tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Pevek

Pevek (, tšuktšiksi Пээкин, "Peekin") on pieni satama- ja kaivoskaupunki Tšukotkan autonomisessa piirikunnassa Venäjällä. Se sijaitsee Itä-Siperian meren Tšauninlahden rannalla. Kaupunki on Tšaunin piirin keskus. Asukkaita kaupungissa oli 4 162 henkeä (vuoden 2010 väestönlaskenta).
Perek perustettiin vuonna 1936 (tai 1933) alun perin taajamana. Paikkakunnan nimi tulee viereisen vuoren tšuktšinkielisestä nimestä (Пээкиней), joka tarkoittaa lihavaa vuorta (пэвэк, пээк = lihava, leveä). Aikavälillä 1949–1957 kaupunkiin sijoittui kaksi NKVD:n työleiriä, jotka loivat perustaa kaupunkirakenteelle, teille ja kaivoksille. Tšauntšukotlag-leirin vangit (1949–1957) osallistuivat malminetsintään, kaivostöihin ja erilaisiin rakennustöihin. Lyhyempikestoisen Tšaunlagin (1951–53) vangit laitettiin puolestaan etsimään ja louhimaan radioaktiivisia maa-aineksia (uraania) sekä rakentamaan tietä.
Kaupunki Pevekistä tuli vuonna 1967. Siellä on yksi Koillisväylän satamista; Pevekin lentoasema sijaitsee 15 km Pevekistä koilliseen. Talous perustuu kaivosteollisuuteen, joskin joidenkin kaivosten kannattavuus on heikentynyt. Myös rakennustarvikkeiden valmistusta. Nähtävyyksiin kuuluu paikallishistorian ja geologian museo. Noin 150 kilometrin päässä idästä (Пегтымель, Pegtymel) on löydetty säilyneitä muinaisia luolamaalauksia.
Pevekissä toimii kelluva ydinvoimala "Akademik Lomonosov", joka käynnistettiin joulukuussa 2019. Sen kaksi pientä reaktoria tuottavat sähköä yhteensä 70 megawattia.
Venäjä esittelee Pevekin eräänä Koillisväylän satamapaikoista. Kaupunki on riippuvainen tästä meriväylästä esimerkiksi keskeisen infrastruktuurin rakennustarpeiden toimitusreittinä. 
Asukasluvun kehitys.
Oheinen taulukko kuvaa Pevekin väkiluvun kehitystä vuosina 1959–2010 suoritettujen väestönlaskentojen mukaan.
Mörkö vei ilon

Mörkö vei ilon on Minttu Vettenterän kirjoittama lastenkirja. Kirja ilmestyi maaliskuussa 2010. Se voitti Päätalo-instituutin Möllärimestarikilpailun ”Lastenkirjat ja sadut” -sarjan vuonna 2010.
Uskontorikos

Uskontorikos on toisten ihmisten uskonnollisia katsomuksia loukkaava, lainsäädännössä rangaistavaksi säädetty teko. Suomen rikoslaissa uskonnon harjoittamiseen kohdistuvat rikokset on vuodesta 1999 lähtien ryhmitelty rikoksiin yleistä järjestystä vastaan, sillä eräiden uskonnollisuuteen kohdistuvien tekojen katsotaan vaarantavan yhteiskuntarauhaa laajemminkin. 
Suomen rikoslaissa rangaistaviksi on säädetty:
Ruotsin vanhassa lainsäädännössä uskontorikosten päätyypit olivat jumalanpilkka ja harhaoppien levittäminen. Rankaisematta jätetyn jumalanpilkan uskottiin aiheuttavan koko valtakunnalle onnettomuutta. Vielä vuoden 1734 laki määräsi tahallisesta jumalanpilkasta kuolemanrangaistuksen. Harhaoppien levittämisestä seurasi maastakarkotus. Myös noituutta on aiemmin pidetty uskontorikoksena. Vuoden 1734 lain mukaan se oli sovitettava kuolemalla vuoteen 1779 asti.
Suomen vuoden 1889 rikoslaki (39/1889) määräsi jumalanpilkasta kuritushuonetta enintään neljä vuotta tai vankeutta. Sakolla tai korkeintaan kuuden kuukauden vankeudella selvisi, jos teko tapahtui ajattelemattomuudesta tai pikaistuksesta (rikoslaki, 10 luku, 1 pykälä). Pyhän sanan, uskonnollisen opin, sakramentin tai kirkollisen tavan julkisesta pilkkaamisesta rankaistiin enintään kuuden kuukauden vankeudella tai 200 markan sakolla (RL 10:2). Jumalanpalveluksen, kirkollisen toimituksen tai uskonnonharjoituksen estämisestä oli enimmäisrangaistus kaksi vuotta vankeutta ja niiden tahallinen häirintä tuotti korkeintaan kuuden kuukauden vankeuden tai 300 markan sakon (RL 10:3). Yksityisessä kokouksessa tapahtuvan hartaudenharjoituksen estämisestä seurasi sakkoa tai vankeutta enintään kahdeksan kuukautta ja tällaisen toiminnan häirinnästä korkeintaan 300 markan sakko (RL 10:4). Korkeintaan kahden vuoden vankeuteen tai 50–4 000 markan sakkoon tuomittiin, jos pakottamalla, kavaluudella, lahjalla tai etua lupaamalla taivutteli uskontokunnan jäsenen kääntymään toiseen uskonoppiin (RL 10:5). Enintään 300 markan sakon sai, jos esti palvelijaansa tai muuta talonväkeä osallistumasta jumalanpalvelukseen riittävän usein (RL 10:6).
HMS Limbourne

HMS Limbourne (viirinumero L57) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Hunt-luokan tyypin III saattuehävittäjä, joka palveli toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin 4. heinäkuuta 1940 työnumerolla J1490 osana vuoden 1940 hätäohjelmaa () Alexander Stephen and Sonsilta Govanista, missä köli laskettiin 8. huhtikuuta 1941. Alus laskettiin vesille 12. toukokuuta 1942 ja valmistui 24. lokakuuta.
Palvelus.
Marraskuussa 1942 alus siirrettiin koeajojen ja varustamisen päätyttyä Scapa Flow'hun koulutettavaksi. Koulutuksen aikana alus suojasi matkalla Gibraltarille taistelulaiva "HMS Duke of Yorkia". Paluumatkalla osastoon liittyi lentotukialus "HMS Victorious", joka oli ollut tukemassa Pohjois-Afrikan maihinnousua.
Alus liittyi joulukuussa Plymouthissa 15. hävittäjälaivueeseen suojaamaan saattueita ja valvomaan meriliikennettä Kanaalissa sekä lounaisen reitin alueella. Tammikuusta 1943 alkaen alus suojasi kotimaan ja Gibraltarin välisiä saattueita, kunnes helmikuussa aluksen propelli vaurioitui. Se korvattiin maaliskuussa Portsmouthissa uudella. 
Telakalta palattuaan alus suojasi Vapaan Ranskan laivaston taistelulaiva "Courbetin" Clydeen, minkä jälkeen se palasi laivueeseensa jatkamaan Kanaalin saattueiden suojaamista. Se osallistui myös operaatio Tunneliin eli Ranskan rannikon saattueiden häirintään.
Alus vapautettiin operaatiosta lokakuussa. Se taisteli 3. lokakuuta Kanaalissa Saksan laivaston torpedoveneitä vastaan, jolloin se vaurioitui lievästi. 22. lokakuuta alus liitettiin kevyt risteilijä "HMS Charybdiksen" sekä hävittäjien "HMS Grenvillen", "HMS Rocketin", "HMS Wensleydalen", "HMS Talybontin" ja "HMS Stevenstonen" muodostamaan Force X:ään estämään Kaukoidästä saapuvan saarronmurtaja "Münsterlandin" pääsyä Ranskaan. Seuraavana päivänä osasto joutui Guernseyn lähistöllä torpedoveneiden maaliksi, jolloin "Limbourneen" osui "T22:n" laukaisema torpedo. Aluksella sai surmansa 42 miehistönjäsentä. Alus menetti liikuntakykynsä, ja sitä koetettiin hinata, mutta se osoittautui mahdottomaksi. Aluksen sata eloon jäänyttä siirrettiin osaston muihin aluksiin. "Talybont" laukaisi torpedon, ja "Rocket" ampui tykillä vaurioitunutta alusta, kunnes se upposi. Aluksen hylky paikallistettiin 1990-luvulla, ja vuonna 2001 brittiläinen ryhmä kuvasi "Charybdiksen" ja "Limbournen" hylyt.
Eksekvatuuri

Eksekvatuuri (, tehtäköön &lt; "ex(s)equor," seuraa) tarkoittaa oikeustieteessä kolmea asiaa. Ensiksi se on kotimaisen tuomioistuimen tai muun viranomaisen päätös, jolla ulkomaisen tuomioistuimen tai viranomaisen tekemä päätös sen sisältöä muuttamatta tehdään päteväksi kotimaassa. Tavallisia ovat esimerkiksi avioeroa tai adoptiota koskevat päätökset. Eksekvatuuri on siis lupa ulkomailla annetun tuomion pakkotäytäntöönpanoa varten.
Toiseksi eksekvatuuri merkitsee diplomatiassa konsulaatin päällikön (konsulin) toimilupaa. Päällikkö saa nimittämisensä yhteydessä tulevan asemamaansa hallitukselle osoitetun valtakirjan. Jos asemamaan hallitus hyväksyy sen, hallitus myöntää konsulille eksekvatuurin, minkä jälkeen konsuli voi aloittaa toimensa hoitamisen.
Kolmanneksi eksekvatuuriksi nimitetään sitä asemamaan hallituksen antamaa asiakirjaa eli konsulintoimen vahvistuskirjaa, jolla toimilupa myönnetään.
Lasse Hoikka

Lasse Hoikka (s. 18. syyskuuta 1955 Tervola) on suomalainen laulaja ja tanssiyhtye Souvareiden perustaja. Souvarit on rovaniemeläinen iskelmäyhtye, joka soittaa Lappi-aiheista tanssimusiikkia. Lasse Hoikka syntyi Matti ja Aini Hoikan perheeseen Tervolan Koivun kylään, jossa oli hänen lisäkseen yhdeksän sisarusta. Hänen isänsä oli maanviljelijä ja kotiseudulla tunnettu pelimanni. Hänen äitinsäkin oli lahjakas laulaja.
Hoikkaa alkoi kiinnostaa rumpujen soittaminen ja hän pääsikin kymmenvuotiaana kokeilemaan paikallisella työväentalolla rumpuja – omat rumpunsa hän hankki kemiläisestä musiikkiliikkeestä vuosikymmen myöhemmin. Nuoruudessa Hoikka soitti eri rock-kokoonpanoissa, muun muassa sukulaispoikiensa Santiago-yhtyeessä sekä omassa kuulalaakeriyhtyeessään. Hoikka katsoo muusikon uransa alkaneen varsinaisesti vasta Pauli Pirttijärvi, Juhani Juusola ja Huumor-Humppa -yhtyeessä Tyrnävän maamiesseuran naistentansseissa. Soittamisen ohella hän teki arkipäivät töitä rakennusmiehenä, koska yhtyeellä oli keikkoja vain viikonloppuisin.
Vuonna 1978 Hoikan täytyi valita ulkomailla reissaavan rakennustyöläisen ja muusikon ammatin välillä. Hän oli kuitenkin perustanut perheen ja tulossa oli lapsi, joten hän valitsi muusikon elämän ja perusti Souvarit-yhtyeen.
Lasse Hoikka on toiminut myös lauluntekijänä, esimerkiksi Souvarin humppa on Tapani Peuran säveltämä ja Lasse Hoikan sanoittama. 
Kylmä rakkaus-kappaleen sanoitus on myös Lassen käsialaa. 
Vuonna 2009 Lasse julkaisi Lasse Hoikka Rautukopla &amp; Fishing brothers-nimisen levyn. Levyllä esiintyvä lauluyhtye Rautukopla muodostuu neljästätoista laulajasta johon Lasse Hoikka myös kuuluu. 
Lasse on julkaissut myös viisi soololevyä, viimeisin albumi "Taas kutsuu tie" ilmestyi vuonna 2014.
Litiumperkloraatti

Litiumperkloraatti (LiClO4) on litium- ja perkloraatti-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä käytetään hapen lähteenä sekä orgaanisessa synteesissä.
Ominaisuudet ja valmistus.
Huoneenlämpötilassa litiumperkloraatti on kiteistä valkoista ainetta ja se liukenee helposti sekä veteen että moniin orgaanisiin liuottimiin. Se voi olla myös kidevedellisenä trihydraattina LiClO4·3H2O (CAS 13453-78-6). Trihydraatista kidevesi poistuu, kun se lämmitetään 130–150 °C lämpötilaan.
Litiumperkloraattia voidaan valmistaa neutraloimalla litiumhydroksidia tai litiumkarbonaattia perkloorihapolla.
LiOH + HClO4 → LiClO4 + H2O
Li2CO3 + 2 HClO4 → 2 LiClO4 + CO2 + H2O
Käyttö.
Litiumperkloraatti hajoaa muiden alkali- ja maa-alkalimetallien perkloraattien tavoin kuumennettaessa hapeksi ja kloridisuolaksi. Litiumperkloraattia voidaan käyttää hapen vapauttamiseen esimerkiksi avaruussukkuloissa polttoaineeseen sekoitettuna. Litiumperkloraatin etuna on hyvä hapen varastointikyky, mutta se on melko kallista ja vaikea kuivata.
Litiumperkloraattia käytetään litiumakuissa elektrolyyttinä. Liuotettuna aproottiseen liuottimeen esimerkiksi dietyylieetteriin yhdistettä käytetään kiihdyttämään Diels–Alder-reaktioita. Tämä ominaisuus perustuu litium-ionin Lewis-happoluonteeseen.
Björn

Björn on ruotsalainen miehen etunimi, joka johtuu karhua tarkoittavasta ruotsin kielen sanasta "björn". Björn esiintyy myös sukunimenä. Norjassa ja Tanskassa nimi esiintyy muodossa Bjørn.
Suomessa nimi Björn on lokakuuhun 2025 mennessä annettu Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan 3 166 henkilölle. Suomenruotsalaisen kalenterin mukaan Björnin nimipäivä on 11. lokakuuta; suomenkielisessä kalenterissa samalla päivällä ovat niin ikään karhua tarkoittavat nimet Otso ja Ohto.
Björn sukunimenä.
Björn tai Bjørn on myös seuraavien henkilöiden sukunimi:
Erdősin luku

Erdősin luku ilmaisee, kuinka kaukana matemaatikko sijaitsee tuotteliaasta matemaatikosta Paul Erdősistä tieteellisen tekstin kirjoittajana. Erdősillä itsellään on luku 0. Ne, jotka ovat kirjoittaneet yhteisen artikkelin Erdősin kanssa, saavat Erdősin luvun 1. Muiden henkilöiden Erdősin luku on k+1, missä k on pienin Erdősin luku, joka on kirjoittanut kyseisen henkilön kanssa julkaisun.
Erdősin kanssa kirjoittaneita on 509 kollegaa (taso 1) ja heidän kanssaan kirjoittaneita on lähes 7 000 (taso 2). On arvioitu, että vuonna 2007 elävistä ja tutkimuksiaan julkaisseista matemaatikoista noin 90 prosenttia saa Erdősin numeron, joka on korkeintaan kahdeksan.
Usko tai älä (televisio-ohjelma)

Usko tai älä ("Ripley’s Believe It or Not!") on yhdysvaltalainen televisio-ohjelma. Ohjelmassa esiintyy ihmisiä, jotka tekevät uskomattomia asioita, kuten jonkin extreme-tempun vaikka moottoripyörällä. Ohjelma on tehty yhdysvaltalaisen Robert Ripleyn mukaan, jolla on museo San Franciscossa, ja ohjelmasta käytetään myös nimitystä Ripleyn usko tai älä, tai vastaavalla tavalla englanniksi "Ripley’s Believe It or Not".
Polkupyörän lukko

Polkupyörän lukko on valmistettu erityisesti polkupyörien lukitsemista varten suunniteltu lukko.
*Spiraalilukko on toinen nimitys vaijerilukolle, mutta tarkoittaa vain hyvin pitkävaijerista lukkoa, kun taas vaijerilukko tarkoittaa molempia.
Turvallisuus.
Monet lukoista ovat murrettavissa muutamissa sekunneissa, kun käytössä on sopiva työkalu. "Helsingin Sanomien" testissä U-lukot havaittiin muita lukkoja vahvemmiksi.
Jos polkupyörä varastetaan, ei vakuutuskorvauksen saamiseksi Suomessa vaadita erityisen hyväksytyn pyörälukon käyttöä, kunhan vain jotain lukkoa on käytetty.
Laskettu aika (elokuva)

Laskettu aika () on yhdysvaltalainen komediaelokuva, joka sai ensi-iltansa 5. marraskuuta 2010. Elokuvassa näyttelevät muun muassa Robert Downey Jr., Zach Galifianakis, Michelle Monaghan ja Jamie Foxx.
Juoni.
Elokuva kertoo Peter Highmanin (Robert Downey Jr.) ja Ethan Tremblayn (Zach Galifianakis) matkasta Atlantasta Los Angelesiin. Peter haluaa ehtiä näkemään lapsensa syntymän L.A.:ssa. Peter tapaa näyttelijäksi aikovan Ethanin Atlantan lentokentällä. Ethanin ärsytettyä Peteriä lentokoneessa heidät jätetään ulos lennolta. Ethan vuokraa tämän jälkeen auton ja tarjoaa Peterille kyytiä. Erilaisten vastoinkäymisten jälkeen Peter ja Ethan pääsevät L.A.:iin ajoissa ennen lapsen syntymää.
Biokeskus Suomi

Biokeskus Suomi (Biocenter Finland) on suomalaisten yliopistollisten biokeskusten verkosto. Sen tehtävänä on biokeskusten toiminnan rakenteellinen kehittäminen tavalla, joka edistää biotieteitä ja biolääketiedettä ja niitä tukevia teknologiapalveluja valtakunnallisella tasolla sekä parantaa yhteistyötä alan toimijoiden välillä. 
Organisaatio.
Biokeskus Suomen jäseniä ovat Helsingin yliopiston Helsinki Institute of Life Science HiLIFE, Biotekniikan instituutti ja Suomen molekyylilääketieteen instituutti FIMM, Itä-Suomen yliopiston Biocenter Kuopio, Oulun yliopiston Biocenter Oulu, Tampereen yliopiston Lääketieteen ja terveysteknologian tiedekunta sekä Turun yliopiston ja Åbo Akademin yhteinen BioCity Turku. Biokeskus Suomen hallintoelimet ovat isäntäyliopistojen rehtorien kokous, johtoryhmä ja johtaja. Biokeskus Suomen johtajana toimii professori Olli Silvennoinen.
Toiminta.
Biokeskus Suomen toiminnan näkyvin muoto on valtakunnallisten biotieteiden teknologiapalvelujen kehittäminen tavoitteena päällekkäisten ja turhien investointien välttäminen. Kehitettävien teknologiapalvelujen valinta perustuu kansainväliseen arviointiin, joka keskittyy laatuun, tieteelliseen erinomaisuuteen ja palveluja hyödyntävien tutkijoiden määrään. Biokeskus Suomi kehittää biotieteiden keskitettyjä teknologiapalveluja erityisesti seuraavilla alueilla: bioinformatiikka, biologinen kuvantaminen, genominlaajuiset menetelmät, hiirimallit, malliorganismit, proteomiikka ja metabolomiikka, kantasolut ja genomin muokkaaminen, kasvien biologinen kuvantaminen, rakennebiologia, translationaalisen tutkimuksen teknologiat, virusvälitteinen geeninsiirto ja soluterapia sekä yksisoluomiikka. Erityistä huomiota kiinnitetään uusiin teknologioihin. Teknologiapalveluja voivat käyttää Biokeskus Suomen jäsenten lisäksi muiden yliopistojen, yliopistosairaaloiden, tutkimuslaitosten ja teollisuuden tutkimusryhmät.
Termodesorptio-kaasukromatografi-massaspektrometri

Termodesorptio-kaasukromatografi-massaspektrometri (Termodesorptio-GC-MS) on ilmassa olevien epäpuhtauksien mittalaite. Se yhdistää kaasukromatografian (GC) ja massaspektrometrin (MS) ominaisuuksia eri aineosien tunnistamiseen testinäytteestä. Termodesorptio tarkoittaa tekniikka, jolla analysoitava yhdiste irrotetaan adsorbentista kuumentamalla. Termodesorptio-GC-MS sopii erityisesti haihtuvien orgaanisten yhdisteiden analyysiin.
Zach Galifianakis

Zacharius Knight ”Zach” Galifianakis (s. 1. lokakuuta 1969) on yhdysvaltalainen elokuvanäyttelijä ja koomikko. Hän on näytellyt muun muassa elokuvissa "Erämaan armoille", "Kauhea kankkunen", "Kauhea kankkunen 2", "Kauhea kankkunen 3", "Tapahtui Vegasissa", "Laskettu aika" ja "Birdman".
Galifianakis juontaa internetissä esitettävää "Between Two Ferns with Zach Galifianakis" -keskusteluohjelmaa. Ohjelma on palkittu kaksi kertaa Emmy-palkinnolla.
Galifianakisin sukujuuret ovat hänen äitinsä puolelta irlantilais-skotlantilaiset ja isänsä puolelta kreikkalaiset.
Sven Ingemar Ljungh

Sven Ingemar Ljungh (5. kesäkuuta 1757 Björkö, Jönköpingin lääni - 12. syyskuuta 1828 Bälaryd, Jönköpingin lääni) oli ruotsalainen luonnontutkija, virkamies ja keräilijä.
Ljungh opiskeli Uppsalan yliopistossa 1775-1777, muun muassa Carl von Linnén johdolla, ja vieraili tämän kotona. Hän valmistui teologiksi 1777 ja ryhtyi opiskelemaan lääketiedettä, mutta sairastui malariaan ja joutui lopettamaan opinnot. Hän valitsi virkamiesuran, ja toimi kruununvoutina Jönköpingin läänissä vuosina 1780-1793.
Vuonna 1808 Ljungh nimitettiin Ruotsin kuninkaallisen tiedeakatemian johtotehtäviin Göteborgiin, ja vuonna 1812 Maatalousakatemiaan.
Ljungh oli innokas keräilijä, ja hänen hyönteiskokoelmansa käsitti 5 000–6 000 lajia vuonna 1803. Hän nimesi useita uusia lajeja, linnuista putotohuitin ("Porzana paykullii") ja tulitöyhdön ("Dinopium javanense"). Kokoelmat myytiin Ljunghin kuoleman jälkeen.
Blåvands Huk

 
Blåvands Huk (myös Blåvandshuk) on Jyllannin länsirannikolla Pohjanmereen työntyvä niemeke, jossa sijaitsee Tanskan läntisin kohta. Blåvands Hukin ja siitä kaakkoon erkanevan Skallingenin niemimaan erottaa mantereesta Ho Bugtin lahti, Vattimeren pohjoisin osa. Niemen ympäristö on suojeltu, sillä se on tärkeä levähdysalue monille muuttolinnuille.
Christopher A. Pissarides

Christopher Antoniou Pissarides (, s. 20. helmikuuta 1948 Nikosia, Kypros) on brittiläinen kyproksenkreikkalainen taloustieteilijä ja taloustieteen professori London School of Economicsissa. Pissarides palkittiin vuonna 2010 Nobelin taloustieteen palkinnolla yhdessä Peter A. Diamondin ja Dale T. Mortensenin kanssa työmarkkina-analyysista.
Pissarides on yhdessä muiden Nobel-palkittujen kanssa kehittänyt etsintäteoriaa ja kohtaantoteoriaa sekä niihin liittyvää kitkatyöttömyyttä.
Hän on ollut Academia Europæan jäsen vuodesta 2011.
Tamme staadion

Tamme staadion on monikäyttöinen stadion Tartossa, Virossa. Stadionia käytetään nykyään lähinnä jalkapalloon, jossa se isännöi JK Tammekan kotiotteluita. Tamme staadionille mahtuu 2 000 ihmistä, joista noin 300:lle on istumapaikat. Stadionia on remontoitu vuosina 2007–2008 ja sinne rakennetaan lisää istumapaikkoja. Kompleksiin kuuluu myös pääkentän takana oleva tekonurmikenttä. 
Stadion avattiin ensimmäistä kertaa vuonna 1932, josta lähtien sillä on pelattu jalkapalloa. Sillä on järjestetty myös musiikkifestivaaleja ja yleisurheilukilpailuja. Stadionia kunnostettiin 1960-luvulla ja se avattiin uudelleen vuonna 1973. Tulipalo tuhosi sen vuonna 1997, jolloin rakennettiin jälleen uusi stadion.
Dale T. Mortensen

Dale Thomas Mortensen (2. helmikuuta 1939 Enterprise, Oregon, Yhdysvallat – 9. tammikuuta 2014 Wilmette, Illinois, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen taloustieteilijä ja taloustieteen professori Northwestern Universityssä, Evanstonissa. Mortensen palkittiin vuonna 2010 Nobelin taloustieteen palkinnolla yhdessä Peter A. Diamondin ja Christopher A. Pissaridesin kanssa työmarkkina-analyysista.
Mortensen kehitti yhdessä muiden Nobel-palkittujen kanssa etsintäteoriaa ja kohtaantoteoriaa sekä niihin liittyvää kitkatyöttömyyttä.
Peter A. Diamond

Peter Arthur Diamond (s. 29. huhtikuuta 1940 New York, New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen taloustieteilijä ja Massachusetts Institute of Technologyn taloustieteen professori. Diamond palkittiin vuonna 2010 Nobelin taloustieteen palkinnolla yhdessä Dale T. Mortensenin ja Christopher A. Pissaridesin kanssa työmarkkina-analyysista.
Diamond on yhdessä muiden Nobel-palkittujen kanssa kehittänyt etsintäteoriaa ja kohtaantoteoriaa sekä niihin liittyvää kitkatyöttömyyttä.
Yhdysvaltojen presidentti Barack Obama ehdotti Diamondia keväällä 2010 maan keskuspankin Federal Reserven johtokuntaan, mutta senaatti hylkäsi esityksen tiettävästi siksi, että piti häntä kokemattomana kansantalouden toiminnan analysoinnissa. Diamond on kuitenkin ollut MIT:ssä nykyisen johtajan Ben Bernanken opettaja.
World Series

&lt;noinclude&gt;
World Series on vuosittainen ammattilaisbaseballin, Major League Baseballin loppuottelusarja Yhdysvalloissa ja Kanadassa. Vuodesta 1903 alkaen siinä ovat kohdanneet kahden suurimman liigan – National League ja American League – voittajat. Sarja on jäänyt pelaamatta vain 1904 boikotin ja 1994 pelaajien lakon vuoksi. Koska ottelut pelataan myöhään syksystä, on sarjaa nimitetty myös nimellä "Fall Classic".
Vuosina 1882–1890 myös American Associationin mestari pelasi National Leaguen voittajan kanssa vastaavanlaisia sarjoja. Näitä pidetään enemmän näytösluontoisina tapahtumina ja ne olivat epäjärjestäytyneempiä kuin nykyiset sarjat. Sarjojen pituudet myös vaihtelivat aina kolmesta viiteentoista otteluun ja sarjat myös päättyivät usein tasatilanteeseen. Nykyinen World Series on pelattu yleensä "paras seitsemästä" -järjestelmällä, poikkeuksena kaudet 1903 ja 1919–1921, jolloin pelattiin järjestelmällä "paras yhdeksästä".
Vuoden 2014 sarjaan Kansas City Royals selvisi voittamalla kaikki kahdeksan aikaisempaa postseason -otteluaan. Sarjassa San Francisco Giants kuitenkin osoittautui paremmaksi niukasti otteluvoitoin 4–3. World Series voitto oli Giantsille kaikkiaan kahdeksas. Toisen kerran World Seriesin historiassa molemmat joukkueet olivat selvinneet pudotuspeleihin villillä kortilla. Aiemmin vastaavaa oli tapahtunut kaudella 2002, jolloin Giants oli sarjassa häviävänä osapuolena.
Vuonna 2016 Chicago Cubs onnistui voittamaan mestaruuden. Edellisestä Cubsin mestaruudesta ennätti kulua ennätysmäiset 108 vuotta. Cubs onnistui kääntämään sarjan voitokseen 1–3 -tappioasemasta.
Vuonna 2019 päättyivät ensi kertaa kaikki ottelut seitsemän ottelun sarjassa vierasvoittoon.
Faithless (albumi)

Faithless on puolalaisen black metal -yhtyeen Christ Agonyn ensimmäinen kokoelma-albumi, joka on julkaistu vuonna 1995. Albumi sisältää yhtyeen kaksi demoa, Sacronocturnin (kappaleet 1–4) sekä Epitaph of Christin (kappaleet 5–8).
Vuonna 2010 yhtye remasteroi albumin ja julkaisi sen uudelleen. Uusi painos sisältää kuusisivuisen vihkosen, sekä sen ulkoasu on täysin uusittu.
Asuntila

&lt;mapframe latitude="61.5744" longitude="23.6223" zoom="13" width="419" height="271" align="right"&gt;
&lt;/mapframe&gt;Asuntila on Ylöjärven kaupunginosa. Se sijaitsee Keijärven itäpuolella, kaupungin keskustasta pohjoiseen. Etäisyys Ylöjärven keskustaan on noin neljä kilometriä ja Tampereen keskustaan puolestaan noin 15 kilometriä. Alue on pääosin pientaloaluetta, jonka rakentaminen alkoi 1990-luvun toisella puoliskolla ja jatkuu toistaiseksi edelleen. Asuntilassa asuu arviolta noin 3 000 henkeä.
Asuntilassa on kaksi päiväkotia, koulu, urheilukenttä sekä lähikauppa. Kaupan rakennuksessa palvelee myös nuorisotila ja seurakunnan kerhotila. Asuntilan koulu on hallinnollisesti osa Kauraslammen koulua. Asuntilan toimipisteessä on luokat 1-2. Koulun toimipiste sijaitsee samassa rakennuksessa Asuntilan päiväkodin kanssa.
Tampereen seudun joukkoliikenteen linja-autolinja 81 liikennöi Asuntilaan.
Tyhjyyden kammo

Tyhjyyden kammo () on Aristoteleen esittämä fysikaalinen teoria, jonka mukaan luonnossa ei voi esiintyä tyhjiötä. Aristoteles esitti teoriansa teoksensa "Fysiikka" neljännessä kirjassa. 
Jo ennen Aristotelesta kreikkalaiset filosofit olivat esittäneet eriäviä käsityksiä siitä, voiko luonnossa esiintyä tyhjää tilaa. Eräät Parmenideen seuraajat selittivät, että tyhjä on "ei-oleva", eikä mikään osa siitä, mikä "on", voi olla "ei-oleva", minkä vuoksi tyhjä tila oli looginen mahdottomuus. Tätä päätelmää tuki myös havainto, että siellä, missä ei näyttänyt olevan mitään, oli ilmaa. Toisaalta atomiteorian kannattajat kuten Demokritos väittivät, että atomien lisäksi on myös tyhjää tilaa.
Aristoteles päätyi asiaa pohdittuaan käsitykseen, ettei tyhjiötä voi olla. Hän perusteli käsitystään muun muassa sillä, että hänen mukaansa kappaleen nopeus olisi kääntäen verrannollinen väliaineen tiheyteen. Esimerkiksi ilmassa kappaleet putoavat nopeammin kuin vedessä, koska vesi on tiheämpää ainetta kuin ilma. Koska tyhjiössä väliainetta ei ole lainkaan, kappaleen nopeuden pitäisi olla ääretön, mitä hän piti mahdottomana.
Käsitykselle, että tyhjää tilaa ei voi muodostua, annettiin myöhemmin nimitys "tyhjyyden kammo" ("horror vacui"). Tämän oletuksen avulla selitettiin myös, miksi vesi nousee imu­pumpussa. Tämän teorian mukaan niin tapahtuu, koska muussa tapauksessa pumpun männän ja veden väliin muodostuisi tyhjiö, mitä pidettiin mahdottomana. Teoria oli yleisesti hyväksytty 1600-luvulle saakka. Vuonna 1644 Evangelista Torricelli kuitenkin osoitti, että toisesta päästä suljetussa putkessa oleva elohopeapatsas nousee vain noin 76 senttimetrin korkeuteen, ja pian osoittautui, että myös vesipatsas nousee vastaavalla tavalla enintään noin 10 metrin korkeuteen. Tämän vuoksi teoria tyhjyyden kammosta oli hylättävä ja pääteltävä, että sen avulla aikaisemmin selitetyt ilmiöt johtuivatkin ilmanpaineesta.
Dave Manson

David Manson (s. 27. tammikuuta 1967 Prince Albert, Saskatchewan, Kanada) on kanadalainen, uransa lopettanut ammattilaisjääkiekkoilija, joka edusti NHL-liigassa pelatessaan seitsemää eri seuraa. Nykyään Manson toimii jääkiekkojoukkueiden valmentajana ja omistaa myös "Extreme Pita" -ravintolaketjun ravintoloita Kanadassa. 
Chicago Blackhawks varasi Mansonin ensimmäisen kierroksen 11. varausnumerolla . Pelatessaan Winnipeg Jetsissä hän toimi myös joukkueensa varakapteenina.
Manson tunnettiin aikanaan taitavasta ja kovasta fyysisestä pelityylistään, ja hän oli koko liigan parhaimpia taklaajia. Ensimmäisellä NHL-kaudellaan Manson pelasi 63 ottelua ja teki niissä tehot 1 + 8 = 9 ja sai 146 jäähyminuuttia. Tämän takia Manson joutui hakemaan vauhtia NHL-uraansa Chicagon farmiseurasta.
1990-luvun puolestavälistä 2000-luvun alkuun Manson vaihtoi seuraa yllättävän nopealla tahdilla, kun Winnipegistä Phoenixiin muuttanut Jets kauppasi hänet Montreal Canadiensiin, josta matka jatkui kolmannen kauden puolessavälissä takaisin Chicagoon, josta hänet viimeisellä kaudellaan myytiin Dallas Starsiin. Tämän jälkeen Manson pelasi kaksi kautta Torontossa, jonka jälkeen pelasi AHL-liigassa kaksi ottelua tehopisteittä, sillä siirtyi otteluiden jälkeen takaisin Dallasiin, jossa pelasi viimeisen kautensa (34 ottelua) tehoilla 0 + 1 = 1. 
Uransa aikana Manson istui rangaistusaitiossa varsin tiuhaan, sillä 3 000 rangaistusminuutin rajapyykki ei jäänyt kovinkaan kauas, sillä NHL-uran päätyttyä lopullisesti Manson oli istunut NHL-kaukaloiden rangaistusaitioissa yhteensä 2 792 jäähyminuuttia, vain 1 103 NHL-ottelun aikana.
Sepelhuitti

Sepelhuitti ("Porzana albicollis") on eteläamerikkalainen rantakana. Lajista tunnetaan kaksi alalajia, joista nimialalajin "albicollis" elinympäristö käsittää Brasilian itä- ja eteläosat, Bolivian pohjois- ja itäosat, Paraguayn, Argentiinan pohjoiskolkan sekä mahdollisesti Perun kaakkoisosan. Alaji "olivacea" elää mantereen pohjoisosassa Kolumbiassa, Venezuelassa, Trinidadissa, Guyanassa ja Brasilian pohjoislaidalla. Louis Jean Pierre Vieillot kuvaili lajin holotyypin Paraguaysta vuonna 1819.
(15788) 1993 SB

(15788) 1993 SB on keskimäärin Neptunusta kauempana Aurinkoa kiertävä pikkuplaneetta eli transneptuninen kohde. Sen löysivät I. P. Williams, A. Fitzsimmons ja D. O'Ceallaigh vuonna 1993. Kohde kiertää Kuiperin vyöhykkeellä ja kuuluu plutinoihin.
Kohteen radan inklinaatio on huomattavasti vähemmän kuin suuremmilla plutinoilla kuten 28978 Ixion, 90482 Orcus tai 134340 Pluto.
Kohde kiertää Auringon ympäri (noin ) kiertoradalla, jossa se on lähimmillään ja etäisimmillään astronomisen yksikön päässä Auringosta. Kirkkauden ja valon heijastumisen perusteella läpimitta on todennäköisesti – . Kiertodan eksentrisyys on ja inklinaatio on .
Vigna marina

Vigna marina on hernekasvien heimoon kuuluva kasvilaji.
"V. marina" on monivuotinen köynnöskasvi, ja sen varsi voi kasvaa kaksi metriä pitkäksi. Kasvin lehdet ovat kolmilehdykkäisiä. Lehdykät ovat pyöreähköjä, ja ne ovat 3–9 senttimetriä pitkiä ja 2–7 senttimetriä leveitä. Niiden kärjet ovat tylppiä. Lehtiruoti on 3–6 senttimetriä pitkä.
Baaritytön tarina

Baaritytön tarina () on vuonna 1970 julkaistu mustavalkoinen elokuva, jonka ohjasi Shōhei Imamura. Elokuva kuvailee Japanin toisen maailmansodan jälkeistä historiaa prostituoidun silmin nähtynä.
(385185) 1993 RO

(385185) 1993 RO on keskimäärin Neptunusta kauempana Aurinkoa kiertävä pikkuplaneetta eli transneptuninen kohde. Se kiertää Kuiperin vyöhykkeellä ja kuuluu plutinoihin. 1993 RO:n löysivät D. C. Jewitt ja J. X. Luu 14. syyskuuta vuonna 1993. Kohde oli ensimmäinen kääpiöplaneetta 134340 Pluton itsensä jälkeen löydetty plutino. 
Kohde kiertää Auringon ympäri (noin ) kiertoradalla, jossa se on lähimmillään ja etäisimmillään astronomisen yksikön päässä Auringosta. Kirkkauden ja valon heijastumisen perusteella läpimitta on todennäköisesti – .
Spadina Avenue

Spadina Avenue on Torontossa, Kanadassa sijaitseva katu. Se alkaa pohjoisessa Bloor Streetiltä ja loppuu etelässä Gardiner Expresswayhin. Alueella oli vielä 1930-luvulla pääasiassa vaateteollisuutta, mutta tuotanto on myöhemmin siirretty lähes kokonaan muualle.
Spadina Avenuen varrella ovat asuneet muun muassa 1930-luvulla työväenliikkeen johtohahmo Emma Goldman ja 1990-luvulla kirjailija Naomi Klein.
Milka (suklaa)

Milka on maitosuklaan tuotemerkki, jota valmistaa Mondelez International. Merkin keksi sveitsiläinen Philippe Suchard vuonna 1901. Tuotemerkkiin kuuluu valkoisen ja liilan värinen Milka-lehmä. Milkan käyttämä liila on värirekisteröity. Tuotetta valmistetaan muun muassa Itävallassa, Saksassa, Brasiliassa, Serbiassa ja Bulgariassa.
Tallinnan pimeys

Tallinnan pimeys on virolais-suomalaisena yhteistyönä vuonna 1993 valmistunut elokuva, jonka on ohjannut Ilkka Järvi-Laturi.
Juoni.
On vuosi 1991 ja Viro on jälleen itsenäinen valtio. Sen miljardin dollarin arvoinen kultavaranto oli siirretty salaa Pariisiin ennen neuvostoliittolaisten miehitysjoukkojen saapumista. Pariisissa kätkettyä kultaa säilytettiin yli 50 vuotta kunnes se palautettiin Viroon. Venäläinen rikollispomo on päättänyt saada kullan itselleen pimentämällä kerralla koko Tallinnan kaupungin. Siihen hän tarvitsee Tallinnan sähkölaitoksella työskentelevän teknikon apua. Miehelle luvataan palkkioksi 5 000 dollaria, joita hänen raskaana oleva vaimonsa sanoo tarvittavan kipeästi syntyvän lapsen ruokaan. Teknikon lähdettyä sähkölaitokselle, vaimon synnyttämisen aika koittaa yllättäen. Kaupungissa vallitsee täydellinen pimeys, eikä sairaalassa ennenaikaisesti syntyneen lapsen keskoskaappiin saada sähköä.
Arvioita ja palkintoja.
"Tallinnan pimeys" sai vuonna 1993 Rainer Werner Fassbinderin mukaan nimetyn palkinnon Mannheimin elokuvafestivaaleilla 1993 ja hopeisen Alexander-palkinnon Thessalonikin elokuvafestivaaleilla.
"Variety"-lehdessä New Yorkissa esitetty "Tallinnan pimeys" sai hyvin myönteisen vastaanoton. Sitä pidettiin vaatimattomana mutta kunnianhimoisena ja jännittävänä trillerinä, joka käyttää vaikuttavasti Viron pääkaupunkia taustanaan.
"Tallinnan pimeys" on "Helsingin Sanomien" Helena Yläsen mielestä puhdas amerikkalaistyylinen viihdejännäri, jollaisen kaavaa Järvi-Laturi on kuitenkin varioinut komedian suuntaan onnistuneesti ja tehnyt siitä tarinan elämänhalusta. 
Elokuva esitettiin Suomessa televisiossa jo puoli vuotta teatterikierroksensa jälkeen. "Helsingin Sanomien" televisiosivuilla Mikael Fränti luonnehti sitä rämäkäksi ja suoraviivaiselta näyttäväksi toimintafilmiksi, jonka Järvi-Laturi ohjaa taitavasti: ”Kohtaukset toimivat, kerronnassa on särmää ja voimaa, vinot kuvat ja nopeat leikkaukset tuntuvat perustelluilta. Mustavalkokuvan vaihdos väriliseksi on looginen.” Hän kehui myös näyttelijöitä mutta moitti toimintavauhdin äityvän lopussa jopa epäuskottavaksi.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Olavi Similä piti "Tallinnan pimeyttä" kankeana ja ylinäyteltynä ja antoi sille kaksi tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”keskinkertainen”.
Mark Eaton (jääkiekkoilija)

Mark Andrew Eaton (s. 6. toukokuuta 1977 Wilmington, Delaware, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän edusti NHL:ssä Philadelphia Flyersia, Nashville Predatorsia, Pittsburgh Penguinsia ja New York Islandersia.
Ura.
Eaton teki sopimuksen varaamattomana vapaana pelaajana NHL-seura Philadelphia Flyersin kanssa elokuussa 1998. Hän pelasi kuitenkin kauden 1998–1999 kokonaan Flyersin farmijoukkueessa Philadelphia Phantomsissa. Hän debytoi NHL:ssä seuraavalla kaudella lokakuussa 1999 Ottawa Senatorsia vastaan. Ensimmäisen maalinsa hän teki huhtikuussa 2000 Boston Bruinsia vastaan.
Eaton myytiin Nashville Predatorsiin syyskuussa 2000 vaihdossa kolmannen kierroksen varaukseen. Kaudella 2000–2001 hän pelasi sekä IHL:n Milwaukee Admiralsissa että Predatorsissa 34 ottelua. Seuraava kausi sujui jo kokonaan NHL:n puolella. Kaudella 2003–2004 hän rikkoi Predatorsin tehotilaston ennätyksen saldolla +16. NHL:n työsulkukaudella 2004–2005 hän pelasi AHL-seura Grand Rapids Griffinsissä, jossa hän pelasi vain 29 ottelua.
Kesällä 2006 Eaton siirtyi vapaana pelaajana Pittsburgh Penguinsiin. Kaudella 2006–2007 hän kärsi loukkaantumisista ja pelasi vain 35 ottelua. Sama tahti jatkui myös seuraavalla kaudella, jolloin hän pelasi saman verran otteluita runkosarjassa. Kaudella 2008–2009 hän pelasi 68 ottelua runkosarjassa. Eaton teki pudotuspeleissä tehot 4+3=7 ja voitti Penguinsin kanssa Stanley Cupin. Kaudella 2009–2010 hän teki ennätystehonsa 16 tehopistettä NHL:ssä. Kausi jäi hänen viimeisekseen seurassa.
Heinäkuussa 2010 Eaton teki kahden vuoden sopimuksen New York Islandersin kanssa. NHL:n työsulkukauden 2012–2013 alettua hän siirtyi tammikuussa 2013 Pittsburgh Penguinsin farmijoukkueeseen Wilkes-Barre/Scranton Penguinsiin ja sai helmikuussa NHL-sopimuksen.
Maajoukkueura.
Eaton edusti Yhdysvaltoja vuosien 2001 ja 2002 MM-kisoissa.
Back to My Roots

Back to My Roots on yhdysvaltalaisen soul-laulaja ja lauluntekijä Solomon Burken studioalbumi vuodelta 1976. Burke on itse tuottanut albumin ja sen on kustantanut Chess Records. Vastaava tuottaja on Herman Rush. Tuotannon taustalla ovat myös Mike Curb ja Sounds of Memphis, Inc.
Levy on äänitetty New Jerseyn Englewoodissa All Platinum –studioilla. Äänittäjinä ovat toimineet Allan Tucker ja Richie Corsello. Miksauksesta ovat huolehtineet Sylvia Robinson, Tucker ja Al Goodman.
Kappaleet on sovittanut Burke apunaan Sammy Lowe, Walter Morris ja Bernadette Randle. Orkesterin sovituksista ja johtamisesta on huolehtinut Lowe.
Levyn kansitaiteilija on Dudley Thomas ja valokuvan on ottanut Randall Phillips.
Kiitoksissa on mainittu Sylvia Robinson ja Barry Diament.
Kappaleet.
Sivu 1
Sivu 2
Kappaleiden julkaisuyhtiöt ovat:
Muusikot.
Taustalaulajat:
Leena Ihmemaassa (albumi)

Leena Ihmemaassa on Suomen ensimmäisessä X Factor -laulukilpailussa kolmanneksi sijoittuneen Leena Tirrosen esikoisalbumi, jonka hän julkaisi Leena Ihmemaassa -taiteilijanimellä 29. joulukuuta 2010.
Albumin ensimmäinen single ”Piru” julkaistiin 30. elokuuta 2010. Toinen single ”Onnun” julkaistiin 8. lokakuuta 2010. Kahdesta ensimmäisestä singlestä kuvattiin myös musiikkivideot. Helmikuussa 2011 albumilta julkaistiin vielä kolmas single ”Salarakkaan päiväkirja”, jonka artisti itse on kirjoittanut yhdessä Lasse Piiraisen kanssa.
Albumi ei ollut menestys: itse albumi tai yksikään sen singlejulkaisuista ei noussut myyntilistoille.
Verkkoestottomuus

Verkkoestottomuus () viittaa psykologiassa ihmisten tapaan käyttäytyä pidäkkeettömämmin internetissä verrattuna reaalimaailman tilanteisiin. Käsite liittyy online-identiteettiin eli siihen käsitykseen, jonka ihminen antaa henkilöllisyydestään verkkoyhteisössä. 
Tyypillisiä verkkoestottomuuden tilanteita ovat niin sanotut flamet. Yksin näppäimistön ääressä istuessa ajatukset ilmaistaan – tai niitä ei mainita ollenkaan – eri tavoin kuin kasvokkain ollessa. Ollessaan vuorovaikutuksessa näköyhteyden avulla ihmisten aivot lukevat jatkuvia emotionaalisia merkkejä ja vihjeitä käyttäen niitä välittömästi seuraavassa vaiheessa, jotta kohtaaminen sujuisi hyvin. 
Verkkoestottomuus havaittiin kokeissa, joissa opiskelijoista muodostettiin pareja ja heitä pyydettiin tutustumaan toisiinsa ensin reaalimaailmassa ja sitten verkon kautta eristetyissä tiloissa. Tullessaan laboratorioon opiskelijat käyttäytyivät hyvin, mutta siirryttäessä verkkokeskusteluihin havaittiin, että heistä noin 20 prosenttia tuli välittömästi loukkaavan ilkeiksi tai karkeiksi.
Kuusi päätekijää.
Psykologi John Sulerin mukaan seuraavat kuusi tekijää aiheuttavat verkkoestottomuuden eli erilaisuuden verkossa käyttäytymiseen:
Yksilöiden erot.
Sulerin mukaan estottomuus ei ole ainoa tekijä, joka määrittelee sitä, miten paljon ihmiset paljastavat tai purkavat itseään toimiessaan kyberavaruudessa. Myös yksilöiden eroilla on suuri osuus. Esimerkiksi ihmisen perustana olevien tunteiden, tarpeiden ja viettien intensiivisyys vaikuttavat estoisuudelle altistumiseen.
Persoonallisuustyylit vaihtelevat paljon puolustusmekanismien vahvuuden sekä estoisuuden ja ilmaisevuuden taipumusten suhteen. Niillä, joilla on teatraalisia tyylejä, on taipumus olla hyvin avoimia ja emotionaalisia, kun taas pakonomaisesti käyttäytyvät ihmiset ovat pidättyvämpiä. Joidenkin kohdalla on pieniä poikkeamia henkilön peruskäyttäytymiseen verrattuna yhteydettömässä tilassa olemiseen, kun taas toisissa havaitaan dramaattisia muutoksia. Sulerin mukaan tuleva tutkimus voi selvittää, minkälaiset ja minkä olosuhteiden vallitessa ihmiset ovat enemmän alttiita verkkoestottomuudelle.
Siperianunikko

Siperianunikko ("Papaver croceum") on unikoiden sukuun kuuluva, myös koristekasvina yleisesti viljelty kukkakasvilaji. Suomessa siperianunikkoa tavataan satunnaisesti koko maassa viljelykarkulaisena.
Helounikkoa ("Papaver nudicaule") voidaan pitää samana lajina kuin siperianunikkoa, mutta Suomen Lajitietokeskuksen mukaan ne ovat eri lajeja.
Ulkonäkö ja koko.
Tavallisesti kaksi- tai monivuotinen siperianunikko kasvaa 30–40 cm korkeaksi. Ruusukkeena löyhänä mättäänä olevat lehdet ovat parijakoisia ja väriltään sinivihreitä. Ruusukkeen keskeltä nouseva lehdetön vana on siirottava- tai myötäkarvainen. Vanan kärjessä on yksittäinen, noin 5 cm leveä keltainen, oranssi tai joskus valkoinen kukka. Verhiö on kaksilehtinen, mutta verholehdet varisevat varhain. Terälehtiä on neljä kappaletta. Emiö on monilehtinen ja yhdislehtinen, heteitä on paljon. Siperianunikko kukkii Suomessa kesä-elokuussa. Siemenet kypsyvät nuijamaisessa, karvaisessa kodassa. Kodan päällä on tähtimäinen, monisäteinen luottilevy, jonka alle avautuvista rei'istä siemenet varisevat.
Levinneisyys.
Siperianunikko on alun perin kotoisin Keski-Aasiasta. Koristekasvina laji on levinnyt kauas alkuperäisiltä kasvualueiltaan. Suomessa siperianunikkoa tavataan koko maassa viljelyperäisenä puutarhakarkulaisena. Parhaiten laji menestyy luonnossa Pohjois-Lapissa, jossa se kasvaa paikoin myös vakiintuneena lajina.
Elinympäristö.
Siperianunikko kasvaa soraisessa maanperässä muun muassa tienvarsilla ja joutomailla.
Käyttö.
Siperianunikko on yleinen puutarhojen koristekasvi. Lajista on jalostettu muun muassa vaaleanpunaisia ja punakukkaisia lajikkeita.
Craig A. Evans

Craig A. Evans on Uuden testamentin eksegetiikan tutkija, joka toimii Uuden testamentin eksegetiikan professorina Acadia Divinity Collegessa Wolfvillessä, Kanadan Nova Scotiassa. Hän väitteli tohtoriksi Claremont Graduate Universityssä Etelä-Kaliforniassa. Evans tunnetaan evankeelisena eksegeettinä. 
Evans on tutkinut ennen kaikkea Kuolleen meren kääröjä, historiallista Jeesusta ja Raamatun arkeologiaa. 
Julkaisut.
Evansin kirjoittamien ja toimittamien kirjojen yhteislukumäärä on yli 60, jonka lisäksi hän on kirjoittanut satoja artikkeleita.
À la carte

À la carte (äännetään suom. , ransk. ) on ranskankielinen ilmaus, joka tarkoittaa ruokalistan mukaan. Tässä "la carte" tarkoittaa ravintolan koko valikoimaa, eli luetteloa ruuista ja ruokalajeista hintoineen. Ranskassa "à la carte" -valinta tarkoittaa, että asiakas valitsee vapaasti tuosta luettelosta. Sen vastakohta on menu eli keittiömestarin päivälle valitsema otos pitkästä listasta (la carte) tai ateria à prix fixe (ateriakokonaisuus, jonka sisältö ja hinta on sidottu).
Myös Suomessa ilmausta "à la carte" käytetään ravintoloissa tarkoittamaan erikseen tilattavaa annosta, jonka vastakohtana pidetään kiinteämuotoista ja -hintaista ateriaa. Nykyisin ilmaisua käytetään kuitenkin myös laajemmin merkitsemään 'hyvää ruokaa', mutta myös 'yksilöllistä' tai 'omavalintaista'. Suomessa eri alojen toimijat käyttävät myös muita kuin tässä artikkelissa käytettyä ranskankielistä kirjoitusasua.
Surmatyö

Surmatyö on suomalaisen metalliyhtyeen Rytmihäiriön ensimmäinen EP, joka julkaistiin vuonna 1990.
EP:n kappaleet julkaistiin myöhemmin uudelleen kokoelma-albumilla Surman vuodet – The Homicide Years. Vuonna 2011 Svart Records julkaisi albumista uusintapainoksen, jolloin se nousi Suomen virallisen listan sijalle 47.
Jon Gooch

Jonathan ”Jon” Gooch (s. 22. elokuuta 1984 Hertfordshire, Englanti, Yhdistynyt kuningaskunta), tunnetaan paremmin nimillä Feed Me tai Spor, on elektronisen musiikin tuottaja ja DJ. Hän työskentelee deadmau5:in mau5trap Recordings -levy-yhtiössä ja hänen omassa Lifted Music -levy-yhtiössä, jonka hän perusti vuonna 2007. Hän on myös tuntenut tunnetun dubstep-tuottaja Kill The Noisen 4-vuotiaasta asti. Syksyllä 2012 Gooch valittiin deadmau5:in mau5trap Recordsin uudeksi toimitusjohtajaksi. Toukokuussa 2013 Gooch kertoi Twitter-sivullaan lopettavansa esiintymisen DJ:nä ja keskittyvän jatkossa vain musiikin tekemiseen.
Vuonna 2016 hän perusti uuden levy-yhtiön, Sotto Voce:n.
The End of Evolution... ...is Round the Corner

The End of Evolution... ...is Round the Corner on yhtyeiden Rytmihäiriö ja Amen julkaisema split-albumi. Levy julkaistiin vuonna 1992 Spinefarm Recordsin kautta.
Kokoonpano.
Rytmihäiriö
Amen
Paul Mara

Paul Mara (s. 7. syyskuuta 1979 Ridgewood, New Jersey, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän pelasi viimeksi Montreal Canadiensissa.
Ura.
Mara pelasi uransa alkuvuosinaan USHS-sarjassa Belmont Hill Highin joukkueessa kaksi kautta. Kaudella 1996–1997 Mara pelasi OHL-sarjassa Sudbury Wolvesin joukkueessa. Seuraavan kauden hän jakoi Sudburyn ja Plymouth Whalersin välillä. Tampa Bay Lightning varasi Maran 7. pelaajana vuoden . Viimeisenä juniorivuotenaan kaudella 1998–1999 Mara teki 54 tehopistettä 52 ottelussa. Samalla kaudella Mara esiintyi myös ensimmäisen kerran NHL:ssä, kun hän pelasi yhden ottelun tehoin 1+1. Kaudella 1999–2000 Mara pelasi NHL:ssä jo 54 ottelua ja teki niissä 18 pistettä. Hän pelasi kaudella farmissakin. Seuraavalla kaudella Mara kaupattiin Phoenix Coyotesin organisaatioon, jossa hän pelasi 16 ottelua. Seuraavien kahden kauden aikana hän teki yhteensä 49 tehopistettä. 
Hän teki todellisen läpimurtonsa NHL:n hyökkäävien puolustajien eliittiin kaudella 2003–2004, jolloin hän sai pisteet 6+36=42 ja oli NHL:n puolustajien pistepörssin kuudestoista ja syöttöpörssin viides. NHL:n työsulkukauden 2004–2005 Mara pelasi Euroopassa saksalaisessa Hannover Scorpionsissa. Kaudeksi 2005–2006 Mara palasi Phoenixiin ja pelasi erinomaisen kauden. Hän oli tehoilla 15+32=47 joukkueen tehokkain puolustaja ja teki samalla piste-ennätyksensä NHL:ssä. Kesällä 2005 Phoenix kauppasi Maran ja 3. kierroksen varausoikeuden Boston Bruinsiin vaihdossa Nick Boyntoniin ja 4. kierroksen varausoikeuteen. Hän ehti pelata Bostonissa 59 ottelua, kunnes hänet kaupattiin New York Rangersiin vaihtokaupassa Aaron Wardiin.
Kaudella 2007–2008 Mara kärsi loukkaantumisista ja pelasi 61 ottelua. Kausi 2008–2009 jäi hänen viimeisekseen Rangersissa. Heinäkuussa 2009 Mara siirtyi vapaana agenttina Montreal Canadiensiin. Kausi meni pilalle loukkaantumisen vuoksi, ja hän pelasi vain 42 runkosarjaottelua eikä ainuttakaan pudotuspeliottelua. Syyskuussa 2010 Mara siirtyi Anaheim Ducksiin yhden vuoden sopimuksella. Mara pelasi Ducksissa 33 ottelua ja jäi useassa ottelussa kokoonpanon ulkopuolella. Hänet kaupattiin helmikuussa 2011 takaisin Canadiensiin vaihdossa viidennen kierroksen vuoroon . Ducks oli hankkinut muutamaa päivää aiemmin puolustaja François Beaucheminin, mikä entisestään heikensi Maran mahdollisuuksia mahtua Ducksin pelaavaan kokoonpanoon.
Maajoukkueura.
Mara edusti Yhdysvaltoja nuorten MM-kilpailuissa kolmesti vuosina 1997, 1998 ja 1999. Jälkimmäisellä hän teki viisi tehopistettä. Mara pelasi myös vuoden 2004 MM-kilpailuissa hyvän NHL-kauden siivittämänä. Turnauksessa hän teki kolme tehopistettä ja voitti MM-pronssia.
Jamie Benn

Jamie Randolph Benn (s. 18. heinäkuuta 1989 Central Saanich, Brittiläinen Kolumbia, Kanada) on kanadalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan laitahyökkääjä. Hän edustaa NHL:ssä pelaavaa Dallas Starsia ja on joukkueen kapteeni.
Kaudella 2014–2015 hän oli NHL:n runkosarjan pistepörssin ykkönen. Benn teki kauden aikana 82 ottelussa yhteensä 87 tehopistettä, joista 35 oli maaleja ja 52 maaliin johtaneita syöttöjä. Vuonna 2020 hän johdatti Dallasin Stanley Cupin loppuottelusarjaan, mutta joukkue kuitenkin hävisi sen Tampa Bay Lightningille. Kesäkuussa 2025 Benn solmi Starsin kanssa vuoden mittaisen ja miljoonan dollarin arvoisen jatkosopimuksen.
Vuonna 2014 Benn voitti olympiakultaa Kanadan jääkiekkomaajoukkueen mukana Sotšin talviolympialaisissa.
Bennin isoveli Jordie Benn pelasi puolustajana NHL:ssä vuosina 2011–2023.
Surman vuodet – The Homicide Years

Surman vuodet – The Homicide Years on metalliyhtye Rytmihäiriön kokoelma-albumi, joka on julkaistu vuonna 2003.
Levy koostuu yhtyeen EP:istä Surmatyö ja Ihmisiä kuolee!, sekä pitkäsoitosta Surman siipien havinaa bonusmateriaalin ohella. Viimeisen kappaleen lopussa on pitkä radiosample sekä erilainen versio kappaleesta "Vain henkisesti sairas ihminen uskoo Jumalaan".
Francisco Antonio Mourelle

Francisco Antonio Mourelle de la Rúa (1750 – 24. toukokuuta 1820) oli galicialainen meriupseeri ja tutkimusmatkailija, joka purjehti Espanjan kruunun alaisuudessa.
Mourelle palveli Espanjan laivastossa Guayanassa, Trinidadissa ja Antilleilla. Vuonna 1774 hänet siirrettiin Uuden-Espanjan Tyynenmeren tukikohtaan Meksikon San Blasiin. Seuraavana vuonna hän liittyi Bruno de Hecetan ja Juan Francisco de la Bodega y Quadran retkikuntaan. Mourelle oli Quadran perämiehenä kuunari "Sonoralla". Kun alukset olivat päässet 49. asteelle pohjoista leveyttä, ne joutuivat erilleen toisistaan. Heceta kääntyi pian tämän jälkeen "Santiagollaan" takaisin. "Sonora" jatkoi kuitenkin pohjoiseen ja eteni aina leveyspiirille 58° 30′. Retkikunta löysi Bucarelinlahden, jonne se myös ankkuroitu. "Sonora" palasi takaisin San Blasiin 20. marraskuuta 1775. Mourelle piti matkan aikana päiväkirjaa, jota James Cook myöhemmin käytti hyödykseen matkoillaan Tyynenmeren koillisosiin.
Vuonna 1779 Mourelle lähti uudelle tutkimusmatkalle Quadran perämiehenä. Matkaa johti Ignacio de Arteaga y Bazán, ja se lähti liikkeelle San Blasista 11. helmikuuta 1779. Retkikunta eteni aina 61. pohjoiselle leveysasteelle Alaskanlahden pohjukkaan, josta se jatkoi matkaansa lounaaseen Kenain niemimaan mukaisesti.
Mourelle purjehti San Blasista laajasti Tyynenmeren alueella. Hän kävi ainakin Tongalla, Filippiineillä ja Kiinan Kantonissa. Mourelle siirrettiin Espanjaan vuonna 1793. Hän eteni laivastossa aina kommodoriksi asti vuonna 1811. Vuonna 1818 hänet asetettiin eskaaderin johtoon. Sen piti kukistaa kapina Río de la Plata, mutta se ei ehtinyt missään vaiheessa matkaan.
Mourelle kuoli 24. toukokuuta 1820.
Intohimo (yhtye)

Intohimo on ruotsalainen kristillinen post-hardcore-yhtye Jönköpingistä. Yhtye perustettiin kesällä 2004.
Vain vuoden kuluttua perustamisesta Intohimo oli jo äänittänyt kaksi demoa: "In the deepest of mind" ja "PastPresentAndNeverAgain". Vuonna 2006 yhtye voitti parhaan levytyssopimuksettoman yhtyeen palkinnon Ruotsin kansallisilla Indiemusiikki-festivaaleilla.
Ensimmäisen albuminsa, "Failures, Failures, Failures and Hope", yhtye julkaisi maaliskuussa 2007. Levy-yhtiö oli Pretty Dirty Promotions. Toinen albumi, "Us; The Hollows", julkaistiin huhtikuussa 2009, julkaisijana The Uanit Music Compny. Intohimo on toiminut lämppärinä mm. yhdysvaltalaiselle Underoath-yhtyeelle