tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Pesäpallon suomensarja 1975

Pesäpallon suomensarja pelattiin 31. kerran kaudella 1975. Sarja pelattiin kolmessa lohkossa kaksinkertaisena sarjana. Lohkovoittajat Kiteen Urheilijat, Alajärven Ankkurit ja Jokioisten Koetus nousivat suoraan mestaruussarjaan kaudeksi 1976. Lohkojen kaksi heikointa putosi maakuntasarjaan. 
Suomensarja.
Itälohko.
Kitee voitti itälohkon näytöstyyliin. Ainoan pistemenetyksensä se koki 3-3 -kotitasapelissä Tohmajärveä vastaan. Ero joukkueiden välille jäi kymmenen pistettä.
Etelälohko.
Etelälohkon voiton vei Jokioisten Koetus, vaikka se hävisi molemmat kohtaamisensa Loimaata vastaan. Loimaa kuitenkin hävisi kaikkiaan kolme ottelua ja jäi kahden pisteen päähän Jokioisista.
Länsilohko.
Alajärven Ankkurit voitti länsilohkon niukasti pisteellä ennen Iitä. Kärkijoukkueet voittivat toisensa vuoroin vieraissa yhden juoksun marginaalilla. Ratkaisevaksi nousun kannalta muodostui Iin avauskierroksen tappio Kauhajoella, jossa vuorostaan Alajärvi elokuussa selvisi tasapeliin.
Pierre de Polignac

Pierre Marie Xavier Raphaël Antoine Melchior de Polignac (avioliitossa Pierre Grimaldi de Polignac; (24. lokakuuta 1895 Hennebont, Bretagne, Ranskan kolmas tasavalta – 10. marraskuuta 1964 Pariisi, Ranska) oli ranskalainen aatelinen, Monacon prinsessa Charlotten puoliso ja Monacon ruhtinas Rainier III:n isä. 
Hän oli aktiivinen taiteen, musiikin ja kirjallisuuden tukija ja oli maansa UNESCO-delegaation johtaja sekä Kansainvälisen olympiakomitean (KOK) monacolais-jäsen.
Ranskalainen mahtisuvun jäsen.
Pierre de Polignacin vanhemmat olivat kreivi Maxence de Polignac ja Susan de la Torre y Mier, joiden neljästä pojasta hän oli nuorin. De Polignacin ruhtinassuku oli kuulunut Ranskan aatelistoon aina 1100-luvulta lähtien, sai herttuan arvon vuonna 1780 ja päärin arvon vuonna 1817. Näin de Polignacin päärillinen suku oli Ranskan ylhäisintä aatelistoa eli Valentinoisin kreivi.
Monacon prinssinä.
Hän avioitui maaliskuussa 1920 Monacon prinsessa Charlotten kanssa, joka oli ruhtinas Ludvig II:n ja kabareetanssija Marie Juliette Louvetin avioton tytär, jonka ruhtinas adoptoi viralliseksi tyttärekseen. Juuri ennen häitä Pierre de Polignac otti sukunimekseen Grimaldi ja Grimaldin suvun vaakunan. Näin hänestä tuli Monacon prinssi ja säilytti myös entisen arvonimensä Valentinoisin kreivi.
Heille syntyi kaksi lasta:
Prinsessa Charlotten ja prinssi Pierre de Polignacin avioliitto päättyi jo 1920-luvun puolivälissä. Virallinen avioero julistettiin 20. maaliskuuta 1930. Pierre de Polignac säilytti kuitenkin entisen virallisen nimensä eli "ruhtinas Pierre Grimaldi de Polignac" Ludvig II:n vuonna 1933 tekemällä päätöksellä.
Ludvig II kuoli toukokuussa 1949, ja hänen seuraajakseen nousi Pierre de Polignacin poika Rainier III. Tällöin prinssi Pierre de Polignac valittiin poikansa jälkeen KOK:n jäseneksi vuonna 1950. Tässä tehtävässä hän oli kuolemaansa vuoteen 1964 asti. Prinssi Pierre de Polignac kuoli 10. marraskuuta 1964 syöpään Pariisissa.
Muisto.
Ruhtinas Rainier III perusti isänsä muistoksi 17. helmikuuta 1966 Prinssi Pierren säätiön, jonka tehtävänä oli kirjallisuuden ja taiteiden tukeminen.
Moses Ndiema Masai

Moses Ndiema Masai (s. 1. kesäkuuta 1986, Kapsogom, Bungoman piirikunta) on kenialainen kestävyysjuoksija, jonka päämatka on 10 000 metrin juoksu. Siviilissä Masai työskentelee Kenian poliisivoimissa.
Maastojuoksun maailmanmestaruuskilpailuissa 2008 Masai sijoittui viidenneksi ja voitti joukkuekultaa Kenian joukkueessa.
Pekingin olympialaisissa 2008 Masai sijoittui neljänneksi 10 000 metrillä. Hän tuli maaliin samalla ajalla pronssille juosseen maanmiehensä Micah Kipkemboi Kogon kanssa.
Berliinin maailmanmestaruuskilpailuissa 2009 hän saavutti pronssia 10 000 metrin juoksussa ajalla 26.57,39.
Masain pikkusisko Linet Masai on myös kestävyysjuoksija.
Lähde: IAAF
Mwaron provinssi

Mwaron provinssi on yksi Burundin 18 maakunnasta. Sen hallintokeskuksena Mwaron pikkukaupunki (2 403 as., VL2008).
Maakunnan pinta-ala on 840 neliökilometriä. Asukasluku on kehittynyt seuraavasti: 188 548 (VL1979), 209 909 (VL 1990) ja 273 143 (188 548) (VL2008). Vuonna 2013 maakunnassa arvioitiin asuvan 319 495 ihmistä.
Provinssi jakautuu kuuteen kuntaan seuraavasti (väkiluku VL2008):
Ngozin provinssi

Ngozin provinssi on yksi Burundin 18 maakunnasta. Maan pohjoisosassa sijaitsevan maakunnan hallintokeskuksena on 1 750 metriä merenpinnan yläpuolella sijaitseva Ngozin kaupunki (39 884 as., VL2008). Kaupunki tunnetaan maatalousvaltaisen seudun kaupallisena keskuksena. Maakunnassa kasvatetaan karjaa ja viljellään kahvia, teetä, banaaneja, maniokkia (kassavaa), bataattia, papuja ja maissia. Seudulta louhitaan tinakiveä tinan tuotantoon. Ngozista etelään johtava maantie vie Gitegaan, Burundin toiseksi väkirikkaimpaan kaupunkiin. 
Maakunnan pinta-ala on 1 474 neliökilometriä. Asukasluku on kehittynyt seuraavasti: 394 351 (VL1979), 482 246 (VL1990) ja 660 717 (VL2008). Vuonna 2013 maakunnassa arvioitiin asuvan 772 839 ihmistä. 
Maakunta on moniulotteisella köyhyysindeksillä (MPI) mitattuna eräs Burundin köyhimmistä maakunnista.
Provinssi jakautuu yhdeksään kuntaan seuraavasti (väkiluku VL2008):
Rumongen provinssi

Rumongen provinssi on yksi Burundin 18 maakunnasta, ja se perustettiin keväällä 2015 yhdistämällä aiemmasta Bujumburan provinssista kaksi eteläisintä kuntaa ja Bururin provinssin kolme läntistä kuntaa uudeksi maakunnaksi. Maakunnan hallintokeskuksena toimii Rumongen rannikkokaupunki Tanganjikajärven rannalla (35 931 as., VL2008), linnuntietä noin 68 kilometriä pääkaupunki Bujumburasta etelään.
Maakunnan pinta-ala on 1 080 neliökilometriä. Maankuntaan liitettyjen kuntien yhteenlaskettu väkiluku oli 352 026 (VL2008) ja kuntien väestöarvioista yhdistetty väestöarvio 2013: 411 764 asukasta.
Rumongen provinssin humanitaarinen tilanne on hauras; seutu on kärsinyt monista ongelmista. Lokakuun 2015 katsauksessa YK:n luokitteli provinssin kuuden kiireellisimmin Burundissa humanitaarista apua tarvitsevan maakunnan ryhmään.
Provinssi jakautuu viiteen kuntaan seuraavasti (väkiluku VL2008; väestöarvio 2013):
Volvo 140

Volvo 140 on Volvon vuosina 1966–1974 valmistama ylemmän keskiluokan automalli, joka korvasi Volvo Amazonin. Mallisarjan ylellisempi kuusisylinterisellä moottorilla varustettu versio on nimeltään Volvo 164. Mallin seuraajaksi tuli pitkälti edeltäjäänsä perustuva Volvo 240, jota valmistettiin aina vuoteen 1993 saakka.
Mallisarjasta ensimmäisenä esiteltiin elokuussa 1966 neliovinen sedan-malli 144. Moottori ja alusta olivat pääosin samat kuin Amazon-sarjassa. Auto oli tilava ja turvallisuusominaisuuksiltaan kehittynyt. Siinä oli kokoonpainuvat törmäysvyöhykkeet edessä ja takana sekä turvavyöt kuljettajalle ja etumatkustajalle. Matkustamo oli suunniteltu sellaiseksi, ettei siinä ollut matkustajia vaarantavia esiin työntyviä osia. Jarrujärjestelmä oli kaksipiirinen ja kaikissa pyörissä oli levyjarrut. Auto oli saatavilla joko 85 tai 115 hevosvoiman moottorilla.
Alkukesästä 1967 esiteltiin kaksiovinen 142 ja vuoden lopulla viisiovinen farmarimalli 145. Sen lähes pystysuorasta takaluukusta tuli tunnuspiirre myös myöhemmille Volvo-farmareille. 145:stä valmistettiin lisäksi korotetulla katolla varustettua Express-versiota.
Vuonna 1971 malli sai uuden etusäleikön, jossa oli Volvon tavaramerkiksi muodostunut maskin vinottain halkaiseva lista. Seuraavana vuonna ovenkahvat muuttuivat sisäänupotetuiksi ja kojelautaa uudistettiin hieman.
Suurempi kasvojenkohotus tehtiin vuonna 1973, jolloin mallisarjaan tuli uusi etusäleikkö, suuremmat vilkut sekä uudistettu peräosa leveämmillä takavaloilla. Sisällä oli täysin uudenmallinen kojelauta, joka säilyi pienin muutoksin myös uudessa 240-mallissa. 
Pohjois-Korean ”suuri autovarkaus”.
Volvo 140 -sarjan autoja on yhä paljon käytössä Pohjois-Koreassa muun muassa takseina. Maahan toimitettiin Ruotsista vuonna 1974 tuhat Volvo 144 -autoa ja ilmeisesti myös suuri varaosavarasto, mutta maksua ei ole koskaan saatu. Ruotsin vientiluottolautakunta EKN on siitä lähtien lähettänyt Pohjois-Koreaan maksumuistutuksen puolen vuoden välein, mutta tuloksetta. Kauppasumma oli 2020-luvun alkuun mennessä kasvanut korkoineen yli 300 miljoonaan euroon.
Volvo 164

Volvo 164 on Volvon vuosina 1968–1975 valmistama edustusluokan neliovinen sedan, joka perustuu Volvo 140 -malliin. Sen seuraajaksi tuli Volvo 260.
Volvo 164 esiteltiin Pariisin autonäyttelyssä syksyllä 1968 ylellisempänä versiona kahta vuotta aikaisemmin markkinoille tulleelle Volvo 144:lle. Autossa oli kuusisylinterinen 3,0-litrainen (145 hv) bensiinimoottori, joka oli kehitetty 140-sarjan 2,0-litraisen nelisylinterisen moottorin pohjalta. Vaihteistoksi oli valittavissa nelivaihteinen manuaalivaihteisto (saatavana myös sähköisellä ylivaihteella) tai kolmeportainen automaattivaihteisto. 164:ssä oli pidempi konepelti, jotta suurempi moottori saisi tarvitsemansa lisätilan. Myös keulailmeeltään 164 erosi 140-sarjan malleista.
Vuonna 1972 moottori sai polttoaineen ruiskutusjärjestelmän ja ovenkahvat muuttuivat sisäänupotetuiksi. Sisällä uudistettiin kojelautaa.
Suurempi kasvojenkohotus tuli seuraavana vuonna, jolloin malli sai uuden etusäleikön ja -puskurin sekä suuremmat takavalot. Kojelauta uudistui täysin. 
Mallivuodeksi 1974 malli sai 140-sarjan tavoin massiiviset turvapuskurit ja etuovien sisään turvapalkit. 
Loppuvuodesta 1974 Volvo 264 korvasi 164:n. Viimeisenä tuotantovuonnaan 1975 tätä valmistettiin enää lähinnä Yhdysvaltojen markkinoille.
Obscura

Obscura on kanadalaisen teknisen death metalin yhtyeen Gorgutsin kolmas studioalbumi. Se julkaistiin 23. kesäkuuta 1998 levymerkillä Olympic Recordings.
Allmusicin William York on kuvaillut albumia "tämän metallimusiikin tyylilajin yhdeksi haastavimmaksi ja vaikeimmaksi albumiksi, mitä on koskaan julkaistu", sekä "suurta syvyyttä ja visiota sisältäväksi työksi".
From Wisdom to Hate

From Wisdom to Hate on kanadalaisen teknisen death metal -yhtye Gorgutsin neljäs studioalbumi. Se julkaistiin 6. maaliskuuta 2001 levymerkillä Olympic Recordings.
Vuosi albumin ilmestymisen jälkeen yhtyeen silloinen rumpalisti Steve MacDonald kärsi masennuksesta ja teki itsemurhan, mikä johti yhtyeen hajoamiseen vuonna 2005.
Punainen kolmio

Punainen kolmio on Yleisradion Kotikatsomon joulukuussa 2015 esittämä kolmiosainen historiallinen draamasarja.
Tekijät.
Sarjan ovat käsikirjoittaneet Taina West, Leena Virtanen ja Heidi Köngäs ja sen on ohjannut Heidi Köngäs. Pääosissa ovat Vappu Nalbantoglu ja Eero Aho.
Sisältö.
Sarja kertoo kahden suomalaisen kommunistipoliitikon, Hertta Kuusisen ja Yrjö Leinon rakkaustarinan. Tapahtumat sijoittuvat 1930- ja 1940-luvuille, huipentuen niin sanottuihin vaaran vuosiin toisen maailmansodan jälkeen. Sama tarina kerrotaan myös Heidi Köngäksen vuonna 2015 ilmestyneessä romaanissa "Hertta". 
Sekä romaanissa että sarjassa Yrjö Leino esitetään kaksoisagenttina, joka ilmiantaa kommunisteja ensin Etsivälle Keskuspoliisille ja sitten Valtiolliselle poliisille yhdyshenkilönään Etsivän Keskuspoliisin päällikkönä vuoteen 1938 toiminut Esko Riekki.
Arvioita ja kommentteja.
Helsingin Sanomien kirjallisuusarvostelija Antti Majanderin mukaan Köngäs nostaa romaanissaan tulkinnan Leinon kaksoisagentin roolista totuudeksi, vaikka mitään tutkimusnäyttöä asiasta ei ole. Aamulehden Elina Laurilan mukaan televisiosarjassa esitettävä tulkinta ei ole Köngäksen oma vaan näkemyksen on esittänyt ainakin historiantutkija Ilkka Hakalehto kirjassaan "Yrjö Leinon kujanjuoksu". Savon Sanomien kirjallisuusarvostelijan Pekka Jäntin mukaan tätä Hakalehdon teoriaa ei ole pidetty vakuuttavana. Suomen kansallisbiografian Leino-elämäkeran kirjoittajan Venla Sainion mukaan puheita Leinon yhteyksistä Valpoon oli, ja ainakin Leinon ensimmäinen vaimo uskoi niihin. Erkki Tuomioja pitää Hakalehdon hypoteesia mahdollisena, mutta katsoo että myös sitä vastaan voidaan esittää aihetodisteita. Ohjaaja Heidi Köngäs itse ilmoittaa vastaavansa kysyjille, että kyseessä on tulkinta tapahtumista, joista historiantutkijat ovat erimielisiä.
Venera 16

Venera 16 () oli Neuvostoliiton Venusta kiertänyt avaruusluotain, joka tutkakartoitti kohtalaisen tarkasti Venuksen pintaa. Luotain kiersi Venusta hyvin, soikealla radalla ja siinä oli tarkka SAR-tutka ja tutkakorkeusmittari. Luotaimen samoihin aikoihin Venusta kiertänyt sisaralus oli Venera 15. Venera 16 laukaistiin 7. kesäkuuta 1983 kello 02.32.00 UTC, ja se saavutti Venuksen kiertoradan 11. lokakuuta 1983.
Venera 15 ja 16 -luotaimet löysivät Baltis Vallis -uurrelaakson vuonna 1983.
Jeff Hastings

Jeffrey Paul "Jeff" Hastings (s. 25. kesäkuuta 1959 Mountain Home, Idaho) on yhdysvaltalainen mäkihyppääjä, joka kilpaili kansainvälisellä tasolla 1980-luvun alkupuolella.
Hastings sijoittui Sarajevon olympialaisissa 1984 suurmäessä neljänneksi 1,7 pistettä pronssimitalisti Pavel Plocille hävinneenä. Normaalimäessä hän oli yhdeksäs. Oslon MM-kilpailuissa 1982 hän oli joukkuekilpailussa kuudes ja suurmäessä viidestoista.
Hastings voitti maailmancupin osakilpailun Lake Placidin suurmäessä joulukuussa 1983. Hän sijoittui maailmancupissa lisäksi toiseksi Engelbergin suurmäessä tammikuussa 1983 ja Falunin suurmäessä maaliskuussa 1984 sekä kolmanneksi Štrbské Pleson normaalimäessä maaliskuussa 1982, Lake Placidin suurmäessä tammikuussa 1983 ja Lake Placidin normaalimäessä joulukuussa 1983.
Hastings sijoittui maailmancupin kokonaiskilpailussa neljänneksi kaudella 1983–1984 ja kymmenenneksi kaudella 1982–1983. Keski-Euroopan mäkiviikolla hän oli yhdeksäs vuodenvaihteessa 1983–1984.
Ngozi

Ngozi on Burundin Ngozin provinssin hallintokeskus ja maan kolmanneksi suurin kaupunki. Se sijaitsee linnuntietä noin 73 kilometriä Bujumburasta koilliseen.
Ngozin väkiluku vuoden 2008 väestönlaskennassa 39 884 asukasta. Ngozin kunnassa, joka on yksi Ngozin maakunnan yhdeksästä kunnasta, asui tuolloin 120 557 ihmistä.
Willem de Beer

Willem de Beer (s. 14. maaliskuuta 1988) on eteläafrikkalainen pikajuoksija, joka kilpailee pääasiassa 400 metrin juoksussa.
Hänen suurin saavutuksensa on hopeamitali Daegun maailmanmestaruuskilpailuista 2011 4 × 400 metrin viestijuoksussa. Samana kesänä hän voitti viestihopeaa myös Universiadeissa Shenzhenissä.
Seuraavana kesänä de Beer saavutti Afrikan-mestaruuskilpailuissa hopeaa pitkässä viestissä ja pronssia henkilökohtaisella 400 metrin matkalla. Lontoon olympialaisissa hän pääsi joukkueineen olympiafinaaliin protestin kautta.
Rumonge

Rumonge on Burundin Rumongen provinssin hallintokeskus ja maan neljänneksi suurin kaupunki. Se sijaitsee Tanganjikajärven itärannalla, linnuntietä noin 68 kilometriä pääkaupunki Bujumburasta etelään.
Rumongen kaupungin väkiluku oli vuoden 2008 väestönlaskennassa 35 931 asukasta. Rumongen kunnassa, joka on yksi Rumongen maakunnan viidestä kunnasta, asui tuolloin 145 074 ihmistä.
Lapinpolthajat

Lapinpolthajat on rovaniemeläinen hardcore punk -yhtye, joka perustettiin vuonna 1997. Yhtye oli toiminnassa vain pari vuotta ennen ensimmäistä hajoamistaan, mutta aktivoitui vuosikymmen myöhemmin vuonna 2009. Yhtye vaikutti Helsinki–Tampere -akselilla 2010-luvulla.
Yhtyeen jäsenet ovat vaikuttaneet myös yhtyeissä The Heartburns, Turun Tauti, Sotatila, Pää Kii, Neuroottiset Pelimannit ja Uhrit.
Laulu laakson kukista

Laulu laakson kukista on savonlinnalaisen Paavoharju-yhtyeen toinen studioalbumi. Sen julkaisi Fonal Records 14. toukokuuta 2008.
Albumi sai erinomaisen vastaanoton ja Metacriticissa arvosanan 85/100, joka perustui seitsemään eri arvosteluun.
Arttu Mattila

Arttu Mattila (s. 3. maaliskuuta 2001) on suomalainen korkeushyppääjä, joka edustaa seuratasolla Äänekosken Urheilijoita. Häntä valmentaa entinen korkeushyppääjä Juha Isolehto. Aiemmin häntä on valmentanut myös muun muassa hänen isänsä, entinen seiväshyppääjä Olli-Pekka Mattila.
Mattila pelasi myös koripalloa Äänekosken Huimassa.
Ura.
Mattila rikkoi Suomen ennätyksiä 14- ja 15-vuotiaiden poikien sarjoissa. Joulukuussa 2015 hän paransi Oskari Frösénin nimissä vuodesta 1991 ollutta 15-vuotiaiden poikien Suomen halliennätystä korkeudesta 195 tulokseen 203. Seuraavan vuoden toukokuussa parantui 15-vuotiaiden poikien Suomen ennätys tulokseen 207, jolla Frösenin entinen ennätys parantui neljällä sentillä. Kolme kuukautta myöhemmin Mattila kohensi toukokuussa hyppäämäänsä edellistä SE:tä neljällä senttimetrillä tulokseen 211. Hän voitti 15-vuotiaiden poikien korkeushypyn Suomen mestaruuden 31 sentin erolla, ja kauden kotimaisessa kärkitilastossa Mattila nousi jakamaan neljättä sijaa.
Helmikuussa 2017 Mattila voitti sisäratojen Suomen-mestaruuden tuloksella 208, ja hänestä tuli samalla siihenastisen historian nuorin miesten yleisen sarjan Suomen mestari yleisurheilussa. Mattila nousi hyppynsä ansiosta 15-vuotiaiden maailmantilastossa ensimmäiselle sijalle. Heinäkuussa 2017 Mattila voitti kultaa Euroopan nuorten olympiafestivaaleilla Unkarin Győrissä tuloksella 208.
Tammikuussa 2018 Mattila hyppäsi Jyväskylässä hallituloksen 216, jolla hän paransi yhdellä sentillä Toni Huikurin nimissä ollutta 17-vuotiaiden poikien sisäratojen Suomen-ennätystä. Sisäratojen SM-kilpailuissa hän sai pronssia. Györin alle 18-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2018 hän sijoittui kuudenneksi. Kalevan kisoissa hän sai hopeaa. Hän voitti korkeushyppykilpailun ensimmäisessä aikuisten Suomi−Ruotsi-maaottelussaan Tampereella 2018. Boråsin alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2019 hän sijoittui kolmanneksi tuloksella 212. Hän voitti samana vuonna kultaa Kalevan kisoissa. Hän sai hopeaa SM-hallikilpailuissa 2020. Mattila hyppäsi 27. heinäkuuta 2020 Äänekoskella ennätyksensä 221. Turun kalevan kisoissa 2020 Mattila puolusti kultaansa menestyksekkäästi hypäten 217. Hän voitti samana vuonna myös maaottelun korkeuskisan. SM-hallikilpailuissa 2021 Mattila oli kolmas. Hän sijoittui 11:nneksi Tallinnan alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2021 ja voitti samana vuonna kultaa Kalevan kisoissa. Hän voitti Suomen-mestaruuden myös 2022 Joensuussa ja Lahdessa 2023. Hän sijoittui Espoon alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2023 neljänneksi tuloksella 219. Hän sai hopeaa sisäratojen SM-kilpailuissa 2024. Hän karsiutui samana vuonna loppukilpailusta Rooman EM-kilpailuissa ja sai hopeaa Kalevan kisoissa.
Perhe.
Arttu Mattilan isoveli Valtteri Mattila on myös kansallisen tason korkeushyppääjä.
Miikka Luosmaa

Miikka Luosmaa (s. 22. huhtikuuta 1994) on suomalainen koripalloilija.
Karkkilan Urheilijoiden kasvatti Luosmaa harrasti lapsena koripallon lisäksi myös jalkapalloa. Hän kärsi polvivammasta vuodet 2012 ja 2013 ja pelasi kasvattajaseurassaan I-divisioona B:ssä syksyllä 2014 kahdeksan ottelua 6,1 pisteen ja 4,4 levypallon keskiarvoilla. Kauden 2014–2015 hän pelasi Yhdysvalloissa Regis Universityn NCAA II:sta pelanneessa joukkueessa. Heinäkuussa 2015 Luosmaa palasi Suomeen ja teki Korisliigassa pelanneen Kouvojen kanssa yksivuotisen pelaajasopimuksen, jonka myötä hän pelasi myös seuran I-divisioona B:ssä pelanneessa reservijoukkueessa.
Luosmaan polvea kuntoutettiin kauden aikana, ja pitkäaikainen polvivamma toipui olemattomiin. Luosmaasta oltiin kiinnostuneita myös muissa seuroissa, mutta hän teki maaliskuussa 2016 yhden kauden mittaisen jatkosopimuksen Kouvojen kanssa.
Toukokuussa 2017 Luosmaa siirtyi Turun kauppakorkeakouluun opiskelemaan siirtyessään kaksivuotisella sopimuksella Salon Vilppaaseen.
Hehkuva rauta

Hehkuva rauta on Elonkerjuu-yhtyeen albumi, joka julkaistiin 12. syyskuuta 2014.
Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 1.
Ay Carmela

Ay Carmela (myös El Paso del Ebro ja Viva la XV Brigada) on vanha espanjalainen kansansävelmä, joka tunnetaan erityisesti Espanjan sisällissodan aikaisena tasavaltalaisten lauluna. Sen sävel on kuitenkin peräisin jo 1800-luvun alusta Espanjan itsenäisyyssodan ajalta. Kappaleen suosituimmista sanoituksista "El Paso del Ebro" -nimellä tunnettu versio viittaa vuonna 1938 käytyyn Ebron taisteluun ja "Viva la XV Brigada" puolestaan kansainvälisiin prikaateihin kuuluneeseen XV prikaatiin.
Suomessa.
Kappale kuullaan useina eri muunnoksina vuonna 1980 valmistuneessa Mikael Wahlforssin elokuvassa "Espanjankävijät", joka kertoo sisällissodan suomalaisista vapaaehtoisista. Elokuvassa sen esittää muun muassa Heikki Valpolan yhtye.
Steve Jobs (täsmennyssivu)

Steve Jobs (1955–2011) oli yhdysvaltalainen vaikutusvaltainen tietotekniikka-alan yrittäjä ja Apple-yhtiön perustaja sekä toimitusjohtaja.
Steve Jobs voi tarkoittaa myös:
Repulse-luokka

Repulse-luokka oli Britannian kuninkaallisen laivaston yhdentoista 74-tykkisen kolmannen luokan linjalaivan muodostama alusluokka.
Suunnittelu.
Aluksen kummallakin tykkikannella oli kaksikymmentäkahdeksan tykkiä, alemmalla 32 naulan ja ylemmällä 18 naulan tykkejä. Puolikannella oli neljätoista ja etukannella neljä 9 naulan tykkiä.
Jouttenjärvi

Jouttenjärvi on Pirkanmaalla Parkanossa Alaskylässä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Parkanonjärven alueeseen. Jouttenjärvi on osa Parkanonjärven lähialuetta.
Maantietoa.
Järven pituus on 600 metriä, leveys 200 metriä ja sen pinta-ala on 8,8 hehtaaria. Sen ympäristö on kangasmetsää, joka jää Lapinnevan ja Alaskylän väliin, ja järvi muodostuu Hirsikankaan kainalossa pieneen alavaan kohtaan. Järveen laskee muutama metsä- ja suo-oja, joiden valuma-alueet ovat pienet. Laskuoja on yksi suo-ojista, joka on kaivettu luontaisen puron jatkeeksi ja joka yhtyy valtatien 23 luonna Sortanjokeen. Sortanjoki laskee Parkanonjärveen. Rantaviivan pituus on 1,4 kilometriä. Järven eteläkärjessä sijaitsee maatila, mutta muuten ei järvelle ole rakennettu asuntoja. Järvelle johtaa polku ja kärrytie ja sen ohitse kulkee kylätie. Valtatie 23 ohittaa järven pohjoisesta 350 metrin päästä. Ikaalisten ja Parkanon kuntien välinen rajapyykki sijaitsee 100 metrin päässä länsirannasta.
Historiaa.
Vanhoissa pitäjänkartoissa järven nimi saattoi olla "Joutsenjärvi". Sille ei aina ole piirretty laskuojaa. Pitäjien välinen raja kävi silloin kääntymässä järven länsirannan tuntumassa.
Indalinjoki

Indalinjoki () on Ruotsissa Västernorrlandin läänissä virtaava 360 kilometriä pitkä joki, joka muodostaa Indalinjoen vesistön 426 kilometriä pitkän pääuoman alajuoksun . Joen valuma-alueen pinta-ala on 26 727 neliökilometriä. ja se laskee Pohjanlahden Selkämereen Timrån kunnassa. Vesistöä on muokattu voimakkaasti vesivoiman tuottamiseksi.
Sen sivujokia ovat ainakin Kallströmmen, Långan, Hårkan ja Ammerån. Indalinjoessa toimii 24 vesivoimalaitosta, joiden vuosittainen tuotanto on yhteensä 9,6 terawattituntia.
Vesivoima.
Indalsälvenin pääuomassa on 25 vesivoimalaitosta: Bergeforsen, Järkvissle, Hölleforsen, Stadsforsen, Svarthålsforsen, Hammarforsen, Gammelänge, Krångede (250 MW), Stugun, Näverede, Midskog, Granboforsen, Kattstrupeforsen, Hissmofors V/VI, Mörsil, Järpströmmen, Anjan, Juveln, Torrön, Sällsjö, Slagsån, Duved, Handöl nedre, Handöl övre ja Sillre. Voimaloiden yhteisteho on 1 832 megawattia ja niiden vuosituotanto on noin 9 022 gigawattituntia.
Camillo Pilotto

Camillo Pilotto (6. helmikuuta 1888 Rooma – 27. toukokuuta 1963 Rooma) oli italialainen teatteri- ja elokuvanäyttelijä.
Näyttelijäperheeseen syntyneen Pilotton teatteriura alkoi jo nuorena. Hän teki elokuvadebyyttinsä vuonna 1916. Isokokoisesta ja karkeapiirteisestä Pilottosta tuli 1930-luvulla yksi italialaisen elokuvan parhaista luonnenäyttelijöistä, joka esitti yleensä rehellisia ja rohkeita henkilöhahmoja. Toisen maailmansodan jälkeen Pilotto jatkoi teatteriuraansa, mutta esiintyi myös useissa viihde-elokuvissa. Hän työskenteli myös radiossa ja televisiossa.
Rufino Tamayo

Rufino Tamayo (26. elokuuta 1899 Oaxaca – 24. kesäkuuta 1991 Mexico City) oli meksikolainen ekspressionistinen taidemaalari, yksi meksikolaisen kuvataiteen keskeisimmistä uudistajista. Vuodesta 1958 Tamayo asui Pariisissa. Hän teki figuratiivisia, sisällöltään lyyrisiä eläin- ja henkilöaiheisia maalauksia sekä meksikolaiseen perinteeseen pohjautuvia mutta kuvakieleltään yleismaailmallisia monumentaaliteoksia. Läpimurron Tamayo teki vuonna 1950 Venetsian Biennalessa. Hänen tunnetuin seinämaalauksensa on "Prometeus tuo tulen ihmiselle", joka sijaitsee Unescon palatsissa Pariisissa.
Annibale Ninchi

Annibale Ninchi (20. marraskuuta 1887 Bologna – 15. tammikuuta 1967 Pesaro) oli italialainen näyttelijä.
Ninchin teatteriura alkoi jo nuorena. Hän esitti pääosia vuosikymmenten ajan lukuisilla näyttämöillä. Parhaiten hänet tunnetaan klassisten näytelmien ja Gabriele D’Annunzion teosten mahtavaäänisenä tulkitsijana. Ninchi toimi myös näytelmäkirjailijana ja elokuvanäyttelijänä. Hänen elokuvistaan huomattavimpia ovat "Scipio Africanus, Afrikan valloittaja" (1937) ja Federico Fellinin "Ihana elämä" (1960). Näyttelijän muistelmat "Annibale Ninchi racconta..." ilmestyivät vuonna 1946.
Monica Z

Monica Z on ruotsalainen elämäkertaelokuva, joka perustuu väljästi jazzlaulaja Monica Zetterlundin elämänvaiheisiin. Vuonna 2013 ensi-iltansa saaneen draamaelokuvan on ohjannut tanskalainen Per Fly. Pääosaa esittää Edda Magnason, joka esittää itse myös elokuvassa kuultavat laulut.
Juoni.
Elokuva kertoo Zetterlundin uran nousuvaiheesta 1960-luvulla rakkaus- ja perheongelmineen. Monica Zetterlund etenee kotikaupunkinsa Hagforsin puhelinkeskuksen hoitajasta Bill Evansin kanssa yhteistyötä tekeväksi jazztähdeksi New Yorkissa. Tarina päättyy vuoden 1974 avioliittoon basisti Sture Åkerbergin kanssa.
Tuotanto.
Elokuvan kuvauspaikkakuntia olivat Trollhättan, Nossebro, Tukholma ja New York. 
Elokuvassa kuultavat kappaleet julkaistiin myös albumina. Sen on tuottanut Peter Nordahl, joka myös sovitti musiikin ja johti orkesteria.
Vastaanotto.
"Monica Z" sai ensi-iltansa 10. elokuuta 2013 ja nousi sen vuoden neljänneksi katsotuimmaksi teatterielokuvaksi Ruotsissa. Se sai hyvät arvostelut, mutta Zetterlundin sukulaiset ja tuttavat kritisoivat muun muassa laulajan isän Bengtin hahmoa, joka oli tehty todellista synkemmäksi. Käsikirjoittaja Peter Birro vastasi, ettei halunnut tehdä tarkkaa dokumenttia vaan dramatisoida tärkeitä ja vaikeita asioita Monica Zetterlundin elämässä, joista yksi oli suhde isään.
Elokuva sai eniten ehdokkuuksia vuoden 2014 Guldbagge-palkintogaalan eri sarjoihin, kaikkiaan yksitoista. Se tuotti tekijöilleen palkinnot parhaasta ohjauksesta (Per Fly), parhaasta naispääosasta (Edda Magnason) ja parhaasta miessivuosasta (Sverrir Gudnason).
Suomessa "Monica Z" sai teatteriensi-iltansa Cinema Mondon maahantuomana ilman suomalaisia käännöstekstejä Helsingin Bio Engelissä ja Kauniaisten Bio Granissa 8. joulukuuta 2013.
Ubaldo Arata

Ubaldo Arata (23. maaliskuuta 1895 Ovada – 7. joulukuuta 1947 Rooma) oli italialainen elokuvaaja.
Aratan ura alkoi kameramiehenä Augusto Geninan elokuvassa "Il principe dell’impossibile" (1918). 1920-luvulla hän työskenteli muun muassa Mario Almiranten, Baldassarre Negronin ja Guido Brignonen kanssa ja oli mukana luomassa voimakkaan ekspressionistista tunnelmaa Mario Camerinin elokuvassa "Rotaie" (1929). Arata kuvasi Italian ensimmäisen äänielokuvan, Gennaro Righellin ohjaaman "La canzone dell’amore" (1930) ja yhdessä Anchise Brizzin kanssa Carmine Gallonen elokuvan "Scipio Africanus, Afrikan valloittaja" (1937). Hänen myöhemmistä elokuvistaan merkittävin on Roberto Rossellinin "Rooma – avoin kaupunki" (1945).
Edda Magnason

Edda Karin Hjartardóttir Magnason (s. 22. elokuuta 1984 Sjöbo, Malmöhusin lääni; nyk. Skånen lääni) on ruotsalainen laulaja-lauluntekijä ja näyttelijä. Hän on julkaissut kaksi albumia omalla nimellään, "Edda Magnason" (2010) ja "Goods" (2011). Hän sai parhaan nais­pää­osan Guld­bagge-palkinnon roolistaan jazz­laulaja Monica Zetterlundina vuoden 2013 elo­kuvassa "Monica Z".
Varhainen elämä.
Edda Magnasonin isä on islantilainen, ja Edda on viides perheen seitsemästä lapsesta. Hän varttui Skånen Fyledalenissa lähellä Ystadia. Lapsena hän soitti pianoa ja haaveili konsertti­pianistin urasta. Pian hän alkoi tehdä omia englannin­kielisiä lauluja, joita käytettiin vuoden 2002 halpa­tuotanto­elokuvassa "Hot Dog". Eri yhteyksissä Magnason on maininnut musiikillisiksi vaikuttajikseen muun muassa Michael Jacksonin, Supertramp-yhtyeen, Esbjörn Svenssonin, Frank Zappan, Joni Mitchellin, Nina Simonen, Maria Joãon, Maria Kala­niemen, Jussi Björlingin ja Georg Riedelin.
Uloshengityksen huippuvirtaus

Uloshengityksen huippuvirtaus eli PEF () on suure, joka kertoo, kuinka nopeasti henkilö voi puhaltaa ilman pois sisäänhengityksen jälkeen. Huippuvirtaus mitataan erillisellä mittalaitteella. Tuloksiin vaikuttavat henkilön sukupuoli, pituus ja ikä, jotka huomioidaan mittaustuloksissa. Viitearvot voidaan päätellä valmiiksi tehdyistä taulukoista. Eri alueilla käytetään erilaisia mittareita. Jos tulos jää viitearvon 80 l/min alapuolelle, voidaan todeta keuhkoahtauma.
Uloshengityksen huippuvirtauksen merkittävä vaihtelu ajankohdasta toiseen viittaa puolestaan astmaan.
Niko Ailamo

Niko Ari Ailamo (s. 1983) on suomalainen rockmuusikko, joka tunnetaan artistinimellä Erakossa. 
Ailamo on koulutukseltaan medianomi AMK kulttuurituotannon koulutuslinjalta. Hänen opinnäytetyönsä (Suomalaisen indielevy-yhtiön tulonmuodostus) palkittiin valtakunnallisessa Thesis-opinnäytetyökilpailussa.
Ailamo on toiminut verkkolehti Rokkizinen toimituspäällikkönä ja tehnyt töitä digitaalisen median parissa. 
Niko Ailamon sisko on Nea McLin (o.s. Ailamo), joka on työskennellyt mallina New Yorkissa..
Abraham Broderinpoika

Abraham Broderinpoika (ruotsiksi "Abraham Brodersson", k. 27. elokuuta 1410) oli ritari ja valtaneuvos, joka oli Turun linnan linnanpäällikkö vuosina 1399–1400.
Abraham Broderinpoika kuului Tanskan hallantilaiseen pienrälssiin ja hänellä oli hyvät suhteet kuningatar Margareetaan. Hän oli mukana vuoden 1389 sotaretkellä lyömässä Albrekt Mecklenburgilaisen joukkoja. Tästä hän sai palkinnoksi ritarin arvon ja hänestä tuli 1389 tai 1390 Varbergin linnan päällikkö. Tanskan lisäksi hänellä oli suuri joukko perintö- tai ostotiloja Etelä-Ruotsissa sekä 1390-luvulla useita Smålandin ja Länsi-Götanmaan linnoja. Hän otti osaa myös Kalmarin unionikokoukseen vuonna 1397.
Kuningatar lähetti Abraham Broderinpojan Suomeen loppusyksystä 1398 vastaanottamaan Turun linnaa Knut Bonpoika Gripiltä, jonka kanssa asiasta oli päästy sopimukseen lokakuussa 1398. Päällikkyydestä tuli lyhytaikainen sillä jo keväällä 1400 hänet lähetettiin Norjaan taistelemaan vitaaliveljiä vastaan. Turun kauden virkatoimia tunnetaan vain yksi: Maskun ja Piikkiön pitäjien kruununveron läänittäminen Turun piispalle Bero Balkille.
Seuraavina vuosina Abraham Broderinpoika oli mukana kaikissa merkittävissä unionihallitsijoiden sotatoimissa. Kesällä 1410 Alsin saarella kuningas Eerik Pommerilaisen sotaretkellä hänet asetettiin syytteeseen, tuomittiin kuolemaan ja mestattiin karkeasta naisrauhan loukkaamisesta itse julistamansa maanrauhan aikana. Tosin oletetaan, että kuningas Eerik käytti tilaisuutta hyväkseen päästäkseen eroon vaikutusvaltaisesta valtaneuvoksesta ja samalla päästä käsiksi hänen omaisuuteensa. Osan tiluksista Abraham Broderinpojan perilliset saivat myöhemmin takaisin. Myöhemmissä kirjoituksissa Abraham Broderinpoikaa on pidetty kuningattaren rakastajana, mutta tälle väitteelle ei ole perusteita.
Abraham Broderinpojan ensimmäinen puoliso vuodesta 1382 oli Ebbe Pikin leski Margareta Pederintytär Dudde. Toinen puoliso oli Cecilia Nilsintytär Jaernskaegg.
Dejan Brđović

Dejan Brđović (, 21. helmikuuta 1966 Kraljevo, Serbian ST – 21. joulukuuta 2015) oli Jugoslaviaa edustanut lentopalloilija ja olympiamitalisti.
Brđović voitti Jugoslavian joukkueessa olympiapronssia Atlantassa 1996.
Brđović kuoli 49-vuotiaana 21. joulukuuta 2015.
Matt Timme

Matt Timme (s. 16. joulukuuta 1972) on yhdysvaltalainen kilpauransa päättänyt koripalloilija, pelipaikaltaan laituri.
Pelaajaura.
Timme pelasi yliopistokoripalloa Southern Methodist Universityssä. Kauden 1995–1996 hän pelasi ammattilaisena Suomen pääsarjassa Tampereen Pyrinnössä, jossa hän teki 20,3 pistettä ja otti 6,9 levypalloa ottelua kohden. Seuraavalla kaudella hän pelasi Italiassa.
Kevin Smith (koripalloilija)

Kevin Smith (s. 6. joulukuuta 1979) on yhdysvaltalainen kilpauransa päättänyt koripalloilija, pelipaikaltaan laituri.
Pelaajaura.
Pelattuaan kaksi kautta Uuden-Seelannin pääsarjassa Smith teki syyskuussa 2008 pelaajasopimuksen Suomen pääsarjassa pelanneen Tampereen Pyrinnön kanssa. Smith pelasi syyskaudella neljässä ottelussa, mutta hän alisuoritti, ja hänet korvattiin Chris Hesterillä.
Kenneth Henderson

Kenneth Henderson (s. 13. lokakuuta 1982 Houston, Texas) on yhdysvaltalainen kilpauransa päättänyt koripalloilija, pelipaikaltaan laituri. Hän pelasi urallaan muun muassa Suomen, Unkarin ja Alankomaiden pääsarjoissa.
Pelaajaura.
Henderson pelasi yliopistokoripalloa Texasin yliopiston Arlingtonin yksikössä vuosina 2002–2006.
Yliopistosta valmistumisensa jälkeen Henderson pelasi Alankomaiden pääsarjassa ja Unkarin pääsarjassa BC Körmendissä. Kaudella 2008–2009 Henderson pelasi Suomen pääsarjassa, syksyllä Team Componentassa ja keväällä Tampereen Pyrinnössä, jonka voitettua kauden päätteeksi SM-pronssia myös Hendersonille myönnettiin SM-mitali.
John Masefield

John Edvard Masefield (1. kesäkuuta 1878 Ledbury Herefordshire Iso-Britannia – 12. toukokuuta 1967 Abington Berkshire Iso-Britannia) oli englantilainen runoilija ja kirjailija.
Henkilöhistoria.
Masefieldin lakimiesisä kuoli pojan ollessa vielä hyvin nuori ja setä otti hänet kasvattaakseen. Koulua Masefield kävi Warwickissa, mutta jo 13-vuotiaanan hän lähti merille koululaiva HMS Conwayn oppilaaksi. 16-vuotiaana hän jätti New Yorkissa hänelle tarjotun valtamerilaivan perämiehen pestin ottamatta vastaa ja jäi kaupunkiin, jossa hän asui kolme vuotta ja työskenteli eri ammateissa. 1987 Masefield matkusti Lontooseen. Siellä hän julkaisi ensimmäisen teoksensa, runokokoelman "Salt Water Ballads" vuonna 1902. Aikakauskirja "Speakeriin" päätoimittajan ohella hän työskenteli sanomalehti "Manchester Guardianissa". Naimisiin Masefield meni 1903 Constance de la Cherois-Grommelin kanssa. Ensimmäisessä maailmansodassa Masefield toimi Punaisen Ristin palveluksessa, muun muassa Gallipolin taistelussa, josta hän julkaisi teoksen vuonna 1916. Sodan jälkeen hän asettui asumaan Oxfordin lähelle.
Kirjallinen tuotanto.
Ensimmäisten runokokoelmiensa jälkeen Masefield kirjoitti runojen ohella muun muassa novelleja, lehtiartikkeleita, pakinoita ja arvosteluja, ennen kolmannen runokokoelman ilmestymistä vuonna 1910. Hänen tuotantoonsa kuuluu toisaalta myös proosateoksia ja näytelmiä:
Metyylisyklopentadienyylimangaanitrikarbonyyli

Metyylisyklopentadienyyli­mangaanitrikarbonyyli eli MMT (C9H7MnO3) on mangaanin organometalliyhdisteisiin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää polttoaineissa lisäaineena estämään nakutusta.
Ominaisuudet.
Huoneenlämpötilassa metyylisyklopentadienyyli­mangaanitrikarbonyyli on oranssinväristä nestettä. Yhdiste ei liukene veteen, mutta on liukoista moniin orgaanisiin liuottimiin. Yhdisteessä mangaani on poikkeuksellisesti hapetusluvulla +I ja ligandeina on metyylisyklopentadieeni ja kolme karbonyyliligandia.
Valmistus ja käyttö.
Metyylisyklopentadienyyli­mangaanitrikarbonyyliä voidaan valmistaa usealla eri tavalla. Esimerkiksi mangaani(II)kloridin reaktio syklopentadienyylimagnesiumin kanssa muodostaen manganoseenia, joka reagoi hiilimonoksidin kanssa syklopentadienyyli­mangaanitrikarbonyyliksi, joka voidaan metyloida Friedel–Crafts-alkylointireaktiolla metyylisyklopentadienyyli­mangaanitrikarbonyyliä. Toinen tapa on metyylisyklopentadieenin tai sen dimeerin johtaminen sulaan natriummetalliin diglyymiliuoksessa, jolloin muodostuu natriummetyylisyklopentadienidiä. Tämä välituote reagoi mangaanikloridin kanssa metyylimanganoseeniksi, joka reagoi hiilimonoksidin kanssa tuotteeksi. Tuote puhdistetaan tislaamalla alennetussa paineessa.
Metyylisyklopentadienyyli­mangaanitrikarbonyylin nakutusta estävät ominaisuudet löydettiin vuonna 1954 ja sitä voidaan käyttää lisäaineena polttomoottoreissa. Vaikka yhdiste ei ole yhtä myrkyllinen ihmisille ja ympäristölle kuin tetraetyylilyijy on sen käyttö ollut melko rajoitettua ja vähäistä. Ympäristöriskien vuoksi monet autonvalmistajat ovat kieltäneet aineen käytön valmistamissaan ajoneuvoissa ja nykyään sitä ei käytetä enää kehittyneissä maissa Euroopassa, Yhdysvalloissa, Kanadassa ja Japanissa. Yhdistettä lisättiin polttoaineisiin siten, että mangaanin määrä oli tyypillisesti 16,5 mg/l.
Filip Hronek

Filip Hronek (s. 2. marraskuuta 1997 Hradek Kralove, Tšekki) on tšekkiläinen jääkiekkoilija, joka pelaa Vancouver Canucksissa. Detroit Red Wings varasi Hronekin 2. kierroksella numerolla 53 .
Hronek debytoi ammattilaistasolla Extraligassa Mountfieldin joukkueessa kaudella 2014–2015.
Syyskuussa 2021 Hronek teki Red Wingsin kanssa kolmevuotisen jatkosopimuksen.
Maaliskuussa 2023 Red Wings kauppasi Hronekin ja neljännen kierroksen varausvuoron vuoden 2023 varaustilaisuudessa Vancouver Canucksiin vaihdossa ehdolliseen ensimmäisen kierroksen varausvuoroon vuoden 2023 varaustilaisuudessa ja toisen kierroksen varausvuoroon vuoden 2023 varaustilaisuudessa.
Kesäkuussa 2024 Hronek teki Canucksin kanssa kahdeksan vuoden mittaisen ja yhteensä 58 miljoonan dollarin arvoisen jatkosopimuksen.
Säkkiväline

Säkkiväline Oy oli vuonna 1967 erilliseksi yhtiöksi perustettu yritys, jonka suomalaiset paperisäkkien valmistajat perustivat aiemmin 1960-luvulla markkinoimaan jätesäkkejä ja edistämään jätesäkkimenetelmän käyttöä. Lassila &amp; Tikanoja osti 1989 sen osakkeista 74 prosenttia.
Säkkiväline oli noteerattuna Helsingin pörssissä 1989 alusta vuoteen 1995, jolloin Lassila &amp; Tikanoja osti loputkin osakkeet, ja Säkkivälineestä tuli sen kokonaan omistama tytäryhtiö.
Säkkiväline teki yritysostoja lajentaakseen toimintaansa jätteiden kuljetukseen, siivoukseen, teollisuuden puhtaanapitoon sekä vahinkosaneeraukseen, ja 1980-luvun lopulla tuli mukaan kiinteistöhuolto. Säkkivälineen liikevaihto kasvoi 1990-luvulla, ja ennen vuosituhannen vaihdetta sen osuus Lassila &amp; Tikanojan liikevaihdosta oli jo lähes puolet. Siitä tuli toimialan johtava yritys Suomessa, kun se osti keväällä 2000 WM Ympäristöpalvelut Oy:n. Ongelmajätehuolto tuli myöhemmin osaksi Säkkivälineen palveluja. Kiinteistönhuollossa otettiin käyttöön käytönohjaus, johon sisältyi ympärivuorokautinen keskusvalvomo.
Säkkiväline sulautui maaliskuussa 2002 emoyhtiöön, ja nimi katosi julkisuudesta.
Aerosolipommi

Aerosoliräjähde, FAE (), tai aerosolipommi on räjähde, jossa aloitepanos levittää nopeasti palavaa aerosolia (esimerkiksi bensiiniä ja tämän höyryjä, etyleenioksidia tai propyleenioksidia) ympärilleen, ja sytytyspanos sytyttää ilma-aerosoliseoksen sekunnin murto-osien kuluttua tästä. Sitä on joskus myös kutsuttu raivauspommiksi, koska todennäköisesti Yhdysvallat käytti ensimmäisenä aerosolipommia Vietnamin sodan aikana viidakon raivaamiseen.
Aerosolipommia on tutkittu ja kehitetty myös Suomessa, Puolustusvoimien Teknillisessä Tutkimuslaitoksessa 1970-luvun lopussa ja 1980-luvun alussa. Tällöin tehtiin
onnistuneita täyden mittakaavan kokeita. Kehitystyö lopetettiin kuitenkin pommin kohteeseen viemiseen soveltuvan laitteen – kuten raketin tai heittimen – puuttuessa.
Aerosolipommia voidaan edelleen tehostaa lisäämällä nestemäisen polttoaineen joukkoon nanopartikkelikokoista alumiinia.
Sapatinmatka

Sapatinmatka on Uudessa testamentissa esiintyvä pituusmitta. Sillä tarkoitetaan matkaa, joka juutalaisilla lain mukaan oli lupa
kulkea sapattina. Sapatinmatka oli kuusi stadionia tai enintään 2000 kyynärää, hieman yli kilometrin.
Määräykset.
Rabbien määrittelemä sapatinmatkan pituus on 2 000 kyynärää kotoa tai asuinpaikasta. Se perustui tulkintaan Joosuan kirjassa olevasta määräyksestä, jonka mukaan kansan oli pysyttävä vähintään 2000 kyynärän päässä liiton arkista. Tietoa siitä, milloin sääntö on luotu, ei ole, mutta se on ollut olemassa ainakin Jeesuksen aikana.
Rabbit keksivät keinon kiertää säännön pilkuntarkkaa noudattamista. He veivät ennen sapattia syötävää 2 000 kyynärän päähän. Sinne syntyi tilapäinen majapaikka, josta matka voitiin jälleen laskea eteenpäin. Aina eivät etukäteisvalmistelutkaan olleet tarpeen. Matkalla oleva saattoi pysähtyä puun alle ja pitää sitä tilapäisenä majapaikkana, jolloin hän saattoi jatkaa matkaa jälleen 2 000 kyynärää. Paikka piti julistaa asuinpaikaksi tietyin muodollisuuksin.
Säännöstä joustamiseksi on keksitty muitakin keinoja. Asuinpaikaksi on voitu julistaa kortteli tai kokonainen kaupunginosa, jolloin 2 000 kyynärää mitataan sen rajalta. Näin voitiin hyvin toimia muurien ympäröimissä kaupungeissa.
Maininnat Uudessa testamentissa.
Apostolien teoissa mainitaan Öljymäen sijainneen sapatinmatkan päässä Jerusalemista.
Jakob Forsbacka-Karlsson

Jakob Forsbacka-Karlsson (s. 31. lokakuuta 1996 Tukholma, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkoilija, joka pelaa NCAA:ssa Bostonin yliopiston joukkueessa.
Ura.
Kaudeksi 2013–2014 Forsbacka-Karlsson siirtyi Pohjois-Amerikkaan USHL-joukkue Omaha Lancersiin. Kaudella 2014–2015 hän oli joukkueen paras pistemies 53 tehopisteellä 50 ottelussa.
Kaudeksi 2015–2016 Forsbacka-Karlsson siirtyi Bostonin yliopiston joukkueeseen.
Sarajas (täsmennyssivu)

Sarajas tarkoittaa seuraavia:
Sukunimi.
Sarajas on seuraavien henkilöiden sukunimi, jotka olivat sisaruksia:
Colored Sands

Colored Sands on kanadalaisen teknisen death metalin yhtyeen Gorgutsin viides studioalbumi, joka julkaistiin syyskuussa 2013 levymerkillä Season of Mist. Albumi on yhtyeen ensimmäinen kitaristi Kevin Hufnagelin ja basisti Colin Marstonin kanssa, sekä ainoa rumpali John Lonstrethin kanssa. Colored Sands on konseptialbumi, jonka aiheena on Tiibet.
Vastaanotto.
Albumi sai erinomaisen vastaanoton, saavuttaen Metacriticissa keskiarvon 81/100, mikä perustuu kuuteen kansainvälisesti merkittävään arvosteluun. Rolling Stone valitsi albumin vuoden 2013 viidenneksi parhaaksi metallialbumiksi.
Samuli Sarajas

Heikki Seppo Samuli Sarajas (11. huhtikuuta 1927 Loppi – 29. syyskuuta 2016 Espoo) oli suomalainen lääkäri ja professori. 
Sarajaksen vanhemmat olivat lääketieteen lisensiaatti Lauri Heikki Sarajas ja Sylvi Martta Elina Wathén ja puoliso vuodesta 1956 sairaanhoitaja Kerstin Maria Söderlund. Taidehistorioitsija Salme Sarajas-Korte ja kirjallisuustieteilijä Annamari Sarajas olivat hänen sisariaan. Sarajas valmistui ylioppilaaksi 1945, filosofian kandidaatiksi 1951, lääketieteen kandidaatiksi 1952, lääketieteen lisensiaatiksi 1958, lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi 1961, filosofian lisensiaatiksi 1965 ja kliinisen fysiologian erikoislääkäriksi 1966. Hän oli Helsingin yliopiston lääketieteellisen tiedekunnan fysiologian apulaisprofessori 1966–1972 ja Eläinlääketieteellisen korkeakoulun eläinlääketieteellisen fysiologian professori 1972–1990.
Innuendo (kappale)

Innuendo on brittiläisen Queen-yhtyeen tammikuussa 1991 julkaistu single, joka oli heidän neljännentoista albuminsa Innuendon ensimmäinen kappale. Kappaleen tekijäksi on merkitty koko yhtye. 
Innuendo nousi heti julkaisunsa jälkeen Britannian singlelistan kärkeen, jossa se pysyi viikon. Kappale on Queenin historian pisin single, se on 35 sekuntia pidempi kuin Bohemian Rhapsody. Innuendoa onkin verrattu tuohon kappaleeseen, sillä molemmissa on täysin toisistaan eroavia osia. Suurin osa Innuendosta on rockia, mutta se sisältää myös flamencotyylisen kitarasoolon, jonka soittavat Steve Howe sekä Queenin kitaristi Brian May.
Crayon Pop

Crayon Pop () on vuonna 2012 perustettu neljän henkilön muodostama eteläkorealainen yhtye, jonka levy-yhtiönä toimii Chrome Entertainment. Yhtyeeseen kuuluvat Geummi, Ellin, Choa ja Way. Viides jäsen, Soyul, jätti yhtyeen vuonna 2017.
Historia.
Crayon Pop julkaisi ensimmäisen musiikkivideonsa "Bing Bing" sekä japaniksi että koreaksi kesäkuussa 2012. Yhtye julkaisi musiikkivideon ensimmäiseen singleensä "Saturday Night" heinäkuussa, jonka jälkeen kappaleesta julkaistiin vielä japaninkielinen- ja lisämateriaaliversio. Crayon pop julkaisi ensimmäisen minialbuminsa "Crayon Pop 1st Mini Album" 18. heinäkuuta. Debyytti ei kuitenkaan saanut toivottua vastaanottoa ja minialbumi menestyi huonosti. Crayon pop julkaisi singlealbumin "Dancing Queen" lokakuussa 2012. Erottuakseen muista tyttöyhtyeistä, he pukeutuivat verryttelyasuihin naisellisten vaatteiden sijasta.
Crayon Pop julkaisi singlen "Bar Bar Bar" kesäkuussa 2013 yhdessä sen musiikkivideon kanssa. Yhtye sai kiinnostusta erilaisuutensa takia, ja "Bar Bar Bar" sijoittui korkealle korealaisilla musiikkilistoilla. Crayon Pop julkaisi toisen minialbuminsa "The Streets Go Disco" sekä albumin nimikkokappaleen "Dancing Queen 2.0" musiikkivideon syyskuussa 2013. Crayon Pop piti myös ensimmäisen soolokonserttinsa 1st POPCON Soulissa lokakuussa 2013, ja toisen konserttinsa 2nd POPCON Tokiossa saman vuoden marraskuussa. Crayon Pop julkaisi joulusinglen "Lonely Christmas" marraskuussa 2013, ja sen musiikkivideon joulukuussa. 
Crayon Pop julkaisi kappaleen "Hero" yhdessä rocklaulaja Kim Jang-hoon kanssa Etelä-Korean palomiesten hyväksi. Kappaleen tuotot lahjoitettiin työtehtävissä kuolleiden palomiesten perheille. Crayon Pop julkaisi kuudennen singlensä "Uh-ee" huhtikuussa 2014. Yhtye julkaisi ensimmäisen kappaleen "Hey Mister" televisiodraamaan "Trot Lovers" kesäkuussa, ja myöhemmin syyskuussa kappaleen "C’mon C’mon" televisiosarjaan "Love On". Yhtye toimi lämppärinä Lady Gagan ArtRave: The Artpop Ball konserttikiertueella Yhdysvalloissa ja Kanadassa, yhteensä yli kymmenessä eri kaupungissa. Crayon Pop julkaisi ensimmäisen japaninkielisen minialbuminsa "Pop! Pop! Pop!" marraskuussa 2014. Yhtye valittiin lähettiläiksi Thaimaahan lisäämään lasten moottoripyöräkypäröiden käyttöä, joka huipentui konserttiin Bangkokissa. Crayon Pop oli mukana Chrome Entertainmentin singlealbumilla "2014 Chrome Family – A Very Special Christmas", julkaisten muiden yhtiön artistien kanssa kappaleen "Love Christmas" joulukuussa 2014.
Crayon Pop julkaisi ensimmäisen kiinankielisen kappaleensa "123 Happy New Year" yhdessä kiinalaisen poikayhtyeen DT Boysin kanssa tammikuussa 2015. Crayon Popin kolmas minialbumi "FM" julkaistiin maaliskuussa. Yhtye julkaisi singlen "Sup (Wassup)" toukokuussa ja ensimmäisen japaninkielisen singlensä "Rarrirure" heinäkuussa. Yhtye julkaisi toisen japaninkielisen singlensä "Dancing All Night" marraskuussa.
Vuonna 2017 Chrome Entertainment torjui huhut yhtyeen hajoamisesta sanoen, että vaikka jäsenet tekevät muita töitä heillä on edelleen aikomus toimia ryhmänä. Yhtye on ollut tauolla vuodesta 2016.
Charles-Ferdinand Ramuz

Charles-Ferdinand Ramuz (24. syyskuuta 1878 Lausanne Sveitsi – 24. toukokuuta 1947 Pully, Sveitsi) oli sveitsiläinen kirjailija. 
Henkilöhistoria.
Ramuzin isä oli liikemies, mutta poika perehtyi hänen omistamallaan maatilalla myös maataloustyöhön ja talonpoikaisväestöön. Valmistuttuaan yliopistosta Ramuz toimi lyhyen aikaa opettajana, ennen kuin muutti Pariisiin, jossa hän julkaisi ensimmäiset teoksensa. Hänen uransa kirjailijana kehittyi kuitenkin varsinaisesti vasta, kun hän oli palannut takaisin Sveitsiin.
Ramuz on kuvattu 200 Sveitsin frangin setelissä, joka otettiin käyttöön vuonna 1996.
Kirjallinen tuotanto.
Ramuz julkaisi ennen muuta romaaneja mutta myös päiväkirjamuistiinpanonsa ja toimitti ranskalaisen runouden antologian.
Teokset.
Alkuperäisteokset.
Ramuzin ja Igor Stravinskin yhteistyönä syntyneen venäläiseen kertomukseen pohjautuvan teoksen "L’histoire du soldat" ("Sotilaan tarina", 1918) on suomentanut ja sovittanut näytelmäksi Joel Elstelä vuonna 2001. Toisen suomennoksen tehnyt Olli-Matti Ronimus.
Alexandra Tilley

Alexandra Tilley (s. 5. lokakuuta 1993) on brittiläinen alppihiihtäjä, joka edustaa Gordon Skiersiä.
Tilley osallistui aikuisten arvokilpailuihin ensimmäisen kerran Vailin / Beaver Creekin MM-kilpailuissa 2015, missä hän oli pujottelussa 24:s ja suurpujottelussa 35:s. St. Moritzin MM-kilpailuissa 2017 hän sijoittui pujottelussa 25:nneksi ja suurpujottelussa 30:nneksi. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän oli joukkuekilpailussa viides mutta keskeytti pujottelussa ja suurpujottelussa. Åren MM-kilpailuissa 2019 hän oli joukkuekilpailussa yhdeksäs ja keskeytti suurpujottelun toisella kierroksella. Cortina d’Ampezzon MM-kilpailuissa 2021 hän sijoittui parisuurpujottelussa 15:nneksi, suurpujottelussa 17:nneksi ja joukkuekilpailussa 12:nneksi sekä keskeytti pujottelussa ja supersuurpujottelussa. Pekingin olympialaisissa 2022 hän sijoittui suurpujottelussa 22:nneksi.
Alppihiihdon maailmancupissa hän kilpaili ensimmäisen kerran Mariborin pujottelussa tammikuussa 2013. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti joulukuussa 2015 oltuaan 19:s Lienzin suurpujottelussa. Parhaimmillaan hän on sijoittunut 13:nneksi Courchevelin suurpujottelussa joulukuussa 2017 ja Söldenin suurpujottelussa lokakuussa 2021.