tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Scharbeutz

Scharbeutz on kunta Pohjois-Saksassa Schleswig-Holsteinin osavaltiossa Lyypekinlahden rannalla noin 20 kilometriä Lyypekistä pohjoiseen. Matkailu on paikkakunnan merkittävä elinkeino. Scharbeutzin hiekkaranta on noin 6,5 kilometriä pitkä, kaupungin keskusta sijaitsee rannan ja moottoritie A1:n välissä.
Maantiede.
Scharbeutz sijaitsee merellisen Ostholsteinin piirikunnan eteläosassa ja sen alue rajoittuu idässä Itämereen. Kiel sijaitsee maanteitse noin 65 kilometriä Scharbeutzista luoteeseen. Etäisyys Hampuriin on noin 80 kilometriä.
Scharbeutzin kymmenen osa-aluetta ovat Scharbeutz, Pönitz, Gleschendorf, Haffkrug, Gronenberg, Klingberg, Sarkwitz, Schulendorf, Schürsdorf ja Wulfsdorf. Pönitzistä on varhaisin asiakirjamaininta vuodelta 1221 muodossa Penze, Scharbeutzista 1271 muodossa Scarbuce ja Gleschendorfista 1259 muodossa Golesko.
Scharbeutzin järviä ovat Großer Pönitzer See, Kleiner Pönitzer See, Wennsee ja Taschensee tanskalaisine kanavineen.
Historia.
Paikannimi Scharbeutz palautuu paikalla muinoin sijainneeseen slaavilaiskylään, jonka nimi oli Scorbuze tai Schoreboce. Paikkakunnan alueella on lukuisia tumuluksia eli kumpuhautoja.
1400-luvulla aluetta hallitsi Kartause Ahrensbök (Kloster Ahrensbök), 1600-luvulla alueella vaikuttivat tanskalaiset; tuolloin perustettiin muun muassa Gronenberger Hof. Rannikkoalue alkoi kehittyä 1800-luvulla rantaturismin myötä. Toisen maailmansodan jälkeen idästä tulleet pakolaiset kasvattivat Scharbeutzin asukaslukua. Matkailuelinkeino alkoi elpyä 1950-luvulla. Vuonna 1974 Gleschendorf ja Haffkrug-Scharbeutz yhdistettiin Scharbeutzin kuntaan. 
Nähtävyydet.
Scharbeutzin nähtävyyksiä ovat muun muassa Schulendorfin vanha vesimylly (Alte Wassermühle in Schulendorf) ja orgaanista arkkitehtuuria edustava Gut Garkau Großer Pönitzer See -nimisen järven lounaisrannalla Klingbergin kylässä. 
Liikenne.
Scharbeutzin rautatieasema sijaitsee 88,6-kilometrisellä rataosuudella Lyypekki–Puttgarden noin 19 kilometriä Lyypekin asemalta pohjoiseen. BAB 1:n reitti kulkee Scharbeutzin keskustan länsipuolitse. Muita huomattavia maantieliikenteen väyliä ovat Bundesstraße 432 ja B 76 (Lyypekki–Kiel).
Seppo Tanskanen

Seppo Tapio Tanskanen (s. 22. maaliskuuta 1941 Juuka) on suomalainen kenraalimajuri evp.
Tanskanen syntyi maanviljelijä Toivo Tanskasen ja Elli Martikaisen perheeseen. Hänen puolisonsa vuodesta 1966 on Tuija Tarma. 
Tanskanen tuli ylioppilaaksi Joensuun lyseosta 1960, Kadettikoulusta hän valmistui 1963 ja Sotakorkeakoulusta 1973. Tanskanen toimi Karjalan jääkäripataljoonassa opetusupseerina vuodesta 1963 ja komppanianpäällikkönä vuodesta 1966. Joensuun sotilaspiirin komentotoimiston päällikkö hän oli 1968–1970, Pääesikunnan jalkaväkitoimiston toimistoupseeri ja toimistoesiupseeri 1973–1978 ja koulutusosaston toimistoesiupseeri 1978. Karjalan jääkäripataljoonassa Tanskanen toimi pataljoonaupseerina 1979–1981 ja sitten Sotakorkeakoulun maasotalinjan johtajana 1981–1986 ja sotateknillisen koulun johtajana 1986–1988. Puolustusministeriön sotilastoimiston päällikkö Tanskanen oli 1988–1990 ja Savon prikaatin komentaja 1990–1992. Toimittuaan Pääesikunnan henkilöstäosaston päällikkönä vuodesta 1993 ja Lapin sotilasläänin komentajana vuodesta 1994 Tanskasesta tuli Maanpuolustuskorkeakoulun rehtori vuonna 1997. Hän erosi vakinaisesta palveluksesta helmikuun lopussa 2001. 
Tanskanen ylennettiin vänrikiksi 1961, luutnantiksi 1963, yliluutnantiksi 1966, kapteeniksi 1969, majuriksi 1975, everstiluutnantiksi 1981, everstiksi 1988 ja kenraalimajuriksi 1994.
Tanskanen julkaisi vuonna 2016 muistelmateoksen "Rivissä ja rivin edessä – puolen vuosisataa upseerin elämää."
Wassen

Wassen on kunta Keski-Sveitsissä, Urin kantonissa. Vuoden 2015 lopussa kunnassa oli 428 vakinaista asukasta. Kunnan pinta-ala on 97 neliökilometriä.
Maantiede.
Maantieteellisesti kunta sijaitsee Urin Alpeilla sekä Reussjoen varrella. 
Liikenne.
Valtakunnalliset Sveitsin ja Italian väliset valtaväylät moottoritie A2, vanha valtatie 2 sekä Gotthardin rautatie halkovat Wassenin, joka sijaitsee kapeassa jokilaaksossa.
Päätie 11 länteen, Meientalin ja Susteninsolan kautta Bernin kantoniin, Gadmentaliin ja Innertkircheniin, alkaa Wassenista.
Aiheesta muualla.
Kata Melander

Kata Melander (oik. Katariina Leino, s. 1991 Masku) on suomalainen kirjailija. Hänen esikoisromaaninsa "Älä irrota" ilmestyi vuonna 2017. Se kertoo kertoo nuoren liikuntavammaisen opiskelijan ja hänen entisen uskonnon ja filosofian opettajansa traagisen rakkaustarinan. Teoksen keskeisiksi teemoiksi nousevat myös krooninen kipu ja vaikeat perhesuhteet. Melander asuu Turussa ja opiskelee Turun yliopistossa pääaineenaan suomen kieli.
L. T. Heinonen

Lauri Teofilus Heinonen (13. lokakuuta 1887 Turku – 11. maaliskuuta 1951 Helsinki) oli suomalainen liikemies, toimittaja ja kääntäjä. Hän käytti suomentajana myös salanimiä Teppo Heino, Maunu Korpela ja Eino Vuorensola.
Heinosen vanhemmat olivat työnjohtaja Johan Heinonen ja Amanda Karolina Vänninen. Hän pääsi ylioppilaaksi 1906 Turun klassillisesta lyseosta ja valmistui filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1909. Heinonen toimi liikemiehenä, toimittajana ja suomentajana Helsingissä. 
Heinonen oli työssä rautatiehallituksen kamreerikonttorissa 1906–1908. Tämän jälkeen hän toimi liikealalla ja hoiti muun muassa omia kustannusyrityksiään. Heinonen suomensi muun muassa J. P. Müllerin pääteokset sekä Mussolinin elämäkerran. Hän perusti Suomen Luottolehden vuonna 1916 ja oli sitten lehden vastaavana toimittajana ja julkaisijana. Heinonen oli nuorena aktiiviurheilija. Hän oli mukana perustamassa suojeluskuntaa Leppävaaraan.
Heinonen oli naimisissa vuodesta 1914 Hilda Sofia Karlssonin kanssa. 
Suomennoksia.
Nimellä "L. T. Heinonen":
Salanimellä "Teppo Heino":
Salanimellä "Maunu Korpela":
Salanimellä "Eino Vuorensola":
Hanna Brooman

Hanna (Johanna Amalia) Brooman (21. elokuuta 1809 – 7. helmikuuta 1887 Tukholma) oli ruotsalainen säveltäjä ja opettaja. Hän toimi useiden aineiden opettajana Kuninkaallisen draamateatterin oppilaskoulussa vuosina 1847–1851 ja 1856–1887. 
Elämäkerta.
Hanna Brooman oli oopperalaulajien Johan Erik Brooman ja Margareta Sofia Lagerqvist kasvattitytär ja työskenteli Tukholmassa musiikin- ja kieltenopettajana. Hänet palkattiin Kuninkaallisen draamateatterin oppilaskouluun vuonna 1847, ja hän pääsi vakituiseksi vuonna 1848. Wilhelmina Fundinin äiti Christina oli lopettanut koulun oppilaskodin eli täysihoitolan toiminnan vuonna 1846, mutta Hanna Brooman sai vastuulleen oppilaiden päivittäisen alkeisopetuksen, joka oli aiemmin kuulunut oppilaskodin johtajalle. Brooman opetti monia aineita: hänen vastuullaan oli kristinuskon, kirjoituksen, pianonsoiton, ranskan, saksan, historian, maantieteen ja italian alkeiden opettaminen tytöille ja pojille sekä ompelun ja käsitöiden opettaminen tytöille. Vuonna 1857 hän teki teatterinjohdon toimeksiannosta selvityksen oopperan balettioppilaille järjestettävästä koulutuksesta. 
Erik af Edholm kuvaili häntä vuonna 1869 "kelvolliseksi opettajaksi ja ihmiseksi". Hanna Brooman myös käänsi näytelmiä Tukholman eri teattereita varten ja sävelsi lauluja pianolle, joista mainittakoon "Norrlänningens hemlängtan".
Into J. Teljo

Into Juhana Teljo (sukunimi aik. "Heinonen", 11. elokuuta 1876 Uusikaupunki – 5. marraskuuta 1937 Detroit, Yhdysvallat) oli amerikansuomalainen päätoimittaja.
Teljon vanhemmat olivat Hiitolan kirkkoherra Johan Gustaf Heinonen (1829–1896) ja Amanda Helena Wong. Hän pääsi ylioppilaaksi 1895 Viipurin lyseosta ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1902 ja maisteriksi 1903.
Teljo toimi sanomalehtimiehenä Yhdysvalloissa ja oli Calumetissa Michiganissa ilmestyneen suomenkielisen "Päivälehden" päätoimittajana.
Hanna Korsberg

Hanna Korsberg (s. 24. helmikuuta 1970 Äänekoski) on suomalainen teatteritieteen professori. Hän on ollut Helsingin yliopiston professori vuodesta 2008.
Korsberg on ennen professuuria Helsingin yliopistossa tehnyt sijaisuuksia teatteritieteen oppiaineessa professorina 2008 sekä ollut assistenttina 1996–1997 ja 2000–2001 ja yliopistonlehtorina 2004–2007.
Korsbergin tutkimuksen pääkohteita ovat olleet teatterihistoria, historiografia ja esitystutkimus. Hän valmistui Helsingin yliopistosta filosofian maisteriksi 1996 ja väitteli tohtoriksi 2004 teatteritieteen alalta tutkimuksella "Politiikan ja valtataistelun pyörteissä: Suomen kansallisteatteri ja epävarmuuden aika 1934-1950".
Korsberg on toiminut Minna Canthin seuran puheenjohtajana vuodesta 2019.
Storia di Piera

Storia di Piera (; ; kansainvälisesti "The Story of Piera") on vuonna 1983 ensi-iltansa saanut Marco Ferrerin ohjaama italialais-ranskalais-saksalainen eroottisesti latautunut, elämäkerrallinen draamaelokuva, jonka pääosia näyttelevät Isabelle Huppert, Hanna Schygulla ja Marcello Mastroianni.
"Storia di Piera" perustuu Piera Degli Espostin ja Dacia Marainin samannimiseen omaelämäkerralliseen teokseen "Storia di Piera" (1980), jonka pohjalta Ferreri, Esposti ja Maraini sovittivat elokuvan käsikirjoituksen. Elokuvan tuottajina olivat Erwin C. Dietrich ja Achille Manzotti. "Storia di Piera" kilpaili vuoden 1983 Cannesin elokuvajuhlien pääkilpailussa, missä se oli ehdokkaana parhaan elokuvan Kultaisen palmun saajaksi. Hanna Schygulla palkittiin roolisuorituksestaan Cannesin elokuvajuhlien parhaan naisnäyttelijän palkinnolla.
Juoni.
"Storia di Piera" sijoittuu Italiaan ja kertoo Eugenia-nimisen äidin ja hänen Piera-tyttärensä erikoisesta suhteesta.
Tuotanto.
"Storia di Piera" kuvattiin Italian Latiumissa, Latinan maakunnan Latinassa, Sabaudiassa ja Pontiniassa. Elokuvan tuotantoyhtiöinä olivat Faso Film, Sara Films ja Ascot Film.
Julkaisu.
"Storia di Piera" sai ensi-iltansa Italiassa 2. helmikuuta 1983. Ranskassa elokuva sai ensi-iltansa Cannesin elokuvajuhlilla 13. toukokuuta 1983 ja teatteriensi-iltansa 18. toukokuuta 1983. Elokuvan Länsi-Saksan ensi-ilta oli 27. toukokuuta 1983. Elokuva keräsi Ranskassa teatterikierroksensa aikana 491 066 katsojaa.
Rasmus Lindqvist

Rasmus Lindqvist (s. 4. syyskuuta 1979, Porvoo) on suomalainen jääpalloilija, joka edustaa Suomen Bandyliigassa pelaavaa Porvoon Akillesta.
Lindqvist debytoi Bandyliigassa Porvoon Akilleksessa kaudella 1997. Syksyllä 2002 hän siirtyi kahdeksi kaudeksi Ruotsiin tukholmalaiseen Helenelunds IK:hon. Kahden Ailles-kauden jälkeen hän palasi Ruotsiin pääsarjajoukkue Falu BS:n riveihin kahdeksi kaudeksi, jonka jälkeen syksystä 2008 alkaen hän on edustanut Porvoon Akillesta. Kaikkiaan Lindqvist on kauden 2017 Bandyliigan loppupelien alkaessa pelannut 19 kautta yhteensä 417 ottelua ja niissä 417 maalia + 121 maaliinjohtanutta syöttöä. Niistä runkosarjassa hän on pelannut 371 ottelua ja tehnyt niissä 389 maalia + 111 syöttöä.
Suomen jääpallomaajoukkueessa Lindqvist teki debyyttinsä syksyllä 2004, jonka jälkeen hän on ollut mukana neljissä MM-kisoissa 2006–2009.
Saavutukset.
Seurajoukkueessa:
Maajoukkueessa:
Hilda Thegerström

Hilda Aurora Thegerström (17. syyskuuta 1838 Tukholma – 6. joulukuuta 1907) oli ruotsalainen säveltäjä, pianisti ja pianonsoitonopettaja.
Opiskeltuaan Franz Berwaldin johdolla ja saatuaan valtion apurahan vuonna 1857 Thegerström matkusti Pariisiin ja Weimariin, jossa professorit Marmontel ja Liszt opettivat häntä. Hän esiintyi menestyksekkäästi konserttipianistina Weimarissa vuonna 1857 ja debytoi Pariisissa vuonna 1859.
Pian palattuaan Ruotsiin hän piti konsertin Tukholmassa ja jopa maaseudulla. Christina Nilsson debytoi eräässä Thegerströmin konsertissa Uppsalassa 1860-luvun alussa. Vuonna 1863 Thegerström asettui asumaan Göteborgiin ja toimi musiikinopettajana. Vuosina 1865–1868 tehdyn ulkomaanmatkan jälkeen hänelle tarjottiin pianonsoitonopettajan paikkaa Tukholman kuninkaallisessa musiikkikorkeakoulussa. Hän hyväksyi tarjouksen ja hoiti tehtävää vuosina 1872–1903.
Sara Pellegrini

Sara Pellegrini (s. 5. toukokuuta 1986) on italialainen maastohiihtäjä.
Lahden MM-kilpailuissa 2017 Pellegrini oli 30 kilometrin vapaan hiihtotavan yhteislähtökilpailussa 28:s. Hän kilpaili maastohiihdon maailmancupissa ensimmäisen kerran Davosissa joulukuussa 2013. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän sai oltuaan 30:s Oberstdorfin 10 kilometrin perinteisen hiihtotavan yhteislähtökilpailussa Tour de Skillä 2018–2019. Parhammillaan hän on ollut 26:s saman kiertueen päätösetapin osuusajoissa. Tourin kokonaiskilpailussa hän oli 27:s.
Cendrine Browne

Cendrine Browne (s. 8. syyskuuta 1993 Barrie, Ontario) on kanadalainen maastohiihtäjä, joka edustaa Fondeurs Laurentides -seuraa.
Lahden MM-kilpailuissa 2017 Browne oli 30 kilometrin vapaan hiihtotavan yhteislähtökilpailussa 26:s, 15 kilometrin yhdistelmäkilpailussa 35:s, 10 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa 47:s, vapaan hiihtotavan sprintissä 48:s, Kanadan viestijoukkueen mukana kymmenes ja perinteisen hiihtotavan parisprintissä 13:s Dahria Beattyn kanssa.
Browne kilpaili maastohiihdon maailmancupissa ensimmäisen kerran Quebecissä joulukuussa 2012. Hän on yltänyt henkilökohtaisissa kilpailuissa parhaimmillaan 35:nneksi Ulricehamnin 10 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa tammikuussa 2017.
Alastair Gibson

Alastair Gibson (s. 19. elokuuta 1962 Johannesburg) on eteläafrikkalainen entinen Hondan Formula 1 -tallin mekaanikko. Gibson aloitti uransa mekaanikkona Benettonilla vuonna 1995. Vuonna 1999 hän siirtyi BAR:lle päämekaanikoksi. Hän jatkoi tehtävässään myös tallin muututtua Hondaksi vuonna 2006. Maaliskuussa 2008 Gibson ilmoitti lopettavansa työt Hondalla Malesian osakilpailun jälkeen.
Yksityiselämä.
Gibson on naimisissa Carolyn kanssa, ja heillä on yksi poika, William. Harrastuksina hänellä on vanhat autot, kuvanveistäminen ja kirjoittaminen.
Ilinca Băcilă

Ilinca Maria Băcilă (s. 17. elokuuta 1998 Târgu Mureș, Romania), tunnettu myös pelkällä nimellä Ilinca, on romanialainen laulaja ja jodlaaja.
Băcilă osallistui "Vocea României" (Romanian "The Voice") -ohjelmaan vuonna 2014 ollessaan 16-vuotias. Vuonna 2017 hänet valittiin edustamaan Romaniaa Kiovassa järjestettävään Eurovision laulukilpailuun 2017 yhdessä Alex Florean kanssa kappaleella ”Yodel It!”.
Maastohiihto talviolympialaisissa 1936

Maastohiihdossa kilpailtiin vuoden 1936 talviolympialaisissa kolmella hiihtomatkalla. Ohjelmassa olivat miesten 18 ja 50 kilometrin matkat, sekä uutena kilpailumuotona 4x10 kilometrin viesti.
Menestynein maastohiihtomaa vuoden 1936 olympialaisissa oli Ruotsi.
Osallistuneet maat.
Maastohiihtokilpailuihin otti osaa 109 urheilijaa 22 maasta.
Navodnenije

Navodnenije (Наводнение; ; ) on vuonna 1993 ensi-iltansa saanut Igor Minajevin ohjaama venäläis-ranskalainen rikos- ja jännitysdraamaelokuva, jonka pääosaa näyttelee Isabelle Huppert. Elokuva perustuu Jevgeni Zamjatinin samannimiseen novelliin "Navodnenije" (1929), jonka pohjalta sovituksen laati Bernard Stora ja käsikirjoituksen Igor Minajev ja Jacques Baynac. Daniel Toscan du Plantier oli elokuvan tuottajana.
"Navodnenije" kuvattiin Moskovassa. Elokuva sai ensi-iltansa Venäjällä Kinošokin elokuvajuhlilla syyskuussa 1993. Elokuva sai ensi-iltansa Ranskassa 26. huhtikuuta 1995 ja oli Rézo Filmsin teatterilevittämä. Elokuva keräsi Ranskassa teatterikierroksensa aikana 13 500 katsojaa. "Navodnenije" kilpaili vuoden 1994 Locarnon elokuvajuhlien pääkilpailussa, missä se oli ehdokkaana parhaan elokuvan Kultaisen leopardin saajaksi.
Juoni.
"Navodnenije" sijoittuu 1920-luvun alun Pietarin Vasilinsaareen. Sofia (Isabelle Huppert) ei voi saada lapsia, joten pelastaakseen avioliittonsa hän adoptoi aviomiehensä Trofimin (Boris Nevzorov) kanssa orvoksi jääneen 13-vuotiaan Gankan (Marija Lipkina). Pian käy ilmi, että Trofim on ihastunut kauniiseen tummasilmäiseen tyttöön.
Yodel It!

Yodel It! on romanialaisten laulajien Ilincan ja Alex Florean esittämä kappale, jolla he edustivat Romaniaa vuoden 2017 Eurovision laulukilpailussa.
Kappale kilpaili Euroviisujen toisessa semifinaalissa 11. toukokuuta, jossa se sijoittui kuudenneksi 174 pisteellä ja pääsi finaaliin. Finaalissa se sai 282 pistettä ja saavutti sijan 7.
Andrew Shovlin

Andrew Shovlin (s. 1. marraskuuta 1973 Liverpool) on brittiläinen Mercedeksen Formula 1 -tallin insinööri. Shovlin aloitti uransa BAR:lla vuonna 1999.
Kausilla 2004–2009 Shovlin toimi BAR:lla ja myöhemmin Hondalla ja Brawn GP:llä Jenson Buttonin kisainsinöörinä. Vuonna 2010 hän toimi Mercedeksellä Michael Schumacherin kisainsinöörinä. Vuonna 2011 hänet ylennettiin tallin pääinsinööriksi.
Craig Wilson

Craig Wilson (s. 21. heinäkuuta 1971 Scarborough) on brittiläinen entinen Hondan Formula 1 -tallin insinööri. Wilson aloitti uransa Tyrrellillä vuonna 1995.
Vuonna 1998 Wilson siirtyi Williamsille Heinz-Harald Frentzenin kisainsinööriksi. Kausilla 2000–2002 hän toimi Ralf Schumacherin ja 2003 BAR:lla Jenson Buttonin kisainsinöörinä. Vuonna 2004 hänet ylennettiin tallin pääinsinööriksi. Hän jatkoi tehtävässään tallin muututtua Hondaksi vuonna 2006.
Alankomaiden parlamenttivaalit 2017

Alankomaiden parlamenttivaalit 2017 pidettiin 15. maaliskuuta 2017. Vaaleissa valittiin kaikki 150 paikkaa Alankomaiden edustajainhuoneeseen.
Pääministeri Mark Rutten johtama Vapauden ja demokratian kansanpuolue sai 33 ja eniten paikkoja, mutta menetti kahdeksan paikkaa edellisiin vaaleihin verrattuna. Eniten lisäpaikkoja edellisiin vaaleihin nähden sai GroenLinks, jonka paikat nousivat kymmenellä, neljästä neljääntoista. Myös Vapauspuolue (5 paikkaa lisää), Kristillisdemokraattinen puolue (6) ja Demokraatit 66 (7) saivat paikkamääräänsä korotetuksi edellisistä vaaleista. Eniten paikkoja menetti Työväenpuolue, joka sai 29 paikkaa vähemmän kuin edellisissä vaaleissa.
Brexit-äänestyksen ja Donald Trumpin presidentiksivalinnan jälkeen julkisuudessa oli ennakoitu, että Euroopassa nähtäisiin oikeistopopulistinen, muukalaisvihamielinen, nationalistinen ja EU-kriittinen aalto. Vapauspuolueen Geert Wildersiä verrattiin Trumpiin ja Vapauspuolueelle ennakoitiin vaalivoittoa. Vaalien jälkeen media ympäri maailmaa otti vaalituloksen ilolla vastaan ja tulosta kuvailtiin huojentavaksi. Saksan liittokansleri Angela Merkel juhlisti tulosta demokratian voittona ja Suomen pääministeri Juha Sipilä vastuullisuuden voittona. Suomen ulkomaankauppa- ja kehitysministeri Kai Mykkänen kutsui vaalitulosta ”tulppaanikevääksi”. Tilastollisesti vaalitulos ei kuitenkaan ollut suvaitsevaisuuden ja maltillisen linjan voitto. Vapauspuolue lisäsi paikkojaan ja nousi toiseksi suurimmaksi puolueeksi. Hallituspuoleet menettivät paikkojaan ja suurimmalla puolueella oli historiallisen vähän paikkoja. Wildersin kampanjan myötä pääministeri Rutten keskustaoikeistolainen puolue siirtyi maahanmuuttokriittisempään retoriikkaan, minkä vuoksi Helsingin yliopiston väitöskirjatutkija Antti Ronkainen kuvaili tilannetta äärioikeiston hegemoniseksi voitoksi. Vaalituloksesta odotettiin suurta käännekohtaa, jota ei tullut, minkä vuoksi Vapauspuolueen vastustajat iloitsivat tuloksesta, mutta Vapauspuolueen valtaanpääsy oli joka tapauksessa erittäin epätodennäköistä.
Tulokset.
Alankomaiden parlamenttivaalien 2017 tulokset
! style="text-align:center;" colspan=3 |Puolue
! style="text-align:center;" |Pääehdokas
! style="text-align:center;" |Ääniä
! style="text-align:right;" |%
! style="text-align:right;" |+/–
! style="text-align:right;" |Paikat
! style="text-align:right;" |+/–
Obatala

Obatala on jorubojen perinteisessä uskonnossa yksi tärkeimmistä jumaluuksista ja ihmisruumiin luoja.
Jorubojen perinteen mukaan Obatala loi ihmisruumiin ja hänen isänsä Olorun (Olodumare) puhalsi siihen elämän. Obatala esitetään usein vanhana valkoiseen pukeutuneena miehenä ja samaa asua käyttävät hänen pappinsa ja papittarensa. Obatala yhdistetään puhtauteen, ajatusten selkeyteen, viisauteen sekä erilaisiin valkoisiin aineisiin, kuten esimerkiksi platinaan, hopeaan, maitoon, riisiin ja puuvillaan. Obatalaa pidetään myös vammaisten pyhimyksenä, koska perinteen mukaan Obatala loi nämä palmuviinin vaikutuksen alaisena. Pohjoisten jorubojen keskuudessa Obatalaa pidetään myös pohjoisen jumalana.
Kaikki vastaan 1

Kaikki vastaan 1 oli suomalainen viihdeohjelma, jota esitettiin suorana Nelonen-televisiokanavalla. Ensimmäisellä tuotantokaudella juontajana toimi Anni Hautala ja kysymysten vastausten selvittäjinä Sara Forsberg sekä Janne Kataja. Toisella tuotantokaudella Forsbergin korvasi Elina Kottonen. Kolmannelle kaudelle Kottosen tilalle palasi Forsberg. Joka viikko kisaamassa nähtiin yksi uusi studiokilpailija. Jokaisessa jaksossa nähtiin vierailevina tähtinä myös kaksi julkisuuden henkilöä.
Ohjelman kulku.
Ideana oli, että yksi studiokilpailija pelasi koko Suomea vastaan erilaisissa ja erikoissa kysymyksissä. Suomena pelissä toimi live-katsomossa olevat henkilöt sekä muut Kaikki vastaan 1 -sovelluksen kautta peliä pelaavat suomalaiset. Suomalaisten vastauksista laskettiin keskiarvo, joka näytettiin lähetyksessä Suomen vastauksena. Se kumpi, eli studiokilpailija vai Suomi, sai vastauksen lähemmäs totuutta sai pottiinsa tietyn summan rahaa. Joka kierroksella summa nousei jonkun verran. Finaalissa lähemmäs oikeaan kysymykseen vastannut sai keräämänsä rahasumman itselleen. Jos studiokilpailija voitti niin hän voitti rahat. Jos taas Suomi voitti, arvotaan yksi sen illan voittajista live-katsomosta ja muualta Suomesta, joka sai rahat. Jos kysymyksen kohdalla vastaus meni osapuolilla tasan, potti jaettiin kahtia. Jos finaalissa vastaus meni tasan, molemmat saivat pitää omat rahansa.
Studiokilpailija voi käyttää kysymykseen vastatessaan apuna oljenkorsia, joista jokaista voi käyttää vain kerran. Oljenkorsia on kolme, joita ovat kysyminen lähetyksessä vierailevilta kahdelta julkisuuden henkilöltä, kysyminen kilpailijan kolme mukana tulleelta ystävältä tai perheenjäseneltä sekä kysyminen kilpailijan kotikaupungin asukkailta, jotka pelaavat peliä.
1. tuotantokausi.
Värikoodit:
&lt;br&gt; 
2. tuotantokausi.
Värikoodit:
&lt;br&gt; 
Toisen kauden juonsi tuttuun tapaan Anni Hautala ja temppumestareina toimivat Janne Kataja ja uutena Elina Kottonen. &lt;br&gt;Kauden toisessa jaksossa Katajaa tuurasi Niina Lahtinen ja kuudennessa jaksossa vierailevana temppumestarina toimi Aku Hirviniemi.
3. tuotantokausi.
Värikoodit:
&lt;br&gt; 
Nelonen tiedotti, että Kaikki vastaan 1 jatkuu syksyllä 2018. Ohjelman juontajana jatkaa Anni Hautala ja temppumestarina Janne Kataja. Ohjelmaan paluun tekee Sara Forsberg. Kauden neljännessä jaksossa vierailevana temppumestarina toimi Juuso Mäkilähde.
Pekka Tuunanen

Martti Pekka Tuunanen (s. 31. tammikuuta 1951 Punkaharju) on suomalainen prikaatikenraali evp.
Tuunanen syntyi maanviljelijä Viljo Tuunasen ja Martta Silvennoisen perheeseen. Hänen puolisonsa vuodesta 1981 on Inkeri Isosalo. 
Tuunanen tuli ylioppilaaksi Parikkalan yhteislyseosta 1972, Kadettikoulusta hän valmistui 1976 ja Sotakorkeakoulusta 1989. Tuunanen toimi lentoupseerina Karjalan lennostossa vuodesta 1976 ja Ilmavoimien koelentäjänä 1979–1987. Ilmavoimien esikunnan toimistoesiupseeri hän oli vuodesta 1989 ja toimistopäällikkö vuodesta 1991. Oltuaan puolustusministeriön erityistehtävissä 1991 hän palasi Ilmavoimien esikunnan päällikkötehtäviin vuosiksi 1992–1996. Satakunnan lennoston komentajana Tuunanen toimi vuodesta 1997 ja Ilmavoimien esikunnan päällikkönä vuodesta 1998. Tuunanen jäi eläkkeelle vuonna 2006. Vuoden 2009 alusta hänet valittiin Maanpuolustuskoulutusyhdistyksen toiminnanjohtajaksi. Tätä tehtävää Tuunanen hoiti vuoteen 2015 asti, oltuaan jo aiemmin yhdistyksen Ilmapuolustuspiirin päällikkö.
Tuunanen ylennettiin vänrikiksi 1973, luutnantiksi 1976, yliluutnantiksi 1978, kapteeniksi 1984, majuriksi 1988, everstiluutnantiksi 1991, everstiksi 1996 ja prikaatikenraaliksi 1999.
Sue Gardner

Sue Gardner (11. toukokuuta 1967) on kanadalainen toimittaja. Hän oli Wikimedia-Säätiön johtaja vuoden 2007 joulukuusta toukokuuhun 2014. Sitä ennen hän johti Canadian Broadcasting Corporationin verkkosivustoa ja online-uutistoimintaa.
Sue Gardner sijoittui vuonna 2012 maailman 70. vaikutusvaltaisimmaksi naiseksi "Forbes"-lehden listauksessa. Vuonna 2013 hän Gardner liittyi Global Voices -yhteisön hallitukseen. Toukokuussa 2015 Tor Project ilmoitti, että Gardner avustaa hankkeen kehittämisessä organisaation pitkän aikavälin strategiaa.
Lapsuus ja nuoruus.
Gardner on syntynyt Barbadoksella. Hän varttui Port Hopessa, Kanadan Ontariossa anglikaanisen pastorin ja rehtorin lapsena. Hän suoritti tutkinnon journalismista Ryersonin yliopistosta Torontossa.
Ura.
Journalismi.
Gardner aloitti uransa Canadian Broadcasting Corporationin (CBC) radiossa vuonna 1990 ohjelmassa "As It Happens" ja työskenteli yli vuosikymmenen tuottajana, reportterina ja dokumentintekijänä CBC Radion ajankohtaisohjelmissa ja Newsworld Internationalissa keskittyen popkulttuuriin ja yhteiskunnallisiin asioihin.
Maaliskuussa 2006 hän seurasi Claude Galipeauta ylemmän tason johtajana CBC.ca -palvelua, CBC-verkkosivustoa ja internetfoorumia kehittävässä 150 hengen uuden median divisioonassa.
Wikimedia.
Toukokuussa 2007 Gardner erosi tehtävästään CBC:ssä ja alkoi pian sen jälkeen konsultoinnin Wikimedia-säätiön erityisneuvonantajana uudistaen sen toimintaa ja hallintoa. Joulukuussa 2007 hänet palkattiin säätiön toiminnanjohtajaksi. Kahden seuraavan vuoden aikana hänen johdollaan henkilöstö kasvoi, perustettiin varainhankintayksikkö ja päämaja siirrettiin Floridan St. Petersburgista San Franciscoon Kaliforniaan. Lokakuussa 2009 Gardner nimettiin "Huffington Postissa" yhdeksi kymmenestä "media game changers of the year" uuden median vaikuttavuudesta työssään Wikimedialle.
27. maaliskuuta 2013, Gardner ilmoitti, että hän jättäisi paikkansa Wikimedia-säätiössä. Hän totesi, että Wikimedia-säätiö voi nyt hyvin, päinvastoin kuin internet, ja hän aikoo auttaa tämän alueen kehittymistä. Gardner tunnisti päätöksensä "käännekohdaksi" osallistumisensa vuoden 2012 Wikipedia blackoutiin, jossa protestoitiin Stop Online Piracy Actia ja Protect Intellectual Property Actia vastaan. Protestit "saivat minut ajattelemaan, millainen internetistä oli tulossa ja mikä oma roolini siinä voisi olla."
Vuonna 2013 Gardner sai kunniatohtorin arvon Ryersonin yliopistosta, hänen alma materistaan.
1. toukokuuta 2014 ilmoitettiin, että Lila Tretikov korvaa Gardnerin tehtävässään Wikimedia-säätiön johtajana. Tretikov astui tehtäväänsä 1. kesäkuuta 2014.
Tor ja First Look.
Gardner on liittynyt Tor Projectiin kehittämään strategista suunnitelmaa First Look Median avustuksella.
Amar pelos dois

Amar pelos dois on portugalilaislaulaja Salvador Sobralin esittämä kappale, jolla hän voitti vuoden 2017 Eurovision laulukilpailun.
Kappale kilpaili Euroviisujen ensimmäisessä semifinaalissa 9. toukokuuta, jossa se sijoittui ensimmäiseksi 370 pisteellä ja pääsi finaaliin. Finaalissa se sai piste-ennätyksen, eli yhteensä 758 pistettä ja voitti näin kilpailun.
No Place to Run

No Place to Run on brittiläisen hard rock -yhtye UFOn kahdeksas studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 1980. Se on yhtyeen ensimmäinen albumi, jolla soittaa kitaristi Paul Chapman, joka korvasi yhtyeen edellisen kitaristin Michael Schenkerin. Albumin tuotti The Beatles -yhtyeen tuottajana tunnettu George Martin.
Albumi nousi Britannian albumilistan sijalle 11. Yhdysvalloissa se nousi Billboard 200 -listan sijalle 51.
Albumi julkaistiin vuonna 2009 CD:nä neljällä bonuskappaleella varustettuna.
Fosfolipaasi D

Fosfolipaasi D on hydrolaaseihin kuuluva entsyymi. Se katalysoi fosfolipidien fosfodiesterisidosten hajottamista ja tuotteina muodostuu alkoholijohdannainen ja fosfatidihappo. Entsyymi voi myös katalysoida fosfatidyyliryhmän siirtoa alkoholijohdannaiselta toiselle. Fosfolipaasi D on osa signaalinvälitysmekanismeja soluissa ja on tärkeä useissa proseisseissa soluissa esimerkiksi aineiden kuljetuksessa ja solujen erikoistumisessa. Entsyymiä esiintyy niin esi- kuin aitotumaisissakin soluissa. Fosfolipaasi D:n EC-numero on EC 3.1.4.4.
Toiminta.
Rakenteeltaan fosfolipaasi D on monomeeri ja se eristettiin ensimmäisen kerran kasveista. Ihmisen entsyymin molekyylimassa on noin 105–120 kDa. Fosfolipaasi D hydrolysoi useita fosfolipidejä esimerkiksi fosfatidyylikoliini, fosfatidyyliseriiniä ja fosfatidyylietanoliamiinia. Hydrolyysin lisäksi entsyymi voi katalysoida myös siirtoreaktioita, joissa se siirtää fosfatidyyliryhmän alkoholijohdannaiselta toiselle. Kalsiumionit aktivoivat fosfolipaasi D:n toimintaa. Ihmisen entsyymi on katalyyttisesti aktiivinen niitä ilmankin, mutta esimerkiksi monien kasvien entsyymit tarvitsevat kalsiumioneja ollakseen katalyyttisesti aktiivisia. Ollakseen aktiivinen eukaryoottien fosfolipaasi D tarvitsee toisen proteiinin ADP-ribosylaatiotekijän. Fosfolipaasi D:n katalysoiman reaktion tuotteen fosfatidihappo ja esimerkiksi koliini osallistuvat monien biologisten prosessien säätelyyn.
Fosfolipaasi D:n katalysoima reaktio on mekanismiltaan kaksivaiheinen. Ensimmäisessä vaiheessa subtraatti ja entsyymi muodostavat fosfatidyylientsyymikompleksin ja alkoholijohdannainen vapautuu. Toisessa vaiheessa nukleofiilinen yhdiste kuten vesi tai toinen alkoholijohdannainen reagoi tämä kompleksin kanssa muodostaen fosfatidihappoa tai uuden fosfolipidin. Tätä siirtoreaktiota voidaan hyödyntää teollisestikin valmistettaessa ominaisuuksiltaan räätälöityjä fosfolipidejä.
Idea Factory

Idea Factory on japanilainen videopelien kehittäjä ja julkaisija. Yhtiön ovat perustaneet Data East -yhtiön entiset työntekijät vuonna 1994.
Yhtiön tytäryhtiöitä ovat:
Yhtiö avasi vuonna 2013 haarakonttorin "Idea Factory International" Kaliforniaan.
Yhtiö on tuottanut myös muutamia anime-sarjoja, kuten Choujigen Game Neptune The Animation.
Pelit.
Tunnetuimpia pelisarjoja ovat:
Jetron matkaan

Jetron matkaan () on kanadalais-yhdysvaltalainen animaatiotelevisiosarja.
Pirates of Black Cove

Pirates of Black Cove on suomalaisen Nitro Gamesin merirosvo-aiheinen peli.
Peli on julkaistu Windows-alustalle vuonna , julkaisija on Paradox Interactive. Pelaaminen jakaantuu merenkäyntiin sekä seikkailuihin maalla.
Peli on suunniteltu kevythenkisemmäksi kuin tekijöiden aikaisempi East India Company strategiapeli.
Suomi yleisurheilun sisäratojen Euroopan-mestaruuskilpailuissa 2017

Suomi osallistui vuoden 2017 yleisurheilun sisäratojen Euroopan-mestaruuskilpailuihin Belgradissa yhdentoista urheilijan joukkueella, johon kuului seitsemän naista ja neljä miestä.
Tulokset.
Naiset.
Lähde
Günther Steiner

Günther Steiner (s. 7. huhtikuuta 1965 Merano, Etelä-Tiroli, Italia) on italialais-yhdysvaltalainen moottoriurheiluinsinööri ja entinen Formula 1 -sarjassa kilpailevan Haas F1 Teamin tallipäällikkö.
Joulukuussa 2001 Steiner aloitti Jaguarilla toimitusjohtajana, ja toimi virassaan joulukuuhun 2002 saakka. Vuonna 2005 hänet nimettiin Red Bull Racingin tekniseksi johtajaksi. Maaliskuussa 2006 Steiner siirtyi Red Bullin NASCAR-toimintojen tekniseksi johtajaksi.
Hän toimi vuosina 2016–2023 yhdysvaltalaisen Haas F1 Teamin tallipäällikkönä. Haas ei enää uusinut hänen sopimustaan kauden 2023 jälkeen.
Salvador Sobral

Salvador Vilar Braamcamp Sobral (s. 28. joulukuuta 1989 Lissabon, Portugali) on portugalilainen laulaja. Hän voitti Portugalia edustaen vuoden 2017 Eurovision laulukilpailun kappaleella ”Amar pelos dois”.
Elämä ja ura.
Sobral syntyi Lissabonissa, Portugalissa, mutta hän asui lapsena myös Yhdysvalloissa ja Barcelonassa. Vuonna 2009 hän kilpaili "Ídolosin" (Portugalin versio Pop Idolista) 3. tuotantokaudella, sijoittuen seitsemänneksi. Sobralin sisko Luísa Sobral on myös laulaja. 
Vuonna 2017 ilmoitettiin, että Sobral olisi yksi kolmestakymmenestä osallistujasta, jotka kilpailisivat Portugalin euroviisuedustajan paikasta "Festival da Canção 2017" -kilpailussa. Hän voitti 5. maaliskuuta 2017 järjestetyn finaalin ”Amar pelos dois”-kappaleellaan ja pääsi näin edustamaan Portugalia vuoden 2017 Eurovision laulukilpailussa Kiovassa, Ukrainassa. Portugali voitti Eurovision laulukilpailun ensimmäistä kertaa. Maa on osallistunut kilpailuun 53 vuoden ajan. Salvador otti kisojen aikana kantaa pakolaistilanteeseen käyttämällä esityksensä aikana ”SOS refugees ”-tekstillä varustettua paitaa.
Sobral piti toistaiseksi viimeisen konserttinsa Estorilissa 8. syyskuuta 2017. Hän jäi määrittelemättömälle tauolle sydänsairauden takia. Sairaus vaati pikaista sydämensiirtoa ja hän sai uuden sydämen leikkauksessa 8. joulukuuta 2017.
Hilkka Olkinuora

Hilkka Olkinuora (aiemmin "Kunnas", s. 1948) on suomalainen toimittaja, tietokirjailija, pappi ja johdon kouluttaja. Hän teki pitkän uran taloustoimittajana 1970- ja 1980-luvuilla, kunnes ryhtyi opiskelemaan teologiaa ja vihittiin papiksi 1990-luvun puolivälissä.
Olkinuora kirjoitti ylioppilaaksi Tampereen yhteiskoulusta 1965 ja suoritti HuK-tutkinnon Tampereen yliopistossa 1971. Hän toimi taloustoimittajana "Talouselämässä", "Suomen Kuvalehdessä" ja "Kauppalehdessä", jossa hän yleni toiseksi päätoimittajaksi. 
Olkinuora oli ensimmäisiä naispuolisia taloustoimittajia Suomessa ja myöskin ensimmäinen nainen Taloustoimittajien kerhon puheenjohtajana.
Naispappeus hyväksyttiin vuonna 1988 Olkinuoran ollessa toimittajauransa huipulla. Hän ryhtyi jo samana vuonna opiskelemaan teologiaa ja psykiatriaa Helsingin ja Uppsalan yliopistoissa. Olkinuora on toiminut muun muassa vt. kirkkoherrana Tampereella sekä kolumnistina muun muassa "Aamulehdessä", "Gloriassa", "Kotimaa"-lehdessä ja "Hufvudstadsbladetissa".
Olkinuora sai vuonna 2012 Fredrika Runebergin stipendin. Hän oli vuoden 2015 eduskuntavaaleissa RKP:n listan sitoutumattomana ehdokkaana Helsingissä, mutta jäi valitsematta.
Yksityiselämä.
Olkinuoran aviomies päätoimittaja Hannu Olkinuora kuoli syöpään vuonna 2012. Jääkiekkomaalivahti Jussi (Juho) Olkinuora on heidän poikansa.
Aspidorhynchus

Aspidorhynchus (”kilpikuono”) on sukupuuttoon kuollut viuhkaeväisten kalojen suku, joka eli jura- ja liitukausilla. Fossiileja on löydetty Euroopasta ja Etelämantereelta.
Kuvaus.
"Aspidorhynchus" oli kapea ja nopea kala joka saattoi kasvaa 60 senttiä pitkäksi. Pitkänomainen leuka oli varustettu terävillä hampailla. Yläleuka oli alaleukaa pidempi ja loppui terävänä piikkinä pään edessä. Sillä oli kova suomupeite ja symmetrinen pyrstöevä. Vaikka se oli suhteellisen samankaltainen kuin nykyiset luuhauet, on sen lähin elävä sukulainen kuitenkin amia.
Ekologia.
Useita "Aspidorhynchuksen" fossiileja on löydetty kalkkikivestä, jonka kautta on löydetty ainutlaatuisia yksilöitä. Monessa löydössä on esihistoriallinen lentolisko "Rhamphorhynchus" yhdessä "Aspidorhynchuksen" kanssa. Yhdessä näistä löydöistä "Aspidorhynchus" on pureutunut kiinni "Rhamphorhynchuksen" siipeen. Tällä "Rhamphorhynchuksella" oli myös jäänteitä uskon mukaan, kalasta "Leptolepides" kurkussa. Tästä kappaleesta, joka on luetteloitu nimellä WDC CSG 255, on useita teorioita kuinka nvämä kolme yksilöä yhdistyivät toisiinsa. Yhdessä WDC CSG 255:n kuvauksessa vuodelta 2012, tutkijat uskoivat että se tapahtui seuraavalla tavalla: "Rhamphorhynchus" oli äskettäin pyydystänyt "Leptolepideksen" ja lensi sitten maata kohti lähellä vedenpintaa. Sillä välin, kun "Leptolepides" oli matkalla alas kurkusta mahalaukkuun, hyökkäsi suuri "Aspidorhynchus" altapäin vedestä ja pureutuu kiinni "Rhamphorhynchuksen" vasempaan siipeen. Hampaat kiinnittyvät siiven sitkeisiin kuituihin ja kala ei voi pyristellä itseään vapaaksi. "Rhamphorhynchuksen" siipi taipuu vääristyneeseen asentoon, kuten fossiilissa näkyy. Lentolisko oli sitten pudonnut veteen ja vajonnut alas "Aspidorhynchuksen" painon vuoksi. Molemmat olivat sitten kuolleet hapenpuutteeseen. Kala vajosi pohjaan siellä missä oli anoksista vettä (vähähappiseen).
Ninja Gaiden (pelisarja)

Ninja Gaiden () on Koei Tecmon videopelisarja, jossa päähenkilö on kuvitteellinen ninja Ryu Hayabusa. Sarja on alun perin tunnettu nimellä Ninja Ryūkenden. Alkuperäistä nimeä vastaava käännös olisi "Lohikäärmemiekan ninja-legenda", mutta länsimaissa julkaisussa käytetty "Gaiden" tarkoittaisi sivutarinaa.
Sarjan ensimmäinen osa on vuonna 1988 julkaistu kolikkopeli, joka on julkaistu Euroopassa nimellä "Shadow Warriors".
Vuonna 2004 julkaistu "Ninja Gaiden" oli sarjan uudelleenaloitus, jonka tarina ei seuraa NES-aikakauden pelejä. Nintendo DS:lle julkaistiin vuonna 2008 "".
Uusintajulkaisut.
"Ninja Gaiden: Master Collection" on kolmen pelin kokoelma, joka julkaistiin 10. kesäkuuta 2021. Kokoelma sisältää pelit "Ninja Gaiden Sigma", "Ninja Gaiden Sigma 2" ja "Ninja Gaiden 3". "Sigma"-versiot valittiin koska ne ovat viimeiset versiot peleistä, kun taas "Ninja Gaiden Black" ja alkuperäinen "Ninja Gaiden 2" ovat vain osittain tallella. Kokoelma on julkaistu Nintendo Switch, PlayStation 4 ja Xbox One -konsoleille sekä tietokoneille ja se on pelattavissa uudemmilla konsoleilla taaksepäin yhteensopivuuden kautta.
Pirjo Kukkonen

Pirjo Liisa Helinä Kukkonen (s. 5. syyskuuta 1949 Oulunsalo) on suomalainen kielitieteilijä ja Helsingin yliopiston ruotsin kielen kääntämisen professori emerita.
Kukkonen on valmistunut filosofian kandidaatiksi 1974 pohjoismaisen filologian alalta, maisteriksi 1974, lisensiaatiksi 1983 pohjoismaisten kielten alalta ja väitellyt 1989 Helsingin yliopistosta tohtoriksi tutkimuksella "Från konst till vetenskap: begreppet vetenskap och dess språkliga uttryck i svenskan under 400 år".
Kukkonen on suorittanut valantehneen kielenkääntäjän tutkinnon (suomi–ruotsi) 1976 ja saanut aineenopettajan koulutuksen 1974–1975, Helsingin yliopistossa.
Kukkonen on ollut Helsingin yliopiston ruotsin kielen kääntämisen professori 2011–2016. Sitä ennen hän oli vt. ruotsin kääntämisen professori 2009–2011 ja ruotsin kielen (käännöstutkimuksen) yliopistonlehtori 2004–2009.
SAI KZ IX Ellehammer

SAI KZ IX Ellehammer oli tanskalaisen Skandinavisk Aero Industrin Sylvest Jensens Luftcirkus -taitolentoryhmälle rakentama replika Jacob Ellehammerin suunnittelemasta tanskalaisesta Ellehammer Standard 1909 -lentokoneesta. Runko ja siivet olivat teräsputkirakenteiset ja vain siivet oli pinnoitettu. Kone teki ensilentonsa 14. maaliskuuta 1950 ja Sylvest Jensens Luftcirkus teki sillä kaikkiaan 89 lentoa, joilla kone lensi yhteensä 21 tuntia. Suurin osa lennoista tehtiin kesän 1950 näytöksissä, ja koneen viimeinen lento tehtiin elokuussa 1960 Karlstadissa. Ellehammeria lensi näytöksissä entinen Britannian kuninkaallisten ilmavoimien pilotti Peter Steen.
Replika siirtyi vuonna 1959 Silkeborgilaisen HP Laursenin omitukseen, joka oli vastannut sen huollosta koneen kiertäessä lentonäytöksiä. Laursenin kuoltua vuonna 1988 tämän perikunta lainasi koneen 20 vuodeksi Tanskan ilmailumuseolle, jossa se restauroitiin vapaaehtoisvoimin vuosina 1989–1990. Koneeseen vaihdettiin muun muassa uusi siipi ja moottori huollettiin.
Jokerien tilastot

Tämä artikkeli sisältää jääkiekkoseura Helsingin Jokerien edustusjoukkueen tilastoja.
Joukkuetilastot.
Joukkue-ennätyksiä SM-liigassa ja KHL:ssä.
Lähde:
Kausitilastot.
 Selitteet 
Pelaajatilastot.
Pelaajaennätykset SM-liigassa ja KHL:ssä.
Lähde:
Maalivahtiennätykset SM-liigassa.
Lähde:
Top-listat.
Tilastot kattavat SM-sarjan, SM-liigan ja KHL:n ottelut.
"Selitteet": PP=pelipaikka, K=kaudet, O=ottelut, M=maalit, S=syötöt, P=pisteet, RM=rangaistusminuutit
Malina (elokuva)

Malina on vuonna 1991 ensi-iltansa saanut Werner Schroeterin ohjaama saksalais-itävaltalainen psykologinen draamaelokuva, jonka pääosissa ovat Isabelle Huppert, Can Togay ja Mathieu Carrière.
"Malina" perustuu Ingeborg Bachmannin samannimiseen romaaniin "Malina" (1971), jonka pohjalta käsikirjoituksen sovittivat Elfriede Jelinek ja Patricia Moraz. Elokuvan tuottajina olivat Steffen ja Thomas Kuchenreuther. "Malina" kilpaili vuoden 1991 Cannesin elokuvajuhlien pääkilpailussa, missä se oli ehdokkaana parhaan elokuvan Kultaisen palmun saajaksi. Elokuva palkittiin muun muassa neljällä Saksan elokuvapalkinnolla.
Juoni.
"Malina" sijoittuu vuoden 1970 Wieniin ja kertoo ahdistuneesta, henkisesti tasapainottomasta kirjailijasta (Isabelle Huppert), joka asuu rauhallisen ja luotettavan Malina-nimisen miehen (Mathieu Carrière) kanssa samassa asunnossa. Kirjailija tapaa eräänä päivänä kukkakaupan edessä unkarilaisen Ivanin (Can Togay), jonka kanssa hän aloittaa intohimoisen rakkaussuhteen. Vaikka Ivan nauttii suhteesta, hän ottaa sen kevyemmin kuin nainen, jonka rakkaus kehittyy pian pakkomielteeksi asti.
Tuotanto.
"Malinan" kuvaukset alkoivat 4. kesäkuuta 1990 ja päättyivät 9. elokuuta 1990. Elokuva kuvattiin Berliinissä, Münchenissä ja Wienissä, ja sen tuotantoyhtiöinä olivat Kuchenreuther Filmproduktion GmbH, Neue Studio Film ja ZDF.
Julkaisu.
"Malina" sai ensi-iltansa Saksassa 17. tammikuuta 1991 ja oli Concorden teatterilevittämä.
"Malina" julkaistiin Saksassa DVD:lle ja blu-raylle 10. marraskuuta 2011.
Aurinkomme ylösnousi

Aurinkomme ylösnousi on Leonard Typön (1868–1922) Jonas Anderssonin (1851–1913) sävelmään sanoittama pääsiäisvirsi, joka ilmestyi ensimmäisen kerran vuonna 1902 Typön itsensä julkaisemassa laulukirjassa. Laulu lisättiin Suomen evankelis-luterilaisen kirkon virsikirjaan vuonna 1986 numerolla 105. Virsi tehtiin alun perin lestadiolaisten käyttöön, ja se on edelleen monissa lestadiolaisliikkeen laulukirjoissa (mm. Siionin laulut sekä Siionin matkalaulut).
Virressä on paljon kielikuvia, jotka ovat peräisin pääosin Raamatusta. Monet sanat saattavat olla nykykuulijalle vieraita, kuten "toukomettinen" eli uuttu- eli metsäkyyhky ja "lounatuuli" eli etelätuuli (vrt. viron kielen "lõuna", suomeksi "etelä"). "Aurinko" viittaa virressä Jeesukseen.
Virren sanat on käännetty myös ruotsiksi (Sions Sånger nro 44 "Upp steg solen, Jeesus Kristus") ja englanniksi (Pohjois-Amerikan vanhoillislestadiolaisten virsikirja Songs And Hymns Of Zion nro 119 ”Risen is our Sun in vict'ry”). Norjan kirkon virsikirjassa virsi on numero 846; norjaksi "Morgonsola varmar kjærleg" ja kveeniksi "Aurinkomma ylösnousi".
Sanat.
1. Aurinkomme ylösnousi,&lt;br&gt;
paistaa voittovuorella.&lt;br&gt;
Lämmin valo sieltä loistaa,&lt;br&gt;
surut, murheet hajottaa.&lt;br&gt;
Kokoon tulkaa, taivaan linnut,&lt;br&gt;
suvi-ilmaan puhtaaseen.&lt;br&gt;
Visertäkää, pienet leivot,&lt;br&gt;
viinipuussa tuoreessa.&lt;br&gt;
3. Kesälinnut taivaan alla&lt;br&gt;
iloisina lentävät.&lt;br&gt;
Sulaneella sydämellä&lt;br&gt;
laulaa toukomettiset.&lt;br&gt;
Elämä ja autuus loistaa&lt;br&gt;
Herran seurakunnassa.&lt;br&gt;
Aurinko on ristin päällä&lt;br&gt;
valkea ja punainen.&lt;br&gt;
2. Kylmä talvi pois on mennyt,&lt;br&gt;
myrskysää on lakannut,&lt;br&gt;
lumipilvet hajotetut,&lt;br&gt;
kylmä sumu selvinnyt.&lt;br&gt;
Lehti puhkeaa jo puihin,&lt;br&gt;
valkoruusut aukeilee.&lt;br&gt;
Lounatuuli hiljaisena&lt;br&gt;
Eedomista puhaltaa.&lt;br&gt;
4. Armon Henki täyttää mielet&lt;br&gt;
murheelliset ilolla.&lt;br&gt;
Rauhan tyven, puhdas ilma&lt;br&gt;
Jeesuksesta virtailee.&lt;br&gt;
Epäilysten alta nousee&lt;br&gt;
köyhä sielu kiittämään.&lt;br&gt;
Ikävöitsen täältä päästä&lt;br&gt;
kotimaahan ikuiseen.&lt;br&gt;
Dis-molliasteikko

Dis-molliasteikko on Disistä alkava sävelasteikko, johon kuuluvat sävelet Dis, Eis, Fis, Gis, Ais, H, Cisis ja Dis. Dis-mollin rinnakkaissävellaji on Fis-duuri ja muunnossävellaji on teoreettinen Dis-duuri, jota vastaa enharmonisesti Es-duuri. Dis-mollin subdominanttisointu on gis-mollisointu ja dominanttisointu on Ais-duurisointu, jossa on johtisävel cisis, jota ei kuitenkaan kirjoiteta kiinteään etumerkintään.
Dis-molli on yksi harvimmin käytetyistä sävellajeista. Se mielletään usein vaikeaksi soittaa, koska siinä on kuusi ylennystä, joista C on lisäksi vielä kaksoisylennetty. Dis-mollia vastaa enharmonisesti es-molli, jossa on kuusi alennusta.
Dis-mollin etumerkintä eri nuottiavaimilla.
Neljällä yleisimmällä avaimella.
&lt;score&gt;{ \new Staff \with{ \magnifyStaff #3/2 } « \time 4/16 \override Score.TimeSignature #'stencil = ##f { \clef treble \key dis \minor s16 \clef alto \key dis \minor s16 \clef tenor \key dis \minor s16 \clef bass \key dis \minor s16 } » }&lt;/score&gt;
Neljällä yleisimmällä nuottiavaimella (diskantti-, altto-, tenori- ja bassoavain) on vakiintuneet standardit, miten niille kirjoitetaan etumerkit. Dis-mollin etumerkit kirjoitetaan niille ylläolevin tavoin.
In Too Deep (kappale)

In Too Deep on serbialaislaulaja Tijana Bogićevićin esittämä kappale, jolla hän edusti Serbiaa vuoden 2017 Euroviisuissa.
Kappale kilpaili Euroviisujen toisessa semifinaalissa 11. toukokuuta 2017, jossa se sai 98 pistettä, jäi sijalle 11 eikä päässyt finaaliin.
Ukrainan ilmavoimat

Ukrainan ilmavoimat (Повітряні Сили eli Povitryani Syly) on Ukrainan asevoimien ilmapuolustuksesta vastaava puolustushaara. Siinä palveli vuoden 2022 alussa noin 45 000 henkeä ja noin 124 lentokuntoista sotilaskonetta. Ilmavoimien kalusto on pienentynyt huomattavasti Krimin valtauksen aikana.
Ilmavoimien komentaja on kenraaliluutnantti Mykola Oleštšuk.
Kalusto.
Vuoden 2015 alussa arvioitiin, että kun lasketaan mukaan kaikki tilapäisesti käytöstä poistetut koneet, ilmavoimilla oli mahdollisuus käyttää yli viittäsataa konetta. Maavoimien käytössä on lisäksi 72 taisteluhelikopteria. Merivoimilla on käytössään kolme Beriev Be-12 -konetta ja kahdeksan Kamov Ka-27 -helikopteria. Lisäksi merivoimilla on varastossa koneita, jotka eivät ole lentokelpoisia.
Krimin valtauksen yhteydessä Venäjä otti haltuunsa Ukrainalle kuuluneet seitsemän yksipaikkaista MiG-29- ja kaksi kaksipaikkaista MiG-29UB-konetta. Krimille sijoitetuista kolmestakymmenestä MiG-29:stä ainakin osa siirtyi Venäjälle.
Vuoden 2014 kuluessa kalustosta poistui lähes puolet, erään arvion mukaan 400 koneesta 222 koneeseen. Poistuvista koneista osa tuhoutui onnettomuuksissa, osan ampuivat alas venäläiset tai kapinalliset, osa joutui sotasaaliiksi.
Erityisesti hävittäjäkoneiden määrä on pienentynyt. Vuoden 2022 alussa ilmavoimilla oli noin 36 lentokuntoista MiG-29-, 34 Su-27-, 14 Su-24M, 9 Su-24MR- ja 31 Su-25-konetta, sekä kuljetuskoneita. Ilmavoimien alaisena oli myös ilmatorjuntaohjusjärjestelmiä.
Toimipaikat.
Ilmavoimien esikunta on Vinnytsjassa. Ukraina peri lukuisia Neuvostoliiton ilmavoimien tukikohtia, mutta niitä suljettiin 1990-luvulla kustannusten säästämiseksi. Krimin valtauksessa maa menetti Belbekin tukikohdan lähellä Sevastopolia.
Milan noir

Milan noir on vuonna 1988 ensi-iltansa saanut Ronald Chammahin ohjaama ranskalais-sveitsiläinen draamakomediaelokuva, jonka pääosissa ovat Isabelle Huppert ja Joaquim de Almeida. Elokuvan käsikirjoittivat Ronald Chammah, Catherine Breillat, Michel Butel ja Simon Michaël ja tuottivat Antoine Gannagé ja Chantal Perrin.
Juoni.
Sarah on asettunut Milanoon asumaan viettääkseen kutakuinkin normaalia elämää, kun hänen entinen rakastajansa, etsitty terroristi, lähti kuvioista. Sarahin elämä jälleen monimutkistuu, kun menneisyys terroristirakastajineen palaa hänen elämäänsä.
Tuotanto.
"Milan noirin" kuvaukset alkoivat 8. heinäkuuta 1987. Elokuva kuvattiin Italiassa, Milanon ja Rooman kaupungeissa, ja sen tuotantoyhtiöinä olivat Palmyre Productions, Baccara Productions, Compagnie Française Cinématographique (CFC), Les Films du Camélia, La Sept Cinéma ja COFICI.
Julkaisu.
"Milan noir" sai ensi-iltansa Toronton elokuvajuhlilla Kanadassa 17. syyskuuta 1988. Elokuva sai ensi-iltansa Ranskassa 28. joulukuuta 1988 ja keräsi teatterikierroksensa aikana 3 599 katsojaa.
Asteekkien koodeksit

Asteekkien koodeksit ovat koodekseja, joissa asteekit kuvasivat esimerkiksi divinaatiota, seremonioita, rituaalikalenteria, jumalia ja maailmankaikkeutta. Kaikki säilyneet kopiot on tehty espanjalaisvalloituksen 1520 jälkeen, joskin ainakin alkuperäinen "Codex Borbonicus" kirjoitettiin mahdollisesti ennen valloitusta.
Koodeksit tehtiin peurannahalle tai agavekuidusta tehdylle paperille. Niiden sisältö koostuu piktogrammeista, ideogrammeista ja foneettisista merkeistä. Espanjalaisvaikutteita saaneissa myöhemmissä koodekseissa on eurooppalaista kirjoitusta. Espanjalaiset valloittajat polttivat monia koodekseja niiden pakanallisen sisällön johdosta. Myös asteekkihallitsijat olivat tuhonneet koodekseja kirjoittaakseen historiaa mieleisekseen.
Käsikirjoituksia on säilynyt 1500-, 1600- ja 1700-lukujen ajalta noin 500 kappaletta. Joitain säilyneitä asteekkikoodekseja ovat esimerkiksi "Codex Mendoza", "Matricula de Tributos", "Codex Borbonicus", "Codex Vaticanus A", "Codex Azcatitlan" ja "Codex Xicotepec".