Haarapääsky

Haarapääsky ("Hirundo rustica") on pääskyjen heimoon kuuluva muuttolintu, joka on helposti tunnistettavissa pyrstön kaksihaaraisesta muodosta.
Koko ja ulkonäkö.
Haarapääsky on 19–22 cm pitkä ja painaa 13–20 grammaa. Pitkien pyrstöjouhien vuoksi se on mahdollista sekoittaa vain ruostepääskyyn. Selkä on sinisenmusta, yläperä ei vaalea, mutta pyrstösulissa vaaleita pikkutäpliä. Kurkussa ja otsassa punainen laikku. Pyrstön uloimmat sulat huomattavasti sisempiä pitemmät, naaraalla hieman lyhyemmät kuin koiraalla. Alapuoli vaihtelevan värinen, Euroopassa valkea tai hiukan kermanvärinen, Vähässä-Aasiassa ruosteensävyisempi ja Egyptissä voimakkaan ruskeanpunainen. Nuorilla haarapääskyillä on syksyllä vain 1 cm pitkät pyrstöjouhet, otsa ja kurkku ovat vaaleat, ruosteenruskehtavat, ja rintajuova on harmaanruskea. Poikaset ovat niukasti harmaanuntuvaisia; kita keltainen, suupielet lähes valkoiset. Laulu on iloista lirkutusta, joka päättyy tukahdutettuun narinaan.
Kaikilla haarapääskyillä on täydellinen sulkasato talvehtimisalueilla, minkä jälkeen eri ikäluokkia ei voi erottaa toisistaan.
Vanhin suomalainen rengastettu haarapääsky on ollut seitsemän vuotta, yhden kuukauden ja 24 päivää vanha.
Levinneisyys.
Haarapääsky pesii laajalla alueella Euroopassa, Pohjois-Amerikassa ja Aasiassa sekä Pohjois-Afrikassa. Talveksi se muuttaa etelämmäs Afrikkaan, Etelä-Aasiaan, Australiaan ja Etelä-Amerikkaan. Maailman populaatio on kooltaan noin 190 miljoonaa yksilöä, joista Euroopassa pesii 13–19 miljoonaa paria. 
Suomessa laji pesii koko maassa, Tunturi-Lapissa harvinaisena. Pesimäkanta Suomessa on 150 000 – 200 000 paria. Suomeen haarapääskyt saapuvat vapusta alkaen, ensimmäisiä haarapääskyjä voi nähdä Suomessa jo huhtikuun loppupuolella, syysmuutto on elo–syyskuussa. Suomessa pesivät haarapääskyt talvehtivat eteläisessä Afrikassa.
Elinympäristö.
Haarapääskyjen elinympäristöä ovat mangrovemetsät, taajamat, pellot ja laitumet. Syysmuuttoaikaan parvet yöpyvät ruovikoissa, ja kansa luuli muinoin, että pääskyset kaivautuvat pohjamutaan talveksi ja nousevat sieltä sitten taas keväällä jäiden sulettua ja vesien lämmettyä.
Lisääntyminen.
Haarapääsky pesii touko–elokuussa Lapin pohjoisosia lukuun ottamatta koko maassa (Suomessa), ennen kaikkea maaseudulla, missä on runsaasti ulkorakennuksia, myös kaupunkien laitamilla ja teollisuusalueilla. Pesii rakennuksen sisällä, kattohirren päällä tai vastaavanlaisessa paikassa. Joskus harvoin pesä rakennetaan räystään tai muun ulokkeen alle paremman paikan puuttuessa. Myös vanha räystäspääskynpesä voi korjailun jälkeen kelvata pesintään. Puolisot rakentavat yhdessä kuppimaisen, päältä avoimen pesän ruohosta, korsista ja savesta, ja vuoraavat sen korsilla tai höyhenillä. Usein sama pesä on käytössä monta vuotta ja sitä vain vähän korjaillaan keväällä. Naaras munii 4–6 valkoista, punaruskeapilkkuista munaa. Se hautoo niitä noin kaksi viikkoa. Yhden kesän aikana saattaa olla kaksi poikuetta ja ensimmäisen poikueen poikaset voivat syöttää toisen poikasia. Molemmat vanhemmat ruokkivat poikasia. Poikaset lähtevät pesästä noin kolmiviikkoisina.
Ravinto.
Haarapääskyt syövät lentäviä hyönteisiä, mutta myös jonkin verran hämähäkkejä.
Haarapääsky symbolina.
Haarapääsky on Viron kansallislintu. Se onkin varsin tyypillinen näky virolaisessa maalaismaisemassa. Haarapääsky valittiin maan kansallislinnuksi vuonna 1962 ornitologien aloitteesta.
Nimi.
Suomen itsenäistymisen jälkeen ornitologit olivat kiinnostuneet paikallisista suomalaisista linnun nimistä. Niitä julkaisi myös K.E. Kivirikko kaksiosaisessa teoksessaan Suomen linnut, joka ilmestyi vuosina 1926–1927. Haarapääskystä oli ihmisille tuttuna lintuna käytössä lukuisia nimiä, kuten jouhipääskönen Kajaanissa, haarajainen Rovaniemellä, saksipääskynen Porissa, latopääskynen Kemissä, huonepääskynen Raahessa, riihipääskynen Sievissä. Historiallisia nimiä ovat olleet muun muassa päsky tai päskynen (Agricola, 1551) ja muuripääsky, parvipääsky ja haarapääsky (Lönnrot, 1861). 
Tieteellinen nimi "Hirundo" on latinaa ja tarkoittaa pääskyä. Sana esiintyy esimerkiksi Pliniuksella. Lajinimi "rustica" on myös latinaa ja tarkoittaa maalaista.