tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Kurkelan koulu

Kurkelan koulu on yhtenäiskoulu Keravalla Kurkelan kaupunginosassa. Koulun toiminta aloitettiin vuonna 1987. Koulussa on noin 650 oppilasta. Koulun yhteydessä toimi vuodesta 2000 lähtien myös päiväkoti. Koulu laajennettiin yhtenäiskouluksi vuonna 2017.
Yleisopetuksen ryhmien lisäksi lukuvuonna 2021–22 Kurkelan koulussa toimii erityisen tuen pienryhmäluokat (1K, 3–5K, 5–6K, 7–8K, 8K ja 9K). Koulussa on myös yksi joustavan perusopetuksen luokka, "JOPO-luokka" luokilla 8-9"." Vuosiluokilla 7–8 on kuvaamataidon painotusluokka ja vuosiluokilla 7–9 liikunnan painotusluokka.
Kesällä 2020 Kurkelan koulu sai uuden rehtorin, Ilari Tasihin. Tasihin toimi aikaisemmin Kalevan koulun rehtorina.
Koulun painopisteet ovat kansainvälisyys, liikunta ja kuvaamataito. Koulun toimintakulttuurille keskeistä on yhdessä toimiminen, lapsilähtöisyys, hyvä oppilastuntemus ja yhteistoiminnalliset työskentelytavat. Kurkelan koulussa oppilaat työskentelevät pääsääntöisesti pienissä ryhmissä, "kotiryhmät", ja saavat itse vaikuttaa oman oppimisensa suunnitteluun, toteutukseen ja arviointiin. 
Koululla toimii Keravan kaupungin järjestämä oppilaiden ja koulun hyvinvointia edistävä hyvinvointiagentti, joka kyselee oppilaiden kuulumisia ja yrittää parhaansa mukaan auttaa heitä. Kurkelan koulun oma hyvinvointiagentti on nuorisotyöntekijä Sofia Kaikkonen. 
Kurkelan koululla on ystävyyskouluja maailmalla, mm. Kiinassa Zijang Middle School ja Virossa Sakun kunnassa Kurtna kool.
1-bromibutaani

1-Bromibutaani eli butyylibromidi (C4H9Br) on butaanin bromattu johdannainen. Yhdistettä käytetään orgaanisessa synteesissä muun muassa valmistettaessa lääkeaineita.
Ominaisuudet.
1-Bromibutaani on huoneenlämmössä väritöntä tai kellertävää nestettä, joka ei liukene juurikaan veteen. Sen sijaan se liukenee paremmin orgaanisiin liuottimiin, kuten etanolin, dietyylieetteriin ja asetoniin. Yhdiste reagoi emäksisten vesiliuosten kanssa helposti hydrolysoituen butanoliksi. Reaktio on tyypiltään SN2-reaktio.
1-Bromibutaania valmistetaan butanolista vetybromidin avulla rikkihapon läsnä ollessa.
Yhdistettä käytetään väriaineiden sekä lääkkeiden kuten bupivakaiinin, tetrakaiinin ja hyoskyamiinibutyylibromidin valmistamiseen. Siitä voidaan valmistaa myös organometalliyhdisteitä, kuten n-butyylilitiumia.
Atte Perttu

Atte Perttu (s. 24. huhtikuuta 1990 Helsinki) on suomalainen koripalloilija. Hän on pelannut urallaan 28 nuorten maaottelua.
Ura.
Perttu on Panttereiden kasvatti, mutta hän pelasi juniorina myös Pussihukissa, joissa hän saavutti A-nuorten SM-hopeaa kaudella 2008–2009. Hän debytoi Korisliigassa kaudella 2010–2011 Kouvojen joukkueessa. Perttu pelasi tällöin vain kymmenen ottelua, mutta jo kaudella 2011–2012 hän pelasi neljäkymmentä ottelua 5,2 pisteen ottelukohtaisella keskiarvolla. 
Hän edusti Kouvoja vuoteen 2013 asti, minkä jälkeen hän pelasi yhden kauden Lappeenrannan NMKY:ssä. Hän heitti 26. maaliskuuta 2014 ottelussa Namika Lahtea vastaan 36 pistettä. Seuraavan kauden Perttu pelasi Namika Lahdessa.
Kauden 2014–2015 päätteeksi Namika Lahti haettiin konkurssiin, ja Perttu joutui etsimään uuden seuran. Elokuussa 2015 hän siirtyi Joensuun Katajaan kaksivuotisella sopimuksella.
Perttu opiskelee fysioterapeutiksi.
Ihan sama

Ihan sama on suomalainen Jarmo Lampelan ohjaama kuusiosainen nuortensarja, joka kertoo eliittikouluun eristetyn pojan sekä hylätyn ja huostaanotetun tytön ystävyydestä kuvitteellisessa Merimaan kaupungissa. Yle TV2 esitti sarjan 18.–27. huhtikuuta 2014. Yle TV2 HD-kanavan lähetys lähetettiin 5.1-monikanavaäänellä. Yle Areenassa sarjan ensimmäinen osa julkaistiin ennakkoon 11. huhtikuuta 2014 ja loput jaksot 18. huhtikuuta 2014.
Sarjaa on kuvattu Helsingissä, Lahdessa, Porvoon saaristossa, Härmässä, Naantalissa, Kilpisjärvellä, Saana-tunturilla, Tallinnassa ja Kreetalla. Kuvauksissa käytettiin lähes tuhatta eri avustajaa. Lähitulevaisuuteen sijoittuvaa sarjaa varten tehtiin lähes 300 efektikuvaa tulevaisuuden maailman luomiseen. Sarjassa kuultavan musiikin esittää Radion sinfoniaorkesteri.
Juoni.
12-vuotias Kasper opiskelee Nerolan eliittikoulussa. Kasper kuluttaa päivänsä harjoittelemalla ja illat esiintymislavalla, jossa koulun opiskelijat esiintyvät omassa televisio-ohjelmassaan. Kasper ei kuitenkaan ole onnellinen, vaan näkee jatkuvasti unta vapaasta elämästä ja Iidasta, tytöstä, jota ei ole koskaan tavannut. Sijaisperheessä asuva 13-vuotias Iida puolestaan haluaa huomiota koko maailmalta, mutta erityisesti biologiselta äidiltään.
Beitske Visser

Beitske Visser (s. 10. maaliskuuta 1995 Dronten) on hollantilainen moottoriurheilija.
Ura.
Visser aloitti uransa Karting-sarjoissa vuonna 2007 päätyen eri juniori-luokkien kautta KZ1-luokkaan vuonna 2011. Vuonna 2012 Visser aloitti kilpa-uransa Saksan ADAC Formel Masters -sarjassa. Hän voitti kaksi kilpailua ja ajoi kerran paalupaikalle sijoittuen sarjan kahdeksanneksi. Vuonna 2013 hän jatkoi samassa sarjassa voittaen yhden kilpailun sijoittuen jälleen kahdeksanneksi. Vuonna 2014 Visser kilpaili Formula Renault 3.5 -sarjassa AVF-tallissa saavuttaen 11 pistettä. Samana vuonna hän ajoi kaksi kilpailua GP3-sarjassa saavuttamatta pisteitä. Vuonna 2015 Visser jatkaa FR 3.5 -sarjassa.
Roy Sommer

Roy Sommer (s. 5. huhtikuuta 1957 Oakland, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jääkiekkovalmentaja ja pelaajauransa lopettanut jääkiekkoilija. Hän pelasi sekä vasempana laitahyökkääjänä että keskushyökkääjänä. 
1970- ja 1980-luvuille sijoittuneen aktiiviuransa aikana Sommer pelasi kymmenen kautta ammattilaisjääkiekkoa pääasiassa AHL-, CHL- ja IHL-liigoissa. Sommer voitti Calder Cupin vuonna 1984 edustaessaan AHL-joukkue Maine Marinersia. Kaudella 1985–1986 hän voitti Muskegon Lumberjacksin riveissä IHL:n mestaruuden eli Turner Cupin. NHL-seura Toronto Maple Leafs varasi Sommerin vuoden 1977 , mutta koko urallaan Sommer pelasi ainoastaan kolme NHL-ottelua Edmonton Oilersissa kaudella 1980–1981. Hän teki maalin ensimmäisessä NHL-ottelussaan 28. tammikuuta 1981.
Sommer työskenteli San Jose Sharksin apulaisvalmentajana 1996–1998, kunnes siirtyi Sharksin American Hockey Leaguessa toimivan farmiseuran päävalmentajaksi. Sommerin valmentamia AHL-joukkueita ovat olleet Kentucky Thoroughblades (1998–2001), Cleveland Barons (2001–2006) sekä Worcester Sharks (2006–). Hän on johdattanut joukkueensa kolme kertaa divisioonamestaruuteen. Maaliskuussa 2014 Sommer valmensi 1257:nnen AHL-ottelunsa ja hänestä tuli näin eniten runkosarjaotteluita valmentanut henkilö AHL:n historiassa. Aiemmin ennätystä oli pitänyt hallussaan Frank Mathers.
Sommer on toiminut valmentajana myös rullakiekossa. Vuosina 1994–1996 hän valmensi San Jose Rhinos -rullakiekkojoukkuetta, joka voitti Roller Hockey International -liigan mestaruuden eli Murphy Cupin 1995. Lisäksi Sommer oli Yhdysvaltain maajoukkueen päävalmentaja IIHF:n järjestämissä rullakiekon maailmanmestaruuskilpailuissa vuosina 1996, 1997 ja 1998. Yhdysvaltain rullakiekkojoukkue voitti kultaa 1996 ja 1997 häviämättä yhtään ottelua ja saavutti hopeaa 1998.
Chariklon renkaat

Chariklon renkaat on rengasjärjestelmä kentaureihin kuuluvan pikkuplaneetan (10199) Chariklo ympärillä. Renkaat löydettiin 3. kesäkuuta vuonna 2013 Euroopan eteläisessä observatoriossa, Chilessä Chariklon peittäessä tähden UCAC4 248-108672. Havainto oli odottamaton, sillä etsinnöistä huolimatta pikkuplaneetoilta ei ollut aikaisemmin löydetty renkaita. Tästä syystä Chariklon tähdenpeittoa tutkivat tähtitieteilijät eivät odottaneet löytävänsä renkaita. Chariklon renkaiden löytyminen oli siis ensimmäinen kerta, kun näin pieneltä kappaleelta löydettiin renkaat. Aikaisemmin rengasjärjestelmät tunnettiin ainoastaan Aurinkokunnan jättiläismäisiltä kaasuplaneetoilta (Jupiter, Saturnus, Uranus ja Neptunus). 
Chariklon läpimitta on noin 248 ± 18 km, ja sillä on kaksi rengasta, joiden etäisyys pikkuplaneetasta on noin tuhat kertaa pienempi kuin Maan ja Kuun välinen etäisyys. Renkaiden läpimitat ovat noin 7 ja 3 km, ja niitä erottaa 9 km leveä rako. Renkaiden etäisyydet Chariklosta ovat 391 ja 405 km. Renkaat koostuvat todennäköisesti osittain vesijäästä, ja ne voivat olla jäänne törmäyksestä, ja niitä saattavat pitää kasassa Charikloa kiertävät kilometrin kokoiset kuut, joita ei ole vielä löydetty. 
Rengasjärjestelmän löytyminen selittää myös sen, miksi Chariklon havaittiin hiljalleen himmentyvän ja vesijään häviävän sen spektristä vuosien 1997–2008 välisenä aikana, jolloin renkaiden asento Maahan nähden muuttui.
Tammikuussa 2015 joukko astronomeja esitti mahdollisuuden, että myös kentaurilla 2060 Chiron on renkaita.
Havaijinmonarkki

Havaijinmonarkki ("Chasiempis sandwichensis") on monarkkien heimoon kuuluva varpuslintu. 
Levinneisyys.
Havaijinmonarkkia tavataan kotoperäisenä Havaijin saarella. Laji on vähenemässä pääasiassa vieraslajien ja tautien takia, ja se on luokiteltu silmälläpidettäväksi.
Rarotonganmonarkki

Rarotonganmonarkki ("Pomarea dimidiata") on monarkkien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Rarotonganmonarkkia tavataan kotoperäisenä Rarotongalla. Laji oli aikoinaan maailman harvinaisimpia lintuja, mutta onnistuneen suojelutyön ansiosta se on runsastunut viime vuosina. Runsastumisesta huolimatta lajin populaatio ja levinneisyysalue ovat hyvin pienet. Se on luokiteltu vaarantuneeksi.
Hakuban mäkihyppystadion

Hakuban mäkihyppystadion () on kahden hyppyrimäen muodostama mäkihyppystadion Hakubassa Japanissa.
Historia.
Mäkihyppystadionin suunnittelu aloitettiin vuonna 1987 ja rakennustyöt aloitettiin heinäkuussa 1990. Avajaisia vietettiin marraskuussa 1992 ja seuraavana kesänä asennettiin alastulorinteisiin muovitukset. Mäkihyppystadion toimi yhtenä vuoden 1998 Naganon talviolympialaisten suorituspaikkana. Talviolympialaisten jälkeen siellä on järjestetty säännöllisesti kansainvälisiä kilpailuja. Muovitukset on uusittu vuonna 2002 ja suurmäkeen myös vuonna 2016, jolloin myös molempien hyppyrimäkien vauhtimäen ladut on uusittu.
Talviolympialaisissa 1998 suurmäen kilpailun voitti japanilainen Kazuyoshi Funaki, normaalimäen kilpailun suomalainen Jani Soininen ja suurmäen joukkuekilpailun Japani joukkueella Takanobu Okabe, Hiroya Saitō, Masahiko Harada ja Kazuyoshi Funaki
Suurmäki.
Mäkiennätyksen kehittyminen.
Virallisen mäkiennätyksen 137,0 metriä ovat hypänneet Takanobu Okabe ja Masahiko Harada, epävirallisen mäkiennätyksen 140,0 metriä on hypännyt Takanobu Okabe.
Kesämäkiennätyksen kehittyminen (miehet).
Kesämäkiennätyksen 136,0 metriä ovat hypänneet Simon Ammann ja Ryōyū Kobayashi, epävirallisen kesämäkiennätyksen 137,5 metriä on hypännyt Klemens Murańka.
Kesämäkiennätyksen kehittyminen (naiset).
Naisten kesämäkiennätyksen 130,0 metriä on hypännyt Sara Takanashi.
Normaalimäki.
Mäkiennätyksen kehittyminen.
Virallisen mäkiennätyksen 91,5 metriä on hypännyt Janne Ahonen, epävirallisen mäkiennätyksen 100,0 metriä ovat hypänneet Masaki Tomii ja Yoshihiko Osanai.
Kesämäkiennätyksen kehittyminen.
Kesämäkiennätyksen 99,5 metriä on hypännyt Yukiya Satō.
Marquesasinmonarkki

Marquesasinmonarkki ("Pomarea mendozae") eli aiemmalta nimeltään marquesasinvuorimonarkki on monarkkien heimoon kuuluva varpuslintu. 
Levinneisyys.
Marquesasinmonarkkia tavataan nykyisin vain Marquesassaariin kuuluvalla Moho Tanin saarella. Aiemmin sitä tavattiin myös samaan saariryhmään kuuluvilla Hiva Oan ja Tahuatan saarilla. Sen elinympäristöä ovat vuoristometsät. Laji on luokiteltu erittäin uhanalaiseksi, koska sitä tavataan vain yhdellä hyvin pienellä saarella ja sen populaatio on hyvin pieni, mutta toisaalta vakaa. Lajia uhkaavat kissat ja lampaiden aiheuttamat elinympäristömuutokset.
Uahukanmonarkki

Uahukanmonarkki ("Pomarea iphis") eli aiemmalta nimeltään marquesasinrantamonarkki on monarkkien heimoon kuuluva varpuslintu. 
Levinneisyys.
Uahukanmonarkkia tavataan Marquesassaariin kuuluvalla Ua Hukan saarella. Vuonna 1998 lajin kannaksi arvioitiin 500–1 250 yksilöä. Se on luokiteltu äärimmäisen uhanalaiseksi, koska sen asuinalue pienenee maanviljelyn, maastopalojen, laiduntamisen ja metsänhakkuiden takia. Uahukanmonarkin elinympäristöä ovat kosteat metsät ja pensaikot. Se syö hyönteisiä.
Antonio Salandra

Antonio Salandra (13. elokuuta 1853 Troia, Apulia – 9. joulukuuta 1931 Rooma) oli italialainen poliitikko, joka toimi Italian pääministerinä vuosina 1914–1916. Ensimmäisen maailmansodan puhjettua hänen hallituksensa julisti aluksi Italian puolueettomaksi mutta vei sen vuonna 1915 sotaan ympärysvaltojen puolelle.
Elämäkerta.
Salandra oli lähtöisin varakkaasta perheestä ja poliittisilta mielipiteiltään konservatiivinen. Hän väitteli lakitieteen tohtoriksi Napolin yliopistosta vuonna 1875 ja sai jo seuraavana vuonna professorin viran. Vuosina 1879–1914 hän oli hallinto-oikeuden professorina Rooman yliopistossa. Salandra valittiin Italian edustajainhuoneeseen vuonna 1886. Hän toimi alivaltiosihteerinä valtiovarainministeriössä 1891–1892 ja rahaministeriössä 1894–1896 sekä maatalous- ja kauppaministerinä 1899–1900. Salandra solmi läheiset suhteet paroni Sidney Sonninoon ja toimi valtiovarainministerinä Sonninon ensimmäisessä hallituksessa vuonna 1906 sekä rahaministerinä toisessa hallituksessa vuosina 1909–1910. Giovanni Giolittin hallituksen kaaduttua Salandra kohosi pääministeriksi maaliskuussa 1914 ja otti itselleen myös sisäministerin salkun.
Salandraa pidettiin aluksi vain väliaikaisena ylimenokauden pääministerinä, ja hänen hallituksensa olisi luultavasti kaatunutkin kesäkuussa 1914 Italiassa puhjenneisiin laajoihin mellakoihin, ellei maailmansodan syttyminen olisi muuttanut tilannetta. Vaikka Italia oli kolmiliiton jäsenenä Saksan ja Itävalta-Unkarin liittolainen, Salandran hallitus valitsi sodan alussa puolueettomuuden, joka perusteltiin muodollisesti sillä, ettei Itävalta-Unkari ollut etukäteen konsultoinut Italiaa hyökkäyksestään Serbiaan. Kansalaismielipidettä myötäillen Salandra antoi julistuksen Italian puolueettomuudesta 2. elokuuta 1914. Ulkoministeri Antonino di San Giulianon kuoltua 16. lokakuuta 1914 Salandra otti vähäksi aikaa ulkoministerin tehtävät itselleen, kunnes virkaan tuli 5. marraskuuta Sonnino. Tämän jälkeen hallituksen politiikka alkoi kääntyä selkeämmin keskusvaltoja vastaan.
Salandra julisti hallituksensa periaatteena olevan silkka kansallinen etu, ”pyhä itsekkyys”. Hallitus kilpailutti sodan osapuolia siitä, kumpi puoli tarjoaisi Italialle paremman palkkion sen liittymisestä sotaan. Ympärysvaltojen sitouduttua keväällä 1915 Lontoon sopimuksella tukemaan Italian tulevia aluevaatimuksia valinta oli selvä. Italia julisti sodan Itävalta-Unkarille 23. toukokuuta 1915. Salandran hallitus onnistui tässä ohittamaan sekä parlamentin että kansan enemmistön mielipiteen. Italian sotamenestys jäi vaatimattomaksi, ja Trenton lähellä toukokuussa 1916 kärsitty tappio johti hallitukselle 10. kesäkuuta 1916 annettuun epäluottamuslauseeseen. Salandra erosi kaksi päivä myöhemmin.
Salandra tuki Italian seuraavia hallituksia, mutta ei ollut itse niissä mukana. Sodan jälkeen hän oli yhtenä Italian edustajana Pariisin rauhankonferenssissa ja edusti maataan myös Kansainliitossa. Benito Mussolinin ja fasistien kaapattua vuonna 1922 vallan Salandra tuki aluksi heitä, mutta Giacomo Matteottin murhan jälkeen vuonna 1924 hän kääntyi Mussolinia vastaan. Mussolini nimitti hänet siitä huolimatta senaattoriksi vuonna 1928.
Paolo Boselli

Paolo Boselli (8. kesäkuuta 1838 Savona, Piemonte – 10. maaliskuuta 1932 Rooma) oli italialainen poliitikko, joka toimi Italian pääministerinä 1916–1917.
Elämäkerta.
Boselli oli koulutukseltaan juristi. Hän oli finanssitieteen ensimmäinen professori Rooman yliopistossa. Hän oli edustajainkamarissa keskustaoikeiston edustajana vuosina 1870–1921 eli yli puolen vuosisadan ajan. Boselli oli opetusministerinä Francesco Crispin ensimmäisessä hallituksessa 1888–1891, valtiovarainministerinä Crispin toisessa hallituksessa 1893–1896 ja rahaministerinä Luigi Pellouxin hallituksessa 1899–1900. Viimeksi mainitussa tehtävässä hän uudisti Italian kansallispankin. Hän oli opetusministerinä myös Sidney Sonninon ensimmäisessä hallituksessa vuonna 1906.
Boselli kannatti Italian liittymistä ensimmäiseen maailmansotaan ja toukokuussa 1915 Itävalta-Unkarille annetun sodanjulistuksen yhteydessä hän piti edustajainkamarissa tärkeän puheen, jossa kannatti täysien valtuuksien antamista pääministeri Antonio Salandralle. Kun Salandran hallitus kaatui Trentossa kärsityn sotilaallisen tappion seurauksena kesäkuussa 1916, 78-vuotias Boselli nimitettiin uudeksi pääministeriksi ja hän kokosi laajapohjaisen kokoomushallituksen. Hänellä oli kuitenkin vaikeuksia saada eri ryhmien yhteistyö sujumaan. Bosellin hallitus julisti 28. elokuuta 1916 sodan myös Saksalle. Bosellin hallitus sai 25. lokakuuta 1917 epäluottamuslauseen, aivan sattumalta samanaikaisesti kun maa kärsi suuren tappion Caporetton taistelussa, ja hän erosi viisi päivää myöhemmin.
Boselli nimitettiin vuonna 1921 Italian senaattiin, jossa hän esiintyi Benito Mussolinin tukijana. Hän auttoi maaliskuussa 1929 Mussolinin hallitusta saamaan Italian ja Vatikaanin välejä koskeneen lateraanisopimuksen hyväksyttyä senaatissa. Boselli kuoli 93-vuotiaana Roomassa vuonna 1932. Hän oli pitkään kaikkein vanhimmaksi elänyt Italian pääministeri, kunnes Giulio Andreotti rikkoi ennätyksen vuonna 2012.
David Savard

David Savard (s. 22. lokakuuta 1990 St. Hyacinthe, Quebec) on kanadanranskalainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa NHL-joukkue Montreal Canadiensissa. Hänet varasi neljännellä kierroksella Columbus Blue Jackets. Hän on maailmanmestari vuodelta 2015.
Peliura.
Savard pelasi junioriliiga QMJHL:ssä neljä kautta, joukkueinaan Baie-Comeau Drakkar ja Moncton Wildcats, vuosina 2007–2010. Hänet palkittiin QMJHL:n parhaana puolustajana ja parhaan puolustavana puolustajana kaudella 2009–2010.
Kauden 2010–2011 hän vietti kokonaan Columbuksen yhteistyöjoukkue Springfield Falconsissa, tehden 44 pistettä (11 maalia 32 syöttöä) 72:ssa ottelussa. Hän oli kauden eniten pisteitä tehnyt puolustaja joukkueessaan, ja toiseksi eniten pisteitä tehnyt tulokaspuolustaja liigassa.
Seuraavat kaksi kautta Savard vietti pelaten osan kaudesta Springfieldissä, ja osan Columbuksessa. Ensimmäisen maalinsa NHL:ssä Savard iski Minnesota Wildia vastaan 7. helmikuuta 2012. Joulukuussa 2012, juuri ennen työsulun päättymistä, Savardin pelaamista hidasti vatsavamma. Hän kävi läpi leikkauksen, ja pelasi kivuista huolimatta neljässä ottelussa.
Kauden 2013–2014 Savard pelasi Columbuksen kokoonpanossa. Kauden päätteeksi 5. heinäkuuta 2014 Savard allekirjoitti kahden vuoden jatkosopimuksen Blue Jacketsin kanssa.
Huhtikuussa 2021 Blue Jackets kauppasi Savardin Tampa Bay Lightningiin vaihdossa ensimmäisen kierroksen varausvuoroon vuoden 2021 varaustilaisuudessa ja kolmannen kierroksen varausvuoroon vuoden 2022 varaustilaisuudessa.
Heinäkuussa 2021 Savard teki vapaana agenttina Montreal Canadiensin kanssa nelivuotisen ja yhteensä 14 miljoonan dollarin arvoisen sopimuksen.
Maajoukkueura.
Savard kuului Kanadan joukkueeseen, joka voitti maailmanmestaruuden Tšekissä 2015. Hän antoi turnauksessa neljä maalisyöttöä.
Agustín Velotti

Agustín Velotti (s. 24. toukokuuta 1992 Larroque) on argentiinalainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut kaksinpelissä ATP-listan sijalla 168 syyskuussa 2013.
Velotti voitti poikien kaksinpeliturnauksen Ranskan avoimissa 2010.
Akira Lenting

Akira Lenting (; s. 11. elokuuta 1990 Nagano) on japanilainen maastohiihtäjä, joka edustaa itse perustamaansa Team Akira -seuraa.
Maastohiihdon maailmancupissa Lenting kilpaili ensimmäisen kerran Jällivaarassa marraskuussa 2010. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti Toblachin 15 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa helmikuussa 2014 oltuaan 29:s. Val di Fiemmen MM-kilpailuissa 2013 Lenting sijoittui Japanin viestijoukkueen mukana kahdeksanneksi. 30 kilometrin yhdistelmäkilpailussa hän oli 44:s.
West Island

West Island on Australian hallinnassa olevien Kookos­saarten suurin saari. Se on pituudeltaan 10 kilometriä. Vuonna 2011 West islandilla asui 133 saarten noin 550 asukkaasta.
Saarella olevaa asutuskeskusta voidaan myös pitää Kookossaarten epä­virallisena pää­kaupunkina. Kookossaaret on maailman toiseksi pienin autonominen hallinto­alue.
Kookossaarten kolmesta ravintolasta kaksi sijaitsee West Islandilla.
Francesco Saverio Nitti

Francesco Saverio Nitti (19. heinäkuuta 1868 Melfi – 20. helmikuuta 1953 Rooma) oli italialainen poliitikko, joka toimi Italian pääministerinä ensimmäisen maailmansodan jälkeen 1919–1920.
Nitti toimi alun perin lehtimiehenä ja taloustieteen professorina Napolin yliopistossa, kunnes hänet valittiin vuonna 1904 Italian edustajakamariin liberaalien edustajana. Hän toimi maatalous-, teollisuus- ja kaupaministerinä Giovanni Giolittin hallituksessa vuosina 1911–1914, missä ominaisuudessa hän kansallisti vakuutustoimen. Lokakuusta 1917 tammikuuhun 1919 hän oli rahaministerinä Vittorio Emanuele Orlandon hallituksessa. Orlandon erottua kesäkuussa 1919 Nittistä tuli pää- ja sisäministeri. Italia oli tuolloin keskellä sota-ajasta aiheutunutta taloudellista kriisiä ja samalla mukana Versaillesin rauhanneuvotteluihin liittyneessä aluekiistassa muiden voittajavaltioiden kanssa. Nittin hallitus ei saanut palautettua Italiaan sisäistä järjestystä eikä useista yrityksistään huolimatta löytämään ulkovaltojen kanssa tyydyttävää kompromissia Fiumen kysymyksestä, mikä alensi hallituksen suosiota. Hallitus muutti elokuussa 1919 vaalilakia siten, että parlamenttivaaleissa siirryttiin suhteellisen vaalitapaan, mikä vain vahvisti oppositiossa olleita sosialisteja. Erityisesti harmeja aiheuttivat teollisuustyöläisten laajat lakot sekä uuden fasistipuolueen aiheuttamat järjestyshäiriöt. Nitti erosi lopulta 9. kesäkuuta 1920.
Nitti oli vielä parlamentin jäsenenä 1921–1924, mutta jäi syrjään politiikasta fasistien kiristäessä otettaan vallasta. Myöhemmin hän asui vuosia maanpaossa Ranskassa ja omistautui kirjoittamiselle. Saksalaiset vangitsivat Nittin toisen maailmansodan aikana elokuussa 1943 ja internoivat hänet Itävaltaan, mistä hän vapautui sodan päätyttyä. Hänet valittiin Italian senaattiin vuonna 1948.
Joni Herrala

Joni Samuli Herrala (s. 26. syyskuuta 1994 Helsinki) on suomalainen koripalloilija. Hän on pelannut urallaan kymmeniä nuorten maaotteluita.
Ura.
Herralan kasvattajaseura on Torpan Pojat, jonka paidassa hän debytoi Korisliigassa kaudella 2009–2010. Hän pelasi kauden aikana yhden liigaottelun, jossa hänestä tuli senhetkinen nuorin Korisliigassa pisteitä tehnyt pelaaja. Pääasiassa hän pelasi kauden seuran juniorijoukkueissa, joissa hän voitti samana kautena B-nuorten Suomen-mestaruuden. Vuosina 2010–2012 Herrala pelasi myös I-divisioonaa Torpan Poikien kehitysjoukkueissa.
Kaudella 2012–2013 Herrala pelasi I-divisioonaa HBA-Märskyn joukkueessa, josta hän siirtyi kesken kauden Tapiolan Honkaan. Lisäksi hän edusti kauden aikana Hongan juniorijoukkueita, joissa hän voitti kauden päätteeksi A-nuorten Suomen-mestaruuden. Heinäkuussa 2015 Herrala siirtyi BC Nokiaan. Herralalle ei tarjottu jatkosopimusta kauden jälkeen, mutta hän sai tarjouksia muilta seuroilta. Kesäkuussa 2016 hän siirtyi KTP:hen.
Valmentaja Ray Ailuksen mukaan Herrala on eritoten pelintekijän pelipaikalla pelaava nopeajalkainen ja hyvin puolustava pelaaja.
Alex Kershaw

Alex Kershaw (s. 1966 York, Englanti) on brittiläissyntyinen, vuonna 1994 Yhdysvaltoihin muuttanut tietokirjailija ja toimittaja. Hän on kirjoittanut urallaan "The Guardian"-, "The Independent"- ja "The Sunday Times" -lehdille. Kershaw’n tietokirjat ovat käsitelleet erityisesti toista maailmansotaa, ja lisäksi hän on kirjoittanut elämäkerrat Jack Londonin ja Robert Capasta.
Pasažieru vilciens

Pasažieru vilciens on latvialainen rautatieyhtiö, joka hoitaa Latvian sisäistä henkilöliikennettä. Se perustettiin syksyllä 2001 Latvijas dzelzceļš -yhtiön tytäryhtiöksi emoyhtiön aiemmista henkilöliikenteestä vastanneesta osasta “Elektrovilciens” ja “Dīzeļvilciens” (sähkö- ja dieseljunakalusto). Lokakuusta 2008 lähtien Pasažieru vilciens on ollut itsenäinen valtionyhtiö.
Vuonna 2015 yhtiön uutisoitiin uusivan vaunukalustoaan
Pepi (sarjakuvahahmo)

Pepi (, Suomessa joskus myös Hulivili) on Disneyn sarjakuvamaailmassa esiintyvä koiranpentu. Pepi on Kaunottaren ja Kulkurin poika. Pepi on luonteeltaan melkoisen villi, ja joissakin tarinoissa hän haluaa esiintyä sankarina. Pepi syntyi sisartensa Missi, Sissi ja Ninni kanssa vuoden 1955 elokuvan "Kaunotar ja Kulkuri" loppupuolella. Koirissa on se epäloogisuus, että eri rotuisten vanhempien pennut ovat puhdasrotuisia: Pepin sisaret ovat rodultaan cockerspanieleja niin kuin Kaunotar, kun taas Pepi on isänsä Kulkurin tapaan snautseri. Pepi on uutena päähenkilönä elokuvan jatko-osassa "Kaunotar ja Kulkuri II – Pepin seikkailut" vuonna 2001. Pepin ystäviin kuuluu raisu tyttökoira Enkeli, joka haaveili perheestä ja löytääkin uuden kodin Pepin perheen luota. 
Pepi-sanomalehtistrippi alkoi ilmestyä vain neljä kuukautta elokuvan ensi-illan jälkeen lokakuussa 1955. Kyseistä jatkuvajuonista sarjaa tekivät käsikirjoittajana Ward Greene ja piirtäjänä Dick Moores. Vuoden päästä sarjakuva muuttui vitsisarjaksi, kun tekijätiimi vaihtui: uusina tekijöinä toimivat muun muassa Bill Wright ja Roger Armstrong. Pisimpään tekijänä toimi Manuel Gonzales, joka tussasi sanomalehtisarjaa vuosina 1956-1981. Stripin tekeminen loppui vuonna 1988.
Ensimmäistä Pepin omaa sarjakuvalehteä "Scamp" julkaisi Dell-kustantamo vuosina 1956-1961 ja suurimman osan sen sarjoista piirsi Al Hubbard. Gold Key -kustantamo jatkoi lehden julkaisua 45 numeron verran vuosina 1967-1979, jonka jälkeen Pepiä on piirrättänyt lähinnä tanskalainen Egmont. Suomessa Pepi-sarjakuvia on ilmestynyt "Aku Ankka"- ja "Nalle Puh -lehdissä.
Pepin englanninkielisenä äänenä on näyttelijä Scott Wolf ja suomenkielisenä Antti L. J. Pääkkönen.
Kari-Pekka Friman

Kari-Pekka Friman (s. 5. lokakuuta 1966 Turku) on suomalainen entinen jääkiekkopuolustaja. Hän pelasi urallaan SM-liigassa yhteensä 454 runkosarjaottelua tehopistein 28+64=92 ja keräten 118 jäähyminuuttia, 65 playoff-ottelua tehopistein 3+6=9 ja keräten neljä jäähyminuuttia sekä 11 liigakarsintaottelua tehden yhden syöttöpisteen ja keräten kuusi jäähyminuuttia. Friman pelasi urallaan myös yhden kauden Ranskassa.
Ura.
Seuraura.
Friman oli Turun Palloseuran kasvatti. Hän debytoi seuran SM-liigajoukkueessa kaudella 1984–1985, jolloin Friman teki 33 runkosarjaottelussa tehot 5+3=8 sekä kymmenessä playoff-ottelussa tehot 2+2=4. Hän jakoi lukemalla +18 TPS:n sisäisen tehotilaston voiton Jouko Narvanmaan kanssa ja voitti kauden päätteeksi SM-hopeaa. Neljän SM-liigakauden jälkeen Friman siirtyi kaudeksi 1988–1989 I-divisioonajoukkue TuToon, jonka tehokkain puolustaja hän oli tehoilla 17+24=41. Friman sijoittui koko sarjan puolustajien pistepörssissä neljänneksi.
Kaudella 1989–1990 Friman jatkoi uraansa SM-liigassa Rauman Lukon riveissä ja teki siellä ensimmäisellä kaudellaan liigan yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 3+12=15. Viidennen Lukko-kautensa 1993–1994 päätteeksi hän voitti SM-pronssia. Kauden 1995–1996 Friman pelasi TuTossa, joka putosi kuitenkin kauden päätteeksi SM-liigasta I-divisioonaan. Friman jatkoi kaudella 1996–1997 uraansa kuitenkin Ranskan pääsarjan HC Amiensissa. Hän lopetti pelaajauransa kevääseen 1997.
Friman toimi uransa jälkeen mm. TPS:n C-nuorten joukkueenjohtajana kaudella 2011–2012.
Maajoukkueura.
Friman pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 1985 ja 1986 sekä alle 18-vuotiaiden EM-kilpailuissa vuonna 1984, jolloin hänet valittiin turnauksen tähdistökentälliseen. Friman pelasi myös kaksi A-maaottelua tehopistein 1+1=2 kaudella 1993–1994.
Muuta.
Frimanin pojista Niklas on jääkiekon olympiavoittaja ja Matias on pelannut jääkiekkoa TPS:n A-nuorissa.
Äiti Venäjä

Äiti Venäjä on Venäjän kansallishenkilöitymä.
Hahmo esiintyi Venäjällä vuodesta 1892 alkaen kruunattuna seteleissä, jolloin hänet samastettiin keisarilliseen valtaan. Seuraavien kahden vuosikymmenen aikana hahmo sai kansaan viittaavan merkityksen, mikä erotti hänet tsaarista ja valtiovallasta. Hänet kuvattiin radikaalissa poliittisessa lehdistössä kauniina ja sorjana kansallispukuisena naisena, joka edusti kansan sortoa ja taistelua.
Volgogradiin pystytettiin neuvostoaikana vuonna 1960 Äiti Venäjää esittävä jättimäinen pronssiveistos "Äiti synnyinmaa".
Äiti Venäjän käyttö Venäjän kansallissymbolina ei ole levinnyt Venäjän ulkopuolelle, vaan ulkomailla Venäjä kuvataan usein karhuna.
Kathy Batesin filmografia ja teatteriesiintymiset

Tämä on Kathy Batesin filmografia ja teatteriesiintymiset.
Star Arcade

Star Arcade on sosiaalisia mobiilivideopelejä valmistava suomalainen yritys, jonka Harri Myllylä ja Jonne Castrén perustivat vuonna 2010 Jyväskylässä. Yritys valmistaa pelejä useille alustoille, kuten iOS, Android, Windows Phone, Symbian, S40, Meego, Maemo, BB10 ja Bada. Tämän lisäksi Star Arcaden pelejä voi pelata myös Facebookissa. Kaikki pelit toimivat freemium-mallilla, eli ne ovat pelattavissa ilmaiseksi, mutta käyttäjillä on mahdollisuus tehdä pelin sisäisiä ostoja saadakseen parempia ominaisuuksia, tasopäivityksiä ja virtuaalihyödykkeitä. 
Yrityksen toiminta-ajatus.
Yrityksellä on tarkoituksena tavoittaa peleillään "seuraavat miljardi pelaajaa" kohdistamalla niitä kehittyville markkinoille, kuten Etelä-Amerikkaan, Afrikkaan, Kaakkois-Aasiaan ja Intiaan. Noin puoli vuotta yrityksen ensimmäisten julkaisujen jälkeen yrityksen pelit olivat saavuttaneet yhteensä 5 miljoonaa latausta 180 maassa ympäri maailman. Star Arcadesta tuli 28. marraskuuta 2011 maailman ensimmäinen peliyritys, joka tuotti ja julkaisi Facebook-to-mobile -moninpeli "Diamonds Capturen". Siitä lähtien kaikki Star Arcaden pelit ovat mukailleet "Diamonds Capturelle" ominaista reaaliaikaista järjestelmäriippumatonta moninpelaajapelaamista Käyttäjät voivat siis pelata toisiaan vastaan sijainnistaan ja pelialustastaan riippumatta. 
Menestys.
Star Arcade on saanut useita tunnustuksia pelialalta. Helmikuussa 2012 yritys sijoittui toiseksi Mobile Application Week Helsinki -tapahtumassa. Saman vuoden lokakuussa Star Arcade oli ehdolla "Best Growth Stage Start-Up"-kategoriassa G Start-Up palkintojenjakotilaisuudessa Global Mobile Internet -konferenssissa.
Samaan aikaan yritys oli valittu ehdolle myös Mobile Entertainment Magazine -palkintojenjakotilaisuuden "Best Social Game Provider" -kategoriaan. Maaliskuussa 2013 yritys oli yksi Red Herring's Top 100 Eurooppapalkinnon finalisteista. 
Julkaistut pelit.
Star Arcade tukee tällä hetkellä kahdeksaa kaikista julkaisemistaan peleistä.
Siversovin kanava

Siversovin kanava () on purjehduskelpoinen kanava Novgorodissa. Se on olennainen osa "Vyšni Volotšokin vesitietä", joka yhdistää Itämeren vesitiet Kaspianmeren vesiteihin. Se on muinaisen viikinkien Volgan reitin perillinen. Nykyään Vyšni Volotšokin vesitietä tärkeämpi väylä on Volgan–Itämeren vesitie.
Siversovin kanava yhdistää Mustajoen ja Olhavanjoen. Se lyhentää matkaa, ohittaa Ilmajärven sekä Mustajoen matalan alajuoksun. Siversovin kanava on rakennettu Novgorodin kuvernöörin Jakov Siversin käskystä vuosina 1798–1803. Kuvernöörin projekti onnistui niin hyvin, että Venäjän keisari Aleksanteri I nimesi kanavan hänen kunniakseen.
Siversovin kanavan alkupää on Rurikinlinnassa Olhavanjoen oikealla rannalla ja loppupää on Mustajoen suistosta ylävirtaan. Kanavan rakennusvaiheessa sen pituus oli 8,5 km, leveys 20 m ja syvyys Ilmajärven pinnasta 0,7 metriä. Kanava rakennettiin suoalueelle, johon yhtyi 2 järveä ja 2 virtaa, minkä vuoksi se rupesi liettymään hyvin nopeasti ja muuttui purjehduskelvottomaksi. 
Nykyisen kanavan pituus on noin 10 kilometriä. Sen syvyys on 2,4-2,5 metriä. Purjehduskelpoinen osuus on mitattu Mustajoen yhtymäkohdasta kanavaan eikä joen suistosta. Kanava on jo vanha, mutta yhä edelleen se on osa Luoteis-Venäjän vesiteitäja luokiteltu ”Venäjän vesireitit-2002”-luetteloon. Kanavassa on kielletty pienveneiden liikkuminen, jos näkyvyys on alle 1 km. 
Siversovin kanavan rakentaminen vaikutti myös Pienen Olhavanjoen virtaukseen. Kanavan alkupää on rakennettu juuri siihen kohtaan, jossa Pieni Olhavanjoki laski Olhavanjokeen.
Paha demoni

Paha demoni (; suomennettu myös ”mahtava paha henki”) on ihmistä harhaanjohtava hypoteettinen olento, jota filosofi René Descartes käytti ajatuskokeena teoksessaan "Mietiskelyjä ensimmäisestä filosofiasta" (1641) osoittaakseen, että lähes kaiken tiedon luotettavuutta voidaan perustellusti epäillä. Ajatuksen modernimpi variantti on aivot altaassa -ajatuskoe, ja tämän tyyppistä ajattelua, jossa havaintomaailman epäillään voivan olla kokonaisuudessaan harhaanjohtava, kutsutaan kartesiolaiseksi skeptismiksi.
Ajatus ihmistä harhauttavasta demonista esiintyy "Mietiskelyjä ensimmäisestä filosofiasta" -teoksen ensimmäisessä mietiskelyssä. Descartes on ensin esittänyt niin sanotun uniargumentin, jonka mukaan kaikkia aisteilla ulkoisesta maailmasta saatavia tietoja voidaan epäillä, sillä ne voisivat olla vain unenkaltaista hallusinaatiota ihmisten sitä tietämättä. Toisaalta tämä ei päde esimerkiksi matemaattisiin totuuksiin, sillä ne ovat riippumattomia aistihavainnoista ja siis totta unessakin. Niinpä Descartes nostaa seuraavaksi esiin mahdollisuuden, että ihmisen luonut Jumala on voinut antaa hänelle vääristyneen päättelykyvyn. Tämä niin sanottu ”pettävä Jumala” -oletus pakottaisi epäilemään kaikkia rationaalisia totuuksia. Koska Descartes ei kuitenkaan ole halukas uskomaan, että Jumala voisi olla muuta kuin hyvä, hän esittää vaihtoehtoisen selityksen, jonka mukaan ”"jokin äärimmäisen mahtava ja viekas paha henki on käyttänyt kaiken tarmonsa pettääkseen minua"”. Näin Descartes osoittaa, että lähes kaikki tieto on periaatteessa mahdollista asettaa epäilyksen alaiseksi. Descartesin mainitsema ”mahtava paha henki” on oletettu vain metodiseksi apuvälineeksi, eikä Descartes luultavasti tarkoittanut sen olemassaolon olevan vakavasti otettava mahdollisuus.
Teoksensa toisessa mietiskelyssä Descartes etenee kuuluisaan päätelmäänsä, jonka mukaan hänen epäilynsä ja ajattelunsa kuitenkin väistämättä todistaa, että vaikka kaikki muu voikin olla harhaa, ainakin hän itse on väistämättä olemassa: ”Ajattelen, siis olen” ("Cogito, ergo sum"). Hän viittaa myös tässä yhteydessä demonihypoteesiin toteamalla, että jos onkin ”"joku pettäjä, äärimmäisen mahtava ja ovela, joka aina varta vasten pettää minua"”, niin silloin myös on oltava olemassa se ”minä”, jota petetään.
Descartes esittää uniargumentin ja ”Ajattelen, siis olen” -johtopäätöksen myös aiemmassa teoksessaan "Metodin esitys", mutta siinä hän ei vielä puhu pahasta demonista.
Pragmaattinen totuusteoria

Pragmaattinen totuusteoria tarkoittaa karkeasti käytännöllistä totuusteoriaa. Sen mukaan käsitys on tosi, jos se on hyödyllinen. Käsitteen kehitteli amerikkalainen pragmatisti C. S. Pierce (1839–1914), kuitenkin kuuluisimman määritelmän pragmaattiselle totuusteorialle loi William James (1842–1910). Pragmaattisen totuusteorian mukaan emme voi pitää mitään teoriaa totena, ellei sen toimivuutta ja hyödyllisyyttä todisteta. Teorian mukaan totuuden voi siis määritellä käyttökelpoisuudeksi.
Esimerkkinä voidaan kysyä,mitä merkitsee energian vakiona säilymisen laki? Kysymykseen voidaan vastata, jos ymmärretään miten tutkijat soveltavat sitä käytäntöön.
Kritiikkiä.
Bertrand Russellin mukaan pragmatismi sekoittaa totuuden indikaattorin ja totuuden merkityksen. Indikaattorin määrittelyssä ja tarkoituksen määrittelyssä on ero. Esimerkiksi, kun katuvalot syttyvät illalla, niin se on merkki siitä, että ilta on tulossa. Olisi kuitenkin ilmiselvästi väärin sanoa, että "ilta" tarkoittaa sitä aikaa kun katuvalot syttyvät.
Eero Aaltonen

Eero Aaltonen (s. 12. joulukuuta 1990) on suomalainen koripalloilija. Aaltonen on Eemeli Hollon lisäksi ainoa useammalla kuin yhdellä kaudella kasvattajaseuraansa Loimaan Korikonkareita miesten pääsarjatasolla edustanut pelaaja. Hän pelasi urallaan myös VTB-liigassa ja miesten I-divisioonassa. Aaltonen voitti Loimaalla Suomen mestaruudet vuosina 2012 ja 2013, SM-hopeaa vuonna 2015 ja Suomen cupin hopeaa vuonna 2013.
Ura.
Aaltosen kasvattajaseura oli Loimaan Korikonkarit, jonka edustusjoukkueessa hän debytoi I-divisioonassa kaudella 2008–2009. Hän oli mukana nostamassa seuraa Korisliigaan kaudella 2010–2011, minkä päätteeksi hän jatkoi uraansa Nilan Bisonsissa, joka jatkoi Korikonkareiden lisenssillä Korisliigassa.
Aaltonen pelasi kauden 2011–2012 pääasissa Bisonsin joukkueessa, mutta hän edusti myös Oulun NMKY:ta kolmen ottelun ajan I-divisioonassa. Bisonsissa hän voitti Suomen mestaruuden vuosina 2012 ja 2013. Kaudeksi 2013–2014 Aaltonen siirtyi Namika Lappeenrantaan. Kaudella 2014–2015 Aaltonen edusti Bisons Loimaata. Hän loukkaantui talvella Lapua-ottelussa ja oli loukkaantunut loppukauden ajan. Hän teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen Loimaalle heinäkuussa 2015.
Bisonsin Korisliiga-kauden päätyttyä huhtikuussa 2016 puolivälierätappioihin Tampereen Pyrinnölle Aaltonen ilmoitti päättävänsä huipputason pelaajauransa Bisonsin viimeisten VTB-liigaottelujen jälkeen. Hän suunnitteli aloittavansa opinnot. Syyskuussa 2016 Aaltonen palasi ainakin yhdeksi kaudeksi koripallon pariin tehtyään pelaajasopimuksen M1DB:ssä pelanneen Ura Basketin kanssa.
Sune

Sune on skandinaavinen miehen etunimi, joka on aikoinaan esiintynyt myös muodossa "Sone".Se on johdannainen vanharuotsinkielisestä "poikaa" tarkoittavasta sanasta "sun".
Nimi on jo keski­ajalla ollut käytössä myös Suomessa, varsinkin Savossa ja Pohjois-Pohjanmaalla. Siihen perustuvat myös eräät paikan­nimet kuten Suni tai Sunila. Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan Sune-nimisiä miehiä on Suomessa ollut 1800-luvun lopulta vuoden 2019 loppuun mennessä 702. 
Sunen nimipäivä on suomenruotsalaisen kalenterin mukaan 28. maaliskuuta.
Ankka-jänis

Ankka-jänis on kaksitulkintainen kuva. Kuvan voi tulkita joko ankaksi tai jänikseksi, mutta ei molemmiksi yhtä aikaa.
Historia.
Kuva ilmestyi ensimmäisen kerran saksalaisessa huumorillisessa aikakauslehdessä Fliegende Blätter (23. lokakuuta 1892). Itävaltalais-englantilainen filosofi Ludwig Wittgenstein tutki kuvaa ja esitti sen todisteena siitä, että samaa asiaa voidaan tulkita erilaisilla ajatustavoilla.
Ziegler–Natta-katalyytti

Ziegler–Natta-katalyytiksi kutsutaan alkeenien polymerointikatalyyttejä, jotka koostuvat neljännen ryhmän siirtymämetallin organometalliyhdisteestä ja organoalumiiniyhdisteestä. Ziegler–Natta-katalyyttien käyttö on polymeeriteollisuudessa runsasta muun muassa polyeteenin ja polypropeenin valmistuksessa. Katalyytti on nimetty kehittäjiensä saksalaisen Karl Zieglerin ja italialaisen Giulio Nattan mukaan. Ziegler ja Natta saivat kehittämästään katalyyttisysteemistä Nobelin kemianpalkinnon vuonna 1963.
Ziegler–Natta-katalyytin historiaa ja kehitystä.
Karl Ziegler julkaisi vuonna 1953 tutkimuksen, että titaanitetrakloridin ja trietyylialumiinin seos katalysoi tehokkaasti eteeniin polymeroitumista huoneenlämpötilassa ja normaalissa ilmanpaineessa. Aikaisemmin tähän oli tarvittu 200 °C:n lämpötila ja 1000 ilmakehän paine. Seuraavana vuonna 1954 Giulio Natta julkaisi tutkimuksen, jonka mukaan tätä katalyyttiä voitiin käyttää aikaisemmin tuntemattoman isotaktisen kiteisen polypropeenin valmistamiseen.
Teollisuudessa käytettävät Ziegler–Natta-katalyytit ovat pääosin kiinteitä heterogeenisiä katalyyttejä, jotka sisältävät titaanitetrakloridia ja kiinteällä kantajalla ja trietyyliamiini tuodaan reaktoriin nesteenä. 1970-luvulla havaittiin, että magnesiumkloridin lisääminen kokatalyytiksi lisää huomattavasti katalyytin tehokkuutta ja selektiivisyyttä, jolloin isotaktisten polymeerien valmistaminen helpottui edelleen. Ziegler–Natta-katalyyteistä on kehitetty myös hiilivetyihin liukeneva homogeeninen katalyytti. Tässä katalyyttisysteemissä katalyyttisesti aktiivisena metallina on titaani, zirkonium tai hafnium ja niiden metalloseenikompleksit. Metalloseenikatalyyttien kehitys on mahdollistanut syndiotaktisten polyalkeenien valmistamisen.
Yhtä grammaa katalyyttiä kohden voidaan tuottaa suurimmillaan 100–130 kg polypropeenia, jonka isotaktisuusaste on 95–99 %.
Ziegler–Natta-katalyytin mekanismi.
Katalyyttisesti aktiivinen metalli Ziegler–Natta-katalyyteissä esiintyy hapetusluvulla +III. Tämä hapetusluku voidaan saavuttaa reaktorissa joko "in situ" tai voidaan käyttää myös titaanitetrakloridin sijasta titaani(III)kloridia. Ziegler–Natta-katalyytin toimintamekanismin periaatteen esittivät Cossee ja Arman 1960-luvulla. Tässä mekanismissa trietyylialumiini luovuttaa neljään klooriatomiin sitoutuneelle titaaniatomille etyyliryhmän, joka korvaa yhden klooriatomeista. Titaanilla on vielä yksi koordinaatiopaikka vapaana, johon kiinnittyy alkeeni, tyypillisimmin eteeni tai propeeni. Tämän jälkeen tapahtuu insertioreaktio, jossa alkeeni liittyy etyyliryhmään ja polymeeriketju pidentyy. Näin titaanilla on taas yksi koordinaatiopaikka vapaana. Isotaktisten polymeerien muodostuminen johtuu siitä, että koordinaatiokohdan steerinen este pakottaa sitoutuvan alkeenin tiettyyn asentoon.
Tykismi

Tykismi () on filosofinen teesi, jonka mukaan sattuma vaikuttaa maailmankaikkeuden toimintaan. Sen esitti Charles S. Peirce 1800-luvun lopulla.
Tykismin mukaan mahdolliset tapahtumat eivät viime kädessä määräydy luonnonlakien ja alkutilanteiden vaan sattuman mukaan. Tykismi ei kuitenkaan kiistä luonnonlakien olemassaoloa vaan toteaa maailmankaikkeuden välttyvän kaaokselta niiden avulla. Tykismin vastakohta on nesessitarismi eli ”välttämättömyysoppi”.
Intel Sandy Bridge

Sandy Bridge on koodinimi Intelin vuonna 2011 julkaisemalle mikroarkkitehtuurille.
Sandy Bridge -suorittimet korvasivat vanhemman Nehalem-suoritinarkkitehtuurin, ja se on Pentium 4n jälkeen ensimmäinen Intelin kokonaan uusi mikroarkkitehtuuri, aiempien Core 2 - ja Nehalem-arkkitehtuurien ollen parannettuja versiota Pentium Pro:n P6-arkkitehtuurista. Myöhemmät Haswell- ja Skylake-mikroarkkitehtuurit ovat jatkokehitelmiä Sandy Bridgestä.
Kuten Pentium 4 ja toisin kuin Pentium Pro, Sandy Bridge pohjautuu PRF-tyyppiseen käskyjen uudelleenjärjestelyyn, P6n perustuessa Tomasulo-tyyppiseen käskyjen uudelleenjärjestelyyn. PRF-tyyppinen käskyjen uudelleenjärjestely mahdollistaa Sandy Bridgelle huomattavasti P6-pohjaisia suorittimia paremman suorituskyky/virrankulutus-suhteen.
Muita ominaisuuksia:
Cougar Point piirisarjan sisältävien emolevyjen ongelmat.
Vuoden 2011 tammikuussa Intel havaitsi H67- ja P67-piirisarjallisten emolevyjen SATA-kontrollerissa ongelman, joka saattaa heikentää SATA-väyläisissä kiintolevyissä toimintaongelmia. Toms hardware arvioi että uusien emolevyjen toimittaminen rikkinäisten tilalle saattaa maksaa jopa 7 miljoonaa dollaria.
Sixtus-skandaali

Sixtus-skandaali oli Itävalta-Unkarin keisari Kaarle I:n epäonnistunut yritys käydä ensimmäisen maailmansodan aikana keväällä 1917 salaisia rauhanneuvotteluita ympärysvaltojen kanssa tärkeimmän liittolaisensa Saksan tietämättä. Neuvotteluissa hän lupasi tukea Elsass-Lothringenin palauttamista Ranskalle erillisrauhan ehtona. Tapaus tuli julkisuuteen vuotta myöhemmin sodan vielä jatkuessa, ja aiheutti kitkaa Saksan ja Itävalta-Unkarin suhteisiin.
Keisari Kaarle käytti rauhantunnusteluissaan välikätenä lankoaan, Bourbon-Parman prinssi Sixtusta, joka palveli tykistöluutnanttina Belgian armeijassa ympärysvaltojen puolella. Kaarle otti häneen yhteyttä hänen äitinsä kautta, jonka Sixtus tapasi tammikuussa 1917 puolueettomassa Sveitsissä. Neuvoteltuaan Ranskan ulkoministerin ja presidentin kanssa sekä saatuaan virallisen kutsun keisarin luokse prinssi Sixtus matkusti Itävaltaan. Hän tapasi 23.–24. maaliskuuta Laxenburgin linnassa Wienin lähellä Kaarlen ja tämän ulkoministerin Ottokar Czerninin. Palattuaan hän toimitti 31. maaliskuuta Ranskan presidentti Raymond Poincarélle keisarin henkilökohtaisen kirjeen, jossa tämä lupasi tukea Ranskan vaatimusta saada Elsass-Lothringen takaisin Saksalta, mikä oli Poincarén asettama ennakkoehto rauhanneuvotteluille.
Mahdollisuus solmia erillisrauha Itävalta-Unkarin kanssa innosti Ranskan hallitusta, joka paljasti rauhantarjouksen tärkeimmille liittolaisilleen. Asiasta neuvoteltiin 19. huhtikuuta 1917 Ranskan, Ison-Britannian ja Italian edustajien kesken Saint-Jean-de-Mauriennessa. Tällöin Italian ulkoministeri Sidney Sonnino vaati, että Italian tulisi saada Itävalta-Unkarilta kaikki ne alueet, jotka ympärysvallat olivat sille luvanneet vuoden 1915 Lontoon sopimuksessa. Prinssi Sixtus välitti tämän tiedon keisari Kaarlelle uudessa tapaamisessa 8.–9. toukokuuta, ja sai tältä vastaukseksi toisen kirjeen. Neuvottelut kariutuivat lopulta, koska Kaarle ei ollut halukas luovuttamaan Itävalta-Unkarin omia alueita Italialle, ja koska Italian hallitus ei suostunut peräytymään vaatimuksistaan.
Kaarle I ei ilmeisesti ollut kertonut lähettämiensä kirjeiden sisällöstä ja tekemistään rauhantarjouksista ulkoministerilleen Czerninille. ”Sixtus-kirjeet” tulivat kuitenkin julkisuuteen huhtikuussa 1918. Kun Czernin oli viitannut puheessaan Ranskan tekemiin kariutuneisiin rauhantarjouksiin, Ranskan uusi pääministeri Georges Clemenceau julkaisi vastavetona osan Kaarlen kirjeistä. Kun Czernin vaati keisarilta selitystä, tämä vakuutti että ranskalaiset olivat väärentäneet ensimmäiseen kirjeeseen sisältyneen maininnan Elsass-Lothringenista sekä toisen kirjeen kokonaan. Selitykset eivät kuitenkaan olleet uskottavia, ja Czernin erosi skandaalin seurauksena ulkoministerin paikalta 17. huhtikuuta 1918. Samana päivänä Kaarle lähetti Saksan keisari Vilhelm II:lle sähkeen, jossa hän kiisti kirjeiden aitouden ja vakuutti Itävalta-Unkarin pysyvän lojaalisti Saksan rinnalla. Käytännössä Saksan johto kuitenkin menetti luottamuksensa Kaarleen.
Rukoillaan äiti (olen kypsä nyt)

Rukoillaan äiti (olen kypsä nyt) on 70-luvun Vihannesten EP, jonka Woimasointu julkaisi 28. maaliskuuta 2014. Levy sisältää neljä kappaletta, joista kaksi ensimmäistä on yhtyeen tulevalla albumilla "Non-Stop". Kaksi viimeistä kappaletta on äänitetty akustisesti vain tätä julkaisua varten, ja ne julkaistaan tässä muodossa vain tällä julkaisulla. Nimikappale on käännös Jason &amp; the Scorchersin "Fervor"-minialbumilla ilmestyneestä kappaleesta "Pray For Me Mama (I'm a Gypsy Now)".
Pullokurpitsa

Pullokurpitsa eli kalebassi ("Lagenaria siceraria") on kurkkukasveihin kuuluva köynnöskasvi. Pullokurpitsa on rentovartinen, suurilehtinen, ja sillä on pienet, valkoiset kukat. Sen hedelmää käytetään ravintona, ja sen pullonmuotoisesta kuoresta on valmistettu piippuja, soittimia, talousastioita ja muita tarve-esineitä.