tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Laurent Dubreuil

Laurent Dubreuil (s. 25. heinäkuuta 1992 Lévis, Quebec) on kanadalainen pikaluistelija. Hän on 182 senttimetriä pitkä ja painaa 80 kilogrammaa.
Dubreuil on osallistunut yhdeksäntoista kertaa MM-kilpailuihin, kymmenen kertaa matkakohtaisiin ja yhdeksän kertaa sprintti-MM-kilpailuihin. Vuonna 2013 hän sijoittui matkakohtaisten MM-kilpailujen 500 metrillä yhdeksänneksi. Helmikuussa 2015 hän saavutti pronssia matkakohtaisten MM-kilpailuiden 500 metriltä Heerenveenistä. MM-kilpailuissa 2017 hän sijoittui 1 000 metrillä kahdeksanneksi ja 500 metrillä yhdeksänneksi. Vuonna 2020 hän saavutti Salt Lake Cityssä pronssia 1 000 metrillä ja oli 500 metrillä kuudes. Heerenveenissä 2021 hän voitti 500 metrin maailmanmestaruuden ajalla 34,39 ja sai 1 000 metrillä pronssia. Heerenveenissä 2023 hän voitti joukkuesprintin maailmanmestaruuden ja sai 500 metrillä hopeaa. Calgaryssa 2024 hän saavutti joukkuesprintissä kultaa ja 500 metrillä hopeaa sekä oli 1 000 metrillä neljäs. Hamarissa 2025 hän sijoittui 500 metrillä neljänneksi ja 1 000 metrillä viidenneksi. Sprintti-MM-kilpailuissa hän saavutti hopeaa Hamarissa 2020 ja pronssia Inzellissä 2024 sekä oli kuudes 2017, kahdeksas 2015 ja yhdeksäs 2014. 
Hän on kilpaillut kaksissa olympialaisissa. Pekingissä 2022 hän saavutti hopeaa 1 000 metrillä ajalla 1.08,32 ja sijoittui 500 metrillä neljänneksi. 
Hän saavutti nuorten MM-kilpailuissa 500 metrillä kultaa 2012 ja hopeaa 2011 sekä 1 000 metrillä pronssia 2012.
Dubreuil on kilpaillut pikaluistelun maailmancupissa vuodesta 2012 lähtien. Hän voitti 500 metrin kilpailun Heerenveenissä marraskuussa 2017 ja 2022, Stavangerissa marraskuussa 2021, Calgaryssa joulukuussa 2021 ja 2022 sekä Tomaszów Mazowieckissa joulukuussa 2023. Toiseksi hän on sijoittunut 500 metrillä yhdeksäntoista ja kolmanneksi kolmetoista kertaa. 1 000 metrillä hän on ollut kaksi kertaa toinen ja kerran kolmas.. Hän voitti 500 metrin maailmancupin kokonaiskilpailun kausilla 2021–2022 ja 2022–2023, sijoittui toiseksi kausilla 2014–2015, 2020–2021, 2023–2024 ja 2024–2025 sekä kolmanneksi kausilla 2019–2020 ja 2022–2023. 1 000 metrin cupissa hän oli kolmas kausilla 2019–2020 ja 2022–2023.
Dubreuilin valmentajana toimii Gregor Jelonek.
Rosmariinit

Rosmariinit ("Rosmarinus") on huulikukkaiskasveihin kuuluva suku, jossa on kaksi tai kolme lajia. Ne ovat ainavihantia pensaita, joita esiintyy Välimeren alueella. Rosmariinien lehdissä ja kukissa on runsaasti aromaattisia öljyjä. Pienet kukat ovat kaksihuuliset ja vaaleansiniset. Rohtorosmariini eli rosmariini ("Rosmarinus officinalis") on hyvin tunnettu rosmariinilaji, jota käytetään paljon mausteyrttinä sekä myös lääke- ja huonekasvina.
Uusimmissa lähteissä rosmariinit yhdistetään salvioihin.
Hein Otterspeer

Hein Otterspeer (s. 11. marraskuuta 1988 Gouda) on alankomaalainen pikaluistelija. Hän kilpailee pääosin 500 ja 1 000 metrillä.
Otterspeer on osallistunut seitsemiin MM-kilpailuihin: kolmiin matkakohtaisiin MM-kilpailuihin sekä neljiin sprinttereiden MM-kilpailuihin. Vuonna 2013 hän saavutti sprinttereiden MM-pronssia Salt Lake Citystä ja vuonna 2015 MM-hopeaa Astanasta. Vuonna 2012 hän oli seitsemäs ja 2019 kahdeksas. Matkakohtaisissa MM-kilpailuissa hän on saavuttanut joukkuesprintissä hopeaa 2023 sekä sijoittunut 500 metrillä neljänneksi 2015 ja kuudenneksi 2023 sekä 1 000 metrillä viidenneksi 2015 ja kuudenneksi 2012 ja 2023. Hän saavutti sprintteiden EM-hopeaa 2021 ja 2023. Ainossa olympiastartissaan Pekingin vuoden 2022 olympialaisten 1 000 metrillä hän oli kymmenes.
Otterspeer on saavuttanut pikaluistelun maailmancupissa kuusi osakilpailuvoittoa: 1 000 metriltä Naganosta kaudella 2012–2013, Calgarysta kausilla 2012–2013 ja 2022–2023, Tomaszów Mazowieckista kausilla 2021–2022 ja 2022–2023 sekä 500 metriltä Minskistä kaudella 2017–2018.. Lisäksi hänellä on neljä kakkossijaa ja yhdeksän kolmossijaa. Hän voitti 1 000 metrin maailmancupin yhteispisteissä kaudella 2022–2023, sijoittui toiseksi 500 metrillä kaudella 2017–2018 sekä kolmanneksi 1 000 metrillä kausilla 2012–2013, 2020–2021 ja 2021–2022..
Michael Somppi

Michael Somppi (s. 20. kesäkuuta 1988 Thunder Bay, Ontario) on kanadalainen uransa lopettanut maastohiihtäjä. Hän edustaa Lappe Nordic Ski Clubia. 
Somppi debytoi maastohiihdon maailmancupissa helmikuussa 2010 Canmoressa sijoittuen perinteisen hiihtotavan sprintissä sijalle 54. Hänen toistaiseksi paras sijoituksensa maailmancupin osakilpailussa on 41:s sija, jonka hän saavutti niin ikään Canmoresta joulukuussa 2012, yhdistelmäkilpailusta.
Sompilla on suomalaisia sukujuuria. Hänen isoisoäitinsä Alexsandra muutti Helsingistä Thunder Bayhyn ollessaan 17-vuotias. Sompilla on myös ollut suomalaistaustaisia valmentajia.
Somppi lopetti uransa maastohiihtäjänä keväällä 2018.
Sirokit

Sirokit eli mikromeriat ("Micromeria") on huulikukkaiskasveihin kuuluva suku, jossa on noin 70 lajia. Niitä esiintyy Välimeren alueella, Kaukasuksella ja Lounais-Kiinassa. Ne ovat läheistä sukua kynteleille, käenmintuille ("Acinos") ja mäkimintuille.
Sirokit ovat yksi- tai monivuotisia ruohokasveja tai pieniä ikivihreitä pensaita. Lehdet ovat usein aromaattisen tuoksuiset. Pienet kaksihuuliset kukat, joiden väri vaihtelee valkoisesta violettiin, muodostuvat ryhmiksi lyhytvartisiin kiehkuroihin. Sirokkeja voidaan käyttää koristekasvina, lääkekasvina ja maustekasvina, lajista riippuen.
Raul Šakirzjanov

Raul Nailjevitš Šakirzjanov (; s. 1. maaliskuuta 1989) on venäläinen maastohiihtäjä.
Šakirzjanov debytoi maastohiihdon maailmancupissa tammikuussa 2010 Oberhofissa Tour de Skin osakilpailussa sijoittuen sijalle 53. Ensimmäistä kertaa hän sijoittui 30 parhaan joukkoon vain parin päivän päästä debyytistään niin ikään Oberhofissa Tour de Skin osakilpailussa sijoituttuaan sijalle 18. Šakirzjanovin paras sijoitus maailmancupin osakilpailussa on 17:s sija, jonka hän saavutti maaliskuussa 2012 Falunin 15 kilometrin takaa-ajokilpailusta.
Šakirzjanov on saavuttanut nuorten MM-kilpailuista kaksi kultaa, yhden hopean ja yhden pronssin. Alle 23-vuotiaiden MM-kilpailuista hän on saavuttanut yhden kullan ja kaksi pronssia. Talviuniversiadeissa Šakirzjanov on ollut mukana kahdesti, voittaen vuoden 2013 kilpailuista yhden kullan, yhden hopean sekä kaksi pronssia ja vuoden 2015 kilpailuista yhden kullan, kaksi hopeaa sekä yhden pronssin.
Disyandiamidi

Disyandiamidi eli syanoguanidiini (C2H4N4) on nitriileihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään kemianteollisuudessa muun muassa melamiinin ja hartsien valmistukseen, guanidiinijohdannaisten valmistamiseen ja lannoitteena.
Ominaisuudet.
Huoneenlämpötilassa disyandiamidi on valkoista kiteistä ainetta. Yhdisteellä on kaksi tautomerista muotoa. Disyandiamidi liukenee hyvin veteen, etanoliin, asetoniin ja dimetyyliformamidiin. Poolittomiin orgaanisiin yhdisteisiin se on liukenematonta. Disyandiamidi on melko reaktiivinen molekyyli ja muodostaa erityisesti emäksisissä olosuhteissa melamiinia. Happo-emäsluonteeltaan se on amfolyyttinen ja muodostaa vedettömissä olosuhteissa suoloja sekä happojen että emästen kanssa. Amiinien kanssa muodostuu biguanidisuoloja ja urean kanssa muodostuu ammeliinia. Disyandiamidi hydrolysoituu kuumennettaessa happamissa olosuhteissa guanyyliureasuoloiksi.
Valmistus ja käyttö.
Disyanamidia valmistetaan teollisesti kaksivaiheisella prosessilla. Ensimmäisessä vaiheessa kalsiumsyanamidi hydrolysoidaan syanamidiksi ja syanamidi dimeroidaan disyandiamidiksi hieman emäksisissä olosuhteissa (pH 8–10) 80 °C. Muodostuva liuos jäähdytetään, jolloin tuote kiteytyy ja voidaan erottaa setnrifugoimalla.
Disyandiamidilla on useita käyttökohteita. Siitä valmistetaan muita kemikaaleja, kuten melamiinia, guanidiinijohdannaisia, kuten guanidiinifosfaattia, lääkkeita, kuten metformiinia, fenformiinia, proguaniilia ja moroksidiiniä. Formaldehydin kanssa disyandiamidi reagoi muodostaen hartseja ja yhdistettä käytetään myös epoksihartsien kovettajana. Ainetta voidaan käyttää myös stabiloimaan polymeerejä, kuten PVC:tä, selluloosaa ja nitroselluloosaa. Lannoitteisiin disyanamidia lisätään, koska se hidastaa lannoitteiden typen vapautumista.
Glenn Foster

Glenn Foster (s. 1963) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on näytellyt muun muassa James Bond -elokuvassa "007 Quantum of Solace" Craig Mitchellin hahmoa.
Foster on toiminut Robert Downey Jr.:n sijaisnäyttelijänä monissa Marvel-sarjan elokuvissa.
Sulo Heiniö

Sulo Aukusti Heiniö (vuoteen 1905 Helldán; 7. tammikuuta 1888 Tampere – 10. helmikuuta 1956 Tampere) oli suomalainen diplomi-insinööri, yli-insinööri ja kansallisen edistyspuolueen kansanedustaja.
Elämä.
Heiniön vanhemmat olivat seppä Matti Heldan ja Ida Charlotta Hägg. Hän pääsi ylioppilaaksi 1909, valmistui diplomi-insinööriksi 1913 ja suoritti 1927 insinööriupseeritutkinnon Kadettikoulussa. Heiniö oli aluksi rautateiden palveluksessa valtionrautateiden päähallinnon koneinsinöörinä 1914–1916, koneinsinöörinä Suomen asemalla Pietarissa 1916–1917 ja valtionrautateiden Pasilan konepajan insinöörinä 1917. Tämän jälkeen hän oli Tampereen pellava- ja rautateollisuus Oy:n insinöörinä ja yli-insinöörinä 1917–1952 ja hän toimi myös Tampereen teknillisen oppilaitoksen opettajana ja korkeakoulun assistenttina.
Heiniö oli kansallisen edistyspuolueen kansanedustajana 1933–1936 ja 1939–1948 Hämeen läänin pohjoisesta vaalipiiristä. Hän oli eduskunnan puolustusasiainvaliokunnan puheenjohtajana 1940–1944. Heiniö toimi presidentin valitsijamiehenä vuoden 1931 presidentinvaaleissa, ja hän oli myös Tampereen kaupunginvaltuuston ja kaupunginhallituksen jäsenenä. Heiniö oli myös Suojeluskuntain ase- ja konepaja oy:n johtokunnan puheenjohtajana ja hallintoneuvoston jäsenenä.
Perhe.
Sulo Heiniö oli naimisissa vuodesta 1918 kirjailija Esti Estolan kanssa.
Circaeasteraceae

Circaeasteraceae on pieni aasialainen kasviheimo koppisiemenisten Ranunculales-lahkossa, johon muun muassa leinikkikasvit (Ranunculaceae) kuuluvat. 
Tuntomerkit.
Heimon kasvit ovat pieniä ruohoja, joilla on hammaslaitaiset lehdet ja enimmäkseen halkihaarainen eli dikotominen suonitus. Kukinto on varsipäätteinen, viuhkomainen tai haarainen ja pikkuviuhkoista koostuva tai kukat ovat yksittäin terminaalisesti. Ne ovat kaksi- tai yksineuvoisia, ja kukan osat sijaitsevat kierteisesti. Heteitä on 1–8. Erillisiä emejä on 1–9, ja niissä on kärki-istukat. Kustakin emistä kehittyy pähkylähedelmä. Ohutkuorisissa siemenissä on suhteellisen kookas alkio.
Levinneisyys.
Heimon lajit kasvavat Pohjois-Intiasta Lounais- ja Länsi-Kiinaan ulottuvalla alueella.
Luokittelu.
Heimossa on vain kaksi lajia. "Circaeaster agrestis" kasvaa Intian puoleisella osalla Himalajaa ja Länsi-Kiinassa. Sen lehdet ovat yksinkertaiset, kukassa on yksikiehkurainen, pieni, vihertävä ja verhiömäinen, kaksi- tai kolmilehtinen kehä. "Kingdonia uniflora" kasvaa Länsi- ja Lounais-Kiinassa ja on yksivuotinen ruoho, jonka lehdet sijaitsevat kahdessa rivissä. Sen kukassa on 5–7 verholehteä, 8–13 nuijamaista rauhasta ja 3–9 erillistä emiä.
Circaeasteraceae-kasvien lähin sukulaisheimo on akebiakasvit (Lardizabalaceae), jonka kanssa ne muodostavat kladin, jota luonnehtivat muun muassa sormiliuskaiset lehdet ja siemenen ravintovaraston eli endospermin muodostumistapa: jokaista solujakoa seuraa soluseinien muodostuminen. Viimeaikainen ikäarvio kladille on noin 86,3 miljoonaa vuotta.
Väinö Tattari

Väinö Tattari (23. tammikuuta 1902 Hiitola – 25. lokakuuta 1981 Helsinki) oli suomalainen kommunistipoliitikko ja ammattiyhdistysjohtaja, joka toimi vuosina 1946–1949 Suomen Ammattiyhdistysten Keskusliiton (SAK) varapuheenjohtajana.
Elämäkerta.
Tattarin isä oli kirvesmies ja hän itse oli ammatiltaan muurari. Hänen poliittinen toimintansa käynnistyi hänen kotikylänsä Hännilän työväenyhdistyksestä, jonka puheenjohtajaksi hänet valittiin 1923, hieman ennen kuin koko yhdistys lakkautettiin Suomen Sosialistisen Työväenpuolueen mukana. Tattari työskenteli muurarina eri paikkakunnilla, vuodesta 1928 Helsingissä, jossa hän oli aktiivinen nuorten työläisten opintoyhdistyksessä ja muurarien ammattiosastossa. Vuosina 1935–1939 hän asui Neuvostoliitossa ja opiskeli Moskovan Lenin-koulussa salanimellä "Karl Sarlin". Hän onnistui myöhemmin salaamaan tämän Etsivän keskuspoliisin kuulustelijoilta ja väitti kierrelleensä neljä vuotta Suomen maaseudulla.
Suomen palattuaan Tattarista tuli yksi Suomen Kommunistisen Puolueen (SKP) työkomitean ammatillisen jaoston johtajista. Kommunistit ryhtyivät noina vuosina toimimaan melko näkyvästi sosiaalidemokraattien johtamassa ammattiyhdistysliikkeessä. SAK:n lokakuun 1940 edustajakokouksessa Tattari oli ehdolla järjestön puheenjohtajaksi, mutta hävisi istuvalle puheenjohtajalle Eero A. Wuorelle äänin 25–66. Tattari pidätettiin jatkosodan alkaessa kesäkuussa 1941 ja hän oli sodan loppuun saakka turvasäilövankeudessa.
SKP:n uudessa perustavassa kokouksessa lokakuussa 1944 Tattari valittiin puoluetoimikuntaan. Hänestä tuli pian yksi näkyvimpiä ay-kommunisteja ja huhtikuussa 1945 hänet palkattiin SAK:n kolmanneksi sihteeriksi, kun järjestön sosiaalidemokraattinen johto aloitti johtotasolla yhteistyön kommunistien kanssa. Kun SAK:n johdossa kiisteltiin kesän 1946 ylimääräisen edustajakokouksen vaalien kyseenalaisista tuloksista, järjestölle perustettiin sovinnon eleenä kaksi uutta varapuheenjohtajan tehtävää ja Tattari valittiin ensimmäiseksi varapuheenjohtajaksi. Sotien jälkeisinä vuosina kommunistien työmarkkinalinja oli aluksi hyvin maltillinen, mutta vuoden 1948 vaalitappion jälkeen he alkoivat tukea voimakkaasti erilaisia lakkoliikkeittä. Syksyllä 1949 SAK:n sosiaalidemokraattinen johto julisti kommunistien tukeman korpilakkoliikkeen laittomaksi, jolloin sitä tukenut Tattari erotettiin tehtävistään.
Tattari oli 1952–1965 Suomen Muurarien Liiton toimitsijana, mistä tehtävästä jäi eläkkeelle. Myöhemmin hän toimi vielä aktiivisesti kansandemokraattista liikettä lähellä olleessa Eläkeläiset ry:ssä.
Ahvenkosken sillat

Ahvenkosken sillat ovat nykyisillä valtatie 7:llä ja seututie 170:llä olevat sillat, jotka ylittävät Kymijoen läntisimmän suuhaaran eli Ahvenkoskenhaaran Loviisan (vuoteen 2009 asti Ruotsinpyhtään) ja Pyhtään rajalla Ahvenkoskella. Sillat ylittävät joko voimalaitoksen alakanavan tai sen länsipuolella olevan tulva-aukon. Siltoja on viisi.
Sillat.
1960-luvun sillat.
Kaksi vanhinta siltaa valmistuivat vuonna 1965 silloiselle valtatie 7:lle. Itäisin silta, teräskaarinen Ahvenkosken voimalaitoksen alakanavan silta on tyypiltään langerpalkkisilta ja se on rakennettu tie- ja vesirakennushallituksen (TVH) siltaosastolla tehtyjen tyyppipiirustusten mukaan. Sen jänneväli on 65 metriä. Ahvenkosken tulva-aukon silta on teräsbetoninen 3-aukkoinen jatkuva laattasilta, keskiaukon pituus on 18 metriä ja molemmat reuna-aukot ovat 13,5 metriä pitkiä. Sillan kokonaispituus on noin 54,5 metriä. Myös tämä silta on suunniteltu TVH:n siltaosastolla.
Sillat korvasivat puolisen kilometriä ylävirtaan olevan vanhan Savukosken sillan, josta tuli suojeltu museosilta vuonna 1982. Kun moottoritie valmistui vuonna 2014, entisestä valtatie 7:stä tuli seututie 170.
2010-luvun sillat.
Eurooppatie E18 eli valtatie 7 rakennettiin moottoritieksi Koskenkylän ja Kotkan välillä vuosina 2011–2015. Ahvenkoskelle tuli kolme uutta moottoritiesiltaa Kymijoen yli. Lännestä Markkinamäen tunnelista katsottaessa on ensin Ahvenkosken läntiset vesistösillat, kummallekin ajosuunnalle oma jännitetty 6-aukkoinen betoninen palkkisilta. Niistä pohjoinen silta on kokonaispituudeltaan noin 273 metriä, neljä keskimmäistä jänneväliä ovat kukin 45 metriä ja kumpikin reunajänne 40,15 metriä. Eteläinen vesistösilta on hieman lyhyempi, se kokonaispituus on noin 258 metriä, keskijänteet vastaavasti 42-metrisiä ja molemmat reunajänteet 36,15 metriä pitkiä.
Läntiset vesistösillat liittyvät suoraan Ahvenkosken itäiseen siltaan, joka on tyypiltään teräksinen yksikaarinen langerpalkkisilta. Sillan kansi on teräsbetonia. Langerpalkkisillan kokonaispituus on noin 143 metriä, teräsrakenteen pituus on 136 metriä ja teräskaaren jännemitta 90 metriä. Sillan reuna-aukot ovat 22,5 metriä pitkät. Kaikissa kolmessa uudessa moottoritiesillassa on läpinäkyvää polykarbonaattilevyä olevat meluesteet.
Uuden moottoritien yksikaarisen langerpalkkisillan suunnitteli Sito ja läntiset vesistösillat Ramboll. Sillat ja moottoritien rakensi työyhteenliittymä Pulteri, jonka muodostavat YIT ja Destia. Moottoritie otettiin käyttöön syksyllä 2014, vuonna 2015 tehtiin vielä muita tiejärjestelyjä.
Jordan Williams

Michael Jordan Williams (s. 6. marraskuuta 1995 Bangor) on walesilainen jalkapalloilija. Hän edustaa Englannin ykkösliigassa pelaavaa Notts Countya, jossa hän on lainassa Englannin Valioliigassa pelaavasta Liverpoolista. Oikeajalkainen Williams on pelipaikaltaan puolustava keskikenttäpelaaja. Hän kykenee pelaamaan myös puolustuksessa keskellä tai oikealla laidalla.
Seurajoukkueura.
Williams on edustanut Liverpoolia vuodesta 2009 asti. Hän teki ensiesiintymisensä seuran edustusjoukkueessa Englannin liigacupin ottelussa Middlesbrough FC:tä vastaan 23. syyskuuta 2014 tullen vaihdosta kentälle. Liverpool lainasi 23. maaliskuuta 2015 Williamsin loppukaudeksi Englannin ykkösliigan Notts Countyyn. Siellä hän pelasi ensimmäisten aikuisten sarjaottelunsa 28. maaliskuuta, kun joukkue pelasi 2–2-kotitasapelin Scunthorpe Unitedia vastaan.
Maajoukkueura.
Williams teki ensiesiintymisensä Walesin alle 21-vuotiaiden jalkapallomaajoukkueessa 9. syyskuuta 2014 EM-karsintaottelussa Liettuaa vastaan.
Timon Wellenreuther

Timon Wellenreuther (s. 3. joulukuuta 1995 Karlsruhe) on saksalainen jalkapallomaalivahti, joka edustaa kaudella 2022–2023 Alankomaiden Eredivisiessä pelaavaa Feyenoordia lainalla belgialaisseura Anderlechtista. Wellenreuther on molempijalkainen.
Seurajoukkueura.
Wellenreuther pelasi Schalke 04:ssä vuodesta 2013 vuoteen 2017 asti. Hän on pelannut enemmän seuran kakkosjoukkueessa. Seuran ykkösjoukkueen paidassa Bundesliigassa Wellenreuther debytoi helmikuussa 2015 tullen puoliajalla vaihdosta kentälle Fabian Gieferin tilalle Bayern Müncheniä vastaan. Helmikuussa 2015 Wellenreuther debytoi myös Mestareiden liigassa Real Madridia vastaan.
Muuta.
Wellenreutherin isä Ingo Wellenreuther on poliitikko ja Timonin vanhan seuran Karlsruher SC:n presidentti.
Heart of Courage

Heart of Courage on tuotantomusiikkiyhtye Two Steps from Hellin kappale heidän seitsemänneltä näytealbumiltaan "Legend". Kappaleen on tehnyt yhtyeen jäsen Thomas Bergersen. Kappale kestää yhden minuutin ja 57 sekuntia. Se kuulostaa pelkästään instrumentaaliselta, mutta sen taustalla on ikään kuin kuorolaulua.
Heart of Couragea on käytetty monien elokuvien ja pelien trailereissa. Se oli muun muassa elokuvan trailerin musiikkina. Heart of Courage oli myös Suomen mäkihyppymaajoukkueen mainoksen taustamusiikkina vuonna 2013.
Margot Boer

Margot Boer (s. 7. elokuuta 1985 Woubrugge) on alankomaalainen pikaluistelija ja olympiamitalisti. Boer on 182 senttimetriä pitkä, painaa 72 kilogrammaa ja edustaa Control-seuraa.
Boer on kilpaillut pikaluistelun maailmancupissa kaudesta 2004-2005 asti. Hän on saavuttanut kaksi voittoa kaudella 2008-2009. Kakkossijoja Boer on saavuttanut 15 ja kolmossijoja 13 kappaletta.
Boer on osallistunut kaksiin talviolympialaisiin, vuosina 2010 ja 2014. Vuoden 2014 kilpailuista Sotšista Boer saavutti kaksi pronssia, 500 ja 1 000 metriltä.
Boer on osallistunut 16 kertaa MM-kilpailuihin, kymmenen kertaa matkakohtaisiin MM-kilpailuihin ja kuusi kertaa sprinttereiden MM-kilpailuihin. Matkakohtaisista MM-kilpailuista Boerilla on kaksi pronssia 1 000 metriltä vuosilta 2009 ja 2012 ja sprinttereiden MM-kilpailuista yksi pronssi vuodelta 2011.
Scania OmniLink

Scania OmniLink on ruotsalaisen Scanian valmistama kaupunkibussimalli. Malli esiteltiin vuonna 1998. Scania OmniCity ja OmniLine ovat OmniLinkin sisarmalleja.
Ensimmäinen sukupolvi (1998–2006).
Ensimmäisen sukupolven OmniLinkissä oli alustana Scanian CL94UA/UB. Ensimmäisen sukupolven busseja valmistettiin vuoteen 2006 asti.
Toinen sukupolvi (2006–2011).
Toisen sukupolven OmniLink esiteltiin vuonna 2006. Siinä käytettiin uutta CK-alustaa, jossa on ympäristöystävällisempi moottori. Uuteen OmniLinkiin tehtiin myös ns. ”facelift”. OmniLink korvattiin Citywidella.
Espen Aarnes Hvammen

Espen Aarnes Hvammen (s. 13. marraskuuta 1988 Minnesund, Eidsvoll) on norjalainen pikaluistelija. Hvammen on 183 senttimetriä pitkä, painaa 82 kilogrammaa ja edustaa Eidsvold TF:ää.
Hvammen on kilpaillut pikaluistelun maailmancupissa kaudesta 2009-2010 lähtien. Hänen paras sijoituksensa on toinen, jonka hän saavutti Berliinin 500 metriltä kaudella 2014-2015.
Hvammen kilpaili vuoden 2014 talviolympialaisissa Sotšissa, jossa hän oli 500 metrillä 12:s ja 1 000 metrillä 31:s. Hän on osallistunut myös yhdeksiin MM-kilpailuihin, neljiin matkakohtaisiin MM-kilpailuihin ja viisiin sprinttereiden MM-kilpailuihin. Paras sijoitus on viides, jonka hän saavutti sprinttereiden MM-kilpailuista 2015. Matkakohtaisten MM-kilpailuiden 2 × 500 metrillä hän oli samana vuonna seitsemäs.
Mirjam Suvanto

Mirjam Suvanto (o.s. Tiilikainen; 15. heinäkuuta 1912 – 2. maaliskuuta 1997) oli Suomen Kommunistisen Puolueen (SKP) toimitsija ja poliitikko.
Suvanto oli punaisesta perheestä. Hän opiskeli 1930-luvulla useaan otteeseen Neuvostoliitossa: vuonna 1930 Kommunistisen nuorisointernationaalin pioneerikurssilla SKNL:n lähettämänä, vuonna 1931 Moskovan Lenin-koulun pioneeriohjaajakurssilla nimellä "Margit Linden", 1930-luvun puolivälissä Lännen vähemmistökansallisuuksien yliopistossa ja vuodesta 1936 Lenin-koulun suomalaisella sektorilla nimellä "Aira Oberg". Hän oli Lenin-koulun aikanaan vuoden ajan naimisissa Veikko Sippolan kanssa, mutta he erosivat toisistaan jouduttuaan Suomeen palattuaan molemmat vankilaan. Suvanto kuului vuonna 1940 toimineen Suomen–Neuvostoliiton rauhan ja ystävyyden seuran vaikuttajiin. Hänet pidätettiin tammikuussa 1941, ja hän oli vankeudessa koko jatkosodan ajan.
Sodan jälkeen Suvanto oli SKP:n sihteeristön ja politbyroon jäsen vuoteen 1966 saakka. Hän oli SKP:n kansainvälisen osaston johtaja vuosina 1948–1957 ja teki puolueelle myös muun muassa agitaatiotyötä. Hänen on sanottu olleen sotien jälkeisinä vuosikymmeninä SKP:n vaikutusvaltaisimpia naisia Hertta Kuusisen, Inkeri Lehtisen ja Aili Mäkisen jälkeen mutta edellisiä syrjäänvetäytyvämpi. Suvanto tuki lojaalisti NKP:n kulloisiakin linjauksia, ja SKP:n 1960-luvun lopun hajaannuksessa hän asettui tukemaan vähemmistöä. Hän vaikutti myös kulisseissa. Lisäksi hän oli "Kommunisti"-lehden toimittaja.
Suvanto oli Helsingin kaupunginvaltuuston varavaltuutettuna 1960-luvun alussa. Hän oli myös Suomen Demokratian Pioneerien Liiton (SDPL) liittoneuvoston puheenjohtaja vuosina 1945–1950 sekä ensimmäinen kunniapioneeri. Hän kirjoitti 1950-luvun jälkipuoliskolla kolme liiton julkaisemaa pioneeriopasta. Suvanto esiintyi haastateltavana Peter von Baghin dokumenttielokuvissa "Viimeinen kesä 1944" (1992) ja "Mies varjossa" (1994).
Suvanto on haudattu Helsingin Malmin hautausmaalle.
Victor Öhling Norberg

Pål Victor Öhling Norberg (s. 22. toukokuuta 1990 Tännäs) on ruotsalainen freestylehiihtäjä, joka kilpailee skicrossissa. Öhling Norberg on 183 senttimetriä pitkä, painaa 88 kilogrammaa ja edustaa Funäsdalens SLK:ta.
Arvokilpailut.
Öhling Norberg kilpaili vuoden 2014 talviolympialaisissa Sotšissa, jossa hän oli skicrossin yhdeksäs. MM-kilpailuihin hän on osallistunut kahdesti vuosina 2013, 2015, parhaana saavutuksenaan pronssi vuoden 2015 MM-kilpailuista Kreischbergistä. 
Maailmancup.
Maailmancupissa Öhling Norberg on kilpaillut vuodesta 2010 lähtien. Hän on saavuttanut seitsemän osakilpailuvoittoa ja 17 palkintosijaa. Öhling Norberg voitti skicrossin maailmancupin kokonaiskilpailun kaudella 2013–2014, sijoittui toiseksi 2014–2015 ja kolmanneksi 2012–2013.
Unbroken (María Ólafsdóttirin kappale)

Unbroken on islantilaislaulaja María Ólafsdóttirin kappale, joka edusti Islantia Eurovision laulukilpailussa 2015. Kappaleen alkuperäinen islanninkielinen nimi on "Lítil skref" (Pieniä askeleita).
Kappale kilpaili Euroviisujen toisessa semifinaalissa, jossa se sijoittui viidenneksitoista ja täten karsiutui finaalista.
The Spectacular Now

The Spectacular Now on vuonna 2013 ensi-iltansa saanut James Ponsoldtin ohjaama yhdysvaltalainen independent-elokuva, joka on lajityypiltään draama ja romanttinen komedia. Elokuva perustuu Tim Tharpin samannimiseen romaaniin vuodelta 2008. Elokuvan ensi-ilta oli Sundancen filmifestivaaleilla 18. tammikuuta 2013, ja se sai positiivisen vastaanoton arvostelijoilta. Elokuva voitti myös useita kriitikkopalkintoja. Se julkaistiin rajallisesti teattereissa Yhdysvalloissa elokuussa 2013.
Scania OmniCity

Scania OmniCity on ruotsalaisen Scanian valmistama kokomatalalattiainen kaupunkibussimalli. Mallia on valmistettu yksi- ja kaksikerroksisena. Mallin sisarmallit ovat Scania OmniLink ja OmniLine.
Ensimmäinen sukupolvi (1998-2006).
Ensimmäinen sukupolvi esiteltiin vuonna 1998. Se oli varustettu silloin CN94UA/B-alustalla. Ensimmäisen sukupolven valmistus loppui vuonna 2006.
Toinen sukupolvi (2006-2011).
Toinen sukupolvi esiteltiin vuonna 2006. Siinä on uudempi alusta sekä ympäristöystävällisempi moottori. Toisen sukupolven korvasi vuonna 2011 esitelty Scania Citywide LF jonka alusta on sama.
Sua varten

Sua varten on Robinin kappale hänen neljänneltä studioalbumilta "16". Kappale julkaistiin albumin neljäntenä singlenä 14. helmikuuta 2015. Kappaleen ovat säveltäneet ja sanoittaneet Jimi Constantine, Tobias Granbacka sekä Jonas Olsson. Kappaleen sanoituksessa korostetaan välittämistä ja että elämän ongelmista selviää päättäväisyyden ja ystävien avulla.
Singlejulkaisun yhteydessä julkaistiin myös kappaleen musiikkivideo, jonka ovat ohjanneet Jaakko ja Kusti Manninen. Video julkaistiin ensimmäisenä YleX-radiokanavan verkkosivuilla. Videolla näyttelee räppäri Mikael Gabriel. Videolla on hyödynnetty green screen -tekniikkaa, jonka avulla videolle on lisätty muun muassa sortuva rakennus.
Kappale nousi "16"-albumin yhteydessä yhdeksi viikoksi singlelistan yhdeksänneksi lokakuussa 2014. Singlejulkaisun yhteydessä kevällä 2015 kappale nousi parhaimmillaan Suomen 10. soitetuimmaksi radiokappaleeksi sekä latauslistan sijalle 21.
Laulaja Irina esitti kappaleesta oman versionsa "Vain elämää" -sarjan kuudennella tuotantokaudella.
Riigikogun vaalit 2015

Riigikogun vaalit vuonna 2015 järjestettiin 1. maaliskuuta 2015. Sähköinen äänestys alkoi 19. helmikuuta ja tätä mahdollisuutta käytti äänestäjistä joka kolmas. Ää­nes­tys­ak­tii­vi­suus oli 64,2 pro­sent­tia.
Äänestäminen.
Viron äänioikeutetuista 33 % antoi äänensä ennakkoäänestyksen aikana. Ennakkoäänestyspaikoilla kävi arviolta 120 000 virolaista ja sähköistä e-äänestystä käytti 176 491 äänioikeutettua. Äänestysvilkkauden arvioitiin aluksi nousevan ennätyskorkeaksi. Se jäi kuitenkin jonkin verran ennakoitua alemmaksi. Äänensä antaneiden äänioikeutettujen määräksi uutisoitiin aluksi 63,7 %, mutta myöhemmin vaaliviranomaiset korjasivat sen lukemaan 64,2 %. Vilkkaimmin äänestettiin Harjun maakunnassa ja Tallinnassa, jossa äänestäneiden osuus oli lähes 70 %. Itä-Virumaalla ja Venäjän rajan lähellä äänestysvilkkaus jäi noin viisitoista prosenttia pienemmäksi. 
Vaalimainonta ja etenkin Reformipuolueen aggressiiviseksi koettu vaalikampanja herätti kritiikkiä. Reformipuolueen vaalimainoksissa Keskustapuolueen johtajan Edgar Savisaaren väitettiin olevan Venäjän presidentin Vladimir Putinin talutusnuorassa.
Tulokset.
! colspan="2" rowspan="2" style="text-align:left;"| Puolueet
! colspan="3"| Äänet
! colspan="2"| Paikat
! width="75"| Ääniä
! width="30"|%
! width="35"|+/–
! width="30"| Paikat
! width="35"|+/–
World Marathon Challenge

World Marathon Challenge on seitsemän päivää kestävä maratonjuoksukilpailujen sarja. Siinä juostaan yksi maraton kussakin maanosassa viikon aikana, eli yhteensä seitsemän maratonia.
Ensimmäinen World Marathon Challenge järjestettiin tammikuussa 2015. Sarjaan kuului juoksut Etelämantereella, Chilessä, Yhdysvalloissa, Espanjassa, Marokossa, Dubaissa ja Australiassa. Osallistujia oli yhteensä kaksitoista, joista yksi oli suomalainen Marianna Zaikova. Hän oli kisan ainoa nainen, ja hänestä tuli maailman ensimmäinen nainen, joka on juossut kyseiset matkat alle viikossa.
Lentomatkojen pituus viikon aikana oli noin 38 000 kilometriä. Ensimmäisen World Marathon Challengen voittaja oli hongkongilainen triathlonisti David Gething. Vuoden 2016 maratonit juostiin tammikuussa, jolloin miesten sarjan voitti yhdysvaltalainen Daniel Cartica ja naisten sarjan yhdysvaltalainen Becca Pizzi.
Elly Sigfrids

Elly Matilda Sigfrids (o.s. Jern; 10. toukokuuta 1919 Mustasaari – 15. heinäkuuta 2014 Mustasaari) oli suomalainen kansanedustaja, opettaja ja kunnallispoliitikko.
Elly Jern syntyi myöhemmin kansanedustajana toimineen maanviljelijä Levi Jernin ja Signe Matilda Ahlbäckin tyttäreksi Mustasaaressa 1919. Jern suoritti teologian erotutkinnon 1945 ja kasvatusopillisen tutkinnon 1946 Helsingin yliopistossa. Hän työskenteli vuosina 1945–1956 Uudenkaarlepyyn kristillisen kansanopiston opettajana ja myöhemmin psykologian ja uskonnon opettajana. Hän avioitui pastori Lars Gustaf Sigfridsin kanssa 1956.
Elly Sigfrids valittiin eduskuntaan ruotsalaisen kansanpuolueen edustajaksi Vaasan läänin vaalipiiristä vuosiksi 1970–1979. Hän oli myös presidentin valitsijamies 1968 ja 1978. Paikallispolitiikassa hän toimi Uudenkaarlepyyn maalaiskunnan kunnanvaltuutettuna 1951–1956, Vaasan kaupunginvaltuutettuna 1973–1976 ja Ruotsalaisen Pohjanmaan maakuntaliiton puheenjohtajana 1974–1979. Hän oli myös Ruotsalaisen naisliiton puheenjohtaja 1970–1973 ja RKP:n varapuheenjohtaja.
Sigfrids sai Åbo Akademin teologian kunniatohtorin arvon 1999 ja Fredrika Runebergin stipendin 2008.
Teokset.
Sigfrids kirjoitti kuusi kirjaa, muun muassa muistelmateoksia, runokokoelman ja hartauskirjan. Hän osallistui myös kahden uskonnon oppikirjan laatimiseen.
Catlook Gypsies

Catlook Gypsies on Pen Lee-yhtyeen vuonna 1977 ilmestynyt tupla-albumi.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet kirjoittanut Pen Lee.
Haukkani Memed

Haukkani Memed ("İnce Memed") on kurdisyntyperää olevan turkkilaiskirjailijan Yaşar Kemalin romaani vuodelta 1955. Teoksen on suomentanut englanninkielisestä käännöksestä Eva Siikarla, ja suomennoksen on julkaissut 1974 Keltaisessa kirjastossa Tammi.
Kemal tuli teoksella kansainvälisesti tunnetuksi, ja se oli myös hänen tuotannostaan ensimmäisenä suomennettu teos.
Teoksen pohjalta on Peter Ustinov ohjannut elokuvan "Haukkani Memed" ("Memed My Hawk", 1984).
Teoksen on julkaissut myös vuonna 1976 Suuri Suomalainen Kirjakerho, ja se on ilmestynyt 1985 sarjassa Kurki-kirja.
One Thing I Should Have Done

One Thing I Should Have Done on kyproslaislaulaja Giánnis Karagiánnisin kappale, joka edusti Kyprosta Eurovision laulukilpailussa 2015.
Kappale kilpaili toisessa semifinaalissa, jossa se sijoittui kuudenneksi ja selviytyi finaaliin. Finaalissa se sai 11 pistettä ja tuli sijalle 22.
Milena Canonero

Milena Canonero (s. 1. tammikuuta 1946 Torino, Italia) on italialainen puvustaja ja pukusuunnittelija. Hän on tehnyt urallaan puvustuksia muun muassa elokuviin ja teatteriesityksiin.
Canonero on ollut ehdolla parhaan puvustuksen Oscar-palkinnon saajaksi yhdeksän kertaa ja voittanut palkinnon neljä kertaa: vuonna 1975 elokuvalla "Barry Lyndon", vuonna 1981 elokuvalla "Tulivaunut", vuonna 2006 elokuvalla "Marie Antoinette" ja vuonna 2014 elokuvalla "The Grand Budapest Hotel". 
Hän on naimisissa näyttelijä Marshall Bellin kanssa.
Barbeyaceae

Barbeyaceae on puuheimo koppisiemenisten Rosales-lahkossa. "Barbeya oleoides" on heimon ainoa laji.
Caryophyllales-lahkossa on lähes samanniminen heimo: Barbeuiaceae.
Tuntomerkit.
Laji on puu, jonka aineenvaihdunta tuottaa ellaghappoa ja jonka karvat ovat yksisoluisia ja spiraalikierteisiä. Lehtiasento on vastakkainen, lapa on ehyt ja alta tiheä- ja vaaleakarvainen, ja korvakkeet puuttuvat. Kukat ovat pieniä, yksineuvoisia, tuulipölytteisiä ja sijaitsevat kaksikotisesti viuhkomaisiin ja lyhytperäisiin ryhmiin järjestäytyneinä lehtihangoissa. Kukissa on yksikiehkurainen verhiömäinen kehä, jossa on kolme tai neljä lehteä. Heteitä on 6–12 ja erillisiä tai hieman yhteen kasvaneita emejä yhdestä kolmeen. Niiden vartalot ovat pitkiä ja luotti pitkänomaisen nuijamainen ja johteinen. Siemenaihe kiinnittyy emin kärjen tuntumaan. Hedelmä on pieni pähkinä, jota siipimäiseksi laajentunut kehä suojaa.
Levinneisyys.
"Barbeya oleoides" kasvaa Koillis-Afrikassa ja Arabian niemimaan lounaisosassa.
Luokittelu.
Lähin sukulaisheimo on Dirachmaceae. Cronquist (1981) piti lajia nokkoskasvien (Urticaceae) sukulaisena ja Takhtajan (1997) omana ylälahkonaan norkkokasvien alaluokassa (Hamamelididae).
Orrin Keepnews

Orrin Keepnews (2. maaliskuuta 1923 New York, Yhdysvallat – 1. maaliskuuta 2015 El Cerrito, Kalifornia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen levytuottaja ja kriitikko. Hän teki merkittävää työtä muun muassa Riverside Recordsille. Hän löysi Bill Evansin (1929–1980) ja oli tämän pitkäaikainen yhteistyökumppani. Muita merkittäviä kiinnityksiä olivat pianisti Randy Weston vuonna 1954, mutta etenkin toinen pianisti Thelonious Monk 1955. Hän perusti 1966 pianisti Dick Katzin kanssa levy-yhtiön Milestone. Concord-yhtiö perusti 2007 hänen uraansa kunnioittavan Keepnews Collection -uusintajulkaisusarjan.
Down Beat palkitsi hänet vuonna 1986 elämäntyöpalkinnolla.
Isoa Inaria kiertämässä

"Isoa Inaria kiertämässä" on Antti Tuurin ja Erno Paasilinnan yhteistyönä kirjoittama matkakuvaus purjehdusretkestä, jonka he tekivät heinäkuussa 1998 Inarijärven ympäri. Kirja ilmestyi 1999 Otavan kustantamana.
Tausta.
Tuuri ja Paasilinna olivat tehneet erävalluksia Lapissa 1960- ja 1970-luvuilla. He olivat pitkään harkinneet vaellusta Lapin halki ja keskustelleet siitä. Purjehdustaitoinen Tuuri ehdotti purjehdusretkeä jollakin Suomen suurista järvistä, jolloin Paasilinna ehdotti Inarijärveä. Tuuri tilasi retkeen sopivan purjeveneen, sen varusteet ja sopi kuljetuksesta kun taas Paasilinna huolehti muun retkellä tarvittavan.
Suunnitellessaan teosta kirjailijat sopivat tekstin jaosta siten, että Paasilinna painottaisi matkaosuuksien kuvauksessa Inarin kylien ja talojen historiaa ja henkilöitä. Tuuri puolestaan kirjoittaisi matkaosuuksista painottaen purjehdustekniikkaa, suunnistamista ja muuta navigointia.
Sisältö.
Tuuri ja Paasilinna kuvailevat retkeä matkaosuus kerrallaan siten, että kumpikin kuvaa saman osuuden painottaen näkökulmia sovitun mukaisesti. Samalla he kuvailevat jonkin verran toistensa tekemisiä ja puheita. Joissakin paikoissa he ovat vierailleet viimeksi vuonna 1970 tekemällään vaelluksella Timo K. Mukan ja Jaakko Kariston kanssa. Havaittua muutosta kuvaillaan ja kommentoidaan.
Paasilinna tuo esiin vähän tunnettua Inarin ja Lapin historiaa, kuten tuhoisan espanjantautiepidemian Inarissa ja nälänhädät.
Kommenteissaan Lapin historiasta ja tapahtumista hän on paikoin hyvin kriittinen verraten esimerkiksi Suomen Saksan-politiikkaa 90-luvulla Neuvostoliiton aikaiseen suomettumiseen. Hän toteaa Suomen tosiasiallisesti luovuttaneen Lapin Saksalle 2. maailmansodan aikana Karjalan eduksi ja että tätä on peitelty. Toisaalta saamelaisten sisäinen politiikka ja jakautuminen saavat osansa kritiikistä.
Antti Tuuri kuvailee kirjassa osuudet purjehdusteknisesti. Hän kommentoi jonkin verran, mutta kuvaukset painottuvat enemmän itse purjehdukseen sekä sää- ja luonnonilmiöihin sekä matkan suorittamiseen. Kirjailijat pyrkivät välttämään päällekkäisyyksiä, mutta toisaalta niissäkin on hieman eri näkökulma esimerkiksi kuvauksessa Kuuvan kanavalta.
Syanogeenikloridi

Syanogeenikloridi eli kloorisyanidi tai kloorisyaani (CNCl) on hiilen, typen ja kloorin muodostama epäorgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään muun muassa orgaanisissa synteeseissä. Syanogeenikloridia voidaan pitää niin kutsuttuna pseudohalogeenina.
Ominaisuudet.
Huoneenlämpötilassa syanogeenikloridi on väritöntä voimakkaasti pistävänhajuista kaasua, joka voidaan nesteyttää suhteellisen helposti. Yhdiste liukenee veteen ja eräisiin orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin ja dietyylieetteriin. Syanogeenikloridi trimerisoituu helposti muodostaen syanuurikloridia ja siitä voi muodostua myös tetrameeri 2,4-dikloori-6-isosyanodikloori-s-triatsiini. Yhdiste hydrolysoituu hitaasti vedessä muodostaen vetykloridia, syaanihappoa ja vetysyanidia. Hydrolyysi on nopeampi emäksisissä liuoksissa. Yhdiste on elektrofiilinen ja voi reagoida nukleofiilien kuten aromaattisten hiilivetyjen kanssa muodostaen syanoituja aromaattisia yhdisteitä. Happinukleofiilien, typpinukleofiilien ja rikkinukleofiilien kanssa reagoidessaan se muodostaa syanaatteja, syanamideja tai tiosyanaatteja.
Syanogeenikloridi on hyvin myrkyllistä johtuen osittain siitä, että se voi hydrolysoitua elimistössä syanideiksi. Yhdiste ärsyttää voimakkaasti silmiä ja hengitysteitä. Aineelle altistumisesta voi seurata pääkipua, hengityksen vaikeutumista, huonovointisuutta ja tajuttomuus.
Valmistus ja käyttö.
Syanogeenikloridia voidaan valmistaa usealla tavalla. Teollisuudessa käytetyimmät tavat ovat natriumsyanidin klooraus kloorikaasun avulla, klooraamalla vetysyanidin ja suolahapon vesiliuosta tai elektrolysoimalla vetysyanidin ja ammoniumkloridin vesiliuosta. Näin muodostuneesta tuotteesta erotetaan epäpuhtaudet kuten vesi tyypillisimmin molekyyliseulojen avulla tai tislaamalla. 
Syanogeenikloridia käytetään pääasiassa syanuurikloridin valmistamiseen. Muita käyttökohteita ovat maloninitriilin, kloorisulfonyyli-isosyanaatin ja bisfenoleista ja syanogeeniklorideista muodostuvien isosyanaattiestereiden, joista valmistetaan polytriatsiinihartseja, tuotanto.
Artur Janosz

Artur Janosz (s. 16. kesäkuuta 1993, Pszczyna) on puolalainen moottoriurheilija.
Ura.
Janosz aloitti uransa Karting-sarjoissa. Hän aloitti kilpauransa vasta vuonna 2013 kilpailen European F3 Open -sarjassa. Hän saavutti 16 pistettä sijoittuen sarjan 13:nneksi. Vuonna 2014 Janosz jatkoi samassa sarjassa saavuttaen kaksi voittoa ja kolme paalupaikkaa sijoittuen sarjan toiseksi. Vuonna 2015 Janosz kilpaili GP3-sarjassa Trident-tallissa. Hän saavutti kauden aikana 20 pistettä ja sijoittui sarjan 14:nneksi. Samana vuonna hän kilpaili Euroopan Formula 3 -sarjassa kolme kilpailua saavuttamatta pisteitä. Vuonna 2016 Janosz jatkoi GP3-sarjassa jatkaen samassa tallissa.
Nuori (albumi)

Nuori on suomalaisen rap-artistin Toinen Kadunpoika syyskuussa 2013 julkaistu ensimmäinen studioalbumi. Levyllä vierailevat Paleface, Puppa J ja Se-yhtyeestä tuttu Yari.
Denis Juskov

Denis Igorjevitš Juskov (; s. 11. lokakuuta 1989 Moskova) on venäläinen pikaluistelija. Juskov on 190 senttimetriä pitkä ja painaa 84 kilogrammaa.
Juskov osallistui vuoden 2014 talviolympialaisiin Sotšissa, jossa hän oli parhaimmillaan neljäs 1 500 metrillä. Juskov on osallistunut kaksitoista kertaa MM-kilpailuihin: seitsemästi matkakohtaisiin MM-kilpailuihin ja viidesti yleisluistelun MM-kilpailuihin. Hänellä on matkakohtaisista MM-kilpailuista kolme kultaa, kaksi hopeaa ja kaksi pronssia sekä yleisluistelun MM-kilpailuista yksi hopea ja pronssi. Matkakohtaisissa EM-kilpailuissa hän on saavuttanut kaksi kultaa, kolme hopeaa ja yhden pronssin. Yleisluistelun EM-kilpailuista Juskovilla on niin ikään yksi pronssi.
Juskov voitti 1 500 metrin maailmancupin kausilla 2015–2016, 2017–2018 ja 2018−2019. Hän sijoittui 1 500 metrin cupissa toiseksi kausilla 2013–2014 ja 2016–2017. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän oli toinen kaudella 2017–2018. Hän on saavuttanut maailmancupissa 18 osakilpailuvoittoa. Kakkostiloja hänellä on kahdeksan ja kolmostiloja yhdeksän. Juskov on kilpaillut maailmancupissa kaudesta 2011-2012.
Usminjärvi

Usminjärvi, eli myös pelkästään Usmi, on Uudellamaalla Hyvinkään keskustaajaman länsipuolella, Vanhamyllyn ja Hyyppärän lähellä, sijaitseva järvi.
Maantietoa.
Usminjärvi on 650 metriä pitkä, 300 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 11 hehtaaria. Se sijaitsee kallioisen Kytäjän-Usmin metsäalueen itäosissa mäkien välisessä painaumassa. Järven länsiranta on jyrkkärinteisempää kuin itäranta, jossa sijaitsee Hyvinkään kaupungin ylläpitämä uimaranta. Järven suurin syvyys on noin 16 metriä eikä järvessä ei ole saaria. Järven rantaviivan pituus on 1,6 kilometriä. Sen itärantaan on rakennettu kolme kiinteästi asuttua kotitaloa ja siellä on lisäksi neljä vapaa-ajan asuntoa. Niille tule Helsinki-Tampere-moottoritien ylittävä tie Hyvinkään keskustaajamasta. Järven lounaisrannassa on Hyvinkään invalidien kesäkoti ja Hyvinkään Pontevan maja.
Luontoarvoja.
Usminjärvi sijaitsee Kytäjän-Usmin metsäalueen retkireitistön alkupäässä. Sen länsirannat kuuluvat itse metsäalueeseen. Järven vedenlaatua seurataan kolmen vuoden välein. Mittausten perusteella Usminjärvi on herkkä happamoitumaan ja sen vesi onkin hapanta (pH 6–7). Vedenväri on ruskehtava, mikä huomataan veden korkeana värilukuna 75–105 mg Pt/l, ja järvessä onkin vahva humusleima. Veden näkösyvyys on yli 1,5 metriä ja vesi on talvisin kirkasta (alle 1 FTU). Veden kokonaisfosforipitoisuus oli vuonna 2019 alhainen (alle 10 μg/l) ja kokonaistyppipitoisuudet 400–600 μg/l. Järvi onkin lähialueen järviin verrattuna karuin. Järven vesi lämpötilakerrostuu niin, että jo viiden metrin syvyydessä on viileää alusvettä. Maaliskuussa 2019 oli jääkannen alla päällysvedessä hapen kylläisyysaste 37 % mutta alusvedessä oli happea jäljellä 3,7 mg/l. Elokuussa 2019 päällysveden happitilanne oli hyvä, mutta alusvedessä happi oli kulunut kokonaan pois, eli vesi oli hapetonta. Hapeton vesi haisi jo rikkivedylle. Vaikka järven ravinnetilanne on hyvä, aiheuttaa pohjan hapettomuus sisäistä kuormitusta, jossa sedimentin fosforia ja ammoniumtyppeä liukenee takaisin veteen esimerkiksi levien ravinnoksi. Uimarannan vedestä otetaan kesäisin joka toinen viikko seurantanäytteitä, joilla seurataan veden hygieniaa ja levien lisääntymistä. Järven vesi on ollut virkistyskäyttöön hyvää.
Vesistösuhteet.
Usminjärvi sijaitsee Vantaanjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 21) Kytäjärven alueella (21.03), jonka Kytäjoen alaosan alueeseen (21.031) järvi kuuluu. Siihen laskee muutama metsäoja sekä lyhyt oja pikkallesta Pikku-Usmi. Usminjärven laskuoja alkaa sen eteläpäästä ja se virtaa etelään päin ja laskee välillä Mätälammiin (1 ha). Tästä se jatkaa lounaaseen päin Kytäjoen viljeltyyn jokilaaksoon, jossa se yhtyy Kytäjokeen Petkelsuon kohdalla. Laskuoja on Mätälammi mukaan lukien 3,7 kilometriä. Järven vedenpinnan korkeus on 103,0 metriä (N2000, ennen se oli 102,9 m N60) ja Kytäjoella noin 80 metriä mpy., jotten laskuojalle kertyy pudotusta 23 metriä. Välissä sijaitsevalla Mätälammilla vedenpinnan korkeus on 91,8 metriä.
Guram Minašvili

Guram Minašvili (, , 25. marraskuuta 1936 Tbilisi, Georgian SNT – 1. maaliskuuta 2015) oli Neuvostoliittoa kilpaurallaan edustanut georgialainen koripalloilija, olympiamitalisti ja Euroopan mestari.
Minašvili saavutti Neuvostoliiton koripallomaajoukkueen pelaajana olympiahopeaa Roomassa 1960, MM-pronssia Brasiliassa vuonna 1963 ja Euroopan mestaruuden vuosina 1957, 1959 ja 1963.
Minašvili kuoli 1. maaliskuuta 2015 78-vuotiaana.
Romane Miradoli

Romane Miradoli (s. 10. maaliskuuta 1994 Bonneville) on ranskalainen alppihiihtäjä. Hän kilpailee suurpujottelussa, supersuurpujottelussa ja syöksylaskussa.
Miradoli debytoi alppihiihdon maailmancupissa joulukuussa 2012 Sankt Moritzin superalppiyhdistetyssä. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti tammikuussa 2014 Altenmarkt-Zauchenseen superalppiyhdistetystä oltuaan 24:s. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan yhdeksäs Banskon alppiyhdistetyssä maaliskuussa 2015. Hän oli viides La Thuilen supersuurpujottelussa helmikuussa 2016. Toisen kerran hän saavutti saman sijoituksen Cortina d’Ampezzon syöksylaskussa tammikuussa 2019 ja kolmannen kerran Garmisch-Partenkirchenin supersuurpujottelussa tammikuussa 2019. Ensimmäisen palkintosijansa – ja voittonsa – hän saavutti Lenzerheiden supersuurpujottelussa maaliskuussa 2022. Joulukuissa 2022 hän sijoittui Sankt Moritzin supersuurpujottelussa kolmanneksi. Tammikuussa 2024 hän sijoittui Cortina d'Ampezzon syöksylaskussa kolmanneksi. Hän sijoittui kolmanneksi La Thuilen toisessa supersuurpujottelussa.
Miradoli saavutti nuorten MM-kilpailuissa pronssia suurpujottelussa ja syöksylaskussa vuonna 2013 sekä hopeaa superalppiyhdistetyssä vuonna 2015. Ensimmäisissä aikuisten arvokilpailuissaan St. Moritzin MM-kilpailuissa 2017 hän sijoittui supersuurpujottelussa ja alppiyhdistetyssä 16:nneksi sekä syöksylaskussa 31:nneksi. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän sijoittui syöksylaskussa 18:nneksi ja supersuurpujottelussa 19:nneksi. Åren MM-kilpailuissa 2019 hän sijoittui supersuurpujottelussa 17:nneksi, syöksylaskussa 20:nneksi ja suurpujottelussa 25:nneksi. Pekingin olympialaisissa 2022 hän oli supersuurpujottelussa yhdestoista ja syöksylaskussa kolmastoista. Courchevelin / Méribelin MM-kilpailuissa 2023 hän sijoittui syöksylaskussa 15:nneksi. Saalbach-Hinterglemmin MM-kilpailuissa 2025 hän oli supersuurpujottelussa viidestoista.
Aleš Vodseďálek

Aleš Vodseďálek (s. 5. maaliskuuta 1985 Jilemnice) on tšekkiläinen yhdistetyn hiihtäjä. Vodseďálek on 183 senttimetriä pitkä, painaa 68 kilogrammaa ja edustaa Dukla Libereciä.
Vodseďálek on osallistunut kaksiin talviolympialaisiin vuosina 2006 ja 2010. Hänen paras henkilökohtainen sijoituksensa on 34:s sija vuoden 2010 talviolympialaisista Vancouverista. Viestissä hän on ollut parhaimmillaan kahdeksas. MM-kilpailuihin Vodseďálek on osallistunut kolmesti vuosina 2005, 2009 ja 2011. Paras sijoitus on vuoden 2009 kilpailuiden 31:s sija. Viestissä Vodseďálek on sijoittunut parhaimmillaan kuudenneksi. 
Vodseďálek debytoi yhdistetyn maailmancupissa tammikuussa 2006 Harrachovissa sijoittuen normaalimäen sprintissä sijalle 28. Näin ollen hän saavutti heti uransa ensimmäiset pisteet. Vodseďálekin paras sijoitus maailmancupin osakilpailussa on 23. sija, jonka hän on saavuttanut kahdesti; maaliskuussa 2009 Salpausselän suurmäen kilpailusta ja marraskuussa 2011 Rukan suurmäen kilpailusta.
Katri Lylynperä

Katri Lylynperä (s. 3. tammikuuta 1994 Vammala) on suomalainen maastohiihtäjä. Lylynperä edustaa Vuokatti Ski Teamia.
Lylynperä osallistui ensimmäisen kerran maastohiihdon maailmancupiin maaliskuussa 2013: hän oli Salpausselän vapaan sprintissä 51:s. Maailmancupin pisteille hän pääsi ensimmäisen kerran oltuaan 21:s Rukan perinteisen hiihtotavan sprintissä marraskuussa 2015. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan viides Rukan perinteisen sprintissä marraskuussa 2021.
Lylynperä on osallistunut kolme kertaa sekä nuorten että alle 23-vuotiaiden MM-kilpailuihin. Hän on sijoittunut parhaimmillaan kymmenenneksi nuoremman ikäluokan perinteisen hiihtotavan sprintissä 2013. Hän toimi Suomen lipunkantajana Euroopan nuorten olympiafestivaaleilla 2012. Hän sijoittui kisoissa viidenneksi vapaan hiihtotavan sprintissä.
Lylynperä sijoittui Lahden MM-kilpailuissa 2017 perinteisen hiihtotavan sprintissä 32:nneksi. Seefeldin MM-kilpailuissa 2019 hän oli vapaan hiihtotavan sprintissä 45:s. Obertsdorfin MM-kilpailuissa 2021 hän oli perinteisen hiihtotavan sprintissä 8:s. Pekingin olympialaisissa 2022 Lylynperä oli vapaan hiihtotavan sprintissä 23:s. Trondheimin MM-kilpailuissa 2025 hän oli vapaan hiihtotavan sprintissä 24:s. Trondheimin yhdistelmäkilpailussa Lylynperä hiihti sijalle 41.
Lylynperä voitti vapaalla hiihtotavalla sprinttikultaa Imatran SM-hiihdoissa 2019 ja 2022. Perinteisen sprintissä hän sai SM-hopeaa Kaupissa 2023.
Yksityiselämä.
Lylynperä avioitui kesäkuussa 2023 hiihtäjä Juuso Mäkelän kanssa.
Country Express (vuoden 1976 albumi)

Country Express on suomalaisen Country Express -yhtyeen esikoisalbumi vuodelta 1976. Levy myi yli 25000 kpl ollen ensimmäinen kultalevyyn yltänyt country levy suomessa. Levy on julkaistu CD-levynä vuonna 2008.
Roman Kretš

Roman Sergejevitš Kretš (; s. 14. heinäkuuta 1989 Petropavl) on kazakstanilainen pikaluistelija. Kretš on 180 senttimetriä pitkä ja painaa 78 kilogrammaa.
Kretš on kilpaillut pikaluistelun maailmancupissa kaudesta 2008-2009 asti. Hänen paras sijoituksensa kokonaispisteissä on 17. sija kaudelta 2015-2016 500 metrin maailmancupissa. Hän voitti 500 metrin osakilpailun Harbinissa kaudella 2016–2017.
Kretš on osallistunut kaksiin talviolympialaisiin, vuosina 2010 ja 2014. Paras sijoitus on vuoden 2014 talviolympialaiset seitsemäs sija 500 metriltä Sotšista. Kretš on osallistunut myös yksitoista kertaa MM-kilpailuihin, seitsemiin sprinttereiden MM-kilpailuihin ja neljiin matkakohtaisiin MM-kilpailuihin. Paras sijoitus on kymmenes sprinttereiden MM-kilpailuista Naganosta 2014 ja Calgarysta 2017. Nuorten MM-kilpailuissa hän sai hopeaa 1 500 metrillä ja pronssia 1 000 metrillä 2009.