tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Eliittikisat 2014

Eliittikisat järjestettiin vuonna 2014 viidellä paikkakunnalla: Lahdessa, Kuortaneella, Lapinlahdella, Joensuussa ja Tampereella.
Osakilpailut.
Lahti.
Lahden eliittikisat järjestettiin 15. kesäkuuta 2014. Miesten ja naisten seiväshyppy hypättiin jo 14. kesäkuuta Lahden satamassa.
Miehet
Naiset
Kuortane.
Kuortaneen eliittikisat järjestettiin 13. heinäkuuta 2014.
Miehet
Naiset
Lapinlahti.
Lapinlahden eliittikisat järjestettiin 20. heinäkuuta 2014.
Miehet
Naiset
Joensuu.
Joensuun eliittikisat järjestettiin 24. heinäkuuta 2014.
Miehet
Naiset
Tampere.
Tampereen eliittikisat järjestettiin 24. elokuuta 2014. Miesten kuulantyöntö kilpailtiin jo 23. elokuuta Tampereen Keskustorilla.
Miehet
Naiset
Wilfried Koffi Hua

Hua Wilfried Serge Koffi (s. 12. lokakuuta 1987) on norsunluurannikkolainen pikajuoksija, joka kilpailee 100 ja 200 metrillä. 
Koffi karsiutui Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 sekä 100 että 200 metrin alkuerissä. Hän on osallistunut kolmiin maailmanmestaruuskilpailuihin, päästen neljällä yrityksellä kerran välieriin, 200 metrillä Lontoossa 2017.
Yleisurheilun Afrikan-mestaruuskilpailuissa 2014 hän voitti mestaruuden sekä 100 metrillä että 200 metrillä. Kahta vuotta aikaisemmin Porto-Novossa hän oli 100 metrillä pronssilla. Durbanissa 2016 hän sai hopeaa pikaviestissä. Afrikan kisoissa 2015 hän saavutti kultaa 200 metrillä ja 4 × 100 metrin viestissä sekä pronssia 100 metrillä. Kesäuniversiadeissa 2015 hän voitti 200 metriä ja oli kaksi vuotta aikaisemmin Kazanissa 100 metrillä kolmas.
Barbu Catargiu

Barbu Catargiu (26. lokakuuta 1807 Bukarest, Valakia – 20. kesäkuuta 1862 Bukarest, Moldavian ja Valakian yhdistyneet ruhtinaskunnat) oli ensimmäinen Romanian pääministeri vuonna 1862. Hänet salamurhattiin.
Catargiu opiskeli nuoruudessaan yhdeksän vuoden ajan Pariisissa. Hän kuului Valakian "Obştească"-kansankokoukseen, mutta pakeni maasta vuoden 1848 vallankumouksen aikana. Palattuaan hänestä tuli konservatiivinen poliittinen vaikuttaja, joka puolusti pajarien oikeuksia. Alexandru Ioan Cuzan tultua Romanian ensimmäiseksi ruhtinaaksi Catargiu toimi vuodesta 1859 maan valtiovarainministerinä, kunnes hänet nimitettiin 15. helmikuuta 1862 ensimmäiseksi pääministeriksi. Pääministerinä Catargiu puolusti maaorjuuden säilyttämistä, rajoitti paino- ja kokoontumisvapautta ja määräsi sotilaat estämään väkijoukoilta vuoden 1848 vallankumouksen muiston juhlimisen Blajin "Câmpia Libertății" -kentällä, mikä herätti vihaa häntä kohtaan. Hän määräsi myös aloittamaan Moldavian ja Valakian yhdistävän rautatien rakentamisen. Tuntemattomaksi jäänyt sala-ampuja ampui Catargiun tämän hevosvaunuihin 20. kesäkuuta 1862 Bukarestin tuomiokirkon edessä.
Tyler Varga

John Tyler Varga (s. 24. syyskuuta 1993 Tukholma, Ruotsi) on kanadalais-suomalainen entinen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja. Keskushyökkääjänä pelannut Varga edusti NFL-seura Indianapolis Coltsia. Hän on 180 senttimetriä pitkä ja painaa 101 kilogrammaa.
Varga edusti yliopistotasolla Länsi-Ontarion yliopiston joukkuetta vuonna 2011 ja Yalen yliopiston Bulldogs-joukkuetta vuosina 2012-2014. Hänet valittiin kahdesti Ivy Leaguen tähdistöön ja vuonna 2014 hän voitti Bushnell Cupin Bulldogsin kanssa. Vuonna 2015 Vargaa ei varattu NFL:ään, mutta hän teki vapaa pelaaja -sopimuksen Indianapolis Coltsin kanssa. Varga pelasi kolme peliä NFL:ssä ja teki historiaa ollessaan ensimmäinen suomalainen NFL-pelaaja joka on pelannut NFL:n runkosarjassa.
Ruotsissa syntyneen Vargan äiti on suomalainen. Kanadalaisen isän sukujuuret ovat Kroatiassa. Suomen Amerikkalaisen Jalkapallon Liitto yritti houkutella Vargaa pelaamaan vuoden 2014 EM-kilpailuihin Suomen paidassa, mutta Yale Bulldogs kielsi tämän.
Kaudella 2015 Varga sai aivotärähdyksen ja kieltäytyi ottamasta sivuoireita sisältävää lääkettä, joten hänet siirrettiin epäaktiivisena loukkaantuneiden listalle. Heinäkuussa 2016 Varga ilmoitti lopettavansa uransa, viitaten terveyssyihin.
Mustique

Mustique [mʌˈstiːk] on yksityisomistuksessa oleva Pohjois-Grenadiinien saariryhmään kuuluva saari Saint Vincent ja Grenadiinien saarivaltiossa Karibianmerellä. Sen pinta-ala on 5,7 neliökilometriä, ja se sijaitsee valtion pääsaaresta Saint Vincentistä suoraan etelään. Saari on tunnettu etenkin Britannian kuningasperheen jäsenten ja muiden rikkaiden kuuluisuuksien aurinkolomapaikkana.
Historiaa.
Vuonna 1958 brittiläinen lordi Glenconner eli Colin Tennant osti koko Mustiquen saaren 45 tuhannella punnalla ja alkoi kehittää siitä aluksi puuvillaplantaasia, mutta hanke epäonnistui. Vuonna 1960 Tennant antoi 40 000 neliömetrin maapalstan saaresta häälahjaksi hyvälle ystävälleen prinsessa Margaretille ja tämän tuoreelle aviomiehelle, valokuvaaja Antony Armstrong-Jonesille. He rakennuttivat saarelle loma-asunnon nimeltä "Les Jolies Eaux", mikä lisäsi kansainvälistä kiinnostusta Mustiqueen. Niinpä Colin Tennant päätti rakentaa saaresta kansainvälisten seurapiirien ja median jahtaamien rikkaiden ja kuuluisien henkilöiden hyvin suojatun lomapaikan. Tätä varten hän perusti 1968 yhtiön, joka omistaa koko saaren ja vastaa sen kiinteistökehityksestä.
Saaren pääsuunnittelijoina toimivat ruotsalainen arkkitehti Arne Hasselqvist ja brittiläinen teatterilavastaja Oliver Messel, joka oli luonut mainetta näyttävien loma-asuntojen suunnittelusta rikkaille lomailijoille läheisellä Barbadoksen saarella. Saarelle muodostettiin 120 loma-asuntotonttia, joiden ostaja tuli samalla saaren kehitysyhtiön The Mustique Companyn osakkaaksi. Tontin omistajiksi ilmaantui kansainvälisiä kuninkaallisia, muotoilijoita, taiteilijoita ja rocktähtiä, jotka kiinnostuivat mahdollisuudesta omaan eksklusiiviseen ”piilopaikkaan”. Saaren keskukseksi vanhasta puuvillavarastosta kunnostettiin 17 huoneen ylellinen hotelli, The Cotton House. 
Mustiquen saarella ovat asuneet tai lomailleet vuosikymmenten varrella muun muassa rocktähdet Mick Jagger, David Bowie, Paul McCartney, Bryan Adams ja Amy Winehouse, entinen Top Gear -juontaja Jeremy Clarkson, muotisuunnittelija Tommy Hilfiger ja prinssi William. Kuningatar Elisabet II ja prinssi Philip ovat vierailleet Mustiquella 1966, 1977 ja 1985.
Matkailu.
Saaren pohjoisosassa on lentokenttä, jossa on 992 metrin mittainen kiitotie.
Tavalliset matkailijat vierailevat Mustiquen saarella enimmäkseen päiväretkinä läheiseltä Bequian saarelta.
Tomas Wecksten

Tomas Wecksten (s. 2. marraskuuta 1996) on suomalainen seiväshyppääjä. Wecksten edustaa Karhulan Urheilijoita ja hänen valmentajanaan toimii hänen isänsä Mikko Wecksten.
Ura.
Kalevan kisoissa Wecksten on voittanut kultaa vuosina 2016, 2017 ja 2019, hopeaa vuonna 2018 sekä pronssia vuosina 2015, 2020 ja 2021. Sisäratojen SM-kilpailuissa hän on saanut pronssia 2017, 2018 ja 2019. Wecksten edusti Suomea vuoden 2014 Ruotsi-ottelussa ollen lopputuloksissa viides tuloksella 505, vuoden 2015 Ruotsi-ottelussa ollen kuudes tuloksella 506, vuoden 2016 Ruotsi-ottelussa voittaen tuloksella 520, vuoden 2017 Ruotsi-ottelussa ollen kolmas tuloksella 520, vuoden 2018 Ruotsi-ottelussa ollen toinen tuloksella 540 ja vuoden 2019 Ruotsi-ottelussa ollen neljäs tuloksella 519.
Wecksten oli mukana vuoden 2013 alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa Donetskissa, jossa oli finaalin 11. tuloksella 460. Vuoden 2014 alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa Eugenessa Wecksten jäi karsintaan tuloksella 510. Vuoden 2015 alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa Eskilstunassa hän oli neljäs tuloksella 525. Vuoden 2017 alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa hän oli kahdeksas tuloksella 530. EM-kilpailuissa Berliinissä 2018 hän karsiutui loppukilpailusta.
Weckstenin ennätys on 551, jonka hän hyppäsi Leverkusenissa 27. heinäkuuta 2017. Sisäradoilla hän on hypännyt parhaimmillaan 555.
Isla de la Juventud

Isla de la Juventud () on Kuubaan kuuluva saari Karibianmeressä. Pinta-alaltaan se on seitsemänneksi suurin Länsi-Intian saarista, ja vuoteen 1978 asti se tunnettiin nimellä "Isla de Pinos" (). Isla de la Juventud sijaitsee 50 kilometriä etelään Kuuban pääsaaresta ja sen pinta-ala on 2 200 km². Se on Kuuban keskushallinnon alainen erityishallintoalue, eikä kuulu mihinkään provinssiin.
Isla de la Juventud on suurin Canarreosin saaristoon kuuluvista saarista ja sen asukasluku on noin 85 000. Saaren suurin kaupunki ja samalla pääkaupunki on pohjoisessa sijaitseva Nueva Gerona. Vanhin ja toiseksi suurin kaupunki on sisämaassa sijaitseva Santa Fe.
Historiaa.
Saaren historiasta ennen Kolumbuksen aikaa tiedetään varsin vähän. Luolastosta läheltä Punta del Esten rantaa on löydetty 235 alkuasukkaiden tekemää kalliomaalausta. Eurooppalaisten tietoisuuteen saari tuli vuonna 1494 Kolumbuksen toisen löytöretken myötä. Kolumbus antoi saarelle nimen "La Evangelista" ja julisti sen Espanjan kruunun omaisuudeksi. Myöhemmin saari tunnettiin myös nimillä "Isla de Cotorras" (Papukaijasaari) ja "Isla de Tesoros" (Aarresaari). Jälkimmäinen nimitys juontanee juurensa alueen merirosvotoimintaan ja siitä kertovaan englantilaiseen kirjallisuuteen.
Espanjan ja Yhdysvaltain välisen sodassa kärsimänsä tappion ja Pariisin rauhansopimuksen nojalla Espanja luopui kaikista vaateistaan Kuubaan. Isla de la Juventudin asema jäi avoimeksi koska rauhansopimukseen liittyvä Plattin lisäys ja sen kuudes pykälä, joka määritti itsenäisen Kuuban rajat, ei säätänyt mitään saareen liittyen. Tämä johti aluevaateisiin sekä Yhdysvaltain että Kuuban taholta. Vuonna 1907 Yhdysvaltain korkein oikeus päätti tapauksen Pearcy vs. Staranahan yhteydessä, että kysymys saaren omistusoikeudesta ei ole juridinen, vaan poliittinen.
Vuonna 1904 laadittu Hay-Quesada sopimus, jonka Yhdysvaltain senaatti ratifioi 1925 joidenkin siirtokuntalaisten ja kauppiaiden vastustuksesta huolimatta, tunnusti saaren kuuluvan Kuuballe.
Toimintaterapiaryhmä

Toimintaterapiaryhmä 
on yhden tai useamman toimintaterapeutin ohjaama ryhmä. Toimintaterapiassa on laaja valikoima erilaisia ryhmiä, joilla on omat terapeuttiset tehtävät ja tarkoitukset. Toimintaterapiaryhmiä toimii muun muassa psykiatrisen hoidon piirissä.
Erilaiset toimintaterapiaryhmät.
Linda Finlay jakaa toimintaterapiaryhmät kahteen ryhmätyyppiin: toimintaryhmät (Activity groups) ja tukea antavat ryhmät (Support groups). Finlayn mukaan toimintaryhmissä, joihin kuuluvat tehtäväkeskeiset ryhmät ja sosiaaliset ryhmät, huomio on yksilöissä ja tuotoksessa. Tukea antavissa ryhmissä, joita ovat kommunikaatioryhmät ja psykoterapiaryhmät, huomio kohdistuu koko ryhmään ja ryhmän prosessiin.
Toiminta.
Toimintaterapiaryhmä eroaa esimerkiksi psykoterapiaryhmästä siinä, että toimintaterapeutti käyttää toimintaa edistääkseen ryhmän/yksilöiden tavoitteiden saavuttamista sekä ryhmän kehittymistä.Toimintaterapeutin erityiseen osaamiseen kuuluu valitun toiminnan soveltaminen ja porrastaminen sekä ryhmäläisille sopivaksi että asetettujen tavoitteiden saavuttamista edistäväksi.
Ryhmän terapeuttiset tekijät.
 ryhmän terapeuttiset tekijät, joita Yalomin on tutkinut psykoterapiaryhmissä, vaikuttavat myös toimintaterapiaryhmässä. Nämä tekijät ovat toivon herättäminen, tiedon jakaminen, samankaltaisuuden kokeminen, toisen auttamisen kokemus, perusperhekokemuksen korjaantuminen, sosiaalisten taitojen kehittyminen, mallioppiminen, ihmissuhdetaitojen oppiminen, ryhmäkoheesio, katarsis sekä eksistentiaaliset tekijät.  
Toimintaterapeutin strategiat.
Toimintaterapeutti käyttää työskennellessään terapeuttisia strategioita. Gary Kielhofnerin Inhimillisen toiminnan mallin mukaan terapeuttinen strategia on terapeutin toimintaa, joka vaikuttaa asiakkaan toimimiseen, tuntemuksiin ja ajatteluun johtaen toivottuun muutokseen. Kielhofnerin mukaan toimintaterapeutin strategiat ovat: vahvistaa, tehdä tietoiseksi, antaa palautetta, neuvoa, neuvotella, strukturoida. ohjata, rohkaista sekä antaa fyysistä tukea.
Kuningas Kristofferin maanlaki

Kuningas Kristofferin maanlaki oli Ruotsissa kuningas Kristofer Baijerilaisen hallituskaudella vuonna 1442 vahvistettu yleinen laki, joka koski maaseutua. Kristofferin maanlaki oli täydennetty ja paranneltu versio vanhemmasta Maunu Eerikinpojan maanlaista. Suurimmat erot olivat lain kuninkaankaaressa jossa uudessa maanlaissa annettiin aatelille ja papistolle muutamia lisäetuuksia. Uusi maanlaki ei kuitenkin syrjäyttänyt vanhaa kokonaan vaan molempia käytettiin pitkään rinnan. Lopullisesti uusi maanlaki korvasi vanhan vasta 1608 kun kuningas Kaarle IX painatti sen. Maanlaki koski vain maaseutua, kaupungeissa käytettiin Maunu Eerikinpojan kaupunginlakia joka oli peräisin vuodelta 1350. Maanlaki ja kaupunginlaki olivat käytössä Ruotsissa ja Suomessa vuoteen 1734 saakka jolloin ne korvasi vuoden 1734 yleinen laki.
Suomennokset.
Kuningas Kristofferin maanlaki laadittiin alkujaan ruotsin kielellä. Suomeksi sen käänsi ensimmäisenä 1540-luvulla Tukholman suomalaisen seurakunnan kirkkoherrana toiminut Herra Martti samoihin aikoihin, kun suomen kielen käyttö kirjakielenä muutoinkin sai alkunsa. Suomennoksesta tehtiin tuolloin vain muutamia käsin kirjoitettuja kopioita, ja se painettiin ensimmäisen kerran vasta vuonna 1905 E. N. Setälän ja M. Nyholmin toimittamana.
Kun käännöksen laatija ei ollut lakimies, siihen tuli useita virheitä. Vuonna 1601 Kalajoen kirkkoherra Ljungi Tuomaanpoika, joka toimi myös lain­­lukijana, laati laista uuden suomennoksen, joka pääasiassa pohjautuu Herra Martin käännökseen mutta jossa virheet oli korjattu. Käännös on säilynyt Ruotsin kuninkaallisessa kirjastossa, mutta se ei tullut omana aikanaan yleisesti tunnetuksi eikä sitäkään painettu ennen vuotta 1852.
Abraham Kollanius suomensi maanlain sekä kaupunginlain ja tuomarinohjeet. Hänen käännöksensä valmistui vuonna 1648. Suomennoksen tarkastivat alilaamanni Henrik Jaakonpoika ja Anders Mikonpoika Pacchalenius, jotka laativat myös kokonaan oman suomennoksensa, mutta siitä ei ole säilynyt tarkempia tietoja.
Regensburgin rauhansopimus

Regensburgin rauhansopimus päätti Espanjan, Ranskan ja Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan välisen sodan. Sopimus solmittiin 15. elokuuta 1684 Regensburgin kaupungin dominikaanikonventissa, ja solmijoina olivat toiselta puolelta Ranskan kuningas Ludvig XIV ja toiselta puolelta Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisari Leopold I sekä Espanjan kuningas Kaarle II. Sopimuksessa kuningas Ludvigin annettiin pitää unionin kautta saamansa alueet, kuten Strasbourg ja Luxemburg, kun taas Kortrijk ja Diksmuide (nykyään Belgiaa), palautettiin Espanjalle. 
Rauha ei kuitenkaan ollut ehdoton, vaan sen tarkoituksena oli kahdenkymmenen vuoden aselepo. Se keskeytyi kuitenkin Yhdeksänvuotiseen sotaan jo vuonna 1688.
Lehesjärvi-Vähäjärvi

Lehesjärvi–Vähäjärvi on Keski-Suomessa Jyväskylässä Puuppolassa sijaitseva järvi.
Maantietoa.
Järven pinta-ala on 86 hehtaaria, se on 2,3 kilometriä pitkä ja 1,6 kilometriä leveä. Siinä on kaksi järviallasta, joita yhdistää toisiinsa kapea, matala ja ruohottunut salmi. Lehesjärvi on 1,8 kilometriä pitkä ja Vähäjärvi 0,9 kilometriä pitkä. Ero kokonaispituuteen johtuu järven kaarevasta muodosta. Samoin kumpikin järviallas on ilmoitettua kapeampi. Lehesjärvi on 450 metriä ja Vähäjärvi 600 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Se on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Järven tilavuus on 2,78 miljoonaa kuutiometriä eli 0,00278 kuutiokilometriä. Sen keskisyvyys on 3,2 metriä ja suurin syvyys on 10 metriä. Kummassakin järvialtaassa on oma syvänne, joista Vähäjärvi on syvin ja Lehesjärvi 9,0 metriä syvä. Järven rantaviivan pituus on 8,0 kilometriä ja sen rannat ovat lähinnä peltomaata, mutta Lehesjärven eteläpäässä se on asuinaluetta ja Vähäjärven eteläranta on Lehesvuoren metsäistä rinnettä. Lehesvuori kohoaa 110 metrin ja viereinen Punavuori 80 metrin korkeuteen. Valtatie 4 ylittää laskujoen Lehesjärven länsipuolella ja järvi näkyy tielle asti. Järveä voi kiertää kulkemalla yhdysteitä 16709 tai 16711, mutta järven eteläpuolella ei ole läpikulkuun soveltuvaa tietä.
Luontoarvoja.
Vedenlaatu.
Järven vedenlaatua on tutkittu vuodesta 1976 saakka. Sen ekologinen tila on tyydyttävä, koska sen ravinnepitoisuudet ovat säännöllisesti korkeita (fosforipitoisuudet ovat 40 mikrogrammaa litrassa vettä). Veden kemiallinen luokka ei aivan yllä arvosanaan hyvä, sillä ahvenissa on havaittu olevan liikaa elohopeaa. Järveä on hoitokalastettu vuosina 2003–2007 nostamalla Lehesjärvestä 9,1 tonnia ja Vähäjärvestä 7,9 tonnia kalaa. Samalla järvistä poistettiin niittämällä vesikasvia.
Eläimistö.
Järvien kalastoon kuuluvat koekalastusten perusteella ainakin ahven, kiiski, kuha (jota on myös istutettu), hauki, salakka, särki, pasuri, lahna ja särkilahna.
Vesistösuhteet.
Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Tuomiojärven–Palokkajärven valuma-alueella (14.29), jonka Makkarajoen valuma-alueeseen (14.296) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 95 metriä mpy.
Järveen tulee viisi jokea tai ojaa. Vähäjärveen laskee idästä Majapuro, jonka valuma-alueella sijaitsevat Majajärvi (42 ha) ja Perälampi (2 ha). Vähäjärven pohjoisrantaan laskee koillisesta Lapiojoki, jonka valuma-alueelta löytyvät Iso-Kuukkanen (180 ha) ja Hiidenjärvi (50 ha). Lehesjärven pohjoisrantaan laskee Tervajoki, jonka lähdejärvi on Alanen (56 ha). Joen nimi on yläjuoksulla Alasesta alkaen Isojoki, Kuokankosken jälkeen Kuokanjoki ja kuivatun Tervajärven jälkeen Tervajoki. Lehesjärven oma laskujoki Makkarajoki alkaa sen lounaispäästä ja se laskee kilometrin päähän Korttajärveen. Joella on pudostusta vain 0,6 metriä.
Bequia

Bequia [ˈbɛkweɪ] on Saint Vincent ja Grenadiinien saarivaltioon kuuluva saari Pohjois-Grenadiinien saariryhmässä Karibianmeren itäosassa. Sen pinta-ala on 18 neliökilometriä, mikä tekee siitä Grenadiinien saariston toiseksi suurimman saaren Grenadalle kuuluvan Carriacoun jälkeen. Bequia sijaitsee noin 15 kilometriä etelään Saint Vincent ja Grenadiinien pääkaupungista Kingstownista.
Bequian perinteinen elinkeino on ollut ryhävalaiden pyynti harppuunoin, ja saari on yksi harvoista paikoista maailmassa joissa valaanpyynti on yhä hyvin rajoitetusti sallittua, helmikuusta toukokuuhun vain muutamille paikallisille valaanpyytäjille.
Nykyisin Bequian pääelinkeino on matkailu. Saarella vierailee monia pienempiä risteilyaluksia ja purjeveneitä ja yhä enemmän myös lentäen saapuvia turisteja, erityisesti sukellusharrastajia. Suurimman kaupungin Port Elizabethin lähellä on hiekkaranta "Princess Margaret Beach", joka nimettiin läheisen Mustiquen saaren kuuluisimman loma-asukkaan, Englannin prinsessa Margaretin mukaan. Lentokenttänä toimii saaren eteläosaan vuonna 1992 avattu James F. Mitchell International Airport.
What Do You Mean?

What Do You Mean? on kanadalaisen laulajan Justin Bieberin kappale ja ensimmäinen single hänen neljänneltä, "Purpose"-nimiseltä studioalbumilta. Single julkaistiin 28. elokuuta 2015, jolloin se sai hyvän vastaanoton kriitikoilta, ja menestyi myös kaupallisesti. Kappale pääsi listakärkeen Australiassa, Unkarissa, Uudessa-Seelannissa, Alankomaissa, Irlannissa, Ruotsissa ja Isossa-Britanniassa. Se on myös Bieberin parhaiten debytoinut single Saksassa.
Singleä myytiin Yhdysvalloissa ensimmäisellä viikolla 337 000 digitaalista latausta, ja siitä tuli Bieberin ensimmäinen Billboard Hot 100 -listaykkönen, kun se nousi ykkössijalle julkaisuviikollaan. Se on listan historian 23. kappale, joka on debytoinut ykkössijalla, ja samalla Bieberistä tuli nuorin miesaristi, jonka kappale on noussut heti ensimmäisellä viikolla listan kärkeen. Tästä saavutuksesta Bieber palkittiin, kun hänelle myönnettiin ennätys Guinness World Records -kirjassa.
Suomessa single nousi ensimmäisellä listaviikollaan virallisen singlelistan sijalle kolme, minkä jälkeen se oli kaksi viikkoa listan kärjessä.
Live-esitykset.
"What Do You Mean?"-kappaleen live-esityksiä televisioitiin useaan otteeseen. Justin Bieber esitti kappaleen muun muassa vuoden 2015 MTV Video Music Awards ja MTV Europe Music Awards -gaaloissa. "Billboard" arvosti eritysesti MTV VMA -tapahtumassa Bieberin ammattimaista esiintymistä lavalla sekä kunnioittivat "tunnetta, joka välittyi hyvin kuuntelijoihin". Bieber itki lavalla esityksen päätteeksi. Itkeminen performanssin jälkeen sai paljon huomiota, ja välikohtauksesta tulikin yksi tapahtuman keskusteluimmista hetkistä sosiaalisessa mediassa. Bieber esitti kappaleen myöhemmin vielä ranskalaisessa NRJ Music Award-show’ssa. "Metro" kuvaili esityksen aiheuttamaa reaktiota "hysteeriseksi".
Champion (auto)

Champion Automobilwerke GmbH on vuosina 1949–1955 toiminut saksalainen autonvalmistaja. Champion-autot olivat pieniä ja yksinkertaisia ja niissä oli hyvin pieni moottori. Tehdas myi tuotteitaan merkillä Champion.
Champion 250 -mallissa oli 250-kuutioinen Triumph-moottoripyörän moottori. Lyhyt 285 senttimetriä pitkä kääpiöauto painoi vain 220–250 kiloa. Huippunopeus oli noin 60 km/h. Mallia valmistettiin noin 200 kappaletta.
Hieman isompia olivat 400- ja 500-mallit, jotka olivat samassa hintaluokassa isojen autonvalmistajien pienimpien mallien kanssa. Niiden huippunopeus oli yli 80 km/h. Painoa oli yli 500 kiloa. Vuosina 1951–1952 näitä myytiin pari tuhatta kappaletta.
Champion ajautui konkurssiin vuonna 1953. Eri yrittäjät kuitenkin jatkoivat 400- ja 500-mallien valmistusta pitkin 1950-lukua. Merkittävin näistä oli Maico, joka valmisti Championin malleihin perustuvia Maico-autoja 5 000–7 000 kappaletta vuoteen 1958 mennessä.
AWS Shopper

AWS Shopper on vuosina 1971–1974 valmistettu saksalainen automerkki. AWS tulee sanoista "Automobilwerk Walter Schätzle". AWS Shopperit olivat pieniä ja niissä oli hyvin pieni moottori. Auton suunnitteli Walter Schätzle.
AWS-mallissa oli 290-kuutioinen moottori teholtaan 11 kW (15 hv). Korin rakenne oli yksinkertainen: teräsputket, joiden ympärille laitettiin peltipaneelit. Rakenteesta johtuen korinmuoto on kulmikas. Mallia valmistettiin yhteensä noin 1 400 yksilöä.
AWS Shopper hyödynsi toimintansa lopettaneen Goggomobilin osia. Pienestä moottorista johtuen huippunopeus oli noin 90 km/h.
Veikko Rekunen

Veikko Rekunen, ent. Tuomi (s. 17. huhtikuuta 1952 Rovaniemi) on suomalainen opettaja, kirjoittaja ja kääntäjä. Rekunen kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1971 Kangasalan lukiosta ja jatkoi opintojaan Oulun yliopistossa, josta hän valmistui 1977 filosofian kandidaatiksi ja sai filosofian maisterin arvon pääaineena englantilainen filologia ja sivuaineina Rooman kirjallisuus (latinan kieli), psykologia ja kasvatustiede. Vuonna 1978 hän suoritti opettajan virkaan vaadittavan opetusharjoittelun Oulun Normaaikoulussa.
Valmistuttuaan Rekunen on toiminut opettajana Alahärmässä, Pomarkussa ja vuodesta 1981 Ylistaron lukiossa, jossa vuosia myös apulaisrehtorina. Hän oli Ylen Opettaja.tv:n kuukauden opettaja syyskuussa 2008. Rekunen on nykyisin eläkkeellä ja asuu Espoossa.
Rekunen tunnetaan tietokilpailuharrastuksestaan, ja hän on esiintynyt useissa television tietokilpailuohjelmissa. "Suomen Tietoviisaassa" hän kilpaili kaksi kertaa sijoittuen parhaimmillaan välierässään toiseksi Jyrki Otilan jälkeen. "Valiojoukko"-visailuohjelmassa hän sijoittui kolmanneksi opettajien sarjassa.
Kirjallinen toiminta.
Rekunen tunnetaan suomalaisissa tieteiskirjoittajapiireissä kirjoittajana ja kääntäjänä. Lisäksi hän oli mukana perustamassa Suomen Tieteiskirjoittajat ry:tä ja toimi sen ensimmäisenä puheenjohtajana. Hänelle on myönnetty yhdistyksen Kosmoskynä-palkinto. Hän on julkaissut lukuisia novelleja kotimaisissa tieteislehdissä ja hänen englanninkielinen novellinsa "The Biological Truth" ilmestyi suomalaisen tieteiskirjallisuuden edustajana Daw Booksin kokoelmassa "Terra SF II". Parin vuosikymmenen ajan hän toimi Tietokone-lehden vakituisena avustajana ja julkaisi lukuisia asiantuntija-artikkeleita. Hän on myös julkaissut pakinoita ja mielipidekirjoituksia eri lehdissä.
Rekunen on kääntänyt seuraavat tieteisromaanit Ursan julkaisemana:
Tieteisromaanit Book Studion julkaisemana:
Muita teoksia Tammen julkaisemana:
Tietokonealan opaskirjoja Amersoftin julkaisemana:
Yhteiskunnallinen toiminta.
Rekunen on ollut Ylistaron kunnan kunnanvaltuutettuna vuosina 1992–2004 sekä kunnanhallituksen jäsenenä (osan aikaa varapuheenjohtajana) vuosina 2001-2008. Hän toimi myös Seinäjoen, Nurmon ja Ylistaron kuntaliitosta valmistelevassa selvitystoimikunnassa ja päätetyn kuntaliitoksen järjestelytoimikunnan jäsenenä 2007–2008.
Rekunen on ollut Ylistaron Opettajien Ammattiyhdistyksen hallituksen jäsenenä ja puheenjohtajana useita vuosia sekä yhden kauden OAJ:n piirihallituksessa. Kahden vuoden ajan hän toimi myös Ylistaron Akavan pääluottamusmiehenä. Rekuselle on annettu Suomen Valkoisen Ruusun ritarikunnan ansioristi vuonna 2006.
Perhe.
Rekunen on ollut naimisissa vuodesta 1974 ja hänellä on vuonna 1984 syntynyt tytär.
Caribbean Cup 2014

Caribbean Cup 2014 oli järjestyksessään 18. Caribbean Cupin turnaus. Lopputurnaus pelattiin 11. - 18. marraskuuta 2014 Jamaikalla. Ottelupaikkana toimi kaikissa otteluissa Montego Bay Sports Complex, joka sijaitsee Montego Bayn kaupungissa. Isäntämaa Jamaika voitti loppuottelussa Trinidad ja Tobagon rangaistuspotkukilpailussa. Haiti voitti pronssiottelussa Kuuban.
Karsinnat.
Karsintakierros.
Lohko 1.
Kaikki ottelut pelattiin Blakes Estate Stadiumilla, Montserratissa.
Lohko 2.
Kaikki ottelut pelattiin Oranjestadissa, Arubassa.
1. kierros.
Lohko 3.
Kaikki ottelut pelattiin Martiniquella.
Lohko 4.
Kaikki ottelut pelattiin Puerto Ricolla.
Lohko 5.
Kaikki ottelut pelattiin Antigua ja Barbudalla.
Lohko 6.
Kaikki ottelut pelattiin Saint Kitts ja Nevisillä.
2. kierros.
Lohko 7.
Kaikki ottelut pelattiin Trinidad ja Tobagolla.
Lohko 8.
Kaikki ottelut pelattiin Haitilla.
Lohko 9.
Kaikki ottelut pelattiin Guadeloupella.
Kemarley Brown

Ashani Kemarley Brown (s. 20. heinäkuuta 1992) on syntyjään jamaikalainen pikajuoksija, joka kilpailee 100 metrillä ja 200 metrillä. Vuodesta 2016 alkaen hän on edustanut Bahrainia. Hänen ennätysaikansa 100 metrillä on 9,93 toukokuulta 2014. 
Ura.
Brownin ensimmäinen kansainvälisistä kisoista saavuttama mitali oli Jamaikan U20-joukkueen pikaviestin kultamitali vuoden 2011 CARIFTA-kisoista. Brownin lisäksi joukkueessa juoksivat Odail Todd, Kemar Bailey-Cole ja Jazeel Murphy. Kisojen jälkeen Brown ajautui vammakierteeseen ja oli muutaman vuoden syrjässä kv. kisoista.
Vuonna 2012 Brown muutti Yhdysvaltoihin opiskelemaan Merritt Collegessa Kalifornian Oaklandissa. Siellä hän kehitti erityisesti nopeuskestävyyttään ja voitti California Community College -mestaruuden kahdesti 100 metrillä. Jälkimmäinen CCCAA-yleisurheilukisojen mestaruus tuli ennätysajalla 9,93, joka on nopein junior college -tason juoksijan juoksema aika. Tulos oli tekohetkellään myös vuoden viidenneksi nopein aika maailmassa ja Asafa Powellin jälkeen toiseksi nopein jamaikalaistulos. Samana vuonna Brown kellotti 200 metrillä ajan 20,38 joka sekin mahtui vuoden TOP-50 tulosten listalle.
Brown saavutti Gwangjun universiadeissa 2015 hopeaa 100 metrillä ajalla 10,12. Hän karsiutui saman matkan välierissä Rio de Janeiron olympialaisissa 2016.
Silvio Leonard

Silvio Leonard Sarria tai Silvio Leonard Tartabull (s. 20. syyskuuta 1955 Cienfuegos, Kuuba) on kuubalainen entinen pikajuoksija. Hänen paras saavutuksensa on hopeamitali 100 metriltä Moskovan 1980 Olympiakisoista.
Ura.
Ensimmäiset näytöt Leonardin kyvyistä saatiin vuonna 1973, jolloin hän juoksi Kuuban juniorimestariksi uudella ennätysajalla 10,24. Seuraavana vuonna hän voitti kultaa molemmilta pikamatkoilta Keski-Amerikan ja Karibian kisoissa. Maailmanlaajuiseen tietoisuuteen Leonard tuli viimeistään kesällä 1975 kun hän sivusi 100 metrin silloista ME-tulosta 9,9 sekuntia (käsiajanotolla) Ostravassa.
Leonard voitti myös Pan-Amerikan kisoissa kaikkiaan kolme kultaa. Kahdesti 100 metrillä (1975 ja 1979) ja kerran200 metrillä (1979). Juhliessaan 100 metrin voittoaan 1975 kisoissa Leonard kompastui ja kaatui stadionin vesihautaan loukaten selkänsä. Vamma vaati leikkaushoitoa ja vaikeutti hänen valmistautumistaan Montrealin olympialaisiin. Itse kilpailussa Leonard voitti mm. Trinidadin Hasely Crawfordin, josta oli tuleva olympiavoittaja seuraavana vuonna.
Leonard kuntoutui Montrealin kisoihin mennessä, mutta epäonnekseen teloi jalkansa lasinsiruihin olympiakylässä. Vamma vaikeutti olennaisesti juoksemista, joten Leonard ei selvinnyt välieristä itse finaaliin.
Vuonna 1977 Leonard oli uransa huipulla. Hän alitti toisena juoksijana 10 sekunnin haamurajan elektronisella ajanotolla juostessaan 9,98 Meksikon Guadalajarassa 11. elokuuta. Ensimmäisenä rajan oli alittanut Yhdysvaltain Jim Hines. Leonard myös osoitti vauhtikestävyytensä juoksemalla 200 metrillä vuoden nopeimman ajan 20,08. Samana vuonna Leonard juoksi ensimmäisessä yleisurheilun maailmancupissa pronssia Amerikan joukkueessa molemmilla pikamatkoilla. Leonard voitti myös opiskelijoiden MM-kilpailujen kultamitalin 100 metrillä myöhemmin samana vuonna.
Vuonna 1978 Leonard puolusti onnistuneesti kultamitaleitaan Keski-Amerikan ja Karibian kisoissa. Hän myös juoksi kesällä 200 metrillä oman ennätyksensä Varsovassa pysäyttäen kellot aikaan 20,06. Tulos oli myös kauden kärkiaika.
Vuoden 1979 Maailmancupissa Leonard juoksi kultaa 200 metrillä ja pikaviestissä ja sijoittui 100 metrillä toiseksi. Muita vuoden kohokohtia olivat Kuuban mestaruus sekä voitto Neuvostoliiton mestaruuskilpailujen 100 metrillä.
Vuoden 1980 Moskovan olympialaisissa Leonard hävisi 100 metrillä Ison-Britannian Allan Wellsille ja sijoittui 200 metrillä neljänneksi ajalla 20,30 häviten pronssimitalin vain niukasti.
Vuoden 1980 jälkeen Leonard ei saavuttanut mainittavaa kansainvälistä menestystä. Leonard pitää edelleen hallussaan maansa ennätystä 100 metrillä ja on 200 metrillä listalla sijalla 2.
Sankarani

Sankarani on Nigerin sivujoki Guineassa ja Malissa. Sen pituus on 670 kilometriä ja valuma-alueen laajuus 35 500 neliökilometriä.
Sankaranin alkujoet ovat Kouroukelle ja Gbanhala. Sen tärkein sivujoki on Dion, jonka jälkeen joki virtaa kohti pohjoista. Alajuoksulla siihen yhtyy vielä Ouassoulou Bale. Sankarani liittyy Nigeriin noin 40 kilometriä ennen Bamakoa. Sen valuma-alueesta kaksi kolmasosaa kuuluu Guineaan. Vuotuinen virtaama on noin viisi kuutiokilometriä.
Joella sijaitsee vuonna 1982 valmistunut Sélinguén pato ja vesivoimalaitos. Voimalan kapasiteetti on 44 megawattia ja tuotanto noin 230 gigawattituntia. Sen 23 metriä korkea ja 2 600 metriä pitkä säännöstelypato muodostaa 34,2 neliökilometrin laajuisen tekojärven, jonka varastointikyky on 2,2 kuutiokilometriä. Pato mahdollistaa noin 60 000 hehtaarin laajuisen alueen keinokastelun, mutta toistaiseksi siitä on käytössä vain 1 350 hehtaaria.
Sankaranin varrella sijainnutta Niania on pidetty yhtenä keskiaikaisen Malin valtakunnan keskuksista tai mahdollisesti jopa sen pääkaupunkina.
Orsa-luokka

Orsa-luokka oli Italian kuninkaallisen laivaston neljän aluksen muodostama torpedoveneluokka.
Propulsio.
Alusten voimanlähteenä oli 16 000 hevosvoimaa akselia kohti tuottaneet kaksiakseliset Tosi-turbiinimoottorit, joihin oli kytketty kaksi kolmivaihehöyrykattilaa. Koneisto mahdollisti 28 solmun huippunopeuden. Aluksilla oli polttoainetta 528 tonnia.
Aseistus.
Alusten pääaseina oli kaksi OTO:n valmistamaa 100 millimetrin 47 pituuskaliiperin tykkiä, jotka oli asennettu yksittäin käsikäyttöisinä panssarikilpien taakse. Ilmatorjuntaa varten aluksilla oli kahdeksan 13,2 millimetrin konekivääriä, jotka toisen maailmansodan aikana korvattiin jopa yhdellätoista 20 millimetrin 65 tai 70 pituuskaliiperin ilmatorjuntatykillä. Lisäksi aluksilla oli neljä 450 millimetrin torpedoputkea ja kuusi syvyyspomminheitintä. Sukellusveneentorjuntaa vaikeutti kuitenkin kaikuluotaimen puute.
Canouan

Canouan on Pohjois-Grenadiinien saariryhmään kuuluva pieni korallisaari Saint Vincent ja Grenadiinien saarivaltiossa Karibianmerellä. Se on kooltaan etelästä pohjoiseen noin 6 kilometriä ja lännestä itään noin 2 kilometriä. Canouan sijaitsee noin 50 kilometriä lounaaseen maan pääsaaresta Saint Vincentistä.
Kuunsirpin muotoiselta Canouanin saarella on löydetty merkkejä ihmisasutuksesta noin vuodelta 200 eaa. Siirtomaa-aikana saarella toimi aluksi puuvilla- ja myöhemmin sokeriplantaaseja, joista viimeinen lopetti toimintansa 1924. 1800-luvulla saarella rakennettiin myös purjelaivoja, joiden materiaaliksi sieltä saatiin seetripuuta, mahonkia ja bambua. 
Saaren suurin kylä on nimeltään Charlestown saaren länsipuolen Grand Bayn suojissa. Se perustettiin 1921 sen jälkeen, kun hurrikaani oli tuhonnut siihen asti suurimman taajaman itärannan Carenage Bayssä. Charlestownin vieressä on hiekkaranta, jonne tuodaan matkailijoita päiväretkille Saint Vincentin saarelta.
Saaren pohjoisosa, lähes puolet saaren pinta-alasta, kuuluu Raffles-hotelliyhtiön ylelliselle lomakeskukselle ja sen 18-reikäiselle Trump International Golf Clubille.
Vaaleatukkainen tyttö

Vaaleatukkainen tyttö on Helene Schjerfbeckin suurikokoinen maalaus vuodelta 1916. Siinä on nuori tyttö, joka on kallistanut päänsä lukemaan kirjaa. Teoksen malli on Schjerfbeckin naapurissa Hyvinkäällä asunut Impi Tamlander, joka sisarensa Jennyn kanssa auttoi taiteilijaa. Schjerfbeck-asiantuntija Leena Ahtola-Moorhouse on sanonut teoksesta: ”Vaaleatukkainen tyttö on hyvin kauniisti maalattu, huipputeos.”
Teoksen selkäpuolella on luonnos teoksen "Kuvakudos" (1914) mieshahmosta, ja se on sotkettu valkoisella ja punaisella.
"Vaaleatukkainen tyttö" on ollut vuosikymmeniä yksityisessä omistuksessa Euroopassa, mutta tuli myyntiin Sothebyn kautta joulukuussa 2015 samaan aikaan kahden varhaisemman teoksen kanssa, "Miekkailijan" (1924) ja "Liinatukkaisen pojan" (1878). Teos myytiin noin 1,2 miljoonan euron (870 000 punnan) kauppahintaan Frankfurtissa sijaitsevalle Städel-museolle, jossa se pantiin yleisön nähtäville. "Vaaleatukkainen tyttö" oli sitä ennen ollut esillä viimeksi näyttelyssä vuonna 1980.
Miekkailija (maalaus)

Miekkailija on Helene Schjerfbeckin maalaus vuodelta 1924. Teos esittää tummaa miestä, ja sen mallina on ollut Huolman-niminen mies, johon Schjerfbeck tutustui Hyvinkäällä. Mies oli kotoisin Saimaan rannoilta. Schjerfbeck-asiantuntija Leena Ahtola-Moorhouse on sanonut teoksesta, että se on hauska ja paljastaa taiteilijan eroottista puolta, ja siitä voi nähdä taiteilijan suhteen El Grecoon.
Teos on vesiväri-, guassi- ja liituteos, ja siitä on olemassa myös öljyväreillä maalattu versio.
"Miekkailija" oli vuonna 2012 esillä Schjerfbeckin 150-vuotisjuhlanäyttelyssä Ateneumin taidemuseossa. Se on ollut yksityisessä omistuksessa Euroopassa, mutta tuli myyntiin Sothebyn kautta joulukuussa 2015 samaan aikaan kahden muun teoksen kanssa, "Vaaleatukkaisen tytön" (1924) ja "Liinatukkaisen pojan" (1878).
Cornwall (Jamaika)

Cornwall on yksi Jamaikan maakunnista. Sen alueella sijaitsee viisi kuntaa: Hanover, Saint Elizabeth, Saint James, Trelawny ja Westmoreland. Vuoden 2011 väestölaskennassa alueen asukasluku oli 622 816, ja pinta-ala 3 939 km2. Maakunnan suurin kaupunki on Montego Bay, joka on Jamaikan neljänneksi suurin kaupunki asukasluvun perusteella.
Union Island

Union Island on Pohjois-Grenadiinien saariryhmään kuuluva pieni saari Saint Vincent ja Grenadiinien saarivaltiossa Karibianmerellä. Se on kooltaan noin 5,5 neliökilometriä. Union Island sijaitsee noin 70 kilometriä lounaaseen maan pääsaaresta Saint Vincentistä ja saman verran naapurimaan Grenadan pääsaaresta koilliseen.
Union Islandin naapurisaaret ovat Grenadalle kuuluvat Cariacou etelässä ja Petit Martinique kaakossa sekä Saint Vincentille kuuluvat Mayreau, Tobago Cays, Palm Island ja Petit Saint Vincent idässä.
Union Islandilla on kaksi kylää, Clifton ja Ashton. Kolme neljännestä saaren asukkaista asuu Ashtonissa, mutta Clifton on matkailijoiden kannalta kiinnostavampi. Saaren hiekkarantoja ovat länsirannan Chatham Bay, pohjoisrannan Bloody Bay, Richmond Bay ja Belmont Bay (eli Big Sands). 
Saaren korkeimmat kohdat ovat noin 300 korkeudelle merenpinnasta ulottuvat Mount Taboi ja Mount Parnassus.
Historiaa.
Alkuperäisasukkaiden, arawakkien ja karibien jälkeen saarta pitivät hallussaan brittiläiset ja ranskalaiset orjakauppiaat ja puuvillaplantaasien omistajat. Saarelle tuotiin satoja afrikkalaisorjia nykyisten Nigerian, Kamerunin, Angolan ja Ghanan alueilta. Aiemmin asukkaat hankkivat elantonsa kalastuksella ja maanviljelyksellä, ja monet saaren miehistä pestaututuivat rahtilaivojen miehistöksi. Nykyisin matkailu on yhä tärkeämpi elinkeino. Suosituin matkailupalvelu on veneiden päivävuokraus huvikalastus- ja sukelluskäyttöön.
Machar (pyhimys)

Machar (500-luku) oli irlantilaissyntyinen pyhimys joka tuli Skotlantiin Ionaan Columban kanssa.
Machar saarnasi ensin Mullissa ja myöhemmin Aberdeenin seudun piktien parissa. Häntä on siksi myöhemmin anakronistisesti pidetty Aberdeenin ensimmäisenä piispana. "Aberdeen Breviaryn" pyhimyslegendan mukaan paavi Gregorius Suuri olisi nimittänyt hänet viimeisiksi elinvuosikseen Toursin arkkipiispaksi, mutta tarina ei ole uskottava.
Macharin lähteen vettä käytettiin Aberdeenin katderaalissa kastevetenä. Hänen muistopäivänsä on 12. marraskuuta.
Aberdeenin Pyhän Macharin katedraali ("St Machar's Cathedral"), jonka paikalla on tiettävästi ollut kirkkorakennus jo 500-luvulla, on nimetty Macharin muistoksi. Pyhän Macharin mukaan on saanut nimensä myös Aberdeenin edustalla oleva Macharin öljykenttä ("Machar Oil Field").
Sinkkiboorihydridi

Sinkkiboorihydridi (Zn(BH4)2) on sinkki- ja boorihydridi-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä käytetään orgaanisen kemian synteeseissä mietona ja selektiivisenä pelkistimenä.
Ominaisuudet.
Sinkkiboorihydridi on huoneenlämpötilassa valkoista kiteistä ainetta. Yhdiste reagoi veden ja kosteuden kanssa mutta liukenee eräisiin orgaanisiin liuottimiin kuten dietyylieetteriin, tetrahydrofuraaniin, dimetyyliformamidiin, dikloorimetaaniin ja tolueeniin. Sinkkiboorihydridi pelkistää α,β-tyydyttymättömät karbonyyliyhdisteet, esimerkiksi aldehydit ja ketonit, α,β-tyydyttymättömiksi alkoholeiksi, esterit ja karboksyylihapot alkoholeiksi sekä amidit amiineiksi. Aminohapoista muodostuu aminoalkoholeja. Kuumennettaessa noin 85 °C:n lämpötilaan sinkkiboorihydridi hajoaa sinkiksi, booriksi ja vedyksi. Monista muista vastaavista reaktioista poiketen tämä reaktio on reversiibeli.
Valmistus ja käyttö.
Sinkkiboorihydridiä voidaan valmistaa sinkkikloridin ja natriumboorihydridin välisellä reaktiolla ja liuottimena käytetään tyypillisesti dietyylieetteriä tai tetrahydrofuraania. Yhdistettä on myös raportoitu voitavan valmistaa sinkkikloridista ja natriumboorihydridistä jauhamalla kuulamyllyissä ilman liuotinta.
ZnCl2 + 2 NaBH4 → Zn(BH4)2 + 2 NaCl
Sinkkiboorihydridiä käytetään orgaanisen kemian synteeseissä erityisesti α,β-tyydyttymättömien karbonyyliyhdisteiden pelkistämiseen. Reaktio tapahtuu yleensä hyvin selektiivisesti, eivätkä muut mahdollisesti pelkistyvät ryhmät yleensä reagoi, ja hyvällä saannolla. Usein reaktioissa käytetään silikaan sidottua sinkkiboorihydridiä. Yhdisteen sisältämä sinkki-ioni kelatoituu helposti, minkä vuoksi yhdistettä käytetään hydroksi-tai alkoksikarbonyyliyhdisteiden stereoselektiiviseen pelkistämiseen. Sinkki-ioni koordinoituu karbonyyliryhmän happeen ja lähellä sijaitsevaan hydroksyyli- tai alkoksyylihappoon ja vety liittyy molekyyliin vähiten steerisesti estyneestä suunnasta. Näissä pelkistyksissä enantioylimäärä on usein hyvin korkea. Yhdisteen käyttöä vedyn varastoimismateriaalina tutkitaan.
Essie Davis

Esther ”Essie” Davis (s. 1970 Hobart, Tasmania) on australialainen näyttelijä ja tuottaja, joka on esiintynyt sekä australialaisissa että yhdysvaltalaisissa elokuva- ja televisiotuotannoissa. Hänet tunnetaan muun muassa pääroolistaan Phryne Fisherinä vuonna 2012 alkaneessa australialaisessa televisiosarjassa "Neiti Fisherin etsivätoimisto" sekä elokuvista "The Matrix Reloaded", "The Matrix Revolutions", "Tyttö ja helmikorvakoru," "Australia" ja "The Babadook". Vuonna 2016 Davis vieraili "Game of Thronesin" kuudennella tuotantokaudella.
Ura.
Davis kasvoi Hobartin kaupungissa Tasmaniassa. Hän valmistui sydneyläisestä National Institute of Dramatic Art -koulusta vuonna 1992, ja jo seuraavana vuonna hän sai Julian roolin Bell Shakespeare -teatterin "Romeosta ja Juliasta". Davis sai pian valmistumisensa jälkeen myös roolin vuoden 1995 komediaelokuvasta "".
Vuonna 2003 Davis sai parhaan sivuosan Laurence Olivier -palkinnon Stella Kowalskin roolista National Theatren näytelmässä "Viettelyksen vaunu". Se johti rooliin Tom Stoppardin "Jumpersissa", jota esitettiin sekä West Endissä että Broadwayllä. Broadway-esityksestä Davis sai Tony-ehdokkuuden. 
Vuonna 2006 Davis näytteli Dakota Fanningin esittämän Fern Arablen äitiä elokuvassa "Lotta ystäväni". Vuonna 2011 hän esiintyi australialaisessa televisiosarjassa "Läimäys". 
Yksityiselämä.
Davis on ollut vuodesta 2002 naimisissa elokuvaohjaaja Justin Kurzelin kanssa. Heillä on kaksi lasta, kaksostyttäret.
Semoy Hackett

Semoy Kee-Ann Hackett (s. 27. marraskuuta 1988 Lambeau, Siparia) on trinidadtobagolainen pikajuoksija.
Hackett karsiutui 100 metrin juoksun puolivälierissä Pekingin olympialaisissa 2008. Berliinin MM-kilpailuissa 2009 hän karsiutui 100 metrin välierissä ja oli 4 × 100 metrin viestissä seitsemäs. Daegun MM-kilpailuissa 2011 hän putosi jälleen 100 metrillä välierissä. Pikaviestissä hän kuului neljänneksi sijoittuneeseen Trinidad ja Tobagon joukkueeseen. Daegun tulokset kuitenkin mitätöitiin, koska hän oli antanut 1,3-dimetyyliamyyliamiinia sisältäneen dopingnäytteen saman vuoden Trinidad ja Tobagon mestaruuskilpailuissa. Hän sai kuuden kuukauden kilpailukiellon ajalle 17.9.2011–16.3.2012.
Hackett sijoittui Lontoon olympialaisissa 2012 kahdeksanneksi 200 metrin juoksussa ja karsiutui välierissä 100 metrillä. Hän jäi jälleen kiinni 1,3-dimetyyliamyyliamiinin käytöstä NCAA:n mestaruuskilpailuissa kesäkuussa 2012, ja hänelle tuomittiin toukokuussa 2014 takautuvasti kahden vuoden ja neljän kuukauden kilpailukielto ajalle 1.1.2013–30.4.2015. 
Hackett palasi doping-pannansa jälkeen takaisin kilparadoille ja sijoittui Pan-Amerikan kisoissa 2015 kahdeksanneksi 200 metrillä. Hän juoksi Pekingin MM-kilpailuissa 2015 ankkuriosuuden pronssia saaneessa Trinidad-Tobagon 4 × 100 metrin viestijoukkueessa. Samojen kisojen 100 ja 200 metrin juoksuissa hän karsiutui välierissä. Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 hän karsiutui 100 ja 200 metrillä välierissä säkä sijoittui pikaviestissä viidenneksi. Lontoon MM-kilpailuissa 2017 hän eteni 200 metrillä välieriin ja oli 4 × 100 metrin viestissä kuudes.
Markus Merk

Markus Merk (s. 15. maaliskuuta 1962 Kaiserslautern) on entinen saksalainen jalkapalloerotuomari. Merk oli kansainvälisen jalkapalloliiton FIFA:n virallinen tuomari vuosina 1992–2007. Siviiliammattiltaan hän on hammaslääkäri. Merk on naimisissa ja hänellä on yksi poika.
Merk aloitti tuomaroinnin 2. Bundesliigassa jo vuonna 1985. Vuonna 1988 hän tuomitsi avausottelunsa Bundesliigassa ja vuonna 1992 hänestä tuli FIFA:n virallinen tuomari. Merk tuomitsi urallaan viisi suurta finaalia, mukaan lukien vuoden 2004 EM-finaalin ja kauden 2002–2003 Mestareiden liigan finaalin. Merk valittiin urallaan seitsemän kertaa Saksan parhaaksi tuomariksi ja hänellä on hallussaan myös eniten otteluita Bundesliigassa puhaltaneen tuomarin titteli. Vuoden 2006 MM-kilpailuissa Merk tuomitsi kolme ottelua. Hän päätti uransa vuonna 2007. 
Ennen vuoden 2004 EM-finaalia Kreikan ja Portugalin välillä nousi kohu, sillä Kreikan saksalaisvalmentaja Otto Rehhagel oli Merkin potilaana tämän hammaslääkäriasemalla.
Amaury Bonduel

Amaury Bonduel (s. 3. maaliskuuta 1999 Eigenbrakel, Belgia) on belgialaissyntyinen ranskalainen autourheilija, joka kilpaili kaudella 2015 GP3-sarjassa italialaisen Tridentin autolla. 
Bonduel siirtyi ensimmäiseen formula-luokkaansa Eurocup Formula Renault 2.0:aan kaudeksi 2015. Syyskuussa 2015 hän debytoi GP3-luokassa Tridentin autolla Italiassa sijoittuen viikonlopun kilpailuissa sijoille 14 ja 12.
Mihail Kogălniceanu

Mihail Kogălniceanu (6. syyskuuta 1817 Iași, Moldavia – 1. heinäkuuta 1891 Pariisi, Ranska) oli romanialainen valtiomies ja historioitsija, joka toimi Romanian pääministerinä vuosina 1863–1865. Hän oli myös yksi romanialaisen historiankirjoituksen perustajista.
Saksassa opiskellut Kogălniceanu asettui vuonna 1838 Iașiin, jossa hän ryhtyi kirjoittamaan aktiivisesti Romanian historiasta ja politiikasta. Hän ryhtyi vuonna 1840 julkaisemaan "Dacia literară" -kirjallisuuslehteä ja "Arhiva românească" -nimistä historiallista aikakauskirjaa. Hän julkaisi myös vuosina 1845–1852 kolmiosaisen kokoelman muinaisia moldavialaisia kronikoita. Turkkilaiset viranomaiset pyrkivät ajoittain puuttumaan Kogălniceanun pitämiin yleisöluentoihin Romanian historiasta niiden avoimen kansallismielisyyden vuoksi. Vallankumousvuonna 1848 hän julkaisi ”Kansallisen puolueen toiveet Moldaviassa” -nimisen poliittisen pamfletin, minkä seurauksena hän joutui pakenemaan tilapäisesti Itävallan puolelle Bukovinaan. Kogălniceanu kamppaili vuosien ajan Moldavian ja Valakian yhdistymisen puolesta. Hän kannatti myös maareformia ja romaniväestön vapauttamista orjuudesta.
Romanian valtion perustamisen jälkeen ruhtinas Alexandru Ioan Cuza nimitti Kogălniceanun pääministeriksi lokakuussa 1863. Hänen hallituksensa toteutti monia merkittäviä uudistuksia, kuten luostarien omaisuuden pakkolunastus, maanomistussuhteita muuttanut vuoden 1864 maalaki ja koululaitoksen uudistaminen. Nämä toimet nostattivat vastarintaa varsinkin aatelisten suurmaanomistajien piirissä, ja osa uudistuksista oli ajettava läpi toukokuussa 1864 suoritetun valtiokaappauksen turvin. Ajauduttuaan erimielisyyksiin myös ruhtinas Cuzan kanssa Kogălniceanu joutui eroamaan helmikuussa 1865. Hän toimi myöhemmin Romanian sisäministerinä 1868–1870 ja 1879–1880 sekä ulkoministerinä 1876 ja 1877–1878. Hänen ulkoministerikaudelleen osui Venäjän–Turkin sota, jonka lopputulos varmisti Romanialle täyden itsenäisyyden Turkista. Kogălniceanu toimi Romanian edustajana Berliinin kongressissa 1878 yhdessä Ion Brătianun kanssa. Hän oli vielä sen jälkeen maansa lähettiläänä Pariisissa 1880–1881. Myöhempinä vuosinaan hän esiintyi Brătianun hallituksen arvostelijana.
Nicolae Golescu

Nicolae Golescu (1810 Câmpulung Muscel, Valakia – 10. joulukuuta 1877 Bukarest) oli romanialainen poliitikko, joka toimi Romanian pääministerinä vuonna 1868.
Sveitsissä opiskellut Golescu palveli nuorena Valakian armeijassa, jossa hän yleni lopulta kenraaliksi. Hän oli myös lyhyen aikaa Valakian ulkoministerinä ruhtinas Alexandru II Ghican aikana. Vuoden 1848 vallankumousyrityksen aikana hän oli vallankumoushallituksen sisäministeri ja joutui sen jälkeen asumaan maanpaossa Pariisissa vuoteen 1857. Palattuaan hän oli niin sanotun ad hoc -divaanin varapuheenjohtajana. Golescu osallistui vuonna 1866 Romanian ruhtinas Alexandru Ioan Cuzan syrjäyttämiseen ja kuului sen jälkeen asetettuun lyhytaikaiseen valtionhoitajakuntaan. Hän oli Romanian pääministerinä toukokuusta marraskuuhun 1868. Golescu oli myös 1868–1869 Romanian senaatin puhemies. Häntä syytettiin vuonna 1870 tasavaltaisen vallankumousliikkeen johtamisesta, mutta oikeudenkäynnissä valamiehistö totesi hänet syyttömäksi.
Nicolae Golescun veli Ștefan Golescu toimi Romanian pääministerinä välittömästi ennen häntä 1867–1868. Heidän serkkunsa Alexandru G. Golescu oli pääministerinä lyhyen aikaa vuonna 1870.