tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Axel Boëthius

Carl Axel Boëthius (18. heinäkuuta 1889 Arvika – 7. toukokuuta 1969) oli ruotsalainen arkeologi. 
Carl Axel Boëthius oli professori Simon Boëthiuksen poika. Hän valmistui filosofian maisteriksi Uppsalassa 1914 ja filosofian lisensiaatiksi vuonna 1918. Samana vuonna hän liittyi ruotsalaiseen prikaatiin Olof Palmen kanssa.
Boëthius oli mukana arkeologisissa kaivauksissa Mykenessä vuosina 1921–1922. Gösta Baggen kanssa hän oli "Svensk tidskriftin" toimittajana 1923–1924. Vuonna 1925 Boëthiuksesta tuli Ruotsin Rooman-instituutin johtaja. Vuonna 1927 hän sai professorin arvon. Vuosina 1930–1934 hän otti osaa Ardean arkeologisiin kaivauksiin. Vuonna 1933 hänestä tuli professori ja jäsen Pontificia Accademia Romana di Archaeologiassa. Vuonna 1935 Boëthius nimitettiin Göteborgin korkeakoulun antiikin professoriksi. 
Axel Boëthius on haudattu Uppsalan vanhalle hautausmaalle.
Tulkinta (logiikka)

Malli eli tulkinta on logiikan käsite, joka tarkoittaa usein totuusarvojen ja mahdollisesti merkitystenkin asettamista logiikan symboleille ja lauseille. 
Jonkin kielen "L" "malli" on siis joukko "M" kielen "L" symboleita (luettelo niistä kielen "L" peruspropositioista, jotka tulkitaan tosiksi mallissa "M"). Jos kielessä "L" on "n" propositiomuuttujaa, kielellä on siis formula_1 erilaista mallia.
Kielen L lause "p" on "tosi mallissa M" jos ja vain jos "p" on lauseiden "M" looginen seuraus eli "p" on tosi kaikissa maailmoissa, joissa lauseet "M" ovat tosia, mikä merkitään formula_2.
Esimerkki: jos formula_3, niin mm. lauseet "P" ja formula_4 ovat tosia mallissa "M" mutta "R" ja formula_5 eivät ole (siis formula_6 ja formula_7).
Eino Wirkkula

Eino Wirkkula (8. marraskuuta 1879 Haukipudas – 18. kesäkuuta 1956 Oulu) oli suomalainen rovasti ja kirjailija.
Henkilöhistoria.
Eino Wirkkulan vanhemmat olivat kirkkoherra, rovasti Viktor Alfred Wirkkula ja Johanna Thauvón. Hän pääsi ylioppilaaksi Oulun lyseosta 1898 ja opiskeli Helsingin yliopistossa suorittaen teologian erotutkinnon 1905. Wirkkula vihittiin papiksi samana vuonna. Valmistuttuaan hän toimi pappina Iissä, Simossa ja Hailuodossa. Hailuodon kirkkoherra hän oli 1909–1919 ja Iin kirkkoherra 1919–1950. Hän sai rovastin arvon 1926 ja toimi myös Iin rovastikunnan lääninrovastina 1932–1950. Suomen Nuorten Kristillisen Liiton matkasihteeri Wirkkula oli kolmeen otteeseen ja liiton pääsihteeri 1926–1928. Hän toimi myös Oulun suojeluskuntapiirin kenttäpappina. Wirkkula oli naimisissa vuodesta 1908 Helmi Maria Malmbergin kanssa.
Looginen seuraus

Lause B on lauseiden A looginen seuraus, mikäli lauseiden A ollessa totta lause B on välttämättä totta.
Loogisen seurauksen määritelmä.
Looginen seuraus voidaan määritellä usealla tavalla. Seuraavassa on eräitä määritelmiä.
Semanttinen seuraus.
Kielen L lause "p" on tosi mallissa M jos ja vain jos "p" on lauseiden "M" looginen seuraus eli "p" on tosi kaikissa maailmoissa, joissa lauseet "M" ovat tosia, mikä merkitään formula_1.
Syntaktinen seuraus.
Lause "p" on oletusten O syntaktinen seuraus järjestelmässä J, jos järjestelmässä J lauseelle "p" on olemassa muodollinen todistus oletuksista O.
formula_2
Syntaktinen seuraus ei liity mihinkään järjestelmän J tulkintaan.
Esimerkki.
Jos lauseet "Kermit on sammakko" ja "kaikki sammakot ovat vihreitä" ovat totta, niin lause "Kermit on vihreä" on välttämättä totta. Näin ollen "Kermit on vihreä" on lauseiden "Kermit on sammakko" ja "kaikki sammakot ovat vihreitä" looginen seuraus. 
Näin on, vaikka lauseista viimeinen ei olekaan totta tässä maailmankaikkeudessa: on olemassa ruskeita sammakoita. Kaikissa niissa maailmoissa, joissa jälkimmäiset lauseet ovat tosia, ensimmäinenkin lause ("Kermit on sammakko") on tosi; se on siis tosi myös osassa muunlaisia maailmoja.
Toteutuvuus

Toteutuvuus on matemaattisen logiikan käsite. Teoriaa sanotaan toteutuvaksi (), jos sillä on malli.
Joskus konsistenssilla tarkoitetaan toteutuvuutta ("semanttinen määritelmä"), useimmiten ristiriidattomuutta ("syntaktinen määritelmä").
Jan Neliba

Jan Neliba (s. 5. syyskuuta 1953 Kladno, Tšekkoslovakia) on tšekkiläinen jääkiekkovalmentaja ja entinen puolustaja. Hän valmensi viimeksi 1. Národní Hokejová Ligan HC Znojemští Orliia kaudella 2009–2010.
Pelaajaura.
Neliba aloitti uransa kotikaupunkinsa joukkueessa HC Kladnossa, jossa vuonna 1980 tuli Tšekkoslovakian mestaruus. Hän siirtyi kaudeksi 1984–1985 SM-liigajoukkue Rauman Lukkoon, jolloin Nelibasta tuli liigan historian ensimmäinen tšekkoslovakialais-/tšekkiläispelaaja. Hän pelasi Lukossa kaksi kautta. Kauden 1985–1986 lopulla Neliba potkaisi Jyväskylässä JYPin Arto Jokista, jonka seurauksena hän sai neljän ottelun pelikiellon. Lukon seurajohto halusi Neliban kotiin, mutta pelaajien ja valmentajien painostuksesta hän sai pelata kauden viimeisen ottelun.
Neliban ura jatkui Suomessa vielä Lukonkin jälkeen, kun hän pelasi kaudella 1987–1988 I-divisioonaa Vaasan Sportissa ja kaudella 1988–1989 II-divisioonaa Ylivieskan YPA:ssa, joissa Neliba lopetti uransa.
Maajoukkue.
Neliba edusti Tšekkoslovakiaa MM-kilpailuissa vuonna 1981, jolloin hän voitti pronssia. Hän pelasi myös Lake Placidin olympiakisoissa 1980.
Valmentajaura.
Neliba aloitti kaudella 1993–1994 Tšekin Extraliigassa HC Kladnon päävalmentajana. Kolmen siellä vietetyn kauden jälkeen hän siirtyi valmentamaan saman liigan Vsetínská Hokejováa kaudella 1996–1997. Neliba toimi joukkueen päävalmentajana kaksi kautta, joiden jälkeen hän siirtyi SM-liigajoukkue Kalevan Pallon peräsimeen. Neliba riitaantui siellä apulaisvalmentaja Jouni Rinteen kanssa ja hän sai lähteä 14. joulukuuta 1998. Rinne korvasi hänet päävalmentajana.
Kaudeksi 2000–2001 Neliba palasi Vsetíniin, mutta joukkueen apuvalmentajaksi. Kesken kauden 2003–2004 hänet pestatiin HC České Budějovicen päävalmentajaksi, mutta Neliba palasi taas kaudeksi 2004–2005 Vsetínin apuvalmentajaksi. Tammikuussa 2007 hän siirtyi Slovakian Extraliigassa pelaavan HK Ardo Nitran päävalmentajaksi. Neliba valmensi joukkuetta kevääseen 2008.
Kauden 2008–2009 Neliba valmensi Tšekin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla 1. Národní Hokejová Ligassa HC Mostia ja kauden 2009–2010 hän valmensi samassa liigassa HC Znojemští Orlia.
Marcel van der Westen

Marcel Johannes van der Westen (s. 1. elokuuta 1976 Laren) on alankomaalainen yleisurheilija, joka kilpailee pika-aitajuoksussa. Hän edustaa seuratasolla amsterdamilaista Phanosta. Van der Westen voitti hopeaa 60 metrin aitajuoksusta sisäratojen EM-kisoissa 2007. Hän on osallistunut olympialaisiin kerran, Pekingissä 2008. Van der Westen pääsi tuolloin 110 metrin aidoissa välieriin saakka. Barcelonan EM-kisoissa 2010 hän oli seitsemäs ajalla 13,58 s.
Ennätykset.
"Lähde: IAAF" 
Lähteet.
Melek Mazici

Melek Mazici (s. 25. marraskuuta 1956 Istanbul, Turkki) on turkkilais-suomalainen kuvataiteilija ja taidegraafikko. Hän on asunut ja työskennellyt Suomessa vuodesta 1981 lähtien. Mazici on työskennellyt myös Lontoossa, Tukholmassa, Pariisissa, Brysselissä ja New Yorkissa.
Mazici opiskeli Turkin valtion kuvataideakatemiassa Istanbulissa vuosina 1975–1981 pääaineenaan maalaustaide. Hän on myös opiskellut Kuvataideakatemiassa Helsingissä vuosina 1984–1989 erikoistuen taidegrafiikkaan. Vuosina 1989–1990 Mazici täydensi opintojaan stipendiaattina Ruotsin kuninkaallisessa taideakatemiassa.
Mazici aloitti uransa taidegrafiikan parissa. Taidegrafiikan lisäksi hän on käyttänyt ilmaisumuotoinaan installaatioita ja akryylimaalauksia. 
Mazicin töiden lähtökohtana ovat usein orgaaniset muodot, kuten kukat tai maisemat. Nämä aiheet saavat hänen teoksissaan usein merkityksen mielen maisemina ja läpinäkyvyytenä, jotka antavat katsojalle mahdollisuuden peilata omia tunnetilojaan teosten kautta. Mazicin muotokieli on elänyt ja kehittynyt eri maiden, maisemien ja mielentilojen kautta vuosikymmenten taiteellisen uran aikana. Taideteoksiinsa Melek ottaa värit Turkista ja tunnelman Suomesta. 
Vuodesta 1980 Mazici on pitänyt säännöllisesti yksityisnäyttelyitä ja osallistunut lukuisiin yhteisnäyttelyihin mm. Suomessa, Turkissa, Yhdysvalloissa, Ranskassa, Japanissa, Saksassa ja Irlannissa. Mazicin teoksia on julkisissa ja yksityisissä kokoelmissa ympäri maailman. Suomessame hänen teoksiaan kuuluu muun muassa Suomen valtion taidekokoelmaan, Helsingin kaupungin taidemuseon sekä Porin taidemuseon kokoelmiin. Turkissa Mazicin on töitä on ollut esillä usein Galeri Nev -galleriassa, ja hänen teoksiaan on hankittu myös merkittävimpiin yksityiskokoelmiin. 
Melek Mazicille on myönnetty valtion viisivuotinen taiteilija-apuraha kahdesti, vuosina 2000 ja 2010.
Melek Mazicin teoksista kertova kirja Transparency palkittiin tunnustuspalkinnolla vuonna 2014 Suomen kauneimpien kirjojen kilpailussa.
Antero Piha

Onni Antero Piha (1. marraskuuta 1907 Alastaro − 21. syyskuuta 1991 Helsinki) oli metsätalouden tutkija ja metsähallituksen pääjohtaja.
Henkilöhistoria.
Pihan vanhemmat olivat opettaja Anton Waldemar Piha (Vahlman) ja Helma Kustaava Hellman. Säveltäjät Martti ja Helmeri Piha, biokemisti Sakari Piha ja liiketaloustieteen professori Kalevi Piha olivat hänen veljiään. Pihan puoliso vuodesta 1934 oli Elisabeth Krestjaninoff. 
Ammattiura.
Tultuaan ylioppilaaksi Tyrvään yhteiskoulusta Vammalasta 1926 ja valmistuttuaan metsänhoitajaksi 1930 Piha suoritti maatalous- ja metsätieteiden kandidaatin tutkinnon 1933 ja lisensiaatin tutkinnon 1941 ja väitteli tohtoriksi 1941. Hän toimi assistenttina Helsingin yliopiston metsänarvioimistieteen laitoksella vuosina 1931−1934, Enso-Gutzeitin tilasto-osaston päällikkönä 1935−1940, Metsäntutkimuslaitoksen erikoistutkijana 1940−1942, Maa- ja metsätaloustuottajain Keskusliiton (MTK) metsäpoliittisen osaston päällikkönä ja metsävaltuuskunnan pääsihteerinä vuodesta 1942. Tätä tehtävää hän hoiti vuoteen 1960 ja toimi sen jälkeen metsähallituksen pääjohtajana 1960−1973. Piha oli "Viikkosanomien" tolmitussihteeri 1933 ja päätoimittaja 1934–1935 sekä "Metsätaloudellisen Aikakauslehden" toimitussihteeri ja talouden valvoja 1940–1945.
God the Lux

God the Lux on puolalaisen black metal -yhtye Vesanian toinen studioalbumi, joka on julkaistu vuonna 2005. Rummut, kitarat ja laulu nauhoitettiin Hendrix Studiolla Lublinissa, ja sen toteutti Arkadiusz "Malta" Malczewski. Bassokitara nauhoitettiin Kokszoman Studiolla Varsovassa, ja nauhoituksen toteutti Mareck. Kosketinsoittimen nauhoitukset hoiti Siegmar itse kotistudiollaan.
Mauser on soittanut kitarasoolon kappaleeseen "Path VIII The Mystory".
Kappaleet.
Kaikki kappaleet on säveltänyt ja sanoittanut Orion, ellei toisin mainittu.
Amy Acuff

Amy Lynn Acuff (s. 14. heinäkuuta 1975 Fort Arthur, Texas) on yhdysvaltalainen yleisurheilija, joka kilpailee korkeushypyssä. Hän on toiminut myös mallina. Acuff voitti kultaa universiadeista 1997 tuloksellaan 198 senttimetriä ja on osallistunut olympialaisiin viidesti vuosina 1996–2012. Hän on sijoittunut olympialaisissa parhaimmillaan neljänneksi, vuonna 2004. Ulkoratojen MM-kilpailuissa hän on ollut kahdeksas Göteborgissa 1995 ja Helsingissä 2005 sekä sisäratojen MM-kilpailuissa neljäs Lissabonissa 2001 ja kuudes Valenciassa 2008. Hän sai nuorten MM-kilpailuissa pronssia Lissabonissa 1994 tuloksella 188.
Acuffin korkeushyppyennätys on 201 senttimetriä, jonka hän hyppäsi Zürichissä vuonna 2003.
Acuff on toiminut myös mallina ja on esiintynyt muun muassa Playboyn kannessa. Hän on naimisissa seiväshyppääjä Tye Harveyn kanssa.
Breakaway (Kelly Clarksonin albumi)

Breakaway on yhdysvaltalaisen laulajan, Kelly Clarksonin toinen studioalbumi, joka julkaistiin 30. marraskuuta 2004. Albumi voitti kaksi Grammy-palkintoa vuoden 2006 Grammy-gaalassa: ”Best Pop Vocal Album” ja ”Best Female Pop Vocal Performance” kappaleesta ”Since U Been Gone”.
Albumi debytoi kolmannella sijalla Billboard 200 -listalla. Albumi on myynyt Yhdysvalloissa 6 × platinaa. Se on Clarksonin eniten myynyt albumi yli kuudella miljoonalla myydyllä kopiolla pelkästään Yhdysvalloissa.
Hyvinkää Ringette

Hyvinkää Ringette on hyvinkääläinen ringetteseura, jonka edustusjoukkue pelaa ringeten SM-sarjassa. Hyvinkää Ringette on voittanut historiansa aikana kaksi suomen mestaruutta (-95 ja -97) sekä kolme hopeaa (-92, -93 sekä -96). Edellä mainitut tulokset saavutettiin "Jää-Ahmat Ringette" nimellä.
Historiaa.
Jää-Ahmat Ringette syntyy.
Ringette rantautui Hyvinkäälle keväällä 1984, jolloin tuolloin Hyvinkään Jää-Ahmojen C-69 juniorijoukkueen toimihenkilöt Lasse Ahokas, Asko Eloranta ja Jorma Peurala järjestivät ensimmäiset harjoitukset Puolimatkan kentällä. Kolmikko oli tutustunut lajiin, kun heidän valmentamansa jääkiekkojuniori-joukkue oli ollut turnausmatkalla Tuusulassa ja toisella kentällä pelattiin ringetteä.
Ringettetoiminta alkoi virallisesti nimellä Jää-Ahmat Ringette, kun 9. syyskuuta 1985 Hyvinkään Jää-Ahmat hyväksyi kokouksessaan ringeten jääkiekkoseuran alaiseksi.
Lajin nousu Hyvinkäällä oli nopeaa ja jo kaudella 1992-1993 seuralla oli viisi joukkuetta. Naisten edustusjoukkue, sekä B-,C-,D- ja E-juniorit. Jää-Ahmat Ringeten kukoistusaika osui 90-luvun puoliväliin, jolloin edustusjoukkue voitti Suomen Mestaruuden kahdesti ja sijoittui kolme kertaa hopealle.
Ringette erkanee jääkiekkoseurasta, Hyvinkää Ringette.
Kauden 1998-1999 aikana Jää-Ahmat Ringeten toimihenkilöt alkoivat puuhaamaan erkanemista jääkiekkoseurasta omaksi yhdistyksekseen. Erkaneminen tapahtui lopulta tammikuussa 1999, jolloin perustettiin Hyvinkää Ringette ry. Toiminta jatkui kuitenkin Jää-Ahmoista tutulla linjalla ja Hyvinkää Ringette onkin noussut kauteen 2009 mennessä jäsenmäärältään Suomen toiseksi suurimmaksi ringetteseuraksi.
Hyvinkää Ringette järjestää joka vuosi ringettekoulua, joka on tarkoitettu lajin aloittaville harrastajille.
Kia Soul

Kia Soul on Kia Motorsin vuodesta 2008 lähtien valmistama pieni crossover-tyyppinen automalli.
Kia Soul AM (2008–2014).
Ensimmäisen sukupolven Soul esiteltiin Pariisin autonäyttelyssä syksyllä 2008. Se perustuu samalle PB-pohjalevylle kuin useat muut Hyundai–Kia-konsernin pienet automallit.
Vuoden 2009 Euro NCAP -kolaritestistä Soul sai tulokseksi täydet viisi tähteä.
Frankfurtin autonäyttelyssä syksyllä 2011 esiteltiin kasvojenkohotuksen kokenut Soul. Etusäleiköstä tuli aiempaa suurempi ja myös sumuvaloja uudistettiin. 
Kia Soul PS (2013–2019).
Toisen sukupolven Soul esiteltiin New Yorkin autonäyttelyssä keväällä 2013. Ulkonäöltään auto ei muuttunut merkittävästi edeltäjäänsä verrattuna, mutta se perustuu uudelle, keskikokoluokan autoille tarkoitetulle J5-pohjalevylle. Soul oli saatavana bensiini- ja dieselmallien lisäksi myös täyssähköisenä EV-malliversiona. 
Vuoden 2014 Euro NCAP -kolaritestistä Soul sai tulokseksi neljä tähteä viidestä. Erikseen samana vuonna testattu Soul EV ansaitsi sekin neljä tähteä. 
Pariisin autonäyttelyssä syksyllä 2016 esiteltiin pienen kasvojenkohotuksen kokenut Soul. Muun muassa etusäleikköön tehtiin pieniä muutoksia. 
Kia Soul SK3 (2018–).
Kolmannen sukupolven Soul esiteltiin Los Angelesin autonäyttelyssä vuoden 2018 lopulla. Euroopassa mallia myydään ainoastaan sähköversiona.
Fránchthin luola

Fránchthin luola (myös "Frankhthin luola", ) on Kreikassa Peloponnesoksella Argoliin niemimaalla sijaitseva luola, josta on tehty varhaiskivikautisia metsästykseen, keräilyyn, kalastukseen ja maanviljelyyn liittyviä löytöjä. Luolassa asuttiin ajoitusten mukaan noin 20000–3000 eaa. Luola sijaitsee Ermionídan kunnassa Koiládan ja Paralía Foúrnonin kylien lähellä olevassa kukkulassa.
Historia.
Fránchthin luolassa on tehty tutkimuksia, joiden avulla voidaan yrittää rakentaa kuvaa varhaisesta kivikautisesta elämästä Balkanilla. Tehtyjen ajoitusten mukaan luola asutettiin myöhäispaleoliittisella kaudella 37000–30000 eaa. ja hylättiin keskineoliittisella kaudella 3000 eaa. Luolan varhaisimmat asukkaat lienevät olleet tyypillisiä myöhäispaleoliittisia metsästäjä-keräilijöitä.
Luolan varhaisin kerrostuma osuu jääkauden loppuvaiheeseen aikaan noin 23000–11000 eaa. Elämä oli samanlaista kuin muuallakin, keräiltiin villejä kasveja, metsästettiin, kalastettiin jne ja luultavasti liikuttiin vuodenaikojen mukana. Tuolloin keräiltiin villiä viljaa, palkokasveja ja pähkinöitä sekä metsästettiin. Työkalut olivat mm. luusta, kvartsista ja piikivestä. Ilmasto lämpeni 11000–9000 eaa. jolloin maisemaan ilmestyi puita. Metsästäjät metsästivät paleoliittisella kaudella mm. biisoneja ja villejä saksanhirviä.
Noin 11000 eaa. ilmestyivät luolan asukkaiden ruokavalioon mm. pistaasipähkinät, manteli ja linssit, 10500 eaa. villiohra ja villivehnä. Näihin aikoihin maanviljely kehittyi Lähi-idässä. 7300 eaa. herne ja villipäärynä. Nämä saattavat viitata varhaisin yhteyksiin muualle, ehkä Vähään-Aasiaan ja ehkä jopa pohjimmiltaan Lähi-itään tai sitten näiden syötävien kasvien ilmestymiseen kasvillisuus- ja ilmastonmuutosten tuomina. Kaksi edellä mainituista kasveista kasvaa Vähä-Aasiassa. Noin 8300 eaa. alkanut pienriistaan ja keräilyyn nojaava mesoliittikausi toi luultavasti keräiltävän ravinnon monipuolistumisen.
Noin 7250 myöhäismesoliitin alussa tai 6500 eaa. ilmestyi 80 km päästä Melokselta tuotu obsidiaani tänne. Obsidiaanista saa työstettyä hyviä kivityökaluja ja -aseita. Mainittakoon, että samoihin aikoihin Lähi-idässä ja Vähä-Aasiassa käytiin laajaa obsidiaanikauppaa. Villiohra ja villivehnä yleistyivät vuoden 7000 eaa. jälkeen. Luolaan ilmestyi noin 6500 eaa. myös runsaasti kalanluita, joka viittaa luolan asukkaiden liikkuneen kaukana merellä.
Merenkulku enteili neoliittisen ajan merkkien leviämistä Fránchthin luolan seuduille noin 6000 eaa. Neoliittinen aika toi maanviljelyn ja karjanhoidon.
Old Loves Die Hard

Old Loves Die Hard on saksalaisen progressiivista rockia soittavan yhtyeen Triumviratin neljäs albumi. Se äänitettiin Kölnissä EMI:n Electrola Studiolla alkuvuodesta 1976. Äänittäjinä toimivat Wolfgang Thierbach ja Werner "Takkihoh" Kopal. Raidan 3 lauluosuudet äänitettiin Studio N:llä Kölnissä ja vuonna 2002 julkaistun uudelleen masteroidun CD:n bonusraidan "Take A Break Today" äänitykset tehtiin Capitol Studioilla Los Angelesissa lokakuussa 1975.
Lähes kaikki kappaleet on jälleen säveltänyt kosketinsoittaja Jürgen Fritz, yhdessä mukana on ollut rumpali Hans Bathelt ja kahdessa yhtyeen uusi laulusolisti, brittiläinen Barry Palmer, joka korvasi edellisen levyn jälkeen yhtyeestä lähteneen Helmut Köllenin. Levyllä avustajina kuullaan mm. kölniläistä lapsikuoroa.
Levy oli jälleen pieni menestys Yhdysvalloissa, mutta ei noussut 85. sijaa korkeammalle Billboardin top-100 listalla.
Kappalelista.
A-puoli:
B-puoli:
CD bonusraita:
Riian vanhakaupunki

Riian vanhakaupunki () on Riian historiallinen keskusta, joka sijaitsee Väinäjoen itäpuolella. Vanhakaupunki on kuuluisa vanhoista kirkoista ja katedraaleista, kuten Riian tuomiokirkosta ja Pyhän Pietarin kirkosta.
Vuonna 1980 Riian vanhankaupungin kadut suljettiin liikenteeltä, ja vain alueen asukkaat ja paikalliset jakeluajoneuvot olivat sallittuja vanhassakaupungissa ilman erillistä lupaa. Riian vanhakaupunki on osa Unescon maailmanperintökohteeksi luokiteltua "Riian historiallista keskustaa".
Custer Channel Wing

Custer Channel Wing on Willard Custerin vuonna 1929 patentoima siipimalli, jossa oli puoliympyrän muotoinen kanava moottorin kohdalla. Ideaa kehiteltiin vuosina 1940–1970, mutta lopulta malli päätyi museoon. Erikoisen muotoilun tarkoituksena oli ohjata potkurille menevä ilmavirta vain siiven yläpuolelle ja vähentää siten siiven yläpuolista ilmanpainetta. Paineen alentaminen sai aikaan että kone tarvitsi lyhyemmän nousu- tai laskeutumismatkan, ja kone nousi nopeammin. Idea oli varsin tehokas, mutta se ei kuitenkaan herättänyt paljon innostusta. Muotoilu toimi hitailla nopeuksilla, muttei suurilla (suihkumoottoreilla aikaansaaduilla) siiven ylä- ja alapuolisilla ilman nopeuseroilla, joilla se saattoi olla jopa vaarallinen.
Tyypit.
CCW-1.
Ensimmäinen sarjan lentokone CCW-1 joka oli yksipaikkainen ja kahdella 75 hv:n Lycoming O-145 moottorilla varustettu prototyyppi. Se suoritti ensilentonsa 12. marraskuuta 1942. Lento sujui muuten hyvin, mutta laskun jälkeen yksi laskutelineistä romahti. Lentokone on edelleen nähtävissä National Air and Space Museumissa.
CCW-2.
CCW-1:stä kehitetty CCW-2 oli edeltäjästään kehitetty, tehokkaampi versio. Se suoritti ensilentonsa 3. heinäkuuta 1948 ja sitä testattiin noin sata tuntia. 
CCW-3 ja CCW-4 nimiä ei koskaan käytetty.
CCW-5.
1950-luvun alussa Custer Channel Wing yhtiön tavoitteena oli kehittää viisipaikkainen CCW-5 malli, joka oli tarkoitettu kaupalliseksi tuotteeksi. Ensimmäisen prototyypin suunnitteli Baumann Corporation ja sen rakensi Custer. Sen voimanlähteenä oli kaksi 225 hv:n Continental O-470 moottoria. Ensimmäinen lento tehtiin 13. heinäkuuta 1953.
Seuraavan mallin rakensi Custer Channel Wing Corpin tehdas. Kone lensi ensilentonsa 19. kesäkuuta 1964. CCW tuotannon toimitukset oli tarkoitus aloittaa vuonna 1965, mutta siihen ei koskaan päästy.
Tekniset tiedot (CCW-5).
Yleiset ominaisuudet
Suorituskyky
Bos

BOS, bos tai van den Bos voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Ilkka Olavi

Ilkka Olavi (oik. Ilkka Olavi Hämäläinen, s. 16. lokakuuta 1989 Kouvola) on suomalainen näyttelijä ja kirjoittaja. Hän on näytellyt muun muassa TV2:n Parasta aikaa -sarjassa. Hän opiskeli näyttelijäksi teatterikorkeakoulussa Lontoossa. Kirjoittajana Olavi on ollut puolustusvoimien Ruotuväki-uutislehden toimittaja. Hän on myös kirjoittanut Demi-lehteen, jossa toimi vuosina 2009–2012 "Kysy kundilta" -palstan pitäjänä. Syksyllä 2012 ilmestyi Olavin ensimmäinen tietokirja "Kundiopas tytöille", joka on Tammen kustantama. Olavi on ollut kiinnityksellä muun muassa Kemin kaupunginteatteriin. 
Vuosina 2010–2012 Olavi juonsi kouvolalaisen Vappugospel-musiikkitapahtuman.
Yksityiselämä.
Olavi on homoseksuaali ja on vuodesta 2016 lähtien seurustellut ja asunut myös avoliitossa ruotsalaisen Johan-nimisen miehen kanssa Råneåssa pohjois-Ruotsissa.
Raimo (artisti)

Raimo (oikealta nimeltään Mikko Rantamäki) on Espoon Olarista kotoisin oleva rap-artisti ja diplomi-insinööri. 
Raimo on tullut tunnetuksi omalaatuisesta, lähes epärytmiin räppäämisestään. Raimo on suomalaisen underground-rapin kehittäjiä ja häntä onkin kutsuttu "suomiräpin kummisedäksi". Raimo on tehnyt yhteistyötä erityisesti muiden Olarista kotoisin olevien artistien, kuten MC Taakibörstan, Edu Kehäkettusen, Setä Koposen, Tuomion ja Koneen, Matka-Aapelin, Ässän, T-Murhan, Seyed Alin ja BJD:n kanssa.
Raimon tunnetuimpia kappaleita ovat muun muassa ”Kauluspaitoja”, ”Tää on Aluekeskus”, ”Von Fyllad” ja ”Ostarin Rokkitähti”. Raimon sanoituksissa keskeisessä osassa on Olari ja sen ostoskeskuksella ”bostaaminen” (asiaton oleskelu) ja päihteiden, useimmiten alkoholin ja kannabiksen käyttö. Raimo on julkaissut kolme albumia. Suomi Lyriikkaa Tuotanto mainosti aikanaan myös Raimon tulevaa "Citruunaisia Unelmia" -EP:tä, joka ei kuitenkaan koskaan ilmestynyt.
Känkkäränkkä

Känkkäränkkä on Mikko Alatalon ja Harri Rinteen säveltämä ja sanoittama lastenlaulu. Kappaleen levytti Alatalo ensimmäisen kerran vuonna 1981 albumilleen "Eläimiä suomalaismetsissä". 
Laulu kertoo ilkeästä pikkunoidasta, joka villitsee lapsia kiukutteluun ja kiusantekoon. Känkkäränkkä on niin pieni, että aikuiset eivät pysty sitä näkemään. 
Laulun sankari, pikkunoita Känkkäränkkä, ei kuitenkaan ole Alatalo-Rinteen oma luomus, vaan sen keksi jo 1970-luvun puolivälissä puheterapeutti ja lastenkirjailija Annami Poivaara. Hänen kirjoittamiaan Känkkäränkkä-satuja julkaistiin satukokoelmissa kuten "Unihiekkaa", "Unilintu" ja "Pikkunoita Känkkäränkkä". Poivaara muistelee: ”Kirjoitin pienestä pahasta noidasta kolme kirjaa, joita Alatalon Mikko varmaan luki lapsilleen ja hahmo alkoi elää hänen mielessään.” 
Jope Ruonansuu on tehnyt kappaleesta parodisen version nimeltä ”Menkkaränkkä”, joka julkaistiin hänen albumillaan "Lomakiertue".
Nukketeatteri Piironginlaatikko

Nukketeatteri Piironginlaatikko on uusikaupunkilainen kiertävä nukketeatteri, jonka työskentelytilat sijaitsevat Uudessakaupungissa. 
Nukketeatteri Piironginlaatikon perusti vuonna 1984 nukketeatteritaiteilija Kerttu Aaltonen. Hän on ammatiltaan lastentarhanopettaja ja suorittanut myös teatterialan ammattitutkinnon Pieksämäellä vuonna 2002 sekä nukenrakentamisen ja -käsittelyn erikoistumisopinnot Turun ammattikorkeakoulussa vuonna 2005. Aaltoselle myönnettiin vuonna 2005 "Vuoden kulttuuriteko" -palkinto uusikaupunkilaisen lastenkulttuurin edistämisestä. Vuonna 2010 Suomen Kulttuurirahasto huomioi hänet "Vuoden kulttuuriteolla". Uudenkaupungin matkailuoppaat ojensivat Aaltoselle Opasruusun vuonna 2015. Ruusu jaetaan vuosittain sellaisille paikallisille tahoille tai henkilöille, jotka ovat työllään tai toiminnallaan tehneet Uuttakaupunkia myönteisellä tavalla tunnetuksi. 
Nukketeatteri Piironginlaatikon näytelmissä hyödynnetään perinteisten käsinukkien lisäksi esine-, paperi- , pöytä-, marionetti- ja varjoteatterin keinoja. Näytelmiä on esitetty mm. Uudenkaupungin Teatterissa, Turun linnassa, Seikkailupuistossa, päiväkodeissa, kirjastoissa sekä lukuisissa yksityistilaisuuksissa. Teatterin nukkeja ja rekvisiittaa on nähtävillä Uudenkaupungin keskustassa sijaitsevalla Vaakahuoneella. Nukketeatteri Piironginlaatikko järjestää myös koko perheen lastentapahtumia. Noitien kokoontumisajoja on toteutettu keväisin ja Myllymuorin seikkailuja kevätretkien aikaan sekä kesäisin.
Vaalan vaakuna

Vaalan vaakuna on Vaalan kunnan heraldinen tunnus. Vaakunan on suunnitellut heraldikko Kaj Kajander ja sen selitys kuuluu ”punaisessa kentässä alainen, kaateinen polviorsi, josta nousee kolmisakarainen torni; molemmat hopeaa.” 
Vaakunan historiaa.
Vuoteen 1954 asti Säräisniemenä tunnetun kunnan valtuustolle oli 27. toukokuuta 1948 esitetty taiteilijoiden Tapani Lemminkäisen ja Tauno Seppäsen laatima ehdotus Säräisniemen vaakunaksi. Kunnanvaltuusto kuitenkin hylkäsi ehdotuksen ja päätti pyytää taiteilija Paavo Leinoselta uuden luonnoksen kunnan vaakunaksi. Leinonen laati yhteensä seitsemän luonnosta, jotka kunnanvaltuusto arvioi kokouksessaan 19. elokuuta 1949. Valtuusto valitsi ehdotuksen, jossa oli kuvattuna savuava tervahauta ja uiva kala kuvaamassa kunnan historialle merkittäviä elinkeinoja. Kunnanvaltuusto pyysi Maalaiskuntien liiton vaakunatoimikunnalta lausunnon ehdotetusta vaakunasta ennen sen lähettämistä sisäasiainministeriön vahvistettavaksi. 31. maaliskuuta 1950 annetussa lausunnossa toimikunta kehotti Leinosta korjamaan ehdotuksen heraldisten sääntöjen mukaiseksi. Ehdotettua vaakunaa ei kuitenkaan hyväksytty, sillä Säräisniemen kunnasta oltiin muodostamassa yhdessä Utajärvestä liitettävien alueiden kanssa uusi Vaalan kunta. Kuntapäättäjät katsoivat vaakunahankkeen olevan otollisempi liitoksen toteuduttua.
Kymmenen vuotta kunnan nimenmuutoksen jälkeen Vaalan kunnanvaltuusto päätti 8. marraskuuta 1964 järjestää yleisen suunnittelukilpailun kunnan vaakunasta. Kilpailuun osallistui 50 osallistujaa 82 ehdotuksella. 7. huhtikuuta 1965 kokoontunut palkintolautakunta päätti yksimielisesti antaa kilpailun ensimmäisen sijan "Sinettien mukaan" –nimiselle ehdotukselle. Ehdotuksen oli laatinut heraldikko Kaj Kajander, joka oli suunnitellut muitakin Suomen kuntien vaakunoita. Kajanderin valitsema kilpailunimimerkki viittaa vaakunan torniaiheeseen, joka esiintyi Kajaanin kihlakunnan vanhassa sinetissä sekä vuodelta 1878 peräisin olevassa Säräisniemen kunnan sinetissä. Vaakunan kaateinen polviorsi viittaa Vaalan nimen alkukirjaimeen.
Palkintolautakunnan valitsemaa vaakunaehdotusta käsiteltiin Vaalan kunnanvaltuuston kokouksessa 10. elokuuta 1965. Kokouksessa osa valtuutetuista olisi halunnut hylätä ehdotuksen ja järjestää uuden suunnittelukilpailun, mutta valtuuston enemmistö kuitenkin päätti pitäytyä ensimmäisen kilpailun voittajan valitsemisessa. Osa valtuutetuista ehdotti myös vaakunan pohjavärin vaihtamista punaisesta siniseen, mutta seuranneessa äänestyksessä valtuusto päätti valita Kajanderin alkuperäisen ehdotuksen äänin 11-9. Ehdotus toimitettiin sisäasiainministeriöön, joka saatuaan lausunnot Oulun lääninhallitukselta ja valtionarkistolta vahvisti vaakunan käyttöön 11. tammikuuta 1966.
Matteo Messina Denaro

Matteo Messina Denaro (26. huhtikuuta 1962 – 25. syyskuuta 2023) oli sisilialainen mafioso ja Cosa Nostran mahdollinen korkein johtaja, "capo di tutti capi". Hän oli etsintäkuulutettu vuodesta 1993. Hän oli Italian etsityin rikollinen, ja "Forbes"-lehti listasi hänet maailman kymmenen etsityimmän rikollisen joukkoon. Messina Denaro pidätettiin Palermossa tammikuussa 2023, ja hän kuoli saman vuoden syyskuussa.
Varhaiset vaiheet ja nousu.
Messina Denaro syntyi mafiaperheeseen Castelvetranossa Trapanin maakunnassa, Sisiliassa. Hänen isänsä, Francesco Messina Denaro, johti Mafian Trapanin alueen komissiota. Matteo Messina Denaro suoritti ensimmäisen murhansa jo 18-vuotiaana. Hän saavutti mainetta murhaamalla kilpailevan mafiajohtajan, Vincento Milazzon ja tämän raskaana olleen tyttöystävän. 
Isänsä kuoleman jälkeen vuonna 1998 Messina Denaro nousi Castelvetranon ja ympäröivien kaupunkien "capo mandamentoksi" eli aluejohtajaksi. Vincento Virga hallitsi Trapanin aluetta, mutta vuonna 2001 Virgan pidätyksen jälkeen Messina Denaro otti haltuunsa tämän alueen. Messina Denaro yhdisti Trapanin kaksikymmentä mafiaperhettä, ja Trapanin mafia toimii erossa muusta Cosa Nostrasta. Messina Denaro oli Salvatore "Totò" Riinan johtaman Cosa Nostran neuvoston jäsenenä päättämässä Giovanni Falconen ja Paolo Borsellinon murhista. Hän oli myös järjestämässä vuoden 1993 pommituksia, joiden tarkoituksena oli heikentää valtion mafianvastaista toimintaa. Vuonna 2002 hänelle julistettiin elinkautinen vankeustuomio terrorismista.
Mahdollinen johtaja.
Cosa Nostran johtavan päällikön Bernardo Provenzanon pidätyksen jälkeen vuonna 2006 Messina Denaroa pidettiin mahdollisena seuraajana. Muita mahdollisia vaihtoehtoja olivat Salvatore Lo Piccolo ja Mimmo Raccuglia, joista varsinkin ensimmäistä pidettiin todennäköisenä johtajana. Lo Piccolo pidätettiin vuonna 2007, ja etenkin tämän jälkeen Messina Denaroa pidettiin todennäköisenä seuraajana.
Myöhempi toiminta ja omaisuuden takavarikot.
Messina Denaron pääasialliset tulonlähteet olivat suojelurahojen kerääminen yrityksiltä, rakennustyösopimukset sekä huumekauppa. Tammikuussa 2008 Italian viranomaiset takavarikoivat omaisuutta noin 700 miljoonan euron arvosta sisilialaiselta supermarkettiketjun johtohenkilöltä, Giuseppe Grigolilta. Rahat jäljitettiin Messina Denaroon. Tammikuussa 2010 poliisi takavarikoi omaisuutta noin 550 miljoonan euron arvosta sisilialaiselta rakennusmagnaatilta, Rosario Casciolta. Cascion uskotaan pesseen rahaa Messina Denarolle. Syyskuussa 2010 poliisi takavarikoi ennätysmäärän Mafian omaisuutta, noin 1,5 miljardia euroa. Sisilialaisen liikemiehen Vito Nicastrin syytetään pesseen rahaa Messina Denarolle tuuli- ja aurinkoenergiabisneksensä kautta.
Pidätys ja kuolema.
Messina Denaro löydettiin ja pidätettiin Palermossa tammikuussa 2023. Hän oli sairastanut vuosia suolistosyöpää ja oli pidätettässä menossa klinikalle hoitoon. Syyskuussa hän kuoli sairaalassa, jossa oli ollut hoidossa elokuusta lähtien.
Signy Island

Signy Island on Eteläisiin Orkneysaariin kuuluva saari Eteläisessä jäämeressä. Saari sijaitsee noin 3 kilometriä huomattavasti suuremmasta Coronation Islandista etelään. Se on noin 6,5 kilometriä pitkä ja 4 kilometriä leveä. Saarelle sataa lunta noin 280 päivää vuodessa, ja lämpötila pysyy kesäisin 0–3 asteen välillä.
British Antarctic Survey ylläpitää saarella vuonna 1947 perustettua tutkimusasemaa, joka on nykyään miehitettynä ainoastaan kesäisin marraskuusta huhtikuuhun. Tutkimusasema oli ympärivuotisesti miehitettynä vuoteen 1995 asti. Saarelle ei pääse ilmasta käsin, joten tutkimusaseman tarvikevarastoja täydennetään vesiteitse loppukesäisin. Tutkimusasemalla on tilat kymmenelle henkilölle.
99 Ways to Die (kappale)

99 Ways to Die on heavy metal -kappale, jonka on sanoittanut ja säveltänyt Dave Mustaine. Kappale nauhoitettiin alun perin kokoelma-albumille "The Beavis and Butt-Head Experience", sekä julkaistiin myöhemmin myös Megadethin albumilla Hidden Treasures.
Kappale oli myös ehdolla vuoden 1994 Grammy Awardsissa kategoriassa "Best Metal Performance".
Anas Hajjar

Mohamed Anas Hajjar (22. lokakuuta 1969 Damaskos, Syyria – 7. joulukuuta 2022 Helsinki) oli Suomen islamilaisen yhdyskunnan imaami Hänet valittiin tehtävään 9. marraskuuta 2010 edellisen imaamin Khodr Chehabin kuoltua. Anas Hajjar toimi Muslimiveljeskunnan johtajana Suomessa. Hajjar toimi Suomen Islamilainen Neuvosto (SINE) yhdistyksen puheenjohtajana vuosina 2012–2015.
Hajjar muutti Suomeen vuonna 1988, ja alkoi kaksi vuotta myöhemmin opiskella lääketiedettä. Ennen opintojen vanhentumista hän toimi lääkäriharjoittelijana sekä lääkärinsijaisena ja sen jälkeen hän toimi muun muassa Katriinan sairaalassa Vantaalla ATK-asiantuntijana. 
Anas Hajjar kertoi edustavansa maltillista islamilaista linjaa. Hän edisti uskontodialogia Suomen Islamilaisessa Neuvostossa ja uskontoyhteistyöjärjestö USKOT-foorumissa. Hän esiintyi vuonna 2010 Yleisradion tv-ohjelmassa "Muslimielämää". Hajjar halusi vahvistaa islamilaisen lain asemaa. Homoseksuaaliset teot olivat hänen mukaansa syntiä. Hän ei vastustanut varkaan käden katkaisemista, jos varas saa varastamattakin syödäkseen.
Hajjar kuului Helsingin suurmoskeija -hankkeen taustasäätiön hallitukseen. Hajjarin mukaan moskeijahanke oli myöhässä ja hänen mielestään pääkaupunkiseudulle tarvittiin jopa viisi suurta moskeijaa.
Pintakuvio

Pintakuvio () on Iain M. Banksin vuonna 2010 ilmestynyt tieteisromaani, joka kuuluu Kulttuuri-sarjaan. Teos ilmestyi suomeksi vuonna 2012 Gummeruksen kustantamana.
Juoni.
Pintakuvion taustatarina kertoo sodasta virtuaalisia helvettejä vastaan. Virtuaaliset helvetit ovat keinotekoisia kuoleman jälkeisiä elämiä, joihin henkilön tietoisuus sijoitetaan kärsimään ikuista rangaistusta. Useat sivilisaatiot pitävät helvettejä jyrkästi arvojensa vastaisina ja yrittävät siksi sulkea ne kaikkialta galaksista voittamalla muodollisen (virtuaalisen) sodan, josta on sovittu helvettejä puolustavien sivilisaatioiden kanssa. Myös Kulttuuri vastustaa helvettejä, muttei osallistu tähän muodolliseen sotaan suoranaisesti. Kirjassa pitkään sodittu muodollinen sota saavuttaa kulminaatiopisteensä ja kasvaa välien selvittelyksi myös oikeassa todellisuudessa.
Kirjan juoni kertoo useiden keskeisten henkilöiden vaiheista helvettejä vastaan käytävän muodollisen sodan ympärillä. Keskeisiä hahmoja ovat mm. kostoa hakeva orja "Lededje Y'breq", tämän omistaja teollisuusmoguli "Joiler Veppers", muodollisessa sodassa taisteleva sotilas "Vatueil", erääseen helvettiin soluttautuvat Pavulialaiset akateemikot "Prin" ja "Chay" sekä Kulttuurin agentti "Yime Nsokyi". Lisäksi useilla Kulttuurin avaruusaluksilla ja näiden avatareilla on kirjassa merkittävä rooli.
Raidi

Raidi tai hyökkäysretki (, ylläkkö) on eräs tehtävätyyppi videopeleissä, joista varsinkin massiivisen monen pelaajan verkkopeleissä. Tarkoituksena on käyttää erittäin suurta joukkoa (pelaajia) EPH-vastuksen nujertamiseksi. Raidit ovat tulleet tunnetuksi varsinkin erittäin suositun World of Warcraft -roolipelin kautta.
Leeroy Jenkins

Leeroy Jenkins (joskus väärinkirjoitettu muodossa Leroy Jenkins) on yhdysvaltalaisen Ben Schulzin "World of Warcraft" -nettiroolipelihahmo. Hän on tullut tunnetuksi vuonna 2005 julkaisusta YouTube-videosta ”Leeroy Jenkins”, josta on syntynyt laaja Internet-ilmiö. 
Thomas Bengtssonin (Kungen) ohella hän on ainoa pelaaja "World of Warcraftissa", jolle on tehty oma -kortti.Tämän lisäksi hänen mukaansa on nimetty pelissä oma saavutuksensa () ja titteli. Leeroy Jenkins mainitaan muun muassa Family Guyn jaksossa "Veteran Guy", "South Parkin" jaksossa ”Make Love, Not Warcraft” sekä Jace Hallin musiikkivideossa ”I Play W.O.W”.
YouTube-video.
YouTube-videossa joukko "World of Warcraft" -pelaajia suunnittelee strategiaa suuren hirviölauman voittamiseksi. Yllättäen Leeroy Jenkins pilaa suunnitelman ryntäämällä ensimmäisenä hirviöiden kimppuun ennen hyökkäyskäskyä karjuen nimeään sotahuutona. Tämän jälkeen eräs pelaajista toteaa "oh my god, he just ran in" ja muut pelaajat seuraavat häntä. Leeroyn myötä kaikki hahmot kuolevat taistelussa ja muut pelitoverit alkavat naljailla Leeroylle tempauksen vuoksi. Leeroy mainitsee videossa, ettei epäonnistuminen ole hänen syytään. Videon julkaisupäivänä sitä katsottiin jopa 343 000 kertaa. Nykyään videolla on katselukertoja yli 40 miljoonaa.
Maija löytää sävelen

Maija löytää sävelen on Matti Kassilan ohjaama suomalainen elokuva, joka valmistui vuonna 1950. 
Elokuva on draamakomedia, jossa kohtaavat orpo Sörnäisten työläiskortteleiden kasvatti ja kulttuurikodissa kasvanut säveltäjä. Romanssia varjostaa Maijan menneisyyden paljastuminen. 
Elokuva on Kassilan kolmas ohjaus, jonka jälkeen hän teki läpimurron rikoskomedialla "Radio tekee murron". Säveltäjä Ahti Sonninen palkittiin ensimmäisellä musiikki-Jussilla. Käsikirjoituksen tekijätiimi Matti Kassila ja tuottaja Toivo Särkkä on ilmoitettu elokuvan tiedoissa salanimellä Toivo Mattila. Käsikirjoitus perustuu Itävallasta Tukholmaan muuttaneen juutalaispariskunnan tarinaan. 
Arviot.
Aikalaisarvioissa elokuva sai kiitosta runsain mitoin. Uransa alussa olevassa ohjaajassa Matti Kassilassa nähtiin jo hänen omaleimaisuutensa: ”Nuori, ’taiteellinen ohjaaja’”. Muuan kriitikko löysi tarinasta yhden virheen, vahvanpuoleisen tendenssimäisyyden. Juha Nevalainen tosin ei osannut sijoittaa elokuvaa oikein mihinkään lajiin ja luonnehti sitä ”tyylittömäksi”. 
Myöhemmässä arviossa erästä kriitikkoa häiritsee ”lässyttävä” kertojanääni, mutta hän kuitenkin toteaa elokuvan onnistuvan välttämään kuivan moralismin ja pitää kuvia Helsingistä viehättävinä.
J. P. Tervo

Juho Pietari Tervo (10. kesäkuuta 1849 Sotkamo – 8. helmikuuta 1920 Pirkkala) oli suomalainen kansakoulunopettaja ja näytelmäkirjailija.
Sotkamon Ruokolahdesta kotoisin olleen Juho Pietari Tervon vanhemmat olivat Pekka Tervo (1809–1866) ja Katariina Korhonen. Perheessä oli yhdeksän lasta joista kaksi poikaa Antti ja Juho Pietari kävivät Jyväskylän opettajaseminaarin ja muuttivat sitten Sotkamosta Tampereelle.
Juho Pietari Tervo kävi Jyväskylän seminaaria kolmen vuoden ajan vuoteen 1875 saakka. Hän oli sitten vuoden ajan lukkarina Tyrvännössä, kunnes hänet valittiin 1876 opettajaksi Nokian paperitehtaan perustamaan kansakouluun Pirkkalassa. Tervo hoiti tätä virkaa 25 vuoden ajan. Tehtaankoulun lakkauttamisen jälkeen hän siirtyi 1901 opettajaksi Kankaantaustan kouluun hankittuaan sitä ennen täyden kansakoulunopettajan pätevyyden. Tervo oli opettajana Kankaantaustan koululla 18 vuotta ja hän jäi eläkkeelle vuonna 1919.
Tervo oli Nokian raittiusseura Koin perustajia ja hän oli seuran puheenjohtajana 30 vuoden ajan kuuluen myös Tampereen raittiuspiirin johtokuntaan. Hän oli useita vuosia Pirkkalan kuntakokouksen puheenjohtajana ja kunnanvaltuuston jäsenenä.
Juho Tervo oli naimisissa Ida Sjödahlin kanssa. Kirjailija Elsa Tervo oli heidän tyttärensä. Elsa Tervo kirjoitti isästään kuvauksen "Muistoja isästäni" vuonna 1946 "Nokia ennen ja nyt"-lehdessä.
Kirkasvalohoito

Kirkasvalohoito on erityisesti kaamosmasennukseen käytetty hoitomuoto. Kirkasvalohoidossa oleva henkilö viettää päivittäin 30–60 minuuttia kirkkaassa keinovalossa silmät auki. Valon voimakkuus kirkasvalohoidossa on 2 500–10 000 luksia ja valon värilämpötila päivänvaloa vastaava 4 000-6 500 kelviniä. Tutkimusten mukaan kaamosmasentuneista noin neljä viidestä hyötyy kirkasvalohoidosta, mutta hoidon vaikutuksen mekanismia ei ole kovin paljoa selvitetty.
Historiassa valohoitoa käytettiin tuberkuloosin hoitomuotona, sillä valo edisti D-vitamiinin tuotantoa iholla ja D-vitamiinin uskottiin parantavan tuberkuloosin. Valohoitoa kutsuttiin helioterapiaksi.
Vuonna 2015 julkaistiin alustava tutkimustulos, jonka mukaan kirkasvalohoidolla voitaisiin mahdollisesti hoitaa kaamosmasennuksen lisäksi myös vaikeaa masennusta.
Urho Ketvel

Urho Johannes Ketvel (12. heinäkuuta 1923 Jyväskylän maalaiskunta – 16. lokakuuta 2012) oli suomalainen Tuusulassa asunut kirjailija.
Ketvel syntyi Vaajakoskella Jyväskylän maalaiskunnassa. Ketvel oli mukana jatkosodan viime vaiheissa ja sodan jälkeen hän pääsi ylioppilaaksi 1946 Turun Suomalaisen Yhteiskoulun sotilaslinjalta. Ketvel opiskeli Turun ja Helsingin yliopistoissa valmistuen humanististen tieteiden kandidaatiksi vuonna 1971. Vuosina 1959–1960 hän suoritti dekanaattitutkinnon Wienin yliopistossa. Ketvelillä oli opintoja myös Istituto inglese Napoli koulussa 1956–1957.
Ketvel työskenteli laivakirvesmiehenä, pursimiehenä, telakkapursimiehenä Wärtsilän Turun Telakalla, kutomotyöläisenä Barker-Littoinen yrityksessä, ja rakennustyöläisenä Frankfurtissa. Ketvel oli Aeron ja Finnairin palveluksessa 1960–1986. Viimeksi hän toimi Finnairin sopimushallinnon päällikkönä.
Ketvel oli perustamassa Luonnonfilosofian seuraa, ja hän on toiminut seuran varapuheenjohtajana sekä toimittanut seuran vuosikirjoja. 
Hänen kirjallisen uransa pääteoksena pidetään romaania "Puosun pesti", jossa kerrotaan panamalaisen tankkilaivan miehistöstä.
Ketvelin vanhemmat olivat laitosmies Matti Ketvel ja Emilia (o.s. Lampinen). Puoliso oli Maija Rakel (o.s. Parikka) vuodesta 1962.
Tanssiteatteri Glims &amp; Gloms

Tanssiteatteri Glims &amp; Gloms on vuonna 1999 perustettu espoolainen tanssiteatteri. Teatterin taiteellisina johtajina toimivat sen perustaneet koreografit Simo Heiskanen ja Tuomo Railo. 
Tanssiteatteri Glims &amp; Glomsin taiteellisena pyrkimyksenä on tuottaa esityksiä, joissa komiikka koskettaa, huumori yllättää ja tanssi kohottaa. 
Glims &amp; Gloms tuottaa vuosittain 1–2 produktiota, joissa yhdistyvät monet esittävän taiteen elementit: tanssi, teatteri, musiikki, kuvataide, video ja teatteritekniikan sovellukset. Ohjelmistosta löytyy teoksia niin lapsille kuin aikuisillekin. Glims &amp; Gloms on tunnettu erityisesti suurista produktioistaan, joissa lavalla nähdään useita tanssijoita ja muusikoita. Lisäksi ohjelmistossa on aina kiertuetoimintaan soveltuvia, pienimuotoisempia teoksia. Kiertueita ja näytöksiä Glims &amp; Glomsilla on niin Suomessa kuin ulkomaillakin.
Suomen parhaat työpaikat

Suomen Parhaat Työpaikat™ on tutkimus/kilpailu, jossa Great Place To Work Institute valitsee vuosittain tiettyjen kriteerien mukaan Parhaat Työpaikat tutkimukseen osallistuvien suomalaisten organisaatioiden joukosta. Suomen Parhaat Työpaikat -lista perustuu henkilöstötutkimuksissa mitattuun työntekijäkokemukseen ja analyysiin yrityksen kulttuurista. 
Laadun mittaus.
Laatua mitataan kolmella eri tavalla:
Sarjat.
Sarjoja on kolme, yrityksen työntekijämäärän mukaan:
Palkitut työpaikat.
2004.
Yleinen sarja
Suuret yritykset
Julkiset ja voittoatavoittelemattomat
2005.
Yleinen sarja
Suuret yritykset
Julkiset ja voittoatavoittelemattomat
Erikoispalkinto
2006.
Yleinen sarja
Suuret yritykset
Julkiset ja voittoatavoittelemattomat
Erikoispalkinnot
2007.
Yleinen sarja
Suuret yritykset
Julkiset yritykset
Pienet yritykset
Erikoispalkinnot
2008.
Yleinen sarja
Suuret yritykset
Julkiset yritykset
Erikoispakinnot
2009.
Yleinen sarja
Suuret yritykset
Pienet- ja keskisuuret yritykset
Erikoispalkinnot
2010.
Yleinen sarja
Suuret yritykset
Pienet- ja keskisuuret yritykset
Erikoispalkinto
2011.
Yleinen sarja
Suuret yritykset
Pienet yritykset
2012.
Yleinen sarja
Suuret organisaatiot
Pienet organisaatiot
2013.
Yleinen sarja
Suuret organisaatiot
Pienet organisaatiot
2014.
Yleinen sarja
Suuret organisaatiot
Pienet organisaatiot
2015.
Yleinen sarja
Suuret organisaatiot
Pienet organisaatiot
2016.
Pienet organisaatiot
15-49 työntekijää
Keskisuuret organisaatiot
50-499 työntekijää
Suuret organisaatiot
500+ työntekijää
2017.
Pienet organisaatiot
15-49 työntekijää
Keskisuuret organisaatiot
50-499 työntekijää
Suuret organisaatiot
500+ työntekijää
2018.
Pienet organisaatiot
20-49 työntekijää
Keskisuuret organisaatiot
50-499 työntekijää
Suuret organisaatiot
500+ työntekijää
2019.
Pienet organisaatiot
20-49 työntekijää
Keskisuuret organisaatiot
50-499 työntekijää
Suuret organisaatiot
500+ työntekijää
2020.
Pienet organisaatiot
20-49 työntekijää
Keskisuuret organisaatiot
50-499 työntekijää
Suuret organisaatiot
500+ työntekijää
2021.
Minit
Pienet organisaatiot
20-49 työntekijää
Keskisuuret organisaatiot
50-499 työntekijää
Suuret organisaatiot
500+ työntekijää
2022.
Pienet yritykset
Keskisuuret yritykset
Suuret yritykset
2023.
Pienet yritykset
Keskisuuret yritykset
Suuret organisaatiot
2024.
Minit yritykset
Pienet yritykset
Keskisuuret yritykset
Suuret organisaatiot
2025.
Pienet organisaaiot
Keskisuuret organisaatiot
Suuret organisaatiot
Per-Hakon Påwals

Per-Hakon Wilhelm Påwals (vuoteen 1955 Gustafsson; 12. toukokuuta 1928 Helsinki – 15. huhtikuuta 2019 Kauniainen) oli suomenruotsalainen runoilija.
Påwals pääsi ylioppilaaksi 1947 ja opiskeli sitten Helsingin yliopistossa. Påwals käytti runoissaan usein ilkeämielistä ironiaa, jonka kohteena oli poroporvarillinen ahdasmielisyys. 
Tuomas Anhava on suomentanut Påwalsin varhaiskauden runoja kokoelmaan "Salaatinvihreä rakastajatar ja runoja muista kokoelmista" (1970). Påwals on myös julkaissut itse yhden suomenkielisen runokokoelman: "Keskiviikko, syyskuu, syksy".
Trust (Megadethin kappale)

Trust on thrash metal -yhtye Megadethin seitsemännen studioalbumin Cryptic Writingsin aloituskappale. Kappale julkaistiin 8. toukokuuta 1997 englannin- ja espanjankielisenä. Kappale sai merkittävää huomiota televisiossa MTV:llä ja saavutti 5. sijan Billboardin Mainstream Rock Tracks -listalla, mikä teki siitä yhtyeen menestyneimmän singlen.
Kappale oli ehdolla vuoden 1998 Grammy-gaalassa kategoriassa "best heavy metal performance".
Kappale on ilmestynyt myöhemmin kolmella kokoelma-albumilla: , ja sekä yhdellä musiikkiboksilla, Warchest.
Signode Finland

Signode Finland Oy, aiemmin tunnettu nimellä Oy M. Haloila Ab, valmistaa automaattisia lavakuormien kiristekalvokäärintäkoneita. Signode Finland Oy:n tehtaat sijaitsevat Maskussa ja Liljendalissa, jossa valmistetaan PET-vanteita.
Signode Finland on osa Signode Industrial Groupia, joka koostuu yli sadasta pakkauskoneiden ja -materiaalien valmistukseen erikoistuneesta yrityksestä eri puolilla maailmaa. Signode on teollisen pakkaamisen edelläkävijä, joka on vuosikymmenten saatossa kehittänyt lukuisia alaa mullistaneita asiakaskeskeisiä innovaatioita materiaali-, prosessi- ja automaatiotekniikassa.
Signode Finland työllistää Suomessa yhteensä noin 120 työntekijää eri tehtävissä, kuten sähkö-, mekaniikka- ja automaatiosuunnittelussa, projektinhallinnassa, sähkö- ja mekaanisessa asennuksessa, taloushallinnossa, huollossa, myynnissä, ostossa ja logistiikassa.
Käärintäkoneet.
Octopus-täysautomaattisia kiristekalvokäärintäkoneita käytetään erilaisten tuotelavojen käärintään esimerkiksi elintarvike-, juoma- ja rakennusteollisuudessa sekä logistiikkakeskuksissa.
Signode Finland Oy:n tunnetuin tuote on täysautomaattinen Octopus-käärintäkone, joita on valmistettu yli 7 000 kappaletta. Vuonna 2008 valmistunut 3 000:s Octopus-kone noteerattiin myös kansainvälisessä mediassa.
Octopus-koneita on valmistettu vuodesta 1983, ja ensimmäinen malli oli kehärakenteinen lavakuormien käärintäkone – lajissaan ensimmäinen. Vuonna 2023 yhtiö vietti Octopus-koneiden 40-vuotisjuhlavuotta. Octopus on edelleen yksi markkinoiden johtavista käärintäkoneista ja yksi pakkausalan tunnetuimmista brändeistä.
Historia.
Haloila on perustettu vuonna 1972. Ensimmäiset pyöriväpöytäiset kiristekalvokäärintäkoneet valmistettiin vuonna 1976, ja vuonna 1983 Haloila toi markkinoille ensimmäisen automaattisen Octopus-käärintäkoneen. Haloilan osti vuonna 1995 Illinois Tool Works Inc. (ITW), ja vuonna 2014 Haloilasta tuli osa Signode Industrial Group -konsernia. Lokakuussa 2020 yrityksen nimi vaihdettiin Signode Finland Oy:ksi
WTC Turku myönsi vuoden 2024 Kansainvälistymispalkinnon Signode Finland Oy:lle.
Tillaeus

Tillaeus (myös Tilaeus ja Tillæus) on vuonna 1906 ilmestyneen sukuhistoriallisen julkaisun mukaan pappissuku, jonka historia tunnetaan 1600-luvulta. Tillaeuksilla on sukuvaakuna vuodelta 1697. Suomeen suku on tullut 1700-luvulla, ja se tunnetaan itäsuomalaisena sotilassukuna, sitä ei ole introdusoitu Suomen aateliin.