tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
A. R. Cederberg

Arno Rafael Cederberg, kirjailijanimi "A. R. Saarenseppä", (2. heinäkuuta 1885 Tuusula – 19. lokakuuta 1948 Helsinki) oli suomalainen historiantutkija ja arkistomies, oppiarvoltaan filosofian tohtori. Hän loi tutkijanuran kahdessa maassa toimimalla historian professorina ensin Tarton yliopistossa vuosina 1919–1928 ja sitten Helsingin yliopistossa vuosina 1935–1948. 
Elämä.
Arno Cederbergin vanhemmat olivat kirkkoherra, lääninrovasti Johan Anders Cederberg (1852–1915) ja Minna Elisabeth Hjelt. Hän pääsi ylioppilaaksi 1903 Joensuun lyseosta ja suoritti Helsingin yliopistossa teologisen alkututkinnon 1904 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1908, filosofian maisteriksi 1910 , filosofian lisensiaatiksi 1912 ja filosofian tohtoriksi 1914.
Helsingin yliopistosta tohtoriksi väitellyt Cederberg siirtyi 1919 vuonna Viroon, missä hän oli Tarton yliopiston kotimaisen ja pohjoismaisen historian professorina 1920–1928. Hän oli merkittävässä asemassa kun vastaitsenäistyneen Viron historiantutkimusta ja -opetusta sekä arkistolaitosta organisoitiin: Tallinnan ja Tarton valtionarkistot perustettiin pitkälti hänen suunnitelmiensa mukaan, ja hänen aloitteestaan syntyivät myös Viron historiallinen yhdistys "Akadeemiline Ajaloo Selts" sekä historiallinen aikakauskirja "Ajalooline Ajakiri". Lisäksi hän oppi viron nopeasti ja luennoi viroksi. Työskenneltyään vuosikymmenen Virossa Cederberg palasi Suomeen. Hän oli Helsingin yliopistossa yleisen historian vt. professorina vuodesta 1929, Suomen ja Baltian historian henkilökohtaisena ylimääräisenä professorina 1934–1935 ja Suomen ja Skandinavian historian professorina 1935–1948.
1700-luvun historiaan keskittynyt Cederberg oli tutkijana antikvaarityyppi, joka keskittyi pikkutarkkoihin arkistotutkimuksiin ja uusien lähdelöytöjen tekemiseen. Hänen tuotannostaan valtaosa koostuukin artikkeleista ja lyhyistä yksittäistutkimuksista. Cederberg suhtautui myös hyvin kriittisesti 1920–1930-lukujen kulttuurihistorialliseen suuntaukseen, joka pyrki laajojen kokonaisuuksien tutkimiseen ja suuriin synteeseihin. Cederbergin pääteos on kaksiosainen "Suomen historia vapaudenajalla" (1942–1947), johon hän huipensi elämänmittaisen tutkimustyönsä 1700-luvun parissa.
Arnop Cederberg oli naimisissa 1920–1942 Solfrid Charlotta Maria Lagerheimin (k. 1942) kanssa ja vuodesta 1946 Ruth Ida Maria Fursgrenin kanssa.
Julkaisut.
Julkaissut runsaasti artikkelita ja kirjallisuutta nimellä A. R. Cederberg; nimellä A. R. Saarenseppä artikkeleita sekä teokset
KOKO

KOKO (alueellinen koheesio- ja kilpailukykyohjelma) on työ- ja elinkeinoministeriön koordinoima ohjelma. Se käynnistyi vuoden 2010 alussa ja jatkui vuoden 2013 loppuun. Ohjelman tavoitteena oli alueiden kilpailukyvyn parantaminen ja alueellisten toimijoiden sekä ministeriöiden välisen yhteistyön lisääminen. KOKO oli osa maakunnallista suunnittelu- ja aluekehittämisjärjestelmää.
KOKO oli alueiden kehittämisestä annetun lain (1651/2009) 24 § mukainen erityisohjelma. Valtioneuvosto hyväksyi 19.11.2009 KOKO:n ohjelma-asiakirjan, ohjelma-alueet ja verkostot. Ohjelma rahoitettiin maakunnan kehittämisrahalla, jonka osuus oli yleensä 50 % kokonaismenoista. Kunnat vastasivat lopusta rahoituksesta. KOKO:n vuosittainen budjetti oli noin 20 miljoonaa euroa. 
KOKO:oon kuului yli 200 toimenpidekokonaisuutta, ja sitä toteutettiin 52 ohjelma-alueella, jotka kattoivat 322 kuntaa manner-Suomen 326 kunnasta. Ohjelmaan kuului myös kansallisia verkostoja. Niiden teemat olivat innovaatiot, hyvinvointi, luovat alat, MAL (maankäyttö, asuminen, liikenne), kansainvälistyminen Venäjälle, matkailu ja ikärakenteeltaan haasteellisten alueiden erityiskysymykset. 
Arvioita ohjelmasta.
Etukäteisarvioinnin mukaan KOKO oli aidosti koko maan kattava kehittämisohjelma, jossa alueilla oli hyvät valmiudet onnistuneeseen ohjelmatoteutukseen. Arvioinnin mukaan monien alueiden toimijat olivat kaavailleet ohjelmalle keskeistä roolia strategisessa kehittämisessä. Ohjelman haasteena oli arvioinnin mukaan se, että se säilyisi joustavana, uusia kokeiluja mahdollistavana ja aluelähtöisenä. 
OECD kommentoi KOKO:a Suomen hallinnon maa-arvioinnissaan kesäkuussa 2010. KOKO edisti OECD:n mukaan sitoutumista yhteisiin tavoitteisiin muuttamalla valtion sekä alue- ja paikallishallinnon suhdetta. ”KOKO:n fokus on alhaalta ylöspäin tapahtuva osallistuminen ja ideoiden työstäminen” arvioinnissa todetaan. OECD:n mukaan ohjelma tarjosi ”onnistuneen mallin yhteiselle omistajuudelle alue- ja paikallishallintotasolla”.
Kokoluokka (tietotekniikka)

Kokoluokka on tietotekniikan termi, jolla määritellään tietokoneen pääkomponenttien fyysiset mittasuhteet. IBM PC -yhteensopivien komponenttien tuotannossa standardoidut kokoluokat varmistavat, että eri valmistajien osat ovat keskenään vaihtokelpoisia. Räkkipalvelimissa kokoluokka taas varmistaa räkkiin kiinnitettävän laitteen yhteensopivuuden. Perinteisesti emolevyn kokoluokka on ollut merkittävin kaikista, sillä se tavallisesti sanelee myös tietokoneen kotelon koon. Pieniä kokoluokkia on kehitetty ja toteutettu, mutta niiden pienentämistä edelleen vaikeuttaa nykyinen virtalähdetekniikka.
Kokoluokkien yleiskatsaus.
Emolevy on tyypillisen pöytätietokoneen, kannettavan ja palvelintietokoneen sisällä sijaitseva piirilevy, jonka päätehtävät ovat seuraavat:
Uusia komponentteja kehitettäessä myös emolevyjen standardit ovat muuttuneet; esimerkiksi AGP- ja PCI Express-väylien käyttöönotossa. Emolevyn standardoitu koko ja sommittelu ovat muuttuneet paljon hitaammin, ja niillä on omat hallitsevat standardinsa. Lista komponenteista joita emolevyn on tuettava muuttuu paljon hitaammin kuin itse komponentit. Esimerkiksi pohjoissillat ovat muuttuneet useita kertoja, sillä monet valmistajat ovat kehitelleet omia versioitaan, mutta pohjoissillan standardi on säilynyt melko samanlaisena vuosien ajan.
Vaikka prosessi on hidas, kokoluokat muuttuvat säännöllisesti tarpeiden mukaan. Alkuperäisen PC-standardi AT:n syrjäytti vuonna 1995 nykyinen teollisuustandardi ATX, joka yhä sanelee emolevyn mallin useimmissa nykytietokoneissa. Viimeisin päivitys ATX-standardiin julkaistiin vuonna 2004. Piirilevyvalmistaja VIA on kehittänyt erillisen EPIA-emolevystandardinsa (tunnetaan myös nimellä ITX, ei tule sekoittaa EPIC-standardiin), joka pohjautuu pienempiin kokoluokkiin ja omiin normeihinsa.
Kokoluokkien väliset erot näkyvät yleisesti niiden suunnatussa käytötarkoituksessa. Pöytäkoneessa voidaan tarvita erilaisia suoritinkantoja joustavuutta varten ja useita vaihtoehtoisia liittimiä ja muita ominaisuuksia, kun taas kotiteatteritietokoneen tarpeisiin voi kuulua pieni koko ja lämmontuotto, eikä laajennettavuudella ole yhtä suurta merkitystä.
Vertailuja.
PCI/AGP/PCI-e -paikkojen enimmäismäärä.
ATX-yhteensopivissa koteloissa:
Vasílis Papageorgópulos

Vasílis Papageorgópulos (; joskus myös "Vassilios Papageorgopoulos" tai "Vassilis Papageorgopoulos"; s. 27. kesäkuuta 1947 Thessaloniki) on kreikkalainen entinen yleisurheilija, joka kilpaili pikajuoksussa. Nykyisin hän on poliitikko ja Thessalonikin pormestari. 
Urheilu-ura.
Ulkoradoilla Papageorgópulos voitti pronssia Helsingin EM-kisoissa 1971 100 metriltä. Hän voitti Välimeren kisoissa samalta matkalta kultaa İzmirissä 1971 ja hopeaa Algerissa 1975. Papageorgópulos voitti sisäratojen EM-kisoissa kaksi mitalia, hopeaa Münchenistä 1976 60 metriltä ja pronssia Grenoblesta 1972 50 metriltä. Hän osallistui olympialaisiin kahdesti, sadan metrin kilpailuihin Münchenissä 1972 ja Montrealissa 1976. Vuonna 1972 hän eteni puolivälieriin saakka, mutta 1976 hän putosi jo ensimmäisellä kierroksella.
Poliittinen ura.
Papageorgópulos opiskeli Thessalonikin yliopistossa ja valmistui hammaskirurgiksi. Hänet valittiin Kreikan parlamenttiin Thessalonikin edustajana vuonna 1981. Tästä eteenpäin hänet on valittu parlamenttiin jokaisissa vaaleissa. Hän on toiminut parlamentissa muun muassa Kreikan Skandinavian-ystävyyskomitean ja huumeiden vastaisen komitean jäsenenä. Papageorgópulos on ollut Thessalonikin pormestari vuodesta 1999 lähtien. Hän toimi myös Kreikan urheiluministerinä ja rakennutti kaudellaan uusia urheilupaikkoja.
Tinsel Town Rebellion

Tinsel Town Rebellion on Frank Zappan albumi, joka julkaistiin toukokuussa 1981.
Albumi debytoi Yhdysvalloissa Billboard 200 -listan sijalla 66.
John Fante

John Fante (8. huhtikuuta 1909 Denver, Colorado – 8. toukokuuta 1983 Woodland Hills, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen kirjailija ja elokuvakäsikirjoittaja, joka antoi merkittäviä vaikutteita Charles Bukowskille.
Elämäkerta.
Tulevan kirjailijan vanhemmat olivat italialaistaustaisia siirtolaisia. Elämä uudessa kotimaassa ei lähtenyt käyntiin kovinkaan hyvin ja perhe eli köyhyydessä. Fante pääsi perheen varattomuudesta huolimatta opiskelemaan Coloradon yliopistoon.
Tullakseen kirjailijaksi Fante muutti Los Angelesiin täytettyään kaksikymmentäkaksi vuotta ja ryhtyi kirjoittamaan tekstejä vuonna 1930.Elatuksensa hän hankki erilaisilla tilapäistöillä. Hän onnistui julkaisemaan novellejaan aikauslehdissä, kuten "Harper´s Bazaar" ja "Saturday Evenig Post". Ensimmäinen romaani, "Wait Until Spring, Bandini", ilmestyi vuonna 1939. Vaikka Fante ansaitsikin pääasiallisesti elatuksensa elokuvakäsikirjoittajana, hän ei tuntenut alaa täysin omakseen. Todelliset fiktion kirjoittajan kyvyt huomattiin hänen osaltaan vasta myöhemmin. 
Vuonna 1955 Fantella todettiin diabetes, ja sairauden takia hän menetti näkönsä vuonna 1977. Tämän jälkeen hän saneli teoksensa puolisolleen Joycelle. Fanten jäämistöstä löydettiin vuonna 1933 kirjoitettu romaani "The Road to Los Angeles", joka näin ollen oli ensimmäinen teos useissa hänen kirjoissaan esiintyvästä Arturo Bandinista. 
John Fanten poika, kirjailija Dan Fante, on kuvannut isäänsä seuraavasti: ”"John Fantea ei ollut läheisimpienkään helppo tuntea, ja vielä vaikeampi häntä oli rakastaa. Hän oli täynnä elämän paloa- tulivuori joka saattoi purkautua koska tahansa. Nuorena ja vielä nelikymppisenäkin hän oli valmis nyrkkitappeluun baarissa..."”
Teoksissaan Fante käsitteli Amerikan italialaista identiteettiä, katolilaisuutta, urheilua, perhe- elämää, köyhyyttä sekä kirjoittamista. "Time Out" -lehti on nimennyt Fanten kuuluvan niihin yhdysvaltalaisten kirjailijoiden joukkoon, joiden ”unohtaminen on ollut lähes rikollista.”
Pyykivi

Pyykivi () on rapakivigraniittinen siirtolohkare Helsingin Laajasalossa, lähellä Pyyluotoa ja Pyysaarta. Pyykivi on haljennut kahteen osaan. Kooltaan se on 3 × 3 × 4 metriä. Pyykivi on historiallinen rajakivi, jolla on myös luonnonsuojeluarvoa. Kiveen on asennettu merimerkki.
Johannes Baptista Rietstap

Johannes Baptista Rietstap (12. toukokuuta 1828 Rotterdam – 24. joulukuuta 1891 Haag) oli hollantilainen heraldikko, sukututkija ja pikakirjoittaja. Hänen laatimastaan kirjasta "Armorial général" tuli heraldiikan standarditeoksia.
Rietstap työskenteli aluksi kirjakaupassa, sitten toimittajana "Nieuwe Rotterdamsche Courant" -lehdessä. Toimittajan työ oli kuitenkin terveysongelmien takia hankalaa, ja Rietstap siirtyi vuonna 1850 pikakirjoittajaksi Hollannin parlamenttiin. 1860-luvun lopussa Rietstap laati saksalaisesta Gabelsbergerin pikakirjoitusjärjestelmästä hollanninkielisen version, joka ei kuitenkaan saavuttanut merkittävää suosiota. Rietstap teki pitkän uran pikakirjoittajana, ja jäi eläkkeelle vuonna 1890, vain vuotta ennen kuolemaansa.
Rietstapin suurimmat saavutukset ovat heraldiikassa, ja häntä pidetään modernin heraldiikan perustajana Hollannissa. Hän julkaisi vuonna 1856 teoksen "Handboek der wapenkunde", ja vuonna 1861 teoksen "Armorial général", joka sisälsi kuvaukset 46 000 eurooppalaisesta sukuvaakunasta. Toinen painos julkaistiin kaksiosaisena vuosina 1884 ja 1887. Tämän lisäksi Rietstap julkaisi muitakin sukututkimukseen ja heraldiikkaan liittyviä kirjoja ja lehtiä.
Vimpelin kirkko

Vimpelin kirkko on Alajärven seurakunnan kirkko Vimpelissä Etelä-Pohjanmaalla. Se valmistui vuonna 1807, mutta vihittiin käyttöön vasta 1811. Kirkko on kaksitoistakulmainen, hirrestä hirsisalvostekniikalla rakennettu kirkko. Kirkko tunnetaan "Pyöreänä kirkkona", sillä se ei näytä kulmikkaalta vaan pyöreältä. Tapuli rakennettiin samana vuonna kuin kirkko.
Vimpelin kirkko on harvinainen lajissaan. Sen esikuva on Rooman Pantheon-temppeli. Suunnittelija on Jacob Rijf. Pyöreitten kirkkojen rakentamisesta luovuttiin 1800-luvun alkupuolella.
Kirkkosalin sisustus on erikoinen. Alttarin molemmin puolin on kaksi pönttöä: saarnastuoli ja lukkarinpenkki esiveisaajaa varten. Alttaritaulun on maalannut hovimaalari R. W. Ekman (1872). Sen aiheena on ”Kristus ristillä”.
Urut (1944) ovat Kangasalan urkutehtaan rakentamat, pneumaattiset, 2-sormioiset ja 15-äänikertaiset, lisäksi kahdella siirtoäänikerralla varustetut urut.
Keskellä Vimpelin kirkonkylää sijaitsevan kirkon viimeinen suuri korjaustyö tehtiin vuosina 1998–1999. Se kunnostettiin ja maalattiin sisältä ja ulkoa. Alttari irrotettiin etuseinästä, rakennettiin sosiaalitilat, sakasti uusittiin, rakennettiin museohuone, ja valaistus uusittiin.
CE L’Hospitalet

Centre d´Esports l’Hospitalet on espanjalainen jalkapalloseura, joka tulee L’Hospitalet de Llobregatin kaupungista Espanjasta. Joukkue on perustettu vuonna 1957 ja se pelaa tällä hetkellä maan kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Segunda División B:ssä. Se pelaa kotiottelunsa 6 294-paikkaisella Estadi La Feixa Llargalla.
Historia.
Seura perustettiin vuonna 1957 nimellä "Centre D'Esports L’Hospitalet", kun kaupungin kolmen joukkuetta "UD Hospitalet", "CD Santa Eulalia" ja "CF Hércules" yhdistyivät.
Joukkue pelasi vuosina 1963–1966 maan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Segunda Divisiónissa, mutta suurimman osan historiastaan sen kuitenkin pelannut Segunda División B:ssä.
Vostotšnyin kosmodromi

Vostotšnyin kosmodromi (, "Itäinen kosmodromi") on Venäjän rakenteilla oleva kantorakettien laukaisukeskus Venäjän kaukoidässä Amurin alueella. Sen on tarkoitus valmistuttuaan vuonna 2018 korvata Kazakstanissa sijaitseva Baikonurin kosmodromi. Keskuksen koko on noin 550 km2 ja se tulee sijaitsemaan Uglegorskin kaupungin lähistöllä.
Keskuksen rakennustyöt alkoivat vuonna 2011. Ensimmäinen laukaisu suoritettiin huhtikuussa 2016 Sojuz-2 raketilla, joka laukaisee 3 satelliittia.
Keskukseen suunnitellaan 7 laukaisutornia, joista kaksi olisi miehitettyjä lentoja varten ja kaksi avaruusaseman rahtilaukaisuja varten. Kaksi alustaa on miehitetyille Sojuzsille ja kaksi miehittämättömille Sojuzsille. Rakennustöiden on suunniteltu maksavan 25 miljardia ruplaa. Keskuksen on tarkoitus työllistää aikanaan 25 000 ihmistä, joka kuvaa samalla Kazakstanin kansantaloudellista menetystä Venäjän aikanaan sulkiessa Baikonurin kosmodromin. Venäjän tarkoitus on tehdä 45% rakettilaukaisuistaan Aasiasta vuoteen 2020 mennessä. Aasian ja eurooppalaisen Plesetskin kosmodromin laukaisujen suhde riippuu paljolti avaruuteen kuljetettavien satelliittien ratojen inklinaatiosta.
Tinker

Tinker on alkujaan englannin kielessä tarkoittanut kiertävää tinaseppää, joka korjasi kotitaloudessa käytettyjä tarvikkeita. Ajan myötä sana ”tinker” siirtyi brittiläisessä yhteiskunnassa tarkoittamaan syrjäytyneitä ihmisiä. Tässä myöhemmässä merkityksessä se voi tarkoittaa:
Sukunimenä Tinker on vanhaa anglosaksista perua, ja siitä on muunnelmia Le Tinklere ja Tinkler, jotka ilmentävät nimen käyttöönoton ajankohtaa. Nimi on kertonut usein kantajansa ammatista. Vailla irlantilaisia tai romaniyhteyksiä sitä tavataan Britanniassa erityisesti Yorkshiressa ja Norfolkissa. Eräs Tinker lähti purjehtimaan pyhiinvaeltajaisien mukana "Mayflowerilla" Uuteen maailmaan vuonna 1620, mutta hän kuoli muutaman kuukauden kuluttua.
Irlannissa nimi Tinker esiintyi vasta 1600-luvun lopulla, Englannin sisällissodan jälkeen, kun Oliver Cromwellin New Model Armyn entiset jäsenet asettuivat sinne palveluksen päätyttyä. Romaneihin sana alettiin liittää myöhemmin, kun Britteinsaarilla alkoi kierrellä ammattiaan harjoittavia tinureita. Tinurit eivät alkujaan olleet romaneja, mutta jotkut romanit ryhtyivät harjoittamaan ammattia.
Raitiovaunu

Raitiovaunu (puhekielessä usein ratikka) on raitioliikenteeseen soveltuva joukkoliikenneväline. Se muistuttaa junaa, mutta on tyypillisesti kapeampi, lyhyempi ja usein nivelletty.
Raitiovaunutyypit.
Perinteinen raitiovaunu.
Perinteiset raitiovaunut ovat lyhyehköjä, usein niveltämättömiä sekä rungon läpi kulkevien akselien vuoksi korkealattiaisia. Perinteiset raitiovaunut muistuttavat monessa suhteessa enemmän linja-autoja kuin nykyaikaiset raitiovaunut. Niiden kääntösäde on tavallisesti melko lyhyt ja raideleveys pieni, jolloin niillä kyetään liikkumaan ahtaillakin katuverkoilla.
Pikaraitiovaunu.
Pikaraitiovaunulla tarkoitetaan junaa, joka teknisen ratkaisunsa puolesta on nopeampi kuin tavallinen raitiovaunu, mutta kevyempi kuin metrojuna. Yleensä kalusto soveltuu ainakin mitoituksen puolesta myös katuliikenteeseen. Kaikkia pikaraitiotiemäisiä järjestelmiä tai rataosia ei aina kutsuta pikaraitiotieksi, vaan esimerkiksi vain raitiotieksi.
Duoraitiovaunu.
Duoraitiovaunuksi kutsutaan raitiovaunua, joka on varustettu erisuuruisten virroitusjännitteiden käytön mahdollistavalla laitteistolla. Tällöin duokalustolla on mahdollista ajaa sekä sähköistetyllä rautatieverkolla että varsinaisella raitiotiellä.
Raitiovaunun ja junan erot.
Raitiovaunun perustavanlaatuinen ero junaan (paikallisjuna ja metro) on se, että raitiovaunua ajetaan kokonaan kuljettajan varassa kuten tieliikenneajoneuvoa, kun taas junaa ajetaan liikenteenohjauksen antamien määräysten eli opasteiden mukaan kullekin junalle erikseen turvatulla kulkutieosuudella. Käytännössä siis raitioliikenteessä kuljettaja kääntää itse vaihteet ja huolehtii vaunujen pitämisestä turvallisen etäisyyden päässä toisistaan, kun junassa puolestaan tämä tehtävä kuuluu liikenteenohjaajalle kuljettajan vain ajaessa junaa liikenteenohjaajan antamien opasteiden mukaan. Tämä tekee raitiovaunulla tapahtuvan liikennöinnin raskasta raideliikennettä huomattavasti joustavammaksi ja vähemmän alttiiksi liikennehäiriöille. Toisaalta raskaan raideliikenteen etuna on suurempi linjanopeus ja suurempi kuljetuskapasiteetti.
Raitiovaunujen taloudellisuus.
Raitiovaunut ovat paikallisesti päästöttömiä, ja niiden käyttökustannukset jäävät linja-autoja alemmiksi, koska niiden vierimisvastus on pieni ja jarrutusenergia voidaan palauttaa sähköverkkoon. Suuri kustannus raitioliikenteessä on kiskojen maahan asentaminen. Muun muassa Helsingin raitioliikennettä varten valmistetut raitiovaunut ovat olleet kalliita, mutta raitiovaunujen uskotaan kestävän puoli vuosisataa. Yhdysvaltalaisen Transportation Associationin mukaan raitiovaunumaili on jopa kymmenen kertaa kalliimpi kuin linja-automaili.
Raitiovaunu kulttuurissa.
Raitiovaunu on aiheena kaunokirjallisuudessa, esimerkiksi:
To tha X-treme

To tha X-Treme on Devin the Duden kolmas studioalbumi, joka julkaistiin 15. kesäkuuta 2004. Levyllä vierailee muun muassa 8Ball.
Albumi debytoi Yhdysvalloissa Billboard 200 -listan sijalla 55.
Malkasaari

Malkasaari () on saari Kallahdenselällä Itä-Helsingissä. Se sijaitsee Kallahdenniemen länsipuolella ja Meri-Rastilan eteläpuolella.
Malkasaaren pinta-ala on 3,44 hehtaaria ja rantaviivan pituus 890 metriä. Alueen luonto on puistomaista kangasmetsää. Saaren korkein kohta on yli kahdeksan metriä merenpinnasta. Lähinnä veneretkeilijöiden käytössä ollutta saarta on kutsuttu melko luonnontilaiseksi.
Malkasaaressa on keittokatos, käymälä, vesipiste ja sauna. Pohjoispuolella on rantautumislaituri veneille. Saaressa telttailu on sallittu. Malkasaaren omistaa Helsingin kaupunki.
Malkasaareen ei ole ollut säännöllistä vesiliikennettä ennen kesää 2023, jolloin sinne alettiin liikennöidä Reposalmen laiturilta Yliskylästä.
Just Tryin’ ta Live

Just Tryin’ ta Live on Devin the Duden toinen studioalbumi, joka julkaistiin 29. tammikuuta 2002. Levyllä vierailevat muun muassa Nas ja Xzibit sekä tuottajina tunnettuja nimiä kuten Dr. Dre ja DJ Premier.
Albumi debytoi Yhdysvalloissa Billboard 200 -listan sijalla 61.
Lisa Gelius

Elisabeth ”Lisa” Gelius (23. heinäkuuta 1909 München – 14. tammikuuta 2006 Kreuth) oli saksalainen yleisurheilija, joka kilpaili keihäänheitossa ja pika-aitajuoksussa. Hän voitti Wienin EM-kisoissa 1938 kultaa keihäänheitosta ja hopeaa 80 metrin aitajuoksusta. 
Gelius heitti syyskuussa 1934 keihäänheiton kahden käden yhteistuloksen maailmanennätyksen 62,43 m (37,56+24,87). Heinäkuussa 1938 hän juoksi 80 metrin aitajuoksussa ajan 11,6 sekuntia, joka sivusi maailmanennätystä. Lisäksi hän oli kolmesti juoksemassa 4 × 100 metrin viestijuoksussa seurajoukkueiden maailmanennätystä.
Franck Signorino

Franck Eddy Signorino (s. 19. syyskuuta 1981 Nogent-sur-Marne, Ranska) on ranskalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan vasen laitapuolustaja. Hän edustaa Ranskan pääsarjassa pelaavaa Stade de Reimsiä.
Seurajoukkueura.
Signorino aloitti ammattilaisuransa Metzissä kaudella 2001–2002. Hän debytoi Ranskan korkeimmalla sarjatasolla Division 1:ssä 22. joulukuuta 2001 ottelussa Montpellier’ta vastaan ja vakiinnutti kauden aikana paikkansa joukkueen avauskokoonpanossa. Seuraavaksi kaudeksi joukkue putosi toiselle sarjatasolle, josta se nousi kuitenkin yhden kauden jälkeen takaisin ylös. Vuonna 2005 Signorino siirtyi Nantesiin, jota hän edusti kahden kauden ajan. Hän ylsi joukkueen kanssa Ranskan cupin välieriin kaudella 2005–2006.
Nantesin pudottua Ligue 2:hön Signorino siirtyi 1,5 miljoonan euron kaupassa espanjalaiseen Getafeen, jonka kanssa hän teki neljävuotisen sopimuksen. Madridilaisseurassa loukkaantumiset sekä kilpailu peliajasta ensin Lucas Lichtin ja myöhemmin Manén kanssa rajoittivat hänen esiintymisensä Espanjan korkeimmalla sarjatasolla Primera Divisiónissa viiteen otteluun kaudella 2007–2008. Samalla kaudella hän pelasi myös muutamia otteluita UEFA-cupissa, jossa Getafe ylsi puolivälieriin, ja Espanjan cupissa Copa del Reyssä, jossa Getafe ylsi toista kertaa peräkkäin loppuotteluun.
Kauden 2009–2010 jälkimmäisen puoliskon Signorino vietti lainalla Segunda Divisiónin Cartagenassa. Elokuussa 2010 hän ja Getafe purkivat sopimuksensa. Saman vuoden joulukuussa hän teki vapaana pelaajana kauden 2010–2011 ulottuneen sopimuksen belgialaisen Charleroin kanssa.
Maajoukkueura.
Signorino kuului Ranskan alle 20- ja 21-vuotiaiden maajoukkueisiin.
The Dude

The Dude on Devin the Duden esikoisalbumi, joka julkaistiin 16. kesäkuuta 1998. Ennen tätä albumia Devin the Duden kuului Odd Squad sekä Facemob -ryhmiin.
Albumi debytoi Yhdysvalloissa Billboard 200 -listan sijalla 177.
Filipe Albuquerque

Filipe Miguel Delgadinho Albuquerque (s. 13. kesäkuuta 1985 Coimbra) on portugalilainen moottoriurheilija. Nykyään hän kilpailee FIA World Endurance Championship -sarjassa. 
Ura.
Albuquerque on kilpaillut aiemmin Espanjan Formula 3 -mestaruussarjassa ja Formula Renault -sarjoissa voittaen kaksi Formula Renault -sarjan mestaruutta vuonna 2006. Samana vuonna hän voitti Red Bull Junior of the Year -palkinnon. Vuonna 2007 Albuquerque kilpaili GP2-sarjassa Arden- ja Racing Engineering -talleissa neljä kilpailua saavuttamatta pisteitä. Alburquerque kilpaili A1 Grand Prix -sarjassa kausina 2007–08 ja 2008–09 edustaen Portugalin joukkuetta. Hän sijoittui sarjan kolmanneksi kaudella 2008–09.
Vuonna 2010 Albuquerque voitti Mestareiden kisan. Hän päihitti finaalissa yhdeksänkertaisen rallin maailman mestarin Sébastien Loebin. Vuonna 2011 Albuquerque kilpaili DTM-sarjassa Team Rosberg-tallissa saavuttaen yhden kakkossijan ja yhdeksän pistettä. Hän jatkoi sarjassa vuonna 2012 saavuttaen 26 pistettä. Vuonna 2014 Albuquerque kilpaili FIA World Endurance Championship -sarjassa, Audin LMP1-luokan autolla.
Bruno Toledo

Bruno Toledo (s. 23. marraskuuta 1973) on espanjalainen entinen kestävyysjuoksija, joka oli erikoistunut 10 000 metrin juoksuun. Toledon uran paras saavutus on viides sija 10 000 metrin juoksussa yleisurheilun Euroopan-mestaruuskilpailuissa 1998. Maailmanmestaruuskilpailuissa Toledon paras sijoitus on 25. sija, jonka hän saavutti vuoden 1999 Sevillan kotikisoissa.
Toledo on osallistunut myös maastojuoksun maailmanmestaruuskilpailuihin vuonna 1998. Henkilökohtaisessa kilpailussa Toledo sijoittui 23:nneksi ja joukkuekilpailussa Espanja viidenneksi.
Toledo voitti 10 000 metrin juoksun Espanjan mestaruuden vuonna 1998.
Boyd Coddington

Boyd Leon Coddington (28. elokuuta 1944 – 27. helmikuuta 2008) oli yhdysvaltalainen autonrakentaja. Hän kasvoi Rupert-nimisessä kylässä Idahon osavaltiossa. Nuorena hän luki paljon auto- ja Hot Rod -lehtiä. Coddington sai ensimmäisen autonsa (1931-mallin Chevrolet) jo kahdeksan vuoden ikäisenä. 
Hän valmistui koneistajaksi Idaho State Universitystä. Vuonna 1968 hän muutti Kaliforniaan ja toimi siellä koneistajana Disneylandissa. Hänestä tuli kuitenkin pian tunnettu autojen rakentaja. Vuonna 1977 Coddington avasi oman myymälän Kaliforniaan. Boydin ensimmäinen merkittävä asiakas oli Vern Luce, jonka auto, 1933-mallin coupe, voitti Al Slonaker -palkinnon 1981 Oakland Roadstersissa.
Coddington esiintyi yhdysvaltalaisessa "American Hot Rod" -televisiosarjassa.
Alan Ritchson

Alan Ritchson (s. 28. marraskuuta 1982 Grand Forks, Pohjois-Dakota) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja entinen malli.
Ura.
Mallina.
Ritchson aloitti mallin työt heti high schoolin jälkeen Abercrombie &amp; Fitch -yhtiön mallina. Sittemmin vuonna 2008 hän allekirjoitti sopimuksen losangeleslaisen agentuurin Vision Model Managementin kanssa ja esiintyi N2N Bodywear -mallina. Ritchson lopetti mallin työt vuoden 2009 alussa.
Näyttelijänä.
Ritchson esiintyi vuonna 2004 "American Idolissa", jossa hän selvisi 87 parhaan joukkoon. Vuotta myöhemmin Ritchson aloitti näyttelemisen televisiossa. Hän esitti ensimmäisen roolinsa "Smallvillessa" näytellen Arthur Currya. Seuraavana vuonna hän esitti ensimmäisen elokuvaroolinsa televisioelokuvassa "Though None Go with Me". Ritchson jatkoi myöhemmin "Smallvillessä" esittämässään roolissa jaksoissa "Justice" ja "Odyssey". Lisäksi Ritchson teki cameo-roolin "" -animaatioelokuvassa, jossa hän ääninäytteli Smallvillessäkin esittämänsä hahmon. Hän teki pieniä rooleja televisioon malliuransa ollessa vielä meneillään, kunnes lopetti mallin työt vuoden 2009 alussa. Sittemmin Ritchson esiintyi vuoden 2010 alussa televisiosarjan "Blue Mountain State" pääosassa yhdessä Darin Brooksin, Chris Romanon ja Sam Jones III:n kanssa. Hänet nähtiin myös sivuroolissa, Nälkäpeli- Vihan liekit elokuvassa 2013.
Alejandro Alfaro

Alejandro Alfaro Ligero (s. 23. marraskuuta 1986 La Palma del Condado, Huelva, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan laitalinkki tai hyökkääjä. Hän edusti vuonna 2020 päättyneellä pelaajaurallaan Espanjan Primera Divisiónissa Sevillaa, Tenerifea ja Mallorcaa sekä alemmilla sarjatasoilla muitakin seuroja.
Seurajoukkueura.
Alfaro on Sevillan kasvatti. Hän kuului joukkueensa tärkeimpiin pelaajiin, kun Sevilla Atlético nousi kaudeksi 2007–2008 maan toiseksi korkeimmalle sarjatasolle Segunda Divisióniin. Ensiesiintymisensä edustusjoukkueessa hän teki 30. huhtikuuta 2006 ottelussa Real Sociedadia vastaan.
28. tammikuuta 2007 hän teki ensimmäisen maalinsa maan pääsarjassa Primera Divisiónissa ottelussa Levantea vastaan. Hän pelasi kauden aikana myös otteluita UEFA Cupissa, joka päättyi lopulta Sevillan voittoon.
Alfaron peliaika oli kuitenkin kortilla kolmen pelaamansa kauden aikana edustusjoukkueessa, ja jäi lähinnä samalla paikalla operoinneen Jesús Navasin varjoon. Lopulta hän siirtyi kaudeksi 2008–2009 lainasopimuksella Tenerifeen. Hän kuului kauden aikana joukkueen luottopelaajiin, kun se palasi seitsemän vuoden tauon jälkeen Primera Divisióniin. Hän pelasi 42 ottelua ja teki niissä 20 maalia.
Hän palasi kesällä 2009 kasvattajaseuraansa ja harjoitteli joukkueen mukana ennen kauden alkua. Hän ei kuitenkaan jäänyt joukkueeseen, vaan siirtyi jälleen lainalle Tenerifeen. Edelliskauden tapaan Alfaro oli yhdessä hyökkääjänä pelanneen Ninon kanssa joukkueensa tärkeimpiä hyökkäyspään pelaajia. Kausi päättyi kuitenkin joukkueen osalta pettymykseen, kun se jäi sarjassa sijalle 19 ja putosi takaisin Segunda Divisióniin. Otteluita kauden aikana hänelle kertyi 36 ja niissä syntyi seitsemän maalia.
Jonathan Bernier

Jonathan Bernier (s. 7. syyskuuta 1988 Laval, Quebec, Kanada) on kanadalainen jääkiekkomaalivahti, joka pelasi viimeksi NHL-joukkue New Jersey Devilsissä. Bernier on Los Angeles Kingsin ensimmäisen kierroksen varaus kesältä , jolloin joukkue varasi hänet numerolla 11 ja koko varaustilaisuuden ensimmäisenä maalivahtina.
Ura.
Bernier pelasi vuodet 2004–2008 QMJHL:n Lewiston MAINEiacsissa. Kaudella 2006–2007 hän torjui joukkueelle sarjan mestaruuden. Lisäksi hänet valittiin toiseen tähdistökentälliseen ja palkittiin QMJHL:n pudotuspelien parhaana pelaajana Guy Lafleur Trophyllä. Bernier debytoi NHL:ssä seuraavalla kaudella 2007–2008. Hän torjui Kingsin maalilla heti NHL-kauden avausottelussa 29. syyskuuta 2007 Anaheim Ducksia vastaan, Ison-Britannian Lontoossa. Bernier torjui Kingsille 4–1-voiton. Hän torjui kauden aikana yhteensä neljässä NHL-ottelussa, mutta avausottelun jälkeen Bernierin kolme muuta ottelua päättyivät tappioon ja, hänen päästettyjen maalien keskiarvo oli 4,03. Bernier palasi pelaamaan loppukaudeksi QMJHL:ään, mutta hän pelasi keväällä 2008 kolme AHL-ottelua Manchester Monarchsissa.
Kauden 2008–2009 Bernier torjui kokonaan Monarchsissa, ja kaudella 2009–2010 hän pelasi kolme NHL-ottelua. Samalla kaudella Bernier valittiin AHL:n parhaaksi maalivahdiksi ja palkittiin Baz Bastien Trophyllä. Hänestä tuli Kingsin kakkosmaalivahti harjoitusleirin 2010 jälkeen kaudeksi 2010–2011, jolloin edeltävä kakkosmaalivahti Erik Ersberg siirtyi farmiin ja myöhemmin KHL:ään. Hänet kaupattiin 23. kesäkuuta 2013 Toronto Maple Leafsiin vaihdossa Ben Scrivensiin, Matt Frattiniin ja toisen kierroksen varaukseen joko vuoden 2014 tai 2015 tulokasvarauksessa.
Kesällä 2016 Maple Leafs myi Bernierin Anaheim Ducksiin vaihdossa seuraavan varaustilaisuuden varausvuoroon.
Heinäkuussa 2021 Detroit Red Wings kauppasi Bernierin pelaajaoikeudet ja kolmannen kierroksen varausvuoron Carolina Hurricanesiin vaihdossa Alex Nedeljkoviciin.
Heinäkuussa 2021 Bernier solmi kahden vuoden ja arvoltaan 8,25 miljoonan dollarin sopimuksen Devilsin kanssa.
Maajoukkue.
Bernier voitti alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuden 2008. Hän toimi kakkosvahtina Steve Masonille ja pelasi turnauksessa kaksi ottelua. Bernier kantoi Kanadan torjuntavastuun alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2006. Hänet valittiin turnauksen tähdistökentälliseen.
Bernier pelasi myös miesten MM-kilpailuissa vuonna 2011.
Muuta.
Bernierin isoveli on ranskalaista Diables Rouges de Briançonia edustava hyökkääjä Marc-André Bernier. Marc-André on Vancouver Canucksin varaus vuodelta .
Alejandro Gómez

Alejandro Gómez Cabral (11. huhtikuuta 1967 Vigo, Espanja – 31. tammikuuta 2021) oli espanjalainen kestävyysjuoksija, joka oli erikoistunut maratoniin ja maastojuoksuun. Gómez saavutti uransa aikana kolme pronssia maastojuoksun maailmanmestaruuskilpailuista, kaikki joukkuekilpailuista.
Puolimaratonin maailmanmestaruuskilpailuissa Gómez sijoittui kahdeksanneksi vuonna 1992 ja saavutti hopeaa joukkuekilpailussa 1996.
Yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa Gómez osallistui maratonille kahdesti, vuonna 1999 hän sijoittui 40:nneksi ja vuonna 2003 hän keskeytti. Yleisurheilun Euroopan-mestaruuskilpailuissa Gómez osallistui maratonille kaksi kertaa, vuonna 1998 sijoitus viides ja vuonna 2002 kuudes.
Vuoden 1996 Atlantan kesäolympialaisissa Gómez sijoittui 10 000 metrin juoksussa 15. sijalle.
Muita Gómezin uran saavutuksia ovat toinen sija 5 000 metrin juoksussa yleisurheilun nuorten maailmanmestaruuskilpailuista vuodelta 1986 sekä viisi Espanjan mestaruutta 10 000 metrin juoksussa vuosilta 1989, 1991, 1993, 1995 ja 1996.
Louis Oosthuizen

Lodewicus Theodorus ”Louis” Oosthuizen (s. 19. lokakuuta 1982) on eteläafrikkalainen golfaaja. Hän on syntynyt Mossel Bayssa.
Oosthuizenista tuli yksi arvoturnausten suurimmista yllätysvoittajista voitettuaan British Openin vuonna 2010. Voitto tuli lisäksi vielä ylivoimaisesti voitettuaan toiseksi tulleen Lee Westwoodin seitsemällä lyönnillä. Hänellä ei ollut ennen tätä voittoa mitään mainittavaa menestystä.
Rap-a-Lot Records

Rap-a-Lot Records on Universal Music Groupin omistama Houstonista kotoisin oleva yhdysvaltalainen levy-yhtiö, joka perustettiin 1986. Smoke-a-Lot Records ja Southern Empire Entertainment kuuluvat Rap-a-Lot Recordsin alaisuuteen. Yhtiön musiikkinsa painottuu gangsta rapin ja etäläisen rapin suuntaan.
Levy-yhtiön perusti James Smith ("J Prince") apunaan Geto Boys. Vuonna 2010 Rap-a-Lot Records ilmoitti solmineensa jakelusopimuksen Fontana Distributionin kanssa.
Avro 701 Athena

Avro 701 Athena oli englantilainen jatkokoulutuslentokone, joka tuli RAFin käyttöön vuonna 1950.
Sen valmisti Avro-lentokonetehdas. Koneen ensilento tehtiin 12. kesäkuuta 1948. Koneita tehtiin vain 22 kappaletta, joka ilmentää koneen epäonnistumista kilvassa Boulton Paul Balliol-koulukoneen kanssa. Kone oli kokometallinen, kolmipaikkainen, rinnakkainistuttava ja ensimmäinen versio potkuriturbiinilla varustettu, myöhemmät kaksi versiota mäntämoottorilla varustettuja.
Kuolemattomien kaarti

Kuolemattomien kaarti () on Steph Swainstonin vuonna 2004 ilmestynyt esikoisromaani. Teos ilmestyi suomeksi vuonna 2010 Liken kustantamana. Suomentaja on Hannu Tervaharju. Teos oli Suomessa ehdokkaana Tähtifantasia-palkinnon saajaksi.
Vastaanotto.
Romaania on verrattu Angela Carterin, Roger Zelaznyn, M. John Harrisonin, Michael Moorcockin, Mary Gentlen ja China Miévillen teoksiin.
SF Siten Martin Lewisin mielestä kirjan juoni olisi hyötynyt sadasta lisäsivusta. Saman sivuston arvostelijan Rich Hortonin mielestä kirja on kiinnostava, mutta ei toimi kokonaisuutena. Kieli on välillä kömpelöä ja juoni sekava. Siirroksen maailma on kuitenkin kuvattu kiehtovasti.
"Tähtivaeltaja"-lehden Kimmo Lehtonen kertoi Swainstonin ottavan huomioon köyhyyden, eriarvoisuuden ja rasismin, jotka fantasiatarinoissa usein sivuutetaan. Sarjan ensimmäinen osa ei silti kohoa erityisen erikoislaatuiseksi kokemukseksi. Saman lehden kriitikon Tiina Raevaaran mukaan jotkut teoksen osista tuntuvat liian irrallisilta ja näyttämisenhaluisilta. Keskeisten konfliktien ja teemojen käsittely on kuitenkin hyvää. Kriitikko Toni Jerrman kirjoitti "Helsingin Sanomissa" kirjan edustavan aikuislukijoille suunnattua fantasiaa. Mukaansatempaava romaani käsittelee ”ihmisten heikkoutta, valtapelien armottomuutta ja sodan julmuutta.” Siirros on kuin irvokas, huumehoureinen muunnelma Lewis Carrollin Ihmemaasta.
Toni Vilander

Toni Markus Vilander (s. 25. heinäkuuta 1980 Kankaanpää) on suomalainen moottoriurheilija. Hän on kilpaillut muun muassa Italian Formula Renault -luokassa voittaen sarjan mestaruuden vuonna 2002 ja Italian GT-mestaruussarjassa voittaen sarjan mestaruuden vuonna 2006. 
Ura.
Vuonna 2005 Vilander ajoi GP2-sarjassa neljä kilpailua ollen parhaimmillaan 8. Samalla kaudella Vilander jatkoi uraansa Italian Formula 3000 -sarjassa ollen sarjan neljäs. 
Vuonna 2006 Vilander voitti Italian GT Championship -sarjan ("Campionato Italiano Gran Turismo") mestaruuden.
Vuonna 2007 Vilander voitti FIA GT Championship -sarjan GT2-luokan mestaruuden yhdessä Dirk Müllerin kanssa.
Vuonna 2008 Vilander voitti FIA GT Championship -sarjassa GT2-luokan mestaruuden ajaessaan Gianmaria Brunin kanssa AF Corse -tallille.
Vilander on osallistunut Le Mansin 24 tunnin ajoon ensimmäisen kerran vuonna 2008 ja vuodesta 2010 alkaen lähes joka vuosi. Vuosina 2012 ja 2014 hän on voittanut GTE Pro -luokassa yhdessä Giancarlo Fisichellan ja Gianmaria Brunin kanssa AF Corse -tallissa. Vuonna 2012 auto vaurioitui harjoituksissa ennen kilpailua, mutta autoon saatiin uusi runko johon osat siirrettiin ja autokunta osallistui kilpailuun ilman harjoituksia tai aika-ajoa. Vuosina 2016 ja 2017 Vilander osallistui kilpailuun Risi Competizione -tallissa.
Vuonna 2013 Vilander kilpaili FIA World Endurance Championship -sarjassa (FIA WEC). Sarjan kaudella 2014 Vilander ja Gianmaria Bruni ajoivat AF Corse -tallissa LMGTE Pro -luokan mestaruuteen. Kaudella 2015 Vilander ja Bruni sijoittuivat sarjassa toiseksi.
Vuonna 2016 Vilander ajoi WeatherTech SportsCar Championship -sarjassa Giancarlo Fisichellan kanssa Risi Competizione tallissa.
Vuonna 2017 Vilander voitti Bathurstin 12 tunnin ajon yhdessä Craig Lowndesin ja Jamie Whincupin kanssa Maranello Motorsport -tallissa Ferrari 488 GT3 -autolla. Vilander ajoi myös kilpailun nopeimman kierroksen. Intercontinental GT Challenge -sarjaan kuuluvassa kilpailussa Vilander otti paalupaikan ja Allan Simonsen -palkinnon Maranello Motorsport -tallille.
Vuonna 2018 Vilander voitti Pirelli World Challenge -sarjan mestaruuden. Vilander voitti myös vuonna 2019 sarjan mestaruuden, jonka nimi oli vaihtunut GT World Challenge -nimelle. Vuoden 2019 aikana R. Ferri Motorsport -tallissa ajoparina olivat Daniel Serra ja Miguel Molina eri kilpailuissa.
Vuonna 2022 Vilander ajoi FIA World Endurance Championship -sarjassa AF Corse -tallissa.
Muuta.
Kaudella Toni Vilander liittyi MTV3:n Formula 1 -lähestysten asiantuntijaksi paikkaamaan matkustamista vähentänyttä Mika Saloa. Vilander teki kommentaattoridebyyttinsä Abu Dhabin GP:ssa. Vuonna 2022 Vilander siirtyi televisio-oikeuksien mukana Viaplayn F1-asiantuntijaksi.
Vilander omistaa Kankaanpäässä toimivan Varikko-nimisen ravintolan, jonka seiniä koristavat lukuisat autourheiluaiheiset muistoesineet, muun muassa Kimi Räikkösen viimeisen Ferrari-kisan ajohaalari.
Can Artam

Can Artam (s. 30. kesäkuuta 1981 Istanbul, Turkki) on turkkilainen autourheilija. Hän on kilpaillut muun muassa Turkin Touring Car -mestaruussarjassa vuosina 2001-02. Vuonna 2001 hän kilpaili US Barber Formula Dodge -sarjassa voittaen sarjan mestaruuden. Hän kilpaili myös Britannian Formula 3- ja Formula Renault V6 Eurocup -luokissa. Vuonna 2004 Artam kilpaili International Formula 3000 -sarjassa. Seuraavana vuonna hän kilpaili GP2-sarjassa saavuttaen kaksi pistettä.
Água de Beber

Água de Beber () on Antônio Carlos Jobimin säveltämä ja Vinícius de Moraesin sanoittama bossa nova -kappale vuodelta 1961. Jobim julkaisi instrumentaaliversion albumillaan "The Composer of ”Desafinado”, Plays" vuonna 1963, ja kappale on sittemmin esitetty useissa eri muodoissa niin laulettuna kuin instrumentaalinakin. Kappaleen ovat Jobimin lisäksi äänittäneet muun muassa Astrud Gilberto, Ella Fitzgerald, Frank Sinatra, Charlie Byrd, Al Jarreau, Toninho Horta ja Carola.
Kappaleen nimi tarkoittaa ”juomavettä”. Portugalin oikeinkirjoituksen mukainen kirjoitusasu on ”Água de Beber”, mutta aksenttimerkki jätetään yleensä kirjoittamatta niin portugalin- kuin vieraskielisissäkin julkaisuissa. Englanniksi kappaletta on esitetty Norman Gimbelin kirjoittamilla sanoilla nimillä ”Water to Drink” ja ”Drinking Water”.
Meditação

Meditação () on Antônio Carlos Jobimin säveltämä ja Newton Mendonçan sanoittama bossa nova -kappale. Se julkaistiin ensimmäisen kerran Jobimin ja João Gilberton albumilla "Gilberto and Jobim" vuonna 1960. Myöhemmin kappaleesta on tullut suosittu jazzstandardi, ja sen ovat esittäneet muun muassa Andy Williams, Frank Sinatra, Dexter Gordon, Paul Horn, Joe Pass sekä Carlos Santana ja John McLaughlin.
Alkuperäiset portugalinkieliset sanat kuvaavat yksinkertaisella tavalla elämän kauneutta. Norman Gimbelin englanninkielisessä käännösversiossa nimeltä ”Meditation” kappale on muutettu tavanomaiseksi rakkauslauluksi.
Suomessa kappaleen levytti Olavi Virta Saukin suomentamin sanoin vuonna 1963 nimellä ”Hymy, kukka ja rakkaus”. Erkki Liikanen on levyttänyt sävelmän vuonna 1967 Aarno Ranisen sanoituksena nimellä ”Taas on hiljaisuus”.
Wave

Wave (tunnettu portugaliksi nimellä ”Vou Te Contar”) on Antônio Carlos Jobimin säveltämä ja sanoittama bossa nova -kappale vuodelta 1967. Ensimmäinen versio on Jobimin albumilta "Wave" vuodelta 1967, jolle sovituksen teki saksalainen kapellimestari ja säveltäjä Claus Ogerman. Kappaleessa yhdistyvät Jobimin ja yleensäkin bossa novan taustalla olevat vaikutteet, ennen kaikkea brasilialainen samba ja yhdysvaltalainen jazz.
Frank Sinatra nauhoitti Jobimin itsensä sanoittaman version vuonna 1967. Äänitteen piti tulla albumille "Francis Albert Sinatra &amp; Antonio Carlos Jobim", mutta se jätettiin myöhemmälle "Sinatra &amp; Company" -levylle. Kappaleen ovat nauhoittaneet myös muun muassa Oscar Peterson, Ahmad Jamal ja Biréli Lagrène.
CF Palencia

Club de Fútbol Palencia on jalkapalloseura, joka tulee Palencian kaupungista Espanjasta. Joukkue on perustettu vuonna 1975 ja se pelaa tällä hetkellä maan kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Segunda División B:ssä. Se pelaa kotiottelunsa 8 100-paikkaisella Estadio Nueva Balasteralla.
Historia.
Joukkue perustettiin 16. kesäkuuta 1929 nimellä "Club Deportivo Palencia". Vuonna 1943 se nousi alimmalle kansalliselle sarjatasolle Tercera Divisióniin, jolloin se tunnettiin nimellä "Fábrica Nacional de Palencia".
Vuonna 1951 Palencia uudelleennimettiin jälleen, tällä kertaa se sai nimekseen "Atlético Palencia". Samana vuonna joukkue pudotettiin takaisin alueellisiin sarjoihin taloudellisien ongelmien vuoksi. Kolme vuotta myöhemmin se palasi takaisin Tercera Divisióniin.
1960-luvun alussa joukkue käytti lyhyen aikaa nimeä "Otero de Palencia", joka kuitenkin pikaisesti vaihtui "Palencia Club de Fútboliksi". Kaudella 1970–1971 joukkue selviytyi karsintoihin, jonka kautta sillä oli mahdollisuus nousta maan toiseksi korkeimmalle sarjatasolle Segunda Divisióniin. Vastassa joukkueella oli Real Oviedo, joka lopulta eteni karsintaparista Segunda Divisióniin.
17. kesäkuuta 1979 legendaarisen Real Madrid-pelaajan Francisco Genton valmentamana Palencia nousi ensi kertaa historiassaan Segunda Divisióniin voitettuaan kotiottelussa Pontevedran numeroin 1–0. Kaudella 1982–1983 joukkue sijoittui Segunda Divisiónissa viidenneksi ja jäi vain kolmen pisteen päähän maan pääsarjaan Primera Divisióniin noususta. Kolme vuotta myöhemmin joukkue meni konkurssiin talousongelmien vuoksi.
Lopulta "Club Deportivo Cristo Olímpico" nimisestä joukkueesta tuli kaupungin ykkösjoukkue, joka oli aikaisemmin toiminut reservijoukkueena. Vuonna 1989 joukkue kuitenkin sai uuden nimen "Club de Fútbol Palencia", ja seuraavien kahden vuosikymmenen aikana se nousi takaisin pelaamaan kansallisille sarjatasoille Tercera Divisióniin ja Segunda División B:hen.
3037 Alku

3037 Alku on Marsin ja Jupiterin välisellä pääasteroidivyöhykkeellä Aurinkoa kiertävä pikkuplaneetta, eli päävyöhykkeen asteroidi. Sen löysi Yrjö Väisälä vuonna 1944. Pikkuplaneetta sai nimensä löytäjänsä veneen mukaan. Ennen nimeämistään kohde tunnettiin tunnuksella 1944 BA.
Kohde kiertää Auringon ympäri (noin ) kiertoradalla, jossa se on lähimmillään ja etäisimmillään astronomisen yksikön päässä Auringosta. Asteroidin läpimitta on noin . Pyörähdysaika akselin ympäri on . Kiertoradan eksentrisyys on ja inklinaatio on . Asteroidin spektrityyppi on C-luokkaa (SMASSII).
Stefano Coletti

Stefano Coletti (s. 6. huhtikuuta 1989 La Colle, Monaco) on monacolainen moottoriurheilija. Hänen sisarensa on alppihiihtäjä Alexandra Coletti.
Hän on kilpaillut Formula BMW-, Formula Renault-, Formula 3-, GP3- ja IndyCar-luokissa. Hän kilpaili lisäksi GP2-sarjassa kaudet 2009 ja 2011–2014 ja sijoittui parhaimmillaan vuonna 2013 sarjan viidenneksi. Vuonna 2017 Coletti kilpaili Formula 2 -sarjassa (entinen GP2-sarja).
Ura.
Colettin GP2-ura alkoi Valencian kilpailusta, jossa hän korvasi Davide Valsecchin. Ensimmäisessä kilpailussaan hän otti varaslähdön ja ylitti varikon sulkuviivan. Toisessa kilpailussaan hän viivytteli lähtöruudukossa ja sai rangaistuksen aloitettuaan lähtöruudukosta eikä varikkosuoralta kolaroiden Dani Closin kanssa ennen rangaistustaan. Kolmannessa kilpailussaan hän kolaroi pahasti kaksi kierrosta ennen loppua, jolloin kilpailu ajettiin turva-auton perässä loppuun. Hän selvisi puristuksella nikamassa ja mustelmilla joutuen jättämään sprinttikilpailun väliin. Hänet erotettiin tallista tämän jälkeen. Coletti siirtyi Formula Renault 3.5 -sarjaan samana vuonna. Hän jatkoi sarjassa vuonna 2010 saavuttaen viisi palkintosijaa sijoittuen yhteispisteissä kuudenneksi. Coletti kilpaili myös GP3-sarjassa saavuttaen kaksi kolmostilaa ja 18 pistettä.
Coletti teki paluun GP2-sarjaan kaudella 2011 Trident-tallissa, jonka autolla otti ensimmäisen GP2-voittonsa Turkin sprinttikisassa. Hän otti toisen voittonsa Unkarin sprinttikisassa pitkän nousun jälkeen. Hän osui Belgian pitkässä kilpailussa Mihail Aljošin autoon kovalla vauhdilla, minkä seurauksena Coletilta murtui kaksi selkänikamaa. Hän ei osallistunut sarjan päätöskilpailuihin ja hänen tuuraajakseen tuli toinen monacolainen Stéphane Richelmi. Coletti sijoittui sarjan 11:nneksi keräten 22 pistettä. Coletti jatkoi GP2:ssa vuonna 2012 siirtyen Scuderia Coloni -talliin (hän ajoi jo vuonna 2011 GP2-sarjan ulkopuolisessa Abu Dhabin osakilpailussa tallin autolla). Hän vaihtoi Rapax-talliin kauden lopussa. Coletti saavutti yhden palkintosijan ja kolme nopeinta kierrosta sijoittuen sarjan 13:nneksi. 
Vuonna 2013 Coletti jatkoi Rapax-tallissa. Hän aloitti kauden vahvasti ajamalla paalupaikalle, mutta putosi pitkässä kilpailussa lopulta kolmanneksi. Sprinttikilpailussa hän lähti kuudennesta ruudusta ja ajoi voittoon. Coletti ajoi Monacon sprinttikilpailun voittoon, ollen ensimmäinen monacolainen sitten vuoden 1931 ja Louis Chironin, joka on pystynyt voittamaan kotikilpailunsa. Hän johti sarjaa kauden puoleen väliin asti, mutta loppukaudesta Nürburgringin pitkän kilpailun jälkeen hän ei ollut kertaakaan pistesijoilla ja jäi lopulta sarjan viidenneksi. Vuonna 2014 Coletti vaihtoi tiimiä siirtyen Racing Engineering -talliin. Hän voitti kaksi kilpailua sijoittuen sarjan kuudenneksi.
Vuonna 2015 Coletti siirtyi Amerikkaan kilpailemaan IndyCar -sarjaan ja vuonna 2016 kilpaili European Le Mans Series -sarjassa. Vuonna 2017 hän teki paluun Formula 2-sarjaan Campos Racing-talliin Bahrainin viikonlopun ajaksi jääden ilman pisteitä.
Col du Tourmalet

Col du Tourmalet on vuorensola Pyreneillä, Hautes-Pyrénées'n departementissa, Ranskassa. Sen huippu sijaitsee 2 115 metrin korkeudella, ja on yksi Pyreneiden korkeimmista kohdista, jonka kautta kulkee tie. 
Col du Tourmalet'lle johtaa kolme tietä. Lännestä Luz-Saint-Sauveur'n kautta nousua on 19 kilometriä ja keskijyrkkyys on 7,4 prosenttia. Idän puolella on kaksi tietä: Sainte-Marie-de-Campanin kautta tultaessa nousua on 17,1 kilometriä keskijyrkkyydeltään 7,3 prosenttia ja Campanin kautta tultaessa 23,5 kilometriä keskijyrkkyydeltään 6,4 prosenttia.
Ranskan ympäriajo.
Col du Tourmalet on kuulunut Ranskan ympäriajon reitille useammin kuin mikään toinen vuori. Ensimmäisen kerran sille noustiin 1910, jolloin huipulle saapui ensimmäisenä Octave Lapize. Kaikkiaan nousu on ollut kilpailun reitillä 84 kertaa (vuoteen 2023 mennessä). Ranskan ympäriajon etappi päättyi Tourmalet'lle ensimmäisen kerran 1974, jolloin voittaja oli Jean-Pierre Danguillaume. Toisen kerran etappi päättyi Col du Tourmalet'lle 2010 ja kolmannen kerran vuonna 2019. 4,5 kilometrin päässä Tourmalet'n huipulta sijaitsevaan La Mongien talviurheilukeskukseen Ranskan ympäriajon etappi on päättynyt kolme kertaa. 
Vuonna 2023 Col du Tourmalet oli mukana naisten Ranskan ympäriajossa, jolloin se oli seitsemännen etapin päätösnousu ja sen voitti Demi Vollering. Vuonna 2023 Col du Tourmalet oli mukana Espanjan ympäriajossa, jolloin se oli 13. etapin päätösnousu ja sen voitti Jonas Vingegaard. 
Ranskan ympäriajossa ovat Col du Tourmalet'n huipulla olleet ensimmäisenä seuraavat pyöräilijät.
¤ = Etappi päättyi Tourmalet'n huipulle
Aiheesta muualla.
Col du Tourmalet Velofilo – Tour de Francen tiimoilta 15.7.2015.
Bruno Sammartino

Bruno Leopoldo Francesco Sammartino (6. lokakuuta 1935 Pizzoferrato, Italia – 18. huhtikuuta 2018) oli yhdysvaltalainen showpainija. Hän oli etniseltä taustaltaan amerikanitalialainen. Sammartino oli World Wide Wrestling Federationin mestari yhteensä yli 11 vuotta ja oli yksi suosituimmista painijoista 1960- ja 1970-luvuilla. Hänen uransa kesti lähes 30 vuotta, sillä hänen ensimmäinen ottelunsa oli vuonna 1959 ja jäähyväisottelunsa vuonna 1987. 
Myös Brunon poika David on tullut tunnetuksi showpainijana.