tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Hyvästi, Iijoki

Hyvästi, Iijoki on Kalle Päätalon "Juuret Iijoen törmässä" -sarjan 25. osa. Teos on ilmestynyt vuonna 1995 Gummeruksen kustantamana. Kirjasta on otettu uudelleenpainos vuonna 2008. Kirja on rekisteröity Bookcrossingiin. 
Kirjan tapahtumat.
Kirjassa eletään aikaa kevättalvesta 1955 vuoden 1958 loppuun. Ajanjakso on sekä Kallelle että koko Suomelle hyvää, mutta sekä miehellä että maalla ovat myös omat kriisinsä. Valtakuntaa koettelee maaliskuun 1956 yleislakko. Kallen ja Lainan avioero ottaa lujille. Kalle löytää uuden elämänkumppanin, jonka kanssa kohtaa taloudellisen ahdingon, kun rintamamiestontille tehty oma talo on vielä kerran lunastettava omaksi Lainalta. 
Kallen johdolla nousevat rakennukset, ja uuden puolison kanssa syntyvät kauan kaivatut lapset. Kallen yksinäisenä, lähes salattuna työnä kohoaa esikoisromaani ”Mammonalinna”. Ensimmäinen romaani Ihmisiä telineillä julkaistaan lopulta useiden hylkäysten ja muutosten jälkeen vuonna 1958. Kirjailijana saavutettu voitto ei kuitenkaan tuota läheskään puhdasta iloa. Eniten Kallen mieltä karvastelee käynti Taivalkoskella esikoisromaanin ilmestyttyä.
Sovitukset.
Hannu Kahakorven elokuva Päätalo, 2008.
Evelina Olsoni

 Evelina Olsoni o.s. Schlüter (14. huhtikuuta 1833 Joensuu – 2. elokuuta 1877 Joensuu) oli suomalainen pienten lasten koulun opettaja ja apteekkitoiminnan harjoittaja Joensuussa. Hänen vanhempansa olivat luutnantti, kruununjyvästönhoitaja Sven Johan Schlüter ja Agata Eleonora Elise o.s. Burghausen.
Agata Schlüter avasi leskeksi jäätyään yhdessä tyttärensä Evelinan kanssa pienten lasten koulun Juhanalan tilalla. Koulua, joka toimi myöhemmin kantakaupungissa todennäköisesti vuoteen 1863, pidetään Joensuun ensimmäisenä kouluna. 
Evelina Schlüter avioitui vuonna 1856 Joensuun kanta-apteekin apteekkarin Anders Ferdinand Olsonin kanssa. Avioliitosta syntyi kuusi lasta. Apteekkari Anders F. Olsonin kuoltua vuonna 1869 Evelina Olsoni jatkoi apteekin pitoa proviisorien avulla. Hänen oletetaan itse hoitaneen apteekin kirjanpidon. Evelina Olsoni kävi vuosina 1873–1876 vilkasta kirjeenvaihtoa Kuopiossa opiskelevien kolmen poikansa kanssa. Ruotsiksi kirjoitetut kirjeet, jotka sisältävät eloisaa kuvausta elämästä 1870-luvun Joensuussa, on julkaistu Terho A. Könösen kääntäminä ja toimittamina Joensuu-seuran kustantamina. Evelina Olsonin pojista vanhimmasta, Hugosta, tuli myöhemmin äitinsä kuoltua suvun haltuun jääneen apteekin pitkäaikainen apteekkari.
Joensuun Rantakatu 5:ssä on vuonna 1853 valmistunut talo, joka on suojeltu ja tunnetaan Olsonin talona.
Vanhakauppala

Vanhakauppala on Ikaalisten 1. kaupunginosa. Se rajoittuu pohjoisessa Toivolansaareen, idässä Kurinrantaan ja Rahkolaan sekä lännessä että etelässä Kyrösjärveen.
Alue erotettiin silloisesta Ikaalisten maalaiskunnasta 21. huhtikuuta 1858, jolloin perustettiin Ikaalisten epäitsenäinen kauppala, joka oli Suomen ensimmäinen. Sitä luonnehdittiin aikanaan Suomen vanhimmaksi, pienimmäksi ja kauneimmaksi kauppalaksi. Kauppalan alue käsitti silloisen maalaiskunnan suurimman tilan. Vuoden 1972 alussa maalaiskunta liitettiin kauppalaan, jolloin koko Ikaalisten maalaiskunta muutettiin itsenäiseksi kauppalaksi. 
Alueella sijaitsevat muun muassa Ikaalisten kaupungintalo, Ikaalisten kirjasto, Ikaalisten yhteiskoulu, Ikaalisten yhteiskoulun lukio ja Ikaalisten kauppaoppilaitos.
Vanhakauppalan kaupunginosa on osa Museoviraston määrittelemää valtakunnallisesti merkittävää rakennettua kulttuuriympäristöä "Ikaalisten vanha kauppala ja Ikaalisten kirkonseutu".
Koillismaa (kirja)

Koillismaa on Kalle Päätalon "Koillismaa" -sarjan ensimmäinen osa. Teos on ilmestynyt vuonna 1960 Gummeruksen kustantamana. Kirjasta on otettu uudelleenpainos vuonna 2009. Kirja on rekisteröity Bookcrossingiin. 
Kirjan tapahtumat.
Kirja sijoittuu 1930-luvun Koillismaan selkoseen. Kosti Mäkinen saapuu kotikaupungistaan pakoon pulavuosia ja omaa entistä elämäänsä. Talollinen Kauko Sammalsuo yrittää kaikin keinon pitää köyhän perheensä koolla, jottei sitä hajotettaisi. Kaukolle tärkeäksi tulee mökin isäntä Nestori Malinen, jonka huolettoman elämänasenteen takana piilee rikos. Kunnan piirimies Iivari Sääskilampi on suurien ristiriitojen johtama ison talon isäntä, joka tuomitsee jyrkästi toisin ajattelevat.
Nemesis (sarjakuva)

Nemesis, tai Nemesis the Warlock, on Pat Millsin käsikirjoittama ja ensimmäisiltä osiltaan Kevin O'Neillin kuvittama sarjakuva, jota julkaistiin alkujaan 2000 AD -lehdessä. Päähenkilönä sarjakuvassa on demoninkaltainen, tulta syöksevä alien, joka taistelee arkkivihollistaan Tomás de Torquemadaa ja hänen imperiumiaan vastaan.
Julkaisuhistoria.
Sarjan ensimmäinen osa julkaistiin 2000 AD -lehden 167. numerossa vuonna 1980.
Sarjan saavuttaman suosion ansiosta Nemesis julkaistiin myöhemmin kymmenosaisena sarjakuva-albumina. Suomeksi tarina on käännetty ja koottu viiteen albumiin. Suomennetut teokset julkaisi kirjankustantamo Jalava vuosien 1991-1995 aikana.
Muu viihde.
Sarjakuvan pohjalta tehty Nemesis the Warlock -peli julkaistiin vuonna 1987 ZX Spectrum, Commodore 64 sekä Amstrad CPC -laitteille.
Puolakkajärvi

Puolakkajärvi on Suomen Salossa sijaitseva järvi, joka kuuluu Teijon kansallispuistoon. Puolakkajärvi laskee Väliojan kautta Matildanjärveen. Puolakkajärvi on 72 hehtaaria koltaan.
Sijainti.
Puolakkajärvi sijaitsee Teijon kansallispuistossa, lähellä Talonpojanteijon ja Lankkerin kylää. Teijon kansallispuisto sijaitsee kokonaan Salon kunnassa. Järvi on entisen Perniön kunnan alueella, joka vuonna 2009 liitettiin Saloon eräiden muiden kuntien kanssa.
Selkosen kansaa

Selkosen kansaa on Kalle Päätalon "Koillismaa" -sarjan toinen osa. Teos on ilmestynyt vuonna 1962 Gummeruksen kustantamana. Kirjasta on otettu uudelleenpainos vuonna 2010. Kirja on rekisteröity Bookcrossingiin. 
Kirjan tapahtumat.
Kirjan tapahtuma-aikaa on 1930-luku. Pula-aika hellittää otettaan Selkosissa, ja vuosikymmenen jälkipuolisko on voimakkaan kasvun aikaa. Tampereen pojan, tiemestari Kosti Mäkisen rakennuttama Naavalan silta valmistuu ja autoilun hurina rikkoo alueen hiljaisuuden. Lauantaisin sillalla pidetään tanssit. Aurinkoiset päivät, valoisat kesäyöt, synkät sateet, kuutamot ja pakkasyöt luovat tunnelmia ja antavat sysäyksiä Selkosen piirissä elävien ihmisten käyttäytymiselle ja teoille.
Sodan merkit ovat kuitenkin ilmassa. Reservin miehille kutsut ”ylimääräisiin kertausharjoituksiin” kuljetetaan sysimustassa yössä, ja ihmisten on äkkiä punnittava elämänsä ilot ja murheet uudelleen. Kun tykit jylisevät ja ihmiset kiirehtivät pakoon, tuntuu raskas ja yksitoikkoinen elämä selkosissa yhtäkkiä hyvin rakkaalta. Kirjan kattama ajanjakso päättyy talvisodan joulukuuhun 1939.
Janet Suzman

Janet Suzman (s. 9. helmikuuta 1939 Johannesburg, Etelä-Afrikka) on brittiläis-eteläafrikkalainen näyttelijä. Hän oli ehdolla parhaan naispääosan Oscar-palkintoon roolistaan elokuvassa "Nikolai ja Aleksandra" (1971).
Myrsky Koillismaassa

Myrsky Koillismaassa on Kalle Päätalon "Koillismaa" -sarjan kolmas osa. Teos on ilmestynyt vuonna 1963 Gummeruksen kustantamana. Kirjasta on otettu uudelleenpainos vuonna 2011 ja vuonna 2023 kirjasta on julkaistu e-kirja versio. Kirja on rekistreröity Bookcrossingiin.
Kirjan tapahtumat.
Kirjan tapahtumat alkavat talvisodasta ja päättyvät jatkosodan loppuun, jolloin eräs vaihe Koillismaan kohtaloissa on umpeutunut. Sota vie Järvenkylän asukkaat erilleen. Kauko Sammalsuo, Kosti Mäkinen ja muut miehet lähtevät rintamalle, naiset ja lapset puolestaan evakkoon. Talvisodan päätyttyä selkoslaiset palaavat kotiseudulleen, joka tuntuu entistä rakkaammalta. Kauko Sammalsuon asepalvelus jatkuu ja hän joutuu aina Petsamoon saakka. Ennen hänen palveluksensa päättymistä syttyy jatkosota.
Jatkosodan puhjetessa rintamalle ei lähdetä samanlaisen innostuksen vallassa kuin oli lähdetty talvisotaan. Sotaan joutuneiden selkoslaisten vaiheet leikkaavat Kiestingin ja Uhtuan rintamilla, joissa myös saksalaisten aseveljien heikkous paljastuu. Järvenkylään rakennetaan saksalaisten vankileiri, joka avaa selkoslaisille uuden, järkyttävän elämänilmiön. Esiin tulevat toisaalta seudun väestön asenne vankeihin, toisaalta nuoren naisväen suhteet kohteliaisiin ja komearyhtisiin vankileirin piiskureihin. Jatkosodan päättyessä venäläisistä tulee liittolaisia ja saksalaisista vihamiehiä. Edessä on jälleen lähtö evakkoon.
Food for the Gods

Food for the Gods on suomalaisen rap-artisti Palefacen ja losangelesilainen underground rap-artisti Matren yhteisalbumi, joka julkaistiin 8. helmikuuta 2013. Albumi on osittain suomenkielinen ja osittain englanninkielinen. Levyn paras listasijoitus oli Suomen virallisen listan 23. sija. Kappaleille "Sacred Order Of The Pen" ja "Mars Today" kuvattiin musiikkivideot.
Arviot.
Rumban Heini Strand antoi levylle kolme ja puoli tähteä viidestä ja totesi Palefacen rappaavan paremmin yksin kuin muiden kanssa. Soundin Linda Söderholm kehui levyä loistavaksi ja toteaa englanninkielisin rappaamisen sopivan Palefacella hyvin. Molemmissa arvioissa kehutaan kuinka sujuvasti kieli vaihtuu lennosta kappaleiden aikana.
Moskovan matemaattinen papyrus

 
Moskovan matemaattinen papyrus (MMP, joskus myös Goleništševin papyrus) on yksi tärkeimmistä antiikin egyptiläistä matematiikkaa kuvaavista teoksista. Papyrus on kirjoitettu todennäköisesti Egyptin 13. dynastian aikana (1783–1640 eaa.), mutta todennäköisesti sisältää vanhempaa tietoa 12. dynastian ajalta, eli suurin piirtein samalta ajalta kuin Rhindin papyruskin. 
Egyptologi Vladimir Goleništšev osti papyruksen Egyptistä 1890-luvun alussa, mistä johtuen papyrusta kutsutaan joskus myös nimellä Goleništševin papyrus. Papyrus oli ilmeisesti löydetty samalta seudulta kuin Rhindin papyuskin. Nykyään Moskovan papyrusta säilytetään Puškin-taidemuseossa, Moskovassa. Papyrus on noin 5 metriä pitkä ja 8 cm korkea. Siinä esitetään 25 laskutehtävää, joista kaikki eivät ole selvästi luettavissa.
Papyruksen historiallisesti merkittävin kohta on tehtävä 14, jossa esitetään tilavuuden laskemiselle oikea laskukaava, kun kappaleena on kärjestään katkaistu neliöpohjainen pyramidi.. Nykymerkinnöillä kaava on: 
tilavuus formula_1, missä formula_2 on kappaleen korkeus ja formula_3 ja formula_4 ovat pohjan ja kannen neliöiden sivut.
Toinen merkittävä kohta on tehtävä 10, joskaan käännöksestä ei ole täyttä yksimielisyyttä. Tehtävässä todennäköisesti esitetään laskutapa kaarevan pinnan, mahdollisesti puolipallon (korin) tai puolisylinterin pinta-alan laskemiselle. Erityisesti, jos kyse on puolipallosta, sitä voidaan pitää merkittävänä matemaattisena saavutuksena.
Muut tehtävät ovat yksinkertaisempia. Niissä lasketaan muun muassa kolmion pinta-alaa, laivan osien pituuksia sekä oluen tai leivän vahvuutta käyttäen mittayksikkönä niiden valmistukseen käytettyä viljamäärää.
Laskutehtävät eivät ole missään erityisessä järjestyksessä, mistä on päätelty, että kyseessä on saattanut olla lista opettajan antamia tehtäviä, joita oppilas on laskenut papyrukselle. Moskovan papyruksen laskuissa laskujen välivaiheita on esitetty huomattavasti vähemmän kuin Rhindin papyruksen vastaavissa laskuissa.
Sofia Källgren

Anna Sofia Helena Källgren (s. 17. elokuuta 1970 Högsbo, Göteborg, Ruotsi) on ruotsalainen laulaja, äänialaltaan sopraano.
Källgren on ääninäytellyt Disneyn "Kaunottaren ja hirviön" ruotsinkielisessä versiossa prinsessa Belleä. Hänen toinen tunnettu dubbauksensa on "Joutsenprinsessa"-elokuvan prinsessa Odette.
Reuben Ayarna

Reuben Ayarna (s. 22. lokakuuta 1985 Accra) on ghanalainen jalkapalloilija, joka on pelannut Ruotsin Allsvenskanissa ja Suomen Veikkausliigassa useiden kausien ajan. Vasenjalkainen Ayarna on pelipaikaltaan puolustava keskikenttäpelaaja.
Vuonna 2008 Ayarna siirtyi Boston Collegen Eagles-joukkueesta Ruotsin pääsarjan Allsvenskanin GAIS:iin. Hän pelasi seuran paidassa Allsvenskanissa kausien 2008–2012 aikana 93 ottelua tehden niissä yhden maalin. Kauden 2013 Ayarna pelasi saman sarjan Häckenissä ollen kentällä vain viidessä ottelussa. Kaudeksi 2014 Ayarna palasi takaisin vanhaan seuraansa GAIS:iin, joka oli pudonnut Superettaniin. Toisella jaksollaan Ayarna pelasi GAIS:issa 38 ottelua tehden kaksi maalia kausien 2014–2015 aikana.
Maaliskuussa 2016 Ayarna siirtyi Suomeen ja teki yksivuotisen sopimuksen Veikkausliigan Tampereen Ilveksen kanssa. Kauden 2017 päätteeksi Ayarna siirtyi Ilveksestä SJK:n riveihin. Ayarna ei saanut mielestään SJK:ssa riittävästi peliaikaa ja oli sen vuoksi halukas vaihtamaan seuraa. Yhteisetsä sopimuksesta SJK sanoi hänen sopimuksensa irti 16 Veikkausliigaottelun jälkeen. Uudeksi seuraksi tuli välittömäksi Veikkausliigassa pelaava Kuopion Palloseura, jonka riveissä Ayarna jatkoi elokuussa 2018. KuPS:ssa Ayarna saavutti heti kaudella 2018 SM-pronssia, ja seuraavalla kaudella hän oli mukana Suomen mestaruuden voittaneessa ryhmässä. Hän itse viimeisteli ratkaisuottelussa FC Interiä vastaan KuPS:n toisen maalin.
Tietokilpailun Suomen-mestaruuskilpailut

Tietokilpailun Suomen-mestaruuskilpailut on vuosittain syksyllä Suomessa järjestettävä tietokilpailutapahtuma. Tapahtumaan kuuluvat henkilökohtainen kilpailu ja enintään nelihenkisille joukkueille tarkoitettu joukkuekilpailu. Kilpailut järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 2008. Järjestäjänä toimii Suomen tietokilpailuyhdistys ry. tai sen valtuuttamana paikallinen tietokilpailuyhdistys.
Joukkuekilpailu.
Joukkuekilpailu on nimetty Esko Kivikosken muistokilpailuksi. Joukkueessa saa olla korkeintaan neljä henkeä.
Elmo Jankari

Elmo Jankari (s. 13. lokakuuta 1992 Turku) on suomalainen kenttäratsastaja. Jankari kilpailee "Duchess Desirée" -nimisellä oldenburginhevostammalla.
Jankari saavutti vuonna 2013 nuorten EM-kultaa Jardysta Ranskasta. Hän on osallistunut sekä MM- että EM-kilpailuihin kerran. Vuonna 2016 Jankari kilpaili Rio de Janeiron kesäolympialaisissa ja sijoittui 31:nneksi.
Jankarin avopuoliso Sanna Siltakorpi on myös kenttäratsastaja, ja heillä on yhdessä ratsastustalli Siltakorpi-Jankari Eventing. Heidän valmentajanaan toimii kenttäratsastuksen olympiavoittaja Frank Ostholt. Pariskunta asui vuosien ajan Saksassa, Warendorfissa, mutta he muuttivat Suomeen vuonna 2020.
KazMunayGas

KazMunayGas (, ) on Kazakstanin tasavallan omistama valtiollinen öljy- ja kaasuyhtiö, jolla on laajaperäistä energiantuotantoon liittyvää toimintaa. Yhtiö perustettiin vuonna 2002.
Laserskater

Laserskater on naamioitunut hyväntekijä, joka partioi Helsingin ja Vantaan katuja rullaluistellen. Häntä pidetään Suomen ainoana ”tosielämän supersankarina”. Laserskater aloitti hyväntekeväisyytensä vuonna 1996 rullaluistelu- ja sarjakuvaharrastuksensa pohjalta. Rullaluistelua harrastaessaan hän oli usein päässyt auttamaan muita ihmisiä, ja päätti luoda auttajaminälleen hahmon esikuvanaan amerikkalainen sarjakuvahahmo Skateman. Skatemanista julkaistiin vain yksi sarjakuva vuonna 1983. Laserskater muun muassa antaa tippiä katusoittajille ja neuvoo turisteja, mutta ei varsinaisesti taistele rikollisuutta vastaan.
Laserskater ei ole paljastanut oikeaa nimeään, mutta on kertonut työskentelevänsä IT-alalla ja opiskelleensa humanistisia tieteitä. Hän on osa kansainvälistä Real Life Superheroes -liikettä, jonka jäsenet pukeutuvat vapaa-ajallaan trikoisiin ja auttavat muita ihmisiä. Laserskaterin varustukseen kuuluu muun muassa kolikkopussi, useita erilaisia työkaluja ja ensiapuvälineet; nimenmukainen laservalo on vain koriste. Tunnusomaiseen asuun kuuluvat valkoiset shortsit ja napapaita sekä aurinkolasit. Laserskater alkoi pitää kirjaa hyvistä teoistaan vuonna 2003.
Suomalainen rock-yhtye The Shafts julkaisi vuonna 2023 Laserskateristä ja sarjakuvahahmosta Skatemanistä kertovan kappaleen "Laserskater."
Etyylilitium

Etyylilitium (C2H5Li) on litiumin organometalliyhdisteisiin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää orgaanisissa synteeseissä ja polymeraatioreaktioiden initiaattorina.
Ominaisuudet.
Huoneenlämpötilassa etyylilitium on värittömiä suomumaisia kiteitä. Yhdiste reagoi voimakkaasti joutuessaan kosketuksiin veden ja ilman hapen kanssa ja voi olla pyroforista. Etyylilitium liukenee useisiin hiilivetyihin esimerkiksi bentseeniin ja eettereihin kuten dietyylieetteriin ja tetrahydrofuraaniin ruskeahkoksi liuokseksi. Kuumennettaessa sulamispisteeseensä etyylilitium hajoaa osittain eteeniksi ja litiumhydridiksi. Muiden organolitiumyhdisteiden tavoin etyylilitium on hyvin voimakkaasti emäksistä.
Valmistus ja käyttö.
Ensimmäisen kerran etyylilitiumia valmistivat W. Schlenck ja J. Holtz vuonna 1917. Etyylilitiumia voidaan valmistaa etyylihalogenideista kuten bromietaanista ja metallisesta litiumista tai transmetallaatioreaktiolla litiumista ja dietyylielohopeasta. Yhdiste myydään tyypillisesti bentseeniliuoksena, jossa etyylilitiumin konsentraatio on 1 mol/l.
Etyylilitium reagoi muiden organolitiumyhdisteiden tapaan karbonyyliyhdisteiden kanssa nukleofiilisella additioreaktiolla. Toisin kuin Grignard-reagensseihin kuuluva etyylimagnesiumbromidi, etyylilitium muodostaa ketonien kanssa reagoidessaan ainoastaan additiotuotteena muodostuvan tertiäärisen alkoholin eikä pelkistä ketonia sekundääriseksi alkoholiksi.
Etyylilitiumia käytetään myös muiden organometalliyhdisteiden esimerkiksi organokupariyhdisteiden ja fluorenyylilitiumin valmistukseen fluoreenista, yhdessä fenyylialleenin kanssa alkyynien valmistamiseen, emäksenä 2-bromifuraanin valmistuksessa ja katalyyttinä yhdessä tetrametyylietyleenidiamiini kanssa alkyloitaessa amiineja alkeeneilla. Etyylilitumia voidaan käyttää myös esimerkiksi polystyreenin valmistuksessa radikaali-initiaattorina.
Ricky-Tick Big Band &amp; Julkinen Sana

Ricky-Tick Big Band &amp; Julkinen Sana on jazzia ja hiphop-musiikkia yhdistelevä yhtye, joka muodostuu säveltäjä-kitaristi Valtteri Laurell Pöyhösen johtamasta 17 jäsenisestä Ricky-Tick Big Bandistä sekä rap-muusikoista Tommy Lindgren, Redrama ja Paleface. Ricky-Tick Big Band on perustettu vuonna 2010 ja julkaisi ensimmäisen albuminsa "Burnaa" Julkisen sanan kanssa vuonna 2013. Levy virallisella listan sijalla 17 viikkoa ja parhaimmillaan sijalla neljä. Yhtyeen toinen albumi "Korottaa panoksii" julkaistiin vuonna 2015. Koko yhtye lopetti toimintansa joulukuussa 2019, mutta palasivat heinäkuussa 2022 Savonlinnan oopperajuhlille yhden keikan ajaksi. Ricky-Tick Big Band jatkaa kuitenkin toimintaansa ilman Lindgreniä, Redramaa ja Palefacea.
Halo Jones

Halo Jones (alkuperäisnimeltään The Ballad of Halo Jones) on science fiction -henkinen sarjakuva. Sarjakuvan on käsikirjoittanut Alan Moore ja kuvittanut Ian Gibson.
Julkaisuhistoria.
Sarjakuvaa julkaistiin alun perin "2000 AD" -sarjakuvalehdessä, jossa sarjakuva esiintyi ensimmäistä kertaa heinäkuussa 1984. Saavutetun suosion vuoksi sarjakuva julkaistiin myös kolmena sarjakuva-albumina. Suomeksi sarjakuvan on julkaissut kolmiosaisena kirjankustantamo Jalava vuosien 1991–1993 aikana.
Karjalan Suunta

Karjalan Suunta oli Viipurissa vuosina 1933–1939 ilmestynyt Isänmaallisen kansanliikkeen sanomalehti.
IKL:n pää-äänenkannattajan "Ajan Suunnan" kustannusyhtiö perusti "Karjalan Suunnan" Etelä-Karjalaa, Laatokan-Karjalaa ja Pohjois-Karjalaa varten tarkoitetuksi järjestölehdeksi. Vuonna 1934 se muuttui "Ajan Suunnan" määräaikaisen lakkautuksen vuoksi viikkolehdestä kolmipäiväiseksi. Uutislehdeksi pyrkinyt "Karjalan Suunta" ei pystynyt kilpailemaan samassa kirjapainossa painetun "Karjala"-lehden kanssa. Syksyllä 1936 sen kustantajaksi perustettiin oma yhtiö ja vuoden 1937 lopulla erillinen kirjapainoyhtiö, joka tuki lehteä omien tilaustöidensä avulla. Kannattamaton lehti lopetettiin talvisodan alettua.
"Karjalan Suunnan" päätoimittajina työskentelivät Armas Nuolivaara (1933–1936), Lauri Orispää (1936–1937), Ilmari Unho (1937–1938) ja Johan Martikainen (1938–1939). Johtokunnan puheenjohtajina toimivat Bruno Salmiala (1933–1936) ja Eino Heilimo (1936–1939) ja oman julkaisuyhtiön toimitusjohtajana Johan Martikainen.
Aamurusko (lehti)

Aamurusko oli Viipurissa vuosina 1857–1859 ilmestynyt aikakaus- ja sanomalehti.
Pietari Hannikaisen toimittama "Aamurusko" ilmestyi aluksi lastenlehtenä, joka saavutti huomattavan valtakunnallisen levikin. Vuonna 1859 "Aamuruskoon" yhdistettiin "Sanan-Lennätin", jolloin siitä tuli lähinnä Viipurin seudulle levinnyt sanomalehti. Yhteiskunnallisesti radikaalia lehteä julkaisi "Wiborg"-lehtensä rinnalla Johannes Alfthan. Vuonna 1858 sen levikki oli 1 112 kappaletta, mutta seuraavana vuonna enää 612.
Kari Kinnaslampi

Kari Mikael Kinnaslampi (s. 1. maaliskuuta 1964 Oulu) on suomalainen näyttelijä, joka on esiintynyt muun muassa televisiosarjoissa "Uusi päivä", "Elämän suola" ja "Salatut elämät". Kinnaslampi on koulutukseltaan teatteritaiteen maisteri. Hän on toiminut Varkauden teatterin johtajana vuodesta 2002. Hän on toiminut näyttelijänä Tampereen Teatterissa 1989–1991, teatterijohtaja-ohjaajana Lohjan teatterissa 1997–1998 ja ohjaajana Poleenin teatterissa 2002.
Kinnaslampi perusti vuonna 2009 oman Teatteri Tulen, joka on toiminut kesäteatterina Helsingin Taivallahdessa. Kesästä 2021 lähtien Teatteri Tuli on toiminut Helsingin Kivinokassa. Teatteri joutui keväällä 2021 Maria Nordinin ja Kristallipuolueen häirinnän kohteeksi, ja sen Uppo-Nalle-esityksessä rokotusta antavan lääkärin väitettiin mainostavan koronarokotusta. Hahmo muutettiin painostuksen vuoksi torimummoksi, jota esitti Antti Rytsölä.
Taivallahden Kesäteatteri.
Kinnaslammen Teatteri Tuli pyöritti Taivallahden Kesäteatteria Helsingin Töölössä vuosina 2016–2020. Teatteri joutui väistymään Taivallahdesta tulevan saksalaisen kylpylän tilalta.
San Benedetto del Tronto

San Benedetto del Tronto on kaupunki Italiassa Marchen alueella olevassa Ascoli Picenon maakunnassa. Se on yksi Adrianmeren rannikon suurimmista kaupungeista Italiassa. Kaupungin sijainti keskellä Riviera delle Palmea on tehnyt siitä suositun matkailukohteen.
Historia.
Kaupungin historia ulottuu roomalaisten aikaan saakka. 1800-luvun loppupuolella valmistunut Adrianmeren rautatie auttoi kaupunkia kehittymään voimakkaasti.
August Kuokkanen

August (Aukusti) Kuokkanen (3. tammikuuta 1850 Kuopio – 8. elokuuta 1907 Kuopio) oli suomalainen päätoimittaja, kaupunginkamreeri ja suomentaja.
Kuokkasen vanhemmat olivat maalari Mikko Kuokkanen (1814–1863) ja Maria Kristina Sutinen (1810–1892). Hän pääsi ylioppilaaksi Kuopion lukiosta 1870.
Kuokkanen toimi kansakoulunopettajana Kuopiossa 1872. Hän oli "Savo"-lehden päätoimittajana 1879–1885 ja sen jälkeen vuodesta 1886 alkaen hän toimi Kuopion kaupunginkamreerina.
August Kuokkanen oli naimisissa vuodesta 1875 Olga Maria Hacklinin (1855–1928) kanssa. Heidän poikansa oli kihlakunnantuomari, Mikkelin pormestari, kansanedustaja ja sisäasiainministeri Erkki Kuokkanen.
Maailman mittaajat

Maailman mittaajat () on saksalais-itävaltaisen kirjailijan Daniel Kehlmannin vuonna 2005 julkaistu romaani. Kyseessä on fiktiivinen elämäkerta kahdesta saksalaisesta tiedemiehestä, tutkimusmatkaaja Alexander von Humboldtista ja matemaatikko Carl Friedrich Gaussista. Kirja käsittelee tiedemiesten pyrkimyksiä tutkia ja mitata omilla tavoillaan maailmaa. Tarina alkaa kohtauksella, jossa jo ikääntyneet päähenkilöt tapaavat toisensa ensimmäistä kertaa tutkijakongressissa Berliinissä vuonna 1828.
Perhemediat-kustantamo julkaisi kirjan Ilona Nykyrin suomennoksena vuonna 2007. Tammi julkaisi teoksen uudelleenpainoksen vuonna 2011. Detlev Buckin ohjaama "Die Vermessung der Welt" -niminen saksankielinen elokuvaversio ilmestyi vuonna 2012.
Karl Fredrik Öller

Karl Fredrik Öller (25. syyskuuta 1822 Kokkola – 22. maaliskuuta 1887 Hämeenlinna) oli suomalainen kirkkoherra ja valtiopäivämies.
Henkilöhistoria.
Öllerin vanhemmat olivat Kokkolan, sittemmin Kuopion postimestari, nimineuvos Georg (Jöran) Johan Öller (1786–1863) ja Kristina Maria Österman (1791–1874). Hän kävi Oulun triviaalikoulua ja pääsi ylioppilaaksi Helsingissä 1844. Öller opiskeli Helsingin yliopistossa ja hänet vihittiin papiksi Turun hiippakunnassa vuonna 1846.
Öller toimi Perhon seurakunnan saarnaajan apulaisena vuodesta 1846, Kosken tehtaan saarnaajana Perniössä vuodesta 1848, Snappertunan kappalaisena vuodesta 1860 ja Espoon kappalaisena vuodesta 1867. Hän sai varapastorin arvon 1862. Viimeksi Öller oli Hämeenlinnan ja Vanajan kirkkoherrana vuodesta 1881 alkaen. Hän oli pappissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1872, 1877–1878 ja 1882.
Öller oli naimisissa 1848–1877 Fredrika Lovisa Charlotta Ranckenin (1822–1877) kanssa. Heidän poikansa oli rautateiden liikennetarkastaja, filosofian maisteri Karl Jonathan Öller (1861–1947).
Dagens Tidning

Dagens Tidning oli Helsingissä vuosina 1911–1914 ilmestynyt ruotsinkielinen sanomalehti.
Amos Andersonin perustama ja Guss Mattsonin toimittama "Dagens Press" oli liberaali, ruotsinmielinen ja varovaisen perustuslaillinen iltapäivälehti. Se oli ulkoasultaan tyylikäs ja hyvin toimitettu, mutta "Hufvudstadsbladetin" ja "Nya Pressenin" kilpailijana taloudellisesti kannattamaton. Andersonin omistaman Ab Dagens Tidning -kustannusyhtiön tilalle perustettiin kesällä 1913 Mattsonin johdolla uusi yhtiö Dagens Tidnings Förlags Ab. Seuraavana vuonna lehti yhdistettiin "Nya Pressenin" kanssa "Hufvudstadsbladetin" yhtiön julkaisemaksi "Dagens Pressiksi".
Seitsenpäiväisen lehden levikki oli 6 000 kappaletta vuonna 1912.
Gluteeniyliherkkyys

Gluteeniyliherkkyys (gluteenisensitiivisyys) on oireyhtymä, jossa potilaan tila paranee, kun gluteeni poistetaan ruokavaliosta, kun keliakia ja vehnäallergia on poissuljettu.
Yhdysvalloissa ehkä 2–6 % väestöstä saa selviä oireita viljasta, vaikka heillä ei ole keliakiaa. Näille kaikille suositellaan keliakia- ja vilja-allergiatestejä ennen kuin viljoista luovutaan, koska muuten testitulos ei ole luotettava. Pelkkä gluteeniyliherkkyys voi olla ohimenevää, samoin vilja-allergia, mutta keliakia ei. 
Vuonna 2016 julkaistussa tutkimuksessa tutkittiin henkilöitä, jotka uskoivat olevansa yliherkkiä gluteenille. Heistä osa hyötyi gluteenittomasta ruokavaliosta. Näistä enintään 14 prosentilla syynä oli gluteenittomuus. Muiden kohdalla hyödyn selittivät viljojen muut aineet, esimerkiksi FODMAP-hiilihydraatit, lisäaineet tai mahdollisesti ATI-proteiini. 
Vuonna 2012 julkaistun kansainvälisen gluteenitutkimuksen mukaan gluteeniyliherkkyyttä ilman keliakiaa on mahdollisesti olemassa, ja sen esiintyvyys saattaa olla keliakian (2 %) luokkaa. Oireita olisivat painonlasku, jäsenten puutuminen ym. Suomessa gluteeniherkkiä ilman keliakiaa on todettu olevan noin 1% vuonna 2011.
Chris Stewart (kirjailija)

Chris Stewart (s. 1951) on Genesiksen perustajajäsen, ja yhtyeen alkuaikojen rumpali. Nykyisin hän työskentelee Espanjassa maanviljelijänä ja kirjailijana.
Nuoruus ja musiikkiura.
Stewart syntyi Horshamissa, Sussexissa. Koulun hän kävi Surreyssa, jossa hänen luokkakavereitaan olivat Tony Banks ja Peter Gabriel, joiden kanssa Stewart soitti koulun yhtyeessä. Myöhemmin yhtyeeseen liittyivät Mike Rutherford sekä Anthony Phillips. Tästä kokoonpanosta muotoutui Genesis-yhtyeen alkuperäiskokoonpano tammikuussa 1967. Stewart soittaa yhtyeen kahdella ensimmäisellä singlelevyllä.
Kirjailijanura.
Stewart jätti Genesis-yhtyeen kesällä 1968. Matkusteltuaan ja työskenneltyään ympäri Eurooppaa Stewart asettui Andalusiaan, josta hän osti maatilan.
Stewart tunnetaan parhaiten hänen kolmesta ensimmäisestä kirjastaan, jotka ovat omaelämäkerrallisia teoksia ja kertovat kirjoittajan ja hänen perheensä elämästä Espanjassa. Tuotanto koostuu toistaiseksi neljästä kirjasta: "Driving Over Lemons: An Optimist in Andalucia" (1999) (suom. "Andalusialaiset sitruunat"), "A Parrot In The Pepper Tree" (2002), "The Almond Blossom Appreciation Society" (2006) sekä "Three Ways to Capsize a Boat: An Optimist Afloat" (2009).
Nee!

Nee! on levy-yhtiö Woimasoinnun ja ramopunk.comin 10-vuotisjuhlalevy, joka julkaistiin 27. joulukuuta 2012. Se sisältää kappaleita punkyhtyeiltä Häiriköt, Psykoterapia, Ratpack ja V-osasto.
Levyn kansikuvan on toteuttanut Jyrki Salmijärvi.
Hämeen Maa

Hämeen Maa oli Hämeenlinnassa ja Tampereella vuosina 1922–1929 ilmestynyt maalaisliiton sanomalehti.
Maalaisliiton Etelä-Hämeen piirin perustama "Hämeen Maa" ilmestyi enimmän aikaa Tampereella, mutta levisi etupäässä Hämeenlinnan seudulle ja Uudellemaalle. Se teki konkurssin pulakauden alkaessa. Aluksi kerran, vuodesta 1923 lähtien kolmesti ja vuodesta 1927 neljästi viikossa ilmestyneen lehden päätoimittajina työskentelivät Aaretti Hovi (1922), A. V. Nieminen (1922), Janne Mäkinen (1923), Heikki Kokkonen (1924), Eino Aaltio (1924–1925) ja Vihtori Kivimäki (1925–1929).
Siirtotyö

Siirtotyö tarkoittaa toisessa valtiossa tehtyä työtä ilman, että asettuu toiseen maahan pysyvästi. Oleskelun tarkoituksena on rahan ansaitseminen, ei esimerkiksi opiskelu. Siirtotyö on siirtolaisuuden muoto. Siirtotyötä tekeviä kutsutaan siirtotyöntekijöiksi, siirtotyöläisiksi tai vierastyöläisiksi. Siirtotyöläisillä ei ole samoja oikeuksia kuin maahan pysyvästi asettuneilla siirtolaisilla.
Ulkomaille muuttoon ajaa tavallisesti kotimaan työttömyys tai huono palkka. Euroopan rikkaimmissa maissa asuvat siirtotyöläiset lähettävät vuosittain rahaa kotimaihinsa 97 miljardin euron arvosta.
Työolot Qatarissa.
Qatarin kuningaskunta toimii lähes täysin siirtotyöläisten voimin. sillä 88 % maan väestöstä on siirtotyöntekijöitä. Heidän asemansa on erittäin huono. Heille ei myönnetä maan kansalaisuutta ja työolot ovat surkeat. Työntekijät eivät saa vapaasti lähteä maasta, vaan tarvitsevat työnantajansa luvan. He eivät saa sairausvakuutusta, työturvallisuus on lähes olematon ja passien takavarikointi on yleistä, vaikka se on nykyisin laitonta. Esimerkiksi piittaamattomuus työturvallisuudesta johti vuonna 2013 vain kahden kuukauden aikana 44 nepalilaistyöläisen kuolemaan. Palkka jätetään yleensä ensimmäisen puolen vuoden aikana maksamatta keräten se vakuussummaksi, jotta työntekijä joutuu työnantajastaan riippuvaiseksi.
Työsuojeluviranomaiset eivät ole riippumattomia, sillä kaikki 150 työsuojeluviranomaista ovat ulkomaalaisia, joten he ovat itsekin vaarassa menettää asuntonsa, jos he ärsyttävät hallitusta.
Haminan Varuskuntakerho

Haminan Varuskuntakerho on Haminassa sijaitseva rakennus, joka valmistui vuonna 1863. Rakennuksen suunnitteli Theodor Decker alun perin kadettikoulun johtajan asunnoksi. Tyyliltään rakennus edustaa lähinnä uusgotiikkaa.
Rakennukseen muutti ensimmäisenä kenraalimajuri Edvard Gustaf af Forselles. Haminan kadettikoulu lakkautettiin vuonna 1903, jolloin johtajan asunto muutettiin venäläisen rykmentin esikunnaksi ja upseerikerhoksi, missä käytössä se oli vuoteen 1917 asti. 1920-luvulta lähtien rakennus toimi Haminan Upseerikerhona. Vuonna 1994 valmistuneen perusparannuksen ja osittaisen restauroinnin luonnosteli arkkitehti Tuomo Suomalainen , ja hänen kuolemansa v. 1988 jälkeen toteutussuunnittelusta vastasi arkkitehti Juha Lampi. Vuonna 2003 Haminan Upseerikerho muuttui Haminan Varuskuntakerhoksi. Myöhemmin upseeri- ja varuskuntakerhot on sen nimisinä lakkautettu ja jatkavat toimintaansa kokoustiloina.
Sade (kirja)

Sade () on Ulla-Lena Lundbergin vuonna 1997 kirjoittama romaani afrikkalaisesta näkökulmasta. Sen on suomentanut Leena Vallisaari ja julkaissut Gummerus.
Lundberg on saanut kirjallisuuden Finlandia-palkinnon jopa omaelämäkerrallisella teoksellaan Jää vuonna 2012. Kökarilainen Lundberg on tutustunut myös Afrikkaan, josta hän on tehnyt muitakin teoksia. "Sade" kertoo saneista ja heidän ikiaikaisesta vuotuisesta taistelustaan sateen puolesta samaaniensa avulla ja toisaalta hyväntahtoisesta pohjoismaisesta vesi-insinööriajattelusta kehitysyhteistyön piirissä. Jälkimmäisessä suhteessa hän on jopa tavallaan Hannu Raittilan edelläkävijä.
Heikki Pursiainen

Heikki Pursiainen (s. 1974 Kouvola) on suomalainen ekonomisti. Hän on työskennellyt vuodesta 2023 Helsingin kaupungin kaupunkitietopalveluiden päällikkönä. Tätä ennen Pursiainen työskenteli viestintätoimisto Ellun Kanojen pääekonomistina.
Pursiainen oli vuoden 2023 eduskuntavaaleissa ehdolla Helsingin vaalipiirissä kokoomuksen listalta, muttei tullut valituksi 2724 äänellään.
Ura.
Pursiainen opiskeli taloustiedettä Helsingin yliopistossa, valmistui valtiotieteiden maisteriksi vuonna 2000 ja väitteli valtiotieteiden tohtoriksi vuonna 2005 otsikolla "Consistent Aggregation Methods and Index Number Theory" Väitöksen jälkeen hän työskenteli mm. erikoistutkijana Turun yliopiston Julkisen valinnan teorian huippuyksikössä sekä Kilpailuvirastossa.
Pursiainen kirjoitti yhdessä Tuukka Saarimaan kanssa vuosina 2014–2017 Asiaton lehdistökatsaus -blogia.
Pursiainen työskenteli vuosina 2011–2015 erikoistutkijana Valtion taloudellisessa tutkimuskeskuksessa julkisten palvelujen ja kilpailututkimuksen parissa. Hän toimi vuosina 2015–2017 Ajatuspaja Liberan tutkimusjohtajana.
Vuosina 2017–2022 Pursiainen työskenteli vuonna 2017 perustetun yhteiskunnallisen MustRead-digimedian strategina. Hän työskenteli viestintätoimisto Ellun Kanojen pääekonomistina vuosina 2022–2023.
Pursiainen aloitti kesäkuussa 2023 Helsingin kaupunkitietopalveluiden päällikkönä. Yksikkö vastaa kaupungin data-, tilasto- ja tutkimusaineistojen käytettävyydestä, sekä suunnittelee ja toimeenpanee yhdessä Helsingin toimialojen kanssa tiedolla johtamista parantavia uudistuksia ja hankkeita.
Yksityiselämä.
Pursiaisen isä on teologi ja entinen SKDL:n kansanedustaja Terho Pursiainen.
Afrikan kielet

Afrikan kielet kuuluvat pääasiassa neljään kielikuntaan: afroaasialaisiin kieliin, nilosaharalaisiin kieliin, nigeriläis-kongolaisiin kieliin ja khoisankieliin. Lisäksi Madagaskarin saarella puhutaan austronesialaista kieltä malagassia, ja eri puolilla Afrikkaa puhutaan indoeurooppalaisia kieliä, jotka tulivat maanosaan eurooppalaisen kolonialismin mukana. Itä-Afrikassa puhutaan lisäksi myös muutamia isolaattikieliä, jotka eivät kuulu mihinkään laajempaan kielikuntaan.
Afrikassa puhutaan yhteensä noin kahta tuhatta kieltä.
Kielikunnat.
Afroaasialaisia eli seemiläis-haamilaisia kieliä puhutaan koko Pohjois-Afrikassa sekä Saharan eteläpuolella Keski- ja Itä-Afrikassa. Suurin kieli on arabia, jota puhutaan laajalti myös Lounais-Aasiassa. Muita merkittäviä afroaasialaisia kieliä ovat Luoteis-Afrikan berberikielet, Nigerian hausa, Etiopian amhara ja oromo sekä somali. Myös muinainen egyptin kieli sekä siitä kehittynyt, kirkollisessa käytössä nykypäivään saakka säilynyt koptin kieli kuuluvat afroaasialaisiin kieliin. 
Nilosaharalaisia kieliä puhutaan Saharan eteläpuolisen Afrikan koillisosissa ja eteläisen Saharan alueella. Kieliä on noin 200 ja puhujia yhteensä 35 miljoonaa. Kaikki tutkijat eivät kuitenkaan ole yksimielisiä siitä, ovatko kaikki nilosaharalaiset kielet sukua toisilleen vai johtuvatko niiden yhteiset piirteet varhaisista ja pitkäaikaisista kontakteista eri kieliyhteisöjen välillä.
Nigeriläis-kongolaisia kieliä puhutaan laajalla alueella Saharan eteläpuolella Länsi-Afrikan Senegalista Etelä-Afrikkaan asti. Nigeriläis-kongolainen kielikunta on kielten määrällä maailman suurin kielikunta, ja siihen kuuluu noin 1500 kieltä. Nigeriläis-kongolaisia kieliä puhuu yhteensä 360 miljoonaa ihmistä. Tärkein alaryhmä on bantukielet, joihin kuuluu esimerkiksi swahili, joka on Itä-Afrikan lingua franca.
Khoisankieliä puhutaan lounaisessa Afrikassa. Niiden omalaatuisin piirre on naksausäänteet, jotka niiden lisäksi esiintyvät vain joissakin eteläisimmissä bantukielissä, joihin ne ilmeisesti ovat levinneet khoisankielten vaikutuksesta. Osa khoisankielistä on katoamassa tai jo kadonnut, ja suurimmalla osalla on korkeintaan muutama tuhat puhujaa. Suurin khoisankielistä on Namibian khoekhoe. Khoisankielten puhuma-alue oli ennen vanhaan todennäköisesti paljon nykyistä suurempi.
Tansaniassa puhutaan myös hadzan ja sandawen kieliä. Ne ovat isolaattikieliä, joiden ei ole voitu todistaa olevan sukua millekään muulle kielelle tai toisilleen. Aikaisemmin nekin on luettu khoisankieliin. Isolaattikieliä ovat todennäköisesti myös Etiopiassa puhutut birale ja mekejir, jota tosin on arveltu myös nilosaharalaiseksi, Nigerian jalabe ja Ugandan oropom sekä Nubian muinaisen kuningaskunnan kieli meroe.
Indoeurooppalaisista kielistä tärkeimpiä Afrikassa ovat englanti, ranska ja afrikaans. Varsinkin englanti ja ranska mutta myös portugali ovat monissa Afrikan valtioissa virallisen kielen asemassa, vaikka niillä on siellä jokseenkin vähän äidinkielisiä puhujia.
Pat Mills

Pat Mills (s. 1949) on brittiläinen sarjakuvakäsikirjoittaja ja -toimittaja, joka tunnetaan parhaiten 2000 AD -sarjakuvalehden perustajana sekä science fiction ja fantasia -aiheisten sarjakuvien käsikirjoittajana. 
Ura.
Mills työskenteli sarjakuvien käsikirjoittajana ja editoijana vuosien 1970-1976 aikana, jolloin hänen tuotantoonsa kuului muun muassa Action.
Vuonna 1977 Mills perusti viikoittain julkaistun 2000 AD science fiction -aiheisen sarjakuvalehden. Tuolloin hän käsikirjoitti useita Judge Dreddin alkuajan sarjakuvista.
Vuosien 1979-1985 välisenä aikana hän käsikirjoitti Battle Picture Weekly nimiseen lehteen Ensimmäiseen maailmansotaan sijoittuvaa Charleyn sota-sarjakuvaa, jonka piirtämisestä vastasi Joe Colquhoun. Charleyn sotaa pidetään molempien päätyönä.
Millsin käsialaa ovat useat science fiction -aiheiset sarjakuvat, kuten Nemesis, Requiem Chevalier Vampire, Sláine sekä ABC Warriors.
Mahindra Group

Mahindra Group on suuri kansainvälinen intialainen monialayritys. Siihen kuuluu kymmeniä tytäryrityksiä, joista seitsemän on pörssilistattuja yhtiöitä. Konsernin palveluksessa on yli 180 000 työntekijää yli sadassa eri maassa. Mahindra Groupin liikevaihto oli noin 16,9 miljardia dollaria. Konserni on esimerkiksi maailman suurin traktorivalmistaja, Intian suurimpia autoteollisuusyriyksiä ja yksi Intian suurimmista tietotekniikka-alan yrityksistä. Konsernin tavoittena on nostaa Mahindra vuoteen 2021 mennessä maailman 50 arvostetuimman brändin joukkoon. 
Tytäryhtiöistä liikevaihdoltaan suurin on Mahindra &amp; Mahindra. Se on Forbes Global 2000 -listattu autoteollisuuskonserni. Yhtiön pääkonttori on Mumbaissa ja toimitusjohtaja on Anand Mahindra. Autoteollisuuskonsernin liikevaihto oli 11,61 miljardia dollaria ja yhtiön palveluksessa oli 19 427 työntekijää (2014). Mahindra &amp; Mahindra luokiteltiin vuonna 2015 Intian 18. ja maailman 814. suurimmaksi julkiseksi osakeyritykseksi. Joulukuussa 2015 uutisoitiin Mahindra &amp; Mahindra ostavan maailmankuulun italialaisen ajoneuvosuunnitteluyritys Pininfarinan. Maaliskuussa 2016 uutisoitiin Mahindra &amp; Mahindran ostavan 35 prosentin osuuden suomalaisesta leikkuupuimurivalmistaja Sampo-Rosenlewistä ja aloittavan tuotannollisen yhteistyön suomalaisyrityksen kanssa.
Toinen erittäin merkittävä Forbes Global 2000 -listattu tytäryhtiö on Tech Mahindra (Forbesin listan 1729. sijalla 2015), joka lukeutuu Intian suurimpiin IT-teollisuuden yrityksiin. Vuonna 2014 yhtiö teki 3,5 miljardin dollaria liikevaihtoa. Yhtiön palveluksessa on 84 000 työntekijää.
Muita pörssilistattuja tytäryrityksiä ovat Mahindra CIE Automotive, Mahindra &amp; Mahindra Financial Services, Mahindra Holidays &amp; Resorts India, Mahindra Lifespace Developers ja eteläkorealainen Ssangyong Motor. Mahindra Holidays &amp; Resorts India -yhtiö nousi kesällä 2014 uutisiin Suomessakin sen ostettua suomalaisen Holiday Club Resorts -lomaosakeketjun osake-enemmistön.
Luxorin obeliski

Luxorin obeliski on Egyptin Luxorista tuotu obeliski Pariisin Place de la Concorde -aukiolla. Punagraniittinen obeliski on 22,83 metriä korkea ja painaa 227 tonnia. Se on alkuperäiseltä iältään Pariisin vanhin muistomerkki ja sijaitsee niin sanotulla Axe historique -kaupunkiakselilla.
Historia.
Kyseessä on alkujaan toinen kahdesta Ramses II:n aikana 1200-luvulla eaa. pystytetystä obeliskista, jotka sijaitsivat Luxorin temppelin edustalla. Ne olivat suurimmat Ramses II:n aikana pystytetyt obeliskit. Obeliskin kyljessä olevat hieroglyfit kuvaavat Ramses II:n ja Ramses III:n valtakausia.
Ranskan kuningas Kaarle X halusi Pariisiin egyptiläisen obeliskin ja pyysi kuuluisaa egyptologia Jean-François Champollionia tiedustelemaan mahdollisuuksia sellaisen hankkimiseen. Vuonna 1830 Egyptin hallitsija Muhammad Ali tarjosi Ranskalle Luxorin obeliskeja. Kuljetuksen kalleuden vuoksi Ranska päätti ottaa niistä vain toisen, jonka sijoituspaikaksi valittiin Pariisin Place de la Concorde. Obeliskin kuljetus Luxorista Pariisiin annettiin insinööri Apollinaire Lebas’n tehtäväksi. Obeliskin kuljettamiseksi suunniteltiin erityinen "Luxor"-niminen alus, joka kuitenkin juuttui paluumatkalla syksyllä 1831 Niilin suistoon yli vuoden ajaksi. Vuonna 1833 "Luxor" hinattiin Aleksandriasta Välimerta ja Seineä pitkin Pariisiin "Sphinx"-nimisellä höyrylaivalla, mikä kesti lähes vuoden. Obeliski paljastettiin lopulta nykyisellä paikallaan aukion keskellä 25. lokakuuta 1836. Paljastustilaisuuteen osallistui noin 200 000 ihmistä.
Obeliskin jalustaan on kaiverrettu kuvallinen selostus sen pystyttämisessä käytetyistä menetelmistä. Place de la Concordelle rakennettiin 1830-luvulla myös arkkitehti Jacques Ignace Hittorffin suunnittelemat kaksi suurta suihkulähdettä ja kahdeksan Ranskan kaupunkeja edustavaa kivimuistomerkkiä, jotka ympäröivät symmetrisesti obeliskia. Vastalahjana Luxorin obeliskista Ranskan kuningas Ludvig Filip I lahjoitti myöhemmin Egyptille suuren kellon, joka sijaitsee nykyäänkin Kairossa Muhammed Alin moskeijan kellotornissa. Ranskalla oli edelleen virallisesti oikeus myös Luxoriin jääneeseen toiseen obeliskiin, kunnes Ranskan presidentti François Mitterrand symbolisesti ilmoitti Ranskan luopuvan siitä.
Luxorin obeliskin alkuperäinen kärki on luultavasti varastettu 500-luvulla eaa. Egyptologi Christiane Desroches Noblecourtin aloitteesta Ranskan viranomaiset sijoittivat vuonna 1998 obeliskin huipulle uuden kullatun kärjen.
Obeliskin kunnon arvellaan kärsineen ilmansaasteiden vuoksi Pariisin sijoittamisen jälkeen enemmän kahdessa vuosisadassa kuin sitä edeltäneiden yli kolmen tuhannen vuoden aikana Egyptissä.
Ivar Gordie

Ivar Sune Gordie (7. maaliskuuta 1853 Mustasaari – 22. syyskuuta 1921 Helsinki) oli suomalainen upseeri, joka toimi muun muassa Helsingin poliisipäällikkönä ja Hämeen läänin kuvernöörinä. Sotilasarvoltaan hän oli eversti.
Ura.
Gordie valmistui Helsingin junkkarikoulusta vuonna 1873 ja palveli sen jälkeen Aunuksen jalkaväkirykmentissä vuoteen 1880 ja Hämeenlinnan tarkkampujapataljoonassa 1880–1891. Tämän jälkeen hän toimi Helsingin poliisimestarina. Hän antoi mm. luvan Aina Mannerheimin ja Ina Langen musiikkihistoriallisten konserttien esittämiseen marraskuussa 1900, mikä johti joutumisen kenraalikuvernööri Bobrikovin puhutteluun. Gordie erotettiin ensimmäisen sortokauden aikana 1901. Seuraavaksi hän työskenteli Suomen kaupunkien yleisen paloapuyhtiön palveluksessa vuoteen 1906 saakka, jolloin Gordie nimitettiin Hämeen läänin kuvernööriksi. Hoidettuaan virkaa vuoteen 1910 hän työskenteli vielä Helsingin köyhäinhuollon lastenhoidontarkastajana kuolemaansa saakka. 
Hämeenlinnan kaupunginvaltuustoon Gordie kuului vuodet 1888–1891. Myöhemmin hän toimi Helsingin köyhäinhoitohallituksen ja kasvatuslautakuntien puheenjohtajana.
Toiminta vuoden 1905 suurlakon aikana.
Vuoden 1905 suurlakon aikana myös suurin osa Helsingin poliisilaitoksesta meni mukaan lakkoon, minkä jälkeen järjestyksenvalvontaa varten perustettiin työläisistä muodostettu kansalliskaarti. Gordie ryhtyi perustuslaillisten pyynnöstä kokoamaan ylioppilaista ja polyteekkareista koottua suojakaartia, joka pian liittyi osaksi kansalliskaartia. Porvarit halusivat hänet myös koko kaartin johtoon, mutta valituksi tuli työläisten kannattama Johan Kock. Tämä vastasi kansalliskaartin yleistason päätöksistä, Gordien järjestäessä sen toimintaa yksityiskohtaisemmin. 
Gordien alistaminen Kockin käskyvaltaan aiheutti porvariston keskuudessa eripuraa, ja lakon loppuvaiheessa hänet yritettiin syrjäyttää. Gordie kuitenkin kieltäytyi astumasta kansalliskaartin johtoon ilman työväestön tukea. Lopulta perustuslailliset ja ylioppilaat kokosivat yhteisen suojakaartin, josta myöhemmin muodostui Suojeluskunta. Gordieta pyydettiin myös uuden suojakaartin johtoon, mutta hän kieltäytyi tästäkin tehtävästä havaittuaan sen järjestyksenvalvonnan sijasta olevan tarkoitettu lähinnä väkivaltaisuuksiin.
Perhe.
Gordien puoliso oli vuodesta 1873 Aina Wilhelmina Ascholin (k. 1933).
Myrskyn jälkeen (kirja)

Myrskyn jälkeen on Kalle Päätalon "Koillismaa" -sarjan neljäs osa. Teos on ilmestynyt vuonna 1965 Gummeruksen kustantamana. Kirjasta on otettu uudelleenpainos vuonna 2012.
Kirjan tapahtumat.
Kirja sijoittuu sodan jälkeiseen Suomeen. Kosti Mäkinen palaa vaimonsa ja poikiensa kanssa Tampereelta takaisin Sääskilammille. Selkosten asukkaiden usko parempaan tulevaisuuteen on kasvamassa, vaikka ruoka on vähissä ja rakennustarvikkeista on pulaa.
Kansan Tahto (1921–1923)

Kansan Tahto oli Oulussa vuosina 1921–1923 ilmestynyt SDP:n sanomalehti.
Oululaisen "Pohjan Kansan" jouduttua vasemmistoradikaalien haltuun sosiaalidemokraatit päättivät perustaa oman lehden. Sen nimeksi otettiin sisällissotaa edeltänyt "Kansan Tahto". Kolmesti viikossa ilmestynyt uusi lehti oli uutisvälineenä heikko ja levikiltään pieni. Se lopetettiin tappiollisena vuoden 1923 alussa. Jatkajaksi perustettiin seuraavan vuoden alussa "Pohjolan Työmies".
Kansan Tahto Oy:n julkaiseman lehden päätoimittajina ja vastaavina toimittajina työskentelivät I. V. Korkeakangas (1922) ja Väinö Jousi (1922–1923). Toimittajia olivat Tyko Varto ja Yrjö Oksanen.
Mustan lumen talvi

Mustan lumen talvi on Kalle Päätalon "Koillismaa" -sarjan viides ja samalla päätösosa. Teos on ilmestynyt vuonna 1969 Gummeruksen kustantamana. Kirjasta on otettu uudelleenpainos vuonna 2013.
Teos on käännetty englanniksi vuonna 2002 nimellä The winter of the black snow. Kirja on rekisteröity Bookcrossingiin. Kirjan tapahtuma-aikaa on 1960-luvun jälkimmäinen puolisko, yhteiskunnallisen rakennemuutoksen, maaltamuuton ja suurten ikäluokkien esiinmarssin vuodet.
Kirjan tapahtumat.
Muutosten aika on tullut Koillismaahan. Televisio, tiet ja ajoneuvot ovat pienentäneet maailmaa. Voivuoret kasvavat ja peltoja laitetaan pakettiin. Vanhusten turvana on kansaneläke, jota Kauko Sammalsuon Maija-äiti ja appiukko Nestori Malinen eivät lakkaa ihmettelemästä. Vaikka nälkä ja puute ovat kadonneet, eivät huolet häviä. Maahan satanut oudonvärinen lumi koituu porojen kohtaloksi ja tuhoaa satoja. Työn perässä yhä useampi lähtee Ruotsiin ja naulaa laudat talonsa ikkunoiden eteen. Ruotsiin lähtee myös Kaukon vanhin poika Jaakko. Vanhan ja uuden välinen ristiriitä ei väistä Sammalsuonkaan perhettä, vaan sodan ja jälleenrakennuksen kokenut sekä itsevarma sodanjälkeinen sukupolvi joutuvat ottamaan mittaa toisistaan. Sammalsuon perhe sopeutuu kuitenkin uuteen aikaan, ja Kauko ja Elma kasvavat henkisesti vielä viittäkymmentä ikävuotta tapaillessaan. Seuraava sukupolvi, jonka usko tulevaisuuteen on vahva, ottaa sille kuuluvan paikkansa Koillismaassa.
Sovitukset.
Edvin Laineen elokuva Ruskan jälkeen vuodelta 1979.
Pohjolan Työmies

Pohjolan Työmies oli Oulussa vuosina 1924–1937 ilmestynyt SDP:n sanomalehti. Huhtikuussa 1925 sen nimenä oli vähän aikaa "Työmies".
Vasemmistoradikaalin "Pohjan Kansan" tultua lakkautetuksi sosiaalidemokraatit päättivät jälleen yrittää oman lehden julkaisemista. "Pohjolan Työmies" oli edeltäjänsä "Kansan Tahdon" tavoin kannattamaton, mutta puolueella ei poliittisista syistä ollut varaa antaa sen lakata. Tilannetta ei helpottanut edes "Pohjan Kansan" jatkajan "Pohjan Voiman" lakkauttaminen vuonna 1930, ja vuonna 1933 "Pohjolan Työmies" teki konkurssin. Sen julkaisemista kuitenkin jatkettiin päätoimittaja Arvi Turkan nimissä. Vuonna 1936 sosiaalidemokraatit ja kansanrintamataktiikkaan siirtyneet kommunistit sopivat yhteisen "Pohjolan Työ" -lehden perustamisesta.
"Pohjolan Työmies" ilmestyi aluksi kuudesti, vuonna 1926 vähän aikaa kahdesti, sen jälkeen kolmesti ja vuodesta 1933 lähtien jälleen kahdesti viikossa. Lehden tilaajamäärä oli 1 000–1 500 kappaletta. Sen päätoimittajina työskentelivät Reinhold Sventorzetski (Svento, 1924), Kalle Hautala (1924–1925 ja 1928–1931), E. O. J. Kotiranta (1925–1926), Edvard Huttunen (1926–1928) ja Arvi Turkka (1931–1937).