tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Zombiepidemia

Zombiepidemia on populaarikulttuurissa esiintyvä kuvitteellinen ilmiö, jossa suurin osa maailman ihmisistä muuttuu zombeiksi ja pieni ryhmä ihmisiä yrittää selviytyä henkensä uhalla. Teema esiintyi ensimmäistä kertaa "Night of the Living Dead" -elokuvassa. Tunnettuja zombiepidemiaa kuvaavia fiktioita ovat esimerkiksi "The Walking Dead" ja "Resident Evil".
Alkuperä.
Saastunut elinehto.
Saastunut elinehto on yksi yleisimmistä alkuperistä. Yleensä vesi tai ilmasto on saastunut, kuten "The Crazies" -elokuvassa bioase oli saastuttanut kaupungin vedet. Kun ihminen hengittää tai juo tätä, on vaikutuksena, että hän muuttuu nopeasti verenhimoiseksi zombiksi. Yleistä on, että pieni ryhmä selviytyjiä yrittää päästä pois kaupungista, jonka armeija yrittää palauttaa kaupunkiin, joka laitetaan pian karanteeniin.
Eläimen kantama virus.
Eläimen kantama virus -alkuperä esiintyy joissakin elokuvissa. Eliö, kuten hyttynen tartuttaa ihmisiä siirtämällä viruksen veren kautta ja hänestä tulee pian zombi. Tämän takia on vaikea pitää tautia karanteenissa, etenkin jos tautia kantava eläin on lentokykyinen. 
Geneettisesti muunneltu virus.
Geneettisesti muunneltu virus esiintyy etenkin "Resident Evil" -elokuvasarjassa. Virusta on tarkoituksellisesti valmistettu nopeana leviämiskeinona raha-ahneisiin tarkoitusperiin. Yleensä viruksen mielipuolisen muuntelun takia ei tiedetä tarkasti, miten virus leviää tai mitä se tekee. Kun virusta on kehitetty tarpeeksi, se pääsee vapaaksi vahingossa tai tarkoituksella. Mutta virusta ei pystytä pitämään aisoissa vaan se leviää maailmanlaajuiseksi epidemiaksi ja kohta koko sivilisaatio on tuhoutunut zombeista.
Tartunta.
Zombiepidemian tarkka tartuntamekanismi vaihtelee fiktioittain. Yleensä tartunnan saa, jos zombi onnistuu puremaan tai raapimaan uhria. 28 päivää myöhemmin elokuvassa tartunnan voi saada myös jos zombin veri joutuu suuhun tai silmään. Taudin leviämistä voidaan estää amputoimalla nopeasti purema-alueen ruumiinosa kuten käsi tai jalka.
Harjulan Setlementti

Harjulan Setlementti ry on vuonna 1941 Lahteen perustettu järjestö ja Suomen setlementtiliiton jäsen. Setlementti on poliittisesti ja uskonnollisesti sitoutumaton sivistys- ja sosiaalista työtä tekevä monialatoimija, jonka palveluita on lasten päivähoito, kuntoutus- ja kotihoitopalvelut, avoin kansalaistoiminta, kansalaisopistotoiminta, ravitsemuspalvelut sekä Harjula-Mainos ulkomainospaikkojen vuokraus. Harjulan Setlementti toimii paikallisesti Lahdessa ja Setlementin perusajatuksena on olla ihmistä palveleva ja yhteisöllisyyttä rakentava järjestö. Tavoitteena on tuottaa terveyttä, tukea ja toimintaa. 
Setlementti työssä, kuten Harjulassakin, on tavoitteena palvella yhteisöllisesti heikommassa asemassa olevia henkilöitä. 
Harjula tuottaa liikunta ja kuntoutuspalveluita yksityisille ja yrityksille. Harjula järjestää muun muassa Kelan kuntoutuksia ja veteraanikuntoutuksia. Harjulassa on omat liikuntatilat, joissa voi ryhmäliikunnan ja kuntosalin lisäksi harjoitella esimerkiksi tuettua kävelyä. Harjulassa annetaan myös allasterapiaa, sillä tiloista löytyy terapia-allas. 
Harjulan Setlementti ry on paikallisesti suuri järjestö ja se työllistää vakituisesti noin 50 henkilöä ja määräaikaisten työsuhteiden kanssa henkilömäärä nousee lähemmäs 200 henkilöä.
Www.harjulan.fi
Pitosali

Pitosali on historiallinen juhlasali. Yleensä juhliin liittyi juopottelu ja kerskailevien tarinoiden kerronta. Anglosaksien kylän tärkein rakennus oli pitosali siinä missä eurooppalaisen kirkko.
Turun linnassa Kustaa Vaasa teki entiseen puolustuskerrokseen pitosalin. Se tuhoutui tulipalossa ja 1700-luvun alussa pitosalin paikalle valmistui luterilainen kirkko. Turun linnan kirkko on edelleen samalla paikalla linnassa.
Hertta Heikkinen

Hertta Heikkinen (s. 27. lokakuuta 1994) on suomalainen moniottelija. Hän edustaa Joensuun Katajaa. Vuoteen 2014 hän edusti Lieksan Urheilijoita.
Heikkinen osallistui Kalevan kisoihin ensimmäisen kerran vuonna 2014 ollen neljäs. Porin Kalevan kisoissa 2015 hän voitti hopeaa uudella ennätyksellään 5554. Kultaa voitti hänen kaksoissiskonsa Jutta Heikkinen. Seinäjoen Kalevan kisoissa 2017 Heikkinen voitti hopeaa ja Jyväskylän Kalevan kisoissa 2018 pronssia. Sisäratojen SM-kilpailuissa hän saavutti 2017 hopeaa viisiottelussa ja pronssia 60 metrin aitajuoksussa. Sisäratojen SM-kilpailuissa 2019 hän sai hopeaa viisiottelussa. Lappeenrannan Kalevan kisoissa 2019 Heikkinen sijoittui seitsenottelussa neljänneksi ennätyksellään 5926. Sisäratojen SM-kilpailuissa 2021 ja 2022 hän voitti kultaa viisiottelussa.
Kesäkuussa 2015 Heikkinen otteli Suomen, Ruotsin ja Viron välisessä moniotteluiden maaottelussa Tartossa, missä hän teki ennätyksensä 5318 ja ylitti tulosrajan alle 23-vuotiaiden EM-kisoihin. Heinäkuussa 2015 hän otteli alle 23-vuotiaiden EM-kisoissa jälleen ennätyksensä (5425) ollen 11:s.
Ennen keskittymistä seitsenotteluun Heikkisen päälaji oli 16-vuotiaaksi saakka seiväshyppy. Hän on myös voittanut pituushypyn SM-kultaa 17-vuotiaiden sarjassa. Seitsenottelussa hän voitti nuorten SM-kisoissa kolme hopeaa ja kerran pronssia. Heikkinen kilpaili nuorten Ruotsi-ottelun pituudessa 2011 sekä nuorten Pohjoismaiden mestaruusmoniotteluissa 2011 ja 2013. Vuonna 2013 Heikkinen otteli aikuisten moniotteluiden Euroopan Cupin ykkösliigassa, mutta keskeytti kolmen lajin jälkeen.
Henkilökohtaiset ennätykset.
Lähteet
Viherlude

Viherlude ("Palomena prasina") on viherluteiden sukuun kuuluva laji. Se on 12–15 mm:n pituinen. Vatsapuoli on punertava tai vihertävän keltainen. Selkäpuoli on vihreä ja siinä on mustia pilkkuja. Myös jalat ovat vihertävän keltaiset. Viherludetta esiintyy metsissä ja puutarhoissa kesäkuulta elokuulle. Laji talvehtii aikuisena ja muuttuu silloin väriltään ruskeaksi. Viherlude esiintyy Suomessa etelästä Vaasan korkeudelle saakka. Laji on vakiintunut Suomeen ja luokitellaan elinvoimaiseksi lajiksi.
Natalja Moltšanova

Natalja Vadimovna Moltšanova (ven. Наталья Вадимовна Молчанова, 8. elokuuta 1962 – 2. elokuuta 2015 Baleaarit) oli venäläinen vapaasukeltaja. Moltšanova oli 23-kertainen maailmanmestari, ja hänellä oli lisäksi 41 maailmanennätystä. Hän oli Venäjän vapaasukellusliiton puheenjohtaja. Moltšanova katosi sukeltaessaan Espanjan Baleaareilla 2. elokuuta 2015.
Godfred Donsah

Godfred Donsah (s. 7. kesäkuuta 1996 Accra) on ghanalainen jalkapalloilija, joka edustaa belgialaista Cercle Bruggea lainalla italialaisseura Bolognasta. Oikeajalkainen Donsah on pelipaikaltaan puolustava keskikenttäpelaaja.
Ura.
Seurajoukkueura.
Donsah siirtyi vuonna 2012 kotimaastaan italialaiseen US Palermoon, jossa hän ei kuitenkaan pelannut yhtään ottelua edustusjoukkueessa. Kauden 2013–2014 Donsah oli lainassa Serie A:n Hellas Veronassa, jonka paidassa hän debytoi pääsarjassa huhtikuussa 2014 Atalanta BC:tä vastaan. Ottelu jäi Donsah'n kauden ainoaksi. Heinäkuussa 2014 Donsah siirtyi Serie A:n Cagliari Calcioon. Hän teki avausmaalinsa Serie A:ssa tammikuussa 2015 AC Cesenan verkkoon. Kaudella 2014–2015 Donsah pelasi 21 ottelussa tehden kaksi maalia, kun Cagliari putosi Serie B:hen.
Elokuussa 2015 Donsah siirtyi lainalle Serie A:n Bologna FC:hen.
Maajoukkueura.
Donsah kuului Ghanan alle 20-vuotiaiden maajoukkueeseen ikäluokan MM-kilpailuissa vuonna 2015. Donsah pelasi kaikissa Ghanan neljästä ottelusta. Ghanan miesten maajoukkueessa hän on pelannut kerran, MM-karsintaottelussa Egyptiä vastaan marraskuussa 2017.
ABCS-turnaus

ABCS-turnaus on vuosittain järjestettävä jalkapalloturnaus, johon osallistuvat Aruba, Bonaire, Curaçao sekä Suriname.
Sitä on järjestetty vuodesta 2010 ja menestynein on ollut Suriname kolmella voitollaan.
Vuoden 2010 turnaus.
Ottelut pelattiin Ergilio Hato Stadiumilla, Willemstadissa Curaçaon saarella. Pronssiottelu keskeytettiin Bonairen pelaajien marssittua pois kentältä. Ottelu tuomittiin Aruban voitoksi.
Vuoden 2011 turnaus.
Turnauksen ottelut pelattiin Dr. Ir. F. Essed Stadionilla Paramaribossa, Pohjois-Surinamessa.
Vuoden 2012 turnaus.
Ottelut pelattiin Trinidad Stadiumilla, Oranjestadissa, Aruballa.
Vuoden 2013 turnaus.
Ottelut pelattiin Ergilio Hato Stadiumilla, Willemstadissa Curaçaon saarella.
Vuoden 2014 turnaus.
Turnaus piti pelata marraskuussa 2014, mutta sitä jouduttiin siirtämään Curaçaon muiden maaotteluiden takia. Turnaus siirrettiin pelattavaksi vuoden 2015 tammikuussa.
Vuoden 2015 turnaus.
Turnauksen ottelut pelattiin Dr. Ir. F. Essed Stadionilla Paramaribossa, Pohjois-Surinamessa.
Jenny Patana

Jenny Patana ("o.s. Paulin", s. 29. kesäkuuta 1989) on suomalainen suunnistaja.
Patana osallistui ensimmäistä kertaa MM-kilpailuihin vuonna 2015 Skotlannissa. Patana sijoittui sprintissä sijalle 24 ja sekaviestissä sijalle kuusi. Kesäkuussa 2015 Patana voitti Huippuliigan osakilpailun Loviisassa.
Patana meni vuonna 2014 naimisiin suunnistuksen Suomen-mestarin, Mikko Patanan kanssa. Heillä on kolme lasta.
Arabia (kauppakeskus)

Arabia on Helsingin Arabianrannassa sijaitseva, vuonna 2002 avattu kauppakeskus. Kauppakeskuksessa on noin 30 liikettä, muun muassa kolme ruokakauppaa ja muutama ravintola.
Historia.
Kauppakeskus Arabia avattiin vuonna 2002 Kotisaarelta ja Ingmanilta tyhjiksi jääneisiin teollisuusrakennuksiin. Alusta alkaen kauppakeskukseen avattiin muun muassa K-Supermarket, S-market, Tarjoustalo, Alko, apteekki, Teesi, Seppälä ja Dressmann.
Kauppakeskuksen omisti vuosina 2012–2019 Citycon Oyj. Kesäkuussa 2019 kauppakeskus myytiin pohjoismaiselle kiinteistösijoittaja NREP:lle.
Kauppakeskuksessa sijaitsi Suomen ensimmäinen ja viimeinen Cinnabon-ketjun kahvila-leipomo, kunnes se suljettiin keväällä 2016.
Lidl avasi myymälän kauppakeskuksen pysäköintikerrokseen tammikuussa 2018.
Kauppakeskuksen toisessa kerroksessa toimi H&amp;M-vaatekauppa vuosina 2013–2018. Sen jälkeen samassa liiketilassa toimi Jysk-huonekaluliike vuoteen 2025 saakka, kunnes tiloihin muuttivat Lindex-vaatekauppa ja Normal-myymälä, jotka avataan toukokuussa 2025.
Liikkeet.
Kauppakeskus Arabiassa on noin 30 liikettä, muun muassa K-Supermarket, S-market, Lidl, Tokmanni, Alko, Lindex, Normal, apteekki ja muutama ravintola.
Liikenneyhteydet.
Kauppakeskuksen vieressä pysähtyvät raitiolinjat 6 ja 8 sekä linja-autot Helsingin keskustan, Koillis-Helsingin ja Vantaan suuntiin.
Jonathan Brownlee

Jonathan ”Jonny” Brownlee (s. 30. huhtikuuta 1990 Leeds) on brittiläinen triathlonin olympiavoittaja ja maailmanmestari. 178 senttimetriä pitkä ja 68 kilogrammaa painava Brownlee edustaa Bingley Harriersia. Hänen valmentajinaan toimivat Malcolm Brown ja Jack Maitland.
Ura.
Brownlee saavutti olympiapronssia vuoden 2012 kesäolympialaisista Lontoosta. Neljä vuotta myöhemmin Rio de Janeiron olympialaisissa hän sijoittui toiseksi. MM-kilpailuista hän on saavuttanut kuusi kultaa ja kaksi hopeaa. Mitaleista kolme kultaa ja molemmat hopeat ovat tulleet henkilökohtaisista kilpailuista. EM-kilpailuista Brownleellä on yksi hopea. Vuoden 2014 Kansainyhteisön kisoista Glasgow'sta Brownlee saavutti sekajoukkuekilpailun kultaa ja yksilökilpailun hopeaa.
Vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa Brownlee oli mukana Ison-Britannian joukkueessa, joka voitti sekaviestin olympiakultaa. Yksilökilpailussa hän sijoittui viidenneksi.
Myös Brownleen isoveli Alistair Brownlee on triathlonisti. Hän on olympiavoittaja, maailmanmestari ja Euroopan-mestari.
Euroopan pienten valtioiden kisat

Euroopan pienten valtioiden kisat () ovat joka toinen vuosi käytävät, Euroopan pienille valtioille tarkoitetut monilajiurheilukilpailut. Ensimmäiset Euroopan pienten valtioiden kisat käytiin vuonna 1985 San Marinossa, jonka ehdotuksesta kilpailut syntyivät. Euroopan pienten valtioiden kisojen menestynein maa on Islanti ennen Kyprosta ja Luxemburgia.
Lajit.
Lajit, jotka olivat mukana vuoden 2015 kilpailuissa Islannissa.
Osallistujamaat.
Montenegro liittyi uutena maana mukaan vuonna 2009.
Póros

Póros () on Kreikan saari, joka kuuluu Argo-Saronisten saarten saariryhmään. Saaren pinta-ala on 22,9 neliökilometriä ja asukasluku 3 993 (vuonna 2011). Hallinnollisesti Póros kuuluu Póroksen kuntaan, Saarten alueyksikköön ja Attikan alueeseen. Saaren pääkaupunki on Póroksen kaupunki.
Maantiede.
Póros sijaitsee Välimereen kuuluvassa Egeanmeressä Peloponnesoksen niemimaan ja Attikan välissä olevassa Saroninlahdessa. Saaren erottaa Peloponnesoksen rannikosta ainoastaan noin 300 metriä leveä salmi. Póroksen kaupunki sijaitsee saaren eteläkärjessä tämän salmen pohjoisrannikolla, kun taas etelärannikolla Peloponnesoksen puolella sijaitsee sen eräänlainen kaksoiskaupunki Galatás.
Saaren korkein kohta on Óros Vígla (358 metriä).
Hallinto, kaupungit ja kylät.
Póros kuuluu hallinnollisesti Póroksen kuntaan. Saaren suurimmat asutukset ovat Póroksen kaupunki (3 651 asukasta), Kyaní Aktí (213) ja Ágios Nektários (101). (Katso myös: Luettelo Póroksen kunnan kaupungeista ja kylistä.)
Historia.
Antiikki.
Antiikin aikana nykyinen Póroksen saari koostui kahdesta erillisestä saaresta, jotka ovat sittemmin yhdistyneet yhdeksi saareksi. Suurempi pohjoisosa tunnettiin nimellä "Kalaureia" (lat. "Calaureia/Calauria", nykyään "Kalavría") ja pienempi eteläosa, jossa myös nykyinen Póroksen kaupunki sijaitsee, nimillä "Sfairia" (nyk. Sfairía) ja "Hiera". Kalaureian saarella sijaitsi samanniminen Kalaureian kaupunki ja kaupunkivaltio.
Arkaaisella ajalla Kalaureia oli Troizenin hallinnassa, ja saaren koko antiikin historia liittyy läheisesti Troizenin vaiheisiin. 600-luvulla eaa. saari toimi muun muassa Hermionen, Epidauroksen, Aiginan, Ateenan, Nauplian ja Orkhomenoksen muodostaman amfiktyoniliiton keskuksena. Liiton tarkoituksena oli suojella kaupankäyntiä argoslaisia vastaan, ja se oli sekä poliittinen, merenkulullinen että uskonnollinen liittouma. 500-luvulla eaa. saarelle rakennettiin Poseidonin temppeli, joka oli merkittävä kulttikeskus. Demosthenes teki itsemurhan siellä vuonna 322 eaa. Myöhemmin saari oli Makedonian, sitten Ptolemaiosten ja Rooman vallassa.
Myöhempi historia.
Rooman valtakunnan jaon jälkeen saari oli muun Kreikan tavoin osa Bysantin valtakuntaa ja sitten Osmanien valtakuntaa. Osmanivallan aika keskeytyi saarella välillä, kun saari oli venetsialaisten hallinnassa. Osmanivallan ajalta lähtien Póroksella oli merkittävä kauppalaivasto.
Saari oli merkittävässä osassa Kreikan vapaustaistelun aikana ja toimi muun muassa sijaintinsa ansiosta merkittävänä kokouspaikkana. Vuonna 1828 saarella järjestettiin merkittävä kokous, jossa Ison-Britannian, Ranskan ja Venäjän lähettiläät tapasivat Ioannis Kapodistriaksen ja keskustelivat tämän kanssa itsenäisen Kreikan rajoista. Suunnitelma pantiin täytäntöön vuonna 1830. Saarella toimi Kreikan ensimmäinen laivastoakatemia vuosina 1828–1878 ja se on ollut merkittävä laivastosatama.
Nähtävyydet.
Saaren nähtävyyksiin kuuluvat muun muassa pieni Póroksen arkeologinen museo Póroksen kaupungissa, Kreikan laivaston historiaan liittyvät paikat sekä antiikin aikaisen Poseidonin temppelin paikka saaren pohjoisosassa.
Psará

Psará (), antiikin Psyra (), on Kreikan saari, joka kuuluu Pohjoisen Egean saarten saariryhmään. Saaren pinta-ala on 42 neliökilometriä ja asukasluku 454 (vuonna 2011). Hallinnollisesti Psará kuuluu Psarán kuntaan, Chíoksen alueyksikköön ja Pohjois-Egean saarten alueeseen. Saaren pääkylä on Psarán kylä.
Maantiede.
Psará sijaitsee Välimereen kuuluvan Egeanmeren itäosissa. Sen lähimmät suuremmat saaret ovat Antípsara aivan saaren länsipuolella sekä Chíos kauempana idässä ja Lesbos koillisessa. Etäisyys Chíokselle on noin 19 kilometriä.
Psaŕa on vuoristoinen ja kallioinen saari. Saaren korkein kohta on Profítis Ilías (531 metriä), joka sijaitsee saaren pohjoisosassa.
Hallinto ja kylät.
Psará kuuluu hallinnollisesti Psarán kuntaan, johon kuuluu myös pienempiä lähisaaria.
Saaren pääkylä ja ainoa asutus on Psarán kylä (454 asukasta), joka sijaitsee luonnonsatamalahden pohjukassa saaren etelärannikolla.
Historia.
Antiikki.
Arkeologisten löydösten perusteella Psára oli asuttu viimeistään mykeneläisellä ajalla ja edelleen antiikin ajalla, jolloin saari tunnettiin nimimuodolla "Psyra". Antiikin ajalla saaren keskus oli Psyran kaupunki, joka sijaitsi samalla paikalla kuin nykyinen Psarán kylä.
Myöhempi historia.
Keskiajalla saari oli venetsialaisten hallussa. Osmanivallan aikana kaikki saarelaiset vietiin pois ja saari asutettiin turkkilaisilla. 1500–1600-luvuilla saarelle tuli Chíokselta ja Epeiroksesta orjana olleita kreikkalaisia. Näin se sai jälleen kreikkalaisen väestön.
Kreikan vapaustaistelun aikaan 1800-luvun alussa saarella oli yksi Kreikan suurimmista kauppalaivastoista, mikä oli merkittävä tekijä kansannousussa, ja monet kansannousun merkkihenkilöt tulivat saarelta. Vuonna 1824 turkkilaiset hyökkäsivät Psarálle ja polttivat koko saaren. Saaren tuolloisesta 30 000 asukkaasta vain 3 000 saatiin pelastettua ranskalaisilla laivoilla. Loput asukkaat kuolivat, mikä tekee saaresta yhden vapaussodan traagisimmista paikoista. Saari ei ole koskaan toipunut tästä iskusta, ja nykyään siellä on paljon vähemmän asukkaita.
Nähtävyydet.
Psarálla on vain vähän nähtävää vuoden 1824 tuhon seurauksena. Psarán kylässä on pieni museo. Palaiókastron kukkulalla, jossa ennen tuhoa oli venetsialaisaikainen linna, on nykyään muutama kappeli. Paikalta on hyvä näköala.
Sífnos

Sífnos () on Kreikan saari, joka kuuluu Kykladien saariryhmään. Saaren pinta-ala on 73,942 neliökilometriä ja asukasluku 2 625 (vuonna 2001). Hallinnollisesti Sífnos kuuluu Sífnoksen kuntaan, Míloksen alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen. Saaren pääkylä on Apollonía.
Maantiede.
Sífnos sijaitsee Välimereen kuuluvan Egeanmeren eteläosissa. Se on Kykladien saariryhmän saarista eteläisimpiä. Sen lähimmät suuremmat saaret ovat Sérifos luoteispuolella, Kímolos, Polýaigos ja Mílos lounaispuolella sekä Antíparos ja Páros itäpuolella.
Saari on vuoristoinen ja sen korkein kohta on Profítis Ilías (682 metriä).
Hallinto ja kylät.
Sífnos kuuluu hallinnollisesti Sífnoksen kuntaan, johon kuuluu myös pienempiä lähisaaria.
Saaren suurimmat asutukset ovat pääkylä Apollonía eli Chóra (869 asukasta), joka sijaitsee saaren sisäosissa; sekä Artemónas (800 asukasta), saaren pääsatama Kamáres (245), joka sijaitsee saaren länsirannikolla luonnonsatamalahden pohjukassa; sekä Platýs Gialós (199). (Katso myös: Luettelo Sífnoksen kunnan kylistä.)
Historia.
Antiikki.
Varhaisimmat merkit asutuksesta Sífnoksella ovat peräisin neoliittiselta kaudelta. Myöhemmin Sífnoksen asukkaita olivat ensin pelasgit, ja sen jälkeen sitä asuttivat foinikialaiset, kaarialaiset ja lelegit. Myöhemmällä pronssikaudella noin 1600-luvulla eaa. saari kuului minolaiseen kulttuuripiiriin ja tämän jälkeen mykeneläiseen kulttuuripiiriin. Mykeneläisellä kaudella saarella oli merkittävä akropolis Ágios Andréaksessa. Joonialaiset asuttivat saaren noin 1130–1120 eaa. Saaren antiikin aikaisen Sifnoksen poliksen kaupunkikeskus ja akropolis sijaitsi nykyisen Kástron paikalla.
500-luvulla eaa. Sifnokselle toivat vaurautta sen kulta- ja hopeakaivokset. Saaren vauraus näkyy muun muassa saarelaisten Delfoihin rakennuttamassa niin kutsutussa Sifnoslaisten aarrekammiossa. Roomalaisella ja bysanttilaisella ajalla saari taantui ja sitä käytettiin muun muassa karkotuspaikkana.
Myöhempi historia.
Bysanttilaisen ajan jälkeen saari päätyi Marco Sanudon valtaan ja osaksi Náxoksen herttuakuntaa vuonna 1207. Myöhemmin saarta hallitsi muun muassa Gozzadinon suku. Osmanit valtasivat saaren vuonna 1537. Venetsialaiset saivat sen takaisin vuosiksi 1568–1617. Vuonna 1821 Sífnos liittyi Kreikan vapaustaisteluun turkkilaisia vastaan ja siitä tuli pian tämän jälkeen osa itsenäistynyttä Kreikkaa.
Nähtävyydet.
Saaren nähtävyyksiin kuuluvat muun muassa mykeneläisaikainen linnavuori Ágios Andréaksessa sekä sen Ágios Andréaksen arkeologinen museo lähellä Apolloníasta, antiikin aikainen linnavuori ja venetsialaisaikainen linna Kástrossa, sekä samoin Kástrossa sijaitseva Sífnoksen arkeologinen museo. Muihin nähtävyyksiin kuuluvat muun muassa Chrysopigín luostari vuodelta 1650 saaren kaakkoisrannikolla sekä antiikinaikaisten kultakaivosten paikka saaren pohjoisosassa.
Síkinos

Síkinos () on Kreikan saari, joka kuuluu Kykladien saariryhmään. Saaren pinta-ala on 41,676 neliökilometriä ja asukasluku 273 (vuonna 2011). Hallinnollisesti Síkinos kuuluu Síkinoksen kuntaan, Thíran alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen. Saaren pääkylä on Síkinoksen kylä.
Maantiede.
Síkinos sijaitsee Välimereen kuuluvassa Egeanmeressä. Se on eteläisimpiä Kykladien saarista. Sen lähimmät suuremmat saaret ovat Íos itäpuolella ja Folégandros länsipuolella.
Saaren korkein kohta on Troúlos (553 metriä).
Hallinto ja kylät.
Síkinos kuuluu hallinnollisesti Síkinoksen kuntaan, johon kuuluu myös pienempiä lähisaaria.
Saaren suurimmat asutukset ovat pääkylä Síkinoksen kylä eli Chóra (184 asukasta), joka sijaitsee saaren sisäosissa ja on kasvanut yhteen Kástron kylän kanssa, sekä saaren satamakylä Aloprónoia (89 asukasta), joka sijaitsee saaren itärannikolla. (Katso myös: Luettelo Síkinoksen kunnan kylistä ja saarista.)
Historia.
Antiikki.
Antiikin aikana Síkinos tunnettiin nimellä "Oinoe", mikä viittaa viiniin ("oinos"). Nimi esiintyy ensimmäisen kerran Solonilla vuonna 604 eaa. Kreikkalaisen mytologian kertomuksen mukaan saari sai nimensä Lemnoksen maanpakoon lähteneen kuningas Thoaksen ja nymfi Oinoen pojasta Sikinoksesta.
Arkeologisten löydösten perusteella saari on ollut asuttu viimeistään mykeneläisellä ajalla. 900-luvulla eaa. saaren asuttivat joonialaiset ja 400-luvulla eaa. doorilaiset. Saaren poliksen eli kaupunkivaltion Sikinoksen kaupunkikeskus sijaitsi nykyisellä Agía Marínan huipulla saaren lounaisosassa.
Myöhempi historia.
Keskiajalla saari kärsi merirosvojen hyökkäyksistä muiden Kykladien saarten tavoin. Sitä hallitsivat ensin venetsialaiset 1200-luvulta lähtien ja sitten osmanit vuodesta 1537. Saaresta tuli osa itsenäistynyttä Kreikkaa vuonna 1830. Vuonna 1834 saarella oli 979 asukasta.
Kreikan sotilasdiktatuurin aikana vuosina 1936–1940 saari toimi vasemmistolaisten karkotuspaikkana. Toisen maailmansodan aikana saari oli ensin italialaisten ja sitten saksalaisten miehittämä. Sodan jälkeen monet ovat muuttaneet pois saarelta.
Nähtävyydet.
Saaren nähtävyyksiin kuuluu muun muassa Episkopín luostari. Sen kirkko oli alun perin roomalaisaikainen 200-luvulla eaa. rakennettu hautamuistomerkki, jota käytettiin myöhemmin temppelinä ja sitten kirkkona. Se on erikoinen yhdistelmä antiikin aikaista temppeliä ja myöhempää kirkkorakentamista. Luostari sijaitsee saaren lounaisosassa. Toinen luostari on Ζοodóchos Pigín luostari, joka sijaitsee Chóran kylän koillispuolella.
Skýros

Skýros (; transl. myös "Skíros") on Kreikan saari, joka kuuluu Pohjoisten Sporadien saariryhmään. Saaren pinta-ala on 209,5 neliökilometriä ja asukasluku 2 994 (2011). Hallinnollisesti Skýros kuuluu Skýroksen kuntaan, Euboian alueyksikköön ja Keski-Kreikan alueeseen. Saaren pääkylä on Skýroksen kylä.
Maantiede.
Skýros sijaitsee Välimereen kuuluvassa Egeanmeressä Euboian itäpuolella erillään muista Pohjoisten Sporadien saarista, jotka sijaitsevat Magnesian rannikolla Skýroksesta luoteeseen.
Saaren korkein kohta on Kóchylas (792 metriä).
Hallinto ja kylät.
Skýros kuuluu hallinnollisesti Skýroksen kuntaan, johon kuuluu myös pienempiä lähisaaria.
Saaren suurin asutus on pääkylä Skýroksen kylä eli Chóra (1 657 asukasta), joka sijaitsee saaren itärannikolla. Muut suurimmat asutukset ovat Mólos (618 asukasta), Trachý (196) ja Linariá (116). (Katso myös: Luettelo Skýroksen kunnan kylistä ja saarista.)
Historia.
Antiikki.
Kreikkalaisessa mytologiassa Skýros kytkeytyy monilla tavoin Akhilleukseen. Se oli muun muassa paikka, jonne Thetis kätki tytöksi puetun Akhilleuksen saaren kuninkaan Lykomedeen tyttärien joukkoon säästääkseen tämän Troijan sodalta.
Antiikin aikana saaren alkuperäisiä asukkaita olivat pelasgit, kaarialaiset ja dolopit. Saaren kaupunkivaltion Skyroksen kaupunkikeskus sijaitsi nykyisen Skýroksen kylän paikalla. Ateena valtasi saaren persialaissotien jälkeen. Se säilyi Ateenalla myös Antalkidaan rauhan jälkeen. Myöhemmin Makedonia valtasi saaren, mutta roomalaiset palauttivat sen Ateenalle.
Myöhempi historia.
Bysanttilaisena aikana saarelle rakennettiin linna. Neljännen ristiretken jälkeen vuodesta 1204 Skýros oli venetsialaisvallan alla. Osmanit valtasivat saaren vuonna 1538. Saarella oli kuitenkin suhteellisen vapaa asema. Skýros osallistui merkittävällä panoksella Kreikan vapaustaisteluun ja julistautui itsenäiseksi vuonna 1829. Pian tämän jälkeen se liittyi itsenäistyneeseen Kreikkaan.
Nähtävyydet.
Skýroksen nähtävyyksiä ovat muun muassa Skýroksen eli Chóran kylä ja sen bysanttilais-venetsialainen linna, Pyhän Georgioksen luostari ("Moní Agíou Georgíou") sekä runoilija Rupert Brooken patsas ja hauta.
Liikenne.
Skýroksen pääsatama on Linariá saaren länsirannikolla. Skýroksen lentoasema sijaitsee noin 17 kilometriä pohjoiseen Skýroksen kylästä.
Strongylí

Strongylí (), Strongýli (Στρογγύλη) ja Strongyló (Στρογγυλό; ), ”Pyöreä”, ovat Kreikan saaristossa tyypillisiä pienen pyöreähkön saaren nimiä. Tämännimisiä ovat muun muassa:
Gaïdouronísi

Gaïdouronísi (, ”Aasisaari”), Gaïdourónisos (Γαϊδουρόνησος) tai Gáidaros (Γάιδαρος, ”Aasi”) voi viitata seuraaviin saariin Kreikassa:
Keikarilude

Keikarilude ("Miris striatus") on keikariluteiden sukuun kuuluva laji.
Ulkonäkö.
Pituus on 9,1 mm – 11,7 mm. Etuselän pääväri on musta ja keskellä on suurikokoinen keltainen laikku. Pää on musta ja silmien takana on keltaiset täplät. Jalat ovat väriltään punaruskeat. Siivissä on suonet, jotka ovat joko punaiset tai keltaiset. Siiven takaosassa on suuri oranssinpunainen laikku.
Levinneisyys.
Keikariludetta tavataan koko Euroopassa aina Fennoskandian puoliväliin saakka. Esiintyy yleisenä Etelä-Suomessa.
Elinympäristö.
Sitä on tavattu lukuisilta lehtipuilta, erityisesti lepiltä, pajulta, pihlajalta tammilta ja pähkinäpensaalta. Lentoaika on kesäkuulta heinäkuulle.
Elintavat.
Talvehtii munana. Nymfit kuoriutuvat keväällä ja ne aikuistuvat toukokuun lopulta alkaen. Lajin aikuisaika on melko lyhyt. Aikuisia voi tavata heinäkuulle asti.
Ville Jankeri

Ville Jankeri (s. 1976) on suomalainen elokuvaohjaaja, joka tunnetaan Mikko Rimmisen kirjaan "Pussikaljaromaani" perustuvasta esikoisohjauksestaan "Pussikaljaelokuva" (2011) sekä vuoden 2016 elokuvasta "Onnenonkija". Kolmantena pitkänä elokuvanaan Jankeri ohjasi Miika Nousiaisen romaaniin "Metsäjätti" perustuvan "Metsäjätti"-elokuvan, jonka pääosaa näyttelee Jussi Vatanen.
Jankeri vietti lapsuutensa Espoon Olarissa ja teinivuotensa Lapin Kolarissa. Hän valmistui Lahden Muotoiluinstituutista 1999 ja lähti sitten jatko-opintoihin Englannin National Film and Television Schooliin, josta palasi Suomeen 2004.
The Local

The Local on englanninkielinen internet-uutissivusto, jolla on paikalliset uutissivustot seuraaville maille: Ruotsi, Saksa, Ranska, Espanja, Sveitsi, Norja, Tanska Itävalta ja Italia. Sivustot ovat tyyliltään ja visuaalisesti samanlaisia, mutta niillä on erilliset uutistoimituksensa, jotka keskittyvät maansa asioihin.
Sivustot julkaisevat englanninkielisiä uutisia koskien ajankohtaisia asioita, politiikkaa, taloutta, urheilua ja kulttuuria, sekä julkaistavana on myös analyyseja ja mielipidekirjoituksia. Yhtiö omistaa myös suurimmat englanninkieliset keskustelufoorumit Saksassa (Toytown Germany) ja Sveitsissä (English Forum).
Yhtiö kertoi tammikuussa 2015 sivuston kuukausittaisen lukijamäärän olevan yli 4,5 miljoonaa.
Yhtiön perustajat.
"The Local" -uutissivuston perustivat sen nykyinen toimitusjohtaja Paul Rapacioli ja James Savage.
Sivuston historia.
Alkuperäinen ruotsalainen sivusto aloitti toimintansa vuonna 2004 viikoittaisena sähköpostiuutispalveluna. Saksalainen sivusto perustettiin vuonna 2008, ja sveitsiläinen sivusto 2011. Vuonna 2013 yhtiö avasi toimistonsa Ranskassa, Espanjassa ja Italiassa.
Mäki-Matin perhepuisto

Mäki-Matin perhepuisto on perhepuisto Jyväskylän Mäki-Matin Oikokadun varrella. Se on Suomen vanhin perhepuisto, perustettu vuonna 1979. Puisto koostuu kahdesta rakennuksesta ja laajasta ulkoilualueesta. 
Puiston toiminta on osa Jyväskylän kaupungin varhaiskasvatuspalveluita ja toimintaa pyörittää varhaiskasvatuksen opettajat sekä lastenhoitajat.
Ingemar Hedenius

Per Arvid Ingemar Hedenius (1908–1982) oli ruotsalainen filosofi. Vuosina 1947–1973 hän toimi professorina Uppsalassa. Hän tutki muun muassa eettisiä velvoituksia, näihin liittyvien modaalikäsitteiden logiikkaa sekä eettisten ja moraalisten käsitysten perusteita. Hänen teoksensa "Tro och vetande" herätti keskustelua Hedeniuksen siinä esittämän uskonnollisen tiedon kritiikin takia.
Gustavo Menezes

Gustavo Menezes (s. 19. syyskuuta 1994 Los Angeles, Kalifornia) on yhdysvaltalainen moottoriurheilija. 
Ura.
Menezes aloitti Karting-uransa vuonna 2002 ja kilpaili eri luokissa vuoteen 2009 asti. Vuonna 2005 hän voitti IKF Region 7 Sprint - HPV 1 Cadet -luokan mestaruuden ja vuonna 2007 Stars of Karting West ICA Junior -luokan mestaruuden. Vuonna 2010 Menezes aloitti kilpauransa Formula 2000 Pacific -sarjassa. Hän ajoi vain kaksi kilpailua, joista hän saavutti 12 pistettä sijoittuen sarjassa 14:nneksi. Vuonna 2011 Menezes kilpaili Star Mazda Championship -sarjassa saavuttaen yhden palkintosijan sijoittuen sarjan kahdeksanneksi. Samana vuonna hän kilpaili Euroopassa Eurocup Formula Renault- ja Formula Renault Alps -sarjoja. Vuonna 2012 Menezes jatkoi Star Mazda -sarjassa sijoittuen sarjan yhdeksänneksi. Vuonna 2013 Menezes kilpaili Saksan Formula 3 -sarjassa saavuttaen kaksi voittoa ja kahdeksan palkintosijaa sijoittuen sarjan neljänneksi. Vuonna 2014 Menezes siirtyi Euroopan Formula 3 -sarjaan saavuttaen yhden paalupaikan ja kaksi kolmossijaa sijoittuen 11:nneksi. Vuonna 2015 Menezes jatkoi sarjassa sijoittuen sarjan 13:nneksi. 
Formula-luokkien ohella Menezes on ajanut urheiluautoluokkia United SportsCar Championship -sarjassa ja myös sitä edeltäneessä American Le Mans Series -sarjassa. Hän on osallistunut muun muassa Daytonan 24 tunnin ajoon vuonna 2014 ja Sebringin 12 tunnin ajoon vuonna 2015.
Lauri Orispää

Kaarlo Lauri Orispää, sukunimi aik. "Fröjdman" (23. kesäkuuta 1907 – 7. huhtikuuta 1984) oli suomalainen Tampereella asunut varatuomari, Akateemisen Karjala-Seuran aktiivi ja myöhemmin sukututkija.
Orispään vanhemmat olivat pankinjohtaja, oikeusneuvosmies Kaarlo Herman Yrjö Fröjdman (1872–1946) ja Aili Johanna Lönnqvist (1882–1939). 
Akateemisessa Karjala-Seurassa aktiivisesti toiminut Orispää oli jatkosodan aikana kapteenin arvoisena suomalaisten Itä-Karjalan miehityshallinnossa Soutjärven vepsäläisalueen aluepäällikkönä. Olavi Paavolainen kuvasi Synkkä yksinpuhelu -kirjassaan kriittisesti "”Vepsän kuninkaaksi”" kutsumaansa Orispäätä. .
Orispää toimi Ulvilan kihlakunnan henkikirjoittajana asuen Raumalla. Orispää toimi Tampereen työväenopiston sukututkimuskurssin opettajana 1978–1979 ja hänen aloitteestaan perustettiin keväällä 1979 "Tampereen seudun sukututkimusseura ry". Orispäästä tuli seuran kunniajäsen 1983. 
Kirsti ja Lauri Orispään toinen poika toimi maaoikeustuomarina Rovaniemellä.
Kaarlo Fröjdman

Kaarlo Herman Yrjö Fröjdman (9. heinäkuuta 1872 Vaasa – 27. syyskuuta 1946 Helsinki) oli suomalainen pankinjohtaja, kaupunginviskaali ja oikeusneuvosmies.
Kaarlo Fröjdmanin vanhemmat olivat nimismies Herman Leonhard Fröjdman ja Matilda Wilskman. Hän pääsi ylioppilaaksi Jyväskylän lyseosta 1892 ja suoritti Helsingin yliopistossa yleisen oikeustutkinnon 1898. Frödjman sai varatuomarin arvon 1901.
Frödjman omisti asianajotoimiston Viipurissa 1901–1905 ja myytyään sen hän toimi sitten asianajajana Helsingissä ollen Castrén &amp; Snellmanin asianajotoimiston osakkaana 1911–1918. Hän oli Ab Outokumpu Oy:n toimitusjohtajana 1917–1921, Etelä-Suomen Pankki Oy:n pankinjohtajana 1921–1923 sekä Atlas Pankki Oy:ssä toimitusjohtajana ja pääjohtajana 1923–1929. Viimeksi Frödjman toimi Helsingissä kaupunginviskaalina 1930–1935 ja oikeusneuvosmiehenä 1935–1942.
Frödjman oli naimisissa 1903–1939 Aili Johanna Lönnqvistin (k. 1939) kanssa ja vuodesta 1940 Ellen Constance Nordenswanin kanssa. Varatuomari ja Akateemisen Karjala-Seuran aktiivi Lauri Orispää oli hänen poikansa ensimmäisetä avioliitosta.
Honkasen lasten- ja nuortentalo

Honkasen lasten- ja nuortentalo (aikaisemmalta nimeltään Honkasen monitoimitalo) oli Kempeleen Honkasessa sijaitseva lapsille ja nuorille suunnattu vapaa-ajanvietto- ja kohtaamispaikka. Kempeleläisten keskuudessa paikka tunnettiin nimellä ”Monari”. Honkasen lasten- ja nuortentalossa järjestettiin ohjattua vapaa-ajan toimintaa lapsille ja nuorille. 
Monitoimitalo rakennettiin vuonna 1981. Tiloissa toimi vuosina 1981–1996 Honkasen sivukirjasto sekä Honkasen hammashoitola. Sivukirjasto suljettiin Kempeleen pääkirjaston siirryttyä kauppakeskus Zeppelinin tiloihin, ja hammashoitola sen siirryttyä Ylikylän koulun tiloihin.. Monitoimitalon tilat ovat olleet myös Ylikylän koulun käytössä luokkatiloina. 
Lasten- ja nuortentalon toiminta lopetettiin kesäkuussa 2016, jonka jälkeen käyttöikänsä päähän tullut rakennus purettiin. 
Graffitimaalaukset.
Vuonna 1990 silloisen Honkasen monitoimitalon ovisyvennykseen maalasivat Anssi Savolainen ja Kimmo Honkakoski näyttävät graffitimaalaukset, jotka ovat tiedettävästi vanhimpia laillisia alkuperäisasussa säilyneitä julkisen tilan graffitimaalauksia. Ennen lasten- ja nuortentalon purkamista graffiteista tehtiin kysely Kempeleen kunnalle, joka päätti lopulta ottaa graffitit suojelukseen. Graffitit ovat tarkoituksena laittaa näytteille suunnitteilla olevaan taidepuistoon.
Tõnno Lepmets

Tõnno Lepmets (31. maaliskuuta 1938 Tallinna – 26. kesäkuuta 2005 Harjumaa) oli virolainen koripalloilija, joka edusti maajoukkuetasolla Neuvostoliittoa.
Lepmets voitti Neuvostoliiton maajoukkueessa Euroopan mestaruuden Puolassa 1963 ja Suomessa 1967.
Elämä lupaa mulle

Elämä lupaa mulle on suomalaisen Elias Kaskinen &amp; Päivän Sankarit -yhtyeen esikoisalbumi. Warner Music Finland julkaisi sen 28. elokuuta 2015. Albumi nousi ensimmäisellä listaviikollaan Suomen virallisen albumilistan 13. sijalle. Yhteensä se oli listalla kolme viikkoa.
Yhtye työsti albumia alun perin Jiffel Music Group -levy-yhtiölle, mutta tammikuussa 2015 yhtye siirtyi Warner Music Finland -levy-yhtiölle. Albumi oli tarkoitus julkaista jo kesäkuussa 2015, mutta sen julkaisua siirrettiin elokuulle sillä albumille haluttiin mukaan Elias Kaskisen kevään aikana tekemiä uusia kappaleita.
Albumin teko aloitettiin jo vuonna 2010. Viiden vuoden aikana Kaskinen luonnosteli albumia varten yli sata kappaletta. Albumi ehdittiin jo kertaalleen saada masterointia myöten valmiiksi, mutta albumin tekoa päätettiin kuitenkin jatkaa ja jo valmiit kappaleet päädyttiin äänittämään uudestaan.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet on säveltänyt ja sanoittanut Elias Kaskinen.
Singlet.
Albumin ensimmäinen single ”Sano se mulle” julkaistiin jo marraskuussa 2013. Kappale lisättiin muun muassa Iskelmä-radiokanavan soittolistalle. Kappaleesta on julkaistu Saku Perinnön ohjaama musiikkivideo, jota oli katsottu YouTubessa elokuuhun 2015 mennessä yli 400 000 kertaa.
Toinen single ”Pelkään koskea kadulla” julkaistiin 9. toukokuuta 2014. Heinäkuussa 2014 kappale lisättiin Iskelmä-radion soittolistalle. Kappaleen musiikkivideo esitettiin ensimmäisen kerran helsinkiläisessä Kaiku-ravintolassa 11. kesäkuuta 2014 ja päivää myöhemmin se julkaistiin virallisesti. Videon on ohjannut Saku Perintö.
Kolmas single ”Aina minä jään” julkaistiin 3. lokakuuta 2014. Kappale menestyi hyvin nousten Suomen radiolistalla parhaimmillaan 24:nneksi. Kappaleen yhdellä otolla kuvatun musiikkivideon ohjasi Oskari Sipola.
”Rakasta vielä kun voit” -kappale julkaistiin albumin neljäntenä singlenä 17. huhtikuuta 2015. Radiolistalla se nousi parhaimmillaan 49. soitetuimmaksi radiokappaleeksi. Singlen julkaisupäivänä julkaistiin myös Lauri Laukkasen ohjaama musiikkivideo. Video on kuvattu Espoossa WeeGee-näyttelytalossa sekä sen pihalla olevassa Futuro-talossa.
Vielä ennen albumin julkaisua yhtye julkaisi albumin nimikappaleen ”Elämä lupaa mulle” singlenä 7. elokuuta 2015. Syys–lokakuussa kappale nousi 15. soitetuimmaksi radiokappaleeksi.
Scho-Ka-Kola

Scho-Ka-Kola on saksalainen suklaamakeinen. Scho-Ka-Kola sisältää kofeiinia, kaakaota, kahvia ja kolapähkinää. Rasian sisällä on 16 palaa erittäin kofeiinipitoista suklaata, joka on jaettu valmiiksi kahteen kahdeksan palan kerrokseen. Rasia ja resepti ovat muuttuneet vain vähän vuoden 1936 tuotteen julkaisun jälkeen. Scho-Ka-Kolaa valmistetaan sekä tummasta että maitosuklaasta. Myös täysmaidosta valmistettu versio on saatavana sinisessä rasiassa.
Historia.
Scho-Ka-Kola esiteltiin natsi-Saksan vuoden 1936 kesäolympialaisten aikana. Tuotteen kerrottiin tuolloin olevan ”sporttisuklaata” stimuloivalla vaikutuksella.
Liittoutuneiden miehityksen aikana suklaata jaettiin myös saksalaisille siviileille.
Pisa-luokka

Pisa-luokka oli Italian kuninkaallisen laivaston kahden 1900-luvun alussa valmistetun panssariristeilijän muodostama alusluokka. Lisäksi valmistettiin Kreikan kuninkaalliselle laivastolle "Georgios Averof".
Rosarion kaasuräjähdys 2013

Rosarion kaasuräjähdys 2013 tapahtui Argentiinan kolmanneksi suurimmassa kaupungissa, Rosariossa, 6. elokuuta 2013. Sen syynä oli suuri kaasuvuoto. Lähellä oleva talo romahti, ja muihin oli vaarana tulla rakenteellisia vaurioita. 22 ihmistä kuoli ja 60 loukkaantui. Alueelle tuli eri järjestöjä etsimään kadonneita ja auttamaan kotinsa menettäneitä ihmisiä. Pian räjähdyksen jälkeen korjaustöiden kestoksi arvioitiin puoli vuotta.
Maakunnan oikeuslaitos aloitti räjähdyksen syyn tutkinnan. Alustavat epäilyt kohdistuivat Litoral Gasiin, joka tuottaa Rosariolle luonnonkaasua, ja erääseen työntekijään, joka teki sinä päivänä rakennuksessa huoltotöitä.
Otepää (kunta)

Otepää (aik. suom. "Ohdonpää", ) on entinen kunta Etelä-Virossa Valgamaan maakunnassa. 
Entinen kunta.
Otepään kunnassa oli asukkaita 3 737, ja sen pinta-ala on 217,36 km² ja asukastiheys 17,1 asukasta neliökilometrillä (1.1.2015). Kunnan keskuspaikka oli Otepään epäitsenäinen kaupunki, jossa asuu noin 1 900 asukasta. 
Väestö.
Vuonna 2011 Otepään silloisessa kunnassa (Otepään epäitsenäinen kaupunki mukaan lukien) oli 3 727 asukasta, joista 3 633 (97,5 %) oli virolaisia, 51 (1,4 %) venäläisiä ja 36 (1,0 %) muita kansallisuuksia.
Historia.
Otepään kunta syntyi vuonna 1999, kun Otepään kaupunki yhdistyi Pühajärven kunnan kanssa Otepään kunnaksi. Vuoden 2017 kuntauudistuksessa Otepään ja Sangasten kunnat sekä iso osa Paluperan ja Pukan kunnista yhdistettiin uudeksi Otepään kunnaksi.
Joni Purmonen

Joni Purmonen (s. 1974 Vantaa) on suomalainen kuntosaliyrittäjä ja eläinsuojelija. Hän oli 1990-luvulta alkaen julkisuudessa eläinsuojelijana ja Oikeutta eläimille -yhdistyksen keulakuvana. Hän toimi Muutoksen kevät -lehden ensimmäisenä päätoimittajana.
Purmonen asuu Berliinissä, missä hänellä on ollut vuodesta 2014 lähtien vegaaninen kuntosali. Hän on kilpaillut vahvin mies -kilpailuissa Suomessa ja Britanniassa ja ollut Britannian vahvin mies -kilpailussa parhaimmillaan kahdeksas.
Liina Röösgrén

Aliina Fredrika Kataja (aikaisemmin Kettunen, myöhemmin Röösgrén; 7. helmikuuta 1882 – 16. kesäkuuta 1945) oli suomalainen liikkeenharjoittaja ja kirjailija.
Röösgrénin esikoisteos oli kaksiosainen taiteilijaromaani "Murtuneita toiveita".
Röösgrén oli ammatiltaan liikkeenharjoittaja ja ainakin 1920-luvulla hänellä oli asioimis- ja liiketoimisto Liina Röösgren Helsingissä. Röösgrénin aiemmat sukunimet olivat Kettunen ja Kataja. On epäselvää, oliko Röösgrén Katajan myöhempi virallinen sukunimi, mutta ainakin vuodesta 1924 vuoteen 1933 Helsingin ja ympäristön osoite- ja ammattikalenterissa hänet on kirjattu eri osoitteissa nimellä Röösgren, Liina, rouva, kirjailija. Vuoteen 1931 asti hän eli samassa taloudessa Helsingin kaupungin satamarakennusosaston insinöörin Josef Indus Röösgrenin (1880–1942), prokuristi Arne Röösgrenin (1907–1940), ja Eva Lidia Röösgrenin (1909–1981) kanssa. Röösgrén on haudattu Hietaniemen sankarihautausmaalle Eva Röösgrenin (myöhemmin Möller) puolison perhehautaan.
Kalmoduliini

Kalmoduliini on kaikissa eukaryootteihin kuuluvien eliöiden soluissa esiintyvä proteiini. Kalmoduliini sitoutuu kalsiumioneihin ja toimii soluissa useita entsyymejä aktivoivana proteiinina sekä säätelee useita tärkeitä solujen toimintoja, muun muassa solujenvälistä viestintää ja lihaskudoksen supistumista.
Rakenne.
Ihmisen kalmoduliini on 148 aminohaposta koostuva, molekyylimassaltaan noin 17 kDa kokoinen proteiini, joka koostuu neljästä toistuvasta samanlaisesta yksiköstä. Kalmoduliini koostuu pääasiassa polaarisista aminohapoista, jotka muodostavat niin kutsutun EF-käsirakenteen. Polaaristen aminohappojen lisäksi proteiinissa on muutama hydrofobinen aminohappo. EF-käsi on rakenne, joka koostuu kahdesta α-kierteestä, joita yhdistää silmukka. Kaikki alayksiköt kykenevät sitoutumaan yhteen kalsiumioniin, ja kalsiumionin sitoutumiskohta on kierteitä yhdistävässä silmukassa. Kun kalsiumionit sitoutuvat kalmoduliiniin, muuttuu proteiinin konformaatio siten, että hydrofobiset aminohapot tulevat esille. Nämä hydrofobiset aminohapot sitovat kalmoduliinin muiden proteiinien α-kierteisiin. Sitoutumista tapahtuu, kun kalsiumionikonsentraatio soluissa on yli 500 nmol/l.
Toiminta.
Kalmoduliinin kalsiumioni-indusoitu konformaation muutos aktivoi useita muita proteiineja, kuten useita tärkeitä entsyymejä. Näitä ovat muun muassa ravinnonhyödyntämistä, ionien solukalvon läpäisevyyttä sekä välittäjäaineiden synteesiä ja vapautumista sääteleviä proteiineja fosforyloivat kalsium-kalmoduliiniriippuvaiset proteiinikinaasit, glykogeenin biosynteesiin ja hajotukseen osallistuvat entsyymit fosforylaasikinaasi ja proteiinifosfataasi 1 ja typpioksidisyntaasit. Lisäksi kalmoduliini säätelee mitoosia ja osallistuu sileän lihaskudoksen supistumiseen aktivoimalla myosiinin kevytketjun kinaasientsyymiä, joka fosforyloi myosiinipeptidin pään, mikä sallii myosiinin sitoutua aktiiniin.
Belousov–Zhabotinskyn reaktio

Belousov–Zhabotinskyn reaktio (BZ reaktio) on kemiallinen reaktio, jolla monesti demonstroidaan kemiallista systeemiä, joka ei ole tasapainossa. Kyseessä on oskilloiva reaktio eli reaktio liikkuu tasapainoasemansa ympärillä.
Historia.
1950-luvulla Boris Belousov oli töissä Neuvostoliiton terveysministeriön biofysiikan laitoksella. Belousov tutki tuolloin Krebsin sykliä, jossa asetyylijohdannaiset hapetetaan hiilidioksidiksi. Hän yritti simuloida sykliä koeputkessaan sekoittamalla sitruunahappoa, bromaattia, happoa ja ceriumia, jolloin syntyi oskilloiva reaktio värittömästä keltaiseen. Reaktio kesti yli tunnin huoneenlämmössä. Belousov ryhtyi tutkimaan löytämäänsä reaktiota. Hän myös luonnosteli ensimmäisen version reaktiomekanismista. Hänen kollegansa Safronov ehdotti lisäämään reaktioon ferroiinia, joka toimii reaktiossa väriaineena. Belousov ei koskaan saanut julkaistua artikkelia tieteellisessä julkaisussa, koska hänen teoriansa ei ollut virheetöntä. Vuonna 1961 opiskelija Anatol Zhabotinsky kehitti Belousovin reakiota. Zhabotinsky julkaisi tulokset viitaten Belousovin aikaisempiin tuloksiin. Länsi-Euroopassa tulokset tulivat julkisuuteen vasta 1968. Vuonna 1972 Richard J. Field, Endre Körös, and Richard M. Noyes julkaisivat mekanismin Belousov–Zhabotinskyn reaktiolle.
Mekanismi.
Reaktion mekanismi on monimutkainen. Reaktiossa käytetään tavallisesti hapetus-pelkistyskatalyyttiä: tavallisia ovat Ce(+III)/Ce(+IV), Mn(+II) tai ferroiini), mutta myös ruteniumkomplekseja on tutkittu. Reaktio vaatii orgaanisen molekyylin, joka on helppo bromata ja hapettuu helposti. Tavallisesti tämä on malonihappo, mutta myös sitruunahappoa on käytetty. Reaktio vaatii bromaattia, joka on tavallisesti kalium- tai natriumbromaattia. Aineet liuotetaan tavallisesti joko rikki- tai typpihappoon.
Reaktiomekanismi voidaan tiivistää kymmeneen reaktioyhtälöön:
 HOBr + Br- + H+ ↔ Br2 + H2O
 HOBr2 + Br- + H+ → 2 HOBr
 BrO3- + Br- + 2 H+ → HOBr2 + HOBr
 2 HOBr2 → BrO3- + HOBr + H+
 BrO3- + HOBr2 + H+ ↔ 2 BrO2• + H2O
 BrO2• + Ce3+ + H+ ↔ HOBr2 + Ce4+
 BrO2• + Ce4+ + H2O → BrO3- + Ce3+ + 2 H+
 Br2 + CH2(COOH)2 → BrCH(COOH)2 + Br- + H+
 6 Ce4+ + CH2(COOH)2 + 2 H2 → 6 Ce3+ + HCOOH + 2 CO2 + 6 H+
 4 Ce4+ + BrCH(COOH)2 + 2 H2O → Br- + 4 Ce3+ + HCOOH + 2 CO2 + 5 H+
San Giorgio -luokka

San Giorgio -luokka oli Italian kuninkaallisen laivaston kahden 1900-luvun alussa valmistetun panssariristeilijän muodostama alusluokka.
Cameron Winklevoss

Cameron Howard Winklevoss (s. 21. elokuuta 1981 Southampton, New York) on yhdysvaltalainen uransa jo päättänyt soutaja, yrittäjä ja liikemies. 193 senttimetriä pitkä ja 96 kilogrammaa painava Winklevoss edusti urallaan Saugatuck Rowing Clubia.
Soutu-ura.
Winklevoss osallistui identtisen kaksoisveljensä Tyler Winklevossin kanssa kaksikkoon vuoden 2008 kesäolympialaisissa Pekingissä sijoittuen kuudenneksi. Winklevossit olivat mukana voittamassa kultaa kahdeksikosta ja hopeaa perämiehettömästä nelosesta vuoden 2007 Pan-Amerikan kisoista Rio de Janeirosta. Winklevossin veljekset päättivät soutu-uransa vuonna 2012.
HarvardConnection.
Winklevossin veljekset tunnetaan todennäköisesti parhaiten heidän yhdessä Divya Narendran kanssa vuonna 2003 kehittelemästään yliopistojen välisestä viestintäpalvelusta HarvardConnectionista (myöhemmin ConnectU), joka sai nimensä kolmikon opiskelupaikasta Harvardin yliopistosta. He pyysivät projektiin mukaan erästä lahjakasta Harvardin opiskelijaa Mark Zuckerbergiä, joka otti ideaa HarvardConnectionista parantaakseen omaa työn alla olevaa hieman samankaltaista viestintäpalveluaan Facebookia. Facebookin noustua suosituksi Winklevossit ja Narendra haastoivat Zuckerbergin oikeuteen suullisen sopimuksen rikkomuksesta ja varastamisesta ja saivat 65 miljoonan dollarin korvausmaksun.
Cameron Winklevoss perusti sosiaalisen median sivuston "Guest of a Guest" yhdessä Rachelle Hruskan kanssa vuonna 2008. Nykyisin Winklevossin veljeksillä on oma yritys, vuonna 2012 perustettu yritystoiminnan aloituksen rahoittamiseen erikoistunut Winklevoss Capital Management.
Elokuva.
Vuonna 2010 sai ensi-iltansa elokuva "The Social Network", joka kertoo Facebookin syntytarinan. Cameron Winklevossia esittää elokuvassa Armie Hammer.
Sohjanansuu

Sohjanansuu () on entinen kylä Karjalan tasavallan Louhen piirin Kiestingin kunnassa Venäjällä. Se sijaitsi Tuoppajärvestä Pääjärveen virtaavan Sohjananjoen suussa 25 kilometriä Kiestingistä linnuntietä länteen.
1700-luvun alussa syntynyt Sohjanansuu oli Pääjärven eli myöhemmän Oulangan volostin vanhimpia kyliä. 1800- ja 1900-lukujen vaihteessa se muodosti lähikylineen Oulangan volostiin kuuluneen kyläkunnan, joka käsitti myös Laitasalmen (ven. "Laidasalma") ja Miikkulanlahden ("Nikolskaja Guba") kylät. Vuonna 1905 niissä oli 390 asukasta. Sohjanansuun kylässä oli 27 taloa ja 150 asukasta.
Neuvostoaikana perustettiin Kiestingin piirin Laitasalmen kyläneuvosto, jota myöhemmin kutsuttiin Sohjanan kyläneuvostoksi, koska sen keskuspaikka oli Sohjanansuussa. Siihen kuuluivat myös Kananaisen eli Tungjärven, Käpälin (ven. "Kjabel") ja Pontšelensuun ("Ust-Pontša") kylät, 1920- ja 1930-lukujen vaihteessa syntynyt Sohjanankosken asutus sekä kaksi metsätyömaata. Vuonna 1933 kyläneuvostossa oli 844 asukasta, joista vajaat 80 % oli karjalaisia ja loput etupäässä Sohjanankoskella ja Käpälissä asuneita suomalaisia ja venäläisiä. Sohjanansuussa oli 113 asukasta, jotka yhtä suomalaista lukuun ottamatta olivat kaikki karjalaisia.
Sohjanan kyläneuvoston keskus siirrettiin vuonna 1958 Sohjanankoskelle. Samalla siihen liitettiin Tuhkalan kyläneuvosto. Myöhemmin Sohjanansuu jäi Kumajoen säännöstelyaltaan vedenpinnan alle.
Nicola Leali

Nicola Leali (s. 17. helmikuuta 1993 Castiglione delle Stiviere) on italialainen jalkapallomaalivahti, joka edustaa Serie A:ssa pelaavaa Frosinone Calciota lainalla saman sarjan Juventuksesta. Leali on oikeajalkainen.
Ura.
Seurajoukkueura.
Lealin kasvattajaseura on Brescia Calcio. Hän debytoi seuran edustusjoukkueen paidassa Serie A:ssa toukokuussa 2011 AC Cesenaa vastaan. Ottelu jäi Lealin ainoaksi Brescian paidassa Serie A:ssa. Yhteensä hän pelasi seuran paidassa 16 ottelua. Heinäkuussa 2012 Leali siirtyi Serie A:n Juventukseen. Kauden 2012-2013 hän oli kokonaan lainassa Serie Bn Virtus Lancianossa pelaten 37 ottelua ja seuraavan kauden hän oli lainassa saman sarjan Spezia Calciossa pelaten 39 ottelua. Kauden 2014-2015 Leali pelasi Serie A:han nousseessa AC Cesenassa. Hän pelasi 28 ottelua pitäen nollapelin neljä kertaa.
Heinäkuussa 2015 Leali siirtyi kauden mittaisella lainasopimukselle Serie A:han nousseeseen Frosinone Calcioon.
Maajoukkueura.
Leali on edustanut Italiaa käytännössä kaikissa nuorten maajoukkueissa. Vuonna 2013 oli mukana voittamassa hopeaa alle 21-vuotiaiden EM-kilpailuista Israelista, muttei pelannut turnauksessa minuuttiakaan.
Saavutukset.
Italia