tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
FS Vauquelin (1931)

Vauquelin oli Ranskan laivaston 1933 valmistunut Vauquelin-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin Dunkerquesta Atelier et Chantiers de Francelta, missä köli laskettiin 13. maaliskuuta 1930. Alus laskettiin vesille 29. maaliskuuta 1931 ja otettiin palvelukseen 3. marraskuuta 1933.
Palvelus.
Joulukuussa 1940 alukselle asennettiin brittiläisvalmisteinen kaikuluotain. Aluksen ilmatorjuntaa vahvistettiin Norjan taisteluista saatujen kokemusten perusteella. Se muutettiin sukellusveneidentorjuntaan soveltuvaksi lisäämällä syvyyspomminheittimet neljännen savuhormin kohdalle.
Kesäkuussa 1941 alus kuljetti Syyriaan aseita ja ammuksia. Matkan aikana se vaurioitui lievästi. Se palasi heinäkuussa "Guépardin" kanssa Touloniin. Aluksen miehistö upotti aluksensa 27. marraskuuta 1942 Toulonissa annetun määräyksen mukaisesti. Se tuhoutui pelastuskelvottomaksi ja romutettiin.
FS Chevalier Paul (1932)

Chevalier Paul oli Ranskan laivaston 1933 valmistunut Vauquelin-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin Le Havresta Société des Forges et Chantiers de la Méditerranéelta, missä köli laskettiin 28. helmikuuta 1931. Alus laskettiin vesille 21. maaliskuuta 1932 ja otettiin palvelukseen 20. heinäkuuta 1934.
Palvelus.
Alus muodosti "Tartun", "Maillé Brézén" kanssa 5. viirikön, jonka kotisatamana oli Norjan taisteluiden aikana oli Greenock. Alus siirtyi viirikön mukana Välimerelle. Italian julistettua sodan Ranskalle ja Britannialle alus tulitti 14. kesäkuuta 1940 viirikön mukana Genovaa. Kuitenkin kuusi vuorokautta myöhemmin kaikki sotatoimet keskeytettiin aselevon astuttua voimaan.
Kesällä 1941 Britannian aloitettua sotatoimet Syyriassa alus lähetettiin Toulonista Lähi-itään kuljettaen ampumatarvikkeita. Britannian ilmavoimat havaitsivat 15. kesäkuuta sen Castellorizon vesillä. Seuraavana aamuna alus joutui viiden Britannian laivaston ilmavoimien 815. laivueen Fairey Swordfish koneen hyökkäykseen, jolloin torpedo osui kattilahuoneeseen pysäyttäen aluksen. Alus onnistui kuitenkin ampumaan yhden hyökkääjän alas.
"Guépard" ja "Valmy" pelastivat uppoavan aluksen sekä lentokoneen miehistön.
Tyler, the Creator

Tyler Gregory Okonma (s. 6. maaliskuuta 1991 Los Angeles, Kalifornia), tunnetaan esiintyjänimellä Tyler, The Creator, on yhdysvaltalainen rap-artisti, tuottaja ja muotisuunnittelija. 
Okonma nousi tunnetuksi vuonna 2007 perustetun Odd Future -musiikkikollektiivin keulahahmona ja perustajana. Hänen ensimmäinen julkaisunsa oli itsejulkaistu mixtape "Bastard" (2009). Hänen ensimmäinen soolostudioalbuminsa "Goblin" (2011) sekä single "Yonkers" nostivat hänet laajempaan tietoisuuteen ja tekivät hänestä internetilmiön. Tämän jälkeen hän on julkaissut viisi studioalbumia: "Wolf" (2013), "Cherry Bomb" (2015), "Flower Boy" (2017), "Igor" (2019) ja "Call Me If You Get Lost" (2021). Okonma on musiikin lisäksi perustanut kaksi muoti- ja lifestyle-yritystä, Golf Wang ja Le Fleur, jotka tarjoavat vaatteita, asusteita ja muita hänen suunnittelemiaan tuotteita. Hän on myös tehnyt yhteistyötä merkittävien brändien, kuten Lacosten, Conversen ja Louis Vuittonin kanssa. Lisäksi hän on järjestänyt Camp Flog Gnaw Carnival -musiikkifestivaalin vuosittain vuodesta 2012 lähtien.
Intercontinental Rally Challenge

Intercontinental Rally Challenge lyhennettynä IRC oli vuosina 2006–2012 ajettu rallisarja, jossa ajettiin pääasiallisesti N-ryhmän, pienen A-ryhmän ja Super 2000 -luokan autoilla. Sarjassa kilpaili kahdeksan valmistajaa, joille renkaat toimittavat Pirelli, BF Goodrich ja Yokohama Rubber Company. Sarjan mestaruuden voittivat Giandomenico Basso, Enrique García-Ojeda, Nicolas Vouilloz, Kris Meeke, Juho Hänninen ja Andreas Mikkelsen kahdesti. 
Kaudelle 2013 sarja yhdistyi FIA:n rallin EM-sarjan kanssa.
American Capitalist

American Capitalist on yhdysvaltalaisen heavy metal -yhtyeen Five Finger Death Punchin kolmas studioalbumi. Albumi julkaistiin 11. lokakuuta 2011 ja se on yhtyeen toinen albumi, jonka tuotti Kevin Churko. Albumilla ei ole mukana yhtyeen alkuperäistä basistia Matt Snelliä, joka lähti yhtyeestä joulukuussa 2010.
Albumin ensimmäinen single "Under and Over It" julkaistiin 27. heinäkuuta 2011. Toinen kappale ”Back For More” julkaistiin videopelissä "Madden NFL 12". Musiikkivideo kappaleesta "Under and Over It" julkaistiin 13. syyskuuta. Albumi nousi Billboard 200 -listan sijalle 3 ensimmäisellä viikolla julkaisustaan ja on jo myynyt yli 500 000 kappaletta. Suomessa albumi debytoi virallisen albumilistan sijalla 14.
Kuokanjoki (Äänekoski)

Kuokanjoki on joki Äänekosken kaupungissa Keski-Suomessa entisen Sumiaisten kunnan alueella, Sumiaisten kirkonkylän eteläpuolella. Kuokanjokea on sanottu maailman lyhyimmäksi joeksi. Joki laskee Sumiainen-järvestä Ala-Keiteleeseen. Joen pituus on 3,5 metriä. Joki oli aiemmin vielä puolta lyhyempi, mutta tien levennys ja sillan uusiminen kaksinkertaisti joen pituuden joskus 1970–1980-luvulla.
USS Saratoga (CVA-60)

USS Saratoga (runkonumero CVA-60, myöhemmin CV-60) oli Yhdysvaltain laivaston Forrestal-luokan lentotukialus. Alus osallistui Vietnamin sotaan Etelä-Kiinan merellä ja Persianlahden sotaan.
Valmistus.
Alus tilattiin 23. heinäkuuta 1952 New Yorkin laivastontelakalta, missä köli laskettiin 16. joulukuuta 1952. Se laskettiin vesille 8. lokakuuta 1955 kumminaan Charles S. Thomasin puoliso ja alus otettiin palvelukseen 14. huhtikuuta 1956 ensimmäisenä päällikkönään R. J. Stroh.
Palvelus.
Alus poistettiin palveluksesta 20. elokuuta 1994.
Alus saapui 12. syyskuuta 2014 romutettavaksi Brownsvillen.
USS Independence (CVA-62)

USS Independence (runkonumero CVA-62, myöhemmin CV-62) oli Yhdysvaltain laivaston Forrestal-luokan lentotukialus, joka osallistui Vietnamin sotaan Etelä-Kiinan merellä ja Persianlahden sotaan.
Valmistus.
Alus tilattiin 2. heinäkuuta 1954 New Yorkin laivastontelakalta, missä köli laskettiin 7. heinäkuuta 1955. Alus laskettiin vesille 6. kesäkuuta 1958 kumminaan laivastoministerin Thomas Gatesin puoliso ja otettiin palvelukseen 10. tammikuuta 1959 ensimmäisenä päällikkönään E. Y. McElroy.
Palvelus.
Alus palasi 31. joulukuuta 1965 kotisatamaansa Norfolkiin. Vuoden 1966 alkupuolen se oli tukikohdan lähivesillä kouluttaen ja täydentäen lentoyksiköitään. Alus osallistui 4. toukokuuta operaatio STEIKEXiin. Lentotukialus lähti 13. kesäkuuta liittyäkseen Välimerellä toimivaan Yhdysvaltain 6. laivastoon, jonka mukana se oli aina vuoden 1967 loppuun.
Alus poistettiin palveluksesta 30. syyskuuta 1998 Washingtonin osavaltiossa Bremertonissa Puget Soundin laivastontelakalla pidetyssä seremoniassa. Se poistettiin alusluettelosta 8. maaliskuuta 2004 ja lähti 11. maaliskuuta 2017 Bremertonista neljän kuukauden matkalle International Shipbreaking Limitedille Texasiin Brownsvilleen romutettavaksi.
Under and Over It

”Under and Over It” on yhdysvaltalaisen heavy metal -yhtyeen Five Finger Death Punchin kolmannen studioalbumin "American Capitalistin" ensimmäinen single. Se julkaistiin 27. heinäkuuta 2011 ja sijoittui heti ensimmäisenä päivänä iTunesin rock-listan ensimmäiselle sijalle. Myöhemmin single nousi myös iTunesin Top 100 -listan 40 parhaan joukkoon. 13. syyskuuta kappaleesta julkaistiin musiikkivideo.
Nigella Saunders

Nigella Jekyll Saunders (s. 7. joulukuuta 1979) on jamaikalainen sulkapalloilija.
Saunders voitti Pan-Amerikan kisoissa 2003 kultaa kaksinpelissä ja pronssia sekanelinpelissä Charles Pynen parina. Hän osallistui Ateenan olympialaisissa 2004 vain kaksinpeliin, jossa hän putosi ensimmäisellä kierroksella hävittyään lopulta turnauksesta hopeaa voittaneelle Mia Audinalle.
Lähteet.
Oklahoma Cityn roomalaiskatolinen arkkihiippakunta

Oklahoma Cityn roomalaiskatolinen arkkihiippakunta on katolisen kirkon arkkihiippakunta, joka sijaitsee Oklahoman 46:n läntisen piirikunnan alueilla Yhdysvalloissa. Sen nykyisenä arkkipiispana toimii Paul Stagg Coakley, joka nimitettiin virkaansa 16. joulukuuta 2010 ja asetettiin siihen virallisesti 11. helmikuuta 2011. Oklahoma Cityn arkkipiispa on samalla Oklahoma Cityn arkkihiippakunnasta sekä Tulsan ja Little Rockin hiippakunnista koostuvan kirkkoprovinssin metropoliitta. 
Oklahoma Cityn roomalaiskatolisen arkkihiippakunnan juuret ovat 1870-luvulla, jolloin ranskalaiset benediktiinimunkit saapuivat Intiaaniterritorion alueelle. Oklahoma Cityn hiippakunta perustettiin vuonna 1905 ensimmäisenä piispanaan belgialainen Theophile Meerschaert. 1930-luvulla hiippakunnan nimeksi tuli Oklahoma City-Tulsan hiippakunta. 13. joulukuuta 1972 se kuitenkin jaettiin kahtia, ja Oklahoma Cityn hiippakunnasta tuli samalla arkkihiippakunta.
Arkkihiippakunnan virallinen sanomalehti on "Sooner Catholic".
Piispat.
Vuosina 1876–1887 Intiaaniterroritorion prefektinä toimi Isidore Robot ja vuosina 1887–1890 Ignatius Jean. Vuosina 1891–1905 sen apostolisena vikaarina toimi Theophile Meerschaert, joka sitten hiippakunnan synnyttyä toimi sen ensimmäisenä piispana vuoteen 1924. Häntä ovat seuranneet:
Mustikkalehtimittari

Mustikkalehtimittari ("Scopula ternata") on erittäin yleinen mittariperhoslaji.
Koko ja ulkonäkö.
Vaalea perhonen. Siipien pohjaväri on kellertävänvalkoinen ja ne ovat kauttaaltaan pienten harmaanruskeiden pisteiden kirjomat. Siipien poikki kulkee kolme kellanruskeaa poikkijuovaa, jotka saattavat erottua heikosti, etenkin takasiivissä. Ulompi poikkijuova on vain kevyesti aaltoileva ja siiven etureunan puoleinen osa on muuta juovaa tummempi. Siipien alapinnalla on tiheä mustanharmaa pisteytys. Perhosen niska on vaalea. Siipiväli 23–27 mm.
Huomattavan samannäköinen laji on maitolehtimittari ("Scopula floslactata").
Levinneisyys ja lentoaika.
Mustikkalehtimittaria tavataan Keski- ja Pohjois-Euroopasta Keski-Aasian läpi Venäjän kaukoitään ulottuvalla vyöhykkeellä. Suomessa laji on erittäin yleinen pohjoisinta Lappia myöten. Aikuiset perhoset lentävät yhtenä sukupolvena kesäkuun puolivälistä heinäkuun loppupuoliskolle.
Elinympäristö ja elintavat.
Lajia tavataan erityisesti metsiköissä, soilla ja matsäniityillä aina puurajalle asti. Perhonen lentää iltahämärän laskeuduttua ja lentää helposti valolle. Pohjoisessa se on aktiivinen myös päivällä. Monien sukulaislajiensa tapaan mustikkalehtimittari lähtee häirittynä hyvin helposti lentoon päivälläkin.
Keskenkasvuinen toukka menee talvilevolle jo heinäkuun lopulla ja aktivoituu jälleen toukokuussa. Se koteloituu maahan.
Ravintokasvi.
Toukka elää pääasiassa mustikalla ("Vaccinium myrtillus").
Paaso (Heinola)

Paaso on kylä Heinolassa kaupungin pohjoisosassa. Kylässä on myös historiallinen Paason kartano. Valtatie 5 sivuaa Paasoa, ja siltä on viitoitus kylään.
Sotien jälkeen.
Paason alueen viljelystiloille asutettiin sotien jälkeen siirtoväkeä Karjalasta, Käkisalmesta. 1900-luvulle asti kylä oli virkeä maalaiskylä, mutta nykyään jäljellä on tyhjentyneitä navetoita ja lakkautettu kyläkoulu.
Palveluja.
Paasosta löytyy jätehuoltopiste, hienoja vuokramökkejä ja urheilukenttä. Lisäksi kylässä käy kirjastoauto. Lähimmät kaupat ovat Kuortissa ja Heinolassa ja koulut Heinolassa ja Lusissa. Joka kesänä Paasossa pidetään liikunnalliset kesäjuhlat ja talvisin hiihtokilpailut.
Nunnamittari

Nunnamittari ("Baptria tibiale") on harvinainen, mustavalkoinen mittariperhoslaji. Nunnamittari on Suomen Perhostutkijain Seuran tunnus ja antanut nimen myös seuran julkaisemalle Baptria-lehdelle.
Koko ja ulkonäkö.
Täysin mustavalkoinen perhoslaji, jossa ei ole pientä kuviointia eikä sitä voi sekoittaa mihinkään muuhun lajiin. Siipien pohjaväri on musta ja etusiiven poikki kulkee leveä, valkoinen vyö viistosti takareunasta siiven kärkeä kohti. Takasiivissä poikkivyön suunta on päinvastainen, mutta keskieurooppalaisilla yksilöillä takasiivet ovat kokonaan mustat. Etusiipien ulkonurkissa on lisäksi valkoiset laikut. Takasiipiä reunustavat ripset ovat puhtaanvalkoiset. Siipiväli 22–27 mm.
Suomessa tavattavalla alalajilla "B. t. fennica" siipien poikki kulkeva valkoinen vyö on leveämpi kuin muualla Euroopassa tavattavilla yksilöillä. Kuusamossa esiintyvällä alalajilla "B. t. borealis" poikkivyön muoto on poikkeava.
Levinneisyys ja lentoaika.
Lajia tavataan hyvin paikoittaisesti Keski-Euroopasta Keski-Aasian läpi Japaniin saakka ulottuvalla alueella. Suomessa nunnamittarin levinneisyys rajoittuu paikoittaisesti Keski-Suomen alueelle ja siitä itään. Lisäksi Kuusamossa on erillinen esiintymä. Perhoset lentävät kesä-heinäkuussa.
Elinympäristö ja elintavat.
Nunnamittari on vaatelias ja hyvin paikoittainen laji, joka elää ainoastaan konnanmarjoja kasvavissa lehtometsissä. Se voi olla paikoittaisesti jopa runsas, mutta joinakin vuosina puuttua lähes kokonaan. Aikuiset perhoset lentävät päivällä ja niiden mustavalkoinen väritys hävittää eläimen helposti kasvillisuuden varjojen sekaan. Toukat viihtyvät ravintokasvin lehtien alapinnoilla. Kotelo talvehtii.
Vuoden 2010 Suomen lajien uhanalaisarvioinnissa nunnamittarin alalaji "B. t. fennica" luokiteltiin vaarantuneeksi (VU) ja "B. t. borealis" erittäin uhanalaiseksi (EN).
Ravintokasvi.
Toukka elää konnanmarjoilla ("Actaea"). Suomessa ravintokasvi riippuu sijainnista, sillä alalaji "B t. fennica" mustakonnanmarjalla ("Actaea spicata") ja "B. t. borealis" punakonnanmarjalla ("Actaea erythrocarpa").
Nelson Philippe

Nelson Philippe (s. 23. heinäkuuta 1986 Valence, Drôme) on ranskalainen moottoriurheilija. Hän kilpaili karting-sarjoissa vuosina 1998-2002. Vuonna 2003 Philippe kilpaili Barber Dodge Pro Series sarjassa saavuttaen yhden palkintosijan. Vuosina 2004-07 Philippe kilpaili Champ Car-sarjassa saavuttaen yhden voiton ja neljännen sijan vuonna 2006. Philippe sai myös Most Improved Driver palkinnon vuosina 2005 ja 2006. Vuonna 2008 Philippe kilpaili kaksi kilpailua IRL-sarjassa. Hän kilpaili myös Superleague Formula sarjassa neljä kilpailua parhaana tuloksenaan neljäs sija Doningtonin radalla. Philippe ajoi myös kaksi kilpailua Aasian GP2-sarjassa ART-tallissa saavuttamatta pisteitä. Philippe ajoi myös vuoden 2009 Indianapolis 500 ajossa, jossa hän keskeytti.
Philippen nuorempi veli Richard Philippe, joka kilpaili Indy Lights sarjassa, kuoli helikopterionnettomuudessa Dominikaanisessa tasavatallassa marraskuussa 2018.
Slutskin rautatieasema

Slutskin rautatieasema (, ) on rautateiden väliasema ja solmukohta Slutskin kaupungissa Valko-Venäjän Minskin alueen eteläosissa. Slutsk sijaitsee suurin piirtein kahta Valko-Venäjän rautateiden merkittävää risteysasemaa eli Varsova-Minsk-Moskova-radan Baranavitšyä ja Vilna-Minsk-Homel-rautatien Asipovitšyä yhdistävän rataosuuden puolivälissä. Slutskin asemarakennus sijaitsee runsas kaksi kilometriä Slutskin hallinnollisen keskustan lounaispuolella. 
Liityntäliikenne.
Aseman naapurissa on Slutskin uudehko linja-autoasema.
Reunustäplämittari

Reunustäplämittari ("Lomaspilis marginata") on mittareihin kuuluva, erittäin yleinen selväkuvioinen perhoslaji.
Koko ja ulkonäkö.
Pienehkö, näennäisen mustavalkoinen ja helposti tunnistettava perhoslaji. Siivet ovat pohjaväriltään valkoiset ja niiden keski- ja ulko-osissa on laajoja, syvän tummanruskeita laikkuja. Perhosyksilöiden siipikuviointi vaihtelee poikkeuksellisen paljon, mutta keskeisinä lajituntomerkkeinä etusiiven tyviosan tumma täplä on venynyt siiven suunnassa ja siiven keskiosan etureunasta siiven keskelle ulottuva laikku on muodoltaan epäsymmetrinen. Joskus siiven keskiosan tumma väri muodostaa koko siiven poikki ulottuvan vyön. Takasiivet ovat ulkosyrjästään tummanruskeat ja niiden poikki kulkee vyö vaihtelevankokoisia laikkuja. Siipiväli on 22–28 mm.
Satunnaisesti tavataan lähes kokonaan tummanruskeita tai miltei valkoisia, vain siipien etureunasta kuviollisia yksilöitä.
Levinneisyys ja lentoaika.
Yleinen ja laajalle levinnyt laji, joka elää Portugalista ja Britteinsaarilta Japaniin. Suomessa reunustäplämittaria esiintyy hyvin yleisenä suurimmassa osassa maata ja se puuttuu vain Inarin Lapista ja Enontekiön tuntureilta. Perhoset ovat lennossa toukokuun lopulta heinäkuun lopulle, mutta toista sukupolvea voi tavata jopa syyskuulle asti.
Elinympäristö ja elintavat.
Reunustäplämittari suosii avoimia elinympäristöjä, kuten pensaikkoisia niittyjä, rantoja, metsänreunoja sekä puutarhoja. Laji lentää pääasiassa öisin ja tulee valolle, mutta lähtee häirittynä helposti lentoon päivälläkin. Päivisin perhoset lepäävät avoimesti kasvien lehdillä pyrkimättä piilottelemaan itseään. On arveltu, että perhosen väritys toisaalta rikkoo sen hahmon saalistajien silmissä ja saa sen muistuttamaan linnun ulostetta. Kotelo on talvehtiva vaihe.
Ravintokasvi.
Toukka elää lehtipuilla, etenkin pajuilla ("Salix"), poppeleilla ("Populus") ja koivuilla ("Betula").
Evoluutiolaskenta

Evoluutiolaskenta on tietojenkäsittelytieteessä tekoälyn osa-alue, joka tutkii kombinatorisia optimointiongelmia.
Evoluutiolaskennalle tyypillisiä ominaisuuksia ovat:
Joukkoon kuuluvia algoritmeja ovat mm.
Angolangenetti

Angolangenetti ("Genetta angolensis") on afrikkainen sivettieläin.
Nisäkäsnimistötoimikunnan ehdotus lajin uudeksi suomenkieliseksi nimeksi oli "miombogenetti".
Ulkonäkö ja koko.
Angolangenetti on kissankokoinen petoeläin, joka tyypillisesti painaa 1–2 kg. Sillä on pieni pää, pitkä selkä, lyhyet jalat mutta pitkä häntä.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Angolangenettiä tavataan kapealla vyöhykkeellä joka ulottuu eteläisen Afrikan poikki Atlantilta Intian valtamerelle 5 ja 15 leveyspiirin välillä. Angolan lisäksi alueeseen kuuluu Kongon demokraattinen tasavalta, Malawi, Mosambik, Tansania ja Sambia.
Hyoskyamiini

Hyoskyamiini tai (–)-hyoskyamiini on muskariinireseptoria estävä antikolinerginen tropaanialkaloidi, jota on eräissä koisokasveissa, kuten belladonnassa. Hyoskyamiini on atropiinin L-isomeeri. Sitä ei tule sekoittaa hyoskiiniin eli skopolamiiniin.
Mehiläissyöjät

Mehiläissyöjät (Meropidae) on kirkasväristen lintujen heimo, joka jaetaan kolmeen sukuun. Useimmat sen lajit elävät Afrikassa tai Aasiassa. Heimoon kuuluu 26 lajia.
Ulkonäkö ja koko.
Mehiläissyöjät ovat 15–35 cm pitkiä, ja niillä on pitkä pyrstö ja pitkä, teräväkärkinen nokka. Yleisväri on yleensä vihreä, ja siihen liittyy sinisiä, punaisia ja keltaisia kuvioita. Monilla lajeilla kulkee musta raita silmien yli.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Mehiläissyöjät elävät yleensä kosteikkojen lähistöllä. Niitä tavataan Afrikan, Aasian, Euroopan ja Australian trooppisissa ja subtrooppisissa osissa.
Terveydeksi

Cheers () on yhdysvaltalainen tilannekomediasarja, jota esitettiin vuosina 1982–1993.
Sarjaa esitti NBC. Sen tuottivat sarjan luojien James Burrowsin, Glen Charlesin ja Les Charlesin yhtiö sekä Paramount Television. Sarja kuvattiin elävän yleisön edessä eikä siinä ole taustanaurua..
Sarja kertoo bostonilaiseen baariin kokoontuvista ihmisistä, ja nimi tuleekin maljahuutoon viittaavasta baarin nimestä. Studiossa kuvatun sarjan ulkokohtauksissa käytetystä oikeasta baarista tuli pieni matkailunähtävyys, ja se otti suosion myötä oikeastikin nimen Cheers.
Yksi sarjan hahmoista oli Kelsey Grammerin esittämä Frasier Crane. Hahmo jatkoi myöhemmin spin-off-sarjassa "Frasier", niin että Grammer esitti hahmoa yhteensä 20 vuoden ajan. Cheers-sarjan hahmot nähdään myös Frasierin vieraina.
Sarja palkittiin Primetime Emmy -palkinnolla parhaana komediasarjana vuosina 1983, 1984, 1989 ja 1991 sekä Golden Globe -palkinnolla parhaana musikaali- tai komediasarjana vuonna 1991.
Chikako Nakayama

Chikako Nakayama (; s. 30. elokuuta 1975) on japanilainen entinen sulkapalloilija.
Nakayama pelasi MM-kisoissa 2003 nelinpelissä ja sekanelinpelissä. Hän pääsi tuolloin nelinpelissä Keiko Yoshitomin kanssa kolmannelle kierrokselle ja putosi sekanelinpelissä Norio Imain parina toisella kierroksella heidän hävittyään indonesialaisille Eny Widowatille ja Anggun Nugroholle. Nakayama ja Yoshitomi osallistuivat myös vuoden 2004 Aasian-mestaruuskilpailuihin, joissa he hävisivät toisella kierroksella Thaimaan Sathinee Chankrachangwongille ja Saralee Thungthongkamille. Sama pari piinasi heitä myös Ateenan olympialaisissa, joissa Cankrachangwong ja Thungthongkam pudottivat japanilaiset erin 2–0.
Kęstutis Navickas

Kęstutis Navickas (s. 13. tammikuuta 1984 Kaunas) on liettualainen sulkapalloilija. Hän edustaa seuratasolla saksalaista 1. BC Bischmisheimia.
Navickas osallistui olympialaisiin ensimmäistä kertaa Pekingissä 2008. Hän pääsi tuolloin kaksinpelissä kolmannelle kierrokselle saakka, kunnes hävisi turnauksesta hopeaa saaneelle Lee Chong Weille. Navickas putosi MM-kilpailuissa 2009 jo ensimmäisellä kierroksella, kun Thaimaan Boonsak Ponsana voitti hänet erin 2–1.
Navickasin paras sijoitus BWF:n ranking-listalla on 38. tila kaksinpelistä vuodelta 2011.
Lähteet.
Andrew Joseph McDonald

Andrew Joseph McDonald (24. lokakuuta 1923 Savannah, Georgia – 1. huhtikuuta 2014 Palatine, Illinois) oli Little Rockin roomalaiskatolisen hiippakunnan piispa Arkansasissa vuosina 1972–2000. 
McDonald opiskeli Marist Schoolissa (Georgia), St. Charles Collegessa (Maryland) ja St. Mary’s Seminaryssa (Maryland). Hän sai pappisvihkimyksensä piispa Emmet M. Walshilta 8. toukokuuta 1948, minkä jälkeen hän jatkoi opintojaan Amerikan katolisessa yliopistossa ja Rooman Paavillisessa lateraaniyliopistossa.
McDonald sai 4. heinäkuuta 1972 nimityksen Little Rockin piispaksi. Hänet vihittiin piispaksi 5. syyskuuta arkkipiispa Thomas McDonoughin toimiessa pääkonsekraattorina, ja hänet asetettiin virkaan virallisesti 7. syyskuuta. Hänen edeltäjänsä oli Albert Lewis Fletcher ja seuraajansa J. Peter Sartain.
McDonald vastusti abortin sallimista korkeimman oikeuden taholta tapauksessa Roe vastaan Wade vuonna 1973. Hän johti tammikuisin abortinvastustajien vuosittaista March for Lifea Little Rockissa. Hän oli omistautunut ekumeenisille suhteille ja olikin mukana tukemassa Billy Grahamin herätyskokousta War Memorial Stadiumilla 1989. Vuonna 1990 McDonald otti kantaa John Edward Swindlerin teloitusta vastaan. Kyseessä oli ensimmäinen teloitus Arkansasin osavaltiossa yli 25 vuoteen.
Seututie 224

Seututie 224 on seututie, joka kulkee Aurasta Tarvasjoen ja Marttilan kautta Saloon Varsinais-Suomen maakunnassa. Tie on melko suora, ja sen nopeusrajoitus on valtatien 10 risteyksestä Märynummelle asti 100 km/h. Tien pituus on 43 kilometriä.
Tien kulku.
Tie alkaa valtatieltä 9 (E63) Aurassa, mistä se kulkee Auran keskustan halki alittaen Turku–Toijala-radan. Paikalla oli vuoteen 2000 asti tasoristeys, joka poistettiin tuolloin tehdyn rataosuuden sähköistämisen yhteydessä. Auran keskustassa tiehen yhtyy Turusta alkunsa saava seututie 222, minkä jälkeen tie ylittää Aurajoen. Tie jatkuu vähän matkaa Auran keskusta-alueella, minkä jälkeen alkavat laajat peltomaisemat. Aurassa tien osoitenimenä on valtatien 9 ja seututien 222 välisellä osuudella "Yhdystie" ja tästä eteenpäin "Tarvasjoentie".
Tarvasjoen Horisissa tien kanssa risteää valtatieltä 10 Tarvasjoen kautta kantatielle 41 Pöytyälle johtava yhdystie 2250, minkä jälkeen tie ylittää Tarvasjoen. Tällä osuudella tie on melko suoraa, tosin paikoin mäkistä. Nopeusrajoitus on 80 km/h Marttilassa sijaitsevalle valtatien 10 risteykselle asti. Tarvasjoella tien osoitenimi on ensin "Aurantie" ja yhdystien 2250 risteyksen jälkeen "Salontie".
Marttilassa, pian valtatien 10 jälkeen tie risteää Hämeen Härkätiehen kuuluvien yhdystien 12307 ja yhdystien 2264 kanssa Marttilan Vättilässä. Seuraavana tie ylittää Paimionjoen, jonka jälkeen tie kulkee suorana halkoen lähinnä mäkisiä peltomaisemia. Marttilassa tien osoitenimenä on valtatien 10 risteykseen asti "Aurantie" ja sen jälkeen "Salontie".
Salon puolella tie ylittää ensin Vaskionjoen, saapuu ylityksen jälkeen Halikon Vaskion taajamaan ja ylittää Kuusjoen lähellä sen ja Vaskionjoen yhtymäkohtaa. Sen jälkeen tie saapuu Halikon Märynummen taajamaan. Märynummen eteläpuolella tie ylittää valtatien 1 (E18) eritasoliittymänä. Tämän jälkeen tie etenee noin kilometrin, kunnes siitä erkanee niin ikään eritasoliittymässä Halikkoon Vaskiontie, jonka linjausta tie aiemmin on noudattanut. Heti tämän jälkeen tie ylittää Halikonjoen, mistä muutaman kilometrin jälkeen se alittaa Turku–Karjaa-radan. Tämän jälkeen tie tekee vielä kaksi melko loivaa mutkaa, kunnes se saapuu päätepisteeseensä seututien 110 kiertoliittymään. Salossa tien osoitenimenä on Märynummen eteläpuoliseen liittymään asti "Vaskiontie" ja siitä eteenpäin "Mahtimiehentie".
Gustav Otto Douglas

Gustav Otto Douglas (23. helmikuuta 1687 Tukholma – 2. helmikuuta 1771 Tallinna) oli Venäjän nimittämä Suomen kenraalikuvernööri isonvihan aikana. 
Douglasin isä oli skotlantilaissyntyinen maaherra, kreivi Gustav Douglas ja äiti Margareta Stenbock. Hän kuului vuodesta 1708 kuningas Kaarle XII:n drabantteihin, vangittiin Pultavassa ja siirtyi 1717 Venäjän palvelukseen. Samana vuonna hänet määrättiin Kymijoen läntisen puolen kenraalikuvernööriksi Suomeen.
Kenraalikuvernöörinä hän järjesti muun muassa oikeuslaitosta sekä kirkollisia ja taloudellisia asioita. Häntä pidettiin ankarana virkamiehenä. Vuonna 1719 ja 1720 hänen johdollaan toteutettiin ns. manttaalimiesten otto eli 2 000 miestä vietiin Suomesta Venäjän armeijaan. Vain alle viidennes heistä palasi takaisin vuonna 1725.
Isonvihan rauhan jälkeen Douglas asettui asumaan Viroon, jossa hänestä tuli kenraali 1737 ja Tallinnan kuvernööri, mistä virasta hänet kuitenkin erotettiin 1742. Sotapalveluksesta Douglas erosi itse vuonna 1751.
Douglasin puoliso vuodesta 1715 oli Maria Magdalena von Schlippenbach (k. 1767).
Igor Bišćan

Igor Bišćan (s. 4. toukokuuta 1978 Zagreb) on kroatialainen jalkapalloilija, joka edustaa nykyisin Dinamo Zagrebia.
Ura.
Bišćan aloitti jalkapallon Dinamo Zagrebissa. Heinäkuussa 1997 hän siirtyi Dinamon juniorijoukkueista Samobariin, josta hän palasi Dinamo Zagrebin edustusjoukkueeseen helmikuussa 1998. Seuran paidassa Bišćan voitti Kroatian-mestaruuden vuosina 1999 ja 2000. Joulukuussa 2000 hän siirtyi Liverpooliin 5,5 miljoonan punnan siirtokorvauksella. Bišćanin ensimmäiset Liverpool-kaudet olivat hänen mukaansa vaikeita, mutta esitykset paranivat kausi kaudelta. Erityisesti hän onnistui kauden 2004–2005 Mestarien liigassa ja nousi kannattajien keskuudessa kulttihahmoksi. Liverpool-kausien jälkeen Bišćan pelasi kaksi kautta kreikkalaisessa Panathinaikosissa, jonka jälkeen hän palasi Dinamo Zagrebiin.
Daniel Kucera

Daniel William Kucera (7. toukokuuta 1923 Chicago, Illinois – 30. toukokuuta 2017 Dubuque, Iowa) oli yhdysvaltalainen katolinen piispa.
Kucera syntyi amerikantšekkiläiseen perheeseen saaden nimen William ja opiskeli St. Procopius Collegessa (nyk. Benedictine University) Lislessa Illinois'ssa. Hän otti käyttöön uskonnollisen nimen Daniel liittyessään benediktiineihin 1944. Hänet vihittiin papiksi 1949 ja hän sai tohtorinarvon kasvatustieteessä Amerikan katolisesta yliopistosta 1954. Kucera toimi St. Procopiuksen luostarin apottina 1964-1971. Jo aiemmin hän oli toiminut St. Procopius Collegen johdossa ja tähän tehtävään hän palasi 1971. 
Kucera vihittiin piispaksi sekä nimitettiin Natchesiumin titulaaripiispaksi ja Jolietin apulaispiispaksi 1977. Kucera toimi Salinan piispana Kansasissa 1980–1983 ja sen jälkeen Dubuquen arkkipiispana jääden eläkkeelle 1995.
Eritrean ympäriajo

Eritrean ympäriajo on maantiepyöräilyn etappikilpailu, joka käytiin ensimmäisen kerran 1946. Kilpailu järjestettiin pitkän tauon jälkeen seuraavan kerran 2001, ja sen jälkeen se käytiin vuosittain vuoteen 2013 saakka ja uudelleen vuodesta 2016. Eritrean ympäriajossa on ajettu vuosittain 5–9 etappia ja kokonaispituus on ollut useina vuosina yli tuhat kilometriä. Pyöräilyä pidetään Eritrean kansallisurheiluna, ja maassa arvioitiin vuonna 2006 olleen vähintään sata ammattipyöräilijää, joiden palkkiot ovat tosin melko pieniä. Michael Misghena sai 670 dollaria voitettuaan Eritrean ympäriajon 2006.
Kilpailu on käyty vuosien saatossa helmi-, maalis-, huhti-, touko-, kesä-, heinä- ja joulukuussa. Valtaosa kilpailijoista on nykyisin eritrealaisia.
Kokonaiskilpailun kolme parasta.
Lähde: Cycling Archives
Seututie 222

Seututie 222 on Turusta Liedon kautta Auraan kulkeva seututie, jonka pituus on 29 kilometriä. Se alkaa Turussa Raunistulan kaupunginosasta ja päättyy Auran asemanseudulle. Tie on koko matkalta vanhaa valtatietä 9.
Tien kulku.
Seututie 222 alkaa Turun keskustan pohjoispuolella Raunistulan kaupunginosassa, jossa se erkanee koilliseen valtatien 9 risteyksestä kohdassa, jossa "Tampereentie" muuttuu "Tampereen valtatieksi". Tien alkuosuus on nelikaistainen "Raunistulan puistotie". Reilun kilometrin jälkeen tie kääntyy itään "Vanhalle Tampereentielle", ja sen jälkeen ylittää Turku–Toijala-radan tasoristeyksenä. Ratahallintokeskuksen mukaan tasoristeys on suurten liikennemääriensa takia Suomen vaarallisin.
Tasoristeyksen jälkeen tie muuttuu tavalliseksi kaksikaistaiseksi tieksi. Se ylittää Vähäjoen "Maarian kirkkosiltaa" pitkin. Tie jatkuu koilliseen Räntämäen kaupunginosassa, jonka jälkeen se jatkaa Orikedon teollisuusalueelle. Seututie ylittää Turun ohikulkutien ja kulkee sen jälkeen Metsämäen kaupunginosan kautta. Liedon kunnan puolella tie jatkuu Ilmarisista edelleen Liedon asemanseudulle. Tämän jälkeen Auran kunnassa tie jatkuu varsin kapeana Auran kirkonkulman kautta Auran asemanseudulle, jossa se päättyy seututien 224 kiertoliittymään. Kirkonkulmalla tien nimi vaihtuu "Turuntieksi".
Kulttuuriympäristö.
Tie on osa Turusta Oripäähän johtavaa vanhaa maantieyhteyttä, joka "Varkaantien" nimellä kuuluu Museoviraston vuonna 2009 määrittelemiin valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin Suomessa. Vuonna 2007 Aurajokisäätiö aloitti hankkeen tien kehittämiseksi maisema-matkailutieksi. Hanketta tukivat Varsinais-Suomen liitto, EU:n Leader+ -ohjelma, Varsinais-Suomen jokivarsikumppanit ry, Varsinais-Suomen TE-keskus ja Keskitien tukisäätiö. Hankkeessa Elina Vesanen selvitti tien historiaa, Viri Teppo-Pärnä laati tien maisemanhoitosuunnitelman ja Hanna Tuominen työsti tienvarren kasvillisuuskartoituksen. Pohdittiin myös, voisiko tie saada kyltitetyn matkailutien aseman Hämeen Härkätien ja Kuninkaantien tapaan. 
Seututien 222 varrella ovat muun muassa Maarian kirkko ja Auran kirkko. Liedossa tie kulkee muun muassa Zoolandian sekä Nautelankosken museoalueen läheltä. Tien läheisyydessä ovat myös Turun vankila ja Aurassa sijaitseva Käyrän vankila, joka myös kuuluu valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin.
Tasoristeys.
Liikennevirasto listasi jo 2000-luvun alussa Suomen vaarallisimman tasoristeyksen, Vanhan Tampereentien ylikäytävän nopeasti poistettavaksi, mutta asia on yhä auki vuonna 2025.
Borders

Borders oli vuonna 1971 perustettu yhdysvaltalainen kirjakauppaketju. Ketju oli ennen lopettamistaan heinäkuussa 2011 Yhdysvaltojen toiseksi suurin kirjakauppaketju Barnes &amp; Noblen jälkeen. Sulkemisvaiheessa sillä oli 400 myymälää, ja 10 000 työntekijää menetti työpaikkansa.
Ketjun perustivat Michiganissa opiskeluaikanaan veljekset Tom ja Louis Borders.
Kastriot Kastrati

Kastriot Kastrati (s. 2. lokakuuta 1993 Helsinki) on uransa lopettanut suomalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan hyökkääjä.
Kastrati aloitti jalkapalloilun FC Viikingeissä, josta hän siirtyi Helsingin Jalkapalloklubiin jo nuorena. Hän nousi 2009 HJK:n reservijoukkueeseen, Klubi 04:ään, jossa hän pelasi Ykkösessä ja Kakkosessa. Edustusjoukkueessa hän on pelannut liigacupissa, ja Mestarien liigan karsinnoissa, jossa hän teki ensimmäisessä ottelussaan kaksi maalia Bangor Cityä vastaan. Veikkausliiga-debyytin Kastrati teki Hakassa, jonne hän siirtyi elokuussa 2011 loppukauden kattavalla lainasopimuksella. HJK lainasi Kastratin Hakaan myös kaudeksi 2012. Kaudella 2014 Kastrati edusti FC Myllypuroa.
Kastrati on pelannut Suomen poikamaajoukkueissa.
Takaji Mori

Takaji Mori (, 24. marraskuuta 1943 – 17. heinäkuuta 2011) oli japanilainen jalkapalloilija, jalkapallovalmentaja, –toimija ja olympiamitalisti.
Keskikentällä pelannut Mori pelasi kymmenen vuotta Mitsubishi Motorsissa, minä aikana hän teki 146 ottelussa 28 maalia. Hän voitti seuratasolla kaksi Japanin mestaruutta ja kaksi Keisarin cupia. Hänet valittiin myös Japanin maajoukkueeseen, jossa hän pelasi 56 ottelua vuosina 1966–1976. Maajoukkueessa Mori onnistui maalinteossa kahdesti. Mori edusti maataan myös Méxicon kesäolympialaisissa 1968, missä Japani voitti pronssia. Mori pelasi Méxicossa kaikissa kuudessa ottelussa.
Vuosina 1981–1985 Mori valmensi Japanin maajoukkuetta, joka oli lähellä selviytyä ensimmäistä kertaa maailmanmestaruuskilpailuihin. Morin maajoukkueaikana Japanin pelin taso kehittyi tasaisesti. Myöhemmin Mori valmensi kahta japanilaista seurajoukkuetta, Urawa Red Diamondsia ja Avispa Fukuokaa. Hän toimi myös japanilaisten seurajoukkueiden johtotehtävissä. Japanin jalkapallon hall of fameen Mori valittiin vuonna 2006.
Mori menehtyi 17. heinäkuuta 2011 virtsanjohdinsyöpään.
Etelä-Sudanin vaakuna

Etelä-Sudanin vaakuna on maan kansallislaulun ja lipun ohella Etelä-Sudanin kansallistunnus. Vaakuna hyväksyttiin Etelä-Sudanin väliaikaisessa parlamentissa toukokuussa 2011, ja se otettiin käyttöön heinäkuussa 2011 maan itsenäistyttyä Sudanista. 
Etelä-Sudanin vaakunassa on kuvattuna afrikkalainen kiljumerikotka, joka on levittänyt siipensä voiman tunnusmerkkinä. Kotka katsoo oikealle. Se pitelee kynsissään kääröä, johon on kirjoitettu maan nimi "Republic of South Sudan". Vaakunassa on myös valtion motto "Justice, Liberty, Prosperity" ("Oikeus, vapaus, vauraus"). Kotkan rinnalle on kuvattu kilpi ja ristikkäin olevat keihäs ja lapio; ne kuvaavat kansan halua puolustaa tasavallan itsenäisyyttä ja työskennellä sen ravitsemiseksi.
Puolustusvoimien johtamisjärjestelmäkeskus

Puolustusvoimien johtamisjärjestelmäkeskus (PVJJK) on Suomen puolustusvoimiin kuuluva Pääesikunnan alainen laitos. Sen tehtävänä on luoda eri aselajeille ja puolustushaaroille tarvittavat johtamisedellytykset puolustusvalmiuden kaikissa vaiheissa. Keskus järjestää puolustusvoimien tietotekniset palvelut ja organisoi kyberpuolustusta.
Johtamisjärjestelmäkeskus toimii 18 paikkakunnalla eri puolilla Suomea ja sen palveluksessa on noin 500 työntekijää. Laitoksen esikunta sijaitsee Jyväskylässä. 
Keskuksen alaisuuteen lukeutuu seitsemän pataljoonatason organisaatiota: 
Historia.
PVJJK:ta edeltäneen Puolustusvoimien tietotekniikkalaitoksen (PvTietoTL) toiminta alkoi 1. tammikuuta 1955, jolloin perustettiin Pääesikunnan tilastotoimisto. Vuoden 1961 alussa siitä muodostettiin Pääesikunnan tietokoneosasto, jonka tehtävänä oli johtaa puolustuslaitoksen tietokonepalvelua. Tietokoneosastosta tuli itsenäinen sotilaslaitos 1. maaliskuuta 1968 nimellä Puolustuslaitoksen tietokonekeskus. Nimi muutettiin vuoden 1974 alussa Puolustusvoimien ATK-laitokseksi, jonka alaisuudessa oli Tietokonetoimisto Luonetjärvellä (TkTsto/PvAtkL). Organisaatiouudistuksessa 1. heinäkuuta 1997 nimeksi palautettiin Puolustusvoimien tietotekniikkalaitos. Siihen liitettiin samana vuonna Elektroniikkakeskuskorjaamon telejaosto ja Keski-Suomen rykmentin Pääkäyttökeskus.
1. tammikuuta 2007 Tietotekniikkalaitos, maanpuolustusalueiden johtamisjärjestelmäosastot ja tietotekniikkakeskukset lakkautettiin ja Puolustusvoimien johtamisjärjestelmäkeskuksen toiminta alkoi. PVJJK:n vuosipäivä on 22. kesäkuuta. Se perustuu puolustusministerin PVJJK:n perustamisesta tekemään päätökseen, joka tehtiin 22.6.2005.
Johto.
Puolustusvoimien johtamisjärjestelmäkeskuksen johtaja on vuoden 2024 maaliskuun alusta ollut insinöörieversti Janne Jokinen. 
Tähänastiset johtajat ovat:
BITNET

BITNET oli osa yhdysvaltalaisten yliopistojen verkkojärjestelmää. Sen kehittivät Ira Fuchs New Yorkin kaupunginyliopistosta (CUNY) ja Greydon Freeman Yalen yliopistosta vuonna 1981. Teknisesti se koostui BITNET-yhdyspisteistä ja käyttäjien puhelinverkkoyhteyksistä. Verkossa käytettiin omaa RSCS-protokollaa. Verkon palveluihin kuului alusta asti mm. sähköposti. 
Muuta.
BITNET:ssä aloitti vuonna 1984 MUD-roolipeli nimeltään MAD.
Teklemariam Medhin

Teklemariam Medhin Weldeslasie (s. 24. kesäkuuta 1989 Hazega) on eritrealainen kestävyys- ja maastojuoksija.
Medhin sijoittui Fukuokan maastojuoksun MM-kilpailujen 2006 junioreiden sarjassa 13:nneksi ja kuului Eritrean pronssijoukkueeseen joukkuekilpailussa. Alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa Pekingissä hän oli samana vuonna 5 000 metrillä kahdestoista. Mombasan maastojuoksun MM-kilpailuissa 2007 hän sai junioreiden sarjassa joukkuehopeaa ja oli henkilökohtaisessa kilpailussa neljästoista. Edinburghin MM-maastojuoksuissa 2008 hän sijoittui miesten kilpailussa 23:nneksi ja Eritrea joukkuekilpailussa neljänneksi. Pekingin olympialaisissa hän oli 10 000 metrillä 32:s.
Medhin sijoittui Ammanin maastojuoksun MM-kilpailuissa 2009 yhdeksänneksi ja sai pronssia joukkuekilpailussa. Berliinin MM-kilpailuissa hän oli 5 000 metrillä 15:s ja 10 000 metrillä 12:s. Hän sai Bydgoszczin maastojuoksun MM-kilpailuissa 2010 hopeaa sekä henkilökohtaisessa että joukkuekilpailussa. Saman vuoden Afrikan-mestaruuskilpailuissa hän oli 10 000 metrillä kahdeksas. Punta Umbrían maastojuoksun MM-kilpailuissa 2011 hän sijoittui 14:nneksi ja Eritrea joukkuekilpailussa neljänneksi.
Madhin sai maastojuoksun Afrikan-mestaruuskilpailuissa Kapkaupungissa 2012 hopeaa 12 kilometrillä. Lontoon olympialaisissa hän sijoittui 10 000 metrillä seitsemänneksi. Bydgoszczin maastojuoksun MM-kilpailuissa 2013 hän sai pronssia henkilökohtaisessa kilpailussa ja oli neljäs joukkuekilpailussa. Moskovan MM-kilpailuissa 2013 hän keskeytti 10 000 metrin juoksun. Guiyangin maastojuoksun MM-kilpailuissa 2015 hän sijoittui henkilökohtaisessa kilpailussa 17:nneksi ja joukkuekilpailussa neljänneksi. Pekingin MM-kilpailuissa 2015 hän oli 10 000 metrillä 19:s.
Syvälle salattu

Syvälle salattu on suomalainen elokuva vuodelta 2011. Sen pääosissa nähdään Krista Kosonen, Peter Franzén ja Kai Lehtinen. Elokuvan ensi-ilta oli 7. lokakuuta 2011.
Psykologinen trilleri on kuvattu Pohjois-Karjalassa.
Juoni.
Työstään uupunut, parisuhteensa menettänyt ympäristöjuristi (Krista Kosonen) palaa kotikyläänsä puolustamaan tekoaltaan rakentamista vastustavia asukkaita. Yhteisen ajan toivossa yksinhuoltajanainen ottaa mukaansa 9-vuotiaan poikansa (Viljami Nojonen), mutta joutuu kohtaamaan lapsuutensa traumat.
Vastaanotto.
"Filmgoerin" Tuija Pyhäranta pitää "Syvälle salattua" visuaalisesti ja äänimaailmallisesti harkittuna ja vangitsevana, mutta sanoo elokuvan reaalimaailman tason jäävän näin luodun fantasian varjoon ja erikoistehosteiden pääsevän pääosaan. "Suomen Kuvalehden" Kalle Kinnunen sanoo murska-arviossaan elokuvan loppukäänteen vetävän maton alta katsojalta ja saavan sitä edeltävät tapahtumat näyttämään loogisesti ja myös tyylillisesti käsittämättömiltä. Myös Film-O-Holic.com-sivuston Juha Rosenqvist pitää elokuvaa ”muodollisesti pätevänä”, mutta näkemyksettömänä ja käsikirjoitukseltaan monelta osin ongelmallisena ”tusinatrillerinä”.
Pikkusumbanpöllö

Pikkusumbanpöllö ("Ninox sumbaensis") on pöllöihin kuuluva lintu.
Se on kotoperäinen Indonesiaan kuuluvalla Sumban saarella. Lintu on tunnistettu virallisesti vasta äskettäin. Se tunnetaan hyvin huonosti, ja sillä tiedetään olevan kotisaarellaan vain kolmessa paikassa.
Sen luontaisia elinympäristöjä ovat subtrooppiset ja trooppiset alavat metsät. Lajia uhkaa elinympäristöjen häviäminen.
Vaaleaverikön rakkaus

Vaaleaverikön rakkaus () on Miloš Formanin ohjaama elokuva vuodelta 1965. Sitä pidetään yhtenä tšekkoslovakialaisen elokuvan uuden aallon keskeisistä elokuvista. Elokuva kertoo tarinan Andulasta, joka työskentelee kahdentuhannen muun nuoren naisen kanssa jalkinetehtaassa. Hän tutustuu tansseissa prahalaiseen pianistiin ja viettää tämän kanssa yön. Andula haluaa tavata Prahaan lähteneen miehen uudestaan, mutta kaikki ei suju toiveiden mukaan. 
Tuotanto.
"Vaaleaverikön rakkaus" on toinen Miloš Formanin kolmesta 1960-luvulla Tšekkoslovakiassa ohjaamasta elokuvasta. Elokuvan käsikirjoittivat yhdessä Formanin kanssa Ivan Passer ja Jaroslav Papoušek. Elokuvan idea tuli Formanin romanttisesta kohtaamisesta Prahassa tapaamansa tytön kanssa. 
Elokuvassa näkyy kolmikon yhdessä kehittämä tapa lähestyä elokuvaa. "Vaaleaverikön rakkaus" on komedia, joka kertoo ympäröivästä yhteiskunnasta. Tarinan päähenkilöitä olivat tavalliset ihmiset, tehtaalla työskentelevät työläiset. Elokuva kuvattiin todellisilla paikoilla ja osa näyttelijöistä oli amatöörejä. Forman ja kuvaaja Miroslav Ondříček käyttivät osin dokumenttielokuvan ja cinéma véritén metodeja luodakseen tunteen tarinan ja tapahtumien autenttisuudesta. Vaikka yksittäiset repliikit saattavat olla improvisoituja, elokuva on silti tarkasti käsikirjoitettu. Miloš Formanin valitsi pääroolin esittäjäksi 17-vuotiaan Hana Brejchován, joka oli hänen silloisen vaimonsa ja suositun näyttelijän Jana Brejchován nuorempi sisko. 
Juoni.
Nuori Andula on töissä kahdentuhannen muun nuoren naisen kanssa jalkinetehtaassa. Pienessä kaupungissa on pula miehistä. Andula tutustuu tansseissa prahalaiseen pianistiin Mílaan ja viettää tämän kanssa yön. Andula haluaa tavata Prahaan lähteneen miehen uudestaan. Hän matkustaa myös Prahaan. Míla ei ole kotona, mutta tämän vanhemmat päästävät silti Andulan yöksi keittiöön. Kun Míla palaa kotiin, vanhemmat antavat nuoren miehen kuulla kunniansa. Andula kuuntelee viereisessä huoneessa itkien. Palattuaan takaisin tehtaan asuntolaan hän kertoo kuitenkin ystävälleen, että matka meni hyvin ja hänet otettiin vastaan sydämellisesti.
Vastaanotto ja merkitys.
"Vaaleaverikön rakkautta" pidetään yhtenä keskeisistä tšekkoslovakialaisen elokuvan uuden aallon elokuvista. Esimerkiksi brittiläinen Ken Loach on maininnut elokuvan tärkeänä vaikuttajanaan. "Vaaleaverikön rakkaus" huomattiin heti julkaisunsa jälkeen myös Tšekkoslovakian ulkopuolella. Elokuva osallistui New Yorkin elokuvafestivaaleille ja Venetsian elokuvajuhlille. Se valittiin ehdolle sekä parhaan ulkomaisen elokuvan oscar-palkintoon että parhaan vieraskielisen elokuvan Golden Globe-palkintoon. Vuonna 2000 elokuva valittiin brittiläisen Empire-lehden kaikkien aikojen 100 parhaan ei-englanninkielisen elokuvan listalle. "The New York Timesin" kriitikot valitsivat "Vaaleaverikön rakkauden" vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Säkkijärven polkka (vuoden 1955 elokuva)

Säkkijärven polkka on Ville Salmisen ohjaama mustavalkoinen elokuva vuodelta 1955. Elokuva kertoo harmonikkataiteilija Viljo Vesterisen elämästä paimenpillin soittajasta kyläpelimanniksi, Dallapén jäseneksi ja arvostetuksi harmonikkamestariksi.
Elokuvan alussa Vesterinen esittää itseään. Tarina kerrotaan takaumina, joita Vesterinen näkee katsellessaan haitaria pihalla soittavia poikia.
Arviot.
"Tv-maailman" kriitikon mukaan elokuva on kaavamaisuuksista huolimatta miellyttävällä tavalla hillitty ja keskittyy olennaiseen. Elokuvassa on myös kulttuurihistoriallisesti mielenkiintoisia ulottuvuuksia.
USS Springfield (SSN-761)

USS Springfield (runkonumero SSN-761) on Yhdysvaltain laivaston Los Angeles -luokan ydinsukellusvene.
Valmistus.
Alus tilattiin 21. maaliskuuta 1986 General Dynamics Electric Boat Divisionilta Grotonista Connecticutista, missä köli laskettiin 29. tammikuuta 1990. Se laskettiin vesille 4. tammikuuta 1992 kumminaan Lynn Martin ja liitettiin laivastoon 9. tammikuuta 1993 ensimmäisenä päällikkönään Richard K. Ford.
Palvelus.
Palvelukseenotettaessa alus sijoitettiin Grotonin laivastotukikohtaan Connecticutiin.
USS Columbus (SSN-762)

USS Columbus (runkonumero SSN-762) on Yhdysvaltain laivaston Los Angeles -luokan ydinsukellusvene.
Valmistus.
Alus tilattiin 21. maaliskuuta 1986 General Dynamicsin Electric Boat divisioonalta Grotonista Connecticutista, missä köli laskettiin 9. tammikuuta 1991. Se laskettiin vesille 1. elokuuta 1992 kumminaan amiraali Bruce DeMarsin puoliso Margaret DeMars ja liitettiin laivastoon 24. heinäkuuta 1993 ensimmäisenä päällikkönään Carl M. Smeigh Jr.
Palvelus.
Palvelukseen otettaessa alus sijoitettiin Pearl Harboriin Havaijilla.
USS Santa Fe (SSN-763)

USS Santa Fe (runkonumero SSN-763) on Yhdysvaltain laivaston Los Angeles -luokan ydinsukellusvene.
Valmistus.
Alus tilattiin 21. maaliskuuta 1986 General Dynamicsin Electric Boat divisioonalta Grotonista Connecticutista, missä köli laskettiin 9. heinäkuuta 1991. Se laskettiin vesille 12. joulukuuta 1992 kumminaan rouva Joy Johnson ja liitettiin laivastoon 8. tammikuuta 1994.
Palvelus.
Palvelukseen otettaessa alus sijoitettiin Pearl Harboriin Havaijilla.
USS Boise (SSN-764)

USS Boise (runkonumero SSN-764) on Yhdysvaltain laivaston Los Angeles -luokan ydinsukellusvene.
Valmistus.
Alus tilattiin 4. helmikuuta 1987 Newport News Shipbuilding and Drydock Companyltä Newport Newsistä Virginiasta, missä köli laskettiin 25. elokuuta 1988. Se laskettiin vesille 23. maaliskuuta 1991 kumminaan rouva Louis McClure ja luovutettiin laivastolle 7. marraskuuta 1992.
Palvelus.
Palvelukseen otettaessa alus määrättiin Norfolkin laivastotukikohtaan Virginiaan.
USS Montpelier (SSN-765)

USS Montpelier (runkonumero SSN-765) on Yhdysvaltain laivaston Los Angeles -luokan ydinsukellusvene.
Valmistus.
Alus tilattiin 6. helmikuuta 1987 Newport News Shipbuilding and Drydock Companyltä Newport Newsistä Virginiasta, missä köli laskettiin 19. toukokuuta 1989. Se laskettiin vesille 23. elokuuta 1991 kumminaan rouva Nancy Hayes Sununu ja luovutettiin laivastolle 13. maaliskuuta 1993 ensimmäisenä päällikkönään Victor R. Fiebing.
Palvelus.
Palvelukseenotettaessa alus sijoitettiin Norfolkin laivastotukikohtaan Virginiaan. Risteilijä "USS San Jacinto" törmäsi 13. lokakuuta 2012 "Montpelieriin". Seuraavana päivään aluksen vauriot tarkistettiin Kings Bayn sukellusvenetukikohdassa. Aluksesta tehtiin 15. helmikuuta 2013 vaurioiden korjaamiseksi 32 miljoonan dollarin täydennystilaus jo tilattuun modernisointiin. Töiden odotetaan valmistuvan heinäkuussa 2013.
USS Charlotte (SSN-766)

USS Charlotte (runkonumero SSN-766) on Yhdysvaltain laivaston Los Angeles -luokan ydinsukellusvene.
Valmistus.
Alus tilattiin 6. helmikuuta 1987 Newport News Shipbuilding and Drydock Companyltä Newport Newsistä Virginiasta, missä köli laskettiin 17. elokuuta 1990. Se laskettiin vesille 3. lokakuuta 1992 kumminaan rouva Mary McCormack ja luovutettiin laivastolle 16. syyskuuta 1994 ensimmäisenä päällikkönään Michael J. Matthews.
Palvelus.
Palvelukseenotettaessa alus määrättiin Yhdysvaltain 3. laivastoon Pearl Harboriin Havaijilla.
USS Hampton (SSN-767)

USS Hampton (runkonumero SSN-767) on Yhdysvaltain laivaston Los Angeles -luokan ydinsukellusvene.
Valmistus.
Alus tilattiin 6. helmikuuta 1987 Newport News Shipbuilding and Drydock Companyltä Newport Newsistä Virginiasta, missä köli laskettiin 2. maaliskuuta 1990. Se laskettiin vesille 3. huhtikuuta 1992 kumminaan kongressiedustaja Herbert H. Batemanin puoliso Laura Y. Bateman ja liitettiin laivastoon 16. marraskuuta 1993 ensimmäisenä päällikkönään David J. Antanitus.
Palvelus.
Palvelukseenotettaessa alus sijoitettiin Point Loman laivastotukikohtaan.
Lauri Nuutinen

Lauri Nuutinen (1699 Liperi – 1763) tuli tunnetuksi järvenlaskijana. 
Nuutinen sai vuonna 1729 asuakseen kaksi autiotilaa Enon Aittovaarasta. 1741 hän ryhtyi kaivamaan laskuojaa Sarvingissa sijainneesta Sarvinginjärvestä Jakojärveen, joka oli paljon alempana järviä erottavan hiekkaharjun toisella puolella. Naapurit avustivat ensin Nuutista, mutta lopettivat sen ja Nuutinen jäi yksin hankkeessaan. Hän sai silti syyskuussa 1743 valmiiksi neljäkymmentä syltä pitkän, viisi syltä syvän ja kolme syltä leveän laskuojan. Kun Nuutinen avasi laskuojan, kaksi peninkulmaa pitkä Sarvinginjärvi tyhjeni melkein kokonaan murrettuaan järviä erottavan hiekkaharjun. Aluksi vihastuneet naapurit vangitsivat Nuutisen. Myöhemmin järvenlaskun muodostamasta vesijättömaasta syntyneistä hyvistä heinäpelloista syntyi riitaa. Nuutisen oikeudet järven laskun tuloksiin tunnustettiin 1756, kun hän sai omistukseen paitsi koko kuivatun alueen, myös 50 vuoden verovapauden ja 1 000 riksin palkinnon. Nuutinen innostui järvenlaskuista ja kuivatti myöhemmin useita pienempiä järviä, mutta viranomaiset keskeyttivät 1760 hänen yrityksensä kuivattaa suuri Viinijärvi.
USS Hartford (SSN-768)

USS Hartford (runkonumero SSN-768) on Yhdysvaltain laivaston Los Angeles -luokan ydinsukellusvene.
Valmistus.
Alus tilattiin 30. kesäkuuta 1988 General Dynamics Electric Boat Divisionilta Grotonista Connecticutista, missä köli laskettiin 27. helmikuuta 1992. Se laskettiin vesille 4. joulukuuta 1993 kumminaan entisen puolustusministerin Sean O'Keefen puoliso Laura O'Keefe ja liitettiin laivastoon 10. joulukuuta 1994 ensimmäisenä päällikkönään George Kasten.
Palvelus.
Palvelukseen otettaessa alus sijoitettiin New Londoniin Connecticutiin.