tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Clara Pontoppidan

Clara Pontoppidan (23. huhtikuuta 1883 Kööpenhamina – 22. tammikuuta 1975 Kööpenhamina) oli tanskalainen teatteri- ja elokuvanäyttelijä. Merkittävän puheteatteriuran ohella hän oli eräs tanskalaisen mykän elokuvan suurimmista tähdistä. Lisäksi hän näytteli radio- ja televisioteatterissa.
Elämä ja ura.
Clara Pontoppidanin vanhemmat olivat Eduard Heinrich Rasmussen (1857–1901) ja Sara Vilhelmine Caroline Brammer (1859–1935). Hän kävi Tanskan kuninkaallisen teatterin baletti- ja oppilaskoulun vuonna 1892. Ammattinäyttelijän uransa hän aloitti samaisessa teatterissa vuonna 1901 näytelmässä "Gurre". Vuonna 1905 Pontoppidan kiinnitettiin Dagmarteatretiin, jossa hän työskenteli lähes 20 vuotta. Pitkän jakson katkaisivat kiinnitykset Det Ny Teateriin (1908–1909) ja Alexandrateatretiin (1914–1917) (myöhemmin Betty Nansen Teatret).
Pontoppidan saavutti taiteilijavoittoja John Galsworthyn kappaleessa "En virkelig Dame" ("The Fugitive") lokakuussa 1914 ja seuraavana vuonna Marguerite Gautierin osassa A. Dumasin "Kamelianaisessa". Vuonna 1925 Pontoppidan palasi Kuninkaallisen teatterin riveihin. Hänen viimeinen näytöksensä oli 21. joulukuuta 1973 teatterin 225-vuotisjuhlien yhteydessä.
Pontoppidanin puolivuosisataisen Kuninkaallisen teatterin kauden näyttämötaiteellisia voittoja olivat Salome kappaleessa "En Idealist", nimiosa kappaleessa "Anna Sophie Hedvig" ja leskirouva Tang kappaleessa "En kvinde er overflødig". Hänen muita merkittäviä näyttämötehtäviään olivat muun muassa Rouva Markmann (Kaj Munkin kappale "Døden"), Amme (August Strindbergin "Isä"), sekä erityyppiset roolit tanskalaisen Kjeld Abellin aikalaisnäytelmissä.
Vuonna 1902 Pontoppidan esiintyi balettitanssijana varhaisessa mykkäelokuvassa "Pas de deux". Vuodesta 1910 hän työskenteli näyttelijänä kymmenissä tanskalaisissa ja ruotsalaisissa mykkäelokuvissa. Hänen mykän kautensa merkittäviä rooleja olivat esimerkiksi Siri elokuvassa "Lehtiä paholaisen kirjasta" (1920) ja sisar Cecilia ruotsalaisessa kauhuelokuvassa "Noita" (1922).
Clara Pontoppidan avioitui näyttelijä Carlo Wiethin kanssa 1906. Liitto päättyi eroon 1917. Helmikuussa 1920 hän avioitui Povl Vilhelm Pontoppidanin (1889–1953) kanssa.
Amanita (yritys)

Amanita Oy on kirjailijoiden Kaari Utrion ja Kai Linnilän vuonna 1982 perustama, kirjankustannusalalla toimiva tuotantoyhtiö ja kustantamo. Amanita on ainoa suomalainen kustantamo, joka on erikoistunut arvoteosten kustantamiseen. Yhtiö on tuottanut laajoja suurteoksia ja yksittäisnumeroituja keräilyharvinaisuuksia vuodesta 1990.
Kakumin kansallispuisto

 
Kakumin kansallispuisto on luonnonsuojelualue Ghanassa. Sen pinta-ala on 357 neliökilometriä.
Kakumissa on norsuja, bongoja, seitsemän lajia apinoita, yhteensä 40 lajia nisäkkäitä ja lukemattomia lintuja. Eläinten tarkkailua varten on rakennettu kävelysilta ylös puiden lehvästön keskelle.
Jalkapallon naisten Euroopan-mestaruuskilpailut 2013

Jalkapallon naisten Euroopan-mestaruuskilpailut 2013 olivat järjestyksessään 11. jalkapallon naisten Euroopan-mestaruuskilpailut. Ne järjestettiin Ruotsissa 10. – 28. heinäkuuta 2013.. Turnauksessa pelasi 12 joukkuetta. Saksa voitti kuudennen peräkkäisen Euroopan-mestaruutensa.
Hakijat.
Jokaisella hakijamaalla pitää olla vähintään kuusi stadionia sekä yksi varastadion. Yhden stadionin kapasiteetti on oltava vähintään 15 000 ja muiden stadioneiden 7 000. Hakemukset piti jättää UEFAlle viimeistään 15. kesäkuuta 2010.
Hakijamaat
Puola, Bulgaria ja Sveitsi olivat muut kandidaatit, mutta vain Alankomaat ja Ruotsi jättivät lopulliset hakemuksensa UEFAlle.
Joukkueet.
Turnauksen joukkueet oli jaettu kolmeen neljän joukkueen alkulohkoon, joista kunkin lohkon kaksi parasta sekä kaksi parasta kolmosta selviytyivät puolivälierävaiheeseen. Lohkossa kolmanneksi sijoittuneiden keskinäinen paremmuus ratkottiin pisteiden perusteella, joten Islanti oli lohkokolmosista paras. Muista lohkokolmosista Tanska ja Venäjä olivat molemmat keränneet kaksi pistettä, joten niistä jatkoonpääsijä valittiin arpomalla. Arvonnan voitti Tanska.
My Only One

"My Only One" on suomalainen englanninkielinen pop/rock-sävelmä, jonka levytti ensimmäisenä Jim &amp; The Beatmakers singlelevylle vuonna 1964. Laulun säveltäjä on Raul Wikström (edellä mainitun yhtyeen laulusolisti ”Jim”).
Vuonna 1975 Hurriganes levytti sen albumilleen "Crazy Days". Lauluosuuden hoiti Cisse Häkkinen, ja ”My Only One” oli myös Hurriganesin konserteissa Häkkisen vakionumero.
I’ll Stay by Your Side

I’ll Stay by Your Side on Torben Lundgreenin ja Jørgen Lundgreenin kirjoittama tanskalainen musiikkikappale. Sen julkaisi tanskalainen The Lollipops -yhtye toisella albumillaan "The Lollipops" vuonna 1965. Kappale julkaistiin saman vuoden toukokuussa myös singlenä B-puolenaan ”That’s All”.
Suomalainen Hurriganes-yhtye levytti kappaleesta cover-version "Roadrunner"-albumilleen vuonna 1974 nimellä ”I Will Stay”. Sen lauloi Cisse Häkkinen.
John Harvard

John Harvard (marraskuu 1607 Lontoo – 14. syyskuuta 1638 Charlestown, Massachusetts) oli englantilainen kirkonmies ja lahjoittaja, jonka mukaan yhdysvaltalainen Harvardin yliopisto sai nimensä.
Harvard oli kotoisin Lontoon Southwarkista. Harvardin isä Robert ja suurin osa sisaruksista menehtyi ruttoon vuonna 1625. Hän kirjoittautui opiskelijaksi Cambridgen yliopiston Emmanuel Collegeen joulukuussa 1627. Hänelle myönnettiin Cambridgesta Bachelor of Arts -tutkinto 1632 ja Master of Arts -tutkinto 1635.
Harvard meni huhtikuussa 1636 naimisiin Ann Sadlerin kanssa. Vuonna 1637 Harvard muutti Uuteen-Englantiin. Hän työskenteli Charlestownin ensimmäisessä kirkossa.
Harvard kuoli tuberkuloosiin vuonna 1638. Hän oli Englannista saadun perinnön myötä suhteellisen varakas verrattuna muihin siirtokunnan asukkaisiin. Harvard testamenttasi puolet omaisuudestaan sekä kirjakokoelmansa läheisessä New Townessa vuonna 1636 perustetulle oppilaitokselle. New Towne nimettiin pian Cambridgeksi ja vuonna 1639 oppilaitos nimettiin Harvard Collegeksi ensimmäisen merkittävän lahjoittajansa mukaan.
John Harvardista ei ole säilynyt aikalaismuotokuvia, joten hänen ulkonäkönsä on jäänyt tuntemattomaksi. Harvardin muistoksi on tehty lasimaalaus Emmanuel Collegen kappeliin 1884 ja veistos Harvardin yliopiston kampukselle 1884, mutta näiden muistomerkkien malleina ovat olleet muut henkilöt.
Hank Garland

Walter Louis ”Hank” Garland (11. marraskuuta 1930 – 27. joulukuuta 2004) oli yhdysvaltalainen studiomuusikko, joka soitti muun muassa Elvis Presleyn, Patsy Clinen, Roy Orbisonin ja The Everly Brothersin levytyksissä.
Elämä.
Hank Garland syntyi Cowpensissä Etelä-Carolinassa. Hän aloitti kitaran soittamisen kuusivuotiaana, esiintyi radiossa kuusi vuotta myöhemmin ja työskenteli levykaupassa kaksi vuotta myöhemmin. Hank muutti 16-vuotiaana Nashvilleen, jossa tapasi basisti Bob Mooren ja viulisti Dale Potterin.
Vuonna 1949 Garland levytti säveltämänsä kitarainstrumentaalin ”Sugarfoot Rag”, jota myytiin miljoona kappaletta. Edellinen instrumentaalihitti oli kaksi vuotta aikaisemmin levytetty Bernie B. Smithin ”Bernie’s Reel”.
Parhaiten Garland soitti Elvis Presleyn levytyksissä, joista mainittakoon ”Little Sister”, ”I Need Your Love Tonight” ja ”A Big Hunk O’Love”. Muita Garlandin kanssa levyttäneitä artisteja olivat muun muassa Patsy Cline, Brenda Lee, Mel Tillis, Marty Robbins, The Everly Brothers, Boots Randolph, Roy Orbison ja Conway Twitty.
Garlandilla oli myös suhteita Gibsonin johtajaan Ted McCartyyn. Garland ja hänen muusikkoystävänsä Billy Byrd kehittivät yhdessä Gibson Byrdland -kitaran, jota Garland myös itse soitti.
Syyskuussa 1961 Garland joutui auto-onnettomuuteen ja oli viikon koomassa. Vaimonsa tuen avulla hän kykeni taas liikkumaan, puhumaan ja soittamaan. 1960-luvun puolessa välissä Garland kärsi mielenterveydenongelmista, ja sähköhoito vaurioitti hänen aivojaan.
Hank Garland kuoli stafylokokkitartuntaan 27. joulukuuta 2004 Orange Parkissa Floridassa. 
Garlandin muistolle omistettu elokuva "Crazy" sai ensi-iltansa 10. joulukuuta 2007. Siinä häntä näyttelee Waylon Payne.
5-hydroksi-isouraatti

5-hydroksi-isouraatti (C5H4N4O4) on puriinijohdannainen, joka muodostuu uraattioksidaasin hapettaessa virtsahapoksi. 5-hydroksi-isouraatti hajoaa allantoiiniksi.
Uraattioksidaasientsyymin arveltiin alun perin hapettavan virtsahapon suoraan allantoiiniksi. NMR-spektrometrillä tehdyt tutkimukset kuitenkin osoittivat, että reaktiossa muodostuu 5-hydroksi-isouraattia. Yhdiste kykenee toimimaan itse oman hapettumisensa katalyyttinä ja tässä reaktiossa muodostuu allantoiinia sekä hyvin pieni määrä spirodihydantoiinia.
Cumberlandinlammaskoira

Cumberlandinlammaskoira ("Cumberland Sheepdog") on sukupuuttoon kuollut englantilainen koirarotu. Sen väitetään olleen yksi australianpaimenkoiran kantaroduista.
Ulkonäkö.
Rotu edusti collie-tyyppiä ja muistuttikin erittäin paljon bordercollieta, joskin oli tätä raskasrakenteisempi, leveäpäisempi ja tuuheaturkkisempi. Se mainittiin Clifforf LB Hubbardin teoksessa "Dogs In Britain, A Description of All Native Breeds and Most Foreign Breeds in Britain" vuodelta 1948. Hubbard kuvaili sitä paljon walesinpaimenkoiran kaltaiseksi. Pää oli melko leveä ja litteä ja kapeni keskipitkää kuonoa kohti. Melko pienet korvat olivat eteenpäin taittuneet tai puolipystyt. Runko oli melko pitkä ja erittäin notkea. Raajat olivat kevyet mutta lihaksikkaat ja häntä alaskiinnittynyt ja laahaava. Karvapeite oli melko runsas ja tiheä. Väritys oli aina musta valkoisella liekkikuviolla, rintakehällä, raajoilla ja hännänpäällä. Säkäkorkeus oli 50,8 cm ja paino 18–22,5 kg.
Luonne ja käyttäytyminen.
Cumberlandinlammaskoira oli viisas, ketterä ja työkoirana luotettava. Se oli sopeutunut kotialueensa karuun ilmastoon, ja sen runsas, tiheä ja vedenkestävä karvapeite suojasi sitä kylmältä ja sateelta. Se työskenteli hiljaa, nopeasti ja matalalla.
Alkuperä.
Rotu oli sukua bordercollielle ja muille vanhoille työcollieille. Sitä esiintyi Luoteis-Englannin Cumberlandissa, Westmorlandissa ja Peak Districtissä vuosisatojen ajan. Peak Districtistä Cheviot-kukkuloille, erityisesti alueen itäpuolella, sitä pidettiin erinomaisena työkoirana.
Hugh Lowther, Lonsdalen 5. jaarli oli rodun suuri ihailija ja hänellä olikin elämänsä aikana monta sen edustajaa. Niitä oli ollut hänen perheellään yli sadan vuoden ajan ja hän yritti pelastaa populaation sukupuutolta. Vuonna 1899 lordi Lonsdalen oli pakko risteyttää jäljellä olleet cumberlandinlammaskoiransa saksanpaimenkoiran kanssa. Tämä pelasti kannan muutamaksi vuosikymmeneksi, mutta joitain vuosia ennen kuin Hubbard kirjoitti kirjansa lordi Lonsdale oli lakkauttanut kennelinsä ja antanut loput koiransa maanviljelijäystävilleen ympäri Lowtheria.
Cumberlandin maanviljelijät olivat aloittaneet rodulla lammaskoirakokeet, joita kesti vähintään 65 vuotta ennen kuin se kuoli sukupuuttoon. 1900-luvun alkupuolella joitain sen edustajia kutsuttiin bordercollieiksi ja se on voinutkin sulautua tähän rotuun. Hubbardin mukaan moni niin kutsutuista bordercollieista jotka olivat voittaneet palkintoja olivat cumberlandinlammaskoiria. 1800-luvun lopulla ja 1900-luvun alussa cumberlandinlammaskoiria esiintyi joka vuosi paikallisissa lammaskoirakokeissa, mutta jo 1900-luvun puolivälissä rotu alkoi harvinaistua nopeasti.
Breaking the Rules

Breaking Rules on suomalaisen kuuron rap-artistin Signmarkin toinen studioalbumi, joka julkaistiin 21. huhtikuuta 2010. Edellisen albumin tapaan tämäkin albumi sisältää CD:n lisäksi DVD:n, jolla on musiikkivideot kaikista CD:n kappaleista. DVD sisältää myös videoita Signmarkin keikoilta. Kappaleet on kirjoitettu yhteistyössä Brandon Bauerin kanssa, joka on antanyt myös äänensä niille. Albumin on tuottanut Sakke Aalto.
K. Heino

Karl (Kaarle) Heino (aik. "Lindroos"; 14. lokakuuta 1848 Heinolan maalaiskunta – 18. elokuuta 1921 Jyväskylä) oli suomalainen filosofian tohtori, lyseon lehtori ja tietokirjailija.
Heinon vanhemmat olivat suutari Henrik Lindroos ja Hedvig Volain. Hän pääsi ylioppilaaksi Jyväskylän alkeisopistosta ja valmistui 1882 filosofian kandidaatiksi Helsingin yliopistosta. Vuonna 1891 Heino väitteli tohtoriksi Leipzigissa. Heino toimi Jyväskylän lyseon latinan kielen lehtorina 1892–1916.
Karl Heino oli naimisissa vuodesta 1894 Edla Julia Nyholmin kanssa.
Teoksia.
Nimellä "K. Heino":
Nimellä Karl Lindroos:
Mcnabinpaimenkoira

Mcnabinpaimenkoira ("McNab Dog") on yhdysvaltalainen koirarotu. 
Ulkonäkö.
Rodun ulkonäkö voi vaihdella suuresti. Korvat ovat keskikokoiset ja joko pystyt tai kärjistään taittuneet. Joillain on luonnontöpö ja toisilla pitkä, kapea, lyhytkarvainen häntä. Erityinen piirre on kissamaiset käpälät jotka lisäävät sen ketteryyttä. Säkäkorkeus vaihtelee tavallisesti 37,5–62,5 cm ja paino 13–25 kg välillä, mutta jotkin kookkaat yksilöt painavat jopa 32 kg.
Karvapeite on sileä tai lyhyt. Yhteiset juuret bordercollien kanssa aiheuttavat sen että väri on yleensä musta tai punainen valkoisin merkein; valkoinen kuono, valkoinen viiva joka johtaa siitä silmien välin kautta päähän, yleensä valkoinen niska, rintakehä, hännänpää ja yksi tai useampi käpälä. Muut värivaihtoehdot ovat yksivärinen musta tai punainen sekä musta ruskein merkein (black &amp; tan). Desmond Morriksen mukaan tyypillisin väritys on mustavalkoinen - valkoista esiintyy yleensä kuonossa, salamanmuotoisena merkkinä päässä, niskassa, rintakehässä, hännänpäässä ja raajoissa.
Luonne ja käyttäytyminen.
Mcnabinpaimenkoira on valpas, nopea, ketterä ja nopea oppimaan, työssään voimakas ja suorasukainen. Se on tottelevainen, suojeleva ja ystävällinen. Se on ahkera työssään, hyvätapainen, hygieeninen ja pieneläimiä kohtaan ystävällinen. Se tulee hyvin toimeen muiden koirien ja vieraiden ihmisten kanssa. Se vaatii laajoja alueita joilla juosta ja on onnellisimmillaan kun sillä on työtä tehtävänään. Sille pitäisi antaa paitsi fyysistä liikuntaa, myös henkistä aivotyötä opettamalla uusia aktiviteetteja ja temppuja sekä antaa sen tutustua uusiin ympäristöihin.
Rotua jalostetaan lähinnä paimennusominaisuuksia silmällä pitäen; se tunnetaan hyvin karjakoirana, mutta voi myös paimentaa muita eläimiä kuten hevosia, lampaita ja laamoja. Se yleensä haukkuu ja murisee paimentaessaan, toisin kuin tavallisesti hiljaa työskentelevä bordercollie. Se on vähemmän liikeherkkä ja pakkomielteinen kuin bordercollie. Se voi olla myös erinomainen hirven ja villisian metsästyskoira.
Alkuperä.
1800-luvun alussa Bruce McKinsey perheineen muuttivat Ylämaan pohjois-osista Keski-Skotlannin Grampianvuorille ja toivat mukanaan lammaskoiransa - jotka edustivat varhaista collietyyppiä nimeltä "Fox Shepherd". Heidän naapurinsa Alexander McNab alkoi kasvattaa näitä koiria. Vuonna 1868 hän muutti lammasfarmariksi Kaliforniaan ja hankki suuren karjatilan Mendocinosta läheltä Ukiahin kaupunkia.
Vuonna 1885 McNab kävi Skotlannissa hankkimassa siellä aikaisemmin kehittämiään lammaskoiria työkoiriksi Kalifornian farmilleen. Kaliforniassa näitä Skotlannista tuotuja yksilöitä risteytettiin espanjalaisten lammaskoiranarttujen kanssa, joita baskilaiset maanviljelijät olivat tuoneet maahan kotialueeltaan. Kyseisten risteytysten jälkeläiset muodostivat mcnabinpaimenkoiran kantapopulaation.
Rotu jalostettiin paikalliseen kuumaan ilmastoon sopivammaksi, minkä vuoksi lyhytkarvaisia yksilöitä suosittiin jalostuksessa. Nykyisin se on suosittu Kalifornian Keskuslaaksossa, mutta harvoin nähty sen ulkopuolella.
Alcoutim

Alcoutim on Portugalin kunta Faron piirissä Algarven alueella. Se sijaitsee Espanjan rajalla. Kunnan pinta-ala on noin 575 neliökilometriä ja väkiluku 2 401 (vuonna 2024). Kunnan väestötiheys on siten 4 asukasta neliökilometrillä. Sen hallinnollinen keskus on Guadianajoen rannalla vastapäätä Espanjan rajaa sijaitseva Alcoutimin kylä. Rajanaapureita ovat pohjoisessa Mértolan kunta, idässä Espanjan Huelvan maakunta, kaakossa Castro Marim, lounaassa Tavira sekä lännessä Loulé ja Almodôvar.
Alcoutimin pormestari on Paulo Jorge Paulino. Kunnan juhlapäivä on syyskuun toinen perjantai. 
Kaupungissa sijaitsee historiallinen maurilainen Alcoutimin linna ("Castelo de Alcoutim").
Latvominen

Latvominen on varsinkin historialliseen karjatalouteen kuuluneessa lehdestyksessä käytetty menettely, jossa puun latva ja oksat ajoittain katkaistiin kerppujen tai pienikokoisen käyttöpuun hankkimiseksi. Kerput olivat lehtipuista tai -pensaista katkottuja lehdeskimppuja, joita syötettiin talvella lampaille ja naudoille. Suomessa latvottiin koivuja vielä 1900-luvun alkupuolella paikoin Ahvenanmaalla, Hämeessä ja Vakka-Suomessa. Kerppuja on käytetty myös muidenkien eläinten ruokinnassa, esimerkiksi peura- ja hirvieläinten talvikauden ruokinnassa. Pohjois-Suomessa kerppuja on tehty porojen ruoaksi vielä nykypäivänäkin. Keski-Euroopassa latvottiin erityisesti salavia ja poppeleita. Nykyään latvominen on edelleen osa perinnebiotooppina arvokkaiden lehdesniittyjen hoitoa, jota Suomessa tehdään etenkin Saaristomerellä ja Ahvenanmaalla.
Turner Layton

John Turner Layton Jr. (2. heinäkuuta 1894 – 6. helmikuuta 1978) oli yhdysvaltalainen säveltäjä ja pianisti. Hänen tunnetuimmat kappaleensa ovat sanoittaja Henry Creamerin kanssa kirjoitetut ”After You’ve Gone” (1918) ja ”Way Down Yonder in New Orleans” (1922).
Layton esiintyi vaudeville-näytöksissa Henry Creamerin aisaparina kiertäen esiintymässä Yhdysvalloissa ja Euroopassa. Heidän ensimmäinen menestyskappaleensa oli Sophie Tuckerin esittämä ”After You’ve Gone” vuodelta 1918. Vuonna 1921 Gus Van ja Joe Schenck esittivät Laytonin ja Creamerin ”Strut Miss Lizzie” -kappaleen näytelmässä "Ziegfeld Follies of 1921". Erittäin suosittu oli myös vuoden 1922 ”Way Down Yonder in New Orleans”, joka esitettiin musikaalissa "Spice of 1922". Jazzartisti Bix Beiderbecke nauhoitti kappaleen vuonna 1927 ja Fred Astaire ja Ginger Rogers esittivät sen tanssinumerona vuoden 1939 elokuvassa "Tanssin kuningaspari". Layton ja Creamer myös kirjoittivat muutamia Broadway-näytelmiä, jotka kuitenkin vuoden 1922 "Strut Miss Lizzie" -menestystä lukuun ottamatta jäivät lyhytikäisiksi.
Vuonna 1924 Layton muutti Lontooseen ja alkoi esiintyä yhdysvaltalaisen laulaja Clarence Johnstonen kanssa. He esiintyivät duona Johnstonen laulaessa ja Laytonin soittaessa pianoa. Laytonista ja Johnstonesta tuli ennen pitkää yksi maan suosituimmista vaudevillekokoonpanoista. 11 vuoden yhteistyönsä aikana heidän levytyksiään myytiin yli 10 miljoonaa kappaletta. He kiersivät esiintymässä Englannissa vuoteen 1935 asti, jolloin Johnstone joutui avioeroskandaalin takia muuttamaan takaisin Yhdysvaltoihin ja Layton ryhtyi sooloesiintyjäksi.
Ryhmä 27

Ryhmä 27 eli sukupolvi 27 (esp. "Generación del 27") oli espanjalaisten runoilijoiden seura, joka nousi maan kirjallisuuspiireistä vuosina 1923–1927. 
Ensimmäinen varsinainen kokoontuminen järjestettiin Sevillassa runoilija Luis de Góngoran kuolinpäivän 300-vuotismuiston kunniaksi vuonna 1927. Kirjoittajat ja älymystö kerääntyivät Ateneo de Sevillaan, ja osallistujien joukossa olivat muun muassa Rafael Alberti ja Federico Garcia Lorca. Ryhmä 27 vaikutti mullistavalla tavalla Espanjan sekä espanjankielisten maitten kulttuuriin ja kirjallisuuteen. Esimerkiksi chileläinen Pablo Neruda sai ryhmältä paljon vaikutteita.
Tyylilaji.
Ryhmä 27:n jäsenten taiteellisessa tuotannossa vaikuttivat tyylisuunnista lähinnä avantgarde, johon kuuluivat muun muassa ultraismi ja surrealismi. Muita keskeisiä piirteitä olivat perinnetietous, kuvakielen rikas käyttö, vapaa runomitta ja jopa naiivikin spontaanius sekä luonnonläheiset teemat. Näihin yhdisteltiin aimo ripaus vastakkainasettelua ja yhteiskunnallisuutta. Erilaisia marginaali-ilmiöitä saatettiin kuvata runsaasti. Yhtä, selkeää tyylisuuntaa ryhmälle ei kuitenkaan voida määritellä, sillä sen taiteilijat edustivat useita erilaisia aloja ja näkemyksiä.
Henry Creamer

Henry Creamer (21. kesäkuuta 1897 – 14. lokakuuta 1930) oli yhdysvaltalainen sanoittaja, laulaja ja vaudeville-esiintyjä.
Creamer syntyi Richmondissa, Virginiassa, ja työskenteli newyorkilaisessa musiikkiyhtiössä ennen vaudevilleuraansa. Myöhemmin hän ryhtyi laulajaksi ja tanssijaksi ja kiersi Yhdysvaltoja ja Eurooppaa vaudeville-esityksissä. Hän työskenteli paljon pianisti Turner Laytonin kanssa. Creamer ja Layton kirjoittivat muun muassa kappaleet ”After You’ve Gone” (1918) ja ”Way Down Yonder in New Orleans” (1922) sekä suositun Broadway-näytelmän "Strut Miss Lizzie" (1922). Fred Astaire ja Ginger Rogers esittivät ”Way Down Yonder in New Orleansin” vuoden 1939 elokuvassa "Tanssin kuningaspari". Vuonna 1924 Layton muutti Englantiin. Creamer sanoitti pianisti James P. Johnsonille muun muassa vuoden 1926 kappaleen ”Alabama Stomp” ja Ruth Ettingin vuonna 1930 hitiksi tekemän ”If I Could Be with You”.
Syyspäivänhattu

Syyspäivänhattu eli kultapäivänhattu ("Rudbeckia laciniata") on päivänhattujen sukuun kuuluva perenna, jota käytetään koristekasvina. Laji on kotoisin Pohjois-Amerikasta. Se on levinnyt alkuperäisen levinneisyysalueen ulkopuolelle.
Kuvaus.
Syyspäivänhatulla on pystykasvuiset, jäykät ja haaroittuneet varret. Lehdet ovat päältä kaljuja. Alimmat lehdet ovat syvään pariliuskaisia, ylimmät ehyitä. Kukinto on mykerö, jonka kehräkukat ovat vihertävät ja laitakukat keltaiset. Laitakukat taipuvat vanhemmiten riippuviksi.
Lajikkeet.
Syyspäivänhatusta on jalostettu korkeudeltaan vaihtelevia lajikkeita. Tiheään kerrannaisia ja puolipallomaisia kukintoja tekeviä lajikkeita kutsutaan kultapalloiksi ('Goldball', 'Goldquelle', 'Golden Glow'). Kultapallot ovat korkeakasvuisia (2–2,5 m). Kultapallo on vuoden 2011 maatiaiskasvi.
Osmo Pasanen

Osmo Aulis Pasanen (s. 12. heinäkuuta 1936) on suomalaisen graafisen suunnittelun pitkäaikainen vaikuttaja ja kouluttaja. 
Pasanen kävi Taideteollisen oppilaitoksen graafisen linjan 1956–1959. Hän aloitti uransa graafisena suunnittelijana Mainosrengas Oy:ssä 1957–1962 ja siirtyi sitten SEK Oy:n art directoriksi ja luovan osaston johtajaksi vuosiksi 1962–1971, kunnes perusti Airi Hastin ja Seppo Vormalan kanssa mainostoimiston Hast Pasanen Vormala Oy.
Pasanen on tehnyt graafista suunnittelua yritysten lisäksi muun muassa Ateneumin, Sara Hildenin sekä Helsingin, Turun ja Tampereen kaupungin taidemuseoille, Helsingin taidehallille, Taidekeskus Retretille ja Taidekeskus Salmelalle, sekä monille kuvataiteilijoille. 
Opetustyö.
Osmo Pasanen on toiminut graafisen suunnittelun tuntiopettajana Taideteollisessa keskuskoulussa vuosina 1968–1971 ja Taideteollisessa korkeakoulussa 1972–1988. Kuvallisen viestinnän, graafisen suunnittelun ja visualisoinnin tuntiopettajana sekä kurssisuunnittelijana hän toimi Markkinointi-instituutissa vuodesta 1981 ja graafisen suunnittelun tuntiopettajana MG-koulussa vuodesta 1968. Opetushallituksen kuvallisen ilmaisun toimikunnan puheenjohtajana Pasanen toimi vuosina 2001–2007 ja visuaalisen suunnittelun ammattitutkinnon tutkintotoimikunnan jäsenenä 2001–2010.
Palkinnot.
Osmo Pasanen on voittanut useita palkintoja Vuoden parhaat julisteet -kilpailuissa 1966 alkaen sekä lukuisia kulta- ja hopeajyviä Kultajyvä-ilmoituskilpailussa. Pasanen sai vuonna 1993 Graafiset muotoilijat ry:n myöntämän Björn Landström -palkinnon graafisen suunnittelun tason edistämisestä Suomessa. Hän on menestynyt myös kansainvälisissä graafisen suunnittelun kilpailuissa kuten Rizzolin Kultainen painokone ja New Yorkin kansainvälinen filmi- ja televisiofestivaali. Vuoden huiput -kilpailussa Pasanen sai graafisen suunnittelun kultahuipun 1991. Vuonna 1970 hän sai Ulkomainos Oy:n myöntämän apurahan suomalaisen julistetaiteen edistämiseksi. Valtion taideteollisuuspalkinnon Pasanen sai 1985.
Edustustehtäviä.
Osmo Pasanen on toiminut tuomariston jäsenenä muun muassa Lahden kansainvälisessä julistebiennalessa 1977, Vuoden parhaat julisteet -kilpailussa 1970 ja 1990, Kansallispankin liikemerkkikilpailussa sekä 46. Teatteripäivien julistekilpailussa 1973.
Pasanen on osallistunut julisteillaan suomalaisen käyttögrafiikan yhteisnäyttelyihin Pariisin Musée de la Publicitéssä 2008 ja Varsovan julistebiennalessa. Hänen töitään on julkaistu graafisen suunnittelun kansainvälisissä ammattijulkaisuissa kuten Graphis, Novum ja Modern Publicity.
The Powerless Rise

The Powerless Rise on metalcore-yhtye As I Lay Dyingin viides studioalbumi. Metal Blade Records julkaisi albumin 7. toukokuuta 2010 Euroopassa ja 11. toukokuuta Yhdysvalloissa. Julkaisuajankohtana albumi pääsi albumimyynnillään Billboardin Top 200 -listalla sijalle 10, ja myyntilukumäärä oli 38 000. Singleinä julkaistiin kappaleet "Parallels", "Anodyne Sea" ja "Beyond Our Suffering".
Äänitys.
As I Lay Dying alkoi kirjoittaa kappaleita "The Powerless Risea" varten vuoden 2009 puolivälissä oltuaan kaksi vuotta kiertueella edellisen albumin "An Ocean Between Us" julkaisun jälkeen. Syyskuun lopussa yhtyeellä oli valmiina "noin 6-7" kappaletta ja aikoi mennä studioon 17. lokakuuta 2009, jolloin jatkaisivat kappaleiden kirjoittamista. Aiemmilla albumeilla As I Lay Dying oli kirjoittanut kappaleet vain muutamassa kuukaudessa. "An Ocean Between Usin" ja "The Powerless Risen" kolmen vuoden julkaisuväli oli suurin yhtyeen uralla. Laulaja Tim Lambesis sanoi, että kun muiden yhtyeiden "on pakko kiirehtiä pukatakseen ulos huonon levyn, jotta voivat alkaa tehdä kiertueita ja maksaa laskunsa," As I Lay Dying työskenteli hartaasti "tehdäksemme levyn, jota kelpaa kuunnella (toivottavasti), ja alkaa tehdä kiertueita, kun olemme valmiita." 
"The Powerless Risen" tuotti Killswitch Engage kitaristi Adam Dutkiewicz ja Daniel Castelman, ja albumin miksasi Colin Richardson ja Martyn Ford. Adam Dutkiewicz tuotti myös edellisen As I Lay Dying -albumin "An Ocean Between Us". Kitaristi Phil Sgrosson mukaan Dutkiewicz valittiin kymmenestä tuottajaehdokkaasta, koska "huomasimme, että Adam ymmärsi soundiamme parhaiten." Castelman ja Richardson toimivat myös ääni-insinööreinä "An Ocean Between Usilla".
Albumi julkaistiin 7. toukokuuta 2010 Euroopassa ja 11. toukokuuta Yhdysvalloissa. Vastaanotto oli yleisesti myönteinen, ja eräs arvostelija kirjoitti, että "metalcoren ja As I Lay Dyingin ihailijat tulevat olemaan enemmän kuin tyytyväisiä "The Powerless Riseen", sillä yhtyeen asteittainen kehittyminen ja tasainen laatu tekevät tästä sen parhaimman albumin." Albumi meni sijalle 10 Billboard 200 -listalla.. Metacritic-sivustolla albumin saaman vastaanoton tilana on "universal acclaim" (yleisesti kriitikoiden ylistämä) arvioiden keskiarvolla 81 pistettä sadasta.
Kappaleluettelo.
iTunes bonus track
The Originals (yhtye)

The Originals oli yhdysvaltalainen R&amp;B-Soul -yhtye, joka perustettiin 1966. Heidän tunnetuimpia kappaleitaan olivat "Baby I'm For Real", "The Bells" sekä discohitti "Down to Love Town".
Ty Hunterin kuoleman jälkeen 1981 yhtye lopetti musiikinteon ja lopetti toimintansa vuonna 1982.
Freddie Gormanin kuoleman jälkeen hänen poikansa, Dillon Gorman kasasi yhtyeen uudestaan vuonna 2006. Uuteen yhtyeeseen liittyivät alkuperäisestä tuttu Hank Dixon, Hank Dixonin tytär Terrie Dixon sekä Gene Chandlerin poika Defrantz Forrest
Clementine Ford

Clementine Ford (s. 29. kesäkuuta 1979) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on esittänyt Molly Krollia draamasarjassa "L-koodi" ja MacKenzie Browningia saippuasarjassa "Tunteita ja tuoksuja".
Ura.
Clementine Ford sai ensimmäisen roolinsa vuonna 1998 televisiosarjasta "Cybill", jossa hänen äitinsä Cybill Shepherd esitti pääosaa. Ford esiintyi sarjassa kahdessa jaksossa. Tämän jälkeen hänellä oli sivurooleja muun muassa elokuvissa "American Pie", "Neitsytjahti" ja "Anna palaa!"
Ford näytteli Molly Krollia sarjassa "L-koodi" vuosina 2007–2009. Cybill Shepherd esitti sarjassa Fordin roolihahmon äitiä Phyllis Krollia. Ford esitti Mackenzie Browningia saippuasarjassa "Tunteita ja tuoksuja" vuosina 2009–2010. Vuonna 2012 hän esiintyi sisarensa Ariel Shepherd Oppenheimin kirjoittamassa näytelmässä "Phantoms Go Down" Los Angelesissa.
Yksityiselämä.
Clementine Ford on yökerhoyrittäjä David Fordin ja näyttelijä Cybill Shepherdin tytär. Hänellä on sisarpuoli Molly ”Ariel” Shepherd Oppenheim ja velipuoli Cyrus ”Zack” Shepherd Oppenheim äitinsä myöhemmästä avioliitosta Bruce Oppenheimin kanssa.
Ford oli naimisissa näyttelijä Chad Todhunterin kanssa vuosina 2000–2004. Hän on seurustellut laulaja-lauluntekijä Linda Perryn kanssa. Hän on sanonut, ettei halua määritellä seksuaalista suuntautumistaan. Ford kihlautui näyttelijä Cyrus Wilcoxin kanssa vuonna 2012. Pari meni naimisiin keväällä 2013.
Original

Original voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Musiikissa:
Luettelo muslimienemmistöisistä valtioista

Tämä on luettelo valtioista, joissa enemmistö väestöstä on islaminuskoisia. Listalla ei ole Palestiinaa, Pohjois-Kyproksen turkkilaista tasavaltaa sekä Saharan demokraattista arabitasavaltaa.
Kalvarijan kunta

Kalvarijan kunta () on yksi Liettuan kuudestakymmenestä kunnasta, joka sijaitsee maan lounaisosassa Marijampolėn läänissä. Vuonna 2008 kunnan väkiluku oli 13 407 asukasta (7,4 % läänin väkiluvusta). Kunta rajoittuu etelässä Puolaan. Maastoltaan Kalvarijan kunta on hyvin kukkulaista. 
Kunnan hallinnollisena keskuksena toimii Kalvarijan kaupunki.
Miesten 50 metrin pistooli ammunnan maailmanmestaruuskilpailuissa 2010

Miesten 50 metrin pistooli maailmanmestaruudesta ammuttiin 31. heinäkuuta-1. elokuuta välisenä aikana vuonna 2010. Henkilökohtaisen kilpailun voitti Japanin Tomoyuki Matsuda tuloksella 669,7 (572+97,7) ja joukkuekilpailun Etelä-Korea tuloksella 1686.
Ennätykset.
Ennen MM-kilpailuiden alkua voimassa olleet maailmanennätykset:
Joukkuekilpailu.
Joukkuekilpailun tulokset määräytyivät karsinnan tulosten perusteella.
Gong Runbo

Gong Runbo (); (6. heinäkuuta 1973 – 31. joulukuuta 2006) oli sarjamurhaaja ja pedofiili, joka murhasi kuusi lasta Heilongjiangin maakunnassa Kiinassa tehtyään heille seksuaalista väkivaltaa. Uhrit olivat 9–16-vuotiaita. Gong vei surmaamansa lapset kadulta ja Internet-kahvilasta vuokra-asunnolleen Jiamusissa maaliskuun 2005 ja helmikuun 2006 välisenä aikana. Lisäksi hän hyväksikäytti viittä muuta 12–13-vuotiasta lasta.
Gong tuli pidätetyksi 28. helmikuuta 2006. Kiinnisaamiseen johti hänen asunnostaan paenneen pojan poliisille tekemä ilmoitus. Gong tavoitettiin nettikahvilasta, ja hänen kotoaan löydettiin mätäneviä ruumiita sekä lasten vaatteita. Hän myönsi syyllisyytensä ja sai kuolemantuomion. 33-vuotias Gong teloitettiin ampumalla 31. joulukuuta 2006.
Gong oli jo ennen murhia syyllistynyt raiskaukseen ja ollut vankeudessa kahdeksan vuotta lokakuusta 1996 alkaen.
Kari Kangasaho

Kari Kangasaho (s. 10. kesäkuuta 1957 Lahti) on suomalainen jalkapallovalmentaja.
Kauden 1996 Kangasaho toimi FC Kuusysin valmentajana. Hän toimi valmentajaurallaan myös FC Mikkelin, FC Kuusankosken ja Lahden Reippaan päävalmentajana. Vuonna 2002 Kangasaho siirtyi Kuusysin juniorivalmentajaksi ja valmensi seuran A-nuoret Suomen-mestareiksi. Vuonna 2006 Kangasaho siirtyi FC City Starsin päävalmentajaksi, mutta sai potkut kaksi vuotta myöhemmin.
Pelaajaurallaan Kangasaho edusti muun muassa Kuusysiä 1. divisioonassa 1975–1977 ja 1980–1981.
Raskas pelastusyksikkö

Raskas pelastusyksikkö on paloauto. Raskaassa pelastusyksikössä ei yleensä ole vesisäiliötä eikä letkukalustoa. Sen miehistötila vaihtelee 1+1:n ja 1+5:n välillä. Siinä on jokseenkin sama kalusto kuin pelastusyksiköksi kutsutussa paloautossa. Yksikössä on yleensä kattavampi raivauskalusto kuin pelastusyksikössä tai yksikkö voi olla varusteltu esimerkiksi erityisesti tieliikenneonnettomuuksien pelastustoimintaa varten. Raskaan pelastusyksikön muita nimityksiä ovat muun muassa pioneeriauto, pioneeri, raivausauto ja raivuri.
Raskaan pelastusyksikön toiminnallinen tunnus on 5. Esimerkiksi RHE205: Pelastus (Rescue) Helsinki, 20-asema, raskas pelastusyksikkö. Nykyään 55 on pelastussukellusyksikön toiminnallinen tunnus. Esimerkiksi RKY1055: Pelastus Kymenlaakso, 10-asema ja pelastussukellusyksikkö.
Lääkintäesimies

Lääkintäesimies on ensihoidon kenttäjohtaja ja hoitotason sairaankuljettaja, joka liikkuu omalla yksiköllään. Lääkintäesimiehen tehtäviin kuuluvat monipotilas- ja suuronnettomuustilanteiden ensihoidon operatiivinen johtaminen, perustason ensihoitoyksiköiden tukeminen ja ensihoitovalmiuden ylläpitäminen. Tutkintovaatimuksena on yleensä terveydenhuollon AMK-tutkinto, useamman vuoden työkokemus ensihoidosta ja jokin esimies- tai johtamiskoulutus.
Lääkintäesimiehen operatiivinen tunnus on "n"1, esim. E HE 11 (Helsinki 11). Lääkintäesimiehiä on muun muassa Helsingissä, Espoossa, Vantaalla, Turussa, Tampereella, Lahdessa, Jyväskylässä, Hyvinkäällä, Hämeenlinnassa, Joensuussa, Kuopiossa, Kouvolassa, Porissa, Savonlinnassa, Loimaalla, Imatralla, Lappeenrannassa ja Mikkelissä.
Prima Donna (kappale)

Prima Donna on Uriah Heep -yhtyeen kappale sekä single vuodelta 1975. Se julkaistiin albumilla "Return to Fantasy". Kappaleen kirjoittajaksi on merkitty kaikki yhtyeen tuolloiset jäsenet, paitsi basisti John Wetton. ”Prima Donna” on Uriah Heepille erikoinen siitä syystä, että siinä kuullaan saksofonia.
Singlen b-puoli oli kosketinsoittaja-kitaristi Ken Hensleyn tekemä kappale ”Shout It Out”, joka ei kuulu yhtyeen millekään studioalbumille. Se on kuitenkin sisältynyt bonuskappaleena "Return to Fantasyn" myöhemmille CD-versioille.
Kappaleet singlellä.
A-puoli
B-puoli
Englanninpesukarhukoira

Englanninpesukarhukoira ("English Coonhound") on nimestään huolimatta amerikkalainen koirarotu, joka tunnetaan toisinaan "punatäplikkäänä pesukarhukoirana" ("Redtick Coonhound"). Yleensä sitä kasvatetaan kotimaansa eteläosissa.
Ulkonäkö.
Englanninpesukarhukoira kuuluu amerikkalaiseen coonhound-tyyppiin.
Väritys.
Toisin kuin muilla coonhoundeilla eli pesukarhukoirilla, tällä rodulla sallitaan vaihteleva väritys. Se voi olla punatäplikäs, sinitäplikäs, kolmivärinen tai kolmivärinen täplikäs. Punaiset merkit ovat kuitenkin dominoivat ja sen vuoksi "redtick" on sille yleinen nimitys. Värivariaatiot ovat yleisiä jopa saman pentueen yksilöiden välillä, mikä osoittaa populaation geneettisen perimän olevan monipuolinen.
Luonne ja käyttäytyminen.
Englanninpesukarhukoira on vahvatahtoinen, ellei jopa omapäinen ja vaatii enemmän kärsivällisyyttä koulutuksessa kuin toiset rodut. Nuorena se on normaalisti äärimmäisen aktiivinen, leikkisä ja huomionhakuinen ja kaipaa paljon liikuntaa. Se asettuu herkeämättömästi joka paikkaan eikä se siksi sovi ihmisille jotka eivät halua koiria sohvilleen ja sänkyihinsä. Jotkut uskovat että värin sallitun vaihtelevuuden vuoksi kasvattajat ovat kyenneet keskittymään paremmin älykkyyden ja metsästysominaisuuksien kaltaisten piirteiden jalostamiseen. Kuten kaikki pesukarhukoirat, myös tämä rotu on yleensä hyväluonteinen ja erittäin sosiaalinen. Vauhkoontuneisuus ja aggressiivisuus luokitellaan United Kennel Club:n rotumääritelmän mukaan virheiksi. 
Englanninpesukarhukoirasta saa erinomaisen perhekoiran, koska se on jalostettu metsästyskäyttöön miellyttävää, muiden kanssa toimeen tulevaa luonnetta ajueessa edellyttäen. Se on myös sopiva vahtikoira, koska se on äärimmäisen äänekäs: melodisista pitkittyneistä ulvauksista aina lyhyisiin, räjähdysmäisiin haukkuihin.
Alkuperä.
Rotu on kotoisin Kaakkois-Yhdysvalloista, jossa se kehitettiin amerikankettukoirasta, englanninkettukoirasta, eurooppalaisista metsästyskoirista ja paikallisista alkuperäiskoirista, jotka jäljestivät ja ajoivat puuhun erilaisia eläimiä. Se rekisteröitiin alun perin englantilaiseksi kettu- ja pesukarhukoiraksi ("English Fox and Coonhound") ennen kuin kuusi pesukarhukoiraa erotettiin omaksi ryhmäkseen. United Kennel Club erotti 1940-luvulla sinisen pesukarhukoiran ja walkerinpesukarhukoiran toisistaan, mitä seurasi myös englanninpesukarhukoiran luokittelu.
Rotu kuuluu amerikkalaisiin ns. "puuhun ajaviin koiriin" ("treeing dogs"). Kun riista on paennut puuhun, koira ilmoittaa sen sijainnin metsästäjälle haukkumalla puun juurella. Englanninpesukarhukoira ajaa puuhun erityisesti pesukarhua, ja sitä käytetään puuhun ajamisen lisäksi usein myös jäljestykseen. Se myös osallistuu kilpailuihin jotka tunnetaan "yömetsästyksenä", joista suurimmat ovat "English Days" ja "Southern English Days". Molemmissa on myös näyttelykilpailuja ja vesikokeita.
L4

L4 tai L-4 voi tarkoittaa jotain seuraavista:
Kari Rosenberg

Kari Rosenberg (s. 20. joulukuuta 1967 Forssa) on suomalainen entinen jääkiekkomaalivahti. Hän edusti SM-liigaurallaan TPS:ää, Ässiä ja HPK:ta.
Ura.
Rosenberg oli Forssan Palloseuran kasvatti. Hän pelasi jo 15-vuotiaana ensimmäiset I-divisioonaottelunsa kaudella 1983–1984, jolloin Rosenberg torjui kolmessa ottelussa. Kaudella 1984–1985 hän torjui 14 ottelussa ja siirtyi seuraavaksi kaudeksi Turun Palloseuran A-nuoriin. Rosenberg pelasi kaudella 1986–1987 kolme ottelua TPS:n SM-liigajoukkueessa. Hän nousi joukkueen ykkösmaalivahdiksi kaudella 1987–1988.
Kaudeksi 1988–1989 Rosenberg siirtyi Ässien maalinsuulle. Hän pelasi kauden aikana 21 ottelua, mutta jäi niukasti kakkosmaalivahdiksi Antti Eskeliselle, joka torjui 29 ottelussa. Ässien kausi päättyi putoamiseen I-divisioonaan keväällä 1989. Rosenberg oli kaudella 1989–1990 Ässien ykkösmaalivahti ja hän torjui kauden aikana kaksi nollapeliä. Hänet valittiin I-divisioonan toiseen tähdistökentälliseen. Keväällä 1990 Ässät nousivat takaisin SM-liigaan. Rosenberg toimi kauden 1990–1991 Ässien ykkösmaalivahtina, mutta hän putosi kakkosmaalivahdiksi kaudella 1991–1992, kun Kari Takko palasi NHL-reissultaan Ässien ykkösmaalivahdiksi. Rosenberg aloitti kauden 1992–1993 I-divisioonassa toimien Kalajoen Junkkareiden ykkösmaalivahtina. Hän kuitenkin palasi kesken kauden Ässien kakkosmaalivahdiksi.
Rosenberg pelasi vuodet 1993–1996 HPK:ssa. Hän pelasi lähinnä joukkueen ykkösmaalivahtina ja kaudella 1993–1994 Rosenberg torjui kaikissa pukemissaan 40 ottelussaan. Hänen kahdella ensimmäisellä kaudellaan HPK ei noussut pudotuspeleihin ja Rosenbergin kolmannella kaudella 1995–1996 Mika Pietilä nousi hänen ohitseen joukkueen ykkösmaalivahdiksi. HPK tuli keväällä 1996 neljänneksi hävitessään pronssiottelussa Rauman Lukolle 2-1. Rosenberg sai torjua kahdessa playoff-ottelussa. Vuodet 1996–1998 hän torjui ESC Moskitos Essenin riveissä, Saksan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla 2. Bundesligassa. Rosenberg palasi kaudeksi 1998–1999 HPK:hon, jossa hän toimi kakkosmaalivahtina Pasi Nurmiselle. Rosenberg kuitenkin palasi loppukaudesta Saksaan ja siirtyi torjumaan DEL-joukkue Berlin Capitalsiin. Hänen ammattilaisuransa päättyi kevääseen 1999.
Ammattilaisuransa jälkeen Rosenberg siirtyi kaudeksi 1999–2000 III-divisioonajoukkue Someron Pallon maalinsuulle. Hän torjui joukkueen II-divisioonaan keväällä 2000. Rosenberg on sittemmin pelannut vielä maalivahtina ja kuulunut joukkueen valmennustiimiin.
Maajoukkue.
Rosenberg voitti alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuden vuonna 1987. Hän toimi kakkosmaalivahtina Markus Kettererille, mutta pääsi itse pelaamaan neljässä ottelussa.
Ilpo Talvio

Ilpo Talvio (s. 15. syyskuuta 1961 Lahti) on entinen suomalainen jalkapalloilija.
Vasenpana laitapuolustajana ja keskikenttäpelaajana pelannut Talvio edusti urallaan Lahden Reipasta 1978–1981, FC Kuusysiä 1982–1984 ja Tampereen Ilvestä 1985–1991. Hän voitti Kuusysissä Suomen mestaruuden 1982 ja 1984 sekä Suomen Cupin Kuusysissä 1983 ja Ilveksessä 1990. Lisäksi hän voitti SM-hopeaa Ilveksessä 1985. Kaikkiaan Talvio pelasi 12 kauden aikana 230 pääsarjatason ottelua, joissa hän teki 15 maalia.
Talvio pelasi maajoukkueessa kaksi maaottelua vuonna 1983.
Ossi Vilppunen

Ossi Juhani Vilppunen (10. maaliskuuta 1936 Lahti – 9. tammikuuta 2011 Lahti) oli suomalainen jalkapalloilija.
Laitahyökkääjänä pelannut Vilppunen edusti urallaan muun muassa Lahden Pallo-Miehiä 1956–1960 ja Lahden Reipasta 1961. Mestaruussarjatasolla hän pelasi vain yhden kauden, jonka aikana hänelle kertyi neljä ottelua ja yksi maali. Vilppunen pelasi Suomen maajoukkueessa yhden maaottelun vuonna 1957.
Vilppunen aloitti jalkapallon 16-vuotiaana Ruotsissa Västeråsissa ja muutti vuonna 1954 Lahteen ja LPM:iin. Hän joutui lopettamaan pelaamisen vuonna 1960 sairastumisen takia. Vilppunen toimi sen jälkeen valmentajana Upossa ja Lahti-69:ssä. Viime mainitussa seurassa hän toimi myös johtokunnassa. Ammatiltaan Vilppunen oli osastopäällikkö.
Vilppunen kuoli vuonna 2011 ja hänet on haudattu Lahdessa Levon hautausmaalle.
Hispano-Suiza

Hispano-Suiza oli espanjalainen luksusautovalmistaja. Yritys perustettiin Barcelonassa 1904. Nykyään se on osa ranskalaista SAFRAN Groupia.
Historia.
Vuonna 1898 espanjalainen Emilio de la Cuadra aloitti autojen valmistuksen Barcelonassa nimellä La Cuadra. Pariisissa de la Cuadra tapasi sveitsiläisen insinöörin Marc Birkigtin ja palkkasi tämän työskentelemään yrityksessä Espanjassa. Birkigt suunnitteli La Cuadran ensimmäiset kaasumoottorit.
Vuonna 1902 yrityksen omistus vaihtui, ja nimeksi tuli Fábrica Hispano-Suiza de Automóviles ("Espanjalais-sveitsiläinen autotehdas"). Tämä yritys meni konkurssiin joulukuussa 1903.
Hispano-Suiza herätettiin henkiin vuonna 1904, nimellä La Hispano-Suiza Fábrica de Automóviles. Puolentoista vuoden aikana yritys esitteli neljä uutta moottoria : 3,8- ja 7,4-litraiset nelisylinteriset moottorit sekä ison kuusisylinterisen moottorin.
Geneven autonäyttelyssä 2010 nähtiin uusi Hispano-Suiza, jossa oli 750-hevosvoimainen Audin V8-moottori.
Kate French

Kate French (s. 1984 Flemington, New Jersey, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja malli.
Ura.
Kate French toimi nuorena mallina, mutta alkoi sittemmin luoda uraa näyttelijänä. Hän sai ensimmäisen elokuvaroolinsa elokuvasta "Accepted" vuonna 2006. Samana vuonna hän sai pääroolin televisiosarjasta "Wicked Wicked Wicked". Sarja kuitenkin lopetettiin vuonna 2007. Frech esitti näyttelijä Niki Stevensiä sarjassa "L-koodi" vuosina 2008–2009. Hän on vieraillut myös mm. sarjoissa "Tunteet pelissä", "" ja "Gossip Girl".
Yksityiselämä.
Kate Frenchin vanhemmat Joan ja Rob French ovat työskennelleet malleina. Hänen isäpuolensa on muotivalokuvaaja.French kasvoi Long Islandilla kolmen sisaruksensa kanssa. Nykyään hän asuu West Hollywoodissa. French on opiskellut Kalifornian yliopistossa. Hän harrastaa mm. kirjoittamista, surfailua ja lenkkeilyä koiran kanssa.
Leonid Sedov

Leonid Ivanovitš Sedov (14. marraskuuta 1907 Rostov, Venäjä – 5. syyskuuta 1999) oli johtava neuvostoliittolainen fyysikko. Hän oli Moskovan yliopiston hydrodynamiikan professori, Neuvostoliiton tiedeakatemian jäsen ja Ranskan tiedeakatemian ulkomainen jäsen.
Sedov laati toisen maailmansodan aikana niin sanotun Sedovin samankaltaisuusratkaisun. Hän oli Neuvostoliiton avaruusohjelman ensimmäinen puheenjohtaja ja julkaisi tiedon ohjelmasta 1955. Hän oli Kansainvälisen avaruuslentoyhdistyksen ("International Astronautical Federation", IAF) puheenjohtaja 1959–1961. Viime aikoihin asti on luultu, että Sedov oli Sputnik-hankkeen merkittävin taustavoima.
Levente Szuper

Levente Szuper (s. 11. kesäkuuta 1980 Budapest) on unkarilainen uransa lopettanut jääkiekkomaalivahti. Szuper on ensimmäinen unkarilainen jääkiekkoilija, joka on varattu NHL-joukkueeseen. Hänet varasi Calgary Flames, ja hän pääsi jopa joukkueen vaihtopenkille 12 ottelun ajaksi. Odotettua NHL-debytointia ei kuitenkaan tapahtunut. Szuper voitti urallaan muun muassa Calder Cupin ja Saksan mestaruuden Hannover Scorpionsin riveissä kauden 2009–2010 päätteeksi. Vuodesta 2010 lähtien hän on toiminut myös maalivahtivalmentajana. Kaudeksi 2010–2011 hän siirtyi CHL-liigan Arizona Sundogsiin. Tammikuussa 2012 Szuper siirtyi Sundogsista Kazakstanin mestaruussarjaan Aristan Temirtauhun jossa päätti uransa.
Maajoukkue.
Szuper on pelannut Unkarin maajoukkueessa vuodesta 1998 lähtien ja oli vuoden 2009 MM-kisoissa Unkarin joukkueen ykkösmaalivahti. Vuoden 2010 1. divisioonan MM-kisoihin Ljubljanaan Szuper ei kuitenkaan päässyt, sillä hän oli pelaamassa finaalipelejä omassa seurajoukkueessaan Hannover Scorpionsissa. Kisoissa torjustavastuun ottivat loistavasti suoriutuneet Zoltán Hetényi ja Miklós Rajna. Vaikka Szuper oli jo käytännössä lopettanut uransa, hänet valittiin kuitenkin vielä Unkarin maajoukkueeseen vuoden 2013 1. divisioonan MM-kisoihin. Szuper pelasi turnauksessa kolme ottelua keskiarvolla 1.67 torjuntaprosentin ollessa 94.2
Peliuran jälkeen.
Kaudella 2013-2014 Szuper toimi Vasas Budapestin naisten joukkueen General Managerina. Kauden 2017 alusta hän on toiminut seuran teknisenä johtajana.
Mestis-kausi 2010–2011

Kausi 2010–2011 oli jääkiekon Mestiksen 11. kausi. Mestiksestä putosi edelliskauden lopuksi Suomi-sarjaan RoKi ja Mestikseen nousi oululainen Kiekko-Laser. Hallitsevana mestarina kauteen lähti Jokipojat.
Mestaruuden voitti Vaasan Sport, joka voitti finaaleissa Jukurit. Sportilla oli mahdollisuus nousta SM-liigaan voittamalla SM-liigassa viimeiseksi jääneen Pelicansin liigakarsinnassa sekä lunastamalla tältä "liigalisenssi". Sport kuitenkin hävisi otteluvoitoin 4–0, eikä noussut SM-liigaan. 
Runkosarja.
Runkosarjassa pelattiin 12 joukkueen nelinkertainen sarja, yhteensä 44 ottelua, ja lisäksi kukin joukkue pelasi yhden kotiottelun Suomen alle 20-vuotiaiden maajoukkuetta vastaan. Uutuutena kauteen tuli neljä kolmen joukkueen välisarjaa, joissa pelattiin kahta muuta saman välisarjan joukkuetta vastaan kerran kotona ja kerran vieraissa eli yhteensä neljä ottelua. Kauden ottelumäärä nousi näin 49:ään. Välisarjojen jaot olivat:
Lisäksi 10. ja 11. joulukuuta 2010 pelattiin ns. revanssiviikonloppu. Tällöin kuusi otteluparia kohtasivat toisensa perättäisinä päivinä vuorovieraissa. Otteluparit olivat:
Runkosarjan kahdeksan parasta joukkuetta pääsivät pudotuspeleihin, jotka pelattiin pronssiottelua lukuun ottamatta paras viidestä -järjestelmällä. Finaalit voittanut joukkue kohtasi liigakarsinnoissa SM-liigan viimeiseksi jääneen joukkueen paras seitsemästä -ottelusarjassa. Mestiksen kaksi viimeistä puolestaan pelasivat paras viidestä -pudotuspelisarjan, jonka voittaja säilytti sarjapaikkansa ja häviäjä joutui karsimaan sarjapaikastaan Suomi-sarjan kolmen parhaan joukkueen kanssa. Karsintasarja pelattiin kaksinkertaisena, ja sen voittaja pelasi Mestiksessä kaudella 2011–2012.
Varsinaisella peliajalla saavutetusta voitosta sai kolme pistettä ja hävinnyt joukkue jäi pisteittä. Mikäli ottelu venyi jatkoajalle tai viiden minuutin jatkoajan jälkeen voittomaalikilpailuun, voittaja sai kaksi ja häviäjä yhden pisteen.
Sarjataulukko.
Kahdeksan parasta pudotuspeleihin. Kaksi viimeistä karsintaan.
Runkosarjan ottelut.
Sarjataulukot kertovat kunkin joukkueen pelit kotona-vieraissa ja yhteensä". Kotijoukkue vasemmalla, vierasjoukkue ylhäällä.
Mestiskarsinnat.
Karsintasarja.
Hokki säilytti sarjapaikkansa.
Jeesiö

Jeesiö on Sodankylän kunnassa sijaitseva kylä. Kapean Jeesiöjoen molemmin puolin sijaitseva Jeesiö sijaitsee 30 kilometriä Sodankylästä Kittilän suuntaan. Kylä sijaitsee Kuoninkivaaran rinteillä jättäen joen ja rakennusten väliin avoimen kauniit rinnepellot. Kylän yhteisiä asioita hoitaa Jeesiön Kyläseura ry ja Jeesiön väkiluku on 167.
Berenike III

Berenike III (120 eaa. – 80 eaa.), joskus kutsuttu myös nimellä Kleopatra Berenike, oli Egyptin kuningatar. Berenike III:n isä oli faarao Ptolemaios IX ja äiti joko Kleopatra Selene I tai Kleopatra IV. 
Ptolemaios IX syrjäytettiin 107 eaa. ja Berenike jäi Egyptiin. 101 eaa. Berenike meni naimisiin setänsä Ptolemaios X:n kanssa. He hallitsivat yhdessä vuoteen 89-88 eaa. asti, jolloin vastaavasti Ptolemaios X syrjäytettiin. He pakenivat Syyriaan, jossa Ptolemaios X kuoli seuraavana vuonna. Berenike palasi Egyptiin ja hallitsi yhdessä uudelleen valtaannousseen isänsä kanssa. 
Ptolemaios IX kuoli vuonna 80 eaa. ja Berenike hallitsi yksin. Hän oli ensimmäinen yksin hallitseva nainen Egyptissä 1 100 vuoteen, häntä oli edeltänyt kuningatar Tausret 1185 eaa. Muutaman kuukauden kuluttua Sulla lähetti Ptolemaios XI:n Egyptiin avioitumaan Bereniken kanssa. Avioliitto ei ollut suosittu kansankaan keskuudessa. Aviomies murhautti Bereniken 19 päivää myöhemmin. Tämä sai aikaan kansannousun, jossa kuningas tapettiin.
Paperimiehen tytär

Paperimiehen tytär on Hanna Pakarisen 20. lokakuuta 2010 julkaistu viides albumi. Edellisistä albumeista poiketen albumi on suomenkielinen. Pakarinen on ollut sanoittamassa ja säveltämässä albumin kappaleita yhdessä Teleks-yhtyeessäkin toimivan tuottaja Markus Koskisen kanssa.
Albumin ensimmäisenä singlenä julkaistiin albumin nimikappale ”Paperimiehen tytär”. Se sai ensisoittonsa Radio Novan Aamunradiossa 16. elokuuta 2010 ja samana päivänä single löytyi Pakarisen kotisivuilta ja MySpacesta. Digitaalisesti single julkaistiin 30. elokuuta 2010. Toinen single ”Se yksi ainoa” julkaistiin marraskuussa. Kappaleesta julkaistiin myös musiikkivideo. Kolmantena singlenä julkaistiin maaliskuussa 2011 kappale ”Miehet”, joka sai myös musiikkvideon.
Albumi ylsi Suomen virallisen listan sijalle 11.