tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Jukka-Pekka Kivistö

Jukka-Pekka Kivistö on suomalainen kilpauransa lopettanut koripalloilija.
Kivistö pelasi Tampereen Pyrinnössä miesten SM-sarjassa kaudella 1978–1979 14 runkosarja- ja kolmessa pudotuspeliottelussa sekä kaudella 1979–1980 yhdessä runkosarjaottelussa. Pyrintö saavutti jälkimmäisellä kaudella SM-hopeaa, ja Kivistö on merkitty Suomen Koripalloliitton tietokannassa SM-mitalistiksi.
Karri Louevuo

Karri Louevuo (s. 28. kesäkuuta 1967) on suomalainen kilpauransa lopettanut koripalloilija.
Panttereiden kasvatti Louevuo pelasi Tampereen Pyrinnössä miesten SM-sarjassa kaudella 1988–1989. Runkosarjassa hänelle kirjattiin 16 ottelussa keskiarvoiksi 2,1 pistettä, 0,6 levypalloa, 0,4 koriinjohtanutta syöttöä ja 0,6 pallonriistoa. Pyrintö voitti kauden aikana vain yhden 18 ottelustaan ja sijoittui runkosarjan viimeiseksi eli kymmenennelle sijalle.
Oleg Šargorodski

Oleg Vitaljevitš Šargorodski (, s. 19. marraskuuta 1969 Harkova, Ukrainan SNT, Neuvostoliitto) on venäläinen entinen jääkiekkoilja, pelipaikaltaan puolustaja. Šargorodski pelasi SM-Liigassa kaudella 1997–1998 HPK:n riveissä 47 ottelua tehden niissä seitsemän maalia ja 21 pistettä. Jäähyminuutteja Šargorodskille tuomittiin kauden aikana 134 minuuttia.
Ennen Suomeen tuloaan Šargorodski pelasi Yhdysvalloissa IHL-liigaa alun kolmatta kautta sekä Venäjän jääkiekon Superliigaa Moskovan TsSKA:n riveissä. HPK-kauden jälkeen Šargorodski palasi vielä yhdeksi kaudeksi IHL-liigan Fort Wayne Kometsin riveihin ja sen jälkeen jälleen Superliigaan Metallurg Novokuznetskin riveihin. Kaudelle 2000–2001 hän siirtyi Avangard Omskin riveihin kolmen vuoden sopimuksella. Kesken viimeisen vuoden hän kuitenkin siirtyi Omskista Ak Bars Kazaniin. Šargorodski päätti uransa pelaamalla Venäjän toiseksi korkeimmalla tasolla, VHL-liigssa Moskovan Krylja Sovetovin riveissä kauden 2003–2004.
Šargorodski pelasi vuoden 1987 alle 18-vuotiaiden EM-turnauksessa Neuvostoliiton joukkueessa sekä edusti Venäjää vuoden 1994 olympiaturnauksessa Norjan Lillehammerissa.
Markku Eskola

Markku Eskola (s. 23. tammikuuta 1968) on suomalainen kilpauransa lopettanut koripalloilija.
Eskola pelasi kymmenen B-poikien maaottelua 1,2 pisteen keskiarvolla. Hän pelasi Suomen alle 16-vuotiaiden ikäluokan vuoden 1985 EM-kilpailuissa, missä Suomi sijoittui kymmenenneksi. Miesten SM-sarjassa hän pelasi Tampereen Pyrinnössä kolmena kautena vuosina 1986–1989. Ensimmäisellä miesten pääsarjakaudellaan Eskola esiintyi vain yhdessä ottelussa. Kaudella 1987–1988 hän pelasi 12 ottelussa tehden keskimäärin 0,2 pistettä ja ottaen 0,2 levypalloa. Seuraavalla kaudella hän pelasi seitsemässä runkosarjaottelussa.
Ernst Lindroth

Ernst Edvard Lindroth (vuodesta 1906 Linko, 24. marraskuuta 1864 Pohja – 26. toukokuuta 1928 Tampere) oli suomalainen kuoronjohtaja. 
Kymmenvuotiaana orvoksi jäänyt Lindroth vietti lapsuutensa Helsingissä ja Porissa kunnes muutti Tampereelle 1870. Hän työskenteli aluksi pari vuotta Tampellan pellavatehtaalla ja siirtyi sitten 12-vuotiaana Finlaysonin puuvillatehtaalle, jossa hän oli työssä 24 vuoden ajan aluksi varastossa ja sitten valmistusosastolla. Tämän jälkeen Lindroth oli Tampereen Verkatehtaan palveluksessa 27 vuoden ajan ensin konttorissa ja sitten varastonhoitajana. Hänen musiikinopettajanaan toimi niin ikään Tampellalla työskennellyt Fredrik Lundelin, joka opetti Lindrothille musiikin teoriaa, kornetinsoittoa sekä orkesterin- ja kuoronjohtamista. Vuosina 1894–1896 hän suoritti musiikkiopintoja myös Helsingin musiikkiopistossa Tampereen kaupungin myöntämän apurahan turvin. Lindroth seurasi Lundelinia Tampereen VPK:n orkesterin- ja kuoronjohtajana sekä Työväen Laulu- ja Soittoseuran orkesterinjohtajana. Lisäksi hän johti Tampellan puuvillatehtaan, Tampereen suojeluskunnan sekä Tampereen Nuorisoseuran kuoroja.
Lindrothin puoliso oli Fredrik Lundelinin tytär Maria Elisabeth. Pariskunnan lapsista Ernst Linko tunnetaan säveltäjänä ja Erkki Linko kapellimestarina.
Ketä pitäs syyttää?

Ketä pitäs syyttää? on Ilpo Kaikkosen single, joka julkaistiin 23. elokuuta 2013.
Idea kappaleen tekemiseen tuli Ilpon kuultua Nastolassa tapahtuneista irtisanomisista. Kappaletta ei ole julkaistu digitaalisesti mutta siitä on olemassa akustinen versio Youtubessa.
Kartiska (Parkano)

Kartiska on Pirkanmaalla Parkanossa Laholuomassa sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Kovesjoen valuma-alueeseen. Kartiska on osa Laholuoman valuma-aluetta.
Maantietoa.
Lammen pituus on 600 metriä, leveys 200 metriä ja sen pinta-ala on 9,8 hehtaaria. Se sijaitsee Pajanevan lounaispuolella Tornikuusenkeitaan ja Kartiskanevan välissä. Lampeen laskee kuusi suo-ojaa ympäröiviltä ojitetuilta soilta. Kartiskan oman laskuojan Kartiskaluoman luusua sijaitsee lounaissivulla ja se virtaa 2,8 kilometriä Laholuoman kylän eteläpuolelle, missä se yhtyy Laholuomaan. Rantaviivan pituus on 1,4 kilometriä. Rannat ovat pääasiassa suota, mutta välissä on metsäisiäkin välejä. Rannat ovat rakentamattomia ja lähin metsäautotie ohittaa lammen 50 metrin etäisyydeltä sen pohjoispäässä.
Historiaa.
Vanhassa 1800-luvun pitäjänkartassa lammen nimi kirjoitettiin "Kaartiskalampi". Sillä oli tuolloin luontainen laskuoja, joka kulki samaa reittiä kuin nykyinenkin. Lampi oli tuolloinkin autiolampi, mutta sen kosteikkoja hyödynnettiin. Luusua ja laskuojan ympäristö oli raivattu niityksi.
Keidaslampi

Keidaslampi on Pirkanmaalla Parkanossa Kirjaskylällä sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Kovesjoen valuma-alueeseen. Keidaslampi on osa Laholuoman valuma-aluetta.
Maantietoa.
Lammen pituus on 550 metriä, leveys 200 metriä ja sen pinta-ala on 8,1 hehtaaria. Se sijaitsee Horjunkeitaan eteläpuolella sen märimmän alueen reunalla. Keidaslammen ympäristö on ojitettua suota, mutta vain yksi suo-oja on kaivettu lampeen asti. Lammella ei ole lampeen kaivettua laskuojaa, mutta sen vedet suotuvat eteläpuolella olevaan suo-ojien verkostoon. Vaikka lampi on merkitty Laholuoman valuma-alueeseen, on arvailujen varassa, laskeko se sittenkin Iso Kivijärveen ja sitä kautta Kivijoen-Jämijoen valuma-aluetta. Maasto on täällä erittäin tasaista. Rantaviivan pituus on 1,5 kilometriä. Rannat ovat kauttaaltaan pehmeää suota, joka kuuluu pienemmälle Rapalamminkeitaalle. Ainakin koillispuolella erottuu ilmakuvissa kermien raitoja, jotka seuraavat lammen rantaviivan muotoja. Lammen rantaan on rakennettu kolme vapaa-ajan asuntoa. Asukkaat ovat ruopanneet rantaturpeikkoon 30–50 metriä pitkiä kanavia asunnon liepeelle. Asunnoille johtaa tiet metsäautotieltä Ylisen Kirjasjärven tieltä. Parkanon ja Karvian välinen raja kulkee ohitse 400 metrin päästä lammen pohjoisrannasta.
Eero Haahti

Eero Otto Adrian Haahti (3. huhtikuuta 1931 Helsinki – 26. joulukuuta 2015 Helsinki) oli suomalainen lääkäri ja professori. 
Haahden vanhemmat olivat lääketieteen tohtori, professori Hannu Haahti ja Anna Elise Nevanlinna ja puoliso Helli Maija-Riitta Perheentupa. Haahti tuli ylioppilaaksi Helsingin Suomalaisesta Yhteiskoulusta 1949 ja valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1957.
Haahti kehitti tutkimusryhmänsä kanssa kaasukromatografiaan liittyvän detektoriosan. Hän työskenteli Yhdysvaltain terveysviraston (NIH) tutkijana ja teki siellä myös väitöskirjaa, joka hyväksyttiin Turussa vuonna 1961. Hän valmistui samana vuonna kliinisen kemian erikoislääkäriksi. Palattuaan Suomeen Haahti jatkoi tutkimustyötä NIH:n rahoituksen avulla. Haahti oli Helsingin yliopiston lääketieteellinen kemian dosentti 1968–1983 ja toimi professorin ja apulaisprofessorin tehtävissä Helsingin yliopistossa ja Turun yliopistossa. Viimeisinä tehtävinään hän oli HYKSin laboratoriolääkäri ja SPR:n Veripalvelun tuotantopäällikkö.
Haahti osallistui myös politiikkaan ja oli vihreiden kansanedustajaehdokkaana 1983, jolloin hän jäi varasijalle. Vähän aikaa hän oli myös Espoon valtuustossa, mutta erosi, kun hän piti vaikutusmahdollisuuksia vähäisinä.
Haahti oli intohimoinen klassisen musiikin harrastaja.
Being Human

Being Human on brittiläinen yliluonnollisista olennoista kertova televisiosarja, jonka on luonut Toby Whithouse. Sarjassa tavallisten ihmisten keskuudessa elää muun muassa aaveita, vampyyreja ja ihmissusia. "Being Human" alkoi BBC Three-kanavalla vuonna 2008 ja päättyi vuonna 2013.
Sarjasta on tehty spin off -sarja "Becoming Human" vuonna 2011 sekä yhdysvaltalainen samanniminen uusintafilmatisointi vuosina 2011–2014.
Juhani Alakärppä

Juhani Alakärppä (s. 1964 Simo) on oululainen baritoni. Hän on voittanut ensimmäisen Toivo Kuula -laulukilpailun vuonna 2012.
Alakärppä valmistui laulupedagogiksi keväällä 2011 Oulun ammattikorkeakoulusta Airi Tokolan johdolla. Lisäksi hän on opiskellut laulua Sirkku Whalroosin, Udo Reinemannin, Monica Trinin, Sarah Meredithin, Sergej Kopcakin, Silvano Zabeon, Jorma Hynnisen, Markku Liukkosen sekä nuoruudessa Esko Jurvelinin, Jouko Juntusen ja Leena Jutilan johdolla.
Oopperarooleja Juhani Alakärppä on tehnyt mm. Ilmajoen Merikanto-oopperassa 2015 (ja 2016) sekä Oulu Sinfonian solistina helmikuussa 2016 La Traviata tunnissa -konsertissa. Konserttilaulajana Alakärppä on esiintynyt lukuisten orkesterien solistina, kuten keväällä 2014 Oulun Sinfonian solistina Oulussa konsertissa Shakespeare 450 vuotta Ville Matvejeffin johdolla ja Lapin sotilassoittokunnan solistina Rovaniemellä ja Kajaanissa johtajana Jaakko Nurila. Syksyllä 2013 Alakärppä oli Vaasan ja Seinäjoen kaupunginorkesterien solistina Toivo Kuula -gaalakonsertissa yhdessä Seppo Ruohosen ja Ritva Auvisen kanssa, orkesterin kapellimestarina toimi Jin Wang. Vuonna 2007 Alakärppä oli Oulu Festivon nuorten solistien konsertin solistina Madetojan salissa, orkesteria johti Ari Angervo. Vuonna 2006 Alakärppä konsertoi Italiassa Firenzessä Vocalissimo - The Glory of Human Voice -tapahtumassa.
Liedlaulajana Alakärppä on esiintynyt suomalaisten pianistien ja urkurien kanssa, kuten Juho Alakärppä, Markus Vaara, Mikko Heininen, Outi Rahko, Kristiina Puolitaival, Kalevi Kiviniemi, Ismo Hintsala, Risto Ainali, Pekka Luukkonen ja Miikka Lehtoaho. Alakärppä debytoi Oulun seudun ammattikorkeakoulussa Papagenon roolin Mozartin oopperassa Taikahuilu keväällä 2010.
Alakärpän taiteellista työskentelyä on tukenut Pro Musica -säätiö vuonna 2010. Oulun kaupunki muisti Toivo Kuula -kilpailun johdosta Alakärppää vuoden 2012 kulttuurimenestyjänä stipendillä tammikuussa 2013. Alakärppä toimii laulupedagogina Pohjois-Pohjanmaalla ja Lapissa. Hän on Iin lauluviikon perustaja ja taiteellinen johtaja.
Take What the Heavens Create

Take What the Heavens Create on suomalaisen power metal -yhtyeen Dreamtalen kolmas single. Se julkaistiin vuonna 2008. Kappale on myös yhtyeen Phoenix-albumilla.
Kotiopettajattaren romaani (vuoden 2006 minisarja)

Kotiopettajattaren romaani on brittiläinen historiallinen minisarja, joka perustuu Charlotte Brontën vuoden 1847 samannimiseen romaaniin. "Kotiopettajattaren romaani" esitettiin BBC One-kanavalla vuonna 2006 ja Suomessa Yle Teema esitti sarjan vuonna 2012.
Tuotanto.
Televisiosarjaa on kuvattu muun muassa keskiaikaisessa Haddon Hallin kartanossa sekä Pohjois-Englannin nummilla Derbyshiressä.
Juoni.
Jane Eyre on sisäoppilaitoksessa kasvanut orpotyttö, joka saa koulutuksen kotiopettajattareksi. Hän saa työpaikan Thornfield Hallista, jossa hän opettaa kartanon nuorta perijätärtä. Vähitellen Jane ihastuu työnantajaansa, kartanonherra Rochesteriin.
Rooleissa.
Lähde: 
Vastaanotto.
Ruth Wilson oli roolistaan Jane Eyrena ehdolla sekä Bafta- että Golden Globe -palkintoihin.
Parvis Notre-Dame - place Jean-Paul-II

Parvis Notre-Dame - place Jean-Paul-II (vuoteen 2006 Place du Parvis-Notre-Dame) on aukio Pariisin historiallisessa keskustassa Île de la Citén saarella, Notre-Damen katedraalin edessä.
Aukio rajoittuu etelässä Seinejokeen. Aukiota ympäröivät rakennukset ovat Notre-Damen katedraali itäisellä sivulla, Hôtel-Dieu de Paris -sairaala pohjoisella sivulla ja Pariisin pääpoliisiasema läntisellä sivulla. Aukion alla on historiallisten rakennusten raunioita esittelevä arkeologinen museo Crypte archéologique. Aukiolla on myös kivilaatalla merkitty "point zéro" -nollapiste, josta mitataan kaikki viralliset etäisyydet Ranskassa.
Notre-Damen edessä ollut aukio oli alun perin paljon nykyistä pienempi. Nykyinen aukio luotiin 1860-luvulla purkamalla useita historiallisia kortteleita osana paroni Haussmannin kaupunkisuunnitelmaa. Crypte archéologiquen avaamisen yhteydessä vuonna 1980 aukion kiveykseen merkittiin valkoisilla kivillä historialliset katulinjat. Myös Notre-Damen paikalta keskiajalla puretun pyhän Tapanin katedraalin sijainti on merkitty kiveykseen. Aukion nimi oli aiemmin Place du Parvis-Notre-Dame, mutta vuonna 2006 se sai nykyisen nimensä edellisenä vuonna kuolleen paavi Johannes Paavali II:n mukaan. Notre-Damen katedraalin takana sijaitseva aukio on vastaavasti nimeltään Square Jean XXIII paavi Johannes XXIII:n mukaan.
Aukion etelälaidalla on Kaarle Suurta, Rolandia ja Olivieria esittävä ratsastajapatsas. Louis ja Charles Rochet’n toteuttama veistos pystytettiin vuoden 1878 Pariisin maailmannäyttelyn yhteydessä.
Fenofibraatti

Fenofibraatti (C20H21ClO4) on niin kutsuttuihin fibraatteihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään lääketieteessä kolesterolitasoa alentavana lääkeaineena.
Ominaisuudet ja käyttökohteet.
Huoneenlämpötilassa fenofibraatti on valkoista kiteistä ainetta. Yhdiste on käytännöllisesti katsoen veteen liukenematonta, mutta se liukenee useisiin orgaanisiin liuottimiin, kuten dietyylieetteriin, asetoniin, kloroformiin, bentseeniin ja hieman myös etanoliin.
Muiden fibraattien tavoin fenofibraatti on aihiolääke, joka metaboloituu maksassa varsinaiseksi vaikuttavaksi aineenvaihduntatuotteeksi fenofibriinihapoksi. Yhdiste aktivoi lipidejä hajottavaa entsyymiä lipoproteiinilipaasia ja vähentää apolipoproteiini C-III:n tuotantoa, mikä laskee vapaiden triglyseridien määrää veressä ja LDL-kolesterolin määrää. Lisäksi fenofibraatti aktivoi peroksisomiproliferaattoriaktivoituja reseptoreja, mikä johtaa HDL-kolesterolipitoisuuden kasvuun. Fenofibraattilääkityksen on todettu vähentävän sydänkohtauksen riskiä ja vähentävän sepelvaltimotaudin leikkaushoitotoimenpiteitä aikuistyypin diabetesta sairastavilla. Myös diabetekseen usein liittyvän retinoplatian etenemistä voidaan hidastaa fenofibraatin avulla. Lääkeainetta voidaan käyttää yhdessä statiinien ja etsetimibin kanssa.
Haittavaikutukset.
Fenofibraattihoidon haittavaikutuksia voivat olla vatsan ja ruuansulatuskanavan ärsytysoireet, maksaentsyymiarvojen kohoaminen, homokysteiinin pitoisuuden kasvaminen, lihaskivut ja kreatiinikinaasipitoisuuden kasvaminen, allerginen ihottuma ja sappikivet.
Valmistus.
Anisoli ja p-klooribentsoyylikloridi reagoivat muodostaen 4-kloori-4′-metoksibentsofenonia. Tämä välituote demetyloidaan vetybromidin avulla 4-kloori-4′-hydroksibentsofenoniksi, josta saadaan fenofibraattia kolmella vaihtoehtoisella tavalla. Yhdiste voi reagoida emäksisissä olosuhteissa kloroformin ja asetonin kanssa fenofibriinihapoksi, joka esteröidään isopropanolin kanssa fenofibraatiksi, 4-kloori-4′-hydroksibentsofenonin ja 2-bromi-2-metyylipropaanihapon kanssa fenofibriinihapoksi, joka esteröidään kuten edellä tai 4-kloori-4′-hydroksibentsofenonin ja isopropyyli-2-bromi-2-metyylipropionaatin välisellä reaktiolla.
Efora

Efora Oy oli vuonna 2009 perustettu teollisuuden kunnossapito- ja engineering-palveluihin erikoistunut yritys ja Stora Enson tytäryhtiö. Efora vastasi muun muassa paperi- ja kartonkikonelinjojen, sellutehtaiden, arkituslinjojen sekä tehtaiden voimantuotannon kunnossapidosta.
Eforan toimipisteet sijaitsivat Heinolassa, Helsingissä, Honkalahdella, Imatralla, Kemissä, Lahdessa, Oulussa, Uimaharjussa ja Varkaudessa. Yhtiö työllisti noin 900 henkilöä.
Eforan toiminta lopetettiin 31.12.2021 ja 1.1.2022 alkaen kunnossapitotoiminnot sulautettiin osaksi tehtaita.
Historia.
Eforan toiminta käynnistyi vuonna 2009 Stora Enson Oulun, Veitsiluodon ja Uimaharjun tehtaiden kunnossapidosta vastanneen Fortekin, Imatran tehtaiden kunnossapidosta vastanneen Saimaa Servicen ja Varkauden tehtaan kunnossapidosta vastanneen Varenson yhdistyessä. Samalla ABB:stä tuli uuden yhtiön omistaja 49 prosentin osuudella Stora Enson omistaessa 51 prosenttia. Vuoden 2013 lopulla Stora Enso siirtyi yhtiön kokonaisomistajaksi.
Pekka Ruutu aloitti Eforan toimitusjohtajana 1. syyskuuta 2018 hänen edeltäjänsä Ilkka Tykkyläisen siirryttyä Pohjolan Voiman toimitusjohtajaksi.
Stora Enson vuoden 2021 liiketoimintamallin uudistuksen yhteydessä divisioonille annettiin enemmän toimintavapauksia. Tavoitteena oli nopeuttaa paikallista päätöksentekoa ja lisätä joustavuutta. Osana muutosta Eforan kunnossapidon toiminnot siirtyivät osaksi Stora Ensoa vuoden 2022 alussa ja Eforan tulosyksiköiden henkilöstö siirtyy ns. vanhoina työntekijöinä tehtaiden organisaatioihin. Eforan tukitoiminnot lopetettiin.
”Jatkossa toimintaa tehtailla voidaan kehittää joustavammin ja toimintoja voidaan tehostaa yhdistämällä kunnossapito saamaan paikallisorganisaatioon tuotannon kanssa. Muutokset kunnossapidon organisoitumisessa liittyvät konsernin toimintamallien kehittämiseen, eivät Eforan toiminnan tuloksellisuuteen. Eforan henkilöstö on todella osaavaa ja toimintamallit erittäin kehittyneitä, joten tästä on hyvä jatkaa osana Stora Ensoa,” totesi Eforan toimitusjohtaja Pekka Ruutu joulukuussa 2021.
Jennifer Brown

Vera Jennifer Brown (s. 18. helmikuuta 1972) on ruotsalainen laulaja. Hän on julkaissut uransa aikana viisi albumia ja yhden EP-levyn.
Elämä ja ura.
Göteborgissa syntynyt Brown muutti Tukholmaan 1990-luvulla ja teki levytyssopimuksen Telegram Recordsin kanssa. Hänen ensimmäinen albuminsa "Giving You The Best" julkaistiin vuonna 1994 ja se sai paljon menestystä Ruotsissa. Levyn teossa olivat mukana muun muassa Lenny Kravitz ja Albert Hammond. "Helsingin Sanomissa" Ilkka Mattila kirjoitti huolellisesti viimeistellyn albumin olevan omiaan ihmisille, jotka ”haluavat soulmusiikkinsa ilman hikeä, bakteereja ja yllätyksiä”.
Brownin seuraavat albumit "In My Garden" (1997) ja "Vera" (1998) eivät menestyneet kuitenkaan yhtä hyvin kuin debyyttialbumi, vaikkakin single "Tuesday Afternoon" tuli hitiksi ympäri Pohjoismaita ja Eurooppaa vuonna 1998. Vuonna 2003 Brown julkaisi albumin "Home". Hän osallistui Ruotsin "Melodifestivaleniin" vuonna 2009 kappaleella "Never Been Here Before", tuli omassa semifinaalissaan seitsemänneksi eikä päässyt finaaliin asti. Samana vuonna hän julkaisi viisi uutta kappaletta sisältäneen EP:n "Bloom in November". Vuonna 2015 Brown teki paluun julkaisemalla kaksi ruotsinkielistä kappaletta, "Kom hem till mig" ja "Faller". Jälkimmäiseen kappaleeseen kuvattiin myös musiikkivideo.
Diskografia.
Albumit
Singlet
Gabriel Hanot

Gabriel Hanot (6. marraskuuta 1889 Arras – 10. elokuuta 1968 Wangenbourg-Engenthal) oli ranskalainen jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja. Pelipaikaltaan Hanot oli puolustaja.
Jalkapalloura.
Pelaajana.
Hanot pelasi vuodet 1906–1910 kotimaansa US Tourcoingissa. Hän voitti seuran paidassa Ranskan USFSA-mestaruuden vuonna 1910. Vuodet 1910–1912 hän pelasi Saksassa, BFC Preussenin riveissä. Vuodet 1912–1915 Hanot edusti jälleen US Tourcoingia ja vuodet 1916–1919 AS Françaisea. Hanot päätti uransa vuonna 1919. 
Hanot debytoi Ranskan jalkapallomaajoukkueessa maaliskuussa 1908 Sveitsiä vastaan. Hän pelasi 11 maaottelua ennen ensimmäistä maailmansotaa ja vielä yhden sodan jälkeen. Yhteensä hänelle kertyi siis 12 maaottelua, joissa syntyi kolme maalia. Hanot edusti Ranskaa myös vuoden 1908 kesäolympialaisissa.
Valmentajana.
Hanot toimi Ranskan jalkapallomaajoukkueen epävirallisena päävalmentajana vuosina 1945–1949. Hän toimi joukkueen päävalmentajana vuoden 1948 kesäolympialaisissa, joissa Ranska selviytyi puolivälieriin.
Uran jälkeen.
Uransa jälkeen Hanot toimi "L’Équipe" -lehden toimittajana. Hän kehitti Ranskan nykyisen pääsarjan, Ligue 1:n vuonna 1932. Hanot ja hänen toimittajakollegansa Jacques Ferran keksivät myös idean silloiselle Euroopan Cupille, joka tunnetaan nykyisin Mestarien liigana.
Hanot kuoli 78-vuotiaana elokuussa 1968.
Ivan Tatomirović

Ivan Tatomirović (, s. 11. tammikuuta 1989 Belgrad, Jugoslavia) on serbialainen jalkapalloilija, joka edustaa Veikkausliigassa pelaavaa IFK Maarianhaminaa. Hän on pelipaikaltaan keskuspuolustaja.
Tatomirović on Belgradin Punaisen tähden kasvatti. Hän siirtyi seuran junioreista kaudeksi 2008–2009 Serbian toiseksi korkeimmalla sarjatasolla pelanneen FK Sremin riveihin. Tatomirović edusti joukkuetta kolmen ja puolen vuoden ajan ennen siirtymistään Bosnian pääsarjaan ja FK Sarajevoon talvella 2012. Hän vakiinnutti heti paikkansa avauskokoonpanossa ja oli mukana voittamassa Bosnian cup-mestaruutta kaudella 2013–2014 ja Bosnian mestaruutta 2014–2015. Tatomirović toimi myös joukkueensa kapteenina. Joulukuussa 2015 hänen sopimuksensa Sarajevon kanssa purettiin yhteisymmärryksessä.
Helmikuussa 2016 Tatomirović solmi yksivuotisen sopimuksen vuoden jatko-optiolla Veikkausliigassa pelaavan Helsingin Jalkapalloklubin kanssa.
Ojalammi

Ojalammi eli Ojalampi on Pirkanmaalla Parkanossa Laholuoman kylässä sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Kovesjoen valuma-alueeseen. Ojalammi on osa Laholuoman valuma-aluetta.
Maantietoa.
Lammen pituus on 400 metriä, leveys 250 metriä ja sen pinta-ala on 7,7 hehtaaria. Se sijaitsee Puurokeitaalla luonnonsuojelualueella siten, että vain lammen itäranta ei kuulu suojeluun. Lampeen laskee kolme lyhyttä pelto- ja metsäojaa. Lammen laskuojan luusua sijaitsee sen lounaisrannassa. laskuoja on kaivettu suo-oja, joka virtaa kaksi kilometriä ennen muuttumistaan luontaiseksi puroksi (luoma). Tässä vaiheessa sitä kutsutaan jo Laholuomaksi. Rantaviivan pituus on 1,1 kilometriä. Pohjois- ja etelärannat ovat avosuota ja muuta rannat ovat kermejä sisältää rämettä. Itäpuolella sijaitsee maatila, jonka pellot ulottuvat lammen lähelle. Peltojen ja rannan välissä on kuitenkin pari vapaa-ajan asuntoa. Niille johtaa tiet yhdystieltä 13247, joka yhdistää Suomijärven ja Laholuoman kylät.
Luonto.
Lampi on 574 hehtaaria laajan Puurokeidas-Hannankeitaan Natura 2000-alueen (FI0336006) ainoa vesistö.
Historiaa.
Vanhoissa 1800-luvun pitäjänkartoissa sitä kutsuttiin "Ojajärveksi".
Pohorje 2

Pohorje 2 on laskettelurinne Mariborsko Pohorje Ski Resortissa Mariborissa Sloveniassa.
Pohorje 2 -rinne muodostuu Mariborski Slalom -rinteestä ja Miranova Proga A -rinteen Radvanje-alaosasta.
Pohorje 2 tunnetaan vuosittain järjestettävästä Golden Fox -kilpailusta. Kilpailut kuuluvat yleensä alppihiihdon maailmancupin naisten suurpujottelu- ja pujottelucupiin. Mariborissa järjestettiin ensimmäiset naisten maailmancupkilpailut suurpujottelussa ja pujottelussa 17. ja 18. tammikuuta 1970 viereisellä "Stari F.I.S." -rinteellä.
Aimo Tietäväinen

Aimo Antero Tietäväinen (6. heinäkuuta 1937 Suistamo – 27. syyskuuta 2022 Savonlinna) oli suomalainen matemaatikko. Hän oli Turun yliopiston matematiikan professori 1968–2000. Tietäväisen tutkimuskohteisiin kuuluivat kunta-, luku- ja koodausteoria.
Tietäväinen väitteli Turun yliopistosta 1965. Sen jälkeen hän toimi matematiikan assistenttina Turun yliopistossa 1962–1967, matematiikan apulaisprofessorina Tampereen teknillisessä korkeakoulussa 1967–1968 ja Turun yliopistossa 1968–1971 sekä matematiikan professorina Tampereen teknillisessä korkeakoulussa 1971–1972 ja Turun yliopistossa 1972–2000.
Sergěj Ingr

Jan Sergěj Ingr (2. syyskuuta 1894 Vlkoš – 17. kesäkuuta 1956) oli tšekkoslovakialainen kenraali. Hän osallistui ensimmäiseen maailmansotaan ja sitä seuranneisiin konflikteihin. Natsi-Saksan miehitettyä Tšekkoslovakian Ingr johti vastarintaliikettä Määrin alueella ja toimi myöhemmin pakolaishallituksen puolustusministerinä. Vuonna 1944 hänestä tuli esikuntapäällikkö, mutta hänet erotettiin Neuvostoliiton painostuksesta vuonna 1945 ja hän päätyi lopulta asumaan ulkomaille. Ingr kuoli Pariisissa vuonna 1956.
Elämäkerta.
Ingr syntyi Vlkošissa 2. syyskuuta 1894. Hän ilmoittautui 1914 vapaaehtoisena Itävalta-Unkarin armeijaan ja jäi lokakuussa 1915 Venäjän armeijan joukkojen vangiksi. Toukokuussa 1916 Ingr liittyi aluksi serbialaiseen vapaaehtoisdivisioonaan ja seuraavan vuoden tammikuussa Tšekkoslovakian legioonaan Venäjälle. Myöhemmin hän matkusti Murmanskista Britanniaan ja sieltä Ranskaan liittyäkseen länsirintamalle muodostettaviin tšekkoslovakialaisiin vapaaehtoisjoukkoihin. Ingr osallistui tšekkoslovakialaisissa vapaaehtoisjoukoissa taisteluihin länsirintamalla ja Italiassa, ja sodan jälkeen hän palasi joukko-osastonsa mukana Tšekkoslovakiaan. Vuonna 1919 Ingr osallistui taisteluihin Puolaa vastaan Sleesian rajalla ja Unkarin kommunisteja vastaan Slovakiassa. Sotien päätyttyä Ingr liittyi Tšekkoslovakian armeijaan.
Ingr opiskeli esikuntatehtäviin ensin Prahassa ja sitten Pariisissa. Vuonna 1931 hänestä tuli rykmentin komentaja, vuonna 1934 hänet ylennettiin prikaatinkenraaliksi ja vuonna 1938 kenraalimajuriksi. Vuodesta 1936 hän toimi kolmannen armeijakunnan komentajana Brnossa ja oli armeijakunnan johtotehtävissä myös liikekannallepanon aikana vuonna 1938. Ingr vastusti Münchenin sopimusta ja oli vastarintaliikkeen johdossa Määrin alueella. Vuonna 1939 hän matkusti Ranskaan, jossa oltiin muodostamassa tšekkoslovakialaisia yksiköitä. Ranska antautui kuitenkin Saksalle, ja Ingr pakeni Britanniaan. Vuosina 1940–1944 Ingr toimi Tšekkoslovakian pakolaishallituksen puolustusministerinä, ja syyskuussa 1944 hänestä tuli esikuntapäällikkö. Siten hän toimi myös Neuvostoliitossa olleiden tšekkiyksiköiden komentajana. Yhdessä Heliodor Píkan kanssa Ingr yritti järjestää tukea Slovakian kansannousulle, mutta Neuvostoliitto päätti olla tukematta kapinallisia.
Ingr erotettiin huhtikuussa 1945 tehtävistään esikuntapäällikkönä Neuvostoliiton painostuksen takia. Hän palasi Prahaan, mutta hänen ei sallittu jatkaa armeijassa poliittisten syiden takia. Lokakuussa 1947 presidentti Edvard Beneš nimitti hänet Alankomaiden-lähettilääksi. Helmikuun 1948 vallankaappauksen jälkeen Ingr erosi tehtävistään ja jäi maanpakoon. Hän asui ensin Britanniassa ja sittemmin Yhdysvalloissa, jossa hän työskenteli kenraali František Moravecin kanssa. Ingr kuoli Pariisissa 17. kesäkuuta 1956.
Katri Luostarinen

Kerttu Katri Luostarinen (28. tammikuuta 1915 Kerimäki – 15. elokuuta 1991 Helsinki) oli maisema-arkkitehti ja apulaisprofessori, joka kehitti maisemasuunnittelun tutkimusta ja opetusta Suomessa laaja-alaisesti ja toteutti useita eri suunnittelukohteita.
Maalaiskotiin Kerimäellä syntyneen Luostarisen molemmat vanhemmat olivat kansanedustajia, Alpo ja Aino Luostarinen. Tultuaan ylioppilaaksi 1935 Luostarinen opiskeli ensin maa- ja metsätaloutta Helsingin yliopistossa, sitten siirtyi Berliiniin opiskelemaan puutarha-alaa. Sota keskeytti opinnot. Valmistuttuaan Suomessa hän palasi 1942 takaisin Saksaan ja päätti opintonsa siellä vuonna 1944 professori H. F. Wiepking-Jürgensmannin johdolla, joka oli laaja-alaisen maisemasuunnittelun edelläkävijöitä. Työurallaan Luostarinen suunnitteli muun muassa kotipuutarhoja, sankarihauta-alueita, hautausmaita, asuinalueiden ympäristöjä ja katuistutuksia. Hän oli vuonna 1946 perustajajäseniä Suomen Puutarha-arkkitehdit -yhdistyksessä ja mukana perustamassa maisema-arkkitehtien suomalaista ammattijärjestöä. Luostarinen vaikutti merkittävästi tutkimustyön ja opetustoiminnan kautta, hän oli ensimmäinen maisemasuunnittelun opettaja Teknillisessä korkeakoulussa vuodesta 1969. Toisaalta hän julkaisi alaltaan myös laajemmalle yleisölle, kuten teoksen "Puutarha ja maisema" vuonna 1951. Omalla pientilallaan Siuntiossa Luostarinen paneutui henkilökohtaisesti viljely- ja ekosysteemien kehittämiseen.
Peter Tigerstedt

Peter Magnus Alexander Tigerstedt (8. joulukuuta 1936 Helsinki – 10. lokakuuta 2022 Espoo) oli suomalainen kasvinjalostustieteilijä. Hän oli Helsingin yliopiston kasvinjalostustieteen professori 1970–1999.
Tigerstedt tutki kasvien jalostusmahdollisuuksia geneettisen vaihtelun perusteella. Hän johti 1973–2000 Helsingin yliopistossa alppiruusujen ja atsaleojen jalostusohjelmaa yhteistyössä Arboretum Mustilan kanssa. 
Tigerstedt oli Suomen Tiedeseuran jäsen vuodesta 1990 ja Suomalaisen Tiedeakatemian jäsen vuodesta 1989. Hänen mukaansa on nimetty alppiruusulajike "P. M. A. Tigerstedt".
Peter Tigerstedtin tytär on huilisti ja musiikkitoimittaja Eva Tigerstedt.
Tigerstedt oli myös radioamatööri 1950-luvulta lähtien tunnuksilla OH5NQ ja OH2BM.
Nathaniel Chalobah

Nathaniel Nyakie Chalobah (s. 12. joulukuuta 1994 Freetown, Sierra Leone) on englantilainen jalkapalloilija. Hän edustaa Englannin mestaruussarjassa pelaavaa West Bromwich Albionia. Pelipaikaltaan Chalobah on puolustava keskikenttäpelaaja.
Chalobah aloitti ammattilaisuransa Chelseassa, johon siirtyi Fulhamista vuonna 2005. Edustusjoukkueeseen hän nousi kesällä 2012. Chalobah pelasi kauden 2012–2013 lainalla Englannin mestaruussarjassa Watfordissa. Myös kauden 2013–2014 hän pelasi lainalla samassa sarjassa – syyspuoliskon Nottingham Forestissa ja kevätpuoliskon Middlesbroughissa.
Kaudella 2014–2015 Chalobah pelasi syyskauden lainalla Valioliigassa Burnleyssä, jossa pelasi ensimmäisen pääsarjaottelunsa 28. syyskuuta 2014 Burnleyn hävitessä West Bromwich Albionille vieraissa 0–4. Yhteensä Chalobah edusti seuraa neljässä liigaottelussa. Kevätkauden 2015 Chalobah pelasi lainalla mestaruussarjassa Readingissä.
Kaudeksi 2015–2016 Chelsea lainasi Chalobahin Italian Serie A:ssa pelaavaan Napoliin. Hän pelasi ensimmäisen Serie A -ottelunsa 6. tammikuuta 2016, kun Napoli voitti kotonaan Torinon 2–1. Hän pelasi Serie A:ssa viisi ottelua mutta niissä yhteensä vain vähän yli puoli tuntia. Chelseassa hän pelasi kaudella 2016–2017 Valioliigassa kymmenen ottelua mutta niissä yhteensä vain 159 minuuttia.
Kesällä 2017 Chalobah siirtyi Chelseasta viiden vuoden sopimuksella Watfordiin. Hän pelasi kolmella valioliigakaudella yhteensä 37 liigaottelua oltuaan lähes koko ensimmäisen kauden sivussa kentiltä polvivamman vuoksi ja kaudella 2020–2021 mestaruussarjassa 38 ottelua, joissa hän teki kolme maalia. Hän siirtyi elokuussa 2021 Fulhamiin, jossa hän pelasi 20 mestaruussarjaottelua ja kauden 2022–2023 alussa neljä valioliigaottelua. Tammikuussa 2023 Chalobah siirtyi West Bromwich Albioniin, jossa hän pelasi kauden jälkipuoliskolla 13 mestaruussarjaottelua.
Chalobah pelasi Englannin eri nuorisomaajoukkueissa yhteensä 97 ottelua. Englannin miesten maajoukkueessa hän pääsi ensimmäisen kerran kentälle lokakuussa 2018 vaihtopelaajana aivan Espanjaa vastaan pelatun Kansojen liigan ottelun lopussa.
Bahrainin Grand Prix 2016

Bahrainin Grand Prix 2016 oli Formula 1 -sarjan toinen osakilpailu kaudella . Osakilpailu ajettiin 3. huhtikuuta 2016 Bahrain International Circuitilla Sakhirissa Bahrainissa.
Kyseessä oli historian kahdestoista Bahrainin Grand Prix. Kilpailussa ajettiin 57 kierrosta ja sen yhteispituus oli 308,238 kilometriä.
McLarenin Fernando Alonso ei saanut FIA:n lääkäreiltä lupaa osallistua kilpailuviikonloppuun murtuneiden kylkiluiden vuoksi. Alonson korvasi belgialainen Stoffel Vandoorne.
Kilpailu.
Renault'n Jolyon Palmer ei lähtenyt kilpailuun hydrauliikkaongelmien vuoksi. Paalupaikalta kauden toiseen osakilpailuun starttasi Lewis Hamilton. Kakkosruudusta kilpailuun lähti hänen tallikaverinsa Nico Rosberg. Kolmosruutuun aika-ajoissa yltänyt Sebastian Vettel keskeytti lämmittelykierroksella moottorin hajottua. Lähdössä Rosberg nousi Hamiltonin ohi kärkeen. Kuudennesta ruudusta lähtenyt Valtteri Bottas nousi pääsuoralla kolmanneksi ja osui Hamiltoniin ensimmäisessä mutkassa. Bottas sai kolarista varikon läpiajorangaistuksen.
Toisen kierroksen alussa Sergio Pérez törmäsi Carlos Sainziin, jolta puhkesi oikea takarengas. Myöhemmin Sainz joutui keskeyttämään kilpailun kolarivaurioihin. Kimi Räikkönen nousi sija kerrallaan ylöspäin toiseksi Nico Rosbergin johtaessa kilpailua. Ensimmäisellä kierroksella kolaroinut Hamilton nousi kolmanneksi. Haasin Esteban Gutiérrez keskeytti kilpailun jarruvikaan ajettuaan pistesijoista. Daniil Kvjat nousi pieleen menneen aika-ajon jälkeen ylöspäin. Lopussa hän taisteli sijoituksista Williamsin kuljettajien kanssa. Kvjat oli lopulta nopeampi ja oli maalissa seitsemäs.
Bahrainin GP:n voittoon ajoi Nico Rosberg, jolle voitto oli kauden toinen ja viides peräkkäinen edellinen kausi huomioiden. Toiseksi ajoi Kimi Räikkönen, joka kipusi Bahrainissa kahdeksannen kerran palkintokorokkeelle ja ensimmäistä kertaa tällä kaudella. Lewis Hamilton ajoi kolmanneksi. Valtteri Bottas oli maalissa yhdeksäs. Stoffel Vandoorne ajoi F1-debyytissään pistesijalle kymmenenneksi.
Joutsenlammi (Parkano)

Joutsenlammi eli Joutsenlampi on Pirkanmaalla Parkanossa Laholuoman kylässä sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Kovesjoen valuma-alueeseen. Joutsenlammi on osa Laholuoman valuma-aluetta.
Maantietoa.
Lammen pituus on 450 metriä, leveys 200 metriä ja sen pinta-ala on 7,1 hehtaaria. Se sijaitsee Kartiskanevan itäpuolella Joutsenlamminkankaan länsipuolella painanteessa, jonka suota kutsutaan Paharämäkäksi. Lammen ympärillä suot ovat ojittamattomia, mutta siihen on siitä huolimatta johdettu yksi suo-oja pohjoisesta. Lammen oma laskuoja lähtee lounaisrannasta ja yhtyy virtaa Kartiskanevan eteläreunaa kääntyen lopuksi etelään. Siellä se laskee suurempaan Koivulammiin, jonka kautta vedet jatkavat Koivuluomaan, joka yhtyy Laholuomaan Laholuoman kylän eteläpuolella. Rantaviivan pituus on 1,1 kilometriä. Itä- ja länsirannat ovat kangasmetsää, mutta pohjois- ja etelärannat suota. Kaakossa ranta muodostaa pienen avosuon kaistaleen. Rannoille ei ole rakennettu mitään, mutta järven eteläpään ohi kulkee metsäautotie, jolle pääsee yhdystieltä 13247.
Historiaa.
Vanhassa 1800-luvun pitäjänkartassa "Joutsenlampi" oli autio, mutta sinne oli raivattu heinäntekoa varten niittyjä. Lammen lounaiskulma ja luusua olivat niittyä. Samoin oli lähes yhtenäinen ja kapea alue Joutsenlammesta Koivulampeen niittyä. Se on soveltunut tarkoitukseen, sillä kevättulvat valuivat tuona alueen läpi. Nykyään entisten niittyjen kohdalla kulkee kaivettu oja.
Joutsenlampi ei ollut vielä vuoden 1959 painetussa peruskartassa laskuomaa, mutta soiden ojitusten edettyä sille kaivettiin sellainen ja se on piirretty näkyviin vuoden 1982 karttaan. Silloin sen nimi kirjoitettiin "Joutsenlammi".
Roman Nikitenko

Roman Dmitrijevitš Nikitenko (, s. 10. tammikuuta 1989 Krasnoturjinsk) on valkovenäläis-venäläinen jääpalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa Moskovan Dynamoa.
Nikitenkon kasvattajaseura on Majak, Krasnoturjinsk, missä hän pelasi kauteen 2008 asti. Sen jälkeen hän on pelannut seitsemän kautta HK Murman Murmanskissa. Syksyllä 2015 hän siirtyi Venäjään pääsarjassa pelaavan Moskovan Dynamon riveihin.
Nikitenko edusti kahden passin miehenä vuoden 2016 MM-kisoissa Valko-Venäjää.
Sarlin Group

Sarlin Group Oy Ab on teolliseen paineilmaan, automaatioon ja energiateknologiaan erikoistunut perheyritys, jonka pääkonttori sijaitsee Vantaan Kaivokselassa. Yhtiö on perustettu vuonna 1932. 
Yhtymään kuuluvat "Beamex Oy Ab" ja "Sarlin Oy Ab". Metallivalmistuksen teollisuusuuneihin erikoistunut "Sarlin Furnaces Oy Ab" myytiin osakevaihdolla ruotsalaiselle pääomasijoitusyhtiölle tammikuussa 2018. 
Vuoden 2018 maaliskuussa Sarlin-yhtymän konsernijohtajana ja hallituksen puheenjohtajana oli Patrik Wikström (s. 1958). Yhtymän toimitusjohtajana oli Fredrik Wikström (s. 1965). Suuruusluokkaa puolet konsernin liikevaihdosta vuonna 2016 tehneen Sarlin Oy:n toimitusjohtajana toimi Kari Jäminki vuoteen 2019 saakka. Tämän jälkeen Sarlin Oy Ab:tä on johtanut Seppo Ronkainen.Vuodesta 2022 eteenpäin johtanut Jiri Viholainen. Patrik Wikströmiä ennen yhtymän hallitusta johti hänen äitinsä Margaretha Sarlin-Wikström, joka on perheyhtiön perusteneen vuorineuvos Erik Sarlinin tytär.
Vuonna 2023 konsernin liikevaihto oli 81 miljoonaa euroa ja nettotulos 4,1 miljoonaa euroa. Yhtymän henkilöstöön kuului 354 ihmistä.
Anja Tiilikainen-Piimies

Anja Salli Kaarina Tiilikainen-Piimies, myös Anja S. Tiilikainen (6. toukokuuta 1934 Helsinki – 22. helmikuuta 2010 Helsinki) oli suomalainen lääkäri ja professori. 
Tiilikaisen vanhemmat olivat rakennusmestari Jaakko Tiilikainen ja Anna Eliina Lepistö. Hän tuli ylioppilaaksi Kallion yhteiskoulusta 1956 ja valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1960. Tiilikainen väitteli reumaserologiasta 1963. Oltuaan Yhdysvalloissa Duken yliopistossa hän toi Suomeen munuaisten kudossopeutuvuustestit, ja sen jälkeen voitiin munuaissiirtoja tehdä muiltakin kuin lähisukulaisilta. Hän kartoitti 1970 Sevettijärven kolttien geeniperimää ja luennoi sen jälkeen aiheesta kansainvälisissä kongresseissa. Hän oli Medisiinari-lehden toimitussihteeri ja päätoimittaja. Tiilikainen oli Oulun yliopiston kliinisen mikrobiologian ja immunologian professori 1978–1998 ja oli viran ensimmäinen haltija. Tiilikainen tutki tukikudosten sairauksiin liittyvää immunologiaa ja veren perinnöllisiä ominaisuuksia. Hän aloitti kudossiirtoja valmistelevat immunologiset sopeutuvuuskokeet Suomessa.
Kiinan Grand Prix 2016

Kiinan Grand Prix 2016 oli Formula 1 -sarjan kolmas osakilpailu kaudella 2016. Osakilpailu ajettiin 17. huhtikuuta 2016 Shanghai International Circuit -radalla Shanghaissa Kiinassa.
Osakilpailu oli historian kolmastoista Kiinan Grand Prix. Kilpailussa ajettiin 56 kierrosta ja kokonaismatka oli 305,066 kilometriä.
Vapaat harjoitukset.
Perjantain ensimmäisessä harjoitussessiossa Williamsin Felipe Massa kärsi kahdesti rengasrikon. Molempina kertoina kyseessä oli vasemmanpuoleinen takarengas. Myös Renault’n Kevin Magnussenilta hajosi vasemmanpuoleinen takarengas.
Toisessa harjoitusosiossa Esteban Gutiérrezin jarrut syttyivät tuleen. Gutiérrezilta jäi myös ensimmäiset vapaat harjoitukset väliin sähköongelmien vuoksi.
Aika-ajot.
Kauden kahdessa ensimmäisessä aika-ajossa käytetty pudotusformaatti hylättiin Bahrainin GP:n jälkeen sen saamaan negatiivisen kritiikin vuoksi. Kiinan GP:n aika-ajot ajettiin edellisen kauden formaatin mukaan.
Pascal Wehrlein törmäsi pääsuoralla seinään ensimmäisessä aika-ajo-osiossa. Sessio keskeytettiin punaisella lipulla. Mercedeksen Lewis Hamilton ei saanut aika-ajoissa aikaa laisinkaan voimayksikön hajottua. Hamiltonin niskoille oli jo ennen viikonloppua langetettu viiden lähtöruudunrangaistus vaihdelaatikon vaihtamisesta. Nico Hülkenbergin vasen eturengas lähti irti toisen aika-ajon lopulla, joka aiheutti toisen punaisen lipun, eikä aika-ajoa enää jatkettu. Hülkenberg sai kilpailuun kolmen lähtöruudun rangaistuksen.
Paalupaikalle ajoi Mercedeksen Nico Rosberg. Toiseen ruutuun ylsi Daniel Ricciardo, kolmanneksi Kimi Räikkönen, neljänneksi Sebastian Vettel ja viidenneksi Valtteri Bottas.
Kilpailu.
Daniel Ricciardo nousi ensimmäisessä mutkassa kärkeen. Kimi Räikkönen valui ensimmäisen mutkan leveäksi ja palasi ajolinjalleen, jolloin Sebastian Vettel törmäsi häneen. Räikkönen menetti kolarissa etusiiven, ja Vettel etusiiven päätylevyn. Viimeisestä ruudusta lähtenyt Hamilton kolaroi Felipe Nasrin kanssa, menettäen niin ikään etusiipensä. Kolareista ei jaettu rangaistuksia. Kolmannella kierroksella Rosberg nousi takaisin kilpailun kärkeen ohittaen Ricciardon, jolta räjähti vasen takarengas. Turva-auto tuli radalle.
Kilpailun voittoon ajoi Nico Rosberg, jolle voitto oli kuudes peräkkäinen. Toiseksi ajoi Sebastian Vettel ja kolmanneksi Daniil Kvjat. Kimi Räikkönen nousi kilpailussa lopulta viidenneksi. Valtteri Bottas tippui kymmenenneksi.
Viidettä kertaa Formula 1 -historiassa kaikki kuljettajat ajoivat kilpailun maalin asti.
Saara Tikka

Saara Kyllikki Tikka, oik. "Malmqvist" (s. 1942 Ristiina) on suomalainen taidemaalari. Hän asuu Joensuun Hammaslahdessa. Hänen teostensa taustalla on luonto, jossa on eläimenmuotoisia satuhahmoja, ja niissä on aiheena ihmisen ja eläimen kontakti. Hän on myös tehnyt kirjankuvituksia. Hän on opiskellut Suomen taideakatemian koulussa 1963–1968.
Saara Tikan sisar on kirjailija Eeva Tikka.
Ferdinando Minoia

Ferdinando "Nando" Minoia (2. kesäkuuta 1884 Milano – 28. kesäkuuta 1940 Milano) oli italialainen autourheilija. 
Minoia voitti vuonna 1907 Brescian lähellä järjestetyn Coppa Florio -kilpailun. Vuoden 1926 Targa Floriossa Minoia sijoittui toiseksi Bugatti 35 T:llään. Seuraavana vuonna hän juhli voittoa yhdessä Giuseppe Morandin kanssa historian ensimmäisessä Mille Migliassa. Vuonna 1931 Minoia siirtyi uuteen Grand Prix -autoilun Euroopan-mestaruussarjaan. Hän saavutti kauden aikana yhden kakkos- ja yhden kolmossijan, ja juhli kauden päätyttyä historian ensimmäistä Grand Prix -autoilun Euroopan-mestaruutta.
Minoia kuoli 56-vuotiaana synnyinkaupungissaan Milanossa.
Vjatšeslav Brattšenko

Vjatšeslav Valerjevitš Brattšenko (, s. 16. maaliskuuta 1978 Komsomolsk-na-Amure) on valkovenäläis-venäläinen jääpalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on edustanut viimeksi kaudella 2011–12 HK Murman Murmanskia ja sen jälkeen Valko-Venäjän jääpallomaajoukkuetta.
Brattšenkon kasvattajaseura on SKA Neftajanik, Habarovsk. Uransa hän on pelannut pääosin Venäjän Kauko-idän jääpalloseuroissa Vysšaja ligassa eli toiseksi korkeimmalla sarjatasolla. Viimeksi hän edusti kaudella 2012–13 HK Murman Murmanskia. 
Brattšenko edusti kahden passin miehenä vuoden 2016 MM-kisoissa Valko-Venäjää.
Archaía Eléftherna

Archaía Eléftherna () on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kreetan saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Réthymnon kuntaan, Réthymnon alueyksikköön ja Kreetan alueeseen. Aiemmin kylä kuului Arkádin kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Réthymnon kunnan Arkádin kunnallisyksikköön. Kylä muodostaa oman kyläyhdyskuntansa (Τοπική Κοινότητα Αρχαίας Ελεύθερνας, "Topikí Koinótita Archaías Eléfthernas"). Kylän väkiluku on 115 (vuonna 2011).
Archaía Eléftherna sijaitsee kukkulalla Kreetan pohjoisosissa linnuntietä noin 29 kilometriä itäkaakkoon Réthymnon kaupungista. Kylän nimi, suomeksi ”Antiikin Eleutherna”, viittaa kylän alueella sijainneeseen antiikin aikaiseen Eleuthernan kaupunkiin. Vuoteen 1998 saakka kylä tunnettiin nimellä "Prinés", mutta antiikin aikaisen kaupungin löydyttyä se nimettiin uudelleen.
Antiikin Eleuthernan arkeologinen alue sijaitsee nykyisen kylän sekä noin kilometrin luoteeseen sijaitsevan Eléfthernan kylän välisellä alueella. Se on seudun merkittävin nähtävyys. Arkeologisen alueen lähellä toimii Antiikin Eleuthernan museo. Kylän muihin nähtävyyksiin kuuluu Kristus Vapahtajan ("Sotíros Chrístos") bysanttilainen kirkko 900-luvulta. Kylä elää perinteisestä maanviljelystä. Arkeologisten kaivausten vuoksi rakentamista kylässä on rajoitettu, minkä ansiosta sen rakennuskanta on säilynyt perinteisenä.
Archaía Kórinthos

Archaía Kórinthos (; myös "Arhéa Kórinthos"), aiemmin Palaiá Kórinthos (Παλαιά Kόρινθος, myös "Paleá Kórinthos"), on Kreikan kylä, joka kuuluu hallinnollisesti Kórinthoksen kuntaan, Korinthian alueyksikköön ja Peloponnesoksen alueeseen. Kylän väkiluku on 1 939 (vuonna 2011).
Archaía Kórinthos sijaitsee noin kuusi kilometriä nykyisestä Kórinthoksen kaupungista lounaaseen. Se on samalla paikalla kuin antiikin Korintin kaupunki, ja tätä tarkoittaa myös kylän nykyinen nimi. Paikalla oli suuri maanjäristys vuonna 1858, jonka seurauksena kaupunki siirrettiin antiikin aikaiselta paikaltaan nykyiseen paikkaansa Korintinlahden rannalle. Nykyinen Archaía Kórinthoksen kylä on kehittynyt paikalle jääneestä asutuksesta.
Antiikin Korintin arkeologinen alue sijaitsee aivan kylän keskustan vieressä sen lounaislaidalla. Yksittäisiä rauniokohteita on myös muualla kylän alueella. Arkeologisen alueen tunnetuin nähtävyys ovat Apollonin temppelin rauniot. Sen eteläpuolella sijaitsee agoran eli torin alue. Muihin nähtävyyksiin kuuluvat muun muassa teatterin, odeionin sekä Peirenen lähdekaivon rauniot. Alueen yhteydessä toimii Antiikin Korintin arkeologinen museo. Antiikin Korintin linnavuori Akrokorintti sijaitsee noin kaksi kilometriä kylästä etelälounaaseen.
Archaía Kórinthos muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Δημοτική Κοινότητα Αρχαίας Κορίνθου, "Dimotikí Koinótita Archaías Korínthou"), johon kuuluu varsinaisen Archaía Kórinthoksen kylän lisäksi Korintinlahden rannalla antiikin Korintin satamakaupungin Lekhaionin paikalla sijaitseva kylä Archaío Limáni. Koko yhdyskunnan väkiluku on 2 918.
Ária

Ária () eli "Áreia" (Άρεια) on Kreikan kaupunki, joka sijaitsee noin kolme kilometriä Náfplion kaupungista itään ja on nykyisin käytännössä Náfplion esikaupunki. Se kuuluu hallinnollisesti Náfplion kuntaan, Argoliksen alueyksikköön ja Peloponnesoksen alueeseen. Kaupunki muodostaa oman kaupunkiyhdyskuntansa (Τοπική Κοινότητα Αρίας, "Topikí Koinótita Arías"). Kaupungin väkiluku on 3 376 (vuonna 2011).
Árian alueelta on löydetty mykeneläisaikaisia hautoja. Antiikin aikana paikalla oli muun muassa temppeli sekä akvedukti, joka johti alueen lähteistä vettä Nauplionin kaupunkiin eli nykyiseen Náfplioon. Varhaisin maininta paikannimestä Ária on vuodelta 1149 liittyen alueella toimivaan Áreian luostariin eli Elävöittävän lähteen ("Zoodóchos Pigí") luostariin, joka on edelleen alueen merkittävimpiä nähtävyyksiä. Se on rakennettu Árian antiikin aikaisen temppelin paikalle. Kaupungin kirkko vuodelta 1866 on omistettu Neitsyt Marian kuolonuneen nukkumiselle.
Ollako vai eikö, siinä pulma

“Ollako vai eikö, siinä pulma” (englanniksi "To be, or not to be, that is the question") on sitaatti William Shakespearen tragediasta Hamlet – Tanskan prinssi, 3. näytös, 1. kohtaus (suom. Yrjö Jylhä 1955). Tällä lauseella näytelmän sankari Hamlet aloittaa kuuluisan monologinsa, jossa hän pohtii itsemurhan tekemistä. Vaikka hän tuntee voimakasta kuolemankaipuuta ja haluaisi lopettaa tuskansa ja nukkua pois, se ei ole mahdollista kuolemaan kätkeytyvän tuntemattoman hämmentäessä mieltä. Tämä ”valju epäröinti” tekee meistä pelkureita, joiden kaikki hankkeet valuvat tyhjiin, pohdiskelee Hamlet monologissaan.
Hamletin yksinpuhelu on länsimaisen kulttuurin eräs siteeratuimmista kohtauksista. Sen ensimmäistä lausetta lainataan usein tilanteissa, joissa ollaan ihmiselämän eksistentiaalisten peruskysymysten ja vaikeiden ratkaisujen äärellä. Populaarikulttuurin kuvastoissa monologi on liitetty usein virheellisesti ns. hautausmaakohtaukseen (5. näytös 1. kohtaus), jossa Hamlet tarttuu edesmenneen hovinarri Yorickin pääkalloon lausuen: ”Voi Yorick parka! – Minä tunsin hänet…“.
Órmos Athiniós

Órmos Athiniós (; myös Όρμος Αθηνιού, "Órmos Athinioú"), usein vain "Athiniós" (Αθηνιός), on Kreikan kylä, joka sijaitsee Thíran saarella Santorínin saariryhmässä. Se kuuluu hallinnollisesti Thíran kuntaan, Thíran alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen. Kylän väkiluku on 9 (vuonna 2011).
Athiniós on Thíran ja koko Santorínin pääsatama. Se sijaitsee noin seitsemän kilometriä etelään saaren pääkaupungista Firásta. Kylä on osa Pýrgos Kallístiksen kyläyhdyskuntaa.
Satama on tehty Santorínin kalderan puolelle, joten se on täytynyt sijoittaa paikkaan, jossa jyrkkään seinämään on ollut mahdollista tehdä serpentiinitie. Risteilyalukset ankkuroituvat yleensä kalderaan Firán edustalle, ja ihmiset kuljetetaan veneillä sen vanhaan satamaan Órmos Firóniin, mutta autolautat ja muut reittilaivat rantautuvat Athiniókseen. Satama on Kykladien saariston vilkkaimpia, ja siitä on hyvät laivayhteydet Pireuksen satamaan; muille saariston saarille, kuten Íokselle, Párokselle ja Náxokselle; sekä Kreetalle ja myös Dodekanesiaan.
Suurin osa Athinióksen rakennuksista on satamaviranomaisten, laivayritysten tai matkatoimistojen rakennuksia, ja kylässä on vain vähän muuta toimintaa. Kylästä on bussiyhteydet eri puolille saarta.
Palaiópoli (Samothráki)

Palaiópoli (; myös "Paleópoli") on Kreikan kylä, joka sijaitsee Samothrákin saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Samothrákin kuntaan, Évroksen alueyksikköön ja Itä-Makedonian ja Traakian alueeseen. Kylän väkiluku on 36 (vuonna 2011).
Palaiópoli, ”Vanha kaupunki”, sijaitsee saaren luoteisrannikolla noin 3,2 kilometriä saaren pääkylästä Samothrákin kylästä pohjoiseen. Kylän nimi viittaa sen lähellä sijainneeseen antiikin ajan Samothraken kaupunkiin. Sen arkeologinen kohde sijaitsee kylän itäpuolella nykyisellä Ágios Geórgioksen kukkulan alueella. Kukkulaa ympäröi noin 2,4 kilometriä pitkä muuri, josta on säilynyt osia. Myös kaupungin sataman rakenteista on jäänteitä meren pohjassa.
Nykyisin kylä tunnetaan erityisesti sen ja antiikin Samothraken raunioiden välisellä alueella sijaitsevasta Suurten jumalten pyhäkön arkeologisesta alueesta. Pyhäkkö oli antiikin aikana merkittävä Samothraken mysteerikultin keskus. Arkeologisen alueen yhteydessä toimii Samothrákin arkeologinen museo. Muihin nähtävyyksiin kuuluvat genovalaisaikaisen 1400-luvulla rakennetun Gateluzin suvun linnan rauniot, joihin kuuluu kolme tornia. Yksi torneista on säilynyt suhteellisen hyvin.