Päihde

Päihde on ilman hoidollista tavoitetta käytetty psyykkisiin toimintoihin vaikuttava aine. Yleisiä päihteitä ovat alkoholi, huumeet ja impattavat aineet. Lääkkeet ovat päihteitä silloin, kun niitä väärinkäytetään lääkinnällisen tarkoituksen sijaan päihtymystarkoituksessa. Huume tarkoittaa laitonta päihdettä.
Päihteet sisältävät psykoaktiivisia aineita eli yhdisteitä, jotka vaikuttavat keskushermostoon. Päihteen nauttiminen aiheuttaa päihtymystilan. Päihteet vaikuttavat keskushermostoon ja tajuntaan euforisoivasti, piristävästi, lamaavasti ja hallusinogeenisesti. Jos käyttäjälle muodostuu aineeseen riippuvuus ja toleranssi, käyttäjä ei välttämättä koe kovin voimakkaita vaikutuksia, vaan vaikutus on enemmänkin normalisoiva ja vieroitusoireita poistava.
Päihteiden käyttö aiheuttaa terveysongelmia, riskejä ja haittoja. Päihdepolitiikassa haittoja pyritään ehkäisemään muun muassa sääntelemällä saatavuutta ja rajoittamalla myyntiä. Alkoholin on arvioitu olevan kaikista päihteistä selvästi haitallisin, kun mitataan haittoja sekä yksilölle että yhteiskunnalle. Suomessa päihteiden käyttö aiheuttaa vuosittain noin kahden miljardin euron haittakustannukset.
Historia.
Päihteitä on käytetty kautta ihmiskunnan tunnetun historian. Arkeologisia todisteita psykoaktiivisten päihteiden käytöstä on löydetty ainakin viimeiseltä 10 000 vuodelta, ja historiallisia todisteita eri kulttuurien käyttämistä päihteistä viimeiseltä 5 000 vuodelta. Käymismenetelmällä tuotettavat olut ja viini ovat tuhansia vuosia vanhoja keksintöjä. Hamppu ja oopiumiunikko on tunnettu tuhansia vuosia, ja niistä on valmistettu kannabista ja oopiumia. Tislattuja alkoholijuomia ja lääketeollisuuden valmistamia lääkkeitä kehitettiin vasta myöhemmin. Oopiumista alettiin valmistaa morfiinia 1800-luvulla ja sitä seurasi tehokkaamman heroiinin sekä muiden opioidien tuotanto.
Nykyisin monet päihteet ovat levinneet laajalle kautta maailman. Entisaikoina jokaisella maailmankolkalla oli omat päihteensä, joita varten alueella kasvoi sopivia kasveja tai sieniä. Noin tuhat vuotta sitten Euroopassa suosittiin alkoholijuomia kuten hunajaviiniä, olutta ja viiniä. Lähi-idässä käytettiin khatia. Siperiassa päihteenä käytettiin punakärpässientä, Itä-Aasiassa nautittiin efedraa ja riisiviiniä, Keski-Aasiassa oopiumia, Etelä-Aasiassa kannabista ja betelpähkinää, Indonesiassa betelpippuria, Polynesiassa kavaa, Pohjois-Amerikassa tupakkaa ja meskaliinikaktusta sekä Latinalaisessa Amerikassa ayahuascaa, psilosybiinisieniä, kokalehtiä ja olutta.
Suomen kirjakieleen sana "päihtyä" vakiintui 1800-luvulla. Sana mainitaan ainakin kielitieteilijä Daniel Europaeuksen vuonna 1853 ilmestyneessä sanakirjassa.
Käytön syitä.
Päihteitä käytetään etupäässä kahdesta syystä: mielihyvän kokemiseksi tai kärsimyksen lievittämiseksi. Jälkimmäinen käyttösyy voi joskus olla päällekkäinen aineiden lääkekäytön kanssa.
Päihteitä on käytetty valveilla pysymisen tai keskittymisen apuna. Urheilijat ovat käyttäneet piristeitä kuten kokaiinia ja amfetamiinia 1800-luvulta alkaen. Sotilaat ja juhlijat ovat saattaneet käyttää piristeitä pysyäkseen valveilla. Vaativilla elämänaloilla toimivat ihmiset voivat käyttää piristeitä selviytyäkseen psykologisesta stressistä. Jotkut ovat etsineet kannabiksesta ja psykedeeleistä keinoa luovuuden parantamiseen. Psykedeelejä käytetään myös niin sanottuina enteogeeneina uskonnollisissa ja rituaalisissa yhteyksissä. Tällöin päihteestä haetaan merkityksellisiä tai mystisiä kokemuksia.
Päihteitä käytetään usein sosiaalisissa tilanteissa, sillä monet päihteet aiheuttavat estojen höltymistä ja puheliaisuutta. Tietyt päihteet voivat toimia käyttäjilleen identiteetin ilmentäjinä. Alkoholin tai jonkin nuorten ryhmässä käytetyn huumeen käytöstä kieltäytyminen voi johtaa ulkopuolisuuden tunteeseen. Jotkut nauttivat päihteiden käyttöön liittyvästä riskistä. Joillekin on kehittynyt riippuvuus johonkin päihteeseen, jolloin sen käytön jatkamisen syy on vieroitusoireiden välttäminen.
Päihteet lääketieteellisesti määriteltyinä.
Päihde on päihtymistarkoitukseen käytetty psyykkisiin toimintoihin vaikuttava aine. Päihteen ja elintarvikkeen raja on joissain tapauksissa vaikea määritellä, koska monet yleisesti käytetyt nautintoaineet, kuten kahvi, sisältävät pieniä määriä päihdyttäviä ja riippuvuutta aiheuttavia aineita.
Päihteillä voi olla seuraavanlaisia vaikutuksia, jotka aiheuttavat päihtymyksen:
Kun välittäjäaineiden vapautuminen lisääntyy tai vähenee, välittäjäaineita pääsee synapsirakoon enemmän tai vähemmän kuin tavallisesti. Amfetamiini lisää välittäjäaineiden vapautumista: amfetamiini saa viejähaarakkeen synapsirakkulat vapauttamaan kaiken adrenaliinin ja dopamiinin. Kun MAO-entsyymien toiminta häiriintyy, välittäjäaineet eivät hajoa kuten tavallisesti, vaan jäävät synapsirakoon. Amfetamiini häiritsee MAO-entsyymien toimintaa: normaalisti dopamiini ja adrenaliini häviäisivät MAO-entsyymin hajottamana, mutta amfetamiini estää tämän hajotusprosessin. Kun takaisinottoproteiinien toiminta häiriintyy, välittäjäaineet eivät imeydy takaisin hermosoluun vaan jäävät synapsirakoon. Kokaiini häiritsee takaisinottoproteiinien toimintaa. Kun päihde jäljittelee välittäjäaineen toimintaa, se kiinnittyy samaan reseptoriin kuin välittäjäaine. Kannabis vaikuttaa kiinnittymällä reseptoreihin, joihin myös elimistön omat välittäjäaineenkaltaiset aineet sitoutuvat. Kun uusien välittäjäainemolekyylien tuotanto estyy, välittäjäaineita ei synny niin paljon kuin tavallisesti.
Luokittelu.
Professori David Nutt luokittelee päihteet neljään pääluokkaan.
Päihteitä, jotka eivät selkeästi kuulu johonkin neljästä pääluokasta vaan sisältävät useamman kuin yhden piirteitä, ovat ekstaasi, ketamiini, mefedroni ja kannabis.
Huumeeksi määrittely ja laillisuus.
Päihteiden laillisuus vaihtelee maittain. Kofeiinin kaltainen mieto psykoaktiivinen aine on laillinen Suomessa ja muualla maailmassa. Alkoholi on rajoitetusti laillista useimmissa maissa, myös Suomessa, mutta kiellettyä muutamassa maassa. Kannabis on joissain maissa rajoitetusti laillista. Kovien huumeiden valmistus ja myynti ovat useimmissa maissa kiellettyä, usein myös käyttö.
Päihteen määritteleminen laittomaksi huumausaineeksi tapahtuu lainsäädännöllisin perustein. Päihteiden ja huumeiden ero on myös kulttuurisidonnaista. Länsimaisessa kulttuurissa sallittuina päihteinä on perinteisesti pidetty alkoholia, kun taas esimerkiksi Etelä-Amerikassa yleisin päihde on ollut kokapensaan lehdet ja Kaakkois-Aasiassa kannabis. Tämä kulttuurisidonnaisuus on synnyttänyt jännitteitä, kun eri kulttuurien käsitykset ovat kohdanneet. Esimerkiksi mieto piriste khat, joka on Somaliassa, Etiopiassa ja Jemenissä yleisesti käytettyä, luokitellaan länsimaissa yleensä huumeeksi.
Suomen huumausainelain mukaan huumausaineita ovat ne aineet ja valmisteet, jotka on lueteltu huumausaineita koskevassa kansainvälisessä yleissopimuksessa vuodelta 1961 (Sopimussarja 43/65) sekä psykotrooppisia aineita koskevassa yleissopimuksessa vuodelta 1971 (Sopimussarja 60/76) tarkoitettuja aineita ja valmisteita. Sosiaali- ja terveysministeriön päätöksillä määrätään tarkemmin, mitkä aineet ja valmisteet ovat huumausaineita. Ensimmäinen kansainvälinen huumeita rajoittava sopimus on kansainvälinen oopiumisopimus, joka tuli Suomessa voimaan vuonna 1922.
Päihteiden käyttötapoja.
Päihteitä voidaan esimerkiksi polttaa savukkeissa tai piipussa, nuuskata nenään, syödä tai juoda, tai käyttää suonensisäisesti. Esimerkiksi kannabista ja tupakkaa voidaan nauttia niiden savua hengittämällä. Päihteen käyttö nuuskaamalla tarkoittaa sen vetämistä nenään hengitysilman mukana, jolloin aine imeytyy nenän limakalvojen kautta. Näin käytetään esimerkiksi kokaiinia. Heroiinia käytetään nuuskauksen ja suonensisäisen käytön lisäksi polttamalla. 
Imppaus on haihtuvien aineiden, kuten nestekaasujen ja teknisten liuottimien, hengittämistä päihtymistarkoituksessa.
Lääkkeiden päihdekäyttö.
Lääkkeistä päihteenä käytetään erityisesti ahdistuksen, unettomuuden tai kivun hoitoon tarkoitettuja lääkkeitä. Yleisiä väärinkäytettyjä lääkkeitä ovat PKV-lääkkeet, kuten bentsodiatsepiinit, opioidit, amfetamiinijohdokset ja -seokset. Terveyden ja hyvinvoinnin laitoksen (THL) mukaan valvonnan kannalta keskeisiä lääkkeitä ovat kodeiini (Panacod, Ardinex), kovaan kipuun tarkoitetut opioidit, ”matala-mg”-bentsodiatsepiinit (alpratsolaami, klonatsepaami, loratsepaami, midatsolaami), bentsodiatsepiinien kaltaiset nukahtamislääkkeet (kuten tsopikloni), pregabaliini ja stimulantit (ADHD-lääkkeet). ADHD-lääkkeiden päihdekäytön riski on suurin lyhytvaikutteisella metyylifenidaatilla ja amfetamiinivalmisteilla.
Päihteiden vahingollisuus.
Yleisiä haittoja.
Päihteet voivat heikentää ajokykyä ja kasvattaa onnettomuusriskiä liikenteessä eri tavoin, esimerkiksi hidastaen informaation käsittelyä aivoissa, heikentäen koordinaatiokykyä, reaktiokykyä, keskittymiskykyä, huomiokykyä ja muistia, heikentäen ajantajua sekä paikan, nopeuden ja etäisyyksien arviointia, lisäten välinpitämättömyyttä tai riskinottoa, lisäten rattiin nukahtamisen riskiä tai aiheuttaen harhoja. Kulkuneuvon kuljettamista päihtyneenä tai toimintakykyä liikenteessä haittaavan aineen vaikutuksen alaisena kutsutaan rattijuopumukseksi.
Haittojen vertailua.
Vuonna 2010 brittiläinen huumausaineasiantuntija, professori David Nutt kollegoineen kehitti 16-kriteerisen arviointimenetelmän päihteiden haittojen arvioimiseksi. Menetelmällä arvioitiin kahdenkymmenen päihteen haittoja Britanniassa sekä käyttäjälle että muille. Kokonaishaittojen mukaan järjestys haitallisimmasta haitattomimpaan oli: alkoholi, heroiini, crack-kokaiini, metamfetamiini, kokaiini, tupakka, amfetamiini, kannabis, GHB, bentsodiatsepiinit, ketamiini, metadoni, mefedroni, butaani, khat, anaboliset steroidit, ekstaasi, LSD, buprenorfiini ja psilosybiinisienet.
Samalla menetelmällä arvioitiin kahdenkymmenen päihteen haittoja Euroopan laajuisesti vuonna 2015. Arviointia oli tekemässä asiantuntijoita neljästäkymmenestä Euroopan valtiosta. Kokonaishaittojen mukaan järjestys haitallisimmasta haitattomimpaan oli: alkoholi, heroiini, crack-kokaiini, kokaiini, metamfetamiini, tupakka, amfetamiini, kannabis, GHB, metadoni, ketamiini, bentsodiatsepiinit, mefedroni, butaani, ekstaasi, khat, anaboliset steroidit, LSD, buprenorfiini ja psilosybiinisienet.
Huumeiden haittavaikutukset.
Jotkin opioidit aiheuttavat voimakasta riippuvuutta. Opioidin yliannostus voi pysäyttää hengityksen ja aiheuttaa kuoleman. Vahvimmat piristeet kokaiini, crack-kokaiini ja metamfetamiini ylistimuloivat keskushermostoa ja haittaavat keskittymistä. Psykedeelien vaikutuksen alaisena voi olla vaikea toimia normaalisti.
Huumausaineiden tuotanto, salakuljetus ja kauppa rahoittavat järjestäytynyttä rikollisuutta. Huumekauppaan liittyy rahanpesua, ihmiskauppaa ja väkivaltaa. Huumekasvien, esimerkiksi kokapensaan tai kannabiksen, viljely aiheuttaa ympäristöongelmia sekä yksipuolistaa köyhien maiden tuotantoa. Synteettisten huumeiden, kuten amfetamiinin ja ekstaasin, tuotannossa syntyvät kemialliset jätteet päätyvät luontoon.
Useiden asiantuntijoiden mukaan on virheellistä puhua huumeiden satunnaiskäytöstä ”viihdekäyttönä”. Huumeisiin liittyy päihderiippuvuuden ja äkillisen kuoleman vaara. Suomessa huumeen käyttö ja hallussapito on rikos.
Alkoholijuomien haittavaikutukset.
Alkoholijuomien sisältämän etanolin nauttimisella on haitallisia terveysvaikutuksia. Alkoholin käyttö aiheuttaa riskin riippuvuuteen eli alkoholismiin. Alkoholinkulutus on yhteydessä ainakin 200 sairauteen, kuten syöpään, maksakirroosiin ja haimatulehdukseen. Lisäksi alkoholi voi aiheuttaa ylipainoa ja unihäiriöitä ja pahentaa mielenterveysongelmia kuten masennusta ja ahdistusta. Yli miljardin ihmisen arvioidaan kuluttavan haitallisia määriä alkoholia. Alkoholin on arveltu olevan kaikista päihteistä selvästi haitallisin.
Maailman terveysjärjestö WHO:n keskeiset suositukset alkoholihaittojen vähentämiseksi ovat hintasäätely, saatavuuden rajoittaminen ja alkoholimainonnan rajoittaminen. 2000-luvulla on saatu uutta tietoa siitä, että alkoholin niin sanottu kohtuullinen kulutus lisää selvästi syöpäriskiä. Tämä on ollut yksi syy siihen, että maat ovat kiristäneet alkoholipolitiikkaa.
Alkoholi on liuotin ja säännöllisessä käytössä se vaurioittaa keskushermostoa. Tutkimusten mukaan alkoholinkäyttö surkastuttaa ja ikäännyttää aivoja, ilmeisesti pysyvästi. Jo yksi alkoholiannos päivässä eli lasi viiniä tai pullollinen olutta voi aiheuttaa muutoksia aivoissa. Suomen kansallisissa ravitsemussuosituksissa alkoholia ei suositella käytettäväksi, koska sille ei ole löydetty turvallisen käytön rajaa. Jos alkoholia kuitenkin käytetään, määrän tulee suositusten mukaan olla mahdollisimman pieni.
Suomen alkoholipolitiikan mukaisesti alkoholi on laillinen päihde, mutta sen käyttö alle 18-vuotiailta on kiellettyä. Väkevien juomien käyttö on kielletty alle 20-vuotiailta. Vuosittain alkoholi aiheuttaa Suomessa noin miljardin euron haittakustannukset. Lisäksi työnantajille koituu noin puolen miljardin euron menetykset alkoholin vuoksi menetetystä työpanoksesta. Alkoholin kustannukset ovat suurempia verrattuna kaikkien laittomien päihteiden aiheuttamiin kustannuksiin, jotka ovat noin puoli miljardia.
Suomessa on arviolta 200 000 alkoholiriippuvaista ja 560 000 riskikäyttäjää. Arvioiden mukaan alkoholi aiheuttaa kuusi prosenttia suomalaisten sairauksista. Suomessa noin kuusi prosenttia äideistä on päihderiippuvaisia ja vuosittain syntyy satoja alkoholin vaurioittamia lapsia. Alkoholi voi aiheuttaa lapselle vakavan vammaisuuden. Lievempiä alkoholivaurioita arvioidaan olevan sadoilla syntyneillä vuosittain.