tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Baseballin Euroopan-mestaruuskilpailut 1969

Baseballin Euroopan mestaruuskilpailut 1969 pelattiin Wiesbadenissa, Lindsey Air Stationissa, Yhdysvaltain sotilastukikohdassa, Länsi-Saksassa 26. heinäkuuta - 3. elokuuta. Turnaukseen osallistui seitsemän joukkuetta. Alankomaat ja Italia olivat jälleen mukana ja ne sijoitettiin yhdessä hallitsevan mestarin Belgian kanssa A-lohkoon. Muut neljä joukkuetta pelasivat B-lohkossa. Turnauksessa käytettiin epätavallista sääntöä, että B-lohkon joukkueet saivat käyttää rosterissaan kahta ulkomaalaista pelaajaa. Espanjalla oli riveissään puertoricolainen ja kuubalainen pelaaja, Länsi-Saksalla taas kaksi yhdysvaltalaista. Sääntö aiheutti erimielisyyksiä ja poistettiin tulevista kilpailuista. Italia puolestaan protestoi siitä, että Alankomaiden joukkueessa pelasi viisi pelaajaa Alankomaiden Antilleilta, koska nämä eivät olleet syntyneet Euroopassa, mutta protesti ei kuitenkaan mennyt läpi, koska kaikki olivat täysivaltaisia Alankomaiden kansalaisia. Jatkossa myös Italia tulisikin käyttämään muualla syntyneitä pelaajia, joiden isoisä tai -äiti olisi ollut italialainen. Tämä ei suinkaan ollut ensimmäinen kerta, kun Alankomaat käytti Antillien pelaajia - esimerkiksi Hamilton Richardson oli MVP vuoden 1965 kisoissa.
Sijoitusottelu.
Sijoitusotteluja pelattiin vain yksi: Länsi-Saksa voitti Belgian 6-3 ja koska se oli jo hävinnyt aiemmin Espanjalle saatiin lopulliseksi järjestykseksi 1. Alankomaat 2. Italia 3. Espanja.
Lopulliset sijoitukset.
Euroopan mestari 1969
 &lt;br&gt;Alankomaat
8. mestaruus
Gisèle Ongollo

Gisèle Pascale Simangoye Ongollo (-Bekale; s. 20. helmikuuta 1966) on gabonilainen entinen pikajuoksija. Hän kilpaili naisten 100 metrin juoksussa sekä vuoden 1984 kesäolympialaisissa Los Angelesissa että vuoden 1988 kesäolympialaisissa Soulissa, mutta putosi molemmilla kerroilla ensimmäisellä kierroksella. Hänen henkilökohtainen ennätysaikansa 100 metrin juoksumatkalla on 11.5 (1988). 
Ongollo toimi Soulin olympialaisissa maansa lipunkantajana.
Nymfit (televisiosarja)

Nymfit on suomalainen Fisher King -tuotantoyhtiön tuottama fantasia-draamasarja, jonka esittäminen alkoi MTV3-kanavalla 24. maaliskuuta 2014. Miikko Oikkosen ja Teemu Nikin ohjaaman sarjan pääosissa näyttelivät Sara Soulié, Manuela Bosco, Rebecca Viitala ja Ilkka Villi. Sarjan ensimmäinen tuotantokausi julkaistiin DVD:llä 15. lokakuuta 2014.
Sarja perustuu kreikkalaiseen tarustoon, jonka kauniit ja kuolemattomat nymfit elävät nykypäivän Helsingissä. Nymfien pitää joka kuukausi harrastaa seksiä säilyäkseen hengissä ja paeta satyyreja, jotka vainoavat heitä.
Gummerus julkaisee "Nymfit" myös kirjasarjana. Sarjan ensimmäinen osa, Sari Luhtasen ja Miikko Oikkosen kirjoittama "Nymfit – Montpellierin legenda", julkaistiin 29. elokuuta 2013. Kirjan käännösoikeudet on myyty ainakin Yhdysvaltoihin, Britanniaan, Saksaan, Ranskaan, Alankomaihin, Espanjaan, Italiaan, Venäjälle ja Brasiliaan.
Tuotanto.
Sarjan budjetti oli 2,6 miljoonaa euroa, josta Suomen elokuvasäätiön tukea oli 150 000 euroa. Sarjan jakeluoikeudet on myyty noin 50 maahan. Syyskuussa 2014 uutisoitiin Entertainment One Televisionin ostaneen oikeudet kehittää ja tuottaa oma versionsa sarjasta käsikirjoittaja Miranda Kwokin johdolla.
Sarjaan myytiin Suomessa ennen näkemättömiä digitaalisia mainospaikkoja; mainostajan haluama näkyvyys käsiteltiin ohjelmaan jälkikäteen. Sarjaan on suunnitteilla toinen tuotantokausi.
Sarjassa kuullun musiikin ovat säveltäneet Sakari Salli ja Tuomas Wäinölä. Sävellykset soittivat kapellimestari David Hermando Ricon johtama espanjalainen Bratislawa Symphony Orchestra.
Esittäminen ja katsojaluvut.
Syksyllä 2012 kuvatun sarjan esittäminen alkoi ennen Suomea Italiassa, Serbiassa ja Saksassa. Italiassa sarjaa esitti Sky Uno -kanava ja Saksassa MyVideo -niminen netti-tv. Suomessa sarjaa esitti MTV3- sekä AVA-kanavat: MTV3:lla jaksot saivat ensiesityksensä maanantai-iltaisin kello 21:00 ja jaksot uusittiin AVA:lla saman viikon sunnuntaina. Pääsiäisenä 2014 ensimmäinen tuotantokausi esitettiin kokonaisuudessaan AVA-kanavalla, jolloin jaksot 5–12 saivat ensiesityksensä ennakkoon.
Katsojaluvut.
Suomessa "Nymfien" 24. maaliskuuta 2014 MTV3-kanavalla esitettyä ensimmäistä jaksoa katsoi 416 000 katsojaa. Jo ensimmäisen jakson jälkeen sarjan katsojaluvut romahtivat yli puolella, kun toista jaksoa seurasi enää 189 000 katsojaa. Esityskanava MTV3:n ohjelmapäällikkö Kristiina Werner-Autio kuitenkin kommentoi, ettei katsojalukujen romahtaminen tule vaikuttamaan sarjan esitysaikaan, eli sitä ei tulla siirtämään toiselle ohjelmapaikalle.
Ataullah Guerra

Ataullah Guerra (s. 14. marraskuuta 1987) on trinidadtobagolainen jalkapalloilija. Hänen pelipaikkansa on keskikentällä hyökkäävässä roolissa, ja hänen vahvuuksiaan ovat pallollinen pelaaminen ja pelinrakentaminen. Guerra edustaa Rovaniemen Palloseuraa.
Guerra solmi testijakson jälkeen RoPS:n kanssa vuoden mittaisen sopimuksen maaliskuussa 2013. Aiemmin hän on edustanut Caledonia AIA:ta. Trinidad ja Tobagon maajoukkueessa Guerra on pelannut yhdeksän ottelua, joissa hän on tehnyt yhden maalin. Lisäksi hän on pelannut kuusi alle 20-vuotiaiden maaottelua.
Reginald John Delargey

Reginald John Delargey (10. joulukuuta 1914 Timaru – 29. tammikuuta 1979 Auckland) oli uusiseelantilainen roomalaiskatolinen arkkipiispa ja yksi kirkon kardinaaleista. Hän syntyi Archibald Patrick Delargeyn ja Kathleen May Fitzgeraldin vanhimpana lapsena ja ainoana poikana. Perheen äiti kuoli vuonna 1929.
Delargey opiskeli ensin Uudessa-Seelannissa ja sitten vuosina 1934–1939 Rooman Paavillisessa Urbaniana-yliopistossa. Hän sai teologian tohtorin arvon vuonna 1939, ja Pietro Fumasoni Biondi vihki hänet papiksi Roomassa 19. maaliskuuta 1938. Hän palasi Uuteen-Seelantiin toisen maailmansodan alettua.
Delargey sai 25. marraskuuta 1957 nimityksen Aucklandin hiippakunnan vihkipiispaksi ja Hirinan titulaaripiispaksi. Piispaksi konsekroinnin suoritti 27. helmikuuta 1958 James Michael Liston, jota avustivat Peter Thomas McKeefry ja John Patrick Kavanagh. 1. syyskuuta 1970 Delargey nimitettiin Aucklandin piispaksi ja 25. huhtikuuta 1974 Wellingtonin arkkipiispaksi, jona hän toimi loppuikänsä.
24. toukokuuta 1976 Delargey ylennettiin kardinaaliksi, ja hänestä tehtiin Immacolata al Tiburtinon kardinaalipappi. Hän myös toimi Uuden-Seelannin piispainkokouksen puheenjohtajana 1976–1979. Hän osallistui kahteen konklaaviin (1978) ja Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen. Delargey kuoli syöpään sairaalassa Aucklandissa.
Brynolf Blomqvist

Johan Brynolf Blomqvist (4. maaliskuuta 1855 Viapori– 31. tammikuuta 1921 Viipuri) oli suomalainen arkkitehti. 
Henkilöhistoria ja ammattiura.
Blomqvistin vanhemmat olivat ylikonstaapeli Johan Blomqvist (Blomkvist) ja Gustafva Henrietta Ekström ja puoliso vuodesta 1903 Maria Lovisa Mustonen. P perheeseen syntyi kaksi tytärtä ja poika. Alemman alkeiskoulun käytyään Blomqvist meni Teknilliseen reaalikouluun ja valmistui Polyteknilliseksi opistoksi muuttuneesta oppilaitoksesta arkkitehdiksi 1878, pääopettajanaan Frans Sjöström. Valmistuttuaan hän työskenteli neljä vuotta Sjöströmin arkkitehtitoimistossa. Sitten hän siirtyi Theodor Höijern toimistoon ja teki itsenäisestikin suunnittelutöitä Helsingissä, kunnes hakeutui Viipuriin. Blomqvist vaikutti pitkään Viipurissa, jossa hän toimi kaupunginarkkitehtina 25 vuotta kesäkuusta 1887 Fredrik August Odenwallin jälkeen. Blomqvist suunnitteli muun muassa Viipurin vanhan raatihuoneen muutostyön museokäyttöön Hän oli myös vuonna 1890 yksi Viipurin Taiteenystävien perustajajäsenistä ja toimi opettajana Viipurin taiteenystäväin piirustuskoulussa. Blomqvistia seurasi Viipurin kaupunginarkkitehtina vuonna 1912 Paavo Uotila.
Blomqvistin suunnittelemia rakennuksia on kuitenkin myös muualla Suomessa. Yhtenä merkittävimmistä Blomqvistin piirtämistä rakennuksista voidaan pitää Helsingin Katajanokalla olevaa ns. Dementjeffin kivitaloa. Uspenskin katedraalin vieressä sijaitseva nelikerroksinen rakennus valmistui vuonna 1885 ja sen rakennutti venäläissyntyinen kauppias Grigori Dementjeff. Kyseessä oli Helsingin ensimmäinen asuintalo, jossa oli sähkövalaistus. Rakennuksen historiasta on julkaistu kirja vuonna 1990. Blomqvistin suunnittelema Käppärän hautausmaan kappelin Poriissa on puolestaan yksi Suomen ensimmäisistä siunauskappeleista.
Jesús Guridi

Jesús Guridi (25. syyskuuta 1886 Vitoria-Gasteiz – 7. huhtikuuta 1961 Madrid) oli espanjalainen säveltäjä. Hän syntyi musiikilliseen perheeseen. Hän muutti 14-vuotiaana Pariisiin ja aloitti opinnot Schola Cantorumissa. Häntä opetti siellä sävellyksessä Vincent d'Indy. Guridi opiskeli lisäksi pianonsoittoa ja esiintyikin pianistina. Palattuaan Bilbaoon hän toimi urkurina kirkoissa, opetti urkujensoittoa ja johti useita musiikkikokoonpanoja. Guridi tuli tunnetuksi improvisointitaidoistaan.
Guridin teoksiin lukeutuvat "As cantan los chicos" (1915) orkesterille ja kuorolle, oopperat "Mirentxu" (1915) ja "Amaya" (1910–20), zarzuela "El Casero" (1926), "Diez melodas vascas" (1941), "Sinfonia pirenica" (1946) sekä "Homenaje a Walt Disney" (1956) pianolle ja orkesterille. Guridi sävelsi paljon urkumusiikkia ja toimi myös elokuvasäveltäjänä. Hän oli Madridin konservatorion urkujensoiton professori ja nousi konservatorion johtoon vuonna 1956.
Guridi sävelsi monia baskinkielisiä teoksia, mutta baskin huono kansainvälinen tunnettavuus on vaikeuttanut niiden tulemista tutummiksi ulkomailla. Guridi ehti eläessään nousta lähes kansallissäveltäjän asemaan baskien keskuudessa. Vitoria-Gasteizissa toimiva musiikkioppilaitos on nimetty säveltäjän mukaan Jesús Guridi -konservatorioksi.
Lähteet.
Pikku prinssi (piirrossarja)

Pikku prinssi (Yleisradion televisioesityksessä käytetty nimi, MTV3:n televisioesityksessä nimellä Pikku prinssin seikkailut) (alkuperäiseltä nimeltä "星の王子さま プチ・プランス Hoshi no Ōjisama Puchi Puransu") on japanilaisen Knack Productionsin tuottama animesarja. Sarja perustuu ranskalaisen Antoine de Saint-Exupéryn luomaan Pikku prinssi -kirjaan. 
Sarjaan valmistui kokonaisuudessaan 39 jaksoa, ja ne esitettiin ensimmäisen kerran japanilaisella TV Asahi -kanavalla heinäkuun 1978 ja maaliskuun 1979 välillä. Yhdysvalloissa sarja sai ensi-illan vuonna 1985, jolloin se oli jälkiäänitetty englannin kielelle. Jaksoista 26 jälkiäänitettiin englanniksi. 
Suomessa sarja ensiesitettiin televisiossa vuosina 1986–1987 Yle TV2-kanavalla englanninkielisellä jälkiäänityksellä ja suomeksi tekstitettynä. Sarja esitettiin uusintana MTV3-kanavalla vuonna 1995, jolloin sarjaan oli tehty suomenkielinen jälkiäänitys.
Frans Wiertz

Franciscus Jozef Maria Wiertz (s. 2. joulukuuta 1942 Kerkrade) on alankomaalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Roermondin hiippakuntaan 30. maaliskuuta 1968. Hänet nimitettiin saman hiippakunnan johtoon 10. heinäkuuta 1993, ja piispaksi konsekroinnin suoritti 25. syyskuuta Adrianus Johannes Simonis, jota avustivat Joannes Gerardus ter Schure ja Alphonsus Maria Henricus Antonius Castermans.
Ennen papiksi kouluttautumista Wiertz opiskeli vuoden historiaa Nijmegenin katolisessa yliopistossa. Hän on järjestyksessä 23. Roermondin piispa.
Adrianus Johannes Simonis

Adrianus Johannes Simonis (26. marraskuuta 1931 Lisse – 2. syyskuuta 2020) oli alankomaalainen roomalaiskatolinen arkkipiispa ja yksi kirkon kardinaaleista. Hän syntyi perheen yhdestätoista lapsesta vanhimpana. Hänen isänsä oli hammaslääkäri.
Simonis opiskeli Hageveldissä, Warmondissa ja Roomassa. Hänet vihki papiksi Rotterdamin hiippakuntaan Martien Antoon Jansen 15. kesäkuuta 1957. Hänet nimitettiin Rotterdamin piispaksi 29. joulukuuta 1970, ja hänet konsekroi 20. maaliskuuta 1971 Bernard Jan Alfrink, jota avustivat Pieter Jan Antoon Moors ja Johannes Willem Maria Bluijssen.
27. kesäkuuta 1983 Simonis sai nimityksen Utrechtin koadjuuttoriarkkipiispaksi, ja saman vuoden joulukuun 3. päivänä hänestä tuli sen arkkipiispa. Hänet ylennettiin kardinaaliksi 25. toukokuuta 1985, jolloin hän sai nimityksen San Clementen kardinaalipapiksi. Hän osallistui vuoden 2005 konklaaviin, mutta yläikärajan takia ei voinut äänestää vuoden 2013 konklaavissa. Hän toimi Utrechtin arkkipiispana, kunnes jäi eläkkeelle 14. huhtikuuta 2007.
Rotterdamin piispana toimiessaan Ronald Philippe Bär ilmiantoi Simonikselle alaikäisiä hyväksikäyttäneen papin. Simonis järjesti papille siirron uusiin tehtäviin, ja tämä jatkoi hyväksikäyttöä. Simonis on puolustanut aiempaa toimintaansa tunnetun psykologin miehestä antamalla lausunnolla.
Ronald Philippe Bär

Ronald Philippe Bär (29. heinäkuuta 1928 Manado – 8. maaliskuuta 2025 Teteringen) oli alankomaalainen roomalaiskatolinen piispa. Hän liittyi benediktiineihin 29. joulukuuta 1955 ja sai pappisvihkimyksen 26. heinäkuuta 1959. Hänet nimitettiin Rotterdamin vihkipiispaksi sekä Legeksen titulaaripiispaksi 15. tammikuuta 1982. Piispaksi konsekroinnin suoritti 20. maaliskuuta Adrianus Johannes Simonis, jota avustivat Martien Antoon Jansen ja Theodorus Henricus Johannes Zwartkruis.
22. marraskuuta 1982 Bär sai nimityksen Alankomaiden sotilaspiispaksi ja 19. lokakuuta 1983 tämän lisäksi Rotterdamin piispaksi. Hän erosi molemmista viroista 13. maaliskuuta 1993.
Bär syntyi protestanttiperheeseen, mutta kääntyi sittemmin katolilaiseksi. Hän esitti teologina progressiivisia näkemyksiä ja kyseenalaisti muun muassa selibaattivaatimuksen.
Toimiessaan Rotterdamin piispana Bär kertoi kardinaali Adrianus Johannes Simonikselle papista, joka hyväksikäytti alaikäisiä. Simonis järjesti kyseiselle papille siirron uusiin tehtäviin sillä seurauksella, että tämä jatkoi hyväksikäyttöä.
Adrianus Herman van Luyn

Adrianus Herman van Luyn (s. 10. elokuuta 1935 Groningen) on alankomaalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki salesiaanien papiksi Giuseppe Beltrami 9. helmikuuta 1964. Hänet nimitettiin Rotterdamin hiippakunnan johtoon 27. marraskuuta 1993, ja piispaksi konsekroinnin suoritti 12. helmikuuta 1994 Adrianus Johannes Simonis, jota avustivat Hubertus Cornelis Antonius Ernst ja Tarcisio Bertone.
Van Luyn jäi eläkkeelle 14. tammikuuta 2011.
Cecilia Blomqvist

Cecilia Blomqvist eli Sisar Cecilia (8. syyskuuta 1845 Pori – 7. joulukuuta 1910 Helsinki) oli suomalainen diakonissa. Häntä pidetään Aurora Karamzinin ja Mathilda Wreden ohella yhtenä suomalaisen sosiaalityön uranuurtajana. Blomqvist oli ensimmäinen seurakunnissa työskennellyt diakonissa ja käynnisti vielä nykyäänkin jatkuvan Helsingin Kaupunkilähetyksen toiminnan. 
Lapsuus ja nuoruus.
Cecilia Blomqvist syntyi syyskuussa 1845 varakkaan porilaisen merikapteenin perheeseen. Hänen äitinsä kuoli jo Cecilian ollessa pieni. Merikapteeni Blomqvistin toinen vaimo puolestaan kuoli synnytykseen, ja niin Cecilia jäi huolehtimaan kahdeksan vuotta nuoremmasta sisarpuolestaan, vaikka hänen isänsä meni naimisiin vielä kolmannen kerran. 16-vuotiaana Cecilia oli mukana isänsä aluksen Välimerelle ulottuneella, pitkällä purjehduksella. 
Kun kolme Cecilian sukulaislasta oli kuollut kurkkumätään, hän päätti ryhtyä auttamaan muita ihmisiä. Cecilia liittyi Porin Rouvasväenyhdistykseen, joka oli keskittynyt auttamaan vähäosaisia naisia ja lapsia. Hän piti köyhille lapsille pyhäkoulua ja opetti heille muun muassa vaatteiden korjausta. 1860-luvun suurien nälkävuosien aikana Cecilia hoiti sairaita ja yritti hankkia orpolapsille koteja. Hän huolehti myös syöpään sairastuneesta isästään tämän kuolemaan asti.
Työ diakonissana.
Isänsä kuoltua Celicia Blomqvist aloitti vuonna 1873 28-vuotiaana opinnot Helsingin Diakonissalaitoksessa. Neljän vuoden kuluttua hänet vihittiin diakonissaksi. Blomqvistista olisi haluttu samalla tehdä myös koko laitoksen johtaja, mutta hän kieltäytyi ottamasta tehtävää vastaan yksin. Niinpä Blomqvistin lisäksi nimitettiin kaksi muuta johtajaa, joilla jokaisella oli oma vastuualueensa. Vuonna 1879 Blomqvist aloitti työskentelyn Raumalla, Suomen ensimmäisenä seurakunnan palkkaamana diakonissana. Neljä vuotta myöhemmin Blomqvistille annettiin tehtäväksi käynnistää Helsingin Kaupunkilähetyksen toiminta. Yhdistyksen toimitilat perustettiin Punavuoren kaupunginosaan, josta käsin Blomqvist vieraili apua tarvitsevien luona. Hän aloitti myös nykyäänkin jatkuvan kodittomille ja muille vähäosaisille suunnatun jouluruokailun järjestämisen. Blomqvist valittiin ensimmäisenä naisena Suomessa kunnalliseen Vaivaishoitohallitukseen vuonna 1889, välittömästi naisten valinnan mahdollistaneen lakimuutoksen jälkeen.
Viimeiset vuodet.
Vuonna 1895 Blomqvist siirtyi Helsingistä Turun kaupunkilähetyksen diakonissaksi. Vuosisadan vaihteessa hän aloitti Helsingin Sörnäisiin perustetun valtion väliaikaisen leprasairaalan johtajana ja jatkoi tehtävässä, kun sairaala siirrettiin Orivedelle. Cecilia Blomqvist jäi eläkkeelle vuonna 1910 ja kuoli perheettömänä saman vuoden joulukuussa 65-vuotiaana.
Morris CS9

Morris CS9/Light Armoured Car oli Morrisin Yhdistyneen kuningaskunnan asevoimille valmistama kevyt panssariauto, joka oli palveluksessa toisessa maailmansodassa.
Ajoneuvo perustui siviilikäyttöön valmistettuun Morris C9 4 x 2 15 cwt kuorma-auton alustalle, jolle kasattiin niitattu kahdenhengen avoimella tornilla varustettu kori. Aseistuksena oli joko Boys-panssarintorjuntakivääri ja Bren-pikakivääri tai Vickers-konekivääri. Autot oli varustettu radiolaitteella No. 19.
Prototyyppi testattiin 1936, minkä jälkeen tilausta täydennettiin 99 panssariautolla. Tilauksen toimitukset päättyivät vuonna 1938. Ranskan taisteluihin osallistui kolmekymmentäkahdeksan 12th Royal Lancers rykmenttiin sijoitettua autoa, jotka joko tuhoutuivat taisteluissa tai hylättiin vetäydyttäessä. Lisäksi 30 ajoneuvoa palveli 11th Hussars rykmentissä Pohjois-Afrikassa, jossa todettiin ajoneuvojen hyvät ajo-ominaisuudet aavikkorenkailla pehmeässä hiekassa. Suoja ja aseistus todettiin kuitenkin liian heikoiksi ja ajoneuvot poistettiin palveluksesta sotatoimien aikana.
Nick Jr.

Nick Jr on yhdysvaltalainen lastenohjelmia esittävä kanava. Nick Jr. poikkeaa sisarkanavastaan Nickelodeonista niin, että Nick Jr. tarjoaa alle kouluikäisille ohjelmia, ja Nickelodeon lapsista nuoriin. 
Suomessa Nick Jr. on maksullinen kanava. Vuosina 2007–2013 Nick Jr:n osuudet esitettiin Suomessa Nickelodeon -kanavalla. Nickelodeon -kanava lopetettiin Suomessa vähäisen suomenkielisen version syystä, jolloin Nick Jr. sai oman kanavapaikan. Nickelodeon kuitenkin jatkaa jakelunsa satelliittina.
Nickelodeonin ohjelmistoa.
Suomessa esitettävät ohjelmat.
Sauvasimput

Sauvasimput (Plectrogeniidae tai Plectrogenidae) on ahvenkaloihin kuuluva heimo. Heimon lajeja tavataan syvistä vesistä Intian valtamerestä ja Tyynestämerestä.
Lajit ja anatomia.
Sauvasimppujen heimoon kuuluu 1 suku ja 2 lajia. Lajit ovat sauvasimppu ("Plectrogenium nanum") ja pikkusauvasimppu ("P. barsukovi"). Heimon asemasta on epäselvyyttä ja toisinaan se luokitellaan kuuluvaksi simppuihin ("Cottidae") tai korusimppuihin ("Sebastidae"). Sauvasimppulajit ovat pinehköjä kaloja, jotka saavuttavat suurimmillaan noin 7 cm:n pituuden. Ruumiinrakenteeltaan ne ovat pitkänomaisia kaloja. Pää on litteähkö ja piikikäs, piikikkäitä selkäeviä on 2 ja selkä- rinta- ja peräevissä on myrkkyrauhanen.
Levinneisyys.
Sauvasimppujen levinneisyys ulottuu läntiseltä Intian valtamereltä Tyynenmeren keskiosiin. Ne elävät mannerjalustoilla noin 270–600 metrin syvyydessä.
Sam Trickett

Samuel ”Sam” Trickett (s. 2. heinäkuuta 1986 East Retford) on brittiläinen pokeriammattilainen, jonka pokeriturnausansiot ovat kaikkien aikojen toiseksi suurimmat. 
Trickett on pokeriurallaan voittanut viidessä turnauksessa yli miljoona dollaria:
Vuoden 2012 WSOP:n The Big One for One Drop -hyväntekeväisyysturnauksen voitti Antonio Esfandiari, joka on Trickettin edellä kaikkien aikojen turnausansiolistalla.
Ennen pokeriuraansa Trickett oli ammattijalkapalloilija, mutta hän joutui päättämään uransa polvivammaan. Hän alkoi pelata pokeria vuonna 2005.
Light Tank Mk VI

Light Tank Mk VI oli Vickers-Armstrongin Yhdistyneen kuningaskunnan asevoimille 1930-luvulla valmistama kevyt panssarivaunu, joka oli palveluksessa toisessa maailmansodassa. Vaunua valmistettiin vuosina 1935–1940 kaikkiaan 1682 kappaletta eri versioina. Se oli myös ensimmäinen brittiläinen kevyt panssarivaunu jota valmistettiin enemmän kuin muutamia kymmeniä kappaleita.
Suunnittelu ja valmistus.
Malli oli kuudes Vickers-Armstrongin Yhdistyneen kuningaskunnan maavoimille sotienvälillä valmistama kevyt panssarivaunu. Yhtiö oli kyennyt viiden edellisen mallin suunnittelun ja valmistuksen aikana standardoimaan tuotannon ja siten malli muistuttikin edellisiä lukuun ottamatta joitakin yksityiskohtia. Torni, jota oli laajennettu edellisen mallin kolmen hengen miehistön vaatimasta, laajeni mahdollistamaan Nro 9 radiolaitteiston sijoittamisen tornin takaosaan. Radiolaitteiston toiminta edellytti toisen generaattorin asentamista sähköntarpeen tyydyttämiseksi. Samalla vaunun massa kasvoi 4 900 kiloon ollen kuitenkin helpommin ohjattavissa. Vaunuun asennettiin myös uusi 88 hevosvoiman moottori, joka kasvatti huippunopeuden 56 kilometriin tunnissa. Siihen asennettiin varmatoiminen Horstmann-kierrejousitus.
Aseistus.
Mark VI, VIA ja VIB vaunuissa oli aseistuksena yksi .303" Vickers-konekivääri sekä yksi .50" Vickers-konekivääri rinnan asennettuina torniin No.10 -kaksoisjalustaan. Ampujalla oli 1,9-kertaa suurentava ja 21 asteen näkökentän mahdollistava No24-tähtäin, johon oli merkitty etäisyydet 100 jaardin välein aina 1 500 jaardiin saakka. Tornia voitiin kääntää käsin 360 astetta ja asennus mahdollisti ampumisen korkeuskulmilla -10 – +37 asteeseen. Puolen tuuman konekivääriin oli vaunussa 200 panssariluotia ja .303 tuumaiseen 2 500 normaaliluotia. Tornin sivuun oli asennettu kaksi savuheitintä.
Mark VIC -vaunussa Vickers-konekiväärit korvattiin 7,92 mm Besa ja 15 mm Besa -konekivääreillä.
Palvelushistoria.
Vaunun tuotannon alkaessa vuonna 1936 yleisesikunta totesi sen olevan ylivoimainen palveluksessa oleviin muihin vastaaviin ollen erittäin sopiva sekä tiedustelu- että siirtokuntatehtäviin. Toisen maailmansodan alkaessa asevoimilla oli käytössään 1002 Light Tank Mk VI -vaunua, 79 Cruiser Tank Mk I ja Mk II -vaunua sekä 67 Infantry Tank Mk I -vaunua. Näistä ainoastaan 196 kevyttä ja 50 jalkaväentukivaunua oli sijoitettuna maavoimien yksiköihin.
Ranskan taisteluiden alettua toukokuussa 1940 pääosa brittiläisen siirtoarmeijan panssareista oli Mk VI -vaunuja, jotka oli sijoitettu seitsemään 28 vaunun rykmenttiin. Pohjois-Afrikan taisteluiden alkaessa oli 3rd Hussars rykmentillä ja 7. panssaridivisioonalla Mk VI -vaunuja.
Arvid Enckell

Arvid Anders Enckell-Bronikowsky (12. joulukuuta 1884 Pietari – 19. maaliskuuta 1967 Helsinki) oli suomalainen päätoimittaja, kirjailija ja kääntäjä.
Enckellin vanhemmat olivat kenraali Carl Enckell ja Helene Natalia Bronikowsky. Hän pääsi ylioppilaaksi 1903 ja valmistui filosofian lisensiaatiksi ja oikeustieteen tohtoriksi.
Teoksia.
Nimellä "Arvid Enckell-Bronikowsky":
Nimellä "Arvid Enckell":
Jurassic Park (elokuvasarja)

Jurassic Park on yhdysvaltalainen elokuvasarja, joka koostuu tähän mennessä seitsemästä elokuvasta: "Jurassic Park" (1993), "Kadonnut maailma – Jurassic Park" (1997), "Jurassic Park III" (2001), "Jurassic World" (2015), ' (2018), ' (2022) ja (2025). Kaksi ensimmäistä elokuvaa on ohjannut Steven Spielberg, kolmannen Joe Johnston, neljännen ja kuudennen Colin Trevorrow ja viidennen J. A. Bayona. Lisäksi on tekeillä seitsemäs elokuva, "" (2025), jonka ohjaa Gareth Edwards. Sarja pohjautuu Michael Crichtonin kirjoihin "Dinosauruspuisto" ja "Kadonnut maailma".
Juoni.
Tarina alkaa, kun miljardööri John Hammond kutsuu joukon tiedemiehiä analysoimaan Isla Nublar -nimisellä saarella olevaa puistoaan, jossa on eläviä dinosauruksia. Dinosaurukset karkaavat saarelle iskeneen myrskyn aikana ja aiheuttavat tuhoa, jolloin puisto täytyy sulkea. Jatko-osissa selviää, että kloonaamalla henkiin herätettyjä dinosauruksia oli myös toisella, Isla Sorna -nimisellä saarella. Uusimmissa elokuvissa palataan Isla Nublarille, jolla toimii John Hammondin todeksi käynyt unelma Jurassic World teemapuisto, mutta johon iskee uusi katastrofi, kun tiedemiehet luovat dinosaurusten DNA:ta sekoittamalla hybridi-dinosauruksia.
Sarjan suosio.
"Jurassic Park" -sarja on Steven Spielbergin kuuluisimpia teoksia "Tappajahain" ja "E.T.:n" ohella. Sarjasta on valmistettu lukuisia oheistuoteita, kuten leluja, sarjakuvia, vaatteita ja videopelejä. Sarjan pohjalta on myös rakennettu kaksi teemapuistoa ja Singaporeen.
Ester-Margaret von Frenckell

Ester-Margaret von Frenckell (o.s. "Lindberg", 12. kesäkuuta 1890 Helsinki – 27. kesäkuuta 1974) oli suomalainen teatterihistorian tutkija.
Ester von Frenckellin vanhemmat olivat merenkulkuneuvos Axel Valdemar Lindberg ja Aina Maria Georgine Tammelander. Hän oli naimisissa vuodesta 1912 diplomi-insinööri ja kaupunginjohtaja Erik von Frenckellin kanssa. Teatterinjohtaja Vivica Bandler oli heidän tyttärensä.
Von Frenckell pääsi ylioppilaaksi 1907, kävi Helsingin musiikkiopiston 1911 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1931, maisteriksi 1932 sekä lisensiaatiksi ja tohtoriksi 1944. Hän toimi Ruotsalaisen teatterin teatterikoulun opettajana vuodesta 1945 ja teatterin arkistonhoitajana vuodesta 1951. Hän oli Suomen ensimmäinen teatterihistorian dosentti ja hän sai professorin arvonimen vuonna 1966.
Hän sai voimakkaita virikkeitä professori Yrjö Hirniltä ja suuntautui Hirnin tavoin tutkimaan teatterihistoriaa sekä erilaisten huvitusten ja ajanvietteiden historiaa. Tutkimukset kattavat ajallisesti vain vuodet 1812–1833, mutta ne olivat sitäkin seikkaperäisempiä ja yksityiskohtaisempia. 
Tutkimustyönsä ohella Ester-Margaret von Frenckellillä oli lukuisia luottamustoimia lastenhuollon ja taide-elämän alalla. Hän oli Suomen lastenhoitoyhdistyksen puheenjohtaja vuodesta 1950 ja ruotsalaisen teatterin hallituksen jäsen vuodesta 1940.
Lapsilukko

Lapsilukko on lukkoa muistuttava vaikeasti avattava mekanismi, jonka tarkoituksena on estää lapsia joutumasta heille vaarallisiksi koettuihin paikkoihin tai tilanteisiin. 
Tyypillisiä lapsilukkoja ovat mekanismit, joilla estetään auton takaovien avaaminen sisältäpäin, portaisiin käveleminen tai syövyttäviä tai myrkyllisiä aineita sisältävien pullojen korkkien avaaminen. Auton ovissa lapsilukko estää avaamasta ovea auton sisäpuolelta, jolloin lapset eivät voi poistua ajoneuvosta sen ollessa liikkeessä.
Passenger (laulaja)

Michael David Rosenberg (s. 17. toukokuuta 1984), taiteilijanimeltään Passenger, on brittiläinen laulaja ja lauluntekijä.
Passenger aloitti alun perin viisijäsenisenä yhtyeenä 2000-luvun alussa. Yhtye julkaisi yhden albumin ja hajosi vuonna 2009. Rosenberg päätti pitää Passenger-nimen ja jatkoi soolouralla. Hän on Arsenal FC:n kannattaja.
Motoriikka

Motoriset toiminnot ovat hermo- ja lihassolujen toiminnasta aiheutuvia toimintoja, jotka johtavat toivottuun liikkeeseen tai liikkeen muutokseen. Pelkkä suomenkielinen termi motoriikka viittaa liikkeisiin ja liiketoimintoihin.
Motoriikan neurofysiologia.
Aivoissa on olemassa selkeät ratajärjestelmät motorisen aivokuoren ja opitun liikkeen välillä. Liikettä voi kuitenkin harjoitella toisella raajalla ja suorittaa sitten liikkeen toisella raajalla. Motoristen toimintojen voidaan siis ajatella olevan koodattuna aivoihin riippumatta suorittavasta ruumiinosasta. MRI-tutkimuksissa on havaittu ei-dominoivalla raajalla tehtyjen, hyvin harjoiteltujen liikkeiden aktivoivan aivoja samoilla alueilla kuin silloin, kun liikkeet tekee dominoivalla raajalla. Jos liikkeet olisi koodattu aivoihin raajoittain, liikkeet aktivoisivat mieluummin alueita, jotka olisivat tyypillisiä ei-dominoiville raajoille.
Näköaisti ja motoriikka.
Näköaistimukset stimuloivat ja ovat isossa osassa motoriikan toiminnoissa. Näköaistimus suoritettavan liikkeen tuloksen näkemisestä aktivoi aivojen motorisia alueita ilman, että koehenkilön tarvitsisi suorittaa itse liikettä.
Havaintomotoriikka.
Kognitiivisen näkökulman mukaan motoriikka voidaan määritellä havaintomotoriikka termin avulla. Havointomotoriikka tarkoittaa tapahtumasarjaa, jossa yksilö käsittelee eri aistien avulla tietoa itsestään ja ympäristöstään tuottaakseen tilanteeseen sopivan motorisen vasteen, kuten käden puristuksen tai jalan liikkeen. Käsitellessään aistitietoa yksilö valikoi ja yhdistelee sitä aikaisempiin kokemuksiin. Havaintomotorinen toiminta on suurimmaksi osaksi automatisoitunutta ja tiedostamatonta. Esimerkkinä kävely ja tasapainon säilyttäminen seistessä. Havaintomotoriikkan heikentyminen iän myötä on seurausta biologisista tekijöistä, kuten motorisen nopeuden ja lihasvoiman laskusta.
Florence Welch

Florence Leontine Mary Welch (s. 28. elokuuta 1986 Lontoo) on brittiläinen laulaja. Hänet tunnetaan Florence and the Machine -yhtyeen laulajana.
Yhtyeensä ohella Welch on laulanut muun muassa Calvin Harrisin kappaleella ”Sweet Nothing”.
Hubertus Ernst

Hubertus Cornelis Antonius Ernst (8. huhtikuuta 1917 Breda – 19. toukokuuta 2017) oli alankomaalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Bredan hiippakuntaan 7. kesäkuuta 1941 ja nimitettiin saman hiippakunnan johtoon 3. marraskuuta 1967. Ernstin konsekroi 17. joulukuuta Bernard Jan Alfrink, jota avustivat Martien Antoon Jansen, Pieter Antoon Nierman, Pieter Jan Antoon Moors ja Johannes Willem Maria Bluijssen.
Ernst jäi eläkkeelle 6. toukokuuta 1992. Hän toimi Hollannin Pax Christin puheenjohtajana.
John Wensink

John Wensink (s. 1. huhtikuuta 1953 Cornwall, Ontario) on kanadalainen entinen jääkiekkoilija ja -valmentaja, joka pelasi kausien 1973–1983 aikana 446 NHL-ottelua St. Louis Bluesissa, Boston Bruinsissa, Québec Nordiquesissa, Colorado Rockiesissa ja New Jersey Devilsissa. Hän teki tehopisteet 72+74=146 ja istui peräti 842 jäähyminuuttia. St. Louis Blues varasi Wensinkin NHL:ään vuoden 1973 seitsemännellä kierroksella varausnumerolla 104.
NHL:ssä Wensink oli kovaluontoinen pelaaja, joka loukkaantuneenakin saattoi olla mukana pukeutuneena kokoonpanossa pelkästään penkillä vastustajia pelottelemassa. Wensink oli hollantilaisten George Wensinkin ja Nellie Bleyenbergin poika ja hän siirtyi NHL-uransa jälkeen pelaaja-valmentajaksi Alankomaihin Nijmegen Devilsiin. Hän pelasi yhden kauden (1984–1985) ja vain 14 ottelua (tehoin 15+12=27). Wensink pelasi vuoden 1989 jääkiekon maailmanmestaruuskisojen C-sarjassa Alankomaiden maajoukkueessa tehoin 3+5=8 seitsemässä ottelussa. Vuosina 1996–1998 hän oli NAHL:n St. Louis Stingin pää- ja apuvalmentajana.
Adina Östman

Adina Östman (15. joulukuuta 1895 Vetokannas, Vaasa – 7. huhtikuuta 1972 Vaasa) oli suomalainen Mustasaaressa asunut ruotsin kielellä kirjoittanut uskonnollinen kirjailija.
Östmanin vanhemmat olivat kirvesmies Karl August Aspholm ja Maria Elisabet Köping. Hän oli naimisissa teknikko Edvin Emil Östmanin kanssa.
Teoksia.
Nimellä "A. Östman":
Pasi Tammi

Pasi Einari Tammi (s. 1971 Pori) on suomalainen taidemaalari. 
Hän asuu nykyään Helsingissä, mutta työskentelee myös syntymäkaupungissaan Porissa. Tammi on opiskellut Porin taidekoulussa vuosina 1989–1990 sekä Kuvataideakatemiassa 1991–1995. Hänet tunnetaan realistisista ihmishahmoistaan, joiden taustoissa vaikutteita impressionismista. 
Pasi Tammi on myös suosittu muotokuvamaalari. Hän on tehnyt muun muassa Helsingin yliopiston entisen rehtorin Kari Raivion muotokuvan. Suomalaisten gallerioiden lisäksi Tammen töitä on ollut esillä Saksassa, Ruotsissa ja Ranskassa.
Sarvikivi

Sarvikivi on rajakivi Suomen ja Venäjän rajalla Suomussalmella. Se on ollut rajapyykkinä Täyssinän rauhan jälkeen solmitusta Rajasuon sopimuksesta lähtien.
Sarvikivi sijaitsee Kainuun ja Kuusamon rajalla valtakunnan rajalinjalla. Se on pohjoisin Täyssinän rauhan rajakivistä ja siitä eteenpäin raja kulki edelleen Iivaaralle ja sieltä Jäämerelle.
Kiveen on hakattu Täyssinän rauhan rajamerkit: Ruotsin kolme kruunua ja venäläinen risti. Vuonna 1827 tehdyn Oulun läänin ja Arkangelin kuvernementin rajankäynnin yhteydessä kiveen hakattiin kirjaimet U ja A. Vuonna 1934 tehdyn Suomen ja Neuvostoliiton välisen rajantarkistuksen yhteydessä kiveen hakattiin tekstit SUOMI ja СССР.
Kiven sijaintipaikasta johtuen siihen tutustuminen edellyttää rajavartioston kirjallista lupaa.
Pekka Janhunen

Pekka Janhunen on Ilmatieteen laitoksen tutkimuspäällikkö ja sähköpurjeen keksijä. Hän on valmistunut filosofian tohtoriksi teoreettisesta fysiikasta Helsingin yliopistossa vuonna 1994. Sähköpurjeen lisäksi hänen tutkimusalueitaan ovat avaruusplasman simulointi sekä magnetosfäärin ja revontulialueen plasmafysiikka. 
Janhunen kehitti sähköpurjeen Kumpulan avaruuskeskuksessa vuonna 2006. Marraskuussa 2010 keksintö sai potentiaalisen innovaation palkinnon Suomen laatupalkinto-kilpailussa.
Pikku pelimanni

Pikku pelimanni on Toivo Särkän ohjaama elokuva vuodelta 1939.
Pääosan esittäjä Heimo Haitto oli Boris Sirpon oppilas ja jo tunnettu lahjakkuus. Hänen kuvitteellisesta elämästään Sirpo teki käsikirjoituksen yhteistyössä Tuomi Elmgren-Heinosen ja Toivo Särkän kanssa. Nopeasti alkusyksystä 1939 kuvattu elokuva sai ensi-iltansa marraskuussa, jolloin Haitto ja Sirpo olivat jo muuttaneet Yhdysvaltoihin. Haitto kävi kotimaassa seuraavan kerran 1948, jolloin elokuvaan tehtiin pieni lisäjakso Haiton vierailusta SF:n studiolla tapaamassa elokuvanteon aikaisia työtovereita. Tätä versiota lyhennettiin runsaasti muilta osin, ja se sai nimen "Pikku pelimannista viulun kuninkaaksi".
Vastaanotto.
Aikalaisarvioissa elokuvaan suhtauduttiin yleisesti ottaen myönteisesti, joskin Greta Brotherus rohkeni todeta, että ”onpa poikkeuksellisen huono elokuva – – kun siitä olisi "voinut" tulla iloinen ja loistava”, ja suuntasi syyttävän sormensa Toivo Särkkään, joka hänen mielestään onnistui pilaamaan laatuunkäyvän käsikirjoituksen.
Francis Scott Key

Francis Scott Key (1. elokuuta 1779 Frederick – 11. tammikuuta 1843 Baltimore) oli yhdysvaltalainen lakimies, joka kirjoitti sanoituksen Yhdysvaltojen kansallislauluun ”The Star-Spangled Banner”.
Key syntyi Frederickin kaupungissa Marylandissa. Hän opiskeli lakitiedettä Annapolisissa ja työskenteli opintojensa jälkeen lakimiehenä kotikaupungissaan. Myöhemmin hän muutti Washingtoniin.
Vuonna 1814 Key, joka oli sotilaana vuoden 1812 sodassa, kirjoitti isänmaallisen runon nimeltä ”The Star-Spangled Banner”, jonka hän sovitti englantilaisen juomalaulun ”To Anacreon in Heaven” säveleen. Kappaleesta tuli Yhdysvaltojen kansallislaulu vuonna 1931.
Ruostekaulusrastas

Ruostekaulusrastas ("Turdus rufitorques") on rastaiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Ruostekaulusrastasta tavataan Väli-Amerikan alueella El Salvadorissa, Hondurasissa, Guatemalassa ja Meksikossa. Lajin populaatioksi arvioidaan 20 000–50 000 yksilöä ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Tomi Pienimäki

Tomi Petteri Pienimäki (s. 1973) on suomalainen yritysjohtaja. Hän on toiminut Siili Solutionsin toimitusjohtajana 1. helmikuuta 2022 lähtien.
Aiemmin hän on toiminut Finnairin teknologiajohtajana, Vincitin ja Jollan toimitusjohtajana sekä Itellan tietohallintojohtajana. Koulutukseltaan Pienimäki on tekniikan tohtori sekä kauppatieteiden maisteri. 
Elokuussa 2015 Pienimäki siirtyi it-yritys Vincit Groupin toimitusjohtajaksi, kun Jollan hallituksen puheenjohtajasta Antti Saarniosta tuli Jollan toimitusjohtaja.
Punavatsarastas

Punavatsarastas ("Turdus fulviventris") on rastaiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Punavatsarastasta tavataan Venezuelassa, Kolumbiassa, Ecuadorissa ja Perussa. Lajin kannan kokoa ei tiedetä, mutta sitä on kuvattu epätavalliseksi. Se on kuitenkin luokiteltu elinvoimaiseksi.
Patagonianrastas

Patagonianrastas ("Turdus falcklandii") on rastaiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Patagonianrastasta tavataan Argentiinassa, Chilessä ja Falklandinsaarilla. Lajin kannan kokoa ei tiedetä, mutta sitä on kuvattu yleiseksi ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Kolmijalka

Kolmijalka eli tripodi ( tai "tripous") on kolmella jalalla tuettu jalusta, pöytä tai istuin. Antiikissa se viittaa erityisesti metalliseen jalustaan, joka kannatteli pronssikattilaa. Kolmijalkoja tehtiin myös keraamisina. Nykyisin kolmijalkoja käytetään muun muassa kameroiden jalustoina.
Antiikin Kreikassa kolmijalka toimi usein lebeksen jalustana. Kolmijalkoja käytettiin myös koristeina, palkintoina ja uhrialttareina. Kolmijalat esiintyvät lahjoina jo Homeroksen "Iliaassa" ja "Odysseiassa". 700-luvulta eaa. lähtien kolmijalkoja annettiin votiivilahjoiksi esimerkiksi Olympiaan. Myöhemmin ne toimivat usein lyyristen kilpailuiden ja näytelmäkilpailuiden palkintoina. Ateenassa kolmijalka oli koregien palkinto voitosta Dionysia-juhlien näytelmäkilpailussa.
Tunnetuimpia kolmijalkoja oli Delfoin kolmijalka, joka liittyi Delfoin oraakkeliin. Sen ennuspapitar Pythia istui kolmijalalla Apollonin temppelissä ennustuksia lausuessaan. Toinen tunnettu kolmijalka oli Delfoin Käärmepylvään huipulla ollut Plataiain kolmijalka, joka juhlisti persialaissodissa saatua voittoa. Koregipalkintoina toimineista kolmijaloista tunnetuin on Lysikrateen muistomerkin katolla ollut kolmijalka.
Henrik Wilhelm Johan Zilliacus

Henrik Wilhelm Johan Zilliacus (24. kesäkuuta 1823 Pyhäjärvi Vpl – 2. elokuuta 1887 Ruokolahti) oli suomalainen juristi, virkamies, senaattori ja valtiopäivämies.
H. W. J. Zilliacuksen vanhemmat olivat henkikirjuri ja kuvernementinsihteeri Petter Vilhelm Zilliacus sekä Elisabet Ulrika Wolter. Zilliacus kävi koulua aluksi Käkisalmella ja kirjoitti vuonna 1840 ylioppilaaksi Helsingin yksityislyseosta. Hän valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1845 ja maisteriksi 1847 sekä molempain oikeuksien kandidaatiksi 1850. Molempain oikeuksien tohtoriksi hän väitteli vuonna 1860. Zilliacus työskenteli vuodesta 1852 alkaen senaatin talousosaston ylimmäisenä kamarikirjurina, vuosina 1854–1858 Maanmittauksen ja metsänhoitolaitoksen ylihallituksen kanslistina, vuonna 1857 Luotsi- ja majakkalaitoksen ylihallituksen sihteerinä sekä vuodesta 1858 Suomen Pankin sihteerinä ja vuodesta 1862 ensimmäisenä kamreerina.
Zilliacus nimitettiin vuonna 1866 Helsingin kunnallispormestariksi, vuonna 1873 prokuraattorin apulaiseksi ja vuonna 1875 senaatin talousosaston jäseneksi ja siviilitoimituskunnan apulaispäälliköksi. Hän oli porvarissäädyssä Helsingin edustaja vuoden 1872 valtiopäivillä, joilla hän toimi myös säädyn puhemiehenä. 
Zilliacuksen puoliso oli Äyräpään kruununvoudin tytär Ida Charlotta Söderhjelm. Heidän lapsiaan olivat kirjailija ja aktivistipoliitikko Konni Zilliacus sekä lääkäri Henrik Johan Wilhelm Zilliacus. Senaattori Gustaf Adolf Langenskiöld oli Zilliacuksen vävy.
Edvard von Boehm

Edvard von Boehm (vuoteen 1903 Boehm; 14. heinäkuuta 1841 Sortavala – 25. tammikuuta 1919 Helsinki) oli suomalainen virkamies ja senaattori.
Edvard Boehmin vanhemmat olivat kauppias Christian Edvard Boehm ja Emilia Aurelia Wahlberg. Hän kirjoitti ylioppilaaksi Kuopion lukiosta vuonna 1860 ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1864. Hän opiskeli sen jälkeen lakia ja sai varatuomarin arvon 1869. Boehm toimi vuosina 1883–1895 Suomen passiviraston päällikkönä Pietarissa sekä Hämeen läänin kuvernöörinä 1895–1899. Vuosina 1900–1905 hän oli senaatin talousosaston jäsenenä sekä siviilitoimituskunnan päällikkönä ja sen jälkeen Helsingin keisarillisen palatsin hoitajana vuoteen 1917 asti.
Boehm sai valtioneuvoksen arvonimen vuonna 1885, ja hänet aateloitiin vuonna 1903 nimellä "von Boehm". Hänestä polveutuu von Boehmin aatelissuku, joka esiteltiin Ritarihuoneelle vuonna 1904. Edvard von Boehmin pojanpoika oli taidemaalari ja -graafikko Tuomas von Boehm.
Eric Gustafsson Stenbock

Eric Gustafsson Stenbock (1538–1602) oli ruotsalainen valtaneuvos vuodesta 1568. Hän osallistui kapinointiin Eerik XIV:tä vastaan. Sigismund nimitti hänet vuonna 1594 Länsi-Götanmaan käskynhaltijaksi, ja hän ei totellut Kaarle-herttuan käskyjä. Hän joutui maanpakoon, kun herttua ryhtyi vuonna 1597 valloittamaan Älvsborgia.
Hänen isänsä oli Gustaf Olofsson Stenbock.
Johan Stiernhöök

Johan Olofsson Stiernhöök (27. helmikuuta 1596 Rättvik, Kopparberg – 25. kesäkuuta 1675 Tukholma) oli ruotsalainen oikeustieteilijä, ”Ruotsin oikeustieteen isä”. Hän otti nimekseen "Dalecarlus" synnyinseutunsa Taalainmaan mukaan. 
Stiernhöökin vanhemmat olivat kirkkoherra Olaus Petri Hedemorensis ja Margareta Johansdotter. Hän pääsi ylioppilaaksi Uppsalassa 1619 ja valmistui filosofian maisteriksi Uppsalan yliopistosta 1624 tai 1625. Hän opiskeli myös Saksassa Leipzigissa, Jenassa, Wittenbergissä ja Rostockissa.
Stiernhöök oli Västeråsin lukion oikeus- ja valtiotieteen lehtorina 1624–1630 ja opiskeli 1626-1628 Leidenissä, Oxfordissa ja Cambridgessä. Turun hovioikeuteen hän tuli 1630 asessoriksi, ja oli samalla Pohjois-Suomen laamannikunnan alilaamanni 1636–1640. Hän oli Turun akatemian ensimmäinen oikeustieteen professori vuodesta 1640. Ahvenanmaan tuomari hän oli 1641–1646. Hän siirtyi vuonna 1647 Ruotsiin, jossa hänestä tuli revisiosihteeri. Hänet aateloitiin vuonna 1649 nimellä Stiernhöök, ja hän sai hovineuvoksen arvon 1666. Hän julkaisi svealaisten ja götalaisten vanhasta oikeudesta teoksen "De jure Sueonum et Gothorum vetusto".
Kuningas Fahdin pengertie

Kuningas Fahdin pengertie (() on siltojen ja pengerteiden sarja, joka yhdistää Bahrainin saarivaltion Saudi-Arabiaan. Pengertien suunnittelu alkoi jo vuonna 1968, mutta sen rakentaminen alkoi vasta vuonna 1981 ja loppui vuonna 1986, jolloin se avattiin liikenteelle.
Historia.
Pengertien rakentaminen Bahrainista Saudi-Arabian itäiseen maakuntaan alkoi molempien kuningaskuntien aloitteesta. Idea syntyi, kun Saudi-Arabian kuningas Saud teki vierailun Bahrainiin vuonna 1954. Vuonna 1965 Bahrainin pääministeri Khalifa ibn Salman Al Khalifa ja Saudi-Arabian kuningas Faisal I sopivat pengertien rakentamisesta. Molemmat valtiot alkoivat tutkia taloudellisia ja muita rahoitukseen liittyviä asioita pengertien rakentamiselle. Maailmanpankin nimittämä komitea alkoi pohtia pengertien rakennusprojektia.
Pengertien rakennustyömaa käynnistettiin vuonna 1981. Vuonna 1985 pengertie saatiin valmiiksi ja se avattiin liikenteelle vuonna 1986. 
Vuonna 2014 sillan ylitti 10,4 miljoonaa ajoneuvoa eli keskimäärin 28 500 ajoneuvoa päivässä. Matkustajia samana vuonna kulki 23,7 miljoonaa eli keskimäärin 64 900 matkustajaa päivässä.
Pengertien rakentaminen maksoi noin 800 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria (kolme miljardia Saudi-Arabian rialia). Se oli aikansa suurimpia rakennustyömaita, jonka hollantilainen rakennusyhtiö Ballast Nedam oli rakentanut. On epäselvää, kuinka monta ihmistä työmaalla työskenteli. Pengertien nelikaistainen moottoritie on noin 25 km pitkä ja 23 metriä leveä.
Pengertiellä on kolme siltaa Saudi-Arabiasta Bahrainiin. Ne kulkevat Nasanin saaren läpi.
Bubba Gump Shrimp Company

Bubba Gump Shrimp Company on kala- ja äyriäisruokiin erikoistunut teemaravintolaketju. Idea ravintolaketjun perustamiseen tuli vuoden 1994 elokuvasta "Forrest Gump". Heinäkuussa 2021 ketjulla oli 36 ravintolaa, joista 24 sijaitsi Yhdysvalloissa, kolme Meksikossa, kaksi Japanissa, kaksi Kiinassa, yksi Britanniassa, yksi Kanadassa, yksi Indonesiassa ja yksi Qatarissa.
Bubba Gump -ravintoloiden menu koostuu enimmäkseen katkarapuannoksista, mutta ravintolassa on tarjolla myös muita kala- ja rapuruokia sekä cajun-annoksia. Ravintolassa myydään myös "Forrest Gump" -fanituotteita ja ravintolan omaa fanituotteistoa. 
Viacomin tytäryhtiö, Viacom Consumer Products, avasi ensimmäisen Bubba Gump -ravintolan vuonna 1996 Montereyssä, Kaliforniassa. Vuodesta 2010 lähtien Bubba Gump Shrimp Company on ollut ravintolakonserni Landry's Restaurantsin tytäryritys.
The Groundhogs

The Groundhogs on brittiläinen rock-yhtye, joka perustettiin vuonna 1963. Yhtye on vaikuttanut 6 vuosikymmenellä, mutta oli aktiivisimillaan 1960-luvulla.
Diskografia.
Albumit.
The Groundhogs:
&lt;br&gt;
Tony McPhee and the Groundhogs:
&lt;br&gt;
Tony McPhee (soolo):
Luis Vallejos Santoni

Luis Vallejos Santoni (31. tammikuuta 1917 Callao – 8. kesäkuuta 1982) oli perulainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi 21. joulukuuta 1957 ja nimitettiin Callaon hiippakunnan johtoon 20. syyskuuta 1971. Piispaksi konsekroinnin suoritti 21. marraskuuta Juan Landázuri Ricketts, jota avustivat Eduardo Picher Peña ja Lorenzo León Alvarado. 
Vallejos Santoni sai 14. tammikuuta 1975 nimityksen Cuzcon arkkipiispaksi, jonka virkaan hänet asetettiin saman vuoden maaliskuussa. Vallejos Santoni kuoli 65-vuotiaana virassa.
Juan Gualberto Guevara

Juan Gualberto Guevara y de la Cuba (12. heinäkuuta 1882 – 27. marraskuuta 1954) oli perulainen roomalaiskatolinen arkkipiispa ja yksi kirkon kardinaaleista. Hänet vihki papiksi Ismaele Puirredón 2. kesäkuuta 1906 Arequipan hiippakuntaan. Hänet nimitettiin Trujillon piispaksi 15. joulukuuta 1940, ja piispaksi konsekroinnin suoritti 2. maaliskuuta 1941 Fernando Cento, jota avustivat Felipe Santiago Hermosa y Sarmiento ja Domingo Juan Vargas.
Guevarasta tuli 23. toukokuuta 1943 Trujillon arkkipiispa, jona hän toimi, kunnes sai 16. joulukuuta 1945 nimityksen Liman arkkipiispaksi. Hänet ylennettiin kardinaaliksi 18. helmikuuta 1946, jolloin hänet nimitettiin Sant'Eusebion kardinaalipapiksi.
Guevara toimi toisen viran ohella myös Perun sotilaspiispana 13. tammikuuta 1945 saamastaan nimityksestä lähtien.
Guevaran vanhemmat olivat Simón Guevara ja Eulogia Cuba. Arequipassa suorittamiensa opintojen jälkeen Guevara sai tohtorinarvon kanonisessa oikeudessa Paavillisessa gregoriaanisessa yliopistossa 1922. Hän oli ensimmäinen perulainen kardinaali. Hän kuoli Limassa sydänkohtaukseen sairastettuaan syöpää, ja hänet haudattiin Liman tuomiokirkkoon.
Italian ympäriajo 2013

Italian ympäriajo 2013 oli järjestyksessään 96. maantiepyöräilyn Italian ympäriajo. Se alkoi Napolista 4. toukokuuta ja päättyi Bresciaan 26. toukokuuta 2013. Reitin kokonaispituus oli 3 405 kilometriä. Etapeista seitsemän päättyi vuorinousuun. Lisäksi ohjelmassa oli 17,4 kilometrin joukkueaika-ajo, 55,5 kilometrin henkilökohtainen aika-ajo ja 19,4 kilometrin mäkiaika-ajo.
Vincenzo Nibali voitti kilpailun 4 minuutin 43 sekunnin erolla Rigoberto Uraniin, Cadel Evans sijoittui kolmanneksi. Pistekilpailun voitti Mark Cavendish, mäkikirikilpailun Stefano Pirazzi, nuorten kilpailun Carlos Betancur, joukkuekilpailun Team Sky ja "super team" -joukkuekilpailun Team Movistar.
Lopputulokset.
Lähde: Cyclingnews
Kilpailujen kehittyminen.
Lähde: Gazzetta.it
Erkki Pälli

Erkki Kauko Kalevi Pälli (5. heinäkuuta 1935 Helsinki – 3. syyskuuta 2018 Vantaa) oli suomalainen äänilevytuottaja, musiikki- ja radiotoimittaja sekä kirjailija. Hän työskenteli 1950-luvulta lähtien useissa eri äänilevy-yhtiöissä, sanoma- ja aikakauslehdissä sekä Yleisradiossa.
Erkki Pälli syntyi Helsingissä, ja kasvoi Kallion kaupunginosassa. 4-vuotias Pälli lähetettiin vuoden 1940 alussa siskoineen sotalapseksi Ruotsiin, jossa hän asui aina jatkosodan loppuun asti.
Pälli aloitti musiikkilevybisneksessä vuonna 1956 ryhtyessään työskentelemään Hagströmin musiikkikaupassa. Hän työskenteli myöhemmin myös Akkuteollisuus ry:ssä, Scandia-Musiikilla sekä Musiikki-Fazerilla.
1960-luvulla Pälli toimi lyhytikäiseksi jääneen "Iskelmä"-lehden toimitussihteerinä sekä myöhemmin "Rytmi"-lehden toimittajana. Hän oli myös eri levy-yhtiöiden palveluksessa ja kirjoitti muun muassa kansitekstejä lukuisiin musiikkialbumeihin. Pälli toimi myös musiikkituottajana, 1970-luvun alussa hän tuotti kolme Vesa-Matti Loirin soololevyä. Pälli kirjoitti artikkeleita viihdealalta vuosien varrella muun muassa "Helsingin Sanomiin", "Ilta-Sanomiin", "Hymyyn" sekä lukuisiin muihin suomalaisiin lehtiin.
Pälli aloittii Yleisradiossa vuonna 1989 Ylen aikaisen toimittajana ja juontajana. Hänet muistetaan varsinkin suorasukaisesta tyylistään sekä erilaisista kommelluksistaan lähetyksissä. Hän jäi Yleisradiosta eläkkeelle vuonna 1998.
Vuonna 1999 Pälli julkaisi muistelmansa nimeltä "Riemutoimittaja kuuluisuuksien kintereillä". 2000-luvulla Pälli laati useita suomalaisten musiikintekijöiden elämäkertoja Populaarimusiikin museolle. Hänelle myönnettiin suomalaisen radio- ja TV-viihteen seuran Studio-Kympin elämäntyöpalkinto vuonna 2010.
Pälli ilmoitti maaliskuussa 2018 sairastuneensa parantumattomaan maksasyöpään. Hän hyvästeli ystävänsä 23. elokuuta julkaisemassaan Facebook-päivityksessä, jossa kertoi olevansa viimeistä kertaa kotonaan. Pälli kuoli 3. syyskuuta Vantaalla.
Baseballin Euroopan-mestaruuskilpailut 1958

Baseballin Euroopan mestaruuskilpailut 1958 pelattiin Alankomaissa heinäkuussa. Turnaukseen osallistui kuusi joukkuetta. Alankomaat joutui alkuotteluissaan tiukoille Saksan ja Italian kanssa voittaen molemmat vasta jatkovuoropareissa. Finaalissa Italia kaatui jo hieman helpommin 5-2.
Lopulliset sijoitukset.
Euroopan mestari 1958
 &lt;br&gt;Alankomaat
3. mestaruus