tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Köyliönkartano

Köyliönkartano () eli Vanhakartano on Köyliönjärven Kirkkosaaressa (Köyliönsaaressa) sijaitseva kartano. Se kuuluu Museoviraston luokittelemiin Valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin.
Alkuperä ja omistajat.
Köyliönkartano on mahdollisesti Suomen vanhin kartano. Sen oletetaan olleen alun perin talonpoika Lallin omistuksessa ja joutuneen kristinuskon saapumisen jälkeen katolisen kirkon haltuun. Tällöin Köyliönkartano olisi peräisin jo 1100-luvun puolivälistä. Asutusta kartanon alueella on ollut jo ainakin rautakaudelta lähtien.
Kartano esiintyy historiallisissa dokumenteissa ensimmäisen kerran 1300-luvulla, jolloin se kuului Turun piispalle. Keskiajalla kartano käsitti Köyliönsaaren lisäksi useita kyliä ja tiloja Köyliönjärven itäpuolella sekä tiloja Säkylässä, Eurassa ja Kokemäellä.
Uskonpuhdistuksen myötä 1530-luvulla kuningas Kustaa Vaasa muodosti Köyliönkartanosta kuninkaankartanon ja lahjoitti sen pojalleen Juhana Herttualle. Tämä puolestaan luovutti kartanon aviottomalle pojalleen Julius Gyllenhielmille vuonna 1576. Gyllenhielmin varhaisen kuoleman jälkeen Köyliönkartano päätyi hänen sisarensa Sofia Gyllenhielmin lapsille, joiden isä oli ranskalaissyntyinen sotapäällikkö Pontus De la Gardie. De la Gardie -suvulle kartano kuului 1750-luvulle saakka ja sen läänitykset laajenivat samalla niin, että ne käsittivät lopulta lähes koko pitäjän. Seuraavaksi omistajaksi tuli vuonna 1754 Cedercreutz-suku, jonka hallussa Köyliönkartano on edelleen.
Köyliönkartanon kartta vuodelta 1697 maanmittari Olof Mörtin tekemä. Kartassa näkyy vanhakartano ja kirkko. Varsinaisesti kartta esittää Polsun rusthollin maita.
Rakennukset.
Köyliönkartanon vanha päärakennus tuhoutui tulipalossa 1800-luvun alussa. Nykyinen uusklassistinen päärakennus sekä toinen asuinrakennus valmistuivat vuonna 1817. Palvelusväelle rakennettu kaksikerroksinen punamullattu "Alapytinki" on 1700-luvun lopulta.
Vanhin rakennus on niin sanottu "Lallin kellari". Kansanperinteen mukaan Lallin surmaaman Piispa Henrikin hiippaa olisi säilytetty Lallin tilan kellarissa. Nimestään huolimatta kivirakenteinen holvikellari ei kuitenkaan ole talonpoika Lallin ajalta, vaan 1500-luvulta.
Köyliönkartanon puistossa sijaitsee kaksi rautakautista kalmistoa sekä vuonna 1751 palaneen Köyliön toisen kirkon paikka. Kirkko oli rakennettu 1600-luvulla kartanon kivikappelin yhteyteen. 1800-luvulla nykymuotonsa saaneessa puistossa on myös 1600-luvulta periytyvä puutarha.
Virginiankrassi

Virginiankrassi ("Lepidium virginicum") on laji krassien suvussa. Sitä esiintyy Pohjois-Amerikassa. Se on 20–30-senttimetriseksi kasvava ruoho, jonka alimmat lehdet ovat liuskaisia, ylemmät kapeita hammaslaitaisia. Valkoiset terälehdet ovat tavallisesti verhiötä pidempiä.
Virginiankrassi on levinnyt Pohjois-Amerikasta eri puolille maailmaa, myös useimpiin Euroopan maihin. Suomessa lajia on havaittu harvoin uustulokkaana, joka kasvaa yleisimmin radanvarsilla.
Tommy Clufetos

Tommy Clufetos (s. 30. joulukuuta 1979, Detroit, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen rumpali. Hän on tällä hetkellä (2012) mukana Ozzy Osbournen sooloyhtyeessä ja soittaa Osbournen toisen yhtyeen Black Sabbathin kanssa konserteissa Bill Wardin tilalla.
Clufetos on soittanut aiemmin myös Ted Nugentin, Alice Cooperin, John 5:n ja Rob Zombien yhtyeissä. 
Soittimet.
Clufetos käyttää Meinl Percussionin symbaaleja.
Bob Birch

Bob Birch ("Robert Wayne Birch"; 14. heinäkuuta 1956 – 15. elokuuta 2012) oli yhdysvaltalainen basisti. Bob Birch soitti mm. Elton Johnin yhtyeessä ja myös sessiomuusikkona. 
Birchin kuolemaa tutkitaan itsemurhana.
Alkukampelat

Alkukampelat (Psettodidae) on piikkimakrillikaloihin kuuluva heimo. Heimon ainoa suku on "Psettodes", jonka lajeja tavataan Länsi-Afrikan rannikkoseudulta ja indopasifiselta merialueelta.
Lajit ja anatomia.
Varhaisimmat alkukampeloiden heimoon kuuluvien lajien fossiilit on ajoitettu eoseenikaudelle. Nykyään heimossa elää yksi suku ja kolme lajia. Lajit ovat alkukampela ("Psettodes erumei"), piikkialkukampela ("P. bennettii") ja täpläalkukampela ("P. belcheri"). Alkukampeloita pidetään kampelakalojen lahkon alkeellisempana heimona, muun muassa niiden selkänikamien määrä on pienempi kuin muilla lahkon heimoilla. Suurin heimon lajeista, alkukampela, voi saavuttaa 64 cm:n pituuden. Alkukampelalajit ovat ruumiinmuodoltaan ovaalinmallisia ja litteähköjä, mutta eivät yhtä litteitä kuin eräät muun kampelakalat. Selkä- ja peräevät ovat piikikkäät ja eivät ulotu päähän asti. Pyrstöevä on muodoltaan viuhkamainen ja erillään selkä- ja peräevistä. Alkukampeloiden silmät voivat sijaita joko oikealla tai vasemmalla kyljellä. Heimon kalojen suu on kookas ja hampaat ovat kartiomaiset ja suurikokoiset. Alkukampelalajien kyljet ovat eriväriset. Silmätön kylki on valkoinen tai vaalean ruskea ja kylki, jossa silmät sijaitsevat, on tumman ruskea.
Levinneisyys ja elintavat.
Kaksi alkukampeloiden heimon lajeista, piikkialkukampela ja täpläalkukampela elävät Afrikan länsirannikolla ja alkukampelaa tavataan indopasifiselta merialueelta. Heimon kalat uivat kampelakaloille epätyypillisesti pystyasennossa. Alkukampeloiden ravintoa ovat toiset pienemmät kalat. Heimon lajeja pyydystetään ruokakaloiksi.
Ibai Gómez

Ibai Gómez Pérez eli Ibai (s. 11. marraskuuta 1989 Bilbao, Biskaja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän on edustanut Espanjan korkeimmalla sarjatasolla Primera Divisiónissa Alavésia ja bilbaolaista Athleticia. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä.
Seurajoukkueura.
Ibai on bilbaolaisen Santutxun kasvatti. Uransa aikuisten sarjoissa hän aloitti Santutxun edustusjoukkueessa kaudella 2008–2009 Vizcayan maakunnan División de Honorissa, joka vastaa viidenneksi korkeinta sarjatasoa. Kaudeksi 2009–2010 Ibai siirtyi kolmanneksi korkeimman sarjatason Segunda División B:n Sestao Riveriin, jonka pudottua kauden päätteeksi hän vaihtoi samassa sarjassa pelanneen kotikaupunkinsa ja Baskimaan suurseuran Athleticin reservijoukkueen riveihin.
Ibai sai pian kokemusta myös Joaquín Caparrósin valmentamassa Athleticin edustusjoukkueessa ja debytoi korkeimmalla sarjatasolla Primera Divisiónissa 17. lokakuuta 2010 ottelussa Zaragozaa vastaan. Vaihdosta kentälle päässeen Ibain ottelu päättyi kuitenkin jo kolmen minuutin jälkeen polvivammaan. Toivuttuaan loukkaantumisesta hän pelasi kauden lopulla vielä kahdessa ottelussa.
Kaudella 2011–2012 Ibain vastuu nyt Marcelo Bielsan luotsaamassa Athleticin edustusjoukkueessa kasvoi, ja hän pelasi kaikki kilpailut mukaan lukien 29 ottelussa. Eurooppa-liigan pudotuspeleissä hän teki kaksi tärkeää maalia Schalkea ja Sportingia vastaan. Athletic ylsi loppuotteluun sekä Eurooppa-liigassa että Espanjan cupissa eli Copa del Reyssä, mutta hävisi molemmat maalein 3–0. Eurooppa-liigan loppuottelussa Atlético de Madridia vastaan Ibai pelasi toisen puoliskon ja Copa del Reyn loppuottelussa Barcelonaa vastaan täydet minuutit.
Kaisa Lehtonen

Kaisa Elisabet Lehtonen (24. syyskuuta 1966 Turku – 4. helmikuuta 2017 Turku) oli suomalainen arkeologi. Ennen arkeologin uraansa hän oli suomenmestaruustason korkeushyppääjä.
Urheilija.
Kaisa Lehtosen seura oli Kaarinan Ura. Hän voitti Kalevan kisoissa korkeushypyssä kultaa vuonna 1994, hopeaa vuosina 1989, 1990 ja 1995 sekä pronssia 1993. Hänellä oli myös maaotteluedustuksia. Lehtosen ennätys oli 187 cm. Häntä valmensi Kalevi Lehtonen.
Arkeologi.
Lehtonen valmistui filosofian maisteriksi arkeologian alalta Turun yliopistosta vuonna 1996. Hän työskenteli vuodesta 2011 Turun maakuntamuseossa, tätä ennen Museovirastossa Vaasan alueyksikössä ja sitä ennen tutkijana Museoviraston Muinaisjäännösten hoitoyksikössä Varsinais-Suomessa ja Uudellamaalla.
Varsinais-Suomessa Lehtonen toteutti Nautelankosken museon kivikauden perusnäyttelyn ja kirjoitti kotikuntansa Kaarinan esihistorian. Julkaisu "Esihistorian jäljet Kaarinassa" (2008) muodostaa erään kattavimmista kokonaisesityksistä myös koko Varsinais-Suomen esihistoriasta.
RUSAL

RUSAL (, ) on maailman suurin, useissa maissa toimiva venäläinen alumiinikonserni. Vuonna 2011 se tuotti noin 4,7 miljoonaa tonnia eli 9 prosenttia maailman alumiinista ja 11 miljoonaa tonnia eli noin 9 prosenttia maailman alumiinioksidista. Talouslehti Forbes luokitteli konsernin Venäjän 10. suurimmaksi yritykseksi kevään 2012 suuryritysten listalla; maailmanlistalla RUSAL löytyi sijalta 482.
Yhtiö perustettiin vuonna 2000 (RusAl). Vuonna 2007 se yhdistyi toisen suuren valmistajan SUAL:in kanssa ja siihen liitettiin Glencore-yhtiön alumiinioksidituotanto. Muutosten seurauksena yrityksestä tuli maailman suurin alumiinintuottaja ja yksi suurimmista alumiinioksidin tuottajista. Yhtymän osake noteerataan Moskovan (MICEX-RTS), New Yorkin pörssin Euronextissä (NYSE Euronext) ja Hongkongin pörssissä (HKEX).
RUSAL-konserni on myös merkittävä osakkeenomistaja. Se hallitsee 25 prosenttia Norilski nikelin osakkeista ja 50 prosenttia Kazakstanin Pavlodarin alueen Ekibastuzin kaupungin hiilikentästä (Bogatyr Komir).
Yhtiön pääomistajiin kuuluvat oligarkit Oleg Deripaska (omistus Bazovyi element-yhtymän välityksellä) ja Viktor Vekselberg (Renova-yhtymän kautta).
Rusalilla on ollut vaikeuksia uudelleenrahoittaa Yhdysvaltojen dollareissa olevia lainoja, kun Yhdysvaltojen Venäjälle asettamat pakotteet heikensi yrityksen mahdollisuutta asioida länsimaisten pankkien kanssa. Rusalin osakkeen ja velkakirjojen arvot romahtivat.
Beer pong

Beer pong on juomapeli, jossa pelaajat koettavat heittää pöytätennispalloja pelipöydän toiseen päähän ryhmiteltyihin kilpailevan joukkueen olutmukeihin. Yleensä pelissä on kaksi kahden pelaajan joukkuetta. Joukkueet ryhmittyvät pöydän vastakkaisiin päihin. Virallisia sääntöjä ei ole, joten pelitapa saattaa vaihdella seurueen koosta ja mieltymyksistä riippuen.
Kun pallo laskeutuu mukiin suoraan ilmasta, tulee puolustavan joukkueen juoda kyseinen muki tyhjäksi ja poistaa se pöydältä. Mikäli heitto menee mukiin pompun kautta, pitää vastustajien juoda ja poistaa kaksi mukia. Pomppivan pallon saa vastustaja kuitenkin yrittää torjua kädellään. Joukkue, joka ensimmäisenä menettää kaikki mukinsa, on hävinnyt pelin.
Mukit eivät ole yleensä kovin täynnä ja niissä voi olla muutakin juomista kuin olutta. Usein pöydällä on myös vesimukit, joissa pallot voidaan puhdistaa heittojen jälkeen.
Ilpo Kyllönen

Ilpo Kyllönen (27. syyskuuta 1961 – 8. lokakuuta 2024) oli suomalainen urheiluvalmentaja ja kilpapyöräilijä. Koiviston Iskua edustanut Kyllönen saavutti urallaan 34 maantie- ja ratapyöräilyn SM-mitalia, ja voitti maantiepyöräilyn Pohjoismaiden mestaruuden vuonna 2003. Porissa asunut Kyllönen työskenteli prosessinhoitajana ja valmentajana ja toimi myös Koiviston Iskun puheenjohtajana. Vuoden 2012 kesäolympialaisissa hän oli Suomen maantiepyöräilyn lajijohtajana. 
Porin urheilutoimittajien kerho myönsi hänelle vuonna 2022 "Martti Laippala" -palkinnon porilaisen urheilun hyväksi tehdystä työstä.
Kyllönen oli SKP:n ehdokkaana eduskuntavaaleissa 2019 ja europarlamenttivaaleissa 2019.
Isma López

Ismael ”Isma” López Blanco (s. 29. tammikuuta 1990 Pamplona, Navarra) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Espanjan korkeimmalla sarjatasolla Primera Divisiónissa pelaavaa Sporting Gijónia ja on pelipaikaltaan vasen laitapuolustaja tai -linkki.
Seurajoukkueura.
López edusti juniorina sekä pamplonalaista Osasunaa että bilbaolaista Athleticia. Hänen ja Javier Erason siirtyminen Athleticiin vuonna 2005 aiheutti välirikon Osasunan ja tuolloin Fernando Lamikizin johtaman Athleticin välillä. López pelasi kaksi kautta Athleticin junioreissa ja kolme kautta Espanjan kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Segunda División B:ssä pelanneessa reservijoukkueessa, mutta ei lunastanut häneen asetettuja odotuksia ja jätti seuran vuonna 2010.
Kaudeksi 2010–2011 López siirtyi Zaragozan reservijoukkueeseen, joka pelasi neljänneksi korkeimmalla sarjatasolla Tercera Divisiónissa. Zaragozasta hän jatkoi Lugoon, jota hän oli nostamassa Segunda B:stä toiseksi korkeimmalle sarjatasolle Segunda Divisióniin kauden 2011–2012 päätteeksi. López oli Lugossa yksi nousijajoukkueen avainpelaajia, mikä vakuutti Athleticin hankkimaan hänet uudestaan riveihinsä kesäkuussa 2012.
López debytoi Athleticin edustusjoukkueessa 2. elokuuta 2012 Eurooppa-liigan kolmannen karsintakierroksen ottelussa kroatialaista Slaven Koprivnicaa vastaan, missä hän teki kaksi maalia.
Maajoukkueura.
López on pelannut Espanjan nuorisomaajoukkueissa. Hän kuului alle 17-vuotiaiden ikäluokassa EM-kultaa ja MM-hopeaa vuonna 2007 saavuttaneeseen joukkueeseen.
Maailman toisella puolen

Maailman toisella puolen on Haloo Helsinki! -yhtyeen "III"-albumin toinen ja koko uran kymmenes single. Se julkaistiin 8. huhtikuuta 2011. ”Maailman toisella puolen” on menestynyt erittäin hyvin, sillä EMI Music Finlandin kesäkuussa 2011 antaman tiedotteen mukaan single on myynyt kultaa ja seuraavana vuonna se ylitti platinarajan.
Kappale on sijoittunut latauslistalla parhaimmillaan sijalle kaksi ja singlelistalla sijalle kolme.
HMS Hastings (L27)

HMS Hastings (viirinumerot L27 ja U27) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Hastings-luokan sluuppi toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin 4. huhtikuuta 1929 vuoden 1929 laivasto-ohjelmassa Devonportin telakalta, missä köli laskettiin 29. heinäkuuta 1929. Alus laskettiin vesille 10. huhtikuuta 1930 kumminaan Alice Brand ja valmistui vielä samana vuonna 26. marraskuuta.
Palvelus.
Tammikuussa 1931 alus määrättiin Persianlahdelle, mistä se siirrettiin tammikuussa 1932 Punaiselle merelle. Hieman ennen siirtoaan alus osallistui miinanraivaussluuppi "HMS Ormonden" ja "Barodan" pelastustöihin. Alus kävi Maltalla huollettavana helmikuussa ja elokuussa 1932 sekä maaliskuussa ja syyskuussa 1933. Alus palautettiin maaliskuussa 1934 palvelukseen Punaisella merellä, mikä keskeytyi aluksen ajaessa karille 11. kesäkuuta 1934. Alus saatiin irti karilta 6. syyskuuta, minkä jälkeen se hinattiin tilapäiskorjauksia varten Sueziin. Korjausten valmistuttua risteilijä "HMS Durban" hinasi aluksen Maltalle, missä se siirrettiin marraskuussa korjausta varten telakalle. Alus vapautui telakalta vasta huhtikuussa 1937, koska Abessinian kriisin vuoksi työt telakalla olivat keskeytyksissä huhtikuusta syyskuuhun 1935.
Telakalta vapauduttuaan alus palautettiin palvelukseen minimimiehistöllä, joka kuljetti aluksen Britteinsaarille. Alus palautettiin toukokuussa 1937 Devonportissa palvelukseen kalastuksenvalvontalaivueen johtoaluksena. Alukselle asennettiin Portsmouthissa miinanlaskulaitteisto elo-syyskuussa 1937, minkä jälkeen se palasi laivueeseensa. Alus oli joulukuussa huollossa Devonportissa ja uudelleen huhti-elokuussa 1938, jolloin sen aseistus päivitettiin. Alukselle asennettiin heinä-syyskuussa 1939 Devonportissa sukellusveneidentorjuntajärjestelmä kaikuluotaimineen ja miinanlaskukalusto poistettiin.
Toisen maailmansodan alettua alus liitettiin itärannikolle Rosythin saattajaosastoon, jossa ollessaan se kolaroi 1. tammikuuta 1940 "Bradmanin" ja 1. joulukuuta 12 "Limesladen" kanssa. Alus siirrettiin heinäkuussa 1941 Liverpooliin Läntisen reitin alaisuuteen (). Se liitettiin joulukuussa 44. saattajaryhmään ja helmikuussa 1942 edelleen 40. saattajaryhmään Freetownin reitille. Alus oli huhtikuusta elokuuhun 1943 täydennysosastossa ennen siirtoa 39. saattajaryhmään elokuun lopulla.
Alus poistettiin palveluksesta 19. marraskuuta 1943 Belfastissa ja sijoitettiin reserviin Hartlepooliin helmikuussa 1944. Alus siirrettiin toukokuussa kunnostettavaksi telakalle, mistä se palasi syyskuussa sukellusveneiden saattajaksi liitettynä 3. sukellusvenelaivueeseen Holy Lochiin. Alus poistettiin palveluksesta 16. helmikuuta 1946 Holy Lochissa ja myytiin 2. huhtikuuta BISCOlle. Alus saapui 10. huhtikuuta Trooniin romutettavaksi.
Hiirijärvi

Hiirijärvi on kylä Satakunnassa Harjavallan kaupungissa. Se sijaitsee noin kuuden kilometrin päässä kaupungin keskustasta. Asutus on keskittynyt kyläteiden varsille, joista tärkein on Harjavallasta Paneliaan johtava yhdystie 2173. Asukkaita Hiirijärvellä on hieman yli 400 (2001).
Kylän luona sijainnut Hiirijärvi kuivatettiin 1950-luvulla viljelysmaaksi. Kuivatusta varten kaivettiin ojia, jotka johdettiin Nakkilan Tattaranjokeen.
Esihistoria.
Hiirijärven asutushistoria on hyvin vanhaa. Vanhimmat merkit asutuksesta ovat kivikaudelta Kiukaisten kulttuurin ajalta n. 2300–1500 eaa. Hiirijärvellä sijaitsee kymmeniä pronssikautisia röykkiöhautoja, hiidenkiukaita. Tunnetuimmat asuinpaikat ovat "Kaunismäki", "Saamanmäki" ja "Kaasanmäki". Kaunismäessä on 15 röykkiöhautaa ja osittain Nakkilan kunnan puolella sijaitsevalta Kaasanmäeltä on löydetty 34.
Nimen alkuperä.
Hiirijärven kylä on kansanperinteen mukaan saanut nimensä Piispa Henrikin surmanneen talonpoika Lallin kuolinpaikasta. Piispa Henrikin surmavirressä kerrotaan, kuinka Lalli surmatyön jälkeen pakeni Hiirijärvelle ja asui kodassa. Asuinpaikka sai myöhemmin nimekseen "Kotamäki". Myöhemmin kesällä Lalli joutui hiirilauman ahdistamaksi. Hän pakeni kiipeämällä puuhun, josta sitten putosi järveen ja hukkui. Järvi sai nimekseen Hiirijärvi. Kotamäessä sijaitsee Lallin itkukivi, johon on kiinnitetty Lallista kertova muistolaatta.
Yogi Bhajan

Siri Singh Sahib Harbhajan Singh Khalsa Yogiji (syntyjään "Harbhajan Singh Puri", 26. elokuuta 1929 Kot Harkarn, Punjab, Brittiläinen Intia – 6. lokakuuta 2004 Espanola, New Mexico, Yhdysvallat), joka tunnetaan myös nimillä Yogi Bhajan ja Siri Singh Sahib, oli intialainen hengellinen johtaja, joka toi kundalinijoogan Yhdysvaltoihin. Hän toimi 3HO (Healthy, Happy, Holy Organization) -järjestön, jolla on yli 300 keskusta 35 maassa, henkisenä johtajana. Hän oli myös yhdysvaltalaislähtöisen sikhi-lahkon Sikh Dharman perustaja.
HMS Folkestone (L22)

HMS Folkestone (viirinumerot L22 ja U22) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Hastings-luokan sluuppi toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin 26. helmikuuta 1929 vuoden 1928 laivasto-ohjelmassa Swan Hunterilta, missä köli laskettiin vielä samana vuonna 21. toukokuuta. Alus laskettiin vesille 12. helmikuuta 1930 ja valmistui 25. kesäkuuta 1931.
Palvelus.
Palvelukseen otettaessa alus liitettiin Persianlahdelle sijoitettuun osastoon, jonne se saapui elokuussa 1930. Alus oli tammikuussa 1931 huollossa Bombayssa. Se siirrettiin elokuussa Colomboon huollettavaksi, jolloin aluksen miehistöä siirrettiin "HMS Fowleylle". Telakalta 4. marraskuuta vapauduttuaan alus siirrettiin Kiinan asemalle Hongkongiin, missä se palautettiin palvelukseen kahdesti ensin 2. huhtikuuta 1934 Hongkongissa ja sitten 8. lokakuuta 1936 Singaporessa. Alus siirrettiin toukokuussa 1939 Hongkongissa telakalle, missä se muutettiin aseistamattomaksi tutkimusalukseksi Uuteen-Seelantiin. Toisen maailmansodan alkaminen kuitenkin keskeytti muutostyöt. Osa aluksen miehistöstä siirtyi reservistä otetuille miinanraivaajille ja alus varustettiin sukellusveneidentorjuntaan joulukuussa 1939. Aluksen varustuksena oli ainoastaan yksi neljän tuuman tykki.
Alus määrättiin palaamaan Britteinsaarille ja se saapui 14. helmikuuta 1940 Portsmouthiin, missä miehistö sai ansaitsemansa loman ja alus siirrettiin telakalle. Alus liitettiin Läntisen reitin alaisuuteen Liverpooliin suojaamaan Pohjois-Atlantin saattueita. Alus kolaroi 4. kesäkuuta 1940 upottaen "River Humberin". Aluksen saamat vauriot korjattiin Cardiffissa ja se oli Liverpoolissa huollossa joulukuussa ja huhti-toukokuussa 1941. Alus kolaroi marraskuussa 1941. Vaurioiden korjaamisen jälkeen alus siirrettiin vasta muodostettuun 42. saattajaosastoon suojaamaan Freetowniin matkanneita saattueita.
Alus oli huollettavana huhti-kesäkuussa 1942 Cardiffissa, loka-marraskuussa Liverpoolissa ja huhti-toukokuussa 1943 Grimsbyssä ennen kuin se siirrettiin Länsi-Afrikan alaisuuteen Freetowniin. Alus palasi syyskuussa 1943 Liverpooliin, missä se oli kuusi viikkoa telakalla. Aluksen kattilahuoneessa tapahtui räjähdys 13. marraskuuta, mutta se estänyt aluksen palaamista Freetowniin. Maaliskuussa 1944 alus siirrettiin 56. saattajaryhmään, mutta se palasi Britteinsaarille vasta syyskuussa. Alus ankkuroitiin Milford Haveniin, jossa todettiin ettei sen korjaaminen ollut kannattavaa. Alus oli reservissä, kunnes se siirrettiin maalilaivaksi. Alus myytiin 22. toukokuuta 1947 BISCOlle ja se romutettiin Gelleswick Bayssä.
Sari Karjalainen

Sari Karjalainen on seuraavien naisten nimi:
Isojuoksiainen

Isojuoksiainen ("Geophilus electricus") on kellertävä, Suomen lajiston uhanalaisarvioinnissa 2010 vaarantuneeksi (VU) luokiteltu juoksujalkainen.
Koko ja ulkonäkö.
Isojuoksiaisen ruumis on kapea, noin 40 kertaa leveytensä pituinen ja väritykseltään kokonaan vaaleankeltainen. Raajoja on koiraalla 65–69 ja naaraalla 67–73 paria. Tuntosarvien 14 jaoketta ovat suunnilleen pituutensa levyisiä ja leukaraajojen tyvilevy kapenee eteenpäin ollen tyviosasta eläimen päätä leveämpi. Leukaraajojen myrkkykynsien tyvessä on pieni kuhmu. Silmät puuttuvat kokonaan. Takimmaisen raajaparin tyvellä on yläpuolella 4–6 ja alapuolella 6–12 huokosta kahdessa rivissä. Lisäksi raajojen alapuolella on yksittäinen huokonen kauempana tyvestä. Takimmaisissa raajoissa on myös hyvin erottuvat kynnet. Laji kasvaa noin 45 mm pituiseksi.
Levinneisyys.
Lajia tavataan suurimmassa osassa Eurooppaa sekä Pohjois-Amerikassa. Pohjoismaissa sitä tavataan koko Tanskassa sekä Norjan, Ruotsin ja Suomen etelärannikoilla. Suomessa lajilla on vain yksi tunnettu esiintymispaikka, mutta juoksiaisesta ei ole tehty varmaa havaintoa useisiin vuosiin. Tämä saattaa tosin johtua etsimisen puutteesta.
Elinympäristö ja elintavat.
Isojuoksiainen elää etenkin tammea kasvavissa lehtimetsissä, mutta viihtyy varsin hyvin myös erilaisilla kulttuurivaikutteisilla paikoilla, kuten puutarhoissa ja hautausmailla, ja leviämisessään vaikuttaa hyötyneen merkittävästi ihmisen toiminnasta. Eläin oleskelee pääasiassa maanpinnan alla.
Laji tuottaa saalistajan uhkaamana itsevalaisevaa eritettä, jonka on havaittu häiritsevän ainakin saalistavia kovakuoriaisia.
Tammijuoksiainen

Tammijuoksiainen ("Brachygeophilus truncorum") on pieni ja ohut juoksujalkainen. Suomen kansallisessa uhanalaisarvioinnissa 2010 se on luokiteltu vaarantuneeksi (VU).
Koko ja ulkonäkö.
Tammijuoksiaisen noin 20 mm:n pituiseksi kasvava ruumis on kalpean vaaleankeltainen lukuun ottamatta päätä ja leukaraajajaoketta, jotka ovat jonkin verran muuta ruumista tummemmat. Raajapareja on koiraalla 37–39 ja naaraalla 39–41. Ruumis on noin 25 kertaa leveytensä pituinen ja pää suunnilleen yhtä pitkä kuin leveä. Silmät puuttuvat. Tuntosarvissa on 14 jaoketta, joista jaokkeet 2–5 ovat hieman muita pitkänomaisempia. Ruumiin jaokkeiden 4–16 vatsapuolella on kolme pituussuuntaista uraa. Leukaraajojen tyvilevy on lähes suorakaiteen muotoinen ja myrkkykynsien tyvellä on pieni kyhmy. Takimmaisessa raajaparissa on selvät kynnet ja aivan raajaparin tyvellä kaksi suurta huokosta.
Levinneisyys.
Pohjoismaissa lajia tavataan koko Tanskassa sekä Ruotsin ja Norjan eteläosissa. Suomesta on vain yksi tunnettu löytöpaikka, eikä juoksiaisia ole tavattu sieltäkään pitkään aikaan.
Elinympäristö ja elintavat.
Tammimetsien laji, joka on elinpaikoiltaan vahvasti kulttuuriympäristöihin sidonnainen. Eläin oleskelee puiden rungoilla irtonaisen kuoren alla tai lahossa puuaineksessa.
Jääkaappiteoria

Jääkaappiteoria eli ruokakuntamalli on eräs sosiologinen määritelmä perheelle. Teorian mukaan ruokakunnan muodostavat ne, jotka ”syövät samasta jääkaapista”, toisin sanoen asuvat samassa kotitaloudessa, esim. avio- ja avoliitossa elävät aikuiset ja heidän kanssaan asuvat alle 18-vuotiaat, joiden hoidosta ainakin toinen avio- tai avopuolisoista huolehtii. Jääkaappiteoria kehitettiin 1990-luvulla, kun Sosiaali- ja terveysministeriössä pohdittiin perheen määritelmää. Kela soveltaa yleisen asumistuen myöntämisessä jääkaappiteoriaa: tukea voidaan myöntää pienituloisille ruokakunnille. Ruokakunnan muodostavat samassa asunnossa asuvat henkilöt. 
Kehitysvammainen tai muuten erityistä huolenpitoa tarvitseva lapsi katsotaan 21-vuotiaaksi asti kuuluvan perheeseen. Jääkaappiteorian mukaisesti perheeseen kuuluvana pidetään myös samassa taloudessa asuvia setiä, tätejä tai enoja. Tämän perhekäsityksen mukaan myös samaa sukupuolta olevien parisuhde ja yhteinen talous (sateenkaariperhe) muodostavat perheen.
Kalkkituhatjalkainen

Kalkkituhatjalkainen ("Julus scanicus") on vaaleanharmahtava kaksoisjalkainen. Suomessa se on vuoden 2010 uhanalaisarvioinnissa arvioitu vaarantuneeksi (VU).
Koko ja ulkonäkö.
Melko pienikokoinen tuhatjalkainen. Koiraan pituus on 16–18 mm ja leveys 1,4–1,6 mm, kun naaraat voivat saavuttaa 20 mm pituuden ja 1,9–2,1 mm leveyden. Ruumis on muodostuu koiraalla 42–44 ja naaraalla 43–45 jaokkeesta. Väriltään eläin on selkäpuolelta harmaanruskea ja väri vaalenee kyljillä vatsapuolta kohti, mutta satunnaisesti tavataan myös tummempia yksilöitä. Lisäksi keskellä selkää on tumma pitkittäisviiru ja kyljissä näkyy tummien rauhasten muodostama pisterivi. Raajapareja on koiraalla 73–79 ja naaraalla 75–83 kappaletta. Tarkka lajinmääritys vaatii etummaisten raajaparien ja takaruumiin kärkiosan yksityiskohtien tarkastelua.
Levinneisyys.
Kalkkituhatjalkaista tavataan itäisessä Keski-Euroopassa, Tanskassa sekä aivan eteläisimmässä Ruotsissa. Suomessa lajilla on ainoastaan yksi tunnettu esiintymispaikka entisessä kalkkilouhoksessa Kemiönsaaressa.
Elinympäristö ja elintavat.
Kalkkituhatjalkaisen tyypillinen elinympäristö on kostea- tai jopa märkäpohjainen lehtimetsä, usein lammen tai suon reunalla. Joskus sitä tavataan kuitenkin myös kuivemmilla metsänreunoilla. Yleensä laji vaikuttaa välttelevän kulttuuriympäristöjä. Eläimet viihtyvät karikkeen joukossa tai lahojen kantojen alla.
January Jones

January Kristen Jones (s. 5. tammikuuta 1978 Sioux Falls, Etelä-Dakota, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja malli. Hän on näytellyt muun muassa Betty Draperin roolisaa televisiosarjassa "Mad Men". Jones aloitti uransa mallina ja on sen jälkeen tehnyt roolitöitä sekä elokuvissa että televisiossa. Hänen elokuviinsa kuuluvat muiden muassa "Anger Management" (2003), "Unknown" (2011) ja "" (2011).
Tausta.
January Jones syntyi ja kasvoi Etelä-Dakotassa. Hänellä on tanskalais-englantilais-walesilais-saksalais-tšekkiläiset sukujuuret. Hänen isänsä Marvin Jones on valmentaja ja kunto-ohjaaja, ja äiti Karen omistaa urheiluliikkeen. January sai nimen Jacqueline Susannin romaanin "Unelma onnesta" henkilöhahmon January Waynen mukaan. Jonesilla on kaksi siskoa, Jacey ja Jina.
Ura.
Jones aloitti näyttelijänuransa sivurooleilla muun muassa elokuvissa "Anger Management" (2003), "Rakkautta vain", ' ja '. Hänellä oli vuonna 2004 naispääosa televisioelokuvassa "Love's Enduring Promise", vuonna 2005 sivuosa rajavartijan vaimona Tommy Lee Jonesin elokuvassa "Kolmesti kuopattu", ja seuraavana vuonna hän näytteli Carol Dawsonia elokuvassa "We Are Marshall".
Jones näytteli kotiäiti Betty Draper Francisia, Don Draperin vaimoa, AMC:n draamasarjassa "Mad Men" vuosina 2007–2015. Hän sai roolistaan kaksi Golden Globe-ehdokkuutta sekä Emmy-ehdokkuuden. Lisäksi Jones on esiintynyt muun muassa televisiosarjassa "Kova laki" sekä brittiläisessä elokuvassa "Merirosvoradio" (2009). Marraskuussa 2009 hän toimi juontajana "Saturday Night Live" -ohjelmassa.
Vuonna 2011 Jones esiintyi trillerissä "Unknown" sekä supersankarielokuvassa "", jossa hän näytteli Emma Frostia.
Jones on tehnyt mallintöitä muun muassa Abercrombie &amp; Fitchille ja Versacelle.
Yksityiselämä.
Jones on seurustellut Josh Grobanin, Ashton Kutcherin ja Jason Sudeikisin kanssa. Hänellä on syyskuussa 2011 syntynyt poika.
"Vanity Fair" -lehden haastattelussa vuonna 2009 Jones kertoi liittyneensä Oceana-säätiöön julkkistiedottajaksi uhanalaisten haiden suojelua varten.
SYR

Syr tai SYR voi tarkoittaa seuraavia:
Timon Ateenalainen

Timon Ateenalainen (; 400-luvun eaa. loppu) oli antiikin kreikkalainen Ateenasta kotoisin ollut henkilö, joka tunnetaan misantrooppina eli ihmisvihaajana (, "o misanthrōpos").
Elämä.
Timon oli Ekhekratides-nimisen miehen poika ja kotoisin Kollytoksen "demoksesta". Plutarkhoksen mukaan hän eli peloponnesolaissodan (431-404 eaa.) aikana.
Timon koki ilmeisesti, että hänen ystävänsä kohtelivat häntä kiittämättömästi, ja pettyi ihmisiin niin, että eristi itsensä muista ihmisistä. Hänen kerrotaan päästäneen seuraansa ainoastaan Alkibiadeen. Komediakirjailijat Aristofanes ja Platon sanovat Timonin arvostaneen Alkibiadesta siksi koska katsoi tämän vielä jonakin päivänä tulevan vahingoittamaan Ateenaa pahasti.
Timonin kerrotaan myös kuolleen ihmisvihansa seurauksena. Hän putosi alas päärynäpuusta ja satutti jalkansa. Hän kuitenkin kieltäytyi lääkärinavusta, jolloin märkinyt haava surmasi hänet. Vielä Pausaniaan aikana Ateenassa tunnettiin Akatemian läheisyydessä sijainnut rakennus nimeltä Timonin torni. Timonin hauta oli kuitenkin tuolloin jo jäänyt meren peittoon.
Timon on joskus saatettu sekoittaa filosofi Timon Fleiuslaiseen siksi, että heidän luonteissaan on havaittavissa jonkinlaista etäistä samankaltaisuutta. Ihmisvihaajana tunnettu Timon eli kuitenkin 150 vuotta ennen filosofia.
Vaikutus kulttuuriin.
Timonin ihmisvihasta on myöhemmin tullut legendaarista ja se on ollut monien teosten aiheena.
Anne Tyler

Anne Tyler (s. 25. lokakuuta 1941 Minneapolis, Minnesota) on Pulitzer-palkittu yhdysvaltalainen kirjailija. Hänen tunnettuja romaanejaan ovat muun muassa "Päivällinen koti-ikävän ravintolassa", "Onnellinen matkamies" ja "Hengitysharjoituksia". 
Lapsuus ja nuoruus.
Tyler on nelilapsisen perheen esikoinen. Hänen isänsä oli kemisti ja äitinsä sosiaalityöntekijä. Hän vietti lapsuutensa eri puolilla Pohjois-Carolinaa kveekariyhteisöissä, joissa perhe eli luontaistaloudessa. Tämän epätavallisen kasvatuksen on sanottu vaikuttaneen hänen kykyynsä ”katsella tavallisten ihmisten maailmaa hieman etäisestä ja yllättävästä näkökulmasta”.
Tyler valmistui 19-vuotiaana Duke Universitystä Pohjois-Carolinassa ja jatkoi opintoja Columbian yliopistossa New Yorkissa pääaineenaan Venäjän-tutkimus. Hän työskenteli kirjastonhoitajana ennen kuin muutti Baltimoreen Marylandin osavaltioon, jonne useimmat hänen tarinansakin sijoittuvat.
Kirjailijanura.
Tyler myöntää hyvin harvoin henkilökohtaisia haastatteluja, osallistuu kirjaesittelykiertueille tai esiintyy muutoinkaan julkisesti. Sähköpostihaastatteluihin hän suostuu helpommin.
Tylerin yhdeksäs romaani "Päivällinen koti-ikävän ravintolassa" (Dinner at the Homesick Restaurant), jota hän itse pitää tuotantonsa parhaana, oli ehdokkaana sekä Pulitzerin kaunokirjallisuuspalkinnon että PEN/Faulkner -palkinnon voittajaksi vuonna 1983. 
Kymmenes romaani "Onnellinen matkamies" (The Accidental Tourist) sai kirjallisuuskriitikoiden palkinnon (National Book Critics Circle Award) vuonna 1985, oli Pulitzer-ehdokkaana 1986 ja Lawrence Kasdan ohjasi siitä elokuvan "Yksinäinen matkailija", pääosissa William Hurt ja Geena Davis. Vuonna 1989 Tylerin romaani "Hengitysharjoituksia" (Breathing Lessons) sai Pulitzerin kaunokirjallisuuspalkinnon.
Teatterilevityksen saaneen "Yksinäisen matkailijan" lisäksi useista muista Tylerin romaaneista on tehty Yhdysvalloissa televisioelokuvia.
Tyler kuvaa usein perhettä, joka edustaa hänelle koko yhteiskuntaa. Merkitykselliset asiat piilevät arkisten tapahtumien alla. Tylerin kertomuksissa tulevat esiin universaalit ihmissuhteiden ongelmat ja arvoitukset.
Tyler oli naimisissa iranilaisen psykiatrin ja kirjailijan Taghi Mohammad Modarressin kanssa tämän kuolemaan 1997 saakka. He saivat kaksi tytärtä, joista nuorempi Mitra on tunnettu kuvataiteilijana ja kirjankuvittajana.
Birgitta Ivanoff

Birgitta Maria Ivanoff (nyk. Schumacher, s. 28. joulukuuta 1978 Turku) on suomalainen seiväshyppääjä. Hän edusti urallaan Turun Tovereita, Turun Urheiluliittoa ja Salon Vilpasta. Häntä valmensi aluksi isänsä Risto Ivanoff ja myöhemmin Jari Holttinen. Ivanoffin ennätys on 398 cm. 
Ivanoff voitti Kalevan Kisoissa kultaa vuonna 1994 ja sijoittui hopealle 1998 ja 1999 ja pronssille 1997, 2000 ja 2001. Sisäratojen SM-kilpailuissa hän saavutti hopeaa vuosina 1995, 2000 ja 2002 ja pronssia 1997, 1998 ja 2001.
Mitchell Weiser

Mitchell-Elijah Weiser (s. 21. huhtikuuta 1994 Troisdorf) on saksalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan oikea laitapuolustaja. Hän edustaa Bundesliigassa pelaavaa Werder Bremeniä. 
Weiser edusti junioritasolla TVE Veltenhofia (2005–2010) ja 1. FC Kölniä (2005–2012). Bundesliigassa hän debytoi Kölnissä yhden ottelun verran 2012. Hän siirtyi 800 000 eurolla Bayern Müncheniin kesällä 2012. Kevätkauden 2013 hän oli lainalla 2. Bundesliigan Kaiserslauternissa. Hän pelasi Bayernin liigamestaruuksiin päättyneillä kausilla kolme bundesliigaottelua 2013–2014 ja 13 ottelua 2014–2015. Mestarien liigassa hän pelasi kolmessa ottelussa.
Weiser siirtyi ilmaissirrolla Herthaan kesällä 2015. Hän pelasi kolmen kauden aikana 70 bundesliigaottelua ja viisi peliä Eurooppa-liigassa. Kesällä 2018 hän siirtyi 12 miljoonalla eurolla Bayer Leverkuseniin. Hän pelasi Leverkusenissa elokuuhun 2021 mennessä 53 bundesliigaottelua, joissa hän teki kolme maalia, kolme Mestarien liigan ottelua ja kymmenen Eurooppa-liigan peliä, joissa hän teki yhden maalin.
Weiser pelasi Werder Bremenissä lainalla kauden 2021–2022, jolloin seura pelasi 2. Bundesliigassa. Hän siirtyi Bremeniin pysyvästi ilmaissiirrolla kesällä 2022. Kaudella 2022–2023 pelaamissaan 30 Saksan pääsarjaottelussa hän teki kaksi maalia ja antoi kymmenen maalisyöttöä.
Weiser pelasi kaikki seitsemän ottelua Saksan saavuttaessa pronssia alle 17-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2011. Hän teki turnauksessa kolme maalia. Hän pelasi neljä ottelua Saksan saadessa saman ikäluokan EM-hopeaa niin ikään 2011. Hän teki loppuottelun voittomaalin Saksan voittaessa alle 21-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden 2017. Hän pelasi turnauksessa kaikkiaan neljä ottelua.
Weiser on ammattilaisjalkapalloilijana myöskin pelanneen Patrick Weiserin poika.
Paul Revere &amp; the Raiders

Paul Revere &amp; the Raiders on yhdysvaltalainen rock-yhtye, joka sai paljon Yhdysvaltain valtavirran menestystä 1960-luvulla ja 1970-luvun alussa. Heidän hittejään ovat: "Kicks" (1966, sijalle 400 Rolling Stone -lehden listalla 500 Greatest Songs of All Time), "Hungry" (1966), "Him Or Me - What's It Gonna Be?" (1967) ja vuoden 1971 listaykkössingle "Indian Reservation (Lament of Cherokee Reservation Indian).
Yhtye otti nimensä Yhdysvaltain itsenäisyystaistelijan Paul Reveren ja hänen joukkojensa mukaan, ja pukeutuivat usein tuon ajan vaatteisiin.
Yhtyeen albumi "Midnight Ride" (1966) valittiin vuonna 2005 julkaistuun hakuteokseen "1001 albumia jotka jokaisen on kuultava edes kerran eläessään".
Pakkolunastajat

Pakkolunastajat (engl. Operation Repo) on TruTV:n tuottama amerikkalainen televisiodraamasarja
Sarja kertoo Kalifornian San Fernando Valleyssä toimivasta ryhmästä ammattilaisia, jotka työkseen takavarikoivat maksamatta jääneitä autoja, moottoripyöriä, veneitä ja jopa lentokoneita. Sarjassa esitetään tositapahtumiin perustuen seurattavan ammattilaisten jokapäiväistä työtä, joka dramatisoidaan vauhdikkaaksi ja vaaralliseksi tositapahtumien pohjalta siten että epätoivoisia omistajia näyttelevät taistelevat viimeiseen asti kulkuvälineistään.
Sarjaa on Suomessa esittänyt TV5 ja Kutonen.
Dickinson W. Richards

Dickinson W. Richards (30. lokakuuta 1895 Orange, New Jersey, Yhdysvallat – 23. helmikuuta 1973 Lakeville, Connecticut, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen tutkija, joka sai vuonna 1956 Nobelin lääketieteen palkinnon sydäntä ja verenkiertoa koskevasta tutkimuksesta.
Edward Lawrie Tatum

Edward Lawrie Tatum (14. joulukuuta 1909 – 5. marraskuuta 1975) oli yhdysvaltalainen tutkija, joka sai vuonna 1958 Nobelin lääketieteen palkinnon geenien toimintaa koskevasta tutkimuksesta. Hän oli geenikemian uranuurtaja.
Tatum Työskenteli aluksi Stanfordissa ja siirtyi sieltä Yalen yliopiston mikrobiologian professoriksi 1946–1948. Sieltä hän palasi Stanfordiin. Tatum tutki Joshua Lederbergin kanssa bakteerimutantteja ja alkoi tutkimusten perusteella epäillä vallinnutta käsitystä, ettei bakteereilla olisi geenejä eikä siis myöskään sukupuolta. Tutkimusryhmä kumosi tämän väärän oletuksen. Lederberg, Tatum ja George Beadle myös osoittivat, että bakteerit säätelevät tiettyjen entsyymien toimintaa.
Ilmilinna

Ilmilinna on Köyliössä Ilmiinjärven rannalla sijaitseva kuvanveistäjä Emil Cedercreutzin entinen taiteilijakoti. Rakennuksen suunnitteli arkkitehti Gustaf Strengell ja se valmistui vuonna 1905.
Köyliönkartanossa syntynyt Cedercreutz piti Ilmilinnaa ateljeenaan vuoteen 1914 saakka. Samana vuonna hän muutti uuteen taiteilijakotiinsa Harjulaan, jonka oli rakennuttanut Harjavaltaan Kokemäenjoen rannalle. Ilmilinnan pihamaalla sijaitsi Cedercreutzin monumentaaliveistos "Työn jälkeen", joka myöhemmin siirrettiin Harjavaltaan ja on nykyään nähtävissä Emil Cedercreutzin museon pihassa. 
Emil Cedercreutz ei itse milloinkaan pitänyt Ilmilinnasta. Sen rakennustyöt aloitettiin taiteilijan Rooman matkan aikana syksyllä 1904. Muistelmateoksessaan "Yksinäisyyttä ja ihmisvilinää" hän kertoo olleensa järkyttynyt nähdessään keskeneräisen rakennuksen ensimmäistä kertaa. Cedercreutz kuvaa muistelmissaan sen olleen "epäkäytännöllisen ja asuttavaksi kelpaamattoman" sekä sen arkkitehtuuria ja mittasuhteita "lahjattomiksi". 
Cedercreutzin jälkeen Ilmilinna oli pitkään Porin kaupungin omistuksessa ja se toimi lasten kesäsiirtolana. Rakennus palasi Cedercreutz-suvun omistukseen vuonna 1995, jolloin rakennuksessa suoritettiin mittavia kunnostustöitä. Nykyään Ilmilinna on pelkästään yksityiskäytössä.
Per-Erik Burud

Per-Erik Burud (15. lokakuuta 1962 – 13. heinäkuuta 2011) oli norjalainen miljardööri ja Kiwi-päivittäistavaraketjun toimitusjohtaja. Vuonna 2007 hänen omaisuutensa arvo oli 1,1 miljardia Norjan kruunua.
Burud työskenteli Kiwissä vuodesta 1991 lähtien.
Veneilyonnettomuus.
Burud katosi veneilyonnettomuuden jälkeen Tjømen lähellä 13. heinäkuuta 2011. Burud, hänen vaimonsa Anita sekä Anne-Lene Novak Aasheim kuolivat onnettomuudessa. Anne-Lenen mies Asbjørn onnistui pelastamaan itsensä maihin, jossa hän ilmoitti tragediasta. Usean päivän kestäneiden etsintöjen jälkeen, 21. heinäkuuta, Burudin ruumis löytyi alueelta, jossa onnettomuus tapahtui. Seuraavana päivänä henkilö tunnistettiin Burudiksi.
Dominikaanisen tasavallan peso

Dominikaanisen tasavallan peso on Dominikaanisen tasavallan virallinen rahayksikkö. Sen valuuttakoodi on DOP ja valuuttamerkki "$" tai "RD$" (erotuksena muista pesoista). 1 peso on jakautunut 100 centavoon, mutta peson heikon arvon vuoksi centavo-arvoiset kolikot on poistettu käytöstä. Euron kurssi pesoon verrattuna: 1 euro on noin 58 pesoa.
Metšel

Metšel (, ) on yksi Venäjän suurimpiin kuuluvista kaivos- ja metalliteollisuuden yhtymistä. Se tuottaa hiiltä, terästä, lämpö- ja sähköenergiaa. 
Yhtiön pääkonttori on Moskovassa. Yhtiöllä on Venäjän lisäksi toimintaa Bulgariassa, Liettuassa, Kazakstanissa, Romaniassa ja Yhdysvalloissa. Metšelin osake on noteerattu muun muassa Moskovan (MICEX-RTS) ja New Yorkin pörssissä (NYSE - Euronext).
Port-au-Prince (laiva)

Port-au-Prince oli Ranskassa rakennettu laiva, jonka britit kaappasivat itselleen. Vuonna 1805 "Port-au-Prince" lähti ryöstämään espanjalaisia ja ranskalaisia laivoja brittien suojeluksessa. Vuonna 1806 laiva purjehti saaliineen Tongaan. Tongan kuningas antoi asukkaille käskyn hyökätä laivaan. Tongalaiset surmasivat aluksen miehistön ja upottivat laivan aarteineen.
Vuonna 2012 Tongan matkailuministeriö kertoi, että sukeltajien epäillään löytäneen "Port-au-Princen" hylyn merestä.
Uimahypyt kesäolympialaisissa 2012 – naisten 10 metrin kerroksen parihypyt

Naisten 10 metrin kerroksen parihypyt kilpailtiin 31. heinäkuuta London Aquatics Centressä. Joukkueita oli mukana yhteensä kahdeksan.
Tulokset.
Joukkueet hyppäsivät kukin viisi hyppyä.
Expo bōei robotto Gran Sonik

Expo bōei robotto Gran Sonik (, ”Expon puolustusrobotti Gran Sonik”) on japanilaisen hip hop -yhtyeen m-flon toinen remix-albumi. Se sisältää uudelleenmiksauksia yhtyeen toiselta albumilta "Expo Expo", joka ilmestyi yli puoli vuotta aiemmin. Albumi julkaistiin 28. marraskuuta 2001.
Albumia kuljettaa eteenpäin tarina, jossa ”Global Astroliner” -avaruusalusyhtiön valmistama robotti Rolly sekoaa, hyökkää "Expo Expo" -studioalbumilta tuttuun virtuaaliseen maailmannäyttelyyn ja taiselee sitä puolustavaa robottia Gran Sonikia vastaan. Lopulta molemmat robotit karkaavat. Suurin osa albumin remixeistä on drum’n’bass- tai house-tyylisiä, mutta kappale ”Orbit-3” lähempänä funkia ja ”Dispatch” vuorostaan Dragon Ashin kaltaista rockin ja rapin sekoitusta. Albumille osallistui useita remix-tähtiä, kuten Pizzicato Fiven jäsen Yasuharu Konishi ja London Elektricity.
Madagaskarinhiirihaukka

Madagaskarinhiirihaukka ("Buteo brachypterus") on hiirihaukkojen sukuun kuuluva lintu. Se on kotoperäinen Madagascarilla.
Sen elinpiiriä ovat subtrooppiset ja trooppiset kosteat alavat ja vuoristometsät ja pensastot, kallioiset alueet ja kuivat savannit. Sitä tavataan 2 300 metrin korkeuteen asti. Sen populaation koko on vakaa.
Stefan Smirnov

Stefan Smirnov (1924 – 1995) oli venäläinen meriupseeri, toimittaja ja Neuvostoliiton kommunistisen puolueen työntekijä. 
Smirnov kouluttautui puna-armeijassa tulkiksi ja työskenteli jatkosodan aikana suomalaisten sotavankien kuulustelijana. Rauhansopimuksen jälkeen hänet nimitettiin Valvontakomission merivoimien osaston tulkiksi Helsinkiin. Myöhemmin hän toimi Valvontakomission varapuheenjohtajan Grigori Savonenkovin adjuntanttina. Smirnov oli myös marraskuussa 1944 mukana sotilassaattueessa, jossa tapahtui venäläisen upseerin Ivan Belovin selvittämättömäksi jäänyt murha.
Akateemisen loppututkinnon suoritettuaan hän työskenteli sanomalehti Pravdan Suomen ja Pohjoismaiden kirjeenvaihtajana vuoteen 1962 saakka. Vuosina 1968-1986 Smirnov oli NKP:n kansainvälisen osaston Suomen asioiden esittelijänä. Tehtävissään hän osallistui aktiivisesti Suomen ja Neuvostoliiton välisten asioiden hoitoon ja oli läheisessä yhteistyössä useiden merkittävien suomalaisvaikuttajien kanssa.
Vuonna 1995 Smirnov ehti juuri ennen kuolemaansa saada valmiiksi muistelmateoksensa.
Riskibisnes

Riskibisnes () on vuonna 1983 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen komediaelokuva, jonka pääosissa ovat Tom Cruise ja Rebecca De Mornay. Elokuva oli Tom Cruisen läpimurtoelokuva, ja sisältää hänen kuuluisan tanssikohtauksensa Bob Segerin ”Old Time Rock’n Roll” -kappaleen soidessa. Elokuva oli Paul Brickmanin esikoisohjaus.
Juoni.
Elokuva kertoo tavallisesta nuorukaisesta, joka jää yksin kotitaloon vanhempien matkan ajaksi, ja töppäilynsä takia joutuu rahan ansaitsemiseksi järjestämään talossa paljon paheellista toimintaa vanhempien tietämättä. Kaikki kääntyy lopulta parhain päin.
Musiikki.
"Riskibisneksessä" musiikki oli tärkeä osa elokuvan tunnelmaa. Tangerine Dream vastasi pääosin elokuvamusiikista, ja julkaisi myös elokuvan soundtrack eli elokuvamusiikki-levyn, jolla Tangerine Dreamin lisäksi oli Bob Seger, Muddy Waters, Jeff Beck, Prince, Journey ja Phil Collins.
Vastaanotto.
Elokuva oli Tom Cruisen ja De Mornayn läpimurtoelokuva ja molemmat nousivat kansainväliseen maineeseen rooleistaan elokuvassa. Tom Cruise sai roolistaan Golden Globe -ehdokkuuden.
"The New York Timesin" kriitikot valitsivat "Riskibisneksen" vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Vanilla Sky

Vanilla Sky on vuonna 2001 ensi-iltansa saanut Cameron Crowen ohjaama yhdysvaltalainen fantasia-, tieteis- ja jännityselokuva, jonka päärooleissa esiintyy useita tunnettuja näyttelijöitä, kuten Tom Cruise, Penélope Cruz, Jason Lee, Cameron Diaz, Kurt Russell ja Tilda Swinton.
Uudelleenfilmatisointi.
Elokuva on englanninkielinen toisinto vuoden 1997 espanjalaisesta elokuvasta "Avaa silmäsi" (esp. "Abre los ojos"), jonka kirjoittivat Alejandro Amenábar ja Mateo Gil. Penélope Cruz näyttelee molemmissa versioissa.
Elokuvan nimi "Vanilla Sky" (”vaniljataivas”) viittaa taivaaseen Claude Monet´n maalauksessa "", joka myös näkyy elokuvassa.
Juoni.
Elokuva kertoo ökyrikkaan lehtitalon omistajan perijästä, jonka sielunmaisemaa kuvataan monenkirjavissa tilanteissa. Elokuva on kuvaukseltaan poikkeuksellinen ja sitä on kuvailtu osittain musiikkivideon tai unimaailman tapaiseksi.
Henkeen ja vereen

Henkeen ja vereen ("Taps") on yhdysvaltalainen Harold Beckerin ohjaama elokuva vuodelta 1981. Elokuvassa kadetit nousevat kapinaan kun sotilasakatemiaa ollaan sulkemassa. Pääosissa muun muassa George C. Scott, Timothy Hutton, Ronny Cox, Sean Penn ja Tom Cruise. Timothy Hutton sai Golden Globe -palkintoehdokkuuden roolistaan.
Elokuvan englanninkielinen nimi "Taps" tarkoittaa yhdysvaltalaisessa sotilassanastossa päivän päätteeksi tapahtuvaa sotilassoittoa.
Vastaanotto.
"Helsingin Sanomien" Mikael Fränti kirjoitti elokuvan ensi-illan aikaan 1983 sen poikkeavan pohtivalla asenteellaan ilahduttavasti tekoaikansa armeijaelokuvien ”reaganismista”. Hän kehuu etenkin Timothy Huttonin ja esikoisrooliaan tekevän Sean Pennin roolitöitä. "Video-oppaassa" vuodelta 1994 Asko Alanen sanoo elokuvan olevan dramaattinen muttei ollenkaan niin jäykkäniskainen kuin luulisi. Hän antaa elokuvalle kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
Orion (elokuvateatteri)

Orion on elokuvateatteri Helsingin Kampissa. Elokuvateatterin toiminnasta vastaa Elävän kuvan keskus Elke, joka aloitti teatterissa esitystoiminnan 1. maaliskuuta 2019. Elokuvateatterissa järjestetään säännöllisesti elokuvaesityksiä, ja tilaa vuokrataan myös yksityistilaisuuksiin. Teatterin ohjelmistossa on uutta art-house-elokuvaa, vanhempia klassikoita sekä kulttielokuvia. Orionin ohjelmisto julkaistaan teatterin kotisivuilla. Orionissa on 216 istumapaikkaa.
Orion oli Kansallisen audiovisuaalisen instituutin (KAVI) käytössä vuoden 2018 loppuun asti, jolloin Kavi siirsi esitystoiminnan keskustakirjasto Oodin elokuvateatteri Kino Reginaan.
Osoitteessa Eerikinkatu 15 sijaitseva Orion on Helsingin vanhimpia elokuvateattereita; samoissa tiloissa on esitetty elokuvia vuodesta 1928, tosin aiemmin Bio Athena -nimellä. Rakennuksen ja art deco -tyylisen elokuvateatterin tilat on suunnitellut arkkitehti Martti Välikangas. Silloisen Elokuva-arkiston käyttöön teatteri tuli 1984 käytyään läpi perusteellisen remontin vuonna 1980, jolloin muun muassa projektorit uusittiin. Teatteria uudistettiin myös vuonna 2001.
Vuonna 2020 Orion liittyi osaksi eurooppalaista Europa Cinemas -verkostoa. Jäsenyyden edellytyksenä on, että teatterin esitettämistä elokuvista merkittävä osa tulee olla eurooppalaisia ei-kansallisia tuotantoja. Muita verkostoon kuuluvia elokuvateattereita ovat Helsingissä Kino Engel, Korjaamo Kino ja Maxim sekä Espoossa Kino Tapiola, Lahdessa Kino Iiris, Tampereella Niagara ja Kuopiossa Kino Kuvakukko.
Napoléon-Alexandre Labrie

Napoléon-Alexandre Labrie (5. elokuuta 1893 Godbout – 16. toukokuuta 1973) oli kanadalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin Jeesuksen ja Marian kongregaation papiksi 15. huhtikuuta 1922 ja nimitettiin Golfe St-Laurentin apostoliseksi vikaariksi sekä Limatan titulaaripiispaksi 30. maaliskuuta 1938. Piispaksi vihkiminen seurasi 17. heinäkuuta. 
22. joulukuuta 1945 Labrie sai nimityksen Golfe St-Laurentin piispaksi. 7. joulukuuta 1956 hän erosi tehtävistään ja sai nimityksen Hiltan titulaaripiispaksi. Tästä arvosta hän erosi 23. marraskuuta 1970. Hän osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen.