tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Harald Natvig

Harald Natvig (10. kesäkuuta 1872 Stavanger – 1. elokuuta 1947 Hjerkinn), oli norjalainen lääkäri, tarkka-ampuja ja ampumaurheilija, joka voitti kolme olympiakultaa.
Harald Natvig oli merimies Jacob Andreas Natvigin poika, josta tuli ylioppilas 1890, lääketieteen kandidaatti 1898 ja lääketieteen tohtori 1906. Kun hän vielä oli oppilas, hän oli lyhyen ajan kunnanlääkärinä Lyngørissä ja myöhemmin vuonna 1900 kaivoslääkärinä Bossmossa, Ranassa. Marraskuusta 1903 heinäkuuhun 1905 hän oli volontööriassistenttinä Barnbördshusetissä Helsingissä, missä hän kirjoitti "Archiv für Gynäkologie" (1905). Vuonna 1906 Natvigistä tuli lääkäri tohtori. Vuosina 1905-1907 hän oli alilääkärinä Bergenissä ja vuosina 1908-11 reservilääkärinä Kristianiassa. Vuosina 1910-1913 hän tutki synnytyksiä. Kun "Oslo kommunale Kvinneklinikk" perustettiin 1930, tuli Natvigistä sen ensimmäinen ylilääkäri vuoteen 1938. 
Natvig kävi monissa Euroopan maissa, muun muassa hän oli vapaaehtoisena serbialaisten puolella ensimmäisen Balkanin sodan aikana ja myös Norjan Punaisen ristin lääkärinä Suomen sisällissodassa 1918. Siellä hän otti valokuvia, joita on käytetty sisällissotaa käsittelevässä kirjallisuudessa. 
Harald Natvig osallistui kaksi kertaa olympialaisiin. Antwerpenissä 1920 hän voitti kaksi joukkuekultaa hirviammunnasta ja pronssia yksilökilpailusta. Pariisissa 1924 Natvig sai toistamiseen kaksi joukkuemitalia hirviammunnasta. Kertalaukauksista Norjan joukkue voitti kultaa, ja parilaukauksissa se sijoittui hopealle.
Kasurilan koulu

Kasurilan koulu on Siilinjärven Kasurilan kylässä toimiva alakoulu (luokka-asteet 1-6). Kasurilan koulu sijaitsee välittömästi Kasurilan hiihtokeskuksen pohjoispuolella, noin 4 kilometriä Siilinjärven keskustasta etelään. 
Alakoulua käy vuosittain noin 170-200 oppilasta. Kasurilan koulu tekee yhteistyötä samalla tontilla toimivien Kasurilan esiopetusryhmien kanssa.
Historia.
Kasurilan koulu aloitti toimintansa vuoden 1923 tietämillä vuokrahuoneissa Kallelan talossa (nykyinen Tuomaala) Kasurilan mäen juurella. Silloin opettajana toimi Elsa Koponen. Vuosina 1937-1997 kouluna toimi hirsinen koulurakennus, joka valmistui kesänä 1937. Vuonna 1967 kouluun rakennettiin uusi koulurakennus hirsisen koulun lisäksi. Vuonna 1997 valmistui koulun uudisrakennus ja laajennus. Vuonna 2000 rakennusta laajennettiin, sillä koulun oppilaaksiottoalueelle rakennettiin uusia asuntoja ja oppilasmäärät kasvoivat.
Rautalammin vaakuna

Rautalammin vaakuna on Rautalammin kunnan tunnus ja puhuva vaakuna. Sen lohkojen väritys – Savon musta ja Hämeen punainen – kertovat pitäjän sijaintiin kahden historiallisen maakunnan rajalla. Raudanmerkit yhdessä aaltokoroisten lohkojen kanssa tekevät vaakunasta puhuvan.
Vaakunan selitys on ”aaltokoroisesti kahdesti lohkoinen musta-, hopea- ja punakenttäinen kilpi; kummassakin värikentässä hopeinen raudanmerkki.” Vaakunan on suunnitellut Ahti Hammar, ja Rautalammin kunnanvaltuusto hyväksyi sen kokouksessaan 10. tammikuuta 1959. Sisäasiainministeriö vahvisti vaakunan käyttöön 19. maaliskuuta samana vuonna.
Adnan al-Talyani

Adnan Khamees al-Talyani (; s. 30. lokakuuta 1964 Sharjah) on arabiemiirikuntalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Häntä pidetään yhtenä maansa kaikkien aikojen parhaista jalkapalloilijoista. Al-Talyani pelasi koko uransa Al-Shaabin joukkueessa, jossa hän pelasi 232 ottelua tehden niissä 129 maalia. Tuona aikana monet muut seurat olivat kiinnostuneita hänestä, mutta seura esti hänen lähtönsä muualle. Al-Talyani pelasi maajoukkueessa 164 ottelua, joissa hän teki 54 maalia. Hän on sekä pelannut eniten otteluita että tehnyt eniten maaleja joukkueen historiassa. Lopettaessaan maajoukkueuransa vuonna 1997 al-Talyani oli maailmassa eniten jalkapallomaaotteluita pelannut pelaaja.
Veres

Veres on suomalainen musiikkifestivaali Kittilän Haudanperällä. Vereksessä esiintyy molempina päivinä musiikkiyhtyeitä popista punkiin. Järjestäjänä toimii Veres Ry. Tapahtumassa on myös 50-paikkainen olutteltta, jossa tarjoillaan olutta ja syötävää.
Historia.
Veres-musiikkitapahtuma järjestettiin ensimmäistä kertaa kesällä 2008 markkinoita edeltävänä viikonloppuna. Esiintyjinä olivat Elina Koivuniemi (Kittilä), Unidentified (Kittilä), Shamaani, Menomono (Kittilä), JJNN (Kolari), Sivupersoonat Lappi, Pop/Rock, Mexican &amp; Kittilä Punks, Shrink to Fit (Oulu) ja Fore (Oulu). Tapahtumassa pidettiin myös "Guitar Heron" Pohjois-Suomen osakilpailufinaali.
Lähteet.
www.veres.fi
Eytan Fox

Eytan Fox (s. 21. elokuuta 1964) on israelilainen elokuvaohjaaja.
Biografia.
Fox syntyi New York Cityssä ja muutti perheineen Israeliin ollessaan kaksivuotias. Hänen isänsä Seymour Fox oli konservatiivinen rabbi ja juutalaisen opetuksen johtava professori Jerusalemin Hebrew Universityssä. Hänen äitinsä, Sara Kaminker-Fox, oli Jerusalemin kaupunginvaltuuston puheenjohtaja. Foxilla on kaksi veljeä, David ja Danny. Hän kasvoi Jerusalemissa, palveli armeijassa ja opiskeli "Tel Aviv University's School of Film and Television":ssa. Hän on avoimesti homoseksuaali.
Hän ja hänen kumppaninsa, Gla Uchovsky, ovat olleet yhdessä yli 18 vuotta. He ovat myös työtovereita: Uchovsky, joka on kirjoittaja ja toimittaja, on osallistunut moniin Foxin elokuvien käsikirjoituksiin.
Palkinnot.
Vuonna 2006 Fox oli Decade-palkinnon ensimmäinen saaja. Palkinto jaettiin elokuvantekijälle, jonka työ oli jättänyt lähtemättömän vaikutuksen juutalaisiin elokuviin alle kymmenen vuoden aikana. Fox sai palkintonsa juutalaisten elokuvafestivaaleilla Washington D.C.:ssä.
Gösta Hallberg-Cuula

Gösta Hallberg-Cuula, oik. "Gustaf Eugén Hallberg-Cuula" (4. marraskuuta 1912 Tukholma – 14. huhtikuuta 1942 Jandeba, Syväri), oli ruotsinsuomalainen sotilas ja poliitikko. 
Cuula oli 1930-luvulla propagandapäällikkönä ruotsalaisessa kansallissosialistisessa puolueessa "Nationalsocialistiska Arbetarepartiet". Talvisodan aikana hän ilmoittautui puoluetoveriensa kanssa vapaaehtoiseksi Suomen puolelle. Jatkosodan alkuvaiheessa hän oli joukkueenjohtajana Hangon rintamalla ja tämän jälkeen ruotsalaisessa vapaaehtoiskomppaniassa, joka oli osa JR 13:a Syvärin rintamalla. Siellä hän kaatui miinan räjähdykseen, ja hänet haudattiin Norra begravningsplatsenille Solnaan. Hautakivessä lukee: "Fjärran i öster fallen för Sverige". Cuulan kotiseudulla Suomessa Huittisissa Satakunnassa on sankarihautausmaalla kivi, jossa lukee: ”Luutn. Gustav E. Hallberg-Cuula * 4.11.1912 U 14.4.1942”.
Uusnatsit ihannoivat Hallberg-Cuulaa marttyyrinä.
Sergei Lebedev (tutkija)

Sergei Aleksejevitš Lebedev (, 2. marraskuuta 1902 Nižni Novgorod – 3. heinäkuuta 1974 Moskova) oli neuvostoliittolainen sähkötekniikan ja tietojenkäsittelyn tutkija ja Neuvostoliiton ensimmäisen tietokoneen suunnittelija.
Lebedev syntyi Nižni Novgorodissa, Venäjällä. Hän valmistui Moskovan teknillisestä korkea­koulusta vuonna 1928. Hän työskenteli sähkötekniikan laitoksella Moskovassa ja Kiovassa vuoteen 1946 saakka. Lebedev toimi Kiovan sähkötekniikan laitoksen johtajana 1946-1951. Tästä työstä hän sai Stalin-palkinnon vuonna 1950. Lebedev sai tietää ulkomaisista elektronisista tietokoneiden suunnittelusta vuonna 1948. Hän alkoi suunnitella ensimmäistä tietokonetta samana vuonna ja ensimmäinen tietokone BESM-1 valmistui vuonna 1951. Vuonna 1953 Valtion komissio hyväksyi BESM-1 toiminnan, mutta tietokonetta ei hyväksytty sarjatuotantoon.
Lebedev alkoi kehittämään uutta tehokkaampaa tietokonetta M-20, numero osoitti prosessoritehoa taajuutta 20 kHz. Vuonna 1958 kone hyväksyttiin toiminnallisesti ja otettiin sarjatuotantoon. Samalla BESM-2 meni sarjatuotantoon. Vaikka BESM-2 oli hitaampi kuin M-20, se oli luotettavampi. Sitä käytettiin satelliittiratojen laskemiseen ja johti kehityksessä ensimmäisen raketin laskeutumiseen kuun pinnalle. Lebedev ja hänen ryhmänsä kehittivät useita tietokoneita, varsinkin ensimmäinen Neuvostoliiton supertietokone BESM-6, joka oli sarjatuotannossa 17 vuotta. 
Lebedev sai professorin viran Moskovan Fysiikan ja teknologian instituutista vuonna 1952. Lebedev toimi instituutin johtajana vuodesta 1953 lähtien kuolemaansa saakka, nykyisin instituutti tunnetaan Lebedevin hienomekaniikan ja tietotekniikan instituuttina.
Lebedev sai Leninin palkinnon, Neuvostoliiton valtionpalkinnon ja Neuvostoliiton työn sankarin arvon. Häntä kutsuttiin Neuvostoliiton tietotekniikan isäksi.
Nickolas Perry

Nickolas Perry (s. 3. joulukuuta 1967) on yhdysvaltalainen kirjoittaja, elokuvaohjaaja, leikkaaja ja valokuvaaja
Vuonna 1994 Perry muutti Los Angelesiin ja alkoi kirjoittaa lyhyitä käsikirjoituksia ja ohjata lyhytelokuvia. Yksi hänen lyhytelokuvistaan, "Must Be The Music", jonka pääosissa olivat Milo Ventimiglia ja Michael Saucedo, sai ensi-iltansa Sundance-elokuvafestivaalilla ja julkaistiin myöhemmin osana "Boys Life 2" -lyhytelokuvakokoelmaa.
Perry käsikirjoitti ja ohjasi "Speedway Junky"n vuonna 1999. Sitä tähdittivät Daryl Hannah, Jesse Bradford ja Jonathan Taylor Thomas, ja se sai ensi-iltansa Berliinin elokuvajuhlilla. Vuonna 2004 Perry oli mukana käsikirjoittamassa ja ohjaamassa elokuvaa "The Hunting of the President".
Perry on Directors Guild of American ja Writers Guild of American jäsen.
Mary Beth Hurt

Mary Beth Hurt (s. 26. syyskuuta 1946) on yhdysvaltalainen teatteri- ja elokuvanäyttelijä.
Biografia.
Yksityiselämä.
Mary Beth Supinger syntyi vuonna 1946 Marshalltownissa Iowassa. Hänen vanhempansa olivat Delores Lenore (o.s. Andre) ja Forrest Clayton Supinger. Hänen lapsuudessaan Jean Seberg toimi hänen lastenhoitajanaan. Hurt opiskeli draamaa Iowan yliopistossa ja New York Universityn Tisch School of Artsissa.
Hurt oli naimisissa näyttelijä William Hurtin kanssa kymmenen vuotta (1971-1981). Avioeron jälkeen Hurt meni naimisiin ohjaaja-käsikirjoittaja Paul Schraderin kanssa vuonna 1983, ja heillä on poika ja tytär.
Ura.
Näyttämöura.
Hurt teki näyttämödebyyttinsä New Yorkissa vuonna 1974. Hän oli ehdokkaana kolmen Tony-palkinnon saajaksi Broadway-esiintymisistään.
Elokuvat.
Hurt teki elokuvadebyyttinsä Woody Allenin "Sisäkuvien" Joeyna. Hänen muita elokuvaroolejaan ovat rooli Laurana "Chilly Scenes of Winter" -elokuvassa, Helen Holm Garpina "Garpin maailmassa" ja Regina Beaufortina Martin Scorsesen "Viattomuuden ajassa".
Tansanian jalkapallomaajoukkue

Tansanian jalkapallomaajoukkue, lempinimeltään "Taifa Stars" edustaa Tansaniaa kansainvälisissä miesten jalkapallon maajoukkueotteluissa. Sitä hallinnoi Tansanian jalkapalloliitto. 
Tansania ei ole koskaan selviytynyt MM-karsinnoista lopputurnaukseen.
Yrjö Karppanen

Yrjö Heikki Karppanen (; 14. kesäkuuta 1896 Helsinki – 27. marraskuuta 1937 Leningrad) oli Neuvostoliitossa vaikuttanut suomalainen toimittaja.
Karppanen syntyi kauppiaan perheeseen. Hän kävi seitsemän luokkaa lyseota, työskenteli piirtäjänä ja sai vuonna 1917 paikan Helsingin miliisistä. Suomen sisällissodan aikana hän työskenteli toimittajana Turussa ilmestyneessä "Sosialisti"-lehdessä. Sisällissodan jälkeen Karppanen vangittiin Porvoossa, mutta hän pääsi pakenemaan vankileiriltä Ruotsiin. Vuonna 1920 Karppanen pyrki Suomen kautta Venäjälle, mutta hänet vangittiin Karjalankannaksella. Yleisen armahduksen jälkeen Karppanen palasi Ruotsiin, jossa hän toimi Suomen punaisen kaartin Ruotsin pataljoonan adjundanttina salanimellä "Korpela". Kesällä 1919 Karppanen laati suunnitelman Pohjois-Suomessa totetettavasta vallankumouksesta, joka tehtäisiin punaisen kaartin Ruotsin pataljoonan tukemana.
Karppanen karkotettiin Ruotsista vuonna 1921. Siirryttyään Neuvostoliittoon hän työskenteli "Soihtu" ja "Kipinä" -lehtien toimittajana
 ja myöhemmin NKP(b):n Leningradin aluekomitean ohjaajana. Karppanen pidätettiin lokakuussa 1937 ja tuomittiin kuolemaan vakoojana.
Näkinpartaislevät

Näkinpartaislevät (Charophyta) ovat makeassa vedessä tai murtovedessä eläviä kasveja tai kasvienkaltaisia eliöitä. Kaareen kuuluu kuusi luokkaa. Näkinpartaislevillä on pysty, nivelikäs, sädehaarainen sekovarsi, joka muistuttaa kortetta. Sekovarren pintaan kertyy usein kalsiumkarbonaattia. 
Suomessa esiintyy ainakin seitsemän sukua, "Characeae"-heimon näkinparrat ("Chara"), siloparrat ("Nitella"), mukulaparrat ("Nitellopsis") ja sykeröparrat ("Tolypella") sekä yhtymälevien levyrihmat ("Mougeotia"), kierteisrihmat ("Spirogyra") ja tähtirihmat ("Zygnema"). Suomessa kasvavia näkinpartaislevälajeja on 21. Tutkimusten mukaan maalla kasvavat versokasvit saivat alkunsa näkinpartaislevistä, joko Coleochaetales- tai Charales-lahkosta.
Bad Boys (Alexandra Burken kappale)

Bad Boys on brittiläisen R&amp;B-laulaja Alexandra Burken esikoisalbumin "Overcome" ensimmäinen single. Kappaleen ovat kirjoittaneet Melvin K. Watson Jr, Larry Summerville Jr, Busbee, Lauren Evans, Alexander James, Tramar Dillard, ja tuotannosta on vastannut The Phantom Boyz. "Bad Boys" julkaistiin 12. lokakuuta 2009 ja se sai kriitikoilta hyvät arvostelut. Kappale oli Ison-Britannian ja Irlannin singlelistojen kärjessä, ja kymmenen parhaan joukossa Ruotsissa, Norjassa, Alankomaissa, Unkarissa, Tŝekissä, Slovakiassa ja Belgiassa, sekä kahdenkymmenen joukossa monessa muussa maassa, kuten Suomessa.
Burke on esittänyt "Bad Boys" -kappaleen livenä useita kertoja, muun muassa "X Factorin" kuudennella tuotantokaudella, "GMTV:llä" sekä lontoolaisella G-A-Y-klubilla.
Burke esitti "Bad Boys" -kappaleen ensi kertaa 25. elokuuta 2009 "The Chris Moyles Show:ssa", mutta jo sitä ennen "The Sun" oli vuotanut kappaleen sanat internetiin.
Vastaanotto.
"Bad Boys" sai pääasiassa positiivisia arvosteluja kriitikoilta. Allmusic kutsui kappaletta upeaksi, vuoden 2009 valtavirran pop-singleksi ja kiitteli kappaleen syntetisoitua rytmiä, sekä Flo Ridan osuutta. Popjustice sanoi kappaleen olevan ilmiömäinen ja upea yhdistelmä Britney Spearsin "Womanizer"-kappaleen ja Girls Aloudin "Biology"-kappaleen alkuja, ylistäen Burken ääntä. Toisaalta arvostelussa todettiin, ettei kappaletta ollut rakennettu Burken äänen ympärille. About.com:n arvostelussa kirjoitettiin "Bad Boys" -kappaleen muistuttavan Donna Summeria, mutta myös että Burkella oli mahdollisuus suureen kansainväliseen menestykseen.
RTÉ huomautti musiikin tuotannon ja kaavan olevan albumin heikko kohta. Tosin arvostelussa kirjoitettiin myös, että kyseinen tekniikka toimi "Bad Boys" -kappaleella. The Independent taas kirjoitti kappaleen olevan puhdas kopio Britney Spearsin "Womanizer"-kappaleesta.
Listasijoitus.
"Bad Boys" oli ensimmäisellä listaviikollaan Ison-Britannian ja Irlannin singlelistojen sijoilla yksi. Kappale vietti kokonaisuudessaan 25 viikkoa Ison-Britannian singlelistalla seitsemänkymmenenviiden joukossa ja sitä myytiin Isossa-Britanniassa yli 187 000 kappaletta ensimmäisen viikon aikana. "Bad Boys" sijoittui singlelistan kymmenen parhaan joukkoon myös Ruotsissa, Alankomaissa, Belgiassa, Tŝekissä, Slovakiassa, Unkarissa ja Norjassa, kahdenkymmenen joukkoon monissa maissa, kuten Saksassa ja Suomessa, sekä kolmenkymmenen joukkoon Tanskassa ja Itävallassa.
Reijo Koivisto

Reijo Kaarlo Koivisto (20. tammikuuta 1931 – 20. joulukuuta 2023) oli suomalainen kuulantyöntäjä, joka ylitti 16 metrin rajan kaikkien aikojen toisena suomalaisena ja rikkoi Sulo Bärlundin lähes 19 vuotta vanhan Suomen-ennätyksen vuonna 1955.
Koivisto sijoittui yhdeksänneksi Bernin EM-kilpailuissa 1954 tuloksella 15,39 m. Hän voitti Suomen mestaruuden vuosina 1954, 1957 ja 1958. Lisäksi hän saavutti SM-hopeaa vuosina 1956 ja 1960 sekä SM-pronssia vuonna 1950. Ennätyksensä 16,86 m hän työnsi vuonna 1958.
Reijo Koivisto muutti Lohjalle vuonna 1956 ja työskenteli siellä liikunnanopettajana vuoteen 1989 saakka. Lisäksi hän työskenteli 1960-luvulla Suomen Urheiluliitossa kuulan lajivalmentajana.
Mestarit 2

Mestarit 2 () on "Mestarit" -elokuvan seuraaja. Elokuvan ohjasi Sam Weisman ja elokuvan aihe on jääkiekko. Wayne Gretzky tekee elokuvassa cameo-roolin.
Juha Widing

Juha Markku ”Whitey” Widing (4. heinäkuuta 1947 Oulu, Suomi – 30. joulukuuta 1984 Kelowna, Brittiläinen Kolumbia, Kanada) oli ruotsinsuomalainen jääkiekkoilija. Pelipaikaltaan hän oli keskushyökkääjä. Widing syntyi Oulussa, vanhemmat olivat suomalaisia, Widing muutti Ruotsiin äitinsä ja suomenruotsalaisen isäpuolensa mukana Juhan ollessa nelivuotias. 
Ruotsissa hän menestyi juniorisarjoissa, ensin Grums IK:ssa, sitten GAISissa. GAIS:n kanadalainen valmentaja suostutteli Widingin lähtemään Pohjois-Amerikkaan pelaamaan juniorisarjoissa. 16-vuotiaana hän muutti perheensä kanssa Kanadaan pelatakseen Brandon Wheat Kingsissä. NHL:n kykyjenetsijät iskivät silmänsä kookkaaseen nuorukaiseen ja kaudella 1969-1970 Widing nousi ensimmäisen kerran New York Rangersin NHL-joukkueen kokoonpanoon. Widing on Albert Pudaksen ja Pentti Lundin jälkeen kolmas NHL-pelaaja, joka on syntynyt Suomessa. Hän on myös ensimmäinen pääosin Euroopassa kiekkokasvatuksensa saanut pysyvän NHL-sopimuksen tehnyt pelaaja. 
Widingin NHL-ura alkoi New York Rangersin joukkueessa. Ensiesiintyminen NHL:ssä tapahtui Boston Bruinsia vastaan pelatussa ottelussa 12. lokakuuta 1969. Widing kaupattiin 28. helmikuuta 1970 Los Angeles Kingsiin, jossa hän oli useiden vuosien ajan joukkueen tehokkaimpia hyökkääjiä. Viimeisissä NHL-otteluissaan Widing kuitenkin edusti Cleveland Baronsia, jonne hänet myytiin 22. tammikuuta 1977.
Kaudeksi 1977–1978 Widing siirtyi WHA-liigaan, jossa hän edusti Edmonton Oilersia. Oilersin paidassa Widing pelasi 71 ottelua ja teki niissä 42 tehopistettä (18 maalia ja 24 syöttöä). Oilersin kaupattua Widingin Indianapolisiin tämä päätti siirtymisen sijaan lopettaa ammattilaisuransa.
NHL-uransa aikana Widing teki 144 maalia ja keräsi 226 syöttöpistettä 575 ottelussa. Kansainvälisellä tasolla hän edusti Ruotsia Kanada-cupissa 1976, jossa hän teki viidessä ottelussa yhden maalin ja antoi yhden maaliin johtaneen syötön. Widing kuoli sydänkohtaukseen 30. joulukuuta 1984.
Ruotsin SVT:n julkaiseman Hockeyns historia -dokumentin mukaan Widingillä oli jo viimeisinä pelivuosinaan alkoholiongelma. Widingin pojan, Jim Widingin mukaan, tällä oli pahoja ongelmia selkänsä, lonkkien ja olkapäidensä kanssa.
Tauno Karlsson

Tauno Karlsson (17. helmikuuta 1925 Vaasa – 6. syyskuuta 2005 Helsinki) oli suomalainen kiekonheittäjä ja jousiampuja, joka voitti kiekonheitossa kaksi Suomen-mestaruutta 1950-luvulla ja ylitti 50 metrin rajan kaikkien aikojen viidentenä suomalaisena.
Karlsson edusti Suomea Brysselin EM-kilpailuissa 1950 mutta ei selviytynyt kiekonheiton karsinnasta jatkoon. Hän voitti Suomen mestaruuden vuosina 1950 ja 1952. Lisäksi hän saavutti SM-hopeaa vuosina 1948, 1953 ja 1954 sekä SM-pronssia vuosina 1949 ja 1951. Hän sijoittui Kalevan kisojen kiekonheitossa 12 kertaa peräkkäin kuuden parhaan joukkoon vuosina 1947–1958. Ennätyksensä 50,39 m hän heitti vuonna 1955.
Karlsson edusti uransa aikana Elannon Isku, Tampereen Kisatoverit, Tiutisen Pyrintö ja Wilhelm Tell seuroja. Hän oli kiekonheitossa TUL:n mestari kahdeksan kertaa (vuodet 1947–1952, 1954, 1955) ja piirinmestari 12 kertaa. Karlsson edusti 12 maaottelussa vuosina 1948–1956 (voitto Ranska-ottelussa Pariisissa vuonna 1952 tuloksella 45,47 m).
Karlsson kilpaili myös jousiammunnassa ja sijoittui parhaimmillaan SM-kisoissa kuudenneksi. Karlsson haavoittui sodassa vuonna 1944 käteen ja joutui harjoittelemaan erityisin keinoin ennen kuin sai kätensä toimintakuntoon. Karlsson on palkittu TUL:n kultamerkillä. Hän työskenteli ylityönjohtajana. Karlssonin kotikunta oli Helsinki ja hänet on haudattu Hietaniemen hautausmaalle.
Vilhelm Modenalainen

Vilhelm Modenalainen (~1184 – 31. maaliskuuta 1251) oli italialainen uskonoppinut, joka toimi paavi Honorius III:n ja Gregorius IX:n legaattina Preussissa 1240-luvulla ja Liivinmaalla 1220-luvulla. 
Liivinmaalle hän tuli paavin käskystä vuonna 1225, kun hänen edeltäjänsä Balduin Alnalainen oli ajautunut riitoihin Kalparitariston kanssa. Hänen onnistuikin selvittää monia kirkon ja ritarikunnan välisiä kiistoja, jotka koskivat muun muassa pakanoilta valloitettujen alueiden jakoa. Pysyvää ratkaisua hän ei kuitenkaan saanut aikaan. Henrikin Liivinmaan kronikka kirjoitettiin mahdollisesti selvittämään Liivinmaan historiallisia olosuhteita Vilhelmille. 1240-luvulla hän oli jakamassa muinaispreussilaisilta valloitettuja alueita Culmin, Pomesanian, Ermlandin ja Samlandin hiippakuntiin.
Vilho Hänninen

Vilho Edvard Hänninen (3. tammikuuta 1909 Terijoki – 1. marraskuuta 1983 Helsinki) oli Suomen parhaita kiekonheittäjiä 1940-luvulla.
Hänninen voitti kiekonheiton Suomen-mestaruuden vuosina 1939, 1940 ja 1944. Lisäksi hän saavutti SM-pronssia vuosina 1933, 1945, 1946, 1947 ja 1948. Moukarinheitossa hän saavutti SM-pronssia vuonna 1948. Kiekkoennätyksensä 48,27 m hän heitti vuonna 1947.
Hänninen edusti urallaan Terijoen Kiistoa vuoteen 1937 asti, Pölläkkälän Uraa vuoteen 1939, Helsingin Kisa-Veikkoja vuoteen 1945 ja sen jälkeen Viipurin Urheilijoita.
Hänninen kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1929, valmistui kansakoulunopettajaksi 1931 ja rakennusmestariksi 1946. Hän sai opetusneuvoksen arvonimen vuonna 1966.
Olavi Vaalamo

Eino Olavi Kustaa Vaalamo (ent. Wallin, 20. maaliskuuta 1907 Sotkamo – 18. syyskuuta 1941) oli suomalainen kiekonheittäjä.
Helsingin Kisa-Veikkoja edustanut Vaalamo voitti kiekonheiton Suomen-mestaruuden vuosina 1931 ja 1932. Hän voitti ylioppilaiden maailmanmestaruuden Darmstadtissa vuonna 1930. Ennätyksensä 46,75 m hän heitti vuonna 1932.
Vaalamo kaatui jatkosodassa syyskuussa 1941. 
Vaalamon lapsenlapsenlapsi on estejuoksija Topi Raitanen.
Petra Lampinen

Petra Lampinen (s. 1975) on suomalainen säveltäjä ja muusikko. Hän on tullut tunnetuksi suomalaisten nykyrunojen säveltäjänä. Hän on muun muassa säveltänyt runoilija Anja Erämajan runokokoelman: Kuuluuko tämä teille (WSOY 2010). Lisäksi Lampinen on säveltänyt mm. Ilpo Tiihosen, Helena Sinervon ja Eino Leinon runoja. Lampinen on Kaupungin Naiset -kuoron johtaja. Lampisen perustama Kaupungin Naiset laulaa hänen säveltämäänsä suomalaista runoutta. Petra Lampinen on toiminut mm. Suomen Lausujain Liiton hallituksen jäsenenä.
Lampisen musiikkia on verrattu esim. Kaj Chydeniuksen ja Ultra Bran musiikkiin.
Tupa ryskyi, parret paukkui - Suomen kansan rivot runot.
Petra Lampinen kokosi Eero Enqvistin ja Pinja Hahtolan kanssa vanhoja mm. Elias Lönnrotin ja Carl Axel Gottlundin ja D. E. D. Europaeuksen keräämiä, seksuaaliaiheisia kansanrunoja. Kirja herätti kovasti huomiota mediassa. Lampinen, Enqvist ja Hahtola kokosivat runoista näyttämöteoksen, johon Lampinen sävelsi musiikin.
Kuoronjohtaja.
Petra Lampinen on Kaupungin Naiset -kuoron taiteellinen johtaja. Kaupungin Naiset esittää Lampisen säveltämää musiikkia.
Maailma on kaunis (albumi)

Maailma on kaunis on suomalaislaulaja Olli Lindholmin toinen sooloalbumi. Se sisältää Vexi Salmen sanoittamia kappaleita. Levy julkaistiin 8. syyskuuta 2010. Albumi sisältää sekä varta vasten albumille sävellettyä, että aikaisemmin muiden artistien levyttämää materiaalia. Albumi debytoi Suomen virallisen listan sijalla 1.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet on sanoittanut Vexi Salmi ja sovittanut Pekka Siistonen.
BESM

BESM on 1950–1960-luvuilla rakennettujen neuvostoliittolaisten keskustietokoneiden nimi. BESM-1 oli Neuvostoliiton ensimmäinen elektroninen tietokone. Koneen suunnitteli ja rakensi Sergei Lebedev.
Besm-1.
Besm-1 oli eräs Euroopan ensimmäisistä elektronisista tietokoneista. Se valmistui vuonna 1952, ja käytti 5 000 elektroniputkea. BESM-2-mallissa käytettiin myös elektroniputkia. BESM-3M ja BESM-4 -mallien rakentamisessa käytettiin transistoreita.
Besm-6.
BESM-6 oli Neuvostoliiton ensimmäinen supertietokone. Tietokone oli transistoripohjainen. Se valmistui vuonna 1966. Tuotanto alkoi vuonna 1968 ja tuotanto jatkui 20 vuotta. Besm-6 käytettiin Neuvostoliitossa eri laskenta- ja valvontatehtävissä. Vuoden 1975 Apollo-Sojuz lennon parametrit laskettiin BESM-6 perustuvalla järjestelmällä 1 minuutissa. Sama laskelma Yhdysvaltain puolella kesti 30 minuuttia. Elbrus-supertietokone oli seuraava Lebedevin instituutin valmistama tietokone vuonna 1980.
Vevo

Vevo (lyhenne sanoista "video evolution") on musiikkivideoihin keskittyvä sivusto. Sen omistavat Sony Music Entertainment, Universal Music Group ja Abu Dhabi Media Company. Palvelu käynnistettiin virallisesti 8. joulukuuta 2009. Google ja Vevo jakavat Vevon videoiden mainostulot. Vevo tarjoaa kolmen suuren levy-yhtiön, Universal Music Groupin, Sony Music Entertainmentin ja EMI:n musiikkivideoita. Omien verkkosivujensa lisäksi Vevolla on monta virallista Youtube-kanavaa.
Vevon verkkosivut ovat tällä hetkellä saatavilla Irlannissa, Espanjassa, Australiassa, Uudessa-Seelannissa, Kanadassa, Italiassa, Britanniassa, Alankomaissa, Yhdysvalloissa, Puolassa, Brasiliassa ja Ranskassa.
Agat

Agat oli ensimmäinen 8-bittinen sarja PC-mikrotietokone, joka oli valmistettu Neuvostoliitossa. Kone oli kloonattu (kopioitu) Apple II:sta. Ensimmäinen Agat tietokone esiteltiin Moskovan messuilla vuonna 1983. Agatia on valmistettu enimmäkseen vuosina 1984-1990, joitakin vielä vuonna 1993.
Agat perustui pääasiassa suunniteltuun Apple II PC, mutta Neuvostoliitto edellytti tiettyjä muutoksia suunnitteluun. Ensisijainen näihin kuuluva oli MOS 6502 mikroprosessori jonka korvaamiseksi käytettiin "jaettavaa 588-sarjaa" mikroprosessoria, joka oli simuloitu 6502 käskykannalla.
Tuotantoja.
Alkuperäisen mallin lisäksi on valmistettu eri versioita Agat-tietokoneesta
Koneita valmistettiin sotateollisuuden yrityksessä LEMZ Moskovan Linovon piirissä.
Lippisch P.13a

Lippisch P.13a oli Alexander Lippischin vuonna 1944 Saksassa suunnittelema yksipaikkainen patopainemoottorilla varustettu hävittäjälentokone. Koneen suunnittelu jäi kesken, mutta sodan jälkeen yhdysvaltalainen Convair XF-92 on saman suunnittelijan jatkokehitelmä.
Suunnittelu ja kehitys.
Alexander Lippisch suunnitteli koneen vuonna 1944. Koneen siipien nuolikulma oli 60° ja suurimman osan koneen keskiosasta vei suuri evä, jossa myös ohjaamo sijaitsi. Ramjetin pyöreä ilmanottoaukko sijaitsi koneen nokassa ja suutin sivuperäsimen alapuolella koneen takaosassa. 
Koneen polttoaineen piti olla murennettu kivihiili, sillä perinteisistä polttoaineista oli pulaa sodan loppuvaiheissa. Voimalaitteena tuli toimia Kronachin valmistama ramjetti, joka käytti hiiltä polttoaineenaan. Moottoria testattiin maakokeissa ennen sodan päättymistä. Koko lentokoneen aerodynamiikkaa testattiin tuulitunnelissa vuonna 1944 Wienin lähistöllä pienemmässä mittakaavassa valmistetulla tuulitunnelimallilla. Kokeen tulokset osoittivat koneen pysyvän vakaana 2.6 machin nopeuteen saakka. 
Koneeseen aiottiin asentaa yksi MK 103 -tykki, mutta se oli liian suuri, joten korvaavina aseina pohdittiin konekiväärejä. 
Koneen lentonopeuden piti olla 1 600 km/h. Myös rakettimoottoreita tarvittiin lentokoneen saamiseksi ramjetin toimimista edellyttäville nopeuksille. Koneen saavuttaessa riittävän nopeuden rakettimoottorit irtaantuisivat koneesta, jotta eivät aiheuttaisi ylimääräistä ilmanvastusta. 
Koneen kehitysprototyyppi DM-1 oli liitokone, jota testattiin vasta sodan jälkeen Yhdysvalloissa. P.13a-koneen skaalamallisia koelentoja tehtiin jo Saksassa.
Toni Doblas

Antonio "Toni" Doblas Santana (s. 5. elokuuta 1980 Dos Hermanas, Espanja) on espanjalainen uransa lopettanut jalkapallomaalivahti.
Seurajoukkueura.
Doblas on syntynyt Dos Hermanasin kaupungissa Sevillan maakunnassa ja on sevillalaisseura Betisin kasvatti. Hän pelasi seuran reservijoukkueessa neljä kautta ja siirtyi sieltä lainasopimuksella kaudeksi 2003–2004 Xereziin. Hän pelasi lainakauden aikana vain neljä ottelua ja palasi tämän jälkeen takaisin kasvattajaseuraansa. Doblas sai lähes heti kauden 2004–2005 alkupuolella kutsun seuran edustusjoukkueeseen Pedro Contrerasin ja Toni Pratsin ollessa loukkaantuneina.
Hän teki ensiesiintymisensä edustusjoukkueessa ja maan pääsarjassa Primera Divisiónissa 24. lokakuuta 2004 ottelussa Getafea vastaan. Hän onnistui säilyttämään ykkösvahdin asemansa läpi kauden ja pelasi yhteensä 29 sarjaottelua. Copa del Reyn loppuottelussa joukkue voitti Osasunan maalein 2–1 ja saavutti näin seurahistoriansa toisen Espanjan cupin voiton. Elokuussa 2005 hän teki ensimmäisen ammattilaissopimuksensa.
Doblas oli myös isossa osassa joukkueen karsiessa Mestarien liigaan kaudeksi 2005–2006, kun hän torjui rangaistuspotkun kolmannen karsintakierroksen ottelussa Monacoa vastaan. Betis eteni lopulta lohkovaiheeseen yhteismaalein 3–2. Kauden aikana hänen peliesityksensä olivat kuitenkin ajoittain epävarmoja ja lopulta hän menetti ykkösvahdin paikkansa Contrerasille. Doblas pelasi kauden aikana 24 sarjaottelua ja sama toistui myös seuraavalla kaudella 2006–2007, kun hän pelasi 22 sarjaottelua.
Ennen kauden 2007–2008 alkua hän loukkaantui ja joutui olemaan sivussa pelikentiltä viiden kuukauden ajan. Hänen odotettiin kamppailevan ykkösvahdin paikasta yhdessä kesällä joukkueeseen hankitun Ricardon kanssa. Doblas palasi kokoonpanoon kuitenkin vasta huhtikuun 2008 lopussa ja lopulta myöhemmin kesäkuussa hänet vapautettiin sopimuksestaan. 1. syyskuuta 2008 hän teki sopimuksen Segunda Divisiónissa pelanneen Real Zaragozan kanssa. Hän pelasi kauden aikana 14 sarjaottelua ja sen päätteeksi hänet vapautettiin jälleen sopimuksestaan.
Doblas siirtyi marraskuussa 2009 Huescaan, jossa hän pelasi kauden aikana 29 sarjaottelua. Kesällä 2010 hän palasi Real Zaragozaan kaksivuotisella sopimuksella.
Zaragozan jälkeen Doblas edusti Azerbaidžanin liigassa pelaavaa Xəzər-Lənkərania, josta hän siirtyi Italian Serie A:ssa pelaavaan Napoliin. Elokuussa 2014 hän siirtyi Helsingin Jalkapalloklubiin loukkaantuneen Michael Tørneksen korvaajaksi.
HJK:sta Doblas siirtyi maaliskuussa 2015 UE Cornellaan Espanjan kolmannelle sarjatasolle Segunda División B:hen, mistä hän siirtyi elokuussa Intian Superliigan Delhi Dynamosiin. Delhistä hänet lainattiin myöskin Segunda Division B:n CD Toledoon neljäksi kuukaudeksi helmikuussa 2016. Tammikuussa 2017 Doblas siirtyi Delhistä ilman siirtokorvausta Espanjan toisen sarjatason Extremaduraan, mistä hän siirtyi heinäkuussa edelleen maksutta kolmannen sarjatason espanjalaiseen San Fernandoon. Tammikuussa 2018 hän siirtyi San Fernandosta jälleen ilman siirtokuluja Filippiinien pääsarjan Ceres-Negrosiin. Hänen sopimuksensa päätyttyä tammikuussa 2019 Doblas lopetti uransa.
Pavel Suzor

Pavel Juljevitš Suzor (myös "Sjuzor", , 18. huhtikuuta 1844 Pietari – 21. heinäkuuta 1919 Pietari) oli venäläinen myöhäisen eklektismin ja jugend-kauden arkkitehti.
Pavel Suzor valmistui Pietarin taideakatemiasta vuonna 1866. Vuodesta 1873 hän työskenteli Pietarin kaupunginhallituksessa ja vuodesta 1883 siviili-insinööri-instituutin opettajana. Vuonna 1892 hänet nimitettiin arkkitehtuurin akateemikoksi ja vuonna 1911 taideakatemian kunniajäseneksi.
Suzor on suunnitellut Pietariin lukuisia asuintaloja ja julkisia rakennuksia. 1870-luvulla hän toi kaupungin arkkitehtuuriin suuret näyteikkunat, monikerroksiset erkkerit ja kulmatornit. Uusrenessanssia ja uusbarokkia edustava tyyli on parhaiten nähtävissä Puškinskaja-kadulla, jolle arkkitehti suunnitteli vuosina 1874–1879 kymmenen uutta asuintaloa. Vuosisadan vaihteessa rakennetuissa Pestelin ja Kirotšnaja-kadun vuokrataloissa hän käytti ensimmäisenä valtavia sisäpihalle avautuvia porttikaaria. Sjuzorin merkittävin työ on Singerin talo (1902–1904), joka on Pietarin ensimmäinen metallirunkoinen rakennus.
Suzor kehitti aktiivisesti venäläisten arkkitehtien yhteistoimintaa. Vuodesta 1903 lähtien hän toimi arkkitehtiseuran puheenjohtajana. Hän oli perustamassa Pietarin historian museota, joka avattiin vuonna 1907 hänen talossaan. Arkkitehti on haudattu Smolenskin luterilaiselle hautausmaalle.
Kadaja

Kadaja () on kaupunkimainen taajama Taka-Baikalian aluepiirin Kalgan piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Argunin sivujoen Srednjaja Borzjan varrella 35 kilometriä piirin keskuksesta Kalgasta itään. Asukkaita on 1200 henkeä (vuonna 2002).
Paikkakunta on saanut alkunsa vuonna 1757 perustetusta hopea- ja lyijykaivoksesta, jonka yhteydessä toimi Nertšinskin pakkotyövankilan alainen vankila. Kadajassa kärsivät tuomiotaan mm. kirjailijat Mihail Mihailov ja Nikolai Tšernyševski. Neuvostoaikana kylän yhteyteen rakennettiin uusi taajama ja malmirikastamo. Vuonna 1958 Kadaja sai kaupunkimaisen taajaman statuksen. Lyijyä ja sinkkiä tuottanut kaivosyritys suljettiin vuonna 1993.
Kadajassa on keskikoulu, lastenkoti ja sairaala. Nähtävyyksiä ovat Mihail Mihailovin hauta ja Nikolai Tšernyševskin muistomerkki.
Volmar (munkki)

Volmar (k. 1173) oli saksalainen munkki, joka oli Disibodenbergin luostarin priori ja nunnien rippi-isä. Hän oli Jutta Sponheimilaisen ohella Hildegard Bingeniläisen opettaja tämän nuoruudessa ja myöhemmin kirjuri. Volmar oli mahdollisesti alun perin Hirsaun luostarista. Mainzin teologeista koostunut lautakunta määräsi Volmarin Hildegardin avuksi näkyjen muistiin kirjoittamisessa.
Kun Hildegard ymmärsi näkynsä ainutlaatuiseksi kokemukseksi, hän katkaisi vaikenemisen ja keskusteli niistä Jutan kanssa, joka kertoi edelleen Volmarille. Volmar vuorostaan oli ensimmäinen henkilö, joka vahvisti Hildegardin näyt. Hän oli jonkin aikaa Hildegardin neuvojana, ja kun Hildegard joutui epäilysten valtaan, Volmar kehotti häntä noudattamaan Jumalan käskyä ja kirjoittamaan näyt muistiin. Volmar totesi Hildegardin harvinaisen hengellisen lahjan, hänestä tuli myöhemmin tämän sihteeri ja hyvä ystävä. He tunsivat toisensa yli 60 vuotta, ja kun Volmar kuoli 1173, Hildegard suri syvästi, sillä heidän ystävyytensä oli hyvin läheinen.
Volmar on saattanut olla Paholaisen ääni Hildegardin vertauskuvallisessa teoksessa "Ordo virtutum", jossa Paholainen tavoittelee, viettelee ja lopulta menettää Sielun. Paholainen on ainoa hahmo, joka ei näytelmässä laula vaan huutaa, koska on joutunut eroon taivaallisesta harmoniasta.
Kerro minulle, Zorbas

Kerro minulle, Zorbas () on kreikkalaisen kirjailijan Níkos Kazantzákiksen kirjoittama romaani, joka julkaistiin vuonna 1946. Kirja kertoo kirjailijasta, joka tapaa Zorbas-nimisen miehen ja palkkaa hänet töihin hiilikaivokselleen Kreetalle. Miehistä tulee ystäviä, ja Zorbas alkaa opettaa elämänfilosofiaansa sekä muistelemaan elämäänsä. Kirjan suomennos on käännetty ranskan kielestä. 
Michális Kakogiánnis ohjasi kirjan pohjalta elokuvan vuonna 1964. Elokuva voitti kolme Oscar-palkintoa ja oli ehdokkaana yhteensä seitsemään.
Heinrich I

Heinrich (k. 1158 Ravenna) oli Mainzin arkkipiispa vuosina 1142–1153.
Arkkipiispankauden alkuaikoina häntä avusti Anselm Havelbergilainen. Hän kannatti Fredrik IV:ttä Konrad III:n seuraajaksi.
Toisen ristiretken aikana hän yritti estää Mainzin juutalaisiin vuonna 1096 kohdistuneiden väkivaltaisuuksien toistumista. Hän kutsui Bernard Clairvauxlaisen vastaamaan munkki Radulf Sistersiläisen kiihotuspuheisiin.
Hän oli Hildegard Bingeniläisen kannattaja ja oli tämän kanssa kirjeenvaihdossa. Hän siunasi Hildegardin luostarin kirkon Rupertsbergissa 1152. Hänet on kuvattu viemässä Hildegardin teoksia paavi Eugenius III:lle ja Bernard Clairvauxlaiselle.
Hän oli Saksan arkkikansleri, "ex officio", mutta myös Burgundin elämänsä lopulla.
Sonkajärven vaakuna

Sonkajärven vaakuna on Sonkajärven kunnan tunnus. Se on saanut aiheensa seudun lukuisista vesimyllyistä, joihin myllynratas viittaa, sekä menneiden aikojen kaskiviljelystä.
Vaakunan selitys on ”mustassa kentässä kultainen myllynratas, josta nousee viisi kulta-punaista liekkiä”. Vaakunan on suunnitellut Ahti Hammar, ja Sonkajärven kunnanvaltuusto hyväksyi sen kokouksessaan 15. heinäkuuta 1954. Sisäasiainministeriö vahvisti vaakunan käyttöön 15. lokakuuta samana vuonna.
Siilinjärven vaakuna

Siilinjärven vaakuna on Siilinjärven kunnan tunnus, joka on saanut aiheensa kunnan nimen historiasta. Juurusveden lahteen perustettiin 1908 seurakunta, jonka pitäjä määrättiin nimettäväksi Kasurilan kylän mukaan. Nimi vaihdettiin kuitenkin jo 1910 Siilinjärveksi paikallisen järven mukaan. Näin vaakunan vesurit liittyvät pitäjän vanhaan nimeen, kun taas vesilehvä viittaa järveen, josta 1925 itsenäiseksi tullut kunta on saanut nimensä.
Vaakunan selitys on ”mustassa kentässä kaksi kassaraa (vesuria) vinoristikkäin, niiden alapuolella saatteena vesilehvä; kaikki kultaa.” Vaakunan on suunnitellut Olof Eriksson, ja Siilinjärven kunnanvaltuusto hyväksyi sen kokouksessaan 8. toukokuuta 1956. Sisäasiainministeriö vahvisti vaakunan käyttöön 17. heinäkuuta samana vuonna.
Sokolniki

Sokolniki () on Moskovan kunnallishallinnollinen kaupunginosa (rajon) itäisessä piirissä. Asukkaita on noin 50 000.
Kaupunginosa on saanut nimensä tsaari Aleksei Mihailovitšin perustamalta haukkametsästysalueelta, joka nykyisin tunnetaan Sokolnikin puistona (n. 600 ha). (sokol = haukka, sokolnik = haukkametsästäjä).
Alueella on saman niminen metroasema, joka oli 1930-luvulta lähtien 30 vuoden ajan itäinen pääteasema, kunnes metroa jatkettiin 1965 Preobraženskaja ploštšadille. HK Spartak Moskova pelaa kotiottelunsa Sokolniki-urheilupalatsissa.
Konstantin Melnikovin on suunnitellut alueelle useita konstruktivistista arkkitehtuuria edustavia rakennuksia, kuten I. V. Rusakovin mukaan nimetty kulttuuritalo ja Burevestnik-kenkätehtaan työläisten klubi.
Teollisuutta edustaa Milin helikopteritehtaan toimitilat. Alueella on myös Matrosskaja tišina -nimellä tunnettu tutkintavankila.
Ideaali &amp; Jay Who?

Ideaali &amp; Jay Who? on lahtelainen rap-yhtye, jonka muodostavat veljekset Ideaali (Jussi Jokela) ja Jay Who? (Janne Jokela).
Yhtyeen historia.
Yhtye alkoi työstää ensimmäistä albumiaan syksyllä 2008, joka julkaistiin nimellä "Piste." huhtikuussa 2009. Yhtyeen toinen albumi "Pidä se hengissä" ilmestyi kesällä 2011. Vuonna 2010 yhtyeen molemmat jäsenet olivat mukana television "Kuorosota"-ohjelman kolmannella tuotantokaudella, Asteen johtamassa Lahden kuorossa. Keväällä 2012 julkaistulla ”Siivet”-musiikkivideolla esiintyivät yhtyeen lisäksi lahtelaiset Pasi Nurminen, Santtu-Matias Rouvali ja Tomi Björck. Kappaleen ”Kaupungissa tuulee” musiikkivideo kuvattiin Lahden keskustassa. Se julkaistiin 19. toukokuuta 2012. Yhtye julkaisi kesällä 2019 uuden albumin Kaikki tippuu aikanaan. Albumin ensimmäinen single Lentokenttä julkaistiin jo 21.3.2014.
Tervon vaakuna

Tervon vaakuna on Tervon kunnan tunnus. Vaakunan kyljet muodostavat kuvan kapenevasta virtauksesta, jolla viitataan lähinnä kunnan kirkonkylän keskustassa olevaan Tervonsalmeen. Riu'ut kuvaavat tukinuittoa.
Vaakunan selitys on ”sinisessä kentässä kultakyljet ja viisi kultaista irtoriukua asetettuina 2:1:2.” Vaakunan on suunnitellut Gustaf von Numers, ja Tervon kunnanvaltuusto hyväksyi sen kokouksessaan 2. toukokuuta 1963. Sisäasiainministeriö vahvisti vaakunan käyttöön 19. syyskuuta samana vuonna.
Apotti Suger

Apotti Suger (1081 – 31. tammikuuta 1151) oli ranskalainen apotti, valtiomies ja historioitsija.
Suger seurasi 1137 Ranskan tulevaa kuningasta Ludvig VII:tä (Ludvig Nuori) Akvitaniaan, kun prissi meni naimisiin Eleonoora Akvitanialaisen kanssa. Toisen ristiretken aikana hän oli valtakunnan sijaishallitsija (1147–1148). Hän vastusti voimakkaasti kuninkaan avioeroa, sillä hän juuri oli ehdottanut avioliittoa. Vaikka hän ei kannattanut ristiretkeä, hän alkoi ennen kuolemaansa saarnata uudesta ristiretkestä. Suger palveli neuvonantajana ja ystävänä sekä Ludvig VI:ta että Ludvig VII:tä ja oli merkittävässä valta-asemassa.
Suger rakennutti goottilaisen Saint-Denis'n luostarikirkon. Suger laati kirjoituksia Saint-Denis'n kirkon uudenaikaisesta tyylistä ja edisti siten gotiikan yleistymistä arkkitehtuurissa.
Pedro Contreras

Pedro Contreras González (s. 7. tammikuuta 1972 Madrid, Espanja) on entinen espanjalainen jalkapallomaalivahti.
Seurajoukkueura.
Contreras on Real Madridin kasvatti. Hän oli mukana voittamassa Mestarien liigaa kaudella 1997–1998, vaikkakaan ei itse pelannut minuuttiakaan turnauksessa. Hän pelasi neljän kauden ajan Real Madridin reservijoukkueessa ja ensimmäiset ottelunsa edustusjoukkueessa hän pelasi kaudella 1998–1999. Kauden 1996–1997 Contreras pelasi lainalla Rayo Vallecanossa.
Kaudeksi 1999–2000 hän siirtyi Málagaan. Hän oli neljän pelaamansa kauden aikana joukkueen kiistaton ykkösvahti ja jäi paitsi ainoastaan kuudesta sarjaottelusta vuosina 1999–2003.
Vuonna 2003 hän teki sopimuksen sevillalaisseura Betisin kanssa. Contreras pelasi ensimmäisen kautensa aikana joukkueessa 22 ottelua, mutta seuraavalla kaudella hänelle ei otteluita kertynyt kesällä 2004 hankitun Toni Doblasin vietyä ykkösvahdin paikan. Kaudella 2005–2006 hän pelasi otteluita sekä Mestarien liigassa että UEFA Cupissa ja piti muun muassa englantilaista Chelseaa vastaan maalinsa puhtaana.
Kaudeksi 2007–2008 Contreras siirtyi lainasopimuksella Cádiziin, jossa hän pelasi 36 ottelua. Hänet vapautettiin sopimuksestaan kesällä 2008 ja samalla hän päätti pelaajauransa.
Maajoukkueura.
Contreras toimi Espanjan maajoukkueen kolmosvahtina vuoden 2002 MM-kilpailuissa. Hän pelasi uransa ainoan maaottelun 16. lokakuuta 2002 ystävyysottelussa Paraguayta vastaan.
Renée Rienne

Renée Rienne (oik. Renée Goursaud) on kuvitteellinen hahmo yhdysvaltalaisessa televisiosarjassa "Alias". Häntä esittää näyttelijä Élodie Bouchez.
Hahmon tarina.
Renée Rienne on salamurhaaja, joka tavataan viidennellä tuotantokaudella. Hän on CIA:n etsityimpien rikollisten listalla sijalla kahdeksan. Hän on murhannut mm. Turkin sisäministerin ja kolme CIA:n agenttia. Renéen ollessa lapsi, hänen isänsä Luc Goursaud oli osallisena terroristiorganisaatio Prophet 5:n tutkimuksissa. Löydettyään jotain järkyttävää, Goursaud pakeni tyttärensä kanssa, mutta myöhemmin heidät löydettiin ja Renée näki piilostaan, kuinka Prophet 5 vei hänen isänsä. Myöhemmällä iällä hän otti yhteyttä Michael Vaughniin, jonka isä oli myös ollut mukana Prophet 5:n toimissa. Hän tutki Vaughnin kanssa Prophet 5:ä yhteensä seitsemän vuotta, kunnes tämä murhattiin.
Sydney Bristow jäljittää Renéen ja pyytää apua Vaughnin kuoleman ja Prophet 5:n tutkimisessa. Renée epävirallisesti avustaa APO:a erilaisissa tehtävissä. Kun APO löytää kryogeenisen säiliön, jonka sisällä on vanha mies, Renée varastaa säiliön. Säiliön sisällä on Prophet 5:n tutkija Aldo Desantis, joka on geneettisesti muutettu Renéen isän näköiseksi. Renée ehtii jo uskoa löytäneensä isänsä, kunnes Sydney saa tietää totuuden ja Desantis pakenee. Renée murhaa Desantisin myöhemmin.
Kun Sydney siepataan, Renée auttaa löytämään hänet. Myöhemmin Sydney kertoo hänelle, että hänen hyödyllisyytensä ansiosta hän voisi välttää vankilatuomion, ja tarjoaa hänelle töitä APO:sta. Renée kieltäytyy ja sanoo, ettei luota ihmisiin. Myöhemmin Sydneyn näköiseksi muutettu terroristi Anna Espinosa murhaa Renéen.
Essi Laine

Essi Laine (s. 28. heinäkuuta 1984 Lahti) on entinen suomalainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän sijoittui WTA-maailmanlistalla kaksinpelissä sijalle 939 syyskuussa 2003 ja nelinpelissä sijalle 444 huhtikuussa 2005. Hän voitti kaksi ITF-turnausta nelinpelissä. Hän edusti Suomea Fed Cupissa vuosina 2001–2008 19 maaottelussa.
Hän voitti tenniksen Suomen mestaruuden sisäkentillä kaksinpelissä 2003 ja 2007, naisten nelinpelissä 2001 ja 2003 ja sekanelinpelissä 2003 sekä ulkokentillä naisten nelinpelissä 2001, 2004, 2005, 2006, 2007 ja 2008.
Essi Laineen isä oli jääkiekkoilija Erkki Laine, joka voitti hopeaa Calgaryn olympialaisista 1988. Essi Laineen nuorempi sisko Emma Laine on kaikkien aikojen korkeimmalle sijoitettu suomalainen naistennispelaaja.
Dani Clos

Daniel Clos Álvarez (s. 23. lokakuuta 1988 Barcelona, Espanja) on espanjalainen moottoriurheilija.
Ura.
Clos on kilpaillut myös Formula Renault-, Formula 3- ja Aasian GP2-sarjoissa. Clos voitti vuoden 2006 Italian Formula Renault -sarjan mestaruuden. Clos on myös testannut Williamsin F1-autoa.
Clos debytoi GP2-sarjassa kaudella 2009 Racing Engineering -tallissa. Kauden päättävässä Portugalin sprinttikilpailussa Clos ajoi kolmanneksi saavuttaen ensimmäiset pisteensä. Kaudella 2010 Clos jatkoi tallissa seuraavalla kaudella ajaen avausvoittonsa Turkin sprinttikilpailussa. Hän sijoittui sarjan loppupisteissä neljänneksi. Clos jatkoi vielä kolmannen kauden samassa tallissa kaudella 2011. Clos keräsi 30 pistettä ja sai sarjan jaetulle kahdeksannelle sijalle Davide Valsecchin kanssa.
Vuonna 2012 Clos toimi F1-talli HRT:n testikuljettajana. Hän ajoi kauden aikana yhteensä kuusi kertaa perjantain ensimmäisissä harjoituksissa. Clos ajoi myös neljä kilpailua GP2:ssa saavuttamatta pisteitä. Vuonna 2013 Clos siirtyi kesken kauden GP2-sarjaan korvaten tallia vaihtaneen Adrian Quaife-Hobbsin. Hän saavutti yhden kakkossijan ja 25 pistettä.
Kylkilampi (Utajärvi)

Kylkilampi on Kiiminkijoen vesistöalueeseen kuuluva lampi Utajärven kunnan Juorkunan kylässä Pohjois-Pohjanmaalla. Se sijaitsee Juorkunan ja Ylikiimingin välillä, noin seitsemän kilometriä Hillatie-nimisen metsäautotien ja Olvasjärventien risteyksestä länteen tien pohjoispuolella. Lampi on lähellä Kivi-Sorsuaa, josta lähtee myös Kylkilammen laskujoki, Ylioja -niminen pieni joki Saari-Sorsuaan ja sieltä edelleen Sorsuanojaa myöten Nuorittajokeen Pudasjärvellä. Järvi on matala ja tummavetinen ja varsinkin pohjois- ja länsirannaltaan suota. Lammen pohjoispäässä Yliojan rannalla on metsästyskäyttöön rakennettu maja.
Maaningan vaakuna

Maaningan vaakuna oli Maaningan kunnan tunnus. Vaakunan sorsalinnut viittaavat Maaninkaan 1500-luvulla Pohjois-Savon hallinnolliseksi keskukseksi rakennettuun Tavinsalmen kuninkaankartanoon.
Vaakunan selitys on ”mustassa kentässä kultapalkki, jossa kolme mustaa, punavaruksista, seisovaa sorsaa hirsittäin.” Vaakunan on suunnitellut Gustaf von Numers, ja Maaningan kunnanvaltuusto hyväksyi sen kokouksessaan 14. syyskuuta 1952. Sisäasiainministeriö vahvisti vaakunan käyttöön 12. joulukuuta samana vuonna. Vaakuna jäi epäviralliseksi kotiseutuvaakunaksi 2015, kun Maaninka liittyi Kuopion kaupunkiin.
Uridiinidifosfaatti

Uridiinidifosfaatti eli UDP on nukleotidi, joka koostuu uridiininukleosidistä, jonka riboosisokeriin on esteröitynyt kaksi fosfaattiryhmää.
Esiintyminen.
Uridiinifosfaattia esiintyy eliöiden kudoksissa vapaana, mutta erityisen tärkeitä ovat sen sokerijohdannaiset, kuten UDP-glukoosi tai UDP-galaktoosi. Uridiinidifosfaatti on välituote uridiinitrifosfaatin biosynteesissä. Uridiinimonofosfaatista ja ATP:n välisessä UMP-kinaasientsyymin katalysoimassa reaktiossa muodostuu uridiinidifosfaattia, joka voidaan edelleen muuntaa uridiinitrifosfaatiksi UDP-kinaasin avustuksella.
Esa Åkerlund

Esa Kalle Vihtori Åkerlund (s. 5. heinäkuuta 1969) on suomalainen hevosmies, joka on tuomittu useista henkirikoksista.
Åkerlund murhasi entisen vaimonsa syyskuussa 1995 Pernajan Isnäsissä. Samalla hän haavoitti vaimonsa veljeä ja tämän naisystävää. Vuonna 1996 hänet tuomittiin murhasta, kahdesta tapon yrityksestä, ampuma-aserikoksesta, uhkauksista, törkeästä pahoinpitelystä ja vapaudenriistosta elinkautiseen vankeuteen, josta hän vapautui joulukuussa 2009.
Jo ennen vaimonsa murhaa Åkerlund oli tuomittu taposta käräjäoikeudessa. Hovioikeus kuitenkin vapautti hänet syytteestä. Puukotuksen uhriksi oli joutunut lokakuussa 1993 Askolassa 28-vuotias ravintolan järjestyksenvalvojana toiminut mies. Teko oli tehty Åkerlundin puukolla.
Åkerlund surmasi heinäkuussa 2010 ampumalla kolme ihmistä. Videokuvissa tekijä Åkerlund näkyi selvästi, ja ensin pitkään kiistettyään syyllisyytensä Åkerlund lopulta myönsi teon.
Porvoon joukkoampuminen.
Porvoon joukkoampuminen tapahtui Porvoon McDonald'sin autokaistalla 6. heinäkuuta 2010. Ampumavälikohtauksessa kuoli kolme miestä, joista kaksi kuoli heti ja yksi sairaalassa. Välikohtaus sattui noin kello kahden aikaan aamuyöllä, ja tapahtumat alkoivat ilmeisesti sanaharkasta. Ampujalla ei ollut lupaa aseen hallussapitoon, mutta aseen luvallinen hallussapitäjä oli pari kuukautta ennen ammuskelua myynyt aseen ja noin 50 patruunaa ilman ostolupaa kahdelle tuntemattomalle miehelle.
Åkerlundia syytettiin lokakuussa 2010 alkaneessa oikeudenkäynnissä Itä-Uudenmaan käräjäoikeudessa kolmesta taposta ja ampuma-aserikoksesta. Syyttäjä vaati tälle 15 vuoden rangaistusta, joka pitäisi istua ns. päivästä päivään eli ilman mahdollisuutta päästä ehdonalaiseen. Oikeus määräsi videon, jolle ampuminen tallentui, uhrien omaisten pyynnöstä salaiseksi 25 vuodeksi.
Itä-Uudenmaan käräjäoikeus tuomitsi 16. helmikuuta 2011 Åkerlundin 15 vuodeksi vankeuteen kolmesta taposta ja ampuma-aserikoksesta. Oikeus määräsi hänet suorittamaan koko rangaistusaikansa vankilassa. Mielentilatutkimuksen mukaan Åkerlund toimi tekohetkellä täydessä ymmärryksessä. Vaarallisuusarviossa hänen todettiin olevan erityisen vaarallinen toisen hengelle ja terveydelle.
Åkerlund valitti tuomiostaan. Helsingin hovioikeus piti päätöksessään 8. syyskuuta 2011 käräjäoikeuden päätöksen ennallaan. Åkerlund haki valituslupaa myös korkeimmasta oikeudesta, mutta tuloksetta.
Tapaus herätti huomiota myös Yhdysvalloissa, jossa ihmeteltiin Suomen elinkautistuomion lyhyyttä.
Åkerlundia puolusti alussa Heikki Lampela, joka luopui toimeksiannosta Åkerlundin valitettua tuomiosta.
Åkerlund vapautui heinäkuussa 2025.
Yksityiselämä.
Åkerlund on taustaltaan Suomen romani.