tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Kura–Araxesin kulttuuri

Kura–Araxesin kulttuuri oli varhainen sivilisaatio Kaukasuksen eteläpuolella 3400–2000 eaa. Kulttuuri oli Sumerin aikalainen. Kulttuuri tunnetaan suurista maakumpuhaudoista ja taitavasta metallin käsittelystä.
Alue.
Kura–Araxesin kulttuurin alue oli Van- ja Sevan-järvien seutuvilla. Kulttuuri kattoi suunnilleen Kura- ja Aras-jokien laaksot Georgiassa, Azerbaidžanissa ja Armeniassa ja joillain Kaukasuksen alueilla (Tšetšenia, Dagestan, Ingušia, Pohjois-Ossetia).
Kulttuurin alueella ovat nykyään kaupungit Tbilisi, Jerevan, Bitlis, Erzurum, Erzincan, Tepecik, Mus, Erivan, nachetcevan.-
Edeltäjät.
Kulttuureja edeltäviä varhaisia löytöpaikkoja ovat mm. Aratashennin esikeraaminen löytöpaikka n. 6500 eaa., joka muistuttaa tuon ajan Mesopotamian ja kaakkoisen Trans-Kaukasian vastaavia paikkoja. Sitten tuli Shulaveri-Shomun kulttuuri 6000–4200 eaa., joka muistutti Lähi-idän neoliittisia Hassunan ja Halafin kulttuureja. 
Tämän jälkeen tuli Sionin kulttuuri 4500–3900 eaa., joka oli ehkä yksi siirtymävaihe Kura–Araxesin kulttuuriin. Suunnilleen Sionin ryhmän aikalainen Didube-Kiketi.
Leilan Tepe – Barikldteepe-vaihe oli 3900–3350 eaa., joka edelsi Kura-Araxesia. Tätä vaihetta vastasi pohjoisen Maikopin kulttuuri.
Kuparin käsittelytaito levisi jo 5000–4000 eaa. alueelle. Kura-Araxesin kulttuurin keramiikassa on yltäläisyyksiä Amuqin E ja F -vaiheisin.
Kura–Araxesin kulttuuri.
Kulttuurissa on osin samoja piirteitä kuin Maikopin kulttuurissa. 
Kulttuuri oli pronssikautinen. Päälliköt johtivat viljelijöitä ja karjan kasvattajia. Temppelirakantamista esiintyi. Kulttuurin päälöytöpaikka on Shengavit Jarevenin lähellä. Siellä asuttiin noin 3200–2500 eaa. kuuden hehtaarin alalla. 
Keramiikka astian sisältä punaista ja ulkoa mustaa, geometrisia kuvioita. Pieniä naisveistoksia. 
Kulttuuri alkoi levitä Araratin tasangolta. Se levisi pohjoiseen, muttei Kolkhisiin asti.
Alussa metallinkäsittelytaito oli karkeaa, mutta kehittyi myöhemmin loisteliaaksi. Kulttuurissa ylimystön vainajat mahdollisesti haudattiin suuriin kivi- ja maakumpuihin, joiden ympärille rakennettiin myöhemmin kivikehiä. Kura–Araxesin kulttuuria pidetään kaukasialaisten kansojen muiden kulttuurien vaikutteiden pohjalta luomana. Kulttuuri levisi Etelä-Kaukasukselle muttei Länsi-Georgiaan, luoteis-Iraniin, koillis-Kaukasukselle, 
Itä-Turkkiin, etelässä jopa Syyriaan asti.
Joiltain alueilta kulttuuri katosi jo 2700–2600 eaa.
Kansa.
Kura-Araxesin kulttuurin oletetaan olevan kansojen sekoitus, tai kulttuurin luojissa oli joitain seuraavista kansoista: urartulaisia, hurrilaisa, seemiläisiä, kartvelilaisia kieliä, indoeurooppalaisia. Luultavasti kansan isälinjan Y-kromosomin haplotyyppi oli G2a.
Trialetin kulttuuri.
Noin 2500/2100 eaa. alueelle levittäytyi Arasin keramiikka, jota luonnehtivat tekstiilimäiset geometriset moniväriset kuviot. Luultavasti Kaukasukselta tulleet hurrilaiset syrjäyttivät Kura-Araxesin kulttuurin 2200 eaa..
Kulttuurin seuraaja oli Länsi-Georgian Trialetin kulttuuri, joka hautasi ylimystövainajansa kumpuhautoihin, joissa oli joskus 4-pyöräisiä sotavaunuja. Tätä pidetään esi-indoeurooppalaisena.
Trialetin kulttuuri

Trialetin kulttuuri oli Länsi-Georgian alueella ollut pronssikautinen kulttuuri n. 2500-1500 eaa.
Kulttuuri tunnetaan päälliköiden kumpuhaudoista, joissa saattaa olla nelipyöräisiä sotavaunuja.
Lisäksi kulttuuri tunnetaan taitavista metallitöistään. Kulttuuria pidetään yleensä esi-indoeurooppalaisena.
Edeltäjät ja seuraajat.
Trialetin kulttuuria edelsi Hassunan ja Halafin traditioiden tapainen keraamis-neoliittinen Shulaveri-Shomun kulttuuri.
Pikku prinssi (albumi)

Pikku prinssi on suomalaisen rap-artisti Uniikin kuudes studioalbumi. Sen julkaisi 26. kesäkuuta 2015 Rähinä Records.
Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 12.
Viktorija Zjabkina

Viktorija Viktorovna Zjabkina (, s. 4. syyskuuta 1992 Almaty) on kazakstanilainen pikajuoksija, joka kilpailee 100 ja 200 metrillä. Zjabkina on 173 senttimetriä pitkä ja painaa 63 kilogrammaa.
Ura.
Zjabkina oli mukana vuoden 2012 kesäolympialaisissa, jossa hän jäi 200 metrillä alkueriin. Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 hän karsiutui alkuerissä 100 ja 200 metrillä sekä 4 × 100 metrin viestissä. Hän on ollut mukana myös neljissä MM-kilpailuissa selviytyen parhaimmillaan välieriin 100 ja 200 metrillä Pekingissä 2015. Aasian kisoista Zjabkinalla on yksi viestihopea ja -pronssi sekä Aasian-mestaruuskilpailuista viisi kultaa ja yksi hopea. Vuoden 2015 kesäuniversiadeista Zjabkina voitti kultaa 100 metriltä, 200 metriltä ja pikaviestistä.
Hän on voittanut Kazakstanin mestaruuden 100 metrin juoksussa 2011 ja 2015, 200 metrin juoksussa 2011, 2013 (23,64 s), 2015 ja 2018, 4 × 100 metrin viestissä 2011, 2012, 2014 ja 2015 sekä 4 × 200 metrin viestissä 2017. Sisäradoilla hän on voittanut maansa mestaruuden 60 metrillä 2015, 2016 ja 2017 sekä 200 metrillä 2016 ja 2017.
Muuta.
Zjabkina opiskelee liikuntakasvatusta Kazakstanin kansallisessa yliopistossa. Tätä kautta hän sai osallistumismahdollisuuden universiadeihin, jotka on tarkoitettu yliopisto-opiskelijoille.
The Strain

The Strain on yhdysvaltalainen kauhusarja. Se perustuu Guillermo del Toron ja Chuck Hoganin luomaan saman nimiseen kirjasarjaan.
Sarjaa esitettiin ensimmäisen kerran 13. kesäkuuta 2014 FX-televisiokanavalla. Syyskuussa 2016 FX ilmoitti tilanneensa sarjaan neljännen kauden, joka tulee olemaan samalla myös viimeinen. Viimeinen kausi esitettiin kesällä 2017.
Tarina.
Lentokoneen laskeuduttua John F. Kennedyn kansainväliselle lentoasemalle se pimenee, eikä lennonjohto saa siihen enää yhteyttä. Paikalle kutsuttiin CDC:n epidemiologi tohtori "Ephraim Goodweather" (Corey Stoll) tiimeineen. He löytävät lentokoneesta 206 ruumista ja neljä elävää uhria. Ruumiiden kadottua ruumishuoneelta alkaa paljastua kuinka vaarallinen uhka ihmiskunnalle on kyseessä.
Al-Wusta

Al-Wusta () on yksi Omanin yhdestätoista kuvernementiksi (muḥāfaẓah) kutsutusta hallinnollisesta alueesta. Hallinnollinen keskus on Haima.
Kuvernementti muodostuu lähinnä hiekka-, sora- tai kallioaavikosta. Kuvernementti rajautuu idän puolella Arabianmereen, lounaassa Dhofarin kuvernementtiin, lännessä Saudi-Arabiaan, sekä pohjoisessa az-Zahiran, ad-Dakhiliyyan, ash-Šarqiyyan pohjoiseen ja ash-Šarqiyyan eteläiseen kuvernementtiin.
Toukokuussa 2015 al-Wustan kuvernementin nväkiluvuksi kirjattiin 41 310 henkeä, joista omanilaisia oli 22 754 ja ulkomaalaisia (ekspatriootit) 18 556. Kuvernementin pinta-ala on 82 471 neliökilometriä.
Piirikunnat.
Al-Wustan kuvernoraatti jakautuu aluehallinnon toisella tasolla neljään piirikuntaan (wilaya): Duqm (ad-Duqm), Haima (Haymā), Jazer (al-Jāzer) ja Mahout (Maḥūt).
Aiheesta muualla.
&lt;br&gt;
Christabel Nettey

Christabel Nettey (s. 2. kesäkuuta 1991 Brampton, Ontario) on kanadalainen pituushyppääjä. Nettey on 162 senttimetriä pitkä ja painaa 57 kilogrammaa. Hänellä on Kanadan ennätys niin sisä- kuin ulkoradoiltakin.
Ura.
Nettey oli mukana vuoden 2013 MM-kilpailuissa Moskovassa, jossa hän jäi karsintaan. Vuoden 2014 Kansainyhteisön kisoista hän saavutti pronssia tuloksella 649. Nettey oli pronssilla myös vuoden 2013 Frankofonisissa kisoissa, tuloksella 663. Vuoden 2015 Pan-Amerikan kisoista Torontosta Nettey saavutti kultaa tuloksella 690. Hän sijoittui neljänneksi Pekingin MM-kilpailuissa 2015 tuloksella 695. Hän karsiutui loppukilpailusta Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 ja Lontoon MM-kilpailuissa 2017. Hän sijoittui seitsemänneksi Birminghamin MM-hallikilpailuissa 2018. Hän voitti samana vuonna kultaa Gold Coastin Kansainyhteisön kisoissa tuloksella 684. Vuonna 2021 järjestetyissä Tokion olympialaisissa ja Eugenen MM-kilpailuissa 2022 hän karsiutui loppukilpailusta.
Vuonna 2007 hän saavutti pronssia ruotsalaisviestistä alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuista. Hän saavutti alle 20-vuotiaiden Pan-Amerikan-mestaruuskilpailuissa hopeaa pituushypyssä 2009.
Al-Zahira

Al-Zahira (, az̧ Z̧āhirah) on yksi Omanin yhdestätoista maakunnasta. Hallinnollinen keskus on Ibrin kaupunki.
Maakunta muodostuu suurelta osin hiekka-, sora- tai kallioaavikosta, pohjoisessa on myös Hajarvuoriston eteläosia jokilaaksoineen (wadit). Al-Zahira rajautuu lännessä Saudi-Arabiaan ja Yhdistyneisiin arabiemiirikuntiin, pohjoisessa al-Buraimin ja al-Batinan pohjoiseen, idässä al-Dakhiliyyan sekä etelässä al-Wustan maakuntaan.
Toukokuussa 2015 al-Zahiran maakunnassa kirjattiin asuvan 191 742 henkeä, joista omanilaisia oli 142 045 ja ulkomaalaisia (vierastyöläiset mahdollisine perheineen) 49 697. Maakunnan pinta-ala on noin 44 000 neliökilometriä.
Piirikunnat.
Al-Wustan maakunta jakautuu aluehallinnon toisella tasolla kolmeen piirikuntaan (wilaya): Dank, Ibri ja Yanqul.
Aiheesta muualla.
&lt;br&gt;
Pleasantville (New York)

Pleasantville on Yhdysvaltojen kylä New Yorkin osavaltion kaakkoiskulman Westchesterin piirikunnassa. Noin 7 000 asukkaan kunta kuuluu New Yorkin metropolialueen pohjoispuolen esikaupunkualueisiin, joista pääsee junalla Manhattanin Grand Central Terminaliin noin tunnissa.
Pleasantville tunnetaan Reader’s Digest -kustantamon ja suoramarkkinointiyhtiön synnyinpaikkana vuodelta 1922, mutta vuodesta 1939 yhtiön pääkonttori sijaitsi naapurikaupungissa Chappaquassa kunnes se 2010 siirrettiin New Yorkiin ja White Plainsiin.
Pleasantvillen high school on noteerattu parhaan 1 prosentin joukkoon Yhdysvalloissa Newsweek-aikakauslehden tilastoissa. Kaupungissa sijaitsee myös Pace-yliopiston kampus sekä elokuvaan keskittynyt kulttuurikeskus Jacob Burns Film Center (JBFC).
Joy (elokuva)

Joy on vuonna 2015 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen elämäkerrallinen draamakomedia, jonka on käsikirjoittanut ja ohjannut David O. Russell. Elokuva kertoo Joy Manganosta, Ingenious Designsin toimitusjohtajasta, joka keksi ”Miracle Mopin”. Sen päärooleissa ovat Jennifer Lawrence, Robert De Niro, Édgar Ramírez, Elisabeth Röhm ja Bradley Cooper.
Sen ensi-ilta on 25. joulukuuta 2015. Jennifer Lawrence palkittiin roolistaan parhaan naispääosan Golden Globella ja sai myös parhaan naispääosan Oscar-ehdokkuuden.
Vastaanotto.
Arvostelut.
Elokuva on saanut ristiriitaisen vastaanoton kriitikoilta. Arvosteluja keräävän Rotten Tomatoes -sivuston mukaan 60 prosenttia kriitikoista on antanut elokuvalle myönteisen arvosanan keskiarvolla 6.3/10. Tulos perustuu 225 arvioon. Metacriticissä elokuvalla on 56 pistettä 100:sta.
Gabonin koripallomaajoukkue

Gabonin koripallomaajoukkue edustaa Gabonia koripallon arvokilpailuissa.
Gabonin maajoukkue osallistui Afrikan-mestaruuskilpailuihin ensimmäisen kerran vuonna 1993, jolloin se sijoittui yhdeksänneksi. Saman sijoituksen se saavutti seuraavalla osallistumiskerrallaan vuonna 2005. Maa selviytyi myös vuoden 2015 AM-kilpailujen lopputurnaukseen. Gabon ei ole pelannut kesäolympialaisissa tai maailmanmestaruuskilpailuissa.
Tunnetuin Gabonin maajoukkueessa pelannut lienee Stéphane Lasme.
Mathias Frank

Mathias Frank (s. 9. joulukuuta 1986 Roggliswil, Luzernin kantoni) on sveitsiläinen maantiepyöräilijä. Hän aloitti ammattilaisuransa Gerolsteiner-tallissa 2008, edusti BMC Racing Teamia 2009–2013, IAM Cycling -tallia 2014–2016 sekä AG2R -joukkuetta viimeisinä ammattilaisvuosinaan 2017–2021.
Frank sijoittui Sveitsin ympäriajossa 2014 toiseksi 33 sekuntia Rui Costalle hävinneenä. Espanjan ympäriajossa 2016 hän voitti 17. etapin kuuden sekunnin erolla Leopold Königiin.
Saavutuksia.
Lähteet: Pro Cycling Stats, Cycling Archives
Tour des Aéroports, 4. etapin voitto
Thüringen-Rundfahrt (alle 23-v. kilpailu), kokonaiskilpailun ja 5. etapin voitto
GP Guillaume Tell, 4. etapin voitto
GP Schwarzwald, voitto
GP Guillaume Tell, kokonaiskilpailun voitto
Sveitsin ympäriajo, mäkikirikilpailun voitto
Sveitsin ympäriajo, kokonaiskilpailussa kuudes
Sveitsin ympäriajo, kokonaiskilpailussa viides
Itävallan ympäriajo, 4. ja 5. etapin voitto
USA Pro Cycling Challenge, kokonaiskilpailussa toinen, 2. etapin voitto
Critérium International, kokonaiskilpailussa toinen, piste- ja mäkikirikilpailun voitto, 3. etapin voitto
Tour de Romandie, kokonaiskilpailussa neljäs
Bayern Rundfahrt, kokonaiskilpailussa toinen, 2. etapin voitto
Sveitsin ympäriajo, kokonaiskilpailussa toinen
Ranskan ympäriajo, kokonaiskilpailussa kahdeksas
Espanjan ympäriajo, 17. etapin voitto
Mika Järvinen (muusikko)

Mika Järvinen (s. 1965) on suomalainen rock-muusikko, laulaja, kitaristi, lauluntekijä ja kirjailija, joka tunnetaan etenkin Five Fifteen -yhtyeen keulahahmona. 
Järvinen on esiintynyt useiden eri artistien ja yhtyeiden kanssa Suomessa, Meksikossa, Etelä-Amerikassa, Yhdysvalloissa, Saksassa, Ranskassa, Belgiassa ja Skandinaviassa. Five Fifteen oli ensimmäinen suomalainen bändi, joka soitti Ranskan Guayanassa Crescendo Guyane -festivaaleilla vuonna 2023.
Järvisen ensimmäinen levytys oli 5.15 -yhtyeen Nirvana-single vuonna 1990. Järvinen soitti vuosina 1994–2006 Five Fifteen -yhtyeessä. Five Fifteen alkoi taas keikkailla vuonna 2017 ja teki comeback-keikan Ken Hensleyn kanssa Tavastialla. 
Vuodesta 2005 Järvinen on toiminut laulajana yhtyeessä Crazy World, jossa soittavat Esa Kotilainen, Timo Kämäräinen, Anssi Nykänen ja Lauri Porra. Vuonna 2024 Mika Järvinen liittyi yhtyeeseen Charlie Checkpoint. Siinä soittavat Tero Sundell, Jack Jaxx Vincent ja Joni Seppänen. 
Järvinen on kääntänyt englannista suomeksi Stephen Davisin Led Zeppelinistä kertovan kirjan "The Hammer of the Gods – Jumalten vasara" vuonna 2005. Hän on kirjoittanut Uriah Heepistä kertovan tietokirjan "Uriah Heep – Easy Livin'. Ken Hensleyn vuodet 1970–1980" (Johnny Kniga, 2013). Järvisen uusin kirja on "Deep Purple — Highway star. Ritchie Blackmoren vuodet 1968–1993" (Johnny Kniga, 2018).
Järvinen on työskennellyt muun muassa radiotoimittajana, ohjelmatoimiston keikkamyyjänä ja kiertuetuottajana, ääniteknikkona, valomiehenä, tennisopettajana ja tiskijukkana nimillä Vinyylitaiteilija Järvinen ja Jytäjärskäle. 
Hän on tehnyt yhteistyötä Brian Robertsonin ja Nik Turnerin kanssa, joiden kanssa Five Fifteen levytti Tavastia klubilla livelevyn "Silver Machine" vuonna 2000. Muita Järvisen kanssa soittaneita muusikoita ovat Uriah Heepin entiset jäsenet Ken Hensley, Lee Kerslake, Paul Newton ja John Lawton.
Alexander Zickler

Alexander Zickler (s. 28. helmikuuta 1974 Bad Salzungen) on saksalainen entinen jalkapalloilija. Hänen pelipaikkansa oli hyökkääjä.
Seurajoukkueura.
Zickler teki ensiesiintymisensä Saksan Bundesliigassa Dynamo Dresdenissä, jossa hän kaudella 1992–1993 teki kolme maalia 18 ottelussa. Seuraavaksi kaudeksi hän siirtyi Bayern Müncheniin, jossa hän pelasi 214 ottelua tehden 51 maalia. Zickler voitti seurassa seitsemän Saksan-mestaruutta, neljä kertaa Saksan cupin, viisi kertaa Saksan liigacupin sekä kansainväliset kilpailut Mestarien liigan, UEFA-cupin ja Intercontinental Cupin kunkin kertaalleen.
Kesällä 2005 Zickler siirtyi Itävallan Bundesliigassa pelaavaan Red Bull Salzburgiin, jossa hän viiden kauden aikana teki 56 maalia 137 sarjaottelussa ja voitti Itävallan-mestaruuden kolmesti. Pääsarjauransa Zickler päätti LASK Linzissä, jossa hän kaudella 2010–2011 pelasi 15 sarjaottelua ja onnistui maalinteossa kerran.
Maajoukkueura.
Zickler teki ensiesiintymisensä A-maajoukkueessa 18. marraskuuta 1998, kun Saksa pelasi kotonaan 1–1-tasapelin Alankomaita vastaan. Hän pelasi yhteensä 12 A-maaottelua vuosina 1998–2002. Maaleja Zickler teki näissä otteluissa kaksi, molemmat Espanjaa vastaan 16. elokuuta 2000 pelatussa ystävyysottelussa, jonka Saksa voitti kotonaan 4–1.
Saavutukset.
Bayern München
Red Bull Salzburg
Virkasalaisuuden rikkominen

Virkasalaisuuden rikkomiseen syyllistyy virkamies, joka paljastaa tai hyväksikäyttää julkisuuslaissa salassa pidettäväksi määriteltyä tietoa. Virkasalaisuuden rikkominen on virkarikos, josta voidaan Suomen rikoslain mukaan tuomita sakkoon tai vankeuteen enintään kahdeksi vuodeksi.
Jos tiedon paljastuminen on johtunut virkamiehen huolimattomuudesta, mutta tekoa ei kuitenkaan voida pitää vähäisenä, voidaan virkamies tuomita "tuottamuksellisesta virkasalaisuuden rikkomisesta" sakkoon tai enintään puoleksi vuodeksi vankeuteen.
Joululauluja (Juha Tapion albumi)

Joululauluja on Juha Tapion kahdeksas albumi, joka julkaistiin 16. marraskuuta 2012. Albumia on myyty noin 40 000 kappaletta joka ylittää platinalevyn myynnin. Albumista tehtiin vuonna 2021 uusittu painos, jossa levylle lisättiin kolme uutta kappaletta: ""Joulukertomus", "Taivas sylissäni" sekä "Sydämeeni joulun teen"." 
Kappaleet.
Vuoden 2012 versio (38.34 min)
Vuoden 2021 versio (49.35 min)
Steve Morabito

Steve Morabito (s. 30. tammikuuta 1983) on sveitsiläinen maantiepyöräilijä. Hän aloitti ammattilaisuransa Phonak Hearing Systems -joukkueessa 2006, edusti Astana Teamia 2007–2009, BMC Racing Teamia 2010–2014 ja viimeisenä ammattilaistallinaan FDJ/Groupama-FDJ:tä 2015–2019. Hän voitti maantieajon Sveitsin-mestaruuden 2018.
Saavutuksia.
Lähteet: Pro Cycling Stats, Cycling Archives
GP Schwarzwald, toinen
Sveitsin ympäriajo, 5. etapin voitto
Herald Sun Tour, kokonaiskilpailussa toinen, 4. etapin ja 6. etapin (aika-ajo) voitto
Sveitsin ympäriajo, kokonaiskilpailussa neljäs
Itävallan ympäriajo, kokonaiskilpailussa toinen
Sveitsin ympäriajo, kokonaiskilpailussa kuudes
Maantieajon Sveitsin-mestaruus
Virkarikos

Virkarikoksiksi kutsutaan Suomen rikoslain 40 luvussa mainittuja rikosnimikkeitä, joihin virkamies (eräisiin myös kansanedustaja) voi syyllistyä virantoimituksessaan. Virkarikosten vanhenemisaika on vähintään viisi vuotta. 
Rikoslaissa virkarikoksia ovat:
Virka-aseman väärinkäyttäminen

Virka-aseman väärinkäyttämiseen syyllistyy virkamies, joka käyttää virka-asemansa suomaa valtaa oman tai toisen hyödyn tai toisen haitan tavoitteluun. Rikoksesta tuomitaan Suomen rikoslain 40 luvun 7 §:n mukaan sakkoa tai vankeutta enintään kaksi vuotta.
Jos rikoksella on tavoiteltu erityisen suurta hyötyä, suurta vahinkoa tai se on tehty erityisen suunnitelmallisesti ja häikäilemättömästi, voidaan teko tuomita "törkeänä virka-aseman väärinkäyttämisenä". Tästä on tuomittava vähintään neljäksi kuukaudeksi ja enintään neljäksi vuodeksi vankeuteen sekä viralta pantavaksi.
Al-Buraimi

Al-Buraimi (, al-Buraimī; myös muodossa Buraimi tai "al-Buraymi") on yksi Omanin yhdestätoista kuvernoraatiksi (muḥāfaẓah) kutsutusta aluehallinnon ylemmän tason hallintoalueesta. Se muodostettiin lokakuussa 2006 aiemmin laajemmasta al-Zahiran alueesta. Hallinnollinen keskus on Buraimin (al-Buraimin) keidaskaupunki Yhdistyneiden arabiemiirikuntien rajalla, rajantakaisen al-Ain kaupungin rakenteeseen kiinnikasvaneena.
Kuvernoraatin pinta-ala on 7 460 neliökilometriä. Alue muodostuu suurelta osin hiekka-, sora- tai kallioaavikosta. Al-Buraimi rajautuu lännessä ja pohjoisessa Yhdistyneisiin arabiemiirikuntiin, idässä al-Batinan pohjoiseen ja etelässä al-Zahiran kuvernoraattiin.
Toukokuussa 2015 al-Buraimin kuvernoraatissa kirjattiin asuvan 102 991 henkeä, joista puolet oli omanilaisia (51 407 as.) ja puolet ulkomaalaisia (ekspatriootit, eli vierastyöläiset mahdollisine perheineen, 51 504 as.).
Piirikuntataso.
Aluehallinnon alemmalla, eli toisella tasolla kuvernoraatti jakautuu kolmeen wilayatiin: Buraimi (al-Buraimi), Mahdah ja as-Sunaynah.
Aiheesta muualla.
&lt;br&gt;
Koripallon A-poikien SM-sarja

Koripallon A-poikien SM-sarja on Suomen Koripalloliiton alainen nuorten koripallosarja. Sen alapuolella ovat A-poikien I-divisioona ja alueelliset sarjat.
Sarjassa pelaavat A-pojat eli vuodenvaihteessa 16–18-vuotiaat. Aikaisemmin ikäluokan ikärajaa muutettiin muun muassa vuonna 2002.
Vuonna 1948 ensimmäisen kerran kilpailtuun sarjaan on viime vuosina selviytynyt karsintojen kautta kymmenen joukkuetta, joista neljä parasta on pelannut kahdesta voitosta ratkenneet pudotuspelit pronssiottelua lukuun ottamatta. Eniten A-poikien Suomen mestaruuksia on Helsingin NMKY:llä, 12 kappaletta. Tapiolan Hongalla on 11 mestaruutta.
Vuonna 2016 sarjan loppuotteluita televisioitiin Fanseat-palvelun kautta.
Mitalistit.
vv. 1950-1954 pelattiin mestaruusottelu SKL:n ja TUL:n mestareiden välillä.
Brony

Brony on "" ("My Little Pony: Friendship Is Magic") -piirrossarjan kohderyhmän ulkopuolisista faneista käytetty termi. Se on muodostettu yhdistämällä englannin kielen sanat "bro" (suom. "veli") ja "pony" (suom. "poni"). Aiemmin tällä tarkoitettiin lähinnä sarjan miespuolisia katsojia. Naispuolisista faneista käytettiin termiä "pegasister", joka on muodostettu yhdistämällä englannin kielen sanat "pegasus" (suom. "pegasos") ja "sister" (suom. "sisar"). Nykyään termillä brony voidaan kuitenkin tarkoittaa myös naispuolista katsojaa. Sarja on suunnattu alun perin 3–5-vuotiaille tytöille, mutta se on saavuttanut suuren suosion 12–35-vuotiaiden poikien ja miesten keskuudessa. Sarjaa on kehuttu muun muassa animaation laadusta ja hyvästä juonesta.
Lloyd C. Douglas

Lloyd (Doya) Cassel Douglas (27. heinäkuuta 1877 – 13. helmikuuta 1951) oli yhdysvaltalainen pappi ja kirjailija. Hän kirjoitti lähinnä uskonnollisia ja moraalikysymyksiä pohtivia kirjoja.
Elämäkerta.
Douglas syntyi 1877 Indianassa Columbia Cityssä. Hänen isänsä Alexander Douglas oli pappi. Douglas valmistui Ohion Springfieldistä Wittenbergin seminaarista, ja hänet vihittiin luterilaiseksi papiksi. Douglas oli vuosien ajan pappina Yhdysvalloissa ja Kanadassa.
Douglas kirjoitti ensimmäisen romaaninsa "Magnificent Obsession" joka ilmestyi vuonna 1929 pienen uskonnollisen kustantamon kautta, kun suuret eivät kiinnostuneet siitä. Kirja oli kuitenkin myyntimenestys. "The Robea" myytiin kolme miljoonaa kappaletta. Hän meni naimisiin Bessie L. Porchin kanssa, ja he saivat kaksi lasta.
Douglas myi ennen kuolemaansa Henry Kosterille romaaninsa "The Robe" ("Näin hänen kuolevan") elokuvaoikeudet, ja elokuva "Näin hänen kuolevan" sai ensi-illan 1953. Douglas kuoli 1951, joten elokuva valmistui vasta hänen kuolemansa jälkeen. Douglas on haudattu Glendaleen (Kalifornia).
Tombaugh Regio

Tombaugh Regio on NASAn antama epävirallinen nimi kääpiöplaneetta Pluton pinnalla olevalle vaalealle alueelle. Alue tunnetaan myös lempinimellä "sydän", koska alue muistuttaa ulkonäöltään sydänsymbolia. Alueen muodon havaitsi ensimmäisenä New Horizons -luotain kesällä 2015, vaikka vaalea alue olikin havaittu Pluton pinnalla jo kymmeniä vuosia sitä ennen. Tarkimmat kuvat alueesta saatiin heinäkuun 2015 puolivälissä.
Alue on nimetty Pluton löytäjän, tähtitieteilijä Clyde Tombaugh'n mukaan. "Regio" on latinaa ja tarkoittaa aluetta.
Emanuel Buchmann

Emanuel Buchmann (s. 18. marraskuuta 1992 Ravensburg, Baden-Württemberg) on saksalainen maantiepyöräilijä. Hän edusti Team Specialized Concept Store -joukkuetta vuonna 2012, Rad-Net Rose Teamia kausilla 2013–2014 ja Bora-Argon 18 / Bora-Hansgrohe / Red Bull–Bora–Hansgrohe -tallia vuosina 2015–2024. Vuodesta 2025 alkaen hän on kilpaillut Cofidis-joukkueessa. Hän voitti maantieajon Saksan-mestaruuden 2015 ja 2023.
Saavutuksia.
Lähteet:Cycling Archives
Okolo Jižních Čech, 3. etapin voitto
Maantieajon Saksan-mestaruus
Ranskan ympäriajo, 11. etapilla kolmas
Ranskan ympäriajo, nuorten kilpailussa kolmas
Olympialaiset, maantiejossa 14:s
Critérium du Dauphiné, nuorten kilpailun voitto
Ranskan ympäriajo, kokonaiskilpailussa 15:s, nuorten kilpailussa kolmas
Baskimaan ympäriajo, kokonaiskilpailussa neljäs
Critérium du Dauphiné, kokonaiskilpailussa kuudes
Espanjan ympäriajo, kokonaiskilpailussa 12:s
Trofeo Andratx - Lloseta, voitto
UAE Tour, kokonaiskilpailussa neljäs
Baskimaan ympäriajo, kokonaiskilpailussa kolmas, 5. etapin voitto
Critérium du Dauphiné, kokonaiskilpailussa kolmas
Ranskan ympäriajo, kokonaiskilpailussa neljäs
Lombardian ympäriajo, kahdeksas
Trofeo Serra de Tramuntana, voitto
Italian ympäriajo, kokonaiskilpailussa seitsemäs
Maantieajon Saksan-mestaruus
Espanjan ympäriajo, kokonaiskilpailussa 20:s
Tour de Hongrie, kokonaiskilpailussa toinen
Daniel Hjort (näytelmä)

Daniel Hjort on vuonna 1862 kantaesitetty Josef Julius Wecksellin näytelmä. Sitä pidetään Aleksis Kiven tuotantoa edeltävän ajan ainoana merkittävänä suomalaisena näytelmänä sekä yhtenä parhaista milloinkaan ruotsin kielellä kirjoitetuista historiallisista näytelmistä. On myös arvioitu, että Wecksellin "Daniel Hjort" on merkittävin ennen August Strindbergiä kirjoitettu ruotsinkielinen näytelmä. Se sisältää vaikutteita Wecksellin esikuvilta, kuten William Shakespeare, Friedrich Schiller ja Victor Hugo, mutta näytelmää on kiitetty myös omaperäisestä psykologisesta henkilökuvauksesta sekä draamallisesta voimasta.
Yleistä.
Näytelmän kantaesitys oli Helsingin Nya Teaternissa 26. marraskuuta 1862. Katsomossa oli myös skitsofreniaa sairastanut Wecksell, joka kuitenkin oli aikalaisten mukaan jo henkisesti poissaoleva. Kolme vuotta myöhemmin hänet otettiin Lapinlahden sairaalaan, jossa hän vietti loppuikänsä. Tukholman Kuninkaallisessa teatterissa näytelmä tuli ensi-iltaan tammikuussa 1864.
"Daniel Hjort" ilmestyi painettuna vasta ensi-iltansa jälkeen vuonna 1863 G. W. Edlundin kustantamana. Teoksen esipuheen oli kirjoittanut Fredrik Cygnaeus. Ensimmäinen suomenkielinen käännös oli Paavo Cajanderin tekemä ja se julkaistiin 1877. Muita suomentajia ovat Mikko Kilpi vuonna 1957 sekä Matti Rossi ja Jouko Turkka 1981. Näytelmä käännettiin myös muille kielille, tšekin kielellä se ilmestyi jo vuonna 1869 ja venäjäksi 1883.
Wecksell osallistui "Daniel Hjortilla" senaatin vuonna 1863 julistamaan kaunokirjalliseen kilpailuun, mutta sen voittajaksi valittiin Aleksis Kiven "Nummisuutarit".
Wecksellin näytelmään pohjautuu myös Selim Palmgrenin ooppera "Daniel Hjort", joka kantaesitettiin Turussa vuonna 1910.
Juoni.
"Daniel Hjortin" taustana ovat Ruotsin valtakunnan 1590-luvun sisäpoliittinen vehkeily sekä valtataistelu. Suomessa ne johtivat lopulta verisiin yhteenottoihin sekä muun muassa Turun ja Viipurin linnojen piirityksiin. Wecksell yhdisti näytelmässä vuosien 1597 ja 1599 tapahtumia, muodostaen niistä yhtenäisen juonen, jonka tapahtumat sijoittuvat parin viikon ajalle Turun linnaan ja sen ympäristöön.
Näytelmän nimihenkilö Daniel Hjort on kuningas Kaarlen IX:n lähipiiriin kuuluva avustaja, jonka isän Klaus Flemingin joukot surmasivat nuijasodan aikana. Hjort on toiminut Flemingien kotiopettajana ja saa vihdoin äitinsä tavattuaan selville isänsä kohtalon. Hän päättää kostaa sekä isänsä että setänsä Jaakko Ilkan kohtalon kavaltamalla lähipiirinsä. Tragedia päättyy lopulta itsemurhaan ja verenvuodatukseen.
Al-Batinan pohjoinen kuvernementti

Al-Batinan pohjoinen kuvernementti () on yksi Omanin yhdestätoista kuvernementiksi (muḥāfaẓah) kutsutusta aluehallinnon ylemmän tason hallintoalueesta. Se muodostettiin lokakuussa 2011 jakamalla aiempi Al-Batinan hallinnollinen alue kahteen osaan. Hallinnollinen keskus on Soharin satamakaupunki Omaninlahden rannalla, joka on myös kuvernementin väkirikkain kaupunki (129 759 as., väestönlaskenta 2010).
Kuvernementin pinta-ala on 7 899 neliökilometriä. Kuvernementti muodostuu maan pohjoisosan Hajarvuoriston pohjoisrinteistä ja niiden pohjoispuolisesta, merta kohti laskeutuvasta Batinan rannikkotasangosta. Osa alueesta on hiekka-, sora- tai kallioaavikkoa, mutta paikoin vuoristossa, jokiuomien eli wadien varsilla ja rannikkokaistaleella on myös runsaamman kasvillisuuden alueita. 
Kuvernementti rajautuu pohjoisessa Yhdistyneisiin arabiemiirikuntiin ja Omaninlahteen, idässä Al-Batinan eteläiseen, etelässä Al-Zahiran, sekä lännessä Al-Buraimin kuvernementtiin.
Toukokuussa 2015 kuvernementissa kirjattiin asuvan 681 333 henkeä, joista omanilaisia oli 461 859 ja ulkomaalaisia 219 474 (ekspatriootit, eli lähinnä vierastyöläisiä). 
Piirikuntataso.
Aluehallinnon alemmalla, eli toisella tasolla kuvernementti jakautuu kuuteen wilayatiin: al-Khaburah (al-Khabourah), Liwa, Saham, Shinas, Sohar ja as-Suwaiq.
Aiheesta muualla.
&lt;br&gt;
Juice (luotain)

Jupiter Icy Moon Explorer (JUICE) on Euroopan avaruusjärjestön avaruusluotainhanke, jonka tarkoituksena on vierailla Jupiterin Galilein kuiden ympäristössä ja tutkia erityisesti Ganymedes-, Kallisto- ja Europa-kuita. Luotaimen tieteellinen tehtävä on kartoittaa kuiden pintaa sekä pinnan alapuolella mahdollisesti olevia nestemäisiä meriä ja niiden mahdollista elinkelpoisuutta.
Juice laukaistiin 14. huhtikuuta 2023 klo 12:14 UTC, ja se saapuu Jupiterin alueelle heinäkuussa 2031 kahdeksan matkavuoden jälkeen. Joulukuussa 2034 luotain saapuu Ganymeden kiertoradalle tutkimuksia varten. Juice on ensimmäinen luotain, joka tutkii muuta kuuta kuin Maan Kuuta.
Tieteelliset tavoitteet.
JUICE-kiertoratakone suorittaa yksityiskohtaisia tutkimuksia Ganymedesta ja arvioi sen mahdollisuuksia tukea elämää. Europan ja Kalliston tutkimukset täydentävät vertailevan kuvan näistä Galilein kuista. Kolmen kuun uskotaan sisältävän sisäisiä nestemäisiä valtameriä, ja siksi ne ovat keskeisiä elinkepoisten planeettojen elämän edellytysten ja asuttavuuden ymmärtämisessä.
Ganymeden ja vähemmässä määrin Kalliston tutkimuksen tärkeimmät tieteelliset tavoitteet ovat:
Kauempana avaruudellisesti erotettuja havaintoja tehdään myös useille pienille epäsäännöllisille satelliiteille ja vulkaanisesti aktiiviselle kuulle Io.
Juicen instrumentit.
ESA valitsi kilpailun jälkeen 21.2.2013 11 tiedeinstrumenttia, joita kehittävät tiede- ja insinööritiimit eri puolilta Eurooppaa Yhdysvaltojen osallistuessa. Japani toimittaa myös useita komponentteja SWI-, RPWI-, GALA-, PEP-, JANUS- ja J-MAG-instrumentteihin ja helpottaa testausta.
Al-Batinan eteläinen kuvernementti

Al-Batinan eteläinen kuvernementti () on yksi Omanin yhdestätoista kuvernementiksi (muḥāfaẓah) kutsutusta aluehallinnon ylemmän tason hallintoalueesta. Se muodostettiin lokakuussa 2011 jakamalla aiempi Al-Batinan hallinnollinen alue kahteen osaan. Hallinnollinen keskus on Rustaqin (ar-Rustaq) kaupunki (wilaya) Hajarvuoriston pohjoisjuurella, vain 25 kilometriä Jabal Shamsista, Omanin korkeimmasta vuoresta koilliseen.
Kuvernementin pinta-ala on noin 5 320 neliökilometriä. Kuvernementti muodostuu maan pohjoisosan vuoristoketjun pohjoisrinteistä ja niiden pohjoispuolisesta, merta kohti laskeutuvasta Batinan tasangosta. Osa alueesta on hiekka-, sora- tai kallioaavikkoa, mutta paikoin vuoristossa, jokiuomien eli wadien varsilla ja rannikkokaistaleella on myös runsaamman kasvillisuuden alueita.
Kuvernementti rajautuu pohjoisessa Omaninlahteen, idässä Masqatin, etelässä ad-Dakhiliyyan, sekä lännessä az-Zahiran ja al-Batinan pohjoiseen kuvernementtiin.
Toukokuussa 2015 kuvernementissa kirjattiin asuvan 375 484 henkeä, joista omanilaisia oli 280 102 ja ulkomaalaisia 95 382 (ekspatriootit, eli lähinnä vierastyöläisiä).
Aluehallinnon alemmalla, eli toisella tasolla kuvernementti jakautuu kuuteen wilayatiin: ar-Rustaq (ar-Rostaq), al-Awabi, Nakhal, Wadi al-Maawil, Barka ja al-Musanah.
Aiheesta muualla.
&lt;br&gt;
Virkavelvollisuuden rikkominen

Virkavelvollisuuden rikkominen on Suomen rikoslain 40 luvun 9 ja 10 §:n määrittelemä virkarikos. Siihen syyllistyy virkamies, joka rikkoo virkatoiminnassa noudatettaviin säännöksiin tai määräyksiin perustuvan virkavelvollisuutensa tavalla, jota ei voida pitää vähäisenä. Rikoksesta tuomitaan sakkoon tai vankeuteen enintään vuodeksi. Virkamies voidaan myös tuomita viralta pantavaksi.
Jos virkavelvollisuuden rikkominen tapahtuu huolimattomuudesta, voidaan virkamies tuomita "tuottamuksellisesta virkavelvollisuuden rikkomisesta" varoitukseen tai sakkoon, ellei kysymyksessä ole virkasalaisuuden rikkominen.
Julkinen kehottaminen rikokseen

Julkinen kehottaminen rikokseen on Suomen rikoslain 17 luvun 1 §:ssä määritelty sananvapausrikos. Siihen syyllistyy henkilö, joka julkisesti kehottaa tai houkuttelee rikoksen tekemiseen siten, että rikos on vaarassa tapahtua. Rikoksesta tuomitaan sakkoon tai vankeuteen enintään kahdeksi vuodeksi.
Jos rikos julkisen kehottamisen seurauksena myös tapahtuu, voidaan kehottaja tuomita osallisuudesta rikokseen.
"Julkinen" tarkoittaa tässä laissa sitä, että teko tehdään joukkotiedotusvälineiden avulla, väkijoukossa tai yleisesti tietoon saatetussa kirjoituksessa tai muussa esityksessä.
Kino-Palatsi (Turku)

Kino-Palatsi oli Turussa vuosina 1936–1986 toiminut elokuvateatteri, joka sijaitsi Lintulan kiinteistössä osoitteessa Eerikinkatu 7. Elokuvateatteri kuului alun perin Suomi-Filmi Oy:lle, joka avasi vuoden 1978 syksyllä Kino-Palatsin yhteyteen myös kaksi lisäsalia nimeltään Colt 1 (98 paikkaa) ja Colt 2 (74 paikkaa). Suomi-Filmi myi elokuvateatterin vuonna 1983 Adams Filmi Oy:lle, joka kuitenkin päätti sulkea elokuvateatterin jo vuonna 1986.
Historia.
Suomi-Filmi Oy vuokrasi vuonna 1936 Turun Eerikinkadulla sijainneen As Oy Lintulan rakennuksen elokuvateatterikäyttöön. Albert Richardtsonin suunnittelema, vuonna 1932 valmistunut Lintulan talo oli ollut tyhjillään jo neljä vuotta, vaikka siihen oli alun perin kaavailtu urheilutiloja ja uimahallia. Rakennuksen alakertaan olikin jo ehditty valaa uima-allas. Suomi-Filmi kuitenkin kunnosti tiloihin Erik Bryggmanin muutospiirustusten mukaisen, 586-paikkaisen Kino-Palatsin, joka avasi ovensa syyskuussa 1936. Monet kotimaiset elokuvat saivat etenkin elokuvateatterin varhaisaikoina Turun ensi-iltansa Kino-Palatsissa, johtuen lähinnä siitä, että Suomi-Filmi tuotti itse paljon kotimaisia elokuvia. Elokuvateatterissa esitettiin myös paljon lastenelokuvia, koska Suomi-Filmi vastasi pitkään Disneyn elokuvien esittämisestä Suomessa.
Kino-Palatsi toimi alkuperäisessä asussaan aina vuoteen 1974, jolloin elokuvateatterin aulatilaan rakennettiin 99-paikkainen Kino Colt -sali. Tämä uudistus teki rakennuksesta Suomen ensimmäisen kaksisalisen elokuvateatterin. Uudistukset jatkuivat vuonna 1978, jolloin alkuperäinen Kino-Palatsi remontoitiin täysin ja aulan toiseen päähän rakennettiin kolmas sali, Colt 2. Suomi-Filmillä oli elokuvateatterin myöhäisaikoina vaikeuksia saada laadukkaita elokuvia esitettäväksi, ja ainoastaan lastenelokuvia oli tarjolla runsaasti. Aikaisemmin avatun Colt 1 -salin tiedetään myös toimineen ainakin vuoden verran nimellä Kino Kalle, jossa esitettiin päiväsaikaan keskeytyksettä pornoelokuvia.
Suomi-Filmi myi vuonna 1983 kannattavuuden puutteesta kärsineen Kino-Palatsin muiden elokuvateatteriensa kanssa Adams Filmi Oy:lle. Ainoastaan helsinkiläinen La Scala jäi Suomi-Filmille. Omistajanvaihdoksen myötä Kino-Palatsin salit saivat uudet nimet: Palatsi 1, 2 ja 3. Toiminta ei kuitenkaan vilkastunut, ja Adams-Filmillä oli jo omistuksessaan liikaakin saleja Turussa, joten Palatsi suljettiin toukokuussa 1986. Elokuvateatterin jälkeen tilat päätyivät Turun kaupungille, joka kunnosti rakennukseen nuorisokeskus Palatsin. Nuorisokeskus toimi talossa aina vuoteen 2006 saakka.
Renault Captur

Renault Captur on Renault’n vuodesta 2013 lähtien valmistama pieni crossover-tyyppinen automalli, joka korvasi tila-automalli Renault Moduksen. Etelä-Koreassa mallia myydään nimellä Renault Samsung QM3.
Renault Captur I (2013–2019).
Ensimmäisen sukupolven Captur esiteltiin Geneven autonäyttelyssä keväällä 2013. Se perustuu tekniikaltaan neljännen sukupolven Renault Clioon.
Vuoden 2013 Euro NCAP -kolaritestistä Captur sai tulokseksi täydet viisi tähteä.
Bensiinimoottorivalikoimassa oli kaksi turboahdettua TCe-moottoria: kolmesylinterinen 0,9-litrainen (90 hv) sekä nelisylinterinen 1,2-litrainen (120 hv). Jälkimmäisen moottorin yhteydessä on aina kuusivaihteinen manuaali- tai kaksoiskytkinvaihteisto. Pienemmän moottorin yhteydessä on viisivaihteinen manuaalivaihteisto. Suomen ulkopuolella Captur oli saatavissa myös 1,5-litraisella (90/110 hv) dCi-dieselmoottorilla, mutta se ei kuulunut Suomen tuontiohjelmaan.
Vuonna 2017 Captur sai pienen kasvojenkohotuksen, näkyvimmin keulaansa. Ajovalot sai nyt kokonaan LED-tekniikalla toteutettuina. Lisäksi 1,2-litrainen TCe-moottori korvautui uudella Daimlerin kanssa kehitetyllä 1,3-litraisella TCe-moottorilla. 
Renault Captur II (2019–).
Toisen sukupolven Captur esiteltiin kesällä 2019. Se perustuu samaan CMF-B-perusrakenteeseen kuin viidennen sukupolven Renault Clio. Edeltäjäänsä verrattuna auton kokonaispituus kasvoi 110 millimetrillä ja leveys 20 millimetrillä. Tavaratilan koko kasvoi 81 litralla 536-litraiseksi. Malliuudistus toi mukanaan myös uusia turvallisuusvarusteita, kuten kaista-avustimen ja automaattisen hätäjarrutustoiminnon. Vuonna 2022 esitelty toisen sukupolven Mitsubishi ASX on uudelleennimetty Renault Captur.
Vuoden 2019 Euro NCAP -kolaritestistä Captur sai tulokseksi täydet viisi tähteä.
Bensiinimoottorit olivat aluksi kolmesylinterinen 1,0 TCe (99 hv) ja nelisylinterinen 1,3 TCe (129/153 hv). Dieselmoottorina oli 1,5 Blue dCi (95/115 hv). Manuaalivaihteisto on pienemmän bensiinimoottorin yhteydessä viisivaihteinen, muissa kuusivaihteinen. Tehokkaimman bensiinimoottorin yhteydessä oli aina seitsemänportainen kaksoiskytkinvaihteisto, joka oli saatavana myös pienitehoisemman 1,3-litraisen sekä suuritehoisemman dieselmoottorin yhteyteen. 
Vuoden 2020 loppupuolella mallistoon lisättiin E-Tech-lataushybridi, jossa on 1,6-litrainen vapaasti hengittävä bensiinimoottori sekä kaksi eri tehoista sähkömoottoria (yhteisteho 159 hv). E-Tech-mallin voimansiirrossa esiteltiin Renault’n patentoima uudentyyppinen automaattinen monitilavaihteisto, jossa välityssuhteita voi olla jopa 15 kappaletta. Vuoden 2021 alussa 1,3-litraisen TCe-moottorin 129- ja 153-hevosvoimaiset tehoversiot putosivat pois tuontiohjelmasta ja ne korvattiin päivitetyllä kevythybriditeknologiaa hyödyntävällä 1,3-litraisella TCe-moottorilla, jonka teho on 140 hevosvoimaa. Vaihteisto on edellämainitun moottorin yhteydessä aina seitsemänportainen kaksoiskytkinvaihteisto. 
Kolmesylinterinen 1,0-litrainen säilyi edelleen malliston perusmoottorina, mutta sen teho putosi 91 hevosvoimaan. Voimansiirtona on pienimmän moottorin yhteydessä edelleen aina manuaalivaihteisto, josta kuitenkin tuli nyt kuusivaihteinen.
Jyrki Vuorenmaa

Jyrki Vuorenmaa (s. 4. tammikuuta 1953) on suomalainen koripallovalmentaja ja kilpauransa päättänyt koripalloilija. Vuorenmaa pelasi Pyrinnön edustusjoukkueessa vuodet 1971–1979, joista viimeisen kauden SM-sarjassa. Myöhemmin hän toimi valmentajana muun muassa Pyrinnön naisten edustusjoukkueessa.
Ura.
Vuorenmaa pelasi kasvattajaseurassaan Tampereen Pyrinnössä vuosina 1971–1979. Viimeisen kautensa 1978–1979 hän edusti Pyrintöä miesten SM-sarjassa. Pyrintö sijoittui länsilohkossa kolmanneksi ja selviytyi pudotuspeleihin mutta hävisi heti puolivälierissä Hyvinkään Tahkolle 2–1-voitoin. Vuorenmaa pelasi kauden aikana 18 runkosarjaottelussa 0,2 pisteen keskiarvolla.
Muun muassa keskuksenhoitajana työskennellyt Vuorenmaa toimi myös valmentajana. Hänen valmentamansa nuorten ikäluokkien joukkueet voittivat useita Suomen mestaruuksia. Pyrinnön naisten edustusjoukkueen apuvalmentajana Vuorenmaa toimi vuosina 1993–1996.
Vuonna 2016 Vuorenmaa palkittiin Liikuntakulttuurin ja urheilun ansioristillä.
Oikeuksien sähköisten hallinnointitietojen loukkausrikos

Oikeuksien sähköisten hallinnointitietojen loukkausrikokseen syyllistyy Suomen rikoslain mukaan henkilö, joka poistaa tai muuttaa tekijänoikeuksilla suojatun teoksen sähköisiä hallinnointitietoja. Nämä ovat tietoja, joilla tunnistetaan teos, tekijä tai oikeuksien haltija, ja niistä säädetään tekijänoikeuslaissa. Myös muutetuilla tiedoilla varustettujen teoskappaleiden levittäminen on rikos.
Rikoksesta voidaan tuomita sakkoon tai vankeuteen enintään yhdeksi vuodeksi. Tuomio voidaan antaa vain, jos tekijä on tiennyt, että teko mahdollistaa tekijänoikeusloukkauksen tai sen salaamisen. Lisäksi teon on oltava omiaan aiheuttamaan huomattavaa haittaa tai vahinkoa. Jos viimeksi mainittu ei täyty, voidaan tekijä tuomita "oikeuksien sähköisten hallinnointitietojen loukkausrikkomuksesta" sakkoon.
Teko määriteltiin rikolliseksi vuonna 2006 liittyen Lex Karpelaksi kutsuttuun kokonaisuuteen.
Rauno Mäkelä

Rauno Ilmari Mäkelä (19. toukokuuta 1936 Helsinki – 21. huhtikuuta 2016 Nokia) oli suomalainen koripallovalmentaja.
Opettajana ja rehtorina työskennellyt Mäkelä pelasi Tampereen Pyrinnössä juniorina vuodesta 1950 lähtien. Hän palasi valmentamaan Pyrintöön naisjoukkuetta vuonna 1982 valmennettuaan sitä ennen Nokialla naisia sekä tyttöjä ja Ilomantsissa. Mäkelä valmensi myös nuorten maajoukkueissa.
Mäkelä kuoli Nokialla 21. huhtikuuta 2016, noin kuukausi ennen 80-vuotissyntymäpäiväänsä.
Saavutuksia.
Lähde:
Sharika Nelvis

Sharika Nelvis (s. 10. toukokuuta 1990 Memphis, Tennessee) on yhdysvaltalainen aitajuoksija. Hän kilpailee 100 metrin aitajuoksussa. Nelvis on 175 senttimetriä pitkä.
Ura.
Nelvis aloitti ammattilaisuransa vuonna 2015. Hän voitti uransa ensimmäisen Timanttiliigan osakilpailun kesäkuussa 2015 Roomassa pahimpien kilpailijoiden kaaduttua. Nelvisin ennätys on niin ikään kesäkuussa 2015 Eugenessa juostu 12,34, joka oli lopulta kauden 2015 kärkitulos maailmassa. Pekingin MM-kilpailuissa 2015 hän sijoittui kahdeksanneksi. 
Nelvis voitti sisäratojen Yhdysvaltojen-mestaruuden 60 metrin aitajuoksussa 2018 Amerikan mantereen ennätysajalla 7,70. Saman talven Birminghamin MM-hallikilpailuissa hän sijoittui neljänneksi ajalla 7,86.
Jalkapallon Aasian-mestaruuskilpailut 2015

Jalkapallon Aasian-mestaruuskilpailut 2015 pelattiin 9.–31. tammikuuta 2015. Turnaus oli järjestyksessään 16. Aasian-mestaruuskilpailut. Isäntämaana toimi Australia. Australia voitti lopulta turnauksen voitettuaan loppuottelussa Etelä-Korean. Arabiemiirikunnat sijoittui kolmanneksi. Turnauksen parhaaksi pelaajaksi valittiin australialainen Massimo Luongo.
Ottelut.
Kaikki ajat ovat UTC+11.
Maalintekijät.
Viisi maalia
Neljä maalia
Kolme maalia
Kaksi maalia
Yksi maali
Omat maalit
Ekaterina Volkova

Ekaterina "Katja" Volkova (s. 2. heinäkuuta 1997 Pietari, Venäjä) on suomalainen rytminen voimistelija. Hän edusti urallaan Voimistelu- ja urheiluseura Eliseä ja häntä valmensi Larisa Grjadunova.
Volkova aloitti voimistelun vuonna 2004. Hän saavutti useita SM-mitaleita: neliottelussa hän voitti kultaa 2015 ja 2016 ja hopeaa 2013 ja 2014. Vuonna 2015 Volkova voitti Pohjoismaiden mestaruuden joukkuekilpailussa ja neliottelun kaikilla osa-alueilla. Hän osallistui MM-kilpailuihin vuosina 2013, 2014 ja 2015 sekä EM-kilpailuihin vuosina 2013, 2015 ja 2016. Vuoden 2013 EM-kilpailuissa Volkova oli yhdessä Jouki Tikkasen kanssa joukkuekilpailun kymmenes. EM-kilpailuissa 2015 Volkova ja Tikkanen ylsivät Suomen kautta aikojen parhaaseen tiimitulokseen sijoittuen kuudenneksi. Rion olympialaisissa 2016 Volkova oli neliottelussa 21:s.
Vuonna 2016 Volkova ilmoitti lopettavansa kilpauransa kuvaten Suomen harjoitusolosuhteita haastaviksi.
Volkova kirjoitti ylioppilaaksi Mäkelänrinteen lukiosta keväällä 2017.
Volkova oli kokoomuksen ehdokkaana Vantaalla kuntavaaleissa 2017. Hän sai 97 ääntä eikä tullut valituksi. 
Volkova on valmentanut turkulaisessa urheiluseurassa Coco Sportissa, Olarin Voimistelijoissa ja Kuopion Reippaan Voimistelijoissa.
Mart Seim

Mart Seim (s. 24. lokakuuta 1990) on virolainen painonnoston superraskaansarjan MM-mitalisti.
Seim saavutti Houstonin MM-kilpailuissa 2015 pronssia yli 105 kg:n sarjassa yhteistuloksella 438 kg. Työnnössä hän sai hopeaa tuloksella 248 kg. Hän oli MM-kilpailuissa 2014 samassa painoluokassa yhteistuloksen neljäs. EM-kilpailuissa 2014 hän sai työnnössä pronssia ja oli yhteistuloksessa kuudes.
Artūrs Plēsnieks

Artūrs Plēsnieks (s. 21. tammikuuta 1992) on latvialainen painonnoston raskaansarjan olympia-, MM- ja EM-mitalisti.
Plēsnieks saavutti Houstonin MM-kilpailuissa 2015 pronssia alle 105 kg:n sarjassa yhteistuloksella 405 kg. Hän oli samassa painoluokassa yhteistuloksen viides MM-kilpailuissa 2013 ja seitsemäs Lontoon olympialaisissa 2012. EM-kilpailuissa hän sai yhteistuloksessa pronssia ja työnnössä hopeaa EM-kilpailuissa 2013 sekä työnnössä pronssia 2014. Vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa Plēsnieks sai pronssia alle 109-kiloisten sarjassa yhteistuloksella 410 kg.
Plēsnieks voitti alle 23-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden alle 105 kg:n sarjassa 2013 ja 2014 sekä yli 105-kiloisissa 2015. Nuoremmissa ikäluokissa hän on voittanut yhteistuloksen maailmanmestaruuden 2010, saanut MM-hopeaa 2011 ja 2012 sekä MM-pronssia 2009, voittanut Euroopan-mestaruuden 2008, 2009 ja 2011 sekä saanut EM-hopeaa 2008 ja 2009. Lisäksi hän on saavuttanut useita nuorten arvokisamitaleja tempauksessa ja työnnössä.
Vulkaaninen salamointi

Vulkaaninen salamointi eli tulivuorisalamointi on sääilmiö, jossa tulivuoren purkauspilvessä esiintyy ukkosta. Tuhkasta ja kiviaineksesta muodostuvan purkauspilven hiukkasiin muodostuu sähkövaraus samoin kuin ukkospilven jääkiteisiin. Kun varaus kasvaa tarpeeksi suureksi, se purkautuu salamointina, kuten ukkospilvessäkin. Vulkaaninen salamointi esiintyy yleensä purkauspilven sisäisinä pilvisalamoina, eikä ulotu purkauspilvestä maahan.
Vulkaaninen salamointi ilmiönä on tunnettu jo antiikin ajalla. Roomalainen historioitsija Plinius nuorempi kertoi salamoinnista silminnäkijäkuvauksessaan Vesuviuksen purkauksesta vuonna 79.
Per Adolf von Bonsdorff (professori)

Per Adolf von Bonsdorff (21. elokuuta 1885 Tampere – 29. syyskuuta 1965 Helsinki) oli suomalainen hammaslääkäri. Hän oli Helsingin yliopiston hammaslääketieteen (hammasplombeeraustaidon eli hampaantäyttöopin) opettaja 1925–1953, ja hänelle myönnettiin professorin arvonimi 1945.
Bonsdorffin vanhemmat olivat lääketieteen tohtori, piirilääkäri Karl Edward von Bonsdorff ja Sofia Johanna Ahonius. Bonsdorff tuli ylioppilaaksi Helsingin reaalilyseosta, valmistui hammaslääketieteen kandidaatiksi 1905, hammaslääketieteen tohtoriksi 1909 ja odontologian tohtoriksi 1925. Hänen puolisonsa oli vuodesta 1909 tanssitaiteilija Edith Helene Andersen.
von Bonsdorff toimi hammaslääkärinä Helsingissä vuodesta 1909. Hän oli Helsingin yliopiston odontologisen laitoksen hammasplombeeraustaidon opettajana vuodesta 1925 alkaen. Hän toimi Suomen Hammaslääkäriseuran puheenjohtajana vuodesta 1922 ja oli Nordiska odontologiska föreningenin ja Skandinaviska tandläkarföreningenin puheenjohtajana useita vuosia. Von Bonsdorff otti osaa myös lastensuojelutyöhön. Hän julkaisi alaltaan useita tutkimuksia.
Luettelo Tähtien sodan näyttelijöistä

Tähän artikkeliin on lueteltuna näyttelijät, joka näyttelivät ja ääninäyttelivät hahmoja "Tähtien sota" -elokuvasarjassa. Luettelo on järjestely elokuvien ja hahmojen mukaan, ja joillakin hahmoista on ollut useampi näyttelijä.
Kaanon.
Skywalker-saaga.
&lt;onlyinclude&gt;&lt;/onlyinclude&gt;
Mauno Isola

Mauno Isola (22. syyskuuta 1889 Hausjärvi – 17. huhtikuuta 1945 Riihimäki) oli suomalainen maanviljelijä ja joululaulun Me käymme joulun viettohon sanoittaja.
Mauno Isola kirjoitti ylioppilaaksi Hämeenlinnan lyseosta vuonna 1910 ja aloitti sen jälkeen opinnot Helsingin yliopiston maatalous- ja metsätieteellisessä tiedekunnassa tähtäimessään agronomin tutkinto. Lupaavasti alkaneet opinnot keskeytyivät Maunon isän yllättävään kuolemaan vuonna 1914, jolloin pojan oli palattava kotiin ja otettava kotitilan johtaminen käsiinsä.
Mauno Isola omisti Isolan kartanon Riihimäen Arolammin kylässä. Hän harrasti runojen kirjoittamista ja musiikkia ja oli opiskeluaikanaan jäsenenä Ylioppilaskunnan Laulajissa, jossa hän lauloi toista tenoria, ja vuodesta 1926 helsinkiläisessä Laulu-Miehet -mieskuorossa. Vuonna 1933 Isola näytti kirjoittamiaan jouluaiheisia runoja kuoron uudelle johtajalle maisteri Martti Turuselle. Yksi runoista oli nimeltään "Me käymme joulun viettohon" ja tämän runon Turunen sävelsi vuonna 1934. 
Laulu "Me käymme joulun viettohon" kertoo vertauskuvallisesti siitä, kuinka joulun sanoma, Jeesus-lapsen syntymä, jää huomaamatta joulun kaupallisuuden keskellä; "laps' hankeen hukkuu, unhoittuu". On mielenkiintoinen sattuma, että tasan 20 vuotta laulun säveltämisen jälkeen, joulun alla 1954, pilapiirtäjä Kari Suomalainen julkaisi "Helsingin Sanomissa" puhuttelevan piirroksen "Joulukatu". Siinä Aleksanterinkadun varrella porttikäytävässä seisova Jeesus on vain kuokkavieraana omissa syntymäpäiväkesteissään. 
Isolan muista runoista on lisäksi rehtori Matti Nikunen säveltänyt viisi rakkausrunoa Arolampi-yksinlaulusarjaksi vuonna 1999. 
Mauno Isola oli vuodesta 1916 naimisissa Toini Pätiälän kanssa. He olivat tutustuneet Rautajärven kartanossa Luopioisissa Isolan suorittaessa siellä opintoihinsa kuuluvaa harjoittelua. Heidän tyttäriänsä olivat kuvaamataidon opettaja, näytelmäkirjailija Irma Airisto ja tekstiilisuunnittelija, taiteilija Maija Isola.