tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Jacques Rancière

Jacques Rancière (s. 10. kesäkuuta 1940 Alger) on ranskalainen filosofi, joka on kirjoittanut filosofian lisäksi aatehistoriasta, politiikasta, kasvatuksesta ja pedagogiikasta sekä taiteesta ja estetiikasta.
Ajatukset.
Rancière oli filosofi Louis Althusserin oppilas, mutta etääntyi tämän ajattelusta jo 1960-luvulla. Kirjassaan "La Leçon d’Althusser" (1974) hän arvosteli oppimestarinsa ’vallankumouksen tiedettä’, jossa pedagogiikan tavoitteena pidetään tietojen siirtämistä yksilöille, joilla niitä ei ole. Rancièrein avainkokemus olivat vuoden 1968 opiskelijamielenosoitukset, jotka hän näki tärkeinä poliittisina tapahtumina, joissa tavalliset ihmiset ottivat hetkeksi ohjat omiin käsiinsä.
Rancièren tutkimuksessa oli keskeistä kysymys: kuinka jatkamme vastustamista, ja hän käyttää metodinaan käsitteellisten kerrostuminen uudelleen aktivoimista. Ajattelussaan ja toiminnassaan hän pyrkii tuottamaan konflikteja maailmojen välissä, mutta siten, että nämä maailmat ovat samassa maailmassa. Ajattelu on aina uudelleenajattelua, jossa kohde siirretään alkuperäiseltä paikaltaan uuteen ympäristöön. Kyse on siis uudelleen jakamisesta, koostamisesta ja asettaisesta.
Rancièren filosofiasta on löydetty piirteitä saksalaisen idealismin ristiriita-ajattelusta ja pidetty sen omaperäisempänä ideana ”esteettisen utopian” käsitettä. Se ei perustu valtion ja yhteiskunnan vastakkainasetteluun, vaan viittaa havaitsemistapojen konflikteihin. Näitä politiikan perustana olevia havaitsemistapojen erimielisyyksiä Rancière kuvaa myös ”aistittavan jaon” (partage du sensible) käsitteellä. Romanttinen elementti Rancièren ajattelussa korostaa ihmisten lähtökohtaista tasa-arvoisuutta ja vapauden luomaa vapautta.
Rancière jakaa yhteiskunta- ja yhteiselämän kahteen osaan, poliisijärjestykseen ja politiikkaan. Poliisi järjestää yhteiskuntaa, jakaa aistittavaa ja perustuu näennäiseen konsensukseen. Politiikka kyseenalaistaa aistittavan jakoja ja yhteiskuntaa, ja perustuu erimielisyydelle.
Rancièren kasvatusfilosofiassa kaiken oppimisen lähtökohta on tasa-arvo. Hän esittelee kirjassaan "Le maître ignorant" (1987) maanmiehensä Joseph Jacotot’n (1770–1840) kehittämää universaalia kasvatusoppia ja -ideaa, joka perustuu älyn yhdenvertaisuudelle (égalité des intelligences). Älyn yhdenvertaisuus toteutetaan kasvatuksen alueella lähtemällä ajatuksesta, jonka mukaan yhdenvertaisuus ei ole kasvatuksen päämäärä, vaan sen lähtökohta. Oppiminen ei tapahdu tyhjiössä, vaan aina yhteisössä.
Martti Turunen (lääkäri)

Martti Ilmari Turunen (17. tammikuuta 1918 Petäjävesi – 27. toukokuuta 1993 Helsinki) oli suomalainen lääkäri. Hän oli Suomen ensimmäinen modernin vatsakirurgian systemaattinen kehittäjä, professori ja HYKSin johtava ylilääkäri.
Henkilöhistoria.
Turusen vanhemmat olivat ratamestari Tahvo Turunen ja Hilda Maria Raitanen ja puoliso vuodesta 1944 lääketieteen lisensiaatti Marja Terttu Kitunen. Turunen pääsi ylioppilaaksi Jyväskylän lyseosta 1938 ja valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1947. Lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi hän väitteli 1951 ja erikoistui kirurgiaan 1952 ja rintaelinkirurgiaan 1955.
Turunen oli useiden koti- ja ulkomaisten alan järjestöjen jäsen ja hänelle myönnettiin lukuisia kunniamerkkejä. Hänellä oli myös paljon luottamustehtäviä kunnallisissa, lääketieteellisissä ja kansanterveydellisissä järjestöissä. Hän toimi muiden muassa Syöpäsäätiön ja Suomen syöpäyhdistyksen johtotehtävissä. Hänen ystävällinen hymynsä, lämmin kädenpuristuksensa ja osaa ottava sana potilaalle opettivat hänen oppilailleen muutakin kuin kylmää lääkätiedettä. Turunen kuoli 27. toukokuuta 1993 Helsingissä pitkällisen sairauden uuvuttamana.
Ammattiura.
Rintaelinkirurgian dosentti Helsingin yliopistossa Turusesta tuli 1955 ja kirurgian dosentti 1957. Helsingin yliopiston kirurgian professorina hän toimi 1964–1985 ja samaan aikaan HYKSin II kirurgian klinikan ylilääkärinä. Koko HYKSin johtava ylilääkärin hän oli 1978–1985, eläkkeellä jäämiseensä asti. Turusen lääkäritoiminta alkoi jo ennen lisensiaatin tutkintoa sodan aikana joukkosidontapaikan lääkärinä, sotilasarvoltaan hän oli tykistöluutnantti. Sodan jälkeen hän toimi Kontioniemen parantolalääkärinä ja myöhemmin Satalinnan ja Kiljavan parantoloiden kirurgina. Tärkeän osan elämäntyöstään Turunen teki HYKSin II kirurgian klinikan esimiehenä. Hän loi ympärilleen ilmapiirin, jossa oli helppo viihtyä ja tehdä työtä. Klinikalle syntyi oma koulukunta, jota arvostettiin sekä Suomessa että ulkomailla. Siellä tehtiin Turusen johdolla mm. Suomen ensimmäinen munuaissiirto kuolleelta henkilöltä elävälle 1968 ja kokeiltiin maksansiirtoa muun muassa sioilla.Turunen toimi klinikan esimiehenä ajankohtana, jolloin sairaalatoiminta kehittyi voimakkaasti. Hän osallistui muun muassa Meilahden sairaalan suunnitteluun sekä toiminnan käynnistämiseen ja kehittämiseen. HYKSin liittohallituksen jäsenenä ja varapuheenjohtajana hän toimi 1967–1977. 
Tiedemiehenä Turunen oli pidättyvä ja maanläheinen. Hänen tutkimusaiheensa löytyivät poikkeuksetta kliinisistä ongelmista. Keuhkotuberkuloosiin, aikanaan yleiseen kansantautiin, liittyneiden varhaisvuosien tutkimusten jälkeen hänen ja hänen työryhmänsä merkittävin tieteellinen tutkimussarja käsitteli maksakirroosiin liittyvien vuotojen uuden leikkausmenetelmän kehittämistä. Tutkimussarja on maailmanlaajuisesti tunnettu.
Nuevo Estadio de Los Cármenes

Estadio Nuevo Los Cármenes on jalkapallostadion Granadan kaupungissa Espanjassa. Se sijaitsee Zaidín alueella kaupungin eteläosassa. Stadionin yleisökapasiteetti on 19 336, ja se toimii paikallisen jalkapalloseura Granada Club de Fútbolin kotistadionina.
Stadionin rakennustyöt aloitettiin vuonna 1993, ja sen valmistamiseen meni aikaa lopulta kaksi vuotta. Virallisesti se avattiin 16. toukokuuta 1995 ja ensimmäinen ottelu sillä pelattiin 6. kesäkuuta 1995 Real Madridin ja Bayer Leverkusenin välillä.
Espanjan jalkapallomaajoukkue on pelannut stadionilla neljästi, joista se on voittanut kaikki kohtaamiset.
Armas Tirronen

Armas Herman Tirronen (14. marraskuuta 1913 Punkaharju – 5. helmikuuta 1973) oli suomalainen kuvanveistäjä.
Tirronen opiskeli Taideteollisessa keskuskoulussa 1939 ja 1940–1941 ja Suomen Taideakatemian koulussa 1946–1947. Ensimmäisen näyttelyn hän piti 1941 ja osallistui sen jälkeen muun muassa moniin Suomen Taiteilijain näyttelyihin aina vuoteen 1960 saakka.
Hän teki runsaasti julkisia töitä ja tilaustöitä. Muun muassa Helsingissä Meilahden kirkon seinässä on hänen reliefinsä "Laupias samarialainen" (1954). Helsingissä on myös Tirrosen teokset "Käpylän Mari" (1954) Käpylässä ja "Karjalaan jääneiden vainajien muistomerkki" (1957) Hietaniemen hautausmaalla.
Songs for Japan

Song for Japan () on hyväntekeväisyys- ja kokoelmalevy, joka luotiin hätäavun varojen saamiseksi maaliskuun 2011 Sendain maanjäristyksen uhreille. Albumin ovat tehneet yhteistyössä neljä suurta levy-yhtiötä (EMI, Sony, Universal ja Warner) ja se julkaistiin iTunes Storessa 25. maaliskuuta 2011. Tuotto albumista ohjataan Japanin Punaiselle Ristille.
Albumi nousi iTunes-verkkokaupan myydyimmäksi ainakin 18 maassa, muun muassa Yhdysvalloissa, Ranskassa, Saksassa, Ruotsissa ja Japanissa. Albumia myytiin Yhdysvalloissa 25 000 kopiota sen ilmestymispäivänä ja maailmanlaajuisesti 75 000. Sony julkaisi albumin CD-levynä 4. huhtikuuta 2011.
Albumilla ovat mukana muun muassa Elton John, Madonna, Katy Perry ja Justin Bieber.
Albumi debytoi kuudennelle sijalle Yhdysvaltain Billboard 200 -listalla. Kanadan Canadian Albums Chart -musiikkilistalla ja uusiseelantilaisella Recording Industry Association of New Zealand -listalla albumi päätyi kolmanneksi.
Kappalelista.
Albumi sisältää 38 kappaletta.
Minna Hämäläinen

Minna Maarit Hämäläinen (s. 4. toukokuuta 1967, Kuopio) on suomalainen näyttelijä, joka on ollut kiinnitettynä Turun kaupunginteatterissa vuodesta 1995. 
Ura.
Hämäläinen opiskeli Lahden kansanopiston näyttämötaiteen linjalla vuosina 1986–1987 ja Tampereen yliopiston näyttelijäntyön laitoksella vuosina 1987–1991, valmistuen teatteritaiteen maisteriksi. Valmistumisensa jälkeen hän oli kiinnitettynä Kuopion kaupunginteatteriin vuosina 1991–1995, minkä jälkeen siirtyi Turun kaupunginteatteriin.
Hämäläinen sai Teatterisäätiön elämäntyöpalkinnon vuonna 2022.
Yksityiselämä.
Hämäläisen aviomies on Turun kaupunginteatterin näyttelijä Stefan Karlsson.
Ammunnan maailmancup 2011

Ammunnan maailmancupin 2011 järjestää Kansainvälinen Ampumaurheiluliitto (ISSF) ja siinä kilpaillaan seitsemässä osakilpailussa ja kahdessa finaalissa. Maailmancupin osakilpailun kilpailupaikkoina toimivat Changwon, Concepción, Fort Benning, Maribor, München, Peking ja Sydney. Maailmancupin finaalit ammutaan haulikkolajeissa Kairossa ja pistooli- että kiväärilajeissa Al-Ainissä. Finaaleihin osallistumisoikeuden saavat lajin edellisen vuoden maailmancupin finaalin voittaja ja kahdeksan maailmancupin osakilpailuissa menestynyttä urheilijaa. Myös hallitsevilla maailmanmestareilla on osallistumisoikeus.
Maailmanennätykset.
Maailmancupissa syntyneet uudet ja sivuavat maailmanennätykset:
Olympiapaikat.
Maailmancupin osakilpailuista maapaikaikkoja Lontoon olympialaisiin ovat saavuttaneet seuraavat ampujat:
Claudia Presăcan

Maria Claudia Presăcan (s. 28. joulukuuta 1979 Sibiu) on romanialainen entinen telinevoimistelija, olympiavoittaja, maailman- ja Euroopan mestari.
Presăcan voitti Romanian joukkueessa olympiakultaa Sydneyn kesäolympialaisissa 2000, kolme maailmanmestaruutta ja kerran Euroopan mestaruuden. Lisäksi hän voimisteli kaksi henkilökohtaista EM-mitalia Pietarissa 1998.
Anna Paavilainen

Anna Paavilainen (s. 7. huhtikuuta 1983 Mikkeli) on suomalainen näyttelijä ja elokuvaohjaaja. 
Ura.
Hän on valmistunut Teatterikorkeakoulusta vuonna 2006. Hän on käynyt aiemmin Sibelius-lukion. Paavilainen opiskeli "Stockholms Filmskolassa" ohjausta ja käsikirjoitusta vuosina 2014–2015. 
Paavilainen näytteli Ilvesteatterissa vuosina 2000–2002 ja hänet kiinnitettiin Suomen Kansallisteatteriin 2008. Teatterin lisäksi hän on näytellyt elokuvissa sekä televisiossa. 
Syksyllä 2013 Paavilainen esiintyi yhdessä näyttelijä Marja Salon kanssa Yle Teemalla esitetyssä "Hetkiä kaupungissa" -sarjassa.
Vuonna 2012 Paavilainen oli ehdolla parhaan naissivuosan Jussin saajaksi roolistaan elokuvassa "Hyvä poika" ja vuonna 2015 parhaan naispääosan Jussin saajaksi roolistaan elokuvassa "Kesäkaverit".
Paavilaisen käsikirjoittama ja näyttelemä monologinäytelmä "Play Rape" oli tapaus. Näytelmässä Paavilainen käsitteli kokemiaan teatteri­raiskauksia. Näytelmässä kerrotaan, että hän esitti raiskausta ensimmäisen kerran jo teatterikoulun pääsykokeissa ja sen jälkeen hän on esittänyt raiskauksen uhria näyttämöllä yli sata kertaa. Paavilainen palasi aiheeseen lyhytelokuvassa "Play Rape", joka oli osa Yksittäistapaus-elokuvasarjaa ja päätyi osaksi Tottumiskysymys-episodielokuvaa.
Paavilaisen ohjaama ja yhdessä Laura Birnin kanssa käsikirjoitettu lyhytelokuva "Kaksi ruumista rannalla" voitti parhaan lyhytelokuvan Jussi-palkinnon 2020. 
Paavilaisen ensimmäinen pitkä fiktioelokuvaohjaus on syksyllä 2022 ensi-iltaan tuleva "Kikka!".
Yksityiselämä.
Paavilainen oli naimisissa näyttelijä Samuli Niittymäen kanssa vuosina 2009–2018.
Piikkihait

Piikkihait (Squalidae) on piikkihaikaloihin kuuluva valtamerissä tavattava rustokalaheimo.
Lajit.
Vanhimmat piikkihaiden heimoon kuuluvien lajien fossiilit on ajoitettu myöhäiselle liitukaudelle. Nykyään elävät lajeja on 11 ja ne jaetaan kahteen sukuun. Toisinaan valohaiden heimon lajit katsotaan kuuluviksi piikkihaihin. Lajeja ovat muun muassa:
Anatomia.
Piikkihaiden heimon lajit ovat kooltaan alle metristä vajaaseen kahteen metriin. Selkäeviä lajeilla on kaksi ja molempien edessä on piikit. Selkäevät ovat samankokoiset tai etummainen on takimmaista suurempi. Rintaevät ovat kaloilla melko kookkaat. Suu on melko lyhyt ja hammasrivejä on kummassakin leuassa 26. Hampaat ovat yläleuassa hieman alaleuan hampaita pienikokoisemmat.
Levinneisyys.
Piikkihaita tavataan Atlantin, Intain valtameren ja Tyynenmeren alueilta. Ne elävät sekä trooppisissa että kylmässä vesissä ja niitä tavataan erityisesti rannikkojen läheisyydestä. Erityisesti "Squalus"-suvun lajeja kalastetaan suuria määriä ruuaksi.
Gadsby

Gadsby on Ernest Vincent Wrightin vuonna 1939 julkaistu romaani. Kirjassa ei ole yhtäkään e-kirjainta, vaikka se on englannin kielen yleisin kirjain.
Marcussen &amp; Søn

Marcussen &amp; Søn on Jørgen Marcussenin (1781–1860) vuonna 1806 perustama tanskalainen urkurakentamo Aabenraassa (Åbenrå). Se on maailman vanhin edelleen toiminnassa oleva urkurakentamo. Perustajan tyttärenpoika Jens Zachariassen toimi urkujenrakentajana Suomessa. Myös Johannes Lassen Zachariassen työskenteli jonkin aikaa Suomessa, mutta palasi Tanskaan Marcussenin yrityksen johtoon.
Suomeen Marcussen &amp; Søn toimitti ensimmäiset urkunsa vuonna 1865; kyseinen soitin rakennettiin Uudenkaupungin uuteen kirkkoon.
Yhtiö on rakentanut urut muun muassa seuraaviin kirkkoihin:
Valeri Belenki

Valeri Vladimirovitš Belenki (s. 5. syyskuuta 1969 Baku, Azerbaidžanin SNT) on entinen telinevoimistelija, olympiavoittaja ja maailmanmestari. Hän edusti urallaan Neuvostoliittoa, IVY:ä ja Saksaa, joiden lisäksi hän saavutti yhden arvokisamitalin sitoutumattomana urheilijana.
Belenki voitti neuvostoliittolaisena urheilijana kolme maailmanmestaruutta, ja maan hajottua hän voitti IVY:n joukkueessa joukkuekilpailun kultaa ja moniottelun pronssia Barcelonan kesäolympialaisissa 1992 sekä MM-pronssia nojapuilla samana vuonna. Vuonna 1993 Azerbaidžanilla ei ollut olemassa kansallista voimisteluliittoa, joten Belenki kilpaili riippumattomana urheilijana kyseisen vuoden MM-kilpailuissa voittaen nojapuilla pronssia. Belenki sai Saksan kansalaisuuden, ja edusti uutta maataan Atlantan kesäolympialaisissa 1996 sijoittuen parhaimmillaan moniottelussa kuudenneksi ja joukkuekilpailussa seitsemänneksi. Saksan edustajana Belenki voitti hevosen MM-kultaa Lausannesta 1997 ja kaksi EM-mitalia Pietarin EM-kilpailuista 1998.
Jussi Ristilä

Antti Johannes "Jussi" Ristilä (11. helmikuuta 1924 Nurmo – 19. maaliskuuta 2011 Seinäjoki) oli suomalainen pesäpalloilija. Ristilä loi uransa Seinäjoen Maila-Jusseissa, jossa hän toimi pelaajana, pelinjohtajana ja puheenjohtajana.
Ura.
Pelaajauransa Ristilä aloitti vuonna 1947, ja ura jatkui 1960-luvun lopulle asti. Ristilä toimi Maila-Jussien puheenjohtajana vuodet 1956–1958, 1960 ja 1964–1965, minkä jälkeen hänet valittiin seuran kunniapuheenjohtajaksi. Vuonna 1976 Ristilä johdatti pelinjohtajana SMJ:n naiset SM-hopealle ja seuraavalla kaudella joukkue voitti Suomenmestaruuden.
Yksityiselämä.
Ristilän siviiliammatti oli vaihdemies Valtion rautateillä. Ristilällä on kolme poikaa ja kaksi tytärtä. Hänen lapsistaan kolme on voittanut aikuisten Suomen mestaruuden. Ristilä oli mukana myös sodassa. Hän sai luodin polveensa ja oli sotainvalidi.
Histon FC

Histon FC on englantilainen jalkapalloseura Histon and Impingtonista. Seuran miesten edustusjoukkue pelaa Northern Premier League Division One Midlandsissa, joka on Englannin sarjajärjestelmän kahdeksanneksi korkein sarjataso. Histon pelaa kotiottelunsa Bridge Road -stadionilla, jonne mahtuu 3 800 katsojaa. Joukkueen valmentajana toimii Lance Key.
Historia.
Histon FC perustettiin vuonna 1904 nimellä Histon Institute. Histoniin oli perustettu instituutti eli tutkimuslaitos vuotta aiemmin ja Histon FC toimi alun perin sen jalkapallojoukkueena. Seuran nimestä pudotettiin sana Institute pois vuonna 1951 ja nimi vaihtui nykyiseksi Histon FC:ksi.
Seuran kotistadion Bridge Road avattiin vuonna 1962 ja joukkue pelasi tuolloin amatöörisarja Delphian Leaguessa. Sarja kuitenkin romahti ja vuonna 1966 Histon FC pelasi itäisten kreivikuntien sarjaa, jota se tahkosi 30 vuotta. 1980-luvun lopulla Histonissa pelasi myöhemmin joukkueesta Manchester Unitediin siirtynyt Giuliano Maiorana.
Histon FC alkoi saavuttaa parempaa menestystä 1990- ja 2000-luvuilla, kun se nousi ensin vuonna 1995 itäisten kreivikuntien liigan ykkösdivisioonaan, josta se jatkoi nousemistaan ja pääsi kauden 1999–2000 päätteeksi jo Southern Leaguehen. Vuonna 2007 Histon pelasi viittä sarjatasoa ylempänä kuin vuonna 1995. Se pelasi Conference Nationalissa siitä lähtien ja pääsi nousukarsintaan kaudella 2008–2009. Histon sijoittui kuitenkin kaudella 2010–2011 sarjan viimeiseksi ja putosi Conference Northiin. Vuosina 2014–2017 Histon putosi kolme sarjaporrasta alaspäin Eastern Counties Leagueen asti.
Luotosorsimo

Luotosorsimo ("Puccinellia capillaris") on merenrannoilla kasvava suolasorsimoiden suvun heinäkasvi. Aiemmin sitä on pidetty kujasorsimon ("Puccinellia distans") alalajina.
Ulkonäkö.
Luotosorsimo kasvaa 10–30 senttimetriä korkeaksi. Se muistuttaa suuresti kujasorsimoa, mutta lehdet ovat kapean rihmamaiset, kukintoröyhy erilainen ja väri sinivihreämpi.
Elinympäristö ja levinneisyys.
Luotosorsimo kasvaa merenrantaniityillä, luodoilla, suolamailla ja tuntureilla. Tulokaslajina sitä on löydetty teiden reunoilta. Lajia tavataan kaikkialla Pohjoismaissa Atlantin ja Itämeren rannoilla. Suomessa se esiintyy melko yleisenä kaikilla merenrannikoilla sekä paikoin sisämaassakin Pohjois-Pohjanmaalla ja Enontekiöllä.
Pyhän Markuksen tori

Pyhän Markuksen tori () on Venetsian kaupungissa Italiassa sijaitseva tori tai aukio, joka tunnetaan myös yksinkertaisesti nimellä "Piazza" (”tori”). Venetsiassa on vain yksi Piazza ja siihen kuuluva pieni Piazzetta-aukio. Kaikista muista aukioista käytetään nimitystä "campo". Piazzettalla sijaitsee kaksi kuuluisaa graniittipylvästä, joita koristavat Venetsian alkuperäinen suojeluspyhimys Pyhä Theodorus ja kaupungin suojeluspyhimystä Markusta symboloiva siivekäs leijona.
Torin laidalla sijaitsevat Venetsian kuuluisimpiin nähtävyyksiin kuuluvat "Basilica di San Marco" eli Pyhän Markuksen tuomiokirkko, "Campanile di San Marco" eli Pyhän Markuksen kellotorni, Dogen palatsi ja Torre dell'Orologion kellotorni. Torre dell'Orologion vieressä sijaitsee 1500-luvulla rakennettu pylväskäytävän koristama palatsi Procuratie Vecchie, ja sitä vastapäätä Procuratie Nuove. Aukion kahta sivua yhdistävä siipirakennus Ala Napoleonica rakennettiin 1800-luvun alussa. Markuksen kirkon vasemmalla puolella sijaitseva pieni aukio on nimeltään "Piazzetta dei Leoncini" eli pikkuleijonien piazzetta.
Napoleonin kerrotaan kutsuneen Pyhän Markuksen toria ”Euroopan kauneimmaksi olohuoneeksi”.
Tunturihilpi

Tunturihilpi ("Phippsia algida") on hyvin pienikokoinen arktinen heinälaji.
Ulkonäkö.
Laji on monivuotinen, mätästävä ja kasvaa vain 2–8 senttimetriä korkeaksi. Korret ovat rentoja, lehdet ovat kouruiset ja 1,5–4 senttimetriä pitkät. Kukinto on pieni tähkämäinen röyhy.
Levinneisyys.
Tunturihilpi kasvaa Suomessa tunturien lakiosien lumenviipymillä ja puronvarsilla, muualla Pohjoismaissa myös lintuvuorilla. Suomessa se on harvinainen ja esiintyy vain Enontekiön pohjoisosassa. Tunturihilpi on luokiteltu vuonna 2019 uhanalaiseksi, vaarantuneeksi lajiksi ja aiemmin vuonna 2010 silmälläpidettäväksi.
Lapinlauha

Lapinlauha ("Vahlodea atropurpurea") on tuulipölytteinen pohjoinen heinälaji. Se on monivuotinen ja kasvaa 15–30 senttimetriä korkeaksi. Laji muistuttaa melko paljon metsälauhaa ("Avenella flexuosa"), mutta lapinlauhan lehdet ovat metsälauhan rihmamaisia lehtiä leveämmät. Kukinto on 2–6 senttimetriä pitkä röyhy, jonka haarat ovat nuokkuvat.
Lapinlauha kasvaa rantaniityillä, lumenviipymillä, soiden reunoilla ja polunvarsilla. Suomessa se esiintyy Keski- ja Pohjois-Lapissa. Enontekiöllä ja Utsjoella lapinlauha on yleinen.
Someone Put Your Hand Out

Someone Put Your Hand Out on Michael Jacksonin ja Teddy Rileyn kirjoittama kappale, joka julkaistiin kasetille Pepsin tukemana Dangerous World Tour -kiertueen aikana vuonna 1992. Kappale julkaistiin uudelleen The Ultimate Collection -kokoelmaboxin mukana vuonna 2004.
Kappalelista.
Kasetti (Epic982789)
Albumiversio (The Ultimate Collection)
Pohjanlahdenlauha

Pohjanlahdenlauha ("Deschampsia bottnica") on Itämeren kotoperäinen heinälaji. Se on monivuotinen, mätästävä ja kasvaa 50–100 senttimetriä korkeaksi. Laji muistuttaa melko paljon nurmilauhaa ("Deschampsia cespitosa"), mutta vihneet ovat selvästi helpeitä pidemmät. Pohjanlahdenlauha ja nurmilauha risteytyvät helposti.
Levinneisyys.
Pohjanlahdenlauhaa tavataan vain Pohjanlahden rannikoilla Ruotsissa ja Suomessa. Se kasvaa kivikkoisilla ja somerikkoisilla merenrannoilla. Varsinkin Merenkurkun korkeudella se on Suomessa hyvin yleinen.
Telinevoimistelun Euroopan-mestaruuskilpailut 1967

Vuoden 1967 telinevoimistelun Euroopan-mestaruuskilpailut järjestettiin miesten osalta Tampereella, Suomessa ja naisten osalta Amsterdamissa, Alankomaissa.
Suomalainen Lasse Laine oli näissä kisoissa miesten ainoa ei-neuvostoliittolainen EM-kultamitalisti. Hän voitti Suomen historian ensimmäisen telinevoimistelun Euroopan mestaruuden. Seuraavan kerran samaan saavutukseen ylsi Tomi Tuuha 43 vuotta myöhemmin. Naisissa kaikki viisi kultamitalia vei tšekkoslovakialainen Věra Čáslavská.
Jay Emmanuel-Thomas

Jay Aston Emmanuel-Thomas (s. 27. joulukuuta 1990) on englantilainen jalkapalloilija ja hän pelaa Ipswich Townissa. Emmanuel-Thomas siirtyi Ipswichiin Arsenalista heinäkuussa 2011. Hän on Arsenal Academyn kasvatti, hän on monipuolinen hyökkääjä, sillä hän voi pelata keskushyökkääjänä tai laiturina. Hän on pelannut useilla paikoilla, kuten laita-, keskuspuolustajana ja keskikentällä, mutta hän sopeutuu parhaiten hyökkääjän rooliin.
Dianthus cinnamomeus

Dianthus cinnamomeus on kohokkikasvien heimoon ja neilikkojen sukuun kuuluva kasvi.
"Dianthus cinnamomeus" on eteläisellä Egeanmerellä sijaitsevien Kreikalle kuuluvien Kykladien saariryhmän ja Kásoksen saaren kotoperäinen laji. Toisen lähteen mukaan myös Turkki kuuluu kasvin levinneisyysalueeseen.
Kasvi on Kreikassa suojeltu presidentin asetuksella (67/81). Kasvi sisältyi IUCN:n (1993).
Anja Lanér

Anja Mariann Lanér (s. 13. marraskuuta 1945 Helsinki) on helsinkiläinen taideaineiden opettaja ja kirjailija.
Lanér on valmistunut ylioppilaaksi Tehtaanpuiston yhteiskoulusta 1966. Hän suoritti Yleisradion toimittajakurssit radio- ja TV-linjalla 1967–1969 ja opiskeli Helsingin yliopiston piirustuslaitoksella 1966–1968. HuK- tutkinnon Lanér suoritti Helsingin yliopistossa 1972 (teatteritiede, taidehistoria sekä tiedotusoppi sivuaineena Tampereen yliopistossa). Anja Lanér toimi Yleisradion freelance-toimittajana 1968–1972, kansanopisto- ja kansankorkeakouluopettajana Nurmeksessa, Joutsenossa ja Sipoossa 1972–1985. Vuosina 1985–2003 hän toimi Kuntokallio-Säätiön ylläpitämän Vanhustyön koulutus- ja tutkimuskeskuksen (vuodesta 2002 Ikäinstituutti) koulutussuunnitelijana ja tiedottajana. Oman toimensa ohella radiotoimittajana Lanér on tehnyt viikoittain radio-ohjelmaa "Kuntokalliokanava" Helsingin Lähiradiossa 1990–2003 ja vuodesta 2003 "Kulttuuri A&amp;T" KSL-Radiossa Lähiradiossa, vuodesta 2010 Radio Moreenissa Tampereella. Vuosina 2003–2010 Lanér on toiminut vapaana kirjoittajana ja luennoitsijana ja vuodesta 2011 lähtien Kulttuuri A&amp;T Oy:n varatoimitusjohtajana. 
Kuntokallio-Opiston taideaineiden opettajana Anja Lanér suunnitteli ja toteutti yhdessä taiteilija Kylli Kosken kanssa yli 30 kuvataidekurssia. Näiden kurssien myötä syntyi Kosken ja Lanérin kirjallinen yhteistyö, jonka tuloksena on julkaistu muun muassa Kylli Kosken elämäkerta sekä sarja radiohaastatteluja Kuntokallio-kanavalle ja KSL-Radioon.
Anja Lanér toimi vuonna 1998 perustetun Kylli Koski -seuran ensimmäisenä puheenjohtajana.
Matti J. Tarvainen

Matti J. Tarvainen (s. elokuu 1945) on suomalainen moottoriurheilija. Matti Tarvaisen kilpailu-ura alkoi vuonna 1961. Erottuakseen kaimoistaan Tarvainen otti 1970-luvulla käyttöön lisäkirjaimen J.
Tarvainen on ajanut kilpaa 2-, 3-, ja nelipyöräisillä moottoriajoneuvoilla. Hän on harrastanut muun muassa luotettavuusajoa (nykyisin Enduro), TT:tä (nykyisin Road Race), jäärataa, jääspeedwayta, moto-crossia, ST-ajoa (nykyisin autosuunnistus), rallia, rallisprintiä, rata-ajoa, kiihdytyskisaa, JM- eli jokamiesluokkaa, auto-slalomia sekä taloudellisuusajoja. Osallistunut muun muassa Autourheilun Kansallisen Keskusliiton (nykyisin AKK-Motosport) valiokuntatyöskentelyyn sekä ralli- että JM-valiokunnissa. 
Hän on ajanut usealla eri automerkillä, päämerkkinä Skoda. Hän on osallistunut rallin MM-kilpailuihin ja Historic-rallin EM-osakilpailuihin. Hän on ainoa henkilö joka ajanut vuodesta 1991 kaikki Suomessa järjestetyt EM-historic kandidaatti, sekä varsinaiset Historic luokan EM-osakilpailut. Kilpailu-ura jatkuu edelleen. Vuonna 2011 hänellä tuli 50 vuotta täyteen moottoriurheilukilpailijana. Hän on osallistunut myös järjestötoimintaan. Hänestä on tehty useita lehtikirjoituksia sekä muutama televisio-ohjelma, tekijöinä Vauhdin maailma, Ruutulippu ja Motor Foorum.
Lähteet.
Moottoriurheilukilpailujen alkuajankohta Matti J. Tarvaisen kohdalta.
Amrita Rao

Amrita Rao (s. 17. kesäkuuta 1981 Bombay, Maharashtra, Intia) on intialainen näyttelijä ja malli. Hän on esiintynyt pääasiassa hindinkielisissä elokuvissa. 
Rao aloitti uransa mallina. Hän teki näyttelijändebyyttinsä Arya Babbarin kanssa elokuvassa "Ab Ke Baras" vuonna 2002. Seuraavana vuonna hän näytteli Shahid Kapoorin kanssa elokuvassa "Ishq Vishk", josta hän sai Filmfare Awards -ehdokkuuden. Hän näytteli jälleen Kapoorin kanssa elokuvassa "Vivah", joka kuului vuoden 2006 menestyneimpiin hindielokuviin. Rao teki debyyttinsä telugunkielisessä elokuvateollisuudessa toimintaelokuvassa "Athidhi" vuonna 2007.
Yksityiselämä.
Raon juuret ovat Mangaloressa ja hän puhuu äidinkielenään konkania. Hänen sisarensa Preetika Rao on myös näyttelijä ja malli. Seitsemän vuoden seurustelun jälkeen Rao avioitui radiojuontaja Anmol Soodin kanssa 15. toukokuuta 2016. Heidän poikansa syntyi marraskuussa 2020.
Kansallinen pelastuskomitea

Kansallinen pelastuskomitea voi tarkoittaa seuraavaa:
Lintujen viisaus

Lintujen viisaus – Lintutieteen kuvitettu historia on Tim Birkheadin teos, jossa hän kertoo lintujen elämästä aina hedelmöitymisestä ja munasta reviirin luomiseen, lauluun, lisääntymiseen ja muuttomatkoihin saakka.
Britannian johtaviin lintutieteilijöihin kuuluva Tim Birkhead työskentelee professorina Sheffieldin yliopistossa. Hän opettaa eläinten käyttäytymistä ja tieteen historiaa. Hän on Royal Societyn jäsen ja kirjoittanut aiemmin useita palkittuja lintuja käsitteleviä teoksia. Brittiläinen luonnontieteilijä Mark Cocker luonnehtii Birkheadin kirjoittajankykyä: "Hänen luontainen
tarinankertojanvaistonsa lintutieteen alalla ja kykynsä tehdä tästä tieteestä
helppotajuista ja yksinkertaista ovat todella harvinaisia lahjoja." 
Ornitologian historiaan kuuluu, että linnut olivat eläimistä se ryhmä, johon kohdistui eniten taikauskoa. Birkhead kuvaa historian salaisuuksien paljastumista, mutta toteaa myös, että paljon selvitettävää on edelleen. Kirjan tietomäärä on runsas, mutta se on lintujenharrastajille samalla helppolukuista ja viihdyttävää lukemista.
Kirjan lopussa on sanasto, jossa Birkhead avaa ornitologisia termejä.
Kovat nyrkit

Kovat nyrkit tunnetaan myös nimellä Karate cowboy ("Forced Vengeance") on vuonna 1982 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen toimintaelokuva. Elokuvan on ohjannut James Fargo, joka myös käsikirjoitti elokuvan yhdessä Franklin Thompsonin kanssa. Pääosassa esiintyy Chuck Norris.
Juoni.
Lucky Dragon -kasinon turvamies Josh Randall saa kutsun työskennellä erään toisen hongkongilaisen kasinon leivissä, mutta kieltäytyy tarjouksesta. Kasinon omistaja Raimondi päättää yrittää ostaa Lucky Dragonin, mutta kasinon perustajan Paschalin kieltäydyttyä Raimondi tapattaa hänet ja Paschalin pojan Davidin. Randall saa Davidin tyttären Joyn suojelukseensa ja lähtee samalla etsimään murhien syylliset.
Vastaanotto.
"Video-oppaassa" vuodelta 1995 Roope Lehtinen antoi elokuvan Suomessa julkaistulle, 7 minuuttia 41 sekuntia lyhennetylle VHS-kasettiversiolle yhden tähden viidestä, mikä teoksen mukaan vastaa sanallista arviota ”huono”. Hänen mukaansa Norris tekee tutut temppunsa eli vetelee turpaan jokaista vastaantulijaa, eikä elokuvassa sitten juuri muuta tapahdukaan.
Kohtelu Suomessa.
Valtion elokuvatarkastamo antoi elokuvalle täystyrmäyksen ennakkotarkastuksessa 18.3.1983 antamalla sille ikärajan KK (Kokonaan kielletty), joten elokuvan levittäminen ja esittäminen ei ollut mahdollista. Seuraavana vuonna ennakkotarkastuksessa oli leikattu versio nimellä "Karate Cowboy", mutta valituskierroksen jälkeenkin kieltopäätös elokuvalle piti tarkastamon 14.11.1984 antamalla päätöksellä.Sittemmin elokuvaa levitettiin Ruotsista tuotuna 7 min 41 sekuntia lyhennettynä VHS-versiona, joka sai Suomessa ikärajan K18.
Yliopisto-opettaja

Yliopisto-opettaja on yliopistojen neliportaiseen tutkijanuramalliin liittyvä tehtävä, jonka vastaa aiemmin käytössä ollutta lehtorin nimikettä (huomaa, että yliopistonlehtorin vaatimukset ovat korkeammat kuin yliopisto-opettajan).
Tutkijanuramallissa yliopisto-opettaja sijoittuu tasolle kaksi. Yleensä tällä tasolla olevat tehtävät edellyttävät tohtorintutkintoa ja ovat määräaikaisia, mutta yliopisto-opettaja on yleensä palkattu toistaiseksi, ja muodolliseksi pätevyydeksi riittää maisteritason tutkinto.
Yliopisto-opettajaa käytetään perusopetuksen antamiseen alueilla, joilla tarvitaan paljon opetushenkilökuntaa. Yliopisto-opettajan tehtäviin voi kuulua myös tutkimuksen tekeminen.
Mahima Chaudhry

Mahima Chaudhry (oik. Ritu Chaudhry; s. 13. syyskuuta 1973 Darjeeling, Länsi-Bengali, Intia) on intialainen näyttelijä ja entinen malli, joka on työskennellyt pääasiassa hindinkielisissä elokuvissa. 1990-luvulla Chaudhry teki muutamia mallintöitä ja esiintyi useissa televisiomainoksissa ennen kuin siirtyi elokuviin. Hän teki näyttelijändebyyttinsä Subhash Ghain elokuvassa "Pardes" vuonna 1997, mistä hän voitti parhaan naistulokkaan Filmfare Awards -palkinnon. Hän vakiinnutti uraansa useilla rooleilla elokuvissa, kuten "Daag" (1999), "Dhadkan" (2000), "Kurukshetra" (2000), "Dil Hai Tumhaara" (2002), ja sai tunnustusta kriitikoilta roolisuorituksistaan elokuvissa "Dil Kya Kare" (1999) ja "Lajja" (2001).
Yksityiselämä.
Chaudhry oli naimisissa arkkitehti Bobby Mukherjeen kanssa ja heillä on vuonna 2007 syntynyt tytär. Kesäkuussa 2022 Chaudhry kertoi selvinneensä rintasyövästä.
Adam Burt

Adam Burt (s. 15. tammikuuta 1969 Detroit, Michigan) on yhdysvaltalainen entinen ammattilaisjääkiekkoilija. Hän oli pelipaikaltaan puolustaja. 
Ura.
Juniorivuodet.
Ennen ammattilaisuraansa Burt pelasi vuodet 1985–1989 juniorisarja OHL:n North Bay Centennialsissa, mitä ennen hän oli edustanut junioriseuroja North Bay Hoppers ja Detroit Compuware. Vuonna 1988 hänet valittiin OHL:n toiseen tähdistökentälliseen. Hartford Whalers varasi hänet NHL:ään numerolla 39 toisella kierroksella.
Ammattilaisura.
Burt pelasi vuonna 1988 kaksi AHL:n pudotuspeliottelua Binghamton Whalersissä ja kaudella viisi NHL:n runkosarjaottelua Hartfordissa sekä viisi AHL:n runkosarjaottelua Binghamptonissa. Suurin osa tuosta kaudesta kului kuitenkin OHL:ssä. Burt vakiinnutti paikkansa NHL:ssä kaudella ja hän teki NHL-uransa yhden kauden maali- ja piste-ennätykset kaudella , jolla hän teki 24 tehopistettä, yhdeksän maalia ja 15 syöttöpistettä, 66:ssa runkosarjaottelussa. Hän ylitti 20:n pisteen rajan myös seuraavalla kaudella, .
Burt edusti Hartford Whalersiä suurimman osan uraansa. Hän edusti seuraa sen Hartfordin-vuosina yhteensä 499:ssä NHL:n runkosarjaottelussa, mikä on kolmanneksi eniten Ron Francisin ja Kevin Dineenin ottelumäärien jälkeen. Whalers siirtyi vuonna 1997 Pohjois-Carolinaan, jolloin seuran nimeksi vaihtui Carolina Hurricanes. Burt pelasi Carolinassa maaliskuuhun 1999 asti, jolloin hän siirtyi Philadelphia Flyersiin pelaajakaupassa vaihdossa Andrei Kovalenkoon. Hän edusti Philadelphiaa kauden lopun lisäksi myös kauden . Heinäkuussa 2000 hän teki vapaana pelaajana sopimuksen Atlanta Thrashersin kanssa.
Burtin kausi jäi lyhyeksi, 27:n ottelun mittaiseksi, loukkaantumisen vuoksi. Kaudella hän ei pelannut lainkaan ja vuonna 2002 hän ilmoitti pelaajauransa päättymisestä. Adam Burt pelasi 13 kautta kestäneellä NHL-urallaan yhteensä 737 runkosarjaottelua, joissa hän teki kaikkiaan 152 tehopistettä, 37 maalia ja 115 syöttöpistettä, ja yhteensä 21 pudotuspeliottelua, joissa hän antoi yhden maalisyötön. Hän pelasi NHL:n pudotuspeleissä neljänä vuonna, Hartfordin mukana vuosina 1990 ja 1992 ja Philadelphian mukana vuosina 1999 ja 2000. 
Maajoukkue.
Burt edusti Yhdysvaltain maajoukkuetta kaksissa maailmanmestaruuskilpailuissa, vuosina 1993 ja 1998. Hän pelasi myös niin ikään kaksissa nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa, 1987 ja 1989.
Muuta.
Burt on uudestisyntynyt kristitty. Hän on toiminut jääkiekkouransa jälkeen Morning Star New York -yhteisön pastorina.
Jalkaväkirykmentti 28 (talvisota)

Jalkaväkirykmentti 28 eli JR 28 oli Suomen armeijan rykmentti talvisodassa. Se oli osa 10. divisioonaa, jonka mukana rykmentti taisteli Taipaleella Karjalankannaksen itäosassa. Jalkaväkirykmentti 28 nimettiin 1. tammikuuta 1940 uudelleen Jalkaväkirykmentti 19:ksi.
Perustaminen ja varustaminen.
Sotaväen päällikkö kenraali Hugo Österman antoi 7. lokakuuta 1939 käskyn Keski-Suomen sotilasläänille perustaa 10. divisioonan jalkaväkirykmentti 28:n. Käskyssä kiellettiin kutsujen toimittaminen reserviläisille kello 23-6 välisenä aikana, mutta sitä ei voitu noudattaa täydellisesti pitkien välimatkojen vuoksi. Käskyssä määrättiin ensimmäiseksi liikekannallepanopäiväksi tiistai 10. lokakuuta (ylimääräiset harjoitukset, YH). Rykmentti perustettiin Jyväskylässä Seminaarinmäellä ja se pyrittiin varustamaan määrävahvuiseksi, mutta puolustusvoimien kalustopulasta johtuen rykmentti ei niitä saavuttanut.
Keskittäminen.
Rykmentti keskitettiin tulevalle toiminta-alueelleen (Sakkola) 12.-14. lokakuuta muun divisioonan mukana. Esikunta ja kranaatinheitinkomppania saapuivat alueelle 12. lokakuuta kello 20.35 ryhmittyen Kaarnalammen eteläpuolelle. Seuraavana päivänä kello 7.21 saapui III pataljoona ryhmittyen Taipaleen ja Terenttilän alueille. Kello 10.45 saapuivat rykmentin kolonnat ja kello 11.50 I pataljoona, jotka ryhmittyivät Korvenkylään sekä Volossulan ja Koukunniemen alueille. Rykmentin II pataljoona saapui 14. lokakuuta kello 8.24 ryhmittyen Haparaiseen.
Rykmentin nimen muutos.
Rykmentin nimi muuttui 1. tammikuuta 1940 Jalkaväkirykmentti 19:ksi (JR 19)
Kenttätykistörykmentti 10 (talvisota)

Kenttätykistörykmentti 10 eli KTR 10 oli Suomen armeijan kenttätykistörykmentti talvisodassa. Se oli osa 10. divisioonaa ja se tuki rykmentin taistelua Taipaleella Karjalankannaksen itäosassa.
Rykmentin numerointi vaihtui 1. tammikuuta 1940, jolloin se nimettiin kenttätykistörykmentti 7:ksi
Perustaminen ja varustaminen.
Rykmentti perustettiin 7. lokakuuta 1939 alkaen Jyväskylässä ja Niinisalossa komentajanaan everstiluutnantti Toivo Sarparanta, joka toimi oman toimensa ohella divisioonan tykistökomentajana. Rykmentti kuului eversti Viljo Kauppilan komentamaan 10. divisioonaan ja se pyrittiin varustamaan määrävahvuuksien mukaisesti, mutta varsinaista tykkikalustoa lukuun ottamatta määrävahvuuksiin ei päästy.
Keskittäminen.
Rykmentti keskitettiin 12.-15.10.1939 välisenä aikana Pyhäjärvi-Sakkola -alueelle Kannaksen itäosaan III Armeijakunnan alueelle.
HMAS Albatross

HMAS Albatross oli Australian kuninkaallisen laivaston vesilentokoneiden emälaiva ja Australian suurimpia laivanrakennushankkeita ennen toista maailmansotaa. Aluksen tehtävänä oli varmistaa laivaston kyky suojata kriisin aikana kauppamerenkulkua ja tarjota valtiolle mahdollisuus valvoa merialueitaan.
Syyskuussa 1938 alus siirrettiin Britannian kuninkaalliselle laivastolle, joka muutti sen korjausalukseksi. Sodan lopun alus oli lokakuusta 1943 miinanraivaajien emälaivana, kunnes se siirrettiin reserviin 3. elokuuta 1945. Se myytiin 19. elokuuta 1946 kauppalaivaksi ja romutettiin 12. elokuuta 1954 Hongkongissa.
Suunnittelu ja valmistus.
"Albatross" tilattiin 10. kesäkuuta 1925 Cockatoo Islandin laivastontelakalta Sydneystä Australian laivaston laajentamisohjelmassa, johon kuului lisäksi muun muassa Britteinsaarilla valmistettavat kaksi risteilijää ja kaksi sukellusvenettä. Kotimainen tilaus oli sekä poliittisesti järkevää että säästi noin miljoona puntaa. Köli laskettiin 16. kesäkuuta 1926 telakkanumerolla 106. Alus laskettiin vesille 23. helmikuuta 1928 kumminaan kenraalikuvernöörin puoliso lady Ethel Stonehaven ja valmistui 21. joulukuuta 1928.
Alus ei muistuttanut Britannian kuninkaallisen laivaston hankkimaa "HMS Ark Royalia". Aluksella oli pitkä yhtenäinen etukansi, jolle oli asennettu paineilmalla toimiva katapultti. Kannen alle oli rakennettu yhdeksän lentokoneen hangaari. Koneiden siirtelyn mahdollistivat kolme nosturia, joista lähellä keulaa ollut avusti katapulttia ja kaksi taaempana ollutta hangaariin siirtämistä.
Alukseen oli asennettu sen vakauttamiseksi runkoon laajennukset, mutta ei lainkaan panssarointia. Aseistuksena oli neljä 4,7 tuuman pikatykkiä yksiputkisina asennuksina ilman suojarakenteita. Aluksella oli lentotoimintaa varten varastoituna 8 300 gallonaa polttoainetta. Lentokoneina oli aluksi Fairey IIID -koneita ja myöhemmin Seagull-lentoveneitä.
Palvelus.
Palvelus Australian laivastossa jäi melko lyhyeksi, kun alus sijoitettiin huollon jälkeen vuonna 1933 reserviin. Alus luovutettiin vuonna 1938 Britannian kuninkaalliselle laivastolle osamaksuna "HMS Apollosta", joka luovutettiin Australian laivastolle nimellä "HMAS Hobart".
Kevyt osasto 10 (talvisota)

Kevyt osasto 10 oli Keski-Suomen sotilasläänin perustama, joka taisteli talvisodassa 1939–1940. Sen miehistö oli koottu pääosin Keuruun, Multian ja Pihlajaveden reserviläisistä. Osasto perustettiin ylimääräisten harjoitusten yhteydessä Keuruulla ja se taisteli Taipaleen alueella 10.Divisioonan osana
Varustaminen.
Kev.Os10 pyrittiin varustamaan määrävahvuiseksi, mutta puolustusvoimien kalustopulasta johtuen rykmentti ei niitä saavuttanut.
Komentaja(t).
Kevyt Osaston komentajana toimi:
- 9.10.1939 – 20.2.1940 ratsumestari Werner Walden
- 24.2 alkaen majuri Huldén
Polkupyöräkomppanian päällikkönä toimi perustamisvaiheessa luutnantti Helge Stewen ja 19.10 alkaen vänrikki Vaarnamo
Eskatroonaan päällikkönä toimi luutnantti Tauno Larjo.
Keskittäminen.
Kev.Os10 keskitettiin tulevalle toiminta-alueelleen (Sakkola) 12.10.1939 10.Divisioonan mukana.
Taistelut.
Sortanlahti-Volossula-Kirvesmäki-Linnakangas
Dogen palatsi

Dogen palatsi () on Venetsiassa, Italiassa, sijaitseva rakennus. Palatsi on rakennettu 1300-luvulla, ja se on yhdistelmä goottilaista ja arabialaista arkkitehtuuria. Se toimi Venetsian tasavallan raatihuoneena, tuomioistuimena sekä dogen virka-asuntona. Huokausten silta yhdistää Palazzo Ducalen uuteen vankilarakennukseen. 
Rakennuksen näkyvimmät julkisivut aukeavat kohti Pyhän Markuksen toria sekä Venetsian laguunia. Palatsin avatut arkadikerrokset antavat vaikutelman, että niiden yläpuolinen osa leijuu kahden alemman kerroksen varassa. Palatsin edessä on kaksi monoliittipylvästä. Toisen huipulla on Pyhän Markuksen pronssileijona, toisen Pyhä Theodoros, joka oli Venetsian ensimmäinen suojeluspyhimys.
Dogen palatsi on toiminut museona vuodesta 1923 lähtien.
Telomeraasi

Telomeraasi on entsyymi, joka suojaa kromosomien päitä solunjakautumisen aiheuttamilta vaurioilta.
Telomeraasi on ribonukleoproteiini-entsyymi, joka tehtävänä on ylläpitää telomeerejä, kromosomin päitä suojaavaa lopetusjaksoa. Kromosomin DNA:n päät lyhenevät aina kun solut jakautuvat mitoosissa. Lopulta telomeerijakso kuluu pois ja kromosomi vaurioituu. Telomeraasi suojaa DNA-ketjun päiden telomeerejä lyhenemiseltä ja mahdollistaa koko kromosomin monistamisen aivan loppuun asti.
Telomeraasi mahdollistaa telomeerien korvaamisen DNA-ketjujen päissä niiden muutoin lyhentyessä solun jakautuessa mitoosissa. Jos telomeraasia ei esiinny, solut saavuttavat Hayflickin rajan, eikä solulinja voi enää jakaantua.
Telomeraasi katalysoi toistosekvenssin (selkärankaisilla "TTAGGG") lisäämisen – eli telomeerin synteesin – kromosomien DNA-ketjun päähän 3'-hydroksyyliryhmän jälkeen.
Rakenne.
Telomeraasi koostuu kahdesta telomeraasi-käänteis-transkriptaasista (TERT), kahdesta telomeraasi-RNA:sta (TR tai TERC) ja kahdesta dyskeriinistä (DKC1). Ihmisellä näitä kutsutaan myös nimillä hTERT ja hTR, ja niiden toimintaan liittyy useita muita proteiineja.
Telomeraasi-RNA TERC toimii mallina telomeerin DNA:lle. Telomeraasi-transkriptaasi TERT puolestaan syntetisoi telomeerin DNA:n RNA:sta. Ihmisellä dyskeriini huolehtii telomeraasi-RNA:n oikeellisesta prosessoinnista ja siirtämisestä.
Ihmisen telomeraasientsyymin rakenteen selvitti Scott Cohen tutkimusryhmineen australialaisessa Children's Medical Research Institutessa vuonna 2007. Tutkimus tehtiin massaspektrometrisarjoittamalla ihmisen kuolemattomien solulinjojen telomeraasien proteiinien osatekijöitä ja päättelemällä molekyylikoko.
Reaktivaatio.
Telomeerien lyhenemisellä uskotaan olevan yhteys vanhenemisen aiheuttamiin oireisiin. Telomeraasin reaktivaatio ikääntyneillä kotihiirillä tehdyissä kokeissa on pidentänyt telomeerejä, vähentänyt DNA-vaurioihin liittyvää viestintää, herättänyt pysähtyneet soluviljelmät ja eliminoinut haitallisia solutyyppejä monissa sisäelimissä. Somaattisissa soluissa telomeraasin reaktivaatio on kumonnut hermorappeutumisen. Telomeraasientsyymin pitempiaikainen reaktivaatio voi edistää syöpien syntyä.
SLC2A4

SLC2A4 on pääasiallinen sokeria verenkierrosta lihassoluihin siirtävä proteiini. Se on kalvoproteiini, joka suorittaa glukoosin passiivista kuljetusta solukalvon yli lihassoluihin.
SLC2A4-proteiini kuljettaa glukoosia soluihin insuliinitasojen säätelemänä. SLC2A4-kalvoproteiinia on rasvakudoksissa ja poikkijuovaisissa lihaskudoksissa (luurankolihas- ja sydänlihaskudos).
Sen nimitys SLC2A4 eli "Liuoskuljettaja-perhe 2:n, avusteinen glukoosin siirtäjä jäsen 4" johtuu englanninkielen määreestä "solute carrier family 2 (facilitated glucose transporter), member 4".
Sama proteiini tunnetaan myös "GLUT4"-nimellä, eli glukoosinsiirtäjä 4 ( "Glucose transporter type 4").
Ihmisen kromosomissa 17 sijaitseva "SLC2A4"- tai "GLUT4"-geeni koodaa SLC2A4-proteiinin.
SLC2A4 kuuluu "Sokerin kuljettaja (TC 2.A.1.1)" -proteiiniperheeseen, jossa glukoosinsiirtäjät luokka I (SLCA2A/GLUT1-4), II (5-8) ja III (8-12).
I/KTR 10 (talvisota)

I/KTR 10 eli Kenttätykistörykmentti 10:n ensimmäinen patteristo (”Sillan patteristo”) oli talvisodan aikainen kenttätykistöpatteristo, joka perustettiin 7. lokakuuta 1939 alkaen Jyväskylässä. Patteriston komentajana oli kapteeni Tauno Siltanen, jonka mukaan patteristoa kutsutaan myös Sillan patteristoksi. Patteristo taisteli Pyhäjärvi-Sakkola -alueelle Kannaksen itäosaan III Armeijakunnan alueella. Se kuului everstiluutnantti Toivo Sarparannan komentamaan kenttä­tykistö­rykmentti 10:een. Patteriston numero vaihdettiin 1. tammikuuta 1940 I/KTR 7:ksi.
Perustaminen ja varustaminen.
I/KTR10 perustettiin Jyväskylän Lyseolla. Patteriston henkilöstön pääosa oli Jyväskylän Sotilaspiirin I ala-alueella asuneita reserviläisiä. Patteristoon oli sijoitettu ala-alueen päällikön Tauno Siltasen lisäksi vain kolme aktiiviupseeria. Jyväskylän Sotilaspiirin I ala-alue käsitti Jyväskylän kaupungin, maalaiskunnan ja Säynätsalon. Patteristo pyrittiin varustamaan määrävahvuuksien mukaisesti, mutta varsinaista tykkikalustoa lukuun ottamatta määrävahvuuksiin ei päästy.
Keskittäminen.
I/KTR 10 keskitettiin 12.-15.10.1939 välisenä aikana Pyhäjärvi-Sakkola -alueelle Kannaksen itäosaan III Armeijakunnan alueelle.
Tuliasemien (vast) koordinaatit Taipaleenjoen Linnakankaalla.
1.Ptri -Tuliasema1 60°38′50.5″ 30°29′32.0″
1. Ptri Tuliasema2 60°38′58.9″ 30°29′25.9″
1.Ptri Tuliasema3 60°39′0.0″ 30°29′31.5″
2.Ptri-Tuliasema1 60°39′52.9″ 30°29′15.9″
3.Ptri -Tuliasema1 60°38′39.4″ 30°28′55.0″
3.Ptri-Tuliasema2 60°38′39.3″ 30°28′53.2″
3.Ptri-Tuliasema3 60°38′39.3″ 30°28′51.1″
3.Ptri-Tuliasema4 60°38'39.4" 30°28'49.6"
Esikuntarakennus 60°40'24.3" 30°29'7.8"
Sillan Patteristo jatkosodassa.
Pääosa patteriston henkilöstöstä palveli Siltasen johdolla jatkosodassa RsPsto27:ssä
Hayflickin raja

Hayflickin raja tai Hayflickin ilmiö kuvaa biologisten solujen tavallisesti rajallista solujakautumiskertojen määrää. Raja ei koske syöpäsoluja kuten HeLa-soluja. Raja johtuu kromosomien päissä olevien telomeerien lyhentymisestä ja rajan ylittyessä normaalit solut voivat kuolla. Jokainen solujakautuminen lyhentää telomeerejä, joita puolestaan kykenee pidentämään telomeraasi, joka siten voi kasvattaa Hayflickin rajaa.
Historia.
Sanan "Hayflickin raja" keksi vuonna 1974 australialainen Sir Macfarlane Burnet kirjassaan "Intrinsic Mutagenesis: A Genetic Approach to Ageing".
Vuonna 1881 saksalainen August Weismann esitti solujakautumisen olevan rajoitettua ja tämän johtavan lopulta eliöiden kuolemaan. Vuonna 1907 tämän väitteen asetti osin kyseenalaiseksi yhdysvaltalainen Ross Harrison luotuaan kuolemattomia soluviljelmiä. Vuonna 1921 ranskalainen kirurgi Alexis Carrel kyseenalaisti Weismannin väitteen ja oman väitteensä tueksi hän kasvatti 34 vuotta kanan sydämen fibroblasteja soluviljelmissä. Carrelin kokeita ei ole sittemmin kuitenkaan onnistuttu toistamaan. Kokeet olivat virheellisiä ja Carrel mahdollisesti itse tiesi tämän. Carrelin kokeet kuitenkin loivat tieteen piiriin pitkäaikaisen yleisen käsityksen selkärankaisten solujen kuolemattomuudesta.
Solujen rajallisen jakaantumiskyvyn havaitsi Leonard Hayflick vuonna 1961 Wistar instituutissa, huomatessaan sikiösolujen jakaantuvan soluviljelmissä vain 40–60 kertaa. Tämän rajan saavutettuaan solut siirtyvät vanhuusvaiheeseen ja vanhenevat tai siirtyvät apoptoosiin. Hayflick julkaisi tuloksensa vuonna 1965. Hayflickin tutkimuksen tuloksia ei aluksi hyväksytty laajalti, mutta Hayflickin havaintoja tukevat muiden tutkijoiden tulokset muuttivat kuitenkin yleisen käsityksen hitaasti useiden vuosikymmenien aikana.
Telomeerien olemassaolosta on jo tiedetty vuodesta 1933 asti, mutta kromosomien lyhentymisen ongelman tunnisti ensimmäisenä venäläinen Alexei Olovnikov vuonna 1971. Hän pyrki selittämään omaa havaintoaan ja Hayflickin havaitsemaa rajallista solujakautumista teoretisoimalla kromosomien päissä olevien telomeerien pituuden rajoittavan solujakautumista. Hän myös arveli telomeerien loppuun lyhenemisen liittyvän soluvanhenemiseen ja tietyn entsyymin, joka myöhemmin tunnistettiin telomeraasiksi, liittyvän syöpäsolulinjojen kuolemattomuuteen. Ensimmäiset kokeelliset todisteet telomeerien lyhentymisen ja Hayflickin rajan välille löydettiin vasta 1990.
Telomeraasin löysivät Elizabeth H. Blackburn ja Carol W. Greider vuonna 1985. Tämän entsyymin katalyyttinen ala-yksikkö telomeraasi käänteistranskriptaasi (TERT) pidentää telomeerejä ja vaikuttaa siten Hayflickin rajaan.
Carved in Stone (Ragen albumi)

Carved in Stone on saksalaisen heavy metal -yhtye Ragen kahdeksastoista studioalbumi, joka on julkaistu vuonna 2008.
Albumi ylsi Saksan albumilistan sijalle 24.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet sanoittanut P.Wagner ja säveltänyt V.Smolski, ellei toisin mainita.