tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Heikki Simojoki

Heikki Juhani Simojoki (22. tammikuuta 1906 Tornio – 17. syyskuuta 1990 Helsinki; sukunimenä "Simelius" –1928 saakka) oli suomalainen hydrologi ja Helsingin yliopiston geofysiikan professori.
Opinnot ja ura.
Hän kirjoitti ylioppilaaksi Kuopion suomalaisesta yhteiskoulusta vuonna 1926 ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1931 sekä lisensiaatiksi ja tohtoriksi vuonna 1940. Hänen saksankielinen väitöskirjansa (1940) tarkasteli Suomen sisävesien jääoloja; työ oli otsikoitu "Über die Eisverhältnisse der Binnenseen Finnlands". Simojoki teki opinto- ja tieteellisiä matkoja useisiin eri maihin. Hän oli Helsingin yliopiston geofysiikan dosentti vuosina 1948–1967.
Simojoki toimi Kuopion suomalaisen yhteiskoulun matematiikan ja luonnonopin opettana vuosina 1932–1945. Merentutkimuslaitoksella hän toimi assistenttina 1945–1947, talassologina ja jääosaston johtajana 1947–1956. Valtion meteorologisen keskuslaitoksen ilmasto-osaston johtajana hän palveli 1956–1958 ja Tie- ja vesirakennushallituksen hydrografisen toimiston johtajana 1958–1967. Helsingin yliopiston geofysiikan virkaatekevä professori hän oli vuodet 1966–1967 ja geofysiikan professori 1967–1972. 
Hänen tieteellinen tuotantonsa kattaa lukuisia hydrologian, meteorologian ja oseanografian alojen tutkimuksia. Lisäksi hän laati tiedehistoriaan liittyvän teoksen "The history of geophysics in Finland 1828–1918", joka julkaistiin vuonna 1978. 
Poliittisesti hän oli konservatiivi.
Tunnustukset ja huomionosoitukset.
Professori Simojoki oli Suomen maantieteellisen seuran työjäsen vuodesta 1945, Suomen Tiedeseuran jäsen vuodesta 1964 ja Suomalaisen tiedeakatemian jäsen vuodesta 1966. Hänelle myönnettiin professorin arvo vuonna 1965. Geofysiikan seuran Palmén-mitali vuonna 1976 ansioista hydrologian alalla.
Hänelle oli myönnetty 4. luokan Vapaudenristi sota-ajan ansioista ja Suomen Valkoisen Ruusun I luokan ritarimerkki sekä muistomitalit sotavuosista 1939–40 ja 41–45 (eli talvi- ja jatkosodasta). Jatkosodan aikana hän palveli rintamalla meteorologisissa tehtävässä (sotilasarvoltaan kapteeni).
Wilhelm von Karm

Wilhelm von Karm (3. elokuuta 1820 Pernaja – 5. joulukuuta 1902 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti.
Henkilöhistoria ja ammattiura.
Von Karmin vanhemmat olivat majuri Jacob Magnus von Karm ja Angelique von Ehrenstolpe. Hänen ensimmäinen puolisonsa oli Julie Pewzoff (k. 1870) ja toinen vuodesta 1871 Henrietta Kristina Heickell (1840–1926). Alexander Alfred von Karm (1865–1919) oli Wilhelm von Karmin ottolapsi. Von Karm opiskeli Pietarissa siviili-insinööriksi ja täydensi sitten opintojaan Tartossa arkkitehtuurin alalla ja Moskovassa useilla muilla tieteen aloilla vuoteen 1844 saakka. Vuosina 1845–1847 hän toimi arkkitehtina Moskovassa. 
Hänet määrättiin hoitamaan Viipurin läänin arkkitehdin virkaa 20. syyskuuta 1849 ja nimitettiin Viipurin ensimmäiseksi lääninarkkitehdiksi 10. tammikuuta 1852. Joulukuusta 1865 hän toimi Viipurin lääninrakennuskonttorin esimiehenä ja jäi virasta eläkkeelle helmikuussa 1885. Sittemmin von Karm asui Helsingissä, Viipurin lääninarkkitehtina häntä seurasi Johan Jacob Ahrenberg 1885–1886.
Töitä.
Von Karmin yli 30-vuotisen uran töistä Viipurissa ei ole paljon tietoa, mutta arkistojen mukaan ne sisälsivät ainakin lääninsairaalan talousrakennuksen ja vankilan Pantsarlahdessa. Hänen suunnittelemakseen tiedetään myös Viipurin läänin alkujaan yksikerroksinen maanmittauskonttorin rakennus. Von Karm piirsi myös konsuli Wahlin kaksikerroksisen kivitalon ja neljä puista asuinrakennusta Viipuriin.
Formantti

Formantti on resonanssin vahvistama osaääneistön taajuus. Puheen ja äänen tutkimuksessa sillä tarkoitetaan erityisesti äänen taajuusspektrin amplitudihuippuja, eli taajuusalueita, joille akustinen energia on kasaantunut. Formantilla voidaan tarkoittaa myös ääntöväylän siirtofunktiota, joka synnyttää taajuusspektrin amplitudihuiput.
Taajuudeltaan kolmea alinta, ääniväylän muodosta suoraan riippuvaista formanttia merkitään F1, F2 ja F3. Konsonanttien muodostuminen on useiden formanttien summa, mutta yleensä jo alimmat formantit F1 ja F2 riittävät erottamaan vokaalit toisistaan. Havaitun vokaalin laadun ja kahden ensimmäisen formantin välistä yhteyttä voidaan tarkastella esimerkiksi kuuntelemalla täällä, miten ääniväylän ominaisuuksia simuloivat kaistanpäästösuodattimet vaikuttavat synteettiseen äänilähteeseen.
Formantit ovat perustaajuudesta riippumattomia, mutta mikäli perustaajuus on resonanssialuetta ylempänä, formantit voivat kadota. Esimerkiksi sopraanon laulamia vokaaleja on hankala erottaa toisistaan.
Formantit ja aivotutkimus.
Aivotutkimuksessa formantteja on käytetty etenkin tutkittaessa foneemien käsittelyä aivoissa. Mikäli aivot kykenevät erottamaan kaksi ärsykettä – tässä tapauksessa äännettä – toisistaan, saadaan tietyissä koeasetelmissa esille aivosähkökäyrällä mitattavissa oleva poikkeavuusnegatiivisuusvaste. 
Poikkeavuusnegatiivisuusvasteen avulla ollaan selvitetty, että jo sikiöt osaavat erottaa matalataajuuksisia vokaaleja toisistaan. Toistuvan kielelliselle informaatiolle altistumisen myötä vauvan aivoissa alkaa muodostua tämän äidinkielelle ominainen foneemikartta, joka voidaan havaita behavioraalisilla menetelmillä 6–12 kk:n iässä. 
Foneemikartta auttaa oman kielen äänteiden nopeassa erittelyssä, mutta toisaalta estää vieraiden kielien äänteiden tarkkaa havaitsemista. Formanttirajat havaittujen vokaalien välillä ovat liukuvia, ja opittu äänne vaikuttaa siihen, mitä havaitaan. Esimerkiksi virossa on äänne /õ/, joka sijaitsee formanttiavaruudessa (x-akselina F1 ja y-akselina F2) /o/:n ja /ö/:n välissä – virolaiset erottavat sen, mutta suomalaiset kuulevat sen /o/:na tai /ö/:nä. 
Kyky erottaa kaksi vokaalia toisistaan kuuden kuukauden iässä ennustaa kielellisiä kykyjä ja lukemiseen valmistavia taitoja, kun lapsi on viisivuotias – riippumatta lapsen sosioekonomisesta taustasta tai kielellisistä kyvyistä hänen ollessaan 2,5-vuotias.
Dezső Frigyes

 
Dezső Frigyes (27. marraskuuta 1913 Budapest – 13. heinäkuuta 1984 Cleveland, Yhdysvallat) oli unkarilainen nyrkkeilijä, joka saavutti EM-hopeaa alle 50,8 kilon sarjassa Budapestin 1934-kisoissa sekä kultaa Breslaun 1942-kisoissa, joka kuitenkin mitätöitiin maailmansodan jälkeen.
Frigyes saavutti EM-hopeaa kotonaan Budapestissä huhtikuussa 1934 höyhensarjassa. Finaalin hän meni voitettuaan ensin Ruotsin Gösta Almin ja seminfinaalissa Puolan Mieczysław Forlańskin ja hävittyään finaalissa Saksan Otto Kästnerille. 
Vuoden 1936 Berliinin olympialaisissa Frigyes eteni semifinaaliin. Kahden voiton jälkeen hän hävisi välierässä Argentiinan Oscar Casanovasille ja ottelussa pronssimitalista Saksan Josef Minerille. Loppusijoitus oli neljäs. Olympiavuonna lokakuussa Frigyes edusti Eurooppaa Yhdysvaltoja vastaan New Yorkissa käydyssä maaottelussa. Frigyes voitti ottelunsa. 
Frigyes oli mukana vuoden 1939 EM-kisoissa, mutta putosi jo 1. kierroksella. Vuonna 1942 Toisen maailmansodan aikana käydyissä Breslaun EM-kisoissa hänestä tuli höyhensarjan Euroopan mestari. Välierissä hän voitti Italian Ermano Bonettin ja finaalissa Saksan Artur Büttnerin. Kisojen EM-arvo kumottiin maailmansodan jälkeen, koska osanottajat olivat enimmäkseen vain sotaa käyvän Saksan liittolaisia.
Olli Huttunen (hiihtäjä)

Olavi ”Olli” Huttunen (10. syyskuuta 1915 Vieremä – 19. helmikuuta 1940) oli suomalainen maastohiihtäjä, joka hiihti toiseksi vuoden 1936 talviolympialaisten näytöslajissa sotilaspartiohiihdossa.
Huttunen kuoli talvisodassa saamiinsa vammoihin. Hänet on haudattu Vieremälle.
Harry Winks

Harry Winks (s. 2. helmikuuta 1996 Hemel Hempstead, Englanti) on englantilainen jalkapalloilija, joka pelaa Englannin mestaruussarjan Leicesterissä. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Winks debytoi kasvattajaseuransa Tottenhamin edustusjoukkueessa Eurooppa-liigan ottelussa FK Partizania vastaan marraskuussa 2014. Englannin Valioliigassa hän pääsi ensimmäisen kerran kentälle elokuussa 2016. Hän debytoi samalla kaudella myös Mestarien liigassa. Kaudella 2018−2019 hän pelasi Mestarien liigassa kymmenen ottelua, myös tappiollisen loppuottelun Liverpoolia vastaan. Hän pelasi Tottenhamissa kaikkiaan 128 valioliigaottelua, ja teki kaksi maalia. Mestarien ligassa hän pelasi 24 ottelua, Eurooppa-liigassa 13 peliä (ja teki yhden maalin) sekä Konferenssiliigassa kolme ottelua. Kaudella 2022–2023 hän pelasi UC Sampdoriassa lainalla 20 Serie A:n ottelua. Kesällä 2023 hän siirtyi 11,6 miljoonan euron siirtosummalla Englannin mestaruussarjan Leicesteriin. Hän on pelannut seurassa 22 ottelua Valioliigassa kaudella 2024–2025 ja 48 ottelua mestaruussarjassa (tilanne 30.8.2025).
Winks pelasi kaikissa Englannin ikäkausimaajoukkueissa 17-vuotiaista alkaen. Englannin miesten maajoukkueessa hän pelasi ensimmäisen ottelunsa Liettuaa vastaan lokakuussa 2017. Hän on pelannut kesäkuun 2023 loppuun mennessä kymmenen maaottelua ja tehnyt yhden maalin marraskuussa 2019 EM-karsintaottelussa Kosovoa vastaan.
Karri Muinonen

Karri Olavi Muinonen () on suomalainen, taustaltaan teoreettinen fyysikko, joka toimii Helsingin yliopiston tähtitieteen professorina (1.3.2009-), erityisesti planetaarisen tähtitieteen ja geodesian alalla. Hän on maailman johtavia sähkömagneettisen sironnan tutkijoita, jonka osaamista on sovellettu esimerkiksi aurinkokunnan pienkappaleiden havaitsemiseen. Hän on saanut sironta- ja absorptiotutkimustyölleen rahoitusta esimerkiksi Euroopan tiedeneuvostolta (ERC).
Muinonen kirjoitti ylioppilaaksi Sulkavan lukiosta vuonna 1980. Hän valmistui Helsingin yliopistolta filosofian maisteriksi vuonna 1986 ja filosofian tohtoriksi (teoreettinen fysiikka) vuonna 1990. Hänen kuuluva englanninkielinen väitöskirjansa (1990) käsitteli valon sirontaa epähomogeenisesta väliaineesta; työ oli otsikoitu "Light scattering by inhomogeneous media backward enhancement and reversal of linear polarization". Hänet nimitettiin Helsingin yliopiston avaruustähtitieteen dosentiksi vuonna 1994 ja Oulun yliopiston tähtitieteen dosentiksi vuonna 1995.
Muinosta on haastateltu tiedotusvälineisiin esimerkiksi Maata mahdollisesti uhkaavien asteroidien törmäystodennäköisyyden arvioinnin asiantuntijana.
Karri Muinonen on ollut Suomalaisen Tiedeakatemian jäsen huhtikuusta 2017 lähtien.
Pikkuplaneetta 4665 Muinonen on nimetty Karri Muinosen mukaan.
Johan Harstad

Johan Harstad (10. helmikuuta 1979 Stavanger, Norja) on norjalainen kirjailija. 
Harstadin esikoisteos vuodelta 2001 on "Herfra blir du bare eldre", joka on kokoelma proosatekstejä. Vuonna 2002 ilmestyi novellikokoelma "Ambulanssi". Hänen ensimmäinen romaaninsa, "Buzz Aldrin: taviksena olemisen taito" ilmestyi 2005 ja sen käännös on ilmestynyt muun muassa Ruotsissa, Tanskassa, Suomessa, Hollannissa, Saksassa, Färsaarilla, Italiassa, Venäjällä ja Ranskassa. Häneltä on aiemmin ilmestynyt tekstejä Gyldendalin esikoisantologiassa "Postboks 6860". 
Harstad on kirjoittanut myös näytelmiä, kuten monodraaman "Grader av hvitt" (muusikko Nils Henrik Asheimin ja Stavangerin sinfoniaorkesteriin tilaustyö), jonka ensi-ilta oli tammikuussa 2007, ja yksinäytöksisen näytelmän "Washingtin" ( Trøndelag Teaterin tilaustyö) jonka ensi-ilta oli helmikuussa 2007.
Harstad valittiin vuonna 2008 Norjan kansallisteatterin ensimmäiseksi nimikkokirjailijaksi.
Kun Harstad ei kirjoita, hän tekee muun muassa graafista suunnittelua. Hänellä on yritys LACKTR (The Lacktr Prpgnda Community). Sen nimissä hän tekee graafista suunnittelua, äänisuunnittelua, valokuvausta, t-paitoja ja julkaisee tekstejä, joita ei julkaise Gyldendal. LACKTR oli myös cd-levyn "Bring Out Your Life Vests" 2005 takana, ja niitä oli tuhannen ensimmäisen norjankielisen kirjakappaleen "Buzz Aldrin: taviksena olemisen taito" mukana, sekä teksti-ääniprojektin amt PradaDADA, jossa ovat mukana Harstad, John Erik Riley, Bjørn Erik Haugen ja Lasse Marhaug. He pitivät ensimmäisen konserttinsa Trondheimin kamarimusiikkijuhlilla 2005. 
Kun Ingar Sletten Kolloen sai Det norska läsarpriset -palkinnon 2004, hän valitsi Harstadin "lupaavaksi kirjailijakseen" ja Harstad sai siten osansa palkinnosta.
Alejandro Zambra

Alejandro Zambra (s. 1975, Santiago de Chile) on chileläinen runoilija ja kirjailija.
Elämä ja kirjallinen tuotanto.
Zambra opettaa kirjallisuutta Santiagossa Diego Portalesin yliopistossa.
Zambra sai ensimmäisestä romaanistaan "Bonsái" Chilen kriitikkojen palkinnon vuoden 2006 parhaasta romaanista. Teoksesta sanottiin, että se aloitti uuden aikakauden chileläisessä kirjallisuudessa. Vuonna 2011 kirjasta tehtiin myös samanniminen elokuva.
Zambran novelleja ja artikkeleita ovat julkaisseet muun muassa "The New Yorker", "The Paris Review", "Harper's", "Tin House", "Vice" ja "The Virginia Quarterly Review".
Plocktonin rautatieasema

Plocktonin rautatieasema () on rautatieasema Skotlannissa Plocktonin kylässä Ylämaan hallintoalueella. Se sijaitsee Kyle of Lochalshin radan varrella.
Asema avattiin 2. marraskuuta 1897. Kaudella 2017–2018 sitä käytti 10 592 matkustajaa.
Daigo Higa

Daigo Higa (s. 9. elokuuta 1995 Okinawa, Japani) on japanilainen kärpässarjan ammattinyrkkeilijä ja hallitseva WBC liiton maailmanmestari painoluokassaan. 
Amatööriura.
Amatöörinä Higa otteli yhteensä 44 ottelua joista voitti 36. 
Ammattinyrkkeilyura.
Higa aloitti ammattinyrkkeilyuransa vuonna 2014. Vuonna 2015 Higa voitti WBC Youth mestaruuden tyrmäämällä Jakkrawut Majoogoenin seitsemännessä erässä. Vuonna 2017 Higa kohosi WBC liiton maailmanmestariksi voittamalla Juan Hernandez Navarreten teknisellä tyrmäyksellä kuudennessa erässä hallittuaan ottelua selvästi sitä ennen: Navarrete kävi kanveesissa kerran toisessa erässä ja kolmesti kuudennessa erässä.
Verinahakka

Verinahakka ("Stereum sanguinolentum") on valkolahoa aiheuttava kantasienilaji, joka muistuttaa kääpiä, mutta siltä puuttuu pillistö. Lakki on ohut ja terävälaitainen, mutkainen. Lakin yläpinta on hieman kiiltävänkarvainen ja kellertävänruskea, alapinta ja leikkauspinta tummempi, mutta vahingoittuneista kohdista kirkkaanpunainen, mikä on hyvä tuntomerkki. Laji on pienehkö ja useasti osittain alustanmyötäinen. Itiöemä kasvaa ryhminä havulahopuulla ja puunrungoilla, yleisenä kuusella ja männyllä. Se lahottaa elävää puuta aivan sydänpuuta myöten, ja sitä pidetään kuusen pahimpana lahottajana rungon ja latvan vaurioiden yhteydessä sekä jopa kirvesleimauksen seurauksena. Verinahakan seuraan ilmestyy toisinaan hyytelösieniin kuuluvaa loishytykkää ("Tremella encephala").
Putous (9. tuotantokausi)

"Putouksen" yhdeksäs tuotantokausi esitettiin keväällä 2018. Kausi alkoi 20. tammikuuta 2018.
Elokuussa 2017 kuudennella kaudella aloittanut Jenni Kokander ilmoitti jättävänsä "Putouksen". Ohjelman juontajana jatkoi edelliskaudella aloittanut Roope Salminen.
Näyttelijöinä jatkoivat kahdeksannella kaudella ohjelmaan liittyneet näyttelijät lukuun ottamatta Minka Kuustosta, Kaisa Helaa ja Kokanderia. Heidän tilallaan nähtiin Alina Tomnikov, Kiti Kokkonen ja Pihla Penttinen.
8. maaliskuuta 2018 esitettiin "Putous-special: Sketsihahmojen tarina" -erikoisjakso, jolloin nähtiin ajatuksia jokaisen "Putous"-kauden sketsihahmon takaa.
10. maaliskuuta 2018 "Putouksen" sketsihahmokilpailun voitti Kiti Kokkosen esittämä Tanhupallo, 5-vuotias lapsi.
Katsojaluvut ja yllätystehtävät.
Muutamalla jaksolla oli tavallista matalampi katsojaluku Pyeongchangin talviolympialaisten ja Uuden Musiikin Kilpailun 2018 vuoksi.
Oppenauer-hapetus

Oppenauer-hapetus on kemiallinen reaktio, missä karbonyyliyhdiste, tyypillisimmin ketoni hapettaa alkoholin karbonyyliyhdisteeksi alumiinialkoksidin toimiessa katalyyttinä. Reaktio on nimetty saksalaisen kemistin Rupert Oppenauerin mukaan, joka julkaisi reaktion käytön steroidien synteesissä vuonna 1937. Oppenauer-hapetuksen käänteisreaktio on nimeltään Meerwein–Ponndorf–Verley-pelkistys.
Reagenssit ja mekanismi.
Oppenauer-hapetusta käytetään yleensä vain sekundääristen alkoholien hapettamiseen ketoneiksi. Reaktion olosuhteissa primääriset alkoholit kyllä hapettuvat aldehydeiksi, mutta ne usein reagoivat edelleen esimerkiksi aldoliadditiolla tai Tishchenko-reaktiolla. Ketoneille nämä sivureaktiot eivät tapahdu yhtä helposti. Oppenauer-hapetuksessa hapettimena käytetään tyypillisimmin asetonia tai metyylietyyliketonia, mutta myös esimerkiksi sykloheksanonia tai 1,4-bentsokinonia voidaan käyttää. Katalyyttinä reaktiossa käytetään yleisimmin alumiini-isopropoksidia tai alumiini-isobutoksidia. Oppenauer-reaktio on selektiivinen ja hapettaa ainoastaan hydroksyyliryhmät ja muut helposti hapettuvat ryhmät eivät reagoi. Reaktio soveltuu myös käytettäväksi happoherkkien lähtöaineiden, esimerkiksi steroidien, hapettamiseen.
Oppenauer-hapetuksen reaktiomekanismi on samankaltainen Meerwein–Ponndorf–Verley-pelkistyksen kanssa. Ensimmäisessä vaiheessa alkoholista muodostuu alkoksidi, joka koordinoituu alumiinin kanssa. Hapettimena toimiva ketoni koordinoituu myös alumiiniin ja muodostuu rengasrakenteinen siirtymätila. Siirtymätilan purkautuessa alkoksidi luovuttaa protonin ketonin karbonyyliryhmälle. Tällöin alkoksidi hapettuu karbonyyliyhdisteeksi ja ketoni pelkistyy sekundääriseksi alkoholiksi.
Cass Sunstein

Cass Robert Sunstein (s. 21. syyskuuta 1954) on yhdysvaltalainen oikeustieteilijä ja professori (Robert Walmsley University Professor) Harvardin yliopistossa. Sunstein on erikoistunut perustuslakiin, hallintolakiin, ympäristölakiin sekä käyttäytymistaloustieteeseen. Hän toimi vuosina 2009-2012 Barack Obaman hallinnossa "Administrator of the White House Office of Information and Regulatory Affairs" –tehtävässä.
Sunstein on kehittänyt yhdessä Richard Thalerin kanssa libertaristisen paternalismin filosofian, jonka he popularisoivat teoksessaan ”Nudge” (2008).
Laura Mancinelli

Laura Mancinelli (18. joulukuuta 1933 Udine, Italia – 7. heinäkuuta 2016 Torino, Italia) oli italialainen keskiajan tutkija ja kirjailija.
Mancinelli valmistui Torinon yliopistosta pääaineenaan saksankielinen kirjallisuus. Hän toimi yliopiston lehtorina, kääntäjänä ja kirjoitti historiallisia romaaneja.
Henkilökuva.
Mancinelli syntyi Udinessa vuonna 1933 ja vietti neljä vuotta Roveretossa. Perhe muutti Torinoon 1937. Valmistuttuaan hän opetti keskikoulussa, mutta jatkoi keskiaikaisen saksalaisen kulttuurin tutkimista ja julkaisi vuonna 1969 esseen "La canzone dei Nibelunghi. Problemi e valori" ("Nibelungein laulu. Ongelmat ja arvot").
Mancinelli opetti germaanista filologiaa 1970-luvulla Sassarin yliopistossa, sitten saksalainen Ladislao Mittner kutsui hänet Venetsiaan. Vuonna 1976 hän sai Saksan historian professuurin Ca’ Foscari -yliopistossa.
Kollegansa ja ystävänsä Claudio Magrisin ohjauksessa Mancinelli 1972 muokkasi ja käänsi "Nibelungein laulun" italiaksi, jota seurasivat 1978 Gottfried von Straßburgin teos "Tristano" (saksan kielen "Tristan (Gottfried von Straßburg)") ja vuonna 1989 Hartmann von Auen runoelmat "Gregorius" ja "Der arme Heinrich".
Palattuaan Torinon yliopiston kielitieteen laitoksen johtajan virkaan vuonna 1981 Laura Mancinelli julkaisi ensimmäisen kaunokirjallisen teoksensa "I dodici abati di Challant" (englanniksi "The Twelve Abbots of Challant"). Se on historiallinen romaani, jota Mancinelli oli alkanut kirjoittaa jo vuonna 1968. Sen jälkeen ilmestyi "Il fantasma di Mozart" vuonna 1986 ja "Il miracolo di santa Odilia" (englanniksi "The Miracle of Saint Odilia") vuonna 1989.
1990-luvun alussa Laura Mancinelli sairastui multippeliskleroosiin ja jätti Saksan kielen laitoksen johtajan viran.
Vuodesta 1994 lähtien hän on omistautunut kokonaan kirjoittamiselle ja julkaissut yli 15 teosta vuosikymmenen aikana huolimatta sairaalahoidosta ja pitkästä kuntoutuksesta.
Vuonna 2009 Mancinelli julkaisi romaanin "Gli occhiali di Cavour", jota seurasi "Due Storie d'amore" vuonna 2011, joka on vapaa tulkinta kahdesta kuuluisasta pariskunnasta, Kriemhild ja Sigurd sekä Tristan ja Isolde.
Mancinelli kuoli 7. heinäkuuta 2016 Torinossa sairautensa vuoksi . Muistotilaisuus pidettiin 11. heinäkuuta 2016. Torinon hautausmaalla. Mancinellin hautajaiset pidettiin Exillessa Susan laaksossa, johon kirjailija oli sijoittanut yhden romaaneistaan.
Munksjö

Munksjö Group (aiemmin Munksjö AB) oli ruotsalainen sellu- ja paperiteollisuusyritys, jonka kotipaikka oli Tukholmassa. Emoyhtiön alainen suomalaisyritys Munksjö Oyj oli listautuneena sekä Helsingin että Tukholman pörssiin. 
Vuonna 2013 Ahlstromin "Label and Processing" -liiketoimintayksikkö ja Munksjö AB fuusioituivat. Tällöin Suomeen syntyi Munksjö Oyj, joka listautui Helsingin pörssiin. Munksjö Oyj:n kotipaikka on Helsingissä. Vuonna 2017 Munksjö fuusioitui suomalaisen kuituyritys Ahlstromin kanssa Ahlstrom-Munksjöksi.
Munksjöllä oli neljä liiketoiminta-aluetta: "Decor" valmistaa koristepaperia, "Release Liners" tuottaa irrokepaperia ja muita päällystettyjä erikoispapereita sekä erikoissellua, "Graphics and Packaging" tuotti taipuisaa pakkauspaperia, metallipäällysteisiä papereita sekä grafiikka- ja teollisuuspapereita, ja "Industrial Applications" tuotti teollisuuden käyttämiä hioma- ja eristyspapereita sekä muita erikoispapereita.
Historia.
Munksjön paperitehdas käynnistettiin vuonna 1862 Jönköpingissä. Tehtaan perustivat keksijä Janne Lundström ja rahoittaja, poliitikko Lars Johan Hierta. Munksjö valmisti 1800-luvulla muun muassa olkipaperia ja kattohuopaa. Munksjö AB listautui Tukholman pörssiin 1919. Sellutuotanto käynnistyi 1927 Aspassa, jossa ensimmäisenä maailmassa otettiin käyttöön paperin happivalkaisu (1974) ja tuotiin markkinoille täysin klooriton sellu (1989). 1990-luvulla Munksjö laajeni Saksaan, Espanjaan, Yhdysvaltoihin sekä Italiaan. Munksjö Group muodostettiin 2005, ja seuraavana vuonna se käynnisti toiminnan Kiinassa.
Suomen suurin teatteri – TV-teatterin historia

Suomen suurin teatteri on Tuula Viitaniemen ohjaama kolmiosainen dokumenttisarja Yleisradion Televisioteatterin vaiheista. Sarja valmistui Tv-teatterin 50-vuotisjuhlavuonna 2011.
Osat.
Osa 1. Televisiodraaman syntyvuodet
Osa 2. Radikaalit tulevat!
Osa 3. Isoja ja intiimejä tarinoita
Nordicom

Nordicom on pohjoismaisen viestinnän- ja mediatutkimuksen keskus, joka sijaitsee Göteborgin yliopistossa. Nordicomin tehtävänä on koota ja välittää media- ja viestinnäntutkimuksen tuloksia sekä kasvattaa näin ymmärrystä median roolista yhteiskunnassa. Nordicom harjoittaa julkaisutoimintaa, edistää pohjoismaisten tutkijoiden välistä vuorovaikutusta, seuraa mediakenttää ja kokoaa tietoa poliittisten päätösten tueksi sekä toimii yhteistyökumppaneina viranomaisten ja muiden organisaatioiden kanssa toteutettavissa hankkeissa. Keskuksen ensisijaisia kohderyhmiä ovat tutkijat, media-alan ammattilaiset, päätöksentekijät politiikassa ja eri organisaatioissa, opettajat ja kouluttajat, kirjastotyöntekijät sekä opiskelijat.
Nordicom julkaisee kahta lehteä. Nordicom Review on englanninkielinen tieteellinen vertaisarvioitu julkaisu, joka ilmestyy kaksi kertaa vuodessa. Lisäksi vuosittain julkaistaan erikoisnumeroita (Special Issues). Nordic Journal of Media Studies ilmestyy kerran vuodessa. Artikkeleiden julkaisukieli on englanti. 
Nordicom toimii myös media- ja viestintätieteellisten kirjojen kustantajana. Vuosittain julkaistaan 5–10 nimikettä.
Nordicom pitää lisäksi yllä NordMedia Network -yhteisöä, joka on pohjoismaisille ja pohjoismaisesti suuntautuneille mediatutkijoille suunnattu sivusto. Sivustolla on esimerkiksi avoin asiantuntijatietokanta, joka korvaa Nordicomin aiemmat tutkimustietokannat. Myös joka toinen vuosi pidettävän mediatutkimuksen NordMedia-konferenssin kotisivu sijaitsee sivustolla.
Suomessa Nordicom teki aiemmin säännöllistä yhteistyötä Tampereen yliopiston viestintätieteiden tiedekunnan kanssa. Vuosina 1980–2018 Nordicom julkaisi myös akateemista aikakauslehteä nimeltä Nordicom-Information, joka oli suunnattu laajemmalle media- ja viestintätieteistä kiinnostuneelle yleisölle. Se ilmestyi kaksi kertaa vuodessa sekä painettuna että verkossa. Julkaisukielinä olivat skandinaaviset kielet ja englanti.
Nordicomin rahoittajina toimivat Pohjoismainen ministerineuvosto, Ruotsin kulttuuriministeriö ja Göteborgin yliopisto. Keskus on perustettu 1970-luvun lopussa.
Kaikki oikein

Kaikki oikein on vuonna 2018 ensi-iltansa saanut suomalainen komediaelokuva, jonka on ohjannut Lenka Hellstedt. Se perustuu Anna-Leena Härkösen samannimiseen romaaniin vuodelta 2014. 
Elokuva kertoo suomalaisesta pariskunnasta, joka voittaa lotossa. Elokuvan pääosissa näyttelevät Antti Luusuaniemi ja Elsa Saisio. Muissa rooleissa ovat muun muassa Jenni Kokander, Malla Malmivaara, Pirjo Lonka, Lotta Lindroos, Ylermi Rajamaa, Kristiina Halttu, Timo Lavikainen, Pamela Tola, Juha Muje, Sinikka Sokka ja Aksa Korttila.
Elokuva sai ensi-iltansa 12. tammikuuta 2018
Joku muu, mikä

Joku muu, mikä on Maija Vilkkumaan EP-levy, joka julkaistiin 13. lokakuuta 2017. Se julkaistiin vain digitaalisessa muodossa, lukuun ottamatta kolmen kappaleen vinyylipainosta, joista kaksi jaettiin Vilkkumaan Facebook-sivuilla olleissa kilpailuissa. EP sijoittui Suomen virallisella albumilistalla sijalle 38.
Vilkkumaa julkaisi maaliskuussa 2016 ”Kaivopuiston jää” -singlen, jonka myötä "Joku muu, mikä" -EP alkoi muodostua asteittain. Vilkkumaa päätti kirjoittaa niin monta uutta kappaletta kuin luontevasti syntyy ja tehdä niistä kokonaisuuden ajattelematta kuitenkaan, että niistä muodostuisi albumi. Myös kappaleet ”Mä en oo sun ainoo”, ”Hyvä ihminen”, ”Mul ei oo rahaa” ja ”Pyörii” julkaistiin singleinä. Lisäksi kappaleeseen ”Unisex” tehtiin musiikkivideo.
EP:n julkaisun myötä Vilkkumaa lähti samannimiselle kiertueelle.
Arisba

Arisba () eli Arisbe () oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio ("polis") Lesboksen saarella Kreikassa. Se sijaitsi noin 1,2 kilometriä koilliseen nykyisestä Arísvin (ent. Tsoumaïlí) kylästä.
Arkaaisella kaudella Arisba oli yksi Lesboksen kuudesta merkittävimmästä kaupungista lesboslaisen pentapoliin kaupunkien (Mytilene, Methymna, Eresos, Antissa ja Pyrrha) ohella. Methymna valtasi kaupungin jossain vaiheessa ennen Herodotoksen aikaa eli 400-lukua eaa. Plinius vanhemman mukaan kaupunki tuhoutui myöhemmin maanjäristyksessä. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä "Arisbaios" ().
Arisban paikalla on akropolis eli linnavuori sekä joitakin linnoitusmuurien ja muiden rakennusten jäänteitä.
Hiera

Hiera () oli antiikin aikainen kaupunki Lesboksen saarella Kreikassa. Siitä tiedetään suhteellisen vähän. Kaupunki sijaitsi todennäköisesti nykyisen Chalatséen kylän tienoilla Géran Pappádoksessa saaren kaakoisosassa, lounaaseen Mytilenestä. Géra ja Géranlahti ovat ilmeisesti perineet kaupungin nimen muuttuneessa muodossa.
Plinius vanhemman mukaan kaupunkia ei ollut olemassa enää hänen aikanaan eli ensimmäisellä vuosisadalla jaa. Roomalaisella kaudella Géranlahti tunnettiin kaupungin mukaan nimellä "Portus Hieraeus".
Sinun naisesi

Sinun naisesi on Kaija Koon kolmastoista studioalbumi, joka julkaistiin 4. marraskuuta 2016. Albumi ylsi ensimmäisellä listaviikollaan Suomen virallisen listan toiselle sijalle.
Saturn Relay

Saturn Relay on General Motorsiin kuuluneen Saturnin vuosina 2004-2006 valmistama tila-auto. Ensimmäinen mallivuosi oli 2005, ja viimeinen 2007.
Pontiac Aztek

Pontiac Aztek on crossover-tyyppinen iso henkilöauto, jota General Motors valmisti heinäkuusta 2000 elokuuhun 2005 Ramos Arizpe Assembly-autotehtaalla Meksikossa.
Historia.
Aztek oli suunniteltu vuonna 1999 esitellyn Pontiac Aztek Concept -konseptiauton pohjalta. Aztekin myynti alkoi kesällä 2000 vuoden 2001 mallivuodella. Auton suunnitteluryhmää johti Tom Peters, jonka töihin kuluu esimerkiksi Chevrolet Camaron, ja Chevrolet Corvetten uudistukset. Aztekia pidetään yleensä epäonnistumisena, ja se on usein nimetty yhdeksi kaikkien aikojen rumimmista henkilöautoista. Sen valmistus lopetettiin 2005.
Automalli tuli myöhemmin tunnetuksi televisiosarjan "Breaking Bad" (2008–2013) päähahmon, kemianopettaja Walter Whiten ajoneuvona.
Cult of Chucky

Cult of Chucky on vuonna 2017 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen kauhuelokuva, jonka on käsikirjoittanut ja ohjannut Don Mancini. Se on "Child's Play"-elokuvasarjan seitsemäs osa ja vuoden 2013 elokuvan "Curse of Chucky" jatko-osa. Sen pääosissa näyttelevät Brad Dourif, Fiona Dourif, Alex Vincent, Jennifer Tilly ja Summer H. Howell.
"Cult of Chucky" julkaistiin suoraan DVD- ja Blu-raylle 3. lokakuuta 2017. Se esitettiin Lontoon Fright Festival -juhlilla 24. elokuuta 2017.
Pyörii

Pyörii on Maija Vilkkumaan kappale, joka julkaistiin 11. lokakuuta 2017 viidentenä singlenä hänen ensimmäiseltä EP:ltään "Joku muu, mikä". Se nousi Suomen virallisen latauslistan kahdeksanneksi.
Kappale on tehty yhteistyössä Jurekin kanssa. Vilkkumaa on kertonut kappaleen tarinan syntyneen vihaisen tunteen innoittamana.
Ari Laaksonen (professori)

Ari Johannes Laaksonen (s. ) on aerosolifyysikko, joka on vuodesta 2018 lähtien toiminut Ilmatieteen laitoksen tieteellisenä johtajana. Hän on myös Itä-Suomen yliopiston osa-aikainen ympäristöfysiikan professori. Hän kuuluu maailman viitatuimpiin geotieteilijöihin.
Laaksonen kirjoitti ylioppilaaksi Riihikedon lukiosta Porista vuonna 1980. Hän valmistui Helsingin yliopistosta vuonna 1990 filosofian maisteriksi (pääaineenaan fysiikka), ja vuonna 1992 edelleen filosofian tohtoriksi. Hänen englanninkielinen väitöskirjansa sisälsi kuusi tutkimusartikkelia aerosolien nukleaatiosta ja oli otsikoitu "Theoretical studies on binary homogeneous nucleation". Hän on ollut Helsingin yliopiston fysiikan dosentti vuodesta 1996 lähtien. Laaksonen valittiin Suomalaisen Tiedeakatemian jäseneksi vuonna 2018.
Laaksonen työskenteli Helsingin yliopistossa tutkimusavustajana ja assistenttina vuosina 1986–1993. Vuosina 1993–1995 hän oli Chicagon yliopiston vieraileva tutkija Yhdysvalloissa ja vuosina 1995–1997 Suomen Akatemian nuorempi tutkija. Hän toimi vuosina 1998–2007 Kuopion yliopiston ympäristöfysiikan apulaisprofessorina tai professorina. Vuonna 2008 hänet nimitettiin Ilmatieteen laitoksen Ilmastotutkimusyksikön päälliköksi. 
Laaksosen tutkimuskohteena ovat ilmakehän pienhiukkaset ja ilmastonmuutos, kaasu-aerosoli-pilvi-vuorovaikutukset sekä ilmakehän aerosoli-ilmiöiden havainnointi ja mallinnus. Hän on julkaissut työtovereittensa kanssa yli 250 vertaisarvioitua tieteellistä artikkelia ja yli 200 kokouspaperia. Julkaisujen joukossa on useita tiedemaailman johtavissa lehdissä (kuten Nature ja Science) ilmestynyttä alkuperäisartikkelia. Hänet listattiin geotieteiden alalla maailman viitatuimpien tutkijoiden joukkoon vuosina 2014–2019.
Lissu ja mä

Lissu ja mä on Maija Vilkkumaan kappale, joka julkaistiin 18. toukokuuta 2015 ensimmäisenä singlenä hänen seitsemänneltä studioalbumiltaan "Aja!". Se sijoittui Suomen virallisen latauslistan kuudenneksi.
Kappaleeseen tehtiin musiikkivideo, ja sen on ohjannut Sami Joensuu.
Kissavideoita

Kissavideoita on Maija Vilkkumaan kappale, joka julkaistiin 11. syyskuuta 2015 toisena singlenä hänen seitsemänneltä studioalbumiltaan "Aja!". Se nousi Suomen virallisen latauslistan sijalle 26 ja radiosoittolistan sijalle 74.
Kappaleeseen tehtiin musiikkivideo, ja sen on ohjannut Aino Suni.
Atlantic Airwaysin lento 670

Atlantic Airwaysin lento RC670 oli Atlantic Airways -lentoyhtiön sisäinen reittilento Norjassa Stavangerin lentoasemalta Stordin lentoasemalle. Lennon konetyyppinä toimi British Aerospace BAe 146-200A.
Kone lähti Stavangerin lentoasemalta 10. lokakuuta 2006 kello 7:17 paikallista aikaa ja sen oli määrä laskeutua Stordiin noin puoli kahdeksan aikaan. Lentäjät päättivät suorittaa lyhyen lähestymisen suoraan sisään kiitotielle 33 tuulen ollessa itä-kaakosta suunnasta 120° noin kuuden solmun nopeudella. Tällöin takatuulikomponentiksi muodostui alle neljä solmua. Koneen manuaalissa suurin demonstroitu takatuulikomponentti on 15 solmua joten takatuuli oli pieni tekijä onnettomuudessa. Koneen kosketus oli normaali. Ohjaajien aloittaessa koneen hidastaminen lentokoneen spoilerit eivät aktivoituneet oletetusti. Ohjaajat aloittivat jarruttamisen käyttämällä hätäjarrua joka toimii yleensä viimeisenä toimenpiteenä pysäyttää kone. Hätäjarrua käytettäessä koneen renkaat lukkiutuvat sillä luistonestojärjestelmä on kytketty vain jalkajarruille. Kiitotie oli onnettomuushetkellä kostea, jolloin hätäjarrutus sai aikaan harvinaisen höyrypatja-ilmiön, jolloin jarrujen tekemä kitka lämmittää veden kiehumispisteeseen, vesi höyrystyy ja nostaa koneen ylöspäin. Lentäjät yrittivät luisuen jarruttaa konetta, mutta kone ei pysähtynyt ajoissa. Kello oli onnettomuushetkellä 7:32. Kone suistui lopulta kiitotien eteläpuolen (kiitotien 15) takana olevaa jyrkkää mäkeä pitkin rotkoon, ja kone pysähtyi kesken mäkilaskun. 
Onnettomuuden jälkeen vasemmanpuoleinen moottori, eli moottori nro. 2, jatkoi käyntiään useita minuutteja. Edessä olevia hätäuloskäyntiovia ei voitu avata. Loput matkustajat pääsivät ulos toisesta vasemmanpuoleisesta hätäovesta. Kuusi matkustajaa sai vakavia palovammoja. Neljä ihmistä menehtyi onnettomuudessa.
Gilbert Cannan

Gilbert Cannan (1884–1955) oli englantilainen kirjailija, jonka tunnetuimpia teoksia ovat esikoisromaani "Peter Homunculus" (1909) ja näytelmät "The Perfect Widow" (1912) ja "The Release of Soul" (1920).
Cannan opiskeli oikeustiedettä Manchesterissä ja Cambridgen yliopistossa, toimi lyhyesti asianajajana mutta siirtyi sitten sanomalehden toimittajaksi ja kirjailijaksi. Vuonna 1915 hän julkaisi tutkimuksen kirjailija Samuel Butlerista. Cannanin tuotantoon kuuluu myös runoja, novelleja, näytelmiä ja teatteriarvosteluja.
Cannan avioitui J. M. Barrien entisen vaimon Maryn kanssa, sairastui skitsofreniaan ja viimeiset yli 30 vuotta elämästään mielisairaalassa.
Andrea Conti

Andrea Conti (s. 2. maaliskuuta 1994 Lecco) on italialainen jalkapalloilija, joka edustaa Serie A:ssa pelaavaa Sampdoriaa oikeana laitapuolustajana.
Conti on pelannut useissa Italian nuorisomaajoukkueissa. Hän kuului Italian joukkueeseen alle 21-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2017. Italian A-maajoukkueessa hän on pelannut toistaiseksi ainoan kerran syyskuussa 2017 MM-karsintaottelussa Israelia vastaan.
Joe Orton

John Kingsley ”Joe” Orton (1. tammikuuta 1933 Leicester – 9. elokuuta 1967 Lontoo) oli englantilainen näytelmä- ja romaanikirjailija, joka tuli lyhyen teatteriuransa aikana 1960-luvun puolessavälissä tunnetuksi monista mustan huumorin sävyttämistä anarkistisista, räävittöminäkin pidetyistä farsseistaan. Suomeksi niistä on esitetty ainakin "Entertaining Mr Sloane" (1964, nimillä "Herra Sloane, Huvia herra Sloanille" ja "Olkaa kilttejä Mr. Sloanelle"), "Loot" (1965, suom. "Saalis") sekä "What the Butler Saw" (postuumi kantaesitys 1969, suomeksi nimillä "Hullun kirjoissa ja vähän Eevankin" ja "Leikitäänkö lääkäriä?").
Orton alkoi kirjoittaa näytelmiä 1960-luvun alussa, teki läpimurron vuonna 1964 mutta kuoli jo vuonna 1967 pitkäaikaisen miesystävänsä Kenneth Halliwellin surmaamana. 
John Lahrin kirjoittaman Ortonin elämäkerran (1978) pohjalta ohjasi Stephen Frears vuonna 1987 ensi-iltansa saaneen tragikomediallisen elokuvan "Prick Up Your Ears".
Etelänruusuruoho

Etelänruusuruoho ("Knautia macedonica") on kuusamakasvien (Caprifoliaceae) heimoon ja ruusuruohojen ("Knautia") sukuun kuuluva ruohovartinen kasvilaji. Se muistuttaa Suomessakin luonnonvaraisena kasvavaa ketoruusuruohoa ("Knautia arvensis"), mutta lajit on helposti erotettavissa ainakin kukkien värin perusteella.
Etelänruusuruoho on monivuotinen ja kasvaa noin 45–65 cm korkeaksi. Sen kukinto on varren päässä oleva tiivis, useista tummanpunaisista kukista koostuva mykerömäinen kukkarykelmä. Etelänruusuruoho kukkii keski- ja loppukesällä. Etelänruusuruoho kasvaa aurinkoisilla, kuivahkoilla ja tuulettomilla kasvupaikoilla eli samantapaisilla paikoilla kuin ketoruusuruohokin. Etelänruusuruoho suosii neutraalia tai hieman emäksistä maaperää.
Etelänruusuruoho on kotoisin Keski-Euroopasta, mutta se menestyy myös muualla maailmassa, etenkin sellaisessa ilmastossa, jossa kesäyöt ovat viileitä. Etelänruusuruohoa käytetään koristekasvina myös Suomessa ja se sopii myös leikko- tai kuivakukaksi. Suotuisissa oloissa etelänruusuruoho voi lisääntyä myös puutarhassa itsenäisesti siementen kautta.
Etelänruusuruohon tieteellisen nimen lajinimi ("macedonica") viittaa Makedoniaan.
Porkkanat

Porkkanat eli sädeporkkanat eli väkäporkkanat ("Daucus") on kasvisuku, joka kuuluu sarjakukkaiskasvien heimoon. Suvussa on 45 lajia.
Porkkanoiden tunnetuin laji on porkkana ("Daucus carota"), jota viljellään juureskasvina. Saman lajin villimuoto, villi- eli rikkaporkkana ("Daucus carota" subsp. "carota"), kasvaa varsinkin Keski-Euroopassa yleisesti rikkakasvina. Lajia kasvatetaan myös leikkokukkana. Porkkanoiden läheisimpiä sukulaisia muista sarjakukkaiskasveista ovat esimerkiksi kesäkuminat, karvasputket ja kesäputket.
Porkkanalajeja.
Nykyisessä sukurajauksessa porkkanoihin yhdistetään useita aiemmin itsenäisenä pidettyjä sarjakukkaissukuja:
Jaavankardemummat

Jaavankardemummat eli mummat ("Amomum") on kasvisuku, joka kuuluu inkiväärikasvien heimoon. Siihen luokitellaan 115 lajia, joita esiintyy trooppisella ja subtrooppisella vyöhykkeellä Intiasta pohjoiseen Australiaan. Sukuun sisältyy muun muassa huone- ja maustekasvina kasvatettu jaavankardemumma ("Amomum compactum"). Lajin uusin nimi on jaavanmummoa ("Wurfbainia compacta"). Toinen suvun maustekasvi on monissa kielissä "mustan kardemumman" nimellä tunnettu "Amomum subulatum".
Veli-Matti Kerminen

Veli-Matti Kerminen (s. ) on suomalainen ilmakehän aerosolitutkimusta tekevä teoreettinen fyysikko, joka toimi vuodesta 2002 lähtien Ilmatieteen laitoksen tutkimusprofessorina. Hänet kutsuttiin Helsingin yliopiston fysiikan professorin tehtävään vuoden 2016 alusta. Hän kuuluu maailman viitatuimpiin geotieteilijöihin. 
Kerminen kirjoitti ylioppilaaksi Lauttakylän lukiosta vuonna 1986. Hän valmistui Helsingin yliopistosta pääaineenaan teoreettinen fysiikka ensin filosofian kandidaatiksi 1992, sitten filosofian lisensiaatiksi 1993 ja edelleen filosofian tohtoriksi 1995. Hänen englanninkielinen väitöskirjansa käsitteli troposfäärin alaosassa tapahtuvaa vesi-rikkihappohiukkasten muodostumista homogeenisella nukleaatiolla; työ oli otsikoitu "On the formation of sulfuric acid-water particles via homogeneous nucleation in the lower troposphere". Hän on ollut Helsingin yliopiston fysiikan dosentti vuodesta 1997 ja Kuopion yliopiston (nyttemmin Itä-Suomen yliopiston) ympäristöfysiikan dosentti vuodesta 2000.
Hän toimi Ilmatieteen laitoksen ilmanlaadun tutkijana vuosina 1990–1995, josta 20 kuukauden ajan vierailevana tutkijana Delawaren yliopistossa Yhdysvalloissa (1993–1995), ja erikoistutkijana 1996–2002. Hän toimi Helsingin yliopiston fysiikan laitoksen professorina 9 kuukauden jakson 2009–2010. Professori Kermisen tutkimuskohteena ovat ilmakehän pienhiukkaset ja niiden ilmastovaikutukset; aerosolien, kaasumaisten yhdisteiden ja pilvien väliset vuorovaikutukset sekä ilmakehän aerosoli-ilmiöiden matemaattinen mallittaminen. 
Professori Kerminen oli osatiedonjulkistamisen valtionpalkinnon (2009) saaneen kirjan toimituskuntaa. Hän on osallistunut kansainvälisen ilmastopaneelin (IPCC) viidennen arviointiraportin kirjoittamiseen (julk. 2014). Professori Kerminen listattiin vuonna 2015 ja 2016 maailman viitatuimpien geotieteiden tutkijoiden joukkoon.
Glykatoitunut hemoglobiini

Glykatoitunut hemoglobiini (A1C, HbA1c, Hb1c, HGA1C) on punasoluissa esiintyvä hemoglobiinin (Hb) muoto, jonka pitoisuuden mittausta veressä käytetään arvioimaan kolmen viimeisimmän kuukauden aikaista keskimääräistä verensokeritasoa. Testin keskiarvo on rajoittunut kolmeen kuukauteen, sillä normaalia hemoglobiinia ja A1C:tä sisältävien punasolujen elinikä ihmisissä on noin 4 kuukautta.
A1C-koetta voidaan käyttää esimerkiksi diabeteksen totemiseen. A1C:tä muodostuu diabeteksessa ilmenevässä hyperglykemiassa normaalia enemmän hemoglobiinin reagoidessa hallitsemattomasti veren glukoosin kanssa ei-entsymaattisen glykaation kautta. Myös perusterveillä on veressä A1C:tä, mutta pienempiä määriä kuin esimerkiksi diabeetikoilla. A1C-testit mittaavat hemoglobiiniin sitoutuneen beta-N-1-deoksi fruktosyylin määrää.
Lyhenteen A1C nimi tulee hemoglobiini A:n (A) käytöstä kationinvaihtokromatografiassa (engl. "cation exchange cromatography") testin suorituksessa. Historiallisesti kromatografiassa ensimmäiseksi erottuvalle puhdasta Hb A:ta sisältävälle jakeelle annettiin nimi A0, seuraavalle "epäpuhdasta" glykatoitunutta Hb:tä sisältävää jaetta kutsuttiin A1:ksi.
Historia.
Glykatoituneen hemoglobiinin (A1C:n) erotti ensimmäisinä muista hemoglobiinin muodoista Huisman et al. 1958 kromatografisesti. Sen tunnisti glykoproteiiniksi ensimmäisen kerran Bookchin ja Gallop 1968. A1C:n määrän lisääntymisen veressä diabeteksen seurauksena havaitsi Rahbar et al. 1969. A1C:n muodostumiseen kehossa johtavat reaktiot kuvaili Bunn et al. 1975. Koenig et al. ehdottivat 1976 A1C:n sopivan verensokerin mittaamiseen diabeetikoilla.
A1C:n mittaaminen.
A1C:n yksikkönä käytetään usein millimoolia beta-N-1-deoksi fruktosyyliä sitovaa hemoglobiini A:ta (A1C) per mooli normaalia hemoglobiini A:ta. Yksikkö on siis mmol/mol. A1C-arvon mittaus ei edellytä paastoamista.
Suomessa normaali A1C-arvo eli viitearvo on kaikille ihmisryhmille 20–42 mmol/mol. 42–48,2 mmol/mol voi merkitä sitä, että henkilö potee esidiabetesta. Arvo, joka on yli 48,2 mmol/mol, merkitsee sitä, että henkilöllä on ehkä tyypin 1 diabetes tai tyypin 2 diabetes. Diabetes voidaan tarvittaessa varmentaa esimerkiksi A1C-testistä erillisellä sokerirasituskokeella. Nieltyä diabeteslääkitystä käyttävien tulisi pyrkiä A1C-arvoon, joka on alle 53,2 mmol/mol ja insuliinia käyttävien arvoon, joka on 53–58,2 mmol/mol. 69–75,2 mmol/mol taas merkitsee taas sitä, että potilaan diabetes on huonosti hallinnassa.
Mikäli mitattava henkilö viimeisen 6 viikon sisällä muuttanut ruokavaliotaan tai hänen hoitoaan on muutettu, ei A1C:n mittaaminen ole sopiva testi. Myös hemoglobiinin epämuodostumat (kuten sirppisoluanemia), hiljattainen veren menetys (kuten verenluovutus) tai punasolujen vaurioituminen (kuten hemolyyttinen anemia) tekevät testistä epätarkan. Verensiirron saaminen, raudanpuuteanemia ja harvinaiset hemoglobiinin geenimuodot (variantit) vääristävät myös testiä.
Mittauslaitteet.
A1C:n mittaamiseen käytetään
Pirjetta Brander

Pirjetta Brander (s. 1970 Helsinki) on suomalainen kuvataiteilija. Hänen laaja-alainen tuotantonsa sisältää muun muassa maalauksia, piirroksia, animaatioita, tilateoksia ja installaatioita, mutta taiteilijanuransa myöhemmässä vaiheessa hän on keskittynyt kivi- ja pronssiveistoksiin. 
Brander on opiskellut vuosina 1990–1991 Tukholmassa Konstskolan Basis -oppilaitoksessa, 1991–1994 Tampereen taiteen ja viestinnän oppilaitoksessa ja sen jälkeen Tampereen ammattikorkeakoulun taiteen ja median koulutusohjelmassa sekä vuosina 2012–2015 Helsingissä Kuvataideakatemian kuvanveiston koulutusohjelmassa. 
Brander oli kulttuurilehti "Puolilehden" päätoimittaja vuonna 2012, jolloin lehti sai kulttuurilehtien laatupalkinnon kulttuuri- ja urheiluministeri Paavo Arhinmäeltä. Vuonna 2017 hän toimi Mäntän kuvataideviikkojen kuraattorina. Hän on myös muuttanut Helsingistä Mänttään asumaan ja on luonnehtinut Mänttää ylivertaiseksi taidekaupungiksi Suomessa Helsingin jälkeen.
Tore Renberg

Tore Renberg (3. elokuuta 1972 Stavanger, Norja) on norjalainen kirjailija ja muusikko. Hän on opiskellut kirjallisuustiedettä ja filosofiaa Bergenin yliopistossa. Hän on kirjoittanut kirjallisuuskritiikkiä ja esseistiikkaa ja ollut juontajana televisio-ohjelmassa "Leseforeningen" (1998 ja 1999) NRK2:lla. Renberg on henkilöhahmo Karl Ove Knausgårdin romaanissa "Taisteluni" osassa 5. Hän on siinä Knausgårdin 20-vuotias ystävä, joka yrittää saada ensimmäistä romaaniaan julkaistuksi. 
Renbergin suosittuja teoksia ovat Teksas-sarja ja romaanit Jarle Kleppistä. Hän on saanut muun muassa palkinnot Bokhandlerprisen ja P2-lytternes romanpris. Tarjei Vesaasin esikoisteospalkinnon hän sai teoksesta "Sovende floke" (1995). Suurta huomiota herätti "Matriarkat" (1996), jossa hän käsittelee miehen identiteettikriisiä naisten hallitsemassa yhteiskunnassa. Romaanissa "En god tid" (2000) on vaikutteita tieteiskirjallisuudesta. Elokuva "Mies joka rakasti Yngveä" perustuu hänen romaaniinsa "Mannen som elsket Yngve".
Renberg on kirjoittanut myös lastenkirjoja ja näytelmiä. Hän on yhtyeen Stavanger Energi johtohahmo ja yhtyeen Lemen laulaja.
Physalacriaceae

Physalacriaceae on helttasienten lahkoon kuuluva sieniheimo. Heimon lajit ovat laajalle levinneitä, vaikka useimpia niistä tavataan tropiikista, etenkin Kaakkois-Aasiasta ja Oseaniasta.
Suvut.
Heimo sisältää seuraavat suvut:
Liz Cheney

Elizabeth Lynne Cheney (, s. 28. heinäkuuta 1966 Madison, Wisconsin, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen asianajaja ja republikaanipoliitikko. Cheney oli Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsen Wyomingin osavaltiosta vuosina 2017–2023. Vuonna 2022 hän hävisi puolueensa esivaalit Harriet Hagemanille, joka valittiin vuoden 2022 vaaleissa hänen tilalleen. Cheney toimi edustajainhuoneen republikaanien puheenjohtajana vuosina 2019–2021. Hän on kolmas nainen, joka on toiminut tehtävässä. Republikaanipuolueessa keväällä 2021 trumpilaisten voimistuttua Cheney syrjäytettiin tehtävästä.
Cheney on Yhdysvaltain entisen varapresidentin Dick Cheneyn ja tämän vaimon Lynne Cheneyn vanhempi tytär. George W. Bushin hallinnon aikana hänellä oli useita eri virkoja ulkoministeriössä.
Cheney tunnetaan voimakeinoja kannattavasta ulkopolitiikastaan.
Syyskuun 2024 alussa Cheney ilmoitti aikovansa äänestää Kamala Harrisia marraskuun presidentinvaaleissa. Hän myös kehotti muita republikaaneja tekemään samoin ennemmin kuin jättämään äänestämättä. Myöhemmin myös hänen isänsä Dick Cheney ilmoitti äänestävänsä Harrisia.
Marasmiaceae

Marasmiaceae on Agaricales-lahkoon kuuluva sieniheimo.
Suvut.
Heimo sisältää seuraavat suvut:
Saturn Outlook

Saturn Outlook on General Motorsiin kuuluneen Saturnin vuosina 2006-2010 valmistama viisiovinen katumaasturi. Sitä tuotettiin Lansing Delta Township Assembly -tehtaalla Michiganin osavaltiossa Yhdysvalloissa.
Omphalotaceae

Omphalotaceae on laajalle levinnyt ja monimuotoinen helttasieniheimo, joka sisältää useita nahikas- ja juurekasmaisia sukuja. Ne ovat usein saprotrofeja ja loissieniä.
Omphalotaceae-heimon sisältö ja paikka sienien sukupuussa on vaihdellut aikojen saatossa. Kun heimo alun perin kuvattiin vuonna 1985, se luokiteltiin Boletales-lahkoon. Nykyisen muotonsa Omphalotaceae on saanut 2000-luvun fylogeneettisten analyysien myötä. Luokittelun kehittyessä Omphalotaceae-heimoon on siirretty osa aiempaan juurekkaiden sukuun ("Collybia") luetuista lajeista. Monet heimon jäsenistä on aiemmin luokiteltu heimoihin Tricholomataceae ja Marasmiaceae. Omphalotaceae luokitellaan nykyään Agaricales-lahkoon.
Suvut.
Heimo sisältää seuraavat suvut:
Broomeiaceae

 
Broomeiaceae on sieniheimo, jonka ainoa suku on Broomeia. Lajit ovat muodoltaan kupusieniä.
Broomeiaceae on usein luokiteltu Agaricales-lahkoon, mutta geenitutkimusten mukaan heimo on sukua Polyporales-lahkon kerroskääville ("Perenniporia"). Broomeiaceae-lajeilla ei kuitenkaan ole selkeitä morfologisia yhtäläisyyksiä muiden Polyporales-sienten kanssa.
Broomeiaceae-heimon levinneisyys on keskittynyt Afrikkaan, ja aiemmin heimoa pidettiin yksinomaan afrikkalaisena. Ensimmäinen löydetty laji on "Broomeia congregata", joka kuvattiin vuonna 1844 Etelä-Afrikasta. Myöhemmin samaa lajia on löydetty muista Afrikan maista, ja Afrikasta on kuvattu myös toinen laji, "Broomeia ellipsospora". Kotoperäinen afrikkalainen Broomeiaceae ei kuitenkaan ole: "Broomeia congregata" -lajia on sittemmin löydetty Argentiinasta, Jemenistä ja Intiasta.
Guadeloupen saarelta Karibiasta on kuvattu toinen Broomeiaceae-heimon suku, "Diplocystis". Se on kuitenkin myöhemmin siirretty Boletales-lahkoon, eikä se ole läheistä sukua "Broomeia"-suvulle. Guadeloupelta kuvattu "Broomeia guadalupensis" kuuluu todennäköisesti myös "Diplocystis"-sukuun.
Pontiac G6

Pontiac G6 on henkilöautomalli, jota General Motorsin omistama Pontiac valmisti vuosina 2004–2010. Sitä valmistettiin Lake Orionissa, Michiganin osavaltiossa ja käytti General Motors Epsilon -pohjalevyä.
Historia.
G6 esiteltiin vuoden 2005 mallivuodelle korvaamaan Pontiac Grand Amin. Auto muistetaan esimerkiksi yhdestä The Oprah Winfrey Showin jaksosta vuodelta 2004, jolloin Oprah Winfrey antoi yhden G6:n jokaiselle katsomossa istuneelle katsojalle. Auton valmistus lopetettiin 2009 ja pysyi markkinoille vuoteen 2010 asti.