tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Säästöpankkien Keskuspankki

Säästöpankkien Keskuspankki Suomi Oyj on suomalaisten Säästöpankkien kokonaan omistama talletuspankki.
Säästöpankkien Keskuspankin pääasiallisena tehtävänä on toimia Säästöpankkiryhmän keskusluottolaitoksena. Keskusluottolaitoksena Säästöpankkien Keskuspankki tukee Säästöpankkien varainhankintaa ja on mukana pankkien välisessä maksujenvälityksessä. Lisäksi Säästöpankkien Keskuspankki tarjoaa maksuliike-, talletus- ja verkkolaskupalveluja julkisyhteisö- ja suuryritysasiakkaille.
Historia.
Säästöpankkien Keskuspankki Suomi Oy muodostui 18.4.2013 tehdyn yrityskaupan seurauksena. Tällöin suomalaiset säästöpankit (31) yhdessä ostivat Itella Oyj:ltä Itella Pankki Oy:n koko osakekannan. Muutoksen taustalla oli Säästöpankkien tarve turvata keskusluottolaitospalveluiden jatkuminen vuodesta 2015 eteenpäin. Keskusluottolaitospalveluja Säästöpankeille aiemmin tuottanut Aktia Pankki oli syksyllä 2012 ilmoittanut luopuvansa näiden palvelujen tuottamisesta. Samaan aikaan Itellan strategiseen muutokseen soveltui pankin omistuksesta luopuminen.
Diakonia-ammattikorkeakoulun opiskelijakunta

Diakonia-ammattikorkeakoulun opiskelijakunta – O’Diako on Diakonia-ammattikorkeakoulun opiskelijoita edustava lakisääteinen opiskelijakunta. Opiskelijakunta O’Diako voidaan katsoa perustetuksi vuonna 1998. Diakonia-ammattikorkeakoulussa opiskelee n. 3400 opiskelijaa.
Historia.
O’Diako on saanut alkunsa rekisteröitynä yhdistyksenä, joka alun perin perustettiin toimimaan paikallisten opiskelijayhdistysten yhteistyöelimenä. Sen perustamiskirja on päivätty 6.3.1997. Ammattikorkeakoululain mukaisena opiskelijakuntana se on aloittanut vuonna 2007.
Toiminta.
O’Diakon tehtävänä on muiden opiskelijakuntien ja -järjestöjen tapaan edustaa Diakin opiskelijoita, ajaa opiskelijoiden asioita sekä neuvoa ja palvella opiskelijoita monin tavoin.
Jäseniä opiskelijakunnalla on kaikilla ammattikorkeakoulun kampuksilla, Helsingissä, Porissa, Oulussa, sekä Itä-Suomessa. Opiskelijakunnan toimisto sijaitsee Diakin Helsingin kampuksella.
O’Diakon organisaatioon kuuluvat edustajisto, hallitus, sekä henkilökunta.
Organisaatiomuutos.
Jokaisella Diakin kampuksella toimi vuosina 2013-2022 paikallinen jaosto. Nämä jaostot juontavat juurensa vanhoihin eri paikkakuntien opiskelijayhdistyksiin. Jaostot huolehtivat tuolloin opiskelijatoiminnan pyörittämisestä eri paikkakunnilla. Niiden vastuulle kuuluvat esimerkiksi paikallinen edunvalvonta, tutorointi sekä paikallisten tapahtumien järjestäminen. Jaostoista luovuttiin vuoden 2023 alussa. O’Diakon hallituksesta jokaisella kampuksella toiminnan koordinoinnista on päävastuussa kampuspuheenjohtaja, jonka kanssa toimivat tapahtumavastaava ja tutoroinnin vastaava, jotka ovat hallituksen jäseniä. Kampuspuheenjohtaja vastaa myös oman kampuksella edunvalvonnasta ja toimii osana edunvalvontaverkostoa, johon kuuluu hallituksen puheenjohtajisto.
Hallituksen puheenjohtajat.
O’Diakon hallituksen puheenjohtajat:
Gina Cigna

Gina Cigna (6. maaliskuuta 1900 – 26. kesäkuuta 2001) oli ranskalaissyntyinen oopperalaulaja, äänialaltaan sopraano. Hän oli ensimmäinen laulaja, joka levytti Giacomo Puccinin "Turandotin" nimiroolin. Hänellä oli laaja ohjelmisto, johon kuului muun muassa Monteverdin ja Richard Straussin rooleja.
Cigna syntyi Pariisissa, ja hänen oikea nimensä oli Genevieve. Hänen isällään oli italialaiset juuret. Cigna opiskeli pianonsoittoa Pariisin konservatoriossa Alfred Cortot'n johdolla. Sopraano Emma Calvé löysi Cignan, joka oli 26-vuotias, kun pääsi esiintymään Arturo Toscaninille La Scalassa. Hän lauloi Verdin ja Rossinin aarioita säestäen itseään pianolla. Hän sai välittömästi kiinnityksen. Cigna teki ammattimaisen debyyttinsä La Scalassa Freian roolissa Wagnerin "Reininkullan" esityksessä tammikuussa 1927. Tätä esitystä seurasi esiintyminen Elisabethin roolissa "Tannhäuserissa"; tämän esityksen jälkeen esiintyi ensimmäistä kertaa Norman roolissa. Hän tuli erityisesti yhdistetyksi tähän rooliin.
Cigna opiskeli "Toscan" nimiroolin sen kantaesittäneen Hariclea Darcléen johdolla. Hän oli mukana elvyttämässä Vincenzo Bellinin tuolloin unohdettua "La straniera" -oopperaa. Hänellä oli rooleja myös Verdin, Gounod'n, Gluckin, Catalanin, Mascagnin, Respighin, Janáčekin ja Gomesin teoksissa. Kansainvälisellä urallaan Cigna pääsi esiintymään Argentiinaan, Brasiliaan, Unkariin, Yhdysvaltoihin ja Yhdistyneeseen kuningaskuntaan. Hän teki Metropolitan-oopperan-debyyttinsä Aidan roolissa (1937) ja esiintyi ensi kertaa Covent Gardenissa 1933.
Vuonna 1981 Cigna sai Puccini-palkinnon "vuosisadan parhaana Turandotin esittäjänä".
Cignan uraa varjosti toinen maailmansota. Hän ei voinut poistua Italiasta, ja ura Metropolitan-oopperassa päättyi neljän kauden jälkeen. Hän oli vuodesta 1921 naimisissa Maurice Sensen kanssa. Tämän kuoltua Cigna meni uusiin naimisiin Mario Ferrarin kanssa. Vuonna 1947 hän joutui auto-onnettomuuteen matkalla esittämään Toscan roolia Vicenzassa. Hän kaatui esityksen jälkeen ja hänen todettiin kärsineen sydänkohtauksen. Tämä päätti Cignan uran laulajana, mutta hän työskenteli myöhemmin opettajana, jonka oppilaita olivat muiden muassa Elena Mauti Nunziata, Celestina Casapietra ja Maria Parazzini.
Blanca Fernández Ochoa

Blanca Fernández Ochoa (22. huhtikuuta 1963 Madrid – 24. elokuuta 2019) oli espanjalainen alppihiihtäjä, pujottelun olympiamitalisti. Myös hänen sisaruksensa Dolores, Francisco ja Juan Manuel ovat olympiatason alppihiihtäjiä, Francisco Espanjan ensimmäinen talvikisojen olympiavoittaja. Fernández Ochoan ruumis löytyi syyskuun alkupäivinä 2019 Madridin lähistöltä La Peñotasta. 
Blanca Fernández Ochoa sijoittui olympialaisten suurpujottelussa Lake Placidissa 1980 18:nneksi ja Sarajevossa 1984 kuudenneksi. Bormion MM-kilpailuissa 1985 hän oli suurpujottelussa yhdeksäs ja pujottelussa 14:s, Crans-Montanan MM-kilpailuissa 1987 pujottelussa ja suurpujottelussa viides, supersuurpujottelussa kymmenes.
Fernández Ochoa sijoittui Calgaryn olympialaisissa 1988 pujottelussa viidenneksi. Vailin MM-kilpailuissa 1989 hän oli pujottelussa neljäs ja suurpujottelussa seitsemäs. Hän sai Albertvillen olympialaisissa 1992 pronssia pujottelussa ja sijoittui 12:nneksi suurpujottelussa. Fernández Ochoa oli Espanjan ensimmäinen talviolympialaisten naismitalisti.
Fernández Ochoa sijoittui maailmancupin kokonaiskilpailussa neljänneksi kaudella 1987–1988, seitsemänneksi 1991–1992, kahdeksanneksi 1986–1987 sekä kymmenenneksi kausilla 1984–1985 ja 1990–1991. Pujottelun maailmancupissa hän oli kolmas kausilla 1990–1991 ja 1991–1992 sekä neljäs 1987–1988. Suurpujottelun maailmancupissa hän sijoittui kolmanneksi 1986–1987 ja viidenneksi 1987–1988, supersuurpujottelun maailmancupissa kolmanneksi 1987–1988. Hän voitti kaikkiaan neljä maailmancupin osakilpailua, sijoittui seitsemän kertaa toiseksi ja yhdeksän kertaa kolmanneksi.
Maailmancupin osakilpailuvoitot.
Lähde: FIS
Skorpionisimppukalat

Skorpionisimppukalat (Scorpaenoidei) on ahvenkalojen lahkoon (Perciformes) kuuluva kalojen alalahko. 
Heimot.
Alalahkoon kuuluu 11 heimoa.
Assia Noris

Assia Noris (oik. Anastasia von Gerzfeld; 26. helmikuuta 1912 Pietari, Venäjän keisarikunta – 27. tammikuuta 1998 Sanremo, Italia) oli venäläissyntyinen Ranskassa kasvanut näyttelijä, josta tuli yksi maailmansotien välisen italialaisen elokuvan suurimmista naistähdistä.
Norisin ensimmäinen elokuva oli Mario Bonnardin "Varastettu ääni" ("Tre uomini in frac") vuonna 1932. Hän näytteli Vittorio De Sican parina Mario Camerinin ohjaamissa romanttisissa komedioissa kuten "Darò un milione" (”Annan miljoonan”, 1936), "Il signor Max" (”Herra Max”, 1937) ja "I grandi magazzini" (”Tavaratalo”, 1939) ja myöhemmin myös aiheeltaan vakavammissa elokuvissa kuten Mario Soldatin "Dora Nelson" (1939) ja Renato Castellanin "Un colpo di pistola" (”Laukaus”, 1942). Toisen maailmansodan jälkeen Noris esiintyi vain kahdessa elokuvassa.
Fenakiitti

Fenakiitti on jalokivi, jonka kovuus on Mohsin asteikolla 8. Sen nimi tulee kreikan kielen sanasta "phenas", joka merkitsee petturia, koska muinoin fenakiitti sekoitettiin kvartsiin. Se voi olla väritön tai keltainen, punasävyinen tai ruskea. Siinä on lasinkiilto ja viirut ovat valkoisia. Sitä hiotaan harvoin koruissa käytettäväksi. Fenakiitin rakenne on Be2SiO4.
Esiintyminen.
Fenakiittia esiintyy pegmatiittiesiintymissä ja soraisissa jokien pohjissa. Sitä on löydetty Itävallasta, Venäjältä, Brasiliasta, Yhdysvalloista, Meksikosta, Sri Lankasta, Myanmarista, Tansaniasta ja Madagaskarilta.
Kylänmies

Kylänmies (tyyliteltynä #kylänmies) on rap-artisti Uniikin 29. marraskuuta 2013 julkaistu viides sooloalbumi.
Albumin ensimmäinen single ”Puita uuniin” julkaistiin 1. elokuuta 2013, mutta ainoastaan YouTubessa. Toinen single, ”Pätkätöis”, julkaistiin 27. syyskuuta 2013. Albumin nimessä käytetty #-merkki viittaa sosiaalisessa mediassa käytettävään hashtag-tunnisteeseen. Uniikki on luonnehtinut albumia myös perhealbumiksi, koska sillä esiintyy niin paljon vierailijoita.
Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 33.
Archaeosyodon

Archaeosyodon (nimen merkitys: "”muinainen karjunhammas”") on sukupuuttoon kuollut keskisellä permikaudella elänyt terapsidisuku. Se kuuluu Dinocephalia-alalahkoon ja Anteosauridae-heimoon. Sukuun luetaan yksi laji nimeltä "Archaeosyodon praeventor".
"Archaeosyodon" oli lihansyöjä, jonka kallon pituus on noin 30 cm ja ruumiin pituus todennäköisesti noin 1,5 metriä. Sen kallo oli verrattain korkea ja leveä takaosastaan ja silmäkuoppien yläosa ja kallon yläosa ovat paksua luuta, mikä saattaa viitata päänpuskemiskäyttäytymiseen. Lisäksi tämän terapsidin kulmahampaat ovat kaarevat ja lyhyehköt. "Archaeosyodon" tunnetaan yhdestä epätäydellisesti säilyneestä fossiloituneesta kallosta, mikä on löydetty Permin alueelta, Venäjältä.
Fylogenia.
Cisneros "et al.", (2012):
Antimonioksikloridi

Antimonioksikloridi eli antimonikloridioksidi (SbOCl) on epäorgaaninen antimonin, hapen ja kloorin muodostama yhdiste. Ainetta käytetään pääasiassa muiden antimoniyhdisteiden valmistukseen.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö.
Antimonioksikloridi on huoneenlämpötilassa valkoista kiteistä ainetta, joka ei liukene veteen. Kuuma vesi hydrolysoi sen. Yhdiste liukenee eräisiin orgaanisiin liuottimiin, kuten bentseeniin ja kloroformiin, minkä perusteella antimonioksikloridilla on sidoksessaan kovalenttista luonnetta.
Antimonioksikloridia valmistetaan laimentamalla hieman antimonitrikloridin vesiliuosta, jolloin hydrolyysin seurauksena muodostuu antimonioksikloridia. Jos laimentamiseen käytetään paljon vettä, muodostuu antimonidikloridipentoksidia (Sb4Cl2O5) ja muita polymeerisiä kloridioksideja. Antimonioksikloridia käytetään muiden antimonisuolojen valmistuksen lähtöaineena, kankaiden palonestoaineena, valkoisena väriaineena ja keinotekoisen savun muodostamiseen. Aikaisemmin sitä on käytetty myös lääketieteessä Algarot-pulverin nimellä.
SbCl3 + H2O → SbOCl + 2 HCl
Ernie Johnson Jr.

Ernest ”Ernie” Johnson Jr. (s. 7. elokuuta 1956 Milwaukee, Wisconsin) on yhdysvaltalainen urheilutoimittaja, -selostaja ja tv-juontaja. Hän on vuodesta 1989 työskennellyt Turner-yhtymän palveluksessa yhtiön eri kanavilla.
Parhaiten Johnson tunnetaan suositun "Inside the NBA" -koripallostudio-ohjelman juontajana. Hänen kanssaan studiossa ovat vakituisesti entiset huippukoripalloilijat Shaquille O'Neal, Charles Barkley ja Kenny Smith.
Johnsonin isä Ernie Johnson Sr. oli entinen MLB-syöttäjä ja pelasi pääsarjatasolla vuosina 1950–1959. Peliuransa jälkeen hän toimi selostajana baseballotteluissa, ja vuosina 1993–1996 hän selosti Atlanta Bravesin otteluita yhdessä poikansa kanssa. Johnson Sr. kuoli vuonna 2011.
Muuta.
Johnsonilla havaittiin vuonna 2003 non-Hodgkinin lymfooma.
Michael Strahan

Michael Anthony Strahan (s. 21. marraskuuta 1971 Houston, Texas) on yhdysvaltalainen entinen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja, pelipaikaltaan puolustuksen linjamies. Nykyään hän toimii Live with Kelly and Michael -keskusteluohjelman toisena juontajana yhdessä Kelly Ripan kanssa, ja FOX-televisiokanavan NFL-asiantuntijana. 
Peliurallaan Strahan valittiin seitsemän kertaa NFL:n tähdistöotteluun Pro Bowliin. Kaudella 2001 hänet valittiin NFL:n parhaaksi puolustavaksi pelaajaksi, ja hän rikkoi yhden kauden ennätyksen säkityksien määrässä. Strahan lopetti pelaajauransa kauteen 2007, jolloin hänen koko ammattilaisuransa edustama New York Giants voitti Super Bowlin. Hänet valittiin vuonna 2010 NFL:n 2000-vuosikymmenen All-Decade Teamiin ja vuonna 2014 Pro Football Hall of Fameen.
Brenda Martinez

Brenda Martinez (s. 8. syyskuuta 1987) on yhdysvaltalainen, keskimatkan juoksuihin erikoistunut yleisurheilija. 
Martinez saavutti alun perin MM-pronssia 800 metrin juoksussa Moskovassa 2013 ennätyksellään 1.57,91. Hän nousi myöhemmin hopealle, kun toiseksi sijoittunut Marija Savinova hylättiin dopingin takia. Hän on karsiutunut MM-kilpailuissa välierissä 800 metrillä 2015 ja 2017 sekä olympialaisissa 1 500 metrillä 2016.
Portlandin sisäratojen MM-kilpailuissa 2016 Martinez sijoittui 1 500 metrillä viidenneksi. Istanbulin MM-hallikilpailuissa 2012 hän ei selviytynyt 1 500 metrillä loppukilpailuun.
Yhdysvaltain mestaruuskilpailuissa Martinez on voittanut sisäradoilla 1 500 metrillä kultaa 2016 ja sijoittunut toiseksi 2012. Ulkoradoilla hän on saavuttanut 800 metrillä hopeaa 2013 ja 2015 sekä pronssia 2017 ja 1 500 metrillä pronssia 2016.
Rich Eisen

Richard ”Rich” Eisen (s. 24. kesäkuuta 1969 Brooklyn, New York) on yhdysvaltalainen urheilutoimittaja ja televisiojuontaja. Hän on vuodesta 2003 työskennellyt amerikkalaisen jalkapallon NFL-liigan omalla kanavalla, NFL Networkilla.
Ennen NFL Networkin palkkalistoille siirtymistä Eisen toimi vuosina 1996-2003 televisioankkurina ESPN-kanavalla, tavallisesti Stuart Scottin parina. Hän on myös toiminut yhtenä US Open -tennisturnauksen selostajana CBS-kanavan lähetyksissä.
Urheilun lisäksi Eisen on juontanut TNT-kaapelikanavalla The Great Escape -tositelevisio-ohjelmaa.
Etšmiadzinin katedraali

Etšmiadzinin katedraali () sijaitsee Armenian lounaisosassa Vagharšapatin eli Etšmiadzinin kaupungissa, joka on maan kirkollinen keskus.
Pyhän Gregorios Valontuojan vuosina 301–303 paikalle rakennuttama basilika oli tiettävästi maailman kolmanneksi vanhin kristillinen kirkko. Se rakentaminen aloitettiin samaan aikaan kun Armenian kuningaskunnasta tuli maailman ensimmäinen kristinuskon valtionuskonnokseen ottanut maa. Katedraaliin lisättiin kellotapuli 1650-luvulla ja sakasti 1860-luvulla. Katedraalin freskot on maalannut Naghash Hovnatan vuona 1712–1721.
Katedraalin pituus on 33 metriä ja leveys 30 metriä, ja se on yli 20 metriä korkea.
Etšmiadzinin katedraali muodostaa yhdessä kahden lähistöllä olevan kirkon sekä muutaman kilometrin päässä sijaitsevan Zvartnotsin katedraalin raunioiden kanssa kokonaisuuden, joka on kuulunut vuodesta 2000 lähtien Unescon maailmanperintöluetteloon. Kohde täyttää maailmanperintökohteiden kriteerit II ja III.
Lasse Rantanen

Lasse Rantanen (s. 1966) on suomalainen graafinen suunnittelija ja kuvittaja, joka tunnetaan etenkin näyttävistä kuvituksistaan "Helsingin Sanomissa". Grafia nimesi hänet Vuoden graafikoksi 2005.
Rantanen valmistui taiteiden maisteriksi Taideteollisesta korkeakoulusta vuonna 2000. Hän kutsuu itseään visuaaliseksi journalistiksi: ”Jos suunnittelija ja kuvittaja ei vastaa sisällöstä samalla tavalla kuin toimittaja, työstä tulee pelkkää koristetaidetta.”
Rantanen on toiminut Art Directorina "Helsingin Sanomien Kuukausiliitteessä", "Suomen Kuvalehdessä" ja "Urheilulehdessä". Hän on kouluttanut lehdentekijöitä Suomessa ja ulkomailla ja osallistunut monien lehtien kehitysprojekteihin. Vuonna 2007 Rantanen kirjoitti ensimmäisen suomalaisen aikakauslehden visuaalisesta suunnittelua koskevan oppaan "Mistä on hyvät lehdet tehty". Vuonna 2013 hän julkaisi yhdessä Veripalvelussa työskennelleen vaimonsa Leena Valmun kanssa ensimmäisen lasten tietokirjansa verisolupoika Filiuksesta.
Rantanen jakaa työtilan Vesa Lehtimäen, Ville Tietäväisen ja Mikko Pelttarin kanssa Helsingin Kallion Alppikadulla. Rantanen kuuluu viiden graafikon ryhmään, jolla on yhteinen Linjamiehet-portfolio.
Vuonna 2012 Rantanen palkittiin kultamitalilla pohjoismaisessa sanomalehtikilpailussa (SNDS, Best of Scandinavian News Designin) "Helsingin Sanomien" artikkeliin "Kriisi vailla loppua" vuonna 2011 tekemästään kuvituksesta. Rantanen on palkittu myös Vuoden huiput -kilpailussa, jonka ylituomarina hän toimi vuonna 2012.
Pyrargyriitti

Pyrargyriitti on sulfideihin kuuluva mineraali. Sen kidejärjestelmä on heksagoninen. Kemiallinen kaava on Ag3SbS3.
Esiintyminen.
Pyrargyriittia esiintyy hydrotermisissä juonissa, joissa usein esiintyy muita hopeaa sisältäviä mineraaleja. Sitä on löydetty Saksasta, Boliviasta, Sardiniasta, Tšekistä, Meksikosta ja Chilestä.
Deuterosaurus

Deuterosaurus (nimen merkitys: "”toinen lisko”") on sukupuuttoon kuollut permikautinen terapsidisuku. Se kuuluu Dinocephalia-alalahkoon ja on aikaisemmin luettu Anteosauriaan, mutta tarkemman tutkimuksen perusteella se näyttäisi kuuluvan sittenkin Tapinocephaliaan.
Sukuun luetaan lajit "Deuterosaurus biarmicus" ja "”Deuterosaurus gigas”". "”D. gigas”" on kuitenkin hyvin erilainen verrattuna "D. biarmicusiin". Itse asiassa sillä on havaittu olevan Tapinocephalidae-heimon terapsideille tyypilliset hampaat, ja se saattaakin oikeasti kuulua "Ulemosaurus"-sukuun. "Deuterosauruksen" kallon pituus on noin 23 cm ja kokonaispituudeksi on arvioitu noin 1,2 metriä. "Deuterosauruksella" on pienehköt takahampaat ja kallon yläosa silmien edestä paksua luuta. "Deuterosaurus" oli todennäköisesti kaikkiruokainen tai kasvinsyöjä. Sen fossiileja on löydetty Venäjältä.
T. H. Huxley luuli "Deuterosaurusta" ja "Bathygnathusta" triaskautisiksi dinosauruksiksi, mutta myöhemmät tutkimukset ovat osoittaneet niiden olevan permikaudella eläneitä synapsideja ja siis läheisempää sukua nisäkkäille kuin dinosauruksille.
Hartikkala

Hartikkala on kaupunginosa Laitilassa, keskustaajaman eteläosissa Valtatie 8:n ja Kantatie 43:n väliin jäävällä alueella, jotka risteävät Hartikkalan pohjoiskärjessä. Asuntokanta on omakotitalovaltaista, mutta myös rivi- ja kerrostaloja on. Hartikkalassa on muun muassa aikuiskoulutuskeskus WinNova, Lounasravintola Wilhelmiina &amp; Waltteri, sekä Teboilin D-asema.
Burmankuhankeittäjä

Burmankuhankeittäjä ("Oriolus tenuirostris") on kuhankeittäjien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Burmankuhankeittäjää tavataan Aasian kaakkoisosissa. Lajin kokonaispopulaatiota ei tiedetä, mutta lajin ei uskota olevan vaarassa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Naamiokuhankeittäjä

Naamiokuhankeittäjä ("Oriolus chinensis") on kuhankeittäjien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Naamiokuhankeittäjää tavataan Etelä-, Itä- ja Kaakkois-Aasiassa. Lajia on kuvattu yleiseksi, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Sãotoménkuhankeittäjä

Sãotoménkuhankeittäjä ("Oriolus crassirostris") on kuhankeittäjien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Sãotoménkuhankeittäjää tavataan kotoperäisenä São Tomélla. Lajin kannaksi arvioidaan 350–1 500 yksilöä. Se on luokiteltu vaarantuneeksi, koska sen populaatio ja levinneisyysalue ovat pienet.
Rita von Willebrand

Rita Elma Harriet von Willebrand, o. s. "Winckelmann" (10. lokakuuta 1918 Kööpenhamina – 24. joulukuuta 1957) oli suomalainen ruotsin kielellä kirjoittanut kirjailija.
Rita von Willebrandin vanhemmat olivat konsuli, pankinjohtaja ja liikemies Emil Anton Winckelmann (1873–1950) ja Harriet Hornemann. Hän kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1936. Hän oli naimisissa vuodesta 1939 mainospäällikkö, radiotoimittaja Lars Hermansson von Willebrandin (1910–1955) kanssa.
Rita von Willebrandin romaani palkittiin 1949 pidetyssä pohjoismaisessa maaseutuaiheisessa romaanikilpailussa.
Nästi

Nästi () on kylä Laitilassa, 14 kilometriä Laitilan keskustaajamasta kaakkoon. Kylä sijaitsee valtatien 8 varrella Mynämäen vastaisella rajalla; matkaa Mynämäen keskustaan on noin 15 kilometriä. Nästin lähin naapurikylä Laitilan puolella on Krouvi, joka tunnetaan myös nimellä Krouvinummi.
Frederick Schipizky

Frederick Alexander Schipizky (s. 20. joulukuuta 1952 Calgary) on kanadalainen säveltäjä. Hän valmistui musiikin kandidaatiksi Brittiläisen Kolumbian yliopistosta 1974 ja maisteriksi Juilliard Schoolista 1978. Ensin mainitussa opinahjossa Schipizkya opetti Elliot Weisgarber; jälkimmäisessä hänen opettajinaan toimivat Roger Sessions ja David Diamond. Schipizkyn oma soitin on kontrabasso, jota hän on soittanut muun muassa Vancouverin sinfoniaorkesterissa. Hän alkoi opettaa teoriaa ja sävellystä Vancouverin musiikkiakatemiassa 1981 sekä kontrabassonsoittoa Douglas Collegessa 1989.
Schipizkyn säveltämiä teoksia ovat esittäneet orkesterit Calgaryssa, Winnipegissä, Vancouverissa ja Victoriassa. Hän on ottanut vastaan tilauksia muiden muassa Vancouverin sinfoniaorkesterilta. Phyllis Mailing levytti hänen teoksensa "Three Songs for Mezzo-Soprano" (1974). Muita Schipizkyn teoksia ovat muiden muassa ensimmäinen sinfonia, "From under the Overture" (1990), "Symphonic Sketches" (1976, uusi versio 1977) ja "Variations for Solo Violin" (1979). Schipizkyn sävellykset ovat usein lyyrisiä, ja niissä on usein tonaalinen keskus. Hän on itse maininnut, että hänen eklektiseen tyyliinsä ovat vaikuttaneet ainakin venäläiset säveltäjät, kuten Sergei Prokofjev, Dmitri Šostakovitš ja Igor Stravinsky.
Phyllis Mailing

Phyllis Margaret Mailing (4. marraskuuta 1929 Brantford, Ontario – 26. marraskuuta 2004 West Vancouver, Brittiläinen Kolumbia) oli kanadalainen mezzosopraano. Hän opiskeli Hamiltonin konservatoriossa ja The Royal Conservatory of Musicissa. Hän teki soolodebyyttinsä Ernest MacMillanin johtamassa Johann Sebastian Bachin "Johannes-passion" esityksessä Toronton Mendelssohn-kuoron kanssa vuonna 1955. Mailing oli vuosina 1965–7 ja 1970–5 Simon Fraserin yliopiston nimikkotaiteilija. Hän johti yliopiston kolmea kuoroa. Hänestä tuli täysiaikainen opettaja Vancouverin musiikkiakatemiassa 1980-luvun alussa, ja hänestä tuli sen lauluosaston johtaja vuonna 1983.
Mailing esiintyi lisäksi muun muassa solistina oopperassa Stratfordissa, Ontariossa. Hän teki yhteistyötä Vancouverin sinfoniaorkesterin ja New Yorkin filharmonikkojen kanssa.
Mailing oli vuosina 1960–75 naimisissa säveltäjä R. Murray Schaferin kanssa ja kantaesitti monia tämän sävellyksiä. Hän esiintyi myös monien muiden aikansa säveltäjien, kuten István Anhaltin, Walter Babiakin ja Barbara Pentlandin teosten kantaesityksissä. Vuonna 1977 Mailingille myönnettiin Canadian Music Council Medal hänen palveluksistaan kanadalaisessa musiikkielämässä.
Salmijärven kalliomaalaus

Salmijärven- eli Lautmäen kalliomaalaus on pieni kalliomaalauskohde Salmijärven lounaisosassa Vihdissä, joka on ajoittamaton. Maalauksen löysi Jussi Kivi vuonna 1996.
Kallio ja sen sijainti.
Maalauskallio sijaitsee pienen Salmijärven lounaisosassa olevan Lautmäen niemen itäpuolella. Kallio laskee pystysuorana veteen ja maalauksen kohdalla on vedessä kivilohkare.
Maalaus.
Seinämässä erottuu heikosti punaväriä neljässä kohdassa 1,7−2 metrin korkeudella veden pinnasta ja parin metrin matkalla. Selviä kuvioita on vaikea erottaa, sillä maalaus on pahoin kulunut. Digitaalisesti vahvistetuista valokuvista voi kuitenkin erottaa oikealle katsovan hirven. Lisäksi löytyy heikot katkelmat toisesta hirvestä ja ihmishahmosta.
Higashisumiyoshi-ku

Higashisumiyoshi-ku () on yksi Osakan kaupungin 24:stä suuralueesta. Se sijaitsee Osakan kaupungin eteläosassa. Etelässä se rajautuu Yamatogawa-jokeen ja sen toisella puolella Osakan prefektuurin Matsubaran kaupunkiin, itäpuolella sijaitsee Hirano-ku, pohjoispuolella Ikuno-ku ja länsipuolella Abeno-ku sekä Sumiyoshi-ku. Higashisumiyoshin pinta-ala on 9,75 neliökilometriä ja siellä on 133 122 asukasta (vuonna 2010).
Higashisumiyoshin suuralue on perustettu 1. huhtikuuta 1943. Alueella sijaitsee Nagain puisto, joka on yksi Osakan merkittävimmistä. Puistossa on useita urheilukenttiä, tärkeimpänä Nagai-stadion, jossa pidettiin muiden muassa jalkapallon maailmanmestaruuskilpailut 2002 ja yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailut 2007. Nagain jalkapallostadion eli Kinchō-stadion toimii vuorostaan Cerezo Osaka -seuran kotikenttänä. Puistossa sijaitsevat myös Nagain kasvitieteellinen puutarha ja Osakan luonnonhistoriallinen museo. 
Higashisumiyoshia palvelevat Osakan metron Tanimachi-linja ja Midōsuji-linja, JR Westin Kansai-päälinja ja Hanwa-linja sekä Kintetsu-rautateiden Minami-Ōsaka-linja.
Walter Babiak

Walter Andrew Babiak (11. lokakuuta 1933 Saskatoon – 11. toukokuuta 2021) oli kanadalainen kapellimestari, säveltäjä, sovittaja ja alttoviulisti. Hän opiskeli The Royal Conservatory of Musicissa ja sitten Toronton yliopistossa. Hänen opettajiaan olivat John Montague, Elie Spivak, Nicholas Goldschmidt, Oskar Morawetz, Godfrey Ridout ja John Weinzweig. Orkesterinjohtoa Babiak opiskeli Boyd Neelin, Walter Susskindin ja vuonna 1962 Amsterdamin yliopistossa Franco Ferraran johdolla.
Babiak soitti alttoviulua ssa ja Toronton sinfoniaorkesterissa. Hän johti muun muassa Kanadan kansallisbalettia ja Brantfordin sinfoniaorkesteria. Hän perusti vuonna 1970 North Yorkin sinfoniaorkesterin. Vuonna 1971 hän oli Wienin valtionoopperan baletin vierailevana kapellimestarina sen Pohjois-Amerikan-kiertueella. Babiak teki suuren määrän sovituksia ja orkestraatioita. Lisäksi hän sävelsi yli 40 alkuperäistä teosta, joihin kuuluvat "Sinfonietta for Strings", "Soliloquy for Violin... To be or not to be" ja "A Child's Christmas in Wales".
Babiak sai lapsille tekemistään levytyksistä "Beethoven Lives Upstairs" ja "Mozart's Magic Fantasy" Juno-palkinnot vuosina 1990 ja 1991.
Canon EF-S 18–135mm

Canon EF-S 18–135mm voi tarkoittaa seuraavia Canonin objektiiveja:
Gregorios Valontuoja

Pyhä Gregorios Valontuoja (armeniaksi: Գրիգոր Լուսաւորիչ (Georgios Lusavoritš), myös Gregorios Armenialainen, 240 Vagharšapat – 332 Taron) oli Armenian apostolisen kirkon perustaja ja sen ensimmäinen katolikos. Hän polveutui historiallista Parthian valtakuntaa hallinneesta arsakidien dynastiasta.
Gregorios pelastui lapsena sukuaan kohdanneelta joukkomurhalta pakenemalla Kappadokiaan, jossa hänet kastettiin kristityksi ja laitettiin paikallisen kirkkoisän oppiin. Myöhemmin Gregorios avioitui Miriam-nimisen armenialaisen naisen kanssa ja sai kaksi poikaa. Noin vuonna 280 Gregorius palasi Armeniaan sovittaakseen isänsä tekemän kuningas Khosrov II:n murhan. Khosrovin poika kuningas Tiridates III kuitenkin vangitsi Gregorioksen ja piti häntä 12 vuoden ajan nykyisen Khor Virapin luostarin alueella sijaitsevassa syvässä luolassa. Kirkollisen tradition mukaan Gregoriosta myös kidutettiin useilla julmilla tavoilla, hänen päälleen muun muassa kaadettiin sulaa lyijyä ja hänet heitettiin kyykäärmeitä täynnä olevaan kuoppaan. Jumalan armosta Gregorius kuitenkin selvisi kidutuksesta vahingoittumattomana. Hänet vapautettiin noin vuonna 297 kun Rooman keisari Diocletianus oli pettänyt liittolaisensa Tiridatesin ja valloittanut osan Armenian kuningaskuntaa. 
Vuonna 301 Gregorius kastoi Tiridatesin sekä useita muita kuninkaallisen perheen ja paikallisen ylimystön jäseniä kristinuskoon. Kuningas valtuutti Gregoriuksen myös käännyttämään koko maan ja vielä samana vuonna Armeniasta tuli ensimmäinen kristinuskon valtionuskonnokseen ottanut valtakunta. Vuotta myöhemmin kayserilainen piispa Leontius vihki Gregoriuksen ensimmäiseksi Armenian piispaksi. Hän toimi virassa vuoteen 318 saakka, jolloin Gregorius nimitti tehtävään nuorimman poikansa Aristakesin. 
Gregorius vetäytyi elämänsä viimeisiksi vuosiksi Taronin provinssissa sijainneeseen luostariin, jossa hän kuoli noin vuonna 331. Gregoriuksen ruumis kuljetettiin aluksi nykyisessä Turkissa sijaitsevan Erzincanin kaupungin lähistöllä olleeseen kylään, josta hänen ruumiinosiaan vietiin pyhäinjäännöksinä eri puolille silloista Itä-Roomaa. Gregoriuksen pään uskotaan joutuneen jonnekin päin Armeniaa, vasemman käden Vagharšapatin kaupunkiin ja oikean käden Kilikiaan.
Armenian apostolisen kirkon lisäksi Gregorios on pyhimys myös muissa orientaaliortodoksissa kirkoissa, idän katolisissa kirkoissa sekä ortodoksisessa, katolisessa ja anglikaanisessa kirkossa.
Luettelo televisiosarjan Downton Abbey jaksoista

"Downton Abbey" on brittiläinen historiallinen draamasarja, jonka on luonut Julian Fellowes. Sen ensimmäinen jakso esitettiin 26. syyskuuta 2010. Sarjaa esitettiin kuusi tuotantokautta ja 52 jaksoa, joista viimeinen esitettiin 25. joulukuuta 2015.
Jaksoluettelo.
Viides tuotantokausi (2014).
Viides tuotantokausi alkoi Isossa-Britanniassa 21. syyskuuta 2014 ja Suomessa kausi alkoi kuukautta myöhemmin 21. lokakuuta 2014.
Bob McKenzie

Robert ”Bob” McKenzie (s. 16. elokuuta 1956) on kanadalainen jääkiekkotoimittaja ja -asiantuntija.
McKenzie on työskennellyt yhtäjaksoisesti kanadalaisen TSN-urheilukanavan palveluksessa vuodesta 1986 lähtien. Sitä ennen hän toimi muun muassa The Hockey News -lehden päätoimittajana yhdeksän vuoden ajan.
McKenzie on yksi arvostetuimmista jääkiekkoasiantuntijoista. Hänellä on Twitter-yhteisöpalvelussa yli 1,2 miljoonaa seuraajaa.
Pekka Länsineva

Pekka Antero Länsineva (23. maaliskuuta 1958 Turku – 1. lokakuuta 2013 Aura) oli suomalainen oikeustieteilijä. 
Länsineva sai varatuomarin arvon vuonna 1989, valmistui oikeustieteen lisensiaatiksi vuonna 1994 ja väitteli oikeustieteen tohtoriksi vuonna 2002 Turun yliopistossa. Hänen väitöskirjansa "Perusoikeudet ja varallisuussuhteet" käsitteli suomalaista perusoikeusteoriaa ja etenkin omaisuuden suojan tulkintaa, ja Suomalainen Lakimiesyhdistys palkitsi hänet sen johdosta vuoden väittelijäksi.
Länsineva työskenteli lähes koko uransa Turun yliopistossa tutkimus- ja opetustehtävissä. Hän siirtyi Tampereen yliopiston julkisoikeuden professoriksi vuoden 2012 alusta ja sai pysyvän nimityksen vähän ennen kuolemaansa. Tutkijana Länsinevaa kiinnosti etenkin oikeuden ja talouden vuorovaikutus, ja hän muun muassa johti Suomen Akatemian rahoittamaa tutkimusprojektia, joka tutki oikeuden mahdollisuutta säännellä taloutta. Hän myös antoi eduskunnan perustuslakivaliokunnalle yli sata lausuntoa elämänsä aikana.
Tapinocephalus

Tapinocephalus (nimen merkitys: ”matala pää”) on sukupuuttoon kuollut, keskisellä permikaudella elänyt terapsidisuku. Se kuuluu Dinocephalia-alalahkoon ja heimoon Tapinocephalidae. Sukuun luetaan yksi laji nimeltä "Tapinocephalus atherstonei". 
"Tapinocephalus" oli suurikokoinen kasvinsyöjä. Sen kallon pituus on noin 45 cm ja kokonaispituus suunnilleen kolme metriä. Sen kallossa on paksu luukupoli, mikä saattaa viitata lajinsisäiseen päidenpuskemiseen. "Tapinocephaluksen" fossiileja on löydetty Karoosta, Etelä-Afrikasta. Tapinocephalus assemblage zone on saanut nimensä tämän terapsidin mukaan, sillä sieltä on löytynyt monia sen jäänteistä.
Bruce-Baker-Moore

BBM "("Bruce-Baker-Moore")" oli yhtye, jonka perustivat vuonna 1994 bassokitaristi Jack Bruce, rumpali Ginger Baker ja kitaristi Gary Moore. Yhtye tunnettiin "huippukokoonpanona" joka hajosi ensimmäisen albumin jälkeen.
Ryhmä julkaisi Virgin levy-yhtiöllä vain yhden albumin nimeltä "Around The Next Dream". Albumi nousi brittien albumilistalla sijalle 9. säilyen listalla kuukauden päivät.
Praise the Lord and Pass the Ammunition

”Praise the Lord and Pass the Ammunition” (vap. suom. "Ylistäkää Herraa ja ojentakaa ammuksia") on Frank Loesserin säveltämä ja sanoittama musiikkikappale vuodelta 1942. Isänmaallinen ja sota-aiheinen kappale oli suuri hitti toisen maailmansodan aikana ja siitä tuli Loesserin uran ensimmäinen todella menestynyt sävellys.
Laulu perustui sota-aikana kiertäneeseen tarinaan laivaston sotilaspastori William McGuiresta, jonka kerrottiin juosseen alttarinsa äärestä ampuma-asemaan kuolleen ampujan tilalle ja avanneen tulen japanilaisia lentokoneita kohti huutaen samalla kappaleen nimeksi tullutta lausahdusta. McGuire kertoi myöhemmin "Life"-lehdelle, ettei muista huutaneensa moista lausetta, tai että kukaan olisi edes kuullut häntä taistelun melun yli. "Milwaukee Journal" -lehdessä julkaistun kirjoituksen mukaan laulun nimi saattaa olla variaatio Oliver Cromwellin lausahduksesta ”Luota Jumalaan, mutta pidä ruuti kuivana.” ()
Yhdysvaltain protestanttikirkkojen piirissä uskonnollisia ja taisteluaiheisia mielikuvia yhdistelevä kappale herätti jonkin verran vastustusta. Metodistijulkaisu "Virginia Methodist" vaati joulukuussa 1942 kappaleen radiosoiton kieltämistä. Laulun saama vastaanotto ei kuitenkaan ollut yksinomaan kielteinen uskonnollisissa piireissä; muun muassa Denverin liberaalikirkossa kappaletta jopa laulettiin sunnuntaijumalanpalveluksen lopuksi.
Marmoripöllökehrääjä

Marmoripöllökehrääjä ("Podargus ocellatus") on pöllökehrääjiin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan Australiasta, Papua-Uudesta-Guineasta ja Indonesiasta. 
Koko ja ulkonäkö.
Kooltaan marmoripöllökehrääjä on 30–45 cm pitkä ja koiraat ovat tyypillisesti naaraita kookkaampia. Väriltään marmoripöllökehrääjä vaihtelee harmaanruskeasta syvän punaruskeaan. Ruumiissa on mustia ja valkoisia viiruja ja kuvioita, joita on eniten harmaanruskeilla yksilöillä ja erottuvat selkeämmin kuin punaruskeilla yksilöillä. Naaraat ovat usein koiraita tummempia. Nokka on harmaa ja silmien iirikset keltaiset tai punaiset. Alalajit eroavat toisistaan muun muassa koon ja pyrstön pituuden perusteella.
Levinneisyys ja elintavat.
Marmoripöllökehrääjällä on 6 alalajia. Nimialalaji "P. o. ocellatus" elää Papua-Uuden-Guinean pääsaarella, alalajit "P. o. intermedius" ja "P. o. meeki" elävät Papua-Uuteen-Guineaan kuuluville Trobriandsaarilla ja Vanatinai-saarella ja alalaji "P. o. inexpectatus" elää Salomosaarilla. Australiassa tavataan alalajia "P. o. plumiferus" Uudesta Etelä-Walesista ja "P. o. marmoratus" -alalajia Cape Yorkin niemimaalta. Se elää sademetsissä alangoilta aina noin 1 500 metrin korkeuteen asti. Laji on yöaktiivinen ja saalistaa ravinnokseen yöllä lentäviä hyönteisiä. Marmoripöllökehrääjä vaanii saalistaan puiden oksilla. Lajin pesimäkausi kestää elokuulta joulukuulle. Pesä on oksista ja kärhöistä rakennettu alusta. Naaras munii tyypillisesti 1 tai 2 munaa.
Shakin maailmanmestaruusottelu 2013

Shakin maailmanmestaruusottelussa 2013 hallitseva mestari Viswanathan Anand pelasi maailmanmestaruudesta haastajaa Magnus Carlsenia vastaan. Ottelu pelattiin Chennaissa, Intiassa 9.–22.11.2013. Ottelu ratkesi 10 pelin jälkeen Magnus Carlsenin voitoksi pistein 6½–3½. Carlsenista tuli siten 22-vuotiaana kuudestoista kiistaton shakin maailmanmestari.
Ehdokasturnaus.
Haastaja maailmanmestarille ratkaistiin ehdokasturnauksessa Lontoossa 14. maaliskuuta – 2.huhtikuuta 2013.
Karstun Linnanmäen kalliomaalaus

Karstun Linnanmäen kalliomaalaus sijaitsee Lohjanjärven koillispuolella Linnamäen kallionsivulla. Kuvioton maalaus löydettiin Helsingin yliopiston arkeologian opiskelijoiden järjestön (Fibula) järjestämällä inventointiretkellä vuonna 1991. Retkiä johti Petri Pesonen.
Kallio ja sen sijainti.
Linnamäki sijaitsee pitkän Karstunlahden pohjukassa noin 500 metriä rannasta. Jyrkkärinteisenä puolustuslinnan oloisena sitä kutsutaan linnaksi, vaikka mitään puolustusrakennelmia ei ole löydettykään. Etelään putoavat rinteet ovat jyrkät pystykallioidenkin takia. Yhdessä tällaisessa seinämässä löytyi punaväriä.
Maalaus.
Maalaus sijaitsee kalliossa vesivaluman reunassa noin kolmen metrin korkeudessa. Punavärijälki on pystysuuntainen ja ilmeisesti kuvioton. Veden valuma rajaa läikän vasemmalta ja on saattanut tuhota mahdollisen maalauksen. Punavärin sijainti kiven pinnassa saattaa olla luontainen värjäytymä, mutta koska se on ainoa värjäytymä, uskotaan sen olevan ihmisen tekemä.
Koska maalaus on punaväriä on niin korkealla, on se täytynyt maalata tikkailta, kun kallion edessä oli maata, tai kiipeämällä kohteen alle kallion pykäliä pitkin. Toinen vaihtoehto on ollut maalata se veneessä veden tai jään päältä, kun merivesi oli korkeammalla kuin nykyään.
Moschops

Moschops (nimen merkitys: "”vasikankasvo”") on sukupuuttoon kuollut permikaudella elänyt terapsidisuku. Se kuuluu Dinocephalia-alalahkoon ja Tapinocephalidae-heimoon.
Sukuun luetaan neljä lajia joista "Moschops capensis", "M. koupensis" tunnetaan hyvinsäilyneistä jäänteistä. "Moschops whaitsi" ja "Moschops oweni" tunnetaan huonommin säilyneestä aineistosta, eikä niiden määritys ole täten varma. Lisäksi saattaa olla että "M. capensis" ja "M. koupensis" eivät ole erillisiä lajeja vaan erilaiset yksilöt edustavat saman lajin eri sukupuolia.
"Moschops" oli suurikokoinen kasvinsyöjä. Sen kallon pituus on 40 cm ja kokonaispituus suunnilleen 2,5–3 metriä. Sillä oli paksu kallo, joka saattaa viitata päiden puskemiseen. "Moschopsin" fossiileja on löydetty Etelä-Afrikasta, Karoosta.
Seogwipo

Seogwipo () on kaupunki Etelä-Koreassa Jejun provinssissa. Vuonna 2011 kaupunkialueella oli noin 85 000 asukasta. Vuonna 2006 kuntaliitoksessa kaupunkiin liitettiin myös viereinen Namjejun maalaiskunta. Seogwipo kattaa nyt 47 prosenttia Jejun saaresta, ja koko kunnan yhteinen väkiluku oli vuonna 2010 noin 155 500.
Seogwipo sijaitsee Hallasan-vuoren etelärinteellä. Sen keskustaan noustaan satamasta jyrkkää rinnettä. Appelsiinitarhojen ympäröimä kaupunki on suosittu matkailukohde, jossa on paljon hotelleja.
Seogwipoon pääsee saaren pääkaupungista Jejusta linja-autolla joko saaren länsi- tai itäreunaa pitkin (2 tuntia 40 minuuttia) tai saaren keskustan vuoristoreittiä (1 tunti 20 minuuttia).
FV102 Striker

FV102 Striker on Britanniassa valmistettu telavetoinen panssarintorjunta-ajoneuvo. FV102:n valmistaja oli Alvis Vickers, joka toi vaunutyypin tuotantoon vuonna 1975. FV102 kuuluu kokonaiseen CVR(T) ajoneuvoperheen sarjaan.
Ajoneuvon pääaseistuksena on 2x5 Swingfire-tyyppistä lankaohjattua panssarintorjuntaohjusta. Swingfiren jälkeen uudeksi pst-ohjukseksi tuli FGM-148 Javelin. Apuaseena toimii 7,62 mm konekivääri. Swingfire-ohjusten ensimmäinen toimintamatka oli 4 000 metriä.
Vaunutyyppi on edelleen käytössä moottorien ajanmukaistamisen ansiosta. Moottori oli aluksi Jaguar J60 -tyypin 4,2-litrainen 6-sylinterinen bensiinimoottori, teholtaan 190 hevosvoimaa. Uudeksi moottorityypiksi valittiin Cumminsin 5,9 litran mutta saman tehoinen BTA-dieselmoottori. Moottorin vaihdoksella tähdättiin vähentämään polttoaineen kulutusta ja siten saamaan alhaisempia käyttökustannuksia.
80 km/h enimmäisen tienopeuden saavuttamaan kykenevä taisteluajoneuvo on toimintakykyinen yöllä, ja siinä on NBC-suojaus joukkotuhoaseita vastaan.
Korusimput (suku)

Korusimput eli punasimput tai puna-ahvenet ("Sebastes") on skorpionisimppujen (Scorpaenidae) ja koruahventen alaheimoon kuuluva kalasuku.
Lajit.
Sukuun kuuluu 108 lajia.
Tuuli Kaskinen

Tuuli Kaskinen (s. 1978) on suomalainen tutkija. Hän on työskennellyt Demos Helsingin toiminnanjohtajana vuosina 2013-2017 sekä konsultatiivisen työn johtajana vuodesta 2019 alkaen. Demos Helsingissä hän on muun muassa vetänyt Ilmastotalkoita ja startup-yritysten Peloton-projektia.
Kaskinen on toiminut pitkään ympäristöjärjestö Dodossa, jossa hän on muun muassa ollut perustamassa ilmastoasioista käsittelevää Ilmari-kouluvierailuhanketta ja Sinsibere-kehitysyhteistyöhanketta Maliin sekä järjestänyt Megapolis-tapahtumia. Aiemmin Kaskinen on työskennellyt Suomen luonnonsuojeluliiton energiakoordinaattorina, EU-koordinaattorina, energia-asiantuntijana ja ilmastoasiantuntijana.
Kaskinen on Fortum Oyj:n sidosryhmien neuvottelukunnan jäsen, Turun yliopiston Tulevaisuuden tutkimuslaitoksen johtokunnan jäsen, Käsi- ja taideteollisuusliitto Taito ry:n hallituksen jäsen ja Helsingin kaupunginosayhdistysten liitto Helkan hallituksen jäsen. Hän on ollut myös valtion Energiansäästötoimikunnassa, ERA17 – Energiatehokkaan rakentamisen aika -toimikunnassa ja hallituksen tulevaisuusselontekoa valmistelleessa työryhmässä.
Kaskinen on valmistunut kauppatieteiden maisteriksi Turun kauppakorkeakoulusta, pääaineenaan kansainvälinen liiketoiminta.
Kaskisen puoliso on tutkija Aleksi Neuvonen.
Teokset.
Kaskinen on kirjoittanut myös raportteja ympäristöministeriölle, eduskunnan tulevaisuusvaliokunnalle, Kepalle ja Demos Helsingille.
Riebeeckosaurus

Riebeeckosaurus (nimen merkitys: "”Riebeeckin lisko”") on sukupuuttoon kuollut Dinocephalia-alalahkoon kuuluva terapsidisuku. Se eli permikaudella, ja oli keskikokoinen kasvinsyöjä. Sukuun luetaan yksi laji, "Riebeeckosaurus longirostris".
"Riebeeckosaurus" kuuluu heimoon Tapinocephalidae. Tämän suvun erityispiirteisiin kuuluu pitkä ja kapea kuono. Sen kallon pituus on noin 45 cm ja kokonaispituus todennäköisesti noin 2,5 metriä. Eläimen painoksi on arvioitu noin 500 kg. "Riebeeckosaurus" tunnetaan kahdesta fossiilisesta kallosta, jotka on löydetty Karoosta, Etelä-Afrikasta.
Ulemosaurus

Ulemosaurus (nimen merkitys: "”Ulema-joen lisko”") on sukupuuttoon kuollut keskisellä permikaudella elänyt terapsidisuku. Se kuuluu Dinocephalia-alalahkoon ja heimoon Tapinocephalidae. Sukuun luetaan yksi laji, "Ulemosaurus svijagensis".
"Ulemosaurus" oli suuri kasvinsyöjä. Sen kallo on noin 30 cm pitkä, ja kokonaispituudeksi on arvioitu noin 3 metriä. Ulemosauruksen fossiileja on löydetty Permin alueelta, Venäjältä. "Ulemosaurus" muistuttaa paljon Etelä-Afrikasta löydettyjä "Moschops"-suvun lajeja, ja se onkin niiden lähisukulainen, mutta eli hieman ennen niitä.
Fylogenia.
Cisneros "et al.", (2012):
Life Science Center Espoo

Life Science Center on Espoon Keilaniemessä, noin 8 kilometrin päässä Helsingistä ja merenrannan tuntumassa sijaitseva viiden tornitalon Business Park yrityskeskittymä. Life Science Center (lyhennetty LSC) koostuu eri kokoisista ja eri toimialojen kuten lääketeollisuuden, tietotekniikan tai biotekniikan alan yrityksistä. 
Life Science Center on Hartelan vuosina 2003-2008 rakentama toimistotalojen kokonaisuus.
Liikenneyhteydet Life Science Centeriin ovat hyvät Karhunsaarentietä, kehä 1 ja länsiväylää pitkin. Toimistokohde sijaitsee länsimetron reitin varrella Keilaniemen pysäkin välittömässä läheisyydessä. Suunnitteilla oleva Raidejokeri tulee parantamaan yhteyksiä entisestään.
Green Turtle Cay

Green Turtle Cay on pieni saari Bahamalla. Se sijaitsee Abacon saaren edustalla ja muodostaa oman hallintoalueensa. Saaren asukasluku on 595.
Green Turtle Cay oli ensimmäisiä englantilaisten asuttamia Bahaman saaria 1700-luvun lopulla. Amerikan vapaussotaa pakenevat lojalistit perustivat saarelle New Plymouthin kaupungin 1770-luvulla. Nimensä saari on saanut liemikilpikonnista (eng. "green turtle"). Green Turtle Cay on Bahaman uusin hallintoalue. Se erotettiin Pohjois-Abacosta vuonna 2008.
Keratocephalus

Keratocephalus (nimen merkitys: "”sarvipää”") on sukupuuttoon kuollut Dinocephalia-alalahkoon ja Tapinocephalidae-heimoon kuuluva terapsidisuku. Sukuun luetaan yksi laji, "Keratocephalus moloch".
"Keratocephalus" eli keskisellä permikaudella ja oli suurikokoinen kasvinsyöjä. Sen kallo on noin 50 cm pitkä, ja koko eläimen pituus oli suunnilleen 2,5–3 metriä. Keratocephaluksen tunnusmerkki on sarvimainen kohouma silmien välissä, mistä se on myös saanut nimensä. Kuonon pituus vaihtelee suhteellisen paljon eri yksilöiden välillä. Tämän terapsidin fossiileja on löydetty Karoon alueelta Etelä-Afrikasta.
Daniel Braaten

Daniel Omoya Braaten (s. 25. toukokuuta 1982 Oslo, Norja) on norjalainen jalkapalloilija. Hän edustaa norjalaista SK Brannia ja on pelipaikaltaan hyökkäävä keskikenttäpelaaja tai laitalinkki.
Seurajoukkueura.
Braaten siirtyi kasvattajaseurastaan Skeidistä norjalaisjätti Rosenborgiin vuonna 2004. 3. elokuuta 2007 hän teki sopimuksen Englannin Valioliigassa pelanneen Bolton Wanderersin kanssa. Hänestä maksettiin 450 000 punnan siirtokorvaus.
2. syyskuuta 2013 Braaten solmi yksivuotisen sopimuksen tanskalaisseura FC Kööpenhaminan kanssa.
Maajoukkueura.
Braaten teki ensiesiintymisensä Norjan maajoukkueessa 22. tammikuuta 2004 ystävyysottelussa Ruotsia vastaan. Hän on pelannut kaikkiaan 52 maaottelua ja tehnyt niissä neljä maalia.
Jeju (kaupunki)

Jeju () on kaupunki Etelä-Koreassa Jejun provinssissa. Vuonna 2011 kaupunkialueella oli noin 330 169 asukasta. Vuonna 2006 kuntaliitoksessa kaupunkiin liitettiin myös viereinen Bukjejun maalaiskunta. Jejun kaupunki kattaa 53 prosenttia Jejun saaresta, ja koko kunnan yhteinen väkiluku oli vuonna 2010 noin 422 500.
Jejussa on lämpimintä elokuussa, jolloin päivän keskilämpötila on 24–30 °C. Viileintä on tammikuussa, jolloin päivän keskilämpötila on 3–8 °C. Sateita saadaan ympäri vuoden, mutta suurimmat sateet saadaan kesäkuun ja syyskuun välillä. Vuosittainen sadanta on noin 1 500 millimetriä.
Taifuuni Haiyan

Taifuuni Haiyan oli trooppinen hirmumyrsky, joka aiheutti marraskuussa 2013 tuhoa Filippiineillä. Kun se perjantaina 8. marraskuuta iski Filippiineille, se oli voimakkuudeltaan korkeimmassa eli 5. luokassa Saffirin-Simpsonin hurrikaaniasteikolla. Tuulennopeus oli yli 100 m/s. Se tuotti 5–6 metriä korkeita aaltoja. Satojatuhansia ihmisiä joutui lähtemään kodeistaan. Myrsky runteli Taclobanin kaupunkia pahoin, ja heti arveltiin ainakin satojen saaneen surmansa. Vietnamissa evakuoitiin noin puoli miljoonaa ihmistä. Filippiineillä hurrikaanissa kuoli vuoden 2014 tammikuun tietojen mukaan 6 190 henkilöä, minkä lisäksi 1 785 henkilöä oli kateissa.
Vaikutukset.
Filippiineillä kuolleita ja loukkaantuneita oli yhteensä yli 30 000. Kaikkiaan myrsky kosketti yli 16 miljoonaa henkilöä. Neljä miljoonaa oli joutunut jättämään kotinsa. Tuhojen hinnaksi on arvioitu 36 590 882 497 Filippiinien pesoa. Sähkö- ja vedenjakeluverkoston vahinkoja ei ole vieläkään korjattu kokonaan. Kiinan Hainanissa ja Guangxissa kuolonuhreja oli seitsemän ja tuhojen rahalliseksi määräksi arvioitiin yli 800 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria. Vietnamissa kuolleita ja kadonneita oli 14. Taiwanissa kahdeksan ihmistä hukkui heidän jouduttuaan mereen korkeiden aaltojen mukana.
Kansainvälinen hätäapu.
Lentotukialus USS George Washington (CVN-73) saapui avustamaan kadonneiden etsinnässä ja tarvikkeiden toimituksissa. Sairaalalaiva USNS Mercyn odotettiin saapuvan Filippiineille joulukuussa.
Iso-Britannia lähetti HMS Daring (D32) -aluksen ja C-17 Globemaster III -kuljetuskoneen avustusoperaatiota varten, minkä lisäksi se myönsi katastrofiapua 10 miljoonan punnan edestä.
Wakan Tanka

Wakan Tanka (Wakȟáŋ Tȟáŋka) on sioux-intiaanien (dakotat, lakotat ja nakotat) ylin jumaluus. Se ei ollut yksittäisen olennon ilmentymä, vaan maailmankaikkeuden yhtenäisyyttä edustava mystinen voima. Tämä näkymätön henki muodostui neljän jumalolennon ryhmästä, jotka kukin edustivat neljää erilaista pyhää voimaa. Näihin voimiin kuuluivat muun muassa aurinko, kuu, tuulet ja ukkonen. Wakan Tankan ulkopuolella liikkui pahoja voimia kuten pyörremyrskyt ja muut vitsaukset, jotka aiheuttivat kärsimystä ihmiskunnalle.
Myöhempien aikojen kristinuskon vaikutus sai siouxit kutsumaan Wakan Tankaa "Suureksi hengeksi" ja rinnastamaan sen kristinuskon jumalaan.
Wakan Tankan alaiset henget käyttivät pyhää kieltä, jota tavallinen ihminen ei ymmärtänyt. Taivaallisten viestien välittäjinä toimivat pyhät miehet (joskus naiset), jotka olivat perehtyneet yliluonnolliseen maailmaan. Nämä siouxien "papit" jakaantuivat eri ryhmiin sen mukaan, mihin tarkoitukseen he olivat voimansa saaneet. Vahvimpia olivat shamaanit, jotka johtivat uskonnollisia seremonioita ja kykenivät halutessaan muuttamaan yhteisön lakeja. Heidän tehtävänään oli ilmoittaa kansalleen Wakan Tankan tahto.
Algonkinkielisten intiaanien keskuudessa Wakan Tankan vastine tunnettiin nimellä Manitou.
Bathygnathus

Bathygnathus on sukupuuttoon kuollut varhaisella permikaudella elänyt synapsidisuku, joka todennäköisesti kuuluu heimoon Sphenacodontidae. Sukuun luetaan yksi laji, "Bathygnathus borealis". Se oli lihansyöjä ja läheistä sukua "Dimetrodonille", tai ehkä jopa sama kuin "Dimetrodon".
"Bathygnathus" oli ensimmäinen löydetty primitiivisen synapsidin fossiili. Suku tunnetaan yhdestä leuanpalasesta, joka on löydetty Prinssi Edwardin saarelta Kanadasta. "Bathygnathusta" luultiin aluksi virheellisesti dinosaurukseksi, vaikka Richard Owen oli arvellut sen olevan sukua Theriodontialle. Owen oli ollut tässä asiassa oikeassa, sillä Theriodontian edustajat ovat "Bathygnathusin" tavoin synapsideja, ja täten läheisempää sukua nisäkkäille kuin dinosauruksille.
Adamiitti

Adamiitti on mineraali, joka kuuluu samaan mineraaliryhmään malakiitin, punertavan järvimalmin, sinkkisälvän ja hemimorfiitin kanssa. Se on usein osana seosta, jossa on myös oliveniitia. Väriltään tämä mineraali on keltaisen, vihreän tai ruskean sävyinen. Kemiallinen kaava on Zn2(AsO4)(OH). Kiteet voivat olla pitkänomaisia ja joskus kaksittain. Joskus sen massa on pallomainen.
Se on läpinäkyvä tai läpikuultava ja siinä on lasinkiilto. Viiru on väriltään valkoinen.
Esiintyminen.
Adamiittia esiintyy Atacaman aavikolla, Saksassa, Kreikassa, Meksikossa ja Namibiassa.