tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Santelikasvit

Santelikasvit eli santelipuukasvit (Santalaceae) on keskikokoinen kasviheimo koppisiemenisten Santalales-lahkossa.
Tuntomerkit.
Santelikasveihin kuuluu ruohoja, pensaita ja pieniä puita. Useimmat lajit ovat puoliloisia; ne kykenevät yhteyttämään, mutta imevät vettä ja ravinteita tosista kasveista imujuurten eli haustorioiden avulla. Heimossa on myös päällyskasveja. Lehdet sijaitsevat tavallisesti kierteisesti ja ovat tavallisesti yksinkertaisia, ehytlaitaisia ja korvakkeettomia, joillakin lajeilla suomumaisia, ja joillakin lajeilla verson haarat ovat lehtimäisiä laakavarsia. Kukinto on tähkä, terttu tai mykerö. Kukat ovat pieniä, 3–8-lukuisia, pohjus toisinaan maljamainen hypanthium, verhiö puuttuu ja vihertävän tai värillisen yhdislehtisen teriön sisäpinnalla on tavallisesti karvatupsu. Heteet kiinnittyvät teriöön. Heteiden kanssa on vuorottain usein kookkaita mesirauhasia. Sikiäin on 2–5-lehtinen, yhdislehtinen ja kehänalainen, luotti usein nuppimainen tai liuskainen. Siemenaiheet ovat suoria tai eivät erotettavissa. Hedelmä on marjamainen tai pähkinä. Siemenkuori on hyvin heikosti kehittynyt tai puuttuu.
Levinneisyys.
Santelikasvit kasvavat laajalle levinneinä, erityisesti kuitenkin tropiikissa. Kasvupaikat ovat pääasiassa melko kuivia.
Luokittelu.
Heimossa on 44 sukua ja 990 lajia. Runsaslajisimmat suvut ovat hämähäkinruohot ("Thesium", 345 lajia), "Phoradendron" (235 lajia), mistelit ("Viscum", 65–150 lajia) ja "Dendrophthora" (70 lajia).
Suvut.
Santelikasvien suvut:
Käyttö.
Heimon tunnetuin laji ja taloudellisesti merkittävin on intiansanteli eli santelipuu ("Santalum album"). Australialaisella lajilla "Exocarpos cupressiformis" ja "Acanthosyris falcata" -lajeilla on syötävät hedelmät. Edellisellä lajilla mehevä osa on turvonnut ja punaiseksi muuttunut kukkaperän kärkiosa.
Nikolai Podgurski

Nikolai Ljutsianovitš Podgurski (, ; 13. elokuuta 1877 Tallinna, Viron kuvernementti – 1. marraskuuta 1918 Tallinna, Viro) oli Venäjän keisarikunnan laivaston kontra-amiraali, joka vaikutti Suomessa vuoden 1918 tapahtumien aikoihin Pohjanlahden meripuolustuksen johtajana.
Sotilasura.
Puolalaistaustaista sukua ollut Podgurski kävi Pietarin merikadettikoulun vuosina 1891–1897 ja palveli sen jälkeen meriupseerina eri sotalaivoilla. Hän osallistui Venäjän–Japanin sodan aikana 1904 Port Arthurin puolustukseen ja vältti vangiksi joutumisen kaupungin antautumisen yhteydessä. Sen jälkeen hän oli Venäjän Itämeren laivastossa useiden sota-alusten komentajana. Ensimmäisen maailmansodan sytyttyä elokuussa 1914 Podgurski ylennettiin 1. luokan kapteeniksi (kommodori). Hän oli 1914–1915 risteilijä "Rossijan" kapteenina, 1915–1916 sukellusveneprikaatin komentajana Itämerellä ja marraskuusta 1916 alkaen Pohjanlahden meripuolustuksen johdossa asemapaikkanaan Vaasa. Hän sai joulukuussa 1916 ylennyksen kontra-amiraaliksi. On myös väitetty, että Podgurski siirrettiin helmikuun vallankumouksen jälkeen tähän vähempiarvoisena pidettyyn tehtävään Pohjanmaalle, koska hän oli uusien vallanpitäjien epäsuosiossa tuomittuaan vuonna 1906 sotaoikeuden jäsenenä Tallinnassa kuolemaan 18 vallankumouksellista merisotilasta, jotka olivat surmanneet upseerinsa.
Podgurski ilmeisesti teki tammikuussa 1918 yhteistyötä kenraali C. G. E. Mannerheimin kanssa ja auttoi tämän johtamia Pohjanmaan suojeluskuntia ennen Vaasan valtausta, jonka aikana Vaasan venäläiset varuskunnat riisuttiin aseista. Hän oli yksi niistä Vaasassa oleskelleista venäläisistä komentajista, joiden on arveltu tehneen mahdollisesti Mannerheimin kanssa salaisen sopimuksen venäläisten aseiden vapaaehtoisesta luovuttamisesta Suomen valkoisille. Hän myös antoi Mannerheimille tärkeitä salaisia tietoja Pohjanlahden meripuolustuksen tilasta ilmoittaen muun muassa merimiinojen sijainnin rannikon edustalla. Myös punakaartit ja Suomessa toimineet bolševikkien sotilaskomiteat luulivat sisällissodan alkaessa Podgurskin olevan omalla puolellaan, mutta käsitys osoittautui pian virheelliseksi. Podgurski sai syyskuun 1918 lopussa Suomen viranomaisilta luvan matkustaa Tallinnaan, jossa hän kuitenkin pian sairastui ja kuoli espanjantautiin. Matkustuslupaa perusteltiin sillä, että ”hänen sinnikkään ja tarmokkaan punaisten matruusikoplien vastaisen toimintansa ansiosta Pohjois-Suomi on välttynyt suurelta onnettomuudelta”.
Necktie Party

Necktie Party on suomalaisen Boxcar-yhtyeen esikoisalbumi vuodelta 1978. Alkuperäiset luettelotunnukset KOLP 6 ja KOC 6.
Levy on teema-albumi, jonka kappaleet kertovat tarinaa Yhdysvaltoihin 1800-luvulla muuttaneesta Hyvönen-nimisestä miehestä, josta tuli siellä Kid Hoover -nimellä tunnettu lainsuojaton.
Helsingin Sanomien Kalle Heikkinen ja Markku Fagerlund pitivät albumin kappaleita keskenään kovin samanlaisina sävellyksinä, eikä yhtyeen laulusolistin Eero Raittisen tulkintakaan tuo niihin riittävää vaihtelua.
Benomyyli

Benomyyli (C14H18N4O3) on bentsimidatsolin karbamaattijohdannaisiin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään maataloudessa fungisidina eli kasvien sienitautien hoitoon ja ehkäisyyn.
Ominaisuudet.
Huoneenlämpötilassa benomyyli on valkoista tai kellertävää kiteistä ainetta. Yhdiste on veteen liukenematonta, mutta liukenee orgaanisiin liuottimiin. Liukoisuus on kohtalainen etanoliin ja dimetyyliformamidiin ja hyvä asetoniin, kloroformiin ja ksyleeniin. Kasveissa ja maaperässä benomyyli hydrolysoituu karbendatsiimiksi, joka on varsinainen aktiivinen fungisidinen yhdiste. Karbendatsiimi on hyvin laajakirjoinen fungisidi ja tehoaa useisiin sieniin.
Benomyyli ei ole erityisen myrkyllistä eläimille, mutta saattaa olla mutageenista.
Valmistus ja käyttö.
Benomyyliä valmistetaan karbendatsiimin ja butyyli-isosyanaatin välisellä reaktiolla.
Benomyyli on yleisesti käytetty fungisidi muun muassa sitrusviljelmillä sekä muiden hedelmien ja marjojen homeiden ja muiden sienitautien torjuntaan ja hoitoon. Sitä käytetään myös viljan siemenien peittaukseen homehtumisen ehkäisemiseksi ja jalavan sienitautien ehkäisyyn. Yhdiste tuli markkinoille vuonna 1968.
Etsikko

Etsikko on suomalaisen Rotox-yhtyeen ainoaksi jäänyt albumi vuodelta 1975. Alkuperäiset luettelotunnukset Hi-Hat HILP 113 ja Hi-Hat HICAS 1013.
Uniystävä

Uniystävä on Eero Luparin esikoisalbumi vuodelta 1975. Alkuperäiset luettelotunnukset Hi-Hat HILP 105 ja Hi-Hat HICAS 1005.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet Eero Lupari.
Aitapukinpensas

Aitapukinpensas eli pukinpensas eli pukinkoiso ("Lycium barbarum") on pukinpensaiden sukuun kuuluva kasvilaji. Sen oksat ovat rennot. Sopiva leikkausaika on aikaisin keväällä. Se on kesävihanta pensas, joka on 2,5–4 metriä korkea. Purppuranväriset kukat ovat kaksineuvoisia ja marjat ovat oranssinpunaiset. Kasvi viihtyy aurinkoisella kasvupaikalla hyvin vettä läpäisevässä, hiekka-, hieta- tai savipitoisessa maassa. Se kestää pakkasta −15 °C:seen saakka. Siemenet pitää esikasvattaa sisätiloissa aikaisin keväällä.
Joskus kiinanpukinpensas ("Lycium chinense") ja piikkipukinpensas ("Lycium europaeum") sekoitetaan aitapukinpensaaseen.
Aitapukinpensaan marjoja sanotaan goji-marjoiksi. Niillä on monia terveysvaikutuksia, kuten verenpaineen ja kolesterolin alentaminen sekä diabetesta hoitava vaikutus. Ne sisältävät myös antioksidantteja.
Suopohjanlammi

Suopohjanlammi on Kanta-Hämeessä Forssassa sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Loimijoen valuma-alueella olevaan Jänhijoen valuma-alueeseen.
Maantiede.
Lammen pituus on 250 metriä ja leveys 70 metriä. Lampeen laskee suo-ojia ympäröivältä suolta. Yksi näistä ojista on myös laskuoja, josta saa alkunsa 700 metriä pitkä oja Heinijärveen. Lammen rannalla on kaksi loma-asuntoa, joille johtaa metsäautotie Koijärveltä. Tammelan ja Forssan välinen raja sijaitsee 450 metrin päässä idässä.
Peridiscaceae

Peridiscaceae on pieni trooppinen kasviheimo koppisiemenisten Saxifragales-lahkossa, johon muun muassa rikkokasvit (Saxifragaceae) kuuluvat.
Tuntomerkit.
Heimon kasvit ovat puita, joihin kerääntyy alumiinia. Lehdet sijaitsevat tavallisesti kahdessa rivissä, joskus kierteisesti, ja ovat ehyt- tai hammaslaitaisia, kourasuonisia ja korvakkeellisia. Ruodissa voi olla turvonnut pulvinus. Kukinto on lehtihankainen ja terttumainen tai kukat sijaitsevat ryhmissä. Kukat ovat pieniä, ja niissä on 4–7-lehtinen kehä. Heteitä on paljon, ja ne ovat miltei täysin erillisiä. Mesiäinen on kookas, rengasmainen, toisinaan karvainen. Suvun "Medusandra" kukassa on kuitenkin erikseen verhiö ja teriö, viisi terävastaista hedettä ja viisi pitkää, karvaista ja verhovastaista joutohedettä; mesiäinen puuttuu. Sikiäin on heimossa kolmen tai neljän emilehden yhteenkasvettuma, yksilokeroinen ja toisinaan enemmän tai vähemmän mesiäiskehrään uponnut. Luotit ovat pieniä. Siemenaiheita on sikiäimessä kuudesta kahdeksaan, ja ne riippuvat kärki-istukassa. Hedelmä on luumarja tai kota, jota laajentunut verhiö toisinaan ympäröi. Siemeniä on yksi, se on kookas ja kuoreltaan tanniinipitoinen, ja siinä on runsas ja kova siemenvalkuainen sekä pieni alkio.
Levinneisyys.
Heimo kasvaa Etelä-Amerikassa ja trooppisessa Länsi-Afrikassa.
Luokittelu.
Peridiscaceae käsittää neljä sukua ja 11 lajia. Aikaisemmin ne on sisällytetty entiseen Flacourtiaceae-heimoon (ks. Malpighiales), ja "Medusandra"-sukua on joskus pidetty santelikasvien (Santalaceae) sukulaisena. Muut suvut ovat "Peridiscus", "Whittonia" ja "Soyauxia".
Valkjärvi (Tammela)

Valkjärvi on Kanta-Hämeessä Tammelassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Loimijoen valuma-alueella olevaan Jänhijoen valuma-alueeseen.
Maantiede.
Järven pinta-ala on 31 hehtaaria ja sen pituus on 1,1 kilometriä ja leveys 350 metriä. Järveen laskee muutama suo-oja ympäröiviltä soilta. Luoteisrantaan laskeva oja tuo vettä Suopohjanlammilta. Järven luusua sijaitsee järven kaakkoisrannalla, josta saa alkunsa 300 metriä pitkä laskuoja Kuivajärveen.
Järven rantaviiva on 3,3 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa. Lounaisrantaan rajautuu laaja metsäinen suoalue, joka on heikosti ojitettu. Järvessä on kuusi luotomaista saarta. Rannoille on rakennettu vain kaksi loma-asuntoa. Forssan ja Tammelan välinen raja kulkee järven länsipuolelta ohi 200 metrin etäisyydellä.
Pikku-Pakonen

Pikku-Pakonen on Kanta-Hämeessä Tammelassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Loimijoen valuma-alueella olevaan Jänhijoen valuma-alueeseen.
Maantiede.
Järven pinta-ala on 1,8 hehtaaria ja sen pituus on 250 metriä ja leveys 150 metriä. Järveen laskee suo-ojia ympäröivältä suolta. Järven luusua sijaitsee järven kaakkoisrannalla, josta saa alkunsa 70 metriä pitkä oja Kyynäräjärven Kojonlahteen.
Järven rantaviiva on 0,69 kilometriä pitkä ja ranta on puoliksi moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa ja puoliksi ojitettua suomaastoa. Rannat ovat rakentamattomia eikä sinne johda teitä.
Historia.
Vuoden 1884 Senaatin kartastossa järven nimi kirjoitettiin "Wähä Pakkanen järvi".
Ralph Boschung

Ralph Boschung (s. 23. syyskuuta 1997 Monthey) on sveitsiläinen moottoriurheilija.
Ura.
Boschung aloitti uransa karting-sarjoissa vuonna 2008. Vuonna 2012 Boschung aloitti kilpauransa Formula BMW Talent Cup -sarjassa sijoittuen sarjan viidenneksi. Vuonna 2013 Boschung siirtyi ADAC Formel Masters -sarjaan voittaen yhden kilpailun sijoittuen sarjan seitsemänneksi. Vuonna 2014 Boschung jatkoi sarjassa saavuttaen kahdeksan palkintosijaa sijoittuen jälleen sarjan seitsemänneksi. Vuonna 2015 Boschung kilpaili GP3-sarjassa Jenzer Motorsport -tallissa. Hän saavutti yhden kolmossijan ja 28 pistettä sijoittuen sarjan 11:nneksi. Vuonna 2016 Boschung jatkoi GP3:ssa siirtyen suomalaistallin Koiranen GP:n kuljettajaksi. Boschung voitti Itävallan sprinttikilpailun, mutta sai potkut kesken kauden.
Vuodeksi 2017 hän siirtyi Formula 2 -sarjaan Campos Racing -tallin kuljettajaksi.
Iso-Pakonen

Iso-Pakonen on Kanta-Hämeessä Tammelassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Loimijoen valuma-alueella olevaan Jänhijoen valuma-alueeseen.
Maantiede.
Järven pinta-ala on 8,3 hehtaaria ja sen pituus on 500 metriä ja leveys 250 metriä. Järveen laskee suo-ojia ympäröivältä Pakosensuolta. Osa vedestä saattaa valua suo-ojien mukana Valijärveltä. Järven luusua sijaitsee järven etelärannalla, josta saa alkunsa 250 metriä pitkä laskuoja Kyynäräjärven Lammaslahteen.
Järven rantaviiva on 1,3 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin ojitettua suometsää. Rannat ovat rakentamattomia ja läheiseltä metsäautotieltä kulkee 150 metriä pitkä polku pohjoisrantaan.
Historia.
Vuoden 1884 Senaatin kartastossa järven nimi kirjoitettiin "Iso Pakkanen järvi".
Kyynäräjärvi (Tammela)

Kyynäräjärvi on Kanta-Hämeessä Tammelassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Loimijoen valuma-alueella olevaan Jänhijoen valuma-alueeseen.
Maantiede.
Järven pinta-ala on 67 hehtaaria ja sen pituus on 1,5 kilometriä ja leveys 1,0 kilometriä. Järveen laskee suo-ojia ympröiviltä soilta. Näiden joukossa on laskuojia Pikku-Pakosesta ja Iso-Pakosesta. Järven luusua sijaitsee järven etelärannalla lahden pohjukassa, josta saa alkunsa 450 metriä pitkä laskuoja Kuivajärveen.
Järven rantaviiva on 7,2 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa. Järvessä on seitsemän luotomaista saarta. Rannat ovat rakentamattomia. Heinämaankulman seututiehen 283 yhdistävä tie ylittää Kyynärjärven laskuojan.
Saloistenjärvi (Tammela)

Saloistenjärvi on Kanta-Hämeessä Tammelassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Loimijoen valuma-alueella olevaan Jänhijoen valuma-alueeseen.
Maantiede.
Järven pinta-ala on 186 hehtaaria ja sen pituus on 2,3 kilometriä ja leveys 1,8 metriä. Järveen laskee suo-ojia ympäröiviltä soilta. Suurin suo on Pusunsuo, jonka kokoomaoja Pusunoja tuo Kuuliaislammin vedet. Länsipään Kylmälahteen laskevat myös Kyynäräjärven vedet. Järven luusua sijaitsee järven länsirannalla Kylmälahdessa, josta saa alkunsa 400 metriä pitkä laskuoja Kuivajärveen.
Järven rantaviiva on 14 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa. Osa rannoista ovat kuitenkin heikosti ojitettua metsämaastoa. Järvi on louhikkoinen ja siinä on 22 saarta. Niistä neljän nimet ovat Soutajasaari, Selkäsaari, Jänissaari ja Kakola. Salmensaari on nykyään niemi. Sekä Salmensaarella että Kylmälahdella on loma-asunnot. Järvelle vie Kyynärjärven laskuojan ylittävä Haarakorventie.
Metsähallitus sai vuonna 2013 jättämänsä hakemuksen perusteella nostaa Saloisten- ja viereisen Kyynäräjärven pintaa korkeammalle. Järvenpintaa oli laskettu 1940-luvulla noin 30 cm kaivamalla syvä oja järvien väliin, samassa yhteydessä virtaussuunta oli muuttunut Saloistenjärvestä Kyynäräjärveen.
Historiaa.
Saloistenjärven tunnettu kesäasukas on Mustialan maamiesopistossa opettajana toiminut sienitieteilijä P. A. Karsten. Järven Selkäsaaressa olevalla mökillä Karsten teki tutkimustyötä ja lähti sieltä tutkimusretkille Mustialan ympäristöön. Hämeen ammattikorkeakoulu ja Suomen sieniseura kunnostivat Karstenin mökin vuonna 2018. Maaliskuussa 2022 Suomen sieniseura paljasti mökillä P. A. Karstenin muistolaatan.
Kuuliaislammi

Kuuliaislammi on Kanta-Hämeessä Tammelassa sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Loimijoen valuma-alueella olevaan Jänhijoen valuma-alueeseen.
Maantiede.
Lammen halkaisija on 50 metriä ja siihen laskee suo-ojia ympäröivältä Pusunsuolta. Eräs suo-ojista toimii myös lammen laskuojana Saloistenjärveen. Matkaa Saloistenjärveen tulee Pusunojaa pitkin 1,3 kilometriä. Lammen ranta on metsäistä suomaastoa. Lammen rannat ovat rakentamattomia eikä sinne johda teitä.
Altingiaceae

Altingiaceae on pieni puukasviheimo koppisiemenisten Saxifragales-lahkossa, johon muun muassa rikkokasvit kuuluvat.
Tuntomerkit.
Heimon kasvit ovat aina- tai kausivihantia puita, jotka sisältävät eräitä iridoideja (välkehtiviä yhdisteitä) ja hartseja sisältäviä erityskanavia. Lehdet sijaitsevat kierteisesti ja ovat liuskalapaisia ja korvakkeellisia. Kukat ovat yksikotisesti yksineuvoisia ja kehättömiä. Kukinto on vaihtelevassa määrässä mykerömäinen. Hedekukissa on 4–10 hedettä ja emiön jäänne, pistillodi. Emikukissa on emien välisiä ulokkeita, jotka tulkitaan steriileiksi kukiksi. Kahdesta emilehdestä muodostunut yhdislehtinen sikiäin on (puoleksi) kehänalainen, ja luoteissa on monisoluisia ulokkeita. Siemenaiheita on sikiäimessä paljon, ne ovat suoria, ja vain alimmat niistä ovat fertiilejä. Hedelmä on rakokota. Siemenessä on niukka endospermi.
Levinneisyys.
Heimon kasvualueita on Välimeren alueen itäosassa, Itä-Aasiasta Malaijien saaristoon ulottuvalla alueella ja Keski-Amerikassa.
Luokittelu.
Altingiaceae on vanhastaan jaettu kahteen sukuun: rasamaloihin ("Altingia") ja ambrapuihin ("Liquidambar"), mutta nyttemmin fylogeneettiset tutkimukset ja se, että kummankin suvun lajit risteytyvät keskenään, puoltavat kaikkien heimon 13 lajin sisällyttämistä samaan "Altingia"-sukuun. Aikaisemmin heimo on usein viety taikapähkinäkasveihin (Hamamelidaceae, esim. Cronquist 1981).
HMS Cottesmore (M32)

HMS Cottesmore (viirinumero M32) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Hunt-luokan miinantorjunta-alus. Alus myytiin 2008 Liettualle. Alus aloitti palveluksensa Liettuan laivastossa 2011 nimellä "Skalvis".
Valmistus.
Alus tilattiin Yarrow Shipbuildersilta. Se laskettiin vesille 9. helmikuuta 1982 kumminaan vara-amiraali Sir Peter Buchanonin puoliso Lady Buchanon ja valmistui 24. kesäkuuta 1983.
Palvelus.
Syyskuussa 2005 alus poistettiin palveluksesta ja laitettiin myyntiin. Liettua osti 2008 aluksen. Thales modernisoi aluksen miinantorjuntajärjestelmät runkoonasennetulla tyypin 2193 kaikuluotaimella, propulsiojärjestelmän, taistelunjohtojärjestelmän ja miinantuhoamisjärjestelmän, jonka jälkeen alus liitettiin 2011 Liettuan laivastoon nimellä "Skalvis".
Kaipiaislammi

Kaipiaislammi on Kanta-Hämeessä Tammelassa sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Loimijoen valuma-alueella olevaan Jänhijoen valuma-alueeseen.
Maantiede.
Lammen pinta-ala on 1,1 hehtaaria ja sen pituus on 200 metriä ja leveys 80 metriä. Lampeen laskee yksi oja, mutta laskuojia sillä ei ole. Lammen vedet suotuvat suolla oleviin ojiin ja virtaavat sieltä Pusunojan kautta Vaihijokeen tai Hylönjärveen. Järven rantaviiva on 0,62 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaaston ympäröimää soista metsää. Pohjoisrannalle on rakennettu asunto, jonne johtaa tie Susikkaasta.
Kuivajärvi (Tammelan Heinämaankulma)

Kuivajärvi on Kanta-Hämeessä Tammelassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Loimijoen valuma-alueella olevaan Jänhijoen valuma-alueeseen.
Tammelassa on toinenkin Pyhäjärven alueeseen kuuluva Kuivajärvi.
Maantiede.
Järven pinta-ala on 37 hehtaaria ja sen pituus on 1,5 kilometriä ja leveys 400 metriä. Järveen laskee suo-ojia ympäröiviltä soilta. Eräät näistä ojista ovat järvien laskuojia. Saloistenjärvi laskee itäpäähän, samoin tekee Kyynäräjärvi ja Valkjärvi laskee järven pohjoispäähän. Järven luusua sijaitsee järven länsirannalla lahden pohjukassa, josta saa alkunsa 3,5 kilometriä pitkä Myllyoja Heinijärveen. Tämä uoma lienee luontainen laskuoja ja sen rinnalle on kaivettu toinen oja eteläisten soiden, Kiimalammin ja Mustalammin kautta.
Järven rantaviiva on 6,3 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa. Osa rannoista rajautuvat suometsiin, joita on ojitettu. Järvi kivinen ja siinä on 16 saarta. Järven pohjoisrannalle on rakennettu yksi loma-asunto, jonne johtaa metsäautotie. Forssan ja Tammelan välinen raja kulkee 450 metrin päässä lännessä.
Sasky Tyrvään käsi- ja taideteollisuusoppilaitos

Sasky Tyrvään käsi- ja taideteollisuusoppilaitos on vuonna 1898 Tyrvään kotiteollisuuskoulun nimellä perustettu oppilaitos, joka toimii Sastamalan kaupungissa Vammaskosken sillan läheisyydessä. Oppilaitos on vuodesta 2009 ollut osa Sasky-koulutuskuntayhtymää ja yksi kolmesta Sastamalan oppilaitoksesta. Sasky Tyrvään käsi- ja taideteollisuusoppilaitos tarjoaa koulutusta taideteollisuusalalla. Oppilaitoksessa valmistuu artesaaniksi – valita voi jalometallialan, kaiverrusalan, lavasterakentajan tai sisustusalan opinnot. Lisäksi koulussa järjestetään myös jalometallialan ammattitutkintoon johtavaa koulutusta. 
Koulutusalat.
Sasky Tyrvään käsi- ja taideteollisuusoppilaitoksessa voi suorittaa käsi- ja taideteollisuusalan perustutkinnon (artesaani) seuraavilla ammattialoilla:
Taideteollisuusalan perustutkinto:
Muuta.
Aktiivinen osuuskunta- ja NY-yritystoiminta valmentavat opiskelijoita työelämään.
Sasky Tyrvään käsi- ja taideteollisuusoppilaitoksella ja Sasky Vammalan ammattikoululla on yhteinen opiskelijaruokala ja opiskelijoiden asuntola.
Taikapähkinäkasvit

Taikapähkinäkasvit (Hamamelidaceae) on pienehkö koppisiemenisten Saxifragales-lahkoon kuuluva heimo. Siihen kuuluvia suomeksi tunnettuja sukuja ovat höyhenpensaat ("Fothergilla"), taikapähkinät ("Hamamelis") ja parrotiat ("Parrotia").
Tuntomerkit.
Taikapähkinäkasvit ovat puita tai pensaita, joilla on usein tähtikarvoja, ja joiden lehtiasento on tavallisesti kaksirivinen, harvemmin vastakkainen tai kierteinen. Lehdet ovat tavallisesti hammaslaitaisia, vaihtelevissa määrin kourasuonisia ja korvakkeellisia. Kukat ovat 2–7-lukuisia, melko pieniä, ja sijaitsevat usein melko tiheissä kukinnoissa. Verhiö on eri- tai yhdislehtinen, ja heteitä on tavallisesti yhtä monta kuin verhoja, joskus niitä on kolmesta paljoon. Joutoheteet ovat terälehtivastaiset. Ponnet avautuvat läpillä. Mesiäinen on enemmän tai vähemmän rengasmainen ja sijaitsee joutoheteiden tai teriön tyvellä. Sikiäin on yhdislehtinen, kahdesta emilehdestä koostunut, ja vartalot ovat pitkiä; luoteissa on monisoluisia ulokkeita. Siemenaiheita on noin kuusi kummassakin emilehdessä. Hedelmä on kahdeksi liuskaksi avautuva kota, jossa verhiö on usein jäljellä. Siemenet ovat melko kookkaita, kova-, kiiltävä- ja paksukuorisia, ja niissä on niukka siemenvalkuainen eli endospermi ja lisäksi ns. ulkovalkuainen eli perispermi. Joskus siemenet ovat monialkioisia.
Levinneisyys.
Taikapähkinäkasveja esiintyy tropiikissa ja lauhkeassa vyöhykkeessä, erityisesti kuitenkin Itä-Aasiasta Australiaan ulottuvalla alueella. Etelä-Amerikasta ne puuttuvat.
Luokittelu.
Heimossa on 27 sukua ja 82 lajia, jotka jaetaan neljään alaheimoon.
Exbucklandoideae-alaheimossa kukinto on mykerömäinen ja sikiäin puoleksi kehänalainen. Sukuja on kaksi ja lajeja noin seitsemän. Ne kasvavat Itä-Himalajalla ja Etelä-Kiinasta Sumatraan ulottuvalla alueella.
Mytilarioideae käsittää kaksi yksilajista sukua Kiinan Kwangsissa, Laosissa ja Hainanin saarella.
Disanthoideae-alaheimon ainoa laji, "Disanthus cercidifolius", on kausivihanta, sen kukat sijaitsevat pareittain, mesiäinen teriön tyvellä, ponnet avautuvat raoilla, sikiäin on kehänpäällinen ja vartalot lyhyitä ja tukevia. Laji kasvaa Itä-Kiinassa ja Japanissa.
Alaheimoon Hamamelidoideae kuuluu heimon kasveista valtaosa, 23 sukua ja 78 lajia; ne kasvavat heimon koko levinneisyysalueella. Kasvit ovat aina- tai kausivihantia. Kukinto on terttumainen tai tähkämäinen, joskus siinä on kolmekukkaisia viuhkoja. Kukassa on tavallisesti teriö, heteitä on 4–23 ja niiden ponnet avautuvat läpillä tai raoilla. Sikiäin on kehänpäällinen tai -alainen. Siemenet sinkoavat ulos hedelmästä.
Suvut.
Heimon suvut ovat:
Lelisa Desisa

Lelisa Desisa Benti (s. 14. tammikuuta 1990 Shewa) on etiopialainen kestävyysjuoksija, joka kilpailee pääosin maantiejuoksussa, etenkin maratonilla. Desisan ennätys maratonilla on vuonna 2013 Dubaissa juostu 2.04.45.
Desisa voitti maratonjuoksussa kultaa vuoden 2019 MM-kilpailuissa Dohassa ajalla 2.10.40 ja hopeaa vuoden 2013 MM-kilpailuissa Moskovassa ajalla 2.10.12. Pekingin MM-kilpailuissa 2015 hän oli seitsemäs. Puolimaratonin MM-kilpailuissa hän sijoittui 2010 seitsemänneksi henkilökohtaisessa kilpailussa ja sai pronssia joukkuekilpailussa.
Desisa voitti vuoden 2013 Bostonin maratonin, joka muistetaan kilpailun aikana tapahtuneesta pommi-iskuista. Hän voitti Bostonin maratonin myös 2015 ja New Yorkin maratonin 2018. Vuonna 2011 Desisa voitti kultaa puolimaratonilta Afrikan kisoista Maputosta. Hän voitti alle 20-vuotiaiden Afrikan-mestaruuden 10 000 metrillä 2009.
Gerard Moreno

Gerard Moreno Balagueró (yleensä vain Gerard Moreno tai Gerard; s. 7. huhtikuuta 1992 Santa Perpètua) on espanjalainen jalkapalloilija, joka edustaa Primera Divisiónissa pelaavaa Villarrealia. Vasenjalkainen Gerard on pelipaikaltaan hyökkääjä.
Seurajoukkueura.
Gerard pelasi vuosina 2011–2013 Villarreal CF:n C- ja B-joukkueissa. C-joukkueessa hän teki 39 ottelussa 34 maalia ja B-joukkueessa 29 ottelussa 13 osumaa. Debyyttinsä seuran ykkösjoukkueen paidassa Segunda Divisiónissa hän teki joulukuussa 2012 Elche CF:ää vastaan. Kaudella 2012–2013 Gerard teki 14 Segunda Divisiónin ottelussa kolme osumaa seuran noustessa kaudeksi 2013–2014 Primera Divisióniin.
Heinäkuussa 2013 Gerard siirtyi lainalle Segunda Divisiónin RCD Mallorcaan, jossa hän pelasi kauden aikana 31 peliä onnistuen maalinteossa 11 kertaa. Kaudeksi 2014–2015 Gerard palasi takaisin Villarrealiin ja teki pääsarjadebyyttinsä syyskuussa 2014 Granada CF:ää vastaan. Avausmaali syntyi vielä saman kuun aikana SD Eibaria vastaan. Gerard debytoi myös Eurooppa-liigassa, jossa hän teki viidessä alkulohkon ottelussa neljä maalia.
Maajoukkueura.
Santa Perpètuassa, Kataloniassa syntynyt Gerard debytoi vuonna 2014 epävirallisessa Katalonian jalkapallomaajoukkueessa. Hän on pelannut siinä tähän mennessä yhden ottelun.
Fuyuko Tachizaki

Fuyuko Tachizaki, o.s. Suzuki (; s. 13. tammikuuta 1989 Kitaakita, Akitan prefektuuri) on japanilainen ampumahiihtäjä. Hän edustaa Tōsenkyō-seuraa. Tachizaki on 162 senttimetriä pitkä ja painaa 59 kilogrammaa.
Tachizaki debytoi ampumahiihdon maailmancupissa tammikuussa 2009 Oberhofissa sijoittumalla sprintissä sijalle 45. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti joulukuussa 2009 Östersundin normaalimatkalta sijoittumalla sijalle 19. Tachizakin paras sijoitus maailmancupin osakilpailussa on neljäs sija, jonka hän on saavuttanut Oslon takaa-ajosta maaliskuussa 2018.
Tachizaki on osallistunut kolmiin talviolympialaisiin, vuosina 2010, 2014 ja 2018. Paras sijoitus on 32. sija takaa-ajosta vuoden 2014 kilpailuista Sotšista. MM-kilpailuihin Tachizaki on osallistunut seitsemästi, vuosina 2009, 2011, 2012, 2013, 2015, 2016 ja 2017. Paras sijoitus on 18. sija normaalimatkalta vuodelta 2012 Ruhpoldingista.
Tachizaki sai Euroopan-mestaruuskilpailuissa pronssia pikakilpailussa 2018.
Outi Lilljegren

Outi Lilljegren, ent. Simberg, o.s. Vahtera, (2. joulukuuta 1934 – 1. maaliskuuta 2022) oli ensimmäinen suomalainen televisiokuuluttaja. Hän oli kuuluttajana 1956 aloittaneen Televisiokerhon (myöhemmin Tesvisio) kanavalla.
Lilljegren oli myyjänä perheen kirjakaupassa Helsingin Topeliuksenkadulla. Hän näytteli Helsingin Ympäristöteatterissa, joka esiintyi Tesvision kanavalla, jolloin Lilljegreniä pyydettiin kuuluttajaksi. Hän juonsi Veikkaus Oy:n "Viikon veikkaus" -ohjelmaa ja esiintyi mainoksissa. 1960-luvulla hän perusti kutomon ja suunnitteli verhoja ja huopia.
Lilljegrenillä on ollut rooli kolmessa elokuvassa.
Jury Ljadau

Jury Grigorovitš Ljadau (; s. 3. joulukuuta 1987 Minsk) on valkovenäläinen ampumahiihtäjä. Ljadau edustaa Dinamo Minskiä. Hän on 174 senttimetriä pitkä.
Ljadau debytoi ampumahiihdon maailmancupissa tammikuussa 2010 Anterselvassa sijoittuen normaalimatkan kilpailussa sijalle 71. Ensimmäisen maailmancupin pisteensä hän saavutti tammikuussa 2012 Oberhofin sprintistä ollen 30:s. Ljadaun paras sijoitus maailmancupin osakilpailussa on 11:s sija Oberhofin sprintistä tammikuulta 2015.
Ljadau kilpaili vuoden 2014 talviolympialaisissa Sotšissa ollen parhaimmillaan henkilökohtaisessa kilpailussa 56:s takaa-ajossa. Viestissä hän oli 13:s. MM-kilpailuihin Ljadau on osallistunut kolmesti, vuosina 2012, 2013 ja 2015. Paras henkilökohtainen sijoitus on 71:s vuoden 2013 kisojen normaalimatkalta. Vuoden 2015 kilpailuiden sekaviestissä hän oli neljäs.
Loimalammi

Loimalammi on Kanta-Hämeessä Forssassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Loimijoen valuma-alueeseen.
Maantiede.
Lammen pinta-ala on 2,9 hehtaaria ja sen pituus on 350 metriä ja leveys 200 metriä. Siihen laskee ympäröivän Viksberginsuon ojia. Lammen vedenpinnan taso on samalla tasolla läheisen Pyhäjärven kanssa (96,5 metriä). Lammen luusuana toimii avosuon poikki kaivettu 550 metriä pitkä kanava, joka yhtyy Loimijokeen 2,3 kilometriä Pyhäjärven luusuasta. Lampea ympäröi avosuo, joka on halkaisijaltaan lähes 800 metriä, ja jonka reuna on pääosin peltomaata tai metsäisen suon reunaa. Lammen avoveden rantaviiva on 0,68 kilometriä pitkä.
Luonto.
Alue on luonnonsuojelualue ja lammen pohjoispuolella on luontorni.
Josep Samitier

Josep Samitier Vilalta (tunnettiin myös nimellä José Samitier; 2. helmikuuta 1902 Barcelona – 4. toukokuuta 1972 Barcelona) oli espanjalainen jalkapalloilija, olympiamitalisti ja jalkapallovalmentaja. Samitierin pelipaikka oli hyökkäävä keskikenttäpelaaja. Samitier tunnettiin lempinimillä "El Hombre" () ja "El Hombre Langosta" ().
Seurajoukkueura.
Samitier edusti vuodet 1918–1932 FC Barcelonaa. Hän voitti seuran paidassa yhden La Ligan mestaruuden sekä viisi Copa del Reytä. Samitier teki seuran paidassa yhteensä 333 osumaa, joista 178 syntyi virallisissa otteluissa, 454 ottelussa. Ainoastaan Lionel Messi ja Paulino Alcántara ovat tehneet enemmän maaleja katalonialaisseuralle. Samitier on eniten seuralle maaleja tehnyt Barcelonasta kotoisin oleva pelaaja. 
Vuodet 1932–1934 Samitier edusti Barcelonan arkkivihollista Real Madridia. Hän saavutti madridilaisseurassa yhden La Ligan mestaruuden. Lopetettuaan jo kertaalleen uransa vuonna 1934, Samitier pelasi vuodet 1936–1939 vielä ranskalaisessa OGC Nicessä. Hän lopetti uransa lopullisesti vuonna 1939.
Maajoukkueura.
Samitier pelasi sekä Espanjan että Katalonian jalkapallomaajoukkueissa. Vuosina 1920–1931 hän teki Espanjan paidassa pelaamassaan 21 ottelussa kaksi maalia. Samitier oli mukana voittamassa myös olympiahopeaa vuoden 1920 kesäolympialaisista Antwerpenistä. Hän oli mukana myös vuoden 1924 kesäolympialaisissa Pariisissa.
Uran jälkeen.
Lopetettuaan ensimmäisen kerran uransa, vuonna 1934, Samitier ryhtyi valmentajaksi. Hän toimi Atlético Madridin valmentajana lyhyen aikaa vuonna 1936. Vuonna 1942, päätettyään uransa lopullisesti vuonna 1939, Samitier toimi hetken aikaa uransa viimeisen seuran, ranskalaisen OGC Nicen päävalmentajana. Vuodet 1944–1947 hän toimi pitkäaikaisen seuransa FC Barcelonan päävalmentajana saavuttaen La Ligan mestaruuden kaudella 1944–1945. Samitier kuoli vuonna 1972, 70-vuotiaana.
Muuta.
Vuonna 1993, 21 vuotta Samitierin kuoleman jälkeen, katu Barcelonassa, lähellä FC Barcelonan kotistadionia Camp Nouta nimettiin hänen mukaansa "Carrer de Josep Samitieriksi".
Lintupaju

Lintupajun luhta on Suomen tärkeisiin lintualueisiin (FINIBA) kuuluva lintualue Loimijoen varressa Jokioisissa Lounais-Hämeessä. Se sijaitsee Loimijoen laakson leventymässä laajojen peltojen keskellä Jokioisten keskustaajaman ja Vaulammin puolivälissä yhdystien 2804 varressa kohdassa, jossa Loimijoen pohjoinen sivujoki Jänhijoki yhtyy Loimijokeen. Alueella on lintutorni. 
MTT:llä oli vuoteen 2006 asti lähellä Lintupajun luhtaa samanniminen koetila.
Luojan kiitos!

Luojan kiitos! on suomalainen, australialaiseen "Thank God You're Here"-formaattiin perustuva viihdeohjelma, jota esitettiin MTV3-kanavalla maalis–toukokuussa 2015. Ohjelman juontajana toimi Heikki Paasonen ja tuomarina Pirkka-Pekka Petelius.
Jokaisessa jaksossa neljä vierailevaa näyttelijää tai julkisuudesta tuttua henkilöä joutuivat lavastettuun kohtaukseen, joista he eivät tienneet ennakkoon mitään. Kohtaukset alkoivat sanoilla ”Luojan kiitos...”. Ohjelmassa oli mukana viisi vakionäyttelijää Teijo Eloranta, Misa Palander, Annika Poijärvi, Iida-Maria Heinonen sekä Jussi Puhakka, joiden osalta kohtaukset olivat käsikirjoitettuja.
Jakson päätteeksi tuomarina toimiva Pirkka-Pekka Petelius päätti, kuka vierailijoista suoriutui kohtauksistaan parhaiten.
Martta Aarnikotka

Martta Aarnikotka (alkuaan "Adler"; 14. maaliskuuta 1904 Tampere – 8. maaliskuuta 1978) oli suomalainen matkailuopas, lausuja ja lastenkirjailija.
Aarnikotkan vanhemmat olivat Virosta kotoisin ollut Hans Adler (1871–1942) ja Gustava Adler (1870–1948). Adlerit olivat olleet Tampereella Finlaysonin omistajan von Nottbeckin palveluksessa, toimivat sitten Kangasalan Seurahuoneen hoitajina ja vuodesta 1912 Kangasalan lepokodin hoitajina. Adlereilla oli viisi lasta joista kolme elonjäänyttä sisarta hoiti sitten lepokotia vanhempien kuoltua. Sisarukset olivat Martta Aarnikotka, kirjailija Jukka Tyrkön kanssa naimisissa ollut Olga (Olla) Adler-Tyrkkö (1905–1996) ja insinööri Ville Kärkkäisen kanssa naimisissa ollut Kylli Kärkkäinen (1909–2001). Heidän veljensä Paavo Aarnikotka kuoli syksyllä 1941 panssarilaiva Ilmarisen upotessa.
Martta Aarnikotka toimi matkailuoppaana, antoi kielitunteja ja harrasti lausuntaa ja kuvataiteita. Hän esiintyi myös täysihoitolan emäntänä vuonna 1965 ensi-iltansa saaneessa neljästä näytelmäelokuvasta koostuneessa suomalaisessa episodielokuvassa Tunteita. Aarnikotka oli Suomen Lausujain Liiton perustajia ja sen johtokunnan jäsen.
Teoksia.
Nimimerkillä "Kirsti":
IAR-93 Vultur

IAR-93 Vultur (suom. "Korppikotka") on Romaniassa valmistettu, kahdella jälkipolttimin olevalla suihkumoottorilla varustettu sotilaslentokone. Sen ensilento oli vuonna 1974, ja tuotantoasteelle konetyyppi saapui 1975. Julkinen esittely tapahtui vuonna 1979. Konetta voitiin käyttää lähinnä matalalentotoiminnassa torjuntahävittäjänä sekä tiedustelukoneena ja rynnäkköhävittäjänä maataisteluitten tukemiseen. Avioane Craiovan valmistama IAR-93 Vultur suunniteltiin ja kehitettiin yhteistyönä jugoslavialaisen SOKO-tehtaan kanssa, sekä korvaamaan vanhentuneet MiG-15 ja MiG-17 -konetyypit Romaniassa. SOKO valmisti tätä tyyppiä nimellä Soko J-22 Orao ("Kotka"). Konetyypin yhtenä suorana edeltäjänä voitaneen pitää G-4 Super Galeb -tyyppiä.
Romanian ilmavoimat ovat poistaneet tämän tyypin sotilaskoneensa käytöstä vuoteen 1998 mennessä, mutta hajonneen entisen Jugoslavian alueen maissa joitain koneyksilöitä saattaa olla vielä rajoitetusti käytössä edelleen. Yhteensä tämän tyypin lentokoneita valmistettiin 165 koneyksilön verran kaikkiaan. Romaniassa tuotettiin sekä A- että B-tyyppiä.
Aerodynaamisesti virtaviivainen, siipiprofiililtaan nuolisiiven ja deltasiiven yhdistelmä: IAR-93 Vultur-lentokone ylsi 1 160 km/h huippunopeuteen, matalalla lähelle 1 Machia. Parhaimman (lakikorkeuden osalta) tämän suoritusarvon omaava variantti eli konemuunnos kykeni saavuttamaan 15 000 m lakikorkeuden. Aseistuksena IAR-93 Vultur-koneessa oli 2x 23 mm GŠ-lentokonetykit sekä enintään 2 800 kg verran pudotettavaa aseistusta. Näihin saattoivat kuulua lisäpolttoainetankit, raketit, pommit, rypälepommit, ilmasta-ilmaan ja ilmasta-maahan ammuttavat ohjukset. Ne voitiin sijoittaa 5 eri ripustuspisteeseen eli pyloneihin. Pylonit sijaitsivat 1x rungossa sekä 4x siivissä.
Jälkipoltto toi "Orao"n lisenssillä valmistamiin Rolls-Royce "Viper" Mk.633-47 -moottoreihin 20% tehonlisäyksen. 18.47 kN kasvoi 22.68 kN:ksi.
Amleto Novelli

Amleto Novelli (12. lokakuuta 1885 Bologna – 16. huhtikuuta 1924 Torino) oli italialaisen mykkäelokuvan tunnetuimpia näyttelijöitä.
Teatteria harrastaneen Novellin elokuvaura alkoi Cinesin näyttelijänä vuonna 1908. Hän esitti pääosia lukuisissa Mario Caserinin ja Enrico Guazzonin ohjaamissa elokuvissa. Guazzonin "Quo Vadis?" (1912) toi Novellille kansainvälistä mainetta ja aloitti hänen historiallisten pukuelokuviensa sarjan. Ensimmäisen maailmansodan aikana Novelli oli yksi Italian suosituimmista näyttelijöistä. Hän esiintyi muun muassa Carmine Gallonen ja Augusto Geninan ohjaamissa elokuvissa, mutta työskenteli paljon myös teatterissa.
Novelli kuoli äkilliseen aivotulehdukseen Mario Camerinille tekemänsä elokuvan kuvauksien aikana. Hänen vaimonsa Adalgisa Orlandini oli myös näyttelijä.
Meksikon ralli 2015

Meksikon ralli 2015 (viralliselta nimeltään Rally Guanajuato México 2015) oli MM-rallikauden 2015 kolmas osakilpailu, joka ajettiin 5.–8. maaliskuuta 2015. Kilpailun päätukikohtana toimi tavalliseen tapaan Léonin kaupunki.
Sébastien Ogier otti kauden kolmannessa rallissa kolmannen voittonsa.
Vuoden 2015 kilpailu oli järjestyksessään historian 12. Meksikon ralli.
Ensimmäinen kilpailupäivä.
Kilpailu avattiin torstaina kahdella lyhyellä yleisöerikoiskokeella.
Toinen kilpailupäivä.
Perjantain avauserikoiskokeella Ott Tänak ajoi Fordillaan ulos, ja ajautui suoraan tien vieressä olleeseen tekojärveen. Tänak ja hänen kartanlukijansa Raigo Mõlder onnistuivat kuitenkin pelastautumaan ennen auton uppoamista.
Toisena päivänä kävi muidenkin WRC-kuljettajien osalta kova kato. Keskeyttämään joutuivat Tänakin lisäksi Kris Meeke, Hayden Paddon, Robert Kubica sekä toisella sijalla ollut Thierry Neuville.
Perjantain jälkeen kilpailun johdossa oli Volkswagen-kaksikko Sébastien Ogier ja Jari-Matti Latvala, 13,5 sekunnin erolla ranskalaisen hyväksi.
Kolmas kilpailupäivä.
Toisena kilpailussa ollut Latvala joutui keskeyttämään EK:lla 12, rikottuaan autonsa takajousituksen osuessaan penkkaan.
Neljäs kilpailupäivä.
Viimeisen päivän avauserikoiskokeena ajettiin lähes 56 kilometrin mittainen "Guanajuatito", joka on yksi MM-kauden pisimmistä erikoiskokeista.
Power Stage.
Power Stage -erikoiskokeena ajettiin kilpailun päättänyt "El Brinco 3 ".
Lopputulokset.
Kilpailuun osallistui yhteensä 30 autokuntaa, joista maaliin selvisi lopulta 20.
Pávlos Kontídis

Pávlos Kontídis (, s. 11. helmikuuta 1990) on kyproslainen purjehtija. Hän saavutti purjehduksen Laser-luokassa hopeaa Lontoon olympialaisissa 2012 ja on toistaiseksi ainoa kyproslainen olympiamitalisti.
Kontídis kilpaili myös vuoden 2008 kesäolympialaisissa ja sijoittui tuolloin sijalle 13. Samana vuonna hän voitti kultaa nuorten maailmanmestaruuskisoissa.
Veli Hyrskyn taistelujärjestö

Veli Hyrskyn taistelujärjestö oli Suomessa keväällä 1941 perustettu salainen ja militantti kommunistinen järjestö, joka yritti kaapata Suomen kommunistisen liikkeen johdon itselleen tuolloin varsin heikolta Suomen Kommunistiselta Puolueelta (SKP). Taistelujärjestö onnistui toimimaan muutaman kuukauden ajan lähinnä Helsingissä ja siinä oli tiettävästi muutamia satoja jäseniä.
Viilari Veli Hyrsky (1909–?) oli Neuvostoliitossa 1930-luvulla viisi vuotta tehdastyöläisenä elänyt ja 1937 Suomeen palannut äkkijyrkkä kommunisti, joka oli toiminut vuonna 1940 Suomen ja Neuvostoliiton rauhan ja ystävyyden seurassa (SNS) ja ottanut johtoonsa joulukuussa 1940 itsemurhan tehneen Helmer Adlerin perustamat SNS:n iskuryhmät. Hyrskyn johtama taistelujärjestö perustettiin salaisessa kokouksessa Helsingissä tammikuun 1941 alussa. Sen puheenjohtajaksi valittiin ensin entinen punakaartilainen Kalle Glans, sitten Toivo Poutanen ja hänen jälkeensä Gunnar Ala-Turkia. Hyrsky toimi itse sihteerinä, ja sotilasasiantuntijana oli Espanjan sisällissodan vapaaehtoisten luutnantti Edmund Böckerman. Taistelujärjestön jäsenille teetettiin tunnuslaatat, josta ilmeni heidän ”sotilasarvonsa” järjestössä. Järjestön nimi ei koskaan vakiintunut, mutta kokouksissa käsiteltyjä ehdotuksia olivat ainakin "Suomen kommunistinen puolue", "Suomen uuskommunistinen puolue", "Suomen vallankumouksellinen taistelujärjestö" ja "Suomen kansan taistelujärjestö".
Taistelujärjestö suunnitteli sabotaasia, vakoilua ja aseiden hankkimista, mutta ei saanut aikaiseksi muuta kuin lentolehtisten monistamista. Sen johto onnistui kuitenkin helmikuun alussa 1941 lähettämään Neuvostoliiton Helsingin-lähetystön kautta Kominternin johdolle kirjeen, joka päätyi aina Georgi Dimitroville saakka. ”Suomen salaisen kommunistisen puolueen keskusjohtokunnan” nimissä lähetetyssä kirjeessä julistettiin varsinaisen SKP:n muuttuneen talvisodan myötä toimintakyvyttömäksi ja kerrottiin tilalle perustetun uuden vallankumouksellisen kommunistipuolueen, joka pyysi Kominternilta tukea. Hyrsky ilmoitti jäseniä olevan tässä vaiheessa 300; eräässä toisessa tiedossa määräksi mainittiin 240. Sekin oli enemmän kuin mitä SKP:n omassa organisaatiossa oli vapaina olleita jäseniä keväällä 1941. Taistelujärjestöä yritettiin laajentaa hakemalla yhteistyötä Helsingin työläisrintamamiesten kanssa, mutta heidän johtajansa torjuivat tarjouksen. SKP julisti Hyrskyn ryhmän ”puolueenvastaiseksi” ja ”ohranan” provokaatioksi ja onnistui näillä vihjailuillaan karkottamaan pääosan sen kannattajista. Valpo sai järjestön olemassaolon selville vasta heinäkuussa 1941 ja pidätti heti sen johtajat, jotka tuomittiin kaikki pitkiin vankeusrangaistuksiin.
Visionary

Visionary on englantilaisen kitaristi ja säveltäjä Gordon Giltrapin (LP-levyn etiketissä The Gordon Giltrap Band) studioalbumi vuodelta 1976.
Giltrap on säveltänyt tämän teema-albumin kaikki kappaleet perustuen runoilija ja taidemaalari William Blaken visionaariseen taiteeseen. LP-levyn ensimmäinen puoli perustuu Blaken tekemään kuvaan "The Day of Judgement" ja runoon "The Last Judgement". Kääntöpuolen kappaleet on nimetty sellaisenaan Blaken runojen ja maalausten mukaan.
Kappaleet.
Sovitukset ovat Rod Edwardsin ja Roger Handin käsialaa, paitsi "From the Four Winds", jonka on sovittanut Joel Lazar. Musiikkikustantaja on Essex Music International Ltd.
Kokoonpano.
sekä
Jousiryhmän johtaja on Pat Halling ja sopimusosapuoli George Hamer.
Muita tuotantotietoja.
Äänittäjänä on toiminut Gareth Edwards Wessex Studiosin luvalla. Masteroinnin on tehnyt Harry Fisher Deccan studioilla.
Tuotanto-oikeudet on omistanut Noeland Productions. 
Markkinoinnista on vastannut The Decca Record Company Limited, Decca House, 9 Albert Embankment London, SE1 7SW.
LP-levyn kannen on painanut Englannissa Senol Printing Limited. Kansitaiteen suunnittelusta on vastannut Dobney Johnson Studios, ja kansikuvan on tehnyt Chris Sharville. Kirjoitustaide on Diane Poncherin käsialaa.
LP-levyn mukana on erillinen paperiarkki, jonka kuvapuolella on Chris Hopperin ottama valokuva Gordon Giltrapista soittamassa kaksikaulaista kitaraa. Lehtisen on painanut Englannissa Record Graphics Ltd.
LP-levyn lisäksi albumi on ilmestynyt C-kasettina, jonka luettelotunnus on KTRIX 2.
Arvioita.
Alan Freeman: "... very simply, for me, Visionary is a vivid, personal, listening experience."
Kiertue.
Albumin ilmestymisen aikoihin The Gordon Giltrap Band on ollut kotimaassaan kiertueella Renaissancen lämmittely-yhtyeenä sekä myös pääesiintyjänä².
Sasky Vammalan ammattikoulu

Sasky Vammalan ammattikoulu on osa Sasky-koulutuskuntayhtymää ja yksi kolmesta Sastamalan oppilaitoksesta. Oppilaitoksessa on tarjolla useita eri koulutusvaihtoehtoja palvelualoilla, tekniikan aloilla sekä tietojenkäsittelyssä ja tietoliikennealalla.   
Koulutusalat.
Sasky Vammalan ammattikoulu on toisen asteen ammatillinen oppilaitos, jossa voi suorittaa ammatillisia perustutkintoja mm. seuraavilla aloilla:
¹ Kone- ja metallialan osaamista voi täydentää koneistajasta levyseppähitsaajaksi tai levyseppähitsaajasta koneistajaksi. Koulutus kestää noin puoli vuotta.
Muuta.
Ammattikoulun uusimpien tilojen joukkoon kuuluu vuonna 2012 käyttöön vihitty Vexve Areena, jonka tiloissa sijaitseva 130-paikkainen ravintola Warelius toimii kokki- ja tarjoilijaopiskelijoiden opetustilana.
Oppilaitoksessa koulutusta IW -kansainväliseen hitsaustutkintoon.
Opintojen ohella opiskelijoilla on mahdollisuus suorittaa ammattiosaajan työkykypassi -opintokokonaisuus.
River-luokka (vartiolaiva)

River-luokka on Britannian kuninkaallisen laivaston seitsemän aluksen muodostama ulkovartiolaivaluokka.
Alukset.
Aluksista kolme ensimmäistä tilattiin toukokuussa 2001 Vosper Thornycroftilta. Tilaus tehtiin Britannian kuninkaallisen laivaston hankkeessa tulevaisuuden ulkovartiolaivoista (, mikä oli seurausta Vosper Thornycroftin tarjouksesta korvata viisi palveluksessa olevaa Island-luokan alusta kolmella uudella taloudellisemmalla ja toimintavarmemmalla aluksella.
Suunnittelu perustui Vosper Thornycroftin tekemään EEZ Management Vessel -konseptiin, jonka tavoitteena oli luoda yksinkertainen ja merikelpoinen useaan erilaiseen matalan kriisiajan tehtävään kykenevä alus. Näitä tehtäviä olisivat esimerkiksi merialueiden ja kalastuksen valvonta. Tuloksena syntyi suhteellisen suuri 80 metriä pitkä ja uppoumaltaan 1 800 tonnin alus, jossa noudatettiin pääosin kauppamerenkulun valmistusmenetelmiä.
Paranneltu River-luokka – HMS Clyde.
VT Groupin mielestä alustyypillä saattaisi olla vientimarkkinoita, mikäli sen varustusta parannettaisiin. Luokkaan pohjautuvaa helikopterikentällä varustettua alusta tarjottiin Uuden-Seelannin laivastolle tehtäessä tarjousta Project Protectoriin. Kuninkaallinen laivasto teki saman aikaisesti tarjouspyynnön Falklandinsaarille sijoitettavasta vartioaluksesta.
VT Group esitti Britannian puolustusministeriölle mahdollisuutta korvata Falklandinsaarille sijoitetut Castle-luokan alukset yhdellä River-luokkaan pohjautuvalla helikopterikentän ja parannetun käyttöasteen aluksella. Tästä seurasi vuonna 2004 toteutettu tarjouskilpailu, joka perustui varsinaisesta River-luokasta tehtyyn eli valmistaja kustantaa aluksen hankinnan ja vuokraa sen huoltosopimuksella puolustusministeriölle viideksi vuodeksi. Huoltosopimuksen tulee taata 282 vuorokauden vuotuinen käyttöaste.
"HMS Clyde" on muista River-luokan aluksista poiketen varustettu helikopterikentällä, kaukovalvontatutkalla, taistelunjohtojärjestelmällä sekä vahvemmalla aseistuksella. Lisäksi ylläpitoa on helpotettu parantamalla pääsyä huoltoa vaativiin tiloihin, toisiojärjestelmien käyttöönotto takaamaan käyttöastetta ja parempaa teräslaatua vähentämään korroosion aiheuttamia haittoja.
2. sarja.
Laivasto tilasi BAE Systemsiltä 348 miljoonalla punnalla kolme uutta alusta, jotka valmistetaan Clyden alueella. Uudet alukset on varustettu AgustaWestland EH-101 Merlinin kestävällä helikopterikannella ja niiden pituus on 90,5 metriä ja leveys 13 metriä. Aseistuksena aluksilla on 30 millimetrin kanuuna. Alukset kykenevät toimimaan merellä 35 vuorokautta toimintamatkan ollessa 4 500 merimailia ja niiden maksiminopeus on 24 solmua.
Kiinanpukinpensas

Kiinanpukinpensas ("Lycium chinense") on pukinpensaiden sukuun kuuluva laji. Se on kesävihanta pensas, joka kasvaa 2–2,5 metriä korkeaksi. Kukat ovat kaksineuvoisia ja kasvi kukkii kesäkuulta elokuulle. Kasvi viihtyy aurinkoisella paikalla hyvin vettä läpäisevässä hiekka-, hieta- tai savipitoisessa maassa, joka on neutraali tai hapan. Se kestää jopa -23°C lämpötilaa. Siemenet pitää esikasvattaa aikaisin keväällä sisätiloissa. Kiinanpukinpensasta on käytetty lääkintään 2000 vuoden ajan. Hedelmillä ja juurilla on elinikää pidentäviä vaikutuksia. Lehtiä puolestaan voidaan käyttää teehen. Kiinanpukinpensas sekoitetaan usein sen läheiseen sukulaiseen pukinpensaaseen.
Cinema (lehti)

Cinema oli vuosina 1936–1956 ilmestynyt italialainen elokuva-alan aikakauslehti.
Benito Mussolinin pojan Vittorion vuosina 1938–1943 johtama "Cinema" oli fasistisen Italian tärkeimpiä elokuvalehtiä. Taustastaan huolimatta se oli avoin myös vasemmistolaisille mielipiteille. Vuodesta 1941 lähtien lehdessä vaikutti Giuseppe De Santisin johtama kriitikkoryhmä, jonka toiminta johti osaltaan italialaisen neorealismin syntyyn.
Toisen maailmansodan jälkeen "Cinema" jatkoi ilmestymistään vuonna 1948 tarjoten jälleen foorumin erilaisille elokuvateoreettisille näkemyksille. Ajan mittaan se muuttui kuitenkin tavanomaisemmaksi elokuvalehdeksi. Lehden vuonna 1955 alkanut kolmas ilmestymiskausi päättyi jo seuraavana vuonna.
Bianco e Nero

Bianco e Nero on Italian vanhin ja tunnetuin elokuva-alan aikakauslehti.
"Bianco e Nero" perustettiin vuonna 1937 Centro Sperimentale di Cinematografian elokuvateoreettiseksi julkaisuksi. Sen ensimmäisiä toimittajia olivat Luigi Chiarini ja Umberto Barbaro. Lehden ilmestyminen keskeytyi toisen maailmansodan takia vuonna 1944, mutta jatkui uudelleen vuonna 1947.
Historialliseen, kriittiseen ja teoreettiseen elokuvantutkimukseen keskittynyt lehti ilmestyy nykyään neljästi vuodessa. Sen päätoimittajana työskentelee vuodesta 2013 lähtien Alberto Crespi.
Jimmy Thoronka

Jimmy Thoronka (s. 6. kesäkuuta 1994) on sierraleonelainen pikajuoksija. Hän kilpailee pääosin 100 ja 400 metrillä. 400 metrillä hänen ennätyksensä on vuoden 2010 nuorten kesäolympialaisissa Singaporessa juostu 52,83 ja 100 metrillä se on vuonna 2014 juostu 10,58. Vuonna 2013 hänet valittiin Sierra Leonen vuoden urheilijaksi.
Thoronka osallistui vuoden 2014 Kansainyhteisön kisoihin, jotka järjestettiin Glasgow'ssa. Hän kilpaili siellä vain pikaviestissä ilman menestystä. Thoronkan setä kuoli kilpailuiden aikana, todennäköisesti ebolaan, joka johti siihen, että Thoronka katosi pian kilpailuiden jälkeen. Hän löytyi kuitenkin myöhemmin, mutta sai kuulla, että hänen suvustaan oli kuollut lisää henkilöitä todennäköisesti ebolaan. Hän eli koko kateissaoloaikansa pääosin Lontoon kaduilla ankarissa olosuhteissa, sillä hänen viisumiaikansa oli umpeutunut ja hän asui siis näin ollen laittomasti maassa.