tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Don Benito

Don Benito on kunta Extremaduran itsehallintoalueella Espanjassa. Don Beniton väkiluku on 36 975 vuonna 2016.
Don Beniton keskustasta on löydetty useita arkeologisia jäänteitä eri esihistorillisilta aikakausilta, muun muassa rakennelmia, jotka ovat peräisin rautakaudelta. Vuonna 1983 löydettiin raudasta valmistettu kannu (Valdegamasin kannu) Guadámez-joen läheltä. Kannu on peräisin noin 500-luvulta ennen ajanlaskun alkua. Roomalaisaikainen huvila " La Majona" löydettiin 1995. 
Ensimmäiset maininnat paikasta nimeltä Don Benito ovat vuodelta 1391. 
Don Beniton lähellä sijaitsee Guadiana-niminen joki. Ilmasto on subtrooppinen välimerenilmasto. Vuoden keskilämpötila on 15,8 celsiusastetta. Talvet ovat yleensä leutoja. Kesät ovat kuumia ja kuivia keskilämpötilan ollessa 25,6. Vuosittainen sadanta on 500,3 mm. Kasvillisuus on ikivihreää. Tammimetsät ovat tyypillisiä.
Sitruunakurjenmiekka

Sitruunakurjenmiekka ("Iris grant-duffii") on kurjenmiekkoihin kuuluva monivuotinen kasvilaji.
Ulkonäkö.
Sitruunakurjenmiekka kasvaa mätästävästi 40–60 senttimetriä korkeaksi. Sen maanalainen juurakko on piikkinen. Kukat ovat kaksiväriset, keltaiset ja violetit. Laji kukkii helmi-maaliskuussa.
Levinneisyys.
Sitruunakurjenmiekka esiintyy luonnonvaraisena Lähi-idässä: Libanonissa, Pohjois-Israelissa, Syyriassa ja Irakissa. Se kasvaa märillä niityillä.
Kiilojärvi

Kiilojärvi eli Kiilonen on Pirkanmaalla Vesilahden Livilahdella sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Vanajaveden–Pyhäjärven alueen Pyhäjärven alueeseen. Kiilojärvi on osa Naarvanjoen valuma-aluetta.
Maantietoa.
Järvi on 300 metriä pitkä, 150 metriä leveä ja sen pinta-ala on 2,8 hehtaaria. Kiilijärvi sijaitsee suon reunassa ja suona oja on johdettu järveen. Järven laskuoja lähtee järven pohjoispäästä ja virtaa 450 metriä pudoten 7,5 metriä ennen kuin se laskee Naarvajärven Kiilosenlahteen. Kiilojärven valuma-alue on pieni, mutta mataluudesta johtuen veden laskennallinen viipymä järvessä on vain 64 vuorokautta. Järven rantaviivan pituus on 750 metriä. Länsirannat ovat suota, mutta itä- ja pohjoisrannoilla on kuivaa metsämaata. Niille rannoille on rakennettu kolme vapaa-ajan asuntoa, joille johtaa tiet Latomaan ja Kivilahden väliseltä tieltä.
Vedenlaatu.
Vedenlaatua on tutkittu vuonna 2001. Vedenväri on ruskeaa, mikä johtuu humuspitoisuudesta (hapenkulutus CODMn 38 mg/l O2). Väriluku oli talvella 280 mg Pt/l ja kesällä 160 mg Pt/l. Lisäksi vesi oli sameaa (5,5 FTU). Veden happamuustaso oli lievästi happamalla ja järven puskurikyky happamoitumista vastaan oli hyvä. Järven happitilanne oli talvella välttävä. ja kesällä tyydyttävä. Vaikka happisaturaatio oli talvella 32% eli 4,4 milligrammaa litrassa vettä (mg O2/l), niin välitöntä uhkaa kalastolle ei ollut. Veden ravinnepitoisuudet sen sijaan olivat koholla. Typpipitoisuus oli talvella 1130 mikrogrammaa litrassa vettä (µg/l) ja fosforipitoisuus oli 27 µg/l. Kesällä fosforipitoisuus oli 21 µg/l. Arvot ovat lievästi reheville järville ominaiset. Kiilojärven virkistysarvo oli tasolla tyydyttävä ja veden latuluokka oli kesällä tyydyttävä.
Historiaa.
Vuoden 1959 peruskartassa järven nimi kirjoitettiin ”Kiilonen” ja sen pohjoisrannassa oli peltomaata, mutta ne kuuluivat viereiselle maatilalle. Viereinen suo oli vielä ojittamatta. Vuoden 1980 peruskartassa rantaan oli rakennettu neljä vapaa-ajan asuntoa ja suo oli ojitettu. Järveen laski kahdeksan lyhyttä suo-ojaa. Nykyään yksi asunnoista on hävinnyt.
Aidan (pyhimys)

Pyhä Aidan (k. 651) oli irlantilainen munkki, joka perusti katedraalin Lindisfarnen saarelle ja toimi sen ensimmäisenä piispana.
Kuningas Oswald lahjoitti Aidanille Lindisfarnen saaren, joka sijaitsi lähellä kuninkaan palatsia. Hän perusti saarelle luostarin vuonna 635. Hänen kuoltuaan 31. elokuuta 651 hänet haudattiin perustamaansa luostariin.
Samariankurjenmiekka

Samariankurjenmiekka ("Iris haynei") on kurjenmiekkoihin kuuluva monivuotinen kasvilaji. Se on suklaakurjenmiekan lähilaji.
Levinneisyys.
Samariankurjenmiekka kasvaa luonnonvaraisena suppealla alueella Pohjois-Israelissa, muun muassa Gilboa-vuoren ja Golanin kukkuloiden alueella. Elinympäristönä on niityt, yleensä kalkkikivialustalla. Lajin runsain esiintymä kasvaa Gilboa-vuorella, missä kukinta on turistien suosima nähtävyys. Samariankurjenmiekka on harvinaistunut merkittävästi, sillä ihmistoiminta rajoittaa kasvin populaatioita.
Comedown Machine

Comedown Machine on yhdysvaltalaisen alternative rock -yhtye The Strokesin viides studioalbumi, joka julkaistiin 26. maaliskuuta 2013. Albumi ylsi ensimmäisellä listaviikollaan Yhdysvalloissa Billboard 200 -listan sijalle 10. Suomessa se sijoittui virallisen albumilistan 48:nneksi.
"Comedown Machine" sai kriitikoilta pääosin positiivisen vastaanoton.
José de Espronceda

José Ignacio Javier Oriol Encarnación de Espronceda Delgado (25. maaliskuuta 1808 Almendralejo, Espanja – 23. toukokuuta 1842 Madrid, Espanja) oli romantiikkaa edustanut espanjalainen kirjailija. 
Hänen tunnetuimmat teoksensa ovat romaani "Don Sancho Saldaña" (1834) sekä runoelmat "El Pirata", "El Verdugo", "El Estudiante de Salamanca" ja keskeneräiseksi jäänyt symbolinen runoelma "El diablo mundo".
Petrankurjenmiekka

Petrankurjenmiekka ("Iris petrana") on kurjenmiekkoihin kuuluva monivuotinen kasvilaji. Se kasvaa 20–40 senttimetriä korkeaksi. Kukissa on kuusi tummanpurppuraa kehälehteä.
Levinneisyys.
Petrankurjenmiekka kasvaa luonnonvaraisena Israelissa ja Jordaniassa. Levinneisyysalueeseen kuuluvat Negevin autiomaan itäosa Israelissa ja Etelä-Jordanian autiomaat. Laji kasvaa autiomaiden hiekalla.
Markus Eisenschmid

Markus Eisenschmid (s. 22. tammikuuta 1995 Marktoberdorf, Saksa) on saksalainen jääkiekkoilija. Hän on pelannut urallaan Montreal Canadiensin organisaatiossa AHL-liigassa. Hän on myös edustanut Saksaa MM-kilpailuissa. Eisenschmid laukoo oikealta.
Ura.
Seuraura.
Eisenschmid on ESV Kaufbeurenin kasvatti. Hän oli kaudella 2009–2010 seuran C-nuorten paras maalintekijä 31 osumallaan. Kaudella 2010–2011 Eisenschmid voitti koko B-nuorten Jugend-BL:n piste- ja syöttöpörssin tehoilla 29+44=73. Hän voitti myös pudotuspelien pistepörssin tehoilla 6+7=13 sekä jäähypörssin 33 minuutillaan. Kaudella 2011–2012 Eisenschmid oli DNL:ssä Kaufbeurenin paras pistemies, maalintekijä ja syöttäjä tehoilla 18+23=41 ja hän voitti myös joukkueen sisäisen tehotilaston lukemalla +9. Huhtikuussa 2012 Eisenschmid teki Kaufbeurenin miesten joukkueen kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen. Hän teki kaudella 2012–2013 Saksan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla 2. Bundesligassa 39 runkosarjaottelussa tehot 2+5=7 ja kahdessa DEB-Pokal -ottelussa yhden maalin.
Huhtikuussa 2013 Eisenschmid teki sopimuksen DEL-joukkue Hamburg Freezersin kanssa. WHL-joukkue Medicine Hat Tigers kuitenkin varasi hänet 28. pelaajana . Eisenschmid siirtyi joukkueeseen kaudeksi 2013–2014, jolloin hän teki runkosarjassa 23 tehopistettä. Kaudella 2014–2015 Eisenschmid teki 44 tehopistettä.
Syksyllä 2015 Eisenschmid osallistui Montréal Canadiensin harjoitusleirille. Pudottuaan sieltä hän osallistui try-out -sopimuksella seuran farmijoukkueen, AHL-joukkue St. John’s IceCapsin harjoitusleirille. Lokakuussa Eisenschmid teki joukkueen kanssa vuoden mittaisen AHL-sopimuksen. Loukkaantumiset kuitenkin pilasivat hänen kautensa 2015–2016, jolloin Eisenschmid teki 28 runkosarjaottelussa tehot 1+4=5. Hänen ensimmäinen ja kauden ainoaksi jäänyt maalinsa syntyi alivoimalla 17. tammikuuta 2016 Toronto Marliesia vastaan. Heinäkuussa 2016 Eisenschmid teki IceCapsin kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen.
Eisenschmid osallistui Montréal Canadiensin harjoitusleirille myös syksyllä 2016. Tammikuussa 2017 hän teki seuran kanssa kaksivuotisen ja kaksisuuntaisen NHL-sopimuksen. Eisenschmid oli ensimmäinen saksalainen, jolla oli sopimus Canadiensin kanssa. Hän pelasi sopimusaikansa farmijoukkueissa, ensin IceCapsissa ja sitten Laval Rocketissa.
Eisenschmid palasi kaudeksi 2018–2019 Saksaan, kun hän teki sopimuksen DEL-liigan Adler Mannheimin kanssa.
Maajoukkueura.
Eisenschmid pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 2014 ja 2015, joista ensimmäisessä turnauksessa hän toimi Saksan varakapteenina ja jälkimmäisessä kapteenina. Eisenschmid pelasi myös alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 2012 ja 2013 sekä World U-17 Hockey Challengessa vuonna 2012, jolloin hän jakoi neljällä syöttöpisteellään Saksan sisäisen syöttöpörssin voiton Leon Draisaitlin kanssa.
Eisenschmid teki ensiesiintymisensä Saksan miesten maajoukkueessa huhtikuussa 2018 järjestetyssä Euro Hockey Challenge -turnauksessa. Hänet valittiin myös Saksan MM-kisajoukkueeseen.
Muuta.
Eisenschmidin isosisko Tanja ja pikkusisko Nicola ovat Saksan naisten maajoukkuekiekkoilijoita.
Enkelikurjenmiekka

Enkelikurjenmiekka ("Iris lortetii") on kurjenmiekkoihin kuuluva monivuotinen kasvilaji. Se kasvaa 30–50 senttimetriä korkeaksi.
Levinneisyys.
Enkelikurjenmiekka kasvaa luonnonvaraisena Israelissa ja Libanonissa. Libanonista laji on mahdollisesti hävinnyt.
Levinneisyysalueeseen kuuluvat Pohjois-Israelissa ja Etelä-Libanonissa sijaitseva Ylä-Galilea, Hulanlaakson länsiosa Pohjois-Israelissa ja Länsirannan pohjoisosa Palestiinassa. Enkelikurjenmiekka kasvaa kivisten vuorenrinteiden avoimilla pensaikkomailla kalkkikivialustalla.
Matkarakastajat

Matkarakastajat (; kansainvälisenä nimenä "I’m So Excited!") on vuonna 2013 ensi-iltansa saanut espanjalainen komediaelokuva, jonka on ohjannut ja käsikirjoittanut Pedro Almodóvar. Elokuvassa näyttelevät muun muassa Carlos Areces, Javier Cámara, Raúl Arévalo, Lola Dueñas, Hugo Silva, Antonio de la Torre, José Luis Torrijo, José María Yazpik, Cecilia Roth ja Guillermo Toledo. Antonio Banderas ja Penélope Cruz esiintyvät elokuvassa cameorooleissa lentokenttätyöntekijöinä. Elokuvan tuottajina olivat Agustín Almodóvar ja Esther García. "Matkarakastajat" sai elokuvakriitikoilta sekalaiset arvostelut ja tuotti maailmanlaajuisesti lähes 14 miljoonaa dollaria.
Juoni.
"Matkarakastajat" sijoittuu lähes kokonaan Madridista nousevaan matkustajalentokoneeseen, jonka miehistö havaitsee lentokoneen laskeutumistelineissä teknisen vian pian ilmaan pääsemisen jälkeen. Tämän vuoksi lentoa 2549 ei voidakaan lentää Méxicoon, vaan kone jää kiertämään ympyrää Espanjan ilmatilassa ja odottamaan sopivaa laskeutumispaikkaa ja -lupaa. Paniikin levitessä matkustamossa lentoemännät ja stuertit yrittävät omat huolensa unohtaen tehdä matkustajien kenties viimeisistä hetkistä mahdollisimman miellyttävän. Henkilökunta huumaa suurimman osan matkustajista uneen ja tarjoilee hereillä olevalle bisnesluokan kirjavalle matkustajajoukolle alkoholia ja piristäviä aineita. Tunnelma käy niin syvälliseksi kuin kiihkeäksikin, kun kuolemanvaarassa ja -pelossa sekä miehistö että matkustajat alkavat valmistautua vaaralliseen pakkolaskuun kertaamalla elämiensä kipukohtia, puhumalla avoimesti tunteista, kertomalla syvimpiä salaisuuksia ja seksiä harrastamalla.
Tuotanto.
"Matkarakastajien" kuvaukset alkoivat Madridissa 9. heinäkuuta 2012 ja päättyivät 12. syyskuuta 2012. Elokuvan tuotantoyhtiönä oli El Deseo ja budjettina viisi miljoonaa euroa.
Julkaisu ja vastaanotto.
"Matkarakastajat" sai ensi-iltansa Madridin ja Calzada de Calatravan kaupungeissa kotimaassaan Espanjassa 8. maaliskuuta 2013. Warner Bros. oli elokuvan teatterilevittäjänä Espanjassa. "Matkarakastajilla" oli Suomessa ensi-ilta Sodankylän elokuvajuhlilla 12. kesäkuuta 2013, ja teatteriensi-ilta seurasi vähän yli kuukautta myöhemmin 19. heinäkuuta. Future Film oli elokuvan teatterilevittäjänä Suomessa. Elokuva oli Suomessa 80. katsotuin elokuva 22 450 hengen katsojamäärällään vuonna 2013. Maailmanlaajuisesti "Matkarakastajat" tuotti yhteensä 13 941 437 dollarin lipputulot.
"Matkarakastajat" on saanut elokuvakriitikoilta sekalaisen vastaanoton. Rotten Tomatoes -sivuston mukaan 48% kriitikoista on antanut elokuvalle positiivisen arvosanan 5,6/10 keskiarvolla. Keräys perustuu 118 arviointiin. 4 566 käyttäjästä 37% on antanut elokuvalle positiivisen arvosanan 2,9/5 keskiarvolla. Metacritic-sivuston mukaan 36 arvostelun perusteella elokuva on saanut 55 pistettä sadasta mahdollisesta. Metacriticin 26 käyttäjää on antanut elokuvalle keskiarvon 5,0/10. Internet Movie Databasen 17 615 käyttäjää on antanut elokuvalle keskiarvon 5,6/10.
Future Film julkaisi "Matkarakastajat" Suomessa DVD:lle ja blu-raylle 9. lokakuuta 2013.
Kääpiökurjenmiekka

Kääpiökurjenmiekka ("Iris pumila") on kurjenmiekkoihin kuuluva monivuotinen kasvilaji. Sitä käytetään koristekasvina.
Ulkonäkö.
Kääpiökurjenmiekka on matalakasvuinen, 10–17 senttimetriä korkea. Lehdet ovat harmaanvihreät, suippokärkiset, 6–20 millimetriä leveät. Kukassa on kuusi kehälehteä kahtena kiehkurana, joista ulommat ovat lyhyemmät kuin sisemmät. Lajilla on useita lajikkeita, ja kukan pääväri vaihtelee: sinivioletti, vaaleanpunainen, keltainen tai valkoinen.
Levinneisyys.
Kääpiökurjenmiekka esiintyy luonnonvaraisena Keski-Euroopasta Länsi-Aasiaan. Levinneisyysalueeseen kuuluvat Itävalta, Unkari, Tšekki, Slovakia, Ukraina, Venäjä, Romania, Bulgaria, Kreikka, Balkanin maat ja Kaukasian maat. Viljelykarkulaisena lajia kasvaa muuallakin, kuten Pohjois-Amerikassa ja Pohjoismaissa.
Heikki Karvinen

Heikki Karvinen (s. 18. tammikuuta 1947 Lappeenranta) on suomalainen jääkiekkovalmentaja, joka on tehnyt elämäntyönsä Tanskan jääkiekon parissa.
Karvinen sai jääkiekko-oppinsa Kimpisen kentällä ja Lappeenrannan Pallon riveissä. Hän muutti 18-vuotiaana Ruotsiin, jossa hän edusti malmöläistä Panternia. Äitinsä mentyä naimisiin tanskalaisen miehen kanssa Karvinen päätyi Tanskaan, jossa hänen seurajoukkueitaan olivat Rødovre, Gladsaxe ja Hvidovre. Hän oli voittamassa Rødovren kanssa sen ensimmäistä Tanskan-mestaruutta kaudella 1977–1978.
1970- ja 1980-lukujen vaihteessa päättyneen pelaajauransa jälkeen Karvinen on työskennellyt valmentajana Rødovren ja Tanskan jääkiekkoliiton palveluksessa. Hän on ollut Rødovren miesten liigajoukkueen apuvalmentaja, mutta keskittynyt pääasiassa juniorivalmennukseen, jossa hän on saavuttanut kaikkiaan 28 Tanskan-mestaruutta. Muun muassa tanskalaiset NHL-pelaajat Jannik Hansen, Lars Eller ja Mikkel Bødker ovat hänen valmentamiaan. Karvinen on tunnettu erityisesti yksilöharjoittelun kehittäjänä. Hän sai vuonna 2016 Tanskan jääkiekkoliiton Helle-palkinnon pitkäaikaisesta työstään Tanskan jääkiekon hyväksi. Saavutustensa perusteella häntä on kutsuttu Tanskassa ”Herra Jääkiekoksi”.
Karvisen vaimo on tanskalainen. Heidän lapsensa Jannik ja Michelle Karvinen ovat maajoukkuejääkiekkoilijoita – poika edustaa Tanskaa ja tytär Suomea.
Etruskisahrami

Etruskisahrami ("Crocus etruscus") on sahrameihin kuuluva monivuotinen kasvilaji. Sitä käytetään koristekasvina.
Ulkonäkö.
Etruskisahrami kasvaa 5–15 senttimetriä korkeaksi. Tyvilehtiä on kolmeasta neljään kappaletta, 2–6 millimetriä leveitä. Pitkätorvinen vaalean sinivioletti kukka kasvaa suoraan maanalaisesta mukulasta. Kukan heteet ovat keltaiset. Emin vartalon kärki on kolmiliuskainen.
Levinneisyys.
Etruskisahrami esiintyy luonnonvaraisena vain Luoteis-Italiassa. Se kasvaa Keski-Toscanassa tammi-, pyökki- ja kastanjametsissä. Laji voi olla viljelykarkulainen luontaisen levinneisyysalueen ulkopuolella.
The Evil Divide

The Evil Divide on thrash metal -yhtye Death Angelin kahdeksas studioalbumi, joka julkaistiin 27. toukokuuta 2016 levymerkillä Nuclear Blast. Albumi on tyyliltään edeltäjiään orgaanisempi ja siinä on vaikutteita NWOBHM:sta.
Albumi nousi Yhdysvalloissa Billboard 200 -listan sijalle 98.
Vastaanotto.
Albumi sai hyvän vastaanoton. Soundin Henri Eerola antoi albumille neljä tähteä viidestä, ja sanoi yhtyeen parantaneen otettaan jokaisella julkaisullaan. Hänestä laulaja Mark Oseguedan ulosanti on parantunut, kappaleiden melodian ja rakenteen kokeneen tietoisen muutoksen ja albumin olevan kahdeksas perättäinen tasapainoinen kokonaisuus yhtyeen julkaisuhistoriassa. Myös Metal Injectionin arvioija sanoi positiivissävytteisesti lauluäänen menettäneen ”Hollywoodia”. Hän väitti albumin jakavan uuden ja vanhan koulukunnan fanit, ja uskoo ajan näyttävän miten se kestää aikaa. Hän piti albumia yhtyeen siihenastisista raskaimpana. Viihdesivusto Imperiumin Marko Saarinen antoi albumille yhdeksän tähteä kymmenestä. Hän luonnehti albumia tyylipuhtaaksi thrash metaliksi, jonka erinomaiset soundit eivät välttämättä miellytä yhtyeen vanhoja, vannoutuneita faneja.
Persianpikarililja

Persianpikarililja ("Fritillaria persica") on pikarililjoihin kuuluva monivuotinen kasvilaji. Sitä esiintyy luontaisesti Länsi-Aasian maissa: Kypros, Turkki, Israel, Syyria, Jordania, Irak ja Iran. Lajia viljellään myös koristekasvina.
Ulkonäkö.
Persianpikarililja kasvaa 40–100 senttimetriä korkeaksi. Lehdet kasvavat rotevan varren alaosassa. Kukintona on 10–30 kukasta koostuva tähkämäinen latvaterttu. Yksittäinen kukka on leveän kellomainen ja nuokkuva. Kukkien väri vaihtelee vaaleasta tummaan, vaaleankeltaisesta luumunpunaiseen.
Vuoden 2016 Atlantin hurrikaanikausi

Vuoden 2016 Atlantin hurrikaanikausi käsittää hurrikaanit ja niitä heikommat trooppiset myrskyt, joita nimettiin Atlantilla 1. kesäkuuta – 29. marraskuuta 2016. Matalapaine on trooppinen, jos siinä ei ole keskileveysasteiden matalapaineille tyypillistä rintamarakennetta ja se on silti aktiivinen yli 24 tuntia ja jos se muodostuu tropiikissa tai subtropiikissa. Sitä sanotaan trooppiseksi myrskyksi, jos sen tuulennopeuden suurin minuutin keskiarvo kymmenen metrin korkeudella on yli 17,5 m/s, ja hurrikaaniksi, jos tuuli ylittää 33 m/s.
Nimet valittiin esiintymisjärjestyksessä etukäteen valitulta listalta.
Kausi alkoi varaslähdöllä, kun hurrikaani Alex muodostui jo tammikuussa. Se oli ensimmäinen tammikuussa havaittu hurrikaani sitten vuoden 1955. Kauden viimeinen myrsky, hurrikaani Otto, siirtyi Tyynenmeren puolelle 25. marraskuuta.
Kaikkiaan 16 myrskyä sai nimen kauden aikana, niistä seitsemän oli hurrikaaneja. Myrskyissä kuoli enemmän ihmisiä kuin kertaakaan vuoden 2005 jälkeen, ja aineelliset vahingot olivat suurimmat vuoden 2012 jälkeen. Vuoden voimakkain ja tuhoisin myrsky oli hurrikaani Matthew.
Hurmejuuri

Hurmejuuri ("Hydrastis canadensis") on leinikkikasvien heimon "Hydrastidoideae"-alaheimon ainoa kasvilaji. Se on myrkyllinen, monivuotinen vaakajuurakollinen ruohokasvi. Sitä käytetään lääkekasvina, sillä kasvi sisältää muun muassa hydrastiini-alkaloidia (C21H21NO6) sekä berberiiniä, kanadiinia (C20H21NO4) ja tetrahydroberberiinia (C20H21NO4).
Levinneisyys.
Hurmejuuri esiintyy luonnonvaraisena Pohjois-Amerikassa, Yhdysvaltojen itäpuolella ja Kanadan Ontariossa.
Meksikonuikku

Meksikonuikku ("Aechmophorus clarkii") on uikkulintuihin kuuluva lintulaji. Sen levinneisyysaluetta ovat Kanada, Meksiko ja Yhdysvallat. Sen määrä on vähenemässä.
Lintu pesii järvissä.
Kim Woo-jin

Kim Woo-jin (, s. 20. kesäkuuta 1992) on eteläkorealainen jousiampuja ja viisinkertainen olympiavoittaja.
Kim voitti Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 olympiakultaa joukkuekilpailussa yhdessä Ku Bon-chanin ja Lee Seung-yunin kanssa. Rio de Janeirossa yksilökilpailussa Kim oli jaetulla 17. sijalla. Kim voitti joukkuekultaa myös Tokion olympialaisisten joukkuekilpailusta Kim Je-deokin ja Oh Jin-hyekin kanssa.
Pariisin olympialaisissa 2024 Kim voitti jälleen joukkuekilpailun yhdessä Kim Je-deokin ja Lee Woo-seokin kanssa. Toisen kultansa hän sai sekajoukkuekilpailusta ja kolmannen yksilökilpailusta. Kim kukisti yksilökilpailun loppuottelussa Yhdysvaltain Brady Ellisonin lisänuolilla. Kulta oli hänen uransa viides, ja hänestä tuli eniten olympialaisia kultamitaleita voittanut eteläkorealainen. Samaan suoritukseen oli ennen häntä pystynyt kolme eteläkorealaista urheilijaa.
Kimillä on yhdeksän MM-kultaa vuosien 2011, 2015, 2021 ja 2023 kilpailuista sekä pronssi vuosien 2017 ja 2019 kilpailuista.
Chang Hye-jin

Chang Hye-jin (, s. 13. toukokuuta 1987 Daegu) on eteläkorealainen jousiampuja ja olympiavoittaja. Chang voitti Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 sekä yksilö- että joukkuekilpailun. Joukkuekilpailun Chang voitti yhdessä Choi Mi-sun ja Ki Bo-baen kanssa. MM-kilpailuissa hän on voittanut joukkuekultaa vuosina 2013 ja 2017.
Santana (Brasilia)

Santana on kunta Amapán osavaltion kaakkoisosassa Brasiliassa. Sen väkiluku on 112 200 (vuoden 2015 arvio) ja sen pinta-ala on 1,578 neliökilometriä, pienin kaikista Amapán kunnista. Santana on osavaltion pääkaupunki Macapán esikaupunki, ja nämä kaksi kaupunkia muodostavat Macapán metropolialueen. Se sijaintsee lähes päiväntasaajalla. Maapallon toiseksi pisin joki, Amazon virtaa kaupungin eteläpuolella.
Santana oli aikaisemmin osa Macapáa. Siitä tuli itsenäinen kunta 1. tammikuuta 1982.
Ki Bo-bae

Ki Bo-bae (, s. 20. helmikuuta 1988) on eteläkorealainen jousiampuja ja olympiavoittaja. Ki voitti Lontoon olympialaisissa 2012 sekä yksilö- että joukkuekilpailun. Joukkuekilpailun hän voitti Choi Hyeon-jun ja Lee Sung-jin kanssa. Ki voitti Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 joukkuekilpailun yhdessä Choi Mi-sun ja Chang Hye-jin kanssa. Yksilökilpailussa hän saavutti olympiapronssia.
MM-kilpailuissa Ki on saavuttanut viisi kultaa ja kaksi pronssia. Vuonna 2011 hän voitti kultaa sekajoukkuekilpailusta ja saavutti pronssia joukkuekilpailusta. Vuonna 2013 hän voitti kultaa joukkuekilpailusta ja sekajoukkuekilpailusta. Vuonna 2015 hän voitti kultaa yksilökilpailussa ja sekajoukkuekilpailusta sekä saavutti pronssia joukkuekilpailussa.
Vector Space Systems

Vector Space Systems on kantorakettia ja laukaisutoimintaa kehittävä yhtiö. Yhtiön kantoraketti on suunniteltu laukaisemaan pieniä alle 50kg satelliitteja eli nano- ja mikroluokan satelliitteja.
Vector Space Systems perustettiin julkisesti ja virallisesti toukokuussa 2016. mutta yhtiön mukaan sillä on takana jo 10 vuotta kehitystoimintaa ja yli 30 alle-kiertoradan lentoa. Yhtiössä on mukana henkilöitä, jotka ovat aikaisemmin työskennelleet muun muassa SpaceX:ssä, Virgin Galacticissa, McDonnell-Douglasissa ja Sea Launchissa. Pääkonttori ja tehdas sijaitsee Tucsonissa Arizonassa. Laukaisupaikkoja on tarkoitus olla Kodiak Alaskassa 90-100 asteen radoille ja Cape Canaveral Florida 28-58 asteen radoille.
Iceye on uuden yhtiön ensimmäinen julkistettu asiakas, joka elokuussa 2016 julkaisi sopimuksen 21 lennosta. Lentojen on tarkoitus alkaa alkupuolesta 2018
Jari Nurminen

Jari Nurminen (s. 10. marraskuuta 1961 Helsinki) on suomalainen autourheilija. Nurminen aloitti uransa kilpaillen vuodet 1980-1982 Formula Vee -sarjassa. Vuonna 1983 hän kilpaili suomen Formula 3:ssa sijoittuen sarjan kolmanneksi ja kilpaili neljä kilpailua Saksan Formula 3ssa. Vuodet 1984–1985 Nurminen jatkoi saksan Formula 3:ssa jossa sijoittui molempina vuosina sarjan viidenneksi, voittamalla yhden kilpailun. Vuonna 1986 hän toimi Arrowsin Formula 1 -tallin testikuljettajana, kilpaillen myös Formula 3000 -sarjassa. Nurminen kilpaili vuodet 1989–1990 World Sports-Prototype Championship -sarjassa. Vuonna 1997 hän osallistui FIA GT Championship -sarjaan.
Kansainvälisen uransa jälkeen Nurminen on kilpaillut Suomen ja Pohjoismaiden radoilla hyvällä menestyksellä. Kausilta 2004 ja 2005 palkintokaapista löytyy Suomen Legends-trophyn mestaruudet, kausilta 2006 ja 2007 Scandinavian Ferrari Challengen mestaruudet sekä kausilta 2013, 2015 ja 2016 Suomen V8 Thundercars (ent. Camaro Cup) mestaruudet.
Kroatia kesäolympialaisissa 2016

Kroatia osallistui vuoden 2016 olympialaisiin 87 urheilijan joukkueella, jotka osallistuivat 18 eri lajiin. Lipunkantajana toimi Josip Pavić. Maa saavutti kisoissa viisi kultaa, kolme hopeaa ja kaksi pronssia, eli yhteensä kymmenen mitalia. Kroatia oli mitalitaulukon 17.
Joukkue.
Ammunta.
Ammunnassa Kroatialla oli seitsemän urheilijan edustus. Ainoan mitalin toi Josip Glasnović, joka voitti miesten trap-ammunnan. Myös Giovanni Cernogoraz osallistui miesten trap-ammuntaan ollen karsintojen yhdeksäs. Kolmas miesampuja oli Petar Gorša, joka osallistui kolmeen eri kiväärilajiin. 10 metrin ilmakiväärikilpailussa hän oli seitsemäs, asentokilpailun yhdeksäs ja 50 metrin makuuammunnan 20. Naisissa Marija Marović osallistui 10 metrin ilmapistooliin. Hän oli karsinnan 33. Valentina Gustin oli naisten 10 metrin ilmakiväärikilpailun 23. Tanja Perec oli 29. naisten asentokilpailussa. Snježana Pejčić oli 10 metrin ilmakiväärin 7. ja asentokilpailun 12.
Judo.
Kroatian ainoa judoka oli Barbara Matić, joka kilpaili naisten alle 70 kg sarjassa. Matić hävisi ensimmäisellä kierroksella puertoricolaiselle María Pérezille.
Koripallo.
Miesten joukkue osallistui olympialaiskoripalloon. Kroatia voitti alkulohkonsa voitettuaan Espanjan, Brasilian ja Liettua. Se hävisi alkulohkovaiheessa Nigerialle ja Argentiinalle. Puolivälierissä Serbia voitti Kroatian 86–83.
Käsipallo.
Käsipalloon osallistui miesten joukkue. Kroatia voitti alkulohkonsa voitettuaan Argentiinan, Tanskan, Ranskan ja Tunisian ja hävittyään vain Qatarille. Kroatia kuitenkin hävisi puolivälierissä Puolalle 30–27.
Nyrkkeily.
Nyrkkeilyssä Kroatialla oli kaksi edustajaa. Filip Hrgović otteli miesten yli 91 kg sarjassa. Hrgović voitti olympiakultaa voitettuaan loppuottelussa ranskalaisen Tony Yokan. Miesten alle 81 kg sarjassa Hrvoje Sep eteni toiselle kierrokselle, jossa hävisi brasilialaiselle Michel Borgesille.
Pyöräily.
Pyöräilyssä Kristijan Đurasek ja Matija Kvasina osallistuivat miesten maantieajoon. Kvasina ei saanut aikaa ja Đurasek oli 18.
Soutu.
Kroatialla oli edustus soudussa kahdessa kilpailussa. Miesten yksikössä Damir Martin oli kilpailun toinen. Miesten pariairokaksikossa veljekset Martin Sinković ja Valent Sinković voittivat olympiakultaa.
Uimahypyt.
Marcela Marić oli ainoa kroatialainen uimahyppääjä. Marić oli naisten ponnahduslautakilpailun 25.
Uinti.
Uinnissa Kroatialla oli kahden urheilijan edustus. Mario Todorović oli miesten 50 metrin vapaauinnin alkuerien 40. ajalla 22,65. Matea Samardžić osallistui kolmeen eri lajiin. Hän eteni sekä 100 metrin että 200 metrin selkäuinnin välieriin. Lyhyemmällä matkalla hän oli 13. ja pidemmällä 15. Sekauinnissa hän jäi alkueriin ajalla 4,39.41 oltuaan lopulta 17.
Vesipallo.
Kroatia osallistui miesten vesipalloturnaukseen. Se voitti alkulohkossaan Montenegron, Italian ja Yhdysvallat sekä hävisi Ranskalle ja Espanjalle. Puolivälierissä Kroatia voitti Brasilian 10–6. Välierässä Montenegro hävisi Kroatialle 8–12. Loppuottelussa Serbia oli parempi 11–7.
São Pedro ja São Paulo

São Pedro ja São Paulo (, Pyhän Pietarin ja Paavalin saaristo) on viidentoista pienen luodon ja karin ryhmä Atlantin Valtamerellä. Se sijaitsee Pasaatien kohtaamisvyöhykkeellä hiukan Päiväntasaajan pohjoispuolella. Se on erityinen kunta Brasilian Pernambucon osavaltiossa ja sijaitsee noin 940 km päässä Brasilian rannikkokaupunki Tourosista, 625 km koilliseen Fernando de Noronhan saaristosta, ja 1824 km päässä Länsi-Afrikan rannikolta. Se on yksi harvoista paikoista, joissa Atlantin keskiselänne ulottuu merenpinnan yläpuolelle.
Saaristo on luonnonsuojelualue vuodesta 1986. Brasilian laivastolla on ollut saarilla tutkimuslaitos vuodesta 1998. Tärkein taloudellinen toiminta luotojen ympäristössä on tonnikalan kalastus.
Historia.
20. huhtikuuta, 1511 Portugalin laivasto löysi luodot vahingossa matkalla Intiaan. Pyhän Pietarin mukaan nimetty karavelli ajoi karille ja sen miehistö pelastettiin Pyhä Paavali -nimiseen alukseen, ja saaret saivat nimensä näiden laivojen mukaan.
Charles Darwin kävi täällä vuonna 1832 ensimmäisellä osuudella hänen matkan HMS "Beagle" ympäri maailmaa. Darwin luetteli kaikki eläimet ja huomasi että saarilla ei ole yhtään kasvia tai edes jäkälää. Darwin löysi kaksi lintua, suuren ravun ja joukon hyönteisiä jotka elivät lintujen höyhenistössä, pesässä tai ulosteissa. Darwinista tuntui, että täällä voi nähdä, miten elämä levisi uusille alueille. Darwin huomasi, että nämä pienet saaret eivät ole vulkaanisia, vaan syntyneet mannerliikuntojen seurauksena. Toinen kuuluisa saaristossa vieraillut henkilö oli Ernest Shackleton matkallaan Etelämantereelle.
Belmonten luodolle perustettiin majakka vuonna 1930. Se tuhoutui maanjäristyksissä, nykyinen majakka on rakennettu vuonna 1995.
1960-luvun alussa saaristo toimi lähtökohtana ja päätepysäkkinä ensimmäiselle maailmanympäripurjehdukselle pinnan alla, jonka suoritti Yhdysvaltain ydinkäyttöinen sukellusvene USS Triton.
Tutkimusasema.
25. kesäkuuta 1998 Brasilian laivasto avasi saaristossa tutkimusaseman (; ECASPSP). Asemalla työskentelee jatkuvasti neljä tutkijaa, jotka vaihtavat vuoroja 15 päivän välein. Jatkuva miehitys takaa Brasilialle oikeudet lähivesien taloudelliseen hyödyntämiseen.
Kesäkuussa 2006 maanjäristys voimakkuudeltaan yli kuusi Richterin asteikolla ravisteli saaristoa. Sen synnyttämä tsunami vahingoitti tutkimusasemaa.
Maantiede.
São Pedro ja São Paulo sijaitsee Atlantin Valtamerellä, 100 km Päiväntasaajan pohjoispuolella ja on Brasilian ainoa saaristo Pohjoisella pallonpuoliskolla. Pinta-ala on yhteensä noin 1,7 ha ja suurin korkeus on 18 m. Saaristo koostuu useista kareista ja viidestä suuremmasta luodosta:
Merenpohja niiden rannikolla on yli 3650 metrin syvyydellä.
Yhdelläkään luodolla ei ole pysyvää makean veden lähdettä.
Biologia.
Vain suurimmalla luodolla, Belmontella, on kasvillisuutta eli sammalia ja heiniä. Muut kivet ovat enimmäkseen karuja, lukuun ottamatta joitakin merileviä ja sieniä, jotka sietävät suolapärskeitä. Luodoilla elää merilintuja, kuten ruskosuula ("Sula leucogaster"), ruskotiira ("Anous stolidus"), ja tummaruskotiira ("Anous minutus"), sekä hyppyrapuja ("Grapsus grapsus"), hyönteisiä ja hämähäkkejä.
Neidenin kirkko

Neidenin kirkko () on Etelä-Varangin evankelis-luterilaisen seurakunnan kirkko Neidenin kylässä Finnmarkin läänissä Norjassa. Se on vihitty käyttöön vuonna 1902, ja siellä on 155 istumapaikkaa. Kirkkoa kutsutaan myös Neidenin kappeliksi.
Rakentaminen ja ulkoasu.
Kirkon on suunnitellut arkkitehti Karl Norum. Hän oli norjalaisten sauvakirkkojen ihailija, ja Neidenin kirkko muistuttaakin sauvakirkkoa. Rakenteellisesti se ei ole sauvakirkko, vaan se on tehty hirrestä Trondheimissa toimineessa esivalmistettuja taloja valmistaneessa tehtaassa, josta se on kuljetettu ja pystytetty Neideniin.
Tyypiltään kirkko on kolmilaivainen basilika. Keskilaiva on leveä, ja korkea ja seinien yläosassa on klerestorioikkunat, jotka päästävät kirkkoon runsaasti luonnonvaloa. Kirkon kuori on keskilaivaa matalampi ja kapeampi. Pääsisäänkäynnin yläpuolella kirkon harjalta kohoaa asteittain kapeneva torni. Vesikatossa on poikkipäätyjä ja ulokkeita, ja se on katettu puisin paanuin. Katon harjoilla on koristeveistetyt reikälistat, joka päättyvät jokaisessa päädyssä lohikäärmeenpää-veistokseen. Rakennuksen seinät on laudoitettu ulkopuolelta, ja niiden väritys on alkuperäinen punainen. 
Sisätilat.
Sisällä seinähirret ovat näkyvissä. Keskilaivan seinien alaosa on tuettu pilarein. Pilareiden välille on rakennettu kaaret, jotka erottavat sivulaivat keskilaivasta. Kaarien kulmat eli spandrillit on koristeltu veistetyin lehtikuviokoristein, joiden tyyli on jugendin ja lohikäärmetyylin yhdistelmää. Ikkunoiden karmit, puitteet ja listat ovat hienostuneen yksikertaista jugendia.
Kirkon korkea keskilaiva luo vaikutelman sauvakirkoista, joille korotettu sisäkatto on tyypillinen. Sivulaivat, portaikko ja kuori viittaavat sauvakirkoissa käytettyihin portiikkeihin.
Kirkossa on sekä ulko- että sisäpuolella runsaasti veistokoristeita. Pääoven portaiden pylväillä on veistokoristellut ”naamiot”, ja ne näyttävät toivottavan vierailijan ystävällisesti tervetulleeksi. Sama koristeaihe toistuu monissa paikoissa, muun muassa konsoleissa sisällä.
Puinen alttariveistos on todennäköisesti tehty samassa tehtaassa kuin itse kirkkokin ja lienee arkkitehti Norumin suunnittelema. Alttariveistosta koristava krusifiksi on ilmeisesti ulkomaista alkuperää. Kirkon sisustuksen yksityiskohdat on maalannut vesisaarelainen koristemaalari A. Andersen, joka on suunnitellut ja toteuttanut myös alttariveistoksen ja saarnastuolin koristemaalaukset Kirkon sisäväritys on alkuperäinen.
Historia.
Neidenissä oli ollut kolttien ortodoksinen Pyhälle Yrjölle omistettu kappeli vuosisatoja. 26 neideniläistä perhettä tiedusteli vuonna 1898 kirkko- ja opetushallitukselta mahdollisuutta saada Neideniin kirkko ja hautausmaa. Toive toteutui. Yhtenä syynä on pidetty myös tarvetta vahvistaa Norjan näkyvyyttä syrjäisellä Venäjän vastaisella rajaseudulla.
Peuralammit (Puolanka)

Peuralammit on Oulujoen vesistöön kuuluva kolmen pienen järven ryhmä Puolangan kunnan lounaiskolkassa.
Järvet sijaitsevat Peurasuon luoteispäässä, välittömästi Peurakankaan itäpuolella. Suurin eli pohjoisin lampi on pitkänomainen kaakko-luodesuunnassa, mutta sekin on vain kolmisensataa metriä pitkä ja alle sata metriä leveä. Järvet laskevat suo-ojia myöten Piltunginjärveen ja Piltunginjoen kautta Utosjokeen. Ne ovat asumattomia, mutta niille on tieyhteytenä seututie 800:lta Puokion pohjoispuolelta Utajärven Yli-Utokselle tuleva metsäautotie, josta on eteläisimmälle lammelle alle sata metriä.
Gabriele Rossetti

Gabriele Rossetti (s. 7. maaliskuuta 1995 Ponte Buggianese) on italialainen skeet-ammunnan olympiavoittaja. 176 senttimetriä pitkä ja 65 kilogrammaa painava Rossetti edustaa Fiamme Oro -seuraa ja hänen valmentajanaan toimii Bruno Rossetti.
Rossetti saavutti olympiakultaa skeetistä vuoden 2016 kesäolympialaisista ja seuraavana vuonna hän voitti skeetin maailmanmestaruuden. MM-kilpailuista hänellä on myös yksi pronssi vuodelta 2015. Rossetti on voittanu myös ammunnan maailmancupin 2015 ja 2021. Pariisissa 2024 hän voitti skeetin sekaparikilpailun olympiakultaa Diana Bacosin kanssa.
Nuorten tasolla Rossetti on saavuttanut MM-kultaa, kaksi EM-kultaa ja yhden -hopean.
Luiz Cláudio Menon

Luiz Cláudio Menon (s. 7. heinäkuuta 1944 São Paulo) on brasilialainen kilpauransa päättänyt koripalloilija, maailmanmestari ja Pan-Amerikan kisojen kultamitalisti.
Menon voitti Brasilian miesten maajoukkueessa maailmanmestaruuden Brasiliassa 1963, kaksi himmeämpää MM-mitalia ja kaksi mitalia Pan-Amerikan kisoista. Hän edusti Brasiliaa myös kaksissa kesäolympialaisissa: Méxicossa 1968 maa sijoittui neljänneksi ja Münchenissä 1972 seitsemänneksi.
Peter Stenlund

Karl Peter Stenlund (s. 13. helmikuuta 1951 Siipyy) on suomalainen virkamies ja diplomaatti.
Koulutukseltaan Stenlund on valtiotieteiden maisteri Helsingin yliopistosta (1980). Vuosina 1976–1981 hän työskenteli Svensk Presstjänstin päätoimittajana ja RKP:n tiedotuspäällikkönä ja vuosina 1981–1995 RKP:n puoluesihteerinä.
Ulkoasiainhallinnon palveluksessa Stenlund aloitti vuonna 1995. Hän työskenteli Eurooppa-ministerin erityisavustajana 1995, Pohjoismaisen yhteistyön sihteeristön päällikkönä ja yhteistyöministerin sijaisena 1996–1998 ja neuvottelevana virkamiehenä 1998–2003. Ulkomaanedustuksessa Stenlund on työskennellyt ministerinä Suomen Tukholman suurlähetystössä 2003–2005 ja Suomen Norjan suurlähettiläänä 2006–2010.
Ennen nimitystään valtiosihteeriksi Stenlund toimi ulkoasiainministeriön sisäisten ja ulkoisten palveluiden alivaltiosihteerinä maaliskuusta 2010 helmikuuhun 2014.
Stenlund toimi Suomen ulkoasiainministeriön valtiosihteerinä 1. maaliskuuta 2014 lähtien, Pertti Torstilan jäätyä eläkkeelle. Stenlundin nelivuotisen viran päätyttyä helmikuussa 2018 valtiosihteeriksi nimitettiin Matti Anttonen.
Stenlund on naimisissa ja hänellä on kaksi lasta.
Benedito Cícero Tortelli

Benedito Cícero ”Paulista” Tortelli (s. 26. syyskuuta 1939 Sorocaba) on brasilialainen kilpauransa päättänyt koripalloilija ja maailmanmestari.
Tortelli voitti Brasilian miesten maajoukkueessa maailmanmestaruuden Brasilian kotikisoissa 1963 ja kaksi Etelä-Amerikan mestaruutta.
Otto Carlos Phol da Nóbrega

Otto Carlos Phol da Nóbrega (12. elokuuta 1931 Sorocaba – 8. heinäkuuta 2000) oli brasilialainen koripalloilija ja maailmanmestari.
Nóbrega voitti Brasilian miesten maajoukkueessa maailmanmestaruuden Chilessä 1959 ja pronssin Etelä-Amerikan-mestaruuskilpailuista.
Pedro Vicente Fonseca

Pedro Vicente Fonseca (s. 21. tammikuuta 1935 São Vicente) on brasilialainen kilpauransa päättänyt koripalloilija ja maailmanmestari.
Fonseca voitti Brasilian miesten maajoukkueessa maailmanmestaruuden Chilessä 1959, kaksi Pan-Amerikan kisojen pronssia ja pronssin Etelä-Amerikan-mestaruuskilpailuista.
Primera Divisiónin kausi 2016–2017

Primera Divisiónin kausi 2016–2017 oli järjestyksessään Espanjan pääsarjan Primera Divisiónin 86. kausi. Kausi alkoi 19. elokuuta 2016 ja se päättyi 21. toukokuuta 2017. Kuten myös edellisinä vuosina Nike tarjosi viralliset pelipallot otteluihin.
Hallitsevana mestarina kauteen lähti Barcelona. Kaudelle pääsarjaan nousivat Alavés, Leganés ja Osasuna.
Joukkueet.
Kauden 2015–2016 sarjasta putosivat Rayo Vallecano, Getafe ja Levante . Kaudeksi 2016–2017 sarjaan nousivat Alavés, Leganés ja Osasuna.
Tuomarit.
Kaudelle 2016–2017 nimettiin 20 erotuomaria. Ensimmäistä kertaa pääsarjassa oikeutta jakavat José Luis Munuera Montero, Daniel Ocón Arráiz ja Daniel Jesús Trujillo Suárez. Kauden päätteeksi urheilulehti "Marca" myöntää parhaiten suoriutuneelle erotuomarille Guruceta-palkinnon.
Huomioita: 
Tilastot.
Pichichi-palkinto.
Uutislehti "Marca" myöntää Pichichi-palkinnon pelaajalle, joka viimeistelee eniten maaleja kauden aikana.
Zamora-palkinto.
Urheilulehti Marca myöntää Zamora-palkinnon kauden parhaalle maalivahdille. Palkinnon voittavan maalivahdin tulee pelata kuitenkin kaudella vähintään 28 ottelua, joista jokaisessa vähintään 60 minuutin ajan.
José Maciel Senra

José Maciel Senra, kutsumanimeltään Zezinho, on brasilialainen kilpauransa päättänyt koripalloilija ja maailmanmestari.
Senra voitti Brasilian miesten maajoukkueessa maailmanmestaruuden Chilessä 1959 ja kulta- sekä pronssimitalin Etelä-Amerikan-mestaruuskilpailuista.
Yoro Ly

Yoro Lamine Ly (27. elokuuta 1988 Pikine – 23. marraskuuta 2025) oli senegalilainen jalkapalloilija. Hän edusti kaudella 2016 Suomen Veikkausliigassa Tampereen Ilvestä ja on pelannut myös Armenian, Israelin, Portugalin sekä Latvian pääsarjoissa. Oikeajalkainen Ly oli pelipaikaltaan laitahyökkääjä.
Seurajoukkueura.
Ly aloitti uransa Senegalin valioliigan ASC Niarry Tallyssa, jossa hän pelasi vuosina 2009–2011 15 ottelua onnistuen kolmesti maalinteossa. Vuodet 2011–2014 Ly edusti Armenian jalkapalloliigan Shirak FC:tä, jossa hän onnistui 22 kertaa maalinteossa 62 pelaamassaan ottelussa. Kaudella 2012–2013 hän voitti seuran kanssa liigan mestaruuden ja kaudella 2011–2012 Armenian cupin. Vuonna 2013 Ly oli lainalla Israelin Ligat ha'Alin Bnei Yehuda Tel Avivissa.
Elokuussa 2014 Ly siirtyi Portugalin Primeira Ligan Boavistaan. Hän pelasi kaudella 2014–2015 kuudessa Primeira Ligan ottelussa. Huhtikuussa 2015 Ly siirtyi loppuvuoden kattavalla lainasopimuksella Latvian Virslīgan BFC Daugavpilsiin, jossa hän pelasi neljässä ottelussa tehden yhden maalin.
Elokuussa 2016 Ly siirtyi 1+1-vuotisella sopimuksella Suomen Veikkausliigan Tampereen Ilvekseen. Hän debytoi Veikkausliigassa jo seuraavana päivänä Turun Interiä vastaan. Avausmaalinsa Ly laukoi kolmannessa Veikkausliiga-ottelussaan elokuussa 2016 Helsingin IFK:ta vastaan.
Maajoukkueura.
Ly debytoi Senegalin jalkapallomaajoukkueessa toukokuussa 2010 ystävyysottelussa Meksikoa vastaan. Se on hänen ainoa maaottelunsa.
Saavutukset.
Shirak FC
Iso Ylistenjärvi

Iso Ylistenjärvi on Harjajuovan–Pinkjärven vesistöön kuuluva pieni järvi Luvialla Eurajoella Satakunnassa.
Vesistösuhteet.
Umpeenkasvanut järvi jakautuu kahteen avosoiden ja ruovikoiden ympäröimään vesialtaaseen, joista pohjoisemman pinta-alaksi on ilmoitettu on 1,32 hehtaaria ja rantaviivaksi 0,53 kilometriä ja eteläisemmän pinta-alaksi 1,08 hehtaaria ja rantaviivaksi 0,46 kilometriä. Järven korkeudeksi merenpinnasta on vuonna 1978 ilmoitettu 29,4 metriä ja se laskee nimetöntä laskuojaa pitkin länteen Pinkjärveen. Samaan ojaan laskee myös pienempi suorantainen Vähä Ylistenjärvi. Järveen laskee koillisesta oja, joka tuo vettä Eurajoella soitten keskellä sijaitsevasta, Lastensuon Natura 2000 -suojelualueeseen kuuluvasta pienestä Lastensuonjärvestä.
Luonnonarvot.
Järvi kuuluu yhdessä viereisen Vähän Ylistenjärven kanssa Pinkjärven Natura 2000 -suojelualueeseen. Sen erikoispiirteenä on rehevyys ja suorantaisuus. Kasvillisuuteen on kuulunut harvinainen sahalehti.
Historiaa.
Ison ja Vähän ylistenjärven välistä on kulkenut 1910-luvulla toiminnassa ollut Vuojoen metsärata. Nykyinen järvien välitse kulkeva metsäautotie noudattaa vielä sen linjausta. Vuonna 1928 julkaistun Suomen taloudellisen kartan lähtötiedossa Iso Ylistenjärvi on vielä muodostanut yhtenäisen vesialtaan.
Kunnostushanke 2022.
Vuonna 2022 Ison ja Vähän ylistenjärven välistä kosteikkoa ollaan kunnostamassa poistamalla vanhaa tielinjaa järvien välistä 120 m metrin matkalla. Samalla kunnostetaan Isosta Ylistenjärvestä Pinkjärven Pourunlahteen laskevaa purouomaa sekä Isoon Ylistenjärveen idästä laskevaa purouomaa. Ojia tukitaan myös yläpuolisella Lastensuolla veden palauttamiseksi suolle.
Lukáš Krpálek

Lukáš Krpálek (s. 15. marraskuuta 1990 Jihlava) on tšekkiläinen judoka ja olympiavoittaja, maailmanmestari ja Euroopan-mestari. 198 senttimetriä pitkä Krpálek on kilpaillut alle ja yli 100-kiloisten sarjassa. Hän edustaa USK Prahaa ja hänen valmentajanaan toimii Petr Lacina. 
Krpálek saavutti olympiakultaa alle 100-kiloisten sarjasta vuoden 2016 kesäolympialaisista Rio de Janeirosta. Hän oli Tšekin ainoa kultamitalisti kisoissa. Hän voitti Tokion olympialaisissa 2020 yli 100 kg sarjan. Vuoden 2012 kesäolympialaisissa Lontoossa Krpálek sijoittui seitsemänneksi. MM-kilpailuista Krpálekilla on kultaa alle 100 kg:n sarjasta vuodelta 2014 ja yli 100-kiloisista 2019 sekä yksi hopea ja kaksi pronssia. Vuoden 2015 Euroopan kisoista Bakusta Krpálek saavutti hopeaa. 
EM-kilpailuista Krpálekilla on kolme kultaa ja kolme pronssia. Vuoden 2013 kesäuniversiadeista Kazanista hän voitti kultaa sekä alle 100-kiloisista että avoimesta sarjasta. Nuorten MM-kilpailuista Krpálekilla on kaksi kultaa. Nuorten EM-kilpailuista hänellä on alle 17-vuotiaissa yksi hopea, alle 20-vuotiaissa yksi kulta ja yksi hopea sekä alle 23-vuotiaissa yksi kulta.
Brasilian naisten koripallomaajoukkue

Brasilian naisten koripallomaajoukkue edustaa Brasiliaa naisten koripallon maajoukkuekilpailuissa.
Brasilian naismaajoukkue on osallistunut vuodesta 1992 lähtien jokaisiin kesäolympialaisiin. Joukkue on saavuttanut kaksi olympiamitalia, hopeaa Atlantassa 1996 ja pronssia Sydneyssä 2000. MM-kilpailuista Brasilia on ollut poissa vain vuosien 1959 ja 2018 turnauksista. Se voitti MM-pronssia kotikisoissaan 1971 ja maailmanmestaruuden Australiassa 1994 ja on sijoittunut neljästi neljänneksi. Amerikan-mestaruuskilpailuissa ja Pan-Amerikan kisoissa Brasilia on yltänyt kaksinumeroiseen mitalimäärään.
Maan tunnetuimpiin naismaajoukkuekoripalloilijoihin kuuluvat muun muassa arvokisamitalistit Hortência Marcari, Maria Paula Silva, Janeth Arcain, Adriana Aparecida dos Santos, Cíntia Silva dos Santos, Silvinha ja Adriana Moisés Pinto.
Jean-Charles Valladont

 
Jean-Charles Valladont (s. 20. maaliskuuta 1989 Besançon) on ranskalainen jousiampuja ja olympiamitalisti.
Valladont ylsi olympiahopealle Rion olympialaisissa 2016 miesten yksilökilpailussa ja Pariisin olympialaisissa 2024 miesten joukkuekilpailussa. MM-tasolla Valladont on saavuttanut joukkuekilpailussa kolmesti hopeaa ja kerran pronssia.
From Earth, From Ashes, From Dust

From Earth, From Ashes, From Dust on suomalaisyhtye Softenginen 4. joulukuuta 2015 julkaistu viiden kappaleen EP. EP on ensimmäinen osa yhtyeen myöhemmin julkaistavasta toisesta studioalbumista.
EP oli YleX-radiokanavan viikon albumina marraskuussa 2015.
Travis Stevens

Travis Stevens (s. 28. helmikuuta 1986 Bellevue, Washington) on yhdysvaltalainen judoka.
Stevens saavutti olympiahopeaa alle 81-kiloisten sarjasta vuoden 2016 kesäolympialaisista Rio de Janeirosta. Vuoden 2012 olympialaisissa Lontoossa Stevens sijoittui viidenneksi, ja neljä vuotta aiemmin 2008 Pekingissä hän oli seitsemäs.
Kuusivuotiaana kamppailulajien parissa aloittanut Stevens on judon lisäksi brasilialaisen jujutsun taitaja.
Florin Mergea

Florin Mergea (s. 26. tammikuuta 1985 Craiova) on romanialainen tennispelaaja ja olympiamitalisti. 180 senttimetriä pitkä ja 76 kilogrammaa painava Mergea aloitti ammattilaisuransa vuonna 2003. Hän on erikoistunut nelinpeliin, jossa hänen paras sijoituksensa ATP-rankingissa on seitsemäs heinäkuulta 2015.
Mergea saavutti Horia Tecăun kanssa olympiahopeaa vuoden 2016 kesäolympialaisista Rio de Janeirosta. Mergea ja Tecău hävisivät finaalissa Espanjan Marc Lópezille ja Rafael Nadalille. Grand Slam -turnausten nelinpelissä Mergea on ollut parhaimmillaan välierissä vuoden 2014 Ranskan avoimissa ja vuoden 2015 Wimbledonissa ensin Marin Draganjan ja sitten Rohan Bopannan kanssa. Vuonna 2003 Mergea saavutti Wimbledonin nuorten sarjan mestaruuden sekä kaksinpelissä että nelinpelissä Tecăun kanssa.
Kaksinpelissä Mergea on ollut ATP-rankingissa parhaimmillaan sijalla 243 toukokuussa 2005.
Hisayoshi Harasawa

Hisayoshi Harasawa (; s. 3. heinäkuuta 1992 Shimonoseki) on japanilainen judoka.
Harasawa saavutti olympiahopeaa yli 100-kiloisten sarjasta vuoden 2016 kesäolympialaisissa Rio de Janeirossa. Hän hävisi loppuottelussa ranskalaislegenda Teddy Rinerille. Hän voitti joukkuekilpailun maailmanmestaruuden Budapestissa 2017, Bakussa 2018 ja Tokiossa 2019 sekä sai yli 100 kg:n painoluokassa MM-hopeaa 2019 ja pronssia 2018. Vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa 2020 Harasawa oli mukana Japanin judojoukkueessa, joka voitti sekajoukkuekilpailun hopeaa. Yli 100 kg:n painoluokassa hän sijoittui viidenneksi.
Harasawa voitti kultaa yli 100 kg:n painoluokassa Gwangjun universiadeissa 2015. Hän on saavuttanut Masters-, Grand Prix- ja Grand Slam -kilpailuissa kuusi turnausvoittoa, viisi kakkossijaa ja kolme kolmossijaa. Maailmancupeissa / Continental Open -kilpailuissa hänellä on yksi turnausvoitto. Hän voitti Japanin-mestaruuden avoimessa sarjassa vuosina 2015 ja 2018 sekä yli 100-kiloisissa 2016 ja 2019.
Abdullah Al-Rashidi

Abdullah Al-Rashidi (; s. 21. elokuuta 1963 Kuwait) on kuwaitilainen haulikkoampuja. Hän on kilpaillut olympialaisten skeetissä jokaisissa olympialaisissa Atlantan olympialaisista 1996 lähtien.
Vuoden 2016 olympialaisissa Al-Rashidi kilpaili olympialipun alla Kuwaitin olympiakomitean hyllytyksen vuoksi. Hän voitti skeetissä pronssia.
MM-kilpailuissa hän on voittanut kolme kultaa ja yhden pronssin skeetissä.
Kōrei

Kōrei () oli perinteisen japanilaisen tiedon mukaisesti Japanin seitsemäs keisari. Suurin osa Kōrein elämästä kertovista tiedoista on todennäköisesti legendaa. Perimätietojen mukaan hän eli peräti 127-vuotiaaksi ja hallitsi Japania 75 vuotta.
Todellisuudessa Kōrei on saattanut elää ensimmäisen vuosisadan alussa.
Anky van Grunsven

Theodora Elisabeth Gerarda "Anky" van Grunsven (s. 2. tammikuuta 1968 Erp) on alankomaalainen uransa päättänyt kouluratsastuksen olympiavoittaja, maailmanmestari ja Euroopan-mestari. 172 senttimetriä pitkä ja 56 kilogrammaa urallaan painanut van Grunsven aloitti ratsastuksen vuonna 1974 kuusivuotiaana.
Van Grunsven osallistui urallaan seitsemiin kesäolympialaisiin vuosina 1988–2012. Hän saavutti olympialaisista yhdeksän mitalia, joista kolme on kultaista, viisi hopeista ja yksi pronssinen. Ensimmäisen mitalinsa van Grunsven saavutti jo vuoden 1992 kesäolympialaisista Barcelonasta ollen joukkuekilpailussa hopealla. Yksilökilpailun van Grunsven voitti kolme kertaa peräkkäin vuosina 2000, 2004 ja 2008 ollen ainoa tähän pystynyt ratsastaja. Yhdeksällä mitalillaan van Grunsven on olympiahistorian menestynein ratsastaja. 
MM-kilpailuista van Grunsven saavutti urallaan kaksi kultaa ja viisi hopeaa. Kouluratsastuksen EM-kilpailuista hän saavutti peräti viisi kultamitalia, kahdeksan hopeamitalia ja kaksi pronssimitalia. Maailmancupin van Grunsven voitti yhdeksän kertaa. Van Grunsven lopetti kouluratsastusuransa vuonna 2013 31 arvokisamitalin jälkeen.
Kouluratsastusuransa jälkeen van Grunsven siirtyi reiningin pariin ja saavutti lajissa joukkue-EM-pronssia vuonna 2015.
Bathurstin 12 tunnin ajo

Bathurstin 12 tunnin ajo (Liqui Moly Bathurst 12 Hour) on moottoriurheilun kestävyyskilpailu, joka ajetaan Mount Panorama Circuitin moottoriradalla Uudessa Etelä-Walesissa Australiassa. Ensimmäinen kestävyyskilpailu siellä ajettiin vuonna 1991. Kilpailu kestää nimensä mukaisesti 12 tuntia.
Kilpailu on kuulunut vuodesta 2016 Intercontinental GT Challenge -sarjaan.
Kilpailussa ovat olleet mukana FIA GT3 -määrityksen mukaiset autot vuodesta 2011 lähtien.
Fransmanni

Fransmanni on arkikielinen nimitys ranskalaiselle.
Fransmanni voi tarkoittaa myös seuraavia: