tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Lahonnut kauppala

Lahonnut kauppala () oli Englannissa käytetty nimitys ennen vuoden 1832 vaalipiiriuudistusta olemassa olleista mitättömistä tai lähes asumattomista vaalipiireistä. Ne olivat alueita, joiden asukasluku ja merkitys oli vuosisatojen saatossa laskenut, mutta jotka olivat säilyttäneet vanhat oikeutensa lähettää edustajia parlamentin alahuoneeseen. Esimerkiksi Wightsaarella sijainnut Newtown oli ollut kauppakaupunki keskiajalla, mutta kutistunut vuoteen 1832 mennessä 14 taloa käsittäväksi kyläksi. Sitä vastoin monilla uusilla, suurillakaan teollisuuskaupungeilla ei ollut parlamentissa lainkaan edustajia. ”Lahonneet” vaalipiirit olivat yleensä yksittäisen vaikutusvaltaisen henkilön (usein lordin) hallinnassa, sillä niissä oli hyvin vähän äänestäjiä. Koska tuohon aikaan Englannissa ei ollut vaalisalaisuutta, äänestäjien ostaminen oli helppoa. Yksittäisen henkilön kontrolloimista vaalipiireistä käytettiin yleisesti nimitystä pocket borough (”taskukauppala”).
Halventavan termin "rotten borough" ottivat käyttöön vaaliuudistuksen kannattajat 1800-luvun alussa. Ennen vuoden 1832 reformia alahuoneen 658 edustajasta yli 140 valittiin tällaisista vaalipiireistä ja 50:ssä niistä oli vähemmän kuin 50 äänestäjää. Jotkut vaalipiireistä olivat suorastaan surkuhupaisia tapauksia: Dunwich Suffolkissa oli eroosion seurauksena vajonnut lähes kokonaan mereen ja siellä asui vuonna 1831 vain 32 äänestäjää. Wiltshiren Old Sarumissa oli samaan aikaan vain kolme taloa ja 11 äänestäjää. Kaikilla mainituilla vaalipiireillä oli oikeus kahden edustajan lähettämiseen ja yksittäinen suojelusherra pääsi määräämään vaalien lopputuloksen.
Pär Olofsson

Pär Olofsson on ruotsalainen taiteilija, joka tunnetaan death metal -yhtyeille tekemistään kansikuvista. Hän on piirtänyt grafiikoita yhtyeille kuten Immolation, Spawn of Possession, The Faceless, Exodus, Pathology sekä Job for a Cowboy.
Olofssonin ensimmäinen palkkaa vastaan tehty työ oli viikingin kuva Deeds of Fleshin albumin "Crown of Souls" kansilehtisessä.
Olofssonin taiteelliselle tyylille ominaista on pimeäsävytteinen surrealismi. Hän mainitsee vaikuttajikseen Simon Bisleyn sekä H. R. Gigerin.
Sammy Fain

Sammy Fain, alk. Samuel Feinberg (17. kesäkuuta 1902 New York – 6. joulukuuta 1989 Los Angeles) oli yhdysvaltalainen populaarimusiikin säveltäjä. Hänen uransa jatkui 1920-luvulta 1970-luvulle ja hän työskenteli useiden sanoittajien, mukaan lukien Mitchell Parishin, Irving Kahalin, Jack Yellenin, E. Y. Harburgin ja Paul Francis Websterin, kanssa. Fain sävelsi musiikkia Broadway-musikaaleihin ja lukuisiin elokuviin. Hän oli urallaan yhdeksän kertaa ehdolla parhaan laulun Oscar-palkinnon saajaksi ja voitti palkinnon kahdesti, kappaleilla ”Secret Love” (1953) ja ”Love Is a Many-Splendored Thing” (1955).
Sammy Fain valittiin Songwriters Hall of Fameen vuonna 1972.
Suomennettuja kappaleita.
Lähde: Suomen Äänitearkisto ry.
Ob(Servant)

Ob(Servant) on Psycropticin kolmas studioalbumi, joka julkaistiin 26. syyskuuta 2008.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet sanoittanut David Haley.
Rouyn-Noranda Huskies

Rouyn-Noranda Huskies on jääkiekkoseura, joka pelaa tällä hetkellä Quebec Major Junior Hockey Leaguessa. Joukkueen kotikaupunki on Rouyn-Noranda. Joukkue pelaa kotipelinsä Arena Iamgoldilla, jonka aiempi nimi oli Dave Keon Arena. Rouyn-Noranda Huskies voitti QMJHL-kaudella 2007-08 Jean Rougeau Trophyn.
Historia.
Joukkue aloitti nimellä Montreal Junior Canadiens vuonna 1933 ja voitti 3 Memorial Cupia, vuosina 1950, 1969 ja 1970. Sen jälkeen joukkue on muuttanut Verduniin ja Saint-Hyacintheen.
25. huhtikuuta 1996 Sylvain Danis, Dave Morin ja Saint-Hyacinthe Laserin omistajat päättivät siirtää joukkueen Rouyn-Norandaan. Tietoisina siitä, että "National Capital Copper" on kaupunki, joka pitää jääkiekosta, he olivat varmoja, että se oli paras päätös.
Huskies-nimi valittiin edustamaan kaupungin asukkaiden ja kaivosyhteisön kovaa ja määrätietoista luonnetta.
Vuodesta 1996 Huskies on voittanut kaksi runkosarjanmestaruutta, vuosina 1998 ja 2005. QMJHL-kaudella 2007-08 Rouyn-Noranda voitti ensimmäisen Jean Rougeau Trophyn saatuaan 97 pistettä runkosarjassa. Joukkue yrittää edelleen saada ensimmäistä President's Trophyansa.
Joukkue.
"Lähde: EliteProspects"
Joukkueenjohto.
"Lähde: EliteProspects"
Harmaakulmabekardi

Harmaakulmabekardi ("Pachyramphus castaneus") eli aiemmalta nimeltään harmaakulmatyranni on tityrojen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Harmaakulmabekardia tavataan Etelä-Amerikan pohjois- ja keskiosissa. Sitä on kuvattu melko yleiseksi, ja sen kannankehitys on vakaa. Laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.Harmaakulmabekardin elinympäristöä ovat metsät sekä niiden aukiot ja reunamaat.
Barbara Jezeršek

Barbara Jezeršek (s. 31. lokakuuta 1986 Kranj) on slovenialaissyntyinen maastohiihtäjä, joka edusti Australiaa ja seuratasolla TSK Triglav Kranjia. Hän osallistui aikuisten arvokilpailuihin vuosina 2009–2019.
Jezeršek osallistui viidesti hiihdon MM-kilpailuihin, joissa hänen paras sijoituksensa oli 20:s sija Oslon MM-kilpailuissa 2011 15 kilometrin yhdistelmäkilpailussa. Olympialaisiin hän osallistui kolmesti. Hän saavutti 17:nnen sijan yhdistelmäkilpailussa Vancouverin olympialaisissa 2010 ja Sotšissa 2014. Pyeongchangissa 2018 hän sijoittui parisprintissä 12:nneksi. Nuorten MM-kilpailuissa hän sijoittui neljänneksi 5 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa 2006 ja alle 23-vuotiaiden MM-kilpailuissa kuudenneksi 10 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa 2009.
Maastohiihdon maailmancupissa Jezeršek kilpaili vuosina 2007–2018. Hänen paras saavutuksensa oli 17:s sija 10 kilometrin perinteisen hiihtotavan yhteislähtökilpailussa Roglassa kaudella 2011–2012 ja 10 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa Lahdessa maaliskuussa 2014. Jezeršek hiihti neljä kertaa Tour de Ski -hiihtokiertueen maaliin sijoittuen parhaimmillaan 29:nneksi vuoden 2013–2014 kiertueella.
Kanelibekardi

Kanelibekardi ("Pachyramphus cinnamomeus") eli aiemmalta nimeltään kanelilepinkäistyranni on tityrojen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Kanelibekardia tavataan Meksikon eteläosista Etelä-Amerikan luoteisosiin asti. Sen kannaksi on arvioitu 50 000–499 999 yksilöä. Lajin kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi. Kanelibekardin elinympäristöä ovat magrovesuot, metsät ja metsien reunamaat.
Bellsund

Bellsund on 20 kilometriä pitkä lahti Huippuvuorilla. Bellsundin eteläpuolella sijaitsee Nordenskiöldinmaa () ja pohjoispuolella Wedel Jarlsberg Land.
Historia.
Bellsundin löysi Willem Barents vuonna 1596. Vuonna 1610 Jonas Poole tutki Bellsundia. Hän nimesi sen lähistöllä sijainneen, kellon muotoisen vuoren mukaan. Vuonna 1613 baskilaiset, alankomaalaiset ja ranskalaiset valaanpyyntialukset turvautuivat Bellsundiin.
Pikibekardi

Pikibekardi ("Pachyramphus polychopterus") eli aiemmalta nimeltään pikilepinkäistyranni on tityrojen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Pikibekardia tavataan Keski-Amerikassa ja suuressa osassa Etelä-Amerikan pohjois- ja keskiosia. Lajin populaatioksi arvioidaan 5–50 miljoonaa yksilöä, ja sen kannankehitys on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi. Pikibekardin elinympäristöä ovat metsät sekä niiden aukiot ja reunamaat.
Tuhkabekardi

Tuhkabekardi ("Pachyramphus marginatus") eli aiemmalta nimeltään tuhkalepinkäistyranni on tityrojen heimoon kuuluva varpuslintu. Se elää Etelä-Amerikan pohjois- ja itäosien kosteissa metsissä.
Nokia Lumia 625

Nokia Lumia 625 on Microsoft Mobilen valmistama älypuhelin. Sen julkisti Nokia heinäkuussa 2013. Puhelimessa on Windows Phone 8 -käyttöjärjestelmä. Puhelin tuli myyntiin 19. syyskuuta 2013. Silloin puhelimen hintaluokka oli n. 250 € ja se oli 4,7 tuuman näytöllään suurinäyttöisin siihen mennessä ilmestynyt Lumia. Siinä oli lisäksi valmiina Lumia Amber -päivitys, jota ei vielä ollut saatavilla kaikkiin malleihin. Puhelimeen saa ladattua viimeisimmän Windows Phone -päivityksen (GDR3), sekä viimeisimmän Nokian Lumia Black -päivityksen.
Muotoilu.
Puhelimen etupuolella on 4,7 tuuman kosketusnäyttö sekä Windows Phonelle tyypilliset kolme kapasitiivista kosketusnäppäintä (paluu, koti ja haku). Näyttöä pystyy käyttämään myös hansikkaat käsissä. Oikeassa ylälaidassa on etukamera, etäisyys- ja valoisuussensorit sekä kuuloke. Oikealle sivulle on sijoitettu kolme fyysistä painiketta (äänenvoimakkuus-, virta- sekä kameranäppäin). Takana on hieman koholla kameran linssi ja sen vieressä salamavalo. Takakuoressa sijaitsee myös kaiutin. Polykarbonaatista valmistettu takakuori on irrotettavissa mutta akun saa irti vain ruuvimeisselin avulla. Puhelimen alareunasta löytyy mikro-USB-liitin ja yläreunasta 3,5 mm kuulokeliitäntä. Puhelimen reunat on pyöristetty, minkä sanotaan parantavan käyttömukavuutta.
Kamera.
Lumia 625:ssä on 5 megapikselin pääkamera, jonka linssi sijaitsee keskellä takakuoren yläosaa hieman koholla. Sen vieressä on LED-salama. Kuvattaessa käytetään Windows Phonen omaa kamerasovellusta, sillä Nokia Pro Camera toimii vain PureView-kameralla varustetuissa puhelimissa. Nokian muita kamerasovelluksia on kuitenkin käytettävissä, esimerkiksi Smart cam, jolla pystyy ottamaan useamman peräkkäisen kuvan ja valitsemaan niistä mieleisensä. Videokuvaa Lumia 625 tallentaa 1080 p tarkkudella, jatkuvalla automaattitarkennuksella ja 98 kbit/s monoäänellä. Laitteessa on myös VGA-tarkkuuksinen etukamera. 
Arvostelut.
TaskuMuro piti puhelimen vahvuuksina näytön kokoa hintaluokassa, fyysistä kameranäppäintä, full-HD-videokuvausta, kuorien muotoilua ja tuntumaa, akunkestoa, MicroSD-muistikorttipaikkaa, LTE-tukea, Nokian lisäsovellusvalikoimaa, Amber-päivitystä sekä käyttöjärjestelmän toimivuutta. Heikkouksiksi luettiin puhelimen koko, kiinteä akku, NFC:n puuttuminen, RAM-muistin koko, näytön resoluutio, toimintonäppäinten taustavalaistuksen puute, näytön katselukulmat ja heikko näkyvyys auringonpaisteessa sekä Windows Phonen tyypilliset heikkoudet.
Jarmo Koivunen (pilapiirtäjä)

Jarmo Rafael Koivunen (22. joulukuuta 1938 Tampere – 17. huhtikuuta 2023 Helsinki) oli suomalainen graafinen taiteilija, joka toimi vuosina 1965–2017 "Ilta-Sanomien" pilapiirtäjänä nimimerkillä Kätsy. Kätsyn piirrosten tunnusmerkkinä ovat kuvan alle sijoitetut neljä erillistä tekstiriviä, jotka sisältävät useita samaan piirrokseen liittyviä vitsejä. Piirroksissa on usein mukana myös pieni valkoinen Heidi-koira. Juhani Tolvasen mukaan koko maailmassa on ollut vain kaksi pilapiirtäjää, jotka ovat piirtäneet yhtäjaksoisesti samaan lehteen kauemmin kuin Koivunen, jonka ura "Ilta-Sanomissa" kesti lähes 52 vuotta.
Elämä ja ura.
Koivunen työskenteli alkujaan mainosalalla, muun muassa Esko Lehmuksen mainostoimistossa Mainos-Lehmuksessa. Hän voitti vuonna 1964 Kustannusyhtiö Lehmuksen kilpailun "Nauru autolle" -nimisen huumorikirjan kuvittamisesta. Seuraavana vuonna hän alkoi piirtää "Ilta-Sanomiin" ja jättäytyi myöhemmin täysipäiväiseksi piirtäjäksi. Koivusen piirroksia julkaistiin "Ilta-Sanomissa" arviolta lähes 8 000. Hän piirsi yli viidenkymmenen vuoden ajan aina kolme kuvaa viikossa. Helmikuussa 1966 yksi Koivusen Luna 9 -kuuluotainta kommentoinut piirros julkaistiin uudelleen neuvostoliittolaisessa "Pravda"-lehdessä, tosin ilman hänen nimeään. Koivunen kuvitti myös 1980-luvulla Väestöliiton julkaisemia seksuaalivalistusoppaita ja piirsi muuttomiehiä esittävän kuvan Postin osoitteenmuutoskorttiin, jota on painettu miljoonia kappaleita.
Koivunen jäi eläkkeelle 78-vuotiaana kesäkuun alussa 2017, sillä Parkinsonin tauti alkoi haitata hänen piirtämistään. Eläkepäivinään hän maalasi vesivärimaalauksia. Hän kuoli 84-vuotiaana jouduttuaan sairaalaan keuhkokuumeen vuoksi. Hänet on haudattu Hietaniemen hautausmaalle.
Beirutin taistelu

Beirutin taistelu oli toisessa maailmansodassa Libanonissa Beirutin hallinnasta käyty liittoutuneiden ja Vichyn Ranskan joukkojen välinen taistelu, joka oli osa operaatio Exporteria. Taistelu käytiin 10.–12. heinäkuuta 1941, ja se päätti operaatio Exporterin liittoutuneiden vallattua Beirutin.
Taustaa.
Kahteen osastoon jaettuna Australian 7. jalkaväkidivisioonan joukot ylittivät 8. kesäkuuta 1941 Libanonin rajan. Voimakkaampi 2/16th Battalionista muodostettu everstiluutnantti MacDonaldin johtama osasto, jonka vahvennuksena oli kaksi panssariautojoukkuetta sekä noin puolet divisioonan tykistöstä ja pioneereista, sai tehtäväkseen edetä Tyyrokseen Bennt Jbailin ja Tibninen kautta. Sen länsipuolella 2/14th Battalion sai tehtäväkseen vallata rajalinnakkeet, jonka jälkeen kevyellä panssarivaunukomppanialla sekä tykistöllä ja pioneereilla vahvennettu everstiluutnantti Motenin 2/27th Battalion aloittaisi etenemisen pitkin rantatietä. Rannikkotietä pitkin etenevän joukon tukena oli lisäksi merivoimien alusten tykistö. Näiden lisäksi oli vielä sivustaosasto, joka oli muodostettu Cheshire Yeomanrysta. Sen tehtävänä oli edetä vuorten yli Tibninen ja Shrifan kautta Litanijoen varressa olevaan Kafr Siriin.
Taistelu.
Liittoutuneiden joukot siirtyivät ajoneuvoineen rajan pintaan lähtöalueille 5.–6. ja 6.–7. kesäkuuta välisinä öinä. Ne olivat maastoutettuina ja piilossa 7. kesäkuuta, mikä oli ensimmäinen kerta sodan aikana jolloin brittijoukot piilottelivat lähellä rauhallista rajaa valmiina yllätyshyökkäykseen.
Kumpikin osasto aloitti etenemisen 8. kesäkuuta tuhoten raja-aluetta valvovat pesäkkeet.
Vichyn Ranskan joukkojen komentaja kenraali Henri Dentz tunnusteli 8. heinäkuuta eli jo ennen Damourin kukistumista aselevon mahdollisuutta. Damourissa kohti Beirutia etenevien liittoutuneiden joukkojen lisäksi Damaskos oli kukistunut kesäkuun lopulla ja Irakista oli Syyriaan tunkeutunut kaksi erillistä osastoa, jotka olivat vallanneet Der ez Zorin ja jatkaneet etenemistä kohti Aleppoa. Selustaan tunkeutuneet liittoutuneiden osastot tekivät taistelutoimien jatkamisen vaikeaksi ellei mahdottomaksi. 
Tulitauko astui voimaan 12. heinäkuuta minuutin yli puolen yön, mikä käytännössä lopetti sotatoimet alueella. Aselepo allekirjoitettiin 14. heinäkuuta Sidney Smith Barracksilla Akkon kaupungin laidalla. Aselepo ehtojen mukaisesti Syyria liitettiin kenraali Charles de Gaullen alaisuuteen. Australian 7. divisioonan paraati aloitti liittoutuneiden miehityksen Libanonissa. Beirutista muodostui myöhemmin merkittävä liittoutuneiden laivastotukikohta itäisellä Välimerellä käytyjen taisteluiden aikana.
Vladimir Krasnov

Vladimir Aleksandrovitš Krasnov (; s. 19. elokuuta 1990 Bratsk) on venäläinen 400 metrin juoksija. 
Krasnov on voittanut 4 × 400 metrin viestissä kultaa Barcelonan EM-kilpailuissa 2010, hopeaa sisäratojen EM-kilpailuissa Göteborgissa 2013 ja Zürichin EM-kilpailuissa 2014 sekä pronssia Moskovan MM-kilpailuissa 2013. Alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa hän sai pitkässä viestissä pronssia Ostravassa 2011.
Krasnov sai Ostravan alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2007 pronssia 400 metrin juoksussa. Barcelonan EM-kilpailuissa 2010 hän oli neljäs. Hän voitti Kazanin Universiadeissa 2013 kultaa sekä 400 metrillä että 4 × 400 metrin viestissä.
Krasnov voitti 400 metrin ulkoratojen Venäjän-mestaruuden 2010 ja 2014. Hän juoksi ennätyksensä 45,12 Jerinossa 11. kesäkuuta 2010. Hallissa hän on juossut parhaimmillaan 46,46 Moskovassa 24. helmikuuta 2016.
Lähteet.
Reform Act (1867)

Representation of the People Act (myös Reform Act 1867, Second Reform Act) oli Englannissa ja Walesissä vuonna 1867 toteutettu Yhdistyneen kuningaskunnan parlamentin alahuoneen vaalitavan uudistus, joka laajensi äänioikeutettujen joukkoa. Lain toteutti konservatiivihallitus ja sen takana oli pitkälti konservatiivipuolueen nouseva kyky Benjamin Disraeli. Vuoden 1867 vaaliuudistus oli jatkoa whig-puolueen vuonna 1832 läpiajamalle aiemmalle uudistukselle.
Liberaalipoliitikko John Russell oli ehdottanut jo vuonna 1860 uudistusta, jolla äänioikeuden tulorajaa alennettaisiin ja alahuoneen paikkajakoa muutettaisiin, mutta pääministerinä toimineen lordi Palmerstonin vastustus esti lain toteuttamisen. Palmerstonin kuoltua Russell toimi itse pääministerinä 1865–1866, mutta hänen hallituksensa valmistelema vaaliuudistus kaatui parlamentissa osan liberaaleista liityttyä esitystä vastustaneisiin konservatiiveihin. Russell erosi, jolloin lordi Derdy kokosi konservatiivihallituksen. Oppositioon jääneiden liberaalien uusi johtaja William Gladstone ilmoitti kannattavansa toteutumatta jäänyttä reformia. Konservatiivit olivat perinteisesti vastustaneet tällaisia uudistuksia, mutta nyt hallitus pelkäsi, että uudistusten jarruttajaksi leimautumisesta olisi haittaa puolueelle. Erityisen innokkaasti hanketta ryhtyi ajamaan valtiovarainministerinä toiminut Disraeli, joka antoi 1867 lakiesityksen parlamentille ja johti kamppailua sen puolesta. Kaikki konservatiivit eivät hyväksyneet uudistusta ja lordi Cranborne (sittemmin lordi Salisbury) erosi protestina hallituksesta. Disraeli oli halunnut sisällyttää lakiin erilaisia varauksia, mutta alahuoneen liberaalienemmistö poisti niistä suurimman osan ja laki hyväksyttiin lopulta liberaalien tuella paljon radikaalimmassa muodossa kuin useimmat konservatiivit olisivat osanneet odottaa. Pääministeri Derbyn mukaan muutos oli ”hyppy tuntemattomaan”.
Vuoden 1867 laki antoi äänioikeuden kaikille miehille, jotka omistivat talon kaupungissa tai maksoivat vähintään kymmenen punnan vuokraa vuodessa kalustamattomasta asunnosta. Tämän seurauksena osa kaupunkien työväestöstäkin sai ensi kertaa äänioikeuden. Maaseudulla varallisuuskynnystä alennettiin. Maanomistajat ja maanvuokraajat saivat äänioikeuden jo melko pienenkin maapalstan perusteella. Kaikkiaan uudistus kaksinkertaisti äänioikeutettujen määrän. Samalla alle 10 000 asukkaan kokoiset vaalipiirit menettivät kaikki toisen kahdesta edustajastaan. Näin vapautuneet 45 lisäpaikkaa jaettiin kasvaneille kaupungeille ja sellaisille, joilla ei entuudestaan ollut edustajia. Lisäksi Lontoon yliopisto sai yhden edustajan alahuoneeseen.
Vaikka vuoden 1867 uudistuksen tarkoituksena oli lisätä konservatiivien suosiota, liberaalit voittivat vuoden 1868 vaalit ja Gladstonesta tuli pääministeri.
Mihail Ryžov

Mihail Mihailovitš Ryžov (; s. 17. joulukuuta 1991) on venäläinen kävelijä. Hän saavutti hopeaa 50 kilometrin kävelyssä Moskovan MM-kilpailuissa 2013 ennätysajallaan 3.38.58. Zürichin EM-kilpailuissa 2014 hän sijoittui samalla matkalla neljänneksi.
Ryžov jäi kesäkuussa 2015 kiinni epon käytöstä ja sai neljän vuoden kilpailukiellon. Biologisessa dopingpassissa olleiden epäselvyksien takia hän menetti vuoden 2013 MM-mitalinsa.
Avarte

Avarte Group Oy oli suomalainen yritys, joka myy ja markkinoi suomalaisia designtuotteita. Yrityksen uudet omistajat ostivat vanhan Avarten tuotemerkin ja perustivat uuden yrityksen vuonna 2015. Tuotevalikoiman kulmakiviä ovat Yrjö Kukkapuron suunnittelemat huonekalut, ja valikoimassa onkin laaja valikoima hänen tuotantoaan. Kukkapuron tuotteet valmistettiin Avarte Shanghai Furniture Companyssa, jossa niitä on valmistettu jo 2000-luvun alusta. Huonekalut kootaan Suomessa. Modeo Oy osti Avarte Groupin konkurssipesän ja nykyään Modeo Oy omistaa oikeudet Yrjö Kukkapuron mallistoon.
Avarte Oy, alun perin perheyritys Haimi, oli suomalainen design-huonekalujen valmistaja, joka tunnettiin erityisesti pääsuunnittelijansa, professori Yrjö Kukkapuron muotoilemista kalusteista.
Avarte haettiin konkurssiin kesäkuussa 2013. Muun muassa Karuselli-tuolistaan tunnettu pääsuunnittelija Kukkapuro sanoi freelance-suunnittelusopimuksensa irti jo puolitoista kuukautta aiemmin. Avarten omistus siirtyi 2000-luvulla Saksaan, mikä aiheutti erimielisyyksiä yrityksen strategisesta suunnasta saksalaisten ja suomalaisten välille. Avarten toimitusjohtajana toimi viime vuosina Norbert Ruf.
Avarte Oy syntyi 1980-luvun alussa, kun Kukkapuron kalusteiden alkuperäisen valmistajayrityksen Haimin omistanut perhe myi yrityksen henkilökunnalle. Mukaan Avarten osakkaaksi tuli myös toimistokalustevalmistaja Martela.
Kukkapuron lisäksi Avarten suunnittelijoihin kuuluivat muiden muassa Samuli Naamanka, Mikko Paakkanen ja Simo Heikkilä.
AMX-13

AMX-13 on ranskalainen kevyt panssarivaunu. Vaunun rungolle on kehitetty kokonainen perhe erilaisia panssarivaunuja, kuten silta-, evakuointi-, pioneeri-, ja rynnäkköpanssarivaunun (AMX VCI). Siitä kehitettiin myös ilmatorjuntapanssarivaunu AMX-13 DCA. Asetyypin kehittely alkoi varsin pian toisen maailmansodan jälkeen. Tuotanto alkoi vuonna 1952 ja päättyi vasta 1980-luvulla.
Ranskan ohella tätä vaunutyyppiä tilasivat käyttöönsä Chile, Djibouti, Nepal, Sveitsi, Alankomaat ja Israel. Asetyypin erikoisuuksiin kuuluu itselataavan ja kaksivaiheisen, revolverityyppisen kuuden ammuksen makasiinin ohella pääaseen kiinteä asennus torniin nähden ja tykin liikkuvuus pystysuuntaan. Vaunun omamassa on 15 000 kg ja miehistön määrä kolme henkeä. Aseistuksena on 75 mm tykki ja 7,62 mm konekivääri. 8-sylinterinen SOFAM-bensiinimoottori oli 250 hv (186 kW) tehoinen. Se antoi suurimmaksi maantienopeudeksi 60 km/h.
Vuodesta 1966 alkaen ryhdyttiin käyttämään edellistä suurempaa 90 mm tykkiä, joka käytti HEAT-ammuksia. Vaunusta rakennettiin myös joitakin 105 mm kaliiperilla varustettuja malleja, jotka suunniteltiin etupäässä vientiin. Asetyyppi on ollut mukana Suezin kriisissä ja Kuuden päivän sodassa.
Jeneba Tarmoh

Jeneba Sylvia Tarmoh (s. 27. syyskuuta 1989 Los Angeles) on yhdysvaltalainen pikajuoksija. 
Tarmoh voitti kultaa 4 × 100 metrin viestissä Lontoon kesäolympialaisissa 2012 juostuaan alkuerissä Yhdysvaltojen joukkueessa. Moskovan MM-kilpailuissa 2013 hän juoksi avausosuuden hopeaa saaneessa maansa pikaviestijoukkueessa ja sijoittui viidenneksi 200 metrillä.
Tarmoh voitti alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuden 100 metrin juoksussa Pekingissä 2008 sekä 4 × 100 metrin viestissä Bydgoszczissa 2006 ja Pekingissä 2008. Hän kuului ikäluokan maailmanennätyksen 43,29 Eugenessa elokuussa 2006 tehneeseen Yhdysvaltojen joukkueeseen.
Espanjandoggi

Espanjandoggi () on espanjalainen koirarotu. Sillä ei ole FCI:n hyväksyntää, ja Espanjassa se on hyväksytty "Grupos Étnicos"-listalle, joka on eräänlainen esivaihe ennen rodun virallista kansallista hyväksyntää. Espanjassa rodusta huolehtii Sevillan Utrerassa toimiva Club Nacional del Dogo Español ja Suomessa Alano &amp; Dogo Español Finland ry.
Ulkonäkö.
Espanjandoggi on erittäin voimakas ja maatiaismainen molossikoira, jonka koko vaihtelee keskikokoisesta suureen. Sen rakenne on tiivis, vankka ja vahva. Pää on brakykefaalinen ja voimakas. Silmät ovat keskikokoiset ja mantelinmuotoiset, ja niiden sävy vaihtelee keltaisista ja meripihkanvärisistä tummiin pähkinänruskeisiin. Pienet tai keskikokoiset korvat ovat riippuvat ja kärjistään hieman pyöristyneet. Selkä on suora. Karvapeite on melko lyhyt, karhea ja tiheä. Sallitut värit ovat fawn, ruskea ja brindle kaikissa sävyissään, sudenvärinen, musta tan-merkein (black&amp;tan), musta brindlein merkein; satula ja hiillikkoväritys sallitaan; maskin kanssa tai ilman. Urosten säkäkorkeus on 63-68 cm ja paino 50-60 kg; nartuilla vastaavat mitat ovat 60-65 cm ja 42-52 kg.
Alkuperä.
Alaanit olivat valloittaneet 300- ja 400-luvuilla laajoja alueita Etelä-Euroopassa, Pyreneiden niemimaa mukaan lukien. Alue tunnettiin "presa"-tyyppisistä koiristaan, jotka risteytyivät roomalaisten ja foinikialaisten mukanaan tuomien voimakkaiden koirien kanssa. Myöhemmin näistä risteytyksistä kehittyi espanjandoggi, joka tunnettiin myös nimillä "presa español" ja "chato español". 
Alun perin rotua käytettiin villin ja puolivillin nautakarjan ajamiseen ja ohjailuun, mutta myöhemmin myös härkätaisteluihin aina 1900-luvun alkuun saakka. Lisäksi se sopeutui puolustusviettinsä ansiosta vahti- ja sotakoiraksi; myös muiden maiden sotilaat huomasivat sen kyvykkyyden, minkä johdosta sitä käytettiin jopa Amerikan mantereella kapinallisia vastaan.
Alexandria Anderson

Alexandria Anderson (s. 28. tammikuuta 1987 Chicago) on yhdysvaltalainen pikajuoksija. 
Anderson voitti Pekingin alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2006 kultaa 4 × 100 metrin viestijuoksussa ja sijoittui viidenneksi 100 metrillä. Hän voitti NCAA:n mestaruuden 100 metrillä 2009 ja sisäratojen Yhdysvaltojen-mestaruuden 60 metrillä 2011. Hän juoksi Daegun MM-kilpailuissa 2011 alkuerissä maansa pikaviestijoukkueessa, joka loppukilpailussa voitti toisella kokoonpanolla maailmanmestaruuden. Moskovan MM-kilpailuissa 2013 hän sijoittui 100 metrillä seitsemänneksi ja juoksi toisen osuuden Yhdysvaltojen hopeajoukkueessa 4 × 100 metrin viestissä.
Masae Kasai

Masae Nakamura (o.s. Kasai, , 14. heinäkuuta 1933 Yamanashin prefektuuri – 3. lokakuuta 2013 Tokio) oli japanilainen lentopalloilija, olympiavoittaja ja maailmanmestari.
Kasai kuului Japanin olympiakultaa Tokiossa 1964 voittaneeseen joukkueeseen. Vuoden 1960 MM-kilpailuissa Kasain edustama Japani hävisi loppuottelussa Neuvostoliitolle, mutta kaksi vuotta myöhemmin he voittivat Neuvostoliiton Moskovan MM-kilpailujen loppuottelussa. Olympialaisten jälkeen kultajoukkueen kapteenina toiminut Kasai tapasi Japanin pääministerin ja valitti tälle, ettei ollut vielä löytänyt itselleen miestä haastavan harjoittelun vuoksi. Pääministeri järjesti Kasaille tapaamisen miehen kanssa, ja pariskunta avioitui myöhemmin. Nakamurana tämän jälkeen tunnettu olympiavoittaja nimettiin lentopallon kansainväliseen hall of fameen vuonna 2008.
Kasai kuoli tokiolaisessa sairaalassa 80-vuotiaana 3. lokakuuta 2013 aivoverenvuotoon.
Skanno

Skanno Ab Oy on suomalainen designhuonekalujen valmistaja, maahantuoja ja vähittäismyyjä. Vuonna 1946 Per-Olof Wahlbergin perustama perheyritys keskittyi aluksi julkisten tilojen säilytyskalusteisiin, kunnes vuonna 1956 muutti Helsingin Aleksanterinkadulle ja laajensi toimintaansa myös kodinkalusteisiin ja vaihtoi toimitusjohtajakseen Per-Olofin vaimon, ekonomi Susanne Wahlbergin.
Skannon alkuajoilta peräisin oleva, koottava Libri-hylly jonka suunnitteli Åke L. Lindfors, sai 1951 pronssimitalin Pariisin keksintömessuilla. Alkuaikojen suunnittelijoihin kuuluivat Werner West ja Ilmari Tapiovaara, jonka Skannolle muotoilema Lukki-tuoli voitti 1954 kultamitalin Milanon huonekalumessuilla. Myöhempiin Skannon käyttämiin suunnittelijoihin lukeutuvat Brita Flander ja Torsten Laakso. Stefan Lindforsin Skannolle tekemä Booa-sohva pääsi Kiasman kokoelmiin.
Vuonna 1967 yritys avasi Helsingin Viiskulmassa nuorille aikuisille suunnatun sivuliikkeen, Talli-Skannon, joka ”otti huomioon nuorison mieltymyksen lattiaelämään”. Kalusteet olivat matalia oleilukalusteita, jotka oli usein päällystetty kiiltävällä ja värikkäällä kernikankaalla eli lakkamuovilla.
1970-luvun alkupuolelta Skannolla oli oma tehdas Kirkkonummen Masalassa, mutta nykyisin Skannolla ei ole omaa kalustetuotantoa vaan toimivat eurooppalaisten merkkien jälleenmyyjänä Suomessa. 
Vuonna 1986 perustajien tytär, valtiotieteen lisensiaatti Barbara Roos-Palotie (1946–2019) tuli yrityksen toimitusjohtajaksi ja otti Skannon valikoimiin huippudesignia edustavia huonekaluja ja valaisimia Italiasta ja muualta Euroopasta. Nykyisin Skannon edustamiin merkkeihin kuuluvat muun muassa Ligne Roset, B&amp;B Italia, Maxalto, Minotti, Tacchini, Lema, Bocci, Kymo.
Vuonna 1997 Teollisuustaiteen liitto Ornamo myönsi Skannolle Ornamon Pallon ansiokkaasta työstä muotoilun alalla. Barbara Roos-Palotie palkittiin ensimmäisellä Suomessa jaetulla Veuve Clicquot -palkinnolla vuoden 2003 liikenaisena.
Skannon liikevaihto vuonna 2012 oli 3,9 miljoonaa euroa ja henkilöstömäärä 14.
2000-luvulla Skanno muutti perinteisestä Aleksanterinkadun myymälästään isompiin tiloihin Salmisaareen, mutta palasi pian takaisin keskustaan, Mannerheimintie 4:ään.
Elokuussa 2013 Barbara Roos-Palotie siirtyi hallituksen puheenjohtajaksi ja toimitusjohtajana aloitti Janina Jansson. Vuonna 2016 Roos-Palotie jäi eläkkeelle ja myi Skannon Pirkko Tahkolalle, koska oman perheen piiristä ei löytynyt jatkajaa. Yhdysvalloissa oikeustieteitä opiskellut Roos-Palotien poika Joel toimi 2010-luvun vaihteessa jonkin aikaa Skannon kehitysjohtajana. 
Kesäkuussa 2021 Skanno muutti Erottajankatu 2:een, jossa on lähes 700 neliömetrin kokoinen huonekaluliike. Tilausvalikoiman ohella Skannon palveluihin kuuluvat suunnittelupalvelu ja projektimyynti.
Nora Mäkinen

Eleonora ”Nora” Mäkinen (oik. Gabrielsson, ent. Marttinen; ) oli suomalainen malli ja elokuvanäyttelijä.
Mäkinen oli 1930- ja 1940-lukujen suosituimpia huippumalleja ja mannekiineja Suomessa. Hänen mallinuransa alkoi jo 15-vuotiaana, kun hänet valittiin Miss Heinolaksi.
Mäkinen löydettiin filmiin, kun Toivo Särkkä näki hänet Helsingissä pidetyillä uutuusmessuilla ja pyysi koekuvaukseen. Mäkinen teki aluksi pikkuosia SF:n elokuvissa. Hänen merkittävin roolinsa oli Vappu Vuorenkaiku elokuvassa "Vihtori ja Klaara" (1939). Muita merkittäviä sivuosia olivat ilotytöksi ajautuva piika ”Gaselli” elokuvassa "Laulu tulipunaisesta kukasta" (1938) ja poikaystävänsä hylkäävä Elina komediassa "Hätävara" (1939).
Mäkinen oli naimisissa ensin taiteilija Veikko Marttisen ja myöhemmin poliisikomentaja Erik Gabrielssonin kanssa. Hänen äitinsä oli "Kotkan ruusuna" tunnettu Rosalia Gurovitsch eli Rosa Mäkinen.
Ercola

Veikka Erkola (s. 31. tammikuuta 1979) on suomalainen dance-artisti, musiikkituottaja, säveltäjä ja miksaaja. Hän on julkaissut musiikkia monilla kansainvälisillä levy-yhtiöllä kuten Ministry of Sound / Data, Anjunabeats, Kompakt, Houseworks, cinnamon Flava, Gut Records ja Farout. 
Erkola aloitti musiikin tekemisen 1990-luvun puolessa välissä jolloin hän julkaisi useita ns. Tracker-ohjelmalla tehtyjä kappaleita S3M- ja XM -formaateissa. 
Musiikin tuottamisen ohella Erkola on myös ollut mukana useiden artistien tuotannoissa. Hän on miksannut Karri Koiran "K.O.I.R.A." -albumin sekä Musta Barbaarin "Salil eka salil vika" -kappaleen, sekä oli mukana säveltämässä ja tuottamassa Rata/Raitti -albumia, joka julkaistiin kesäkuussa 2019. Ercola oli tuottamassa Freemanin kappaletta "Noitanainen" vuoden 2012 Uuden musiikin kilpailua varten. Hän toimi tuottajana ja miksaajana Sini Sabotagen esikoisalbumilla.
Vuonna 2015 Ercola aloitti uuden musiikkiprojektin nimeltään Erconomics jonka Youth-kappaleella vierailee laulaja Ronya.
Every Word.
Ercolan vuoden 2008 kappale "Every Word" oli Yhdysvaltain Billboardin dance-listalla yli 39 viikkoa sekä nousi Hot Dance Airplay -listan kärkeen saman vuoden marraskuussa.
Reform Act (1884)

Representation of the People Act (myös Reform Act 1884, Third Reform Act) oli Yhdistyneessä kuningaskunnassa vuonna 1884 toteutettu parlamentin alahuoneen vaalilakiuudistus, joka laajensi entuudestaan äänioikeutettujen joukkoa. Siihen liittyi myös vuonna 1885 hyväksytty Redistribution Act, joka merkitsi siirtymistä yhden edustajan vaalipiireihin. William Ewart Gladstonen johtaman liberaalihallituksen toteuttama uudistus oli jatkoa vuosien 1832 ja 1867 vaaliuudistuksille.
Lain lähtökohtana oli liberaalien tyytymättömyys vuoden 1867 uudistukseen, joka oli laajentanut äänioikeutta kaupungeissa, mutta jättänyt maaseudun vaalipiirien asukkaat eriarvoiseen asemaan. Konservatiivien johtaja lordi Salisbury sen sijaan vastusti jyrkästi äänioikeutettujen määrän lisäämistä. Vuonna 1884 Gladstonen hallitus antoi lakiesityksen, joka olisi antanut maaseudun asukkaille äänioikeuden samoilla ehdoilla kuin kaupunkilaisilla jo oli. Esitys hyväksyttiin alahuoneessa, mutta konservatiivien hallitsema ylähuone hylkäsi sen. Gladstone uusi lakiesityksen, ja toisella kerralla ylähuone hyväksyi sen sillä ehdolla, että sitä seuraisi esitys parlamenttipaikkojen uudelleenjaosta vaalipiirien kesken. Tätä koskeva laki ("Redistribution Act") annettiin seuraavana vuonna.
Vuoden 1884 uudistuksen seurauksena myös maaseudulla äänioikeuden saivat kaikki talonomistajat ja vähintään 10 puntaa vuodessa maksavat vuokralaiset. Äänioikeutettujen määrä kasvoi kahdesta kahdeksaan miljoonaan, ja käsitti tämän jälkeen noin 60 prosenttia aikuisesta miesväestöstä. Vaikka äänioikeutettujen joukko painottui edelleen keskiluokkaan, joukossa oli jo suuri osa työväenluokastakin. Esimerkiksi osa maatyöläisistä ja kaivostyöläisistä sai äänioikeuden.
Vuoden 1885 Redistribution Actin tarkoituksena oli tasata äänestysalueiden koko ja siirtyä yhden edustajan vaalipiireihin. Alle 15 000 asukkaan kaupungit (yhteensä 79) menettivät edustajansa parlamentissa, 15 000 – 50 000 asukkaan kaupungit (36) muutettiin yhden edustajan vaalipiireiksi ja 50 000 – 165 000 asukkaan suuruiset kahden edustajan vaalipiireiksi. Sitä suuremmat äänestysalueet pilkottiin useiksi yhden edustajan vaalipiireiksi. Jäljelle jäi vielä 23 kahden edustajan vaalipiiriä, jotka jaettiin vuonna 1910.
Vuonna 1918 toteutettu neljäs vaaliuudistus antoi lopulta äänioikeuden käytännössä kaikille miehille ja pääosalle naisista.
Yannick Anzuluni

Yannick Anzuluni (s. 21. elokuuta 1987) on kongolais-kanadalainen koripalloilija, pelipaikaltaan laituri. Hän edusti kaudella 2013–2014 Suomen I-divisioonassa pelannutta Tampereen Pyrintö II:ta ja Baltian liigassa seuran edustusjoukkuetta.
Pelaajaura.
Anzuluni syntyi 21. elokuuta 1987 Zairen Kinshasassa. Pian Anzulunin syntymän jälkeen hänen perheensä muutti Belgiaan viettäen maassa kymmenen vuotta. Tämän jälkeen perhe muutti Kanadaan, missä Anzuluni tutustui koripalloon. Hän opiskeli Houghtonin yliopistossa, johon mennessään hän oli 188 senttimetriä pitkä. Yliopiston lopettaessaan hän oli kasvanut 206-senttiseksi. Vuosina 2010–2012 Anzuluni pelasi kanadalaisen Laval Kebsin joukkueessa, ja kaudella 2012–2013 hän pelasi ensimmäisen kautensa Euroopassa, Saksan Regionalligassa Magdeburgin joukkueessa 17,5 pisteen, 11 levypallon, 4,2 syötön ja 3,0 riiston keskiarvoilla.
Kaudeksi 2013–2014 Anzuluni siirtyi suomalaisen Tampereen Pyrinnön organisaatioon, jossa hän edusti pääasiassa seuran reservijoukkuetta. Hän pelasi myös seuran edustusjoukkueessa sen Baltian liigan otteluissa. Lokakuussa Anzuluni teki I-divisioonassa BC Nokiaa vastaan 41 pistettä ja otti 14 levypalloa sekä 6 riistoa. Tammikuussa Oulun NMKY:tä vastaan hän saavutti lukemat 40/17/5 riistoa. Damon Williamsin pelikiellon johdosta Anzuluni pelasi Korisliigassa yhden ottelun sen runkosarjan päätöskierroksella tehden 15 pistettä ja ottaen 5 levypalloa sekä 5 riistoa.
Kaudeksi 2014–2015 Anzuluni palasi Saksaan, EBC Rostockin joukkueeseen.
Pelityyli.
Pyrintö II:n päävalmentaja J-P Nieminen kuvaili Anzulunia sopimusta julkistettaessa "liikkuvaksi isoksi kaveriksi" ja monipuoliseksi pelaajaksi.
Varsinaiset avokantaiset

Varsinaiset avokantaiset (Agaricomycetes) on sienien luokka kantasienten kaaressa ja avokantaisten alakaaressa. Koska sienten taksonomia ei ole tarkoin määritelty, luokasta Agaricomycetes käytetään joskus nimitystä avokantaiset. Kuitenkin monissa yhteyksissä tämä luokka jaetaan kuuluvaksi alakaareen Agaricomycotina. Näin muun muassa kansainvälisessä sienitutkimuksessa, jonka on julkaissut Elsevier. 
Luokitus.
Varsinaisiin avokantaisin kuuluu alaluokka Agaricomycetidae, johon kuuluvia lahkoja ovat helttasienet (Agaricales) ja Russulales, jossa ovat rouskut ja haperot ja esimerkiksi juurikäävät, sekä Boletales, johon kuuluu muun muassa tattien heimo. Varsinaisiin avokantaisiin kuuluu myös lahko Cantharellales, johon kuuluu Cantharellaceae-heimo. Muita lahkoja ovat Atheliales, Auriculariales, Geastrales, Gleophyllales, Lycoperdales, Melanogastrales ja Sclerodermatales sekä lähinnä kääpiä sisältävät lahkot Hymenochaetales ja Polyporales.
Chūō-ku (Osaka)

Chūō-ku (, kirjaimellisesti ”keskusta”) on yksi Osakan kaupungin 24:stä suuralueesta. Se sijaitsee nimensä mukaisesti kaupungin keskiosassa. Suuralueella on noin 83 572 asukasta (2013) ja sen pinta-ala on 8,88 neliökilometriä. Se on perustettu helmikuussa 1989 Higashin ja Minamin suuralueiden yhdistyessä. 
Chūō-ku ulottuu pohjoisessa Tosaborigawa-joelle ja etelässä Namban rautatieasemalle saakka, koillisosassa sijaitsee Osakan linna ja sen ympärillä levittäytyvä laaja puisto. Osakan keskusta-alueena siellä on merkittäviä viihde- ja liikekortteleita. Tärkeä Midōsuji-katu kulkee sen läpi pohjois-eteläsuuntaisesti; sen ympärillä suuralueen luoteisosassa kohoaa monien yritysten pääkonttoreita, hieman etelämpänä sijaitsee erilaisten yritysten keskittymiä: tekstiiliyritysten Senba, lääkkeidenvalmistuksen Dōshōmachi, arvopaperikaupan Kitahama ja lelu- ja nukkealue Matsuyamachi. Osakan linnan vieressä on Osaka Business Park -toimistoalue. Suuralueen eteläosassa Minamin alueella levittäytyy vuorostaan yksi kaupungin merkittävimmistä viihde- ja ostoskortteleista, johon kuuluvat Shinsaibashi ja Dōtonbori ravintoloineen, liikkeineen ja tavarataloineen ja esimerkiksi trendikäs Amerika-muran kaupunginosa. Eteläosa on myös kulttuurin keskus: siellä toimii Kansallinen bunrakuteatteri ja useita Ihara Saikakuun ja Chikamatsu Monzaemoniin liitettyjä temppeleitä ja pyhäköitä. 
Chūōn suuraluetta palvelevat lukuisat metro- ja rautatielinjat: Osakan metron Midōsuji-linja, Tanimachi-linja, Chūō-linja, Sennichimae-linja, Sakaisuji-linja ja Nagahori–Tsurumi-ryokuchi-linja, JR Westin Osakan ympyrälinja, Keihan-rautateiden Keihan-päälinja, Kintetsu-rautateiden Namba-linja, Hanshin-rautateiden Namba-linja sekä Nankai-rautateiden Nankai-päälinja.
Ernest Renan

Joseph Ernest Renan (27. tai 28. helmikuuta 1823 Tréguier, Ranska – 2. lokakuuta 1892 Pariisi, Ranska) oli ranskalainen filosofi, historioitsija, uskontotieteiljä ja orientalisti. Renan oli kriittisen filosofiasuuntauksen johtava hahmo Ranskassa.
Tausta.
Ernest Renanin isä oli ammatiltaan merimies. Renan sai pappiskoulutuksen ja tunnettiin etevänä opiskelijana. Opinnot saivat hänet kuitenkin luopumaan papinurasta.
Ura.
Renan piti kristinuskoa illuusiona, mutta kuitenkin arvokkaana ja välttämättömänä asiana ihmiskunnalle. Hän kirjoitti teoksen Jeesuksen elämästä, joka julkaistiin kristinuskon alkuvaiheista kertovassa kirjasarjassa. Hän kirjoitti myös viisiosaisen Israelin kansan historian sekä useita teoksia itämaisesta filosofiasta ja arkeologiasta. Renan toimi useita vuosia heprean, syyrian ja raamatullisen aramean kielten professorina Collège de Francessa.
Tieteelliset näkemykset.
Renan oli perehtynyt nationalismiin ja kansallisen identiteetin käsitteeseen. Vuonna 1882 julkaisemassaan kuuluisassa esseessä "Qu'est-ce qu'une nation?" ("Mikä kansakunta on?") hän hylkäsi useimpien nationalistien vaaliman ajatuksen kansakuntien ikiaikaisuudesta ja luonnollisuudesta. Hänen mukaansa kansakunta oli sitä vastoin joukko ihmisiä, joita yhdisti solidaarisuus ja vapaaehtoinen halu kuulua yhteen, ”joka päivä uudistettava kansanäänestys”. Tämä uusi näkökulma merkitsi siirtymistä subjektiivisiin kriteereihin ja identiteettien pohtimiseen kansojen ja kansakuntien määrittelyssä. Renan korosti myös poliittisesti motivoidun historiankirjoituksen merkitystä kansallisen yhteishengen luomisessa.
Renan oli myös yksi varhaisimmista juutalaisten varhaishistorian tutkijoista, ja hän katsoi, että aškenaasijuutalaiset ovat turkkilaissukuisen kasaarikansan jälkeläisiä. Tämä teoria aškenasijuutalaisten kasaarialkuperästä on nykyäänkin tieteen kiinnostuksen kohteena.
Schwarzwaldinvihikoira

Schwarzwaldinvihikoira ("Schwarzwälder Schweißhund") on saksalainen koirarotu, jolla ei ole FCI:n tunnustusta. Se on yksi kolmesta saksalaisesta jäljestävästä koirasta, kahden muun ollessa FCI:n virallistamat hannoverinvihikoira ja baijerinvuoristovihikoira, ja se muistuttaakin ulkoisesti näitä. Huomaa, että myös slovakianajokoira tunnetaan englanniksi vaihtoehtoisella nimellä "Black Forest Hound", mutta sillä ei ole mitään tekemistä tämän rodun kanssa. 
Ulkonäkö.
Schwarzwaldinajokoira on usein joko saksanhirvenpunainen tai mustajuovikas ruskealla pohjalla (brindle). Molemmilla väreillä on normaalisti musta maski. Säkäkorkeus on 50–61 cm ja paino 20–40 kg.
Luonne ja käyttäytyminen.
Saksalainen Ilka Becker kuvailee teoksessaan rotua sanoilla omanarvontuntoinen, määrätietoinen, ystävällinen, rauhallinen, lapsirakas, tarkkavainuinen, vahvasti riistaviettinen ja perhettään kohtaan omistautunut.
Alkuperä.
Schwarzwaldinvihikoira on nimensä mukaisesti kotoisin Baden-Württembergin osavaltiossa sijaitsevasta Schwarzwaldin vuoristosta. Se on erittäin nuori rotu, sillä se jalostettiin vasta 1990-luvun alussa hannoverinvihikoirasta ja plottinajokoirasta. Risteytyksessä toivottiin yhdistyvän ensiksi mainitun jäljestystaidot ja jälkimmäisen älykäs riistanajo. Vuodesta 1994 lähtien schwarzwaldinvihikoiraa voidaan katsoa kasvatetun puhtaana verilinjana ilman että siihen olisi sekoitettu enää muita rotuja.
Terveys.
Schwarzwaldinvihikoiran odotettavissa oleva elinikä on noin 12 vuotta.
7 sillan saaristo

7 sillan saaristo () on nimitys Pohjanmaalla, Suomessa sijaitsevalle saaristolle, jossa on seitsemän siltaa. Saariston läpi kulkee Seututie 749.
Tien seitsemän siltaa järjestyksessä Pietarsaaresta Kokkolaan ovat:
Matka 2013 -messuilla 7 sillan saaristo voitti yleisöäänestyksen kiinnostavimmasta kotimaisesta kohteesta.
Wild card games

&lt;noinclude&gt;
Wild card games on baseballin ammattilaisliigan MLB:n konferenssien, American Leaguen ja National Leaguen, ensimmäinen pudotuspelikierros. Kierroksella ratkaistaan joukkueet, jotka jatkavat pudotuspelien seuraavalle kierrokselle American League Division Series tai National League Division Series.
Ottelut pelattiin kerrasta poikki menetelmällä, joka aiheutti myös arvostelua. Ensimmäisen kerran wild card games oli ohjelmassa kaudella 2012, tätä ennen villi kortti myönnettiin suoraan kummankin liigan parhaalle joukkueelle, joka ei voittanut divisioonaansa.
Wild card games.
Vuodesta 2022 on noudatettu järjestelmää, jossa kummankin konferenssin Wild card gamesissa kohtaavat divisioonansa vähiten menestynyt voittaja ja kolme konferenssin divisioonan voittajien jälkeen runkosarjassa parhaiten menestynyttä joukkuetta.
Kiinanloistofasaani

Kiinanloistofasaani ("Lophophorus lhuysii") on endeemisenä eteläisessä Kiinassa ja Tiibetissä tavattava aitokanoihin kuuluva lintulaji. Laji luokitellaan uhanalaisuusluokitukseltaan vaarantuneeksi.
Koko ja ulkonäkö.
Kiinanloistofasaani on suurehko kanalintu ja se voi saavuttaa 75–80 cm pituuden. Lajilla esiintyy sukupuolidimorfiaa ja koiras on huomattavasti värikkäämpi kuin naaras. Kiinanloistofasaanin selkä, siivet ja pyrstö ovat väriltään kiiltävän sinivioletit. Pää on vihreä ja päässä on violetti harja. Naama on osittain höyhenistä paljas ja väriltään sininen. Kaula ja niska ovat väriltään pronssinväriset. Koiraan rinta ja vatsa ovat kiiltävän mustat. Naaras on väritykseltään vaatimattomampi ja suurimmaksi osaksi ruskeankirjava ja selkä on valkoinen.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Kiinanloistofasaania tavataan lounaisesta Kiinasta ja Tiibetistä. Laji elää korkealla vuoristometsissä, tyypillisesti noin 2 800–4 900 metrin korkeudessa, ja paikoitellen puurajan yläpuolella alppiruusuja kasvavilla alueilla ja vuoristonummilla. Lajin kantaa uhkaa elinympäristöjen häviäminen laiduntamisen, ravintokasvien keräämisen, pesien tuhoaminsen ja laittoman metsästyksen vuoksi. Kiinanloistofasaanikannan kooksi arvioidaan 2 500–10 000 yksilöä.
Michiko Kashiwabara

Michiko Kashiwabara (; s. 14. maaliskuuta 1991 Hakuba-Nagano) on japanilainen uransa lopettanut maastohiihtäjä. Kashiwabara sijoittui Vancouverin olympialaisissa 2010 kymmenen kilometrin vapaan hiihtotavan väliaikailähtökilpailussa kuudenneksikymmenenneksi. Vuonna 2009 Liberecin MM-kilpailuissa Kashiwabara sijoittui sprintissä neljänneksikymmenneksiviidenneksi. Maastohiihdon maailmancupissa Kashiwabara on kilpaillut kaudesta 2009-2010 alkaen ja hänen paras sijoituksensa maailmancupissa on kolmaskymmenesyhdeksäs sija Davosista viidentoista kilometrin vapaan hiihtovan kilpailusta. Kashiwabara käyttää Fischerin suksia.
GP2-kausi 2014

GP2-kausi 2014 oli GP2-sarjan kymmenes kausi. Kaudella oli tarkoitus ajaa ensimmäistä kertaa uuden sukupolven autoilla. Sarjan organisaatio kuitenkin päätti säästösyihin vedoten, että sarjan nykyisellä GP2/11-autolla ajetaan vielä kolme seuraavaa vuotta.
Sarjan mestaruuden voitti brittiläinen Jolyon Palmer. Toiseksi sijoittui belgialainen Stoffel Vandoorne ja kolmanneksi brasilialainen Felipe Nasr.
Kuljettajamuutokset.
Uudet kuljettajat
Tallia vaihtaneet kuljettajat
Poistuneet kuljettajat
Kesken kauden vaihtuneet kuljettajat
Kilpailukalenteri.
GP2:set ja GP3:set ajoivat Formula 1:sten yhteydessä uudella Sotšin katuradalla. Kausi alkoi 5. huhtikuuta, Bahrainin Sahkirista ja päättyi 23. marraskuuta, Abu Dhabin Yas Marinan radalla.
(*) = Tarkoittaa paalupaikkaa, joka on saavutettu pitkän kilpailun kahdeksannesta sijasta.
Britney Jean

Britney Jean on yhdysvaltalaisen poplaulaja Britney Spearsin kahdeksas studioalbumi, joka julkaistiin 29. marraskuuta 2013. Albumin ensimmäinen single, ”Work Bitch” julkaistiin 16. syyskuuta 2013.
Albumi myi ensimmäisellä viikolla Yhdysvalloissa 107 000 kappaletta, mikä riitti Billboard-listan sijaan neljä.
Taustaa.
Joulukuussa 2012 Spearsin kerrottiin aloittaneen työskentelemään kahdeksannen studioalbuminsa parissa. 17. syyskuuta 2013 Spears kertoi "Good Morning America"-ohjelmassa, että albumilla ei vielä ollut nimeä, mutta että se julkaistaisiin 3. joulukuuta 2013. Spears kertoi lempikappaleensa albumilla olevan "Perfume".
15. lokakuuta 2013 Spears kertoi Lontoossa Capital Radiossa, että albumin nimeksi tulee "Britney Jean". Spearsin mukaan albumin nimi on henkilökohtainen, sillä hänen perheensä ja ystävänsä kutsuvat häntä sillä nimellä ja hän halusi jakaa tämän faniensa kanssa.
Spears on useasti kuvaillut albumia hänen henkilökohtaisimmaksi tähän saakka. Spears on kertonut myös hänen eron ex-kihlatun Jason Trawickin kanssa olevan yksi albumin aiheista.
25. lokakuuta 2013 Spears julkaisi albumin kansikuvan ja samalla faneilleen suunnatun avoimen kirjeen. Kirjeessä Spears kiittää fanejaan, kertoo viimeistelevänsä albumia ja kuvailee sitä henkilökohtaisemmaksi kuin hänen aikaisemmat albuminsa. Spears sanoo myös haluavansa näyttää itsestään uuden puolen ja oppineensa paljon itsestään tehdessään albumia.
B-sarja (jalkapallo)

B-sarja oli Suomen Palloliiton alaisista jalkapallosarjoista toiseksi korkein sarjataso vuosina 1930–1935. Vuonna 1936 sarja muodostettiin kiinteälle pohjalle, jolloin edellisellä kaudella varsinaisessa sarjassa menestyneet saivat siinä paikan. Näin syntyi Itä–Länsi-sarja, joka vastasi toiminnaltaan myöhempää Suomensarjaa jokseenkin täydellisesti. Välirauhan kautena 1940-1941 B-sarja palasi nimikkeenä vielä yhdeksi kaudeksi, tällöin sarja pelattiin yksilohkoisena. Kausien 1930-1935 B-sarja voidaan jakaa kahteen vaiheeseen. Ensiksi suoritettiin piireissä karsintakilpailuja joko sarja- tai cupmuotoisina, jonka jälkeen piirien parhaat selviytyivät varsinaiseen B-sarjaan, joka yleensä sisälsi sarjan lisäksi myös pudotuspelikierroksia. Kauden 1930 B-sarja esimerkiksi pelattiin kokonaan cup-järjestelmällä. Joukkueet, jotka eivät nousseet B-sarjasta A-sarjaan, eivät saaneet myöskään minkäänlaista etuoikeutta päästä suoraan seuraavan kauden B-sarjan varsinaiseen kilpailuun, vaan joutuivat jälleen aloittamaan kautensa piirin sarjoissa. Ajoittain edellisellä kaudella A-sarjasta pudonneet joukkueet vapautettiin tästä alkukarsinnasta.
Historia.
Vuosina 1908-1929 Suomen mestaruudesta pelattiin cup-muotoisesti. Eri sarjatasoja tai -luokkia ei ollut, vaan kaikki joukkueet pelasivat samassa kilpailussa, joka yleensä aloitettiin siten, että maa jaettiin alueisiin matkakustannusten vähentämiseksi ja alueiden parhaat kohtasivat sitten kilpailun viimeisillä kierroksilla. 
Vuonna 1930 päätettiin Suomen mestaruus ensimmäisen kerran ratkaista sarjamuotoisella kilpailulla. Sarja nimettiin Suomen sarjaksi. Kevään karsintojen jälkeen A-sarjaan selviytyi kahdeksan joukkuetta. B-sarjaan kelpuutettiin SPL:n vuosikokouksen päätöksen mukaan 7 joukkuetta , yksi kustakin SPL:n piiristä. Ennen varsinaisen sarjan (cup-kilpailu) alkua piireissä suoritettiin kuitenkin karsintoja piirin edustajan valitsemiseksi. Joissakin piireissä joukkueet B-sarjaan ratkesivat samassa yhteydessä kuin A-sarjaankin.
Vuosina 1931-1935 sarjajärjestelmä koki useita muutoksia, mutta periaate pysyi samana. Alkusarjat pelattiin piirien järjestäminä, jonka jälkeen Palloliitto järjesti tarvittaessa alueiden välisiä karsintaotteluja pääsystä varsinaiseen B-sarjaan. Sarjan voittaja nimettiin Suomen B-mestariksi ja se kuten myös kilpailussa toiseksi sijoittunut joukkue nousivat A-sarjaan.