tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Ryan Craig

Ryan F. Craig (s. 6. tammikuuta 1982) on kanadalainen entinen jääkiekkoilija. Hän edusti urallaan Tampa Bay Lightningia, Pittsburgh Penguinsia ja Columbus Blue Jacketsiä, pelaten valtaosan urastaan kuitenkin näiden seurojen farmijoukkueissa. Hän voitti AHL-liigan mestaruuden kaudella 2015–2016. Pelaajauransa jälkeen Craig on toiminut Vegas Golden Knightsin apuvalmentajana.
Pelaajaura.
Craig aloitti uransa WHL-juniorisarjassa Brandon Wheat Kingsin paidassa pelaten yhden pelin kauden 1997–1998 lopulla 16-vuotiaana. Kaudella 2000–2001 Craig oli Brandonin paras pistemies ja seuraavalla kaudella hänet valittiin joukkueensa parhaaksi pelaajaksi. Viimeisten kahden joukkueessa pelaamansa kauden ajaksi Craig valittiin kapteeniksi. Kaudella 2002–2003 hän oli jälleen joukkueensa sisäisen pistepörssin ensimmäinen ja sijoittui koko liigan maalipörssissä kuudenneksi, ylivoimamaalien määrässä ensimmäiseksi sekä ylivoimamaalien määrässä hän jakoi kahdeksannen sijan.
Craig ehti pelata AHL-liigassa muutamien kausien ajan ennen kuin pääsi tekemään debyyttinsä NHL:ssä Tampa Bay Lightningin paidassa kaudella 2005–2006.
Pelattuaan uransa ensimmäisten seitsemän kauden ajan Lightningin organisaatiossa, Craig siirtyi heinäkuussa 2010 yhden vuoden mittaisella kaksisuuntaisella sopimuksella Pittsburgh Penguinsiin. 13. kesäkuuta 2011 Craig ja Penguins solmivat vuoden mittaisen jatkosopimuksen.
Craig pelasi kahden kauden ajan suurimmaksi osaksi Penguinsin farmiseura Wilkes-Barre/Scranton Penguinsissa. Tämän jälkeen hän ei enää saanut sopimusta NHL:n puolella ja siirtyi yhden vuoden sopimuksella AHL:ään Springfield Falconsiin 19. heinäkuuta 2012.
Craig valittiin Falconsin kapteeniksi heti ensimmäisellä kaudellaan joukkueessa pelaamallaan kaudella. Hän teki 20 maalia ja yhteensä 47 pistettä 75 ottelussa auttaen Springfieldin aina pudotuspelien toiselle kierrokselle asti. 5. heinäkuuta 2013 Craig teki kahden vuoden kaksisuuntaisen sopimuksen Falconsin NHL-yhteistyöseura Columbus Blue Jacketsin kanssa.
Kesäkuussa 2015 Craig jatkoi Columbuksen organisaatiossa tehden kahden vuoden sopimuksen joukkueen farmiseura Lake Erie Monstersin kanssa. Lake Erie voitti kaudella 2015–2016 AHL-liigan mestaruuden. Seura vaihtoi nimeä seuraavaksi kaudeksi ja Craig jatkoi joukkueen kapteenina. Kauden jälkeen hän ilmoitti lopettavansa pelaajauransa ja siirtyvänsä NHL:n laajennusjoukkue Vegas Golden Knightsin apuvalmentajaksi.
Perhe.
Craig on naimisissa Jaydeen kanssa. Heillä on yksi poika ja yksi tyttö.
Rimpivesiherne

Rimpivesiherne ("Utricularia intermedia") on vesiherneiden sukuun kuuluva monivuotinen vesikasvi ja lihansyöjäkasvi.
Ulkonäkö ja koko.
Rimpivesiherne kasvaa 10–30 cm:n korkuiseksi. Sillä on kahdenlaisia lehtiä. Vihreät lehdet ovat liuskaisia, ja niiden lisäksi kasvilla on lehtivihreättömiä lehtiä joissa on pyyntirakkuloita. Se kukkii kirkkaankeltaisin kukin heinä-elokuussa.
Elinympäristö ja levinneisyys.
Rimpivesiherne kasvaa suolammissa ja allikoissa ja on yleinen lähes koko Suomessa. Sitä tavataan Keski- ja Pohjois-Euroopassa ja paikoin samoilla leveysasteilla Aasiassa ja Pohjois-Amerikassa.
Citarum

Citarum on Jaavan saarella, Indonesian Länsi-Jaavan provinssin alueella virtaava joki. Joen alkulähde on Jaavan keskiosien vuoristossa ja se laskee Jaavanmereen pääkaupunki Jakartan koillispuolella.
Citarum on Jaavan kolmanneksi pisin joki, mutta tunnetummaksi joen on tehnyt se että Citarum on yksi maailman saastuneimmista joista. Näkyvin merkki joen saastuneisuudesta on pinnalla kelluva jäte. Joen varrella asuu viisi miljoonaa ihmistä, mutta noin 30 miljoonaa ihmistä käyttää Citarumjoen vettä juomavetenä, pesuvetenä ja maatalousvetenä. Joen varrella on yli 200 tekstiilitehdasta, jotka ovat laskeneet Citarumjokeen muun muassa lyijyä, elohopeaa ja arseenia. Citarumjoen vettä käytetään riisipeltojen kasteluun ja joen varrella olevien peltojen sato muodostaa noin viisi prosenttia koko maan riisisadosta.
Fiat Ulysse

Fiat Ulysse viittaa seuraaviin Fiat-malleihin:
Oheistuote

Oheistuote on jonkin tuotteen, tapahtuman tai palvelun ohessa myytävä, siihen ja sen maailmaan liittyvä tuote. Oheistuotteet voivat ulottua Happy Mealin kaltaisen tuotteen kylkiäisenä saatavasta lelusta elokuvien tai tietokonepelien hahmojen mukaan valmistettuihin kalliisiin keräilynukkeihin. Oheistuotteiden valmistajat ovat yleensä muita kuin päätuotteesta vastaava yritys, ja he maksavat päätuotteen oikeudenomistajalle lisenssimaksua saamastaan valmistuslisenssistä eli oikeudesta käyttää oheistuotteessa päätuotteesta muistuttavia hahmoja, kuvia, värejä, logoja yms.
Oheistuotteiden tarkoitus on paitsi lisätä tuottoja lyhyellä aikavälillä, myös pitkällä aikavälillä syventää varsinaisen tuotteen käyttäjien suhdetta siihen sekä lisätä ja ylläpitää kiinnostusta tuotetta markkinoivan yrityksen myöhempiä samanaiheisia tuotelanseerauksia silmällä pitäen.
Tyypillisiä oheistuotteita ovat musiikkiartistien uskollisille ihailijoille suunnatut fanituotteet, kuten bändipaidat ja muut artistin tunnuksilla varustetut asusteet. Kun musiikkiesiintyjien ansainta on siirtynyt yhä enemmän levymyynnistä kiertueisiin, esiintymisten yhteydessä myytävillä oheistuotteilla voi olla suurikin merkitys artistin tulonmuodostukselle. Yksi ensimmäisistä laajaa oheistuotevalikoimaa käyttäneistä artisteista oli yhdysvaltalainen 1970-luvun teinitähti David Cassidy, jonka kuvaa käytettiin julisteista erilaisiin koulutarvikkeisiin ja muihin nuorten tyttöjen käyttämiin tavaroihin.
Elokuvateollisuus on toinen suuri oheistuotteiden käyttäjä. Etenkin lapsille suunnattujen animaatio- ja muiden suosikkielokuvien hahmoja ja maailmaa pyritään tuomaan esiin yhteistyösopimuksilla esimerkiksi pikaruokaketjujen, aamiaismuromerkkien tai vaate- ja leikkikaluvalmistajien kanssa. Elokuvien tuotantoyhtiöt harvoin hoitavat oheistuotetoimintaa itse, vaan lisensioivat hahmojen käyttöoikeudet ulkopuolisille yrityksille, jotka usein myös kantavat oheistuotteiden myynnistä koituvat riskit. Oheistuotelisensioinnista elokuvayhtiöt saavat usein huomattavia lisätuloja. Esimerkiksi vuonna 1989 ensi-iltansa saanut "Batman"-elokuva tuotti lipputuloina 250 miljoonaa dollaria ja lisäksi 50 miljoonaa dollaria oheistuotteiden lisenssimaksuina. Sittemmin oheistuotetoiminnan osuus elokuvayhtiöiden tuotoista on vain kasvanut. Vuonna 2001 arvioitiin Harry Potter -kirjojen ja -elokuvien oheistuotemyynnin tuovan Time Warner -yhtiölle vuosittain 2,2 miljardia dollaria.
Alice Sabatini

Alice Sabatini (s. 12. lokakuuta 1996 Montalto di Castro) on italialainen malli ja koripalloilija, jonka nykyinen seura on Santa Marinella Basket.
Hän voitti Miss Italia -kilpailun vuonna 2015.
Uutisraportti

Uutisraportti on suomalainen podcast, jonka tuottaa "Helsingin Sanomat." Ohjelmassa esiintyvät vakiintuneesti "Helsingin Sanomien" toimittajat Tuomas Peltomäki, Marko Junkkari, Anna-Sofia Berner ja Salla Vuorikoski. Uusi jakso ilmestyy pieniä poikkeuksia lukuun ottamatta joka torstai.
Ohjelmaa voi kuunnella podcast-sovelluksilla, Suplassa ja Helsingin Sanomien verkkopalvelussa. HS:n verkkopalvelussa ja ohjelman Facebook-sivulla voi seurata ohjelman äänitystä videon välityksellä. Videotallenteet julkaistaan myös Youtubessa.
Uutisraportti-podcast aloitti elokuussa 2016. Sen ensimmäiseen kokoonpanoon kuului Peltomäen ja Junkkarin lisäksi Anna-Sofia Berner. Uurtisraportti aloitti 2014 aluksi HS:n verkkosivuilla olleena videomuotoisena satiiriohjelmana ja myöhemmin televisiossa Nelosella. Muita aiempia ohjelman kokoonpanoon kuuluneita ovat toimittajat Maria Manner, Anni Keski-Heikkilä Alma Onali.
Ohjelman kussakin jaksossa käsitellään noin kolme uutisaihetta kuluneen viikon varrelta. Jakson lopuksi kukin esiintyjä jakaa keskustelunaiheen viikonlopuksi. Ohjelman oman kuvauksen mukaan sen on tarkoitus kuulostaa siltä, miten toimittajat puhuvat uutisista töiden jälkeen drinksuilla.
Jorma U. Nieminen

Jorma Uolevi Nieminen (25. tammikuuta 1942 Salo – 26. syyskuuta 2015 Salo) oli suomalainen yritysjohtaja, joka aloitti uransa Salorassa 1960-luvun alussa. Nieminen oli perustamassa Mobiraa ja toimi sen toimitusjohtajana vuoteen 1987 saakka. Sen jälkeen Nieminen oli perustamassa Benefonia ja oli sen toimitusjohtaja vuoteen 2013 asti. Koulutukseltaan hän oli diplomi-insinööri (radiotekniikka), Teknillinen korkeakoulu 1967. Vuonna 2012 Niemiselle myönnettiin Tekniikan kunniatohtorin arvo. 
Vuonna 1971 Nieminen nimitettiin Saloran radiopuhelinyksikön tuotekehityspäälliköksi. Radiopuhelinyksikkö oli pieni osa televisioyrityksen kokonaisuutta, ja sen lakkauttamistakin esitettiin. Syksyllä 1973 Nieminen sai yksikön johtajan aseman, ja sen kannattavuus parani. Vuonna 1975 Salora ja Nokia tekivät toimialajärjestelyn: Nokian radiopuhelintehdas Oulussa otti vastuulleen tukiasemien rakentamisen ja Saloran radiopuhelinyksikkö vastasi radiopuhelimista. Tämä johti vuonna 1979 Saloran ja Nokian yhteisyrityksen Mobira Oy:n perustamiseen.
Mobira nousi matkapuhelimien markkinajohtajaksi maailmassa 1986–87. Tällöin emo-Nokian johto alkoi sekaantua konsernin nyt arvokkaimman osan operatiiviseen toimintaan. Nieminen kumppaneineen irrottautui yrityksestä ja perusti 1988 Benefon Oy:n, jonka toimitusjohtaja hän oli 15 vuotta. Benefonin kausi osui matkaviestinnän murrokseen, jossa Nmt-markkinat muuttuivat Gsm-massamarkkinoiksi. Uuteen markkinatilanteeseen Benefon osoittautui voimavaroiltaan liian pieneksi ja sen markkinaosuus jäi vähäiseksi.
Nieminen on saanut IEEE:n Life Fellow -tunnustuksen.
Jorma "Jori" Nieminen oli aktiivi radioamatööri tunnuksella OH1QP.
Maaliskuussa 2018 paljastettiin Pekka Longan suunnittelema Jorma Niemisen muistomerkki IoT Campuksella Salon Meriniityssä.
Stan Brakhage

James Stanley ”Stan” Brakhage [ˈbrækədʒ] (14. tammikuuta 1933 – 9. maaliskuuta 2003) oli yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja. Häntä pidetään yhtenä 1900-luvun tärkeimmistä kokeellisten elokuvien tekijöistä.
Viisi vuosikymmentä kestäneen uransa aikana Brakhage tuotti suuren ja monipuolisen kokoelman lyhytelokuvia, joissa hän tutki erilaisia lähestymistapoja ja tekniikoita, kuten ei-narratiivisuutta, käsivarakuvausta, filmille maalaamista, nopeita leikkauksia, filmin naarmuttamista ja päällekkäisvalotusta. Brakhagea kiinnostivat mytologia, musiikki, runous ja visuaaliset ilmiöt ja hän pyrki näyttämään yksityiskohdissa piileviä yleisiä ilmiöitä. Hänen teostensa teemoja olivat syntymä, kuolema, seksuaalisuus ja viattomuus.
Brakhage aloitti uransa 1950-luvulla, mutta vasta 1960-luvulla hän alkoi saavuttaa enemmän suosiota avantgarde-elokuvapiireissä. Myöhemmin oman ohjaajauransa juonut Jonas Mekas kehui kriitikkona vuolaasti Brakhagen työtä. Yksi Brakhagen avainteoksista on viidessä osassa vuosina 1961–1964 julkaistu, mutta usein yhtenä kokonaisuutena esitettävä "Dog Star Man".
Brakhage vieraili Iisalmen Kamera -tapahtumassa heinäkuussa 1991. Jim Sheridanin muotokuva Brakhagesta ("Brakhage", Sphinx Productions, Kanada, 1998) esitettiin Yle Teemalla heinäkuussa 2005.
O-Jodoksibentsoehappo

o-Jodoksibentsoehappo eli 2-jodoksibentsoehappo tai IBX (C7H5IO4) on hypervalenttisiin jodiyhdisteisiin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä ja sen johdannaisia voidaan käyttää orgaanisen kemian synteeseissä mietona ja selektiivisenä hapettimena.
Ominaisuudet.
o-Jodoksibentsoehappo on huoneenlämpötilassa valkoista kiteistä ainetta. Yhdiste on käytännöllisesti katsoen liukenematon veteen ja useisiin orgaanisiin liuottimiin lukuun ottamatta dimetyylisulfoksidia. Yhdiste hajoaa räjähdyksenomaisesti kuumennettaessa sulamispisteeseensä. o-Jodoksibentsoehappo voi räjähtää myös iskun vaikutuksesta, mutta tämä voi johtua myös valmistuksessa jääneistä epäpuhtauksista. Aineen räjähdysherkkyyttä voidaan vähentää lisäämällä stabilisaattoreiksi bentsoehappoa ja isoftaalihappoa.
Valmistus ja käyttö.
o-Jodoksibentsoehappoa valmistettiin ensimmäisen kerran vuonna 1893 hapettamalla o-jodibentsoehappoa kaliumbromaatin avulla rikkihapon läsnä ollessa. Sittemmin hapettimena on käytetty muun muassa klooria ja kaliumpermanganaattia. Näiden reagenssien ongelmana on, että muodostuvan tuotteen joukkoon jää lähtöaineita ja muita epäpuhtauksia, jotka lisäävät o-jodoksibentsoehapon räjähdysherkkyyttä. Tämän vuoksi aineen valmistamiseen käytetään nykyisin hapettimena kaliumperoksimonosulfaattia.
o-Jodoksibentsoehapon käytettävyyttä hapettimena orgaanisissa synteeseissä vaikeuttaa sen huonoliukoisuus useisiin orgaanisiin liuottimiin ja vasta vuonna 1994 havaittiin sen liukenevan dimetyylisulfoksidiin riittävän suuria määriä. Yhdiste hapettaa primääriset alkoholit aldehydeiksi eikä karboksyylihappoja muodostu ja sekundääriset alkoholit hapettuvat ketoneiksi. Aine on selektiivinen eikä hapeta useita muita mahdollisesti hapettuvia ryhmiä. o-Jodoksibentsoehappo on hyödyllinen reagenssi valmistettaessa α,β-tyydyttymättömiä aldehydejä ja ketoneja aldehydeistä tai ketoneista. Yhdistettä voidaan käyttää myös hapettamaan sulfideja sulfoksideiksi. Lisäksi yhdiste hapettaa naftaleenijohdannaiset orto-kinoneiksi ja yhdistettä voidaan käyttää myös viisiatomisen heterosyklisen renkaan muodostamiseen N-aryyliamideista, karbamaateista, tiokarbamaateista ja ureajohdannaisista. o-Jodoksibentsoehaposta voidaan valmistaa myös polymeereihin sidottuja johdannaisia, jotka on helppo erottaa reaktioseoksesta reaktion jälkeen ja käyttämällä sekundäärisenä hapettimena kaliummonoperoksisulfaattia tarvitaan o-jodoksibentsoehappoa vain katalyyttisiä määriä. Yhdiste reagoi etikkahappoanhydridin kanssa muodostaen Dess–Martin-perjodinaania. Ainetta voidaan käyttää myös valokuvauskemikaalina ja eräiden lääkeaineiden ja anhydridien pitoisuuden määrittämiseen fotometrisellä titrauksella.
Michelle

Michelle on naisen etunimi. Michelle on alkujaan Mikael-nimisen ranskan­kielisen muodon "Michel" naispuolinen vastine, mutta 1900-luvulla se tuli yleiseksi myös englannin­kielisissä maissa.
Nimi Michelle tuli 1900-luvun loppu­puolella käyttöön Suomessakin. Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan se on vuoden 2019 loppuun mennessä annettu noin 1300 henkilölle. Vuodesta 2015 lähtien Michellen nimipäivä on suomen­ruotsalaisen kalenterin mukaan 29. syyskuuta, joka vanhastaan on myös Mikaelin nimipäivä.
Sanxion

Sanxion on suomalaisen Stavros Fasoulasin suunnittelema sivultapäin kuvattu shoot ’em up -videopeli, jonka Thalamus Ltd julkaisi Commodore 64:lle vuonna 1986.
"Sanxion" oli tärkeä avaus suomalaiselle pelialalle, sillä Jukka Tapanimäen ohella se innosti muitakin harrastelijakoodaajia pelien kehittämiseen.
Pelaaminen.
"Sanxion" on sivultapäin kuvattu shoot 'em up -avaruusräiskintäpeli, jossa pelaaja ohjaa avaruusalusta vasemmalta oikealle vierivällä ruudulla samalla ampuen vastaantulevia vihollisaluksia. Peliruutu on jaettu kahteen osaan siten, että pelitilanne näkyy ylälaidassa yläpuolelta kuvattuna ja alalaidassa sivulta kuvattuna. Peliä ohjataan pääasiassa alanäkymästä, sillä ylänäkymä on hyödyllinen lähinnä karttana näyttäen pelitilannetta pidemälle kuin alanäkymä. Ajalleen tyypillisesti peli on hyvin haastava ja sen läpäiseminen vaatii pelitilanteiden systemaattista opettelua.
Kehitys.
Fasoulas oli hankkiutunut vuonna 1986 brittiläiselle Thalamukselle töihin peliohjelmoijaksi Lontoon PCW-messuilla. Thalamus julkaisi jo saman vuoden marraskuussa "Sanxionin", joka oli samalla ensimmäinen kansainvälisille markkinoille suunnattu suomalaispeli. 
Rob Hubbardin SID-tekniikalla luoma alkumusiikki soi taustalla, kun Commodore 64 lataa peliä kasetilta. Hubbard sai inspiraation kappaleeseen Jean Michel Jarren "Zoolookista".
Vastaanotto.
Peli sai hyvän vastaanoton, sillä se nousi Britannian myyntitilastojen kärkeen. Maan laajalevikkisimmän pelilehden "Zzap!64:n" lukijat äänestivät sen yhdeksi vuoden parhaimmista toimintapeleistä. Suomalainen alan lehdistö innostui menestyksestä, ja muun muassa Niko Nirvi kutsui Fasoulasia ”tietokonepelien Paavo Nurmeksi”. Sanxionin suosioon saattoi vaikuttaa myös pelissä käytetty musiikki, jonka oli säveltänyt aikansa tunnetuin videopelimuusikko Rob Hubbard. Pelin musiikki palkittiin vuonna 1986 kultaisella joystick -palkinnolla.
"MikroBitin" arviossa Niko Nirvi kehui "Sanxionin" grafiikoita: "jopa "Uridium" jää hopealle, eikä syynä ole kansallistunteen sumentamat silmät." Nirvi piti pelattavuutta mainiona, mutta kutsui juonta keinotekoiseksi.
Game Boy Advance -käännös.
Thalamus Interactive suunnitteli julkaisevansa pelistä käännöksen Game Boy Advancelle vuonna 2001. Käännöksessä olisi ollut päivitetty grafiikka ja uusia ominaisuuksia, kuten kaksinpeli ja loppuvastukset. Prototyyppi kehitettiin, mutta peli todettiin taloudelliseksi riskiksi ja se peruutettiin.
II (The Common Linnetsin albumi)

II on The Common Linnetsin toinen albumi. Se julkaistiin 25. syyskuuta 2015. Samana päivänä julkaistiin myös Deluxe-versio, jolla on kuusi kappaletta enemmän.
Kappaleet.
Lähde: 
Deluxe-versio.
Lähde: 
Listasijoitukset.
Lähde:
Tom Bildo

Tom Bildo (s. 1. lokakuuta 1955) on suomalainen muusikko ja äänittäjä, joka on vuodesta 1983 toiminut Helsingin kaupunginorkesterin pasuunan äänenjohtajana. Sitä ennen vuosina 1976–1984 hän toimi UMOn bassopasunistina.
Helsingin Punavuoressa asuneen musikaalisen perheen poika aloitti puhallinsoittimien parissa 6-vuotiaana Pelastusarmeijan I osaston poikasoittokunnassa Uudenmaankadulla, instrumentteinaan kornetti ja baritonitorvi. Ruotsalaisessa normaalilyseossa Tom Bildo oli mukana koulun puhallinorkesterissa, jossa soitti myös muun muassa Magnus Lindberg. Bildo hakeutui Sibelius-Akatemian nuoriso-osastolle ja kiinnostui äänitystekniikasta. Hän työskenteli 1970-luvulla pitkään äänittäjänä Finnvox-studioilla ja Finnlevyssä.
Bildo soitti muun muassa Paroni Paakkunaisen yhtyeessä ja Tapiola Big Bandissä, kunnes sai paikan vuonna 1976 perustetussa UMOssa. Seuraavana vuonna Bildo kiinnitettiin myös Radion sinfoniaorkesteriin.
Helsingin kaupunginorkesterin pasuunan äänenjohtajaksi Bildo valittiin vuonna 1983. Päätyönsä rinnalla Bildo on toiminut Töölö Brassin ja Karelia-puhallinorkesterin kapellimestarina. Parin vuosikymmenen ajan Bildo soitti kesäisin Savonlinnan oopperajuhlien orkesterissa.
Vaivianjärvi

Vaivianjärvi on Pirkanmaalla Hämeenkyrössä oleva Kokemäenjoen vesistön järvi, joka kuuluu Ikaalisten reitin valuma-alueen Mahnalanselän alueella olevaan Prentinjoen valuma-alueeseen.
Maantieto.
Soikean muotoisen järven halkaisija on noin 400 metriä ja sen pinta-ala on 9,6 hehtaaria. Se sijaitsee muutaman neliökilometrin laajuisen Vaiviannevan äärellä. Järven lähiympäristöstä on kaivettu kymmenisen suo-ojaa järveen ja järvestä on kaivettu laskuoja, joka on johdettu Vaiviassa Palonjokeen. Palonjoki on Prentinjoen latvahaara ja se laskee Kirkkojärveen. Järvelle ei johda tietä ja se on asumaton.
Luonto.
Vaivianneva, jonka kokonaispintta-ala on 42 hehtaaria, on entinen turvetuotantoalue, josta nostettiin turvetta Kyrön tehtaille. Turpeennosto on lopetettu 1950-luvun jälkeen ja nostoalueen tunnistaa laajoista vesialtaista. Vaivianjärvi on näistä altaista ainoa luontainen järvi.
Historiaa.
Vanhassa Hämeenkyrön pitäjänkartassa järvi on piirretty näkyviin ja nimetty "Vaiviajärvi". Vuonna 1904 nimismies Väinö Nyström kumppaneineen Järvenkylästä saivat päätöksen liittyen "Vainiainnevan" kuivattamiseen. Yleensä suon kuivattaminen liittyy pelto-alan kasvattamiseen, mutta koska Hämeenkyrössä on myös Vaiviansuo, ei voi olla aivan varma hankkeen kohteesta. Se varmistuu, kun asiakirjat julkaistaan digitaalisesti.
Varitunjärvi

Varitunjärvi on Pirkanmaalla Hämeenkyrössä oleva Kokemäenjoen vesistön järvi, joka kuuluu Ikaalisten reitin valuma-alueen Mahnalanselän alueella olevaan Prentinjoen valuma-alueeseen.
Maantieto.
Soikion muotoinen järvi on halkaisijaltaan 150 metriä ja sen pinta-ala on 3,6 hehtaaria. Järvi sijaitsee 800 metriä pitkän avosuon ja kosteikon keskellä. Siihen laskee pelto-oja ja yksi suo-oja. Pellonpuoleista suonreunaa kiertää vedenkeruuoja, joka toimii samalla Varitunjärven suoalueen laskuojana. Se laskee vetensä läheiseen Alhajärveen. Järvelle ei johda teitä ja se on asumaton. Kyröspohjaan johtava yhdystie 13121 kulkee ohi 200 metrin päästä.
Luonto.
Varitunjärvi on kasvamassa umpeen. Sen ympäristön pellot kärsivät pinnanmuodoista johtuen kosteudesta ja tälle paikalle on ehdotettu kosteikon perustamista patoamalla järven laskuoja.
Historiaa.
Vanhoista pitäjänkartoista Hämeenkyröstä järven nimi kirjoitetaan "Waritusjärvi". Kartasta näkyy selvästi, kuinka järven muoto ja rantaviiva on ajan saatossa muuttunut. Järven länsipää oli pitempi ja on peittänyt ainakin osan siitä alueesta, joka on nykyään kosteikkona. Kalmbergin kartastossa järven nimenä oli "Waritasjärvi". Samassa kartassa näkyy luoteessa toinenkin nimetön järvi.
SABA

SABA ("Schwarzwälder Apparate Bau Anstalt, August Schwer Söhne GmbH") oli saksalainen elektroniikkavalmistaja, joka tunnettiin radio- ja televisiovastaanottimistaan.
Historiaa.
SABA perustettiin vuonna 1835 Tribergin kaupunkiin Schwarzwaldissa. Se valmisti aluksi kelloja, kunnes siitä 1920-luvulla kehittyi silloisen uutuustuotteen, radiovastaanottimen, suurimpiin kuuluva valmistaja Saksassa. Toisen maailmansodan aikana sen tehtaat tuhoutuivat, mutta sodan jälkeen tuotanto alkoi uudelleen. 1950-luvun kuluessa SABA otti valikoimiinsa myös televisiovastaanottimet. Yhtiö valmisti myös puhelinkojeita. 1960-luvulla SABA alkoi valmistaa myös ääninauhureita ammattikäyttöön.
1970-luvun lopulla SABA ajautui taloudellisiin vaikeuksiin. Perheyrityksen osake-enemmistö myytiin amerikkalaiselle GTE-yhtiölle, ja vuonna 1980 loputkin televisiotuotannosta myytiin ranskalaiselle Thomson-konsernille. SABA on nykyisin olemassa vain tuotemerkkinä.
Blyth Shipbuilding Company

Blyth Shipbuilding &amp; Dry Docks Company Limited oli brittiläinen telakkayhtiö, joka sijaitsi Northumberlandissä Blythissä.
Laivanrakennus alkoi Blythjoen etelärannalla vuonna 1811. Beaumont ja Drummond ostivat telakan 1840-luvulla ja sen lunasti 1863 Hodgson ja Soulsby, jotka valmistivat ja korjasivat pieniä puisia purjealuksia. Vuonna 1880 telakalla valmistuivat ensimmäiset kaksi Venäjän tilaamaa rautarunkoista alusta.
Blyth Shipbuilding and Dry Docks Company Limited kirjattiin 2. maaliskuuta 1883 suljettuna yhtiönä, joka valmisti erilaisia rahtialuksia. Telakan viides alus oli newcastlelaiselle Stephens and Mawsonille ja Daniel Stephensistä tuli telakan toimitusjohtaja ja lopulta hallituksen puheenjohtaja.
Vuonna 1914 Amiraliteetti lunasti valmisteilla olleen rahtialuksen ja muutatti sen laivaston ensimmäiseksi vesilentokoneiden emälaivaksi "HMS Ark Royaliksi". Sodan aikana yhtiö valmisti kaikkiaan yhdeksän rahtialusta sekä laivastolle kymmenen maihinnousualusta, neljä Flower-luokan sluuppia ja kaksi 24-luokan miinanraivaajaa.
Sotatoimien päätyttyä yhtiö jatkoi rahtialusten valmistamista. Daniel Stephensin kuolema 19. maaliskuuta 1925 ja rahtialusmarkkinoiden romahtaminen aiheuttivat telakan sulkemisen. Marraskuussa 1926 Robert Stanley Dalgleish osti telakan ja muutti sen nimeksi Cowpen Dry Docks and Shipbuilding Companyksi. Myöhemmin telakkaan liitettiin Ritson's Shipbuilding and Engineering Company. Telakka jouduttiin sulkemaan uudelleen vuonna 1930.
Vuoden 1937 aikana telakka avattiin uudelleen alkuperäisellä nimellään. Toisen maailmansodan aikana telakka valmisti viisi River-luokan ja kaksi Bay-luokan fregattia, seitsemän Castle-luokan ja kaksi Flower-luokan korvettia sekä kymmenen Bangor-luokan miinanraivaajaa. Saksalainen rahtialus "Hannover" muutettiin telakalla saattuetukialus "HMS Audacityksi".
Mollers (Hongkong) limited osti yhtiön vuonna 1947, jolloin siellä oli neljä laituria ja viisi kuivatelakkaa. Turbiinein varustettuja rahtialuksia valmistettiin Mollersin tytäryhtiölle Lancashire Shipping Companylle. Vuonna 1949 valmistettiin yksitoista tankkeria eri yhtiöille. Vuonna 1954 päälaituria pidennettiin 550 jalkaan, jotta telakalla kyettäisiin valmistamaan entistä suurempia tankkereita ja kuivarahtialuksia. Vuonna 1961 telakka valmisti neljä rannikkohöyrylaivaa Stephenson Clarkelle samoin kuin toiset neljä William Cory and Sonsille.
Nousevat kustannukset ja vähentyneet tilaukset aiheuttivat telakalle viisi tappiollista vuotta, joten se suljettiin lopullisesti vuonna 1967. Korjauspajat ja romuttaminen mahdollistivat kuitenkin lukuisten yritysten jatkamisen alueella. Lopulta laiturit purettiin, kun tehtiin tilaa Blythin sataman paperi- ja puutavaravarastoille.
Amor pedestre

Amor pedestre (”Jalkarakkautta”) on vuonna 1914 valmistunut italialainen mykkäelokuva. Pelkästään ihmisten jalkoja kuvaamalla esitetyn lyhyen komedian on ohjannut Marcel Fabre.
Juoni.
Mies ja nainen tapaavat kadulla. Mies alkaa kosiskella naista ja sujauttaa kirjelapun tämän kenkään. Kotona naisen aviomies löytää kirjelapun ja haastaa vaimonsa ihailijan kaksintaisteluun. Mies haavoittuu kaksintaistelussa ja nainen ryntää lohduttamaan häntä. Lopussa pari saa toisensa.
Tuotanto, teema ja vastaanotto.
Torinolaisen Ambrosio Filmin tuottama "Amor pedestre" kuuluu Marcel Fabren Robinet-komedioiden sarjaan, mutta se on tyyliltään täysin erilainen kuin tekijälleen ominaiset kiihkeitä takaa-ajoja, kommelluksia ja tuhoamisvimmaa täynnä olevat farssit. Luonteeltaan kokeellisen elokuvan koko tarina kerrotaan henkilöiden jalkojen avulla ja jalkineet kuvastavat heidän yhteiskunnallista asemaansa ja luonnettaan.
Aikanaan täysin vaille huomiota ja jopa sensuurin lupaa jäänyt "Amor pedestre" on usein mainittu esimerkkinä futurismin vaikutuksesta elokuvakerrontaan. Todellisuudessa Fabrella ei ollut yhteyksiä italialaiseen avantgardeliikkeeseen eikä elokuva ollut edes ensimmäinen samanlaiseen kerrontaratkaisuun perustuva teos. Futuristien johtohahmo Filippo Tommaso Marinetti esitti vastaavan näytelmänsä "Le basi" seuraavana vuonna ja futuristinen elokuva syntyi käsitteenä vasta vuonna 1916.
Restaurointi.
Elokuva on restauroitu Italian elokuva-arkistossa vuonna 2009. Se on nähtävissä arkiston verkkosivulla.
Naiskonstaapeli 56

Naiskonstaapeli 56 (engl. WPC 56) on John Cannonin (pääohjaaja) ohjaama brittiläinen draamasarja, jossa kerrotaan konstaapeli Gina Dawsonin (Jennie Jacques) elämästä piirinsä ensimmäisenä naiskonstaapelina 1950-luvulla. Kolmannella kaudella sarjaan tulee uusi naiskonstaapeli, Annie Taylor (Claudia Jessie) nimeltään. Sarjassa on kuvattu komediallisesti muiden poliisien suhtautumisesta naiskonstaapeliin. Ainoastaan kolme hahmoa ovat koko sarjan mukana, ylikonstaapeli Sidney Fenton (Charles De’Ath), apulaispoliisipäällikkö Coulson (John Bowler) ja pikkurikollinen Linus Brody (Tim Plester). Yle TV1 aloitti sarjan näyttämisen 28. syyskuuta 2015 klo 17.10.
Juoni.
Ensimmäinen kausi.
Sarja alkaa siitä, että konstaapeli Gina Dawson saapuu juuri poliisiksi valmistuneena piirinsä ensimmäiseksi naiskonstaapeliksi. Dawson saa suurta paheksuntaa kolegoiltaan ja kylän asukkailta. Erityisesti Dawsonilla on huonot välit väkivaltaiseen ja juopottelevaan ylikonstaapeli Fentoniin. Rikoskomisario Burns puolestaan kiinnostuu nuoresta naispoliisista. Ensimmäisellä kaudella poliisit selvittävät mm. puistoraiskauksia ja William Parkleyn murhaa.
Toinen kausi.
Toisella kaudella sarjan näyttelijä kaarti muuttuu radikaalisti, mm. ylikomisario Nelson ja rikoskomisario Burns lähtevät pois sarjasta. Poliisit tutkivat toisella kaudella mm. Kaupunginvaltuutetun murhaa ja siihen liittyvää koruptiota. Muita kantavia teemoja ovat mm. apulaispoliisipäällikön Dawsoniin kohdistuvat raiskausyritykset, uuden ylikomisarion homoseksuaalisuus, jota hän salailee ja ylikonstaapeli Fentonin käynnit bordellissa, joka liittyy valtuutetun murhaan ja korruptiotapaukseen.
Kolmas kausi.
Apulaispoliisipäällikkö Coulsonin hankittua siirron konstaapeli Dawsonille, kun tämä syytti häntä raiskauksen yrityksestä, Brinfordin poliisi asemalle saapuu uusi naiskonstaapeli Annie Taylor. Poliisit tutkivat 3. kaudella mm. puolustusvoimien entisen kenraalin murhaa.
Keith Relf

William Keith Relf (22. maaliskuuta 1943 Richmond upon Thames – 12. toukokuuta 1976 Lontoo) oli brittiläinen muusikko, joka tunnettiin The Yardbirds- ja Renaissance-yhtyeiden jäsenenä.
Elämä ja ura.
Relf alkoi noin 13-vuotiaana toimia laulajana, kitaristina ja huuliharpun soittajana eri kokoonpanoissa. Huolimatta hengitykseen liittyvistä terveysongelmistaan Relf tuli tunnetuksi laulustaan ja blueshuuliharpun soitostaan, joista tuli olennainen osa Yardbirds-soundia yhtyeen nimekkäiden kitaristien Eric Clapton, Jeff Beck, ja Jimmy Page ohella.
Relf oli mukana tekemässä monia Yardbirds-yhtyeen omia kappaleita, kuten ”Shapes of Things”, ”I Ain’t Done Wrong”, ”Over Under Sideways Down” ja ”Happenings Ten Years Time Ago”.
The Yardbirdsin hajottua heinäkuussa 1968 Relf alkoi esiintyä akustisena duona Jim McCartyn kanssa, kunnes perusti pian yhdessä sisarensa Jane Relfin kanssa Renaissance-yhtyeen. Jätettyään sen 1970 hän ryhtyi muiden artistien tuottajaksi. Näitä olivat Steamhammer, folkrockyhtye Hunter Muskett, maailmanmusiikkiyhtye Amber, psykedeelinen Saturnalia ja bluesrockyhtye Medicine Head, jossa hän myös soitti bassoa. Vuonna 1974 Relf muodosti progressiivista rockia soittaneen Armageddon-yhtyeen, jonka samannimisen esikoisalbumin kansiteksteissä puhuttiin ”superyhtyeestä”: sen jäseniä Relfin lisäksi olivat Johnny Winterin entinen rumpali Bobby Caldwell, Steamhammerin entinen kitaristi Martin Pugh sekä Steamhammerissa ja Renaissancessa soittanut basisti Louis Cennamo.
Relf kuoli 33-vuotiaana sähköiskuun soittaessaan kotinsa kellarissa väärin maadoitettua kitaraansa. Huhujen mukaan hänellä oli tarkoituksena koota uudelleen Renaissancen alkuperäinen kokoonpano nimellä Illusion.
Vaikka useimmat lähteet virheellisesti mainitsevat 14. toukokuuta Keithin kuolemapäiväksi, virallisessa kuolintodistuksessa hänet julistettiin kuolleeksi 12. toukokuuta West Middlesexin sairaalassa.
Relf hyväksyttiin vuonna 1992 postuumisti Rock and Roll Hall of Famen jäseneksi The Yardbirds -yhtyeen jäsenenä. Tilaisuudessa olivat mukana hänen leskensä April ja toinen poikansa Danny.
Karvianjoen vesistö

Karvianjoen vesistö (vesistöaluetunnus 36) on Suomen päävesistöalue, jonka laskujoki Karvianjoki laskee Selkämereen. Vesistöalueen pinta-ala on 3 438,01 neliökilometriä. Alueen järvisyys on 4,55 %.
Vesistöalueen toisessa jakovaiheessa on seuraavat alueet tai valuma-alueet. Sisennys tarkoittaa luettelossa sitä, että vesistöalue laskee tai yhtyy ylempänä sijaitsevaan vesistöalueeseen. Samalle tasolle sisennetyt vesistöalueet laskevat kaikki yläpuoliseen vesistöalueeseen vastaavassa järjestyksessä niin, että ylin yhtyy lähempänä alajuoksua :
* Tuorijoen valuma-alue (36.05)
* Otamonjoen valuma-alue (36.06)
* Inhottujärven–Ala-Honkajoen alue (36.02)
* Lassilanjoen valuma-alue (36.09)
* Honkajoen alue (36.03)
* Karvianjoen yläosan alue (36.04)
* Suomijoen valuma-alue (36.08)
*Nummijoen valuma-alue (36.07)
Karvapallolause

Algebrallisen topologian karvapallolause sanoo, että jokainen pallopinnan jatkuva tangenttivektorikenttä katoaa ainakin yhdessä pisteessä. Siis jos "f" on jatkuva kuvaus 2-pallolta "S""2" avaruuteen "R""3", niin jossakin pallon pisteessä "p" kuvaus "f(p)=0". Lauseen esitti Henri Poincaré 1800-luvun lopulla ja todisti ensimmäisenä Brouwer vuonna 1912. 
Käytännön johtopäätöksiä.
Lauseelle saadaan säätieteellinen tulkinta ajattelemalla tuulta maanpinnan tangenttivektorikenttänä. Lauseen mukaan aina jossakin maan pinnalla on täysin tyyntä.
Lauseen nimi viittaa siihen johtopäätökseen, ettei karvaisen pallon tukkaa voi kammata täysin sileäksi, koska loppujen lopuksi aina johonkin kohtaan muodostuu hiuspyörre.
Alhajärvi (Saarenjärvi)

Alhajärvi eli Saarenjärvi tai myös Alhojärvi on Pirkanmaalla Hämeenkyrössä oleva Kokemäenjoen vesistön järvi, joka kuuluu Ikaalisten reitin valuma-alueella Mahnalanselän alueeseen. Ahlajärvi on siellä osa Prentinjoen valuma-aluetta.
Maantieto.
Järvi on 500 metriä pitkä, 200 metriä leveä ja sen pinta-ala on 4,7 hehtaaria. Järveen rajoittuu pohjoisesta peltomaat ja etelästä päin pienempi ja soistuva metsikkö. Järveen laskee neljä pientä metsä- tai pelto-ojaa. Idästä laskee Varitunjärven laskuoja ja etelästä Alhajärven laskuoja. Luusua sijaitsee pohjoisrannalla Saaren tilan länsipuolella, josta alkaa 3,8 kilometriä pitkä Karjosillanoja. Se yhtyy Prentoinjokeen sen alajuoksulla ennen laskemistaa Kirkkojärveen.
Järven 1,4 kilometriä pitkä ranta on melkein kokonaan puutonta suota. Järven keskellä on 30 metriä leveä salmi, joka jakaa järven kahdeksi pineksi altaaksi. Kahden kiinteän tilan lisäksi järvellä ei ole muita auntoja. Järvelle johtaa tiet seututieltä 249, mutta ne kulkevat tilojen pihoille.
Luonto.
Järvi on matala ja umpeen kasvava järvi. Yhdessä Varitunjärven kanssa se kuuluu alueelle, jolle on ehdotettu kosteikon perustamista. Se toteutettaisiin patoamalla järvestä laskeva oja.
Historiaa.
Vanhoista pitäjänkartoista Hämeenkyröstä näkee järven silloisen muodon, joka vastaa meko hyvin nykyistä muotoa. Järven nimi on kirjoitettu karttaan "Alhåjärvi". Kalmbergin kartastossa vuodelta 1855-1856 nimenä oli "Alhojärvi".
Alhajärvi

Alhajärvi eli Alhojärvi on Pirkanmaalla Hämeenkyrössä oleva Kokemäenjoen vesistön järvi, joka kuuluu Ikaalisten reitin valuma-alueella Mahnalanselän alueeseen. Järvi on siellä osa Prentinjoen valuma-aluetta.
Maantietoa.
Järvi on muodoltaan lähes nelikulmio, jonka sivujen pituudet ovat 200 metriä ja pinta-ala 4,3 hehtaaria. Järveen on kaivettu useita suo-ojia ja kaksi pelto-ojaa. Peltoa on raivattu aivan järven ranta-alueelle asti. Laskuoja laskee koillisessa olevasta luusuasta ja virtaa osittain perattuna, oikaistuna ja 2,7 kilometriä pitkänä ojana alempaan Alhajärveen. Oja alittaa matkallaan seututien 249. Järven rannat ovat soistuneet puuttomiksi ja rantaviiva on umpeenkasvun johdosta paikoin epätarkka. Järven lähelle johtaa metsäautotie, mutta järven rannat ovat asumattomat.
Historiaa.
Vanhasta pitäjän kartasta Hämeenkyröstä on säilynyt pieni kohta Alhajärvestä, jonka nimi kirjoitettiin tuolloin "Ylinen Alhåjärvi". Samaa nimitystä käytettiin Kalmbergin kartastossa 1855-1856. Lisäksi järvi oli piirretty nykyistä huomattavasti suuremmaksi. Nykyinen laskuoja näyttää seuraavan vanhaa ojaa.
Valkopääpeukaloinen

Valkopääpeukaloinen ("Campylorhynchus albobrunneus") on peukaloisten heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Valkopääpeukaloista tavataan Kolumbiassa ja Panamassa, ja sen levinneisyysalueen pinta-ala on noin 96 300 neliökilometriä. Lajin kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
HMS Fleur de Lys (K122)

HMS Fleur de Lys (viirinumero M122) oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1940 valmistunut Flower-luokan korvetti toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Ranskan hallitus tilasi aluksen 25. heinäkuuta 1939 työnumerolla J4141 nimellä "La Dieppoise" South Bank-on-Tees’stä Smiths Dock Companylta, missä köli laskettiin 20. tammikuuta 1940. Alus laskettiin vesille 21. kesäkuuta ja valmistui 26. elokuuta.
Palvelus.
Alus upposi 14. lokakuuta 1941 Gibraltarin edustalla Saksan laivaston sukellusveneen "U-206" torpedoimana.
Uruguayn rugby union -maajoukkue

Uruguayn rugby union -maajoukkue edustaa Uruguayta rugby unionin maajoukkuekilpailuissa. Sitä hallinnoi vuonna 1951 perustettu "Unión de Rugby del Uruguay".
Uruguay on selviytynyt neljä kertaa MM-kilpailuihin, muttei ole vielä kertaakaan edennyt alkulohkosta jatkoon. Vuoden 1999 kisoissa se voitti Espanjan, mutta hävisi Skotlannille ja Etelä-Afrikalle. MM-kilpailuissa 2003 se kukisti Georgian, mutta kärsi tappiot Englannille, Etelä-Afrikalle ja Samoalle. Vuoden 2015 kisoissa se hävisi Walesille, Australialle, Fidžille ja Englannille. MM-kilpailuissa 2019 Uruguay voitti Fidžin, mutta hävisi Georgialle, Australialle ja Walesille.
Uruguay voitti IRB Nations Cupin 2017, 2018 ja 2019 sekä sijoittui kolmanneksi 2014. Amerikan-mestaruuskilpailuissa se saavutti hopeaa 2019 sekä pronssia 2017 ja 2018.
Uruguay oli toukokuussa 2020 kansainvälisen rugbyliitto IRB:n rankingissa 17:nnella sijalla.
HMS Nasturtium (K107)

HMS Nasturtium (viirinumero M107) oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1940 valmistunut Flower-luokan korvetti toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Ranskan hallitus tilasi aluksen 25. heinäkuuta 1939 työnumerolla J4144 nimellä "La Paimpolaise" South Bank-on-Tees’stä Smiths Dock Companylta, missä köli laskettiin 23. maaliskuuta 1940. Alus laskettiin vesille 4. heinäkuuta ja valmistui 26. syyskuuta.
Palvelus.
Alus myytiin vuonna 1948, jolloin uusi omistaja nimesi sen "Chaniaksi". Kreikka osti aluksen vuonna 1950 liittäen sen laivastoonsa nimellä "St. Lykoudis". Alus oli aseistamattomana majakkaproomuna, kunnes se poistettiin alusluettelosta 1976.
Köynnöspeukaloinen

Köynnöspeukaloinen ("Campylorhynchus zonatus") on peukaloisten heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Köynnöspeukaloista tavataan Belizessä, Kolumbiassa, Costa Ricassa, Ecuadorissa, El Salvadorissa, Guatemalassa, Hondurasissa, Meksikossa, Nicaraguassa ja Panamassa, ja sen levinneisyysalueen pinta-ala on noin 552 000 km2. Lajin kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Scorpionsin diskografia

Tämä on luettelo Scorpionsin julkaisemista albumeista, singleistä ja DVD-levyistä. Yhtyeen tuotanto käsittää yhteensä 18 studioalbumia, kuusi livealbumia, 27 kokoelma-albumia, 74 singleä sekä 12 DVD-julkaisua. Yhteensä yhtye on myynyt maailmanlaajuisesti yli 75 miljoonaa albumia.
Soundtrack.
Videopeleissä ja elokuvissa esiintyneet ääniraidat.
Yleisurheilun alle 18-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailut 2015

Vuoden 2015 yleisurheilun alle 18-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailut käytiin 15.–19. heinäkuuta Calissa Kolumbiassa. Ensimmäistä kertaa kilpailujen historiassa Suomi ei osallistunut kilpailuihin.
Mitalistit.
Käytetyt lyhenteet:
Gennadi Golovkin

Gennadi Gennadjevitš Golovkin (, s. 8. huhtikuuta 1982 Karaganda) on kazakstanilainen ammattilaisnyrkkeilijä ja entinen amatöörinyrkkeilyn olympiamitalisti ja maailmanmestari. Oikeakätinen Golovkin on 179 senttimetriä pitkä ja kilpailee keskisarjassa. Golovkin on hallitseva WBA-, WBC- ja IBF-liittojen tunnustama mestari.
Amatöörinä Golovkin saavutti olympiahopeaa vuoden 2004 kesäolympialaisista Ateenasta keskisarjasta. Vuoden 2003 MM-kilpailuista Bangkokista hän saavutti kultaa niin ikään keskisarjasta. Golovkinilla on kultamitali myös Aasian kisoista ja Aasian-mestaruuskilpailuista. 
Golovkin otteli ensimmäisen ammattilaisottelunsa toukokuussa 2006 unkarilaista Gabor Baloghia vastaan voittaen tyrmäyksellä. Hän pitää hallussaan IBO:n, WBA:n ja WBC:n maailmanmestarin vyötä.
Harjoittelija

Harjoittelija () on vuonna 2015 ensi-iltansa saanut komediaelokuva, jonka on käsikirjoittanut ja ohjannut Nancy Meyers. Sen päärooleja esittävät Robert De Niro ja Anne Hathaway.
Juoni.
Jules Ostin (Anne Hathaway) on nopeasti kasvavan muotiverkkokaupan perustaja ja toimitusjohtaja. Hänen yhtiönsä ottaa harjoittelijoiksi vanhuksia, joihin kuuluu Ben Whitaker (Robert De Niro), eläkkeelle jäänyt puhelinluetteloyhtiön pomo.
Vastaanotto.
Film-O-Holic.com-elokuvasivuston Joonas Alanne ihasteli ohjaaja Meyersin kykyä tuottaa viihdyttäviä mutta särmättömiä hyvän mielen elokuvia, joista "Harjoittelija" on jonkinlainen siihenastinen huippusaavutus. Hyvistä näyttelijäsuorituksista huolimatta elokuva on hänestä kuitenkin juoneltaan tylsä, koska jokaisen tarinan vaatimaa kunnon konfliktia ei ole, vaan päähenkilöt tulevat kovin hyvin toimeen keskenään ja selvittävät vähäiset erimielisyytensä tuossa tuokiossa. Elokuva sai häneltä kaksi tähteä. "Seura"-lehden Pertti Avola piti elokuvaa kolmen tähden arvoisena, asenteiltaan vanhanaikaisena mutta rytmiltään mukavan leppoisana.
HMS Heliotrope (K03)

HMS Heliotrope (viirinumero K03) oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1940 valmistunut Flower-luokan korvetti toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin 31. elokuuta 1939 Sunderlandista John Crown and Sons Limitediltä, missä köli laskettiin 23. lokakuuta. Alus laskettiin vesille 5. kesäkuuta 1940 ja valmistui 12. syyskuuta.
Palvelus.
Alus luovutettiin 1942 Yhdysvalloille, joka liitti sen laivastoonsa nimellä "USS Surprise". Alus palautettiin Britannian kuninkaalliselle laivastolle 1945.
HMS Hollyhock (K64)

HMS Hollyhock (viirinumero K64) oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1940 valmistunut Flower-luokan korvetti toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin 31. elokuuta 1939 Sunderlandista John Crown and Sons Limitediltä, missä köli laskettiin 27. marraskuuta. Alus laskettiin vesille 19. elokuuta 1940 ja valmistui 19. marraskuuta.
Palvelus.
Vastaanottokokeiden päätyttyä alus siirrettiin Middlesboroughiin degaussing-asemalle, mistä se palasi Sunderlandiin ennen Tobermoryyn miehistönkoulutukseen siirtoa. Koulutuksen päätyttyä alus lähti 20. joulukuuta Greenockiin 3. saattajaryhmään suojaamaan läntisenreitin saattueita.
Alus määrättiin tammikuussa 1942 suojaamaan saattueita Intian valtamerellä. Se liittyi 9. tammikuuta saattueen WS14 suojueeseen. Alus aloitti 28. helmikuuta palveluksen Colombossa. Alus upposi 9. huhtikuuta 1942 keisarillisen Japanin laivaston lentokoneen hyökkäyksessä Ceylonin itäpuolella.
HMS Honeysuckle (K27)

HMS Honeysuckle (viirinumero K27) oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1940 valmistunut Flower-luokan korvetti toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin 31. elokuuta 1939 Port Glasgow'sta Ferguson Brothersilta, missä köli laskettiin 26. lokakuuta. Alus laskettiin vesille 22. huhtikuuta 1940 ja valmistui 14. syyskuuta.
Palvelus.
Alus romutettiin vuonna 1950.
HMS Hydrangea (K39)

HMS Hydrangea (viirinumero K39) oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1941 valmistunut Flower-luokan korvetti toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin 31. elokuuta 1939 Port Glasgow'sta Ferguson Brothersilta, missä köli laskettiin 22. marraskuuta. Alus laskettiin vesille 4. syyskuuta 1940 ja valmistui 3. tammikuuta 1941.
Palvelus.
Alus myytiin 1948.
HMS Jasmine (K23)

HMS Jasmine (viirinumero K23) oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1941 valmistunut Flower-luokan korvetti toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin 31. elokuuta 1939 Port Glasgow'sta Ferguson Brothersilta, missä köli laskettiin 23. joulukuuta. Alus laskettiin vesille 14. tammikuuta 1941 ja valmistui 16. toukokuuta.
Palvelus.
Alus myytiin 11. syyskuuta 1948 Ranskaan.
HMS Larkspur (K82)

HMS Larkspur (viirinumero K82) oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1941 valmistunut Flower-luokan korvetti toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin 31. elokuuta 1939 Paisleysta Fleming and Fergusonilta, missä köli laskettiin 26. maaliskuuta 1940. Alus laskettiin vesille 5. syyskuuta ja valmistui 4. tammikuuta 1941.
Palvelus.
Alus luovutettiin 1942 Yhdysvalloille, joka liitti sen laivastoonsa nimellä "USS Fury". Alus palautettiin 1945 Britannian kuninkaalliselle laivastolle.
Franco Fontana

Franco Fontana (s. 9. joulukuuta 1933 Modena, Italia) on italialainen valokuvaaja, joka tunnetaan erityisesti abstraktia lähestyvistä värillisistä maisemakuvistaan. Hänen kuviaan on käytetty muun muassa ECM-yhtiön levynkansissa.
Franco Fontana aloitti harrastajakuvaajana vuonna 1961, jolloin hän toimi sisustusliikkeen omistajana. Hänen ensimmäiset yksityisnäyttelynsä olivat vuonna 1963 Wienissä, 1965 Torinossa ja 1968 Modenassa. Hänen töitään on ollut esillä noin 400 yksityis- ja yhteisnäyttelyssä ympäri maailman, ja niitä on otettu noin 60 museon kokoelmiin. Fontanan kuvia on julkaistu monissa aikakauslehdissä kuten Time, Life ja Vogue, sanomalehdissä kuten Frankfurter Allgemeine Zeitung ja The New York Times, sekä käytetty monissa mainoskampanjoissa. Kuvista on koottu noin 40 valokuvateosta.
HMS Jonquil (K69)

HMS Jonquil (viirinumero K69) oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1940 valmistunut Flower-luokan korvetti toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin 31. elokuuta 1939 Paisleysta Fleming and Fergusonilta, missä köli laskettiin 27. joulukuuta. Alus laskettiin vesille 9. heinäkuuta 1940 ja valmistui 21. lokakuuta.
Palvelus.
Alus myytiin 1948.
Yhdysvaltain rugby union -maajoukkue

Yhdysvaltain rugby union -maajoukkue edustaa Yhdysvaltoja rugby unionin maajoukkuekilpailuissa. Sitä hallinnoi vuonna 1975 perustettu "USA Rugby Eagles".
Yhdysvallat voitti olympiakultaa 1920 ja 1924. Antwerpenissa 1920 sitä edusti kalifornialaisten collegejen amerikkalaisen jalkapallon pelaajista koottu joukkue, joka voitti turnauksen ainoassa ottelussa Ranskan pistein 8–0. Pariisissa 1924 Yhdysvallat voitti turnauksen muut joukkueet, Romanian 37–0 ja Ranskan 17–3.
Yhdysvallat on pelannut 1995 kisoja lukuun ottamatta kaikissa rugbyn MM-kilpailuissa, muttei ole selviytynyt kertaakaan alkulohkosta jatkoon. Se on voittanut kolme ottelua: Japanin vuosina 1987 ja 2003 sekä Venäjän 2011. Amerikan-mestaruuskilpailuissa Yhdysvallat on saavuttanut kultaa 2017 ja 2018, hopeaa 2016 sekä pronssia 2019. Pacific Nations Cupissa se oli kolmas 2019.
Yhdysvallat oli toukokuussa 2020 kansainvälisen rugbyliitto IRB:n rankingissa 16:nnella sijalla.
Pikku-Humppi

Pikku-Humppi on Pirkanmaalla Hämeenkyrössä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueella Mahnalanselän alueeseen. Pikku-Humppi on osa Prentinjoen valuma-aluetta.
Maantieto.
Järven pituus on 200 metriä, leveys 100 metriä ja sen pinta-ala on 1,3 hehtaaria. Siihen laskee kuusi metsä- tai pelto-ojaa. Järven luusuasta alkaa suoraksi perattu laskuoja, joka on 1,5 kilometriä pitkä ja joka yhtyy Luojuunojaan. Järven rantaviiva on puoli kilometriä pitkä ja enimmäkseen soistuvaa metsää. Rannalle on rakennettu kolme vapaa-ajan asuntoa, joille johtavat vain kärrypolut. Järvelle ei johda muita tietä. Yhdystie 13081 ohittaa järven 400 metrin etäisyydeltä.
Läheisen Iso-Humpin rannalla on Humppi-niminen maatila, jonka mukaan Iso-Humppi ja Pikku-Humppi ovat saaneet nimensä.
Historiaa.
Vanhan Hämeenkyrön pitäjänkartan mukaan järven nimi kirjoitettiin "Aittamäenjärvi". Vuonna 1923 sai talollinen Kalle Patanen hakemukselleen päätöksen, voiko hän avata tai perata Luojuun laskuojaa. Tätä ojaa myöten kuivatettiin Luojun talon peltoja ja läheisen Lamminjärven vesijättömaata.
Iso-Humppi

Iso-Humppi on Pirkanmaalla Hämeenkyrössä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueella Mahnalanselän alueeseen. Pikku-Humppi on osa Prentinjoen valuma-aluetta.
Maantieto.
Järvi on 500 metriä pitkä, leveimmillään 250 metriä ja sen pinta-ala on 6,9 hehtaaria. Järven eteläpää on laajentunut ja pohjoispää muodostaa pitkän lahden. Järveen laskee kolme metsäojaa ja lyhyt pelto-oja. Luusua on järven koilliskärjessä ja sieltä lähtee 2,8 kilometriä pitkä laskuoja, joka yhtyy Luojuunojaan. Rantaviivaa on 1,4 kilometriä, josta vain pieni osa on soistuvaa metsää. Peltoon rajatuu noin kolmannes rantaviivasta. Rannoille on rakennettu vain yksi loma-asunto ja siellä on maatila, jonka nimi on Humppi. Iso-Humppi on nimetty tilan mukaan ja läheinen Pikku-Humppi saanut tästä nimensä. Järven ohittaa 300 metrin etäisyydeltä yhdystie 13081.
Historiaa.
Vanhan Hämeenkyrön pitäjänkartan mukaan järven nimi kirjoitettiin "Ahvenusjärvi". Rantapellolla sijaitsee ajoittamaton kiviröykkiö, jonka läheltä on löytynyt rautakautinen nuolenkärki.
Aragonianespanja

Aragonianespanja ( tai "castellano de Aragón", aragonian kielellä "baturro" tai "parla baturra") on espanjan kielen Aragoniassa puhuttava murre. Murretta ei pidä sekoittaa aragonian kieleen, jota puhutaan Aragonian pohjoisosissa. Muualla maakunnassa puhutaan aragonianespanjaa, jonka kehitykseen toki myös aragonian kieli on vaikuttanut. Murre on nykyään menettämässä useita tyypillisiä piirteitään ihmisten siirtyessä käyttämään yhä yleiskielisempää espanjaa mm. koululaitoksen ja tiedotusvälineitten yleiskielisyyden vaikutuksesta.
Murteen ominaispiirteet.
Sanasto.
Aragonianespanja sisältää huomattavan määrän sanoja, joita ei käytetä espanjan yleiskielessä. Suurin osa näistä sanoista on käytössä myös aragonian kielessä, ja osalle löytyy vastineita myös muista espanjan itäisistä murteista sekä lähisukukielistä kuten katalaanista ja oksitaanista. Erityisen paljon espanjan yleiskielestä poikkeavia sanoja eli aragonismeja löytyy sellaisista aihepiireistä, jotka liittyvät aragonialaiseen luontoon, elämäntapaan ja kulttuuriin. Seuraavassa on lueteltu aihepiirettäin sanoja, jotka poikkeavat aragonianespanjssa espanjan yleiskielisestä sansasta. Yleiskielen sana on annettu aragonismin perässä sulkeissa.