Thaimaa

Thaimaan kuningaskunta () eli Thaimaa () on valtio Kaakkois-Aasiassa. Maan rajanaapureita ovat Laos ja Kambodža idässä, Siaminlahti ja Malesia etelässä, sekä Andamaanienmeri ja Myanmar lännessä. Valtion pinta-ala on noin puoli miljoonaa neliökilometriä ja asukasluku noin 70 miljoonaa. Thaimaan pääkaupunki on Bangkok. Suurin osa maan väestöstä on theravada-buddhalaisia thaita, jotka puhuvat thain kieltä.
Hallitusmuodoltaan Thaimaa on perustuslaillinen monarkia, joka on ollut 22. toukokuuta 2014 tapahtuneesta sotilasvallankaappauksesta lähtien sotilasjuntan johtama. Maassa kaappauksen jälkeen voimaan tullut sotatilalaki kumottiin virallisesti 1. huhtikuuta 2015. Juntan nimi on ”Rauhan ja järjestyksen kansallinen neuvosto” (NCPO) ja sitä johtaa kaappauksen toteuttanut asevoimien komentaja, kenraali Prayut Chan-o-cha, jonka aseman toimeenpanovallan edustajana kuningas on vahvistanut. Uuden 21. heinäkuuta 2014 voimaan tulleen perustuslain mukaan lainsäädäntövaltaa käyttää yksikamarinen ei vaaleilla valittava 220-jäseninen parlamentti eli kansalliskokous, jonka jäsenet NCPO valitsee ja kuningas nimittää. Kansalliskokous valitsi yksimielisesti kenraali Prayut Chan-o-chan pääministeriksi 24. elokuuta 2014. Prayuth luopui asevoimien komentajan tehtävistä 30. syyskuuta 2014. Hänet valittiin jatkamaan pääministerinä kesäkuussa 2019.
Thaimaan ajanlasku perustuu buddhalaisen kalenterin itäiseen versioon, joka on 543 vuotta gregoriaanista kalenteria edellä. Buddhalaisen kalenterin vuosi 2567 vastaa vuotta 2024. Vuosi vaihtuu kuitenkin 1. tammikuuta, kuten gregoriaanisessa kalenterissa.
Maantiede.
Thaimaan maasto on vaihtelevaa. Pohjoinen osa maasta on pitkälti vuoristoista. Koillis-Thaimaa eli Isan on ylänkö, jonka pohjois- ja itärajana toimii Mekong-joki. Keski-Thaimaa, jossa sijaitsee myös Bangkok, on Chao Phraya-joen laaksoa. Etelä-Thaimaa koostuu vain kapeasta Kran-kannaksesta, joka yhdistää Manner-Aasian Malakan niemimaahan. Joet ovat Thaimaalle keskeisiä kulkureittejä ja niiden varsilla kasvaa riisiä. Saaristossa tärkeitä maastonpiirteitä ovat mangrovesuot. Thaimaan korkein huippu on Doi Inthanon, jonka korkeus merenpinnasta on 2 565 metriä.
Ilmastoltaan koko maa on trooppinen ja kuuluu monsuunivyöhykkeeseen. Lähes kaikkialla saadaan tarpeeksi sadetta, mutta sadekauden pituus ja ajoitus vaihtelee maan eri osissa. Koillisosassa kuiva kausi on melko pitkä, ja kun maaperä pidättää vettä huonosti, kuivuus haittaa maanviljelyä.
Joulukuussa 2004 Intian valtameren maanjäristyksen aiheuttama tsunami tappoi tuhansia ihmisiä ja aiheutti merkittävää tuhoa Thaimaan länsirannalla, mukaan lukien turistien suosimilla Khao Lakin ja Phuketin alueilla.
Saaret.
Thaimaan suurin saari on Ko Phuket. Se on 50 km pitkä ja 21 km leveä. Saaren yhdistää mantereeseen Sarasinin silta. Toiseksi suurin on Ko Samui. Saarten nimissä esiintyvä sana "ko" tai "koh" merkitsee saarta.
Luonto ja luonnonsuojelu.
Thaimaan luonto on monipuolinen: sademetsää, vuoristoa, tasankoja, kosteikkoja ja merta. Suurista nisäkkäistä maassa tavataan tiikereitä, leopardeja, aasiannorsuja, kauluskarhuja, sambarhirviä, muurahaiskäpyjä, gibboneita, tapiireita, delfiineitä, dugongeita ja monia muita. Kasvistoon kuuluu yli 27 000 kukkivaa kasvia.
Thaimaassa on 48 kansallispuistoa. Niistä vanhin on Khao Yain kansallispuisto, joka on laaja sademetsäalue noin 200 km Bangkokista. Erawanin kansallispuiston päänähtävyys on Pharatin luola. Phetran kansallispuisto kattaa saaria, koralliriuttoja ja sademetsää. Kilpikonnat pesivät Hat Nai Yankin kansallispuistossa.
Historia.
Maan nimen etymologia.
Sanan ”thai” () merkitykset ovat ’vapaus’ ja ’itsenäisyys’ sekä maahan ja kansaan liittyen ”thai”, ”Thaimaa” ja ”thaimaalainen”.
Thaimaan vanha nimi on Siam (, "Pratheet sajaam"). 24. kesäkuuta 1939 silloinen pääministeri Luang Phibulsongkhram muutti valtion nimeksi "Thaimaa" (, "Pratheet thai"). Thaimaassa se on ollut valtion nimenä siitä lähtien. Nimi "Siam" oli käytössä länsimaissa lyhyesti 1945–1949. Thaimaan perustuslakiuudistus vuodelta 1949 tuntee kuitenkin vain nimen "Thaimaa", joka sen jälkeen on ollut yleisesti käytössä ollut nimi Thaimaasta.
Varhaishistoria ja Ayutthaya.
Thaimaan aluetta ovat vuosituhansien aikana asuttaneet Kiinasta vaeltaneet kansat. Arkeologiset todisteet kertovat jatkuvasta asutuksesta ainakin 20 000 vuoden ajalta. Maan keski- ja eteläosan sankat metsät tarjosivat niin runsaasti ravintoa, että alueella ei ollut syytä siirtyä pois metsästäjä-keräilijäkulttuurista pitkään aikaan. Sen sijaan koillisella Khoratin ylängöllä riisinviljely kehittyi noin 3000 eaa. eli aikaisemmin kuin missään muualla Aasiassa. Riisinviljely vauhditti myös sosiaalisen ja poliittisen järjestelmän syntymistä.
Nykyisen Thaimaan valtion juuret juontavat vuonna 1238 perustettuun Sukhothain kuningaskuntaan ja sen heikennyttyä syntyneeseen Ayutthayan kuningaskuntaan. Ayutthayan ja Sukhothain kanssa kilpaili lisäksi Lanna-kuningaskunta. Ayutthayan ensimmäinen kuningas Rama Thibodi otti theravadabuddhalaisuuden valtakunnan viralliseksi uskonnoksi erottuakseen naapurinsa Angkorin hinduista ja kokosi Dharmashastra-nimisen lakikokoelman, joka säilyi käytössä 1800-luvun lopulle. 1500-luvulta Ayutthayalla oli joitain kontakteja portugalilaisiin.
Chakri-dynastia.
Burmalaiset tuhosivat Ayutthayan 1767, jonka jälkeen vallan keskus siirtyi Chao Phraya -joen suulle 1782 perustettuun uuteen pääkaupunkiin Bangkokiin. Alkoi edelleen kestävä Chakri-dynastian kausi kuningas Rama I:n johdolla.
Ainoana Kaakkois-Aasian maana Thaimaa, silloinen Siam välttyi länsimaiden kolonisaatiolta kahden kuninkaan Mongkutin (1851–1868) ja Chulalongkornin (1868–1910) kaukokatseisen ja varovaisen ulkopolitiikan ansiosta 1800-luvun lopulla ja 1900-luvun alussa, vaikka maa menettikin omistuksiaan Ranskan Indokiinalle ja briteille. Chulalongkornin aikana aloitettiin länsimaisten neuvonantajien avulla maan ja kaupankäynnin modernisointi ja rakennettiin muun muassa ensimmäiset rautatiet. Vuoden 1855 Bowringin sopimus antoi briteille verovapauden kaupassa ja muita etuoikeuksia Siamin alueella. Ensimmäisessä maailmansodassa Siam oli liittoutuneiden puolella. Se osallistui Versaillesin rauhankonferenssiin ja kuului Kansainliiton perustajajäseniin.
Perustuslaillinen monarkia, sotilasvaltaa ja vallankaappauksia.
Vuoden 1932 verettömässä vallankumouksessa kuningas Prajadhipokin absoluuttinen monarkia lakkautettiin ja Thaimaa sai perustuslain. Vuonna 1939 maan nimi vaihdettiin Thaimaaksi (vapaiden maa.)
Toisen maailmansodan aikana maata hallinnut kansallismielinen hallitus Phibunin johdolla liittoutui akselivaltojen ja Japanin kanssa ja avasi rajat Japanin miehitysjoukoille. Japanilaiset etenivät maan läpi kohti brittien hallitsemia Malaijaa, Singaporea ja Burmaa. Siam julisti sodan Yhdysvalloille 25. tammikuuta 1942, mutta suurlähettiläs kieltäytyi toimittamasta julistusta eteenpäin. Liittoutuneet miehittivät maan vuonna 1945. Japanin kukistuttua Phibunin sotilashallitus vaihtui, ja maanpakolaiskuningas Ananda Mahidol palasi maahan. Hänet kuitenkin salamurhattiin seuraavana vuonna, jonka johdosta pääministeri Pridi joutui eroamaan ja 1947 valtaan nousi sotilasvallankaappauksella sodan aikainen japanilaismyönteinen kenraali Phibun. Sotilashallitukset jatkuivat vuoteen 1973.
Kylmän sodan aikana Thaimaa solmi läheiset suhteet Yhdysvaltoihin, jolta se sai huomattavaa taloudellista ja teknistä apua. Thaimaa oli strategisesti tärkeä tukikohta ja puskurivyöhyke kommunismin vastaisessa taistelussa Vietnamin sodassa. Vuodesta 1965 lähtien maassa oli Yhdysvaltain joukkoja ja thai-joukot taistelivat Vietnamin sodan lisäksi jo aiemmin Korean sodassa sekä myöhemmin Persianlahden sodassa. Sotatarviketeollisuus ja investoinnit infrastruktuuriin, teihin ja lentokenttiin, auttoivat nostamaan Thaimaan kansantalouden nousuun.
Thaimaan sisäpolitiikkaa toisen maailmansodan jälkeisenä aikana on leimannut sarja sotilasdiktatuureja ja -vallankaappauksia. Vuoden 1973 kansalaisliikehdintä pakotti Thanom Kittikachornin maanpakoon, mutta hänen paluunsa 1976 johti uuteen sotilashallintoon, joka kukisti Bangkokin opiskelijamielenosoitukset verisesti. Uusi perustuslaki säädettiin 1978, ja kenraali Prem Tinsulanonda otti vallan 1980. Hän luopui sotilasasemastaan 1983 ja hallitsi siviilinä 1983 lähtien. Hänet valittiin myös uudelleen vaaleilla 1986. Kenraali Chatichai Choonhaven korvasi Premin vuoden 1988 vaalien jälkeen. Vuonna 1991 tapahtui 17. sotilasvallankaappaus sitten vuoden 1932. Siviili Anand Panyarachun nimitettiin pääministeriksi.
Maaliskuun 1992 vaaleilla valittu pääministeri Suchinda Kraprayoon, kenraali hänkin, joutui eroamaan mielenosoitusten jälkeen kuninkaan kehotuksesta, minkä jälkeisistä vapaista vaaleista lähtien maassa oli lähinnä heikkoja ja lyhytaikaisia siviilihallituksia 2000-luvun alkuun asti. Maan eteläosassa on kuitenkin ollut pitkään levotonta, ja Pattanin separatistiliike on ajoittain käynyt alueella avointa sotaa hallitusta vastaan. Aasian talouskriisi vuonna 1997 muodosti käännepisteen taloudessa. Bahtin kurssi laski voimakkaasti ja Kansainvälinen valuuttarahasto puuttui maan talouden hoitoon. Tuhansia vierastyöläisiä karkotettiin maasta.
Perustamansa Thai Rak Thai -puolueen johtaja, tietoliikennemiljonääri Thaksin Shinawatra oli Thaimaan pääministerinä vuodesta 2001 lähtien. Hänet vallasta 19. syyskuuta 2006 syösseen sotilasvallankaappauksen jälkeen maa oli sotilashallinnossa tammikuuhun 2008 asti. Joulukuussa 2007 järjestetyissä vaaleissa voitti Samak Sundaravejin muodostama thaksinilainen Phak Phalang Prachachon (PPP). Samak Sundaravej syrjäytettiin pääministerin asemasta 9. syyskuuta 2008 oikeuden päätöksellä. Häntä seurasi Somchai Wongsawat, jonka oikeus erotti 2. joulukuuta 2008 vaalivilppituomion vuoksi. Samalla PPP-puolue ja sen kaksi hallituskumppania lakkautettiin ja niiden johtohenkilöt suljettiin politiikasta.
Seuraava pääministeri Abhisit Vejjajiva aloitti virkakautensa joulukuussa 2008. Maaliskuussa 2009 entinen pääministeri Thaksin Shinawatra väitti julkisuudessa, että vuoden 2006 sotilaskaappauksen järjestäneet tahot olivat pelanneet Abhisitin pääministerin virkaan. Vaikka Abhisit kiisti syytökset, sadat tuhannet mielenosoittajat astuivat kaduille vaatimaan Abhisitin eroa. Mielenosoitukset jatkuivat kuukausikaupalla, ja muuttuivat väkivaltaisiksi keväällä 2010. Kymmeniä kuoli ja satoja loukkaantui.
Pääministeri Abhisit esitti parlamentin hajottamista 9. toukokuuta 2011 sen jälkeen, kun perustuslakituomioistuin oli vahvistanut kolmen uuden vaalilain lainmukaisuuden. Uudet vaalit pidettiin 3. heinäkuuta 2011. Istuvan pääministerin päävastustajaksi oli noussut Pheu Thai -oppositiopuolueen uusi puheenjohtaja Yingluck Shinawatra, joka on vankilatuomiota maasta paenneen entisen pääministeri Thaksin Shinawatran sisko. Pheu Thai voitti vaalit saaden yli puolet 500-jäsenisen parlamentin edustajapaikoista.
22. toukokuuta 2014 Thaimaan armeija kaappasi vallan ja kumosi perustuslain. Sotilaat pidättivät mielenosoitusten ja vastamielenosoitusten johtajat kesken neuvottelujen, joissa etsittiin ratkaisua Thaimaan pitkäaikaiseen poliittiseen kriisiin. Maahan asetettiin öinen ulkonaliikkumiskielto, ja yli viiden ihmisen kokoontumiset olivat kiellettyjä. Kaikki televisio- ja radiokanavat määrättiin välittämään vain armeijan tiedotteita normaalien ohjelmiensa sijaan, ja ihmisiä kehotettiin olemaan lietsomatta ristiriitoja sosiaalisessa mediassa.
Lokakuussa 2016 Thaimaan kuningas Bhumibol Adulyadej kuoli 88-vuotiaana oltuaan maan kuninkaana vuodesta 1946 eli noin 70 vuotta. Vaikka kuninkaalla ei ollut poliittista valtaa, hän oli äärimmäisen arvostettu ja palvottu jumalallisena hahmona. Uudeksi kuninkaaksi nousi Bhumibolin poika Maha Vajiralongkorn eli Rama X, joka kruunattiin 66-vuotiaana perinteisessä kruunajaisseremoniassa toukokuussa 2019. Uudelta kuninkaalta puuttuu täysin isänsä arvovalta ja lukuisat kuninkaan elämään liittyvät skandaalit ovat aiheuttaneet kansalaisissa suuttumusta.
Kesäkuussa 2019 Thaimaan uuden siviilihallituksen pääministerinä jatkoi Prayuth Chan-ocha, joka asevoimien komentajana oli johtanut vuoden 2014 sotilasvallankaappausta ja jatkanut siitä lähtien pääministerinä. Thaimaassa pidettiin maaliskuussa 2019 ensimmäiset vaalit vuoden 2014 jälkeen. Vaaleissa mikään puolue ei saanut selkeätä enemmistöä. Thaksiniin kytköksissä oleva oppositiopuolue Pheu Thai sai eniten paikkoja alahuoneeseen, mutta sotilashallitus nimitti ylähuoneen kokoonpanon. Parlamentin molempien kamareiden yhteisellä äänestyksellä Prayuth Chan-ocha tuli valituksi, vaikka hänellä ei ollut takanaan parlamentin alahuoneen enemmistöä. Tämän mahdollisti vuonna 2017 muutettu perustuslaki.
Politiikka.
Thaimaa on perustuslaillinen kuningaskunta. Vaikka poliittinen valta onkin pääministerillä, kuningasta kunnioitetaan ja arvostetaan suunnattomasti kansan keskuudessa. Kuningas on useampaan otteeseen käyttänyt moraalista arvovaltaansa ratkaistakseen poliittisia kriisejä. 2000-luvulla kuninkaan arvovalta on rapistunut, ja jotkut olivat pettyneitä kun kuningas ei puuttunut vuoden 2010 levottomuuksiin.
On laitonta solvata tai kritisoida kuningasta ja sen tekeminen voi johtaa syytteisiin. Hallituksen johtaja on pääministeri, jonka nimittää kuningas parlamentin alahuoneen jäsenistä. Yleensä nimitetään sen puolueen johtaja, joka muodostaa enemmistöä edustavan koalitiohallituksen.
Kansalliskokous (รัฐสภา, rathasapha) on kaksikamarinen parlamentti, joka koostuu 500-paikkaisesta edustajainhuoneesta (สภาผู้แทนราษฎร, sapha phuthaen ratsadon) ja 250-paikkaisesta senaatista (วุฒิสภา, wuthisapha). Senaattorit ovat armeijan nimittämiä. Alahuoneeseen valitaan 375 edustajaa useamman paikan vaalipiireistä ja 125 edustajaa puoluelistoilta.
Freedom Housen vuoden 2010 raportti luokittelee Thaimaan "osittain vapaaksi" maaksi. Sen mukaan Thaimaa ei ole vaalidemokratia; vaikka vuoden 2007 parlamenttivaalit sujuivat ilman suurempia ongelmia ja palauttivat siviilivallan, ne eivät olleet tasapuoliset eivätkä vapaat.
Hallinnollinen jako.
Thaimaa jakautuu 76 provinssiin ("changwat", yksikkö ja monikko), jotka on luokiteltu viideksi provinssiryhmäksi. Kunkin provinssin nimi on johdettu sen pääkaupungista.
Vuonna 2000 provinssit oli jaettu 795 alueeseen ("amphoe"), 81 osa-alueeseen ("king amphoe" ja lisäksi 7 255 kuntaan ("tambon"), 69 855 kylään.
Suurimmat kaupungit.
Vuonna 2010 Thaimaassa arvioitiin olevan seitsemän yli 200 000 asukkaan kaupunkia. Suurin kaupunki oli edelleen Bangkok, mutta sen väkiluku oli pienentynyt vuosikymmenen aikana alle kuuteen miljoonaan.
Talous.
Thaimaa on teollistunut kehitysmaa. Maan talous riippuu voimakkaasti viennistä. Se on Indonesian jälkeen Kaakkois-Aasian toiseksi suurin. Thaimaa on WTO:n ja ASEAN:in jäsen ja on aktiivisesti edistänyt vapaakauppaa. Kiina, Japani ja Yhdysvallat ovat Thaimaan suurimmat kauppakumppanit.
1990-luvun lopun Aasian talouskriisin jälkeen aloitettiin "thaksinomiikkana" () tunnettu talouspolitiikka. Thaksin pyrki houkuttelemaan ulkomaalaisten sijoituksia ja lisäämään kotimaista kulutusta. Vuosittainen talouskasvu oli vuonna 2003 ja 2004 yli kuusi prosenttia. Poliittinen epävarmuus ja kansainvälinen lama hidastivat talouskasvua 2008. Vuosina 2010–2011 kasvu on päässyt uuteen vauhtiin.
Vuonna 2020 maatalouden osuus BKT:sta oli 8,2 prosenttia. Noin 32 prosenttia thaimaalaista työskentelee maataloudessa. Maataloustuotteita ovat riisi, maniokki, kumi, maissi, sokeriruoko, kookospähkinät ja soijapavut. Teollisuuden osuus BKT:sta on 36,2 prosenttia. Merkittäviä teollisuudenaloja ovat elektroniikka, komponentit, tietokoneosat ja autot. Palveluiden osuus BKT:sta oli 56 prosenttia. Thaimaa on suosittu matkakohde ja turismin osuus on merkittävä. Pandemiavuonna sen osuus BKT:sta oli noin 6 prosenttia, kolmasosa edeltävistä vuosista. Thaimaan suosituimpia matkailukohteita ovat muun muassa Pattaya, Hua Hin, Ao Nang sekä Phuketin ja Koh Samuin saaret.
Merkittävimmät luonnonvarat ovat tina, maakaasu, volframi, lyijy ja kipsi. Merkittävimpiin vientituotteisiin kuuluvat koneet, elektroniikka, tekstiilit, riisi, kala, kumituotteet ja vilja. Noin puolet maailmassa valmistetuista kiintolevyistä on peräisin Thaimaasta.
Thaimaa tuottaa itse fossiilisia polttoaineita, mutta sen raakaöljyvarat ovat hupenemassa ja se nojaa yhä enemmän tuontiöljyyn. Vaikka kaasuntuotanto on kasvanut, maasta tuli myös maakaasun nettotuoja vuonna 2000. Vuonna 2017 uusiutuvien energialähteiden osuus energiankäytöstä oli vain prosentin verran.
Liikenne.
Thaimaassa on 101 lentokenttää, joista kahdeksalla yli kolmikilometrinen kiitotie. Päällystettyjä kiitoteitä on 63 lentokentällä. Maan suurin lentoasema on Bangkokissa sijaitseva Suvarnabhumin kansainvälinen lentoasema. Rautateitä on noin 4 100 kilometriä. Yleisin raideleveys on 1 000 millimetriä. Satamakaupunkeja ovat Bangkok, Laem Chabang, Map Ta Phut, Prachuap ja Si Racha.
Thaimaan valtionrautatiet toimivat neljällä linjalla: pohjoisrata, etelärata, itärata ja koillisrata. Junissa on kolme luokkaa, ja matkustaminen on usein miellyttävämpää vaikka hitaampaa kuin pitkän matkan linja-autoilla.
Paikallisliikenteessä käytetään kolmipyöräisiä tuk-tuk-moottoripyörätakseja sekä avolavapakettiautosta muunnettuja lavatakseja ("songthaew"), joiden lavalla istutaan kahdessa penkkirivissä. Thaimaassa on vasemmanpuoleinen liikenne.
Joilla ja kanaaleilla liikutaan pitkäperäisillä veneillä. Saarille kuljetaan 8–10 metriä pitkillä sisäkoneella varustetuilla puuveneillä. Matkailijoita varten on myös kalliimpia kantosiipialuksia.
Maailman terveysjärjestön WHO:n mukaan Thaimaan tieliikenteessä tapahtuu eniten kuolemaan johtavia onnettomuuksia Kaakkois-Aasiassa.
Väestö.
Kolme neljäsosaa Thaimaan väestöstä on etnisiä thaita. Thait jaetaan maantieteellisin ja etnisin perustein seuraaviin ryhmiin: keskiseen (36 %), thai-laoihin (32 %), pohjoiseen (8 %) ja eteläiseen (8 %). Neljäsosa väestöstä on alle 15-vuotiaita. Väestönkasvu on 0,68 % vuodessa ja odotettu elinajanennuste miehillä 70,24 vuotta ja naisilla 74,98 vuotta.
Maassa on myös merkittävä kiinalaisvähemmistö, joka edustaa suhteellisen suurta osaa taloudesta. Noin 12 %:lla asukkaista on kiinalaiset sukujuuret, mutta Thaimaan kiinalaiset ovat laajalti sulautuneet valtaväestöön. 
Muita merkittäviä väestöryhmiä ovat malaijit (n. 3 miljoonaa) etelässä lähellä Malesian rajaa ja erinäiset vuoristoheimot (mm. hmong, mein, karen) pohjoisessa.
Theravada-buddhalaisuus on Thaimaan virallinen uskonto, jota noin 94 % väestöstä tunnustaa. Muslimeja on 5–6 %, kristittyjä 1 % ja hinduja vielä vähemmän. Buddhalaisuuden rinnalla harjoitetaan myös šamanismia ja henkien palvontaa.
Suurin osa väestöstä asuu maaseudulla, perinteisillä riisinviljelyalueilla keskisillä, koillisilla ja pohjoisilla alueilla. Väestöstä vain 31,6 % asuu kaupungeissa, lähinnä Bangkokin alueella, mutta kaupunkiväestön osuus on kasvussa.
Väestönkasvu on hidastunut tehokkaan perhesuunnitteluohjelman ansiosta vuoden 1960 3,1 prosentista alle 1 %:iin. Eliniänodote on toisaalta kasvanut. AIDS on merkittävä epidemia, noin puoli miljoonaa tai 1,4 % väestöstä kantaa HI-virusta. Vuosittain 25 000–30 000 kuolee AIDSin komplikaatioihin, näistä suurin osa on tuottavinta 20–49-vuotiasta väestöä. 1990-luvun alun aggressiivinen koulutusohjelma alensi infektioiden määrän 100 000 vuosittaisesta nykyiseen 15 000:een.
Thain kieli on maan virallinen kieli ja sen Bangkokissa puhuttu keskinen murre on median ja koululaitoksen käyttämä yleiskieli, jota kaikki ymmärtävät ja osaavat puhua paikallismurteensa ohella. Yläluokka käyttää virallisissa yhteyksissä sanastoltaan yleiskielestä huomattavasti poikkeavaa thaita, jota kutsutaan rachasapiksi (ราชาศัพท์).
Kulttuuri.
Nykyaikaisen mediakulttuurin läpitunkema maa kunnioittaa edelleen vanhoja perinteitä, kuningasta, munkkeja ja valtauskontoa theravada-buddhalaisuutta, joita pidetään yhteiskunnan tukipilareina.
Ruokailu on Thaimaassa osa sosiaalista kanssakäymistä. Monimuotoisen thaikeittiön perusta on thairiisi, jota höystetään tulisilla curreilla (kaeng), chileillä, kasviksilla ja kalalla tai äyriäisillä. Maan pohjoisosassa ruoka muistuttaa laosilaista ruokaa, ja siellä syödään enemmän lihaa ja tahmeampaa riisiä kuin muualla. Vaikka chili ei kuulunut ennen Kolumbuksen matkoja thaikeittiöön, on se nykyään erottamaton osa thaikulttuuria.
Thaimaassa tervehditään kättelyn sijasta wai-tervehdyksellä. Siinä avokämmenet liitetään vastakkain ja käsien sijainti kertoo, mikä on tervehtijän ja tervehdittävän sosiaalisen aseman tai ikäero. Mitä ylempiarvoisempi tai muuten tärkeämpi tervehdittävä on, sitä lähemmäksi otsaa kädet asetetaan. Arvostetuimmat henkilöt ovat buddhalaiset munkit, jolloin kädet nostetaan otsan korkeudelle - myös kuninkaalliset tervehtivät munkkeja näin. Buddhan kuvia tai patsaita tervehdittäessä wai tehdään polvillaan, kädet kohotetaan vähintään otsan tasolle, kumarrutaan syvään eteenpäin ja kämmenet painetaan lattiaan. Tämä toistetaan kolme kertaa. Tervehtimisen lisäksi wailla voidaan myös osoittaa kiitosta tai pahoittelua.
Perinteinen thaimusiikki-instrumentti on ksylofonia etäisesti muistuttava "ranat" tai "radad", jonka taitajia ja opettajia pidetään suuressa arvossa. Klassisen musiikin asemaa pitää Thaimaassa pi phat, mutta syvien kansankerrosten iskelmämusiikki, luk thung, kerää suurimmat kuuntelijamäärät niin radiosoittojen kuin myydyn musiikin määrällä mitattuna. Länsimaisesta rockmusiikista on Thaimaassa kehittynyt melodinen kitarasäesteinen "string" (Sek Loso) ja kantaa ottava "phleng phya chiwit", jonka tunnetuin edustaja on Carabao eli Caravan.
Perinteisiin kuvataiteisiin kuuluvat buddhalaisiin temppeleihin tehdyt puu- ja kiviveistokset, maalaukset ja pronssipatsaat. Muita käsityönmuotoja ovat lakkatyöt, helmiäisupotukset, hopea- ja kultatyöt sekä puukaiverrukset. Aiemmin myös asuinrakennukset tehtiin yksinomaan puusta, mutta nykyään rakennusteollisuuden kehittyminen, väestönkasvu ja metsäpinta-alan dramaattinen pieneneminen ovat tehneet betonituotteista halpoja ja puusta kallista. Rakennustapoja on muovannut eniten tarve mukautua kuumaan ilmastoon aikana, jolloin ei vielä ollut koneellista ilmastointia. Perinteinen thaitalo nostettiin tulvimisen vuoksi pylväiden varaan. Samalla pylväiden alle syntyi suojaisa tila, joka toimii kodinhoitohuoneena ja kuumien öiden makuupaikkanakin.
Urheilu.
Thaimaa on osallistunut olympialaisiin vuodesta 1952. Olympialaisissa thaimaalaiset urheilijat ovat menestyneet parhaiten nyrkkeilyssä ja painonnostossa. Murtomaahiihtäjä Prawat Nagvajara on edustanut maataan myös talviolympialaisissa 2002 ja 2006. Thaimaan jalkapallomaajoukkue oli joulukuussa 2010 FIFAN rankingissa sijalla 120.
Thaimaan kansallisurheilulaji on kamppailulajeihin kuuluva "muay thai" eli thainyrkkeily. Se on muinaisesta thaimaalaisesta sotataidosta kehittynyt kamppailulaji, jossa yhdistyvät lyönnit, potkut ja pystypaini.