Leena Krohn

Leena Elisabeth Krohn (s. 28. helmikuuta 1947 Helsinki) on suomalainen kirjailija. Hänen laajaan tuotantoonsa kuuluu romaaneja, novelleja, lasten- ja nuortenkirjoja sekä esseitä.
Tuotannossaan Krohn on pohtinut ihmisen suhdetta itseensä ja todellisuuteen, moraalia, todellisuuden ja harhan rajoja sekä elämän ongelmaa erityisesti tekoälyn muotoja tarkastelemalla.
Krohn on saanut muun muassa kirjallisuuden valtionpalkinnon 1989 ja Finlandia-palkinnon 1992 esseenovellikokoelmasta "Matemaattisia olioita tai jaettuja unia".
Elämä.
Leena Krohn kuuluu Krohnin kulttuurisukuun. Hänen isänsä oli kirjastonhoitaja, FM, toimittaja ja taidearvostelija Alf Krohn ja äiti toimistovirkailija Elisabet (Liisa) Cedeström. Krohnin sisar Inari Krohn on taiteilija ja graafikko ja on kuvittanut useita Leena Krohnin teoksia. Leena Krohnin poika Elias Krohn on "Kulttuurivihkojen" päätoimittaja. Krohnin serkkuja ovat kirjailija Aarni Krohn, näyttelijä Heidi Krohn, kirjailija Tiina Krohn ja lääketieteen professori Kai Krohn.
Krohn valmistui ylioppilaaksi vuonna 1967 Helsingin Yhtenäiskoulusta, jossa hänen luokkatoverinaan oli tuleva kuvataiteilija Marjatta Hanhijoki, ja humanististen tieteiden kandidaatiksi vuonna 1976 Helsingin yliopistosta. Hän opiskeli pääaineenaan teoreettista filosofiaa ja muina aineina psykologiaa, käytännöllista filosofiaa, kotimaista kirjallisuutta ja taidehistoriaa. Vuosina 1972–1981 hän työskenteli kirjastoamanuenssina Helsingin yliopiston kotimaisen kirjallisuuden laitoksella ennen ryhtymistään vapaaksi kirjailijaksi vuonna 1981. Krohn oli taiteilijaprofessori vuosina 2000–2005.
Ura.
Krohnin esikoisteos oli Inari Krohnin kuvittama ympäristökysymyksiä käsittelevä lastenkirja "Vihreä vallankumous" (1970). Hän sai teoksesta vuonna 1971 Arvid Lydecken -palkinnon ja valtion nuorisokirjallisuuspalkinnon. Krohn julkaisi uransa alkuvaiheessa kertomuksia lapsille ja sai vuonna 1975 jälleen Arvid Lydecken -palkinnon ja valtion nuorisokirjallisuuspalkinnon satukokoelmalla "Viimeinen kesävieras" (1974).
Krohn sai vuonna 1997 Pro Finlandia -mitalin, jonka hän kuitenkin palautti vastalauseena sille, että presidentti Martti Ahtisaari myönsi Indonesian metsäministeri Djamaludin Suryohadikusumolle Suomen leijonan ritarikunnan komentajamerkin. Myös Marjatta Hanhijoki palautti saamansa Pro Finlandia -mitalin. Krohn ja Hanhijoki vetosivat myös muihin kahdeksaan samanaikaisesti palkittuun, jotta nämä palauttaisivat mitalinsa, mutta muut eivät innostuneet asiasta. Vuonna 2001 Krohn erosi Suomen Kirjailijaliitosta vastalauseena liiton silloisen puheenjohtajan Jarkko Laineen julkisuudessa esittämille seksistisille lausunnoille.
Krohnin teoksia on käännetty englanniksi, ruotsiksi, viroksi, unkariksi, venäjäksi, latviaksi, italiaksi, saksaksi, puolaksi ja norjaksi. Romaani "Tainaron" oli vuonna 2005 World Fantasy Award -ehdokkaana. Krohnin englanninkielinen kokoomateos "Collected Fiction" oli vuonna 2016 ehdolla World Fantasy Award -fantasiakirjallisuuspalkinnon saajaksi.
Krohn hyödynsi internetiä kirjallisessa toiminnassaan jo 1990-luvulla ja perusti omat kotisivut vuonna 1994.
Elokuva "Pelikaanimies" (2004) perustuu Krohnin kirjaan "Ihmisen vaatteissa".
Krohn palkittiin 30 500 euron arvoisella Suomi-palkinnolla 2010. "Hotel Sapiens" oli vuoden 2013 Finlandia-palkintoehdokkaana.
Krohnille myönnettiin valtion taiteilijaeläke 2011. Vuonna 2017 hän sai Eino Leinon palkinnon.