tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Palvelusisäänkäynti

Palvelusisäänkäynti on tila asuinkerrostalossa huoneiston ja porrashuoneen, rivi- ja pientaloissa huoneiston ja sisäänkäynnin välissä. Tähän ovien rajaamaan tilaan on mahdollisuus toimittaa tilauksia asukkaan poissa ollessa ilman pääsyä itse asuinhuoneistoon. 
Palvelusisäänkäynnin käyttö perustuu sähköiseen lukitusjärjestelmään, joka sallii sähköisen avaimen käytön kotiin toimitettavia tuotteita tilattaessa. Tilaaja hallitsee itse sähköistä avainta ja muuttaa sitä tarvittaessa. Hän voi myös määritellä aikaikkunan jonka sisällä toimitus tapahtuu. Sähköisen avaimen käyttö on perinteisiin avaimiin nähden merkittävästi turvallisempaa, sen korvaaminen uudella on edullista, nopeaa ja yksinkertaista ja sen jakaminen on helppoa. Palvelusisäänkäynti on mitoitettu yleisimmille kotiintoimituksille. Se voidaan varustaa haluttaessa kylmälaitteilla elintarviketoimituksia varten.
Klooriprofaami

Klooriprofaami (C10H12ClNO2) on karbamaatteihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään kasvien kasvua säätelevänä aineena ja herbisidinä eli rikkakasvien torjuntaan.
Ominaisuudet.
Huoneenlämpötilassa klooriprofaami on kellertävä tai ruskehtava kiteinen aine. Se liukenee vain niukasti veteen, mutta paremmin orgaanisiin liuottimiin kuten asetoniin, ksyleeniin, dikloorimetaaniin ja alifaattisiin hiilivetyihin.
Klooriprofaami estää kasvien solunjakautumisessa mitoosia. Lisäksi yhdiste häiritsee fotosynteesiä, oksidatiivista fosforylaatioita ja mikrotubuluksien kehittymistä. Ihmiselle klooriprofaami ei ole erityisen myrkyllistä, mutta voi aiheuttaa hengitettynä kurkkukipua ja ärsytystä, nieltynä huonovointisuutta ja iholla allergisen reaktion.
Valmistus ja käyttö.
Klooriprofaamia voidaan valmistaa m-kloorianiliinin ja isopropyyliklooriformiaatin välisellä reaktiolla.
Klooriprofaami on selektiivinen rikkaruohomyrkky, jota käytetään yksivuotisten rikkakasvien torjuntaan monilta viljelmiltä. Se on myös kasvien kasvua säätelevä aine, joka estää itämistä. Tämän vuoksi sitä käytetään perunoiden itämisen estämiseen varastoinnin aikana ja tämä on ainoa käyttökohde, johon klooriprofaami on hyväksytty Yhdysvalloissa.
Huikas

Huikas on Tampereen itäinen kaupunginosa, joka sijaitsi Tampereen kaupunkiin vuonna 1947 liitetyn Messukylän kunnan alueella. Kaupunginosan eteläpuolitse kulkee Sammon valtatie. Huikkaan kautta kulkee monia asunto- eli tonttikatuja, kuten länsi-itä-suuntainen Takahuhdintie sekä myös Ali-Huikkaantie, joka ulottuu Sammon valtatieltä pohjoiseen Teiskontielle (valtatie 12).
Naapurikaupunginosia ovat Uusikylä, Ruotula, Pappila, Ristinarkku ja Hakametsä.
Huikas on saanut nimensä Messukylän kunnan, alkujaan Suur-Pirkkalan pitäjän Takahuhdin kylään kuuluneesta Huikkaan talosta, joka mainittiin vuoden 1540 maakirjassa. Talon ensimmäinen tunnettu omistaja oli Heikki Irjainen. Tammerkosken kestikievari siirrettiin vuonna 1779 Huikkaaseen. Talo jaettiin myöhemmin Ali- ja Yli-Huikkaan tiloiksi. Tampereen kaupunki osti Ali-Huikkaan vuonna 1933 ja sen vuonna 1905 valmistunut päärakennus on nykyisin Tampereen seurakuntien omistuksessa. Huikkaan asemakaavat vahvistettiin vuosina 1948, 1951 ja 1956.
Tomira Savtschenko

Tomira Isabella Margaretha Eugenia (Toma) Savtschenko oik. "Savtschenko-Aleksandrov", o.s. "Lis-Rudnicka", nimimerkki: T. S-o, (2. marraskuuta 1918 Orenburg – 21. maaliskuuta 2005) oli suomalainen elokuvakriitikko, joka kirjoitti kritiikkejä "Työkansan Sanomiin", "Kansan Uutisiin" ja "Vapaaseen Sanaan". Hän näytteli kolmessa elokuvassa.
Seppo Bruun

Seppo Bruun (s. 1946) on suomalainen lehti- ja radiotoimittaja, tietokirjailija ja varhaiskasvatuksen asiantuntija. 
Bruun on työskennellyt eläkeiässä helsinkiläisen vapaan kasvatuksen ideologian pohjalle perustetun päiväkodin Pakilan Lastenpaikan johtajana. Hän toimi päiväkodissa vuodesta 1972, jolloin tuli sinne aluksi viikoksi Erik Schüllerin sijaiseksi. Bruun kouluttautui sittemmin lastentarhanopettajaksi.
Riihimäen lasitehtaan liepeillä lapsuutensa viettänyt Bruun toimi 1960-luvulla toimittajana aluksi "Kansan Uutisten" urheilutoimituksessa ja sitten autourheiluun erikoistuneen "Vauhti"-lehden toimitussihteerinä. Vuonna 1966 Bruun oli Ilkka Sysimetsän ohella toinen "Stump"-nuortenlehden perustajista ja toimi myös sen päätoimittajana. Lehtityön ohella Bruun toimi valomiehenä muun muassa Soulset-yhtyeen esiintymisissä ja Helsingissä järjestetyissä nuorten muotinäytöksissä. "Stump"-kauden jälkeen hän toimi Minkki Oy:n mainososastolla ja asevelvollisuusaikana "Ruotuväki"-lehden toimittajana.
1980-luvun lopulla Seppo Bruun juonsi Kosti Kotirannan kanssa Yleisradiossa lasten puhelintoivekonsertteja ja päätyi sitä kautta perusteilla olleen Radiomafia-kanavan suunnittelu- ja toimitustyöhön.
Bruun on kirjoittanut musiikkiaiheisia tietoteoksia, kuten vuonna 1968 Pekka Gronowin kanssa tekemänsä "Popmusiikin vuosisata". Vuonna 1999 Bruun palkittiin työryhmän jäsenenä kirjasta "Jee jee jee – suomalaisen rockin historia" (WSOY 1998) sekä samannimisestä radiosarjasta. Muut tekijät ovat Jukka Lindfors, Santtu Luoto ja Markku Salo.
Lisäksi Bruun on toimittanut suomeksi Mark Levengoodin lasten viisauksia sisältävät kirjat "Vanhat tädit eivät muni" ja "Ystävä sä lapsien anna villoja".
Bruun on perustanut kesäpaikkaansa Iniöön kesäisen kulttuuritapahtuman Iniö Folkin. Tapahtuma on järjestetty vuodesta 2008 alkaen.
G. W. Sundmans

G. W. Sundmans oli Helsingin Etelärannassa toiminut ravintola, joka sulki ovensa vuonna 2015. Ravintola oli rakennettu vanhaan helsinkiläiseen porvaristaloon, ja se muodostui viidestä huoneesta, kahdesta kokoustilasta, auditoriosta sekä erilaisiin tilaisuuksiin ja maistiaisiin soveltuvasta viinikellarista. 
Ravintola sai nimensä kauppalaivan kapteeni, kauppias Gustaf Wilhelm Sundmanista (1777–1835), joka rakennutti talon vuosina 1817–1820. Talon piirustukset laati Helsingin historiallisen keskustan ilmeen luoja, maineikas Carl Ludvig Engel. Alakerta oli vanhan perinteen mukaan varattu kauppaliikkeille, yläkerta omistajan asuin- ja edustuskäyttöön.
Gustaf Wilhelm Sundman kohosi ajan mittaan Helsingin johtomiesten joukkoon ja osallistui vahvasti muun muassa sataman kehittämiseen. Hänen kuoltuaan talo oli pitkään Sundmanin perikunnan hallussa ja siirtyi vuonna 1861 hänen pojalleen, varakkaalle kauppaneuvos Carl Wilhelm Ignatius Sundmanille. Myöhemmin talo oli pitkään Victor Ekin ja tämän perikunnan omistuksessa ja toimi myös Oy Victor Ek Ab:n toimitiloina. Ravintolatoiminta alkoi rakennuksessa vuosina 1988–1989 tehdyn peruskorjauksen jälkeen. Ravintolan kunnostuksen suunnitteli sisustusarkkitehti Tuula Hägerström. Hän sanoi halunneensa ravintolaan "suomenruotsalaista rentouden ja hienouden yhdistelmää", jossa on hienoutta ja korrektia käytöstä yhdistettynä luontevuuteen.
G. W. Sundmans sai vuonna 2001 arvostetun Michelin-tähden mutta menetti sen vuonna 2008. Se sai kuitenkin vuonna 2013 Michelin-oppaassa "Rising Star" -kunniamaininnan. Lisäksi G. W. Sundmans sai vuonna 2001 Suomen Gastronomien seuran myöntämän Vuoden ravintolan tittelin.
Ravintolatoimintaa tiloissa pyöritti Royal Ravintolat, joka muutti ravintolan vuoden 2015 alussa tilausravintolaksi ja sulki ravintolan kokonaan vuoden lopulla.
Teräsparatiisimonarkki

Teräsparatiisimonarkki ("Trochocercus nitens") on monarkkien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Teräsparatiisimonarkkia tavataan Afrikan länsi- ja keskiosissa. Lajin ei uskota olevan vaarassa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Kongonparatiisimonarkki

Kongonparatiisimonarkki ("Terpsiphone bedfordi") on monarkkien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Kongonparatiisimonarkkia tavataan Kongon demokraattisessa tasavallassa kahdessa erillisessä populaatiossa. Laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Suomalaisia tähtihetkiä

Suomalaisia tähtihetkiä on Yle TV2 -kanavalla vuosina 1980–1985 esitetty viihdeohjelmasarja, joka sisältää lyhyitä näyteltyjä kertomuksia suomalaisten arkielämästä ja joskus erikoisemmistakin tilanteista. Aiheita käsitellään humoristisesti ja usein yhteiskunnallisesta näkökulmasta.
Suomalaisten tähtihetkien käsikirjoittajia olivat Arto Paasilinna, Jorma Kairimo, Matti Rosvall ja Erkki Mäkinen ja muita keskeisiä tekijöitä Jussi Aarnio, Esko Leimu ja Hannu Lumivuori. Ohjelma voitti parhaan sarjaohjelman Venla-palkinnon vuonna 1983.
Plagiointiepäilyjä.
Lokakuussa 1982 eräs jakso jätettiin esittämättä Jukka Kajavan kirjoitettua "Helsingin Sanomissa", että ohjelman rakenne muistuttaa kovasti Kurt Vonnegutin novelliin perustuvaa tv-näytelmää "Who Am I This Time?", joka oli tulossa Ylen ohjelmistoon myöhemmin samana syksynä. Pian huomattiin, että myös eräässä alkusyksyn jaksossa esitetty sketsi isästä ja lapsista luonnon ihmeiden äärellä sisälsi perusidean lisäksi jopa sanatarkkoja lainauksia "Liisa ja Lasse" -sarjakuvasta.
Porossalmen kalliomaalaus

Porossalmen kalliomaalaus (myös Hepokallio) sijaitsee Saimaalla Porossalmella Savonlinnassa Etelä-Savossa. Kuviottomana sitä pidetään epävarmana kalliomaalauksena. Kohteen löysi Risto Kupiainen vuonna 1993 Hannu Poutiaisen ja Martti Koposen kanssa tekemällään kalliomaalausten etsintäretkellä.
Kallio ja sen sijainti.
Saimaan Pihlajaveden Porossalmen etelärannan tuntumassa sijaitsee Pellossalon saari, jonka pohjoispäässä noin 180 metriä Porossalmen sillalta on maalauskallio. Pystysuorassa kallioseinämässä on havaittu punaväriä 2−3 metrin korkeudella maanpinnasta ja 6−7 metriä vedenpinnasta.
Maalaus.
Punavärijälkiä on havaittavissa 0,5×0,5 metrin alalla. Punaväri muodostaa epäselviä muotoja, mutta tunnistettavia kuvioita ei ole. Museoviraston sivuilla mainitaan hirveä muistuttava kuvio, mutta yksimielisyyttä tästä ei liene. Kuvioiden havainnointia haittaa runsas jäkäläkasvusto. Kallion sijainti, yleisvaikutelma ja korkeus vedenpinnasta tukisivat muuten maalauksen statusta.
Searchlight Pictures

Searchlight Pictures (tunnettu aiemmin nimellä Fox Searchlight Pictures) on vuonna 1994 perustettu yhdysvaltalainen elokuvayhtiö, joka oli ennen osa Fox Entertainment Groupia on nykyään yksi Walt Disney Studiosin tytäryhtiöistä ja suuremman 20th Century Studiosin (entinen 20th Century Fox) sisaryhtiö. Se keskittyy independent-elokuvien ja brittiläisten elokuvien sekä draamakomedioiden, kauhugenren ja ei-englanninkielisten elokuvien levittämiseen Yhdysvalloissa. 17. tammikuuta 2020 Disney uudelleenbrändäsi yhtiön uudelle nimelle: Searchlight Pictures, jotta sitä ei sekoitettaisi Fox Corporationin ja sen tytäryhtiöiden kanssa.
Searchlight Picturesin menestyneitä elokuvia ovat muun muassa "Slummien miljonääri", "12 Years a Slave", "Housut pois!", "Sideways", "Little Miss Sunshine", "Juno", "Black Swan", "127 tuntia", "The Tree of Life", "The Descendants" ja "Beasts of the Southern Wild".
Argo (luotain)

Argo on ehdotettu NASA:n miehittämätön avaruusalus, jonka tehtävänä olisi tutkia Aurinkokunnan ulko-osia. Luotain tekisi kolmen kaasuplaneetan: Jupiter, Saturnus ja Neptunus lähiohitukset, minkä jälkeen se jatkaisi tutkimaan valittua Kuiperin vyöhykkeellä Aurinkoa kiertävää transneptunisia kappaletta. Mahdollisia luotaimen tutkimuskohteita ovat esimerkiksi ja .
Luotain tekisi Jupiterin ja Saturnuksen ohitukset lähinnä käyttääkseen niiden gravitaatiota vauhdin lisäämiseen päästäkseen nopeammin Neptunuksen läheisyyteen. Argon tehtävään kuuluisi erityisesti Neptunuksen ja sen suurimman kuun Tritonin tutkiminen. Tällöin esimerkiksi suurempi osa Tritonin pohjoisista leveyksistä olisi Auringonvalon valaisemina kuin Voyager 2-luotaimen ohilennon aikana. Ohittaessaan Neptunuksen luotain käyttäisi planeetan gravitaatiota saavuttaakseen valitun Kuiperin vyöhykkeen kappaleen. 
Laukaisu.
Argon laukaisu tapahtuisi aikavälillä 2014–2019 (lisäksi muutama varamahdollisuus olisi vielä vuonna 2020). Se saavuttaisi Jupiterin ja Saturnuksen Voyager tyyppisessä ajassa (Jupiterin ohilento noin 1,5 vuoden kuluttua laukaisusta ja Saturnuksen ohilento n. 3 v. laukaisusta). Neptunuksen luokse Argo pääsisi vielä Voyageria nopeammin, ja ohittaisi sen 8–11 vuoden päästä. Kuiperin vyöhykkeen kohteen ohitus tapahtuisi 3–5 vuoden kuluttua siitä. Jos luotain laukaistaisiin vuonna 2019, se saavuttaisi Neptunuksen vuonna 2028 tai 2029. Kuiperin vyöhykkeen kappaleen ohilento olisi 2033.
New York Giants (PL)

Lyhytikäiseen Players Leagueen kuului joukkue nimeltään New York Giants. Joukkuetta johti myöhemmin Baseball Hall of Fameen valittu Buck Ewing ja he sijoittuivat liigan ainoalla kaudella 1890 kolmanneksi saldolla 74-57. Ewingin, joka toimi myös joukkueen siepparina, lisäksi rosteriin kuului useita National Leaguen New York Giantsin entisiä jäseniä, kuten Hall of Fameen valitut Roger Connor, Jim O'Rourke, Hank O'Day, ja Tim Keefe.
Kauden jälkeen joukkueen omistaja Edward Talcott osti vähemmistö osuuden National Leaguen Giantsista - käytännössä joukkueet yhdistyivät.
Kivikirkon kalliomaalaus

Kivikirkon kalliomaalaus sijaitsee suuressa siirtolohkareessa Saimaalla Sulkavalla Etelä-Savossa. Tuhoutuneen kalliomaalauksen löysivät Hannu Poutiainen ja Timo Sepänmaa vuonna 1990. 
Siirtolohkare ja sen sijainti.
Saimaalla, Enonveden ja Haapaselän yhdistävässä kapeassa Lajunvirran salmessa, makaa Partalansaaren länsiosassa Karjulanmäen Kiviniemen itäpuolella suuri siirtolohkare, jota kutsutaan Kivikirkoksi. Lohkareen mitat ovat 17 metriä pitkä, 5−6 metriä pitkä ja noin 10 metriäkorkea. Sen pohjoissivulla avautuu sen alle luolamainen syvennys, minkä takia kivi on yleisesti tunnettu. Nykyinen järvenranta sijaitsee 170 metriä lännessä.
Maalaus.
Maalaus löytyy kiven itäsivulta metrin korkeudelta ja sen koko on noin 1 neliömetri. Punaväriä on levitetty halkeaman ympärille, mutta kiven pinnan rapautuminen alueen keskeltä on tuhonnut maalauksen. Mitään selviä kuvioita ei enää erotu.
Kiven eteläkyljellä on myös punaväriä, mutta se lienee luonnon omaa värjäytymää.
(612244) 2001 QS322

(612244) on Kuiperin vyöhykkeellä Aurinkoa kiertävä transneptuninen pikkuplaneetta. Se on yksi NASA:n suunnitteleman Argo-avaruusluotaimen mahdollisista tutkimuskohteista. Kohde kuuluu cubewanoihin, ja sen halkaisija on arviolta noin 200 kilometriä.
Kansainväliset pakotteet

Kansainväliset pakotteet ovat poliittisia rajoituksia, jotka valtio tai valtioiden liittouma voi kohdistaa tiettyyn valtioon tai ihmisryhmään, jonka he katsovat uhkaavan kansainvälistä rauhaa ja turvallisuutta. Pakotteet voivat olla luonteeltaan esimerkiksi taloudellisia tai diplomaattisia, ja niiden tarkoitus on saada pakotteiden kohde muuttamaan harjoittamaansa politiikkaa tai toimintaa.
Pakotetyypit.
Talouspakotteisiin kuuluvat esimerkiksi tuonti- ja vientirajoitukset sekä pankki-, rahoitus- ja vakuutussektorin rajoitukset. Tuontirajoituksilla pyritään rajoittamaan pakotteiden kohteen tulojen hankintaa, jos näitä tuloja käytettäisiin pakotteilla vastustettavan toiminnan rahoittamiseen. Vientirajoituksia kohdistetaan tyypillisesti sotatoimissa tarvittaviin välineisiin, kuten aseisiin ja puolustustarvikkeisiin sekä ydinteollisuudessa, öljy- ja maakaasuteollisuudessa ja telakkateollisuudessa tarvittaviin tuotteisiin. Historiallisesti talouspakotteena on käytetty myös kokonaisvaltaisia taloussaartoja, joissa kaikki kaupankäynti pakotteiden kohteen kanssa on estetty. Ainakin Yhdistyneet kansakunnat (YK) ja Euroopan unioni (EU) ovat kuitenkin luopuneet tästä käytännössä kokonaan.
Pankki-, rahoitus- ja vakuutussektorin rajoituksien avulla pyritään estämään rahoituksen, vakuutusten ja näihin liittyvien palveluiden järjestäminen tuonti- ja vientirajoitusten kohteena olevien tuotteiden hankkimista varten. Pakotteita voidaan myös kohdistaa sellaisiin henkilöihin tai yhteisöihin, joiden katsotaan olleen vastuussa pakotteiden asettamisen syynä olevasta toiminnasta. Taloudellisten pakotteiden lisäksi näiden henkilöiden liikkumista voidaan rajoittaa maahantulo- ja kauttakulkurajoituksien avulla.
Pakotteita voidaan kohdistaa myös liikennöintiin, jolloin esimerkiksi pakotteiden kohteena olevan valtion yritysten lentokoneille ei myönnetä lupaa laskeutua pakotteiden asettajan hallinnoimille lentokentille.
Ampumahiihdon euroopancup 2006–2007

Ampumahiihdon euroopancup 2006–2007 alkoi 9. joulukuuta Itävallan Obertilliachsta ja päättyi 17. maaliskuuta Italian Ridnaun-Val Ridannaan. 
Kilpailukalenteri.
Ohjelmaan kuului kahdeksan kilpailuviikonloppua. Ohjelmassa oli pikakilpailuja, takaa-ajoja ja normaalimatkoja sekä viestikilpailu. Myös juniorit kilpailivat samoilla matkoilla omassa sarjassaan. Koko Jablonec nad Nisoun kilpailuviikonloppu peruutettiin etukäteen. Kilpailuita ei siirretty myöhemmälle.
Ampumahiihdon maailmancup 2005–2006

Ampumahiihdon maailmancup 2005–2006 alkoi 26. marraskuuta Ruotsin Östersundista ja päättyi 26. maaliskuuta Norjan Holmenkollenille. 
Kilpailukalenteri.
Ohjelmaan kuului yhdeksän kilpailuviikonloppua, sekä olympiakilpailut ja sekaviestin mm-kilpailut.
Ampumahiihdon euroopancup 2005–2006

Ampumahiihdon euroopancup 2005–2006 alkoi 3. joulukuuta Itävallan Obertilliachsta ja päättyi 18. maaliskuuta Sveitsin Gurnigeliin. 
Kilpailukalenteri.
Ohjelmaan kuului seitsemän kilpailuviikonloppua. Ohjelmassa oli pikakilpailuja, takaa-ajoja, normaalimatkoja sekä yksi yhteislähtö ja viesti. Myös juniorit kilpailivat samoilla matkoilla omassa sarjassaan.
Yurika Sema

Yurika Sema (s. 25. joulukuuta 1986 Tokio) on japanilainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut kaksinpelissä WTA-listan sijalla 142 marraskuussa 2009. Hän on voittanut urallaan kolme ITF-turnausta kaksinpelissä ja 14 ITF-turnausta nelinpelissä.
Sema pelasi WTA-turnauksen pääsarjassa ensimmäisen kerran Bangaloressa vuonna 2007 selviten karsijana puolivälieriin. Grand Slam -turnauksen pääsarjassa Sema kilpaili ensimmäisen kerran Yhdysvaltain avoimissa 2009.
Eri Hozumi

Eri Hozumi (s. 17. helmikuuta 1994 Kanagawa) on japanilainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut kaksinpelissä WTA-listan sijalla 165 maaliskuussa 2014. Hän on voittanut urallaan yhden ITF-turnauksen kaksinpelissä ja kahdeksan ITF-turnausta nelinpelissä.
Hozumi pelasi WTA-turnauksen pääsarjassa ensimmäisen kerran Suzhoussa vuonna 2013 selviten karsijana puolivälieriin. Grand Slam -debyyttinsä hän teki Australian avoimissa 2017.
Tuomas Harpf

Jyrki Tuomas Harpf (s. 1957) on suomalainen oikeustieteen lisensiaatti ja työväenlehtitaustaisen sijoitusyhtiö Suomen Viestintärahoitus Oy:n toimitusjohtaja. 
Harpf toimii myös kotkalaisen Eteenpäin Oy:n toimitusjohtajana, Palkansaajasäätiön asiamiehenä, Kukouri Mobile Entertainment Oy:n sekä kaupunkilehtien Ankkuri ja Pohjois-Kymenlaakso hallitusten puheenjohtana ja neljän työväenlehden hallituksen jäsenenä.
Tuomas Harpf on aiemmin toiminut muun muassa Hämeen Kansan päätoimittajana 1981–1985 ja UP-Uutispalvelu Oy:n toimitusjohtajana 1988–1994.
Harpf toimi vuodenvaihteessa 2013–14 lehdistötuen uudistamista pohtivana selvitysmiehenä, joskin hänen mahdollinen jääviytensä asiassa herätti keskustelua.
Tuomas Harpf on toimittaja Uki Kempin ja teatteriohjaaja Raiku Kempin poika. Hän näytteli lapsena muun muassa radiokuunnelmissa, elokuvassa "Mustaa valkoisella" (1968) sekä tv-näytelmissä "Don Perlimplinin ja Belisan puutarharakkaus" (1966), "Poistui kotoaan" (1967) ja "Kyllikki ja hatut" (1971, esittämätön). 12-vuotiaana Helsingin Suomalaisen Yhteiskoulun oppilaana Tuomas Harpf oli lehtiotsikoissa kurinpito-ongelmien takia.
Maksasaarenselän kalliomaalaus

Maksasaarenselän kalliomaalaus sijaitsee Saimaan Viljakansaaressa Puumalassa Etelä-Savossa. Kalliomaalauksen, jossa erottuu muutamia kuvioita, löysi Geri Steve vuonna 1981. Se on ajoitettu kivikauteen.
Kallio ja sen sijainti.
Saimaalla Viljakkalansaaressa on laaja Riihonniemi, jonka lounaisreunalla on Maksasaarenselkä. Selkä on saanut nimensä Maksasaaresta, jonka itäkärki sijaitsee maalauskalliosta 300 metrin päässä. Korkealla sijaitseva maalauskallio jää pienen metsäkaistaleen taakse piiloon. Kalliossa on epätavallisia pyöreäksi kuluneita sileitä pintoja, jotka punavärillä maalattuina erottuvat ympäristöstään selvästi.
Sattumaa vai ei, mutta noin 100 metrin päässä samalla rannalla lännempänä sijaitsevat Riihonniemen lapinrauniot.
Maalaus.
Kalliomaalauksen kokonaisleveys on 9 metriä, mutta merkkejä on vain muutamia. Helposti tunnistettava punainen ja sileä kallionkohouma muistuttaa veristä maksaa. Maalaukset sijaitsevat tämän maamerkin yläpuolella. Yksi kuvioista on maalattu leveällä viivalla ja se esittää eläintä, mahdollisesti hirveä. Hirven vasemmalla puolella on pystyasentoinen hahmo ja hirven oikealla puolella punavärisiä läikkiä ja pieni hirvi eli hirvenvasa. Kauempana alueen toisessa päässä on runsaasti punaväriä, josta ei yhtä eläinhahmoa lukuun ottamatta, saa selvää.
Gunvor Grahn

Gunvor Margareta Grahn-Ekroos (9. elokuuta 1907 Tampere – 4. huhtikuuta 1982) oli suomalainen ruotsin kielellä kirjoittanut runoilija.
Grahnin vanhemmat olivat pankinjohtaja, tilanomistaja Karl Bertel Grahn ja Dagmar Sigrid Lovisa (o.s. Hammarén). Hän tuli ylioppilaaksi Tampereen ruotsalaisesta yhteiskoulusta (Sv. samskolan i Tammerfors) ja asui Haiharan kartanossa Tampereella. Grahn avioitui vuonna 1941 Eric Torsten Ekroosin (kuollut 1969) kanssa. 
Bertel Grahnin kuoltua kartano siirtyi Gunvor Grahn-Ekroosille ja tämän miehelle. Lapsettomat Ekroosit alkoivat vähitellen myydä kartanon maita ja vuonna 1963 he lahjoittivat kartanon päärakennuksen seitsemän hehtaarin maa-alueineen Tampereen kaupungille. He pidättivät kuitenkin rakennusten hallinta-oikeuden itsellään. Haiharan kartanon entisille maille alettiin 1960-alussa rakentaa Kaukajärven lähiötä.
Gunvor Ekroos perusti kartanon tiloihin vuonna 1966 nukkemuseon ja vuonna 1972 pukumuseon. Vuonna 1982 Gunvor Ekroosin omaisuus siirtyi Haiharan museosäätiölle.
Eymundin saaga

Eymundin saaga (Eymundar þáttr hrings) on lyhyt norjalainen
saaga, josta on säilynyt kaksi versiota. Toinen on "Eymundar þáttr hrings" Flateyjarbókissa ja toinen on esittely saagassa "Yngvars saga víðförla". Suurin ero näiden versioiden välillä on se, että "Eymundar þáttr hrings" saagassa sankari on norjalainen. Sen sijaan "Yngvars saga víðförla" kertoo hänen olleen ruotsalainen.
Saaga on kirjoitettu 1387–1394. Siinä kerrotaan varjagien seikkailuista Jaroslav I Viisaan palveluksessa. Hän oli Vladimir Suuren poika, joka nousi valtaan syrjäyttämällä kaikki veljensä.
Tarina.
Eymundin saagan mukaan viikingit kuulivat Valdimarin eli Vladimir Suuren kuolemasta vuonna 1015. Viikingit päättivät lähteä Rusin maalle Eymund Hringssonin johdolla. Eymund kertoi miehilleen: "Rusia hallitsee 3 veljestä: Buritslav (Svjatopolk I), joka sai suurimman osan isänsä omaisuudesta ja hän on veljeksistä vanhin. Toisen nimi on Jaritsleiv
(Jaroslav I Viisas) ja kolmannen nimi on Vartilav. Buritslavilla on Könugard , joka on Gardarikin paras ruhtinaskunta, Jaritsleiv hallitsee Holmgardia ja kolmas Vartilav Polotskia sekä sitä ympäröiviä alueita."
Saagan kirjoittaja mainitsee kaupunkien nimet (nykyiset: Kiova, Novgorod, Polotsk), mutta ei ruhtinaskuntia. Tässä hän kertoo Könugardin olevan ríki eli valtakunta (tai ruhtinaskunta). Sen sijaan Holmgardista hän ei siten mainitse. Polotsk on tarinassa kaupunki, josta hän sanoo yleisesti, että "myös kaikki se alue, joka on sen ympärillä". Kirjoittajalle on ollut selvää, että Rus oli jakaantunut 1000-luvun alussa kolmeen maahan: Kiovan, Novgorodin ja Polotskin ruhtinaskuntiin. Lopussa hän mainitsee myös Jaroslavin vaimon, Ingegerdin, saamasta Inkerin maalahjasta 1019.
Kirjoittaja mainitsee Holmgardin olevan "paras osa Gardarikia". Könugardin mainitsee olevan "toisen hyvän ruhtinaskunnan". "Ingegerd sanoi Jaritsleiv-kuninkaalle, että hänellä on Gardarikin paras osa eli Holmgard, Vartilaville Könugard. Mutta Polotsk ja alue ympärille annetaan Eymund-kuninkaalle ja hän tulee sen kuninkaaksi."
Eymundin saaga kertoo Boriksen murhasta, mutta sanoo syylliseksi Svjatopolkin sijaan Jaroslavin.
Lylloo

Lylloo (s. 22. tammikuuta 1991 Hyères, Ranska) on ranskalainen artisti. Hän nousi kuuluisuuteen vuonna 2008 kappaleella "Dou Di Dam", jolloin artisti oli vasta 17-vuotias. Tämä sai medioissa sen verran huomiota, että häntä kuvailtiin uudeksi Lorieksi. Kappale julkaistiin lopulta singlenä alkuvuodesta 2009. "Lylloo" aloitti musikaalisen uransa 10-vuotiaana Alice Donan koulussa Marseillessa. Sitä kautta hän sai uusia musikaalisia tuttavuuksia sekä päätyi artistiksi.
Diskografia.
Albumit &amp; EP:t
Singlet
Stundarsin ulkoilmamuseo

Stundarsin ulkoilmamuseo on Sulvalla Mustasaaressa sijaitseva museo. Kansankoulunopettaja Gunnar Rosenholm perusti vuonna 1938 museoyhdistyksen, josta museo sai alkunsa. Museota hallinnoi hallinnoi Stundars r.f. Rosenholm oli kansanomaisten esineiden keräilijä ja sai paikallisia asukkaita innostumaan museon luomiseen. Alueelle on kerätty runsaasti rakennuksia lähiseudulta ja Vaasasta, ja ne on sisustettu 1900-luvun alun tyyliin. Siellä on muun muassa kirjailija Jarl Hemmerin kotitalo, joka siirrettiin 1970-luvun lopulla Vaasasta Stundarsiin.
Museossa järjestetään erilaisia tapahtumia, kuten käsityönäytöksiä, pitoja ja markkinoita.
Rafael Helling

Verner Rafael Helling (8. heinäkuuta 1907 Turku – 6. heinäkuuta 1988 Kauniainen) oli suomalainen filosofian tohtori, opettaja ja ruotsin kielellä kirjoittanut kirjailija.
Rafael Hellingin vanhemmat olivat maanviljelijä Otto Edvard Helling ja Mathilda Sofia Lindman. Hän oli naimisissa vuodesta 1939 Birgit Helena Helling Strömbergin adoptoituna von Bonsdorff (s. 1913) kanssa.
Helling valmistui filosofian kandidaatiksi 1937, maisteriksi 1939 ja filosofian tohtoriksi 1956. Hän toimi 1927-1932 liikekirjeenvaihtajana ja vuodet 1941–1968 Porvoon ruotsinkielisen kuuromykkäinkoulun johtajana. Helling opetti myös englannin kieltä Porvoon lyseossa 1946–1952 ja 1957–1966. Helling toimi myös kuurojen ammattikoulun johtajana Porvoossa 1951–1954.
Helling haavoittui vakavasti jatkosodassa vuonna 1941 Seesjärvellä tullen 100 % invalidiksi. Helling oli innokas amatööritaidemaalari ja ilahdutti sotaveteraaniveljiään Kaunialan sotavammasairaalassa useilla taidenäyttelyillä. Helling kuoli 1988 Kaunialan sotavammasairaalassa.
Rafael Casanova

Rafael Casanova i Comes (n. 1660−1743) oli katalonialainen juristi ja poliitikko.
Hän oli Kaarle VI:n kannattaja Espanjan perimyssodassa. Hän opiskeli lakia ja harjoitti asianajajan ammattia vuoteen 1707 asti. Hänen maineensa juristina toi hänelle arvostetun aseman, ja hän johti kaupungin puolustusta vuonna 1714 kun Filip V piiritti Barcelonaa. Viimeinen taistelu 11. syyskuuta päättyi puolustajien häviöön. Päivä on nykyisin Katalonian kansallispäivä.
Casanova haavoittui ja joutui sairaalaan. Filipin kannattajien kostoa pelkäävät sukulaiset julistivat hänet kuolleeksi ja kuljettivat salaa vaimon vanhempien maatilalle Sant Boihin. Vuonna 1719 Casanova palasi Barcelonaan ilmeisesti saatuaan armahduksen, ja hän jatkoi myös asianajajan ammatissa. Myöhemmin hän palasi taas Boihin missä kuoli yli 80 vuoden iässä. Hänet on haudattu Sant Baldirin kirkkoon Armon kappelliin.
Elin Herrgård

Elin Herrgård (18. elokuuta 1907 Maalahti – 16. maaliskuuta 1999 Vaasa) oli suomalainen ruotsin kielellä kirjoittanut kirjailija.
Herrgårdin vanhemmat olivat kauppias Johan Stoor ja Johanna Fogde. Hän kävi kansakoulun ja asui sittemmin Vaasassa.
Palkittu suomenruotsalainen kirjailija Monika Fagerholm on Herrgårdin tyttärentytär.
Risa Ozaki

Risa Ozaki (s. 10. huhtikuuta 1994 Kōbe) on japanilainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut kaksinpelissä WTA-listan sijalla 169 helmikuussa 2014. Hän on voittanut urallaan kaksi ITF-turnausta kaksinpelissä.
Ozaki pelasi WTA-turnauksen pääsarjassa ensimmäisen kerran vuonna 2013 selviten parhaimmillaan toiselle kierrokselle Taškentissa.
Irja Holst

Irja Holst (o. s. "Puhakka"; 23. kesäkuuta 1907 Värtsilä – 16. huhtikuuta 1995 Espoo) oli suomalainen kääntäjä ja runoilija.
Irja Holstin vanhemmat olivat Pekka Puhakka ja Tyyne Hakulinen. Hän oli naimisissa Nils Ragnar Ilmari Holstin (1904–1980) kanssa.
Teoksia.
Nimimerkillä "Marja Nurmikka":
Mauno Jääskeläinen

Mauno Wilhelm Jääskeläinen, kirjailijanimi Manu Jääski (17. marraskuuta 1907 Vaasa – 6. elokuuta 1981 Espoo) oli suomalainen valtiotieteen tohtori, historiantutkija, nuortenkirjailija ja professori.
Jääskeläinen tuli ylioppilaaksi Vaasan lyseosta vuonna 1927, valmistui filosofian kandidaatiksi 1933, valtiotieteen lisensiaatiksi 1961 ja väitteli samana vuonna valtiotieteen tohtoriksi. Toimittuaan 1937–1943 osuusliike Valion palveluksessa, mm. sosiaalipäällikkönä 1940–1943, Jääskeläinen nimitettiin Suomen Pankin ulkomaankirjeenvaihtajaksi 1943–1971 ja Helsingin yliopiston poliittisen historian dosentiksi vuonna 1966 ja saman aineen vt. professorina hän toimi 1967–1973. Jääskeläinen toimi eduskunnan ja valtioneuvoston historiateosten kirjoittamiseen. Hän toimi avustajana sanomalehdille ja aikakauslehdille kuten Suomalainen Suomi 1936–1938, Hakkapeliitta 1934–1941 ja Kansan Kuvalehti 1944–1949. Hän toimi myös Kuka kukin on teoksen toimitussihteerinä. Jääskeläinen teki useita opintomatkoja ulkomaille sekä tutkimusmatkan Saksaan 1957–1958. Lisäksi Jääskeläinen julkaisi nuorisokirjoja nimellä "Manu Jääski".
Jääskeläisen vanhemmat olivat kauppias Oskar Wilhelm Jääskeläinen ja Ida Elisabeth (o.s. Hellman). Puoliso oli Kerttu (o.s. Rossi). Jääskeläinen osallistui talvisotaan joukkueenjohtajana Taipaleen ja Vuosalmen taisteluihin ja toimi jatkosodan aikana koulutusupseerina. Sotilasarvoltaan hän oli luutnantti. Professorin arvonimen Jääskeläinen sai vuonna 1981.
Teoksia.
Nimellä "Mauno Jääskeläinen":
Nimellä "Manu Jääski":
Jääkiekon nuorten naisten maailmanmestaruuskilpailut 2014

Jääkiekon nuorten naisten maailmanmestaruuskilpailut 2014 pelattiin Unkarissa ja pelipaikkakuntana toimi Budapest. Maailmanmestaruuden voitti Kanada. 
Lopputulokset.
Pääsarja
1. divisioona
Karsinnat
Cresques Abraham

Cresques Abraham tai Abraham Cresques (1325–1387) oli espanjanjuutalainen kartoittaja. Hänen suojelijoitana olivat Katalonia-Aragonin kuninkaat Pietari III, Juhana I ja Martin I. Yhdessä poikansa Jafudà Cresquesin kanssa Abraham toimitti aikansa huippulaatua edustaneen karttakirjan "Atles català", joka valmistui vuonna 1375.
Kuningas Pietari tilasi kunnianhimoisen karttakirjan, sillä Mallorcan kartografit, joihin Cresques Abraham kuului, tunnettiin keskiajan parhaista merikartoista, joissa satamat, laivaväylät ja rannikot oli kuvattu tarkasti. Katalonian Atlaksessa merikarttoihin liittyvät myös kosmografia ja tähtitiede sekä monenlaisia matkailijan mielikuvitusta kiehtovia aineksia. Karttakirjaa säilytetään Ranskan kansalliskirjastossa.
Via Veneto

Via Veneto, koko nimeltään Via Vittorio Veneto, on Roomassa, Italiassa sijaitseva katu. Se on kaupungin keskuskatu. 1960-luvulla Via Veneto oli ilta-elämän keskuspaikka Roomassa. Kadun varrella on useita kahviloita ja muotiliikkeitä. Katu kulkee etelän Piazza Barberinista pohjoiseen Villa Borghesen puistoon saakka.
Via Veneton alueella kuvattiin vuonna 1960 ensi-iltansa saanut Federico Fellinin ohjaama Ihana elämä -elokuva.
Matti Autio (s. 1920)

Matti Autio (3. marraskuuta 1920 Sääminki – 8. helmikuuta 1999) oli suomalainen toimittaja, joka työskenteli Helsingin Sanomissa 1946–1954, turkulaisen Uuden Auran päätoimittajana 1954–1956 ja sitten Uuden Suomen poliittisen toimituksen päällikkönä. Vuonna 1964 hän siirtyi hoitamaan lehdistösuhteita Suomen Paperitehtaitten Keskusliittoon.
Autio pääsi ylioppilaaksi Savonlinnan lyseosta 1939, suoritti asepalveluksen ilmavoimissa ja toimi talvisodassa lentoupseerina. Vuosina 1941–1942 hän oli SS-koulutuksessa Saksassa ja palasi taas ilmavoimiin.
Autio loukkaantui liikenneonnettomuudessa vuonna 1970 ja jäi eläkkeelle 1975. Hänen ensimmäinen puolisonsa oli päätoimittaja Toini Aaltonen-Autio. Aution testamentin mukaan perustettu Matti ja Toini Aution rahasto tukee journalistien ammattitaidon kehittämistä ja myöntää etenkin matka-apurahoja Yhdysvaltoihin.
Divergent – Outolintu

Divergent – Outolintu on vuonna 2014 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen tieteistoimintaelokuva, jonka on ohjannut Neil Burger. Elokuva perustuu Veronica Rothin samannimiseen romaaniin vuodelta 2011. Elokuvan pääosissa ovat Shailene Woodley, Theo James, Zoë Kravitz, Ansel Elgort, Maggie Q, Mekhi Phifer, Jai Courtney, Miles Teller ja Kate Winslet.
Elokuvan ensi-ilta oli Yhdysvalloissa 21. maaliskuuta 2014 ja Suomessa ensi-ilta oli 9. huhtikuuta 2014.
Juoni.
Postapykalyptisen, sodan tuhoaman Chicagon väestö on jakautunut viiten eri osastoon ihmisten temperamentin ja luonteenominaisuuksien perusteella. Jokainen testataan 16-vuotiaana ja hänet lähetetään sopivaksi katsottuun osastoon. 
Osastot ovat epäitsekkäät harmaaseen pukeutuvat Vaatimattomat tehtävänään on hoitaminen ja hoivaaminen (Abnegation), rauhalliset punaiseen ja keltaiseen pukeutuvat Sopuisat tehtävänään viljellä maata ja tuottaa ruokaa (Amity), totuutta arvostavat valko-mustaan pukeutuvat oikeutta jakavat Rehdit (Candor), huimapäiset mustaan pukeutuvat turvallisuudesta vastaavat Uskaliaat (Dauntless) ja kaiken tietävät siniseen pukeutuvat älyä ja tietoa arvostavat Terävät (Erudite).
Päähenkilö Beatrice saa testissä poikkeavan tuloksen. Hän on Outolintu (Divergent), mutta silti hänet lähetetään Uskaliaat-osastoon, jossa hän alkaa käyttää nimeä Tris.
Jatko-osat.
Elokuvalle oli suunnitteilla kolme jatko-osaa. Toinen osa, "", sai ensi-iltansa maaliskuussa 2015. Kolmas ja viimeinen kirja "Allegiant" jaettiin kahdeksi elokuvaksi, joista ensimmäinen osa sai ensi-iltansa maaliskuussa 2016 ja toisen osan ensi-ilta piti olla kesäkuussa 2017. Näyttelijöiden ja käsikirjoittajien erimielisyyksien vuoksi jälkimmäistä osaa ei koskaan tehty.
Sivuventtiilimoottori

Sivuventtiilimoottori (ns. "lättäpää") on yksinkertaisen rakenteensa ansiosta huokea ja luotettava mäntämoottori. Sylinterin kaasunvaihdosta huolehtivat lautasventtiilit sijaitsevat kunkin sylinterin sivuilla moottorin lohkossa, toisin kuin kansiventtiilirakenteissa. Rakennetta on yleensä hyödynnetty nelitahtimoottoreissa, joskin useimmissa käyttökohteissa erilaiset kansiventtiiliratkaisut (OHV, SOHC ja DOHC) ovat syrjäyttäneet sivuventtiilit. Varsinkin pienmoottoreissa, kuten ruohonleikkureissa, sivuventtiilirakenne on yhä yleinen.
Vahvuuksia.
Sivuventtiilimoottoreilla on vahvuuksia, joiden vuoksi ne olivat aikanaan yleisiä.
Heikkouksia.
Sivuventtiilimoottoreilla on eräitä merkittäviä heikkouksia, joiden vuoksi kansiventtiilirakenteet ovat yleistyneet ja korvanneet sivuventtiilit lähes kokonaan.
Mahdollisuuksia.
Vaikka suuremman tehon ja hyötysuhteen ansiosta kansiventtiiliratkaisut ovatkin pääosin syrjäyttäneet sivuventtiilimoottorit, sivuventtiilirakenteella on mahdollisuuksia, joita harvoin hyödynnetään.
Keidas (televisiosarja)

Keidas on 15. huhtikuuta 2014 MTV3-kanavalla alkanut lifestyle-ohjelma. Ohjelman juontaa arkkitehti Maria Nordin, joka suunnittelee viherkeitaita ja pieniä puutarhoja tunnetuille suomalaisille henkilöille. Ohjelman viimeinen jakso esitettiin 24. kesäkuuta 2014.
Powerglide

Powerglide on General Motorsin vuosina 1950–1973 valmistama automaattivaihteisto, jossa on hydrokineettinen momentinmuunnin ja planeettahammaspyörästöllä toteutettu mekaaninen vaihde. Powerglidessa on kaksi vaihdetta eteenpäin ja yksi taaksepäin ajoa varten. Ylempi vaihde on suora. Johtuen Powergliden vaihteiden vähyydestä, sen toiminta perustuu laajalle nopeusalueelle suunnitellun momentinmuuntimen käyttöön.
Pitkä historia.
Powergliden seuraajaksi suunniteltiin saman valmistajan Turboglide vaihteistoa, jonka toiminta hyödynsi erityisen pitkälle kehitettyä momentinmuunninta. Turbogliden valmistus aloitettiin vuonna 1957 mutta lopetettiin jo 1961 laatuongelmien vuoksi. Näin ollen Turboglide ei syrjäyttänytkään Powerglidea, joka puutteistaan huolimatta saavutti mainetta kestävyydellään. Vuodesta 1962 alkaen Powerglidea valmistettiin alumiinirunkoisena. Vuosina 1968–1971 Powergliden vaihtoehdoksi valmistettiin hieman halvempaa käsivalintaista versiota, joka ei saavuttanut suurta suosiota. Powergliden valmistus jatkui, kunnes vuonna 1974 kolmevaihteinen Turbo-Hydramatic syrjäytti sen. 
Vaikka General Motors lakkasi valmistamasta Powerglidea, lujuutensa ansiosta sitä käytetään yhä kiihdytysautokisoissa. Useat pienet valmistajat ovat myöhemmin valmistaneet omia versioitaan Powerglidesta harrastajien käyttöön.
Espanjan toisen tasavallan pakolaishallitus

 
Espanjan toisen tasavallan pakolaishallitus (esp. "Gobierno de la República Española en el exilio") oli vuosina 1939–1977 kenraali Francon sotilasdiktatuurin aikana maanpaossa toiminut pakolaishallitus.
Kansallismielisten voittoon päättyneen sisällissodan jälkeen Espanjan toisen tasavallan hallitus pakeni huhtikuussa 1939 Pariisiin, jossa se toimi toukokuuhun 1940 saakka. Natsi-Saksan miehitykseen aikana pakolaishallitus oli Meksikon pääkaupungissa Méxicossa, josta se palasi toisen maailmansodan päättymisen jälkeen Pariisiin vuonna 1946.
Pakolaishallituksella oli diplomaattiset suhteet Meksikon, Panaman, Guatemalan, Venezuelan, Puolan, Tšekkoslovakian, Unkarin, Jugoslavian, Romanian ja Albanian kanssa. Yhdysvallat, Britannia, Ranska ja Neuvostoliitto ei tunnustanut koskaan pakolaishallitusta 
Pakolaishallitus lopetti toimintansa 1977 Francon kuolemaa seuranneen Espanjan demokratisoinnin myötä.
Yrjö Könni (taidemaalari)

Yrjö Vihtori Könni (23. marraskuuta 1908 Helsinki – 8. helmikuuta 1997) oli suomalainen taidemaalari ja -graafikko sekä Rudolf Koivu -palkittu lastenkirjojen kuvittaja.
Könni piti debyyttinäyttelynsä Helsingissä 1939 ja opiskeli sotien jälkeen Kööpenhaminan kuninkaallisessa taideakatemiassa 1948–49. Hän oli mukana kolmessa nuorten näyttelyssä 1940-luvulla ja useissa Suomen Taiteilijain ja Suomen Taidegraafikoiden näyttelyissä läpi uransa. Hänen töitään oli esillä myös monissa suomalaistaiteen näyttelyissä eri puolilla Eurooppaa 1940-luvulta 1980-luvulle. Hän opetti monilla Haagan taiteilijaseuran kursseilla Helsingissä.
Könni sai Rudolf Koivu -säätiön palkinnon 1963 kirjan "Parasta Topeliusta" ja 1965 Aila Nissisen teoksen "Kalpeiden vuorten tarinoita" kuvituksesta.
Aava

Aava on suomalainen naisen etunimi. Nimi on alkuperältään mahdollisesti luontoaiheinen ja viittaa "aavaan mereen", mutta se voidaan käsittää myös saksilais­peräisen, jo keskiajalla tunnetun Ava-nimen suomalaiseksi vastineeksi.
Suomessa oli muutamia Aava-nimisiä henkilöitä jo 1900-luvun alku­puolella, mutta nimi on yleistynyt vasta 2000-luvulla. Vuoden 2000 alusta vuoden 2021 loppuun mennessä nimi Aava on Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan annettu 4 008 naiselle.
Aavan nimipäivä on 25. maaliskuuta. Nimi lisättiin kalenteriin vuonna 2015. 
Aava sukunimenä.
Aava on myös seuraavien henkilöiden sukunimi:
Tane Kannisto

Jouni ”Tane” Kannisto (s. 1962) on suomalainen jazzmuusikko, soitinkorjaaja ja musiikkipedagogi. Hänen instrumenttejaan ovat tenorisaksofoni ja muut puupuhaltimet. Vuosina 1987–1997 hän soitti Edward Vesala Sound &amp; Fury -yhtyeessä.
Kannisto alkoi soittaa kitaraa 12-vuotiaana, mutta laajensi kiinnostustaan pian saksofoneihin ja huiluun, joita soitti lukioaikoinaan tanssiyhtyeissä ja Turku Big Bandissä. Hän opiskeli Turun konservatoriossa pääaineenaan huilu, mutta hänen pääsoittimekseen tuli kuitenkin tenorisaksofoni.
Kannisto tapasi Edward Vesalan musiikkileirillä ja liittyi tämän Sound &amp; Furyyn 1987. Kannisto oli mukana yhtyeen albumeilla "Ode To The Death Of Jazz" (ECM 1989), "Invisible Storm" (ECM 1991) ja "Nordic Gallery" (ECM 1994) sekä yhtyeen Euroopan-kiertueella 1993 ja vuoden 1997 konserttimatkalla Japaniin, Taiwaniin ja Etelä-Koreaan. Hän soittaa myös Vesalan aiemmin levyttämättömiä teoksia sisältävällä, vuonna 2013 julkaistulla albumilla "Pulsacion".
Kannisto on ollut mukana monissa Turun kaupunginteatterin produktioissa vuodesta 1984.
Hän työskentelee usein muun muassa yhtyeiden Rollin’ Thunder, Black Motor ja Suhkan Uhka kanssa. Hänen omaa nimeään kantavassa triossa ovat soittaneet mm. rumpali ja huilisti Simo Laihonen sekä basisti Hideyuki Shima.
Kannisto on kouluttautunut puupuhallinten korjaajaksi vuonna 1992 Pariisissa. Soitinkorjaamon hän perusti vuonna 1994.
Heksametyylifosforiamidi

Heksametyylifosforiamidi eli HMPA (C6H18PN3O) on fosforihapon amideihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Sitä käytetään pääasiassa liuottimena.
Ominaisuudet.
Heksametyylifosforiamidi on huoneenlämpötilassa kirkasta nestettä. Yhdiste liukenee hyvin veteen ja sekä poolisiin että poolittomiin orgaanisiin liuottimiin. Heksametyylifosforiamidi on vahvasti poolinen ja sen vesiliuos on emäksinen. Se on melko vahva Lewis-emäs ja muodostaa komplekseja useiden metallikationien kanssa. Yhdisteen liuotinominaisuudet ovat hyvät ja verrattavissa dimetyylisulfoksidin ja dimetyyliformamidin ominaisuuksiin. Heksametyylifosforiamidi on aproottinen liuotin.
Heksametyylifosforiamidin akuutti toksisuus on ihmiselle alhainen. Aineen on todettu kuitenkin aiheuttavan kasvaimia linnuille ja rotille, joten se luokitellaan mahdollisesti syöpää aiheuttavaksi kemikaaliksi.
Käyttö.
Heksametyylifosforiamidia käytetään liuottimena polymeerien valmistuksessa ja se toimii myös polymerisoitumiskatalyyttinä. Sitä käytetään UV-säteilyltä suojaavana lisäaineena polyvinyyli- ja polyolefiinihartseissa ja lämmönkestävyyttä parantavana lisäaineena polystyreenissä. Käytettäessä heksametyylifosforiamidia liuottimena monen reaktion nopeus kasvaa ja tämä johtuu useein yhdisteen kyvystä kelatoida metalli-ioneja. Muita yhdisteen käyttökohteita ovat hyönteisten hävittäminen kemiallisen sterilisoinnin avulla, jäätymisenestoaineena ja antistaattisena aineena.
Kesäkaverit

Kesäkaverit on vuonna 2014 ensi-iltansa saanut Inari Niemen ohjaama suomalainen draamakomedia. Sen on käsikirjoittanut Niemen sisar Juuli Niemi. Elokuvan pääosissa ovat Anna Paavilainen, Iina Kuustonen, Minka Kuustonen ja Pihla Viitala. Elokuvan tunnusmusiikkina kuullaan PMMP:n kappale "Kesäkaverit".
Elokuvan ensi-ilta oli 1. elokuuta 2014.
Juoni.
Iiris on ollut pitkään töissä pitkin Eurooppaa. Kun hän palaa Suomeen, hänen paras ystävänsä Karoliina on saanut tytöille töitä Hangosta. He lähtevät kohti Hankoa, kohti parasta kesää. Perillä he menevät töihin hankolaiseen kesäkahvilaan ja tapaavat siellä hassun ja vähän yksinkertaisen Eevan, jonka luokse tytöt lyöttäytyvät asumaan. Kesään sisältyy paljon alkoholia, miesseikkailuita ja sisarusten välisiä erimielisyyksiä.
Vastaanotto.
Elokuva oli ehdolla neljässä Jussi-palkintokategoriassa: paras elokuva, paras naispääosa (Anna Paavilainen), paras naissivuosa (Minka Kuustonen) ja paras käsikirjoitus (Juuli Niemi).
Veikko-Mooses Rinne

Veikko-Mooses Rinne (4. syyskuuta 1906 Asikkala – 21. joulukuuta 1986 Helsinki) oli suomalainen voimistelunopettaja ja urheiluvalmentaja.
Hän syntyi kuopukseksi Johan Oskar Gröndahlin ja hänen vaimonsa Maria Sofian (o.s. Karlsson) perheeseen. Vanhemmilla oli pienehkö maatila Kalkkisten kylässä. Sukunimi muuttui myöhemmin Rinteeksi. Isä oli toiminut kauppiaana eri puolilla Päijät-Hämettä. Hän oli myös innokas harrastelijanäyttelijä paikallisessa raittiusseurassa. Perheeseen oli syntynyt 14 lasta, mutta usea heistä oli kuollut jo pienenä. Perheen pojat ryhtyivät myös näyttelijöiksi, heistä tunnetuimpia olivat Jalmari, Joel ja Einar Rinne. Teatteri houkutti myös Veikko-Moosesta, mutta hän valitsi urheilun ja liikunnan. Hän näytteli Ylioppilasteatterissa, ja teatteri pysyi hänen läheisenä harrastuksenaan koko elämän ajan. 
Hän valmistui voimistelunopettajaksi 1932 ja työskenteli Vierumäen urheiluopistossa, Teknillisessä korkeakoulussa, Helsingin yliopiston voimistelulaitoksella ja useissa oppikouluissa, joista pisimpään lehtorina Töölön yhteislyseossa 1953–1969.
Hän oli ensimmäisiä ulkomailla ansioituneita suomalaisia urheiluvalmentajia: Latviassa 1935–1938, jolloin hän valmensi sikäläisiä urheilijoita Berliinin olympiakisoissa 1936, ja Tanskassa 1951–1952, jolloin valmennettavat osallistuivat Helsingin olympialaisiin 1952. Lisäksi hän valmensi Ranskassa, Ruotsissa ja Belgiassa. Hänen kaukaisin valmennuspestinsä oli Pakistanissa 1950–1951.
Hän julkaisi 1938 latviankielisen valmennusoppaan ja 1954 kirjan Voimistellen urheilukuntoon. Hän kirjoitti myös sanomalehtiin matkakuvauksia ulkomaanmatkoiltaan.
Nuoruudessaan hän oli myös kilpaurheilija, lajeina kolmiloikka ja korkeushyppy.
Suomen Kulttuurirahastossa on Veikko-Mooses Rinteen rahasto, joka jakaa apurahoja liikuntatieteen, urheiluvalmennuksen ja teatteriliikunnan edistämiseen
Aiheesta muualla.
Anna Porfyrogenita

Anna Porfyrogenita (; ), (13. maaliskuuta 963 – 1011 tai 1012) oli Bysantin keisari Romanos II:n ja Bysantin keisarinna Theofanon tytär. Hänen veljensä olivat Bysantin keisarit Basileios II ja Konstantinos VIII. Anna oli porfyrogenita, joka tarkoitti keisarin tytärtä, joka oli syntynyt Konstantinopolissa Bysantin keisarillisen palatsin purppurakamarissa.
Prinsessa Anna oli Kiovan Rusin ruhtinatar 989-1011 ja ruhtinas Vladimir Suuren puoliso. Annan ansioksi lasketaan se, että Kiovan Rusin ruhtinas Vladimir Suuri otti kristillisen kasteen mennäkseen naimisiin Annan kanssa.
Krimillä käytiin vuonna 988 sota rusien ja bysanttilaisten välillä. Vladimir Suuren joukot piirittivät ja Khersonin kaupunkia ja saivat sen antautumaan. Vladimir lähetti Bysantin keisari Basileios II:lle viestin: "Olen vallannut kaupunkinne. Valtaan myös pääkaupunkinne Konstantinopolin ellette anna minulle vaimoksi naimaikäistä sisartanne." Basileios ei halunnut antaa sisartaan pakanalle. Anna kieltäytyi aluksi avioliitosta pakanallisen Vladimir Suuren kanssa, koska sellaista avioliittoa ei voisi mainita keisarillisissa annaaleissa. Vladimir itse oli jo pitkään tutkinut eri uskontoja ja ottanut vastaan niiden delegaatioita eri maista. Kun Vladimir suostui ottamaan kristillisen kasteen vastaan, niin hän oli jo tehnyt päätöksensä uskonnosta. Vladimir Suuri oli hyvin vaikuttunut Bysantin ortodoksiuskonnon käytännöistä, minkä vuoksi hän päätti kääntyä ortodoksisen kirkon jäseneksi. Lisäksi hän erosi kaikista edellisistä vaimoistaan. 
Vladimir kastettiin 19. toukokuuta 988 Krimin Khersonissa Pyhän Basileioksen kirkossa. Heti sen jälkeen Vladimir ja Anna menivät kirkosssa naimisiin. He menivät Kiovaan, ja kaikki sen asukkaat kutsuttiin Dneprin rantaan, ja heidät kastettiin ortodoksiuskoon Dneprin vedellä. Avioliitolla oli hyvin paljon vaikutuksia koko Kiovan Rusin kehitykseen. Vladimir pääsi eroon suuresta määrästä kapinoivia varjageja. Varjageja ruvettiin palkkaamaan Bysantin keisarin palvelukseen vuonna 988. Tällä tavalla kapinat saatiin loppumaan. Niistä muodostettiin Bysantin keisarin uskollinen ja kovamaineinen varjagikaarti. Kiovan Rusista tuli ortodoksinen valtio kuten Bysantin valtakunnasta. Iivana III:n aikana 1400-luvulla Moskovan suuriruhtinaskunta nimesi itsensä "Kolmanneksi Roomaksi" sekä ilmoitti itsensä Bysantin keisarikunnan poliittiseksi ja kulttuurilliseksi perilliseksi.
Anna Porfyrogeita oli Vladimir Suuren vaimo ja uskonnollinen neuvonantaja. Hänen ansiostaan Vladimir Suuri otti koko valtakunnan uskonnoksi ortodoksisuuden. Mennessään naimisiin Kiovan Rusin ruhtinaan Vladimirin kanssa hänestä tuli Kiovan Rusin ruhtinatar, mutta hän käytti itsestään mieluummin nimitystä kuningatar tai keisarinna, koska hän oli Bysantin keisariperheen jäsen. Ruhtinatar Anna oli hyvin aktiivinen ortodoksisen uskon levittämiseen Kiovan Rusiin. Hän perusti muutaman luostarin ja kirkon. Ei ole tietoa siitä, oliko hänellä ja Vladimirilla yhteisiä lapsia vaikka jossain mainitaan heillä olleen kolme lasta.
Huhdasfest

Huhdasfest on vuosina 2012-2014 järjestetty Kouvolassa, Jaalan Huhdasjärven kylän Kylätalon ympäristössä järjestetty hyvänlaatuista kotikutoisuutta vaaliva festivaali. Festivaalia järjestää talkootyönä Huhdasjärven Kyläosuuskunta ja ystävät. Huhdasfest on ollut yksipäiväinen ja on artistivalinnoissaan keskittynyt lähinnä suomenkielisiin artisteihin. Vuosina 2012 ja 2013 järjestettiin myös Lasten Oma Huhdasfest.
Huhdasfest järjestettiin kolmannen, toistaiseksi viimeisen kerran 14. kesäkuuta 2014.
Huhdasjärven Kyläosuuskunta on myös järjestänyt Huhdasfesteille esiintyneiden artistien muun muassa Muuan Miehen, Joose Keskitalon ja Jaakko Laitisen &amp; Väärän Rahan keikkoja, viimeisin Muuan Mies heinäkuussa 2019.
Huhdasfest 8.6.2013 esiintyjät.
Jälkiklubilla Huhdasjärvellä 28.6.2013 esiintyivät the Solar Apparatus sekä 56.
Lasten Oman Huhdasfestin järjesti Huhdasjärven Kylätoimikunta 14.7.2013. Esiintymässä oli Orffit (Tohtori Orff ja Herra Dalcroze).
Huhdasfest 9.6.2012 esiintyjät.
Lasten Oma Huhdasfest pidettiin Huhdasjärven Museokankaalla samana päivänä. Esiintymässä oli Vokki-Myyrät.
Ennakkoklubi pidettiin 8.6.2012 Hartolan Kyläkaupalla. Esiintymässä oli Sami Kukka yhtyeineen.