tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Kirkonrakentaja

Kirkonrakentajilla tarkoitetaan sanan yleisen merkityksen lisäksi 1600–1800-lukujen Suomen hirsirakenteisten puukirkkojen rakennusmestareita. Suomalainen kirkonrakentaja saattoi myös suunnitella kirkkorakennuksia, mutta vähitellen suunnitteleminen siirtyi arkkitehdeille.
Keitä kirkonrakentajat olivat?
Kirkonrakentajat pätevöityivät alalle työkokemuksen kautta. He liikkuivat laajalla alueella maassa, sen mukaan missä työtä oli tarjolla. Heillä ei ollut asiaa kaupunkien rakennustöihin, koska he eivät kuuluneet porvarien ammattikuntiin. He olivat yleensä lähtöisin talonpoikaisluokasta, mutta toimivat yrittäjien ja urakoitsijoiden tapaan. Rakennuksen rahoitti ja tilasi paikallinen seurakunta. Kun se oli päättänyt rakentaa kirkon, se teetti kustannusarvion ja piirustukset paikallisella rakennusmestarilla. Itse rakentaminen tehtiin kuitenkin kirkonrakentajan johtamana.
Kirkonrakentajien tekemät rakennustekniset ja taiteelliset ratkaisut antavat nykytutkijalle mahdollisuuden seurata, miten uudet opit ovat levinneet rakentajien keskuuteen. Esimerkiksi ristikirkko nousi 1600-luvulla suosituimmaksi pohjaratkaisuksi pitkäkirkon tilalle. Monien taiteellisten ratkaisujen esikuva on suomalaisille rakentajille ollut Ruotsissa.
Puukirkkojen rakentaminen oli vilkkaimmillaan 1700-luvun jälkipuolella, samaan aikaan kuin Suomen väkiluku kasvoi ja talonpojat vaurastuivat. Vuosina 1760–1809 rakennettiin Suomeen 120 kirkkoa. Kirkonrakentajilla teetettiin lisäksi kirkkojen korjauksia ja uudistuksia.
Arkkitehtien osuus lisääntyy.
1700-luvun jälkipuolelta alkaen piti kaikkien julkisten rakennusten piirustukset hyväksyttää Tukholmassa Kuninkaallisessa intendentinkonttorissa. Asia oli säädetty vuoden 1776 rakennusasetuksessa, jossa edellytettiin myös, että julkisten rakennusten piti olla kivitaloja. Puurakennuksen sai tehdä poikkeusluvalla, mutta Suomen puolella puukirkko oli ylivoimaisesti yleisempi kuin kivinen. Intendentinkonttori ohjasi rakennusten tyyliä uusklassistiseksi.
Seurakunta aloitti rakennustyön valmistelun jo ennen luvan saamista. Työmaalle tuotiin rakennustarpeita, joita pitäjän asukkaiden oli työvelvollisuutensa mukaan tuotava paikalle. Rahaakin kerättiin joihinkin rakennustarpeisiin sekä kirkonrakentajan ja hänen apumiestensä palkkoihin. Kun piirustusten hyväksyminen usein viipyi useita vuosia, saatettiin rakentaminenkin aloittaa, joten lopputulos ei aina ollut arkkitehdin tarkoittama. Kirkonrakentaja saattoi myös tulkita piirustuksia varsin suurpiirteisesti.
Valkjärvi (Hämeenkyrö)

Valkjärvi on Pirkanmaalla Hämeenkyrössä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Mahnalanselän alueeseen. Valkjärvi on Turkkilanjärvenojan sivuhaaran pääjärvi. Valuma-aluetta kutsutaan myös nimellä Turkilanjärvenojan valuma-alue.
Maantieto.
Järvi on 1,3 kilometriä pitkä, 400 metriä leveä ja sen pinta-ala on 28,7 hehtaaria. Siihen laskee kuusi tulo-ojaa, jotka tuovat vettä lähinnä ojitetuilta soilta. Luusua sijaitsee pohjoispäässä, mistä virtaa laskuoja Hautasuon halki. Laskuoja yhtyy 800 metrin jälkeen Turkkilanjärvenojaan Myllykylässä. Järveä ympäröivät korkeahkot mäet ja rantaviiva, jota on 3,2 kilometriä, on metsämaastoa. Vain pohjoispäässä ja Myllymäen suunnassa on rantaan ulottuva peltomaata. Järven itärannalle on rakennettu useita vapaa-ajan asuntoja, mutta niitä löytyy myös vastarannalta. Asunnoille johtaa tiet valtatieltä 3 Uskelassa erkanevalta, Myllymäen ja Timin yhdistävältä tieltä.
Peter Christensen

Peter Christensen (23. huhtikuuta 1975 Sønderborg – 6. helmikuuta 2025) oli tanskalainen poliitikko, joka toimi maansa vero- ja puolustusministerinä. Christensen edusti keskusta-oikeistolaista Venstre-puoluetta. Christensen nimettiin virkaan edellisen puolustusministerin, Carl Holstin, ilmoitettua eroavansa 29. syyskuuta 2015.
Paskolammi (Hämeenkyrö, Laitila)

Paskolammi on Pirkanmaalla Hämeenkyrössä sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Mahnalanselän alueeseen. Paskolammi on Turkkilanjärvenojan sivuhaaran lähdelampi. Valuma-aluetta kutsutaan myös nimellä Turkilanjärvenojan valuma-alue.
Maantieto.
Pyöreän lammen halkaisija on 100 metriä ja sen pinta-ala on 1,1 hehtaaria. Lampi sijaitsee suolla ja siihen laskee kolme suo-ojaa. Myös laskuoja on kaivettua ojaa ja se virtaa 2,5 kilometriä pohjoiseen, missä se yhtyy kuivatettun Turkkilanjärven peltoaukean kuivatusojiin. Turkkilanjärvenoja laskee Kirkkojärven Kalalahteen. Lampi on asumaton, mutta sille johtaa metsäautotie valtatieltä 3 Hanhijärven kohdalta.
Ollantaytambo

Ollantaytambo on kaupunki Perussa. Se oli Inkavaltakunnan pääkaupunki Pachacútecin hallituskaudella ennen Machu Picchun rakentamista.
Ollantaytambo sijaitsee 2 793 metrin korkeudessa inkojen Pyhässä laaksossa. Matkaa Cuzcoon on linnuntietä alle 50 km, mutta rautatietä tai maantietä pitkin matka on lähes kaksinkertainen.
Matti Puurtinen

Veli Matti Puurtinen (31. toukokuuta 1949 Savonlinna – 24. lokakuuta 2017 Tampere) oli suomalainen muusikko, kapellimestari ja säveltäjä. Hänet tunnettiin erityisesti Suomen euroviisusävelmistä ”La dolce vita” (1989, es. Anneli Saaristo) ja ”Tule luo” (1993, es. Katri Helena), sekä karsintakappaleesta "Enkelin silmin" (1991, es. Arja Koriseva). 1970-luvun loppupuolen Puurtinen toimi Turun kaupunginteatterin kapellimestarina, ja hän on säveltänyt musiikin noin 40 näytelmään, mm. vuoden 1991 musikaaliin Myrskyluodon Maija. Hänen iskelmäsävellystuotantonsa käsittää 400–500 laulua, joita ovat levyttäneet muiden muassa Lea Laven, Anita Hirvonen, Reijo Kallio, Kake Randelin, Marion ja Anneli Saaristo. Televisiossa Puurtista on nähty ja kuultu Yle TV2 -kanavan ohjelmissa kuten "Tammerkosken sillalla", "Thilia Thalia" ja "Tuttu Juttu Show".
Savonlinnan lähellä varttunut Puurtinen lähti ylioppilastutkinnon jälkeen Jyväskylään opiskelemaan pianonsoittoa, orkesterinjohtoa, teoriaa ja musiikkitiedettä. Hän pääsi vuonna 1975 Turun kaupunginteatterin kapellimestariksi mutta jäi freelanceriksi vuonna 1979.
2000-luvulla Puurtisen elämää alkoivat vaikeuttaa tinnitus ja ääniyliherkkyys. Niinpä hän esiintymisten sijasta keskittyikin yhä enemmän säveltämiseen. Vuonna 2016 hänelle myönnettiin taiteilijaeläke. 
Puurtisella on kaksi jo aikuista tytärtä. Toinen tyttäristä, Satu Puurtinen, oli vuosina 2000–2007 naimisissa iskelmälaulaja Markku Aron kanssa.
Asphalte

Asphalte (kansainvälisesti "Macadam Stories") on vuonna 2015 ensi-iltansa saanut Samuel Benchetritin ohjaama ranskalainen draamakomediaelokuva, jonka pääosissa ovat Isabelle Huppert, Gustave Kervern, Valeria Bruni Tedeschi, Jules Benchetrit, Tassadit Mandi ja Michael Pitt.
"Asphalte" perustuu Samuel Benchetritin omaelämäkerrallisen "Les Chroniques de l’Asphalte" -romaanin ensimmäiseen osaan (2005), jonka pohjalta Benchetrit ja Gábor Rassov sovittivat elokuvan käsikirjoituksen. Elokuvan tuottajina olivat Julien Madon, Marie Savare de Laître ja Ivan Taïeb. Elokuva sai ensi-iltansa vuoden 2015 Cannesin elokuvajuhlilla "Séances spéciales" -esityssarjassa. Samuel Benchetrit ja Gábor Rassov saivat César-ehdokkuuden parhaasta sovitetusta käsikirjoituksesta.
Juoni.
Pariisilaisessa lähiötalossa seurataan kolmea tarinaa kuuden toisilleen tuntemattoman ihmisen yllättävästä kohtaamisesta: pääseekö valokuvaaja Sternkowitz (Gustave Kevern) ylös pyörätuolista ja pystyykö hän löytämään rakkauden yöhoitajan (Valeria Bruni-Tedeschi) kanssa? Onnistuuko hyljeksitty teini-ikäinen Charly (Jules Benchetrit) auttamaan takavuosien tähtinäyttelijää (Isabelle Huppert) saamaan taas elokuvaroolin? Ja mitä tapahtuu John McKenzielle (Michael Pitt), amerikkalaisastronautille, joka putoaa taivaalta talon katolle ja pääsee luottavaisen rouva Hamidan (Tassadit Mandi) huolehdittavaksi?
Tuotanto.
"Asphalten" kuvaukset alkoivat 15. joulukuuta 2014 ja päättyivät 6. helmikuuta 2015. Elokuva kuvattiin Colmarin kaupungissa Haut-Rhinin departementissa. Elokuvan tuotantoyhtiöinä olivat La Caméra Deluxe, Maje Productions ja Single Man Productions. "Asphalten" virallinen traileri julkaistiin 17. elokuuta 2015.
Julkaisu ja vastaanotto.
"Asphalte" sai ensi-iltansa Cannesin elokuvajuhlilla Ranskassa 17. toukokuuta 2015. Elokuva sai teatteriensi-iltansa Ranskassa 7. lokakuuta 2015, oli Paradis Filmsin teatterilevittämä ja keräsi teatterikierroksensa aikana 99 571 katsojaa. Elokuva sai ranskalaisilta elokuvakriitikoilta ja yleisöltä myönteisen vastaanoton. "Asphalte" ei saanut Suomessa teatteriensi-iltaa, mutta se esitettiin vuoden 2016 Espoo Cinén elokuvajuhlilla.
Bentsnidatsoli

Bentsnidatsoli (C12H12N4O3) on nitroimidatsolijohdannaisiin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään lääketieteessä Chagasin taudin hoitoon. Bentsnidatsoli on WHO:n ylläpitämällä listalla tärkeimmistä lääkeaineista.
Ominaisuudet ja käyttökohteet.
Bentsnidatsoli on huoneenlämpötilassa kellertävää kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee vain vähäisessä määrin veteen, etanoliin tai asetoniin.
Bentsnidatsoli on tehokas alkueläimiä kuten Chagasin tautia aiheuttavaa "Trypanosoma cruzi"-lajia vastaan. Lääkeaineen tarkka vaikutusmekanismi ei ole täysin tiedossa. Se voi muuntua loisissa aminoimidatsolijohdannaiseksi, joka sitoutuu muun muassa loisen DNA:han, proteiineihin ja lipideihin ja täten häiritsee solun prosesseja. Bentsnidatsoli on tehokas Chagasin taudin hoidossa sekä akuutin että kroonisen vaiheen hoidossa. Sitä voidaan myös käyttää loisen leviämisen ehkäisyyn esimerkiksi elinsiirtojen yhteydessä.
Haittavaikutuksia.
Tyypillisiä bentsnidatsolin aiheuttamia haittavaikutuksia ovat ruuansulatuskanavan oireet ja huonovointisuus. Myös allergiset oireet ovat mahdollisia. Vakavampia haittavaikutuksia ovat polyneuropatia ja granulosytopenia.
Pelastuksen kenttäjohtamisjärjestelmä

Pelastuksen kenttäjohtamisjärjestelmä on Suomessa pelastustoimen käytössä oleva tietojärjestelmä, jolla pelastustoimen kenttäjohtaja voi helposti hallita tilanteita. Sama järjestelmä on usein käytössä myös poliisilla ja ensihoidolla. Kenttäjohtamisjärjestelmä yhdistyy myös viranomaisverkko Virveen. Pelastuksen kenttäjohtamisjärjestelmä tunnetaan myös lyhenteellä Peke.
Ominaisuudet.
Karttapalvelut.
Peke sisältää kartan, jolla näkyvät kaikki alueella olevat yksiköt.
Because Music

Because Music on vuonna 2005 perustettu levy-yhtiö, jonka pääkonttorit sijaitsevat Pariisissa ja Lontoossa. Sen perusti Virgin Records Francen ja EMI Continental Europen entinen puheenjohtaja Emmanuel de Buretel. 
Because Music omistaa yksinoikeuden kaikille Ed Banger Recordsin ja Phantasyn artisteille.
Pedro Winter

Pedro Winter (s. Pierre Winter, 21. huhtikuuta 1975 Pariisi, Ranska), joka tunnetaan myös taiteilijanimeltään Busy P, on ranskalainen DJ, tuottaja, levy-yhtiön omistaja ja manageri. Winter oli Daft Punkin managerina vuodesta 1996 vuoteen 2008. Hän omistaa Ed Banger Records -levy-yhtiön.
Kaniogo

Kaniogo on maalaiskunta Koulikoron alueen Kangaban piirissä Malissa. Sen keskuskylä Kéniégoué sijaitsee Nigerjoen rannalla 30 kilometriä Kangabasta lounaaseen. Kunnassa on 16 800 ja keskuskylässä 2 800 asukasta (vuonna 2009, väestönlaskenta).
Kaniogon kunta rajoittuu pohjoisessa Kangaban piirin Benkadin ja Minidianin, idässä Maramandougoun ja Séléfougoun ja etelässä Nougan kuntiin sekä lännessä Guineaan. Kunnan läpi virtaavat Niger ja sen sivujoki Fié.
Kuntaan kuuluu 11 kylää. Asukkaista 96 % on mandinkoja. Lisäksi on fulbeja, soninkeja ja bambaroita.
Kéniégouén kautta kulkee Kangabasta Guinean rajalle johtava maantie RN26. Paikallisia elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito, kalastus, pienimuotoinen kaupankäynti ja perinteisin menetelmin tapahtuva kullankaivuu. Tärkeimmät viljelykasvit ovat maissi, riisi, maapähkinä, durra, puuvilla, hirssi ja fonio. Kéniégouéssa ja kolmessa muussa kylässä pidetään viikoittaiset markkinat.
Kunnassa toimii kymmenen alakoulua, kaksi yläkoulua, koulutus- ja kehittämiskeskuksia (CED) ja lukutaitokeskuksia. Terveyspalveluihin kuuluu kaksi terveyskeskusta ja kolme ensiapuasemaa. Nuorisoa varten on perustettu kolme kulttuurikeskusta. Kaikissa kylissä on juomavesijärjestelmät, joista osa toimii aurinkopaneelien tuottamalla sähköllä. Myös kunnantalossa on sähkö.
Casa Alberto

Casa Alberto on ravintola, joka sijaitsee Madridissa osoitteessa Calle de las Huertas 18. Vuonna 1827 avattu ravintola sijaitsee samalla paikalla, missä Miguel de Cervantes asui ja kirjoitti romaanejaan. Madridin ensimmäinen demokraattisesti valittu pormestari Enrique Tierno Galván kävi ruokailemassa ravintolassa lähes päivittäin.
Hiekkaheinät

Hiekkaheinät ("Ammochloa") on heinäkasvien (Poaceae) heimoon kuuluva pieni kasvisuku. Sukuun lasketaan nykyisin kuuluvaksi kolme lajia. Suvun lajeja on aiemmin nimetty myös toppojen ("Koeleria"), koiranheinien ("Dactylis") ja lupikoiden ("Sesleria") sukuihin kuuluviksi. Suvun lajit kasvavat Välimeren alueella ja Lähi-idässä.
Skinkkimäiset

Skinkkimäiset (Scincomorpha) on perinteisesti ollut yksi liskojen (Lacertilia) pääryhmistä, johon luettiin skinkit (Scincidae), vyöliskot (Cordylidae), sisiliskot (Lacertidae), teijuliskot (Teiidae) ja toisinaan myös sokkoliskot (Dibamidae) ja yöliskot (Xantusiidae). Sekä liskojen että skinkkimäisten ryhmät olivat kuitenkin parafyleettiset eli epäluonnolliset. Joissakin uusissa luokitteluissa, kuten tässä noudatettavassa, on liskojen käytöstä taksonomiassa luovuttu, ja skinkkimäisten ryhmä on rajattu ainoastaan skinkkien heimoon, tai vaihtoehtoisesti skinkkien alaheimot on eroteltu omiksi heimoikseen, jolloin skinkkimäisten heimoja on yhdeksän. Skinkkien lähimmät sukulaiset ovat yöliskot, vyöliskot ja kilpiliskot (Gerrhosauridae, aiemmin osa vyöliskojen heimoa), jotka tässä luokittelussa muodostavat osalahkon Cordylomorpha, joka puolestaan skinkkimäisten kanssa muodostaa alalahkon Scinciformata.
Café Pepe Botella

Café Pepe Botella on ravintola, joka sijaitsee Madridissa Plaza del Dos de Mayo -nimisen aukion kulmassa osoitteessa Calle de San Andrés 12. Ravintola avattiin 1900-luvun puolivälissä. 
Ravintola on saanut nimensä Napoleonin veljen Joseph Bonaparten mukaan. Joseph Bonaparte tunnettiin nimellä "Pepe Botella". 
Espanjalainen elokuvaohjaaja Mateo Gil käytti ravintolaa kuvauspaikkana elokuvassaan "Nadie Conoce a Nadi". Alejandro Amenábar kävi ravintolassa 1990-luvulla, samoin kuin eräät muut lahjakkaat ohjaajat.
Interflugin lento 1107

Interflugin lento 1107 oli Interflugin tilauslento Stuttgartista Leipzigiin. Lennolla 1. syyskuuta 1975 käytetty Tupolev Tu-134 syöksyi maahan laskeutuessaan Leipzig-Hallen lentoasemalle.
Lennolla oli matkustajana 28 länsisaksalaista, jotka olivat matkalla Leipzigin kevätmessuille. Sää oli huono, ja miehistö lensi tarkkuustutkalähestymistä Leipzigiin. Tutkalennonjohtaja ei kuitenkaan seurannut lentoa viimeisten 3 200 metrin aikana. Lisäksi miehistö ei tarkistanut päätöksentekokorkeuttaan lennonjohdolta. Kone laskeutui liukupolun alapuolelle, osui radioantenniin ennen kiitotien alkua, kääntyi ympäri ja syöksyi maahan. Koneen ohjaamo irtosi, eivätkä miehistön jäsenet loukkaantuneet vakavasti. Matkustamo sen sijaan syttyi palamaan. Onnettomuudessa kuoli 24 matkustajaa ja kolme miehistön jäsentä, eli yhteensä 27 koneessa olleesta 34 henkilöstä.
Onnettomuuden jälkeen koneen kapteeni sai viiden vuoden vankeustuomion laiminlyönneistä ja muut lentäjät sekä tutkalennonjohtaja kolme vuotta kukin. Perämies ja suunnistaja jatkoivat myöhemmin Interflugin palveluksessa, mutta kapteeni siirrettiin työskentelemään lennonjohdossa.
Lupikat

Lupikat ("Sesleria") on heinäkasvien (Poaceae) heimoon kuuluva kasvisuku. Sukuun kuuluu noin 30 lajia.
Lupikat ovat monivuotisia, matalahkoja ja kasvutavaltaan mätästäviä heiniä. Niiden varret ovat pystyjä sekä kaljuja ja lehdet ovat lyhyitä, teräväkärkisiä sekä yläpinnaltaan siniharmaita. Varsilehdet ovat vain 1–2 cm pitkiä ja kieleke on kalvomainen. Kukinto on tiheä sekä munanmuotoinen ja sen tyveä ympäröi leveä suojuslehti. Tähkylät ovat tasaisia ja kaksi- tai kolmekukkaisia. Tähkylöiden kaleet ovat kalvomaisia ja ulkohelpeet viisisuonisia.
Lupikoiden ("Sesleria") suku on nimetty 1700-luvun lopulla eläneen italialaisen lääkärin Leonardo Sesleron mukaan.
Suvun lajeista Suomessa tavataan vain sinilupikkaa ("Sesleria uliginosa"), jota kasvaa Suomessa lähinnä vain Ahvenanmaalla.
Aeroflotin lento 512

Aeroflotin lento 512 oli Aeroflotin reittilento Ammanista Beirutin ja Jerevanin kautta Moskovaan. Lennolla 30. kesäkuuta 1973 käytetty Tupolev Tu-134A ajautui ulos kiitotieltä Ammanin lentoasemalla miehistön yritettyä keskyttää lentoonlähdön liian myöhään. Onnettomuudessa kuoli yhdeksän ihmistä.
Onnettomuuskone.
Lennolla 512 onnettomuuspäivänä käytetty kone oli Tupolev Tu-134A, rekisteritunnukseltaan CCCP-65668. Se toimitettiin Aeroflotin Armenian osastolle uutena 1. lokakuuta 1971. Onnettomuuteen mennessä sille oli kertynyt 2 822 lentotuntia.
Tapahtumat.
Lennolla 512 oli seitsemän miehistön jäsentä ja 78 matkustajaa, joista 12 lapsia. Se aloitti lentoonlähdön Ammanin kansainvälisen lentoaseman kiitotieltä 24 kello 13.37 paikallista aikaa. Koneen nopeus kasvoi 265 kilometriin tunnissa, ja ohjaaja alkoi nostaa koneen nokkaa. Hän huomasi kuitenkin nopeuden pudonneen yhtäkkiä 240 kilometriin tunnissa, päätteli, että kyse on moottoriviasta ja keskeytti lentoonlähdön. Kiitotietä oli tässä vaiheessa jäljellä enää noin 500 metriä, eikä se riittänyt koneen pysäyttämiseen. Kiitotien loputtua kesken kone putosi rotkoon, osui puihin ja törmäsi lopulta yksikerroksiseen betonirakennukseen 290 metrin päässä kiitotien päästä. Koneen nokka päätyi rakennuksen sisään ja runko katkesi kolmeen osaan. Suunnistaja, radisti sekä talossa olleet kolme aikuista ja neljä lasta kuolivat onnettomuudessa. Matkustajat loukkaantuivat joko lievästi tai eivät lainkaan.
Onnettomuuden syyt.
Tutkinnassa todettiin, että molemmat moottorit toimivat normaalisti. Vaikka toinen moottoreista olisikin lakannut toimimasta, nopeus ei olisi laskenut vaan jatkanut kasvamistaan hitaammin. Tutkintalautakunta totesi, että ohjaajan havainto nopeuden laskemisesta saattoi olla virheellinen subjektiivinen käsitys. Hän oli päättänyt lähteä lentoon hieman tarvittavaa suuremmalla nopeudella, noin 270–275 km/h. Niinpä hän oli valmistautunut siihen, että nokkaa nostettaessa nopeus olisi noin 270 km/h. Koska nopeus olikin pienempi, hän sai sen vaikutelman, että nopeus oli laskenut. Koska hän tiesi, että kiitotietä ei ollut paljon jäljellä ja tunsi sen päässä olevan vaikean maaston, hänen oli tehtävä paineen alla nopea päätös. Hän päätteli nopeuden laskun johtuvan moottoriviasta ja keskeytti lentoonlähdön.
Lautakunta totesi myös, että Ammanissa onnettomuuden aikaan näkynyt osittainen auringonpimennys saattoi osaltaan vaikuttaa onnettomuuteen. Valon intensiteetin muutos saattoi vaikuttaa ohjaajan psykofysiologiseen tilaan päätöksenteon hetkellä.
Markku Lukka

Markku Juhani Lukka (s. 28. syyskuuta 1946 Loimaa) on Lappeenrannan teknillisen yliopiston sovelletun matematiikan professori emeritus, joka toimi pitkään yliopiston rehtorina.
Henkilöhistoria.
Lukka syntyi Kaarlo Lukan ja Elsa Maria Liekarin perheeseen. Hän tuli ylioppilaaksi Loimaan yhteiskoulusta 1964, suoritti Turun yliopistossa filosofian kandidaatin tutkinnon 1969 ja lisensiaatin tutkinnon 1971 ja väitteli siellä filosofian tohtoriksi 1971. Sotilasarvoiltaan Lukka on reservin majuri. Eläkkeelle jäätyään Lukka innostui maalaamisesta ja on muun muassa pitänyt teoksistaan taidenäyttelyn aviovaimonsa Leena Sjöblomin kanssa. Hän oli aiemmin, vuodesta 1971 alkaen, naimisissa professori Anita Lukan kanssa tämän kuolemaan saakka. Heidän poikansa on Tuomas Lukka.
Ammattiura.
Lukka toimi Turun yliopistossa eri tehtävissä 1968–1971, Suomen Akatemian tutkimusassistenttina ja samalla Turun yliopiston assistenttina hän työskenteli 1972–1974. Sovelletun matematiikan lehtori ja vs. apulaisprofessori Turun yliopistossa hän oli 1974–1975 ja sitten Lappeenrannan teknillisen korkeakoulun matematiikan ja sovelletun matematiikan apulaisprofessori 1976–1996, tietojenkäsittelyopin vs. apulaisprofessori 1985–1986, vs. professori 1990–1991 ja sovelletun matematiikan professori vuodesta 1997. Lukka toimi korkeakoulun hallituksen ja opetus- ja tutkimusneuvoston jäsenenä, laitosjohtajana sekä vararehtorina ennen vuonna 1998 alkanutta rehtorin kauttaan.
Valley of Love

Valley of Love (; Belgiassa myös "The Valley of Love") on vuonna 2015 ensi-iltansa saanut Guillaume Nicloux’n ohjaama ja käsikirjoittama ranskalais-belgialainen draamaelokuva, jonka pääosia näyttelevät Isabelle Huppert ja Gérard Depardieu. Elokuvan tuottajina olivat Sylvie Pialat, Benoît Quainon, Cyril Colbeau-Justin ja Jean-Baptiste Dupont.
"Valley of Love" sai ensi-iltansa vuoden 2015 Cannesin elokuvajuhlilla, missä Guillaume Nicloux oli ehdokkaana pääkilpailussa parhaan elokuvan Kultaisen palmun saajaksi. Elokuva voitti yhden César-palkinnon kolmesta ehdokkuudestaan; Christophe Offenstein palkittiin parhaan kuvauksen Césarilla. Isabelle Huppert ja Gérard Depardieu saivat roolisuorituksistaan parhaan nais- ja miespääosan César-ehdokkuudet.
Juoni.
Gérard ja Isabelle (Gérard Depardieu ja Isabelle Huppert) ovat näyttelijöitä ja entinen pariskunta, joka on jatkanut elämäänsä omilla tahoillaan. He tapaavat toisensa vuosien jälkeen saapuessaan suosittuun turistikohteeseen Kalifornian Kuolemanlaaksoon määrättynä päivänä aikuisen, puoli vuotta aikaisemmin itsemurhan tehneen poikansa Michaelin viimeisestä toivomuksesta. Vanhemmat noudattavat Michaelin jättämiä selittämättömiä ohjeita ja viettävät päivänsä Kuolemanlaakson eri osissa armottomasti porottavan auringon alla. Isabelle havainnoi toiveikkaasti merkkejä pojastaan, kun taas äreä Gérard suhtautuu niihin skeptisemmin.
Tuotanto.
"Valley of Loven" kuvaukset alkoivat Kaliforniassa, Yhdysvalloissa 8. syyskuuta ja päättyivät 27. syyskuuta 2014. Elokuva kuvattiin työnimellä "The Valley of Love" Kuolemanlaakson kansallispuistossa ja Furnace Creekin väestönlaskennallisessa asuinpaikassa Kaliforniassa. Elokuvan budjettina oli 2,9 miljoonaa euroa ja sen tuotantoyhtiöinä olivat ranskalaiset Les films du Worso ja LGM Productions. Elokuvaa oli tuottamassa myös ranskalaiset France 3 Cinéma, DD Productions ja Cinéfeel Prod sekä belgialainen Scope Pictures. "Valley of Loven" virallinen traileri julkaistiin 7. toukokuuta 2015.
Julkaisu ja vastaanotto.
"Valley of Love" sai ensi-iltansa Cannesin elokuvajuhlilla Ranskassa 22. toukokuuta 2015. Elokuva sai teatteriensi-iltansa Ranskassa ja Belgiassa 17. kesäkuuta 2015. Le Pacte oli elokuvan teatterilevittäjänä Ranskassa ja Alternative Films Belgiassa. Elokuva keräsi teatterikierroksensa aikana Ranskassa 196 727 katsojaa ja tuotti lähes 1,2 miljoonan dollarin lipputulot. "Valley of Love" ei saanut Suomessa teatteriensi-iltaa, mutta se esitettiin Rakkautta ja anarkiaa -elokuvajuhlien "Ranskalainen kosketus" -esityssarjassa Helsingissä 20. syyskuuta 2015.
"Valley of Love" on saanut elokuvakriitikoilta myönteisen vastaanoton. Rotten Tomatoes -sivuston mukaan 73% kriitikoista on antanut elokuvalle positiivisen arvosanan 6,3/10 keskiarvolla. Keräys perustuu 49 arviointiin. 175 käyttäjästä 56% on antanut elokuvalle positiivisen arvosanan 3,3/5 keskiarvolla. Metacritic-sivuston mukaan 13 arvostelun perusteella elokuva on saanut 59 pistettä sadasta mahdollisesta. Internet Movie Databasen 1 308 käyttäjää on antanut elokuvalle keskiarvon 5,8/10.
"Valley of Love" julkaistiin Ranskassa niin DVD:lle kuin blu-rayllekin 4. marraskuuta 2015.
Librevillen lento-onnettomuus 1977

Librevillen lento-onnettomuus 1977 tapahtui 2. huhtikuuta 1977, kun Aviogenex-lentoyhtiön Tupolev Tu-134A-1 syöksyi maahan miehistön yrittäessä laskeutua Librevilleen.
Kone oli rahtilennolla Frankfurt am Mainista Librevilleen. Lastina oli lihatuotteita. Lennolla oli kuusihenkinen miehistö ja matkustajina kaksi vaihtomiehistön jäsentä. Lennon lähestyessä Librevilleä miehistö huomasi hyvissä ajoin, että kentällä rullanneen Boeing 707:n pyrstö oli kiitotiellä. Kapteeni päätti keskeyttää lähestymisen. Toisella lähestymisyrityksellä näkyvyys huononi rankan sateen vuoksi. Pitkästä matkasta väsynyt kapteeni liikautti vahingossa ohjainta, jolloin kone lähti laskeutumaan. Siiven kärki osui 60-metriseen baobab-puuhun ja kone syöksyi maahan. Kaikki kahdeksan koneessa ollutta kuolivat.
Isolammi

Isolammi tarkoittaa seuraavia:
Isolammi.
ja lisäksi
Beachfutiksen maailmanmestaruuskilpailut 2017

Beachfutiksen maailmanmestaruuskilpailut 2017 olivat järjestyksessä 19. beachfutiksen maailmanmestaruuskilpailut ja yhdeksännet, joita hallinnoi FIFA. Kilpailut alkoivat 27. huhtikuuta ja loppuottelu pelattiin 7. toukokuuta. Isäntämaana toimi Bahama ja ottelut pelattiin Nassaussa Nassau Stadiumilla. Turnaukseen osallistui 16 maata. Mestaruuden voitti Brasilia, joka voitti loppuottelussa Tahitin. Iran voitti pronsiottelussa Italian. 
Hakuprosessi.
Ensimmäinen hakukerta alkoi huhtikuussa 2013, jolloin FIFA aloitti viiden turnauksen kisaisännyyden haun. Kilpailuja haki kymmenen maata. FIFA aloitti kuitenkin haun uudestaan maaliskuussa 2014. Toisella hakukerralla kisoja haki 12 maata, joista vain Argentiina haki kummallakin kierroksella kisaisännyyttä. Joulukuussa 2014 FIFA valitsi kisaisännäksi Bahaman.
Pelipaikka.
Turnauksen kaikki ottelut pelataan Nassau Stadiumilla. Noin 2,5 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria maksanut stadion rakennettiin turnausta varten. Stadionille mahtuu 3 097 katsojaa.
Karsinnat.
Kilpailuihin pääsi 16 maata, joista yksi oli kisaisäntä Bahama. Muiden maanosaliittojen maat selvitettiin eri karsintaturnauksissa. FIFA julkaisi huhtikuussa 2016 maanosaliittokohtaiset joukkuemäärät.
Pelipallo.
Virallinen pelipallo on Adidaksen valmistama adidas Praia. Pelipallo julkaistiin 27. tammikuuta 2017. Pelipallon väri on sininen, jota on verrattu Bahaman siniseen mereen.
Ottelut.
Kaikkien otteluiden alkamisajat ovat paikallista aikaa EDT (UTC-4).
Pudotuspelit.
Välierät.
 
Tilastot.
Parhaat maalintekijät.
17 maalia
9 maalia
8 maalia
7 maalia
6 maalia
Tanja Muravskaja

Tanja Muravskaja (s. 1978 Pärnu) on virolainen kuvataiteilija. Hänen teoksensa ovat usein valokuvia ja videoita, jotka liittyvät identiteetin ja kansallisuuden teemoihin. Muravskaja on toistuvasti käsitellyt taiteessaan nationalismia sekä siihen liittyviä ristiriitoja nyky-Virossa, jonka kansalaisten etniset taustat ovat moninaisia.
Kansallisen identiteetin jäljillä.
Muravskajan teoksia on luonnehdittu käsitteellisiksi muotokuvasarjoiksi. Kansallisen identiteetin ja kansallistunteen teemat olivat keskiössä teossarjassa "Positions" (2007), jossa Muravskaja kuvasi viron lipun kanssa toisaalta alastomia nuoria taiteilijoita, toisaalta äärioikeistolaisia teinipoikia.
Valokuvasarjassaan "Estonian Race" (2010) Muravskaja lähestyi rodun käsitettä esittämällä sarjan nuorten virolaisten miesten muotokuvia. Yhdenmukaiseen, jopa tieteelliseen tapaan kuvatut kasvot johtivat kysymään, millaiset kasvot ovat aidoimmin tai tyypillisimmin virolaiset. Taiteilija myös kysyi aiheesta akateemisilta asiantuntijoilta. Teossarja oli esillä Kumu-taidemuseossa Tallinnassa vuonna 2010. Siitä on sanottu, että se haastaa pohtimaan historiallisia virheitä ja valtaväestön hallitsevaa asemaa sekä suvaitsevaisuutta. 
Vuoden 2015 videoteos "Kolme sisarta" keskittyy seurauksiin, joita syksyllä 2013 käynnistyneellä Ukrainan kriisillä ja sitä seuranneella sodalla on ollut taiteilijan omaan perheeseen. Taiteilijan sukujuuret ovat Ukrainassa, ja osa suvusta elää maassa edelleen. Teoksessa kaksi Muravskajan serkkua – toinen Venäjältä ja toinen Ukrainasta – kertoo eriäviä näkemyksiään Maidanin mielenosoituksista ja niiden seurauksista. Teos oli 2015 esillä Helsingissä Kiasman näyttelyssä "Eri mieltä: nykytaiteen toisinajattelijoita". 
Koulutus.
Muravskaja on opiskellut valokuvausta Viron taideakatemiassa Tallinnassa sekä Westminsterin yliopistossa Lontoossa. Hän valmistui taiteen maisteriksi Tallinnasta vuonna 2010. Ennen valokuvaajan opintojaan Muravskaja suoritti median ja journalismin BA-tutkinnon Tallinnan pedagogisessa yliopistossa (1996–2001).
Näyttelyt ja kokoelmat.
Muravskaja on pitänyt lukuisia yksityisnäyttelyitä Virossa sekä osallistunut ryhmänäyttelyihin eri maissa 2000-luvun alkuvuosista lähtien. Hänen teoksiaan on Kumun sekä Tarton taidemuseon kokoelmissa.
Lähteet.
Niihamajärvi

Niihamajärvi tai myös Pikku-Niihama on Pirkanmaalla Tampereella Niihaman kaupunginosan lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa.
Järven pinta-ala on 7,9 hehtaaria. Se on 700 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. 
Siinä ei ole kartan mukaan saaria. Järven rantaviivan pituus on 1,7 kilometriä.
Vesistösuhteet.
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Näsijärven alueella (35.31), jonka Näsijärven lähialueeseen (35.311) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 95,9 metriä mpy.
Kalevi Rothberg

Kalevi Rothberg on suomalainen muusikko, kapellimestari ja säveltäjä. Hän toimi vuosina 1968–2000 Turun ruotsalaisen teatterin ja vuosina 1982–1999  Samppalinnan kesäteatterin kapellimestarina. Sen lisäksi hänet tunnetaan Turun seudulla tanssi- ja iskelmämusiikkia soittavien orkestereiden johtajana. Vuonna 1979 Turun kaupunginteatteri toi ensi-iltaan Rothbergin säveltämän diskomusikaalin "The Pop-Oz", joka perustuu L. Frank Baumin kirjaan "Ihmemaa Oz".
Rothberg varttui Turun Hirvensalossa Illoistenjärven rannalla, jonne hänen isänsä perusti vuonna 1947 kahvipannuja valmistavan metallipajan ja myöhemmin pesulan.
Rothbergille myönnettiin taiteilijaeläke vuonna 2018.
Hämeenlinnan verkatehdas

Hämeenlinnan verkatehdas oli Hämeenlinnan Keinusaaressa 1800-luvun lopusta 1900-luvun puoliväliin toiminut tekstiilialan teollisuuslaitos. Nykyään tehtaan rakennuksissa toimii vuonna 2007 toimintansa aloittanut kaupungin kulttuurikeskus Verkatehdas.
Tehdas aloitti toimintansa vuonna 1895. Ensin Vanajaveden rannalla sijaitsevalle tontille rakennettiin kutomo ja voima-asema, sen jälkeen kehräämö ja korjauspajat. Sitten nousivat isännöitsijän ja teknillisen johtajan huvilat tontille. Tehtaan johtajana toimi pitkään kunnallismiehenäkin tunnettu Henrik Holmén. Se olikin pitkään kaupungin merkittävin teollisuuslaitos ja sitä laajennettiin useaan otteeseen. Kansalaissodan aikana toiminta pysähtyi olosuhteiden pakosta pariksi vuodeksi. Vuonna 1927 osakkeiden enemmistö siirtyi Amberlan suvulle ja toimitusjohtajaksi siirtyi vuorineuvos Arthur Amberla. Vuonna 1937 rakennettiin uusi karstalankakehräämö, mikä laajensi tehtaan kapasiteettia entisestään. 
Sotien aikana tehdas valmisti ennätyksellisiä tuotantomääriä. Jatkosodan päätyttyä se pystyi työllistämään kaikkiaan 625 työntekijää ja kohosi näin maan suurimpien verkatehtaiden joukkoon. Tehtaan viimeinen kukoistuskausi osui 1950-luvulle, jolloin työntekijöitä oli peräti 1 300. Eurooppaa koskenut villateollisuuden lama jätti jälkensä myös Hämeenlinnan verkatehtaan toimintaan. Se liittyi Villayhtymään, jolla kituvia tehtaita yritettiin pelastaa. Toiminnan loppuminen oli kuitenkin edessä vuonna 1963. Sen jälkeen tehtaan alueella toimi yksityisiä yrityksiä.
Hämeenlinnan kaupunki osti verkatehtaan rakennukset vuonna 1978, minkä jälkeen alkoi alueen hidas kehittyminen kohti nykyistä tilaansa kulttuurikeskuksena. Tiloihin siirtyi vähitellen monenlaisia pieniä kulttuuritoimijoita, mikä enteili vuonna 2001 käynnistynyttä varsinaista Verkatehdas-projektia.
Hurmajärvi

Hurmajärvi on Pirkanmaalla Tampereella Aitoniemen kaupunginosassa sijaitseva järvi.
Maantietoa.
Järven pinta-ala on 2,1 hehtaaria. Se on 400 metriä pitkä ja 50 metriä leveä. Siinä ei ole kartan mukaan saaria. Järven rantaviivan pituus on 900 metriä.
Vesistösuhteet.
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Näsijärven alueella (35.31), jonka Näsijärven lähialueeseen (35.311) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 115 metriä mpy.
Rothberg

Rothberg tai Rotberg on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Rakkautta vain (televisiosarja)

Rakkautta vain on suomalainen draamasarja, jossa kymmenen ikääntyvää henkilöä lähtee pikatreffeille. Ennen sarjan kuvauksia sille ei ollut valmista käsikirjoitusta, vaan sen näyttelijät kehittivät omat hahmonsa yhdessä ohjaajan kanssa. Näyttelijät eivät tienneet etukäteen toistensa tarinoita eikä tapahtumien kulkua.
Pikatreffailijoita sarjassa esittävät Eeva Litmanen, Rea Mauranen, Sinikka Sokka, Leena Uotila, Kirsti Wallasvaara, Aake Kalliala, Heikki Kinnunen, Heikki Nousiainen, Esko Roine sekä Esko Salminen. Treffejä vetää Eero Ritalan esittämä hahmo.
Sarja kuvattiin yhden päivän aikana 17 kameralla syksyllä 2016 Gumbölen kartanossa. Sarja perustuu saksalaiseen "Autumn Tingles – Speed Dating for Silver Hair" -formaattiin.
Babylonialainen kalenteri

Babylonialainen kalenteri oli lunisolaarinen kalenteri, jonka vuodet koostuivat 12 kuukaudesta. Näistä jokainen alkoi, kun uudenkuun sirppi voitiin ensimmäisen kerran havaita läntisellä horisontilla auringonlaskun aikaan. Lisämerkintäkuukausi lisättiin asetuksella. 
Kalenteri perustuu sumerilaiseen (Ur III) edeltäjään, joka säilyi Shulgin Umman kalenterissa (noin 21. vuosisadalla eaa.).
Kuukausi.
Vuosi alkaa keväällä, ja se jakautuu kolmeen kauteen, reš šatti "alkuun", mišil šatti "keski" ja kīt šatti "vuoden lopussa". Sana "kuukausi" oli "arḫu" (virallinen muoto "araḫ"). Kalenterin voidaan arvioida olevan peräisin babyloniasta eikä myöhemmiltä assyrialaisilta ajoilta, koska assyrialaisten pääjumala on kohdistettu ylijäämäiselle interkalaariselle kuukaudelle.
Unsound Methods

Unsound Methods on brittiläisen Recoilin ensimmäinen studioalbumi, joka julkaistiin 27. lokakuuta 1997. Albumi nauhoitettiin Alan Wilderin The Thin Line -nimisellä kotistudiolla Sussexissa syyskuun 1996 ja maaliskuun 1997 välillä. Sen tuotti Wilder kumppaninsa Hepzibah Sessan avustuksella, Steve Lyonin auttaessa myös tuotannossa ja suunnittelussa. Alan Wilder miksasi albumin, Paul Stevensin ja Simon Shazellin avustuksella. 
Albumi oli Wilderin ensimmäinen julkaisemansa albumi sen jälkeen, kun hän lähti Depeche Modesta vuonna 1995.
Laulajat albumilla olivat spoken word -taiteilija Maggie Estep, Nitzer Ebbin laulaja Douglas McCarthy, taustalaulaja Hildia Campbell sekä Siobhan Lynch. 
Turkulainen elektronista avantgarde-musiikkia tuottava duo Pan Sonic remixasi albumin kappaleen ”Shunt”.
Olli Klemetti

Olli Klemetti (7. maaliskuuta 1973 Helsinki – 20. huhtikuuta 2017 Helsinki) oli suomalainen graffititaiteilija. Hän oli alan suomalaisia pioneereja, jolla oli suuri vaikutus suomalaiseen graffitikulttuuriin. Klemetti aloitti maalaamisen Helsingin Pasilassa jo 1980-luvun puolivälissä käyttäen tagia "Chew" ja otti myöhemmin 1990-luvun alussa käyttöön tunnetun taginsa "Astron". 1980-luvulla Klemetti oli myös yksi Suomen ensimmäisistä rullalautailijoista.
Klemetti kuoli äkillisesti 44-vuotiaana huhtikuussa 2017. Hänen haaveenaan oli kirjan tekeminen töistään, mutta suunnitelma ei ehtinyt toteutua.
Nitzer Ebb

Nitzer Ebb on brittiläinen EBM-yhtye, jonka essexiläiset koulukaverit (syntetisaattori, rummut, laulu), (laulu) ja David Gooday (rummut) perustivat vuonna 1982.
Populaarikulttuurissa.
Nitzer Ebbin kappaleita on esiintynyt populaarikulttuurissa useasti:
Camouflage (yhtye)

Camouflage on saksalainen uuden aallon trio, joka koostuu päälaulajasta Marcus Meynista, Heiko Mailesta ja Oliver Kreyssigista. Heidän vuoden 1988 kappaleensa ”The Great Commandment” sijoittui Billboard Hot 100 -listan sijalle 59. ja oli kolme viikkoa Yhdysvaltain tanssimusiikin listan sijalla 1. He julkaisivat myös kaksi muuta pienempää tanssihittiä vuonna 1989.
ZenRobotics

ZenRobotics on yhdysvaltalaisen Terexin omistama tuotemerkki . ZenRobotics oli alun perin suomalainen robottialan startup-yritys, joka perustettiin vuonna 2007 . Yritys meni konkurssiin heinäkuussa 2022, ja elokuussa 2022 Terex osti ZenRoboticsin .
ZenRoboticsin tunnetuin tuote on robotisoitu jätteiden lajittelujärjestelmä, joita on myyty Suomen lisäksi muun muassa Norjaan, Ruotsiin, Sveitsiin, Ranskaan, Japaniin, Singaporeen, Espanjaan ja USA:han . ZenRoboticsin järjestelmä soveltaa konenäköä, neuroverkkoja, koneoppimista ja tekoälyä. Forbesin mukaan ZenRobotics on edelläkävijä oppivien järjestelmien käytössä kierrätyskeskuksissa. ZenRoboticsista tuli vuonna 2009 ensimmäinen tekoälyä jätteenlajittelussa hyödyntävä yhtiö, ja vuonna 2018 yhtiö julkaisi maailman nopeimman jätteenlajittelurobotin .
Kääpiölauhat

Kääpiölauhat eli lauhiot ("Aira") on heinäkasvien (Poaceae) heimoon kuuluva kasvisuku. Sukuun kuuluu kahdeksan lajia sekä yksi lajiristeymä.
Kääpiölauhat ovat yksivuotisia, hentoja ja matalakasvuisia. Niiden varret ovat kaljuja ja kasvavat yksittäin. Lehdet ovat tasaisia, noin 5 mm leveitä, ja niiden kieleke on kalvomainen. Kääpiölauhojen kukinto on tiheästi haaroittunut, tähkää muistuttava röyhy. Röyhyn tähkylät ovat kaksikukkaisia ja kukat ovat kaksineuvoisia. Tähkylöiden kaleet ovat suunnilleen yhtä suuria, kalvomaisia, odattomia ja niissä on yhdestä kolmeen suonta. Ulkohelpeet ovat vihneellisiä.
Suomessa suvun lajeista kääpiölauhiota ("Aira praecox") kasvaa Ahvenanmaalla, ja lisäksi kahdesta muusta kääpiölauhalajista on yksittäisiä havaintoja.
Cliff Thorburn

 
Clifford Charles Devlin "Cliff" Thorburn (s. 16. kesäkuuta 1948) on kanadalainen entinen snooker-ammattilainen, joka voitti vuonna 1980 Snookerin maailmanmestaruuden, ja hän oli samalla ensimmäinen Britannian ulkopuolelta voittava pelaaja. Hän teki uran aikana kahdesti 147 pisteen maksimibreikin sekä 92 kertaa 100 pisteen lyöntisarjoja.
Ensimmäisen maailmansodan museo

Ensimmäisen maailmansodan museo on Venäjällä Pietarissa sijaitseva historiallinen museo. Museo on avattu 2014, ja sen tilat ovat Tsarskoje selossa Aleksandrovskin puiston laidalla olevassa Ratnaja Palatan (Sotakamari) rakennuksessa.
Museon sisäpihalla on näytteillä raskasta aseistusta, kuten haupitsi ja panssariauto, sisätiloissa taas pienempää esineistöä, kuten pukuja, aseita ja valokuvia.
Studiotalo

Studiotalo (, ) on Yleisradion rakennus Helsingin Länsi-Pasilassa osoitteessa Uutiskatu 8. Studiotalosta löytyvät Ylen suuret televisiostudiot, joissa tehdään kotimaisia televisio-ohjelmia.
Studiotalossa on kaksi täysvarustettua studiota, Studio 1 ja Studio 2. Studio 1 on Suomen vanhin toiminnassa oleva televisiostudio. Lisäksi rakennuksessa on kolme kuvaustilaa sekä mediasali, jossa hoidetaan materiaalin tallennus ja jakelu. Mediasalissa käsitellään myös ulkotuotantoautoista, lokaatioista ja kotimaisen sekä kansainvälisen signaalin kautta tulevaa materiaalia. Ylen naamiointi, puvustamo sekä rekvisiitta- ja lavastamopalvelut sijaitsevat Studiotalossa.
Yle vuokraa Studiotaloa sekä sen tarpeistoa ja rekvisiittaa suomalaisen tv-toimialan käyttöön. Studiotalolla on kuvattu muun muassa seuraavia ohjelmia: "SuomiLOVE", "Uuden Musiikin Kilpailu", "Uutisvuoto", "Nenäpäivä", "Marja Hintikka Live", "Bumtsibum" ja "Putous".
Ylen Pasilan alueen muita rakennuksia ovat muun muassa Mediatalo ja Luova talo.
Bancoumana

Bancoumana on maalaiskunta ja sen keskuskylä Koulikoron alueen Katin piirissä Malissa. Se sijaitsee Nigerjoen varrella 80 kilometriä Katista etelään. Kunnassa on 23 600 ja keskuskylässä 7 700 asukasta (vuonna 2009, väestönlaskenta).
Bancoumanan kunta rajoittuu pohjoisessa Katin piirin Sibyn, idässä Mandén, Dialakoroban, Niagadinan ja Kourouban, etelässä Kangaban piirin Minidianin ja lännessä Karanin ja Narénan kuntiin. Kunnan alueella virtaa Nigerjoki. Seutu kuuluu Guinean ilmastovyöhykkeeseen.
Kuntaan kuuluu 14 kylää. Asukkaista 90 % on mandinkoja. Lisäksi on fulbeja, bambaroita, soninkeja ja bozoja.
Bancoumanan kautta kulkee Bamakosta Kangabaan johtava maantie RN26. Paikallisia elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito, kalastus, keräily, käsityöammatit ja kaupankäynti. Nigerjoen tulvatasanko on tärkeä riisinviljelyalue. Office de la Haute Vallée du Nigerin organisoimat viljelijät kasvattavat puuvillaa ja tupakkaa.
Kunnassa toimii yhdeksän alakoulua, neljä yläkoulua, seitsemän koraanikoulua ja 18 lukutaitokeskusta. Terveyspalveluihin kuuluvat Bancoumanan terveyskeskus, neljä sairastupaa, viisi synnytyslaitosta ja kahdeksan lääkevarastoa. Vesihuolto käsittää kaivoja ja porakaivoja.
Damen Schelde Naval Shipbuilding

Damen Schelde Naval Shipbuilding on alankomaalainen Vlissingenissä toimiva laivanrakennusyritys, joka on osa Damen Groupia. Telakka on Koninklijke Maatschappij De Schelden seuraaja. Yritys on valmistanut historiansa aikana lukuisia aluksia Alankomaiden kuninkaalliselle laivastolle.
Historia.
Yhtiö perustettiin 8. lokakuuta 1875 nimellä NV Koninklijke Maatschappij De Schelde, kun laivanrakentajat Arie Smita oli ottanut valvontaansa laivaston Marine Etablissement -telakan. Laivanrakennuksen ja korjaamisen lisäksi yhtiö valmisti propulsiojärjestelmiä, moottoreita, höyryturbiineita, lentokoneita ja erilaisia kevytmetallituotteita.
Vuonna 1965 telakka yhdistyi Rotterdamsche Droogdok Maatschappij (RDM) ja Motorenfabriek Thomassen of De Steeg kanssa, joka loi 4. maaliskuuta 1966 Rijn-Schelde Machinefabrieken en Scheepswerven NV:n (RSMS). Alankomaiden hallituksen painostamana yhtiöön liitettiin Verolme Verenigde Scheepswerven NV, jolloin yhtiön nimeksi tuli Rijn-Schelde-Verolme Machinefabrieken en Scheepswerven NV (RSV). Uusi ajautui vaikeuksiin ja se osakekanta jaettiin, jolloin hallitus ja Zeelandin provinssi ottivat yrityksen valvontaansa.
Nimi vaihdettiin vuonna 1991 Koninklijke Schelde Groep BV:ksi (KSG). Vuonna 2000 hallitus ja Zeelandin provinssi myivät osuutensa yrityksestä Damen Groupille, jolloin siitä tuli konsernin osa. Yrityksen vastuulle siirtyi suurempien alusten valmistus laivastoille ja rannikkovartiostoille.
Hantzschin pyridiinisynteesi

Hantzschin pyridiinisynteesi on kemiallinen reaktio, jolla voidaan valmistaa pyridiinijohdannaisia. Reaktiossa β-dikarbonyyliyhdiste esimerkiksi diketoni tai ketoesteri reagoi aldehydien ja ammoniakin tai ammoniakin lähteen kanssa muodostaen dihydropyridiinin, joka voidaan hapettaa pyridiinijohdannaiseksi. Reaktion raportoi ensimmäisen kerran saksalainen kemisti Arthur Hantzsch vuonna 1882 ja se on nimetty hänen mukaansa.
Reagenssit ja mekanismi.
Hantzschin pyridiinisynteesissä dikarbonyyliyhdisteenä käytetään tyypillisesti ketoestereitä kuten asetoetikkahapon estereitä tai diketoneja. Reaktion mekanismille esitetään yleisesti kaksi toisistaan hieman poikkeavaa mekanismia. Molemmille yhteistä on, että ensimmäisessä vaiheessa tapahtuu Knoevenagel-kondensaatio. Ketoesteristä muodostuu emäksisissä olosuhteissa enolaatti, joka reagoi aldoliadditiolla elektrofiilisen aldehydin kanssa. Tätä vaihetta seuraa aldolikondensaatio, jonka tuotteena on tyydyttymätön ketoesteri. Reaktiossa muodostuva tyydyttymätön ketoesteri reagoi tämän jälkeen Michael-additiolla eli konjugaattiadditiolla. Nukleofiilina tässä reaktiossa on joko ketoesterin enolaatti tai ketoesterin ja ammoniakin tai ammoniumasetaatin muodostama enamiini. Tässä vaiheessa muodostunut välituote syklisoituu dihydropyridiiniksi, joka voidaan hapettaa pyridiiniksi. Hantzschin pyridiinisynteesin huonona puolena on se, että sillä voidaan valmistaa ainoastaa symmetrisiä pyridiinijohdannaisia.
Luova talo

Luova talo (, ; entinen "Toimitustalo") on Yleisradion rakennus Helsingin Länsi-Pasilassa. Rakennus sijaitsee osoitteessa Radiokuja 1. 
Rakennuksessa työskentelee pääosin Luovat sisällöt -yksikön työntekijöitä. Luovassa talossa ovat myös Ylen arkisto-tietopalvelun tilat.
Luovaa taloa remontoitiin vuosina 2016 ja 2017, ja rakennuksen uusi nimi otettiin käyttöön 27. helmikuuta 2017.
Ylen Pasilan alueen muita rakennuksia ovat muun muassa Mediatalo ja Studiotalo sekä Pasilan linkkitorni.
Rotterdamsche Droogdok Maatschappij

Rotterdamsche Droogdok Maatschappij (RDM) oli suurin ennen toista maailmansotaa Rotterdamissa toiminut laivanrakennus ja korjausyritys. Se oli toiminnassa vuodesta 1902 aina vuoteen 1996. Yritys valmisti olemassa olonsa aikana 355 alusta, joista pääosa oli avomerikelpoisia. Valmistusmäärään sisältyy kahdeksantoista sukellusvenettä.
Telakalla oli kaksitoista kelluvaa telakkaa ja huippuvuonnaan se työllisti 7 000 henkeä.
Historia.
Yhtiö perustettiin 23. tammikuuta 1902 Heijplaatissa Maasin rannalla. Duncan Christie oli perustanut yrityksen jo 1856 Delfshavenissa. Toinen telakka perustettiin 14. tammikuuta 1925 Schiedamiin joen pohjoisrannalle, missä se jatkoi toimintaansa aina vuoteen 1978.
Sukellusvenehallit rakennettiin 1928-1929 ja niitä laajennettiin kolmeen kertaan. Hallissa valmistui Alankomaiden laivastolle seitsemäntoista ja Puolan laivastolle yksi sukellusvene. Halli on nykyään osa niin sanottua RDM Campusta, joka on yhdistelmä R&amp;D yrityksiä ja yliopistoa.
Vuonna 1938 RDM osti Wilton-Fijenoordin kanssa P Smit Jr Shipbuilding and Machine Factoryn koko osakekannan. Yhtiö kuitenkin säilytti oman nimensä.
Saksan vallattua Alankomaat telakan toiminta jatkui ja se valmisti 32 alusta sodan aikana. Näistä 24 oli pienehköjä sota-aluksia Saksan laivastolle. Telakka oli liittoutuneiden ilmavoimien maalina ja vuonna 1941 korjattavana ollut saksalainen sotalaiva upposi telakka-altaaseen. Operaatio Market Gardenin alettua saksalaiset tuhosivat telakkalaitteet. Kuusi kuukautta sotatoimien päättymisen jälkeen neljä kelluvaa telakkaa oli jälleen toiminnassa.
RDM liitettiin 4. maaliskuuta 1966 Koninklijke Maatschappij De Schelden ja Motorenfabriek Thomassen kanssa, jolloin syntyi Rijn-Schelde Machinefabrieken en Scheepswerven (RSMS). Yritykseen liitettiin 1. tammikuuta 1971 Verolme Verenigde Scheepswerven (VVS), jolloin syntyi Rijn-Schelde-Verolme Machinefabrieken en Scheepswerven (RSV).
RSV ja RDM jättivät 6. huhtikuuta 1983 konkurssihakemuksen. Avomeriyksikkö suljettiin ja korjausyksikkö siirrettiin Wilton-Fijenoordiin, mikä johti kahden suurimman telakan myyntiin. Yhtiön 3 180 työntekijästä 1 370 jäi työttämäksi. Edelleen elinkelpoiset osat valmistus merivoimille, työvälineet ja raskas konepajateollisuus muodostivat uuden valtio-omisteisen yhtiön RDM Nederland BV:n.
Meriteollisuus kehittyi voimakkaasti Walrus-luokan sukellusveneiden tilauksen jälkeen. Taiwanille tehty tarjous sukellusveneiden huollosta kuitenkin epäonnistui. Laivatilausten vähentyessä ja yritysken keskittyessä yhä enemmän korkean teknologian järjestelmien kehittämiseen maanpuolustukselle ja energiantuotannolle yrityksen nimi vaihdettiin RDM Technologyksi. Laivanrakennus siirtyi Damen Groupille nimellä Damen Schelde Naval shipbuilding.
Hallitus myi 20. joulukuuta 1991 yrityksen Royal Begemann Groupille ja se nimettiin RDM Technology Holding BV:ksi. Tilausten puutteen vuoksi työvoimaa leikattiin rajusti 1 200:sta alle viiteensataan vuosien 1993 ja 1994 uudelleenjärjestelyissä, joissa samalla yhtiö jaettiin RDM Technology BV:ksi ja RDM Submarines BV:ksi.
Wilton-Fijenoord

Wilton-Fijenoord oli alankomaalainen Schiedamissa vuosina 1929–1999 toiminut laivanrakennus ja korjausyritys. Sen juuret juontavat aina vuoteen 1825, jolloin perustettiin Maatschappij voor Scheeps- en Werktuigbouw Fijenoord liittämällä siihen Mauritz Roentgenin vuonna 1823 perustama Nederlandsche Stoomboot Maatschappij.
Vuonna 1929 NV Dok en Werf Maatschappij Wilton-Fijenoord perustettiin yhdistämällä NV Maatschappij voor Scheeps- en Werktuigbouw Fijenoord ja rotterdamilainen NV Dok en Werf Maatschappij. 1930-luvun kriisi telakka kärsi merkittäviä tappioita. Alankomaalaisten telakoiden yleinen ongelma ennen toista maailmansotaa oli suunnittelukapasiteetin puute. Siten Wilton-Fijenoord osti alusten piirustuksia yksityisiltä suunnitteluyrityksiltä ja valmisti niistä yksityiskohtaiset valmistussuunnitelmat. Neljän telakan kesken tehtiin kartellisopimus suunnittelutoimiston perustamiseksi vuonna 1935.
Vuonna 1999 Wilton-Fijenoord liitettiin Rotterdam United Shipyardsiin ja vuonna 2003 Damen Shiprepair lunasti yrityksen osakekannan.
Kourouba

Kourouba on maalaiskunta ja sen keskuskylä Koulikoron alueen Katin piirissä Malissa. Se sijaitsee lähellä Nigerin sivujoen Sankaranin suuta 147 kilometriä Katista etelään. Kunnassa on 5 800 ja keskuskylässä 1 400 asukasta (vuonna 2009, väestönlaskenta).
Kourouban kunnan pinta-ala on 245,74 neliökilometriä. Se rajoittuu lännessä Katin piirin Bancoumanan, pohjoisessa Niagadinan ja idässä Faraban sekä etelässä Kangaban piirin Maramandougoun ja Minidianin kuntiin.
Kuntaan kuuluu viisi kylää. Asukkaat ovat etupäässä mandinkoja. Lisäksi on bambaroita, fulbeja ja bozoja. Yleisin kieli on bambara.
Kunnan tieyhteydet ovat huonot varsinkin sadeaikana. Liikenneväylinä toimivat myös joet.
Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely, karjanhoito ja kalastus. Tärkeimmät viljelykasvit ovat durra, hirssi, maissi ja riisi. Myyntiin kasvatetaan banaaneja, maapähkinää ja puuvillaa. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit ja siipikarja. Lisäksi harjoitetaan metsästystä, keräilyä, käsityöammatteja ja kaupankäyntiä.
Kunnassa toimii neljä alakoulua, yläkoulu sekä koulutus- ja kehittämiskeskus (CED). Kouroubassa on terveysasema. Vesihuolto käsittää kaivoja, porakaivoja ja Kourouban kylän vesitornin.