tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Amphion Loudspeakers

Amphion Loudspeakers Oy on kuopiolainen kaiutinvalmistaja, joka on tunnettu muotoilultaan pelkistetyistä ja äänenlaadusta hyviä arvioita saaneista hifikaiuttimista ja studiomonitoreista. Yritys perustettiin 1998 ja se työllisti alkuvuodesta 2014 puolen tusinaa kokopäiväistä työntekijää, joista monet ovat yrityksessä mukana myös omistajina. Liikevaihto 8/2020 päättyneellä tilikaudella oli noin 2,2 miljoonaa euroa ja tilikauden tulos oli 251 tuhatta. Yhtiössä on 7 henkilöstön jäsentä. Toimitusjohtajana toimii yhtiön perustaja Anssi Hyvönen.
Amphion toimi Kuopiossa entisessä Heikin Kievarin huoltamossa. Nykyisin tuotantotilat ovat Telkkistentiellä Likolahdessa. Kaiutinten kotelot tekee kuopiolainen sopimusvalmistaja. Yrityksen valmistamat kaiuttimet ulottuvat parihinnaltaan 600 eurosta 15 000 euroon. Tuotesarjat pienimmästä suurimpaan ovat nimeltään Ion, Helium, Argon sekä kolmitiekaiutin Krypton.
Amphion pyrkii rakentamaan kaiuttimensa ääntä suuntaaviksi, jolloin ne sopivat tavalliseenkin huoneakustiikkaan. Yritys panostaa myös kaiuttimien eleettömään moderniin muotoiluun, jotta ne voisivat toimia sisustuselementteinä.
Yrityksen perustajan Anssi Hyvösen kertoman mukaan kaiuttimet ovat saaneet erinomaista palautetta muun muassa yhdysvaltalaisilta musiikkituottajilta, kuten Rick Rubinilta.
Sports Tracker

Sports Tracker on suomalainen älypuhelimille tarkoitettu kuntoilusovellus, joka mittaa kuljetun reitin GPS:n avulla. Se kehitettiin alun perin Nokian puhelimille, mutta Nokian luovuttua kehitystyöstä kolme entistä nokialaista jatkoi kehitystyötä, ja nykyään Sports Tracking Technologies Ltd. vastaa sovelluksen kehittämisestä. Sovelluksen omistaa Amer Sports.
Ominaisuudet.
Sports Tracker mittaa harjoituksen aikana kuljetun reitin puhelimen GPS:n avulla ja muodostaa siitä nopeus -ja korkeusgraafit. Mikäli käyttäjällä on Sports Tracker -sykevyö, häneltä mitataan myös syketiedot. Harjoituksia voi myös valokuvata ja jakaa Facebookiin tai Twitteriin. Harjoituksen aikana voi myös kuunnella musiikkia, ja Sports Tracker antaa myös äänipalautetta harjoituksesta.
Myynti Amer Sportsille.
Suomalainen urheiluvälinekonserni Amer Sports osti Sports Trackerin toukokuussa 2015. Palvelu jatkaa edelleen samalla nimellä ilman suurempia muutoksia.
Google Play -musiikki

Google Play -musiikki () oli Google Playn alaisuuteen kuuluva musiikin ja podcastien kuunteluun tarkoitettu suoratoistopalvelu. Käyttäjillä oli mahdollisuus ladata palveluun 50 000 omaa kappaletta ilmaiseksi. Maksullisen palvelun äänenlaatu oli maksimissaan 320K MP3.
Google tarjosi ohjelmasta kokeiluversion, jonka jälkeen ohjelman käyttö maksoi 9,99 euroa kuukaudessa. Käyttäjillä oli mahdollisuus ostaa kokonaisia albumeita tai yksittäisiä kappaleita suoraan toisto-ohjelmasta.
Google ilmoitti sulkevansa palvelun vuonna 2020. Google antoi mahdollisuuden siirtää tilinsä tiedot YouTube Music -palveluun. Palvelu lakkasi 3. joulukuuta 2020.
Saatavuus.
Google Play -musiikki oli saatavilla seuraavissa maissa:&lt;br&gt;
Alankomaat, Argentiina, Australia, Belgia, Bolivia, Bosnia-Hertsegovina, Brasilia, Bulgaria, Chile, Costa Rica, Dominikaaninen tasavalta, Ecuador, El Salvador, Espanja, Etelä-Afrikka, Guatemala, Honduras, Intia, Irlanti, Islanti, Italia, Itävalta, Japani, Kanada, Kolumbia, Kreikka, Kroatia, Kypros, Latvia, Liechtenstein, Liettua, Luxemburg, Malta, Meksiko, Nicaragua, Norja, Panama, Paraguay, Peru, Pohjois-Makedonia, Portugali, Puola, Ranska, Romania, Ruotsi, Saksa, Serbia, Slovakia, Slovenia, Suomi, Sveitsi, Tanska, Tšekin tasavalta, Ukraina, Unkari, Uruguay, Uusi-Seelanti, Valko-Venäjä, Venezuela, Venäjä, Viro, Yhdistunut kuningaskunta ja Yhdysvallat.
Zoë Akins

Zoë Byrd Akins (30. lokakuuta 1886 Humansville, Missouri – 29. lokakuuta 1958 Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen Pulitzer-palkittu näytelmäkirjailija, kirjailija ja runoilija.
Missourin Humansvillessa syntynyt Akins kasvoi Saint Louisissa, jossa hän myös opiskeli. Hän kävi koulua myös Illinoisin Godfreyssa. Kun Akins valmistui vuonna 1903, hän alkoi kirjoittaa näytelmiä ja runoutta sekä työskennellä kriitikkona monissa sanomalehdissä. Hänen ensimmäinen merkittävä draamanäytelmänsä oli "Papa" (1914), jota esitettiin Broadwaylla lyhyen aikaa vuonna 1919. 1920-luvulla hänen Broadway-näytelmiään alettiin filmatisoimaan mykkä- ja lopulta äänielokuviksi.
Akinsin komedianäytelmä "The Greeks Had a Word for It" (1930) oli hänen ensimmäinen menestysnäytelmänsä vuosiin, ja näytelmä filmatisoitiin myöhemmin kahdesti. 1930-luvulla Akins alkoi laatia käsikirjoituksia elokuviin. 1930-luvun alussa hän teki käsikirjoitukset muun muassa elokuviin "Sarah and Son" (1930) ja "Viattomuuden kukka" (1933). Vuonna 1935 Akins voitti Pulitzer-palkinnon draamanäytelmästään "Nainen naista vastaan". Vuonna 1953 Jean Negulesco ohjasi komediaelokuvan "Kuinka miljonääri naidaan" Akinsin näytelmän "The Greeks Had a Word for It" pohjalta. Uransa lopulla Akins laati käsikirjoituksia moniin televisio-ohjelmiin. Zoë Akins oli aviossa englantilaisen puku- ja lavastesuunnittelija Hugo Rumboldin (1884–1932) kanssa. Akins kuoli 71-vuotiaana vuonna 1958.
Leo Ruuskanen

Leo Ruuskanen on taiteilijanimimerkki, jonka takana on Elonkorjaajat-taiteilijaryhmän taiteilijoita ystävineen. Ensimmäinen Ruuskasen nimellä pidetty näyttely oli 1973 Galleria Halvoissa Huveissa. Hän osallistui myös Helsingin Taiteilijaseuran näyttelyyn, Valtion taidekilpailuun ja Nuorten näyttelyyn ja osallistui Elonkorjaajien yhteisnäyttelyihin. Hänelle on luotu persoona, jonka syntymävuosi on 1946. 
Teokset maalattiin hyvin nopeasti Olli Lyytikäisen työhuoneella yhteisen ideoinnin pohjalta. Aloittaja loi oman näkemyksen, jota seuraavat sitten jatkoivat. 25 valmistuneesta teoksesta 21 asetettiin näytteille.
Ryhmän idea oli tehdä Ruuskasen kautta sellaista taidetta, jota he eivät muuten tekisi.
Taustalla ovat olleet ainakin seuraavat taiteilijat: Peter Widen, Philip von Knorring, Carl-Erik Ström, Ilkka-Juhani Takalo-Eskola, Olli Lyytikäinen, Janne Vainio, Antero Kare ja Tuomo Vartiainen.
Nimimerkin töitä on ollut vuonna 2014 esillä Salon taidemuseo Veturitallissa näyttelyssä "Olli Lyytikäinen ja Elonkorjaajat".
Subway Surfers

Subway Surfers on tanskalaisen SYBO Gamesin kehittämä päättymätön juoksupeli älypuhelimille.
Pelaaminen.
Subway Surfersissa pelaajan tehtävä on juosta rautatieaseman vartijaa ja hänen koiraansa karkuun junaraiteilla keräten samalla kolikoita. Pelaajan tavoitteena on saada mahdollisimman paljon pisteitä juoksemalla mahdollisimman pitkälle. Pelaaja liikkuu juostessaan kolmen eri junaraiteen välillä, ja hän voi vaihtaa raidetta aina kun eteen tulee este. Raiteen vaihdon lisäksi pelaaja voi liikkua myös hyppimällä. Esteitä pelissä ovat mm. junavaunut ja erisuuruiset aidat. Peli päättyy, kun pelaaja törmää esteeseen ja sen myötä jää kiinni vartijalle. Pisteiden keräämisen lisäksi pelissä on tehtäviä (Missions), jotka parantavat jokaisen pelin lopussa saatavaa pistetulosta pistekertoimella. Nämä tehtävien kautta hankitut pistekertoimet ovat pysyviä, ja kasvavat 30-kertaiseksi saakka. 
Pelin hahmot.
Valtaosa pelin hahmoista voidaan ostaa pelin sisäisillä kolikoilla ja avaimilla. Joitakin hahmoja on avattavissa myös yhdistämällä peli Facebook-tunnuksiin. Facebookiin yhdistämällä pelaaja voi myös kilpailla Facebook-kavereitaan vastaan. Pelissä on myös muita rajoitetusti ostettavia hahmoja. Jotkin pelin hahmoista voi saada vain keräämällä pelin "mysteeriboxeista" saatavia esineitä. Hahmoille voi myös ostaa erilaisia asuja.
Power-upit.
Pelissä on erilaisia "power uppeja", jotka muuttavat pelin sisäisiä toimintoja hetkellisesti. Niitä ovat muun muassa:
OnePlus

OnePlus (, lyh. 1+) on kiinalainen viihde-elektroniikkavalmistaja. Se valmistaa älypuhelimia, puettavia tietokoneita ja televisioita. Lisäksi se on kehittänyt älypuhelimissaan käytettävän OxygenOS-käyttöliittymän (Kiinassa HydrogenOS) ja tehnyt älypuhelimilleen lisälaitteita, kuten kuulokkeita. OnePlussan perustivat 16. joulukuuta 2013 Carl Pei ja Pete Lau, joka toimii yhä yhtiön toimitusjohtajana. Yhtiön päämaja sijaitsee Shenzhenissä.
Yhtiön nimen suomenkielisestä taivutuksesta syntyi kiistaa Twitterissä loppuvuodesta 2019 ja tuon jälkeen OnePlussan Suomen tytäryhtiö ilmoitti taivuttavansa yhtiön nimen genetiivimuodon jatkossa muotoon ”OnePlussan”.
Tuotteet.
OnePlus valmistaa älypuhelimia ja niiden lisälaitteita, puettavia tietokoneita ja televisioita. Se aloitti älypuhelinvalmistajana julkaisemalla vuonna 2014 OnePlus One -puhelimen. OnePlus julkaisi muita tuotteita, kuulokkeet ja television, ensimmäistä kertaa vuonna 2018.
Eteläntytönkorento

Eteläntytönkorento ("Coenagrion puella") on tytönkorentoihin kuuluva sudenkorento.
Ulkonäkö ja koko.
Eteläntytönkorento on ulkonäöltään useiden muiden tytönkorentojen kaltainen. Koiraalla on takaruumiin toisessa jaokkeessa sen takareunasta erillinen tumma U-kirjainta muistuttava kulmikas kuvio. Takaruumis on kolmannesta viidenteen jaokkeeseen enimmäkseen vaalea. Jaokkeiden sivuilla on tummat pitkittäiset viivat, jotka alkavat jaokkeiden tummista takaosista. Naaras on hyvin samankaltainen kuin keihästytönkorento ja sirotytönkorento. Eteläntytönkorentonaaras eroaa näistä kaluksen takareunan hieman aaltoilevan muodon perusteella.
Eteläntytönkorennon takaruumiin pituus on 23–30 mm ja takasiiven pituus 16–24 mm.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Lajia esiintyy yleisenä Keski- ja Etelä-Euroopasta Pohjois-Afrikan rannikolle ja Keski-Aasiaan sekä Siperiassa Altaille asti. Eteläntytönkorento on monissa osissa Eurooppaa yleisin Coenagrion-suvun laji. Laji on havaittu Suomessa ensimmäistä kertaa vuonna 1958, mutta se on alkanut yleistyä nopeasti 2000-luvulla. Sitä tavataan varsinkin Kaakkois-Suomessa ja pääkaupunkiseudulla. Tällä hetkellä jokseenkin harvinaisen eteläntytönkorennon yleisyys on todennäköisesti vielä kasvamassa.
Eteläntytönkorento elää monenlaisilla vesillä, varsinkin seisovilla, mutta myös virtaavilla. Suomessa sitä esiintyy etenkin etelärannikolla runsaskasvustoisilla pienvesillä, kuten sorakuopissa, ojissa ja puutarhojen lampareissa.
Elintavat.
Lajin lentoaika on Suomessa touko-kesäkuun vaihteesta elokuun lopulle. Päälentoaika ajoittuu suurin piirtein kesäkuun puolivälistä heinäkuun puoliväliin.
Siri (Apple)

Siri on Applen henkilökohtainen puhetunnistukseen perustuva virtuaaliavustaja. Se osaa esimerkiksi kirjoittaa viestejä ja kalenterimerkintöjä ääniohjatusti, hakea tietoa Internetistä, avata sovelluksia ja muuttaa laitteen asetuksia. Applen Kartat on integroitu Siriin, joten navigointisovelluksen ääniohjaus perustuu Sirin puhemoottoriin.
Siri esiteltiin alun perin iPhone 4s -puhelimen julkaisun yhteydessä lokakuussa 2011. Siri on käytettävissä Applen eri tuotteissa, kuten iOS-, macOS- ja watchOS-käyttöjärjestelmissä.
Kritiikki.
Siriä on moitittu huonosta puheentunnistuksesta. Siri oli kuitenkin Ylen vertailussa Samsungin S Voicea parempi.
Apple julkaisi iOS 9.3 -ohjelmistopäivityksen mukana Siriin kielituen suomelle.
Charles Koch

Charles de Ganahl Koch (s. 1. marraskuuta 1935) on yhdysvaltalainen liikemies. Hän omistaa 42 % Koch Industries -yhtiöstä, ja on sen toimitusjohtaja ja hallituksen puheenjohtaja. Helmikuussa 2018 hänen omaisuudekseen arvioitiin 47,7 miljardia Yhdysvaltojen dollaria. 2014 Forbesin listoilla hän oli maailman kuudenneksi rikkain mies. Hänen veljensä David Koch omisti yhtiöstä yhtä suuren osan ja oli yhtiön varatoimitusjohtaja. David Kochin menehdyttyä vuonna 2019 omaisuuden peri tämän leski Julia Koch perheineen.
Ura.
Charles Koch on koulutukseltaan kemianteknologian ja ydinteknologian diplomi-insinööri MIT:stä. Hän on neljästä veljeksestä toiseksi vanhin.
Koch Industries on Charlesin isän Fred Kochin perustama. Isä nimitti Charlesin toimitusjohtajaksi vuonna 1967. Veljesten valtakaudella yritys on kasvanut 2600-kertaiseksi.
Charles Koch otti suuren riskin vuonna 1968 ja liittoutui J. Howard Marshallin kanssa saadakseen Pine Bendin öljynjalostamon perheensä yhtiön haltuun. Kauppa onnistui ja jalostamosta tuli tärkeä osa imperiumia. Vuonna 1983 hän liittoutui jälleen Marshallin ja veljensä Davidin kanssa, ja he ostivat kaksi muuta veljestä sekä pienosakkaat ulos yrityksestä.
Kochin veljekset ovat rahoittaneet näkyvästi vapaata markkinataloutta edistäviä ajatushautomoita. Charles oli toinen Cato-instituutin perustajista 1970-luvulla. Vuonna 2009 selvisi, että heidän säätiönsä on rahoittanut Teekutsuliikkeen kampanjoita. Vuonna 2011 TIME-lehti nimesi Kochin veljekset maailman sadan vaikutusvaltaisimman ihmisen joukkoon. Vuonna 2012 veljekset käyttivät kymmeniä miljoonia dollareita republikaaniehdokkaiden tukemiseen, ja Mitt Romneyn häviö Barack Obamalle oli heille paha takaisku.
Yksityiselämä.
Charles Koch on naimisissa ja hänellä on poika ja tytär. Tytär ei osallistu yhtiön toimintaan, mutta pojasta ollaan kasvattamassa aktiivista johtajaa Koch Industriesille.
Google Keep

Google Keep on Googlen kehittämä muistiinpanosovellus, jota voi käyttää verkkoselaimella, Android-sovelluksella tai Google Chrome -laajennuksen kautta.
Ominaisuudet.
Google Keepissä voi luoda kahdeksan värisiä muistilappuja, joissa voi olla tekstiä, kuvia ja muistutus. Englanninkielisessä versiossa on myös haku, joka etsii tekstiä kuvista. Kun muistiinpano on valmis, sen voi siirtää arkistoon. Muistiinpanot synkronoituvat automaattisesti Googlen palvelimille. Puhelimilla, joissa on Android 4.0 tai uudempi, voi lisätä äänimuistiinpanoja.
Johorensalmi

Johorensalmi on salmi ja tärkeä vesiväylä Malakan niemimaan eteläkärjessä. Salmi muodostaa Malesian ja Singaporen valtioiden rajan. Salmen pohjoispuolella on Malesian Johorin osavaltio ja eteläpuolella on Singaporen saari. Salmen itäpäässä on Johorjoen laskukohta ja salmen länsiosan pengertie katkaisee luontaisen vesiyhteyden aiheuttaen salmen likaantumista. Rantavaltioilla on puhdistussuunnitelmia.
Salmen poikki on kaksi tieyhteyttä: vuonna 1924 valmistunut Johorin–Singaporen pengertie salmen kapeimmassa kohdassa sen keskiosassa mantereenpuoleisen Johor Bahrun kaupungin ja saarenpuoleisen Woodlandsin välillä sekä vuonna 1998 valmistunut noin kahden kilometrin mittainen silta salmen länsiosan yli Tuasin kohdalla. 
Pengertie on ruuhkainen: Arkisin matka kilometrin mittaisen sillan yli vie vähintään tunnin, viikonloppuisin vielä enemmän. Jopa 300 000 henkilön, pääosin malesialaisten työmatkustajien, on arvioitu kulkevan sen kautta päivittäin eikä tullin kohdalla ole kunnollista jalkakäytävää. Pengertietä kulkee tullien kautta jopa lähes 150 000 ajoneuvoa päivässä. Tilannetta helpottamaan on rinnalle suunnitteilla kiskoilla kulkeva reitti Johor Bahrun "Bukit Chagar"in asemalta Singaporen puoleiselle "Woodlands North" -asemalle. Lisäksi tullimuodollisuuksia halutaan helpottaa. Sen rakentaminen alkoi vuonna 2021, ja aikataulun mukaan sen tulisi valmistua vuoden 2026 lopussa.
David Koch

David H. Koch (3. toukokuuta 1940 – 23. elokuuta 2019) oli yhdysvaltalainen liikemies. Hän omisti 42 prosenttia Koch Industries -yhtiöstä ja oli sen varatoimitusjohtaja. Hänen veljensä Charles Koch omistaa yhtä suuren osan ja on yhtiön toimitusjohtaja ja hallituksen puheenjohtaja. Vuonna 2019 hänen omaisuudekseen arvioitiin 50,5 miljardia Yhdysvaltojen dollaria. Forbesin listoilla hän oli maailman yhdenneksitoista rikkain mies.
Ura.
Koch Industries on Davidin isän Fred Kochin perustama. Veljesten valtakaudella yritys kasvoi 2600-kertaiseksi.
David Koch oli Libertaaripuolueen varapresidenttiehdokas vuonna 1980. Hänen vaaliteemojaan olivat vapaa abortti, homoseksuaalisuuden, huumeiden ja prostituution laillistaminen. Hän moitti republikaanien ehdokasta Ronald Reagania tekopyhäksi, jonka linja ei poikennut riittävästi demokraattien Jimmy Carterista. Olemalla itse varapresidenttiehdokas Koch saattoi vapaasti tukea puoluetta ja sen presidenttiehdokas Ed Clarkia. Hän käytti vaalikampanjaan 2,1 miljoonaa dollaria.
Kochin veljekset ovat rahoittaneet näkyvästi vapaata markkinataloutta edistäviä ajatushautomoita. Vuonna 2009 selvisi, että heidän säätiönsä on rahoittanut Teekutsuliikkeen kampanjoita. Vuonna 2011 Time-lehti nimesi Kochin veljekset maailman sadan vaikutusvaltaisimman ihmisen joukkoon. Vuonna 2012 veljekset käyttivät kymmeniä miljoonia dollareita republikaaniehdokkaiden tukemiseen, ja Mitt Romneyn häviö Barack Obamalle oli heille paha takaisku. David oli veljeksistä suorapuheisempi. Hän asui New Yorkissa ja käytti paljon aikaansa politiikkaan ja hyväntekeväisyyteen..
Vuonna 2012 Greenpeace uutisoi, että Kochin veljekset olivat sen laskelmien mukaan käyttäneet 67 miljoonaa dollaria ilmastonmuutos-denialistien rahoittamiseen vuodesta 1997 alkaen.
Hyväntekeväisyys.
Yksi David Kochin tavoitteista oli löytää syöpään parannuskeino. Hän lahjoitti tähän tarkoitukseen 215 miljoonaa dollaria, joista sata miljoonaa käytettiin tutkimuskeskusken perustamiseen MIT:hen. Koch itse sairasti eturauhassyövän.
Yksityiselämä.
David Koch oli naimisissa Julia Kochin (o.s. Flesher) kanssa ja heillä on kolme lasta. David Kochin kuoltua Julia Koch nousi erääksi maailman varakkaimmista naisista. Toukokuussa 2021 Bloomberg listasi Julia Kochin ja perheen omaisuuden arvoksi 64,4 miljardia dollaria.
Luettelo Yhdysvaltain presidenttien ulkomaanmatkoista (1900–1920-luvut)

Luettelo Yhdysvaltain presidenttien ulkomaanmatkoista 1900–1920 sisältää ulkomaanmatkat presidentti Theodore Rooseveltistä presidentti Herbert Hooveriin. Matkat ovat aikajärjestyksessä.
Tämä luettelo on osa artikkelikokonaisuutta, joka on sivulla Luettelo Yhdysvaltain presidenttien ulkomaanmatkoista. Sivulla ovat linkit Yhdysvaltain presidenttien muilla vuosikymmenillä tekemiin ulkomaanmatkoihin.
Theodore Rooseveltin ulkomaanmatka.
Theodore Roosevelt oli ensimmäinen Yhdysvaltain presidentti, joka teki presidenttikaudellaan ulkomaanmatkan.
Luettelo William Howard Taftin ulkomaanmatkoista.
William Howard Taft teki presidenttikaudellaan kaksi ulkomaanmatkaa.
Luettelo Woodrow Wilsonin ulkomaanmatkoista.
Woodrow Wilson teki presidenttikaudellaan kymmenen ulkomaanmatkaa.
Luettelo Warren G. Hardingin ulkomaanmatkoista.
Warren G. Harding teki presidenttikaudellaan kolme ulkomaanmatkaa.
Luettelo Calvin Coolidgen ulkomaanmatkoista.
Calvin Coolidge teki presidenttikaudellaan yhden ulkomaanmatkan.
Luettelo Herbert Hooverin ulkomaanmatkoista.
Herbert Hoover teki presidenttikaudellaan kymmenen ulkomaanmatkaa.
Luettelo Yhdysvaltain presidenttien ulkomaanmatkoista (1930–1940-luvut)

Tämä on kronologinen luettelo Yhdysvaltain presidenttien ulkomaanmatkoista vuosina 1930–1949. Tässä artikkelissa on luettelo Yhdysvaltain presidenttien ulkomaanmatkoista Franklin D. Rooseveltistä Harry S. Trumaniin.
Luettelo on osa isompaa artikkelikokonaisuutta, joka on sivulla Luettelo Yhdysvaltain presidenttien ulkomaanmatkoista. Sivulla ovat linkit Yhdysvaltain presidenttien muilla vuosikymmenillä tekemiin ulkomaanmatkoihin.
Luettelo Franklin D. Rooseveltin ulkomaanmatkoista.
Franklin D. Roosevelt teki presidenttikaudellaan 52 ulkomaanmatkaa.
Luettelo Harry S. Trumanin ulkomaanmatkoista.
Harry S. Truman teki presidenttikaudellaan kuusi ulkomaanmatkaa.
Luettelo Yhdysvaltain presidenttien ulkomaanmatkoista (2010–nykyaika)

Tämä on luettelo Yhdysvaltain presidenttien ulkomaanmatkoista 2010 - nykyaika. Tässä artikkelissa on luettelo Yhdysvaltain presidenttien ulkomaanmatkoista Barack Obamasta alkaen hänen virkakautensa loppuun vuoteen 2017.
Luettelo on osa artikkelikokonaisuutta, joka on sivulla Luettelo Yhdysvaltain presidenttien ulkomaanmatkoista. Sivulla ovat linkit Yhdysvaltain presidenttien muilla vuosikymmenillä tekemiin ulkomaanmatkoihin. Luettelo on kronologinen eli vuodesta 2010 nykyhetkeen.
Luettelo Barack Obaman ulkomaanmatkoista.
Barack Obama teki presidenttikaudellaan 52 ulkomaanmatkaa.
Kouvola (täsmennyssivu)

Kouvola voi tarkoittaa seuraavia:
Mohyliv-Podilskyi

Mohyliv-Podilskyi () on kaupunki Vinnytsjan alueella Ukrainassa, Ukrainan ja Moldovan rajajokena toimivan Dnestrin koillisrannalla.
Kaupunki on Mohyliv-Podilskyin piirin (34 106 as.) keskus. Kaupungin asukasluvuksi arvioitiin 32 056 (vuonna 2013).
Kaupungissa on rautatieasema; kaupungin kautta on rautatieyhteys etelään Moldovan puolelle.
Cookinsaarten dollari

Cookinsaarten dollari oli Cookinsaarilla käytössä oleva rahayksikkö vuoteen 1995 asti. Rahayksikkö otettiin käyttöön Uuden-Seelannin dollaria rinnalle vuonna 1987.
Cookinsaarten dollarit ovat numismaatikkojen suosima keräilykohde ja Cookinsaaret on perinteisesti tuottanut rajoitetun määrän erillisiä keräilyharvinaisuuksia. Cookinsaarten dollareita ei voi vaihtaa muuhun valuuttaan Cookinsaarten ulkopuolella.
Vuonna 1995 säädetyn lain nojalla kaikki Cookinsaarten dollarisetelet, paitsi 3 dollarin setelit, eivät enää ole virallista valuuttaa. 3 dollarin seteleitä on mahdollista ostaa Cookinsaren keskuspankista matkamuistoina.
Kiribatin dollari

Kiribatin dollari on Kiribatin rahayksikkö. Se jakaantuu 100 senttiin. Kiribatin dollarin arvo on sidoksissa Australian dollariin. Se on ollut käytössä vuodesta 1979. Kiribatilla käytetään myös Australian dollareita.
Tuvalun dollari

Tuvalun dollari on Tuvalun rahayksikkö. Se jakaantuu 100 senttiin. Vuosina 1966–1976 Tuvalun rahayksikkönä käytettiin Australian dollaria, jonka jälkeen rinnalle otettiin Tuvalun dollari. Tuvalun ja Australian dollarit on sidottu toisiinsa vaihtosuhteella 1:1.
HMS Hector (1862)

HMS Hector oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1862 vesillelaskettu Hector-luokan panssarifregatti. Vuonna 1864 valmistunut alus myytiin romutettavaksi vuonna 1905.
Valmistus.
Isaac Wattsin suunnittelema alus tilattiin 25. tammikuuta 1861 Govanista Robert Napierilta ja sen köli laskettiin 8. maaliskuuta 1861. Alus laskettiin vesille 26. syyskuuta 1862 ja se valmistui tammikuussa 1864. Alus otettiin palvelukseen 22. helmikuuta. Aluksen valmistuskustannukset olivat 294 000 puntaa.
Palvelus.
Alus liitettiin Kanaalin laivastoon, jossa se palveli aina palveluksesta poistoonsa saakka vuonna 1867. Alus siirrettiin telakalle, jossa se huollettiin ja aseistettiin uudelleen. Vuodesta 1868 alkaen aina vuoteen 1886 saakka alus kuului eteläiseen reservilaivastoon, jona aikana sen ainoa huomioitava palvelustehtävä oli valmiudennosto kesäkuusta elokuuhun 1878 varauduttaessa mahdolliseen sotaan Venäjää vastaan.
Alus poistettiin palveluksesta vuonna 1886 Portsmouthissa, jonka jälkeen se makasi ankkurissa aina vuoteen 1900, jolloin se siirrettiin varastolaivaksi laivaston torpedokouluun "HMS Vernoniin". Alus oli ensimmäinen lennättimellä varustettu brittiläinen sotalaiva, kun sillä tehtiin kokeita laitteiston käytöstä. Alus myytiin romutettavaksi 1905.
FS Jean Bart (1889)

Jean Bart oli Ranskan laivaston vuonna 1889 vesillelaskettu Alger-luokan panssarikansiristeilijä.
Valmistus.
Alus tilattiin 18. syyskuuta 1886 Rochefortin telakalta, missä köli laskettiin syyskuussa 1887. Alus laskettiin vesille 24. lokakuuta 1889 ja otettiin palvelukseen koeajoja varten 5. maaliskuuta 1891. Laivasto otti aluksen palvelukseen 5. maaliskuuta 1892.
Palvelus.
Aluksen alustavat koeajot hyväksyttiin 8. lokakuuta 1891. Alus lähti 18. lokakuuta Rochefortista edelleen koeajomiehitettynä Touloniin, missä koeajoja jatkettiin. Alus otettiin palvelukseen 5. maaliskuuta 1892 sijoitettuna Välimeren laivueen () reserviin. Alus osallistui 1893 Kolumbian maailmannäyttelyn laivastokatselmukseen. Alus luokiteltiin 1897 uudelleen toisen luokan risteilijäksi ja lähetettiin Kauko-Itään.
Alus palasi 1902 Lorientiin, jossa sille asennettiin uudet Niclausse-kattilat ja pilkekölit. Alus oli sijoitettuna reserviin, kunnes se palautettiin palvelukseen 1906 ja lähetettiin Karibialle. Alus ajoi 11. helmikuuta 1907 kartoittamattomalle riutalle Saharan rannikolla Ras Nouadhiboussa. Hylky katkesi kahtia 23. helmikuuta. Miehistö sai materiaali evakuoinnin päätökseen 2. huhtikuuta. Hylky myytiin 8. huhtikuuta Las Palmasiin Blandy Bros.:lle. Alus poistettiin alusluettelosta 13. huhtikuuta. Aluksen romutus oli edelleen kesken 11. maaliskuuta 1914.
FS Dupuy de Lôme (1890)

Dupuy de Lôme oli Ranskan laivaston 1895 palvelukseen otettu panssariristeilijä. Alusta pidetään maailman ensimmäisenä kauppamerenkulun häirintään suunniteltuna panssariristeilijänä, koska se oli erityisesti tarkoitettu iskemään vihollisen kauppalaivastoa vastaan. Alus oli nimetty meriarkkitehti Henri Dupuy de Lômen mukaan.
Aluksen valmistuminen viivästyi lähes kaksi vuotta höyrykattiloissa ilmenneiden vikojen vuoksi, mutta se saatiin lopulta palvelukseen vuonna 1895. Alus oli pääosan ajasta Brestissä pohjoisessa laivueessa (). Se teki lukuisia laivastovierailuja ennen vuonna 1902 alkanutta modernisointia. Alus palasi telakalta 1906, jolloin se todettiin vanhentuneeksi ja sijoitettiin reserviin lukuun ottamatta yhtä jaksoa Marokossa.
Valmistus.
Alus tilattiin Brestin telakalta, missä köli laskettiin 4. heinäkuuta 1888. Alus laskettiin vesille 27. lokakuuta 1890. Alus varustettiin Brestissä, minkä jälkeen se aloitti koeajot 1. huhtikuuta 1892 päällikkönään Capitaine de vaisseau Le Boergne de Kerambosquet.
Koeajoissa 20. kesäkuuta aluksen kattilan putkisto halkesi aiheuttaen vedon estymisen ja höyryn karkaamisen, jolloin kuusitoista miestä loukkaantui. Tapauksen seurauksena valmistaja velvoitettiin tekemään muutoksia keskimmäisten kattiloiden asennukseen sekä asentamaan turvaventtiilit. Muutos aiheutti lähes vuoden viiveen aluksen valmistumiseen. Uusissa koeajoissa todettiin kattiloiden kyvyttömyys ja koneiston tehottomuus tuottaa vaadittava kierrosnopeus ennen potkureiden aiheuttaman värinän alkamista. Ongelmaa pyrittiin korjaamaan muuttamalla potkurin lapojen kulmaa ja halkaisijaa. Lopulta aivan uusien potkureiden käyttöönotolla saatiin pientä parannusta aikaiseksi. 10. lokakuuta 1893 saatiin tuotettua 10 180 CV:tä 24 tunnin testissä.
Palvelus.
Alus otettiin palvelukseen 15. toukokuuta 1895, jolloin se liitettiin Brestiin sijoitettuun Ranskan pohjoiseen laivueeseen. Aluksen todettiin olevan erittäin epävakaa aallokossa. Se teki lukuisia laivastovierailuita ennen maaliskuussa 1902 alkanutta modernisointia, joka valmistui maaliskuussa 1906 Brestissä. Alus palautettiin palvelukseen 3. lokakuuta, mutta se todettiin vanhentuneeksi ja sijoitettiin reserviin. Alus palautettiin palvelukseen vuoden 1908 lopulla, mutta sen runko oli pahoin ruostunut. Alus poistettiin palveluksesta 20. maaliskuuta 1910 ja poistettiin alusluettelosta 20. helmikuuta 1911.
Alus myytiin 1912 Perun laivastolle ("Comandante Elias Aguirre"), joka jätti kaksi viimeistä maksuerää suorittamatta. Alus pysyi ensimmäisen maailmansodan Lorientissa. Ranska lunasti aluksen takaisin vuonna 1917 pitäen jo maksetut varat. Alus myytiin lokakuussa 1918 Lloyd Royal Belgelle ja muutettiin rahtialukseksi nimellä "Péruvier". Neitsytmatkalla vuonna 1920 aluksen koneet hajosivat ja osa sen hiililastista syttyi tuleen. Alus todettiin kannattamattomaksi korjata ja hinattiin Antwerpeniin, jossa se romutettiin 1923.
Hygromysiini B

Hygromysiini B (C20H37N3O13) on aminoglykosideihin kuuluva antibiootti. Nykyään sitä käytetään pääasiassa eläinlääketieteessä sisäloisten häätöön.
Esiintyminen, rakenne ja kemialliset ominaisuudet.
Hygromysiini B:tä eristettiin ensimmäisen kerran vuonna 1953 maaperän bakteerista "Streptomyces hygroscopicus". Myöhemmin myös samaan sukuun kuuluvan bakteerin "S. eurocidicus" on havaittu tuottavan samaa yhdistettä.
Rakenteeltaan hygromysiini B on glykosidi ja koostuu kolmesta sokeri- tai aminosokerikomponentista. Sokerikomponenttina yhdisteen rakenteessa on D-taloosi, joka on sitoutunut 1→5-glykosidisella sidoksella aminosokereihin kuuluvaan hyosamiiniin ja muodostaa spirosyklisen rakenteen 2→1- ja 3→1-glykosidisilla sidoksilla toiseen aminosokeriin destomiinihappoon.
Hygromysiini B liukenee hyvin veteen ja vesiliuos on lievästi emäksinen. Yhdisteessä on kaksi emäksistä aminoryhmää, joiden pKa-arvot ovat 7,1 ja 8,8. Veden lisäksi yhdiste liukenee hyvin myös polaarisiin orgaanisiin liuottimiin kuten alkoholeihin. Hygromysiini B:n ominaiskiertokyky on +20,2 °.
Biologiset ominaisuudet ja käyttö.
Hygromysiini B estää sekä grampositiivisten että gramnegatiivisten bakteerien ja eräiden eukaryoottien kuten sienten ja matojen proteiinisynteesiä. Yhdiste sitoutuu ribosomin 30S-alayksikön siirtäjä-RNA:n sitoutumiskohtaan stabiloiden siirtäjä-RNA:n ja ribosomin muodostamaa kompleksia. Tämän vuoksi translokaatio estyy ja solujen toiminta häiriintyy.
Nykyään yhdistettä käytetään pääasiassa sikojen ja siipikarvan sisäloisten, kuten matojen häätöön. Monet bakteerit kykenevät kehittämään resistenssin sitä vastaan. Resistentit bakteerikannat koodaavat hygromysiini B:tä fosforyloivaa kinaasientsyymiä, joka inaktivoi yhdisteen. Ainetta biosyntetisoiva "S. hygroscopicus" fosforyloi destomiinihapon hydroksyyliryhmän, kun taas "Escherichia coli" -bakteerin entsyymi liittää fosfaattiryhmän hyosamiinin hydroksyyliryhmään.
Touat

Touat (myös "Tuwat") on keidasalue Adrarin maakunnassa Algerian Saharassa. Se on noin kaksisataa kilometriä pitkä kapea painauma, joka rajoittuu pohjoisessa Läntiseen Isoon Ergiin, lännessä Erg Chechiin, lounaassa Tanezrouftiin ja kaakossa Tadmaïtin tasankoon. Touatin pohjoispuolella sijaitsevat Gouraran keitaat. Alueen keskus on Adrarin kaupunki. Sen muut 11 kuntaa ovat Bouda, Fenoughil, In Zghmir, Ouled Ahmed Timmi, Reggane, Sali, Sbaa, Tamantit, Tamest, Tsabit ja Zaouiet-Kounta. Kunnissa on yhteensä 217 700 asukasta (vuonna 2011).
Alue on äärimmäisen kuiva ja sen luonnonvarainen kasvillisuus vähäistä. Elämän keitailla tekee mahdolliseksi pohjavesi, jota hyödynnetään perinteisen kastelujärjestelmän foggaran sekä nykyaikaisten vesipumppujen avulla. Asutus on keskittynyt kahteentoista linnoitettujen kylien eli ksarien ryhmään. Asuttuja ksareja on yhteensä 248.
Touatin varhaisimmat asukkaat olivat zenata-ryhmän berbereitä. Nykyään berberin kieli on lähes kokonaan väistynyt arabian tieltä. Keskiajalla keitaalla asui myös juutalaisia, joiden islaminuskoon käännytetyt jälkeläiset muodostavat mhadjiriyya-nimisen ryhmän. Kanta-asukkaiden joukossa on myös mustaihoisia haratineja. Uudempia tulokkaita ovat arabit.
Touat toimi keskiajalla Saharan ylittävän karavaanikaupan välietappina. Sen kautta kuljetettiin erityisesti Sudanista tuotuja mustia orjia. Alue kuului pitkään Marokon hallitsijoiden valtapiiriin.
Skinnarvik

Skinnarvik on kylä Kemiönsaaren kunnassa Varsinais-Suomessa. Se sijaitsee Kemiön saaren länsirannalla Norrlångvikenin eteläpuolella.
Skinnarvikissa toimi Skinnarvikin lasitehdas vuosina 1875–1934. Kylässä oli ennen Skinnarvikin suurtilan lisäksi paljon asutusta, koulu ja kauppa, mutta sittemmin alue siirtyi Puolustusvoimille. Nykyisin kylä kuuluu suoja-alueeseen, jossa toimii Puolustusvoimien logistiikkalaitoksen 2. logistiikkarykmentin varastoalue. Alueella huolletaan esimerkiksi merimiinoja. Alueella on myös puolustusvoimien logistiikkalaitoksen ampumaradat. Näitä käyttävät myös merivoimat, ampumaseurat ja yhdistykset. Suomen ja Yhdysvaltojen välisessä DCA-sopimuksessa on sovittu, että Puolustusvoimat antavat tarvittaessa Yhdysvaltojen käyttöön Skinnarvikin varastoalueen. 
Vuonna 2009 kylän alueelle perustettiin 180 hehtaarin kokoinen luonnonsuojelualue.
Bertel

Bertel ja Bertil ovat pääasiassa Pohjois­maissa esiintyviä miesten etunimiä.
Nimien alkuperä.
Nimien Bertel ja Bertil alkuperästä on useita selityksiä. Ne ovat mahdollisesti muunnoksia apostoli Barto­lomeuk­sen nimestä tai toisen selityksen mukaan johdettu nimestä Bert, joka on syntynyt lyhentymänä bert-loppuisista nimistä kuten Albert, Hubert tai Robert.
Kolmannen selityksen mukaan Bertil olisi muunnos saksalaisesta nimestä Berthold, joka merkitsee "loistavaa hallitsijaa".
Suomessa nimi Bertel on Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan heinäkuuhun 2025 mennessä annettu noin 2500:lle ja Bertil noin 1580 henkilölle. Bertelin ja Bertilin nimipäivä on suomen­ruotsalaisen kalenterin mukaan 24. elokuuta, joka on vanhastaan ollut apostoli Barto­lomeuk­sen muistopäivä.
Ikuinen rakkaus (vuoden 1994 elokuva)

Ikuinen rakkaus ("Immortal Beloved") on vuonna 1994 julkaistu elokuva, joka kertoo säveltäjä Ludwig van Beethovenista. Elokuvan lähtökohtana on Beethovenin jäämistöstä löytyvä kirje, jossa hän testamenttaa omaisuutensa ”ikuiselle rakkaudelleen”. Beethovenin ystävä Anton Schindler ryhtyy selvittämään ”ikuisen rakkauden” henkilöllisyyttä.
Rooleissa.
Lähde:
Vilija Matačiūnaitė

Vilija Matačiūnaitė (s. 24. kesäkuuta 1986 Vilna) on liettualainen laulaja, lauluntekijä ja näyttelijä, joka edusti maataan vuoden 2014 Eurovision laulukilpailussa kappaleella ”Attention”.
Matačiūnaitė pyrki Liettuan edustajaksi Eurovision laulukilpailuun ensimmäistä kertaa vuonna 2005, jolloin hän sijoittui kansallisessa karsinnassa seitsemänneksi. Myöhemmin samana vuonna hän sijoittui toiseksi liettualaisessa "Kelias į žvaigždes" -kilpailussa. Vuonna 2011 hän tuli toiseksi kansainvälisessä Golden voices -laulukilpailussa Moldovassa ja voitti vuonna 2012 brittiläisen "Melange Factor" -kilpailun. Vuonna 2014 Matačiūnaitė pääsi Liettuan edustajaksi Eurovision laulukilpailuun, mutta hän sijoittui semifinaalissa yhdenneksitoista eikä päässyt finaaliin. Lisäksi hän sai viisufanien jakaman "Barbara Dex" -palkinnon kilpailun huonoimmasta asuvalinnasta.
Amiral Charner -luokka

Amiral Charner -luokka oli Ranskan laivaston 1890-luvulla rakennettujen ja käyttöön otettujen neljän panssariristeilijän muodostama alusluokka.
Jorma Rasinmäki

Jorma Matti Johannes Rasinmäki (s. 1956 Soini) oli Seinäjoen kaupunginjohtaja vuosina 2005–2020. Rasinmäki aloitti toimintansa kunnallispolitiikassa vuonna 1979 toimiessaan kunnallisharjoittelijana Kurikan kaupungilla. 1980-luvulla hän toimi useissa luottamus- ja johtotehtävissä muun muassa Ähtärin kunnan taloussihteerinä ja Suomen Lähetysseuran palveluksessa Etiopiassa Mekane Yesus -kirkon Hosainan hiippakunnan talouspäällikkönä.
Vuonna 1990 Rasinmäki siirtyi Jämsän kaupungin palvelukseen, missä hän toimi kaupunginkamreerina ja talousjohtajana vuosina 1990–1998. Tämän jälkeen Rasinmäki siirtyi Kauhajoen kunnan- ja kaupunginjohtajaksi vuosiksi 1998–2005. Vuonna 2005 Rasinmäki valittiin Seinäjoen kaupunginjohtajaksi.
Koulutukseltaan Rasinmäki on hallintotieteiden tohtori ja arvonimeltään kaupunkineuvos.
Arsenal de Rochefort

Arsenal de Rochefort oli Ranskan merivoimien vuonna 1665 Rochefortiin perustettu telakalla varustettu tukikohta, joka suljettiin vuonna 1926.
Historia.
Joulukuussa 1665 Jean-Baptiste Colbert valitsi Rochefortin merivoimien sijoitus-, puolustus- ja täydennystukikohdaksi. Sataman linnoitti Ludvig XIV:n linnoituskomissaari Sébastien Le Prestre de Vauban. Vuosina 1666–1669 hallitsija valmistutti alueelle tuon ajan Euroopan pisimmän rakennuksen köydenpunomon "Corderie Royalen", jossa valmistettiin köysiä laivaston alusten takilointiin. Köydenpunonta lakkasi 1867 ja tukikohta suljettiin 1926.
Vuoden 1814 peruskirja

Vuoden 1814 peruskirja () oli asiakirja, joka toimi Ranskan perustuslakina vuosina 1814–1830 ja muutettuna vuosina 1830–1848. Se teki Ranskasta perustuslaillisen monarkian ja takasi monien Ranskan suuren vallankumouksen jälkeen säädettyjen kansalaisvapauksien jatkumisen myös Bourbon-restauraation aikana.
Napoleonin kukistumisen jälkeen Ranskan kuninkaaksi tullut Ludvig XVIII sai antaa Ranskalle uuden perustuslain ja julkisti valtiosääntöesityksensä 26. huhtikuuta 1814 palattuaan maanpaosta Englannista. Hän hylkäsi samalla vaihtoehtoisen esityksen, jonka Charles Maurice de Talleyrandin johtama väliaikainen hallitus oli laatinut. Peruskirja astui voimaan 4. kesäkuuta 1814. Se perustui brittiläisiin esikuviin ja oli selvästi vapaamielisempi kuin Napoleonin vuonna 1804 säätämä vuoden XII perustuslaki. Peruskirja kuitenkin suosi vallankumousta edeltäneiden poliittisten olojen palauttamista ja konservatiivista politiikkaa kannattaneita ylempiä säätyjä.
Peruskirjan mukaan lainsäädäntövaltaa käytti kaksikamarinen parlamentti. Ylempi kamari eli päärien kamari muodostui kuninkaan nimittämistä ylhäisaateliin kuuluneista edustajista, alempaan eli edustajakamariin valittiin jäsenet vaaleilla. Rajoitettu äänioikeus oli sidottu varallisuuteen. Lakiehdotusten tekeminen oli kuninkaan nimittämien ministereiden yksinoikeus. Napoleonin aikana säädetyt siviililaki ja kansalaisoikeudet jäivät voimaan. Peruskirja julisti katolisen kirkon Ranskan valtionkirkoksi mutta vaati samalla myös muiden kirkkokuntien suvaitsemista.
Restauraation alkuvuosina vahvan aseman parlamenttiin saaneet ultrarojalistit vaativat perustuslain kumoamista, mutta Ludvig XVIII päätti pitää siitä kiinni turvatakseen poliittisen vakauden. Hänen seuraajansa Kaarle X kuitenkin nimitti vuonna 1829 Jules de Polignacin johtaman ultrarojalistisen hallituksen, joka päätti ruveta kaventamaan perustuslaissa turvattuja kansalaisoikeuksia liberaalien heinäkuussa 1830 saaman vaalivoiton jälkeen. Heinäkuun ordonansseina tunnettujen säädösten oli tarkoitus peruuttaa lehdistönvapaus ja porvariston äänioikeus, mutta niiden julkistamisen seurauksena Ranskassa puhkesi heinäkuun vallankumous, joka kaatoi Bourbonien vallan. Uusi edustajainkamari teki sen jälkeen valtiosääntöön muutoksia, jotka lakkauttivat sensuurin, laajensivat äänioikeutta ja kavensivat katolisen kirkon asemaa valtionkirkkona. Vuoden 1814 peruskirja säilyi muutettuna voimassa aina vuoteen 1848. Heinäkuun monarkian aikana se ei kuitenkaan ollut enää luonteeltaan kuninkaan myötämielisyydestä riippuvainen ”lahja kansakunnalle”, vaan parlamentin muutettavissa ollut normaali perustuslaki.
Aiheesta muualla.
FS Pothuau (1895)

Pothuau oli 1890-luvun alussa valmistettu Ranskan laivaston panssariristeilijä.
Valmistus.
Alus tilattiin le Havresta Société des Forges et Chantiers de la Méditerranéelta ja sen köli laskettiin tammikuussa 1893. Alus laskettiin vesille syyskuussa 1895. Alus miehitettiin koeajoja varten 19. syyskuuta 1896 ja se otettiin palvelukseen tammikuussa 1897.
Palvelus.
Alus siirrettiin 17. huhtikuuta 1906 tykistökoululaivaksi l'Ecole d'application du tir à la mer'iin (EATM), jossa sitä käytettiin sekä henkilöstön koulutukseen että uusien järjestelmien testaamiseen.
Ensimmäisen maailmansodan alkaessa elokuussa 1914 alus oli Välimerellä, kunnes se vuonna 1915 lähetettiin valtaamaan Saksan Kamerunin Krivi. Alus suojasi vuosina 1916-1617 Egyptiä, josta se lähetettiin Saigoniin huollettavaksi. Alus palasi Touloniin vuonna 1918. Aluksen 194 millimetrin pääaseet poistettiin ja ne korvattiin kokeellisin ilmatorjunta-asein. Alus oli tämän jälkeen vuodesta 1919 alkaen jälleen tykistön koululaivana, mistä tehtävästä "Gueydon" vapautti aluksen. "Pothuau" poistettiin palveluksesta 12. kesäkuuta 1926 ja se poistettiin alusluettelosta 3. marraskuuta 1927. Alus myytiin romutettavaksi 25. syyskuuta 1929.
Little India (Singapore)

Little India (, ) on Singaporessa sijaitseva intialaisperäisen väestön asuttama kaupunginosa. Alueen asukkaat puhuvat äidinkielenään enimmäkseen tamilia.
Brittiläiset siirtomaaisännät toivat Singaporeen 1800-luvun alkupuolella intialaista työvoimaa. Palveluksen päätyttyä osa intialaisista päätti jäädä Singaporeen, ja heidän asutuksensa keskittyi Little Indian alueelle, sillä alue sopi hyvin maatalouteen ja karjankasvattamiseen. Nykyisin etnisesti intialaistaustaisia on Singaporessa 160 000, 6,5 % maan väestöstä.
Nashville (elokuva)

Nashville on Robert Altmanin ohjaama musiikkidraama vuodelta 1975. Elokuva seuraa 24 henkilön elämää viiden päivän ajan countrymusiikin kotipaikassa, Nashvillessä.
Elokuva voitti parhaan laulun Oscar-palkinnon (Keith Carradine – "I'm Easy"). Lisäksi se oli ehdolla kategorioissa paras elokuva ja paras naissivuosa (Lily Tomlin). Elokuva on voittanut lukuisia muitakin palkintoja, muun muassa Golden Globeja ja Baftoja. 
Elokuva valittiin vuonna 1992 Yhdysvaltojen kongressin kirjaston National Film Registryyn, johon kootaan esteettisesti, historiallisesti tai kulttuurisesti merkittäviä amerikkalaiselokuvia. "The New York Timesin" kriitikot valitsivat "Nashvillen" vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Araeoscelis

" Araeoscelis " oli diapsideihin kuuluva suku, joka eli Permikaudella Pohjois-Amerikassa. Siihen kuuluvia lajeja olivat "A. gracilis" ja "A. casei". Suvun lajit olivat noin 60 cm pitkiä ja ne olivat hyönteissyöjiä. Araeoscelis muistutti ulkonäöltään nykyisiä liskoja.
Lynsey Sharp

Lynsey Sharp (s. 11. heinäkuuta 1990 Dumfries, Skotlanti) on skotlantilainen keskimatkojen juoksija, joka kilpailee 800 metrillä.
Helsingin EM-kilpailuissa 2012 Sharp sijoittui alun perin toiseksi, mutta nousi voittajaksi, kun Jelena Aržakova kärysi dopingista ja tuli hylätyksi. Zürichin EM-kilpailuissa 2014 hän saavutti hopeaa. Berliinin EM-kilpailuissa 2018 hän oli kuudes. Hän saavutti hopeaa alle 23-vuotiaiden EM-kisoissa Ostravassa vuonna 2011 ja niin ikään hopeaa Skotlannin väreissä Kansainyhteisön kisoissa vuonna 2014. Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 hän sijoittui kuudenneksi,
Lontoon MM-kilpailuissa 2017 kahdeksanneksi. Lontoon olympialaisissa 2012 ja Pekingin MM-kilpailuissa 2015 Sharp jäi semifinaaleihin, Portlandin MM-hallikisoissa 2016 ja Dohan MM-kilpailuissa 2019 alkueriin. 
Sharpin ennätys 800 metrillä on 20. elokuuta 2016 Rio de Janeirossa juostu 1.57,69. Hän edustaa Edinburgh Southernia. Hänet on valittu Skotlannin vuoden yleisurheilijaksi vuosina 2011 ja 2012 ja hän on voittanut Ison-Britannian mestaruuden 800 metrillä vuosina 2012, 2014 ja 2015.
Yleisurheilun Euroopan-mestaruuskilpailut 2016

Yleisurheilun Euroopan-mestaruuskilpailut 2016 olivat järjestyksessään 23. yleisurheilun Euroopan-mestaruuskilpailut. Ne järjestettiin 6.–10. heinäkuuta 2016 Amsterdamissa, Alankomaissa. Kilpailupaikkana toimi Amsterdamin olympiastadion. Yleisurheilun EM-kilpailut järjestettiin Alankomaissa ensimmäistä kertaa.
Kisoissa oli 23 lajia. Kävelymatkoilla ei kilpailtu ja maraton oli korvattu puolimaratonilla, sillä samana vuonna olivat Rion kesäolympialaiset. Keihään- ja kiekonheiton karsinnat järjestettiin stadionin sijaan Museumplein-puistossa.
Kisojen maskottina on Adam-leijona, joka on nimetty kisakaupunkia mukaillen.
Suomessa kisat televisioi Yle sekä Eurosport.
Osallistujamaat.
Venäjä ei osallistunut, koska se oli IAAF:n päätöksellä (marraskuu 2015) suljettu pois kansainvälisestä yleisurheilusta systemaattisen dopingin käytön takia.
Lasse Männikkö

Lasse Männikkö (s. 23. helmikuuta 1974 Lapua) on uransa lopettanut suomalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan vasen laitapuolustaja, joka tuli tunnetuksi nopeudestaan.
Männikkö oli Sepsi-78:n kasvatteja. Hän debytoi seuran edustusjoukkueessa Kakkosessa kaudella 1994. Hän edusti kasvattajaseurassaan yhteensä neljän kauden ajan, kunnes siirtyi kaudeksi 1998 Tampereen Peli-Poikiin. Yhden Tampereella vietetyn vuoden jälkeen Männikkö palasi takaisin kotipaikkakunnalleen Ykkösessä pelanneeseen TP-Seinäjokeen. Kolmen kauden aikana hänen vastuunsa joukkueessa kasvoi ja viimeisenä vuotenaan hän pelasi joka ottelun yhtä lukuun ottamatta avauksessa TP-Seinäjoen sijoittuessa sarjassa kolmanneksi.
Kaudeksi 2002 Männikkö siirtyi Veikkausliigaan nousseeseen FF Jaroon yhdessä joukkuetoverinsa Chris Cleaverin kanssa. Hän teki pääsarjadebyyttinsä 28. huhtikuuta pelatussa ottelussa FC Jazzia vastaan. Peliaika kesällä jäi vähäiseksi, mutta loppuvuodesta Männikkö nousi avauskokoonpanoon ja vakuutti jatkosopimuksen arvoisesti. Toisella kaudellaan hän oli vakionimi Jaron kokoonpanossa, pelaten lähes jokaisessa ottelussa. Solmittuaan yksivuotisen jatkosopimuksen Männikkö pelasi vielä kolmannen kauden Jarossa. Pääsarjatasolla hän esiintyi yhteensä 52 ottelussa ja teki yhden maalin.
Liigauransa lopetettuaan Männikkö solmi alkuvuodesta 2005 kaksivuotisen sopimuksen entisen seuransa TP-Seinäjoen kanssa. Kaudella 2007 hän sai täyteen yhteensä 100 ottelua seuran edustusjoukkueessa. Kaudella 2008 Männikkö pelasi Gamlakarleby Bollklubbissa. Vuosina 2011–2012 hän oli mukana nostamassa Seinäjoen Jalkapallokerhon reservijoukkuetta Nelosesta Kakkoseen ja esiintyi myös Suomen Cupin pikkufinaalissa.
Jalkapallon ulkopuolella Männikkö on toiminut Tampereen Teatterissa eri tehtävissä vuosina 1996–2002 ja vuodesta 2008 eteenpäin. Vuonna 2014 hänet palkittiin Eino Salmelaisen säätiön tunnustuspalkinnolla työstään näyttämöpäällikkönä. Lisäksi hän on toiminut toisena lavastajana elokuvassa "Kummeli V" sekä apulaislavastajana elokuvassa "Herra Heinämäki ja Leijonatuuliviiri".
Kansainyhteisön kisat 2014

Kansainyhteisön kisat 2014 olivat järjestyksessään 20. Kansainyhteisön kisat. Ne järjestettiin Skotlannin Glasgow’ssa 23. heinäkuuta – 3. elokuuta 2014. Glasgow voitti valintaprosessissa Nigerian pääkaupungin Abujan äänin 47-24.
Kisoihin osallistui 4 947 urheilijaa 71 Kansainyhteisön jäsenmaasta. Kisojen mitalitaulukon voitti Englanti 174 mitalillaan ennen Australiaa (137) ja Kanadaa (82). Mitalitaulukon kärkisija oli ensimmäinen Englannille sitten vuoden 1986 kisojen. Avajaisseremonia järjestettiin Celtic Parkilla ja päättäjäisseremonia Hampden Parkilla. Kilpailut olivat suurin ikinä Skotlannissa järjestetty urheilutapahtuma.
Urheilulajit.
Kisoissa kilpailtiin seuraavissa urheilulajeissa:
Ruohonjuuritasolla

Ruohonjuuritasolla ("Minuscule") on ranskalainen Helene Giraudin ja Thomas Szabon luoma lyhytanimaatiosarja, joka kertoo ötököistä. Sarjan ötökät on luotu digitaalisesti ja siirretty todelliseen ympäristöön. Sarjassa ei puhuta lainkaan, sillä ötökät ääntelevät kaikki omalla tavallaan. Ohjelma on kuvattu ranskalaisen luonnonpuiston maisemissa. Sarjan jaksot ovat lyhyitä, vain noin 2–7 minuutin mittaisia. Sarjassa näytetään harvoin ihmisiä, yleensä korkeintaan heidän jalkojaan. Sarjasta on tehty 183 jaksoa, jotka on julkaistu myös DVD:llä. Sarjaa on Suomessa esittänyt Yle TV2 ja Yle Teema &amp; Fem.
Vuonna 2013 sai ensi-iltansa animaatiosarjan pohjalta tehty elokuva, "Minisankarit – Ruohonjuuritasolla" ("Minuscule – La vallée des fourmis perdues").
Hahmot.
Sarjan merkittävimmät hahmot: 
Muita sarjassa harvemmin nähtyjä hahmoja ovat perhoset, toukat, tuhatjalkaiset, etanat, mehiläiset, ampiaiset ja kaskaat.
Elokuva.
15. elokuuta 2014 sai Suomen ensi-iltansa elokuva "Minisankarit: Ruohonjuuritasolla". Siinä nuori siipirikko leppäkerttu joutuu keskelle kahden muurahaisheimon sokerirasiasta syttynyttä sotaa.
DVD-julkaisut.
Ruohonjuuritasolla-sarjasta on julkaistu Suomessa yhteensä viisitoista DVD:tä ja kaksi boksia.
Victor Hartwall

Victor Hartwall (27. lokakuuta 1800 Turku – 8. elokuuta 1857 Helsinki) oli suomalainen liikemies, filosofian tohtori ja vuorimestari. Hän perusti Helsingin Hartwallin juomatehtaan vuonna 1836 yhdessä Pehr Adolf von Bonsdorffin kanssa. He aloittivat valmistamalla kivennäisvettä. Bonsdorffin kuoltua vuonna 1839 Victor osti Hartwallin etuoikeuden ja nimesi sen omalle nimelleen.
Lapsuus ja nuoruus.
Hartwall oli perheen ainoa lapsi. Jo lapsesta saakka hän oli kiinnostunut tieteellisistä kokeiluista. Tämän vuoksi hän alkoi opiskella kemiaa, ja vuonna 1824 hänet nimitettiin dosentiksi Keisarilliseen Turun Akatemiaan. Victor jatkoi opiskeluitaan Uppsalan yliopistossa, ja vuonna 1829 hän siirtyi Helsingin yliopistoon, jossa hän jatkoi opintojaan vuoteen 1833 asti.
Perhe ja yksityiselämä.
Victor meni naimisiin vuonna 1830 ruotsalaissyntyisen Carolina Fredrika af Stenhofin (1802–1872) kanssa. He saivat neljä lasta. Victor Hartwall kuoli vuonna 1857 Helsingissä. Poika August Ludvig Hartwall ryhtyi sittemmin johtamaan yritystä.