Veripalvelu

Veripalvelu on voittoa tavoittelematon, taloudellisesti riippumaton ja toiminnallisestikin erillinen osa Suomen Punaista Ristiä. Veripalvelu vastaa koko maan veripalvelutoiminnasta. Veripalvelun tehtäviin kuuluu muun muassa verenluovutusten järjestäminen, luovutetun veren testaus, verivalmisteiden tuotanto ja jakelu sekä verivalmisteisiin liittyvä terveydenhoitoalan henkilöstön koulutus ja konsultaatio. Tulonsa Veripalvelu saa valmistamiensa verivalmisteiden myynnistä sekä asiakkailleen tarjoamistaan palveluista, kuten veriryhmätutkimuksista sekä elin- ja kantasolusiirtoihin liittyvistä kudossopeutuvuustutkimuksista. Veripalvelussa tehdään myös esimerkiksi kaikkien Suomessa raskaana olevien äitien veriryhmävasta-ainetutkimukset. Veripalvelussa toimii lisäksi Kantasolurekisteri.
Veripalvelun toimintaa Suomessa ohjaa laki veripalvelutoiminnasta, veripalveluasetus sekä muun muassa Euroopan unionin veriturvallisuusdirektiivi. Veripalvelun toimintaa valvoo Fimea.
Veripalvelu työllistää noin 500 henkeä. Valtaosa henkilöstöstä työskentelee päätoimipisteessä Vantaan Vehkalassa, jonne on keskitetty monia Veripalvelun toimintoja, esimerkiksi laboratoriotutkimukset, laadunvalvonta ja tukipalvelut. Veripalvelun kiinteät toimipisteet ja verenluovutustilaisuudet työllistävät 150 henkeä yhdeksällä eri paikkakunnalla ja tämän lisäksi liikkuva Veripalvelu järjestää luovutuksia eri puolilla Suomea. 
Historia.
Veripalvelutoiminnan historia Suomessa voidaan katsoa alkaneen 30. maaliskuuta 1935, jolloin partiojohtajat Toivo Kataja ja Yrjö Kohonen perustivat epävirallisen, "Veriliitto" -nimisen verenantajajärjestön. Toiminta oli aluksi lähinnä luovuttajarekisterin ylläpitoa yhdessä Helsingin Naistenklinikan kanssa. Partioliikkeen liittojohtaja, pastori Niilo Visapään myötämielisyydellä toiminta levisi myös muihin partiolaisten lippukuntiin ja maaliskuuhun 1936 mennessä kaikki NMKY:n partiopoikaliitot olivat antaneet tukensa asialle. "Veriliiton" virallistaminen tapahtui 30. lokakuuta 1936 kun "Partiolaisten Vapaaehtoinen Verenantajajärjestö Veriliitto r.y." perustettiin. Seuraavina vuosina Veriliittoon liittyi useiden kaupunkien lippukuntia ja sekä jäsenmäärät että luovutukset nousivat nopeasti.
Talvi- ja jatkosota hiljensivät Veriliiton toimintaa ja sotien päätyttyä se yhdistyi Puolustusvoimien Veripalveluun. Lapin sodan jälkeen puolustusvoimat joutui kuitenkin valvontakomission määräyksestä luopumaan veripalvelutoiminnastaan ja toiminta alalla oli jonkin aikaa hyvin epäjärjestynyttä. SPR:n Veripalvelun voidaan katsoa perustetun 30. joulukuuta 1947, jolloin ”"Ehdotus verihuollon järjestämiseksi Helsingin kaupungin sairaaloihin"” hyväksyttiin. Toimintansa se aloitti kaksi päivää myöhemmin muutaman "Helsingin Veripalvelun" toimihenkilön ja yhden osapäivätoimisen lääketieteen kandidaatin voimin. Muutoksen johdosta Veripalvelu muutti Naistenklinikalta SPR:n sairaalaan. Suomen Punaisen Ristin Veripalvelun ensimmäinen ja samalla pitkäaikainen johtaja ja toiminnan kehittäjä oli Harri Nevanlinna.
Veripalvelutoiminnan vaiheita:
Organisaatio.
Veripalvelu työllistää vakituisesti noin 500 henkeä, joista noin 400 Vantaan Vehkalassa. Vehkalan toimipisteeseen on keskitetty mm. kaikki verivalmisteiden tuotanto, laadunvalvonta, laboratoriotutkimukset sekä tukipalvelut. Kiinteät toimipisteet ja verenluovutustilaisuudet työllistävät satakunta henkeä yhdeksällä eri paikkakunnalla ("ks. Toimipisteet alla").
Hallinto.
Veripalvelun operatiivisesta toiminnasta ja sen kehittämisestä vastaavat Veripalvelun johtaja ja johtoryhmä, johon kuuluvat:
SPR nimittää Veripalvelun johtokunnan, joka vastaa toiminnan strategisesta suunnittelusta ja valvoo operatiivisen toiminnan turvallisuutta ja tuloksellisuutta. Johtokuntaan kuuluvat:
Toimipisteet.
Veripalvelulla on kymmenen kiinteää toimipistettä kymmenellä eri paikkakunnalla: 
Verenluovutustilaisuudet.
Kiinteiden toimipaikkojen lisäksi verta voi luovuttaa verenluovutustilaisuuksissa, joita on vuosittain noin 1 100. Verenluovutustilaisuuksia järjestetään useilla paikkakunnilla Hangosta Rovaniemelle; aikatauluihin voi tutustua Veripalvelun kotisivuilla. Verenluovutustilaisuuksia järjestetään myös suurilla, yli 1 000 henkilön työpaikoilla ja muissa yhteisöissä (esimerkiksi oppilaitokset, varuskunnat). Vuodesta 2023 alkaen verta voi luovuttaa myös Verenluovutusbussissa.
Laboratorio.
Kaikki Veripalvelun laboratoriotoiminnot on keskitetty Veripalvelun päätoimipisteeseen. Hoidettavia palveluita ovat mm.:
Toiminta.
Veripalvelutoiminta.
Veripalvelu on osa Suomen Punaista Ristiä, joskin siitä taloudellisesti riippumaton ja toiminnallisestikin erillinen osa. Se ei tavoittele toiminnallaan voittoa vaan potilaan parasta. Sairaalat maksavat tilaamistaan valmisteista ja palveluista, ja näillä tuloilla katetaan toiminnan kulut sekä välttämättömät investoinnit. Vuonna 2022 Veripalvelun liikevaihto oli noin 53,4 miljoonaa euroa. Tilikauden tappio oli -12,9 miljoonaa euroa. Mahdollista taloudellista ylijäämää ei jaeta, vaan se käytetään Veripalvelun toiminnan jatkuvuuden turvaamiseen sekä kehittämiseen.
Veripalvelu toimittaa suomalaisiin sairaaloihin punasolu-, verihiutale- ja plasmavalmisteita potilaiden hoitoa varten. Luovutettu kokoveri jaetaan Veripalvelussa punasoluiksi, verihiutaleiksi ja plasmaksi. Punasolu- ja verihiutalevalmisteet tehdään Veripalvelussa. Plasma puolestaan jalostetaan valmisteiksi Veripalvelun yhteistyökumppanien plasmanfraktiointilaitoksissa (Shire). 
Kiinteiden toimipaikkojen (ks. Toimipisteet yllä) lisäksi verta voi luovuttaa myös verenluovutustilaisuuksissa, joita Veripalvelu järjestää lähes jokaisessa Suomen kunnassa ja kaupungissa sekä monilla työpaikoilla, oppilaitoksissa ja varuskunnissa. Verenluovutustilaisuudet järjestetään yhteistyötahojen tiloissa. Syksyllä 2023 Veripalvelu otti käyttöönsä Verenluovutusbussin eli linja-auton, jonka sisällä voi luovuttaa verta. Se on suunniteltu verenluovutusta varten, eikä se liiku luovutusten aikana. Bussissa mahtuu kerralla luovuttamaan neljä henkilöä. Verenluovutusbussi kiertää pääkaupunkiseudulla, noin 50 km säteellä Helsingistä. Sillä järjestetään sekä kaikille avoimia luovutuksia että yksityistilaisuuksia (esim. yrityksissä ja oppilaitoksissa). 
Vuonna 2022 verenluovutukseen ilmoittautui 115 528 eri henkilöä 195 196 kertaa. Kokoverenluovutuksia oli 181 406 , mikä on noin 5 % vähemmän kuin edellisenä vuonna. Verenluovutuksista 55 % kertyi verenluovutustilaisuuksissa kymmenessä veripalvelutoimistossa. Joukkoverenluovutuksia järjestettiin 1 130 oppilaitoksissa, työpaikoissa ja varuskunnissa. Uusia verenluovuttajia rekisteröityi 18 800, 16 % kaikista kävijöistä. 
Uusia luovuttajia tarvitaan Suomessa lisää, jotta potilaiden hoito verivalmisteilla voidaan turvata tulevaisuudessakin. Joka kuukausi osa säännöllisesti verta luovuttavista joutuu lopettamaan esimerkiksi iän tai sairauksien vuoksi.  Luovuttajille voi myös tulla pitkiä taukoja elämäntilanteista johtuen. Nyt vain noin kolme prosenttia suomalaisista luovutusikäisistä luovuttaa verta. 
Veripalvelu julkaisee toimintaansa liittyen esimerkiksi vuosikertomuksen sekä uutiskirjeitä. Veripalvelun ajankohtaisia aiheita julkaistaan Suomen Punaisen Ristin Avun Maailma -lehdessä.
Verenluovutus pähkinänkuoressa.
Kantasolurekisteri.
Veripalvelun on vuodesta 1992 ylläpitänyt Kantasolurekisteriä (entinen Luuytimenluovuttajarekisteri), johon kerätään siihen ilmoittautuneiden henkilöiden tiedot. Verenluovutuksen tapaan veren kantasolujen luovutus on täysin vapaaehtoista. Tällä hetkellä rekisterissä on yli 70 000 luovuttajaehdokasta, joista alle 1 000 on luovuttanut veren kantasoluja. Veren kantasoluja voidaan käyttää hoitona leukemiassa ja muissa pahanlaatuisissa verisairauksissa.
Kantasoluja tarvitsevalle potilaalle etsitään sopivaa luovuttajaa ensisijaisesti hänen omasta perhepiiristään. Toissijainen haku tehdään Suomen Kantasolurekisteristä ja tarvittaessa sen kautta muiden maiden rekistereistä. Tällä tavoin on mahdollista löytää kudostyypiltään yhteensopiva luovuttaja 40 miljoonan vapaaehtoisen luovuttajaehdokkaan joukosta. Vastaavasti ulkomaalaiselle potilaalle voidaan löytää sopiva luovuttaja Suomesta. Noin kolmannes suomalaisista potilaista saa siirteen kotimaiselta luovuttajalta. Luovuttaja ei voi valita saajaa, eivätkä luovuttaja ja saaja saa tietää toistensa henkilöllisyyttä. Luovuttajalle ilmoitetaan hänen niin halutessa ainoastaan saajan ikäluokka, sukupuoli sekä kotimaa. Kaikille potilaille ei löydy sopivaa luovuttajaa. Uusia jäseniä tarvitaan siksi koko ajan lisää.
Kantasolurekisteri ei saa taloudellista tukea yhteiskunnalta, vaan se kattaa toiminnallaan omat kulunsa. Rekisteriin tarvitaan vuosittain 5 000–10 000 uutta jäsentä. Rekisterin jäseniksi tarvitaan etenkin nuoria miehiä, sillä mies valikoituu biologisin perustein luovuttajaksi useammin kuin nainen. Tällä hetkellä rekisterissä on vähemmän miehiä kuin naisia.
Suurimmalle osalle rekisterin jäsenistä ei tule koskaan kutsua luovutukseen, mutta jokainen jäsen antaa mahdollisuuden elämään. Mitä enemmän rekisterissä on jäseniä, sitä useammalla potilaalla on mahdollisuus parantua. Vuosittain 20–40 suomalaista luovuttaa veren kantasoluja. Kaikkiaan suomalaisia luovuttajia on ollut 30 vuoden aikana reilut 800.
 Kantasolurekisterillä on Veripalvelun verkkopalveluun kuuluva verkkopalvelu "kantasolurekisteri.fi"
Istukkaveripalvelu.
Istukkaveri (napaveri) on lapsen syntymän ja napanuoran katkaisun jälkeen istukkaan jäävää ylimääräistä verta. Se heitetään yleensä synnytyksen jälkeen istukan mukana pois. Istukkaveri on kuitenkin hyvin rikas kantasolujen lähde, jota voidaan käyttää pahanlaatuisten veritautien, kuten esimerkiksi leukemian, hoidossa.
Pahanlaatuisten veritautien ja eräiden muiden harvinaisten tautien hoitoon tarvitaan usein rankkoja lääke- ja sädehoitoja, jotka vaurioittavat potilaan omaa verta muodostavaa kudosta, luuydintä. Istukkaveren kantasolut pystyvät käynnistämään uudelleen verenmuodostuksen.
Kanta- eli emosoluista kehittyvät kaikki veren solut: punasolut, valkosolut ja verihiutaleet. Siirrettävien veren kantasolujen on oltava kudostyypiltään yhteensopiva potilaan kudostyypin kanssa.
Suomen Punaisen Ristin Veripalvelun ylläpitämässä Istukkaveripalvelussa on säilytettävänä Suomessa aiemmin kerättyjä istukkaverisiirteitä potilaiden hoitoa varten. Istukkaverta kerättiin aiemmin pääkaupunkiseudun synnytyssairaaloissa. Istukkaveren keräämisestä luovuttiin Suomessa vuonna 2013.
Vapaaehtoistoiminta.
Vapaaehtoiset avustajat hoitavat paikallisen yhdyshenkilön välityksellä ja SPR:n paikallisosastojen sekä muiden yhteistyökumppanien kanssa käytännön järjestelyt useissa verenluovutustilaisuuksissa, joita ovat muun muassa oppilaitokset, seurakuntakodit, työpaikat sekä varuskunnat. Koska noin kolmannes kaikesta Suomessa luovutetusta verestä saadaan muualta kuin Veripalvelun kiinteistä toimipisteistä, on vapaaehtoisten avustajien rooli merkittävä.
Veriryhmätiedot puhelimeen.
Veripalvelun syksyllä 2023 lanseeraama mobiilisovellus tuo verenluovutustiedot helposti luovuttajien saataville. Ensivaiheessa sovelluksesta löytyvät muun muassa tiedot seuraavasta mahdollisesta luovutusajankohdasta, aiemmista luovutuksista, hemoglobiiniarvoista ja veriryhmästä.Sovelluksessa voi myös etsiä lähimmät verenluovutuspisteet, ja sen kautta pääsee verenluovutuksen ajanvaraukseen sekä täyttämään luovuttajan terveyskyselyn. Luovuttajan sovellus löytyy sovelluskaupasta nimellä Veripalvelu tai Verenluovuttaja, ja sen voi ladata maksutta Google Playsta ja App Storesta.