Leyland Motors

Leyland Motors Ltd oli britannialainen autoteollisuusyhtiö, joka valmisti kuorma-autoja, linja-autoja sekä johdinautoja. Se antoi toisen puolikkaan yhtiön nimeen British Leyland Motor Corporation (BLMC), joka muodostettiin Leyland Motorsin ja British Motor Holdingsin fuusiossa vuonna 1968. Myöhemmin nimi muuttui yhtiön kansallistamisen yhteydessä muotoon British Leyland Ltd. Yhtiömuodon muutoksen yhteydessä nimi muuttui yksinkertaisempaan BL plc -muotoon, ja vuonna 1986 nimeksi muuttui Rover Group plc.
Leyland Motors Ltd:n valmistamia dieselmoottoreita käytettiin voimanlähteinä mm. suomalaisissa Sisu- ja Vanaja-autoissa. 
Historia.
Alkuvaiheet.
Leyland Motorsilla oli pitkä historia, joka juontaa vuoteen 1896. Tuolloin Sumnerin ja Spurrierin perheet perustivat Lancashire Steam Motor Companyn Leylandin kaupunkiin, Lancashireen, Luoteis-Englantiin. Yhtiön ensimmäiset tuotteet olivat höyrykonekäyttöisiä ruohonleikkureita. Ensimmäinen varsinainen ajoneuvo oli kapasiteetiltaan 1,5-tonninen, höyrykonekäyttöinen kuormavaunu. Yhtö käytti höyrykoneissaan pystykattilaa. Vuonna 1905 alettiin valmistaa myös bensiinikäyttöisiä kuormavaunuja. Nimi Lancashire Steam Motor Company muutettiin Leyland Motorsiksi vuonna 1907, kun se hankki omistukseensa höyrykoneita ja niillä toimivia kuormavaunuja valmistaneen T. Coulthard &amp; Co:n, Prestonista.[1] Yhtiö rakennutti myös toisen tehtaan, Leylandin naapurikaupunki Chorleyhin.
Vuonna 1920 Leyland Motors valmisti ylellistä ja nopeaa autoa, Leyland 8:aa. Kehitystyössä oli mukana walesilainen insinööri ja kilpa-ajaja J. G. Parry-Thomas, joka huolehti auton koeajoista Brooklandsin radalla. Parry-Thomas menehtyi 3. marraskuuta 1927, kun hän yritti rikkoa nimissään ollutta maanopeusennätystä Babs-nimisellä autolla. Yhtiö valmisti lisäksi 1922–1928 yhteistyösopimuksella pientä Trojan-merkkistä henkilöautoa Kingston upon Thamesin tehtaalla. Valmistuksella paikattiin ensimmäisen maailmansodan sotatarvikkeiden tuotannon loppumisen jättämä aukko.
Spurrierin suvun edustajat johtivat Leyland Motorsia kolmen sukupolven ajan, sen perustamisesta Sir Henry Spurrierin eläkkeelle siirtymiseen vuonna 1964. Spurrier peri Leyland Motorsin johtajuuden isältään vuonna 1942 ja johti yhtiön menestyksekkääseen kasvuun toisen maailmansodan jälkeisinä vuosina. Spurriereiden johtamana tehtaitten sosiaaliset suhteet johdon ja työntekijöiden välillä olivat erinomaiset, ja väitetään, ettei Leylandilla menetetty yhdenkään työpäivän panosta työvoimapoliittisten selkkausten takia.
Sotatuotanto.
Toisen maailmansodan sytyttyä Leyland Motors, muiden ajoneuvovalmistajien tavoin, sai määräyksen tuotannon muuttamisesta sotataloutta ja armeijan tarpeita palvelevaksi. Leyland valmisti tehtaillaan Cromwell-panssarivaunuja vuodesta 1943, sekä keskiraskaita ja raskaita Leyland Hippo- ja Retriever -kuorma-autoja.
Sodan jälkeen Leyland Motors jatkoi asetuotantoa valmistamalla Centurion-panssarivaunuja.
Sodan jälkeinen tuotanto.
Vuonna 1946 AEC ja Leyland Motors muodostivat yhteisyrityksen British United Traction (BUT).
Vuonna 1955, Leyland-yhtiön rahoituksella, rakennettiin Chennaihin Intiaan tehdas Leylandin ajoneuvojen lisenssivalmistusta varten. Nykyisin Ashok Leyland on Intian suurimpia hyötyajoneuvojen valmistajia.
Leyland Motors hankki omistukseensa myös muita ajoneuvovalmistajia:
Vuonna 1968 yhtiö fuusioitui British Motor Holdingsin (BMH) kanssa, muodostaakseen British Leyland Motor Corporationin (BLMC). BMH:n mukana uuteen yhtiöön siirtyi tunnettuja merkkejä kuten Daimler, Guy, BMC, Austin and Morris.
British Leyland aikakausi.
Pääartikkeli: British Leyland
BLMC oli heti alkuunsa ongelmallinen yhtiö, koska sillä oli monia päällekkäisiä toimintoja keskenään kilpailevia automerkkejä. Nämä syyt johtivat lopulta yhtiön taloudellisiin vaikeuksiin ja siihen, että Britannian hallitus joutui takaamaan yhtiön rahoitusta.
Vuonna 1975 BLMC kansallistettiin ja sen nimeksi muutettiin British Leyland (BL). Yhtiö jaettiin neljään divisioonaan, linja- ja kuorma-autojen valmistuksesta vastasi Leyland Truck &amp; Bus -divisioona, johon kuului myös Land Rover Group. Vuonna 1981 tämä yksikkö jaettiin kahtia, osastoiksi Leyland Bus ja Leyland Trucks. Vuonna 1986 BL-nimi muutettiin Rover Groupiksi. Pääomien hallinnasta Ashok Leyland -yhtiössä vastasi Land Rover Leyland International Holdings, kunnes se myytiin vuonna 1987.
British Leylandin jälkeen.
Linja-autot.
Linja-autojen valmistus siirtyi Leyland Bus -yhtiölle, joka muodostettiin management buy-out (MBO) -järjestelyllä. Volvo Buses osti yhtiön vuonna 1988 ja lopetti valtaosan tuotteista valmistuksen, mutta jätti tuotantoon kuitenkin Leyland Olympian -mallin. Siitä tuli ensimmäinen nimellä kulkeva Volvon linja-auto Volvo Olympian. Malliin tehtiin kuitenkin teknisiä muutoksia, vaihtamalla alkuperäisten tilalle Volvon käyttämää tekniikkaa. Kummankin merkin alla valmistettuna kyseinen kaksikerroksinen linja-auto oli oman aikansa myyntimenestyjiä.
Ashok Leyland.
Pääartikkeli: 
Leylandin nimi ja logo jatkavat edelleen elämäänsä, tunnettuina ja kunnioitettuina, Ashok Leyland -yhtiön tuotteissa ympäri Intiaa ja muuta entistä Britannian Kaakkois-Aasiaa, sekä osassa Afrikkaa. Ashok Leyland on osa jättimäistä monialayhtiö Hinduja Groupia ja valmistaa moottoreita, kuorma- ja linja-autoja sekä sotilasajoneuvoja. Nykyisin Ashok Leyland omistaa osuuden tšekkiläisestä kuorma-autojen valmistajasta, Aviasta, ja ne ovat muodostaneet yhteisyrityksen Avia Ashok Leyland Motors SRO (AALM). Ashok Leyland nosti tammikuussa 2012 omistusosuutensa 75 % britannialaisesta linja-autovalmistaja Optaresta. Tässä on myös kytkös alkuperäiseen Leylandiin, koska Optare on alenevassa polvessa suora jälkeläinen Leylandin linja-autoja valmistaneelle yksikölle.
Leyland Suomessa.
Huomattavia Leyland-linja-autojen käyttäjiä ovat Suomessa olleet Turun kaupungin liikennelaitos, Someron Linja Oy, Lohjan Liikenne Oy, loviisalainen Hj. Holmström Oy, uusikaupunkilainen Lokkilinjat Oy ja Luopioisten Linja Oy.