tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Johan Lillienstedt

Johan (Johannes) Lillienstedt (vuoteen 1690 Paulinus; 14. kesäkuuta 1655 Pori – 26. syyskuuta 1732 Diwitz, Pommeri) oli suomalaissyntyinen kreivi, valtaneuvos ja maaherra. Hänet tunnetaan hänen 22-vuotiaana maaliskuussa 1678 Uppsalassa pitämästään kreikankielisestä ylistyspuheesta ”Magnus Principatus Finlandia, epico carmine depicta” ().
Johan Paulinuksen vanhemmat olivat Mouhijärven kirkkoherra Paul Raumannus ja Agneta Henriksdotter. Hän kävi Porin triviaalikoulua, pääsi ylioppilaaksi Turussa vuonna 1672 ja opiskeli Turun akatemiassa ja Uppsalan yliopistossa.
Paulinuksesta tuli kamarikollegion presidentin sihteeri 1683, valtiokonttorin protokollasihteeri 1685 ja Turun akatemian lainopin professori 1686, mutta hän ei hoitanut tätä virkaa. Paulinus aateloitiin 1690 nimellä Lillienstedt, ja hänestä tuli vapaaherra 1713 ja kreivi 1719.
Lillienstedt oli vuodesta 1692 Svean hovioikeuden sihteerinä ja samalla Liivinmaan komission vt. sihteerinä. Hänestä tuli revisiosihteeri ja lakikomission jäsen 1698, Wismarin tribunaalin varapresidentti ja johtaja Ruotsin Pommerissa 1705 sekä hovikansleri 1710 ja Itä-Götanmaan läänin maaherra 1710. Tämän jälkeen Lillienstedtista tuli ulko- ja diplomaattiasiaintoimituskunnan valtuusneuvos 1714 sekä valtaneuvos ja valtiokanslianeuvos 1719. Hän erosi palveluksesta vuonna 1720 mutta sai vuonna 1727 Wismarin tribunaalin presidentin viran.
Suuren Pohjan sodan lopulla Lillienstedt nimitettiin vasten tahtoaan Ruotsin valtuutetuksi vuoden 1719 Ahvenanmaan kongressiin ja Ruotsin valtuuskunnan johtajaksi vuoden 1721 Uudenkaupungin rauhanneuvotteluissa. Häntä väitettiin syypääksi Ruotsille epäedullisiin rauhanehtoihin ja syytettiin lahjusten otosta.
Lillienstedt omisti useita maatiloja Ruotsissa ja Ruotsin Pommerissa sekä lisäksi Suomessa Anolan kartanon Ulvilassa, Tuorlahden kartanon Kalannissa ja Ruotsinkylän kartanon Tuusulassa. Hänen omisti myös vuosina 1704–1732 Turun Hirvensalossa edelleen sijaitsevan säterivapautta nauttineen rälssitilan Friskalan kartanon.
Lillienstedt tunnettiin lahjakkaana runoilijana. Hänen tunnetuin teoksensa on 372-säkeinen kreikankielinen ylistyspuhe Suomen maalle ja kansalle ”Magnus Principatus Finlandia, epico carmine depicta”. Johan Ludvig Runeberg käytti tätä puhetta runonsa ”Vårt land” pohjana.
Koulukaverit

Koulukaverit -yhteisö (www.koulukaverit.com) oli marraskuussa 2002 perustettu yhteisösivu, jolla oli enimmillään yli 900 000 käyttäjää. Palvelun avulla pystyi etsimään vanhoja kavereita kaikista Suomen kouluista joko kirjautumalla omaan kouluun tai käyttämällä apuna oppilashakua.
Koulukaverit-palvelun käyttö perustui käyttäjän henkilökohtaiseen kouluhistoriaan. Tästä syystä palvelun käyttö edellytti rekisteröitymistä. Täyttämällä palvelun profiilikortin pystyi jakamaan muiden kanssa omat mielenkiinnon kohteensa ja linkittämään profiilin muihin sosiaalisiin medioihin.
Koulukaverit-sivustolla pystyi:
Palvelu siirtyi vuoden 2003 alussa Elisan portaaliin. Sen rinnalle perustettiin samalla periaatteella toimiva "Inttikaverit"-sivusto.
Koulukaverit-sivusto suljettiin kesäkuussa 2021. Inttikaverit.com oli suljettu jo noin kymmenen vuotta aiemmin.
Widzew Łódź

Widzew Łódź on jalkapalloseura Łódźista Puolasta. Sen joukkue pelaa maan neljänneksi korkeimmalla sarjatasolla III ligassa. Seura perustettiin vuonna 1910 nimellä "TMRF Widzew". Vuonna 1922 seura perustettiin uudelleen nimellä "RTS Widzew". Vuonna 2015 taloudellisen tilanteen takia seura lopetti toimintansa pelattuaan III ligassa. "RTS Widzew" perustettiin samana vuonna uudelleen pelaamaan IV ligassa. Joukkue on nimetty Łódźin samannimisen alueen mukaan.
Widzew Łódź on voittanut Puolan-mestaruuden vuosina 1981, 1982, 1996 ja 1997, ja Puolan cupin vuonna 1985. Vuonna 1983 seura ylsi Euroopan cupin välieriin.
Lentopallon SM-liigakausi 1997–1998

Lentopallon SM-liigassa kaudella 1997-1998 pelattiin kymmenen joukkueen nelinkertainen sarja, jonka jälkeen kuusi parasta joukkuetta jatkoi mestaruuskamppailua pudotuspelein.
Miesten sarjataulukko.
Pudotuspelit.
Loppuottelut.
Mestarit: Jörgen Eriksson , Sami Harjula, Miika Heikkinen, Kardo Künnap,
Saku Määttä, Tapio Nissi, Mika Pyrhönen, Aki Riihimäki, Sami Siuko, Timo Tolvanen. Valmentaja: Juha Zitting.
Why Would Anyone Believe in God?

Why Would Anyone Believe in God? on kognitiivisen uskontotieteen edustajan Justin Barrettin kirja, joka käsittelee ihmisen luontaista taipumusta uskoa Jumalaan ja tämän taipumuksen erilaisia tulkintoja.
Miksi ihmiset uskovat Jumalaan?
Barrettin vastauksena on, että ihmiset uskovat Jumalaan, koska ihmismieli on rakennettu niin, että se luonnostaan tuottaa uskon Jumalaan. Barrettin mielestä usko Jumalaan on lähes väistämätön seuraus siitä, miten ihmismieli on rakennettu.
Barrettin mukaan "usko Jumalaan on lähes väistämätön seuraus siitä, miten mielemme on rakennettu. Suurin osa uskomuksistamme on seurausta sellaisten mielen työkalujen toiminnasta, jotka ovat tietoisuutemme alapuolella. Se, mitä tietoisesti uskomme, on suureksi osaksi näiden tiedostamattomien uskomusten tuotosta." Hän kirjoittaa edelleen, että "usko jumaliin sopii hyvin yhteen näiden automaattisten olettamusten kanssa; usko kaikkitietävään, kaikkivaltiaaseen Jumalaan sopii vielä paremmin yhteen kyseisten olettamusten kanssa."
Jacob Chronander

Jacobus Petri Chronander (n. 1620 Skara, Länsi-Götanmaa – 20. huhtikuuta 1694 Visby, Gotlanti) oli ruotsalainen Turun akatemiassa opiskellut tuomari, joka tunnetaan kahdesta Turussa kirjoittamastaan ylioppilaskomediasta, jotka olivat Suomen ensimmäiset tunnetut näytelmät.
Chronander kävi Skaran lukiota ja pääsi ylioppilaaksi Turussa 1643. Hän opiskeli Turun akatemiassa valmistuen lakitieteen lisensiaatiksi 1651. Chronander toimi myöhemmin oikeushallintomiehenä Pommerissa, Gotlannin kihlakunnan tuomarina 1660–1689 sekä Gotlannin eteläisen kihlakunnan tuomarina 1692–1694. Hän oli myös Visbyn kaupungin pormestarina 1661–1667.
Chronander kirjoitti Turussa ollessaan kaksi ylioppilaskomediaa "Surge eller Flijt och oflitighetz Skodespegel, författar vthi Een lustigh Comoedie" (1647) ja "Bele-Snack eller een Ny Comoedia, Innehållandes om Gifftermåhl och Frijerij åthskilleliga Lustige Discurser och Domar" (1649). Chronanderin Surge-näytelmä esitettiin Turussa 1647 maisteripromootion kunniaksi, ja Chronander esitti itse siinä Circeius-nimistä laiskaa ylioppilasta.
Chronander oli naimisissa Turun hovioikeuden asessorin Petrus Laurenti Vigelius Ekenbergin tyttären Anna Ekenbergin kanssa.
Robert Lavonius

Robert Johannes Lavonius (16. joulukuuta 1879 Helsinki – 2. tammikuuta 1967 Helsinki) oli suomalainen liikemies ja vuorineuvos.
Lavonius pääsi ylioppilaaksi Helsingin suomalaisesta yhteiskoulusta 1899 ja suoritti insinööritutkinnon Polyteknillisessä opistossa 1905. Tämän jälkeen Lavonius työskenteli kahden vuoden ajan Saksassa höyrykattila- ja turbiinialalla sekä myöhemmin erilaisissa amerikkalaisissa tehtaissa kokemusta hankkimassa.
Lavonius oli työssä ensin Tampereen Pellava- ja Rautateollisuus Oy:ssä ja Suomet Metalliteollisuuskonttorissa. Hän oli Kone- ja Siltarakennus Oy:n apulaisjohtajana 1918–1929 ja toimitusjohtajana 1929–1937. Teijon tehtaat Oy:n toimitusjohtajana hän oli 1944–1955. Lavonius sai vuorineuvoksen arvon 1931. 
Lavoniuksella oli luottamustoimia Suomen Työnantajain Keskusliitossa, Metalliteollisuuden Työnantajain liitossa, kauppa- ja Teollisuuskomissionissa ja standardiseerauskomiteassa. Hän otti osaa työnantajain edustajana useihin pohjoismaisiin ja kansainvälisiin konferensseihin. Lavonius oli innokas urheilun, erityisesti ratsastuksen harrastaja.
Lavonius oli toimitusjohtaja Tampereen Pellava- ja Rauta-Teollisuus Oy:ssä, Kone- ja Siltarakennus Oy:ssä, Oy Hietalahdessa, Crichton-Vulcan Oy:ssä ja vuoteen 1955 Teijon Tehtaat Oy:ssä. Hän oli Magnus, Wilhelm Alexander ja Herman Lavoniuksen veli. Heidän vanhempansa olivat hovioikeudenneuvos Wilhelm Lavonius ja Maria Francisca Westzynthius.
Ikeya–Murakami

Ikeya-Murakami, virallisesti C/2010 V1 (Ikeya-Murakami), on pitkäjaksoinen komeetta, jonka löysivät japanilaiset Kaoru Ikeya ja Skigeki Murakami toisistaan riippumatta 3. marraskuuta 2010.. Komeetta löytyi täysin visuaalihavaintojen avulla, mikä on varsin harvinaista nykyisin.
Alustavien arvioiden mukaan komeetta saavutti perihelin 18. lokakuuta 2010, jolloin se oli 1,7 AU:n etäisyydellä Auringosta
Löytyessään komeetta oli 8. magnitudin kohde, mutta pian löytymisensä jälkeen komeetan komassa havaittiin nopeita muutoksia, jotka muistuttavat jossain määrin komeetta 17P/Holmesin purkausta vuonna 2007.
Simo Heiskanen

Simo Heiskanen (s. 1969) on espoolaisen Tanssiteatteri Glims &amp; Glomsin toinen perustajajäsen ja taiteellinen johtaja yhdessä puolisonsa Tuomo Railon kanssa. Hän on koreografi ja tanssija, mutta on suunnitellut ja säveltänyt myös äänimaiseman tai musiikin useisiin tanssiteoksiin.
Heiskanen opiskeli Teatterikorkeakoulun tanssitaiteen laitoksella vuosina 1990–1995. Hän on työskennellyt muun muassa Aurinkobaletissa, Helsingin Kaupunginteatterissa, Suomen Kansallisteatterissa ja Svenska Teaternissa.
Heiskanen on saanut taiteilija-apurahaa yksivuotisesti vuosina 1999, 2003 ja 2004 sekä kolmivuotisesti 2005–2007.
Jasperin rautatieasema

Jasperin rautatieasema on rautatieliikennepaikka Jasperin taajamassa, Albertan provinssissa Kanadassa. Se sijaitsee Canadian National Railwayn omistamalla mantereen idästä länteen ylittävällä radalla, noin 866 kilometriä Vancouverista itään. Asemalla pysähtyy VIA Railin The Canadian -juna, ja se on saman yhtiön Prince Rupertista tulevan Skeena-junan pääteasema. Jasperin asema toimii myös pääteasemana Rocky Mountaineer -rautatieyhtiön turistijunille Rainforest to Gold Rush ja Journey through the Clouds.
Historia.
Vuonna 1911 Grand Trunk Pacific Railwayn mantereen ylitse rakentama rautatielinja saavutti alueen ja yhtiö perusti Fitzhughin rautatieaseman, joka nimettiin Grand Trunk Pacific Railwayn johtajan mukaan. Fitzhugh nimettiin vuonna 1913 uudelleen alueella aikaisemmin sijainneen turkiskauppa-aseman mukaan Jasperiksi.
Jasperin asemalla sijaitsi vuoden 2009 huhtikuuhun saakka korpinpäinen toteemipaalu. Toteemipaalu veistettiin vuosien 1870–1880 välillä Kuningatar Charlotten saarilla sijaitsevassa Massetin kylässä. Rautatieyhtiö hankki toteemipaalun omistukseensa vuonna 1915 ja kuljetti sen rautateitse Jasperiin turistinähtävyydeksi. Toteemipaalu on veistetty jättituijasta ja oli aluksi perinteiden mukaisesti maalaamaton. Jasperin rautatieasemalla sijainnut toteemipaalu on kuitenkin turistien miellyttämiseksi vastoin perinteitä maalattu useampaan otteeseen kirkkailla väreillä. Vuonna 2008 todettiin toteemipaalun lahonneen korjauskelvottomaksi ja se varastoitiin turvallisuussyistä. Suunnitelmissa on palauttaa paalu takaisin Massetin kylään, jossa se alun perin veistettiin, ja korvata se uudella paalulla, joka veistettäisiin samalla alueella.
Alkuperäinen asemarakennus tuhoutui tulipalossa talvella 1924–1925. Nykyinen asemarakennus valmistui vuonna 1926. Jasperin rautatieasema määriteltiin historialliseksi rautatieasemaksi 1992.
Samuel Clason

Samuel ”Sam” Clason (23. kesäkuuta 1867 Uppsala – 19. joulukuuta 1925 Tukholma) oli ruotsalainen historioitsija ja poliitikko. 
Clason oli professori Edward Clasonin och Clara Ulffin poika, joka meni naimisiin Elin Sebardtin kanssa 1895.
Clason aloitti opintonsa Uppsalan yliopistossa 1884, ja vuonna 1887 hänestä tuli filosofian kandidaatti. Vuonna 1895 hänestä tuli filosofian tohtori. Clasonista tuli historian professori Lundin yliopistossa 1904 vuoteen 1916, jolloin hänestä tuli Riksarkivetin arkistonhoitaja ("riksarkivarie"). 
Poliittisen uransa hän aloitti ensimmäisessä kamarissa 1907, missä hän istui kuoleman päiviinsä saakka. Hän oli oikeistomies, kansallismielinen ja uskovainen, ja oli Ernst Tryggerin hallituksen kirkkoministeri ("ecklesiastikminister"). Hän oli myös mukana perustamassa "Riksföreningen för svenskhetens bevarande i utlandet" vuonna 1908.
Erik Palmstierna

Erik Kule Palmstierna (10. marraskuuta 1877 Tukholma Ruotsi – 22. lokakuuta 1959 Firenze Italia), oli ruotsalainen meriupseeri, diplomaatti ja poliitikko. 
Palmstierna oli vapaaherra. Hänen isänsä oli diplomaatti Carl Fredrik Palmstierna. Hänellä itsellään oli kaksi poikaa, Kule Palmstierna ja historioitsija Carl-Fredrik Palmstierna, sekä tytär Margareta de Seynes.
Erik Palmstierna istui toisessa kamarissa 1909–1920. Vuoteen 1911 hän kuului liberaaliseen puolueeseen, mutta liittyi sen jälkeen sosialidemokraattiseen puolueeseen. Eduskunnassa hän vaikutti Ruotsin sosiaalikysymyksiin, mutta vaikutti myös maan puolueettomuuden vakiinnuttamiseksi. Hän oli aktiivinen pyrkimyksessä liittää Ahvenanmaa Ruotsiin.
Koska hän oli vapaaherra, häntä kutsuttiin "Punaiseksi paroniksi" ("Röde baronen"). Vuosina 1917–1920 hän oli Nils Edénin hallituksen meriministeri ja vuonna 1920 Hjalmar Brantingin hallituksen ulkoministeri. Vuodesta 1920 hän oli Ruotsin lähettiläänä Lontoossa. 
Palmstierna on haudattu Firenzen protestanttiselle hautausmaalle.
Tuomo Railo

Tuomo Railo (s. 1967) on espoolaisen Tanssiteatteri Glims &amp; Glomsin perustajajäsen ja taiteellinen johtaja yhdessä puolisonsa Simo Heiskasen kanssa.
Railo valmistui Suomen kansallisoopperan balettioppilaitoksesta vuonna 1987 ja on sen jälkeen työskennellyt tanssijana ja koreografina muun muassa Suomen Kansallisbaletissa, Helsinki Dance Companyssa ja Tanssiteatteri Raatikossa. Railo on tehnyt koreografioita tanssiteattereille, tilausteoksia festivaaleille, televisioon, puheteattereille Suomessa ja ulkomailla. Railo on toiminut myös koreografian ja tanssijantyön opettajana, tuottajana sekä näyttelijänä.
Yhteiskunnalliseti aktiivisen Railon luottamustehtäviin kuuluu mm. asiantuntijajäsenyys Taiteen edistämiskeskuksen (Taike) esittävien taiteiden toimikunnassa kaksivuotiskaudella 2015–16. Vuosina 2013 ja 2014 Railo kuului valtion sirkus- ja tanssitaidetoimikuntaan. Tuomo Railo on yksi Tanssin Talo ry:n perustajajäsenistä ja kuulunut yhdistyksen hallitukseen perustamisvuodesta (2010) lähtien. 
Vuonna 2010 hän muun muassa lahjoitti sata akvarellia tukeakseen Espoon vihreiden eduskuntavaalikampanjaa.
Railolle on myönnetty valtion kolmivuotinen taiteilija-apuraha vuosille 1996–1999 ja viisivuotinen apuraha vuosille 2000–2004 ja 2006–2010.
Kalle Kauppi (jalkapalloilija)

Kalle Kauppi (s. 6. toukokuuta 1992 Paimio) on uransa lopettanut suomalainen jalkapalloilija, joka edusti viimeksi Kolmosessa pelannutta Maskun Palloseuraa ja on edustanut aikaisemmin Veikkausliigassa pelaavaa FC Inter Turkua. Hän on pelipaikaltaan puolustava keskikenttäpelaaja. Kauppi pelasi ensimmäisen Veikkausliiga-ottelunsa 9. heinäkuuta 2010 FC Honkaa vastaan ja teki ensimmäisen maalinsa huhtikuussa 2012 vierasottelussa FC Lahtea vastaan. 
Kauppi on pelannut Suomen ikäkausimaajoukkueissa viisi nuorten ja 31 poikien maaottelua.
Felix Åkerlund

Felix Åkerlund (s. 12. helmikuuta 1990) on suomalainen jalkapalloilija, joka pelaa Veikkausliigaa FC Interin joukkueessa. Interiin hän siirtyi toisesta turkulaisjoukkueesta, ÅIFK:sta, vuonna 2006. Åkerlundin pelipaikka on joko keskikentän keskellä tai laidassa. Hän on debytoinut Veikkausliigassa 17. lokakuuta 2009 ottelussa FC Lahtea vastaan. Hän on myös pelannut otteluita Suomen poikamaajoukkueissa.
Aiheesta muualla.
Pelaaja FC Interin kotisivuilla
Angry Again

Angry Again on yhdysvaltalaisen heavy metal -yhtye Megadethin single, joka julkaistiin 8. kesäkuuta 1993. Kappaleen on kirjoittanut yhtyeen laulajakitaristi Dave Mustaine, ja se levytettiin Arnold Schwarzeneggerin tähdittämän satiirisen toimintaelokuvan, "Last Action Heron" soundtrackille ja se on myös mukana elokuvassa itsessään. 
Angry Again ei ole koskaan ilmestynyt yhdelläkään Megadethin studioalbumilla, mutta vuonna 1995 se oli mukana yhtyeen kokoelma-EP "Hidden Treasuresilla". Kappale oli kaupallinen menestys, ja se saavutti myös hyviä listasijoituksia. Yhtye oli myös ehdolla kappaleellaan Grammy-palkintoon kategoriassa "Best Metal Perfomance" vuoden 1993 Grammy-palkintogaalassa. Kappaleesta nousi varsin suosittu yhtyeen kuuntelijoiden keskuudessa, ja yhtye soittaakin sitä vielä nykypäivänäkin konserteissaan.
Sävellys ja tuotanto.
Yhtyeen laulajakitaristi Dave Mustaine kirjoitti kappaleen puoliunessa kuunnellessaan The Clash -yhtyeen "Should I Stay or Should I Go" -kappaletta. Hän oli kappaleen kirjoittamisen aikoihin juuri päässyt pois vieroituksesta, ja se nauhoitettiin "Countdown to Extinction" -albumin kiertueen aikana, ja sen piti alun perin olla mukana albumilla, mutta se päätettiin lopulta jättää pois. Huumeongelmiensa kanssa tuolloin painiskellut Mustaine kertoi olleensa kappaleen nimen mukaisesti vihainen kirjoittaessaan kappaleen sanoja, ja hänen ongelmansa stressin ja vihan kanssa kulminoituivatkin kappaleen otsikkoon. 
Huolimatta siitä, että kappale oli jätetty pois Countdown to Extinctionilta, se määrättiin julkaistavaksi Arnold Schwarzeneggerin tähdittämän ja John McTiernanin ohjaaman "Last Action Hero" -elokuvan soundtrackilla. 85 miljoonan Yhdysvaltain dollarin tuotantobudjetilla, edellisvuonna "Terminator 2 – Tuomion päivä" -kassamagneettielokuvalla huippukuuluisuuteen nousseella pääosannäyttelijällä ja muun muassa menestyselokuvilla "Die Hard – vain kuolleen ruumiini yli", "Predator" ja "Punaisen lokakuun metsästys" kuuluisuuteen nousseella ohjaajalla oli elokuvalla kovat odotukset. Teatterilevityksessä elokuva osoittautui kuitenkin taloudellisesti pettymykseksi, ja se tuotti maailmanlaajuisesti vain 137 298 498 Yhdysvaltain dollaria. Kriitikoiden keskuudessa kuivan vastaanoton saanut elokuva on myöhemmin kuitenkin noussut lähes kulttiklassikon maineeseen.
Vaikka taloudellinen epäonnistuminen varjosti elokuvaa, oli sen soundtrack-levy erittäin menestyksekäs. AC/DC:n "Big Gunin", Alice in Chainsin "What The Hell Have In" sekä muiden menestyskartiin kuuluvien esiintyjien tekemien menestyksekkäiden kappaleiden johdosta se oli yksi vuoden suosituimpia elokuva-aiheisia levyjulkaisuja.
Vastaanotto.
"Last Action Heron" soundtrack-albumi sai kriitikoiden keskuudessa hyviä arvosteluja, ja Angry Again tienasi yhtyeelle sen historian neljännen Grammy-ehdokkuuden kategoriassa Best Metal Perfomance vuonna 1993. Ehdolla samaiseen palkintoon olivat kuitenkin kovat kilpailijat, nimittäin Iron Maiden kappaleellaan Fear of the Dark, Suicidal Tendencies kappaleella Institutionalized sekä White Zombie kappaleellaan Thunder Kiss '65. Voiton vei kuitenkin Ozzy Osbourne, kappaleella I Don’t Want to Change the World.
I SS-panssariarmeijakunta

I SS-panssariarmeijakunta Leibstandarte SS Adolf Hitler () oli Waffen-SS:n armeijakunta toisessa maailmansodassa heinäkuusta 1943 toukokuuhun 1945, ja siihen kuuluivat 1. SS-panssaridivisioona Leibstandarte SS Adolf Hitler, 12. SS-panssaridivisioona Hitlerjugend ja 101. raskas SS-panssarivaunupataljoona sekä muita joukko-osastoja. Armeijakunnalla oli siihen kuuluneen 1. SS-divisioonan mukainen kunnianimitys Leibstandarte Adolf Hitler.
Perustaminen.
Armeijakunnan esikunta perustettiin 27. heinäkuuta 1943 Berliinissä ja sen armeijakuntajoukot koulutuskeskus Berverloossa ().
Palvelus.
Armeijakunta liitettiin joulukuussa 1943 armeijaryhmä C:n 14. armeijaan Italian pohjoisosiin. Se siirrettiin Ranskaan tammikuussa 1944 armeijaryhmä D:n reserviksi, mistä armeijakunta siirrettiin edelleen kesäkuussa Normandiaan armeijaryhmä B:n 7. armeijaan torjumaan liittoutuneiden maihinnousua.
Armeijakunta taisteli Ranskassa syyskuulle, jolloin se Eifelissä. Se osallistui Ardennien taisteluun vuoden vaihteessa 1944–1945, minkä jälkeen armeijakunta vedettiin Saksaan. Huhtikuussa armeijakunta oli Unkarissa osana etelän armeijaryhmän 6. panssariarmeijaa, minkä mukana se vetäytyi Ostmarkiin (Itävaltaan). Armeijakunta antautui Saksan antauduttua toukokuussa.
Komentajat.
Armeijakunnankomentajina olivat:
Emilio Massera

Emilio Eduardo Massera (19. lokakuuta 1925 Paraná, Argentiina – 8. marraskuuta 2010 Buenos Aires, Argentiina) oli argentiinalainen amiraali, joka osallistui vuoden 1976 vallankaappaukseen.
Massera sai sotilaskoulutuksen Argentiinan laivastoakatemiassa. Hänestä tuli merikadetti vuonna 1946. Massera teki pitkän sotilasuran, ja hän nousi Argentiinan laivaston komentajaksi vuonna 1974, jolloin hänestä tuli amiraali. Massera painosti laivaston komentajana presidentti Isabel Perónia ottamaan tiukemman linjan maassa liikkuneita kapinallisia vastaan.
Massera oli mukana laivaston edustajana vuoden 1976 vallankaappauksessa, jonka johdossa olivat hänen lisäkseen Jorge Videla ja Orlando Agosti. He muodostivat sotilasjuntan, joka syrjäytti Perónin 24. maaliskuuta 1976. Juntta johti Argentiinaa seitsemän vuoden ajan. Massera johti tuona aikana Buenos Airesin lähellä sijainnutta laivaston insinöörikoulua ESMAa, joka toimi pahamaineisena poliittisena vankilana. Siellä juntan hallintoaikana kidutettiin ja tapettiin tuhansia poliittisia vankia ja kuolleet tai huumatut vangit heitettiin sotilaslentokoneista mereen.
Juntta kaatui vuonna 1983, ja vuonna 1985 sen jäsenet tuomittiin vankilaan. Massera sai elinkautisen vankeusrangaistuksen kolmesta murhasta, 12 ihmisen kidutuksesta ja 69 laittomasta pidätyksestä. Presidentti Carlos Menem armahtu juntan jäsenet vuonna 1990 sovinnon eleenä.
Massera pidätettiin uudestaan 1998, kun häntä syytettiin poliittisten vankien lapsien kidnappaamisesta ja näiden antamisesta adoptoitavaksi, sillä häntä ei ollut armahdettu tästä rikoksesta. Massera joutui kotiarestiin, eikä häntä laitettu vankilaan huonon terveytensä takia. Vuonna 2002 Massera sai aivohalvauksen. Vuonna 2005 Argentiinan korkein oikeus ilmoitti, että Menemin armahdus oli ollut perustuslain vastainen. Oikeus kuitenkin peruutti kaikki syytteet Masseraa kohtaan. Hän oli ollut halvauksensa jälkeen käytännössä vuodepotilaana, ja hän kärsi dementiasta. Oikeus ei myöskään hyväksynyt luovutuspyyntöjä, joita oli tullut Saksalta, Espanjalta, Italialta ja Ranskalta. Maat olisivat halunneet syyttää Masseraa omien maidensa kansalaisten surmaamisista.
Massera kärsi sydänongelmista viimeisten vuosiensa aikana, ja hän kuoli marraskuussa 2010 sydänkohtaukseen.
Daphnis (kuu)

Daphnis on yksi Saturnuksen sisemmistä kuista. Se tunnetaan myös nimellä Saturnus XXXV, ja sen aiempi virallinen nimi oli S/2005 S 1. Daphniksen halkaisija on noin kahdeksan kilometriä, ja se kiertää planeettaa Keelerin aukossa.
Nimeäminen.
Kuu nimettiin vuonna 2006 Dafniin mukaan, joka on lammaspaimen, runoilija ja panhuilunsoittaja kreikkalaisessa mytologiassa. Dafnis oli myös titaanien, joiden mukaan Saturnuksen suurimmat kuut on nimetty, jälkeläinen. Myös toinen Saturnuksen sisempi kuu Pan on nimetty kreikkalaisen mytologian lammaspaimenen mukaan.
Löytäminen.
Ennen valokuvaustaan Daphniksen olemassaolo ja sijainti oli jo päätelty gravitaationaalisista värähtelyistä, jotka havaittiin Keelerin aukon ulkolaidalla. Kuun sisemmällä laidalla aiheuttama värähtely edeltävät itse kuuta kiertoradalla, kun ulkoreunalla esiintyvä värähtely jää kiertoradalla kuun taakse kiertonopeuden takia.
Daphniksen löysi Cassini Imaging Science Team 6. toukokuuta 2005. Kuvat otti Cassini-luotain 16 minuuttia toukokuun ensimmäisen puolella. Kuu oli aiemmin nähty 32 kuvassa C-renkaasta, jotka oli otettu jo aiemmin, 13. huhtikuuta 2005.
Kiertorata.
Daphniksen kiertoradan inklinaatio ja eksentrisyys ovat todella pienet, mutta erottuvat nollasta. Daphniksen eksentrisyys saa etäisyyden Saturnuksesta vaihtelemaan noin yhdeksällä kilometrillä, ja sen inklinaatio saa sen liikkumaan ylös ja alas noin seitsemällä kilometrin verran. Keelerin aukko, jossa Daphnis kiertää, on noin 42 kilometriä leveä.
Dafnis

Dafnis () tai Daphnis (lat.) voi viitata seuraaviin:
Anthe

Anthe on erittäin pieni Saturnuksen kuu Mimasin ja Enceladuksen kiertoratojen välissä. Se tunnetaan myös nimellä Saturnus XLIX, ja sen aiempi nimi oli S/2007 S 4. Se on nimetty yhden Alkyonideista mukaan; sen nimi tarkoittaa kukikasta. Anthe on 60. löydetty Saturnuksen kuu.
Anthen löysi Cassini Imaging Team kuvista, jotka otettiin 30. toukokuuta 2007. Löydön jälkeen vanhemmista Cassinin kuvista alettiin etsiä havaintoja tästä pienestä kuusta niinkin vanhoista kun kesäkuun 2004 kuvista. Anthen löytäminen julkaistiin 18. heinäkuuta 2007.
Suuremman kuun, Mimasin, keskiliikeresonanssi vaikuttaa Antheen. Tämä saa Anthen sijainnin vaihtelemaan 20 kilometrillä noin kahdessa vuodessa. Päätellen Anthen ja läheisten kuiden, Pallenen ja Methonen välimatkoista on mahdollista, että kuut voivat olla samaa alkuperää.
Daniel Mays

Daniel Alan Mays (s. 31. maaliskuuta 1978 Epping, Essex, Englanti) on englantilainen näyttelijä. Hänet tunnetaan muun muassa televisiosarjoista "Top Buzzer", "Funland", "Plus One", "Outcasts", "Line of Duty" sekä "Ashes to Ashes", jossa hänellä oli Jim Keatsin rooli sarjan kolmannella tuotantokaudella. Hän on esiintynyt myös muun muassa elokuvissa "Pearl Harbor" (2001), "Vera Drake" (2004), "A Good Year – Mainio vuosi" (2006), "Shifty" (2008) ja "Byzantium" (2012). 
Yksityiselämä.
Daniel Maysillä on yksi poika, Mylo Burton-Mays. Hän asuu Crouch Endissä, Pohjois-Lontoossa.
Pronssikauden päättyminen Euroopassa

Pronssikauden päättyminen Euroopassa ja Lähi-idässä oli levotonta aikaa, jolloin merikansat ryöstelivät itäisen Välimeren ympäristöä. Näiden kansojen menestys lienee perustunut ajan mittapuun mukaan moderniin pronssiaseistukseen. Rauta tuli yleiseen käyttöön vasta merikansojen hyökkäyksen jälkeen. Monien kaupunkien hylkääminen noihin aikoihin saattoi johtua ainakin osaksi myös kuivuuden aiheuttamasta viljakadosta.
Pronssikauden loppu oli itäisen Välimeren alueella erityisen raju muutos noin 1200 eaa. Alueella liikkui ryösteleviä merikansoja, ja mykeneläinen Kreikka, Turkin heettiläisten valtakunta, ja useat nykyisen Libanonin, Syyrian ja Kanaanin kaupungit romahtivat. Ainakin tilapäinen tuho kosketti miltei kaikkia itäisen Välimeren piirin merkittäviä keskuksia lukuun ottamatta Egyptiä. Monet pronssikautiset kaupungit, muun muassa Mykene, Hattuša ja Ugarit hylättiin kokonaan. Kyprostakin ryösteltiin näihin aikoihin. Merikansat hyökkäsivät Egyptiä vastaan, mutta egyptiläiset onnistuivat kukistamaan hyökkäysyritykset.
Merikansojen tausta.
Rauta ei liene tullut samaan aikaan kuin kaupunkeja tuhottiin. Pronssikauden päättymisen epävakaus lienee liittynyt uusien aseiden ja taistelutapojen kehitykseen. Taistelujen voittajiksi tuli panssaroitu, heittokeihäin ja pitkin miekoin taisteleva jalkaväki. Tämä sopii näkemykseen, että Välimeren itäosaa ryöstelleet merikansat olisivat olleet esikelttiläisen uurnakenttä-kulttuurin sotapäälliköiden johtamia heimoja. Uurnakenttien tekijät eivät tunteneet rautaa, mutta taistelussa tehokkaat pitkät miekat, kypärät ja rintapanssarit. 
Kuivuus.
Samaan aikaan kuivuus tuhosi satoja laajalla alueella Lähi-idässä, Turkissa, Kreikassa jne. Esimerkiksi Kreikka on lähellä vähäsateista aluetta, ja pienikin ilmamassojen muutos muuttaa nykyisen Turkin ja Etelä-Kreikan ja Libyan vähäsateiseksi, kuten 1900-luvulla kävi vuosina 1954–1955. Joidenkin tutkijoiden mielestä vuoden 1200 eaa. tienoilla vallinnut kuivuus tuhosi sadon ja lopulta palatsienkin viljavarastot ehtyivät. Mykeneläinen kansa nousi kapinaan, poltti palatsit ja surmasi johtajat.
Neljä selitystä.
Välimeren pronssikausi väistyi vuoden 1200 eaa. tienoilla nopeasti rautakauden tieltä. Siirtymä kesti noin 50 vuotta, ja sen aikana itäisen Välimeren pronssikautiset kaupunkivaltiot tuhoutuivat. Tuholle on esitetty neljä selitystä: maanjäristys, kuivuus, sisällissota tai merikansojen hyökkäys.
Maanjäristys on epäuskottava selitys, koska yleensä kaupungit rakennettiin järistyksen jälkeen uudelleen, mutta nyt ne autioituivat. Kaupunkien raunioista ei kaivauksissa löydy mitään arvokasta, niin kuin yllättävän luonnonmullistuksen jälkeen pitäisi. Sisällissota taas ei selitä sitä, miksi kaikki kaupungit romahtivat niin pienessä ajassa. Kuivuus selityksenä ei kelpaa sen vuoksi, että kaivauksen osoittavat monissa kaupungeissa olleen runsaat viljavarastot. Nämä päätelmät viittaavat siihen, että merikansat aiheuttivat hyökkäyksillään ja rautaisilla aseillaan pronssikauden päättymisen.
On myös arveltu, että rauta olisi otettu käyttöön vasta sitten, kun pronssin seosmetalleja tinaa ja kuparia toimittavat kauppatiet katkesivat.
Hans Friedrich Gadow

Hans Friedrich Gadow (8. maaliskuuta 1855 Stary Kraków, Pommeri – 16. toukokuuta 1928 Cambridge, Englanti) oli saksalainen lintutieteilijä.
Hans Friedrich Gadowin isä M. L. Gadow oli preussilainen metsänhoitaja. Gadow kävi koulua Frankfurt an der Oderissa ja opiskeli Berliinin, Jenan ja Heidelbergin yliopistoissa. Jenassa hän opiskeli Ernst Haeckelin johdolla, ja tämä myös ohjasi Heidelbergissä Gadowin väitöksen "Über unsere gegenwärtige Kenntniss vom Ursprung des Menschen", missä Gadow tarkasteli ihmisen kehitystä.
Valmistuttuaan Gadow sai 1880 kutsun Lontoon Natural History Museumiin järjestämään ja koostamaan museon lintujen lajiluetteloita. Hän työskenteli kaksi vuotta ja toimitti luettelot numero VIII (tiaiset, lepinkäiset ja nakkelit) ja IX (medestäjät ja mesikot). Osbert Salvinin luovuttua Strickland-kokoelmien kuraattorin virasta Cambridgessä Gadow nimitettiin hänen tilalleen 1884, ja samalla selkärankaisten morfologian lehtoriksi.
Gadow liittyi British Ornithologists’ Unioniin vuonna 1881 ja hänet valittiin Lontoon Royal Societyn jäseneksi 1892. Hän avioitui Clara Maud Pagetin kanssa, jonka isä Sir George E. Paget oli Cambridgen lääketieteen professori.
Gadow työskenteli pääasiassa selkärankaisten anatomian, morfologian ja luokittelun alalla. Hän julkaisi useita tutkimuksia, eräitä yhdessä Haeckelin kanssa, muun muassa "Classification of the Vertebra" (1898), englanninnos Haeckelin teoksesta "The Last Link" (1898) ja anatomiaa käsittelevät artikkelit Alfred Newtonin teoksessa "A Dictionary of Birds" (1893–1896).
Vladimír Vůjtek (vanhempi)

Vladimír Vůjtek (s. 17. toukokuuta 1947 Klimkovice, Määri, Tšekkoslovakia) on entinen tšekkiläinen jääkiekkoilija ja nykyinen valmentaja. Hän pelasi HC Vitkovicen ja Dukla Jihlavan joukkueissa ja saavutti kahdeksan kertaa Tšekkoslovakian mestaruuden pelaajana. Hän on valmentanut seuraavia seurajoukkueita:
Toimiessaan Lokomotiv Jaroslavlin valmentajana joukkue voitti Venäjän mestaruuden vuosina 2002 ja 2003. Ammatiltaan Vladimír Vůjtek on insinööri. Hänen poikansa on samanniminen jääkiekkoilija Vladimír Vůjtek ja vävynsä entinen NHL-kiekkoilija Robert Petrovicky. Vujtekin tyttärenpoika Rayen Petrovicky pelaa TUTO Hockeyn Mestis-joukkueessa.
Vůjtek on toiminut vuoden 2011 syksystä vuoteen 2015 Slovakian maajoukkueen päävalmentajana. Vuoden 2012 maailmanmestaruuskilpailuissa hän valmensi Slovakian maajoukkueen hopealle. Tämän jälkeen hän siirtyi valmentamaan Tšekin jääkiekkomaajoukkuetta. Hän korvasi tehtävässä Vladimir Ruzickan, joka erosi valmentajan paikalta lahjussyytteiden takia.
Julius von Haast

Johann Franz Julius von Haast (1. toukokuuta 1822 Bonn – 16. elokuuta 1887 Christchurch, Uusi-Seelanti) oli saksalainen geologi, luonnontutkija ja paleontologi.
Haast opiskeli geologiaa ja mineralogiaa Bonnin yliopistossa. Hän matkusteli laajalti Euroopassa ja asettui Frankfurtiin kirjakauppiaaksi. Noin vuonna 1846 hän avioitui Antonia Johanna Caroline Schmittin kanssa. Vuonna 1858 hän ryhtyi englantilaisen laivanvarustajan Willis, Gann and Companyn bulvaaniksi ja matkusti Uuteen-Seelantiin tutkimaan saksalaisemigraation mahdollisuuksia. Näihin aikoihin Haast jäi leskeksi ja hänen 10-vuotias poikansa Robert jäi Saksaan äitinsä sukulaisten luo.
Haast saapui Aucklandiin "Evening Star"illa 21. joulukuuta 1858, vain päivää ennen itävaltalaista fregattia "Novara"a, jonka geologiin Ferdinand Hochstetteriin Haast pian tutustui, ja heistä tuli elinikäiset ystävykset. He yhdistivät voimansa ja tekivät useita tutkimusretkiä Aucklandin lähistölle. Hochstetter palasi Eurooppaan 1859 lopulla, mutta Haast jäi viranomaisten pyynnöstä tutkimaan maan mineraalivarantoja. Helmikuussa 1861 Haast nimitettiin provinssin geologiksi ja Englannin alamaiseksi. 25. kesäkuuta 1863 Haast ja Mary Dobson vihittiin Christchurchissa, ja heille syntyi sitten neljä poikaa ja tyttö.
Haastin tehtäväksi määrättiin Canterburyn ja Nelsonin provinssien maaperän ja mineraalivarojen kartoittaminen, minkä hän myös henkilökohtaisesti teki suorittamalla lukuisia vaarallisia tutkimusretkiä provinssien kaikkiin kolkkiin. 1879 hän julkaisi tutkimuksistaan raportin "Geology of the provinces of Canterbury and Westland, New Zealand".
1861 Haast perusti Canterburyyn filosofisen instituutin. Instituutista tuli suosittu, ja sen rohkaisemana Haast perusti Canterburyyn museon. Jo 1861 hän oli museoinut omia näytteitään. 1865 löydettiin eräästä suosta useita hyväkuntoisia moan luurankoja, jotka toimitettiin Haastille. Hän vaihtoi niitä eri maiden museoista saatuihin näytteisiin, jotka rikastuttivat suuresti museon kokoelmia. Nopea kasvu pakotti museon laajentamiseen, ja uusi museorakennus avattiin 1870. Haast oli valittu museon johtajaksi jo 1868.
1871 Canterburyyn perustettiin Uuden-Seelannin yliopiston alainen oppilaitos, Canterbury College, jonka geologian ja paleontologian lehtorina Haast toimi. 1876 hänet nimitettiin oppilaitoksen ensimmäiseksi geologian professoriksi, missä virassa hän toimi kuolemaansa saakka.
Haast valittiin Royal Societyn jäseneksi 1868. Vuonna 1862 hänet nimitettiin Tübingenin yliopiston filosofian kunniatohtoriksi, ja 1875 Itävallan keisari löi hänet ritariksi, mikä oikeutti hänet käyttämään nimeä von Haast.
Haast tutki luontoa laajalti. Hän nimesi useita uusia kasvilajeja, tutki lintuja ja nisäkkäitä. Hän nimesi sukupuuttoon kuolleen haastinkotkan 1872. Hänen johdollaan suoritettiin kaivauksia maorien vanhoilla asuinsijoilla, ja tärkeät etnologiset tutkimustulokset myös julkaistiin.
Janne Räisänen

Janne Räisänen (s. 5. kesäkuuta 1971 Pudasjärvi) on suomalainen taidemaalari. Hän asuu Saksassa. 
Tyyli.
Janne Räisänen ammentaa teoksiinsa vaikutteita urbaanista kaupunki- ja klubikulttuurista, musiikista, kirjallisuudesta, elokuvista, katumuodista ja popkulttuurin ilmiöistä. Hän ei tulkitse ajan henkeä ryppyotsaisesti vaan älykkään huumorin kautta. 
Suomen, Ruotsin, Tanskan ja Ranskan ohella useita näyttelyitä Saksassa – muun muassa Berliinissä, Stuttgartissa, Hampurissa ja Kölnissä – järjestänyt taiteilija on käsitellyt teoksissaan myös Saksan sotilaallista ja uskonnollista historiaa.
Räisäsen taiteellista tyyliä on kuvailtu ekspressionistiseksi sekä niin sanotuksi Bad Painting eli huonomaalaustyyliksi , jossa maalausjälki on usein tarkoituksellisen karkeaa, rosoista ja jopa piirrosmaista. 
Töissään Räisänen suosii useitakin eri materiaaleja – ja niitä hän käyttää runsaasti, kerros kerrokselta teoksen pintaa tiivistäen. Hän muun muassa maalaa öljyllä kankaalle ja käyttää mustetta, lyijykynää, akryyliä, vesivärejä ja kollaasitekniikkaa. Hänen taiteellinen tyylinsä synnyttää katsojassa spontaanisuuden vaikutelman: ikään kuin työt olisivat syntyneet sattumalta, kenties intuitiivisesti.
Taiteilija on myös tunnettu tavastaan nimetä teoksensa omaperäisellä tavalla. Maalausten nimiin saattaa kätkeytyä kielikuvia, sanaleikkejä tai viittauksia omaelämäkerrallisiin tilanteisiin (Joulu Sörnäisissä, 2009), paikkoihin (Patologianlaitoksen vaipanvaihtoviikot, 2001), taiteeseen (Pollock's Bollocks and a Bacon Cock as a Crucifixion, 2003), ihmisiin ja esineisiin (Stump, 2008), mytologioihin ja popkulttuurin ilmiöihin (Kuningatar Haraldin jöröjukka-punk, 2020) sekä tapahtumiin (Jesus Terrorists from Moskow Disco, 2006).
Ura.
Janne Räisänen on valmistunut taiteiden maisteriksi Kuvataideakatemiasta vuonna 1998. Hänet on valittu vuoden 1999 nuoreksi taiteilijaksi. Räisäsellä on ollut lukuisia yksityisnäyttelyitä muun muassa Tampereen taidemuseossa, Turun taidemuseossa, Oulun taidemuseossa, Galerie Anhavassa, Galerie Forsblomilla, Galleria Kari Kenetissä, Titanik-galleriassa, Kluuvin galleriassa ja Stoa-galleriassa. Hän on myös osallistunut kymmeniin yhteisnäyttelyihin Suomessa ja ulkomailla.
Janne Räisäsen teoksia on Nykytaiteen museo Kiasman, Sara Hildénin taidemuseon, Amos Andersonin taidemuseon, Helsingin-, Turun-, Tampereen-, Oulun-, Espoon-, Hämeenlinnan- ja Porin kaupunkien taidemuseoissa sekä Wihurin, Saastamoisen ja Paulon säätiöiden kokoelmissa. Räisäsen töitä on myös useissa ulkomaisissa kokoelmissa.
Selvazzano Dentro

 
Selvazzano Dentro on kunta Koillis-Italiassa Veneton alueella Padovan maakunnassa. Kunta sijaitsee noin 8 kilometriä Padovasta länteen. Kunnassa asuu noin 23 000 ja sen pinta-ala on 19,58 km2. Väestötiheys on 1 169 asukasta/km2.
Selvazzano Dentron kunnan keskus on samanniminen kylä, joka sijaitsee Bacchiglionejoen oikealla rannalla.
Kuntaan kuuluvat lisäksi seuraavat kylät: Caselle, Feriole, San Domenico, Tencarola.
Selvazzano Dentron naapurikunnat ovat Abano Terme, Padova, Rubano, Saccolongo, Teolo.
The Sims (pelisarja)

The Sims on Maxisin ja The Sims Studion kehittämä ja Electronic Artsin julkaisema simulaatiopelisarja. Pelisarjaan kuuluu neljä peliä: "The Sims" (2000), "The Sims 2" (2004), "The Sims 3" (2009) ja "The Sims 4" (2014). "The Sims" -pelit ovat saatavilla monelle alustalle.
Pelisarjan ideana on luoda perhe, josta pelaajan kuuluu huolehtia. Jokaisen pelihahmon perustarpeet (kuten nälkä ja sosiaalisuus) pitää täyttää. Perhe voi asua eri tonteilla, joille on tarkoitus rakentaa talo perheen asuttavaksi. Pelattavilla hahmoilla eli simeillä voi olla eri taitoja, ammatteja ja sosiaalisia suhteita muihin simeihin. Pelissä voi myös pelata muillakin tavoilla kuin tekemällä perheen ja pelaamalla sillä, kuten vain rakentamalla erilaisia rakennuksia.
"The Sims" -peleille on julkaistu paljon erilaisia erillisiä lisäosia, jotka tuovat peliin esimerkiksi tiettyyn teemaan liittyviä rakennustilan esineitä, vaatteita ja uusia pelimahdollisuuksia. Joihinkin lisäosiin sisältyy myös uusia maailmoja, lemmikkejä, uusia simityyppejä kuten merenneitoja, ihmissusia tai loitisijoita, tai ammatteja. Sarjassa on julkaistu myös spin-off-pelejä kuten "".
Vuoden 2024 syyskuussa Electronic Arts ilmoitti että pelisarjan pohjalta tehdään elokuva.
Rough Boy

Rough Boy on blues rock -yhtye ZZ Topin kappale vuodelta 1985. Se julkaistiin albumilla "Afterburner" ja singlenä vuonna 1986. Kun kappale julkaistiin singlenä, se pääsi Billboard Hot 100 -listalla sijalle 22. Kappaleesta tehtiin myös musiikkivideo. ”Rough Boy” on hitaampitempoisempi kuin muut "Afterburnerin" kappaleet, ja se muistuttaakin suuresti power balladeja.
Lähteet.
Chester Conklin

Chester Conklin (11. tammikuuta 1886 Oskaloosa, Iowa – 11. lokakuuta 1971 Woodland Hills, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän oli klovnina sirkuksessa ennen siirtymistään Mack Sennettin Keystone-studion palvelukseen näyttelijäksi vuonna 1913. Keystonella Conklin näytteli muun muassa Keystone Kops -sarjan elokuvissa.
Conklinin kerrotaan auttaneen myös Keystonella näytellyttä Charles Chaplinia kulkurin asun luomisessa, mutta asian todenperäisyydestä ei ole varmuutta. Keystonelta lähdettyään Conklin näytteli 1920-luvun lopulla W. C. Fieldsin parina Paramount Picturesin elokuvasarjassa. Myöhemmin hän näytteli muun muassa Chaplinin elokuvissa "Nykyaika" (1936) ja "Diktaattori" (1940). Conklinin viimeiseksi elokuvaksi jäi "Kova panos Dodge Cityssä" vuodelta 1966. Conklin on saanut tähden Hollywood Walk of Famelle.
Sorbetti

Sorbetti on jäinen jälkiruoka, joka koostuu useimmiten hedelmä- tai marjamehusta tai hedelmäsoseesta. Yleensä sorbetti ei sisällä maitotuotteita, toisin kuin jäätelö. Sorbettia nautitaan usein siirapin tai hunajan kera. Myös alkoholi, kuten viini tai likööri, on yleinen sorbetissa. Sorbetin rakennetta voidaan muuttaa lisäämällä siihen kananmunan valkuaista tai glukoosisiirappia.
Etymologia.
Sana "sorbetti" tulee englannin ja ranskan kielisestä sanasta "sorbet". Ranskan kieleen sana johdettiin italian kielisestä sanasta "sorbetto", joka puolestaan tuli osmanien tai persialaisten sanasta "sharbat", joka alun perin viittasi eräänlaiseen juomaan.
Historia.
Sorbetin alkuperä on kiistanalainen, sillä eri kulttuureilla on ollut vuosituhansien saatossa hyvin samankaltaisia reseptejä, minkä vuoksi tarkkaa alkuperää on hankala määrittää. On viitteitä siihen, että resepti olisi mahdollisesti saanut alkunsa muinaisesta Persiasta jo 550–530 eaa. Aleksanteri Suuren kerrotaan nauttineen hedelmäsalaatista, hunajasta ja viinistä valmistettua sorbettimaista jälkiruokaa jo 356–323 eaa. Ensimmäinen länsimainen ranskankielinen resepti "maustetuista jäistä" on vuodelta 1674. Nimellä "sorbetti" reseptit julkaistiin Antonio Latinin teoksessa "Lo Scalco alla Moderna" vuonna 1694.
Isabelle Pedersen

Isabelle Pedersen (s. 27. tammikuuta 1992 Bergen) on norjalainen pika-aitajuoksija.
Alle 18-vuotiaiden MM-kisoissa 2009 Pedersen voitti kultaa ajalla 13,23 (76,2 cm:n aidat). Samalla hän otti Norjan kaikkien aikojen ensimmäisen maailmanmestaruuden alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa. Hänen aikansa oli alle 18-vuotiaiden kaikkien aikojen tilastoissa kolmanneksi nopein. Alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2009 hän sijoittui toiseksi ajalla 13,49.
Alle 20-vuotiaiden MM-kisoissa 2010 Pedersen voitti kultaa ajalla 13,30. Samalla hän rikkoi Christina Vukicevicin hallussa pitämän Norjan nuorten ennätyksen. Pariisin EM-hallikisoissa 2011 Pedersen debytoi aikuisten arvokisoissa karsiutuen 60 metrin aitojen alkuerissä. Tallinnan alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2011 hän sijoittui toiseksi ajalla 13,37.
Pedersen karsiutui 100 metrin aitajuoksun alkuerissä Helsingin EM-kilpailuissa 2012. Seuraavana vuonna hän karsiutui Göteborgin EM-hallikisoissa 60 metrin aitajuoksun välierissä. Hän voitti 100 metrin aitajuoksun alle 23-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden Tampereella ajalla 13,12. Moskovan MM-kilpailuissa 2013 ja Zürichin EM-kilpailuissa 2014 hän karsiutui alkuerissä.
Pedersen sijoittui Prahan EM-hallikilpailuissa viidenneksi 60 metrin aitajuoksussa ajalla 7,96. Pekingin MM-kisoissa 2015 hän eteni 100 metrin aitajuoksun välieriin. Hän karsiutui loppukilpailusta ennätysajallaan 12,86. Vuonna 2016 hän karsiutui välierissä sekä Amsterdamin EM-kilpailuissa että Rio de Janeiron olympialaisissa. Hän sijoittui 60 metrin aitajuoksussa viidenneksi Belgradin EM-hallikilpailuissa 2017. Hän karsiutui 100 metrin aitajuoksun välierissä Lontoon MM-kilpailuissa 2017. Hän sijoittui kuudenneksi Birminghamin sisäratojen MM-kilpailuissa 2018 ajalla 7,94. Berliinin EM-kilpailuissa 2018 hän karsiutui välierissä.
Pedersen juoksi 100 metrin aitajuoksuennätyksensä 12,72 s Lontoossa 22. heinäkuuta 2018. 60 metrin aidat hän on juossut hallissa aikaan 7,86 Birminghamin MM-hallikisojen välieräjuoksussa 3. maaliskuuta 2018.
Belinda (kuu)

Belinda on Uranuksen sisempi kuu. Belinda löydettiin Voyager 2:n ottamista kuvista 13. tammikuuta 1986 ja sille annettiin väliaikainen nimi S/1986 U 5. Se nimettiin Alexander Popen "The Rape of the Lockin" sankarin mukaan. Belinda tunnetaan myös nimellä Uranus XIV.
Belinda kuuluu Portian joukkoon, jonka muita kuita ovat Bianca, Cressida, Desdemona, Portia, Juliet, Cupid, Rosalind ja Perdita. Näillä kuilla on hyvin samankaltaiset kiertoradat ja ominaisuudet. Muuta kuin sen kiertorata, 45 kilometrin säde ja albedo 0,08, ei varsinaisesti tiedetä siitä.
Voyager 2:n kuvissa Belinda näkyy pitkulamaisena objektina, joka on kohdistunut Uranukseen päin. Kuu on erittäin pitkulamainen, ja sen lyhyt akseli on 0,5 ± 0,1 pitkään akseliin verrattuna. Belindan pinta on harmaa.
Felix Kracht

Felix Kracht (13. toukokuuta 1912 Krefeld – 3. lokakuuta 2002 Bremen) oli saksalainen lentokonesuunnittelija.
Hän valmistui Aachenin teknillisestä yliopistosta 1930-luvulla ja alkoi toimia Flugwissenschaftliche Vereinigung Aachen (FVA) -yhdistyksessä, joka rakensi FVA-10 “Rheinland"-purjelentokoneen. Kracht lensi Alppien yli tällä koneella vuonna 1937. Hän siirtyi sitten Deutsche Forschungsanstalt für Segelflugiin, jossa hän kehitti DFS 228 -liitokoneen ja kokeellisen DFS 346 -rakettilentokoneen. Hän kehitti ilmatankkauksen tekniikan. 
Kolmannen valtakunnan tappion jälkeen hän siirtyi Ranskaan Nord Aviationiin, josta palasi vuonna 1968 johtamaan Deutsche Airbus GmbH:ta. Hän oli Nordilla koordinoinnut ranskalais-saksalaisen Transall C-160 sotilaskuljetuskoneen kehittelyn. Felix Kracht johti Airbus A300:n valmistusta. Hän siirtyi eläkkeelle vuonna 1981.
Aleksejs Širokovs

Aleksejs Širokovs (s. 20. helmikuuta 1980 Riika, Latvia) on latvialainen jääkiekkoilija. Širokovs pystyy pelaamaan sekä keskus- että laitahyökkääjänä
Širokovs on edustanut Latvian jääkiekkomaajoukkuetta muun muassa Vancouverin olympialaisissa (2010).
Mikojan I-270

Mikojan I-270 (Ж) oli Mikojanin suunnittelutoimiston toisen maailmansodan päätyttyä kehittämä rakettilentokone. Se oli eräs Neuvostoliiton ilmavoimien tilaamista suurnopeuslentämisen tutkimuksista.
Mikojan sai suunnittelutietoja Kolmannen Valtakunnan raunioilta: Neuvostoliiton vapauttamalla alueelta Saksasta löytyi Junkersin tehtaalta ehjä Messerschmitt Me 263 eli Junkers Ju 248 ja sen suunnitteludokumetaatiota. I-270:n T-pyrstö oli kuitenkin ratkaisevasti erilainen ratkaisu kuin ME 263:n deltamainen siipi. Venäläiset saivat myös Junkers EF 126 "Lilli" rakettihävittäjän esisuunnitelman. Neuvostoliitto oli rakentanut rakettilentokoneita 1930-luvun alusta alkaen, joten koneen moottoriksi tuli Leonid Dushkinin suunnittelema RD-2M-rakettimoottori, jota oli vuonna 1941 käytetty BI-1-rakettilentokoneessa.
Koneita rakennettiin kaksi – molemmat tuhoutuivat maahansyöksyssä. Joulukuussa 1946 koneella tehtiin liitokoe pudottaen se Tupolev Tu-2-koneen hinauksesta. Toisella prototyypillä moottori käyden tehty koelento tehtiin vuonna 1947. Kone vaurioitui eikä sitä korjattu. Ensimmäinen prototyyppi vaurioitui laskussa vuonna 1947. Tässä vaikeessa suihkumoottoritekniikka oli syrjäyttänyt kaikissa ilmailumaissa ajatukset sotilaallisista rakettilentokoneista.
Wanja Mues

Wanja Mues (s. 27. joulukuuta 1973 Hampuri) on saksalainen näyttelijä. Hän on näytellyt tv-sarjassa "Stolberg" komisario Nico Scheiberia. Hän on näytellyt myös televisiosarjoissa "SOKO Leipzig", "Tatort", "Kahden keikka – vaaralliset yhdessä", "Der Furst und das Mädchen", "Absolut das Leben", "Ystävyyden ehdoilla" ja "Unsere Hackebecks". Hän on näytellyt myös elokuvissa "Pianisti" (2002) ja "Medusan isku" (2004). Uudessa "Kahden keikassa" hän näyttelee yksityisetsivä Leo Oswaldia. 
Wanja Muesin isä on näyttelijä Joachim Dietmar Mues, ja hänellä on kaksi veljeä, Woody Mues ja Jona Mues, jotka myös ovat näyttelijöitä.
Ristijärven vaakuna

Ristijärven vaakuna on Ristijärven kunnan tunnus, joka on myös puhuva vaakuna.
Vaakunan selitys on ”sinisessä kentässä aaltokuvioinen hopeatyviö ja sen yläpuolella hopeinen havuristi.” Vaakunan on suunnitellut Aarno Liuksiala, ja Ristijärven kunnanvaltuusto hyväksyi sen kokouksissaan 23. maaliskuuta ja 25. toukokuuta 1959. Sisäasiainministeriö vahvisti vaakunan käyttöön 23. marraskuuta samana vuonna.
Bacchiglione

Bacchiglione on joki Koillis-Italiassa, Veneton alueella. Sen pituus on 118 kilometriä ja sen valuma-alue on noin 1 400 km2. Joki saa alkunsa Vicenza maakunnassa ja virtaa itään Vicenzan ja Padovan läpi. Se yhtyy Brentajokeen ja laskee Adrianmereen Chioggian kohdalla.
Soko J-20 Kraguj

Soko J-20 Kraguj oli jugoslavialainen kevyt rynnäkkökone, jonka ensilento tehtiin vuonna 1964.
Koneen suunnitteli VTI-instituutti. SOKO valmisti 85 tällaista konetta. Kone on metallirakenteinen ja suorasiipinen. Laskuteline on sisäänvedettävä.
Hyrieus

Hyrieus () oli kreikkalaisessa mytologiassa Poseidonin ja plejadi Alkyonen poika ja boiotialaisen Hyrian kuningas. Hän meni naimisiin nymfi Klonian kanssa, ja heille syntyivät lapset Nykteus, Lykos ja Orion.
Veljekset Agamedes ja Trofonios rakensivat hänen aarrekammionsa, mutta tekivät sinne salaisen sisäänkäynnin, jota käyttäen he ryöstivät kuninkaan aarteita.
Bakon kansallispuisto

 Bakon kansallispuisto on luonnonsuojelualue Borneon saarella, Malesian Sarawakin osavaltiossa. Se on Sarawakin vanhin kansallispuisto, perustettu vuonna 1957. Puistossa on monipuoliset maisemat: viidakkoa, vesiputouksia, hiekkarantoja ja erikoisia kallioita. Sen 27 neliökilometrin alalla voi nähdä lähes kaikki Malesian kasvillisuustyypit. Puistossa elää harvinaisia nenäapinoita.
Rubano

 
Rubano on kunta Koillis-Italiassa Veneton alueella Padovan maakunnassa. Kunta sijaitsee noin seitsemän kilometriä Padovasta luoteeseen. Kunnassa asuu runsaat 16 000 ihmistä. Sen pinta-ala on 14,56 km2. Väestötiheys on 1 111 asukasta/km2 (2015).
Rubanon kunnan keskus on samanniminen kylä. Kuntaan kuuluvat lisäksi seuraavat kylät: Bosco, Sarmeola, Villaguattera.
Rubanon naapurikunnat ovat Mestrino, Padova, Saccolongo, Selvazzano Dentro, Villafranca Padovana.