tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Serena Pop &amp; Rock

Serena Pop &amp; Rock oli Espoossa sijaitsevan Vesipuisto Serenan ulkoalueella ensimmäisen ja viimeisen kerran vuonna 2014 elokuussa järjestetty festivaali.
2014 esiintymässä olivat: mm. Conchita Wurst, Anna Abreu, Jenni Vartiainen, Kaija Koo ja JVG päälavalla. Elektronisen tanssimusiikin sekä urbaanin musiikin tähdet esiintyvät Music Experience by Loop -lavalla. Tapahtuman toteutti Waterpark Festival Oy yhteistyössä Warner Music Finlandin ja Radio Aallon kanssa.
Esiintyjät.
Conchita Wurst,
Jenni Vartiainen,
Juha Tapio,
JVG,
Sanni Kurkisuo,
Kasmir,
Tuomas Kauhanen,
Aste (artisti),
Sini Sabotage
Kaija Koo,
Jukka Poika,
Anna Abreu,
Roope Salminen &amp; Koirat,
Pete Parkkonen,
DJ Orkidea,
Super8 &amp; Tab,
Heikki L,
HeavyWeight,
Milla Lehto,
Rony Rex,
Temper2,
Lenno,
Jeremy Folderol
Luettelo Helsingin metron taideteoksista

Luettelo Helsingin metron taideteoksista sisältää Helsingissä ja Espoossa metroasemilla ja niiden läheisyydessä olevat taideteokset. 
Useimmat Helsingin metron asemilla tai niiden läheisyydessä olevat taideteokset on suunniteltu erityisesti tiettyä paikkaa varten. Poikkeuksena teoksista vanhin Aimo Tukiaisen metallireliefi "Torielämää Hakaniemessä" (1961), joka on asennettu metroaseman sisäänkäyntitason seinälle. Se valmistui aikoinaan toimitalon ulkoseinään Siltasaarenkadulla.
Helsingin metron ensimmäinen taideteos, Ipi Kärjen värikäs seinämaalaus "Maa, ilma, tuli ja vesi" (1985) Kampin metroaseman liukuporraskuilun yläpään seinäkkeessä siirrettiin pois aseman muutostöiden yhteydessä. Myös Kampin aseman läheisyydessä ollut Anu Matilaisen veistosaltaasta nouseva sommitelma "Liike" (1985) siirrettiin varastoon uuden Kampin rakennustöiden alta kesällä 2002.
Määräaikainen teos oli Mikko Karvisen installaatio "Toinen todellisuus", joka oli Mellunmäen asemalla vuosina 2004–2009. Teos siirrettiin metroaseman korjauksen yhteydessä läheiselle Laakavuoren ala-asteelle.
Vuonna 2014 Helsingissä oli neljätoista metrotaideteosta. Niistä jotkut ovat syntyneet kilpailun tuloksena, jotkut suorina hankintoina tai komissioina taiteilijoilta. Veikko Turtiaisen "Puureliefi" Mellunmäessä on lahjoitus.
Länsimetron kaikille kahdeksalle asemalle suunniteltiin taideteoksia, mutta suunnitelluista kolme toteutettiin.
Erfurtin liitto

Erfurtin liitto () oli toteutumaton hanke Saksan valtioiden yhdistämiseksi diplomatian avulla ja Preussin johdolla vuosina 1849–1850. Kun vallankumousvuoden yhteydessä kokoontunut liberaalien hallitsema Frankfurtin kansalliskokous oli epäonnistunut yhtenäisen Saksan luomisessa, Preussin hallitus päätti itse yrittää Hohenzollernien johtaman Saksan liittovaltion luomista houkuttelemalla Saksan pikkuruhtinaat vapaaehtoiseen liittoon. Tarkoituksena oli voittaa Saksan yhdistymistä kannattaneen porvariston ja keskiluokan tuki vallitsevan valtiojärjestyksen taakse, jolloin vaatimukset muista yhteiskunnallisista muutoksista vähenisivät. Hankkeen isä oli Preussin kuninkaan Fredrik Vilhelm IV:n luottomies, kenraali Joseph von Radowitz.
Liiton rakentaminen alkoi Preussin, Saksin ja Hannoverin kuninkaiden 26. toukokuuta 1849 solmimalla liitolla eli niin kutsutulla "kolmen kuninkaan liitolla". Kaksi päivää myöhemmin esiteltiin luonnos tulevan liittovaltion perustuslaiksi, joka oli itse asiassa muunneltu versio Frankfurtin kansalliskokouksen laatimasta perustuslaista. Äänioikeus oli kuitenkin suppeampi. Preussin painostuksesta yhteensä 28 Saksan valtiota ilmoitti elokuuhun mennessä hyväksyvänsä perustuslain, osin siksi, että ne katsoivat tarvitsevansa Preussin sotilaallista tukea mahdollisten tulevien vallankumousten kukistamiseen. Myös joukko entisiä kansalliskokouksen piensaksalaisia ("Kleindeutsch") jäseniä asettui puhemies Heinrich von Gagernin johdolla tukemaan uutta liittovaltiosuunnitelmaa. Kukistettuaan kapinan Unkarissa Itävalta asettui kuitenkin avoimesti vastustamaan suunnitelmaa ja sai muun muassa Saksin ja Hannoverin irtisanoutumaan siitä.
Suunnitellun liittovaltion parlamentti valittiin tammikuussa 1850, mutta demokraatit boikotoivat vaaleja, joiden osanotto jäi selvästi alhaisemmaksi kuin kansalliskokouksen vaaleissa vuonna 1848. Erfurtissa kokoontunut parlamentti hyväksyi perustuslakiehdotuksen muutettuaan sitä ensin vielä vanhoillisempaan suuntaan, mutta hallitusten erimielisyyden vuoksi perustuslaki ei voinut astua voimaan. Preussin kuningas menetti kiinnostuksensa hankkeeseen, ja syyskuun 1850 alussa Itävalta käynnisti vastavetona vanhan Saksan liiton liittopäivien toiminnan uudelleen Frankfurt am Mainissa. Tämän jälkeen kiista Preussin ja Itävallan välillä uhkasi kehittyä sodaksi asti, mutta Preussin hallitus perääntyi vaatimuksistaan.
Itävalta varmisti itselleen Venäjän tuen Varsovan konferenssissa lokakuun 1850 lopussa, ja 29. marraskuuta ne painostivat yhdessä Preussin hyväksymään niin sanotun Olmützin sopimuksen, joka merkitsi Erfurtin liiton hylkäämistä. Preussi suostui myös tukemaan Saksan liiton joukkojen lähettämistä Hesseniin ja Holsteiniin. Preussin johdossa vahvistuneet konservatiiviset piirit olivat sitä mieltä, että löyhän Saksan liiton uudistaminen olisi myös Preussin etu, mutta julkisuudessa suunnanmuutos näytti enemmän Preussin taipumiselta Itävallan edessä.
Harold Lloyd Jr.

Harold Clayton Lloyd Jr. (25. tammikuuta 1931 Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat – 9. kesäkuuta 1971 North Hollywood, Kalifornia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen näyttelijä ja laulaja. Hän esiintyi 1950- ja 1960-luvuilla kaikkiaan kahdessatoista B-elokuvassa tai TV-sarjassa. 
Lloydin ensimmäinen päärooli oli vuonna 1953 ensiesityksensä saaneessa rikosdraamassa "The Flaming Urge". Toinen merkittävä rooli hänellä oli vuonna 1962 tehdyssä romanttisessa komediassa "Married Too Young". 
Lloydin vanhemmat olivat mykkäelokuvan tähtinäyttelijä Harold Lloyd ja tämän vaimo Mildred Davis. Lloyd itse ei koskaan avioitunut, vaikkakin oli lyhyen aikaa kihloissa chileläisen näyttelijän Marina Cisternasin kanssa. 
Lloyd sai vuonna 1965 aivoinfarktin, jonka vuoksi hän joutui lopettamaan uransa. Hän ei koskaan täysin toipunut ja kuoli vuonna 1971 vain kolme kuukautta isänsä jälkeen. Heidät haudattiin samaan mausoleumiin Forest Lawn Memorial Parkin hautausmaalle Glendaleen, Kaliforniaan.
Zeughaus

Zeughaus on historiallinen rakennus Berliinin keskustassa Unter den Linden -puistokadun varrella. Se on vanhin Unter den Lindenin varrella sijaitsevista rakennuksista. Rakennuksessa toimii Saksan historiaa esittelevä museo Deutsches Historisches Museum.
Barokkityyliä edustava Zeughaus rakennettiin vuosina 1695–1706 Preussin suureksi asevarastoksi. Rakennusta suunnitteli perä jälkeen neljä aikansa johtavaa arkkitehtia, Johann Arnold Nering, Martin Grünberg, Andreas Schlüter ja Jean de Bodt. Asevarasto joutui väkijoukon valtaamaksi vuoden 1848 vallankumouksen yhteydessä. Alusta alkaen Zeughaus oli myös paikka paraativarusteiden ja sodissa saatujen voitonmerkkien säilyttämistä ja esittelyä varten. Sen käyttö alkoi muuttua 1800-luvulla yhä enemmän museon suuntaan ja Saksan keisarikunnan perustamisen jälkeen se muutettiin 1877–1880 keisari Vilhelm I:n määräyksestä Brandenburgin ja Preussin sotahistoriaa esitteleväksi museoksi, jolloin käyttö asevarastona päättyi. Zeughaus toimi asemuseona aina toiseen maailmansotaan saakka. Vuodesta 1934 alkaen Zeughausissa järjestettiin vuosittaisen sankareiden muistopäivän pääjuhla. Vuoden 1943 juhlan yhteydessä vastarintaliikkeeseen kuulunut everstiluutnantti Rudolf von Gersdorff yritti murhata Adolf Hitlerin pommilla, mutta Hitler poistui Zeughausista etuajassa ja suunnitelma meni pieleen.
Zeughaus tuhoutui pahoin sodan loppuvaiheessa ja sitä restauroitiin vuosien 1948 ja 1967 välillä. Kylmän sodan aikana se sijaitsi Itä-Berliinin puolella ja siellä toimi vuosina 1952–1990 DDR:n virallista historiantulkintaa edustanut Saksan historian museo Museum für Deutsche Geschichte. Saksojen yhdistymisen jälkeen Zeughausiin päätettiin vuonna 1992 sijoittaa hieman aiemmin perustettu Deutsches Historisches Museum, jolle ei ollut ehditty rakentaa omaa rakennusta Länsi-Berliiniin. Rakennusta restauroitiin ja muutettiin uudenlaiseen museokäyttöön vuosina 1994–2004. Rakennukseen liitettiin arkkitehti I. M. Pein suunnittelema uusi lasiseinäinen näyttelyhalli, joka avattiin vuonna 2003.
Rakennuksen sisäpiha katettiin ensi kerran vuosien 1877–1880 muutostöissä, mutta sen katto tuhoutui toisen maailmansodan pommituksissa. Pei suunnitteli sille uuden lasisen katon, joka valmistui 2003. Katettu sisäpiha tunnetaan nykyään nimellä Schlüterhof, sillä sitä ympäröi rakennuksen suunnittelijoihin kuuluneen Andreas Schlüterin veistämät 22 kuolevaa jättiläisen päätä esittävää veistosta, jotka on kiinnitetty holvikaarien lakikiviin.
Amerikan kulttuuripääkaupunki

Amerikan kulttuuripääkaupunki (, ) on amerikkalainen kulttuuriohjelma, jossa Uuden mantereen kaupunkeja valitaan hakemusten perusteella vuosittain Amerikan kulttuuripääkaupungeiksi. Ohjelma on perustettu vuonna 1997, ja se on suunnattu kaikille Amerikan maille. Se kuuluu osana kansainvälisen kulttuuripääkaupunkijärjestön () toimintaan.
Ohjelmalla on kolme päätavoitetta. Sen avulla pyritään tiivistämään Amerikan maiden välistä kulttuuriyhteistyötä, saamaan amerikkalaiset kansat tuntemaan toisensa entistä paremmin kunnioittaen samalla niiden erilaisuutta, sekä lisäämään valittujen kulttuuripääkaupunkien tunnettuutta niin Amerikassa kuin muualla maailmassa.
Unstoppable – pysäyttämätön

Unstoppable – pysäyttämätön () on Tony Scottin ohjaama yhdysvaltalainen toimintaelokuva vuodelta 2010. Sen pääosia esittävät Denzel Washington ja Chris Pine. Elokuva kertoo vaarallista myrkkylastia kuljettavasta miehittämättömästä junasta, joka ryöstäytyy vahingossa käsistä ja uhkaa tuhota kokonaisen kaupungin. Juoni perustuu löyhästi Ohiossa vuonna 2001 sattuneeseen tapaturmaan, jossa CSX 8888 -juna karkasi yksin liikkeelle ja kulki hallitsemattomasti yli kahden tunnin ajan ennen kuin se saatiin pysäytettyä.
"Unstoppable – pysäyttämätön" jäi Tony Scottin viimeiseksi ohjaustyöksi hänen tehtyään vuonna 2012 itsemurhan.
Elokuvan budjetti oli 85–95 miljoonaa ja se tuotti yhteensä noin 167,8 miljoonaa dollaria.
Bingo Players

Bingo Players on alankomaalainen DJ/tuotantoduo, joka perustettiin vuonna 2006. Siihen kuuluu Maarten Hoogstraten. Duon toinen jäsen, Paul Christian (oikealta sukunimeltään Bäumer), kuoli syöpään joulukuussa 2013.
Bingo Playersin tunnetuimpiin kappaleisiin kuuluu ”Cry (Just a Little)”, jonka Flo Rida "samplasi" ja tuotti kappaleen ”I Cry”. Heinäkuussa 2014 Bingo Playersin kappale ”Knock You Out” sijoittui ykkössijalle Billboardin "Dance Club Songs" -listalla. Kappaleella laulaa Kim Viera.
Koukkunokkakapuaja

Koukkunokkakapuaja ("Upucerthia validirostris") on orneeroiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Koukkunokkakapuajaa tavataan Argentiinassa ja Boliviassa. Lajia on kuvattu melko yleiseksi, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Käyränokkakapuaja

Käyränokkakapuaja ("Upucerthia albigula") on orneeroiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Käyränokkakapuajaa tavataan Chilessä ja Perussa. Lajia on kuvattu harvinaiseksi, mutta sen ei uskota olevan vaarassa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Viirukapuaja

Viirukapuaja ("Geocerthia serrana") on orneeroiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Viirukapuajaa tavataan Perussa. Lajia on kuvattu harvinaiseksi, mutta sen ei uskota olevan vaarassa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Peukaloiskapuaja

Peukaloiskapuaja ("Ochetorhynchus ruficaudus") on orneeroiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Peukaloiskapuajaa tavataan Argentiinassa, Chilessä, Boliviassa ja Perussa. Lajia on kuvattu melko yleiseksi, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Kalliokapuaja

Kalliokapuaja ("Ochetorhynchus andaecola") on orneeroiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Kalliokapuajaa tavataan Argentiinassa, Chilessä ja Boliviassa. Lajia on kuvattu harvinaiseksi, mutta sen ei uskota olevan vaarassa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Boliviankapuaja

Boliviankapuaja ("Tarphonomus harterti") on orneeroiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Boliviankapuajaa tavataan Boliviassa. Lajia on kuvattu harvinaiseksi, mutta sen ei uskota olevan vaarassa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Chaconkapuaja

Chaconkapuaja ("Tarphonomus certhioides") eli aiemmalta nimeltään pikkukapuaja on orneeroiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Chaconkapuajaa tavataan Argentiinassa, Boliviassa ja Paraguayssa. Lajia on kuvattu melko yleiseksi, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Never (kappale)

Never on irlantilaisen vaihtoehtorock-yhtye All the Luck in the Worldin kappale heidän nimeä kantavalta albumilta. Sen julkaisi Barfilm Records yhtyeen uran ensimmäisenä singlenä 14. kesäkuuta 2013. Kappaletta on käytetty Trivagon Euroopan maissa käytössä olleessa televisiomainoksessa vuoden 2014 aikana. Kappaleeseen liittyvä musiikkivideo julkaistiin videopalvelu YouTubessa maaliskuussa 2012. Videolla yhtyeen porukka tekee automatkaa. Joulukuussa 2013 videota oli katsottu yhteensä 800 000 kertaa. Suuresta mainostus sekä videosuosiosta huolimatta kappale ei ole päässyt lainkaan listoille.
Kappalelista.
Digitaalinen lataus
Mattia Destro

Mattia Destro (s. 20. maaliskuuta 1991 Ascoli Piceno, Italia) on italialainen jalkapallohyökkääjä, joka pelaa Serie A:n Genoassa lainalla saman sarjan Bolognasta.
Destro aloitti pääsarjauransa Genoan joukkueessa syyskuussa 2010 ja on sen jälkeen edustanut Sienaa, Romaa, Milania ja Bolognaa ennen paluutaan Genoaan tammikuussa 2020. Hän on pelannut 226 Serie A -ottelua ja tehnyt niissä 70 maalia.
Destro on pelannut useissa Italian nuorisomaajoukkueissa. Hän pelasi alle 19-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2010 ja alle 21-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2013. Italian A-maajoukkueessa hän on pelannut kahdeksan ottelua, joista ensimmäinen oli elokuussa 2012 pelattu ystävyysottelu Englantia vastaan. Hän teki maalin kolmannessa maaottelussaan syyskuussa 2012 MM-karsinnassa Maltaa vastaan. Viimeksi hän pelasi maajoukkueessa marraskuussa 2014.
Maarit Poussa

Maarit Poussa (s. 1973) on suomalainen näyttelijä, koomikko ja juontaja. 
Hän juonsi keväällä 2011 Liv-kanavalla esitettyä "Unelmamökki"-ohjelmaa sekä syksyllä 2012 TV1:llä esitettyä "Parittomat"-ohjelmaa.
Vuodesta 2014 alkaen Poussa on esiintynyt draamasarjassa "Salatut elämät", jossa hän esittää sukupuolensa korjannutta Jutta Korhosta. Hän näyttelee Turun Kaupunginteatterin "Miestä näkyvissä" -näytelmässä Naantalin Emma Teatterissa kesällä 2022.
Poussalla on kolme lasta. Hänen pikkuveljensä oli muusikko Zarkus Poussa.
Oletko sinä...?

Oletko sinä...? on Matti Lehden dramatisoitu valistusdokumentti vuodelta 1969. Se sijoittuu Helsinkiin ja kuvaa fiktiivisesti homoseksuaalisuutta. Ohjelma sensuroitiin vuonna joulukuussa 1969 ja esitettiin vasta vuonna 1999. Ohjelman alussa psykiatri Claes Andersson määrittelee erilaisten seksuaali-identiteettien ominaisuuksia. 
Elokuvan käsikirjoittajiin kuulunut Jorma Elovaara (salanimellä Rauno Vinermo) kertoi elokuvan syntyneen TV 2:sta tulleesta pyynnöstä: .."halusin elokuvana näyttää, miltä minusta tuntuu olla homoseksuaalinen." Ohjelma oli tarkoitus esittää Sukupuoli-Suomi -teemaillassa 2.12.1969. Kun TV 2:ssa oli nähty valmis elokuva, se jäi esittämättä: "Päivää myöhemmin TV 2:n johtaja Leminen kielsi sen esittämisen. Maanantaina kuulin, että tuleva pääjohtaja Raatikainen ei ollut uskonut, että jotain filmissä esitetyn kaltaista todella voisi tapahtua."
Luettelo Alvar Aallon suunnittelemista rakennuksista

Tämä on epätäydellinen luettelo arkkitehti Alvar Aallon suunnittelemista rakennuksista. Luettelosta on jätetty pois Alvar Aallon suunnittelemat muistomerkit ja asemakaavat, koska ne eivät ole rakennuksia. Mukana ei ole myöskään Aallon suunnittelemia kunnostustöitä tai sisustuksia. Paikkakunnat ja valtiot on ilmoitettu nykytilanteen mukaan.
Toteutumattomia suunnitelmia.
Sijainti-kohdassa on mainittu "suunnitteluhetken aikainen" kunta, ei nykyinen kunta.
J. D. Williams

Darnell ”J. D.” Williams (s. 22. toukokuuta 1978 Newark, New Jersey, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on näytellyt muun muassa HBO:n draamasarjoissa "Kylmä rinki" ("Oz") ja "Langalla" ("The Wire"). Televisiosarjojen lisäksi Williams on esiintynyt useiden rap- &amp; hip hop -artistien, kuten Freewayn, musiikkivideoilla.
Aiheesta muualla.
Rendsburgin rautatiesilta

Rendsburgin rautatiesilta () on rautatiesilta Saksassa, Tanskan ja Saksan välisellä rautatiellä, Hampurin ja Flensburgin välillä. Silta sijaitsee Schleswig-Holsteinin osavaltiossa, Rendsburgin ja Osterrönfeldin kuntien rajalla. Silta ylittää Kielin kanavan. Silta on kaikkiaan lähes 2,5 kilometriä pitkä teräsristikkosilta, jonka suurin korkeus on 68 metriä ja vapaa alituskorkeus kanavan kohdalla 42 metriä.
Silta on näyttävä korkeutensa ja rakenteensa ansiosta: pitkät rampit ja metallirakenteet hallitsevat Rendsburgin maisemaa. Sillan yli kulkeva rautatie tekee kanavan pohjoispuolella kanavan pohjoispuolella lähes täyden ympyrän, jotta rampin nousu saadaan pidettyä hyväksyttävänä ja radan korkeus laskettua ennen Rendsburgin rautatieasemaa.
Sillan alla kulkee rannalta toiselle köysirata, eräänlainen lossi. Se riippuu sillasta vaijereilla sillasta.
Comedy of Errors

Comedy of Errors on vuonna 1984 perustettu skotlantilainen progressiivinen rock-yhtye. Yhtye on julkaissut kaksi pitkää studioalbumia, Disobey (2011) ja Fanfare &amp; Fantasy (2013).
Bilel Mohsni

Bilel Mohsni (s. 21. heinäkuuta 1987 Pariisi) on tunisialainen jalkapalloilija. Puolustajana pelaava Mohsni edustaa Ligue 2:ssa Paris FC:tä.
Ura.
Mohsni aloitti jalkapalloilun Ranskassa amatööritasolla Championnat de France amateur 2:ssa. Hän edusti vuosien 2005–2010 aikana CO Les Ulista, AF Lozèrea, Saint-Georgesta ja Sainte-Genevièvea.
Rangers FC.
Mohsni kävi heinäkuussa 2013 viikon koejalla Rangersissa. 26. heinäkuuta 2013 hän allekirjoitti kahden vuoden sopimuksen ja pelasi ensimmäisen ottelunsa Rangersin riveissä sarjaottelussa Arbroathia vastaan 14. syyskuuta 2013. Hän pelasi avauskaudellaan 28 sarjaottelua ja teki niissä kymmenen maalia. Mohsni teki muun muassa kaksi maalia Ayr Unitedia vastaan 22. huhtikuuta 2014. Kausi päättyi Skotlannin ykkösliigan mestaruuteen, kun Rangers ei hävinnyt otteluakaan kauden aikana.
Maajoukkueura.
Mohsni pelasi ensimmäisen maaottelunsa Tunisian paidassa 28. toukokuuta 2014 Etelä-Koreaa vastaan.
Skafferiet

Skafferiet ry (ruots. Skafferiet rf, yleisesti Skafferiet at Ritz) on vaasalainen yhdistys, jonka tehtävä on kulttuurin edistäminen. Skafferiet ylläpitää ja järjestää toimintaa Vaasan keskustassa sijaitsevassa entisessä elokuvateatteri Ritzissä.
Yhdistyksen historiaa.
Skafferiet ry perustettiin toukokuussa 2008 päämääränä parantaa vaasalaista kulttuurielämä ylläpitämällä näyttämöä ja tiloja jossa taiteilijat, muusikot ja elokuvantekijät voivat näyttää taidettaan. Yhdistyksen tavoite on toimia yhdistävänä tekijänä kaikille kulttuurialoitteille, sekä toimia alustana tunnetulle ja vähemmän tunnetulle taiteelle.
Skafferiet voitti vuonna 2011 Kreagalanin "vuoden kulttuuriteko"-palkinnon .
Toimintamuoto.
Skafferiet toimii Kirkkopuistikolla sijaitsevassa elokuvateatteri Ritzissä. Yhdistys järjestää omia tapahtumia, mutta vuokraa myös tilaa yleisiin sekä yksityisiin tilaisuuksiin. Vuodesta 2013 yhdistys on myös järjestänyt elokuvanäytöksiä, ja syksyllä 2014 näytöksistä tulee säännöllisempiä uuden elokuvapanostuksen myötä.
Yhdistys saa varansa ulkopuolisista vuokrauksista, kahvilamyynnistä, tuista sekä jäsenmaksuista.
Jobikirja

Jobikirja on Ari Wahlstenin roisilla huumorilla ryyditetty veijariromaani, joka ilmestyi vuonna 2014. Se on Wahlstenin järjestyksessään toinen romaani.
Jobikirja on kasvukertomus Aaron Waldenista ja hänen värikkäästä työurastaan, ja se pohjautuu kirjailijan omiin kokemuksiin eri ammateista. Kirjan muita henkilöitä ovat Waldenin työkaverit, ystävät ja sukulaiset sekä joukko laiskasti peiteltyjä julkisuuden henkilöitä. Pääasiallisena tapahtumapaikkana on Kallion kaupunginosa Helsingissä.
Timo Peltola (jalkapalloilija)

Timo Peltola (s. 25. tammikuuta 1978 Kokkola) on entinen suomalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan hyökkääjä.
Peltola pelasi Tornion Pallo -47:ssä yhden Veikkausliigan ottelun kaudella 2005. Ykkösessä hän edusti FF Jaroa, Pallo-Iiroja, Gamlakarleby Bollklubbia, IFK Mariehamnia ja AC Oulua yhteensä 134 ottelussa, joissa hän teki 55 maalia. Kaudella 2003 Peltola oli 13 maalillaan Ykkösen toiseksi paras maalintekijä.
Kyle Chandler

Kyle Martin Chandler (s. 17. syyskuuta 1965 Buffalo, New York) on yhdysvaltalainen näyttelijä.
Chandlerilla on ollut rooleja televisiosarjoissa "Aikavaras" ja "Unelmien kentät". Jälkimmäisestä hän sai vuonna 2011 Primetime Emmy -palkinnon parhaasta miespääosasta draamasarjassa.
Chandler on näytellyt myös useissa elokuvissa, joihin kuuluvat muun muassa "King Kong" (2005), "Argo" (2012), "Super 8" (2011), "Zero Dark Thirty" (2012), "The Spectacular Now" (2013), "The Wolf of Wall Street" (2013), "Carol" (2015), "Manchester by the Sea" (2016), "Game Night" (2018), "Ensimmäisenä kuussa" (2018) ja "" (2019).
Esa Salmiheimo

Esa Salmiheimo (s. 28. elokuuta 1975 Varkaus) on uransa lopettanut suomalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan puolustaja tai puolustava keskikenttäpelaaja. 
Salmiheimo pelasi Veikkausliigaa FC Jazzissa 13 ottelua kaudella 1999 sekä Kuopion Palloseurassa 24 ottelua kaudella 2001 ja 21 ottelua kaudella 2002. Hänen ensimmäinen pääsarjaottelunsa oli 9. toukokuuta 1999 pelattu FC Inter Turku–FC Jazz, joka päättyi 3–0. Ykkösessä Salmiheimo edusti Varkauden Työväen Palloilijoita, Pallo-Iiroja, Musan Salamaa ja Mikkelin Palloilijoita yhteensä 105 ottelussa, joissa hän teki seitsemän maalia.
Jerrika Hinton

Jerrika Delayne Hinton (s. 21. syyskuuta 1981 Dallas, Texas) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten roolistaan televisiosarjassa "Greyn anatomia", jossa hän on näytellyt yhdeksännestä kolmanteentoista tuotantokauteen asti. 
Hinton on näytellyt myös useissa pienemmissä rooleissa eri televisiosarjoissa ja elokuvatuotannoissa.
Poplar

Poplar on Lontoon East Endin kaupunginosa Thames-joen varrella lähellä Canary Wharfia. Se on saanut nimensä jokivarren kosteikoissa kasvaneista harmaa- ja mustapoppeleista. Poplarin kylä kasvoi jokivarren telakoiden työläisten asuinpaikkana, varsinkin 1800-luvulla West India Docks-telakan perustamisen jälkeen.
Poplar oli aikoinaan itsenäinen kylä. Kuuluisia rakennuksia ovat Pyhän Matteuksen kirkko 1600-luvulta, ja vuonna 1951 valmistunut vuokratalo Lansbury Estate.
1970-luvulla Poplarin asunnoista 97,6 prosenttia oli vuokrataloja.
Toisen maailmansodan jälkeen alue oli Lontoon köyhimpiä. Perheissä oli paljon lapsia mutta vähän rahaa, isät työskentelivät telakoilla tai apumiehinä. Kätilö Jennifer Worth on kuvannut aluetta muistelmissaan, joihin perustuu televisiosarja "Hakekaa kätilö".
Pelastusvene (elokuva)

Pelastusvene on Alfred Hitchcockin ohjaama elokuva vuodelta 1944. Se sijoittuu Pohjois-Atlantilla ajelehtivaan pieneen pelastusveneeseen. Natsien torpedo on iskenyt laivaan, kahdeksan eloonjäänyttä on pelastusveneessä.
Kirjailija John Steinbeck kirjoitti pienoisromaanin elokuvan käsikirjoituksen pohjaksi, mutta nähtyään millainen elokuvasta tuli, hän halusi vetää nimensä pois siitä.
Elokuva oli kolmen Oscarin ehdokkaana ohjauksesta, alkuperäistarinasta ja mustavalkokuvauksesta.
Tikanpesä

Tikanpesä () on kylä Leningradin alueen Jaaman piirin Opoljan kunnassa Venäjällä. Se sijaitsee Laukaanjokeen laskevan Kaskelanjoen (ven. "Kaskolovka") rannalla yhdeksän kilometriä Opoljasta lounaaseen. Kylässä on 24 asukasta (vuonna 2010).
Vuonna 1848 Tikanpesässä asui 65 venäläistä ja 19 inkerinsuomalaista savakkoa. Venäläiset kuuluivat Opoljan ortodoksiseen ja suomalaiset Novasolkan luterilaiseen seurakuntaan. Asukkaat olivat 1860-luvulle saakka tilanomistajan maaorjia. Kylässä oli yksi Pietarin ja Jaaman välisen maantien monista kapakoista.
1800-luvun lopussa seudulle alkoi muuttaa virolaisia, jotka pian muodostivat suurimman osan Tikanpesän asukkaista. Vuoden 1926 väestönlaskennan mukaan kylässä asui 464 virolaista ja 90 venäläistä. 1930-luvulla Tikanpesä muodosti virolaisen kansallisen kyläneuvoston, johon kuuluivat myös Asikan kylä sekä Tikanpesän ja Krasnaja Gorkan taajamat. Toisen maailmansodan aikana alue oli saksalaisten miehittämä.
Kylän ohi kulkee Pietarista Viron rajalle johtava M11-valtatie. Tikanpesän asemataajama sijaitsee kauempana Hatsinan ja Tallinnan välisen radan varrella. Taajamassa on 39 asukasta.
Tikanpesästä ovat kotoisin lähetyssaarnaaja Martti Rautanen ja virolainen kirjailija Veera Saar. Rautasen kotitalon seinään on kiinnitetty muistolaatta. Kylässä on myös toisen maailmansodan muistomerkki.
Palokkaankylä

Palokkaankylä () on kylä Leningradin alueen Jaaman piirin Kattilan kunnassa Venäjällä. Se sijaitsee Palokkaanjärven ja Haapalanjärven välisellä kannaksella 16 kilometriä linnuntietä Kattilasta länteen. Vuoden 2010 väestönlaskennan aikaan kylässä oli yksi asukas.
Jaaman ujestin Toldogan pogostaan kuulunut Palokkaankylä mainitaan ensimmäisen kerran Vatjan viidenneksen verokirjassa vuonna 1500. Sen kieleltään itämerensuomalaiset asukkaat harjoittivat maanviljelyä ja kalastusta sekä valmistivat rautaa paikallisesta raaka-aineesta. Kylä mainitaan asuttuna myös ruotsalaisten 1600-luvun alussa laatimassa maakirjassa. 
Myöhemmin Palokkaankylän asukkaat olivat lähiseudun monista muista kylistä poiketen venäläisiä, jotka kuuluivat aluksi Soikkolan ja vuodesta 1878 lähtien Valkovitsan ortodoksiseen seurakuntaan. Vuonna 1867 siellä oli Florukselle ja Laurukselle pyhitetty tsasouna, 26 taloa ja 71 miespuolista asukasta.
Kylän asukkaat olivat 1860-luvulle saakka tilanomistajan maaorjia. Myöhemmin Palokkaankylä muodosti oman kyläkuntansa ja Venäjän vallankumouksen jälkeen Kattilan volostiin ja piiriin kuuluneen kyläneuvoston. Vuonna 1928 se liitettiin Villikaisin kyläneuvostoon. Kylä paloi toisen maailmansodan aikana. Sen ympäristö kuuluu Kattilan rauhoitusalueeseen.
Carlos del Barrio

Carlos del Barrio Corral (s. 15. elokuuta 1968) on espanjalainen autourheilija. Hän on toiminut mm. rallin MM-sarjassa ajavan Dani Sordon kartanlukijana vuodet 2004 ja 2011-2013. Hän opasti Sordon tämän uran ensimmäiseen voittoon Saksan MM-rallissa kaudella 2013. Aiemmin del Barrio on toiminut kartanlukijana muun muassa Xavier Ponsille vuosina 2005-2006 ja Daniel Solàlle vuonna 2007. Kartanlukijan uransa del Barrio aloitti vuonna 1987.
Bernard Darniche

Bernard Darniche (s. 28. maaliskuuta 1942) on ranskalainen entinen ralliautoilija.
Ura.
Darniche kilpaili rallin maailmanmestaruussarjassa vuosina 1973-1987 saavuttaen seitsemän voittoa. Hänen kartanlukijanaan oli Alain Mahé. Darniche voitti rallin Euroopan-mestaruuden vuonna 1976 ja 1977. Hän voitti Ranskan mestaruuden kahdesti vuosina 1976 ja 1978. Uransa aikana Darniche kilpaili kolmen eri automerkin riveissä: Alpine-Renault’n, Lancian ja Audin. Hän saavutti ensimmäisen voittonsa vuonna 1973 Renault’lla Marokon rallissa ja viimeisen voittonsa vuonna 1981 Lancialla Korsikan rallissa. Hänen paras sijoituksensa rallin MM-sarjan yhteispisteissä oli kuudes vuonna 1979.
Darniche voitti rallin EM-sarjan kahdesti peräkkäin ensimmäisenä.
Tomasz Arceusz

Tomasz Arceusz (s. 11. syyskuuta 1959 Raciąż, Puola) on puolalainen jalkapallovalmentaja ja entinen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja, mutta pelasi myös liberona sekä hyökkääjänä.
Arceusz pelasi Motor Lublinissa ja KP Legia Varsovassa yhteensä 135 Puolan pääsarjan ottelua. Puolan lisäksi Arceusz pelasi Suomessa. Hän edusti Vaasan Palloseuraa Veikkausliigassa kaudella 1995 ja kaudella 1996 yhteensä 37 ottelussa, joissa hän teki yhden maalin. Ykkösessä Arceusz edusti VPS:aa ja JJK Jyväskylää pelaten yhteensä 77 ottelua ja tehden niissä 24 maalia. Kaudella 1995 hän toimi VPS:n pelaajavalmentajana.
Pelaajauransa jälkeen Arceusz on valmentanut FC Kiistoa kausina 2005–2007 ja Vasa IFK:ta 2008. Vuosina 2011–2012 hän toimi TP-Seinäjoen ja Seinäjoen Jalkapallokerhon juniorivalmennuksessa. Kausina 2013–2014 Arceusz valmensi VIFK:n A-junioreita.
Marnie – vaarallisella tiellä

Marnie – vaarallisella tiellä on Alfred Hitchcockin ohjaama elokuva vuodelta 1964. Se kertoo mieleltään epävakaasta Marniesta (Tippi Hedren), joka varastelee ja pelkää miehiä ja punaista väriä, ja hänen esimiehestään ja myöhemmin aviomiehestään Mark Rutlandista (Sean Connery).
Arviot.
Ilja Rautsi ("Helsingin Sanomat") luonnehtii elokuvaa arviossaan ”jaksoittain tiukaksi psykodraamaksi, joka äityy paikoin ristiriitaisen ilkeäksi”.
Rakastunut Pariisissa

Rakastunut Pariisissa ("Funny Face") on vuonna 1957 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen musikaalielokuva. Sen pääosissa ovat Audrey Hepburn ja Fred Astaire. 
Elokuvassa muotilehden päätoimittaja Maggie Prescott (Kay Thompson) haluaa uudistaa lehteään, ja etsii mallikseen sekä kauniin että älykkään naisen. Hän ja valokuvaaja Dick Avery (Fred Astaire) löytävät mallin kirjakaupasta, kun sen myyjä, Jo Stockon (Audrey Hepburn) suostuu matkustamaan Pariisiin kuvattavaksi. 
Vastaanotto.
Yhdysvaltalainen National Board of Review myönsi "Rakastuneelle Pariisissa" erikoispalkinnon sen kuvaukseen liittyvistä innovaatioista. Leonard Gershe oli ehdolla Writers Guild of America -palkintoon parhaiten kirjoitetusta musikaalista. Stanley Donen oli ehdolla Directors Guild of American ohjaajapalkintoon ja Cannesin kultaiseen palmuun. Elokuva sai neljä Oscar-palkintoehdokkuutta: paras alkuperäiskäsikirjoitus (Leonard Gershe), paras puvustus (Edith Head ja Hubert de Givenchy), paras kuvaus (Ray June ja Hal Pereira) sekä paras lavastus (George Davis, Sam Comer ja Ray Moyer).
"The New York Timesin" kriitikot valitsivat "Rakastuneen Pariisissa" vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta.
Faustino Asprilla

Faustino Hernán "Tino" Asprilla Hinestroza (s. 10. marraskuuta 1969 Tuluá, Kolumbia) on kolumbialainen entinen jalkapalloilija, joka tunnetaan parhaiten Parma FC:n, Newcastle Unitedin ja Kolumbian jalkapallomaajoukkueen pelaajana. Pelipaikaltaan hän oli keskushyökkääjä. Hän sai kannattajien keskuudessa urallaan lempinimen "The Octopus" (suom. mustekala) kyltymättömän ruokahalunsa vuoksi. Pituutta Asprillalla on 176 senttimetriä.
Seurajoukkueura.
Asprilla aloitti seurajoukkueuransa vuonna 1988 Cucúta Deportivon paidassa, jossa hän teki kauden aikana parhaimmillaan 17 maalia. Tämä lukema oli myös Asprillan koko uran yhden kauden maaliennätys. Ensimmäistä kertaa hän siirtyi ulkomaille vuonna 1992, tuolloin Italian Serie A:ssa pelanneeseen Parma FC:hen. Hän pelasi Parmassa vuoteen 1996 asti tehden 84 pelissä 25 maalia. Vuonna 1996 kolumbialainen siirtyi Englannin Valioliigan Newcastle Unitediin, jossa pelatun kolmen kauden aikana peliaikaa tuli vain 48 pelissä ja maalejakin tuli vain yhdeksän. Edessä oli paluu takaisin Parmaan. Asprilla ei vakuuttanut myöskään toisella jaksollaan Parmassa, saldona kahden kauden aikana 22 ottelua ja vain yksi maali. Koko Parma-urallaan Asprilla voitti joukkueen kanssa UEFA Cupin kahdesti ja Cup-voittajien cupin kerran. Vuonna 1999 Asprilla palasi takaisin kotimanteereelleen Brasilian liigan Palmeirasiin. Vuonna 2004 uransa lopettanut Asprilla pelasi Palmeirasin jälkeen vielä kuudessa eri eteläamerikkalaisseurassa, viimeisimpänä kotikaupunkinsa Tuluán Cortuluássa vuonna 2004, ennen kuin lopetti uransa 35-vuotiaana. 
Maajoukkueura.
Asprilla pelasi Kolumbian jalkapallomaajoukkueessa vuosina 1993-2001 57 ottelua, joissa syntyi 20 maalia. Hän kuului joukkueeseen kahdessa Copa Américassa, joissa molemmissa Kolumbia sijoittui toiseksi, kahdessa MM-turnauksessa (1994 ja 1998) sekä Barcelonan olympialaisissa 1992. Kolme vuotta viimeisen arvoturnauksensa, vuoden 1998 MM-kisojen jälkeen tuolloin brasilialaisessa Fluminensessa pelannut Asprilla ilmoitti päättävänsä maajoukkueuransa 32-vuotiaana.
Carraran marmori

Carraran marmori on valkoista tai siniharmaata marmoria, jota saadaan Italiasta Toscanan maakunnan Carrarassa sijaitsevista marmorilouhoksista. Paikkakunnalla toimii yli 50 marmoria louhivaa yritystä.
Louhoksen historiaa.
Carraran marmori on jo yli kahden vuosituhannen ajan ollut suosittu rakennusmateriaali Sitä on louhittu Antiikin Rooman ajoista lähtien, jolloin Carraran marmorista rakennettiin muun muassa Roomassa sijaitsevat Pantheonin temppeli ja Trajanuksen pylväs. Myös renessanssiajan kuvanveistäjä Michelangelo käytti sitä töissään, muun muassa hänen tunnetuin veistoksensa "Daavid" on tehty Carraran marmorista.
1600–1700-luvuilla louhos oli Massa-Carraran ruhtinaskuntaa hallinneiden ruhtinassukujen omistuksessa, minkä jälkeen ne siirtyivät Habsburgin kuningassuvun haltuun. Olosuhteet louhoksella olivat erittäin raskaat ja huonot. Työn ankaruudesta johtuen Carrarassa työskenteli paljon tuomittuja rikollisia ja muita lakia pakoilleita sekä myös muista Euroopan maista karkotettuja työväenliikkeen aktiiveja. Olosuhteet johtivat 1800-luvun jälkipuoliskolla työntekijöiden radikalisoitumiseen, jolloin muun muassa Italian ensimmäinen anarkistinen ryhmä perustettiin Carraran louhoksella. Tammikuussa 1894 työntekijät aloittivat kansannousun, jonka viranomaiset kukistivat väkivalloin.
2000-luvun alussa syntyi louhintaa vastustava protestiliike, joka tunnetaan nimellä "No Cav".
Carraran marmori julkisivumateriaalina suomalaisissa rakennuksissa.
Suomessa Carraran marmori tunnetaan parhaiten eräiden 1900-luvun jälkipuoliskolla rakennettujen julkisten rakennusten julkisivumateriaalina. Sitä käytti muun muassa arkkitehti Alvar Aalto Helsinkiin suunnittelemissaan Enso-Gutzeitin pääkonttorissa ja Finlandia-talossa. Materiaalivalinnalla hän halusi linkittää Suomen eurooppalaiseen kulttuuriperintöön. Marmori ei kuitenkaan ole kestänyt Suomen ilmastoa, vaan molempien rakennusten laatat on jouduttu vaihtamaan jo muutaman vuosikymmenen jälkeen. Ongelmana oli laattojen käpristyminen, jonka johdosta ne myös irtosivat kiinnikkeistään ja putoilivat seiniltä. Finlandia-talon laatat vaihdettiin pienempiin Carraran marmorista tehtyihin laattoihin 1990-luvun lopulla, mutta Enso-Guitzeitin pääkonttoriin vaihdettiin vuosina 2007–2008 toteutetun remontin yhteydessä erilaatuista marmoria. Suomen lisäksi ongelmia on ollut myös vuonna 2008 Oslon oopperataloon asennetulla marmorijulkisivulla, joka on alkanut kellastua.
Myös Juha Leiviskän ja Bertel Saarnion suunnitteleman, vuonna 1968 valmistuneen Kouvolan kaupungintalon julkisivut oli alun perin verhoiltu Carraran marmorilla. Huonoon kuntoon mennyt pinnoitus jouduttiin 2000-luvun alussa vaihtamaan portugalilaiseen graniittiin, jolloin rakennuksen ulkonäkö muuttui. Samoin vuonna 1972 Helsinkiin valmistunut hotelli Hesperia (nykyinen Crowne Plaza) oli alkujaan verhoiltu Carraran marmorilla, mutta julkisivumateriaaliksi vaihdettiin 2000-luvun saneerauksessa portugalilainen graniitti.
Todennäköisesti Suomen suurin Carraran marmorista tehty veistos on Emil Wikströmin vuonna 1907 toteuttama insinööri Wladimir Jurveliuksen kolmimetrinen hautapaasi Vilppulan hautausmaalla.
Perintö (vuoden 1976 elokuva)

Perintö ("Family Plot") on viimeinen Alfred Hitchcockin ohjaama elokuva vuodelta 1976. Se perustuu Victor Canningin romaaniin "The Rainbird Pattern". Se kertoo varakkaasta Juliasta (Cathleen Nesbitt), joka palkkaa selvänäkijän etsimään sukulaispoikaansa, joka on saamassa suuren perinnön.
Arvioita.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Asko Alanen sanoo Hitchcockin viimeisen elokuvan jäävän ”lupsakkaaksi konnastelukomediaksi” ja antaa sille kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
Väärä mies

Väärä mies on Alfred Hitchcockin ohjaama elokuva vuodelta 1956. Se perustuu tositapahtumiin ja kertoo miehestä, jota syytetään rikoksesta jota hän ei ole tehnyt.
Näyttelijät.
Lähde:
Minä tunnustan

Minä tunnustan on Alfred Hitchcockin ohjaama elokuva vuodelta 1953. Se sijoittuu Quebeciin. Montgomery Clift esittää pappia, joka kuulee ripittäytyjän tunnustavan murhan, mutta ei voi rippisalaisuuden takia käräyttää tätä poliisille. Poliisi sen sijaan epäilee pappia itseään.
Arvioita.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Kati Sinisalo harmittelee, ettei Hitchcockille ominainen väärän miehen teema tässä elokuvassa luo jännitystä vaan ahdistaa. Hän antaa elokuvalle kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
Kuddnäs

Kuddnäs on kirjailija Zachris Topeliuksen lapsuuden kotitalo Uudessakaarlepyyssä. Se on vuodesta 1934 ollut Topelius-museo, jossa esitellään aikakauden säätyläisasumista.
Topeliuksen vanhemmat piirilääkäri Zacharias Topelius vanhempi ja Katarina Sofia Calamnius ostivat talon pakkohuutokaupasta 1814, ja Topelius asui siinä 14-vuotiaaksi, jolloin hän lähti Helsinkiin jatkamaan opintoja. Myöhemmin hän kävi siellä lomilla. Sivurakennuksessa on Topeliuksen muistohuone. 1970-luvun alussa talon osti yksityishenkilö, mutta se palasi kaupungin omistukseen. Rakennus peruskorjataan Topeliuksen 200-vuotisjuhlavuodeksi 2018. Museo on auki toukokuun puolivälistä elokuun loppuun. Tilan osti 1933 säätiö, joka oli perustettu säilyttämään Topeliuksen synnyinkoti. Rakennus sisustettiin museoksi ja avattiin yleisölle 1934.
Päärakennuksen lisäksi pihapiirissä on sivurakennus ja paakarintupa, huvimaja sekä vaunuliiteri. Mansardikattoisen valkeaksi rapatun hirsisen päärakennuksen rakennutti 1700-luvun lopulla Basilier-sukuun kuulunut omistaja. Päärakennus ja toinen sivurakennus on siirretty paikalle. Topelius omisti tilan vuoteen 1873.
Juan Orlando Hernández

Juan Orlando Hernández Alvarado, tunnetaan myös lyhenteellä JOH (s. 28. lokakuuta 1968) on hondurasilainen poliitikko ja liikemies, joka oli maansa presidentti 2014–2022. Hänen puolueensa on konservatiivinen Hondurasin kansallispuolue PNH. Hernández on naimisissa Ana Garcían kanssa.
Elämä.
Juan Orlando Hernández on lakimies, joka valmistui vuonna 1989 Hondurasin autonomisesta yliopistosta, jossa hän oli toiminut oppilasjärjestön puheenjohtajana. Hän opiskeli myös New Yorkissa. Kotimaassaan Hernández on toiminut kahvinviljelyalalla liikemiehenä. Poliittisen uransa 2001 aloittanut Hernández valittiin vuonna 2010 Hondurasin kansalliskongressin puheenjohtajaksi.
Kongressin puhemiehenä Hernández oli näkyvämpi toimija kuin samaa puoluetta edustanut silloinen presidentti Porfirio Lobo Sosa. Hernández sai aikaan perustuslainmuutoksen, joka salli huumerikollisten luovuttamisen Yhdysvaltoihin. Hän perusti myös poliisiin sotilaalliset joukot palauttamaan järjestystä huumerikollisuuden kanssa kamppailevaan maahan.
Marraskuussa 2012 Hernández valittiin Hondurasin kansallispuolueen (PNH) presidenttiehdokkaaksi. Vaaleista kehkeytyi lopulta Hernándezin ja Xiomara Castron taistelu. Castro vastusti sotilaspoliiseja, kun taas Hernández oli näiden kannalla. Lopulta Hernández voitti vaalit 250 000 äänen erolla Castroon. Hän vannoi virkavalansa 27. tammikuuta 2014. Joulukuussa 2017 Hernández valittiin uudelle kaudelle pienellä marginaalilla epäilyttävissä vaaleissa, joissa hänen vastaehdokkaanaan oli korruptionvastaisen rintaman Salvador Nasralla.
Tammikuussa 2018 Hernandez vannoi virkavalansa toiselle presidenttikaudelleen. Maassa oli protesteja ja mielenosoituksia, Vastehdokas Salvador Nasralla ei tunnustanut edelleenkään vaalitulosta. Ainakin 22 ihmistä surmattiin levottomuuksissa turvallisuusjoukkojen toimesta. Kaksi vuotta aiemmin Hondurasin Korkein oikeus oli äänestänyt lievennyksen maan perustuslaissa olleeseen kieltoon presidentin uudelleenvalinnasta. Äänestyksen ratkaisseiden tuomareiden sanottiin olevan saamastaan asemasta kiitollisuudenvelassa presidentti Hernandezille.
Lokakuussa 2019 presidentti Hernandezin veli Juan Antonio "Tony" Hernandez tuomittiin Yhdysvalloissa syylliseksi huumeiden salakujetuksesta. Marraskuussa 2018 Yhdysvalloissa pidätetyn presidentin veljen todettiin järjestäneen huumeiden laivakuljetuksia ja järjestäneen suojelua huumerikollisilla. Hänen sanottiin myös sijoittaneen miljoonia dollareita huumerahoja veljensä presidenttikampanjaan. Presidentti Hernadez totesi tuomion perustuvan huumekartellien päälliköiden ja huumerikolisten todistuksiin ja presidentti Hernadez kyseenalaisti veljensä tuomion perusteet.
Hernández itse pidätettiin ja luovutettiin Yhdysvaltoihin huhtikuussa 2022 syytettynä kokaiinin salakuljetuksesta Yhdysvaltoihin. Liittovaltion syyttäjät kuvailivat hänen johtamaansa Hondurasia "narkovaltioksi" ja Hernándezin suojelleen huumerikollisia, sekä ottaneen heiltä lahjuksia. Hernándezia vastaan pidettiin oikeudenkäynti New Yorkissa, jossa hänet todettiin syylliseksi maaliskuussa 2024. Kesäkuussa 2024 hänelle langetettiin 45 vuoden vankeustuomio.
Whine Up

Whine Up on dominikanilais-amerikkalainen pop/R&amp;B-laulaja Kat DeLunan debyyttisingle hänen 9 Lives-debyyttialbumilta. Kappaleella vierailee jamaikalainen artisti Elephant Man. Ensin luultiin että Ivy Queen oli mukana oleva artisti, mutta DeLuna itse paljasti sen olevan Elephant Man. Kappaleen avulla DeLuna voitti "Billboard" Latin Music-palkinnon kategoriassa "Vuoden Latin Dance Club Play-kappale". Kappaleen nimi tulee sanan "Wind Up" karibian englantilaisesta ääntämyksestä, joka tarkoittaa lanteiden liikuttelemista tanssilattialla.
Kappalelista.
CD Single French
CD Single Promo French
CD Maxi Single German
CD Maxi Single German Enhanced CD
CD Maxi Single Australian
CD Ringle USA
CD Maxi Single USA
CD Maxi Single Promo USA
CD Single Promo Remixes USA
LP USA
Mepakriini

Mepakriini eli kinakriini (C23H30N3ClO) on orgaaninen yhdiste ja akridiinijohdannainen. Ainetta käytetään lääkeaineena hoidettaessa eräitä alkueläin- ja muita loisinfektioita. Aineen myrkyllisyyden ja haittavaikutusten vuoksi sen käyttö on vähentynyt.
Vaikutusmekanismi ja käyttökohteet.
Mepakriinin vaikutusmekanismi ei ole täysin selvillä. Yhdiste kykenee sitoutumaan DNA:han ja RNA:han, mutta fluoresenssitutkimusten perusteella pääasiallinen vaikutusmekanismi on alkueläinten solukalvon kehittymisen häiriintyminen. Mepakriini estää myös sukkinaatti-ionien hapettumista, koliiniesteraasientsyymin toimintaa ja systeemisen lupus erythematosuksen yhteydessä eräitä solutekijöitä. Mepakriini on tehokas muun muassa malarialoisioita, "Giardia"-, "Trichomonas"- ja "Entamoeba"-sukujen alkueläinten punasolukierrossa oleviin asteisiin ja heisimatoihin. Ihmiselle annostus on 100 mg kolme kertaa vuorokaudessa ja eläimille 2 mg kolme kertaa vuorokaudessa. Malarian hoitoon ainetta käytettiin aina toiseen maailmansotaan asti, minkä jälkeen muut lääkkeet ovat syrjäyttäneet sen pääosin malarian hoidossa. Kinakriinin on todettu estävän prioniproteiinien vääränlaista laskostumista, minkä vuoksi sitä on tutkittu Creutzfeldt–Jakobin taudin hoitoon.
Haittavaikutukset.
Tyypillisimpiä mepakriinin aiheuttamia haittavaikutuksia ovat päänsärky, huonovointisuus, vatsakivut ja oksentelu. Vaaraton kosmeettinen haitta on ihon värin muuttuminen kellertäväksi. Vakavampia haittavaikutuksia ovat keskushermosto-oireet kuten kouristukset ja silmien retinoplatia. Aine kertyy ihmisen sisäelimiin ja hiuksiin. Pahimmassa tapauksessa lääkeaine saattaa jopa aiheuttaa kuolemaan johtavia komplikaatioita. Kinakriinia ei tule käyttää yhdessä aminokinoliinien kanssa.
Synteesi.
Mepakriinia voidaan syntetisoida 3,9-dikloori-7-metoksiakridiinin ja 1-(dietyyliamino)-4-aminopentaanin välisellä reaktiolla.
Esirippu laskee

Esirippu laskee on Alfred Hitchcockin ohjaama elokuva vuodelta 1950. Se sijoittuu Lontoon teatterimaailmaan.
Esirippu laskee oli Hitchcockin viimeinen Englannissa kuvattu elokuva yli 20 vuoteen. Amerikkalaisen Jane Wymanin ja saksalaisen Marlene Dietrichin lisäksi elokuvassa oli joukko Britannian kirkkaimpia tähtiä: Alastair Sim, Kay Walsh, Michael Wilding, Richard Todd, Miles Malleson, Joyce Grenfell, Andre Morell, Irene Handl ja Sybil Thorndike.
Run the Show

Run the Show on yhdysvaltalaisen R&amp;B-laulaja Kat DeLunan kappale hänen "9 Lives" -debyyttialbumiltansa. Se julkaistiin albumin toisena maailmanlaajuisena singlenä. Levyn albumiversio sisältää Shaka Deen laulua, kun taas singleversio sisältää Busta Rhymesin räppiä. Kappale julkaistiin suurilla radioasemilla 15. tammikuuta 2008. Kappaleen espanjankielinen versio sisältää reggaetonartisti Don Omarin esittämiä sanoja.
Kappalelista.
Digital download
Promo CD
Run the Show (iTunes Digital Remixes) - EP
HC Indians Kaarina

HC Indians Kaarina (lyhennettynä HCIK, aiemmin Kaarinan Kiekko-Pojat, lyhennettynä KaKiPo) on kaarinalainen jääkiekkoseura, jonka edustusjoukkue on pelannut korkeimmillaan Suomen kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Suomi-sarjassa vuosina 2014–2023.
KaKiPo voitti II-divisioonan Länsirannikon mestaruuden neljä kertaa, joista viimeisin ratkaisi joukkueelle nousun Suomi-sarjaan keväällä 2014. Sarjanousunsa jälkeen vuonna 2014 KaKiPo siirsi edustusjoukkueensa toiminnan perustettuun uuteen seuraan ja vaihtoi sen nimeksi HC Indians Kaarina. Junioritoiminta jatkuu KaKiPossa.
HC Indians Kaarina lopetti toimintansa syyskuussa 2023, vain päivää ennen Suomi-sarjan kauden 2023–2024 alkua. Syyksi kerrottiin taloustilanne sekä pelaajien ja taustatekijöiden puute. toiminta jatkuu kaudella 2024-2025 3-divisioonassa.
Lääkärihelikopteritoiminta

Lääkärihelikopteritoiminta on yksi ensihoidon muoto. Se koostuu ensihoidosta ja siihen liittyvistä tukipalveluista eli lentotoiminnasta, tukikohdista ja maayksiköistä.
Lääkärihelikopteri tuo ensihoitolääkärin ja tehohoitotasoisen ensihoidon mahdollisimman nopeasti apua tarvitsevan potilaan luo. Lääkärihelikopteri hälytetään tehtäviin, joissa riski on suuri. Päätöksen yksiköiden lähettämisestä esimerkiksi onnettomuuspaikalle tekee hätäkeskus riskiarvioinnin perusteella. Kun lääkärihelikopteri lähtee matkaan, on useimmiten kyseessä onnettomuus tai ihmisen peruselintoiminnon häiriö, kuten tajuttomuus, elottomuus tai hengitysvaikeus.
Lääkärihelikopterissa on usein hoitotila, jossa varusteet ja laitteet on sijoitettu niin, että lääkäri yltää niihin helposti omalta paikaltaan istuen. Hoitotilan varusteisiin kuuluvat muun muassa Virve-radiot, potilaan valvontamonitorit sekä hengityskone ja tietokone. 
Suomessa lääkärihelikopteritoiminnasta vastaa valtakunnallinen hallinnointiyksikkö FinnHEMS. FinnHEMSille lentopalveluja tuottavat tällä hetkellä lääkäri- ja ambulanssihelikopteritoimintaan erikoistuneet yhtiöt Skärgårdshavets Helikoptertjänst Ab ja Babcock Scandinavian AirAmbulance AB. SHT lentää Eurocopter EC135 P2 Single Pilot IFR -helikoptereilla ja Babcockilla on käytössä Airbusin mallit EC 145 T2 ja 145 T2. FinnHEMSillä on tukikohdat Tampereen lisäksi Vantaalla, Turussa, Kuopiossa, Oulussa ja Rovaniemellä. Näistä tukikohdista lääkärihelikopteri tavoittaa 70 prosenttia suomalaisista 30 minuutin sisällä hälytyksestä.
Lääkintähelikopterit saivat vuonna 2017 yli 14 000 hälytystä. Ne pelastivat 141 potilaan hengen ja antoivat apua yli tuhannelle muulle loukkaantuneelle tai sairastuneelle. 
Lääkärikopteri ei yleensä kuljeta potilaita vaan tavoitteena on kuljettaa lääkäri potilaan luokse. Lääkärihelikopterilla kuljetettujen potilaiden määrä on kasvussa: vuonna 2012 kopterit kuljettivat noin 200 potilasta, kun vuonna 2017 kuljetettuja potilaita oli yli 430. Lain mukaan lääkärihelikopteritoiminnasta päättää ensihoitokeskus, jonka toiminnasta sopivat erityisvastuualueen sairaanhoitopiirien kuntayhtymät keskenään.
Kritiikkiä.
Terveyssosiologian dosentti Markku Myllykankaan mukaan lääkärihelikoptereiden vaikuttavuudesta ei ole tehty ainoatakaan satunnaistettua kontrolloitua koetta. Tutkimusnäytön sijaan kopteritoiminta perustuu lähinnä lentävien lääkäreiden vakuutteluun sekä erityisesti lujaan uskoon ja hartaaseen toiveeseen. Koptereiden lisäarvo kumipyöräambulansseihin nähden on käytännössä olematon ja päätös koptereiden ilmassa pitämisestä on puhtaasti poliittinen.
40 prosenttia lääkärihelikoptereiden hälytyksistä perutaan "Turun Sanomien" mukaan ennen kuin kopteri on ehtinyt kohteeseensa. Keväällä Ylen MOT-ohjelma ja "Suomen Kuvalehti" kertoivat vuonna 2012, että kopteritoiminnan rahoitukseen liittyi epäselvyyksiä.
Juuso Rainio

Juuso Fritiof Rainio (s. 18. huhtikuuta 1969 Kokkola) on aktiiviuransa päättänyt suomalainen kestävyysjuoksija. Seuratasolla hän edusti Muuramen Yritystä ja Vaajakosken Kuohua ja hänen valmentajanaan toimi Ensio Hakala. Kalevan kisoista Rainio saavutti pronssia 10 000 metrin juoksussa vuonna 1994. Lisäksi hän voitti aikuisten SM-tasolta maratonilla hopeaa vuonna 1994, puolimaratonilla kultaa vuonna 1997 ja kaksi pronssia vuosina 1996 sekä 1999, 12 kilometrin maastojuoksussa kaksi pronssia vuosina 1997 ja 1999 sekä 20 kilometrin tiejuoksussa kultaa vuonna 1995, hopeaa vuonna 1994 sekä pronssia vuonna 1993.
Vuonna 1994 Helsingissä järjestetyissä EM-kisoissa hän osallistui maratonille ja oli lopputuloksissa sijalla 45. 
Virallisissa kilpailuissa hän ei ole esiintynyt vuoden 2001 jälkeen.