tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Kuntikylä

Kuntikylä (myös "Kuntijärvi", ) on entinen kylä Karjalan tasavallan Louhen piirin Kiestingin kunnassa Venäjällä. Se sijaitsi Pääjärvestä Kuntijärveen laskeneen Kuntijoen rannalla 55 kilometriä Kiestingistä linnuntietä luoteeseen.
1700-luvun alussa syntynyt Kuntikylä oli Pääjärven eli myöhemmän Oulangan volostin vanhimpia kyliä. Vuonna 1859 se mainitaan volostin keskuspaikkana.
1800- ja 1900-lukujen vaihteessa Kuntikylä muodosti lähikylineen Oulangan volostiin kuuluneen kyläkunnan, joka käsitti myös Kankahaisen (ven. "Borovskaja") ja Niskan kylät sekä Kukasjärven ("Kukasozero") uudiskylän. Vuonna 1905 niissä oli 397 asukasta. Kuntikylässä oli 22 taloa ja 177 asukasta.
Neuvostoaikana Kuntikylä kuului Kiestingin piirin Niskan kyläneuvostoon. Vuonna 1933 siellä oli 212 asukasta, joista lähes 90 % oli karjalaisia ja loput etupäässä venäläisiä. Vuoden 1960 asutusluettelossa kylää ei enää mainita. Myöhemmin se jäi Kumajoen säännöstelyaltaan vedenpinnan alle.
Oscar Ågren

Oscar Ågren (18. heinäkuuta 1914 Tukholma – 26. lokakuuta 1992 Nacka) oli ruotsalainen väli- ja keskisarjan amatöörinyrkkeilijä, jonka ura ajoittui vuosille 1934–1941.
Oscar Ågren aloitti nyrkkeilyuransa välisarjassa eli alle 66,7 kg lokakuussa 1934 tukholmalaisen Narva BK:n riveissä. Ensimmäisen maaottelunsa Ågren nyrkkeili tammikuussa 1937 suomalaista Bruno Ahlbergia vastaan, mutta koki suomalaiselle Los Angelesin olympiamitalistille tappion. Ruotsin mestari hänestä tuli samana vuonna maaliskuussa. Sen jälkeen hän pääsi edustamaan Ruotsia EM-kisoissa Milanossa. Ågren voitti kaksi ensimmäistä otteluaan, mutta koki välierässä tappion Saksan olympiahopeamitalisti Michael Murachille. Ottelussa pronssista Ågren voitti puolalaisen Stanislaw Sipinskin.
Vuoden 1938 Ruotsin mestaruuden ja useiden maaotteluiden jälkeen Ågren edusti Ruotsia vuoden 1939 EM-kisoissa Dublinissa – tällä kertaa keskisarjassa eli alle 72,6 kg. Kuten edellisissäkin EM-kisoissa Ågren pääsi välieriin, mutta tappio puolalaiselle Josef Pisarskille pudotti hänet pronssiotteluun, jossa hän voitti englantilaisen Henry Daviesin. Vuonna 1940 hän otteli Ruotsin keskisarjan mestaruudesta, mutta koki tappion Einar Hammarille, jota vastaan hän urallaan oli otellut aiemmin jo neljä kertaa ja voittanut kaikki edelliset kohtaamiset. Viimeiset ottelunsa Ågren otteli helmikuussa 1941. 
Ågren saavutti amatöörinyrkkeilyurallaan kaksi EM-pronssia, kaksi Ruotsin mestaruutta, otteli 11 maaottelussa, joissa saavutti viisi voittoa. Hänet valittiin uransa jälkeen Ruotsin nyrkkeilyn Stora Grabbareihin numerolla 28.
Ågren kuului veljessarjaan, jossa kolme muutakin veljestä oli tunnettuja nyrkkeilijöitä. Carl muutti Yhdysvaltoihin ja nyrkkeili ammattilaisena. Erik nyrkkeili samaan aikaan Oscarin kanssa ja saavutti olympia- ja EM-pronssia 1930-luvun lopulla. Nuorin veli Ture saavutti saavutti Ruotsin mestaruuden ja edusti maaotteluissa.
Soukelo

Soukelo () on entinen kylä Karjalan tasavallan Louhen piirin Kiestingin kunnassa Venäjällä. Se sijaitsi Soukelojärven rannalla 75 kilometriä Kiestingistä linnuntietä luoteeseen.
Entisen Ruvan saamelaispogostan alueelle perustettu Soukelo muodosti 1800- ja 1900-lukujen vaihteessa lähikylineen Oulangan volostiin kuuluneen kyläkunnan. Vuonna 1905 siihen kuuluivat Soukelon lisäksi Ruvan ja Tumtšan kylät sekä Koutajärvenpään ja Ruvanniskan uudiskylät, joissa oli 512 asukasta. Soukelon kylässä oli 18 taloa ja 150 asukasta.
Neuvostoaikana Soukelo kuului Kiestingin piirin Ruvan kyläneuvostoon. Vuonna 1933 siellä oli 91 asukasta, jotka kaikki olivat karjalaisia. Vuoden 1960 asutusluettelossa kylää ei enää mainita. Myöhemmin se jäi Iijavan tekojärven alle.
Angeliño

José Ángel Esmorís Tasende (tunnetaan paremmin taiteilijanimellään Angeliño tai nimellä José Ángel Tasende, s. 4. tammikuuta 1997 Coristanco) on espanjalainen jalkapalloilija, joka edustaa Italian Serie A:ssa pelaavaa AS Romaa. Vasenjalkainen Angeliño on pelipaikaltaan vasen laitapuolustaja.
Ura.
Seurajoukkueura.
Angeliño siirtyi Manchester Cityn juniorijoukkueeseen vuonna 2013 kotimaansa Deportivo La Coruñasta. Kaudella 2014–2015 hän oli yhdessä valioliigaottelussa penkillä. Heinäkuussa 2015 Angeliño siirtyi Manchester Cityn yhteistyöseuraan, Major League Soccerin New York City FC:hen vuoden 2015 loppuun kestävällä sopimuksella. Hän debytoi pääsarjatasolla samassa kuussa ja pelasi kaikkiaan 14 sarjaottelua. Sittemmin hän on ollut lainalla Espanjassa Gironan ja Mallorcan joukkueissa. joista jälkimmäisessä hän pelasi 17 Segunda Divisiónin ottelua, sekä Alankomaissa NAC Bredan joukkueessa, jossa hän pelasi 34 Eredivisien ottelua ja teki niissä kolme maalia. Kesällä 2018 Angeliño siirtyi toisen Eredivisie-seuran, PSV Eindhovenin omistukseen ja pelasi kauden aikana 34 pääsarjaottelua, joissa hän teki yhden maalin.
Angeliño palasi kesällä 2019 Manchester Cityyn, jossa hän pelasi syksyn 2019 aikana vain kuusi valioliigaottelua ja yhden Mestarien liigan ottelun. Kevätkauden 2020 hän pelasi lainalla Saksan Bundesliigan RB Leipzigissa, jossa hänelle kertyi 13 bundesliigaottelua ja niissä yksi maali sekä neljä Mestarien liigan ottelua. Kaudella 2020–2021 hän jatkoi lainalla Leipzigissa. Hän pelasi kauden aikana Bundesliigassa 26 ottelua, joissa hän teki neljä maalia, ja Mestarien liigassa seitsemän ottelua, joissa hän teki kolme maalia. Kesällä 2021 Angeliño siirtyy RB Leipzigin omistukseen.
Maajoukkueura.
Angeliño on pelannut Espanjan alle 17-vuotiaiden maajoukkueessa yhden ottelun vuonna 2013 ja alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa kaksi ottelua vuonna 2018.
Tyler Winklevoss

Tyler Howard Winklevoss (s. 21. elokuuta 1981 Southampton, New York) on yhdysvaltalainen uransa jo päättänyt soutaja, yrittäjä ja liikemies. Winklevoss on 196 senttimetriä pitkä ja painaa 93 kilogrammaa.
Soutu-ura.
Winklevoss kilpaili kaksikossa yhdessä identtisen kaksosveljensä Cameron Winklevossin kanssa vuoden 2008 kesäolympialaisissa Pekingissä. He sijoittuivat kuudenneksi. Vuoden 2007 Pan-Amerikan kisoissa Rio de Janeirossa Winklevossit olivat mukana saavuttamassa kultaa kahdeksikosta ja hopeaa perämiehettömästä nelosesta. Winklevossit lopettivat urheilu-uransa vuonna 2012.
HarvardConnection.
Winklevossit tunnetaan todennäköisesti parhaiten heidän yhdessä Divya Narendran kanssa vuonna 2003 kehittelemästään yliopistojen välisestä viestintäpalvelusta HarvardConnectionista (myöhemmin ConnectU), joka sai nimensä kolmikon opiskelupaikan Harvardin yliopiston mukaan. Veljekset ja Narendra pyysivät erästä lahjakasta saman yliopiston opiskelijaa Mark Zuckerbergiä mukaan projektiin. Zuckerberg kuitenkin otti ideaa HarvardConnectionista parantaakseen omaa työn alla olevaa viestipalveluaan, Facebookia. Facebookin suosion myötä Winklevossit ja Narendra haastoivat Zuckerbergin oikeuteen ja saivat tältä 65 miljoonan dollarin korvausmaksun.
Urheilu-uransa jälkeen, vuonna 2012, Winklevossin veljekset perustivat yritystoiminnan aloituksen rahoittamiseen erikoistuneen yrityksen, Winklevoss Capital Managementin.
The Social Network -elokuva.
Facebookin syntytarinasta kertova elokuva "The Social Network" sai ensi-iltansa vuonna 2010. Tyler Winklevossia esittävät elokuvassa sekä Armie Hammer että Josh Pence.
Harry Glaß

Harry Glaß (11. lokakuuta 1930 Klingenthal – 13. joulukuuta 1997 Rodewisch) oli saksalainen mäkihypyn olympiamitalisti. Hän edusti urallaan SC Aufbau Klingenthalia. Glaß työskenteli siviilissä poliisina. 
Glaß saavutti normaalimäen olympiapronssia vuoden 1956 talviolympialaisista Cortina d’Ampezzosta. Hän jäi hopeaa saavuttaneesta Aulis Kallakorvesta vain puoli pistettä ja kultamitalisti Antti Hyvärisestäkin vain kaksi ja puoli pistettä. Mitali oli ensimmäinen itäsaksalaisen urheilijan saavuttama olympiamitali. Tuolloin olympiakisoilla oli myös MM-arvo. Glaß osallistui vuoden 1958 MM-kilpailuihin sijoittuen normaalimäessä neljänneksi. Kauden 1956-1957 Keski-Euroopan mäkiviikolla hän sijoittui viidenneksi.
Lempinimellä "Cherry" tunnettu Glaß ei ollut samasta sukunimestä huolimatta mitään sukua mäkihypyn olympia- ja MM-mitalistille Henry Glaßille. Harry Glaß kuoli joulukuussa 1997 67-vuotiaana.
Niska (Kiestinki)

Niska () on kylä Karjalan tasavallan Louhen piirin Kiestingin kunnassa Venäjällä. Se sijaitsee Pääjärven koillisrannalla 73 kilometriä Kiestingistä luoteeseen. Kylässä on 34 asukasta (vuonna 2013).
Pääjärven volostiin kuulunut Niskan kylä mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1788. 1800- ja 1900-lukujen vaihteessa se kuului Oulangan volostin Kuntikylän kyläkuntaan. Vuonna 1905 kylässä oli 18 taloa ja 118 asukasta.
Neuvostoaikana perustettiin Kiestingin piiriin kuulunut Niskan kyläneuvosto, johon käsitti myös Hirvieniemen (ven. "Hirvinavolok"), Kukasjärven ("Kukasozero") ja Kuntikylän sekä joukon 1920- ja 1930-luvun vaihteessa syntyneitä metsätyömaita. Vuonna 1933 niissä oli 666 asukasta, joista yli 90 % oli karjalaisia ja loput etupäässä venäläisiä. Niskan kyläryhmään kuuluivat Niskankylän lisäksi Aarinkiranta, Nuuppa ja Säynöäniemi. Niissä oli yhteensä 129 asukasta, kaikki karjalaisia. Vuonna 1959 Niskan kyläneuvostoon liitettiin Oulangan kyläneuvosto.
Niskaan johtaa maapohjainen tie Kiestingistä. Palveluihin kuuluvat kirjasto ja lääkintäasema. Kylässä on jatkosodassa kaatuneiden neuvostoliittolaisten rajavartijoiden hautapaikka ja lähistöllä kivikautinen asuinpaikka. Majoitusta ja muita matkailupalveluja tarjoaa lomakylä Niska.
Erik Ågren (nyrkkeilijä)

Erik Ågren (3. tammikuuta 1916 Stallarholmen – 3. heinäkuuta 1985 Hägersten) oli ruotsalainen kevyen ja välisarjan amatöörinyrkkeilijä, jonka ura ajoittui vuosille 1934–1942. Hän saavutti olympiapronssia ja EM-hopeaa.
Erik Ågren aloitti nyrkkeilyuransa kevyessä sarjassa eli alle 61,2 kg huhtikuussa 1934 tukholmalaisen Narva BK:n riveissä. Ensimmäisen maaottelunsa Ågren nyrkkeili lokakuussa 1935 Ruotsi–Englanti-maaottelussa. Vaikka hän koki maaliskuussa 1936 loppuottelutappion Ruotsin mestaruusturnauksessa, hänet valittiin kesällä Berliinin olympialaisiin. Niissä hän voitti 1. kierroksella Meksikon Lorenzo Delgadon, 2. kierroksella Italian Marino Facchinin ja 3. kierroksella Yhdysvaltain Andrew Scrivanin. Sen jälkeen oli vuorossa välieräottelu Viron Nikolai Stepulovia vastaan, jonka Ågren hävisi. Sen jälkeen Ågren otteli pronssista toista välierissä hävinnyttä eli tanskalaista Poul Kopsia vastaan, jonka hän voitti ja saavutti näin olympiapronssia.
Ågrenin nyrkkeilyura jatkui sen jälkeen vielä samassa sarjassa. Hän sai hyvityksen olympiakisojen välierätappiolleen joulukuussa 1936 voittamalla Stepulovin Tallinnassa. Keväällä 1937 hän saavutti ensimmäisen Ruotsin mestaruutensa ja edusti Ruotsia Milanon EM-kisoissa, jossa koki tappion ennen mitaliotteluita Saksan Herbert Nürnbergille, josta sarjan Euroopan mestari. Vuoden 1938 Ruotsin mestaruuden ja maaotteluiden jälkeen oli edessä vuonna 1939 EM-kisavuosi. Ågren oli noussut sarjaa ylemmäs välisarjaan eli alle 66,7 kg. Hän pääsi kahden voittamansa ottelun jälkeen loppuotteluun, mutta koki tappion Puolan Antoni Kolczynskille. Ågren jatkoi uraansa vielä sen jälkeen, vaikka alkaneen maailmansodan vuoksi kansainvälisiä suurkilpailuja ei järjestetty. Hän saavutti Ruotsin mestaruudet vielä 1940 ja 1941, mutta koki tappion vuoden 1942 kisojen loppuottelussa. Tähän loppuottelutappioon Ågren päättikin uransa.
Ågren saavutti amatöörinyrkkeilyurallaan olympiapronssia, EM-hopeaa, viisi Ruotsin mestaruutta, otteli 15 maaottelussa, joissa saavutti 14 voittoa. Hänet valittiin uransa jälkeen Ruotsin nyrkkeilyn Stora Grabbareihin numerolla 25. Suomalaisista Ågrenin vastustajana oli vain Ahti Lehtinen, jonka Ågren tyrmäsi huhtikuussa 1939 käydyssä maaottelussa.
Ågren kuului veljessarjaan, jossa kolme muutakin veljestä oli tunnettuja nyrkkeilijöitä. Carl muutti Yhdysvaltoihin ja nyrkkeli ammattilaisena. Oscar nyrkkeili samaan aikaan Erikin kanssa ja saavutti kaksi EM-pronssia 1930-luvun lopulla. Nuorin veli Ture saavutti saavutti Ruotsin mestaruuden ja edusti maaotteluissa.
Ruva

Ruva () on entinen kylä Karjalan tasavallan Louhen piirin Kiestingin kunnassa Venäjällä. Se sijaitsi Ruvanjärven rannalla 80 kilometriä Kiestingistä linnuntietä luoteeseen.
Seudun saamelaisasutus mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1611. Vuoteen 1793 mennessä siitä muodostettiin Pääjärven eli Ruvan pogosta, jonka kaikkia 22 perhettä kutsuttiin yhä saamelaisiksi. Myöhemmin he omaksuivat maanviljelyn ja sulautuivat karjalaisiin.
1800- ja 1900-lukujen vaihteessa Ruva kuului Oulangan volostin Soukelon kyläkuntaan. Vuonna 1905 kylässä oli 27 taloa ja 182 asukasta. Lähistölle oli syntynyt yksitaloinen Ruvanniskan uudiskylä.
Neuvostoaikana perustettiin Kiestingin piiriin kuulunut Ruvan kyläneuvosto, joka käsitti myös Soukelon, Tumtšan ja Ukonniemen (ven. "Tsipringa") kylät sekä joukon 1920- ja 1930-lukujen vaihteessa syntyneitä metsätyömaita. Vuonna 1933 kyläneuvostossa oli 672 asukasta, joista yli 90 % oli karjalaisia ja loput etupäässä venäläisiä. Ruvan kyläryhmään kuuluivat Niemi, Ruvanniska, Saari ja Tšokka. Niissä oli yhteensä 231 asukasta, lähes kaikki karjalaisia. 
Niskan kyläneuvostoon kuulunut Ruvan kylä lakkautettiin autiona vuonna 1962. Myöhemmin se jäi pääosin Iijavan tekojärven alle. Nykyään alue on täysin asumaton.
Vidar (jumala)

Vidar () on skandinaavisessa mytologiassa Odinin ja jättiläisnainen Gridin poika. Vidar on hiljaisuuden ja koston jumala, ja hän on jumalista toiseksi vahvin. Ragnarökissä Fenrir-susi tappaa Odinin, ja Vidar kostaa isänsä tappamalla suden paljain käsin. Vidar asettaa jalkansa Fenririn alalaeuan päälle ja repii suden kidan auki käsillään. Toisen version mukaan Vidar tappaa Fenrir-suden puukottamalla tätä sydämeen. Vidar on yksi niistä jumalista, jotka tulevat hallitsemaan Ragnarökin jälkeen syntyvää uutta maailmaa. Vidarin sali Asgårdissa on nimeltään Vidi.
Paattisten seurakunta

Paattisten seurakunta on Turun arkkihiippakuntaan ja Turun tuomiorovastikuntaan kuuluva Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta, joka toimii Turun kaupungin Paattisten alueella. Vuoden 2024 lopussa Paattisten seurakuntaan kuului 1 470 jäsentä, mikä oli 68,6 prosenttia alueen asukkaista.
Historia.
Paattinen mainitaan ensi kerran asiakirjoissa vuonna 1359, jolloin alue kuului Maarian seurakuntaan. Vuonna 1689 alueesta muodostettiin Maarian kappeliseurakunta. Vuonna 1901 annettiin määräys Paattisten erottamisesta itsenäiseksi seurakunnaksi, mikä toteutui vasta vuonna 1937. Paattisten kunta liitettiin Turun kaupunkiin vuonna 1973. Seurakunta säilyi kuitenkin itsenäisenä ja liittyi kahdeksantena seurakuntana Turun ja Kaarinan seurakuntayhtymään. Vuodesta 2000 lähtien seurakunnan kirkkoherrana on toiminut Jukka Järvensivu.
Tapahtumat.
Paattisten seurakunta järjestää vuosittain nuorille Maata -näkyvissä -festarit yhteistyössä Suomen Luterilainen Evankeliumiyhdistyksen (SLEY), Turun Henrikinseurakunnan, Turun Katariinanseurakunnan, Maarian seurakunnan, Turun Mikaelinseurakunnan ja Turun tuomiokirkkoseurakunnan kanssa.
Toimipaikat.
Seurakunnan kirkko on 1909 rakennettu puinen Paattisten kirkko. Seurakunnalla on myös seurakuntatalo.
Papisto.
Seuraavat henkilöt ovat toimineet Paattisten seurakunnan kirkkoherroina:
Richard Thorp

Richard Stanley Thorp (2. tammikuuta 1932 Purley, Surrey, Britannia – 22. toukokuuta 2013 Shrewsbury, Shropshire, Britannia) oli englantilainen näyttelijä. Hän näytteli muun muassa Alan Turnerin roolissa saippuasarjassa "Emmerdale" 1982 kuolinvuoteensa saakka.
Nuoruus.
Thorp syntyi Purleyssa, Surreyssa vuonna 1932. Hänen isänsä omisti Lily &amp; Skinner -nimisen kenkäkaupan. Thorp oli jo nuorena kiinnostunut näyttelemisestä, mutta työskenteli ensin isänsä yrityksessä mainostekstien kirjoittajana. Thorp esiintyi satunnaisesti amatööridraamoissa, ja saatuaan potkut isänsä yrityksestä hän aloitti opinnot Guildhall School of Music and Dramassa.
Ura.
Thorp työskenteli ensin teatterissa, mutta teki läpimurtonsa vuonna 1955 sotaelokuvassa "The Dam Busters", jossa hän esitti majuri Henry Maudslayta. Vuonna 1960 hän esiintyi sairaalasarjassa "Emergency – Ward 10". Sarjan kuvauksissa hän tapasi tulevan vaimonsa, näyttelijä Maureen Mooren. 1960-luvun alussa Thorp omisti viiniyrityksen, jota hän pyöritti näyttelijäntöidensä ohella.
1960- ja 1970-luvulla Thorp esiintyi pienissä rooleissa draamasarjoissa "Danger Man" ja "Me kostajat" sekä komediasarjassa "...And Mother Makes Three". Vuosina 1973–1975 Thorp esiintyi satunnaisesti merimies Doug Randallin roolissa saippuasarjassa "Crossroads". Thorp esiintyi teatterissa vain harvoin, koska hän kärsi pahasta ramppikuumeesta.
Vuonna 1982 Thorp aloitti Alan Turnerin roolissa saippusarjassa "Emmerdale". Thorpin hahmo Alan oli alun perin viinaan ja naisiin menevä johtaja, mutta rauhoittui vuosien myötä. Thorp esiintyi sarjassa 31 vuoden ajan kuolemaansa saakka, ja oli kuollessaan sarjan pitkäaikaisin näyttelijä.
Yksityiselämä.
Thorp oli naimisissa kolmesti. Ensimmäisestä liitosta näyttelijä Maureen Mooren kanssa hän sai kaksi poikaa. Erottuaan Mooresta Thorp oli naimisissa ensin Lynn Mellishin ja myöhemmin Noola Delanyn kanssa. Kummastakin liitosta syntyi yksi tytär. Thorp oli aktiivinen moottoripyöräharrastaja.
Viimeisinä vuosinaan Thorp kärsi terveysongelmista ja esiintyi "Emmerdalessa" vain harvoin. Vuonna 1994 hän sai sydänkohtauksen ja vuonna 2009 hän joutui polvileikkaukseen. Thorp kuoli 81-vuotiaana Shrewsburyssa 22. toukokuuta 2013.
Art goes Kapakka

Art goes Kapakka on Mikko Leistin vuonna 1995 perustama Helsingissä vuosittain elokuussa järjestettävä kaupunkifestivaali, jonka ensimmäiset tuottajat olivat Pauliina Valpas, Laura Munsterhjelm ja Olli Hietalahti. Festivaali kestää 10 päivää ja sen kaikkiin ohjelmiin on ilmainen sisäänpääsy. Festivaalin tapahtumat järjestetään ravintoloissa, kahviloissa ja kapakoissa Helsingin keskustassa. Vuosittain festivaalilla on mukana yli 30 festivaaliravintolaa. Festivaalilla esitellään vuosittain yli 300 ohjelman kokonaisuus. Vuonna 2015 ravintoloita oli 34 ja tapahtumia 345. Ohjelma tarjoaa kotimaisten taiteilijoiden esityksiä. Mukana on musiikkia (jazzia, poppia, bluesia, rockia, funkia, kansanmusiikkia, folkia ja muutakin), teatteriesityksiä ja performansseja, tanssia, akrobatiaa, keskusteluita ja paljon näitä elementtejä keskenään sekoittavia esityksiä.
Art goes Kapakassa on esiintynyt alusta lähtien suomalaisen esittävän taiteen huippunimiä. Festivaalille on tärkeää myös uuden taiteen, tekemisen ja ilmiöiden esittely. Vuosittain sarjassa yhdistyvät monet eri genret ja yleisöt. 
Art goes Kapakan tapahtumia.
Art goes Kapakan on aloittanut perinteisesti Kuorojen kierros -tapahtuma jo vuodesta 1996. Kuorojen Kierroksella yli sadasta kuorosta ja lauluryhmästä (vuonna 2017 122 kuoroa) eli yli 2 260 laulajasta koostuva kuoro esiintyy yhteiskonsertissa. Yhteiskonsertti järjestetään perinteisesti Senaatintorilla. Esityksen jälkeen kuorot lähtevät kiertämään Art goes Kapakoita. Kierros alkaa kello 20.00 ja viimeinen esiintyminen on kello 22.30. Kuorojen kierros on yksi Suomen suurimmista kuorotapahtumista.
Konsertissa kuullaan tuttuja lauluja Finlandia-hymnistä Oman kullan silmiin, sekä vuosittain vaihtuvia uudempia lauluja. 
Konsertin taiteellisena johtajana pitkään on toiminut musiikkineuvos Marjukka Riihimäki. 
Konsertin jälkeen kuorot lähtevät kiertämään yli kolmessakymmenessä festivaali -ravintolassa ja julkisissa paikoissa, joissa esityksiä on kolmen tunnin ajan ja puolen tunnin välein.[1] Kuoroja pääkaupunkiseudun lisäksi on ollut muualta Suomesta sekä joitakin yksittäisiä vierailevia kuoroja muista maista. 
Vuonna 2019 Kuorojen Kierrokseen osallistui 134 kuoroa ja lauluryhmää ja yhteensä ennätykselliset yli 2 500 laulajaa. 
Yhteiskonserttissa oli mukana Robottikuoro ja se oli yksi vuoden 2019 Taiteiden yön -päätapahtuma keräten Senaatintorille 25 000–30 000 katsojaa.
Helsinki Hauskemmaksi -palkinto.
Helsinki Hauskemmaksi on Art goes Kapakka -kaupunkifestivaalin tunnustuspalkinto, joka jaetaan vuosittain henkilölle tai yhteisölle, joka on riemastuttanut ja vilkastuttanut Helsingin kaupunki- ja kulttuurielämää. Palkinto luovutetaan vuosittain elokuussa Art goes Kapakan yhteydessä. Palkinnon luovuttavat Art goes Kapakan vastaava tuottaja ja festivaalin perustaja Mikko Leisti. Palkintoa on annettu vuodesta 2000.
Skópelos

Skópelos () on Kreikan saari, joka kuuluu Pohjoisten Sporadien saariryhmään. Saaren pinta-ala on 95,5 neliökilometriä ja asukasluku 4 960 (2011). Hallinnollisesti Skópelos kuuluu Skópeloksen kuntaan, Sporadien alueyksikköön ja Thessalian alueeseen. Saaren pääkaupunki on Skópeloksen kaupunki.
Maantiede.
Skópelos sijaitsee Välimereen kuuluvassa Egeanmeressä. Se sijaitsee Skiáthoksen ja Alónnisoksen saarten välissä Skiáthoksen itä- ja Alónnisoksen länsipuolella.
Saaren korkein kohta on Délfi (681 metriä).
Hallinto, kaupungit ja kylät.
Skópelos kuuluu hallinnollisesti Skópeloksen kuntaan.
Saaren suurimmat asutukset ovat pääkaupunki ja pääsatama Skópeloksen kaupunki (3 090 asukasta), joka sijaitsee saaren pohjoisrannikolla; sekä Glóssa (993 asukasta), Néo Klíma (463) ja Loutráki (163). (Katso myös: Luettelo Skópeloksen kunnan kaupungeista ja kylistä.)
Historia.
Arkeologisten löydösten perusteella Skópelos on ollut asuttu viimeistään neoliittisella kaudella. 1600-luvulla eaa. saaren asuttivat minolaiset. Myöhemmin saari oli osa mykeneläistä kulttuuripiiriä. Sen jälkeen saarta asuttivat ensin dolopialaiset ja sitten euboialaiset.
Antiikin aikana saari tunnettiin nimellä "Peparethos" (). Nimi esiintyy muun muassa Thukydideellä. Saarella oli kolme kaupunkia, jotka olivat Panormos, joka sijaitsi nykyisen Pánormoksen kylän paikalla; Seleinus, joka sijaitsi nykyisen Glóssan Loutrákin kylän paikalla; sekä Peparethos, joka sijaitsi nykyisen Skópeloksen kaupungin paikalla.
Persialaissodissa saari oli puolueeton. Sodan jälkeen se liittyi Deloksen meriliittoon ja siitä tuli demokratia. Peloponnesolaissodan jälkeen spartalaiset pystyttivät saarelle oligarkian. Klaudios Ptolemaios 100-luvulla jaa. on ensimmäinen, joka käytti saaresta nimeä "Skópelos", mikä viittasi mahdollisesti saarta ympäröiviin riuttoihin.
Vuonna 1207 saaren valtasivat venetsialaiset. Vuosisadan loppupuolella saari päätyi kuitenkin lähinnä merirosvojen tukikohdaksi. Saari oli venetsialaisten hallussa jälleen vuosina 1453–1538. Vuonna 1538 Barbarossa hyökkäsi saarelle ja lähes koko sen väestö surmattiin, mikä aloitti osmanivallan ajan. Saaresta tuli osa itsenäistynyttä Kreikkaa vuoden 1821 jälkeen.
Nähtävyydet.
Eräs Skópeloksen nähtävyys on Pyhän Johanneksen kirkko ("Ágios Ioánnis sto Kastrí"), joka esiintyy elokuvassa "Mamma Mia!"
Spétses

Spétses (, ) on Kreikan saari, joka kuuluu Argo-Saronisten saarten saariryhmään. Saaren pinta-ala on 22,2 neliökilometriä ja asukasluku 4 027 (vuonna 2001). Hallinnollisesti Spétses kuuluu Spétseen kuntaan, Saarten alueyksikköön ja Attikan alueeseen. Saaren pääkaupunki on Spétseen kaupunki.
Maantiede.
Spétses sijaitsee Välimereen kuuluvassa Egeanmeressä Argoliinlahden suulla ja Peloponnesokseen kuuluvan Argoliin niemimaan eteläkärjen edustalla. Sen lähimmät suuremmat saaret ovat Spetsopoúla etelässä, Tríkeri idässä sekä Dokós ja Hydra kauempana itäkoillisessa.
Saaren korkein kohta on Profítis Ilías (245 metriä).
Hallinto, kaupungit ja kylät.
Spétses kuuluu hallinnollisesti Spétseen kuntaan, johon kuuluu myös pienempiä lähisaaria. Kunta kuuluu muiden Attikan saaristokuntien tavoin Saarten alueyksikköön.
Saaren suurimmat asutukset ovat pääkaupunki ja pääsatama Spétseen kaupunki (4 001 asukasta), joka sijaitsee saaren koillisrannikolla eli mantereen puolella, sekä Ágioi Anárgyroin kylä (18 asukasta). Lähes kaikki saaren asukkaat asuvat pääkaupungissa. (Katso myös: Luettelo Spétseen kunnan kaupungeista, kylistä ja saarista.)
Historia.
Arkeologisten löydösten perusteella Spétses on ollut asuttu viimeistään varhaisella pronssikaudella noin 2500 eaa. Keskiajalla saari tuli asumattomaksi jatkuvien merirosvojen hyökkäysten vuoksi. Saari asutettiin uudelleen pysyvästi vasta 1600-luvulla. Tuon ajan asutus oli Kastélissa (myös Kastélli). Saarella kehitettiin laivanvarustusta ja kauppalaivastoa ja siitä tuli tällä alalla yksi Kreikan merkittävimmistä keskuksista. Kapinoinnin johdosta turkkilaiset tuhosivat Kastéllin 1700-luvulla.
1800-luvun alussa saari osallistui Kreikan vapaussotaan, missä sen laivastosta oli hyötyä. Spétsesläiset laivat osallistuivat muun muassa Náfplion, Monemvasián, Mánin ja Mesolóngin vapauttamiseen, sekä taistelivat Kreetalla turkkilaisten kanssa liitossa ollutta egyptiläistä laivastoa vastaan. Vapaustaisteluajan sankareihin lukeutui spétsesläinen Laskarína Boumpoulína (Bouboulína), joka otti miehensä laivaston komentoon tämän kuoltua, ja käytti suuren osan omaisuudestaan sodan rahoittamiseen.
Sodan jälkeen saari oli edelleen merkittävä merenkulun keskus, mutta taantui Pireuksen sataman noustua maan kauppamerenkulun keskukseksi. Myös ensimmäinen ja toinen maailmansota vaikuttivat saaren taantumiseen, ja monet muuttivat pois saarelta. Sotien jälkeen saari on toipunut turismin ansiosta.
Nähtävyydet.
Saaren nähtävyyksiin kuuluu muun muassa Spétseen kaupungissa oleva Boumpoulínan museo, joka toimii tämän entisessä kotitalossa.
Anánes

Anánes () on joukko pieniä Kreikan saaria, jotka kuuluvat Kykladien saariryhmään ja sijaitsevat Míloksen lounaispuolella. Saaria on yhteensä kuusi. Niistä yksi on selvästi muita isompi, ja sen pinta-ala on noin 0,09 neliökilometriä. Saaret ovat asumattomia (vuonna 2011). Hallinnollisesti Anáneksen saaret kuuluvat Míloksen kuntaan, Míloksen alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen.
Áno Antikéri

Áno Antikéri () eli Antíkeros (Αντίκερος) on pieni Kreikan saari, joka kuuluu Kykladien saariryhmään ja sijaitsee Egeanmeressä Kéroksen ja Amorgóksen välissä. Saaren pinta-ala on 1,077 neliökilometriä ja se on asumaton (vuonna 2011). Hallinnollisesti Áno Antikéri kuuluu Amorgóksen kuntaan, Náxoksen alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen.
Áno Antikérin (”Ylempi Antikéri”) länsipuolella sijaitsee Káto Antikérin (”Alempi Antikéri”) eli Dríman saari.
Antímilos

Antímilos () on Kreikan saari, joka kuuluu Kykladien saariryhmään. Saaren pinta-ala on 8 neliökilometriä ja se on asumaton (vuonna 2011). Hallinnollisesti Antímilos kuuluu Míloksen kuntaan, Míloksen alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen.
Antímilos sijaitsee Välimereen kuuluvan Egeanmeren eteläosassa noin 4,9 meripeninkulmaa (noin 9 kilometriä) Míloksesta luoteeseen. Se on Kykladien läntisimpiä saaria. Saari on tuliperäinen ja koostuu laavakivestä. Saarta kutsutaan myös nimellä "Erimómilos" (Ερημόμηλος) eli ”Autio Mílos”.
Ánydros (Kykladit)

Ánydros (; transl. myös "Ánidros") on pieni Kreikan saari, joka kuuluu Kykladien saariryhmään. Saaren pinta-ala on 1,2 neliökilometriä ja se on asumaton (vuonna 2011). Hallinnollisesti Ánydros kuuluu Amorgóksen kuntaan, Náxoksen alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen. Ennen vuotta 2010 Άνydros kuului Thíran paikallisyhteisöön, joka oli osa entistä Thíran kuntaa Kykladien alueella.
Ánydros sijaitsee Kykladien kaakkoisosassa eteläisellä Egeanmerellä Amorgóksen saaren lounaispuolella jotakuinkin sen, Íoksen, Thíran ja Anáfin saarten keskellä. Etäisyys Amorgókseen on noin 9 meripeninkulmaa (noin 17 kilometriä).
Saaren korkein kohta on 194 metriä, ja saarella kasvaa pääasiassa kuivuutta kestäviä kasveja, kuten "macchiaa". Saaren ilmasto on kuiva, vähäsateinen ja tuulinen, ja siellä on runsaasti auringonpaistetta. Geologisesti saari koostuu pääasiassa kivisestä maaperästä.
Ekologisesti Ánydros on tärkeä elinympäristö useille harvinaisille kasveille, kuten narsissikasveihin kuuluva "Allium luteolum", sarjakukkaiskasveihin kuuluva "Eryngium amorginum" ja hernekasveihin kuuluva "Trigonella rechingeri". Se on myös tärkeä pesimäalue harvinaisille linnuille, kuten välimerenhaukalle ("Falco eleonorae") ja välimerenlokille ("Larus audouinii").
1950-luvulla saarella eli kaksi pientä lasta, jotka jäivät yksinään saarelle paimentamaan perheensä eläimiä.
Askaniá

Askaniá () on Kreikan saari, joka kuuluu Kykladeihin ja tarkemmin Santorínin saariryhmään. Saaren pinta-ala on 0,257 neliökilometriä ja se on asumaton (vuonna 2011). Hallinnollisesti Askaniá kuuluu Thíran kuntaan, Thíran alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen.
Askaniá sijaitsee Santorínin pääsaarten lounaispuolella kauempana suurimmasta osasta saariryhmän muita saaria. Sen pohjoispuolella sijaitsee suurempi Christianí. Saaria kutsutaan yhdessä Christianín saariksi.
Christianí

Christianí () eli Christianá (Χριστιανά) on Kreikan saari, joka kuuluu Kykladeihin ja tarkemmin Santorínin saariryhmään. Saaren pinta-ala on 1,188 neliökilometriä ja se on asumaton (vuonna 2011). Hallinnollisesti Christianí kuuluu Thíran kuntaan, Thíran alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen.
Christianí sijaitsee Santorínin pääsaarten lounaispuolella kauempana suurimmasta osasta saariryhmän muita saaria. Sen eteläpuolella sijaitsee pienempi Askaniá. Saaria kutsutaan yhdessä Christianín saariksi.
Despotikó (Kykladit)

Despotikó () on Kreikan saari, joka kuuluu Kykladien saariryhmään. Saaren pinta-ala on 7,754 neliökilometriä ja se on asumaton (vuonna 2011). Hallinnollisesti Despotikó kuuluu Antíparoksen kuntaan, Pároksen alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen.
Despotikó sijaitsee Egeanmeressä aivan Antíparoksen lounaispuolella, itään kauempana sijaitsevasta Sífnoksesta. Despotikón lounaispuolella sijaitsee pienempi Strongylín saari.
Antiikin aikana Despotikó tunnettiin nimellä "Prepesinthos" (, ). Sen merkittävin antiikin aikainen kohde ovat Apollonin temppelin rauniot.
Donoúsa

Donoúsa (; myös "Donoússa") on Kreikan saari, joka kuuluu Kykladien saariryhmään ja tarkemmin Pieniin Kykladeihin. Saaren pinta-ala on 13,652 neliökilometriä ja asukasluku 167 (vuonna 2011).
Hallinnollisesti Donoúsa kuuluu Náxoksen ja Pienten Kykladien kuntaan, Náxoksen alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen. Vuodesta 2011 lähtien Donoúsa muodostaa oman Náxoksen ja Pienten Kykladien kuntaan kuuluvan kunnallisyksikkönsä, Donoúsan kunnallisyksikön. Aiemmin saari muodosti itsenäisen kyläkunnan nimeltä Donoúsan kyläkunta.
Donoúsa sijaitsee noin 9 meripeninkulmaa (noin 17 kilometriä) Náxoksestä itään. Saaren pääkylä on Donoúsan kylä (141 asukasta). Sen muut asutukset ovat Mersíni (22 asukasta), Charavgí (2) ja Kalotarítissa (2). (Katso myös: Luettelo Donoúsan kunnallisyksikön kylistä ja saarista.)
Gramvoússa (Kykladit)

Gramvoússa () on pieni Kreikan saari, joka kuuluu Kykladien saariryhmään ja sijaitsee Egeanmeressä Amorgóksen länsikärjen pohjoispuolella. Saaren pinta-ala on noin 0,80 neliökilometriä ja se on asumaton (vuonna 2011). Hallinnollisesti Gramvoússa kuuluu Amorgóksen kuntaan, Náxoksen alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen. Gramvoússan ja Amorgóksen erottaa noin 550 metriä leveä salmi. Saarella on Neitsyt Marialle ("Panagía") omistettu kirkko.
Gramvoúsa

Gramvoúsa () tai Gramvoússa (Γραμβούσσα) voi viitata seuraaviin paikkoihin Kreikassa:
Irakleiá (saari)

Irakleiá (; transl. myös "Irakliá") tai "Irákleia" (Ηράκλεια) on Kreikan saari, joka kuuluu Kykladien saariryhmään ja tarkemmin Pieniin Kykladeihin. Saaren pinta-ala on 18,078 neliökilometriä ja asukasluku 141 (vuonna 2011).
Hallinnollisesti Irakleiá kuuluu Náxoksen ja Pienten Kykladien kuntaan, Náxoksen alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen. Vuodesta 2011 lähtien Irakleiá muodostaa oman Náxoksen ja Pienten Kykladien kuntaan kuuluvan kunnallisyksikkönsä, Irakleián kunnallisyksikön. Aiemmin saari muodosti itsenäisen kyläkunnan nimeltä Irakleián kyläkunta.
Irakleiá sijaitsee noin 3,3 meripeninkulmaa (noin 6 kilometriä) Náxoksesta etelään. Sen koillispuolella sijaitsee Schoinoúsa. Saaren pääkylä on Irakleián kylä eli Panagía tai Chóra (36 asukasta). Saaren suurin asutus on Ágios Geórgios (105 asukasta). (Katso myös: Luettelo Irakleián kunnallisyksikön kylistä ja saarista.)
Kardiótissa

Kardiótissa () on Kreikan saari, joka kuuluu Kykladien saariryhmään. Saaren pinta-ala on 1,05 neliökilometriä ja se on asumaton (vuonna 2011). Hallinnollisesti Kardiótissa kuuluu Síkinoksen kuntaan, Thíran alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen.
Kardiótissa sijaitsee Egeanmeressä Síkinoksen ja Folégandroksen saarten välissä Síkinoksen länsi- ja Folégandroksen itäpuolella.
Káto Antikéri

Káto Antikéri () eli Dríma (Δρίμα) on Kreikan saari, joka kuuluu Kykladien saariryhmään ja sijaitsee Egeanmeressä Kéroksen ja Amorgóksen välissä. Saaren pinta-ala on 1,079 neliökilometriä ja asukasluku 2 (vuonna 2011). Hallinnollisesti Káto Antikéri kuuluu Amorgóksen kuntaan, Náxoksen alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen.
Káto Antikérin (”Alempi Antikéri”) itäpuolella sijaitsee Áno Antikérin (”Ylempi Antikéri”) eli Antíkeroksen saari.
Káto Koufonísi

Káto Koufonísi (, ”Alempi Koufonísi”) on Kreikan saari, joka kuuluu Kykladien saariryhmään ja tarkemmin Pieniin Kykladeihin ja Koufonísian saariin Áno Koufonísin ohella. Saaren pinta-ala on 3,898 neliökilometriä ja se on asumaton (vuonna 2011). Hallinnollisesti Káto Koufonísi kuuluu Koufonísian kunnallisyksikköön, Náxoksen ja Pienten Kykladien kuntaan, Náxoksen alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen.
Káto Koufonísi sijaitsee noin 3 meripeninkulmaa (noin 5,5 kilometriä) Náxoksesta kaakkoon. Sen koillispuolella sijaitsee Áno Koufónisi, kaakkoispuolella Kéros ja lounaispuolella Schoinoúsa.
Kéros

Kéros () on Kreikan saari, joka kuuluu Kykladien saariryhmään ja tarkemmin Pieniin Kykladeihin. Saaren pinta-ala on 15,042 neliökilometriä ja se on asumaton (2011). Hallinnollisesti Kéros kuuluu Náxoksen ja Pienten Kykladien kuntaan, Náxoksen alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen.
Maantiede.
Kéros sijaitsee noin 5,4 meripeninkulmaa (noin 10 kilometriä) Náxoksesta kaakkoon. Saaren pituus itä-länsisuunnassa on noin seitsemän kilometriä. 
Kéroksen ympärillä sijaitsee joukko pieniä kalliosaaria, länsipuolella Daskalió, itäpuolella Voúlgari ja eteläpuolella Megáli Pláka, Plakí, Tsouloúfi, Lázaros ja Ágios Andréas. Kauempana etelässä Kéroksen ja Amorgóksen välissä sijaitsevat Antíkeroksen saaret eli Káto Antikéri ja Áno Antikéri. Pohjoispuolella Náxoksen ja Kéroksen välissä ovat Koufonísian saaret eli Áno Koufonísi ja Káto Koufonísi.
Kéros on vuoristoinen. Sen entinen autioksi jäänyt kylä sijaitsee saaren pohjoisrannikolla.
Historia.
Esihistoria.
Kéroksen Kávoksesta ja sen edustalla sijaitsevasta pienestä Daskalión saaresta on löydetty merkittävä kykladisen kauden aikainen asutus ja pyhäkköalue. Saari oli ennen Kérokseen kuulunut niemeke, jolla on ollut aikakaudelle laajakokoinen asutus ja saaren satama. Pyhäkköalueelta puolestaan on löydetty suuri määrä rikottuja kykladisia idoleita. 
Tutkija arvelee, että idolit oli rikottu uskonnollisista syistä ja niitä on tuotu Kérokselle muiltakin Kykladien saarilta. Siellä on jalostettu metallia, vaikka metallinjalostus oli siihen aikaan vielä erittäin harvinaista. Saarella on kasvatettu oliivia ja viiniköynnöstä, jotka oli siihen aikaan uusia viljelykasveja.
Löytöjen ansiosta saari on antanut nimensä kykladiselle Kéros-Sýros-kulttuurille noin 2800–2300 eaa. Saari on suojeltu arkeologisena alueena, eikä siellä yöpyminen ole sallittua.
Antiikki.
Antiikin aikana saari tunnettiin nimellä "Keria" tai "Kereia" (lat. "Ceria", "Cereia"). Saarella oli oma polis eli kaupunkivaltio Keria. Sen kaupunkikeskuksen sijaintia ei kuitenkaan tunneta.
Zündapp Janus

Zündapp Janus on vuosina 1957–1958 valmistettu kääpiöauto. Moottoripyöriä valmistanut Zündapp-tehdas pyrki 1950-luvun kääpiöautomarkkinoille omalla kääpiöautollaan, joka jäi tehtaan ainoaksi automalliksi.
Auton erikoisuus ovat edessä ja takana olevat ovet (sivuilla ei ole ovia) sekä korin symmetrisyys edessä ja takana. Edessä ja takana matkustavat istuvat seläkkäin näkemättä toisiaan. Pieni moottori on keskellä istuinten välissä.
Yksisylinterisen kaksitahtisen ilmajäähdytteisen moottorin iskutilavuus on 248 cm³. Suurin teho on 10 kW / 5 000 r/min (14 hv). Puristussuhde 6,8. Vaihteita on neljä eteen sekä peruutusvaihde. Huippunopeus on vain noin 80–85 km/h.
Janus painaa 425 kiloa ja sen kantavuus noin 300 kiloa.
Januksen tuotanto alkoi kesäkuussa 1957.
Ajossa ongelmia aiheutti keskellä oleva kevyt moottori, joka saattoi johtaa painopisteen muuttumiseen ajon aikana. Varustelu oli niukka.
Pienestä koostaan huolimatta Janus ei ollut erityisen halpa. Kotimaassaan Länsi-Saksassa Janus maksoi 3 290 D-markkaa (ja 40 DM lämmityksestä), joka on euroina noin 7 768 €. Halvin Volkswagen Kupla maksoi tuohon aikaan Saksassa noin 3780 DM.
Tekniikan Maailman (9/1957) mukaan sarjatuotantoon päässyt Zündapp Janus olisi maksanut Suomessa noin 300 000 markkaa. Lehti kertoi Zündapp Janusissa olevan tilaa neljälle hengelle, moottorin iskutilavuus oli vain 245 cm³.
Vuonna 1957 valmistui vain 1 731 Janusta. Zündappin ainoan automallin valmistus loppui vuoden 1958 puolivälissä kannattamattomana. Kaikkiaan valmistettiin 6 902 Zündapp Janus -kääpiöautoa.
Koufonísi

Koufonísi () eli Áno Koufonísi (Άνω Κουφονήσι, ”Ylempi Koufonísi”) tai "Páno Koufonísi" (Πάνω Κουφονήσι) on Kreikan saari, joka kuuluu Kykladien saariryhmään ja tarkemmin Pieniin Kykladeihin ja Koufonísian saariin Káto Koufonísin ohella. Saaren pinta-ala on 5,77 neliökilometriä ja asukasluku 399 (2011). Hallinnollisesti Koufonísi kuuluu Koufonísian kunnallisyksikköön, Náxoksen ja Pienten Kykladien kuntaan, Náxoksen alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen.
Koufonísi sijaitsee noin 2,3 meripeninkulmaa (noin 4 kilometriä) Náxoksesta kaakkoon. Sen eteläpuolella on Káto Koufónisin saari ja kaakkoispuolella Kéros. Saaren pääkylä on Koufonísin kylä (391 asukasta).
Makáres

Makáres (, myös "Mákares", Μάκαρες) eli Makárioi (Μακάριοι) on pieni Kreikan saariryhmä, joka kuuluu Kykladeihin ja tarkemmin Pieniin Kykladeihin. Sen saaret sijaitsevat Náxoksen itäpuolella sen ja Donoúsan saaren välissä. Saariryhmä on asumaton (vuonna 2011). Hallinnollisesti saaret kuuluvat Náxoksen ja Pienten Kykladien kuntaan, Náxoksen alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen.
Makáres-saarten nimeä on selitetty sillä, että ne olisi yhdistetty kreikkalaisen mytologian Autuaiden saariin (). Paikallisessa perinteessä nimi olisi tullut siitä, että saarten rantaan lyöneet aallot kuulostivat ihmisten laululta ja muilta ääniltä. Nykyisin Makáres-saaret ovat syrjäisen sijaintinsa ansiosta tärkeää lintu- ja luontoaluetta.
Saaret.
Saariryhmän saaret ovat:
Tampereen Ilves (naisten jalkapallo)

Ilves on tamperelainen jalkapalloseura ja osa samannimistä yleisseuraa. Ilveksen naisten edustusjoukkue pelaa Suomen toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Kansallinen Ykkösessä.
Ilveksellä on Helsingin Jalkapalloklubin jälkeen toiseksi eniten naisten pääsarjakausia, 30 kauteen 2018 mennessä, mutta ei yhtään mestaruutta. Hopealla se on ollut kahdesti (1992, 2016) ja pronssilla kolmesti (1991, 1993, 1996). Suomen Cupin loppuottelussa Ilves on pelannut viidesti (1991, 1997, 2010, 2011, 2014), mutta hävinnyt joka kerta.
Historiaa.
Jalkapallo palasi vuonna 1931 perustetun Ilveksen ohjelmaan vuosien hiljaiselon jälkeen kaudeksi 1975, kun Ilves-Kissat ja Tampellan Palloilijat yhdistivät jalkapallotoimintansa Ilveksen alaisuuteen. Naisten Suomen-mestaruudesta pelattiin ensimmäisen kerran vuonna 1971, ja sarjamuotoinen kilpailu alkoi vuonna 1974. Ilves-Kissojen joukkue oli mukana naisten SM-sarjassa kaudella 1974, ja Ilves otti sen paikan kaudeksi 1975.
Ilves putosi SM-sarjasta kauden 1976 päätteeksi ja palasi vasta kaudeksi 1989 TaPan seuraajaksi perustetun Ilves-Pallon hankkimalla paikalla. Kaudet 1989–2012 Ilves pelasi sarjassa yhtäjaksoisesti.
Junioritoiminta.
Naisten edustusjoukkueen lisäksi Ilveksellä on kuusi tyttöjen edustusjoukkuetta. Lisää tyttöjunioreita pelaa Ilveksen Futis-Liiga-korttelisarjassa. Muun muassa kolmissa EM-kilpailuissa pelannut Sanna Talonen on Ilveksen kasvatti.
Makrónisos (Kykladit)

Makrónisos () eli Makronísi (Μακρονήσι), ”Pitkä saari”, on Kreikan saari, joka kuuluu Kykladien saariryhmään. Saaren pinta-ala on 18,427 neliökilometriä ja asukasluku 9 (vuonna 2011). Hallinnollisesti Makrónisos kuuluu Kéan kuntaan, Kéa-Kýthnoksen alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen.
Maantiede.
Makrónisos sijaitsee Attikan rannikon eteläisimmän kärjen Soúnion niemen edustalla aivan sen itärannikolla. Sen etäisyys rannikkoon on 3–6 kilometriä. Tästä huolimatta se luetaan kuitenkin muutoin kauempana merellä sijaitseviin Kykladien saariin. Saari on pitkä ja kapea, ja sen pituus on noin 12,9 kilometriä. Makrónisoksen kaakkoispuolella sijaitsee Kéan saari.
Historia.
Antiikki.
Antiikin aikana saari tunnettiin nimillä "Helenē" () ja "Makris" (). Ensin mainittu nimi oli peräisin siitä, että kreikkalaisen mytologian Helenan uskottiin käyneen saarella; jälkimmäinen nimi viittasi puolestaan nykyisen nimen tavoin saaren pituuteen. Saarella oli yksi polis eli kaupunkivaltio, Helene.
Myöhempi historia.
Myöhempinä aikoina Makrónisos on toiminut usein vankisaarena. Ensimmäisen ja toisen Balkanin sodan aikaan vuosina 1912–1913 sinne sijoitettiin turkkilaisia sotavankeja. Kreikan sisällissodan alusta vuodesta 1946 aina Kreikan sotilasjuntan kaatumiseen vuonna 1973 saakka saari toimi vankipaikkana kommunisteille ja muille poliittisille vangeille. Vankeja kidutettiin, ja monet kuolivat siellä. Saaren tunnettuihin vankeihin lukeutuvat muun muassa säveltäjä Míkis Theodorákis, runoilija Giánnis Rítsos ja elokuvaohjaaja Pantelís Voúlgaris. Sittemmin saari on toiminut tapahtumien muistopaikkana.
Makronísi (Foúrnoi)

Makronísi () on pieni Kreikan saari, joka kuuluu Pohjoisen Egean saarten saariryhmään ja tarkemmin Foúrnoin saariin. Se sijaitsee Egeanmeressä saariryhmän pääsaaren Foúrnoin eteläpuolella. Saaren pinta-ala on 0,647 neliökilometriä ja se on asumaton (vuonna 2011). Hallinnollisesti Makronísi kuuluu Foúrnoi Korseónin kuntaan, Ikarían alueyksikköön ja Pohjois-Egean saarten alueeseen.
Nikoúria

Nikoúria () on Kreikan saari, joka kuuluu Kykladien saariryhmään ja sijaitsee Egeanmeressä Amorgóksen pohjoispuolella Ágios Pávloksen kylän edustalla. Saaren pinta-ala on noin 2,59 neliökilometriä ja se on asumaton (vuonna 2011). Hallinnollisesti Nikoúria kuuluu Amorgóksen kuntaan, Náxoksen alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen.
Nikoúrian ja Amorgóksen erottaa noin 290 metriä leveä salmi. Saarella on Neitsyt Marialle ("Panagía") omistettu kirkko.
Pipéri (Kykladit)

Pipéri () eli Kalapódi (Καλαπόδι) on pieni Kreikan saari, joka kuuluu Kykladien saariryhmään ja sijaitsee Kýthnoksen kaakkoispuolella. Sen kaakkoispuolella on pieni Serifopoúlan saari ja eteläpuolella Sérifos. Saaren pinta-ala on noin 0,432 neliökilometriä ja se on asumaton (vuonna 2011). Hallinnollisesti Pipéri kuuluu Kýthnoksen kuntaan, Kéa-Kýthnoksen alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen.
Polýaigos

Polýaigos (; transl. myös "Políegos") on Kreikan saari, joka kuuluu Kykladien saariryhmään. Saaren pinta-ala on 18,146 neliökilometriä ja asukasluku 2 (vuonna 2011). Hallinnollisesti Polýaigos kuuluu Kímoloksen kuntaan, Míloksen alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen.
Polýaigos sijaitsee Välimereen kuuluvassa Egeanmeressä aivan Kímoloksen kaakkoispuolella ja Míloksen itäpuolella.
Ríneia

Ríneia (; myös "Rínia"), antiikin Rheneia (), on Kreikan saari, joka kuuluu Kykladien saariryhmään. Saaren pinta-ala on 13,904 neliökilometriä ja se on asumaton (vuonna 2011). Hallinnollisesti Ríneia kuuluu Mýkonoksen kuntaan, Mýkonoksen alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen.
Maantiede.
Ríneia sijaitsee Välimereen kuuluvan Egeanmeren ja Kykladien saariryhmän keskellä aivan Deloksen ja Mýkonoksen saarten länsipuolella. Kauempana pohjoispuolella sijaitsee Tínoksen saari ja länsipuolella Sýros. Saaren pituus on noin 8 kilometriä ja se jakautuu kahteen osaan, pohjois- ja eteläosaan, joita yhdistää vain noin 80 metriä leveä kannas.
Historia.
Antiikki.
Antiikin aikana Rheneialla sijaitsi Rheneian kaupunki, joka liittyi läheisesti pyhänä pidetyn Deloksen saaren elämään. Kaupungin historian alkuvaiheessa, kun vain Deloksen kulttiin suoraan liittyneet henkilöt asuivat Deloksella, kaupunki mahdollisesti jopa toimi Deloksen kaupunkina. Ainakin myöhemmin se oli Deloksesta erillinen polis eli kaupunkivaltio.
Saarelta on löydetty kaupungin jäänteiden ohella muun muassa Herakleelle omistetun temppelin rauniot sekä laajoja hautausmaita. Rheneia toimi Deloksen saaren hautapaikkana sen jälkeen, kun ateenalaiset puhdistivat Deloksen vuonna 426 eaa. ja siirsivät kaikki sinne haudatut joukkohautaan Rheneialle. Tämän jälkeen ketään kiellettiin enää syntymästä tai kuolemasta Deloksella, ja hautaukset suoritettiin myös jatkossa Rheneialle. Myös synnyttävät ja sairaat siirrettiin Delokselta sinne. Hautalöytöjä nähtävillä Mýkonoksen arkeologisessa museossa sekä Ateenan kansallisessa arkeologisessa museossa.
Schoinoúsa

Schoinoúsa (; transl. myös "Schoinoússa", "Schinoúsa", "Schinoússa") on Kreikan saari, joka kuuluu Kykladien saariryhmään ja tarkemmin Pieniin Kykladeihin. Saaren pinta-ala on 8,144 neliökilometriä ja asukasluku 227 (vuonna 2011). Hallinnollisesti Schoinoúsa kuuluu Náxoksen ja Pienten Kykladien kuntaan, Náxoksen alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen. Vuodesta 2011 lähtien Schoinoúsa muodostaa oman Náxoksen ja Pienten Kykladien kuntaan kuuluvan kunnallisyksikkönsä, Schoinoúsan kunnallisyksikön. Aiemmin saari muodosti itsenäisen kyläkunnan nimeltä Schoinoúsan kyläkunta.
Schoinoúsa sijaitsee noin 4 meripeninkulmaa (noin 7,5 kilometriä) Náxoksesta etelään. Sen koillispuolella ovat Koufonísian saaret (Áno Koufonísi ja Káto Koufonísi) ja lounaispuolella Irakleiá. Saaren pääkylä ja suurin asutus on Schoinoúsan kylä eli Chóra (211 asukasta). Sen muihin asutuksiin kuuluu Mesarián kylä (16). (Katso myös: Luettelo Schoinoúsan kunnallisyksikön kylistä ja saarista.)
Strongylí (Antíparos)

Strongylí (; transl. myös "Strongilí") on pieni Kreikan saari, joka kuuluu Kykladien saariryhmään ja sijaitsee Egeanmeressä Antíparoksen ja Despotikón saarten lounaispuolella. Saaren pinta-ala on 1,638 neliökilometriä ja se on asumaton (vuonna 2011). Hallinnollisesti Strongylí kuuluu Antíparoksen kuntaan, Pároksen alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen.
Yūsuke Suzuki

Yūsuke Suzuki (, s. 2. tammikuuta 1988 Nomi) on japanilainen kilpakävelijä. Hän on 50 kilometrin kävelyn maailmanmestari ja 20 kilometrin kävelyn entinen maailmanennätysmies. 169 senttimetriä pitkä ja 57 kilogrammaa painava Suzuki edustaa Fujitsu Track and Field Teamia.
Ura.
Suzuki voitti kultaa vuoden 2019 Dohan MM-kilpailujen 50 kilometrin kävelyssä ajalla 4.04.20. Se oli hänen ensimmäinen arvokisakävelynsä 50 kilometrillä. 20 kilometrillä hän on ollut MM-kilpailuissa mukana neljästi, parhaana sijoituksenaan neljäs sija vuoden 2011 MM-kilpailuista Daegusta. Suzuki oli mukana vuoden 2012 kesäolympialaisissa Lontoossa, jossa hän oli 20 kilometrillä 35:s. Vuoden 2014 Aasian kisoista Incheonista Suzuki saavutti hopeaa. Suzukilla on vuoden 2005 alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuista ja seuraavan vuoden alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuista yksi pronssi.
Maaliskuussa 2015 Suzuki teki kotikaupungissaan Nomissa 20 kilometrin kävelyn maailmanennätyksen 1.16.36.
Abdul Hakim Sani Brown

Abdul Hakim Sani Brown (, s. 6. maaliskuuta 1999 Fukuoka) on japanilainen pikajuoksija, joka kilpailee 100 ja 200 metrin juoksussa. Sani Brownin valmentajana toimii Takahiko Yamamura.
Sani Brown saavutti kultaa 100 ja 200 metriltä vuoden 2015 alle 18-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailuista Kolumbian Calista. Molemmat tulokset olivat kisaennätyksen lisäksi myös hänen omia ennätyksiään. Sani Brown osallistui Pekingin MM-kilpailuihin 2015 ollen 200 metrillä MM-historian nuorin miesosanottaja. Hän eteni välieriin ajalla 20,35, mutta karsiutui välierissä loppukilpailusta ajalla 20,47.
Vuonna 2015 hän saavutti Japanin-mestaruuskilpailuissa hopeaa sekä 100 metriltä että 200 metriltä. Hän voitti Japanin-mestaruuden 100 ja 200 metrillä 2017. Lontoon MM-kilpailuissa hän sijoittui 200 metrillä seitsemänneksi ja karsiutui 100 metrillä välierissä.
Sani Brown sivusi 60 metrin juoksun sisäratojen Japanin ennätystä 6,54 Alabaman Birminghamissa maaliskuussa 2019. Hän teki 100 metrin Japanin ennätyksen 9.97 Austinissa kesäkuussa 2019. Hän voitti 2019 Japanin-mestaruuden sekä 100 että 200 metrillä. Dohan MM-kilpailuissa hän juoksi ankkuriosuuden Japanin pikaviestijoukkueessa, joka saavutti pronssia Aasian ennätysajalla 37,43. Samojen kisojen 100 metrillä hän karsiutui välierissä. Vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa hän karsiutui 200 metrin alkuerissä. Hän voitti 100 metrin Japanin-mestaruuden 2022. Eugenen MM-kilpailuissa 2022 hän sijoittui 100 metrillä seitsemänneksi ajalla 10,06. Budapestin MM-kilpailuissa 2023 hän oli 100 metrillä kuudes ajalla 10,04 ja pikaviestissä viides. Pariisin olympialaisissa 2024 hän karsiutui 100 metrin välierissä ja oli 4 × 100 metrin viestissä viides. Tokion MM-kilpailuissa 2025 hän karsiutui 100 metrin alkuerissä.
Sani Brownin isä on ghanalainen ja äiti japanilainen.