tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Kappa-kulma

Kappa-kulma on katsesuunnan ja silmän sarveiskalvon ja mykiön osoittaman optisen akselin välinen kulma.
Epätavallinen kappa-kulma voi saada aikaan näennäisen karsastuksen eli valekarsastuksen, mutta se voi myös peittää varsinaisen karsastuksen näkyvistä.
Kappa-kulma johtuu siitä, että verkkokalvon tarkan näön alue fovea ei ole täsmälleen silmän optisella keskiakselilla, vaan yleensä noin viisi astetta ohimoon päin. Eteenpäin katsovan silmän optinen akseli osoittaa viisi astetta ulospäin, jotta katseen kohteen kuva taittuisi parhaaseen mahdolliseen kohtaan. Jos kulma on nolla, fovea on täsmälleen mykiön keskiakselilla.
Kappa voidaan mitata yksinkertaisella menettelyllä, jossa heijastetaan valoa silmään toinen silmä peitettynä siten että heijastus näkyy keskellä pupillia. Kappa on katseen suunnan ja valonlähteen välinen kulma.
Suhde karsastukseen ja valekarsastukseen.
Karsastuksessa silmien yhteistoiminta on häiriintynyt siten, että vain toinen silmä suuntautuu oikein. Valekarsastuksessa puolestaan silmät toimivat yhdessä, mutta ne kuitenkin "näyttävät" osoittavan eri suuntaan.
Suuri positiivinen kappa-kulma voi johtaa tilanteeseen, jossa silmissä näyttää olevan eksotrooppinen karsastus. Peittotestissä kuitenkin voidaan huomata, että koehenkilö näkee kummallakin silmällä katseen suuntaa muuttamatta. Tässä tilanteessa kyse on valekarsastuksesta.
Jos taas iso positiivinen kappa-kulma yhdistyy esotrooppiseen eli sisäänpäin suuntautuvaan karsastukseen, karsastusta voi olla vaikea huomata ilman peittokoetta.
Poikkeavan kappa-kulman syitä.
Kappa voi vaihdella synnynnäisesti syistä, joita ei tunneta. Iso positiivinen kappa voi olla seurausta keskosuudesta. Kappa voi poiketa tavanomaisesta myös verkkokalvon arpeutumisen vuoksi.
Tietojen kirja

Tietojen kirja: "yleistietoteos jatko-opintoja varten" on suomenkielinen vuosina 1941–1956 julkaistu tietosanakirja. Kirjojen ensimmäiset osat käsittelevät eri alojen alkeita ja seuraavat ovat jatko-opintoja edeten kirja kirjalta yhä korkeammalle osaamistasolle. Oppikursseihin liittyy harjoituksia. Kirja jaettiin 32:teen eri osa-alueeseen.
Sisältö.
Sitaatti:
Giuseppe De Liguoro

Giuseppe De Liguoro (10. tammikuuta 1869 Napoli – 19. maaliskuuta 1944 Rooma) oli italialainen elokuvaohjaaja ja näyttelijä.
Napolilaiseen aatelisperheeseen syntynyt De Liguoro työskenteli vuodesta 1894 lähtien teatterinäyttelijänä. Vuodesta 1908 lähtien hän toimi elokuvanäyttelijänä ja Milano Filmsin taiteellisena johtajana. Tuon ajan menestyksiä olivat "Il conte Ugolino" (1908), "Marin Faliero, doge di Venezia" (1909), "Edipo re" (1910), "L’Inferno" (1911) ja "Odysseuksen harharetket" (1911). Vuonna 1913 De Liguoro ohjasi Labor Filmsille säveltäjäelämäkerran "Giuseppe Verdi nella vita e nella gloria". Vuonna 1914 hän siirtyi ensin torinolaiselle Gloria Filmsille ja sitten catanialaiselle Etna Filmille, jossa hän teki menestyselokuvia kuten "Christus" (1914), "Il cavaliere senza paura" (1915) ja "Patria mia!" (1915). Myöhemmin De Liguoro ohjasi roomalaisella Caesar Filmillä useita Francesca Bertinin elokuvia kuten "Odette" (1916) ja "La perla del cinema" (1916). Vuosina 1917–1923 De Liguoro työskenteli Gladiator Filmillä, UCI:llä ja useilla pienillä studioilla. Vuonna 1924 hän perusti Venetsiaan oman tuotantoyhtiön, mutta vetäytyi sen jälkeen alalta. Vuonna 1931 De Liguoro ohjasi vielä lyhyen äänielokuvan "La canzone di Mirka".
Näyttelijä-ohjaajat Wladimiro ja Eugenio De Liguoro ovat Giuseppe De Liguoron poikia.
Ōshio (1937)

Ōshio () oli Keisarillisen Japanin laivaston Asashio-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin vuoden 1934 Maru-2 ohjelmassa Maizurun laivastontelakalta, missä köli laskettiin 5. elokuuta 1936. Alus laskettiin vesille 19. huhtikuuta 1937 ja valmistui 31. lokakuuta 1937.
Palvelus.
Toisen maailmansodan alussa alus kuului Etelä-Kiinan merellä Malaijille hyökänneen laivaston 8. hävittäjädivisioonaan sisaralustensa "Asashion", "Michishion" ja "Arashion" kanssa. Alkuvuodesta 1942 alus siirrettiin divisioonan mukana Alankomaiden Itä-Intiaan, jossa alus osallistui 19. helmikuuta Bandoengin salmessa Alankomaiden laivaston "Hr. Ms. Piet Heinin" upottamiseen.
Alus upposi 20. helmikuuta 1943.
Michishio (1937)

Michishio () oli Keisarillisen Japanin laivaston Asashio-luokan hävittäjä.
Valmistus.
Alus tilattiin vuoden 1934 Maru-2 ohjelmassa Fujinagatan telakalta, missä köli laskettiin 5. marraskuuta 1935. Alus laskettiin vesille 15. maaliskuuta 1937 ja valmistui 31. lokakuuta 1937.
Palvelus.
Toisen maailmansodan alussa alus kuului Etelä-Kiinan merellä Malaijille hyökänneen laivaston 8. hävittäjädivisioonaan sisaralustensa "Ōshion", "Asashion" ja "Arashion" kanssa. Alkuvuodesta 1942 alus siirrettiin divisioonan mukana Alankomaiden Itä-Intiaan, jossa alus osallistui 19. helmikuuta Bandoengin salmessa Alankomaiden laivaston "Hr. Ms. Piet Heinin" upottamiseen.
Alus upotettiin 25. lokakuuta 1944.
Vitré (Ille-et-Vilaine)

Vitré on kunta läntisessä Ranskassa Ille-et-Vilainen departementissa Bretagnen alueella.
Nähtävyyksiä.
Kaupungin linna "Château de Vitré" on yksi Bretagnen näyttävimmistä ja se pääsi Ranska historiallisten monumenttien listalle jo vuonna 1872. Linna on rakennettu 1000-luvulla ja sitä on laajennettu aina 1600-luvulle saakka. Linnan isäntä Vitrén paroni Guy XV de Laval antautui ranskalaisille joukoille vuonna 1487 ilman taistelua. Bretagnen parlamentti kokoontui linnassa kolmasti vuosina 1564, 1582 ja 1583, jolloin rutto vaivasi parlamentin normaalia kokoontumispaikkaa Rennesiä. Nykyään linna toimii kaupungintalona ja –museona.
Kunnan alueella oleva toinen linna, 1400-luvulla rakennettu "Château des Rochers-Sévigné", kuuluu myös Ranskan historiallisten monumenttien listalle. Linnassa asunut markiisitar Madame de Sévigné kirjoitti siellä kuuluisat kirjeensä 1600-luvulla, jotka ovat osaltaan muokanneet Ranskan kirjallisuutta.
Schlei

Schlei () on Jyllannin niemimaalla, Pohjois-Saksassa Schleswig-Holsteinin osavaltiossa, sijaitseva ja Kielinlahdesta erkaneva Itämeren lahti. Schlei on noin 40 kilometriä pitkä, pari kilometriä leveä ja keskimäärin 3 metriä syvä.
Schlei erottaa Angelnin ja Schwansenin niemet toisistaan. Schlei sekä niemet, yhteensä noin 500 neliökilometriä, muodostavat Schlein luonnonsuojelualueen.
Lahden yli kulkee kaksi siltaa sekä Missunden ja Arnisin lossit. Merkittävimmät kaupungit Schlein rannalla ovat Schleswig ja Kappeln. Schlein alue on historiallista asuinaluetta, muun muassa viikinkien aikainen Hedeby sijaitsi Schlein rannalla.
Five Nights at Freddy’s (pelisarja)

Five Nights at Freddy's, lyhennettynä FNaF, on Scott Cawthonin kehittämä kauhupelisarja, joka koostuu yhteensä 10 pelistä. Sarjan ensimmäinen peli ilmestyi vuonna 2014 ja viimeisin osa, Five Nights at Freddy's: Secret of the Mimic ilmestyi vuonna 2025.
Pelisarjaan perustuva elokuva julkaistiin 27. lokakuuta 2023 ja sen jatko-osa julkaistaan 5. joulukuuta 2025.
Animatronicit.
Animatronicit, eli robottimaskotit, ovat Five Nights at Freddy's -pelisarjan päävihollisia.
Terveiset Kouvolasta

Terveiset Kouvolasta on The Barefoot Brothersin ja Räjäyttäjien split-single, joka sisältää suomenkielisiä cover-versioita Peer Güntin kappaleista. Se julkaistiin toukokuussa 2016 rajoitettuna 500:n kappaleen 7" vinyylipainoksena.
Julkaisua on saatavilla ainoastaan Tampereella Laukontorin antikvariaatissa sekä Kouvolassa antikvariaatti Novgorodissa.
Paulo Oliveira

Paulo André Rodrigues de Oliveira (s. 8. tammikuuta 1992 Vila Nova de Famalicão, Portugali) on portugalilainen jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän on keskuspuolustaja.
Oliveira pelasi ensimmäiset ottelunsa pääsarjatasolla Vitória Guimarãesissa, jota hän edusti kausina 2012–2013 ja 2013–2014 yhteensä 46:ssa Portugalin pääsarjan ottelussa. Kaudeksi 2014–2015 Oliveira siirtyi Sporting CP:hen. Hän on voittanut Portugalin cupin Vitória Guimarãesissa kaudella 2012–2013 ja Sporting CP:ssä kaudella 2014–2015.
Portugalin maajoukkueessa Oliveira pelasi ensimmäisen ottelunsa vuonna 2015.
Zirkoniumnitridi

Zirkoniumnitridi (ZrN) on zirkoniumin ja typen muodostama epäorgaaninen yhdiste. Yhdiste on hyvin kovaa ja kuumuuden kestävää, minkä vuoksi sitä käytetään työkalujen terissä. Muita käyttökohteita ovat muun muassa koristepinnoitteet ja elektroniikka.
Ominaisuudet.
Huoneenlämpötilassa zirkoniumnitridi on kellertävänruskeaa kiteistä ainetta. Zirkoniumnitridiä voidaan pitää zirkoniumin ja typen välisijayhdisteenä ja sen kuutiollinen kiderakenne muistuttaa natriumkloridin rakennetta. Se on veteen liukenematonta ja liukenee ainoastaan vetyfluoridiin tai hitaasti erittäin väkevään kuumaan rikkihappoon. Zirkoniumnitridi on inerttiä, kovaa ja kestää korkeita lämpötiloja. Kuumennettaessa happi-ilmakehässä se hapettuu zirkoniumdioksidiksi yli 700 °C:n lämpötilassa. Yhdiste on hyvä sähkönjohde ja sen ominaisvastus on 2,1·10-5 Ωm.
Valmistus ja käyttö.
Zirkoniumnitridiä voidana valmistaa kuumentamalla zirkoniumlastuja, -jauhetta tai huokoista zirkoniumsientä typpi- tai ammoniakkikaasukehässä 1 000 °C:n lämpötilassa. Reaktio on hidas johtuen typen huonosta tunkeutuvuudesta metallin pinnalle muodostuvan nitridikerroksen läpi. Zirkonium(IV)kloridin ja typen tai ammoniakin reaktiota 1 000 °C:n lämpötilassa voidaan käyttää zirkoniumnitridiohutkalvojen valmistamiseen. Tavanomaisin stoikiometria on 1:1, mutta myös epästoikiometrisia zirkoniumnitridejä tunnetaan.
Koska zirkoniumnitridi on kovaa, kestää kulutusta ja vaihteleviä sääolosuhteita ja kovia lämpötiloja, käytetään sitä työkalujen esimerkiksi poranterien ja leikkuuterien valmistamiseen. Yhdistettä voidaan käyttää myös kestävänä koristepinnoitteena sekä puolijohdetekniikassa diffuusioesteenä.
Arashio (1937)

Arashio () oli keisarillisen Japanin laivaston Asashio-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin vuoden 1934 Maru-2 ohjelmassa Kawasakin Koben telakalta, missä köli laskettiin 1. lokakuuta 1935. Alus laskettiin vesille 26. toukokuuta 1937 ja valmistui saman vuoden lopulla 30. joulukuuta.
Palvelus.
Toisen maailmansodan alussa alus kuului Etelä-Kiinan merellä Malaijille hyökänneen laivaston 8. hävittäjädivisioonaan sisaralustensa "Ōshion", "Michishion" ja "Asashion" kanssa. Alkuvuodesta 1942 alus siirrettiin divisioonan mukana Alankomaiden Itä-Intiaan, jossa alus osallistui 19. helmikuuta Bandoengin salmessa Alankomaiden laivaston "Hr. Ms. Piet Heinin" upottamiseen.
Maaliskuussa 1943 alus kuului kahdeksan hävittäjän ja kahdeksan kuljetusaluksen saattueeseen, joka kuljetti täydennyksiä Rabaulista Laeen. Yhdysvaltain ja Australian lentokoneet upottivat koko saattueen ennen perille pääsyä. "Arashio" tuhoutui 4. maaliskuuta B-25 koneiden hyökkäyksessä 55 mailia kaakkoon Finschafenista.
Segré

Segré on entinen kunta läntisessä Ranskassa Maine-et-Loiren departementissa Pays de la Loiren alueella, jonka keskustaa halkoo Oudonjoki.
Kunta liittyi osaksi uutta Segré-en-Anjou Bleun kuntaa 15. joulukuuta 2016. 
Nähtävyyksiä.
Segrén nähtävyyksiä on vuonna 1838 valmistunut uusbysanttilainen Sainte-Madeleinen kirkko sekä 1500-luvulta peräsin oleva silta..
Delipap

Delipap Oy on vuonna 1979 perustettu suomalainen perheyritys, joka kehittää, valmistaa ja markkinoi hygieniatuotteita. Delipapin tuotemerkkejä ovat mm. Vuokkoset-naistenhygieniatuotteet, Muumi Baby-vaipat ja koko perheen Helmi-vanutuotteet.
Yrityksen tuotantolaitokset sijaitsevat Veikkolassa ja Tammisaaressa. Delipap Oy työllistää noin 70 henkilöä. Yrityksen toimitusjohtajana on toiminut syksystä 2015 alkaen, Delipapin perustajan Raimo Nuortien tytär, Sanna Karhu. Hänen veljensä Oskari Nuortie toimii varatoimitusjohtajana ja heidän sisarensa Riikka Nuortie tuotekehityspäällikkönä.
Historia.
Delipapin tarina alkoi, kun paperiteollisuudessa työskennellyt Raimo Nuortie kehitti herkkäihoiselle pojalleen uudenlaisen vaipan. Uusi vaippa paransi tarinan mukaan pojan ihon ja Nuortie päätti patentoida ideansa ja perustaa oman yrityksensä Delipap Oy:n.
Pian yritys laajensi valmistustaan myös naisten hygieniatuotteisiin. Nykyään Delipapin tunnetuimpia tuotemerkkejä ovat Vuokkoset-naistenhygieniatuotteet, Muumi Baby-vaipat ja koko perheen Helmi-vanutuotteet. Alihankintana Delipap Oy valmistaa myös muun muassa Pirkka-vaippoja.
Tuotteet.
Delipapin brändejä ovat mm. Muumi Baby -vaipat, Vuokkoset-naistenhygieniatuotteet ja Helmi-vanutuotteet. Delipap Oy:n valmistamia tuotteita viedään myös ulkomaille. Delipapin muita tuotteita ovat muun muassa Harmony-pesu-, suojaus- ja puhdistustuotteet sekä Bastis-kissanhiekkasarja.
Joutsenmerkki.
Yrityksen joillekin tuotteille on myönnetty Joutsenmerkki.
Iho-, Allergia- ja Astmaliitto.
Allergia- ja astmaliitto voi myöntää Allergiatunnuksen puolueettomasti tutkituille ja turvallisille tuotteille. Vuokkoset -naisten hygieniatuotteet ja Muumi Baby -vaipat ovat allergiamerkittyjä.
Josué

Josué on miehen etunimi.
Josué-nimisiä henkilöitä:
Tony Allen (koripalloilija)

Anthony ”Tony” Allen (s. 11. tammikuuta 1982 Chicago, Illinois) on yhdysvaltalainen koripalloilija, pelipaikaltaan heittävä takamies. Hän edusti NBA-liigassa viimeksi kaudella 2017–2018 New Orleans Pelicansia. Vuosina 2004–2010 hän edusti Boston Celticsiä sekä vuosina 2010–2017 Memphis Grizzliesiä.
Allen oli yksi NBA:n parhaista puolustavista takamiehistä, ja hänet on valittu kolmesti ja kolmesti kakkospuolustustähdistöön.
NBA-ura.
Allen oli Boston Celticsin ensimmäisen kierroksen 25. varaus vuoden . Hän pelasi Bostonissa 2004–2010 ja voitti mestaruuden kaudella 2007–2008. Allenin oma rooli joukkueessa jäi kuitenkin melko pieneksi.
Kesällä 2010 Allen solmi vapaana agenttina sopimuksen Memphis Grizzliesin kanssa. Seitsemän Memphisin-vuoden jälkeen hän siirtyi New Orleans Pelicansiin syyskuussa 2017.
La Chapelle-sur-Oudon

La Chapelle-sur-Oudon on entinen kunta läntisessä Ranskassa Maine-et-Loiren departementissa Pays de la Loiren alueella Oudonjoen varrella. Sen nähtävyyksiä on linna "Château de La Lorie".
Kunta liittyi osaksi uutta Segré-en-Anjou Bleun kuntaa 15. joulukuuta 2016.
Elektromigraatio

Elektromigraatio on sähköjohtimessa tapahtuva ilmiö, jossa sähkövirran elektronit siirtävät liikemääränsä johtimen atomeille. 
Elektromigraatio on sitä merkittävämpi mitä pienempiä kohteet ovat, mitä epäsäännöllisempi aineen rakenne on ja mitä suurempi virtatiheys on. Ilmiö on merkittävä vikaantumistapa tasavirralla toimivissa mikroelektronisissa integroiduissa piireissä.
Rekolan kirkko

Rekolan kirkko eli Rekolan Pyhän Andreaan kirkko on Vantaan Rekolan kaupunginosassa sijaitseva, vuonna 1987 valmistunut ja 1988 käyttöön vihitty punatiiliverhoiltu kirkkorakennus. Se toimii Rekolan seurakunnan pyhäkkönä. Kirkon suunnitteli espoolainen Arkkitehtitoimisto Pirkko ja Pekka Piirta. 
Kirkko on saanut nimensä apostoli Andreaalta sekä tämän mukaan nimetyltä rekolalaiselta talonpojalta Anders Räckhalsilta. Kirkon erikoisuuksiin kuuluu sen sauna, joka on käytössä viikoittain. Kirkon modernin alttarimaalauksen on maalannut taiteilija Nanna Susi vuonna 1998.
Pyhän Annan lastenkirkko

Pyhän Annan lastenkirkko eli Itä-Hakkilan kirkko on Vantaan Itä-Hakkilan kaupunginosassa sijaitseva, vuonna 1968 valmistunut kirkkorakennus. Se toimi aiemmin Hakunilan seurakunnan sivukirkkona. Kirkon suunnitteli arkkitehti Göran Malmström. Kirkkotiloja remontoitiin vuonna 2004 erityisesti lasten, perheiden ja hiljentymisen tarpeita ajatellen. Kirkko on myyty ykstyisomistukseen, mutta ostaja kertoi myynnin yhteydessä haluavansa säilyttää sen hengellisenä tilana. 
Rakennus toimi alkuaan seurakuntakotina ja se peruskorjattiin kolmella miljoonalla eurolla 2004, jolloin se samalla vihittiin Pyhän Annan lastenkirkoksi. Kirkko on nimetty Jeesuksen isoäidin Annan, Marian äidin mukaan.
Akustiikaltaan kauniiksi luonnehditussa kirkossa on flyygeli, mutta ei urkuja. 
Siirtyminen yksityisomistukseen.
Alueen lapsiperheille kirkko oli suosittu kokoontumis- ja juhlapaikka, kunnes 2015 terveystarkastaja suositteli rakennuksen panemista käyttökieltoon henkilöstöllä ilmenneiden sisäilmaoireiden vuoksi. Kirkko jäi tämän jälkeen tyhjilleen.
Vuodesta 2014 lähtien rakennuksen korjaustarpeita on tutkittu ja selvitetty kaikkiaan 130 000 eurolla. Korjauksen arvioitiin maksavan noin kaksi miljoonaa euroa. Alkuvuodesta 2019 Vantaan seurakuntien yhteinen kirkkoneuvosto esitti kirkkovaltuustolle rakennuksen kunnostuksesta luopumista ja haettavaksi tontin asemakaavaan muutosta, jotta kirkon tilalle voisi rakentaa asuntoja. Kirkkovaltuusto ei myöntynyt esitykseen, sillä osa valtuutetuista katsoi vähemmänkin korjaamisen riittävän. Seurakuntayhtymän kiinteistöjohtokunta ja kiinteistöjohtaja kannattivat perusteellista korjaamista, jos sellaiseen halutaan ryhtyä.
Museoviraston lausunnon mukaan rakennuksella on paikallista suojeluarvoa, se on vakiintunut osaksi alueen kaupunkikuvaa ja sen ulkoasussa on säilynyt hyvin alkuperäiset piirteet. Lisäksi arkkitehti Göran Malmströmin suunnittelemista julkisista rakennuksista harva on säilynyt nykyaikaan asti. Lapsille tarkoitettu kirkko on Suomessa toisaalta poikkeuksellinen ja nuori ilmiö.
Vantaan seurakuntien yhteinen kirkkovaltuusto päätti loppuvuodesta 2022 myydä lastenkirkon vantaalaiselle yritäjälle Olavi Kumpulaiselle. Samassa yhteydessä sen tontti vuokrattiin ostajalle 50 vuodeksi.
Länsimäen kirkko

Länsimäen kirkko on Vantaan Länsimäen kaupunginosassa sijaitseva, vuonna 1986 valmistunut kirkkorakennus. Se toimii Hakunilan seurakunnan pyhäkkönä. Punatiilinen rakennus valmistui alkujaan seurakuntataloksi. Sitä on kuitenkin kutsuttu kirkoksi alusta asti. Kirkon permannolla on 150 istumapaikkaa ja lisäksi urkuparvella on tilaa 80 hengelle.
Saumur

Saumur on kunta läntisessä Ranskassa Maine-et-Loiren departementissa Pays de la Loiren alueella. Kaupunki sijaitsee Loirejoen varrella. Saumur on tunnettu ratsuväen koulusta "École de cavalerie de Saumur".
Vuonna 2021 kaupungissa oli 26 216 asukasta, ja sen pinta-ala on 66,3 neliökilometriä.
Nähtävyyksiä.
Kaupungin nähtävyys on linna "Château de Saumur". Se oli Anjou-suvun kotina 1300- ja 1400-luvuilla.
Sojuz MS-01

Sojuz MS-01 () on Venäjän avaruusjärjestön miehitetty avaruuslento ISS-avaruusasemalle. Alus laukaistiin Sojuz FG -kantoraketilla 7. heinäkuuta 2016 Baikonurin avaruuskeskuksesta Kazakstanista mukanaan kolme avaruuslentäjää ja rahtia asemalle. Aluksen miehistö kuuluu kansainvälisen avaruusaseman Retkikunta 48:n miehistöön. Lento on ensimmäinen Sojuz MS -alustyypin lento ja 130. Sojuz-alusperheen lento. Laukaisun oli alun perin määrä tapahtua 24. kesäkuuta 2016, mutta ohjausjärjestelmässä havaittujen virheiden vuoksi laukaisu siirrettiin heinäkuulle. Matka ISS-avaruusasemalle kesti normaalin kuuden tunnin sijaan noin kaksi vuorokautta uuden alustyypin järjestelmien testaamisen vuoksi. Alus toimi avaruusaseman pelastusaluksena, kunnes palasi maahan lokakuussa 2016.
Parco Sempione

Parco Sempione on suuri kaupunkipuisto Milanossa, Italiassa. Se on perustettu vuonna 1888, ja sen kokonaisala on 386 000 m². Puisto sijaitsee kaupungin historiallisessa keskustassa.
Puisto sijaitsee Milanon kahden tärkeän maamerkin, Castello Sforzescon ja Porta Sempionen vieressä.
Puistossa sijaitsee muun muassa Arena Civica, julkinen akvaario, Torre Branca -torni sekä julkinen kirjasto.
Veistokset.
Puistossa sijaitsee pysyvät veistokset Armanilta, Francesco Barzaghilta, Giorgio de Chiricolta ja Antonio Paradisolta.
Montreuil-Bellay

Montreuil-Bellay on kunta läntisessä Ranskassa Maine-et-Loiren departementissa Pays de la Loiren alueella. Se sijaitsee Loirejoen sivujoen Thouetjoen varrella.
Nähtävyyksiä.
Kaupungin nähtävyys on linna "Château de Montreuil-Bellay". Sen keskiaikaiset osat on rakennettu 1200-luvulla. Linnan uudemmat osat ovat 1400- ja 1500-luvuilta. Linna on saman suvun omistuksessa vuodesta 1822 lähtien.
Mercuria kauppaoppilaitos

Mercuria kauppaoppilaitos Oy (myös: ) on Vantaan Martinlaaksossa toimiva liiketalouden alan ammattioppilaitos. Se sijaitsee samassa rakennuksessa Martinlaakson lukion kanssa. 
Mercurian toiminta käynnistyi Helsingin Kluuviissa Vuorikadulla sijainneessa puutalossa, jossa alkujaan nimellä "Helsingin kauppiaitten kauppakoulu" toiminut oppilaitos aloitti lukuvuotensa 1. syyskuuta 1908. Jo seuraavalla lukuvuonna opetus siirtyi vuonna 1910 valmistuneeseen Heimolan taloon Vuorikadun toiselle puolelle. Tässä talossa kauppakoulu jatkoi vuoteen 1924 saakka. Tämän jälkeen oppilaitos toimi Uudenmaankatu 18:ssa (1924–1928) ja Kasarmikatu 16:ssa (1928–1961). Opetus laajeni kauppaopistoksi ja oppilaitoksen nimeksi vaihdettiin "Helsingin kauppiaitten kauppaoppilaitos". Ylioppilasluokka aloitti vuonna 1952. Yhdessä nykyisen Markkinointi-instituutin (tuolloinen Myynti- ja Mainoskoulu) kanssa rakennettiin uudisrakennus Taka-Töölöön Töölöntullikatu 4:ään. Näissä tiloissa Helsingin kauppiaitten kauppaoppilaitos toimi vuosina 1961–1986. Vuodesta 1986 kauppaoppilaitos on toiminut nykyosoitteessaan Vantaan Martinlaaksossa.
Mercuriassa voi opiskella merkonomiksi (liiketoiminnan perustutkinto) joko päiväopiskeluna (oppivelvolliset nuoret), ilta- ja monimuotokoulutuksena tai oppisopimuskoulutuksena. Merkonomiopintojen kesto riippuu peruskoulutustasosta ja on lyhyempi lukion suorittaneilla kuin peruskoulupohjaisesti opiskelevilla. Peruskoulusta opiskelemaan tuleva voi valita myös vaihtoehdon, jossa tavoitteena on kaksoistutkinto (ylioppilas ja merkonomi). Työssäkäyville aikuisille Mercuria tarjoaa lisäksi useita erilaisia ammatti- ja erikoisammattitutkintoja.
Sara Kolak

Sara Kolak (s. 22. kesäkuuta 1995 Ludbreg) on kroatialainen yleisurheilija, joka kilpailee keihäänheitossa.
Kolak saavutti pronssia alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa Rietissä 2013 sekä myöskin alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa Eugenessa 2014. Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 hän voitti kultaa silloisella Kroatian ennätyksellä 66,18 metriä. Amsterdamin EM-kilpailuissa 2016 hän saavutti EM-pronssia tuloksella 63,50.
Lausannen Timanttiliigan osakilpailussa 6. heinäkuuta 2017 Kolak kohensi Kroatian ennätystä viimeisellä heitollaan lukemiin 68,43 metriä. Sitä ennen hän oli jo kolmannella heittokierroksella parantanut Riossa 2016 tekemäänsä maansa ennätystä 47 senttimetrillä 66,65 metriin.
Kolak voitti alle 23-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden Bydgoszczissa 2017 tuloksella 65,12. Saman vuoden Lontoon MM-kilpailuissa hän sijoittui neljänneksi. Dohan MM-kilpailuissa 2019 hän oli seitsemäs. Vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa hän jäi karsinnassa ilman tulosta, samoin Eugenen MM-kilpailuissa 2022. Hän karsiutui loppukilpailusta myös Münchenin EM-kilpailuissa 2022 ja Budapestin MM-kilpailuissa 2023. Hän sijoittui vuonna 2024 Rooman EM-kilpailuissa 11:nneksi sekä Pariisin olympialaisissa neljänneksi tuloksella 63,40. Hän karsiutui loppukilpailusta Tokion MM-kilpailuissa 2025.
Alfred Leonhard Wilhelms

Alfred Leonhard Wilhelms (19. joulukuuta 1854 Turku – 8. heinäkuuta 1916 Mustameri) oli suomalainen Venäjän keisarikunnan laivastossa palvellut kontra-amiraali.
Wilhelmsin vanhemmat olivat kapteeni Karl Odin Oskar Wilhelms (1825–1899) ja Edla Wilhelmina Hummelin. Hän kävi Pietarin 1. sotakoulun 1864–1870 ja Pietarin merikadettikoulun 1870–1873. Hän palveli sitten 2. meriekipaasissa ja hänestä tuli luutnantti 1875. Wilhelms oli vuosina 1882–1888 komennettuna Pietarhoviin keisariperheen palvelukseen. Hän suoritti miinaupseerikurssin Pietarin merikadettikoulussa ja hän sai miinaupseerin arvon 1887. 
Wilhelms oli päällikkönä kuunari "Sorkajalla" 1888–1890, torpedovene "Kotlinilla" 1890–1891 ja tykkivene "Grosalla" 1891–1893. Tämän jälkeen hän oli 4. meriekipaasin sotaoikeuden jäsenenä ja puheenjohtajana 1893–1895 ja klipperi "Opritšnikin" päällikkönä 1895–1896. Wilhelms suoritti 1896–1897 Nikolain merisota-akatemian kurssin ja hän oli kurssin suoritettuaan päällikkönä tykkivene "Giljakilla" 1897–1898 ja monitori "Veštšuninilla" 1898–1899. 
Wilhelms oli Venäjän merivoimien ylimerisotaoikeuden jäsen vuodesta 1899 ja hän toimi 13. ja 17. meriekipaasin päällikönä 1899–1901, Kaspianmerellä höyrylaiva "Geok-Tepen" päällikönä 1901 ja Itämerellä panssaripatterilaiva "Kremlin" päällikkönä 1902–1903. Viimeksi Wilhelms oli Tallinnan meriekipaasin päällikkönä 1903–1905 ja muutamia kuukausia 18. meriekipaasin päällikkönä keväällä 1906. Hän erosi laivaston palveluksesta 1906 kontra-amiraalin arvoisena. Wilhelms korotettiin 1903 Venäjän aateliin. 
Wilhelms palasi laivaston palvelukseen ensimmäisen maailmansodan puhjettua 1914. Hän toimi Mustallamerellä sairaalalaivojen "Portugalin" ja "Fpejardin" päällikkönä. Hän kuoli heinäkuun alussa 1916 kun sairaalalaiva "Fpejard" torpedoitiin. 
Wilhelms oli naimisissa vuodesta 1880 Tatjana Paulovna Rudaffskyn (s. 1853) kanssa. Kaksi heidän pojistaan Paul ja Boris kaatuivat luutnantteina Venäjän-Japanin sodan aikana 1904–1905.
Maria Andrejczyk

Maria Magdalena Andrejczyk (s. 9. maaliskuuta 1996 Sejny) on puolalainen yleisurheilija, joka kilpailee keihäänheitossa. Hänen ennätyksensä on 71,40 metriä, jonka hän heitti Splitissä Kroatiassa toukokuussa 2021. 
Andrejczyk sijoittui viidenneksi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa Eugenessa 2014 heitettyään 53,66 metriä. Alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2015 hän voitti kultaa tuloksella 59,73.
Andrejczyk karsiutui loppukilpailusta Pekingin MM-kilpailuissa 2015 tuloksella 56,75 m ja Amsterdamin EM-kilpailuissa 2016 tuloksella 57,93 m. Rio de Janeiron olympialaisten 2016 karsinnassa hän heitti Puolan ennätyksen 67,11 ja sijoittui loppukilpailussa neljänneksi tuloksella 64,78. Dohan MM-kilpailuissa 2019 hän karsiutui loppukilpailusta heitettyään 57,68. Tokion olympialaisissa vuonna 2021 Andrejczyk saavutti olympiahopeaa tuloksella 64,61. Hän karsiutui loppukilpailusta Eugenen MM-kilpailuissa 2022. Hän sijoittui vuonna 2024 kymmenenneksi Rooman EM-kilpailuissa ja kahdeksanneksi Pariisin olympialaisissa. Hän karsiutui loppukilpailusta Tokion MM-kilpailuissa 2025.
Horatio Wright

 
Horatio Gouverneur Wright (6. maaliskuuta 1820 Clinton, Connecticut – 2. heinäkuuta 1899 Washington D.C.) oli yhdysvaltalainen insinööri ja kenraali. Yhdysvaltain sisällissodassa Wright palveli Unionin armeijassa, jossa hän toimi toukokuusta 1864 lähtien 6. armeijakunnan komentajana. Komentajana Wright seurasi John Sedgwickia, joka kuoli Spotsylvanian taistelussa. 6. armeijakunnan komentajana hän johti myös yhden taistelun ajan koko Shenandoahin armeijaa, kun armeijan komentaja Philip Sheridan oli matkoilla ja Wrightin vastuulle jäänyt armeija joutui Konfederaation yllätyshyökkäyksen alle. 
Sisällissodan päätyttyä Wright osallistui useiden julkisten rakennushankkeiden kuten Brooklyn Bridgen ja Washington-monumentin rakentamiseen.
Yrjö Ramstedt

Yrjö Alexis Ramstedt (28. joulukuuta 1880 Savonlinna – 16. helmikuuta 1931 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä, teatterinjohtaja ja taidemaalari.
Ramstedt opiskeli Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1902–1903. Hän osallistui Suomen Taiteilijain näyttelyihin vuosina 1908–1915, 1919, 1920, 1921, 1926, 1928, 1930 ja 1931.
Agathaumas

Agathaumas (nimen merkitys: ”suuri ihme”) oli sarvinaamoihin kuulunut kasvinsyöjädinosaurussuku. Se eli liitukauden loppupuolella Maastricht-vaiheella. Sukuun kuului yksi laji, tyyppilaji "A. sylvestris". "Agathaumaksen" fossiileja on löydetty Wyomingista, Yhdysvalloista.
Koko.
"Agathaumaksen" on kuviteltu olleen hyvin suuri ceratopsiani, mahdollisesti 10 metriä pitkä. Arvio ei ole kuitenkaan varma, jäänteiden vähäisyydestä johtuen.
Fossiilit.
"Agathaumaksen" fossiileja on löydetty Wyomingista, Yhdysvalloista. Löydettyihin fossiileihin lukeutuu osittaisia jäänteitä, jotka sisältävät yhteensä 16 selän, kaulan ja hännän nikamaa, osittaisen lantion ja muutamia kylkiluita.
Nimi ja luokittelu.
Nimen "Agathaumakselle" antoi paleontologi Edward Drinker Cope vuonna 1872. Nimi tarkoittaa ”suurta ihmettä”, mikä viittaa dinosauruksen valtavaan kokoon. Cope luuli alun perin "Agathaumaksen" olevan hadrosauri, kunnes Othniel Charles Marsh kuvasi "Triceratopsin" vuonna 1889.
Suurin osa paleontologeista on sitä mieltä, että "Agathaumas" on hyvin kyseenalainen ceratopsianisuku siitä lähtien, kun se perustui osittaisten lonkkaluiden kuvaukseen. Muut myöhemmin sukuun johdetut jäänteet ovat sittemmin siirretty joko ceratopsianeihin "Triceratops" tai "Monoclonius", tai hadrosauriin "Thespesius". "Agathaumauksen" epävarmuus johtuu siitä, että lonkkaluut eri ceratopsianisukujen- ja lajien välillä eivät juurikaan vaihtele. Ainoa keino "Agathaumaksen" varmistamiseksi omaksi suvukseen olisi löytää lisämateriaalia, ihannetapauksessa kallo, joka kuuluisi samalle yksilölle, jonka lonkkaluut löydettiin.
Muuta.
Taiteilija Charles R. Knight teki "Agathaumaksesta" maalauksen Copelle. Hän maalasi siitä mahtavannäköisen pedon, jolla yhdistyi "Triceratopsin" pitkähköt otsasarvet ja "Styracosauruksen" piikikäs kauluri.
Onni Alhonen

Onni Waldemar Alhonen (4. syyskuuta 1897 Helsinki – 9. kesäkuuta 1930 Helsinki) oli suomalainen taidemaalari, pilapiirtäjä ja kuvittaja.
Köyhään työläisperheeseen syntynyt Alhonen jäi orvoksi jo pikkupoikana. Kansakoulun jälkeen hän opiskeli Taideteollisen keskuskoulun iltakursseilla 1912–1914 ja Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1915–1916. Alhonen osallistui Suomen Taiteilijain näyttelyihin vuosina 1917, 1918 ja 1920. Pilapiirtäjänä ja kuvittajana hän käytti nimimerkkejä ”Väinö Alhonen” ja ”V. Alhonen”. Hänen piirroksiaan julkaistiin lähinnä sosialidemokraattisissa lehdissä. Niitä ilmestyi muun muassa pilalehti "Kurikassa" vuodesta 1920 lähtien.
Alhonen kuoli 33-vuotiaana keuhkotautiin. Hänet on haudattu Malmin hautausmaalle.
Anetta Kahane

Anetta Kahane (s. 1954 Berliini, Saksan demokraattinen tasavalta) on saksalainen toimittaja sekä Amadeu Antonio -säätiön perustaja ja puheenjohtaja.
Elämä.
Anetta Kahane on toimittaja Max Kahanen ja taiteilija Doris Kahanen (o.s. Machol) tytär. Hänen vanhempansa joutuivat pakenemaan maasta Saksan kansallissosialistista hallintoa juutalais- ja kommunistitaustansa vuoksi.
Hänen veljensä on elokuvaohjaaja Peter Kahane.
Ura.
Kahane opiskeli latinalaisamerikkalaista kulttuuria ja toimi kääntäjänä.
Vuosina 1974–1982 Kahane työskenteli salanimellä Victoria valtion turvallisuudesta vastaavan ministeriön (Stasi) epävirallisina työntekijänä. Stasi-kortisto sisältää lähes 800 sivua tietoja Kahanesta.
Vuonna 1998 Kahane oli perustamassa äärioikestoväkivallan, rasismin ja anti-semitismin vastaista Amadeu Antonio -säätiötä, tullen säätiön puheenjohtajaksi. Vuodesta 2003 lähtien hän on ollut säätiön päätoiminen puheenjohtaja. Vuonna 2015 säätiö sai Saksan hallitukselta tehtävän karsia vihapuhetta Facebookista.
Kahane kirjoittaa kolumneja Berliner Zeitung ja Frankfurter Rundschau -lehtiin.
Julia de Cock-Stigzelius

Julia Elisabeth de Cock-Stigzelius, sukunimi esiintyy myös muodossa Stigzelius-de Cock (22. heinäkuuta 1840 Korppoo – 10. marraskuuta 1923 Sulkava) oli suomalainen taidemaalari.
Julia de Cock-Stigzeliuksen vanhemmat olivat viipurilainen apteekkari Lars Evert Stigzelius (1793–1871) ja Annette Sofie Carlborg (1803–1845). Hän oli naimisissa belgialaisen taidemaalari César Gerard de Cockin (1823–1904) kanssa.
Julia de Cock-Stigzelius opiskeli Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa Turussa 1860-luvulla ja sen jälkeen ulkomailla G. W. Palmin johdolla Tukholmassa 1871–1874, Tony Robert Fleuryn johdolla Pariisissa 1876–1878 sekä César de Cockin johdolla Normandiassa Ranskassa. Hän asui Belgiassa ensin Brysselissä 1880–1882 ja sitten Ghentissä.
Lainsuojattomat (Lucky Luke)

Lainsuojattomat on kuudes Lucky Luke -sarjakuva, jonka Morris käsikirjoitti ja piirsi. Se ilmestyi alun perin Ranskassa 1954 ja paljon myöhemmin Suomessa 1990. Lehti sisälsi kaksi
erillään julkaistua tarinaa, joista ensimmäinen perustuu löyhästi tositapahtumiin.
Molemmat tarinat julkaistiin alun perin Spirou -aikakauslehdessä vuonna 1952.
Tarinat.
Lainsuojattomat.
Lainsuojattomissa Lucky Luke kohtaa Daltonin rosvoveljekset Bobin, Gratin, Billin ja Emmett Daltonin, jotka ryöstelevät pankkeja, postivaunuja ja junia. Lucky Lukea pyydetään laittamaan veljesten puuhille loppu.
Daltonit päättävät viimeisenä rikoksenaan ryöstää samanaikaisesti kaksi pankkia samassa kaupungissa. He hyökkäävät Coffeyvilleyn pankkeihin mutta saavat surmansa poliisin järjestämässä väijytyksessä, johon myös Lucky Luke osallistuu ampumalla Bob Daltonin (sensuroimaton versio).
Daltonin veljesten paluu.
"Daltonin veljesten paluussa" muuan arkajalka seriffi, Bill Boney, väittää surmanneensa Daltonit. Lucky Luke kuulee tämän ja päättää antaa huijarille opetuksen. Luke pukeutuu ystäviensä Smileyn, "Olutsiepon" ja "Mikrobin" kanssa Daltoneiksi pelotellakseen seriffiä. Boney paljastuu varsinaiseksi pelkuriksi ja joutuukin melkein hirtetyksi vale-Daltonien toimesta, ennen kuin viime hetkellä tunnustaa valehdelleensa. Tällöin Lucky paljastaa kaiken ollen pelkkää pilaa ja Boney joutuu rangaistuksena saluunan tiskille töihin.
Sensuuri.
Alkuperäinen versio Lainsuojattomista oli kustantaja Dupuisin mielestä liian väkivaltainen lasten sarjakuvaan. Morris joutui siksi piirtämään koko viimeisen sivun uudestaan.
Kuten todellisuudessakin, Daltonit kuolivat. Dupuis vaati kuitenkin Morrisia tekemään Bob Daltonin kuolemasta siistimmän, sillä alkuperäisessä kuvassa Lucky ampuu luodin Bobin pään läpi. Morris muutti kohtaa niin, että Lucky ampuukin poikki Bobin henkselit, rosvo putoaa viinitynnyriin ja hukkuu. Tämän version kustantaja hyväksyi, ja tämä on myös suomalaisen julkaisun viimeisellä sivulla.
Rafael Cañizares

Rafael Cañizares Poey (s. 24. maaliskuuta 1950) on kuubalainen kilpauransa päättänyt koripalloilija ja olympiamitalisti.
Cañizares voitti Kuuban miesten maajoukkueessa olympiapronssia Münchenissä 1972 ja Pan-Amerikan kisojen pronssia Calissa 1971. Hän kilpaili Kuuban joukkueessa myös Méxicon 1968 ja Montréalin 1976 kesäolympialaisissa sekä vuosien 1970 ja 1974 MM-kilpailuissa.
Franklin Standard

Franklin Standard Johnson (8. kesäkuuta 1949 Havanna – 7. lokakuuta 2021) oli kuubalainen koripalloilija ja olympiamitalisti.
Standard voitti Kuuban miesten maajoukkueessa olympiapronssia Münchenissä 1972 ja Pan-Amerikan kisojen pronssia Calissa 1971. Hän kilpaili Kuuban joukkueessa myös Méxicon kesäolympialaisissa 1968 ja vuoden 1970 MM-kilpailuissa.
Räjä Elektrik Millenium

Räjä Elektrik Millenium on garage rock -yhtye Räjäyttäjien seitsemäs studioalbumi ja ensimmäinen tupla-albumi. Se julkaistiin digitaalisessa formaatissa 6. toukokuuta 2016. CD-painos julkaistiin 4. heinäkuuta 2016, jolloin sitä sai levykauppojen lisäksi Porin torilta suoraan yhtyeeltä ostettuna.. Albumi on tyyliltään elektronista musiikkia ja psykedeelistä musiikkia sekoittelevaa rockia.
Albumi ylsi Soundin toimittajien ”Vuoden 2016 parhaat kotimaiset levyt top-20” -listan sijalle 8.
Taustaa.
Maaliskuussa 2016 Nousiainen kertoi Soundin haastattelussa yhtyeen julkaisevan toukokuussa jotain ”todella jännittävää ja täysin ennenkuulumatonta”. Albumilta julkaistiin maistiaisena kappale ”Räjä Elektrik” 15. huhtikuuta 2016. Räjä Elektrik Milleniumin levynjulkaisukeikka järjestettiin 9. kesäkuuta Helsingin Tavastia-klubilla. Tupla-albumi "Räjä Elektrik Millenium" julkaistiin digitaalisessa muodossa 22. toukokuuta 2016, ja sen 2CD-painos julkaistiin 4. heinäkuuta sekä 2LP-painos 19. elokuuta 2016.
Vastaanotto.
Albumi sai erinomaisen vastaanoton. Keskisuomalaisen antoi albumille täydet viisi pistettä, ylistäen Jukka Nousiaisen sanoituksellisia intertekstuaalisia taitoja muiden yhtyeiden aiempien tuotoksien mukailussa sekä viraalimedian menneiden ilmiöiden uudelleen pinnalle tuomisessa.
Kairon yliopisto

Kairon yliopisto (, ; aikaisemmin tunnettu nimillä Egyptin yliopisto 1908–1940 ja Kuningas Fuad I:n yliopisto 1940–1952) on Egyptin merkittävin julkinen yliopisto, jonka pääkampus sijaitsee Gizassa. Yliopisto vihittiin käyttöön 5. joulukuuta 1908.
Vuonna 2017 yliopistossa oli runsas 250 000 opiskelijaa, joista noin 10 300 suoritti ylempää korkeakoulututkintoa tai jatkotutkintoa. Yliopiston henkilökuntaa oli opiskelijoihin nähden suhteessa 1:46.
Kairon yliopisto arvioidaan yleensä tasoltaan Afrikan yliopistojen parhaimmistoon ja Egyptin parhaimmaksi tai parhaimpien joukkoon kuuluvaksi. Vuonna 2017 Kairon yliopisto oli parhaana yliopistona maastaan kansainvälisen Shanghain Jiao Tong -yliopiston ARWU-yliopistorankingissa, joka arvioi yliopiston 401.–500. korkeatasoisimmaksi yliopistoksi maailmassa. Times Higher Education sijoitti Kairon yliopiston vuoden 2018 listallaan jaetulle 11. sijalle Afrikassa ja jaetulle 801.–1000. sijalle maailmassa.
Seksuaalielämän häiriö

Seksuaalielämän häiriö eli sukupuolinen toimintahäiriö on jokin puute, jota ihminen kokee kyvyssään olla sukupuolisuhteessa toivomallaan tavalla. Sukupuolisen toimintahäiriön taustalla on tavallisesti sekä psyykkisiä että fyysisiä syitä. Joitain häiriöitä esiintyy vain toisella sukupuolella, mutta esimerkiksi seksuaalisen halun puutetta esiintyy molemmilla sukupuolilla.
Ei-elimellisiä sukupuolisia toimintahäiriöitä ovat sukupuolinen haluttomuus, sukupuolinen vastenmielisyys, sukupuolisen nautinnon puute, sukupuolinen kiihottumisvaikeus, orgasmivaikeus, ennenaikainen siemensyöksy, toiminnallinen emätinkouristus, toiminnalliset yhdyntäkivut ja sukupuolivietin ylenmääräinen voimakkuus. Näiden lisäksi ei-elimellisten sukupuolisten toimintahäiriöiden diagnostisiin kriteereihin luetaan muita ja määrittämättömiä ei-elimellisiä sukupuolisia toimintahäiriöitä.
Seksuaalinen haluttomuus on erityisesti naisten kokema ongelma, mutta monet miehetkin kärsivät siitä. Haluttomuus alkaa yleistyä 40 vuoden iässä, ja yli 50-vuotiaista naisista haluttomuudesta voi kärsiä jo yli puolet. Haluttomuuteen voi olla hyvin monenlaisia syitä. Haluttomuus on ongelma vain jos henkilö kokee sen ongelmaksi. Haluttomuutta voidaan hoitaa pariterapialla, seksuaaliterapialla, lääkkeillä tai hormonihoidolla.
Naisten yleisiä ongelmia.
Naisen yleisiä toiminnallisia seksuaaliongelmia ovat kiihottumisongelmat, orgasmin saamisen ongelmat, kivulias yhdyntä eli dyspareunia ja vulvodynia sekä vaginismi, jossa emättimen lihasten kouristus estää peniksen viemisen emättimeen.
Haluttomuushäiriöstä (HSDD) kärsii 7-12 % naisista. He siis kokevat haluttomuuden aiheuttavan heille huomattavaa haittaa, ja tätä on jatkunut yli puoli vuotta.
Väestötason kyselyissä naiset ovat kokeneet haluttomuuden laskeneen heidän elämänlaatuaan yhtä paljon kuin krooninen selkäkipu.
Haluttomuus johtuu kiihottavien voimien vähäisyydestä, estävien tekijöiden ylimäärästä tai näiden epätasapainosta.
Joskus kyse on muista seksuaaliongelmista, kuten kiihottumishäiriö, masennuksesta, mielialalääkkeistä, vaihdevuosioireista tai puolison seksuaaliongelmista, ja näitä kannattaa hoitaa samalla.
Haluttomuuteen löytyy itsehoito-ohjeita. Joskus vaihdevuosien hormonihoitoon lisätään hieman testosteronia. Tiboloni voi myös auttaa vaihdevuosissa ja osalle haluunkin.
Miesten yleisiä ongelmia.
Miehen yleisiä seksuaaliongelmia ovat libidon häiriöt, erektiohäiriöt sekä ejakulaatioon ja orgasmiin liittyvät häiriöt. Libidon väheneminen voi johtua testosteronihormonin pitoisuuden laskusta, jota hoidetaan elämäntapojen muutoksilla tai testosteronikorvaushoidolla. Erektiohäiriöllä voi olla useita syitä. Hoitoja ovat elämäntapojen muutos riskitekijöitä vähentäen, seksuaali- ja pariterapia, suun kautta otettavat lääkkeet, paikallishoidot ja kirurginen hoito.
Natsugumo (1937)

Natsugumo () oli Keisarillisen Japanin laivaston Asashio-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin vuoden 1934 Maru-2 ohjelmassa Sasebon laivastontelakalta, missä köli laskettiin 1. heinäkuuta 1936. Alus laskettiin vesille 26. toukokuuta 1937 ja valmistui 10. helmikuuta 1938.
Palvelus.
Alus upotettiin 15. lokakuuta 1942.
Asagumo (1937)

Asagumo () oli keisarillisen Japanin laivaston Asashio-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin vuoden 1934 Maru-2 ohjelmassa Kawasakin Koben telakalta, missä köli laskettiin 23. joulukuuta 1936. Alus laskettiin vesille 5. marraskuuta 1937 ja valmistui 31. maaliskuuta 1938.
Palvelus.
Alus upotettiin 25. lokakuuta 1944.
Marjukka Kaminen

Marjukka Kaminen (s. 1948 Seinäjoki) on suomalainen taidemaalari, joka työskenteli pitkään Yhdysvalloissa.
Kaminen opiskeli Suomen Taideakatemian koulussa syksyllä 1969, mutta muutti Yhdysvaltoihin ja jatkoi opintojaan New Yorkin Phoenix School of Design -oppilaitoksessa keväällä 1969 ja sitten School of Visual Artsissa 1970–1972. Yhdysvalloissa Kaminen hankki myös konservaattorin ammatin ja työskenteli Metropolitan Museum of Artin egyptiläisen taiteen osaston konservoijana yli kymmenen vuotta.
Debyyttinäyttelynsä Kaminen piti Helsingissä vuonna 1973. Hän asui Yhdysvalloissa runsaat 30 vuotta ja Suomessa vuodesta 2003 alkaen. Kaminen oli yksi Ruotsin television vuonna 1984 tuottamassa "Neljä suomalaista New Yorkissa" -TV-ohjelmassa esitellyistä henkilöistä.
Kamisella on yksi lapsi, kuvataiteilija Petra Kaminen Mosher.
Minegumo (1937)

Minegumo () oli Keisarillisen Japanin laivaston Asashio-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin vuoden 1934 Maru-2 ohjelmassa Fujinagatan telakalta, missä köli laskettiin 22. maaliskuuta 1937. Alus laskettiin vesille saman vuoden lopulla 4. marraskuuta ja valmistui 30. huhtikuuta 1938.
Palvelus.
Alus upotettiin 5. maaliskuuta 1943.
Loudun

Loudun on kunta läntisessä Ranskassa Viennen departementissa Uuden-Akvitanian alueella. Kaupungissa on jäljellä keskiaikaisia katuja sekä paljon jäänteitä puolustuslinnasta, jonka Richelieu määräsi hävitettäväksi. Loudunissa on museo, joka on omistettu siellä vaikuttaneelle Théophraste Renaudotille. Hän oli 1600-luvun alussa journalismin edelläkävijöitä.
Monts-sur-Guesnes

Monts-sur-Guesnes on kunta läntisessä Ranskassa Viennen departementissa Uuden-Akvitanian alueella. Kylässä on pieni 1400-luvulta peräisin oleva goottilainen linna, joka on rakennettu paikallisesta tuffikivestä.
Yamagumo (1937)

Yamagumo () oli Keisarillisen Japanin laivaston Asashio-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin vuoden 1934 Maru-2 ohjelmassa Fujinagatan telakalta, missä köli laskettiin 4. marraskuuta 1936. Alus laskettiin vesille 24. heinäkuuta 1937 ja valmistui 15. tammikuuta 1938.
Palvelus.
Alus upotettiin 25. lokakuuta 1944.
Organozirkoniumyhdisteet

Organozirkoniumyhdisteet ovat organometalliyhdisteitä, jotka sisältävät zirkoniumin ja hiilen välisen kovalenttisen sidoksen. Eräitä organozirkoniumyhdisteitä käytetään orgaanisen kemian synteeseissä katalyytteinä esimerkiksi polymeerien valmistuksessa.
Ominaisuudet, valmistus ja reaktioita.
Muutamia yksinkertaisia tetra-alkyyli- tai tetra-alkenyyli-zirkoniumjohdannaisia, esimerkiksi tetrametyylizirkonium ja tetra-allyylizirkonium tunnetaan. Yleisesti ottaen ne ovat hyvin reaktiivisia ja melko epästabiileja yhdisteitä, mutta vastaavia titaanijohdannaisia stabiilimpia. Suuret steerisesti estyneet orgaaniset ryhmät stabiloivat rakennetta. Stabiilimpia organozirkoniumyhdisteitä ovat metalloseeneihin kuuluvat zirkonoseenijohdannaiset, kuten zirkonoseenidikloridi. Näitä stabiloivat syklopentadienyyliligandin π-sidokset ja ne ovat vastaavia organotitaanijohdannaisia stabiilimpia. Väriltään ne ovat tyypillisesti punaisia. Rakenteeltaan ne poikkeavat monista muista metalloseeneista siten, että syklopentadieeniligandit eivät ole samansuuntaisia vaan muodostavat noin 40° kulman toisiinsa nähden. Tunnetaan myös muutamia heterosyklisiä organozirkoniumyhdisteitä, jollaisia ovat eräät zirkonasyklopropaanijohdannaiset.
Tyypillisimmät tavat valmistaa organozirkoniumyhdisteitä ovat transmetallaatio ja hydrometallointi. Transmetallaatiossa zirkoniumyhdiste kuten zirkonium(IV)kloridi tai organozirkoniumkloridi reagoi muun organometalliyhdisteen kanssa. Yleisesti käytettyjä ovat organolitiumyhdisteet. Hydrometalloinnissa zirkonoseenihydridi reagoi alkeenin tai alkyynin kanssa johtaen alkyyli- tai alkenyylizirkoniumjohdannaiseen.
Zirkoniumin elektronegatiivisuus on lähellä magnesiumin elektronegatiivisuutta ja Grignard-reagenssien tavoin ne reagoivat karbonyyliyhdisteiden kanssa additioreaktiolla muodostaen alkoholeja. Muita organozirkoniumyhdisteille tapahtuvia reaktioita ovat muun muassa kytkentäreaktiot, hiilen ja heteroatomien välisiä sidoksia muodostavat reaktiot, karbonylointireaktiot ja kuparisuolojen katalysoimina konjugaattiadditiot α,β-tyydyttymättömiin karbonyyliyhdisteisiin. Eräät organozirkoniumyhdisteet katalysoivat myös alkeenien kuten propeenin polymeroitumisreaktioita.
Châtellerault

Châtellerault on kunta läntisessä Ranskassa Viennen departementissa Uuden-Akvitanian alueella. Se sijaitsee Viennejoen varrella, joka on Loiren sivujoki.
Kaupungilla on pitkät teolliset perinteet. Tunnetuin tehtaista on ollut asetehdas "Manufacture d'armes de Châtellerault". Se perustettiin ensimmäisen maailmansodan jälkeen valmistamaan Ranskan armeijalle uudenaikaisia aseita. Tehdas lopetettiin vuonna 1968 ja nykyään siellä toimii museo "Musée Auto Moto Vélo".
Urheilu.
Kaupungissa pelaa jalkapallojoukkue SO Châtelleraudais.
Ojie Edoburun

Ojie Edoburun (s. 2. kesäkuuta 1996) on brittiläinen yleisurheilija, joka kilpailee pikajuoksussa 100 ja 200 metrin matkoilla.
Edoburun osallistui vuonna 2013 alle 18-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailuihin, joissa hän voitti 100 metrillä hopeaa kiinalaisen Mo Youxuen jälkeen. Edoburun juoksi kisoissa silloisen henkilökohtaisen ennätysaikansa, 10,35. Eugenen alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2014 hän sijoittui samalla matkalla kuudenneksi. Hän voitti alle 20-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden 100 metrillä Eskilstunassa 2015 ajalla 10,36. Amsterdamin EM-kilpailuissa 2016 hän karsiutui 100 metrin välierissä.
Edoburun voitti Bydgoszczin alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2017 kultaa 100 metrillä ajalla 10,14. Lisäksi hän sai hopeaa 4 × 100 metrin viestissä. Hän sijoittui 2019 Glasgow'n sisäratojen EM-kilpailuissa 60 metrillä seitsemänneksi. Dohan MM-kilpailuissa 2019 hän karsiutui 100 metrin välierissä. Birminghamin Kansainyhteisön kisoissa 2022 hän voitti kultaa Englannin 4 × 100 metrin viestijoukkueessa ja karsiutui 100 metrillä välierissä. Saman vuoden Münchenin EM-kilpailuissa hän karsiutui 100 metrin välierissä.
Parhaat ajat 100 metrillä kausittain.
(*) Kesken
Pehula

Pehula on entisen Äetsän kunnan keskustaajama nykyisessä Sastamalan kaupungissa. Pehula sijaitsee kaupungin eteläosassa Kokemäenjoen rannalla. Pehula oli Keikyän kunnan maarekisterikylä, ja nykyisin taajama käsittää myös lähikylät ja ulottuu myös Kokemäenjoen toiselle puolelle Keikyän kirkolle. Pehulan asukasluku on noin 1 200, mutta koko taajaman (josta Tilastokeskus käyttää nimeä "Keikyä") alueella asui 1 911 asukasta vuoden 2023 lopussa.
Pehula ja sen naapurikylä Meskala on mainittu ensimmäisen kerran 1300-luvulla. 1900-luvun alussa kyliin alkoi kehittyä kutomateollisuutta, jota seurasi kemianteollisuus. Äetsän tehtaat, sittemmin Finnish Chemicals, perustettiin Pehulaan vuosisadan vaihteessa. Kokemäenjoen Meskalankoskeen rakennettiin Äetsän voimalaitos vuonna 1921 ja Äetsänkoski perattiin vedenpinnan nostamiseksi. 
Taajaman pohjoislaidalla on entinen Äetsän rautatieasema. Pehulassa on edelleen paljon palveluita, kuten alakoulu, pankki ja kauppoja.
Solomon Bockarie

Solomon Bockarie (s. 18. toukokuuta 1987) on sierraleonelaissyntyinen pikajuoksija, joka on ollut Alankomaiden kansalainen toukokuusta 2015 lähtien.
Bockarie karsiutui Pekingin 2008 olympialaisten 200 metrin alkuerissä. Hän osallistui 4 × 100 metrin viestijuoksuun vuoden 2015 maailmanmestaruuskilpailuissa, mutta Alankomaat ei selviytynyt loppukilpailuun. Hän osallistui 2016 Amsterdamissa käytyihin Euroopan-mestaruuskilpailuihin, joissa hän juoksi henkilökohtaiset ennätysaikansa sijoituttuaan 100 metrillä seitsemänneksi ja 200 metrillä neljänneksi. Hän oli neljäs myös pikaviestissä. Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 hän karsiutui 100 ja 200 metrin alkuerissä. Berliinin EM-kilpailuissa 2018 hän sijoittui 200 metrillä kahdeksanneksi.
Jak Ali Harvey

Jak Ali Harvey, aiemmin tunnettu nimellä Jacques Montgomery Harvey (s. 4. toukokuuta 1989) on turkkilainen pikajuoksija. Hän on aiemmin edustanut Jamaikaa. Hän sai Turkin edustusoikeuden vuonna 2015.
Harvey voitti hopeaa 100 metrin juoksussa vuoden 2016 Euroopan-mestaruuskilpailuissa ajalla 10,07. Shenzhenin universiadeissa 2011 hän voitti 100 metriä ajalla 10,14. Hän karsiutui 100 metrin välierissä Pekingin MM-kilpailuissa 2015 ja Rio de Janeiron olympialaisissa 2016. 200 metrillä hän karsiutui alkuerissä olympialaisissa 2016. Lontoon MM-kilpailuissa 2017 hän karsiutui 100 metrin välierissä. Harvey voitti pronssia 100 metrin ja hopeaa 4 × 100 metrin kilpailuista yleisurheilun EM-kilpailuissa 2018. Hän saavutti saman vuoden Välimeren kilpailuissa kultaa 100 metrillä ja hopeaa pikaviestissä. Hän karsiutui 100 metrin alkuerissä Tokion olympialaisissa 2021 ja välierissä Münchenin EM-kilpailuissa 2022. Välimeren kisoissa 2022 hän saavutti kultaa 100 metrillä ja hopeaa 4 × 100 metrin viestissä.