tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
August Hänninen

August Hänninen (7. marraskuuta 1876 Pieksämäki – 7. marraskuuta 1950 Helsinki) oli suomalainen lähetystyöntekijä, joka työskenteli Suomen Lähetysseuran lähettinä Ambomaalla, nykyisessä Namibiassa, vuosina 1904–1913, 1920–1928 ja 1930–1938.
Lapsuus, nuoruus ja opiskeluvuodet.
August Hännisen isä oli alkuaan tilallinen ja myöhemmin työnjohtaja Adam Hänninen. Äiti oli nimeltään Eva-Ulla. Perheessä oli Augustin lisäksi kolme muuta poikaa ja yksi tytär. Käytyään neljä luokkaa kansakoulua Pieksämäellä August siirtyi Mikkelin lyseoon. Perheen muutettua seuraavana vuonna Viipuriin hän jatkoi oppikoulua siellä kolmanteen luokkaan asti, jolloin isän sairastelu keskeytti koulunkäynnin. Sen jälkeen hän pääsi pumppumieheksi Viipurin vesijohtolaitokseen, jossa isä Adamkin työskenteli, ja eteni mestarin arvoon. Lähetyskoulun Helsingissä hän aloitti vuonna 1897. Sotaväki keskeytti koulun vuonna 1897 lähes kahdeksi vuodeksi, joiden aikana hän palveli Uudenmaan pataljoonan välskäriosastolla. Asepalvelusaikana hän suoritti useita Lähetyskoulun aineita. August Hänninen vihittiin lähetyssaarnaajaksi 26.6.1903.
Ensimmäinen työkausi.
August Hänninen saapui Ondongaan marraskuussa 1904. Hänet määrättiin Oniipaan, missä hän opetti koulussa, toimitti lehteä ja hoiti sairaita. Lääkintämiehen taidot ja innostus sairaanhoitoon tekivät hänestä maineikkaan parantajan.
August solmi avioliiton vuonna 1908 opettaja Anna Julia Cecilia o.s. Lindgrenin (1879–1962) kanssa. Yli 40 vuotta kestäneestä avioliitosta syntyi vuonna 1911 tytär Naima tai Naimi. Yhdessä Hänniset asettuivat maaliskuussa 1909 uudelle lähetysasemalle Oshigamboon, missä aloitettiin kirkon rakentaminen Hännisen johdolla ja seurakuntalaisten vapaaehtoisvoimin Lupaavasti alkanut työ Oshigambossa jäi vain muutaman kuukauden pituiseksi, sillä jo ennen kirkon valmistumista syksyllä Hänninen joutui vastentahtoisesti muuttamaan perheensä kanssa Uukwaluudhiin, jonne Lähetysseura perusti uuden aseman. Myös Uukwaluudhin tuolloin 45 henkeä käsittävä seurakunta rakensi Hännisen innostamana itselleen kirkon savitiilistä, jotka tehtiin alusta lähtien itse. Tsandin kirkko valmistui elokuussa 1912, ja oli sitäkin suurempi saavutus, koska Uukwaluudhia oli koetellut nälänhätä vuosina 1911–1912.
Toinen työkausi.
Hännisten lähdettyä kotimaahan lomalle 1913 August pääsi palaamaan takaisin Ambomaalle vasta vuonna 1920 ja Julia vuonna 1921. Uudeksi työkentäksi tuli Oukuanjama, josta saksalainen Reinin lähetysseura oli luopunut. Sinne rakennettiin vuonna 1921 Engelan lähetysasema. Seurakunta kasvoi nopeasti, ja Hännisten lähtiessä vuonna 1928 lomalle Suomeen jäseniä oli jo yli 7 000. Engelassa oli myös koulu ja sairaala.
Kolmas työkausi.
Parin vuotta Suomessa lomailtuaan Hänniset palasivat Engelaan vuonna 1930 ja työskentelivät siellä kotimaahan paluuseensa saakka vuonna 1938. Seurakunta kasvoi edelleen ja vuonna 1934 jäseniä oli jo yli 10 000. Kotimaahan palattuaan August Hänninen toimi Lähetysseuran puhujana eläkkeelle siirtymiseensä saakka vuonna 1948. Viimeiset vuotensa hän vietti Julia Hännisen kotiseudulla Särkisalossa, Varsinais-Suomessa.
Yleinen suomalainen teollisuusnäyttely 1876

Yleinen suomalainen teollisuusnäyttely 1876 oli Suomen ensimmäinen kotimaista teollisuutta ja taidetta esitellyt messutapahtuma, joka pidettiin kesällä 1876 Helsingin Kaivopuistossa. Aloitteen näyttelyn pitämisestä oli tehnyt J. V. Snellman Suomen senaatille jo vuonna 1868, mutta katovuodet ja erityisesti suuri nälänhätä lykkäsivät tapahtuman järjestämistä.
Kaivohuoneen pohjoispuolella sijainneen 40 metriä pitkän ja leveän näyttelyhallin suunnitteli arkkitehti Theodor Höijer. Kaivohuone toimi tapahtuman pääravintolana, ja Carl Kämp vastasi ravintoloinnista. Näyttelyn avajaiset olivat 1. heinäkuuta ja näyttely oli avoinna syyskuun puoliväliin saakka. Näyttelyn avasi kenraalikuvernööri Nikolai Adlerberg Suomenlinnan tykkien ampuessa kunnialaukauksensa.
Näytteilleasettajia oli 1 769, ja pääsylipun lunasti kahden ja puolen aukiolokuukauden aikana 93 000 kävijää. Näyttelyn kohokohta oli kaksi viikkoa avajaisten jälkeen, kun keisari Aleksanteri II puolisoineen sekä kruununperillinen Aleksanteri puolisoineen vierailivat näyttelyssä.
Näyttelyssä oli esillä muun muassa Suomessa valmistettuja maatalous- ja teollisuuskoneita, veneitä sekä kokonainen höyryveturi. Kansatieteellisellä osastolla esiteltiin sisustettuja maalaiskoteja ja taidehallissa oli esillä suomalaisten taiteilijoiden teoksia. Näyttelyalueella sijaitsi kahvila, puistoravintola, Hartwallin mineraalivesimyyntipiste ja Sinebrychoffin Bierhalle, jossa myytiin olutta. Kaivohuoneen edustalle oli tehty Bonhoffin kauppapuutarhan toteuttama koristekasvikuvioistutus suihkulähteineen.
WISE 0855–0714

WISE 0855–0714 (pidempi nimitys WISE J085510.83–071442.5) on ruskea kääpiö (tai ruskea alikääpiö) noin 7,18 valovuoden päässä Maasta, Vesikäärmeen tähdistössä. Tähti löydettiin vuonna 2013, ja löydöstä ilmoitettiin julkisesti maaliskuussa 2014. Se on neljänneksi (tai seitsemänneksi ) Aurinkoa lähin löydetty tähti ja kylmin tunnettu ruskea kääpiö. Kohteen pienestä koosta johtuen on mahdollista, että kyseessä olisikin tähtienvälinen planeetta.
Kaxskäla

Kaxskäla (aiemmin ) on saari Kemiönsaaren kunnassa. Se kuuluu Hiittisten saaristoon. Saaren eteläkärjessä on Kasnäsin kylä, jossa on vierasvenesatama ja yhteysalus M/s Aurora liikennöi sieltä Rosalan saarelle. Kasnäsissä toimi maiemmin Saaristomeren luontokeskus Sinisimpukka. Saaren pohjoisosassa on Kaxskälan kylä.
Kaxskälan saari on runsaan kahdeksan neliökilometrin kokoinen. Sen asukasluku on 64, mutta kesäisin asukasluku kasvaa kolmeensataan. Saarelle on tieyhteys Lövön kautta. Saarelta kulkee Rosalan yhteysaluksen lisäksi lossi Högsåraan.
Emily Penttilä

Emily Penttilä (s. 5. tammikuuta 1993 Örebro, Ruotsi) on suomalainen golfaaja.
Amatöörinä pelaava Penttilä pelasi kesällä 2014 major-turnaus Yhdysvaltain avoimissa. Karsinnassa toiseksi sijoittunut Penttilä selviytyi US Openin pääsarjaan sen historian toisena suomalaisnaisena Minea Blomqvist-Kakon jälkeen. Ensimmäisellä kierroksella Penttilä teki 14 lyöntiä yli par-tuloksen, ja toisella kierroksella hän löi 12 yli parin. Tämän jälkeen sijalla 151 ollut Penttilä karsiutui jatkokierroksilta.
Heinäkuussa 2014 Penttilä kuului Suomen naisjoukkueeseen, joka saavutti joukkuekilpailussa Ranskalle häviten EM-hopeaa. Finaalipaikka oli Suomelle historian ensimmäinen.
Jalkapallon Aasian-mestaruuskilpailut 2007

Jalkapallon Aasian-mestaruuskilpailut 2011 pelattiin 7.–29. heinäkuuta 2007. Turnaus oli järjestyksessään 14. Aasian-mestaruuskilpailut. Isäntämaina toimivat Indonesia, Malesia, Thaimaa ja Vietnam, joten kyseessä oli ensimmäinen kerta, kun Aasian-mestaruuskilpailut jaettiin kahden tai useamman maan kesken. Mestaruuden voitti Irak, joka kukisti loppuottelussa Saudi-Arabian 1–0. Ratkaisevan maalin teki turnauksen parhaaksi pelaajaksi valittu Younis Mahmoud. Kolmanneksi sijoittui Etelä-Korea. 
Joukkueet.
Lähde
Lohkovaihe.
Pudotuspelit.
Lähde
Azzedine Doukha

Azzedine Doukha (, s. 5. elokuuta 1986 Chettia) on algerialainen jalkapallomaalivahti. Hän edustaa Algerian pääsarjassa pelaavaa JS Kabylieta.
Maajoukkueura.
Doukha pelasi ensimmäisen maaottelunsa Algerialle 12. marraskuuta 2011 Tunisiaa vastaan.
Doukha kilpaili Brasilian MM-kisojen 2014 kolmosmaalivahdin paikasta Cédric Si Mohamedn kanssa, mutta jäi lopulta joukkueen ulkopuolelle.
Doukha on pelannut 12 maaottelua. Hän kuului Afrikan-mestaruuden 2019 voittaneeseen joukkueeseen.
Asser Lindholm

Asser Lindholm (s. 31. maaliskuuta 1955) on aktiiviuransa lopettanut suomalainen koripalloilija.
Lindholm aloitti pääsarjauransa pelaten yhden kauden Helsingin NMKY:ssä saavuttaen SM-hopeaa, minkä jälkeen hän pelasi Tapiolan Hongassa/Playhongassa kymmenen SM-sarjakautta. Hongassa Lindholm voitti Suomen mestaruuden vuonna 1979 ja Suomen cupin vuonna 1978. Lisäksi hän saavutti Hongassa kaksi SM-hopeaa, kaksi SM-pronssia ja yhden cup-hopean. Pääsarjauransa viimeisen kauden 1982–1983 Lindholm pelasi Tampereen Pyrinnössä. A-nuorten maaotteluista Lindholm pelasi 12 kappaletta 9,1 pisteen keskiarvolla. Urheilijanuransa jälkeen Lindholm on toiminut muun muassa toimitusjohtajana suorahakuun erikoistuneessa yrityksessä.
Kärra

Kärra on Dragsfjärdin kirkonkylä Kemiönsaaren kunnassa. Tilastollinen taajama on nimeltään "Dragsfjärdin kirkonkylä". Kylä sijaitsee Dragsfjärdenin ja Norrfjärdenlahden välisellä kapealla kannaksella. Kylä oli Dragsfjärdin kunnan keskus 1970-luvulle asti, kunnes hallinto siirrettiin Taalintehtaalle. Kärra lähikylineen muodostaa Kemiönsaaren kolmanneksi suurimman taajaman, ja alueella on noin 700 asukasta.
Kärranissa sijaitsee Dragsfjärdin kirkko, lähikauppa, hostelli ja vierasvenesatama. Vanhassa kyläkannassa on myös entiset kunnantalo ja koulut. Kärranin keskusta on määritelty valtakunnallisesti merkittäväksi rakennetuksi kulttuuriympäristöksi.
Kirkon ja Dragsfjärden järven välisellä kannaksella on Villa Söderkulla -niminen rakennusryhmä. Sen päärakennuksessa on toiminut aiemmin muun muassa Dragsfjärdin Säästöpankki ja Dragsfjärdin kunnantalo. Kiinteistö suunniteltiin kuitenkin 1870-luvulla asuinhuoneistoksi, kunnanhallituksen puheenjohtajan käyttöön. Tällä hetkellä rakennusryhmä on yksityisomistuksessa. Museovirasto on luetteloinut Villa Söderkullan merkittäväksi rakennetuksi kulttuuriympäristöksi (RKY) osana Kärranin keskustaa.
Ali Rial

Ali Rial (, s. 30. maaliskuuta 1980 Zemmouri) on algerialainen jalkapalloilija. Puolustajana pelaava Rial edustaa Algerian pääsarjassa pelaavaa JS Kabylieta.
Seuraura.
Rial siirtyi kaudella 2010–2011 JS Kabylien riveihin ja voitti heti avauskaudellaan Algerian cupin. Kaudella 2013–2014 Rial teki USM Algeria vastaan maalin puolesta kentästä. Kabylie hävisi ottelun maalein 3–2.
Maajoukkueura.
Rial on ollut mukana Algerian maajoukkueessa vuodesta 2012 lähtien, mutta ei ole koskaan pelannut otteluakaan. Hänet valittiin Algerian kisajoukkueeseen vuoden 2013 Afrikan-mestaruuskisoissa, jossa Algerian kisat päättyivät alkulohkoon.
Pekka Kurvinen (koripalloilija)

Pekka Kurvinen (s. 4. syyskuuta 1963) on aktiiviuransa lopettanut suomalainen koripalloilija.
Turun Toverien kasvatti Kurvinen pelasi Suomen koripallomaajoukkueessa vuosina 1983–1988 21 maaottelussa 4,9 pisteen keskiarvolla. Lisäksi hänelle kertyi otteluja A-nuorten maajoukkueessa.
Seuratasolla Kurvinen aloitti pääsarjauransa Turun NMKY:ssä, jossa hän voitti vuosien 1981–1984 välisenä aikana Suomen mestaruuden, Suomen cupin, SM-pronssin ja cup-hopean. Vuosina 1984–1988 Kurvinen pelasi Tampereen Pyrinnössä, jossa hän pelasi uransa tehokkaimman kauden 1987–1988 20,6 pisteen, 3,4 levypallon ja 1,8 syötön keskiarvoilla. Kyseisellä kaudella Kurvinen onnistui kahden pisteen heitoissaan 52,0- ja kolmen pisteen heitoissaan 43,8-prosenttisesti. Kaudella 1986–1987 hän oli koko kaudella SM-sarjan toiseksi paras riistojen ottaja 2,33 riiston keskiarvolla ja kaudella 1986–1987 runkosarjassa kolmanneksi tehokkain syöttäjä 1,83 syötön keskiarvolla. Vuosiksi 1988–1991 Kurvinen palasi vielä Turun NMKY:hyn.
Teppo Kaivola

Teppo Sakari Kaivola (16. maaliskuuta 1939 Nokia – 10. kesäkuuta 2019 Kangasala) oli suomalainen koripalloilija.
Elämä ja urheilu-ura.
Nokian NMKY:n kasvatti Kaivola pelasi miesten SM-sarjaa Tampereen Pyrinnössä vuosina 1959–1966. Kauden 1962–1963 Kaivola pelasi uransa parhaalla, 14,9 pisteen keskiarvolla.
Vuosina 1965–1966 Kaivola toimi Pyrinnön koripallojaoston puheenjohtajana. Kaivola oli myös hyvä keilaaja ja sijoittui lajin vuoden 1968 SM-kilpailuissa 11:nneksi. Hän kuului Tampereen Keilailuliiton johtokuntaan.
Kaivola asui Kangasalla jo 1970-luvun alussa ja työskenteli tuolloin kunnansihteerinä. Hän kuoli Kangasalla 80-vuotiaana 10. kesäkuuta 2019.
Ponta de Pico

Ponta do Pico eli Pico Alto on Portugalille kuuluvan Azorien saariryhmän ja samalla koko Portugalin valtion korkein huippu. Se sijaitsee Picon saarella. Ponta do Pico on kerrostulivuori, joka kohoaa 2 351 metrin korkeuteen.
Historiaa.
Tunnetun historian aikana Pico ei ole koskaan purkautunut varsinaisesta pääkraatteristaan. Vuosina 1562–1564 sattunut purkaus vuoren kaakkoissivustalta synnytti laavavirran, joka ylsi mereen asti. Vuoden 1718 purkauksen laavavirta pysähtyi rannikolle. Viimeisin purkaus on tapahtunut joulukuussa 1720, minkä jälkeen vuori on viettänyt enemmän tai vähemmän hiljaiseloa.
29. syyskuuta 2009 raportoitiin vuoren huipulla olevan fumarolin tupruttelevan ilmaan vulkaanisia kaasuja. CIVISAn () raporttien mukaan ilmiö tapahtui aikaisin aamulla ja oli havaittavissa useissa kohdin Picon saarella sekä naapurisaarella Faialilla. Kaasupurkausta lukuun ottamatta kaikki muut sensorit näyttivät kuitenkin normaaleja arvoja, joten ilmiölle ei löytynyt varsinaisesti selitystä.
Geologiaa.
Pico on osa Madalenan vulkaanista ryhmää, yhtä kolmesta vulkaanisesta yksiköstä, jotka muodostavat Picon saaren. Alueella tunnetaan kolme historiallisella ajalla tapahtunutta purkausta, vuosina 1562, 1718 ja 1720. Pinnanmuotojen perusteella vuori on syntynyt holoseenikaudella ja radiohiilimittaukset viittaavat myös vahvasti siihen, että vuori on alle 6 000 vuotta vanha. Strukturaalisesti alue voidaan jakaa kahteen osaan: itse vuoreen ja sen itäpuolella olevaan repeämään ().
Kraatteri "Pico Alto" on halkaisijaltaan noin 500 metriä ja syvyydeltään noin 30 metriä. Sen vieressä on "Piquinho", noin 70 metriä korkea vulkaaninen keko, joka muodostaa vuoren varsinaisen huipun.
Tapio Koskinen (koripalloilija)

Tapio Koskinen (s. 22. elokuuta 1935) on aktiiviuransa lopettanut suomalainen koripalloilija.
Pispalan Tarmon kasvatti Koskinen pelasi miesten SM-sarjaa kasvattajaseurassaan yhteensä kolme kautta vuosina 1953–1956. Viimeisen Tarmon-pääsarjakautensa hän pelasi pääsarjauransa parhaalla pistekeskiarvolla 10,6. Tampereen Pyrintöön Koskinen siirtyi kaudeksi 1960 ja edusti seuraa vuoteen 1966 asti.
Kuningas Fahdin cup 1995

Kuningas Fahdin cup 1995 järjestettiin 6.-13. tammikuuta Saudi-Arabian Riadissa. Turnaus oli nimetty Saudi-Arabian kuningas Fahdin mukaan. Turnauksen voitti Tanska, joka voitti loppuottelussa Argentiinan 2-0. Paras maalintekijä oli Meksikon Luis García kolmella maalilla. Kummankin lohkon voittaja eteni suoraan loppuotteluun ja toiseksi sijoittuneet pronssiotteluun.
Ottelupaikka.
Kaikki ottelut pelattiin King Fahd Stadiumilla Riadissa.
Mathew Leckie

Mathew Leckie (s. 4. helmikuuta 1991 Melbourne) on australialainen jalkapalloilija, joka edustaa vuodesta 2017 lähtien saksalaista Hertha Berliniä. Aiemmin hän on Saksassa pelannut Borussia Mönchengladbachissa, FSV Frankfurtissa ja FC Ingolstadt 04:ssä. Hän on pelipaikaltaan laitalinkki tai hyökkääjä.
Nopeudestaan sekä suoraviivaisesta pelityylistään tunnettu Leckie valittiin Australian joukkueeseen vuoden 2014 MM-kisoihin. Hän on pelannut 63 maaottelua ja tehnyt niissä 11 maalia. Hän pelasi täydet minuutit Australian kaikissa kolmessa ottelussa sekä vuoden 2014 että vuoden 2018 MM-kilpailuissa. 2022 MM-kilpailuissa, alkulohkon ottelussa Tanskaa vastaan Leckie teki Australian ainoan maalin, joka takasi maalle jatkopaikan.
Šantung (kangas)

Šantung on alun perin villisilkistä kudottua kangasta, jonka pinta on hieman epätasainen ja juovikkaan vaihteleva. Vaikutelma saadaan aikaan käyttämällä palttinakudoksen loimena grège-silkkilankaa ja kuteena epätasaista villisilkkiä.
Šantungin tyyppistä kangasta valmistetaan silkin ohella myös muun muassa viskoosista, villasta ja nailonista.
Kangastyyppi on saanut nimensä Shandongin maakunnasta Kiinassa. Šantungia käytetään muun muassa naisten leninkeihin.
Saad Tedjar

Saad Tedjar (, s. 14. tammikuuta 1986 Béjaïa) on algerialainen jalkapalloilija. Keskikentällä pelaava Tedjar edustaa Algerian pääsarjassa pelaavaa ASO Chlefiä.
Seuraura.
Tedjar aloitti jalkapalloilun Paradoun riveissä vuonna 2006 ja siirtyi lainalle JS Kabylien riveihin kaudeksi 2009–2010. Kauden jälkeen Tedjar siirtyi kahden vuoden sopimuksella Kabylien riveihin. Hän saavutti vuonna 2011 Algerian cupin mestaruuden.
Heinäkuussa 2013 Tedjar siirtyi ASO Chlefiin.
Maajoukkueura.
Tedjar pelasi ensimmäisen maaottelunsa Algerian maajoukkueessa 12. elokuuta 2011 2012 Afrikan-mestaruuskisojen karsintaottelussa Tansaniaa vastaan. Hänet valittiin myöhemmin vuoden 2013 Afrikan-mestaruuskisoihin, jossa Algerian kisat päättyivät kuitenkin alkulohkoon.
Ven

Ven (tansk. ja aiemmin ruots. "Hven") on Ruotsille kuuluva Juutinraumassa sijaitseva saari. Etäisyyttä Skånen länsirannikolta saarelle on 4,5 kilometriä ja Sjællandin itärannikolta Tanskasta 8,5 kilometriä. Saaren pinta-ala on 7,5 neliökilometriä ja vuonna 2009 saarella oli 359 asukasta. Saari muodosti aiemmin oman kunnan, jota vastaa alueeltaan nykyinen Sankt Ibbin piiri.
Ven tunnetaan Backafallin jyrkästä rannasta. Tanskalainen tiedemies Tyko Brahe rakennutti 1500-luvulla linnansa Uranienborgin ja observatorionsa Stjerneborgin saaren keskelle. Venillä sijaitsee Sankt Ibbin kirkko.
Josip Drmić

Josip Drmić (s. 8. elokuuta 1992 Laachen) on sveitsiläinen jalkapalloilija, joka edustaa Englannin korkeimmalla sarjatasolla Valioliigassa pelaavaa Norwich Cityä. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä.
Drmić on pelannut Saksan Bundesliigassa yhteensä 107 ottelua ja tehnyt niissä 31 maalia Nürnbergin, Bayer Leverkusenin, Borussia Mönchengladbachin ja Hamburger SV:n joukkueissa vuosina 2013–2019. Ensimmäisellä bundesliigakaudellaan hän teki Nürnbergille 17 maalia ja oli liigan kolmanneksi paras maalintekijä. Englannin Valioliigassa hän teki ensimmäisen maalinsa kuudennessa liigaottelussaan Aston Villaa vastaan.
Kroatialaiset sukujuuret omaava Drmić on edustanut Sveitsiä vuoden 2012 olympiaturnauksessa sekä vuosien 2014 ja 2018 MM-kilpailuissa. Vuoden 2018 turnauksessa hän teki maalin tasapeliin päättyneessä alkulohko-ottelussa Costa Ricaa vastaan. Hän teki A-maajoukkuedebyyttinsä syyskuussa 2012 ja ensimmäiset kaksi maaottelumaaliaan Kroatiaa vastaan maaliskuussa 2014.
Tiki-taka

Tiki-taka on lyhyihin syöttöihin, nopeaan liikkeeseen ja pallonhallintaan perustuva jalkapallon pelityyli, jota hyödyntämällä Espanjan maajoukkue sekä FC Barcelona ovat saavuttaneet menestystä. Pelityyli sai alkunsa 1990-luvulla Johan Cruijffin ollessa Barcelonan valmentajana, mutta myöhemmin sitä muokkasivat Espanjan valmentajat Luis Aragonés ja Vicente del Bosque. Tiki-taka on saanut nimensä sen yhdestä olennaisesta osasta, nopeista ja terävistä syötöistä. Pelityyliä on kritisoitu, koska jotkut pitävät sitä tylsänä pallonhallinnan takia. 
Alkuperä.
Tiki-taka sai alkunsa jo 1990-luvulla, mutta nimen keksi espanjalainen urheilutoimittaja Andrés Montes vasta vuoden 2006 MM-kisojen aikana Espanjan pelattua Tunisiaa vastaan. Tiki-takan kehittäjänä pidetään hollantilaista Johan Cruijffia, joka valmensi FC Barcelonaa vuosina 1988–1996. Omalla peliurallaan niin sanotun totaalisen jalkapallon tunnetuksi Hollannin joukkueessa tehnyt Cruijff sovelsi totaalista jalkapalloa tiki-takaan. Myöhemmin Barcelonan valmentajat, kuten Frank Rijkaard ja etenkin Josep Guardiola, sovelsivat tiki-takaa eteenpäin. Guardiolan jakson (2008–2012) aikana pelitapa kehittyi siten, että pienikokoiset ja tekniset pelaajat, kuten Lionel Messi ja Xavi, olivat siinä tärkeitä. Tiki-takalla Espanja voitti maailmanmestaruuden vuonna 2010 ja Euroopan-mestaruuden vuosina 2008 ja 2012. FC Barcelona voitti Guardiolan aikana useita mestaruuksia, kuten Espanjan liigamestaruuden muutamaan otteeseen sekä Mestarien liigan. 
Taktiikat.
Tiki-takassa ei ole välttämättä aina niin sanottua ysipaikan pelaajaa eli puhdasta hyökkääjää, vaan joskus käytetään niin sanottua "valeysiä", joka on usein hyökkäävä keskikenttäpelaaja. Vuoden 2012 EM-turnauksessa Espanja pelasi voitokkaasti tällä taktiikalla. Myös puolustus on yksi tiki-takan tärkeitä osia, sillä se on usein todella tiivis ja vaikeasti murrettava. 
Naisten jalkapallo.
Naisten jalkapallossa tiki-takaa on käyttänyt esimerkiksi Japani, joka saavutti kultaa vuoden 2011 MM-kisoissa voittamalla ennakkosuosikit emäntämaa Saksan ja Yhdysvallat. Japania valmensi Norio Sasaki.
Kritiikki.
Monet ovat kritisoineet tiki-takaa sen passiivisuudesta ja liian suuresta pallonhallintaprosentista. Heidän mielestään pelitapaa käyttävät joukkueet pelaavat tylsää ja vähämaalista peliä. Jotkut ovat moittineet pelitapaa myös siitä, että heidän näkemyksensä mukaan siinä on kentällä vain keskikenttäpelaajia, ei lainkaan hyökkääjiä tai puolustajia.
Vänoxa

Vänoxa on saari Kemiönsaaren kunnan Hiittisissä. Vajaan viiden neliökilometrin kokoisella saarella on kolme ympärivuotista asukasta, joita palvelee yhteysalus M/s Stella. Saarella on 10-reikäinen golfkenttä.
Vänoxa on Hiittisten itäosan isoimpia saaria yhdessä naapurisaaren Ängesön-Bergön kanssa. Kapea salmi erottaa saaret toisistaan. Saari kuuluu yhdessä lähisaarien kanssa Vänoxan kylään, jonka kantatila sijaitsee saarella.
Sigmund Lillebjerka

Sigmund Lillebjerka (12. kesäkuuta 1931 Bodø – 27. heinäkuuta 2015 Bodø) oli norjalainen säveltäjä. Hän oli pääasiassa itseoppinut, mutta hän sai lisäksi yksityisopetusta useilta säveltäjiltä, joiden joukossa olivat Per Hjort Albertsen, Sigurd Berge, Bjørn Kruse ja Olav Anton Thommessen. Lillebjerka voitti teoksillaan useita palkintoja, kuten Bodøn kaupungin kulttuuripalkinnon ja ILIOS-palkinnon sekä NRK:n ensimmäisen ja toisen palkinnon.
Sigmund on viulisti Sveinung Lillebjerkan ja sellisti Ørnulf Lillebjerkan isä.
Lillebjerkan tuotanto koostui pääasiassa orkesteri- ja kamarimusiikkiteoksista, mutta hän sävelsi myös muun muassa kamarioopperan "Saturn Rings" ja baletin "The Sea Monster".
Mauritz Gripenberg

Alexander Mauritz Sebastian Gripenberg (10. tammikuuta 1869 Pietari - 30. joulukuuta 1925 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti. 
Henkilöhistoria.
Mauritz Gripenberg kuului ruotsalaisalkuiseen Gripenbergin sotilas- taiteilija- ja arkkitehtisukuun. Hänen isänsä oli lääninkuvernöörinä toiminut kenraaliluutnantti Johan Axel Gripenberg. Gripenberg opiskeli upseeriksi Pietarissa ja valmistuttuaan työskenteli Venäjän armeijan attaseana Tukholmassa. Hän alkoi 1890-luvulla opiskella taideaineita Ruotsin kuninkaallisessa taideakatemiassa, luopui sotilasurasta ja valmistui arkkitehdiksi 1899 Kuninkaallisesta teknillisestä korkeakoulusta Tukholmassa.
Gripenberg oli aatelissäädyssä edustaja valtiopävillä 1904–1905 ja 1905–1906.
Virkaura.
Suomessa Mauritz Gripenberg työskenteli vuodesta 1899 vuoteen 1903 Rakennushallituksen edeltäjässä Yleisten rakennusten ylihallituksessa. Seuraavat viitisen vuotta hän suunnitteli yksityisarkkitehtina muun muassa kerrostaloja Helsinkiin. Gripenbergin sen kauden arkkitehtuuri edusti jugendtyyliä. Vuonna 1908 hänestä tuli Helsingin ensimmäinen rakennustarkastaja, jota virkaa hän hoiti kuolemaansa saakka – vuosina 1917–1918 hän tosin toimi armeijan palveluksessa Saksassa Sotilaskomitean edustajana ja sotilasattaseana.
Suomen sisällissodan aikana maaliskuussa 1918 Saksa ei voinut luovuttaa aseita valkoisille suoraan Brest-Litovskin rauhansopimuksen pykälien vuoksi. Asia ratkaistiin niin että yksityinen saksalainen yritys Gebrüder Mannesmann in Remsched myi aseet sotilaskomitean asiamiehen ratsumestari Mauritz Gripenbergin edustamalle suomalaiselle yhtymälle Gripenbergin asettamalla ja hyväksymällä 8 264 750 Saksanmarkan vekselillä.
Gripenbergiä arvostettiin rakennustarkastajana, hänellä oli sotilaskoulutuksen ansiosta viran hoidossa tarvittavaa auktoriteettia ja päättäväisyyttä. Hänen kykyään hahmottaa kokonaisuuksia pidettiin arvossa. Käytännönläheisenä hän osasi kiinnittää huomiota oleellisiin asioihin. Gripenberg laati Helsingin rakennusjärjestyksen ja kehitti muutenkin rakennusvalvontaa.
Suunnittelijana.
1910-luvulla suunniteltujen jugendkerrostalojen lisäksi Gripenberg suunnitteli 1920-luvulla arkkitehti Sigurd Frosteruksen kanssa Helsinkiin asuinkerrostaloja, jotka ovat tyyliltään klassistisia. Tunnetuin Gripenbergin suunnittelema rakennus on Espooseen vuonna 1904 valmistunut Villa Elfvik.
Muita sukuun kuuluvia arkkitehteja.
Gripenberg-sukuun kuuluvat myös arkkitehti, pankinjohtaja Sebastian Gripenberg (1850–1925), arkkitehti, professori Ole Gripenberg (1892–1979), hänen poikansa arkkitehti Bertel Gripenberg ja pojanpoika arkkitehti Jörn Gripenberg. Kolme viimeksi mainittua ovat vuorollaan johtaneet Arkkitehtitoimisto Gripenberg &amp; Co:ta.
Immalanjärvi

Immalanjärvi on suurehko järvi Imatralla lähellä Venäjän rajaa. Järven pinta-ala on 19,96 neliökilometriä ja se on Suomen 176. suurin järvi. Järven itäinen Varpaanlahti ulottuu Venäjän puolelle saakka.
Immalanjoen lasku-uomana on Unterniskanjoki, joka laskee Vuokseen Venäjän puolella Ensossa. Unterniskanjoki ei ole Immalanjärven alkuperäinen lasku-uoma. Alun perin Immalanjärvi laski Vuokseen Tainionkosken alapuolella. Lasku-uoman suunta käännettiin vuonna 1894 osana Vuoksen vesivoiman rakentamiseen valmistautumista ja kun Immalanjärven pintaa haluttiin laskea sen läheltä kulkemaan suunnitellun rautatien rakennustöiden helpottamiseksi.
Järven valuma alue on 65, 656 km².
Suomen valuma-aluejaossa järvi luetaan Immalanjärven valuma-alueeseen (4.192), joka on osa Vuoksen aluetta (4.19), joka edelleen luetaan Suur-Saimaan alueeseen (4.1) Vuoksen vesistössä (4).
Nimi "Immalanjärven valuma-alue" vesistön osa-alueen nimenä on epätarkka, koska todellisuudessa kyseessä on Unterniskanjoen valuma-alue.
Viitta ja tikari

Viitta ja tikari () on sanonta, jolla viitataan usein tilanteisiin, joissa on salaperäisyyttä, salajuonia, vaiteliaisuutta ja vakoilua.
Sanonnalla on kaksi mahdollista alkuperää. Toinen juontaa juurensa 1800-luvun alkupuolelle ja on käännös ranskankielisestä sanonnasta "de cape et d’épée" ja espanjankielisestä "de capa y espada" (sananmukaisesti ”viitasta ja miekasta”). Näillä sanonnoilla tarkoitettiin seikkailukertomusta, jossa päähenkilöillä oli viitta ja miekka. Henry Wadsworth Longfellow totesi vuonna 1840 Pedro Calderón de la Barcan "La Dama Duendesta", että se on erinomainen viitta ja tikari -komedia. Charles Dickens käytti sanontaa viitta ja tikari seuraavana vuonna teoksessaan "Barnaby Rudge" viittaamaan ivallisesti juuri sentyyppiseen draamaan. Näiden esineiden kuvastoon on sittemmin liitetty arkkityyppinen vakoilu ja salamurha: viitta, johon henkilö haluaa kätkeytyä tai jonka suojissa hän haluaa pysyä tuntemattomana, ja tikari, helposti piilotettava ja hiljainen ase.
Sittemmin termiä on käytetty lukemattomissa taideteoksissa, esimerkiksi elokuvissa, niiden nimiä myöten.
Vanhoissa eurooppalaisissa taistelulajeissa termi voidaan ymmärtää sananmukaisesti. Se tarkoittaa tikarin käsittelyä yhdellä kädessä, niin että toisessa on viitta. Viitan tarkoituksena oli haitata tikarin tai sen liikkeen havaitsemista, suojata iskuilta, häiritä vastustajan aseen liikettä ja hämätä. Viitan ja tikarin yhteiskäyttöä pidettiin epärehellisenä taistelumenetelmänä juuri harhaanjohtavuutensa vuoksi. Giacomo di Grassin teoksessa "Ragione di adoprar sicuramente l’Arme, si da offesa come da difesa" (1570, englanninnos 1594), on jakso ”The Rapier and Cloake”, jossa hän havainnollistaa, miten viittaa käytetään taistelussa.
Kirjallisuudentutkimuksessa viitta ja tikari -lajityypillä tarkoitetaan melodraamasta kehittynyttä seikkailuromaania, jonka toiminta keskittyy vakoiluun, sabotaaseihin ja muuhun rikolliseen toimintaan. Termin luonnehtimissa romaaneissa henkilöt ovat synkeitä, kovapintaisia, yleensä valepukuun sonnustautuneita roistoja, joilla on käytössään esimerkiksi tikareita, myrkkyjä ja räjähteitä. Lajia edustavia kirjailijoita ovat esimerkiksi Anthony Hope, Edgar Wallace, Leslie Charteris, Eric Ambler, Len Deighton ja Frederick Forsyth.
Termin muunnelma on ”viitta ja miekka”, jolla tarkoitetaan romanttista kertomusta tai näytelmää, jossa henkilöillä on käytössä viitat ja miekat, joilla käyvät kaksintaisteluja, ja he noudattavat hovitapoja. Alexandre Dumas vanhemman romaani "Kolme muskettisoturia" (1844) edustaa lajia tyypillisimmillään.
Hämeenlinna Huskies

Hämeenlinna Huskies oli amerikkalaiseen jalkapalloon erikoistunut urheiluseura. Huskiesin kotikenttä oli Hämeenlinnassa sijaitseva Kaurialan kenttä. 
Hämeenlinna Huskiesin alaisuudessa oli myös cheerleading -jaosto. Hämeenlinna Huskies Cheerleaders, lyhennettynä HHC, joka kuului Suomen Cheerleading liittoon (SCL).
Huskiesin edustusjoukkue voitti II-divisioonan kaudella 2014 ja nousi kaudelle 2015 I-divisioonaan. Huskies voitti I-divisioonan kaudella 2016 ja nousi Vaahteraliigaan. Ensimmäisellään Vaahteraliigakaudellaan (2017) Huskies sijoittui kolmanneksi. Kauden 2018 kintaalla seuran miesten edustusjoukkueen yhdysvaltalainen päävalmentaja jätti tulematta Suomeen, jolloin osa pelaajista purki sopimuksensa. Tämän seurauksena Huskies luopui sarjapaikastaan.
Huskiesin naisten joukkue perustettiin vuonna 2013. Naisten toiminta loppui seuran velkojen vuoksi vuonna 2018.
Poiksillan rautatieasema

Poiksillan rautatieasema () on rautatieliikennepaikka (linjavaihde) Karjalan radalla Kiteellä entisen Kesälahden kunnan alueella, noin 11 kilometriä Kesälahden asemalta etelään.
Liikennepaikka avattiin vuonna 1966 Parikkalan ja Säkäniemen välisen oikoradan varteen. Se käsittää pääraiteen lisäksi yhden sivuraiteen puutavaran lastausta varten, eikä siellä ole henkilöliikennettä.
M-Klooribentsoehappo

m-Klooribentsoehappo eli 3-klooribentsoehappo (C7H5ClO2) on orgaaninen yhdiste ja bentsoehapon kloorattu johdannainen. Yhdistettä käytetään pääasiassa orgaanisessa synteesissä valmistettaessa muita yhdisteitä. Aine on o- ja p-klooribentsoehappojen isomeeri.
Ominaisuudet.
Huoneenlämpötilassa m-klooribentsoehappo on väritöntä tai valkoista kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee pieniä määriä veteen ja paremmin kuumaan kuin kylmään veteen. Yhdisteen klooriatomi ei korvaudu yhtä helposti muilla ryhmillä kuin m-klooribentsoehapon muissa isomeereissä. Aine ei myöskään hapetu helposti ja dekarboksylaatioreaktiot ovat harvinaisia. m-Klooribentsoehappo on heikko happo ja sen happovakion arvo on 1,5·10-4 mol/dm3.
Valmistus ja käyttö.
m-Klooribentsoehappoa voidaan valmistaa klooraamalla bentsoehappoa, mutta tällöin muodostuu myös muita isomeerejä. Yhdistettä voidaan valmistaa myös m-klooritolueenista joko hapettamalla tai klooraamalla yhdisteen metyyliryhmä ja hydrolysoimalla muodostuva tuote. Neljäs tapa syntetisoida m-klooribentsoehappoa on m-klooribentsyylikloridin hydrolyysi.
m-Klooribentsoehappoa käytetään valmistettaessa muita kemikaaleja esimerkiksi difenyylieettereihin kuuluvia rikkaruohomyrkkyjä, m-anisiinihappoa ja lääkeaineita.
Heleno de Freitas

Heleno de Freitas (s. 12. helmikuuta 1920 São João Nepomuceno, Brasilia – k. 8. marraskuuta 1959 Barbacena, Brasilia) oli brasilialainen jalkapalloilija. Hän pelasi suurimman osan urastaan (1939–1948) brasilialaisessa Botafogossa. Vuonna 1945 hänet valittiin Etelä-Amerikan parhaaksi keskushyökkääjäksi. De Freitas tunnetaan myös värikkäistä elämänvaiheistaan.
De Freitasin isä kuoli pojan ollessa 12-vuotias, ja tämän jälkeen perhe muutti Rio de Janeiroon. Tarinan mukaan de Freitasin jalkapalloura alkoi, kun Botafogon kykyjenetsijä näki hänen pompottelevan appelsiineja Copacabanan rannalla. Hän kouluttautui lakimieheksi, mutta valitsi jalkapalloilijan uran tehtyään ammattilaissopimuksen 18-vuotiaana. Hän oli joukkuetoveriensa karttama, mutta joukkueensa kannattajien rakastama pelaaja, joka kärsi päihde- ja uhkapeliongelmista. Temperamenttinsa ja kampauksensa myötä de Freitas sai Botafogon pahimman vastustajan Fluminensen kannattajilta pilkkanimen "Gilda" Rita Hayworthin esittämän elokuvahahmon mukaan. Botafogo myi de Freitasin vuonna 1948 argentiinalaiseen Boca Juniorsiin. Argentiinassa asuessaan hänellä on kerrottu olleen suhde Eva Perónin kanssa. De Freitas palasi seuraavana vuonna Brasiliaan Vasco da Gamaan, jossa hän saavutti Rio de Janeiron osavaltion mestaruuden, mutta tuli heitetyksi laiskuutensa takia joukkueen ulkopuolelle. Tästä raivostuneena de Freitas uhkaili valmentajaa harjoituksissa lataamattomalla pistoolilla. Vuonna 1950 hän siirtyi kolumbialaiseen Junioriin, jossa pelatessaan hän ystävystyi Gabriel García Márquezin kanssa.
De Freitas ei päässyt yrittämään suuren unelmansa maailmanmestaruuden voittamista, sillä vuosina 1942 ja 1946 MM-kilpailut oli jouduttu jättämään väliin sodan vuoksi, eikä Brasilian maajoukkueen valmentaja Flavio Costa valinnut häntä vuoden 1950 turnaukseen. De Freitas palasi vuonna 1951 jälleen Brasiliaan. Hän sairastui kuppaan, mutta kieltäytyi hoidoista, ja hänen sukulaisensa pakottivat hänet mielisairaalaan. 1958 MM-kilpailuissa Brasilia voitti kultaa ja 17-vuotias Pelé nousi maailmantähdeksi. De Freitas ei kestänyt tämän seuraamista, vaan yritti itsemurhaa polttamalla kymmentä savuketta samanaikaisesti. Seuraavana vuonna hän kuoli hoitamattoman kupan aiheuttamiin komplikaatioihin.
Marcos Eduardo Neves on kirjoittanut de Freitasin elämästä kirjan "Nunca Houve um Homem Como Heleno", jonka pohjalta on tehty myös elokuva "Heleno".
Juha Kanerva

Juha Petteri Kanerva (s. 23. syyskuuta 1965 Lahti) on suomalainen urheilutoimittaja ja urheiluhistoriaan erikoistunut tietokirjailija.
Kanerva on työskennellyt vuodesta 2002 Urheilusanomien ja Ilta-Sanomien urheilutoimittajana ja kuulunut vuodesta 2010 vakiokeskustelijoihin Ylen Aamu-tv:n Jälkihiki-ohjelmassa. Hän on voittanut kahdesti Vuoden urheilukirja -palkinnon: vuonna 2007 teoksesta "Rakas jalkapallo" (yhtenä kokoomateoksen kirjoittajista) ja vuonna 2012 kirjasta "Urheilulajien synty". Vuonna 2015 Kanerva oli ehdolla Vuoden urheilujournalistiksi Suomen urheilugaalassa.
Kanerva kirjoitti lokakuussa 2023 ilmestyneen Readme.fi:n kustantaman kirjan "Kalle Rovanperä – Mestarin tarina", jonka hän kirjoitti kuitenkin ilman Kalle Rovanperän suostumusta, eikä häntä edes haastateltu kirjaan. Rovanperä yritti muuttaa kirjan nimeä siinä kuitenkaan onnistumatta. 
Vuonna 2019 Kanerva kirjoitti elämäkertakirjan Teemu Pukista, niinikään ilman Pukin suostumusta tai yhteistyötä hänen kanssaan. Pukki kommentoi, ettei hänellä ole mitään tekemistä kirjan kanssa.
Kanerva on opiskellut historiaa Helsingin yliopistossa vuosina 1984–1990. Vuosina 1991–2000 hän työskenteli informaatikkona Suomen Urheilukirjastossa.
Aiheesta muualla.
Juha Kanerva 375 humanistia -sivustolla 19.4.2015. Helsingin yliopiston humanistinen tiedekunta.
Björkboda

Björkboda on kylä, taajama ja entinen rautaruukki Kemiönsaaren kunnan Dragsfjärdissä. Kylä sijaitsee saaren eteläosassa Björkboda träskin pohjoisrannalla. Nykyisin taajaman asukasluku on noin 200.
Vuonna 1732 Mikael Hising perusti Björkbodan ruukin, jossa oli silloin vesivoimalla toimiva kankirautavasara. Myöhemmin hän rakennutti alueelle Björkbodan kartanon. Kartano ja ruukki päätyivät 1800-luvulla Anders Ramsayn omistukseen. Hän teki laajat investoinnit tehtaalle. Ramsay teki kuitenkin vuonna 1863 vararikon. 1880-luvulla ruukki siirtyi uuteen omistukseen, ja maalarimestari Ulrik Palmu Helsingistä aloitti lukkojen kokoonpanoa Björkbodassa. Ruotsin Eskilstunasta tuli vajaa kymmenen lukkoseppää Björkbodaan, ja lukkojen kokoonpano voitiin aloittaa.
Björkbodan tehtaalla valmistettiin:
Erikoistuotteina valmistettiin myös Bertel Gardbergin suunnittelemia tuotteita:
Tehtaan viimeisinä toimintavuosina päätuotteina oli varmuuslukot ja väliovenlukot Abloyn nimellä.
Alkuperäisesti Björkbodan tehtaalla tehdyt tuotteet myytin nimellä, "Björkboda Bruk Kimito", nimi oli hiukan pitkä ja sitä lyhennettiin "Björkbodaksi", tällä nimellä myytiin Suomessa hyvin, mutta ei niinkään ulkomailla. Björkboda lyhennettiin vielä kerran, ja lopulta nimeksi tuli "Boda".
1920 luvulta 1970 luvulle valmistettuihin välioven lukkoihin sopivia kielen ja kahvan palautusjousia (erityisesti jousityypit 5204F, 5220FF ja 5220RF) valmistaa Ruotsissa Eskilstuna Kulturbeslag Ab. 
Björkbodan tehdas sai myöhemmin uuden johtajan. Björkboda oli Suomen vahvin ja vanhin toimiva lukkovalmistaja Wärtsilä Securityssä. Konsernissa oli mukana monta vanhaa lukkovalmistajaa, joista Boda oli vanhin. Mukana Wärtsilä Securityssä olivat muun muassa Abloy, Ava, Anchor, Trioving ja Primo.
Wärtsilä päätti kuitenkin luopua lukkovalmistuksesta ja kaikista näistä mukanaolevista tehtaista tehtiin Abloy-tehtaita. Nykyään Suomessa toimii enää yksi Abloyn tehdas alkuperäisellä paikallaan Joensuussa. Björkbodan tehdas oli viimeinen näistä muista tehtaista.
Ruukin ympärille kasvoi elinvoimainen ruukkikylä. Kylässä oli muun muassa oma koulu, kauppa, kirjasto, elokuvateatteri, baari, päiväkoti ja palokunta.
Jalkapalloseura FC Boda on kotoisin Björkbodasta.
Björkbodassa on lukkomuseo, joka on auki kesäisin.
Tehtaan vanhalla kartanotilalla omistaja Anna von Wendt opettaa kouluratsastusta, kouluttaa hevosia ja kehittää hevoshoitotilojaan, esimerkiksi tallin viereen on rakennettu maneesi ja hevoskylpylä. Tilalla viljellään myös maata ja vuokrataan tiloja esimerkiksi juhlatilaisuuksiin. Kartanotilalla on majoitustoimintaa, ja lisäksi kartanon mailla on useita vapaa-ajanasuntoja, joista suurinta osaa vuokrataan vuodeksi kerrallaan.
Giacomo di Grassi

Giacomo di Grassi oli italialainen miekkailunopettaja. Hän kirjoitti miekkailun käsikirjan "Ragione di adoprar sicuramente l'Arme, si da offesa come da difesa", joka ilmestyi 1570. Teos on käännetty englanniksi ja julkaistu 1594 nimellä" DiGrassi, His True Arte of Defence".
Grassin tärkeimpiä oppeja olivat, että saman pituisia aseita käytetään samalla tavalla ja että isku on ensisijainen verrattuna muihin hyökkäysmuotoihin, ja hän laati myös ohjeet siitä, miten eri aseilla hyökätään ja miten niitä käsitellään.
Di Grassi kirjoitti aikana, jolloin oltiin siirtymässä raskaista miekoista pitempiin ja kevyempiin miekkoihin, kuten rapiiriin. Hänen kuvaamansa asento ja jalkatyö ovat tyyliltään pystyjä, kasvot ovat suoraan ja jalkaterät ovat lähekkäin samalla tavalla kuin nykyaikaisessa kendon jalkatyössä, mutta toisin kuin eräät seuraavan sukupolven kirjoittajat 1600-luvulla esittivät.
Valvontaeläinlääkäri

Valvontaeläinlääkäri on kunnaneläinlääkäri, joka valvontaeläinlääkärin virkanimikkeellä tekee eläinsuojelutarkastuksia. Tehtävänä on valvoa pidettyjen eläinten oloja ja hyvinvointia. Valvontaeläinlääkärin työ pohjautuu lainsäädäntöön, muun muassa eläinsuojelulakiin (247/1996). Valvontaeläinlääkäri on viranomainen kunnassa, kaupungissa tai valtion hallinnossa. Valvontaeläinlääkärit tekevät usein viranomaisyhteistyötä etenkin poliisin kanssa.
Valvontaeläinlääkärin toimenkuvaan voivat Suomessa kuulua:
Tarkastuseläinlääkäri on teurastamojen toimintaa valvova eläinlääkäri.
Suomen Työväen Järjestyskaartin Perinneyhdistys

Suomen Työväen Järjestyskaartin Perinneyhdistys ry on vuonna 2010 perustettu yhdistys, joka ylläpitää Suomen sisällissodan punaisen osapuolen muistoa ja perinteitä. Sen kotipaikka on Tampere.
Yhdistyksen tarkoituksena on myös kunnioittaa Suomen työväenliikkeen historiaa sekä tuoda esille yhteiskunnallisessa keskustelussa osaksi vaiettuja tai unohdettuja sisällissodan tapahtumia, erityisesti sen päättymisen jälkeisiä sotarikoksia, kuten joukkoteloituksia ja vankileirien joukkokuolemia. Yhdistyksen perustajien mukaan sisällissodan muistoa vaalitaan Suomessa yksipuolisesti ja "vapaussota-myyttiä" ylläpitäen.
Jyri Paretskoi

Jyri Juhana Paretskoi (s. 9. heinäkuuta 1979 Uusikaupunki) on suomalainen kirjailija ja äidinkielen ja kirjallisuuden opettaja.
Paretskoi valmistui ylioppilaaksi Pielaveden lukiosta vuonna 1998 ja kasvatustieteen maisteriksi Joensuun yliopistosta vuonna 2004. Vuonna 2005 hän suoritti opetushallinnon tutkinnon ja vuonna 2007 äidinkielen ja kirjallisuuden opettajan kelpoisuuden Joensuun yliopistossa. Paretskoi on asunut vuodesta 2012 Iisalmessa, missä hän opettaa yläkoululaisille äidinkieltä ja kirjallisuutta sekä suullista ilmaisua.
Vuonna 2014 Paretskoi sai nuortenkirjallisuuden Topelius-palkinnon esikoisromaanistaan "Shell’s Angles" (2013). Se kertoo kolmen mopopojan elämästä Shell-huoltoaseman kulmilla Iisalmea muistuttavassa pikkukaupungissa. Vuonna 2014 ilmestyi jatko-osa "Shell’s Angles ja Kalajoen hiekat", joka oli Finlandia Junior -palkintoehdokkaana. Sarjan kolmas osa, "Shell’s Angles ja beibit", ilmestyi syksyllä 2015 ja käsittelee muun muassa teiniraskautta. Teos oli Topelius-palkintoehdokas. Vuonna 2016 Paretskoi sai Laivakello-palkinnon Shell’s Angles -kirjoistaan. Kirjoista tehty rockmusikaali Shell's Angles sai ensi-iltansa Kotkassa 1. syyskuuta 2018. Kirjoista on tekeillä myös televisiosarja. Myös Paretskoin K15-sarjan sovittamista televisiosarjaksi tai elokuvaksi on suunniteltu.
Vuonna 2017 ilmestyi Paretskoin ensimmäinen aikuisille suunnattu romaani, "Nimetön".
M/S Östern (1873)

M/S Östern oli 1873 Ruotsissa rakennettu höyrylaiva, joka liikennöi nimillä "Lilla Edet, Särö, Finby" ja 
"Östern".. Laiva upotettiin Nauvon Sandön hiekkaan 1968, ja se makaa siellä osittain purettuna.
Mitä on antiikin filosofia?

Mitä on antiikin filosofia? () on Pierre Hadot'n vuonna 1995 ilmestynyt kirja. Teoksen on suomentanut Tapani Kilpeläinen ja sen on julkaissut suomeksi Niin &amp; näin vuonna 2010.
Popotan

Popotan on japanilainen anime-tyylinen, pornografinen visual novel, jossa pelaaja yrittää saada ohjaamansa hahmon harrastamaan seksiä nuorten tyttöjen kanssa. Pelin julkaisi alun perin Petit Ferret ja sen hahmosuunnittelun teki Akio Watanabe, taiteilijanimeltään "Poyoyon Rock". 
Popotan julkaistiin alun perin PC-pelinä 13. joulukuuta 2002 ja myöhemmin DVD-ROM- ja PlayStation 2 -versioina ilman muutamaa kohtausta. Myöhemmin visual novelin pohjalta on myös tehty muita mediatuotteita, muun muassa samanniminen anime- ja manga-sarja.
Vuonna 2006 pelistä otettu flash-animaatio Caramelldansen-kappaleen tahtiin tanssivista tytöistä levisi laajalle muun muassa keskustelupalstoilla ja YouTube-sivustolla.
Marcus Norris

Marcus Norris (s. 20. elokuuta 1974 Jackson, Michigan) on yhdysvaltalais-kroatialainen aktiiviuransa lopettanut koripalloilija. Hän pelasi urallaan kansainvälisissä eurooppalaissarjoissa ja voitti muun muassa Ukrainan ja Portugalin mestaruuden.
Urheilu-ura.
Yliopistouransa jälkeen Norris siirtyi ammattilaiseksi Eurooppaan, suomalaiseen Pyrbasketiin, jossa pelasi kaksi kautta. Hän voitti kummallakin kaudella runkosarjan kori- ja riistokuninkuuden. Ensimmäisellä kaudellaan Norris teki runkosarjassa 32,32 pistettä ottelua kohden. Loppuvuodesta 1996 Norris heitti yksittäisessä ottelussa 62 pistettä.
Pyrbasketin jälkeen Norris pelasi Kroatiassa saaden maan kansalaisuuden vuonna 2000, Portugalissa, Israelissa, Turkissa ja Espanjassa. Hän pelasi EuroCupia ja FIBA Europe Leagueta. Hän muun muassa voitti urallaan Ukrainan ja Portugalin mestaruuden ja Portugalin cupin.
Júnior Díaz

Júnior Enrique Díaz Campbell (s. 12. syyskuuta 1983 San José) on costaricalainen jalkapalloilija, joka edustaa Saksan korkeimmalla sarjatasolla Bundesliigassa pelaavaa 1. FSV Mainzia. Hän on pelipaikaltaan laitapuolustaja.
A-maajoukkuedebyyttinsä syyskuussa 2003 tehnyt Díaz on edustanut Costa Ricaa vuoden 2004 olympiaturnauksessa sekä vuoden 2014 MM-kisoissa. Hänen isänsä Enrique Díaz oli myös maajoukkuetason jalkapalloilija, joka pelasi muun muassa vuoden 1982 maailmanmestaruuskilpailuissa.
Yeltsin Tejeda

Yeltsin Ignacio Tejeda Valverde (s. 17. maaliskuuta 1992 Limón) on costaricalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Ranskan Ligue 1:ssä pelaavaa Éviania, jonne siirtyi elokuussa 2014 kasvattajaseurastaan Deportivo Saprissasta. 
Tejeda on pelipaikaltaan puolustava keskikenttäpelaaja.
Ammattilaisura.
A-maajoukkuedebyyttinsä joulukuussa 2011 Kuubaa vastaan tehnyt Tejeda valittiin Costa Rican joukkueeseen vuoden 2014 MM-kisoihin. Costa Rica oli yksi kisojen suurimmista yllättäjistä, ja useat joukkueen pelaajat herättivät kisojen jälkeen kiinnostusta eurooppalaisseuroissa. Tejeda siirtyikin lopulta elokuussa 2014 Ranskan pääsarjan Ligue 1:n Évianiin.
Ensimmäisen maalinsa Ligue 1:ssä Tejeda teki Bordeaux'ta vastaan 2-1 -tappioon päättyneessä ottelussa 19. syyskuuta 2014.
Muuta.
Tejeda on saanut etunimensä Venäjän entisen presidentin Boris Jeltsinin mukaan.
Panama (kudonta)

Panama eli nattee () on palttinasta johdettu kankaankudontasidos, joka näyttää punotulta. Siinä kaksi tai useampaa vierekkäistä lankaa kulkee samassa viriössä sekä loimen että kuteen suunnassa. Panama on yksinkertaisin johdetuista sidoksista ja muistuttaa pinnaltaan suurennettua palttinasidosta.
Puuvillaisia panamakankaita käytettiin 1930-luvulla urheilupaidoissa, urheilupuvuissa, alusvaatteissa ynnä muissa käyttötarkoituksissa. Villapanamaa käytettiin pukukankaana.
Ripsi

Ripsi on palttinasta johdettu kankaankudontasidos, joka näyttää raidalliselta. 
Poikkiraitainen "loimiripsi" syntyy siten, että samaan viriöön johdetaan useita hienoja kudelankoja. Samanlainen poikkiraitavaikutelma saadaan aikaan palttinasidoksella käyttämällä paksua kudelankaa.
Pitkittäis- eli "kuderipsi" syntyy vastaavasti suurella kudetiheydellä, kun kaksi tai useampi loimilankaa saadaan sitoutumaan yhteen samalla tavalla. Suuren kudetiheyden takia pitkittäisripsin kudonta on hidasta.
Loimiripsiä myydään myös kauppanimellä ottomaani.
Monica Dolinsky

Monica Dolinsky (s. 13. joulukuuta 1987) on yhdysvaltalainen jalkapalloilija, joka edustaa suomalaista Naisten Liigassa pelaavaa Åland Unitedia. Hän siirtyi ahvenanmaalaisseuraan Kokkola F10:ä, jossa hän pelasi vuoden ajan. Kaudella 2013 Dolinsky oli liigan kolmanneksi paras maalintekijä 15 maalillaan. Kotimaassaan hän on pelannut Kansasin yliopiston joukkueessa Big 12 -yliopistosarjaa.
Fedtšenkon jäätikkö

Fedtšenkon jäätikkö () on suuri jäätikkö Pamirvuoristossa Tadžikistanissa. Sen pituus on 77 kilometriä ja laajuus yli 700 km², ja se on siten maailman suurin napa-alueiden ulkopuolella sijaitseva jäätikkö. Vahvimmillaan jäätikön vahvuus on noin kilometri, ja sen tilavuudeksi arvioidaan sivuhaarat mukaan lukien 144 km³. Jäätikkö alkaa 6,2 kilometrin korkeudesta Qullai Garmon itäpuolelta ja virtaa kohti pohjoista, jossa se päätyy Balandkiikjokeen 2 909 metrin korkeudessa lähellä Kirgisian rajaa. Muutamien laskujokien kautta jäätikön sulamisvedet laskevat Amudarjajokeen ja sitä pitkin Araljärveen, joskaan vedet eivät aina yllä sinne asti vaan joki kuivuu matkalla.
Löytöhistoria.
Jäätikkö löydettiin vuonna 1878, mutta sitä tutki perusteellisemmin vasta saksalais-neuvostoliittolainen retkikunta vuonna 1928.
Mauri Jaakonsaari

Mauri Jaakonsaari (s. 12. tammikuuta 1942) on aktiiviuransa lopettanut suomalainen koripalloilija.
Tampereen Pyrinnön kasvatti Jaakonsaari pelasi miesten SM-sarjaa kasvattajaseurassaan vuosina 1961–1964. Kauden 1961 Jaakonsaari pelasi uransa parhaalla, 6,4 pisteen keskiarvolla. Kaudella 1968–1969 Jaakonsaari pelasi Turun Riennossa. A-nuorten maaotteluita hänelle kertyi kaksi kappaletta.
Työuransa Jaakonsaari teki Porin Suomalaisen yhteislyseon liikunnanopettajana ja rehtorina.
Kadonnut maailma (vuoden 1925 elokuva)

Kadonnut maailma (engl. "The Lost World") on Arthur Conan Doylen samannimiseen romaaniin perustuva seikkailuelokuva vuodelta 1925. Elokuvassa ryhmä ihmisiä lähtee Amazonin sademetsään etsimään kadonnutta ylänköä, jossa elää dinosauruksia. Elokuva valittiin National Film Registry -arkistoon vuonna 1998.
Markku Lindell

Markku Lindell (s. 28. maaliskuuta 1961) on aktiiviuransa lopettanut suomalainen koripalloilija.
Riihimäen Pallonlyöjien kasvatti Lindell pelasi miesten SM-sarjaa Tampereen Pyrinnössä vuosina 1981–1987. Lindellin tulokaskausi 1981–1982 oli myös hänen tilastollisesti parhaansa: Lindell pelasi runkosarjan 2,3 pisteen ja 1,2 levypallon keskiarvoilla. Viimeiset kaksi kautta Lindell kuului vain yhdessä ottelussa Pyrinnön ottelukokoonpanoon.
Urheilijanuransa jälkeen Lindell on työskennellyt muun muassa tietoliikennealan yrityksen toimitusjohtajana.
Kari Harju

Kari Harju on aktiiviuransa lopettanut suomalainen koripalloilija.
Raholan Pyrkivän kasvatti Harju pelasi miesten SM-sarjaa Tampereen Pyrinnössä vuosina 1978–1980. Kaudella 1979–1980 Pyrintö ja Harju saavuttivat SM-hopeaa. A-nuorten maaotteluita Harjulle kertyi 15 ja B-nuorten maaotteluita kaksi kappaletta.
Riikka Ketoja

Riikka Ketoja (s. 10. syyskuuta 1994 Pietarsaari) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa ruotsalaista Sunnanå SK:ta.
Seurajoukkueet.
Ketoja on Jakobstads Bollklubbin kasvatti, joka debytoi Naisten Liigassa FC Unitedin riveissä jo 15-vuotiaana kaudella 2009. Vuonna 2011 hän siirtyi talousvaikeuksista kärsineestä FC Unitedista Kokkola Futikseen. Kaudella 2013 Ketoja ehti pelaamaan vain neljä ottelua, ennen kuin vakava polvivamma piti hänet sivussa pelikentiltä koko loppukauden ajan.
Maajoukkue.
Ketoja on edustanut Suomea kaikissa ikäkausimaajoukkueissa. A-maajoukkueeseen hänet kutsuttiin ensimmäisen kerran vuoden 2013 Kypros Cupiin, mutta hän joutui jättämään turnauksen väliin ylioppilaskirjoitusten vuoksi. Ensimmäisen maaottelunsa Ketoja pelasi kesäkuussa 2014 MM-karsinnassa Itävaltaa vastaan. Toukokuun 2015 loppuun mennessä hän on pelannut viisi naisten maaottelua.