tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Argentiinan maatalous

Argentiinan maatalous on monella tavoin maailmanlaajuisesti merkittävä ilmiö, vaikka maan pinta-alasta vain noin kolmannes on viljelykseen sopivaa, sekin osin keinokastelun turvin. Maa on pitkään ollut maataloustuotteiden viejä ja vienti on suuntautunut etenkin Yhdysvaltoihin, Saksaan ja Britanniaan. 1990-luvun lopulla maan viljelypinta-ala oli 272 000 neliökilometriä. Tärkeimmät maatalouden vietituotteet olivat esimerkiksi vuonna 1927 vilja, etenkin vehnä sekä liha. Argentiinan pampa-arot soveltuvat hyvin naudan- ja lampaanlihan tuotantoon. Siellä tuotetaan myös vuotia ja villaa. Maan vientituotteista elintarvikkeita tärkeämpi osa taloudellisesti on kuitenkin ollut kaivannaisteollisuus.
Vuonna 2019 maan vienti oli 64 miljardia dollaria ja tuosta tärkeimmät maataloustuotteet olivat soija (24%), viljat (15%) ja lihatuotteet (5%).
Argentiinan pohjoisosissa tuotetaan myös muun muassa viinejä esimerkiksi Mendozan alueella sekä sokeriruokoa sekä rehuksi sinimailasta. Kuriositeettina voi mainita, että esimerkiksi maten tuotannossa Argentiina hallitsee noin puolta koko maailmasta. Nykyään maatalous työllistänee alle kymmenen prosenttia maan väestöstä.
Ajit Pai

Ajit Varadaraj Pai (s. 10. tammikuuta 1973) on yhdysvaltalainen lakimies, joka on nimitetty Federal Communications Commission (FCC) -telehallintoviraston johtoon vuoden 2017 tammikuusta lähtien.
Ajit Pai syntyi Buffalossa ja kasvoi Parsonsissa Kansasissa. Hän vanhempansa ovat vuonna 1971 Yhdysvaltoihin muuttaneita intialaisia lääkäreitä.
Pai valmistui Harvardin yliopistosta 1994 suoritettuaan sosiaalitieteiden tutkinnon. Tämän jälkeen hän opiskeli Chicagon yliopiston oikeustieteen laitoksella ja valmistui tohtoriksi 1997. Pai muutti 1998 Washingtoniin ja meni työhön oikeusministeriön monopolien vastaiselle osastolle. Vuonna 2001 hän siirtyi Verizon Communicationsille. Huhtikuussa 2003 hänet nimitettiin Yhdysvaltain senaatin lakivaliokunnan neuvonantajan tehtäviin. Vuodesta 2007 hän on työskennellyt FCC:ssa lakineuvonantajana ja vuodesta 2011 presidentti Barack Obaman nimittämänä jäsenenä. Tammikuussa 2017 presidentti Donald Trump nimitti hänet FCC:n puheenjohtajaksi.
Kannanottoja.
Paia on pidetty elinkeinoelämälle läheisempänä kuin muita FCC:n jäseniä.
Ensimmäisen linjapuheensa FCC:n jäsenenä Pai piti Carnegie Mellon -yliopistolla 2012. Hän kiinnitti huomion siihen, että telekommunikaatioalalta oli hävinnyt edeltävänä kolmena ja puolena vuotena 165 000 työpaikkaa. Pain mukaan ITC:n pitäisi olla talouden kasvun veturi ja FCC:n velvollisuus on kääntää trendi. Siksi FCC:n pitäisi toimia tehokkaammin yritysten tukena ja vähentää investointien sääntelyä.
Pai on julkisesti vastustanut hanketta, jossa ehdotettiin, että FCC keräisi uutisia lehdistä, verkkosivuilta ja radiosta ja televisiosta ja analysoisi niitä tasapuolisuuden ja kattavuuden kannalta. Pain mielestä hallituksen tehtävä ei ole painostaa mediaa tiettyjen asioiden uutisointiin.
Lisäksi hän on arvostellut Indianan yliopiston hanketta, jossa tutkittiin "väärien ideoiden, vihapuheen ja propagandan" leviämistä tietoverkoissa. Pain mielestä veronmaksajien rahoja ei pidä käyttää mielipiteiden analysointiin ja poliittisten kantojen arviointiin.
FCC:n johdossa.
FCC:n johdossa Pai lakkautti tutkinnan verkko-operaattorien ilmaisista nettiliittymistä.
Marraskuussa 2017 FCC kumosi säädöksen, jonka mukaan sama omistaja ei saanut omistaa samassa kaupungissa sanomalehden lisäksi televisio- tai radioasemaa. Samassa kuussa FCC kumosi pääosan 2,25 miljardin dollarin tukiaisista, joilla köyhyysrajalla oleville tai intiaanireservaateissa asuville tarjottiin tuettuja puhelin- ja nettiliittymiä.
14. joulukuuta 2017 FCC kumosi äänestyksessä nettineutraliteetin säännökset, jotka kielsivät palveluntarjoajia sulkemasta tiettyjä verkkosivustoja tai vaatimasta lisämaksua pääsystä tiettyyn sisältöön.
Juha Mäkinen

Juha Antero Mäkinen (s. 16. lokakuuta 1964 Lahti) toimi Maanpuolustuskorkeakoulun professorina vuosina 2009–2019.
Henkilöhistoria ja ammattiura.
Mäkinen syntyi työnjohtaja Eero Mäkisen ja alueohjaaja Sirkka-Liisa Sipilän perheeseen. Hänen puolisonsa on tekniikan lisensiaatti, yliopettaja Minna Asplund. Mäkinen tuli ylioppilaaksi 1983, suoritti upseerin tutkinnon 1987 ja yleisesikuntaupseerin kurssin 1997. Hän oli jatko-opiskelijana Japanissa 2002–2006 ja väitteli tohtoriksi (Ph.D) vuonna 2006. Mäkinen toimi opetusupseerina Kymen jääkäripataljoonassa 1987–1989 ja Reserviupseerikoulussa 1989–1991, toimistoupseerina Hämeen rykmentissä 1992–1995, esiupseerina Itäisen maanpuolustusalueen esikunnassa 1997–2000 ja opettajana ja tutkimusryhmän johtajana Maanpuolustuskorkeakoulussa 2004–2009. Sotilaspedagogiikan professori Maanpuolustuskorkeakoulussa hän oli 2009–2019. Vuonna 2020 Mäkinen erosi vakinaisesta Puolustusvoimien palveluksesta (evp), mutta on sittemmin toiminut muun muassa Maanpuolustuskorkeakoulun dosenttina. Vuosina 2023-2026 Mäkinen toimii Koneen Säätiön rahoittaman tutkimushankkeen johtajana teemanaan ympäristösotien luonne ja oikeutus .
Mäkinen ylennettiin vänrikiksi 1984, luutnantiksi 1987, yliluutnantiksi 1989, kapteeniksi 1992, majuriksi 1997 ja everstiluutnantiksi 2005.
Julkaisuja.
Mäkinen on julkaissut ja toimittanut alaltaan useita teoksia:
Lisäksi hän on kirjoittanut useita artikkeleita eri julkaisuihin:
Rosa (pyhimys)

Pyhä Rosa, TOSD, alkuperäiseltä nimeltään Isabel Flores de Oliva (20. huhtikuuta 1586 Lima, Peru – 30. elokuuta 1617 Lima, Peru) oli perulainen pyhimys, neitsyt ja tertiaaridominikaani. Nainen on turhamaisuuden vastustamisen, Amerikkojen, Keski-Amerikan, koruompelijoiden, floristien, puutarhoitsijoiden, Intian, Latinalaisen Amerikan, ompelijoiden, Uuden Maailman, hurskautensa takia pilkattujen, Perun, Filippiinien, Kalifornian Santa Rosan hiippakunnan, Etelä-Amerikan, turhamaisuuden, Filippiinien Villareal Samarin ja Länsi-Intian suojeluspyhimys. Hänen symboleitaan ovat ruusu- tai okaakruunu, neula ja sormustin, piikkikruunu, rautaketju ja ruusut. Pyhimys kuvataan usein tertiaaridominikaanina pitelemässä ruusuja ja tertiaaridominikaanina Jeesus-lapsen kanssa. Hän eli seuraavien 7 paavin hallintokausien aikana: Sixtus V, (1585) Urbanus VII, (1590) Gregorius XIV, (1590–91) Innocentius IX, (1591) Klemens VIII, (1592–1605) Leo XI (1605) ja Paavali V. (1605–1621) Paavi Klemens IX julisti Rosan autuaaksi 15. huhtikuuta 1668 ja paavi Klemens X julisti hänet pyhimykseksi 2. huhtikuuta 1671. Hänen muistopäiväänsä on vietetty joko 23. tai 30. elokuuta. 
Roomalaiskatolisessa messussa pyhää Rosaa on muistettu seuraavanlaisella latinankielisellä kollehtarukouksella: 
"Orémus. Bonórum ómnium largítor, omnípotens Deus, qui beátam Rosam, coeléstis grátiæ rore prævéntam, virginitátis et patiéntiæ decóre Indis floréscere voluísti: da nobis fámulis tuis; ut, in odórem suavitátis eius curréntes, Christi bonus odor éffici mereámur." 
Elämä.
Pyhä Rosa syntyi 20. huhtikuuta 1586 aatelisperheeseen Perussa ja tunsi vetoa katumusharjoituksiin ja hengelliseen elämään nuoressa iässä. Hänet konfirmoitiin vuonna 1597, jolloin hän otti virallisesti nimekseen Rosan. Pyhimys rukoili ja paastosi salaa, teki salaisia katumustöitä, teki päivittäisiä eukaristisia adoraatioita ja otti eukaristian päivittäin. Hänen äitinsä halusi hänen avioituvan, eikä sallinut hänen tavoitella hengellistä elämää, mutta hillitäkseen kosijoita pyhimys leikkaisi hiuksensa ja rakkuloitti ihonsa. Kamppailu heidän välillään kesti 10 vuotta, jonka aikana pyhimys teki valan pysyä neitseenä pyhä Katariina Sienalainen mallinaan. 20-vuotiaana hän liittyi tertiaaridominikaaneihin ja jatkoi äärimmäistä rukous-, paasto- ja katumuselämää, sekä esimerkiksi poltti kerran kätensä katumustyönä. Kerrotaan, että Jeesus ilmestyi hänelle usein, mutta hänen kerrotaan saaneen myös näkyjä paholaisesta. Rosa kuoli mahdollisesti 30. elokuuta 1617.
Hazel Edwards

Hazel Eileen Edwards, myös nimimerkki "A. K. Aye" (s. 1945 Melbourne, Victoria, Australia) on australialainen kirjailija. Hän on kirjoittanut suosittujen lastenkirjojen lisäksi oppikirjoja, oheislukemistoja ynnä muuta.
Edwards on tehnyt työtä lastenkulttuurin hyväksi. Oltuaan mukana Antarktikselle suuntautuneella matkalla kirjoitti hän kirjoitti matkasta artikkeleita, teki kuvakirjoja ja kirjan matkakokemuksistaan.
Edwards on kirjoittanut yhden rikosromaanin, "Formula for Murder: Featuring Sleuth Roz Parker" (1995), nimimerkillä A. K. Aye, joka on usean kirjailijan yhteisnimimerkki.
Broye

Broye on joki Länsi-Sveitsissä. Joen pituus on 72 kilometriä, ja se on Sveitsin 12:nneksi pisin joki.
Sijainti.
Broyen alkupurot saavat alkunsa Les Alpettes -vuoren länsirinteeltä Bullen kaupungin lounaispuolelta noin 1 200 metrin korkeudesta.
Joki virtaa pääosin Fribourgin ja Vaud’n kantonien alueella. Se laskee ensin Murtenseejärveen ja edelleen Neuchâtelinjärveen kohdassa, joka on neljän kantonin (Fribourg, Vaud, Bern, Neuchâtel) rajapiste. Järvien välinen osuus (noin 7 kilometriä) on kanavoitu ja siitä käytetään "Canal de la Broye" -nimeä.
Isoimmat paikkakunnat joen varrella ovat Moudon ja Payerne.
Virtaama.
Joen virtaama vaihtelee vuosien 1984–2010 tietojen perusteella vuosittain jonkin verran: joen vuotuinen keskivirtaama alajuoksun kanavaosuudella Sugiezissa on ollut 11 m³/s. Suurin keskivirtaama oli vuonna 2001 (19 m³/s) ja pienin keskivirtaama vuonna 2003 (6 m³/s).
Vesivoima.
Broyessa ei ole vesivoimalaitoksia.
Beechcraft 1900

Beechcraft 1900 on yhdysvaltalainen kaksimoottorinen potkuriturbiinimoottorikäyttöinen liikennelentokone. Konetta käytetään pääosin matkustajakoneena. Koneessa on kapasiteettia 19 matkustajalle ja kahdelle miehistönjäsenelle, eli yhteensä 21 ihmiselle. Kone on kehitetty Beechcraft 200 Super King Air-yleisilmailu-/liikelentokoneen pohjalta 1970-1980-luvuilla. Kone lensi ensilentonsa 3. syyskuuta 1982 ja tuli kaupalliseen käyttöön helmikuussa 1984.
Onnettomuudet.
Valmistetuista 695 Beechcraft 1900-koneesta 42 eli noin 6,0 prosenttia on vuoden 2018 loppuun mennessä tuhoutunut onnettomuuksissa ja muissa tapahtumissa. Vertailun vuoksi saman aikakauden ja kokoluokan koneista vastaava osuus BAe Jetstream 31:llä on 9,3 prosenttia ja Embraer EMB 120 Brasilialla 6,7 prosenttia.
Beechcraft 1900:n toistaiseksi pahin onnettomuus tapahtui Manilassa 18. toukokuuta 1990, kun Aerolift Philippinesin lennon 75 toinen moottori sammui lentoonlähdön jälkeen. Lentäjä ei suorittanut tarvittavia hätätoimenpiteitä, ja kone alkoi menettää nopeutta ja korkeutta. Se syöksyi maahan ja osui asuinrakennukseen. Kaikkien 21 koneessa olleen lisäksi onnettomuudessa kuoli nelihenkinen perhe, jonka kotitaloon kone osui.
Semmeringsola

Semmeringsola on 985 metriä korkea sola Itävallan Itä-Alpeilla. Sola yhdistää Ala-Itävallan ja Steiermarkin osavaltiot ja on merkittävä liikenneyhteys Wienistä Balkanin, Italian ja Innsbruckin suuntiin. Solassa on Semmeringin kylä.
Ensimmäinen tie solaan rakennettiin vuonna 1728. Vuosina 1848–1854 rakennettiin Semmeringin rautatie, joka alittaa solan tunnelissa.
Solan alitse rakennetaan uutta 27 kilometrin pituista Semmeringin pohjatunnelia, jonka on tarkoitus valmistua vuonna 2026. Valmistuessaan se lyhentää Wienin ja Grazin välistä matka-aikaa 35 minuutilla noin kahteen tuntiin.
Maakameleontit

Maakameleontit ("Brookesia") on kameleonttien heimoon kuuluva liskosuku.
Maakameleontteja esiintyy vain Madagaskarilla, ja useimpien lajien levinneisyysalue on hyvin rajoittunut. Niitä tavataan eri metsätyypeistä suurilta osin saarta, mutta ei keskisiltä ylängöiltä ja etelästä.
Maakameleontit on maanvärisiä ja elävät useimmista kameleonteista poiketen maassa. Häntä on lyhyt, eikä se sovellu oksiin tarrautumiseen. Kaikki lajit ovat pieniä, ja kaikista pienimmät kameleontit kuuluvat tähän sukuun. "Brookesia micra" -lajin aikuiset yksilöt ovat aina alle 30 millimetriä pitkiä, ja se on yksi pienimmistä nelijalkaisista.
Alasuvut ja lajit.
Sukuun kuuluu 31 lajia, jotka voidaan jakaa kahden alasuvun kesken. Alasuvut ovat eronneet toisistaan noin 43 miljoonaa vuotta sitten, ja joissakin lähteissä ne ovat kaksi erillistä sukua: maakameleontit ("Brookesia") ja kääpiökameleontit ("Evoluticauda").
Kangastuksia

Kangastuksia () on vuonna 1916 ensi-iltansa saanut venäläinen mykkäelokuva. Pjotr Tšardyninin ohjaaman melodraaman pääosaa esittää Vera Holodnaja.
Juoni.
Vähävaraisessa sivistyneistöperheessä kasvanut lahjakas Marianna tavoittelee uraa teatterissa. Saadakseen lisäansioita hän hankkiutuu sairaan miljonääri Dymovin ääneen lukijaksi, jolloin tämän poika iskee silmäänsä nuoreen ja kauniiseen näyttelijään. Miljonäärin poikaa ympäröivä loisto sokaisee Mariannan. Hän hylkää sulhasensa ja antautuu Dymov-nuoremman rakastajattareksi. Onnen kangastus kestää vain hetken, eikä Marianna voi enää palata entiseen elämäänsä. Hän lähettää jäähyväiskirjeen omaisilleen ja ampuu sitten itsensä.
Tuotanto, teema ja vastaanotto.
Aleksandr Hanžonkovin yhtiön tuottama "Kangastuksia" on yksi 1910-luvun venäläisen mykkäelokuvan suurimman tähden Vera Holodnajan neljästä säilyneestä elokuvasta. Se perustuu Lidija Tšarskajan samannimiseen romaaniin. Elokuvan tarina on aikalaiskritiikin ja myöhempien arvioiden mukaan heikko. Sen ansiona on pidetty pikkuporvarillisen arkielämän kuvausta. 
Mariannan teema – intohimoisen naisen antautuminen kohtalon vietäväksi – toistuu lähes kaikissa Vera Holodnajan elokuvissa. Lyhytaikaista onnea ja rikkauksien tuomaa loistoa seuraa kärsimys ja synnin palkka. Elokuvahistorioitsija Neja Zorkajan mukaan Holodnajan suosio perustuikin juuri henkilöhahmojen samankaltaisuuteen ja tunnistettavuuteen sekä saman tarinan toistuvaan variointiin.
"Kangastuksia" esitettiin Suomessa keväällä 1916. "Fyren" kuvaili elokuvaa koskettavaksi ja vaikuttavaksi sekä erinomaisesti toteutetuksi.
Cadillac Brougham

Cadillac Brougham on auto, jota yhdysvaltalainen General Motors valmisti vuosina 1987–1992 Cadillac-brändin alla. Aikaisemmin sitä oli myyty nimellä Cadillac Fleetwood Brougham. 
Broughamille tehtiin facelift vuonna 1990.
Alter Rhein

Alter Rhein (saksaa, ) on vesiväylä Sveitsin ja Itävallan raja-alueella. Se syntyi 1900-luvun alussa, kun Alppi-Reinin alaosa oikaistiin ja joen laskukohta Bodenjärveen siirrettiin maiden rajalta Itävallan puolelle.
Alter Rheinin alajuoksusta ja "Rheintaler Binnenkanalin" kanavaosuudesta muodostuvan vesiväylän pituus on 40 kilometriä, joka tekee siitä Sveitsin 24:nneksi pisimmän joen.
Sijainti.
Alter Rheinin valuma-alueen alkupurot saavat alkunsa Werdenbergvuorten itärinteeltä Sennwaldin länsipuolelta noin 1 500 metrin korkeudesta.
Reinin alkuperäisen uoman osuus Alter Rheinistä on noin kymmenen kilometriä. Tämä osa joesta on Sveitsin ja Itävallan rajajoki. Reinin oikaisu-uoman länsipuolelle rakennetun kanavan pituus on noin 30 kilometriä. Tämä osa väylästä sijaitsee Sveitsin alueella. Alter Rhein laskee Bodenjärveen sveitsiläisen Thalin ja itävaltalaisen Gaißaun kuntien rajalla.
Osa alkuperäisestä Reinin uomasta sijaitsee nyky-Reinin itäpuolella muodostaen jokien väliin Diepoldsaun saaren.
Historiaa.
Alppi-Reinin toistuvien suurtulvien takia jokeen rakennettiin oikaisut kahdessa vaiheessa vuosina 1896–1900 (alaosan siirto Itävallan puolelle) ja 1910–1923 (Diepoldsaun mutkan oikaisu). Suiston reuna-alueita kanavoitiin useassa vaiheessa Itävallan, Liechtensteinin ja Sveitsin alueella. Sveitsin puolella "Werdenberger Binnenkanal" toteutettiin vuosina 1882–1886 ja "Rheintaler Binnenkanal" vuosina 1895–1906. Itävallan puolella on "Vorarlberger Binnenkanal".
Alueen valtioilla ja hallintoalueilla on ollut valtio- ja yhteistyösopimuksia Alppi-Reinin vesiongelmien ratkaisemiseksi vuodesta 1847. Vuodesta 1995 yhteistyöelin on ollut "Internationale Regierungskommission Alpenrhein" (IRKA), johon kuuluvat alueen valtiot (Itävalta, Liechtenstein, Sveitsi) sekä hallintoalueet (Sankt Gallenin ja Graubündenin kantonit sekä Vorarlbergin osavaltio).
Lapinlahden kaikkien pyhien kirkko

Lapinlahden kaikkien pyhien kirkko on ortodoksinen kirkkorakennus Lapinlahdella. Kirkko kuuluu Kuopion ortodoksiseen seurakuntaan. Alun perin rukoushuoneeksi valmistuneen kirkon suunnitteli arkkitehti Ilmari Ahonen, ja arkkipiispa Paavali vihki rukoushuoneen käyttöön 2. elokuuta 1959. Rukoushuoneen vihki kirkoksi 6. syyskuuta 1987 piispa Tiihon. Sen ikonostaasin on maalannut Martha Neiglick-Platonoff.
Aarre Marttila

Aarre Vaito Oskari Marttila (23. joulukuuta 1917 Jurva – 5. lokakuuta 1961 Seinäjoki) oli suomalainen maanviljelijä ja toimitusjohtaja, joka toimi Maalaisliiton kansanedustajana Vaasan läänin eteläisestä vaalipiiristä vuosina 1958–1961.
Marttila suoritti kansanopiston vuonna 1938. Hän työskenteli maanviljelijänä, minkä lisäksi hän harjoitti puutavaran sahausta vientiin muun muassa Englantiin ja Saksaan (Marttilan saha) sekä toimi Kestin turve Oy:n (Jurvassa) ja Turveteos Oy:n (Parkanossa) toimitusjohtajana. Jurvan kunnanvaltuustossa Marttila oli mukana vuodesta 1946 toimien sen puheenjohtajana 1949 ja edelleen vuodesta 1951. 
Lisäksi Aarre Marttilalla oli useita luottamustoimia, mm.:
Marttilan vanhemmat olivat maanviljelijä Yrjö Marttila ja Lempi Serafia Peura. Marttila oli naimisissa Siiri Susanna Rajalan kanssa vuodesta 1941 lähtien.
Toivo Kinnunen

Toivo Henrik (Toivo H.) Kinnunen (9. marraskuuta 1905 Pieksämäen maalaiskunta – 13. helmikuuta 1977 Pieksämäki) oli suomalainen maanviljelijä ja kunnallisneuvos, joka toimi Maalaisliiton kansanedustajana Mikkelin läänin vaalipiiristä vuosina 1945–1958 ja 1962–1966.
Kinnunen kävi kaksi luokkaa oppikoulua, suoritti maamieskoulun vuonna 1924 ja kansankorkeakoulun 1932. Hän työskenteli maanviljelijänä ja Maalaisliiton järjestöneuvojana Mikkelin läänissä. Presidentin valitsijamiehenä Kinnunen toimi vuosien 1937, 1940, 1943, 1950, 1956 ja 1962 vaaleissa.
Kinnusen vanhemmat olivat maanviljelijä Aaro Vilho Kinnunen ja Fredrika Matilda Taavitsainen. Kinnunen sai kunnallisneuvoksen arvonimen vuonna 1962.
Aaro Kauppi

Aaro Kauppi (23. marraskuuta 1902 Haukipudas – 19. elokuuta 1979 Oulu) oli suomalainen maanviljelijä ja professori, joka toimi Maalaisliiton kansanedustajana Oulun läänin vaalipiiristä vuosina 1951–1954, 1956–1958 ja 1963–1966.
Kauppi suoritti ylioppilastutkinnon vuonna 1921 ja ylemmän oikeustutkinnon vuonna 1928. Lakitieteen kandidaatiksi hän valmistui vuonna 1928, varatuomariksi 1935, lakitieteen lisensiaatiksi 1949 ja tohtoriksi 1950. Kauppi työskenteli muun muassa maanviljelijänä, Suomen maatalousosakepankin Oulun konttorin johtajana sekä Tampereen yliopiston kunnallispolitiikan professorina ja laitoksen esimiehenä. Kunnallispolitiikassa hän oli mukana toimien kunnanvaltuuston jäsenenä Muhoksella. Presidentin valitsijamiehenä Kauppi toimi vuosien 1956 ja 1962 vaaleissa.
Kaupin vanhemmat olivat kauppias Isak Kauppi ja Maria Amanda Granlund. Kauppi oli naimisissa Kerttu Loviisa Paasivaaran kanssa vuodesta 1929 lähtien. Suurlähettiläs Risto Kauppi on heidän poikansa ja politiikan tutkija Niilo Kauppi heidän pojanpoikansa.
Dmitri Vorobjov

Dmitri Sergejevitš Vorobjov (; s. 18. lokakuuta 1985 Toljatti, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on venäläinen jääkiekkopuolustaja ja maailmanmestari, joka pelaa KHL-joukkue Lada Toljattissa.
Ura.
Seuraura.
Vorobjov on Lada Toljattin oma kasvatti. Hän debytoi seuran miesten kakkosjoukkueessa Venäjän kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Pervaja Ligassa kaudella 2002–2003. Kaudella 2003–2004 Vorobjov debytoi Superliigassa, jossa hän pelasi 23 runkosarja- ja neljä playoff-ottelua tehden yhden maalin. Toronto Maple Leafs varasi Vorobjovin viidennellä kierroksella 157. pelaajana . Kaudella 2004–2005 hän eteni Ladan kanssa aina Superliigan finaaleihin saakka, mutta Venäjän-mestaruuden vei kuitenkin Dinamo Moskova otteluvoitoin 3–0. Kaudella 2005–2006 seura osallistui Continental Cupiin, jonka Lada voitti.
Kaudella 2007–2008 Vorobjov oli pelipaikastaan huolimatta Ladan paras pistemies ja maalintekijä tehoilla 16+12=28. Hän voitti koko Superliigan puolustajien maalipörssin ja jakoi puolustajien pistepörssin kolmannen sijan Traktor Tšeljabinskin Oleg Piganovitšin kanssa. Vorobjov oli myös puolivälieräsarjassa joukkueensa paras maalintekijä kolmella osumallaan. Kaudeksi 2008–2009 Superliigan tilalle perustettiin KHL. Hän oli Ladan tehokkain puolustaja tehoilla 4+14=18 ja voitti joukkueen sisäisen tehotilaston lukemalla +11, vaikka Vorobjov kaupattiinkin loppukaudella Salavat Julajev Ufaan. Kaudeksi 2009–2010 hän siirtyi Dinamo Moskovaan ja kaudeksi 2010–2011 Vorobjov siirtyi sieltä edelleen SKA Pietariin.
Vorobjov siirtyi kaudeksi 2011–2012 jatkamaan KHL-uraansa Torpedo Nižni Novgorodiin. Kesken kauden, tammikuussa 2012 hän palasi SKA Pietariin. Toukokuussa 2013 Vorobjov teki sopimuksen taas Torpedon kanssa, mutta hänet kaupattiin kuitenkin jo ennen kauden 2013–2014 alkua elokuussa Avangard Omskiin. Marraskuussa Avangard kauppasi Vorobjovin KHL:n laajennusjoukkue Admiral Vladivostokiin vaihdossa Anton Polestšukiin.
Kaudeksi 2014–2015 Vorobjov palasi vuoden mittaisella sopimuksella Lada Toljattiin, joka palasi KHL:ään neljän vuoden tauon jälkeen haettuaan taloudellista vauhtia farmiliiga VHL:stä. Hän nousi joukkueen varakapteeniksi. Kahden Ladassa vietetyn vuoden jälkeen Vorobjov palasi kaudeksi 2016–2017 kaksivuotisella sopimuksella Salavat Julajev Ufaan. Hän palasi kuitenkin jo ensimmäisen sopimuskautensa jälkeen vuoden mittaisella sopimuksella Ladaan kaudeksi 2017–2018.
Maajoukkueura.
Vorobjov edusti Venäjää MM-kilpailuissa vuonna 2008, jolloin hän voitti maailmanmestaruuden. Vorobjov pelasi myös alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2005, jolloin hän voitti hopeaa. Vorobjov jakoi Venäjän sisäisen tehotilaston voiton Enver Lisinin ja Dmitri Pestunovin kanssa lukemalla +7.
Aaltojuovakirppa

Aaltojuovakirppa ("Phyllotreta undulata") on lehtikuoriaisten (Chrysomelidae) heimoon ja juovakirppojen ("Phyllotreta") sukuun kuuluva viljelykasvien tuholaislaji. Aaltojuovakirppa on väriltään musta, 2–2,5 millimetriä pitkä kovakuoriainen, jonka peitinsiivissä olevat keltaiset pitkittäisjuovat ovat keskeltä kaventuneet. Laji on Suomessa yleinen ja vakiintunut. Aaltojuovakirppa on Suomessa luokiteltu elinvoimaiseksi lajiksi.
Kevätöljykasveilla esiintyy kahta lajia kirppoja eli aaltojuovakirppoja ja mutkajuovakirppoja ("Phyllotreta striolata"), joista kuitenkin aaltojuovakirppa on yleisempi. Nämä vioittavat kasvia lähinnä taimivaiheessa syömällä lehtiin reikiä. Reikäisissä lehdissä yhteyttävä pinta-ala vähenee sekä haihdutus lisääntyy. Sirkkataimivaiheessa kasvit voivat kuolla, jos haihdunta on voimakasta kuumalla ilmalla. Aaltojuovakirppa muistuttaa mutkajuovakirppaa ja niitä on vaikea tunnistaa toisistaan.
Kirppoja voidaan torjua peittaamalla viljeltävän kasvin siemenet. Aaltojuovakirppoja voidaan torjua tarvittaessa myös kemiallisesti ruiskuttamalla, jolloin torjuntaan voidaan käyttää pyretroidipohjaisia tehoaineita kuten esfenvaleraattia, tau-fluvalinaattia tai alfa-sypermetriinia.
Läntinen suuralue (Seinäjoki)

Läntinen on yksi Seinäjoen suuralueista. Se sisältää Alakylän, Joupin, Jouppilan ja Huhtalan kaupunginosat. Joulukuussa 2016 suuralueen väkiluku oli 9 185, josta suurin osa sijoittuu Alakylän ja Joupin kaupunginosiin. Kyrönjoen sivujoki "Seinäjoki" erottaa Läntisen suuralueen Seinäjoen kantakaupungista. Suuralueella on rivi- ja pientaloalueiden lisäksi kerrostalolähiötäkin.
Suuralueella sijaitsee muun muassa sairaala, urheilukeskus, poliisiasema, K-Citymarket, Ideapark-kauppakeskus, peruskouluja ja yksi Seinäjoen ammattikorkeakoulun kampusalueista.
Lyon (ravintola)

Ravintola Lyon oli Helsingin Taka-Töölössä toimiva, kansainvälisen ja Fennoskandian keittiön vaikutteita esiin nostava, ranskalaiseen keittiöön pohjautuvaa menua tarjonnut ravintola. Vuonna 1966 perustettu ravintola palveli asiakkaitaan Mannerheimintiellä, Suomen kansallisoopperaa vastapäätä. Suomen Gastronomien Seura valitsi Lyonin Vuoden ravintolaksi 1996. Ravintoloitsijana toimi tuolloin Marjatta Helander ja keittiöpäällikkönä Markku Solopuro (1997).
Ravintolan keittiömestareina häärivät myöhemmin Petri Niilola ja Tuomas Vierelä (vuonna 2016). He näyttivät taitonsa esimerkiksi voittamalla Vuoden Porokokki -kilpailun vuonna 2015.
Lukuisia palkintoja vuosien varrella kerännyt Ravintola Lyon lopetti toimintansa 14. helmikuuta vuonna 2020. Tilalle Mannerheimintien kiinteistöön muutti Pohjoisesplanadilta Ravintola Aino, joka kuitenkin lopetti toimintansa vain vajaan kolmen vuoden jälkeen joulukuussa 2023.
Pohjois-Tapiolan lukio

Pohjois-Tapiolan lukio, lempinimeltään Pohjis, oli Espoon Pohjois-Tapiolassa sijainnut noin 400 opiskelijan lukio. Lukio siirtyi kesällä 2017 toimimaan Otaniemeen Aalto-yliopiston kampusalueelle, Maarintie 6:ssa sijaitsevaan Open Innovation Houseen. Pohjois-Tapiolan lukiossa oli yleislinja sekä teatterin ja median linja. Lukio yhdistyi Olarin lukion kanssa Otaniemen lukioksi lukuvuoden 2019–2020 alusta eikä Pohjois-Tapiolan lukiota enää ole.
Pohjois-Tapiolan lukion ja Aalto-yliopiston yhteistyö.
Lukio oli osa Espoon kaupungin ja Aalto-yliopiston School as a Service -konseptia, joka mahdollistaa laajan yhteistyön lukion ja yliopiston välillä. Lukion kemian, fysiikan ja kuvataiteen tilat sijaitsivat Aalto-yliopiston tiloissa. Lukiolaisilla oli mahdollisuus suorittaa yliopistossa esimerkiksi kiinan tai väittelytaidon kursseja.
Teatterin ja Median linja.
Lukiossa toimi teatterin ja median opetukseen erikoistunut linja (TeMe), jolle valittiin vuosittain 25 opiskelijaa erillisten hakukriteereiden perusteella. Linjan toimintaan kuului teatteriproduktioita sekä valtakunnalliset teatteri- ja mediadiplomit. Pohjois-Tapiolan lukiossa tarjotiin myös runsaasti lukiokohtaisia soveltavia teatterin ja median kursseja.
Axel Jensen

Axel Jensen (12. helmikuuta 1932 Trondheim, Sør-Trøndelag – 13. helmikuuta 2003 Ålefjær, Kristiansand, Vest-Agder) oli norjalainen kirjailija. Jensen oli erityisesti tunnettu yhteiskuntakriittisistä tulevaisuusromaaneistaan. Hänen teoksistaan tunnetuin on "Line" (1959), josta on tehty vuonna 1961 samanniminen elokuva. 
Jensen julkaisi esikoisteoksensa "Dyretemmerens kors" vuonna 1955 omakustanteena. Hän veti sen kuitenkin pois, ja varsinaisena esikoisteoksena pidetään Cappelenin vuonna 1957 julkaisemaa teosta "Ikaros; ung mann i Sahara", jossa hän kuvaa tekemäänsä Saharan-matkaa. Kirjan kieli on hyvin kaunista ja rikasta, ja jälkikäteen arvioiden se on Jensenin merkittävin teos. Ulkopuoliseksi itsensä kokenut Jensen kuvaa lapsuuttaan ja nuoruuttaan romaaneissa "Junior", "Senior" ja "Jumbo". 
Myös seuraava teos "Line" (1959) herätti paljon kiinnostusta. Se poikkeaa täysin edellisestä. Jensen kuvaa teoksessa ulkomailta Osloon palannutta nuorta miestä, mahdollisesti samaa kuin "Ikaroksessa". "Joacim" (1961) on tavanomaisempi taiteilijaromaani, jossa hän käsittelee vapautta ja vastuuta. Molemmissa teoksissa on omaelämäkerrallisia juonteita. Jensen on sanonut, että romaanin henkilöhahmon Lorenzon esikuvana on Leonard Cohen. Lontoossa asuessaan Jensen kuului psykiatri R. D. Laingin lähipiiriin. Laing käytti hoidossa apuna LSD:tä.
Romaanilla "Epp" (1965) Jensen aloitti kirjailijantyössään uuden vaiheen ja suuntautui tulevaisuuteen. 'Tago" on sarjakuvakirja, jossa hän teki yhteistyötä Per Ekholmin kanssa.
Jensen sairastui 1992 ALS-tautiin, ja sairautensa aikana hän kritisoi voimakkaasti Norjan terveydenhoitojärjestelmää. Kootut teokset ilmestyivät 1998 seitsemänä niteenä, ja omaelämäkerrallinen "Livet sett fra Nimbus" ilmestyi 2002.
Pew Research Center

Pew Research Center on yhdysvaltalainen, Washingtonissa päämajaansa pitävä riippumaton ja voittoatavoittelematon tutkimuslaitos ja ajatushautomo. Pew tekee mielipidetiedusteluja, demografisia tutkimuksia, mediasisältöanalyysiä ja muuta empiiristä yhteiskuntatieteellistä tutkimusta tuottaen niiden kautta tietoa Yhdysvaltoja ja muuta maailmaa muokkaavista kysymyksistä, asenteista ja trendeistä.
Pew Research Centerin päärahoittaja on The Pew Charitable Trusts.
Historia.
Pew Research Center sai alkunsa "Times Mirror" -sanomalehden tutkimushankkeesta "Times Mirror Center for the People &amp; the Press" vuonna 1990. Hankkeessa toteutettiin säännöllisiä poliittisia mielipidetiedusteluja. The Pew Charitable Trustsista tuli keskuksen rahoittaja vuonna 1996, ja se sai nimekseen "Pew Research Center for the People &amp; the Press". Vuonna 2004 The Pew Charitable Trusts perusti Pew Research Centerin Washingtoniin. Pew Research Centerin johtaja on vuodesta 2014 ollut Michael Dimock.
Blas de Lezo (1922)

 
Blas de Lezo oli Espanjan laivaston vuonna 1922 vesille laskettu Blas de Lezo -luokan kevyt risteilijä.
Valmistus.
Alus tilattiin Sociedad Española de Construcción Navalilta (SECN) Ferrolista, missä köli laskettiin 9. huhtikuuta 1917. Alus laskettiin vesille 27. heinäkuuta 1922 ja otettiin palvelukseen maaliskuussa 1925.
Palvelus.
Alus ajoi 11. heinäkuuta 1932 kovalla vauhdilla Cabo de Finisterren edustalla Centolo-riuttaan. Riutalta irrottamisen jälkeen alus upposi.
Salmuksen alue

Salmuksen alue on Kangasalla ja Lempäälässä sijaitseva Natura 2000 -alue. Sen laajuus on 364 hehtaaria. Salmuksen alueeseen kuuluu monipuolisesti erilaisia alueita: Kahden järviketjun muodostamalla valuma-alueellä on vanhoja metsiä, luonnontilaisia rantasoita, puroja ja lehtoja. Järvet ovat karuja ja kirkasvetisiä, osassa on humusvaikutteisia. Salmuksen alue on suosittua vaellusmaastoa.
Siellä on tavoitteena suojella pienvesiluontoa, mutta suunnitelmaan perustuvaa metsätaloutta voidaan harjoittaa, samoin siellä voi metsästää, kalastaa ja marjastaa. Luontodirektiivin liitteestä II siellä esiityy lapinsirppisammalta ("Hamatocaulis lapponicus") ja hiuskoukkusammalta ("Dichelyma capillaceum"). Lintudirektiivin liittestä I siellä on yksi uhanalainen laji sekä 13 muuta lajia.
Eteläiset järvet ovat Salmus, Iso-Riutta, Vähä-Riutta, Särkijärvi ja Nelijärvi. Nelijärveen laskevat pohjoisesta Lammasjärvi, Iso-Salmus, Pikku-Salmus ja Lampinen. Pohjoisessa sijaitsevalla Koukkurahkalla sijaitsee erillään Koukkujärvi.
Méndez Núñez (1923)

 
Méndez Núñez oli Espanjan laivaston vuonna 1923 vesille laskettu Blas de Lezo -luokan kevyt risteilijä.
Valmistus.
Alus tilattiin Sociedad Española de Construcción Navalilta (SECN) Ferrolista, missä köli laskettiin 28. syyskuuta 1917. Alus laskettiin vesille 3. maaliskuuta 1923 ja otettiin palvelukseen toukokuussa 1925.
Palvelus.
Palvelukseen otettaessa alus operoi Marokon rannikolla Rifin sodan lopun. Vuonna 1927 se siirrettiin Kiinaan suojaamaan Espanjan etuja Shanghain levottomuuksien aikana. Espanjan sisällissodan alkaessa alus oli Päiväntasaajan Guineassa, mistä se palasi kotimaahan tasavaltalaisten kutsumana. Alus miehistöineen osallistui aktiivisesti sotatoimiin, ja se osallistui muun muassa sodan ensimmäiseen meritaisteluun Cabo de Palosissa 25. huhtikuuta 1937. Tämän jälkeen se osallistui 7. elokuuta Cabo de Chechelin taisteluun ja toiseen Cabo de Palosin taisteluun, jossa "Baleares" upposi. Sodan päättymisen lähestyessä tasavaltalaisten laivaston alukset siirtyivät 5. maaliskuuta 1939 Cartagenasta Bizerteen, missä ne internoitiin. Huhtikuussa sotatoimien päätyttyä Ranska palautti alukset Espanjan hallitukselle.
Alus siirrettiin 1944 Ferroliin, missä se muutettiin ilmatorjuntaristeilijäksi. Aluksen aseistus ja kansirakenteet poistettiin, savuhormit yhdistettiin kahteen hormiin. Mahdollisuudesta huolimatta hiilikattiloista ei luovuttu. Aluksen aseistukseksi asennettiin kahdeksan Vickers-Armstrongin 4,7 tuuman 45 pituuskaliiperin tykkiä yksiputkisina kilvinsuojattuina asennuksina. Tykkien maksimielevaatio oli 80 astetta. Tykeistä kuusi asennettiin keskilinjaan kolme keulaan ja kolme perään yliampuviin asemiin, kuten Britannian kuninkaallisen laivaston Dido- tai Yhdysvaltain laivaston Atlanta-luokkien aluksilla. Loput kaksi tykkiä asennettiin kyljille taaemman tulenjohtotornin viereen. Ilmatorjunta-aseistukseksi asennettiin neljä kaksiputkista 37 millimetrin ja kaksi neliputkista 20 millimetrin ilmatorjuntatykkiä. Aseistuksen täydensivät kaksi kolmen sarjaa torpedoputkia, jotka palautettiin alukselle. Komentosilta rakennettiin kokonaan uudelleen ja ilmatorjunnan tulenjohtojärjestelmä asennettiin sekä etu- että takakannelle.
Ilmatorjuntaristeilijänä alus palveli aina vuoteen 1963, jolloin se poistettiin alusluettelosta.
Riihipihan talonpoikaismuseo

Riihipihan talonpoikaismuseo on Kajaanin Vuolijoella sijaitseva Iikka ja Sinikka Alasalmen vuonna 1991 perustama kainuulaista maaseutua, maatalouselinkeinoa ja kotitaloustyötä ilmentävä paikallismuseo. 
Museoalue.
Museoalueen yli 30 rakennusta ja rakennelmaa havainnollistavat kainuulaista asutusta ja pihapiirejä 1800- ja 1900-lukujen vaihteessa. Museossa on esillä noin 4 000 esinettä. Museo on avoinna kesäkuukausina ja muulloin tilauksesta. Museoalueella järjestetään myös erilaisia tilaisuuksia ja pidetään vuosittain kesäpäivät heinäkuun alussa.
Rakennukset ja rakennelmat.
Museoalueen numeroidut rakennukset ja rakennelmat ovat seuraavat:
Zen Bound 2

Zen Bound 2 on Secret Exitin kehittämä pulmapeli. Peli on julkaistu vuonna Windowsille, Mac OS X:lle, iOS:lle ja Androidille.
Peli on seuraaja yhtiön aiemmalle pelille "Zen Bound".
Pelaaminen.
Pelissä maalataan eri muotoisia puukappaleita kietomalla niitä narulla etsien tehokkainta tapaa.
Vastaanotto.
Peli on saanut IGN:n arvostelussa arvosanaksi 7.5/10.
Peli on saanut Wiredin arvostelussa arvosanaksi 7/10.
Maailman ympäristörahasto

Maailman ympäristörahasto (GEF, ) on maailmanlaajuinen rahasto, jonka tarkoituksena on tuottaa maailmanlaajuisia ympäristöhyötyjä tukemalla kehitysmaiden ympäristötoimia.
GEF toimii kuudella pääaihealueella: biodiversiteetti, ilmastonmuutoksen hillintä, otsonikerros, kansainväliset vedet, pysyvät orgaaniset yhdisteet sekä maaperän köyhtyminen.
GEF on järjestäytynyt verkostomaisesti. Sillä on itsenäinen sihteeristö sekä arviointitoimisto. GEF:n varainhoitajana toimii Maailmanpankki, joka kanavoi tukea toimeenpanevien järjestöjen, kuten YK:n ympäristöohjelman (UNEP) kautta.
GEF perustettiin alun perin Maailmanpankin pilottihankkeeksi avustamaan maailmanlaajuista ympäristönsuojelua. Vuonna 1992 sen osapuolet päättivät muodostaa siitä Rion ympäristöhuippukokouksen toimintasuunnitelmassa sovitun mukaisesti YK:n ilmastopuitesopimuksen (UNFCCC) ja biologista monimuotoisuutta koskevan yleissopimuksen (UNCBD) rahoitusinstrumentin, ja uusimuotoinen GEF aloitti toimintansa vuonna 1994. Sen jälkeen GEFistä on tullut Tukholman sopimuksen (POPs), aavikoitumissopimuksen (UNCCD) ja elohopeasopimuksen (Minamata) virallinen rahoitusmekanismi.
Vuosien 1991–2010 aikana GEF rahoitti yli 2 400:a hanketta yli 165 maassa noin 7,3 miljardilla eurolla. Vuonna 2010 noin puolet sen antamasta rahoituksesta kohdistui ilmastonmuutoksen hillintään. Suomi tukee GEF:ää 65 miljoonalla eurolla vuosina 2014–2018.
Suomalaisen talonpojan koti-lääkäri

Suomalaisen talonpojan koti-lääkäri on Elias Lönnrotin terveysopas vuodelta 1839. 
"Koti-Lääkäriä" aiemmin oli julkaistu suomeksi joitakin kansalle tarkoitettuja lääketieteen kirjoja kuten Nordbladin terveysopas ja pienempiä ohjevihkoja kuten vuonna 1776 julkaistu "Neuwo niitten wirwoittamiseen, jotka häyrystä, sauwusta eli wahingollisesta löyhkästä näkywät kuollexi eli owat kuoleman waarasa" ja vuonna 1803 julkaistu "Neuwo kuinga hukkuneita ihmisiä pitä hengihin pyyttämän".
Lönnrotilla oli hyvät mahdollisuudet kuvata lääketiedettä tavalliselle kansalle. Hän oli vaatimatonta sukua, hän oli kerännyt kansanperinnettä ja oli luonteeltaan neuvokas. Lisäksi hän oli suvaitsevainen ja suhtautui myönteisesti kansanomaisiin parannustapoihin. Lönnrot oli myös ihmiskäsityksessään aikaansa edellä. Hänen mukaansa aine ja henki olivat saman ihmisen eri ilmenemismuotoja. Niinpä hän kirjoitti "Koti-Lääkärissä": "Mielenliikunnot koskewat ruumiisenki, sillä niin owat henki ja ruumis wälillänsä yhdistetyt, ettei kumpikaan mitään yksinänsä kärsi. Lepo, toiwo, tytywäisyys ja kohtuullinen ilo pitäwät ihmisen terweenä, ja wielä toisinaan parantawat sairaanki. Mutta wahingollinen on ylellinen ilo ja riemu, jos liiallinen suru, murhe ja alamielisyyski.".
Gustav Ernst von Stackelberg

Gustav Ernst von Stackelberg (, 5. kesäkuuta 1766 Tallinna, Viron kuvernementti – 18. huhtikuuta 1850 Pariisi) oli baltiansaksalainen kreivi, joka toimi Venäjän keisarikunnan diplomaattina. Hän oli suurlähettiläs Otto Magnus von Stackelbergin poika.
Venäjän asevoimien varamiehenä hän taisteli kuningas Kustaa III:ta vastaan. Stackelberg lähti Venäjän armeijasta ja hänestä tuli diplomaatti Venäjän hoviin, jossa hän toimi aluksi Katariina Suuren kamarijunkkarina
Vuodesta 1794 Stackelberg oli Venäjän suurlähettiläs Sardinian kuningaskunnassa, Sveitsistä 1799, Batavian tasavallassa 1802, Preussissa 1807 ja Itävallassa 1810.
Napoleonin sotien jälkeen Stackelberg työskenteli diplomaattina ja Venäjän suurlähettiläänä Wienin kongressissa ja oli keskeisessä asemassa useimpien Varsovan herttuakunnan osien liittämisessä Venäjän valtakuntaan osana Puolan kuningaskuntaa.
Pitkän uran jälkeen diplomaatti Stackelberg sai Venäjän korkeimman kunniamerkin, Pyhän Andreaksen ritarikunnan merkin ja vietti loppuelämänsä Pariisissa, jossa hän kuoli vuonna 1850.
Simon Stock

Pyhä Simon Stock (n. 1165 Kent, Englanti – 16. toukokuuta 1265 Bordeaux, Ranska) oli englantilainen karmeliittamunkki ja pyhimys. Hän on Ranskan Bordeaux’n suojeluspyhimys ja hänen symboleitaan ovat skapulaaria pitelevä karmeliittamunkki, skapulaarin Neitsyt Marialta saava karmeliittamunkki, kiirastulessa olevien sielujen ympäröimä ja heidän puolestaan rukoileva karmeliittamunkki, sekä vanha mies karmeliittasääntökuntapuvussa rukoilemassa. Kerrotaan, että Neitsyt Maria ilmestyi pyhimykselle ja antoi hänelle niin sanotun ruskean skapulaarin sakramentaalin. Hän eli luultavasti ainakin seuraavien 13 paavien hallintokausien aikana: Aleksanteri III (1159–1181), Lucius III (1181–1185), Urbanus III (1185–1187), Gregorius VIII (1187), Klemens III (1187–1191), Celestinus III (1191–1198), Innocentius III (1198–1216), Honorius III (1216–1227), Gregorius IX (1227–1241), Celestinus IV (1241), Innocentius IV (1243–1254), Aleksanteri IV (1254–1261) ja Urbanus IV (1261–1264). Miestä ei koskaan ole muodollisesti kanonisoitu, mutta hänen juhlansa sallittiin karmeliitoille 1564 ja hänen juhlapäiväänsä vietetään 16. toukokuuta eli hänen kuolinpäivänään.
Elämä.
Pyhä Simon Stock syntyi noin vuonna 1165 Englannissa, hänen kerrotaan eläneen erakkona 12-vuotiaana ja liittyneen lopulta juuri Englantiin tulleisiin karmeliittoihin. Hän asui ja opiskeli vuosia Roomassa ja Karmelvuorella, sekä auttoi karmeliittasääntökuntaa leviämään Englannissa sekä Etelä- ja Länsi-Euroopassa. Pyhimys perusti paikkoja Englannin Oxfordiin vuonna 1248, Pariisiin vuonna 1260 ja Bolognaan vuonna 1260. Mies kuoli Ranskan Bourdeaux’ssa.
Carl Löwenhielm

Carl Löwenhielm (3. marraskuuta 1772 Tukholma – 9. kesäkuuta 1861 Tukholma) oli ruotsalainen kreivi ja armeijan upseeri, diplomaatti ja poliitikko. Hän oli Ruotsin hallituksen jäsen 1822–1839. Hänen epäillään olleen Ruotsin kuninkaan Kaarle XIII:n ja Augusta von Fersenin avioton poika. Von Fersen oli naimisissa Ruotsin kuninkaallisen kanslerin Fredrik Adolf Löwenhielmin kanssa. Carl Löwenhielm oli siten Gustaf Löwenhielmin velipuoli.
Löwenhielm edusti Ruotsia Wienin kongressissa.
Laajavuori (asuinalue)

Laajavuori on asuinalue Jyväskylässä Kortepohjan kaupunginosassa. Se käsittää Korterannan ja Korteniityn alueet. Asuinalueen välittömässä läheisyydessä sijaitsee Laajavuoren laskettelurinne, kylpylähotelli ja Kortepohjan ylioppilaskylän palvelut.
Alueen rakennuskanta.
Laajavuoren rakennuskanta koostuu pääosin tiiviisti rakennetuista rivi- ja kerroistaloista, mutta alueella on myös omakotitaloja. Rakennuskanta on valmistunut enimmäkseen 1960-luvun lopulla ja 1970-luvun alkupuolella, mutta alueella tämän jälkeen on tehty myös täydennysrakentamista, enimmäkseen 2010-luvulla.
Joaquim Lobo da Silveira

Joaquim Lobo da Silveira, Oriolan 7. kreivi (1772–1846) oli Portugalin täysivaltainen edustaja Wienin kongressissa vuonna 1815. Kongressissa Lobo da Silveira allekirjoitti useita sopimuksia ja asiakirjoja sijaishallitsija Juhana VI:n puolesta mukaan lukien julistuksen orjakaupan poistamisesta, 8. helmikuuta 1815. 
Myöhemmin hän osti maata Preussista ja asettui sinne. Hänestä tuli Preussin kansalainen. Preussin kuningas antoi hänelle arvonimen kreivi.
António de Saldanha da Gama

António de Saldanha da Gama (1778–1839) Porto Santan kreivi, oli Portugalin täysivaltainen edustaja Wienin kongressissa vuonna 1815. Kongressissa Saldanha da Gama allekirjoitti useita sopimuksia ja asiakirjoja sijaishallitsija Juhana VI:n puolesta mukaan lukien julistuksen orjakaupan poistamisesta 8. helmikuuta 1815.
Saldanha oli Brasilian keisarikunnan siirtomaan Maranhãon viimeinen kuvernööri , jossa hän palveli vuosina 1804–1806, ja Portugalin Angolan kuvernöörinä vuosina 1807–1810.
Saldanhasta tuli 26. lokakuuta 1823 Porto Santon 2. ja viimeinen kreivi.
Urban Empire

Urban Empire on Reborn Gamesin kaupunginrakennussimulaattori. Pelin on julkaissut vuonna Kalypso Media Windowsille.
Pelaaminen.
Pelaaja on kaupunginjohtaja, joka voi päättää esimerkiksi sosiaalisista parannuksista, mutta pelaajan toimintaan vaikuttaa silti kaupunginhallitus ja politiikka.
Vastaanotto.
Peli on saanut Pelaaja-lehden arvostelussa arvosanaksi 5/10. Peli on saanut IGN:n arvostelussa arvosanaksi 6.4/10. Peli on saanut GameSpotin arvostelussa arvosanaksi 6/10. Pelillä on Metacritic-kerääjäsivustolla 62/100 pistettä.
Titanium

Titanium on suomalainen, pankkiryhmistä riippumaton hoivakiinteistöihin ja asuntoihin sijoittaviin erikoissijoitusrahastoihin sekä omaisuudenhoitopalveluihin keskittyvä kasvuyhtiö. Yhtiön liikevaihto vuonna 2021 oli 23,1 miljoonaa euroa ja liikevoitto ilman konserniliikearvon poistoja oli 13,5 miljoonaa euroa. Titanium osti elokuussa 2018 Investium-yhtiöt, joiden liiketoimintaan kuuluvat Investium-rahastot, arvopaperinvälitys, sijoitusneuvonta, vakuutusasiamiestoiminta ja lakiasiaintoimisto. Titaniumin osakkeet ovat listattuna Nasdaq Helsinki Oy:n ylläpitämällä First North Growth Market Finland –markkinapaikalla.
Titanium Oyj:n tytäryhtiöitä ovat Titanium Rahastoyhtiö, Titanium Sijoituspalvelut ja Titanium Life.
Vuonna 2021 yhtiöllä oli kolme kiinteistörahastoa, yksi osakerahasto ja yksi yhdistelmärahasto. Lisäksi se tarjosi omaisuudenhoitopalveluja. Yhtiön päätuote oli hoivakiinteistörahasto, jonka koko oli vuonna 2021 noin 657 miljoonaa euroa. Konsernin palveluiden kohteena oleva varallisuus oli noin 1,5 miljardia euroa vuoden 2021 lopussa. Yhtiön tuotteet on suunnattu varakkaille yksityishenkilöille, yrityksille ja instituutioille, jotka tavoittelevat tasaista tuottokehitystä. Perustajaosakkaat ovat itse sijoittaneet yhtiönsä rahastoihin useita miljoonia euroja.
Titanium listautui First North -listalle syksyllä 2017. Listautumisen yhteydessä yhtiö järjesti osakeannin, jolla se keräsi viisi miljoonaa euroa. Anti ylimerkittiin. Yhtiö sai annissa yli 5 100 uutta omistajaa. Listautumisannissa osakkeen merkintähinta oli 6,15 euroa.
Elsa Beata Persdotter Brahe

Elsa Beata Persdotter Brahe (1629 – 7. huhtikuuta 1653) oli ruotsalainen kreivitär ja herttuatar, joka oli naimisissa herttua ja valtakunnanmarski Aadolf Juhanan, kuningas Kaarle X Kustaan veljen kanssa.
Elämä.
Elsa Beata Brahe oli Pietari Brahen ja Kristina Katarina Stenbockin tytär, hänet kasvatti isänsä äiti Elsa Gyllenstierna Rydboholmin linnassa. Koska suurin osa aatelisista hänen aikaansa oli naispuolisia, hänen koulutuksensa keskittyi siihen, miten hallita kartanoa, ja miten käyttäytyä edustavassa sosiaalisessa elämässä. 
Ennen hänen avioliittoaan hän toimi kaasona kuningatar Kristiinalle. Kuningatar esitteli hänet Aadolf Juhanalle, ja pari kihlautui vuonna 1646. Häät pidettiin Tre Kronorin linnassa 1649 hallitsijan läsnä ollessa.
Avioliittoa kuvattiin onnettomaksi, ja hänen puolisonsa sanottiin laiminlyövän häntä seuraelämän ja syrjähyppyjen takia. Herttuallisen parin taloudellinen tilanne ratkesi, kun Aadolf Juhana nimitettiin Länsi-Götanmaan kenraalikuvernööriksi vuonna 1651. 
Elsa Beatalla oli vain yksi lapsi: poika, joka eli pari päivää syntymänsä jälkeen vuonna 1652. Elsa Beata kuoli vieraillessaan Vadstenassa heikentyneen terveyden takia. Hänet haudattiin Brahen kirkkoon Visingsöhön. Solmimansa avioliiton ansiosta Elsa Beata lasketaan ruotsalaiseksi prinsessaksi.
Potkunpalauttaja

Potkunpalauttaja () on amerikkalaisen jalkapallon pelipaikka. Potkunpalauttaja vastaanottaa potkaisevan joukkueen potkun ja pyrkii kuljettamaan pelipalloa mahdollisimman pitkälle vastustajan päätyyn. Potkunpalauttajat ovat yleensä joukkeensa nopeimpia ja vikkelimpiä pelaajia.
Potkupalauttaja on kentällä vain potkupeleissä, mutta yleensä potkunpalauttajalla on myös jokin muu pelipaikka hyökkäyksessä tai puolustuksessa.
Urokinaasi

Urokinaasi on eläimissä esiintyvä hydrolaaseihin kuuluva entsyymi. Entsyymi on peptidaasi eli katalysoi aminohappojen välisen peptidisidoksen hydrolyysiä. Erityisesti urokinaasi katalysoi plasminogeenin aktivoitumista plasmiiniksi. Urokinaasin EC-numero on EC 3.4.21.73. Urokinaasia voidaan käyttää lääketieteessä verihyytymien liuotushoidossa.
Ominaisuudet ja toiminta.
Urokinaasia esiintyy eläimissä, ja sitä tuottavat munuaiset. Urokinaasi koostuu kahdesta polypeptidiketjusta, jotka ovat sitoutuneet toisiinsa kysteiiniaminohappojen välisellä rikkisillalla. Ihmisen urokinaasista esiintyy kahta muotoa. Nämä muodot ovat 253 aminohaposta koostuva lyhytketjuinen urokinaasi, jonka molekyylimassa on 33 kDa, ja 411 aminohaposta koostuva pitkäketjuinen urokinaasi, jonka molekyylimassa on 54 kDa. Aminohappoihin on liittynyt sokerimolekyylejä, eli se on glykoproteiini. Entsymaattiselta aktiivisuudeltaan entsyymin muodot ovat samanlaiset. Urokinaasi kuuluu seriinipeptidaaseihin, ja sen aktiivisen keskuksen katalyyttisesti tärkein aminohappo on seriini. Urokinaasi hajottaa monia peptidejä, mutta tärkeä se on erityisesti plasminogeenin hajottavana. Urokinaasi hajottaa peptidisidoksen plasminogeenin arginiini- ja valiiniaminohappojen välillä. Tällöin muodostuu plasmiinia, joka katalysoi verihyytymien hydrolyysiä.
Urokinaasia voidaan käyttää streptokinaasin tavoin verisuonitukosten liuotushoitoon. Streptokinaasiin verrattuna etuna on se, että urokinaasi ei aiheuta allergisia reaktioita. Urokinaasi on kuitenkin streptokinaasia kalliimpaa ja kliininen käyttö vähäisempää, esimerkiksi Suomessa urokinaasia ei käytetä. Kliinistä käyttöä varten urokinaasi joko eristetään ihmisen virtsasta tai tuotantoon käytetään munuaissoluviljelmiä.
Vermontin tasavalta

Vermontin valtio (, ) eli Vermontin tasavalta (, ) oli itsenäinen mutta tunnustamaton valtio Pohjois-Amerikassa vuosina 1777–1791. Tasavalta sai alkunsa Amerikan vallankumouksen aikaan 15. tammikuuta 1777, kun Vermontin kaupunkien edustajat julistivat alueen itsenäiseksi sekä New Yorkista että Isosta-Britanniasta. Alueen hallinta oli ollut tätä ennen jo pitkään kiistakysymys New Yorkin ja New Hampshiren siirtokuntien välillä. Valtio nimettiin alun perin Uuden-Connecticutin tasavallaksi, mutta nimi muutettiin Vermontiksi muutaman kuukauden jälkeen.
Vermontin tasavallan oma perustuslaki hyväksyttiin 8. heinäkuuta 1777. Perustuslaki oli Pohjois-Amerikan ensimmäinen orjuuden kieltänyt laki sekä ensimmäinen laki, joka salli äänioikeuden kaikille aikuisille miehille huolimatta siitä, omistivatko nämä maata. Vermont perusti oman postilaitoksen ja otti käyttöönsä myös oman valuutan.
Vermontilaiset osallistuivat taisteluihin Yhdysvaltojen puolella vapaussodassa vuosina 1775–1783, mutta hallinto ei saanut tunnustusta Yhdysvaltojen mannermaakongressilta, sillä kongressi piti aluetta osana New Yorkia. Neljäntoista vuoden itsenäisyyden jälkeen Vermontin tasavallan aika päättyi vuonna 1791, kun Vermont liittyi osaksi Yhdysvaltoja maan 14. osavaltiona. Liittyessään Vermont suostui maksamaan New Yorkille 30 000 dollaria korvauksena maa-alueista.
EasyAntiCheat

EasyAntiCheat on suomalaisen EasyAntiCheat-yrityksen ohjelmisto, jota käytetään huijaamisen estoon videopeleissä. Tekniikan kehitys on aloitettu jo vuonna 2006 ennen yrityksen perustamista.
Ohjelmaa kehittävä yritys on perustettu vuonna 2013 Helsingissä. EasyAntiCheatille perustettiin Kamu-niminen emoyhtiö vuonna 2017. Palvelun käyttö on ylittänyt 40 miljoonaa pelaajaa huhtikuussa 2017. Epic Games osti Kamun lokakuussa 2018, jolloin ohjelmisto oli yli 100 miljoonan pelaajan käytössä. 
Ohjelma on käytössä peleissä kuten "Rust", "Watch Dogs 2", "Fortnite," "Apex Legends" ja "Battlefield 2042". Tuotteen käyttö on myös herättänyt kritiikkiä. EasyAntiCheatia käyttävät useat eri pelinkehittäjät ja jakelijat, mm. Epic Games, Xbox Game Studios, Ubisoft ja Perfect World.
"EasyAntiCheat for eSports" on elektronisen urheilun tapahtumiin tarkoitettu versio, joka on kehitetty peleihin kuten "Counter-Strike".
Ohjelma suojaa peliä menetelmiltä kuten koodin syötöltä () ja takaisinmallinnukselta.