tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Kulturväven

Kulturväven on kulttuurikeskus Uumajassa, Uumajanjoen rannalla, Ruotsissa. Kulturväven avattiin syksyllä 2014, samana vuonna, kun Uumaja oli toinen kahdesta Euroopan kulttuuripääkaupungista. Keskus sisältää useita kulttuurillisia laitoksia, jotka on siirretty kaupungin muista osista sinne, kuten myös joitakin uusia kulttuurillisia aloitteita. Siellä järjestetään sekä kaupallisia että ei-kaupallisia tapahtumia. Rakennusten kustannukset, muodostetut yhteistyöt ja kaupunginkirjaston siirtäminen uuteen rakennukseen aiheuttivat keskustelua Uumajassa.
Rakennus.
Rakennus kattaa suurimman osan Heimdalin alueesta, ja se sijaitsee Uumajan keskustassa, Storgatanin ja Uumajanjoen välissä. Kulturväveniä rakennettiin vuosina 2011–2014 osana kaupungin "Kaupunki siltojen välissä" -kehitysprojektia. Uumajan kunta oli asiakas ja paikallinen kiinteistöyhtiö Balticgruppen yhteisomistuksessa olevan Väven-yhtiön kautta Umeå AB:ssä
Kulturväven koostuu kahdesta rakennuksesta, jotka yhdistyvät yhdeksi kolmannessa kerroksessa, muodostaen portaalin Strandgatanin yläpuolelle. Lähimpänä jokea oleva rakennus, Strandgatanin eteläpuolella, sisältää neljä kerrosta, ja sisältää niin sanotun "mustan laatikon", jossa on tilaa 400 istumapaikalle tai 1 000 seisovalle kävijälle. Neljättä tasoa alemmat rakennukset lähimpänä Storgatania muodostavat noin 15 000 neliömetrin alueen, jotka Uumajan kunta luovutti yritysten ja kirjaston käyttöön. Siellä on myös katettu kauppahalli Stora Hotelletin välittömässä läheisyydessä. Viidennestä tasosta ylöspäin on hotelli, konferenssitiloja ja ravintola.
Alue on kokonaisalaltaan 24 000 neliömetriä, ja kokonaiskustannusten arvioitiin olevan noin 700 miljoonaa, pois lukien sisustus. Arkkitehdit olivat norjalainen Snøhetta ja ruotsalainen White arkitekter, jotka osallistuivat myös useiden Uumajan yliopiston taidekampuksen rakennusten rakentamiseen.
Melko rohkean suunnittelun väitettiin jo ennen avajaisia olevan plagiointia, koska useita samankaltaisia julkisivuja – jotka on suunnitellut tanskalainen yritys Vilhelm Lauritzen Arkitekter – on pystytetty Kööpenhaminaan jo vuosina 2006–2008. Nämä vanhemmat rakennukset suunnitellut arkkitehti ei kuitenkaan pitänyt Uumajan rakennelmaa plagiointina.
Ympäristö.
Rakennuksen ulkopuolelle pystytettiin kirjailija-toimittaja Stieg Larssonin muistomerkki. Hänestä tuli Uumajan kunniakansalainen vuonna 2012.
Minna Puolanto

Minna Puolanto (o.s. Kokkonen) (s. 4. maaliskuuta 1972) on suomalainen näyttelijä, käsikirjoittaja, koreografi ja tanssija. Hän on valmistunut Teatterikorkeakoulusta näyttelijäksi (TeM 2005) ja tanssijaksi (TanssitM 1995). Lisäksi hän on suorittanut pedagogiset lisäopinnot (2013). Puolanto on tehnyt töitä teattereissa, elokuvissa, tv:ssä ja radiossa, mm. Red Nose Company, Kotkan kaupunginteatteri, Koko-teatteri, Mikkelin teatteri, Lappeenrannan kaupunginteatteri, Joensuun kaupunginteatteri, Espoon kaupunginteatteri, Teatteri Jurkka, Ylen Radioteatteri, Mustion Linnan Kesäteatteri.
Puolanto on luonut myös omia produktioita ja koonnut työryhmiä. Työryhmän kanssa tehty teos Babylon (Red Nose Company/ Kanneltalo) valittiin Tampereen Teatterikesän pääohjelmistoon 2019. Esitys käsittelee erilaisia vallankäyttötilanteita ja se on kiertänyt useilla näyttämöillä ja festivaaleilla Suomessa (mm. Suomen Kansallisteatteri, Turun kaupunginteatteri, Tampereen Työväen Teatteri, Jyväskylän kaupunginteatteri, Kajaanin Runoviikko, Lainsuojattomat-festivaali, Teatteri Avoimet Ovet Muhasaaren teatteri, Kulttuuritehdas Korjaamo). 
Puolannon monologiesitys Kuolema korjaa univelat (KokoTeatteri) kiersi Suomessa ja ulkomailla neljä vuotta 2010-14 (mm. Kaunas / Liettua, Pärnu / Viro, Tiberias /Israel, New York /US). Esitys on palkittu kahdesti kansainvälisillä festivaaleilla. 
Puolanto on kirjoittanut näytelmäkäsikirjoitukset Kuolema korjaa univelat (KokoTeatteri 2010, Ylen radioteatteri 2014), Tora ja sopu (KokoTeatteri 2016), Pitkän liiton salaisuus (Ylen radioteatteri 2017) ja Kaksi luisevaa rusakkoa (Teatteri Takomo 2021). Yhdessä työryhmien kanssa ovat syntyneet Babylon (Red Nose Company 2018) ja Äänestä mua! (KokoTeatteri 2011). 
Puolanto on naimisissa näyttelijä Jouko Puolannon kanssa. Laulajat Pauliina ja Terhi Kokkonen ovat Puolannon sisaria.
Sergej Ćetković

Sergej Ćetković (s. 8. maaliskuuta 1976) on montenegrolainen laulaja, joka edusti maataan vuoden 2014 Eurovision laulukilpailussa kappaleellaan "Moj Svijet". Hän esiintyi ensimmäisessä semifinaalissa, josta pääsi finaaliin. Finaalissa sijoitus oli 19. Ćetković valittiin Serbian vuoden miespoplaulajaksi vuonna 2010.
Iso-Kalla

Iso-Kalla on kuudesta samalla korkeustasolla sijaitsevasta erinimisestä järvenosasta muodostuva suurjärvi. Iso-Kalla kuuluu Kallaveden reittiin ja sen järvenosia ovat Kallavesi, Suvasvesi, Juurusvesi, Riistavesi, Varisvesi ja Iso-Jälä. Pinta-alaa järvellä on kaikkiaan yli 900 neliökilometriä. Jos kaikki samalla korkeustasolla olevat ja toisiinsa yhteydessä olevat altaikot tulkitaan suurjärviksi, on se Suomen neljänneksi suurin järvi Suur-Saimaan, Inarijärven ja Päijänteen jälkeen. Syvyyttä Iso-Kallalla on suurimillaan 90 metriä. Järven alueen kunnat ovat Kuopio, Siilinjärvi, Leppävirta, Tuusniemi ja Heinävesi. Alueen aiempia kuntia ovat nykyisin Kuopioon kuuluvat Juankoski, Kuopion maalaiskunta, Maaninka, Muuruvesi, Nilsiä, Riistavesi ja Vehmersalmi.
Amy Hill

Amy Marie Hill (s. 9. toukokuuta 1953) on yhdysvaltalainen näyttelijä, jonka äiti on japanilaista ja isä suomalaista sukujuurta, alkuperäiseltä nimeltään Keltamäki.
Amy Hill on näytellyt muun muassa elokuvissa "Lilo ja Stitch" (2002), "Big Fat Liar – valehtelija" (2002), "Katti" (2003) ja "Aina eka kerta" (2004) sekä HBO:n televisiosarjassa "Enlightened" (2011–2013).
Zentropa

Zentropa eli Zentropa Entertainments on tanskalainen elokuvayhtiö, jonka perustivat vuonna 1992 Lars von Trier ja Peter Aalbæk Jensen.
Yhtiö on tuottanut yli 70 pitkää elokuvaa, ja se on Skandinavian suurin elokuvatuotantoyhtiö. Zentropan alaisuudessa toimii useita tytäryhtiöitä eri puolilla Eurooppaa. Yhtiö on tunnettu avainhenkilöidensä varhaisessa vaiheessa kehittämästä Dogma 95 -tyylisuuntauksesta. Se oli myös ensimmäinen valtavirran elokuvatuotantoyhtiö, joka tuotti naisille suunnattuja pornografisia elokuvia.
Filmbyen on Kööpenhaminassa sijaitseva studiokompleksi, jossa tuotetaan niin yhtiön omia kuin ulkopuolisten toimijoiden elokuvia.
Yhtiön nimi on peräisin yhtiön tuottaman "Europa" -elokuvan Zentropa-nimisestä junaliikenneyhtiöstä.
Vaginoplastia

Vaginoplastia tarkoittaa emättimen muotoilua, korjailua tai rakentamista kirurgisesti. Se on plastiikkakirurginen toimenpide, jota voidaan tarvita esimerkiksi lantion prolapsin hoitoon, pahanlaatuisten kasvainten tai paiseiden hoitoon, synnynnäisten vikojen takia, tai emättimen muotoiluun tai rakentamiseen, jos emätin syystä tai toisesta puuttuu. Vaginoplastian käsitteen alle kuuluu myös labiaplastia, eli vulvan (ulkoisten häpyhuulten) ulkonäköä muuttava kirurginen toimenpide.
Lääketieteelliset toimenpiteet.
Vaginoplastialla kuvataan muun muassa seuraavia kirurgisia toimenpiteitä: 
Joissakin tapauksissa tarvitaan ylimääräistä kudosta emättimen rekonstruoimiseksi tai rakentamiseksi, jolloin tarvitaan siirteitä. Rekonstruoitua tai äskettäin rakennettua vaginaa kutsutaan neovaginaksi.
Sukupuolenkorjaukseen liittyvä vaginoplastia.
Sukupuolen korjausprosessissa osa ihmisistä (ne, jotka sen kokevat tarpeelliseksi) käy läpi genitaalialueen operaation, joka tarkoittaa genitaalien muokkausta leikkauksella vastaamaan henkilön omaa sukupuolta. Naisellistava/feminisoiva leikkaus tarkoittaa käytännössä kivesten poistamista ja peniksen ihon kääntämistä vaginan sisäpinnaksi niin, että terskasta muotoillaan klitoris. Hermoradat pyritään säilyttämään niin, että tuntoherkkyys säilyisi mahdollisimman hyvin, ja virtsaputki muotoillaan uudelleen. Leikkaus tehdään Suomessa plastiikkakirurgin ja urologin yhteisleikkauksena. Leikkaukseen liittyy paljon riskejä, ja toipumisaika on pitkä.
Kuvamuseo

Kuvamuseo () on Uumajan keskustassa, Ruotsissa sijaitseva nykytaiteen museo. Museon on perustanut vuonna 1981 Uumajan yliopisto. Se on nykytaiteen ja visuaalisen kulttuurin keskus, kuten myös paikka, jossa voi saada kokemuksia, pohdiskella ja keskustella. Museossa on esillä kansainvälistä nykytaidetta, valokuvia, arkkitehtuuria ja muotoilua sekä taidehistorian takaumia. Siellä järjestetään näyttelyitä, opastettuja kierroksia, luentoja, seminaareja, elokuvia ja esityksiä.
Historia.
Museo perustettiin vuonna 1981 Gammlian alueelle, Västerbottenin museon lähelle. Kesäkuussa 2012 se muutti Uumajan yliopiston taidekampuksella sijaitsevaan uuteen rakennukseen, jonka on suunnitellut tanskalainen Henning Larsen Architects yhdessä White arkitekter -toimiston kanssa. Rakennus on 36 metriä korkea, seitsemänkerroksinen, ja siinä on kolme suurta näyttelytilaa.
Museossa on esillä arkkitehtuuria, muotoilua, nykytaidetta sekä valokuvia. Kolmessa alimmassa kerroksessa on putiikkeja, kuvamyymälä ja monikäyttöinen kokoussali.
Kuvamuseo oli yksi kolmesta ehdokkaasta Euroopan neuvoston vuoden 2014 museopalkinnon saajaksi ja Ruotsin vuoden museo 2014 -palkinnon saajaksi.
The Thirteenth Guest

The Thirteenth Guest (myös "The 13th Guest"; Isossa-Britanniassa nimellä "Lady Beware") on vuonna 1932 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen komediasävytteinen jännityselokuva, jonka ohjasi Albert Ray ja tuotti M. H. Hoffman. Elokuvan pääosissa ovat Ginger Rogers, Lyle Talbot, J. Farrell MacDonald ja Paul Hurst. Monogram Pictures Corporation toimi elokuvan tuotantoyhtiönä ja levittäjänä.
"The Thirteenth Guest" perustuu Armitage Trailin romaaniin "The 13th Guest" (1929), jonka pohjalta Frances Hyland ja Arthur Hoerl laativat käsikirjoituksen. "The 13th Guest" -romaani uudelleenfilmatisoitiin vuonna 1943 nimellä "Mystery of the 13th Guest". "The Thirteenth Guest" kuvattiin Kalifornian Los Angelesissa ja Culver Cityssä sijaitsevilla RKO:n studioilla. "The Thirteenth Guest" sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa 9. elokuuta vuonna 1932. Elokuvan tekijänoikeuksia ei uusittu koskaan, joten elokuva vapautui public domainiin. Elokuvasta on saatavilla useita VHS- ja DVD-julkaisuja.
Juoni.
13 vuotta ennen elokuvan tarinan alkua oli päivälliskutsut, joihin 13. vieras ei saapunut. Talon herra oli kuollut ja jättänyt suurimman osan omaisuudestaan tälle 13. vieraalle, mutta kukaan ei tiedä kuka hän on. Nyt joku murhaa päivälliskutsuvieraita ja asettaa heidän ruumiinsa pöydän ääreen samalle paikalle, jossa he olivat istuneet 13 vuotta aikaisemmin.
Johannes Faustus (albumi)

Johannes Faustus on samannimisen yhtyeen esikoisalbumi. Se julkaistiin vuonna 2012 levymerkillä Zum Teufel!. Levyn on tarkoitus olla kolmiosaisen äänituotannon ensimmäinen osa.
Hellweg

Hellweg (saksaa) oli keskiajalla virallinen ja yleinen nimitys, joka annettiin Saksan huomattavimmille kulkuteille. Teiden leveys oli määrätty noin kolmeksi metriksi ja maanomistajien velvollisuus oli pitää tie kunnossa.
Saksassa pelkällä "Hellweg"-nimityksellä tarkoitetaan yleensä Westfalenin Hellwegiä, josta on runsaasti tutkimusta. Westfalenin Hellweg oli pääkulkuyhteys Reinin alajuoksulta itään Teutoburgin metsää kohti. Tie ulottui Duisburgista Reinin ja Ruhrin yhtymäkohdasta Paderbornin keisarilliseen kaupunkiin. Sen eteläpuolelle jäivät Sauerlandin rinteet. Paderbornista tie jatkui hyvin todennäköisesti kahdelle muulle merkittävälle keisarilliselle tielle itään Harz-vuoristoon ja Elben keskijuoksulle sekä pohjoiseen Elben alajuoksulle ja Weser-joelle.
Westfalenin Hellweg oli tärkeä kulkuyhteys, joka toimi kaukokaupan kauppareittinä. Kaarle Suuri käytti tietä saksilaissodissaan ja myöhemmin tietä ylläpidettiin keisarillisessa valvonnassa. 900- ja 1000-luvuilla tie oli Liudolfingien ja saalilaisten kuninkaiden ja keisarien suosima reitti näiden matkatessa ainakin vuosittain Saksissa sijainneiden päätilustensa ja Aachenin keisarillisen kaupungin välillä
Varhaismodernina aikana hiili- ja terästeollisuuden syntyessä Westfalenin Hellwegin muodostaman kauppareitin varrella sijainneet keskiaikaiset kaupungit, kuten Gelsenkirchen, Bochum, Essen ja Dortmund, kehittyivät teollisuuskeskuksiksi ja ottivat vastaan suurimman osan alueen talouskasvusta.
Nimitys "Hellweg" viittaa leveään "kirkkaaseen" puhdistettuun reittiin ("heller Weg") metsän läpi, ja se on peräisin samaa asiaa tarkoittavasta alasaksan kielen sanasta "helwech". Muita mahdollisia merkityksiä ovat "Suolatie" tai "Kuolleiden tie". Kreikan kielen "hál-s" ja keltin kielen "hal" merkitsevät suolaa; toisaalta "Helvegr" tarkoittaa reittiä vainajalaan "Heliin".
Tanskan kuntauudistus 1970

Tanskan kuntauudistus 1970 () oli tähän asti suurin Tanskassa toteutettu kunnallishallinnon uudistus. Uudistus toteutettiin 1. huhtikuuta 1970, jolloin kuntien lukumäärä väheni 1 098 kunnasta 277 kuntaan ja 25 amtista jäi jäljelle 14 amtia. Kuntien määrä laski vielä 1. huhtikuuta 1974 kahdella kappaleella 275 kuntaan, jonka jälkeen luku pysyi muuttumattomana vuoteen 2003.
Taustaa.
Vuoden 1841 kuntauudistuksen aikaan Tanskassa oli 1 021 maalaiskuntaa. Tämän jälkeen kuntien määrä oli noussut koko ajan. Kaupunkioikeudet myönnettiin viimeisenä Skjernille vuonna 1958. Vuonna 1965 Tanskassa oli enimmillään 1 345 kuntaa, joista 88 oli kaupunkikuntia ja 1 257 maalaiskuntia. Vuonna 1966 alkoivat kuntien vapaaehtoiset liitokset, joten vuoteen 1970 mennessä kuntien määrä laski 1098:aan.
Vuoden 2007 kuntauudistus.
Vuonna 2007 toteutettiin samantapainen Strukturreformen-nimellä kulkenut uudistus, jossa kuntien määräksi tuli 98 ja amtien tilalle muodostettiin 5 aluetta.
Englannin kunnat

Englannin kunnat "(civil parish" tai vain "parish)" ovat Englannin alueellisen hallinnon yksiköitä, joilla on hoidettavinaan tiettyjä kunnallisia tehtäviä. Vuoden 2015 lopussa kuntia oli ; Englantiin kuuluu kuitenkin myös alueita, jotka eivät muodosta kuntaa "(non-civil parish areas" tai "unparished areas)".
Historia.
Kuntien alkuperä on Englannin kirkon jako seurakuntiin "(parish)", joiden hallintoon kuului sekä kirkollisia että maallisia tehtäviä vastaavalla tavalla kuin Pohjoismaiden pitäjillä ja pitäjänkokouksilla. Seurakuntien maalliset tehtävät siirrettiin erillisille hallintoelimille 1800-luvun aikana.
Hallinto ja tehtävät.
Kunta on hallintohierarkian alimman tason alue siellä, missä kyseinen aluejako on käytössä. Hallintotehtävistä huolehtii usein kunnanvaltuusto "(parish council)". Jos kunnalla on kaupunkioikeudet, nimitys voi olla myös kaupunginvaltuusto, "(town council" tai "city council)". Kaikilla kunnilla ei kuitenkaan ole valtuustoa, ja pienet kunnat voivat muodostaa yhteisiä valtuustoja. Jos kunnassa on alle 200 asukasta, päätökset voidaan tehdä kuntalaisten kokoontumisissa.
Kunnilla on nykyään vain vähän valtaa. Ne voivat järjestää kuntaan julkisia tiloja, kuten kylätaloja, sotamuistomerkkejä, hautausmaita, vapaa-ajankeskuksia ja leikkipuistoja ja budjetoida rahaa kulttuurihankkeisiin, liikenteen kehittämiseen ja rikosten torjuntaan. Kunnat vastaavat myös retkeilyreittien kunnossapidosta alueellaan. Muiden paikallishallinon yksiköiden täytyy tiedottaa kunnanvaltuustolle tekemistään aluesuunnitelmista ja pyytää valtuustolta lausuntoa tiettyjen kunnallislakien osalta.
Britteinsaarten muut maat ja valtiot.
Walesissa kuntaa vastaa yhteisö (, ) ja kunnanvaltuustoa yhteisöneuvosto (, ). Myös Skotlanti on jaettu yhteisöihin, mutta niiden neuvostoilla ei ole samoja oikeuksia kuin Englannin ja Walesin vastaavilla. Irlannissa ja Pohjois-Irlannissa jakoa kuntiin ei ole koskaan muodollisesti lakkautettu, mutta jako on menettänyt merkityksensä lähes kokonaan.
Nya Pressen (1921–1974)

Nya Pressen oli Helsingissä vuosina 1921–1974 ilmestynyt ruotsinkielinen iltapäivälehti. Vuonna 1921 sen nimenä oli "Svenska Tidningen – Dagens Press" ja vuosina 1922–1944 "Svenska Pressen".
"Hufvudstadsbladetin" kustannusyhtiön julkaisema "Svenska Pressen" perustettiin "Dagens Pressin" ja "Svenska Tidningenin" yhdistyessä. Lehti oli tappiollinen, mutta sitä ylläpidettiin yhtiön päälehden tuottaman voiton turvin. "Svenska Pressen" oli sisällöltään kulttuuripitoinen, mutta myös poliittisesti kantaa ottava. 1930-luvulla se oli omistajaansa Amos Andersonia lähempänä ruotsalaisen kansanpuolueen johtoa. Anderson erotti lehden vapaamielisen päätoimittajan Max Hanemannin jouduttuaan Lapuan liikkeen ankaran painostuksen kohteeksi. Hänen jälkeensä päätoimittajaksi tuli Fredrik Valros, joka tunnettiin jyrkkänä natsismin vastustajana.
"Svenska Pressen" oli koko jatkosodan ajan sensuurin ja etenkin Hitlerin Saksan silmätikkuna. Jo pian sodan alettua se otti Valrosin johdolla selvän linjan varoittaakseen suomalaisia uskomasta Saksan mahdollisuuksiin suursodan voittamiseksi. Lehti pyrki kaikissa sopivissa tilanteissa korostamaan liittoutuneiden ylivoimaa Saksaan nähden ja tuomaan esille saksalaisten miehitysalueillaan – etenkin Tanskassa ja Norjassa – toimeenpanemia raakuuksia. Valros tuki vuoden 1943 aikana avoimesti rauhanoppositiota ja oli yksi kolmenkymmenenkolmen kirjelmän allekirjoittajista. Jo keväällä 1943 "Svenska Pressenin" yksi numero oli valtioneuvoston määräyksestä takavarikoitu. Marraskuussa 1943 lehti julkaisi sensuurin määräysten vastaisesti otteita silloisen sosiaaliministerin K.-A. Fagerholmin puheesta, jossa tämä oli tuominnut jyrkin sanoin saksalaisten suorittamat norjalaisten vastarintataistelijoiden teloitukset. Viranomaiset lakkauttivat lehden elokuussa 1944, mutta Moskovan välirauhansopimuksen jälkeen se sai jälleen luvan ilmestyä. Anderson käytti tilaisuutta hyväkseen vaihtaakseen "Svenska Pressenin" päätoimittajan ja jatkoi sen julkaisemista vasta marraskuun puolivälistä alkaen.
Vuoden 1945 alussa lehden nimeksi tuli "Nya Pressen". 1950- ja 1960-luvuilla lehti joutui taloudellisesti yhä ahtaammalle, jolloin sen kuluja ja samalla toimintaedellytyksiä oli pakko supistaa. "Hufvudstadsbladetin" kannattavuuden heikennyttyä tappiollinen iltapäivälehti päätettiin lopettaa.
Kuudesti viikossa ilmestyneen lehden rinnalla julkaistiin kolmipäiväistä painosta vuosina 1921–1922. Sen levikki oli enimmillään 19 700 kappaletta vuonna 1944 ja lähes 15 900 vuonna 1972 mutta kävi 1960-luvulla myös huomattavasti alle kymmenen tuhannen.
Ella Henderson

Gabriella Michelle "Ella" Henderson (s. 12. tammikuuta 1996 Tetney, Lincolnshire, Englanti) on englantilainen laulaja-lauluntekijä. Hän pääsi Ison-Britannian X Factorissa vuonna 2012 finaalivaiheeseen ja sijoittui kuudenneksi, vaikka oli yksi voittajasuosikeista. Kilpailun jälkeen Henderson solmi levytyssopimuksen Syco Musicin kanssa. 
Hendersonin esikoissingle, "Ghost", julkaistiin kesäkuussa 2014. "Chapter One" -niminen debyyttialbumi julkaistiin lokakuussa. Sen tekijöihin kuuluu muun muassa OneRepublicin laulaja Ryan Tedder. Albumi ylsi parhaimmillaan Britannian albumilistan kärkeen, ja se myi platinaa.
Nuoruus.
Ella Henderson syntyi ja varttui Tetneyssä, lähellä Grimsbyä. Hänen perheeseensä kuuluu vanhemmat Sean ja Michelle sekä kaksi veljeä ja sisko. Lapsena hän kiinnostui muodista, varsinkin vintagemuodista. 
Henderson aloitti laulamisen kolmevuotiaana ja opetteli itse soittamaan pianoa muutama vuosi myöhemmin. Henderson on kertonut, että hänen isoisänsä, Bill, rohkaisi häntä musiikintekoon. Laulajan mielenkiinto musiikkiin syveni koulussa. Ensin hän kävi St Martin's Preparatory School -nimistä koulua Grimsbyssä, mutta haki myöhemmin taidekouluun Hertfordshireen, jonne hän pääsi sisään. 
Vuoden 2012 alussa Henderson esiintyi ensimmäistä kertaa televisiossa, Come Dine with Me -ohjelman erikoisjaksossa. Hän lauloi Mariah Careyn kappaleen "All I Want for Christmas Is You". Jakso kuvattiin ennen Hendersonin osallistumista X Factoriin.
Ura.
2012: The X Factor.
Vuonna 2012 Henderson osallistui The X Factorin yhdeksännen kauden koelauluihin. Hän eteni kilpailussa aina livejaksoihin asti. Seitsemännen viikon show'ssa Henderson ja James Arthur saivat vähiten ääniä, joten tuomareiden piti päättää putoaja. He eivät saaneet päätöstä aikaan, joten yleisön äänet ratkaisivat putoajan. Arthur pääsi jatkoon saatuaan 13,7 prosenttia äänistä, kun taas Henderson sai 12,1 prosenttia. Henderson oli yksi voittajasuosikeista, joten lopputulos yllätti monet. Ohjelman juontaja, Dermot O'Leary kuvaili tilannetta "yhdeksi isoimmista shokeista, mitä meillä on koskaan tulosohjelmassa ollut".
Kilpailun aikana ja tippumisen jälkeen monet julkisuuden henkilöt, kuten Adele, Simon Cowell ja Lily Allen osoittivat tukensa Hendersonille. O'Leary kertoi Hendersonin olleen X Factorin lahjakkain ihminen sinä aikana, kun hän sitä juonsi.
2013–: " Chapter One".
Maaliskuussa 2014 Henderson paljasti esikoisalbuminsa nimeksi tulevan "Chapter One". Albumin kappaleita on ollut työstämässä artistin itsensä lisäksi muun muassa Ryan Tedder, Babyface ja Emeli Sandé. Maaliskuussa Henderson kertoi myös debyyttisinglensä nimen olevan "Ghost". Singlen musiikkivideo julkaistiin YouTubessa 23. huhtikuuta 2014. Itse single julkaistiin kesäkuussa 2014. Albumi ja toinen single, "Glow", julkaistiin lokakuussa. Julkaisunsa jälkeen "Chapter One" nousi Britannian albumilistan kärkeen. Tammikuussa 2015 sen ilmoitettiin myyneen platinaa.
Timo Lahtinen

Timo Lahtinen (s. 24. toukokuuta 1947 Tampere) on suomalainen entinen jääkiekkoilija ja jääkiekkovalmentaja. Lahtisen virallinen kasvattajaseura oli Tampereen Ilves.
Ura.
Lahtinen aloitti pääsarjatasolla kasvattajaseurassaan Ilveksessä kaudella 1964–1965 ja pelasi sen riveissä kuusi kautta ennen siirtymistään Helsinkiin HJK:n riveihin. HJK:ssa Lahtinen pelasi kaksi kautta ennen siirtymistään Italiaan, Gherdëinan joukkueeseen. Kaudella 1974–1975 Lahtinen pelasi jääkiekkoa myös Etelä-Afrikassa, Johannesburgissa joukkueessa nimeltään Jungle Jets. Etelä-Afrikasta Lahtinen palasi vielä kaudeksi 1975–76 Italiaan, Cortina d'Ampezzon joukkueeseen. Tämän jälkeen hän jatkoi vielä kaksi kautta Ruotsin 1.divisioonassa Tingsrydin joukkueessa pelaaja-valmentajana.
Kaudesta 1978–79 alkaen pelaaminen sai jäädä nuoremmille ja Lahtinen siirtyi täysipäiväisesti penkin taa. Seuraavat kaksi kautta hän toimi Ruotsin 1.divisioonassa Karlskronan päävalmentajana ennen kuin siirtyi Jönköpingiin HV71:n päävalmentajaksi. Jönköpingissä kului kolme kautta ja sen jälkeen Lahtinen jatkoi valmennusuraansa Elitserienin Södertäljessä. Kahden Södertäljen vuoden jälkeen oli aika katsella muitakin maisemia ja Lahtinen siirtyi valmentamaan Sveitsin A-liigaan, ensin vuodeksi Arosaan ja sen jälkeen kahdeksi vuodeksi SC Bernin joukkueeseen. Bernistä hän siirtyi B-liigassa pelanneen ZSC Lions Zürichin peräsimeen kaudeksi 1988–1989. Lionsin johto ei kuitenkaan ollut tyytyväinen Lahtisen suorituksiin ja niinpä hänet korvattiin kesken kauden kanadalaisella Neil Nicholsonilla. 
Kaudeksi 1989–90 Lahtinen palasi Ruotsiin, Malmö IF:n päävalmentajaksi. Malmö pelasi tuolloin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Allsvenskanissa mutta tavoitteli nousua pääsarjaan. Lahtisen johdolla nousu toteutuikin ja Lahtinen jatkoi joukkueen päävalmentajana neljä seuraavaakin kautta. Lahtisen valmennuksessa Malmö voitti kaksi Ruotsin mestaruutta, vuosina 1992 ja 1994. Kaudelle 1994–1995 Lahtinen vaihtoi jälleen Sveitsiin, HC Luganon joukkueen valmentajaksi. Luganon vuoden jälkeen Lahtinen piti välivuoden valmentamisesta.
Kauden 1996–1997 alusta Lahtinen aloitti jälleen päävalmentajana Ruotsin Elitserienissä, tällä kertaa AIK:n joukkueessa. Solnassa Lahtinen valmensi kaksi kautta, kunnes siirtyi Saksaan EC Kölnin joukkueen valmentajaksi. Kölnistä Lahtinen lähti helmikuussa kesken kauden Helsinkiin, Jokereiden päävalmentajaksi Hjallis Harkimon erottaman Hannu Kapasen korvaajaksi.
Jokeri-pestin jälkeen Lahtinen oli vailla valmennustöitä liki neljä kautta kunnes sai kesken kauden 2002–2003 tarjouksen Elitserienistä Södertäljen joukkueesta. Södertäljen valmentajana Lahtinen ehti olemaan reilut kaksi kautta. Kesken kauden 2004–2005 seurajohto korvasi hänet ruotsalaisella Mats Hallinilla. 
Tämä jälkeen Lahtinen piti jälleen muutaman välivuoden kunnes kauden 2008–2009 alusta hän aloitti päävalmentajana unkarilais-romanialaisessa MOL Liigassa HSC Csíkszeredan joukkueessa, jossa voitti liigan mestaruuden heti ensi yrittämällä.
Erkki Kanto

Erkki Kanto (s. 22. elokuuta 1945 Tampere) on suomalainen tenorilaulaja, toimittaja ja mediatuotantoyrittäjä, joka on asunut vuodesta 1985 Yhdysvaltain Hollywoodissa. Hän on Golden Globe -palkintoja myöntävän Hollywood Foreign Press Associationin jäsen ja on toiminut yhdistyksen johtokunnan jäsenenä.
1970–1980-luvuilla Suomessa Kanto tunnettiin romanttisen viihdemusiikin laulajana taiteilijanimellä Enrico Canto, jonka hän kertoo saaneensa lauluopiskelijoiltaan Britanniassa 1970-luvulla. Tenoriääninen Kanto levytti monia albumeja usein suurten viihdeorkesterien solistina, piti Nykypostissa romantiikka-aiheista vakiopalstaa ja teki Yleisradiolle musiikkiohjelmasarjaa "Romantiikan ystäville". 
1980-luvun puolenvälin paikkeilla Erkki Kanto muutti vaimonsa Ilonan kanssa pysyvästi Hollywoodiin, josta käsin hän on kirjoittanut elokuva- ja viihdeaiheista suomalaisiin lehtiin. Me Naiset -lehdessä hän piti Hello Hollywood -palstaansa läpi 1990-luvun.
Miina Turunen

Miina Turunen (s. 1973) on suomalainen näyttelijä. Hän on valmistunut Teatteri­korkea­koulusta teatteri­taiteen maisteriksi vuonna 1997.
Turunen on näytellyt elo­kuvien ja televisio­sarjojen lisäksi myös teattereissa. Hän on ollut kiinnitettynä Seinäjoen kaupunginteatteriin ja Ylioppilasteatteriin sekä näytellyt muun muassa Espoon Kaupunginteatterissa, Ryhmäteatterissa, Q-teatterissa, Kansallis­teatterissa ja Helsingin kaupunginteatterissa.
Johnnie Johnson

James Edgar ”Johnnie” Johnson (9. maaliskuuta 1915 Melton Mowbray, Leicestershire – 30. tammikuuta 2001 Derbyshire) oli Britannian ilmavoimien lentäjä toisessa maailmansodassa. Urallaan ilmavoimien varamarsalkan () arvon saavuttanut Johnnie Johnson rikkoi eversti ”Sailor” Adolph Malanin aiemman pudotusennätyksen, saaden pudotettua ainakin 32 lentokonetta. 
Ura.
Johnsonin palvelusura alkoi 1939 ja päättyi vuonna 1966.
Hän oli jo lapsesta lähtien kiinnostunut lentämisestä. Kun hän yritti liittyä ilmavoimiin, hänet hylättiin ensin sosiaalisista ja sitten lääketieteellisestä syystä: hänen palvelusuransa alku viivästyi rugbyssa saadun solisluun murtuman vuoksi. Murtuma vaikeutti Johnsonin lentämistä suuresti ja hänen rohkeuttaan epäiltiin hänen lentouransa alussa sen johdosta. 
Myöhemmin Johnson itse arvioi hänelle tärkeän metsästysharrastuksen olleen merkittävä tekijä siinä, että sai niinkin paljon ilmavoittoja ilmataistelutoiminnassa. 
Johnson käytti kutsutunnusta ”Greycap” (”harmaalakki”). Hänen käyttämänsä taistelukoneen merkintä oli usein JE-J. Johnson taisteli Supermarine Spitfiren eri versioiden koneilla, vaikka hän syöksyi maahan ensimmäisellä Spitfire-lentokoneellaan vain neljän päivän lentämisen jälkeen. Pääosa Johnsonin ilmataisteluvoitoista tuli saksalaisten Messerschmitt Bf 109 (joista eri muunnoksia) ja Focke-Wulf Fw 190 hävittäjälentokoneista. 
Johnson oli sodan päättyessä sotilasarvoltaan everstiluutnantti. hänellä oli 34 pudotusta, minkä lisäksi oli virallisen tilaston ulkopuolelle jääviä jaettuja ja todennäköisiä.
Useita sotilasansiomitaleja ja -palkintoja, kuten Distinguished Flying Crossin kahdella soljella, saanut Johnson jäi 1946 eläkkeelle ilmavoimista. 
Myöhempi elämä.
Myöhemmin Johnnie Johnson kirjoitti kirjan "Spitfire-ässä" omista taistelukokemuksistaan, joista suuri osa oli käyty kanadalaisten taistelulentäjien kanssa. Johnson perusti myös nimeään kantavan säätiön "Johnnie Johnson Housing Trust", joka tarjosi asumispalveluja vammaisille ja vanhuksille.
Johnson kuoli syöpään 30. tammikuuta 2001 85-vuotiaana.
Gamla bron

Gamla bron () on Uumajan vanhin säilynyt silta. Se ylittää Uumajanjoen, ja on pituudeltaan 301 metriä.
Historia.
Ennen kuin Uumajassa oli siltoja, asukkaat ylittivät Uumajanjoen käyttäen talvella jääteitä ja muina vuodenaikoina lauttoja.
Suomen sodan aikaisen toisessa Venäjän Uumajan miehityksessä vuonna 1809 venäläiset rakensivat tukeista tehdyn kelluvan sillan joen yli. Kuitenkin myöhemmin se tuhoutui kevättulvassa.
Sillan rakentamista Uumajanjoen yli pidettiin pitkään liian kalliina, mutta maaherra Gustaf Munthe kiinnostui asiasta, kun hän astui virkaan vuosina 1856 ja 1858. Hän antoi valtuudet tutkia minne silta sopisi parhaiten, sekä tehdä ehdotuksia piirtämällä ja laskemalla, mitä se tulisi maksamaan. Tutkimus osoitti, että aivan kaupungin ulkopuolella, joen ylävirrassa, joen pohja olisi suosiollisin sillalle. Sillan arvioidut kustannukset olivat 65 450 kruunua. Hoitokustannusten myötä kokonaiskustannukset olisivat 86 000 kruunua.
Silta avattiin vuonna 1863 kaupungin ensimmäisenä joen ylittävänä siltana, ja kauan aikaa ihmisten piti maksaa sillan käyttämisestä. Alun perin silta oli tehty puusta, mutta vuosina 1894–1895 se korvattiin teräksellä.
Silta nykyään.
Nykyisin silta on käytössä vain jalankulkijoille ja pyöräilijöille. Loppuvuodesta 2013 sillalla havaittiin puutteita, ja sillä oli huoltotöitä noin kolmen viikon ajan.
854 Naval Air Squadron

854 Naval Air Squadron (854 NAS) oli Britannian Kuninkaallisen laivaston ilmavoimien lentolaivue, joka perustettiin tammikuussa 1944 ja se lakkautettiin 1945. Uudelleen laivue perustettiin helikopterilaivueena joulukuussa 2006 ja se on edelleen palveluksessa.
Palvelus.
Laivueen henkilöstö koottiin 15. marraskuuta 1943 Townhill Campiin, josta heidät kuljetettiin Yhdysvaltoihin. Laivue perustettiin 1. tammikuuta 1944 Squantumin lentotukikohdassa Yhdysvalloissa meritorjuntalaivueena kalustonaan kaksitoista Grumman Avenger II -konetta. Huhtikuussa laivue siirrettiin "HMS Indomitablelle" kuljetettavaksi Britteinsaarille Hawkingen tukikohtaan, jossa se liitettiin toukokuussa RAF:n rannikkolennoston 157. lennostoon.
Laivue luopui kalustostaan, kun se siirrettiin syyskuussa "HMS Activitylle" kuljetettavaksi Kauko-Itään. Määränpäässä laivue varustettiin Avenger I -konein, joilla se sai koulutusta Katukurundassa. Laivue siirtyi joulukuussa "HMS Illustriousille" osallistuakseen Sumatran operaatioihin Belawan Delissä ja Palembangissa joulukuussa 1944 ja tammikuussa 1945. Maalis-huhtikuussa laivueen koneet hyökkäsivät öljynjalostamoille sekä muihin Sakishima Gunton alueen kohteisiin, kunnes laivue toukokuussa siirrettiin maihin ilman kalustoaan ollen reservilaivueena.
Laivue varustettiin Avenger III -konein heinäkuussa ja pian sen jälkeen se liittyi 3. lentotukialusrykmenttiin (). Toisen maailmansodan päättyessä laivue luovutti syyskuussa koneensa ja sen henkilöstö kuljetettiin "Ss Strathedenillä" Britteinsaarille, missä laivue lakkautettiin 8. joulukuuta 1945.
Laivue perustettiin uudelleen 849 laivueen A lentueesta 13. joulukuuta 2006 Culdrosessa kalustonaan Sea King ASaC.7 -helikopterit. Maaliskuusta heinäkuuhun 2007 laivue osallistui huumekuljetusten torjuntaan "HMS Oceanilla", jolloin laivasto takavarikoi tonnin kokaiinia.
Päälliköt.
Laivueenpäällikköinä olivat:
857 Naval Air Squadron

857 Naval Air Squadron (857 NAS) oli Britannian Kuninkaallisen laivaston ilmavoimien lentolaivue, joka perustettiin huhtikuussa 1944 ja se lakkautettiin 1945. Uudelleen laivue perustettiin helikopterilaivueena joulukuussa 2006 ja se on edelleen palveluksessa.
Palvelus.
Laivueen henkilöstö koottiin 23. helmikuuta 1944 Townhill Campiin, josta heidät kuljetettiin Yhdysvaltoihin. Laivue perustettiin 1. huhtikuuta 1944 Squantumin lentotukikohdassa Yhdysvalloissa torpedotiedustelulaivueena kalustonaan kaksitoista Grumman Avenger II -konetta. Laivue siirrettiin kesäkuussa "HMS Rajahille", joka kuljetti sen Belfastiin. Maihin siirretyn laivueen konevahvuus nostettiin 21:een. Machrihanishissa järjestetyn sukellusveneentorjuntakurssin jälkeen laivue siirrettiin takaisin "HMS Rajahille" kuljetettavaksi Ceylonille.
Laivue siirrettiin marraskuussa koulutusjakson päätyttyä "HMS Indomitablelle". Sen koneet iskivät seuraavien kahden kuukauden aikana Sumatralle Belawan Deliin, Pangkalan Brandaniin ja Palembangiin. Operaatioista vapauduttuaan laivue täydennettiin Australiassa ennen paluutaan lentotukialukselle helmikuussa 1945, jonka jälkeen laivue teki seuraavien kahden kuukauden aikana iskuja Itä-Kiinanmerellä Sakishima Guntolle ja myöhemmin Formosalle. Laivueen vahvuus supistettiin viiteentoista koneeseen, mutta Japanin antauduttua se ei kerennyt enää mukaan operaatioihin. Laivue siirtyi sen sijaan Hong Kongiin, jossa se torjui japanilaisten itsemurhaveneitä 31. elokuuta ja 1. syyskuuta 1945. Laivue kuljetettiin sotatoimien päätyttyä Australiaan, missä se luovutti kalustonsa "HMAS Albatrosissa" ennen paluuta Britteinsaarille. Laivue lakkautettiin 20. marraskuuta 1945.
Laivue perustettiin uudelleen 849 laivueen A lentueesta 13. joulukuuta 2006 RNAS Culdrosessa kalustonaan Sea King ASaC.7 -helikopterit. Laivue osallistui ensimmäisen kerran koulutuksen jälkeen palvelukseen "RFA Fort Austinilla" viiden kuukauden partiomatkaan Lähi-itään ja Afrikan sarven alueelle, jossa sen tehtävänä oli estää Al Qaidan, merirosvojen ja salakuljettajien toiminta alueella. Tehtävästä vapauduttuaan laivue siirtyi aluksen mukana Yhdysvaltoihin NAS Norfolkiin Virginiassa harjoittelemaan yhteistoimintaa Yhdysvaltain laivaston hävittäjien ja lentotukialusten kanssa.
Laivue palasi Lähi-itään vuoden 2008 alkupuoliskolla operaatio Calashiin vapauttaen 854 laivueen valvontatehtävästä alueelta. Operaatiosta vapauduttuaan laivue oli merenkulunturvallisuustehtävissä Pohjanmerellä. Se testasi kalustonsa ilmavalvontakykyä "HMS Illustriousilla". Vuonna 2011 osa laivueen kalustosta liitettiin osaksi Response Forceen lähetettävää osastoa.
Puolustusvoimien tiedustelulaitos

Puolustusvoimien tiedustelulaitos (PVTIEDL) on Pääesikunnan alainen puolustusvoimien laitos, joka on perustettu 1. toukokuuta 2014. Tiedustelulaitoksen pääosat sijaitsevat Helsingissä ja Jyväskylän Tikkakoskella, mutta laitoksen osia toimii valtakunnallisesti myös muilla paikkakunnilla. Tiedustelulaitoksen organisaatio johtajaa lukuun ottamatta, vahvuus, seurattavat kohteet ja toimintatavat eivät ole julkista tietoa. Tiedetään kuitenkin, että yksi Ilmavoimien Casa C-295 (CC-3) -lentokone on varustettu tiedustelulaitteistolla.
Laitokseen on organisoitu 30. huhtikuuta 2014 lakkautettujen Puolustusvoimien Tiedustelukeskuksen, Viestikoelaitoksen ja Pääesikunnan tutkintaosaston toimintoja.
Tehtävä.
Puolustusvoimien tiedustelulaitos vastaa Suomen signaalitiedustelusta.
Laitos vastaa myös sotilasstrategisen ja Suomen lähialueen sotilaallisen tilanteen seurannasta, analysoinnista ja siitä raportoimisesta. Laitoksen tehtäviin kuuluvat myös muun muassa vastuu puolustushallinnon paikka- ja olosuhdetietopalvelusta, sotilastiedustelu- ja turvallisuustoimialojen täydennyskoulutuksen antaminen sekä kriisinhallintaoperaatioiden tukeminen.
Rannalla (Alvar Cawén)

Rannalla on suomalaisen taiteilijan Alvar Cawénin öljyvärimaalaus paperille vuodelta 1912. Kooltaan maalaus on 49×31 cm ja se kuuluu Ateneumin taidemuseon kokoelmiin, jonne se hankittiin vuonna 1970.
"Rannalla" mielletään arkaidiseksi teokseksi johtuen Cawénin muistinvaraisesta maalaamisesta sekä subjektiivisten elämysten esille tuonnista siinä. Cawén maalasi vuonna 1912 useampiakin arkadia-aiheita. Hän oli tehnyt vuosina 1911–1912 matkan Bretagneen, minkä johdosta häneltä syntyi myös tämä utopinen maalaus. Siinä kaksi naista on kelteisillään hiekkarannalla auringon valaistessa näkymää keltaiseksi.
Matissella ja Derainilla oli vuosina 1905–1906 samantyylisiä dekoratiivisia pyrkimyksiä heidän maalatessaan Välimeren rannalla Etelä-Ranskassa. Aihepiiri on sinänsä jo Homerokselta tuttua kulta-ajan yltäkylläisyyden kuvausta.
1-naftyylitiourea

1-naftyylitiourea eli α-naftyylitiourea tai Antu (C11H10SN2) on orgaaninen yhdiste ja tiourean johdannainen. Yhdistettä käytetään rotanmyrkkynä.
Ominaisuudet.
Puhtaana 1-naftyylitiourea on huoneenlämpötilassa valkoisia kiteitä. Epäpuhtaudet värjäävät kaupalliset tuotteet siniharmaiksi. 1-naftyylitiourea liukenee vain pieniä määriä veteen, mutta liukenee paremmin orgaanisiin liuottimiin kuten kuumaan etanoliin ja asetoniin. Kuumennettaessa 1-naftyylitioureaa klooribentseenin toimiessa liuottimena yhdiste hajoaa muodostaen 1-naftyyli-isotiosyanaattia ja ammoniakkia.
1-naftyylitiourea on hyvin myrkyllistä isorotalle ("Rattus norvegicus") ja sen LD50-arvo isorotalle on 6 mg/kg. 1-naftyylitiourea on spesifisesti myrkyllistä juuri isorotalle, muut rottien suvun lajit sietävät yhdistettä hieman paremmin. Muille nisäkkäille se ei ole aivan yhtä myrkyllistä esimerkiksi oravilla LD50-arvo on 600 mg/kg. 1-naftyylitiourea ärsyttää voimakkaasti hengitysteitä ja aineelle altistumisesta voi seurata yskää, hengityksen vaikeutumista ja huonovointisuutta.
Valmistus ja käyttö.
1-naftyylitioureaa voidaan syntetisoida 1-naftyyliamiinista ja jostain tiosyanaattisuolasta kuten natrium-, kalium- tai ammoniumtiosyanaatista. Reaktio suoritetaan happamassa vesiliuoksessa ja seosta kuumennetaan 14–16 tunnin ajan. Toinen tapa valmistaa yhdistettä on naftyyli-isotiosyanaatin ja ammoniakin välinen reaktio.
1-naftyylitioureaa käytetään rotanmyrkkynä.
891 Naval Air Squadron

891 Naval Air Squadron (891 NAS) oli Britannian Kuninkaallisen laivaston ilmavoimien lentolaivue, joka perustettiin 1942 ja se lakkautettiin 1945. Laivue perustettiin uudelleen 1952 ja se lakkautettiin 1961.
Palvelus.
Laivue perustettiin hävittäjälaivueena 1. heinäkuuta 1942 kalustonaan kuusi Hawker Sea Hurricane IB -hävittäjää RNAS Lee-on-Solentissa. Laivue oli alun perin suunniteltu sijoitettavaksi "HMS Stalkerille", mutta alus ei ollut palveluksessa Pohjois-Afrikan maihinnousun alkaessa ja laivue siirrettiin mistä se siirrettiin elokuussa "HMS Dasherille" kalustonaan kuusi Sea Hurricane IIC -konetta suojatakseen maihinnousua. Joulukuussa laivueen lentokoneiden määrä nostettiin yhdeksään ja helmikuussa 1943 laivue liittyi aluksen mukana Kotilaivastoon. Laivue siirtyi Islantiin, mutta suunnitellut kolme seuraavaa matkaa peruuntuivat kolmen koneen tuhoutuessa saattuetukialuksen räjähtäessä Clydessä 27. maaliskuuta vieden mukanaan runsaasti miehistöä. Onnettomuuden seurauksena laivue lakkautettiin 5. huhtikuuta 1944.
Laivue perustettiin uudelleen 1. kesäkuuta 1945 Eglintonissa hävittäjälaivueeksi Tyynenmeren sotatoimiin kalustonaan kuusitoista Hellcat II(NF) -konetta. Sodan päättyessä perustaminen oli edelleen kesken ja laivue lakkautettiin virallisesti 24. syyskuuta 1945 Nutts Cornerissa.
Laivue perustettiin 8. marraskuuta 1954 Yeoviltonissa kalustonaan de Havilland Sea Venom FAW.20 joka sään hävittäjät ja sen ensimmäisenä komentajana oli M. A. Birrell. Aluksi kuitenkin kalustona oli ainoastaan kaksi Sea Venomia ja niitä täydennettiin neljällä Sea Vampire T.22 -koulukoneella. Uuteen vuoteen mennessä laivueen konevahvuus oli nostettu yhdeksään. Laivueeseen muodostettiin 1. maaliskuuta 1955 X-lentue (891X NAS), jonka tehtävänä oli kouluttaa Australian laivaston lentäjiä 808 RAN Squadronin perustamiseksi 10. elokuuta. Laivue vietti vuoden 1956 alussa muutaman viikon "HMS Ark Royalilla" Välimerellä. Laivueen kalusto vaihdettiin kesäkuussa Sea Venom FAW.21 -koneiksi. Laivue lakkautettiin 17. huhtikuuta 1956 Yeoviltonissa.
Laivue perustettiin uudelleen 3. syyskuuta Yeoviltonissa kalustonaan kahdeksan Sea Venom FAW.21 -hävittäjää. Marraskuusta alkaen laivue oli RNAS Merryfieldissä, koska Yeoviltonin kiirorataa kunnostettiin. Laivue siirrettiin "HMS Bulwarkille" maaliskuussa 1957, minkä jälkeen se vietti Kauko-Itään palaten Britteinsaarille Adenin kautta. Laivue siirrettiin "HMS Centaurille", jonka mukana se purjehti Kauko-Itään kesäkuussa 1959. Matkalla laivue vieraili muun muassa marraskuussa Australiassa. Laivue palasi aluksen mukana Britteinsaarille huhtikuussa 1960, jonka jälkeen se oli pääasiassa sijoitettuna Yeoviltoniin. Se vieraili Norjassa syyskuussa 1960. Laivue lakkautettiin 27. heinäkuuta 1961.
Vesa Kähkölä

Vesa Kähkölä (s. 30. tammikuuta 1959) on suomalainen kestävyys- ja maastojuoksija. Urallaan hän edusti vuoteen 1980 Tervolan Terävää ja uransa huippuvuodet Tornion Pyryä . 
Kähkölä saavutti pronssia Kalevan kisojen kympillä vuonna 1984, mutta alkoi vähitellen keskittyä maratonille. Heti syksyn 1984 SM-maratonilla Liperissä irtosi hopeamitali kuten seuraavan kevään maastoista. Vain kaksi viikkoa maastojuoksukisan jälkeen Vesa Kähkölä saavutti ensimmäisen yleisen sarjan Suomen mestaruutensa SM-maratonilla Valkeakoskella. Mitalisarja jatkui vuonna 1987 SM-maratonilla Uudessakaupungissa hopeamitalilla ja SM-maastojuoksussa mestaruudella. Kittilän ruskamaratonilla Kähkölä saavutti huippuajan 2.12.25, mutta matka osoittautui alimittaiseksi, eikä tulos jäänyt ennätyskirjoihin. Nämä saavutukset eivät riittäneet Rooman MM-kisoihin. Radalla tuli 10 000 metrillä vuoden 1984 hopean lisäksi pronssia 1986.
Vuodesta 1988 tuli uran paras – samalla oli olympiavuosi. Keväällä Kähkölä oli Bostonin maratonilla paras suomalainen ennätyksellään 2.16.17 ja kesäkuussa 1988 hän saavutti Suomen mestaruuden Kotkassa. Tulos ei riittänyt silloiselle SUL:n juoksujen valmennusjohtajalle Juha Väätäiselle esittää Kähkölää Soulin olympialaisiin maratonedustajaksi.
Ura päättyi syksyyn 1988. Kähkölä saavutti urallaan vuosina 1976–1988 yhteensä 23 SM-mitalia, kolme Euroopan cup -edustusta, kolme MM-maastoedustusta, kerran nuorten EM-kisoissa, neljä nuorten maaottelua.
Uransa jälkeen Kähkölä toimi urheilun järjestötehtävissä. Hän toimi Tornion Pyryn yleisurheilujaoston puheenjohtaja vuosina 1991–1992, Tornion Pyryn puheenjohtajana vuosina 1992–2002. Siirryttyään Torniosta Etelä-Savoon Kähkölä on toiminut paikallisen Mäntyharjun Virkistyksen yleisurheilujaoston puheenjohtajana vuosina 2004–2007 ja sen jälkeen yleisurheilujaoston jäsenenä. Vuonna 2009 hän sai opetusministeriön ansiomitalin Suomen liikuntakulttuurin ja urheilun hyväksi tekemästä työstä.
Väinö Mäkelä

Väinö Mäkelä -nimisiä suomalaisia henkilöitä ovat tai ovat olleet muun muassa seuraavat:
Maisema Korpilahdelta

Maisema Korpilahdelta on taiteilija Yrjö Ollilan dekoratiivinen öljyvärimaalaus kankaalle vuodelta 1913. Kooltaan tämä maalaus on 100,5×120,5 cm ja se kuuluu Ateneumin taidemuseon (Hallonbladin) kokoelmiin, jonne se hankittiin sen valmistumisvuoden jälkeisenä vuonna 1914.
"Maisema Korpilahdelta" on Yrjö Ollilan dekoratiivista kolorismia. Kolme kylpevää naista on siinä saapunut rantaan kylpytunnelmissa. Ranta on hieman varjoisa ja puiden runsaat lehdet antavat kuvaa raikkaasta ilmasta.
Kylpyaihe oli tavallinen 1500-luvun keskiaikaisissa maalauksissa, joissa luvattiin naisille ikuista nuoruutta kylpemisellä. Ollila käytti aihetta, joka oli vallalla ajankohdan mytologiassa 1800-luvun lopulla ja 1900-luvun alkupuolella. Terveys ja onni ovat onnentäyteistä alkutilaa, jota kaivattiin ja johon ihminen oli menettänyt yhteytensä. Maalaus voidaan lukea arkadisiin maalauksiin.
Uumajan yliopiston muotoilukorkeakoulu

Uumajan yliopiston muotoilukorkeakoulu () on Uumajan yliopiston teknis-luonnontieteelliseen tiedekuntaan kuuluva muotoiluoppilaitos. Se on perustettu vuonna 1989 ja sijaitsee yliopiston taidekampuksella Uumajanjoen rannalla.
Koulutusohjelmat.
Muotoilukorkeakoulun kolmivuotiseen, ruotsinkieliseen koulutusohjelmaan otetaan vuosittain 12–15 opiskelijaa. Ohjelma tähtää teollisen muotoilun kandidaattitutkintoon. Sen jatkona koulu tarjoaa kaksivuotiset englanninkieliset maisteriohjelmat liikennevälinemuotoilussa, tuotemuotoilussa ja käyttöliittymämuotoilussa.
Rakennus.
Muotoilukorkeakoulun toiminta alkoi 1989 kahdentoista opiskelijan ja kolmen työntekijän voimin vanhassa Uumajan puuhiomon sähkölaitosrakennuksessa vuodelta 1926. Samalla alettiin sen kylkeen suunnitella neljä kertaa suurempaa uudisrakennusta, joka valmistui 1992 arkkitehti Olle Qvarnströmin suunnittelemana. Keväästä 2012 alkaen muotoilukorkeakoulua ja muuta taidekampusta (arkkitehtikorkeakoulu, taidekorkeakoulu, Humlab-X ja Kuvamuseo) yhdistävät maanalaiset ravintolatilat.
Kansainvälinen merkitys.
Uumajan yliopiston muotoilukorkeakoulu on päässyt mukaan "BusinessWeek"-lehden luetteloon maailman parhaista muotoilukoulutuksista. Vuonna 2010 se pääsi mukaan 18 parhaan muotoiluoppilaitoksen luetteloon. Vuonna 2011 saksalainen Red Dot -designmuseo arvioi sen toiseksi parhaaksi muotoilukoulutukseksi Euroopan, Pohjois-Amerikan ja Etelä-Amerikan alueella ja seuraavana vuonna parhaaksi. Vuonna 2013 koulu arvostettiin parhaaksi muotoilukouluksi IDEA-kilpailussa (International Design Excellence Awards).
Muotoilukorkeakoulun rehtorina toimi 2009–2014 suomalainen Anna Valtonen, joka siirtyi sieltä Aalto-yliopiston taiteiden ja suunnittelun korkeakoulun dekaaniksi maaliskuusta 2014 alkaen.
Odessankoira

Odessankoira (, lyh. , Odis) on ukrainalainen koirarotu. Sillä ei ole FCI:n tunnustusta, mutta Ukrainan ja Valko-Venäjän kansalliset kennelliitot ovat hyväksyneet sen virallisesti.
Ulkonäkö.
Odessankoira on pitkäkarvainen, hieman polski owczarek nizinnyä tai schapendoesia muistuttava seurakoira, joskin paikalliset kasvattajat kuvaavat sen olevan kuin etelävenäjänkoira pienoiskoossa. Sallittu säkäkorkeus on uroksilla 28–32 cm (ihanne 30 cm) ja nartuilla 26–30 cm (ihanne 28 cm). Värivaihtoehdot ovat a) valkoinen minkä tahansa värisin (paitsi maksanruskein) merkein; b) harmaa; c) hiekka ("fawn") eri sävyissään (oranssia lukuun ottamatta).
Alkuperä.
Rotu luotiin kääpiövillakoirasta, japanese chinistä, maltankoirasta ja kettuterrieristä 1970-luvun lopulla Odessassa. Tämä uusi rotu tunnettiin lyhenteellä "odis", mikä tuli suoraan sen pidemmästä ”odessalaista ihanteellista kotikoiraa” tarkoittavasta nimestä. T.F. Šarhorodska ja I.V. Bah’arjeva aloittivat yhteistyön muiden asiantuntijoiden kanssa rodun ominaisuuksien yhdenmukaistamiseksi. Bah’arjevan vuonna 1999 syntyneen omistaman nartun nimeltä "Franshika Dio Present" ja Šarhorodskan vuonna 2001 syntyneen omistaman nartun nimeltä "Lapuna Dio Present" katsotaan toimineen esikuvina nykyiselle rotumääritelmälle.
Cola Song

"Cola Song" on romanialaisartisti Innan kappale hänen neljänneltä, LatINNA-studioalbumilta. Sen julkaisi Atlantic Records digitaalisesti ladattavana albumin ensimmäisenä singlenä 15. huhtikuuta 2014. Kappale tehtiin FIFA World Cup 2014-kilpailua varten ja sillä vierailee myös kolumbialainen reggaetonartisti J. Balvin. Kappaleen tuotti TJR sekä Axident ja sanoitti Breyan Isaac sekä Andrew Frampton. Kappaleeseen liittyvä musiikkivideo julkaistiin videopalvelu YouTubessa 14. huhtikuuta 2014. Kappale on tähän mennessä päässyt kymmenen parhaan joukkoon Belgiassa ja Puolassa.
Kappaleet.
Digitaalinen lataus
Lainiojoki

Lainiojoki on noin 60 kilometriä pitkä Ounasjoen sivujoki, joka sijaitsee Kolarin ja Kittilän kuntien alueella. Joen alkulähde on Lainiolompolo ja joki laskee Ounasjokeen Kaukosen kylän alapuolella Lainiosaaren kohdalla. Joen valuma-alue on 312 km² ja sen järvisyys on 0,78 %. Joella on yksi sivujoki, Kallonjoki, joka laskee Lainiojokeen noin kolmen kilometrin päässä joen suusta.
Accountor

Accountor (entinen Pretax) suomalainen talous-, palkka- ja henkilöstöhallinnon ulkoistuspalveluja tarjoava yritys. Sillä on toimintaa kuudessa maassa: Suomessa, Ruotsissa, Norjassa, Tanskassa, Ukrainassa ja Hollannissa.
Vuonna 2023 yritys työllisti yhteensä 1 800 henkilöä. Suomessa Accountorilla on noin tuhat työntekijää ja liki 30 toimistoa. Pretax vaihtoi 30. huhtikuuta 2014 nimekseen Accountor.
Vuonna 2015, kansainvälinen pääomasijoittaja Vitruvian Partners osti enemmistöosuuden Accountorista. 
Heinäkuussa 2024 Accountor-konserniin kuuluva Accountor Holding Oy ilmoittaa päässeensä sopimukseen sen ulkoistusliiketoiminnasta vastanneiden tytäryhtiöidensä myynnistä Aspialle, joka on johtava teknologiaa hyödyntävien kirjanpito-, palkanmaksu-, vero- ja neuvontapalvelujen tarjoaja Pohjoismaissa. 
Aspia ja Accountor ovat yhdessä Pohjoismaiden johtava digitaalisten taloushallinto-, palkanlaskenta-, vero- ja neuvontapalveluiden tarjoaja.
Lokakuussa 2024 globaali investointiyhtiö KKR osti enemmistöosuuden (Vitruvian Partners jatkaa vähemmistöosuudella) Accountorin ohjelmistoliiketoiminnoista, jotka jatkavat pilvipohjaisten talous- ja henkilöstöhallinnon ohjelmistojen tarjoamista yli 130 000 asiakkaalle Pohjoismaissa. Accountor Software -nimellä toimintaa jatkanut ohjelmistoliiketoiminta osti marraskuussa 2024 norjalaisen 24SevenOfficen , teki joulukuussa 2024 julkisen ostotarjouksen listatusta Heeros Oyj:sta ja osti Heeroksen maaliskuussa 2025. Marraskuussa 2025 yritys ilmoitti jatkavansa toimintaa Finago -nimellä Suomessa, Ruotsissa ja Norjassa ja on näin yksi alan suurimmista toimijoista Pohjoismaissa. 
Accountor Outsourcing - Talous-, palkka- ja henkilöstöhallinnon ulkoistuspalvelut.
Taloushallinnon palvelut:
Palkkahallinnon palvelut:
Henkilöstöhallinnon palvelut:
Laki- ja veroneuvontapalvelut: