tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Dahuk (maakunta)

Dahuk tai Dihok (, , joskus muodossa "Dohuk" tai "Dhok") on Irakin pohjoisosassa, Kurdistanin autonomisella alueella, Turkin rajalla sijaitseva maakunta. Siihen kuuluu 6 553 neliökilometriä eli 1,5 prosenttia Irakin pinta-alasta (suppean tulkinnan mukaan; pinta-ala riippuu rajojen tulkinnasta Niniven maakunnan kanssa). Maakunnan hallintokeskus on Dahukin kaupunki (kurdiksi Dihok), joka sijaitsee linnuntietä noin 415 kilometriä Irakin pääkaupunki Bagdadista pohjoisluoteeseen. 
Maakunnan väkiluku oli vuoden 1997 väestönlaskennassa  . Vuonna 2013 asukkaita arvioitiin olevan 1 133 627 (3,6 % Irakin väestöstä). Väestöstä 74,4 prosenttia asui kaupungeissa ja 25,6 prosenttia maaseudulla.
Paikallishallintoa varten kuvernoraatti jakautuu seitsemään piirikuntaan.
Maakunta on kiistellyt Niniven maakunnan kanssa ash-Shaikhanin, Sinjarin, Tal Afarin ja Tilkaifin piirikuntien rajoista tai niiden kuulumisesta maakuntaan. Useimpia kiistanalaisia piirikuntia (katso Ninawa) ei ole esitetty maakunnan sijaintia osoittavassa Irakin kartassa eikä oheisessa luettelossa, paitsi ash-Shaikhanin piirikunta. 
Dahuk on muun Irakin Kurdistanin tavoin selkeästi korkean tulotason seutua. Keskimääräinen bruttokansantulo henkeä kohden oli 19 780 Yhdysvaltain dollaria vuonna 2012. Väestön kehitystasoa vuonna 2012 kuvaava inhimillisen kehityksen indeksi oli 0,726 ("korkea", tasoltaan Turkin HDI:n luokkaa). Kansallisen köyhyysrajan (2,5 USD/päivä) alapuolella oli 4,9 prosenttia väestöstä vuonna 2011. Köyhien väestöosuus on maakunnallisesti selvästi keskimääräistä Irakin tasoa (11,5 %) vähäisempi, joskin kahdessa piirikunnassa (Al-Shaikan ja Bardarash) väestöstä yli 10 prosenttia eli kansallista köyhyysrajaa niukemmin.
Tere perestroika

Tere perestroika on maaliskuussa 1989 ilmestynyt virolaisen punkyhtyeen J.M.K.E.:n ensimmäinen single, jonka julkaisi suomalainen Stupido Records. Se on yhtyeen tunnetuin kappale, joka kuuluu olennaisesti myös Viron 1980- ja 1990-lukujen vaihteen itsenäistymisprosessiin, vaikka sanoittaja Villu Tammen mukaan laulu ei varsinaisesti olekaan osa Baltian maiden itsenäistymiseen johtanutta ns. laulavaa vallankumousta. Hän on kuitenkin kuvannut sitä jopa kappaleeksi, joka aloitti Neuvostoliiton hajoamiseen johtaneen ketjureaktion. Laulun sanoitus käsittelee presidentti Mihail Gorbatšovin vuonna 1985 käynnistämää uudistuspolitiikkaa, perestroikaa.
Taustaa.
Villu Tamme kirjoitti kappaleen kesällä 1987, ja seuraavana vuonna se voitti Eesti TV:n järjestämän laulukilpailun. Palkintona ollutta ulkomaanmatkaa yhtye ei kuitenkaan milloinkaan saanut. Kilpailuun osallistunut kappale oli pelkästään kitaralla säestetty akustinen laulu, "Tere perestroikan" punkversio syntyi vasta myöhemmin, kun siihen lisättiin myös basso sekä rummut. Levylle kappale päätyi, kun Helsingin ravintola Kannaksessa oli itsenäisyyspäivänä 1988 tarkoitus järjestää virolaisten rockyhtyeiden konsertti. Neuvostoliiton viranomaiset eivät kuitenkaan myöntäneet muusikoille viisumeja, ja niin keikalla esiintyi lopulta ainoastaan suomalainen punkyhtye Fucking World. Tapahtuman järjestäjät päättivät kustantaa pääsylipputuloilla kahden virolaisyhtyeen singlet, josta toinen oli Babachin "Russkaya Vodka". Niiden julkaisua varten Joose Berglund ja Jorma Ristilä perustivat levy-yhtiön, joka myöhemmin sai nimen Stupido Records.
Levyjen julkaisukeikka järjestettiin Helsingissä maaliskuussa 1989, mutta J.M.K.E.:n jäsenet eivät edelleenkään saaneet neuvostoviranomaisilta viisumia. Sen sijaan paikalla nähtiin Babachin lisäksi toinen virolainen yhtye Röövel Ööbik. Viisumit järjestyivät vasta kuukautta myöhemmin, kun SKDL kutsui J.M.K.E.:n esiintymään Kulttuuritalolla järjestettyyn vasemmistofoorumiin, ja yhtye pääsi lopulta soittamaan ensimmäisen kerran myös Suomessa. "Tere perestroikasta" tuli ilmestyttyään pieni hitti. Se nousi "Rumba"-lehden kokoamalla singelistalla sijalle 11, mutta Suomen virallisilla myyntilistoilla singleä ei nähty.
Single sisältää kaksi eri versiota sen nimikappaleesta. B-puolen nimi on kanteen ja etikettiin kirjoitettu virheellisesti "Lahendus on ratkaisu". "Tere perestroikasta" kuvattiin vuonna 1989 myös Kansan Sivistystyön Liiton tuottama musiikkivideo, jonka ohjasi Hannu Puttonen.
Erkki Jauhiainen

Erkki Eemil Jauhiainen (24. marraskuuta 1938 Pielavesi – 14. syyskuuta 2015 Helsinki) oli suomalainen maantieteilijä. Hän oli Joensuun yliopiston maantieteen professori ja Helsingin yliopiston dosentti.
Tietokirjailijana Jauhiaisen erityisaloja olivat maantiede (kulttuuri- ja luonnonmaantiede), aluemaantiede (Aasia, Mongolia ja Siperia), ihminen ja ympäristö sekä maisematutkimus.
Sara Shepard

Sara Shepard (s. 8. huhtikuuta 1977 Pittsburgh) on yhdysvaltalainen kirjailija. Hän on kirjoittanut 16-osaisen kirjasarjan "Valehtelevat viettelijät", josta on tehty samanniminen televisiosarja. Shepard esiintyy pienessä roolissa sarjan viidennellä tuotantokaudella.
Elämä ja ura.
Shepard suoritti kandidaatin tutkinnon (B.S.) New Yorkin yliopistossa vuonna 1999 ja taiteen maisterin tutkinnon (MFA) Brooklyn Collegessa 2004.
Vuosina 2000-2005 Shephard työskenteli Time, Inc. Custom Publishigissa. Hän aloitti haamukirjoittamisen freelancerina vuonna 2002 ja omien kirjojen kirjoittamisen vuonna 2005.
Eero Varis

Eero Aulis Varis (9. elokuuta 1928 Konnevesi – 18. syyskuuta 2015 Tampere) oli suomalainen kasvinviljelytieteilijä ja professori.
Varis kirjoitti ylioppilaaksi 1947, valmistui agronomiksi 1954, maatalous- ja metsätieteiden kandidaatiksi 1953 ja lisensiaatiksi 1969. Hän väitteli tohtoriksi 1970 Helsingin yliopistosta.
Varis oli Hankkijan kasvinjalostuslaitoksen kasvinjalostaja 1955–1976, leipävilja- ja perunaosaston esimies 1968–1976, laitoksen apulaisjohtaja 1974–1976, Suomen akatemian maatalous-metsätieteellisen toimikunnan nuorempi tutkija 1972–1974, Helsingin yliopiston kasvinviljelystieteen professori 1976–1990 ja dosentti 1990–1994.
Eero Variksen puoliso vuodesta 1955 oli maatalouseläintieteen professori Anna-Liisa Varis.
Mark Lester

Mark Lester (s. 11. heinäkuuta 1958 Oxford) on entinen brittiläinen lapsinäyttelijä, joka tunnetaan parhaiten nimiroolistaan viidellä Oscarilla palkitussa musikaalielokuvassa "Oliver!" vuodelta 1968.
Elämä ja ura.
Mark Lester syntyi näyttelijäperheen poikana Englannin Oxfordissa. Hänen isänsä on juutalaistaustainen näyttelijä-tuottaja Michael Lester (alun perin Michael Boris Letzer) ja äiti näyttelijä Rita Keene Lester. Mark-poika sai koulutuksensa kolmessa yksityiskoulussa.
Lapsiroolien esittäjänä Lester aloitti pikkurooleissa brittiläisissä televisiosarjoissa. Vuonna 1964 hän oli pienessä roolissa François Truffaut’n englanninkielisessä tieteisdraamassa "Fahrenheit 451" (1966) ja Robert Dhéryn ranskankielisessä elokuvassa "Suu kiinni..." ("Allez France", 1964). Hän näytteli yhtä lapsista Jack Claytonin elokuvassa "Salaisuus" (1967).
Vuonna 1967 kahdeksanvuotias Lester valittiin päärooliin Carol Reedin suuren suosion saaneeseen elokuvasovitukseen Lionel Bartin musikaalista "Oliver!" (1968). Laulunumeroissa Lesterin äänenä käytettiin kuitenkin elokuvasäveltäjä Johnny Greenin tytärtä Kathea.
Lester sai hyviä arvosteluja myös vuoden 1969 elokuvasta "Vapaana ja villinä" ("Run Wild, Run Free"), jossa hän esitti mykkää, eristäytyvää poikaa. Varhaisteinien romanssista kertovassa vuoden 1970 elokuvassa "Melody – suloinen ensirakkaus" Mark Lester näytteli pääosaa yhdessä Tracy Hyden kanssa. Vuosina 1970–1971 Lester teki useita muitakin roolitöitä televisiossa ja muun muassa elokuvissa "Silminnäkijä" (1970) ja "Mustan oriin seikkailut" (1971). Hän teki useita filmejä myös Italiassa, joista viimeinen, "La Prima volta sull’erba", oli ehdolla Kultainen karhu -palkintoon Berliinin 25. elokuvajuhlilla 1975. Viimeisen elokuvaroolinsa Lester teki vuonna 1977 Richard Fleischerin elokuvassa "Prinssi ja kerjäläispoika". 19-vuotias Lester pettyi elokuvan saamiin arvosteluihin ja ryhtyi opiskelemaan osteopatiaa.
Yksityiselämä.
Lesterillä on neljä lasta ensimmäisestä avioliitostaan vuosilta 1993–2005. 
Lester on skandaalilehdissä kertonut olleensa Michael Jacksonin hyvä ystävä, tämän kaikkien lasten kummisetä ja myös heidän biologinen isänsä luovutettuaan spermaansa vuonna 1996. Lester on toisaalta myös kiistänyt isyysväitteitä, ja muitakin isäehdokkaita on ilmoittautunut.
Sakari Huovinen

Sakari Kristian Huovinen (s. 8. kesäkuuta 1951) on suomalainen oikeustieteen tohtori ja valtiotieteen maisteri.
Ura.
Sakari Huovinen syntyi Helsingissä ja pääsi ylioppilaaksi Turun Klassillisesta Lyseosta 1971. Hän valmistui Turun yliopistosta 1977 pääaineenaan poliittinen historia. Hän oli toimittajana "Turun Sanomien" ulkomaanosastolla 1975–1979 ja kolumnistina. 
Huovinen valittiin Turun kaupunginvaltuustoon 1976 ja oli Turun kaupungin sosiaalilautakunnan jäsen. Hän oli kokoomuksen ehdokkaana Turun eteläisessä vaalipiirissä eduskuntavaaleissa 1979. 
Huovinen siirtyi Helsinkiin Wihuri-yhtymän tiedotuspäälliköksi 1980 ja toimi Oy Partek Ab:n viestintäjohtaja vuosina 1982–1984. Mainostoimisto Turkama &amp; Kumppanit Oy:n projektijohtajana Huovinen oli 1984–1988. Hänen erikoisalansa oli yrityskuvaan liittyvä problematiikka, ja hän suunnitteli suurten suomalaisten kauppaketjujen kanta-asiakasohjelmia.
Huovinen perusti 1988 Suomen ensimmäisen sijoittajaviestintään erikoistuneen suunnittelutoimiston H&amp;B Communications Oy:n, joka konsultoi 1990-luvulla kymmenien suomalaisyritysten pörssilistautumiseen ja sijoittajaviestintään liittyvissä kysymyksissä ja toteutuksissa. Huovinen myi omistamansa yrityksen liiketoiminnan ruotsalaiselle Kreab Ab:lle 1998 ja jäi toimitusjohtajana pois yhtiön toiminnasta 2001. 
Huovinen väitteli oikeustieteen tohtoriksi vuonna 2004 ja toimi sen jälkeen Helsingin yliopiston Kansainvälisen talousoikeuden instituutin vanhempana tutkijana 2005–2010. Huovisen tutkimuskohteena olivat erityisesti itsesääntelyn keinot ja media. Hänellä on ollut lukuisia viestinnän asiantuntijatyöryhmien ja neuvottelukuntien jäsenyyksiä. 
Vuodesta 2010 lähtien Huovinen toimi varainhankinnassa vähävaraisten lasten ja nuorten elinolojen parantamiseksi. Hän oli Sauli Niinistön ja Hjallis Harkimon perustaman Tukikummit-säätiön hallituksen jäsen 2011–2015 ja varapuheenjohtaja 2013–2015.
Presidentti Sauli Niinistön käynnistämän lasten ja nuorten syrjäytymistä ehkäisevän hankkeen koordinaattori Huovinen oli 2012–2014.
Huovinen oli Aalto Executive Education Oy:n senior advisor Singaporessa 2015–2017.
Huovinen on saanut Suomen Valkoisen Ruusun ritarikunnan ritarimerkin.
Paolo Andreucci

Paolo Andreucci (s. 21. huhtikuuta 1965 Castelnuovo di Garfagnana) on italialainen ralliautoilija. Nykyisin hänen kartanlukijanaan toimii Anna Andreussi.
Andreucci osallistui ensimmäiseen rallin maailmanmestaruussarjan osakilpailuun vuonna 1989 Portugalin rallissa sijoittuen kahdeksanneksi Lancialla ja saavuttaen uransa ensimmäiset kolme MM-pistettä. Noilla pisteillä Andreucci sijoittui sarjassa sijalle 58. Toisen kerran Andreucci pääsi pisteille vasta kahdennessatoista MM-rallissaan, vuoden 2015 Sardinian rallissa ollen niin ikään kahdeksas Peugeotilla.
Andreucci on voittanut kahdesti IRC-sarjassa Sanremon rallin.
Gustavo Saba

Gustavo Saba (s. 24. heinäkuuta 1979) on paraguaylainen ralliautoilija. Hänen kartanlukijanaan toimii argentiinalainen Diego Cagnotti.
Saba debytoi rallin maailmanmestaruussarjassa vuoden 2012 Argentiinan rallissa Mitsubishillä kartanlukijanaan maanmiehensä Victor Aguilera. Tuloksena oli tuolloin keskeytys. Ensimmäiset MM-pisteensä Saba saavutti neljännestä osakilpailustaan, vuoden 2015 Argentiinan rallista.
Saba on voittanut CODASUR-rallisarjan mestaruuden useita kertoja.
Mikko Ivalo

Ernst Mikael (Mikko Ernesti) Ivalo (sukunimi aik. "Ingman"; 3. tammikuuta 1903 Maarianhamina – 2. elokuuta 1966) oli suomalainen diplomi-insinööri ja Valtion rautateiden teknillinen johtaja.
Ivalon vanhemmat olivat lehtori Robert Michael (Mikael) Ingman (1875–1934) ja Maria Emilia Haapanen (1876–1934). Ivalo pääsi ylioppilaaksi Vaasan suomalaisesta lyseosta 1921 ja hän valmistui diplomi-insinööriksi Teknillisen korkeakoulun koneinsinööriosaston koneenrakennuksen opintosuunnalta vuonna 1928. 
Ivalo oli Valtion rautateillä 2. luokan koneinsinöörinä vuodesta 1937 ja 1. luokan koneinsinöörinä 1941–1942 ja 1945–1949. Hän oli välillä Fiskarsin jousitehtaan johtajana 1942–1945 ja toimi Valtionrautateiden koneosaston johtajana 1949–1960. Ivalo toimi myös opettajana valtionrautateiden järjestämillä oppikursseilla ja hän oli varajohtajana Ammattienedistämislaitoksessa 1937. Ivalo kirjoitti teoksen höyryveturien tekniikasta ja huollosta sekä johtamista käsitelleen teoksen "Henkilökohtainen työnjohto". Jälkimmäisessä kirjassa hän muun muassa määritteli hyvän esimiehen ominaisuudet näin:
Mikko Ivalo oli naimisissa vuodesta 1929 Emma Wieno Ingmanin o.s. Lundgren (s. 1904) kanssa.
Asetoasetyylikoentsyymi-A

Asetoasetyylikoentsyymi-A (C25H40P3SN7O18) on koentsyymi-A:n johdannaisiin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdiste on tärkeä välituote muun muassa rasvahappojen, eräiden aminohappojen ja steroidien aineenvaihdunnassa.
Biosynteesi ja biologinen rooli.
Asetoasetyylikoentsyymi-A:ta muodostuu monissa eliöissä kahden asetyylikoentsyymi-A-molekyylin reagoidessa Claisen-kondensaatiolla. Tätä reaktioita katalysoiva entsyymi on asetoasetyylikoentsyymi-A-tiolaasi. Seuraavassa vaiheessa asetoasetyylikoentsyymi-A reagoi edelleen kolmannen asetyylikoentsyymi-A:n kanssa aldoliadditiolla muodostaen 3-hydroksi-3-metyyliglutaryylikoentsyymi-A:ta, josta voi edelleen muodostua steroideja tai se voi hajota maksassa ketoaineiksi kuten asetoetikkahapoksi, asetoniksi ja 3-hydroksivoihapoksi. 3-Hydroksi-3-metyyliglutaryylikoentsyymi-A:n muodostumista asetoasetyylikoentsyymi-A:sta katalysoiva entsyymi on HMG-CoA-syntaasi.
Asetoasetyylikoentsyymi-A on osa myös eräitä muita biologisia reittejä. Eräät mikrobit syntetisoivat yhdisteestä polyhydroksialkanoaatteihin kuuluvaa poly-(R)-3-hydroksibutyraattia ja kondensoimalla asetoasetyylikoentsyymi-A:ta kahden malonyylikoentsyymi-A-molekyylin kanssa muodostuu polyketidien biosynteeseihin tarvittavaa 2-monoasetyylifloroglusinolia. Eräät kasvit muodostavat asetoasetyylikonetsyymi-A:sta alkaloideihin kuuluvaa hygriiniä.
Moura Lympany

Moura Lympany DBE (oik. "Mary Gertrude Johnstone", 18. elokuuta 1916 Saltash, Cornwall, Britannia – 28. maaliskuuta 2005 Gorbio, Ranska) oli brittiläinen konserttipianisti.
Moura Lympany syntyi brittiupseerin tyttäreksi ja oppi jo lapsena puhumaan sujuvasti myös ranskaa. Kuusivuotiaana hänet lähetettiin katolisten nunnien ylläpitämään sisäoppilaitokseen "Le Convent des Sœurs de Marie" Belgian Tongerenissa. Kolmentoista vuoden iässä vuonna 1929 hän sai stipendin Royal Academy of Musiciin Lontooseen. Pian hänet palkittiin sekä soitto- että sävellystaidoistaan, ja hän aloitti konserttiuransa. 15-vuotiaana hän jatkoi opintojaan Wienissä aluksi Paul Weingartenin ja sitten Clara Schumannin oppilaana olleen Mathilde Vernen johdolla. 18-vuotiaana Lympany alkoi vastahakoisesti opiskella Tobias Matthayn johdolla, mutta muutti käsityksensä jo ensitapaamisessa.
Vuonna 1938 Moura Lympany tuli toiseksi Emil Gilelsin jälkeen Brysselin Ysayë-pianokilpailussa. Siellä hänen soittoonsa ihastui Arthur Rubinstein, joka suostutteli oman managerinsa ottamaan Lympanyn talliinsa. Tästä seurasi monia konsertteja ja kiertueita Euroopassa ja Etelä-Amerikassa.
Tauno Korhonen

Tauno Korhonen (25. elokuuta 1931 Siilinjärvi – 22. elokuuta 2015 Nilsiä) oli suomalainen huonekalukauppias, joka perusti omaa nimeään kantavan huonekaluhallien ketjun. Korhonen oli aikansa julkisuuden henkilö. 
Pohjoissavolainen Tauno Korhonen työskenteli 14–19-vuotiaana kotipuolessaan renkinä, kunnes muutti 1950 Helsinkiin ja toimi muun muassa juoksupoikana, radioliikkeessä, oluttehtaan kuljettajana ja makeisten myyjänä. Vuoden 1962 paikkeilla hän sai paikan Iskun myyjänä ja eteni pian myymälänhoitajaksi, jona toimi viitisen vuotta. Hän tutustui Ruotsissa Ikean toimintaan ja toi sieltä ideoita Suomeen. Vuoden 1966 alussa hän siirtyi yrittäjäksi ja perusti Kansallispankista saamallaan lainalla oman huonekaluliikkeen.
Korhonen käytti tehokkaasti hyväkseen mainontaa, kuten kokosivun ilmoituksia sanomalehdissä. Helsinki-Vantaan lentoaseman lähelle rakennettua suurmyymälää markkinoivan kampanjan harhauttavana teemana oli ”Tauno Korhonen on Seutulassa”, mikä silloisessa puheenparressa viittasi rattijuopumustuomion sovittamiseen lentokenttätyömaalla. Myöhemmin mainoslauseeksi vakiintui osamaksukauppaan kehottava ”Osta kerralla kunnon huonekalut”.
Omassa yrityksessä myymälöitä oli enimmillään yksitoista, ja Seutulan päämyymälässä oli satakunta työntekijää. Korhonen sairastui syöpään 1970-luvulla, mutta siitä parannuttuaan hän aloitti huonekaluviennin Yhdysvaltoihin, jossa hänellä oli parhaimmillaan kymmenen myymälää. 1980-luvulla yritystoiminta loppui, kun käyttöpääoma ei riittänyt ja rahoittajapankki vetäytyi yhteistyöstä.
Tuntemattoman primaarikasvaimen syöpä

Tuntemattoman primaarikasvaimen syöpä (CUP, ) viittaa syöpätautiin, joka todetaan etäpesäkkeen perusteella ilman, että primaarikasvaimen sijaintia saadaan selville. Tuntematonta alkuperää olevia syöpiä on syöpätapauksista 3–5 %. Sairauden toteamishetkellä potilaiden mediaani-ikä on 60 vuotta; miehillä tuntemattoman primaarikasvaimen syöpä on hieman yleisempi kuin naisilla. Ennuste on näissä tapauksissa huono; jäljellä olevan eliniän mediaani on 4–12 kuukautta. Jotkut potilaat kuitenkin sairastavat parempiennusteista tautimuotoa; 10 % potilaista on elossa viiden vuoden kuluttua diagnoosista. Joskus primaarikasvain löydetään potilaan vielä eläessä tai ruumiinavauksessa; usein se on pieni nodula keuhkoissa tai sappi-/haimatiehyissä.
Yli puolet tuntemattoman primaarikasvaimen syöpää sairastavista potee useaan kohteeseen levinnyttä tautia, mutta lopuilla etäpesäkkeellä on vain yksi sijainti, joka tyypillisimmin on maksassa, luustossa tai imusolmukkeissa. 60 % tuntemattoman primaarikasvaimen syövistä on adenokarsinoomia. Lymfoomaa tai melanoomaa ei luokitella tuntemattoman primaarikasvaimen syöväksi, vaikka sairauden alkuperäinen sijainti ei olisi selvillä.
Suurimmalla osalla potilaista on taustallaan tupakointia; monesti primaarikasvain ruumiinavauksessa löydetäänkin elimestä, jonka syöpäriskiä tupakointi kohottaa. Oireet riippuvat etäpesäkkeiden sijainnista. Tyypillisiä oireita edenneissä syövissä ovat heikkous, väsymys, ruokahaluttomuus ja laihtuminen.
Crossharbourin asema

Crossharbour (vuosina 1994–2006 Crossharbour &amp; London Arena) on Docklands Light Railwayn asema Cubitt Townissa, Lontoossa, Oyster-vyöhykkeellä 2. Se avattiin 31. elokuuta 1987.
Burghley House

Burghley House on englantilainen herraskartano Lincolnshiren kreivikunnassa Peterborough’n kaupungin laitamilla lähellä Stamfordia. Burghley House on näyttävä Elisabetin ajan rakennus. Kartanon pääosan kahdessa alimmassa kerroksessa on 35 suurta huonetta. Näiden lisäksi kartanossa on 80 pienempää huonetta sekä lukuisia halleja, käytäviä, kylpyhuoneita ja huoltotiloja.
Historia.
Burghley House rakennettiin vuosien 1555 ja 1587 välillä kuningatar Elisabet I:n korkea-arvoiselle virkamiehelle William Cecille, josta tuli Burghleyn 1. lordi. Kartano on italialaistyylinen. Tyyli oli 1500-luvulla suosittua Ranskassa ja Flanderissa. Englantiin tyyli tuli erityisesti alankomaalaisen arkkitehdin Hans Vredeman de Vriesin ansiosta. Muita tyyliin vaikuttaneita arkkitehteja olivat italialainen Sebastiano Serlio sekä ranskalainen Philibert de l’Orme.
Burghleyn lordi David Cecil, tuleva Exeterin 6. markiisi, voitti vuonna 1928 olympialaisissa 400 metrin aitajuoksussa kultamitalin.
Nykyaika.
Kartanoa hallitsee tällä hetkellä 16. sukupolvi Cecilin sukua, Exeterin 8. markiisi Michael Cecil. Kartano on suosittu matkailukohde, jossa on erilaisia näyttelyitä ja tapahtumia. Myös Burghley Housen taidekokoelmat ja huonekalut sekä kartanon puutarhat ovat vierailun arvoisia. Kartanon mailla järjestetään vuosittainen kenttäratsastuskilpailu Burghley Horse Trials.
Burghley House elokuvissa.
Burghley House on ollut kulissina useassa elokuvassa.
Iván Trevejo

Iván Trevejo Pérez (s. 1. syyskuuta 1971 Havanna, Kuuba) on ranskalaistunut kuubalaissyntyinen kalpamiekkailun olympiamitalisti ja maailmanmestari. 184 senttimetriä pitkä ja 82 kilogrammaa painava Trevejo on vasenkätinen. Hän edustaa AS Saint Gratieniä ja hänen valmentajaan toimii Hugues Obry.
Trevejo osallistui Kuuban väreissä kaksiin kesäolympialaisiin, vuosina 1996 ja 2000. Vuonna 1996 hän voitti hopeaa henkilökohtaisesta kilpailusta ja vuonna 2000 pronssia joukkuekilpailusta. MM-kilpailuista Trevejo voitti Kuuballe yhden joukkuekullan ja -pronssin vuosilta 1997 ja 1999.
Vuoden 2002 MM-kilpailuiden jälkeen Trevejo loikkasi Ranskaan ja sai maan kansalaisuuden vuonna 2010. Vuoden 2013 MM-kilpailuista hän saavutti uudelle maalleen pronssia. Vuoden 2015 Euroopan kisoista Trevejo voitti kultaa niin henkilökohtaisesta kuin joukkuekilpailustakin.
Marianne Peltomaa

Marianne Peltomaa (s. 12. kesäkuuta 1951 Helsinki) on suomalainen kirjailija. 
Henkilöhistoria.
Peltomaa on koulutukseltaan filosofian maisteri. Hän on työskennellyt opettajana Ahvenanmaalla, hallintotehtävissä Åbo Akademissa ja oppikirjojen toimittajana Schildts -kustantamossa. Hänelle on myönnetty Svenska litteratursällskapetin palkinto vuosina 1997 ja 2003, ja hänen rikosromaaninsa "Ei valoa tunnelissa" oli Suomen dekkariseuran Lasiavain-palkintoehdokas vuonna 2005.
Kirjallinen tuotanto.
Peltomaan esikoisteos oli runokokoelma "Det redan sagta" (1990), mutta myöhemmin hän on julkaissut varsinkin rikosromaaneja.
Veera Kauppi

Veera Kauppi (s. 19. heinäkuuta 1997 Tampere) on suomalainen salibandyn pelaaja. Hän edustaa ruotsalaisseura Team Thorengruppenia. Ruotsalainen salibandylehti "Innebandymagazinet" valitsi hänet maailman parhaaksi naissalibandypelaajaksi vuosina 2017, 2018, 2021 ja 2023 sekä ensimmäistä kertaa IFF 2025. Hän on tehnyt eniten tehopisteitä Suomen naisten maajoukkueessa. Hän on pelannut myös jalkapalloa Naisten Liigassa Tampereen Ilveksen joukkueessa.
Salibandyssä Kauppi pelasi Naisten Salibandyliigan Kooveessa kaudesta 2011–2012 lähtien. Kaudella 2014–2015 hän sijoittui liigan pistepörssin kolmanneksi tehopistein 27+26. Kesällä 2018 hän siirtyi ruotsalaisseura IKSU:uun. Hän teki kaudella 2018–2019 Ruotsin liigan yhden kauden runkosarjan piste-ennätyksen 91 pisteellään, joka koostui 60 maalista ja 31 syötöstä 26 ottelussa. Vuonna 2020 IKSU vetäytyi talousvaikeuksien vuoksi liigasta ja Kauppi siirtyi myöskin Uumajassa pelaavaan Team Thorengruppeniin.
Kauppi on pelannut nuorisomaajoukkueissa ja saavuttanut alle 19-vuotiaiden MM-hopeaa vuosina 2014 ja 2016. Jälkimmäisellä kerralla hän sai välierässä polvikierukkavamman, joka esti hänen pelaamisensa loppuottelussa. Naisten maajoukkueessa hän on saavuttanut MM-hopeaa vuonna 2015 kotikaupunkinsa Tampereen MM-kilpailuissa sekä vuonna 2017 Bratislavassa, vuonna 2021 Uppsalassa ja vuonna 2023 Singaporessa. Vuoden 2019 MM-kilpailuissa Neuchâtelissa Kauppi saavutti pronssia. Hän sairastui kesken kisojen flunssaan ja oli sivussa puolivälieräottelusta Slovakiaa ja välieräottelusta Ruotsia vastaan. Pronssiottelussa Tšekkiä vastaan hän teki Suomen voittomaalin jatkoajalla. Uppsalassa 2021 Kauppi valittiin MM-turnauksen arvokkaimmaksi pelaajaksi. Hän on pelannut lokakuun 2023 loppuun mennessä 79 maaottelua, joissa hän on tehnyt 123 maalia ja antanut 82 maalisyöttöä. Hän nousi naisten maajoukkueen pistetilaston ykköseksi MM-kilpailuissa 2019.
Jalkapallossa Kauppi oli pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän debytoi Ilveksen paidassa Naisten Liigassa toukokuussa 2015 PK-35 Vantaata vastaan. Avausmaalinsa hän teki saman vuoden elokuussa Merilappi Unitedia vastaan. Kauppi teki tuossa ottelussa hattutempun. Hän on voittanut liigassa yhden SM-hopean. Kauppi on edustanut myös Suomen nuorisomaajoukkueita.
Kaupin kaksossisar Oona Kauppi pelaa salibandyä Team Thorengruppenissa ja Suomen maajoukkueessa sekä pelasi myös jalkapalloa Ilveksessä.
Oona Kauppi

Oona Kauppi (s. 19. heinäkuuta 1997 Tampere) on suomalainen salibandyn pelaaja. Hän edustaa ruotsalaista Team Thorengruppenia ja on pelannut Suomen maajoukkueessa yli 60 maaottelua. Hän on pelannut myös jalkapalloa Naisten Liigassa Tampereen Ilveksen joukkueessa.
Salibandyssä Kauppi kuului Kooveen kokoonpanoon vuosina 2011–2018. Kaudella 2014–2015 hän oli liigan pistepörssin viides tehopistein 32+17. Kesällä 2018 hän siirtyi siskonsa Veeran kanssa pelaamaan ruotsalaiseen IKSU:uun. Vuonna 2020 IKSU vetäytyi talousvaikeuksien vuoksi liigasta ja sisarukset siirtyivät myöskin Uumajassa pelaavaan Team Thorengruppeniin. Vuonna 2014 Kauppi saavutti Suomen alle 19-vuotiaiden maajoukkueen kanssa MM-hopeaa. Hän oli MM-turnauksessa joukkueen paras maalintekijä yhdeksällä maalilla, minkä lisäksi hän sai kaksi syöttöpistettä. Kauppi on toiminut myös tuon maajoukkueen kapteenina. Vuoden 2015 naisten MM-kilpailut häneltä jäivät väliin polvivamman takia. Vuonna 2016 hän voitti toistamiseen alle 19-vuotiaiden MM-hopeaa. Vuonna 2017 hän saavutti naisten MM-kilpailuissa hopeaa, vuonna 2019 pronssia sekä vuosina 2021 ja 2023 jälleen hopeaa. Hän oli vuoden 2019 MM-turnauksen paras maalintekijä 15 maalillaan ja hänet valittiin kisojen arvokkaimmaksi pelaajaksi. Kauppi valittiin kauden 2019–2020 parhaaksi naispelaajaksi. Hän voitti Ruotsin liigassa mestaruuden IKSU:n riveissä.
Jalkapallossa Kauppi oli pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän debytoi Ilveksen edustusjoukkueen paidassa Naisten Liigassa elokuussa 2015 Merilappi Unitedia vastaan tullen vaihdosta kentälle viimeiseksi minuutiksi. Hän saavutti liigassa yhden SM-hopean.
Myös Kaupin kaksoissisko Veera Kauppi pelaa salibandyä Team Thorengruppenissa ja Suomen maajoukkueessa sekä on pelannut jalkapalloa Ilveksessä.
Ristimäki (Tampere)

Ristimäki on Tampereen läntinen kaupunginosa, joka rajoittuu pohjoisessa Tohloppiin, idässä Epilänharjuun, lännessä Tesomajärveen sekä etelässä Tampere-Pori-rataan.
Kaupunginosassa sijaitsevat Mediapolis, Yleisradion toimipiste sekä Tesoman koulu.
Kaupunginosa on saanut nimensä nykyisen Ristimäenkatu 1:n kohdalla sijainneen, Kaarilan kartanoon kuuluneen Ristimäen torpan mukaan. Nimen tarkkaa merkitystä on mahdoton selvittää, koska määriteosa "risti" voi viitata uskonnolliseen symboliin, hautapaikkaan, risteykseen tai paikan muotoon. Ristimäen torpan maat ulottuivat nykyiseltä Tesomankadulta Porin radan eteläpuolelle. Alue siirrettiin Pohjois-Pirkkalan kunnasta Tampereen kaupunkiin vuoden 1937 alussa ja sen asemakaava vahvistettiin vuonna 1956. Kaupunginosassa sijaitsee suuri kerrostaloalue.
Ristimäen keskeiset kadut Kohmankatu ja -kaari on nimetty vanhaan Pirkkalan pitäjän Tohloppilan kylään kuuluneen Kohman talon mukaan. Talo liitettiin Kaarilan kartanoon vuonna 1767.
Karbala (maakunta)

Karbala (, joskus muodossa "Kerbala") on Irakin keskiosassa, Bagdadin lounaispuolella sijaitseva maakunta. Se kattaa 5 034 neliökilometriä, mikä on noin prosentti Irakin pinta-alasta.
Maakunnan väkiluku oli vuoden 1997 väestönlaskennassa 594 235. Vuonna 2013 asukkaita arvioitiin olevan 1,012 miljoonaa. Väestöstä 66,5 prosenttia asui kaupungeissa ja 33,5 prosenttia maaseudulla.
Väestön keskimääräinen vuotuinen bruttokansantulo vuonna 2012 oli 11 230 USD henkeä kohden (PPP). Samaa vuotta kuvaava inhimillisen kehityksen indeksi oli 0,680. Vuonna 2011 kaikkiaan 11,4 prosenttia väestöstä eli kansallista köyhyysrajaa (2,5 Yhdysvaltain dollaria päivässä) vaatimattomammin. Tämä oli Irakin keskimääräistasoa (keskimäärin 11,5 % väestöstä eli köyhyysrajaa vähemmällä). 
Maakunnan elinkeinoista mainittakoon ovat turismi, maatalous, öljynjalostus ja säilyketeollisuus. Seudulla kasvatetaan taatelipalmuja ja sitrushedelmiä. 
Maakunta jakautuu kolmeen piirikuntaan:
Maakunnan pääkaupunki on Karbalan kaupunki, joka sijaitsee linnuntietä 85 kilometriä Bagdadista etelälounaaseen. Karbala on eräs šiiamuslimien pyhimmistä kaupungeista. Siellä käy miljoonia pyhiinvaeltajia vuosittain. Esimerkiksi vuonna 2013 raportoitiin 15 miljoonasta pyhiinvaeltajasta imaami Hussainin muistoksi järjestettynä pyhiinvaellusajankohtana.
HMS Calendula (K28)

HMS Calendula (viirinumero K28) oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1940 valmistunut Flower-luokan korvetti toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin 19. syyskuuta 1939 Belfastista Harland and Wolffilta, missä köli laskettiin 30. lokakuuta 1939 telakkanumerolla 1061. Alus laskettiin vesille 21. maaliskuuta 1940 ja valmistui reilua kuukautta myöhemmin 6. toukokuuta.
Palvelus.
Alus luovutettiin 1942 Yhdysvalloille, joka liitti sen laivastoonsa nimellä "USS Ready". Alus palautettiin 1945 Britannialle.
HMS Camellia (K31)

HMS Camellia (viirinumero K31) oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1940 valmistunut Flower-luokan korvetti toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin 19. syyskuuta 1939 Belfastista Harland and Wolffilta, missä köli laskettiin 14. marraskuuta 1939 telakkanumerolla 1064. Alus laskettiin vesille 4. toukokuuta 1940 ja valmistui reilua kuukautta myöhemmin 18. kesäkuuta.
Palvelus.
Alus myytiin 1948 kauppalaivastoon.
HMS Clarkia (K88)

HMS Clarkia (viirinumero K88) oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1940 valmistunut Flower-luokan korvetti toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin 19. syyskuuta 1939 Belfastista Harland and Wolffilta, missä köli laskettiin 30. lokakuuta 1939 telakkanumerolla 1060. Alus laskettiin vesille 7. maaliskuuta 1940 ja valmistui reilua kuukautta myöhemmin 22. huhtikuuta.
Palvelus.
Alus myytiin romutettavaksi 1947.
HMS Erica (K50)

HMS Erica (viirinumero K50) oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1940 valmistunut Flower-luokan korvetti toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin 19. syyskuuta 1939 Belfastista Harland and Wolffilta, missä köli laskettiin 22. helmikuuta 1940 telakkanumerolla 1067. Alus laskettiin vesille 18. kesäkuuta ja valmistui vielä samana vuonna 9. elokuuta.
Palvelus.
Alus tuhoutui osuttuaan miinaan Benghazin edustalla 9. helmikuuta 1943.
HMS Freesia (K43)

HMS Freesia (viirinumero K43) oli Britannian Kuninkaallisen laivaston vuonna 1940 vesille laskettu Flower-luokan korvetti toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin 19. syyskuuta 1939 Belfastista Pohjois-Irlannista Harland and Wolffilta, missä köli laskettiin 18. kesäkuuta 1940 telakkanumerolla 1074. Alus laskettiin vesille 3. lokakuuta ja valmistui reilua kuukautta myöhemmin 19. marraskuuta.
Palvelus.
Alus myytiin 1946 Hong Kongiin Wheelock Mardenille, joka nimesi sen "Freelockiksi". Alus haaksirikkoutui San Jorgessa huhtikuussa 1947 hinattaessa sitä Lontoosta Shanghaihin.
HMS Gentian (K90)

HMS Gentian (viirinumero K90) oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1940 valmistunut Flower-luokan korvetti toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin 19. syyskuuta 1939 Belfastista Pohjois-Irlannista Harland and Wolffilta, missä köli laskettiin 20. huhtikuuta 1940 telakkanumerolla 1070. Alus laskettiin vesille 6. elokuuta ja valmistui reilua kuukautta myöhemmin 20. syyskuuta.
Palvelus.
Alus myytiin romutettavaksi 1947.
HMS Heartsease (K15)

HMS Heartsease (viirinumero K15) oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1940 valmistunut Flower-luokan korvetti toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin 19. syyskuuta 1939 Belfastista Pohjois-Irlannista Harland and Wolffilta, missä köli laskettiin 14. marraskuuta 1939 telakkanumerolla 1063. Alus laskettiin vesille 20. huhtikuuta 1940 ja valmistui reilua kuukautta myöhemmin 4. kesäkuuta.
Palvelus.
Alus luovutettiin 1942 Yhdysvalloille, joka liitti sen laivastoonsa nimellä "USS Courage".
USS Courage (PG-70).
Yhdysvaltain laivasto vastaanotti aluksen 18. maaliskuuta 1942 ja se otettiin palvelukseen 3. huhtikuuta nimellä "USS Courage" ensimmäisenä päällikkönään luutnantti C. S. Barker Jr. Alus lähti 24. huhtikuuta saattueen mukana Pohjois-Irlannista Lough Foylestä Bostoniin, jonne se saapui 5. toukokuuta. Alus liitettiin Karibialle sijoitettuun laivasto-osastoon ja se lähti 19. toukokuuta Bostonista partiomatkalle Guantanamonlahdelle sekä suojaamaan Karibian alueen saattueita aina 21. lokakuuta saakka.
Charlestonissa tehdyn huollon jälkeen alus palasi Karibialle 25. tammikuuta 1943. Se suojasi 13.-28. helmikuuta saattueen Recifeen, mistä palatessa saattue joutui sukellusvenehyökkäykseen. Aluksen miehistö pelasti 42 eloonjäänyttä torpedoidulta "SS Thomas Ruffinilta". Alus suojasi saattueita Trinidadista Recifeen sekä kerran Rio de Janeiroon, kunnes se palasi 9. helmikuuta 1944 Charlestoniin huollettavaksi.
Telakalta vapauduttuaan alus siirtyi 1. huhtikuuta 1944 Bostoniin suojaamaan Bostonin ja Argentian välisiä saattueita, kunnes se 10. kesäkuuta lähti partiomatkalle Grönlannin vesille. Alus suojasi 21. kesäkuuta - 16. elokuuta saattueita Narsarssuakin ja Grondalin välillä ollen sijoitettuna Reykjavikiin 29. heinäkuuta - 14. elokuuta, mistä vapauduttuaan alus palasi Bostonin ja Argentian väliselle reitille tehden vain yhden matkan Grönlantiin. Alus siirrettiin huoltoon Bostonissa 11. lokakuuta, mistä se palasi saattuetehtäviin 12. joulukuuta.
Alus lähti 24. tammikuuta 1945 Argentiasta ja se ilmoittautui Reyakjavikissä 31. tammikuuta sääpalveluun ja lentokoneiden pelastusalukseksi. Uudessa tehtävässään se oli 11. huhtikuuta saakka, jolloin se siirrettiin huoltoon Bostoniin. Alus lähti 1. elokuuta Bostonista Harwichiin, jonne se saapui 15. elokuuta. Yhdysvaltain laivasto poisti aluksen palveluksesta 22. elokuuta ja se palautettiin Britannian kuninkaalliselle laivastolle seuraavana päivänä.
HMS Heather (K69)

HMS Heather (viirinumero K69) oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1940 valmistunut Flower-luokan korvetti toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin 19. syyskuuta 1939 Belfastista Pohjois-Irlannista Harland and Wolffilta, missä köli laskettiin 22. toukokuuta 1940 telakkanumerolla 1073. Alus laskettiin vesille 17. syyskuuta ja valmistui reilua kuukautta myöhemmin 1. marraskuuta.
Palvelus.
Alus myytiin romutettavaksi 1947.
HMS Hibiscus (K24)

HMS Hibiscus (viirinumero K24) oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1940 valmistunut Flower-luokan korvetti toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin 19. syyskuuta 1939 Belfastista Pohjois-Irlannista Harland and Wolffilta, missä köli laskettiin 14. marraskuuta 1939 telakkanumerolla 1062. Alus laskettiin vesille 6. huhtikuuta 1940 ja valmistui reilua kuukautta myöhemmin 21. toukokuuta.
Palvelus.
Alus luovutettiin 1942 Yhdysvalloille, joka liitti sen laivastoonsa nimellä "USS Spry".
USS Spry (PG-64).
"Hibiscus" luovutettiin 2. toukokuuta 1942 Leithissä Skotlannissa Yhdysvaltain laivastolle, joka otti sen palvelukseen nimellä "USS Spry" vielä samana päivänä ensimmäisenä päällikkönään luutnantti Maxim F. Firth. Alus lähti 20. toukokuuta Pohjois-Irlannista Londonderrystä saattueen mukana Argentiaan. Oltuaan Bostonissa huollettavana alus saapui Guantanamonlahdelle 1. elokuuta, minkä jälkeen se suojasi saattueita Guantanamosta Trinidadiin, kunnes se siirtyi tammikuussa 1943 reitille Trinidadista Recifeen.
Charlestonissa tehdyn huollon jälkeen alus saapui kesäkuussa 1944 Bostoniin, josta se suojasi saattueita sekä teki säämatkoja Newfoundlandin, Grönlannin ja Islannin välillä. Alus poistettiin palveluksesta 20. elokuuta 1945 ja se palautettiin Britannian kuninkaalliselle laivastolle 26. elokuuta. Alus myytiin 1947 ja se nimettiin "Madonnaksi". Alus romutettiin 1955 Hong Kongissa.
HMS Hyacinth (K84)

HMS Hyacinth (viirinumero K84) oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1940 valmistunut Flower-luokan korvetti toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin 19. syyskuuta 1939 Belfastista Pohjois-Irlannista Harland and Wolffilta, missä köli laskettiin 20. huhtikuuta 1940 telakkanumerolla 1071. Alus laskettiin vesille 19. elokuuta 1940 ja valmistui reilua kuukautta myöhemmin 3. lokakuuta.
Palvelus.
Alus upotti 28. syyskuuta 1941 Regia Marinan sukellusveneen "R. Smg. Fisalian" Jaffan luoteispuolella. Alus havaitsi 9. heinäkuuta 1942 Beirutin edustalla Regia Marinan sukellusveneen "R. Smg. Perlan", joka vaurioitui syvyyspommein tehdyssä hyökkäyksessä ja joutui nousemaan pintaan. "Hyacinthin" miehistö valtasi aluksen ja sukellusvene hinattiin satamaan korjattavaksi, minkä jälkeen se nimettiin "HMS P.712":ksi.
Saksan laivaston sukellusvene "U-617" oli ajettu rantaan sen vaurioiduttu ilmahyökkäyksessä. "Hyacinth" ja "HMAS Wollongong" tuhosivat 12. syyskuuta 1943 sukellusveneen tykkitulella.
Päälliköt.
Aluksen päällikköinä olivat:
Apostolis.
Alus lainattiin 24. lokakuuta 1943 Aleksandriassa Egyptissä Kreikalle, joka liitti sen laivastoonsa nimellä "BN Apostolis". Alus oli Välimerellä ja Kreikan sisällissodassa. Alus palautettiin 1952 Britannian kuninkaalliselle laivastolle ja romutettiin 1961 Italiassa.
HMS Kingcup (K33)

HMS Kingcup (viirinumero K33) oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1940 valmistunut Flower-luokan korvetti toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin 19. syyskuuta 1939 Belfastista Pohjois-Irlannista Harland and Wolffilta, missä köli laskettiin 19. heinäkuuta 1940 telakkanumerolla 1076. Alus laskettiin vesille 31. lokakuuta ja valmistui kaksi kuukautta myöhemmin 30. joulukuuta.
Palvelus.
Alus myytiin vuonna 1946.
HMS Mallow (K81)

HMS Mallow (viirinumero K81) oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1940 valmistunut Flower-luokan korvetti toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin 19. syyskuuta 1939 Belfastista Pohjois-Irlannista Harland and Wolffilta, missä köli laskettiin 14. marraskuuta 1939 telakkanumerolla 1065. Alus laskettiin vesille 22. toukokuuta 1940 ja valmistui reilua kuukautta myöhemmin 2. heinäkuuta.
Palvelus.
Alus luovutettiin vuonna 1944 Jugoslavialle, joka liitti sen laivastoonsa nimellä "Nada". Alus nimettiin seuraavana vuonna "Partizankaksi". Alus palautettiin Britannian laivastolle, joka palautti sen alkuperäiselle nimelle. Vuonna 1948 alus myytiin Egyptille, joka nimesi sen "El Sudaniksi". Se oli 1970-luvun alusta koululaivana, kunnes alus poistettiin palveluksesta 1975.
HMS Orchis (K76)

HMS Orchis (viirinumero K76) oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1940 valmistunut Flower-luokan korvetti toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin 19. syyskuuta 1939 Belfastista Pohjois-Irlannista Harland and Wolffilta. Sen köli laskettiin 18. kesäkuuta 1940 telakkanumerolla 1075 ja alus laskettiin vesille 15. lokakuuta. Alus valmistui reilua kuukautta myöhemmin 29. marraskuuta.
Palvelus.
Alus upotti 15. elokuuta 1944 saattaessaan maihinnoususaattuetta Normandiaan Saksan laivaston sukellusveneen "U-741", josta pelastui ainoastaan yksi miehistönjäsen muiden saadessa surmansa. "Orchis" osui miinaan 21. elokuuta Normandian rannikolla, jolloin se tuhoutui rantaan ajaessaan.
HMS Peony (K40)

HMS Peony (viirinumero K40) oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1940 valmistunut Flower-luokan korvetti toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin 19. syyskuuta 1939 Belfastista Harland and Wolffilta, missä köli laskettiin 24. helmikuuta 1940 telakkanumerolla 1066. Alus laskettiin vesille 4. kesäkuuta ja valmistui reilua kuukautta myöhemmin 2. elokuuta.
Palvelus.
Alus luovutettiin 1943 Kreikalle, joka liitti sen laivastoonsa nimellä "BN Sakhtouris". Alus palautettiin 1951 Kuninkaalliselle laivastolle, joka palautti sen alkuperäiselle nimelle. Alus romutettiin vuotta myöhemmin Dunstonissa.
HMS Periwinkle (K55)

HMS Periwinkle (viirinumero K55) oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1940 valmistunut Flower-luokan korvetti toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin 19. syyskuuta 1939 Belfastista Pohjois-Irlannista Harland and Wolffilta, missä köli laskettiin 30. lokakuuta 1939 telakkanumerolla 1059. Alus laskettiin vesille 24. helmikuuta 1940 ja valmistui reilua kuukautta myöhemmin 8. huhtikuuta.
Palvelus.
Alus luovutettiin vuonna 1942 Yhdysvalloille, joka liitti sen laivastoonsa nimellä "USS Restless". Alus palautettiin 1945 Britannialle.
QR III

QR III on kalifornialaisen heavymetal-bändi Quiet Riotin tekemä studiojulkaisu. Se julkaistiin 7. heinäkuuta 1986. Albumin musiikkityyli poikkeaa edeltäjistään, mikä tuntuu lukuisissa syntetisaattori-osuuksissa. Yhtyeen tyylilaji on muuttunut huomattavasti (alkuperäisestä kapinahevistä, suorasta metallimusiikista) niin kutsutun popin oloisen diskohevin suuntaan. Basisti on vaihtunut Chuck Wrightiksi. Hän esittää levyllä 1:10 pituisen bassosoolon, jota ei ole määritelty omana instrumentaali-kappaleenaan levytietoihin. Bassosoolo on kappaleiden 7 ja 8 välivaiheilla. Esiintyvät artistit ovat: (myös Giuffria-yhtyeessä, ennen ja jälkeen Quiet Riotin ajan vaikuttanut) Chuck Wright, Frankie Banali, Kevin DuBrow ja Carlos Cavazo sekä John Purdell, joka soitti kosketinsoittimia.
HMS Pimpernel (K71)

HMS Pimpernel (viirinumero K71) oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1940 valmistunut Flower-luokan korvetti toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin 19. syyskuuta 1939 Belfastista Harland and Wolffilta, missä köli laskettiin 19. heinäkuuta 1940 telakkanumerolla 1077. Alus laskettiin vesille 16. marraskuuta ja valmistui reilua kuukautta myöhemmin 30. joulukuuta.
Palvelus.
Alus myytiin romutettavaksi lokakuussa 1948.
HMS Rhododendron (K78)

HMS Rhododendron (viirinumero K78) oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1940 valmistunut Flower-luokan korvetti toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin 19. syyskuuta 1939 Belfastista Harland and Wolffilta. Sen köli laskettiin 22. toukokuuta 1940 telakkanumerolla 1072. Alus laskettiin vesille 2. syyskuuta ja valmistui reilua kuukautta myöhemmin 18. lokakuuta.
Palvelus.
Japanin antauduttua alus poistettiin palveluksesta ja siirrettiin varastojen tyhjennyksen jälkeen reserviin. Alus sijoitettiin poistolistalle ja myytiin 1950 laivanvarustajalle, joka nimesi sen "Maj Finkeksi". Alus myytiin 1968 romutettavaksi Etelä-Afrikassa.
HMS Armeria (K187)

HMS Armeria (viirinumero K187) oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1941 valmistunut Flower-luokan korvetti toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin 8. huhtikuuta 1940 Belfastista Harland and Wolffilta, missä köli laskettiin 17. syyskuuta 1940 telakkanumerolla 1098. Alus laskettiin vesille 16. tammikuuta 1941 ja valmistui reilua kuukautta myöhemmin 28. maaliskuuta.
Palvelus.
Alus myytiin 1948.
HMS Aster (K188)

HMS Aster (viirinumero K188) oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1941 valmistunut Flower-luokan korvetti toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin 8. huhtikuuta 1940 Belfastista Harland and Wolffilta, missä köli laskettiin 15. lokakuuta 1940 telakkanumerolla 1099. Alus laskettiin vesille 12. helmikuuta 1941 ja valmistui reilua kuukautta myöhemmin 9. huhtikuuta.
Palvelus.
Alus myytiin romutettavaksi 1946.
Burghley Horse Trials

Burghley Horse Trials on kolmipäiväinen kenttäratsastuskilpailu. Se on järjestetty vuodesta 1961 lähtien Burghley Housen mailla lähellä Stamfordia Lincolnshiren kreivikunnassa Englannissa. Vuonna 1961 Harewood Housessa jouduttiin perumaan kolmipäiväinen kenttäratsastuskilpailu. Burghley Housen silloinen isäntä, Exeterin 6. markiisi David Cecil, sai innokkaana hevosurheilun ystävänä siirrettyä kilpailun nykyiseen paikkaan. Samalla siitä on tullut yksi suosituimmista ja arvostetuimmista hevosurheilutapahtumista, jota käy paikan päällä seuraamassa jopa 160 000 katsojaa.
Kilpailun menestynein ratsastaja on William Fox-Pitt, joka on voittanut kilpailun kuudesti. Andrew Nicholsonilla on eniten osanottokertoja. Hän on osallistunut kilpailuun peräti 33 kertaa. Vuonna 2003 Pippa Funnell voitti ensimmäisenä ratsastajana kenttäratsastuksen Grand Slamin, eli hän voitti saman vuoden aikana Kentuckyn, Badmintonin ja Burghleyn kenttäratsastuskilpailut.
HMS Bergamot (K189)

HMS Bergamot (viirinumero K189) oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1941 valmistunut Flower-luokan korvetti toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin 8. huhtikuuta 1940 Belfastista Harland and Wolffilta, missä köli laskettiin 15. lokakuuta 1940 telakkanumerolla 1100. Alus laskettiin vesille 15. helmikuuta 1941 ja valmistui kaksi kuukautta myöhemmin 12. toukokuuta.
Palvelus.
Alus myytiin 1947.
HMS Bryony (K192)

HMS Bryony (viirinumero K192) oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1941 valmistunut Flower-luokan korvetti toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin 8. huhtikuuta 1940 Belfastista Harland and Wolffilta, missä köli laskettiin 16. marraskuuta 1940 telakkanumerolla 1102. Alus laskettiin vesille 15. maaliskuuta 1941 ja valmistui kolmea kuukautta myöhemmin 16. kesäkuuta.
Palvelus.
Alus myytiin elokuussa 1947 Norjalle, joka muutti sen sääalus "Polarfront II":ksi. Alus romutettiin 1979.
HMS Chrysanthemum (K195)

HMS Chrysanthemum (viirinumero K195) oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1942 valmistunut Flower-luokan korvetti toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin 8. huhtikuuta 1940 Belfastista Harland and Wolffilta, missä köli laskettiin 17. joulukuuta 1940 telakkanumerolla 1104. Alus laskettiin vesille 11. huhtikuuta 1941 ja valmistui vasta 26. tammikuuta 1942, koska se vaurioitui telakalle toukokuussa 1941 tehdyssä ilmahyökkäyksessä.
Palvelus.
Alus luovutettiin vuonna 1942 Ranskalle, joka liitti sen laivastoonsa nimellä "FNFL Commandant Drogou". Vuonna 1948 alus myytiin United Whalersille, joka nimesi sen "Terje X":ksi. Portugali osti 1959 aluksen liittäen sen laivastoonsa nimellä "NRP Carvalho Araujo". Alus poistettiin alusluettelosta 1975.
Tulivuoren juurella (elokuva)

Tulivuoren juurella ("Under the Volcano") on John Hustonin ohjaama yhdysvaltalais-meksikolainen draamaelokuva vuodelta 1984. Se perustuu Malcolm Lowryn samannimiseen, osin elämäkerralliseen romaaniin, jonka pohjalta käsikirjoituksen laati Guy Gallo. Elokuvan pääosissa näyttelevät Albert Finney, Jacqueline Bisset ja Anthony Andrews.
Elokuva kertoo alkoholisoituneesta Britannian konsulista (Finney) meksikolaisessa kaupungissa marraskuun alussa vietettävänä kuolleiden päivänä.
Cannesin elokuvajuhlilla "Tulivuoren juurella" asetettiin ehdolle Kultaisen palmun voittajaksi. Finney oli roolistaan ehdolla Oscar-palkinnon ja Golden Globen saajaksi. Myös Bisset sai Golden Globe -ehdokkuuden. Alex North oli Oscar-ehdokkaana elokuvan musiikista.
Yhdysvaltalainen National Board of Review of Motion Pictures nimesi elokuvan vuoden 1984 kymmenen parhaan joukkoon ja myönsi John Hustonille elämäntyöpalkinnon.
Arvioita.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Asko Alanen sanoo Finneyn ”tukevan sooloilun” pitävän syöksykierretarinan sietokyvyn rajoissa. Hän antaa elokuvalle kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”. "VideoHound’s Golden Movie Retriever" antaa kolme tähteä neljästä.
Piilolampi (Vaala)

Piilolampi on Oulujoen vesistöön kuuluva pieni järvi Vaalan pohjoisosassa. Se on koillis–kaakkosuunnassa 150 metriä pitkä ja leveimmillään 80 metriä. Järvi on autio, ja sen pinta-ala on 1,1 hehtaaria. Rannat ovat soistunutta metsämaata. Järven koillispuolelle on yhteys metsäautotietä pitkin.
Piilolampi sijaitsee Oulujoen vesistössä (vesistöaluetunnus 59) Ylä-Oulujoen alueen (59.2) Utosjoen keskiosan alueella (59.23), jonka Potkunjoen yläosan valuma-alueeseen (59.235) se kuuluu. Vedenpinnan korkeus on 142,0 mpy. Järvi laskee suo-ojia myöten lounaispuolella sijaitsevaan Saarijärveen. Piilolammen ja Saarijärven välinen korkeusero on 2,7 metriä.
Igor Smolnikov

Igor Aleksandrovitš Smolnikov (; s. 8. elokuuta 1988 Kamensk-Uralski) on venäläinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän on edustanut FK Zenit Pietaria elokuusta 2013 lähtien.
Smolnikov aloitti uransa FK Lokomotiv Moskovassa. Vuosina 2006–2007 hän pelasi FK Torpedo Moskovassa, josta siirtyi takaisin Lokomotiv Moskovaan lokakuussa 2007. Maaliskuussa 2009 hän siirtyi lainalle FK Ural Ekaterinburgiin ja heinäkuussa samana vuonna hän siirtyi lainalle FK Tšitaan. Marraskuussa 2009 Smolnikov palasi jälleen Lokomotiviin. Maaliskuussa 2011 hän siirtyi lainalle Žemtšužina Sotšiin. Elokuussa 2011 Smolnikov siirtyi lainalle FK Rostoviin. Kesäkuussa 2012 hän teki neljän vuoden sopimuksen FK Krasnodarin kanssa. Elokuussa 2013 hän siirtyi FK Zenit Pietariin.
Venäjän maajoukkuedebyyttinsä Igor Smolnikov teki 19. marraskuuta 2013 Etelä-Koreaa vastaan. Hänet on nimetty Euroopan-mestaruuskilpailujen joukkueeseen vuonna 2016.
Smolnikov on naimisissa Ekaterinan kanssa ja heillä on kaksi poikaa: Aleksandr ja Luka.