tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Mihail Dudaš

Mihail Dudaš (, s. 1. marraskuuta 1989 Novi Sad) on serbialainen kymmenottelija.
Dudaš sijoittui 15:nneksi Hengelon alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2007. Seuraavana vuonna hän sai pronssia saman ikäluokan MM-kilpailuissa Bydgoszczissa pistein 7663. Hän sijoittui kolmanneksi myös Kaunasin alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2009 pistemäärällä 7855. Barcelonan EM-kilpailuissa 2010 hän keskeytti.
Dudaš sai 2011 pronssia Ostravan alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa Serbian ennätyspisteillä 8117 ja sijoittui kuudenneksi Daegun MM-kilpailuissa, jossa paransi maansa ennätykseen tulokseen 8256 pistettä. Seuraavana vuonna hän sijoittui neljänneksi Helsingin EM-kilpailuissa, mutta keskeytti Lontoon olympialaisissa.
Dudaš saavutti sisäratojen EM-kilpailuissa Göteborgissa 2013 pronssia seitsenottelussa Serbian ennätyspistein 6099. Saman vuoden Moskovan MM-kilpailuissa hän oli kymmenottelussa 14:s maansa ennätyksellä 8275. Hän sai pronssia Amsterdamin EM-kilpailuissa 2016 pistein 8153. Hän keskeytti kymmenottelun Rio de Janeiron olympialaisissa 2016. Belgradin EM-hallikilpailuissa 2017 hän sijoittui seitsenottelussa 14:nneksi. Lontoon MM-kilpailuissa 2017 hän keskeytti.
Henkilökohtaiset ennätykset.
Lähteet: Tilastopaja, IAAF
Sisäradat.
NR = maan ennätys
Ala-Rievelin kalliomaalaus

Ala-Rievelin eli Lusin kalliomaalaus sijaitsee Ala-Räävelin rannalla Lusin kylässä Heinolassa, entisessä Heinolan maalaiskunnassa, Päijät-Hämeessä. Kalliomaalaus sisältää venekuvioita ja sen löysi Timo Miettinen vuonna 1977.
Sijainti.
Kalliomaalaus sijaitsee kalliossa Ala-Rievelin luoteisrannalla noin 200 metriä Haukkasaaresta lounaaseen. Rinne nousee jyrkästi järven rannasta kohdaten kalliojyrkänteen ylempänä mäessä. Pystykallio on rikkonainen ja jättää maalauksille suojaisia kohtia kalliokulmauksien ja -lippojen alta. Kallio aukeaa itäkaakkoon. Kohde on niin sanotun Mäntyharjun reitin varrella.
Maalaus.
Maalausalue, joka on 4 metriä leveä ja 2 metriä korkea, jakaantuu pääryhmään ja pienempään kuvioryhmään. Alimmat väriläiskät ovat puoli metriä maanpinnasta ja noin 4,5 metriä järvenpinnasta. Pääryhmä sijaitsee kalliohalkeaman alapuolella suojaavan lipan alla ja erottuu kauaksi punaväriläiskän takia. Läiskässä on käytetty punaväriä runsaasti ja se on puuroutunut melko tasaiseksi. Läiskän vasemmasta reunasta voi tunnistaa ihmishahmon piirteet. Ihmisen kädet ovat sivuille ylös kohotettuina. Myös kaksi venekuviota, jolla on kaarevat veneenpohjat, on maalattu allekkain.
Alapuolelta oikealta erottuu venekuvioita, jotka on maalattu allekkaiseksi sarjaksi. Venekuvioiden lukumäärän voi arvioida: kalliokolossa vaikuttaa olevan neljä venettä ja näiden yläpuolella vaikuttaa olevan jäänteitä neljästä kuviosta, ehkä myös venekuvioista.
Pääryhmästä oikealle sijaitsee kuvioiden katkelmia, jotka ovat haalistuneet ja kuluneet tunnistamattomiksi.
Jack Clement

Jack Henderson Clement (5. huhtikuuta 1931 Whitehaven, Tennessee, Yhdysvallat – 8. elokuuta 2013 Nashville, Tennessee) oli yhdysvaltalainen country-laulaja, lauluntekijä ja musiikkituottaja.
Tausta.
Jack Henderson Clement syntyi Tennesseen Whitehavenissa lähellä Memphisiä. Teini-iässä hän listautui Yhdysvaltain merijalkaväkeen. Palveltuaan merijalkaväessä neljä vuotta, hän kiersi jonkin aikaa bluegrass-yhtyeen kanssa, kunnes palasi Memphisiin vuonna 1954. Henderson omaksui "Cowboy"-lempinimensä soittaessaan steel-kitaraa opiskeluaikoinaan Memphis State Universityssa.
Ura.
Clement aloitti Sun Records -levy-yhtiössä miksaajana muun muassa Roy Orbisonin, Carl Perkinsin, Johnny Cashin, Charlie Richin ja Jerry Lee Lewisin varhaisissa levytyssessioissa. Hän äänitti Roy Orbisonin ja Jerry Lee Lewisin ensilevytykset. Sun Recordsilla työskennellessään Clement kirjoitti kaksi Johnny Cashin tunnetuimmaksi tulleista lauluista, "Ballad of a Teenage Queen" ja "Guess Things Happen That Way".
Sam Phillipsin annettua Clementille potkut, hän muutti vuonna 1959 Nashvilleen työskennelläkseen Chet Atkinsin kanssa. Piakkoin hän muutti edelleen Beaumontiin, Texasiin, missä hän tapasi George Jonesin ja suostutteli Jonesin esittämään laulun "She Thinks I Still Care", josta tuli eräs Jonesin tunnetuimpia hittejä. Palattuaan Nashvilleen vuonna 1965, Clement rahoitti tuolloin vielä tuntemattoman Charley Priden demolevyn ja suostutteli Chet Atkinsin palkkaamaan Priden RCA-yhtiön listoille. Clement kirjoitti Priden kaksi ensimmäistä hittiä, "Just Between You and Me" ja "I Know One", sekä tuotti Priden 13 ensimmäistä pitkäsoittolevyä RCA-levymerkille.
Clement käynnisti Don Williamsin soolouran oman JMI-levymerkkinsä kautta. Tästä projektista käynnistyi myös Allen Reynoldsin merkittävä levytuottajaura. Clementin levymerkki julkaisi myös ensimmäisenä Townes Van Zandtin levyjä ja Bob McDill kirjoitti lauluja Clementin yhtiölle. 1970-luvulla Clement tuotti muun muassa Waylon Jenningsin levyn Dreaming my Dreams, jota pidetään eräänä vuosikymmenen "Outlaw"-countryn hienoimmista. Clementin oma levy, "All I Want to Do in Life" julkaistiin vuonna 1978.
Countrymusiikin ohella Clement tuotti kolme Memphisissä levytettyä raitaa (esim. "When Love Comes to Town" ja "Angel of Harlem") U2:n "Rattle and Hum" -levylle. Hän tuotti myös levyllisen Louis Armstrongin musiikkia. Tuottajauransa ohella Clement on perustanut neljä merkittävää musiikkistudiota Nashvilleen, tuottanut kauhuelokuvan. Hän tuotti myös Don Williamsin musiikkivideon vuonna 1972, mikä oli tuohon aikaan – yhdeksän vuotta ennen MTV:n syntyä – varsin poikkeuksellista.
Clementin urasta kertova dokumenttielokuva "Shakespeare Was a Big George Jones Fan: Cowboy Jack Clement's Home Movies" julkaistiin 2005. Elokuvassa käydään lävitse Clementin uraa ja haastatellaan muun muassa U2:n Bonoa, Johnny Cashia, Waylon Jenningsia ja Dolly Partonia. Hänet valittiin Country-musiikin Hall of Fame:en vuonna 2013. Jack Clement kuoli maksasyöpään kotonaan Nashvillessa 8. elokuuta 2013.
Gordon Thomas

Gordon W. "Tiny" Thomas (18. elokuuta 1921 Shipley, West Yorkshire – 10. huhtikuuta 2013 Peterborough) oli brittiläinen maantiepyöräilijä ja olympiamitalisti.
Thomas kuului Ison-Britannian kolmihenkiseen, maantieajon joukkuekilpailun olympiahopeaa Lontoossa 1948 voittaneeseen joukkueeseen. Yksilökilpailussa hän sijoittui kahdeksanneksi. Toisessa maailmansodassa Thomas palveli tykistössä Pohjois-Afrikan ja Italian taistelukentillä.
Thomas kuoli Peterboroughissa 10. huhtikuuta 2013, 91-vuotiaana.
HMS Caledonia (1808)

HMS Caledonia oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1808 vesillelaskettu Caledonia-luokan 120-tykkinen ensimmäisen luokan linjalaiva. Se oli suurennettu versio "HMS Hiberniasta", jota pidettiin aikansa onnistuneimpana kolmikantisena aluksena.
Valmistus.
Alus tilattiin 6. marraskuuta 1794 Plymouthin laivastontelakalta. Aluksen piti olla 100-tykkinen, mutta jo ennen rakennustöiden aloittamista Sir William Rule muutti 1795 aluksen 120-tykkiseksi. Alukselle varattiin nimi "HMS Caledonia" 19. tammikuuta 1796. Köli laskettiin tammikuussa 1805. Se laskettiin vesille 25. kesäkuuta 1808 ja valmistui vielä samana vuonna 23. syyskuuta, jolloin sen rakentamiskustannukset olivat 96 381 ja varustamiskustannukset 6 711 puntaa.
Aluksen, josta tuli esikuva seuranneille kolmikantisille, piirustuksia muokattiin rakennustöiden aikana, jotta rakenteellinen vahvuus ja merikelpoisuus saataisiin mahdollisimman hyviksi. Kylkien 30 sentin nostolla saatiin aluksen tykit käyttöön kovemmassakin merenkäynnissä.
Palvelus.
Alus otettiin palvelukseen elokuussa 1808 ensimmäisenä päällikkönään William Bedford. Se oli amiraali James Gambierin lippulaivana helmikuusta huhtikuuhun 1809, ja alus osallistui huhtikuussa Basque Roadsin taisteluun. Myöhemmin samana vuonna alus oli kommodori Harry Nealen lippulaivana ja seuraavana vuonna kontra-amiraali Francis Pickmoren. Alus lähti helmikuussa 1810 Välimerelle Cadiziin.
Lorenzo Buffon

Lorenzo Buffon (19. joulukuuta 1929 Majano, Italia – 25. marraskuuta 2025) oli italialainen jalkapallomaalivahti, joka pelasi Italian Serie A:ta AC Milanin Genoan, Inter Milanin sekä Fiorentinan joukkueissa. Hän voitti neljä maansa mestaruutta AC:n riveissä ja yhden Interissä. Italian jalkapallomaajoukkueen kokoonpanossa hän esiintyi 15 kertaa vuosina 1958–1962.
Philippe Gaumont

Philippe ”La Gaume” Gaumont (22. helmikuuta 1973 Amiens – 17. toukokuuta 2013 Arras) oli ranskalainen maantie- ja ratapyöräilijä sekä olympiamitalisti.
Gaumont kuului Ranskan nelihenkiseen, joukkueaika-ajon olympiapronssia Barcelonassa 1992 voittaneeseen joukkueeseen. Hän saavutti myös joukkuetakaa-ajon MM-pronssia vuonna 2000. Sydneyn kesäolympialaisissa 2000 hän oli takaa-ajossa viides. Vuonna 1997 hän voitti Gent–Wevelgem-kilpailun. Gaumont kertoi avoimesti käyttäneensä useasti dopingia kilpaurallaan ja muun muassa kirjoitti aiheesta kirjan. Hän kertoi myös tavoista, jolla dopinginkäyttöä pyrittiin salaamaan.
Huhtikuussa 2013 Gaumont sai sydäninfarktin ja vajosi koomaan. Hän kuoli 40-vuotiaana 17. toukokuuta 2013.
Fredrik Kaarle (Preussin prinssi)

Fredrik Kaarle (); ( 20. maaliskuuta 1828 Berliini, Preussin kuningaskunta – 15. kesäkuuta 1885 Klein Glienicke, Saksan keisarikunta) oli preussilainen prinssi ja sotamarsalkka, joka toimi tärkeänä komentajana Saksan yhdistymiseen johtaneissa sodissa.
Suku ja koulutus.
Friedrich Karlin isä oli prinssi Kaarle, Preussin kuningas Vilhelm I:n veli, ja äiti Saksi-Weimarin prinsessa Maria. Friedrich Karl sai lapsesta alkaen sotilaallisen koulutuksen ja osallistui kenraali Friedrich von Wrangelin päämajassa ensimmäiseen Tanskan–Preussin sotaan vuonna 1848 sekä Badenin-sotaretkeen vuonna 1849. 
Sotilasura.
Friedrich Karl ylennettiin vuonna 1852 everstiksi, vuonna 1854 kenraalimajuriksi ja vuonna 1861 ratsuväenkenraaliksi, ja hän toimi vuodesta 1860 Preussin kolmannen armeijakunnan komentajana. Hän julkaisi samana vuonna myös huomiota herättäneen sotatieteellisen teoksen "Eine militärische denkschrift von P. F. C.". Vuonna 1864 käydyssä toisessa Tanskan–Preussin sodassa prinssi toimi ensin armeijakunnan ja toukokuusta 1864 alkaen koko sotaretken komentajana. Kaksi vuotta myöhemmin käydyssä Preussin–Itävallan sodassa hän komensi 1. armeijaa, joka yhdessä Elben armeijan ja 2. armeijan kanssa saavutti voiton ratkaisevassa Königgrätzin taistelussa 3. heinäkuuta 1866.
Vuosien 1870–1871 Ranskan–Saksan sodassa Friedrich Karl oli 2. armeijan komentajana. Elokuussa 1870 käydyissä taisteluissa hän pakotti ranskalaisen F. A. Bazainen armeijan perääntymään Metziin ja jäi sen jälkeen piirittämään kaupunkia, kunnes Bazaine antautui 27. lokakuuta. Voittoa seuranneena päivänä Friedrich Karl ylennettiin sotamarsalkaksi. Sen jälkeen hän valtasi Orléansin ja löi kenraali Antoine Chanzyn komentaman Loiren-armeijan joulukuun alussa sekä Chanzyn loput joukot Le Mansin luona kuukautta myöhemmin. 
Friedrich Karl joutui kuitenkin muun sodanjohdon kritiikin kohteeksi, sillä hänen johtamansa operaatiot olivat voitokkuudestaan huolimatta myös vaatineet runsaat tappiot. Hänellä oli erimielisyyksiä varsinkin yleisesikunnan päällikön Helmuth von Moltken sekä 1. armeijan komentajan Karl Friedrich von Steinmetzin kanssa.
Avioliitto ja jälkeläiset.
Prinssi Friedrich Karl avioitui vuonna 1854 Anhaltin prinsessa Maria Annan kanssa. Heidän tyttärensä oli prinsessa Louisa Margareta (1860–1917), joka avioitui kuningatar Viktorian ja prinssipuoliso Albertin pojan, Connaughtin herttua, prinssi Arthurin kanssa vuonna 1879.
Kantatie 60

Kantatie 60 on eri aikoina tarkoittanut seuraavia teitä:
Nykyisin tienumero 60 ei ole käytössä.
Väinö Vindician Hirvinen

Väinö Vindician Hirvinen (28. lokakuuta 1869 Rauma – 25. lokakuuta 1932 Helsinki) oli suomalainen juristi ja senaattori.
Hirvisen vanhemmat olivat kirkkoherra, lääninrovasti Salomon Hirvinen ja Mathilda Karolina Fransman. Hän oli naimisissa vuodesta 1899 Edla Skogin kanssa. Hirvinen pääsi ylioppilaaksi 1888 Vaasan lyseosta ja opiskeli Helsingin yliopistossa. Yleisen oikeustutkinnon hän suoritti 1892 ja sai varatuomarin arvon 1895. Helsingin lääninvankilan johtajana Hirvinen toimi 1896–1897 ja sitten lyhyitä aikoja virkamiehenä eri puolella maata, kuten Vaasan lääninhallituksen lääninnotaarina, Turun hovioikeuden notaarina ja apujäsenenä, Hämeen lääninhallituksen lääninsihteerinä ja Maanmittaushallituksen sihteerinä. Senaatin oikeusosaston esittelijäsihteeri hän oli 1911–1917 ja senaattori ja oikeusosaston jäsen 1917–1918. Vuodesta 1918 alkaen Hirvinen oli korkeimman oikeuden jäsen ja oikeusneuvos.
Karl Friedrich von Steinmetz

Karl Friedrich Steinmetz (27. joulukuuta 1796 Eisenach – 4. elokuuta 1877 Bad Landeck) oli preussilainen sotapäällikkö.
Steinmetz valmistui upseeriksi vuonna 1813 ja osallistui Napoleonin sotiin 1813–1815. Tanskaa vastaan käydyn sodan aikana 1848 hän komensi jalkaväkirykmenttiä ja sai 1854 ylennyksen kenraalimajuriksi sekä nimityksen Magdeburgin komendantiksi. Vuonna 1864 hänet ylennettiin kenraaliksi. Preussin–Itävallan sodassa 1866 hän oli viidennen armeijakunnan komentaja ja voitti itävaltalaiset Nachodin, Skalitzin ja Schweinschädelin taisteluissa 27.–29. kesäkuuta. Ranskan–Saksan sodassa 1870 Steinmetz komensi ensimmäistä armeijaa, joka osallistui Spicherenin, Colombey-Nouillyn ja Gravelotten taisteluihin sekä Metzin saartamiseen. Hän kuitenkin ajautui erimielisyyksiin sodanjohdon kanssa ja joutui eroamaan jo syyskuussa 1870, minkä jälkeen hänet nimitettiin Posenin ja Sleesian kenraalikuvernööriksi. Hän jätti tämänkin tehtävän seuraavana vuonna ja sai samassa yhteydessä sotamarsalkan arvon.
Pyhittäjä Serafim Sarovilaisen kirkko

Pyhittäjä Serafim Sarovilaisen kirkko () on Sastamalassa Stormin Laukulan kylässä sijaitseva ortodoksinen kirkko. Kirkko kuuluu Moskovan patriarkaatin alaisuuteen. 
Historia.
Noin kahdeksan kilometrin päässä Sastamalan keskustasta sijaitsevan Serafim Sarovilaisen kirkon rakennustyöt aloitettiin vuonna 2004. Se on hirsirakenteinen karjalaista tyyliä edustava kirkko, joka tuotiin paikalle osina Venäjältä. Kirkkorakennus valmistui 2005 ja toimi aluksi rukoushuoneena, kunnes se vihittiin kirkoksi vuonna 2007. Vihkimisen suoritti Jegorjevskin hiippakunnan arkkipiispa Mark. 
Kirkko on pyhitetty ja nimetty 1700–1800-luvuilla eläneen venäläisen munkin Serafim Sarovilaisen mukaan. 
Kirkkoa alun perin ylläpitäneen Pyhittäjäisä Serafim Sarovilaisen muistoyhdistys ry:n toiminta päättyi vuoden 2018 lopussa. Myöhemmin ylläpitäjänä on ollut vuonna 2017 perustettu Istoki ry -niminen aatteellinen yhdistys, jonka kotipaikka on Laitila.
Kálymnos (kunta)

Kálymnos ( eli Δήμος Καλυμνίων, "Dímos Kalymníon") on Kreikan kunta, joka sijaitsee Kálymnoksen alueyksikössä Etelä-Egean saarten alueella. Kunnan pinta-ala on 134,5 neliökilometriä ja väkiluku 16 179 (vuonna 2011). Kunnan kuntakeskus on Póthia eli Kálymnoksen kaupunki.
Kálymnoksen kunta käsittää koko Kálymnoksen saaren. Sen lisäksi kuntaan kuuluvat seuraavat pienemmät saaret: Agía Kyriakí, Ágios Andréas, Apanonísia, Aspropníchtis, Ímian saaret (Ímia éna, Ímia dýo), Kalavrós, Kalólimnos, Krevatió, Lígkia, Nekrothíki, Nerá, Pítta, Pláti, Psérimos, Safonídi, Télendos ja Vasilikí.
Kunnan osat.
Kálymnoksen kunta muodostuu seuraavista kylä- ja kaupunkiyhdyskunnista ja asutuksista:
Ándros (kunta)

Ándros ( eli Δήμος Άνδρου, "Dímos Ándrou") on Kreikan kunta, joka sijaitsee Ándroksen alueyksikössä Etelä-Egean saarten alueella. Kunnan pinta-ala on 380,0 neliökilometriä ja väkiluku 9 221 (vuonna 2011). Kunnan kuntakeskus on Ándros.
Ándroksen kunta käsittää koko Ándroksen saaren. Sen lisäksi kuntaan kuuluvat Gavrionísian saaret eli Alidonísi, Akamátis, Gáidaros, Megálo, Platý, Prásso ja Tourlítis sekä Theotókoksen saari.
Nykyinen Ándroksen kunta muodostui, kun Ándros, Kórthio ja Ydroúsa yhdistyivät vuoden 2011 alussa Kallikrates-suunnitelman mukaisesti.
Kunnan osat.
Vuoden 2011 kuntauudistuksesta lähtien Ándroksen kunta muodostuu kolmesta kunnallisyksiköstä, jotka vastaavat uudistusta edeltäneitä kuntia. Kunnallisyksiköt sekä niihin kuuluvat kylä- ja kaupunkiyhdyskunnat ja asutukset ovat:
Tínos (kunta)

Tínos ( eli Δήμος Τήνου, "Dímos Tínou") on Kreikan kunta, joka sijaitsee Tínoksen alueyksikössä Etelä-Egean saarten alueella. Kunnan pinta-ala on 194,6 neliökilometriä ja väkiluku 8 636 (vuonna 2011). Kunnan kuntakeskus on Tínoksen kaupunki.
Tínoksen kunta käsittää koko Tínoksen saaren. Sen lisäksi kuntaan kuuluvat pienemmät saaret Drakonísi, Dýsvato, Planítis ja Kalógeroi.
Nykyinen Tínoksen kunta muodostui, kun Tínos, Exómvourgo ja Pánormos yhdistyivät vuoden 2011 alussa Kallikrates-suunnitelman mukaisesti.
Kunnan osat.
Vuoden 2011 kuntauudistuksesta lähtien Tínoksen kunta muodostuu kolmesta kunnallisyksiköstä, jotka vastaavat uudistusta edeltäneitä kuntia. Kunnallisyksiköt sekä niihin kuuluvat kylä- ja kaupunkiyhdyskunnat ja asutukset ovat:
FS Vauban (1882)

Vauban oli Ranskan laivaston vuonna 1882 vesillelaskettu teräsrunkoinen Vauban-luokan barbetteristeilijä.
Valmistus.
Alus tilattiin Cherbourgin laivastontelakalta ja sen köli laskettiin helmikuussa 1879. Alus laskettiin vesille heinäkuussa 1882 ja se otettiin palvelukseen vuonna 1885.
Palvelus.
"Vauban" poistettiin alusluettelosta vuonna 1905.
Mýkonos (kunta)

Mýkonos ( eli Δήμος Μυκόνου, "Dímos Mykónou") on Kreikan kunta, joka sijaitsee Mýkonoksen alueyksikössä Etelä-Egean saarten alueella. Kunnan pinta-ala on 105,2 neliökilometriä ja väkiluku 10 134 (vuonna 2011). Kunnan kuntakeskus on Mýkonos.
Mýkonoksen kunta käsittää koko Mýkonoksen saaren. Sen lisäksi kuntaan kuuluvat seuraavat pienemmät saaret: Báos eli Ágios Geórgios, Delos ("Dílos"), Kávouras, Kounelonísi, Ktapódia, Lazaronísi, Marmaronísi, Megálos Refmatiáris, Mikrós Refmatiáris, Prasonísian saaret (Krommýdi, Práso ja Sfontíli), Ríneia sekä Tragonísi.
Kunnan osat.
Mýkonoksen kunta muodostuu seuraavista kylä- ja kaupunkiyhdyskunnista ja asutuksista:
FS Duguesclin (1883)

Duguesclin oli Ranskan laivaston vuonna 1883 vesillelaskettu teräsrunkoinen Vauban-luokan barbetteristeilijä.
Valmistus.
Alus tilattiin Rochefortin laivastontelakalta, missä köli laskettiin joulukuussa 1878. Alus laskettiin vesille vuonna 1883 ja otettiin palvelukseen elokuussa 1886.
Palvelus.
"Duguesclin" poistettiin alusluettelosta vuonna 1904.
Kéa (kunta)

Kéa ( eli Δήμος Κέας, "Dímos Kéas") on Kreikan kunta, joka sijaitsee Kéa-Kýthnoksen alueyksikössä Etelä-Egean saarten alueella. Kunnan pinta-ala on 128,9 neliökilometriä ja väkiluku 2 455 (vuonna 2011). Kunnan kuntakeskus on Ioulída.
Kéan kunta käsittää koko Kéan saaren. Sen lisäksi kuntaan kuuluu pienempi saari Makrónisos.
Kunnan osat.
Kéan kunta muodostuu seuraavista kylä- ja kaupunkiyhdyskunnista ja asutuksista:
Kýthnos (kunta)

Kýthnos ( eli Δήμος Κύθνου, "Dímos Kýthnou") on Kreikan kunta, joka sijaitsee Kéa-Kýthnoksen alueyksikössä Etelä-Egean saarten alueella. Kunnan pinta-ala on 100,2 neliökilometriä ja väkiluku 1 456 (vuonna 2011). Kunnan kuntakeskus on Kýthnos.
Kýthnoksen kunta käsittää koko Kýthnoksen saaren. Sen lisäksi kuntaan kuuluvat pienemmät saaret Pipéri ja Vryokastráki.
Kunnan osat.
Kýthnoksen kunta muodostuu seuraavista kylä- ja kaupunkiyhdyskunnista ja asutuksista:
FS Bayard (1880)

Bayard oli Ranskan laivaston vuonna 1880 vesillelaskettu teräsrunkoinen Bayard-luokan rannikkotaistelulaiva.
Valmistus.
Alus tilattiin Brestin laivastontelakalta, missä köli laskettiin 19. syyskuuta 1876. Alus laskettiin vesille 27. maaliskuuta 1880 ja otettiin palvelukseen 22. marraskuuta 1882. 
Palvelus.
Alus riisuttiin aseista ja muutettiin proomuksi vuonna 1899.
FS Turenne (1879)

Turenne oli Ranskan laivaston vuonna 1879 vesillelaskettu teräsrunkoinen Bayard-luokan rannikkotaistelulaiva ().
Valmistus.
Alus tilattiin Lorientin laivastontelakalta ja sen köli laskettiin vuonna 1876. Alus laskettiin vesille lokakuussa 1879 ja se otettiin palvelukseen vuonna 1882.
Palvelus.
"Turenne" poistettiin alusluettelosta vuonna 1901.
I’m a Gummy Bear (The Gummy Bear Song)

I'm a Gummy Bear (The Gummy Bear Song) on noveltinen dance-kappale Gummibäriltä, joka viittaa Saksasta peräisin oleviin karhunmuotoisiin nallekarkkeihin. Kappaleen sanoitti saksalainen säveltäjä Christian Schneider sekä julkaisi sen oman Gummybear International levy-yhtiön alaisena 13. lokakuuta 2007. Ensimmäisenä kappale julkaistiin Unkarissa, jossa se oli singlelistan ensimmäisellä sijalla yhteensä kahdeksan kuukautta.
Myöhemmin siitä tuli maailmanlaajuinen internet-ilmiö varsinkin YouTubessa ja MySpacessä. Kappale on tähän mennessä esitetty vähintään kahdellakymmenelläviidellä eri kielellä (mukaan lukien suomeksi nimellä "Nalle-Nami") ja sitä on kuunneltu yli miljardi kertaa.
Kosti Sironen

Kosti Sironen (s. 11. syyskuuta 1946 Tuusula) on suomalainen kirjailija ja luovan kirjoittamisen aikuisopettaja.
Sironen opiskeli suomen kieltä, kirjallisuutta, kasvatustiedettä, puheoppia ja sosiaalipsykologiaa Tampereen yliopistossa valmistuen 1981 humanististen tieteiden kandidaatiksi. Hän suoritti myös puheopin tutkinnon. Hän oli peruskoulun ala-asteen vs. luokanopettajana Espoossa 1981–1984 ja toimi Uudenmaan läänin ohjaavana läänintaiteilijana 1984–1989. Vuonna 1992 hän auskultoi luovan kirjoittamisen ja kirjallisuuden aikuisopettajaksi. 
Sironen on toiminut freelancer aikuisopettajana ja kirjailijana. Hän on opettanut luovaa kirjoittamista ja kirjallisuutta työväen- ja kansalaisopistoissa, kansanopistoissa, kesäyliopistossa, Teknillisessä korkeakoulussa ja muissa opistoissa eri puolilla Suomea 1970-luvulta alkaen. Sironen on ollut kirjallisuuden ja opettamisen sekatyöläinen. Nuorempana hän on tehnyt myös ruumiillisia töitä.
Sironen on julkaissut useita runokokoelmia ja yhden romaanin. 
Vuonna 2014 Sironen sai puolikkaan valtion taiteilijaeläkkeestä.
Uinnin lyhyen radan Euroopan-mestaruuskilpailut 2002

Uinnin lyhyen radan Euroopan-mestaruuskilpailut järjestettiin vuonna 2002 kuudennen kerran. Kilpailut pidettiin Saksan Riesassa 12.–15. joulukuuta. Kilpailujen järjestäjänä toimi Euroopan uimaliitto LEN.
Mitalitaulukko.
      Isäntämaa
Nick Viergever

Nick Viergever (s. 3. elokuuta 1989 Capelle aan den IJssel) on alankomaalainen jalkapalloilija, joka edustaa Eredivisiessä pelaavaa FC Utrechtia. Pelipaikaltaan Viergever on puolustaja tai puolustava keskikenttäpelaaja. Hän on pelannut kolme ottelua Alankomaiden jalkapallomaajoukkueessa.
Seurajoukkueura.
Sparta Rotterdamin kasvatti Viergever teki debyyttinsä tuolloin Eredivisiessä pelanneessa Spartan ykkösjoukkueessa kaudella 2008–2009. Kaudeksi 2010–2011 Viergever siirtyi AZ:n riveihin. Hänet valittiin seuran varakapteeniksi kaudeksi 2012–2013, kun Rasmus Elm ja Niklas Moisander jättivät seuran. Kapteenina toimi tuolloin Maarten Martens. Martensin loukkaannuttua Viergever kipparoi kuitenkin AZ:aa suurimman osan kaudesta. Kesällä 2014 Viergever siirtyi Alankomaiden suurseuraan Ajaxiin, jossa hän pelasi neljä vuotta.
Maajoukkueura.
Viergever edusti Alankomaiden alle 21-vuotiaiden maajoukkuetta vuosina 2009–2010. Hän debytoi Alankomaiden jalkapallomaajoukkueessa Belgiaa vastaan elokuussa 2012. Sen jälkeen hän on pelannut vielä kaksi maaottelua vuonna 2017.
Vasili Sidorenko

Vasili Viktorovitš Sidorenko (; s. 1. toukokuuta 1961 Stalingrad) on venäläinen moukarinheittäjä. Hän voitti pronssia vuoden 1997 MM-kisoista Ateenata tuloksella 80,76. Sidorenko voitti myös kultaa 1994 EM-kisoissa Helsingissä. Sidorenko osallistui urallaan kaksiin kesäolympialaisiin, joissa hänen paras sijoituksensa oli vuoden 1996 kisojen kahdestoista eli finaalin viimeinen tila. Sidorenkon ennätys on vuonna 1992 Krasnodarissa heitetty 82,54.
Mike Williamson

Michael James "Mike" Williamson (s. 8. marraskuuta 1983 Stoke-on-Trent, Englanti) on englantilainen jalkapalloilija, joka edustaa Valioliigassa pelaavaa Newcastle Unitedia. Pelipaikaltaan hän on keskuspuolustaja. Williamson on 194 senttimetriä pitkä. 
Ura.
Torquay Unitedin kasvatti Williamson debytoi Torquayssa vuonna 2001, kun seura pelasi Englannin Kakkosliigassa. Vuodet 2001-2005 hän edusti Southampton FC:tä, mutta ei saanut seurassa pelipaikkaa ja jäi kokonaan ilman otteluita oltuaan myös lainalla alemman sarjatason seuroissa. Vuodet 2005-2009 Williamson pelasi Wycombe Wanderersissa, jossa pelejä kertyi 144 ja maalejakin 10 Vuosina 2009-2010 hän edusti sekä Watford FC:tä että Portsmouth FC:tä. Tammikuussa 2010 Williamson siirtyi tuolloin Englannin Mestaruussarjassa pelanneeseen Newcastle Unitediin. Seura nousi keväällä Valioliigaan. Ennen pitkää Williamsonista tuli Newcastlen avauksen toppari Fabricio Coloccinin rinnalle. Keväällä 2014 jotkut jopa vaativat häntä Englannin jalkapallomaajoukkueeseen saman kesän MM-kisoihin. Toukokuussa 2014 Newcastlen fanit valitsivat Williamsonin joukkueen kauden pelaajaksi. Uransa ensimmäisen Valioliiga-osuman ja samalla avausosumansa Newcastlen paidassa Williamson teki elokuussa 2014 3-3-tasapelissä Crystal Palace FC:tä vastaan.
Uinnin lyhyen radan Euroopan-mestaruuskilpailut 2003

Uinnin lyhyen radan Euroopan-mestaruuskilpailut järjestettiin vuonna 2003 seitsemännen kerran. Kilpailut pidettiin Irlannin Dublinissa 11.–14. joulukuuta. Kilpailujen järjestäjänä toimi Euroopan uimaliitto LEN.
Mitalitaulukko.
      Isäntämaa
Tanssii tähtien kanssa (9. tuotantokausi)

Tanssii tähtien kanssa -televisiosarjan yhdeksäs tuotantokausi esitettiin MTV3-kanavalla syksyllä 2014. Ohjelma perustuu formaattiin "Dancing with the Stars", jossa julkisuuden henkilöt opettelevat tansseja ammattilaistanssijoiden opastuksella, ja viikoittain yksi pari putoaa kilpailusta. Kilpailun tähtiparit julkistettiin 27. elokuuta 2014. 
Tuotantokauden ensimmäinen jakso, jossa esiteltiin tulevan kauden parit, esitettiin sunnuntaina 14. syyskuuta 2014. Ensimmäinen suora lähetys nähtiin 21. syyskuuta 2014, ja ensimmäinen pari tippui kilpailusta viikkoa myöhemmin. Finaalilähetys nähtiin 23. marraskuuta 2014 ja viikkoa myöhemmin kauden päätti TTK Unicef -hyväntekeväisyyslähetys.
Kilpailun juontajina jatkoivat Vappu Pimiä ja Mikko Leppilampi. Kilpailun tuomaristossa tapahtui kuitenkin muutoksia, sillä kolmannelta kaudelta (2008) saakka tuomarina toiminut Helena Ahti-Hallberg ei jatkanut tehtävässään. Yhdeksännellä kaudella tuomaristossa jatkoivat sarjassa alussa asti olleet Jukka Haapalainen ja Jorma Uotinen. Maallikkotuomarina toimi Krisse Salminen, ja lisäksi tuomaristossa nähtiin viikoittain vaihtuva vieraileva tuomari.
"Katso myös: Luettelo televisiosarjan Tanssii tähtien kanssa kilpailijoista
Vihreä luku tarkoittaa viikon parasta pistemäärää.
Punainen luku tarkoittaa viikon huonointa pistemäärää. 
Pistetaulukko.
Taustavärit:
 (pari, joka putosi)
 (kilpailun voittajat) 
 (kilpailun 2. sija)
 (kilpailun 3. sija)
1 Tommi Evilä ei kilpaillut kolmannessa suorassa lähetyksessä esikoispoikansa syntymän vuoksi. Kilpailun säännöt sallivat kilpailijalta poisjäännin yhdestä jaksosta syksyn aikana, mikäli kyseessä ovat ”pakottavat henkilökohtaiset syyt”.
Juontajat ja tuomarit.
Juontajat.
Kilpailun juonsivat neljänneltä tuotantokaudelta (2009) juontajana toiminut Vappu Pimiä ja viidenneltä tuotantokaudelta (2010) juontajana toiminut Mikko Leppilampi. Aikaisempien vuosien tapaan Leppilampi toimii juontajana tanssisalin puolella ja Pimiä haastattelee pareja takahuoneessa.
Tuomarit.
Kilpailun tuomareina toimivat alusta asti mukana olleet Jukka Haapalainen ja Jorma Uotinen. Tällä kaudella ammattituomarina ei toiminut edellisten kausien tapaan Helena Ahti-Hallberg, vaan hänet korvasi koomikko ja ohjelman seitsemännen tuotantokauden voittaja Krisse Salminen. Lisäksi tuomaristossa nähtiin viikoittain vaihtuva tuomari.
Anatoli Konev

Anatoli Konstantinovitš Konev (, 10. tammikuuta 1921 Moskova, Venäjän SFNT – 9. marraskuuta 1965 Moskova, Venäjän SFNT) oli Neuvostoliittoa edustanut koripalloilija, olympiamitalisti ja Euroopan mestari.
Konev saavutti olympiahopeaa Neuvostoliiton koripallomaajoukkueen pelaajana Helsingissä 1952. EM-kilpailuissa hän voitti kultaa vuosina 1947, 1951 ja 1953 sekä pronssia vuonna 1955.
Mikko Lahtela

Mikko Lahtela (s. 19. lokakuuta 1992 Lahti) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelasi kaudella 2021–2022 Mestis-joukkue Forssan Palloseurassa. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä.
Ur a.
Lahtela on Pelicans 2000:n kasvatti. Hän pelasi juniorina sittemmin Kiekkoreippaassa, josta Lahtela siirtyi 16-vuotiaana Hämeenlinnan Pallokerhoon kaudeksi 2009–2010, joka päättyi B-nuorten SM-hopeaan. Kaudella 2010–2011 hän toimi HPK:n B-nuorten varakapteenina. Kausi 2011–2012 päättyi A-nuorten SM-pronssiin. Kaudella 2012–2013 Lahtela toimi HPK:n A-nuorten varakapteenina. Hän sijoittui tehoilla 16+17=33 joukkueen sisäisessä maalipörssissä toiseksi ja jakoi sisäisen pistepörssin kolmannen sijan Joona Monton kanssa. Lahtela myös jakoi koko A-nuorten SM-liigan kevään 2013 pudotuspelien maalipörssin voiton Bluesin Nico Nybergin ja joukkuetoverinsa Miika Heikkilän kanssa seitsemällä osumallaan. Hän voitti kauden päätteeksi Suomenmestaruuden.
Kaudeksi 2013–2014 Lahtela siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Mestis-joukkue Heinolan Peliittoihin. Hänen tulokaskautensa toi siellä 51 runkosarjaottelussa tehot 10+10=20. Kaudeksi 2014–2015 Lahtela siirtyi kaksivuotisella sopimuksella Pelicansin SM-liigajoukkueeseen. Hän teki liigadebyyttinsä kauden avauskierroksella 12. syyskuuta 2014 Hämeenlinnan Pallokerhoa vastaan. Lahtela merkittiin Pelicansin nelossentteriksi laidoilleen Janne Ritamäki sekä toinen debytantti, Taavi Vartiainen. Hän sai ottelussa jääaikaa 12.36 minuuttia. Kaikkiaan Lahtelan tulokaskausi SM-liigassa toi 35 runkosarjaottelussa yhden syöttöpisteen. Hän pelasi ison osan kaudestaan vielä myös lainalla Peliitoissa.
Lahtela ei pelannut Pelicansissa enää toista sopimuskauttaan, vaan siirtyi kaudeksi 2015–2016 vuoden mittaisella sopimuksella Mestis-joukkue Savonlinnan Pallokerhoon. Hän oli joukkueen kolmanneksi paras maalintekijä 13 osumallaan. Kaudella 2016–2017 Lahtela nousi SaPKon kapteenistoon. Hän voitti kauden päätteeksi Mestiksen mestaruuden. Kaudella 2017–2018 Lahtela voitti joukkueen sisäisen tehotilaston lukemalla +19. Hän voitti kauden päätteeksi Mestis-pronssia. Kaudella 2018–2019 Lahtelan runkosarja jäi vain 17 ottelun mittaiseksi lokakuussa 2018 tulleen, leikkaushoitoa vaatineen olkapäävamman vuoksi.
Toukokuussa 2019 Lahtela siirtyi 1+1-vuotisella ja tryoutin sisältävällä sopimuksella Hämeenlinnan Pallokerhon SM-liigajoukkueeseen. Hän sai koejaksonsa päätteeksi jatkosopimuksen syyskuun lopulla. Lahtela teki liigauransa avausmaalin 29. marraskuuta 2019 vieraissa entistä seuraansa Pelicansia vastaan. Hänen osumansa jäi HPK:n 1–6-voittoon päättyneen ottelun voittomaliksi. Lahtela sai ottelussa myös syöttöpisteen Miro Ruokosen tekemään maaliin. Kaikkiaan hän pelasi SM-liigassa kauden aikana 52 runkosarjaottelua tehopistein 1+6=7. Tammikuussa 2020 seura käytti Lahtelan sopimuksessa olleen option ja teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen hänen kanssaan.
Kaudeksi 2021–2022 Lahtela palasi Mestikseen ja siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Forssan Palloseuraan. Hänet nimettiin joukkueen varakapteeniksi. Lahtela oli FPS:n toiseksi paras maalintekijä ja kolmanneksi paras pistemies tehoilla 15+20=35.
Nokia Lumia 730

Nokia Lumia 730 on Microsoftin syyskuussa 2014 julkistama älypuhelin. Puhelimen erikoisuus on laajakulmainen viiden megapikselin etukamera, joka sopii yhtiön mukaan erityisen hyvin selfie-kuvien ottamiseen sekä videopuheluihin. Puhelimessa on 4,7 tuuman näyttö.
Näyttö:
Nokia Lumia 830

Nokia Lumia 830 on Microsoftin syyskuussa 2014 julkistama älypuhelin. Puhelimessa on 10 megapikselin kamera, viiden tuuman näyttö 1 280 × 720 -resoluutiolla, irrotettava 2200 mAh -akku, jota voi ladata langattomasti erikseen ostettavan latausalustan kanssa. Puhelin painaa 150 grammaa ja se on 8,5 millimetriä paksu.
Näyttö:
Nokia Lumia 735

Nokia Lumia 735 on Microsoftin syyskuussa 2014 julkistama älypuhelin. Lumia 730- ja 735-mallit ovat käytännössä saman mallin eri versioita. Lumia 735 on 4g-puhelin, kun taas Lumia 730 -mallissa on kaksi sim-korttipaikkaa, ja se toimii vain 3g-verkoissa. Nokia Lumia 735:n erikoisuus on laajakulmainen viiden megapikselin etukamera, joka sopii yhtiön mukaan erityisen hyvin selfie-kuvien ottamiseen sekä videopuheluihin.
Näyttö:
Rovin

Rovin oli ranskalainen automerkki, jota valmistettiin vuosina 1946-1953. Vuonna 1921 perustettu Rovin-yritys toimi aluksi moottoripyörien kauppiaana. Tehdas sijaitsi Pariisissa. 
Rovin-autot olivat pieniä ja alkeellisia. Ensimmäisissä malleissa D1 ja D2 ei ollut edes ovia ja niissä oli vain etuistuin. Mallit olivat avoautoja. Rovineissa oli hyvin pieni iskutilavuudeltaan alle puolen litran moottori. Ensimmäinen malli oli Rovin D1, joka esiteltiin vuonna 1946. Siinä oli nelitahtinen ilmajäähdytteinen 260 cm³ moottori, teho 4,8 kilowattia (6,5 hv). Rovin D2 esiteltiin vuonna 1949 ja se oli vain 2,8 metriä pitkä.
Rovin D3:n ponttoonikorissa oli etuovet. 315 senttimetriä pitkässä Rovin D4:ssä oli 462 cm³ moottori, teho 9,5 kilowattia (13 hv). Mallin huippunopeus oli 85 km/t.
Valmistusmäärät jäivät pieniksi: Rovin D2 700 yksilöä, Rovin D3 800 yksilöä ja Rovin D4 1200 yksilöä. Tuotanto hiipui vuonna 1953.
Glimmerati

Glimmerati on Bugbear Entertainmentin vuonna 2005 Nokia N-Gagelle julkaisema ajopeli.
Tarina.
Pelaajan hahmona toimii rikas perijä, joka saa eräänä päivänä kutsun varakkaiden kilpa-ajo klubiin, Glimmeratiin. Pelaajan tehtävänä on edetä ylöspäin Glimmeratin jäsenistössä. Tämä tapahtuu voittamalla esimerkiksi veneillä ja autoilla käytäviä kilpailuja tai suorittamalla erilaisia tehtäviä muille pelin hahmoille. Voittaessaan kilpailuja pelaaja saa mahdollisuuden hankkia tehokkaampia kulkuneuvoja, jotka ovat välttämättömiä alati haastavammiksi muuttuvien kilpailujen voittamiseksi.
Vastaanotto.
Glimmerati sai kriitikoilta varsin hyvän vastaanoton. Esimerkiksi IGN:n arvostelussa peli nostettiin N-Gagen parhaimmistoon pisteillä 8.1/10.
Lea-Francis

Lea-Francis oli vuosina 1903–1961 valmistettu englantilainen automerkki. Autotehdas nimettiin perustajiensa Richard Henry Lean ja Graham Inglesby Francisin mukaan, jotka perustivat Lea-Francis-tehtaan Coventryyn vuonna 1895. Aluksi tehdas valmisti hienoja ja kalliita polkupyöriä vuosina 1896–1914. Ensimmäisessä autossa oli kolmisylinterinen moottori.
Vuonna 1926 Lea-Francis esitteli urheilullisen kuusisylinterisen auton, jossa oli 2,2 litran moottori. Auton hinta oli 525 puntaa.
Vuonna 1927 tehdas esitteli mallit 12/40 ja Hyper, joka oli ensimmäinen mekaanisesti ahdettu tuotantoauto.
Viimeinen Lea-Francis oli vuosina 1960–1961 valmistettu Lynx.
Michael Smetanin

Michael Smetanin (s. 1958 Sydney) on australialainen säveltäjä. Hän opiskeli Sydneyn musiikkikonservatoriossa. Saatuaan siellä kandidaatin arvon sävellyksessä (1981) hän jatkoi opintojaan Louis Andriessenin johdolla Haagin kuninkaallisessa konservatoriossa Alankomaissa (1982–84). Hän on filosofian tohtori. Smetanin on voittanut teoksillaan useita palkintoja. Hän on myös toiminut opetustehtävissä ja muun muassa luennoinut Sydneyn musiikkikonservatoriossa vuodesta 1997.
Smetaninin ensimmäinen suuri teos oli "Track" (12 muusikolle), jonka hän sävelsi opiskellessaan Alankomaissa. Vuonna 1984 Smetanin sävelsi teoksen "The Ladder of Escape" Harry Sparnaayn bassoklarinettikokoonpanolle. Teos kantaesitettiin Aspekte Salzburg -festivaalilla Itävallassa. Sittemmin sitä on esitetty eri puolilla maailmaa ja se on myös levytetty.
Smetanin on säveltänyt lukuisia näyttämöteoksia, joihin lukeutuvat oopperat "The Burrow" (yksi näytös, 1993) ja "Gauguin" (kaksi näytöstä, 1995–96). Kumpaankin kirjoitti libreton Alison Croggon. Smetaninin muuhun tuotantoon kuuluvat muun muassa orkesteriteokset "Black Snow" (1987) ja "The Shape of Things to Pass" (1999). Pienemmille kokoonpanoille ja soolosoittimille hän on myös säveltänyt monia teoksia, kuten "Fylgjir" (huilulle, piccololle, oboelle, klarinetille, fagotille, käyrätorvelle, viululle, alttoviululle, sellolle, kontrabassolle ja pianolle; 1989) ja "Spray" (vahvistetulle alttohuilulle, bassoklarinetille ja pianolle; 1990).
Smetanin on 2000-luvulla ottanut vastaan sävellystilauksia muiden muassa Sydneyn sinfoniaorkesterilta ja Lisa Moorelta (pianokonsertto "Mysterium Cosmographicum", 2004–05), Schönberg Ensembleltä ("Micrographia", 2007) ja Crash Ensembleltä ("Shatter", 2008). Häneltä valmistui myös kolmas ooppera, "Mayakovsky".
Ursula Länsman

Heli Ursula Länsman (s. 31. maaliskuuta 1971 Inari) on saamelainen muusikko, joka tunnetaan vuonna 1982 perustetusta Angelit-yhtyeestä, jossa hän esiintyy yhdessä sisarensa Tuuni Partin kanssa. He olivat ensimmäistä kertaa julkisuudessa jo vuonna 1979, kun Elina Karjalainen kirjoitti syrjäisessä Angelin kylässä asuvista sisaruksista jutun "Suomen Kuvalehteen" YK:n kansainvälisen Lapsen vuoden johdosta. Samana vuonna Länsmanin sisarukset esiintyivät myös TV2:n sekä Japanin television ohjelmissa. 
Elämä.
Uransa musiikin parissa Länsman aloitti 1982, jolloin inarilaisista lapsista koottu ryhmä esiintyi Utsjoella järjestetyssä Saamelaisnuorten taidetapahtumassa. Vuonna 1987 se julkaisi "Angel nuorat" -nimisenä saamenkielisiä joululauluja sisältäneen kasetin yhdessä norjalaisen Mari Boinen kanssa. Ryhmästä muodostui lopulta trio Angelin tytöt, johon Ursula ja Tuuni Länsmanin lisäksi kuului Ulla Pirttijärvi.
Ursula Länsman asuu nykyään Pelkosenniemen Pyhätunturilla, jossa hän on työskennellyt muun muassa ravintolapäällikkönä. Länsman omistaa myös poroja kotiseudullaan Angelissa.
Tuuni Partti

Tuuni Monika Partti (o.s. Länsman, s. 8. toukokuuta 1975 Inari) on saamelainen muusikko, joka tunnetaan vuonna 1982 perustetusta Angelit-yhtyeestä, jossa hän esiintyy yhdessä sisarensa Ursula Länsmanin kanssa. He olivat ensimmäistä kertaa julkisuudessa jo vuonna 1979, kun Elina Karjalainen kirjoitti syrjäisessä Angelin kylässä asuvista sisaruksista jutun "Suomen Kuvalehteen" YK:n kansainvälisen Lapsen vuoden johdosta. Samana vuonna Länsmanin sisarukset esiintyivät myös TV2:n sekä Japanin television ohjelmissa. 
Partti aloitti uransa musiikin parissa 1982, jolloin inarilaisista lapsista koottu ryhmä esiintyi Utsjoella järjestetyssä Saamelaisnuorten taidetapahtumassa. Vuonna 1987 se julkaisi "Angel nuorat" -nimisenä saamenkielisiä joululauluja sisältäneen kasetin yhdessä norjalaisen Mari Boinen kanssa. Ryhmästä muodostui lopulta trio Angelin tytöt, johon Ursula ja Tuuni Länsmanin lisäksi kuului Ulla Pirttijärvi.
Tuuni Partti asuu nykyään Helsingissä ja työskentelee lastenhoitajana kaupungin päiväkodissa.
Karoliina Kantelinen

Karoliina Kantelinen (s. 1975 Uusikaupunki) on suomalainen laulaja, kansanmusiikin opettaja ja etnomusikologi. Joulukuusta 2012 lähtien hän on ollut yksi Värttinän laulajista. 
Kantelinen on alun perin opiskellut Milanossa oopperalaulajaksi, mutta vaihtanut myöhemmin kokonaan kansanmusiikkiin. Hän on myös opiskellut musiikkitiedettä Helsingin yliopistossa. Kansanmuusikkona Kantelinen on erikoistunut vienankarjalaiseen joikuun sekä itkuvirsiin. Värttinässä hän lauloi ensimmäistä kertaa jo vuosina 2002–2004, jolloin Kantelinen toimi sijaislaulajana yhtyeen kiertueilla. Joulukuussa 2012 hän korvasi Värttinästä erotetun Johanna Virtasen. 
Värttinän lisäksi Kantelinen on laulanut muun muassa Philomela-naiskuorossa, Ketsurat-lauluyhtyeessä, Sari Kaasisen johtamassa Otawassa sekä Sakari Kukon No One's Land -yhtyeessä. Lisäksi hän on esiintynyt duona useiden artistien kuten Ilkka Heinosen ja Susan Ahon kanssa. Ensimmäisen sooloalbuminsa Kantelinen julkaisi vuonna 2008.
Karoliina Kantelisen veli on elokuvasäveltäjä Tuomas Kantelinen. Hänen lauluaan kuullaan muun muassa elokuvissa "Suden vuosi" ja "Arn – Temppeliritari".
Gianni Ferrio

Gianni Ferrio (15. marraskuuta 1924 – 21. lokakuuta 2013) oli italialainen säveltäjä, kapellimestari ja sovittaja. Hän aloitti työnsä musiikin parissa 1950-luvun lopulla ja sävelsi tunnusmusiikit moniin italialaisiin elokuviin, joista kuuluisimpia ovat "Un dollaro bucato" (1965) ja "Tutti a squola" (1979). Hän toimi myös usein kapellimestarina Italian tv-yhtiö RAI:n lähetyksissä ja vuosina 1959 ja 1962 San Remo -laulukilpailun kapellimestarina.
Vuonna 1965 Italian isännöidessä Eurovision laulukilpailuita Ferrio toimi kilpailun kapellimestarina sekä johti myös Italian, Irlannin ja Itävallan kappaleet.
Ferrio teki pitkän yhteistyöuran italialaisen laulaja Minan kanssa ja sävelsi hänelle esimerkiksi hitin "Parole parole" (1972).
Ryhmäkasvi

Ryhmäkasvi on sellainen kesäkukka, jota on tapana istuttaa ryhmiin parvekelaatikoihin, kukkalaatikoihin ja kukkapenkkeihin. Jos ryhmään halutaan usean värisiä kukkia ja jos siis halutaan niiden kukkivan yhtä aikaa, pitää muistaa kasveja valitessa tarkastaa, että niiden kukinta-aika on sama.
Jotkut ryhmäkasvit kestävät leikkaamista ja jos ne venähtävät pitkiksi ja honteloiksi, niitä voi leikata hieman. Joitakin ryhmäkasveja voidaan käyttää myös leikkokukkina.
Ryhmäkasveja aurinkoiselle paikalle:
Rymäkasveja aurinkoiselle tai puolivarjoiselle paikalle:
Ryhmäkasveja varjoiselle paikalle:
Calcutta (Taxi Taxi Taxi)

Calcutta (Taxi Taxi Taxi) on ensimmäinen Dr. Bombayn levyttämä kappale. Se julkaistiin huhtikuussa 1998. Kappale julkaistiin hänen debyyttialbumillaan "Rice and Curry". Se on myöhemmin julkaistu muun muassa Dr. Bombay -nimikkeen takana olevan Jonny Jakobsenin vuoden 2007 kokoelma-albumilla "The Hits".
Jenny Ivalo

Jenny Ivalo (vuoteen 1908 Ingman) (s. 13. kesäkuuta 1854 Revonlahti – 3. kesäkuuta 1921 Sortavala) oli diakonissa, joka toimi Sortavalan diakonissalaitoksen johtajattarena. 
Ivalon vanhemmat olivat rovasti Herman Ingman ja Emma Maria Qvickström. Ivalo syntyi pappisperheeseen Pohjanmaalla, mutta vietti lapsuutensa ja nuoruutensa paljolti Sodankylässä ja Kuusamossa. Hänen veljensä oli professori, toimittaja ja kirjailija Santeri Ivalo. Ruotsinkielistä tyttökoulua Ivalo kävi Oulussa, mutta opiskeli myös Tukholmassa ja Jyväskylän seminaarissa, jossa hänestä tuli fennomaani siinä määrin, että hän vaihtoi kielensä suomeksi. Jyväskylän aikoina Ivalo aloitti myös pyhäkoulun pitämisen, josta tuli hänelle pitkäaikainen harrastus. Toiminut Oulussa suomalaisen yksityisen tyttökoulun johtajattarena vuosina 1879-1882.1883 hän siirtyi suomen kielen opettajaksi Sortavalaan ja oli mukana siellä perustetussa Sortavalan Evankelisessa Seurassa, samoin kuin paikallisessa raittiusseurassa. Ivalo alkoi myös toimia Raamatun selittäjänä ja seurapuhujana, mikä oli harvinaista naiselle. 
Ivalo teki opintomatkoja Skandinaviaan, Keski-Eurooppaan ja Englantiin ja sai vaikutteita diakonia- ja sisälähetystyöhön muun muassa Sveitsistä. Diakonissakasvatus otettiin hänen aloitteestaan Sortavalan Evankelisen Seuran toimintaan. Sortavalan diakonitarlaitos aloitti Ivalon johtamana toimintansa Suomen kolmantena vastaavana laitoksena syksyllä 1894 yhdeksän oppilaan voimin. Oma sairaala laitokselle valmistui 1902. Sortavalan laitoksen ohjelma poikkesi Helsingin ja Viipurin laitoksista, sen tavoitteena oli valmistaa diakonissoja etenkin maaseudun seurakuntia varten. Oulussa 1896 aloitettu vastaava koulutus sai vaikutteita Sortavalasta. Diakonissalaitos siirtyi 1906 Otto Aarnisalon johtamalle Suomen Kirkon Sisälähetysseuralle, uudet tilat laitokselle ja sairaalalle valmistuivat 1908. Jo 1910-luvun lopulla laitoksesta valmistuneita sisaria oli 199, joista 139 toimi maaseutuseurakunnissa. Opiskelijoita oli tuolloin 44.
Kirjallinen tuotanto.
Ivalo julkaisi diakoniaan liittyviä kirjasia ja oppikirjana paljon käytetyn teoksen "Diakonian lukukirja" (1920):
Migros

Migros [ˈmiɡro] on Sveitsin suurin vähittäiskauppayritys ja Euroopan suurin osuuskauppa. Sillä on myös paljon elintarviketeollisuutta, ja valtaosa ketjun myymistä tuotteista on omaa sveitsiläistuotantoa. Migros oli mukana perustamassa Turkissa toimivaa Migros Türk -ketjua, joka on kuitenkin toiminut vuodesta 1975 asti täysin itsenäisesti.
Nimi Migros tulee ranskan sanoista ”puoli” ("mi") ja ”tukku” ("gros"). Se pyrkii kuvaamaan ketjun hintoja, jotka ovat vähittäis- ja tukkukaupan väliltä. 
Historiaa.
Migros’n perusti vuonna 1925 Gottlieb Duttweiler Zürichissä yksityiseksi yritykseksi. Hänen ideanaan oli myydä vain kuutta peruselintarviketta tuon ajan maatalousvaltaiseen Sveitsiin, jossa useimmilla oli omaa karjaa ja viljelyksiä. Aluksi hän myi vain kahvia, riisiä, sokeria, makaronia, kookosöljyä ja saippuaa kylästä kylään kiertävistä autoistaan. Tukkuportaan ohittamalla Duttweiler sai vihamiehiä, jotka yllyttivät tavarantoimittajia boikotoimaan hänen yritystään. Vastaukseksi tähän Duttweiler alkoi kehittää omia liha- ja maitotuotteita ja suklaata. Sen seurauksena valtaosa Migros’n myymistä tuotteista on yhä osuuskunnan omissa tuotantolaitoksissa Sveitsissä valmistettuja.
Vuonna 1926 hän alkoi perustaa myös kiinteitä kauppoja, ensin Zürichiin ja sitten osuuskuntamuotoisen liikkeen Ticinoon. Vähitellen Duttweiler luovutti kaikessa toiminnassaan vallan paikallisille osuuskunnille, jonka keskuksena toimi Migros-osuuskuntien liitto, ranskaksi "Fédération des coopératives Migros" (FCM).
Vuonna 1935 Duttweiler laajensi Migros’n toimintaa perustamalla Hotelplan-matkatoimiston ja 1950-luvulla Migrol-huoltoasemaketjun sekä Migros-pankin ja vakuutusyhtiön.
Vuodesta 1995 Migros on toiminut myös Saksan markkinoilla, jossa se omistaa Tegut-ketjun. Vuonna 2012 Migros toi Sveitsiin saksalaisen luomutuotteiden marketketjun Alnaturan. 
Migros tänään.
Noin neljännes Sveitsin asukkaista on Migros-osuuskunnan jäseniä. 
Kauppaketjut jakaantuvat kolmeen eri kokoluokkaan: M-pikkukaupat, MM-supermarketit ja MMM-hypermarketit.
Migros’n päämyymälöissä ei myydä lainkaan alkoholia eikä tupakkaa, mutta joissakin osuuskunnan ostamista liikkeissä kuten Globus-, Migrol- ja Denner-ketjuissa niitä vielä myydään. Myöskään seksilehdet eivät kuulu valikoimiin. Migros’n toimintaan kuuluu aikuisille tarkoitettuja iltakouluja ja osuuskunta käyttää prosentin liikevaihdostaan kulttuurin tukemiseen. Vuonna 2011 tämä tarkoitti 117 miljoonaa Sveitsin frangia. Yksi kulttuurituen kohteista on Migros’n oma äänilevymerkki "Musiques Suisses", joka julkaisee vähemmän tunnettuja teoksia Sveitsin musiikkihistoriasta.
Kilpailijoita.
Migros’n pääkilpailija on toinen osuuskuntamuotoinen ryhmä Coop. Pienempiä kilpailijoita Sveitsin päivittäistavaramarkkinoilla ovat Manor-tavaratalot ja saksalaiset Aldi ja Lidl, jotka tulivat Sveitsiin 2005 ja 2009.
Mitrohinin lista

Mitrohinin lista on 38 nimeä sisältävä lista suomalaisista KGB-kontakteista vuosina 1972–1984. Listan kokosi Vasili Mitrohinin arkiston pohjalta toimittaja Juha-Pekka Tikka, ja se julkistettiin syyskuussa 2014 Verkkouutisissa ja Nykypäivässä. Lista perustuu KGB:n arkistonhoitajan Vasili Mitrohinin (1922–2004) arkistoon. Loikatessaan länteen 1992 hän otti mukaan kopioimiaan KGB:n dokumentteja.
Listaan tutustuneen historiantutkija Kimmo Rentolan mukaan useimpien henkilöiden kohdalla arkistomateriaalin tiedot varsinaisista teoista ovat olleet varsin niukat, ja henkilöt ovat voineet päätyä listalle tietämättäänkin. Listalta myös puuttuvat myös lähes kokonaan poliitikot, talouselämän johto ja tärkeimmät virkamiehet, vaikka KGB:lla oli Suomessa 1980-luvulla arviolta lähes sata poliittisen linjan kontaktia. Myös tutkija Arto Luukkasen mukaan listasta puuttuvat huippunimet, ja se edustaa suuremmassa kuvassa ”keskikastia”. Hänen mukaansa lista ei myöskään kata sotilastiedustelu GRU:n toimintaa Suomessa.
Verkkouutisten ja Nykypäivän mukaan Mitrohinin arkistoista löytyi myös peitenimi ”Mauri", jonka lehdet arvioivat tarkoittaneen Suojelupoliisin päällikköä Arvo Penttiä. Pentin nimeä ja eräitä muita nimiä ei kuitenkaan ollut vielä lehtien ensin julkaisemalla listalla, vaan ne kerrottiin erikseen.
Tuntemattomat koodinimet.
Tunnistettujen henkilöiden lisäksi Verkkouutiset ja Nykypäivä listasivat myös seuraavat koodinimet, joiden henkilöllisyyttä ne eivät saaneet selville: ”Altruist”, ”Hage”, ”Ivan Rebrov”, ”Jar”, ”Junior”, ”Jussi”, ”Kai”, ”Keimo”, ”Kreivi”, ”Lem”, ”Lider”, ”Nagma”, ”Norma”, ”Olja”, ”Pavel”, ”Roland”, ”Reper”, ”Sekretar”, ”Sulo”, ”Sven”, ”Toni” ja ”Vanhus”.