tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Milton Nascimento

Milton Nascimento ([miwˈtõ nasiˈmẽtu], s. 26. lokakuuta 1942 Rio de Janeiro) on brasilialainen laulaja, lauluntekijä ja kitaristi. Hänet tunnetaan menestyneistä lauluista kuten ”Maria, Maria”, ”Canção da América”, ”Travessia”, ”Bailes da Vida” ja ”Coração de Estudante”.
Nascimenton äiti toimi kotipalvelijana, antoi poikansa adoptoitavaksi entiselle työnantajaperheelleen ja kuoli Miltonin ollessa vasta puolitoistavuotias. Nascimenton kasvatusisä työskenteli pankissa, opetti matematiikkaa ja toimi sähköteknikkona. Kasvatusäiti oli musiikinopettaja ja lauloi kuorossa. Perhe muutti Riosta Três Pontasiin Minas Geraisin osavaltioon. 
Nascimento toimi ajoittain juontajana isänsä johtamalla radioasemalla. Uransa alkuvaiheessa Nascimento soitti kahdessa sambayhtyessä nimeltä Evolussamba ja Sambacana. Vuonna 1963 hän muutti Belo Horizonteen, jossa alkoi musisoida ja jakaa sävellyksiä ja sanoituksia Beto Guedesin, Toninho Hortan, Wagner Tison ja Flávio Venturinin kanssa. Yksi niistä oli ”Canção do Sal”, jonka Elis Regina levytti vuonna 1966 ja esitti televisiossa yhdessä Nascimenton kanssa. Muusikkoryhmä julkaisi vuonna 1972 nimeään kantavan albumin "Clube da Esquina" (”kadunkulman klubi”).
Nascimenton laulussa ”Coração de Estudante” (”Opiskelijan sydän”) muistellaan poliisien vuonna 1968 tappamaa opiskelijaa Edson Luísia. Laulusta tuli vuonna 1984 Diretas Já -kampanjan tunnuslaulu, ja sittemmin se soi myös presidentti Tancredo Nevesin ja kilpa-autoilija Ayrton Sennan hautajaisissa. Nascimento on tehnyt yhteistyötä muiden brasilialaisten laulajien ja lauluntekijöiden kanssa. Näihin lukeutuvat Jorge Ben, Caetano Veloso, Chico Buarque ja Gilberto Gil.
Nascimenton kansainvälinen maine lähti liikkelle hänen esiintymisestään jazz-saksofonisti Wayne Shorterin vuoden 1974 albumilla "Native Dancer". Tämä johti yhteistyöhön muun muassa Paul Simonin, Cat Stevensin, George Duken, Quincy Jones sekä Earth, Wind and Fire -yhtyeen kanssa. Nascimenton albumilla "Angelus" (1994) vierailevat Pat Metheny, Ron Carter, Herbie Hancock, Jack DeJohnette, Nana Vasconcelos, Jon Anderson, James Taylor ja Peter Gabriel. Duran Duran -yhtyeen kanssa Nascimento kirjoitti ja esitti kappaleen ”Breath After Breath”, joka löytyy yhtyeen albumilta "Duran Duran" (1993). Vuonna 2004 Nascimento teki yhteistyötä brasilialaisen power metal -yhtyeen Angran kanssa heidän albumillaan "Temple of Shadows".
Elis Regina

Elis Regina Carvalho Costa, tunnettu nimellä Elis Regina (, 17. maaliskuuta 1945 Porto Alegre – 19. tammikuuta 1982 São Paulo), oli brasilialainen laulaja.
Elis Regina syntyi Porto Alegressa ja aloitti laulajanuransa 11-vuotiaana lasten radio-ohjelmassa. Jo 16-vuotiaana hän pääsi Rio de Janeiroon levyttämään ensimmäisen albuminsa "Viva a Brotolândia".
Elis Regina arvosteli Brasiliaa 1960-luvulla johtanutta sotilasjunttaa, joka ajoi monia hänen sukupolvensa muusikoita maanpakoon. Euroopassa vuonna 1969 antamassaan haastattelussa hän totesi maansa olevan ”gorillojen johtama”, mutta vältti vankilaan joutumisen suuren suosionsa takia. Viranomaiset kuitenkin pakottivat hänet laulamaan Brasilian kansallislaulun eräässä stadiontilaisuudessa.
Elis Regina kuoli vuonna 1982 alkoholin ja kokaiinin yliannostukseen.
Elis Reginan albumi "Vento de Maio" (1983) valittiin vuonna 2005 hakuteokseen "1001 albumia jotka jokaisen on kuultava edes kerran eläessään".
Toots Thielemans

Jean-Baptiste Frédéric Isidore ”Toots” Thielemans (29. huhtikuuta 1922 Bryssel – 22. elokuuta 2016 Braine-l’Alleud, Belgia) oli belgialainen jazzmuusikko, joka tunnettiin kitaran ohella etenkin huuliharpun soitostaan ja vihellyksestään. Hänen kuuluisin sävellyksensä lienee vuonna 1962 levytetty jazzvalssi ”Bluesette”, jossa hän viheltää unisonossa kitaransa kanssa.
Elämä ja ura.
Thielemans aloitti muusikon uransa kitaristina. Vuonna 1949 hän soitti Pariisissa yhdessä Sidney Bechet’n, Charlie Parkerin, Miles Davisin ja Max Roachin kanssa. Hän liittyi Benny Goodmanin Euroopan-kiertueeseen ja teki ensilevytyksensä Pariisissa yhtyetoveri, saksofonisti Zoot Simsin kanssa. Vuonna 1951 Thielemans soitti kitaraa belgialaisen laulaja-lauluntekijä Bobbejaan Schoepenin yhtyeessä, kunnes muutti Yhdysvaltoihin. Vuosina 1952–1959 Thielemans soitti George Shearingin kvintetissä enimmäkseen kitaraa, mutta yhä enemmän myös huuliharppua. Jazzhistorioitsija Joachim-Ernst Berendtin mukaan Thielemans vapautti huuliharpun sen primitiivisestä statuksesta kömpelönä kansansoittimena ja jalosti instrumentin mahdollisuudet jazzmusiikissa miltei tasavertaisiksi saksofonin kanssa.
Thielemansin muihin yhteistyökumppaneihin lukeutuivat Ella Fitzgerald, Jaco Pastorius (albumilla "Word of Mouth"), Stéphane Grappelli, J. J. Johnson, Michael Franks, Peggy Lee, John Williams, Quincy Jones, Oscar Peterson, Bill Evans, Paul Simon, Billy Joel, Astrud Gilberto, Shirley Horn, Elis Regina ja Joe Pass.
Thielemansin musiikkia kuullaan monissa elokuvissa, kuten "Keskiyön cowboy", "Jean de Florette", "Iltaloma", "Kovat ratsastajat", "Pakotie" ja "Turkkilaisia makeisia" sekä lasten televisiosarjassa "Seesamtie". Vuonna 1974 Thielemans sävelsi musiikin ruotsalaiseen animaatioelokuvaan "Tuulihattu" ja myös näytteli yhden roolihahmon äänenä.
Vuonna 2001 Thielemans sai paronin arvonimen Belgian kuninkaalta Albert II:lta. Vuonna 2012 New Yorkin Lincoln Centerissä pidetyssä Thielemansin 90-vuotisjuhlakonsertissa esiintyi päivänsankarin lisäksi muiden muassa Herbie Hancock.
Naná Vasconcelos

Juvenal de Holanda ”Naná” Vasconcelos (2. elokuuta 1944 Recife – 9. maaliskuuta 2016 Recife) oli brasilialainen lyömäsoitintaiteilija, laulaja ja berimbaunsoittaja, joka tunnettiin yhteistyöstään muun muassa Pat Methenyn, Don Cherryn, Jan Garbarekin, Arild Andersenin, Pierre Favren, Egberto Gismontin ja Gato Barbierin kanssa.
Vasconcelos aloitti rumpalin uransa 1967. 1970-luvun lopulla hän muodosti yhtyeen nimeltä Codona yhdessä Don Cherryn ja Collin Walcottin kanssa. Yhtye julkaisi kolme albumia vuosina 1978, 1980 ja 1982. 
Vasconcelos äänestettiin seitsemänä vuonna peräkkäin (1984–1990) Down Beat -jazzlehden "Best Percussionist Of The Year" -kategorian voittajaksi.
Suomessa Vasconcelos soitti ainakin Helsingissä 1993 ja Joensuussa 1996. Hän teki musiikin Mika Kaurismäen elokuviin "Amazon" (1990) ja "Tigrero – elokuva joka ei valmistunut" (1994) sekä Kaurismäen tuottamaan Pia Tikan elokuvaan "Yemanján tyttäret" (1995).
Baseballin Euroopan-mestaruuskilpailut 1965

Baseballin Euroopan mestaruuskilpailut 1965 pelattiin Madridissa, Espanjassa 29. elokuuta - 5. syyskuuta. Turnaukseen osallistui viisi joukkuetta, jotka kohtasivat kertaalleen toisensa. Alankomaat vei mestaruuden ylivoimaisesti. Sen juoksuero neljässä ottelussa oli 57-0 ja hopeajoukkue Italiakin kaatui peräti 16-0. Hollannin suuri tähti oli Hamilton Richardson, joka oli kotoisin Antilleilta. 
Lopulliset sijoitukset.
Euroopan mestari 1965
 &lt;br&gt;Alankomaat
7. mestaruus
Benelli 49X

Benelli 49X on italialaisen Benellin suunnittelema skootterimalli. Benelliä valmistetaan Kiinassa.
Baseballin Euroopan-mestaruuskilpailut 1964

Baseballin Euroopan mestaruuskilpailut 1964 pelattiin Milanossa, Italiassa 29. elokuuta - 5. syyskuuta. Turnaukseen osallistui viisi joukkuetta, jotka kohtasivat kertaalleen toisensa. Tasoerot joukkueiden välillä olivat suuret. Seitsemässä ottelussa kymmenestä päädyttiin vähintään kymmenen juoksun voittomarginaaliin.
Lopulliset sijoitukset.
Euroopan mestari 1964&lt;br&gt;
 &lt;br&gt;Alankomaat
6. mestaruus
Bakken Bears

Bakken Bears on koripalloseura Aarhusista, Tanskasta. Se pelaa maan pääsarja Basketligaenissa ja on sarjan menestyneimpiä joukkueita.
Vuosina 2013–2015 Bearsia valmensi suomalainen Ville Tuominen.
Marussia MR02

Marussia MR02 on venäläisen Formula 1 -talli Marussian käyttämä auto kaudella 2013. Autoa kuljettavat tulokaskuljettajat Jules Bianchi ja Max Chilton. MR02 käyttää Cosworthin valmistamaa 2,4 litran V8-moottoria. Lisäksi autossa on Williamsin valmistama KERS-laite. Auton suunnittelusta vastasi tallin tekninen johtaja Pat Symonds. MR02 julkistettiin 5. helmikuuta Jerezin radalla kautta edeltäneissä talvitesteissä ollen ensimmäinen auto, jota Marussia (ja tallin edeltäjä Virgin) ovat ehtineet testata kautta edeltäneissä testeissä. Tallin testikuljettajana toimi Rodolfo González joka ajoi kahdeksan kertaa perjantain ensimmäisissä harjoituksissa.
Yhteenveto.
MR02 teki kilpailudebyyttinsä kauden avausosakilpailussa Australian GP:ssä. Hankalissa olosuhteissa Bianchin ja Chiltonin onnistui sijoittua aika-ajoissa yhdeksänneksitoista ja kahdenneksikymmenenneksi, juuri ennen Caterhamin Charles Piciä ja Giedo van der Gardea. Bianchi sijoittui kilpailussa viidenneksitoista, kierroksen kilpailun voittaneelle Kimi Räikköselle jääneenä. Chilton ajoi maaliin seitsemäntenätoista, kaksi kierrosta kilpailun voittaneesta Räikkösestä jääneenä.
Seuraavassa osakilpailussa Malesian GP:ssä Bianchi nousi kilpailussa kolmanneksitoista hyödyttyään lukuisista keskeytyksistä, jälleen kerran molempien Caterham-kuljettajien edellä. Chilton sijoittui kuudenneksitoista, viimeiseksi sijoituksen saaneeksi kuljettajaksi. Kauden kolmanteen osakilpailuun talli sai autoon ensimmäiset tekniset uudistukset. Niiden turvin Bianchi sijoittui kilpailussa viidenneksitoista ja Chilton seitsemänneksitoista peitoten molemmat Caterhamit.
Bahrainin osakilpailussa Caterhamin Pic sijoittui sekä aika-ajoissa että kilpailussa molempien Marussia-kuljettajien edelle ensimmäistä kertaa kauden aikana. Marussian onnistui kuitenkin säilyttää kymmenes sija valmistajien maailmanmestaruussarjassa, kiitos Bianchin Malesiassa ajaman kolmannentoista sijan.
Mustapaasisammal

Mustapaasisammal ("Schistidium trichodon") on paasisammalten sukuun ja kivisammalten heimoon kuuluva sammal.
Ulkonäkö.
Mustapaasisammal on väriltään tumma. Se on 1-kotinen ja sillä on yleensä itiöpesäkkeitä.
Levinneisyys.
Mustapaasisammal esiintyy pohjoisella pallonpuoliskolla havumetsissä ja vuoristoissa. Suomessa se kasvaa melko harvinaisena kalkkialueilla. Sitä on havaittu Varsinais-Suomesta, Pohjois-Karjalasta, Kainuusta, Oulun- ja Perä-Pohjanmaalta sekä Kuusamosta että Enontekiön-Lapista. Sitä on tavattu myös Keski-Pohjanmaalta, josta se on kuitenkin ilmeisesti hävinnyt. Se on Suomessa silmälläpidettävä.
Elinympäristö.
Mustapaasisammal kasvaa kallioilla ja lohkareilla.
Lennart Simons

Jakob Lennart Simons (25. syyskuuta 1905 Vöyri – 9. joulukuuta 1986 Helsinki) oli suomalainen fyysikko. Hän väitteli tohtoriksi vuonna 1936 Helsingin yliopistossa aiheenaan Ramanin spektroskopia ja jatkoi opintojaan Kööpenhaminassa Niels Bohrin johdolla. Hän hoiti Helsingin yliopiston fysiikan ruotsinkielistä professuuria vuodesta 1941 erikoisalanaan ydinfysiikka. Hänet kutsuttiin Suomen Tiedeseuran jäseneksi vuonna 1942 ja kunniajäseneksi vuonna 1980. Hänen ansiostaan Suomeen rakennettiin maan ensimmäinen hiukkaskiihdytin, Van de Graaff -tyyppinen lineaarikiihdytin. Simons jäi virastaan eläkkeelle vuonna 1972.
Simonsin tuotantoon kuuluu mm. väitöskirja "Über die Polarisation der Ramanlinien einiger organischen Substanzen" ja oppikirja "Fysiikka korkeakouluja varten".
Lennart Simonsin poikia ovat biokemian professori Kai Simons ja maisema-arkkitehtuurin professori Tom Simons.
Hasta Siempre, Comandante

Hasta Siempre, Comandante tai lyhyemmin Hasta Siempre on kuubalaisen laulajan Carlos Pueblan alun perin vuonna 1965 levyttämä espanjankielinen kappale. 
Laulun sanoitus on vastaus vallankumousjohtaja Che Guevaran samana vuonna Fidel Castron haltuun jättämään kirjeeseen, jota pidetään myös hänen poliittisena testamenttinaan. Kirjeen sisällön piti tulla julki vasta, mikäli taistelukentille palannut Guevara saisi surmansa, mutta Castro julkisti sen jo lokakuussa 1965 pitämässään puheessa.
Kappaleesta on olemassa ainakin 200 versiota eri puolilta maailmaa. Sen ovat levyttäneet muun muassa Compay Segundo, Nathalie Cardone, Robert Wyatt, Silvio Rodríguez, Joan Baez, Maria Farantouri, Jan Garbarek sekä Al Di Meola. Laulua ovat esittäneet myös useat punk/oi! sekä ska-yhtyeet. Suomeksi Hasta Siempren on kääntänyt runoilija Pentti Saaritsa ja sen ovat levyttäneet Arja Saijonmaa sekä Agit Prop. Myös Jussi Hakulisella on Hasta Siempre -niminen laulu, mutta se on hänen oma sävellyksensä ja sanoituksensa.
Baseballin Euroopan-mestaruuskilpailut 1962

Baseballin Euroopan mestaruuskilpailut 1962 pelattiin Alankomaissa 21. - 29. heinäkuuta. Turnaukseen osallistui seitsemän joukkuetta, jotka jaettiin kahteen alkulohkoon. Ruotsi oli mukana ensimmäistä kertaa. Ensimmäisen kerran kilpailujen historiassa nähtiin myös luovutusvoitto. Ranskan otellessa Saksaa vastaan yksi joukkueen pelaajista jätti kentän riideltyään joukkueen kapteenin kanssa ja koska joukkueelle ei jäänyt yhdeksää pelaajaa, heidän oli pakko luovuttaa ottelu. Keskeytyshetkellä Saksa johti ottelua 30-0, mutta virallisiin tuloksiin luovutusvoitto kirjattiin juoksuin 9-0.
Jatkosarjat.
Ylempi jatkosarja.
1 Alkusarjassa pelattu keskinäinen ottelu laskettu mukaan loppusarjan taulukkoon.
Alempi jatkosarja.
1 Alkusarjassa pelattu keskinäinen ottelu laskettu mukaan loppusarjan taulukkoon.
Lopulliset sijoitukset.
Euroopan mestari 1962
 &lt;br&gt;Alankomaat
5. mestaruus
Claudette Mukasakindi

Claudette Mukasakindi (s. 25. joulukuuta 1982 Nyarugenge, Kigali) on ruandalainen kestävyysjuoksija. Hän kilpaili vuoden 2012 kesäolympialaisissa Lontoossa naisten maratonissa ja jäi siinä 101. sijalle ajalla 2.51.07.
Baseballin Euroopan-mestaruuskilpailut 1960

Baseballin Euroopan mestaruuskilpailut 1960 pelattiin Barcelonassa, Espanjassa 22. - 25. syyskuuta. Turnaukseen osallistui neljä joukkuetta. Kisojen alla Yhdysvaltain presidentti Dwight Eisenhower nimettiin Espanjan Baseball liiton kunniapuheenjohtajaksi. Entisen kenraalin tuki ei auttanut Espanjaa kolmatta sijaa korkeammalle. Alankomaat voitti mestaruuden ja ratkaisevaksi muodostui sen 1-0 voitto Italiasta kisojen avausottelussa. Turnauksen myötä Barcelonasta tuli ensimmäinen kaupunki, joka isännöi toisen kerran Euroopan-mestaruuskilpailuja.
Lopulliset sijoitukset.
Euroopan mestari 1960
 &lt;br&gt;Alankomaat
4. mestaruus
Red Bull RB9

Red Bull RB9 on itävaltalaisen Red Bull -tallin käyttämä auto Formula 1 -kaudella 2013. Autolla kilpailivat kauden 2012 maailmanmestari Sebastian Vettel ja Mark Webber. RB9 käytti Renaultin valmistamaa RS27-2013-moottoria.
Yhteenveto.
Tammikuussa tallin tekninen johtaja Adrian Newey myönsi, että RB9-auton kehitys oli jäädytetty kauden 2012 jälkimmäisellä puoliskolla, jotta talli pystyi keskittymään täysin RB8-auton kehitystyöhön turvatakseen kuljettajien ja valmistajien maailmanmestaruudet. Huolimatta epävarmoista asetelmista talli avasi kautensa vahvasti Australian GP:ssä, jossa Vettel ylsi molempien perjantain vapaiden harjoitusten kärkisijalle ja nappasi paalupaikan aika-ajoissa. Tallikaveri Webber lähti kilpailuun toisesta ruudusta. Kilpailussa rengasongelmat pudottivat Vettelin kolmanneksi ja KERS-ongelmista kärsineen Webberin kuudenneksi.
Malesian GP:n aika-ajoissa Vettel oli jälleen omaa luokkaansa napaten paalupaikan lähes sekunnin erolla ennen Ferrarin Felipe Massaa. Kilpailussa Vettel ja Webber taistelivat tiukasti voitosta. Kierroksella 44 Webber teki viimeisen varikkopysähdyksensä ja siirtyi kilpailun kärkeen juuri ennen Vetteliä. Huolimatta tallin kehotuksesta rauhoittaa tilanne Vettel otti ohjat omiin käsiinsä ja pusersi väkisin Webberistä ohi kilpailun voittoon. Talli saavutti kaksoisvoiton, joskin tapaus aiheutti laajan mediamylläkän.
Parin viikon tauon jälkeen seuraava osakilpailu ajettiin Kiinassa. Red Bullin vauhti tuntui olevan hukassa koko viikonlopun. Aika-ajoissa Webber jäi neljänneksitoista ja Vettel sijoittui vasta yhdeksänneksi. Webberin suoritus lopulta hylättiin ja hän joutui lähtemään kilpailuun varikolta, koska auton tankissa ei ollut sääntöjen edellyttämää määrää polttoainetta aika-ajojen jälkeen otettavaa näytettä varten. Kilpailussa Webberin autosta irtosi rengas 15 ajetun kierroksen jälkeen ja hän joutui keskeyttämään. Vettel ajoi maaliin neljäntenä.
Bahrainissa talli palasi takaisin voittokantaan Vettelin ajettua toisesta ruudusta kilpailun voittoon. Webber lähti kilpailuun viidennestä ruudusta, mutta putosi kilpailussa seitsemänneksi.
Carlos Puebla

Carlos Puebla (11. syyskuuta 1917 Manzanillo – 12. heinäkuuta 1989 Havanna) oli kuubalainen laulaja, kitaristi ja lauluntekijä.
Hän oli erikoistunut säveltämään boleroita. Fidel Castron tukijoihin kuuluneen Pueblan sanoitukset olivat usein poliittisia. Hänen tunnetuin kappaleensa on vuonna 1965 levytetty Che Guevaraan liittyvä "Hasta Siempre, Comandante".
Baseballin Euroopan-mestaruuskilpailut 1957

Baseballin Euroopan mestaruuskilpailut 1957 pelattiin Mannheimissa, Saksassa 7. - 13. heinäkuuta. Turnaukseen osallistui viisi joukkuetta, jotka kohtasivat kertaalleen toisensa. Alankomaat voitti turnauksen puhtaalla pelillä ja osallistui toistamiseen Global World Series -turnaukseen Euroopan edustajana.
Lopulliset sijoitukset.
Euroopan mestari 1957
 &lt;br&gt;Alankomaat
2. mestaruus
The Beautiful Letdown

 
The Beautiful Letdown on yhdysvaltalaisen vaihtoehtorock-yhtyeen Switchfootin neljäs studioalbumi, jolla yhtye esitteli tuotetumman, radioystävällisemmän ja hieman raskaamman soundin kuin aiemmin. Albumi julkaistiin helmikuussa 2003 ja siitä kehkeytyi yhtyeen läpimurtoalbumi, sisältäen useita listahittejä. Se oli Switchfootin ensimmäinen albumi suuremman levy-yhtiön, Columbia Recordsin, alaisuudessa. Tuottajana toimi entuudestaan tuttu Charlie Peacock sekä John Fields. "The Beautiful Letdown" myi yli 2,6 miljoonaa kappaletta ja sen singlekappaleet ”Meant To Live”, ”Dare You To Move” ja ”This Is Your Life” saivat runsaasti radiosoittoa, etenkin Yhdysvalloissa. ”Meant To Live” päätyi "Spider-Man 2 – Hämähäkkimies 2" -elokuvan soundtrackille ja ”This Is Your Life” sekä ”Dare You To Move” soivat muun muassa erinäisissä televisiosarjoissa. Levy voitti myös "Album of the Year" -palkinnon San Diego Music Awardsissa 2003.
Baseballin Euroopan-mestaruuskilpailut 1956

Baseballin Euroopan mestaruuskilpailut 1956 pelattiin Roomassa, Italiassa 10. - 15. heinäkuuta. Turnaukseen osallistui viisi joukkuetta, jotka kohtasivat kertaalleen toisensa. Alankomaat osallistui ensimmäisen kerran turnaukseen ja voitti heti mestaruuden. Yllättäen heidän suurin voittonsa tuli ottelusta Italiaa vastaan syöttäjinä Han Urbanus (Alankomaat), joka antoi vain 5 hittiä ottelussa ja Giulio Glorioso (Italia), muiden kanssa oli huomattavasti tasaisempaa. Belgia otti hopeaa voitettuaan Italian jatkovuoroparissa. Mestaruutensa johdosta Alankomaiden joukkue edusti Eurooppaa Global World Series -turnauksessa.
Lopulliset sijoitukset.
Euroopan mestari 1956&lt;br&gt;
 &lt;br&gt;Alankomaat
1. mestaruus
Baseballin Euroopan-mestaruuskilpailut 1955

Baseballin Euroopan mestaruuskilpailut 1955 pelattiin Barcelonassa, Espanjassa 5. - 10. heinäkuuta. Turnaukseen osallistui viisi joukkuetta, jotka kohtasivat kertaalleen toisensa. Mestaruutta puolustanut Italia jäi yllättäen mitalitta ainoan kerran 1900-luvulla, kun se on osallistunut kilpailuun. Mestaruuden voitti isäntämaa Espanja, joka pääsi näin ollen Euroopan edustajana Global World Series -turnaukseen.
Lopulliset sijoitukset.
Euroopan mestari 1955
 &lt;br&gt;Espanja
1. mestaruus
William Axt

William Axt (19. huhtikuuta 1888 New York City, New York – 13. helmikuuta 1959 Ukiah, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen säveltäjä, joka sävelsi musiikin yli kahteensataan elokuvaan.
Axt syntyi New Yorkissa 19. huhtikuuta vuonna 1888. Hän valmistui Bronxin DeWitt Clinton High Schoolista ja opiskeli National Conservatory of Music of America -konservatoriossa. Hän sai myös yksityistä musiikkiopetusta Berliinissä. Axt toimi avustavana kapellimestarina Hammerstein Grand Opera Companyssa ja musiikkiohjaajana Manhattanin Capitol Theatressa ennen liittymistään Metro-Goldwyn-Mayerin säveltäjiin vuonna 1919. Metro-Goldwyn-Mayerilla Axt työskenteli niin säveltäjänä, kääntäjänä, sovittajana, musiikkiohjaajana kuin musiikkisynkronointijanakin. Hän sävelsi ja sanoitti myös monia elokuvalauluja. Axt ansaitsi Chicagon yliopistolta musiikista tohtorin paperit vuonna 1922.
Axt sävelsi musiikin muun muassa elokuviin "Ahneus" (1924), "Suuri paraati" (1925), "Ben-Hur" (1925), "Tanssivat tyttäremme" (1928), "Grand Hotel" (1932), "Päivälliset klo 8" (1933), "Pettävä varjo" (1934) ja "Kahdesti vihitty" (1936).
Axtin vetäydyttyä eläkkeelle elokuvateollisuudesta hän alkoi kasvattaa karjaa ja astuttaa hevosia Kalifornian Laytonvillessa. Axt kuoli 70-vuotiaana 13. helmikuuta vuonna 1959 Kalifornian Ukiahissa.
Baseballin Euroopan-mestaruuskilpailut 1954

Baseballin ensimmäiset Euroopan-mestaruuskilpailut käytiin Antwerpenissä, Belgiassa 26. – 29. heinäkuuta 1954. Kilpailuun osallistui neljä viidestä Euroopan baseball liiton (Federation of European Baseball) jäsenmaasta. Ranska jäi pois kilpailuista. Neljässä ottelussa tehtiin virheitä (error) keskimäärin yli kymmenen per peli. Italian voittaessa loppuottelussa Espanjan 7–4, Espanjalle kirjattiin ottelussa kahdeksan virhettä.
Lopulliset sijoitukset.
Euroopan mestari 1954
 &lt;br&gt;Italia
1. mestaruus
Sininen Kirja

Sininen Kirja on talouselämän hakemisto, jota julkaisi vuonna 1929 perustettu Suomen Kauppa ja Teollisuus Oy, vuodesta 1946 nimeltään Sininen Kirja Oy, jonka keskeisin julkaisu se oli. Teos sisältää tietoja Suomessa toimivista liikeyrityksistä, elinkeinoelämän järjestöistä, säätiöistä ja oppilaitoksista sekä myös muun muassa tilastotietoja. Tuorein julkaisu ilmestyi 1976.
Yritys Sininen Kirja Oy siirtyi vuonna 1931 WSOY:n omistukseen. Sen prokuristina toimi pitkään Lauri Jäntti, joka myös johti Sininen Kirja -hakemiston toimittamista.
Sininen Kirja Oy julkaisi erilaisia taloudellisia hakuteoksia ja talousalan oppikirjoja sekä myös aikakauslehtiä ja henkilöhakemistoa "Johtoporras", jonka viimeinen julkaisu oli Johtoporras IX vuonna 1986.
Vorwärts

Vorwärts (”Eteenpäin”) on Saksan sosiaalidemokraattisen puolueen pää-äänenkannattaja. Sen edeltäjä oli vuonna 1884 perustettu "Berliner Volksblatt". Nimellä "Vorwärts" se alkoi ilmestyä lokakuun alusta 1890. Lehti ilmestyi päivittäin, ja sunnuntaisin siihen liittyi kuvallinen lisälehti "Die neue Welt". Nimenmuutoksen jälkeen lehden uusi päätoimittaja oli 1890-1900 Wilhelm Liebknecht..
Nykyään "Vorwärts" on kuukausijulkaisu, joka postitetaan kaikille SPD:n jäsenille.
"Vorwärtsin" alkuaikoina sen kirjoittajakuntaan kuului muun muassa Friedrich Engels. Lehti tuki menševikkejä Venäjän sosiaalidemokraattisen työväenpuolueen jakautumisen jälkeen. Se julkaisi Trotskin kirjoittamia artikkeleja, mutta ei Leninin. Ensimmäisen maailmansodan alkuvuosina "Vorwärts" ei tukenut Saksan hallitusta vaan kannatti pasifismia. Tämä oli SPD:n linjan vastaista, mutta vuonna 1916 päätoimittajavaihdoksen jälkeen lehti ohjattiin takaisin puolueen linjalle. Vorwärts vastusti lokakuun vallankumousta ja kannatti parlamentaarisen järjestelmän luomista Saksaan.
Vuonna 1923 "Vorwärts" määrättiin maksamaan kuusi miljoonaa markkaa Adolf Hitlerille, koska lehdessä oli väitetty että Hitler saa rahoitusta ”Amerikan juutalaisilta ja Henry Fordilta”.
Lehteä julkaistiin Berliinissä nimellä "Vorwärts" vuoteen 1933 Hallen puoluekokouksen päätöksellä. Natsivallan aikana SPD oli kielletty eikä lehteä voitu julkaista Saksassa, vaan toimitus siirrettiin Tšekkoslovakiaan ja vuonna 1938 Pariisiin, missä lehti lakkautettiin vuonna 1940 Ranskan saksalaismiehityksen alettua.
Vuonna 1948 " Vorwärts" perustettiin uudelleen, ja nykyään sen levikki on noin 410 000 ja lukijamäärä noin 810 000. Vuonna 2015 irtonumero maksoi 2,50 euroa. Päätoimittaja on Karin Nink.
Rutšji (Kresttsyn piiri)

Rutšji () on maalaiskunta ja sen keskuskylä Novgorodin alueen Kresttsyn piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Jaimljajoen varrella 15 kilometriä Kresttsystä koilliseen. Kylässä on 428 ja kunnassa 855 asukasta (vuonna 2011).
Maantiede ja asutus.
Rutšjin kunnan pinta-ala on 354,78 neliökilometriä Se rajoittuu pohjoisessa ja idässä Novgorodin alueen Okulovkan piiriin sekä etelässä Kresttsyn piirin Novoje Rahinon ja lännessä Kresttsyn kuntiin. Pinta-alasta 89,5 % on metsää ja 9,5 % maatalousmaata.
Kunnan alueella virtaa Mstan sivujoki Volma. Suojeltuja luonnonmuistomerkkejä ovat Ljakovan, Grjadan ja Podsekan kylien välinen harju, Jaimljajoen rantaniityt ja kaksi balkaninmäntyä.
Keskuskylän lisäksi kuntaan kuuluu 19 kylää: Borok, Brus, Budki, Dubki, Dubrovka, Goristnitsa, Grjada, Ljakova, Pehovo, Podlužje, Podseka, Suhlovo, Tšerništšino, Volma, Vorobjevo, Žabnitsy, Zaretšje, Žary ja Zorka. Rutšjin jälkeen suurimmat asutuskeskukset ovat noin sadan asukkaan Ljakova ja Borok. Kolmessa kylässä ei ole lainkaan vakituista asutusta.
Historia.
Novgorodin Derevan viidennekseen kuulunut Rutšjin pogosta mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1495. Se on saanut nimensä lähistöllä sijaitsevista puroista.
Vuodesta 1926 lähtien kylä kuului Borokin kyläneuvostoon, jonka keskus siirrettiin Rutšjiin vuonna 1987. Nykyinen kunta on perustettu 2000-luvun alun kunnallishallintouudistuksen yhteydessä.
Liikenne, talous ja palvelut.
Rutšjin kautta kulkee Kresttsyn ja Okulovkan välinen maantie. Kunnasta on linja-autoyhteydet Kresttsyyn, Okulovkaan, Borovitšiin ja Novgorodiin. 
Paikallisista elinkeinoista tärkeimpiä ovat julkiset palvelut, kauppa ja maatalous. Rutšjissa toimii karjatila ja Borokissa sikala. Työikäisistä vain 30 % käy ansiotöissä.
Keskuskylän palveluihin kuuluvat lastentarha, keskikoulu, kulttuuritalo, kirjasto, lääkintäasema ja posti. Eräitä julkisia palveluja on myös muissa kylissä.
Nähtävyydet.
Kunnan alueella sijaitsee lukuisia muinaisia asuin- ja hautapaikkoja. Volman kylän lähellä Gorodenski-puron suussa on 700–900-lukujen muinaislinna. Rakennusmuistomerkkeihin kuuluvat Rutšjin kaksi kirkkoa, joista toinen on rakennettu vuonna 1741 ja toinen 1800-luvun puolivälissä. Historialliset kohteet liittyvät Venäjän kansalaissotaan ja toiseen maailmansotaan sekä lähistöllä sijainneessa Santalovon kylässä kuolleeseen runoilija Velimir Hlebnikoviin. Rutšjissa toimii Hlebnikoville omistettu museo.
Fedorkovo

Fedorkovo () on maalaiskunta ja sen keskuskylä Novgorodin alueen Parfinon piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Lovatjoen rannalla Parfinon taajamaa vastapäätä. Kylässä on 1 400 ja kunnassa 3 900 asukasta (vuonna 2009).
Maantiede ja asutus.
Fedorkovon kunnan pinta-ala on 875,95 neliökilometriä. Se rajoittuu koillisessa Kresttsyn piirin Zaitsevon ja Kresttsyn kuntiin, idässä Demjanskin piirin Knevitsyn kuntaan, kaakossa Parfinon piirin Polan kuntaan, lounaassa Staraja Russan piirin Mednikovon ja luoteessa Vzvadin kuntiin sekä pohjoisessa Ilmajärveen. Kunnan keskellä sijaitsee Parfinon kaupunkikunta. Pinta-alasta 67,6 % on metsää, 16,5 % maatalousmaata ja 12,1 % vesialuetta.
Kunnan alue kuuluu Ilmajärven alankoon. Suurimmat joet ovat Lovat, Pola ja Redja. Ilmajärveen laskevat Lovat ja Pola muodostavat laajan suistoalueen.
Keskuskylän lisäksi kuntaan kuuluu Parfinon rautatieasema ja 62 kylää: Antipovo, Anuhino, Babki, Berezitsko, Bolšije Butški, Bolšoje Volosko, Bor, Dretjonka, Dubrovy, Gontsy, Gorodok, Gorodok-Dubrovski, Gorodok-Lažinski, Gridino, Hmelevo, Ivankovo, Ivašovo, Jamy, Jeršino, Jurjevo, Kstetški, Lazaritskaja Luka, Lazaritsy, Lažiny, Ljubohovo, Lukino, Majata, Malyje Butški, Manuilovo, Medvedkovo, Mežniki, Navelje, Obodovo, Parfino, Plešakovo, Podborovje, Podtšesje, Potšajevo, Pustoborodovo, Redtsy, Repištše, Rjabutki, Rostani, Rudnovo, Satškovo, Selivanovo, Seltso, Sergejevo, Sloboda, Slobodka, Staryi Dvor, Štšekotets, Sutški, Tisva, Tulitovo, Vdal, Veretje, Vorontsovo, Zaklinje, Zalesje, Zaostrovje ja Zubatkino. Fedorkovon ohella suurimpia asutuskeskuksia ovat 400 asukkaan Sergejevo ja yli 200 asukkaan Lažiny, Parfino ja Jurjevo. Kymmenessä kylässä ei ole lainkaan vakituista asutusta.
Historia.
Fedorkovon kyläneuvosto erotettiin Lazaritsyn kyläneuvostosta vuonna 1969. Sen alueella toimi uittokonttori, metsäteollisuuspiiri ja Sergejevon sovhoosin työryhmä. Nykyinen Fedorkovon kunta on perustettu vuonna 2006. Sergejevon, Lažinyn ja Jurjevon maalaiskunnat liitettiin siihen vuonna 2010.
Liikenne, talous ja palvelut.
Kunnan kautta kulkee Bologojen ja Dnon välinen rautatie sekä M10-valtatien, Parfinon ja Staraja Russan välinen maantie. Rautatiellä on Parfinon ja Rudnovon asemat.
Paikallisista elinkeinoista tärkeimpiä ovat jalostus (28,5 %), maa- ja metsätalous (22,8 %) sekä koulutus (21,1 %). Kunnassa toimii puunjalostuslaitoksia ja kaksi karjatilaa. Työvoimasta 74 % työskentelee kunnan ulkopuolella.
Keskuskylän palveluihin kuuluvat lastentarha, keskikoulu, kulttuuritalo, kirjasto, lääkintäasema, yleinen sauna ja posti. Eräitä julkisia palveluja on myös Sergejevossa, Lažinyssa ja muissa kylissä.
Nähtävyydet.
Seudulla on useita muinaisia asuin- ja hautapaikkoja. Gorodok-Lažinskin lähellä sijaitseva 700–1200-lukujen muinaislinna on valtakunnallinen suojelukohde. Rakennusmuistomerkkeihin kuuluu Hmelevon kartano. Lisäksi on lukuisia toisen maailmansodan muistomerkkejä.
Pedaalinen kolmio

Pedaalinen kolmio ( ) on geometriassa kolmioon, annetun pisteen P avulla, muodostettu uusi kolmio. Pistettä P voidaan kutsua pedaaliseksi pisteeksi ( ) ja siinä leikkaavat kolme eri kolmion sivuja leikkaavaa normaalia. Pedaalinen kolmio syntyy, kun normaalien kantapisteet yhdistetään janoilla kolmioksi.
Kolmion ominaisuuksia.
Pedaalinen kolmio on kolmion sisäkolmio, kun kantapisteet sattuvat kaikki kolmion sivuille. Mikäli pedaalinen piste sijaitsee tarpeeksi kaukana kolmion ulkopuolella, osuvat normaalit (katkoviivat) sivujen jatkeille.
Seuraavissa kaavoissa pätevät seuraavat merkinnät. Alkuperäisen kolmion formula_1 sivut ovat a = BC, b = AC ja c = AB sekä pinta-ala formula_2. Kärkien A, B ja C kulmia ovat formula_3 ja formula_4. Pedaalisen kolmion formula_5 sivut ovat a' = B'C', b' = A'C' ja c' = A'B'. Kolmion formula_1 ympäröivän ympyrän säde on R ja sen pedaalisen pisteen trilineaariset koordinaatit ovat P = x : y : z.
Trilineaariset koordinaatit.
Kolmion formula_1 pedaalisen kolmion formula_5 trilineaariset koordinaatit ovat
formula_9
formula_10 ja
formula_11 
Pedaalikolmion sivut.
Pedaalikolmion sivun pituus
formula_12
formula_13 ja
formula_14 
Pedaalikolmion ala.
Pedaalikolmion pinta-ala on 
formula_15 
Pedaalisia kolmioita.
Pedaalisten kolmioiden muoto riippuu sekä isäntäkolmion muodosta että normaalien leikkauspisteen "P" paikasta. Kolmiot voidaan kuitenkin luetteloida käyttäen leikkauspistettä indeksinä.
Pedaalikolmion rajatapaus lienee Simsonin jana, joka syntyy, kun pedaalipiste viedään kolmion ulkopuolelle. Ulkopuolinen pedaalipiste tekee pedaalikolmiosta tylppäkulmaisen ja lopulta, kun pedaalipiste osuu kolmion ympäröivälle ympyrälle, kapenee janaksi.
Oklahoma!

Oklahoma! on Richard Rodgersin säveltämä ja Oscar Hammerstein II:n käsikirjoittama musikaali vuodelta 1943. Se on ensimmäinen Rodgersin ja Hammersteinin yhteistyönä syntynyt musikaali, ja se juurrutti sääntöjä ja käytäntöjä joiden mukaan musikaaleja nykyisinkin tehdään. Musikaali sijoittuu 1900-luvun alun villiin länteen ja kertoo komean Curly-cowboyn ja maalaistalon tyttären Laurien tarinan.
Tästä musikaalista ovat ikivihreiksi kohonneet laulut ”Oh, What a Beautiful Morning”, ”The Surrey with a Fringe on Top” ja ”People Will Say We’re in Love”. "Oklahoma!" sai Pulitzer-palkinnon ja sitä esitettiin Broadwayllä ennennäkemättömät 2 248 kertaa. Siitä tehtiin elokuvaversio vuonna 1955.
Vuonna 2003 musikaalin alkuperäistuotannon esiintyjien vuonna 1943 tekemät levytykset "Oklahoman" musiikista valittiin mukaan Yhdysvaltain kongressin kirjaston National Recording Registry -kokoelmaan, johon kootaan esteettisesti, historiallisesti tai kulttuurisesti merkittäviä yhdysvaltalaisia äänitteitä.
Musikaali Suomessa.
Helsingin Svenska Teatern esitti "Oklahomaa" 1940-luvun lopulla ruotsinkielisenä versiona, vaatimattomalla menestyksellä. Syksyllä 1973 Helsingin kaupunginteatteri kantaesitti Esko Elstelän laatiman suomenkielisen version ohjaajana Eugen Terttula, kapellimestarina Ilkka Kuusisto ja keskeisissä osissa Saara Pakkasvirta, Eila Pehkonen ja Jarkko Rantanen. Sitä esitettiin 88 kertaa 1973–1974. Musikaalia ovat esittäneet myös Kouvolan Teatteri 2001 ja Samppalinnan kesäteatteri Turussa 2003 sekä Pieksämäellä toimiva Poleenin teatteri 2004, ohjaajana Eeva Eloranta.
Rankka päivä

Rankka päivä ("Falling Down)" vuodelta 1993 on Joel Schumacherin ohjaama ja Ebbe Roe Smithin käsikirjoittama elokuva, jossa pääosaa näyttelee Michael Douglas.
Juoni.
Keski-ikäinen valkokaulustyöläinen William Foster (Douglas) juuttuu helteisenä Los Angelesin aamuna taas kerran liikenneruuhkaan, polttaa päreensä ja jättää autonsa valtatielle. Hän törmää joustamattomiin asiakaspalvelijoihin, reviiriään puolustaviin nuorisojengiläisiin, ryöstäjiin ja muihin vastuksiin. Miehen raivo vain yltyy, miehestä tulee aseistettu terroristi ja hänen vaelluksensa kärjistyy toivottomaksi amokinjuoksuksi läpi kaupungin, kohti hänen ex-vaimonsa ja lapsensa taloa. Rinnakkaisjuonena on eläkkeelle jäävän poliisin (Robert Duvall) viimeinen työpäivä, josta ei tule niin leppoisa kuin hän oli luullut.
Arvioita.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Bello Romano kutsuu elokuvaa tiukasti näytellyksi ja sähäkäksi ja antaa sille neljä tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”erinomainen”.
Jälkimaine.
Amerikkalainen rockyhtye Foo Fighters parodioi elokuvaa videollaan ”Walk”. Brittiläinen heavy metal -yhtye Iron Maiden on tehnyt elokuvaan perustuvan kappaleen "Man on the Edge" vuonna 1995 julkaistulle "The X Factor" -albumille.
Eerik Slang

Eerik Slang (k. 23.10. 1642) oli sotapäällikkö ja kenraalimajuri. Hän syntyi Perniössä, mutta kasvoi Kustaa II Aadolfin hovissa ja seurasi tätä 30-vuotiseen sotaan 1630. 
Hän osoitti kyvykkyytensä useaan otteeseen Johan Banérin kampanjoiden aikana osallistuen useiden linnoitusten ja kaupunkien valloittamiseen. Hänen johtamansa joukot surmasivat 3000 kroaattia vuonna 1640 Kitschissä Böömissä. Saalfeldissä samana vuonna hän haavoittui niin pahasti, että oikea kätensä jouduttiin amputoimaan.
Maaliskuussa 1641, kun Banér vetäytyi yritettyään valloittaa Regensburgin kaupungin, Slang jäi 1 500–2 000 miehen kanssa pääarmeijasta erotettuna loukkuun Neunburgin pikkukaupunkiin. Hänen joukkonsa puolustvat siellä itseään urheasti neljä päivää. Vaikka hänen oli vihdoin luovutettava ja antauduttava vangiksi, pelasti heidän viivytystaistelunsa pääarmeijan. Hänen Neunburgissa osoittamansa rohkeutensa vuoksi hän sai kunnianimen "Ruotsin Leonidas".
Komensi armeijan vasenta siipeä Leipzigin taistelussa, mutta kaatui heti taistelun alussa. Hänet on haudattu Leipzigiin.
Asko Lehtonen

Asko Juhani Lehtonen (s. 20. joulukuuta 1960 Pertteli) on salolainen toimittaja ja runoilija. Hän työskenteli toimittajana Salon Seudun Sanomissa. Lehtonen on lehden pakinoitsija, ja hän on kirjoittanut neljä runokokoelmaa sekä julkaissut musiikkia.
Lehtonen toimi pitkään Suomen Journalistiliiton luottamustehtävissä. Hän on kuulunut liiton hallitukseen, ja vuosina 2006-2014 hän toimi liiton valtuuston puheenjohtajana.
Hiihdon Suomen-mestaruuskilpailut 1916

Hiihdon Suomen-mestaruuskilpailut pidettiin vuonna 1916 Oulussa ja Oulunkylässä, joka silloin kuului Helsingin maalaiskuntaan.
Tulokset.
Miehet, 30 km.
Kilpailu käytiin Oulunkylässä. Tapani Niku keskeytti.
Miehet, 60 kilometriä.
Kilpailu käytiin Oulun hiihtojen yhteydessä 5. maaliskuuta. Vain neljä kilpailijaa hiihti maaliin asti. Kilpailun lähtö ja maali olivat Äimäraution raviradalla, jossa alussa ja lopussa kierrettiin useita kierroksia. Välissä hiihdettiin kolme lenkkiä merenjäällä. Nikun mukaan Kiiskisen voitto hylättiin aluksi, koska hänen tiedettiin käyttäneen ladunavaajia lumipyryn tukkimalla merilenkillä. Niku ei kuitenkaan halunnut voittoa tällä tavalla ja vaati ettei tuloksia muuteta. Asiaa puitiin ilmeisesti pitkään, mutta alkuperäiset tulokset jäivät voimaan.
Naiset, 5 kilometriä.
Kilpailu käytiin Oulunkylässä.
Egberto Gismonti

Egberto Amin Gismonti (s. 5. joulukuuta 1947 Carmo, Rio de Janeiro) on brasilialainen säveltäjä, kitaristi ja pianisti.
Gismonti aloitti pianotunnit kuusivuotiaana. Viidentoista vuoden klassisen musiikkikoulutuksen jälkeen hän jatkoi opintojaan Pariisissa, jossa opiskeli orkestrointia ja analyysia Nadia Boulangerin ja Jean Barraquén johdolla. Barraqué oli Arnold Schönbergin ja Anton Webernin oppilaita.
Palattuaan Brasiliaan Gismonti alkoi tutkia eri musiikin tyylejä. Hän kiinnostui Maurice Ravelin orkestroinnista ja soinnutuksesta, mutta myös perinteisestä brasilialaisesta choro-kitaramusiikista. Tätä varten hän opetteli soittamaan kitaraa, aluksi klassista kuusikielistä ja vuodesta 1973 alkaen kymmenkielistä. Hän vietti pari vuotta tutkien kitaran erilaisia viritysmahdollisuuksia ja etsien uudenlaisia sointivärejä. Hän alkoi käyttää musiikissaan myös erilaisia lyömäsoittimia, kelloja ja ihmisääniä. 1970–1980-luvuilla Gismonti levytti ECM-levymerkille useita albumeja lyömäsoitintaiteilija Naná Vasconcelosin kanssa.
Omien levytysten ohella Gismonti on tehnyt musiikkia eri yhtye- ja orkesterikokoonpanoille, useisiin balettiteoksiin, elokuviin ja televisiosarjoihin sekä kuvataiteilijoiden näyttelyihin. Hän on myös osallistunut muiden taiteilijoiden levytysprojekteihin tuottajana, sovittajana tai muusikkona.
Gismonti konsertoi trioineen Huvilateltassa Helsingin juhlaviikoilla 5. syyskuuta 1997.
Isomustarastas

Isomustarastas ("Turdus fuscater") on rastaiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Isomustarastasta tavataan Etelä-Amerikassa Boliviassa, Ecuadorissa, Kolumbiassa, Perussa ja Venezuelassa. Lajin kannan kokoa ei tiedetä, mutta sitä on kuvattu yleiseksi ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Viiksirastas

Viiksirastas ("Turdus libonyana") on rastaiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Viiksirastasta tavataan Afrikan etelä- ja kaakkoisosissa. Lajin kannan kokoa ei tiedetä, mutta sitä on kuvattu yleiseksi tai paikallisesti yleiseksi ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Valkoperärastas

Valkoperärastas ("Turdus obsoletus") on rastaiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Valkoperärastasta tavataan Costa Ricassa, Panamassa, Kolumbiassa ja Ecuadorissa. Lajin populaatiota ei tunneta, mutta sitä on kuvattu melko yleiseksi ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Baden Powell de Aquino

Baden Powell de Aquino (6. elokuuta 1937 Varre-Sai – 26. syyskuuta 2000 Rio de Janeiro), tunnettu nimellä Baden Powell, oli brasilialainen kitarataiteilija ja säveltäjä. Hän soitti klassisella akustisella kitaralla hyvin monentyylistä musiikkia, mukaan lukien bossa novaa, sambaa sekä eri jazztyylejä. Hän konsertoi usein ja levytti suuren määrän albumeja sekä Brasiliassa että Euroopassa, erityisesti Ranskassa ja Saksassa.
Baden Powell sävelsi kitaralle monia kappaleita, kuten Xangô, Simplesmente, Braziliense, Horizon, Abração em Madrid, Tristeza e solidão, Consolação, Samba, Casa Velha, Lotus, Imagem, Samba Triste ja Canto de Ossanha.
Elämä ja ura.
Baden Powell de Aquinon partiosta innostunut isä risti poikansa partioliikkeen perustajan Robert Baden-Powellin mukaan. Kun poika oli kolmen ikäinen, perhe muutti Rio de Janeiron esikaupunkiin ja poika aloitti pian kitaratunnit Jayme Florencen johdolla, joka oli 1940-luvulla tunnettu choro-tyylin kitaristi. Baden Powell palkittiin monissa paikallisissa kilpailuissa jo ennen kuin ehti teini-ikään. Viidentoista vuoden iässä hän jo säesti ammatikseen monia laulajia ja soitti eri tyylisissä kokoonpanoissa.
Vuonna 1955 Powell liittyi Rion Plaza-hotellissa soittaneeseen Ed Lincolnin johtamaan kokoonpanoon, jonka muita jäseniä olivat basisti Luiz Marinho ja laulusolisti Claudette Soares. Vuonna 1959 Powell saavutti menestystä Billy Blancon sanoittamalla sävellyksellään ”Samba Triste”. Vuonna 1962 Powell tapasi runoilija-diplomaatti Vinícius de Moraesin, joka teki yhteistyötä myös muiden muassa Antonio Carlos Jobimin kanssa. Powell ja Moraes aloittivat yhteistyön, joka tuloksena syntyi bossa novaa muihin afro-brasilialaisiin musiikkityyleihin kuten candombléen, umbandaan ja capoeiraan yhdistävää musiikkia. Vuoden 1966 albumi "Os Afro-Sambas de Baden e Vinicius" on dokumentti tästä aikakaudesta. Vuonna 1970 vastaavanlainen yhteistyö runoilija Paulo Cesar Pinheiron kanssa johti albumiin "Os Cantores da Lapinha".
1960-luvun lopulla Baden Powell levytti runsaasti sekä brasilialaisille Elenco- ja Forma-levymerkeille että ranskalaiselle Barclaylle ja saksalaiselle MPS/Saballe. Vuoden 1966 albumia "Tristeza on Guitar" pidetään usein hänen uransa huippukohtana. Samaan aikaan hän toimi Elenco-levymerkin studiokitaristina ja vakiosoittajana laulajatar Elis Reginan tv-show’ssa "O Fino da Bossa".
Baden Powellin suuri suosio Euroopassa sai hänet asettumaan vakituisesti Ranskaan 1968. Seuraavalla vuosikymmenellä hänen uransa alkoi kuitenkin hiipua terveysongelmien ja yleisön maun muutosten myötä. Hän vietti 1980-luvun puolittain eläköityneenä Ranskassa ja Saksassa, kunnes 1990-luvulla päätti muuttaa takaisin Brasiliaan, jossa jatkoi levytyksiä ja esiintymisiä. 1990-luvun lopulla Baden Powell sai kristillisen herätyksen, mikä auttoi häntä vapautumaan alkoholista ja tupakasta elämänsä loppuvuosiksi.
Uudenkaupungin automuseo

Uudenkaupungin Automuseo on Uudessakaupungissa Valmet Automotiven autotehtaan vieressä sijaitseva ajoneuvomuseo. Sen kokoelmiin kuuluu noin sata autoa, valikoima mopoja, muutama moottoripyörä sekä kaksi lentokonetta. Museon käytössä on kolme näyttelyhallia ja se on avoinna ympäri vuoden.
Aloitteen automuseon perustamisesta Uuteenkaupunkiin teki vuonna 1982 silloinen Oy Saab-Valmet Ab:n toimitusjohtaja Juhani Linnoinen perustellen asiaa Uudenkaupungin asemalla autoteollisuuskaupunkina. Uudenkaupungin autotehdas lupautui vuokraamaan alueestaan osan automuseota varten. Uudenkaupungin kaupunginvaltuusto teki päätöksen museon perustamisesta tammikuussa 1983 ja museo avattiin yleisölle helmikuun alussa 1984. 
Uudenkaupungin Automuseossa on esillä muun muassa ensimmäinen Suomessa rakennettu auto, Korvensuu. Museossa on oma osasto Uudenkaupungin autotehtaan historiaan läheisesti liittyvien Saab-autojen historiasta. Museon yhteydessä toimii entistämistyöpaja museoautojen huoltoa, kunnostusta ja verhoilua varten.
Hiihdon Suomen-mestaruuskilpailut 1919

Hiihdon Suomenmestaruuskilpailut 1919 pidettiin Jyväskylässä 8.-9. maaliskuuta ja Haminassa 15.-16. maaliskuuta 1919.
Mitalistit.
Maastohiihto, miehet.
10 kilometriä.
Kilpailu käytiin Jyväskylässä.
30 kilometriä.
Kilpailu käytiin Haminassa. 
60 kilometriä.
Kilpailu käytiin Jyväskylässä.
Naisten 5 kilometriä.
Kilpailu käytiin Haminassa.
Hiihdon Suomen-mestaruuskilpailut 1920

Hiihdon Suomenmestaruuskilpailut 1920 pidettiin Helsingissä 7. maaliskuuta ja Joensuussa 20.-21. maaliskuuta 1920. Mäenlaskun mestaruuskisat pidettiin Viipurissa 29. helmikuuta 1920.
Mitalistit.
Maastohiihto, miehet.
10 kilometriä.
Kilpailu käytiin Joensuussa. Osanottajia kisassa oli kaikkiaan 11.
30 kilometriä.
Kilpailu käytiin Helsingissä. Matti Raivio keskeytti. Olosuhteet kilpailussa olivat huonot. Sää oli kilpailun alkaessa sumuinen. Kilpailu käytiin jäällä, jossa oli leudosta säätilasta johtuen vettä ja sohjoa.
60 kilometriä.
Kilpailu käytiin Joensuussa. Osanottajia oli kolme, joista kaksi keskeytti.
5 × 2 kilometriä, viesti.
Kilpailu käytiin Joensuussa.
Naisten 5 kilometriä.
Kilpailu käytiin Helsingissä.
Mäkihyppy.
Kilpailu käytiin Viipurissa 29.2. Silloin merkittävästä mäenlaskupaikkakunnasta Helsingistä kisoissa oli vain yksi edustaja A. Eklöf.
Zeppelin NT

Zeppelin NT ("Neue Technologie" eli "uusi teknologia") on saksalaisen "Zeppelin Luftschifftechnik GmbH" -yhtiön valmistama ilmalaivamalli. Runko on puolijäykkä ja nostekaasuna käytetään heliumia. Zeppelin NT -ilmalaivoja on tällä hetkellä (2013) olemassa neljä kappaletta. Goodyear on tilannut kolme uutta alusta korvaamaan vanhat ilmalaivansa.
Alus kykenee kuljettamaan kaksitoista matkustajaa ja sen miehistöön kuuluu yksi lentäjä ja stuertti.
Hankkeen suunnittelu aloitettiin vuonna 1988 ja ensilento tehtiin syyskuussa vuonna 1997.
Fler

Fler, oikealta nimeltään Patrick Losensky, (s. 3. huhtikuuta 1982) on saksalainen rap-laulaja.
Naponrastas

Naponrastas ("Turdus hauxwelli") on rastaiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Naponrastasta tavataan Boliviassa, Brasiliassa, Ecuadorissa, Kolumbiassa, Perussa ja Venezuelassa. Lajin kannan kokoa ei tiedetä, mutta sitä on kuvattu melko yleiseksi ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Kaljusilmärastas

Kaljusilmärastas ("Turdus nudigenis") on rastaiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Kaljusilmärastasta tavataan Etelä-Amerikan pohjoisosissa. Lajin kannan kokoa ei tiedetä, mutta sen uskotaan olevan yleinen ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Soop

Soop on vanha ruotsalainen aatelissuku, joka on introdusoitu Ruotsin ritarihuoneelle numerolla 10. sekä vapaaherrallisena haarana numerolla 19. Varhaisin, täydellä varmuudella sukuun kuulunut kantaisä oli asemies Ulf Siggesson, joka mainitaan vuodelta 1463 peräisin olevissa historiallisissa lähteissä.
Suvun vapaaherrallinen haara, Soop af Limingo hallitsi läänityksenään Limingan vapaaherrakuntaa vuosina 1652-1675.
Boris Hristov

Boris Hristov (myös Boris Christoff, 18. toukokuuta 1914 – 28. kesäkuuta 1993) oli bulgarialaissyntyinen, Italiassa uraa tehnyt oopperalaulaja.
Hristov syntyi Bulgarian Plovdivissa ja opiskeli ensin lakia. Kuningas Boris kuuli hänen laulavan, rohkaisi häntä laulajan uralle ja järjesti opiskelupaikan Italiasta Riccardo Stracciarin oppilaana. Toisen maailmansodan aikana Hristov asui Itävallassa mutta palasi sodan jälkeen Italiaan ja sai siellä myöhemmin kansalaisuuden. Vuonna 1946 hän antoi ensikonserttinsa ja debytoi oopperassa. Vuonna 1949 hän esitti Boris Godunovin nimiroolin Lontoon Coven Gardenissa. Tästä tuli - Don Carlosin Filip I:n ohella, Hristovin tärkein rooli, jota hän kehitti 30 vuoden ajan.
Beverly Sills

Beverly Sills (oik. Belle Miriam Silverman, 25. toukokuuta 1929 New York, Yhdysvallat – 2. heinäkuuta 2007 New York) oli yhdysvaltalainen sopraanolaulaja. Hän esiintyi radiossa neljävuotiaana ja elokuvassa seitsemänvuotiaana. 16-vuotiaana hän lähti kiertueelle Gilbert and Sullivan -seurueen kanssa.
Sills aloitti oopperauransa Frasquitan roolissa Carmenissa Philadelphiassa vuonna 1947. Hän esiintyi eri oopperoissa Pohjois-Amerikassa ennen kuin asettui kahdeksi vuosikymmeneksi New Yorkin kaupunginoopperaan. Sills vetäytyi eläkkeelle 50-vuotiaana ja työskenteli johtajana New Yorkin kaupunginoopperassa ja oli vuodesta 1991 Metropolitan-oopperan johtokunnan jäsen.
Sills kuoli syöpään 78-vuotiaana vuonna 2007.
Red (yhtye)

Red (tyyliteltynä RED tai R3D) on vuonna 2004 perustettu yhdysvaltalainen kristillistä rockia soittava yhtye. Yhtyeen kuuluvat laulaja Michael Barnes, kitaristi Anthony Armstrong, basisti Randy Armstrong ja rumpali Joe Rickard. Yhtye on julkaissut kahdeksan albumia.
Erik Soop

Erik Soop (1592–1632) oli ruotsalainen eversti, joka oli Länsi-Götanmaan ratsuväen eversti. Hän osallistui Kustaa II Aadolfin sotiin Puolassa ja Saksassa 30-vuotisessa sodassa, ja oli omalta osaltaan saavuttamassa voittoa puolalaisista Dirschaussa vuonna 1627. 
Hänen isänsä oli käskynhaltija Hans Åkesson Soop, veljensä Mathias Soop ja toisen veljen poika Erik Åkesson Soop.