tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Hallitusneuvottelut

Hallitusneuvottelut ovat puolueiden väliset neuvottelut, jossa sovitaan uuden hallituksen (oikeastaan valtioneuvoston) linjoista ennen sen aloittamista. Yleensä hallitusneuvotteluissa sovitaan hallitusohjelman sisällöstä sekä ministerinsalkkujen jaosta hallituspuolueiden kesken. Jos pääministeri vaihtuu kesken eduskunnan valtakauden, uusi pääministeri voi pitää myös minihallitusneuvottelut, joissa asioista päätetään edellisen hallituksen suunnitelman pohjalta.
Hallitusneuvotteluiden kulku Suomessa.
Hallitusneuvottelut aloitetaan edellisen hallituksen jätettyä eronpyyntönsä. Hallitus eroaa eduskuntavaalien jälkeen tai saadessaan luottamusäänestyksessä eduskunnalta epäluottamuslauseen tai pääministerin tehdessä päätöksen hallituksen erosta. Yksittäisen ministerin ero ei pääministeriä lukuun ottamatta edellytä hallituksen eroamista. Eroavan hallituksen pääministeri käy esittämässä tasavallan presidentille eronpyyntönsä, joka pyytää pääministeriä jatkamaan toimitusministeristön johdossa, kunnes uusi hallitus saadaan hallitusneuvottelujen kautta muodostettua.
Eduskuntavaalien jälkeen eduskuntaryhmät nimittävät hallitusneuvottelijan, joka on yleensä eduskunnan suurimman puolueen puheenjohtaja. Hän aloittaa neuvottelut muiden puolueiden kanssa tavoitteenaan koota riittävän yhteistyökykyinen hallitus, jolla on edustajapaikkoja määräenemmistön saavuttamiseksi (vähintään 101 edustajaa, kun 200-paikkaisessa eduskunnassa puhemies ei osallistu äänestyksiin tämä antaa hallitukselle yhden äänen enemmistön eli 100 ääntä opposition 99 ääntä vastaan). Suomessa hallitukset ovat 1970-luvun lopulta lähtien käytännössä aina olleet tällaisia enemmistöhallituksia, jotta oppositio ei voisi kaataa niitä luottamusäänestyksissä. Kun alustava hallituskokoonpano on muodostettu, tuleva hallitus alkaa suunnitella hallitusohjelmaa, joka on tavoiteohjelma hallituksen toimikaudelle. Tämän jälkeen sovitaan ministerien lukumäärästä, tehtävistä ja jaosta hallituspuolueiden kesken.
Hallitusneuvottelujen päätteeksi tasavallan presidentti ilmoittaa eduskunnalle ehdokkaan tasavallan uudeksi pääministeriksi keskusteltuaan ensin asiasta eduskunnan puhemiehen kanssa. Eduskunta äänestää pääministerin valinnasta; enemmistöhallituksen kohdalla valinta on lähes varma. Puoltavan äänestystuloksen jälkeen tasavallan presidentti nimittää eduskunnan hyväksymän pääministerin ja tämän esittämät muut ministerit.
Hallitus pitää tiedonannon hallitusohjelmasta, johon eduskunta vastaa luottamusäänestyksessä. Myös tämä äänestystulos on enemmistöhallituksen kohdalla lähes varmasti myönteinen, minkä jälkeen uusi hallitus voi aloittaa työskentelyn.
USS Nashville (CL-43)

USS Nashville (runkonumero CL-43) oli Yhdysvaltain laivaston vuonna 1938 palvelukseenotettu Brooklyn-luokan kevyt risteilijä toisessa maailmansodassa, jolloin se suojasi saattueita sekä tuki tykistöllään maihinnousuja. Alus poistettiin palveluksesta 1946 ja myytiin 1951 Chilelle, joka liitti sen laivastoonsa nimellä "Capitan Prat". Alus oli Chilessä vuoteen 1984 ja romutettiin seuraavana vuonna.
Valmistus.
Alus tilattiin New York Shipbuilding Corporationilta Camdenista New Jerseystä, missä köli laskettiin 24. tammikuuta 1935. Se laskettiin vesille 2. lokakuuta 1937 kummeinaan Ann ja Mildred Stahlman ja otettiin palvelukseen 6. kesäkuuta 1938 ensimmäisenä päällikkönään William W. Wilson.
Palvelus.
Alus poistettiin palveluksesta 24. kesäkuuta 1946 ja myytiin Chilelle 1951.
Chilen laivaston "Capitan Prat".
Chile liitti 9. tammikuuta 1951 aluksen laivastoonsa nimellä "Capitan Prat". Myöhemmin alus nimettiin uudelleen "Chacabucoksi". Se poistettiin palveluksesta 1984 ja romutettiin vuotta myöhemmin.
Ahvenanmaan naisten jalkapallojoukkue

Ahvenanmaan naisten jalkapallojoukkue on Suomen Palloliiton Ahvenanmaan piirin ja Ålands Fotbollförbundetin alaisuudessa toimiva jalkapallojoukkue. Joukkue on osallistunut IGA:n järjestämiin Island Gamesin jalkapalloturnauksiin. Se on voittanut turnauksen kolmesti, ollut toinen kahdesti ja jättänyt turnauksen kaksi kertaa väliin.
Ahvenanmaa ei ole FIFAn eikä minkään sen maanosaliiton jäsen, minkä vuoksi se ei voi osallistua maailman- tai maanosamestaruuskilpailuihin. Edustusoikeus joukkueessa on vain niillä pelaajilla, joilla on Ahvenanmaan kotiseutuoikeus. Ahvenanmaalla toimii myös miesten jalkapallojoukkue.
Joukkue.
Pelaajat vuoden 2011 saarikisoissa.
Cristallin

Cristallin on Ed Starinkin ensimmäinen kokonaan syntetisaattoreilla sovitettu albumi. Se julkaistiin vuonna 1981.
Keyboard Magazine -lehdessä 1982 kehuttiin levyä omaperäiseksi ja mainittiin, että elektroninen musiikki voi hyvin Euroopassakin. Cristallin albumilla on kuultavissa vaikutteita niin klassisilta säveltäjiltä, kuin elektroniselta musiikin uran uurtajilta, kuten Walter "Wendy" Carlosilta, sekä unohtamatta Isao Tomitaa, joka myös on tunnettu läntisessä maailmassa omaperäisellä tyylillään esittää klassista syntetisaattoreilla. 
Klassiset vaikutteet ovat lähinnä tulleet Ravelilta, Scrjabinilta ja Stavinskinilta. Melodiat ovat rauhallisia kauniita, synkkiä ja vähän erikoisia jne. Johan Sebastian Bachia on muistettu myös. Sarabande tyypillistä Bachia osoituksena että syntetisaattoreilla voi saada aikaan todenkuuloisen vaskiurkujen soinnun.
Kappaleet.
Albumilla on kahdeksan kappaletta:
Suonenjoen keskustaajama

Suonenjoen keskustaajama on Suonenjoen kaupungin keskustaajama, joka sijaitsee Suontienselkä-Paasvedestä Iisveteen laskevan Suonenjoki-joen läheisyydessä. Tilastokeskuksen taajama-aluerajauksen mukaan Suonenjoen keskustaajaman pinta-ala oli 12,23 neliökilometriä, ja väkiluku oli 5 070 vuoden 2019 lopussa.
Kaupungin keskustaajamassa sijaitsevat esimerkiksi Suonenjoen rautatieasema, linja-autoasema, Suonenjoen yhtenäiskoulu ja lukio sekä Suonenjoen terveyskeskus. 
Kaupat ja palvelut.
Suonenjoen keskustaajamassa sijaitsee kolme päivittäistavarakauppaa, kirjakauppa Kipa, kenkäkauppa Raitavuo, kukkakauppa Ruusunen, vaateliikkeet Keskus-Asu ja Pia Crista Clothing. Siellä sijaitsee myös Osuuspankki ja apteekki. Taajaman alueella on myös Suonenjoen kirjasto ja samassa rakennuksessa on taidenäyttelytila Kellarikalleria.
Urheilupaikat.
Kaupungin keskustassa on Suonenjoen uimahalli ja samassa rakennuksessa on kuntosali ja squashhalli. Uimahallin läheisyydessä on myös jäähalli, tenniskenttä, jonka paikalla on talvisin jääkaukalo, sekä urheilukenttä, jonka alueella on talvisin jääpallokenttä. Uimahallin ja urheilukentän läheisyydessä sijaitsee Kaatron lampi, jossa on uimaranta ja jonka jäällä on talvisin retkiluistelurata. Jäähallin läheltä pääsee talvisin hiihtoladuille.
Kirkot.
Keskustaajamassa sijaitsee myös evankelisluterilainen Suonenjoen kirkko ja helluntailaisten kirkko. Taajaman eteläpuolella Ritomäessä on ortodoksinen kirkko.
Saúl Ñíguez

Saúl Ñíguez Esclápez eli Saúl (s. 21. marraskuuta 1994 Elche, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Brasilian Série A:ssa pelaavaa Flamengoa. Saúl on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Seurajoukkueura.
Saúl on alun perin kotoisin Elchen kaupungista, jonka liigajoukkuetta hänen isänsä edusti 1980-luvulla. Sául aloitti uransa Atlético Madridin juniorijoukkueissa vuonna 2008 pelattuaan ensin paikallisvastustaja Real Madridin junioreissa vuosina 2006–2008. Hän teki debyyttinsä Atléticon edustusjoukkueessa vuonna 2012 Beşiktaşia vastaan pelatussa Eurooppa-liigan ottelussa. Kesällä 2013 Atlético lainasi hänet naapuriseura Rayo Vallecanoon yhden kauden ajaksi. Hän pelasi siellä 34 Espanjan pääsarjaottelua ja teki kaksi maalia.
Saúl pelasi kaudella 2014–2015 Atléticossa 24 Primera Divisiónin ottelua. Seuraavien kuuden kauden aikana hän pelasi joka kausi 31–36 liigaottelua. Atléticon mestaruuskaudella 2020–2021 hän pelasi 33 ottelua ja viimeisteli kaksi maalia. Kaudella 2022–2023 hän pelasi 31 sarjaottelua, joissa hän teki kolme maalia, ja kaudella 2023–2024 hän pelasi 34 sarjaottelua, joissa hän teki yhden maalin. Kaikkiaan hän pelasi seurassa 295 Espanjan pääsarjaottelua ja teki niissä 30 maalia. Eurooppa-liigan voittajajoukkueessa hän pelasi kaudella 2011–2012 vain kuusi minuuttia, mutta kaudella 2017–2018 yhdeksän ottelua, joissa teki kolme maalia. Kaikkiaan hän pelasi Atléticossa 17 Eurooppa-liigan ottelua ja viimeisteli niissä kolme maalia. Mestarien liigassa hän pelasi 74 ottelua, joissa hän teki 11 maalia. Hän pelasi täyden ajan tappiollisessa loppuottelussa Real Madridia vastaan 2016. Hän voitti Copa del Reyn 2013, Espanjan Supercupin 2014 ja UEFA Super Cupin 2018.
Saúl pelasi kaudella 2021–2022 lainasopimuksella Chelseassa kymmenen ottelua Englannin Valioliigassa ja viisi peliä Mestarien liigassa. Hän oli voittamassa seurajoukkueiden maailmanmestaruutta.
Heinäkuussa 2024 Saúl siirtyi yksivuotisella lainasopimuksella Sevillaan jäätyään Atléticossa vaihtopelaajan rooliin. Lainakaudellaan Sevillassa hän pelasi 24 Primera Divisiónin ottelua sekä kaksi Copa del Reyn ottelua. Ainoan maalinsa Sevillan pelaajana hän teki 18. tammikuuta 2025 sarjaottelussa Gironaa vastaan.
Heinäkuussa 2025 Saúl purki sopimuksensa Atlético Madridin kanssa ja siirtyi brasilialaisseura Flamengoon 3,5-vuotisella sopimuksella.
Maajoukkueura.
Saúl on edustanut Espanjaa eri ikäluokissa alle 16-vuotiaiden maajoukkueesta alkaen. Hän oli saavuttamassa alle 17-vuotiaiden EM-hopeaa 2010. Hän voitti alle 19-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden vuonna 2012 Virossa järjestetyssä lopputurnauksessa. Hän edusti maataan myös heinäkuussa 2013 Turkissa pelatussa alle 20-vuotiaiden MM-turnauksessa. Hän saavutti hopeaa alle 21-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2017. Turnauksessa pelaamissaan neljässä ottelussa hän teki viisi maalia.
Saúl esiityi ensimmäisen kerran maansa A-maajoukkueessa syyskuussa 2016 pelatussa harjoitusmaaottelussa Belgiaa vastaan. Hän kuului Espanjan joukkueeseen MM-kilpailuissa 2018, muttei päässsyt pelaamaan. Hän on pelannut kaikkiaan 19 maaottelua ja tehnyt kolme maalia. Viimeksi hän on pelannut maajoukkueessa marraskuussa 2019.
Aras Özbiliz

Aras Özbiliz (, s. 9. maaliskuuta 1990 Istanbul, Turkki) on armenialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä. Hän edustaa kotimaassaan Pyunik Jerevania.
Özbiliz on hollantilaisen Ajaxin junioriakatemian kasvatti. Hän syntyi armenialaiseen perheeseen Istanbulissa, Turkissa, josta hänen vanhempansa muuttivat Hollantiin 1990-luvun alkupuolella. Hän on pelannut myös muun muassa Venäjällä Kuban Krasnodarin ja Spartak Moskovan joukkueissa.
Maajoukkuetasolla Özbiliz edustaa Armeniaa ja teki maajoukkuedebyyttinsä helmikuussa 2012. Hän on elokuuhun 2019 mennessä pelannut 39 maaottelua ja tehnyt niissä kuusi maalia.
Karjalan tuomiokunta

Karjalan tuomiokunta oli Turun hovioikeuspiiriin kuulunut kihlakunnantuomarin virka-alue. Se määrättiin perustettavaksi 12. syyskuuta 1722 annetulla kuninkaallisella kirjeellä vuoden 1721 rauhansopimuksessa Ruotsille jääneistä alueista. Näin Karjalan tuomiokunta muodostettiin kahdesta erillisestä alueesta: 1) osista Säkkijärven pitäjää sekä 2) osista Jääsken pitäjää ja Ruokolahden pitäjää. Turun hovioikeus määräsi 19. kesäkuuta 1722, että Kyminkartanon läänin ja Lappeen kihlakunnan tuomiokunnan tuomarin tehtäviin tuli lisätä oikeudenhoito Säkkijärvellä. Se myös laajensi Pien-Savon tuomiokunnan kihlakunnantuomarin virka-alueen käsittämään Jääsken ja Ruokolahden pitäjien osat. Vuoden 1723 alussa Säkkijärven osasta tuli osa edellä mainittua Kyminkartanon–Lappeen tuomiokuntaa ja Jääsken ja Ruokolahden osat siirrettiin Pien-Savon tuomiokuntaan.
Vuoden 1776 järjestelyssä Karjalan tuomiokuntaan määrättiin seuraavat käräjäkunnat:
Kuninkaallisella julistuksella 28. kesäkuuta 1776 määrättiin koko Karjalan tuomiokunta Vaasan hovioikeuspiiriin. Kuninkaallisella kirjeellä 19. helmikuuta 1788 tuomiokunta jaettiin kahtia ja muodostettiin Karjalan ylinen tuomiokunta ja Karjalan alinen tuomiokunta.
Que Calor

Que Calor on ranskalaisartisti Lena Cortesin kappale. Sen julkaisi Most Wanted Music artistin uran ensimmäisenä singlenä 9. lokakuuta 2012. Kappaleeseen liittyvä musiikkivideo julkaistiin videopalvelu YouTubessa 23. marraskuuta 2012. Kappale ei ole päässyt lainkaan listoille.
Kappaleet.
Digitaalinen lataus
Playa (kappale)

Playa on ranskalaisartisti Lena Cortesin kappale. Sen julkaisi Most Wanted Music artistin uran toisena singlenä 27. toukokuuta 2013. Kappaleella vierailee myös ranskalaisartisti Sunset. Kappaleeseen liittyvä virallinen musiikkivideo julkaistiin videopalvelu YouTubessa 15. toukokuuta 2013. Videolla artistit bailaavat ja rentoutuvat Ranskan kallioisilla rannikkoseuduilla. Kappale ei onnistunut pääsemään lainkaan listoille.
Kappalelista.
Digitaalinen lataus
Toni Sjöstedt

Toni Ilmari Sjöstedt (s. 24. helmikuuta 1997 Espoo) on suomalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan laitahyökkääjä. Sjöstedt edustaa Kakkosessa pelaavaa KäPaa.
Sjöstedt pelasi ensimmäisen miesten sarjaottelunsa ja teki samalla ensiesiintymisensä Veikkausliigassa 26. toukokuuta 2014 tultuaan vaihdosta kentälle 62. minuutilla, kun Honka hävisi vieraissa Vaasan Palloseuralle 0–3.
Kesken kauden 2017 hän purki sopimuksensa Hongan kanssa ja siirtyi KäPaan
Sjöstedt kuuluu Suomen alle 17-vuotiaiden maajoukkueen rinkiin.
Mikko Pehkonen (koripalloilija)

Mikko Pehkonen (s. 8. kesäkuuta 1987) on aktiiviuransa lopettanut suomalainen koripalloilija.
Torpan Poikien kasvatti Pehkonen pelasi I-divisioonassa yhteensä neljänä kautena vuosien 2005–2011 välisenä aikana. Miesten korkeimmalla sarjatasolla hän pelasi kahdesti, ensin Tampereen Pyrinnössä kahden ottelun verran kaudella 2006–2007 ja Team Componentassa kaudella 2008–2009, jolloin hän pelasi 34 ottelua 1,7 pisteen ottelukohtaisella keskiarvolla. A- ja B-nuorten maaotteluja Pehkonen pelasi yhteensä 39 kappaletta 4,2 pisteen keskiarvolla.
Anton von Werner

Anton Alexander von Werner (9. toukokuuta 1843 Frankfurt an der Oder, Preussi – 4. tammikuuta 1915 Berliini, Saksan keisarikunta) oli saksalainen taidemaalari ja kuvittaja. Hänen tunnetuimmat teoksensa ovat Saksan ja Preussin lähihistoriaan liittyneitä isänmaallisia historiamaalauksia.
Werner opiskeli vuosina 1859–1862 Berliinin taideakatemiassa ja vuodesta 1862 Karlsruhen taideakatemiassa, jossa hänen opettajanaan oli muun muassa Adolf Schrödter. Ensimmäiset historiamaalauksensa hän teki vuoden 1865 Pariisin-matkansa yhteydessä. Sen jälkeen hän vietti kolme vuotta opiskelemalla Ranskassa ja Italiassa. Hänen varhaisiin töihinsä kuului myös Scheffelin teoksen "Trompeter von Säkkingen" kuvitus.
Werner tutustui vuonna 1870 Preussin kruununprinssi Fredrik Vilhelmiin (tuleva Saksan keisari Fredrik III) ja seurasi vuosien 1870–1871 Ranskan–Saksan sodan aikana Saksan 3. armeijan esikunnan mukana taistelutoimia. Hänen tuolloin näkemänsä historialliset tapahtumat innoittivat myöhemmin monia hänen töitään. Hän oli läsnä Saksan keisarikunnan perustamistilaisuudessa, jota kuvaa myös hänen kuuluisin maalauksensa "Saksan keisarikunnan julistaminen" (1877). Muita samaa sotaa kuvanneita Wernerin maalauksia ovat muun muassa "Moltke työhuoneessaan Versailles’ssa" (1872), "Panoraama Sedanista" (1883), "Sedanin antautumisneuvottelut" (1885), "Bismarckin tapaaminen Napoleon III:n kanssa", "Sotavangit" (1886), "Kruununprinssi Fredrik kenraali Doayn ruumiin ääressä" (1890) sekä "Etappi Pariisin edustalla" (1894). Hän sai myös tehtäväkseen suunnitella Berliinin Siegessäuleen Saksan sotilaallista voittoa kuvanneen lasimosaiikin, jonka toteutti Antonio Salviati.
Werner toimi vuodesta 1875 kuolemaansa saakka Berliiniin perustetun uuden taidekorkeakoulun johtajana sekä Preussin taidekomission jäsenenä. Vuodesta 1895 hän oli myös Berliinin taiteilijayhdistyksen puheenjohtaja ja toimi erilaisissa Saksan taidehallinnon tehtävissä. Hän oli varsinkin keisari Vilhelm II:n uskottu, ja vaikutti tämän konservatiiviseen kulttuuripolitiikkaan. Werner toimi myös Hohenzollernien hovimaalarina ja maalasi kuvauksia erilaisista historiallisista ja poliittisista tapahtumista. Näiden töiden taiteellista arvoa on myöhemmin epäilty, mutta taitavan toteutuksensa ja suoranaiseen dokumentaariseen tarkkuuteen pyrkivän tyylinsä ansiosta niitä pidetään silti kiinnostavina. Joukossa on muun muassa vuoden 1878 Berliinin kongressia esittävä tunnettu ryhmäkuva. Werner maalasi myös muotokuvia, alttaritauluja ja seinämaalauksia. Hän sai todellisen salaneuvoksen arvonimen.
Desipramiini

Desipramiini eli desimipramiini ("Pertofran") on trisyklinen masennuslääke. Se on eräs imipramiinin johdos ja samalla myöskin sen metaboliitti eli ihmisen aineenvaihdunnasta johtuva hajoamisen tulos. Koska desipramiinilla todettiin antidepressiivistä hoitovaikutusta, niin se otettiin käyttöön masennuslääkkeenä. Desipramiinin toinen nimi on desmetyylipramiini taikka desmetyylimipramiini, ja tämä lääkeaine kuuluu niin kutsutuihin, trisyklisiin masennuslääkkeisiin sekä "dibentsatsepiineihin". Sveitsiläinen "J. R. Geigy" -niminen lääkealan yritys patentoi tämän aineen vuonna 1962. Desipramiini ei enää ole aktiivisesti hoitokäytössä, ainakaan Suomessa.
Lääkkeen käyttöindikaatiot.
Desipramiinia on käytetty oireen mukaiseen masennuksen hoitoon, sitä pidettiin imipramiinia lievempänä sivuvaikutuksiltaan. Lääkkeen vaikutusprofiilia on kuvailtu suuresti nortriptyliiniä muistuttavana, nortriptyliini on edelleen aktiivissa hoitokäytössä vielä 2010-luvulla, muttei kovin yleisenä. Desipramiini omasi stimulanttista vaikutusta, joten sitä saatettiin suositella etenkin estyneisyydestä kärsiville masennuspotilaille. Edelleen tätä lääkettä saatettiin käyttää stimulanttina, joissakin psykoottisissa ja skitsofreniaan kuuluvissa erityistapauksissa.
Lääkeaineen hyötynäkökohtina mainittiin omana käyttökautenaan, ainakin huomattavan nopea vaikuttavuus (noin 2-3 pv lääkityksen aloituksesta). Yleensä masennuslääkkeet vaikuttavat useiden päivien, ja jopa viikkojen viiveellä.
Haittavaikutukset.
Tämän lääkeaineen aiheuttamat, mahdolliset haittavaikutukset, olivat lähinnä luonteeltaan antikolinergisiä. Tämä sama päti moneen muuhunkin TCA-ryhmään kuuluvaan lääkeaineeseen. Desipramiinille erityisesti tunnusomaista oli se, että iltaisin otettu lääkeannos saattoi heikentää yöunta.
Vasta-aiheet.
Desipramiiniin liittyvät vasta-aiheet olivat samanlaiset kuin imipramiinilla (raskaus, epilepsia, glaukooma, eturauhasen liikakasvu, virtsaumpi). Saman aikaista MAO:n estäjillä tehtyä lääkitystä ei saanut olla, mistä olisi aiheutunut serotoniinisyndrooman vaara. Serotoniinioireyhtymä saattaa johtaa kuolemaan.
Tanskan hallitsija

Tanska on kuningaskunta, jonka nykyinen hallitsija on Frederik X. Tanskan hallitsijoilla ei käytännössä juurikaan ole poliittista valtaa.
Yleistä.
Tanskan kuningaskunta on nykyisistä Euroopan kuningaskunnista vanhin, ja Oldenburgin hallitsijasuku on myös vanhin edelleen vallassa oleva hallitsijasuku Euroopassa.
Suvun ensimmäinen kuningas oli vuonna 1448 valtaan tullut Kristian I, joka oli myös Norjan ja Ruotsin kuningas. Oldenburgin hallitsijasuku hallitsee edelleen Tanskassa ja Norjassa, mutta Ruotsissa suvun valtakausi loppui jo vuonna 1522. 
Oldenburgin suvun alkuperäinen päähaara sammui vuonna 1863, kun kuningas Fredrik VII kuoli lapsettomana. Valtaistuimelle nousi Kristian IX suvun nuoremmasta sukuhaarasta Glücksburgin suvusta, joka polveutuu Tanskan kuninkaasta Kristian III:sta (hallitsi 1534–1559).
Tanskan nykyinen kuningas Frederik X nousi valtaistuimelle äitinsä Margareeta II:n luovuttua vallasta 2024. Tanskan alkuperäinen kruununperimysjärjestys mahdollisti kruunun perimisen vain miehille, mutta koska Fredrik IX:lle syntyi vain tyttäriä, muutettiin kruununperimyslakia vuonna 1953 siten, että hallitsijan tytär saattoi periä kruunun poikien puuttuessa. Vuonna 2009 lakia muutettiin uudelleen siten, että hallitsijan vanhin lapsi perii kruunun automaattisesti sukupuolestaan riippumatta.
Tanskan hallitsijan on kuuluttava luterilaiseen kirkkoon.
La Sylphide

La Sylphide on kaksinäytöksinen romanttinen baletti. Baletista on ollut kaksi versiota, joista säilyneen koreografian on tehnyt tanskalainen balettimestari August Bournonville (1805–1879) Tanskan kuninkaalliselle baletille vuonna 1836. Se on maailman vanhin säilynyt baletti.
Versiot.
Taglionin versio.
"La Sylphiden" ensimmäinen versio sai ensi-iltansa 12. maaliskuuta 1832 Pariisin oopperan Salle Le Peletierissa. Sen koreografian oli laatinut Filippo Taglioni ja musiikin säveltänyt Jean-Madeleine Schneitzhoeffer. Taglioni suunnitteli teoksen tyttärelleen Marielle. Baletin libreton kirjoitti tenori Adolphe Nourrit, joka esitti ensimmäisenä Robertin roolin Giacomo Meyerbeerin oopperassa "Robert Paholainen", jossa esiintyi tanssija Marie Taglioni sen tanssijaksossa "Nunnien baletti". Nourritin skenaario perustui löyhästi Charles Nodierin kertomukseen "Trilby, ou Le lutin d'Argail", mutta hän teki muutokset päähenkilöiden hahmoihin: Nodierin peikko ja kalastajan vaimo ovat baletissa sylfidi ja talonpoika.
Bournonvillen versio.
Tanskalainen balettimestari August Bournonville loi vuonna 1836 "La Sylphideen" uuden koreografian Herman Severin Løvenskioldin musiikkiin. Bournonville aikoi esittää kilpailijan Taglionin alkuperäisversiolle Kööpenhaminassa Tanskan kuninkaallisen baletin kanssa, mutta Pariisin ooppera vaati Schneitzhoefferin nuoteista liian korkeaa hintaa. Lopulta Bournonville teki alkuperäisestä libretosta oman tuotannon. Ensi-ilta oli 28. marraskuuta 1836. Tanskan kuninkaallinen baletti on tanssinut Bournonvillen versiota alkuperäisessä muodossaan alusta pitäen ja se on Bournonvillen maineikkaimpia teoksia. Bournonvillen version nykytulkitsijoita ovat muun muassa Eva Evdokimova ja Lis Jeppesen. 
Muita versioita.
Marius Petipa laati 1892 Taglionin alkuperäiselle "La Sylphidelle" kilpailevan version Venäjän keisarilliselle baletille. Musiikin sävelsi Riccardo Drigo. Muunnelma, jonka Drigo sävelsi tanssija Varvara Nikitinalle Petipan versioon, on nykyisin perinteinen soolotanssi, jonka tanssii kuuluisan "Paquita" Grand Pas Classiquen ensitanssija, Anna Pavlovan lisäyksin 1904.
Vuonna 1972 sai Taglionin versio kilpailijan, jonka laati Pierre Lacotte Pariisin oopperan baletille. Koska Taglionin koreografia on kadonnut, Lacotten koreografia perustuu baletin ensi-illan aikaisiin lähteisiin, kuten painotuotteisiin, nuotteihin, piirroksiin ja arkistomateriaaliin. Lacotten koreografia noudattaa aikakauden tyyliä mutta on täysin uusi, ja sitä on arvosteltu epäaitoudesta. Lacotten version roolin tulkitsijoihin Pariisin kansallisoopperassa kuuluvat Ghislaine Thesmar (Lacotten vaimo) ja Aurelie Dupont. 
"La Sylphide" sekoitetaan usein teokseen "Les Sylphides", joka sekin on tarujen sylfidiä käsittelevä baletti. Mihail Fokin on laatinut "Les Sylphidesiin" koreografian Ballets russes’lle lyhyenä esityksenä. Vaikka se on saanut idean "La Sylphidesta", se on tarkoitettu esitettäväksi itsenäisenä balettina omine ansioineen.
John Barnettin ooppera "The Mountain Sylph" vuodelta 1834 perustuu "La Sylphiden" tarinaan. Siitä teki pilaa vuorostaan vuonna 1882 W. S. Gilbertin Savoy-ooppera "Iolanthe".
Espanjan hallitsija

Espanjan kuningas (esp." Rey de España") on Espanjan kuningaskunnan valtionpäämies. Nykyinen Espanjan kuningas on Felipe VI.
Espanja on ollut kuningaskuntana vuosina 1516–1873, 1874–1931 ja uudelleen vuodesta 1975.
Vuosina 1873–1874 Espanja oli tasavalta. Kaoottisen 23 kuukautta kestäneen Espanjan ensimmäisen tasavallan jälkeen toteutettiin monarkian restauraatio, jonka myötä Alfonso XII:sta tuli Espanjan perustuslaillinen kuningas.
Espanjan toinen tasavalta perustettiin vuonna 1931 kun Espanjan silloinen kuningas Alfonso XIII lähti maanpakoon kenraali Miguel Primo de Riveran diktatuurin (1923–1930) päättymisestä alkaneiden vuoden kestäneiden levottomuuksien jälkeen.
Espanjan sisällissota syttyi 17. heinäkuuta 1936 kun kenraali Francisco Francon johtamat kansalliset joukot nousivat kapinaan vasemmistohallitusta vastaan oikeiston tukemana.
Sisällissodan aikana alueella sijaitsi kaksi poliittista entiteettiä, kunnes viimeinen tasavaltalainen entiteetti antautui Francon kansallismielisille joukoille 1. huhtikuuta 1939.
Vuosina 1936–1975 Espanja oli Francon alainen yksipuoluevaltio joka tunnettiin lähinnä nimellä "Estado Español" eli Espanjan valtio tai Espanjalainen valtio. 
Vuonna 1947 säädetty peruslaki palautti Espanjan kuningaskunnaksi. Valtaa ei kuitenkaan luovutettu kruununprinssi Juan de Borbónille, vaan laki määritteli, että "valtionpäämiehen asema kuuluu Espanjan ja Ristiretken caudillolle, armeijoiden generalissimolle eli Francisco Francolle.
Francon kuoltua vuonna 1975 Alfonso XIII:n pojanpoika Juan Carlos I:n nousi valtaistuimelle ja demokratia palautettiin Espanjan vähitellen.
Vuonna 2014 Juan Carlos I luopui kruunusta poikansa Felipe VI:n hyväksi.
Mikko Koivisto (koripalloilija, 1979)

Mikko Koivisto (s. 25. tammikuuta 1979) on aktiiviuransa lopettanut suomalainen koripalloilija.
Kankaantaan Kisan kasvatti Koivisto pelasi Suomen miesten pääsarjaa Kisa Nokiassa/BC Nokiassa vuosina 1995–2002 ja I-divisioonaa samassa joukkueessa kaudella 2002–2003. Kaudeksi 2003–2004 hän siirtyi vielä pääsarjatasolle Pyrbasketiin. A- ja B-nuorten maaotteluja Koivisto pelasi yhteensä 24 kappaletta 9,5 pisteen keskiarvolla.
Syksyllä 2003 Koivisto kärsi kyynärpäävaivoista. Joulukuussa 2003 hän pelasi 200. SM-runkosarjaottelunsa. Hänen veljensä Markku Koivisto oli myös pääsarjatason koripalloilija.
Tanskan kuninkaallinen baletti

Tanskan kuninkaallinen baletti () on yksi maailman vanhimmista balettiseurueista. Se perustettiin Tanskan kuninkaallisen teatterin pysyväksi tanssiryhmäksi vuonna 1748. Se on sijainnut alusta asti samalla paikalla Kongens Nytorvilla Kööpenhaminassa. 
Baletin alkuvuosina sitä kehittivät ranskalaiset ja italialaiset johtajat ja koreografit: Pierre Laurent, Vincenzo Galeotti ja varsinkin August Bournonville.
1800-luvun alamäen jälkeen baletti nousi uuteen kukoistukseen 1930-luvulta alkaen Harald Landerin ja hänen seuraajiensa johdolla. Lander tuotti Kööpenhaminaan kuuluisia ulkomaalaisia koreografeja kuten George Balanchine, Frederick Ashton ja Birgit Cullberg.
Nykyisin baletin taiteellisena johtajana on toiminut vuodesta 2008 Nikolaj Hübbe.
Monacon hallitsija

Monacon ruhtinas (ransk. "Prince de Monaco") on Monacon ruhtinaskunnan valtionpäämies jo vuodesta 1604. Nykyinen hallitsija on Albert II, joka nousi valtaistuimelle vuonna 2005 isänsä kuoltua.
Historia.
Monacoa hallitseva Grimaldi-suku nousi hallitsijasuvun asemaan vuonna 980 taistelussa saraseeneja vastaan ja sai palkkioksi Monacon hallittavaksi. Monaco oli Genovan suojeluksessa vuoteen 1331 saakka, jolloin siitä tuli itsenäinen valtio. Monacon hallitsija käytti tuolloin nimeä Seigneur de Monaco eli Monacon herra.
Vuosina 1641–1859 Monaco oli Ranskan protektoraatti. Hallitsija sai tuolloin arvo nimen Monacon suurruhtinas. Vuonna 1731 Grimaldin suku sammui miehen puolelta ja Monacon hallitsijaksi nousi Louise Hippolyte Grimaldi.
Hän solmi avioliiton ranskalaisen aatelismiehen Jacques Francois Leonor De Goyon de Matignon ya de Thorignyn kanssa, joka oli Estoutevillen ja Valentinoisin herttua.
Uudeksi sukunimeksi tuli De Matignon-Grimaldi. Vuosina 1859–1861 Monaco oli Piemonten suojeluksessa, ja vuosina 1861–1918 Monaco oli jälleen itsenäinen, mutta vuodesta 1918 se on ollut taas Ranskan suojeluksessa. Ranskan vallankumouksen aikana Monaco oli osa Ranskaa ja ruhtinas eli maanpaossa. Grimaldi-suku palautettiin valtaistuimelle vuonna 1815.
Monacon edellinen ruhtinas Rainier III nousi valtaistuimelle vuonna 1949, isoisänsä Louis II:n kuoleman jälkeen. Rainier III:n äiti Louis II:n tytär Charlotte Louvet, joka oli alun perin Louis II:n avioton tytär ja myöhemmin legitimoitu lapsi vuodesta 1919 alkaen, luopui oikeuksistaan kruunuun poikansa Rainier III:n hyväksi ennen Louis II:n kuolemaa.
Perinteen mukaan ruhtinaan palatsin tornin lipputankoon nostetaan lippu, kun ruhtinas oleskelee Monacossa. Albert II:n kaudella lippu on pysynyt salossa lähtökohtaisesti, koska ruhtinas ei ole halunnut julkaista tietoja sijainnistaan.
Vallanperimys.
Vuonna 1918 Ranska ja Monaco solmivat sopimuksen, jossa Monacon itsenäisyyden takaajaksi tuli Ranska. Sopimuksen mukaan Monaco palautetaan osaksi Ranskaa, mikäli nykyinen ruhtinassuku sammuu kokonaan.
Luettelo Itävallan liittokanslereista

Tämä on luettelo Itävallan liittokanslereista. Luettelo alkaa Itävallan ensimmäisestä liittokanslerista Karl Rennerista, joka toimi niin kutsutun Saksalaisen Itävallan liittopresidenttinä. Itävalta oli Saksan miehittämä vuosina 1938–1945. Itävallan nykyinen liittopresidentin virka perustettiin vuonna 1945, jolloin liittokansleriksi nousi jälleen Karl Renner.
Luettelo.
Itävallan toisen tasavallan kanslerit (vuodesta 1945).
! colspan="2" | Kansleri&lt;br&gt;
! Virka-aika
! Puolue
Ballet comique de la reine

Le Ballet comique de la reine on 15. lokakuuta 1581 esitetty tanssiesitys, jota pidetään ensimmäisenä balettina.
Katariina de’ Medici tilasi "Le Ballet comique de la reinen" balettimestariltaan Balthazar de Beaujoyeulx’lta kuningas Henrik III:n vaimon Louise de Lorrainen sisaren Margueriten ja Joyeusen herttuan Anne de Joyeusen häihin.
"Le Ballet comique de la reine" esitettiin Louvren rakennuskompleksin Petit-Bourbonin isossa salissa. Baletti esitettiin kohti hovia, joka istui huoneen yhdessä päässä. Varsinainen yleisö istui sivuille rakennetuilla tilapäisillä parvekkeilla. Esityksellä väitetään olleen 9 000–10 000 katsojaa, mutta aikalaisarviota on pidetty liioitteluna.
Balettiesitys alkoi kello 22.00 ja kesti viisi ja puoli tuntia. Loisteliaiden lavasteiden rakentaminen maksoi omaisuuden. "Le Ballet comique de la reine" kertoi Kirken legendan, ja esitystä on kuvattu ranskalaisen tyylin ja italialaisen klassisen draaman teorian liitoksi. Kaikki tanssijat kuuluivat aatelistoon, ja esimerkiksi najadien rooleja esittivät kuningatar Louise ja muu hovin naisväki.
Sokrateen kuolema

Sokrateen kuolema () on ranskalaisen Jacques-Louis Davidin tunnettu historiamaalaus vuodelta 1787. Se esittää antiikin kreikkalaisen filosofi Sokrateen viimeisiä hetkiä ennen kuin tämä kuolemaantuomittuna juo myrkkymaljan.
Sokrates oli määrätty valitsemaan joko opetustensa kieltäminen tai kuolema juomalla myrkkykatkosta valmistettua myrkkyä. Maalauksessa Sokrates valmistautuu tyynesti kuolemaansa surevien oppilaittensa keskellä. Maalaus perustuu löyhästi Platonin dialogissa "Faidon" olevaan kuvaukseen Sokrateen kohtalosta. David kuitenkin yhdisteli siihen ideoita monesta eri lähteestä, muun muassa André Chénier’n runoista sekä Denis Diderot’n laatimasta runoutta käsittelevästä tutkielmasta.
Maalaus on 196 senttimetriä leveä ja 130 senttimetriä korkea. Se kuuluu nykyään New Yorkin Metropolitan Museum of Art -taidemuseon kokoelmiin.
Dieter Lehnhoff

Dieter Lehnhoff (s. 27. toukokuuta 1955 Guatemala) on guatemalalainen säveltäjä ja kapellimestari. Hänellä on myös Saksan kansalaisuus.
Lehnhoff opiskeli yksityisesti viulunsoittoa José Santos Paniaguan johdolla vuosina 1964–72 sekä sävellystä ja pianonsoittoa yksityisesti Harold Blanchardin johdolla 1970–72. Tämän jälkeen hän opiskeli Salzburgin Mozarteumissa analyysiä Friedrich Hellerin sekä sävellystä ja elektronista musiikkia Klaus Agerin johdolla vuoteen 1976 saakka. Myöhemmin hän opiskeli sävellystä, orkesterinjohtoa ja musiikkitiedettä Amerikan katolisessa yliopistossa, josta hän sai taiteiden maisterin arvon vuonna 1987 ja filosofian tohtorin arvon 1990.
Lehnhoff on säveltänyt pääasiassa orkesteri-, kamari- ja kuoromusiikkia. Hänen tuotantoonsa kuuluu myös muun muassa elektroakustisia teoksia ja ooppera "Satuyé", jonka libreton hän itse kirjoitti. Hänen musiikkiaan on esitetty Guatemalan lisäksi Argentiinassa, Itävallassa, Kolumbiassa, Costa Ricassa, Ecuadorissa, Saksassa, Japanissa, Meksikossa, Espanjassa, Yhdysvalloissa, Isossa-Britanniassa ja Venezuelassa. Lehnhoff aloitti vuonna 1992 Ensemble Millenniumin johtamisen ja hän on lisäksi soittanut siinä viulua. Vuosina 1994–96 hän johti Guatemalan uutta filharmonista orkesteria. Lehnhoff on myös toiminut Orquesta Millenniumin ja Guatemalan kansalliskuoron musiikillisena johtajana.
Lehnhoff on julkaissut tutkijana useita artikkeleita ja musiikkikirjoja. Hän johti Universidad del Valle de Guatemalan musiikin laitosta vuosina 1991–98.
Karl-Filip Eriksson

Karl-Filip Eriksson (s. 16. helmikuuta 1994 Närpiö) on suomalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan maalivahti. Hän edustaa Veikkausliigassa pelaavaa Vaasan Palloseuraa.
Eriksson on Närpes Kraftin kasvatti, joka siirtyi VPS:aan kaudeksi 2012. Erikssonille tehtiin keväällä 2012 selkäleikkaus, eikä hän pelannut kauden aikana ollenkaan. Kaudella 2013 Eriksson pelasi pääosin lainalla Kraftissa, mutta teki myös ensiesiintymisensä Veikkausliigassa.
Teemu Honkaniemi

Teemu Honkaniemi (s. 20. tammikuuta 1991 Vantaa) on suomalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan keskuspuolustaja, mutta kykenee pelaamaan myös oikeana laitapuolustajana.
Honkaniemi pelasi Ykköstä FC Viikingeissä vuosina 2009–2013 yhteensä 56 ottelua, joissa hän teki kolme maalia. Kausina 2014 - 2015 Honkaniemi siirtyi VPS:aan , jossa hän teki ensiesiintymisensä Veikkausliigassa. Kaudeksi 2016 Honkaniemi teki sopimuksen FC KTP:n kanssa, jonka jälkeen hän teki paluun FC Viikinkeihin. 
Lähteet.
Veikkausliigan kausi 2014
Inika McPherson

Inika McPherson (s. 29. syyskuuta 1986) on yhdysvaltalainen korkeushyppääjä. 
McPherson voitti maansa sisäratojen mestaruuden vuosina 2013 ja 2014 tuloksilla 189 ja 191 senttimetriä. Vuonna 2014 hän voitti ulkoratojen Yhdysvaltain-mestaruuden kahden metrin hypyllä, mutta hän antoi kisoissa dopingnäytteen, jossa oli merkkejä kokaiinin käytöstä ja hänen suorituksensa hylättiin ja hän sai 21 kuukauden kilpailukiellon. Vuoden 2022 kesäkuussa hän antoi jälleen positiivisen dopingnäytteen ja hänet tuomittiin furosemidin käytöstä 16 kuukauden kilpailukieltoon 22. heinäkuuta 2022 lähtien.
McPherson edusti Yhdysvaltoja yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa 2011 ja 2013 mutta ei selvinnyt kummallakaan kerralla karsinnasta loppukilpailuun. Hän karsiutui loppukilpailusta myös sisäratojen MM-kilpailuissa 2012 ja 2014. Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 hän sijoittui kymmenenneksi tuloksella 193 ja Lontoon MM-kilpailuissa 2017 yhdeksänneksi ylitettyään 192. Hän oli seitsemäs Birminghamin sisäratojen MM-kilpailuissa 2018. Hän karsiutui loppukilpailusta Dohan MM-kilpailuissa 2019. 
McPherson on ainoastaan 163 senttimetriä pitkä, minkä vuoksi hän kohtasi nuoruudessaan merkittävää painostusta lajinvaihtoon. McPherson onkin kertonut hyödyntävänsä muun muassa balettia ja joogaa harjoittelussaan, jotta se soveltuisi mahdollisimman hyvin hänen omalle keholleen. Toisaalta punttiharjoittelua hän ei harrasta lainkaan.
McPhersonin ulkoiseen olemukseen kuuluvat olennaisesti lukuisat tatuoinnit, joissa esiintyvät muun muassa kolibri, Betty Boop, tiikeri ja luuranko. Hänellä on myös joitakin lävistyksiä kasvoissaan.
Maalipallon maailmanmestaruuskilpailut 2014

Maalipallon maailmanmestaruuskilpailut 2014 pidettiin Espoossa, Suomessa 30.6.-5.7.2014. Pelipaikkana toimivat Tapiolan urheiluhalli ja Summahalli. 
Turnaussysteemi.
Sekä miehissä että naisissa on sama turnaussysteemi: Molemmissa joukkueet on jaettu kahtaan alkulohkoon, jotka pelaavat yksinkertaisen sarjan. Molempien lohkojen neljä parasta jatkavat puolivälieriin, joissa lohkoykkönen kohtaa toisen lohkon lohkonelosen ja lohkokakkonen toisen lohkon lohkokolmosen. Tämän jälkeen näiden voittajat kohtaavat välierissä niin, että parit ovat seuraavat: "A1/B4 vs. B2/A3" sekä "B1/A4 vs. A2/B3". Välierien häviäjät pelaavat pronssiottelussa ja voittajat finaalissa.
Miesten turnaus.
Miehet pelasivat alkusarjan kahdessa lohkossa, jotka olivat nimeltään A ja B.
A-lohkossa pelasivat Algeria, Tšekki, Suomi, Saksa, Iran, Espanja, Ukraina ja Yhdysvallat. Lohkossa B pelasivat Belgia, Brasilia, Kiina, Kanada, Egypti, Japani, Liettua ja Turkki.
Naisten turnaus.
Naiset pelasivat alkusarjan kahdessa lohkossa, jotka olivat nimeltään X ja Y.
Lohkossa X pelasivat Suomi, Saksa, Japani, Venäjä, Turkki ja Yhdysvallat. Lohkossa Y pelasivat Brasilia, Kiina, Israel, Ruotsi, Ukraina ja Australia.
Trifluoriperetikkahappo

Trifluoriperetikkahappo (C2HF3O3) on perkarboksyylihappoihin kuuluva orgaaninen yhdiste ja trifluorietikkahapon ja peretikkahapon johdannainen. Yhdistettä käytetään tutkimuskäytössä orgaanisissa synteeseissä vahvana epoksidoivana reagenssina.
Ominaisuudet.
Trifluoriperetikkahappo on huoneenlämpötilassa väritön neste. Aine liukenee dikloorimetaaniin, dietyylieetteriin, asetonitriiliin ja sulfolaaniin. Trifluoriperetikkahappo on erittäin vahva hapetin johtuen pelkistyessä muodostuvasta trifluoriasetaattiryhmästä, joka on hyvä lähtevä ryhmä. Myös elektroneja puoleensavetävä trifluorimetyyliryhmä nopeuttaa reaktiota. Laimeana liuoksena se on kylmässä säilytettynä stabiili, mutta voi kuumennettaessa reagoida räjähdysmäisen kiivaasti.
Valmistus ja käyttö.
Trifluoriperetikkahappoa valmistetaan hapettamalla trifluorietikkahappoanhydridiä vetyperoksidin tai vetyperoksidin ja urean seoksen avulla.
Trifluoriperetikkahappo reagoi helposti alkeenien kanssa muodostaen epoksideja. Erityisen hyvin se soveltuu muuten hankalasti epoksidoitavien tyydyttymättömien esterien epoksidointiin. Trifluoriperetikkahappoa käytetään myös amiinioksidien synteeseihin sekä aromaattisista että alifaattisista amiineista sekä esterien muodostamiseen ketoneista Baeyer–Villiger-reaktiolla.
Relax, Take It Easy

Relax, Take It Easy on brittiläisen laulaja-lauluntekijä Mikan debyyttisingle hänen "Life in Cartoon Motion" -debyyttialbumilta. Britanniassa kappaleen alkuperäisestä versiosta ei tullut listamenestystä. Britannian latauslistoilla kappale nousi sen jälkeen 67. sijalle kun "Grace Kelly" pääsi listan huipulle tammikuussa 2007.
Kappale käyttää melodialinjaa Cutting Crewn menestyskappaleesta "(I Just) Died in Your Arms". Pohjois-Amerikassa kappale julkaistiin albumin kolmantena singlenä. Britanniassa kappale uudelleenjulkaistiin fyysisenä singlenä 31. joulukuuta 2007 sekä digitaalisesti ladattavana A-puolen singlenä "Lollipopin" kanssa 24. joulukuuta 2007. Tämä uudelleenjulkaistu single pääsi Britannian singlelistan 18. sijalle. Kappaletta käytetään myös elokuvassa "Were the World Mine". Se on myös vuonna 2011 julkaistussa elokuvassa "Monte Carlo".
Sax on the Beach

Sax on the Beach on espanjalaisen DJ Valdin kappale. Sen julkaisi Blanco y Negro Music DJ:n neljäntenä singlenä 27. toukokuuta 2014. Kappaleella vierailee myös espanjalaisartisti Ethernity. Kappaleeseen liittyvä musiikkivideo julkaistiin videopalvelu YouTubessa 29. toukokuuta 2014. Kappale on toistaiseksi päässyt listoille vain Espanjassa.
Kappalelista.
Digitaalinen lataus
Jordi Masip

Jordi Masip López (s. 3. tammikuuta 1989 Sabadell, Espanja) on espanjalainen jalkapallomaalivahti, joka edustaa Primera Divisiónissa pelaavaa Real Valladolidia.
Paukkurauta-Kati

Paukkurauta-Kati ("Cat Ballou") on Elliot Silversteinin ohjaama lännenelokuva vuodelta 1965. Elokuva kertoo naisesta (Jane Fonda), joka palkkaa pyssymiehen suojelemaan isänsä maatilaa. Osoittautuu ettei pyssymies olekaan ihan sellainen kuin hän oli odottanut. Lee Marvin sai roolistaan Oscarin. 
Vakavasta romaanista on tehty komedia, mutta kaikkia tarinan synkkiä aineksia ei silti ole poistettu. Elokuvassa on viittauksia moniin lännenklassikkoihin, etenkin "Etäisten laaksojen mieheen". Elokuva haki uusia tuulia lännenelokuvan lajityyppiin, ja sellaisia oli esimerkiksi minstreliduo Nat King Cole ja Stubby Kaye, joiden laulama tunnussävel kuljettaa tarinaa.
Arviot.
Arto Pajukallio ("Tv-maailma" 27/2014) antaa kiitosta Jane Fondalle osasuorituksestaan, samoin Lee Marvinille tämän ironisesta kaksoisroolista.
Pauli Vakkilainen

Paavali (Paul, Pauli) Vakkilainen (14. helmikuuta 1899 Rautu – 15. marraskuuta 1976 Helsinki) oli suomalainen kirjailija, joka käytti myös nimimerkkiä Paul Pähkinälinna.
Vakkilainen julkaisi nimimerkillä "Paul Pähkinälinna" kaksiosaisen romaanin "Ei sanoin - mutta teoin" jonka aiheena oli Inkerin vapauttaminen ja Suur-Suomen luominen.
Vakkilainen asui vanhempineen Viipurin ympäristössä, kunnes muutti Viipurin kaupunkiin vuonna 1919. Viipurissa Vakkilainen toimi kirjailijana.
Vakkilaisen puoliso oli Aune (o.s. Hakkarainen), molemmat Viipurista. Vanhemmat olivat työmies Tuomas Vakkilainen ja Helena (o.s. Parikka). Vakkilainen muutti puolisonsa kanssa Viipurista Helsinkiin vuonna 1944. Heidät on haudattu Malmin hautausmaalle Helsinkiin.
Teoksia.
Nimellä "Pauli Vakkilainen":
Nimimerkillä "Paul Pähkinälinna":
Andréas Sámaris

Andréas Sámaris (, s. 13. kesäkuuta 1989 Patras, Kreikka) on kreikkalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Primeira Ligassa pelaavaa Benficaa.
Sámaris teki 1–0-maalin, kun Kreikka voitti Norsunluurannikon 2–1 MM-kilpailujen 2014 alkulohko-ottelussa.
PAO Varda FC

PAO Varda FC on vuonna 1948 perustettu jalkapalloseura Vardasta, Kreikasta. Se pelaa kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Football League 2:ssa.
Kreikan jalkapallomaajoukkueessa pelannut Andreas Samaris on edustanut seuraa juniorina.
Birgit Cullberg

Birgit Cullberg (3. elokuuta 1908 – 8. syyskuuta 1999) oli ruotsalainen tanssija ja koreografi. Hän tuli tunnetuksi kokeellisesta baletista, voimakkaasta draamasta ja yhteiskunnallisesti kantaa ottavista teoksista. Hän loi oman tyylinsä jossa yhdistyi moderni tanssi ja klassinen baletti.
Cullberg tunnetuin teos oli August Strindbergin näytelmään perustuva "Neiti Julie". "Neiti Julieta" on esitetty 36 eri lavalla Japanista Chileen.
Cullberg opiskeli koreografiaa 1930-luvun lopulla Englannissa saksalaisen Kurt Joossin ohjauksessa.
Kansainvälisen läpimurtonsa hän teki 1957 kun Tanskan kuninkaallinen baletti kutsui hänet tekemään baletin "Kuuporo". Vuonna 1959 hän teki "Neiti Julien" American Ballet Theatressa ja "Medean" New York City Balletissa.
Vuonna 1967 Cullberg perusti Ruotsin kansallisteatterin yhteyteen oman seurueensa, Cullberg-baletin. Siinä ei ollut erillistä kuoroa ("corps de ballet"), vaan kaikki seurueen kahdeksan jäsentä olivat "soolotanssijoita" ja saivat samaa palkkaa. Seurue esiintyi paljon televisiossa ja nousi kansainväliseen maineeseen 1970-luvulla. Cullberg ohjasi seurueelle baletteja vuoteen 1987 asti eli 79-vuotiaaksi. Hänen poikansa Mats Ek loi koreografioita baletille vuodesta 1976, ja siirtyi sen taiteelliseksi johtajaksi vuonna 1985.
Cullberg tanssi poikansa koreografiassa "Soweto" 74-vuotiaana, ja vielä vuonna 1991 hän tanssi baletissa "Vanha nainen ja ovi".
Vuonna 1979 Cullberg sai professorin arvonimen.
Cullbergin puoliso oli näyttelijä Anders Ek.
Kalle Kahiluoto

Kalle Heribert Kahiluoto, sukunimi vuoteen 1899 "Hagert" (16. syyskuuta 1881 Tampere – 15. joulukuuta 1957 Helsinki) oli suomalainen kirkkoherra.
Kahiluodon vanhemmat olivat tukkipäällysmies Karl Henrik Hagert ja Elina Josefina Perkiö. Hän pääsi ylioppilaaksi Tampereen reaalilyseosta 1900, suoritti teologian erotutkinnon Helsingin yliopistossa ja hänet vihittiin papiksi 1904.
Kahiluoto toimi Raittiuden Ystävien matkasaarnaajana 1904–1907, Länsi-Uudenmaan kansanopiston johtajana 1907–1913, Tammelan vt. kappalaisena 1913–1915, Korpilahden kappalaisena 1915–1920 ja Jokioisten kirkkoherrana 1920–1925. Hän oli Turun tuomiokirkkoseurakunnan 2. kappalaisena 1925–1936 ja toimi samalla uskonnonopettajana Turun suomalaisessa yhteiskoulussa 1926 ja 1929–1931 sekä Turun tyttölyseossa 1926–1935. Viimeksi Kahiluoto oli Vesilahden kirkkoherrana 1936–1953. Kahiluoto sai rovastin arvon 1935.
Kahiluoto oli Suomen Pipliaseuran sihteeri 1926–1936 ja johtokunnan jäsen 1927–1936. Hän toimi Turun kaupunginvaltuutettuna ja Vesilahden kunnanvaltuutettuna.
Kalle Kahiluoto oli naimisissa 1910–1923 kansanopiston johtaja Maria Elina Suomelan (Finne, k. 1923) kanssa ja 1925–1926 pankkivirkailija Helmi Saarron (Sahlstedt, k. 1926) kanssa. Kahiluodon tytär Sirkka-Liisa Kahiluoto oli naimisissa kirjailija Oiva Paloheimon kanssa vuosina 1945–1953 ja he asuivat Vesilahden pappilan piharakennuksessa.
Poussin

Poussin on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
The Probation Wife

The Probation Wife on vuonna 1919 ensi-iltansa saanut Sidney Franklinin ohjaama yhdysvaltalainen mykkä draamakomediaelokuva, jonka pääosissa ovat Norma Talmadge ja Thomas Meighan.
"The Probation Wifen" tuotantoyhtiönä oli Norma Talmadge Film Corporation, ja sen levitti Select Pictures Corporation. Elokuva kuvattiin New Yorkissa. "The Probation Wifen" käsikirjoituksen laati Kathryn Stuart Angie Ousley Rooserin tarinan pohjalta. Elokuvan tuottivat Joseph M. Schenck ja Talmadge. "The Probation Wife" sai Yhdysvaltain ensi-iltansa 24. toukokuuta vuonna 1919.
"The Probation Wife" on säilynyt nykypäivään asti, ja sitä säilytetään Yhdysvaltain kongressin kirjaston ja George Eastman Housen elokuva-arkistoissa. Kongressin kirjaston kopiosta puuttuu yksi kela.
Juoni.
Kabaree-tanssija Josephine "Jo" Mowbray (Norma Talmadge) joutuu turvakotiin. Varakas kirjailija Harrison Wade (Thomas Meighan) ei ainoastaan auta häntä pakenemaan vankilamaisesta turvakodista, vaan hän myös avioituu Jon kanssa suojellakseen tätä. Kirjailijan entinen naisystävä Nina Stockley (Florence Billings) palaa kuvioihin ja monimutkaistaa asioita. Harrison alkaa tapailla salaa vanhaa rakkauttaan, ja unohtaa vaimonsa, joka ei ole kuitenkaan tietämätön tilanteesta. Päättäväinen vaimo alkaa käyttää ovelia naisten kikkoja voittaakseen aviomiehensä takaisin.
Jan Kirchhoff

Jan Tilman Kirchhoff (s. 1. lokakuuta 1990 Frankfurt am Main, Saksa) on saksalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustava keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Saksan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla pelaavaa 1. FC Magdeburg.
Kirchhoff on edustanut ammattilaisurallaan myös Mainzia, Bayern Müncheniä ja Schalke 04:ää.
American Ballet Theatre

American Ballet Theatre (ABT) on New Yorkissa toimiva balettiseurue. Sillä on vuosittain kahdeksan viikon näytäntökausi Metropolitan-oopperassa, muun aikaa vuodesta se tekee kiertueita.
Seurue aloitti toimintansa vuonna 1940. Se on alusta asti tehnyt laajoja kiertueita koko maassa, ja tavoittaa vuosittain noin 450 000 katsojaa. Se on esiintynyt myös 42 muussa maassa 30 ulkomaankiertueellaan.
Mihail Baryšnikov oli American Ballet Theatren taiteellinen johtaja vuosina 1980–1989. Hän myös tanssi seurueessa ja loi sille koreografioita. Muita tunnettuja koreografeja ovat olleet Antony Tudor, Agnes DeMille, Jerome Robbins, Michael Kidd, Eliot Feld ja Twyla Tharp. Mihail Fokin muokkasi monia koreografioitaan ABT:lle sopiviksi.
Elina Miettinen on ensimmäinen suomalainen ballerina, joka on saanut kiinnityksen American Ballet Theatreen.
Sanan-Lennätin

Sanan-Lennätin oli Viipurissa vuosina 1855–1858 ilmestynyt sanomalehti.
Liberaalilehti "Wiborgin" julkaisija Johannes Alfthan perusti "Sanan-Lennättimen" Viipurin suomenkieliseksi sanomalehdeksi. Sen nimi otettiin Suomeen vastikään vedetystä sähkölennättimestä, joka samalla symboloi uutta aikaa. Lehden toimittajana oli ensin lehtori Henrik Konstantin Corander ja vuodesta 1857 hänen veljensä Axel Gabriel Corander, joka sai saman vuoden syksyllä rinnalleen maisteri Wilhelm Lavoniuksen. Vuoden 1858 alusta mukaan tuli lastenlehti "Aamuruskon" toimittaja Pietari Hannikainen.
Leimallisesti maakunnallisen "Sanan-Lennättimen" sisältö koostui taloudellisista ja valistavista kirjoituksista sekä etupäässä kotimaan uutisista. Vuonna 1857 se alkoi "Wiborgin" mallin mukaan julkaista myös pääkirjoituksia. Pietari Hannikainen toi lehteen sosiaalista fennomaniaa, jonka tavoitteena oli yhteiskunnan radikaali uudistaminen.
Kerran viikossa ilmestyneen lehden levikki oli 525 kappaletta vuonna 1858. Nelipalstaisena se oli sivukooltaan "Wiborgin" ohella Suomen suurin sanomalehti. Vuoden 1859 alusta "Sanan-Lennätin" yhdistettiin Hannikaisen "Aamuruskoon", joka oli valtakunnallisesti tunnettu ja muuttunut enemmänkin aikuisten lehdeksi. Uusi "Aamurusko" säilyi kuitenkin "Sanan-Lennättimen" kaltaisena kaakkoissuomalaisena lehtenä, mikä karkotti tilaajia muualla maassa. Lehti lakkasi Alfthanin lopettaessa kustannustoimintansa vuoden 1859 lopussa.
Lex Talionis

Lex Talionis on suomalaisen thrash metal -yhtye National Napalm Syndicaten EP-levy. Se julkaistiin 27. kesäkuuta 2014 levymerkillä Violent Journey Records. EP sisältää kaksi uutta kappaletta sekä kolme cover-versiota tunnettujen suomalaisten hardcore punk -yhtyeiden tuotannosta.
Kappale "My Pudasjärvi" on cover-versio Nuclear Assaultin kappaleesta "My America", joka on muunnettu ylistämään yhtyeen kotipaikkakuntaa, Pudasjärveä.