tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Ajou-yliopisto

Ajou-yliopisto () on yksityinen, vuonna 1973 perustettu yliopisto, joka toimii Etelä-Korean Suwonissa, noin 30 kilometriä Soulin eteläpuolella.
Yliopistolla opiskelee lähes 14 000 ihmistä (1.4.2018). Heistä 9 700 suoritti alempaa korkeakoulututkintoa, 3 700 maisteri- ja 500 tohtoritason tutkintoa (osa oli integroidun jatkotutkinnon suorittajia). 
THE-yliopistoranking arvioi Ajou-yliopiston vuoden 2018 maailman kärkiyliopistojen listallaan jaettuun sijaluokkaan 801-1000.
Purppuraleski

Purppuraleski ("Vidua purpurascens") on leskien heimoon kuuluva afrikkalainen varpuslintu.
Levinneisyys.
Purppuraleskeä tavataan Angolassa, Botswanassa, Etelä-Afrikassa, Keniassa, Kongon demokraattisessa tasavallassa, Malawissa, Mosambikissa, Namibiassa, Sambiassa, Tansaniassa ja Zimbabwessa. Lajia on kuvattu melko yleiseksi, ja sen kannankehitys on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Eidfjorden

Eidfjorden on Hardangerinvuonoon kuuluva sivuvuono Vestlandin läänissä Norjassa.
Vuonon itäosan rannalla sijaitsee Eidfjordin taajama, jonka kohdalla vuonosta kaartuu kapeampi lahti, Simadalsfjorden, kohti koillista. Eidfjorden-vuonosta, Simadalsfjorden mukaan lukien, erkanee kolme suurempaa laaksoa: Simadal, Måbødalen ja Hjølmadalen.
Meristeemi

Meristeemi on versokasvien kasvusolukon tieteellinen nimitys. Sen solut voivat jakautua, ja tämä jakautuminen ylläpitää kasvin kasvamista. Näin syntyvät solut erilaistuvat myöhemmässä vaiheessa. 
Meristeemiä on kasvin erilaisissa kärkipaikoissa, kuten varressa, juuressa, kärkikasvupisteissä (apikaalimeristeemi) sekä jälsi- ja korkkijälsisolukoissa (sekundaariset meristeemit).
Bélapaïs

Bélapaïs (, ) on kylä Kyproksen saarella. Se on "de facto" Pohjois-Kyproksen turkkilaisen tasavallan hallussa, ja kuuluu sen hallinnossa Girnen alueeseen. Kyproksen tasavallan pakolaishallinnossa se kuuluu Kyrenian alueeseen. Kylän väkiluku on 918 (2011).
Bélapaïs sijaitsee Pentadáktylos-vuoriston pohjoisrinteessä lähellä Kyrenian kaupunkia. Kylän nimi on peräisin Bélapaïsin luostarista, jonka nimi puolestaan on peräisin ranskankielisestä nimestä ”Rauhan luostari” ("Abbaye de la Paix"). Kylän nimi esiintyy translitteroituna kreikaksi useissa muodoissa, paitsi "Bélapaïs" (Μπέλαπαϊς) myös "Béllapaïs" (Μπέλλαπαϊς), "Belapáis" (Μπελαπάις), "Bellapáis" (Μπελλαπάις), "Béla-Páis" (Μπέλα-Πάις), "Bélla-Páis" (Μπέλλα-Πάις), "Pélapaïs" (Πέλαπαϊς) ja "Péllapaïs" (Πέλλαπαϊς).
Bélapaïsin goottilaistyylinen luostari, jonka vanhimmat osat ovat 1200-luvulta, on suosittu nähtävyys. Sen kirkkosalissa järjestetään konsertteja. Bélapaïsin kylän kuuluisin asukas on ollut englantilainen kirjailija Lawrence Durrell, joka asui siellä vuosina 1953–1956. Aikaa kuvaa hänen omaelämäkerrallinen teoksensa "Bitter Lemons".
Pyhän Hilarionin linna

Pyhän Hilarionin linna on Kyproksella, Kyrenian lounaispuolella, Kyrenian vuoriston rinteellä sijaitseva linna. Se on osittain louhittu vuoren rinteeseen. 
Historia.
Linnan rakentaminen on aloitettu 600-luvulla bysanttilaisen luostarin ympärille suojaksi arabien hyökkäyksiltä. Linna oli osa saaren puolustusta, johon kuuluivat myös Kyrenian-, Buffaventon- ja Kantáran linnat. Myöhemmin linnaa vahvistivat Lusignan hallitsijasuku.
Juha Hostikka

Juha "Hosse" Antero Hostikka (s. 9. syyskuuta 1971 Helsinki) on suomalainen tenori ja Dallapé-orkesterin johtaja. Hän on vieraillut Suomen Kansallisoopperan produktioissa vuodesta 1999 lähtien.
Hostikka on laulanut tenorirooleja Kansallisoopperassa muun muassa Mozartin "Taikahuilussa", Bizét’n "Carmenissa", Tauno Pylkkäsen "Sudenmorsiamessa", Philip Glassin "Rangaistussiirtolassa", Sallisen "Punaisessa viivassa" ja Puccinin "Gianni Schicchissä". Sinfonia Lahden kanssa Hostikka on ollut mukana muun muassa "Chess"-musikaalin konserttiversiossa ja Sibeliuksen "Myrskyn" solistina Lontoon Proms-festivaaleilla. Elokuussa 2013 Hostikka esiintyi Turun musiikkijuhlilla Leonard Bernsteinin pienoisoopperassa "Tahitilla tuulee".
Vuodesta 2009 Hostikka on toiminut 1920-luvulla aloittaneen Dallapé-orkesterin johtajana. Dallapen 2011 levyttämä Toivo Kärjen 1939 säveltämä, Vexi Salmen paljon myöhemmin nimeämä ja sanoittama foxtrot ”Iltayö” nousi Radio Suomen soittolistan kärkeen ja kesällä 2013 ilmestynyt ”Bimbambulla” toiseksi.
Juha Hostikka voitti tenniksen nelinpelin Suomen mestaruuden Saku Timosen kanssa sisäkentällä vuonna 1994.
Vernon Freeman

Vernon Freeman (s. 15. syyskuuta 1953) on yhdysvaltalainen aktiiviuransa lopettanut koripalloilija.
Freeman edusti suomalaista Tampereen Pyrintöä kausilla 1979–1980 ja 1980–1981, joista jälkimmäisellä joukkue saavutti SM-hopeaa. Hän pelasi ensimmäisellä Suomen-kaudellaan runkosarjassa 36,6 pisteen keskiarvolla, jolla oli sarjan kolmanneksi paras. Kaudella 1981–1982 Freeman pelasi kolme runkosarjaottelua Torpan Pojissa.
Freemania on luonnehdittu pitkäkätiseksi ja urheilulliseksi pelaajaksi. Pyrinnön päävalmentajana Freemanin aikana toiminut Raimo Lammi kuvaili tätä "vahvaksi jässikäksi". Lammi ei ollut erityisen tyytyväinen Freemaniin. Hänen mukaansa "tauoilla tavallisesti ensimmäisenä kahvijonoon rynnännyt" Freeman juhli SM-finaaliotteluita edeltäneitä öinä Helsingissä niin, ettei tämä saanut itsestään parasta irti otteluissa. Freemania jouduttiinkin pitämään ratkaisuottelussa penkillä, kun hänelle oli jo viiden minuutin pelin jälkeen kertynyt kolme Lammin mukaan "väsyneen miehen" virhettä.
Ines Lutz

Ines Arabella Lutz (s. 15. kesäkuuta 1983 München) on saksalainen näyttelijä.
Elämä.
Ines Lutz varttui kotiseudullaan Münchenissä, mutta kävi lukion St. Claire Collegessa Oxfordissa, Britanniassa. Siellä hänen pääaineenaan oli näytteleminen. Koulunsa päätettyään Lutz palasi takaisin Saksaan, jossa hän näytteli sarjassa "Lindenstraße" Franziska Benneriä 2001–2005 ja palasi hetkeksi sarjaan vuonna 2009. Vuodesta 2006 vuoteen 2009 hän kävi koulua Essenissä Folkwang-Hochschulessa. 2011–2012 hän näytteli saksalaisessa saippuasarjassa "Lemmen viemää" Theresa Burgeria. Vuodesta 2013 hän on näytellyt roolia Anne Meierling sarjassa "Vuoristolääkäri" (Der Bergdoktor).
Kathleen Wynne

Kathleen O’Day Wynne (s. 21. toukokuuta 1953 Toronto, Ontario) on kanadalainen poliitikko. Hän toimi vuosina 2013–2018 Ontarion pääministerinä ja Ontarion liberaalipuolueen puheenjohtajana.
Wynnellä on kielitieteen maisterin tutkinto Toronton yliopistosta ja kasvatustieteen maisterin tutkinto Toronton yliopiston alaisesta OISE-instituutista. Hän on opiskellut myös Harvardin yliopistossa konfliktien sovittelua. Ennen poliittista uraansa hän kiersi kymmenen vuoden ajan Ontarion kouluissa opettamassa sovittelua ja työskenteli myös Toronton koululautakunnan jäsenenä.
Wynne valittiin ensimmäistä kertaa Ontarion parlamenttiin Don Valley Westin edustajana lokakuussa 2003. Vuonna 2006 hän nousi provinssin hallitukseen, jossa hän toimi opetusministerinä vuoteen 2010 asti ja liikenneministerinä 2010–2011. Tultuaan valituksi parlamenttiin kolmannelle kaudelle lokakuussa 2011 hän jatkoi tehtäviään ministerinä vastuullaan kunta-, kotitalous- ja alkuperäiskansoja koskevat asiat.
Tammikuussa 2013 Wynne valittiin Ontarion liberaalipuolueen johtajaksi ja pian tämän jälkeen Ontarion 25. pääministeriksi ja ensimmäiseksi naispääministeriksi. Kesäkuussa 2014 hänet valittiin pääministeriksi uudelle nelivuotiskaudelle liberaalien voitettua Ontarion parlamenttivaalit. Kesäkuussa 2018 liberaalit kärsi Ontarion parlamenttivaaleissa suuren tappion. Wynne ilmoitti heti vaali-iltana jättävänsä puoluejohtajan paikkansa. Hän jatkoi kuitenkin osavaltion parlamentin jäsenenä.
Wynne elää puolisoineen Pohjois-Torontossa. Hänellä on kolme lasta ja kaksi lastenlasta.
Karlskogan kirkko

Karlskogan kirkko () on kirkkorakennus Ruotsissa Karlskogan kunnan keskustaajamassa Karlskogassa.
Historia.
Paikalle rakennettiin 1500-luvun lopussa pieni hirsikirkko, joka muodostaa nykyisen kirkon sakariston. Raudankäsittelytoiminnan vuoksi alueen väkimäärä alkoi kasvaa ja kirkko käydä pieneksi, jonka jälkeen sitä laajennettiin vaiheittain. Nykyiseen kokoonsa kirkko valmistui vuosina 1705–1706.
Arkkitehtuuri.
Kirkko on ristin muotoinen ja sen julkisivut on peitetty punaisilla paanuilla. Paanut ovat erimuotoisia ja -näköisiä, koska kaikkien pitäjän talojen piti toimittaa sinne rakennusmateriaaleja. Sakaristossa on hyvin säilyneitä maalauksia vanhimman kirkon rakennusajalta ja ne on tehty suoraan hirsiin. Muuten kirkon sisätilat ovat muotoutuneet nykyisen kaltaisiksi erilaisten remonttien aikana.
Vidilä

Vidilä on kylä Laitilassa noin 3 kilometriä Laitilan keskustasta etelään. Vidilän lähimmät naapurikylät ovat Kodjala lännessä ja Koukkela kaakossa. Kylän alueella virtaa Sirppujoesta haarautuva Härinänjoki. 
Vidilä on asutettu luultavasti vuosina 550–800 eli merovinkiaikana.
Laura Arffman

Laura Arffman (s. 29. elokuuta 1985 Kitee) on suomalainen urheilutoimittaja. Hän työskentelee Yleisradiossa, jossa hän on toiminut uutistenlukijana "Urheiluruudussa" sekä raportoinut useista urheilutapahtumista.
Ura.
Koulutus.
Arffmanilla on viestinnän tutkinto Jyväskylän ammattikorkeakoulusta ja maisterin tutkinto Jyväskylän yliopistosta valtio-opista.
Työura.
Toimittajan uransa alussa Arffman teki viestinnän opintoihin kuuluvan harjoittelun silloiseen "Urheilulehteen". Syksyllä 2008 hän aloitti työt "Iltalehden" urheilutoimituksessa. Pari vuotta myöhemmin hän päätyi Yleisradion radiouutisiin, ja syksyllä 2011 hän aloitti Yleisradion kotimaan toimituksessa. Vasta tuolloin hän jätti työskentelyn Iltalehden urheilutoimituksessa kokonaan. Arffman siirtyi Yleisradion urheilutoimitukseen tammikuussa 2012.
Arffman kokosi lehdistön joukkueen pesäpallon naisten Liitto–Lehdistö-otteluun vuonna 2013.
Arffman on kirjoittanut elämäkerran vuonna 2019 kuolleesta hiihtäjä Mona-Liisa Nousiaisesta.
Laura Arffman ja Petra Manner saivat Suomen kieltenopettajien liiton ja Otavan kirjasäätiön Vuoden kieliteko 2024 -palkinnon Pariisin kesäolympialaisissa tekemistään monikielisistä haastatteluista.
Yksityiselämä.
Arffman on kertonut olleensa lapsena koulukiusattu. Kiusaamisen vuoksi hän päätyi opiskelemaan lukioon toiselle paikkakunnalle. Kiusaaminen on vaikuttanut merkittävästi hänen myöhempiin valintoihinsa, ja sen vuoksi aiheesta avoimesti puhuminen on ollut Arffmanille tärkeää.
Arffman avioitui Anssi Pentsisen kanssa vuonna 2017, ja heillä on kaksi lasta. Pariskunta erosi vuonna 2025.
Opettajatar

Opettajatar on Helene Schjerfbeckin öljyvärimaalaus kankaalle vuodelta 1933. Kooltaan teos on 55×47 cm ja se kuuluu Nanny ja Yrjö Kauniston kokoelmaan Ateneumin taidemuseossa, jonne se lahjoitettiin vuonna 2005.
Mallina "Opettajatar"-maalauksessa on kansakoulunopettaja neiti Boxtröm Snappertunasta.
Lyaasit

Lyaasit ovat entsyymejä, jotka katkaisevat atomien välisiä kovalenttisia sidoksia ja katalysoivat uusien sidosten muodostumista. Tyypillisiä reaktioita ovat eliminaatioreaktiot muodostaen kaksoissidoksia tai rengasrakenteita tai additioreaktiot kaksoissidokseen. Lyaasit poikkeavat hydrolaaseista siten, että ne eivät katalysoi hydrolyysiä eli veden liittämistä. Reaktioissa ei myöskään tapahdu hapetus- tai pelkistysreaktioita. Monien lyaasien katalysoimat reaktiot ovat reversiibeleitä ja voivat tapahtua kumpaan suuntaan tahansa riippuen olosuhteista. Additioreaktioissa lyaaseja kutsutaan usein syntaaseiksi. Kaikkien lyaasien ryhmään kuuluvien entsyymien EC-numeron ensimmäinen numero on 4.
Lyaasien luokittelu.
Lyaasit luokitellaan 7 alaryhmään kansainvälisen biokemian ja molekyylibiologian järjestön IUBMB:n luokittelujärjestelmän mukaisesti. Luokittelu perustuu entysymien katalysoimiin reaktioihin ja on seuraava:
Omertan liitto

Omertan liitto on Ilkka Remeksen kirjoittama jännitysromaani vuodelta 2013. Sen on julkaissut WSOY.
Juoni.
Sijoitusasijantuntija Tuomo Saari hankkii EU:n päästökauppaoikeuksia, mutta vastoin hänen tietojaan niiden hinta alkaa laskea ja Tuomo uhkaa tehdä miljoonien tappiot. Samaan aikaan EU:n johto suunnittelee italialaisen pankin pelastamista mafian rahoilla. Suomalainen EU:n ilmastopolitiikkaa tutkinut biologi murhataan ja myös Tuomo ja hänen vaimonsa joutuvat vaaraan.
Tiikeripeippoleski

Tiikeripeippoleski ("Vidua raricola") on leskien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Tiikeripeippoleskeä tavataan Kamerunissa, Kongon demokraattisessa tasavallassa, Ghanassa, Nigeriassa, Sierra Leonessa, Etelä-Sudanissa ja Sudanissa. Lajin kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Oranssimaljakas

Oranssimaljakas ("Aleuria aurantia") on maljasieniin kuuluva laji. Maljasieniin kuuluvat myös punamaljakas ("Sarcoscypha austriaca") ja hytymaljakas ("Sarcosoma globosum"), jotka tosin kuuluvat eri sukuun kuin oranssimaljakas. Se on syötäväksi kelpaava sieni. 
Ulkonäkö.
Itiöemän muoto on maljamainen ja yläosasta kuppimainen. Sisältä se on väriltään oranssi ja ulkopinta on vaalea. Itiöpöly on valkoista. Myös malto on valkoista ja se
on haurasta.
Elinympäristö.
Oranssimaljakasta esiintyy hiekkaisilla mailla. Tyypillisiä esiintymispaikkoja ovat joutomaat ja tien varret.
Bambuleski

Bambuleski ("Vidua larvaticola") on leskien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Bambuleskeä tavataan Kamerunissa, Etiopiassa, Gambiassa, Ghanassa, Guineassa, Guinea-Bissaussa, Nigeriassa, Etelä-Sudanissa ja Sudanissa. Lajin kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Mustaleski (lintu)

Mustaleski ("Vidua funerea") on leskien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Mustaleskeä tavataan eteläisessä Afrikassa ja Itä-Afrikan eteläosissa. Lajin kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Trevoc

Trevoc Oy oli vuosina 2007–2019 toiminut suomalainen turvallisuusalan yhtiö. Se oli erikoistunut viranomaisten tekemään tekniseen kuunteluun, katseluun ja seurantaan. Yritys oli julkisuudessa sen yhteyksistä rikoskokonaisuuteen, johon liittyivät Helsingin huumepoliisin päällikkö Jari Aarnio ja rikollisjärjestö United Brotherhoodin johtaja.
Trevocin tuotteita olivat seurantalähettimet ja tekniseen seurantaan suunnitellut valvomojärjestelmät, sekä tosiaikaiseen laillisuusvalvontaan liittyvät mekanismit.
Trevoc oli vuodesta 2008 alkaen tutkinut ja kehittänyt yhdessä ammattikorkeakoulujen ja yliopistojen kanssa salaisten pakkokeinojen käytön valvontaa (miten valvoa valvojia). Sen perustajajäsenet ovat julkaisseet aiheesta konferenssipapereita.
Mustasiipileski

Mustasiipileski ("Vidua codringtoni") on leskien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Mustasiipileskeä tavataan Malawissa, Mosambikissa, Tansaniassa, Sambiassa ja Zimbabwessa. Lajin kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Daniel Edvard Duncker

Daniel Joachim Edward Duncker (4. tammikuuta 1835 Artjärvi – 24. kesäkuuta 1894 Helsinki) oli maanviljelijä ja valtiopäivämies.
Dunckerin vanhemmat olivat Kinttulan kartanon ensimmäinen Duncker-sukuinen omistaja tilanomistaja Gustaf Duncker ja Anna Elisabeth Poppius. Daniel Joakim Edvard Dunckerilla oli pikkuveli Elis Gabriel Dunker, joka syntyi 1. helmikuuta 1844 Artjärvellä ja kuoli 8. syyskuuta 1876 Helsingissä. Hän toimi oopperalaulajana.
Daniel Joakim ja Elis Gabriel Dunckerin isänisä oli everstiluutnantti Joakim Zachris Duncker, joka haavoittui Suomen sodan Hörneforsin taistelun yhteydessä sen jälkeen 6. heinäkuuta 1809 Uumajan eteläpuolella, koska oli kieltäytynyt antautumasta venäläisille joukoille. J. Z. Dunckerin komentamat joukot jäivät viivyttämään venäläisten etenemistä ja tulivat saarretuiksi. Tätä ennen Johan August Sandels oli kysynyt Dunckerilta: ”Pelkäättekö, herra everstiluutnantti?”. Everstiluutnantti Dunckerista on tarina Välskärin kertomuksissa runossa "Heinäkuun viides päivä".
Opinnot ja ura.
Daniel Edvard Dunker tuli filosofian kandidaatiksi 1860, opiskeli maataloutta Ruotsissa ja ryhtyi viljelemään perintötilaansa Kinttulan kartanoa vuonna 1863. Tämän lisäksi hän omisti Hilsdalin kartanon Orimattilan Pakaalla 1869–1894. Uudellamaalla hänet tunnettiin "Kinttulan maisterina". (Antin - 119)
Tila palkittiin vuoden 1881 yleisessä maatalousnäyttelyssä kultamitalilla. Duncker oli tunnettu myös hevosten kasvattajana. Hän osallistui useisiin valtion komiteoihin, toimi Uudenmaan ja Hämeen läänin maanviljelysseuran puheenjohtajana 1886–1888 ja oli kotikuntansa Artjärven kunnalliselämän vaikuttaja 1870-luvulta lähtien. Duncker osallistui säätyvaltiopäiville talonpoikaissäädyn edustajana vuosina 1872, 1877–1878, 1882, 1885, 1888, 1891 ja 1894 eli seitsemän kertaa. Vuosien 1877–1891 aikana pidetyillä valtiopäivillä hän toimi säätynsä varapuhemiehenä. Duncker tunnettiin maltillisena ja varsinkin kielikysymyksissä liberaalina valtiopäivämiehenä. Hänen tiedetään vastustaneen muun muassa koulupakkoa, työväensuojelua ja raittiusasiaa.
Dunckerin puoliso vuodesta 1865 oli Fredrika Wilhelmina Sofia Sneckenström (k. 1882).
Radio Patmos

Radio Patmos on suomalainen kristillinen radiokanava, jonka omistaa Patmos Lähetyssäätiö. Radio Patmos kuuluu internetissä sekä pitkä- ja lyhytaikaisilla toimiluvilla radiossa. Pitkäaikainen ohjelmistolupa on voimassa 1. lokakuuta 2016 alkaen ja on voimassa vuoden 2029 loppuun. Elokuussa 2021 kuuluvuusalue laajeni Lappeenrantaan. Lokakuussa 2022 Radio Patmos sai toimiluvan Jyväskylään, Lapualle ja Sotkamoon. Syyskuussa 2023 Radio Patmos oli toiminnassa 20 pysyvällä FM-taajuudella ja aikaväillä 1.10.–31.12.2023 neljällä väliaikaisella FM-taajuudella.
Radio Patmos on ei-kaupallinen kanava eli se ei myy ohjelma- tai mainosaikaa ja toimii lahjoitusvaroin. Kanavalla on Helsingin Haagassa syksyllä 2016 rakennettu moderni digitaalinen studio ja lähettämö.
Kanavan ohjelmisto koostuu ajankohtaisesta hengellisistä ohjelmista, haastatteluista, paneelikeskusteluista, raamattuopetuksesta ja musiikista. Kanavan muita vakioaiheita ovat lähetystyö ja Israel.
Radio Patmoksen päätoimittaja on Helvi Jääskeläinen. Aikaisemmin päätoimittajana on ollut Leo Meller.
Kuuluvuusalueet ja taajuudet.
Radio Patmos on kuunneltavissa pysyvillä toimiluvilla seuraavilla taajuuksilla. Väliaikaisluvat merkitty tähdellä.
 
Aiemmin kanava on kuulunut tilapäisillä radioluvilla mm. Eurajoella, Helsingissä, Hollolassa, Hyvinkäällä, Hämeenlinnassa, Joensuussa, Jyväskylässä, Kaarinassa, Kokkolassa, Kouvolassa, Kuopiossa, Lappeenrannassa, Lapualla, Porvoossa ja Ylöjärvellä.
Lapinnevan rautatieasema

Lapinnevan rautatieasema () on lakkautettu rautatieliikennepaikka Haapamäki–Pori-radalla Pirkanmaalla Parkanon Lapinnevan kylässä.
Lapinnevan laiturivaihde avattiin vuonna 1935 sorakuopan ja turvesuon käyttöön. Asemarakennuksen on suunnitellut arkkitehti Thure Hellström ja se rakennettiin 1933. Liikennepaikan ympäristöön syntyi asutuskeskus, josta ei kuitenkaan muodostunut varsinaista taajamaa.
Lapinneva muutettiin miehittämättömäksi seisakevaihteeksi 26. toukokuuta 1968. Henkilöliikenne lakkautettiin 31. toukokuuta 1981 ja tavaraliikenne vuonna 1999. Liikennepaikka lakkautettiin kokonaan 30. syyskuuta 2021. Asemarakennus on yksityisomistuksessa.
Lähimmät liikennepaikat samalla rataosalla ovat olleet Jokiharjun seisake viisi kilometriä itään Parkanon suuntaan ja Pihnarin seisake kuusi kilometriä länteen Porin suuntaan.
Ranka (täsmennyssivu)

Ranka voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita:
Urin zikkurat

Urin zikkurat eli "Urin suuri zikkurrat" on hienoin säilynyt sumerilaisen uskonnollisen arkkitehtuurin edustaja. Urin tapaan kaikissa suurissa sumerilaiskaupungeissa oli tällainen porraspyramidin muotoinen temppeli. Urin zikkurat on peräisin noin vuodelta 2000 eaa. Sana zikkurat tulee akkadin kielen ilmaisusta "ziqqurratu", joka tarkoittaa vuoren huippua.
Urin zikkurat rakennettiin kuunjumala Nannan kunniaksi. Sitä pidettiin yhdyssiteenä taivaan ja maan välillä, ja se oli vilkas uskonnollisen elämän keskus. Jumalan uskottiin laskeutuvan zikkuratin ylimmän kerroksen temppeliin.
Rakennus on tehty umpinaiseksi ilmastointiaukkoja lukuun ottamatta. Mittasuhteet ovat tarkkoja, koska matemaattinen tarkkuus oli mesopotamialaisille arkkitehdeille tärkeää. Rakennusmateriaali on savitiili, ja puupalkit vahvistavat rakennetta. Ulkopintaa peittää 2,5 metriä paksu verhoilu, joka on poltettua tiiltä. Laastina on vesitiivistä bitumia. Pyramidin huipulle johtavat useat leveät portaat. Keskimmäinen portaikko oli luultavasti tarkoitettu vain uskonnollisille juhlakulkueille, ja muut portaat olivat arkikäyttöön. Rakennuksessa on ollut jopa keittiö, koska uskonnollisiin menoihin kuului ruoan uhraamista.
Rakennuksen arvellaan säästyneen, koska alue autioitui Eufratin uoman siiryttyä toiseen paikkaan.
Euphausiidae

Euphausiidae on yksi kahdesta krillien lahkoon kuuluvasta äyriäisheimosta. Toisin kuin yksilajisen Bentheuphausiidaen, tämän heimon krilleillä on valoelin, jonka avulla ne hohtavat pimeässä.
Kaupallisen kalastuksen takia heimon tunnetuimmat lajit ovat etelänkrilli ("Euphausia superba"), tyynenmerenkrilli ("Euphausia pacifica") ja norjankrilli ("Meganyctiphanes norvegica").
Levinneisyys ja elinympäristö.
Joitakin heimon lajeja tavataan Galápagossaarilla. Heimon lajeja esiintyy myös Pohjois-Atlantilla ja Etelämannerta ympäröivillä merillä. Joitakin lajeja esiintyy myös Välimerellä.
Aiheesta muualla.
Hopsin

Hopsin (oikealta nimeltään Marcus Jamal Hopson, s. 18. heinäkuuta 1985) on yhdysvaltalainen rap-artisti ja tuottaja. Vuonna 2009 hän perusti oman levy-yhtiönsä nimeltä Funk Volume. Hän jätti yhtiön vuonna 2016 ja perusti uuden yhtiön Undercover Prodigy. Hopsin erottuu muista tyylisuuntansa artisteista käyttämällä esiintyessään värikkäitä piilolinssejä.
17. joulukuuta 2014 Hopsin ilmoitti lopettavansa uransa ja muuttavansa Australiaan, mutta noin viikkoa myöhemmin artisti raportoi tämän olleen vain huumorimielessä tehty vedätys fanien päänmenoksi ja jatkavansa uraansa tavalliseen tapaan. 
Toisin kuin useimmat genrensä kollegat, Hopsin ei käytä mitään päihteitä ja kertoo nauttivansa enemmän skeittauksesta ja urheilusta.
Aarno Liuksiala

Aarno Elias Liuksiala (7. huhtikuuta 1903 Helsinki – 30. huhtikuuta 1988 Helsinki) oli suomalainen ylimetsänhoitaja, pilapiirtäjä ja sarjakuvien tekijä.
Henkilöhistoria.
Liuksiala kuului tunnettuun Meurman–Liuksiala-sukuun, hänen isoisänsä oli valtiomies Agathon Meurman. Liuksialan vanhemmat olivat lehtori Werner Elias Liuksiala (Meurman) ja Klaara Elida Leistén. Hän tuli ylioppilaaksi Helsingin maanviljelyslyseosta 1921 ja valmistui metsänhoitajaksi 1925. Hän työskenteli aluksi metsänhoitajana Suojärven ja Lieksan hoitoalueissa sekä Metsätieteellisen tutkimuslaitoksen kokeiluhoitoalueissa. Pääuransa Liuksiala loi vuodesta 1934 keskusmetsäseura Tapion palveluksessa. Hän toimi "Metsälehden" toimitussihteerinä, vastaavana toimittajana ja kuvittajana vuoteen 1969, jolloin jäi eläkkeelle.
Liuksiala osallistui Suomen sisällissotaan valkoisten puolella. Talvisodassa hän palveli Turun laivastoasemalla ja jatkosodassa Hangon rintamalla, Valkjärven metsätalousupseerina sekä Kansanhuoltoministeriön puu- ja polttoaineosaston osastosihteerinä.
Taiteellinen toiminta.
Liuksiala oli itseoppinut piirtäjä, joka teki suuren määrän vaakunoita, yritysten ja järjestöjen tunnusmerkkejä, exlibriksiä, julisteita, kirjankuvituksia, postikortteja yms. Hän suunnitteli Hyrynsalmen, Kontiolahden, Ristijärven ja Sodankylän kuntien vaakunat. Liuksiala myös piirsi karikatyyrejä monien järjestöjen ja yritysten merkkihenkilöistä. Liuksiala aloitti piirtämisen jo 1920-luvulla "Uuteen Suomeen" sekä Veli Giovannin julkaisemaan "Pilajutut"-lehteen. "Metsälehteen" Liuksiala loi sarjakuvahahmoja kuten Metsä-Eemeli, Suurmöhlääjä Pöllinen ja Hoppu-Heikki. Ideat näihin sarjakuviin tulivat usein lehden lukijoilta.
Liuksiala käsikirjoitti ja ohjasi eräitä metsäteollisuuteen liittyviä mainos- ja opetuselokuvia, kuten "Koko kansan asia" (1949), "Siemenestä tukkipuuksi" (1951) sekä "Metsä-Eemeli ja Pöllinen" (1955).
Kirjallisia teoksia.
Taiteilijan satavuotisjuhlan, Metsäkustannuksen 50-vuotisjuhlan ja Metsämuseo Luston kymmenvuotisjuhlan kunniaksi julkaistiin vuonna 2003 metsämuseon amanuenssi Pekka Virtasen tekemä elämäkertateos Aarno Liuksialasta, nimeltä "Kynä käy".
Dmitri Japarov

Dmitri Semjonovitš Japаrov (, s. 1. tammikuuta 1986 Možga) on venäläinen maastohiihtäjä.
Val di Fiemmen MM-kilpailuissa 2013 Japarov sijoittui perinteisen hiihtotavan sprintissä 13:nneksi ja 50 kilometrin perinteisen hiihtotavan yhteislähtökilpailussa 11:nneksi. Sotšin olympialaisissa 2014 hän hiihti ensimmäisen osuuden Venäjän hopeaa voittaneessa joukkueessa ja oli kuudestoista perinteisen hiihtotavan 15 kilometrillä.
Maailmancupissa Japarov on kuulunut voittajajoukkueeseen kaudella 2012–2013 Sotšin perinteisen hiihtotavan joukkuesprintissä ja kaudella 2013–2014 Lillehammerin 4 × 7,5 kilometrin viestissä. Paras henkilökohtainen sijoitus maailmancupissa hänellä on kaudella 2013–2014 Toblachin 15 kilometrin perinteisen hiihtotavan neljäs sija.
Ohjausvaunu

Ohjausvaunu on junaan liitettävä vaunu, jonka toisessa päässä on ohjaamo, mutta jossa ei ole vetokoneistoa. Ohjausvaunun tarkoitus on nopeuttaa toimintoja pääteasemilla, kun veturia ei tarvitse siirtää junan päästä toiseen. Junaa voidaan ohjata ohjausvaunusta käsin, jolloin veturi työntää junaa vaunuletkan perältä.
Käyttö Suomessa.
Ohjausvaunuja on ollut Suomessa käytössä perinteisesti lähiliikenteen junissa, joissa kahden vaunun yhdistelmistä vain toinen on vetävä. Nykyaikaista kaukoliikennettä varten VR-Yhtymä on tilannut Transtechiltä käyttöönsä ohjausvaunuja myös InterCity-juniin. Vaunuista käytetään merkintää (litteraa) Edo. Vaunuja tilattiin aluksi 12 ja niitä on otettu käyttöön vuodesta 2013 alkaen.
Broder Andersson Rålamb

Broder (Bror) Andersson Rålamb (1568–1647) oli ruotsalainen kamarineuvos, asessori ja maaherra. Hän toimi muun muassa Turun hovioikeuden presidenttinä sekä Turun ja Porin läänin ensimmäisenä maaherrana.
Uplannissa syntynyt Rålamb oli kartanonherra, jonka kuningas Kaarle IX nimitti kamarineuvokseksi vuonna 1613. Vuosina 1622–1624 hän toimi käskynhaltijana Närken ja Värmlannin maakunnissa ja 1624–1627 Västmanlandissa, jonka jälkeen Rålamb nimitettiin Svean hovioikeuden asessoriksi ja varapuheenjohtajaksi. Vuonna 1630 Rålambista tuli Turun hovioikeuden presidentti ja neljää vuotta myöhemmin hän aloitti Turun ja Porin läänin ensimmäisenä maaherrana, jota tehtävää Rålamb hoiti vuoteen 1637 saakka. Hän kuoli syntymäpaikassaan Bro kartanossa vuonna 1647.
Lähteet.
Chosun Ilbo

Chosun Ilbo () on Etelä-Koreassa julkaistava päivittäinen sanomalehti. Lehti on poliittiselta linjaltaan konservatiivinen, ja sen omistaa Chosun Media. Se on Etelä-Korean luetuin sanomalehti 1,8 miljoonan kappaleen levikillään. Lehti toimittaa myös "Chosun.com":ia, joka julkaisee uutisia koreaksi, englanniksi, kiinaksi ja japaniksi.
Chosun Media-yhtymä julkaisee lisäksi viikkolehti "Jugan Chosun"ia, kuukausittain ilmestyvää "Wolgan Chosun"ia sekä muita sanoma- ja aikakauslehtiä. Se omistaa myös kaapeliverkossa näkyvän TV Chosun -kanavan.
Vasil Radoslavov

Vasil Hristov Radoslavov (27. heinäkuuta 1854 Lovetš – 21. lokakuuta 1929 Berliini, Saksa) oli bulgarialainen poliitikko, joka toimi Bulgarian pääministerinä vuosina 1886–1887 ja 1913–1918. Hän oli pääministerinä myös lähes koko ensimmäisen maailmansodan ajan.
Radoslavov opiskeli lakia Heidelbergin yliopistossa Saksassa ja valmistui vuonna 1882. Hänet valittiin jo seuraavana vuonna Bulgarian parlamenttiin ja vuosina 1884–1886 hän toimi oikeusministerinä Petko Karavelovin sekä Kliment Tărnovskin hallituksissa. Vuosina 1886–1887 hän toimi itse pääministerinä. Ferdinand I:n valtaistuimelle nousun jälkeen Radoslavovista tuli venäläisvastaisen liberaalipuolueen johtaja ja Stefan Stambolovin vastustaja. Stambolovin hallituksen kaaduttua hän toimi 1894 uudelleen oikeusministerinä ja 1899–1901 sisäministerinä. Sekaannuttuaan korruptioon Radoslavov tuomittiin vuonna 1901 oikeudessa valtion edun vastaisista liiketoimista erään rautatieyhtiön kanssa. Sen jälkeen hän oli sivussa vallasta aina vuoteen 1913.
Toisen Balkanin sodan jälkeen kuningas Ferdinand nimitti Radoslavovin heinäkuussa 1913 uudelleen pääministeriksi, sillä kuningas kannatti nyt hänen saksalaismyönteistä ja venäläisvastaista politiikkaansa. Radoslavovin johdolla Bulgaria läheni keskusvaltoja ja hyväksyi kesällä 1914 merkittävän saksalais-itävaltalaisen valtiolainan, mutta pysytteli maailmansodan ensimmäisen vuoden ajan puolueettomana. Taitavasti Radoslavov sai ympärysvallat vakuutettua vilpittömyydestään, kunnes Bulgaria syyskuussa 1915 julisti hänen ja kuningas Ferdinandin suunnitelmien mukaisesti sodan. Bulgarian sotaanliittyminen johti Serbian kukistumiseen, mutta sen jälkeen Saksa vaati Bulgarialta yhä kasvavaa panosta omiin operaatioihinsa. Syksyllä 1916 Bulgaria joutui liittymään myös sotatoimiin Romaniaa vastaan. Sodan rasitukset ja elintarvikepula johtivat siihen, että Radoslavovin hallitus menetti pian parlamentin ja kansalaisten tuen. Hän pysyi kuitenkin vallassa viimeiseen sotavuoteen asti.
Radoslavov menetti lopullisesti suosionsa toukokuussa 1918, jolloin tulivat julkisuuteen Romanian kanssa solmitun Bukarestin rauhansopimuksen ehdot, jotka hyödyttivät lähinnä Saksaa. Ferdinand I pakotti Radoslavovin väistymään ja nimitti kesäkuussa 1918 uudeksi pääministeriksi Aleksandăr Malinovin. Bulgarian hävittyä sodan Radoslavov pakeni lokakuun alussa Berliiniin. Vuonna 1922 Aleksandăr Stambolijskin hallitus sääti lain ”kansalliseen onnettomuuteen syyllisten tuomitsemisesta”, jonka nojalla Radoslavov tuomittiin poissaolevana kuolemaan. Hänet armahdettiin 1929, mutta hän kuoli samana vuonna asuessaan yhä maanpaossa.
Ana Konjuh

Ana Konjuh (s. 27. joulukuuta 1997 Dubrovnik) on kroatialainen tennispelaaja. Hän on ollut parhaimmillaan kaksinpelissä WTA-listan sijalla 55 kesäkuussa 2015. Hän on voittanut urallaan yhden WTA-turnauksen kaksinpelissä.
Tennisura.
Konjuh saavutti vuonna 2013 tyttöjen kaksinpelimestaruuden Australian avoimissa voitettuaan loppuottelussa Kateřina Siniakován. Hän voitti myös nelinpeliturnauksen Carol Zhaon kanssa. Kesäkuussa 2013 hän voitti Montpellier’n ITF-turnauksen kaksinpelissä. Syyskuussa hän saavutti tyttöjen kaksinpelimestaruuden Yhdysvaltain avoimissa voitettuaan loppuottelussa Tornado Alicia Blackin. WTA-turnaukseen Konjuh osallistui ensimmäisen kerran Aucklandissa tammikuussa 2013, kun hän pelasi ASB Classic -turnauksessa. Hän voitti turnauksen ensimmäisellä kierroksella ykköseksi sijoitetun Roberta Vincin.
Tammikuussa 2014 Konjuh osallistui ensimmäisen kerran Grand Slam -turnauksen pääsarjaan Australian avoimissa, jossa hän hävisi kuitenkin avauskierroksen ottelunsa. Vuonna 2015 Konjuh saavutti ensimmäisen turnausvoittonsa Nottinghamissa.
Uuden-Seelannin pääministeri

Uuden-Seelannin pääministeri (, ) on Uuden-Seelannin hallituksen johtaja ja ylin vallankäyttäjä. Uusi-Seelanti on yksi Commonwealth realmeista, joten Uuden-Seelannin kuningas on Charles III, mutta ylin todellinen poliittinen valta on maan omalla pääministerillä. Pääministerin nimittää kenraalikuvernööri. Yhden pääministerin pääministerikauden pituutta ei ole rajoitettu, vaan sama henkilö voi toimia pääministerinä niin kauan kuin nauttii parlamentin kannatusta.
Pääministerinä on ollut 27. marraskuuta 2023 lähtien Christopher Luxon.
Charles Leconte de Lisle

Charles Marie René Leconte de Lisle (22. lokakuuta 1818 Saint-Paul, Île Bourbonn – 17. heinäkuuta 1894 Voisins, Ranska) oli ranskalainen runoilija, joka syntyi Intian valtameren Réunionin saarella Madagaskarin ja Intian puolivälissä.
Leconte de Lisle sai erinomaisen kasvatuksen ja oli alussa Charles Fourier’n sosialististen unelmien haaveellinen kannattaja, mutta muuttui sittemmin niiden jyrkäksi vastustajaksi ja omaksui kreikkalaisen antiikin vaikutuksesta panteismin sävytteisen maailmankatsomuksen.
Leconte de Lisle karkotti lyriikastaan tietoisesti hetken tunteikkaan mielenliikutuksen, sillä hänen käsityksensä mukaan se estää esittämästä havaittua tarkoin ja uskollisesti. Siksi hän aina pyrkii antamaan kuvaukselleen mahdollisimman ankarasti objektiivisen muodon kuin suinkin. Leconte de Lislen runoilijaluonteen perussävy on pessimistinen. Hän karttoi sisimmän elämänsä paljastamista yleisölle eikä siksi koskaan tullut suosituiksi. Leconte de Lislen ympärille kokoontui joukko innostuneita aateveljiä ja ihailijoita, jotka muodostivat parnassolaisten runoilijakoulun. 
Kokoelmassa "Poëmes barbares" (1862) on huomattavissa jälkiä tutustumisesta Kalevalaan
Leconte de Lisle toi runouteen tieteen eli positivismin, mitä ei aikanaan hyväksytty. Hänen runonsa olivat aiheeltaan kreikkalaisia ja intialaisia, mutta joukossa on yksi suomalaisaiheinen, nimeltään "Runoia". Enemmälti kiinnostusta häneen heräsi vasta 1930-luvulta alkaen aina 1970-luvulle. Hän oli eksistentialismin edelläkävijänä. Hän käsitteli aiheitaan objektiivisesti ja etäännytti ne itsestään ja oli hyvin kurinalainen.
Leconte de Lisle oli pessimisti, mutta ei runojensa kautta tuonut esiin ahdistuksensa perussyytä, ja häntä pidettiin omana aikanaan kylmänä, virtuoosina ja muotoon keskittyvänä runoilijana. Hän palvoi kauneutta, kuten häntä suomentanut Kaarlo Sarkiakin, joka on sanonut saaneensa häneltä paljon vaikutteita. Hän oli perehtynyt Intian uskontoihin ja piti ihmiselämää tragediana. Rakkaus on Leconte de Lislelle pelkkää harhaa, ja onnellisia ovat vain kuolleet. Mutta kauneus oli hänelle korkein idea, tosin Sarkian elämäkerran kirjoittanut Aune Hiisku sanoo, että jää hämäräksi, mitä kaikkea Leconte de Lislen kauneuden ideaan sisältyy.
Leconte de Lisle arvosti runon musiikillisuutta ja melodisuutta, hän käytti sisäriimejä ja alkusointuja niitä luodakseen.
Leconte de Lisle vaikutti hyvin merkittävästi Sarkiaan, mutta Sarkia ei kuitenkaan ollut hänen jäljittelijänsä. Heidän eronsa pessimismissä oli, että Sarkia ei etäännyttänyt aiheita itsestään, vaan kuvasi runoissaan omaa tuskaansa.
Antiikin intohimoinen ihailija Leconte de Lisle käänsi ranskaksi Theokritosta ja Anakreonia, Homeroksen Iliadin ja Odysseian, Hesiodoksen, Aiskhyloksen, Sofokleen ja Horatiuksen teoksia.
Leconte de Lisle valittiin 1886 Victor Hugon jälkeen Ranskan akatemian jäseneksi.
Teokset.
Suomennokset.
Leconte de Lislen runojen suomennoksia on julkaistu seuraavissa teoksissa:
Peltoleski

Peltoleski ("Vidua wilsoni") on leskien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Peltoleskeä tavataan Afrikan länsi- ja keskiosissa. Lajin kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Antero Vesa

Antero Kalevi Vesa (s. 4. elokuuta 1945 Tampere) on suomalainen aktiiviuransa lopettanut koripalloilija.
Pispalan Tarmon kasvatti Vesa edusti Tampereen Pyrintöä miesten SM-sarjassa vuosien 1964–1970 välisellä ajalla neljä kautta. Tarmossa hän pelasi pääsarjassa kolme kautta vuosina 1973–1976. Vuonna 1969 Vesa voitti Pyrinnössä Suomen cupin.
Vesa Haapaniemi

Vesa Haapaniemi (s. 31. maaliskuuta 1941) on suomalainen aktiiviuransa lopettanut koripalloilija.
Tampereen Pyrinnön kasvatti Haapaniemi edusti Pyrintöä miesten SM-sarjassa vuosien 1960–1970 välillä yhteensä kuudella kaudella. Vuonna 1969 hän voitti Pyrinnössä Suomen cupin. Hän pelasi yhden A-nuorten maaottelun.
Haapaniemi on työskennellyt musiikin parissa. Hän oli ollut harjoittelemassa sivutoimisena lukkarina vanhassa Pispalan kirkossa 1. huhtikuuta 1968 myöhään illalla seuraavan päivän kynttilänpäivän radiojumalanpalvelusta varten, mutta kirkko oli palanut seuraavana yönä Pispalan uittotunnelin rakennustöiden aiheutettua oikosulun kirkon sähköjohtoihin.
Reijo Rautajoki

Reijo Eero Rautajoki (s. 15. lokakuuta 1946) on suomalainen filosofian tohtori, tietokirjailija ja toimittaja. Työuransa hän teki liike-elämässä. Hän on tutkinut inkeriläisten historiaa ja on julkaissut useita teoksia. 
Elämä ja ura.
Rautajoen äiti oli inkeriläinen Elsa os. Dubbelman ja isä hämäläinen Eero Rautajoki. Molemmat olivat kansakoulunopettajia. Rautajoki kirjoitti ylioppilaaksi Kalevan yhteiskoulusta 1966. Hän opiskeli Tampereen yliopistossa historiaa. Opiskeluaikana hän toimi kesätoimittajana ja freelancerina. Filosofian maisteriksi hän valmistui vuonna 1973.
Työuransa aikana Rautajoki toimi useissa johtotehtävissä vakuutusalalla. Vuonna 1998 hän perusti Suomen Omaisuustieto Oy:n, joka toimi useiden vakuutusyhtiöiden alihankkijana vakuutus- ja korvauspalveluissa.
Eläkkeelle jäätyään Rautajoki ryhtyi tutkimaan oman sukunsa ja inkeriläisten historiaa. Hänen väitteli tohtoriksi Itä-Suomen yliopistosta Joensuusta vuonna 2017. Väitöskirjassaan hän käsitteli inkeriläisten opettajien vaiheita jatkosodan aikana. 
Rautajoki on kirjoittanut runsaasti lehtiartikkeleita sekä julkaissut paikallis- ja yhdistyshistoriikkeja. Hän on toiminut luennoitsijana ja Inkeri-asiantuntijana myös Virossa ja Venäjällä. 
Reijo Rautajoki perusti Suomen Akateemisen Inkeri-Seuran vuonna 2017 ja on toiminut sen puheenjohtajana. Hän sai Inkeriläisten Sivistysäätiön ansiomerkin 2019.
Sotilasarvoltaan Rautajoki on reservin kapteeni. 
Rautajoen puoliso on Anne Rautajoki vuodesta 1972. Heillä on kaksi poikaa ja kolme lastenlasta.
Urheilu-ura.
Tampereen Pyrinnön kasvatti Reijo Rautajoki edusti Pyrintöä miesten SM-sarjassa kolmella kaudella. Vuonna 1969 hän voitti Pyrinnössä Suomen cupin. Kaudella 1970–1971 Rautajoki edusti Helsingin NMKY:tä, jossa saavutti SM-pronssia ja cup-hopeaa. Sen jälkeen Rautajoki pelasi Pispalan Tarmossa ja Panttereissa, jossa saavutti SM-hopeaa kaudella 1973–1974. Hän osallistui senioreiden EM- kisoihin Helsingissä vuonna 2004 (hopeaa) ja MM-kisoihin Uudessa Seelannissa vuonna 2005 (5. sija).
Huhtamon kirkko

Huhtamon kirkko on Huittisten Huhtamossa sijaitseva Ilmari Launiksen suunnittelema kirkko. Kirkko valmistui 1928 ja vihittiin käyttöön 20. tammikuuta 1929. Kirkon Jeesusta Getsemanessa esittävän alttaritaulun on maalannut Leo Frang-Pahlama. Nykyisin kirkossa on jumalanpalveluksia noin kolmen viikon välein sekä lisäksi kirkollisia toimituksia ja kirkkokonsertteja. Jouluaamun jumalanpalvelus kirkossa on perinteiseen tapaan aamuviideltä.
Kylälle alettiin kaivata omaa uskonnollista kokoontumistilaa jo 1900-luvun alussa, sillä matka Huittisten kirkkoon oli pitkä ja vaivalloinen. 1911 olikin määrä alkaa valmistella rukoushuoneen rakentamista, mutta maan sekava tilanne siirsi aikeen myöhemmäksi. 1927 asia tuli uudelleen ajankohtaiseksi ja päätettiin rakentaa kylälle oma kirkko.
Kirkon tärkeyttä kyläläisille osoittaa muun muassa lahjoitusten määrä. Aikanaan saatiin lahjoituksina kirkon tontti sekä puolet rakentamiskustannuksista. Myöhemmin on lahjoitettu muun muassa ehtoolliskalustot ja -pikarit, krusifiksi alttarille ja runsaasti rahalahjoituksia.
Kirkon vieressä on hautausmaa, jonne on vuosien saatossa haudattu noin 650 vainajaa. Joukossa on 26 huhtamolaista sankarivainajaa. Sankaripatsaan muistomerkin on suunnitellut huittislainen kuvanveistäjä Lauri Leppänen.
Coventryn tuomiokirkko

Coventryn tuomiokirkko () on Englannin kirkon Coventryn hiippakunnan katedraali, joka sijaitsee Coventryssä Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Kaupungissa on ollut kolme katedraalia, joista ensimmäisestä on vain rauniot jäljellä. Toinen tuhoutui toisen maailman­sodan pommituksissa, ja nykyinen rakennettiin vanhan raunioille.
St Michael's Cathedral.
Vanhin osa on krypta, joka on 1300-luvun alusta. Suurin osa kirkosta tuhoutui ilmapommituksessa marraskuussa 1940.
Brian Clifford

Brian Clifford (s. 30. syyskuuta 1970 Manhattan, New York) on yhdysvaltalais-irlantilainen aktiiviuransa lopettanut koripalloilija.
Niagaran yliopistoa vuodet 1989–1993 edustanut Clifford pelasi urallaan espanjalaisten Liga ACB -seurojen lisäksi Belgiassa, Portugalissa, Suomessa ja Saksassa. Vuonna 2002 Clifford saavutti Valencia BC:ssä Saporta Cupin hopeaa.
Joulukuussa 2003 Clifford siirtyi suomalaiseen Tampereen Pyrintöön. 1. helmikuuta 2004 Clifford teki Pyrbasketin historian ensimmäisen tripla-tuplan Espoon Honkaa vastaan: hänelle tilastoitiin ottelussa 16 pistettä, 14 levypalloa ja 13 koriin johtanutta syöttöä. Clifford pelasi Suomen-kaudellaan runkosarjassa 16,0 pisteen ja 11,9 levypallon ottelukohtaisilla keskiarvoilla. Hänen kolmen pisteen heittojen onnistumisprosenttinsa 47,9 oli sarjan paras.
Härmälän kirkko

Härmälän kirkko on Tampereen Härmälässä sijaitseva kirkko, jonka rakennussuunnitelma perustui arkkitehtien Elma ja Erik Lindroosin vuonna 1939 suunnittelukilpailun voittaneeseen ehdotukseen. Aluksi paikalle valmistui 1949 pappila- ja seurakuntatalorakennukset. Elokuussa 1972 niiden yhteyteen valmistui kirkkosali. Vieressä oleva pylväsrakenteinen kellotapuli on vuodelta 1949. Alttariristin ovat toteuttaneet Ipi ja Pekka Pyhältö.
Härmälän kirkko on suojeltu rakennustaiteellisin ja maisemallisin perustein. 
Historia.
Kirkkovaltuusto teki päätöksen kirkon rakentamisesta Härmälään vuonna 1938, mutta se valmistui vasta 1972. Lentokentän läheisyyden vuoksi puolustusministeriö rajoitti kirkon maksimikorkeudeksi 12 metriä.
Erik von der Linde

Erik von der Linde (1611 – 18. tammikuuta 1666) oli ruotsalainen aatelinen ja maaherra. Hänen veljensä oli sotamarsalkka Lorens von der Linde (1610–1671). 
Erik von der Linden toimi Turun ja Porin läänin maaherrana vuosina 1655–1666. Yhdessä puolisonsa Anna Leijonsköldin kanssa hän lahjoitti muun muassa alttarilaitteen Paraisten kirkkoon. Pariskunnan kaikki kolme lasta kuolivat jo muutaman vuoden ikäisinä. 
Vuonna 2005 löydettiin von der Lindelle kuulunut entuudestaan tuntematon suomenkielinen virsikirja, "Yxi Wähä Suomenkielinen Wirsikirja", joka on painettu 1600-luvun puolivälissä. Arvokas kirja on nykyään Helsingin yliopiston kokoelmissa.
Kampin paloasema

Kampin paloasema oli arkkitehti Magnus Schjerfbeckin suunnittelema, Helsingin Kampintorin etelälaidalla sijainnut rakennus. Pieni, punatiilinen paloasema rakennettiin vuonna 1893. Vuoden 1906 Töölön asemakaavassa Kampin paloasemaa ympäröi pieni puistikko, mutta istutuksia ei koskaan toteutettu.
Paloasema oli käynyt tarpeettomaksi jo vuosia ennen sen purkamista, 1960-luvun alussa. Tämän jälkeen toria käytettiin pääasiassa pysäköintiin, kunnes se 1990-luvulla kunnostettiin. Nykyään Kampintorilla sijaitsee osa ruotsalaisen taiteilija Ernst Billgrenin 1990-luvulla tekemästä kaksiosaisesta taideteoksesta.
Neljänneskunta

Neljänneskunta () tarkoittaa Suomessa keskiajalla käytössä ollutta hallintoaluetta. Hallintopitäjät, joiden tehtävä oli toimia kruunun veronkantopiirinä, jaettiin noin neljään neljänneskuntaan, jotka muodostuivat vielä pienemmistä kymmeneskunnista. Neljänneskunnissa ja kymmeneskunnissa toimineita virkamiehiä olivat neljännesmiehet (verokuntamiehet) ja kymmenesmiehet (lukumiehet). Neljänneskuntia muodostettaessa yleisperiaatteena pidettiin, että ne olisivat olleet veronmaksukyvyltään tasavahvoja. Vaurailla alueilla kylien ja talojen lukumäärä neljänneskunnassa oli siis pienempi kuin köyhillä alueilla.
Neljänneskuntia ei välttämättä ollut pitäjässä juuri neljä. Esimerkiksi Tavisalmella oli pitäjää perustettaessa vain kaksi neljänneskuntaa, Padasjoella puolestaan 1539 kolme neljänneskuntaa.
Bronda

Brondinin kahvila eli Bronda oli Helsingin Eteläesplanadi 20:ssa vuoteen 1949 toiminut K. M. Brondinin leipomo- ja kahvilaliike, joka oli 1900-luvun alkupuolella kaupungin kuuluisimpia kahviloita. Koko Eteläesplanadin ja Korkeavuorenkadun kulmatalo tunnettiin sen mukaan ”Brondan talona”.
Ensimmäinen Brondan talo oli rakennettu 1840-luvulla. Brondin perusti kahvilansa siihen vuonna 1897. Vuonna 1910 sen paikalle rakennettiin Valter Jungin ja Emil Fabritiuksen suunnittelema uusi Brondan talo. Brondan kahvila oli varsinkin taiteilijoiden suosima ja eli kulta-aikaansa 1920–1930-luvuilla. Vakioasiakkaisiin kuuluivat muun muassa taidemaalarit Tyko Sallinen ja Jalmari Ruokokoski, kuvanveistäjä Wäinö Aaltonen, kuvittaja Rudolf Koivu, kirjailijat Eino Leino, Joel Lehtonen, Uuno Kailas sekä Tulenkantajat-ryhmän jäsenet. Entisen kahvilan pesulan paikalla 1950-luvulla kokoontunut modernien taiteilijoiden piiri tunnettiin Brondan vintin taiteilijaryhmänä.
Rakennuksessa toimi myös Helsingin ensimmäinen non-stop-elokuvateatteri Kit-Cat.
Brondan talo purettiin vuonna 1972, kun sen silloinen omistaja Kansallis-Osake-Pankki (KOP) halusi tontille rakennuksen, jonka vuokratuotto olisi suurempi. Arkkitehti Keijo Petäjän suunnittelema uusi rakennus, Brondankulma, valmistui vuonna 1975. KOP suunnitteli talon purkamista jo aikaisemmin ja sanoi vuonna 1948 silloiset vuokrasopimukset irti.
Uudessa talossa vuonna 2014 avattu ravintola otti talon historiasta nimekseen Bronda.
Brondankulma

Brondankulma on Helsingin Kaartinkaupungissa Eteläesplanadin ja Korkeavuorenkadun risteyksessä sijaitseva vuonna 1975 valmistunut liike- ja toimistotalo. Kiinteistöosakeyhtiön nimi on Brondankulma.
Historia.
Rakennus on saanut nimensä samalla paikalla aikaisemmin sijainneesta talosta, jonka toisessa kerroksessa toimi kulttuuriväen suosima kuuluisa Brondinin kahvila eli Bronda. Alkuperäinen Brondan talo purettiin vuonna 1972, kun sen silloinen omistaja Kansallis-Osake-Pankki halusi tontille suuremman vuokratuoton omaavan rakennuksen. Uusi, arkkitehti Keijo Petäjän suunnitelma rakennus valmistui vuonna 1975.
Pankkifuusion seurauksena talon omistajaksi tuli 1995 Merita. 2000­-luvun alkupuolella omistus vaihtui useita kertoja. Vuonna 2007 rakennus siirtyi Bronda Properties -nimisen ­yhtiön omistukseen, vuonna 2010 sen osti ING Real Estate Invstment Management. Yhdysvaltalaistaustainen CBRE Global Investors ­rahasto osti vuonna 2011 ING Real Estate Investment Managementin Euroopan ja Aasian toiminnot, jolloin rakennuksen omistaja vaihtui taas.. Vuonna 2014 omistajaksi tuli sveitsiläisten eläkeyhtiöiden rahasto, AFIAA Finland Bronda Holding Oy.
Rakennus.
Eteläesplanadi 20:n rakennus on tarkoituksellinen ”sekä että” -ratkaisu, jossa on tavoiteltu rakennuksen ja ympäristön samanhenkisyyttä. Vain ajankohdille tyypilliset asenteet ja ajatustottumukset rajoittivat suunnittelijoiden valinnan vapautta. Esplanadin taloille tunnusomainen visuaalinen pehmeys johtuu katusivujen syvästä reliefivaikutuksesta, usein esiintyvistä kaariaiheista, yksityiskohtien pyöristyksistä ja pintakäsittelyn laadusta. Graniittiin verhottu kantava runko erottuu sellaisenaan lasiseinistä.
Kiinteistö käsittää kellarikerroksen, 2 liiketilakerrosta, 5 toimistokerrosta ja ullakkokerroksen.
Toimitilat ovat nykyisin muun muassa asianajotoimisto Hannes Snellmanin, Matti Wikbergin ja Tomi Björckin ravintola Brondan, Alkon ja päivittäistavarakauppa Siwan käytössä.
Rasoul Dehghan

Rasoul Dehghan (s. 26. joulukuuta 1962) on Iranissa syntynyt suomalainen painija ja paini­valmentaja. Hän voitti vuonna 1981 vapaapainissa Iranin mestaruus­kilpailuissa hopeaa ja vuonna 2003 SM-veteraani­kilpailuissa vapaa­painin 1. sijan. 
Yksityiselämä.
Rasoul Dehghan on räp-artisti Milad Dehghanin isä.
Jakob Bure

Jakob Bure (1649 Skellefteå – 1709) oli ruotsalainen aatelinen ja virkamies, joka toimi Turun ja Porin läänin maaherrana. Hän kuului pohjoisruotsalaiseen Bure-sukuun. 
Bure oli Vuorikollegion palveluksessa vuodesta 1673 lähtien toimien muun muassa asessorina. Vuonna 1698 hänet nimitettiin Turun ja Porin läänin maaherraksi, jota tehtävää Bure hoiti vuoteen 1706 saakka. Sen jälkeen hän toimi vielä Kopparbergin läänin maaherrana.
Otto Reinhold Yxkull

Otto Reinhold Yxkull (11. elokuuta 1670 Tallinna – 10. joulukuuta 1746 Turku) oli Ruotsissa aateloituun baltiansaksalaiseen Uexküllin sukuun kuulunut kenraalimajuri ja vapaaherra. Hän vaikutti Suomessa Suuren Pohjan sodan aikana karoliiniarmeijassa ja toimi myöhemmin myös Turun ja Porin läänin maaherrana.
Elämä.
Sotilasura.
Yxkull suuntautui isänsä tavoin jo nuorena sotilasuralle. Vuonna 1687 hänet ylennettiin kornetiksi Tiesenhausenin liivinmaalaisessa ratsuväkirykmentissä. Vuosina 1689–1692 Yxkull taisteli yhdeksänvuotisessa sodassa ranskalaisia vastaan. Suuren Pohjan sodan aikana hänet ylennettiin ensin kenraaliadjutantiksi ja myöhemmin vuonna 1711 Ykskull toimi yliluutnanttina Turun läänin jalkaväkirykmentissä ja vuodesta 1713 lähtien Turun ja Porin läänin ratsuväkirykmentissä. Joulukuussa 1717 hänet ylennettiin ratsuväen kenraalimajuriksi.
Yxkull osallistui muun muassa Suuren Pohjan sodan Suomessa päättäneeseen Napuen taisteluun Isossakyrössä vuonna 1714. Hän oli mukana myös Carl Gustaf Armfeltin johtamalla Trondheimin sotaretkellä, joka suuntautui vuonna 1718 Norjaan tarkoituksenaan valloittaa Trondheim. 
Viimeiset vuodet.
Sotilasuransa jälkeen Yxkull toimi Turun ja Porin läänin maaherrana vuodesta 1722 lähtien aina kuolemaansa 1746 saakka. Hän osoitti tehtävässä taitavuutta etenkin elinkeinojen kehittäjänä. Hänet aateloitiin vapaaherraksi 1730. Yxkull oli naimisissa kahdesti saaden yhdeksän lasta, joista kahdeksan oli tyttöjä. Hänet on haudattu Turun tuomiokirkkoon.