tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Sisältöstrategia

Sisältöstrategia on organisaation strategian mukaista markkinoinnin pitkäjänteistä kohdentamista halutuille ostajapersoonille. Sen pohjalta toteutetaan organisaation sisältömarkkinointia.
Määritelmiä.
Suomeksi termejä sisältöstrategia ja sisältömarkkinoinnin strategia käytetään osittain päällekkäin, mutta englanniksi termi "content strategy" on vakiintunut tarkoittamaan kaikkien sisältöjen suunnittelua ja tuottamista, kun taas "content marketing strategy" puolestaan tarkoittaa markkinoinnin tarpeisiin tuotettuja sisältöjä. Sisältöstrategia on liiketoimintastrategiasta lähtevä työ jonka tehtävä on fokusoida sisältömarkkinointia yrityksen tai organisaation kasvun tueksi juuri oikeisiin kohderyhmiin ja heille tarpeellisiin sisältöihin.
Sisältöstrategia (tai sisältömarkkinoinnin strategia) määrittää organisaation sisältömarkkinoinnin ylätason puitteet ja antaa näin suuntaviivat operatiiviselle suunnittelulle, mutta jättää sen sijaan avoimeksi kaikki taktisen tason yksityiskohdat. Sisältöstrategia määrittelee siis paitsi sisältöjen tavoitteet, myös sen, miten ne tukevat organisaation strategisia (esim. liiketoiminnan) tavoitteita. Lisäksi siinä määritellään kohderyhmät tai ostajapersoonat joihin halutaan vaikuttaa; se, miten näihin halutaan vaikuttaa; aiheet joista puhutaan; vaikuttamisen keinot ja kanavat sekä sisäiset prosessit.
Sisältöstrategia on ajatusmalli ja työkalu yrityksen tapaan kohdentaa oikeanlainen, tavoitekohderyhmiä auttava sisältö. Se auttaa paikantamaan ne asiakaskohtaamispisteet (esim. organisaation verkkosivuilla tai sosiaalisessa mediassa), jotka ovat merkityksellisiä organisaation tavoitteiden saavuttamisen kannalta. Lisäksi sisältöstrategia auttaa määrittelemään, millaisia sisältöjä organisaation tulisi tuottaa näiden tavoitteiden saavuttamiseksi.
Taustaa.
Verkkoon keskittyvät sisältöstrategiat alkoivat yleistyä 2000-luvun alussa kun sosiaalinen media yleistyi ja se tunnistetaan osaksi käyttäjälähtöistä verkkonäkyvyyttä. Taustalla on ajatus siitä, että verkossa tiedonhaku tapahtuu asiakkaan omilla ehdoilla, ja jotta organisaatio saisi viestinsä läpi, sen täytyy pystyä vastaamaan asiakkaiden tiedonhakutarpeisiin. 
Hyödyt.
Hyvin toteutetusta sisältöstrategiasta on useita hyötyjä organisaatiolle. Se auttaa organisaatiota mm.
Strategiatyön tuloksena hahmotellut asiakaskohtaamispisteet voidaan määritellä esim. ns. sisältöpoluiksi, joiden tarkoituksena on ohjata tiedonhakija sisältöjä tuottaneen tahon haluamaan paikkaan verkossa.
Toteutus.
Organisaation sisältöstrategian tekee tyypillisesti organisaation sisältöstrategiasta vastaava henkilö tai vaihtoehtoisesti ulkopuolinen ammattilainen yhteistyössä organisaation kanssa.
Sisältöstrategi-nimikkeellä toimivat henkilöilla on yleensä sisältömarkkinoijan, sisältösuunnittelijan, viestijän, toimittajan tai esimerkiksi copywriterin taustaa. Usein sisältöstrategin toimenkuvaan kuuluvat myös toimituskäytäntöjen tuntemus, informaatioarkkitehtuuristen tavoitteiden määrittely ja saavuttaminen sekä erilaisten verkkotyökalujen ja -ohjelmien osaaminen.
Sisältöstrategiassa määritellyt toimenpiteet voi toteuttaa karkeasti kolmella tavalla:
Katrionan tarina

Katrionan tarina (Serien om Katriona) on kolmiosainen Lene Kaaberbølin kirjoittama fantasiakirjasarja, joka kertoo Katriona "Kat" -nimisestä tytöstä ja sijoittuu keskiaikaan.
Kirjasarjan osat ovat:
Juonitiivistelmä.
Hopeahevonen
Katriona "Kat" on nuori tyttö, joka työskentelee äitinsä kievarissa. Kat ei kuitenkaan viihdy kievarissa, eikä myöskään tule toimeen äitinsä uuden puolison kanssa. Kievarissa vierailee nainen, bredinari, joka ratsastaa hornanhevosella. Katriona haluaa naisen nähtyään ruveta myös bredinariksi, kierteleväksi lainvartijaksi ja viestinviejäksi. Hänen äitinsä lähettää hänet kuitenkin värjärinoppiin, jossa Katriona ei tule toimeen muiden tyttöjen kanssa ja karkaa Bredan kaupunkiin oppiakseen bredinarin ammatin. Mutta bredinareja koulutetaan arvostetussa akatemiassa suuressa kaupungissa, eikä maalaistytön tie sinne ole helppo, vaan hän kohtaa monenlaisia ongelmia.
Kärppä
Kat pääsee bredinarien akatemiaan valmistautumaan Hopeiseksi: viestiinviejäksi, joka ratsastaa hornanhevosella. Bredassa on kuitenkin meneillään taistelu vallanpitäjien välillä, johon Kat huomaa sekaantuneensa.
Keskiyö
Kat saa viimein oman hornanhevosensa kesytettäväkseen ja valmistuu akatemiasta. Kun hänen ystävänsä ja esikuvansa Simon lavastetaan syylliseksi maanpetokseen, Katin on löydettävä keino auttaa ystäväänsä.
Kassari

Kassari on saari Hiidenmaan saaren kaakkoisrannikolla Virossa. Kassari on Viron viidenneksi suurin saari ja sen pinta-ala on 19,3 neliökilometriä. Saari on yhteydessä Hiidenmaahan patojen ja maantien kautta. Asukkaita saarella on lähes 200 ja hallinnollisesti saari kuuluu Hiidenmaan kuntaan. Saaren nimi tulee mahdollisesti viron kielen kissaa tarkoittavasta sanasta "kass".
Maantiede.
Kassarin paikalla oli aiemmin kaksi saarta, Kassari ja Orjaku, joiden välistä kulki Käinan ja Pühelepan pitäjien välinen raja. Meren pinnan aletessa saaret yhdistyivät. Saaren asukkaat tekevät edelleen selvän eron Kassarin ja Orjakun asukkaiden kesken. Kassarin korkein kohta on Vaskimägi, joka sijaitsee 15 metrin korkeudella merenpinnasta. Saaren eteläosassa on pitkälle merelle ulottuva Säärennokka-niminen () hiekkakieleke. Kassarin ja Hiidenmaan välissä on Käinalahti, jonka erottavat merestä pengertiet sekä Kassarin matalikko, jolla veden syvyys on keskimäärin 0,5 metriä. Käinalahti on Hiidenmaan runsaslintuisimpia alueita. Lintuja sinne tulee etenkin muuttoaikoina. Lahdella esiintyy monia puolisukeltaja- ja sukeltajasorsia sekä muun muassa kyhmyjoutsenia, kaulushaikaroita ja avosettejä. Kassarilla on neljä kylää: Esiküla, Taguküla, Kassari ja Orjaku.
Historia.
Saaren syntytarinan mukaan meri oli vääntänyt saaren paikoiltaan ja se oli irronnut Hiidenmaasta. Sitten se oli lähtenyt ajelehtimaan Soelansalmessa. Silloin ei auttanut muu kuin tehdä siitä Hiidenmaan tytärsaari. Säärenokalla on oma syntytarinansa. Sen mukaan Kassarissa asunut jättiläinen nimeltä Leiger ja saarenmaalainen jätti Suur Tõll olivat vierailleet toistensa luona. Erään kerran Suur Tõll oli kieltäytynyt tulemasta Leigerille, ellei tämä rakenna siltaa Saarenmaalle. Leiger rupesi rakentamaan siltaa poikansa Antsin kanssa, mutta työ jäi kesken. 1600-luvun alussa Kassarilla oli Jakob De la Gardien hevoskartano, joka siirtyi vuonna 1821 Emmasten kartanon alaisuuteen. 1700-luvulla saarelle perustettiin myös toinen kartano, joka ei ole säilynyt näihin päiviin asti. Vielä 1800-luvulla Kassarin erotti Hiidenmaasta meri. Orjakuhun alettiin rakentaa satamaa vuonna 1912, mutta ennen ensimmäistä maailmansotaa satamasta oli valmistunut vain kaksi kivistä aallonmurtajaa. Viron itsenäisyyden aikana satamaa käytettiin matkustaja- ja tavaraliikenteessä.
Kulttuuri.
Kassarilla puhuttiin aikoinaan omaa murrettaan, mutta se on nykyisin jo sammunut. Paikallisten miesten on väitetty olevan virolaisten mittakaavassa erityisen kookkaita. Virossa tunnetaankin sanonta "niin suuri jalka kuin Kassarin miehellä". Lukuisat virolaiset kulttuuripersoonat ovat käsitelleet Kassaria teoksissaan. Heitä ovat esimerkiksi runoilija Marie Under ja kirjailija Jaan Kross. Kassarissa sijaitsee Aino Kallaksen kotimuseo, sillä hän vietti aikaansa Kassarilla vuosina 1924–1938.
K. J. Jalkanen

Kaarlo Jonathan Jalkanen (3. tammikuuta 1864 Rautalampi – 9. tammikuuta 1917 Jyväskylä) oli suomalainen lyseon rehtori ja historiantutkija.
Henkilöhistoria.
Jalkasen vanhemmat olivat talollinen Juhana Jalkanen ja Fredrika Waris. Hän pääsi ylioppilaaksi Kuopion lyseosta 1883 ja opiskeli Helsingin yliopistossa valmistuen filosofian kandidaatiksi 1889, maisteriksi 1890, lisensiaatiksi 1892 ja tohtoriksi 1911. Väitöskirjan aiheena oli Pohjois-Hämeen erämaiden asutus vuoteen 1620 saakka. Jalkanen toimi Jyväskylän seminaarin historian ja kasvatusopin lehtorina 1893–1901 ja Jyväskylän lyseossa historian, maantieteen ja suomenkielen lehtorina 1901–1917 sekä rehtorina 1905–1917. Hän oli Jyväskylän yliopistovaliokunnan puheenjohtaja 1910–1917, yliopistotoimikunnan jäsen 1911–1917 sekä toimi kesäyliopiston järjestelyjen johdossa 1912–1917. Jalkanen oli Jyväskylän kaupunginvaltuutettuna 1897–1899 sekä 1911–1917.
Kaarlo Jalkanen oli naimisissa vuodesta 1893 opettaja Anni Helmi Maria Blomstedtin kanssa. Heidän poikansa oli kirkkoherra, teologian tohtori Kaarlo Väinö Lemmitty Jalkanen.
Maanviljelijä, valtiopäivämies Juho Jalkanen oli Kaarlo Jalkasen veli.
LASK Linz

LASK Linz on itävaltalainen vuonna 1908 perustettu jalkapalloseura Linzin kaupungista Ylä-Itävallasta. Se on alueen vanhin jalkapalloseura ja miesten edustusjoukkue pelaa maan korkeimmalla sarjatasolla, Bundesligassa. LASK:n naisten joukkue pelaa tällä hetkellä toiseksi korkeimmalla sarjatasolla. 
SK Rapid sijoittuu vuosien 2020–2025 eurooppalaisten seurojen keskinäisessä UEFA:n seurapisterankingissa sijalle 73.
Historia.
LASK perustettiin elokuussa 1908 linziläisen postivirkailija Albert Siemsin johdolla. Siems kuului vuonna 1899 perustettuun urheiluseura Linzer Athletik Sportklub Siegfriediin, mutta hän halusi perustaa jalkapalloon keskittyvän seuran. Alkuperäiseksi nimeksi valittiin Linzer Athletik Sport-Klub, joka vaihdettiin vuonna 1919 nykyiseen Linzer Athletik Sport-Klubiin. Seura tunnetaan kuitenkin yleisesti nimellä LASK.
Seura pelasi historiansa ensimmäisen pääsarjakauden 1940–1941 Gauliga Ostmarkissa, mutta putosi kauden päätteeksi. Kaudella 1964–1965 seura voitti Itävallan mestaruuden ensimmäisenä ei-wieniläisenä joukkueena. Samana vuonna se juhli myös cupin mestaruutta. 1960-luku oli seuran menestyksen aikaa, sillä se oli myös cupin loppuottelussa 1963, 1967 ja 1970. 
1980-luvulla LASK pelasi usein europeleissä ja esimerkiksi kaudella 1985–1986 se onnistui voittamaan suurseura FC Internazionale Milanon kotonaan 1–0 UEFA Cupin toisella kierroksella. 
Vuonna 1997 LASK fuusioitui paikallisvastustajansa FC Linzin kanssa ja toiminta jatkui LASK-nimen alla. 
Keväällä 2012 LASK menetti taloussotkujen vuoksi liigalisenssin ja se pudotettiin maan kolmannelle sarjatasolle, Regionalligaan.
Manilaid

Manilaid on saari Viron länsirannikolla Kihnun saaren ja Tõstamaan niemen välissä. Saari on pinta-alaltaan 1,9 km², ja sillä asuu vajaat 40 asukasta. Hallinnollisesti saari kuuluu Pärnun kaupunkiin. Saari kuuluu yhdessä Kihnun kanssa Unescon aineettoman kulttuuriperinnön luetteloon.
Maantiede.
Manilaid on Pärnumaan toiseksi suurin saari Kihnun jälkeen. Saaren levein kohta on 500 metriä leveä, ja sen korkein kohta on 5,2 metriä merenpinnasta. Saaren mataluuden takia se saattaa myrskyjen aikaan jakautua kolmeksi eri saareksi. Saarella on niittyjä ja ruovikoita, mutta ei juurikaan metsää. Saaren halki menee yksi tie. Saaren keskellä sijaitsee Kokkõkivi, Pärnumaan suurin siirtolohkare. Kivi on 3,4 metriä korkea ja sen tilavuus on 20 kuutiometriä. Saari on ollut vuodesta 1991 luonnonsuojelualuetta. Saarella on tavattu 338 eri kasvilajia, joista 12 on suojeltuja. Lintulajeja alueella pesii 81. Lisäksi saarella tavataan Virossa harvinaista haisukonnaa. Nisäkkäistä saarella asuu muun muassa supikoira, minkki ja jänis, satunnaisesti saarella on käynyt myös hirvi ja villisika.
Historia.
Ensimmäinen maininta saaresta kirjallisissa lähteissä on vuodelta 1560. Saari oli Pootsin kartanon heinämaata ja kihnulaiset kalastajat käyttivät sitä pysähdyspaikkana. Vuonna 1933 saarelle muutti 22 perhettä eli 79 henkilöä ahtaaksi käyneeltä Kihnun saarelta. Tähän oli saatu erityinen lupa Viron tasavallalta. Saari jaettiin tulokkaille yhtä suuriksi tiloiksi. Samana vuonna saarelle rakennettiin kahdeksan metrin korkuinen majakka. Vuoden 2005 tammikuussa saari kärsi pahoin myrskyssä ja jäi lähes kokonaan veden alle. Myrskyn vahinkoja on sittemmin korjailtu.
Kulttuuri.
Kihnulaisten tulokkaiden myötä Manilaidille siirtyi myös kihnulainen kulttuuri. Perinteinen kulttuuri on säilynyt etenkin naisten keskuudessa. Näkyvin kulttuurin ilmentymä ovat naisten edelleen yleisesti pitämät kansallispuvut. Kulttuurin säilymistä uhkaavat muun muassa muutto saarelta pois ja turismi.
Pekka Kijanen

Pekka Kijanen (12. toukokuuta 1866 Katariinanhovin kylä, Pietarin suomalainen seurakunta – 15. marraskuuta 1930 Helsinki) oli suomalainen lehtori ja venäjän kielen sanakirjojen laatija.
Pekka Kijasen vanhemmat olivat talollinen Aleksanteri Kijanen ja Liisa Koivistoinen. Hän pääsi ylioppilaaksi Viipurin suomalaisesta klassillisesta lyseosta 1887 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1891 ja maisteriksi 1894. Kijanen opiskeli venäjänkieltä Moskovassa 1892–1894.
Kijanen toimi Kolppanan opettajaseminaarin vt. johtajana ja opettajana keväällä 1895, Helsingin suomalaisessa reaalilyseossa venäjänkielen kollegana ja lehtorina 1895–1918, suomenkielen tuntiopettajana 1906–1929 sekä suomenkielen lehtorina 1929–1930. Hän oli Helsingin uuden yhteiskoulun venäjänkielen opettajana 1901–1906 sekä yksityisluokkien opettajana ja johtajana 1921–1929.
Kijanen laati useita venäjän kielen sanakirjoja ja oppikirjoja. Kijanen toimitti laajan kaksiosaisen venäläis-suomalaisen sanakirjan, joka ilmestyi Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran kustannuksella 1912–1913. 
Pekka Kijanen oli naimisissa kaksi kertaa:
Kommodori ja sotakirjailija Kalervo Kijanen oli Pekka Kijasen poika hänen toisesta avioliitostaan.
Lea-palkinto

Lea-palkinto on Suomen Näytelmäkirjailijat ja Käsikirjoittajat ry:n vuodesta 1985 jakama palkinto, joka myönnetään vuosittain parhaalle näytelmäteokselle. Palkinto myönnetään tekstin, ei esityksen perusteella. Palkinnon arvo on 5 000 euroa ja se rahoitetaan Kopioston keräämistä tekijönoikeuskorvauksista. 
Palkinnon ehdokkaiksi voivat asettua Suomessa kantaesitettävät kotimaiset näytelmät, joiden ensi-ilta on näytelty joko suomen, ruotsin tai saamen kielellä suomalaisessa ammattiteatterissa.
Carlo Rossi

Carlo di Giovanni Rossi (; 29. joulukuuta 1775 Napoli – 18. huhtikuuta 1849 Pietari) oli italialaissyntyinen venäläinen arkkitehti. Hänet tunnetaan suuria rakennuskokonaisuuksia luoneena kaupunkisuunnittelijana sekä yhtenä venäläisen empiretyylin kehittäjistä.
Suku ja koulutus.
Carlo Rossi oli Pietariin vuonna 1785 muuttaneen saksalaissyntyisen balettitanssijattaren Gertruda Rossin poika. Hänen isäpuolensa oli ranskalainen balettimestari Charles Le Picq. Carlo kävi saksalaisen Pietarin ja Paavalin seurakunnan koulua ja työskenteli vuodesta 1796 lähtien arkkitehti Vincenzo Brennan apulaisena. Vuosina 1802–1803 hän opiskeli Italiassa. 
Ura Venäjällä.
Palattuaan Venäjälle Rossi nimitettiin Pietarin lasi- ja posliinitehtaiden taiteilijaksi ja vuonna 1806 keisarilliseksi hoviarkkitehdiksi. Vuodesta 1809 hän työskenteli Moskovassa, sisusti uudelleen Katariina II:n matkapalatsin Tverissä ja suunnitteli rakennuksia maaseutukaupunkeihin.
Vuonna 1815 Rossi palasi Pietariin, jossa hänet seuraavana vuonna nimitettiin yhdeksi rakennus- ja vesitöiden komitean pääarkkitehdeista. Hän on suunnitellut kaupunkiin useita merkittäviä rakennuskokonaisuuksia, joille on ominaista korostettu juhlallisuus ja ilmeikkyys, runsas pylväiden käyttö sekä allegoriset veistosryhmät. Mistulansaarella sijaitsevan Jelaginin palatsin (1818–1822) jälkeen Rossi suunnitteli Mikaelin palatsin (1818–1822, nykyinen Venäläisen taiteen museo) ja siihen liittyvän Taideaukion kokonaisuuden.
Vuosina 1819–1829 hänen suunnitelmiensa mukaan rakennettiin Palatsiaukiolle avautuva Pääesikunnan rakennus. Arkkitehdin huippusaavutus on vuosina 1816–1834 toteutettu Aleksandrinski-teatterin kokonaisuus, johon kuuluvat teatteria ympäröivä Ostrovskin aukio, Lomonosovin aukio ja niitä yhdistävä Arkkitehti Rossin katu pylväsriveineen. Rossin viimeisen monumentaaliluomuksen muodostavat Senaatinaukion kokonaisuuteen kuuluvat Senaatin ja synodin rakennukset (1829–1834). 
Arkkitehdin muita töitä ovat Pavlovskin palatsin kirjasto (1822–1824), Nikolain portti valurauta-aitoineen (1826), Jurjevin luostarin kellotapuli Novgorodissa (1838–1841) sekä vuoden 1812 isänmaallisen sodan sankareiden galleria Talvipalatsissa (1826, Vasili Stasovin jälleenrakentama palatsin tulipalon jälkeen).
Rossi erosi arkkitehdin virastaan vuonna 1832 riitauduttuaan Nikolai I:n lähipiirin kanssa. Hänet on haudattu Aleksanteri Nevskin luostarin 1700-luvun hautausmaalle.
Sofia Hagman

Sofia Elisabeth Hagman (17. lokakuuta 1842 Vaasa − 26. helmikuuta 1900) oli suomalainen kansakoulunopettaja, joka perusti Suomen ensimmäisen kansanopiston 1889 Kangasalle ja toimi sen johtajana.
Hagmanin vanhemmat olivat nimismies Nils Johan Erik Hagman ja Sofia Margareta Nordman. Hänen sisaruksiaan olivat naisasialiikkeen pioneeri Lucina Hagman ja toimittaja-kirjailija Tyko Hagman. Sofia Hagman valmistui kansakoulunopettajaksi 1871 Jyväskylän seminaarista. Hän toimi kansakoulunopettajana 1871–1879 ja Mikkelin suomalaisen tyttökoulun johtajana 1879–1887.
Hagman perusti Suomen ensimmäisen kansanopiston, "Kangasalan opiston", Kangasalle vuonna 1889 ja hän toimi opiston johtajana 1889–1900. Opisto keskittyi hänen aikanaan käsityönopetukseen naisille ja se oli toiminnassa Hagmanin kuolemaan saakka.
Opettaja Sofia Hagman oli 1887–1888 tutustunut Tanskassa Askovin kansanopiston toimintaan ja muutamien ruotsalaisten opistojen toimintaan. Suomeen palattuaan hän perusti Kangasalle naisia varten kansanopiston, jonka avajaiset pidettiin Vääksyn kartanon alueella sijainneessa lehtori Fribergin huvilassa Parvulassa 7. tammikuuta 1889. Hagmanin johtama opisto aloitti toimintansa 16. tammikuuta ja oppilaita ilmoittautui kaikkiaan 39. Pääopetusaineina olivat naisten käsityöt ja yksiääninen laulu, lisäksi opetettiin uskontoa, laskentoa, lukemista, kirjoitusta, mallien piirustusta ja voimistelua. Opisto toimi Parvulan huvilassa kolmen kuukauden ajan ja sen jälkeen opisto oli vuokrahuoneistoissa kunnes se sai oman talon vuonna 1892 Kuohunmäeltä. Opistossa kävi myös ulkopuolisia luennoitsijoita ja esitelmän pitäjiä. Luentojen ja esitelmien aiheet olivat muun muassa Suomen historiasta ja maantiedosta, maataloudesta ja kasvatusopista. Kangasalan kansanopiston toiminta päättyi opiston johtajan Hagmanin kuoleman jälkeen helmikuussa 1900.
Riksarkivet (Ruotsi)

Riksarkivet (RA) on Ruotsin kansallisarkisto. Sen päällikköä kutsutaan nimellä "riksarkivarie".
Riksarkivet on Ruotsin vanhimpia hallintoyksiköitä, sillä sen juuret ulottuvat kuninkaan kanslian muodossa keskiaikaan ja 1500-luvulle saakka. Kustaa Vaasan aikana kuninkaan kanslia jaettiin saksalaiseen ja ruotsalaiseen osastoon, jotka huolehtivat valtion kirjeenvaihdosta. Valtakunnankansleri Axel Oxenstierna järjesti arkiston olot 18. lokakuuta 1618 säätämänsä kansliajärjestyksen kautta. Siinä hän määräsi, miten ”vanha kanslia” (det gamla kansliet), eli nykyinen Riksarkivet, piti olla organisoitu. "Vanhan kanslian" johdossa oli arkistosihteeri. 
Aluksi Riksarkivetin työalue oli vain kuninkaallisen kanslian hoitaminen, mutta 1800-luvun lopulla Riksarkivet sai uusia tehtäviä, muidenkin viranomaisten arkistonhoitoa. Itsenäiseksi viranomaiseksi Riksarkivet tuli kuitenkin vasta vuonna 1878.
Walther Kranz

Walther Kranz (23. marraskuuta 1884 Georgsmarienhütte, Osnabrück – 18. syyskuuta 1960 Bonn) oli saksalainen klassillinen filologi ja filosofian historioitsija.
Kranz opiskeli klassillista filologiaa Berliinin yliopistossa vuosina 1903-07 ja väitteli tohtoriksi vuonna 1910 Ulrich von Wilamowitz-Moellendorffin oppilaana. Vuosina 1928-33 hän johti Schulpfortan gymnaasia. Vuonna 1932 Kranz aloitti Hallen yliopiston vanhojen kielten professorina. Kansallissosialistien noustua valtaan Kranz joutui vaikeuksiin, sillä hänen vaimonsa oli juutalainen. Hänet siirrettiin vuonna 1935 ensin yläkouluun (Hauptschule), ja vuonna 1937 hän menetti opetusoikeutensa kokonaan.
Vuonna 1943 Kranz sai Istanbulin yliopiston filosofian historian ja klassillisen filologian oppituolin. Hän toimi virassa vuoteen 1950. Tämän jälkeen hän toimi Bonnin yliopiston vanhojen kielten ja niiden jälkivaikutuksen professorina. Kranz jatkoi teoksen "Die Fragmente der Vorsokratiker" toimitustyötä Hermann Alexander Dielsin jälkeen, ja julkaisi siitä viidennen uudistetun painoksen vuosina 1934–37 ja kuudennen vuosina 1951-52.
John Lindley

John Lindley (5. helmikuuta 1799 Old Catton, Norfolk, Englanti – 1. marraskuuta 1865 Lontoo, Englanti) oli englantilainen kasvitieteilijä. Hän on nimennyt useita kasveja.
Lindley syntyi Old Cattonissa, lähellä Norwichia, missä hänen isällään oli taimitarha. Vuonna 1829 hänestä tuli kasvitieteen professori University Collegeen, Lontooseen, jossa hän toimi vuoteen 1860.
Lindleyn nimeämien kasvien tieteellisen nimen perässä käytetään nimen jälkeen liitettävää auktorilyhennettä Lindl.
Eero Saari (vuorineuvos)

Eero Väinö Saari (5. tammikuuta 1899 Kurikka – 31. toukokuuta 1960 Helsinki) oli vuorineuvoksen arvonimen saanut suomalainen yritysjohtaja. 
Elämä.
Saari tuli ylioppilaaksi 1917. Hän oli koulutukseltaan sähkötekniikan diplomi-insinööri, joksi hän valmistui vuonna 1923 Teknillisestä korkeakoulusta. Hän työskenteli valmistumisensa jälkeen 1924–1925 Savon Sähkö ja Kone Oy:n johtajana Kuopiossa, kunnes aloitti 1925 silloisen Suomen Sähkölampputehdas Oy:n toimitusjohtajana. Hän toimi mainitun vuodesta 1938 Airam -nimellä tunnetun yrityksen johdossa yli kolmenkymmenen vuoden ajan aina kuolemaansa saakka. Saari oli myös perustamassa veljiensä Armaksen, Viljon ja Yrjön kanssa vuonna 1936 toimintansa aloittanutta Kurikan Pyörä Oy:tä, jonka nimi muuttui vuonna 1940 Velsa Oy:ksi. Hän itse toimi Velsan johtokunnan puheenjohtajana, kun taas yrityksen toimitusjohtaja oli pitkään hänen veljensä Armas. Saari oli perustamassa myös toista yritystä, Airam-yhtymään kuulunutta Oy Kovametalli Ab:tä, joka valmisti muun muassa Kometa-merkkisiä nastoja autojen talvirenkaisiin. 
Saaren luottamustehtäviin kuuluivat muun muassa Suomen sähköteollisuusyhdistyksen ja Suomen valotekniikan seuran hallitusten puheenjohtajuudet sekä Suomen työnantajain yleisen ryhmän, Suomen Metalliteollisuusyhdistyksen ja Suomen teollisuusliiton hallitusten jäsenyydet. Hän sai vuorineuvoksen arvonimen 1953 ja 1958 hänet vihittiin Teknillisen korkeakoulun tekniikan kunniatohtoriksi.
Perhe.
Saaren isä oli kansanedustaja Kaarlo Saari ja äiti Naima Mathilda Ottilia Heidenberg. Saaren veli oli liikemies Yrjö Saari. Hänen puolisonsa vuodesta 1926 oli Irja Inkeri Kärkkäinen (1902-1971).
Syyria ja joukkotuhoaseet

Syyrialla oli laajat kemiallisten aseiden varastot. Kansainvälinen yhteisö painosti Syyrian luovuttamaan suuren osan aseistaan vuonna 2013, sen jälkeen kun näitä aseita oli käytetty paikoin sisällissodassa. Syyria suostui luovuttamaan kaikki kemialliset aseensa, mutta Yhdysvallat ja sen liittolaiset uskovat Syyrian omistavan niitä edelleen.
Syyrian ydinohjelma.
Syyria kuuluu ydinsulkusopimuksen alaisuuteen ja sillä on ydinvoimaohjelma siviilitarkoituksiin. 5.–6. syyskuuta 2007 Israel käynnisti Operaatio Orchardisi nimetyn hyökkäyksen ja yksipuolisesti pommitti aluetta Syyriassa, jossa se uskoi olevan työmaa tarkoituksena kehittää aseita. Syyrian presidentti Bašar al-Assad sanoi, että keskusteltu työmaa oli vain "sotilastyömaa työn alla" ja että Syyrian tavoite on ydinvoimavapaa Lähi-itä. IAEN:n kenraalijohtaja ElBaradei sanoi, "että siellä oli uraania, mutta se ei tarkoita että siellä oli reaktori". Syyria on sanonut, että se tulee vapaaehtoisesti tekemään yhteistyötä IAEA:n kanssa, jos ei ole "sen sotilaspaikkojen paljastumisen hinta tai aiheuta uhkaa kansalliselle turvallisuudelle."
Kemialliset aseet.
Ennen sisällissotaa.
Syyria hankki Irakin tavoin kemikaaleja 1970-luvulta lähtien.
Länsimaiset kansalaisjärjestöt toivat julki, että he uskovat Syyrialla olevan aktiivinen kemiallisten aseiden ohjelma.
Syyria on yksi seitsemästä valtioista, joka ei ole allekirjoittanut vuoden 1993 Kemiallisten aseiden kieltosopimusta. Tosin se on kieltänyt kemiallisten aseiden olemassaolon.
Syyrian epäiltiin ennen sotaa valmistavan Sariinia, Tabuunia, VX, ja sinappikaasun tyyppisiä kemiallisia aseita.
Sisällissodassa.
Syyrian armeija käytti paikoin kemiallisia aseita 
syksyllä 2011 alkaneessa sisällissodassa. Elokuussa Syyrian hallituksen joukot ampuivat hermokaasuja tykistöraketeilla moniin kapinallisten miehittämiin kaupunginosiin, niin että satoja siviilejä
kuoli. Uhrit näyttivät nukkuvan, heissä ei ollut väkivallan merkkejä. Kapinalliset ja länsivallat syyttivät Syyrian hallitusta kemiallisten aseiden käytöstä. Syyrian hallitus ja Venäjä väittivät että ei ollut todisteita hallituksen joukkojen harjoittamasta kemiallisten aseiden käytöstä. Yhdysvallat uhkasi Syyriaa ilmaiskuilla. Assad ilmoitti tämän johdosta suostuvansa luovuttamaan kemialliset aseet. 
Näin Syyria suurelta osin tekikin, mutta sille jäi yhä näitä aseita. Vuonna 2015 tehtiin ainakin yksi kaasuisku, ilman että länsi puuttui siihen. Samana vuonna kaikki kansainvälisen yhteisön käsiin saamat Syyrian taistelukemikaalit oli tuhottu. Mutta taistelukaasuja käytettiin Syyriassa yhä. Vuoden 2017 kaasuisku surmasi kymmeniä siviilejä ja johti Yhdysvaltain kostoilmaiskuun. Mutta Venäjä syytti kapinallisten varastoineen taistelukaasuja iskun kohdealueelle.
MTV Live HD

MTV Live (entinen MTV HD) on Viacomin omistaman MTV Networksin teräväpiirtokanava, joka esittää musiikkivideoita. Kanava on englanninkielinen. 1. heinäkuuta. 2011 kanava uudelleennimettiin MTV Live HD:ksi.
Potito Starace

Potito Starace (s. 14. heinäkuuta 1981 Benevento) on italialainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut ATP-listan sijalla 27 lokakuussa 2007. Hän ei ole voittanut yhtään ATP-turnausta kaksinpelissä, mutta nelinpelissä voittoja on viisi.
Australian avoimissa Starace on jäänyt joka kerta ensimmäiselle kierrokselle. Ranskan avoimissa hän on päässyt kaksi kertaa kolmannelle kierrokselle. Vuonna 2004 hän voitti toisella kierroksella kymmenenneksi sijoitetun Sébastien Grosjeanin, mutta hävisi kolmannella kierroksella Marat Safinille viisieräisen kamppailun. Vuonna 2007 hän hävisi kolmannella kierroksella maailmanlistan ykköselle, Roger Federerille suoraan kolmessa erässä. Wimbledonissa hän on päässyt kerran ja Yhdysvaltain avoimissa kahdesti toiselle kierrokselle.
Larry Bond

Larry Bond (s. 1952) on yhdysvaltalainen kirjailija ja sotapelisuunnittelija. Hän on suunnitellut "Harpoon"- ja "Command of the Sea" -pelit ja monta lisäosaa näille. Joitakin hänen romaaneitaan ovat "Dangerous Ground", "Day of Wrath", "The Enemy Within", "Vortex" ja "Red Phoenix". 
Bond myös kirjoitti kirjan "Myrsky nousee" yhdessä Tom Clancyn kanssa, mutta sanoo itse vaikuttaneensa vain noin prosentin verran avustaessa Clancya juonen kehittämiseen.
Elämäkerta.
Päästyään Minnesotan St. Thomas Collegesta vuonna 1973 Bond työskenteli tietokoneohjelmojana kaksi vuotta ennen kuin hänet valittiin komentajakouluun Rhode Islandille. Hän liittyi laivastoon vuonna 1975 ja valmistui vuoden päästä. Bond oli laivastossa kuusi vuotta palvelemassa hävittäjällä ja rannikkovalvojana Washingtonissa. Laivaston jälkeen hän työskenteli laivasto-analyytikkona puolustusvoimille. 
Uran alku.
Bondin kirjailijaura alkoi yhteistyönä Tom Clancyn kanssa, kirjoittaen kirjan "Myrsky nousee", joka oli 1980-luvun parhaiten myytyjä kirjoja New Yorkissa. Se käsittelee teoreettista konfliktia NATOn ja Varsovan liiton välillä. Tämän jälkeen Bondin romaanit ovat käsitelleet armeijaa ja politiisia kriisejä. 
Harpoon.
Bond kehitti "Harpoon"-lautapelin olleessaan komennuksella USS McKean -aluksella. Bond julkaisi pelin kaupallisesti ja sai yhteydenoton Tom Clancyltä, jonka kanssa tämä ystävystyi.
Bondin "Harpoon"-pelisysteemi julkaistiin ensimmäisen kerran vuonna 1980. Kyseinen peli on ilma-, ympäristö- ja sulkellusvenelaivastosimulaatio. Pelin neljäs painos sai H.G. Wells -palkinnon vuoden parhaana miniatyyripelinä vuosina 1981 ja 1987. Tietokoneversio "Harpoon" ilmestyi vuonna ja se valittiin parhaaksi sotapeliksi vuonna 1990.
Aiheesta muualla.
Virallinen sivu (englanniksi)
Konrad

Konrad, englanninkielisissä maissa Conrad, on alkujaan saksalainen miehen etunimi. Nimi on yhdistetty germaanisista "rohkeaa" ja "neuvoa" tarkoittavista sanoista. Keskiajalla se oli neljän Saksan hallitsijan nimi.
Suomessa nimi Konrad oli toukokuuhun 2025 mennessä annettu Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan 1 809 henkilölle. Nimeä ei ole suomen­kielisessä kalenterissa, mutta suomen­ruotsalaisen kalenterin mukaan Konradin nimipäivä on 12. marraskuuta.
Roman Červenka

Roman Červenka (s. 10. joulukuuta 1985 Praha, Tšekkoslovakia) on tšekkiläinen jääkiekkoilija, joka pelaa Tšekin pääsarjassa Extraliga-joukkue HC Pardubicessa. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä, mutta osaa pelata myös laidassa.
Ura.
Červenka aloitti uransa HC Slavia Prahan juniorijoukkueissa, pelaamalla 18-vuotiaiden joukkueessa kausilla 2000–2001 ja 2001–2002 sekä 20-vuotiaissa kausilla 2002–2003 ja 2003–2004. Hän teki jälkimmäisellä kaudella debyyttinsä Extraligassa, kun hän pelasi 15 ottelua edustusjoukkueessa.
Useiden juniori- ja 1 Liga -otteluiden jälkeen Červenka palasi Slavia Prahaan kaudeksi 2006–2007. Hän pelasi kaudella 2007–2008 41 ottelua ja voitti sarjan mestaruuden. Seuraavalla kaudella hän murtautui liigan eliittiin tekemällä 51 ottelussa tehot 28+31=59. Hän oli kaudella 2009–2010 joukkueen ja koko sarjan tähtipelaaja. Hän voitti sarjan syöttö- ja pistepörssin tehoilla 30+43=73 ja jatkoi samaa tahtia myös pudotuspeleissä. 
Toukokuussa 2010 Červenka teki kahden vuoden sopimuksen KHL-seura Avangard Omskin kanssa. Hän voitti kaudella 2010–2011 KHL:n maalipörssin ja nimettiin kaudella 2011–2012 KHL:n ensimmäiseen tähdistökentälliseen. Hän pelasi molempina kausina ussa.
Toukokuussa 2012 Červenka siirtyi yksivuotisella sopimuksella NHL-seura Calgary Flamesiin. Hän pelasi NHL-kaudella 2012–2013 39 runkosarjaottelua tehoin 9+8=17. NHL-kauden alku viivästyi syyskuussa 2012 alkaneen työsulun vuoksi, jonka aikana Červenka pelasi Slavia Prahassa Extraligassa sekä Lev Prahassa KHL:ssä. Toukokuussa 2013 hän siirtyi kolmivuotisella sopimuksella KHL-seura SKA Pietariin.
Červenka on edustanut Tšekkiä useissa arvoturnauksissa. Hän voitti pronssia nuorten MM-kilpailuissa vuonna 2005. Aikuisten MM-kilpailuissa hän pelasi ensimmäisen kerran vuonna 2009. Hänet valittiin myös vuoden 2010 Vancouverin talviolympialaisiin. Hänet valittiin samana vuonna pelattuihin MM-kilpailuihin, joista hän voitti kultaa.
Kurt

Kurt on saksalaisperäinen miehen etunimi, Konrad-nimen muunnelma. Suomessa nimi Kurt oli marraskuuhun 2025 mennessä annettu Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan 4 399 miehelle sekä muutamalle naiselle. Kurtin nimipäivä on suomen­ruotsalaisen kalenterin mukaan 12. marraskuuta.
Kurt esiintyy myös sukunimenä.
Honky Tonk Women

Honky Tonk Women on brittiläisen The Rolling Stones -yhtyeen vuonna 1969 ilmestynyt kappale ja single. Se on toistaiseksi yhtyeen viimeinen Britannian listaykköseksi noussut hitti, ja samalla yhtyeen ensimmäinen julkaistu kappale, jossa soitti uusi kitaristi Mick Taylor. Yhdysvalloissa single oli listaykkösenä neljän viikon ajan. 
Laulun sanoitus kertoo prostituoidusta, ja kappale äänitettiin toukokuussa 1969 yöaikaan viidessä tunnissa. ”Honky Tonk Women” edustaa tyyllisesti eräänlaista ”mustaa countrya” puhaltimineen, pianoriffeineen ja naispuolisine taustakuoroineen. Siinä on myös erikoista se, että itse säkeistöissä ei ole lainkaan bassokitaraa. Kappale ei kuulu yhtyeen minkään studioalbumin valikoimaan, mutta joulukuussa 1969 ilmestyneellä studioalbumilla "Let It Bleed" on kappale ”Country Honk”, joka on ”Honky Tonk Womenin” country-versio. 
Kappaleesta ovat tehneet cover-version muun muassa Humble Pie, Joe Cocker, Elton John sekä Ike &amp; Tina Turner. Suomeksi kappaleen levytti ensimmäisen kerran Kirka vuonna 1975 nimellä ”Huonot naiset”. Tekstin oli tehnyt Pertti Reponen. Vuonna 1984 ilmestyi Raimo Räsäsen sanoittama Kino-Orkesterin versio ”Kampin Kaisa”. Vuonna 1989 puolestaan Freud Marx Engels &amp; Jung julkaisi kappaleesta Pekka Myllykosken ja Mikko Saarelan suomennoksen nimellä ”Soittoruokaloiden naiset”.
Alkuperäisen singlen b-puolella oli kappaleen ”You Can't Always Get What You Want” lyhennetty versio. Kyseinen kappale julkaistiin myöhemmin samana vuonna "Let It Bleed" -albumilla.
Kappaleet.
A-puoli
B-puoli
Launceston

Launceston on kaupunki Australiassa Tasmanian osavaltiossa. Kaupungin asukasluku oli 75 328 vuoden 2016 väestönlaskennassa, mikä tekee Launcestonista Tasmanian toiseksi suurimman kaupungin heti pääkaupunki Hobartin jälkeen. 
Eurooppalaiset asuttivat Launcestonin 1806, mikä tekee siitä yhden Australian vanhimmista kaupungeista. Kaupungissa on monia historiallisia rakennuksia. Kaupunki on nimetty Britannian Cornwallissa sijaitsevan samannimisen kaupungin mukaan. Launcestonista tuli kaupunki vuonna 1888.
Launcestonin lähistöllä tuotetaan esimerkiksi hedelmiä, villaa ja viljaa. Kaupungin teollisuuteen kuuluvat esimerkiksi vaatteet ja raskaat koneet.
Launceston on kehittynyt vuosien saatossa yhdeksi Tasmanian turismin keskukseksi.
Simone Bolelli

Simone Bolelli (s 8. lokakuuta 1985 Bologna) on italialainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut kaksinpelissä ATP-listan sijalla 36 helmikuussa 2009 ja nelinpelissä kahdeksantena elokuussa 2015. Hän on voittanut urallaan neljä ATP-turnausta nelinpelissä.
Australian avoimissa Bolelli on päässyt kaksinpelissä kaksi kertaa toiselle kierrokselle ja Yhdysvaltain avoimissa kerran. Ranskan avoimissa hän on päässyt kerran kolmannelle kierrokselle ja Wimbledonissa kahdesti.
Bernard Occelli

Bernard Occelli (s. 20. toukokuuta 1961) on ranskalainen kartanlukija. Hän osallistui 71 rallin MM-sarjan kilpailuun. Hän saavutti yhdessä Didier Auriolin kanssa maailmanmestaruuden rallin MM-sarjassa kaudella 1994 Toyota Celica Turbo 4WD -autolla.
Ura.
Occellin ura rallissa alkoi vuonna 1982. Hän on perustanut vuonna 1999 European Sport Communicationsin, joka järjestää matkoja rallin MM-sarjan kilpailuihin.
Alpheus Hyatt Verrill

Alpheus Hyatt Verrill, käytti nimeä Hyatt Verrill, (23. heinäkuuta 1871 New Haven, Connecticut - 14. marraskuuta 1954 Florida) oli yhdysvaltalainen arkeologi, luonnontutkija, taiteilija ja kirjailija.
Verrillin vanhemmat olivat eläintieteen professori Addison Emery Verrill ja Flora L. Verrill, omaa sukua Smith. Hän sai nimensä eläintieteilijä Alpheus Hyattin (1838-1902) mukaan. Hän opiskeli Yale School of Fine Art'issa ja isänsä järjestämällä eläintieteen kurssilla.
Verrill kuvitti useita luonnontieteellisiä teoksia ja suoritti lukuisia tutkimusmatkoja Länsi-Intian saaristoon sekä Etelä-, Keski- ja Pohjois-Amerikkaan.
Verrillin kirjallinen tuotanto oli laaja ja monipuolinen. Luonnontieteellisen kirjallisuuden lisäksi hän julkaisi kioskiviihteen tason science fictionia, lastenkirjoja, matka- ja seikkailukirjoja, sekä tekniikkaa käsitteleviä kirjoja.
Verrill oli avioliitossa kahdesti; ensin 1892 Kathryn L. McCarthyn kanssa, ja heille syntyi ainakin neljä lasta; sekä 1944 Lida Ruth Shawn kanssa.
Mothra vs. Godzilla

Mothra vs. Godzilla (; Mothra kohtaa Godzillan) on vuonna 1964 valmistunut japanilainen tieteiselokuva. Sen on ohjannut Ishirō Honda. Sitä ei pidä sekoittaa vuonna 1992 valmistuneeseen elokuvaan "Godzilla vs. Mothra".
Juoni.
Eräänä päivänä japanilaiset huomaavat, että rannalle on ilmestynyt valtava muna, josta kuoriutuu jättiläismatoja. Rannalle tulee myös Godzilla, kuten myös valtava koiperhonen Mothra ja taistelu alkaa Mothran ja Godzillan välillä.
Boardslide

Boardslide on rullalautailutemppu.
Boardslidessa liu'utaan laudan keskiosalla jotakin kohdetta pitkin. Katurullalautailussa hyvin tyypillinen kohde on viettävä porraskaide. Lautailija ottaa vauhtia, hyppää kaiteen päälle olliella, liukuu sen koko matkalta ja pudottautuu lopulta maahan portaiden alapäässä kääntyen samalla ilmassa niin, että pystyy sujuvasti jatkamaan rullaamista (ts. laudan keula tai perä osoittaa menosuuntaan). 
Boardslideja tehdään myös muun muassa rullalautaramppien ja extreme-lajeille tarkoitettujen altaiden, "poolien", putkilla.
Jiří Novotný (jääkiekkoilija)

Jiří Novotný (s. 12. elokuuta 1983 Pelhřimov, Tšekkoslovakia) on uransa lopettanut tšekkiläinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Novotný on hyvä pelintekijä ja hän pystyy pelaamaan sekä keskus- että laitahyökkääjän paikkaa.
Ura.
Novotný on alun perin KLH Vajgar Jindřichův Hradecin kasvatti. Hän siirtyi seurasta HC VCES Hradec Královéen, mistä hän jatkoi Mountfield České Budějoviceen. Hän pelasi seurassa Extraligassa ensimmäisen kerran kaudella 2000–2001. Kauden jälkeen Buffalo Sabres varasi hänet ensimmäisellä kierroksella numerolla 22. .
Kauden 2001–2002 jälkeen Novotný suuntasi NHL:ään Sabresiin. Hän ei saanut ensimmäisellä kaudellaan peliaikaa NHL:stä, vaan joutui viettämään kauden AHL:ssä Rochester Americansissa. Seuraavat kaksi kautta sujuivat myös AHL:n puolella. Kaudella 2005–2006 Novotný pääsi debytoimaan NHL:ssä pelaamalla 14 ottelua. AHL:ssä hän teki 66 ottelussa tehot 17+37=54.
Kauden 2006–2007 Novotný aloitti Sabresissa, mutta hänet kaupattiin 50 ottelun jälkeen Washington Capitalsiin, jossa hän pelasi loppukauden. Kesällä 2007 hän teki kahden vuoden sopimuksen Columbus Blue Jacketsin kanssa. Hän kärsi kummallakin pelaamallaan kaudella loukkaantumisista.
Syyskuussa 2009 Novotný siirtyi KHL-seura HK Atlantiin, jossa hän pelasi kauden 2009–2010. Kaudeksi 2010–2011 hän siirtyi Barys Astanaan. Novotný pelasi Astanassa kaksi kautta ja teki niiden aikana 66 tehopistettä pelaamissaan 106 ottelussa. Hänen piti jatkaa joukkueessa, mutta Kazakstanissa haluttiin panostaa enemmän oman maan pelaajiin talviolympialaisia 2014 varten. Tämän takia Novotný, Lukáš Kašpar ja Kamil Kreps joutuivat lähtemään. Novotný jatkoi kuitenkin KHL-sarjassa, sillä hän teki sopimuksen tšekkilaisen Lev Prahan kanssa.
Novotný on edustanut Tšekin maajoukkueita. Hän pelasi kahdesti alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 2000 ja 2001 sekä kahdesti nuorten MM-kilpailuissa vuosina 2002 ja 2003. Novotný oli mukana MM-kilpailuissa vuosina 2007 ja 2008. Hän oli voittamassa kultaa vuoden 2010 MM-kilpailuissa.
Lähde: Eliteprospects.com
Aku Pekkarinen

Aku Pekkarinen (s. 11. toukokuuta 1985 Kuopio) on suomalainen jääkiekkopuolustaja, joka edustaa Mestis-joukkue Mikkelin Jukureita. Hän on puolustava puolustaja, joka on hyvä kaksinkamppailutilanteissa. Pekkarinen on pelannut yhteensä 77 SM-liigaottelua Kalevan Pallossa tehoin 2+3=5. Jäähyminuutteja hän keräsi 38.
Ura.
Pekkarinen on Kalevan Pallon kasvatti. Hän edusti joukkuetta koko juniori-uransa ajan ja teki SM-liigadebyyttinsä kaudella 2005–2006, jolloin Pekkarinen pelasi yhden ottelun. Elokuussa 2006 hän teki KalPan kanssa vuoden mittaisen sopimuksen. Tulokaskaudellaan 2006–2007 Pekkarinen teki 48 runkosarjaottelussa tehot 1+2=3. Hän teki tammikuussa 2007 kaksivuotisen jatkosopimuksen KalPan kanssa.
KalPassa vähäisellä peliajalla pelannut Pekkarinen pelasi kaudella 2007–2008 28 runkosarjaottelua tehoin 1+1=2. Lokakuussa 2007 hän siirtyi lainalle Mestis-joukkue Kajaanin Hokkiin. Pekkarinen pelasi siellä lähtökohtaisesti kolme ottelua, mutta hän jatkoi lainapestiään pariin otteeseen ja pelasi Hokissa yhteensä kahdeksan ottelua tehoin 0+2=2.
Elokuussa 2008 KalPa vuokrasi Pekkarisen Jokipoikiin. Hän pelasi joukkueessa koko kauden 2008–2009, eikä Pekkarinen pelannut otteluakaan KalPassa. Hän teki Mestiksen runkosarjassa 43 ottelussa tehot 3+8=11 ja hän sijoittui lukemalla +19 +/– -tilaston kuudenneksi TuTon Henri Palmrothin kanssa. Pekkarinen voitti keväällä 2009 Mestis-hopeaa. Kesäkuussa 2009 hän teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen Jokipoikien kanssa. Pekkarisen toinen kausi joukkueessa päättyi Mestiksen mestaruuteen keväällä 2010. Jokipojat hävisivät kuitenkin liigakarsinnoissa Tampereen Ilvekselle otteluvoitoin 4–1. Toukokuussa 2010 Pekkarinen teki taas vuoden mittaisen jatkosopimuksen joukkueensa kanssa.
Toukokuussa 2011 Pekkarinen siirtyi yksivuotisella sopimuksella Mikkelin Jukureihin. Hän pelasi vain neljä ottelua, kunnes loukkaantui ja oli sivussa tammikuuhun 2012 saakka. Toivuttuaan Pekkarinen kävi lainalla yhden ottelun ajan Suomi-sarjajoukkue Hydraulic Oilersissa sekä kolmen ottelun ajan Savonlinnan Pallokerhossa. Yhteensä hän pelasi kauden aikana Mestiksessä vain kymmenen runkosarja- ja yhden playoff-ottelun.
Wave 100

Wave 100 (työnimeltään "TV100") oli 21. syyskuuta 2010 toimintansa aloittanut, paikallisiin aiheisiin ja ilmiöihin keskittynyt kaapelikanava Pirkanmaalla. Omistajan vaihduttua 2017 kanavan nimeksi tuli Tampere Ykkönen. Se lopetti toimintansa joulukuussa 2022. 
Näkyvyysalue.
Wave 100 lähetti ohjelmaa Tampereen Tietoverkko Oy:n kaapelissa digitaalisesti. Wave 100 näkyi Tampereen, Nokian, Kangasalan, Sahalahden, Lempäälän, Pirkkalan, Oriveden, Hämeenkyrön ja Ylöjärven kunnissa.
Chichesterin tuomiokirkko

Chichesterin tuomiokirkko on tuomiokirkko Chichesterissä, West Sussexissa, Englannissa. Se rakennettiin Pyhän Wilfridin vuonna 681 perustaman katedraalin tilalle ja vihittiin käyttöön vuonna 1108 Ralph de Luffan ollessa piispana.
Katedraali tunnetaan erityisesti taiteestaan.
Anders Fannemel

Anders Fannemel (s. 13. toukokuuta 1991) on norjalainen mäkihyppääjä. Hornindalissa asuva Fannemel edustaa Hornindal Il -nimistä seuraa.
Ensimmäisen kerran Fannemel kilpaili mäkihypyn maailmancupissa Lillehammerissa 5. joulukuuta 2009. Kyseisessä kilpailussa hän sijoittui kymmenenneksi hypättyään toisella kierroksella kilpailun toiseksi pisimmän hypyn. Urallaan hän on voittanut neljä osakilpailua, Nižni Tagilin ensimmäisen kilpailun joulukuussa 2014, Titisee-Neustadtin jälkimmäisen osakilpailun helmikuussa 2015, Sapporon jälkimmäisen osakilpailun tammikuussa 2016 sekä Engelbergin ensimmäisen kilpailun joulukuussa 2017. Lisäksi hän on sijoittunut toiseksi Lillehammerissa marraskuussa 2012 ja joulukuussa 2014, Nižni Tagilin jälkimmäisessä kilpailussa 2014 sekä Bischofshofenissa loppiaisena 2018 ja kolmanneksi Lahdessa maaliskuussa 2015 ja Garmisch-Partenkirchenissä uudenvuodenpäivänä 2018. 13. helmikuuta 2015 hän hyppäsi Vikersundbakkenissa 246 metriä, mikä oli tuolloin kaikkien aikojen toiseksi pisin hyppy. Saman viikonlopun molemmissa kilpailuissa hän sijoittui toiseksi, ja hyppäsi jälkimmäisessä uudeksi maailmanennätykseksi 251,5 metriä. Hän sijoittui maailmancupin kokonaiskilpailussa neljänneksi kaudella 2014–2015 ja kymmenenneksi kaudella 2015–2016. Keski-Euroopan mäkiviikon 2017-2018 kokonaiskilpailussa Fannemel ijoittui kolmanneksi. 
Vikersundin lentomäen MM-kilpailuissa 2012 Fannemel sijoittui 13:nneksi. Sotšin olympialaisissa 2014 hän oli suurmäessä viides ja normaalimäessä viidestoista. Lentomäen MM-kilpailuissa Harrachovissa 2014 hän sijoittui seitsemänneksi. Falunin MM-kilpailuissa 2015 hän oli normaalimäessä yhdeksäs, suurmäessä seitsemäs ja oli mukana voittamassa Norjalle joukkuemäen kultaa. Lentomäen MM-kilpailuissa Kulmissa 2016 hän oli henkilökohtaisen kilpailun seitsemäs ja oli voittamassa joukkuemäen kultaa. Lahden MM-kilpailuissa 2017 hän sijoittui suurmäessä viidenneksi ja oli mukana voittamassa Norjalle joukkuemäen hopeaa. Hän sai nuorten MM-kilpailuissa pronssia joukkuemäessä Otepäässä 2011.
Staffan Ulfstrand

Staffan Ulfstrand (12. joulukuuta 1933 – 7. syyskuuta 2023) oli ruotsalainen ekologi, lintutieteilijä ja professori.
Ulfstrand väitteli filosofian tohtoriksi Lundin yliopistossa 1968. Väitöksen nimi oli "Benthic animal communities of river Vindelälven in Swedish Lapland : field studies with special reference to Ephemeroptera, Plecoptera, Trichoptera and Diptera Simuliidae". 1970-luvulta lähtien hän työskenteli Uppsalan yliopistossa, viimeksi eläinekologian professorina 1978–1998.
Ulfstrandilta on suomeksi julkaistu "Lintuekologia" (Weilin+Göös, 1980).
Hän oli Academia Europæan jäsen vuodesta 1998.
Tuhat ja yksi yötä (2010)

Tuhat ja yksi yötä on vuonna 2010 ilmestynyt Helsingin yliopiston arabian kielen ja islamin tutkimuksen professori Jaakko Hämeen-Anttilan suoraan arabiankielisistä teksteistä suomentama versio "Tuhannen ja yhden yön" klassisista tarinoista. Teoksen on julkaissut Otava.
Kertomukset suomentanut Jaakko Hämeen-Anttila kertoo teoksen alkusanoissa teoksen taustoista ja tarinoiden historiasta. Hän sanoo ottaneensa jossain määrin vapauksia, kuten tarinankertojat ainakin. Kriitikko Kaisa Neimala pitää suomennosta erinomaisena. Hänen mukaansa Hämeen-Anttila kääntää hyvin täsmällisesti ja lauseet ovat hyvärytmisiä. Teoksen lopussa on selityksiä lukijalle vieraista sanoista.
Teos on ainoa suoraan alkutekstistä ilman välikieliä tehty suomennos lukuun ottamatta Hämeen-Anttilan aiemmin suomentamaa kokoelmaa "Kuka murhasi Kyttyräselän?". Teos pohjautuu pääosin Kairossa vuonna 1835 ilmestyneeseen "Bulaq I" -laitokseen ja 1800- ja 1900-lukujen vaihteen editioihin.
Horia Tecău

Horia Tecău (s. 19. tammikuuta 1985 Constanța) on romanialainen tennispelaaja. Nelinpeliin keskittynyt Tecău on ollut parhaimmillaan nelinpelin ATP-listalla sijalla kaksi marraskuussa 2015. Hän on voittanut 29 turnausta nelinpelissä, joista viisi ensimmäistä tuli vuonna 2010.
Vuonna 2010 Wimbledonissa Tecău pääsi ensimmäistä kertaa urallaan Grand Slam -turnauksen finaaliin nelinpelissä. Hän ja hänen parinsa Robert Lindstedt voittivat puolivälierässä parin Tommy Robredo ja Marcel Granollers ja välierässä parin Juan Ignacio Chela ja Eduardo Schwank luvuin 6–4, 7–5, 6–2. Finaalissa Tecău ja Lindstedt hävisivät Jürgen Melzerille ja Philipp Petzschnerille luvuin 6–1, 7–5, 7–5.
Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 Tecău saavutti nelinpelissä hopeaa Florin Mergean kanssa. He hävisivät loppuottelussa Marc Lópezille ja Rafael Nadalille.
Nalle Österman

Björn "Nalle" Österman (s. 20. kesäkuuta 1973 Helsinki) on suomalainen vapaa musiikki- ja kulttuuritoimittaja sekä kirjailija. Hän on vuodesta 1989 lähtien avustanut suomalaisia lehtiä, kuten Rumbaa, Suosikkia, Soundia, Rytmiä, Suomi Finland Perkele -lehteä, Tuhmaa, Hymyä, Hufvudstadsbladetia, Turkulainen -lehteä ja Iltamakasiinia.
Österman on myös sivutoiminen muusikko. Hän on levyttänyt Gandalfin, Chaosbreedin ja Sonic Rootsin rumpalina sekä lauluntekijänä. Tämän lisäksi hän on vaikuttanut yhtyeissä Dropzone, Lullacry, Mannhai ja Sininen Hevonen.
Österman vastaanotti "Keskustelu jatkuu" -palkinnon Femmagaalassa vuonna 2015.
Keikka-arvostelu johti pahoinpitelyyn.
Syyskuussa 2010 Nalle Österman joutui kirjoituksensa vuoksi pahoinpitelyn uhriksi. Österman oli ollut laivaristeilyllä, jolla oli mukana myös laulaja Ville Tuomi (muun muassa Suburban Tribe). Tuomi oli Östermanin mukaan uhkaillut häntä laivalla. Tuomen ärtymyksen syynä oli Östermanin kirjoittama, Rumbassa julkaistu blogiteksti, jossa Österman kirjoittaa Leningrad Cowboysien keikasta Järvenpäässä. Tällä keikalla Tuomi esiintyi ensimmäistä kertaa Cowboysien laulajana. Risteilyn jälkeen kumpikin vietti iltaa helsinkiläisessä baarissa. Syytteen mukaan, kun Österman lähti baarista kotiin, Tuomi seurasi perässä ja pahoinpiteli Östermanin. Tammikuussa 2011 Tuomelle määrättiin 80 päiväsakkoa rangaistukseksi pahoinpitelystä. Syyttäjä oli vaatinut vankeustuomiota.
George Marshall (ohjaaja)

George Marshall (29. joulukuuta 1891 Chicago, Illinois – 17. helmikuuta 1975 Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä sekä elokuvaohjaaja, -käsikirjoittaja ja -tuottaja. Hänen ensimmäinen ohjaustyönsä oli vuonna 1916 ensi-iltaan tullut lännenelokuva "The Committee on Credentials", jonka pääosaa näytteli Harry Carey.
Marshall ohjasi erityisesti komediaelokuvia, ja työskenteli muun muassa Stan Laurelin, Oliver Hardyn, W. C. Fieldsin, Bob Hopen ja Lucille Ballin kanssa. Hänen elokuviinsa kuuluvat muun muassa vuonna 1939 valmistunut lännenkomedia "Ei mikään enkeli" sekä vuonna 1949 valmistunut "Tontut toverukset", joka käynnisti Jerry Lewisin ja Dean Martinin muodostaman komediaduon uran.
Kaikkiaan Marshall ohjasi uransa aikana yli 425 elokuvaa. Hän on saanut tähden Hollywood Walk of Famelle.
DFS 346

DFS 346 oli saksalainen rakettilentokoneen suunnitelma, jonka teki Felix Kracht toimiessaan Deutsche Forschungsanstalt für Segelflug (DFS) organisaatiossa. Kolmas valtakunta ja sen Siebel-tehdas ei pystynyt rakentamaan lentokonetta. Neuvostoliitto rakensi saksalaisen suunnitelman perustella neljä "Lentokone 5"-prototyyppiä ja testasi niitä 1940-luvulla.
DFS 346 on rinnakkainen suurten korkeuksien tiedustelukoneen DFS 228 kehitysprojektin kanssa. DFS 228 oli kuitenkin purjelentokonetyyppinen ja DFS 346 lyhytsiipinen. 
DFS 346 piti laukaista emokoneesta, jollaiseksi Saksassa kaavailtiin Dornier Do 217. Koneelle haaveiltiin 2,6 Machin nopeutta. 
Katso myös.