Ensimmäinen kirje Timoteukselle

Ensimmäinen kirje Timoteukselle eli 1. Timoteuskirje () on Uuden testamentin viidestoista kirja ja yksi apostoli Paavalin kirjeistä. Kirje on osoitettu Timoteukselle, nuorelle kirkon johtajalle ja Paavalin läheiselle työtoverille.
Kirje on yksi pastoraalikirjeistä, joihin kuuluvat myös Toinen kirje Timoteukselle sekä Kirje Titukselle. Kirje antaa ohjausta seurakunnan johtamisesta, opista ja henkilökohtaisesta käytöksestä.
Perinteisen näkemyksen mukaan sen on kirjoittanut apostoli Paavali työtoverilleen, apostoli Timoteukselle. Liberaalin näkemyksen mukaan kirje on todennäköisesti kirjoitettu toisen vuosisadan ensimmäisellä puoliskolla. Kirje on perinteisen näkemyksen mukaan yksi neljästä Paavalin yksityishenkilöille lähettämästä kirjeestä.
Historia.
Perinteisen näkemyksen mukaan Paavali on kirjoittanut kirjeen noin vuonna 62–64. Paavali kertoo kirjeessä siirtyneensä Efesoksesta Makedoniaan, ja niin kirje olisi todennäköisesti kirjoitettu Filippoissa tai jossain muussa makedonialaisessa kaupungissa. Ensimmäisen ja toisen vangitsemisensa välisenä aikana Paavali todennäköisesti kävi Kreikassa ja Vähässä-Aasiassa perustamissaan seurakunnissa, ja kirjoitti kirjeen Timoteukselle, joka oli jäänyt hänen jälkeensä Efesokseen.
Antiikin aikana Paavalia pidettiin yleisesti kirjeen kirjoittajana, mutta nykyään tämä on usein kyseenalaistettu. Kriittisen näkemyksen mukaan kirjeet ovat huomattavasti Paavalia myöhäisempiä. Yhtään pastoraalikirjeistä ei ole mainittu kristinuskosta poikkeavaa uskonnollisuutta edustaneen Markionin noin vuonna 140 kokoamassa kymmenen kirjeen kaanonissa. Ensimmäiset lainaukset pastoraalikirjeistä tunnetaan Irenaeukselta noin vuodelta 170. Täten liberaalit tutkijat olettavat kirjeiden olevan peräisin toisen vuosisadan alkupuolelta. He eivät myöskään pidä kirjeiden kirjoitustyyliä ja niissä käytettyä sanastoa yhdenmukaisina Paavalin tunnustetusti aitojen kirjeiden tyylin ja sanaston kanssa. Tosin asian voi selittää se, että Paavalin tiedetään käyttäneen kirjureita. 
Aitoutta epäilevien väitteiden mukaan kirjeissä kuvattu tilanne ei myöskään sovi täysin yhteen Paavalin elämäkerran kanssa, ja niissä esitetään oppeja, jotka sopivat paremmin kasvavaan alkukristilliseen kirkkoon kuin apostoliseen aikaan. Ensimmäisen Timoteuskirjeen mukaan kristillisen perinteen vaaliminen asetetaan seurakunnan vanhimpien ("presbyteros") tehtäväksi, mutta liberaalia suuntausta edustavat tutkijat olettavat, että kyseinen virka on tuntematon Paavalille ja muille apostoleille. Tosin tuollainen ajattelu on vastoin monia lähteitä, esimerkiksi Paavalin elämää kuvaavan "Apostolien tekojen" sisältöä, jossa todetaan Paavalin kutsuneen luokseen seurakunnan vanhimmat.
Sisältö.
Kirje koostuu lähinnä Paavalin Timoteukselle antamista ohjeista, jotka koskevat kirkon organisaatiota ja sen eri jäsenten velvollisuuksia. Kirje myös kehottaa uskollisuuteen totuuden säilyttämisessä ja virheiden tukahduttamisessa.
Kirjeen toinen luku sisältää seuraavanlaisen opetuksen, jota ovat käyttäneet naispappeuden vastustajat sekä muut konservatiivisen naisnäkymyksen kannattajat: ”Naisen tulee kuunnella opetusta, hiljaa ja kuuliaisena. Sitä en salli, että nainen opettaa, enkä sitä, että hän hallitsee miestä; hänen on elettävä hiljaisesti. Ensinhän luotiin Aadam ja sitten Eeva, eikä petetyksi joutunut Aadam, vaan nainen antoi pettää itsensä ja rikkoi käskyn.” (2:11-14)
Kirjeen kolmannessa luvussa luetellaan seurakunnan kaitsijoilta eli vanhimmilta vaadittavat ominaisuudet. Hänen tulee olla paitsi nuhteeton elämässään, myös vakaa ja tunnettu uskossaan, ja hänellä on oltava hyvät suositukset muilta. Samoin annetaan ohjeet seurakuntapalvelijoille eli diakoneille.