tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
SMS Arminius

SMS Arminius oli Preussin laivaston ensimmäinen ironcladmonitori. Alus kuului vuodesta 1867 alkaen Pohjois-Saksan liiton laivastoon ja edelleen vuodesta 1871 se kuului Saksan keisarikunnan laivastoon.
Suunnittelu.
Alus oli Cowper Coles'n vuonna 1863 suunnittelema. Sen pituus vesirajassa oli 61,60 metriä ja kokonaispituus oli 63,21 metriä. Aluksen leveys oli 10,9 metriä ja sen syväys etuosassa oli 4,32 ja perässä 4,55 metriä. Aluksen suunnitelman mukainen uppouma oli normaalikuormalla 1 653 metristä tonnia ja taisteluun kuormattuna jopa 1 829 tonnia. Aluksen rautarakenteinen runko oli rakennettu perinteisesti kylkikaarten varaan ja siinä oli kahdeksan vesitiivistä osastoa.
Propulsiojärjestelmä.
Aluksen propulsiojärjestelmä koostui yhdestä Greenwichissä toimivan J. Penn &amp; Sonsin 2-sylinterisestä höyrykoneesta ja saman valmistajana neljästä höyrykattilasta, jotka tuottivat 1,33 ilmakehän paineen. Aluksella oli vain yksi kattila- ja yksi konehuone. Koneisto pyöritti kaksilapaista potkuria, jonka halkaisija oli 3,96 metriä. Ohjattavuudesta huolehti yksi peräsintä. Aluksella oli myös 1,9 kW 55 V generaattori.
Alus oli lisäksi varustettu kuunaritakilalla, jonka purjepinta-ala oli 540 neliömetriä.
Aseistus.
Aluksen alkuperäisenä aseistuksena oli neljä pronssista valettua rihlattua 72 naulan tykkiä. Tykit korvattiin vastaanoton jälkeen neljällä Kruppin valmistamalla 21 cm/19 tykillä, joiden korotuskulma oli 12 astetta ja kantama 2 800 metriä. Tykkeihin oli 332 ammusta. Vuonna 1881 aluksen aseistukseen lisättiin neljä konekivääriä ja keulaan vesirajan yläpuolelle 35 cm torpedoputki, johon aluksella oli kaksi torpedoa. Samalla yötoiminnan helpottamiseksi alukselle asennettiin kaksi 35 ampeerin valonheitintä.
Suoja.
Aluksen suojana oli 229 millimetrin teakrunkoon kiinnitetty kankirautapanssari. Vesirajaan oli kiinnitetty keskeltä 114 millimetrin panssarivyö, joka kapeni päissä 76 millimetriin. ja tykkitornien seinän paksuus oli 406 millimetriä teakia ja sen päällä 114-119 millimetriä rautaa. Taistelunjohtotilojen suojana 114 millimetrin rautalevyt, joiden alla 229 millimetrin teaklaudat.
Valmistus.
Alus tilattiin Samuda Borthersilta Lontoon Cubitt Townista ja sen köli laskettiin vuonna 1863. Alus laskettiin vesille 20. elokuuta 1864 ja se otettiin vartioaluksena palvelukseen 22. huhtikuuta 1865. Aluksen rahoituksesta vastasi osin vapaaehtoisryhmä.
Palvelus.
Alus siirrettiin tekniseksi koululaivaksi vuonna 1872 ja se oli vuodesta 1881 alkaen muun muassa Kielin satamajäänmurtajana. Vuonna 1882 alus sijoitettiin "SMS Blücherin" emälaivaksi. Alus poistettiin alusluettelosta 2. maaliskuuta 1901 ja se myytiin 72 000 markalla. Alus romutettiin vuonna 1902 Hampurissa.
Kodin Pellervo

Kodin Pellervo on suomalainen aikakauslehti. Lehteä mainostetaan koko perheen hyötylehtenä, ja sen kohderyhmä on yli 50-vuotiaat pariskunnat sekä 40-49-vuotiaat perheet, joissa asuu teini-ikäisiä. Lehden levikki on 42 119 (LT 2016). Lehden päätoimittaja on Anna Malk. Lehteä julkaisee ja kustantaa Pellervo-Media Oy, joka on Osuustoimintakeskus Pellervon osakkuusyhteisö.
Lehden painosmäärä on 40 000. Lehteä julkaisee ja kustantaa Pellervo-Media Oy, joka on Osuustoimintakeskus Pellervon osakkuusyhteisö.
Kodin Pellervon edeltäjänä oli vuoteen 1998 Pellervo-seuran julkaisema Pellervo, joka lehtiuudistuksen jälkeen eriytettiin vuonna 1999 kahdeksi lehdeksi: maataloutta käsitteleväksi Maatilan Pellervoksi ja yleisemmin kotia ja maaseutua käsitteleväksi Kodin Pellervoksi.
Liisa Holmberg

Liisa Holmberg (s. 1960) on saamelainen kulttuurivaikuttaja. Hän on ollut Saamelaisalueen koulutuskeskuksen (SAKK) rehtori.
Holmberg on koulutukseltaan kauppatieteen maisteri Vaasan yliopistosta. Hänet valittiin vuonna 2016 Arktisen yliopiston neuvoston puheenjohtajaksi.
Hän toimi SAKK:ssa kolmekymmentä vuotta, ja rehtoriksi hänet valittiin 2008. Hän irtisanoutui syyskuussa 2017, mutta työsuhde kestää vuoden loppuun. Irtisanoutumisen jälkeen hän keskittyy elokuvatyöhön. Hän työskentelee kansainvälisessä saamelaiselokuvien elokuva-instituutissa ISFIssä.
Tunnustuksia:
Jättitatar

Jättitatar eli sahalinintatar ("Reynoutria sachalinensis", syn. "Fallopia sachalinensis") on suuri, monivuotinen ruohovartinen kasvi, joka kuuluu jättitatarten ("Reynoutria") sukuun. Se on peräisin Aasian ja Tyynenmeren alueelta (Hokkaidō, Honshū, Kuriilit ja Sahalin), mutta sitä on istutettu Yhdysvaltoihin ja Eurooppaan, missä se on haitallinen vieraslaji. Jättitattaren ja japanintattaren risteymää kutsutaan nimellä hörtsätatar ("Reynoutria" × "bohemica").
ST Format

ST Format oli brittiläinen Atari ST -tietokoneisiin ja ohjelmiin keskittynyt aikakauslehti. Lehteä julkaisi Future Publishing 1980-luvun lopulta 1990-luvulle. Lehti oli aluksi nimellä ST/Amiga Format kunnes se jaettiin kahtia "Amiga Format"- ja "ST Format" -lehdiksi.
Rakentaja (lehti)

Rakentaja on Rakennusliiton jäsenlehti. Lehti ilmestyy vuodesta 2020 alkaen 6 kertaa vuodessa, ja sen päätoimittaja on Johanna Hellsten.
Vuosina 1925–1930 Rakentajaa julkaisi Suomen Rakennustyöväen Liitto. Suomen Rakennustyöläisten Liitto alkoi julkaista samannimistä lehteä vuonna 1948.
Future plc

Future plc (perustettu nimellä Future Publishing) on brittiläinen mediayhtiö, joka julkaisee aikakauslehtiä. Yhtiö on perustettu vuonna 1985 Somersetissä. Yhtiön perustaja Chris Anderson on perustanut myös Sapling Foundationin, joka nykyisin omistaa TEDin.
Anderson myi yhtiön Pearsonille vuonna 1994 ja osti sen takaisin vuonna 1998.
Yhtiön ensimmäinen lehti oli "Amstrad Action". Yhtiö oli ensimmäinen, joka liitti ohjelmien lehden mukana tuleville kaseteille, joka mahdollisti hinnan ja levikin nostamisen.
Yhtiö osti Imagine Publishingin vuonna 2016.
Yhtiöllä on yli 50 lehteä ja sillä on tytäryhtiö Future US.
Lehtiä.
Nykyisiä lehtiä ovat muun muassa:
Tee Itse

Tee Itse on Bonnier Publicationsin kustantama aikakauslehti, miehille suunnattu nikkarointi- ja remontointilehti. Sen alaotsikkona on ”sisustus, korjaukset, työkalut, tarvikkeet, uutuudet”. Lehti ilmestyy 18 kertaa vuodessa, ja sen levikki on 10 961 (LT 2013).
Aiempi samanniminen lehti "Tee itse" oli Yhtyneiden Kuvalehtien kustantama, naisten käsityölehden "Omin Käsin" (1938–1972) seuraaja, joka ilmestyi vuoteen 1978 asti.
Chris Anderson (yrittäjä)

Chris Anderson (s. 1957) on yrittäjä, joka on perustanut Future Publishing lehtitalon, ja Sapling Foundationin, joka omistaa TEDin.
Anderson syntyi syrjäisessä kylässä Pakistanissa ja valmistui Oxfordin yliopistosta.
Anderson työskenteli "Personal Computer Games" lehdessä ja oli "Zzap!64" -lehden päätoimittaja ennen Futuren perustamista ja sen ensimmäisen lehden "Amstrad Actionin" aloittamista.
Anderson myi Futuren Pearsonille vuonna 1994 ja osti sen takaisin vuonna 1998.
Melqart

Melqart tai Milk-quart ("kaupungin kuningas") oli foinikialaisen Tyroksen pää- ja suojelusjumala, jota palvottiin myös Karthagossa. Melqart yhdistetään mereen ja purjehdukseen, ja hänet kuvataan kolikoissa ratsastamassa merihevosella. Myöhemmin häntä pidettiin myös auringonjumalana, ja hänet rinnastettiin myös Heraklekseen.
Nimellä "Malku" Melqart samaistettiin babylonialaiseen Nergaliin, kuoleman ja alamaailman jumalaan. Melqart kuvattiin yleensä parrakkaana hahmona, jolla oli korkea ja pyöreä päähine sekä lannevaate. Hän kantoi egyptiläistä elämän symbolia ankhia ja rei'itettyä kirvestä, kuoleman symbolia. Herodotoksen kuvauksen mukaan Melqartin – Herodotos kutsuu jumalaa kreikkalaisittain Heraklekseksi – Tyroksen pyhäkössä pidettiin vuosittain talvi- ja kevätjuhlat, ja pyhäkön uskotaan olleen Jerusalemin Salomon temppelin esikuva.
National Geographic Suomi

National Geographic Suomi oli Bonnier Publicationsin kustantama tiedeaiheinen aikakauslehti. Lehden levikki oli 10 225 (LT 2013), ja sen lukijat olivat tyypillisesti korkeasti koulutettuja ja hyvätuloisia. Lehti oli suomenkielinen käännös alkuperäisestä National Geographic -lehdestä. 
National Geographicin suomenkielinen versio alkoi ilmestyä 25.1.2001. 
Bonnier lopetti lehden julkaisun vuonna 2020.
Petra Magga-Vars

Petra Biret Magga-Vars on Saamelaisen lastenkulttuurikeskus Mánnun toiminnanjohtaja, joka asuu Vuotson saamelaiskylässä Sodankylässä. 
Hän on ollut Saamelaiskäräjien hallituksessa, Suomen saamelaiskäräjien jäsen ja Saamelaisen parlamentaarisen neuvoston varajäsen.
Itämaan tietäjä

Itämaan tietäjä on Turmion Kätilöiden kappale ja joulusingle, joka julkaistiin 16. joulukuuta 2017 yhdessä "Surutulitus"-kappaleen kanssa. Sen aiheena on joulupukki. Kappaletta ei julkaistu "Surutulituksen" tavoin "Dance Panique" -albumilla.
Kappale nousi Suomen virallisen latauslistan sijalle 25.
The Dark Element

 
The Dark Element on laulaja Anette Olzonin ja kitaristi-laulunkirjoittaja-tuottaja Jani Liimataisen perustama musiikkiprojekti. Kaksikon yhteistyö on kummunnut italialaisen Frontiers Musicin johtajan Serafino Peruginon ideasta, ja levytyssopimus yhtiön kanssa julkistettiin syyskuussa 2016.
The Dark Elementin samanniminen esikoisalbumi ilmestyi 10. marraskuuta 2017. Kokoonpanoon kuuluvat myös Liimataisen Cain’s Offering -yhtyetoverit basisti Jonas Kuhlberg ja rumpali Jani Hurula. Yhtye esiintyi yleisölle ensimmäisen kerran Sweden Rock Festivalissa Ruotsissa kesäkuussa 2018.
Julkaisut.
Albumit
Singlet
Musiikkivideot
Surutulitus

Surutulitus on Turmion Kätilöiden kappale ja ensimmäinen single yhtyeen vuoden 2017 studioalbumilta "Dance Panique". Se kertoo rakkaudesta ja rakastelemisen vaikeudesta. Kappale debytoi Suomen virallisen latauslistan sijalla 18.
Kappaleesta julkaistiin karaokehenkinen lyriikkavideo.
Kiitos 2004–2014

Kiitos 2004–2014 on Turmion Kätilöiden live-DVD, joka julkaistiin 12. joulukuuta 2014. Se kuvattiin syyskuussa 2014 Helsingin The Circuksessa. Julkaisun sisältöön ovat vaikuttaneet yhtyeen kannattajat, joilta kysyttiin ennen keikan taltiointia mitä kappaleita DVD:llä tulisi julkaista. Sen ensimmäisenä maistiaisena julkaistiin kappale ”Hades”, jota ei ole aiemmin julkaistu singlenä eikä siitä kuvattu musiikkivideota.
DVD nousi Suomen virallisen listan ensimmäiselle sijalle, ja pysyi listalla yhteensä 12 viikkoa.
United States Reports

United States Reports on virallinen kokoelma Yhdysvaltain korkeimman oikeuden päätöksiä. Alun perin yhden lakimiehen aloittamaa nidossarjaa julkaisee nykyään maan hallinnon alainen U.S. Government Publishing Office (vuoteen 2014 asti nimeltään Printing Office).
Korkeimman oikeuden päätösten julkaisemisen aloitti philadelphialainen lakimies ja toimittaja Alexander J. Dallas, joka julkaisi ensin yhden nidoksen Pennsylvanian osavaltion tuomioistuimien päätöksiä vuonna 1790. Julkaisua pidetään "United States Reports" -sarjan ensimmäisenä osana, vaikka siinä ei ole korkeimman oikeuden päätöksiä. Vuonna 1791 vasta perustettu korkein oikeus muutti maan silloiseen pääkaupunkiin Philadelphiaan, ja Dallas alkoi julkaista myös sen päätöksiä myyntiin. Resurssipula vaikutti julkaisujen laatuun, ja niitä julkaistiin jopa vasta seitsemän vuotta oikeustapausten jälkeen. Dallasin julkaisemat neljä osaa kattavat tuomioistuimen vuodet 1790–1800. Hänen jälkeensä päätöksiä alkoi julkaista washingtonilaisen oikeusistuimen tuomari William Cranch. Vuonna 1817 kongressi hyväksyi lain, jolla päätösten julkaisijan ("Reporter of Decisions of the Supreme Court of the United States") asema virallistettiin.
1870-luvulle asti sarjan osat nimettiin niitä julkaisseiden henkilöiden mukaan. Vuonna 1874 Yhdysvaltain hallinto alkoi rahoittaa päätösten julkaisemista, ja vuonna 1921 U.S. Government Printing Office (myöhemmin nimeltään Publishing Office) aloitti sarjan julkaisemisen, kun sitä aikaisemmin olivat julkaisseet yksityiset toimijat. Nykyään oikeusreportterin tehtävänä on valvoa päätösten julkaisua. Vuodesta 2011 lähtien tehtävää on hoitanut Christine Luchok Fallon, joka on tuomioistuimen historian 16. oikeusreportteri ja ensimmäinen nainen virassa. Kirjojen varsinaisen painamistyön hoitavat edelleen yksityiset yritykset.
Osasta 91 lähtien viittaukset oikeuden päätöksiin ovat muotoa ”347 U.S. 483 (1954)”, jossa 347 on osan numero, 483 sivunumero ja 1954 vuosiluku. Vanhemmat viittaukset ovat muotoa ”1 Cranch (5. U.S.) 299 (1803)”.
Korkeimman oikeuden päätöksiä julkaisevat myös useat kaupalliset tahot, kuten "United States Law Week" (Bloomberg), LexisNexis ja Westlaw.
Etyylivetysulfaatti

Etyylivetysulfaatti eli etyylisulfaatti tai etyylirikkihappo (C2H6SO4) on estereihin kuuluva yhdiste. Rakenteeltaan se on etanolin ja rikkihapon esteri. Yhdistettä voidaan käyttää muun muassa orgaanisen kemian synteeseissä.
Ominaisuudet.
Huoneenlämpötilassa etyylivetysulfaatti on väritöntä nestettä. Yhdiste liukenee veteen ja moniin orgaanisiin liuottimiin esimerkiksi etanoliin ja dietyylieetteriin. Kuumennettaessa yhdistettä voimakkaasti se hajoaa muodostaen eteeniä. Yhdiste on hapanta ja reagoi emästen kanssa muodostaen suoloja. Yhdistettä esiintyy eräissä viineissä. Etyylivetysulfaatti ärsyttää ihoa, silmiä ja hengitysteitä.
Valmistus ja käyttö.
Etyylivetysulfaatin valmistukseen on useita menetelmiä. Teollisuudessa hyvin käytetty menetelmä on väkevän rikkihappoliuoksen ja eteenin välinen reaktio 70–80 °Cn lämpötilassa. Muita tapoja ovat etanolin ja rikkihapon kuumentaminen, etanolin ja rikkitrioksidin tai etanolin ja natriumvetysulfaatin välisellä reaktiolla. Etyylivetysulfaatti voidaan hydrolysoida emäksisissä olosuhteissa etanoliksi ja tämä on välivaihe valmistettaessa etanolia eteenistä. Yhdisteestä voidaan valmistaa myös muita kemikaaleja kuten dietyylisulfaattia ja dietyylieetteriä. Etyylivetysulfaattia voidaan käyttää myös kaseiinin saostamiseen. Etyylivetysulfaattia muodostuu ihmisen elimistössä etanolin aineenvaihduntatuotteena. Yhdisteen pitoisuutta jätevesissä on käytetty tutkimuksissa yhtenä merkkiaineena alkoholin kulutuksen määrästä.
B. V. Bowden

Bertram Vivian Bowden, Bowdenin paroni (18. tammikuuta 1910 Chesterfield, Yhdistynyt kuningaskunta – 28. heinäkuuta 1989 Altrincham, Yhdistynyt kuningaskunta) oli brittiläinen tieteilijä, tietokonepioneeri, pedagogi ja ministeri. Hän opiskeli ydinfysiikkaa, mutta elektroniikkayritys Ferrantissa hänestä tuli Mark 1 -tietokoneen myyntimies. Bowden painosti koulutuksen merkitystä, ja hän toimi 1953–1964 Manchester College of Science and Industry -korkeakoulun rehtorina ja 1964–1965 koulutus- ja tiedeministerinä.
Nuoruus ja opiskelu.
Bertram Bowden syntyi 1910 Chesterfieldissä. Hänen isänsä oli koulun rehtori. Chesterfield Grammar Schoolin jälkeen Bowden opiskeli Cambrigen yliopistoon kuuluvassa Emmanuel Collegessa. Valmistuttuaan maisteriksi Bowden työskenteli 1931–1934 Cavendish-laboratoriossa Ernest Rutherfordin alaisuudessa radioaktiivisuuteen liittyvässä tutkimuksessa.
Bowden valmistui tohtoriksi 1934. Stipendin turvin hän jatkoi Cambridgestä Amsterdamin yliopistoon. Amsterdamin hän jätti kuitenkin vuoden jälkeen ja palasi Englantiin opettamaan, ensin Liverpoolissa ja sitten Oundlessa.
Tietokonepioneeriksi.
Toisen maailmansodan aikana Bowden työskenteli Telecommunications Research Establishmentissa tutkatutkimuksen parissa. Hän oli TRE:ssä tieteellinen upseeri, ja hänen kumppaneihinsa kuului muun muassa Frederic Calland Williams. Bowden johti 1943 brittiläistä ryhmää Yhdysvaltain laivaston tutkimuslaboratoriossa toimineessa yhteishankkeessa.
Britannissa Bowden työskenteli vuodet 1946–1947 Yhdistyneen kuningaskunnan atomienergiavirastossa ja vuodet 1950–1953 elektroniikkayritys Ferrantissa. Ferranti kehitti kaupallista versiota Manchesterin yliopistolle valmistetulle Mark 1 -tietokoneelle. Bowdenin vastuulla oli tutkia erilaisia mahdollisuuksia uusien laitteiden myynnille. Bowden kertoi myöhemmin olleensa maailman ensimmäinen tietokoneiden myyntimies.
Bowden julkaisi vuonna 1953 kirjan "Faster than Thought", joka alkoi jonkinlaisena myyntilehtisenä, mutta siitä tuli lopulta laaja kirja. Sitä voi kutsua Britannian tietokonemaailman ”Kuka kukin on” -teokseksi. Se nosti muun muassa Charles Babbagen ja Ada Lovelacen mainetta tietokonealan pioneereina.
Rehtorina ja ministerinä.
Bowden siirtyi 1953 Ferrantilta Manchester College of Science and Industry -korkeakoulun rehtoriksi. Bowden toimi rehtorina sen nopean laajentumisen aikana. Hän oli rehtorina 1953–1964. Bowden pyrki herättämään Britannian teollisuusmiesten huomion tieteen ja teknologian merkitykseen. Saavutusten ansiosta pääministeri Harold Wilson myönsi Bowdenilla vuonna 1963 aatelisarvon. Seuraavana vuonna Wilson valitsi Bowdenin koulutus- ja tiedeministeriksi. Bowden jätti paikkansa 1965, mutta jatkoi edelleen aktiivisena koulutuksen, tieteen ja teknologian puolestapuhujana.
Laura Luostarinen

Laura Ulrica Luostarinen (s. 1952 Joutseno) on suomalainen taidemuseonjohtaja. Hän toimi Salon taidemuseon johtajana ja museopalvelujen esimiehenä eläkkeelle jääntiinsä 2018 saakka.
Luostarinen opiskeli taidehistoriaa Åbo Akademissa ja valmistui maisteriksi Turun yliopistosta. Hän aloitti uransa Etelä-Savon aluetaidemuseossa ja työskenteli siellä kaksikymmentä vuotta näyttelyjä valmistavana ja kokoelmia hoitava amanuenssina. Hän harrastaa valokuvausta ja osallistui Mikkelin valokuvakeskuksen toimintaan, ja hänestä tuli kuopiolaisen Victor Barsokevitsch -valokuvakeskuksen johtaja vuonna 1998. Salon taidemuseon johtaja hänestä tuli 2002.
Luostarinen sai Finnfoto-palkinnon vuonna 2014. Hänen johtajakaudellaan Salon taidemuseo profiloitui laadukkaan fotojournalistisen taiteen esittelijänä.
Luostarinen on toimittanut ja kirjoittanut yhdessä muiden kanssa runsaasti näyttelyluetteloita, kuten "Lyyli Säilä: taidemaalari Salosta" ja Salon taidemuseon julkaisusarjaan muun muassa "Uuno Eskola: taiteellisen veren viettelys" ja "Sakari Mäkipuro: taidemaalari ja kullankaivaja" sekä osallistunut teoksen "Suomen kirkot ja kirkkotaide 2" tekemiseen.
Salaperäinen X

Salaperäinen X () on vuonna 1914 valmistunut tanskalainen mykkäelokuva. Benjamin Christensenin ohjaaman jännityselokuvan pääosia esittävät Christensen itse, Karen Sandberg ja Hermann Spiro.
Juoni.
Luutnantti van Hauenin vaimoa tavoitteleva kreivi Spinelli on vieraan vallan vakooja. Sodan syttyessä Spinelli saa haltuunsa van Hauenille uskotun salaisen määräyksen ja välittää sen viholliselle. Van Haenia luullaan petturiksi ja hänet tuomitaan kuolemaan. Sillä aikaa hänen vaimonsa on keksinyt yhteyden salaperäisen X:n ja vanhan tuulimyllyn välillä. Hän löytää sieltä lukkojen taakse jääneen Spinellin, joka tunnustaa rikoksensa. Tieto van Hauenin syyttömyydestä saapuu viime hetkellä ja vaimoaan uskottomuudesta epäillyt mies vakuuttuu tämän viattomuudesta.
Tuotanto ja vastaanotto.
Dansk Biograf Compagnin tuottama "Salaperäinen X" on Benjamin Christensenin esikoisohjaus. Paitsi ohjaajana ja pääosan esittäjänä, hän toimii myös käsikirjoittajana, tuottajana ja leikkaajana. Elokuvan ansioita ovat sen taidokas lavastus ja valaistus sekä sujuvasti etenevä tarinankerronta. Juoni on nykynäkökulmasta nähtynä auttamattoman vanhanaikainen.
"Salaperäinen X" oli menestys Tanskassa, mutta sen ulkomaanlevitystä haittasi samaan aikaan syttynyt ensimmäinen maailmansota. Elokuvaa on pidetty yhtenä tanskalaisen mykkäeläkuvan kultakauden mestariteoksista ja sen on nähty vaikuttaneen saksalaisten ekspressionistien teoksiin.
Suomessa "Salaperäistä X:ää" esitettiin vuodenvaihteessa 1915. Helsingissä elokuva oli jaettu pituutensa vuoksi kahteen viikko-ohjelmaan, kun taas Tampereella sitä esitettiin yhdessä kahden tunnin ohjelmassa. "Tampereen Sanomien" mukaan elokuva kuului parhaimpiin kaupungissa nähdyistä: ”Huolimatta siitä, että filmi on pisimpiä täällä näytellyistä ja kestää joukon toista tuntia, jaksaa näytelmän jännittävä ja mukaansa tempaava aihe pitää mielenkiinnon vireillä loppuun saakka. Näyttämölle asetuksessa on käytetty kaikkia biografitekniikan saavutuksia ja filmi kuuluukin ammattimiesten mielipiteitten mukaan asetettavan ensi sijalle tähän saakka ilmestyneistä filmiuutuuksista.”
DVD-julkaisu.
"Salaperäinen X" on julkaistu DVD:llä Christensenin seuraavan ohjaustyön "Koston yön" ("Hævnens nat", 1916) kanssa. Elokuvat on varustettu Neil Brandin pianomusiikilla ja englanninkielisellä tekstityksellä.
Comptiq

Comptiq () on japanilainen Kadokawa Shotenin julkaisema aikakauslehti. Lehden sisältönä ovat tietokonepelit, visual novelit ja manga-sarjat. Lehteä on julkaistu vuodesta 1983 lähtien kuukausittain ja sisältö on siirtynyt tietokonelaitteista peleihin ja muuhun mediaan. Useista muista vastaavista poiketen lehti ei julkaise peliarvosteluja.
Lehti oli yksi varhaisista videopeleihin keskittyneistä lehdistä Japanissa.
Anja Tuulonen

Anja Tuulonen (s. 1955) on eläköitynyt suomalainen silmälääkäri, entinen silmätautiopin professori ja entinen Tampereen yliopistosairaalan Silmäkeskuksen vastuualueen johtaja.
Tuulonen on ollut vuodesta 2016 European Glaucoma Societyn puheenjohtaja. Hänen väitöskirjansa vuodelta 1985 Oulun yliopistosta on nimeltään "Laser trabeculoplasty in the treatment of glaucoma".
Hugo E. Saurén

Hugo Emil Saurén (3. kesäkuuta 1860 Helsinki – 24. syyskuuta 1927 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti.
Saurénin vanhemmat olivat senaatinkamreeri, valtioneuvos Karl Emil Konstantin Saurén (1817–1892) ja Emelie Sofia Natalia Brummer (1833–1890). Hän suoritti arkkitehtitutkinnon 1881 ja oli sitten arkkitehtinä Yleisten rakennusten ylihallituksessa 1881–1887. Hän oli naimisissa 1885–1910 Elin Sigrid Klärichin (1865-1910) kanssa, jonka isä Frans Andreas Henrik Klärich (1816–1884) johti helsinkiläistä Tollander &amp; Klärichin tupakkatehdasta. Saurén siirtyi tehtaan johtoon 1889 ja tehtaasta muodostettiin osakeyhtiö 1897. Tehtaan toiminta päättyi vuonna 1926.
Saurén on haudattu Hietaniemen vanhalle hautausmaalle Helsingissä.
Kaarle Fredrik

Kaarle Fredrik (, ; 30. huhtikuuta 1700 Gottorp – 18. kesäkuuta 1739 Rohlsfhagen, lähellä Oldesloea, nyk. Saksa) oli Holstein-Gottorpin herttua, jota kaavailtiin Ruotsin kuninkaaksi Kaarle XII:n kuoleman jälkeen. Hän oli myös Venäjän keisari Pietari III:n isä.
Nuoruus ja kaavailut Ruotsin kuninkaaksi.
Kaarle Fredrikin vanhemmat olivat Holstein-Gottorpin herttua Fredrik IV ja Ruotsin kuningas Kaarle XII:n vanhempi sisko Hedvig Sofia. Hänen isänsä kaatui suuren Pohjan sodan Kliszówin taistelussa hänen ollessaan vain kaksivuotias, minkä jälkeen hän varttui Ruotsin hovissa. Kaarle XII määräsi Arvid Hornin siskonpoikansa holhoojaksi. Kaarle Fredrik menetti kahdeksanvuotiaana myös äitinsä, minkä jälkeen hänen kasvatuksestaan vastasi hänen isoisoäitinsä Hedvig Eleonoora. Holstein-Gottorpin sijaishallitsijana toimi samaan aikaan Kaarle Fredrikin setä Kristian August, kunnes Tanska valtasi herttuakunnan vuonna 1713.
Kaarle Fredrik osallistui Ruotsin joukoissa . Kun Kaarle XII kuoli sotaretkellä lapsettomana vuonna 1718, Ruotsia hallinnut pfalzilainen suku sammui mieslinjalta ja Kaarle Fredrikistä tuli ehdokas uudeksi hallitsijaksi. Kun Ruotsin säätyvaltiopäivät kuitenkin valitsivat hallitsijaksi Kaarle XII:n nuoremman siskon Ulriika Eleonooran, Kaarle Fredrik lähti maasta toukokuussa 1719 ja muutti vuonna 1721 Venäjälle keisari Pietari Suuren kutsumana.
Tanskan kanssa vuonna 1720 solmitussa Frederiksborgin rauhassa Ruotsi oli joutunut lupautumaan siihen, ettei se enää tukisi Holstein-Gottorpin herttuaa. Samaan aikaan Ruotsin valtiopäiville kuitenkin syntyi niin sanottu holsteinilainen puolue, joka kannatti Kaarle Fredrikiä vuoden 1720 uudessa kuninkaanvaalissa, mutta kuninkaaksi valittiin Ulrika Eleonooran puoliso, Hessenin prinssi Fredrik. Holsteinilaiset saivat vuonna 1723 valtiopäivillä läpi päätöksen, jolla Kaarle Fredrikille myönnettiin ”kuninkaallisen korkeuden” arvonimi ja 50 000 taalarin vuotuinen eläke. Venäjän avoin tuki alkoi kuitenkin vähentää hänen suosiotaan Ruotsissa ja holsteinilaisen puolueen kannatus romahti vuoden 1727 valtiopäivillä.
Avioliitto.
Kaarle Fredrik nai vuonna 1725 Pietari Suuren tyttären, suuriruhtinatar Anna Petrovnan. Kaksi vuotta keisarinnana hallinnut Pietari Suuren leski Katariina I tuki Kaarle Fredrikin valtapyrkimyksiä Ruotsissa ja Slesvigissä, mutta Katariinan kuoltua vuonna 1727 Kaarle Fredrik palasi takaisin Holstein-Gottorpiin ja asettui asumaan Kieliin. Slesvigiin kuulunut osa herttuakuntaa oli jäänyt vuoden 1720 Frederiksborgin rauhassa Tanskalle, mutta Holsteinin puolisko oli palautettu Kaarle Fredrikille. 
Perintö.
Kaarle Fredrik kuoli 39-vuotiaana vuonna 1739. Hänen vuonna 1728 syntynyt poikansa Karl Peter Ulrich valittiin myöhemmin Venäjän kruununperijäksi ja nousi aikanaan hallitsijaksi nimellä Pietari III. Kaarle Fredrikin serkku Aadolf Fredrik valittiin vuonna 1751 Ruotsin kuninkaaksi.
Shūkan Shōnen Jump

Shūkan Shōnen Jump () on japanilainen Shūeishan julkaisema shōnen-mangalehti.
Lehti on parhaiten myyvä mangalehti (levikki 2 422 500 vuonna 2015).
Tankōbon

Tankōbon () on japaninkielinen termi kirjalle, jossa kerrotaan tarina alusta loppuun asti. Esimerkki on aiemmin sarjamuodossa julkaistun mangan julkaiseminen yhtenä niteenä. Vastakohta on "lehti", jossa voi olla useita sarjoja. Niteen kappaleet voivat olla 14 sivua pitkiä, ja yhdessä tankōbon-niteessä voi olla 12 kappaletta. Usein käytettyjä sivukokoja ovat B6 ja A5 (ks. ISO 216).
Mangan lisäksi tankōbon- tai bunkoban-niteitä voidaan käyttää myös esimerkiksi "light novel" -sarjoille.
Erikoisformaatteja:
Funiculì, Funiculà

Funiculì, Funiculà [funikuˈli ffunikuˈla] on italialainen Luigi Denzan säveltämä ja Peppino Turcon sanoittama laulu vuodelta 1880. Se kirjoitettiin Vesuviuksen rinteen ensimmäisen funikulaarin eli rinnevaunun käyttöönoton kunniaksi ja esitettiin ensi kerran saman vuoden Piedigrotta-festivaaleilla Napolissa. Casa Ricordin kustantamasta nuottijulkaisusta tuli hyvin suosittu yli miljoonan kappaleen vuosimyynteineen.
Reipasrytmistä, Napolin murteella sanoitettua laulua on sittemmin luultu usein kansanlauluksi. Näin kävi Richard Straussille, joka kuuli sävelmää Italian-matkallaan ja käytti sitä "Aus Italien" -sävelrunossaan. Myös Nikolai Rimski-Korsakov luuli sävelmää kansanlauluksi ja käytti sitä laulussaan ”Neapolitanskaja pesenka”.
Laulun tunnettuja esittäjiä ovat Luciano Pavarotti, Mario Lanza ja Andrea Bocelli. The Mills Brothers teki siitä jazzsovituksensa 1940-luvulla. Sävelmän instrumentaaliversiota on käytetty Woody Allenin elokuvassa "Broadway Danny Rose" (1984). Pohjois-Amerikassa sävelmä tunnetaan myös lastenlauluna ”A Merry Life”.
Suomeksi sävelmän ovat sanoittaneet ainakin R. R. Ryynänen nimellä ”Funiculi funicula”, Pentti Kaartinen nimellä ”Futismatsi” ja Ilkka Aaltonen nimellä ”Meidän tarjoilija”.
Latinalainen neliö

Latinalainen neliö on neliönmuotoinen ruudukko, joka on täytetty eri symboleilla tai luvuilla siten, että jokainen symboli esiintyy täsmälleen kerran kullakin rivillä ja sarakkeella. Nimityksen otti käyttöön 1700-luvulla matemaatikko Leonhard Euler. Latinalainen neliö on taikaneliön muunnelma.
Latinalaisia neliöitä voidaan käyttää esimerkiksi urheilussa järjestämään ottelut kaikki-kaikkia-vastaan-muotoiseen turnaukseen. Maanviljelyksessä niiden avulla voidaan jakaa pelto erityyppisten lannoitteiden testaamista varten niin, että maaperän mahdolliset erot vaikuttavat jokaiseen käsittelyyn samalla tavalla.
Sudoku on täytettynä latinalainen neliö, jossa on lisäksi ylimääräinen osaneliöiden rajoitus.
Riverdale

Riverdale on yhdysvaltalainen teinidraamasarja, joka perustuu Archie Comicsin luoman Justus-sarjakuvan hahmoihin. Fox aloitti vuonna 2015 projektin tuoda sarjakuvahahmot televisioruutuun, mutta vasta The CW:n otettua projekti itselleen siitä tilattiin pilottijakso.
Sarjan esittäminen alkoi Yhdysvalloissa 26. tammikuuta 2017 The CW -kanavalla.
Juoni.
Riverdale muuttui kokonaan Clifford ja Penelope Blossomin pojan Jason Blossomin kuollessa 4. heinäkuuta. Jason Blossomin kuolemaa yrittävät selvittää Riverdalen lukiota käyvät oppilaat Archie Andrews, Betty Cooper, Veronica Lodge, Cheryl Blossom (Jason Blossomin kaksossisko) ja Jughead Jones. Archie ja Betty ovat naapureita ja he ovat tunteneet toisensa lapsuudesta asti. Veronica on juuri muuttanut New Yorkista Riverdaleen isänsä Hiram Lodgen jouduttua vankilaan. Jugheadin isä FP Jones on mukana moottoripyöräjengissä, (Southside Serpents) joka on sekaantunut huumeiden myyntiin ja muuhun rikolliseen toimintaan. Yhden jos toisenkin perheen sisällä paljastuu synkkiä salaisuuksia.
Tuotanto.
Warner Bros. kertoi suunnittelevansa tuomaan Archie Comicsin sarjakuvahahmoja näyteltyyn elokuvaan kesäkuussa 2013. Projekti kuitenkin hautautui muiden töiden takia, kunnes Fox alkoi suunnittelemaan projektia televisiosarjan muodossa vuonna 2014. Sekään ei edennyt pitkälle ja seuraavana vuonna The CW otti sen haltuunsa.
Tammikuussa 2016 The CW ilmoitti tilanneensa sarjasta pilottijakson.
Kuvaaminen.
Sarja kuvattiin Kanadassa Vancouverin kaupungissa.
Cadillac DeVille

Cadillac DeVille on yhdysvaltalaisen Cadillacin valmistama ylellinen sedan. Auton valmistus alkoi vuonna 1958 ja se loppui vuonna 2005. DeVillen korvasi Cadillac DTS.
Miettilä (Rautjärvi)

Miettilä on alle 200 asukkaan kylä Rautjärven kunnassa. Kylä oli Rautjärven kunnan hallinnollinen keskus vuoteen 1973, Simpeleen ja Rautjärven kuntaliitokseen asti. Liitosta edeltäneen Rautjärven suurimmaksi asutuskeskukseksi sen sijaan oli kehittynyt Rautjärven asemanseutu. 
Miettilästä on matkaa nykyisen Rautjärven kunnan kuntakeskukseen Simpeleelle noin 20 km ja Imatralle noin 30 km.
Kylässä sijaitsee Vekarus-järvi, jossa kukkii suomenlumpeen harvinainen punainen mutaatio, joka on tuotu 
järveen luovutetun Karjalan alueelta.
Nähtävyyksiä ja tapahtumia.
Kylässä on 1880-luvulla rakennettu historiallinen reservikasarmialue, jolla sijaitsee myös Kollaa ja Simo Häyhä -museo. 
Miettilään on avautunut keväällä 2024 sotahistoriakeskus Komendantti. Samaan yhteyteen on muuttanut lisäksi Rautjärven kotiseutumuseo. Kasarminkankaan tapahtuma-aukiolle on suunnitteilla myös esiintymislava. Alueesta on määrä kehittää yhtenäinen kulttuurimatkalukohde Kasarminkangas nimen alla.
Kesäisin Miettilässä järjestetään Miettilä Kollaus -tapahtuma.
Kuoleman saari

Kuoleman saari (myös "Kuolon saari", ) on vuonna 1913 valmistunut tanskalainen mykkäelokuva. Vilhelm Glückstadtin ohjaaman draaman kuvasto perustuu Arnold Böcklinin maalauksiin.
Juoni.
Ruhtinas Udo von Freundsberg saapuu seurueineen Kroatiaan rakennuttamalleen huvilalle, jonka edustalla kohoaa synkkä Kuoleman saari. Siellä hän kohtaa nuoren Floran, joka saa hänet unohtamaan seuralaisensa kreivitär Irma Sartoriskin. Irmaan rakastunut tohtori Eckstein pakottaa rahansa tuhlanneen Udon panttaamaan huvilansa, jolloin kreivitär menettää kiinnostuksensa ruhtinaaseen. Udo syöksyy epätoivoissaan rotkoon, mutta Flora hoitaa hänet terveeksi. Kuoleman saarelta löytämänsä aarteen turvin Udo karkottaa vieraansa, jolloin Irma heittäytyy meren aaltoihin. Lopussa Flora ja Udo saavat toisensa.
Tuotanto ja vastaanotto.
Filmfabriken Danmarkin tuottama "Kuoleman saari" oli kunnianhimoinen yritys luoda korkeatasoinen taide-elokuva tunnetun taiteilijan maalauksien pohjalta. Sen kohtaukset perustuvat sveitsiläisen symbolistin Arnold Böcklinin teoksiin, joista kuuluisin on elokuvalle nimen antanut "Die Toteninsel" (viisi versiota 1880–1886). Palle Rosenkrantzin käsikirjoituksen keskeisen osan muodostavat uninäyt ja mytologiset aiheet. Mahtipontiseen tyyliin lavastetun elokuvan kuvasi Julius Folkmann, joka sovelsi onnistuneesti taidevalokuvauksessa ennestään tunnettua keinotekoista valohämyä. "Kuoleman saarta" varten tilattiin myös tanskalaisissa mykkäelokuvissa harvinainen alkuperäissäestys, jonka sävelsi Fini Henriques.
Böcklin-elokuvana ja ”elokuvataiteen uutena suuntauksena” mainostettua "Kuoleman saarta" esitettiin Suomessa alkuvuodesta 1914. "Nya Pressen" oli kertonut elokuvasta jo etukäteen, ja arvosteluissa sitä kehuttiin poikkeuksellisen kauniiksi ja taiteelliseksi. Varsinkin naisnäyttelijöiden suorituksia pidettiin hyvinä, mutta elokuvan juoni oli "Hufvudstadsbladetin" kriitikolle hieman liian sentimentaalinen. Suomessa esitetty kopio näyttää olleen yli sata metriä pitempi kuin tanskalainen.
Elokuva ei ole säilynyt.
Light novel

Light novel () on japanilainen romaanien tyylisuuntaus, joka on suunnattu nuorille aikuisille. Termi on wasei-eigo eli lainasanoista muodostettu termi. Lajityypin lehtiä ovat esimerkiksi "Dengeki Bunko Magazine".
Tyyliin viitataan myös termillä ranobe ().
Keskimääräinen sanamäärä yhdessä osassa on , joka on pienoisromaanin ja romaanin välillä. Länsimaissa romaanin sanotaan olevan tai enemmän.
Light novel -kirjat ovat usein pohjana manga- ja anime-sovituksille. Light novel -kirjoissa on usein mukana anime-tyylisiä hahmokuvituksia.
Vuonna 2007 lajityypin kirjojen markkinoiden sanottiin olevan arvoltaan 20 miljardia jeniä. Vuonna 2009 arvo oli 30,1 miljardia jeniä.
Dengeki Bunko Magazine

Dengeki Bunko Magazine () on japanilainen "light novel" -lehti, jota julkaisee ASCII Media Works. Lehti on seuraaja aiemmalle "Dengeki hp" -lehdelle, jonka julkaisu päättyi vuonna 2007.
Sarjoja.
Lehdessä julkaistuja sarjoja ovat muun muassa:
Tollander &amp; Klärich

Tollander &amp; Klärich oli suomalainen tupakkatehdas, joka toimi Helsingissä vuosina 1840–1926. Tehtaan perustivat vuonna 1840 konsuli G. O. Wasenius ja kauppiaat B. O. Thunberg ja J. F. Granberg ja sen nimenä oli aluksi "G. O. Wasenius Tobaks och Kortfabrik", valmistusohjelmaan kuuluvat tupakkatuotteet ja kortit. Vuonna 1851 tehdas siirtyi sen johtajana toimineen saksalaissyntyisen Hampurista kotoisin olleen tupakkatehtailija Frans Andreas Henrik Klärichin (1816–1884) ja konsuli Johan Magnus Tollanderin (1811–1870) omistukseen. Uudet omistajat myivät korttitehtaan ja keskittyvät tupakkatuotteisiin. Vuodesta 1859 alkaen Klärich omisti tehtaan yksin. 
Tehdas valmisti aluksi paperosseja, piipputupakkaa ja nuuskaa. Tollander &amp; Klärich erikoistui 1870-luvulla savukkeiden valmistukseen. Klärich kehitti paperossien valmistusta ja aloitti sittemmin tunnetuksi tulleen savukemerkin Petit Canonin eli Tollanderin punaisen savukkeen, valmistuksen. Tätä merkkiä seurasi ajan kuluessa useampia savukelaatuja, kuten Commerce ja Idea!, jotka tulivat tunnetuiksi myöskin Suomen ulkopuolella. Frans Andreas Henrik Klärichin kuoltua 1884 tehtaan omistajiksi tulivat hänen poikansa A. W. Klärich ja vuodesta 1889 Klärichin vävy arkkitehti Hugo E. Saurén. Tehdas muutettiin osakeyhtiöksi 1897. Vuonna 1914 tehtaan palveluksessa oli 45 henkilöä joista lähes kaikki olivat naisia. Tehdas toimi vuoteen 1926 saakka. Sen valmistamia savukemerkkejä olivat muun muassa "Commerce", "Ideal", "Petit Canon", "Stambul," "Heimo" ja "Sampo". Vuosina 1914–1915 yrityksellä oli tupakkatehdas myös Ruotsin Södertäljessä. Vuonna 1015 joutui tämä tehdas Ruotsin fupakkamonopoliyhtiön haltuun. joka jatkoi vanhojen savukemerkkien valmistamista. Tollander &amp; Klärichin Helsingin tehdas lopetti toimintansa vuoden 1926 alussa.
Vilhelm Glückstadt

Vilhelm Salomon Glückstadt (18. helmikuuta 1885 Kööpenhamina – 3. huhtikuuta 1939) oli tanskalainen elokuvaohjaaja.
Vilhelm Glückstadt työskenteli pankkivirkailijana, Johan Christensenin perustaman Skandinaviske-Russiske Handelshusin prokuristina ja yhtiön elokuvateatterien johtajana. Hän aloitti Skandinaviske-Russiske Handelshusin elokuvaohjaajana vuonna 1912 ja jatkoi seuraavana vuonna Filmfabriken Danmarkilla. Glückstadt tunnetaan symbolistisista elokuvistaan kuten "Kuoleman saari" ("De Dødes Ø", 1913), "Den Fremmede" (1914) ja "Jokamies" ("Enhver", 1915).
Vuodesta 1916 lähtien Glückstadt työskenteli Kööpenhaminan pörssissä ja sen jälkeen johtajana elokuvien maantuontiyhtiöissä, mutta jäi vuonna 1919 kiinni yhdysvaltalaisten elokuvien laittomasta kopioinnista ja viennistä. Hänen veljensä Carl Franz-Joseph Glückstadt työskenteli myös Skandinaviske-Russiske Handelshusissa ja Filmfabriken Danmarkilla.
Gamest

Gamest () oli japanilainen kolikkopeleihin erikoistunut lehti, jota Shinseisha julkaisi vuodesta 1986 vuoteen 1999. 
Lehden julkaisu päättyi julkaisijan konkurssiin. Lehden seuraaja on Monthly Arcadia, jota julkaisee Enterbrain.
Temür-kaani

Temür-kaani ( "Ölziit Tömör"; 15. lokakuuta 1265 – 10. helmikuuta 1307 Khanbaliq) oli Kiinan Yuan-dynastian toinen keisari (1294–1307). Lisäksi hän oli Mongolivaltakunnan kuudes suurkaani, mutta valtakunnan hajoamisen takia jälkimmäinen arvonimi oli vain nimellinen. Kiinan keisarina hänen hallitsijanimensä oli Chengzong ().
Varhainen elämä.
Temür-kaani syntyi 15. lokakuuta 1265. Hän oli Kublai-kaanin toisen pojan, Zhenjinin kolmas poika. Koska Kublai-kaanin ensimmäinen poika kuoli varhain, Zhenjinistä tuli kruununprinssi. Hän kuitenkin kuoli vuonna 1286, jolloin Temürista tuli vuorostaan kruununprinssi. Vuonna 1287 Temür auttoi isoisäänsä Kublai-kaania Nayanin kapinan kukistamiseksi. Temür ja Kublain alainen virkamies Oz-Temür suojasivat Liaojoen ja Liaotungin niemimaan alueita Nayanin liittolaista, Qadaania vastaan ja voittivat hänet.
Kublai-kaanin kuoltua Kurultai kutsuttiin koolle. Koska Zhenjinin toinen poika Darmabala oli kuollut vuonna 1292, Zhenjinin pojista jäljellä olivat enää Gammala ja Temür. Ehdotettiin, että he kilpailisivat siitä, kumpi tunsi Tšingis-kaanin puheet paremmin. Temür voitti, ja hänet julistettiin Yuan-dynastian seuraavaksi keisariksi.
Valtakausi.
Temür oli kyvykäs keisari. Hän piti valtakunnan sellaisena, jollaisena Kublai-kaani oli sen jättänyt. Hän jatkoi monia Kublai-kaanin talousuudistuksia ja pyrki elvyttämään maan taloutta Kublain kalliiden sotaretkien jäljiltä. Hän antoi maan toipua erityisesti Vietnamin–mongolien sodasta. Temür-kaanin valtakaudella valtakunnan korkeisiin virkoihin nimitettiin paitsi mongoleita myös han-kiinalaisia, muslimeita ja muutamia kristittyjä. Temürin hallinto kunnioitti kungfutselaisuutta ja kungfutselaisia oppineita. Valtakautensa alussa hän antoi käskyn kunnioittaa Kungfutsea. Myös tiibetiläisten määrä hallituksessa kasvoi vähitellen Temürin aikana. 
Hänen valtakautensa aikana alkoholin myynti ja tislaus kiellettiin Mongoliassa vuonna 1297.
Temür vastusti ihmisten rasittamista lisäveroilla. Hän kuoli 10. helmikuuta 1307 Khanbaliqissa eli nykyisessä Pekingissä 41-vuotiaana. Koska Temürin ainoa poika oli kuollut vuonna 1306, hän jäi vaille miespuolista perijää. Hänen kuolemaansa seuranneen valtakamppailun jälkeen hänen seuraajakseen kruunattiin hänen veljenpoikansa Külüg.
Yuri on Ice

Yuri!!! On Ice () on japanilainen animesarja, joka kertoo taitoluistelusta. Animen on tuottanut MAPPA. Sen on ohjannut Sayo Yamamoto ja käsikirjoittanut Mitsurō Kubo. Sarja alkoi 6. lokakuuta 2016 ja päättyi 22. joulukuuta 2016. Siinä on 12 jaksoa. Sarja käsittelee japanilaisen taitoluistelija Yuri Katsukin ja hänen idolinsa venäläisen Viktor Nikiforovin ihmissuhdetta, kun Viktor alkaa valmentaa Yuria, joka tahtoo voittaa taitoluistelun Grand Prix-kilpailut.
Yuri on Icesta tuli ilmestyttyään todella suosittu. Se voitti vuoden parhaan animen palkinnon Tokyo Anime Award Festivalissa 2017. Lisäksi se voitti kaikki kategoriat, joissa se kilpaili Crunchyrollin Anime Awardseissa. 
Sarjasta oli tekeillä elokuva, mutta sen tuotannon perumisesta ilmoitettiin huhtikuussa 2024.
Charlotte (nimi)

Charlotte on naisen etunimi, jota on käytetty monilla kielialueilla. Se on alun perin feminiinimuoto ranskalaisperäisestä miehen nimestä Charles.
Suomessa nimi Charlotte on toukokuuhun 2025 mennessä annettu 2 921 henkilölle. Vuodesta 2020 lähtien Charlotten nimipäivä on suomenruotsalaisen kalenterin mukaan 12. toukokuuta.
Kustaa (Ruotsin kruununprinssi)

Kustaa, Vaasan prinssi (9. marraskuuta 1799 Tukholma, Ruotsi – 5. elokuuta 1877 Pillnitz, Saksan keisarikunta) oli Ruotsin kruununprinssi ja kuningas Kustaa IV Aadolfin vanhin poika, joka asui pääosan elämästään maanpaossa.
Suku.
Kustaan vanhemmat olivat kuningas Kustaa IV Aadolf ja kuningatar Fredrika Dorotea. Kustaan sisaruksia olivat lapsena kuollut prinssi Kaarle Kustaa, Oldenburgin suurherttuatar Cecilia, Badenin suurherttutar Sofia Vilhelmiina ja prinsessa Amalia.
Elämä maanpaossa.
Isänsä vallasta syrjäyttämisen jälkeen 10-vuotias Kustaa vietiin joulukuussa 1809 pois Ruotsista. Kreivi Jacob Gustaf De la Gardien johtamat ”kustavilaiset” yrittivät huonolla menestyksellä saada hänet nimetyksi kruununperijäksi Kaarle XIII:n jälkeen. Kustaa varttui äitinsä luona ja liittyi aikuisena Itävallan armeijaan, jossa hän sai vuonna 1836 sotamarsalkkaluutnantin arvon. Hän käytti aluksi titteliä Ruotsin prinssi, mutta luopui siitä kuningas Kaarle XIV Juhanan vaatimuksesta vuonna 1829, jolloin keisari Frans I antoi hänelle Ruotsin historiaan viittavan ”Vaasan prinssin” arvon.
Kustaa kihlautui vuonna 1828 Hollannin prinsessa Mariannen kanssa, mutta kihlaus purettiin ilmeisesti Ruotsista tulleen painostuksen vuoksi. Kustaa nai joulukuussa 1830 serkkunsa, Badenin prinsessa Luisen (1811–1854), joka oli suurherttua Kaarlen tytär. Kustaan ja Luisen ainoa aikuiseksi elänyt lapsi oli tytär Carola (1833–1907), josta tuli Saksin kuningas Albertin puoliso. Lisäksi heille syntyi vuonna 1832 sylilapsena kuollut poika Ludvig.
Kustaa esitti Ruotsin vuosien 1844 ja 1859 hallitsijanvaihdosten yhteydessä julistuksen, jonka mukaan hän piti edelleen itseään ja sukuaan oikeutettuna Ruotsin valtaistuimeen mutta ei ryhtyisi enempiin mielenilmauksiin. Vuoden 1872 hallitsijanvaihdoksen yhteydessä hän ei enää uusinut julistustaan. Hän kävi Ruotsissa aikuisiällä ainoan kerran syyskuussa 1862, jolloin hän vietti Tanskan-matkansa yhteydessä päivän tuntemattomana Helsingborgissa.
Kustaa kuoli Saksan keisarikuntaan liitetyssä Saksissa vuonna 1877, jolloin Holstein-Gottorpin hallitsijasuvun ruotsalainen haara sammui mieslinjalta. Hänet haudattiin aluksi Holstein-Gottorpien sukuhautaan Eutiniin, mutta hänen jäännöksensä siirrettiin vuonna 1884 Tukholman Riddarholmenin kirkkoon hänen isänsä haudan vierelle.
William King-Noel

William King-Noel, Lovelacen jaarli (21. helmikuuta 1805 – 29. joulukuuta 1893) oli brittiläinen aatelinen, joka toimi muun muassa diplomaattina ja Surreyn lordiluutnanttina. Hän oli naimisissa matemaatikko ja ohjelmoinnin pioneerin Ada Lovelacen kanssa. King peri paronin arvon isältään Peter Kingiltä, mutta hänestä tehtiin myöhemmin Lovelacen jaarli.
Elämä.
William King oli syntynyt tunnettuun englantilaiseen aatelissukuun, jolla oli vaikutusvaltaa niin poliittisesti, yhteiskunnallisesti kuin uskonnollisestikin. Hän opiskeli Eton Collegessa ja Trinity Collegessa ja aloitti sen jälkeen diplomaattisen uran. Hänestä tuli Britannian Jooniansaarten edustajan George Nugent-Grenvillen avustaja. Kingin aika Jooniansaarilla jäi lyhyeksi, sillä hän palasi Englantiin hänen isänsä Peter Kingin kuoltua 1833.
King tapasi keväällä 1835 Ada Byronin, jonka kanssa hän meni naimisiin heinäkuussa 1835. Ada ja William King saivat ensimmäisen lapsensa, Adan isän, runoilija lordi Byronin mukaan nimetyn Byronin alkuvuodesta 1836. Seuraavana vuonna Kingit saivat tyttären, joka nimettiin Adan äitin lady Byronin mukaan Annabellaksi. Heidän kolmas lapsensa oli Ralphiksi nimetyn poika.
Avioliiton ansiosta King sai avioehtona laajoja maa-alueita Midlandsista sekä poliittisia etuja. Hänen vaimonsa serkku oli pääministeri William Lamb. Paroni Kingistä tuli vuonna 1838 Lovelacen jaarli, ja vuonna 1840 hänet nimitettiin Surreyn lordiluutnatniksi, jona hän toimi aina kuolemaansa asti. Royal Societyn jäseneksi King otettiin 1841.
King käytti paljon aikaa ja rahaa arkkitehtonisiin projekteihinsa. Hän rakennutti muun muassa perheen East Horsleyssa sijainnutta kotia. Hän sai jopa tunnustusta, muun muassa vuoden 1851 Lontoon maailmannäyttelyssä hänet palkittiin mitalilla tiilentekemisestä. Kingin vaimo Ada Lovelace kuoli vuonna 1852. King jatkoi omia rakennusurakoitaan tämänkin jälkeen.
King meni uudestaan naimisiin vuonna 1865. Hän oli vuonna 1860 lisännyt sukunimeensä nimen Noel. Hänen toinen puolisonsa oli Jane Crawford Jenkins, jonka kanssa hän sai yhden pojan. King kuoli 1893, jolloin hänen aatelisarvonsa siirtyi elossa olleelle toiselle pojalleen Ralph King-Milbankelle.
Berry Brow’n rautatieasema

Berry Brow’n rautatieasema on rautatieasema lähellä Berry Brow’n, Taylor Hillin, Armitage Bridgen ja Newsomen kyliä West Yorkshiressä. Se sijaitsee Penistonen radan varrella.
Ensimmäinen Berry Brow’n asema avattiin 1. heinäkuuta 1850. Sitä ehdotettiin suljettavaksi vuoden 1963 Beechingin leikkausten ensimmäisessä raportissa, ja se suljettiin lopulta 4. kesäkuuta 1966. Sen tilalle avattiin kuitenkin uusi asema 9. lokakuuta 1989.
Asemaa käytti 29 466 matkustajaa kaudella 2017–2018.
Linda Wiklund

Linda Wiklund (s. 2. kesäkuuta 1988 Turku) on suomalainen näyttelijä. Hän aloitti näyttelemisen 12-vuotiaana Turun Nuoressa Teatterissa ja valmistui vuonna 2015 Teatterikorkeakoulusta teatteritaiteen maisteriksi.
Wiklund on näytellyt muun muassa Kansallisteatterissa, Tampereen Teatterissa ja Espoon Kaupunginteatterissa ja Turun kaupunginteatterissa ja Helsingin kaupunginteatterissa.
Vuonna 2017 Wiklund näytteli Annaa Suomen "Konttori"-sarjassa. Seuraavana vuonna hän oli yksi MTV3:n komediaohjelma "Kingin" näyttelijöistä. Wiklund näytteli Heikki Silvennoisen tytärtä Saijaa "" -televisiosarjassa, jota tuotettiin neljä kautta vuosina 2018–2023. Hän oli myös yksi "Putouksen" 15:n ja 16. tuotantokauden näyttelijöistä vuosina 2023–2024.
Hän on sukua Turun tunnetuimman tavaratalon Sokos Wiklundin perustajalle Axel Wiklundille. Linda Wiklund on naimisissa näyttelijä Mikko Nousiaisen kanssa. Nousiaisella ja Wiklundilla on kesällä 2019 syntynyt poika ja vuonna 2021 syntynyt tytär.
Buick Enclave

Buick Enclave on crossover-tyyppinen henkilöauto, joka esiteltiin 2007. General Motors valmistaa autoa Buick-brändin alla.
Jessie’s Girl

Jessie’s Girl on australialaisen laulajan Rick Springfieldin sanoittama ja esittämä kappale vuodelta 1981. Se julkaistiin albumilla "Working Class Dog". Kappale kertoo yksipuolisesta rakkaudesta, ja keskittyy nuoren miehen ympärille, joka rakastaa parhaan ystävänsä tyttöystävää. 
Kappale sijoittui "Billboardin" The Hot 100 -listan sijalle 1. 
Springfield nauhoitti akustisen version kappaleesta vuoden 1999 albumilleen "Karma".
Hindustan (sanomalehti)

Hindustan Dainik () tai Hindustan on Intiassa päivittäin julkaistava hindinkielinen sanomalehti. Se luokiteltiin heinä-joulukuun 2016 levikkitutkimuksessa Intian viidenneksi laajalevikkisimmäksi sanomalehdeksi keskimäärin 2,611 miljoonan numeron päivittäisellä levikillään. Lehden kustantaja on "Hindustan Media Ventures Ltd", joka on HT Median tytäryhtiö. Emoyhtiö HT Media julkaisee myös englanninkielisiä "Hindustan Times" ja "Mint" lehtiä.
Harri-Pekka Kaukonen

Harri-Pekka Antero Kaukonen (s. 1963) oli Sanoman toimitusjohtaja vuosina 2011–2015. Ennen Sanomaa hän toimi muun muassa Fazerin talousjohtajana ja McKinseyssä konsulttina. Hän on ollut Lindströmin hallituksen jäsen vuodesta 2015. Nuoruudessaan Kaukonen pelasi koripalloa ja ylsi SM-mitaleille ja nuorten maajoukkueeseen.
Kaukonen on ollut YIT:n hallituksen puheenjohtaja vuodesta 2018.
Koripalloilijana.
Kaukonen pelasi koripalloa kasvattajaseurassaan Panttereissa miesten SM-sarjassa seitsemän kautta vuosina 1982–1987. Hän saavutti Panttereissa SM-hopeaa vuonna 1983 ja SM-pronssia vuonna 1989 sekä kahdesti Suomen cupin hopeaa. Hän kuului myös Suomen alle 18-vuotiaiden maajoukkueen kokoonpanoon ikäluokan vuoden 1982 EM-kilpailuissa, missä Suomi sijoittui kahdeksanneksi.
Sanoman toimitusjohtajana.
Kaukonen nimitettiin Sanoman toimitusjohtajaksi tammikuussa 2011. Kaukosen heinäkuussa 2015 antaman lausunnon mukaan Sanoma ei kyennyt sopeutumaan muutokseen ja tarvitsee sopeutumisohjelmia ja suoraviivaisempaa toimintaa. Jääkiekon SM-liigan lähetysoikeuksien ostamista 2012 hän piti yli-investointina. Sanoman markkina-arvosta hävisi viidessä vuodessa kolme neljännestä. Sanoma antoi Kaukoselle potkut syyskuussa 2015. Analyytikko Sauli Vilénin mukaan Kaukonen joutui ensin toteuttamaan ja sitten purkamaan aiemman johdon uskaliaita investointipäätöksiä.
Esperi Care ja laiminlyönnit.
Kokoomuksen kansanedustaja Eero Lehti vaadi 30. tammikuuta 2019 Esperi Caren hallituksen puheenjohtaja Harri-Pekka Kaukosen eroa Esperi Caressa esiintyneiden laiminlyöntien takia. Edeltävänä päivänä 29. tammikuuta Esperi Caren toimitusjohtaja Marja Aarnio-Isohanni erosi.