tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Gorkha (kaupunki)

Gorkha () on kaupunki Nepalin Gandakin vyöhykkeen Gorkhan piirikunnassa. Vuonna 2011 Gorkhan kaupungin väkiluku oli 32 473, pinta-ala 60,3 km2 ja väestötiheys 539 as./km2.
Kaupungin nimi oli vuodesta 1996 vuoteen 2009 saakka "Prithvinarayan" tai "Prithbhinarayan", Gorkhan kaupungissa syntyneen ja Nepalin valtion perustaneen kuningas Prithvi Narayan Shahin (1722/3–1775) mukaan.
Piirikunta on maaston korkeuseroiltaan erittäin monimuotoinen ja kulkuyhteyksiltään haastava; läheskään kaikkiin kyliin ei ole tietä tai edes hyvää kärrypolkua. Piirikunnassa sijaitsee esimerkiksi maailman kahdeksanneksi korkein vuori (Manaslu, 8163 m) ja maailmanperintölistalle 1996 hyväksytty Gorkhan keskiaikainen linnoitus, joka toimi aiemmin myös kuninkaanlinnana. Nähtävyyksiin kuuluu myös Durga-jumalattarelle omistettu Manakamanan temppeli, jonne on gondolihissiyhteys.
Huhtikuun 25. päivänä 2015 kello 06:11:26 UTC (11:56:26 paikallista aikaa) tapahtui Gorkhan piirikunnan pohjoisosissa 7,8 momenttimagnitudin maanjäristys. Järistyskeskus sijaitsi lähellä maanpintaa, vain 15 kilometrin syvyydellä. Maanjäristys oli Nepalin voimakkain yli 80 vuoteen. Voimakkaan maanjäristyksen seurauksena Gorkha kuului Nepalin eniten tuhoa kärsineisiin piirikuntiin. Tuhojen selvittely kuitenkin kesti päiväkausia, koska kaikkiin kyliin ei päästy maanteitse, ja Nepalin valtiolla oli käytössään vain muutamia helikoptereita. Intian pelastusviranomaiset auttoivat piirikunnan pelastustöissä ja toivat avuksi omia helikoptereitaan. Silti vielä viidessä päivässä ei piirikunnan tuhoutuneiden rakennusten tai kuolonuhrien määrästä ollut tarkkaa kuvaa.
Vuokko Niskanen

Vuokko Inkeri Niskanen (ent. "Österlund", o.s. "Tuunainen", 23. heinäkuuta 1933 Sortavalan maalaiskunta – 9. tammikuuta 2018 Savonlinna) oli suomalainen kirjailija, opettaja sekä radio- ja televisiotoimittaja. Hän kirjoitti noin 30 kirjaa, joista useimmat on suunnattu lukemaan opetteleville lapsille.
Varsinaisen työuransa Vuokko Niskanen teki opettajana. Hän valmistui kansakoulunopettajaksi Jyväskylän kasvatusopillisesta korkeakoulusta 1958. Pisimpään hän opetti Jyväskylän normaalikoulussa 1963–1980. Vuosina 1970–1972 hän toimi uuden peruskoulujärjestelmän alkuopetuksen lääninkouluttajana ja erikoistui tuolloin myös sukupuolikasvatukseen. Vuosina 1980–1983 Niskanen työskenteli Ruotsissa ruotsinsuomalaisten kotikielen opettajana.
Niskanen toimi opettajantehtäviensä ohella vuosina 1964–1980 Yleisradion avustajana Keski-Suomen alueradiossa sekä 1970-luvun puolivälissä juontajana television ajankohtaismakasiinissa "Tasavallassa tapahtuu". 1970-luvun alussa hän erikoistui radio- ja tv-jutuissaan seuraamaan meneillään ollutta peruskoulu-uudistusta, jossa Keski-Suomi oli kokeilualuetta. 1970-luvulla Niskanen kirjoitti myös kolumneja Apu- ja Eeva-lehtiin.
Vuokko Niskanen oli 1974–1978 naimisissa elokuvaohjaaja Mikko Niskasen kanssa ja kirjoitti avioliitostaan päiväkirjamerkintöjensä pohjalta vuonna 2001 kirjan "Mieheni Mikko ja minä".
Niskaselle myönnettiin valtion nuorisokirjallisuuspalkinto vuonna 1986.
Markku Kuitunen

Markku Kuitunen (22. marraskuuta 1953 Tyrväntö – 29. toukokuuta 2024 Hämeenlinna) oli suomalainen ympäristötieteilijä ja professori. Hän toimi Jyväskylän yliopistossa ympäristötieteen professorina 2000–2016. 
Akateeminen ura.
Markku Kuitunen aloitti uransa opetustehtävissä 1970-luvulla. Hän oli Tammelan vs. johtajaopettaja vuonna 1974. Sen jälkeen hän työskenteli kartoittajana, laboranttina ja kartanpiirtäjänä Hämeenlinnassa vuosina 1974–1976.
Kuitunen opiskeli biologiaa Jyväskylän yliopistossa. Hän väitteli vuonna 1989 Jyväskylässä tohtoriksi. Kuitusen väitöskirja ("Food, space and time constraints on reproduction in the common treecreeper (Certhia familiaris L.)") käsitteli ravinnon ja elinympäristön merkitystä puukiipijän ("Certhia familiaris") lisääntymiselle.
Akateemisen uransa Kuitunen aloitti Jyväskylän yliopistossa suunnittelijana vuonna 1982. Sen jälkeen hän toimi erilaisissa tutkimus- ja opetustehtävissä Jyväskylän yliopiston biologian laitoksella (nykyisin laitos tunnetaan nimellä bio- ja ympäristötieteiden laitos). Hän toimi laitoksella assistenttina vuodesta 1982. Sittemmin hän työskenteli yliassistenttina vuosina 1989–2000.
Kotimaan lisäksi Kuitunen työskenteli ulkomailla. Hän teki tutkimustyötä Unkarissa vuosina 1984, 1985 ja 1986, Yhdysvalloissa vuosina 1996 ja 2005 sekä Australiassa vuonna 2006.
Professoriksi.
Markku Kuitunen nimitettiin ensimmäistä kertaa ympäristötieteen professuuriin vuonna 2000 ja hän aloitti toimessaan vuonna 2001. Vuonna 2004 hänet nimitettiin vakinaiseksi ympäristötieteen professoriksi, jonka erikoisala olivat ympäristötieteet, etenkin ympäristövaikutusten arviointi ja hallinta. Hän aloitti kyseisessä virassa elokuussa 2004. Ympäristövaikutuksien tutkimus Jyväskylän yliopistossa on painottunut yhdyskuntien toimintaan sekä erilaisiin luonnon- ja maankäytön toimintoihin. Niiden ohella on selvitetty mm. ympäristövaikutusten lainmukaisen arviointiprosessin vaikuttavuutta. 
Kuitunen jäi virastaan eläkkeelle marraskuun lopussa 2016. Jäähyväisluentonsa hän piti joulukuussa 2016.
Tutkimusura.
Professori Kuitusen tutkimus keskittyi ympäristötieteen alalle. Hän tutki, miten ympäristövaikutuksia voi arvioida ja miten niitä voi hallita. Hän oli syvällisesti perehtynyt erilaisiin ympäristö- ja maisemaekologian sekä luonnonsuojelubiologian kysymyksiin. Hän selvitti, millaisia valintakriteerejä luonnonsuojelussa käytetään ja miten erilaiset menetelmät valitaan. Muita hänen keskeisiä alojaan olivat maankäytön suunnittelu, ympäristöasenteet sekä paikkatietosovellukset.
Kuitunen on julkaisi tutkimuksistaan useita kymmeniä tieteellisiä artikkeleita.
Kirjailija ja toimittaja.
Kuitunen toimitti uransa aikana useita artikkeleita biologian alan lehtiin. Hän työskenteli myös toimittajana. Vuosina 1983–1984 hän oli "Luonnon tutkija" -lehden toimitussihteeri ja vuonna 1985 sen päätoimittaja.
Toimitustyön ohella Kuitunen julkaisi teoksia ympäristötieteen alalta sekä alan oppimateriaalia.
Työn ulkopuolella.
Vapaa-ajallaan professori Kuitunen harrasti lintuja, valokuvausta ja puutarhan hoitoa.
Jung Jae-Eun

Jung Jae-Eun (, s. 11. tammikuuta 1980) on eteläkorealainen taekwondon olympiavoittaja ja kaksinkertainen maailmanmestari.
Jung voitti Sydneyn olympialaisissa 2000 kultaa naisten alle 57 kg:n painoluokassa kukistettuaan loppuottelussa vietnamilaisen Trần Hiếu Ngânn pistein 2–0. Hän voitti maailmanmestaruuden 55 kg:n sarjassa 1997 kaadettuaan finaalissa ranskalaisen Carine Zelmanovitchin ja 2001 kukistettuaan loppuottelussa Espanjan Gemma Magrían. Vuonna 1999 hän sai 55-kiloisissa MM-hopeaa hävittyään 0–0 päättyneessä loppuottelussa kiinalaiselle Wang Sulle.
Jung voitti Aasian-mestaruuden alle 55-kiloisissa 2002.
Natriumsyanoboorihydridi

Natriumsyanoboorihydridi (NaBH3CN) on natrium- ja syanoboorihydridi-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä käytetään orgaanisissa synteeseissä mietona ja selektiivisenä pelkistimenä.
Ominaisuudet.
Huoneenlämpötilassa natriumsyanoboorihydridi on valkoista hyvin hygroskooppista kiteistä aineista. Monista muista boorihydrideistä poiketen yhdiste liukenee erittäin hyvin veteen, eikä hydrolysoidu pH:n ollessa yli 3. Se liukenee hyvin myös polaarisiin orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin ja tetrahydrofuraaniin. Poolittomiin orgaanisiin liuottimiin kuten hiilivetyihin se ei liukene. Syanoryhmän elektroneja puoleensavetävä vaikutus tekee natriumsyanoboorihydridistä natriumboorihydridiä heikomman pelkistimen. Esimerkiksi aldehydit ja ketonit se pelkistää alkoholeiksi vain happamissa olosuhteissa. Sen sijaan imiinit se pelkistää amiineiksi neutraaleissa olosuhteissa. Näiden lisäksi se pelkistää myös polarisoituneita alkeeneja, epoksideja, oksiimeja sekä alkyylihalogenidit hiilivedyiksi.
Valmistus ja käyttö.
Natriumsyanoboorihydridiä valmistetaan tyypillisesti joko vetysyanidin ja natriumboorihydridin tai natriumsyanidin ja boraaniin tetrahydrofuraanikompleksin välisellä reaktiolla. Liuottimena reaktioissa käytetään tetrahydrofuraania. Yhdistettä muodostuu myös elohopeasyanidin ja natriumboorihydridin välisellä reaktiolla.
NaBH4 + HCN → NaBH3CN + H2
BH3·THF + NaCN → NaBH3CN + THF
Natriumsyanoboorihydridia käytetään runsaastipelkistimenä pelkistävissä aminoinneissa, koska se pelkistää reaktio-olosuhteissa iminium-yhdisteet amiineiksi huomattavasti nopeammin kuin karbonyyliyhdisteitä alkoholeiksi. Sitä käytetään mietona pelkistimenä myös useissa muissa reaktioissa. Yhdistettä voidaan myös käyttää eräiden metallien, kuten koboltin, nikkelin, kromin, kuparin ja hopean saostamiseen vesiliuoksista. Yhdistettä käytetään myös biokemiallisissa tutkimuksissa pelkistämään karbonyyliyhdisteiden ja aminoryhmien välille muodostuvia imiinejä.
Jääkiekon maailmanmestaruuskilpailujen 2015 kokoonpanot

Tämä on luettelo jääkiekon maailmanmestaruuskilpailuihin 2015 nimetyistä urheilijoista. Pelaajan nimen yhteydessä on ilmoitettu hänen pelinumeronsa kilpailuissa ja kaudella 2014–2015 edustamansa seura.
Peliasut.
Lohko A
Lohko B
GP2 Monacon Grand Prix 2005

GP2 Monacon Grand Prix 2005 oli GP2-kauden 2005 kolmas osakilpailu, joka ajettiin 21. toukokuuta Monacon katuradalla Monacossa. Muista kauden kilpailuista poiketen Monacon katuradalla ajettiin vain lauantaipäivänä. Osakilpailu toimi oheisluokkana Formula 1:sten Monacon GP:lle.
Kilpailuun paalupaikalta lähti Ardenin Heikki Kovalainen, mutta hän sijoittui lopputuloksissa viidenneksi epäonnistuneen varikkokäynnin vuoksi. Kilpailun voitti kolmannesta lähtöruudusta startannut Super Novan Adam Carroll. Toiseksi sijoittui Gianmaria Bruni ja kolmanneksi Nico Rosberg.
Eddie Howe

Edward Graham "Eddie" Howe (s. 29. marraskuuta 1977 Amersham) on englantilainen uransa jo päättänyt jalkapalloilija ja nykyinen jalkapallovalmentaja. Hän toimi Bournemouthin päävalmentajana vuosina 2008–2011 ja 2012–2020 sekä välillä yhden kauden Burnleyn päävalmentajana. Marraskuussa 2021 hän aloitti valioliigajoukkue Newcastle Unitedin päävalmentajana.
Ura pelaajana.
Seurajoukkueura.
Suurimman osan urastaan Howe edusti AFC Bournemouthia. Hän pelasi seurassa vuosina 1994–2002 ja 2004–2007. Otteluita hänelle kertyi seuran paidassa 271 ja maaleja 12. Bournemouthin lisäksi Howe edusti Swindon Townia, jossa hän ei pelannut otteluakaan, sekä toiseksi korkeimman sarjatason Portsmouth FC:tä, jossa hän pelasi kaksi ottelua vuosina 2002–2004. Howe lopetti ammattilaisuransa vuonna 2007 Bournemouthin paidassa.
Maajoukkueura.
Howe pelasi Englannin alle 21-vuotiaiden jalkapallomaajoukkueessa vuonna 1998 kaksi ottelua tekemättä maalia. Pelipaikaltaan Howe oli keskuspuolustaja.
Ura valmentajana.
Howen päävalmentajaura alkoi vuonna 2008, kun hänestä tuli pitkäaikaisen seuransa AFC Bournemouthin päävalmentaja. Tuolloin seura pelasi vielä Englannin neljänneksi korkeimmalla sarjatasolla ja oli talousvaikeuksissa. Howe onnistui kuitenkin nostamaan seuran sarjaporrasta korkeammalle, ennen kuin siirtyi Mestaruussarjan Burnley FC:hen tammikuussa 2011.
Englannin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla pelanneen Burnleyn valmentajana Howe toimi tammikuusta 2011 lokakuuhun 2012. Hän lähti seurasta vedoten perhesyihin. Howesta tuli vielä samassa kuussa jälleen Bournemouthin valmentaja. Howe onnistui nostamaan seuran heti ensimmäisellä kaudellaan Mestaruussarjaan. Huhtikuussa 2015 Howe onnistui nostamaan Bournemouthin Englannin korkeimmalle sarjatasolle Valioliigaan kaudeksi 2015–2016. Samassa kuussa hänet valittiin myös The Football Leaguen vuosikymmenen manageriksi ja Englannin liigavalmentajien yhdistys valitsi hänet kauden parhaaksi valmentajaksi.
Howen johdolla Bournemouth pelasi Valioliigassa viisi kautta. Parhaimmillaan joukkue sijoittui kaudella 2016–2017 yhdeksänneksi. Kaudella 2019–2020 Bournemouth putosi liigasta pisteen erolla Aston Villaan. Kauden jälkeen Howe jätti seuran päävalmentajan tehtävät.
Marraskuussa 2021 Howe teki kesään 2024 ulottuvan sopimuksen Newcastle Unitedin kanssa.
Aktanttimalli

Aktanttimalli on eräs merkityksen tarkastelemiseen tarkoitettu narratiivinen malli. Aktanttimallin avulla voidaan tunnistaa yksittäisten kertomusten noudattamia yleisempiä tai ”syvemmällä tasolla” vaikuttavia kaavoja. Ajatus tällaisista merkityksen "syvärakenteista" on keskeistä strukturalismissa.
Aktanttimallin keskeisenä kehittelijänä pidetään A. J. Greimasia. Aktanttimalliin johtaneen kehittelyn taustalla on muun muassa Vladimir Proppin tekemät analyysit venäläisistä kansansaduista, joissa toistuvat tietyt vakiintuneet rakenteet, sekä eräät Lucien Tesnièren hahmotukset. Greimas mainitsee jälkimmäisistä esimerkkinä Tesnièren ajatuksen siitä, että lause on kuin näytelmä, jossa rakenne pysyy, vaikka näyttelijät (lauseessa esiintyvät sanat) vaihtuvat. Aktantit ovat toimijoiden eli aktorien luokkia. Aktanttien ja aktorien välillä vallitsee moni-moneen-yhteys: toimija voi olla mukana useassa aktantissa (”näytellä eri rooleja”) ja samaa aktanttia voi ilmentää useampi toimija (”osan esittäjä voi vaihtua”).
Aktanttimallin kehittelyn yhtenä vaiheena Greimas mainitsee Tesnièren ja André Martinet’n ranskan kielen syntaksiin liittyvät tutkimukset, joissa tunnistettiin kolme aktanttia, "toimija" (agent), "kohde" (patient) sekä "hyötyjä" (beneficaire). Greimasilla aktantteja on kuusi. Aktanttimalli kuuluu Greimasin ajattelussa ja tuotannossa osana merkityksen muodostumista monitasoisesti kuvaavaan generatiivisen kulun malliin.
Greimas esittää aktanttimallin soveltuvuudesta ja ilmaisuvoimasta hyvin vahvoja väitteitä: ”Olemme siis tässä esittäneet hypoteesin, jonka mukaan aktanttimallia on pidettävä yhtenä mahdollisena semanttisen universumin rakenneperiaatteena.” Saman tien hän kuitenkin toteaa, ettei semanttista universumia voi hahmottaa kokonaisuutena, vaan on tyydyttävä tarkastelemaan rajallisia "mikrouniversumeita". Nämä koostuvat muutamista kategorioista, jotka ovat ”tajuttavissa samanaikaisesti” ilmetessään samassa tekstissä (diskurssissa).
Aktanttimallin sovellusalue on ollut myöhemmin laaja. Sillä on merkitystä esimerkiksi toimijaverkkoteorian kehittelyssä. Aktantin käsitettä käyttämällä kyetään toimijaverkkoteoriassa laajentamaan toimijan käsitettä siten, että toimijoiksi ymmärretään paitsi ihmiset, myös teknologia ja muut ei-inhimilliset toiminnan vaikuttavat ainesosat.
Aktanttimallia on pidetty "ensimmäisen polven semiotiikan" edustajana, johon myöhempi "toisen polven semiotiikka" on ottanut etäisyyttä. Myöhempien tarkasteluiden ymmärtämiseksi on kuitenkin tunnettava aktanttimallin tuottanutta ajattelua, vaikka se saattaakin näyttää jäykältä silloin, kun ”pysyvältä, kaavamaiselta ja fiksoituneelta” vaikuttavat lähtökohdat halutaan kiistää.
Mytologisen mallin aktantit.
Greimasin esittämässä myyttien rakennetta kuvaavassa mallissa on kuusi aktanttia, jotka jäsentyvät kolmeksi pariksi seuraavasti:
Havainnoiva subjekti.
Louis Hébert on esittänyt kuuden aktantin malliin laajennukseksi "havainnoivan subjektin". Havainnoivan subjektin käsite korostaa sitä, että tiettyyn toimintaan voidaan kohdistaa useita erilaisia aktanttimallinnuksia sen sijaan, että rajoituttaisiin vain yhden havainnoijan (kuten tekstin kirjoittajan) näkemykseen.
Valtion virastotalo

Valtion virastotalo on nimitys sadoille rakennuksille eri puolilla Suomea, jotka on rakennettu valtion virastojen käyttöön. Valtaosa niistä on rakennettu siviilihallinnon tarpeisiin, eri virastojen kirjalliseen toimistotyöhön ja asiakaspalveluun. Tyypillisiä valtion virastotalojen käyttäjiä ovat muun muassa työ- ja elinkeinotoimistot, verotoimistot ja Kelan toimipisteet. Samoissa valtion omistamissa tiloissa voi kuitenkin olla myös muun muassa Postin, poliisin tai oikeushallinnon tiloja, samoin kuin talon virastoja palvelevia ulkopuolisten yrittäjien toimipisteitä kuten henkilöstöravintola.
Valtion virastorakennuksia ovat myös Helsingissä sijaitsevat ministeriöiden ja muun keskushallinnon rakennukset, mutta niistä käytetään yleensä ”valtion virastotaloa” tarkempia tai historiallisesti vakiintuneita nimiä, esim. Valtioneuvoston linna, ulkoministeriön Merikasarmi jne.
Entisiä ja nykyisiä valtion virastotaloja ovat muun muassa seuraavat:
Omavoima

Omavoima Oy (aik. Lännen Omavoima Oy) on Rauman Energia Oy:n ja Vakka-Suomen Voima Oy:n yhdessä perustama sähkönmyyntiyhtiö, joka aloitti toimintansa 1. tammikuuta 2009 nimellä Lännen Omavoima Oy. Omavoima laajeni Pirkanmaalle 1. tammikuuta 2022, kun uusiksi osakkaiksi mukaan tulivat Leppäkoski Group ja Valkeakosken Energia. Samassa yhteydessä nimi muuttui Omavoima Oy:ksi. Laajentumisen myötä yhtiöllä on noin 65 000 asiakasta ympäri Suomea.
Omavoiman valikoimassa on sähkösopimusten lisäksi aurinkovoimaloita, sähköautojen latauspisteitä sekä energiaohjauspalvelua sähkönkulutuksen ajoituksen avuksi.
Faubourg

Faubourg on ranskan kielen sana, joka tarkoitti alun perin esikaupunkia. Nykyisin sana esiintyy myös monien entisten esikaupunkien nimissä, jotka kaupungin laajetessa ovat jääneet varsinaisen kaupunkialueen sisään eivätkä enää ole esikaupungin luontoisia.
Sanan alkuperä.
Sana on muodostunut yhdyssanana muinaisranskan sanasta "faux" (latinaksi "foris"), joka merkitsee "ulkopuolella", sekä germaanisperäisestä "linnaa" tai "kaupunkia" merkitsevästä sanasta "borg", joka on lainautunut ranskaan muodossa "bourg" ja merkitsee nykyisin suurehkoa kylää.
Pariisin faubourgit.
Sanaa on käytetty varsinkin Pariisiin vanhan kaupunginmuurin ulkopuolelle 1500-luvulta lähtien muodostuneista asuntoalueista. Vuonna 1676 Ludvig XIV määräsi muurin purettavaksi, ja sen paikalle rakennettiin Pariisin suurten bulevardien kehä, joka Seinen pohjoispuolella johti Bastiljilta nykyiselle Place de la Concordelle. Vuonna 1701 bulevardien ulkopuolella sijainneet 14 faubourgia sekä kaksi kylää liitettiin kaupunkiin..
Pariisiin tällöin liitetyn alueen rajalla kulkevat nykyisin ulommat bulevardit, mutta vuonna 1860 Pariisin raja siirrettiin vielä muutaman kilometrin ulommaksi nykyiselle paikalleen.
Kun vanhat faubourgit ovat Pariisin laajentuessa jääneet kaupungin sisään eivätkä enää ole lainkaan esikaupungin luontoisia, sana on nykyranskassa pitkälti menettänyt alkuperäisen merkityksensä. Uudemmista, yleensä kaupungin virallisen rajan ulkopuolelle muodostuneista esikaupungeista käytetään ranskan kielessä nykyisin sanaa "banlieu".
Luettelo Pariisin faubourgeista.
Vuonna 1701 Pariisiin liitetyt faubourgit olivat:
Nykyisin Pariisissa on vielä kaksi kaupunginosaa (, joiden virallisissa nimissä esiintyy sana faubourg, nimittäin:
Lisäksi sana faubourg esiintyy kahdeksan Pariisin kadun nimessä. Ne kaikki ovat keskikaupungilta alkavien katujen jatkeita, joiden nimi suurten bulevardien ulkopuolella on muutoin sama kuin sisäpuolella, mutta nimeen on lisätty sanat "du faubourg":
Muita faubourgeja.
Sana faubourg esiintyy myös muutamien Montrealin kaupunginosien nimissä. Niitä ovat keskustan itäpuolella Faubourg Québec, länsipuolella Faubourg des Récollets ja pohjoispuolella Faubourg Saint-Laurent.
Mikko Larkas

Mikko Larkas (s. 22. kesäkuuta 1981) on suomalainen koripallovalmentaja. Hän on valmentanut muun muassa Espoo Teamin naisjoukkueen SM-mitaleille ja Suomen cupin voittoon sekä miesten Korisliigajoukkue Helsinki Seagullsia. Larkas on toiminut myös Suomen nuorisomaajoukkueiden valmennuksessa.
Valmennusura.
ToPoLa-taustainen Larkas on valmentanut muun muassa Suomen alle 18-vuotiaiden poikien ja tyttöjen maajoukkueita. Vuosina 2007–2009 Larkas toimi naisten Espoo Teamin apuvalmentajana ja vuosina 2009–2012 joukkueen päävalmentajana. EBT voitti Larkaksen aikana Suomen mestaruuden vuonna 2009, SM-pronssia vuosina 2010 ja 2011 ja Suomen cup-mestaruuden vuonna 2011. Vuonna 2013 Larkas oli espoolaisen Honka Akatemian A-poikien SM-kultajoukkueen apuvalmentaja. Elokuussa 2013 julkistettiin Larkaksen siirtyminen pääkaupunkiseudun huippukoripalloprojektijoukkue Helsinki Seagullsin päävalmentajaksi M1DA:han. Seagulls voitti M1DA:n mestaruuden samalla kaudella ja nousi Korisliigaan. Larkas teki joukkueen kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen.
Kaudella 2015–2016 Seagulls sijoittui Larkaksen valmennuksessa Korisliigassa neljänneksi. Hän teki muun valmennusryhmän kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen Seagullsiin toukokuussa 2016.
Larkas toimi Seagullsin valmentajana vuoteen 2019. Kesällä 2019 hänet nimitettiin PuHu Juniorien urheilutoimenjohtajaksi. Hän vastaa myös seuran miesten edustusjoukkueen valmennuksesta.
Koripallovalmentaja Ilkka Palviainen on Larkaksen hyvä ystävä ja tämän toisen lapsen kummi.
Pikku Kivijärvi (Kihniö)

Pikku Kivijärvi on Pirkanmaalla Kihniössa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä, Ikaalisten reitin valuma-alueeseen kuuluvan Aurejärven valuma-alueeseen. Pikku Kivijärvi tarkemmin osa Iso-Tervajärven valuma-aluetta.
Maantietoa.
Järven pituus on 350 metriä, leveys 300 metriä ja sen pinta-ala on 3,3 hehtaaria. järvi sijaitsee Kihniön ja Itä aureen rajasta lähimmästä paikasta mitattuna noin 130 metrin etäisyydellä Sekä Mäkelän kylästä noin 300 metriä koiliseen, ja omma vain uhden rakennuksen rannallaan. Järveen laskee 6 ojaa. Sekä Järvi itse laskee ojaan joka yhdistyy Tevajärvenluomaan, ja lopulta valuen Vähä Tervajärveen. Rantaviivan pituus on 1,1 kilometriä.
Talasjärvi (Ylöjärvi)

Talasjärvi on Pirkanmaalla Ylöjärvellä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Aurejärven valuma-alueeseen. Talasjärvi on osa Iso-Tervajärven valuma-aluetta.
Maantietoa.
Järven pituus on 1,9 kilometriä, leveys 350 metriä ja sen pinta-ala on 43 hehtaaria. Järven ympäristö on pelkästään havumetsää. Järvessä on neljä saarta, joista suurin sijaitsee keskellä järveä. Järveen laskee noin 10 suo-ojaa. Järvestä laskeva Talasoja yhtyy Tervajokeen, joka puolestaan laskee Ruuppalampeen. Veden keskimääräinen viipymä järvessä on 298 vuorokautta. Rantaviivan pituus on 5,4 kilometriä. Järven rannoilla ei ole asutusta.
Vedenlaatu.
Järven tutkimustulokset ovat vanhoja ja ne antavat nykytilasta vain viitteellisiä arvioita. Vedessä on runsaasti humusta ja sen happamuustaso on alhainen. Talasjärvi on tyypillinen suojärvi, jota kuormittavat ympäristön ojitetut suot ja metsänhoito. Järven pohjoispuolella sijaitseva Vapo Oy:n Talasnevan turvetuotantoalue laskee kuivatusvedet sen pohjoispään ohi Talasojaan, eivätkä ne siten kuormita Talasjärveä. Veden fosforipitoisuudet ovat luonnontasoon nähden kaksinkertaiset, mikä on aiheuttanut järvessä rehevöitymistä. Kesällä saattaa esiintyä limalevää. Talvien vedenlaadun mittauksissa järven happitalous on kohtalaisessa tilassa. Talvella järven pohjassa ei ole havaittu happikatoa, joskin pintavesien happipitoisuus laskee ajoittain. Kesällä vesi saattaa lämpötilakerrostua, vaikka järvi onkin matala. Vaikka vesi onkin hapanta, on järvi ollut hyvä pilkkijärvi. Järvi on virkistysarvoltaan kohtalainen.
Asenokumaroli

Asenokumaroli (C19H15NO6) on kumariinijohdannaisiin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää lääketieteessä veren hyytymistä estävänä lääkeaineena eli antikoagulanttina.
Ominaisuudet ja käyttö.
Asenokumaroli on huoneenlämpötilassa väritöntä kiteistä ainetta. Se on lähes liukenematon neutraaliin veteen ja moniin orgaanisiin liuottimiin, mutta liukenee emäsliuoksiin suoloina.
Asenokumaroli estää K-vitamiiniepoksidireduktaasientsyymin toimintaa. Tämän seurauksena pelkistyneen K-vitamiinin määrä elimistössä vähenee, minkä seurauksena veren hyytymistä aiheuttavien hyytymistekijöiden synteesi estyy. Tämä vähentää verihiutaleiden tarttumista toisiinsa ja hyytyminen heikentyy. Asenokumarolia voidaan käyttää muun muassa embolismin ennaltaehkäisyyn ja veritulppien hoitoon ja ehkäisyyn. Varfariiniin verrattuna asenokumarolin puoliintumisaika ja vaikutusaika ovat lyhyemmät. Asenokumaroli ei ole enää käytössä Suomessa.
Valmistus.
Asenokumarolin synteesin ensimmäisessä vaiheessa metyylisalisylaatti reagoi etikkahappoanhydridin kanssa muodostaen metyyliasetyylisalisylaattia, joka syklisoituu natriummetoksidin vaikutuksesta 4-hydroksikumariiniksi. 4-Hydroksikumariini reagoi Michael-additiolla b-nitrobentsaldehydin ja asetonin reaktiotuotteen p-nitrobentsaaliasetonin kanssa muodostaen asenokumarolia.
Takku.net

Takku.net (myös pelkkä "Takku") on suomalainen anarkistien internetsivusto ja keskustelupalsta. Sivuston sisältö koostuu pitkälti anarkistiseen ajatusmaailmaan liittyvistä artikkeleista, mielipiteistä ja keskusteluista sekä tulevien tapahtumien mainoksista. Sivusto tarjoaa myös anonyymin tiedotuskanavan laittomien iskujen tekijöille. Sivuilla julkaistaan anarkistien tekemien tuhopolttojen ja muiden sabotaasien jälkeen julkilausumia, joissa tekijät kertovat iskujen motiiveista.
Iskut.
Sivusto on tullut tunnetuksi siitä, että anarkistit ja muut ryhmät julkaisevat siellä raportteja tekemistään iskuista.
Huhtikuussa 2015 "Vantaan Sanomat" uutisoi sivuston lietsoneen lukijoitaan laittomaan toimintaan eduskuntavaaleihin osallistuvia puolueita vastaan. Nimetön kirjoittaja otti myös vastuun perussuomalaisten vaalitoimistoon kohdistuneesta ilkivallasta.
Kesäkuussa 2016 Eläinten vapautusrintaman eläinaktivistit ilmoittivat sivustolla tehneensä tuhopolton, jossa tuhoutui viisi Pohjolan Matkan bussia, koska yhtiö on tehnyt yhteistyötä turkishuutokauppaa harjoittavan Saga Fursin kanssa. Aktivistien mukaan tarkoitus oli sytyttää 20 bussia.
Itsenäisyyspäivän 2017 aikoihin sivustolla otettiin vastuu vantaalaisen Bar Rock Bearin omistajan autojen tuhopoltosta. Kyseisessä baarissa oli tarkoitus esiintyä äärioikeistolaista ja kansallismielistä musiikkia soittavia esiintyjiä. Baaria oli jo aiemmin häiriköity kaatamalla sementtiä vessanpönttöihin ja se oli myös uhattu polttaa.
Itsenäisyyspäivän 2017 jälkeen Fuck Suomi 100 -ryhmä julkaisi sivustolla videon, jossa poltetaan parisenkymmentä varastettua Suomen lippua. Liput oli ilmeisesti varastettu Helsingin Lauttasaaresta eri kiinteistöjen saloista. Poliisi selvitti asiaa varkautena ja Suomen lipun häpäisynä.
Takusta sanottua.
Perussuomalaisten kuntapoliitikko Terhi Kiemunki arvosteli Tampereen kaupunkia anarkistisen ääriliikkeen tukemisesta sallimalla anarkistien järjestämän anarkistifestivaalin pitämisen kaupungin omistamassa rakennuksessa ja tilaisuuden aktiivisen mainostamisen takku.net -keskustelupaikan välityksellä.
Iso Vehkoslammi

Iso Vehkoslammi on Pirkanmaalla Ylöjärvellä Itä-Aureessa sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Aurejärven valuma-alueeseen. Iso Vehkoslammi on osa Vähä Mustajärven valuma-aluetta.
Maantietoa.
Lammen pituus on 450 metriä, leveys 100 metriä ja sen pinta-ala on 2,8 hehtaaria. Se sijaitsee Vehkoslamminkankaan, Riitahuhdan ja Tuutilullanmäen välisessä painaumassa, joka on soistunutta metsämaata. Siihen laskee kolme ojaa, jotka ovat eri järvien laskuojia. Lännestä siihen laskee Pikku Vehkoslammin laskuoja, etelästä siihen laskee Pitämälammin laskuoja Iso-oja ja idästä siihen laskee Tuutilullanmäen takana olevien lampien yhteinen laskuoja. Näitä lampia ovat kaksi Koukerolammia sekä Pohjalammi, joka laskee Koukerolampeen Myllyojaa myöten. Koukerolammiin laskee etelästä Pukkioja, joka tuo siihen pienen suon kuivatusvesiä. Iso Vehkoslammin laskuojan luusua sijaitsee sen pohjoispäässä. Luusuasta alkaa 3,5 kilometriä pitkä Jakopuro, joka laskee Hirsilammiin, ja joka jatkaa sitten kaksi kilometriä Paskolammiin ja lopulta päättyy Vähä Mustajärveen. Iso Vehkoslammi on pienikokoinen ja veden vaihtuvuus on siksi nopeaa. Veden keskimääräinen viipymä järvessä on vain 4,0 vuorokautta. Rantaviivan pituus on 1,0 kilometriä. Kaikilla sen rannoilla on vähän avosuota, mutta etelärannoilla avosuon alue on laajempi. Lampi on muuten autio, mutta pohjoispäässä olevalla kukkulalla on vapaa-ajan asunto. Lammin ohi kulkee 150 metrin etäisyydeltä yhdystieltä 3351 erkaneva maantie. Tältä tieltä pääsee mainitulle vapaa-ajan asunnolle.
Vedenlaatu.
Ison Vehkoslammen vedenlaatua on tutkittu vuonna 1995. Sen vesi on kirkasta, erittäin humuspitoista ja hapanta, mikä johtuu valuma-alueen suovaltaisuudesta. Lammen puskurikyky happamoitumista vastaan on heikko. Iso Vehkoslammia voidaan luonehtia lievästi rehevöityneeksi, sillä sekä fosforin että typen pitoisuudet vedessä ylittävät suojärvien luontaiset rajat. Fosforipitoisuus oli tutkittuna ajankohtana 26 µg/l (mikrogrammaa litrassa) ja typpipitoisuus 720 µg/l. Typpipitoisuus johtunee humuksen suuresta määrästä ja fosforin pitoisuus mahdollisesti haja-asutuksen hajakuormituksesta ja soiden ojituksista. Happitilanteesta ei ole käytettävissä tietoa. Iso Vehkoslammi soveltuu virkistyskäyttöön välttävästi tai jopa huonosti.
Ahmed Naji

Ahmed Naji (; s. 1985 Mansoura, Egypti) on egyptiläinen kirjailija. Hän on saanut kahden vuoden vankeustuomion sen jälkeen kun hänen romaaninsa "Istikhdam al-Hayah" katkelma tuomittiin "julkista moraalia loukkaavaksi". PEN America on myöntänyt hänelle sananvapauden palkinnon poissaolevana, ja tilaisuus järjestettiin 16. toukokuuta 2016. Katkelma julkaistiin kirjallisuuslehdessä, ja siksi siihen sovelletaan eri lakia kuin kirjoihin, joita sensuuri ei normaalisti käsittele. Sensuuriviranomaiset olivat kuitenkin jo aikaisemmin hyväksyneet kirjan, sillä se oli ilmestynyt Libanonissa. Tuontikirjat joutuvat käymään läpi sensuurin ennen myyntiin pääsyä. 
Naji kirjoittaa valtion rahoittamalle Akhbar al-Adab -kirjallisuuslehdelle ja useille muille lehdille.
Ultra (underground-lehti)

Ultra oli suomalainen anarkistinen underground-lehti, jota ilmestyi neljä numeroa vuosina 1968–1970. Sitä on luonnehdittu aikansa näyttävimmäksi ja turkulaisen "Aamuruskon" ohella merkittävimmäksi suomalaiseksi underground-lehdeksi. Lehden päätoimittajana toimi Timo Larmela ja se painettiin vapaaehtoisvoimin perustetussa Demo ry:n painossa, siinä missä muut tuon ajan underground-lehdet olivat käsin monistettuja. Lehden taitto oli varsin vapaamuotoinen ja se sisälsi runsaan kuvituksen. "Ultran" artikkelit käsittelivät muun muassa anarkismia, Yhdysvaltain mustien kansalaisoikeuksia, beat-runoutta ja psykedeelisiä huumeita. Viranomaiset takavarikoivat suurimman osan lehden ensimmäisen numeron painoksesta sillä verukkeella, että siinä ei ollut lainmukaisesti ilmoitettu painopaikkaa. Julkaisijaksi oli ilmoitettu Risto Koivisto ja "H"-production. Lehden toinen numero sisälsi luettelon huoltopoliisin käyttämien autojen rekisterinumeroista ja tuntomerkeistä varoituksena ”pilvenpolttajille”.
"Ultran" painosmäärä oli muutamia tuhansia ja sitä myytiin yhden markan kappalehintaan erilaisissa tapahtumissa. Lehti joutui toistuvasti vaikeuksiin viranomaisten kanssa pornografisen tai poliisia halventavan sisältönsä vuoksi. Vaikutteensa "Ultra" sai pääasiassa Yhdysvalloista ja sikäläisistä underground-lehdistä. "Ultran" ilmestymisen lakkaamiseen vaikutti se, että 1970-luvun alussa taistolaisuus ajoi Suomessa nuorison muut uusvasemmistolaiset suuntaukset marginaaliin. Myös "Ultran" viimeiseksi jäänyt numero alkoi liputtaa marxismi-leninismin puolesta ja sisälsi muun muassa runsaasti Lenin-sitaatteja. Viimeinenkin numero sisälsi tosin myös ohjeet hasiksen valmistukseen ja kärpässienen huumekäyttöön.
Alter Ego (kappale)

Alter Ego () on Minus One -yhtyeen kappale, jolla se edusti Kyprosta . Se julkaistiin 22. helmikuuta 2016. Kappaleen ovat säveltäneet ja sanoittaneet sekä yhtyeen jäsenet.
Kappale kilpaili Eurovision laulukilpailun ensimmäisessä semifinaalissa, jossa se sijoittui kahdeksanneksi 164 pisteellä ja pääsi finaaliin. Finaalissa se sai 96 pistettä ja saavutti sijan 21.
Pavlovin talo

Pavlovin talo () on Volgogradissa lähellä Volgan länsirantaa sijaitseva rakennus, jota saksalaiset piirittivät 60 päivää Stalingradin taistelun aikana syksyllä 1942, kunnes joutuivat vetäytymään. Talo jälleenrakennettiin sodan jälkeen, ja se on edelleen asuinkäytössä. Talon itäpäädyssä on taistelun jälkeen kerätyistä tiilistä rakennettu muistomerkki.
Stalingradin taistelussa Pavlovin talon sijainti Volgan rannalla oli strategisesti merkittävä. Talolta oli hyvä näkyvyys kolmeen ilmansuuntaan. Puolustuksen johtoon määrättiin kersantti Jakov Pavlov 13. kaartin kivääridivisioonasta. Stalinin päiväkäskyn n:o 227:n hengessä, joka kielsi komentajilta perääntymisen ilman erillistä käskyä tai raskasta syytä, Pavlov linnoitti talon, ja hänet määrättiin pitämään se viimeiseen mieheen. Saksalaiset hyökkäsivät taloa vastaan useita kertoja päivässä, mutta joka kerralla heidät pysäytettiin. Tehokkaaksi pysäyttäjäksi osoittautui erityisesti katolta ammuttu panssarintorjuntatuli.
Taistelun aikana talon kellarissa asui myös siviilejä. Hengissä selviytyneet siviilit ja sotilaat pääsivät turvaan 25. marraskuuta, kun puna-armeijan vastahyökkäys eteni talolle. Kenraali Tšuikov jopa vitsaili, että saksalaiset menettivät Pavlovin talolla enemmän miehiä kuin Pariisin valtauksessa vuonna 1940.
Vuonna 2009 esitetyn venäläisen tv-dokumentin mukaan Pavlovin talon puolustusta johti luutnantti Ivan Afanasjev, ja Pavlov toimi hänen alaisuudessaan. Viimeinen talon puolustukseen osallistunut puna-armeijan veteraani kuoli maaliskuussa 2015.
Wouter Peeters

Wouter Peeters (s. 31. heinäkuuta 1998) on belgialainen jääkiekkomaalivahti. Yhdysvaltalainen NHL-joukkue Chicago Blackhawks varasi Peetersin NHL-liigaan kolmannella kierroksella, kesäkuussa 2016. Hän on kaikkien aikojen ensimmäinen belgialainen jääkiekkoilija, joka on varattu NHL:ään. 
Ura.
Peeters on belgialaisen Turnhout White Capsin kasvatti. Hän siirtyi 15-vuotiaana pelaamaan Itävaltaan EC Salzburgin juniorijoukkueeseen.
Jokerit teki Peetersin kanssa sopimuksen toukokuussa 2016. Hän pelaa Jokereissa pääasiassa A-nuorissa. Lupaava maalivahti oli varauskelpoinen vuoden , jossa hänet oli rankattu maalivahdeista sijalle seitsemän. Hänet varasi Chicago Blackhawks numerolla 83.
Toukokuussa Jokerit ja Peeters purkivat sopimuksen yhteisymmärryksessä koskien kautta 2017-18.
Pekka Virtama

Pekka Eero Juhani Virtama (23. kesäkuuta 1922 Helsinki – 26. helmikuuta 1998 Turku) oli suomalainen lääkäri ja professori. 
Virtaman vanhemmat olivat asemapäällikkö Eero August Virtama ja Anna Amanda Hietanen ja puoliso vuodesta 1948 Maija Sinikka Nivala. Virtama tuli ylioppilaaksi Järvenpään yhteiskoulusta 1941 ja valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 19500. Lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi hän väitteli 1957, röntgentutkimukseen ja -hoitoon hän erikoistui 1954. Hän oli työskennellyt yliopistossa jo 1950-luvulla, samoin kuin eri sairaaloissa 1960-luvun alkuvuosiin. Virtama oli Helsingin yliopiston röntgendiagnostiikan dosentti 1960–1965. Hän toimi Turun yliopiston diagnostisen radiologian professorina 1963–1985, tutkimuskohteinaan luiden mineraalipitoisuus ja automaattinen tietojenkäsittely lääketieteessä. Virtama osallistui luuston kasvainten tietokonepohjaisen diagnostiikan kehittämiseen ja aloitti Suomessa digitaalisen kuvansiirtoverkon kehittämisen. Hän myös johti positroniemissiotomografia (PET) -tutkimuskeskuksen parustamista ja toimi Turun yliopistossa dekaanina ja varadekaanina sekä Turun yliopistollisessa keskussairaalassa johtajaylilääkärinä. Virtama työskenteli tutkijan uransa aikana vierailevana radiologian professorina ulkomailla ja vielä eläkkeelle jäätyään Kuwaitissa yliopiston radiologian professorina ja ylilääkärinä vuonna 1988. Hän oli useiden alansa järjestöjen, yhdistysten ja toimikuntien jäsen tai puheenjohtaja ja julkaisi yli 200 tieteellistä julkaisua sekä luustoa käsittelevän radiologian oppikirjan.
Roman Savtšenko

Roman Viktorovitš Savtšenko (, s. 28. heinäkuuta 1988 Oskemen) on kazakstanilainen jääkiekkoilija, joka edustaa KHL:ssä pelaavaa Lokomotiv Jaroslavlia. Pelipaikaltaan vasemmalta laukova 188-senttinen ja 95-kiloinen Savtšenko on puolustaja. Hän kuuluu myös Kazakstanin jääkiekkomaajoukkueeseen.
Savtšenko aloitti uransa Venäjän toiseksi korkeimman sarjatason Vysšaja Ligan HK Kaztsink-Torpedossa, jota hän edusti kaudesta 2005–2006 kauteen 2008–2009. Kaudella 2008–2009 Savtšenko siirtyi uuden KHL-liigan kazakstanilaisjoukkueeseen Barys Astanaan. Parhaimmalla kaudellaan, kaudella 2012–2013, Savtšenko on tehnyt tehot 10+10.
Nuorten maajoukkueissa Kazakstania edustanut Savtšenko debytoi Kazakstanin jääkiekkomaajoukkueessa kaudella 2008–2009. Hän on edustanut maataan neljissä 1. divisioonan MM-kilpailuissa ja lisäksi vuosien 2010, 2012, 2014 ja 2016 A-sarjan MM-kilpailuissa.
Kauko Virtanen

Kauko Kalevi Virtanen (9. heinäkuuta 1933 Kurkijoki – 19. huhtikuuta 2022) oli suomalainen hammaslääkäri ja proteesiopin professori. Hän oli professorina Oulun yliopistossa vuodesta 1979–1996. Hänen tutkimuskohteensa olivat iensairaudet, leukaprotetiikka ja purentafysiologia. 
Virtanen tuli ylioppilaaksi Elisenvaaran yhteiskoulusta vuonna 1953. Hän valmistui hammaslääketieteen tohtoriksi Turun yliopistosta vuonna 1973. Kliinisen hammashoidon erikoislääkäri hänestä tuli 1978. Dosenttina hän toimi 1978–1996. Virtanen oli valtion lääketieteellisen toimikunnan jäsen 1983–1988 ja Oulun yliopiston lääketieteellisen tiedekunnan varadekaani 1991–1993. Hammaslääkäriliiton hallituksen jäsen Virtanen oli 1978–1985 ja puheenjohtaja 1988–1993.
Virtasen vanhemmat olivat maanviljelijä ja rakennusurakoitsija Arvo Oskari Virtanen ja Sylvi Maria (o.s. Hartikainen). Puoliso oli lääketieteen lisensiaatti Salme Virtanen (o.s. Äijälä) vuodesta 1962.
Anshun

Anshun (, pinyin: Ānshùn Shì) on prefektuuritason kaupunki Kiinan Guizhoun maakunnan keskilänsiosassa. Kaupungin pinta-ala on 9 253 neliökilometriä ja väkiluku 2,3 miljoonaa (vuonna 2010). Kaupungin keskusta sijaitsee linnuntietä noin 80 kilometriä maakunnan pääkaupunki Guiyangista lounaaseen.
Kaupunki rajoittuu lännessä Liupanshuin, pohjoisessa Bijien, koillisessa Guiyangin prefektuuritason kaupunkeihin, sekä idässä Qiannanin ja lounaassa Qianxinanin autonomisiin prefektuureihin.
Anshunin alueella asuvat Tunbaot, joiden esi-isät olivat sinne lähetettyjä han-kiinalaisia sotilaita Ming-dynastian aikoina. Heidän vaatetuksensa, kielensa ja kulttuurinsa ovat säilyneet Ming-dynastian ajoista.
Huangguoshun vesiputous on yksi suurimmista vesiputouksista Kiinassa ja Itä-Aasiassa. Putouksen korkeus on 77,8 metriä ja leveys 101 metriä.
Hallinnollinen jako.
Piirikuntatasolla kaupunki jakautuu kahteen kaupunkipiiriin, yhteen piirikuntaan ja kolmeen autonomiseen piirikuntaan.
Aniwa

Aniwa on kylä Shawanon piirikunnassa Wisconsinin osavaltiossa Yhdysvalloissa. Aniwassa asui 260 ihmistä vuoden 2010 väestönlaskennassa. Aniwan pinta-ala on 5,52 neliökilometriä.
Nimi Aniwa on lähtöisin odžibwan kielestä. Aniwan nimi on tullut odžibwan sanasta Aniwi eli ne.
Loin d’ici

Loin d’ici () on itävaltalaislaulaja Zoë Straubin kappale, jolla hän edusti Itävaltaa . Sen on säveltänyt ja sanoittanut Zoë itse isänsä Christof Straubin kanssa.
Kappale kilpaili Eurovision laulukilpailun ensimmäisessä semifinaalissa, jossa se sijoittui seitsemänneksi 170 pisteellä ja pääsi finaaliin. Finaalissa se sai 151 pistettä ja saavutti sijan 13.
Aihetodiste

Aihetodiste, "indiisi", lyhyesti "indisio" on lakikielessä todiste, jonka perusteella jotain asiaa voidaan pitää todennäköisenä, mutta joka ei kuitenkaan suoraan todista asiaa. Aihetodisteista voidaan tehdä johtopäätöksiä.
Esimerkiksi todistusaineistossa voidaan käyttää rikospaikalta löydettyä esinettä osoittamaan, että sen omistaja oli paikalla. Tämän esineen todistusarvo on kuitenkin vähäisempi kuin "suoran todistajalausunnon", koska esineen on voinut pudottaa rikospaikalle toinen henkilö. Tällaisen aihetodisteen todistusvoima on vähäinen, kun sitä tarkastellaan yksinään, mutta yhdessä useiden muiden aihetodisteiden kanssa se voi olla riittävä osoittamaan tosiasian. Tämä epäsuora todistusaineisto voi olla riittävä oikeudenkäyntiin.
Olennaiset aihetodisteet voidaan kuitenkin joissain tapauksissa sulkea pois käsittelystä, kun niitä voidaan väärinkäyttää. Esimerkiksi syytetyn aikaisempaa rikosrekisteriä ei voida pitää todisteena siitä, että hän olisi syyllinen nykyiseen rikokseen.
Jos esimerkiksi silminnäkijä sanoo nähneensä vastaajan ampuvan luodin henkilöä kohti, joka sitten kuoli – tämä on "suora todistajalausunto" murhasta. Jos kuitenkin todistaja voi kertoa vain kuulleensa laukauksen ja saapuneensa paikalle muutamia sekunteja myöhemmin nähdäksensä syytetyn seisovan ruumiin lähellä savuava pistooli kädessään – todistus on "aihetodiste": henkilö on voinut olla ampumassa pakenevaa tappajaa tai vain ollut ohikulkija, joka poimi aseen maasta tappajan pudotettua sen.
Yleinen käsitys, ettei henkilöä voisi tuomita pelkästään aihetodisteiden perusteella on väärä. Valtaosa rikostuomioista pohjautuu aihetodisteisiin, kuitenkin niiden pitää olla riittäviä täyttämään vakiintuneet todistusaineistolle asetetut standardit.
Domenico Sarro

Domenico Natale Sarro (tai Sarri, 24. joulukuuta 1679 Trani, Apulia –25. tammikuuta 1744 Napoli) oli italialainen barokkisäveltäjä ja yksi varhaisimmista napolilaisen oopperan edustajista. Häneltä on säilynyt noin 40 oopperaa ja serenataa.
Sarro opiskeli Sant’Onofrion konservatoriossa Napolissa ja toimi Napolin hovissa vuosina 1704–1707 ja uudelleen vuodesta 1720 alkaen, jolloin hän hoiti kuolemaansa saakka hovin varakapellimestarin ja vuodesta 1737 hovikapellimestarin tehtäviä sekä lisäksi Napolin kaupungin "maestro di cappellan" virkaa vuodesta 1728 eteenpäin. Hoville hänen kuului säveltää joka vuosi ooppera Kaarle III:n 1737 rakennuttamaan Teatro San Carloon, alkaen sen avajaisiin sävelletystä oopperasta "Achille in Sciro" (“Akhilleus Skýroksella”) Metastasion librettoon.
Sarron tuotantoon kuuluu 28 maallista oopperaa, useita kirkko-oopperoita ja oratorioita, serenatoja ja kantaatteja sekä huilukonsertto. Oopperasäveltäjänä Sarron vahvinta luomiskautta oli 1720-luku. Hänen tyylinsä perustuu paljossa Alessandro Scarlattiin, mutta on tätä yksinkertaisempaa ja melodisempaa.
Sarron ooppera "Didone abbandonata" (1724) on ensimmäinen sävellys Pietro Metastasion ensimmäisestä tärkeästä libretosta.
Have a Hangover with...

Have a Hangover with... on punkyhtyeiden Anal Thunder ja No Redeeming Social Valuen split-albumi, joka julkaistiin helmikuussa 2002 levymerkillä Kidney Records.
Lammaszinen Jaakko Teittisen mukaan yhtyeellä on ensimmäistä kertaa vakavaa sanottavaa, ja kappaleet ovat siihenastisista julkaisuista parhaita.
Perttu Laakso

Perttu Vihtori Laakso (12. toukokuuta 1916 Tampere – 14. lokakuuta 1970) oli suomalainen kemisti.
Laakson vanhemmat olivat rautatiekirjuri Vihtori Laakso ja Martta Johanna Rasula. Hän pääsi ylioppilaaksi 1933 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1937 sekä lisensiaatiksi ja tohtoriksi 1942. Hän teki opintomatkoja Keski-Eurooppaan 1948 ja Oxfordiin 1947–1949.
Laakso toimi Helsingin yliopiston kemian laitoksen assistenttina 1937–1947 ja orgaanisen kemian dosenttina 1947–1953. Hän oli Tukholmassa Kungliga Ingenjörsvetenskapsakademien (IVA) kemistinä 1946-1947 ja "Ab Varjag"in neuvottelevana kemistinä 1947–1948. Laakso suoritti tutkimuksia eri teollisuuslaitoksille 1944–1947.
Laakso oli jatkosodan aikana Päämajan valvontaosaston laboratorion johtajana ja hän perehtyi tällöin muun muassa infrapunavalokuvaukseen. 
Laakso oli naimisissa vuodesta 1948 keramiikkataiteilija Toini Viola Hartikaisen kanssa. 
Teoksia.
Nimellä "Perttu V. Laakso":
Iris DeMent

Iris DeMent (s. 5. tammikuuta 1961 Paragould, Arkansas) on yhdysvaltalainen laulaja-lauluntekijä. Hänen musiikkinsa on tyyliltään countrya, folkia ja rockia.
Elämäkerta.
DeMent syntyi 5. tammikuuta 1961 Arkansasissa 14-lapsiseen perheeseen. Perhe muutti Kaliforniaan kolmen vuoden kuluttua. DeMent lauloi nuorena gospel-musiikkia ja teini-ikäisenä myös countrya, folkia ja R&amp;B:tä. High schoolin jälkeen DeMent lähti collegeen Kansas Cityyn.
DeMent alkoi kirjoittaa lauluja 25-vuotiaana ja muutti Nashvilleen 1988. Häneltä julkaistiin 1990-luvulla kolme albumia: "Infamous Angel" (1992), "My Life" (1994) sekä "The Way I Should" (1996), joka oli ensimmäistä kahta introspektiivista albumia rokahtavampi ja kantaa ottavampi.
DeMent sai Grammy-ehdokkuuden neljästä duetostaan Prinen kanssa vuonna 1999. Hänen neljäs albuminsa "Lifeline" (2005) oli kokoelma gospellauluja. "Sing the Delta" (2012) sisälsi hänen omia laulujaan. "The Trackless Woods" (2015) oli DeMentin Anna Ahmatovan runoihin tekemiä sävellyksiä.
Salzburgin juhlamessu

Salzburgin juhlamessu (lat. "Missa Salisburgensis"; saks. "Salzburger Domfestmesse"), tunnettu myös anakronistisella nimellä Tuomiokirkonvihkiäismessu, on Heinrich Ignaz Franz Biberin säveltämä messu 53:lle laulu- ja soitinäänelle.
Vuonna 1878 itävaltalainen musiikinhistorioitsija August Wilhelm Ambros attribuoi messun Orazio Benevolille, olettaen sen sävellysajankohdaksi Salzburgin tuomiokirkon vihkiäiset vuonna 1628, joka kuitenkin on liian varhainen teoksen tyyliin nähden. Sittemmin messun säveltäjäksi oletettiin Andreas Hofer. Ernst Hintermaierin tutkimusten mukaan teos on kuitenkin kirjoitettu Salzburgin arkkihiippakunnan 1100-vuotisjuhliin, joita vietettiin vuonna 1682, säveltäjänään nimenomaan Biber.
"Salzburgin juhlamessu" on täysbarokin kolossaalityylin suurimuotoisimpia ja samalla kuuluisimpia kirkollisia teoksia. Messun asianmukainen esittäminen vaatii laulajien ja soittajien sijoittamista kirkkotilassa useaan eri paikkaan eli monikuoroisuutta ("cori spezzati" -tekniikka). Messun 53 laulu- ja soitinääntä jakaantuvat kuoroiksi seuraavasti:
Teospari "Salzburgin juhlamessulle" on Biberin vastaavalle esityskokoonpanolle samaan tilaisuuteen kirjoittama motetti "Plaudite tympana".
Nuorisydän

Nuorisydän on suomalaisen Younghearted-yhtyeen esikoisalbumi, joka julkaistiin 29. huhtikuuta 2016. Albumi nousi ensimmäisellä listaviikollaan Suomen virallisen albumilistan 15:nneksi. Albumi oli viikolla 18/2016 YleX-radiokanavan viikon albumina. Yhtye on saanut albumista kultalevyn, sen kuunteluiden ylitettyä 10 miljoonan suoratoistokuuntelun rajan.
Albumin kappaleiden teemoja ovat parisuhteen eri vaiheet nuoren ihmisen näkökulmasta: rakkaus, ihastuminen, rakastuminen, oman tilan kaipuu, lemmenkipeys, suru, ahdistus, ikävä ja intohimo.
Albumin ensimmäinen single ”Hyvä näin” julkaistiin 22. toukokuuta 2015. Toisen singlen, ”Hetkeksi”, yhtye julkaisi 5. elokuuta 2015. Kappale nousi seuraavan syksyn aikana suosioon nousten muun muassa kolmeksi viikoksi Suomen singlelistalle. Single sai vielä loppuvuodesta kultalevyn, kun sitä oli striimattu yli kaksi miljoonaa kertaa.