tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Kaleva (Viipuri)

Kaleva (aik. Pietarin esikaupunki ja Anina) oli yksi Viipurin vanhoista suomalaisista kaupunginosista. Se sijaitsi keskustan koillisosassa Pietarin radan ja Valtion rautateiden alueen eteläpuolella. Kaleva sai uuden asemakaavan vuonna 1861, jolloin aluetta kutsuttiin vielä Pietarin esikaupungiksi. Vuosisadan vaihteessa siitä käytettiin paikalla aikaisemmin toimineen venäläisen varuskunnan mukaan nimitystä Anina; Kaleva vakiintui kaupunginosan nimeksi 1920–1930-luvuilla. Kalevan läpi kulki Punaisenlähteentorilta alkanut Kannaksenkatu (ent. Pietarinkatu), joka jatkui maantienä kohti Terijokea ja Pietaria.
Vuoden 1930 väestönlaskennassa Kalevassa oli 4 391 asukasta, joista 4 069 oli suomenkielisiä, 142 ruotsinkielisiä ja 180 muunkielisiä.
Rakennuksia.
Kalevan kaupunginosassa sijaitsivat Viipurin läänin- ja kaupunginsairaalat, pääpaloasema, Suomen Vapaakirkon rukoushuone sekä juutalaisen seurakunnan synagoga. Viipurin lääninsairaalan ensimmäinen rakennus valmistui silloisen Pietarinkadun varrelle vuonna 1839. Sitä laajennettiin useaan otteeseen muun muassa 1890- ja 1910-luvulla, sekä viimeisen kerran 1930-luvulla, jonka jälkeen sairaalassa oli yhteensä 360 sairaansijaa. Viipurin kaupunginsairaala perustettiin Pietarinkadulle vuonna 1856, josta se 1929 siirrettiin läheiselle Patterinmäelle. Sen yhteydessä toimi myös köyhäintalo. 
Viipurin pääpaloaseman suunnitteli arkkitehti Brynolf Blomqvist ja se valmistui Kalevan- ja Kullervonkatujen kulmaukseen vuonna 1906. Kolme vuotta myöhemmin otettiin käyttöön Blomqvistin piirtämä Viipurin II:n piirin poliisiasema. Uskonnollisia rakennuksia Kalevassa olivat lääninarkkitehti Heikki Lankisen suunnittelema Suomen Vapaakirkon rukoushuone (1935) ja Viipurin synagoga (1910), jonka alun perin suunnitteli arkkitehti Gerhard Sohlberg. Synagoga toteutettiin kuitenkin lopulta rakennusmestari Viktor Riihelän muokkaamana. Teollisuutta edustivat muun muassa vuonna 1920 rakennettu Valion konttori varastoineen sekä Viipurin Tupakka Oy:n tehdas.
Juha Vartiainen

Juha Vartiainen (s. Kiuruvesi)
on suomalainen laulaja ja lauluntekijä. Vartiaisella oli pitkään keskeinen rooli Kiuruveden Iskelmäviikko -musiikkitapahtumassa, jossa hän toimi mm. ohjelmavastaavana ja tapahtumajohtajana.
Irma Kerppola-Sirola

Irma Helena Kerppola-Sirola (9. maaliskuuta 1930 Helsinki – 18. joulukuuta 2021 Helsinki) oli suomalainen lääkäri ja kirjailija.
Henkilöhistoria.
Kerppola-Sirolan isä oli professori William Kerppola, äiti Irja Herlin ja veli professori Klaus Kerppola. Hänen puolisonsa vuodesta 1955 oli lääketieteen tohtori Kari Erkki Olavi Sirola. Kirjailija Harri Sirola oli heidän poikansa. Kerppola-Sirola tuli ylioppilaaksi Helsingin suomalaisesta yhteiskoulusta 1948 ja valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1951. Sisätautien erikoislääkärin pätevyyden hän sai 1961. Lääkärin uransa alkuvuosina Kerppola-Sirola toimi HYKSin palveluksessa.
Kirjallinen tuotanto.
Kerppola-Sirola käsitteli teksteissään paljon kuolemaa, jopa itsemurhaa. Hän kirjoitti kolumneja Helsingin Sanomien Kuukausiliitteeseen vuosina 1983–1985, niitä on julkaistu teoksessa "Sirola, Sirola, Sirola" (Vesl, 2011).
HMS Burghead Bay (K622)

HMS Burghead Bay (viirinumero K622) oli Britannian Kuninkaallisen laivaston syyskuussa 1945 palvelukseen otettu Bay-luokan fregatti. Alus poistettiin palveluksesta 1958 ja se myytiin 1959 Portugalille, joka nimesi aluksen "NRP Álvares Cabraliksi". 
Valmistus.
Alus tilattiin alun perin Aberdeenista Hall Russellilta Loch-luokan fregattina nimellä "HMS Loch Harport". Sen tilaus kuitenkin peruutettiin joulukuussa 1943 ja se siirrettiin Bay-luokkaan Bristoliin Charles Hill &amp; Sons'lle vuonna 1944 työnumerolla J601. Sen köli laskettiin 21. syyskuuta 1944 telakkanumerolla 301 ja alus laskettiin vesille 3. maaliskuuta 1945 kumminaan Amiraliteetin ensimmäisen merilordin A. V. Alexanderin puoliso. Alus valmistui puoli vuotta myöhemmin 20. syyskuuta.
Palvelus.
Alus sijoitettiin palvelukseen oton jälkeen Plymouthin paikallislaivueeseen. Tammikuussa 1952 alus lähti La Platan kautta Falklandille vartioalukseksi, mistä tehtävästä sen vapautti huhtikuussa "HMS Veryan Bay". Alus lähti Bermudalle liittyäkseen Länsi-Intian laivueeseen, mistä se palasi telakalle Britteinsaarille lokakuussa.
Huhtikuussa 1953 alus palasi palvelukseen. Se osallistui kruunajaisten yhteydessä pidettyyn laivastokatselmukseen ennen paluutaan Bermudalle, mistä se palasi Britteinsaarille kesäkuussa 1954. Alukselle asennettiin uudet tutkat ja UHF-radiot, minkä jälkeen se palasi joulukuussa Länsi-Intian laivueeseen. Alus siirtyi Falklandille vartioalukseksi helmikuussa 1955, mistä se palasi Bermudalle kesäkuussa palaten Britteinsaarille marraskuussa.
Alus oli Devonportin telakalla tammikuusta 1956 maaliskuuhun 1957. Alus palasi palvelukseen 24. toukokuuta liitettynä 7. fregattilaivueeseen Etelä-Atlantin asemalle ja se aloitti elokuussa matkansa Simon's Towniin. Alus vieraili Brasiliassa ja Argentiinassa sekä osallistui laivueen harjoituksiin Etelä-Atlantilla. Alkuvuodesta 1958 alus vieraili Itä-Afrikassa ja toukokuussa se lähti Falklandille vartiolaivaksi. Kesäkuussa alus aloitti paluumatkan Britteinsaarille vieraillen Etelä-Amerikan länsirannikon satamissa Chilessä ja Perussa ennen paluutaan Atlantille Panaman kanavan läpäistyään. Alus saapui elokuussa Devonportiin, jossa se poistettiin palveluksesta. Alus sijoitettiin reserviin ja se asetettiin poistolistalle.
NRP Álvares Cabral.
Portugali osti aluksen toukokuussa 1959 ja liitti sen laivastoonsa nimellä "NRP Álvares Cabral". Alus palveli ilmatorjuntafregattina, kunnes se poistettiin palveluksesta 23. kesäkuuta 1971. Alus romutettiin.
Summer Games

Summer Games on kitaristi Jukka Tolosen toinen soololevy. Sen julkaisi vuonna 1973 levy-yhtiö Love Records.
Summer Games on edellisen levyn musiikkia kevyempää ja jazzpainotteisempaa. Puhaltimia kuuluu myös enemmän. 
Albumin kansikuvan otti Ben Kaila, jolle levynkansi oli ensimmäinen. Kansikuva otettiin syksyllä Nuuksiossa Espoossa.
Kappaleet.
A-puoli
B-puoli
Tolonen!

Tolonen! on kitaristi Jukka Tolosen ensimmäinen soololevy. Se julkaistiin vuonna 1971 levymerkillä Love Records.
Yleisradion musiikkitoimittajat valitsivat albumin vuoden 1971 parhaaksi muuta kuin taidemusiikkia edustavaksi äänilevyksi.
Kappaleet.
A-puoli
B-puoli
Viipurin synagoga

Viipurin synagoga oli Viipurin juutalaisen seurakunnan synagoga, joka sijaitsi Viipurissa Kalevan kaupunginosassa. Se oli yksi kolmesta Suomeen rakennetusta synagogasta. Vuonna 1910 valmistunut rakennus tuhoutui talvisodan pommituksissa.
Historia.
Viipurin juutalaiset muodostivat seurakunnan vuonna 1872 ja Viipurin juutalaisella seurakunnalla oli vuosisadan alkupuolella vajaat 250 jäsentä. Seurakunta virallistettiin vasta 1918, kun Suomen itsenäistyttyä hyväksyttiin laki juutalaisten kansalaisoikeudesta. Viipurin juutalaisella yhteisöllä oli ollut synagogana käytetty rakennus tai huone ainakin jo vuonna 1861 Punaisenlähteentorin lähellä ja muutamaa vuotta myöhemmin venäläisessä kasarmirakennuksessa. Vuodesta 1876 rukouspaikka sijaitsi Kalevankatu 31:ssa Kalevan (aikaisemmin Aninan) kaupunginosassa. Vuonna 1904 tälle seurakunnan omistamalle tontille päätettiin rakentaa uusi kivinen asuinrakennus rabbiinille. Suunnitelmaa ei kuitenkaan toteutettu; seurakunta ilmeisesti halusi oikean synagogan sekä tilat koululle.[i] Seuraavana vuonna suomalainen arkkitehti Bruno Gerhard Sohlberg teki piirustukset kaksikerroksisesta synagogasta ja koulurakennuksesta sen taakse. Ilmeisesti koristeellinen, itämaishenkinen, korkealla kupoliin päättyvällä tornilla varustettu kivirakennus oli liian kallis seurakunnalle. Lopulta viipurilainen rakennusmestari Viktor Riihelä teki piirustukset Sohlbergin suunnitelman pohjalta yksinkertaisemmasta ja edullisemmasta hirsirunkoisesta rakennuksesta, josta koulun tilat jätettiin pois. Rakennuksen muoto ja ulkoasu torneineen säilyi, mutta koristeellisista yksityiskohdista luovuttiin. Synagoga otettiin käyttöön 1910. 
Vuonna 1928 seurakunta palkkasi Viipurin tunnetuimman arkkitehdin Uno Ullbergin suunnittelemaan uuden synagogarakennuksen puisen rakennuksen tilalle. Luonnosten julkisivu oli pelkistetyn klassisistinen, alkava funktionalismi näkyi hillityissä yksityiskohdissa.Ullbergin suunnitelma ei kuitenkaan johtanut rakennustöihin, ilmeisesti se oli liian kallis pienelle seurakunnalle. Sen sijaan seuraavana vuonna olemassa olevaan synagogarakennukseen tehtiin korjaus- ja muutostöitä. Viipurin synagoga tuhoutui täydellisesti talvisodan ensimmäisen päivän pommituksissa 30. marraskuuta 1939.
Ḍād

Ḍād (, ) on arabialaisen kirjaimiston 15. kirjain. Sen itsenäinen muoto on ض ja äännearvo arabian kielessä (faryngaalistunut soinnillinen alveolaarinen klusiili). Persiassa ja joissakin siitä mukailtuja aakkostoja käyttävissä kielissä, kuten urdussa, pandžabissa ja sindhissä, ḍād äännetään ja translitteroidaan "z̤".
Ḍād on muodostettu lisäämällä piste arabialaisen ṣād-kirjaimen (ص) päälle.
Ṭā’

Ṭā’ (, ) on arabialaisen kirjaimiston 16. kirjain. Sen itsenäinen muoto on ط ja äännearvo arabiassa (faryngaalistunut ) Persiassa ja urdussa ṭā’ lausutaan tavallisena -äänteenä. Urdussa ṭā’-kirjain translitteroidaan "t̤", koska yhdellä pisteellä kirjoitettu "ṭ" on varattu retrofleksista t-äännettä ilmaisevalle kirjaimelle (ٹ).
Kirjoitettaessa ṭā’ liitetään viivalla ympäröiviin kirjaimiin (esim. طو "ṭū", نط "nṭ", نطو "nṭū").
Lumehoito

Lumehoito tarkoittaa sellaista sairauden tai vamman hoitoa, jolla ei pitäisi olla mitään vaikutusta kohteeseensa. Tutkimusten mukaan todellisuudessa kuitenkin ihmisen elimistössä voi tapahtua samanlaisia vaikutuksia kuin virallisella hoidolla tai lääkkeellä. Aivojen kuvantamisella on useissa tutkimuksissa osoitettu, että lumehoito synnyttää aivoissa todellisia muutoksia ja aktivoi samoja neurokemiallisia prosesseja.
Ilmiötä on tutkittu esimerkiksi Parkinson-potilailla. On todettu, että hoito kiihdyttää hermojen välittäjäaine dopamiinin aineenvaihduntaa ja potilaan jäykkyys ja vapina lievittyvät. Edelleen on epäselvää, miten lumelääke tietää, kuinka ja mihin sen pitää vaikuttaa.
Lumevaikutusta on selvitetty myös lumekirurgiassa. Tutkimuksessa toiselle polvikivusta kärsivälle ryhmälle tehtiin oikea leikkaus, toiselle toimenpide, jolla ei pitänyt olla hoitovaikutusta. Vuoden kuluttua molemmat ryhmät kertoivat voivansa paremmin, lumeleikatuista lisäksi suurempi osa olisi valinnut saman hoidon uudestaan.
Minna Canthin katu (Jyväskylä)

Minna Canthin katu on noin 300 metriä pitkä katu Jyväskylän keskustan länsiosassa. Sen itäpuolella on kerrostaloja, joissa on myös liikkeitä, länsipuolella Lounaispuisto. Se päättyy etelässä Hannikaisenkatuun, pohjoisessa Seminaarinkatuun. Aikaisemmin katu oli nimeltään Puistokatu, mutta se nimettiin Minnankaduksi, kun Jyväskylän nykyisen Puistokadun nimi vahvistettiin vuonna 1910, ja 1950-luvulla nimi muuttui Minna Canthin kaduksi.
FS Aquitaine (D650)

Aquitaine (runkonumero D650) on Ranskan laivaston loppu vuodesta 2012 palvelukseen otettu Aquitaine-luokan monitoimifregatti.
Valmistus.
Alus tilattiin DCNS:ltä, missä köli laskettiin 16. maaliskuuta 2007. Se laskettiin vesille 29. huhtikuuta 2010 ja otettiin palvelukseen 23. marraskuuta 2012.
Palvelus.
Alus oli 2014 palveluksessa.
Tunturi-Lappi

Tunturi-Lappi on Lapin alue, joka sijaitsee Metsä-Lapin pohjoispuolella ja samalla yhtenäisen metsävyöhykkeen pohjoispuolella. Alue jakautuu Käsivarren Lappiin, Keski- ja Itä-Enontekiön tunturimaahan ja Inarin pohjoiseen tunturialueeseen. Alueella sijaitsevat
muun muassa Kilpisjärven suurtunturit, Tšaibma, Harroaivi ja Tarvantovaara.
Ẓā’

Ẓā’ (, ) on arabialaisen kirjaimiston 17. kirjain. Sen itsenäinen muoto on ظ ja ääntämys arabiaksi (faryngaalistunut ). Kielissä, joissa faryngaalistuneita konsonantteja ei esiinny, kuten persiassa ja urdussa, ẓā’-kirjain lausutaan tavallisena -äänteenä.
Ẓā’ on muodostettu lisäämällä piste ṭā’-kirjaimeen (ط). Kirjoitettaessa ẓā’ liitetään ṭā’n tavoin ympäröiviin kirjaimiin (esim. ظو "ẓū", نظ "nẓ", نظو "nẓū").
Sinners’ Holiday

Sinners’ Holiday (myös "Women in Love") on vuonna 1930 ensi-iltansa saanut John G. Adolfin ohjaama yhdysvaltalainen rikosdraamaelokuva, jonka pääosissa ovat Grant Withers, Evalyn Knapp, James Cagney, Lucille La Verne ja Joan Blondell. Warner Bros. oli elokuvan tuotanto- ja levittäjäyhtiönä. "Sinners’ Holiday" on James Cagneyn ensimmäinen elokuva.
"Sinners’ Holiday" perustuu Marie Baumerin kirjoittamaan Broadway-näytelmään "Penny Arcade" (1930), jonka pohjalta Harvey F. Thew ja George Rosener laativat elokuvan käsikirjoituksen. Al Jolson osti 20 000 dollarilla ainoastaan kolme viikkoa kestäneen näytelmän elokuvaoikeudet, jotka hän myi eteenpäin Warner Bros. -elokuvayhtiölle. Jolson oli vaatinut Warner Brothersia palkkaamaan elokuvaversioon Cagneyn ja Blondellin, jotka olivat esiintyneet alkuperäisessä näytelmässä. Cagney ja Blondell uusivat samat roolinsa elokuvaversiossa, joka oli ensimmäinen seitsemästä Cagneyn ja Blondellin yhteisestä elokuvasta.
"Sinners’ Holiday" kuvattiin WB:n studioilla Kalifornian Burbankissa. Elokuva sai Yhdysvaltain ensi-iltansa 11. lokakuuta 1930, ja "Sinners’ Holiday" sai ilmestyessään menestystä. Elokuvan kokonaan säilynyttä kopiota säilytetään Yhdysvaltain kongressin kirjastossa, ja Yhdysvalloissa Warner Archive on julkaissut elokuvan DVD:nä.
Juoni.
Ma Delano (Lucille La Verne) pyörittää Coney Islandilla pelihallia lastensa Jennien (Evalyn Knapp), Joen (Ray Gallagher) ja Harryn (James Cagney) kanssa. Juoneen sisältyy viinan salakuljetusta, murha ja salajuonittelua.
Kaan Kairinen

Kasper Kaan Kairinen(s. 22. joulukuuta 1998 Turku) on suomalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Kairinen edustaa Tšekin pääsarjassa pelaavaa Sparta Prahaa.
Kairinen aloitti jalkapallon Turun Nappulaliigassa. Ensimmäiset miesten sarjaottelunsa Kairinen pelasi FC Interissä. Hän pelasi ensimmäisen Veikkausliigan ottelunsa 25. lokakuuta 2014, kun FC Inter hävisi kotonaan FF Jarolle 0–1. Kairinen tuli ottelussa kentälle 70. minuutilla Kalle Kaupin tilalle. Ottelu oli Kairisen ainoa liigassa kaudella 2014. Kaudella 2015 hän pelasi 26 liigaottelua. Lokakuussa 2015 Kairinen palkittiin Vuoden Veikkausliigatulokkaana.
Lokakuussa 2015 Kairinen pääsi "The Guardianin" 50 maailman lupaavimman jalkapalloilijan listalle. Marraskuussa 2015 Kairinen kertoi, että italialainen Juventus neuvotteli FC Interin kanssa hänen hankkimisestaan. 1. helmikuuta 2016 Kairinen siirtyi kolmivuotisella sopimuksella Tanskan Superliigassa pelaavaan FC Midtjyllandiin.
Elokuussa 2018 Kairinen siirtyi FC Interiin kauden loppuun kestävällä lainasopimuksella ja marraskuussa 2018 Kairinen solmi vuoden 2019 kattavan lainasopimuksen Helsingin Jalkapalloklubin kanssa.
Helmikuussa 2020 Kairinen siirtyi lainasopimuksella Norjan OBOS-ligaenissa pelaavaan Lillestrømiin. Kauden päätteeksi Lillestrøm nousi Eliteserieniin ja Kairinen allekirjoitti vuoteen 2024 asti ulottuvan sopimuksen seuran kanssa. Kairinen pelasi seuraavan kahden kauden aikana Eliteserienissä yhteensä 42 ottelua, joissa onnistui kahdesti maalinteossa.
Tammikuussa 2023 Kairinen siirtyi Tšekkiin Sparta Prahan riveihin. Kevätkaudella 15 ottelua Fortuna Ligassa pelannut Kairinen pääsi kauden päätteeksi juhlimaan Tšekin mestaruutta.
Muuta.
Kairisella on suomalainen äiti ja hänen edesmennyt isänsä oli Turkista kotoisin.
ʿAin

ʿAin (, ) on arabialaisen kirjaimiston 18. kirjain. Sen itsenäinen muoto on ع. Heprealaisessa kirjaimistossa ʿainin vastine on ajin (ע).
Arabian kielessä ʿain lausutaan soinnillisena faryngaalisena frikatiivina . Kielissä, joissa faryngaalifrikatiivia ei esiinny, konsonantti jätetään usein pois arabiaperäisten lainasanojen ja nimien ääntämyksestä. Esimerkiksi arabiassa ʿain-konsonantilla alkavat nimet Ali (arab. علي, "ʿAlī") ja Abdi (arab. عبدي, "ʿAbdī") lausutaan suomeksi vokaalialkuisina.
Persiassa ʿain lausutaan joko mykkänä tai glottaaliklusiilina . Vokaalin edellä se ilmaisee seuraavan vokaalin lausumista pitkänä. Urdussa ʿain äännetään konsonantin jäljessä vokaalina ja muualla joko mykkänä, glottaaliklusiilina tai vokaalina .
ʿAinin kirjoitusasu muuttuu huomattavasti riippuen siitä, missä kohdassa sanaa kirjain esiintyy. Sanan alussa ja sellaisten kirjainten jälkeen, joita ei koskaan liitetä seuraavaan kirjaimeen, ʿain kirjoitetaan عـ (esim. عا "ʿā"). Sanan keskellä edeltävään ja seuraavaan kirjaimeen liitettynä ʿainin kirjoitusasu on ـعـ (esim. نعا "nʿā"), ja sanan lopussa edeltävään kirjaimeen liitettynä se kirjoitetaan ـع (esim. نع "nʿ").
ʿAin-kirjaimen pohjalta on muodostettu arabialainen kirjain ġain (غ).
Ġain

Ġain eli ghain (, ) on arabialaisen kirjaimiston 19. kirjain. Sen itsenäinen muoto on غ.
Ġain äännetään arabiaksi soinnillisena velaarisena frikatiivina tai soinnillisena uvulaarisena frikatiivina [ʁ]. Tämä ääntämys on säilytetty monissa arabialaista kirjaimistoa käyttävissä kielissä, kuten pandžabissa, urdussa, paštussa, sindhissä ja kurdissa. Persiaksi ġain lausutaan vokaalien välissä ja muualla joko , tai .
Ġainin kirjoitusasu muuttuu huomattavasti riippuen siitä, missä kohdassa sanaa kirjain esiintyy. Sanan alussa ja sellaisten kirjainten jälkeen, joita ei koskaan liitetä seuraavaan kirjaimeen, ġain kirjoitetaan غـ (esim. غا "ġā"). Sanan keskellä edeltävään ja seuraavaan kirjaimeen liitettynä ġainin kirjoitusasu on ـغـ (esim. نغا "nġā"), ja sanan lopussa edeltävään kirjaimeen liitettynä se kirjoitetaan ـغ (esim. نغ "nġ").
Ghain on omaksuttu moniin turkkilaisiin kieliin, joissa sitä usein merkitsee latinalainen kirjain ğ. Turkin kielessä se kuitenkin on nykyisin enimmäkseen äänetön, siinä missä esimerkiksi tataarissa se äännetään arabialaisittain.
Sinikka Niemi

Eva Sinikka Niemi (o.s. Buss, 1975 asti; s. 21. huhtikuuta 1951 Vaasa) on suomalainen filosofian tohtori ja ruotsin kielen emeritaprofessori. Hän toimi professorina vuodesta 2005 lähtien Joensuun yliopiston, vuonna 2010 Itä-Suomen yliopistoksi muuttuneen yliopiston palveluksessa.
Niemi on filosofian kandidaatti vuodelta 1980 ja lisensiaatti vuodelta 1982 (Åbo Akademi). Lisäksi hän opiskeli Yhdysvalloissa Arizonan yliopiston kielitieteellisessä instituutissa (1989) ja Tarton yliopistossa (2000). Filosofian tohtoriksi Niemi valmistui Joensuun yliopistosta (2001). Hänen englanninkielinen väitöskirjansa (2001) otsikkona oli "Swedish Syntax at Late Stages of Language Acquisition: Studies on Normal Monolingual, Bilingual and SLI Speakers".
Ennen professuuriaan Niemi työskenteli Joensuun korkeakoulussa/yliopistossa assistentin viransijaisena (1980–1981), virkaatekevänä lehtorina (1981–1983) ja lehtori (1984–2004). Tähän sisältyi Suomen Akatemian tutkimusassistenttuuri (1989–1992) ja jatko-opintoja Arizonan yliopistossa (1989) ja tutkimustyötä Bostonissa (1989–1990). Hän toimi yliassistenttina (aluksi viransijaisena, 2002–2004).
Niemi on ollut vuodesta 1975 naimisissa Jussi Niemen (s. 1950) kanssa, joka nimitettiin vuonna 1998 yleisen kielitieteen professoriksi.
Laurolaktaami

Laurolaktaami (C12H23NO) on syklisiin eli rengasrakenteisiin amideihin eli laktaameihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään polymeeriteollisuudessa polyamidien syntetisoimiseen.
Ominaisuudet.
Huoneenlämpötilassa laurolaktaami on valkoista tai väritöntä kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee vain niukasti veteen mutta paremmin useisiin orgaanisiin liuottimiin.
Valmistus ja käyttö.
Laurolaktaamin valmistukseen käytetään kahta menetelmää. Syklododekanolin ja syklododekanonin seos hapetetaan syklododekanoniksi, joka reagoi hydroksyyliamiinin kanssa muodostaen syklododekaanioksiimin. Tämä oksiimi reagoi happamissa olosuhteissa Beckmann-toisiintumisella muodostaen laurolaktaamia. Toinen tapa on syklododekaanin ja nitrosyylikloridin välinen reaktio, jonka tuote nitrosyylisyklododekaani tautomerisoituu syklododekaanioksiimiksi, joka reagoi edelleen Backmann-toisiintumisella laurolaktaamiksi.
Laurolaktaamia käytetään polymeerien valmistukseen. Renkaanavautumispolymerisaatiolla siitä saadaan Nylon-12:a. Sitä voidaan käyttää myös komonomeerina kaprolaktaamin kanssa ja muiden sekapolyamidien valmistuksessa sekä poly(eetteriamidi)elastomeerien valmistamiseen.
Kjeld Philip

Kjeld Løwenstein Philip (3. huhtikuuta 1912 – 27. lokakuuta 1989) oli tanskalainen kansantaloustieteilijä ja poliitikko.
Philip väitteli tohtoriksi Aarhusin yliopistossa 1942 ja nimitettiin yliopiston sosiaalipolitiikan ja finanssiopin professoriksi. Vuosina 1949–1951 hän toimi professorina Tukholman Medborgarhögskolanissa ja sitten Kööpenhaminan yliopiston valtiotieteen professorina. Vuonna 1960 Philip pääsi kansankäräjille radikaalin puolueen edustajana ja istui siellä vuoteen 1964 asti. Jo tätä ennen 1957–1961 Philip toimi kauppaministerinä ensin H. C. Hansenin ja sitten Viggo Kampmannin hallituksessa. Vuonna 1961 hän siirtyi talousministeriksi, jona toimi vuoteen 1964 asti.
Vuodesta 1965 lähtien Philip toimi YK:n erilaisissa kehittyviin talouksiin liittyvissä tehtävissä muun muassa Nairobissa, Teheranissa ja Genevessä. Vuonna 1972 hänet nimitettiin YK:n Afrikan talouskomission johtoon.
Päivi Rintala

Päivi Rintala, o.s. Lehtola, on (s. 10. kesäkuuta 1934 Tampere) on Turun yliopiston suomen kielen emeritaprofessori. Hän väitteli suomen kielen tohtoriksi vuonna 1973. Hän oli Sanakirjasäätiön nuorempi leksikografi 1956–1957, Jyväskylän kasvatusopillisen korkeakoulun lehtori 1958–1962, Helsingin yliopiston vt. assistentti 1962–1963, Turun yliopiston lehtori 1967–1981 ja suomen kielen apulaisprofessori 1981–1997, humanistisen tiedekunnan varadekaani 1983–1984 ja 1989–1991, dekaani 1984. 
Rintala oli suomen kielen lautakunnan jäsen vuodesta 1981 ja sen puheenjohtaja 1988–1999. Hän oli sen ensimmäinen naisjäsen. 
Hänen väitöskirjansa on "Suomen läntä-loppuiset adjektiivit". Lisäksi hän on julkaissut muun muassa teokset "Lukion kielitieto", "Iha köyhän laihakin – Tutkimus itämerensuomen iha-kantaisista sanoista" (2003) ja "Ihalasta Ihaviljankorpeen: iha-vartalo suomen henkilön- ja paikannimissä" (2008) sekä "Suomen kielen käsikirjassa" ja tämän seuraajassa "Nykysuomen käsikirjassa" olevan artikkelin Tyyliopin perusteita.
Díkaios (kunnallisyksikkö)

Díkaios (; virallisesti Δημοτική Ενότητα Δικαίου, "Dimotikí Enótita Dikaíou") on yksi Kosin kunnan kunnallisyksiköistä ja entinen itsenäinen Kreikan kunta. Se sijaitsee Kosin saarella, Kosin alueyksikössä Etelä-Egean saarten alueella. Kunnallisyksikön väkiluku on 7 130 (vuonna 2011).
Díkaios käsittää Kosin saaren keskiosan. Kunnallisyksikkö on saanut nimensä sen alueella sijaitsevasta Díkaios-vuoresta, joka on saaren korkein vuori. Díkaios oli itsenäinen kunta vuoden 2010 loppuun saakka. Vuoden 2011 alussa se yhdistettiin Kallikrates-suunnitelmana tunnetun aluehallintouudistuksen myötä Kosin kunnaksi yhdessä Irakleídeen ja Kosin kaupungin kanssa, jolloin se muuttui yhdeksi Kosin kunnan kunnallisyksiköistä.
Kunnallisyksikön osat.
Díkaioksen kunnallisyksikkö muodostuu seuraavista kylä- ja kaupunkiyhdyskunnista ja asutuksista:
Irakleídes

Irakleídes (; virallisesti Δημοτική Ενότητα Ηρακλειδών, "Dimotikí Enótita Irakleidón") on yksi Kosin kunnan kunnallisyksiköistä ja entinen itsenäinen Kreikan kunta. Se sijaitsee Kosin saarella, Kosin alueyksikössä Etelä-Egean saarten alueella. Kunnallisyksikön väkiluku on 6 826 (vuonna 2011).
Irakleídes käsittää Kosin saaren länsiosan, pinta-alallisesti yli puolet saaresta. Sen suurin taajama on Kéfalos. Irakleídes oli itsenäinen kunta vuoden 2010 loppuun saakka. Vuoden 2011 alussa se yhdistettiin Kallikrates-suunnitelmana tunnetun aluehallintouudistuksen myötä Kosin kunnaksi yhdessä Díkaioksen ja Kosin kaupungin kanssa, jolloin se muuttui yhdeksi Kosin kunnan kunnallisyksiköistä.
Kunnallisyksikön osat.
Irakleídeen kunnallisyksikkö muodostuu seuraavista kylä- ja kaupunkiyhdyskunnista ja asutuksista:
Palaiókastro (saari)

Palaiókastro (, ”Vanha linna”) eli Kastrí (, ”Linna”) on pieni Kreikan saari, joka sijaitsee Kosin etelärannikolla ja kuuluu Dodekanesian saariryhmään. Saaren pinta-ala on noin 0,024 neliökilometriä ja se on asumaton. Hallinnollisesti saari kuuluu Kosin kuntaan, Kosin alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen.
Saari sijaitsee Kéfalokseen kuuluvan Kámpoksen kylän edustalla. Sen keskellä kohoaa korkea, jyrkkäreunainen kallio. Kallion huipulla on linnan raunioita, joista saari on saanut nimensä. Linna on aiemmin suojannut rannikkoa merirosvoja vastaan.
Saaren pohjoisrannalla on pieni valkoinen Pyhälle Nikolaokselle ("Ágios Nikólaos") omistettu kappeli. Saaren kuvauksellisten maisemien vuoksi se on suosittu vihkikappeli.
Antimácheia

Antimácheia (; myös transl. "Antimáchia") on Kreikan kaupunki, joka sijaitsee Kosin saarella ja kuuluu Kosin kuntaan, Kosin alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen. Se kuului aiemmin Irakleídeen kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Kosin kunnan Irakleídeen kunnallisyksikköön. Kaupungin väkiluku on 2 068 (vuonna 2011).
Antimácheia sijaitsee Kosin saaren keskiosissa. Se muodostaa laajemman kaupunkiyhdyskunnan (Δημοτική Κοινότητα Αντιμαχείας, "Dimotikí Koinótita Antimacheías"), johon kuuluu varsinaisen Antimácheian kaupungin lisäksi Mastichárin kylä. Koko yhdyskunnan väkiluku on 2 538.
Antimácheian tunnetuin nähtävyys on keskiaikainen Antimácheian linna. Kosin kansainvälinen lentoasema sijaitsee aivan kaupungin lounaispuolella.
Asfendioú

Asfendioú () on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kosin saarella ja kuuluu Kosin kuntaan, Kosin alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen. Se kuului aiemmin Díkaioksen kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Kosin kunnan Díkaioksen kunnallisyksikköön. Kylän väkiluku on 87 (vuonna 2011).
Kylä sijaitsee Díkaios-vuoren pohjoisrinteellä Kosin saaren keskiosissa. Asfendioú muodostaa laajemman kyläyhdyskunnan (Δημοτική Κοινότητα Ασφενδιού, "Dimotikí Koinótita Asfendioú"), johon kuuluvat varsinaisen Asfendioún kylän lisäksi lähistöllä sijaitsevat Ágios Dimítrios, Lagoúdi-Zia, Linopótis, Tigkáki ja Zipári. Koko yhdyskunnan väkiluku on 4 094.
Asfendioún tunnetuimpia nähtävyyksiä ovat bysanttilainen, 1000-luvulta peräisin oleva Asomáton Taxiarchón -kirkko sekä varhaiskristillisen Pyhän Paavalin (Ágios Pávlos) basilikan rauniot.
Kardámaina

Kardámaina () on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kosin saarella ja kuuluu Kosin kuntaan, Kosin alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen. Se kuului aiemmin Irakleídeen kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Kosin kunnan Irakleídeen kunnallisyksikköön. Kylä muodostaa oman kyläyhdyskuntansa (Δημοτική Κοινότητα Καρδαμαίνης, "Dimotikí Koinótita Kardamaínis"). Kylän väkiluku on 1 650 (vuonna 2011).
Kardámainan kylä sijaitsee Kosin etelärannikon keskivaiheilla. Se on alun perin kalastajakylä ja kehittynyt sittemmin lähinnä alueen turismin keskukseksi. Sitä ympäröivällä ranta-alueella on paljon suuria hotelleja. Antiikin aikana kylän paikalla sijaitsi Halasarnan kaupunki. Kardámainan satamasta on yhteys Nísyroksen saarelle.
Kéfalos (Kos)

Kéfalos () on Kreikan kaupunki, joka sijaitsee Kosin saarella ja kuuluu Kosin kuntaan, Kosin alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen. Se kuului aiemmin Irakleídeen kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Kosin kunnan Irakleídeen kunnallisyksikköön. Kaupungin väkiluku on 2 156 (vuonna 2011).
Kéfaloksen kaupunki sijaitsee Kosin länsiosissa. Kéfalos muodostaa myös laajemman kaupunkiyhdyskunnan (Δημοτική Κοινότητα Κεφάλου, "Dimotikí Koinótita Kefálou"), johon kuuluvat varsinaisen Kéfaloksen kaupungin lisäksi Kamárin, Kámpoksen ja Ónian kylät. Koko yhdyskunnan väkiluku on 2 638.
Antiikin aikana Kéfaloksen lähellä sijaitsi saaren keskus Astypalaian kaupunki. Nykyisin Kamári ja Kámpos tunnetaan ennen kaikkea rannoistaan. Kámpoksen rannalla on varhaiskristillisen basilikan rauniot, ja sen edustalla sijaitsee jyrkkäkallioinen Palaiókastron eli Kastrín saari.
Lagoúdi-Zia

Lagoúdi-Zia () on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kosin saarella ja kuuluu Kosin kuntaan, Kosin alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen. Se kuului aiemmin Díkaioksen kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Kosin kunnan Díkaioksen kunnallisyksikköön. Kylä, joka oikeastaan koostuu kahdesta yhteenkasvaneesta kylästä Lagoúdista ja Ziasta, on osa Asfendioún kyläyhdyskuntaa. Sen väkiluku on 151 (vuonna 2011).
Kylä sijaitsee Díkaios-vuoren pohjoisrinteellä Kosin saaren keskiosissa, ja se tunnetaan hyvistä näköaloistaan suureen osaan saarta.
Lagoúdi

Lagoúdi () voi viitata seuraaviin paikkoihin Kreikassa:
Pylí

Pylí (; ) on Kreikan kaupunki, joka sijaitsee Kosin saarella ja kuuluu Kosin kuntaan, Kosin alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen. Se kuului aiemmin Díkaioksen kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Kosin kunnan Díkaioksen kunnallisyksikköön. Kaupungin väkiluku on 2 469 (vuonna 2011).
Pylí sijaitsee Kosin saaren keskisissä sisäosissa. Se muodostaa laajemman kaupunkiyhdyskunnan (Δημοτική Κοινότητα Πυλίου, "Dimotikí Koinótita Pylíou"), johon kuuluu varsinaisen Pylín kaupungin lisäksi Marmárin kylä. Koko yhdyskunnan väkiluku on 3 036. Pylín tunnetuin nähtävyys ovat Palaió Pylíssä (myös Palió Pylí; ”Vanha Pylí”) noin kolmen kilometrin päässä kaupungista sijaitsevat Palaió Pylín linnanrauniot.
Zipári

Zipári (; ) on Kreikan kaupunki, joka sijaitsee Kosin saarella ja kuuluu Kosin kuntaan, Kosin alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen. Se kuului aiemmin Díkaioksen kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Kosin kunnan Díkaioksen kunnallisyksikköön. Kaupunki on osa Asfendioún kyläyhdyskuntaa. Kaupungin väkiluku on 3 227 (vuonna 2011).
Zipári sijaitsee Kosin saaren pohjoisosassa noin seitsemän kilometriä saaren pääkaupungista Kosista länteen. Kaupunki on kasvanut viime vuosina nopeasti, sillä monet ovat muuttaneet sinne Kosin kaupungista.
Operaatio Trusti

Operaatio Trusti (ven. "Операция «Трест»") oli Neuvosto-Venäjän salaisen poliisin Tšekan vuonna 1921 käynnistämä kansainvälinen vastavakoiluoperaatio, joka esiintyi vastavallankumouksellisena organisaationa. Operaation itsestään käyttämä nimi oli "Монархическое объединение Центральной России, МОЦР" (suom. Keski-Venäjän monarkistiunioni)
Operaatio Trustin toiminnan kohteena olivat venäläiset valkoiset emigrantit ja välillisesti ulkomaiden tiedustelupalvelut. Esimerkiksi Ison-Britannian SIS (MI6) luotti vahvasti Trustiin Neuvosto-Venäjää koskevana tiedonlähteenä 1920-luvun lopulla. 
Operaatio Trustissa Tšeka käytti usein ns. agent provocateureja, kaksoisagentteja, joiden tavoitteena oli houkutella 
otollisia henkilöitä toimimaan ja luomaan verkostoja, jotka myöhemmin ilmiannettiin salaiselle poliisille. 
Suomeen Operaatio Trusti kytkeytyy esimerkiksi Trustin organisaatioon kuuluneen etappimiehen ja kaksoisagentin, suomalaissyntyisen Toivo Vähän ja SIS:n agentin Sidney Reillyn tapausten kautta. Reilly houkuteltiin matkustamaan Suomen kautta Neuvosto-Venäjälle tapaamaan Trustin edustajia. Reillyllä oli Suomessa kontakteja Esko Riekkiin ja Martti Walleniukseen. Toivo Vähä järjesti Reillyn rajanylityksen ja johti hänet Tšekan käsiin.
Trusti-operaatio paljastui julkisuudelle Neuvostoliiton lehdistössä vuonna 1927. 
Myöhemmin sitä käytettiin Neuvostoliiton KGB:ssä esimerkkinä onnistuneesta operaatiosta.
Jan de Quay

Jan Eduard de Quay (26. elokuuta 1901 ’s-Hertogenbosch – 4. heinäkuuta 1985 Beers) oli alankomaalainen psykologi ja katolisen puolueen poliitikko, joka toimi Alankomaiden pääministerinä 1959–1963.
Jan de Quay aloitti uransa kansantaloustieteen ja työsuhdekysymysten professorina. Toisen maailmansodan aikana hän toimi Alankomaiden liitossa, joka pyrki säilyttämään siviilihallinnon hollantilaisten käsissä saksalaismiehityksestä huolimatta. Vuonna 1945 hänestä tuli vapautushallituksen sotaministeri, minkä jälkeen hän toimi aluehallinnossa tutkimustyönsä ohella.
Vuonna 1959 de Quaystä tuli pääministeri katolisen puolueen dominoimassa kokoomushallituksessa.
Mafran palatsin kirjasto

Mafran palatsin kirjasto sijaitsee Mafran palatsissa Mafrassa Portugalissa, noin 28 km Portugalin pääkaupungista Lissabonista. Mafran palatsia alettiin rakentaa vuonna 1717, ja se valmistui vuonna 1755. Kirjastoa pidetään Mafran palatsin merkittävimpänä kokonaisuutena.
Arkkitehtuuri ja sisustus.
Mafran palatsin kirjasto on rakennettu rokokoo-tyyliin. Se on 88 metriä pitkä, 9,5 metriä leveä ja 13 metriä korkea sali, jota kiertää joka puolelta parvi. Lattia on ladottu koristeellisesti lohenpunaisista, harmaista ja valkoisista marmorilaatoista ja katto on luotu stukkotyönä. Kaari-ikkunoita on salin molemmilla pitkillä sivuilla. Ikkunasyvennyksiin on sijoitettu lukupöytiä.
Kokoelma.
Mafran kirjaston kokoelma on yksi Portugalin arvokkaimmista. Se sisältää noin 36 000 teosta.
Teosten joukossa on noin 1 500 inkunaabelia. Joukossa on muun muassa Liber Chronicarum (suom. Nürnbergin kronikka) ja Raamattuja. Lisäksi kirjastossa on täydellinen Denis Diderot'n ja Jean le Rond d’Alembertin Encyclopédie (suom. Ensyklopedia).
Kirjastoa pääsee ihailemaan palatsin pääsylipulla palatsin aukioloaikoina. Kirjoihin pääsee tutustumaan vain varaamalla ajan etukäteen.
Ivan Aksakov

Ivan Sergejevitš Aksakov (; 8. lokakuuta 1823 Nadeždino, Orenburgin kuvernementti – 8. helmikuuta 1886 Moskova) oli venäläinen lehtimies, joka tunnettiin näkyvänä panslavismin puolustajana.
Ivan Aksakov kuului vanhaan venäläiseen Aksakovin sukuun, ja hänen isänsä oli kirjailija Sergei Aksakov. Slavofiilina tunnettu kirjailija Konstantin Aksakov oli hänen vanhempi veljensä. Ivan Aksakov työskenteli nuorena senaatin virkailijana Moskovassa ja oli vuosina 1848–1852 sisäministeriön palveluksessa. Tuona aikana hän vakuuttui Venäjän oikeuslaitoksen uudistamisen tarpeellisuudesta. Hän aloitti toimittajanuransa slavofiilien lehdessä "Moskovski Sbornikissa", joka kuitenkin pian lakkautettiin. Aleksanteri II:n noustua valtaan Aksakov alkoi toimittaa salanimellä "Russkaja Beseda" -nimistä lehteä. Aksakov kiinnostui eteläslaavien asiasta vierailtuaan Balkanilla sairaan veljensä luona. Vuonna 1861 hän perusti "Den" (”Päivä”) -nimisen viikkolehden, josta tuli pian hyvin suosittu. Sananvapauden puolustajana ja maaorjien vapauttamisen tukijana se sai aluksi puolelleen Venäjän vapaamielisten piirien myötätunnon.
Puolan kapina vuonna 1863 sai Aksakovin, kuten Mihail Katkovinkin, kääntymään jyrkäksi reaktionääriksi ja puolalaisvastaiseksi. Toisin kuin Katkovilla, Aksakovilla oli jatkuvia vaikeuksia sensuurin kanssa, sillä hän arvosteli viranomaisten toimintaa ja Venäjän hallituksen kansallisuuspolitiikkaa, joka ei hänen mielestään ollut tarpeeksi venäläiskansallista. Hänen vuosina 1867–1868 julkaisemansa "Moskva"-lehti kiellettiin nopeasti. Aksakov toimi myös vuonna 1858 Moskovaan perustetun Slaavilaisen komitean sihteerinä. Komitea ja sen sisarkomiteat Pietarissa ja Odessassa saivat suuren merkityksen vuosien 1875–1878 Balkanin kriisin aikana, jolloin ne muun muassa keräsivät rahaa ja kokosivat vapaaehtoisia Balkanille lähetettäviksi. Yleistä mielipidettä panslavistiseen suuntaan ohjailleella Aksakovilla on sanottu olleen merkittävä vaikutus Venäjän ja Turkin välisen sodan syttymiseen. Venäjän hallitus lakkautti Slaavilaisen komitean Aksakovin pidettyä kesäkuussa 1878 eräässä tilaisuudessa puheenvuoron, jossa hän arvosteli jyrkästi venäläisten diplomaattien toimintaa Berliinin kongressissa. Aksakovin kuoltua vuonna 1886 hänelle järjestettiin suurmiehen hautajaiset.
Azlan Shah

Azlan Muhibbuddin Shah (19. huhtikuuta 1928 – 28. toukokuuta 2014) oli Malesian kuningas vuosina 1989–1994 ja Perakin osavaltion sulttaani vuosina 1984–2014.
Azlan Shahin oli siviiliammatiltaan lakimies. Hänestä tuli Perakin sulttaani vuonna 1984 setänsä Idris Shahin kuoltua. Malesian kuninkaaksi hänet valittiin vuonna 1989, ensimmäisenä Perakin sulttaanina. Hän kuoli 86 vuoden iässä vuonna 2014.
Maahockey kuului hänen nuoruudenharrastuksiinsa, ja vanhemmalla iällä hän toimi Aasian hockeyliiton puheenjohtajana sekä Malesian liiton ja Kansainvälisen maahockeyliiton varapuheenjohtajana.
Lerin Duarte

Lerin Duarte (s. 11. elokuuta 1990 Rotterdam) on kapverdeläiset sukujuuret omaava alankomaalainen jalkapalloilija, joka edustaa Eredivisiessä pelaavaa SC Heerenveeniä lainasopimuksella AFC Ajaxista. Vasenjalkaisen Duarten pelipaikka on keskikenttä.
Seurajoukkueura.
Duarte on Sparta Rotterdamin kasvatti. Hän debytoi seurassa Eredivisiessä kaudella 2009-2010. Tuon kauden jälkeen seura putosi kuitenkin sarjatasoa alemmaksi. Kesällä 2011 Duarte siirtyi Eredivisien Heracles Almeloon. Hän pelasi seurassa kahden kauden aikana lähes kaikki sarjaottelut. Elokuussa 2013 Duarte siirtyi hallitsevaan liigamestariin AFC Ajaxiin. Ensimmäisellä kaudellaan seurassa hän voitti Alankomaiden mestaruuden ja debytoi Mestareiden liigassa. 
Tammikuun 2015 siirtoikkunassa Duarte siirtyi lainalle niin ikään Eredivisiessä pelaavaan SC Heerenveeniin. 
Maajoukkueura.
Duarte edusti vuosina 2011-2013 Alankomaiden alle 21-vuotiaiden maajoukkuetta. Hän voi yhä edustaa aikuisten maajoukkuetasolla myös Kap Verdeä, sillä hän ei ole vielä pelannut aikuisten maajoukkuetasolla minkään maan paidassa.
Talisca

Anderson Souza Conceição (tunnetaan nimellä Anderson Talisca tai vain Talisca; s. 1. helmikuuta 1994 Feira de Santana) on brasilialainen jalkapalloilija, joka edustaa turkkilaista Fenerbahcea. Vasenjalkaisen Taliscan pelipaikka on hyökkääjä.
Seurajoukkueura.
Talisca on Bahian kasvatti. Hän edusti seuraa vuodet 2013-2014, jolloin Campeonato Brasileiro Série A:ssa tuli tilille 30 peliä ja neljä maalia. Kesällä 2014, vain yhden ammattilaiskauden jälkeen, Talisca siirtyi Portugalin suurseuraan Benficaan. Syyskuussa 2014 hän teki hattutempun Vitória FC:tä vastaan. Hän aloitti kauden muutenkin loistavasti.
Mestareiden liigassa Taliscan avausmaali syntyi lokakuussa 2014 AS Monacoa vastaan. 82. minuutilla syntynyt maali jäi pelin ainoaksi ja Benfica voitti 1-0.
Maajoukkueura.
Talisca pelasi vuonna 2013 kaksi ottelua Brasilian alle 20-vuotiaiden maajoukkueen väreissä. Hän on pelannut myös alle 23-vuotiaissa.
Manhattan Steak House

Manhattan Steak House on suomalainen pihviravintolaketju. Ketjun ensimmäinen ravintola avattiin Helsingin Forumin 0. kerrokseen vuonna 1986. Nykyisin ketjulla on kolme ravintolaa, joista kaksi on Helsingissä ja yksi Tampereella. Ravintolan ruokalistalla on pääosin pihviruokaa ja salaatteja. Esplanadilla Helsingissä sijaitseva Manhattan on ainoa ketjun ravintola, joka ei sijaitse kauppakeskuksessa.
Veropetos.
Vuonna 2016 Manhattan Steak House Oy:n omistajat myönsivät syyllisyytensä kahden miljoonan euron veropetokseen jättäessään käteismyyntiä kirjaamatta ylös. Yhteiskunnalta jäi verotuloja saamatta ravintoloista noin 1,1 miljoonaa euroa ja toimitusjohtajan Karupanan Devandaran henkilökohtaisia veroja vajaa miljoonaa euroa. Devandara korvasi verovelat kokonaisuudessaan prosessin aikana. Devandara tuomittiin kahden vuoden ja yhden kuukauden vankeusrangaistukseen sekä vähemmistöosakkaana ollut 55-vuotias nainen vuoden ja 11 kuukauden ehdolliseen vankeuteen sekä 80 tunnin yhdyskuntapalveluun. Molemmat tuomittiin myös viiden vuoden liiketoimintakieltoon. Hovioikeus ei muuttanut tuomiota miltään osin.
RedOne

Nadir Khayat (; s. 9. huhtikuuta 1972), joka tunnetaan nimellä RedOne, on marokkolais-ruotsalainen tuottaja, muusikko, laulujentekijä, äänitetuottaja sekä liikemies, joka asuu Yhdysvalloissa.
Tuottajana ja lauluntekijänä RedOne on työskennellyt monien artistien, kuten Lady Gagan, Nicki Minajin, Jennifer Lopezin, Pitbullin, Enrique Iglesiasin, Mariah Careyn, RBD:n, Paulina Rubion, Mylène Farmerin, Innan, Alexandra Burken, Ayumi Hamasakin, Austin Mahonen ja ruotsalaislaulaja Maher Zainin kanssa. Hän on sekä sanoittanut että tuottanut useita Billboard-listalla ja kansainvälisesti menestyneitä hittikappaleita. RedOne on perustanut yhteistyössä Universal Music Groupin kanssa oman levy-yhtiön nimeltä 2101 Records. Hänellä on ollut kuusi Grammy-ehdokkuutta, joista kahdesta hän sai palkinnon. Vuonna 2009 RedOne oli tuottajana Billboard Hot 100 -singlelistan kärjessä ja lauluntekijänä puolestaan listan kolmannella sijalla. Hän tuottaa musiikkia pop-, dance-, eurodance- ja house-musiikkigenreille.
Hänen tuotantoalbumillansa on monia Billboardin ja kansainvälisiä hittejä, joita hän tuotti ja kirjoitti yhdessä muiden tuottajien kanssa. RedOne on perustanut oman levy-yhtiön nimeltä RedOne Records. Hän on ollut kymmenkertainen Grammy-ehdokas, mutta voittanut niistä kolme. Hän on saanut myös vuoden tuottaja-Grammy-palkinnon, joka on ruotsalainen Grammy Awards -palkinto. Vuonna 2009 hän oli Billboard Hot 100: n ykköstuottaja, sijalla kolme lauluntekijänä ja vuoden BMI-lauluntekijänä. Pääasiassa hän tuottaa pop-, rock-, dance-, eurodance- ja house-tyylilajien musiikkia.
Vika Jigulina

Vika Jigulina (s. 18. helmikuuta 1986 Cahul, Moldova) on moldovalais-romanialainen DJ, tuottaja ja laulaja. Hän on ollut vuodesta 2010 lähtien Romanian kansalainen. Romaniassa hän on työskennellyt DJ:nä Radio 21:lle ja Vibe FM:lle. Jigulina on tehnyt remiksejä ATB:n, Tomcraftin, Steve Angellon, Sebastian Ingrosson ja muiden lukuisten artistien kanssa. Jigulinan ensimmäinen soolosingle ”Memories” julkaistiin 29. syyskuuta 2012.
Diskografia.
Singlet
Carlo Schmid

Carlo Schmid (alkujaan "Karl Johann Martin Heinrich Schmid", 3. joulukuuta 1896 Perpignan, Ranska – 11. joulukuuta 1979 Bad Honnef, Länsi-Saksa) oli länsisaksalainen sosiaalidemokraattinen poliitikko, lakimies ja kirjailija.
Carlo Schmid syntyi Etelä-Ranskan Perpignanissa, jossa hänen Württembergistä kotoisin ollut isänsä toimi Toulousen yliopiston professorina. Schmidin äiti oli ranskalainen ja pojasta tuli täysin kaksikielinen. Vuoden päästä Carlo Schmidin syntymästä perhe muutti Stuttgartiin, jossa Carlo Schmid kävi koulunsa ja pääsi ylioppilaaksi keväällä 1914. Schmid aloitti uransa asianajajana ja toimi vuodesta 1929 opettajana Tübingenin yliopistossa. Toisen maailmansodan jälkeen hänestä tuli Württemberg-Hohenzollernin osavaltion ensimmäisen hallituksen muodostaja ja hän toimi myöhemmin muun muassa osavaltion oikeusministerinä. Saksan sosiaalidemokraattisen puolueen luottamustehtäviin Schmid tuli 1945 ja nimitettiin 1949 puoluehallituksen jäseneksi. Samana vuonna hänet valittiin myös liittopäiville, joiden ulkoasiainvaliokunnan puheenjohtajana hän toimi vuoteen 1953 saakka. Hän toimi liittopäivien puhemiehistössä 1949–1966 ja 1969–1972.
Vuonna 1958 Schmid oli sosiaalidemokraattien ehdokkaana liittopresidentin vaalissa, mutta hävisi toisella kierroksella CDU:n Heinrich Lübkelle.
Schmid toimi liittoneuvoston osavaltiosuhteista vastaavana ministerinä () Kurt Georg Kiesingerin hallituksessa 1966–1969. Sen jälkeen Schmid vastasi kuolemaansa 1979 saakka Saksan ja Ranskan välisistä suhteiden koordinoinnista.
Yang di-Pertuan Besar

Yang di-Pertuan Besar (myös muodossa "Yamtuan Besar") on Malesian Negeri Sembilanin osavaltion hallitsijan arvonimi. "Yang di-Pertuan Besar" on myös vuorollaan "Yang di-Pertuan Agong", eli Malesian kuningas.
Negeri Sembilanin monarkia poikkeaa muista Malesian sulttaanikunnista siinä, että hallitsijan arvo ei ole perinnöllinen, vaan maan hallitsijan valitsevat neljä heimopäällikköä keskuudestaan.
Ensimmäinen "Yang di-Pertuan Besar" oli Raja Melewar, joka yhdisti yhdeksän pientä paikallisten päälliköiden hallitsemaa valtiota Negeri Sembilaniksi.
Lömsö

Lömsö on saari Paraisiin kuuluvassa Houtskarissa. Saaren pinta-ala on vajaa kuusi neliökilometriä ja sillä asuu ympärivuotisesti 33 asukasta. Kesäisin saaren asukasluku moninkertaistuu. Lömsö sijaitsee aivan Houtskarin pääsaaren tuntumassa ja yhdistetty siihen Kivimon lossilla.
Saariston rengastie kulkee Lömsön läpi. Kivimo sund Lömsön eteläpuolella erottaa saaren Houtskarin pääsaaresta, Huvudlandetista ja Lömsön pohjoispuolella olevaan saarelle on siltayhteys Södersundin yli Jöutmon saareen, jonka pohjoisosassa sijaitsee Björkön kylä. Lömsössä sijaitsee Kivimon kylä, josta on lossiyhteys Huvudlandetiin Roslaxin kylään ja lossin korvaamista sillalla on suunniteltu jo vuosia.
Ei se mennyt niin

Ei se mennyt niin on suomalaisartisti Anna Erikssonin kappale hänen kuudennelta, "Sinusta sinuun" -studioalbumiltaan. Universal Music julkaisi kappaleen albumin ensimmäisenä singlenä vuonna 2005. Kappaleen ovat säveltäneet ja sanoittaneet yhteistyössä Eriksson ja Sipe Santapukki.
Single julkaistiin vain promootiotarkoitukseen, joten se ei sijoittunut lainkaan singlelistalle. Radiosoitossa kappale kuitenkin menestyi hyvin nousten parhaimmillaan kolmanneksi soitetuimmaksi radiokappaleeksi.
Johorin sulttaani

Johorin sulttaani on Malesian Johorin osavaltion hallitsija. Sulttaani toimii myös vuorollaan Malesian kuninkaana.
Historia.
Malakka-Johorin monarkkisuvun juuret ulottuvat aina Srivijayan valtakunnan aikoihin. Valtakunnan viimeinen hallitsija Paramesvara pakeni Majapahitien valloituksia maan pääkaupungista, Sumatralla sijainneesta Palembangista Temasekiin, nykyiseen Singaporeen vuonna 1388. Vuonna 1402 hän jatkoi edelleen Malakan niemimaalle, mihin hän perusti Malakan sulttaanikunnan, joka hallitsi Malaijien saaristoa 1500-luvulle asti. Malakassa Paramesvara kääntyi islamiin ja otti nimekseen Iskandar Shah. Islamiin kääntymisen myötä hänen hallitsijan arvonimekseen tuli sulttaani, joka on islamilainen hallitsijan arvonimi.
Kun portugalilaiset valloittivat Malakan vuonna 1511, maan sulttaani pakeni Johoriin, mihin syntyi Johoren sulttaanikunta. Hänen jälkeensä vallassa ovat olleet hänen perillisensä. Myös Perakin Perakin hallitsijasuku polveutuu Malakan sulttaanikunnan hallitsijoista.
Gerhard Schröder (CDU)

Gerhard Schröder (11. syyskuuta 1910 Saarbrücken – 31. joulukuuta 1989) oli länsisaksalainen kristillisdemokraattista unionia (CDU) edustanut poliitikko. Hän toimi Länsi-Saksan sisäministerinä 1953–1961, ulkoministerinä 1961–1966 ja puolustusministerinä 1966–1969. Vuoden 1969 liittopresidentinvaaleissa hän hävisi niukasti sosiaalidemokraatti Gustav Heinemannille.
Saarbrückeniläisen rautatievirkailijan pojaksi syntynyt Schröder opiskeli oikeustiedettä Königsbergin yliopistossa, kaksi lukukautta Edinburghin yliopistossa Skotlannissa ja lopuksi Bonnin yliopistossa. Hän toimi asianajajana 1930-luvulla, liittyi Hitlerin kansallissosialistiseen puolueeseen ja myös sen puolisotilaalliseen Sturmabteilungiin ja palveli sitten Natsi-Saksan asevoimissa rivimiehenä. Sodan jälkeen hän jatkoi lakimiehenä elinkeinoelämän palveluksessa, kunnes tuli valituksi liittopäiville CDU:n edustajana 1949.
Sisäministerinä 1953–1961 Schröder ajoi voimakkaasti kommunistisen puolueen kieltämistä Länsi-Saksassa, mikä toteutuikin. Hänen nimittämisensä ulkoministeriksi herätti oppositiossa kritiikkiä hänen natsitaustansa vuoksi. Siinä virassa hän korosti hyviä suhteita Yhdysvaltoihin mutta halusi myös neutralisoida suhteita Puolan ja muiden Neuvostoliiton valtapiiriin joutuneitten Itä-Euroopan maiden kanssa.
Kolme pientä porsasta

Kolme pientä porsasta on vanha satu, jossa porsaat rakentavat kolme taloa erilaisista materiaaleista. Iso paha susi onnistuu puhaltamaan kumoon kaksi ensimmäistä taloa, jotka porsaat tekivät oljenkorsista ja puusta. Kolmatta tiilestä tehtyä taloa se ei pysty kaatamaan. Sadusta on tehty kaksi versiota; toisessa susi onnistuu syömään kaksi porsasta mutta joutuu lopussa kolmannen porsaan pataan, kun taas toisessa versiossa kaikki porsaat pelastuvat tiilitalon sisälle ja susikin jää henkiin.
Satu julkaistiin ensimmäisen kerran vuonna 1843. Vuonna 1933 Disney-yhtiö julkaisi satuun perustuvan samannimisen lyhyt­elokuvan. Myöhemmin porsaat samoin kuin susikin, Sepe Susi, ovat tulleet tunnetuiksi myös Disneyn sarja­kuva­hahmoina.