tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Vivunki

Vivunki () on pieni 10 asukkaan (2007) kylä Kiirunan kunnassa Pohjois-Ruotsissa. Kylä kuuluu Norrbottenin lääniin, Lapin maakuntaan ja on osa Vittangin seurakuntaa. Vivunki sijaitsee noin 24 kilometriä koilliseen Vittangista. Kunnan keskustaajamaan Kiirunaan on linnunteitse 80 kilometriä ja maanteitse 104 kilometrin matka.
Vivungin kylän suurimpia järviä ovat Vivunkijärvi, Sovasjärvi, Pasmajärvi, Vaikkojärvi ja Rahtusenjärvi.
Yöhävittäjä

Yöhävittäjä on hävittäjälentokone, jota käytetään torjuntatoimintaan öisin. Hävittäjätoiminta on silloin tavallisimmin tarkoitettu torjumaan öiseen aikaan tapahtuvia lentopommituksia. Yöhyökkäystä oli ennen tutkajärjestelmien kehittelyä varsin vaikeata toteuttaa näkemättä maaleja.
Yöhävittäjä luotiin käsitteenä jo ensimmäisen maailmansodan aikoihin. Vasta toisessa maailmansodassa pommituslentokoneiden suuret tappiot päiväsaikaan tehdyillä pommituslennoilla pakottivat pommitusstrategian vaihtamiseen. Yöpommitusten vuoksi tyypin hävittäjäkoneiden tarve lisääntyi.
Toisen maailmansodan aikaan niin Yhdistynyt kuningaskunta, Saksa kuin Japanikin kehittelivät erillisiä yöhävittäjäkoneita. Jotkut niistä olivat ennestään olleet itse pommikoneina. Edelleen jouduttiin kehittelemään tunnistusjärjestelmä IFF (Identification Friend or Foe), jonka avulla pystyttiin pimeän aikana erottelemaan ystävällismieliset lentokoneet vihollisista.
Erityisesti Saksa sai niin kutsuttuja yöhävittäjä-ässiä. Heistä moni ehti kaatua ennen sodan loppua. Usein kävi niin, että pommikoneen alhaalta ampunut yöhävittäjä jäi putoavan koneen jätteiden alle ja tuhoutui siten itsekin. Riski oli suuri niin kutsuttua Schräge Musik -asejärjestelmää käyttäneissä hävittäjäkoneissa.
Ennen kuin uudenlainen hyökkäysmenetelmä, suomeksi "viisto musiikki", opittiin tuntemaan, olivat Hyvösen mukaan brittilentäjät ihmetelleet suuresti viereltään pommittajaparvesta kadonneita lentokoneita. Selitys löytyi myöhemmin saksalaisten yöhävittäjistä. Niillä oli vinosti noin 70 asteen kulmassa ylöspäin ampuva tykkiaseistus.
Hyvösen mukaan Suomesta osallistui pieni joukko erilliseen perehdyttävään yöhävittäjätoiminnan koulutukseen. Koulutusta järjestettiin Saksassa erityyppisillä lentokoneilla. Varsinaista Nachtjagd- eli yöhävittäjäkoulutusta oli vain murto-osa. Hieman vajaasta 20 hengen lentäjäporukasta kaksi kuoli kesken koulutuksen. Heistä ainakin yhden pudotti Liittoutuneiden ilmahyökkäyksen aikana De Havilland D.H.98 Mosquito. 
Yöhävittäjäyksikköjä oli toiminut aiemmin Suomen alueella, ainakin Nautsista käsin. Sitä kesti kuitenkin vain vähän aikaa. Suomella oli oma yöhävittäjän rakentamista varten ollut suunnitelma, muttei sitä toteutettu. Konetyypin nimi oli Vihuri, sen niminen valmistui eri tehtäviin myöhempänä. Bristol Blenheim -pommikonetta harkittiin yöhävittäjätehtävään sitäkin vahvasti. Tuolloin olisi aseistukseksi tullut 1x 20 mm tykki ja 4x 12,7 mm konekiväärit (mahdollisesti sotasaaliina saatua mallia Berezin UB) .
Merkittävimpiä yöhävittäjien konetyyppejä toisessa maailmansodassa.
Saksa:
Englanti:
Japani:
Yhdysvallat:
Acton Townin metroasema

Acton Town on Lontoon metron asema Actonissa, Länsi-Lontoossa Piccadilly- ja District-linjojen varrella. Se sijaitsee Gunnesbury Lanen ja Bollo Lanen risteyksessä ja kuuluu Oyster-vyöhykkeeseen 3.
Historia.
Asema avattiin 1. heinäkuuta 1879 Metropolitan District Railwayn (nykyisen District Linen) reitille Turnham Greenistä Ealing Broadwaylle. Aseman alkuperäinen nimi oli Mill Hill Park. 1. toukokuuta 1883 asemalta avattiin linja Hounslow Townin metroasemalle, joka suljettiin vuonna 1909.
Asemalta lähtevät rataosuudet sähköistettiin 13. kesäkuuta ja 1. heinäkuuta 1905. 13. kesäkuuta avattiin myös uusi rataosuus South Actoniin. Linja jatkui aluksi Hounslow Westiin ja Uxbridgeen, mutta vuodesta 1932 alkaen junat kulkivat vain South Actonin ja Acton Townin välillä.
Asemarakennus rakennettiin uudestaan vuonna 1910, ja asema sai nykyisen nimensä 1. maaliskuuta 1910.
Asema rakennettiin jälleen uudestaan vuosina 1931 ja 1932 osana valmistautumista Uxbridgen linjan liittämistä Piccadilly Lineen. Uuden asemarakennuksen suunnitteli Charles Holden.
4. heinäkuuta 1932 Piccadilly Linea laajennettiin länteen Hammersmithista. Se kulki District Linen kanssa samaa reittiä Ealing Commoniin asti. Osuudella Ealing Commonista South Harrowiin Piccadilly Line korvasi District Linen. 
South Actonin haara suljettiin 28. helmikuuta 1959 vähäisen käytön vuoksi. Asemalle linjaa varten rakennettu lyhyt viides laituri purettiin, eikä radasta ole paljoa jäljellä lukuun ottamatta sillan jäänteitä Bollo Lanen eteläpuolella.
District Linen vuorot Hounslowin linjalla lakkautettiin 10. lokakuuta 1964 ja jäljelle jäivät vain Piccadilly Linen vuorot.
Asemalta pohjoiseen sijaitsee Ealing Commonin varikko, jossa on myös London Transport Museumin museojunia.
Pale Moon

Pale Moon on verkkoselain, joka pohjautui Mozillan kehittelemään Gecko-selainytimeen versioon 25 saakka.
Pale Moon käyttää nykyisin Geckosta forkattua Goanna-selainmoottoria. Se tukee edelleen NPAPI-plugineja kuten Silverlight, Adobe Flash tai Java-plugin, joiden tuki on poistettu Firefoxista.
Pale Moonista on viralliset paketit Windowsilla ja Linuxille.
Virallisiksi laitevaatimuksiksi ilmoitetaan:
Selaimesta on myös 32-bittinen versio Windowsille.
Selaimesta on myös olemassa forkki MyPal, joka tukee myös Windows XP:tä.
Taistelu Australiasta

Taistelu Australiasta () on nimitys, jota ennen kaikkea 1990-luvun puolivälistä alkaen on käytetty Japanin Australiaa vastaan toisen maailmansodan aikana suuntaamista hyökkäyksistä. Nimitys korostaa japanilaisten maihinnousun vaaraa ja sen torjumista. Historioitsijat ovat kuitenkin kritisoineet nimitystä. Peter Stanleyn mukaan Japani hylkäsi jo alkuvuodesta 1942 suunnitelmat Australian valtaamisesta eivätkä Australian alueella tapahtuneet erilaiset sotatoimet liittyneet maihinnousupyrkimyksiin. Näin ollen mitään varsinaista ”taistelua Australiasta” ei Stanleyn mukaan käyty ja nimitys jättää varjoonsa osan australialaisten todellisesta osuudesta maailmanlaajuiseen sotaan.
Japanilaiset tekivät sodan aikana lukuisia lentopommituksia Australiaan muun muassa Darwiniin, Broomeen, pohjoiseen Queenslandiin ja Sydneyyn. Japanilaiset sukellusveneet upottivat lukuisia australialaisia rahtilaivoja, jotka huolsivat liittoutuneiden joukkoja. 19. tammikuuta 1944 pieni japanilainen tiedustelujoukko nousi maihin Kimberleyssä raportoidakseen mahdollisista liittoutuneiden tukikohdista alueella. Joukko palasi Timoriin 20. tammikuuta. Kyseiset joukot olivat ainoat japanilaiset, jotka nousivat maihin Australian maaperälle. Korallimeren taistelua on pidetty Australian aluevesillä käytynä meritaisteluna. Operaatio FS oli japanilaisten hylätty suunnitelma vallata Fidžin, Samoan ja Uuden-Kaledonian saaret ja nousta maihin Itä-Australiassa. Japanilaiset eivät lopulta koskaan tehneet maihinnousua Australiaan. 
Vuonna 2002 syyskuun 3. päivä nimettiin Australiassa ”Battle for Australia Dayksi”.
Keep Calm and Carry On

Keep Calm and Carry On () oli Ison-Britannian hallituksen toisen maailmansodan alkuvaiheessa vuonna 1939 tilaama propagandajuliste, josta on 2000-luvulla tullut suosittu käyttökuva erilaisissa tuotteissa. Julisteessa on mainittu englanninkielinen lause suurilla valkoisilla kirjaimilla punaisella pohjalla ja ylhäällä kuva kuninkaallisesta kruunusta.
Juliste luotiin alun perin kansalaisten mielialojen kohottamiseen sen todennäköisen tilanteen varalta, että Britannian kaupungit kärsisivät mittavia tuhoja niihin kohdistettavissa ilmapommituksissa. Sen oli tarkoitus olla viimeisenä tiedotusministeriön suunnittelemassa kolmen siviiliväestölle suunnatun propagandajulisteen sarjassa ja sitä painettiin kaksi ja puoli miljoonaa kappaletta. Kahdessa ensimmäisessä julisteessa luki ”"Your Courage, Your Cheerfulness, Your Resolution Will Bring Us Victory"” (”Teidän rohkeutenne, teidän hyväntuulisuutenne ja teidän päättäväisyytenne tuovat meille voiton”) ja ”"Freedom Is In Peril – Defend It With All Your Might"” (”Vapaus on uhattuna – Puolustakaa sitä kaikin voimin”). Saksan ilmavoimat kuitenkin aloittivat Britannian kaupunkien ilmapommitukset vasta kesäkuussa 1940, joten syksyllä 1939 Britanniassa koettiin vain niin sanottu valesota. Tässä tilanteessa julisteet koettiin ärsyttäviksi, sillä ne loivat mielikuvan todellisuudesta vieraantuneista viranomaisista. Tästä syystä kolmannen julisteen jakelu peruttiin eikä se ehtinyt olla juuri missään julkisesti esillä, joten siitä ei juurikaan tiedetty vuosikymmeniin.
Juliste ponnahti kuuluisuuteen vuonna 2000, kun Pohjois-Englannin Alnwickissä toimivan Barter Books -nimisen kirjakaupan omistaja asetti yhden kappaleen näytteille liikkeeseensä ja alkoi myydä jäljennöksiä siitä. Julisteen ovat sittemmin uudelleenjulkaisseet useat kaupalliset tahot ja sen iskulause on nykyään käytössä monien erilaisten tavaroiden yhteydessä. Vain kahden alkuperäisen julisteen uskottiin säilyneen nykypäiviin asti, kunnes vuonna 2012 esiteltiin kokonaiset 15 alkuperäistä julistetta.
Julisteen ja sen viestin suosion sanotaan perustuvan siihen, että niiden on koettu kuvaavan brittiläisen kansanluonteen myönteistä piirrettä, kykyä pysyä tyynenä vastoinkäymisten edessä. Myös parodiat julisteesta ovat nykyään suosittuja. Suosittu on ollut esimerkiksi käänteinen versio ”Freak Out and Quit” (”Seotkaa ja luovuttakaa”).
Zoltán Tildy

Zoltán Tildy (18. marraskuuta 1889 Mosonmagyaróvár – 3. elokuuta 1961 Budapest) oli unkarilainen valtiomies, joka toimi maansa pääministerinä vuosina 1945–1946 ja presidenttinä 1946–1948.
Tildy oli Unkarin reformoidun (”kalvinistisen”) kirkon pappi. Valmistuttuaan Pápan teologisesta akatemiasta hän opiskeli vuoden stipendiaattina Belfastissa Pohjois-Irlannissa. Unkariin palattuaan hän työskenteli aluksi opettajana ja sitten pastorina. Vuonna 1917 Tildy liittyi István Nagyatádi Szabón perustamaan maanviljelijäpuolueeseen. Vuonna 1929 hän osallistui Riippumattoman pientilallisten puolueen (FKGP) perustamiseen, ja vuodesta 1936 hän edusti puoluetta Unkarin parlamentissa.
Toisen maailmansodan aikaan Tildystä tuli kansallista, demokraattista yhteistoimintaa ajavan ns. kansanrintamaliikkeen johtohahmo, joka poliittisessa toiminnassaan tavoitteli yhteistyötä sosiaalidemokraattien kanssa, Unkarin irrottautumista sodasta, demokraattisempaa hallintoa ja maareformia. Saksan miehitettyä Unkarin maaliskuussa 1944 hän joutui piileskelemään, mutta yritti maan alta käsin neuvotella toisten poliitikkojen kanssa Unkarin mahdollisuuksista irrottautua sodasta. Huhtikuussa 1945 Tildystä tuli Neuvostoliiton vapauttamilla alueilla perustetun, väliaikaisena lainsäädäntäelimenä toimivan ns. Väliaikaisen kansalliskokouksen jäsen, ja elokuussa 1945 hänet valittiin FKGP:n puheenjohtajaksi. 
Ensimmäisissä toisen maailmansodan jälkeisissä vaaleissa marraskuussa 1945 FKGP sai enemmistön parlamenttiin, ja Tildystä tuli pääministeri. 1. helmikuuta 1946, sen jälkeen kun Unkarin kuningaskunnan lakkauttamisesta oli säädetty lailla, hänet valittiin presidentiksi.
Neuvostoliiton ja sen tukeman kommunistipuolueen vahvistaessa otettaan Unkarin politiikasta Tildyn asema kävi vaikeaksi. Toimintamahdollisuutensa säilyttääkseen hän teki myönnytyksiä kommunisteille, mikä herätti tyytymättömyyttä hänen omassa puolueessaankin. Lopulta Tildy joutui eroamaan presidentin virasta vuonna 1948, sen jälkeen kun hänen vävynsä Viktor Csornoky oli poliittisessa näytösoikeudenkäynnissä tuomittu kuolemaan vakoilusta ja maanpetoksesta. Hän oli perheineen kotiarestissa aina toukokuuhun 1956 asti, jolloin poliittinen ilmapiiri välillä vapautui.
Loka-marraskuun taitteessa 1956, Unkarin kansannousun aikana Tildy toimi viikon ajan ministerinä Imre Nagyn hallituksessa. Kansannousun kukistamisen jälkeen Tildy tuomittiin kuudeksi vuodeksi vankeuteen ”valtiojärjestyksen kaatamiseen tähtäävästä toiminnasta”. Huhtikuussa 1959 hänet vapautettiin ilman armahdusta, heikon terveyden vuoksi, ja hän eli viimeiset vähän yli kaksi vuottaan syrjässä julkisuudesta.
Tildy rehabilitoitiin heinäkuussa 1989. Hänen muistolleen on omistettu katu Pécsissä, koulu ja aukio Békésin läänin Szeghalomissa (missä hän vuoteen 1932 toimi pappina), Tahitótfalussa Tonavan yli johtava silta sekä useita muistolaattoja Budapestissä.
Eddie Cheever III

Edward Mackay ”Eddie” Cheever III (s. 6. kesäkuuta 1993 Rooma) on italialais-yhdysvaltalainen moottoriurheilija. Hänen isänsä on entinen Formula 1 -kuljettaja Eddie Cheever.
Ura.
Cheever aloitti Kartingissa vuonna 2006 ja kilpaili pääsäännöllisesti Euroopassa. Myöhemmin hän siirtyi KF2-luokkaan vuonna 2009. Samana vuonna hän ajoitti kilpa-uransa Italian Formula Renault -sarjassa sijoittuen 14:nneksi. Vuonna 2010 Cheever kilpaili Formula Abarth -sarjassa sijoittuen sarjan kymmenneksi. Vuonna 2011 Cheever ajoi Italian Formula 3 -sarjassa sijoittuen sarjan yhdeksänneksi. Vuonna 2012 Cheever jatkoi sarjassa sijoittuen sarjan toiseksi. Vuonna 2013 Cheever ajoi Euroopan Formula 3 -sarjassa sijoittuen sarjan 13:nneksi. Vuodesta 2014 Cheever on kilpaillut NASCAR-sarjoissa.
Spike Goddard

Richard "Spike" Goddard (s. 17. elokuuta, 1992) on australialainen moottoriurheilija. Hän aloitti uransa karting-sarjoissa kahdeksanvuotiaana kilpaillen kotimaassaan Australiassa. Vuonna 2010 Goddard ajoi Formula Ford Victoria -sarjassa sijoittuen kolmanneksi. Vuonna 2011 Goddard kilpaili Britannian Formula Ford -sarjassa sijoittuen sarjan kymmenneksi. Vuonna 2012 Goddard ajoi Britannian Formula 3 -sarjassa voittaen Nation Class -sarjan mestaruuden. Vuonna 2013 Goddard kilpaili Euroopan Formula 3 -sarjassa. Hän ei saavuttanut pisteitä. Vuonna 2014 Goddard jatkoi samassa sarjassa saavuttaen kolme pistettä. Vuonna 2015 Goddard siirtyi Porsche Supercup -sarjaan.
Ferenc Nagy

Ferenc Nagy (8. lokakuuta 1903 Bisse, Itävalta-Unkari – 12. kesäkuuta 1979 Fairfax, Virginia, Yhdysvallat) oli unkarilainen poliitikko, joka toimi maansa pääministerinä vuosina 1946–1947.
Elämäkerta.
Nagy oli lähtöisin pienviljelijäperheestä ja ammatiltaan maanviljelijä. Hän aloitti paikallispoliitikkona Baranyan läänissä ja osallistui 1920-luvulla Riippumattoman pientilallisten puolueen (FKGP) perustamiseen. Vuonna 1930 hänestä tuli puolueen ensimmäinen puoluesihteeri ja hän oli parlamentin jäsenenä 1939–1942. Gestapo vangitsi hänet 1944. Vuonna 1946 Nagy nimitettiin Unkarin pääministeriksi, mutta valtaa tavoitteleva kommunistipuolue päätti pian syrjäyttää hänet. Vuonna 1947 kommunistit kiristivät hänet eroamaan virastaan muun muassa kaappaamalla hänen poikansa.
Eronnutta Nagya syytettiin rikoksista valtiota vastaan, mutta hän onnistui pakenemaan Itävallan kautta Yhdysvaltoihin. Hän julkaisi vuonna 1948 muistelmakirjan "The Struggle Behind the Iron Curtain" (”Kamppailu rautaesiripun takana”). Nagy asui myöhemmät vuotensa maatilalla Herndonissa Virginiassa.
Beau Bennett

Beau Bennett (s. 27. marraskuuta 1991 Gardena, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen entinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan laitahyökkääjä.Pittsburgh Penguins varasi Bennettin 20. pelaajana .
Ura.
Bennett pelasi kauden 2009–2010 BCHL:n Penticton Veesissa voittaen sarjan pistepörssin 120 pisteellä, joista 41 oli maaleja ja 79 syöttöjä. Mark Zengerle sai kasaan saman verran pisteitä, mutta hänellä oli vähemmän maaleja. Joukkuekaveri Denver Manderson oli pistepörssin kolmas 113 pisteellä. Vuodet 2010–2012 Bennett edusti NCAA:n Denverin yliopistoa. Ensimmäisellä kaudellaan hän oli joukkueen sisäisen pistepörssin kahdeksas 25 pisteellä ja toisella kaudellaan kymmenes 13 pisteellä pelattuaan vain 10 ottelua, kunnes loukkasi ranteensa.
Bennett siirtyi kaudeksi 2012–2013 hänet vuonna 2010 NHL:ään varanneeseen Pittsburgh Penguinsiin, mutta pelasi alkukauden NHL:n ollessa työsulussa AHL:n Wilkes-Barre/Scranton Penguinsissa. Työsulun päätyttyä hän debytoi NHL:ssä 15. helmikuuta 2013 Winnipeg Jetsiä vastaan. Ensimmäisen NHL-maalinsa Bennett teki 24. helmikuuta 2013 Tampa Bay Lightningia vastaan.
Muuta.
Beaun isoveli Wade (s. 1990) pelaa myös jääkiekkoa. Hän on pelipaikaltaan puolustaja.
Enfidha-Hammametin kansainvälinen lentoasema

Enfidha-Hammametin kansainvälinen lentoasema () on lentokenttä Enfidhassa, Tunisiassa, noin 40 kilometriä lounaaseen Hammametin kaupungista. Lentoasemalla on yksi kiitotie, jonka pituus on 3 300 metriä ja leveys 60 metriä.
Historia.
Rakennustyöt alkoivat vuonna 2007. Rakennuttajana oli TAV Airports, joka oli jättänyt tarjouksensa 2004. Lentokenttä avattiin joulukuussa 2009. Ensimmäinen lento oli 4. joulukuuta 2009. Rakennuskustannuksiksi kerrottiin 436 miljoonaa euroa.
Enfidhan lentoasemaa suunniteltiin alun perin toiseksi Tunisair-lentoyhtiön solmukohdaksi, mutta lentoyhtiön mukaan kenttää käytetään vain satunnaisiin tilauslentoihin. Lentokenttää käyttävät lähinnä eurooppalaiset lentoyhtiöt tuodessaan matkailijoita Tunisian rantalomakohteisiin.
Lentokenttä nimettiin alun perin edellisen Tunisian presidentin, Zine el-Abidine Ben Alin mukaan. Tammikuussa 2011 presidentin lähdettyä levottomuuksia maanpakoon hänen kuvansa poistettiin lentokentän rakennuksista. Uudeksi nimeksi tuli Enfidha-Hammamet kansainvälinen lentoasema.
Yaeyama (1889)

Yaeyama () oli keisarillisen Japanin laivaston vuonna 1889 vesillelaskettu panssaroimaton risteilijä, joka romutettiin vuonna 1911. 
Valmistus.
Alus suunniteltiin vuoden 1885 hankinnoissa ranskalaisen Émile Bertinin ohjauksessa sen ollessa samalla ensimmäisiä Bertinin laivanrakennustietämyksen tuotteita Japanissa. Runsaasti tarvikkeita tilattiin kuitenkin ulkomailta, kuten höyrykone Hawthorn Leslie and Companyltä Britteinsaarilta.
Alus tilattiin Yokosukan laivastontelakalta, missä köli laskettiin kesäkuussa 1887. Alus laskettiin vesille maaliskuussa 1889 ja valmistui 15. maaliskuuta 1890.
Aluksen kylkikaaret ja -levyt olivat terästä. Aluksessa oli kaksi mastoa, joissa oli parkkitakilointi. Aluksen kahteen akseliin oli kytketty kumpaankin oma compound-höyrykone, joiden tarvitsema höyry tuotettiin kuudella kattilalla. Kattiloiden hormit oli supistettu yhteen savuhormiin. Pääaseistuksena oli kolme 4,7 tuuman tykkiä ja apuaseina kahdeksan kolmen naulan Hotchkiss-tykkiä. Lisäksi aluksella oli kaksi kannelle asennettua torpedoputkea.
Palvelus.
Alus osallistui ensimmäiseen Kiinan–Japanin sotaan suojaten joukkojenkuljetuksia Koreaan sekä Port Arthurin maihinnousua. Sen jälkeen alus partioi Keltaisellamerellä ja osallistui Weihaiwein taisteluun. Vuonna 1895 alus suojasi Taiwanin maihinnousua sekä tulitti 13. lokakuuta Takowin rannikkolinnaketta. Aluksen päällikkö aiheutti 21. lokakuuta diplomaattisen selkkauksen pysäyttäessään kansainvälisillä vesillä brittiläisen rahtialus "Thalesin", joka oli lähtenyt edellisenä päivänä Taiwanilta kyydissään 800 matkustajaa. Sotatoimien päätyttyä alus siirrettiin reserviin.
Boksarikapinan alettua alus palautettiin palvelukseen ja määrättiin suojaamaan japanilaisjoukkojen maihinnousua ja Tianjinin satamakaupungin valtausta. Alus ajoi myrskyssä karille 11. toukokuuta 1902 Nemuronlahdella, eikä sitä saatu irrotettua ennen kuin 1. syyskuuta. Alus viipyi Yokosukan laivastontelakalla korjattavana aina kesäkuuhun 1903 saakka. Telakalla aluksen lokomotive-tyyppiset kattilat vaihdettiin kahdeksaan Niclausse-kattilaan ja samalla alukselle lisättiin toinen savuhormi.
Venäjän–Japanin sodassa alus osallistui Port Arthurin taisteluun ja sataman sulkemiseen. Huolimatta vanhanaikaisuudesta ja pienestä koosta alus osallistui Keltaisenmeren taisteluun sekä Tsushiman meritaisteluun ja japanilaisjoukkojen maihinnousuun Sahalinille, missä sen suuri nopeus oli tarpeen tärkeiden viestien kuljettamiseksi. Radiolaitteiden yleistyessä yhteysalusten tarve väheni laivastossa, joten alus siirrettiin erilaisten kattiloiden testaamiseen. "Yaeyama" poistettiin alusluettelosta 1. huhtikuuta 1911 ja romutettiin.
Marienplatzin rautatieasema

Marienplatz on Münchenin S-Bahnin ja Münchenin metron tärkeä risteysasema, joka sijaitsee samannimisen aukion alla Münchenissä. Asemalle liikennöivät S-Bahnin linjat , , , , , ja , sekä metron linjat ja . Asema on yksi Münchenin vilkkaimpia, ja sitä käyttää jopa 30 000 matkustajaa tunnissa. Molemmat asemat suunnitteli arkkitehti Alexander Freiherr von Branca.
Historia.
Aseman rakennustyöt aloitettiin lokakuussa 1966, ja asema valmistui lokakuussa 1971 osana uutta S-Bahn-järjestelmää vuoden 1972 kesäolympialaisia varten. Asemalle ei tehty minkäänlaisia kunnostustöitä ennen vuotta 2003. Vuosina 2003–2006 metroaseman laitureita levennettiin kasvavien matkustajamäärien vuoksi. Samalla laitureita korotettiin 4 cm, jotta metroon ja sieltä pois nouseminen olisi turvallisempaa.
Kerrokset.
Marienplatzin asema on täysin maanalainen. Asemalla on neljä kerrosta:
Tulevaisuus.
Osana Münchenin S-Bahnin toisen keskustatunnelin rakennushanketta, Marienplatzin asema on tarkoitus yhdistää pohjoisempana rakenteilla olevaan toiseen asemaan, Marienhofiin, neljännen kerroksen laajennettavien yhdystunneleiden kautta.
Yhteydet.
S-Bahn.
Kaikki S-Bahn-linjat käyttävät Marienplatzia, paitsi ja . Useimmat linjat pysähtyvät Marienplatzilla 20 minuutin välein, paitsi , ja , jotka pysähtyvät 10 minuutin välein ruuhka-aikana.
Metro.
Metro käyttää Marienplatzia normaalisti 3-10 minuutin vuoroväleillä, paitsi ruuhka-aikana, jolloin vuoroväli on 2,5 minuuttia.
Lenni Linnala

Johan Leonard "Lenni" Linnala (vuoteen 1906 Borgman; 19. kesäkuuta 1878 – 28. huhtikuuta 1947) oli suomalainen sotilaskapellimestari, sotilasarvoltaan musiikkikapteeni.
Linnala hyväksyttiin 15-vuotiaana sotilassoittajaoppilaaksi ja soittotaidon kartuttua hän työskenteli jonkin aikaa Pietarissa orkesterimuusikkona. Helsingin musiikkiopistossa hän opiskeli 1900–1904, mutta sai päästötodistuksen vasta 1908. Linnala työskenteli Mikkelissä kapellimestarina ja laulunopettajana 1904–1925. Hän oli Suomen valkoisen kaartin soittokunnan kapellimestari 1925–1932 ja Karjalan kaartin rykmentin kapellimestari 1933–1938. Linnala toimi päätyönsä ohessa Helsingin konservatorion soitinnuksen opettajana 1927–1933.
Musiikkiuransa aikana Linnala oli useiden laulu- ja soittojuhlien johtajana ja teki orkesteri-, puhallin- ja kuorosovituksia sekä julkaisi 1928 teoksen "Harjoitelmia puhaltimille". Opintomatkoillaan Keski-Eurooppaan hän tutustui paikallisten sotilassoittokuntien toimintaan ja saamiensa vaikutteiden innostamana alkoi uudistaa suomalaisten sotilasorkesterien soitinkokoonpanoja sellaiseksi, että soittokunnista muodostuisi täydellisiä puhallinorkestereita, jolloin niissä olisi myös puupuhaltimien soittajia.
Linnalan veli oli säveltäjä Eino Linnala ja poika klarinetisti Eero Linnala.
Emmelie de Forest

Emmelie Charlotte-Victoria de Forest (s. 28. helmikuuta 1993 Randers, Tanska) on tanskalainen laulaja, joka voitti vuoden 2013 Eurovision laulukilpailun kappaleella ”Only Teardrops”.
Lapsuus.
De Forest syntyi Randersissa tanskalaiselle äidille ja ruotsalaiselle isälle helmikuussa 1993. Vanhemmat erosivat hänen varhaislapsuudessaan ja hän kasvoi äitinsä huostassa Mariagerissa. Äiti ja tytär lauloivat yhdessä gospelkuoroissa. Isä kuoli vuonna 2010.
14-vuotiaana de Forest aloitti yhteistyön Fraser Neillin, Tanskassa asuvan skotlantilaisen folkmuusikon, kanssa. He keikkailivat yhdessä, kunnes De Forest lähti 18-vuotiaana Kööpenhaminaan opiskelemaan Complete Voice Institutessa.
Ura.
De Forest pääsi osallistumaan Eurovision laulukilpailuun voitettuaan Tanskan kansallisen karsinnan, Dansk Melodi Grand Prix’n, 50 prosentilla finaalin puhelinäänistä. Hänen edustuskappaleensa ”Only Teardropsin” ovat kirjoittaneet Lise Cabble, Julia Fabrin Jakobsen ja Thomas Stengaard.
De Forest oli yksi Eurovision laulukilpailun ennakkosuosikeista ja voitti finaalin 18. toukokuuta 2013 281 pisteellä, 47 pistettä toiseksi tulleen Azerbaidžanin Fərid Məmmədovin edellä.
De Forestin esikoisalbumi, ”Only Teardrops” -kappaleen mukaan nimetty "Only Teardrops", julkaistiin Tanskassa 6. toukokuuta 2013.
Kuninkaalliset juuret?
Sukutarinan mukaan de Forestin isänisä olisi ollut Britannian kuninkaan Edvard VII:n ja itävaltalaisen prinsessan avioton lapsi, mikä tekisi de Forestista kuningatar Viktorian lapsenlapsenlapsen. Tarinaa käytettiin Melodi Grand Prix’n aikana de Forestin esittelyissä ja siitä uutisoitiin laajalti hänen tultua valituksi euroviisuehdokkaaksi. Tarinan todenperäisyys asetettiin kuitenkin kyseenalaiseksi ja DR päätti huhtikuussa 2013, ettei se enää käyttäisi teemaa ehdokkaansa markkinoinnissa.
Mikael Johnson

Mikael Johnson (s. 1974 Turku) on suomalainen tutkija. Hänen työnsä käsittelee käyttäjien vaikutusta uuden teknologian kehittymiseen. Johnson on tutkinut yhtäältä sosiaalista mediaa ja käyttäjäkeskeistä suunnittelua erikoistuen siihen, miten sosiaalisen median palveluiden kehittäminen muuttaa käyttäjäkeskeisen suunnittelun perusoletuksia ja toimivia työtapoja. Toisaalta hän on julkaissut sarjan tutkimuksia energian säästöstä ihmisten arjessa sekä kansalaisten osallistumisesta uusiutuvan energiateknologian kehittymiseen. 
Merkillepantavaa Johnsonissa tutkijana on hänen laaja-alaisuutensa. Hänellä on kyky ymmärtää ja yhdistää eri tieteenaloja sekä tällä tavoin edistää monitieteisyyttä niin Suomessa kuin kansainvälisestikin. Johnsonin tausta on tietojenkäsittelytieteissä, ja hän on työskennellyt ohjelmoinnin, käyttöliittymäsuunnittelun, mallintamisen ja informaatioarkkitehtuurin parissa. 
Monitieteisyyden lisäksi Johnson on laaja-alainen suhteessa tutkimusmenetelmiin. Hänen tutkimuksensa perustuvat sekä määrällisiin aineistoihin, kuten käyttölogeihin ja kyselytutkimuksiin, että laadullisiin menetelmiin. Tärkeitä teoreettisia lähestymistapoja Johsonin tuotannossa ovat innovaatiotutkimus ja teknologian sosiologia.
Johnsonin väitöskirjatutkimus "How Social Media Changes User-Centred Design" yhdisti edellä mainittuja menetelmiä ja lähestymistapoja suomalaisen sosiaalisen median palvelun Habbon ja Sulake Corporation Oy:n elinkaaren pitkittäistutkimuksessa. Johnson seurasi Habbon kehittäjien ja käyttäjien vuorovaikutusta kymmenen vuoden ajan. Työtä voi pitää uutena avauksena sille, miten käyttäjäkeskeisiä menetelmiä ja niiden muutosta uudessa sovellusalueessa (kuten sosiaalinen media) voidaan tutkia. Johnsonin tapaustutkimus kyseenalaistaa totuttuja käsityksiä, ja sen keskeinen viesti on, että käyttäjien osallistumisen ajoitusta ja
menetelmävalintaa tulee harkita tarkkaan. Päätöksessä kannattaa ottaa huomioon muun muassa kehittäjien ja käyttäjien välinen sosiaalinen etäisyys, käyttäjätiedon kertyminen sekä päällekkäiset ja vaihtuvat kehitysrytmit. Johnson esittää, että yleinen käyttäjien osallistamisen prosessiohjeistus kannattaa sen sijaan unohtaa, sillä se perustuu projektiajatteluun, jossa ei mietitä yhtä projektia pidemmälle ja jossa projektit aloittavat nollasta, mikä on todellisessa suunnittelussa harvinainen tilanne.
Chishima (1890)

Chishima () oli keisarillisen Japanin laivaston vuonna 1892 valmistunut panssaroimaton risteilijä. Se upposi törmättyään toiseen alukseen 30. marraskuuta 1892. 
Valmistus.
"Chishiman" suunnitteli ranskalaisen sotilasneuvonantaja Emile Bertin osana vuoden 1887 hankintoja. Alus valmistettiin Ateliers et Chantiers de la Loiren telakalla Saint-Nazairessa Ranskassa, missä köli laskettiin 29. tammikuuta 1890. Alus laskettiin vesille vielä saman vuoden lopulla 26. marraskuuta ja valmistui 1. huhtikuuta 1892.
"Chishiman" kylkikaaret ja -levyt olivat terästä. Alus oli varustettu kolmella mastolla, joissa oli parkkitakilointi avustamaan risteilemistä. Aluksen kahteen akseliin oli kytketty kumpaankin oma höyrykone. Pääaseistuksena oli viisi kolmen tuuman tykkiä ja apuaseina kuusi yhden naulan tykkiä. Lisäksi aluksella oli kolme kannelle asennettua torpedoputkea, joihin oli viisi torpedoa.
Palvelus.
"Chishiman" palvelukseen otto viivästyi reilulla vuodella, koska se ei kyennyt saavuttamaan asetettua tavoitenopeuttaan. Alus ei ylittänyt 19 solmun nopeutta, vaikka sopimukseen oli kirjattu 22 solmun vaade. Ranskan hallitus lupasi maksaa kompensaatioita Japanin hallitukselle asian hyvittämiseksi. Alus suoritti koeajot matkalla Japaniin, jolloin sen miehistönä oli 80 japanilaista ja 11 ranskalaista teknikkoa. Alus teki matkan Aleksandrian, Suezin kanavan ja Singaporen kautta. Matkan aikana ennen Nagasakiin saapumista aluksella todettiin lukuisia vikoja, kuten kattiloiden vuotamista ja höyrylinjojen pettämistä.
Alus liitettiin virallisesti keisarillisen Japanin laivastoon 24. marraskuuta 1892. Ainoastaan viikkoa myöhemmin 30. marraskuuta se tuhoutui Matsuyaman edustalla yöllisessä törmäyksessa brittiläisen P&amp;O:n kauppa-alus "Ravennan" kanssa. Kauppa-alus törmäsi aluksen kylkeen leikaten "Chishiman" kahtia kärsien itse vain vähäisiä vaurioita. Onnettomuudessa aluksen kapteeni ja 74 miehistönjäsentä hukkuivat.
Yksi aluksen tykeistä on museoitu Aoyaman hautausmaalle Tokiossa ja toinen buddhalaiseen temppeliin jokufu-jihin Matsuyamassa.
Miyako (1898)

Miyako () oli keisarillisen Japanin laivaston vuonna 1899 valmistunut panssaroimaton risteilijä. Se oli ensimmäinen Kuren laivastontelakan laivastolle valmistama alus. Alus upposi osuttuaan miinaan 14. toukokuuta 1904. 
Valmistus.
"Miyakon" suunnittelua valvoi ranskalainen sotilasneuvonantaja Emile Bertin. Se valmistettiin Kuren laivastontelakalla vuoden 1893 hankinnoissa. Köli laskettiin 26. toukokuuta 1894. Alus laskettiin vesille 27. lokakuuta 1898 ja valmistui 31. maaliskuuta 1899.
Aluksen kylkikaaret ja -levyt olivat terästä. Se oli varustettu kahdella mastolla, joissa oli parkkitakilointi avustamaan risteilemistä. Aluksen kahteen akseliin oli kytketty kumpaankin oma höyrykone, joiden tarvitsema höyry tuotettiin kahdeksalla locomotive-kattilalla.
Pääaseistuksena oli kaksi 4,7 tuuman tykkiä ja apuaseina kymmenen Hotchkissin valmistamaa 47 millimetrin tykkiä. Lisäksi aluksella oli kaksi kannelle asennettua 15 tuuman torpedoputkea.
Palvelus.
Venäjän–Japanin sodassa alus osallistui Port Arthurin taisteluun, jossa se osui sataman edustalla miinaan 14. toukokuuta 1904. Aluksen upotessa pelastui vain kahdeksan miehistönjäsentä. Se poistettiin alusluettelosta 21. toukokuuta 1905. Hylky nostettiin ja myytiin romutettavaksi 4. heinäkuuta 1906.
Se alkoi sateessa

Se alkoi sateessa on Thure Bahnen ja Eddie Stenbergin ohjaama suomalainen elokuva vuodelta 1953. Elokuva perustuu Elsa Soinin näytelmään "Pikku seikkailu" (1943).
Elokuvan juoni perustuu väärinkäsitykseen. Vuokko osuu myrskyssä salakuljettajien varastolle, jossa hän tapaa näiden päälliköksi luulemansa miehen. Seikkailujen kautta he päätyvät lopulta alttarille, vaikka Vuokko ei ole tiennyt miehen todellista henkilöyttä.
Stenberg oli ollut lupaava ohjaaja, mutta kolmas ohjaus keskeytettiin, ja työtä jatkoi Bahne. Mukana elokuvan ohjauksen loppuun saattamisessa oli tiettävästi myös tuottaja T. J. Särkkä. Särkkä totesi, että elokuvasta tuli ”pirun huono”.
Vastaanotto.
Aikalaisriitikkojen arvioissa näyttelijäsuoritukset olivat keskinkertaisia, ja yleisesti todettiin, että tekijöiden vaihtuminen on vaikuttanut tulokseen. Myöhemmin televisioesityksen yhteydessä tuomio on ollut, ettei ”tekeleessä toimi mikään, ei draama, eivät henkilökuvat, ohjaulusta puhumattakaan” ("TV-maailma").
Laitteistokiihdytys

Tietotekniikassa laitteistokiihdytyksellä tarkoitetaan jonkin toiminnon suorittamista erikoistuneella apusuorittimella tavallisen yleissuorittimen sijaan, koska tarkoitukseen suoritettu erikoiskomponentti on nopeampi kuin tavallinen suoritin. Esimerkiksi tietokoneen tuottaman 3D-grafiikan laskentaan käytetään erillistä grafiikkasuoritinta tietokoneen pääsuorittimen sijaan. FPGA-piirit ja verkkokiihdyttimet ovat muita esimerkkejä. Kiihdytys määritellään tehtävien siirtämisellä ohjelmistosta laitteiston hyödyntämiseen. Tarkoitukseen erikoistunut laitteisto voi suorittaa saman tehtävän nopeammin ja pienemmällä virrankäytöllä.
Metsätyökone

Metsätyökone tai lyhyemmin metsäkone on koneellisessa puunkorjuussa käytettävä, lähinnä polttomoottorikäyttöinen kone. Nykyiseen muotoonsa metsätyökoneet kehittyivät 1980-luvulla. Koneet voidaan jakaa kahteen eri osa-alueeseen, kaato- sekä ajokoneisiin. Joskin käytössä on myös yhdistelmäkoneita, jotka hoitavat molemmat työvaiheet pienien nopeiden muutostöiden jälkeen.
Kaatokone.
Kaatokonetta kutsutaan metsäkonepiireissä useimmiten nimellä moto (monitoimikone) tai harvesteri. Kaatokoneen tehtävänä on kuljettajan ohjaamana hoitaa puiden kaato, karsinta sekä määrämittaan katkonta. Tietokonepohjainen mittatietokone hoitaa nykyisin lähes koko katkonnan. Yleensä puun katkontaohjeet tulevat kaatokoneen tietokoneelle metsäyhtiöltä, jolle puut on myyty. Katkontaohjeita kutsutaan apteeraus-ohjeiksi.Apteeraus käsittää myös tietokonepohjaisen puun katkaisukohdan määrittämisen, jonka tarkoitus on saada puu mahdollisimman tarkoin hyötykäytettyä. Kaatokoneen toiminta perustuu hydrauliikkaan, jonka välityksellä kaatokoneen nosturi sekä siinä oleva hakkuupää saavat tarvitsemansa voiman. Kaatokoneella voidaan hoitaa myös juurikäävän torjunta, tällöin hakkuupäästä ruiskutetaan tiettyä torjunta-ainetta katkaisun yhteydessä maahan jäävään kantoon. Katkaisun yhteydessä puulajista riippuen kone suihkuttaa runkoon asetuksista säädettävän värin ajokoneen työn helpottamiseksi.
Ajokone.
Ajokoneet, joita nimitetään myös metsä- tai kuormatraktoreiksi, ovat koneita, joiden tehtävänä on kerätä metsästä hakkuukoneen käsittelemät puut ja kuljettaa ne tien varteen kasoihin lajiteltuna tavaralajeittain, tästä puutavara-auto voi ne noutaa. Ajokoneessa on kuormatila, johon puut nostellaan kouralla varustetulla nosturilla. Ajokoneet ovat usein varustettuna gps-laitteilla , johon kaatokone on lähettänyt koordinaattitiedot kerättävistä puista. Toinen yleinen varuste ajokoneissa on kuormainvaaka. Ajokoneita voidaan varustaa muun muassa:
Pellonpuiston peruskoulu

Pellonpuiston peruskoulu on Huittisten kaupungissa toimiva 7–9-luokkalaisille tarkoitettu oppilaitos. Vuonna 2021 koulussa oli noin 290 oppilasta. Opettajia koulussa on noin 30, joista musiikin ja liikunnan opettajat opettavat myös lukiossa. Koulun rehtorina toimii Mari Westerberg. Koulussa toimii myös muuta henkilökuntaa: neljä koulunkäyntiohjaajaa, kaksi laitoshuoltajaa, kolme kokkia, kiinteistönhoitaja, koulusihteeri, koulutsemppari, koulukuraattori sekä terveydenhoitaja.
Pellonpuiston koulu toimi Huittisten ja Vampulan kuntien yhteisenä yläkouluna jo ennen kuntaliitosta vuonna 2009.
Rakennus.
Koulurakennus on saatu valmiiksi vuonna 1968, mutta sen jälkeen sitä on saneerattu. Koulu koostuu kahdesta rakennuksesta: A- ja B-puolesta. A-puolen remontti valmistui vuonna 2005 ja B-puolen remontti 2008. Pellonpuistolla ja Lauttakylän lukiolla on myös yhteisiä luokkia lukion tiloissa. Muun muassa liikuntatunteja pidetään lukion liikuntasalissa, uimahallissa, liikuntahalli Tahto-areenalla sekä urheilukentällä ja jäähallissa. Juhlat pidetään useasti Risto Ryti -salissa Huittisten ammatti- ja yrittäjäopistolla.
Valinnaisaineet.
Pellonpuistossa, niin kuin muissakin kouluissa, on mahdollista valita kieliä sekä muita valinnaisaineita 8- ja 9-luokille.
Kielivalinnat: Kaikki lukevat pakollisena englantia ja ruotsia. Vapaaehtoisena kielenä Pellonpuistossa saa valita ruotsin, saksan, ranskan, venäjän tai espanjan. Muut valinnat: liikunta, musiikki, tekninen- tai tekstiilikäsityö, kuvataide, kotitalous, lakitieto, sisustuskurssi, digikuvaus, logiikkapelit, mahdollisuus opiskella kotitaloutta ruotsiksi tai englanniksi.
Comenius-hanke.
Comenius on EU:n rahoittama hanke, joka on suunnattu nuorille poistamaan ennakkoluuloja. Se opettaa nuorille myös kansainvälisyyttä. Hanke käynnistyi Pellonpuiston koulussa syksyllä 2010 ja ryhmässä työskenteli 20 oppilasta. Pellonpuiston koulun yhteistyömaat ovat Niegowa (Puola), Budapest (Unkari), Ceuta (Espanja), Trnava (Slovakia) ja Aydin (Turkki).
Tallinn JazzOn

Tallinn JazzOn oli Tallinnan vanhassa kaupungissa vuosina 2012-2013 järjestetty kolmipäiväinen musiikkifestivaali. Tallinn JazzOn oli aatteellinen musiikkitapahtuma, jonka tavoitteena oli levittää jazz-musiikkia, kansantajuistaa kulttuuria, edistää muusikoiden kansainvälistä yhteistyötä ja tarjota ilmaisia laadukkaita musiikkiesityksiä jazzin ystäville Tallinnasta ja muista kaupungeista. Vuonna 2013 Tallinn JazzOn -festivaali järjestettiin Tallinnassa 28.–30. kesäkuuta.
Tallinn JazzOn.
Ensimmäinen Tallinn JazzOn toteutettiin Tallinnassa vuonna 2012, ja se keräsi yli 150 esiintyjää kahdeksasta Euroopan maasta. Seuraava askel oli Tallinn JazzOn'in muuttuminen jokavuotiseksi kansainväliseksi musiikkitapahtumaksi. Festivaalin motto – "Hyvä musiikki hyville ihmisille" – esitti ajatuksen, että festivaali on tarkoitettu kaikenikäisille, eri koulutuksen saaneille ja eri musiikkimaun omaaville ihmisille, ja se pyrki tuomaan iloa jokaiselle jazzin ystävälle sekä Tallinnasta ja Virosta että muista kaupungeista ja maista.
Ensimmäinen festivaali tuo esiin Tallinn JazzOn-in tunnusmerkkejä:
Ensimmäisen festivaalin menestys, mikä näkyy yleisön, osallistujien ja kriitikoiden positiivisina palautteina, innoitti järjestäjiä tekemään Tallinn JazzOn -festivaalista vuosittaisen tapahtuman. Päätettiin, että joka vuonna haetaan uusia ja yllättäviä ratkaisuja etsittäessä muusikkoja musiikkityylillisesti laajalta alueelta ja suunniteltaessa vielä löytämättömiä Tallinnan vanhankaupungin tiloja tapahtumapaikoiksi festivaalin tapahtumille.
Aiheesta muualla.
Musiikkifestivaalin Tallinn JazzOn virallinen verkkosivu
Kuurojen kansanopisto

Kuurojen kansanopisto on Kuurojen Liiton vuonna 1987 perustama kansanopisto. Se toimii Valkeassa talossa Helsingissä. Opistossa pääsee kosketuksiin viittomakieliseen yhteisöön ja kulttuuriin. Opiston tarjoama viittomakielinen oppimisympäristö on ainoa laatuaan Suomessa. Kuurojen kansanopisto järjestää viittomakielistä koulutusta kuuroille ja viittomakielen sekä tukiviittomien kursseja kuuleville. 
Kansanopisto toimii samassa talossa, jossa toimii useita kuulovamma-alan järjestöjä sekä Humanistisen ammattikorkeakoulun viittomakielen tulkkikoulutus.
Opiston tarkoituksena on myös parantaa kuurojen mahdollisuuksia osallistua yhteiskuntaan. Avautuessaan se oli myös monille kuuroille mahdollisuus opiskella omalla äidinkielellään.
Opiston rehtorina toimii Isa Biese. Muuta henkilökuntaa on 11 henkilöä.
Opiskelu.
Kuurojen kansanopistossa voi opiskella joko päätoimisesti tai lyhytkursseilla. Opetuskielet ovat suomalainen viittomakieli ja suomi. 
Päätoimista opiskelua edellyttäviä linjoja ovat kuuroille maahanmuuttajille suunnattu kaksivuotinen maahanmuuttajalinja ja kuuleville suunnattu vuoden kestävä viittomakielen linja.
Viittomakielisten lyhytkurssien aiheet vaihtelevat vuosittain, koska Kuurojen kansanopisto pyrkii vastaamaan sille tehtyihin kurssitoiveisiin. Lyhytkurssien osalta tehdään kiinteää yhteistyötä valtakunnallisen Kuurojen Liiton ja alueellisten kuurojen yhdistysten kanssa. 
Kuuleville suunnattuja viittomakielen ja tukiviittomien lyhytkursseja on vuosittain useita. Niiden kesto vaihtelee yhdeksän viikon mittaisesta päätoimista opiskelua edellyttävästä viittomakielen opiskelusta yhden viikonlopun mittaisiin tukiviittomakursseihin.
Kuurojen kansanopistossa voi opiskella sekä avoimen yliopiston että avoimen ammattikorkeakoulun opintoja, joista osan voi suorittaa monimuoto-opiskeluna. Opiskelijan on mahdollista koota kansanopiston opintotarjonnasta omia tarpeitaan vastaava paketti, joka oikeuttaa Kelan opintotukeen ja on mahdollista suorittaa osittain monimuotona. 
Opistossa voi myös majoittua 1–2 hengen huoneissa.
Stellvia

, joka tunnetaan myös nimellä Stellvia of the Universe on vuonna 2003 esitetty Xebecin tekemä 26 jaksoinen animesarja, josta on myös manga. Sarja sijoittuu vuoteen 2356 ja ihmiskunta varautuu Beta_Hydri-tähden supernova-räjähdyksen aiheuttaman paineaallon tulemiseen. 189 vuotta aikaisemmin tähden supernova-räjähdyksen aiheuttama sähkömagneettinen paineaalto oli tuhota ihmiskunnan kokonaan.
Sarjan päähenkilö on , joka menee Stellvian ylläpitämään kouluun, joka sijaitsee avaruusasemalla. Shiman pääsyy asemalle menolle on se, että hän haluaa nähdä tähdet katsoessaan eteensä, eikä ainoastaan ylhäällä.
No Entry

No Entry on intialainen hindinkielinen komediaelokuva vuodelta 2005. Sen on ohjannut Anees Bazmee ja pääosia näyttelevät Salman Khan, Anil Kapoor, Fardeen Khan, Lara Dutta, Celina Jaitley, Esha Deol ja Bipasha Basu. Elokuva perustuu löyhästi tamilinkieliseen elokuvaan "Charlie Chaplin" (2002). "No Entry" oli vuoden menestynein Bollywood-elokuva.
Jatko-osa.
Elokuvan jatko-osa "No Entry Mein Entry" on tekeillä. Salman Khan, Anil Kapoor ja Fardeen Khan jatkavat miespääosissa.
Lasisillit

Lasisillit (Sundasalangidae) on sillikaloihin kuuluva heimo. Heimon lajeja tavataan makeista vesistä Kaakkois-Aasiasta. Aikaisemmin lasisillien katsottiin kuuluvan kuorekalojen (Osmeriformes) lahkoon.
Lajit ja anatomia.
Lasisillien heimoon kuuluu yksi suku ja seitsemän lajia. Lajit ovat borneonlasisilli ("Sundasalanx megalops"), kääpiölasisilli ("S. praecox"), mustalasisilli ("S. malleti"), pienisilmälasisilli ("S. microps"), siaminlasisilli ("S. mekongensis"), "S. mesops" ja "S. platyrhynchus". Kooltaan ne ovat pieniä kaloja, jotka saavuttavat korkeintaan noin 2–3 cm:n pituuden. Ruumiinrakenne on pitkulainen ja ruumis on suomuton ja läpikuultava. Lasisillilajien tukiranka on suurelta osin rustoinen. Lasisillien selkä- ja peräevät sijaitsevat ruumiin takaosassa lähellä pyrstöevää.
Levinneisyys ja elintavat.
Lasisillilajeja tavataan makeavetisistä joista Borneosta, Thaimaasta ja Laosista. Heimon kalojen ravintoa ovat pienet selkärangattomat eläimet, kuten vesihyönteisten toukat.
Iuliu Maniu

Iuliu Maniu (8. tammikuuta 1873 Şimleu Silvaniei, Itävalta-Unkari – kesäkuu 1953 Sighet) oli romanialainen valtiomies, joka toimi Kansallisen talonpoikaispuolueen (PNŢ) johtajana ja kolmesti maansa pääministerinä 1920- ja 1930-luvuilla.
Transilvaniasta kotoisin ollut Maniu valittiin vuonna 1906 Unkarin parlamenttiin, jossa hän pyrki ajamaan maan romanialaisen vähemmistön asiaa. Ensimmäisen maailmansodan aikana hän palveli Itävalta-Unkarin armeijassa. Sodan päätyttyä hän johti liikettä, joka ajoi Transilvanian irrottamista Unkarista ja yhdistämistä Romaniaan Suur-Romanian luomiseksi. Joulukuun alussa 1918 Maniun johtama Transilvanian neuvosto julisti alueen yhdistetyksi Romaniaan. Trianonin rauhansopimus vahvisti liitoksen vuonna 1920.
Vuonna 1926 Maniun edustama Transilvanian kansallispuolue yhdistettiin toisen puolueen kanssa uudeksi Kansalliseksi talonpoikaispuolueeksi. Puolueen noustua valtaan hän toimi Romanian pääministerinä marraskuusta 1928 lokakuuhun 1930. Maniu tosin erosi kesäkuussa 1930 muutamaksi päiväksi protestina kuningas Kaarle II:n valtaanpaluulle, sillä hän ei hyväksynyt kuninkaan suhdetta Magda Lupescun kanssa. Maniun hallitus epäonnistui uudistushankkeissaan pääasiassa kansainvälisen laman seurausten vuoksi. Hän oli vielä uudelleen pääministerinä lokakuusta 1932 tammikuuhun 1933. Kootakseen voimia kuningas Kaarle II:n valtaa vastaan hän solmi vuonna 1937 vaaliliiton äärioikeistolaisen Rautakaartin kanssa. Kaarle kuitenkin liittoutui muiden puolueiden kanssa ja keskitti vallan itselleen.
Toisen maailmansodan aikana Maniu kannatti Romanian sotaa akselivaltojen puolella, mutta sotaonnen käännyttyä ja maan armeijan jouduttua vetäytymään Bessarabiasta ja Bukovinasta hän osallistui elokuun 1944 vallankaappaukseen, jossa Ion Antonescu syrjäytettiin. Sodan jälkeen Maniu oli kommunistien valtaannousua vastustaneen opposition keulahahmo. Kommunistien otettua vallan hänet tuomittiin vuonna 1947 näytösoikeudenkäynnissä vakoilusta ja maanpetoksesta vankeuteen. Maniu kuoli Sighetin vankilassa vuonna 1953.
Sopimusasetus

Sopimusasetus () on Suomen tasavallan presidentin antama Ahvenanmaata koskeva asetus, jonka antamiseen on saatu suostumus Ahvenanmaan maakuntahallitukselta. Sopimusasetuksella siirretään valtakunnan hallinnolle kuuluvia tehtäviä määräajaksi tai toistaiseksi Ahvenanmaan maakunnan viranomaiselle tai maakuntahallintoon kuuluvia tehtäviä valtakunnan viranomaiselle.
Jos maakuntahallituksen ja Suomen valtion välinen sopimus irtisanotaan kumman tahansa aloitteesta on sopimusasetusta muutettava tai se on kumottava mahdollisimman pian viimeistään vuoden kuluessa irtisanomispäivästä. Jos sopimusasetusta ei muuteta tai kumota vuoden kuluessa, se lakkaa olemasta voimassa vuoden kuluttua irtisanomispäivästä. Jos maakuntalaki poikkeaa sopimusasetuksesta, lakia ei poikkeavilta osilta saa soveltaa niin kauan kuin sopimusasetus on voimassa.
Sopimusasetuksen valmistelee yleensä maakuntahallitus, mutta sen voi tehdä myös valtion ja maakunnan asettama yhteinen työryhmä. Sopimusasetusehdotuksesta on aina pyydettävä Ahvenanmaan valtuuskunnan lausunto. Sopimusasetuksen esittelee aina oikeusministeriö. Sopimusasetus julkaistaan Suomen säädöskokoelmassa ja Ahvenanmaan säädöskokoelmassa (Ålands författningssamling). Voimassa olevat sopimusasetukset luetellaan Suomen laki -teoksen toisessa niteessä Ahvenanmaan itsehallintolain 32 pykälän alaviitteessä. Esimerkki sopimusasetuksesta on Suomen säädöskokoelman säädös numero 1540/2011 eli tasavallan presidentin asetus eläinten tunnistamisen ja rekisteröinnin valvontaan liittyvien hallintotehtävien hoitamisesta Ahvenanmaan maakunnassa.
Bottega

Bottega () on alun perin puoti tai taiteilijan työpaja, ateljee. Se omistettiin erityisesti apulaisille ja opiskelijoille, jotka työstivät mestarilta tilattua ja joskus hänen signeeraamaansa työtä.
Sana liittyy keskeisesti renessanssin taiteeseen, jonka lisäksi bottega tarkoittaa nykyisin kauppaa tai kauppaketjua, jossa myydään nahka- tai muita käsityöesineitä, jotka ovat tavallisesti ylellisyystuotteita. Tällaisia ovat esimerkiksi Bottega Veneta tai Bottega Verde.
Renessanssin taiteilijoiden koulutuspaikka.
Bottegassa apulaiset ja oppilaat saattoivat työskennellä mestarin kanssa ja omaksua hänen työtapojaan tullakseen taiteilijoiksi, kuten taidehistoriassa kerrotaan. Kuuluisia ovat olleet esimerkiksi Ghirlandaion bottega, jossa Michelangelo oppi taiteen tekemisen, tai Peruginon bottega, josta Rafael kehittyi ja Verrocchion bottega, josta Leonardo sai alkunsa.
Noin vuonna 1460 Firenzessä oli 40 mestarin bottegaa. Tämä viittaa siihen, että ateljeessaan yksin työskentelevä yksi taiteilija oli silloin tuntematon asia. Renessanssiajan bottegoissa opiskelijoiden oli aloitettava alusta, ja edettävä alhaalta ylöspäin ansaitaakseen taiteilijan tai mestarin tittelin. Bottegat olivat tavallisesti rakennuksen ensimmäisessä kerroksessa, yhdistettynä liikkeenomaistajan taloon. Monet bottegat erikoistuivat johonkin taiteen tekemisen lajiin, esimerkiksi Firenzen Della Robbian bottega valmisti vain monivärisiä, lasitettuja saviesineitä, kun taas Benintendi bottegassa opetettiin vahatyön taitoja. Näin bottega saattoi saavuttaa melko korkean teknisen tason. Ammatti jatkui usein suvun piirissä, joka takasi paremmin ammattisalaisuuksien säilymisen.
Joe Arenas

Lupe Joseph "Joe" Arenas (12. joulukuuta 1925 Cedar Rapids, Iowa – 30. kesäkuuta 2020) oli yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja. Hän tuli valituksi kahdeksannella kierroksella ja pelasi koko NFL-uransa ajan (1951–7) San Francisco 49ers -seurassa.
Arenasin yliopisto oli Nebraska–Omaha. Hän oli pelipaikaltaan keskushyökkääjä ja takamies.
The Deadly Snakes

Deadly Snakes oli kanadalainen indie rock -yhtye, jonka musiikissa oli vaikutteita garage rockista, punkista, folk rockista ja varhaisesta R&amp;B:stä. 
Yhtye perustettiin Torontossa vuonna 1996. Yhtyeen viimeisessä kokoonpanossa olivat mukana Andre Ethier (laulu ja kitara), Matthew Carlson (kitara, trumpetti ja basso), Tšad Ross (kitara, basso ja mandoliini), Jeremi Madsen (kitara, basso, saksofoni ja lyömäsoittimet), Max McCabe-Lokos (piano, urut ja lyömäsoittimet) ja Andrew "Gunn" Moszynski (kitara ja rummut).
Deadly Snakes ilmoitti yhtyeen hajoavan elokuussa 2006, ja se soitti viimeisen keikkansa 26. elokuuta 2006 Silver Dollar Roomissa Torontossa.
Syyskuussa 2009 huhut täysimittaisesta jälleennäkemisestä alkoivat kiertää ja yhtye soitti yhden keikan 17. lokakuuta Portlandissa, Oregonissa.