tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Roni Peiponen

Roni Peiponen (9. huhtikuuta 1997 Kuopio – 2022) oli suomalainen jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän oli oikea laitapuolustaja.
Peiponen oli Malminkartanon Pedon ja Helsingin Jalkapalloklubin kasvatti. Kaudella 2014 hän pelasi HJK:n reservijoukkueen Klubi 04:n paidassa neljä ottelua Kakkosessa. Keväällä 2015 Peiponen pelasi HJK:n edustusjoukkueessa Liigacupia ja Suomen cupia. Veikkausliigassa hän debytoi toukokuussa 2015 IFK Mariehamnia vastaan pelaten täydet minuutit. Marraskuussa 2015 hän teki kolmen ja puolen vuoden sopimuksen Molde FK:n kanssa. Kaudella 2016 hän palasi HJK:hon ensin lainasopimuksella ja kaudesta 2017 lähtien sopimuspelaajana.
Peiponen ilmoitti kesällä 2020 lopettavansa uransa. Hän kertoi avoimesti masennuksestaan, joka oli päätöksen taustalla.
Peiponen edusti urallaan Suomea useissa eri nuorisomaajoukkueissa.
Helsingin Sanomat uutisoi 1. joulukuuta 2022 Roni Peiposen kuolleen 25-vuotiaana.
David López Silva

David López Silva (s. 9. lokakuuta 1989 Barcelona) on espanjalainen jalkapalloilija, joka edustaa Espanjan Primera Divisiónissa pelaavaa Gironaa. Oikeajalkainen López on pelipaikaltaan puolustava keskikenttäpelaaja.
Ura.
Seurajoukkueura.
López aloitti uransa Espanyolissa, jonka kakkosjoukkueessa hän pelasi vuosina 2008–2011 54 ottelua. Vuosina 2009–2010 hän kävi lainalla Segunda División B:n Terrassa FC:ssä. Espanyolin edustusjoukkueessa Primera Divisiónissa López debytoi syyskuussa 2010 CA Osasunaa vastaan. Avausmaalinsa seurassa hän teki elokuussa 2013 Valencia CF:n verkkoon. Vuosina 2011–2012 hän oli lainalla Segunda División B:n CD Leganésissa ja vuosina 2012–2013 Segunda Divisiónin SD Huescassa.
Elokuussa 2014 López siirtyi Italian Serie A:n SSC Napoliin. Debyytti seuran paidassa tapahtui syyskuussa 2014 Udinesea vastaan. Hän voitti seuran kanssa joulukuussa 2014 Italian supercupin Juventuksen kaaduttua Qatarissa pelatussa finaalissa rangaistuspotkuilla. López debytoi kaudella 2014–2015 myös Eurooppa-liigassa, jossa hän teki yhdeksässä pelaamassaan ottelussa yhden maalin, tappiollisen välieräsarjan avausottelussa Dnipro Dnipropetrovskia vastaan.
Maajoukkueura.
Barcelonassa, Kataloniassa syntynyt López teki debyyttinsä Katalonian jalkapallomaajoukkueessa vuonna 2013. Hän voi kuitenkin edustaa maajoukkuetasolla myös Espanjaa, sillä Katalonian maajoukkue ei kuulu FIFAan.
Purppura (albumi)

Purppura on SIG:n marraskuussa 1985 julkaisema studioalbumi. Sen tuottajina toimivat T. T. Oksala ja Atte Blom, ja äänitys tehtiin Finnvox Studiossa. Albumin tunnetuimmat kappaleet ovat "Hyvää syntymäpäivää", "Leijailen" ja "Purppura". "Sateenkaari" on TV-elokuvasta Baby Love. 
Albumi nousi Suomen viralliselle listalle marraskuussa 1985. Se kipusi sijalle 20, ja pysyi listalla yhteensä 15 viikkoa. Toisen tiedon mukaan huippusijoitus olisi ollut vain 22.
Inga Brogren

Inga Lindqvist, o. s. "Jaatinen", kirjailijanimi Inga Brogren (15. toukokuuta 1915 Kouvola – 2. heinäkuuta 2001) oli suomalainen ruotsin kielellä kirjoittanut kirjailija.
Lindqvistin vanhemmat olivat Kokkolan kaupunginjohtaja Jarl Emerik Jaatinen ja Fanny Nyberg. Hän oli naimisissa vuodesta 1942 varatuomari Kurt Lindqvistin kanssa.
Lindvist valmistui filosofian maisteriksi 1940. Hän toimi "Erino Oy":n toimitusjohtajana. Erino Oy oli 1932 perustettu vesi- ja sähkömittarien, kemikalioiden sekä kutomateollisuudessa käytettyjen raaka-aineiden ja tarvikkeiden agentuuriliike joka kuului Einar Ahlströmin perustamaan "Oy E. Ahlström &amp; Co Ab":n-yritysryhmään. 
Lindqvistin salanimellä "Inga Brogren" kirjoittama romaani "Approbatur" kertoi 1930-luvun lopun opiskelijaelämästä Helsingissä.
Satukirjan sankari

Satukirjan sankari on toukokuussa 2007 ilmestynyt Yön single, jonka nimikappale on myöhemmin elokuussa julkaistulta albumilta "Valtakunta". Siitä on myöhemmin tullut suosittu häävalssi. Toinen kappale "Aika" on alun perin tehty Olli Lindholmin "Yhden yön tarina" -äänikirjaa varten.
Single nousi Suomen viralliselle listalle suoraan ykköseksi ja pysyi listalla viiden viikon ajan. Kyseessä oli neljäs peräkkäinen Yön single, joka nousi listan kärkisijalle heti ilmestyttyään.
GAGLE

GAGLE (, gaguru) on japanin Miyagin prefektuurin pääkaupungista Sendaista lähtöisin oleva vuonna 1996 perustettu kolmijäseninen - hip hop -yhtye.
Yhtye teki debyyttinsä vuonna 1996 julkaistulla albumillaan ”BUST THE FACTS.”
Hip hop trion perustivat Hunger, DJ MITSU THE BEATS ja DJ Mu-R.
Oi Herra, jos mä matkamies maan

Oi Herra, jos mä matkamies maan on virsi, jonka on sanoittanut Wilhelmi Malmivaara vuonna 1903. Se otettiin virsikirjaan 1938. Virren kaksi versiota ovat säveltäneet Mikael Nyberg 1920 ja Erik August Hagfors 1874. Tätä virttä käytetään usein hautajaisissa. Virsi kuuluu myös Siionin virsiin.
Malmivaara kirjoitti tekstin toimiessaan pohjoispohjalaisen Paavolan seurakunnan kirkkoherrana. Teksti syntyi, kun paikkakunnalla raivonnut lavantautiepidemia oli vienyt hänen perheestään lyhyessä ajassa kolme jäsentä, äidin ja kaksi tytärtä. Se syntyi murheen murtaman ja yksinäisen miehen virtenä Erik August Hagforsin sävelmään "Minne käy tuulen ilmassa tie". Malmivaara oli mieltynyt lauluun ja toivoi sen päätyvän myös hengelliseen käyttöön. Kun virsi 1920-luvun alussa liitettiin kokoelmaan "Hengellisiä lauluja ja virsiä", Mikael Nyberg sepitti siihen uuden sävelmän.
"Kurja matkamies maan".
Tuomari Nurmio teki 1979 virrestä pahennustakin aiheuttaneen mukaelman "Kurja matkamies maan", joka julkaistiin hänen ensimmäisen singlensä a-puolena. B-puolella oli suuren menestyksen saanut kappale "Valo yössä".
Nurmio oli muuttanut virren sanoja jonkin verran. Sanat “Mua auta, Herra, mä toivon vaan” olivat nyt muodossa “Ai jumalauta, mä toivon vaan”, ja Herran sijaan laulettiin rouvasta.
Kun "Kurja matkamies maan" esitettiin Yleisradion tauottomassa "Kevyesti keskellä päivää" -äänilevykonsertissa, Yleisradion puhelinkeskus tukkeutui kuuntelijoiden vihaisista soitoista. Kappaletta käsiteltiin radion ohjelmaneuvostossa, kun eräs keskustalainen pastori oli sitä vaatinut.
Yleisradio päätti, ettei levyä soiteta juontamattomissa ohjelmissa. Kun Heikki Harma (Hector) hieman myöhemmin haastatteli Nurmiota ohjelmassaan "Pop eilen – tänään" ja soitti ohjelman päätteeksi suuttumusta herättäneen levyn, minkäänlaista reaktiota ei syntynyt, vaikka ohjelma lähetettiin pääsiäissunnuntaina.
Nurmio kertoo, että laulu aiheutti hänelle myös välirikon joidenkin sukulaisten kanssa, jotka olivat Pohjois-Pohjanmaan ja Pohjois-Savon körttejä.
Rakkautta vain?

Rakkautta vain? on elokuussa 2007 ilmestynyt Yön single, jonka nimikappale on samassa kuussa julkaistulta albumilta "Valtakunta". Sen toinen kappale "Tuuli viilenee" ei ole mukana albumilla.
Single nousi Suomen viralliselle listalle viiden viikon ajaksi ja oli korkeimmillaan sijalla 2.
Dolwyddelanin linna

Dolwyddelanin linna on walesilainen linna, jonka on rakennuttanut Llywelyn ap Iorwerth 1200-luvulla. Hän rakennutti myös ympärysmuurin. Edvard I:n joukot valtasivat linnan walesilaisilta vuonna 1283 ja se pidettiin miehitettynä vuoteen 1290. Paroni Willoughby de Eresby aloitti kunnostustyöt vuonna 1848.
Linnan omistaa nykyään Walesin hallituksen kulttuuriperintöä hoitava Cadw.
Cape Canaveral AFS LC-1 &amp; LC-2

Cape Canaveral Air Force Station Launch Complex 1 ja 2 (LC-1 ja LC-2) on entinen kahdesta alustasta koostuva rakettien laukaisukompleksi Cape Canaveralin lentotukikohdassa Floridassa. Kompleksin alustoja käytettiin Snark- ja Matador-laukaisuihin. 
Historia.
LC-1:n ja LC-2:n rakentamissopimus tehtiin urakoitsijan kanssa lokakuussa 1951, ja rakennustyöt käynnistyivät kahden alustan muodostama kokonaisuus valmistui noin vuotta myöhemmin marraskuussa 1952. Kompleksia käytettiin Snark- ja Matador-ohjusten koelaukaisuihin aina vuoteen 1960 saakka. Tämän jälkeen sen alustat palvelivat Mercury-ohjelman helikopterikenttänä, ja myöhemmin 1983–1989 kompelksia hyödynnettiin Tethered Aerostat Radar System -ohjelmassa.
Cape Canaveral AFS LC-19

Cape Canaveral Air Force Station Launch Complex 19 (LC-19) on entinen kahdesta alustasta koostuva rakettien laukaisukompleksi Cape Canaveralin avaruustukikohdassa Floridassa. Kompleksin alustaa käytettiin vuosina 1959–1966.
Historia.
LC-19 -alustan rakentamissopimus tehtiin huhtikuussa 1956, ja rakennustyöt alkoivat hieman alle vuotta myöhemmin huhtikuussa 1957. Alusta valmistui heinäkuussa 1958, ja ensimmäinen Titan I -laukaisu tehtiin siltä elokuussa 1959. Alustalta laukaistiin kaikkiaan 15 Titan I -rakettia vuosina 1959–1962, jonka jälkeen se muutettiin Gemini-ohjelman Titan II -laukaisuihin soveltuvaksi vuosina 1962–1963.
Muutostöiden valmistuttua alustalta laukaistiin ensimmäinen ja toinen miehittämätön Gemini-lento Titan II-raketilla (GT-1 ja GT-2). Ensimmäinen miehitetty Gemini-lento tehtiin maaliskuussa 1965 (GT-3). LC-19 -alstalta laukaistiin kaikkiaan kaksi miehittämätöntä ja kymmenen miehitettyä Gemini-lentoa huhtikuusta 1964 marraskuuhun 1966. Gemini-ohjelman päätyttyä alusta poistettiin käytöstä. Sen laukaisutorni purettiin toukokuussa 1977. Alustan White Roomiksi kutsuttu astronauttien valmistautumistila entisöitiin syyskuussa 2003 osaksi Air Force Space and Missile Museum -museota. Loput alustan ja lauksaisutornin jäänteet purettiin vuosina 2012–2013.
Jorma (albumi)

Jorma on amerikansuomalaisen Jorma Kaukosen toinen studioalbumi. Se julkaistiin 22. lokakuuta 1979 levymerkillä RCA Records. Albumi äänitettiin Filmweis/Heider-studiossa San Franciscossa vuonna 1979.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet säveltänyt Jorma Kaukonen, ellei toisin mainittu.
Hypobromihapoke

Hypobromihapoke (HBrO) on yksi bromin happihapoista. Se on hyvin heikko happo ja suhteellisen pysymätön. Yhdistettä voidaan käyttää hapettimena, valkaisuaineena ja desinfiointiaineena.
Ominaisuudet.
Hypobromihapoketta on liian epästabiili, jotta se tunnettaisiin puhtaana. Se tunnetaankin ainoastaan vesiliuoksena, jotka nekin hajoavat helposti valon vaikutuksesta. Hypobromihapoke on hyvin heikko happo ja sen happovakion arvo on huoneenlämpötilassa 1,6·10-9. Hypobromihapoke on vahva hapetin, mutta hapettimena hypokloorihapoketta heikompi.
Valmistus ja käyttö.
Hypobromihapoketta voidaan valmistaa johtamalla bromia elohopeaoksidin vesisuspensioon tai hopeanitraatin vesiliuokseen. Bromi disproportioituu bromidi- ja hypobromiitti-ioneiksi ja elohopea(II)bromidi tai hopeabromidi saostuu veteen liukenemattomana. Liuosta voidaan väkevöidä tislaamalla alipaineessa. Toinen tapa valmistaa väkevämpiä hypobromihapokeliuoksia on suorittaa reaktio elohopeaoksidin kanssa käyttäen liuottimena trikloorifluorimetaania, jolloin muodostuu bromimonoksidia, joka erotetaan ja hydrolysoidaan hypobromihapokkeeksi.
2 Br2 + HgO + H2O → 2 HBrO + HgBr2
Br2 + AgNO3 + H2O → HBrO + AgBr +HNO3
Hypobromihapokkeen vesiliuosta käytetään voimakkaana bakteereja tappavana desinfiointiaineena ja vesien puhdistukseen. Yhdiste reagoi alkeenien kanssa muodostaen bromialkoholeja.
Valentine Bialas

Valentine Bialas (10. tammikuuta 1903, Boston, Massachusetts – 9. maaliskuuta 1965, Utica, New York) oli yhdysvaltalainen pikaluistelija, joka osallistui kolmiin olympialaisiin eli 1924–1932.
Vuoden 1924 kisoissa Ranskan Chamonixissa Bialas oli erityisesti pitempien matkojen luistelija. Hän sijoittui kisojen 5 000 metrillä kuudenneksi ja 10 000 metrillä kahdeksanneksi. Neljä vuotta myöhemmin St. Moritzin talviolympialaisissa 1928 hän luisteli kaikki matkat: 500 metrin 17., 1 500 metrillä kuudes, 5 000 metrillä myös kuudes. Kisojen 10 000 metrin luistelukilpailu jouduttiin sääolojen vuoksi keskeyttämään; näin Bialasin alkupään pareissa luistelema tulos jouduttiin hylkäämään. Kotikisoissa 1932 Lake Placidissa Bialas saavutti yhteislähtönä luistellulla 10 000 metrin viidennen sijan. Bialas valittiin myös vuoden 1936 Garmisch-Partenkirchenin kisoihin, mutta autokolarissa saadut vammat estivät vielä neljänsiin kisoihin osallistumisen. Hän menetti kolarissa toisen jalkansa.
Tunnustuksena pikaluistelu-urastaan Bialas valittiin Yhdysvaltain pikaluistelun Hall of Fameiin toukokuussa 1963. Uransa jälkeisellä asuinseudullaan nimettiin paikallinen Utican hiihtokeskus hänen mukaansa the Val Bialas Ski Centeriksi.
Luettelo Suomen diplomaattisista edustajista Aasiassa

Tämä on luettelo Suomen diplomaattisista edustajista Aasiassa ja Oseaniassa. Luettelossa ovat mukana kaikki historialliset edustajat kohdemaittain. 
Suomen nykyiset edustustot Aasiassa ja Oseaniassa.
Bagdad (Irak).
Suurlähetystö suljettiin Persianlahden sodan yhteydessä vuoden 1991 jälkeen. Suomen suhteita Irakiin hoiti pitkään Damaskoksen suurlähettiläs. Suurlähetystö aloitti toimintansa uudelleen joulukuussa 2019.
Beirut (Libanon).
Vuodesta 1985 Suomen suhteita Libanoniin hoiti Damaskoksen suurlähettiläs. Syyrian levottomuuksien vuoksi Damaskoksen lähetystöstä poistunut henkilökunta sijoitettiin syyskuusta 2012 alkaen kuitenkin yhteystoimistoon Beirutiin. Beirutin suurlähetystö avattiin uudelleen 1.3.2015.
Kabul (Afganistan).
Heikentyneen turvallisuustilanteen vuoksi Kabulin suurlähetystö suljettiin 16. elokuuta 2021 toistaiseksi.
Lakkautetut edustustot.
Damaskos (Syyria).
Damaskoksen lähetystön henkilökunta on maaliskuusta 2012 alkaen poistunut maasta Syyrian levottomuuksien vuoksi. Syyskuusta 2012 toimipaikkana on ollut tilapäinen yhteystoimisto Beirutissa. Suomen Beirutin suurlähetystö avattiin uudelleen 1.3.2015. Suurlähetystö suljettiin pysyvästi 19.3.2013.
Kuwait.
Suomella oli suurlähetystö Kuwaitissa 1981–2003. Vuodesta 2002 Suomen suhteita Kuwaitiin on hoitanut Riadin suurlähettiläs.
Manila (Filippiinit).
Lähetystö lakkautettiin vuonna 2012, minkä jälkeen Suomen suhteita Filippiineihin on hoitanut Kuala Lumpurin suurlähettiläs.
Luettelo Suomen diplomaattisista edustajista Afrikassa

Tämä on luettelo Suomen diplomaattisista edustajista Afrikassa. Luettelossa ovat mukana kaikki historialliset edustustoja johtaneet suomalaisdiplomaatit kohdemaittain.
Suomen edustustot Afrikassa.
Abuja (Nigeria).
Suurlähetystö sijaitsi 1. maaliskuuta 2004 saakka Lagosissa, sen jälkeen Abujassa.
Maputo (Mosambik).
Suomen suhteita Mosambikiin hoiti vuosina 1975–1999 Dar es Salaamin ja 1999–2003 Pretorian suurlähettiläs.
Rabat (Marokko).
Suomen suhteita Marokkoon hoiti vuosina 1959–1961 Rooman, 1963–1968 Algerin, 1968–1970 Wienin, 1970–1990 Madridin ja 1992–2007 Lissabonin suurlähettiläs, vuoteen 1963 asti lähettilään ja sen jälkeen suurlähettilään tittelillä.
Luettelo Suomen diplomaattisista edustajista Pohjois-Amerikassa

Tämä on luettelo Suomen diplomaattisista edustajista Pohjois-Amerikassa. Luettelossa ovat mukana kaikki historialliset edustajat kohdemaittain. Luettelossa on huomioitu Karibian ja Keski-Amerikan valtiot. 
Lakkautetut edustustot.
Havanna (Kuuba).
Suomen diplomaattisena edustajana Kuubassa toimii kiertävä suurlähettiläs Helsingistä käsin.
Managua (Nicaragua).
Managuan suurlähetystö on suljettu 31.12.2013 alkaen. Suurlähettiläs akkreditoitu Meksikosta.
Luettelo Suomen diplomaattisista edustajista Etelä-Amerikassa

Tämä on luettelo Suomen diplomaattisista edustajista Etelä-Amerikassa. Luettelossa ovat mukana kaikki historialliset edustajat kohdemaittain. 
Suomen nykyiset edustustot Etelä-Amerikassa.
Bogotá (Kolumbia).
Vuodesta 1992 Suomen suhteita Kolumbiaan hoiti Caracasin suurlähettiläs ja vuodesta 2017 Suomen uusi suurlähetystö on ollut toiminnassa sitä ennen suhteita hoiti Liman suurlähettiläs.
Lakkautetut edustustot.
Caracas (Venezuela).
Caracasin suurlähetystö lakkautettiin vuonna 2011.
Kosmoceratops

Kosmoceratops richardsoni (nimen merkitys: ”koristeellinen sarvinaama”) on sukupuuttoon kuollut sarvinaamainen kasvinsyöjädinosaurus. Se eli myöhäisellä liitukaudella Laramidian mantereella, nykyisen Utahin alueella. Sen fossiilit löydettiin vuonna 2010 ja sen nimesi Scott D. Sampson. Sen tunnistaa muista dinosauruksista koristeellisen kallon perusteella.
Kuvaus.
"Kosmoceratopsin" kallo on koristeellisin tunnettu dinosauruksen kallo. Silmien yläpuolella olevat sarvet olivat todella pitkät ja samalla myös tappavan terävät. Ne kaartuvat sivusuuntaan kallosta. "Kosmoceratopsilla" oli suhteessa muista ceratopseista lyhyin kaulus; se oli noin kaksi kertaa niin pitkä kuin se oli leveä.
Luettelo Suomen diplomaattisista edustajista Euroopassa

Luettelo Suomen diplomaattisista edustajista Euroopassa. Luettelossa ovat mukana kaikki historialliset edustajat kohdemaittain. Luettelosta puuttuu Pristinan lähetystö.
Suomen nykyiset edustustot Euroopassa.
Nikosia (Kypros).
Suurlähetystö avattiin 1. heinäkuuta 2004. Aiemmin suurlähettiläs oli akkreditoitu ensin Roomasta ja sitten Tel Avivista.
Pyhä Istuin (Vatikaani).
Vuodesta 1947 Suomen suhteita Pyhään istuimeen ovat hoitaneet muun muassa Bernin, Madridin, Wienin, Kairon ja Varsovan Zagrebin suurlähettiläät
Lakkautetut edustustot.
Bratislava (Tšekkoslovakia/Slovakia).
Slovakia.
Bratislavan suurlähetystö on suljettu 1. syyskuuta 2015 alkaen. Suurlähettiläs on akkreditoitu Prahasta.
Ljubljana (Slovenia).
Suurlähettiläs on 1. syyskuuta 2015 alkaen akkreditoitu Budapestista.
Luxemburg (Luxemburg).
Luxemburgin suurlähetystö suljettiin 31.8.2015. Suurlähettiläs on akkreditoitu Brysselistä.
HMS Hugin (1884)

HMS Hugin (runkonumerot 1 ja V15) oli Ruotsin laivaston vuonna 1884 vesillelaskettu 1. luokan torpedovene ja samalla ensimmäinen laivaston varsinainen torpedovene. Se oli esikuvana Ruotsissa valmistetuille aluksille.
Valmistus.
Alus tilattiin John I. Thornycroft and Companyltä. Alus laskettiin vesille 30. toukokuuta 1884 ja liitettiin laivastoon viikkoa myöhemmin 4. kesäkuuta.
Palvelus.
Alus matkasi Britteinsaarilta Ruotsiin omin konein, vaikka se oli varustettu kolmella mastolla ja apupurjein. Aluksen höyrykattilat oli asennettu rinnakkain, joten sen savuhormitkin olivat rinnakkain. Torpedoputket oli sijoitettu rinnakkain vesirajaan. Aluksen toimintasäde oli merkittävästi parempi kuin aiempien torpedoalusten.
Vuonna 1887 alus nimettiin "Minbåt N:o 1:ksi" ja modernisoitiin vuonna 1899, jolloin sen torpedoputket vaihdettiin 38 cm M/89:n putkiin. Samalla miehistö kasvoi viiteentoista. Alus luokiteltiin vuonna 1906 2. luokan torpedoveneeksi, mutta se säilytti numeronsa. Vuonna 1915 alus luokiteltiin jälleen yhteysveneeksi numerolla V15 ja varustettiin miinanraivauskalustolla. Alus poistettiin palveluksesta vuonna 1923, minkä jälkeen aluksen kohtalo on tuntematon.
Itävallan Grand Prix 2015

Itävallan Grand Prix 2015 oli Formula 1 -sarjan kahdeksas osakilpailu kaudella , joka ajettiin 21. kesäkuuta 2015 Red Bull Ringillä Itävallassa.
Kilpailu.
Paalupaikalta starttasi Lewis Hamilton, toisesta ruudusta Nico Rosberg. Startissa Rosberg onnistui tallikaveriaan paremmin ja nousi kilpailun kärkeen - Hamilton valitteli kytkinongelmia. Toisen mutkan kiihdytyksessä Kimi Räikkönen ja Fernando Alonso osuivat toisiinsa, ja päätyivät päällekkäin ratakaiteisiin. Kolarissa ei loukkaantunut kukaan, eikä siitä jaettu rangaistuksia. Turva-auto tuli radalle heti ensimmäisellä kierroksella. Turva-auton perässä Manorin Will Stevens keskeytti öljyvuodon seurauksena. Turva-auto poistui radalta kierroksella 6. Jenson Button keskeytti sähkövikaan kierroksella 9. Kilpailun joutuivat lisäksi keskeyttämään Carlos Sainz Jr. sekä Romain Grosjean. 
Valtteri Bottas taisteli itsensä kilpailussa hetkellisesti viidenneksi, mutta hidas varikkopysähdys pudotti hänet kuudenneksi. Bottas kuitenkin ohitti viidentenä ajaneen Nico Hülkenbergin. Kierroksella 35 Hamilton pysähtyi sijalta kaksi. Varikon ulostulossa Hamilton ylitti valkoisen varikkoviivan, ja sai viiden sekunnin aikasakon tapahtuneesta. Kolmantena ajanut Sebastian Vettel pysähtyi kierroksella 35. Varikkopysähdys kesti noin 13 sekuntia, koska oikean takapyörän kiinnityksessä oli ongelmia ja Vettel putosi neljänneksi, Felipe Massan taakse.
Kilpailun voittoon ajoi Nico Rosberg ja toiseksi ajoi Lewis Hamilton, rangaistuksestaan huolimatta. Felipe Massa ajoi kolmanneksi saavuttaen kauden ensimmäisen palkintokorokesijansa. Vettel ajoi neljänneksi ja Bottas viidenneksi.
Britannian Grand Prix 2015

Britannian Grand Prix 2015 oli Formula 1 -kauden 2015 yhdeksäs osakilpailu. Kilpailu ajettiin 5. heinäkuuta Silverstonen moottoriradalla, Englannissa.
Kilpailu.
Sauberin Felipe Nasr ei lähtenyt kilpailuun vaihdelaatikkovian takia. Paalupaikalta kilpailuun lähti Mercedeksen Lewis Hamilton, toisesta ruudusta starttasi Nico Rosberg. Startissa kolmannesta ruudusta lähtenyt Williamsin Felipe Massa syöksyi kärkeen. Valtteri Bottas starttasi ruudusta neljä ja nousi hetkeksi toiseksi tallikaverinsa perään, mutta radan neljännessä mutkassa Hamilton kuittasi toisen paikan takaisin. Taaempana molemmat Lotukset törmäilivät keskenään, saaden osumaa ensin Daniel Ricciardolta, joka keskeytti myöhemmin ERS-systeemin hajottua. Fernando Alonso törmäsi tallikaveriinsa, Jenson Buttoniin, jonka seurauksena Button keskeytti, kuten molemmat Lotus-kuljettajatkin. Turva-auto tuli heti ensimmäisellä kierroksella radalle.
Uusintalähdössä Hamilton yritti ohittaa kärkipaikalla ajaneen Massan, mutta menetti taistelussa sijan Valtteri Bottakselle. Max Verstappen pyörähti toisessa mutkassa ulos. Williamsit ajoivat kärjessä ensimmäisille varikkopysähdyksille asti. Kierroksella 18 Hamilton tuli ensimmäisenä kärkimiehistä renkaidenvaihtoon. Seuraavalta kierrokselta Massa ja Rosberg pysähtyivät myös. Bottas pysähtyi kierroksella 21. Ensimmäisten varikkopysähdysten jälkeen Hamilton oli siirtynyt kilpailun kärkeen, Massa oli toisena, Bottas kolmantena ja Rosberg neljäntenä.
Kierroksella 32 Carlos Sainz Jr. joutui keskeyttämään sähköongelmiin. Virtuaalinen turva-auto tuli radalle. Pari kierrosta myöhemmin alkoi sataa vettä, ja ensimmäiset kuljettajat tulivat vaihtamaan välikelinrenkaat alle. Kimi Räikkönen luisteli radalla pariin otteeseen ja tuli kierrokselta 38 vaihtamaan välikelinrenkaat alle. Sade kuitenkin lakkasi hetkeksi, jolloin välikelinrenkaat sulivat alle. Räikkönen joutui pysähtymään vielä kolmannenkin kerran. Sateen yltyessä Rosberg ohitti molemmat Williams-kuljettajat. Kierroksella 42 Hamilton ja Sebastian Vettel pysähtyivät. Kierrosta myöhemmin Williamsit ja Rosberg. Vettel nousi varikkoruljanssin yhteydessä kolmanneksi. Manorin Will Stevens pyörähti seinään kierroksella 47, rikkoen etusiipensä, mutta hän pystyi jatkamaan kilpailua.
Kilpailun voittoon ajoi kotiyleisön edessä Lewis Hamilton kolmatta kertaa urallaan. Toiseksi ajoi Hamiltonin tallikaveri Nico Rosberg ja kolmanneksi Ferrarin Sebastian Vettel. Bottas ajoi viidenneksi pitäen Daniil Kvjatin takanaan. Kimi Räikkönen ajoi kahdeksanneksi. Fernando Alonso sijoittui kymmenenneksi saavuttaen kauden avauspisteensä.
Italian Grand Prix 2015

Italian Grand Prix 2015 oli Formula 1 -sarjan 12. osakilpailu kaudella . Kilpailu ajettiin 6. syyskuuta Monzan moottoriradalla.
Aika-ajot.
Lewis Hamilton ajoi kauden yhdennentoista paalupaikkansa. Ferrarin Kimi Räikkönen ajoi toiseksi, lyöden tallikaverinsa Sebastian Vettelin vajaalla sekunnin kymmenyksellä. Mercedeksen Nico Rosberg ajoi neljänneksi. Williamsit Felipe Massa ja Valtteri Bottas täydensivät kolmannen rivin.
Rangaistuksia jaettiin kaiken kaikkiaan 168 lähtöruutua: Kymmenenneksi aika-ajoissa yltänyt Marcus Ericsson sai kolmen lähtöruudun rangaistuksen esteltyään Q1:ssä Force Indian Nico Hülkenbergiä. Carlos Sainz ja Daniil Kvjat saivat 35 lähtöruutua rangaistusta. Daniel Ricciardo 50 lähtöruutua, Jenson Button viisi lähtöruutua, Fernando Alonso kymmenen lähtöruutua ja Max Verstappen 30 lähtöruutua. Aika-ajon ensimmäisessä osiossa Verstappen lähti radalle, kun kellossa aikaa oli jäljellä enää puoli minuuttia. Verstappenin auton katteet irtosivat ja lensivät radan varteen.
Kilpailu.
Starttihetkellä Kimi Räikkösen auto jäi lähtöruutuun. Suomalainen pääsi lopulta matkaan pudoten viimeiseksi. Nico Rosberg tippui Williamsien ja Sergio Pérezin taakse kuudenneksi. Ensimmäisessä mutkassa Nico Hülkenberg osui yhteen Felipe Nasrin kanssa, ja törmäsi myös Pastor Maldonadoon. Maldonado keskeytti kilpailun ensimmäisellä kierroksella. Myös toisen Lotus -kuljettajan, Romain Grosjeanin matka jäi kesken ennen aikojaan. Grosjean keskeytti toisella kierroksella kolarivauriohin. Nico Rosberg onnistui ohittamaan toisen kierroksen alussa Pérezin.
Varikkopysähdysten aikana Rosberg onnistui ohittamaan myös molemmat Williams -kuljettajat. Kimi Räikkösen saavuttua varikolle, kierroksella ohitettu Manorin Roberto Merhi oli lähellä törmätä Räikkösen auton takaosaan. Osumalta kuitenkin vältyttiin ja kilpailu eteni molemmilta normaalisti. McLarenin espanjalaiskuljettajan, Fernando Alonson matkanteko päättyi kesken moottoriyksikön hajottua. Kolmospaikalla ajaneen Nico Rosbergin kilpailu keskeytyi kierroksella 51 moottoririkkoon. Kilpailun ylivoimaiseen voittoon ajoi Mercedeksen Lewis Hamilton, joka saavutti uransa toisen grand slamin. Toiseksi kurvasi Sebastian Vettel ja kolmanneksi Felipe Massa. Valtteri Bottas jäi tallikaverinsa taakse vain 0,3 sekuntia, haastaen Massaa viimeisten kierrosten aikana tuoreemmilla renkaillaan. Kimi Räikkönen oli lopulta viides.
Kilpailun jälkeen Hamilton joutui FIA:n tutkinnan alaiseksi liian alhaisten rengaspaineiden takia. Hamilton sai kuitenkin pitää voittonsa.
Tulokset.
Huomiot: † Nico Rosberg ja Fernando Alonso saivat sijoituksen, koska he ajoivat 90 % kilpailusta.
Tommy Oar

Thomas Michael ”Tommy” Oar (s. 10. joulukuuta 1991 Southport, Queensland) on australialainen jalkapalloilija, joka edustaa Eredivisiessä pelaavaa FC Utrechtia. Vasenjalkainen Oar on pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä. Hän kuuluu myös Australian jalkapallomaajoukkueeseen.
Ura.
Seurajoukkueura.
Oar aloitti ammattilaisuransa A-Leaguen Brisbane Roarissa, jota hän edusti vuodet 2008–2010 pelaten 26 ottelua, joissa hän onnistui maalinteossa kahdesti. Heinäkuussa 2010 Oar siirtyi Alankomaiden Eredivisien FC Utrechtiin. Hän debytoi seuran paidassa saman vuoden elokuussa NAC Bredaa vastaan. Kaudella 2010–2011 Oar pelasi myös tähänastisen uransa ainoan ottelun Eurooppa-liigassa. Avausmaalinsa Eredivisiessä Oar teki elokuussa 2011 Roda JC:n verkkoon.
Maajoukkueura.
Oar pelasi vuosina 2008–2011 33 ottelua Australian alle 20-vuotiaiden maajoukkueessa. Hän oli mukana muun muassa vuosien 2009 ja 2011 MM-kilpailuissa, joista jälkimmäisessä hän teki kaksi maalia, muun muassa vapaapotkun 30 metristä Ecuadoria vastaan. Tuo maali valittiin myös turnauksen hienoimmaksi maaliksi.
Australian jalkapallomaajoukkueessa Oar debytoi maaliskuussa 2010 ystävyysottelussa Indonesiaa vastaan. Avausmaalinsa maajoukkueessa hän teki kesäkuussa 2013 MM-karsintaottelussa Japanin verkkoon. Oar kuului Australian joukkueeseen myös itse vuoden 2014 MM-kilpailuissa, joissa hän pelasi Australian kaikissa kolmessa ottelussa. Oar oli mukana myös voittamassa Aasian mestaruutta alkuvuodesta 2015.
Japanin Grand Prix 2015

Japanin Grand Prix 2015 oli Formula 1 -sarjan 14. osakilpailu kaudella 2015, joka ajettiin 27. syyskuuta Suzuka Circuit -moottoriradalla.
Aika-ajot.
Q1:ssä Sauberin Marcus Ericsson pyörähti mutkassa 13 ulos radalta, mutta pystyi jatkamaan aika-ajoa. Q3:ssa nähtiin eriskummallinen ulosajo Daniil Kvjatin toimesta, kun hän leikkasi nurmikon kautta saadakseen paremman ajolinjan seuraavaan mutkaan ja osui mutkassa 10 ratavalliin. Törmäyksessä Kvjatin Red Bull meni ”katonkautta ympäri”, Kvjat selvisi kolaristaan ilman vammoja, mutta joutui lähtemään kilpailuun varikkosuoralta.
Paalupaikalle ajoi Mercedeksen Nico Rosberg. Toiseksi sijoittui Rosbergin tallikaveri Lewis Hamilton, kolmanneksi Valtteri Bottas, neljänneksi Sebastian Vettel, viidenneksi Felipe Massa ja kuudenneksi Kimi Räikkönen.
Kilpailu.
Ensimmäiseen mutkaan mentäessä Mercedes-kuljettajat ajoivat rinta rinnan. Hamilton oli kuitenkin sisäpuolella kakkosmutkaan mentäessä, ja pakotti Nico Rosbergin ulos radalta. Rosberg menetti sijat myös Vettelille ja Bottakselle tippuen neljänneksi. Jo lähtösuoralla osui, kun seitsemännestä ruudusta lähtenyt Red Bullin Daniel Ricciardo törmäsi Felipe Massaan yrittäessään kohennella sijoituksia. Ricciardon vasen takarengas puhkesi, samoin Massan oikea eturengas. Ensimmäisessä mutkassakin osui, kun Sergio Pérez joutui väistämään ongelmista kärsivää Massaa, ja osui Carlos Sainziin, joutuen niin ikään tulemaan varikolle takarenkaan vaihtoon.
Ensimmäisellä kierroksella paalupaikalta pudonnut Nico Rosberg nousi ensin Valtteri Bottaksen ohi kolmanneksi ohittamalla suomalaisen radalla, ja myöhemmin Sebastian Vettelin varikkopysähdysten aikana nousten toiseksi. Myös Kimi Räikkönen ohitti viimeisten stoppien yhteydessä Bottaksen, ja nousi neljänneksi. Carlos Sainzin tullessa varikolle kierroksella 27 hän ajoi varikkotien varrella ollutta tötteröä päin, joka aiheutti espanjalaiselle etusiipivaurion. Marcus Ericsson pyörähti kierroksella 10 pystyen jatkamaan matkaansa. Kilpailun lopulla Valtteri Bottas ohitti kierroksella jääneen Will Stevensin, joka pyörähti mutkassa 15, törmäten lähes tallikaveriinsa Alexander Rossiin. Kilpailun joutui keskeyttämään ainoana kuljettajana Felipe Nasr.
Japanin GP:n ylivoimaiseen voittoon ajoi Lewis Hamilton. Toiseksi sijoittui Nico Rosberg ja kolmanneksi Sebastian Vettel. Neljäntenä maaliin ajoi Kimi Räikkönen ja viidentenä Valtteri Bottas. Voitollaan Hamilton tuli tasoihin voittotilastoissa Ayrton Sennan kanssa ja kykeni kyseiseen suoritukseen vielä radalla, jossa Senna varmisti kaikki maailmanmestaruutensa.
McLaren jäi uuden moottorintoimittajansa Hondan kotikilpailussa pisteittä ja molempien kuljettajien (Buttonin ja Alonson) mukaan kilpailussa tallin autojen suurin heikkous oli suoranopeus muihin nähden.
Tulokset.
Huom:PL Daniil Kvjat lähti kilpailuun varikkosuoralta, † Felipe Nasr sai sijoituksen, koska ajoi 90 % kilpailusta.
Timo Horn

Timo Horn (s. 12. toukokuuta 1993 Köln) on saksalainen jalkapallomaalivahti, joka edustaa Bundesliigassa pelaavaa VfL Bochum 1848a. Horn on vasenjalkainen.
Ura.
Seurajoukkueura.
Horn on 1. FC Kölnin kasvatti. Hän pelasi seuran kakkosjoukkueessa 29 ottelua Regionalligassa vuosina 2010–2012. Debyytti seuran ykkösjoukkueen paidassa 2. Bundesliigassa tapahtui elokuussa 2012 Eintracht Braunschweigiä vastaan. Horn pelasi kausien 2012–2013 ja 2013–2014 aikana 2. Bundesliigassa yhteensä 65 ottelua. Kaudeksi 2014–2015 Köln nousi Bundesliigaan. Horn teki pääsarjadebyyttinsä elokuussa 2014 Hamburger SV:tä vastaan ja pelasi kaudella 2014–2015 yhtä vaille jokaisessa ottelussa. Myös kaudella 2015–2016 Horn pelasi 33 ottelussa.
Horn pystyi nivelkierukkavamman vuoksi pelaamaan vain 20 bundesliigaottelua kaudella 2016–2017. Seuraavalla kaudella hän pelasi täydet minuutit Kölnin jokaisessa liigaottelussa, mutta seura putosi toiselle sarjatasolle. Siellä hän pelasi kaudella 2018–2019 yhtä vaille kaikki ottelut Kölnin palatessa saman tien Bundesliigaan. Hän pelasi kaudella 2019–2020 seuran kaikki 34 bundesliigaottelua.
Horn on pelannut Kölnissä yhteensä 154 bundesliigaottelua, joissa hän on päästänyt 241 maalia ja pitänyt vastustajan maaleitta 38 ottelussa. 2. Bundesliigassa hän on pelaamissaan 98 ottelussa päästänyt 97 maalia ja pelannut 36 nollapeliä. Eurooppa-liigan kuudessa ottelussa hän on päästänyt kahdeksan maalia ja pitänyt kerran maalinsa koskemattomana.
Elokuussa 2024 Horn siirtyi kaksivuotisella sopimuksella VfL Bochum 1848iin.
Maajoukkueura.
Horn on edustanut Saksaa kaikissa nuorten maajoukkueissa alle 15-vuotiaista alle 21-vuotiaisiin. Alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa hän pelasi vuosina 2013–2014 neljä ottelua. Hän kuului Saksan joukkueeseen ikäluokan EM-kilpailuissa 2015, muttei päässyt pelaamaan. Hän pelasi kaikki kuusi ottelua Saksan saavuttaessa olympiahopeaa Rio de Janeirossa 2016.
Leandro Bacuna

Leandro Jones Johan Bacuna (s. 21. elokuuta 1991 Groningen) on curaçaolaisia sukujuuria omaava alankomaalainen jalkapalloilija, joka edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Aston Villaa. Oikeajalkainen Bacuna on pelipaikaltaan oikea laitalinkki.
Ura.
Seurajoukkueura.
Bacunan kasvattajaseura on FC Groningen. Hän debytoi seuran edustusjoukkueessa elokuussa 2009 PSV Eindhovenia vastaan. Bacuna pelasi Groningenin paidassa Eredivisiessä yhteensä 109 ottelua tehden niissä 14 maalia. Heinäkuussa 2013 Bacuna siirtyi Englannin Valioliigan Aston Villaan. Hän debytoi seuran paidassa seuraavassa kuussa Arsenal FC:tä vastaan. Avausmaalinsa Bacuna iski syyskuussa 2013 Manchester Cityn verkkoon. Avauskaudellaan Bacuna teki 35 pelaamassaan valioliigaottelussa viisi maalia.
Maajoukkueura.
Curaçaolaisista sukujuuristaan johtuen Bacuna pelasi vuosina 2007–2008 Alankomaiden Antillien alle 20-vuotiaiden maajoukkueessa. Alankomaita hän on edustanut alle 19- ja alle 21-vuotiaiden tasolla. Vuodesta 2016 lähtien Bacuna on pelannut Curaçaon maajoukkueessa.
Aleksanteri Huovinen

Aleksanteri "Aksu" Huovinen (s. 26. syyskuuta 1996 Oulu) on suomalainen moottoriurheilija, joka kilpailee tällä hetkellä Britannian BRDC Formula 4 -sarjassa.
Ura.
Huovinen aloitti uransa Karting-luokissa vuonna 2011. Hän voitti kyseisenä vuonna kotikaupungissaan Oulun Kartingin Junior -luokan mestaruuden. Vuonna 2013 Huovinen kilpaili Suomen Formula Ford Junior -luokassa ajaen vain kuusi kilpailua. Vuonna 2014 hän jatkoi sarjassa ja saavutti viisi voittoa, kolme paalupaikkaa ja yhdeksän palkintosijaa sijoittuen loppupisteissä toiseksi. 
Vuonna 2015 Huovinen kilpaili uudessa SMP Formula 4 -sarjassa. Hän saavutti sarjassa kolme voittoa ja kuusi palkintosijaa sijoittuen sarjan neljänneksi. Vuonna 2016 Huovinen siirtyi kilpailemaan Britannian BRDC Formula 4 -sarjaan ajaen Double R Racing -tallissa.
Gustaf Woldemar Wrede

Gustaf Woldermar Wrede (28. heinäkuuta 1889 Leppävirta – 17. helmikuuta 1958 Helsinki) oli suomalainen aatelismies ja teollisuusjohtaja sekä Sotakorvausteollisuuden valtuuskunnan jäsen.
Lapsuus ja koulutus.
Gustaf W. Wreden isä oli tehtaanomistaja, vapaaherra Carl Gustaf Garibaldi Fabian Wrede ja äiti Siri Maria Söderhjelm. Hänen isänsä toimi muun muassa toimitusjohtajana C Wrede &amp; Co Ab -yrityksessä ja omisti myös osake-enemmistön Turun Rautateollisuusosakeyhtiöstä. Käytyään kahdeksan luokkaa oppikoulua, Gustaf Wrede opiskeli Darmstadtissa, valmistuen insinööriksi vuonna 1910. 
Työura.
Valmistuttuaan Wrede matkusti Yhdysvaltoihin, missä hän työskenteli autotehtaissa Detroitissa 1911–1914. Vuoden 1912 lopussa hänestä tuli Jackson Automobile Co:n pääinsinööri Michiganissa.
Wreden palattua Suomeen hänestä tuli Turun rautateollisuus Oy:n tehtaan tekninen johtaja. Hänen isänsä oli tuolloin yrityksen toimitusjohtaja. Tehdas valmisti tuolloin muun muassa höyrylokomobiilejä, rautatievaunuja, hevosvaunuja ja maatalouskoneita. Kun sota syttyi, Venäjän armeija tilasi yritykseltä ammuksia, hevosvaunuja ja muita tarvikkeita. Sota vaikutti sekä Suomen markkaan että Venäjän ruplaan ja tämän vuoksi tehdyt kaupat aiheuttivat suuria tappioita. Tämä johti siihen, että yritys alkoikin valmistaa moottoreita ja traktoreita.
Traktoreiden valmistuksen aloituksesta päätettiin vuonna 1915, mutta projekti laitettiin tauolle sisällissodan aiheuttamien levottomuuksien takia vuosina 1917–1918. Sekä Gustaf Wrede että hänen isänsä olivat punaisten pidättäminä vuonna 1917 muutaman viikon ajan. Vuonna 1918 Turun rautateollisuus Oy:n ensimmäinen traktori voitiin kuitenkin vihdoin esitellä.
Gustaf Wrede sai vuoden 1919 loppupuolella toimitusjohtajan viran Teijon Ruukki Ab:lla Perniössä. Tässä virassa hän oli vain kahden vuoden ajan, jonka jälkeen hänet valittiin Dalsbruk Ab:n toimitusjohtajaksi. Taalintehtaalla Wrede viihtyi kauan – vuodesta 1921 vuoteen 1940. Vuosina 1938–1940 Dalsbruk Ab oli osa Wärtsilä-konsernia. Taalintehtaan vuosina Wredestä tuli myös Hangossa Finska Glasfabriks Ab toimitusjohtaja sekä pääomistaja, ja tässä roolissa hän viihtyi vuodesta 1935 vuoteen 1946. Samanaikaisesti hän johti myös kolmatta yritystä, Petsamon Nikkeli Oy:tä, jonka toimitusjohtajana hän toimi 1940–1944.
Vuonna 1945 Gustaf Wrede päätti työsuhteensa Petsamon Nikkelillä ja siirtyi Moottoritehdas Oy Ares Ab:lle toimitusjohtajaksi, hallituksen puheenjohtajaksi sekä kaikkien osakkeiden omistajaksi.
Vuosina 1944–1952 Wrede oli myös hyvin aktiivinen SOTEVA-jäsen (Sotakorvausteollisuuden valtuuskunta). Viraston toiminnan päätyttyä Wrede päätti siirtyä eläkkeelle. Vuonna 1954 häntä kuitenkin pyydettiin Valmet Oy:n johtajaksi ja hän suostui.  
Perhe.
Gustaf Wrede avioitui Asta Wreden kanssa. He omistivat Köningstedtin tilan Vantaalla (aiemmin Helsingin maalaiskunta). Wreden aiemmat puolisot olivat Ebba Tollet ja Karin Sophie Andelin. Wrede menehtyi tilallaan lyhyen sairauden jälkeen, helmikuussa 1958.
Davie Selke

Davie Selke (s. 20. tammikuuta 1995 Schorndorf) on saksalainen jalkapalloilija, joka edustaa Bundesliigassa pelaavaa Hertha Berliniä. Oikeajalkainen Selke on pelipaikaltaan hyökkääjä.
Ura.
Seurajoukkueura.
Selke edusti junioriurallaan peräti kahdeksaa eri seuraa, viimeisimpänä niistä Werder Bremen. Selke pelasi seuran kakkosjoukkueessa 26 ottelua onnistuen maalinteossa yhdeksän kertaa. Seuran ykkösjoukkueen paidassa Bundesliigassa hän debytoi marraskuussa 2013 Hannover 96:ta vastaan. Avausmaalinsa seuran paidassa Selke teki marraskuussa 2014 SC Paderbornin verkkoon. Kesällä 2015 Selke siirtyi viisivuotisella sopimuksella 2. Bundesliigassa pelaavaan RB Leipzigiin, joka kaudeksi 2016–2017 nousi Bundesliigaan. Kesällä 2017 Selke siirtyi Hertha Berliniin.
Maajoukkueura.
Selke on pelannut kaikissa Saksan nuorten maajoukkueissa alle 17-vuotiaista alle 21-vuotiaisiin. Vuonna 2014 hän oli mukana voittamassa alle 19-vuotiaiden Euroopan-mestaruutta Unkarissa. Selke valittiin turnauksen parhaaksi pelaajaksi ja hän oli myös turnauksen paras maalintekijä kuudella osumallaan. Hän saavutti olympiahopeaa Rio de Janeirossa 2016 ja teki turnauksessa kaksi maalia.
NettiX

Nettix (virallisesti NettiX Oy, vuoteen 2006 Mach1 Oy) on suomalainen yritys, joka ylläpitää useita kaupankäyntiin tarkoitettuja verkkosivustoja, kuten Nettiauto, Nettikone ja Nettimarkkina. Nettix kustantaa myös kohdennettuja ammattimedioita raskaan konealan ammattilaisille. Nettix Oy:n omistaa Alma Media. 
Nettix oli Otava-konsernin omistuksessa, kunnes Otava myi sen Alma Medialle vuonna 2021. NettiXin kauppahinta oli 170 miljoonaa euroa.
Nettixin oikaistu liikevaihto oli vuonna 2020 22,5 miljoonaa euroa. Samana vuonna yhtiön liikevoitto oli noin 10 miljoonaa euroa.
Kamil Glik

Kamil Jacek Glik (s. 3. helmikuuta 1988 Jastrzębie Zdrój) on puolalainen jalkapalloilija, joka edustaa Italian Serie A:ssa pelaavaa Beneventoa. Oikeajalkainen Glik on pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Hän pelaa myös Puolan maajoukkueessa.
Ura.
Seurajoukkueura.
Glik siirtyi vuonna 2006 kotimaastaan Espanjan Tercera Divisiónin UD Horadadaan. Vuodet 2007–2008 hän pelasi suurseura Real Madridin organisaatiossa, jossa tilille kertyi 18 ottelua seuran C-joukkueessa. Heinäkuussa 2008 Glik palasi takaisin Puolaan ja Ekstraklasan Piast Gliwiceen. Glik edusti seuraa vuodet 2008–2010 tehden 54 pelaamassaan ottelussa kaksi maalia.
Vuoden 2010 heinäkuussa Glik siirtyi Italian Serie A:n US Palermoon, jossa hän ei kuitenkaan pelannut koko kauden aikana yhtään ottelua Serie A:ssa, mutta debytoi kuitenkin Eurooppa-liigassa pelaten siinä kolme ottelua. Kevätkauden aikana Glik oli lainalla saman sarjan AS Barissa, jossa otteluita kertyi 16.
Heinäkuussa 2011 Glik siirtyi Serie B:ssä tuolloin pelanneeseen perinneseuraan Torino FC:hen. Glik pelasi kaudella 2011–2012 Serie B:ssä 23 ottelua tehden kaksi maalia ja Torino nousi kauden päätteeksi takaisin Serie A:han. Glik teki uransa ensimmäisen Serie A-maalinsa lokakuussa 2012 SS Laziota vastaan. Kaudesta 2013–2014 lähtien Glik on toiminut torinolaisseuran kapteenina. Hän pelasi seuran paidassa Eurooppa-liigassa kymmenen ottelua tehden yhden maalin kaudella 2014–2015.
Heinäkuussa 2016 Glik teki neljän vuoden sopimuksen AS Monacon kanssa. Hän pelasi neljän kauden aikana Ligue 1:ssä 128 ottelua ja teki niissä 11 maalia. Kaudella 2016–2017 hän voitti Ranskan-mestaruuden. Samalla kaudella hän pelasi Mestarien liigassa kymmenen ottelua ja teki alkulohkossa yhden maalin Monacon edetessä välieriin saakka. Kolmella kaudella hän pelasi Mestarien liigassa yhteensä 21 ottelua ja teki niissä kaksi maalia. Syyskuussa 2020 Glik siirtyi italialaisseura Beneventoon. Hän pelasi kaudella 2020–2021 Serie A:ssa 36 ottelua ja teki niissä kaksi maalia.
Maajoukkueura.
Glik pelasi vuosina 2008–2010 Puolan alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa 14 ottelua tehden niissä kolme maalia. Debyyttinsä Puolan jalkapallomaajoukkueessa hän teki tammikuussa 2010 King’s Cupin ottelussa isäntämaa Thaimaata vastaan onnistuen ottelussa myös maalinteossa. Glik on kesäkuun 18. päivään 2021 mennessä pelannut 84 A-maaottelua ja tehnyt niissä kuusi maalia. Hän on toiminut maajoukkueessa kapteenina muutamissa otteluissa.
Glik pelasi EM-kilpailuissa 2016 joukkueensa viidessä ottelussa täydet minuutit. Hän teki sekä voitokkaassa neljännesvälieräottelussa Sveitsiä että tappiollisessa puolivälieräottelussa Portugalia vastaan rangaistuspotkukilpailussa maalin. MM-kilpailuissa 2018 hän tuli toisen alkulohko-ottelun lopulla vaihdosta kentälle ja pelasi kolmannen alkulohko-ottelun kokonaan.
Helena Salonius

Helmi Helena Salonius (17. maaliskuuta 1930 Helsinki – 24. syyskuuta 2012 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä ja oopperalaulaja (sopraano).
Elämä ja ura.
Helena Saloniuksen äiti, laulajatar Helmi Frilander, oli oopperalaulaja Aino Acktén ystävä. Isäänsä Salonius ei koskaan tavannut, sillä Frilander jäi leskeksi vain muutama kuukausi tyttärensä syntymän jälkeen. Salonius aloitti koulunsa vuonna 1939 Helsingin suomalaisessa yhteiskoulussa. Kouluaikana Salonius voitti teinien kulttuurikilpailuja laulussa ja lausunnassa. 
Vuonna 1950 Salonius aloitti opinnossa Suomen teatterikoulussa. Valmistuttuaan hän sai kiinnityksen Turun kaupunginteatteriin yhdessä puolisonsa ja kurssitoverinsa Saulo Haarlan kanssa. Turusta hän siirtyi Tampereen Työväen Teatteriin. Näissä teattereissa hänellä oli rooleja muun muassa Blanche Tennessee Williamsin näytelmässä "Viettelyksen vaunu" sekä Katherine musikaalissa "Kiss Me Kate".
Vuonna 1961 Salonius ryhtyi päätoimisesti opiskelemaan laulua. Hän teki opintomatkoja Itävaltaan ja Italiaan, ja Suomessa hänen opettajinaan toimivat Antti Koskinen ja Aulikki Rautawaara. Salonius esiintyi Kansallisoopperassa muun muassa Pohjolan tyttärenä "Lemmin pojassa", "Juhassa" ja "Punaisessa viivassa" ja Savonlinnan oopperajuhlilla "Kuningas lähtee Ranskaan" -oopperassa. Salonius esiintyi myös elokuvissa "Oi muistatkos", "Tytön huivi" ja "Mä oksalla ylimmällä".
Salonius kuoli syyskuussa 2012 Helsingissä 82-vuotiaana. Kuvataiteilija Teuri Haarla ja muusikko-säveltäjä Iro Haarla ovat Saloniuksen ja Saulo Haarlan lapsia.
Kappa Andromedae

Kappa Andromedae (κ And, κ Andromedae) on Andromedan tähdistössä oleva 4,1 magnitudin tähti. Sen etäisyys maasta on 169 valovuotta. Se on sinertävänvalkea alijättiläinen ja sen spektrityyppi on B9 IVn. 
Tähteä kiertää 55 AU:n päässä ruskea kääpiö tai "super-jupiter" Kappa Andromedae b.
HMS Hugin (P151)

HMS Hugin (runkonumero P151) oli Ruotsin laivaston Hugin-luokan partioalus.
Valmistus.
Alus tilattiin 15. toukokuuta 1975 Bergenistä Bergens Mekaniske Verksteder A/S:ltä. Se laskettiin vesille 3. kesäkuuta 1977 ja liitettiin laivastoon 3. heinäkuuta 1978.
Palvelus.
Alus poistettiin palveluksesta 21. huhtikuuta 2001. Se on asetettu näytteille Göteborgin merikeskukseen ().
Höyhenpensaat

Höyhenpensaat ("Fothergilla") on taikapähkinäkasvien (Hamamelidaceae) heimoon kuuluva suku, johon kuuluvat isohöyhenpensas eli höyhenpensas ("F. major") ja pikkuhöyhenpensas ("F. gardenii"). Suku on nimetty englantilaisen lääkärin John Fothergillin (1712–1780) mukaan, joka oli Amerikan kasvitieteen suosija.
Tuntomerkit.
Höyhenpensaat ovat tavallisesti monirunkoisia, lyhytrönsyisiä pensasmaisia kasveja, jotka muodostavat tiheitä rykelmiä. Oksissa, lehdissä ja kukkanupuissa on tähtikarvojen muodostama peite. Varren kaarna on vaaleanharmaa ja sileä. Lepäävät silmut ovat suomuttomia, mutta tiuhan tähtikarvan peittämiä. Kärkisilmu on lyhytvartinen tai varreton, ja siinä on 2–4 tukisuomua. Lehdet ovat lyhytruotisia; lapa on soikea tai vastapuikea tai pitkänomainen, joskus lähes pyöreä, ehyt, sulkasuoninen ja joskus vinotyvinen. Lavan laita on nyhäinen, sahainen tai hampainen, joskus aaltoileva.
Kukinto sijaitsee terminaalisesti ja on pitkänomainen, monikukkainen ja tiheä tähkä, perätön tai lyhytperäinen. Kukat ovat kaksineuvoisia ja tuoksuvia. Kukinnon alimmat kukat ovat toiminnallisesti hedekukkia, ja ne puhkeavat jo ennen lehtimistä. Kukan verhiö on yhdislehtinen, tavallisesti 5–7-liuskainen, pysty, vähäpätöinen, epäsäännöllinen ja muodostaa matalan kellomaisen hypantion (hypanthium) siihen kiinnittyneiden heteiden kanssa. Kukat ovat teriöttömiä. Heteitä on runsaasti (12–32), ja ne ovat näyttäviä ja antavat kukintoon höyhenmäisen vaikutelman. Valkoiset palhot ovat jopa 17 mm pitkiä, ja ponnet avautuvat kahdella läpällä. Sikiäin kiinnittyy hypantioon noin kolmasosaltaan kokonaispituudestaan. Vartaloita on kaksi, ja ne tulevat vanhemmiten sarvimaisiksi ja käyristyvät kärjestään. Hedelmä on kota, ja kodat sijaitsevat useamman kuin kolmen ryhmissä. Niissä on huomiota herättävät nokkamaiset vartalon jäänteet. Kota on karvapeitteinen, siinä on sekä tähtikarvoja että pidempiä suoria karvoja. Avautumiseltaan kodat ovat selkäluomaisia. Kussakin kodassa on kaksi punaisenruskeaa, kiiltävää ja kovaa siementä, joilla ei ole lentimiä.
Levinneisyys.
Höyhenpensaat ovat kotoisin itäisen Pohjois-Amerikan lauhkeista osista.
Luokittelu.
Höyhenpensaiden sukuun kuuluu vain kaksi lajia: isohöyhenpensas ("Fothergilla major") ja pikkuhöyhenpensas ("Fothergilla gardenii").
Käyttö.
Höyhenpensaita viljellään koristetarkoituksiin.
J. W. Enqvist

Johan Waldemar Enqvist (3. maaliskuuta 1853 Tampere – 30. elokuuta 1907 Tampere) oli suomalainen Tampereen seudulla vaikuttanut sahateollisuusmies ja metsäteollisuusyhtiö J. W. Enqvist Oy:n perustaja.
Enqvistin isä Johan Reinhold Enqvist (1821–1880) toimi kauppiaana Tampereella ja vei myös nahkoja ja turkiksia Pietariin, Lyypekkiin, Hampuriin ja Tukholmaan. Hän perusti yhdessä kahden muun osakkaan kanssa Tampereelle 1876 Santalahden höyrysahan, jonka hankki myöhemmin kokonaan itselleen.
Johan Waldemar Enqvist kävi alkeiskoulun Tampereella ja lukion Hämeenlinnassa. Hän opiskeli kauppakoulussa Dresdenissä Saksassa ja toimi konttoriharjoittelijana Lontoossa ja Pietarissa. Johan Waldemar Enqvist uudisti isänsä perustamaa Santalahden sahaa ja hankki sinne höyläyskoneen vuonna 1881. Sahalla oli omat lautatarhat Helsingissä ja Turussa. Sahatavaran vienti suuntautui Länsi-Eurooppaan ja Pohjoismaihin. 
Enqvist myi Santalahden sahan vuonna 1887 Antti Ahlströmille. Hän perusti 1888 sahan Ojakkalaan ja 1889 toisen sahan Särkänsaareen lähelle nykyisen Särkänniemen huvipuiston aluetta. Enqvist osti 1890 Oriveden sahan ja vielä 1897 Tyrvään sekä Vammalan sahat. Enqvist oli vuonna 1889 mukana perustamassa Suomen Sahanterätehdas Oy:n sahanteriä valmistunutta tehdasta Santalahteen yhdessä insinööri A. H. L. Gyllenbergin ja kauppias Rudolf Winterin kanssa. Enqvist osti 1902 Santalahden paperitehtaan konkurssipesältä ja palkkasi saksalaisen Carl Bollmanin uudistamaan tehtaan. 
Enqvist toimi Pohjoismaiden Osakepankin Tampereen konttorin johtajana 1893–1900 ja oli Tampereen kaupunginvaltuuston jäsen 1887–1907, josta valtuuston puheenjohtajana 1904–1905. Hän oli myös Ruotsin varakonsuli Tampereella.
Enqvistin tytär Anna Maria (Maja) Enqvist oli naimisissa vuorineuvos Harald Jensenin (1882–1953) kanssa, joka johti Tampereella toiminutta Suomen Trikoo Oy:tä vuodesta 1911 alkaen.
Enqvistin kuoleman jälkeen perustettiin 1908 J. W. Enqvist Oy, jonka toimitusjohtajana oli Enqvistin poika Johan Reinhold Enqvist (1881–1940). Yhtiö rakennutti vuonna 1911 puuhiomon ja massatehtaan Killinkoskelle entisen Virtain kehräämön tiloihin. Vuonna 1912 yhtiö osti Lielahden kartanon von Nottbeckin suvulta ja perusti kartanon alueelle 1914 sulfiittiselluloosatehtaan. Vuonna 1916 ostettiin vielä Ahlströmiltä Lielahdessa sijainnut Niemen tila sahalaitoksineen, Muroleen saha sekä useita metsätiloja. Särkänsaaren saha lopetettiin 1925, ja vuonna 1926 hankittiin toinen saha Viitasaarelta. Santalahden paperitehdas myytiin 1926. Johan Reinhold Enqvist siirtyi 1929 syrjään yhtiön johdosta, ja vuonna 1930 Enqvistin perhe myi omistuksensa yhtiöstä. 
J. W. Enqvist Oy fuusioitiin vuonna 1965 G. A. Serlachius Oy:n osaksi.