tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Amfiaraionin stoa

Amfiaraionin stoa eli "Koimētērion" () tai "Enkoimētērion" () oli antiikin aikainen stoa eli pylväshalli ja enkoimeterion Amfiaraionin pyhäkköalueella lähellä Oroposta itäisessä Attikassa Kreikassa. Sen rauniot sijaitsevat pyhäkköalueen arkeologisella alueella nykyisessä Oropóksen kunnassa.
Historia.
Stoa rakennettiin mahdollisesti klassisen kauden lopulla noin vuonna 360–358 eaa. Sen lahjoittajaksi arvellaan Amyntas IV:ttä. Toisaalta se voi olla thebalaisten tai oroposlaisten itsensä rakennuttama. Stoaa käytettiin osana Amfiaraoksen kulttiin liittyneitä ennustus- ja parantolatoimintoja. Paikalle saapuneet pyhiinvaeltajat ja potilaat nukkuivat stoassa toivoen saavansa yön aikana enneunia, jotka edesauttaisivat parantumista. Nukkumiseen viittaa myös rakennuksen toinen nimi "(En)koimētērion", jota käytettiin vastaavista rakennuksista myös muun muassa Asklepieioneissa. Rakennus korvasi todennäköisesti varhaisemman pylväshallin, joka oli sijainnut sen luoteispuolella myöhemmän votiivipatsasrivin paikalla.
Rakennukseen tehtiin myöhemmin muutoksia ja lisäyksiä, ja se kunnostettiin todennäköisesti roomalaisella kaudella. Rakennuksen arkeologiset kaivaukset suoritettiin vuosina 1884–1887.
Rakennus.
Stoa oli rakennettu pyhäkköalueen pohjoisrinteeseen Amfiaraionin teatterin kaakkoispuolelle. Se oli sijoitettu rinteen suuntaisesti eli suunnilleen koillis-lounaissuuntaisesti ja sen julkisivu oli kaakkoon. Rakennuksen pituus oli noin 108,8 metriä ja leveys noin 11,1 metriä. Stylobaatin pituus oli noin 110,2 metriä ja leveys noin 11,5 metriä. Stoan julkisivussa oli joko 39 tai 41 doorilaista pylvästä. Rakennuksen sisällä kattoa tuki 17 joonialaista pylvästä, jotka jakoivat stoan kahteen laivaan. Stoan kummassakin päässä oli noin 10 x 5,5 metrin kokoinen huone. Kumpikin huoneista oli erotettu muusta tilasta kahdella pylväällä sekä jonkinlaisella sermillä. Rakennuksen pitkän sisäpuolisen seinän vierustalla oli kiviset penkit ilmeisesti nukkumista varten. Erilliset huoneet oli mahdollisesti varattu naispuolisten pyhiinvaeltajien nukkumapaikoiksi.
Amfiaraionin teatteri

Amfiaraionin teatteri oli antiikin aikainen kreikkalainen teatteri Amfiaraionin pyhäkköalueella lähellä Oroposta itäisessä Attikassa Kreikassa. Sen rauniot sijaitsevat pyhäkköalueen arkeologisella alueella nykyisessä Oropóksen kunnassa.
Teatteri rakennettiin hellenistisellä kaudella noin vuonna 200 eaa. Se sijaitsi rotkoon rakennetun pyhäkköalueen pohjoisrinteessä Amfiaraionin stoan länsipään pohjoispuolella. Teatteria käytettiin pyhäkköalueella joka neljäs vuosi vietyissä Amfiaraia-juhlissa. Rakennus säilyi käytössä roomalaiselle kaudelle saakka, jolloin siihen tehtiin vielä muutoksia.
Teatteri oli tyypillinen puolikaarenmuotoinen kreikkalainen teatterirakennus, jonka keskiössä oli pyöreä näyttämö ("orkhestra"). Katsomon eturivissä oli viisi marmorista selkänojalla varustettua kunniaistuinta. Muutoin katsomon istuimet on todennäköisesti ollut tehty puusta. Näyttämörakennus ("skene") oli kaksikerroksinen. Siihen liittyi "proskenion", jossa oli kahdeksan doorilaista pylvästä ja joka on nykyisin kunnostettu. Sen arkkitraaviin oli kirjoitettu omistuskirjoitus Amfiaraokselle. Roomalaisella kaudella teatterin "parodoi"-sisäänkäynnit varustettiin joonialaisin pylväin.
Amfiaraoksen temppeli

Amfiaraoksen temppeli oli antiikin aikainen heeros Amfiaraokselle omistettu kreikkalainen temppeli Amfiaraionin pyhäkköalueella lähellä Oroposta itäisessä Attikassa Kreikassa. Sen rauniot sijaitsevat pyhäkköalueen arkeologisella alueella nykyisessä Oropóksen kunnassa.
Amfiaraoksen temppeli rakennettiin hellenistisellä kaudella 200-luvulla eaa. Se sijaitsi rotkoon rakennetun pyhäkköalueen pohjoisrinteessä. Sen pohjoispuolella sijaitsi vanhempi ja pienempi Amfiaraoksen temppeli, joka oli rakennettu noin vuonna 380–300 eaa. Temppelin koillispuolella sijaitsi Amfiaraionin stoa.
Temppeli edusti doorilaista tyyliä. Sen pituus oli noin 28 metriä ja leveys noin 14 metriä. Temppelin julkisivu oli koilliseen päin. Temppelissä oli pronaos, jonka edessä oli kuusi pylvästä ("heksastylos in antis"), mikä oli harvinainen ratkaisu. Lisäksi laitojen anta-pilarit olivat puolipylväitä, joten edestä temppeli näytti kahdeksanpylväiseltä. Pronaoksen takana oli naos eli cella, joka oli jaettu kolmeen laivaan kahdella viiden pylvään pylväsrivillä. Naoksessa oli Amfiaraoksen kulttipatsas. Naoksen perällä oli pieni adyton-kammio, johon johti naoksesta ovi. Toisen tulkinnan mukaan perällä olisi kuitenkin ollut kahden pylvään ympäröimä toinen sisäänkäynti.
Temppelin edessä noin 11 metriä koilliseen sijaitsi Amfiaraoksen ja muiden pyhäkössä palvottujen jumalten alttari. Pausaniaan mukaan alttari oli omistettu seuraaville jumalille, jotka oli piirtokirjoituksessa ryhmitelty viiteen ryhmään:
Alttarin pohjoispuolella oli puolikaarenmuotoinen pienen teatterin tapainen alue ilmeisesti uhritoimitusten seuraamista varten. Heti alttarin vieressä sen länsipuolella sijaitsi Amfiaraokselle pyhitetty lähde.
Yutong

Yutong (; virallisesti Zhengzhou Yutong Group Co., Ltd, ) on vuonna 1963 perustettu kiinalainen linja-autojen valmistaja. Pääsääntöisesti tuotanto on Kiinassa, mutta 2015 yhtiö laajensi tuotantoa myös Venezuelaan. Yutong valmistaa useita erimallisia kaupunkiliikenteen ja kaukoliikenteen linja-autoja. Linja-autoja on runsaasti liikenteessä Aasiassa, Afrikassa, Euroopassa ja Etelä-Amerikassa. 
Nykyisin Yutong on maailman suurin bussien valmistaja. Vuonna 2017 myynti nousi isoissa ja keskisuurissa busseissa aina 67 268 kappaleeseen, ja niistä 24 865 oli sähkölinja-autoja. Vuonna 2018 yritys valmisti yli 95 000 linja-autoa, joista 25 000 sähköbusseja. Suomessa Yutongin linja-autoja käyttävät muun muassa Pohjolan Liikenne, Tammelundin Liikenne ja Åbergin Linja.
Bussimallit Suomessa.
Pohjolan Liikenne tilasi HSL-liikenteeseen 33 kpl Yutong E12-sähköbusseja, jotka olivat ensimmäiset Suomeen tilatut Yutongin sähköbussit. Nämä bussit aloittivat liikennöinnin Espoon Leppävaarassa ja Keravalla elokuussa 2019 . 
Yutong E12 lisäksi Suomesta löytyy myös E15- ja U12-mallisia busseja.
Seutulinja-autot.
Suomeen Yutong-sähköbusseja maahantuo YES-EU Oy.
Melanie Martinez

Melanie Adele Martinez (s. 28. huhtikuuta 1995 Queens, New York) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja lauluntekijä. Martinezin tyylilajit ovat indie pop, electropop, pop rock ja dark pop.
Martinez osallistui "The Voice" -laulukilpailuun vuonna 2012. Kilpailussa hän pääsi kuuden joukkoon Adam Levinen joukkueessa. Viidennellä viikolla hän putosi jatkosta yleisöäänestyksen jälkeen.
Martinez alkoi työskennellä oman soolomateriaalinsa parissa. Vuonna 2014 Martinez julkaisi kappaleen ”Dollhouse”. Samana vuonna ilmestyi myös Martinezin ensimmäinen EP-levy "Dollhouse", jolla on neljä kappaletta: ”Dollhouse”, ”Carousel”, ”Dead To Me” ja ”Bittersweet Tragedy”. Vuonna 2014 Martinez alkoi käydä kiertueilla. Edellä mainittujen kappaleiden lisäksi hän esitti versioita muiden kappaleista, esimerkiksi Beyoncén kappaleen ”Drunk in Love”. Vuonna 2015 hän julkaisi albumin "Cry Baby", joka ylsi kuudennelle sijalle Billboard 200 -listalla. Martinezin elokuva ja soundtrack 'K-12' ilmestyivät samanaikaisesti 6. syyskuuta 2019.
Vigevano

Vigevano on kaupunki Pohjois-Italiassa Pavian maakunnassa Lombardian alueella.
Kaupunki eli kukoistuskauttaan renessanssiajan aatelissukujen Viscontin ja Sforzan valta-aikana, jolloin siitä kehittyi kulttuurinen, uskonnollinen ja sotilaallinen keskus.
Nähtävyyksiä.
Kaupungin nähtävyyksiä ovat Ludovico il Moron rakennuttama aukio Piazza Ducale ja sen reunalla sijaitseva Sant'Ambrogion tuomiokirkko. Aukion lähettyvillä ovat kaupungin linna Castello Sforzesco sekä Bramanten torni (Torre del Bramante), joka on kaupungin symboli. San Pietro Martiren kirkossa on kaupungin suojeluspyhimyksen Matteo Carrerin pyhäinjäännökset.
Mortara

Mortara on kunta Pohjois-Italiassa Pavian maakunnassa Lombardian alueella.
Mortara oli renessanssiajan aatelissuvun Sforzan metsästysmaita sekä vapaa-ajanviettopaikka.
Nähtävyyksiä.
Kaupungin nähtävyyksiä ovat vuosina 1375–1380 rakennettu Pyhän Laurentiuksen basilika "(Basilica di San Lorenzo)" sekä 1500-luvulta peräisin oleva Pyhän Ristin kirkko "(Chiesa di Santa Croce)".
Kulttuuri.
Kaupungin perinteisiin kuuluu syyskuun viimeisenä sunnuntaina pidettävä hanhenmakkara-festivaali ("Sagra del salame d’oca"). Festivaaliin kuuluu myös samaan aikaan kaupungissa järjestettävä "Palio di Mortara", jossa seitsemän eri kaupunginosan miehet mittelevät keskenään jousiammunnassa.
Minna Kimpimäki

Minna Kimpimäki (s. 1971) on suomalainen varatuomari, oikeustieteilijä ja professori. Hän toimii Lapin yliopistossa rikosoikeuden professorina vuodesta 2016 ja oikeustieteiden tiedekunnan dekaanina.
Akateeminen ura.
Minna Kimpimäki valmistui 1990 ylioppilaaksi Haukiputaan lukiosta. Lukion jälkeen hän opiskeli Lapin yliopistossa oikeustiedettä valmistuen oikeustieteen kandidaatiksi 1994 ja lisensiaatiksi 1997. Tohtoriksi hän väitteli 2005. Hän suoritti vaaditut auskultoinnit ja hänelle myönnettiin 2004 varatuomarin arvo.
Kimpimäki on työskennellyt vuodesta 1993 eri tehtävissä Lapin yliopistossa. Hän on toiminut mm. tutkimusapulaisena, tutkijana ja rikosoikeuden assistenttina. Hän on toiminut myös rikos- ja prosessioikeuden yliassistenttina, joka erikoistui kansainvälisen rikos- ja prosessioikeuden kysymyksiin. Viimeksi ennen tuloaan professoriksi hän työskenteli yliopistonlehtorina.
Minna Kimpimäki on toiminut useamman kerran professorien viransijaisena vakinaisen professorin ollessa estynyt hoitamasta virkaansa. Hän hoiti Lapin yliopistossa viransijaisena kansainvälisen oikeuden professuuria 2006–2007 ja 2010–2011, sekä rikosoikeuden professorin virkaa vuonna 2008. Rikosoikeuden professorina Lapin yliopistossa toiminut Terttu Utriainen jäi keväällä 2014 eläkkeelle yli 30 virkavuoden jälkeen. Lapin yliopiston rehtori Mauri Ylä-Kotola nimitti kesällä 2016 hänen seuraajakseen Minna Kimpimäen. Professorina Kimpimäki aloitti elokuun alussa 2016.
Lapin yliopisto myönsi Kimpimäelle vuonna 2010 kansainvälisen rikosoikeuden dosentin arvon.
Tutkimustyö ja julkaisut.
Oikeustieteilijänä Kimpimäki on tutkinut etupäässä kansainvälisen rikosoikeuden kysymyksiä. Hänen tutkimustyönsä rikosoikeuden kansainvälistymisen tutkimuksessa on ollut uraauurtavaa. 
Kimpimäki on julkaissut oikeustieteen alalta artikkeleita ja teoksia, jotka käsittelevät muun muassa niin kutsuttua universaaliperiaatetta kansainvälisessä rikosoikeudessa. Helsingin yliopiston Erik Castrén-instituutissa vuonna 2011 toimineen tohtori Magdalena Kmakin mukaan "universaaliperiaatteen" mukaisesti ajatellaan, että vakavat rikokset vahingoittavat kaikkia valtioita, joten kaikilla valtioilla on siksi oikeus syyttää epäiltyjä tahoja näistä teoista. 
Julkaisuissaan Kimpimäki on pohtinut, mitä prostituution, parituksen ja ihmiskaupan oikeudellinen sääntely on ja miten se tulisi toteuttaa. Hänen on myös laatinut kansainvälisen rikosoikeuden yleisesityksen.
Kimpimäen oikeustieteellinen artikkeli "Raiskauksen määrittelyn kipukohta: pakottamalla vai ilman suostumusta?" sai Lakimies-aikakauskirjan parhaan kirjoituksen palkinnon vuonna 2017.
Ylisenlammi

Ylisenlammi on Pirkanmaalla Nokialla sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Vanajaveden–Pyhäjärven alueen Pyhäjärven alueeseen. Ylisenlammi on osa Laajanojan valuma-aluetta.
Maantietoa.
Lammen pituus on 150 metriä, leveys 150 metriä ja sen pinta-ala on 1,0 hehtaaria. Se sijaitsee suolla Ylisenjärven pohjoisimman järvialtaan eteläpuolella. Lammen länsirantaan on kaivettu pienen nimettömän lammen yhdistävä oja ja pohjoisrantaan 20-metrinen laskuoja Ylinenjärveen. Lammen rantaviivan pituus on 450 metriä. Lampi on autio ja sinne johtaa ainoastaan metsäautotieltä alkava polku.
Natura 2000.
Ylisenlammi kuuluu Natura 2000 -verkostossa Nokian Kaakkurijärviin ja muodostavat siellä yhdessä Ylisenjärvenlammin ja Ylinenjärven kanssa yhteisen enklaavin.
Historiaa.
Ylisenlammilla on yhteinen alkuhistoria Ylinenjärven kanssa. Sen läntinen naapuri ja nimetön lampi syntyi järvenlaskussa 1850-luvun jälkeen. Vuosien 1964 ja 1975 julkaistujen peruskarttojen välissä on Ylinenjärvellä suoritettu toimenpiteitä, jotka laskivat hieman aiemmin laskettua järveä lisää. Tässä yhteydessä samassa järvialtaassa ollut Ylisenlammi kuroutui omaksi lammeksi. Lammelle kaivettiin laskuoja ja sen nimi ilmaantui karttoihin tässä yhteydessä.
Lucy Loves Stories

Lucy Loves Stories on suomalainen elokuvatuotantoyhtiö, joka on perustettu maaliskuussa 2015. Sillä on myös tytäryhtiö, Lucy Loves Drama. Lucy Loves Storiesin kolme perustajajäsentä ovat Mikko Räisänen, Marko Antila ja Rane Tiukkanen.
Lucy Loves Storiesin toimisto sijaitsee Helsingin Vallilassa. Yrityksen toimintakenttään kuuluvat muun muassa mainoselokuvien tuottaminen, sekä käsikirjoitetun draaman ja elokuvien kehittäminen ja tuottaminen. Lucy Loves Storiesin tuottama Huuto.netin mainoselokuva "Ei tartte huutaa" voitti Voitto 2015 Grand Prix'n. Lucy Loves Stories on voittanut lukuisia palkintoja mainoselokuvakilpailuissa, muun muassa Vuoden tuotantoyhtiö -palkinnon Voitto-kilpailussa 2017.
Lucy Loves Drama.
Yrityksen ensimmäinen kehitteillä oleva pitkä elokuva Aki Ollikaisen romaanin "Nälkävuosi" pohjalta valittiin vuonna 2016 ensimmäisenä suomalaishankkeena Torino Film Lab:n AdaptLab -kehittelyohjelmaan. Se on saanut Suomen elokuvasäätiöltä käsikirjoitustukea ja hankekehittelytukea, mutta rahoitusongelmien vuoksi kuvausten aloittaminen on viivästynyt. Elokuvan ohjaajaksi on nimetty Mikko Kuparinen ja tuottajaksi Oskari Huttu.
Waltteri Vinkanharju

Waltteri Oskari Oiva Vinkanharju (s. 6. toukokuuta 1995) on suomalainen maastohiihtäjä. Hän edustaa Tampereen Yritystä. Aikaisemmin hän edusti Vantaan Hiihtoseuraa.
Kansalliset kilpailut.
Vinkanharju saavutti ensimmäisen SM-mitalinsa Imatralla 2016, kun hän hiihti kolmanneksi viestissä sijoittuneessa Vantaan Hiihtoseuran ykkösjoukkueessa. Vinkanharju hiihti kolmannen osuuden, jolla hän oli toiseksi nopein. Viestijoukkueeseen kuuluivat myös Janne Stenbäck, Anssi Pentsinen ja Matti Heikkinen. Vinkanharju hiihti avausosuuden Vantaan Hiihtoseuran voittaessa viestin Suomen-mestaruuden Kontiolahdella 2017. Hän saavutti Anssi Pentsisen kanssa parisprintin SM-hopea Vantaalla 2018.
Vinkanharju on sijoittunut SM-kilpailujen henkilökohtaisilla matkoilla parhaimmillaan yhdeksänneksi vapaan hiihtotavan sprintissä Keuruulla 2017.
Kansainväliset kilpailut.
Vinkanharju kilpaili Skandinavia Cupissa ensimmäisen kerran Vuokatissa 17. joulukuuta 2011. Parhaimmillaan hän on ollut 39:s Vuokatissa 15 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa 13. joulukuuta 2015.
Vinkanharju oli mukana juniorien MM-kilpailuissa Val di Fiemmessä 2014 ja Almatyssä 2015. Hänen paras henkilökohtainen sijoituksensa juniorien MM-tasolla oli 23. sija kymmenen kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa 2015.
Hemitioasetaalit

Hemitioasetaalit eli tiohemiasetaalit ovat orgaanisia yhdisteitä. Hemitioasetaalit voidaan jakaa joko monohemitioasetaaleihin, joiden yleinen rakenne on R2C(SR)OH tai R2C(OR)SH ja dihemitioasetaaleihin. Hemitioasetaalit ovat hemiasetaalin rikkianalogeja. Hemitioasetaalit ovat yleensä suhteellisen pysymättömiä ja hydrolysoituvat karbonyyliyhdisteiksi ja tioleiksi, mutta niitä esiintyy tärkeinä välituotteina useissa entsyymikatalysoiduissa reaktioissa.
Hemitioasetaaleja voidaan valmistaa happo- tai emäskatalysoiduissa olosuhteissa aldehydeistä tai ketoneista ja tioleista. Hemitioasetaalit esiintyvät välivaiheina tioasetaalien valmistuksessa.
Bergmann MG15 nA

Bergmann MG15 nA () on vuonna 1910 suunniteltu ja ensimmäisessä maailmansodassa käytetty konekivääri.
Historia.
Saksan armeija otti konekiväärin käyttöön 1915 ja sitä käytettiin myös lentokoneissa. Ase luotiin vastaamaan Britannian armeijan käyttämää Lewis-pikakivääriä, sillä ennen MG15:n käyttöön ottoa Saksa käytti pääosin Madsenia ja muita sotasaaliiksi saatuja pikakiväärejä. Saksan armeija käytti aiemmin muun muassa MG08 konekivääriä ja MG15 oli siihen nähden kevyempi, mutta ei yhtä luotettava. Bergmannin suunnittelema 7,92 kaliiperinen ilmajäähdytteinen kevyt konekivääri osoittautui ensimmäisissä kokeissa epäluotettavaksi. Louis Schmeisser ratkoi luotettavuusongelmat avoimella lukolla. Tämän myötä sen lisänimeksi tuli "neuer Art". MG15 kykeni ampumaan 500 laukausta minuutissa, mutta se alkoi kuumeta 300 ammutun patruunan jälkeen. Sen tehokas kantama oli neljäsataa metriä ja se oli pääosin tarkoitettu lähitaistelua varten, kuten Lewis-pikakivääri, jonka kantama oli 800 metriä. MG15 oli loppujen lopuksi vähäisessä käytössä jalkaväellä. Sitä vastoin sitä käytettiin enemmän lentokoneissa, jossa sen tulinopeus nostettiin kahdeksaansataan. Vaikka MG15 oli vähäisessä käytössä saksalaisten keskuudessa se oli enemmän Osmaanien valtakunnan ja Itävalta-Unkarin jalkaväen käytössä. Lewis-pikakiväärin nähden MG15 käytti laatikkolipasta panosvyön sijaan, joka oli käytännöllisempi. Tämän myötä aseella kykeni ampumaan kerralla kaksi kertaa enemmän, kuin Lewisin pyöreällä lippaalla.
Myöhemmin 1930-luvulla aseen korvasi MG34.
Tuoteavain

Tuoteavain () eli lisenssiavain (licence key) eli CD-avain (CD key) on tietokoneohjelmien ja tietokonepelien jakelussa käytetty keino vähentää laitonta kopiointia. Ohjelman myyntipakkauksen mukana tulee tarra, jossa on satunnaisista kirjaimista tai numeroista koostuva koodi, joka on syötettävä ohjelman ottamiseksi käyttöön. Pelkkä CD-ROM:iltä ladattu tai netistä kopioitu ohjelma on hyödytön, koska sitä ei voi ottaa käyttöön ilman avainkoodia.
Kiertäminen.
Tuoteavaimen vaatimuksen voi kiertää eri tavoin.
Ohjelman voi kräkätä, jolloin avaimen tarve poistuu. Kräkkäysohjelmia on ladattavissa harrastajien verkkosivuilta. Se toimii muuttamalla ohjelmaa siten että kutsu lisenssiavaimen tarkastavaan rutiiniin poistuu. Kräkit saattavat olla ohjelman versioon sidottuja, joten ohjelma on murrettava uudelleen kun se päivittyy.
Toinen vaihtoehto on käyttää ns. keygen-ohjelmaa, joka tuottaa ohjelman hyväksymän avaimen. Ohjelmat toimivat yleisimmin luomalla satunnaisia koodeja ja ajamalla ne alkuperäisestä ohjelmasta otetun tarkistuksen läpi ja tulostamalla avaimet jotka menevät siitä läpi.
Lisenssiavaimen vaatimuksen voi kiertää käyttämällä vuodettua avainta, joka on tarkoitettu yritysten tai tietokonevalmistajien käyttöön (volume license key/corporate key).
Eräs kuuluisa tapaus tämän käytöstä oli Windows XP -käyttöjärjestelmän FCKGW-alkuinen avain, joka vuosi julki 35 päivää ennen kuin käyttöjärjestelmä virallisesti julkaistiin 28. elokuuta 2001.
Ohjelmien kehittäjät pyrkivät estämään kopioitujen ja generoitujen avaimien käyttöä.
Monissa tietokonepeleissä peli tarkisti avaimen kehittäjän palvelimelta verkkomoninpeliin liityttäessä. Kaksi pelaajaa ei voinut pelata yhtä aikaa samalla avaimella.
Kehittyneempää versiota avaimen tarkastamisesta nimitetään tuoteaktivoinniksi. Siinä ohjelma tarkistaa avaimen kehittäjän palvelimelta sitä syötettäessä. Samalla ohjelma sidotaan tietyn tietokoneen käyttöön esim. suorittimen ja verkkokortin sarjanumeron ja laitteiston merkin ja mallin avulla.
Nykyiset kräkit esim. Microsoft Windowsin uudempiin versioihin perustuvat itse kehitetyn KMS-palvelun (Key Management Server) käynnistämiseen käyttöjärjestelmän aktivoinnin ajaksi.
Luca Pacioli

Luca Pacioli (s. 1445–1448 välillä Borgo Sansepolcro, Toscana, Firenzen tasavalta, k. mahdollisesti 19. kesäkuuta 1517 Sansepolcro) oli italialainen matemaatikko. Hänen kuvauksensa kahdenkertaisen kirjanpidon menetelmästä on vanhin säilynyt. 
Luca Pacioli oli työteliäs ja tuottelias munkkiveli, joka opiskeli ja työskenteli yleensä italiaksi eikä latinaksi. Nuoruudessaan hän opetti Venetsiassa kauppiaiden poikia, mistä syystä kieltä tarvittiin ja miksi hän myös keskittyi laskentatoimeen. Hänen tiedetään olleen myös Leonardo da Vincin työtoveri. Paciolin julkaisuista ensimmäinen painettu oli "Summa de arithmetica, geometria, proportioni et proportionalita" vuodelta 1494. Hän käsitteli myös kultaista leikkausta ja oli kiinnostunut šakkiongelmista.
Niilo Hyytinen

Niilo Hyytinen (1895–1960) oli lappajärveläinen Suomen valkoinen kaartin asemestari ja Suomen armeijan kapteeni.
Hyytisen vanhemmat olivat Antti Hyytinen ja Lyydia Kärnä. Isä oli monipuolinen ja valistunut persoona, joka toimi vähtärinä, opettajana, harjoitti kirjakauppaa ja toimi vakuutusmyyjänä. Äidin Lyydia Kärnän veli jääkärikapteeni Toivo Kärnä oli Tuntemattomasta sotilaasta tutun kapteeni Kaarnan esikuva. Niilo Hyytinen aikoi opettajan uralle, mutta Suomen alkavat itsenäisyystaistelut veivät hänet ensin Saksanniemen Järjestyslipustoon eli ratsastavaan poliisikomennuskuntaan Porvooseen. Helsingissä koottu 350 miehen venäläisten hyvin aseistama punaisten joukko hyökkäsi 17. marraskuuta 1917 Saksanniemeen ja nämä Saksanniemen jääkäreiksi kutsutut jääkärioppilaat joutuivat pakenemaan. He hakeutuivat eri reittejä valkoisten hallussa olleelle Pohjanmaalle, jossa joukko koottiin Lappajärvelle uudelleen Järjestyslipustoksi. Järjestyslipuston esikunta oli aluksi Hyytisen kotitalossa. Saksanniemen tapahtumista kertovat alkuperäisen Saksanniemen marssin sanat, jotka Hyytinen on tallentanut. Hyytisen ensimmäinen tehtävä oli Lappajärvellä etsiä yli 200 hevosille ja miehille majoitustilat Lappajärven taloista. Porvoossa alkanut ratsujääkärien koulutus jatkui Lappajärvellä Hyytiälän kylän pelloilla ja Lappajärven jäällä, johtajana Gaston Ahrenberg. 
Vapaustaistelut alkoivat 28. tammikuuta 1918, ja Suomen sotajoukkojen ylipäällikkö Mannerheim antoi käskyn tälle ensimmäiselle viralliselle suomalaiselle joukko-osastolle riisua aseista Lapualla olevat venäläiset joukot. Tästä alkoivat Hyytisen itsenäisyystaistelut. Sotatie johti sotilaskantakortin mukaan Kokkolaan, Seinäjoelle, Eräjärvelle, Orivedelle, Länkipohjaan, Kuhmalahdelle, Tampereelle ja edelleen aina Viipuriin saakka. Vuosina 1923–1926 Hyytinen toimi Valkoisen Kaartin esikunnassa, suoritti keskikoulun ja asemestarikurssin ja määrättiin upseerivakanssille Suomen Valkoisen Kaartin asemestariksi 1.1.1926. Tämän jälkeen Hyytinen toimi asekouluttajana ja asekoulun opettajana Hämeenlinnassa, josta talvisodan puhjettua kävi tie Karjalankannakselle. 
Sotien aikana tehtävät vaihtelivat asekaluston huoltotarpeiden mukaan ja välillä piti olla rintamalla, mutta välillä töitä tehtiin Varkaudessa, jossa sijaitsi suuri asevarikko. Siellä huollettiin ja kunnostettiin rintamajoukkojen aseistusta. Sotien jälkeen Niilo Hyytinen työskenteli Pääesikunnan Aseteknillisellä osastolla ja jäi eläkkeelle kapteenin vakanssilta. Eläkepäivänsä Hyytinen vietti synnynkotinsa viereen rakentamassaan omakotitalossa Lappajärven Hyytiälässä, josta oli lähtenyt Suomen ensimmäisen virallisen joukko-osaston, Lappajärven ratsukoulun, mukana vapaussotaan 27.1.1918.
Ylisenjärvenlammi

Ylisenjärvenlammi on Pirkanmaalla Nokialla sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Vanajaveden–Pyhäjärven alueen Pyhäjärven alueeseen. Ylisenjärvenlammi on osa Laajanojan valuma-aluetta.
Maantietoa.
Lampi on 200 metriä pitkä, 150 metriä leveä ja sen pinta-ala on 2,2 hehtaaria. Siihen laskee kaksi metsäojaa, joista Heijäreven laskuoja on merkittävä. Tämän luontaisena virtaavan tulo-ojan takana sijaitsee yli kuusi neliökilometriä suuri valuma-alue. Ylisenjärvenlammi laskee vain 150 metriä pitkää laskuojaa myöten Yliseenjärveen. Veden laskennallinen viipymä järvessä on vain 24 vuorokautta. Lammen rantaviivan pituus on 600 metriä. Rannat ovat metsämaata, joka on paikoin soistunutta. Vanha Nokialta Pinsiöön kulkeva maantie ohittaa lammen länsipään näköetäisyydeltä. Tielta lähtee plku, joka seuraa lammen pohjoisrantaa. lampi on autio.
Natura 2000.
Ylisenjärvenlammi kuuluu Natura 2000 -verkostossa Nokian Kaakkurijärviin ja muodostavat siellä yhdessä Ylisenlammin ja Ylinenjärven kanssa yhteisen enklaavin.
Vedenlaatu.
Lammen vedenlaatua on tutkittu vuosina 1968, 1982, 1983, 1988, 1991–1996, 1999–2015. Se kuuluu Alisenjärven reittiin, joka valittiin vuonna 1991 pääkohteeksi valtion happamoituneiden vesistöjen tutkimusprojektiin. Projektin yhteydessä valuma-alueen yläpuolisia järviä kalkittiin. Kalliojärveä kalkittiin vuosina 1998 ja 2003 ja Ruokejärveä kalkittiin vuosina 2001, 2007 ja 2014. Vielä 1980-luvulla järven vesi oli yläpuolisten järvien vuoksi hapanta, mutta nykyään veden happamuustaso on kalkitusten vuoksi noussut hieman. Vesi on suojärvien tapaan edelleen hapahkoa. Lampi on syvä, joten sen vesi on kesäisin ja talvisin lämpötilakerrostunutta. Syksyisin ja keväisin järvien vedet yleensä tekevät täyskierron, mutta Ylisenjärvenlammissa se ulottuu vain ylimpiin vesikerroksiin. Syvänteeseen jää alin alusvesikerros sekoittumatta eli se on siten meromiktinen lampi. Alin alusvesi on hapetonta ja muilta ominaisuuksiltaan heikkolaatuista. Happamissa olosuhteissa pohjan sedimentteihin painuneet ravinteet liukenevat takaisin veteen ja siksi alusvesi on erittäin ravinnepitoista. Ravinnepitoisuudet ovat olleet yhdyskuntajätevesien tasoa. Pintavesissä vesi vaihtuu tulo-ojan vauhdittamana nopeasti ja sen ravinnetaso seuraa karujen tai lievästi rehevöityneiden järvien tasoa. Lammen virkistyskäyttöluokitus on tyydyttävä, mutta alusveden heikon laadun vuoksi sitten välttävä.
Ali Saadetdin

Ali Urhan Saadetdin (s. 1949 Tampere) on tataaritaustainen suomalainen yrittäjä, ohjelmistokonserni Solteq Oy:n perustaja ja sen hallituksen entinen puheenjohtaja.
Elämä ja ura.
Ali Urhan Saadetdinin liikemies-isän Ferid Saadetdinin vanhemmat olivat Venäjältä Tampereelle 1900-luvun alussa muuttaneita tataareita. Saadetdin-suvussa on Ali Urhanin lisäksi kaksi muuta saman nimistä; veli Ali Saadetdin ja setä, jääkiekkoilija Ali Saadetdin. Myös toinen setä, Mönäyvär pelasi jääkiekkoa. Serkku on johtaja Timur Kärki. Saadetdin on naimisissa Mervi Saadetdinin kanssa.
Saadetdin työskenteli ensin Avonius Oy:ssä. Vuonna 1982 hän perusti ohjelmistopalveluyritys Solteqin, joka kehittää it-järjestelmiä kotimaisen kaupan, logistiikan ja teollisuuden yrityksille sekä julkishallinnolle. Aika oli otollinen, koska ala kasvoi voimakkaasti pc:iden ja minitietokoneiden leviämisen takia. Vuonna 2006 Saadetdin valittiin Gofore Oy:n hallituksen jäseneksi.
Vuonna 2015 Saadetdin myi Solteqin yli 3 miljoonalla eurolla, mikä teki hänestä miljonäärin. Samana vuonna hän jäi eläkkeelle. Vuonna 2016 Saadetdin kommentoi verotietojen julkistamisen yhteydessä, että Suomen sosiaalietuudet ovat liian raskaita ja tukijärjestelmää pitää järkeistää.
Uskontoteoria (kirja)

Uskontoteoria () on Georges Bataillen vuonna 1973 postuumisti ilmestynyt kirja. Teoksen on suomentanut Roni Grén ja julkaissut suomeksi Niin &amp; näin -kirjat vuonna 2016. Teos sisältää suomentajan saatesanat. Alkuteos on kirjoitettu pääosin 1940-luvulla.
Välitermi

Välitermi on logiikan termi, joka esiintyy kategorisen proposition molemmissa premisseissä subjektina tai predikaattina, mutta ei kategorisen syllogismin johtopäätöksessä. Vähintään toisen premisseistä on koskettava kaikkia välitermin tarkoittamia kohteita. Päätermi ja alitermi, joita kutsutaan myös ääritermeiksi, esiintyvät johtopäätöksessä. 
Esimerkki: 
 Pääpremissi: Kaikki ihmiset ovat kuolevaisia.
 Alipremissi: Sokrates on ihminen.
 Johtopäätös: Sokrates on kuolevainen.
Välitermi on lihavoitu yllä olevassa esimerkissä. Esimerkin päätermi on kuolevaiset ja alitermi Sokrates.
More Than a New Discovery

More Than a New Discovery on yhdysvaltalaisen laulaja-lauluntekijä Laura Nyron helmikuussa 1967 julkaistu esikoisalbumi. Levy uudelleenjulkaistiin vuonna 1969 nimellä The First Songs. Vuonna 2008 Rev-Ola julkaisi alkuperäislevyn remasteroituna.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet on sanoittanut Laura Nyro.
Pelikaanimuistio

 
Pelikaanimuistio ("The Pelican Brief") on Alan J. Pakulan käsikirjoittama ja ohjaama jännityselokuva vuodelta 1993, joka perustuu John Grishamin samannimiseen romaaniin. Elokuvan pääosissa näyttelevät Julia Roberts, Denzel Washington ja Sam Shepard.
Juoni.
New Orleansin Tulanen yliopistossa opiskeleva Darby Shaw (Roberts) kirjoittaa spekulatiivisen muistion kahden Yhdysvaltojen korkeimman oikeuden tuomarin murhasta. Muistio aiheuttaa lisää kuolemia ja uhkaa myös opiskelijatytön henkeä.
Arvioita.
"VideoHound’s Golden Movie Retriever" sanoo elokuvan marssittavan esiin liian monia henkilöhahmoja. Katsominen vaatii kirjan mukaan sietokykyä vainoharhaisten poliittisten trillerien suhteen ja kykyä hyväksyä Julia Robertsin hahmo neropattina lakiopiskelijana. "Video-oppaassa" vuodelta 1994 Bello Romano kutsuu elokuvaa päteväksi ja ammattitaitoiseksi mutta loppua kohden kangistuvaksi Hollywood-trilleriksi ja antaa sille kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
Casale Monferrato

Casale Monferrato on kunta Pohjois-Italiassa Alessandrian maakunnassa Piemonten alueella. Se sijaitsee noin 30 kilometriä Alessandriasta pohjoiseen Pojoen varrella Monferraton kukkulaisella viinintuotantoalueella.
Historia.
Alueella on ollut asutusta jo liguurien aikaan. Rooman valtakunnan aikaan siitä kehittyi kaupunki, Municipium, jonka nimi oli Vardacate. Mahtavimmillaan kaupunki oli Gonzagan aatelisperheen hallinnassa. Tuolloin kaupunki oli myös vahvasti linnoitettu. 
Nähtävyyksiä.
Kaupungin nähtävyyksiä ovat kaupungin keskeisin aukio "Piazza Mazzini", 1000-luvulta peräisin oleva torni "Torre Civica" sekä Sant'Evasion tuomiokirkko.
Kulttuuri.
Kaupungissa järjestetään vuosittain viinifestivaali ("Festa del Vino del Monferrato") syyskuun puolivälissä sadonkorjuuaikaan.
Chengdu-Shuangliun kansainvälinen lentoasema

Chengdu-Shuangliun kansainvälinen lentoasema on lentoasema Sichuanin maakunnan pääkaupunki Chengdussa, Kiinassa. Se sijaitsee Shuangliun kaupunkipiirissä Chengdussa. Matka Chengdun keskustaan on noin 16 kilometriä.
Vuonna 2015 se oli Kiinan 4. vilkain lentoasema yli 42 miljoonalla matkustajalla.
Jarmo Suomi

Jarmo "Mister" Suomi (s. 25. lokakuuta 1971, Vaasa) on Helsingin Lähiradion radiotoimittaja sekä teatterin ja musiikin tekijä. Suomi on tehnyt näytelmiä muun muassa Harri István Mäen kanssa Suomen paremman väen teatterissa. 1990-luvulla Jarmo Suomi oli yksi Pispalan kierrätyskeskuksen perustajista.
Jarmo Suomi on keikkaillut mm. kokoonpanoilla "Mister Suomen eroottiset unet" ja "Mister Suomi ja vastuulliset oikeushenkilöt". Mister Suomi ja Vastuulliset Oikeushenkilöt julkaisivat vuonna 2002 CD-äänitteen "Kiljuva sammakko" (OVCD-02), jonka tuotti Otto Valetta (Kalle Pursiainen). Vuonna 2011 Jarmo Suomi tuotti albumin "Tapan itseni jouluaattona" (MISTER-01). Kummallakin levyllä soitti myös mm. Juha Rauäng.
Victor Canning

Victor Canning (16. kesäkuuta 1911 Plymouth, Devon – 21. helmikuuta 1986) oli brittiläinen kirjailija ja elokuvakäsikirjoittaja, joka tunnetaan laajasta jännitysromaani- ja dekkarituotannostaan. Hän kirjoitti kuutisenkymmentä kirjaa, joista viisi on suomennettu. Oman nimensä ohella hän julkaisi salanimillä "Julian Forest" ja "Alan Gould". Hän voitti Silver Dagger -palkinnon vuonna 1972.
Canningin tuotanto jakautuu kolmeen kauteen ja tyyliin. Vuosina 1934–1940 nuori kirjailija kirjoitti lempeitä komedioita kuten esikoisteos "Mr. Finchley Discovers His England". Hän vietti sitten kuusi vuotta brittiarmeijassa toisen maailmansodan Pohjois-Afrikan ja Italian rintamilla ja aloitti sodan jälkeen ystävänsä Eric Amblerin innoittamana kirjoittamaan eksoottisiin paikkoihin sijoittuvia dekkareita. Niiden lisäksi syntyi novelleja ja elokuvakäsikirjoituksia. Romaaninsa "Panther’s Moon" (1948) perusteella hänet leimattiin vakoiluromaanien tekijäksi, vaikka sitä aihetta hän ei käsitellyt monessakaan kirjassaan.
Neljässä Canningin kirjassa päähenkilö on yksityisetsivä Rex Carver. Näistä parhaana pidetty, kolmantena julkaistu "Skorpionin kirjeet" on julkaistu myös suomeksi.
Vuonna 1967 Victor Canning rakastui uuteen naiseen ja jätti perheensä. Tämän jälkeen hän kirjoitti sanojensa mukaan sellaisia kirjoja joita oli aina halunnut tehdä muttei ollut aiemmin ehtinyt. Ne olivat yhä jännityskertomuksia, mutta mukana oli kiinnostavia moraalisia ongelmia ja monitahoisia henkilöhahmoja. Tämän kauden teoksista "The Rainbird Pattern" muovautui Alfred Hitchcockin käsissä tämän viimeiseksi jääneeksi elokuvaksi "Perintö" (1976). Muita Canningin myöhäistuotantoon kuuluvia teoksia ovat "The Finger of Saturn", jossa aviomiehen vaimo katoaa pariksi vuodeksi ja palaa muistinsa menettäneenä; "Birdcage", joka alkaa nunnan hukuttautumisyrityksellä; sekä "The Runaways", nuorisoromaani poliisia pakenevasta pojasta.
Kahden käsittelijän periaate

Kahden käsittelijän periaate on valvontajärjestelmä, jonka tarkoituksena on turvata korkea turvallisuuden taso erityisesti välttämättömille kriittisille materiaaleille tai operaatioille. Tämän säännön pohjalta kaikki sisäänpääsy ja toimenpiteet vaativat kahden valtuutetun henkilön läsnäoloa kaikkina aikoina. 
Tilinpidossa sääntö tunnetaan "neljän silmän periaatteena", joka tarkoittaa, että maksutapahtuman toimenpiteitä voi tehdä vähintään kaksi henkilöä yhdessä.
Darrell Castle

Darrell Castle (s. 1948 Kingsport, Tennessee) on yhdysvaltalainen poliitikko ja lakimies. Hän oli perustuslakipuolueen ehdokas vuoden 2016 presidentinvaaleissa. Vuoden 2008 vaaleissa hän oli puolueen varapresidenttiehdokas.
Castle opiskeli East Tennessee State Universityssa historiaa ja yleistä valtio-oppia. Hän liittyi Yhdysvaltain merijalkaväkeen, jonka palveluksessa hän oli muun muassa Vietnamin sodassa. Sen jälkeen hän opiskeli juristiksi Memphisin yliopistosta. Hän on perustanut useita yrityksiä.
Politiikassa Castle on toiminut perustuslakipuolueessa, muun muassa kaksi kautta puolueen Tennesseen osaston puheenjohtajana.
Vuoden 2016 presidentinvaaleissa Castle sai 203 010 ääntä eli 0,15 prosenttia äänistä.
Axel Hamborn

Axel Harald Hamborn (19. helmikuuta 1892 Solberga, Skåne – 1987 Malmö) oli ruotsalainen taidemaalari, kuvataiteilija ja graafikko. Hän opiskeli Tukholman taideakatemiassa ja teki opintomatkoja mm. Saksaan, Hollantiin, Belgiaan ja Ranskaan. Hambornin taulujen aiheita olivat usein rannikot, satama-aiheet ja veneet. Hän maalasi sekä öljyväritöitä että akvarellejä. Hambornin teoksia on nähtävillä Tukholman kansallismuseossa, Malmön museossa, Landskronan museossa ja Helsingissä. Kansallisgallerian kokoelmissa on hänen teoksensa "Sadekuuro tasangolla" vuodelta 1931.
Ruuponsaari

Ruuponsaari oli Rantasipi-ketjun ensimmäinen hotelli ja se sijaitsi Viitasaarella samannimisessä saaressa. Hotelli purettiin vuonna 2013.
Ruuponsaari valmistui vuonna 1966. 1970-luvulla majoituskapasiteettia kasvatettiin mökeillä, parhaimmillaan Ruuponsaaressa oli yösija 212 hengelle. Matkailu tyrehtyi kuitenkin 1970-luvun puolivälissä öljykriisiin, joten sesonkien välissä hotelli oli suljettuna. Matkailijoita koetettiinkin houkutella liikunnallisilla aktiviteeteilla, erityisesti talviliikunnalla kuten maastohiihdolla. Ruuponsaari siirtyi vuonna 1982 Viitasaaren Rantaloma Oy:lle, joka jatkoi toimintaa vuoteen 1986 saakka.
Vuonna 1987 toiminnan aloitti Ruupon Lomat Oy, joka oli oululaisten liikemiesten yhtiö. Kiinteistöön tehtiin täydellinen muodonmuutos, mutta viisivuotisjuhlien jälkeen yhtiö päätyi konkurssiin syksyllä 1992.
Pakkohuutokaupasta Ruuponsaaren ostanut Säästöpankki vuokrasi tilat Loma-Ruuppo-yhtiölle, joka päätyi konkurssiin syksyllä 1994. Kesällä 1995 toimintansa aloitti Kekri-hotelli. Kristillisessä hengessä toimineessa hotellissa majoitushinnat olivat halvat ja alkoholia ei tarjoiltu. Syksyllä 1996 omistajina olivat hetken ruotsalaiset liikemiehet. 
Vuonna 1998 Ruuponsaari siirtyi Viitapuu-yrittäjien Paanasten omistaman yhtiön haltuun. 2000-luvun alussa alueelle suunniteltiin golfkenttää. Kesällä 2013 hotellissa oli vesivahinko, jonka seurauksena Panvest Oy päätti rakennuksen purkamisesta 15. elokuuta 2013.
Ampiaishaukka

Ampiaishaukka ("Henicopernis longicauda") on haukkojen heimoon kuuluva lintu. Sen levinneisyysaluetta ovat Indonesia ja Papua-Uusi-Guinea.
Laji on levinneisyysalueellaan elinvoimainen, mutta sen kanta on vähenemään päin. Sitä esiintyy siellä metsissä.
Harmaat sudet

Harmaat sudet tai harmaasudet () on turkkilainen nationalistinen järjestö, joka on toiminut 1960-luvun lopulta lähtien. Sen ideologiaa on kuvattu äärikansallismieliseksi ja uusfasistiseksi. Järjestöllä on läheiset yhteydet Kansallismieliseen toimintapuolueeseen (MHP). Se on MHP:n puolisotilaallinen tai terroristisiipi. Yhdysvallat ja Euroopan unioni eivät kuitenkaan määrittele Harmaita susia terroristijärjestöksi. Harmaiden susien perustaja oli eversti Alparslan Türkeş (1917–1997), joka johti myös MHP:tä.
Harmaat sudet osallistuivat vuosina 1976–1980 Turkin poliittisiin väkivaltaisuuksiin, joissa kuoli yli 5 000 ihmistä. Väkivaltaisuudet johtivat vuoden 1980 sotilasvallankaappaukseen. Harmaat sudet tappoivat yli sata aleviittiä Maraşin verilöylyssä vuonna 1978. Järjestön on epäilty toteuttaneen myös Taksim-aukion verilöylyn vuonna 1977. Paavi Johannes Paavali II:n murhaa yrittänyt Mehmet Ali Ağca oli Harmaiden susien jäsen.
Harmaat sudet kannattaa panturkkilaisuutta. Järjestön jäseniä on taistellut Vuoristo-Karabahin sodassa azerien puolella ja Tšetšenian sodissa tšetšeenien puolella. He tukivat Azerbaidžanin vallankaappausyritystä vuonna 1995. Järjestö toimii myös Euroopassa asuvien turkkilaisten keskuudessa. Harmaat sudet on jäsenmäärältään Saksan suurin äärioikeistolainen järjestö. Sillä uskotaan olevan yhteyksiä Turkin niin sanottuun ”syvään valtioon”, eli oletettuihin Turkin poliittisen järjestelmän taustalla toimiviin demokratianvastaisiin elementteihin, kuten tiedustelupalveluun, armeijaan ja mafiaan sekä aiemmin myös Counter-Guerrillaan, joka oli Operaatio Gladion turkkilainen haara.
Vuonna 2016 Harmaiden susien jäseniä on taistellut Syyrian sisällissodassa Vapaan Syyrian armeijan puolella. Järjestö suhtautuu vihamielisesti kurdeihin ja armenialaisiin sekä kieltäytyy jyrkästi tunnustamasta armenialaisten kansanmurhaa.
Saksassa arvioidaan olevan 2016 noin 10 000 harmaiden susien jäsentä, joista Baijerissa 1200. Ryhmä on osallistunut entistä aktiivisemmin kurdien vastaiseen aktivismiin, kuten joukkotappeluihin kurdien tilaisuuksissa.
Nina Karpin

Nina Karpin (o.s. Fiilin; 25. joulukuuta 1922 Lieksa – 28. elokuuta 2008 Vantaa) oli suomalainen runoilija ja opettaja.
Hänen vanhempansa olivat Joensuun ortodoksisen seurakunnan kirkkoherra Mikael Fiilin ja ruustinna Tatjana Fiilin o.s. Nadesdin. Nina Karpin vietti lapsuus- ja kouluvuotensa Joensuussa. Valmistuttuaan seminaarista opettajaksi hän toimi ensin kolme vuotta opettajana Outokummussa ja sen jälkeen 33 vuotta Lieksassa Keskuskoululla. Hän avioitui Viktor Karpinin kanssa ja perheeseen syntyi kaksi poikaa.
Kirjoitusharrastus alkoi jo lapsuudenkodin kirjallisuudenharrastusta tukevassa ilmapiirissä mietteiden ja runojen muodossa, mutta nuoruuden päiväkirjamuotoinen kokoelma nimeltä "Unda Marina" ei ole säilynyt.
Keskeisiä aiheita Nina Karpinin runoissa ovat ortodoksinen usko, luonto, koulumaailma, lapset ja äitiys. Ensimmäisessä vuonna 1990 julkaistussa runokokoelmassaan "Siunaavan käden alla" hän työstää lapsen menettämisen surua. Toisen kokoelman, vuonna 1998 ilmestyneen "Polku puutarhassa", runot liittyvät kokemuksiin papin tyttärenä, opettajana, aviopuolisona, äitinä, kirkkokuorolaisena ja rukoilevana seurakuntalaisena. Kirjan tuoton runoilija lahjoitti Valamon luostarille. Molempiin teoksiin on kirjoittanut esipuheet runoilijan lapsuudenystävä rovasti Erkki Piiroinen. Postuumina ilmestynyt runoilijan pojan Nikke Karpinin kokoama teos "Sinun armosi suojaan" sisältää kahden aikaisemman teoksen runojen lisäksi 48 ennen julkaisematonta runoa. Niissä teemoina ovat ihmisen suhde Jumalaan, läheiset ihmiset, ystävyys ja ortodoksiseen elämänkatsomukseen pohjautuva kiitollisuus ja toivo.
Kauha

Kauha on ruoanlaitossa käytettävä varrellinen ammennusväline. Sen malli on jossain määrin kulttuurisidonnainen, ja esimerkiksi Italiassa kauhat muistuttavat pitkävartista lusikkaa. Kauhoja valmistetaan yleensä puusta, teräksestä tai muovista. Suomessa puukauhat ovat yleensä koivusta tai valkopyökistä. Muovikauha on kuitenkin korvannut usein puisen kauhan, sillä muovinen kauha on puhtaanapidon kannalta helpompi. Muovisen kauhan materiaalin pitää olla lämpöä kestävää; muovikauhoissa käytetään usein melamiinia tai polyamidia.
Mutantti (Prätkähiiret)

Fredrik-mutantti (engl. "Fred the Mutant") on kuvitteellinen hahmo Prätkähiiret-piirrossarjassa. Rick Ungarin luoma hahmo teki ensiesiintymisensä vuonna 1993 "Prätkähiiret"-animaatiosarjan jaksossa Hanat auki!.
Hahmo.
Fredrik on professori Nuikin luoma mutantti, jolla on kolme vaaleanpunaista silmää, joissa on mustat iirikset; lonkeroinen oikea käsi, tuuhea harjaa muistuttava häntä, räpylämäinen oikea jalka ja karhumainen vasen jalka, Quasimodo-tyyliset vaatteet sekä kalju tikattu pää, joka on toisinaan auki. Lisäksi Fredrik on henkisesti epävakaa ja rakastaa kipua, minkä vuoksi hänellä on paljon itsetuhoisia ideoita ja tekoja. Mutantti toimii Leipäjuuston limusiinin kuljettajana ja toisinaan pilaa hänen suunnitelmansa omilla mielihaluillaan. Mutantti on Hevi-Hemmon fani ja omistaa kaikki tämän tekemät levyt. Mutantti oli Rasvanahan kanssa Leipäjuuston "vallankaappauksen" puolella, kun Dominic T. Stilon johti vielä Marsin osastoa.
Fredrik ei esiintynyt vuoden 2006 sarjassa, mutta hänet nähtiin pienessä cameo-roolissa sarjan päätösjaksossa.
Fenyyliglyoksaali

 
Fenyyliglyoksaali (C8H6O2) on aromaattinen aldehydeihin ja ketoneihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää biokemiallisissa tutkimuksissa.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö.
Vedettömänä fenyyliglyoksaali on keltaista nestettä. Fenyyliglyoksaali muodostaa hydraatin, joka on huoneenlämpötilassa valkoista kiteistä ainetta. Yhdisdte liukenee muun muassa veteen, mutta hajoaa kuumassa vedessä, sekä etanoliin, dietyylieetteriin, asetoniin ja bentseeniin.
Fenyyliglyoksaalia voidaan valmistaa asetofenonista hapettamalla seleenidioksidin avulla. Toinen tapa on valmistaa fenyyliglyoksaalin metyylihemitioasetaalia dimetyylisulfoksidin ylidin ja etyylibentsoaatin välisellä reaktiolla ja hapettaa se kupariasetaatilla fenyyliglyoksaaliksi.
Fenyyliglyoksaali reagoi selektiivisesti proteiinien sisältämien arginiiniaminohappojen guanidiinisivuketjun kanssa kondensoituen heterosykliseksi rakenteeksi. Tätä käytetään hyväksi tutkittaessa arginiinin roolia proteiinien toiminnassa. Monet entsyymin inaktivoituvat fenyyliglyoksaalin reagoidessa katalyyttisesti tärkeiden arginiiniaminohappojen kanssa.
Kranjska Goran kunta

Kranjska Goran kunta () on kunta luoteisessa Sloveniassa.
Kranjska Gora rajoittuu pohjoisessa Itävaltaan ja lännessä Italiaan. Kunnassa on noin 5 300 asukasta ja pinta-ala on 256,3 km2. Kuntaa johtaa pormestari Janez Hrovat.
Kranjska Gora tunnetaan erityisesti talviurheilukeskuksena. Podkorenin kylässä järjestetään vuosittain alppihiihdon maailmancupin osakilpailuja ja Planican laaksossa mäkihypyn maailmancupin osakilpailuja Letalnica bratov Gorišekin lentomäestä.
Roc de Fer

Roc de Fer on laskettelurinne Méribelissä Les Alluesissa Ranskassa.
Roc de Ferin suunnitteli Bernhard Russi Albertvillen olympialaisiin naisten syöksylaskurinteeksi. Se toimi maailmancup kauden 2015 finaaliviikon näyttämönä. MM-kilpailuissa 2023 se toimi naisten kilpailurinteenä, sekä joukkue- ja parisuurpujottelujen rinteenä. MM-kilpailuissa miehet laskivat muut kilpailut L’Eclipse-rinteessä ja karsinnat järjestettiin Stade de Slalom Émile Allais -rinteessä. MM-kilpailujen esikilpailuina toimi alppihiihdon maailmancupin finaaliviikko edellisenä talvena, jolloin siinä järjestettiin miesten ja naisten tekniikkalajikilpailut. MM-kilpailujen parisuurpujottelukilpailuja varten rinteen alaosa muotoiltiin kokonaan uudelleen.
Reitti.
Miesten syöksylaskun lähtö sijaitsee 2 249 metriä merenpinnan yläpuolella lähellä Roc de Fer -vuoren huippua. Rinteen ensimmäinen nimetty paikka on "Petit Col", jossa sijaitsee naisten syöksylaskun lähtö 2 150 metriä merenpinnan yläpuolella.
Yläosan liukuosuudella on "Départs des Militaires", "Bosse des Anglais" (Englannin hyppyri) ja "Tunnel".
Sitten rinne kääntyy jyrkästi vasemmalle. Sitä seuraa "Passage du Tunnel", jonka jälkeen tulee "Beage’s Wall", jossa rinne kääntyy jyrkästi oikealle. Sen jälkeen tulee "La Traverse", jonka jälkeen rinne kääntyy jyrkästi vasemmalle. Tämä osuus muodostaa tiukan S-mutkan.
Sitten tulee "Pracoua", jossa rinne kääntyy jyrkästi oikealle. Sitten tulee "Le Goulet", jossa rinne kääntyy jyrkähkösti vasemmalle ja "Sommet du Stade", jossa rinne kääntyy vielä oikealle ennen "Le Stade" -maalisuoraa. Tämä osuus muodostaa rinteen toisen S-mutkan.
Roc de Fer päättyy 1 432 metriä merenpinnan yläpuolella lähelle Méribelin kyläkeskustaa.
Anneli Ilmonen

Anneli Marjatta Ilmonen (o.s. Aho, 2. maaliskuuta 1940 Pirkkala – 24. lokakuuta 2024 Tampere) oli Tampereen taidemuseon johtaja. Hän toimi tehtävässä vuosina 1968–2004.
Ilmonen oli Tampereen taidemuseon ensimmäinen kokopäivätoiminen museonjohtaja. Aikaisemmin sivutoimisina museonhoitajina olivat työskennelleet kuvataiteilijat Gabriel Engberg ja Reino Viirilä. Ilmosen johtajakausi kesti kaikkiaan 36 vuotta, jona aikana taidemuseo järjesti useita yleisömenestyksiksi osoittautuneita näyttelyitä. Sellaisia olivat esimerkiksi Tampereen jugendia (1973), muinaista Egyptiä (1993–1994) ja Perun intiaanikulttuureja (2001) käsitelleet suurnäyttelyt. Ilmosen kaudella taidemuseon rakennus myös peruskorjattiin ja sen tiloja laajennettiin. Lisäksi museo siirtyi Tampereen Taideyhdistykseltä Tampereen kaupungin omistukseen.
Ilmonen ehdotti aikoinaan Tove Janssonille ja Tuulikki Pietilälle, että Tampereen taidemuseo voisi ottaa alkuperäiset muumiteokset kokoelmiinsa. Ilmonen sai suostuteltua Tampereen kaupungin mukaan hankkeeseen, ja niin Jansson, Pietilä ja Pentti Eistola päättivät lahjoittaa laajan muumikokonaisuuden Tampereelle. Kyseessä oli taidemuseon historian suurin kertalahjoitus, mikä johti erillisen Muumilaakso-museon avaamiseen vuonna 1987.
Ilmonen oli koulutukseltaan filosofian maisteri. Hänelle myönnettiin museoneuvoksen arvonimi vuonna 2001.
Michael Moore in TrumpLand

Michael Moore in TrumpLand on vuonna 2016 ensi-iltansa saanut Michael Mooren ohjaama dokumenttielokuva.
Moore esiintyy lavalla stand-up koomikkona Ohion osavaltion Wilmingtonissa, eli paikkakunnalla jossa ehdokas Donald Trumpilla on kova kannatus. Elokuvan aiheena on USA:n presidentinvaalit 2016 ja Hillary Clinton. Dokumenttielokuvassa Michael Moore perustelee, miksi isänmaallisten amerikkalaisten ja konservatiivien perinteisten kannattajienkin pitäisi äänestää demokraattien ehdokasta Hillary Clintonia.