tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Naisten Ykkösen kausi 2013

Naisten Ykkösen kausi 2013 on Suomen naisten jalkapalloilun toiseksi korkeimman sarjatason kausi. Kausi pelattiin kahdessa kaksinkertaisessa alkusarjassa, minkä jälkeen pelataan valtakunnallinen kahdeksan joukkueen yksinkertainen yläloppusarja, jossa pelaavat kummankin alkusarjalohkon neljä parasta joukkuetta. Yläloppusarjan voittaja Merilappi United nousi suoraan Naisten Liigaan. Yläloppusarjan ulkopuolelle jääneet joukkueet pelasivat keskenään kaksinkertaiset alaloppusarjat, joiden sijalle 3 ja sitä huonommin sijoittuneet joukkueet putosivat suoraan Naisten Kakkoseen.
Edelliskaudella Ykkösessä pelannut FC Sport luopui sarjapaikastaan.
Etelälohko.
 
 
 
 
 
Pohjoislohko.
 
 
 
Yläloppusarja.
Joukkueet saivat lähtöpisteitä alkusarjan sijoitusten perusteella suluissa ilmoitetun määrän.
Istanbulin kreikkalaisten vaino 1955

Istanbulin kreikkalaisten vaino (kreik.:"Σεπτεμβριανά" "(Septemvriana)", turk.: "6–7 Eylül Olayları") on tapahtumasarja, jonka Turkin hallitus järjesti etnisen puhdistuksen muodossa. Se kohdistui Istanbulin kreikkalaisen vähemmistön omaisuuden tuhoamiseen syyskuun 6. ja 7. päivän välisenä yönä 1955. Vainossa myös kuoli ihmisiä, eri lähteistä riippuen 13–16 kreikkalaista ja yksi armenialainen. Lisäksi naisia raiskattiin. Istanbulissa asui vuonna 1955 ennen vainoa noin 200 000 kreikkalaista, mutta vainon jälkeen suurin osa heistä muutti Kreikkaan.
Turkin hallitus oli siirtänyt Anatoliasta 300 000 miestä Istanbuliin paikallisen kreikkalaisen vähemmistön omaisuuden tuhoamiseksi. Kaikkiaan Istanbulissa tuhottiin 6.–7.9.1955 yönä 4 348 kreikkalaisten omistamaa liikettä, 110 hotellia, 27 apteekkia, 23 koulua, 21 tehdasta, 73 kirkkoa ja 4 214 kotia.
Vainon määräsi Turkin silloinen pääministeri Adnan Menderes.
Lähteet.
Toivanen, Hanna-Riitta: "Monikulttuurisesta Konstantinopolista tuli kansallinen Istanbul", "Kanava"-lehti 6/2009, s. 323–327
Axel Grönberg

Rolf Axel Einar ”Acke” Grönberg (9. toukokuuta 1918 Norberg – 23. huhtikuuta 1988 Tukholma) oli ruotsalainen molempien tyylien painija, olympiavoittaja ja maailmanmestari.
79 kilogramman painoluokassa kilpaillut Grönberg voitti kreikkalais-roomalaisessa painissa olympiakultaa Lontoossa 1948 ja Helsingissä 1952. Hän saavutti lisäksi kreikkalais-roomalaisessa painissa maailmanmestaruuden Tukholmassa 1950, MM-hopeaa ja EM-pronssia, ja vapaapainissa hän saavutti kaksi EM-mitalia.
Gu Siyu

Gu Siyu (s. 11. helmikuuta 1993) on kiinalainen kiekonheittäjä.
Moskovan MM-kisoissa 2013 Gu jäi karsinnassa ilman tulosta, eikä näin ollen selviytynyt loppukilpailuun. Hän oli aiemmin samana vuonna heittänyt ennätyksekseen tuloksen 67,86 m, jolla oli maailmantilastossa toisena ennen MM-kisoja.
Lähde: IAAF
Poznańin suurherttuakunta

Poznańin suurherttuakunta (, ) oli Preussin kuningaskunnan autonominen provinssi vuosina 1815-1848, jonka jälkeen se korvattiin Posenin provinssilla Preussin 5. joulukuuta 1848 perustuslailla.
Suurherttuakunnan pinta-ala oli 28 951 km² ja sen pääkaupunki oli Poznań ("Posen" saksaksi).
Vuoden 1848 jälkeen termi Poznańin suurherttuakunta jäi epäviralliseen käyttöön tarkoittamaan herttuakunnan aikoinaan muodostamaa aluetta, erityisesti alueella asuneiden puolalaisten keskuudessa.
Historia.
Poznańin suurherttuakunta luotiin Wienin kongressissa vuonna 1815 suurimmalta osin historiallisen Ison-Puolan alueesta pitäen sisällään myös Varsovan herttuakunnan länsiosat (Poznańin, Bydgoszczin ja osittain Kaliszin departementit). Itse asiassa nämä alueet liitettiin kongressissa Preussiin vastoin puolalaisille tehtyjä lupauksia itsehallinnasta ja vapaasta kehityksestä.
Vuonna 1817 Chełmno ("Kulm" saksaksi) liitettiin Länsi-Preussiin.
Vuoteen 1830 asti Preussin viranomaiset olivat suhteellisen suvaitsevia puolalaisvähemmistöä kohtaan vaikkakin preussilaiset hallintomallit omaksuttiin alueelle ja saksan kielen asemaa vahvistettiin koulutuksessa.
Kun Kongressi-Puolassa syttyi Marraskuun kansannousu venäläisvaltaa vastaan, se sai tukea suurherttuakunnassa asuvilta puolalaisilta, minkä johdosta ylipresidentti ("Oberpräsident") Eduard Heinrich von Flottwell pystytti alueelle sortavan poliisijärjestelmän. Hän puhdisti hallinnon puolalaisista, yritti heikentää puolalaisaatelin vaikutusvaltaa ostamalla näiden maat ja vuodesta 1832 alkaen lakkauttamalla puolan kielen opetuksen.
Saksan vuoden 1848 vallankumous oli tuhoisa suurherttuakunnalle. Frankfurtin kansalliskokous yritti jakaa alueen kahtia: "Posenin provinssi" aiottiin liittää uuteen yhdistyneeseen Saksaan kansalliskokouksessa hyväksytyn perustuslain mukaisesti ja "Gnesnen provinssi" aiottiin jättää puolalaisille. Tämä ehdotus hylättiin puolalaisen parlamentaarisen opposition vastustuksesta ja suurherttuakunnan yhtenäisyys säilytettiin useiden pitämättömien lupausten jälkeen. Preussin hallinto lakkautti suurherttuakunnan 9. helmikuuta 1849 perustaakseen Posenin provinssin, joka integroitiin täysin Preussin kuningaskuntaan.
Hallinto.
Preussin kuningas kantoi arvonimeä "Posenin suurherttua" ja häntä edusti suurherttuakunnassa kenraaliherttua. Vaikka tosiasiallinen valta kuului preussilaishallinnolle (ylipresidentti, "Oberpräsident"), kenraaliherttualla oli veto-oikeus tehtyihin päätöksiin ja hän pystyi antamaan mielipiteensä kaikkiin puolalaisia koskeviin päätöksiin. Ensimmäinen kenraaliherttua oli ruhtinas Antoni Henryk Radziwiłł, joka oli nainut Preussin prinsessa Louisen. Hän toimi tässä virassa vuoteen 1831 asti.
Suurherttuakunta oli jaettu kahteen hallintopiiriin, Posenin ja Brombergin hallintopiireihin, jotka oli jaettu 26 piirikuntaan. Nämä jaettiin myöhemmin 40 piirikuntaan ja kahteen kaupunkipiiriin.
Vuonna 1824 suurherttuakuntaan perustettiin provinssikokous, jonka vähäinen valta oli kuitenkin neuvoa-antavaa.
Martti Kukkonen

Martti Kukkonen (14. heinäkuuta 1942 Kuopio – 30. toukokuuta 2013 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti, jonka merkittäviä töitä ovat muun muassa Jaakko Laapotin kanssa suunniteltu Hotelli Rosendahl (1973) Tampereella ja Holiday Innin hotelliketjun hotelli Sphinx (1981) Kairossa.
Kukkosella oli oma toimisto vuodesta 1974, mutta hän teki myös yhteistyötä arkkitehtien Pertti Hokkasen ja Kai Lohmanin kanssa. Merkittävimmän uransa hän teki 1980-luvulla, viimeisen kilpailutyön 1995 Kööpenhaminaan rakennettavasta konserttitalosta. Sittemmin hän keskittyi korjaustöihin ja yhden perheen taloihin.
Anders Johan Rönnbäck

Anders Johan Rönnbäck (2. lokakuuta 1778 Karkku – 5. kesäkuuta 1856 Mynämäki) oli suomalainen pappi, kirjailija ja lääninrovasti.
Elämänvaiheet.
Anders Rönbäckin vanhemmat olivat Hämeenkyrön kappalainen Barthold Rönnbäck ja Maria Gustava Asp. Hän pääsi ylioppilaaksi Turussa 1797.
Rönnbäck valmistui yliopistosta 1802. Tohtoriksi hän väitteli vuonna 1830. Hänet vihittiin papiksi Turun hiippakunnassa 3.4.1813. Riemumaisteriksi Rönnbäck vihittiin 30.5.1853. Hän toimi myös Turun katedraalikoulun vt. apologistana 1805 ja vt. lehtorina alkaen 1806. Viipurin lukion yliopettajaksi hän siirtyi vuonna 1816. Mynämäen kirkkoherraksi hän tuli vuonna 1819. Myöhemmin hän eteni lääninrovastiksi. Muita luottamustehtäviä oli esimerkiksi synodaaliväitöksen varapreeses pappeinkokouksessa Turussa 1842.
HDD Jesenice

HDD Jesenice on slovenialainen jääkiekkojoukkue Jesenicen kaupungista. Joukkue on perustettu vuonna 2013 ja pelaa Alps Hockey Leaguessa.
Joukkueen kotiareena on nimeltään "Dvorana Podmezakla". Se on rakennettu vuonna 1978 ja sinne mahtuu 5 800 katsojaa.
Joukkue on voittanut Slovenian mestaruuden kolmesti – vuosina 2015, 2017 ja 2018. Vuosina 2016 ja 2019 se oli finaalissa häviävänä osapuolena. Alps Hockey Leaugessa ja sen edeltäjä INL:ssa Jesenice ylsi vuosina 2015–2019 joka vuosi välieriin.
Boris Lavrenjov

Boris Andrejevitš Lavrenjov (, 17. heinäkuuta 1891 H’erson – 7. tammikuuta 1959 Moskova) oli venäläinen neuvostokirjailija.
Boris Lavrenjov syntyi kirjallisuudenopettajan perheeseen ja valmistui Moskovan yliopiston oikeustieteellisestä tiedekunnasta. Hän osallistui ensimmäiseen maailmansotaan ja puna-armeijan riveissä Venäjän kansalaissotaan.
Lavrenjov julkaisi ensimmäiset futuristiset runonsa vuonna 1911. Hänen 1920-luvulla ilmestyneet pienoisromaaninsa on omistettu Venäjän vallankumouksen ja kansalaissodan tapahtumille. Kansalaissotaa kuvaava näytelmä "Razlom" (”Murros”, 1927) teki Lavrenjovista tunnetun kirjailijan. Hänen näytelmänsä "Za teh, kto v more" (”Niiden puolesta, jotka ovat merellä”, 1945) ja amerikkalaisvastainen "Golos Ameriki" (”Amerikan ääni”, 1949) saivat Stalin-palkinnon. Lavrenjov toimi pitkään Neuvostoliiton kirjailijaliiton näytelmäkirjailijaosaston sihteerinä, ja vuonna 1954 hänet valittiin kirjailijaliiton hallituksen jäseneksi. Toisen maailmansodan aikana hän työskenteli sotakirjeenvaihtajana.
Kurt Wikstedt

Kurt Åke Wikstedt (22. joulukuuta 1920 Tammisaari – 2. syyskuuta 2011 Kauniainen) oli suomalainen teollisuusneuvos. 
Kurt Wikstedtin vanhemmat olivat tilanhoitaja Knut Emil Wikstedt ja Agda Aurora Segerman ja puolisot vuodesta 1953 Liisa Anneli Kauranen ja vuodesta 1999 Kirsti Elina Ritaila. Wikstedt oli koulutukseltaan diplomi-insinööri ja sotilasarvoltaan reservin majuri. Hän palveli tulenjohtajana jatkosodan vuoden 1944 suurtaisteluissa Raskas patteristo 17:n tulenjohtajana Karjalan kannaksella ja Viipurissa. 
Wikstedt tuli Suomen Kaapelitehdas Oy:n elektroniikkaosaston johtoon vuonna 1962. Nokian syntyessä vuonna 1967 Wikstedt ryhtyi johtamaan uutta teollisuusryhmää Nokia Elektroniikkaa. Hän johti teollisuusryhmää sen myydessä suomalaisille pankeille tietokonejärjestelmiä ja tuodessa markkinoille MikroMikko-tietokoneita.
Wikstedt kannatti Nokian liiketoiminnan kehittämisessä ammattielektroniikkaan panostamista vastustaen televisioliiketoimintaan panostamista kokien kuitenkin tappion. Aiemmin 1970-luvulla hän oli mukana radiopuhelimiin liittyvän toiminnan kehittämisessä mm. solmittaessa Saloran kanssa yhteistyösopimusta vuonna 1975, joka johti muutamaa vuotta myöhemmin Mobiran syntyyn.
Viljo Hakulinen

Viljo Olavi Hakulinen (13. maaliskuuta 1922 Kurkijoki – 22. elokuuta 1996 Hyvinkää) oli suomalainen juristi. Hän oli oikeuskanslerinviraston esittelijäneuvos 1971–1974 ja kansliapäällikkö vuodesta 1974.
Hakulinen tutki suuria talousrikoksia ja sai siitä nimityksen "rötösherrajahtaaja" ja astui jopa liian suurten henkilöiden varpaille, jolloin hallitus yritti muuttaa virkaa sopimuspalkkaiseksi, mutta eduskunta ei hyväksynyt esitystä.
Hakulisen veli oli suomalainen hiihtäjälegenda Veikko Hakulinen.
Lähteet.
Columbian jäätikkö (Alaska)

Columbian jäätikkö on Alaskassa Prince William Sound -lahdessa sijaitseva jäätikkö. Se on noin 1 100 neliökilometrin laajuinen ja virtaa pääosin Chugachvuorilta etelään.
Columbian jäätikkö on ollut 1900-luvun lopulla maailman nopeimmin vetäytyviä jäätiköitä. Brittiläiset löytöretkeilijät olivat vuonna 1794 ensimmäisiä, jotka tutkivat Columbian jäätikköä. Silloin jäätikön pää ulottui Columbianlahdessa olevan pienen Heather Islandin edustalle. Siinä asemassa jäätikkö pysyi vuoteen 1980, jolloin se alkoi nopeasti vetäytyä. Jäätikkö oli parhaimmillaan noin 66 kilometriä pitkä, mutta vuonna 1995 sen pituus oli enää noin 58 kilometriä ja vuoden 2000 lopulla noin 55 kilometriä. Jäätikkö on menettänyt runsaassa kahdessakymmenessä vuodessa noin puolet paksuudestaan ja massastaan.
Columbian jäätikön vetäytyäessä alueelle on ollut huomattavia määriä jäävuoria. "M/T Exxon Valdezin" jouduttua onnettomuuteen vuonna 1989 aluksen vältellessä jäävuoria alueen tutkimiseen on käytetty paljon voimavaroja. Columbian jäätikkö onkin parhaiten tutkittuja rannikkojäätiköitä. Tieteilijät ovat keränneet jäätiköltä runsaasti informaatiota, jonka avulla he ovat pyrkineet ymmärtämään ilmaston lämpenemisen vaikutusta rannikkojäätiköihin.
Vuonna 2012 julkistetun tutkimuksen mukaan Columbian jäätikkö jatkaisi nopeaa vetäytymistään vuoteen 2020 saakka. Sen piti silloin saavuttaa vakaampi tila, kun jäätikön pää saapuu matalamman veden alueelle. Jäätikön pituus on tuolloin noin 42 kilometriä.
Jouko Halila

Jouko Juhani Halila (29. syyskuuta 1916 Iitti – 21. tammikuuta 2009 Kauniala) oli suomalainen juristi ja oikeustieteilijä. Hän oli Helsingin yliopiston siviilioikeuden ja siviiliprosessioikeuden henkilökohtainen ylimääräinen professori 1960–1968 ja prosessioikeuden professori 1968–1979.
Halila valmistui ylioppilaaksi 1935, suoritti ylemmän oikeustutkinnon 1941, valmistui lakitieteen kandidaatiksi 1942, sai varatuomarin arvon 1943 ja väitteli Helsingin yliopistossa tohtoriksi 1950 tutkielmalla "Tunnustamisesta: Siviiliprosessuaalinen tutkimus". Vuodesta 1972 hän oli Suomalaisen Tiedeakatemian jäsen.
Halila oli "Lakimies"-lehden päätoimittaja 1964–1969. Halila oli vuoden 1968 Suomen evankelisluterilaisen kirkon kirkolliskokouksen jäsen. Sotilasarvoltaan hän oli reservin yliluutnantti.
Jouko Halilan puoliso vuodesta 1948 oli lehtori, filosofian maisteri Hanna Sofia Knuutti. Heidän poikansa on oikeustieteen tohtori, Helsingin yliopiston siviilioikeuden professori Heikki Halila.
Jiannis Smalios

Ioannis-Georgios Karl Smalios, tunnetaan myös nimellä Jiannis Smalios (, s. 17. helmikuuta 1987 Tukholma, Ruotsi) on ruotsalais-kreikkalainen keihäänheittäjä.
Smalios sai Ruotsin edustusoikeuden heinäkuussa 2013, jota ennen hän edusti kansainvälisissä kilpailuissa Kreikkaa. Hän oli mukana keihäänheiton karsinnassa Pekingin olympialaisissa 2008.
Lähde: IAAF
Brittany Phelan

Brittany Phelan (s. 24. syyskuuta 1991 Sainte-Agathe-des-Monts) on kanadalainen freestylehiihtäjä, joka kilpailee skicrossissa. Aiemmin hän kilpaili alppihiihdossa.
Alppihiihto.
Alppihiihdon maailmancupissa Phelan kilpaili ensimmäisen kerran Aspenin pujottelussa marraskuussa 2009. Maailmancupin pisteille hän pääsi ensimmäisen kerran marraskuussa 2012 Levin pujottelussa sijoittuen 28:nneksi. Kymmenen parhaan joukkoon Phelan sijoittui ensimmäisen kerran Zagrebin pujottelussa tammikuussa 2013 oltuaan kymmenes. Hänen paras sijoituksensa maailmancupissa on yhdeksäs sija, jonka hän saavutti Moskovan kaupunkipujottelussa tammikuussa 2013.
Garmisch-Partenkirchenin MM-kilpailuissa 2011 Phelan keskeytti suurpujottelussa. Schladmingin MM-kilpailuissa 2013 hän sijoittui pujottelussa 30:nneksi ja Sotšin olympialaisissa 2014 samassa lajissa 15:nneksi.
Freestylehiihto.
Phelan saavutti skicrossissa hopeaa Pyeongchangin olympialaisissa 2018. Solituden MM-kilpailuissa 2019 hän sijoittui kuudenneksi ja Pekingin olympialaisissa 2022 viidenneksi.
Freestylehiihdon maailmancupissa Phelan kilpaili ensimmäisen kerran tammikuussa 2016. Kolmen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran Arosassa joulukuussa 2017. Ensimmäisen voittonsa hän saavutti Reiteralmissa helmikuussa 2024. Hän voitti myös Idre Fjällissa maaliskuussa 2024. Hän on sijoittunut lisäksi yhdeksän kertaa toiseksi ja yhdeksän kertaa kolmanneksi. Hän sijoittui skicrossin maailmancupin kokonaiskilpailussa kolmanneksi kausilla 2017–2018 ja 2023–2024.
Olli Halkka

Olli Johannes Halkka, vuoteen 1955 "Helenius", (3. marraskuuta 1928 Viipuri – 8. lokakuuta 2009 Helsinki) oli suomalainen perinnöllisyystieteilijä. Hän oli Helsingin yliopiston perinnöllisyystieteen professori. 
Halkka väitteli filosofian tohtoriksi 1961. Hän oli Helsingin yliopiston perinnöllisyystieteen dosentti 1960–1971, apulaisprofessori 1971–1979 ja professori 1979–1993. Hänen tieteellisestä tuotannostaan ovat erityisesti merkittäviä sylkikaskaan populaatiogenetiikan tutkimukset. Halkka kutsuttiin vuonna 1979 Suomalaisen Tiedeakatemian jäseneksi.
Yksityiselämä.
Olli Halkan ensimmäinen puoliso Ritva kuoli vuonna 1961. Hänen toinen puolisonsa oli vuosina 1967–1984 perinnöllisyystieteen dosentti Liisa Halkka. Kaisa oli Olli Halkan kolmas puoliso. Olli Halkalla oli kaksi lasta ensimmäisestä liitosta ja kaksi toisesta liitosta.
Samuel García Sánchez

Samuel García Sánchez eli Samu (s. 13. heinäkuuta 1990 Málaga, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Espanjan Primera Divisiónissa pelaavaa Levantea ja on pelipaikaltaan hyökkääjä.
Seurajoukkueura.
Sánchez aloitti pelaajauransa Tercera Divisiónissa pelanneesta Alhaurinosta, mutta hän siirtyi vuonna 2010 Málagan reservijoukkueeseen.
Uusi päävalmentaja Bernd Schuster nosti Sánchezin kesällä 2013 seuran edustusjoukkueeseen. 14. elokuuta 2013 hän solmi uransa ensimmäisen ammattilaissopimuksensa, joka pitää hänet seurassa kesään 2016 asti. Virallisen ensiesiintymisensä edustusjoukkueessa hän teki 17. elokuuta 2013 ottelussa Valenciaa vastaan.
18. kesäkuuta 2015 hän siirtyi yhdessä joukkuetoverinsa Samu Castillejon kanssa Villarrealiin ja solmi seuran kanssa viisivuotisen sopimuksen.
Lavertajaherttu

Lavertajaherttu ("Cisticola anonymus") on herttujen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Lavertajaherttua tavataan Afrikan keski- ja länsiosissa. Sen on kuvattu olevan yleinen tai runsaslukuinen suurimmassa osassa levinneisyysaluettaan, ja sen kannankehitys on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Livertäjäherttu

Livertäjäherttu ("Cisticola woosnami") on herttujen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Livertäjäherttua tavataan Angolassa, Burundissa, Kongon demokraattisessa tasavallassa, Keniassa, Malawissa, Ruandassa, Sambiassa, Ugandassa ja Sambiassa. Sen on kuvattu olevan paikallisesti yleinen, ja sen kannankehitys on vakaa. Laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Angolanherttu

Angolanherttu ("Cisticola bulliens") on herttujen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Angolanherttua tavataan Angolassa ja Kongon demokraattisessa tasavallassa. Sen on kuvattu olevan yleinen, ja sen kannankehitys on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Hiililläkävely

Hiililläkävely eli tulikävely on tulisilla hiilillä kävelyä paljain jaloin. Alustana voidaan käyttää myös esimerkiksi vulkaanista kiveä tai puuhiiltä. 
Hiililläkävelyä tiedetään harjoitetun eri puolilla maailmaa tuhansien vuosien ajan. Se kuuluu edelleenkin intialaisten fakiirien rituaaleihin. Nykyisin hiililläkävelyä harjoitetaan usein esimerkiksi itsetunnon kohottamiseksi ja osoituksena hengen voitosta aineesta. Entisaikaan hiililläkävelyä pidettiin usein yliluonnollisena ilmiönä tai osoituksena uskon voimasta, mutta 1900-luvulla ilmiö opittiin selittämään fysiikan keinoin.
Hiililläkävely on liittynyt erilaisiin uskonnollisiin rituaaleihin. Antiikin Italiassa Hirpi Sorani -papisto käveli Soracte-vuorella tulisen hiilloksen yli. Hiillos symboloi siirtymää elävien maailmasta kuoleman voimien luo.
Tulisilla hiilillä on mahdollista kävellä ilman suurta vahinkoa jalkapohjiin, vaikka hiilten lämpötila voi nousta yli 600 celsiusasteen. Se johtuu siitä, että hiilet johtavat huonosti lämpöä, siitä, että jalkapohjan ja hiilten kosketusaika on lyhyt, sekä siitä, että jalkapohjan ja kekäleiden muodosta johtuen vain osa jalkapohjasta on kerrallaan kosketuksissa hiilten kanssa. Esimerkiksi neljäntoista askeleen mittaisessa ripeässä hiililläkävelyssä kumpikin jalkapohja koskettaa hiiliä yhteensä vain noin yhden sekunnin ajan. Jalkapohjien ei tarvitse olla kosteita tai känsäisiä kävelyn onnistumiseksi vammoitta, mutta se saattaa auttaa. Juoksemista hiilien yli ei suositella. Tärkeää on kävellä ripeästi, ja myös hiilten lämpötila vaikuttaa onnistumiseen.
Kuoroherttu

Kuoroherttu ("Cisticola chubbi") on herttujen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Kuoroherttua tavataan Burundissa, Kongon demokraattisessa tasavallassa, Keniassa, Ruandassa, Tansaniassa ja Ugandassa. Sen kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Vuoriherttu

Vuoriherttu ("Cisticola hunteri") on herttujen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Vuoriherttua tavataan Keniassa, Tansaniassa ja Ugandassa. Sitä on kuvattu yleisestä runsaslukuiseksi, ja sen kannankehitys on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Pensasherttu

Pensasherttu ("Cisticola nigriloris") on herttujen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Pensasherttua tavataan Malawissa, Tansaniassa ja Sambiassa. Sen on kuvattu olevan melko runsaslukuinen, ja sen kannankehitys on vakaa. Laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Kallioherttu

Kallioherttu ("Cisticola aberrans") on herttujen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Kallioherttua tavataan laajalla alueella Länsi-, Keski-, Itä- ja Etelä-Afrikassa. Sen on kuvattu olevan paikallisesti yleinen levinneisyysalueensa eteläosissa ja harvinaisempi pohjoisempana. Sen kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Etiopianherttu

Etiopianherttu ("Cisticola bodessa") on herttujen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Etiopianherttua tavataan Eritreassa, Etiopiassa, Keniassa, Etelä-Sudanissa ja Sudanissa. Sen on kuvattu olevan paikallisesti melko yleinen. Sen kannankehitys on vakaa, ja laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Akasiaherttu

Akasiaherttu ("Cisticola chiniana") on herttujen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Akasiaherttua tavataan laajalla alueella Afrikan etelä- ja itäosissa. Lajin kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Surinaherttu

Surinaherttu ("Cisticola njombe") on herttujen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Surinaherttua tavataan Malawissa, Tansaniassa ja Sambiassa. Sitä on kuvattu paikallisesti yleisestä runsaslukuiseksi, ja sen kannankehitys on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Fabian Delph

Fabian Delph (s. 21. marraskuuta 1989 Bradford Iso-Britannia) on englantilainen jalkapalloilija, joka pelasi ammattilaisena vuosina 2006–2022. Pelipaikaltaan hän oli keskikenttäpelaaja. Hän edusti Leedsiä, Aston Villaa, Manchester Cityä ja Evertonia. 
Juniorivuosinaan Delph pelasi Bradford Cityn ja Leeds Unitedin riveissä. Leedsissä hän sai tililleen myös ensimmäiset ottelunsa aikuisten tasolla (44 liigaottelua, 6 maalia ja myöhemmin Leedsiä lainalla edustaessaan viisi ottelua lisää). Hän pelasi Aston Villassa 2009–2015 kaikkiaan 112 valioliigaottelua, joissa teki kolme maalia. Hän siirtyi Manchester Cityyn kesällä 2015. Hän voitti Cityssä liigacupin 2016 ja 2018. Valioliigakaudella 2017–2018 hän pelasi 22 ottelua, näistä 20 vasempana puolustajana, Cityn voittaessa mestaruuden. Seuraavalla kaudella City voitti kansallisen triplamestaruuden, mutta Delph pelasi Valioliigassa vain 11 ottelua, Liigacupissa kaksi ja FA-cupissa yhden ottelun. Kaikkiaan hän pelasi Cityssä 57 valioliigaottelua, ja teki neljä maalia. Mestarien liigassa hän pelasi 16 ottelua. Kesällä 2019 Delph siirtyi Evertoniin , jossa pelasi 35 liigaottelua. Hän lopetti uransa syksyllä 2022.
Ikäkausimaajoukkueissa Delph pelasi Englannin alle 19-vuotiaiden jalkapallomaajoukkueessa kaksi ottelua sekä Englannin alle 21-vuotiaiden jalkapallomaajoukkuessa neljä ottelua. Englannin jalkapallomaajoukkueessa hän debytoi Norjaa vastaan syyskuussa 2014. Ensimmäisen arvokilpailujen karsintaottelunsa hän pelasi muutamaa päivää myöhemmin EM-karsintaottelussa Sveitsiä vastaan. Hän pelasi Englannin joukkueessa neljä ottelua MM-kilpailuissa 2018, joissa Englanti sijoittui neljänneksi.
Tiffany Porter

Tiffany Adaez Porter (o.s. Ofili, s. 13. marraskuuta 1987) on yhdysvaltalaissyntyinen, nykyään Britanniaa edustava aitajuoksija. Hän sai Britannian edustusoikeuden vuonna 2010. Hän on naimisissa aitajuoksija Jeff Porterin kanssa.
Alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2006 Porter sijoittui kolmanneksi 100 metrin aitajuoksussa. Daegun MM-kilpailuissa 2011 hän oli neljäs ja Lontoon olympialaisissa 2012 hän karsiutui välierissä. Moskovan MM-kilpailuissa 2013 hän sijoittui 100 metrin aitajuoksussa pronssille ennätysajallaan 12,55. Hän sai hopeaa Glasgow'n Kansainyhteisön kisoissa 2014 ajalla 12,80. Zürichin EM-kisoissa 2014 Porter voitti kultaa ajalla 12,76. Pekingin MM-kilpailuissa 2015 hän sijoittui viidenneksi. Amsterdamin EM-kilpailuissa 2016 hän sai pronssia ajalla 12,76. Rio de Janeiron olympialaisissa hän oli seitsemäs. Lontoon MM-kilpailuissa 2017 hän karsiutui alkuerissä. Vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa hän karsiutui välierissä.
60 metrin aitajuoksussa Porter on saavuttanut hopeaa EM-halleissa 2011 ja MM-halleissa 2012 sekä pronssia MM-hallikilpailuissa 2014 ja 2016 ja sisäratojen EM-kilpailuissa 2021.
Porterin nuorempi sisko Cindy Ofili on aitajuoksija ja edustaa sisarensa tavoin Britanniaa. Kansalaisuuden vaihdoksen mahdollisti heidän brittiläinen äitinsä.
Akeem Priestley

Akeem Priestley (s. 13. huhtikuuta 1985 Kingston) on jamaikalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Rovaniemen Palloseuraa.
Ura.
Priestely pelasi yliopistouransa Yhdysvalloissa Jacksonville Universityn joukkueessa. Kansas City Wizards varasi hänet vuoden 2009 MLS-liigan draftissa, mutta ei tarjonnut hänelle sopimusta. Myöhemmin hän teki sopimuksen jamaikalaisen Harbour View -seuran kanssa, joka lainasi hänet azerbaidžanilaiseen FK Mughaniin kaudeksi 2009–2010. Huhtikuussa 2011 Priestley teki sopimuksen Los Angeles Bluesin kanssa. Kauden 2012 hän pelasi Dayton Dutch Lionsissa. RoPS:iin Priestley siirtyi elokuussa 2013.
Priestley oli vakiojäsen Jamaikan alle 17-vuotiaiden ja alle 20-vuotiaiden maajoukkueissa vuosina 2002–2005. Elokuussa 2004 hän debytoi miesten maajoukkueessa Guatemalaa vastaan Fort Lauderdalessa Floridassa.
Simon Enqvist

Simon Enqvist (s. 2. lokakuuta 1988) on uransa lopettanut suomalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan maalivahti.
Enqvist edusti IFK Mariehamnia Veikkausliigassa kausina 2008–2010. Hän esiintyi viidessä liigaottelussa, jotka kaikki tulivat kaudella 2008. Enqvist siirtyi Ruotsiin opiskelujen perässä ja teki keväällä 2011 sopimuksen Ruotsin 2. divisioonassa pelanneen Örebro SK Ungdomin kanssa.
Tuhkaherttu

Tuhkaherttu ("Cisticola cinereolus") on herttujen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Tuhkakerttua tavataan Etiopiassa, Keniassa, Somaliassa, Etelä-Sudanissa, Sudanissa ja Tansaniassa. Sen on kuvattu olevan paikallisesti yleinen, ja sen kannankehitys on vakaa. Laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Tanajoenherttu

Tanajoenherttu ("Cisticola restrictus") on herttujen heimoon kuuluva varpuslintu.
Tanajoenherttu tunnetaan muutamista näytteistä, jotka on kerätty itäisestä Keniasta. Laji on luokiteltu puutteellisesti tunnetuksi, ja se on ehkä kuollut sukupuuttoon.
Tiukuherttu

Tiukuherttu ("Cisticola rufilatus") on herttujen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Tiukuherttua tavataan Afrikan eteläosissa. Sen on kuvattu olevan paikallisesti melko yleinen, ja sen kannankehitys on vakaa. Laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Laurie Mougel

Laurie Mougel (s. 5. heinäkuuta 1988 Briançon) on ranskalainen alppihiihtäjä.
Alppihiihdon maailmancupissa Mougel kilpaili ensimmäisen kerran Zagrebin pujottelussa tammikuussa 2010. Maailmancupin pisteille hän pääsi ensimmäisen kerran helmikuussa 2012 Soldeun pujottelussa sijoittuen 24:nneksi. Kymmenen parhaan joukkoon Mougel sijoittui ensimmäisen kerran Zagrebin pujottelussa tammikuussa 2013 oltuaan viides. Se on myös hänen paras sijoituksensa maailmancupissa.
Schladmingin MM-kilpailuissa 2013 Mougel sijoittui pujottelussa 18:nneksi.
Nicole Schmidhofer

Nicole Schmidhofer (s. 15. maaliskuuta 1989) on itävaltalainen alppihiihtäjä. Hän on supersuurpujottelun maailmanmestari vuodelta 2017 ja kauden 2018–2019 syöksylaskun maailmancupin voittaja.
Ura.
Nuorten MM-kilpailuissa 2007 Schmidhofer saavutti kultaa supersuurpujottelussa ja suurpujottelussa sekä pronssia syöksylaskussa. Kaksi vuotta myöhemmin hän sai syöksylaskussa jälleen pronssia. Vancouverin olympialaisissa Schmidhofer osallistui supersuurpujotteluun, jääden ilman tulosta. Schladmingin MM-kilpailuissa 2013 hän sijoittui supersuurpujottelussa 11:nneksi. Vailin / Beaver Creekin MM-kilpailuissa 2015 Schmidhofer sijoittui syöksylaskussa neljänneksi. Hän voitti supersuurpujottelun maailmanmestaruuden 2017 Sankt Moritzissa 0,33 sekunnin erolla Tina Weiratheriin. Syöksylaskussa hän oli 16:s. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän sijoittui syöksylaskussa 12:nneksi ja supersuurpujottelussa 18:nneksi. Åren MM-kilpailuissa 2019 hän oli syöksylaskussa yhdeksäs ja supersuurpujottelussa yhdestoista.
Alppihiihdon maailmancupissa Schmidhofer kilpaili ensimmäisen kerran Lenzerheiden supersuurpujottelussa maaliskuussa 2007 sijoittuen 14:nneksi. Kymmenen parhaan joukkoon – ja samalla palkintokorokkeelle – hän nousi ensimmäisen kerran tammikuussa 2013 oltuaan toinen Cortina d'Ampezzon supersuurpujottelussa. Tammikuussa 2014 hän sijoittui kolmanneksi Cortina d'Ampezzon syöksylaskussa. Kaudella 2017–2018 hän oli kolmas Lake Louisen ja Cortina d'Ampezzon supersuurpujotteluissa.
Schmidhofer saavutti ensimmäiset maailmancupvoittonsa Lake Louisen kahdessa syöksylaskukilpailussa kaudella 2018–2019. Val Gardenan supersuurpujottelussa ja Cortina d'Ampezzon syöksylaskussa hän oli toinen. Hän voitti Garmisch-Partenkirchenin supersuurpujottelun. Crans-Montanan syöksylaskussa hän sijoittui toiseksi. Hän voitti syöksylaskun maailmancupin, sijoittui supersuurpujottelucupissa toiseksi ja maailmancupin kokonaiskilpailussa viidenneksi.
Schmidhofer voitti syöksylaskun Lake Louisessa jälleen kaudella 2019–2020. Garmisch-Partenkirchenin supersuurpujottelussa hän sijoittui toiseksi. Hän sijoittui supersuurpujottelun maailmancupissa kolmanneksi.
Yleisurheilun Euroopan-mestaruuskilpailut 2014

Yleisurheilun Euroopan-mestaruuskilpailut 2014 järjestettiin 12.–17. elokuuta 2014 Zürichissä, Sveitsissä. Kilpailut olivat järjestyksessään 22. EM-kilpailut.
Kisoihin osallistui noin 1400 urheilijaa 50 eri maasta. Kisa-areenana kilpailuissa toimi Letzigrund, jonne mahtui 25 000 katsojaa.
Aarne Halme

Aarne Juhani Halme (29. toukokuuta 1943 Helsinki – 7. helmikuuta 2023 Espoo) oli suomalainen automaation ja robotiikan tutkija ja professori. Hän oli Tampereen Teknillisen Korkeakoulun säätötekniikan apulaisprofessori (1972–1977) ja sen jälkeen Oulun yliopiston säätö- ja systeemitekniikan professori (1977–1985). Sittemmin hän toimi professorina Aalto-yliopiston automaatio- ja systeemitekniikan laitoksessa ja Suomen Akatemian Älykkäiden koneiden huippuyksikön johdossa (2008–2013). Halmeen Teknillisen Korkeakoulun ja Aalto-yliopiston ajan (1985–2013) tutkimusaktiviteetti oli huomattava. Hän oli kansainvälisesti tunnettu ja arvostettu tutkija.
Halme valmistui ylioppilaaksi 1962, diplomi-insinööriksi 1966, tekniikan lisensiaatiksi 1969 ja väitteli Teknillisestä korkeakoulusta tohtoriksi 1972. Halmeen isä oli professori Erkki Halme.
Halme on haudattu Hietaniemen hautausmaalle.
Carabobo

Carabobo () on Venezuelan osavaltio. Vuonna 2011 siellä oli noin 2,246 miljoonaa asukasta. Osavaltion pääkaupunki on Valencia. Carabobo on saanut nimensä espanjalaisia valloittajia vastaan käydystä Carabobon taistelusta ja alueella asuneiden carabobo-intiaanien mukaan. Carabobossa on paljon maanviljelystä sekä teollisuutta. Valencian ja satamakaupunki Puerto Cabellon välillä on petrokemian tehdas.
Kuka muu muka

Kuka muu muka on suomalaisen rap-artisti Cheekin 20. syyskuuta 2013 julkaistu kahdeksas studioalbumi. Albumi nousi ensimmäisellä listaviikollaan suoraan Suomen virallisen albumilistan ensimmäiseksi. Albumi oli listalla yhteensä 40 viikkoa ennen kuin se siirtyi mid-price-listalle.
Albumista julkaistiin 7. marraskuuta 2014 "Stadion Edition", joka sisältää kolme uutta kappaletta sekä DVD:n ja Blu-rayn artistin elokuussa 2014 Helsingin olympiastadionilla järjestyltä keikalta. Uusi versio nousi ensimmäisellä viikollaan albumilistan kolmanneksi.
Albumi myi kolmessa päivässä tuplaplatinaan oikeuttavan määrän levyjä, yli 40 000 kappaletta. Yhteensä sitä on myyty yli 75 800 kappaletta.
Singlet.
Albumin ensimmäisenä singlenä julkaistulla ”Jossu”-kappaleella on mukana Jukka Poika. Kappale oli myös YleX-radiokanavan vuoden 2013 Kesäkumi-kappale. Toinen single ”Timantit on ikuisia” julkaistiin saman vuoden elokuussa ja se nousi julkaisunsa jälkeen useiden listojen kärkisijoille.
Kolmantena singlenä julkaistulla ”Parempi mies”-kappaleella on mukana Samuli Edelmann. Kappaleen video julkaistiin 11. lokakuuta Radio Suomipopin nettisivuilla sekä Nelonen-kanavalla televisiossa. Albumilta julkaistiin singlenä myös loppuvuodesta 2013 levyn ”Kuka muu muka” sekä huhtikuussa 2014 kappale ”Fiiliksissä”.
"Stadion Edition" -versiolta julkaistiin singlenä kappaleet ”Äärirajoille” ja ”Flexaa” heinä- ja elokuussa 2014.
Diktaattorimies

Diktaattorimies on rap-artisti Spektin 18. lokakuuta 2013 julkaistu ensimmäinen sooloalbumi. Albumi nousi Suomen virallisen albumilistan 20. sijalle.
Singlet.
Albumin ensimmäinen single "Mogausmehuu" julkaistiin marraskuussa 2010. Kappaleella vierailee Tasis. Toinen single, "Teen mitä haluun" julkaistiin toukokuussa 2013, ja sillä vierailee Setä Tamu. Kappale nousi parhaimmillaan Suomen virallisen latauslistan 20. sijalle. Elokuussa 2013 julkaistiin albumin kolmas single "Juomalaulu", jolla vierailee Tasis. Kappaleessa lainataan Freud Marx Engels &amp; Jungin samannimisen kappaleen sanoituksia. "Juomalaulu" nousi singlelistan seitsemännelle sijalle. Albumin neljäntenä singlenä julkaistiin kappale "", ja se saavutti latauslistan 25. sijan. Kolmesta viimeisestä singlestä on julkaistu myös musiikkivideot.
Naisten Ykkösen kausi 1998

Naisten Ykkösen kausi 1998 oli Suomen naisten jalkapallon toiseksi korkeimman sarjatason kausi. Kausi pelattiin kahdessa 12 joukkueen lohkossa kaksinkertaisena sarjana. Lohkovoittajat pelasivat keskenään kaksiosaisen karsinnan, jonka voittaja Porrassalmen Urheilijat -62 nousi suoraan SM-sarjaan. Hävinnyt osapuoli Turun Toverit karsi SM-sarjapaikasta SM-sarjassa toiseksi viimeiseksi sijoittuneen FC Kuusysin kanssa. TuTo voitti karsinnan ja nousi myös SM-sarjaan. Lohkojen kaksi viimeistä joukkuetta putosivat suoraan Kakkoseen.
Karsinta SM-sarjaan.
Porrassalmen Urheilijat -62 nousi SM-sarjaan yhteismaalein 6–5. Turun Toverit karsintaan.
Turun Toverit nousi SM-sarjaan yhteismaalein 4–3.
Mert Otsamo

Mert Otsamo (s. 3. syyskuuta 1990 Oulu) on suomalainen muotisuunnittelija. Hän on opiskellut vaatetusalaa Oulussa.
Otsamo tuli tunnetuksi vuonna 2009 MTV3-kanavalla esitetyn Muodin huipulle -ohjelman myötä, hän sijoittui kolmanneksi. Myöhemmin hän on suunnitellut asuja ja koruja useille julkisuuden henkilöille. Otsamo suunnitteli Linnan juhliin vuonna 2010 puvun kansanedustaja Outi Mäkelälle ja vuoden 2012 juhlissa hänen suunnittelemansa puku oli muun muassa Yhdysvaltain Suomen suurlähettilään Bruce Oreckin vaimolla Codyllä. Vuoden 2014 Oscar-gaalassa Otsamon suunnittelemat puvut oli näyttelijä Joanna Haartilla ja tuottaja Elli Toivoniemellä.
Mert Otsamon äiti on vuonna 2009 kuollut näyttelijä Kirsti Otsamo ja hänen isänsä on kotoisin Turkista, jossa Otsamo on asunut viitisen vuotta.
Syksyllä 2013 Otsamo oli mukana Tanssii tähtien kanssa -sarjassa.
Jalkapallon naisten SM-sarjakausi 1999

Jalkapallon naisten SM-sarjakausi 1999 oli Suomen naisten jalkapallon korkeimman sarjatason kausi. Mestaruuden voitti Helsingin Jalkapalloklubi, hopeaa Malmin Palloseura ja pronssia Turun Pyrkivä.
Sarja pelattiin 10 joukkueen yksinkertaisena alkusarjana, jonka jälkeen kuusi parasta joukkuetta pelasivat kolminkertaisen yläloppusarjan alkusarjan pisteiden jäädessä voimaan. Sijoille 7–10 sijoittuneet joukkueet pelasivat Ykkösen kevätkauden lohkovoittajien kanssa kuuden joukkueen kaksinkertaisen välisarjan, jonka kolme parasta joukkuetta selvisivät SM-sarjaan ja viimeiseksi jäänyt joukkue putosi Ykköseen. Välisarjan sijoille 4–5 sijoittuneet joukkueet pelasivat Ykkösen syyskierroksen voittajien kanssa yksinkertaisen karsintasarjan, jonka voittaja selvisi SM-sarjaan.
Yläloppusarja.
 
 
 
Välisarja.
 
 
 
Karsintasarja.
Kun rakkaus voittaa (kappale)

Kun rakkaus voittaa on Fredin kappale, joka julkaistiin vuonna 1972 singlenä. Sen sovituksesta ja orkesterin johdosta vastaa Nacke Johansson. Kappaleen alkuperäinen versio on Drafi Deutscherin, Marcel Stellmanin ja Marin Binderin tekemä kappale "United". 
Kappaleen melodia perustuu Marc-Antoine Charpentierin sävellykseen Te Deum. Suomenkieliset sanat on tehnyt Vexi Salmi. 
Levy-yhtiö on Philips ja singlen luettelotunnus 6034 028. Musiikkikustantaja on Fazer ja valmistusmaa Suomi.
Fredin singlen kääntöpuolella on kappale "Vippaa mulle viitonen".
Kappale on Fredin kokoelma-albumilla "20 suosikkia – Kun rakkaus voittaa" (1997) ja 60-vuotisjuhlalevyllä "Kaikki parhaat" (2002). Sen nuotit ja suomenkieliset sanat on julkaistu "Suuren toivelaulukirjan" osassa 7.
Vippaa mulle viitonen

Vippaa mulle viitonen on alun perin Jay Gorneyn ja E. Y. Harburgin tekemä kappale ”Brother, Can You Spare Me a Dime”. Kappaleen alkuperäislevytys on vuodelta 1932.
Suomessa kappaleen on levyttänyt Fredi vuonna 1972 ilmestyneen singlensä "Kun rakkaus voittaa" toisena kappaleena. (Singlen etiketissä tekijätiedoiksi on merkitty Jay Corney ja Ey Harburg.)
Suomenkieliset sanat on tehnyt Vexi Salmi. Sovituksesta ja orkesterin johdosta vastaa Nacke Johansson. Laulun alkuperäisversio kertoi 1930-luvun lamasta Yhdysvalloissa. Salmi on kertonut ottaneensa alkuperäisversiosta omaan sanoitukseensa vain idean: "”Mitä järkeä olisi ollut kertoa amerikkalaisen laman historiasta, joka suomalaisille ja varsinkin iskelmänostajille oli täysin vieras asia. Muutin paikan Petsamoksi, mutta pidin saman tunnelman.”" Salmen sanoituksessa sotaveteraani muistelee kadonnutta nuoruuttaan ja sodassa menetettyä Petsamoa, jolloin kappale assosioituu vahvasti Suomen historiaan.
Levy-yhtiö on Philips ja singlen luettelotunnus 6034 028. 
Musiikkikustantaja on Fazer ja valmistusmaa Suomi.
Kappale on Fredin kokoelma-albumilla "20 suosikkia – Kolmatta linjaa takaisin" (1995) ja 60-vuotisjuhlalevyllä "Kaikki parhaat" (2002).
Laulun levytti suomeksi ensimmäisen kerran Per-Erik Förars Reino Helismaan käännöksenä nimellä "Lainaat mulle lantin kait" vuonna 1959. Levytys jäi kuitenkin varsin vähälle huomiolle.
Myöhemmät vaiheet.
Sielun Veljet -yhtye on levyttänyt kappaleesta live-version nimimerkillä Kullervo Kivi &amp; Gehenna -yhtye. Kappale on kolme CD:tä sisältävällä julkaisulla "Musta laatikko" (1991). Esitys on taltioitu Vanhalla ylioppilastalolla 9. maaliskuuta 1990. Kappale on myös Sielun Veljien "Onnenpyörä"-EP:n laajennetulla CD-versiolla, joka ilmestyi vuonna 2005.
Vuonna 1995 kappale oli mukana suomalaislaulaja Bablon albumilla "Paikka auringossa". Versio on myös Bablon kokoelmalevyllä "20 suosikkia – Paikka auringossa" (1997).
Kakkosen kausi 1997

Kakkosen kausi 1997 oli Suomen jalkapallon kolmanneksi korkeimman sarjatason kausi. Kausi pelattiin neljässä 12 joukkueen lohkossa kaksinkertaisena sarjana. Lohkovoittajat nousivat suoraan Ykköseen. Toiseksi sijoittuneet joukkueet pelasivat kahdessa lohkossa kolmen joukkueen yksinkertaisen karsintasarjan Ykkösen kahden putoamissarjan kolmanneksi viimeisten joukkueiden kanssa. Sarjasta selvisi voittaja Ykköseen. Sijalle 10 sijoittuneet joukkueet karsivat Kakkosen sarjapaikasta Kolmosen joukkueiden kanssa. Sijalle 11–12 sijoittuneet joukkueet putosivat suoraan Kolmoseen.
Suoraan Ykköseen nousivat Atlantis FC, Joutsenon Kullervo, KPV-j (KPV:n juniorit) ja Kajaanin Haka. Karsintojen kautta Ykköseen nousi Nokian Pyry. 
Etelälohko.
EIF ja KaaPo pelasivat uusinnan paikasta Ykkösen karsintaan, jonka EIF voitti 4–2.
Itälohko.
HPS ja Pallo-Lahti pelasivat uusinnan säilymisestä Kakkosessa, jonka HPS voitti 2–1.
Karsinta Kakkoseen.
Vantaan Jalkapalloseura säilytti paikkansa Kakkosessa yhteismaalein 4–2.
Pallo-Lahti säilytti paikkansa Kakkosessa yhteismaalein 3–2.
Sepsi-78 säilytti paikkansa Kakkosessa yhteismaalein 10–4.
Rovaniemen Kanuunat säilytti paikkansa Kakkosessa vierasmaalisäännöllä.
Paul Tanui

 
Paul Kipngetich Tanui (s. 22. joulukuuta 1990) on kenialainen kestävyysjuoksija, olympia- ja MM-mitalisti. 
Tanui saavutti Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 hopeaa 10 000 metrin juoksussa ajalla 27.05,64. Moskovan MM-kilpailuissa 2013 hän sijoittui 10 000 metrillä pronssille ajalla 27.22,61. Tanui saavutti pronssimitalin samalla matkalla myös Pekingin MM-kilpailuissa 2015 ajalla 27.02,83 ja Lontoon MM-kilpailuissa 2017 ajalla 26.50,60. Daegussa 2011 hän oli 10 000 metrillä yhdeksäs.
Tanui saavutti maastojuoksun MM-kilpailujen henkilökohtaisessa kilpailussa hopeaa Punta Umbriassa 2011 ja sijoittui kahdeksanneksi Bydgoszczissa 2010. Hän voitti kummallakin kerralla joukkuekilpailun maailmanmestaruuden. Nuorten kilpailussa hän sijoittui 2009 neljänneksi ja voitti kultaa joukkuekilpailussa.
Henkilökohtaiset ennätykset.
Lähteet: Tilastopaja, IAAF
Buckley-luokka

Buckley-luokka eli TE-luokka () oli toisessa maailmansodassa palvellut Yhdysvaltain laivaston saattuehävittäjäluokka. Aluksia tilattiin 154, mutta niistä valmistui ainoastaan 102. Alukset tunnetaan myös nimellä pitkä runkoinen saattuehävittäjä. Ne palvelivat saattueidensuojaus sekä sukellusveneidentorjuntatehtävissä. 
Luokan aluksissa oli General Motorsin valmistama höyrytoiminen turbo-sähköinen voimansiirto. Alusten elementit koottiin ympäri Yhdysvaltoja ja ne ainoastaan kasattiin hitsaamalla kokoamistelakoilla.
Luokan nimikkoalus "USS Buckley" laskettiin vesille 9. tammikuuta 1943. Luokan aluksista luovutettiin kaikkiaan 46 Kuninkaalliselle laivastolle, jossa ne muodostivat fregateiksi luokiteltuina Captain-luokan, loppujen palvellessa Yhdysvaltain laivastossa. Yhdysvaltain laivasto muutti kuusi alusta nopeiksi kuljetusaluksiksi (APD) jo valmistuksen aikana ja lisäksi 37 muutettiin myöhemmin.
Toisen maailmansodan päätyttyä jäljelle jääneet luokan alukset luovutettiin Taiwanille, Etelä-Korealle, Chilelle, Meksikolle sekä muille halukkaille. Loput alukset siirrettiin reserviin, kunnes ne romutettiin.
Blow Out – viimeinen todistaja

Blow Out – viimeinen todistaja on vuonna 1981 ensi-iltansa saanut Brian De Palman ohjaama ja käsikirjoittama jännityselokuva.
Juoni.
John Travolta esittää Jack Terryä, philadelphialaista ääniteknikkoa, joka työskentelee matalan budjetin kauhuelokuvien parissa. Yhtenä iltana, äänittäessään tehosteita uuteen elokuvaan, Terry todistaa sattumalta auto-onnettomuuden. Myöhemmin, kuunneltuaan tallentamansa ääniraidan, hän ymmärtää, että kyse oli presidenttiehdokkaan salamurhasta. Terry yrittää paljastaa tämän, mutta joutuu siten itse vaaraan. 
Blow Out mukailee tarinaltaan Michelangelo Antonionin kulttielokuvaa "Blow-Up" (1966), jossa valokuvaaja vahingossa tallentaa murhan. Myös Francis Ford Coppolan elokuva "Keskustelu" (1974) ja Watergate-skandaali on nimetty inspiraation lähteeksi.
Vastaanotto.
IMDb:ssä elokuvan arvosana on 7.4/10.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Kati Sinisalo antaa "Blow Outille" kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”. 
The New Yorker lehden kriitikko Pauline Kael totesi elokuvasta sen julkaisuvuonna (1981) muun muassa seuraavasti: "Mielestäni De Palma on noussut samalle tasolle, jonka Altman saavutti elokuvillaan, kuten McCabe &amp; Mrs. Miller ja Nashville, ja jonka Coppola saavutti kahdella Kummisetä-elokuvalla – eli tasolle, jossa genre ylittää rajat, ja mikä meitä liikuttaa, on taiteilijan visio. Ja Travolta, joka näytti eksyneen tieltään Saturday Night Feverin jälkeen, tekee oman loikkansa – suoraan takaisin huipulle, minne hän kuuluukin".
Kun elokuva julkaistiin, se sai yleisöltä hyvin vähän kiinnostusta, kriitikkojen kehuista huolimatta. Sittemmin se on saavuttanut kulttielokuvan maineen. 
Blow Out on tunnetusti Quentin Tarantinon yksi lempielokuvista. Hän ihailee etenkin John Travoltan roolisuoritusta, ja halusi sen vuoksi hänet näyttelemään myös Pulp Fictioniin.
Le sette fatiche di Alì Babà

Le sette fatiche di Alì Babà (”Ali Baban seitsemän tehtävää”) on vuonna 1962 valmistunut italialainen seikkailuelokuva. Peplum-tyylilajia "Tuhannen ja yhden yön" satuaiheeseen yhdistelevän elokuvan on ohjannut Emimmo Salvi. Sen päähenkilöä Ali Babaa esittää iranilainen kehonrakentaja Iloosh Khoshabe alias Rod Flash Ilush.
Juoni.
Ali Baba saa tehtäväkseen viedä Seesamvuoren aarteeseen kuuluva kruunu Šīrāzin hallitsijalle Hassam Beille, jonka maan rosvopäällikkö Mustafa on valloittanut. Kruunun piilottanut Ali joutuu Mustafan kiduttamaksi, mutta Hassam Bein tytär Lotus auttaa häntä pakenemaan. Sankariin rakastunut Lotus jää Mustafan vangiksi, kunnes Ali Baba rosvoineen vapauttaa hänet ja kapinaan nouseva kansa kukistaa rosvopäällikön.
Tuotanto ja tyyli.
Totalscope-laajakangastekniikalla Estmancolor-väreissä kuvattu "Le sette fatiche di Alì Babà" on Emimmo Salvin toinen ohjaustyö lähes samalla miehityksellä tehdyn "Vulcano, figlio di Gioven" jälkeen. Se on halvalla toteutettu yksinkertainen seikkailuelokuva, jonka juoni noudattaa tavanomaista peplum-kaavaa. Tyylilajin kliseistä ovat jäljellä vain pitkälliset ja tarpeettoman monimutkaiset kidutuskohtaukset, eksoottinen tanssiesitys, koominen kääpiö ja pari taikatemppua. Puolialastomana liehuva Iloosh Khoshabe on poikkeuksellisen lihaksikas Ali Baba ja Bella Cortez hänen kaunis, mutta vastahakoinen rakastettunsa. Kohtuullisen hyvin menestyneen elokuvan jälkeen Salvi teki vielä toisenkin itämaisen seikkailun "Simbad contro i sette saraceni" (”Sinbad vastaan seitsemän saraseeniä”, 1964).
Julkaisut.
"Le sette fatiche di Alì Babà" julkaistiin Ranskassa nimellä "Les nouvelles aventures d’Ali Baba" (”Ali Baban uudet seikkailut”), Saksassa "Die Rache des Ali Baba" (”Ali Baban kosto”) ja Espanjassa "El gran justiciero" (”Suuri tasoittaja”). Yhdysvalloissa se tunnetaan nimillä "The Seven Tasks of Ali Baba" ja "Ali Baba and the Sacred Crown" (”Ali Baba ja pyhä kruunu”). Televisiossa harvoin nähty elokuva on saatavilla yhdysvaltalaisen Something Weird Videon heikkotasoisena TV-kopiona sekä saksalaisena videokasettina nimellä "Die Jäger des Sarazenenschatzes" (”Saraseeniaarteen metsästäjä”).
Häkkiset

Häkkiset ("Cribraria") on limasienisuku. Suvun lajeja on aiemmin liitetty myös sukuihin "Dictydium" ja "Heterodictyon". Häkkisten suvun yli 40:stä lajista on Suomesta löydetty kuuttatoista.
Häkkisten sporangiot eli itiöpesäkkeet ovat muodoltaan pallomaisia tai päärynämäisiä ja reikäisyytensä vuoksi häkkiä muistuttavia. Ne ovat läpimitaltaan 0,1–2 mm, lajista riippuen. Koko sporangion täyttää vaalea, useimmiten vaihtelevan kellansävyinen itiöpöly. Peridiossa eli itiöpesäkkeen pintakelmussa on jyväsiä, jotka erottuvat läpivalaisumikroskoopissa hohtavina.
Hankkijan lippalakki

Hankkijan lippalakki on maatalouskauppa Hankkijan mainospäähine, josta yleisyytensä takia tuli eräänlainen maaseudun miehen tunnus 1970-luvulla.
Oranssista puuvillakankaasta ommeltua ja mustalla muovilipalla varustettua lakkia valmisti Hankkijalle Keskimäen Neulomo Ky (nykyisin V. Keskimäki Oy) Ilmajoella. Lakkia jaettiin mainoslahjana 1970–1980-luvuilla kaikissa Hankkijan toimipisteissä, kaupantekijäisinä, maatalousnäyttelyissä ja muissa yleisötilaisuuksissa. Sitä käytettiin myös Hankkijan henkilökunnan riennoissa ja yrityksen huoltomiesten työpäähineenä. Lakkeja valmistettiin tiettävästi kymmeniä tuhansia kappaleita.
Hankkija-lakki oli tuttu näky 1970-luvun maaseudulla. Kun muunlaiset kesäpäähineet alkoivat olla poissa muodista ja kauppojen valikoimista, miehet pitivät lakkia kaikkialla naisväen mahdollisesta vastustuksesta huolimatta.
Lippalakissa näkyvä Keskusosuusliike Hankkijan logo on peräisin 1930-luvulta. Mainostoimisto Erva-Latvalan tuolloin luoma tunnus, ”kolme tarkastusmerkkiä”, muotoiltiin uudelleen 1970-luvun alussa, jolloin myös oranssi otettiin Hankkijan tunnusväriksi entisen vihreän tilalle. Oranssi kausi jatkui aina 1980-luvun puoliväliin.
Hankkijan lippalakki kuuluu ainakin Maatalousmuseo Saran ja Metsämuseo Luston kokoelmiin. Päähine on otettu myös uustuotantoon, ja aidot lakit ovat keräilykohteita.