tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Kirjallinen inkvisitio

Kirjallinen inkvisitio (, "vangitseminen kirjoitusten vuoksi") (tai "puherikokset" 以言入罪) tarkoittaa keisarillisen Kiinan harjoittamaa, intellektuelleihin ja heidän kirjoituksiinsa, kohdistunutta vainoa. "Wénzìyù" tapahtui kunkin Kiinaa hallinneen dynastian aikana, mutta Qing-dynastian aikana vaino oli erityisen voimakasta. Vainon kohteeksi saattoi joutua pelkästään yhden lauseen tai jopa yksittäisen sanan perusteella. Vakavissa tapauksissa kirjailijan lisäksi tapettiin myös hänen perheenjäsenet. 
Ennen Ming-dynastiaa.
Kirjallisten vainojen historiaa on tallennettu Qing-dynastiasta lähtien ja se on ollut osa jokaisen tätä seuranneen dynastian käytäntöjä. On epäselvää kuinka yleistä vainoaminen oli. Song-dynastian ajan runoilija Su Shi vangittiin useiden kuukausien ajaksi johtuen hänen teoksistaan. Song-dynastian johtava henkilö Song Jiang, joka oli alun perin virkamies, mutta josta sittemmin tuli rikollisryhmän johtaja sen jälkeen kun hän oli humalassa kirjoittanut runon, josta hänet tuomittiin kuolemaan.
Ming-dynastia.
Ming-dynastian ajalta on säilynyt tietoja kirjailijoiden vainoista, jotka olivat pahimmillaan dynastian alussas. Ennen keisariksi tuloaan Zhu Yuanzhang oli lukutaidoton ja oli ollut kerjäläisenä. Muodostettuaan valtakuntansa, hän ympäröi itsensä oppineilla. Hän opetteli lukemaan ja opiskeli historiaa. Hän myös kutsui oppineita luokseen. Osa hyväksyi, mutta toiset eivät uskaltaneet hyväksyä kutsua, koska pelkäsivät mahdollisten virheiden aiheuttamaa vihastusta. Toisinaan lukemaan opetellut keisari teloitti jonkun, jonka kirjoittaman asian hän käsitti väärin.
Qing-dynastia.
Qing-dynastia on erityisen tunnettu kirjailijoita vastaan kohdistuneista vainoistaan. 
Qing-dynastian keisarit kuuluivat Ming-dynastian kukistaneeseen etnisen vähemmistöön ja he suhtautuivat epäluuloisesti yleiseen mielipiteeseen. Kirjailijat ja virkamiehet pyrkivät yleensä erottamaan kiinalaiset ja barbaareina pitämänsä mantšut. Kuitenkin mantšujen ollessa vallassa kirjailijat tyytyivät naamioituun satiiriin. 
Qing-dynastian aikana kirjailijoiden sorto alkoi yksittäistapauksina keisareiden Shunzhin ja Kangxin aikana. Hiljalleen vaino muodostui systemaattisesti. Keisari Qianlongin kaudella oli 53 tapausta. Vuosina 1772–1793 Qianlong pyrki puhdistamaan "ilkeitä" kirjoituksia. Hän ryhtyi tuhoamaan ming-dynastian kannattajien teoksia, joiden hän uskoi lietsovan Qing-dynastian vastaista mielialaa. Näiden toimien laajuus on epäselvä johtuen keisarillisessa arkistossa olevista aukoista, mutta noin 3 000 teoksen arvioidaan tuhoutuneen. Yhteensä arviolta 151 723 kirjaa arvioidaan tuhotun tänä aikana.
Kultaleukaperhonen

Kultaleukaperhonen eli kultaleukanen ("Micropterix calthella") on eteläisessä Suomessa erittäin yleinen leukaperhosiin kuuluva perhoslaji.
Koko ja ulkonäkö.
Etusiivet ovat kullankeltaiset ja metallinkiiltoiset. Siiven tyviosa on kuitenkin punertavan violetti koko siiven leveydeltä ja siipisuonet voivat erottua tummempina juovina. Takasiivet ovat harmaanruskeat ja hieman violetinhohtoiset. Päälaella on ruskehtavan keltainen karvatupsu. Siipiväli vaihtelee 7–11 mm.
Levinneisyys ja lentoaika.
Kultaleukaperhosta tavataan lähes koko Euroopassa ja elinalue ulottuu idässä Siperiaan. Suomessa lajin levinneisyys kattaa laajalti maan eteläosat sekä Lapin eteläosat. Suomen keskiosista ei ole juurikaan havaintoja. Perhoset ovat lennossa kesäkuun alusta heinäkuun alkuun.
Elinympäristö ja elintavat.
Kosteissa metsissä elävä päiväaktiivinen perhonen. Yksilöitä tavataan erityisesti sarojen ("Carex") ja rentukan ("Caltha palustris") kukissa, joissa ne syövät siitepölyä. Perhosen kehitysvaiheet ovat huonosti tunnetut.
Ravintokasvi.
Toukka syö ilmeisesti ainakin maksasammalia (Marchantiophyta).
Wang Zhenwei

Wang Zhenwei (; s. 20. lokakuuta 1995) on kiinalainen näyttelijä. Hän näytteli vuoden 2010 "Karate Kid" -elokuvassa.
Tammelundin Liikenne

Tammelundin Liikenne Oy on linjaliikennettä Helsingissä ja Vantaalla harjoittava linja-autoyritys. Se perustettiin vuonna 1946 hoitamaan nimensä mukaisesti Tammisalon () liikenneyhteyksiä, ja vuoteen 1982 saakka sen ainoa linja kulkikin Rautatientorin ja Tammisalon välillä. Kun Helsingin sisäisten linjojen numerointi vuonna 1966 yhtenäistettiin, tämä linja sai numeron 83.
Toimintansa alkuaikoina Tammelundin Liikenne joutui ajamaan vanhoilla, sota-ajan rasittamilla ja huonokuntoisilla linja-autoilla. Vuonna 1958 Tammelundin Liikenteen perustaja Niilo Anttila myi yhtiön Lars Elersille, joka hankki useita uusia autoja. Vuosina 1961–1964 Tammelundin Liikenne ajoi Helsingin kaupungin liikennelaitoksen laskuun linjaa 43 Rautatientorilta Myllypuron omakotialueelle. 1960-luvun lopussa alkoi keskustelu yksityisten liikenteenharjoittajien toiminnan siirtämisestä Helsingin kaupungin hoidettavaksi, ja vuonna 1973 neuvotteluja käytiin myös Tammelundin Liikenteen siirtymisestä Helsingin kaupungin omistukseen. Sopimusta ei kuitenkaan syntynyt, ja Tammelundin Liikenne pysyi itsenäisenä. Vuonna 1974 Lars Elers perusti Tammelundin Liikenteen sisaryhtiöksi pelkästään tilausajoihin keskittyneen Oy Polarbus Ab:n. 
Kun Helsingin metro otettiin käyttöön, linja 83 lyhennettiin Herttoniemen metroasemalta Tammisaloon kulkevaksi liityntälinjaksi. Samalla se siirtyi Helsingin kaupungin liikennelaitoksen hoitoon, ja korvauksena Tammelundin Liikenne sai osan Munkkiniemen ja Vanhankaupungin välillä liikennöineen poikittaislinjan 52 vuoroista. Nykyään Tammelundin Liikenne liikennöi Helsingin sisäisiä linjoja 21, 22, 22K, 22(B), 21(N),73, 73(N),74, 74(N). Syksystä 2015 alkaen liikennöitäväksi tuli myös Vantaan sisäinen linja 588, joka siirtyi Nobinan liikennöitäväksi syksyllä 2018. 2024 yhtiö liikennöi suuren osan Vantaan Kivistön suuralueen linjoista, Aviapoliksesta linjoja 583, 583K ja 584, ja Kivistöstä 433, 434, 443 ja 445.
Kesäkuussa 1990 Tammelundin Liikenne otti käyttöön Suomen ensimmäisen, Mercedes-Benz O405N -mallisen matalalattiaisen linja-auton, ja siitä lähtien yhtiön kalustohankinnat olivat miltei yksinomaan Mercedes-Benzin matalalattiabusseja. Vuonna 1997 yhtiö osti Suomen ensimmäiset neljä maakaasua polttoaineenaan käyttävää linja-autoa, joilla ajettiin alihankintana Helsingin kaupungin liikennelaitoksen linjaa 62 Rautatientorilta Pirkkolaan. Vuonna 2007 Tammelundin Liikenne siirtyi uusien autojen hankinnoissa Mercedes-Benzistä Volvoon.
Philippe Debureau

Philippe Debureau (s. 25. huhtikuuta 1960 Hinges, Ranska) on ranskalainen entinen käsipalloilija. Hän kilpaili vuoden 1992 kesäolympialaisissa Barcelonassa ja kuului siellä pronssia saaneeseen joukkueeseen.
Denis Lathoud

Denis Lathoud (13. tammikuuta 1966 Lyon – 22. kesäkuuta 2025) oli ranskalainen käsipalloilija. Hän kilpaili vuoden 1992 kesäolympialaisissa Barcelonassa ja kuului siellä pronssia saaneeseen joukkueeseen. Hän osallistui myös vuoden 1996 kesäolympialaisiin Atlantassa ja sijoittui joukkueineen neljänneksi.
Lytro

Lytro on valokenttäkamera joka tarkoittaa, että kuvaa ei tarvitse fokusoida kuvattaessa. Kamera tekee kuvatiedostomuodon jossa tarkennuksen kohteen voi päättää jälkieditoinnissa jos kuva muutetaan tavalliseksi kuvaksi.
Kuvien laatua moititaan huonoksi, kuvan resoluutio on yksi megapikseli. Lisäksi kuvien siirtäminen tietokoneelle on hidasta ja tietokoneelle raskasta.
Sankarikaupunki

Sankarikaupunki (, , ) on arvonimi, joka Neuvostoliitossa myönnettiin yhteensä 12 Venäjän, Ukrainan tai Valko-Venäjän kaupungille paikkakunnan puolustukseen liittyvistä saavutuksista suuren isänmaallisen sodan eli toisen maailmansodan aikana. Sankarikaupunkia vastaava "sankarilinnoituksen" arvonimi myönnettiin lisäksi valkovenäläiselle Brestin linnoitukselle.
Ensimmäiset sankarikaupungin arvonimet myönnettiin 8. toukokuuta 1965, jolloin tuli kuluneeksi 20 vuotta maailmansodan päättymisestä Euroopassa.
Nimitystä sankarikaupunki käytettiin jo sodan aikana 1942. Ensimmäinen virallisissa lähteissä oleva maininta on käsky ampua kunnialaukaukset Leningradin, Odessan, Sevastopolin ja Stalingradin sankarikaupungeissa toukokuun alussa 1945.
Ukraina otti nimityksen sankarikaupunki käyttöön uudelleen Venäjän hyökkäyssodan alettua maaliskuussa 2022. Ukrainan presidentti nimesi 6. helmikuuta 2022 Ukrainan sankarikaupungeiksi kuusi kaupunkia tai kaupunkityyppistä taajamaa, ja 24. maaliskuuta neljä uutta kaupunkia. 
Luettelo sankarikaupungeista.
Alla on lueteltu sankarikaupungit ja vuosi, jolloin tunnustus myönnettiin.
Sankarikaupungin obeliski.
Sankarikaupunkeihin ja Brestin sankarilinnoitukseen on pystytetty muistopylväs, sankarikaupungin obeliski. Obeliskiin liittyy sankaruudesta myönnetty Leninin kunniamerkki, kullattu tähti ja arvonimen myöntämisestä kertova Neuvostoliiton korkeimman neuvoston ukaasin teksti.
Raisio Oakmen

Raisio Oakmen on vuonna 1998 perustettu amerikkalaisen jalkapallon erikoisseura. Seura perustettiin alun perin Piikkiöön ja nimettiin Oakmeniksi paikkakunnalla sijaitsevan Suomen vanhimman tammen mukaan. Kaudet 2003-2011 joukkueen kotipaikkana oli Lieto ja kaudesta 2012 eteenpäin Raisio. Kaudella 2015 seuran edustusjoukkue pelaa amerikkalaisen jalkapallon II-divisioonassa.
Historia.
Piikkiö Oakmen.
Seura kartoitti pelaajamateriaalia Piikkiön ja Turun ympäristöstä kahden ensimmäisen vuoden ajan ja ensimmäinen sarjapeli pelattiin Porissa Pori Bearsia vastaan kauden 2000 I-divisioonan alussa. Seuran edustusjoukkueen tasainen pelaajakasvu jatkui kauteen 2003 saakka, jonka jälkeen seura muutti ja uudeksi kotipaikaksi tuli Lieto.
Lieto Oakmen.
Lietoon muutettiin alun perin parempien toimintaedellytysten vuoksi. I-divisioonasta II-divisioonaan päättyneestä kaudesta 2005 alkoi kuitenkin miehistö- ja valmennuspoliittiset ongelmat, jotka kärjistyivät kausilla 2006-2007 jolloin peleihin oli vaikea saada edes kentällistä miehistöä. Kaudesta 2008 seura on kuitenkin jälleen osoittanut uutta tulemista. Kaudella 2009 Oakmenillä oli ensimmäistä kertaa myös juniorijoukkue, kun Oakmenin ja Salo Scorpionsin yhteinen projekti, Lieto/Salo Raptors, osallistui A-nuorten SM-sarjaan. Kausi 2009 oli myös ensimmäinen kausi, kun joukkue pääsi mukaan pudotuspeleihin, jossa se kuitenkin kärsi tappion Sipoo Bulldogsille. Kaudella 2010 Oakmen pääsi jälleen pudostuspeleihin, mutta hävisi välierissä sarjan lopulta voittaneelle Kuopio Steelersille. Kaudella 2011 seuran edustusjoukkueen kausi päättyi runkosarjaan.
Raisio Oakmen.
Kaudelle 2012 joukkue muutti Raisioon ja nimeksi muuttui Raisio Oakmen. Oakmen osallistuu jälleen kaudella 2012 edustusjoukkueellaan II-divisioonaan.
OakLadies.
Raisio Oakmenin naisten joukkue OakLadies perustettiin syksyllä 2012. Se osallistui naisten I-divisioonaan ensimmäistä kertaa kaudella 2013. OakLadies haki SM-sarjaan seuraavaksi kaudeksi ja sai sarjapaikan. Joukkue hävisi kaudella 2014 kaikki ottelunsa ja putosi I-divisioonaan.
Junioritoimita.
Lieto Oakmen ja Salo Scorpions aloittivat 2008 yhteisen juniorijoukkueen. Joukkueen nimeksi tuli Lieto/Salo Raptors, jonka pelaajat valitsivat ensimmäisellä harjoitusleirillä 2009. Raptors oli A-juniorijoukkue, joka pelasi ikäluokkansa SM-sarjassa 2009 ja 2010.
Kaudella 2011 Oakmen perusti omista A-junioreista koostuvan joukkueen, joka pelasi A-junioreiden 1-divisioonassa. Seuralla oli A-juniorijoukkue vain kyseisenä vuonna. Seuraavana vuonna käynnistyi junioritoiminta alemmissa ikäluokissa.
Mud Bowl.
Oakmen ja Salo Scorpions ovat pelanneet kauden päätöstapahtuman Mud Bowlin vuodesta 2008. Aluksi tapahtuma oli tarkoitettu juuri perustetun Scorpionsin uusien pelaajien "sisäänajamiseksi", mutta jo seuraavalla kaudella ottelusta muodostui perinne. Ottelun voittaja saa vuosittain haltuunsa "Bagatelle Trophyn".
Kymenkartanon läänin voutikunta

Kymenkartanon läänin voutikunnan perusti Ruotsin kuningas Kustaa Vaasa vuonna 1556. Voutikunnan hallintopaikka oli Kyminkartano. Voutikunnan alueeksi vakiintui 1560-luvulla silloiset Pyhtää (Pyhtää ja Ruotsinpyhtää), Elimäen neljännes (Elimäki ja Anjala), Vehkalahti (Vehkalahti ja Sippola), Valkealan lounaisosat ja Virolahti (Virolahti ja Miehikkälä). Paikallishallinnon uudistuksessa 1634 se muutettiin voutikunnasta kihlakunnaksi.
Voutikunnalla ei ole hallinnollista suoraa yhteyttä vuosina 1776–1831 toimineeseen Kymenkartanon lääniin, mutta Kymenkartanon läänin voutikunta oli myöhemmän Kymenkartanon läänin henkinen ja hallinnollinen perusta.
Erich Krempel

Erich Krempel (18. elokuuta 1913 Suhl – 26. syyskuuta 1992 Suhl) oli saksalainen ampuja. Hän kilpaili vuoden 1936 kesäolympialaisissa Berliinissä ja sai siellä hopeaa 50 metrin vapaapistoolissa.
Maailmanmestaruuden Krempel saavutti 1939 ja MM-hopeaa 1935. Molemmilla kerroilla hän kuului myös Saksan pronssia saavuttaneeseen joukkueeseen.
Drexelin yliopisto

Drexelin yliopisto on yksityinen yliopisto Philadelphiassa. Finanssimies Anthony Joseph Drexel perusti sen vuonna 1891. Siellä on nykyään noin 23 500 opiskelijaa.
Opiskelu.
Drexelin yliopistossa opiskelee 12 004 päätoimista tutkintoa suorittavaa opiskelijaa. Kaikista opiskelijoista noin kymmenesosa on ulkomaalaisia vaihto-opiskelijoita, jotka tulevat noin 100 valtiosta. Yliopistossa on tarjolla yli 70 kandidaatin tutkintoon ja yli 75 maisterin tutkintoon tähtäävää ohjelmaa. Drexeliin kuuluu 13 tiedekuntaa.
Historia.
Anthony Joseph Drexel suunnitteli 1800-luvun lopulla korkeakoulua, joka vastaisi nopeasti teollistuvan yhteiskunnan tarpeisiin. Hän perusti suunnitelmansa pohjalta vuonna 1891 Taiteiden, tieteiden ja teollisuuden Drexel-instituutin. Alkujaan siellä ei ollut mahdollisuutta suorittaa korkeakoulututkintoa, mutta vuonna 1914 se alkoi jakaa luonnontieteiden kandidaatin tutkintoa. Pennsylvanian osavaltio antoi 1927 sille luvan jakaa maisterintutkintoa. Vuodesta 1965 yliopistossa on ollut mahdollisuus opiskella tohtoriksi saakka. Drexel-instituutti muutti 1936 nimensä Drexelin teknilliseksi instituutiksi, ja vuonna 1970 siitä tuli Drexelin yliopisto.
Kokemäen Pallo

Kokemäen Pallo (KoPa) oli vuosina 1994–2021 Kokemäellä toiminut jalkapalloseura. Sen toiminta alkoi, kun urheilun yleisseurat Teljän Nousu ja Kokemäen Kova-Väki yhdistivät jalkapallotoimintansa. Vuoden 2022 alussa Kokemäen Pallo lakkautettiin ja se liittyi Kokemäen Kova-Väkeen.
KoPa:n kotikenttä oli Pitkäjärven kenttä. KoPa:n naisten joukkue pelasi korkeimmillaan Suomen kolmannella sarjatasolla Naisten Kakkosessa ja miesten edustusjoukkue neljännellä sarjatasolla Kolmosessa. Kaudella 2012–2013 Kokemäen Pallon naisten futsaljoukkue osallistui Naisten Futsal-liigaan. Se pelasi kotiottelunsa Peipohjassa Sataedu Areenalla.
Tunnetuin entinen KoPa-pelaaja on kaksi A-maaottelua ja yli 200 Veikkausliigan ottelua pelannut Sampsa Timoska. Myös Veikkausliigassa FC Jazzin ja FC Interin riveissä esiintynyt Jan Timoska on edustanut Kokemäen Palloa.
Lähetystoimilupa

Lähetystoimilupa on Viestintäviraston myöntämä lupa lähettää esimerkiksi radio- tai televisiolähetyksiä. Toimilupia perustellaan sillä, että lähetystaajuuksia on vain rajallinen määrä.
Toimilupien taloustiede.
Aiemmin toimilupia jaettiin tiukoin ehdoin. Myöhemmin Nobel-palkittu taloustieteilijä Ronald Coase osoitti vuonna 1959 artikkelissaan sääntelyviranomaisen virheet; jatkoartikkelista tuli yhteiskuntatieteiden historian siteeratuin. Coase mullisti ajattelun taajuuksista luonnonvarana, joille tulee jakaa omistusoikeudet tehokkaasti niin, että yritykset pääsevät itse päättämään niiden käytöstä, jolloin markkinat löytäisivät tehokkaimmat tavat tuottaa langattomia palveluita. Professori Thomas Hazzlittin mukaan tämä on mullistanut matkapuhelinmarkkinat viime vuosikymmeninä. 
Aluksi Coasen ehdotusta vastustettiin, mutta nykyään lähetystoimilupa huutokaupataan yli 30 maassa. Yhdysvalloissa huutokaupat ovat tuottaneet yli 52 miljardia dollaria. 
Toimilupahuutokaupat Suomessa.
Marraskuussa 2009 järjestettiin Suomen ensimmäinen taajuushuutokauppa, taajuusalueen 2500-2690 MHz osat, ehtona matkaviestinkäyttö. Tulot olivat paljon vähäisemmät kuin Ruotsissa ja Norjassa.
Toimilupien jakaminen ja sananvapaus.
Poliitikkojen valtaa valita toimilupien saajat on pidetty uhkana sananvapaudelle, koska poliitikot voivat näin rangaista tai palkita tiedotusvälineitä sopivasta uutisoinnista.
Vuonna 2011 viestintäministeri Krista Kiuru antoi HS-päätoimittaja Mikael Pentikäisen mukaan ymmärtää, että "on sitä parempi, mitä vähemmän mediajohtajat sotkeutuvat Yle-uudistukseen." Helsingin Sanomat kuitenkin kirjoitti Yle-uudistuksesta kriittisesti, ja Kiuru antoi antenniverkon tv-toimiluvan MTV3:n Ava-kanavalle, vaikka Pentikäisen mukaan virkamiesten kerrottiin valmistelleen luvan antamisen Sanoman Neloselle. Toisen luvan saajaksi Kiuru valitsi Fox-konsernin. Pentikäisen mukaan median poliittinen sääntely on uhka sananvapaudelle ja median tehtävälle vahtia vallanpitäjiä, eikä poliitikko saisi edes vihjata, että toimiluvilla ja politiikan arvostelulla voisi olla yhteys.
Annette Skotvoll

Annette Skotvoll (s. 1. syyskuuta 1968 Trondheim) on norjalainen entinen käsipalloilija. Hän sai joukkueineen hopeaa sekä vuoden 1988 kesäolympialaisissa Soulissa että vuoden 1992 kesäolympialaisissa Barcelonassa. Hän kuului lisäksi joukkueeseen, joka sijoittui neljänneksi vuoden 1996 kesäolympialaisissa Atlantassa.
Lähteet.
Harjavallan Jymy

Harjavallan Jymy on vuonna 1910 perustettu urheilun yleisseura, jonka ohjelmaan kuuluvat maastohiihto, mäkihyppy, yleisurheilu, lentopallo, pesäpallo sekä alppihiihto. Seura ylläpitää Harjavallassa toimivaa Hiittenharjun hiihtokeskusta. 
Tunnetuimpia seuraa edustaneita urheilijoita ovat mäkihyppääjät Vesa Hakala ja Jarkko Heikkilä sekä alppihiihtäjät Mika Marila ja Kia-Emilia Hakala. Seuran pesäpallojoukkue pelasi vuonna 1957 yhden kauden korkeimmalla sarjatasolla SM-sarjassa.
Xavi Torres

Xavier "Xavi" Torres Buigues (s. 27. marraskuuta 1986 Xàbia, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Espanjan Primera Divisiónissa pelaavaa Betisiä ja on pelipaikaltaan puolustava keskikenttäpelaaja.
Seurajoukkueura.
Torres on Villarrealin junioriakatemian kasvatti. Sieltä hän siirtyi vuonna 2006 Alicanteen. Seuraavana kesänä 2007 hän siirtyi Barcelonaan pelaten kuitenkin pääosin seuran reservijoukkueessa Tercera Divisiónissa. 17. toukokuuta 2009 hän teki ensiesiintymisensä edustusjoukkueessa ottelussa Mallorcaa vastaan.
12. kesäkuuta 2009 Torres siirtyi ilmaisella siirrolla Málagaan ja teki joukkueen kanssa nelivuotisen sopimuksen. 30. elokuuta 2009 hän teki ensimmäisen maalinsa joukkueessa ottelussa Atlético Madridia vastaan.
Seuraavana kesänä 2010 hän siirtyi lainasopimuksella Levanteen.
No Leaf Clover

No Leaf Clover on kahdeksas kappale livealbumilta S&amp;M. Kappaleella soittavat Metallica ja San Franciscon sinfoniaorkesteri. Laulu oli yksi kahdesta uudesta kappaleesta S&amp;M albumilta. Se alkaa orkesterin soittamalla intro-osuudella. Se oli yhtyeen neljäs kappale, joka saavutti ensimmäisen sijan Billboard Hot Mainstream Rock Tracks -listalla.
Nero-julistus

Tuhoamiskäsky valtakunnan alueella () eli niin sanottu Nero-käsky ("Nerobefehl") oli Adolf Hitlerin toisen maailmansodan loppuvaiheessa 19. maaliskuuta 1945 antama käsky. Sen mukaan kaikki Saksan sotateollisuudelle tarkoitetut rakennukset sekä muut mahdolliset liittoutuneiden haltuun jääneet kohteet oli tuhottava. Nimi ”Nero-käsky” viittaa tarinaan, jonka mukaan Rooman keisari Nero olisi määrännyt sytyttämään vuoden 64 Rooman palon.
Tausta.
Vuonna 1945 Hitlerin unelma natsien hallitsemasta Euroopasta oli murentunut. Liittoutuneet etenivät kahdella rintamalla kohti Saksaa. Siitä huolimatta Hitler ei ollut halukas myöntämään tappiota ja alistumaan ehdottomaan antautumiseen, niinkuin Versailles’n rauhassa oli käynyt.
Nero-käsky ei ollut Hitlerin ensimmäinen määräys rakennusten ja infrastruktuurin täydellisestä tuhoamisesta. Pariisin vapautuksen aikaan hän oli määrännyt virittämään räjähteillä kaikki tärkeimmät muistomerkit, kuten Eiffel-tornin ja tärkeimmät rautatieasemat. Pariisin sotilaskuvernööri Dietrich von Choltitz oli saanut määräyksen, että liittoutuneiden edetessä Pariisiin pommit oli räjäytettävä, jotta kaupungissa syntyisi täydellinen sekasorto. Choltitz ei kuitenkaan toteuttanut määräystä, vaan antautui liittoutuneille.
Määräyksen sisältö.
Keskeisin osa Nero-käskyä:
Toimeenpano.
Vastuu määräyksen toteuttamisesta lankesi varusteluministeri Albert Speerille. Oman kuvauksensa mukaan Speer järkyttyi käskystä ja menetti uskonsa Hitleriin ja päätti Choltitzin tavoin jättää tahallaan noudattamatta käskyä. Saatuaan käskyn Speer pyysi, että valta suunnitelman toteuttamisesta keskitettäisiin hänelle, mutta käyttikin sitten tätä valtaa vakuuttaakseen kenraalit ja gauleiterit jättämään käskyn huomiotta.
Hitler ei ollut tietoinen Speerin päätöksestä jättää käsky noudattamatta. Vasta sodan lopulla Speer paljasti asian itse Hitlerille vieraillessaan tämän luona Berliinin bunkkerissa. Hitler suuttui, mutta antoi Speerin silti lähteä bunkkerista. Hitler teki itsemurhan 42 päivää käskyn antamisen jälkeen 30. huhtikuuta 1945. Pian sen jälkeen Saksan armeija antautui.
River-luokka (miinanraivaaja)

River-luokka oli Britannian kuninkaallisen laivaston kahdentoista 1980-luvulla valmistetun miinanraivaajan muodostama alusluokka.
Opus incertum

Opus incertum (, epävarma, horjuva) oli Antiikin Roomassa käytetty pinnoitustekniikka, jossa Opus caementiciumista valmistetun muuriytimen pintaan sinänsä sattumanvaraisesti aseteltu erikokoinen kiviaines muodosti tasapinnan ulospäin.
Menetelmä oli käytössä enimmäkseen ensimmäisellä vuosisadalla eaa.
Salsiccia

Salsiccia on italialaisen ruoka- ja kestomakkaran yleisnimi. Se muistuttaa jossain määrin saksalaista bratwurstia. Raaka-aine ja mausteet vaihtelevat seudun mukaan. 
Usein salsiccia on raaka sianlihamakkara, joka kypsennetään valmistettaessa ruoaksi.
Kojihappo

Kojihappo (C6H6O4) on pyroneihin kuuluva heterosyklinen orgaaninen yhdiste. Sitä tuottavat useat sienet ja sitä käytetään muun muassa kosmetiikkatuotteissa.
Ominaisuudet ja valmistus.
Kojihappo on hapan, vaikka se ei sisälläkään karboksyyliryhmää, koska renkaaseen kiinnittynyt hydroksyyliryhmä voi deprotonoitua. Monet sienet, erityisesti "Aspergillus"-suvun homeet tuottavat yhdistettä aineenvaihduntatuotteenaan glukoosista. Bioteknisesti kojihappoa tuotetaankin tyypillisimmin fermentoinnilla sokereista käyttäen "A. oryzae"-, "A. flavus"- tai "A. tamarii" -kantoja. Glukoosin lähteenä voidaan käyttää esimerkiksi höyrytettyä riisiä.
Käyttö.
Kojihappo estää tyrosinaasientsyymin toiminnan, minkä vuoksi sitä on käytetty varsinkin Japanissa ihoa vaalentavissa kosmetiikkatuotteissa. Sen on kuitenkin todettu olevan mahdollisesti yliherkkyyttä aiheuttava yhdiste ja mahdollisesti myös myrkyllinen ja karsinogeeninen. Tyrosinaasin eston vuoksi yhdistettä on toisinaan lisätty myös elintarvikkeisiin estämään tummumista ja antioksidantiksi. Tyrosinaasin ja muiden metallientsyymien estäminen perustuu kojihapon kykyyn kelatoida kuparia ja muita metalli-ioneja.
Braatvursti

Braatvursti () on saksalaisperäinen paistomakkara. Sen raaka-aineena käytetään yleensä sianlihaa, ja se maustetaan esimerkiksi yrteillä, muskotilla ja sipulilla. Se voi olla raaka- tai ruokamakkara, kooltaan nakin luokkaa. 
Kuuluisinta braatvurstiseutua on Nürnberg, jossa tehdään myös pienimmän kokoiset braatvurstit. Nürnbergiläisellä braatvurstilla on Euroopan unionin nimisuoja. Itä-Sveitsissä, Sankt Gallenin seudulla, ja Liechtensteinissa valmistetaan nimisuojattua St. Galler Bratwurst IGP- eli Olma-Bratwurst-makkaraa.
Saksan osavaltio Baijeri ja Thüringen kiistelevät siitä, kummassa braatvursti on keksitty. Regensburgissa Baijerissa toimiva Wurstkuchl-taverna sanoo olevansa maailman vanhin braatvursti-kioski. Se sijaitsee Kivisillalla, jossa väitetään olleen ruokakoju jo vuonna 1378. Vuonna 2025 Erfurtissa Thüringenissä ovat tutkijat kuitenkin löytäneet asiakirjan, jonka mukaan siellä olisi ollut Brathütte eli makkarakoju jo 1269. Asiasta kiistelivät aiemmin Regensburg ja Nürnberg, ja silloin asia ratkesi Regensburgin hyväksi.
Braatvursti on suosittu grillimakkarana Suomessakin. Sitä valmistetaan sekä raaka- että keittomakkarana mutta ei yhtä mausteisena kuin Saksassa.
1958 Miles

1958 Miles on kokoelma-albumi yhdysvaltalaisen jazz-trumpetisti Miles Davisin vuoden 1958 sessioista.
Äänitykset ovat stereo-/monofonisia. Albumi on julkaistu vuosina 1974 ja 2001, levy-yhtiö on Sony Music Entertainment (Japani) ja luettelotunnus on SRCS 9744.
Kansitekstin on tehnyt M. Okazaki ja kansikuvan Masuo Ikeda.
Kappaleet.
Albumi sisältää Japanissa aikaisemmin julkaisemattoman kappaleen "Love for Sale". Yhdysvalloissa se on julkaistu kokoelma-albumilla "Black Giants" ja sittemmin albumilla "Something Else".
Uudelleenjulkaisut.
Vuonna 2007 Sony BMG Music Entertainment on julkaissut albumin sarjassa "Original Album Classics" 5xCD (Columbia 88697160382CD3). Albumin nimenä on "58 Sessions Feat. Stella by Starlight" eli "'58 Sessions". Albumille on lisätty konsertissa äänitetyt kappaleet "My Funny Valentine" (kesto 10:13) ja "Oleo" (10:48). Näistä jälkimmäinen on vauhdikas. Lisäksi "Little Melonaen" tilalla on nopeatempoinen konserttitallenne "Straight, No Chaser". Kappaleen "Fran-Dance" nimi on muodossa "Fran Dance".
HMS Pegasus (1917)

HMS Pegasus oli Britannian kuninkaallisen laivaston vesilentokoneiden emälaiva.
Valmistus.
Great Eastern Railway tilasi John Brown and Companyltä Clydebankistä matkustaja-alus SS "Stockholmin", jonka köli laskettiin vuonna 1914. Ensimmäisen maailmansodan vuoksi rakennustyöt telakalla keskeytyivät. Amiraliteetti lunasti aluksen 27. helmikuuta 1917, ja se laskettiin vesille 9. kesäkuuta 1917 sekä nimettiin uudelleen palvelukseen oton jälkeen 28. elokuuta "HMS Pegasukseksi". Alus oli muutettu toimimaan pyörin varustettujen lentokoneiden tukikohtana rakentamalla aluksen etuosaan lentoonlähtöalusta, ja vesilentokoneiden operointia varten se varustettiin nosturein koneiden veteen laskemiseksi.
Palvelus.
Alus liitettiin palvelukseen otettaessa Suureen laivastoon, jonka mukana se oli Pohjanmeren valvonnassa osallistumatta varsinaisiin taistelutoimiin. Vuodet 1919–1920 alus tuki brittiläisiä bolsevikkeja vastaan taistelleita joukkoja Pohjois-Venäjällä ja Mustallamerellä. Tämän jälkeen alus palveli Välimerellä aina vuoteen 1924 saakka, jolloin se siirrettiin Singaporeen. Alus siirrettiin vuonna 1925 reserviin, ja se myytiin vuonna 1931 romutettavaksi.
Opus reticulatum

Opus reticulatum (, verkkomainen) oli Antiikin Roomassa käytetty pinnoitustekniikka, jossa Opus caementiciumista valmistetun muuriytimen pintaan aseteltiin pyramidinmuotoisia kiviä vinoriveihin niiden kärki muuriydintä kohti.
Menetelmä oli käytössä ensimmäiseltä vuosisadalta eaa. aina puoliväliin ensimmäistä vuosisataa jaa. Sitä edelsi lyhyesti opus quasi reticulatum, jonkinlainen opus incertumin ja opus reticulatumin välimuoto, jossa rivit eivätkä kivet olleet täysin säännönmukaisia.
This Rhythm

This Rhythm on suomalaisen musiikkituottaja ja muusikko T. T. Oksalan kolmas studioalbumi ja se on julkaistu vuonna 1992. Oksala on sen itse tuottanut ja levy-yhtiö on Polarvox.
Albumin kappaleista kolme on äänitetty Dublinissa.
Kappaleet.
Sävellykset ovat T.T. Oksalan ja J. Syrjälän yhteistyötä ja sanoitukset on tehnyt H. Bent, ellei toisin ole mainittu.
Kappaleiden tekijänoikeudet omistaa Polarvox Music Publishing Oy paitsi kappaleen "John O'Dreams" osalta Bill Caddic / MCPS.
Kokoonpano.
sekä
Vierailijat:
Haricot vert

Haricot vert (ranskaa: ’vihreä papu’) on hernekasvien (Fabaceae) heimon tarhapapuihin kuuluva yksivuotinen kasvi, joka korjataan varhain.
Haricot vert on taitepapu. Taitepavut ja vahapavut eroavat toisistaan vain värinsä puolesta. Taittopavut ovat vihreitä ja niiden palko on pyöreä tai soikea. Ne ovat tarhapavun ("Phaseolus vulgaris") viljelymuotoja.
Stalinistinen arkkitehtuuri

Stalinistinen arkkitehtuuri (), joka tunnetaan myös nimillä stalinistinen empiretyyli ja stalinistinen uusrenessanssi, oli Josif Stalinin määräyksestä Neuvostoliiton vuosina 1933–1955 vallalla ollut rakentamisen virallinen tyylisuuntaus. Ensimmäiseksi stalinistista arkkitehtuuria edustavaksi rakennukseksi suunniteltiin 500 metriä korkeaa Neuvostojen palatsia, joka piti rakentaa Moskovaan Kristus Vapahtajan katedraalin päälle. Rakennus ei kuitenkaan toteutunut.
Vaikka Stalin kielsi muut arkkitehtuurisuuntaukset, Neuvostoliitossa rakennettiin edelleen konstruktivistisia teollisuusrakennuksia. Stalinistista arkkitehtuuria ei käytetty massarakentamiseen, koska se oli aikaa vievää ja työlästä. Rakennuksia rakennettiin yleensä vain julkiseen käyttöön ja eliitille. Työläisten rakennukset rakennettiin yksinkertaisiksi ja nopeasti.
Stalinistisesta arkkitehtuurista alettiin luopua Josif Stalinin kuoltua vuonna 1953. Rakennusten valmistuminen kesti liian kauan, ja ne vaativat runsaasti voimavaroja. Vielä 1960-luvulla on kuitenkin muutamia rakennuksia rakennettu stalinistiseen tyyliin, muun muassa Kiovassa sijatseva Hotel Ukrajina.
Stalinistisen arkkitehtuurin perintö.
Vaikka stalinistiseen tyyliin rakentaminen päättyikin jo 1950-luvulla, on vielä 2000-luvullakin rakennettu useita rakennuksia stalinistiseen tyyliin, kuten vuonna 2003 valmistunut Triumph Palace. Sitä on sanottu Moskovan ”kahdeksanneksi sisareksi”, mikä tulee siitä, että Stalin rakennutti Moskovaan seitsemän pilvenpiirtäjää, joita kutsutaan nimellä ”Seitsemän sisarusta”.
Venäjän valkoinen talo edustaa osittain myös stalinistista arkkitehtuuria. Rakennus valmistui vuonna 1981.
Vakiofunktio

Vakiofunktio on matematiikassa sellainen funktio, joka saa kaikilla muuttujan arvoilla aina saman arvon. Tällaisen funktion kuvaaja on vaakasuora eli se muistuttaa siinä mielessä lineaarista funktiota. Jos vakiofunktion arvoksi tulee aina c, voidaan kirjoittaa
 formula_1
missä c on reaaliluku.
Esimerkkejä vakiofunktioista.
Vakiofunktiot ovat lineaarisen funktion erikoistapauksia, jossa kulmakerroin a = 0. Funktion lauseke sivenee tällöin
formula_2
Samoin voidaan ajatella potenssifunktion, jonka asteluku on 0, olevan vakiofunktio
formula_3
Nollafunktio saa vain arvon 0 ja on siten vakiofunktioiden erikoistapaus.
Trigonometriassa funktio
formula_4
saa aina arvon 1 ja on siksi vakiofunktio.
Yleisiä ominaisuuksia.
Vakiofunktio on määritelty kaikilla luvuilla, joten lähtöjoukoksi voidaan valita kaikki reaaliluvut formula_5. Vakiofunktion formula_6 kuvaus on surjektio, jos maalijoukkossa on vain luku formula_7 
formula_8,
mutta kuvaus ei ole koskaan injektio, koska vähintään kaksi lukua (eli tässä tapauksessa kaikki luvut) kuvautuvat samaksi maalijoukon alkioksi formula_7. Tämän vuoksi vakiofunktio ei ole myöskään bijektio.
Vakiofunktiolla ei ole nollakohtia paitsi nollafunktiolla, jolla nollakohtia on koko reaalilukujoukko.
Jos vakiofunktio f(x) = c on yhdistetyssä funktiossa, on tuloksena vakiofunktio:
formula_10
Vakiofunktio on monotoninen funktio. Se voidaan tulkita sekä monotonisesti kasvavaksi- että väheneväksi funktioksi. Se on myös parillinen funktio. Ainoa vakiofunktio, joka on myös pariton funktio, on "nollafunktio".
Vakiofunktion derivaatta on 
formula_11
on aina "nolla" eli "nollafunktio".
Vakiofunktion integraalifunktio 
formula_12
on lineaarinen funktio.
Kirjallisuutta.
 pdf download
HMS B.2

HMS B.2 oli Britannian kuninkaallisen laivaston B-luokan sukellusvene.
Valmistus.
Alus tilattiin Vickers, Sons &amp; Maximilta Barrow-in-Furnessista. Alus laskettiin vesille 30. lokakuuta 1905 ja valmistui 9. joulukuuta.
Palvelus.
Varhain aamulla 4. lokakuuta 1912 lähtivät "B.2", "HMS B.3", "HMS B.4" sekä "HMS B.5" Devonportista merelle sotaharjoitukseen yhdessä kahdeksan C-luokan sukellusveneen kanssa. Aamun sarastaessa samalla alueella oli matkalla Yhdysvaltoihin Hampurin-Amerikan linjan "SS Amerika", joka teki matkaa 20 solmun nopeudella. Risteilyalus törmäsi "B.2":een Doverin koillispuolella leikaten sukellusveneen lähes kahtia. Vene upposi lähes välittömästi vieden mukanaan koko miehistön kahta lukuun ottamatta. Pelastuneet olivat olleet aluksen sillalla, mutta ainoastaan toinen upseeri ja vahdissa ollut upseeri luutnantti Pollayne oli ainoa hengissä merestä selvinnyt pelastuessaan "HMS C.6":een.
Autobahn A9 (Sveitsi)

Autobahn A9 on moottoritie lounaisessa Sveitsissä. 
Reitti.
A9 on osa kansallista valtatietä N9 (), joka alkaa Juravuoristosta Ranskan rajalta Vallorbesta ja päättyy Alpeille, Italian rajalle, Simplonin solassa sijaisevaan Gondoon. Välillä Essert-Pittet – Villars-Ste-Croix moottoritie A9 kulkee samaa reittiä moottoritien A1 kanssa. Moottoritie A12 erkanee A9:stä Vevey'ssä.
A9 on pääosin 4-kaistainen (Orbe–Sierre). Tie kulkee Valais'n ja Vaud'n kantonien alueella. 
Rakennushankkeet.
Rhônen laaksossa on menossa Sierren ja Vispin välillä rakennushanke, joka pidentää moottoritietä 32 kilometrillä ja muodostaa moottoritiestä yhtenäisen Ballaigues'sta Brigiin. Tieosuus valmistuu suunnitelmien mukaan vuonna 2019. Puolet uudesta osuudesta on tunnelia. Hankkeen kustannusarvio on 3,7 mrd. frangia.
HMS B.3

HMS B.3 oli Britannian kuninkaallisen laivaston B-luokan sukellusvene. 
Valmistus.
Alus tilattiin Vickers, Sons &amp; Maximilta Barrow-in-Furnessista. Alus laskettiin vesille 31. lokakuuta 1905 ja valmistui 19. joulukuuta 1906.
Palvelus.
Ensimmäisen maailmansodan alkaessa "B.3" oli sijoitettuna Doveriin 3. sukellusvenelaivueeseen. Alus oli laivueensa mukana Goodwinsistä Calais'iin suojaamassa siirtoarmeijan siirtymistä Ranskaan. Alus joutui 2. lokakuuta Saksan keisarikunnan laivaston sukellusveneen maaliksi, mutta onnekseen se kykeni väistämään laukaistun torpedon. Vuoden 1915 lopulla alus siirrettiin Ardrossaniin, jossa se korvasi A-luokan sukellusveneen Clyden paikallislaivueessa. Kesällä 1916 alus siirrettiin edelleen Leithiin ja vuoden lopulla se oli luokkansa viimeinen Britteinsaarilla edelleen palveluksessa oleva luokan alus.
"B.3" vaurioitui pahoin 15. tammikuuta 1917, kun moottoritykkivene "HMS ML267" törmäsi sen vasempaan kylkeen konehuoneen kohdalle. Alus jatkoi kuitenkin palvelustaan sodan loppuun joko maalilaivana tai erilaisten testien kohteena. Alus myytiin 20. joulukuuta 1919 romutettavaksi.
HMS B.4

HMS B.4 oli Britannian kuninkaallisen laivaston B-luokan sukellusvene.
Valmistus.
Alus tilattiin Vickers, Sons and Maximilta Barrow-in-Furnessista. Alus laskettiin vesille 14. marraskuuta 1905 ja valmistui 28. tammikuuta 1906.
Palvelus.
Ensimmäisen maailmansodan alkaessa "B.4" oli sijoitettuna Doveriin 3. sukellusvenelaivueeseen. Alus oli laivueensa mukana Goodwinsistä Calais'iin suojaamassa siirtoarmeijan siirtymistä Ranskaan. Vuoden 1915 lopulla alus siirrettiin Ardrossaniin, jossa se korvasi A-luokan sukellusveneen Clyden paikallislaivueessa. Alus myytiin 1. huhtikuuta 1919 romutettavaksi.
HMS B.5

HMS B.5 oli Britannian kuninkaallisen laivaston B-luokan sukellusvene.
Valmistus.
Alus tilattiin Vickers, Sons &amp; Maximilta Barrow-in-Furnessista. Alus laskettiin vesille 14. marraskuuta 1905 ja valmistui 25. helmikuuta 1906.
Palvelus.
Ensimmäisen maailmansodan alkaessa "B.5" oli sijoitettuna Doveriin 3. sukellusvenelaivueeseen. Alus oli laivueensa mukana Goodwinsistä Calais'iin suojaamassa siirtoarmeijan siirtymistä Ranskaan. Alus myytiin 25. elokuuta 1921 romutettavaksi.
HMS B.6

HMS B.6 oli Britannian kuninkaallisen laivaston B-luokan sukellusvene.
Valmistus.
Alus tilattiin Vickers, Sons &amp; Maximilta Barrow-in-Furnessista. Alus laskettiin vesille 30. marraskuuta 1905 ja valmistui 3. maaliskuuta 1906.
Palvelus.
Kesällä 1912 "B.6" siirrettiin Gibraltarille. Turkin liityttyä keskusvaltoihin ensimmäiseen maailmansotaan alkoivat sotatoimet Välimeren itäosissa. Alus siirrettiin alueelle helmikuussa 1915. Sukellusvene "HMS E.15" ajettua karille, jonne sen miehistö joutui sen hylkäämään. Määrättiin "B.6:n" päällikkö luutnantti R. E. Birch tuhoamaan hylku torpedoimalla, jottei se joutuisi vihollisen käsiin. Alus laukaisi molemmat torpedoputkensa saamatta osumaa hylkyyn.
E-luokan sukellusveneiden saavuttua alueelle alus siirrettiin muiden B-luokan alusten mukana Maltalle, jossa se sai uuden tehtävän toimia partioaluksena Pohjois-Afrikan rannikolla Tunisiasta Egyptiin. Alus vapautui kuitenkin pian tehtävästä sopimattomuutensa vuoksi. Alus myytiin 1921 romutettavaksi.
HMS B.7

HMS B.7 oli Britannian kuninkaallisen laivaston B-luokan sukellusvene.
Valmistus.
Alus tilattiin osana vuosien 1904-1905 laivasto-ohjelmaa Vickersiltä Barrow-in-Furnessista. Alus laskettiin vesille 30. marraskuuta 1905 ja valmistui 27. maaliskuuta 1906.
Palvelus.
Kesällä 1912 "B.7" siirrettiin Gibraltarille sisaralustensa "HMS B.6":n ja "HMS B.8":n kanssa. Italian liityttyä ympärysvaltoihin piti Ranskan ja Britannian lähettää aluksia Italian tueksi Adrianmerelle sijoitettua Itävalta-Unkarin laivastoa vastaan. Britannia päätti lähettää osastoon Välimerellä olevat B-luokan sukellusveneet ja "B.7", "B.8" ja "HMS B.9", jotka saapuivat Venetsiaan 11. lokakuuta 1915. Osasto viipyi Venetsiassa lokakuuhun 1916, jolloin H-luokan sukellusveneet saapuivat alueelle.
Alus lähti sisaralustensa mukana 30. lokakuuta Maltalle, jossa ne poistettiin palveluksesta odottamaan päätöstä kohtalostaan. Vuonna 1917 alukset muutettiin partioveneiksi aseistamalla ne 12 naulan tykillä ja rakentamalla ohjauskansi. Muutostöiden jälkeen ne palasivat valvomaan Otrantonsalmen sulkua.
Alus myytiin 31. lokakuuta 1919 romutettavaksi.
HMS B.8

HMS B.8 oli Britannian kuninkaallisen laivaston B-luokan sukellusvene.
Valmistus.
Alus tilattiin osana vuosien 1904-1905 laivasto-ohjelmaa Vickers, Sons &amp; Maximilta Barrow-in-Furnessista. Alus laskettiin vesille 23. tammikuuta 1906 ja valmistui 10. huhtikuuta.
Palvelus.
Kesällä 1912 "B.8" siirrettiin Gibraltarille sisaralustensa "HMS B.6":n ja "HMS B.7":n kanssa. Italian liityttyä ympärysvaltoihin piti Ranskan ja Britannian lähettää aluksia Italian tueksi Adrianmerelle sijoitettua Itävalta-Unkarin laivastoa vastaan. Britannia päätti lähettää osastoon Välimerellä olevat B-luokan sukellusveneet ja "B.7", "B.8" ja "HMS B.9", jotka saapuivat Venetsiaan 11. lokakuuta 1915. Osasto viipyi Venetsiassa lokakuuhun 1916, jolloin H-luokan sukellusveneet saapuivat alueelle.
Alus lähti sisaralustensa mukana 30. lokakuuta Maltalle, missä ne poistettiin palveluksesta odottamaan päätöstä kohtalostaan. Vuonna 1917 alukset muutettiin partioveneiksi aseistamalla ne 12 naulan tykillä ja rakentamalla ohjauskansi. Muutostöiden jälkeen ne palasivat valvomaan Otrantonsalmen sulkua.
Alus myytiin 31. lokakuuta 1919 romutettavaksi.
HMS B.9

HMS B.9 oli Britannian kuninkaallisen laivaston B-luokan sukellusvene.
Valmistus.
Alus tilattiin vuosien 1904-1905 laivasto-ohjelmassa Vickers Sons &amp; Maximilta Barrow-in-Furnessista. Alus laskettiin vesille 24. tammikuuta 1906 ja valmistui 28. huhtikuuta.
Palvelus.
Kesällä 1912 "B.9" siirrettiin Maltalle sisaralustensa "HMS B.10":n ja "HMS B.11":n kanssa. Italian liityttyä ympärysvaltoihin piti Ranskan ja Britannian lähettää aluksia Italian tueksi Adrianmerelle sijoitettua Itävalta-Unkarin laivastoa vastaan. Britannia päätti lähettää osastoon Välimerellä olevat B-luokan sukellusveneet "HMS B.7", "HMS B.8" ja "B.9", jotka saapuivat Venetsiaan 11. lokakuuta 1915. Osasto viipyi Venetsiassa lokakuuhun 1916, jolloin H-luokan sukellusveneet saapuivat alueelle.
Alus lähti sisaralustensa mukana 30. lokakuuta kohti Maltaa, jossa ne poistettiin palveluksesta odottamaan päätöstä kohtalostaan. Vuonna 1917 alukset muutettiin partioveneiksi aseistamalla ne 12 naulan tykillä ja rakentamalla ohjauskansi. Muutostöiden jälkeen ne palasivat valvomaan Otrantonsalmen sulkua.
Alus myytiin 31. lokakuuta 1919 romutettavaksi.
HMS B.10

HMS B.10 oli Britannian kuninkaallisen laivaston B-luokan sukellusvene.
Valmistus.
Alus tilattiin osana vuosien 1904-1905 laivasto-ohjelmaa Vickers, Sons &amp; Maximilta Barrow-in-Furnessista. Alus laskettiin vesille 28. maaliskuuta 1906 ja valmistui 31. toukokuuta.
Palvelus.
Vuoteen 1912 "B.10" viipyi Britteinsaarilla lähinnä rannikonvalvontatehtävissä, minkä jälkeen se siirrettiin "HMS B.9" ja "HMS B.11" kanssa Maltalle. Sen tehtävänä oli partioida 1914-1915 Dardanellien ja Italian liityttyä sotaan 1915-1916 Venetsian edustalla. Alus upposi 9. elokuuta 1916 Venetsiassa jouduttuaan ilmahyökkäykseen. Hylky nostettiin ja romutettiin.
Jebusilaiset

Jebusilaiset (tai jebusiitit) olivat Raamatun mukaan muinainen kanaanilaisten heimo, joka asutti Jerusalemin ympäristöä ennen juutalaisten alueen valtausta. Raamatun mukaan Israelin kuningas Daavid valloitti Jerusalemin jebusilaisilta.
Kuuluisin jebusilainen oli Zadok Kananiitti, joka voiteli Salomon kuninkaaksi todennäköisesti argamanipurppuralla värjätyllä öljyllä. Kuningas Salomon temppeli rakennettiin jebusilaisten temppelin tilalle.
Historioitsija Rachel Eliorin mukaan jebusiitit liittoutuivat juutalaisten keskuudessa vallassa olleen Daavidin suvun kanssa ja muodostivat myöhemmin Babylonin vankeuden jälkeen essealaiset yhteisöt niin Kuolleenmeren rannoilla kuin Eufratin laaksoissakin.
Jasser Arafatin käsityksen mukaan nykyiset palestiinalaiset polveutuvat muinaisista jebusilaisista.
Sukupuu.
Jebusilaisten sukupuu Raamatun mukaan:
Van Dyke Brooke

Van Dyke Brooke (oik. Duncan Stewart McKerrow; 22. kesäkuuta 1859 Detroit, Michigan – 17. syyskuuta 1921 Saratoga Springs, New York) oli yhdysvaltalainen, merkittävä varhaisten mykkäelokuvien elokuvaohjaaja, näyttelijä ja käsikirjoittaja New Yorkissa 1900- ja 1910-luvuilla.
Elämä ja ura.
49-vuotias Van Dyke Brooke aloitti elokuvaohjaajan- ja käsikirjoittajanuransa Vitagraph Studiosilla New Yorkissa vuonna 1908. Hän oli toiminut aiemmat vuosikymmenet arvostettuna näyttelijänä Detroitin teatterinäyttämöillä. Van Dyke teki ensiesiintymisensä elokuvissa vuonna 1909 ilmestyneessä "His First Girl" -lyhytelokuvassa. Van Dyken ensimmäinen ohjaustyö oli "" (1908). Hänestä tuli pian Vitagraphin kuuluisimpia ja arvostetuimpia ohjaajia.
Brooke näytteli Vitagraphin suositussa "Captain Barnacle" -sarjaelokuvassa studion suuren tähden John Bunnyn kanssa. Brooke myös ohjasi "Captain Barnacle" -elokuvia. Elokuvaohjaajana Brooke tunnettiin parhaiten; hän ohjasi erityisesti Vitagraphin toista suurta tähteä Norma Talmadgea tämän varhaisissa menestyselokuvissaan. Brooke näytteli myös Talmadgen kanssa; he tekivät monta yhteistä elokuvaa vuosina 1913–1915.
Vuonna 1916 Vitagraph Studiosia alettiin uudistamaan, jolloin elokuvayhtiö ”puhdisti” studion ja irtisanoi kaikki vanhat työntekijät; irtisanomisen sai niin näyttelijät kuin ohjaajatkin. Tällöin 57-vuotias Brooke joutui jättämään studion, mutta ohjasi "Captain Jinks" -sarjaelokuvan loppuun. Näitä elokuvia ilmestyi vuosina 1916–1917 yhteensä 16 kappaletta. Tämän jälkeen Brooke ohjasi vielä Thanhouser Film Corporationille elokuvat "An Amateur Orphan" (1917) ja "It Happened to Adele" (1917) ja American Cinema Corporationille "The Stormy Petrell" (1919), jonka jälkeen Brooke päätti yli kymmenen vuotta kestäneen ohjaajanuransa noin 220 ohjatun elokuvan jälkeen. 60-vuotias Brooke jatkoi draama- ja komedianäyttelijänä mykkäelokuvissa kuolemaansa saakka.
Van Dyke Brooke kuoli 62-vuotiaana Saratoga Springsin kaupungissa New Yorkissa 17. syyskuuta vuonna 1921. Hänet haudattiin Elmwoodin hautausmaalle kotikaupunkiinsa Detroitiin.
Agnes Osazuwa

Agnes Osazuwa (s. 26. kesäkuuta 1989 Benin City) on nigerialainen pikajuoksija.
Osazuwa kilpaili 2008 Bydgoszczin nuorten MM-kisoissa, joissa karsiutui 100 metrin juoksussa toisissa alkuerissä ajalla 11,68. Hän juoksi samana vuonna Pekingin olympialaisissa Nigerian joukkueessa 4 × 100 metrin viestijuoksun alkuerissä. Loppukilpailussa, jossa Osazuwa ei ollut enää mukana, Nigeria sijoittui alun perin kolmanneksi, mutta nousi myöhemmin olympiahopealle kun Venäjän joukkue hylättiin vuonna 2016. Vuonna 2010 Osazuwa sijoittui Afrikan-mestaruuskisoissa 100 metrillä neljänneksi ajalla 11,33 ja voitti pikaviestissä kultaa. Kauden lopussa hän oli mukana IAAF:n maanosien cupissa Afrikan joukkueessa, joka sijoittui pikaviestissä kolmanneksi.
Osazuwa juoksi Daegun MM-kisoissa 2011 Nigerian joukkueessa, joka oli pikaviestin seitsemäs.
Osazuwa on 150 senttimetriä pitkä ja painaa kilpailukaudella 60 kilogrammaa.
Henkilökohtaiset ennätykset.
Lähde: IAAF
Illja Kvaša

Illja Olehovytš Kvaša (, s. 5. maaliskuuta 1988 Mykolajiv, Ukrainan SNT) on ukrainalainen uimahyppääjä.
Vuoden 2008 uinnin Euroopan-mestaruuskilpailuissa Eindhovenissa Kvaša saavutti ensimmäiset kansainväliset mitalinsa voittamalla metrin ponnahduslautakilpailun ja tulemalla toiseksi kolmen metrin ponnahduslaudalla. Saman vuoden kesäolympialaisissa hän saavutti pronssia kolmen metrin ponnahduslaudan parikilpailussa parinaan Oleksi Pryhorov. Hän osallistui samoissa kisoissa myös kolmen metrin ponnahduslautakilpailuun ja oli semifinaalin 15:s ja karsiutui finaalista.
Vuonna 2009 Kvaša voitti uimahyppyjen Euroopan-mestaruuskilpailuissa Torinossa sekä metrin ponnahduslautakilpailun että kolmen metrin ponnahduslautaparikilpailun Pryhorovin kanssa. Hän sijoittui samoissa kisoissa toiseksi kolmen metrin ponnahduslautakilpailussa. Rooman MM-kilpailuissa 2009 hän oli metrin ponnahduslaudalla viides.
Uinnin pitkän radan Euroopan-mestaruuskilpailuissa Budapestissa 2010 hän voitti sekä metrin ponnahduslaudan että kolmen metrin ponnahduslaudan parikilpailun. Kvašan parina oli jälleen Oleksi Pryhorov. Hän osallistui myös kolmen metrin ponnahduslautakilpailuun ja oli finaalin kuudes.
Vuoden 2011 uimahyppyjen Euroopan-mestaruuskilpailussa Kvaša sijoittui metrin ponnahduslautakilpailussa toiseksi. Saman vuoden kesäuniversiadeissa hän saavutti pronssia metrin ponnahduslaudalla. Eindhovenin EM-kilpailuissa 2012 hän sai kultaa metrin ponnahduslaudalla ja pronssia kolmen metrin ponnahduslaudan parikilpailussa sekä sijoittui viidenneksi kolmen metrin henkilökohtaisessa kilpailussa.
Lontoon kesäolympialaisissa 2012 hän sijoittui kolmen metrin ponnahduslaudan yksilökilpailussa kahdeksanneksi ja parikilpailussa neljänneksi.
Uimahyppyjen EM-kilpailuissa Rostockissa 2013 Kvaša voitti yhden metrin ponnahduslautahypyissä kultaa ja oli kolmen metrin ponnahduslaudalla neljäs. Saman vuoden Barcelonan MM-kilpailuissa hän saavutti yhden metrin ponnahduslautahypyissä hopeaa, uransa ensimmäisen MM-mitalin. Kolmen metrin ponnahduslaudalla hän sijoittui neljänneksi.
Berliinin EM-kilpailuissa 2014 Kvaša sai pronssia sekä kolmen metrin ponnahduslaudan henkilökohtaisessa että parikilpailussa. Rostockin EM-kilpailuissa 2015 hän saavutti hopeaa kolmen metrin ponnahduslaudan parikilpailussa yhdessä Oleksandr Horškovozovin kanssa ja pronssia joukkuekilpailussa Julija Prokoptšukin kanssa. Lisäksi hän oli neljäs sekä metrin että kolmen metrin ponnahduslaudan henkilökohtaisessa kilpailussa. 
Kazanin MM-kilpailuissa 2015 Kvaša saavutti hopeaa yhden metrin ponnahduslautahypyissä. Kolmen metrin laudalla hän oli kahdeksas ja parikilpailussa neljäs. Lontoon EM-kilpailuissa 2016 hän voitti kultaa metrin ponnahduslaudalla sekä sai pronssia kolmen metrin laudan henkilökohtaisessa ja parikilpailussa. Rio de Janeiron olympialaisissa hän oli kolmen metrin ponnahduslaudalla kuudes.
Kvaša saavutti Kiovan EM-kilpailuissa 2017 kultaa metrin ponnahduslaudalla sekä hopeaa kolmen metrin henkilökohtaisessa ja parikilpailussa. Saman vuoden Budapestin MM-kilpailuissa hän sai pronssia kolmen metrin ponnahduslaudan parikilpailussa.
Frátsia

Frátsia () on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kytheran saarella ja kuuluu Kytheran kuntaan, Saarten alueyksikköön ja Attikan alueeseen. Kylän väkiluku on 148 (vuonna 2011).
Frátsia sijaitsee Kytheran keskiosissa. Se muodostaa laajemman kyläyhdyskunnan (Τοπική Κοινότητα Φρατσίων, "Topikí Koinótita Fratsíon"), johon kuuluu varsinaisen Frátsian kylän lisäksi Dókanan kylä. Koko yhdyskunnan väkiluku on 167.
Frátsian alueella on suuria viljelyskelpoisia maita sekä laitumia karjaa varten. Kylän asukkaat saavat elantonsa maataloudesta, ja kylässä on vuosikymmenten ajan järjestetty maatalousnäyttelyitä. Nykyisin maatalousnäyttely järjestetään elokuisin. Entinen Kreikan parlamentin kansanedustaja Grigórios Kasimátis syntyi Frátsian kylässä.