tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
W. Turunen

Sulo Wieno Anders Turunen (25. kesäkuuta 1880 Tampere – 8. helmikuuta 1954 Helsinki) oli suomalainen mekaanikko, joka kirjoitti nimellä W. Turunen useita sähköalan oppikirjoja.
Turusen vanhemmat olivat kansakoulunopettaja Antti Turunen ja Hilma Sofia Gabriella Jack. Vanhempien kuoltua hän muutti Tampereelle 1895. Turunen oli 1900-luvun alussa venäläisten viranomaisten järjestämiä asevelvollisuuskutsuntoja paossa Ruotsissa ja toimi Sundbybergissä Tukholman lähellä mekaanikkona Carl Richard Nybergin (1858–1939) omistamssa tehtaassa. Hän osallistui tällöin Nybergin kehittämän höyrykonetta voimanlähteenä käyttäneen "Flugan"-lentokoneen rakentamiseen.
Kansanedustaja Atte Pakkanen oli Turusen sisarenpoika.
Teoksia.
Nimellä "W. Turunen":
Nishinomiya

Nishinomiya () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Kansain alueella Hyōgon prefektuurissa. Se sijaitsee prefektuurin kaakkoisosassa Osakanlahden rannalla Kōben ja Osakan kaupunkien välimaastossa ja toimii niiden nukkumalähiönä. Idässä se rajautuu Mukojokeen ja sen takana Amagasakin kaupunkiin, koillisessa Itamin ja Takarazukan kaupunkeihin, lännessä Kōbeen ja Ashiyaan. Nishinomiyan eteläosat ovat alavaa ja tiheään asuttua maata, pohjoisosissa kohoavat vuoret luonnonalueineen. Kaupungissa on 487 015 asukasta (vuonna 2014) ja sen pinta-ala on 99,96 neliökilometriä. Nishinomiya on valittu yhdeksi Japanin ydinkaupungeista.
Nishinomiya tarkoittaa ’läntistä pyhäkköä’, ja Heian-kaudella nimi viittasi (Kiotosta katsottuna) Hirotan pyhäkköön. Nykyisen kaupungin juuret ovat sen viereen syntyneessä pyhäköneduskaupungissa. Myöhemmin Edo-kaudella paikkakunta kehittyi Kiotosta Länsi-Japaniin johtaneen tien varren postiasemana. Japanin kunnallishallinnon perustamisen yhteydessä vuonna 1889 Nishinomiyasta tehtiin maaseutukaupunki. Kaupunkioikeudet se sai vuonna 1925, minkä jälkeen se on kasvanut kuntaliitosten kautta huomattavasti aiempaa suuremmaksi.
Nishinomiyassa sijaitsevat Hanshin Tigers -pesäpallojoukkueen kotiareena Kōshienin stadion ja Kansei gakuin -yliopisto.
Toiset tytöt

Toiset tytöt (työnimeltään "Other Girls") on vuonna 2015 ensi-iltansa saanut Esa Illin ohjaama suomalainen draamaelokuva. Elokuvan pääosissa näyttelevät Sara Soulié, Ida Vakkuri, Misa Lommi sekä Bahar Tokat.
Elokuva kertoo neljästä 18-vuotiasta tytöstä Jessicasta, Ainosta, Tarusta sekä Jennystä, jotka ovat aikuisuuden kynnyksellä, mutta kohtaavat elämässään isoja haasteita joiden kautta he menettävät viattomuutensa ja hetkittäin uskonsa tulevaisuuteen. "Toiset tytöt" perustuu neljän helsinkiläisen 18-vuotiaan tytön pitämiin videopäiväkirjoihin vuoden ajalta.
Vuoden 1998 jalkapallon maailmanmestaruuskilpailujen karsinnat

Vuoden 1998 jalkapallon maailmanmestaruuskilpailujen karsintoihin osallistui 174 FIFA:n jäsenmaata, jotka kilpailivat 32 paikasta Ranskassa pelattuihin 1998 MM-kilpailuihin.
Afrikan MM-karsinnat.
Afrikan maanosaliitolla CAF:lla oli MM-kisoissa viisi paikkaa. Osallistuvia maita oli 32. Afrikan maista MM-kisoihin selviytyivät:
Aasian MM-karsinnat.
Aasian maanosaliitolla AFC:llä oli MM-kisoissa kolme paikkaa, sekä yksi jaettu paikka Oseanian liiton kanssa. 36 Aasian maata osallistui karsintoihin. Aasian maista MM-kisoihin selviytyivät:
Aasian karsintojen neljäs Iran voitti liittojen välisessä karsintaottelussa Australian, ja selviytyi näin MM-kisoihin.
Pohjois- ja Väli-Amerikan karsinnat.
Pohjois- ja Väli-Amerikan maanosaliitolla CONCACAF:lla oli MM-kisoissa kolme paikkaa, joista kilpailu alueen 30 karsintoihin osallistuvaa maata. Alueen maista MM-kisoihin selviytyivät:
Euroopan karsinnat.
Euroopan maanosaliitolla UEFA:lla oli MM-kisoissa yhteensä 15 paikkaa. Yksi paikoista meni automaattisesti isäntämaa Ranskalle. Yhteensä 49:stä osallistuvasta Euroopan maista MM-kisoihin selviytyivät:
Etelä-Amerikan karsinnat.
Etelä-Amerikan maanosaliitolla CONMEBOL:lla oli MM-kisoissa viisi paikkaa, karsintoihin osallistui yhdeksän maata. Yksi paikoista meni automaattisesti hallitsevalle maailmanmestarille Brasilialle. Etelä-Amerikasta MM-kisoihin selviytyivät:
Etelä-Amerikan karsintojen viides Uruguay voitti Australian, liittojen välisessä karsinnassa ja selviytyi MM-kisoihin.
Oseanian karsinnat.
Oseanian maanosaliitolla OFC:lla oli MM-kisoissa yksi jaettu paikka Aasian liiton kanssa. Alueen maista karsintoihin osallistui kymmenen maata. Oseanian karsinnat voitti Australia, joka hävisi liittojen välisessä karsinnassa Iranille, eikä Oseaniasta selviytynyt näin ollen yhtään maata MM-kilpailuihin.
Parhaat vuotemme

Parhaat vuotemme ("The Way We Were") on Sydney Pollackin ohjaama romanttinen draamaelokuva vuodelta 1973. Sen pääosia esittävät Barbra Streisand ja Robert Redford.
Juoni.
Osittain Arthur Laurentsin oman elämän tapahtumiin perustuva elokuva on osin takaumina esitetty tarina marxilaisen Katie Moroskyn (Streisand) ja konservatiivisen Hubbell Gardinerin (Redford) keskinäisestä suhteesta 1930-luvulta 1950-luvulle. Jo yliopistossa Katie kiinnittää huomionsa huolettomaan ja poikamaiseen Hubbeliin, joka on lahjakas kirjoittaja. Miestä puolestaan kiehtoo Katien tulenpalava vakaumus sosiaalisen oikeudenmukaisuuden puolesta.
Heidän yhteytensä katkeaa valmistumiseen, mutta he tapaavat uudelleen toisen maailmansodan lopulla, kun Katie työskentelee radioasemalla ja Hubbell yrittää sopeutua siviilielämään palveltuaan upseerina Yhdysvaltain merivoimissa Tyynellämerellä. He rakastuvat, mutta pian Katieta alkaa närästää miehensä ja tämän ystävien poliittinen välinpitämättömyys. Kun Hubbell yrittää saada työtä Hollywood-elokuvien käsikirjoittajana, Katien mielestä hän tuhlaisi siinä työssä lahjojaan, jotka riittäisivät vakavampaankin kirjoittamiseen. He kuitenkin muuttavat Los Angelesiin, jossa mies alkaa menestyä ja vaurastua. McCarthyismin nousun koittaessa Hubbel joutuu Hollywoodissa vaikeuksiin vaimonsa vasemmistolaisen toiminnan takia ja aloittaa suhteen vanhan opiskelijatoverinsa Carol Annin kanssa. Hubbel ja Katie päättävät erota, vaikka Katie on raskaana.
He tapaavat sattumalta vuosia myöhemmin New Yorkin Plaza-hotellin edessä, jossa Katie on jakamassa poliittisia lentolehtisiä. Hubbel osuu paikalle tuntemattoman kaunottaren seurassa ja kertoo kirjoittavansa suosittua tilannekomediaa televisiolle yhtenä nimettömän kirjoittajaryhmän jäsenenä. Uusiin naimisiin mennyt Katie pyytää pariskuntaa kanssaan drinkille, mutta Hubbel kieltäytyy.
Vastaanotto.
Säveltäjä Marvin Hamlisch palkittiin kahdella Oscarilla elokuvan musiikista. Toisen niistä hän jakoi sanoittajien Alan ja Marilyn Bergmanin kanssa kansainväliseksi hitiksi nousseesta elokuvan tunnuslaulusta ”The Way We Were”, jonka esittää Barbra Streisand. "Parhaat vuotemme" oli lisäksi ehdolla parhaan lavastuksen, puvustuksen ja kuvauksen sarjoissa ja Streisand parhaan naispääosan kategoriassa. Streisand oli ehdolla myös Bafta- ja Golden Globe -palkintojen saajaksi. Tarinan isä Arthur Laurents oli ehdolla Writers Guild of America -palkinnon saajaksi parhaasta alkuperäiskäsikirjoituksesta.
"The New York Timesin" kriitikot valitsivat "Parhaat vuotemme" vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
WZB

WZB () on saksalainen yhteiskuntatieteiden tutkimuslaitos. Laitos tekee perustutkimusta, jonka painopiste on globalisoituvan maailman ajankohtaisissa yhteiskunnallisissa ongelmissa. WZB:ssä on noin 160 eri alojen tutkijaa.
WZB perustettiin vuonna 1969. Perustajina oli joukko saksalaisia parlamentaarikkoja kaikista puolueista. Tutkimuslaitoksen rahoittaa valtio ja Berliinin osavaltio.
WZB on ei-yliopistollinen tutkimuslaitos, joka kuuluu Leibniz-Gemeinschaftiin.
WZB:n rakennus sijaitsee Berliinissä, Potsdamer Platzin välittömässä läheisyydessä. Vanhassa rakennuksessa toimi vuoteen 1945 asti Reichsversicherungsamt. Vanha rakennus on kunnostettu ja sen yhteyteen on rakennettu postmoderni lisärakennuskompleksi. Kokonaisuuden suunnitteli brittiläinen arkkitehtiryhmä James Stirling, Michael Wilford &amp; Associates.
Rocky Carroll

Roscoe Fulton ”Rocky” Carroll (s. 8. heinäkuuta 1963 Cincinnati, Ohio, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka on parhaiten tunnettu rooleistaan televisiosarjoissa "Chicagon lääkärit", "" sekä "NCIS Rikostutkijat". Näiden lisäksi hän on näytellyt elokuvissa "Syntynyt 4. heinäkuuta", "Kaahari katkoviivalla", "Purppuravyöhyke", "Helvetillinen suunnitelma" ja "Naistenkaataja".
Caroll opiskeli aikanaan Cincinnatissa Luovan ja Esittävän taiteen oppilaitoksessa () samaan aikaan Sarah Jessica Parkerin kanssa.
Caroll on ollut naimisissa Gabrielle Bullockin kanssa vuodesta 1996 ja heillä on yksi lapsi.
Mikko Poussa

Mikko Poussa (s. 2. elokuuta 1975) on aktiiviuransa lopettanut suomalainen koripalloilija.
Tampereen NMKY:n kasvatti Poussa pelasi Tampereen Pyrinnössä/Pyrbasketissa miesten SM-sarjaa vuosina 1995–1997 ja 1998–1999. Kauden 1996–1997 Poussa pelasi uransa parhaalla, 3,3 pisteen keskiarvolla. Hänen SM-sarjauransa kolmen pisteen heittojen onnistumisprosentti oli 37,1.
Tommi Virta

Tommi Virta (s. 3. huhtikuuta 1975) on aktiiviuransa lopettanut suomalainen koripalloilija.
Raholan Pyrkivän kasvatti Virta pelasi Pyrbasketissa miesten SM-sarjaa vuosina 1996–1999. Kauden 1997–1998 Virta pelasi uransa parhaalla, 1,3 pisteen, keskiarvolla.
Ernst Ludwig von Gerlach

Ernst Ludwig von Gerlach (7. maaliskuuta 1795 Berliini – 18. helmikuuta 1877 Berliini) oli merkittävä preussilainen konservatiivinen poliitikko. Hänen veljensä oli kenraali Leopold von Gerlach, jonka kanssa hän toimi yhteistyössä.
Leopold ja Ludwig von Gerlach olivat molemmat Napoleonin sotien veteraaneja ja jakoivat samat poliittiset käsitykset. Varsinaisen virkauransa Ludwig von Gerlach loi Preussin oikeuslaitoksessa. Vuodesta 1844 vuoteen 1874 hän toimi Magdeburgin vetoomustuomioistuimen ylituomarina. Hän myös avusti Friedrich Carl von Savignya 1840-luvulla suuren lakiuudistuksen suunnittelussa.
Gerlach muistetaan parhaiten siitä, että hän oli vuonna 1848 perustamassa "Neue preussische zeitung" -lehteä (tunnettiin paremmin nimellä "Kreuzzeitung"), joka toimi Preussin konservatiivisen puolueen äänitorvena. Hän myös levitti lehdessä omia näkemyksiään sekä vaikutti Preussin politiikkaan pääasiassa veljensä kautta. Gerlach oli vuodesta 1849 Preussin maapäivien alahuoneen jäsenenä ja kuului siellä jyrkimmän oikeiston johtajiin. 1860-luvulla hänestä tuli kansleri Otto von Bismarckin Saksan yhdistämiseen tähdänneen politiikan näkyvä vastustaja. 1870-luvun Kulturkampfin aikana Gerlach vastusti jyrkästi Bismarckin katolisen kirkon vastaista kirkkopolitiikkaa ja liittyi katoliseen Keskustapuolueeseen, vaikka olikin itse protestantti. Hänet erotettiin vuonna 1874 virastaan oikeuslaitoksessa hänen julkaistuaan hallitusta arvostelleen lentolehtisen. Gerlach vastusti myös Bismarckin pyrkimystä rakentaa Saksan keisarikunta Preussin hegemonisen aseman varaan. Gerlach valittiin edustajaksi Saksan valtiopäiville hieman ennen kuolemaansa vuonna 1877.
Ludwig ja Leopold von Gerlachin nuorempi veli Otto von Gerlach oli mainittava teologi.
Helsingin venäläinen matruusiyliopisto

Helsingin venäläinen matruusiyliopisto () oli Helsingissä syksystä 1917 kevääseen 1918 toiminut venäjänkielinen avoin yliopisto, joka tarjosi yleissivistäviä ja ammatillisia kursseja Venäjän Itämeren-laivaston matruuseille.
Ajatus matruusiyliopistosta syntyi keväällä 1917 perustetun Helsingin matruusiklubin piirissä. Matruuseille haluttiin tarjota koulutusta, joka auttaisi työelämässä laivastopalvelun jälkeen. Matruusiyliopiston avajaiset pidettiin 18. marraskuuta 1917 Aleksanterin teatterissa ja iltaluentoina järjestetty opetus alkoi 26. marraskuuta. Yliopiston kursseille pyrkivien oli suoritettava sisäänpääsykoe; luennoille kirjautuneita oli lopulta noin 600–800. Opettajia oli noin 50. Opetukseen ja yliopiston hallintoon osallistuivat muun muassa Helsingin yliopiston venäjän kielen professori Konstantin Arabažin ja Aleksanterin kimnaasin johtaja Vladimir Belevitš. Yliopiston kursseja pidettiin pääasiassa matruusiklubin käyttöön luovutetussa Apollon talossa Eteläesplanadi 10:ssä (nykyinen oikeusministeriö), mutta myös kuudessa muussa paikassa eri puolilla Helsinkiä, kuten Aleksanterin kimnaasin talossa Arkadiankadulla (nykyinen Eläinmuseo). Matruusiyliopiston opetustoiminta lopetettiin maaliskuussa 1918, kun Itämeren-laivaston joukkoja alettiin evakuoida Helsingistä, ja huhtikuun alussa koko yliopisto julistettiin lakkautetuksi. Noin 200 matruusia ehti sitä ennen suorittaa loppukokeen.
Hannu Tillonen

Hannu Tillonen on aktiiviuransa lopettanut suomalainen koripalloilija.
Tillonen pelasi miesten SM-sarjaa Pispalan Tarmossa vuosina 1973–1975 ja Tampereen Pyrinnössä vuosina 1978–1980. Kauden 1978–1979 Tillonen pelasi uransa parhaalla, 2,5 pisteen, keskiarvolla. Viimeisellä pääsarjakaudellaan 1979–1980 Pyrintö ja Tillonen saavuttivat SM-hopeaa.
Timothy Bottoms

Timothy Bottoms (s. 30. elokuuta 1951 Santa Barbara, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on näytellyt muun muassa nuorena pääosissa elokuvissa "Sotilaspoika" (Dalton Trumbo 1971), "Viimeinen elokuva" (Peter Bogdanovich 1971) ja "Arvosanametsästys" (James Bridges 1973). Bottoms on 1990–2000-luvuilla näytellyt presidentti George W. Bushin sekä parodisissa että vakavissa rooleissa.
Bottoms syntyi Kalifornian Santa Barbarassa. Hänen isänsä oli kuvanveistäjä James Bottoms. Hän on näyttelijöiden Joseph Bottoms (s. 1954) ja Sam Bottoms (1955–2008) vanhempi veli.
Panthea

Panthea on vuonna 1917 ensi-iltansa saanut Allan Dwanin ohjaama yhdysvaltalainen mykkä draamaelokuva, jonka nimiroolissa on Norma Talmadge Panthea Romoffina.
Elokuvan tuotantoyhtiönä toimi Norma Talmadge Film Corporation ja levittäjäyhtiönä Lewis J. Selznick Enterprises. "Panthea" perustuu Monckton Hoffen samannimiseen Broadway-näytelmään "Panthea" (1913), jonka pohjalta Dwan ja Mildred Considine laativat elokuvaan käsikirjoituksen. Elokuva kuvattiin New Yorkin Bronxissa Selectin studioilla ja Manhattanilla Biographin studiolla. Elokuvan tuottivat Talmadge, Dwan ja Joseph Schenck. "Panthea" oli Talmadgen ja elokuvastudio Norma Talmadge Film Corporationin ensimmäinen tuottama elokuva.
"Panthea" sai Yhdysvaltain ensi-iltansa 6. tammikuuta vuonna 1917. Ilmestyessään elokuva oli valtava yleisö- ja arvostelumenestys Yhdysvalloissa että Euroopassa. Erityisesti Talmadge sai roolisuorituksestaan ylistävät arvostelut. "Panthea" julkaistiin uudelleen elokuvateattereissa 2. elokuuta vuonna 1920. "Panthea" esitettiin vuosikymmeniä myöhemmin vuoden 1958 Venetsian elokuvajuhlilla. Elokuvan nykyään oletetaan olevan kadonnut.
Juoni.
Moskovan konservatoriosta valmistunut Panthea Romoff (Norma Talmadge) on loistava nuori venäläinen pianisti, joka avioituu englantilaisen säveltäjä Gerard Mordaunt’n (Earle Foxe) kanssa. Gerald on menettämässä järkensä, koska hän epäonnistuu kirjoittamansa oopperansa tuottamisen. Nähdessään miehensä kärsimykset Panthea uhraa itsensä iäkkäälle paroni de Duisitorille (L. Rogers Lytton) sillä ehdolla, että ooppera tuotetaan. Pian oopperan menestyksen jälkeen Venäjän hallitus pidättää Panthean hänen oletetusta nihilismijuoniin sekaantumisesta, ja hänet karkotetaan Siperiaan. Kun Gerald saa tietää oopperansa menestyksen alkuperän ja sen hinnan, ensiksi hän nousee kapinaan, mutta myöhemmin ymmärtää Panthean toiminnalle motiivin ja seuraa häntä kylmään Siperiaan. Samaan aikaan Gerardin isä Sir Henry Mordaunt (William L. Abingdon) saa tietää heidän ahdingostaan ja käyttää poliittisia suhteitaan saadakseen armahduksen avioparille. Panthea ja Gerald saavat armahduksen, ja he aloittavat uuden elämän Englannissa.
Eero Pitkänen (koripalloilija)

Eero Pitkänen (s. 14. maaliskuuta 1984) on aktiiviuransa lopettanut suomalainen koripalloilija.
Kouvojen kasvatti Pitkänen pelasi miesten SM-sarjaa Pyrbasketissa/Tampereen Pyrinnössä vuosina 2004–2007. Kaudella 2005–2006 hän pelasi myös I-divisioonassa pelanneessa Korikobrissa. A-nuorten maaotteluita Pitkänen pelasi yhdeksän kappaletta 2,3 pisteen keskiarvolla.
Matti Pylkkänen

Matti Pylkkänen (19. toukokuuta 1929 – 29. elokuuta 2004) oli suomalainen käsipalloilija ja koripalloilija.
Pääasiassa puolustajana pelannut Pylkkänen saavutti käsipallossa sisäpelin SM-hopeaa vuonna 1954 (Tampereen Ilves), ulkopelin hopeaa vuonna 1958 ja pronssia vuonna 1957 (Arsenal). Vuosina 1953–1957 hän osallistui yhdeksään A-maaotteluun.
Tampereen Pyrinnön kasvatti Pylkkänen pelasi miesten koripallon SM-sarjaa kasvattajaseurassaan vuosina 1952–1954. Vuonna 1956 hän pelasi Pyrinnössä yhden SM-sarjaottelun. Kauden 1952 Pylkkänen pelasi uransa parhaalla, 2,1 pisteen, keskiarvolla.
Aktiiviuransa jälkeen Pylkkänen muutti Lontooseen, jossa toimi liike-elämän palveluksessa, viimeksi välitysliike Jacob metals (South America) Ltd:ssä johtajan vakanssilla vuosina 1999–2003.
Harri Koivistoinen

Harri Koivistoinen on aktiiviuransa lopettanut suomalainen koripalloilija.
Koivistoinen pelasi miesten SM-sarjaa Tampereen Pyrinnössä vuosina 1962–1965 ja 1967–1968 sekä Työväen Mailapojissa kaudella 1965–1966.
Fredrik August II (Saksin kuningas)

Fredrik August II (; 18. toukokuuta 1797 Dresden – 9. elokuuta 1854 Tiroli, Itävalta) oli Saksin kuningaskunnan kuningas vuosina 1836–1854.
Fredrik August II oli Saksin ensimmäisen kuninkaan Fredrik August I:n veljenpoika. Hänen isänsä oli prinssi Maksimilian. Fredrik August opiskeli nuorena sota-, oikeus- ja luonnontieteitä. Vuosina 1830–1836 hän toimi toisen setänsä, kuningas Antonin kanssahallitsijana. Fredrik August II oli aluksi uudistusmielinen ja vuoden 1831 perustuslaki oli osin hänen käsialaansa. Hän pyrki esiintymään poliittisten uudistusten puolesta myös noustuaan valtaistuimelle 6. kesäkuuta 1836, mutta ei saanut sillä saralla aikaan paljoakaan.
Vuoden 1848 vallankumous muodostui vedenjakajaksi, joka käänsi Fredrik Augustin politiikan taantumukselliseksi. Hän suhtautui aluksi myönteisesti Frankfurtin kansalliskouksen pyrkimykseen yhdistää Saksa, mutta ei hyväksynyt kansalliskouksen laatiman liberaalin Saksan perustuslain sisältöä. Hänen kieltäytymisensä vahvistamasta kyseistä perustuslakia Saksissa johti toukokuussa 1849 Dresdenin kansannousuun, joka saatiin kukistettua vasta Preussin lähettämien apujoukkojen avulla. Fredrik August oli Dresdenin kumousyrityksen jälkeisinä vuosina yhä enemmän syrjässä valtakuntansa hallitusasioista. Vuodesta 1849 Saksin politiikkaa ohjasi vanhoillinen pääministeri Friedrich Ferdinand von Beust. Beust oli Preussin vastustaja ja teki Saksista siksi Itävallan liittolaisen.
Fredrik August oli innokas harrastelijakasvitieteilijä ja kiersi kasvienkeruuretkillä eri puolilla Eurooppaa. Hän kuoli yhdellä tällaisella retkellä vuonna 1854 Tirolissa pudottuaan. Hän oli kuollessaan lapseton, joten uudeksi kuninkaaksi tuli hänen veljensä Juhana.
Jyrki Väänänen

Jyrki Väänänen (s. 14. tammikuuta 1949) on aktiiviuransa lopettanut suomalainen koripalloilija.
Kajaanin NMKY:n kasvatti Väänänen pelasi miesten SM-sarjaa Pispalan Tarmossa vuosina 1972–1977 ja Tampereen Pyrinnössä kaudella 1982–1983. Kaudella 1976–1977 Väänänen oli SM-sarjan koko kauden kolmanneksi paras pisteidentekijä 24,89 pisteen keskiarvolla.
Pawan Kalyan

Pawan Kalyan (s. 2. syyskuuta 1971 Bapatla, Andhra Pradesh, Intia) on intialainen näyttelijä, elokuvaohjaaja, elokuvakäsikirjoittaja, koreografi, laulaja ja poliitikko. Hänet tunnetaan erityisesti rooleistaan telugunkielisissä elokuvissa. Hänen ensimmäinen elokuvansa oli vuonna 1996 ilmestynyt "Akkada Ammayi Ikkada Abbayi". Kalyanin perheeseen kuuluu muitakin tunnettuja näyttelijöitä, kuten Chiranjeevi, Ram Charan ja Nagendra Babu.
Vuoden 2001 elokuvan "Kushi" saaman menestyksen vuoksi Kalyan nousi telugunkielisen elokuvateollisuuden tyyli-ikoniksi ja siitä lähtien häneen ollaan viitattu myös termillä ”Power Star”.
Vuonna 2012 ilmestynyt Pawan Kalyanin elokuva "Gabbar Singh" oli erittäin suosittu ja teki teluguelokuvien kaikkien aikojen parhaan tuoton. Kalyan palkittiin roolistaan muun muassa vuoden parhaan telugunkielisen näyttelijän Filmfare Awards South -palkinnolla. Elokuvalle on tekeillä myös jatko-osa, "Gabbar Singh 2".
Vuonna 2014 Pawan Kalyan perusti Jana Sena -nimisen poliittisen puolueen. Poliittisten näkemystensä vuoksi Kalyan ei ole puheväleissä kongressipuolueeseen kuuluvan näyttelijä- ja poliitikkoveljensä Chiranjeevin kanssa. Hänen muista perheenjäsenistään ainakin Ram Charan ja Nagendra Babu ovat ilmoittaneet kannattavansa Chiranjeevia.
Rajut kuviot

Rajut kuviot ("Five Easy Pieces") on Bob Rafelsonin ohjaama yhdysvaltalainen draamaelokuva vuodelta 1970. Sen pääosaa esittää Jack Nicholson, ja muissa rooleissa nähdään Karen Black, Susan Anspach, Ralph Waite ja Sally Struthers. Käsikirjoituksen teki Rafelson yhdessä Adrien Joycen kanssa.
Juoni.
Lähteet:
Elokuva kertoo levottomasta ja helposti ärsyyntyvästä öljynporaustyöntekijästä Bobby Dupeasta, joka on jättänyt taakseen sivistyskotinsa ja tulevaisuutensa lahjakkaana konserttipianistina muttei ilmeisesti ole kertonut taustastaan nykyisille työtovereilleen. 
Kun hänen tarjoilijavaimonsa Rayette tulee raskaaksi ja paras ystävä Elton pidätetään huoltoaseman ryöstöstä, Bobby ottaa yllättäen lopputilin ja lähtee tapaamaan konserttipianistina työskentelevää sisartaan Partitaa Los Angelesiin. Sisko kertoo heidän isänsä olevan tekemässä kuolemaa ja kehottaa Bobbya tulemaan tapaamaan isää vuosien jälkeen heidän lapsuudenkotiinsa Washingtonin osavaltiossa.
Bobby ottaa vastahakoisesti matkalle mukaansa Rayetten, koska tämä on uhannut tappaa itsensä jos Bobby jättää hänet. Ajomatkalla pohjoiseen he ottavat kyytiin kaksi naista, jotka ovat matkalla Alaskaan. Kuuluisassa kohtauksessa seurue lentää ulos tienvarsiravintolasta jouduttuaan riitaan joustamattoman tarjoilijan kanssa erikoistilauksistaan.
Perillä Bobby jättää vaimonsa motellihuoneeseen ja jatkaa matkaansa Pugetinsalmen saaressa sijaitsevaan perheensä kotiin. Siellä hän löytää Partitan leikkaamassa isänsä hiuksia, mutta isä ei vaikuta tunnistavan poikaansa. Illallisella hän tapaa viulistiveljensä ja tämän pianistimorsiamen Catherinen. Bobby ja Catherine ihastuvat ja harrastavat seksiä.
Rayette kyllästyy yksinäiseen motelliin ja ilmestyy Dupean perheen taloon ennalta ilmoittamatta. Luokkaerot kärjistyvät kun perheen nokkava tuttava Samia pilkkaa Rayettea, mistä Bobby suuttuu. Bobby yrittää saada Catherinea lähtemään matkaansa, mutta tämä ei suostu. Bobby ja Rayette lähtevät pois talosta yhdessä, mutta heidän pysähtyessään huoltamolla Rayette menee kahvilaan ja Bobby liftaa yllättäen pohjoiseen menevän rekan kyytiin ja jättää Rayetten ja autonsa huoltamolle.
Vastaanotto.
Jack Nicholson oli roolityöstään Oscar- ja Golden Globe -ehdokkaana. Elokuva vauhditti Nicholsonin uraa hänen Easy Riderissa tekemänsä roolin jatkona ja oli alku Nicholsonin ja Rafelsonin neljän elokuvan mittaiselle yhteistyölle. Karen Black oli Oscar-ehdokkaana parhaan naissivuosan sarjassa ja sai roolityöstään Golden Globe -palkinnon.
"Rajut kuviot" oli Oscar-ehdokkaana myös parhaan elokuvan ja parhaan alkuperäiskäsikirjoituksen sarjoissa sekä neljässä Golden Globe -palkintokategoriassa.
"VideoHound’s Golden Movie Retriever" antaa "Rajuille kuvioille" täydet neljä tähteä ja kehuu etenkin päänäyttelijöiden suorituksia. Myös Roger Ebert antoi elokuvalle täydet neljä tähteä.
James Gunn (ohjaaja)

James Gunn (s. 5. elokuuta 1966) on yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja ja -käsikirjoittaja, jonka ohjauksia ovat elokuvien puolelta "Slither" (2006), "Super" (2010), "Guardians of the Galaxy" (2014), "Guardians of the Galaxy Vol. 2" (2017), "" (2021) ja "Guardians of the Galaxy Vol. 3" (2023), sekä television puolelta "Peacemaker" (2022) ja "The Guardians of the Galaxy Holiday Special" (2022). Vuonna 2022 Warner Bros. Discovery nimitti Gunnin toiseksi DC Studiosin toimitusjohtajista, ja Gunn itse ohjasi uuden DC Universen ensimmäisen elokuvan, "Supermanin" (2025).
Ura.
Gunnin ura alkoi 1990-luvulla b-elokuviin erikoistuneessa Troma Entertainment -yrityksessä, jolle hän laati käsikirjoituksen elokuvaan "Tromeo and Juliet" (1996). Käsikirjoitus vuoden 2002 "Scooby-Doo"-elokuvaan nosti hänen tunnettuuttaan, ja vuonna 2004 ilmestyi kaksikin hänen käsikirjoittamaansa hittielokuvaa, "Scooby-Doon" jatko-osa "" ja zombielokuva "Kuolleiden aamunkoitto", uudelleenfilmatisointi George A. Romeron kauhuklassikosta.
Gunnin esikoisohjaus oli hänen itse käsikirjoittamansa kauhukomedia "Slither" (2006), joka sai kriitikoilta suopean vastaanoton mutta tuotti teatterilevityksessä reilusti alle budjettinsa verran lipputuloja. Käsikirjoittajien lakon aikana 2007–2008 Gunn teki muun muassa Spike TV:lle internetiin sarjan "James Gunn’s PG Porn" ja toimi tuomarina VH-1:n tositelevisiokilpailussa "Scream Queens".
Vuonna 2010 sai ensi-iltansa Gunnin toinen täyspitkä ohjaustyö "Super", mustan humoristinen tulkinta supersankareista.
Elo-syyskuussa 2012 Marvel Studios palkkasi Gunnin käsikirjoittamaan ja ohjaamaan Marvelin sarjakuviin perustuvan avaruusseikkailun "Guardians of the Galaxy" (2014). Se sai hyvän vastaanoton sekä yleisöltä että kriitikoilta ja nousi yhdeksi vuoden 2014 eniten tuottaneista elokuvista.
Jo ennen "Guardians of the Galaxyn" elokuista ensi-iltaa Marvel paljasti San Diegon Comic-Conissa Gunnin käsikirjoittavan ja ohjaavan elokuvan jatko-osan "Guardians of the Galaxy Vol. 2." Se sai ensi-iltansa huhti-toukokuussa 2017 ja oli taloudellisesti ensimmäistä osaa tuottoisampi. Gunnin oli tarkoitus tehdä sarjaan myös kolmas elokuva, mutta hänet erotettiin 20. heinäkuuta 2018 eräiden hänen vanhojen Twitter-viestiensä saatua jälleen huomiota; viesteissä Gunn oli vitsaillut esimerkiksi seksuaalisesta väkivallasta ja holokaustista. Maaliskuussa 2019 Disney ja Marvel kuitenkin peruivat päätöksensä ja palkkasivat Gunnin uudelleen.
Vuonna 2016 Toronton elokuvajuhlilla ensiesitettiin Greg McLeanin ohjaama kauhuelokuva "The Belko Experiment," jonka Gunn on käsikirjoittanut ja jonka toisena tuottajana hän toimi. Teattereihin elokuva tuli Yhdysvalloissa maaliskuussa 2017.
Yksityiselämä.
Gunn ja näyttelijä Jenna Fischer erosivat kuuden avioliittovuoden jälkeen vuonna 2007.
Russenorsk

Russenorsk (ven. "руссено́рск") oli pidginkieli jota puhuttiin Pohjois-Norjassa ja Kuolan niemimaalla 1700-luvulla ja 1800-luvulla. Sen loivat venäläiset kauppamiehet ja norjalaiset kalastajat keskinäiseen kommunikoimiseen. Kieli oli venäjän ja norjan kielien sekoitus. Venäjällä tapahtuneet vallankumoukset kuitenkin lopulta lopettivat norjalaisten ja venäläisten väliset yhteydet, näin myös russenorsk kuihtui lopulta pois.
Kielen katsotaan olevan venäjään perustuva pidgin-kieli.
Juhana (Saksi)

Juhana, Johann (); (12. joulukuuta 1801 Dresden – 29. lokakuuta 1873 Pillnitz, lähellä Dresdeniä) oli Saksin kuningaskunnan kuningas vuosina 1854–1873.
Johannin vanhemmat olivat prinssi Maksimilian ja Parman prinsessa Carolina. Hän oli vuodesta 1821 Saksin finanssikollegion jäsen ja vuosina 1830–1831 sen puheenjohtaja sekä sen jälkeen valtioneuvoston puheenjohtaja. Hän toimi keskeisenä henkilönä komiteassa, joka laati Saksin vuoden 1831 perustuslain. Perustuslain säätämisen jälkeen Juhana osallistui Saksin maapäivien ylähuoneessa aktiivisesti lainsäädäntötyöhön. Vuoden 1848 vallankumousliikehdintä pakotti hänet muutamaksi vuodeksi syrjään politiikasta.
Johannista tuli kuningas veljensä Friedrich August II:n kuoltua lapsettomana 9. elokuuta 1854. Hallitsijana Johann pyrki kehittämään lakeja, oikeuslaitosta, rautateitä ja elinkeinoelämää sekä suosimaan tieteitä. Johtavan ministerinsä Friedrich Ferdinand von Beustin suosituksesta Johann pyrki ulkopolitiikassaan vastustamaan Preussin vahvistumista ja vuoden 1866 sodassa hän liittyi Itävallan puolelle Preussia vastaan. Itävallan kärsittyä kuitenkin tappion Johann erotti Beustin ja siirtyi tukemaan Preussin kansleri Otto von Bismarckin johdolla perustettua Pohjois-Saksan liittoa. Vuosien 1870–1871 sodassa Saksi tuki Preussia Ranskaa vastaan. Tämän sodan jälkeen Saksista tuli osa Saksan keisarikuntaa.
Johann oli kiinnostunut taiteista ja klassisilla kielillä julkaistusta kirjallisuudesta. Hän osasi myös italiaa ja julkaisi vuosina 1839–1849 kommentoidun saksannoksen Danten "Jumalaisesta näytelmästä" nimimerkillä Philalethes.
Johannin puoliso oli Baijerin prinsessa Amalia Augusta (1801–1877), kuningas Maksimilian I Joosefin ja tämän toisen puolison Badenin prinsessa Karolinen tytär. Heillä yhdeksän lasta, joista pojat Albert ja Georg tulivat molemmat Saksin kuninkaiksi.
Phil Lord ja Christopher Miller

Phil Lord ja Christopher ”Chris” Miller ovat yhdysvaltalainen kaksikko, joka on ohjannut, käsikirjoittanut ja tuottanut yhdessä sekä elokuvia että televisiotuotantoja. Heidän elokuviaan ovat "Poutapilviä ja lihapullakuuroja", "21 Jump Street", "Lego Elokuva" ja "22 Jump Street".
Lord on kotoisin Miamista, Miller puolestaan Seattlen seudulta. He kohtasivat 1990-luvun puolivälissä Dartmouth Collegessa ja ystävystyivät oman kertomansa mukaan Millerin sytytettyä vahingossa Lordin tyttöystävän hiukset palamaan. Collegessa he kävivät animaatiokurssin, innostuivat alasta ja alkoivat tehdä animaatioita toisiaan avustaen. Valmistuttuaan vuonna 1997 Miller haki töihin Disneyn televisio-osastolle ja lähetti ennakkoon näytteeksi joitakin töitään, joita hän oli työstänyt Lordin kanssa. Disneyllä heidät tulkittiin tiimiksi ja molemmat kutsuttiin haastatteluun. Siten he päätyivät sattuman kautta työpariksi.
Disneyllä Lord ja Miller siirtyivät pian lauantaiaamun piirrettyjen parista Touchstone Televisionille, jonka leivissä he käsikirjoittivat esimerkiksi tilannekomediasarjoja "Zoe" ja "Go Fish". Noina vuosina he kehittivät MTV:lle lyhyeksi jääneen animaatiosarjan "Clone High", jossa he myös ääninäyttelivät itse.
Kaksikon debyytti elokuvakäsikirjoittajina ja -ohjaajina oli vuonna 2009 ensi-iltansa saanut Sony Picturesin animaatio "Poutapilviä ja lihapullakuuroja", joka perustuu lastenkirjaan vuodelta 1978. Sen jälkeen heidät valittiin ohjaamaan 1980-luvun samannimiseen televisiosarjaan perustuva komediaelokuva "21 Jump Street" (2012), vaikka heillä oli ohjaajina kokemusta vasta animaatioista. Elokuva oli kuitenkin taloudellinen menestys ja sai myönteisen vastaanoton kriitikoilta.
Seuraavana elokuvanaan Lord ja Miller käsikirjoittivat ja ohjasivat Lego-tuotteisiin perustuvan animaation "Lego Elokuva" (2014). Sekin oli menestys, joka synnytti useita jatkoprojekteja. Samaan aikaan Lord ja Miller ohjasivat myös "21 Jump Streetin" jatko-osan "22 Jump Street" (2014). "Poutapilvien ja lihapullakuurojen" jatko-osassa "Poutapilviä ja lihapullakuuroja 2" (2013) he olivat jättäytyneet tuottajien rooliin.
Huhtikuussa 2015 Lord ja Miller palkattiin laatimaan käsikirjoitusluonnosta sekä DC Extended Universen supersankarielokuvalle Barry Allenista / Salamasta että Hämähäkkimiehestä kertovaan Sonyn animaatioelokuvaan '. Heinäkuussa heidät valittiin ohjaajiksi Han Solon nuoruudesta kertovaan "Tähtien sota" -elokuvaan ', jonka käsikirjoituksen laativat Lawrence ja Jon Kasdan. Elokuvan kuvaukset alkoivat 30. tammikuuta 2017, mutta kesäkuussa Lord ja Miller erotettiin ohjauspestistään; syyksi ilmoitettiin luovat erimielisyydet. Heidät kuitenkin kreditoitiin elokuvan vastaavien tuottajien joukossa.
Julius Jaenzon

Joel "Julius" Jaenzon (8. heinäkuuta 1885 Göteborg – 17. helmikuuta 1961 Tukholma) oli ruotsalainen elokuvaaja ja elokuvaohjaaja, joka tunnetaan erityisesti yhteistyöstään Victor Sjöströmin ja Mauritz Stillerin kanssa muun muassa Selma Lagerlöfin teksteihin perustuvissa elokuvissa.
Jaenzon kouluttautui muotokuvaajaksi, mutta toimi vuodesta 1905 alkaen elokuvaajana. Hän kuvasi Norjan ensimmäisen näytelmäelokuvan "Fiskerlivets farer" ja työskenteli sitten jonkin aikaa Yhdysvalloissa. Vuonna 1910 hänet nimitettiin Svenska Bion kuvaajaksi ja laboratoriopäälliköksi.
Jaenzonista tuli ruotsalaisen elokuvan ensimmäinen merkittävä kuvaaja, joka vastasi yli sadan elokuvan kuvauksesta. Myös hänen veljensä Henrik Jaenzon toimi elokuvaajana. 
Julius Jaenzon käytti joskus nimimerkkiä "J. Julius".
Oktametyylisyklotetrasiloksaani

Oktametyylisyklotetrasiloksaani eli D4 (C8H24O4Si4) on rengasrakenteinen siloksaaneihin kuuluva orgaaninen piiyhdiste. Yhdistettä käytetään pääasiassa polymeerien valmistukseen.
Ominaisuudet.
Huoneenlämpötilassa oktametyylisyklotetrasiloksaani on väritöntä öljymäistä nestettä. Se ei liukene veteen, mutta liukenee eräisiin orgaanisiin liuottimiin kuten tetrakloorimetaaniin. Oktametyylisyklotetrasiloksaani on suhteellisen helposti haihtuva yhdiste.
Valmistus ja käyttö.
Oktametyylisyklotetrasiloksaania valmistetaan hydrolysoimalla diklooridimetyylisilaania happamalla vesiliuoksella tai metanolyysillä. Happona reaktiossa käytetään tyypillisesti suolahappoa. Reaktiossa muodostuu suoraketjuisten siloksaanioligomeerien lisäksi syklisiä oligomeerejä, joista suurin osa on oktametyylisyklotetrasiloksaania ja dekametyylisyklopentasiloksaania. Sykilisiä oligomeerejä muodostuu erityisesti käytettäessä pitkiä reaktioaikoja. Suoraketjuiset oligomeerit voidaan kräkätä oktametyylisyklitetrametyyliksi ja muiksi syklisiksi siloksaaneiksi kaliumhydroksidin tai jonkin muun alkalimetallihydroksidin avulla. Nämä hydroksidit katalysoivat piin ja hapen välisten sidosten katkeamista ja uudelleenmuodostumista. Reaktio on tasapainoreaktio ja tasapainoa voidaan siirtää tuotteiden puolelle tislaamalla oktametyylisyklotetrasiloksaania pois reaktorista.
Tärkein oktametyylisyklotetrasiloksaanin käyttökohde on lineaaristen silikonipolymeerien valmistus renkaanavautumispolymeroinnilla. Tätä reaktiota katalysoivat niin vahvat hapot kuin emäksetkin ja yleisesti käytettyjä ovat alkalimetallihydroksidit kuten kaliumhydroksidi. Reaktiossa muodostuu suurimolekyylimassaisten liseaaristen polymeerien lisäksi molekyylimassaltaan pieniä syklisiä oligomeerejä. Muita oktametyylisyklitetrasiloksaanin käyttökohteita ovat käyttöpuhdistus ja kiillotusaineena, kosmetiikassa kosteuttavana aineena ja lasista valmistettujen kromatografiakolonnien kemiallinen inaktivointi ennen käyttöä.
Vain unelmilla on siivet

Vain unelmilla on siivet ("The King of Marvin Gardens") on Bob Rafelsonin ohjaama yhdysvaltalainen draamaelokuva vuodelta 1972. Sen pääosia näyttelevät Jack Nicholson, Bruce Dern, Ellen Burstyn ja Scatman Crothers. Se on yksi monista Bob Rafelsonin ja Jack Nicholsonin yhteistöistä. Valtaosa elokuvasta tapahtuu talvisessa Atlantic Cityssä. Elokuvaajana toimi László Kovács.
"Vain unelmilla on siivet" jäi yhdeksi harvoista Julia Anne Robinsonin elokuvarooleista, sillä hän kuoli vuonna 1975 asuntopalossa ollessaan vasta 24-vuotias.
"The New York Timesin" kriitikot valitsivat elokuvan vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta maailmassa.
Juoni.
David (Jack Nicholson) ja Jason (Bruce Dern) ovat toisistaan vieraantuneet veljekset. Masennukseen taipuvainen David juontaa myöhäisillan radio-ohjelmaa, kun taas Jason on lipeväluonteinen huijari. Kun Jason houkuttelee pikkuveljensä sekä oman ikääntyvän naisystävänsä Sallyn (Ellen Burstyn) ja tämän tyttären Jessican (Julia Anne Robinson) kiinteistöhuijaukseen Atlantic Cityssä, tapahtumat alkavat edetä tragediaksi. Skeptinen David ei lainkaan usko Jasonin suunnitelmiin. Lopulta myös Sally menettää uskonsa ja ampuu Jasonin. David saattaa veljensä ruumiin junalla Philadelphiaan.
Elokuvaan sisältyy monia surrealistisia kohtauksia, kuten veljesten keskustelu hevosten selässä ja simuloitu Miss America -kauneuskilpailu Atlantic Cityn valtavassa Boardwalk Hallissa, jossa Sally soittaa salin maailman suurimmiksi väitettyjä pilliurkuja.
Tuotanto.
"Vain unelmilla on siivet" kuvattiin miltei kokonaan talven 1972 aikana Atlantic Cityssä. Tämän takia sitä pidetään hyvänä dokumenttina kaupungin kultakauden viimeisistä ajoista. Monet elokuvassa näkyvät vanhat loistohotellit purettiin pian uusien kasinohotellien tieltä. Tarinan päätapahtumapaikka, ylellinen Marlborough-Blenheim Hotel purettiin 1978 ja tilalle rakennettiin Bally’s Atlantic City.
Elokuvan alkuperäisnimi viittaa New Jerseyn Margatessa sijaitsevaan Marven Gardensiin ja "Monopoly"-lautapelin alkuperäisversiossa olleeseen samannimiseen kiinteistökohteeseen.
Vastaanotto.
"Helsingin Sanomien" Matti Salo kiteytti elokuvan sanoiksi ”oikullisen kepeä, älyllisen tiheä”.
Albert (Saksin kuningas)

Albert ("Fredrik August Albert"; 23. huhtikuuta 1828 Dresden – 19. kesäkuuta 1902 lähellä Ölsiä, Sleesia) oli Saksan keisarikuntaan kuuluneen Saksin kuningaskunnan kuningas vuosina 1873–1902. Ennen valtaistuimelle nousuaan hän kunnostautui sotapäällikkönä.
Sotilasura.
Albert oli Saksia vuodesta 1854 hallinneen kuningas Johannin ja Baijerin prinsessa Amalie Augusten vanhin poika. Albert valmistui 15-vuotiaana tykistöupseeriksi. Hän ehti opiskella vuoden ajan Bonnin yliopistossa ennen kuin sai ensimmäisen sotakokemuksensa osallistuessaan kapteenina vuoden 1849 ensimmäiseen Schleswigin sotaan. Kruununprinssi Albert ylennettiin vuonna 1857 jalkaväenkenraaliksi ja oli vuodesta 1862 Saksin maapäivien ylähuoneen jäsen. Vuoden 1866 sodassa hän komensi koko Saksin armeijaa ja määräsi sen perääntymään Saksiin hyökkäävän Preussin armeijan tieltä sekä liittymään Böömissä Ludwig von Benedekin komentamaan Itävallan pohjoiseen armeijaan. Ratkaisevassa Königgrätzin taistelussa 3. heinäkuuta saksilaiset muodostivat Itävallan armeijan vasemman siiven ja taistelivat Karl Eberhard Herwarth von Bittenfeldin komentamaa Preussin 12. armeijaa vastaan. Albertin joukot onnistuivat pitämään asemansa, mutta koko taistelu päättyi Itävallan ja sen liittolaisten tappioon.
Albert oli henkilökohtaisesti kuitenkin preussilaismielinen, joten hänestä tuli vuoden 1866 sodan jälkeen ongelmattomasti Saksin armeijasta muodostetun Pohjois-Saksan liiton 12. armeijakunnan komentaja. Vuosien 1870–1871 Ranskan–Saksan sodassa Albertin armeijakunta liitettiin prinssi Fredrik Kaarlen komentamaan Saksan 2. armeijaan, ja se osallistui merkittävällä tavalla muun muassa Gravelotten taisteluun 18. elokuuta 1870. Sen jälkeen Albert siirrettiin vasta muodostetun Saksan 4. armeijan (Maasin armeijan) komentajaksi tehtävänään pysäyttää Patrice de Mac-Mahonin joukot. Sedanin taistelussa syyskuun 1870 alussa Albertin 4. armeijan sekä kruununprinssi Fredrikin komentaman 3. armeijan yhteinen saartoliike sinetöi ranskalaisten tappion. Pariisin piirityksessä Albertin armeija vastasi Pariisin pohjoisesta ja koillisesta sivustasta.
Ranskan antautumisen jälkeen Albert komensi 18. maaliskuuta – 8. kesäkuuta 1871 kaikkia Ranskaan sijoitettuja saksalaisia miehitysjoukkoja. Pian tämän jälkeen hänestä tuli uuden Saksan keisarikunnan armeijan ylitarkastaja ja sotamarsalkka.
Kuninkaana.
Albert nousi Saksin valtaistuimelle isänsä kuoltua 29. lokakuuta 1873. Hänen mielenkiintonsa hallitsijana kohdistui pääasiassa sotilasasioihin, mutta myös siviilihallintoa kehitettiin. Kuningas Albert oli katolilainen, vaikka pääosa Saksin väestöstä oli protestantteja. Hän oli silti suosittu hallitsija.
Albert avioitui vuonna 1853 Ruotsin prinsessa Carolan (Karolina) (1833–1907) kanssa, joka oli Ruotsin kruununprinssi Kustaan ja Badenin prinsessa Luisen ainoa tytär ja jonka isoisä oli entinen Ruotsin kuningas Kustaa IV Aadolf. Avioliitto oli lapseton. Albertia seurasi kuninkaana hänen veljensä Georg.
Kuningas Albertin mukaan on nimetty Dresdeniin vuonna 1887 valmistunut Albertinum-taidemuseo.
Payphone

Payphone on yhdysvaltalaisen pop rock-yhtye Maroon 5:n kappale, jolla vierailee myös amerikkalaisräppäri Wiz Khalifa. Kappale julkaistiin yhtyeen neljännen, Overexposed-studioalbumin ensimmäisenä singlenä 17. huhtikuuta 2012. Kappaleen sanoittivat Adam Levine, Benny Blanco, Ammar Malik, Robopop, Shellback sekä Khalifa, samalla kun tuotannosta vastasivat Blanco ja Shellback. Kappale on pop balladi ja se kertoo ohimenneestä romanssista. Kappale on saanut hyviä vastaanottoja musiikkikriitikoilta, jotka yllättyivät kappaleen mukaantempaavasta melodiasta ja kutsuivat sitä "radiomenestykseksi", kun taas toiset hyljeksivät Khalifan esiintymistä sekä kappaleen nimeä.
Samuel Bayerin ohjaamalla virallisella musiikkivideolla näytetään kun Levine yrittää napata pankkiryöstäjiä sekä pyrkii "sankariksi" luotipyörteessä kun hän suorittaa pakoaan, varastaa aseen rosvolta sekä erehtyy kun saa vain yhden rosvoista kiinni. Tämän vuoksi hänen on paettava laivaston poliiseja, jonka hän suorittaa ongelmitta. Video sai positiivisia vastaanottoja kriitikoilta, jotka kuvailivat sitä nautinnolliseksi minitoimintaelokuvaksi. Video oli ehdokkaana MTV Video Music Award-gaalan kategoriassa "Best Pop Video", mutta hävisi One Directionin kappaleelle "What Makes You Beautiful".
Kappale debytoi Billboard Hot 100 -listan kolmannella sijalla ennen kuin se nousi listan toiselle sijalle. Kappaletta myytiin julkaisuviikon aikana yhteensä 493 000 kopiota muodostuen Maroon 5:n menestyneimmäksi digitaaliseksi kappaleeksi sekä kokonaisuudessaan yhdenneksitoista parhaiten myyneeksi kappaleeksi. Kappale saavutti listan ensimmäisen sijan Kanadassa, jossa se pysyi listan kärjessä kahdeksan peräkkäistä viikkoa. Kappale saavutti lista kärjen myös Isossa-Britanniassa, muodostuen yhtyeen ensimmäiseksi vastaavan tavoitteen saavuttaneeksi singleksi. "Payphone" oli maailman viidenneksi myydyin single vuonna 2012 9,5 miljoonan kopion myynnillä.
Härjänvatsa (Kiikala)

Härjänvatsa on Kiskonjoen–Perniönjoen vesistöön kuuluva pienehkö järvi Kiikalassa Salossa. Järven korkeus merenpinnasta on 72,0 metriä, pinta-ala on 2,45 ha ja rantaviiva 0,6 km ja se kuuluu Varesjoen valuma-alueeseen. Järven rannalla on Salon kaupungin ylläpitämä saunalla varustettu uimaranta Silvantien varrella lähellä Suomusjärventietä. Uimalan perusti Kiikalan kunta vuonna 1968 Silvan talosta Partekin kalkkitiilitehtaan asuntoaluetta varten ostetulle maalle, johon myös Härjänvatsan lampi kuului.
Yrjö (Saksi)

Yrjö, Georg (8. elokuuta 1832 – 15. lokakuuta 1904) oli Saksan keisarikuntaan kuuluneen Saksin kuningaskunnan kuningas vuosina 1902–1904. Hän oli myös sotamarsalkka Saksan keisarikunnan armeijassa.
Georg oli Saksin kuningas Johannin ja kuningatar, Baijerin prinsessa Amalie Augusten toiseksi vanhin poika. Hän yleni Saksin armeijassa kenraalimajuriksi ja komensi vuoden 1866 sodassa ratsuväkiprikaatia. Ranskan–Saksan sodassa 1870–1871 hän komensi ensin yhtä saksilaista divisioonaa ja sen jälkeen Saksin armeijasta muodostettua 12. armeijakuntaa veljensä Albertin siirryttyä armeijankomentajaksi. Kun Albert vuonna 1873 kohosi Saksin kuninkaaksi, Georg nimitettiin pysyvästi 12. armeijakunnan komentajaksi. Vuonna 1888 hänestä tuli kenraalisotamarsalkka sekä Saksan 3. sotilaspiirin tarkastaja. Albertin kuoltua 19. kesäkuuta 1902 Georg seurasi häntä Saksin hallitsijana, mutta ehti hallita vain kaksi vuotta ennen omaa kuolemaansa.
Georgin avioitui vuonna 1859 Portugalin infanta, prinsessa Maria Anan (1843–1884) kanssa, joka oli Portugalin kuningatar Maria II:n ja Ferdinand II:n toiseksi vanhin tytär. Yksi heidän pojistaan oli Georgin seuraajaksi tullut Friedrich August III.
Matokuningas

Matokuningas on Hannu Raittilan käsikirjoittama ja Hannu Tuomaisen ohjaama 45-minuuttinen nuorten lyhytelokuva vuodelta 1993.
Juoni.
Kesäisessä Helsingissä 13-vuotias Hara tutustuu Masaan, joka kauppaa matoja torilla. Masa ottaa Haran apulaisekseen, mutta pian ilmenee että Masan isoveli Iiro hoitaa matobisnestä häikäilemättömällä tavalla.
Vastaanotto.
Antti Lindqvist (Katso 11/1993) piti "Matokuningasta" iskevästi toteutettuna elokuvana. Petri Kemppisen (Helsingin Sanomat 20.3.1993) mielestä elokuva ymmärtää lapsen näkökulman.
Kolme vuotta elokuvan ensi-illasta Raili Mykkänen (Kaleva 12.8.1996) kritisoi, ettei elokuva hyvistä puolistaan huolimatta kehity syvälliseksi kehityskertomukseksi, vaikka siinä elämän perusarvoilla pelataankin. Monet kriitikot arvostivat etenkin Masaa näyttelevän Joona Salmen roolityötä.
Club Deportivo Universidad de Concepción

Club Deportivo Universidad de Concepción on chileläinen vuonna 1994 perustettu jalkapalloseura Concepciónin kaupungista. Chilen pääsarjassa Primera Divisiónissa se pelasi ensimmäistä kertaa vuonna 2003. Seura ei ole yltänyt sarjan kärkisijoille.
Leslie Manigat

Leslie François Saint Roc Manigat (16. elokuuta 1930 Port-au-Prince – 27. kesäkuuta 2014 Port-au-Prince) oli haitilainen poliitikko ja professori, joka toimi maansa presidenttinä vuonna 1988.
Manigat valittiin Haitin presidentiksi 17. tammikuuta 1988 ensimmäisissä Jean-Claude Duvalier’n ajan jälkeisissä vaaleissa. Tärkeimmät oppositiopuolueet boikotoivat armeijan järjestämiä vaaleja, ja äänestysprosentti jäi alhaiseksi. Manigat ajautui pian valtataisteluun Haitin sotilasjunttaa johtaneen kenraaliluutnantti Henri Namphyn kanssa. Namphy syrjäytti hänet vallankaappauksessa 20. kesäkuuta 1988.
Manigat kuoli kotonaan Port-au-Princessä 83-vuotiaana 27. kesäkuuta 2014.
Fredrik August III

Fredrik August III (25. toukokuuta 1865 Dresden – 18. helmikuuta 1932 Sibyllenort, Sleesia (nyk. Puola)) oli Saksan keisarikuntaan kuuluneen Saksin kuningaskunnan viimeinen kuningas vuosina 1904–1918.
Fredrik August oli Saksin kuningas Yrjön poika. Hän omistautui sotilasuralle ja palveli vuodesta 1883 upseerina Saksin armeijassa sekä vuodesta 1893 samanaikaisesti myös Preussin armeijassa. Saksin joukoissa hän yleni 1898 kenraaliluutnantiksi ja Preussin armeijassa 1902 jalkaväenkenraaliksi. Hän toimi vuodesta 1902 alkaen Saksin armeijasta muodostetun Saksan 12. armeijakunnan komentajana kunnes kohosi isänsä kuoltua 15. lokakuuta 1904 Saksin kuninkaaksi. Myöhemmin hän sai Preussin armeijassa vielä 1909 kenraalieverstin ja 1912 kenraalisotamarsalkan arvon. Saksassa puhjennut vallankumous pakotti Fredrik Augustin luopumaan kruunusta 13. marraskuuta 1918. Hän asui sen jälkeen Sleesian Sibyllenortissa.
Fredrik Augustin puoliso oli vuosina 1891–1903 Toscanan suurherttuatar Luise, mutta he erosivat kuningattaren siirryttyä elämään toisen miehen kanssa.
Leandro Motta

Leandro Wallace Motta dos Santos (s. 14. lokakuuta 1992 Rio de Janeiro, Brasilia) on brasilialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä tai hyökkäävä keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Veikkausliigan Myllykosken Pallo -47:ää.
Motta siirtyi MYPA:an maaliskuussa 2014 osana seuran ja brasilialaisen Fluminense Football Clubin yhteistyötä.
The Crown Prince’s Double

The Crown Prince’s Double on vuonna 1915 ensi-iltansa saanut Van Dyke Brooken ohjaama yhdysvaltalainen mykkä draamaelokuva, jonka pääosissa ovat Maurice Costello ja Norma Talmadge. Vitagraph Studios oli elokuvan tuotantoyhtiönä ja V-L-S-E levittäjäyhtiönä. Elokuva jäi Talmadgen viimeiseksi Vitagraph-elokuvaksi. "The Crown Prince’s Double" kertoo Ostraun kuningaskunnan kruunuprinssistä Oscarista, joka karkotetaan maastaan vallankumouksen aikana, ja myöhemmin hän rakastuu Amerikassa.
"The Crown Prince’s Double" perustuu Gilbert Pattenin samannimiseen novelliin, jonka pohjalta Ann Mayring laati elokuvan käsikirjoituksen. "The Crown Prince’s Double" sai Yhdysvaltain ensi-iltansa New Yorkissa 26. joulukuuta vuonna 1915, jonka jälkeen elokuvan maanlaajuinen ensi-ilta oli 7. helmikuuta vuonna 1916. Elokuvan nykyään oletetaan olevan kadonnut.
Viattomuuden kukka

Viattomuuden kukka ("Morning Glory") on Lowell Shermanin ohjaama yhdysvaltalainen elokuva vuodelta 1933. Katharine Hepburn sai siitä ensimmäisen Oscar-palkintonsa. Hän esittää Eva Lovelacea, pikkukaupungin amatöörinäyttelijää, joka tulee New Yorkiin päästäkseen teatterimaailmaan. Hän tutustuu teatterituottajaan ja näytelmäkirjailijaan, jotka ovat molemmat hiukan ihastuneita Evaan. Niinpä Eva pääsee näyttämään taitojaan oikukkaan tähtinäyttelijättären sijaisena.
Ródoksen kansainvälinen lentoasema

Ródoksen kansainvälinen lentoasema ”Diagoras” (, , YPA: ΚΑΡΔ) on kansainvälinen lentoasema Ródoksen saarella Kreikassa. Se sijaitsee noin 15 kilometriä lounaaseen Ródoksen kaupungista aivan Paradeísin kaupungin tuntumassa.
Lentoasema aloitti toimintansa 28. kesäkuuta 1977. Se korvasi tuolloin Maritsán lentoaseman, joka on siitä lähtien ollut vain sotilaskäytössä. Lentoasema on omistettu antiikin aikaiselle nyrkkeilijälle ja Olympian kisojen voittajalle Diagoras Rhodoslaiselle. Lentoasemaa on laajennettu vaiheittain, viimeksi laajemmin vuonna 2005. Lentokentän kiitotien pituus on metriä ja leveys 45 metriä. Lentokenttä on rakennettu noin 5 metrin korkeudelle merenpinnasta.
Lentoasema on Kreikan vilkkaimpia. Vuonna 2013 kenttää käytti noin kotimaan lentojen matkustajaa ja noin kansainvälistä matkustajaa. Aegean Airlines lentää kentälle Ateenasta. Lukuisat ulkomaiset yhtiöt, myös muun muassa Finnair, lentävät kentälle suoria reitti- tai tilauslentoja turistikaudella.