Krimin autonominen tasavalta

Krimin autonominen tasavalta (, , , kyrill. "Къырым Мухтар Джумхуриети") on Krimin niemimaalla sijaitseva Ukrainaan de jure kuuluva autonominen tasavalta joka on ollut Venäjän miehittämä vuodesta 2014.
Maantiede.
Krimin autonominen tasavalta on Ukrainan eteläosassa Krimin niemimaalla sijaitseva Ukrainaan kuuluva autonominen tasavalta. Se rajoittuu etelässä ja lännessä Mustaanmereen. Pohjoisessa naapurina on Hersonin alue ja koillisessa Asovanmeri. Tasavallan pohjoisraja kulkee osaksi Syvašina tunnetun kosteikkoalueen eli Arabatinkynnään Asovanmerestä rajaamien hyvin suolaisten, matalien merenlahtien ja kosteikkojen kautta. Idässä Kertšinsalmen vastarannalla on Venäjän Krasnodarin aluepiiri.
Krimin niemimaan lounaisosissa sijaitseva Sevastopolin kaupunki ympäristöineen ei kuulu Krimin autonomiseen tasavaltaan, vaan on suoraan Ukrainan hallituksen alaisuudessa. Osa Sevastopolista on vuokrattu Krimin laivastotukikohtaa varten Venäjälle vuoteen 2042 saakka, ja mahdollisesti sen jälkeenkin viiden vuoden jatkokausin.
Krimin autonomisen tasavallan ulottuvuus itä-länsisuunnassa on noin 360 kilometriä ja pohjois-eteläsuunnassa 180 kilometriä. Tasavallan pinta-ala on 26 081 neliökilometriä, joka vastaa 7,7 prosenttia Suomen alasta. Krimin alueella on yli 50 suolajärveä, joista suurin on Jevpatorijan kaupungin itäpuolella oleva "Sasyk" (Kunduk, 205 km²).
Pinnanmuotojen puolesta Krimin niemimaa voidaan jakaa kolmeen osaan. Pohjois-Krimin tasankoalue käsittää noin 70 prosenttia maa-alasta, itään kurkoittaa Kertšin niemimaa ja tasavallan eteläosissa kohoavat Kriminvuoret, joiden korkein vuorenhuippu on 1 545 metriin nouseva Roman-Koš.
Historia.
Nykyisen autonomisen tasavallan edeltäjänä voidaan pitää vuonna 1921 perustettua Venäjän SFNT:aan kuulunutta Krimin autonomista sosialistista neuvostotasavaltaa (Krimin ASNT).
Toisen maailmansodan aikana alueella toimi saksalaisvalloittajien Ukrainan valtakunnankomissariaatti (Krimin päähallintopiiri). Vuonna 1944 niemimaan vapauduttua natsimiehityksestä, niemimaan tataarit, bulgaarit, armenialaiset ja kreikkalaiset kyyditettiin pois vedoten syytteeseen natsiyhteistyöstä. Koska jotkut Krimin kasakat olivat sodan aikana yhteistoiminnassa saksalaisten kanssa, Krimin autonomia lakkautettiin ja kesäkuussa 1945 aiemman ASNT:n sijaan muodostettiin Krimin alue (oblasti), joka kuului suoraan Venäjän SFNT:aan.
Vuonna 1954 Krim liitettiin Ukrainan SNT:aan Neuvostoliiton kommunistisen puolueen pääsihteerin Nikita Hruštšovin päättämänä symbolisena eleenä. Teko ajoitettiin Venäjän tsaarin ja atamaani Bohdan H’melnytskyin vuonna 1654 solmiman sopimuksen 300-vuotisjuhlan kunniaksi. Siirtoa on kritisoitu siitä, ettei se olisi ollut Neuvostoliiton sen aikaisen perustuslain mukainen joidenkin käsittelyvaiheiden jäätyä välistä. Koska niemimaalla asui tuolloin monia sinne vasta äskettäin muuttaneita venäläisiä, Krimin itsenäistyminen edesauttoi alueen kehittymistä vahvaksi venäläismyönteisten ja separatististen liikehdinnän keskukseksi Ukrainassa.
Vuoden 1991 tammikuussa Krimin kommunistinen puolue organisoi kansanäänestyksen, jossa saavutetun 93,26 prosentin kannatuksen pohjalta päätettiin alueelle palauttaa autonomisen neuvostotasavallan asema. Helmikuun 12. päivänä 1991 Krimin ASNT muodostettiin uudelleen. Heinäkuussa 1991 venäjän kielestä tuli virallinen kieli niemimaalla. Krimin ASNT liitettiin Ukrainan SNT:n yhteyteen. Neuvostoliiton hajottua ja Ukrainan julistauduttua itsenäiseksi muutti Krimin ASNT nimensä "Krimin tasavallaksi", ja julistautui puolestaan itsenäiseksi 5. toukokuuta 1992. Krimin asukkaista 54 prosenttia äänesti Ukrainan itsenäistymisen puolesta joulukuussa 1991. Tammikuussa Krimin tasavallan presidentiksi valittiin venäjämyönteinen Juri Meškov noin 70 prosentin kannatuksella. Tasavalta tukeutui vahvasti Venäjään. Venäjä-blokki saavutti enemmistön Krimin parlamentista ja tasavallan johto sai kansanäänestyksellä tuen kansalaistensa kaksoiskansalaisuudelle. Venäläismyönteinen poliittinen eliitti – presidentti ja parlamentti – kuitenkin riitaantui keskenään talouspolitiikan suuntaviivoista, erityisesti suhtautumisessaan valtion omaisuuden yksityistämiseen. Venäjä-blokki vähitellen hajosi. 
Maaliskuussa 1995 Ukrainan presidentti Kutšma antoi lain, joka rajoitti Krimin tasavallan hallituksen itsenäisyyttä, Kiova ryhtyi nyt ohjaamaan. Venäjän ja Ukrainan suhteita kiristivät kiistat Mustanmeren laivaston jakamisesta Krimin niemimaalla, mutta valtiot pääsivät vuonna 1997 asiassa sopuun.
Uuden perustuslain myötä Krimin tasavalta muutettiin 23. joulukuuta 1998 nykyiseksi "Krimin autonomiseksi tasavallaksi". Perustuslakinsa 2. artiklan mukaan, milloin paikallisesti Krimin autonomisen tasavallan parlamentin päätökset tai tasavallan toimeenpanevan elimen eli hallituksen päätökset tai toimenpiteet ovat ristiriidassa Ukrainan perustuslain kanssa, tulee toimia Ukrainan perustuslain mukaan. Esimerkiksi Euroopan neuvoston kannan mukaan Krimin korkein neuvosto ei voi järjestää laillista kansanäänestystä autonomisen tasavallan erosta Ukrainasta, koska tämä olisi sekä Ukrainan että Krimin autonomisen tasavallan perustuslain vastaista. Ns. kansanäänestys ei myöskään täyttänyt vallitsevia demokratian standardeja. 
Esimerkiksi Venäjän helmikuun lopussa 2014 aloittaman miehityksen aikana pikaisesti toteutettua järjestettyä Krimin kansanäänestystä ei pidetä pätevänä. Yhdistyneiden kansakuntien yleiskokouksessa torstaina 27.3.2014 – äänin 100 puolesta, 11 vastaan – hyväksytty päätöslauselma toteaa Krimin kansanäänestyksestä, että se "ei ole sitova eikä sen avulla Krimin autonomisen tasavallan tai Sevastopolin kaupungin asemaa voida muuttaa".
Väestö.
Krimin autonomisen tasavallan 1 963 000 asukkaan väestöstä (1.1.2012) kaupunkilaisia oli 62,8%.
Kaupungeista suurimmat ovat (2013 väestönarvion mukaan): Simferopol (337 285 as.), Kertš (145 265), Jevpatorija (106 877 as.), Jalta (78 115 as.), Feodosija (69 461as.) ja Džankoi (36 086 as.). Yli 10 000 asukkaan kaupunkeja tai kaupunkityyppisiä taajamia ovat lisäksi Jany Kapu (29 815 as.), Alušta (28 418 as.), Bahtšisarai (26 482 as.), Saky (23 655 as.), Armjansk (22 337 as.), Bilohirsk (18 220 as.), Sudak (15 457 as, Prymorskyi (Приморський, 14 938 as.), Hvardijske (Гвардійське, 12 711 as.), Oktjabrske (Октябрське, 11 572 as.), Hresivskyi (Гресівський 11 391 as.), Haspra (Гаспра, 11 384 as.), Štšolkine (Щолкіне, 11 184 as.), Tšornomorske (Чорноморське, 11 098 as.) ja Krasnohvardijske (Красногвардійське, eli Kurman, 10 766 as.).
Suurimman etnisen ryhmän muodostivat vuonna 2001 venäläiset 58,5 % osuudella. Muut suuret ryhmät ovat ukrainalaiset 24,4 % osuudella sekä krimintataarit 12,1 % osuudella. Vähäisempiin ryhmiin lukeutuvat muun muassa valkovenäläiset, tataarit ja armenialaiset.
Krimintataarit olivat 1980-luvun lopulle asti maansisäisessä karkotuksessa erityisesti Keski-Aasiassa. Sittemmin heidän määränsä on noussut nopeasti. Vielä vuonna 1989 krimintataareja oli ainoastaan 1,9 % alueen väestöstä. Koko Ukrainassa oli vuoden 1989 väestönlaskennan mukaan kirjoilla yhteensä 46 807 krimintataaria, ja koko Neuvostoliitossa heitä kirjattiin 271 715. 1800-luvun alkupuolella krimintataarit muodostivat enemmistön Krimin asukkaista.
Krimin niemimaa on Ukrainan köyhimpiä alueita ja joidenkin arvioiden mukaan ylikansoitettu, sillä väestö ei löydä kylliksi mahdollisuuksia elintasonsa parantamiseen. Krimin tataarien paluumuutto Keski-Aasiasta on lisännyt sosioekonomisia paineita, mikä on näkynyt osin etnis-poliittisina vastakkainasetteluina ja etnisesti eriytyneenä järjestäytymisenä. Paluumuuttajien taloudellinen asema on heikko ja työttömyys korkea. Paluumuuttajien antivenäläinen asennoituminen ei ole helpottanut kovasti kilpaillun viljavan maan saamista, vaan tataarit ovat joutuneet tyytymään Krimin heikompituottoisiin maa-alueisiin. Etnisesti ukrainalaiset ovat puolestaan asettuneet paljolti niemimaan pohjoisosiin. Venäjän kielen valta-asema ja ukrainisaation pelko on vaikeuttanut ukrainankielisen kouluopetuksen järjestämistä.
Äidinkielekseen vuoden 2001 väestönlaskennassa ilmoitti alueen väestöstä 76,55 % venäjän, 11,33 % krimintataarin ja 10,02 % ukrainan.
Hallinnollinen jako.
Hallinnollinen jako vuodesta 2023.
Ukrainan parlamentti Verh’ovna Rada päätti heinäkuussa 2020 Krimin autonomisen tasavallan piirien uudeksi lukumääräksi kymmenen.
Krimin niemimaan ollessa Venäjän miehittämä keväästä 2014 lähtien uuden aluejaon oli tarkoitus astua voimaan vasta miehitysvallan päätyttyä, mutta tätä aikaistettiin, ja se astui voimaan vuonna 2023. Erityisasemassa oleva Sevastopolin kaupunki ei sisälly piirijakoon, mutta aiemman Sevastopolin kaupunkipiirin alueita on liitetty Bah’tšysarain piiriin. 
Hallinnollinen jako ennen vuotta 2023.
Krimin autonominen tasavalta oli jaettu 14 piiriin () ja 11 kaupunkikuntaan (). Kaupunkeja oli vuoden 2012 alussa yhteensä 16, kaupunkityyppisiä taajamia oli 56 ja kyliä 948 kappaletta. Tasavallan kaupunkikunnat ja piirit olivat (Ukrainan tilastokeskuksen vuoden 2013 väkilukuarvioineen):
Tiede ja tutkimus.
Krimin astrofysikaalinen observatorio.
Eräs Krimin autonomisen tasavallan tunnetuimpia tutkimuslaitoksia on Krimin astrofysikaalinen observatorio. Observatorion päätoimipiste sijaitsee Nautšnyin () kylässä, noin 12 kilometrin päässä Bahtšisaraista itään (sijainti ). Havaitsevaa tutkimustyötä tehdään niin tähtiin, galakseihin kuin oman aurinkokunnankin kohteisiin liittyen. Tutkimuslaitoksella on laaja valikoima mittausinstrumentteja, joiden taajuusalue ulottuu gammasäteilystä metriluokan radiotaajuuksiin. Observatorion suurin kaukoputki on 2,6 metrin läpimittainen. Observatorio on tehnyt yhteistyötä esimerkiksi Helsingin yliopiston kanssa ja sen varustukseen kuuluu myös Helsingissä rakennettu polarisaatiota mittaava laite 1,25 metrin läpimittaisella kaukoputkella. Observatorion radioastronomian laitoksella on toimitilat puolestaan Krimin vuorten etelälaidalla. Varustukseen kuuluu vajaa 3 kilometrin päässä lounaassa sijaitseva 22-metrinen radioteleskooppi Kissavuoren (Kiška, Koška) juurella Mustanmeren rannalla (sijainti ).