tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Uno Staudinger

Henrik Uno Staudinger (21. joulukuuta 1861 – 19. kesäkuuta 1912) oli suomalainen liikemies, taiteen suosija ja mesenaatti.
Staudinger rakennutti 1905 Helsingin Ullanlinnan kaupunginosaan Laivurinkatu 23–25:een vaimonsa mukaan Villa Johannaksi kutsutun asuintalon jonka suunnitteli arkkitehti Selim A. Lindqvist. Hän rakennutti myös Merikatu 23:een tyttärensä synnytyksestä 1909 huolehtineille Ida ja Maria Rytköselle synnytyssairaalaksi Villa Ensi -nimisen talon, joka sai nimensä Staudingerin tyttären mukaan. Selim A. Lindqvistin suunnittelema talo valmistui 1912. Villa Ensissä toimi useita vuosia yksityinen synnytyssairaala, se muutettiin 1930-luvun alussa asuintaloksi ja vuodesta 1987 talossa on toiminut Villa Ensi -säätiön ylläpitämä vanhusten palvelutalo. Villa Ensin edustalla on ruotsalaisen kuvanveistäjä Harald Sörensen-Ringin (1872–1912) tekemät veistokset "Jäähyväiset" ja "Äitiyden onni". Talon puutarhassa oli Emil Wikströmin "Kuokkamies"-veistos ja talon aidan syvennyksessä Viktor Janssonin "Taistelija/Valmis"-veistos. Kuokkamies-veistos on nykyisin Gösta Serlachiuksen taidesäätiön kokoelmassa Mäntässä.
Helsingin Lastenlinnan sairaalassa on Staudingerin vaimoa ja tytärtä esittävä luonnollista kokoa oleva marmoriveistos "Äiti ja lapsi" jonka on tehnyt 1912 kuvanveistäjä Emil Wikström. Staudingerit toimivat Wikströmin mesenaatteina ja heillä oli kokoelmassaan parikymmentä Wikströmin teosta. Wikströmin pronssinen suihkukaivoveistos Aino oli 1912–1949 Villa Johannan puutarhassa, josta se siirrettiin nykyiselle paikalleen Fellmanin kartanon lähelle Lahteen. Uno Staudingerin kuoltua Hanna Staudinger tilasi Wikströmiltä hänelle Hietaniemen hautausmaalle hautamuistomerkin, joka valmistui 1913.
Staudinger lahjoitti myös 1905 valmistuneeseen Oulunkylän kirkkoon Ringin maalaaman alttaritaulun ja Hanna Staudinger lahjoitti myöhemmin kirkkoon urkuharmonin, kristallikruunun ja lehterin ikkunoiden lasimaalaukset.
Staudinger oli naimisissa vuodesta 1906 Oulunkylässä asuneen rakennusmestari Karl Fredrik Bergmanin (1841–1921) tyttären Hanna (Johanna Fredrika) Bergmanin (1869–1958) kanssa. Heidän tyttärensä oli Ensi Lahdensuu (1909–2002).
Skapiškis

Skapiškis on kauppala Koillis-Liettuassa, Panevėžysin läänissä, Kupiškisin kunnallispiirissä lähellä Latvian rajaa. Se sijaitsee Mituva-järven rannalla lähellä Panevėžysin ja Daugavpilsin yhdistäviä rautatietä ja maantietä. Vuonna 2011 kauppalassa asui 403 asukasta. 
Ensimmäinen kirkko rakennettiin Skapiškisiin vuonna 1519. Dominikaanit perustivat alueelle munkkiluostarin vuonna 1752. Venäläiset viranomaiset sulkivat luostarin ja siihen liittyneen koulun vuoden 1831 marraskuun kansannousun jälkeen. Rautatien rakentamisen jälkeen Skapiškisista tuli tärkeä kaupallinen keskus. Vuonna 1897 kauppalassa asui 1 184 asukasta, eli huomattavasti enemmän kuin nykyään. Toisen maailmansodan jälkeen kauppalan väkiluku lähti laskuun.
Väinö Hahta

Väinö Vilhelm Hahta (13. syyskuuta 1896 Maaria – 28. helmikuuta 1974 Pori) oli suomalainen varatuomari, joka toimi pitkään Porin pormestarina. 
Hahta suoritti ylemmän oikeustutkinnon vuonna 1924 ja sai varatuomarin arvon 1929. Hän työskenteli nimismiehenä Ylivieskassa 1925–1928 sekä Ulvilassa 1929–1931. Vuodet 1932–1941 Hahta oli Ulvilan kihlakunnan kruununvoutina, jonka jälkeen hän toimi Porin pormestarina vuoteen 1960 saakka. Hahta kuului myös kokoomuksen edustajana Porin kaupunginvaltuustoon ja oli sen varapuheenjohtaja vuodesta 1952 lähtien.
Timothy Greenin erikoinen elämä

Timothy Greenin erikoinen elämä () on vuonna 2012 ensi-iltansa saanut Walt Disney Picturesin tuottama fantasiaelokuva. Se kertoo maagisesta, esiteini-ikäisestä pojasta, jonka persoonallisuudella ja hyväuskoisuudella on merkittäviä vaikutuksia hänen kotikaupunkinsa ihmisiin.
Juoni.
Lapseton pariskunta hautaa pihalleen laatikon, johon he ovat kätkeneet toiveensa unelmapojasta. Tuona yönä salaperäinen nuori poika saapuu täyttämään heidän elämänsä taialla.
Vastaanotto.
Elokuva oli kohtalainen yleisömenestys, kriitikoiden arviot olivat vaihtelevia.
Veikko Vainio (koripalloilija)

Veikko Olavi Vainio (s. 1. huhtikuuta 1948 Kotka) on suomalainen kilpauransa päättänyt koripalloilija.
Vainio pelasi miesten SM-sarjaa kasvattajaseurassaan Kotkan Työväen Palloilijoissa kolme kautta vuosina 1964–1967. Vuosina 1968–1971 hän pelasi yhdysvaltalaisessa Brigham Youngin yliopistojoukkueessa. Jo Yhdysvalloissa pelatessaan Vainiolla alkoi olla erinäisiä polvivaivoja. Yliopiston jälkeen Vainio palasi Suomeen ja edusti Panttereita kolme kautta vuosina 1971–1974. KTP:ssä Vainio voitti Suomen mestaruuden vuonna 1967 ja SM-pronssia vuonna 1966. Panttereissa hän ylsi SM-hopealle keväällä 1974.
Suomen maajoukkueessa Vainio pelasi vuosien 1965–1973 välillä 68 ottelua 6,1 pisteen keskiarvolla. A-nuorten maajoukkueessa hän pelasi kymmenen ottelua. Vainio kuului Suomen joukkueeseen vuoden 1967 koti-EM-kilpailuissa, jotka päättyivät positiivisesti Suomen kuudenteen sijaan. Vainio ja Espanjan Alfonso Martínez olivat turnauksen parhaat levypallomiehet, ja Vainio valittiin turnauksen tähdistöjoukkueeseen. Vuonna 1968 Vainio valittiin historian neljäntenä suomalaisena Euroopan joukkueeseen.
Elokuussa 2017 Vainio nimettiin Suomen koripallon Hall of Fameen.
Descartesin lehti

Descartesin lehti on matemaatikko René Descartesin mukaan nimetty kolmannen asteen tasokäyrä, jota kuvataan yhtälöllä
formula_1.
Käyrän asymptoottina on suora
formula_2.
Käyrä on symmetrinen suoran formula_3 suhteen. Käyrän nimi tulee positiivisten x- ja y-akselien väliin jäävästä lehteä muistuttavasta silmukasta.
René Descartes esitti käyrän ensimmäistä kertaa vuonna 1638.
Muita esitystapoja.
Napakoordinaateissa käyrä voidaan esittää muodossa:
formula_4
Käyrä voidaan myös parametrisoida muuttujien x ja y suhteen. Tällöin parametrisoinniksi saadaan
formula_5.
Vesimuisti

Vesimuisti viittaa veden väitettyyn kykyyn muistaa tai tallentaa kristallirakenteeseensa kaikki, mitä sen ympärillä tapahtuu. Erityisesti vesimuisti-termiä käytetään silloin, kun vedellä laimennetaan aineita jopa siihen pisteeseen asti, ettei alkuperäisen aineen molekyylejä esiinny laimennuksessa, mutta veden kristallirakenne muistaa aineen. On väitetty, että vesimuistin takia homeopaattinen parannus toimisi. Vesimuisti haastaa perinteisen ymmärryksen fysikaalisesta kemiasta ja tiedeyhteisö ei ole hyväksynyt vesimuistia. Jacques Benveniste julkaisi 1988 vesimuistia puoltavan tutkimuksen "Naturessa". Tutkimuksen yhteydessä julkaistiin lehden toimittajan John Maddoxin huomautus, jonka mukaan lukijan tulisi "olla ottamatta kantaa" tutkimukseen ennen kuin tulokset pystytään toistamaan.
Benvenistenin tutkimus.
Benveniste oli ranskalainen immunologi, jonka tutkimus vesimuistista ja sen homeopaattisista vaikutuksista julkaistiin tärkeässä tiedelehdessä. Benvenistein ja hänen tutkimusryhmänsä Ranskan kansallisesta terveys- ja lääketutkimusinstituutista Institut national de la santé et de la recherche médicale (INSERM, French for National Institute of Health and Medical Research) laimensivat vasta-aineita veteen niin, ettei loppujen lopuksi vesiliuoksessa ollut yhtään vasta-ainemolekyyliä. Ihmisen basofiilit reagoivat kuitenkin veteen samalla lailla kuin siinä olisi ollut vasta-ainetta (yhdenlainen allerginen reaktio). Ilmiö saatiin esiin vain, kun liuosta ravistettiin voimakkaasti laimentamisen aikana. 
Benveniste ei antanut ilmiölle mitään selitystä, mutta myöhemmin sitä alettiin kutsua vesimuistiksi.
Julkaisu "Nature"-tiedelehdessä.
Benveniste lähetti tutkimuksensa julkaistavaksi arvostettuun tiedelehteen "Natureen". Sen toimittajat pelkäsivät, että tutkimus ymmärrettäisiin homeopatiikan tieteelliseksi todistukseksi, vaikka tutkimusta ei pystyttäisikään toistamaan. Toisaalta tutkija saattaisi olla väärässä.
Kompromissin saavuttamisen jälkeen tutkimustulokset julkaistiin "Naturessa" 30. kesäkuuta 1988 toimittajan kommentilla varustettuna: "Perustelluista syistä tutkimustuloksiin ei tulisi ottaa kantaa". Joitakin perusteellisia kemian ja fysiikan lakeja oltaisiin rikottu jos tutkimustulokset olisivat oikeassa.
Julkaisemisen jälkeinen tutkimuksen toisto.
Benveniste ja hänen tutkimusryhmänsä eivät pystyneet toistamaan koetta myöhemmin järjestetyssä valvotuissa olosuhteissa. Vesimuistia ei siis esiintynyt toistetussa kokeessa.
"Nature" julkaisi artikkelin, jossa kerrottiin epäonnistuneesta vesimuistikokeesta.
Momentti (tilastotiede)

Momentti on todennäköisyyslaskennassa ja tilastotieteessä satunnaismuuttujan jakaumasta määritelty tunnusluku, joka luonnehtii jakaumaa erityisellä tavalla. Yleisimmät momentit sisältyvät "origomomentteihin", "keskusmomentteihin" ja "tekijämomentteihin". Kuhunkin ryhmään sisältyy numeroituvasti ääretön määrä erilaisia momentteja.
Momentti eli origomomentti.
Tavallinen momentti eli origomomentti määritellään diskreetin satunnaismuuttujan formula_1 tapauksessa
formula_2 
Kun satunnaismuuttujalla on perusjoukossaan vain äärellinen määrä arvoja, voidaan momentti aina laskea. Mikäli perusjoukossa on numeroituvasti ääretön määrä arvoja, saadaan summa laskettua, mikäli se suppenee itseisesti.
Jatkuvan satunnaismuuttujan formula_3 tapauksessa momentti lasketaan
formula_4 
mikäli epäoleellinen integraali on itseisenä olemassa. Origomomentti voidaan merkitä myös formula_5 
Kullekin eksponentin formula_6 positiiviselle kokonaislukuarvolle voidaan määritellä momentti formula_7. Jatkuvan satunnaismuuttujan tapauksessa ne määritellään formula_8:t ovat vaihtoehtoisia merkintöjä)
formula_9 jota kutsutaan odotusarvoksi.
formula_10 jota kutsutaan "toiseksi momentiksi".
formula_11 jota kutsutaan "kolmanneksi momentiksi".
formula_12 jota kutsutaan "n:nneksi momentiksi".
Vastaavasti voidaan määritellä momentit diskreetin satunnaismuuttujan tapauksessa. Eräs tapa tuottaa jakauman kaikki momentit on käyttää momenttifunktiota. Se määritellään diskreetissä tapauksessa
formula_13
ja jatkuvassa tapauksessa
formula_14
formula_15
missä formula_16 formula_17 formula_18...,formula_19.. ovat origomomentteja. Siitä voidaan laskea n:n momentin arvo derivoimalla momenttifunktio "n" kertaa ja sijoittamalla siihen formula_20
Keskusmomentti.
"Keskusmomentilla", "keskimomentilla" eli "keskeisellä momentilla" tarkoitetaan satunnaismuuttujan ja odotusarvon formula_21 erotuksen momenttia. Se määritellään diskreetin satunnaismuuttujan formula_1 tapauksessa
formula_23
Jatkuvan satunnaismuuttujan formula_3 tapauksessa keskusmomentti lasketaan
formula_25 
mikäli summa suppenee itseisesti tai epäoleellinen integraali on itseisenä olemassa. Keskusmomentti voidaan merkitä myös formula_26 
Kullekin eksponentin formula_6 positiiviselle kokonaislukuarvolle voidaan määritellä keskusmomentti formula_28. Jatkuvan satunnaismuuttujan tapauksessa ne määritellään formula_29
formula_30
formula_31 jota kutsutaan varianssiksi.
formula_32 jota kutsutaan "kolmanneksi keskusmomentiksi" eli vinoudeksi.
formula_33 jota kutsutaan "neljänneksi keskusmomentiksi" eli huipukkuudeksi.
formula_34 jota kutsutaan "n:nneksi keskusmomentiksi".
Tekijämomentti.
"Tekijämomentit", joita saadaan esimerkiksi todennäköisyyksiä generoivista funktioista, määritellään seuraavasti
formula_35 
ja tarkemmin diskreetissä tapauksessa
formula_36 
ja jatkuvassa tapauksessa
formula_37
Kolme ensimmäistä tekijämomenttia ovat
formula_38 (odotusarvo)
formula_39 (varianssi)
formula_40
Aksel Aarre

Aksel Nikanor Aarre (ent. Davidsson; s. 5. marraskuuta 1880 Tuusula) oli suomalainen muurari ja entinen Suomen kaartin sotilas, joka vuoden 1918 sisällissodan aikana toimi Helsingin punakaartin A-komppanian päällikkönä. Aarre on tunnettu osallisuudestaan Noormarkussa tapahtuneeseen niin sanottuun Koliahteen joukkomurhaan, jonka päätekijänä häntä on virheellisesti pidetty. Todellisuudessa Aarre ei kuitenkaan ollut tapahtumapaikalla.
Sisällissodan tapahtumat.
Sisällissodan sytyttyä Aarresta tuli 8. helmikuuta Porvoossa perustetun Helsingin punakaartin A-komppanian päällikkö. Vapaaehtoisista kootun osaston tarkoituksena oli puhdistaa Porvoon saaristoa sinne niin sanotun Pellingin retken jälkeen jääneistä valkoisista. Aarre oli joukkoineen Porvoossa helmikuun loppuun saakka, kunnes heidät siirrettiin lyhyen kotiloman jälkeen Tampereen kautta Satakunnan rintamalle. A-komppania saapui 8. maaliskuuta Porin pohjoispuolelle Noormarkun ruukkiin, jossa sen esikunta majoittui Eva Ahlströmin huvilaan.
Seuraavana päivänä Aarre miehineen osallistui Pomarkun taisteluun, jossa punaiset yrittivät vallata pari viikkoa aikaisemmin menettämäänsä Pomarkun kirkonkylää. Vuorokautta myöhemmin hän kävi Porin punakaartin päällikön Armas Honkasalon puheilla, joka antoi Aarrelle määräyksen tuoda 16 Noormarkussa vangittua Ahlströmin tehtaan virkailijaa kuulusteltavaksi Poriin. Aarre puolestaan määräsi tehtävään kuusi A-komppanian miestä. Matkan puolivälissä vangit yrittivät kuitenkin paeta ja heidät kaikki ammuttiin. Tapauksesta on myöhemmin yleisesti syytetty Aarretta, joka sai murhamiehen maineen, vaikka ei ollut vankisaattueen mukana. Sen sijaan hän oli antanut määräyksen ampua vangit, mikäli nämä yrittäisivät paeta. Porilaisen varatuomari Berndt Procopén oli määrä aloittaa tapauksen tutkimus, mutta se jäi kesken muuttuneen sotatilanteen vuoksi.
Sodan loppuvaiheessa Aarre jäi valkoisten vangiksi, mutta vältti teloituksen. Hän oli vangittuna Tammisaaren vankileirillä, josta onnistui kesän aikana karkaamaan. Poliisi kuitenkin sai hänet kiinni myöhemmin syyskuussa Helsingissä ja lopulta hänet asetettiin oikeuden eteen. "Uuden Suomettaren" 12. syyskuuta julkaiseman uutisen mukaan hänet olisi pidätyksen yhteydessä ammuttu kadulla, mutta tieto on virheellinen. Joulukuun alussa Aarre ja kolme muuta A-komppanian miestä saivat kuolemantuomiot, jotka kuitenkin muutettiin 7. joulukuuta 1918 voimaan tulleen lain mukaan elinkautisiksi. Oikeudessa Aarre kertoi pitävänsä itseään ”isänmaallisena miehenä”, jonka haaveena oli aina ollut Suomen itsenäisyys. Lisäksi hän kertoi ajautuneensa rikoksiin menetettyään virkansa armeijassa ja liittyneensä myöhemmin punakaartiin työttömyyden johdosta.
Myöhemmät vaiheet.
Aarre vapautui vankilasta armahduslakien myötä 1920-luvulla, minkä jälkeen hän mahdollisesti muutti Neuvosto-Karjalaan. Vuonna 1933 suojeluskuntajärjestön julkaisema "Hakkapeliitta" väitti Aarren olleen Petroskoissa joskus 1920–1930-lukujen aikana.
Monimuotoinen paikallinen kipuoireyhtymä

Monimuotoinen paikallinen kipuoireyhtymä, CRPS eli "Complex regional pain syndrome" (G90.5) on hermokipuihin kuuluva kiputila. Se kehittyy raajaan vamman seurauksena, ja vamma voi olla pieni. Kipu jaotellaan I- ja II-tyypin kivuksi riippuen siitä, liittyykö siihen hermovaurio vai ei. Jos mukana on hermovaurio, se kuuluu II-tyyppiin.
Usein syynä on luunmurtuma, mutta aiheuttaja voi olla myös esimerkiksi ruhje tai tuki- ja liikuntaelimistön leikkaus. Kipu alkaa yleensä vasta usean viikon kuluttua, ja sitä pahentavat raajan liikuttelu, kevytkin ihon koskettaminen ja myös stressi. Raajan autonomisen hermoston toiminta muuttuu siten että ihon väriin ja verenkiertoon, lämpötilaan ja hikoiluun tulee muutoksia, jotka ilmenevät turvotuksena, hikoiluna ja lämmön tunteena. Myöhemmin iho sinertyy ja viilenee. Kipu kroonistuu, ellei sitä hoideta, ja voi levitä vastapuoleiseen raajaan.
CRPS:n tarkkaa patofysiologiaa ei tunneta, mutta kipeässä raajassa voidaan paikallisesti todeta erilaisten tulehdusvälittäjäaineiden kohonneita pitoisuuksia sekä keskushermostotasolla kipua vievien hermosolujen poikkeavaa toimintaa. Myös kyseisen raajan edustusalueella somatosensorisella aivokuorella voidaan todeta muutoksia terveeseen raajaan nähden. Keskushermostoon liittyviä muutoksia kutsutaan kivun sentralisoitumiseksi.
Hoidon kulmakiven muodostaa fysioterapia jonka tukena ovat on kipulääkkeet ja kivunhallinnan opettelu psykologin avustuksella. Pyrkimyksenä on sekä raajan alueen että keskushermoston uudelleenkouluttaminen.
Pesni Družby / Ystävyyden laulut

Pesni Družby / Ystävyyden laulut (oik. "Песни Дружбы / Ystävyyden laulut") on Melodija ja Love Recordsin yhteinen kokoelmalevy vuodelta 1977. Levyllä esiintyvät KOM-teatteri, Mikko Alatalo, Punainen Lanka, Agit-Prop, Anna-Riitta Minkkinen / Sinikka Sokka, Pepe Ja Paradise, G. Besedina / S. Taranenko, Jaak Joala, Pesnjary, E. Shavrina ja I. Kobzon.
Ilkka Brotherus

Ilkka Johannes Brotherus (s. 15. elokuuta 1951 Kuorevesi) on suomalainen yrittäjä ja yritysjohtaja. Hän on siivousvälineitä valmistavan Sinituote Oy:n pääomistaja vuodesta 1988 ja toimitusjohtaja syksyyn 2018 asti, jolloin toimitusjohtajaksi nimitettiin hänen tyttärensä Johanna Hamro-Drotz. Sinituote Oy sai valtakunnallisen yrittäjäpalkinnon 2020.
Brotherus valmistui ylioppilaaksi vuonna 1971 ja kauppatieteiden maisteriksi vuonna 1976. Hän työskenteli Mestarikustannus Oy:n markkinointipäällikkönä 1977–1979 ja toimitusjohtajana 1979–1981. Brotherus oli Havi Oy:n toimitusjohtaja 1981–1985 ja Hackmanin taloustavaroiden toimitusjohtaja 1985–1988 sekä konsernin varatoimitusjohtaja 1988–1989.
Brotheruksen perhe omistaa myös kuopiolaisen paalutuskonevalmistaja Junttan Oy:n sekä Lundia Oy:n. Brotherus oli myös vuonna 2012 lopetetun talovalmistaja Finndomon pääomistaja sen loppuvaiheessa. "Talouselämä"-lehti nimesi vuonna 2012 Brotheruksen yhdeksi Suomen historian sadasta merkittävimmästä yritysjohtajasta. Vuonna 2002 hänet nimettiin vuoden liikemieheksi. Brotherus nimitettiin kunniatohtoriksi Hanken Svenska handelshögskolanin promootioseremoniassa 2019.
Brotherus toimi vuodesta 2002 Amer Sports Oyj:n hallituksen jäsenenä ja vuodesta 2013 varapuheenjohtajana vuoteen 2019 asti. Hän on myös työeläkevakuutusyhtiö Elon hallintoneuvoston puheenjohtaja. Vuosina 2002–2006 Brotherus oli YIT Oyj:n hallituksen puheenjohtajana. 
Brotherus asuu Erkylän kartanossa Hausjärvellä. Hän on naimisissa, ja hänellä on kolme lasta.
Sotilasarvoltaan Brotherus on reservin majuri.
Vuokko Kekäläinen

Vuokko Kekäläinen on suomalainen oopperalaulaja. Kekäläinen opiskeli laulua Kuopion Konservatoriossa, Moskovan Tšaikovski-konservatoriossa, ja Peter Cornelius -konservatoriossa Mainzissa. Vuonna 1987 hän oli Richard-Wagner-yhdistyksen stipendiaattina. Vuonna 1997 Kekäläinen pääsi Timo Mustakallio -laulukilpailun finaaliin. 
Vuosina 1997-2003 Kekäläinen kuului Krefeld-Mönchengladbachin oopperan solistikuntaan, 2003-2007 Augsburgin oopperan, 2008 Pforzheimin, 2009 Freiburgin oopperan ja 2010-2011 Nordhausenin oopperan solistikuntaan. Syyskuussa 2011 hänestä tuli Bielefeldin oopperan jäsen.
Kekäläinen on esiintynyt vierailevana solistina Kölnin, Leipzigin, Hannoverin, Bonnin, Wiesbadenin, Frankfurtin, Pforzheimin, Regensburgin ja Aachenin oopperoissa. Hän on vieraillut myös Salzburgin kulttuuripäivillä (Salomen Herodiaan roolissa), ja esiintynyt useita kertoja Saksan televisiossa.
Näyttämötyönsä lisäksi Vuokko Kekäläinen on toiminut lied-, oratorio- ja konserttilaulajana. Hän on esiintynyt paitsi Saksassa (HR, BR ja NDR) myös Sveitsissä, Turkissa, Suomessa ja Venäjällä.
Suomessa hän on esiintynyt vuonna 2004 Opera Cava -festivaaleilla Taikahuilun 3. naisena ja 2014 Savonlinnan Oopperajuhlilla Aulis Sallisen Kullervo-oopperassa Unton vaimon roolissa sekä 2015 Musorgskin Boris Godunovin Majatalon emäntänä.
Baldassarre Negroni

Baldassarre Negroni (21. tammikuuta 1877 Rooma – 18. heinäkuuta 1948 Rooma) oli italialainen elokuvaohjaaja.
Aatelisperheeseen syntynyt Negroni valmistui lakimieheksi ja toimi pörssivälittäjänä. Vuonna 1911 hän alkoi työskennellä Cinesillä aluksi kuvaajana ja myöhemmin ohjaajana. Vuonna 1912 hän perusti asianajaja Gioacchino Mecherin kanssa tuotantoyhtiö Celio Filmin, jolle hän ohjasi joukon Francesca Bertinin, Emilio Ghionen ja Alberto Collon tähdittämiä hienostuneita melodraamoja. Negronin merkittävin teos on pantomiimielokuva "Histoire d’un Pierrot" (”Pierrot’n tarina”, 1913), jossa hän pyrki sovittamaan yhteen kuvan ja Mario Pasquale Costan säveltämän musiikin. Se on yksi ensimmäisistä mykkäelokuvista, joissa musiikin on tarkoitus muodostaa olennainen osa katsomiskokemusta. Vuonna 1913 Negroni ohjasi myös Augusto Geninan käsikirjoittaman elokuvan "L’anima del demi-monde" (”Puolimaailman henki”), joka oli Emilio Ghionen ensiesiintyminen myöhemmin Za-la-mortina tunnettuna herrasmiesvarkaana.
Vuosina 1914–1915 Negroni työskenteli Milano Filmsin ja vuosina 1915–1921 roomalaisen Tiber Filmin ja sen tytäryhtiön Film d’Arte Italianan ohjaajana. Negroni teki lukuisia melodraamoja ja seikkailuelokuvia näyttelijädiiva Hesperian (Olga Mambelli) kanssa, josta vuonna 1923 tuli hänen virallinen vaimonsa. Niistä tunnetuin lienee "La signora delle camelie" (”Kamelianainen”, 1915), joka kilpaili Gustavo Serenan ja Francesca Bertinin samaan aikaan kuvaaman samannimisen elokuvan kanssa. 1920-luvun alussa Negroni liittyi epäonniseen Unione Cinematografica Italianaan ja työskenteli sen jälkeen tuottaja Stefano Pittalugalle, jolle hän ohjasi muun muassa Bartolomeo Paganon kolme viimeistä elokuvaa. Äänielokuvan tultua Negroni ohjasi suositun musiikkikomedian "Due cuori felici" (”Kaksi onnellista sydäntä”, 1932), mutta työskenteli sen jälkeen lähinnä tuotantopäällikkönä. Hänen viimeinen ohjaustyönsä oli komedia "L’ambasciatore" (”Suurlähettiläs”) vuonna 1936.
Kanadan Grand Prix 2015

Kanadan Grand Prix 2015 oli Formula 1 -sarjan seitsemäs osakilpailu kaudella 2015. Kilpailu ajettiin 7. kesäkuuta Montrealissa sijaitsevalla Circuit Gilles Villeneuven osittaisella katuradalla.
Kilpailu.
Mercedes-kaksikko Lewis Hamilton ja Nico Rosberg miehittivät eturivin aika-ajoissa.
Kimi Räikkönen oli ensimmäinen kärkikuskeista varikolla, kierroksella 26. Varikolta ulostulokierroksellaan Räikkönen spinnasi Hairpin -mutkassa. Spinnaus johtui vääristä moottorikartoista. Räikkönen joutui pysähtymään vielä toisenkin kerran kierroksella 40. Valtteri Bottas nousi Räikkösen pyörähdyksen myötä kolmanneksi. Aika-ajoissa ongelmista kärsinyt Sebastian Vettel lähti kilpailuun ruudusta 18, mutta raivasi tiensä viidenneksi. Kierroksella 46 Vettel ohitti Nico Hülkenbergin radan viimeisessä šikaanissa. Hülkenberg pyörähti mutta pystyi jatkamaan matkaansa. Autot eivät osuneet toisiinsa, eikä tilanteesta jaettu rangaistuksia. McLarenin Fernando Alonso joutui keskeyttämään kilpailun kierroksella 46 pakoputkivian takia. Kymmenen kierrosta myöhemmin hänen tallikaverinsa Jenson Button keskeytti samaan vikaan. Kierroksella 50 Romain Grosjean osui kierroksella ohitettavan Will Stevensin kanssa yhteen rikkoen takarenkaansa ja Stevensin etusiiven. Grosjean sai kolarista viiden sekunnin aikarangaistuksen. Toinen Manor-kuljettaja Roberto Merhi, joutui keskeyttämään vetoakselin hajottua kierroksella 62.
Kanadan Grand Prix'n voittoon ajoi Lewis Hamilton. Mercedeksen päivän täydensi Nico Rosbergin kakkossija. Valtteri Bottas ajoi kauden ensimmäisen palkintosijansa ollen kolmas. Räikkönen ajoi neljänneksi. Räikkösen tallikaveri Sebastian Vettel nousi viidenneksi ja niin ikään taka-alalta lähtenyt Felipe Massa nousi kuudenneksi. Venezuelalainen Pastor Maldonado sijoittui seitsemänneksi, saavuttaen kauden avauspisteensä. Kilpailu oli myös ensimmäinen, jonka Maldonado pääsi maaliin tällä kaudella.
Enrico Vidali

Enrico Vidali (oikealta nimeltään "Giovanni Enrico Vidali Novelli", 1869 – 3. heinäkuuta 1937) oli italialainen näyttelijä ja mykkäelokuvien ohjaaja.
Teatterinäyttelijänä toiminut Vidali alkoi työskennellä näyttelijänä ja ohjaajana Ernesto Maria Pasqualin tuotantoyhtiölle vuonna 1912. Hänen historialliset elokuvansa "Spartacus" sekä Ubaldo Maria Del Collen kanssa kuvattu "Jone o gli Ultimi Giorni di Pompei" (”Ione, eli Pompeijin viimeiset päivät”, molemmat 1913) olivat suuria kansainvälisiä menestyksiä. Niistä jälkimmäinen aiheutti oikeusjutun Ambrosio Filmin kanssa, joka oli tehnyt samaan aikaan lähes samannimisen elokuvan. Myöhemmin Vidali ohjasi muun muassa Carolina Invernizion melodraamojen sovituksia eri tuotantoyhtiöille.
Anna-Kaarina Kiviniemi

Anna-Kaarina Kiviniemi (ent. "Bentley", s. 20. kesäkuuta 1948 Kihniö) on suomalainen musiikkitoimittaja ja säveltäjä. Kiviniemi on toiminut eri tehtävissä Yleisradiossa vuodesta 1971. Hänen parhaiten tunnettu laulunsa on Seija Simolan vuoden 1979 albumille "Katseen kosketus" levyttämä, Antoine de Saint-Exupéryn "Pikku prinssi" -sadun pohjalta syntynyt ”Kesytetty”, jonka myös Hector tulkitsee vuoden 2014 albumillaan "Hauras".
Kiviniemi valmistui ensin luokanopettajaksi ja opiskeli sitten musiikinopettajaksi Sibelius-Akatemiasta. Vuonna 1971 hän pääsi kesätoimittajaksi Yleisradioon ja jatkoi siitä uudessa Kouluradion musiikkitoimittajan tehtävässä. Opetusohjelmista Kiviniemi siirtyi 1980-luvun alussa Yle TV1:n musiikkitoimittajaksi ja klassisen musiikin tuottajaksi.
Anna-Kaarina Kiviniemi on erikoistunut baletin ja oopperan sekä muiden näyttämöteosten televisiointeihin ja televisiosovituksiin. Vuonna 1993 tv-baletti "Liekki vedessä" sai Venla-kunniamaininnan. Vuonna 1990 Kiviniemen ohjaama tv-sovitus Paavo Heinisen oopperasta "Silkkirumpu" sai kunniamaininnan Prix Italia -kilpailussa.
Kiviniemi on ollut naimisissa Sibelius-Akatemian musiikkiteknologian professorin Andrew Bentleyn kanssa. Heillä on kaksi poikaa.
Esa Vuorinen

Esa Vuorinen (s. 26. kesäkuuta 1945 Helsinki) on suomalainen elokuvaaja. Hän on toiminut Taideteollisen korkeakoulun elokuvauksen koulutusohjelman professorina. 
Vuorinen on saanut parhaan kuvauksen Jussi-palkinnot elokuvista "Runoilija ja muusa" (1978) ja "Kaivo" (1992). Hänet on myös palkittu vuonna 1991 Guldbagge-palkinnolla elokuvasta Good Evening, Mr. Wallenberg (1990).
C.S.I. Cyber

C.S.I. Cyber ("CSI: Cyber") on Anthony E. Zuikerin, Carol Mendelsohnin ja Ann Donahuen luoma yhdysvaltalainen rikosdraamasarja, jonka ensiesitys oli 4. maaliskuuta 2015 CBS-kanavalla. Sarjassa seurataan Yhdysvaltain keskusrikospoliisin FBI:n tietotekniikkarikollisuuteen keskittyvän osaston tutkijaryhmää.
"C.S.I. Cyber" on "C.S.I:n" sisarsarja ja kaikkiaan neljäs "C.S.I."-sarja. Sarjan päähenkilö, Patricia Arquetten esittämä FBI-agentti ja kyberpsykologi Avery Ryan esiteltiin 30. huhtikuuta 2014 esitetyssä "C.S.I:n" jaksossa ”Kitty”.
Sarjan toisella kaudella tutkijaryhmään liittyy alkuperäisen "C.S.I:n" päähenkilö D.B. Russell (Ted Danson).
CBS lopetti sarjan ja koko CSI sarjaperheen kahden kauden jälkeen.
Gerrardinaceae

Gerrardinaceae on pieni afrikkalainen kasviheimo koppisiemenisten Huerteales-lahkossa. Heimossa on vain parilajinen "Gerrardina"-suku.
Tuntomerkit.
Kasvit ovat vähän tunnettuja puita tai pensaita. Niiden lehdet ovat hammaslaitaisia. Terälehdet ovat kynnellisiä, ohuita ja pieniä, ja heteet sijaitsevat niiden kanssa kohdakkain. Kukassa on kupumainen mesiäinen. Siemenet ovat meheväkuorisia ja niissä on vähäpätöinen alkio.
Levinneisyys.
Heimo/suku kasvaa Afrikan itä- ja eteläosissa.
Luokittelu.
"Gerrardina"-suvussa on kaksi lajia. Aikaisemmin ne vietiin Flacourtiaceae-heimoon, joka on nyttemmin hajonnut moneen osaan suurimman osan ollessa Malpighiales-lahkossa (kapikkikasvit ja pajukasvit).
Örebron muotokuva

Örebron muotokuva () on marsalkka Jean-Baptiste Bernadottea esittävä muotokuva. Muotokuva esittää Bernadottea tarmoa ja voimaa uhkuvana sotamarsalkan puvussa. Kun Ruotsin säätyvaltiopäivät kokoontuivat vuonna 1810 Örebrohon valitsemaan maalle kruununperillistä, valtiopäiville esiteltiin tämä muotokuva Bernadottesta. Kuva teki tiettävästi vaikutuksen valtiopäiväedustajiin. Valtiopäivät valitsivat Bernadotten kruununperilliseksi ja hänestä tuli myöhemmin Ruotsin kuningas Kaarle XIV Juhana (ja Norjan kuningas Kaarle III Juhana).
Maalauksen teki Hilaire Le Dru. Pierre-Michel Alix teki sen pohjalta kaiverruksen.
Petenaeaceae

Petenaeaceae on yhden kasvilajin ("Petenaea cordata") käsittävä keskiamerikkalainen koppisiemenisheimo Huerteales-lahkossa.
Tuntomerkit.
"Petenaea cordata" on puu tai kookas pensas, jonka lehdet sijaitsevat kierteisesti ja ovat kourasuoniset, tiheähampaiset ja korvakkeelliset. Kukat sijaitsevat haaraisissa kukinnoissa. Kukassa on yksikiehkurainen kehä, jossa on vaaleanpunaisia väkäskarvoja sisäpinnalla ja tyvirauhasia. Heteitä on 8–12. Yhdislehtinen sikiäin koostuu viidestä emilehdestä, ja siinä on paljon siemenaiheita; vartalo on pitkä. Hedelmä on liuskainen marja, jossa vartalon jäänne on jäljellä.
Levinneisyys.
Laji kasvaa Keski-Amerikassa.
Luokittelu.
"Petenaea cordata" luokitellaan nykyään Huerteales-lahkoon, ja sen lähin sukulaisheimo on Gerrardinaceae. Aiemmin sitä on pidetty lehmusten (ent. heimo Tiliaceae) ja heimon Elaeocarpaceae sukulaisena. On myös molekyylitaksonomisia viitteitä siitä, että se saattaisi olla sukua Muntingiaceae-heimolle, joka on lahkossa Malvales.
Pajafella

Pajafella (s. 15. heinäkuuta 1992, Nokia ) on tamperelainen rap-artisti, joka liittyi vuonna 2015 PME Recordsiin. Pajafella julkaisi esikois-EP:nsä 20. huhtikuuta 2016.
Pajafella on lähtöisin Nokialta. Pienenä Pajafella herätti kotipaikkakunnallaan huomiota koulun ainoana tummaihoisena poikana.
Roberto Roberti

Roberto Roberti (oikealta nimeltään "Vincenzo Leone", 5. huhtikuuta 1879 Torella dei Lombardi, Avellinon maakunta – 6. maaliskuuta 1959 Rooma) oli italialainen mykkäelokuvien ohjaaja ja näyttelijä.
Napolissa teatterinäyttelijänä työskennellyt Roberti palkattiin vuonna 1912 Aquila Filmsille, jossa hän ohjasi seikkailuelokuvia ja melodraamoja. Vuonna 1917 Roberti työskenteli Francesca Bertinin kanssa Caesar Filmillä. Oltuaan vähän aikaa Itala Filmillä hänestä tuli Bertinin pääohjaaja vuosina 1918–1921. 1920-luvun jälkeen Roberti ohjasi vain muutamia elokuvia. Hän ja Bertini olivat spagettiwesterneistään tunnetun Sergio Leonen vanhemmat.
Tapisciaceae

Tapisciaceae on pieni aasialainen ja amerikkalainen kasviheimo koppisiemenisten Huerteales-lahkossa.
Tuntomerkit.
Heimon kasvit ovat pieniä puita tai pensaita, joiden lehtiasento on kierteinen. Lehdet ovat korvakkeellisia, pääteparisia tai kolmilehdykkäisiä, ja lehdyköiden nivelkohdissa on rauhasia ja pikkukorvakkeet. Pienissä kukissa on yhdis- tai erilehtinen verhiö ja tavallisesti mesiäinen. Sikiäin on väliseinäinen tai -seinätön, ja vartalo on haarainen tai vartalot ovat enemmän tai vähemmän erillisiä. Kussakin emilehdessä on yksi siemenaihe pohjaistukassa. Hedelmä on joskus luumarja.
Levinneisyys.
Heimon lajeista "Tapiscia sinensis" kasvaa Kiinassa, muut lajit Etelä-Amerikan luoteisosassa.
Luokittelu.
Tapisciaceae käsittää kaksi sukua ("Tapiscia" ja "Huertea") ja viisi lajia. Ne sisällytettiin pitkään kotapähkinäkasveihin (Staphyleaceae) tai sittemmin Sapindales-lahkoon.
Diklorofeeni

Diklorofeeni (C13H10Cl2O2) on fenoleihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Ainetta käytetään muun muassa fungisidina ja eläinlääketieteessä loismatojen hävittämiseen.
Ominaisuudet.
Diklorofeeni on huoneenlämpötilassa väritöntä kiteistä ainetta. Yhdiste ei liukene veteen, mutta liukenee orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin, dietyylieetteriin, di-isopropyylieetteriin ja asetoniin.
Valmistus ja käyttö.
Diklorofeenia valmistetaan lisäämällä formaldehydin vesiliuosta rikkihappoa sisältävään p-kloorifenolin metanoliliuokseen. Reaktio tapahtuu 50–65 °C:n lämpötilassa. 
Diklorofeenia käytetään maataloudessa "Fusarium"-suvun homeita vastaan. Sitä voidaan myös käyttää sammalen hävittämiseen nurmikolta, katolta tai seinistä, antimikrobisissa saippuoissa, paperin ja tekstiilien antimikrobisissa käsittelyissä sekä voiteluaineiden säilöntäaineena. 1940-luvulta sitä on käytetty koirien ja kissojen loismatojen häätämiseen ja se tehoaa esimerkiksi heisimatoihin. Se aiheuttaa kuitenkin haittavaikutuksina oksentelua, minkä vuoksi se on suurimmaksi osaksi korvattu pratsikvanteelilla ja niklosamidilla.
Mind Riot

Mind Riot oli vuosina 1990–1998 toiminut joutsenolainen metalliyhtye. Sen musiikkityyli kehittyi alkuaikojen thrash- ja death metalista myöhempään alternative metaliin.
Mind Riotilta ilmestyi 1990-luvun puolivälissä kaksi albumia. Jälkimmäinen albumi, vuoden 1996 "Inferno Go-Go", jäi kuitenkin käytännössä julkaisematta yhtyeen italialaisen levymerkin Godhead Recordingsin alasajon myötä, mihin hiipui myös yhtyeen toiminta. Yhtyeen viimeinen levytys oli "Suomi Finland Perkele" -lehden "”How to Understand Finland!?” First Lesson" -kokoelma-albumilla vuonna 1998 julkaistu ”Isolation”.
Mind Riotin laulaja-kitaristi Tuomo Saikkonen on sittemmin tullut tunnetuksi Mokoman kitaristina ja Sakara Recordsin toimitusjohtajana. Myös rumpali Raikko Törönen on soittanut Mokomassa. Saikkonen ja kitaristi Juha Javanainen ovat soittaneet myös The Machetessa.
Yhtye teki yhden keikan mittaisen paluun helmikuussa 2007, jolloin se, The Siissidös ja Charged esiintyivät Helsingin Semifinal-klubilla. Sakara Records julkaisi Mind Riotin "Inferno Go-Go" -albumin uudelleenmasteroituna vuonna 2015. 
Mind Riot kutsuttiin esiintymään Tuskaan kesällä 2017. Alkuperäistä rytmisektiota ei enää saatu yhtyeen riveihin, joten heidät korvasi Mokoma-yhtyeestä tuttu Kuisma Aalto sekä The Macheten rumpali Teemu Saikkonen. Vanhempi Saikkonen osallistui yhtyeen toimintaan jo sen varsinaisella toimintakaudella ajoittaisena Törösen sijaisena. 
Tuskan keikka innosti yhtyettä julkaisemaan myös uutta musiikkia. Neljän biisin "Come Undone" EP:n keväällä 2017 Tuomo Saikkosen johtaman Sakara Recordsin kautta.
Vuonna 2021 Mind Riot aktivoituu jälleen. Neljä kappaletta sisältävä "Abyss" EP julkaistaan 17.9.2021 Sakara Recordsin kautta. Minialbumin tuotannosta vastaa Miitri Aaltonen ja masteroinnista Chartmakersin Svante Forsbäck.
Julkaisut.
Albumit
Minialbumit
Dipentodontaceae

Dipentodontaceae on pieni aasialainen ja amerikkalainen kasviheimo koppisiemenisten Huerteales-lahkossa.
Tuntomerkit.
Heimon kasvit ovat puita. Lehdet sijaitsevat kahdessa rivissä ja ovat sulkasuonisia ja korvakkeellisia. Verhiö ja teriö ovat toistensa kaltaisia. Kussakin emilehdessä on kaksi pohjaistukallista siemenaihetta. Hedelmä on kehälehtien suojaama.
Levinneisyys.
Heimo kasvaa Kaakkois-Aasiassa ja Malaijien saaristossa sekä Meksikosta Peruun ulottuvalla alueella.
Luokittelu.
Heimoon kuuluu kaksi sukua ja 16 lajia.
Etelä-Kiinassa ja siihen rajoittuvassa osassa Myanmaria, Intiassa ja Vietnamissa kasvava "Dipentodon sinicus" on sukunsa ainoa laji. Sen korvakkeet ovat liuskaisia ja kukinto sarjamainen. Siinä on 5–7-lukuisia kukkia, joissa on maljamainen hypantio, mesirauhasia ja kolmesta emilehdestä muodostunut yhdislehtinen sikiäin. Siinä on pohjaistukka. Hedelmä on sivuilta litistynyt ja avautuva sekä yksisiemeninen.
"Perrottetia"-sukuun kuuluu noin 15 lajia, jotka kasvavat Kiinasta Malaijien saaristoon ulottuvalla alueella, Koillis-Australiassa, Havaijilla ja Meksikosta Boliviaan ulottuvalla alueella. Joillakin lajeilla lehtiasento on kierteinen; tavallisesti se on kaksirivinen. Kukinto koostuu viuhkomaisista osakukinnoista. Kukat saattavat olla yksineuvoisia, ja niissä on mesiäiskehrä. Sikiäin on monilokeroinen ja vartalo lyhyt. Siemenkuori on enemmän tai vähemmän mehevä.
Dipentodontaceae-heimo on aiemmin liitetty Santalales-lahkoon sikiäimen rakenteen perusteella, sitten orvokkikasvien (Violaceae) yhteyteen, sitten omaan lahkoonsa, mutta edelleen lähelle orvokkikasveja. Lähin sukulaisheimo on nykykäsityksen mukaan Tapisciaceae.
Krootila

Krootila on Kokemäellä sijaitseva kylä ja kaupunginosa, joka on noin kilometrin verran kaupungin keskustaajaman Tulkkilan eteläpuolella Sonnilanjoen länsirannalla. Pientaloalueen lisäksi se muodostuu lähinnä maaseutumaisesta asutuksesta ja peltoaukeasta. Krootilan läpi kulkee Tampere–Pori-rata sekä Kokemäen keskustasta valtatie 2:lle johtava yhdystie 2471. Siellä toimii lisäksi Finnamyl Oy:n perunatärkkelystehdas, joka työllistää noin 25 henkeä. Krootila tunnetaan myös vuonna 1960 tapahtuneesta niin sanotusta uunisurmasta.
Historia.
Alueella on ollut asutusta jo pronssikaudella. Krootilan vanha kylä sijaitsi alun perin hieman nykyistä pohjoisempana Kokemäenjoen rannalla, josta sen talot 1700-luvun lopun isojaon myötä siirrettiin kauemmas peltojen keskelle. 1400-luvulla kylä kuului Olavi Knuutinpoika Tolkille ja vuodesta 1437 lähtien se oli Turun tuomiokirkon pappisalttarin prebenda eli palkkaetu. Krootilan alkuperäinen nimi oli saksalaisperäinen Grothusen, jonka taustalla olivat Kokemäenjoella keskiajalla purjehtineet saksalaiset kauppiaat.
Soitinrakentajat AmF

Soitinrakentajat AmF oli Pohjois-Savon Leppävirralla vuosina 1985–2015 toiminut suomalainen soitinrakentajayritys. Tämä usean soitinrakentajan yhteisö tunnettiin muun muassa suomalaisten 5–40 -kielisten kanteleiden valmistajana. Soitinrakentajat valmistivat uusia ja huoltivat vanhoja kanteleita, mutta myös muita soittimia, kuten jouhikkoja, kitaroita ja rumpuja.
Osakeyhtiömuotoon yhteisö muuttui vuonna 2007. Osakemuotoisen yritystoiminnan hiipumisen seurauksena yhtiö päätti hakeutua konkurssiin elokuussa 2015. Soitinrakentajista ainakin kaksi päätti jatkaa soitinrakennusta ja soittimien huoltoa erillisinä ammatinharjoittajina tämän jälkeenkin.
Il Volo

Il Volo (italiaa, ) on italialainen oopperapop-musiikkia esittävä yhtye, joka on perustettu vuonna 2010. Yhtyeen jäsenet ovat tenorit Piero Barone ja Ignazio Boschetto sekä baritoni Gianluca Ginoble. Il Volo perustettiin vuonna 2010 yhtyeen jäsenien osallistuttua samana vuonna italialaiseen laulukilpailuun "Ti Lascio Una Canzone".
Tietoja.
Il Volo on julkaissut viisi albumia. Ensimmäisen albuminsa "Il Volon" se julkaisi vuonna 2010. Vuonna 2012 yhtye julkaisi albumin "We Are Love" ja seuraavana vuonna joulualbumin "Buon Natale: The Christmas Album". Vuonna 2015 yhtye julkaisi lyhyen soiton "Sanremo Grande Amore", jonka kaikki kappaleet liittyvät San Remon musiikkifestivaaliin. Il Volon viimeisin albumi on vuonna 2015 julkaistu "L’amore si muove". Il Volo on esiintynyt myös Barbra Streisandin kanssa. Yhtyeellä on myös kaksi Billboard Latin Music Award -palkintoa. Il Volo piti Veronan areenalla konsertin italialaisen säveltäjän Ennio Morriconen kunniaksi kesällä 2021. Marraskuussa 2021 trio julkaisi Morriconelle omistetun tributtialbumin nimeltä "Il Volo Sings Morricone".
Eurovision laulukilpailu 2015.
Helmikuussa 2015 Il Volo voitti San Remon musiikkifestivaalit, joiden voittajana se pääsi edustamaan Italiaa vuoden 2015 Eurovision laulukilpailussa. Yhtye esitti kilpailussa kappaleen ”Grande amore” ja sijoittui kolmanneksi.
Henna Lindholm

Henna Lindholm (s. 4. toukokuuta 1989 Helsinki) on suomalainen jäätanssija. Hänen parinsa oli Ossi Kanervo. Lindholm edusti Helsingin luistelijoita. Heidän valmentajanaan toimi Maurizio Margaglio. Lindholm ja Kanervo voittivat kolme Suomen-mestaruutta vuosina 2011, 2012 ja 2014. He osallistuivat kaksiin MM-kilpailuihin. Vuonna 2012 he voittivat Pohjoismaiden mestaruuden ja vuonna 2014 Bavarian Open -pronssia.
Lindholm ja Kanervo lopettivat luistelu-uransa keväällä 2015.
Daniel Stock

Daniel Stock (s. 16. syyskuuta 1992) on norjalainen maastohiihtäjä. Hän edustaa Lillehammer SK:ta.
Ura.
Maailmancup.
Stock debytoi maastohiihdon maailmancupissa maaliskuussa 2014 ollen Holmenkollenin 50 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa 49:s. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä Stock saavutti maaliskuussa 2015 niin ikään Holmenkollenilta, nyt vapaan hiihtotavan 50 kilometriltä sijoittuen sijalle 25. Maailmancupissa Stock nousi palkintopallille ensimmäisen ja toistaiseksi ainoan kerran 30 km yhdistelmähiihtokilpailussa oltuaan toinen Pyeongchangissa helmikuussa 2017.
Arvokilpailut.
Stock saavutti pronssia alle 23-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailuista Val di Fiemmestä 2014. Matkana oli 30 kilometrin yhdistelmäkilpailu.
Stig Rästa

Raul-Stig Rästa (s. 24. helmikuuta 1980 Tallinna) on virolainen laulaja-lauluntekijä ja kitaristi. Hän edusti Viroa vuoden 2015 Eurovision laulukilpailussa Itävallan Wienissä yhdessä Elina Bornin kanssa itse säveltämällään ja sanoittamallaan kappaleella ”Goodbye to Yesterday”. Rästa ja Born voittivat Eesti Laul -kilpailun, ja näin ollen he pääsivät mukaan kilpailuun. ”Goodbye to Yesterday” kilpaili Eurovision laulukilpailun ensimmäisessä semifinaalissa, sijoittui kymmenen parhaan joukkoon ja pääsi finaaliin. Finaalissa kappaleen sijoitus oli seitsemäs. Rästa oli mukana kirjoittamassa Viroa vuoden 2016 Eurovision laulukilpailussa edustaneen Jüri Pootsmannin kappaletta ”Play”. Rästa on mukana Eesti Laul -kilpailussa vuonna 2018 kappaleella ”Home”. 
Vuodesta 2010 lähtien Rästa on ollut "Outloudz"-yhtyeen solisti "Traffic"-yhtyeen kitaristi vuodesta 2006 lähtien. Vuosina 2002–2006 Stig Rästalla oli Ithaka Maria ja Tomi Rahulan kanssa yhtye nimeltä "Slobodan River".
Rästa on näytellyt Maarit Lallin suomalaisessa elokuvassa "Kuudes kerta" (vir. "Kuues kord") (2017).
Stig Rästalla ja hänen vaimollaan Karinalla on vuosina 2016 ja 2018 syntyneet lapset.
Michael Ibiyomi

Adeniyi Michael Ibiyomi (s. 14. maaliskuuta 1993) on nigerialainen jalkapalloilija, joka edustaa Ykkösessä pelaavaa AC Kajaania. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä.
Ibiyomi on pelannut urallaan Senegalin pääsarjaa Guédiawaye FC:ssä sekä Togon pääsarjaa OC Agazassa. Hän siirtyi Rovaniemen Palloseuraan helmikuussa 2015 nigerialaisesta jalkapalloakatemiasta. Sopimuksen kesto on yhden vuoden, mutta RoPS:lla on kahden vuoden jatko-optio Ibiyomista. Hän debytoi RoPS:in paidassa Liigacupissa ja teki kaksi maalia FC KTP:tä vastaan. Debyytti Veikkausliigassa tapahtui huhtikuussa 2015 Helsingin Jalkapalloklubia vastaan. Ibiyomi onnistui heti maalinteossa. Veikkausliigan kausi 2015 ei onnistunut aivan suunnitelmien mukaan eli 23 ottelussa vain yksi maali. RoPS ei jatkanut Ibioyomin sopimusta, joten hän siirtyi Kakkosessa pelanneeseen AC Kajaaniin, jossa hän oli nostamassa seuraa kauden 2016 päätteeksi Ykköseen.
Scott Redding

Scott Christopher Redding (s. 4. tammikuuta 1993 Gloucester, Englanti) on brittiläinen ratamoottoripyöräilijä. Kaudella 2015 hän kilpailee MotoGP:n pääluokassa Marc VDS-tallissa numerolla 45. Hän on 185 senttimetriä pitkä ja painaa 78 kilogrammaa.
Ura.
125-kuutioiset.
Redding debytoi 125-kuutioisissa kaudella 2008 Aprilian pyörällä Blusens Aprilia-tallissa. Hän voitti uransa kahdeksannen kilpailunsa Donington Parkilla ja oli sarjan yhteispisteissä yhdestoista. 
Reddingin toinen kausi 125-kuutioisissa ei ollut yhtä menestyksekäs, hän oli parhaimmillaan kolmas, jälleen Doningtonissa. Yhteispisteissä hän oli viidestoista.
Moto2.
Kaudeksi 2010 Redding siirtyi Moto2-luokkaan ja Marc VDS-talliin. Hän oli parhaimmillaan kolmas Intian Grand Prix'issä ja oli sarjan yhteispisteissä kahdeksas. Hän oli kauden aikana mukana myös Shoya Tomizawan hengen vaatineessa onnettomuudessa Misanossa.
Kaudella 2011 Redding jatkoi samassa tallissa ollen kauden yhteispisteissä vasta 15:s. Kilpailussa hän oli parhaimmillaan viides.
Myös kauden 2012 Redding ajoi Mard VDS:llä. Hän saavutti kauden aikana neljä kolmatta sijaa ja oli lopulta sarjan yhteispisteissä viides.
Kaudella 2013 Redding jatkoi jälleen Marc VDS-tallissa. Hän voitti kauden aikana kolme kertaa ja oli seitsemän kertaa palkintokorokkeella. Tämä riitti sarjan toiseen tilaan Pol Espargarón jälkeen.
MotoGP.
Kaudeksi 2014 Redding siirtyi MotoGP:n pääluokkaan Go&amp;Fun Gresini Hondan talliin. Hän oli kauden aikana parhaimmillaan seitsemäs kaksi kertaa ja oli sarjan yhteispisteissä lopulta 12:s.
Kaudella 2015 Redding jatkaa MotoGP-sarjassa vanhan Moto2-tallinsa Marc VDS:n riveissä.
Aaro Forsman

Aaro Forsman Oy on Vantaan Viinikkalassa, Kehä III:n pohjoispuolella toimiva, vuonna 1979 perustettu suomalainen teetalo. Se tunnetaan nimellä "Forsman tea" myydystä teetuotteista. Yritys on keskittynyt irtoteen maahantuontiin, valmistukseen ja tukkukauppaan. 
Yrityksellä on toimitilat Vantaan Viinikkalassa, lähellä Kehä III:a. Rakennuksessa on myös teemyymälä ja teehuone, jossa asiakkaat saavat maistella teelaatuja ja jossa järjestetään teenmaisteluja myös suuremmille ryhmille. Myymälässä on esillä yrityksen kaikki, yli 500 teelaatua. Pääosa, yli 80 prosenttia alallaan Pohjoismaiden suurimpiin kuuluvan yrityksen tuotannosta viedään ulkomaille, 20 maahan.
Yrityksen tunnetuimpiin teesekoituksiin kuuluu Keisarin Malja, joka avasi Forsman teelle Venäjän markkinat 1990-luvulla, kun moskovalaisen tavaratalon sisäänostaja hullaantui Aaro Forsmanin ja nykyisen toimitusjohtaja Ari Santamäen sinne tuoman teen makuun.
Doc Martin

Doc Martin on brittiläinen draamakomediasarja urallaan psyykkisiin ongelmiin ajautuneesta huippukirurgista, joka asettuu paikallislääkäriksi lapsuutensa maisemiin Cornwalliin. Martin Clunes näyttelee sarjan pääroolissa kulmikasta ja sosiaalisesti taitamatonta tohtori Martin Ellinghamia. Kuvitteelliseen Portwennin kylään sijoittuvan sarjan on kehittänyt Dominic Minghella vuoden 2000 elokuvassa "Pelastakaa Grace" esiintyneen lääkärihahmon Martin Bramfordin pohjalta. Sarjan ensimmäinen jakso lähetettiin Britanniassa 2004.
Syyskuuhun 2013 mennessä sarjaa oli esitetty 70 maassa. Suosituin se on ollut Ranskassa, Saksassa, Espanjassa, Alankomaissa, Kreikassa, Puolassa ja Venäjällä. Monissa maissa sarjasta tehdään tai suunnitellaan paikallista versiota. Pääosan esittäjä Martin Clunes on naimisissa sarjan tuottajan Philippa Braithwaiten kanssa. Sarjan suosio on tehnyt heistä miljonäärejä.
Suomessa Yle TV1 esitti "Doc Martinin" kuusi ensimmäistä kautta arkipäivien alkuillan ohjelmapaikallaan. "Doc Martin" oli useana viikkona Suomen katsotuin ulkomainen televisiosarja ja keräsi tasaisesti yli puolen miljoonan katsojalukuja.
Suomessa seitsemäs tuotantokausi alkoi 1. helmikuuta 2016. Se lähetettiin uusintoina syksyn 2017 sunnuntain alkuilloissa. Kahdeksas tuotantokausi esitettiin joulupäivästä 2017 alkaen arkipäivisin.
Sarjan kymmenes ja viimeinen tuotantokausi esitettiin Ylellä joulukuussa 2022.
Tuotanto.
Sarjan kuvauspaikkana on käytetty Cornwallin pohjoisrannikolla sijaitsevaa kalastajakylää nimeltä Port Isaac. Siellä kuvattiin myös Doc Martin -hahmon ensimmäinen esiintyminen, vuoden 2000 elokuva "Pelastakaa Grace".
Katsojaluvut.
Yle TV1 on esittänyt sarjaa useaan otteeseen arkipäivisin kello 17–18.
Kuhmalahden kirkko

Kuhmalahden kirkko on Kangasalan Kuhmalahdella sijaitseva puinen pitkäkirkko, jonka arkkitehti Ernst Lohrmann suunnitteli 1780 rakennetun ja 1848 puretun kirkon tilalle. Kirkon piirustukset laadittiin 1843 ja rakennus valmistui 1846. Kirkon pinta-ala on 336 neliötä ja siinä on istumapaikkoja 400 hengelle. Molemmissa päädyissä ja toisella sivulla on matalammat osat, joissa on muun muassa sakaristo. Kirkkosalissa on kolme pylväiden erottamaa tasakattoista laivaa, pylväiden varassa olleet sivustojen lehterit purettiin 1926. Myös vaakalaudoitettuja ulkoseiniä jakavat pylväät, kaksikerroksiset ikkunat on pyöristetty yläosastaan. Kirkon kaksiosainen alttaritaulu "Ristiinnaulitseminen" ja "Lain antaminen Siinailla" on Svefildin 1795 maalaama. Kirkon 7-äänikertaiset urut valmisti Kangasalan urkutehdas 1884, vuonna 1911 niistä tehtiin 10-äänikertaiset. Kirkkoa on korjattu 1901 ja 1926. Kirkon kaksinivelisen kellotapulin rakensi Matti Åkerblom 1780–1782.
Clipper tea

Clipper tea on vuonna 1984 perustettu teehen, kaakaoon ja kahviin keskittyvä brittiyritys. Se on tuonut markkinoinnissaan esille eettisiä arvoja ja tuottaa muun muassa reilun kaupan teetä. Yrityksen teetä myydään myös suomalaisissa vähittäismyymälöissä. 
Keväällä 2012 Clipper tea myytiin yrityskaupalla hollantilaiselle Wessanen-yhtymälle. Yrityksellä oli tuolloin 90 työntekijää, kun taas ostajakonsernin henkilöstömäärä Euroopassa oli 2 000. Vuonna 2011 Clipper tea teki 16 miljoonan punnan myynnin.
Lähteet.
Spelunky

Spelunky on roguelike-elementtejä sisältävä kaksiulotteinen indie-tasohyppelypeli. Se julkaistiin alun perin ilmaiseksi PC:lle vuonna 2008, ja sen lähdekoodi julkaistiin vuonna 2009. Pelistä julkaistiin vuonna 2012 päivitetty maksullinen versio Xbox 360:lle, ja kyseinen versio käännettiin myöhemmin myös muille alustoille (PC ja PlayStation 3 vuonna 2013, PlayStation 4 vuonna 2014).
Pelissä ohjataan luolatutkijaa, joka tutkii satunnaisesti luotuja luolia keräten aarteita, väistellen vihollisia ja ansoja ja pelastaen luoliin eksyneitä hahmoja.
Saint-Pourçain-sur-Sioule

Saint-Pourçain-sur-Sioule on kunta Ranskassa Allier'n departementissa Auvergnen alueella. Se on vanha kaupunki joka on kasvanut 500-luvulla perustetun luostarin ympärille. Saint-Pourçain-sur-Sioule sijaitsee keskellä vanhaa viininviljelyaluetta. Keskiajalla alueen viiniä juotiin Ranskan kuninkaan hovissa. Nykyään tätä AOC luokiteltua viiniä viljellään 19 kunnassa yli 600 hehtaarin alueella.