tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Aschehoug

H. Aschehoug &amp; Co. (W. Nygaard) AS on norjalainen kustannusyhtiö, jonka perustivat vuonna 1872 Hieronymus ja Halvar Aschehoug alun perin kirjojen vähittäiskauppa­liikkeeksi. Yritys ryhtyi myös kustannus­liikkeeksi sen jälkeen, kun William M. Nygaard tuli sen johtajaksi vuonna 1888. Vuonna 1900 kustannus- ja kirja­kauppa­toiminta erotettiin toisistaan. Vuonna 1935 yritys muutettiin osakeyhtiöksi. Ascehoug on yksi Norjan suurimmista kustannus­liikkeistä ja julkaisee norjalaista ja ulkomaalaista kauno­kirjallisuutta, tieto­kirjoja, oppi­kirjoja, lasten- ja nuorten­kirjoja. Konsernin liikevaihto vuonna 2008 oli 664,5 miljoonaa Norjan kruunua. Jos mukaan lasketaan myös Ascehougin osuus "De norkse Bokklubbene"sta ja "Norli Gruppen"ista, kokonais­liike­vaihto oli 1528 miljoonaa kruunua.
HMS Porpoise (1913)

HMS Porpoise oli Britannian kuninkaallisen laivaston Acasta-luokan hävittäjä ensimmäisessä maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin Woolstonista Southamptonista John I. Thornycroft and Companyltä, missä köli laskettiin 14. maaliskuuta 1912. Alus laskettiin vesille 21. heinäkuuta 1913 ja otettiin palvelukseen tammikuussa 1914.
Palvelus.
"Porpoise" oli Suuren laivaston 4. hävittäjälaivueessa, kunnes se siirrettiin 1916 Skagerrakin taistelun jälkeen laivueen mukana Humberiin. Alus siirrettiin edelleen vuoden lopussa Portsmouthiin. Pian siirron jälkeen laivue hajotettiin, jolloin sen alukset sijoitettiin eri paikallislaivueisiin.
Brasilian laivasto.
Alus myytiin 23. helmikuuta 1920 ilman aseita takaisin valmistajalleen, joka myi sen edelleen Brasiliaan siviiliyritykselle. Brasilian laivasto otti aluksen palvelukseen 9. joulukuuta 1922 ja nimesi sen ensin "Alexandrino Deaencaksi" ja edelleen "Maranhãoksi" runkonumerolla CT 12.
"Maranhão" varustettiin 1942 Oerlikonin 20 mm ilmatorjuntatykein, sukellusveneentorjuntakalustolla ja kaikuluotaimella. Aluksen miehistö pelasti 13. heinäkuuta 1943 Rio de Janeiron kaakkoispuolella 86 eloonjäänyttä amerikkalaiselta rahtilaiva "SS African Starilta", jonka Saksan laivaston sukellusvene "U-172" oli torpedoinut (). Alus poistettiin palveluksesta 13. syyskuuta 1946, jolloin se oli matkannut 89 510 merimailia.
Guido Simberg

Guido Peter Maximilian Simberg (11. syyskuuta 1887 Viipuri – 23. helmikuuta 1971 Helsinki) oli suomalainen ruotsin kielellä kirjoittanut kirjailija.
Guido Simbergin vanhemmat olivat eversti Niklas Edvard Simberg (1822–1915) ja Ebba Matilda Widenius (1840–1897). Hän pääsi ylioppilaaksi 1905 Viipurin ruotsalaisesta klassillisesta lyseosta ja opiskeli sitten fysiikkaa ja kemiaa muutaman vuoden ajan Helsingin yliopistossa.
Simberg oli pari vuotta Outokummun kuparikaivoksen palveluksessa ja palasi sitten Helsinkiin, jossa hän oli työssä kaupungin laboratoriossa. Tämän jälkeen Simberg oli Teka Oy:n palveluksessa Riihimäellä ja sitten Tampereen Rohdoskauppayhtiön palveluksessa Tampereella. Helsinkiin palattuaan Simberg oli Kala Oy:n palveluksessa. Hän toimi myös kemian ja fysiikan opettajana Kulosaaren ruotsalaisessa yhteiskoulussa ja Töölön ruotsalaisessa yhteiskoulussa. Guido Simberg oli naimisissa Rhea Stenbergin (s. 1887) kanssa.
Guido Simbergin veli oli taidemaalari Hugo Simberg.
Aiheesta muualla.
Kirjallisuusarvosteluja Guido Simbergin teoksista:
CT Pará (1908)

CT Pará (runkonumero CT-2) oli Brasilian laivaston Pará-luokan hävittäjä ().
Valmistus.
Alus tilattiin Yarrow Shipbuildersin telakalta Scotstounista, missä köli laskettiin 1908 telakkanumerolla 1260. Se laskettiin vesille 11. heinäkuuta 1908 ja valmistui 31. joulukuuta 1909.
Palvelus.
Alus poistettiin 1936 alusluettelosta.
Elämysurheilu

Elämysurheilulajeilla tarkoitetaan pääasiallisesti moderneja lajeja, joista osa käsitetään yleisesti myös extreme-urheiluksi. Niiden harrastamisen päämääränä on kilpailumenestyksen sijaan saavuttaa lähinnä uusia, henkilökohtaisia elämyksiä ja kokemuksia, sekä haastaa itseään. Lajien luonne yleensä tukee tätä ainakin jonkinasteisen vaarantunteen myötä, joskin lajien todellinen vaarallisuus vaihtelee merkittävästi. Lajeille yhteistä on niiden huono soveltuvuus perinteiseen suoritusperusteiseen kilpaurheiluun, sekä niiden harrastajien korostama yksilökeskeisyys harrastuksen motivaation lähteenä. 
Elämysurheilulajien tarkkaa listaa on vaikea esittää. Joidenkin lajien osalta on olemassa myös kilpamuodot, joiden kuuluminen tähän joukkoon voidaan kyseenalaistaa. Tyypillisesti lajivalikoimaan kuitenkin kuuluvat mm.:
Lajeilla on joitakin tyypillisesti yhdistäviä piirteitä. Niiden harrastaminen on yleensä verrattaen järjestymätöntä verrattuna perinteisempiin urheilulajeihin. Niiden harrastuksen muoto on myös yleensä vapaamuotoisempaa, eikä lajeilla ole yleensä kirjoitettuja sääntöjä tai välttämättä edes tarkkaa lajimääritelmää. Lajit ovat tyypillisesti nuoria, ja niiden sisällä sekä lajin että välineiden kehitys on nopeatempoista.
Sverdrupin saari

Sverdrupin saari sijaitsee Venäjän Siperian pohjoispuolisella Karanmerellä Novaja Zemljasta itään. Saari sijaitsee Aasian mantereelta 110 kilometrin päässä Jamalin ja Gydan niemimaiden lähellä pohjoiseen Ob-joen suusta ja Jenisein lahdesta.
Löytäminen.
Sverdrupin saaren löysi Fridtjof Nansen 18. elokuuta 1893 "Fram"-laivan ensimmäisellä tutkimusmatkalla. Ensimmäisen kerran saarelle rantauduttiin kahdella venäläisillä "Sibirjakov (jäänmurtaja)" ja "Rusanov" jäänmurtajilla vuoden 1933 elokuussa.
Geologia.
Tuolloin tehtiin ensimmäinen kuvaus saaren pinnanmuodostuksesta ja geologiasta. Sverdrupin saaren pinta-ala on noin 70 neliökilometriä. Siitä noin kolmannes on hiekasta kaasaantunutta kynnästä jonka korkeus merenpinnasta on alle kaksi metriä. Korkein kohta saaren keskiosassa on 33 metriä. Saaren pinnanmuoto on selvästi penkereinen ja sitä halkovat selvät veden uurtamat raviinit.
Sää ja kasvillisuus.
Keskilämpötila on tammikuussa -26 – -28 °C ja heinäkuussa 0,4–3,4 °C. Vuotuinen sademäärä on 200–300 millimetriä. Kylmyys aiheuttaa sen että saaren kasvillisuus on arktisen aavikon tyypillistä kasvillisuutta. Putkilokasveja on vähän ja ne kuuluvat seuraaviin heimoihin: 
Saarella kasvaa 27 lajia sammalia ja 33 lajia jäkäliä.
Simberg

Simberg on muun muassa seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi:
Stride

Stride (suomeksi kirjaimellisesti "harppaus") oli 1910- ja 1920-luvun vaihteessa New Yorkin Harlemissa kehittynyt pianonsoittotyyli.
Stride perustui ragtimen rytmikuvioon. Siinä pianistin vasen käsi soittaa vuorotellen bassonuotteja ja korkeammalta soitettavia sointuja – nämä ovat usein pitkällä etäisyydellä toisistaan, mikä tarkoittaa että pianistin vasemman käden pitää olla jatkuvassa, harppovassa liikkeessä. Bassonuottia korostettiin toisinaan lisäämällä siihen vasemman käden peukalolla desimi painollisella tahdinosalla. Harmonisesti stride-musiikki oli ragtimea monimutkaisempaa soitettavan soinnun vaihtuessa usein kahden iskun välein.
1920-luvun striden tärkeimpiä edustajia olivat James P. Johnson, Fats Waller ja Willie ”The Lion” Smith. Johnson tunnetaan ”stride-pianon isänä”. 1930-luvulla suosioon tulleen Art Tatumin soittoa pidetään usein stride-tyylin huippukohtana, vaikka hänen soittotyylinsä poikkesikin huomattavasti aiemmista stride-pianisteista.
The Dickies

The Dickies on vuonna 1977 perustettu yhdysvaltalainen punkrock-yhtye. The Dickies oli Los Angelessin ensimmäisiä punk-yhtyeitä.
Yhtyeen huumoripitoinen musiikki on saanut vaikutteita Ramonesilta. Yhtye on suosittu Britanniassa, jossa heidän kappaleensa "Banana Splits" nousi vuonna 1979 Top 10:een.
Bandyliigakausi 1999–2000

Jääpallon Bandyliigassa kaudella 1999-2000 pelattiin kolmentoista joukkueen kaksinkertainen runkosarja, johon oli lisätty kaksi ns. paikallisottelua kullekin joukkueelle. Kahdeksan parasta jatkoi pudotuspeleihin. Tornion Palloveikot voitti ensimmäisen Suomen mestaruutensa. Loppuottelussa se voitti Oulun Luistinseuran.
Runkosarja.
Sarjaan nousi Kulosaaren Vesta.
Puolivälierät.
Puolivälierät pelattiin paras viidestä. kaksi ensimmäistä paremmin sijoittuneen ja kaksi seuraavaa heikommin sijoittuneen kotikentällä. Mahdollinen viides ottelu jälleen paremmin sijoittuneen kentällä.
Välierät.
Pelattiin paras kolmesta. Ensimmäinen ja tarvittaessa kolmas ottelu paremmin sijoittuneen kotikentällä.
Loppuottelu.
Pelattiin 18. maaliskuuta Oulunkylässä.
Suomen mestarit.
ToPV: Pasi Hiekkanen, Petteri Lampinen, Peter Stock, Mikko Aarni, Marko Miinala, Pekka Hiltunen, Alexander Tchermenin, Paulus Pörhölä, Rami Kekkonen, Veli-Matti Körkkö, Kari Salo, Jussi Karjalainen, Sakari Pörhölä, Erkki Koivuranta, Väinö Vierelä, Jari Vaattovaara, Igor Zolotarev, Jari Tallgren, Jukka Ohtonen. Valmentaja: Anders Strömbäck
Paras maalintekijä oli Jari Vaattovaara 67, joka voitti myös pistepörssin pistein 103.
CT Amazonas (1908)

CT Amazonas (runkonumero CT-1) oli Brasilian laivaston Pará-luokan hävittäjä ().
Valmistus.
Alus tilattiin vuoden 1907 laivasto-ohjelmassa Yarrowilta Scotstounista, missä köli laskettiin 11. heinäkuuta 1908. Se laskettiin vesille 8. joulukuuta ja valmistui 31. joulukuuta 1909.
Palvelus.
Alus on poistettu alusluettelosta.
CT Rio Grande do Norte

CT Rio Grande do Norte (runkonumero CT-4) oli Brasilian laivaston Pará-luokan hävittäjä ().
Valmistus.
Alus tilattiin Yarrow Shipbuildersilta Scotstounista, missä köli laskettiin 1908. Alus laskettiin vesille vielä samana vuonna ja otettiin palvelukseen seuraavana vuonna.
Palvelus.
Brasilian liityttyä 24. lokakuuta 1917 ensimmäiseen maailmansotaan ympärysvaltojen rinnalle maa lähetti Afrikan luoteisrannikolle laivueen, johon "Rio Grande do Norte" liitettiin. Alus palveli osaston mukana seuraavat kolme kuukautta ennen sodan päättymistä ja Brasiliaan paluuta. Alus palveli edelleen toisessa maailmansodassa, mutta sen tehtävät olivat toisarvoisia partiotehtäviä rannikon läheisyydessä. Alus poistettiin palveluksesta 1944.
CT Alagoas (1909)

CT Alagoas (runkonumero CT-6) oli Brasilian laivaston Pará-luokan hävittäjä ().
Valmistus.
Alus tilattiin vuoden 1907 laivasto-ohjelmassa Yarrowilta Scotstounista, missä köli laskettiin 1908. Se laskettiin vesille 7. syyskuuta 1909 ja valmistui 28. helmikuuta 1910.
Palvelus.
"Alagoas" poistettiin alusluettelosta 22. maaliskuuta 1939.
CT Santa Catarina

CT Santa Catarina (runkonumero CT-9) oli Brasilian laivaston Pará-luokan hävittäjä ().
Valmistus.
Alus tilattiin Yarrow Shipbuildersilta Scotstounista, missä köli laskettiin vuonna 1908. Alus laskettiin vesille 27. lokakuuta 1909 ja otettiin palvelukseen 1910.
Palvelus.
Brasilian liityttyä 24. lokakuuta 1917 ensimmäiseen maailmansotaan ympärysvaltojen rinnalle maa lähetti Afrikan luoteisrannikolle laivueen, johon "Santa Catarina" liitettiin. Alus palveli osaston mukana seuraavat kolme kuukautta ennen sodan päättymistä ja Brasiliaan paluuta. Alus palveli edelleen toisessa maailmansodassa, mutta sen tehtävät olivat toisarvoisia partiotehtäviä rannikon läheisyydessä. Alus poistettiin palveluksesta 1944.
CT Paraná (1910)

CT Paraná (runkonumero CT-8) oli Brasilian laivaston Pará-luokan hävittäjä ().
Valmistus.
Alus tilattiin vuoden 1907 laivasto-ohjelmassa Yarrowilta, missä köli laskettiin 1908. Se laskettiin vesille 1909 ja valmistui 1910.
Palvelus.
Alus poistettiin alusluettelosta 2. lokakuuta 1933.
CT Sergipe

CT Sergipe (runkonumero CT-7) oli Brasilian laivaston Pará-luokan hävittäjä ().
Valmistus.
Alus tilattiin vuoden 1907 laivasto-ohjelmassa Britanniasta Scotstounista Yarrow Shipbuildersilta, missä köli laskettiin 1908. Se laskettiin vesille 25. toukokuuta 1910 ja valmistui vielä samana vuonna.
Palvelus.
"Sergipe" poistettiin alusluettelosta 28. heinäkuuta 1944.
CT Mato Grosso

CT Mato Grosso () (runkonumero CT-10) oli Brasilian laivaston Pará-luokan hävittäjä.
Valmistus.
Alus tilattiin osana vuoden 1907 laivasto-ohjelmaa Yarrowilta, missä köli laskettiin 1908. Alus laskettiin vesille 23. syyskuuta 1909 ja valmistui vielä samana vuonna.
Palvelus.
Alus poistettiin alusluettelosta 13. syyskuuta 1946.
CT Piauhy (1908)

CT Piauhy (runkonumero CT-3) oli Brasilian laivaston Pará-luokan hävittäjä ().
Valmistus.
Alus tilattiin Yarrows Shipbuildersilta Scotstounista, missä köli laskettiin 1908. Alus laskettiin vesille 11. heinäkuuta 1908 ja otettiin palvelukseen 31. joulukuuta 1909.
Palvelus.
Brasilian liityttyä 24. lokakuuta 1917 ensimmäiseen maailmansotaan ympärysvaltojen rinnalle maa lähetti Afrikan luoteisrannikolle laivueen, johon "Piauhy" liitettiin. Alus palveli osaston mukana seuraavat kolme kuukautta ennen sodan päättymistä ja Brasiliaan paluuta. Alus palveli edelleen toisessa maailmansodassa, mutta sen tehtävät olivat toisarvoisia partiotehtäviä rannikon läheisyydessä. Alus poistettiin palveluksesta 1944.
Agnelli

Agnellin suku on yksi Italian ja erityisesti Torinon elinkeinoelämän vaikutusvaltaisimmista suvuista.
Agnellit tunnetaan parhaiten autonvalmistaja Fiatin ja Ferrarin sekä jalkapalloseura Juventuksen omistajina. Suku käyttää edelleen huomattavaa valtaa niissä ja useissa muissa yrityksissä sijoitusyhtiöidensä kautta. Suvun tärkein holdingyhtiö on Exor.
CT Parahyba (1909)

CT Parahyba (runkonumero CT-5) oli Brasilian laivaston Pará-luokan hävittäjä ().
Valmistus.
Alus tilattiin Yarrows Shipbuildersilta Scotstounista, missä köli laskettiin 1908. Alus laskettiin vesille 11. heinäkuuta 1908 ja otettiin palvelukseen 31. joulukuuta 1909.
Palvelus.
Brasilian liityttyä 24. lokakuuta 1917 ensimmäiseen maailmansotaan ympärysvaltojen rinnalle maa lähetti Afrikan luoteisrannikolle laivueen, johon "Parahyba" liitettiin. Alus oli osaston mukana seuraavat kolme kuukautta ennen sodan päättymistä ja Brasiliaan paluuta. Alus oli edelleen toisessa maailmansodassa, mutta sen tehtävät olivat toisarvoisia partiotehtäviä rannikon läheisyydessä. Alus poistettiin palveluksesta 1944.
Torsten Lindgård

Torsten Leander Lindgård (sukunimi vuoteen 1922 "Granholm"; 28. helmikuuta 1907 Maalahti – 14. tammikuuta 1977 Maalahti) oli suomenruotsalainen kirjailija ja pakinoitsija.
Teoksia.
Nimellä "Torsten L. Granholm" :
Nimellä "Torsten Lindgård":
USS Alger

USS Alger (runkonumero DE-101) oli Yhdysvaltain laivaston Cannon-luokan saattuehävittäjä toisessa maailmansodassa. Alus suojasi Atlantilla saattueita. Alus oli nimetty Philip Rounseville Algerin mukaan.
Valmistus.
Alus tilattiin Dravo Corporationilta Wilmingtonista Delawaresta, missä köli laskettiin 2. tammikuuta 1943. Alus laskettiin vesille 8. heinäkuuta 1943 kumminaan Louisa Rodgers Alger ja otettiin palvelukseen 12. marraskuuta 1943 Philadelphian laivastontelakalla ensimmäisenä päällikkönään W. F. Porter.
Palvelus.
Alus lähti 30. marraskuuta Bermudalle koeajoihin, joiden päätyttyä se palasi Philadelphiaan. Alus lähti 15. tammikuuta 1944 Karibianmerelle. Se saapui 21. tammikuuta Trinidadiin, jossa se liitettiin Task Group 42.5:een. Alus suojasi 31. tammikuuta saattueen Recifeen Brasiliaan. Matkan aikana alus kolaroi kauppalaivan kanssa, jolloin keula vaurioitui. Alus pääsi kuitenkin määränpäähänsä Recifeen 14. helmikuuta. Alus liitettiin Task Group 41.5:een partioimaan Brasilian rannikolla. Se oli tehtävässä aina kesäkuun alkuun. Alus lähti 1. kesäkuuta saattueen suojana Trinidadiin, jonne se saapui 8. kesäkuuta. Se lähti paluumatkalle suojaten saattuetta.
Alus suojasi 17. heinäkuuta saattuetukialus "USS Solomonsia" Brasilian rannikolla sukellusveneidentorjuntapartiossa. Tehtävästä vapauduttuaan alus palasi partiotehtäviin. Alus suojasi 30. marraskuuta Task Group 42.3:n mukana saattueen Rio de Janeiroon. Alus suojasi 28. joulukuuta saattueen Recifestä Trinidadiin, mutta se palasi takaisin 30. tammikuuta 1945. Paluuta seuranneena päivänä alus vapautettiin palveluksesta, jolloin miehistö aloitti valmistautumisen aluksen lainaamiseksi Brasilian hallitukselle.
Erilaisten tarkistusten ja koeajojen päätteeksi "Alger" lähti 23. helmikuuta Recifestä ja ankkuroitui vielä samana päivänä Nataliin. Alus poistettiin 10. maaliskuuta palveluksesta ja lainattiin Brasilian laivastolle. Alus poistettiin 20. heinäkuuta 1953 Yhdysvaltain laivaston alusluettelosta.
Brasiliassa.
Brasilian laivasto nimesi aluksen "CTE Babitongaksi" () runkonumerolla D-16. Se poistettiin 1964 Brasilian laivaston alusluettelosta ja romutettiin.
Kunnes toisin todistetaan

Kunnes toisin todistetaan ("Presumed Innocent") on vuonna 1990 ensi-iltansa saanut oikeussalidraama, joka perustuu Scott Turow’n samannimiseen romaaniin. Elokuvan pääosia esittävät Harrison Ford, Brian Dennehy, Raúl Juliá, Bonnie Bedelia, Paul Winfield, John Spencer ja Greta Scacchi. Elokuvan on ohjannut Alan J. Pakula. Elokuva oli taloudellinen menestys tuottaen maailmanlaajuisesti yli 220 miljoonaa dollaria ja sai 91 % positiivisen arvostelun Rotten Tomatoes -sivustolta.
Arvioita.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Harri Närhi kutsui elokuvaa eroottisesti latautuneeksi ja täyteläiseksi murhamysteeriksi ja antoi sille kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”. "Helsingin Sanomien" Mikael Fränti puolestaan arveli toimivien asioiden juontavan Scott Turow’n romaanista, kun taas Pakulan ohjauksesta puuttuu into ja näkemys. Hallitun ja sievistelevän filmatisoinnin ohjaaja on Fräntin mielestä tehnyt kuin velvollisuuden pakosta: ”Pakulan puhti on sammunut.”
Olykan linna

Olykan linna on pääosin liettualaisen Radvilan eli Radziwillin (, , , ) aatelissuvun rakentama rakennuskokonaisuus Olykan kylässä, Volynian alueella nykyisen Ukrainan luoteisosissa. Olyka sijaitsee linnuntietä noin 35 kilometriä Volynian alueen Lutskin kaupungin itäpuolella. 
Linnan historiaa.
Olykaan rakennettiin 1460-luvun tienoilla kivinen kirkko ja siellä ilmeisesti oli liettualaisperäisen Kiškan aatelissuvun kartano. Hyvin laajat Olykan ja Njasvižin (nykyisellä Valko-Venäjällä) alueet tulivat Radvilan suvulle vuonna 1513 (tai 1523) Kiszkan aatelissuvulta avioliiton myötäjäisinä, kun muun muassa Trakain linnanherrana toiminut Jonas Radvila I (Jan Radziwiłł, 1474–1522) meni naimisiin Anna Kiškaitėn kanssa.
Alueet siirtyivät aikanaan heidän pojalleen, Krakovassa opiskelleelle Mikalojus Radvila Mustalle (, , 1515 Njasviž- 1565), joka kohosi koko Liettuan suuriruhtinaskunnassa ylipäälliköksi ja oli yksi koko Puola-Liettuan vaikutusvaltaisimmista ja rikkaimmista miehistä. Aatelisarvoltaan hän oli ensimmäinen Olykan ja Njasvižin herttua, joka vuonna 1547 sai samanaikaisesti serkkunsa kanssa sukuhaaralleen herttuan periytyvän ja korkean arvonimen sota-ansioillaan. Herttua rakennutti Olykaan 1500-luvun puolivälin tienoilla silloisen Puolan itäosien ensimmäisen, 4-kulmaiseen pohjaratkaisuun perustuvan bastionilinnan. Linnan koko on noin 100 × 120 metriä ja sen ensimmäinen vaihe valmistui vuonna 1564. Mahtiherttua oli protestantti, ja Olykasta kehittyi useiksi vuosikymmeniksi yksi kalvinistisen uskonpuhdistuksen tärkeistä linnakkeista Volynian alueella. Vastaava reformismin tukikohta muodostui myös Njasvižin linnasta ja Radvilan toisen sukuhaaran hallitsemasta Biržain linnasta. 
Kivisen palatsilinnoituksen rakentamista jatkoi linnan perinyt Mikalojus Radvilan nuorin poika Stanislovas Radvila II (, 1559 Vilna – 1599 Pasawa), joka toimi muun muassa Liettuan suuriruhtinaskunnan marsalkkana (Puolan kuninkaan neuvonantajana). Hänen poikansa, Liettuan suuriruhtinaskunnan kansleriksi edennyt Albertas Stanislovas Radvila (, 1593 Olyka – 1656 Gdansk) peri Olykan maat isältään ja jatkoi linnan rakentamista. Rakennustöitä hidastuttivat ja toisaalta kannustivat useat rakenteita vahingoittaneet piiritykset, joihin Olykan linna joutui 1590–1640-lukujen aikana.
Neuvostoaikana rakennuksissa toimi mielisairaala. Palatsilinna on nykyään osaksi raunioina, joskin neuvostoajan jälkeen palatsia on osin kunnoistettu.
Ksylaani

Ksylaani (engl. "Xylan") (C5H10O5) on luonnossa esiintyvä polysakkaridiyhdiste, jota esiintyy kasvien soluseinissä ja levissä kuten viher- ja punalevien soluseinissä selluloosan korvikkeena. Ksylaanit ovat ksyloosin polysakkariyksiköitä. Ksylaanista syntyvästä ksyloosia pelkistämällä voi valmistaa teollisesti koivusokeria eri ksylitolia.
Ksylaanin CAS-numero on 9014-63-5.
Federico Fernández

Federico Fernández (s. 21. helmikuuta 1989 Tres Algarrobos, Buenos Airesin maakunta, Argentiina) on argentiinalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Hän on kotimaansa lisäksi pelannut Italiassa, Espanjassa ja kahdeksan kautta Englannin Valioliigassa.
Seurajoukkueura.
Fernández teki ensiesiintymisensä Argentiinan pääsarjassa syyskaudella (Apertura) 14. syyskuuta 2008 ottelussa Vélez Sarsfieldia vastaan. Ensimmäisen maalinsa joukkueessa hän teki 2. toukokuuta 2009 vierasottelussa Lanúsia vastaan. Myöhemmin samana vuonna joukkue voitti Copa Libertadoresin, jossa hän pelasi kahdessa ottelussa. Hän voitti Argentiinan Primera Divisiónin Apertura-mestaruuden 2010.
Joulukuussa 2010 italialaisseura Napoli ilmoitti hankkineensa Fernándezin riveihinsä 3 miljoonan euron siirtokorvauksella. Hän saapui napolilaisseuraan kuitenkin vasta heinäkuussa 2011.
Fernández teki 2. marraskuuta 2011 kaksi maalia Mestarien liigan lohkovaiheen ottelussa saksalaista Bayern Münchenia vastaan. Napoli hävisi kuitenkin ottelun numeroin 2–3. Hän pelasi yhden ottelun Napolin voittaessa Italian Cupin 2012. Kevätkauden 2013 hän oli lainalla Getafessa, jossa pelasi 14 Espanjan pääsarjaottelua. Seuraavalla kaudella hän pelasi neljä ottelua Napolin voittaessa jälleen Italian cupin. Serie A:ssa hän pelasi Napolissa kolmen kauden aikana kaikkiaan 44 ottelua.
Kausilla 2014–2018 Fernández edusti Swansea Cityä, jossa hän pelasi 117 Englannin Valioliigan ottelua sekä elokuussa 2018 vielä yhden ottelun Englannin Mestaruussarjassa ennen siirtoaan Newcastle Unitediin. Siellä hän pelasi 82 valioliigaottelua, joissa hän teki kaksi maalia. Syksyllä 2022 hän edusti espanjalaisseura Elcheä mutta pelasi vain yhden liigaottelun.
Maajoukkueura.
Fernández on pelannut 32 maaottelua ja tehnyt niissä kaksi maalia vuosina 2011–2014. Ensimmäisen A-maaottelunsa hän pelasi Ecuadoria vastaan huhtikuussa 2011. Ensimmäisen maaottelumaalinsa hän teki kuukautta myöhemmin pelatussa Paraguay-ottelussa. Ensimmäisen MM-karsintaottelunsa hän pelasi Kolumbiaa vastaan saman vuoden marraskuussa.
Hän kuului Argentiinan joukkueeseen vuoden 2014 MM-kilpailuissa. Hän pelasi täydet minuutit hopeaa saavuttaneen Argentiinan neljässä ensimmäisessä ottelussa, muttei päässyt kolmessa viimeisessä pelissä kentälle.
M/S Sapphire Princess

Sapphire Princess on Princess Cruisesin loistoristeilijä, joka rakennettiin Mitsubishi Heavy Industriesin telakalla Japanissa yhdessä sisaraluksensa "Diamond Princessin" kanssa. Sapphire Princess kastettiin 10. kesäkuuta 2004. Laivan pituus on 290 metriä, leveys 37 metriä ja bruttovetoisuus 116 000 tonnia, eli se on Princess Cruisesin suurin laiva sisaraluksensa kanssa. Laivalla on 18 kantta ja se voi ottaa 2 670 matkustajaa.
Muuta.
Sapphire Princess törmäsi uhanalaiseen 22-metriseen sillivalaaseen Vancouverissa vuonna 2009 ollessaan palaamassa viikon mittaiselta Alaskan risteilyltä. Ei tiedetä oliko valas jo kuollut ennen törmäystä vai kuoliko se törmätessään laivaan. Princess Cruisesin mukaan Sapphire Princesin reitillä ei ollut havaittu valaita.
Mikko Linnaluoma

Mikko Linnaluoma (s. 30. syyskuuta 1982) on suomalainen entinen pesäpalloilija, joka edusti urallaan pääasiassa Hyvinkään Tahkoa.
Linnaluoma pelasi ensimmäiset Superpesis-ottelunsa kaudella 2004 kasvattajaseurassaan Hyvinkään Tahkossa. Sitä ennen hän oli pelannut sekä Tahkon juniorijoukkueissa että Riihi-Pesiksen joukkueessa Suomensarjassa ja Ykköspesiksessä. Linnaluoma voitti Tahkossa mestaruuden kaudella 2007. Hän edusti Tahkoa kauden 2009 loppuun saakka, kunnes Linnaluoma lopetti uransa. Häneltä leikattiin polvi syksyllä 2010. Lisäksi Linnaluoman ranne puhdistettiin. Hän kuitenkin palasi vuoden tauon jälkeen kaudella 2011. Alkukauden Linnaluoma pelasi Puna-Mustissa Ykköspesiksessä. Olli Lehtolan loukkaantumisen takia Linnaluoma siirtyi pudotuspelien alettua Tahkoon Superpesistä pelaamaan. Linnaluoma solmi kauden jälkeen sopimuksen kaudesta 2012 Tahkon kanssa.
Kaudelle 2012 Linnaluoma valittiin Tahkon varakapteeniksi. Hän kärsi heti alkukaudesta selkävaivoista. Touko- ja kesäkuun aikana Linnaluoma pelasi kahdeksan ottelua Superpesiksessä. Hän saavutti toukokuussa uransa sadannen ottelun Superpesiksessä. Lisäksi hän löi kerran kunnarin ja valittiin yhdessä ottelussa Tahkon parhaaksi pelaajaksi. Kesäkuun puolivälissä hänen polvensa hajosi. Linnaluoma palasi vielä Tahkon joukkueeseen pelaten muutamassa ottelussa. Linnaluoman polvi vaati leikkausta ja uran odotettiin päättyvän loukkaantumiseen, mutta niin ei käynyt. Elokuussa Linnaluoma meni kuitenkin töihin Adidakselle Saksaan muuttaen samalla sinne. Linnaluoma lensi kuitenkin Saksasta viikonlopuksi Suomeen pelaamaan Tahkon puolivälieräotteluissa Joensuun Mailaa vastaan. Tahko tippui puolivälierissä ja Linnaluoma lopetti lopullisesti uransa.
Linnaluoma pelaa etukentällä. Sisäpelissä hän on vaihtaja. Hän kärsi uransa aikana lukuisista polvivaivoista. Linnaluoma saavutti uransa aikana 178,7 pesispörssipistettä. Hänen ainoa SM-mitalinsa oli vuonna 2007 saavutettu kulta. Linnaluoman yhden ottelun ennätys on viisi lyötyä, kuusi tuotua ja 11 kärkilyöntiä.
Lähteet.
Linnaluoman profiili Hyvinkään Tahkon kotisivuilla
Ole Henrik Magga

Ole Henrik Magga (s. 12. elokuuta 1947) on koutokeinolainen kielentutkija ja poliitikko.
Magga oli Norjan saamelaiskäräjien ensimmäinen presidentti vuosina 1989–1997. Vuosina 2002–2004 hän oli saamelaisten edustaja (UN Permanent Forum on Indigenous Issues).
Hän valmistui tohtoriksi vuonna 1986, ensimmäisenä äidinkielellään saamenkielellä väitelleenä.
Magga toimi fennougristiikan professorina Oslon yliopistossa vuosina 1987–1990, Knut Bergslandin jälkeen, mutta hän luopui tästä virasta työskennelläkseen saamenkielen professorina ensin Tromssan yliopistossa ja vuodesta 1997 Saamelaisessa korkeakoulussa Koutokeinossa.
Hänestä tuli Norjan tiedeakatemian jäsen vuonna 1993.
Tunturiängelmä

Tunturiängelmä ("Thalictrum alpinum") on pohjoisella pallonpuoliskolla tavattava pienikokoinen vuoristoseutujen ja arktisten alueiden kasvi.
Ulkonäkö ja koko.
Monivuotinen tunturiängelmä on kasvaa 5–25 cm korkeaksi. Varsi on kalju. Varsilehtiä on enintään yksi, mutta aluslehdet ovat runsaslukuisia. Lehdet ovat korvakkeellisia ja niiden ruodit ovat 1–5 cm pitkiä. Lehtilapa on 2–5 cm pitkä, yksi tai kaksi kertaa perilehdykkäinen muodon vaihdellessa tavallisesti puikeasta kolmiomaiseen. Lehdykät ovat pyöreähköjä ja tylppäliuskaisia, ja myös lehdyköitten ruodit ovat korvakkeellisia. Kukinto on yksinkertainen, harvakukkainen terttu. Kukat ovat pieniä. Niissä on varhain varisevia, usein punertavia kehälehtiä neljä tai viisi kappaletta. Heteitä on runsaasti. Heteiden palhot ovat tavallisesti sinipunertavia, ponnet pitkäsuippuisia ja väriltään tavallisesti punaruskeita. Suomessa tunturiängelmä kukkii heinä-elokuussa. Hedelmä on noin 3 mm pitkä, pitkittäisharjuinen ja lähes perätön pähkylä. Tunturiängelmä on myrkyllinen kasvilaji.
Levinneisyys.
Tunturiängelmää tavataan laajalla mutta hyvin hajanaisella alueella pohjoisella pallonpuoliskolla. Euroopassa sitä kasvaa Fennoskandian pohjoisosissa, Islannissa, Skotlannissa, Pohjois-Irlannissa, Pyreneillä, Alpeilla, Karpaateilla, Kaukasuksella sekä Venäjän arktisella tundravyöhykkeellä. Levinneisyysalue jatkuu edelleen Aasian puolella Pohjois-Siperian arktisella vyöhykkeellä sekä Etelä-Siperiassa, Keski-Aasiassa ja Himalajan alueella. Pohjois-Amerikassa tunturiängelmää kasvaa Alaskassa, Yhdysvaltain lounaisosissa sekä Koillis-Kanadassa. Laji on tavanomainen myös Grönlannissa.
Suomessa tunturiängelmän esiintymisalue on pohjoinen. Sitä kasvaa toisaalta Sallan–Kuusamon alueella, toisaalta Pohjois-Lapissa varsinkin Enontekiöllä, Utsjoella ja Inarissa. Lajista on lisäksi 2000-luvulla tehty muusta levinneisyysalueesta varsin kaukana oleva yksittäisesiintymä Etelä-Savon länsiosista.
Elinympäristö.
Tunturiängelmä kasvaa Suomessa purojen, jokien ja järvien rannoilla, tunturiniityillä, rinnesoilla ja kedoilla etenkin paljakka- ja koivumetsävyöhykkeellä, sekä letoilla havumetsävyöhykkeellä. Laji on kalkinsuosija. Muualla tunturiängelmä on tyypillinen vuoristoseutujen laji. Tunturiängelmästä riippuvainen tummia laikkuja aiheuttava loissienilaji tunnetaan nimellä tunturiängelmänruoste ("Puccinia rhytismoides").
Marco Pogioli

Marco Antonio Pogioli, pelaajanimeltään Marco (s. 9. kesäkuuta 1975) on uransa lopettanut brasilialainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan hyökkääjä. 
Ura.
Marco pelasi Veikkausliigassa 148 ottelua, teki 39 maalia ja saavutti yhden SM-kullan, kun FC Haka voitti mestaruuden kaudella 2000. Tämän lisäksi hän pelasi 25 Ykkösen ottelua vuonna 2004, joissa hän teki kahdeksan maalia, sekä kuusi karsintasarjan ottelua vuonna 2002 joissa hän teki neljä maalia. Suomessa hän edusti FC Jazzia, FC Hakaa ja Kuopion Palloseuraa. Päätettyään pelaajauransa vuonna 2004 Marco muutti takaisin Brasiliaan.
Marcon ensimmäisen liigaottelu oli 4. toukokuuta 1997 Jazz–HJK, joka päättyi 1–0. Ensimmäisen liigamaalinsa hän teki 11. toukokuuta 1997 ottelussa Jaro–Jazz, joka päättyi 2–3. Debyyttikaudellaan hän oli Veikkausliigan neljänneksi paras maalintekijä tehtyään yhdeksän maalia. Marco oli myös FC Jazzissa ja KuPSissa pelatessaan joka kausi seuransa paras maalintekijä Veikkausliigassa. Kesällä 1997 Marco teki kaksi maalia Mestarien liigan karsintaottelussa hollantilaista suurseuraa Feyenoordia vastaan.
Ksyloosi

Ksyloosi eli puusokeri (C5H10O5) on monosakkaridiyhdiste, joka kuuluu aldopentooseihin, hemiselluloosiin ja hiilihydraatteihin. Ksyloosi sisältää viisi hiiliryhmää ja aldehydiryhmän. Ksyloosilla esiintyy sekä D- että L-isomeeriä. D-ksyloosin CAS-numero on 58-86-6 ja L-ksyloosin CAS-numero on 609-06-3. Ksyloosin moolimassa on 150,13 g/mol. Ksyloosia eristettiin ensimmäisen kerran puusta ja kasvien lehdistä vuonna 1881. Ksyloosia hydrogenoimalla voidaan tuottaa koivusokeria eli ksylitolia.
Groasis Waterboxx

Groasis Waterboxx on hollantilaisen puutarhurin Pieter Hoffin suunnittelema polypropeenista valmistettu vedenkeruuastia kasvien kasvattamiseen joko siemenestä tai istukastaimesta erittäin kuivissa olosuhteissa. Keksintö voitti Popular Science -aikakauslehden vuoden 2010 palkinnon parhaasta innovaatiosta.
Taustaa.
Laajat maa-alueet ovat liian kuivia, jotta istutetut puuntaimet voisivat menestyksellisesti kasvaa niillä. Sillä vaikka pohjavettä olisikin saatavilla on se usein liian syvällä maaperässä vastaistutetun puuntaimen juurille.
Muotoilu.
Waterboxx on polypropeeninen kannellinen saavi, jonka keskellä on tunneli kahdelle kasvatettavalle taimelle. Saavin pohjassa on "sydänlanka", josta maaperä saa hitaasti kosteutta kapillaari-ilmiön avulla saavin sisältämästä vesisäiliöstä. Astian suunnittelun pohjana on matkia luonnon tapaa kylvää kasvien siemeniä lintujen jätösten suojaavan vaikutuksen avulla.
Toimintaperiaatteen testaamiseen ja suunnitteluun prototyyppeineen on vuoteen 2010 mennessä käytetty yli 7,1 miljoonaa dollaria ja seitsemän vuotta aikaa.
Käyttöönotto.
Maaperään kaivetaan kuoppa, joko koneella tai käsin. Kaksi siementä istutetaan kaivetun kuopan pohjalle astiaan kuuluvan pahvisen asettimen avulla. Asetin jää vesiastian alle suojaamaan maaperää haihtumiselta. Sydänlanka asetetaan astian pohjassa olevaan läpivientiaukkoon, jonka jälkeen asetetaan waterboxx kuopan pohjalle siten, että istutetut siemenet jäävät tunnelin kohdalle ja sydänlanka tunnelin suuntaisesti pahvisen asettimen sivulle. Täytetään waterboxx vedellä ja suljetaan täytössä käytetty aukko ylitäytön ulospäästävällä tulpalla sekä asetetaan veden haihtumista estävät valumisveden suppilot niille kuuluville paikoilleen.
Toiminta.
Astia toimii kasvin "hautomona", suojaten juuri istutettua kasvin itua ja maaperää sen ympärillä auringon paahteelta päivällä ja kylmyydeltä yöllä. Taimen kasvamisen alkuun pääsemiseksi astian sisältä kulkeutuu sydänlankaa myöten niukasti vettä astian alla olevaan maaperään. Astian kansi on muotoiltu keräämään sadeveden ja yöllä sen pintaan tiivistyvän kosteuden, jotka varastoidaan astiaan. Vedellä täytetty astia laskee pienen määrän, n. 50 ml vettä vuorokaudessa, sydänlankaa myöten kasvin juurien kehittämiseksi. Veden pienellä määrällä ohjataan kasvin juuria etsimään pohjavettä, estäen kuitenkin kasvia kuolemasta kuivuuteen ennen pohjaveteen yltämistä. Astia toimii myös maaperän pinnan kuivumista haihtumalla estävänä suojana taimen välittömässä läheisyydessä sekä suojana eläimien varalta.
Sekä maaperän lämpötila ja kosteus pysyvät astian vaikutusalueella vakaampina kuin sen ulkopuolella.
Käyttökohteet.
Laitteen toimivuutta aavikko-olosuhteissa on testattu yli kolme vuotta Oujdan yliopistolla Marokossa, missä lähes 90% waterboxin avulla istutetuista kasvien taimista selviytyi verrokkiryhmän noin 10% selviytymiseen verrattuna.
Kuivien ja kuumien alueiden lisäksi laitteen soveltuvuutta taimien istutukseen on testattu viinitarhoissa sekä kylmissä vuoristo olosuhteissa.
Wessmanninmäki

Wessmanninmäki (toinen kirjoitusmuoto Vesmanninmäki, aiemmin Sampoharju) on alue Jyväskylässä Vaajakoskella. Sitä pidetään Vaajakosken keskustana. Alueella on asuinkerrostaloja, liikehuoneistoja, Vaajakosken kirkko ja Vaajakummun yhtenäiskoulu. Niitynpään asuinalue ja Niitynpään työläiskotimuseo sijaitsevat Jyväskylän virallisessa pienaluejaossa Wessmanninmäellä. Wessmanninmäen pienalueen rajan pohjoisessa muodostaa Vaajakoskentie.
Aiemmin Wessmanninmäen ajateltiin ulottuvan myös Vaajakoskentien pohjoispuolelle. Puhekielessä saatetaan näin tehdä yhä. Vaajakosken Valintatalo ja kirjasto sijaitsevat Vaajakoskentien pohjoispuolella, nykyisen virallisen aluejaon mukaan Savonmäen pienalueella. 
Nimi Wessmanninmäki on peräisin kauppias ja tehtailija Fredrik Thure Wessmanista, joka oli menestyvä liikemies ja merkittävä paikallinen vaikuttaja Jyväskylässä. Hän piti kauppaa Vaajakoskella 1800-luvun lopulla ja 1900-luvun alussa Savonmäentien ja Urheilutien risteyksessä sijainneessa talossa. Wessmann kirjoitti muistiin vaajakoskelaisilta kuulemiaan tarinoita, ja niitä julkaistiin lehdissä. Hän osallistui myös kunnallispolitiikkaan. Wessmann kuoli 1932.
Shepherd’s Bushin metroasema

Shepherd’s Bushin metroasema on Lontoon metron Central Linen asema Hammersmith and Fulhamin alueella Lontoossa Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Asema sijaitsee Shepherd’s Bushin kaupunginosassa Lontoon matkakortin maksualueella 2.
Metroaseman välittömässä läheisyydessä on Shepherd’s Bushin rautatieasema, joka on London Overgroundin ja Southern-yhtiön junien käytössä. Noin puolen kilometrin päässä sijaitsee myös Shepherd’s Bush Marketin metroasema, joka tunnettiin vuoteen 2008 asti myös pelkästään nimellä Shepherd’s Bush. Kaikilta näiltä asemilta on yhteys Westfield London -kauppakeskukseen.
Historia.
Asema on avattu 30. heinäkuuta 1900 osana Central London Railwayta. Vuonna 2008 asema remontoitiin perusteellisesti. Alkuperäinen Harry Bell Measuresin suunnittelema asemarakennus purettiin ja korvattiin kokonaan uudella tilavammalla rakennuksella.
Pehr Junnelius (1745–1790)

Pehr (Pehrin poika) Junnelius (1. tammikuuta 1745 Oulu – 29. marraskuuta 1790 Oulu) oli suomalainen upseeri, laivanvarustaja, kauppias ja merikapteeni.
Elämä.
Lapsuus.
Pehr Junneliuksen isä oli oululainen kauppias Pehr Junnelius (Matts Junnan poika) ja äiti Maria o.s. Hoffren. Poika Pehr syntyi 3-lapsiseen perheeseen nuorimpana ja sai kasteessa saman nimen kuin isänsäkin. Häntä kutsuttiin Oulussa yleisesti nimellä Petteri nuorempi. Perhe asusti Oulussa IV-kaupunginosassa tontilla no 25.
Perhe.
Pehr nuorempi meni naimisiin Margaretha o.s. Jaakolan kanssa. Heille syntyi 7 lasta. Perhe omisti Oulussa IV kaupunginosasta talot no 38, 40, 60 ja 63 sekä I kaupunginosasta no 34. Heillä oli myös useita aittavarastoja Oulussa ja Kemissä.
Ura.
Junnelius sai kauppaporvarin oikeudet Oulussa vuonna 1775. Petter harjoitti Oulusta tervan vientiä. Hänen omistamansa yhtiön liiketoiminnan tuottoisuus perustui tinkimättömään oman työn osuuteen. Hän omisti laivat sekä toimi niissä kapteenina ja hoiti itse myös varustamotoimintaan liittyvät muodollisuudet. Hän kuului Oulun kauppaseuran edustajistoon 1780. Junnelius lainasi myös rahaa Oulun kauppaseuralle 1789, näin pelastaen sen vararikosta. Oulun tervahovin perustamisen yhteydessä Junnelius, Florin, Nylander, Engman, Wacklin ja Lundman kuuluivat edustajistoon, joka ajoi voimakkaasti tervahoviN perustamista Toppilan pohjoisrannalle. Junnelius oli Ruotsin ja maakuntarykmentin suhteiden vuoksi yksi kauppaporvareista, joka osallistui Oulun kaupungin puolustusjärjestelyihin. Hän toimi Oulun porvarikaartin luutnanttina ja komensi porvaristoon kuulumatonta osaa. Myöhemmin hän oli välittäjänä, kun Ouluun hankittiin 20 tykkiä puolustus- ja paraatitarkoituksiin.
Laivat.
Junneliuksen omistamia laivoja olivat:
Junnelius oli kapteenina laivoissa Venus från Norden 1779−1780, Margareta 1782 ja Lazarus 1745−1790. Hänen purjehdusmatkansa suuntautuivat etupäässä Itämeren ja Pohjanmeren satamiin. Hän teki myös joitakin matkoja Välimerelle.
Sergei Sirotkin

Sergei Olegovitš Sirotkin (, s. 27. elokuuta 1995 Moskova, Venäjä) on venäläinen rata-autoilija.
Hän toimi kausilla 2013–2014 Formula 1 -talli Sauberin testikuljettajana ja kausilla 2016 ja 2017 hän toimi Renault’n testikuljettajana. Kaudella 2018 Sirotkin ajoi Williamsin toisena kilpakuljettajana.
Ura.
Sirotkin aloitti uransa kartingissa vuonna 2008 ja kilpaili erilaisia kansainvälisiä sarjoja, joka vei tien kohti KF3- ja KF2-luokkiin vuoteen 2010 mennessä.
Vuonna 2010 Sirotkin siirtyi jo 15-vuotiaana kilpailemaan Formula Abarth -sarjaan kilpaillen Jenzer Motorsport -tallissa. Hän ajoi kuusi kilpailua keräten 12 pistettä sijoittuen sarjan 18:nneksi. Hän jatkoi sarjassa vuonna 2011 voittaen Euroopan sarjan mestaruuden. Hän otti viisi voittoa, kymmenen palkintokorokesijoitusta ja yhden paalupaikan keräten 175 pistettä. Italian Formula Abarth -sarjassa hän sijoittui toiseksi ottaen kaksi voittoa, yhdeksän palkintokorokesijoitusta ja yhden paalupaikan keräten 136 pistettä.
Vuonna 2012 Sirotkin ajoi Auto GP World Series -sarjassa. Hän voitti kaksi kilpailua sijoittuen sarjan kolmanneksi. Samana vuonna hän ajoi Italian Formula 3 -sarjassa, jossa hän voitti yhden kilpailun sijoittuen sarjan viidenneksi. Hän ajoi myös kaksi kilpailua World Series by Renault -sarjassa. Vuonna 2013 Sirotkin kilpaili täyden kauden WSR-sarjassa. Hän ajoi kauden aikana kahdesti palkintokorokkeelle ollen kerran toinen ja kerran kolmas sijoittuen sarjan yhdeksänneksi. Vuonna 2014 Sirotkin jatkoi WSR-sarjassa. Hän saavutti yhden voiton ja yhden paalupaikan sijoittuen sarjassa viidenneksi.
Vuonna 2015 Sirotkin siirtyi GP2-sarjaan Rapax-tallin kuljettajaksi. Hän saavutti yhden voiton, yhden paalupaikan ja viisi palkintosijaa sijoittuen sarjan loppupisteissä kolmanneksi.
Vuonna 2016 Sirotkin jatkoi GP2-sarjassa siirtyen ART Grand Prix -talliin. Sirotkin voitti Unkarin sprinttikilpailun sekä Saksan pitkän kilpailun ja keräsi kauden aikana 159 pistettä, jolla sijoittui kuljettajien pisteissä kolmanneksi, tasapistein neljänneksi sijoittuneen Raffaele Marciellon edelle. Sirotkin teki paluun seuraavalla kaudella Azerbaidžanin GP-viikonlopuksi ART Grand Prix -tallissa, korvaten Alexander Albonin. Hän saavutti 9 pistettä viikonlopun aikana.
Formula 1 -ura.
Vuonna 2013 Sirotkin liittyi Sauber-tallin testikuljettajaksi. Hän pääsi testaamaan syyskuussa Sauberin F1-autoa, jossa hän hankki lisäkilometrejä Formula 1 -kuljettajalta vaadittavaa superlisenssiä varten, johon tarvitsee vähintään 300 km testejä. Sauber pyrki saamaan Sirotkinin kilpakuljettajakseen jo kaudeksi 2014, mutta myöhemmin vahvistettiin että Sirotkin toimii vain tallin testikuljettajana. Hän pääsi kotikilpailussaan Sotšissa ajamaan toista Sauberin autoa perjantain ensimmäisessä vapaassa harjoituksessa.
Sirotkin otti uransa ensimmäiset MM-pisteet ajamalla Italian GP:ssä 2018 maaliin 11:ntenä, mutta Romain Grosjeanin hylkäyksen seurauksena hän nousi sijalle 10.
CF Montréal

Club de Foot Montréal, lyh. CF Montréal (vuoteen 2021 Montreal Impact, ) on kanadalainen jalkapalloseura, jonka joukkue pelaa Yhdysvaltain ja Kanadan korkeimmalla sarjatasolla Major League Soccerissa. Sen kotipaikka on Quebecin suurin kaupunki Montreal. Montrealille myönnettiin MLS-franchise 7. toukokuuta 2010, ja se liittyi liigaan kaudeksi 2012. Seura otti käyttöön nykyisen nimensä tammikuussa 2021.
CF Montréalin historia ulottuu joulukuuhun 1992, ja sen taustalla on alusta alkaen ollut kanadanitalialaisen Saputon perheen omistama meijeriyhtiö Saputo. Seura aloitti pelit kaudella 1993 American Professional Soccer Leaguessa, josta myöhemmin muodostui organisaatiomuutosten myötä A-League ja vielä myöhemmin USL First Division. CF Montréal voitti liigan mestaruuden vuosina 1994, 2004 ja 2009. Vuonna 2008 CF Montréal voitti Canadian Championshipin ja pääsi edustamaan Kanadaa kansainväliseen CONCACAF Champions Leagueen. Viimeisen kautensa 2011 ennen MLS:ään liittymistä CF Montréal pelasi uudessa North American Soccer Leaguessa.
CF Montréalin kotistadion on Montrealin olympiapuistossa sijaitseva Stade Saputo, joka laajennetaan MLS:ään liittymisen myötä noin 20 000 -paikkaiseksi. Osan otteluistaan CF Montréal pelaa Montrealin olympiastadionilla. MLS-joukkueen lisäksi seuran organisaatioon kuuluu useita akatemiajoukkueita, joista korkein, alle 21-vuotiaiden joukkue pelaa Canadian Soccer Leaguessa nimellä Montreal Impact Academy.
Joukkue.
Kokoonpano.
"Päivitetty: 12. joulukuuta 2023"
Patric Niederhauser

Patric Niederhauser (s. 8. lokakuuta 1991 Münsingen, Sveitsi) on sveitsiläinen moottoriurheilija.
Ura.
Niederhauder aloitti kartingin vuonna 2006 ja kilpaili Sveitsissä valtaosan urastaan, joka vei lopulta tien kohti KF2-luokkaan vuonna 2009, jossa hän sijoittui toiseksi Sveitsin karting-mestaruussarjassa.
Vuonna 2010 Niederhauser aloitti kilpa-uransa Formula Abarth -sarjassa Jenzer Motorsport -tallissa, jossa hän sijoittui sarjan toiseksi voittaen yhden kilpailun ja saavuttaen kuusi palkintokorokesijoitusta ja 106 pistettä. Hän ajoi samana vuonna kaksi kilpailua Formula Renault 2.0 MEC -sarjassa. Hän jatkoi Formula Abarth -sarjassa vuonna 2011 ja voitti Italian Formula Abarth -sarjan mestaruuden ottamalla kuusi voittoa, kaksi paalupaikkaa, yhteensä kahdeksan palkintokorokesijoitusta ja 149 pistettä. Euroopan Formula Abarth -sarjassa hän sijoittui toiseksi. Hän otti viisi voittoa, yhden paalupaikan ja yhdeksän palkintokorokesijoitusta saavuttaen 138 pistettä. 
Vuonna 2012 Niederhauser ajoi GP3-sarjassa Jenzer Motorsport -tallissa. Hän saavutti kaksi voittoa kauden aikana sijoittuen loppupisteissä seitsemänneksi. Samana vuonna hän ajoi Italian F3 -sarjassa yhdeksän kilpailua saavuttaen yhden voiton. Vuonna 2013 Niederhauser jatkoi GP3:ssa samassa tallissa. Hän saavutti 33 pistettä ja jäi sarjan loppupisteissä 13:nneksi. Samana vuonna hän osallistui Le Mansin 24 tunnin ajoon. Vuonna 2014 Niederhauser jatkoi GP3-sarjassa ja siirtyi Arden International -talliin voittaen kaksi kilpailua kauden aikana sijoittuen sarjan kymmenenneksi.
Vuonna 2015 Niederhauser kilpaili Lamborghini Super Trofeo -sarjassa. Tämän jälkeen hän on ajanut eri GT-sarjoja ja toimii tällä hetkellä Audin tehdaskuljettajana.
Amerikan terveysjärjestö

 Amerikan terveysjärjestö (Pan American Health Organization, PAHO) on Maailman terveysjärjestön (WHO) alueorganisaatio, joka toimii Pohjois-, Keski- ja Etelä-Amerikassa. Se perustettiin jo 1902, kun 11 maan edustajat sopivat säännöistä joilla rajoitettiin kulkutautien kuten keltakuumeen, ruton ja koleran leviämistä. Kun WHO perustettiin 1949, sovittiin että PAHOsta tulee sen aluejärjestö. Nykyisin sen varsinaisia jäseniä ovat alueen 37 valtiota, Puerto Rico on liitännäisjäsen ja alueella toimivat siirtomaavallat Britannia, Ranska ja Hollanti, sekä entiset siirtomaaisännät Espanja ja Portugali osallistuvat sen toimintaan erikoisjäseninä.
Hyppy (runokokoelma)

Hyppy on Erkki Ahosen esikoisteos, vuonna 1960 ilmestynyt runokokoelma.
Tyyliltään kurinalaiset ja pelkistetyt runot saivat muun muassa "Helsingin Sanomien" Pekka Tarkalta ja "Ylioppilaslehden" Erkki Salmenhaaralta hyvän vastaanoton. Jarmo Aaltonen on sanonut Ahosen myöhemmän tuotannon olennaiseksi piirteeksi mielen avoimuutta, uuteen uskaltamista. Tätä hän vertaa esikoiskokoelman nimirunoon:
USS Cannon

USS Cannon (runkonumero DE-99) oli Yhdysvaltain laivaston Cannon-luokan saattuehävittäjä toisessa maailmansodassa, jossa se suojasi Atlantilla saattueita. Alus oli nimetty George H. Cannonin mukaan.
Valmistus.
Alus tilattiin Wilmingtonista Delawaresta Dravo Corporationilta, missä köli laskettiin 14. marraskuuta 1942. Alus laskettiin vesille 25. toukokuuta 1943 kumminaan rouva E. H. Cannon ja otettiin palvelukseen 26. syyskuuta 1943 ensimmäisenä päällikkönään G. Morris.
Palvelus.
Alus lähti 30. marraskuuta Philadelphiasta Trinidadiin, jonne se saapui 5. joulukuuta. Alus aloitti saattueiden suojaamisen Recifestä ja Rio de Janeirosta. Täältä alus teki muun muassa yhden matkan Gibraltarille öljyä Välimeren operaatioihin kuljettavien tankkereiden suojana.
Alus saapui 4. joulukuuta 1944 Nataliin, missä sille siirtyi brasilialainen miehistö, joka aloitti alukseen tutustumisen. "Cannon" poistettiin Yhdysvaltain laivaston palveluksesta ja siirrettiin Brasilialle 19. joulukuuta Natalissa.
Baependi.
Brasilian laivasto nimesi aluksen "CTE Baependiksi" () runkonumerolla D-17. Alus poistettiin 1974 Brasilian laivaston alusluettelosta ja romutettiin.
Short Dog’s in the House

Short Dog's in the House on yhdysvaltalaisen hip-hop artisti Too Shortin kuudes albumi vuodelta 1990. Albumin kannen koirateema on inspiroinut monia artisteja, kuten Snoop Doggia.
Arvostelu.
Albumi on saanut kriitikoilta positiivista palautetta.
Sijoitukset.
Albumi myi platinaa.
Karpaattien allas

Karpaattien allas on Karpaattien ja Alppien rajaama allasalue itäisessä Keski-Euroopassa, Unkarissa ja sen lähialueilla. Sitä nimitetään eri kielissä myös esimerkiksi Tonavan-Tiszan tasangoksi, Pannonian altaaksi tai Pannonian tasangoksi. Tämäkin nimitys on epätarkka, sillä alue vastaa vain osittain muinaisen Rooman Pannonian provinssin aluetta. 
Karpaattien allas maantieteessä.
Karpaattien allas koostuu kahdesta tasangosta: Unkarin Suuresta tasangosta (Alföld) ja Pienestä tasangosta (Kisalföld). Jälkimmäinen sijaitsee Tonavan länsipuolella, Transdanubiaksi kutsutulla alueella. Suuren ja Pienen tasangon erottaa Unkarin keskivuoristo, joka ei ole yhtenäinen vuorijono, vaan käsittää useita erillisiä vuoristoalueita. 
Karpaattien altaan tasankoalueen korkeus merenpinnasta on 100–200 metriä. Se on muinaista merenpohjaa, ja sitä peittää kymmenien metrien paksuinen lössikerros. Lössi on syntynyt tomusta, joka kulkeutui alueelle jääkausien aikana mannerjään reuna-alueelta. Keskivuoristossa on useita eri-ikäisiä, vulkaanisia kalkkikivi- ja dolomiittivuoristoja. Keskivuoriston ja koko Unkarin korkein vuori on Kékes, 1 015 metriä merenpinnasta.
Karpaattien altaassa on muutamia järviä, joista suurin on Balaton. Tonava virtaa ensin Kisalföldin halki lännestä itään, kääntyy sitten keskivuoriston läpi etelään ja jatkaa matkaansa Alföldin länsireunaa myötäillen. Karpaattien altaan eteläreunassa joki kääntyy jälleen itään. Altaassa virtaavat myös Tonavan sivujoet Drava, Sava ja Tisza.
Karpaattien allas poliittisena tai kulttuuripoliittisena käsitteenä.
Unkarissa on etenkin 1980-luvun lopulta eli kommunistihallinnon kaatumisesta lähtien termiä ”Karpaattien allas” "(Kárpát-medence)" ruvettu käyttämään enemmän poliittisessa kuin maantieteellisessä mielessä Unkarin ja sen lähialueiden nimityksenä, erityisesti ajatellen naapurimaiden vanhojen unkarilaisvähemmistöjen asuttamia alueita. Termin käyttöä analysoineen kielentutkijan László Fejesin mukaan ”Karpaattien altaasta” puhuttaessa tarkoitetaan käytännössä usein entistä ”Suur-Unkaria”, historiallista Unkarin kuningaskuntaa laajimmillaan.