tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Forsvarets Efterretningstjeneste

Forsvarets Efterretningstjeneste (FE) on Tanskan puolustusvoimiin kuuluva signaalitiedusteluorganisaatio. Laitos on perustettu vuonna 1943. Sen pääkonttori sijaitsee Kööpenhaminassa Kastelletin linnoitusalueella. Sitä vastaavat mm. Ruotsissa Försvarets radioanstalt ja Suomessa Puolustusvoimien tiedustelulaitos.
FE:n englanninkielinen nimi on "Danish Defence Intelligence Service".
Jarno Vesala

Jarno Vesala (s. 1977 Rauma) on suomalainen kuvanveistäjä ja kuvataiteilija. Hänet valittiin Vuoden nuoreksi taiteilijaksi 2013.
Vesala tekee installaatioita, jotka koostuvat usein ihmismäisistä veistoksista, äänestä ja liikkuvasta kuvasta. Teokset perustuvat havaintoon ja illuusioon ja luovat mystisiä ja pelottavia tunnelmia. Vesalan teemat liittyvät usein muun muassa yksinäisyyteen, syrjäytymiseen ja kanssaihmisten unohtumiseen.
Vesala valmistui kuvataiteilijaksi Tampereen ammattikorkeakoulun taiteen ja viestinnän koulutusohjelmasta vuonna 2004. Ensimmäisen yksityisnäyttelynsä hän piti Tampereella vuonna 2003. Vesalan teoksia on ollut esillä muun muassa Mäntän kuvataideviikoilla 2008, Kluuvin galleriassa 2009, Pirkanmaan triennaalissa 2009 ja 2012, Helsingin taidemuseossa 2011 ja Forum Boxissa 2012.
Vuonna 2015 Vesala voitti yhdessä Krister Gråhnin kanssa tekemällään teoksella Turku Biennaali -palkinnon. Vesalalle myönnettiin 2021 valtion viisivuotinen taiteilija-apuraha.
Vesala asuu ja työskentelee Nokialla.
Luettelo televisiosarjan Power Rangers Operation Overdrive jaksoista

Luettelo 15. Power Rangers -tuotantokauden Power Rangers Operation Overdriven jaksoista.
Aiheesta muualla.
&lt;/onlyinclude&gt;
Mynttilän rautatieasema

Mynttilän rautatieasema () on rautatieliikennepaikka Savon radan varrella Mäntyharjun Mynttilässä noin kahdeksan kilometriä Mäntyharjun asemalta pohjoiseen.
Asema avattiin laiturivaihteena vuonna 1922 Mynttilän kylän läheisyydessä olleeseen paikallistien ja radan risteykseen. Asemarakennus valmistui vuonna 1941, jolloin myös liikennepaikka korotettiin pysäkiksi. Rakennusta laajennettiin myöhemmin vuonna 1961, mutta liikennepaikan miehitys lopetettiin jo 1. heinäkuuta 1963. Risteysasema Mynttilästä tuli vuonna 1979, jolloin Ristiinaan rakennettu parinkymmenen kilometrin mittainen teollisuusrata otettiin käyttöön.
Henkilöliikenne Mynttilässä lakkautettiin 27. toukokuuta 1990 ja ratapiha purettiin tavaraliikenteen sekä junakohtausten loputtua vuonna 2000. Nykyisin liikennepaikka käsittää vain Ristiinan radan erkanemisvaihteen.
Marty Adams

Marty Adams (s. 12. syyskuuta 1981) on kanadalainen näyttelijä ja koomikko. Hän pelasi myös yliopistonsa jalkapallo-joukkueessa, mutta joutui lopettamaan kyseisen lajin polvivammansa takia. Martyn sisko suositteli hänelle koomikon uraa, jonka jälkeen hän aloitti myös näyttelyuran.
Marty Adams on esiintynyt muun muassa elokuvissa Saw IV ja Repo Men – noutajat ja komediasarjassa Video on Trial.
Jalokotka

Jalokotka ("Nisaetus cirrhatus") on haukkojen heimoon kuuluva lintu. Se on aiemmin kuulunut sukuun "Spizaetus". Sitä tavataan Kaakkois- ja Etelä-Aasiassa Bangladeshssa, Bruneissa, Kambodžassa, Intiassa, Indonesiassa, Laosissa, Malesiassa, Myanmarissa, Nepalissa, Filippiineillä, Singaporessa, Sri Lankassa, Thaimaassa ja Vietnamissa.
Sen elinpiiriä ovat subtrooppiset ja trooppiset kosteat alavat metsät, suot, kuivat savannit ja joet aina 1 500 metrin korkeuteen saakka.
Sortavalan Palloseura

Sortavalan Palloseura perustettiin 1929, kun Sortavalan Virityksen palloilujäsenet erosivat emäseurasta. Vuonna 1930 seura sai paikallisen kilpailijan, kun perustettiin Sortavalan Palloilijat.
SPS osallistui pesäpallon SM-sarjaan 1930, jolloin se myös voitti alkulohkonsa ja selviytyi SM-lopputurnaukseen, jossa jäi kuitenkin neljänneksi hävittyään niukasti Helsingin Pallonlyöjille kolmannen sijan ratkaisseessa kamppailussa. Vuonna 1933 joukkue selvisi B-sarjan loppuotteluun, jossa hävisi Salo-Uskelalle, mutta nousi siitä huolimatta SM-sarjaan. Vuoden 1934 SM-sarjassa joukkue saavutti kymmenessä ottelussaan vain yhden tasapelin. 
Jääpallossa seura pelasi valtakunnallista B-sarjaa ja jalkapallossa Itä-Länsi -sarjaa voittaen molemmissa lajeissa useita piirinmestaruuksia pahimpina kilpailijoinaan Sortavalan Palloilijat ja ennen Joensuun piirin irtautumista joulukuussa 1938 Joensuun Palloseura. Vuosina 1941-44 pelasivat kaikki sortavalalaiset yhdessä seurassa SPS:ssä, mutta sotatilan takia toiminta oli melko hiljaista. Vuonna 1945 SPS ja SP yhdistyivät yhdeksi seuraksi ja muuttivat Kuopioon. Vuonna 1945 seuran ikämiehet voittivat alkuperäisellä nimellään SPL:n Savon piirin mestaruuden. Edustusjoukkue pyrki jalkapallon SM-cupkilpailuun, mutta karsinnoissa Joensuun Palloseura voitti jatkojalla 3–2. Seura jatkaa nykyisin toimintaansa nimellä Kalevan Pallo ja sen lajiksi on vakiintunut jääkiekko. Jalkapallo loppui KalPassa 1974, jolloin seura myös erosi Palloliitosta.
Morsian yllättää

Morsian yllättää on Valentin Vaalan ohjaama elokuva vuodelta 1941. Sen päätekijöitä ovat käsikirjoittaja Tet (Kersti Bergroth), ohjaaja Vaala ja pääosan esittäjä Lea Joutseno, joiden yhteistyönä syntyi seuraavina vuosina vielä neljä elokuvaa.
Vastaanotto.
Aikalaisarvioista pääosa suhtautui elokuvaan myönteisesti.. "Suomi-Filmi on valmistanut pienen ja näppärän komedian", kirjoitti Toini Aaltonen (Suomen Sosialidemokraatti). "Todella pirteä hupailu", arvioi samalla linjalla Paula Talaskivi (Helsingin Sanomat).
Arto Pajukallion ("Helsingin Sanomat") mukaan elokuva on pirteä ja näppärä komedia, jossa Lea Joutseno säkenöi komediennena.
Sortavalan Palloilijat

Sortavalan Palloilijat rekisteröitiin 14. heinäkuuta 1930, kun Sortavalan Palloseuralle perustettiin paikallinen kilpailija. Seura kuului SVUL:n Itä-Karjalan piiriin ja Palloliiton Sortavalan piiriin (vuoden 1938 joulukuuhun saakka Karjalan piiriin). Seuran ensimmäinen puheenjohtaja oli Martti Hukka.
Jalkapallossa seura pelasi B-sarjaa ja myöhemmin Itä-Länsi-sarjaa selviytyen vuonna 1938 Mestaruussarjan karsintoihin, joissa Viipurin Reipas murskasi nousuhaaveet. Myös jääpallossa seura kuului B-sarjan vakiojoukkueisiin.
Jatkosodan aikana kaikki sortavalalaispalloilijat pelasivat SPS:n riveissä ja seurat yhdistyivätkin 1945 yhdeksi seuraksi Sortavalan Palloseuraksi, joka jatkoi toimintaansa Kuopiossa.
Pesäpallo.
SP pelasi pesäpallon mestaruussarjassa kesällä 1930 ja kärsi murskaavan 2-14 tappion sisarseuralleen SPS:lle. Alkulohkosta ei ollut asiaa jatkopeleihin. Vuonna 1931 seuran naiset selvisivät SM-cupkilpailussa aina välieriin saakka ennen kuin Viipurin Pallonlyöjät pudottivat joukkueen jatkosta.
Etyleenikarbonaatti

Etyleenikarbonaatti eli glykolikarbonaatti (C3H4O3) on glykolin ja hiilihapon esteri. Yhdistettä käytetään muun muassa liuottimena.
Valmistus.
Ensimmäinen tapa valmistaa yhdistettä oli fosgeenin ja glykolin välinen reaktio. Vuonna 1943 kehitettiin uusi menetelmä, jossa etyleenikarbonaattia valmistetaan etyleenioksidin ja hiilidioksidin välisellä reaktiolla. Katalyyttinä voidaan käyttää siirtymämetallikomplekseja, organometalliyhdisteitä, jodideja, kvaternaarisia ammoniumsuoloja tai fosfoniumsuoloja. Reaktio tapahtuu 160–200 °C:n lämpötilassa.
Etyleenikarbonaattia voidaan valmistaa myös transesteröintireaktiolla muista karbonaattiestereistä, esimerkiksi dimetyylikarbonaatista, glykolin avulla.
Käyttö.
Etyleenikarbonaattia käytetään pääasiassa liuottimena. Se kykenee liuottamaan muun muassa selluloosaeettereitä ja -estereitä, polymeerejä, farmaseuttisia ja kosmeettisia tuotteita sekä epäorgaanisia suoloja. Sitä käytetään myös orgaanisessa synteesissä valmistettaessa muita karbonaattiestereitä transesteröintireaktiolla ja sen hydrolyysillä saadaan erittäin puhdasta etyleeniglykolia. Siitä voidaan valmistaa myös karbamaatteja ja käyttää etoksylointireaktioissa. Etyleenikarbonaattia käytetään myös elektrolyyttinä litiumioniakuissa.
Apu-trilogia

Apu-trilogia on kolmiosainen Satyajit Rayn ohjaama elokuvasarja. Elokuvat valmistuivat vuosina 1955–1959. Ne perustuivat Bibhutibhushan Bandyopadhyayn kirjoittamiin romaaneihin "Pather Panchali" (1929) ja "Aparajito" (1932). Musiikin kaikkiin kolmeen elokuvaan teki Ravi Shankar.
Trilogiaan kuuluvat seuraavat elokuvat:
Sortavalan Viritys

Sortavalan Viritys oli suomalainen urheiluseura. Se perustettiin jo vuonna 1911, mutta se toimi rekisteröitymättömänä aina marraskuun 12. päivään 1925 saakka. Seuran kotipaikka oli Sortavalan kaupunki.
Viritys osallistui pesäpallon SM-kilpailuihin vuosina 1927 ja 1929 karsiutuen kummallakin kerralla cup-muotoisesta kilpailusta heti ensimmäisessä ottelussaan. Myös jalkapallossa seura kävi kokeilemassa SM-kilpailujen tasoa vuosina 1923 ja 1927, mutta menestys ei ollut sen parempi. Kausi 1928 päättyi luovutukseen jo ensimmäisessä kamppailussa.
Virityksen palloilutoiminta siirtyi 1930-luvun alussa kahdelle erikoisseuralle, Sortavalan Palloseura perustettiin 1929 ja Sortavalan Palloilijat heti seuraavana vuonna.
Viimeiset kilpailunsa kotikaupungissaan Viritys järjesti niinkin myöhään kuin 28. toukokuuta 1944, jolloin Vakkosalmen kisapuistossa järjestettiin Maastojuoksun Suomen-mestaruuskilpailut.
Kohta tämän jälkeen Sortavala oli jätettävä ja seura siirtyi evakkoon Poriin, jossa se jatkoi toimintaansa ja järjesti joitakin kilpailujakin omissa nimissään. Viritys sulautui vähitellen Porin Tarmoon. Yhdistysrekisteristä seura poistettiin vuonna 1991.
Teatteri Vivates

Teatteriyhdistys Vivates ry. on Siilinjärvellä toimiva harrastajateatteri, joka on perustettu vuonna 1995. Teatteri Vivates on Suomen harrastajateatteriliiton jäsen.
Toiminta.
Teatteri valmistaa vuosittain ensi-iltaan yhdestä kahteen näytelmää huomioiden erilaiset yleisöt lapsista ikäihmisiin. Huoneteatterin lisäksi Vivates tuottaa myös kesäteatteriproduktioita. Lisäksi Vivates tekee tilauksesta ohjelmaa erinäisiin tilaisuuksiin, kuten pikkujouluihin.
Augustus Goessling

Augustus M. Goessling (17. marraskuuta 1878 Saint Louis – 22. elokuuta 1963 Saint Louis) oli yhdysvaltalainen vesipalloilija, uimari ja olympiamitalisti. Hänen seuransa oli saintlouisilainen Missouri AC. 
Goessling osallistui St. Louisin olympialaisiin 1904, joissa hän karsiutui uinnissa sekä 100 metrin selkäuinnissa että 200 metrin rintauinnissa ensimmäisellä kierroksella. Hän pelasi Missouri AC:n vesipallojoukkueessa, joka voitti turnauksessa pronssia.
Manfred Toeppen

Manfred Kurt Washington Toeppen (3. syyskuuta 1887 Saint Louis – 18. heinäkuuta 1968 Los Angeles) oli yhdysvaltalainen vesipalloilija ja olympiamitalisti. Hänen seuransa oli saintlouisilainen Missouri AC. Toeppen pelasi St. Louisin olympialaisissa 1904, joissa Missouri AC sijoittui kolmanneksi. 
Manfredin isä Hugo oli painija.
Riian satama

Riian satama tai Riian vapaasatama (, , LOCODE: LV RIX) on Riiassa Väinäjoen ("Daugava") suulla kaikkiaan noin 15 kilometrin matkalle sijoittunut Latvian suurin satama. Satama on rahtimäärältään myös yksi Baltian maiden suurimmista Tallinnan ja Klaipėdan sataman ohella.
Satama voi ottaa vastaan syväykseltään enintään 14,7-metrisiä aluksia. Satama-alueen laiturien kokonaismitta on 13,8 kilometriä.
Riian matkustajasatama on osa satamaa. Riiassa käyvien laivamatkustajien määrä on kasvanut viime vuosina. Kaksi Tallink-varustamon matkustajalaivaa (syksyllä 2012: M/S "Romantika" ja M/S "Silja Festival") liikennöi väliä Riika–Tukholma, ja alukset operoivat Latvian lipun alla. Lauttaliikenteen matkustajien määrä ylitti 700  000 vuonna 2011. Lisäksi satamassa vierailee lukuisia risteilyaluksia, jotka tuovat etenkin ruotsalaisia ja saksalaisia matkustajia. Risteilymatkustajien määrä on vaihdellut vuosittain 40 000 ja 85 000 välillä.
Liikenteen määrä.
Jopa 80 prosenttia Riian vapaasataman rahdista on kauttakulkuliikennettä, joka on matkalla johonkin tai lähtee jostain IVY-maasta. Myös näiden maiden ja Kiinan kansantasavallan välisen kaupan vilkastuminen näkyy satamassa. Satama-alueella operoi yli 30 ahtausyritystä ja yli 30 laiva-agenttia. Vuonna 2012 satama onnistui kasvattamaan rahtimääriään erityisesti hiilen (14,9 milj. t.) ja öljytuotteiden (7,7 milj. t.) kauttakuljetuksen lisääntymisen ansiosta. Rahtimäärien kasvua oli myös vuonna 2014.
Riian sataman vuosittainen rahti- ja matkustajamäärä:&lt;br&gt;
Rahtimäärä voi vaihdella tilastosta toiseen jonkun verran. Matkustajamäärä sisältää sekä reitti- että risteilymatkustajat.
Sammy Kitwara

Sammy Kirop Kitwara (s. 26. marraskuuta 1986 Marakwet) on kenialainen kestävyysjuoksija. Häntä valmentaa Moses Kiptanui.
Puolimaratonin MM-kilpailuissa hän sijoittui kymmenenneksi Birminghamissa 2009 ja kolmanneksi Nanningissa 2010. Molemmilla kerroilla hän sai joukkuekilpailussa kultaa. Vuonna 2009 Kitwara voitti Kenian mestaruuden 10 000 metrin juoksussa ja hänet valittiin Kenian kisajoukkueeseen Berliinin MM-kilpailuihin. Myöhemmin hänet kuitenkin pudotettiin joukkueesta hänen kilpailtuaan ulkomailla ilman Kenian yleisurheiluliiton lupaa. Syyskuussa 2009 hän voitti puolimaratonkilpailun Rotterdamissa ajalla 58.58 ja hänestä tuli kuudes 59 minuutin alittaja puolimaratonilla. Vuoden 2009 maailmantilastossa Kitwaran aika oli toiseksi paras.
Syyskuussa 2011 hän sijoittui puolimaratonkilpailussa Philadelphiassa toiseksi ajalla 58.48. Hän hävisi maanmiehelleen Mathew Kisoriolle kaksi sekuntia. Kisorion ja Kitwaran ajat olivat tuolloin kautta aikain neljänneksi ja viidenneksi parhaat. Vuonna 2013 Kitwara sijoittui kolmanneksi sekä Rotterdamin maratonilla että Chicagon maratonilla. Vuonna 2014 hän sijoittui kolmanneksi Tokion maratonilla ja toiseksi Chicagon maratonilla. Chicagossa hän juoksi ajan 2.04.28, joka oli tuon kauden maailmantilaston neljänneksi paras. Vuonna 2015 hän sijoittui kuudenneksi Lontoon maratonilla ja toiseksi Chicagossa. Vuonna 2016 hän sijoittui toiseksi Amsterdamin maratonilla ja joulukuussa 2016 hän voitti Taipein maratonin. Vuonna 2017 hän voitti Valencian maratonin.
Kitwara antoi positiivisen dopingnäytteen maaliskuussa 2019 ja sai 16 kuukauden kilpailukiellon. Kilpailukielto päättyy 16.7.2020.
Lähde: IAAF
Pekka Käppi

Pekka Käppi () toimi Jyväskylän kaupungin koulutoimenjohtajana vuosina 1970–1993. Käppi oli merkittävä peruskoulu-uudistuksen toteuttaja. Hänellä oli useita luottamustoimia, esimerkiksi Akavan Erityisalojen Keskusliiton puheenjohtajuus vuosina 1973–1983. Käppi syntyi 15-lapsiseen perheeseen Sakkolassa, Karjalankannaksella ja kävi oppikoulun Suolahdessa. Hän valmistui ylioppilaaksi 1953, kansakoulunopettajaksi 1957, kasvatustieteen kandidaatiksi 1966 ja lisensiaatiksi 1970. Hän sai kouluneuvoksen arvon 1992.
Käppi oli virkamies, jolla oli 1960-luvun lopusta saakka selvä näkemys Suomen koulutuksen kehittämistarpeista. Hän halusi luoda peruskoulusta 1.−9. luokkien yhtenäiskouluja, joista lukiot irrotettaisiin osaksi toisen asteen koulutusta. Kouluille tuli saada riittävästi omaa päätösvaltaa, mutta niiden tuli olla myös yhteistyöhakuisia.
Synnin puumerkki

Synnin puumerkki on Jorma Nortimon ohjaama suomalainen mustavalkoinen elokuva vuodelta 1942. Filmi perustuu Laura Sointeen kirjoittamaan romaaniin "Synnin puumerkki" vuodelta 1928. Elokuvan pääparina näyttelevät Irma Seikkula ja Rauli Tuomi.
Elokuvan tapahtumat sijoittuvat 1900-luvun alkuun. Anniskelupaikan portaille jätetty löytölapsi Stiina varttuu naapurinpojan Vesan kanssa, ja ystävyys syventyy rakkaudeksi.
Arviot.
Ohjaaja-käsikirjoittaja Jorma Nortimo sai moitteita käsikirjoituksesta mutta kiitosta sen sijaan ohjauksesta. Kritiikkiä tuli ainesten runsaudesta ja hajanaisuudesta. Irma Seikkulan näyttelijäsuoritusta pidettiin yksimielisesti elokuvan kantavana voimana.
Kriitikko Henri Waltter Rehnström sanoi vuonna 2014, että elokuvassa on ”samaa elokuvallista voimaa kuin Nortimon draamoissa aiemminkin”, mutta runsaus saa tarinankuljetuksen kompastelemaan, ja loppuratkaisu on naiivi.
U-God

U-God (oik. Lamont Jody Hawkins, s. 11. marraskuuta 1970 New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen rap-muusikko. Hän varttui Brooklynissa ja Staten Islandissa. U-God on yksi hip hop -kollektiivi Wu-Tang Clanin jäsenistä.
Mikkelin lukio

Mikkelin lukio on Mikkelissä toimiva lukio. Mikkelin lukio (opiskelijoiden arkikielessä Miklu) on ollut Suomen viidenneksi suurin lukio. Miklussa opiskelee noin 800 lukiolaista. Lukio perustettiin 2010, kun Mikkelin Lyseon lukio ja Mikkelin Yhteiskoulun lukio yhdistettiin. 
Historia.
Mikkelin lukiot päätettiin yhdistää taloudellisista syistä. Yhdistäminen perustui Mikkelin kaupunginvaltuuston marraskuussa 2008 tekemään päätökseen. Päätöstä vastustettiin mm. mielenosoituksella, johon osallistui parisataa mikkeliläistä nuorta. Mikkelin kaupungin sivistysosasto pyysi nimiehdotuksia syyskuussa 2008. Nimiehdotuksissa olivat mukana Mikkelin Yhteislukio, Mikkeli-lukio, Mikkelin Yhteislyseo, Mikkelin Yhteislyseon lukio ja Mikkelin lukio, joka valittiin tulevan lukion nimeksi.
Mathias Weckström

Mathias (Matias) Weckström (12. heinäkuuta 1803 Helsinki – 7. syyskuuta 1873 Helsinki) oli suomalainen keräilijä ja postiekspeditööri.
Henkilöhistoria.
Mathias Weckströmin vanhemmat olivat kamreeri Kaarle Kustaa Weckström ja Amalia Lizelles. Weckström tuli Turkuun ylioppilaaksi Porvoon lukiosta 1823. Hovioikeuden auskultantti hänestä tuli 1826 ja samana vuonna ylimääräinen kopisti senaattiin. Weckström nimitettiin postihallituksen reistraattoriksi 1831 ja postiekspeditööriksi Helsinkiin 1835, missä tehtävässä hän työskenteli vuoteen 1855. Weckströmillä oli merkittäviä raha- ja nimikirjoituskokoelmia, ja hän laati aihepiiristä useita julkaisuja. Hän perusti Pohjaan ja Kirkkonummelle kansankirjaston.
Perhe.
Weckströmin puoliso oli Aleksandra Uschakoff (1811–1836), jonka kanssa hän avioitui vuonna 1829. Heidän poikansa oli arkkitehti N. M. Weckström.
Carl Wegelius

Carl Vredeby Berger Wegelius (30. heinäkuuta 1905 Nokia – 18. heinäkuuta 1988 Tukholma, Ruotsi) oli suomalainen lääkäri ja professori. 
Wegeliuksen vanhemmat olivat Carl Jakob Wegelius ja Anna Helena Wrede ja puoliso vuodesta 1939 sairaanhoitaja Anita Arpalahti. Hän tuli ylioppilaaksi Ruotsalaisesta normaalilyseosta 1923 ja valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1931. Lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi Wegelius väitteli 1934.
Wegelius toimi Jyväskylässä ja sen ympäristökunnissa toimineen 30. sotasairaalan päällikkölääkärinä jatkosodan aikana. Wegelius oli Helsingin yliopiston röntgendiagnostiikan dosentti 1942–1951 ja työskenteli Helsingin yleisen sairaalan röntgenlääkärinä vuoteen 1948, jolloin hän muutti Ruotsiin. Hän toimi Tukholmassa röntgenylilääkärinä Norrtullin sairaalassa, tartuntatautien sairaalassa ja Tukholman Karoliinisen instituutin lastensairaalassa vuodesta 1950 sekä Wenner-Grenin lääketieteellisen tutkimuslaboratorion johtajana. Samanaikaisesti 1953–1960 hän oli Turun yliopiston röntgenologian professori.
Wegelius kehitti röntgenkuvausmenetelmiä ja dokumentoi vastasyntyneen ensimmäisen hengenvedon. Hän kehitti myös selkärangan ja sydän-verisuoni-järjestelmän diagnostiikkaa sekä röntgenkuvausta väestön terveystutkimusmenetelmänä. Hän oli perustamassa Turun yliopiston Sydäntutkimuskeskusta 1956. Hänen mukaansa on nimetty vuosittainen Carl Wegelius -luento, joka pidetään Sädeturvapäivillä. Luennoitsija saa myös Wegeliuksen mukaan nimetyn stipendin ja mitalin.
Wegelius toimi aktiivisesti pohjoismaisen yhteistyön parissa. Hänet valittiin kunniajäseneksi pohjoismaiseen ja eteläamerikkalaiseen röntgenologian järjestöihin. Sotilasarvoltaan Wegelius oli lääkintämajuri (1940).
Carl Wegeliuksen veli oli metsäteknologian professori Theodor Henrik August Wegelius.
Erland Herkenrath

Erland Franz Herkenrath (24. syyskuuta 1912 Zürich – 17. heinäkuuta 2003 Weggis) oli sveitsiläinen käsipalloilija ja olympiamitalisti. Hän edusti seuratasolla zürichiläistä Grasshopper Clubia. 
Herkenrathin isä tuli Kölnistä Saksasta ja äiti Norrköpingistä Ruotsista. He muuttivat Zürichiin 1910 ja asuivat siellä Erlandin syntyessä. Herkenrath opiskeli Zürichissä teknologiaa ja oli Grasshopperin käsipallojaoston perustajajäsen. Hän pelasi seurassa koko uransa ajan aina vuoteen 1956 saakka ja voitti sen kanssa yhteensä kuusi Sveitsin-mestaruutta. Herkenrath edusti myös Sveitsin maajoukkuetta ja oli voittamassa olympiapronssia Berliinistä 1936 sekä hopeaa ulkokäsipallon MM-kisoisoissa 1938. 
Herkenrath johti urheilu-uransa jälkeen aiemmin isänsä hallussa ollutta yritystä, joka valmisti sähköteknisiä laitteita ja oli aktiivinen 1980-luvun puoliväliin saakka. Eläkkeelle jäämisensä jälkeen hän muutti Luzernjärven lähelle Weggisiin, jossa hän myös kuoli.
Hulluhovi

Hulluhovi () on taajama Leningradin alueen Hatsinan piirin Siiverskan kaupunkikunnassa Venäjällä. Se sijaitsee peltoaukean keskellä 4,5 kilometriä Siiverskan asemalta etelään. Taajamassa on 1 300 asukasta (vuonna 2012).
Hulluhovin kartano kuului 1800-luvun alusta lähtien vuoden 1812 sankarille Peter Wittgensteinille ja hänen perillisilleen, jotka perustivat sinne Venäjän isänmaalliselle sodalle omistetun museon. Vuonna 1917 kartanon maat kansallistettiin ja luovutettiin maatalouskommuunille, josta myöhemmin muodostui Lamppulan sovhoosi. Ennen toista maailmansotaa kartanorakennuksessa oli lepokoti. Sodan aikana Hulluhovissa sijaitsi saksalaisen armeijakunnan päämaja. Nykyään siellä toimivat Leningradin alueen psykiatrinen ja tuberkuloosisairaala sekä metsänhoitoalueen konttori.
Taajama koostuu puutarhapalstojen ympäröimistä huviloista ja omakotitaloista sekä kunnallisista asuintaloista. Kartanosta on säilynyt puistoalue, arkkitehti Aleksandr Brjullovin vuonna 1832 rakentama katolinen hautakirkko sekä joukko talousrakennuksia. Koprinan luterilainen seurakunta käytti kirkkoa 1920–1930-luvuilla, nykyään se kuuluu Pyhän Katariinan kirkon katoliselle seurakunnalle. Taajaman pohjoislaidalla on saksalaisten teloittamien neuvostosotilaiden veljeshauta muistomerkkeineen.
Polssova

Polssova () on kylä Leningradin alueen Hatsinan piirin Siiverskan kaupunkikunnassa Venäjällä. Se sijaitsee peltoaukean keskellä 3,5 kilometriä Siiverskan asemalta etelään. Kylässä on 260 asukasta (vuonna 2012).
Polssovan kylä mainitaan ensimmäisen kerran Novgorodin Vatjan viidenneksen verokirjassa vuonna 1499/1500. Ruotsin vallan aikana 1600-luvulla sinne asettui inkerinsuomalaisia, jotka kuuluivat Koprinan luterilaiseen seurakuntaan. 1860-luvulle saakka Polssovan talonpojat olivat tilanomistajien maaorjia. Vuonna 1897 kylässä oli 631 asukasta, joista 487 oli ortodokseja ja loput luterilaisia.
Nykyään Polssova koostuu lähinnä puutarhapalstojen ympäröimistä omakotitaloista ja huviloista. Kylän pellot kuuluvat maatalousyritys Orlinskojelle. Länsipuolella on käytöstä poistettu pienkoneiden lentokenttä. Nähtävyyksiin kuuluu 1200–1300-lukujen kurgaanikivikehyshauta sekä vuonna 1888 rakennettu tsasouna.
Alloosi

Alloosi (C6H12O6) on aldoheksooseihin kuuluva harvinainen monosakkaridi. 
Esiintyminen luonnossa, ominaisuudet ja synteesi.
Alloosista tunnetaan muiden monosakkaridien tavoin D- ja L-enantiomeerit, mutta vain D-isomeeria esiintyy luonnossa. Sekin on harvinainen ja sitä on eritetty muun muassa "Protea rubropilosa"-kasvin lehdistä ja makeassa vedessä elävästä levästä "Ochromas malhamensis".
Alloosi liukenee veteen mutta ei alkoholeihin. Vesiliuoksessa se on pääasiassa rengasrakenteisena muotona. 77 % siitä esiintyy β-furanoosina ja pienempiä määriä α-furanoosina ja α- tai β-pyranoosina tai avoketjuisena aldehydinä. D-Alloosin ominaiskiertokyky vesiliuoksessa on +14,4°, mutta kiertokyky muuttuu ajan funktiona johtuen mutarotaatiosta.
Ihminen ei kykene hyödyntämään alloosia energianlähteenä, mutta eräät bakteerit kuten "Escherichia coli" pystyvät tähän. "E. colilla" on alloosin sitomiseen erikoistunut proteiini ja alloosia metaboloimaan kykeneviä entsyymejä. Alloosin on todettu estävän iskemian aiheuttamia aivovaurioita.
Synteettisesti alloosia voidaan valmistaa lähtemällä D-riboosista ja jostain syanidisuolasta emäksisissä olosuhteissa. Näin muodostuu syanohydriini, joka voidaan hydrolysoida allolaktoniksi, jonka enantiomeerit voidaan erottaa. D-allolaktonista saadaan alloosia pelkistämällä natriumamalgaaman avulla. Tätä menetelmää kutsutaan Kiliani–Fischer-synteesiksi.
Aubrey Coleman

Aubrey Gene Coleman (s. 9. lokakuuta 1987 Houston, Texas) on yhdysvaltalainen koripalloilija, pelipaikaltaan takamies.
Coleman on pelannut ammattilaisurallaan NBA:n kehitysliigassa, Turkissa, Italiassa, Tšekissä, Ranskassa, Argentiinassa ja Suomessa, joista jälkimmäisessä hän pelasi keväällä 2014 17 ottelussa 21,3 pisteen, 5,2 levypallon ja 2,5 syötön keskiarvoilla. Hän palasi Suomen pääsarjaan Bisons Loimaaseen tammikuussa 2016 loppukauden kattaneella sopimuksella. Helmikuun 2016 alussa Bisonsin ilmoitettiin kärsivän talousvaikeuksista, ja Coleman lähti seurasta. Bisons ilmoitti talousvaikeuksiensa lisäksi Colemanin olleen koeajalla ja tämän saaneen hyvän tarjouksen muualta.
Cristian Ansaldi

Cristian Daniel Ansaldi (s. 20. syyskuuta 1986 Rosario, Argentiina) on argentiinalainen jalkapalloilija. Hän edustaa venäläistä FK Zenitiä. Hän voi pelata sekä oikeana että vasempana laitapuolustajana.
Seurajoukkueura.
Ansaldi on argentiinalaisen Newell's Old Boysin kasvatti. Hän pelasi ensimmäisen liigaottelunsa seuran edustusjoukkueessa vuonna 2006. Ansaldi siirtyi vuonna 2008 venäläiseen Rubin Kazaniin. Seuran riveissä hän voitti Venäjän liigamestaruuden kahdesti, vuosina 2008 ja 2009. Viiden Kazanissa vietetyn vuoden jälkeen Ansaldi siirtyi pietarilaiseen Zenitiin. Elokuussa 2014 hänet lainattiin Atlético Madridiin.
Maajoukkueura.
Ansaldi on edustanut Argentiinaa A-maajoukkuetasolla kolme kertaa. Hän teki maajoukkuedebyyttinsä marraskuussa 2009 Espanjaa vastaan pelatussa ystävyysottelussa.
Josh Dollard

Joshua Deshaun "Josh" Dollard (s. 2. syyskuuta 1986 Hemingway, Etelä-Carolina) on yhdysvaltalainen koripalloilija, pelipaikaltaan laituri.
Dollard on pelannut ammattilaisena muun muassa Sveitsin ja Kreikan pääsarjoissa. Elokuussa 2013 Dollard siirtyi Suomeen, Korihaihin, jossa pelasi 29 ottelua 20,7 pisteen ja 8,1 levypallon keskiarvoilla. Dollard lähti Korihaista helmikuussa 2014 ollen Korisliigan runkosarjan kolmanneksi paras pisteidentekijä. Hän matkasi Filippiineille, missä teki kolmessa ensimmäisessä ottelussaan Barako Bullissa yli 40 pistettä. Elokuussa 2014 Dollard teki pelaajasopimuksen japanilaisen Osaka Evessan kanssa.
Sävi

Sävi on kylä Sastamalan kaupungissa entisen Suodenniemen kunnan pohjoisosassa. Etäisyys Kankaanpäähän on 28 km, Vammalaan 45 km ja Tampereelle lähes 70 km. Kylä sijaitsee Sävijärven länsirannalla. Kylä rajautuu idässä Lahdenperän ja Taipaleen kyliin, etelässä Mouhijärven Tuiskun ja Kittilän Lumiaistenmaan ulkopalstoihin, lännessä Porin rajaan ja pohjoisessa Peräkunnan kylään. Sävillä on luoteiskulmassaan lyhyt yhteinen raja myös Pyykoskenmaan kylän kanssa.
Sävin historiaa.
Sävijärven seutu on asutettu jo varhain ja järven koillisrannalta on löydetty Suodenniemen vanhimmat tunnetut kivikautiset asuinpaikat, niin kutsutut "Sävin Majamaa 1" ja "Sävin Majamaa 2". Ne ovat peräisin ajalta noin 7500–7000 vuotta eaa. Myöhemmin asutus levisi alemmas Sävijoen varrelle, jonne muodostui Sävijoen laakson asutuskeskittymänä tunnettu kivikautinen asuinpaikka-alue.
Ennen 1800-luvun puolta väliä Sävin alue kuului suureen Märkätaipaleen kylään. Ilmeisesti 1500-luvulla Sävijärven rannalle syntyivät Sävijärven rannalle syntyivät Isosävin ja Vähäsävin kruununtilat sekä Mustapää alemmas Sävijoen varrelle. Mustapää nähtävästi siirtyi 1600-luvun puolivälin tienoilla itään Hämeenkyrön rajan läheisyyteen pois nykyisen Sävin kylän alueelta.
Suomen sodan aikana Sävin pohjoispuolella Ikaalisten pitäjän alueella tapahtui ns. Koirikuononahteen rahakuljetusryöstö, jossa alueen väestöstä koostunut miesjoukko ryösti venäläisen kuriirin, joka kuljetti Pohjanmaalle edenneiden venäläisjoukkojen palkkarahoja. Ryöstön kostotoimet ulottuivat myös Sävin kylään, jossa venäläiset tunkeutuivat Isosävin ja Vähäsävin taloihin ja ryöstivät sieltä irtaimistoa sekä asukkaita.
Sävistä muodostui itsenäinen kylä, kun Märkätaipale jaettiin Taipaleen, Lahdenperän, Peräkunnan ja Sävin kyliksi 1800-luvun puolivälin jälkeen. Sävin kylä muodostettiin paitsi Vähäsävin (RNo 4) ja Isosävin (RNo 5), myös Joensuun (RNo 14) ja Riihimaan (RNo 16) taloista. Nämä talot saivat nyt numeroikseen 1 (Isosävi), 2 (Vähäsävi), 3 (Joensuu eli Perttala) ja 4 (Riihimaa).
Sävi tänään.
Sävijärven eläinlajistoon kuuluvat muun muassa majava ja kesäisin kaulushaikara. Sävissä toimii Sävin Pyrkijä niminen kyläyhdistys. Sävin Pyrkijä perustettiin alun perin urheiluseuraksi vuonna 1932. Nykyisin yhdistys järjestää erilaisia tapahtumia ja tilaisuuksia, hankkii kyläläisten käyttöön koneita ja laitteita sekä suorittaa kyläläisten edunvalvontaa sen ulkopuolella. Se myös ylläpitää tanssipaikkana tunnettua Sävin lavaa, jossa järjestetään vuosittain lukuisia tapahtumia.
A. V. Heikkinen

Antti Volmar Heikkinen, kirjailijanimeltään A. B. Normi (13. syyskuuta 1901 Lapinlahti – 27. kesäkuuta 1947 Helsinki), oli suomalainen kirjailija ja toimitusjohtaja.
Heikkisen vanhemmat olivat rakennusmestari Antti Juho Heikkinen ja Anna Jenny Irene Schöneman. Hän oli naimisissa vuodesta 1931 Siiri Elisabeth Ståhlbergin kanssa. Heikkinen asui 1931–1938 Kuopiossa.
Heikkinen julkaisi salanimellä A. B. Normi kaksi romaania. Ensimmäinen niistä 1938 ilmestynyt "Hunsvotti – Rautatieltä psykopaattina erotetun miehen elämäntarina" oli katkeransävyinen omaelämäkerrallinen tunnustusromaani ja toinen vuonna 1944 ilmestynyt romaani "Hunsvotti?" käsitteli samoja aiheita mutta romaanin sivumäärä oli kolminkertaistunut ja romaanin tyylilaji muuttunut veijariromaaniksi. Jälkimmäinen romaani ilmestyi myös ruotsiksi käännettynä.
Heikkinen työskenteli toimitusjohtajana omistamassaan kustannusosakeyhtiö Smiassa, joka jatkosodan jälkeen julkaisi varsinkin suomennettua neuvostokirjallisuutta. Hänen toimensa ja lausuntonsa herättivät lehdistössä paljon huomiota. Smia joutui vararikkoon vuonna 1946, ja Heikkinen teki itsemurhan hyppäämällä asuntonsa ikkunasta.
Arvid Nisunen

Arvid Nisunen (1873 – (kuoleman julkistamispäivä 27. kesäkuuta) 1917 Helsinki) oli suomalainen työmies, kiertävä laulu- ja kirjakauppias, runoilija ja sanoittaja.
Nisusen kansansävelmään sanoittama työväenlaulu "Aurajoella" on ilmestynyt Sulo Vakkarin esittämänä LP-levyllä "Työväen lauluja" (Scandia 1969).
Nisunen oli keväällä 1917 syytettynä Helsingin raastuvanoikeudessa luvattomasta painotuotteiden kaupittelusta kesällä 1914 Helsingissä. Nisuselta takavarikoituja lauluja "Hapankaalilaulu", "Syysyön unelma", "Kolme iloista kuplettia", ja "Kolme hauskaa laulua" arveltiin myös lainvastaisiksi. Raastuvanoikeus tuomitsi Nisusen 30 markan sakkoihin. Nisunen oli aiemmin määrätty poistumaan Hämeenlinnasta ja vietiin vankivaunulla Helsinkiin pyytäessään myyntilupaa Hämeenlinnan markkinoille laululleen "V. 66 tuli Suomeen laki uus" ja kielloista huolimatta myydessään laulujaan Hämeenlinnassa.
Kuutytönkorento

Kuutytönkorento ("Coenagrion lunulatum") on tytönkorentoihin kuuluva pienikokoinen sudenkorento, jonka koiraalla on takaruumiissa kuun muotoinen kuvio.
Ulkonäkö ja koko.
Ulkonäöltään kuutytönkorento on monien muiden tytönkorentolajien kaltainen. Koiraalla on takaruumiin toisessa jaokkeessa kuun muotoinen musta kuvio, jonka etupuolella on pitkittäissuuntaiset viivat. Ne voivat joillakin yksilöillä olla yhdistyneet. Kolmannen ja neljännen jaokkeen etuosat ovat vaaleat niiden selkäpuolten ollessa muuten enimmäkseen tummat. Naaraalla taas on selkäpuolelta pääosin tumma takaruumis, mutta 8. jaoke on etuosastaan vaalea. Iso keskiliuska naaraan kauluksessa ylettyy hiukan sivuliuskien ohi.
Kuutytönkorennon takaruumiin pituus on 23–28 mm ja takasiiven pituus 17–23 mm.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Kuutytönkorentoa elää Keski- ja Pohjois-Euroopan itäosissa, paikoin Irlannissa ja Ranskassa sekä Pohjois-Aasiassa Kamtšatkan niemimaalle asti. Suomessa laji elää lähes koko maassa, mutta sen yleisyys vaihtelee alueittain. Se elää Etelä- ja Keski-Suomessa harvinaisena ja yleisempänä Pohjois-Lapissa ainakin Inarijärven alueella. Muun muassa Lappeenrannan seudulta on 2000-luvulla löytynyt suurilukuisia esiintymiä. Toisaalta lajista ei tunneta havaintoja laajoilta alueilta Kainuusta ja Keski-Lapista. Ahvenanmaalta sitä ei ole havaittu.
Suomessa kuutytönkorennon elinympäristöt keskittyvät etelässä varsinkin suurille soistuneille lammille, joilla kasvaa paljon kelluslehtisiä kasveja, ja Inarijärven seudulla mäntyvaltaisten sora- ja hiekkamaiden matalille lampareille.
Elintavat.
Kuutytönkorennon lentoaika ajoittuu toukokuun lopulta heinäkuun lopulle päälentoajan ollessa kesäkuussa. Etelä-Suomen varhaisen ja lyhyen lentoajan vuoksi laji saattaa vaikuttaa todellista harvinaisemmalta.
Love, Lust, Faith and Dreams

Love, Lust, Faith and Dreams on yhdysvaltalaisen rockyhtyeen 30 Seconds to Marsin neljäs albumi. Se julkaistiin 17. toukokuuta 2013.
Levyltä on julkaistu kolme singleä: ”Up in the Air”, ”Do or Die”, ”City of Angels”.
ULEB Eurocup 2013–2014

Eurocupin kausi 2013–2014 oli sarjan 12:s kausi. Sarja laajeni 48 joukkueen laajuiseksi, ja joukkueet jaettiin kahdeksaan kuuden joukkueen alkulohkoon. Neljän joukkueen jatkolohkoja oli kahdeksan kappaletta, ja niiden jälkeen pelattiin kaksiosaiset pudotuspelit.
Eurocupin voitti espanjalainen Valencia BC, joka kukisti loppuotteluissa venäläisen UNIKS Kazanin. Sarjan arvokkaimmaksi pelaajaksi nimettiin Kazanin yhdysvaltalainen Andrew Goudelock.
Suomalainen Sasu Salin valittiin alkulohkovaiheen seitsemännen viikon arvokkaimmaksi pelaajaksi. Sarjaan osallistui ensimmäistä kertaa 2000-luvulla myös suomalaisjoukkue, Nilan Bisons.
EuroChallenge 2013–2014

EuroChallengen kausi 2013–2014 oli kansainvälisen koripallosarja EuroChallengen 11:s kausi. Joukkueet jaettiin kahdeksaan neljän joukkueen lohkoon, joiden kaksi parasta jatkoivat neljään neljän joukkueen jatkolohkoihin. Jatkolohkojen jälkeen pelattiin puolivälierät paras kolmesta -periaatteella, ja välierät, pronssiottelu sekä loppuottelu pelattiin yksiosaisina otteluina.
EuroChallengen voitti italialainen Pallacanestro Reggiana, joka kukisti loppuottelussa venäläisen Triumf Ljubertsyn. Final Fourin arvokkaimmaksi pelaajaksi nimettiin italialainen Andrea Cinciarini.
Suomalaisjoukkueita osallistui EuroChallengeen tällä kaudella kaksi kappaletta, Joensuun Kataja ja KTP-Basket, joka pelasi sarjassa sponsorinimellä Team TEHO Sport Kotka. Kotkan Sharaud Curry oli sarjan korikuningas ja sijoittui syöttötilastossa toiseksi. Lisäksi Curry valittiin kerran viikon pelaajaksi.
Edward Aaltio

Valto Edward Aaltio (22. tammikuuta 1891 Keuruu – 30. tammikuuta 1946 San Francisco, Yhdysvallat) oli amerikansuomalainen kirjailija joka käytti kirjailijanimiä Eetu Antelo ja Valto Eetu Kirri.
Elämäkerta.
Aaltion vanhemmat olivat kauppias Viktor Arvid Aaltio, ent. Andelin ja Ida Ranta-aho. Hän suoritti keskikoulun Jyväskylän lyseossa 1908 ja oli sitten jonkin aikaa apteekkioppilaana kunnes lähti joulukuussa 1911 merille. Aaltio saapui vapun tienoilla 1912 Melbourneen Australiaan suomalaisella fregatti Glenardilla. Aaltion kirjoittama matkakuvaus Glenardin matkasta Ruotsin Sundsvallista Melbourneen ilmestyi syksyllä 1912 jyväskyläläisessä Suomalainen-lehdessä.
Aaltio työskenteli jonkin aikaa lammaspaimenena ja kullankaivajana Australiassa kunnes otti uuden pestin purjelaivaan ja matkasi sitten Sydneystä San Franciscoon jonne hän saapui syksyllä 1912. Hän oli sitten merimiehenä Tyynbenmeren rannikolla liikkuneissa laivoissa mutta siirtyi haaksirikon jälkeen työhön kuparikaivokseen Granby Bayssa. Kaivosmiehen ura päättyi työtapaturmaan huhtikuussa 1914 ja tämän jälkeen Aaltio oli Duluthissa suomalaisen lääkärin Väinö Lindgrenin apulaisena ja myöhemmin hän oli Vainion saunalaitoksessa hierojana. Aaltio suoritti myös sairasvoimistelu- ja hierojatutkinnon.
Aaltio joutui toukokuussa 1918 Yhdysvaltain armeijaan ja hän taisteli sitten syksyllä 1918 länsirintamalla Ranskassa. Haavoittumisen jälkeen Aaltio palveli ensimmäisen maailmansodan päätyttyä amerikkalaisissa miehitysjoukoissa Saksassa. Yhdysvaltoihin palattuaan hän asui Chicagossa, Seattlessa, uudelleen vuodesta 1930 Duluthissa, sen jälkeen pari vuotta Detroitissa ja vuodesta 1936 San Franciscossa. Viimeksi Aaltio asui vuodesta 1937 San Franciscon lähellä Walnut Creekissä jossa hänellä oli huvila ja hedelmätarha.
Aaltion omaelämäkerrallinen romaani "Lännestä länsirintamalle" on ainoa liittoutuneiden joukoissa taistelleen suomalaisen kirjoittama kuvaus ensimmäisen maailmansodan länsirintaman taisteluista. Myöhemmin Aaltio julkaisi vielä amerikansuomalaisista siirtolaisista kertoneen kirjan "Amerikan vieras".
Edward Aaltio on haudattu Golden Gate National Cemetery-hautausmaalle San Brunossa San Mateon piirikunnassa Kaliforniassa. Hänen nimensä löytyy myös hänen vanhempiensa Viktor Arvid ja Iida Aaltion hautakivestä Keuruun vanhan kirkon hautausmaalla.
Suomen konsulina Duluthissa vuosina 1930-39 toiminut varatuomari E. A. Aaltio oli hänen veljensä.
Teoksia.
Nimellä "Eetu Antelo":
Nimellä "Valto Eetu Kirri":
Ainolan lastentarha

Ainolan lastentarha oli Kiikkusaaren Laskuniemessä Oulun Hupisaarten kaupunginpuistossa sijainnut lastentarharakennus, joka tuhoutui talvisodan pommituksissa 1940.
Hemming Åströmin tytär, lastentarhanopettajaksi Saksassa opiskellut Hanna Åström (myöhemmin Frankenhaeuser), perusti lastentarhan Ouluun vuonna 1901. Lastentarha, joka oli tarkoitettu lähinnä Veljekset Åströmin tehtaiden työntekijöiden lapsille, aloitti toimintansa ns. Porttimökissä Hupisaarten Pakolansaaressa.
Porttimökki oli pieni, eikä lastentarhaksi tarkoituksenmukainen. Lastentarha toimi rakennuksessa vain muutaman vuoden, kun Hanna Åström rakennutti uuden Laskuniemen lastentarhan läheiseen Kiikkusaareen. Kansallisromanttista karelianismia edustavan kaksikerroksisen vuoraamattoman hirsirakennuksen suunnitteli arkkitehti Viktor J. Sucksdorff. Rakennuksen sydämenä toimi miehenkorkuisella avotakalla varustettu kahden kerroksen korkuinen pirtti, jonka ympärille luokkahuoneet oli ryhmitelty. Ajan tavan mukaan opettajat asuivat rakennuksessa: alakerrassa oli yksi ja yläkerrassa kaksi huonetta opettajille. Johtajattaren asuntona toimi Merikosken puolella oleva parvekkeellinen huone. Lastentarhaan rakennettiin myös yksi Oulun ensimmäisistä vesikloseteista.
Hanna Åström meni naimisiin arkkitehti Carl Frankenhaeuserin kanssa 1909 ja muutti miehensä kanssa Helsinkiin, josta he pian muuttivat Porvoon maalaiskuntaan Kullon kylään. Hanna Frankenhaeuser lahjoitti lastentarhan Nuorten Ystävät -yhdistykselle vuonna 1914, jolloin lastentarhasta ensimmäistä kertaa alettiin puhua nimellä Ainolan lastentarha. Ainolan lastentarhan ensimmäinen lukukausi Nuorten Ystävien ylläpitämänä oli syyslukukausi 1914.
Ainolan lastentarha tuhoutui talvisodan pommituksissa 21. tammikuuta 1940. Ainolan aluetta pommitettiin kolmesti kyseisen päivän aikana: ensimmäinen pommitus katkaisi lastentarhan sähköt, toisessa pommituksessa rikkoutuivat vesijohdot ja osa ikkunoista, kolmas pommitus osui lastentarhaan, jolloin talon vintti syttyi palamaan ja sieltä tuli levisi niin, että koko rakennus tuhoutui. Lastentarhaan kuuluneista rakennuksista säilyivät vain leikkimökki ja ns. Alakööki, jossa sijaitsi ulkohuoneet, puuliiteri, pesutupa ja tunkio. Oulun kaupunki kunnosti Alaköökin lasten leikkitaloksi vuonna 1985. Alakööki tuhoutui tuhopoltossa 6. lokakuuta 2011, mutta kaupunki on rakentanut sen tilalle uuden rakennuksen entiseen tyyliin.
Nuorten Ystävät rakennutti arkkitehti Gustaf Strandbergin suunnitteleman uuden lastentarharakennuksen silloisten Rautatien- ja Roobertinkatujen kulmaukseen vuosina 1941–1945. Rakennuksessa toimii nykyisin kaupungin ylläpitämä Ainolan päiväkoti.
Derrick Crayton

Derrick Crayton (s. 7. toukokuuta 1975) on yhdysvaltalainen koripallovalmentaja ja entinen koripalloilija, joka valmentaa suomalaisen Korikobrien organisaatiossa.
Pelaajaura.
Yliopistotasolla University of Arkansas at Little Rockia edustanut Crayton pelasi ammattilaisena eri puolilla maailmaa. Suomessa hän edusti kolmea eri seuraa, joista BC Nokiaa Suomen pääsarjassa kaudella 2001–2002 18,3 pisteen ja 8,6 levypallon ottelukohtaisilla keskiarvoilla.
Valmennusura.
Valmentajaurallaan Crayton on valmentanut suomalaisseurojen lisäksi palestiinalaisia seurajoukkueita voittaen joukkueineen Palestiinan mestaruuden ja Palestiinan maajoukkuetta. Suomessa Crayton nosti Forssan Koripojat Korisliigaan, minkä lisäksi hän on valmentanut Äänekosken Huimaa ja toiminut lapualaisen Korikobrien valmennusryhmässä. Kauden 2013–2014 alussa Korikobrien päävalmentaja Terence Stansbury erotettiin tehtävästään, ja Crayton toimi kauden loppuun saakka joukkueen päävalmentajana.
Turkvision laulukilpailu

Turkvision laulukilpailu () on vuosittainen turkkilaisen musiikkikanavan TMB TV:n järjestämä laulukilpailu, joka perustuu Eurovision laulukilpailuun. Ensimmäinen kilpailu pidettiin Eskişehirissä, Turkissa joulukuussa 2013. Turkkilaisten kansojen asuttamat alueet ja valtiot voivat osallistua kilpailuun. Toistaiseksi viimeisin kilpailu järjestettiin 20. joulukuuta 2020 verkkotapahtumana Istanbulista, Turkista.
Formaatti.
Turkvision on vuosittainen laulukilpailu, jonka perustivat kansainvälinen turkkilaisen kulttuurin järjestö TÜRKSOY ja turkkilainen musiikkikanava TMB TV. Kilpailu perustuu Eurovision laulukilpailuun, mutta keskittyy ensisijaisesti turkkilaisiin maihin ja alueisiin. Osallistujat kilpailevat ensin keskenään semifinaalissa. Jokaisen kansan tuomaristo antaa pisteet 1-10 jokaiselle esitykselle, paitsi omalleen. 12-15 maata ja aluetta pääsee finaaliin, jossa raati päättää voittajan. TÜRKSOY ilmoitti, että kilpailu tultaisiin televisioimaan, mutta niin ei ikinä tapahtunut.
Turkvision laulukilpailua isännöivän maan tai alueen valintakriteereissä edellytetään, että isännöivällä alueella on oltava turkkilainen kulttuurikeskus. 
Osallistuminen.
Ensimmäiseen Turkvision laulukilpailuun osallistui 24 maata tai aluetta. Tšuvašian, Venäjän, Turkmenistanin ja Xinjiangin oli tarkoitus osallistua vuoden 2013 kilpailuun, mutta nämä vetäytyivät myöhemmin syistä, joita ei ole kerrottu julkisuuteen.
Venäjän Omskin alue lähetti vuoden 2014 kilpailun, mutta ei antanut lausuntoa osallistumisesta. Kalmykia osallistui vuoden 2015 kilpailuun, mutta ei osallistunut muina vuosina.
Tulevaisuus.
Marraskuussa 2020 Turkvisionin nettisivusto ilmoitti toivovansa, että vuoden 2021 kilpailu pidettäisiin Şuşassa, Azerbaidžanissa. Kilpailun pääkoordinaattori İslam Bağırov vahvisti tämän joulukuussa 2020. Myöhemmin kuitenkin ilmoitettiin, että kilpailu järjestetään Kazakstanin Türkistanissa. Vuoden 2021 kilpailua ei kuitenkaan koskaan järjestetty.
Tyler Blackett

Tyler Nathan Blackett (s. 2. huhtikuuta 1994 Manchester) on englantilainen jalkapalloilija, joka edustaa Englannin mestaruussarjassa pelaavaa Rotherham Unitedia. Blackett on pelipaikaltaan keskus- tai vasen puolustaja. Blackettilla on sukujuuria sekä Barbadoksella että Jamaikalla, joten hän voi edustaa aikuisten maajoukkuetasolla Jamaikaa, Englantia tai Barbadosta. 
Manchester Unitedin kasvatti Blackett teki debyyttinsä Englannin Valioliigassa kauden 2014–2015 avauskierroksella Swansea Cityä vastaan Unitedin joukkueessa. Blackett sai Unitedin maalein 1–2 häviämässä ottelussa keltaisen kortin. Ennen debyyttiänsä pääsarjatasolla Blackett pelasi Englannin mestaruussarjassa lainasopimuksella sekä Blackpoolin että Birmingham Cityn joukkueissa. Kaudella 2014–2015 Blackett pelasi 11 valioliigaottelussa, joissa hän oli kuusi kertaa avauskokoonpanossa. Kaudeksi 2015–2016 hän siirtyi lainalle Skotlannin valioliigan Celticiin, jossa hän pelasi vain kolme liigaottelua.
Blackett edusti kaudet 2016–2020 mestaruussarjassa Readingia ja kauden 2020–2021 Nottingham Forestia. Kesällä 2021 hän siirtyi Pohjois-Amerikkaan FC Cincinnatin joukkueeseen, jossa hän pelasi kahtena kautena MLS:ssä 32 ottelua ja teki lokakuussa 2021 Chicago Firea vastaan toistaiseksi uransa ainoan maalin kaikki aikuisten sarjat ja cupit mukaan laskien. Vuoden 2023 alussa Blackett oli jonkin aikaa ilman seuraa, kunnes hän liittyi maaliskuussa Rotherham Unitedin mestaruussarjajoukkueeseen.
Blackett on pelannut Englannin nuorisomaajoukkueissa, viimeksi vuonna 2014 yhden ottelun alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa.
Donald Sanford

Donald Eugene Sanford (s. 5. helmikuuta 1987 Los Angeles, Yhdysvallat) on Yhdysvalloissa syntynyt, mutta myöhemmin Israelin kansalaisuuden saanut pikajuoksija, joka kilpailee 400 metrillä. Siinä Sanfordin ennätys on Eugenessa vuonna 2010 vielä Yhdysvaltain väreissä juostu 45.21. 
Vuonna 2012 Israelia ensimmäisen kerran edustanut ja saman vuoden EM-kisoissa Helsingissä 400 metrillä neljänneksi sijoittunut Sanford voitti pronssia yleisurheilun EM-kisoista 2014 Zürichistä 400 metriltä tuloksella 45.27, joka on samalla myös Israelin ennätys. Israelin kansalaisuuden Sanford sai mentyään naimisiin israelilaisen koripalloilijan kanssa. Hän kilpaili myös vuosien 2012 ja 2016 kesäolympialaisissa, joissa hän jäi alkueriin. Vuoden 2015 Euroopan kisoista Bakusta Sanford saavutti sekajoukkuekilpailun pronssia voitettuaan 400 metrin kilpailun.
Sanford on 193 senttimetriä pitkä, painaa 84 kiloa ja edustaa Zenith Velocity AC:tä.
Viialan viilatehdas

Viialan viilatehdas oli Viialassa vuosina 1901–1998 toiminut viiloja valmistanut metallialan yritys.
Viilatehtaan perusti 1901 insinööri Erik Estlander, yrityksen nimenä oli aluksi "Wiiala Filfabrik, innehafvare Erik Estlander". Tehdas siirtyi sitten H. Stenvallille ja yrityksen nimeksi muuttui "Viiala Filfabrik (H Stenvall)". Tehtaassa valmistettiin uusia viiloja ja teroitettiin myös käytettyjä viiloja. Vuonna 1913 tehtaassa työskenteli 27 työntekijää. Tuotannon pääosa meni Suomeen ja suurin vientimaa oli Venäjä.
Viilatehtaasta tuli 1919 osakeyhtiö nimeltä "Viialan Viilatehdas Oy". Vanha tehdas tuhoutui 1921 tulipalossa ja tämän jälkeen rakennettiin uusi tehdas jossa oli laajemmat tilat ja uudistetut koneet. Viilatehtaalla oli myös oma konepaja jossa valmistettiin viilojen tuotannossa tarvittuja erikoiskoneita. Vuonna 1939 tehtaan tuotannosta meni neljäsosa vientiin, vientimaita olivat Pohjoismaat, Baltian maat, Hollanti, Kreikka, Turkki, Intia, Kanada ja Etelä-Amerikka. Raaka-aineena käytetty teräs tuli Ruotsista ja Englannista. 
Vuoden 1950 tienoilla viilatehtaalla oli noin 160 työntekijää. Päätuotteina olleiden viilojen lisäksi valmistettiin ankkureita, erilaisia työkaluja ja marjaseuloja sekä marjapoimuureita. Vuonna 1950 yrityksen omistajiksi tulivat Rautakonttori Oy sekä Rautakauppojen Oy ja sen tytäryhtiö Puolimatkan Teollisuus Oy.
Yritys toimi vuodesta 1956 nimellä "Viialan Viila Oy". Sandvikin viimeksi omistaman tehtaan viilatuotanto siirrettiin 1996 yrityskauppojen kautta ulkomaille ja yrityksen toiminta päättyi 1998. Viialan museossa on esillä viilatehtaan vanhoja koneita ja laitteita sekä tehtaan valmistamia viiloja ja muita tuottaita.
Pete Sears

Pete Sears (s. 23. toukokuuta 1973) on yhdysvaltalais-ranskalainen aktiiviuransa lopettanut koripalloilija.
Sears pelasi ammattilaisurallaan Suomessa ja Ranskassa. Suomessa Sears edusti Tampereen Pyrintöä kaudella 1995–1996 tehden 24,3 pistettä ja ottaen 6,6 levypalloa ottelua kohden. Hän oli kauden tarkin vapaaheittäjä onnistuen 91,25-prosenttisesti. Vuosina 2004–2005 Sears pelasi I-divisioonan Korikobrissa.
David Martino

David Martino (s. 27. elokuuta 1975) on yhdysvaltalais-italialainen aktiiviuransa lopettanut koripalloilija.
Martino pelasi ammattilaisurallaan Suomessa, Ranskassa, Alankomaissa ja Italiassa. Suomessa Martino edusti Pyrbasketia kaudella 1998–1999 tehden 13,2 pistettä ja ottaen 2,2 levypalloa ottelua kohden.
Oboronprom

Oboronprom () on Venäjän valtionkorporaatio Rostehin tytäryhtiö. Se on vuonna 2002 perustettu teollisuuskonserni, johon kuluvissa yhtiöissä valmistetaan helikoptereita, turbiinimoottoreita ja ilmapuolustusjärjestelmiä. Yrityksen kotipaikka on Moskova.
Konsernin keskeisimmät tytäryritykset ovat:
Rostehin johto kertoi elokuussa 2013 haluavansa purkaa Obronpromin tarpeettomana Rostehin organisaatiotasona holdingyhtiöiden ja emoyhtiön välissä. Vertoljoty Rossiin eli helikopterituotannon holdingyhtiön listaamista pörssiin on suunniteltu. Moottorivalmistuksen kerrottiin puolestaan olevan taloudellisesti kannattamatonta, tarvitsevan valtiollista tukea ja vaativan toiminnan uudelleenkohdistamista.
John Smith (koripalloilija)

John Smith (s. 1. maaliskuuta 1973) on yhdysvaltalainen aktiiviuransa lopettanut koripalloilija.
Smith pelasi ammattilaisurallaan Suomessa, Uudessa-Seelannissa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Suomessa Smith edusti Pyrbasketia kaudella 1998–1999 tehden 18,0 pistettä ja ottaen 8,2 levypalloa ottelua kohden. Hän pelasi Suomen pääsarjaa myös Äänekosken Huimassa ja BC Jyväskylässä, jossa teki Suomi-uransa parhaat tilastolukemat, 20,6 pistettä ja 8,9 levypalloa ottelua kohden.