tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Skyropoúla

Skyropoúla (; transl. myös "Skiropoúla") on Kreikan saari, joka kuuluu Pohjoisten Sporadien saariryhmään ja sijaitsee Egeanmeressä Skýroksen saaren länsipuolella sen ja Euboian välissä. Saaren pinta-ala on 3,8 neliökilometriä ja se on asumaton (vuonna 2011). Hallinnollisesti Skyropoúla kuuluu Skýroksen kuntaan, Euboian alueyksikköön ja Keski-Kreikan alueeseen. Saaren nimi tarkoittaa ”Pientä Skýrosta”.
Tsougkriá

Tsougkriá () on pieni Kreikan saari, joka kuuluu Pohjoisten Sporadien saariryhmään ja sijaitsee Egeanmeressä Skiáthoksen eteläpuolella. Saaren pinta-ala on 1,140 neliökilometriä ja se on asumaton (vuonna 2011). Hallinnollisesti Tsougkriá kuuluu Skiáthoksen kuntaan, Sporadien alueyksikköön ja Thessalian alueeseen.
Saaren etäisyys Skiáthoksen etelärannikosta ja Kanapítsan kylästä on noin 1,5 meripeninkulmaa (noin 2,8 kilometriä). Saarten välissä sijaitsee pienempi Tsougkriákin saari.
Válaxa

Válaxa () on pieni Kreikan saari, joka kuuluu Pohjoisten Sporadien saariryhmään ja sijaitsee Egeanmeressä Skýroksen saaren länsipuolella Péfkon ja Linarián kylien edustalla. Saaren pinta-ala on 4,3 neliökilometriä ja se on asumaton (vuonna 2011). Hallinnollisesti Válaxa kuuluu Skýroksen kuntaan, Euboian alueyksikköön ja Keski-Kreikan alueeseen.
Válaxan erottaa Skýroksesta noin 170 metriä leveä salmi.
Lohilahti

Lohilahti () on entinen kylä Karjalan tasavallan Louhen piirin Kiestingin kunnassa Venäjällä. Se sijaitsi Tuoppajärven samannimisen lahden rannalla 15 kilometriä Kiestingistä linnuntietä itään.
Lohilahden kylä mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1723. 1800- ja 1900-lukujen vaihteessa se kuului Kiestingin volostiin ja kyläkuntaan. Vuonna 1905 kylässä oli 14 taloa, kyytiasema ja 110 asukasta.
Neuvostoaikana perustettiin Kiestingin piiriin kuulunut Lohivaaran (ven. "Lohivara") kyläneuvosto. Lohilahti toimi kyläneuvoston keskuspaikkana, minkä takia sitä alettiin pian kutsua Lohilahden kyläneuvostoksi. Lohivaaran ja Lohilahden lisäksi kyläneuvostoon kuuluivat Lampahaini ("Lambašguba"), Liinamaa ("Linama"), Nilmilahti ("Nilmoguba"), Pohjois-Suurijärvi ("Severnoje Bolšoje Ozero") ja Salmivaara ("Salmavara"). Vuonna 1933 niissä oli 479 asukasta, jotka neljää suomalaista lukuun ottamatta olivat kaikki karjalaisia. Lohilahden kylässä asukkaita oli 122. Myöhemmin Lohilahti liitettiin Suurijärven kyläneuvostoon.
Kreikan Superliigan kausi 2015–2016

Kreikan Superliigan kausi 2015–2016 oli järjestyksessään 80. Kreikan korkeimman sarjatason Kreikan Superliigan kausi. Kausi alkoi 23. elokuuta 2015 ja päättyi 17. huhtikuuta 2016. Hallitsevana mestarina kauteen lähti Olympiakos. Olympiakos varmisti mestaruuden 24. pelikierroksella. Mestaruus on Olympiakoksen kuudes peräkkäinen.
Ottelut.
1 Ottelu jouduttiin siirtämään Panathinaikoksen kannattajien heitettyä soihtuja Olympiakoksen pelaajia kohti. Ottelu tuomittiin Olympiakoksen 0–3 voitoksi ja Panathinaikokselta otettiin kolme pistettä pois.
Heinäjärvi (Kiestinki)

Heinäjärvi () on entinen kylä Karjalan tasavallan Louhen piirin Kiestingin kunnassa Venäjällä. Se sijaitsi samannimisen järven rannalla 30 kilometriä Kiestingistä linnuntietä pohjoiseen.
Heinäjärven kylä asutettiin Kiestingistä käsin 1700-luvun puolivälissä. 1800- ja 1900-lukujen vaihteessa se muodosti lähikylineen Kiestingin volostiin kuuluneen Heinäjärven kyläkunnan. Heinäjärven lisäksi kyläkuntaan kuuluivat Ahvenlahden (ven. "Okuneva Guba"), Jelettijärven, Kuukasjärven ("Kukas"), Pohjois-Suurijärven ("Severnoje Bolšoje Ozero"), Šaapkajärven ("Šapkozero") ja Särkiniemen ("Sjarginijemi, Tikšezero") kylät sekä Kyyrölän, Lamakkavaaran ("Lomanka-Varaka"), Leipäniemen ("Hlebnavolok"), Moššolan ja Priitšan ("Prittšaostrov") uudiskylät. Vuonna 1905 niissä oli lähes 1 300 asukasta. Heinäjärven kylässä oli 31 taloa ja 212 asukasta.
Neuvostoaikana Heinäjärvi kuului ensin Kiestingin piirin Jelettijärven kyläneuvostoon. Myöhemmin siitä muodostettiin oma kyläneuvostonsa, johon kuuluivat myös Leipäniemi, Priitša eli Suurisaari ja Šaapkajärvi sekä Heinäjärveen luettu Aikasniemi. Vuonna 1933 kyläneuvostossa oli 377 asukasta, joista lähes kaikki olivat karjalaisia. Heinäjärvellä asukkaita oli 187. Vuoden 1960 asutusluettelossa Heinäjärveä ei enää mainita.
Flash Airlinesin lento 604

Flash Airlinesin lennolla 604 ollut Boeing 737-300 syöksyi 3. tammikuuta 2004 Punaiseenmereen pian sen jälkeen, kun se oli noussut ilmaan Sharm el-Sheikhin lentoasemalta. Koneessa oli 135 matkustajaa ja 13 miehistön jäsentä, jotka kaikki kuolivat onnettomuudessa. Suurin osa matkustajista oli ranskalaisia turisteja, jotka olivat palaamassa kotimaahansa. Turma on tuhoisin Boeing 737:lle sattunut onnettomuus ja Egyptin toiseksi vakavin lentoturma heti vuonna 2015 sattuneen Kolavian lento 9298:n onnettomuuden jälkeen, jossa sai surmansa 224 ihmistä.
Lehtokiitäjäinen

Lehtokiitäjäinen ("Carabus hortensis") on maakiitäjäisten heimoon kuuluva kovakuoriaislaji. Se on 22–28 millimetrin pituinen ja väriltään musta. Peitinsiivet ovat vihertävät tai metallinhohtoiset ja niissä on kolmessa rivissä kuparinruskeita painanteita. Lehtokiitäjäisen peitinsiipien painanteet ovat suurempia ja rosoisempia kuin Suomessa yleisesti esiintyvän sukulaislajinsa puistokiitäjäisen ("Carabus nemoralis"). Toukka ja aikuismuoto talvehtivat. Lentoaika on loppukesällä ja syksyllä. Lehtokiitäjäinen syö hyönteisten toukkia ja matoja ja saalistaa niitä öisin. Lehtokiitäjäinen saalistaa muun muassa kuusen neulasille haitallisia kuusenneulaspistiäisiä ("Pristiphora abietina"). Lajia esiintyy kuivahkossa, runsaasti humusta sisältävässä maassa ja sitä tavataan eteläisessä ja keskisessä Suomessa.
Suvanto (Kiestinki)

Suvanto () on kylä Karjalan tasavallan Louhen piirin Kiestingin kunnassa Venäjällä. Se sijaitsee Pistojoen muodostaman Suvantojärven rannalla 82 kilometriä Kiestingistä länteen. Kylässä on neljä asukasta (vuonna 2013).
Suvannon kylä on syntynyt 1700-luvun puolivälissä. 1800- ja 1900-lukujen vaihteessa se muodosti lähikylineen Pistojärven volostiin kuuluneen Suvannon kyläkunnan. Suvannon lisäksi kyläkuntaan kuuluivat Kiimasvaara eli Närhilän (Narvijev dvor) kylä ja Makarielan ("Makarely") uudiskylä. Vuonna 1905 niissä oli 263 asukasta. Suvannon kylässä oli 27 taloa ja 167 asukasta.
Neuvostoaikana perustettiin aluksi Uhtuan ja sittemmin Kiestingin piiriin kuulunut Suvannon kyläneuvosto. Suvannon lisäksi siihen kuuluivat Akkala (ven. "Akkola"), Katoslampi ("Katošlamba"), Kiimasjärvi, Korpijärvi ("Korpiozero"), Kutuni, Makariela ja Tuhkala sekä Tuhkalan yhteyteen luettu Ahonvaara. Vuonna 1933 niissä oli 461 asukasta, joista lähes kaikki olivat karjalaisia. Suvannossa asukkaita oli 140. Myöhemmin Suvanto liitettiin Sohjanansuun kyläneuvostoon.
Eléni Karaḯndrou

Eléni Karaḯndrou (, s. 25. marraskuuta 1939 Teíchio, Fokis, Kreikka) on kreikkalainen säveltäjä, joka on parhaiten tunnettu elokuvasävelmistään erityisesti Theó Angelópouloksen elokuviin.
Karaḯndrou opiskeli nuoruudessaan musiikin teoriaa ja pianonsoittoa Kreikkalaisessa konservatoriossa ("Ellinikó Odeío"), kuten kävi myös historian ja arkeologian kursseja yliopistossa. Kreikan sotilasjuntan aikaan vuosina 1967–1974 hän asui Pariisissa, jossa opiskeli etnomusikologiaa ja orkesterinjohtoa. Tällöin hän aloitti sävellystyönsä.
Karaḯndroun ensimmäinen soundtrack-albuminsa Christofóros Cristofíksen elokuvasta "Periplánisi" ilmestyi vuonna 1979. Vuonna 1982 hänet palkittiin Thessalonikin kansainvälisillä elokuvafestivaaleilla, ja sai huomiota Theó Angelópoulokselta, tuomariston puheenjohtajalta. Tällöin myös heidän vuosia kestänyt yhteistyönsä alkoi.
Karaḯndrou on hyvin tuottelias. Vuoteen 2008 mennessä hän oli säveltänyt musiikin 18 kokoillanelokuvaan, 35 näytelmään ja teatteriproduktioon ja 11 televisiosarjaan ja -elokuvaan. Vuonna 1992 hän sai Premio Fellini -palkinnon. Monet elokuvien kappaleista ovat nousseet suosituiksi, kuten ”The Weeping Meadow”, ”Taxídi sta Kýthira”, ”To vals tou gámou” ja ”Rosa’s Aria”, viimeinen varsinkin María Farantoúrin tulkitsemana.
Luettelo Erkki Melartinin sävellyksistä

Tämä on luettelo Erkki Melartinin sävellyksistä.
Sävellykset on järjestetty systemaattisesti ja kunkin ryhmän sisällä ensin opusnumeroidut teokset ja niiden perässä opusnumerottomat teokset EM-numeronsa mukaisessa järjestyksessä. Yhdelle äänelle sävelletyistä lauluista osa on yksinlauluissa, kuorolauluiksi tulkitut (unisonokuoro) kuorolauluissa. Opunumeroidut ovat julkaistuja, ellei toisin ole mainittu. Opusnumerottomat teokset ovat puolestaan julkaisemattomia, jollei toisin ole mainittu. Luettelo perustuu teokseen Heikki Poroila: "Erkki Melartinin teosluettelo" (Joulukuu 2016, tarkistettu laitos verkossa 2020).
Yksinlaulut.
Kaikki sävellykset on tehty lauluäänelle ja pianolle, ellei toisin ole merkitty.
[Opusta 122, nro 2 ei tunneta]
[Opusta 122, nro 5 ei tunneta]
Kuorosävellykset.
Kuoron tyyppi ja mahdollinen säestys on mainittu kunkin teoksen kohdalla.
Orkesterimusiikki.
Esityskokoonpano on sinfoniaorkesteri, ellei toisin ole merkitty.
Sävellykset jousisoittimelle ja pianolle.
Esityskokoonpano on viulu ja piano, ellei toisin ole merkitty
Mahdollisia Erkki Melartinin sävellyksiä.
Seuraavat teokset ovat mahdollisesti Melartinin säveltämiä tai ainakin ne ovat olleet harkinnassa. Tarkemmat tiedot löytyvät teosluettelosta.
Sovitukset muiden säveltäjien teoksista.
Sovitukset on järjestetty alkuperäisen säveltäjän nimen mukaan.
Johann Sebastian Bach
Leonhard Emil Bach
Carl Michael Bellman
Ole Bull
Enrico De Leva 
Henry Desmarets &amp; Co.
Richard Faltin
Giovanni Giacomo Gastoldi
Emil Genetz
Kreeta Haapasalo
August Halm
Georg Friedrich Händel
Armas Järnefelt
Heino Kaski
Toivo Kuula
Oskar Merikanto
Wolfgang Amadeus Mozart
Gustaf Nordqvist
Fredrik Pacius
Bernardo Pasquini
K. Ranuszewicz
Franz Schubert
Jean Sibelius
Jāzeps Vītols
Karl Wilhelm
Rafael Öhberg
Laidike

Laidike on kylä Suomusjärvellä Salossa Varsinais-Suomessa. Se sijaitsee yhdeksän kilometrin päässä Suomusjärven vanhasta kuntakeskuksesta Karjalohjantien varrella. Laidikkeen lähimmät naapurikylät ovat Taipale ja Suomusjärven kirkonkylä.
Laidike eli Loidikka eli Laidikka sijaitsee 110-tien eteläpuolella. Idässä siihen rajautuu entinen Sammatin kunta. Kylää ympäröi etelä-, kaakkois- ja itäpuolelta Enäjärvi. Laidikkeentien toisessa päässä on Karjalohjantie, joka kulkee 110-tieltä Karjalohjalle. Toisessa päässä on Lokontie, jota pitkin myös pääsee 110-tielle.
Laidikkeen kylään rakennettiin Suomusjärven ensimmäinen saarnahuone vuonna 1635, ja se vihittiin kirkoksi 1678 samalla kun Laidikkeeseen perustettiin Suomusjärven kappeli 1678. Se jäi pois käytöstä kun Suomusjärven kylään rakennettiin kirkko 1708. Kirkosta ei tiedetä juuri mitään, ei edes sijaintia, vain että siinä on ollut saarnahuone, kellotorni, ja ympäri on kiertänyt hirsiaita. Perimätieto kertoo, että sen olisi rakennuttanut Jusalan talon tytär Ursula vuonna 1635. Häntä pidetään kappeliseurakunnan perustajana, vaikka seurakunta on saattanut olla olemassa jo 1500-luvulla.
EHC Freiburg

EHC Freiburg on saksalainen jääkiekkojoukkue Freiburgin kaupungista. Joukkue on perustettu 1984 ja se pelaa maan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla DEL 2ssa. Joukkue on muutamia satunnaisia kausia lukuun ottamatta pelannut alemmille sarjatasoilla. Maan pääsarjassa DEL-liigassa joukkue on pelannut perustamisen alussa muutaman kauden ajan sekä muutaman kerran 2000-luvulla. Vuonna 2011 nimellä Wölfe Freiburg pelannut joukkue teki konkurssin, jonka johdosta seura tiputettiin maan alimmalle tasolle. Uuden joukkueen nousu takaisin ylemmäs on tapahtunut nopeasti ja seura onnistui nousemaan kauden 2014-2015 päätteeksi karsinnoista DEL2-liigaan.
Pelaajat.
Valmennus &amp; Joukkueenjohto.
"Lähde: EliteProspects"
Louis Roederer

Louis Roederer on ranskalainen samppanjan tuottaja Reimsissa Champagnessa.
Yritys perustettiin 1700-luvulla. Louis Roederer nousi sen johtoon 1833 ja antoi sille oman nimensä. Yritys on edelleen perheyritys. Sen tunnetuin merkki on luksussamppanja Cristal. Talo omistaa 180 hehtaaria viinitarhoja, joista se saa 75 prosenttia käyttämistään rypäleistä. 
Ranskalaisen viinilehden "La Revue du vin de France" mukaan Louis Roederer oli vuonna 2013 maailman paras samppanjamerkki.
Eino Roine

Eino Olavi Roine (8. joulukuuta 1905 Turku – 31. tammikuuta 1987 Turku) oli suomalainen putkiasentaja ja Suomen kansan demokraattisen liiton kansanedustaja.
Elämä ja ura.
Roine kävi kansakoulun ja suoritti myöhemmin Sirola-opiston kurssin. Roine työskenteli putkiasentajana Turussa 1925–1945 ja hän oli kommunistisen nuorisoliiton Turun piirin sihteerinä vuoteen 1930 saakka. Roine oli vankilassa poliittisista syistä 1930–1933 ja jatkosodan aikana 1941–1944. 
Roine oli Suomen kansan demokraattisen liiton kansanedustajana 1945–1951, 1954–1962 ja 1962–1966 edustaen Turun läänin eteläistä vaalipiiriä. Hän tuli viimeiselle edustajakaudelleen kesäkuussa 1962 kuolleen SKDL:n Inkeri Virtasen tilalle. Roine toimi presidentin valitsijamiehenä vuosien 1950, 1956 ja 1962 presidentinvaaleissa. Roine oli Turun kaupunginvaltuuston ja kaupunginhallituksen jäsenenä ja hän oli myös Suomen kommunistisen puolueen Turun piirijärjestön ja Turun nuorisopiirin puheenjohtajana sekä hoiti puolueen Turun piirisihteerin tehtäviä. 
Yksityiselämä.
Roineen vanhemmat olivat suutari Johan Erik Roine ja Emilia Eufrosyne Vuorinen. Eero Roine oli hänen isoveljensä.
Roine oli naimisissa vuodesta 1929 Anna Maria Henrikssonin kanssa.
Aarne Pulkkinen

Aarne Ilmari Pulkkinen (1. tammikuuta 1915 Pielavesi – 30. joulukuuta 1977 Pielavesi) oli suomalainen pienviljelijä ja Suomen kansan demokraattisen liiton kansanedustaja.
Pulkkisen äiti oli konekutoja Iida Aliina Pulkkinen. Hän kävi kansakoulun ja suoritti myöhemmin Sirola-opiston kurssin. Pulkkinen työskenteli metsätyömiehenä Pielavedellä 1929–1944, oli pienviljelijänä 1944–1947 ja toimi Pienviljelijäin liiton apulaisneuvojana 1945–1952. Pulkkinen oli sitten vuodesta 1952 alkaen Suomen kansan demokraattisen liiton Kuopion piirijärjestön toimitsijana, valistussihteerinä ja vt. piirisihteerinä. 
Pulkkinen oli Suomen kansan demokraattisen liiton kansanedustajana 1958–1970 ja 1972–1977 edustaen Kuopion läänin läntistä vaalipiiriä 1958–1962 ja Kuopion läänin vaalipiiriä 1962–1970 ja 1972–1977. Hän kuoli joulukuun lopulla 1977 kesken edustajakautensa ja hänen tilalleen eduskuntaan tuli SKDL:n Veikko J. Rytkönen. Pulkkinen oli Pielaveden kunnanvaltuuston varapuheenjohtajana ja hän oli myös muun muassa Suomen kommunistisen puolueen Kuopion piirijärjestön puheenjohtajana ja Pienviljelijäin liiton johtokunnan varapuheenjohtajana. 
Pulkkinen oli naimisissa vuodesta 1940 Kerttu Laukkasen kanssa.
Oinasjoki

Oinasjoki on kylä Vihdin kunnassa, Kirkonkylän ja Nummelan välissä.
Kylässä on oma kyläkoulu.
Oinasjoelta on matkaa Helsinkiin 52 km. Valtatie 2 kulkee Oinasjoen läpi.
Flying Tiger Linen lento 739

Flying Tiger Linen lennolla 739 Lockheed Constellation -mallinen matkustajakone katosi läntisellä Tyynellämerellä 16. maaliskuuta 1962. Kone kuljetti 93 Yhdysvaltain ja kolme Etelä-Vietnamin sotilasta Travisin lentotukikohdasta Kaliforniasta Saigoniin. Polttoainetankkauksen jälkeen kone jatkoi matkaa Guamilta kohti Clarkin lentotukikohtaa Filippiineillä. Viimeinen radiokontakti oli kello 14.22, jolloin se ilmoitti sijainnikseen 13 40'N ja 140 00'E.
Etsinnät.
Etsintäoperaatio aloitettiin kello 19.43. Liberialaisen tankkeri "T L Linzenin" miehistö huomasi kirkkaan välähdyksen taivaalla lähellä kadonneen koneen reittiä noin 90 minuuttia sen jälkeen kun koneeseen oli viimeksi oltu yhteydessä.
Kerichon piirikunta

Kerichon piirikunta on yksi Kenian aluehallinnon 47 piirikunnasta. Piirikunnan keskus on Kerichon kaupunki (42 029 as. vuonna 2009). Piirikunnan pinta-ala on 2 479 neliökilometriä ja väkiluku 752 396 (2009).
Kerichon piirikunta on Kenian keskeisimpiä teentuotantoalueita. Tee on Kenian merkittävin vientituote (1,3 mrd. USD vuonna 2013). Seudun suuria teeplantaaseja ylläpitää esimerkiksi Finlays. Se toteaa tuottavansa piirikunnassa noin 23 miljoonaa kilogrammaa teetä vuosittain.
Piirikunta jakautuu kuuteen vaalipiiriin, joissa on yhteensä 30 paikallistason aluetta (ward).
Halt and Catch Fire

Halt and Catch Fire on yhdysvaltalainen draamasarja, jonka ovat luoneet Christopher Cantwell ja Christopher C. Rogers. Sarjan ensimmäinen kausi sijoittuu vuoteen 1983 ja kertoo kotitietokoneiden synnystä.
Juoni.
Ensimmäisellä kaudella Joe MacMillan (Lee Pace) pestautuu Cardiff Electric -yritykseen. MacMillan lyöttäytyy it-insinööri Gordon Clarkin (Scoot McNairy) kanssa yhteen ja alkaa rakentamaan tietokonetta, joka haastaisi IBM-yhtiön PC-koneen. He saavat selville IBM:n koneiden BIOS-koodin takaisinmallinnuksen avulla. Saatuaan selville asian, IBM uhkaa Cardiff Electriciä oikeustoimilla jos he rakentavat identtisen koneen käyttäen MacMillanin ja Clarkin selvittämää koodia. Niinpä he palkkaavat ohjelmoija Cameron Howen (Mackenzie Davis) avukseen koodaamaan IBM PC -kloonin BIOS:n.
Toisella ja kolmannella kaudella keskitytään Cameronin ja Gordonin vaimon Donnan (Kerry Bishé) luotsaamaan startup-yritykseen. Cardiff Electric -yritys on myyty ja sen työntekijät ovat siirtyneet muualle. Osa uuteen yritykseen. Cameron perusti tämän Mutiny-nimisen verkkopelialan yrityksen, jonka palkkalistoille Donna siirtyy erottuaan TI:ltä. Yritys kamppailee mm. rahoituksien, verkko-ongelmien kuin työvoiman riittävyyden kanssa.
La Coiffeuse

La Coiffeuse on Pablo Picasson maalaus vuodelta 1911. Sen koko on 33 × 46 cm.
Maalaus on lahjoitettu Ranskan valtiolle. Se on ollut viimeksi esillä Saksassa Berliinissä 1998. Sen jälkeen se varastoitiin Pariisiin Pompidou-keskukseen. Vuonna 2001 se ilmoitettiin kadonneeksi. Joulukuussa 2014 se lähetettiin Fed Exin kautta joululahjana Belgiasta Yhdysvaltoihin. Sen avasi U.S. Immigration and Customs Enforcement Newarkissa. Elokuussa 2015 se palautui Ranskan valtiolle.
Vuonna 2015 sen arvoksi on arvioitu 14 miljoonaa euroa. Vaatimattomampi arvio keväällä 2015 oli 2,2 miljoonaa euroa.
Sonny Anderson

Anderson da Silva Nilmar, tunnetaan nimellä Sonny Anderson (s. 19. syyskuuta 1970 Goiatuba), on brasilialainen peliuransa lopettanut jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän oli hyökkääjä.
Sonny Anderson edusti ammattilaisurallaan brasilialaisia Vasco da Gamaa ja Guarania, sveitsiläistä Servetteä, ranskalaisia Marseillea, Monacoa ja Lyonia, espanjalaisia Barcelonaa ja Villarrealia sekä qatarilaisia Al-Rayyania ja Al-Gharafaa. Hän voitti kansallisen mestaruuden seitsemän kertaa – Vasco da Gamassa kaudella 1989, Servettessä kaudella 1993–1994, Monacossa kaudella 1996–1997, Barcelonassa kausina 1997–1998 ja 1998–1999 sekä Lyonissa kausina 2001–2002 ja 2002–2003.
Brasilian maajoukkueessa Sonny Anderson pelasi vuosina 1997–2001 kuusi ottelua, joissa hän teki yhden maalin. Hän oli mukana Maanosaliittojen cupissa 2001, jossa pelasi kaksi ottelua.
Saavutukset.
Vasco da Gama
Servette
Monaco
Barcelona
Lyon
Bianca (nimi)

Bianca on alkujaan italialainen, nykyisin muissakin maissa esiintyvä naisen etunimi. Nimi on latinalaisen Blanca-nimen italialainen vastine ja johtuu latinan "puhdasta" ja "kirkasta" tarkoittavasta sanasta "blanca".
Viime vuosi­kymmeninä nimi on tullut käyttöön Suomessakin. Elokuuhun 2025 mennessä se on Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan annettun noin 720–760 henkilölle, joista valta­osa on vuoden 1980 jälkeen syntyneitä. Nimi lisättiin suomen­ruotsalaiseen kalenteriin vuonna 2015, mistä lähtien Biancan nimipäivä on 14. elokuuta.
Julian Weigl

Julian Weigl (s. 8. syyskuuta 1995 Bad Aibling) on saksalainen jalkapalloilija, joka edustaa Saudi-Arabian Valioliigassa pelaavaa Al-Qadsiahia. Oikeajalkainen Weigl on pelipaikaltaan puolustava keskikenttäpelaaja. Hän on pelannut myös Saksan jalkapallomaajoukkueessa.
Ura.
Seurajoukkueura.
Weigl edusti 1860 Münchenin juniorijoukkueita vuodesta 2010 alkaen. Kaudella 2013–2014 hän pelasi seuran kakkosjoukkueen paidassa 23 ottelua. Samalla kaudella hän debytoi myös seuran edustusjoukkueen paidassa 2. Bundesliigassa pelaten 14 ottelua. Seuraavalla kaudella, eli kaudella 2014–2015, Weigl pelasi 2. Bundesliigassa jo 24 ottelua. Heinäkuussa 2015 hän siirtyi Bundesliigan Borussia Dortmundiin. Weigl teki pääsarjadebyyttinsä seuraavassa kuussa Borussia Mönchengladbachia vastaan. Kaudella 2015–2016 hän debytoi myös Eurooppa-liigassa. Avauskaudellaan seurassa Weigl pelasi 30 bundesliigaottelussa. Seuraavina kausina hänelle kertyi liigaotteluita 30, 25 ja 18 sekä kauden 2019–2020 alkupuoliskolla 13. Kaikkiaan hän teki Bundesliigassa Dortmundille kolme maalia. Mestarien liigassa Weigl pelasi neljän kauden aikana 22 ottelua ja teki maalin lokakuussa 2016 portugalilaisseura Sportingia vastaan.
Weigl pelasi tammikuusta 2020 elokuuhun 2022 saakka portugalilaisseura Benficassa. Sitten hän siirtyi lainalle Borussia Mönchengladbachiin, joka osti hänet omakseen kesällä 2023.
Syyskuun alussa 2025 Weigl siirtyi Mönchengladbachista saudiarabialaisseura Al-Qadsiahiin. Hän allekirjoitti Al-Qadsiahin kanssa kaksivuotisen sopimuksen, johon sisältyy optio kolmannesta vuodesta.
Maajoukkueura.
Weigl edusti vuosina 2013–2014 Saksan alle 19-vuotiaiden maajoukkuetta. Vuodet 2014–2015 hän kuului alle 20-vuotiaiden maajoukkueeseen, jonka paidassa hän pelasi kolmessa ottelussa kesän 2015 MM-kilpailuissa. Vuonna 2015 hän teki debyyttinsä Saksan alle 21-vuotiaiden jalkapallomaajoukkueessa.
Saksan jalkapallomaajoukkueessa Weigl debytoi toukokuussa 2016 ystävyysottelussa Slovakiaa vastaan. Hänet nimettiin Saksan joukkueeseen saman kesän EM-kilpailuihin mutta hän ei pelannut EM-turnauksessa yhtään minuuttia. Syksyllä 2016 hän pelasi kahdessa ystävyysottelussa ja yhdessä MM-karsintaottelussa. Maaliskuussa 2017 hän pelasi ystävyysottelussa Englantia vastaan. Hän palasi maajoukkueeseen maaliskuussa 2022, jolloin hän pelasi ystävyysottelussa Israelia vastaan kuudennen maaottelunsa.
Typpioksidisyntaasi

Typpioksidisyntaasi eli NOS on entsyymi, joka katalysoi typpioksidin muodostumista arginiinista. Typpioksidin lisäksi reaktiossa muodostuu sitrulliinia. Typpioksidi on tärkeä aine soluissa signaalienvälitysprosesseissa, minkä vuoksi myös typpioksidisyntaasilla on suuri merkitys tässä tehtävässä. Lisäksi entsyymillä on osuus tulehdusreaktioissa. Typpioksidisyntaasin EC-numero on EC 1.14.13.39 ja entsyymiä esiintyy sekä eukaryootti- että bakteerisoluissa.
Rakenne ja toiminta.
Typpioksidisyntaasi on suurikokoinen proteiini ja molekyylimassaltaan noin 130–150 kDa. Ihmisellä esiintyy kolme typpioksidisyntaasin isoentsyymiä, jotka ovat neuronaalinen typpioksidisyntaasi (nNOS), joka esiintyy aivoissa ja hermosoluissa, endoteelisoluissa esiintyvä endoteelinen typpioksidisyntaasi (eNOS) ja ihmisen elimistön puolustusreaktioissa bakteereita vastaan, haavan parantumisessa ja tulehduksissa esiintyvä indusoituva typpioksidisyntaasi (iNOS). Indusoituvaa typpioksidisyntaasia esiintyy useissa soluissa kuten hepatosyyteissä, makrofageissa, monosyyteissä ja neutrofiileissä. Näistä nNOS ja iNOS ovat rakenteeltaan dimeerejä, jotka koostuvat reduktaasi- ja oksidaasialayksiköistä, joita yhdistää kalmoduliiniin sitoutuva yksikkö, Kun kalmoduliini sioutuu proteiiniin, muuttuu entsyymin rakenne siten, että hapetus-pelkistysreaktiohin osallistuvat alayksiköt tulevat lähemmäksi toisiaan. Endoteelinen typpioksidisyntetaasi on sitoutunut solukalvoon myristoylaation seurauksena.
Typpioksidisyntaasin kaikki isoentsyymimuodot ovat sikäli poikkeuksellisia entsyymejä, että ne tarvitsevat peräti viisi koentsyymiä, kalmoduliinin, NADPH-molekyylin, FAD-molekyylin, FMN-molekyylin, hemiryhmän ja tetrahydrobiopteriinin. Kalmoduliini osallistuu entsyymin toiminann säätelyyn ja NADPH, FAD, FMN ja hemiryhmä osallistuvat elektroninsiirtoreaktioihin. Lisäksi typpioksidisyntaasin nNOS- ja eNOS-isoentsyymit tarvitsevat toimiakseen kalsiumioneja, jotka sitoutuvat kalmoduliiniin.
Typpioksidisyntaasin katalysoiman reaktion ensimmäisessä vaiheessa elektronit siirtyvät NADPH:lta arginiinille, josta muodostuu N-ω-hydroksiarginiinia. Tämä yhdiste hapettuu edelleen NADPH:n avulla hapen läsnä ollessa sitrulliiniksi ja samalla vapautuu typpioksidia. Reaktion sivutuotteena voi muodostua superoksideita. 
Typpioksidisyntaasia inhiboivat arginiinia rakenteellisesti muistuttavat yhdisteet kuten agmatiini, kanavaniini ja metyyliarginiini. Lisäksi entsyymiä iniboivat kalmoduliinin antagonistit. Entsyymin inhibiittoreita on tutkittu aivojen iskemian ehkäisyssä ja metyyliarginiinia on tutkittu verenmyrkytysten hoitoon, mutta tutkimukset keskeytettiin kolmanteen faasiin.
Fongaus

Fongaus eli kalabongaus tarkoittaa kalastusharrastusta, jossa pyritään kalastamaan mahdollisimman monta eri kalalajia. Kalan näkeminen ei siis riitä (vrt. lintubongaus), vaan kalan on oltava kalastajan hallussa kuten kädessä.
Säännöt.
Jokaisesta kalalajista saa yhden lajipisteen eli kalan painolla tai pituudella ei ole merkitystä. Suurin osa harrastajista laskee lajipisteeksi vain aktiivivälinein pyydytyt ja suusta koukutetut kalalajit. Suomessa esiintyy kuitenkin muutamia kalalajeja (mm. nahkiainen, siloneula, särmäneula ja tuulenkalat), joita on hyvin vaikeaa tai jopa mahdoton kalastaa koukuttamalla. Tällöin käytetään muita aktiivivälineitä, kuten haavia ja kättä.
Virallisia sääntöjä fongauksessa käytettävistä pyyntimenetelmistä ei ole, joten jokainen voi määrittää omaan fongausharrastukseensa parhaiten soveltuvat kalastusvälineet.
Lajipisteet.
Fongarille täysin uusi kalalaji kartuttaa aina yhden elämänpisteen eli “eliksen”. Elämänpisteluku esitetään usein muodossa:
Suusta koukutetut lajit + muilla aktiivivälineillä saadut lajit = elämäpisteiden määrä (20+10=30). 
Fongarit laskevat myös vuosipisteitä eli vuoden aikana fongattuja kalalajeja. Tällöin pisteiden eli “fongojen” kerääminen alkaa uudelleen aina vuoden vaihduttua. 
Vuosipisteistä on mahdollista pitää kirjaa Suomen Kalastusmatkailun edistämisseura ry:n internet-sivuilla.
Kilpailut.
Fongauksessa voi myös kilpailla kokoamalla joukkueen vuosittain pidettäviin kalamaraton-kilpailuihin. Kilpailuja pidetään tällä hetkellä Helsingissä, Kotkassa, Turussa ja Joensuussa. 
Joukkuekilpailun lisäksi voi osallistua yksilökilpailuna pidettäviin lajikalastuksen SM-kisoihin. 
Erilaiset kalatalouden järjestöt järjestävät myös vähemmän vakavamielisiä lajikalastuskilpailuja, kuten kalatalouden keskusliiton tai Päijät-Hämeen Kalatalouskeskuksen fongauskilpailut.
Kalojen tunnistaminen.
Särkikalojen tunnistamisen helpottamiseksi on luotu tunnistustaulukko, jonka avulla kalan pystyy määrittämään lajilleen.
Lajiristeymistä eli hybrideistä ei saa lajipistetettä. Tavallisimpia ovat särkikalaristeymät (särki/lahna/pasuri/salakka/sorva). Myös lohikalojen kuten muikun ja siian risteymät ovat järvissä tavallisia. Suomesta on lisäksi tavattu kahdesti ahvenen ja kuhan risteymä ja/tai takaisinristeymä.
Dragonáda

Dragonáda () on Kreikan saari, joka kuuluu Kreetan saariin ja tarkemmin Dionysadeihin. Se sijaitsee Egeanmereen kuuluvassa Kreetanmeressä Kreetan koilliskärjen pohjoispuolella. Saaren pinta-ala on 2,892 neliökilometriä ja se on asumaton (vuonna 2011). Hallinnollisesti Dragonáda kuuluu Siteían kuntaan, Lasíthin alueyksikköön ja Kreetan alueeseen.
Dragonáda on Dionysadien kolmesta pääsaaresta keskimmäinen ja pinta-alaltaan suurin. Sen pohjoispuolella sijaitsee Paximádan saari ja eteläpuolella Gianysáda.
Dragonádalta on löydetty merkkejä asutuksesta antiikin ajalta, sekä muun muassa varhaiskristillisiä hautakiviä.
Gianysáda

Gianysáda (; transl. myös "Gianisáda") on Kreikan saari, joka kuuluu Kreetan saariin ja tarkemmin Dionysadien saariryhmään. Se sijaitsee Egeanmereen kuuluvassa Kreetanmeressä Kreetan koilliskärjen pohjoispuolella. Saaren pinta-ala on 2,098 neliökilometriä ja se on asumaton (vuonna 2011). Hallinnollisesti Gianysáda kuuluu Siteían kuntaan, Lasíthin alueyksikköön ja Kreetan alueeseen.
Gianysáda on Dionysadien kolmesta pääsaaresta eteläisin ja pinta-alaltaan toiseksi suurin. Sen pohjoispuolella sijaitsevat Dragonádan ja Paximádan saaret.
Paximáda (Lasíthi)

Paximáda () on Kreikan saari, joka kuuluu Kreetan saariin ja tarkemmin Dionysadien saariryhmään. Se sijaitsee Egeanmereen kuuluvassa Kreetanmeressä Kreetan koilliskärjen pohjoispuolella. Saaren pinta-ala on 0,311 neliökilometriä ja se on asumaton (vuonna 2011). Hallinnollisesti Paximáda kuuluu Siteían kuntaan, Lasíthin alueyksikköön ja Kreetan alueeseen. Paximáda on Dionysadien kolmesta pääsaaresta pohjoisin. Sen eteläpuolella sijaitsevat Dragonádan ja Gianysádan saaret.
Ágioi Pántes

Ágioi Pántes (; transl. myös "Ágii Pántes", "Ágii Pándes") eli Ágios Antónios (Άγιος Αντώνιος) on pieni Kreikan saari, joka kuuluu Kreetan saariin ja sijaitsee Mirampéllonlahdessa Ágios Nikólaoksen kaupungin edustalla. Saaren pinta-ala on 0,346 neliökilometriä ja se on asumaton (2021). Hallinnollisesti Ágioi Pántes kuuluu Ágios Nikólaoksen kuntaan, Lasíthin alueyksikköön ja Kreetan alueeseen.
Saari on saanut nimensä siellä olevasta kaikille pyhille ("Ágioi Pántes") omistetusta kirkosta. Saarella on paljon toisen maailmansodan saksalais- ja italialaismiehityksen aikaisia linnoituskaivanteita. Heti saaren pohjoispuolella sijaitsee pienempi Mikronísin saari. Saaret toimivat yhdessä luonnollisina aallonmurtajina Ágios Nikólaoksen kaupungille ja satamalle.
Ímeri Gramvoúsa

Ímeri Gramvoúsa (, myös "Ímeri Gramvoússa", Ήμερη Γραμβούσσα, usein vain "Gramvoús(s)a", Γραμβούσ(σ)α) on Kreikan saari, joka kuuluu Kreetan saariin. Se sijaitsee Egeanmereen kuuluvassa Kreetanmeressä Kreetan luoteiskärjen Gramvoúsan niemimaan pohjoispuolella. Saaren pinta-ala on 0,722 neliökilometriä ja se on asumaton (vuonna 2011). Hallinnollisesti Imeri Gramvoúsa kuuluu Kíssamoksen kuntaan, Chanián alueyksikköön ja Kreetan alueeseen.
Saarella on satamapaikka, venetsialaisaikainen Gramvoúsan linnoitus ("Kástro") sekä Pyhälle Georgiokselle ("Ágios Geórgios") omistettu kirkko. Saaren pohjoispuolella sijaitsee Ágria Gramvoúsan saari. Saarelle tehdään turistiretkiä Kíssamoksen kaupungista eli Kastélli Kissamoústa.
Kalydón

Kalydón (; myös "Kalidón") eli Spinalónga (Σπιναλόγκα, "Spinalógka") on Kreikan niemi- ja saarialue, joka sijaitsee Mirampéllonlahden pohjoisosassa Eloúntanlahdessa Kreetalla. Se koostuu kahdesta osasta, joiden kummankin virallinen nimi on Kalydón: nämä ovat pienempi Spinalóngan saari, sekä sen eteläpuolella sijaitseva suurempi Spinalóngan niemimaa, joka tunnetaan myös nimellä Kolokýtha (Κολοκύθα). Kumpikin on asumaton (vuonna 2011).
Sekä saaresta että niemimaasta käytetään samaa nimeä Kalydón/Spinalónga siksi, että ne olivat alun perin mahdollisesti samaa Kolokýthan niemimaata. Kerrotaan, että Spinalóngan saari olisi kaivettu irti niemimaasta samalla, kun venetsialaiset muuttivat saaren linnoitukseksi vuonna 1526. Samalla sekä saari että niemi saivat uuden nimen Spinalónga. Vuonna 1957 italialaisperäinen nimi yritettiin kreikkalaistaa ottamalla sekä saaresta että niemimaasta käyttöön nimi Kalydón. Nimi ei kuitenkaan ole yleistynyt laajalti. Koska sama nimi viittaa kahteen vierekkäiseen kohteeseen, nimeäminen aiheuttaa usein sekaannusta. Nykyisin juuri kuuluisampi linnoitussaari tunnetaan nimellä Spinalónga, kun taas nimellä Kalydón viitataan useammin joko niemeen tai niemeen ja saareen yhdessä.
Kalydónin niemimaan yhdistää varsinaiseen Kreetan saareen vain kapea kannas, jota pitkin kulkee tie Eloúntan kylään varsinaisen Kreetan puolelle. Kannaksen poikki kulkee kanava. Kalydónin alueeseen voidaan lukea myös niemimaan itäpuolella sijaitseva Kolokythián eli Kolokýthaksen saari.
Hallinnollisesti Kalydón kuuluu Ágios Nikólaoksen kuntaan, Lasíthin alueyksikköön ja Kreetan alueeseen.
Koufonísi (Lasíthi)

Koufonísi (), antiikin Leuke (, ”Valkoinen”), on Kreikan saari, joka kuuluu Kreetan saariin. Se sijaitsee Libyanmeressä Kreetan itäpään eteläpuolella. Saaren pinta-ala on 4,26 neliökilometriä ja se on asumaton (vuonna 2011). Hallinnollisesti Koufonísi kuuluu Siteían kuntaan, Lasíthin alueyksikköön ja Kreetan alueeseen.
Koufonísi on karu ja lähes puuton saari. Sen etäisyys Kreetan etelärannikosta on noin 3,2 meripeninkulmaa (noin 6 kilometriä). Saaren ympärillä on useita pienempiä saaria (mm. Makrouló, Strongyló, Tráchilos ja Mármaros).
Antiikin aikana saarella sijaitsi Leuken kaupunki, joka oli merkittävä satamapaikka. Sen omistuksesta kiistelivät Itanos ja Hierapytna. Itanos sai sen haltuunsa vuonna 132. Saarella on paljon hellenistisen ja roomalaisen ajan raunioita, muun muassa teatterin ja temppelin rauniot. Sieltä on löydetty myös jäänteitä asutuksesta ja suurikokoisesta marmoripatsaasta. Saaren luolia on käytetty kappeleina bysanttilaisella ajalla. Saarella on suoritettu arkeologisia kaivauksia vuodesta 1976.
Saarelle tehdään turistiretkiä Kreetan etelärannikon Makrý Gialóksesta.
Paximádia

Paximádia (), antiikin Letoai (, myös ; ) ja Dionysoi (), on kahden pienen Kreikan saaren ryhmä, joka kuuluu Kreetan saariin. Saaret ovat lännenpuoleinen Megálo Paximádi ja idänpuoleinen Mikró Paximádi. Saarten yhteispinta-ala on noin 1,317 neliökilometriä ja ne ovat asumattomia. Hallinnollisesti Paximádian saaret kuuluvat Ágios Vasíleioksen kuntaan, Réthymnon alueyksikköön ja Kreetan alueeseen.
Paximádian saaret sijaitsevat Libyanmereen kuuluvan Messaránlahden suulla Kreetan etelärannikon edustalla noin 6,5 meripeninkulmaa (noin 12 kilometriä) Agía Galínin kylästä etelään. Ne luetaan kuuluvaksi Saktoúrian kyläyhdyskuntaan. Saarten yhteispituus on noin 3 kilometriä. Saaret erottaa toisistaan kapea salmi nimeltä Bo(u)gázi (Μπο(υ)γάζι). Saarilla on hiekkarantaa ja niille tehdään turistiretkiä Kreetan etelärannikon kylistä.
Antiikin aikana saaret tunnettiin Leton mukaan nimellä "Letoai" ja Dionysoksen mukaan nimellä "Dionysoi". Saarten nykyinen nimi tarkoittaa "Korppuja" (kuivia leipiä). Paikalliset viittaavat saariin joskus myös nimellä "Elefantáki" (Ελεφαντάκι, ”Pieni Elefantti”), koska Kreetalta katsottuna niiden voidaan katsoa muistuttavan makaavaa norsua.
Saaret.
Saariparin saaret ovat:
Mercedes-Maybach S 600

Mercedes-Maybach S 600 on Mercedes-Benzin valmistama loistoauto. Malli on entistä loistokkaampi versio Mercedeksen lippulaivasta, S-sarjasta.
Yleistä.
Vuonna 2015 Mercedes palautti Maybachin mallistoonsa, tällä kertaa muodossa Mercedes-Maybach. S 600 on brändin ensimmäinen malli. Mercedes nimesi myös pidennetyn Pullman-mallin uusimman version Mercedes-Maybach-brändin mukaan.
Maybachin saa neljä- ja viisipaikkaisena.
Nakurun piirikunta

Nakurun piirikunta on yksi Kenian aluehallinnon 47 piirikunnasta. Piirikunnan pinta-ala on 7 496,5 neliökilometriä ja väkiluku 1 603 325 (2009). Piirikunta on eräs Kenian väkirikkaimmista. Piirikunnan keskus on 165 kilometriä pääkaupunki Nairobista luoteeseen sijaitseva, hedelmällisen maanviljelyseudun keskus Nakuru (286 411 as. vuonna 2009). 
Piirikunta jakautuu 11 vaalipiiriin, jotka jakautuvat edelleen useisiin kymmeniin paikallistason hallintoalueisiin (ward).
Chersonísi

Chersonísi (; transl. myös "Hersonísi") eli "Chersonísi Petalión" (Χερσονήσι Πεταλιών) on Kreikan saari, joka kuuluu Euboian saariin ja tarkemmin Petalioí-saariin. Se sijaitsee Petaliónlahdessa Euboian saaren eteläkärjen länsipuolella. Saaren pinta-ala on 3,8 neliökilometriä ja se on asumaton (vuonna 2011). Hallinnollisesti Chersonísi kuuluu Kárystoksen kuntaan, Euboian alueyksikköön ja Keski-Kreikan alueeseen.
Chersonísi on Petalioí-saarten toiseksi suurin saari. Sen lounaispuolella sijaitsee suurempi Megalónisoksen saari ja länsipuolella joukko saariryhmän pienempiä saaria.
Lamperoúsa

Lamperoúsa (; transl. myös "Lamberoúsa") on Kreikan saari, joka kuuluu Euboian saariin ja tarkemmin Petalioí-saariin. Se sijaitsee Petaliónlahdessa Euboian saaren eteläkärjen länsipuolella Marmárin kylän edustalla. Saaren pinta-ala on 0,332 neliökilometriä ja se on asumaton (vuonna 2011). Hallinnollisesti Lamperoúsa kuuluu Kárystoksen kuntaan, Euboian alueyksikköön ja Keski-Kreikan alueeseen.
Lamperoúsa on Petalioín saarista pohjoisimpia. Sen eteläpuolella sijaitsevat saariryhmän suurimmat saaret Megalónisos ja Chersonísi.
Lichádes

Lichádes () eli "Lichadonísia" (Λιχαδονήσια) on pieni Kreikan saariryhmä, jonka saaret sijaitsevat Pohjoisessa Euboianlahdessa Euboian saaren luoteiskärjen eli Lichádan niemen länsipuolella Manner-Kreikan puolella sijaitsevan Kaména Voúrlan kaupungin edustalla. Saaret ovat asumattomia (vuonna 2011). Hallinnollisesti saariryhmän saaret kuuluvat Istiaía-Aidipsóksen kuntaan, Euboian alueyksikköön ja Keski-Kreikan alueeseen.
Saariryhmään kuuluu seitsemän hieman isompaa saarta sekä lukuisia pieniä saaria. Saaret ovat syntyneet kenotsooisella maailmankaudella tuliperäisen toiminnan seurauksena. Ne olivat aiemmin yhteydessä Euboian saareen. Osa alueesta peittyi meren alle maanjäristyksessä vuonna 426 eaa., mikä synnytti nykyisen saariryhmän. Saarista suurin on Monoliá. Siellä on jälkiä vanhoista taloista sekä varhaiskristillisestä basilikakirkosta. Saarella on luonnonsatama ja Pyhän Georgioksen ("Ágios Geórgios") kirkko. Strongylín saarella on majakka sekä Pyhän Nikolaoksen ("Ágios Nikólaos") ja Pyhän Gregorioksen ("Ágios Grigórios") kirkot.
Megalónisos

Megalónisos () eli "Megalónisos Petalión" (Μεγαλόνησος Πεταλιών) tai "Petalía" (Πεταλία) on Kreikan saari, joka kuuluu Euboian saariin ja tarkemmin Petalioí-saariin. Se sijaitsee Petaliónlahdessa Euboian saaren eteläkärjen länsipuolella. Saaren pinta-ala on 17,2 neliökilometriä ja se on asumaton (vuonna 2001). Hallinnollisesti Megalónisos Petalión kuuluu Kárystoksen kuntaan, Euboian alueyksikköön ja Keski-Kreikan alueeseen.
Megalónisos Petalión on nimensä mukaisesti Petalioí-saarten suurin saari. Sen koillispuolella sijaitsee Chersonísin saari ja pohjoispuolella joukko saariryhmän muita pienempiä saaria.
Petalioí

Petalioí (; transl. myös "Petalií") on Kreikan saariryhmä, jonka saaret sijaitsevat Petaliónlahdessa Euboian saaren eteläkärjen länsipuolella. Monet saarista ovat yksityisomistuksessa. Saarilla on yksi vakituinen asukas (vuonna 2011). Hallinnollisesti saaret kuuluvat Kárystoksen kuntaan, Euboian alueyksikköön ja Keski-Kreikan alueeseen.
Hilda Seppälä

Hilda Seppälä (os. Lindfors, 12. heinäkuuta 1879 Joutsa – 31. maaliskuuta 1932 Helsinki) oli suomalainen poliitikko, joka toimi SDP:n kansanedustajana vuosina 1922–1932. Sisällissodan jälkeen valtakunnanpolitiikkaan noussut Seppälä tunnettiin 1920-luvulla sosialidemokraattisen naisliikkeen vahvana taustavaikuttajana, joka Miina Sillanpään tukena toimi Suomen Sosialidemokraattisen Naisliiton ja myöhemmin Suomen Sosialidemokraattisen Työläisnaisliiton liittosihteerinä. Kansanedustajana hän vaikutti erityisesti kotitalousvalistukseen, kansanterveystyöhön sekä aviottomien naisten asemaan. Vuonna 1929 perustettiin Seppälän ideoimana ensikotien rahoittamiseksi Työväen kukkasrahasto. Hänen uransa katkesi odottamattomaan kuolemaan vain 52-vuotiaana.
Elämä.
Hilda Seppälän vanhemmat olivat kyläräätäli Ville Niinikoski (synt. Lindfors, 1858−1922) ja Vilhelmiina Kustaantytär (1857−1922). Hän kävi kansakoulua ja kiersi yksitoistavuotiaasta lähtien isänsä apulaisena, kunnes suoritti karjakkokoulun kurssin. Työskenneltyään kolme vuotta karjakkona ja meijerinhoitajana Seppälä muutti vuonna 1899 Helsinkiin kotiapulaiseksi ja leipomotyöntekijäksi. Ompelijan pätevyyden hankittuaan hän sai työpaikan turkkuriliikkeestä ja liittyi Helsingin työväenyhdistyksen ompelijattarien ammattiosastoon. Vuonna 1904 Seppälä muutti kenkäesittelijänä työskennelleen puolisonsa kanssa Hankoon, jossa hän lähti aktiivisesti työläisnaisliikkeen toimintaan. Ennen sisällissotaa Seppälät asuivat vielä Turussa, Uudessakaupungissa ja Kotkassa. 
Sisällissodan jälkeen Seppälä oli puolisonsa tavoin vankileirillä. Vapauduttuaan syksyllä 1918 pariskunta muutti jälleen Helsinkiin, jossa Seppälä oli käynnistämässä sodan lamauttaman työväenliikkeen toimintaa. Vuonna 1919 hänet valittiin sosialidemokraattisen naisliiton sihteeriksi. Kommunistien vallattua liiton oli Seppälä vuonna 1921 perustamassa Suomen Sosialidemokraattista Työläisnaisliittoa, jonka sihteerinä hän toimi kuolemaansa saakka. Vuodesta 1927 lähtien Seppälä työskenteli myös liiton julkaiseman "Toveritar"-lehden päätoimittajana. LIsäksi hän oli muun muassa Helsingin Sosialidemokraattisen Naisyhdistyksen ensimmäinen puheenjohtaja vuosina 1920−1932.
Seppälä valittiin kansanedustajaksi vuonna 1922. Hän oli myös Helsingin kaupunginvaltuuston jäsen 1919−1922 ja uudelleen vuodesta 1926 lähtien. Presidentin valitsijamiehenä Seppälä toimi 1925 ja 1931. Seppälä kuoli influenssan jälkitaudin aiheuttamaan verenmyrkytykseen Helsingin Ensi-sairaalassa maaliskuussa 1932. Hänet siunattiin Hietaniemen krematoriossa. Seppälän tilalle eduskuntaan nousi Anni Huotari.
Perhe.
Hilda Seppälän puoliso oli muun muassa suutarina ja myöhemmin ammattientarkastajana työskennellyt Juho Heikki ”Hannes” Seppälä (1878−1965), jonka kanssa hän avioitui vuonna 1904. Pariskunnalla oli kaksi lasta, joista nuorempi kuoli jo seitsemänvuotiaana.
Stýra (saari)

Stýra (; transl. myös "Stíra"), antiikin Aigileia (, myös ), on Kreikan saari, joka kuuluu Euboian saariin. Se sijaitsee Eteläisessä Euboianlahdessa Euboian saaren länsirannikolla sijaitsevan Stýran kyläyhdyskunnan edustalla. Saaren pinta-ala on 1,7 neliökilometriä ja se on asumaton (vuonna 2011). Hallinnollisesti Stýra kuuluu Kárystoksen kuntaan, Euboian alueyksikköön ja Keski-Kreikan alueeseen.
Aigileia mainitaan historiassa persialaissotien aikana vuonna 490 eaa., kun persialaiset rantautuivat saarelle ja jättivät sinne Eretriasta ottamansa sotavangit. Tuohon aikaan saari kuului Styran kaupunkivaltiolle.
Isokiekkosukeltaja

Isokiekkosukeltaja ("Acilius sulcatus") on sukeltajien heimoon kuuluva hyönteislaji. Se on 16–18 millimetrin pituinen. Se on pääväriltään kellanruskea. Etuselässä on kaksi mustaa poikittaista vyömäistä kuviota. Naaraalla nämä poikittaisvyöt ovat erittäin lähellä toisiaan. Peitinsiivissä on paljon mustia täpliä ja naaraalla niissä on neljä pitkittäistä uraa. Munat ovat rykelmissä maan päällä. Toukka on väriltään vihertävä kellanruskea, sen keskiruumis on kaulamainen ja takaruumis paksuhko. Isokiekkosukeltajaa esiintyy järvissä, lammissa, hitaasti virtaavissa virtapaikoissa ja soilla.
Julius Sundberg

Julius Bernhard Sundberg (13. syyskuuta 1887 Helsinki – 15. tammikuuta 1931 Helsinki) oli suomalainen toimittaja ja poliitikko, joka toimi SDP:n kansanedustajana vuonna 1917. Suomenruotsalaisessa työväenliikkeessä vaikuttanut Sundberg työskenteli muun muassa "Arbetarbladetin" päätoimittajana sekä Kustannusosakeyhtiö Kansanvallan taloudenhoitajana. 
Elämä.
Julius Sundberg valmistui 1902 puusepäksi Helsingin poikien ammattikoulun ruotsinkieliseltä osastolta. Vuonna 1907 hän liittyi Tölö Svenska Socialdemokratiska Ungdomklubbin jäseneksi ja oli kaksi vuotta myöhemmin perustamassa ruotsinkielisten nuorisokerhojen keskusjärjestöä Finlands Svenska Socialdemokratiska Ungdomsklubbars Centralkomitéta. Sundberg työskenteli järjestön julkaisemien "Kamrat!" ja "Till storms!" -lehtien toimittajana sekä Finlands Svenska Arbetarförbundin (FSA) sihteerinä 1915-1916.
Sundbergistä tuli kansanedustaja vuoden 1916 eduskuntavaaleissa. Valtiopäivien kokoonnuttua vasta seuraavana keväänä hän ehti toimimaan kansanedustajana vain puoli vuotta ennen eduskunnan hajottamista. Lokakuun 1917 vaaleissa Sundberg jäi varasijalle. Sisällissodan aikana hän toimi kansanvaltuuskunnan raha-asiain osaston sekä kaupungin omistaman Helsingin Raitiotie- ja Omnibus Osakeyhtiön taloudenhoitajana. Helsingin taistelun jälkeen Suondberg jäi valkoisten vangiksi ja päätyi Isosaaren vankileirille. Sundberg vapautettiin elokuussa, jolloin hän sai valtiorikosoikeudelta kahden vuoden ehdollisen kuritushuonetuomion valtiopetoksen valmistelusta.
Syksyllä 1918 Sundberg oli elvyttämässä sodan lamauttamaa SDP:n puoluetoimintaa. Hän osallistui muun muassa joulukuun ylimääräiseen puoluekokoukseen. Sundberg työskenteli Suomen Kauppa- ja Liiketyöntekijäin Liiton taloudenhoitajana 1919, FSA:n sihteerinä 1919-1921, "Arbetarbladetin" päätoimittajana 1921-1926 ja Kustannusosakeyhtiö Kansanvallan taloudenhoitajana 1926-1930. Sundberg kuului FSA:n hallitukseen vuodesta 1916 lähtien ja oli järjestön edustajana SDP:n puoluetoimikunnan jäsen 1919-1926. Sundberg oli myös Helsingfors Svenska Arbetarföreningin puheenjohtaja 1919-1924 ja toimi Uudenmaan ruotsinkielisen sosialidemokraattisen piirijärjestön puheenjohtajana. Lisäksi hän oli myös muun muassa Työväen Sivistysliiton johtokunnan jäsen. Joulukuussa 1930 Sundberg joutui sepelvaltimotaudin vuoksi Marian sairaalaan, jossa hän kuoli 43-vuotiaana tammikuussa 1931. Hänet tuhkattiin Hietaniemen krematoriossa.
Perhe.
Julius Sundbergin puoliso oli Aina Sundberg (s. 1887). Perheessä oli kaksi lasta.
Kakamegan piirikunta

Kakamegan piirikunta on yksi Kenian aluehallinnon 47 piirikunnasta. Piirikunnan pinta-ala on 3 051 neliökilometriä ja väkiluku 1 660 651 (2009). Kakamega on eräs Kenian väkirikkaimmista piirikunnista.
Piirikunnan keskus on Kakamegan kaupunki (69 502 tai 99 987 as. vuonna 2009). Kakamega sijaitsee noin 30 kilometriä päiväntasaajasta pohjoiseen ja on keskimäärin 1 535 metriä merenpinnan yläpuolella. Sieltä on 52 kilometriä etelässä sijaitsevaan Kisumuun, joka on yksi Kenian suurimmista kaupungeista.
Osa Kakamegan trooppisista sademetsistä on suojelualuetta. Alueelta on tavattu yli 400 lintulajia. Siellä esiintyviä myrkkykäärmeitä ovat esimerkiksi aggressiivisena ja vaarallisena pidetty mustahuulikobra (paikallisesti ”kakamegankobra”), gaboninkyy, mustamamba ja vihermamba.
Piirikunta jakautuu 12 vaalipiiriin, jotka jakautuvat edelleen useisiin kymmeniin paikallistason hallintoalueisiin ("ward").
Keltalaitasukeltaja

Keltalaitasukeltaja ("Dytiscus marginalis") on sukeltajien heimoon kuuluva kovakuoriainen. 
Ulkonäkö.
Keltalaitasukeltaja on ruumiinmuodoltaan virtaviivaisen litteä soikio. Se on 3–3,5 sentin pituinen. Se on väriltään enimmäkseen punaruskea ja sillä on tummanvihreää hohdetta. Sen takasiipien reunoissa ja etuselässä on keltaista. Koiras ja naaras ovat erinäköiset. Koiraalla on leveämmät etujalat ja sen peitinsiivet ovat sileät. Naaras on pienempi kuin koiras. Sen peitinsiivet ovat usein koirasta himmeämmät, pitkittäisuurteiset ja usein niissä on tiheämmässä pistemäisiä täpliä. Toukka on 50 mm:n pituinen ja suuripäinen.
Elinympäristö ja levinneisyys.
Keltalaitasukeltajaa esiintyy järvissä ja lammissa enimmäkseen metsän keskellä. Sitä tavataan eteläisessä ja keskisessä Suomessa. Lajin levinneisyys ulottuu Euroopasta Pohjois-Aasiaan.
Ravinto.
Keltalaitasukeltaja on peto, joka pyydystää muita vesihyönteisiä sekä kalanpoikasia ja sammakontoukkia. Erityisen ahnas peto on sen toukka, joka iskee terävät leukansa lähes kaikkeen ympärillä liikkuvaan.
Riley

Riley on englantilainen automerkki, jota valmistettiin vuosina 1898–1970. William Riley ja hänen neljä poikaansa perustivat vuonna 1898 autotehtaan Englannin Coventryyn.
Rileyt saavuttivat 1920–1930-luvuilla monia autokilpailujen voittoja.
Tehtaan valmistamat Riley-autot olivat teknisesti edistyksellisiä. Esimerkiksi vuonna 1927 esitellyssä Riley Nine -mallin moottorissa oli kaksi kannen yläpuolista akselia, vinoon sijoitetut venttiilit ja puolipallon muotoinen palotila. Tämä moottorin rakenne oli urheilullisten autojen esikuvana 1950-luvulle asti.
Riley RMF vuodelta 1953 sisälsi uuttaa tekniikaa, mutta ulkonäkö periytyi 1930-luvulta. RMF-mallissa oli 2,5 litran nelisylinterinen rivimoottori, jossa oli kaksi nokka-akselia. Vuodesta 1953 alkaen RMF:ssä oli nestetoimiset jarrut sekä hypoidityyppinen tasauspyörästö. Ohjaus oli melko raskaskäyttöinen, huippunopeus 160 km/h. Kahdeksan vuoden aikana RMF-mallia myytiin 8960 kappaletta, joka juuri ylitti kannattavuusrajan.
Vuonna 1938 Riley-autotehdas joutui Morris-yhtymän haltuun, mutta Riley-autojen valmistus jatkui. Morris- ja Austin-autotehtaat yhdistyivät vuonna 1952. Tällöin Riley oli osa British Motor Corporationia ja yksi yhtymän automerkeistä. Rileyn valmistus loppui 1970.
Suomeen tuotiin muutamia Riley-autoja 1950- ja 1960-luvuilla, jolloin maahantuojana toimi myös Morrista edustanut Oy Voimavaunu Ab. Vuonna 1961 Riley 4/68 maksoi 1 085 000 markkaa, kun sitä vastaavan Morris Oxfordin hinta oli 900 000 markkaa. Rekisteritilastossa Riley ei yltänyt erikseen tilastoitujen autojen joukkoon. Vuoden 1999 lopussa Suomen ajoneuvorekisterissä oli vain kolme Riley-autoa.