tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Karákalloksen luostari

Karákalloksen luostari (, myös "Karakalloun luostari") on ortodoksinen luostari Athoksen autonomisessa luostaritasavallassa Kreikassa. Athoksen kahdenkymmenen luostarin välisessä hierarkiassa Karákallos on sijalla yksitoista.
Karákalloksen luostari on perustettu 1000-luvun alkupuolella. Sen perustaja oli mahdollisesti Karakalas-niminen munkki, josta luostari myös on saanut nimensä. Luostari mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1018, mutta se on saatettu joutua perustamaan myöhemmin uudelleen. Luostari hylättiin kokonaan 1200-luvulla merirosvojen ja latinalaisten hyökkäysten vuoksi. Se herätettiin uudelleen henkiin 1300-luvulla Palaiologos-suvun keisareiden Andronikos II ja Johannes V sekä Konstantinopolin patriarkan tuella. Luostari taantui ja tuhoutui uudelleen ja rakennettiin jälleen 1500-luvulla. Luostarissa oli suuri tulipalo vuonna 1875, jonka jälkeen suuri osa siitä rakennettiin uudelleen. Luostari paloi myös vuonna 1988, mutta on kunnostettu. Vuonna 2011 luostarissa oli 45 asukasta.
Luostari sijaitsee Athoksen niemimaan itäosassa vajaan kilometrin päässä niemimaan itärannikosta. Luostarin pääkirkko ("katholikon") on rakennettu vuosina 1548–1564 ja laajennettu myöhemmin. Se on omistettu apostoleille Pietari ja Paavali. Luostarirakennuksiin kuuluva Pietarin torni on Athoksen suurin ja rakennettiin 1500-luvulla. Luostariin kuuluu viisi kappelia sen sisäpuolella ja kaksi sen ulkopuolella, sekä 18 keljaa. Luostarin pyhäinjäännöksiin kuuluvat muun muassa apostoli Bartolomeuksen ja Pyhän Kristoforoksen kallot. Luostarin kirjastossa on 279 käsikirjoitusta, noin 2 500 painettua kirjaa sekä historiallisia dokumentteja, kuten "khrysobullia".
Karákallosta lähimmät luostarit ovat Filótheoksen luostari länsipuolella ja Ivíronin luostari luoteispuolella.
Simonópetran luostari

Simonópetran luostari (, ”Simonin kallion luostari” tai Σιμωνόπετρα, "Simonópetra", ”Simonin kallio”) on ortodoksinen luostari Athoksen autonomisessa luostaritasavallassa Kreikassa. Athoksen kahdenkymmenen luostarin välisessä hierarkiassa Simonópetra on sijalla kolmetoista.
Simonópetran luostari on perustettu noin vuonna 1257. Sen perusti Pyhittäjä Simon, jonka mukaan luostari on saanut nimen ”Simonin kallion luostari”. Vuonna 1363 luostari kunnostettiin serbialaisten rahoituksella. Luostari paloi vuonna 1570 ja rakennettiin uudelleen valakialaisten tuella. Luostari paloi uudelleen vuonna 1622. Luostari taantui välillä ja alkoi toimia uudestaan 1700-luvun lopulla. Luostarissa oli vakava palo myös vuonna 1891. Tuolloin se kunnostettiin venäläisten tuella. Vuonna 2011 luostarissa oli 75 asukasta.
Simonópetra sijaitsee Athoksen niemimaan länsirannikon eteläosissa. Korkeaseinäinen, seitsenkerroksinen luostarirakennus on rakennettu jyrkälle vuorenrinteelle noin 330 metrin korkeuteen. Luostarin pääkirkko ("katholikon") on rakennettu noin vuonna 1600 ja nykyisessä muodossaan vuoden 1891 palon jälkeen. Se on omistettu Kristuksen syntymälle. Luostariin kuuluu neljä kappelia sen sisäpuolella ja kahdeksan ulkopuolella. Tulipalojen vuoksi luostarin kirjasto on monia muita Athoksen luostareita pienempi ja käsittää lähinnä jälkibysanttilaisia käsikirjoituksia sekä nykyaikaista tieteellistä kirjallisuutta ja tiedejulkaisuja.
Luostarin pyhäinjäännöksiin kuuluu muun muassa Magdalan Marian vasen käsi, jonka sanotaan säilyneen erikoisen hyvin ja jota pidetään ihmeitätekevänä. Siksi Mariaa pidetään myös luostarin ”toisena perustajana”.
Linnuntietä noin 1,5 kilometriä luostarista etelään sijaitsee Pyhittäjä Gregorioksen luostari.
Mendele Mojkher Seforim

Mendele Mojkher Seforim, oik. Šalom Jakob Abramovitš, (1836 Kopyl – 1917 Odessa, Venäjä) oli venäjänjuutalainen kirjailija. Hän loi nykyaikaisen heprean- ja jiddišinkielisen kirjallisuuden perustan. Hän kuvasi kertomuksissaan ja romaaneissaan itäjuutalaisten elämää realistisesti. Hänelle on ominaista kypsä, satiirinsävyinen huumori.
Mendele kirjoitti alkuun hepreaksi kirjoituksia, joissa hän haskala-valistusliikkeen periaatteiden mukaisesti pyrki korjaamaan juutalaisten asemaa ja asenteita. Myöhemmin hän kirjoitti jiddišiksi, jolloin hän otti oman nimensä sijasta käyttöön Mendele-kirjailijanimen, joka kokonaisuudessaan tarkoittaa 'Kirjakauppias-Mendeleä'. Hän muutti myöhemmin Odessaan ja alkoi jälleen kirjoittaa hepreaksi.
Pyhän Paavalin luostari

Pyhän Paavalin luostari (, myös "Agiou Pavloun luostari") on ortodoksinen luostari Athoksen autonomisessa luostaritasavallassa Kreikassa. Se on omistettu Kristuksen temppeliintuomiselle. Athoksen kahdenkymmenen luostarin välisessä hierarkiassa Pyhän Paavalin luostari on sijalla neljätoista.
Pyhän Paavalin luostari on perustettu 900-luvun lopulla. Se mainitaan asiakirjoitta ensimmäisen kerran vuonna 972. Sen perustaja oli Paavali Kseropotamoslainen, joka perusti myös Xiropótamoksen luostarin. Ilmeisesti myös Pyhän Paavalin luostari tunnettiin alun perin tällä nimellä, mutta vuodesta 1108 se on tunnettu Pyhän Paavalin luostarina. Luostari autioitui 1300-luvulla ja alennettiin keljaksi. Se elpyi 1400-luvulla ja siitä tuli jälleen luostari, mutta se taantui uudelleen 1700-luvulla. Luostarin uusi elpyminen alkoi 1800-luvulla. Luostarissa oli suuri tulipalo vuonna 1902 ja se kärsi tulvasta vuonna 1911. Vuonna 2011 luostarissa oli 48 asukasta.
Luostari sijaitsee Athoksen niemimaan länsirannikon eteläosissa vuorenrinteessä vajaan kilometrin päässä merenrannasta. Luostarirakennukseen kuuluu suuri torni, joka rakennettiin vuonna 1522. Luostarin nykyinen pääkirkko ("katholikon") on rakennettu 1839–1844 ja se on omistettu Neitsyt Marian puhdistamiselle. Vanhimmat luostarirakennukset ovat peräisin 1400- ja 1500-luvulta. Luostarin alaisuuteen kuuluvat sivuluostarit Uusi skiitta ja Lákkoksen Pyhän Demetrioksen skiitta. Luostariin kuuluu myös 12 kappelia, joihin lukeutuva Pyhän Georgioksen ("Ágios Geórgios") kappeli on luostarin vanhin rakennus. Luostarin pyhäinjäännöksiin kuuluvat muun muassa Itämaan tietäjien antamiksi lahjoiksi uskotut esineet sekä Gregorios Nazianzilaisen jalka. Luostarin kirjastossa on 494 käsikirjoitusta ja yli 12 000 painettua kirjaa.
Luostarin pohjoispuolella linnuntietä noin 1,5 kilometrin päässä sijaitsee Pyhän Dionysioksen luostari.
Robert Milkins

Robert Milkins (s. 6. maaliskuuta 1976) on englantilainen snooker-ammattilainen. Hän aloitti ammattilaisuransa vuonna 1995. Hän on saavuttanut urallaan noin 665 tuhatta puntaa palkintorahoja.
Ura.
Milkins aloitti ammattilaisuransa vuonna 1995. Kaudeksi 1996-1997 hän putosi ulos pääkiertueelta, mutta palasi sinne vuoden päästä. Milkins on saavuttanut urallaan yhden rankingittoman turnausvoiton, kun hän voitti vuonna 2009 Pro Challenge Seriesin kilpailun finaalissa Shailesh Jogian. Ranking-kilpailuiden turnausvoittoja Milkins ei vielä ole saavuttanut. MM-kilpailuissa hän on päässyt parhaimmillaan toiselle kierrokselle.
Saavutuksia.
Milkins on huhtikuussa 2015 maailmanrankingissa sijalla 17. Hänen paras rankingsijoituksensa on 12:s sija helmi-maaliskuulta 2014. Milkins on saavuttanut urallaan 141 sadan breikkiä ja hänen paras breikkinsä on maksimibreikki 147.
Stephen McCarthy

Stephen Michael McCarthy (s. 21. heinäkuuta 1988 Honolulu, Havaiji) on yhdysvaltalainen jalkapalloilija, joka edustaa Veikkausliigassa pelaavaa Kuopion Palloseuraa. Pelipaikaltaan McCarthy on keskuspuolustaja.
Seurajoukkueura.
McCarthyn ammattilaisuran ensimmäinen seura oli DFW Tornados, jota hän edusti vuonna 2009. Seuraavana vuonna hän edusti Carolina Dynamoa tehden yhdeksässä pelaamassaan ottelussa neljä maalia. New England Revolution varasi McCarthyn vuonna 2011 Major League Socceriin numerolla 24 ja tammikuussa 2011 McCarthy siirtyikin seuraan. Debyytti seuran paidassa MLS:ssä tapahtui maaliskuussa 2011 Los Angeles Galaxya vastaan. Hän teki 69 pelaamassaan MLS-ottelussa seuralle kaksi maalia. Kaudella 2014 hän oli Revolutionin kanssa Major League Soccerin toinen.
Tammikuussa 2015 McCarthy siirtyi Suomen Veikkausliigan Kuopion Palloseuraan yksivuotisella pelaajasopimuksella. Hän debytoi Veikkausliigassa huhtikuussa 2015 Vaasan Palloseuraa vastaan.
Maajoukkueura.
McCarthy pelasi vuonna 2007 Yhdysvaltain alle 18-vuotiaiden maajoukkueessa kolme ottelua viimeistellen niissä yhden osuman.
Joanna García

Joanna Lynne García (tunnettu myös nimellä Joanna García Swisher; s. 10. elokuuta 1979 Tampa, Florida) on yhdysvaltalainen elokuva- ja televisionäyttelijä. Hän on näytellyt lukuisissa televisiosarjoissa vuodesta 1992 alkaen, mutta tunnetaan ehkä parhaiten rooleistaan nuortensarjassa "Pelottaako?" ja sitcom-sarjassa "Reba". Lisäksi García on näytellyt rooleja muun muassa sarjoissa "Viiden juttu", "Freaks and Geeks", "Gossip Girl", "Ensisilmäyksellä" ja "Olipa kerran".
García aloitti näyttelemisen kymmenvuotiaana esiintyen useissa kotikaupunkinsa paikallisissa teatterinäytelmissä. Hän oli tanssiaiskuningatar koulussaan Tampan katolisessa lukiossa. 
García on myös näytellyt muutamassa elokuvassa, kuten "American Pie 2", "Not Another Teen Movie", "Revenge of the Bridesmaids" ja "The Internship".
Lainahöyhenissä (musikaali)

Lainahöyhenissä ("La Cage aux folles") on yhdysvaltalainen farssimusikaali vuodelta 1983, jonka käsikirjoituksen on tehnyt Harvey Fierstein sekä musiikin ja sanoitukset Jerry Herman. Se perustuu ranskalaisen Jean Poiret’n farssiin tai bulevardikomediaan "La Cage aux folles", jota on suomeksi esitetty nimillä "Herrat diivat" ja "Hupsujen häkki".
Tarinassa ikääntyvä homopari pyörittää yökerhoa Ranskan Rivieran Saint-Tropez’ssa. Georges on yökerhon johtaja ja hänen elämänkumppaninsa Albin paikan suosituin drag-artisti. Georgesin poika Jean-Michel on tulossa käymään tyttöystävänsä ja tämän äärikonservatiivisten poliitikkovanhempien kanssa, ja kulissit on saatava kuntoon, ettei heidän suhteensa ja työnsä todellinen laatu paljastuisi.
Musikaalin alkuperäinen Broadway-tuotanto sai yhdeksän Tony-ehdokkuutta, joista voitti kuusi. Myös monet muut musikaalin tuotannot eri puolilla maailmaa on palkittu.
Suomessa musikaalia on esitetty Åbo Svenska Teaterissa syyskaudella 1991 Torsten Sjöholmin ohjauksena, Mikko Koivusalon suomennoksena Heinolan kesäteatterissa vuonna 2007 (ohj. Tiina Brännare), Svenska Teaternissa vuonna 2008 (ohj. Georg Malvius), Helsingin Kaupunginteatterissa kaudella 2011–2012 (ohj. Neil Hardwick) ja Jyväskylän kaupunginteatterissa kaudella 2014–2015 (ohj. Timo Rissanen).
Percy Sledge

Percy Tyrone Sledge (25. marraskuuta 1940 Leighton, Alabama – 14. huhtikuuta 2015 Baton Rouge, Louisiana) oli yhdysvaltalainen soullaulaja. Hänen tunnetuin kappaleensa on balladi ”When a Man Loves a Woman”.
Sledgen muusikonura alkoi 1960-luvun alussa. Vuonna 2005 hänet valittiin Rock and Roll Hall of Fameen. Sledge sairasti syöpää ja kuoli kotonaan Louisianassa huhtikuussa 2015.
Valkenee – Koko tuotanto

Valkenee – Koko tuotanto on vuonna 2007 ilmestynyt hardcore-yhtye Kansanturvamusiikkikomission kokoelma-albumi, joka sisältää 1983–1986 toimineen yhtyeen kaiken levytetyn materiaalin. Kappaleet on aikaisemmin julkaistu albumeilla "666" (1985) ja "Seitsemäs pasuuna" (1986) sekä Barabbas Recordsin kokoelmalla "Yalta Hi-Life" (1984).
Kappaleet.
Kappaleet 1–18 ovat albumilta "666" (1985), 19–24 minialbumilta "Seitsemäs pasuuna" (1986) ja 25–29 kokoelmalta "Yalta Hi-Life" (1984).
Ungelon torppa

Ungelon torppa on Enontekiön Hetassa sijaitseva kirjailija Yrjö Kokon entinen kirjailijakoti joka on valmistunut 1952. Torpan hirsirakennukset sijaitsevat Ounasjärveen pistävässä Ungelonniemessä jonne pääsee polkua pitkin kapean maakannaksen kautta. Torpan rakennuksiin kuuluu asuinrakennuksen ohella sauna, venehuone ja verkkokatos.
Kokko saapui sodan jälkeen eläinlääkäriksi Käsivarren Lappiin mutta ryhtyi sitten ammattikirjailijaksi. Hän suunnitteli itse Ungelon torpan rakennukset käyttäen esikuvina vanhoja talonpoikaisrakennuksia. Torppa oli alun perin vain kesäkäytössä ja Kokko kirjoitti ja muokkasi siellä useita teoksiaan. Hän kuvasi torppaa vuonna 1957 ilmestyneessä teoksessaan "Ungelon torppa". Torppa on Kokon suvun hallussa.
Ungelonniemeltä on löydetty kivikautisia asuinpaikkoja ja niemi on toiminut aikoinaan väliaikaisena hautaussaarena.
Ilkka Salminen

Ilkka Salminen (s. 1966 tai 1967) on suomalainen kuntajohtaja. Hän on toiminut viimeksi Jämsän kaupunginjohtajana vuosina 2010–2019. Aiemmin hän on ollut Perttelin ja Lopen kunnanjohtajana vuoteen 2010 ja mm. taloussihteerinä Ruotsinpyhtäällä, talousjohtajana Joutsenossa sekä hallintopäällikkönä Lappeenrannassa. Hän on koulutukseltaan hallintotieteiden maisteri.
Salminen on Perussuomalaisten Keski-Suomen piirin puheenjohtaja.
Timothy Spencer

Timothy Wilson Spencer (17. maaliskuuta 1962 – 27. huhtikuuta 1994) oli yhdysvaltalainen sarjamurhaaja, joka raiskasi ja tappoi kuristamalla neljä naista Richmondissa, Virginiassa syksyllä 1987. Lisäksi häntä epäiltiin Carolyn Hammin samankaltaisesta murhasta vuodelta 1984, josta oli syyttömänä tuomittu mies nimeltä David Vasquez. Spencerin syyllisyyttä ei kuitenkaan voitu todistaa.
Ennen kiinnijäämistään 25-vuotias Spencer sai aikaan kauhua ja paniikkia Richmondin rauhallisessa esikaupunkiyhteisössä riehuvana sarjamurhaajana syyskuusta 1987 alkaen. Kaupunki antoi Spencerille nimen "South Siden kuristaja". Timothy Spenceristä tuli ensimmäinen DNA-näytteen perusteella tuomittu murhaaja Yhdysvalloissa.
Varhaisvaiheet.
Timothy Spencer oli kotoisin Washington DC:n liepeiltä, ja hän kasvoi Green Valleyssa, Virginiassa yksinhuoltajaäitinsä kanssa. Hänellä on yksi nuorempi veli. Rikoksen tielle Spencer lähti jo nuorena alkaen rankoista kouluajoista, ja joutui jo kaksikymppisenä vankilaan useista tekemistään ryöstöistä Richmondin alueella.
Murhat.
Spencer valitsi uhrinsa huolella vakoilemalla ja seuraamalla heitä paikallisessa ostoskeskuksessa. Hän toisti saman kaavan kaikkien uhriensa kanssa; kiipesi yöllä sisään naisten kotien ikkunoista, raiskasi ja kidutti heitä kuristamalla vain tajuttomuuteen asti ja uhrien virottua tappoi heidät. Murha-aseinaan Spencer käytti vyötä ja sukkaa. Tutkijoita hämmästytti hänen huolellisuutensa; hän ei jättänyt mitään jälkiä itsestään rikospaikalle siemennestettä lukuun ottamatta.
Tuomio.
DNA-testien perusteella Timothy Spencer tuomittiin Debbie Daviesin, Susan Hellamsin ja Susan Tuckerin murhista. Vaikka 15-vuotiaan Diane Chon murhapaikalta löytyneet todisteet olivat ristiriitaisia, Spencer sai syytteen ja tuomion myös hänen raiskauksestaan ja murhastaan. Hänet teloitettiin sähkötuolissa 27. huhtikuuta 1994.
Yalta Hi-Life

Yalta Hi-Life on vuonna 1984 ilmestynyt Barabbas Recordsin kokoelma-albumi, jolla esiintyvät Terveet Kädet, Varaus, Äpärät, Aivoproteesi, Kaaos ja Kansanturvamusiikkikomissio. Saksalainen Power It Up julkaisi levyn uudelleen vinyylinä vuonna 2008.
Albumin materiaalia on mukana muun muassa Varauksen kokoelmalla "Requiem" (1996) ja Kansanturvamusiikkikomission kokoelmalla "Valkenee – Koko tuotanto" (2007) sekä Kaaoksen debyyttialbumin "Ristiinnaulittu Kaaos" uudelleenjulkaisulla (2003). 
Levyn kannet on painettu paperille, joka aukeaa julisteeksi. Kansien ensimmäinen painos oli painojäljeltään huono ja painotalo joutui painamaan ne uudelleen laadukkaammalle paperille. Painosten välillä on pieniä eroja, esimerkiksi Kansanturvamusiikkikomissio -yhtyeen nimi on levyn sisäkanteen kirjoitettu aiemmassa panoksessa käsin ja myöhemmässä kirjoituskoneella.
Karjalatalo

Karjalatalo on Helsingin Käpylässä sijaitseva kulttuuri- ja juhlatila. Rakennus valmistui vuonna 1974, ja sen suunnitteli arkkitehti Into Pyykkö. Karjalan Liitto sijaitsee rakennuksessa.
Historia.
Vuonna 1940 perustettu Karjalan Liitto sijaitsi Bensowin talossa Helsingin Eteläesplanadilla. Karjalan Liiton tilat kävivät ahtaiksi, minkä takia syntyi tarve rakentaa oma talo. Käpylä valittiin paikaksi, koska se sijaitsee luonnonkauniilla alueella. Rakennus on 40 prosenttia pienempi kuin mikä oli alkuperäinen suunnitelma. Rakennushanketta varten toteutettiin varainkeruukampanja, jonka keulakuvina toimivat eduskunnan puhemies V.J. Sukselainen ja pääministeri Rafael Paasio. Finlandia-talolla järjestettiin taiteilijoiden musiikkitapahtuma, mikä oli osa varainkeruukampanjaa. Lahjoittajien joukossa oli kuntia, yrityksiä ja yksityishenkilöitä. Karjalatalo rakennettiin toisen maailmansodan jälkeen Karjalan evakkojen ja karjalaistaustaisten kokoontumispaikaksi.
1970-luvun loppupuolen ajan talossa toimi mainostoimisto Turkama &amp; Kumppanit, kunnes se muutti vuonna 1981 Pasilaan.
Nykytila.
Karjalatalo vuokraa erikokoisia saleja eri käyttötarkoituksiin, juhliin, kokouksiin, koulutus- ja luentotilaisuuksiin, harrastuksiin sekä musiikki- ja teatteriesityksiin. Talossa on myös ekumeeninen kappeli hengellisiä tilaisuuksia ja kirkollisia toimituksia varten. Talon ensimmäisessä kerroksessa toimii Ravintola Sylvi.
Teollisuuden- ja liikkeenharjoittajain Seura Pamaus kokoontuu Karjalatalolla. Viipurin Lauluveikkojen harjoitustilat ovat Karjalatalossa. Vuonna 1982 perustettu harrastajateatteri Karjalainen näyttämö toimii tiloissa, mikä keskittyy karjalaisiin esityksiin. 
Käpylän musiikkiopisto toimii rakennuksen tiloissa. Rakennuksen omistaa Karjalan Liitto.
Rakennuksen ala-aulassa on taiteilija Eva Ryynäsen suurikokoinen "Rantoja"-veistos sekä tekstiilitaiteilija Oili Mäen "Karjalainen elegia" -ryijy, joka on valmistunut vuonna 1974.
Puolustusvoimat on järjestänyt Uudenmaan aluetoimiston Helsingin kutsuntoja Karjalatalolla.
Haukilammi (Lohja)

Haukilammi on Uudellamaalla Lohjalla oleva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Loimijoen valuma-alueella olevaan Turpoonjoen valuma-alueeseen. Järvi kuuluu Liesjärveen laskevan Mustijoen valuma-alueeseen.
Maantiede.
Järven pinta-ala on 1,8 hehtaaria ja sen pituus on 250 metriä ja leveys 100 metriä. Järven läpi virtaa oja, jota kutsutaan alajuoksulla Mustijoeksi. Vain Uudenkylänlammin laskuoja laskee järveen. Järven rantaviiva on 640 metriä pitkä ja sen ranta on suota, jota ympäröi moreenipohjainen metsämaasto. Rannat ovat rakentamattomia eikä järvelle johda teitä.
Historia.
Järvi oli piirretty näkyviin vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa, mutta sille ei annettu nimeä. Vuoden 1884 Senaatin kartastossa sen nimi kirjoitettiin "Hauklampi".
Metsälammi (Lohja)

Metsälammi tai Metsälampi on Uudellamaalla Lohjalla oleva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Loimijoen valuma-alueella olevaan Turpoonjoen valuma-alueeseen. Järvi kuuluu Liesjärveen laskevan Mustijoen valuma-alueeseen.
Maantiede.
Järven pinta-ala on 1,3 hehtaaria ja sen pituus on 200 metriä ja leveys 70 metriä. Siihen laskee kaksi suo-ojaa. Järven luusua sijaitsee järven itärannalla, josta saa alkunsa 1,2 kilometriä pitkä oja Mustijokeen.
Järven rantaviiva on 0,48 kilometriä pitkä ja sen ranta on suota, jonka reunoihin päättyy moreenipohjainen metsämaasto.Järven rannat ovat rakentamattomia eikä järvelle johda teitä. Valtatie 2 ohittaa järven 500 metrin etäisyydeltä.
Historia.
Järvi on piirretty näkyviin vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa, mutta sille ei ole annettu nimeä. Vuoden 1884 Senaatin kartastossa sen nimi kirjoitettiin "Rajalampi", josta laski oja "Mustajokeen".
Myllylammi (Lohja)

Myllylammi on Uudellamaalla Lohjalla oleva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Loimijoen valuma-alueella olevaan Turpoonjoen valuma-alueeseen. Järvi kuuluu Liesjärveen laskevan Mustijoen valuma-alueeseen.
Maantiede.
Järven pinta-ala on 1,1 hehtaaria ja sen pituus on 150 metriä ja leveys 100 metriä. Siihen laskee kaksi ojaa, jotka tuovat Isojärvestä vettä. Nämä oja ovat samalla Mustijoen yläjuoksua, joten joki virtaa järven läpi. Isojärvelle on 350 metriä matkaa ja Haukilammille on kilometrin verran matkaa alajuoksulle.
Järven soinen rantaviiva on 460 metriä pitkä ja suon ympäristö on moreenipohjaista metsämaastoa, mutta siellä ei ole rakennuksia. Tie kiertää suon melko läheltä.
Historia.
Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa sitä ei vielä näkynyt, mutta vuoden 1884 Senaatin kartastossa sen nimi kirjoitettiin "Myllymäkilampi". Järvestä pohjoiseen oli merkitty myllyä tarkoittava karttamerkki.
Riihilammi (Lohja)

Riihilammi eli Ruoholammi on Uudellamaalla Lohjalla oleva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Loimijoen valuma-alueella olevaan Turpoonjoen valuma-alueeseen. Järvi kuuluu Liesjärveen laskevan Mustijoen valuma-alueeseen.
Maantiede.
Soikean lammen pinta-ala on 0,69 hehtaaria ja sen halkaisija on 100 metriä. Lampi sijaitsee Löytynharjun patoaman suon keskellä aivan valtatien 2 vieressä. Suo on voimakkaasti ojitettu ja ojia on yhdistetty lampeen. Mustinjoen luikerteleva uoma toimii ojien keräilyuomana, johon on lammesta matkaa 200 metriä. Järven soista rantaviivaa on 310 metriä.
Historia.
Lampea ei piirretty näkyviin vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa, mutta vuoden 1884 Senaatin kartastossa se piirrettiin ja sen nimi oli "Riihilampi". Lammesta oli piirretty oja suoraan Musijokeen.
Uudenkylänlammi

Uudenkylänlammi on järvi Pusulassa Lohjalla Uudenmaan maakunnassa. Se kuuluu Kokemäenjoen vesistön Loimijoen valuma-alueella olevaan Turpoonjoen valuma-alueeseen. Tämän sisällä se on osa Liesjärveen laskevan Mustijoen valuma-aluetta.
Maantiede.
Järven pinta-ala on 3,1 hehtaaria ja sen pituus on 400 metriä ja leveys 130 metriä. Järvi on keskeltä kapeampi, joten järvessä on kaksi allasta. Siihen laskee neljä metsäojaa ja yhden varrella on rakennuksia lähellä rantaa. Järven luusua sijaitsee järven etelärannalla, josta saa alkunsa 1,5 kilometriä pitkä Haukilammiin.
Järven rantaviiva on 0,95 kilometriä pitkä ja sen ranta on pääosin moreenipohjaista metsämaastoa. Järven rannat ovat lähes rakentamattomia eikä rantaan johda teitä. Valtatie 2 ohittaa lammen 150 metrin etäisyydeltä.
Historia.
Järvi on piirretty nimettömänä näkyviin vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa. Se on merkitty monta kertaa suurempana kuin Haukilammi on piirretty nykykarttoihin. Vuoden 1884 Senaatin kartastossa sen nimi kirjoitettiin "Laihalampi". Sen eteläpuolella sijaitsi "Uuskylä". Nykykartoissa järvellä on keskellä kaventuma, mutta vanhoissa kartoissa se on soikio.
Five Tango Sensations

Five Tango Sensations on yhdysvaltalaisen jousikvartetti Kronos Quartetin albumi, joka julkaistiin vuonna 1991 levymerkillä Nonesuch Records. Levy sisältää Argentiinalaisen Astor Piazzollan sävellyksiä.
Kappaleet.
Kappaleet säveltänyt Astor Piazzolla.
Hepolammi (Lohja)

Hepolammi on Uudellamaalla Karkkilassa ja Lohjalla oleva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Loimijoen valuma-alueella olevaan Turpoonjoen valuma-alueeseen. Järvi kuuluu sekä Liesjärveen laskevan Mustijoen valuma-alueeseen että Karjaanjoen vesistöön, jonka Takalammiin se laskee myös.
Maantiede.
Järven pinta-ala on 2,3 hehtaaria ja sen pituus on 250 metriä ja leveys 150 metriä. Järveen laskee vain Tervalammin vedet. Laskuojia on kuitenkin kaksi, sillä järvi sijaitsee tarkalleen vedenjakajalla. Toinen laskuoja laskee Isojärvi ja toinen Takalammiin, joka kuuluu Ruokjärven valuma-alueeseen. Järviä, joilla on kaksi eri laskevat kahteen eri vesistöön, kutsutaan bifurkaatiojärviksi.
Järven rantaviiva on 670 metriä pitkä ja sen ranta on pääosin moreenipohjaista metsämaastoa. Järven eteläranta on soistunutta. Läheiseltä tilalta johtaa järvelle polku ja järven ylittää säjkölinja. Lähin rakennus sijaitsee Lohjan puolella mäessä noin 50 metrin päässä. Lohjan ja Karkkilan välinen raja ylittää järven ja tajan käännekohta sijaitsee keskellä järveä.
Historia.
Järvi on piirretty nimettömänä näkyviin vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa Vuoden 1884 Senaatin kartastossa sen nimi kirjoitettiin "Mettälampi". Siitä laski tuolloin kaksi ojaa eri suuntiin. Toinen ojista laski "Takalampeen" ja toinen "Isojärveen".
Riihilammi (Karkkila)

Riihilammi on Uudellamaalla Karkkilassa oleva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Loimijoen valuma-alueella olevaan Turpoonjoen valuma-alueeseen. Järvi kuuluu Liesjärveen laskevan Mustijoen valuma-alueeseen.
Maantiede.
Järven pinta-ala on 1,2 hehtaaria ja sen pituus on 170 metriä ja leveys 100 metriä. Järvi sijaitsee korkealla mäellä neljän kukkulan välissä ja sitä ympäröivän suon ojat laskevat siihen. Suolta on laskuojia kuitenkin kaksi, sillä järvi sijaitsee tarkalleen vedenjakajalla. Toinen laskuoja laskee Isojärvi ja toinen Kololammiin, joka kuuluu Ruokjärven valuma-alueeseen. Järviä, joilla on kaksi eri laskevat kahteen eri vesistöön, kutsutaan bifurkaatiojärviksi.
Järven rantaviiva on 420 metriä pitkä ja sen rannat ovat suota, jota ympäröivät moreenipohjainen metsämaasto. Rannat ovat rakentamattomia eikä järvelle johda teitä. Isojärvelle on matkaa 400 metriä ja lähimmälle tielle 200 metri.
Historia.
Sitä ei piirretty näkyviin vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa, mutta vuoden 1884 Senaatin kartastossa sen nimi kirjoitettiin "Riihilampi". Se oli tuolloin vielä ojaton.
Huume-Suomen historia

Huume-Suomen historia on Yleisradion tuottama dokumenttisarja, joka kertoo siitä, miten nykyään huumeina pidetyt aineet tulivat Suomeen. Sitä ennen kannabis, oopiumi, morfiini, heroiini, kokaiini ja amfetamiini olivat lähinnä lääkeaineita, joita myös satunnaisesti väärinkäytettiin.
"Huume-Suomen historia" -sarjaan kuuluu neljä puolituntista televisiodokumenttia ja neljä verkkodokumenttia.
Sokotrankeltasiipi

Sokotrakeltasiipi eli aiemmalta nimeltään kultasiipihemppo' ("Rhynchostruthus socotranus") on peippojen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Sokotrankeltasiipeä tavataan Sokotran saariryhmään kuuluvalla Sokotran saarella. Lajin kanta on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Pyrstöpunavarpunen

Pyrstöpunavarpunen ("Urocynchramus pylzowi") on pyrstöpunavarpusten heimoon kuuluva varpuslintu. Aikaisemmin laji luetiin peippojen heimoon, mutta on sittemmin erotettu omaan heimoonsa.
Levinneisyys.
Pyrstöpunavarpusta tavataan Kiinan keskiosissa. Lajin kanta on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Lanainkoukkunokka

Lanainkoukkunokka ("Dysmorodrepanis munroi") oli peippojen heimoon kuulunut varpuslintu.
Lanainkoukkunokkaa tavattiin vain Havaijiin kuuluvalla Lanain saarella. Siitä ei ole tehty havaintoja vuoden 1918 jälkeen, ja laji katsotaan sukupuuttoon kuolleeksi. Sen häviämisen syinä olivat elinympäristöjen tuhoutuminen ja vieraslajit.
Bonininnokkavarpunen

Bonininnokkavarpunen ("Chaunoproctus ferreorostris") oli peippojen heimoon kuulunut varpuslintu.
Bonininnokkavarpusta tavattiin Japanissa, eikä siitä ole tehty havaintoja vuoden 1828 jälkeen. Laji hävisi luultavasti metsien tuhoutumisen ja vieraslajien takia.
Tervalammi (Karkkila)

Tervalammi on Uudellamaalla Karkkilassa oleva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Loimijoen valuma-alueella olevaan Turpoonjoen valuma-alueeseen. Lampi kuuluu Liesjärveen laskevan Mustijoen valuma-alueeseen.
Maantiede.
Lampi on kapean muotoinen ja sen pituus on 120 metriä ja leveys 50 metriä. Se sijaitsee suon keskellä ja siihen laskevat kaksi suo-ojaa eri suunnilta. Ojat saattavat olla samalla myös laskuojia, sillä lampi sijaitsee ylhäällä neljän kukkulan keskellä ja on lähellä vedenjakajaa. Suon vedet virtaavat kahteen eri suuntaan, mutta kyseessä ei kuitenkaan ole selkeä bifurkaatio­tilanne. Lyhin reitti vie Hepolammiin. Karkkilan ja Lohjan välinen raja kulkee 150 metrin etäisyydellä kääntyen Rajakalliomäellä eri suuntiin.
Historia.
Järveä ei merkitty näkyviin vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa. Vuoden 1884 Senaatin kartastossa se oli merkitty "Rajalammen" nimisenä. Nykykartassa lampi on terävälahtinen, mutta vanhoissa kartoissa sen muoto on pyöreä.
Isojärvi (Lohja)

Isojärvi on Pusulan Kärkölän ja Pyhäjärven Vuotinaisten puolessavälissä Lohjan ja Karkkilan rajalla Uudellamaalla oleva järvi. Järvi kuuluu Kokemäenjoen vesistön Loimijoen valuma-alueella olevaan Turpoonjoen valuma-alueeseen ja tämän sisällä Tammelan Liesjärveen laskevan Mustijoen valuma-alueeseen.
Maantiede.
Järven pinta-ala on 27 hehtaaria ja sen pituus on 1,4 kilometriä ja leveys 500 metriä. Siihen laskee kaksitoista suo- tai metsäojaa, joista eräät tuovat vettä sekä Hepolammilta ja Tervalammilta että Riihilammilta. Järven luusua sijaitsee järven luoteisrannalla, jossa kolme ojaa yhtyvät Myllylammiin. Näistä pohjoisin lienee luontainen laskuoja. Laskuojan pituus on 300 metriä ja se virtaa Myllylammin läpi. Oja jatkaa Mustijokena laskien lopuksi Liesjärveen.
Järven rantaviiva on 5,2 kilometriä pitkä ja sen ranta on pääosin moreenipohjaista metsämaastoa ja vain pieni osa suota. Järvessä on neljä pientä luotoa, joista yksi toimii rajan kulmapisteenä. Rannoille on rakennettu 13 loma-asuntoa, joille johtaa tiet valtatieltä 2. Järvelle on toimitettu ranta-asemakaava. Karkkilan ja Lohjan välinen raja kulkeen järven pituusakselia pitkin.
Historia.
Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa järven nimi oli jo nykyinen ja samoin se oli vuoden 1884 Senaatin kartastossa.
Thomas Romain

Thomas Romain on ranskalainen animaattori, joka tunnetaan "Code Lyokon" tekijänä. Romain on kertonut halunneensa lastensa kiinnostuvan taiteesta ja hän antoi heille luonnoskirjat. Kun ystävä antoi heille vesivärit Romain sai ajatuksen anime-tyylisestä kuvituksesta. Romain kasvoi Pariisissa, mutta muutti Tokioon vuonna 2003 työskennelläkseen ranskalais-japanilaisessa tuotannossa nimeltä "Ōban Star-Racers".
Bacillus

Bacillus on Bacillaceae-heimoon kuuluva grampositiivinen bakteerisuku, johon kuuluu useita lajeja. Suvun lajeja elää kaikkialla ja ne ovat enimmäkseen aerobisia, mutta osa on myös fakultatiivisesti anaerobisia. Tämän bakteerisuvun nimi, "Bacillus", merkitsee suomeksi "”pientä sauvaa”".
Ominaisuudet.
"Bacillus"-bakteerit ovat muodoltaan sauvamaisia, eli basilleja, ja ne voivat muuntua itiömuotoon. Itiöinä ne kestävät äärioloja, mutta eivät lisäänny. Vaikka "Bacillus"-lajit ovat enimmäkseen grampositiivisia, osalla lajeista solut muuttuvat ikääntyessään gramnegatiivisiksi. "Bacilluksilla" on monia erilaisia fysiologisia ominaisuuksia, minkä johdosta suvun eri lajit voivat elää kaikentyyppisissä ympäristöissä. Niitä elää esimerkiksi arktisessa maaperässä, makean veden tai meren sedimentissä, aavikoiden hiekassa ja kuumissa lähteissä.
Taudinaiheuttajat.
Osa "Bacillus"-lajeista aiheuttaa tauteja esimerkiksi "Bacillus anthracis" saa aikaan pernaruttoa. "Bacillus larvae", "Bacillus lentimorbus" ja "Bacillus popilliae" taasen ovat eri hyönteisryhmien taudinaiheuttajia. Koska "Bacillus"-itiöt kestävät kuumuutta ja säteilyä, ne voivat aiheuttaa ongelmia elintarviketeollisuudelle mm. pilaamalla ruokia ja "Bacillus cereus" voi aiheuttaa ruokamyrkytyksiä.
M-Nitrotolueeni

m-Nitrotolueeni eli 3-nitrotolueeni (C7H7NO2) on tolueenin nitrattuihin johdannaisiin kuuluva orgaaninen yhdiste. Sitä käytetään orgaanisen kemian synteeseissä muun muassa väriaineiden ja muiden kemikaalien valmistamiseen. m-Nitrotolueeni on o- ja p-nitrotolueenien isomeeri.
Ominaisuudet.
m-Nitrotolueeni on huoneenlämpötilassa keltaista nestettä. Yhdiste liukenee vain vähän veteen ja paremmin orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin, dietyylieetteriin ja bentseeniin. Yhdiste voidaan hapettaa elektrolyyttisesti m-nitrobentsaldehydiksi tai kromihapon avulla m-nitrobentsoehapoksi. Pelkistäminen vedyttämällä johtaa m-toluidiiniin. Nitraus johtaa pääasiassa 3,4-dinitrotolueenin muodostumiseen.
Valmistus ja käyttö.
m-Nitrotolueenia voidaan valmistaa nitraamalla tolueenia väkevien typpi- ja rikkihappojen seoksella ja puhdistamalla tislaamalla alipaineessa ja kiteyttämällä. Tämän valmistustavan huono puoli on se, että tolueenin nitrauksessa muodostuvassa nitrotolueenien isomeerien seoksesta m-nitrotolueenia on vain noin 2–5 %. Toinen tapa valmistaa yhdistettä on 3-amino-4-nitrotolueenin diatsoniumsuolan pelkistys.
m-Nitrotolueenia käytetään pääasiassa m-nitrobentsaldehydin, m-nitrobentsoehapon ja m-toluidiinin, joita käytetään muun muassa väriaineteollisuudessa, valmistamiseen. Sitä käytetään myös eräiden lääkeaineiden kuten flutamidin valmistamiseen.
Energia Itävallassa

Energia Itävallassa käsittelee Itävallan energiantuotantoa, -kulutusta ja -politiikkaa. 
Energian kulutus.
Energiankulutus asukasta kohti vuonna 2022 oli 123,11 miljoonaa BTU:ta, maailmassa 33:nneksi suurinta.
Vuonna 2022 loppukäyttäjistä suurimmat ryhmät olivat liikenne ja teollisuus, kumpaankin meni noin 29% kulutetusta energiasta. Kolmantena oli kotitalouksien energiankäyttö, 24%. Kaupan ja julkisen sektorin osuus oli 9 %, maa- ja metsätalous käytti pari prosenttia.
Energian tuotanto.
Itävalta tuo 64% energiastaan ulkomailta. Kotimaisen energiantuotannon tärkein elementti on biopolttoaineet ja jätteet. 
Koillis-Itävallan öljy- ja maakaasuesiintymiä hyödynnetään, mutta öljyä ja kaasua on tuotava teollisuuden ja kuluttajien tarpeisiin. Schwechatin suuri öljynjalostamo käsittelee sekä Itävallasta peräisin olevaa raakaöljyä että Wienin ja Adrianmeren välistä putkea pitkin Italian Triesten satamasta pumpattua öljyä. Lisää maakaasua toimitetaan putkijohdolla Ukrainasta. Pieniä määriä hiiltä löytyy pääasiassa Oberösterreichistä ja Steiermarkista.
Kaikkiaan Itävallan energiankulutus vuonna 2023 jakaantui eri lähteiden kesken seuraavasti:
Sähköntuotanto.
Maan sähköntarve katetaan hiili-, öljy-, maakaasu- ja vesivoimaloilla. Tiheän jokiverkostonsa ja vuoristoisen maastonsa ansiosta Itävalta tuotaa vesivoimaa myös vientiin. Ydinvoimalan rakentamista suunniteltiin 1970-luvulla, mutta sitä vastustettiin jyrkästi, ja ydinvoima on nyt lailla kiellettyä. Hallitus on edistänyt voimakkaasti uusiutuvan energian käyttöä.
Itävallan sähköntuotanto jakautui vuonna 2022 eri lähteiden kesken seuraavasti:
Ilja Zubov

Ilja Igorjevitš Zubov (; s. 14. helmikuuta 1987 Tšeljabinsk, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on venäläinen jääkiekkoilija, joka pelaa KHL-joukkue Spartak Moskovassa. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Zubovin vahvuuksiin kuuluu hyökkäyspään pelaaminen, luistelu, kiekollinen peli, mailankäsittelytaidot, työteliäisyys ja puolustaminen.
Ura.
Seuraura.
Zubov on Traktor Tšeljabinskin kasvatti. Hän debytoi seuran miesten joukkueessa vain 15-vuotiaana Venäjän toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Vysšaja Ligassa kaudella 2002–2003. Ottawa Senators varasi Zubovin neljännellä kierroksella 98. pelaajana . Kaudeksi 2005–2006 hän siirtyi Superliiga-joukkue Spartak Moskovaan, jossa tulokaskausi toi 43 runkosarjaottelussa tehot 4+8=12 sekä kolmessa playoff-ottelussa tehot 2+2=4. Kauden 2006–2007 kynnyksellä Zubov siirtyi Himik Mytištšiin paitaan, mutta hän siirtyi kuitenkin kesken kauden Salavat Julajev Ufaan. Zubov jakoi kevään 2007 pudotuspeleissä tehoilla 2+3=5 joukkueen sisäisen pistepörssin voiton Andrei Sidjakinin ja Nikolai Zavaruhinin kanssa sekä voitti Ufan sisäisen tehotilaston lukemalla +4.
Elokuussa 2007 Zubov teki kolmivuotisen tulokassopimuksen Ottawa Senatorsin kanssa. Hän teki samana syksynä ensimmäisessä NHL:n harjoitusottelussaan Philadelphia Flyersia vastaan maalin, mutta Zubov pelasi kautensa kuitenkin lähes kokonaan AHL-joukkue Binghamton Senatorsissa. Hän pelasi ensimmäisen ja kauden ainoaksi jääneen NHL-ottelunsa 15. tammikuuta 2008 vieraissa Washington Capitalsia vastaan. Kaudella 2008–2009 Zubov oli Binghamtonin paras pistemies tehoilla 14+38=52. Hän pelasi kauden aikana kymmenen NHL-ottelua tehden kaksi syöttöpistettä. Kaudella 2009–2010 Zubov ehti pelata vain yhden AHL-ottelun, kunnes Senators lainasi hänet loppukaudeksi kotimaahansa Salavat Julajev Ufaan lokakuussa 2009. Tammikuussa 2010 Ufa kauppasi Zubovin TsSKA Moskovaan vaihdossa Pjotr Stšastlivyi'in. Hän voitti kevään 2010 pudotuspeleissä joukkueen sisäisen tehotilaston lukemalla +2.
Kaudella 2010–2011 Zubov jatkoi TsSKA:ssa, jonka kolmanneksi paras pistemies hän oli tehoilla 8+21=29. Kesken kauden 2013–2014, joulukuussa 2013 Zubov ja Mihail Naumenkov kaupattiin Admiral Vladivostokiin vaihdossa Enver Lisiniin. Kevään 2014 pudotuspeleissä hän oli joukkueen paras pistemies ja maalintekijä tehoilla 3+2=5. Heinäkuussa 2014 Zubov teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen Admiralin kanssa. Hän nousi kaudella 2014–2015 joukkueen kapteeniksi ja oli KHL:n yhden kauden piste-ennätyksellään Admiralin paras syöttäjä ja toiseksi paras pistemies Niclas Bergforsin jälkeen tehoilla 7+28=35.
Maajoukkueura.
Zubov pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 2002 ja 2003, joista molemmat turnaukset päättyivät hopeaan. Hän pelasi myös alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2005, jolloin Zubov oli Venäjän paras pistemies ja syöttäjä tehoilla 3+5=8. Hän pelasi myös U-18 Junior World Cupissa vuonna 2004. Venäjän A-maajoukkueessa Zubov on pelannut yhteensä 33 ottelua tehopistein 1+11=12.
Henri Haapamäki

Henri Haapamäki (s. 6. tammikuuta 1989) on suomalainen aktiiviuransa päättänyt ralliautoilija. Hän kilpaili pääosin Junior WRC -sarjassa Hannu's Rally Teamin Citroënillä. Haapamäki ajoi ensimmäisen rallinsa vuonna 2008 Ford Escort RS2000 -autolla. Haapamäen kartanlukijana toimii Marko Salminen.
Haapamäen debyytti rallin MM-sarjassa tapahtui vuoden 2013 Suomen rallissa. Haapamäen paras sijoitus MM-sarjan osakilpailussa on 15:s sija Suomen rallista vuodelta 2014. Hän oli tuossa kisassa myös nopein kaksivetoisten autojen kuljettaja. Saman vuoden Walesin rallissa hän oli Junior WRC- ja WRC3-luokkien kolmas. Huhtikuussa 2015 Haapamäki teki WRC-sopimuksen Hannu's Rally Teamin kanssa. 
Vuoden 2015 Suomen rallissa Haapamäki ajoi Junior WRC-luokassa 16 pohja-aikaa, koko rallin 20:lle erikoiskokeelle. Kolmannella erikoiskokeella sattunut rengasrikko toi Haapamäelle 2min30s takaa-ajo aseman, mutta Haapamäki nousi tämän jälkeen hurjan ajon jälkeen vain 0,5 sekunnin päähän luokan voittaneesta Ranskan Quentin Gilbertistä. 
Kaudelle 2016 Haapamäki siirtyi Rallicrossin SM-sarjaan ja saavutti heti debyytti-kaudellaan SRC-luokan hopeaa. Kaudella 2017 saavutuksena oli niin ikään hopea ja kausina 2018 ja 2019 hän onnistui voittamaan luokan SM-kultaa. Kaudelle 2020 Haapamäki vaihtoi rallicrossin Supercar-luokkaan. Kaudella 2022 hän saavutti oman luokkansa SM-pronssia. Haapamäki on saavuttanut mitalin jokaisella ajamallaan kaudella rallicrossin SM-sarjoissa ja hänellä on SM-mitaleita myös rallista.
Muu toiminta.
Haapamäki toimii Ylellä ralliasiantuntijana ja tv-juontajana ja on tehnyt Mikko Hirvosen kanssa sarjaa moottoriurheilusta.
Tagir Haibulajev

Tagir Kamaludinovitš Haibulajev (, s. 24. heinäkuuta 1984 Kiziljurt, Dagestan) on venäläinen judoka ja olympiavoittaja. 176 senttimetriä pitkä ja 100 kilogrammaa painva Haibulajev kilpailee 100-kiloisten sarjassa ja edustaa Javara Neva -seuraa. Hän on etniseltä taustaltaan avaari.
Ura.
Haibulajev voitti olympiakultaa 100-kiloisista vuoden 2012 kesäolympialaisista Lontoosta. Hän voitti finaalissa Mongolian Tuvshinbajar Naidanin. MM-kilpailuista Haibulajevilla on kultaa vuodelta 2011 ja EM-kilpailuista kultaa vuodelta 2009. Molemmat kullat ovat 100-kiloisten sarjasta.
Aarne Kuusi

Aarne Juhana Kuusi (vuoteen 1905 Granfelt; 24. kesäkuuta 1881 Helsinki – 27. huhtikuuta 1968 Helsinki) oli suomalainen vakuutusmatemaatikko ja raittiusmies, Suomen ensimmäinen vakuutusneuvos.
Kuusi syntyi raittiustoiminnasta tunnettuun perheeseen: hänen isänsä oli A. A. Granfelt ja äitinsä Mandi o.s. Cantell. Kuusi tuli ylioppilaaksi Helsingin suomalaisesta normaalilyseosta vuonna 1899 ja opiskeli matematiikkaa Helsingin yliopistossa. Hän valmistui filosofian kandidaatiksi vuonna 1907 ja sai maisterin arvon samana vuonna.
Elämäntyönsä Kuusi teki Keskinäisen henkivakuutusyhtiö Salaman palveluksessa matemaatikkona 1910–1918, toisena johtajana 1918–1936 ja toimitusjohtajana 1936–1952. Hän osallistui myös suomenkielisen matemaattisen termistön kehittämiseen.
Kuusi oli Suomen merkittävimpiä vakuutusasiantuntijoita. Hän osallistui sosiaalivakuutuskomiteoiden työskentelyyn ja toimi sosiaaliministeriön vakuutusasiainosaston neuvottelevana asiantuntijana. Hän osallistui useiden vakuutusyhtiöiden hallintoon ja toimitti "Vakuutussanomat"-lehteä vuosina 1917–1931. Vuonna 1935 hänelle myönnettiin vakuutusneuvoksen arvonimi ensimmäisenä Suomessa.
Kuusi oli myös merkittävä raittiusliikkeen vaikuttaja. Hän toimi useiden raittiusseurojen ja raittiusjärjestöjen puheenjohtajana.
Aarne Kuusen veli oli Eino Kuusi. Aarne Kuusi avioitui vuonna 1913 Alli Zidbäckin kanssa. Perheeseen syntyi kuusi lasta, näiden joukossa professori Matti Kuusi, arkkitehti Olli Kuusi ja pääjohtaja Pekka Kuusi.
Luke Campbell

Luke Campbell, MBE (s. 27. syyskuuta 1987 Kingston upon Hull) on brittiläinen ammattilaisnyrkkeilijä, entinen amatöörinyrkkeilijä ja olympiavoittaja. 175 senttimetriä pitkä Campbell kilpailee nykyisin kevytsarjassa.
Ura.
Campbell saavutti olympiakultaa kääpiösarjasta vuoden 2012 kesäolympialaisista Lontoosta Ison-Britannian väreissä. Englannin väreissä Campbell on saavuttanut hopeaa MM-kilpailuista vuodelta 2011, kultaa EM-kilpailuista vuodelta 2008 ja pronssia EU:n kilpailuista vuodelta 2009.
Ammattiura.
Huhtikuussa 2013 Campbell siirtyi ammattilaiseksi ja otteli saman vuoden heinäkuussa ensimmäisen ammattilaisottelunsa Andy Harrisia vastaan. Ottelu päättyi Campbellin voittoon. Hän voitti uransa ensimmäiset 12 ottelua mutta hävisi Yvan Mendylle hajaäänituomiolla käytyään kanveesissa ottelun viidennessä erässä. Vuonna 2016 Campbellistä tuli WBC Silver liiton mestari hänen voitettuaan Derry Mathews. Campbell voitti ottelun tyrmäyksellä neljännessä erässä Mathewsin oltua pahasti alakynnessä koko ottelun ajan ja käytyä kaveesissa kolmannessa ja neljännessä erässä. Voitoista kaksitoista on tullut tyrmäyksellä.
Campbellista tuli brittiläisen imperiumin ritarikunnan jäsen uutenavuotena 2013. Hänet tunnetaan lempinimellä "Cool Hand".
Rudolf Falb

Rudolf Falb (14. huhtikuuta 1838 – 29. syyskuuta 1903) oli itävaltalainen pappi, kirjailija ja meteorologi. Falbin kuuluisimman teorian mukaan kuun ja auringon asema ja etäisyys vaikutti maan ilmakehään ja sulaan sisustaan. Falb julkaisi 1890-luvulla vuosittain ensimmäisen, toisen ja kolmannen luokan kriitillisten päivien kalenterin, joissa ilmoitettiin maanjäristysten ja rajuilmojen olevan odotettavissa. Falbin otaksumat teoriat ovat useimmissa kohdissa täysin tieteellisesti pätemättömiä.
Bandercom

Bandercom Oy on vuonna 1992 perustettu lahtelainen teknologiayritys, jonka pääliiketoiminta on tehtäväkriittisen kommunikaation laitekauppa ja palvelut. Lisäksi Bandercom tuottaa erilaisia langattomien tietoliikenneverkkojen ratkaisuihin liittyviä palveluita. Yrityksen ydinosaamista ovat radiopuhelinverkot, monioperaattoriverkot, sekä VIRVE-viranomaisverkkoon liittyvät tuotteet, palvelut ja ratkaisut.
Historia.
1990-luvun alussa liiketoiminnan ydin oli harrasteradiolaitteiden, kuten radioamatöörilaitteiden ja LA-puhelimien myynti kuluttajille ja jälleenmyyjille. Liiketoiminta kasvoi 90-luvun puolivälissä käsittämään moniaaltovastaanottimet eli skannerit. 
2000-luvulle tultaessa Bandercom laajentui edelleen myyden sekä ammatti- että harrastekäyttöön soveltuvia radiolaitteita. Bandercom oli erikoistunut tarjoamaan laitteiden tehdasmalleista räätälöityjä tuotteita, kuten tuotteistettuja modifiointeja ja sulautettujen ohjelmistojen muokkauksia suosittuihin laitteisiin, kuten esimerkiksi Yupiteru MVT-9000MkII, joista Bandercom tuotteisti erityiset M2 ja M3 -versiot. 2000-luvulla yrityksen liiketoiminnan ydin siirtyi entistä enemmän laitekaupassa asiantuntijarooliin ja toisaalta tukkukauppaan. Bandercom on tunnettu erilaisista järjestelmätoimituksista, kuten VHF-laitteiden toimituksista mm. pelastuslaitoksille ja toisaalta vahvasta integraattoriroolista VIRVE-viranomaisverkon tuotteiden ja palveluiden parissa.
Liiketoiminta nykyään.
2010-luvulla Bandercom Oy on toteuttanut digitaalisia radiopuhelinverkkoja, muun muassa Helsingin Musiikkitalon digitaalinen radiopuhelinverkko on yrityksen toteuttama. Yritys rakentaa ja suunnittelee erilaisia sisätilojen ja vaikeiden kohteiden sisäpeittoratkaisuja, joissa matkapuhelin- ja/tai VIRVE-toimivuutta laajennetaan tiloihin, missä kyseiset verkot eivät maanpäällisen verkon avulla toimi. Vuonna 2011 Bandercom oli mukana ratkaisemassa HKL:n metrovarikon sisätilojen TETRA-järjestelmien kuuluvuutta.
Maanalalaisissa tiloissa Bandercom on toteuttanut GPS-sisäpeittoratkaisuja, joissa GPS-signaali viedään saataville tarvittavaan paikkaan. Järjestelyllä tehdään mahdolliseksi mm. ajoneuvoissa käytettävien navigaattoreiden GPS-signaalin saatavuus. 
Bandercom on osallistunut alan seminaareihin, joissa sen työtekijöitä on ollut puhumassa sisätilojen monioperaattorijärjestelmistä, missä useat eri radiotaajuiset
järjestelmät voivat käyttää yhteistä antenniverkkoa. Sisätilojen kuuluvuus on tullut entistä ajankohtaisemmaksi Pelastuslain VIRVE-pykälän soveltamisen takia sekä uusien rakennusmääräysten, joilla tähdätään matalaenergiatalojen yleistymiseen. Matalaenergiatalojen eristemateriaalit vaimentavat maanpäällisten verkkojen kuuluvuutta sisätiloissa.
Bandercom on Suomen Virveverkko Oy (Suomen Erillisverkot Oy:n tytäryhtiö) kouluttama VIRVE-sisätilaratkaisuihin erikoistunut yritys.
Oliver!

Oliver! on brittiläinen musikaali, joka pohjautuu Charles Dickensin orpopojasta kertovaan romaaniin "Oliver Twist". Lionel Bartin käsikirjoittama, säveltämä ja sanoittama musikaali kantaesitettiin Lontoon West Endissä 1960 ja New Yorkin Broadwayllä 1963. Sittemmin siitä on tehty monia tuotantoja ympäri maailmaa sekä ammatti- että harrastajateattereissa.
"Oliver!" oli ensimmäinen Dickensin tekstiin perustuva musikaali, josta tuli suurmenestys näyttämöllä. Sitä ennen 1950-luvulla oli tehty vain pari televisiosovitusta Dickensin "Joulukertomuksesta". Bart tiivisti Dickensin alkuperäistarinaa poistamalla lukuisia kohtauksia etenkin romaanin loppupuolelta hyvin samaan tapaan kuin oli tehty David Leanin vuoden 1948 elokuvassa "Oliver Twist". Pahasta juutalaisesta Fagin-hahmosta Bart, itsekin juutalainen, teki romaania sympaattisemman ja koomisemman.
"Oliver!" sai kantaesityksensä Lontoon New Theatressa (nykyisin Noël Coward Theatre) 30. kesäkuuta 1960 ja jatkoi ohjelmistossa 2 618 esityksen verran. Ohjaajana toimi Peter Coe, koreografina Malcolm Clare ja lavastaja-pukusuunnittelijana Sean Kenny. Ron Moody esitti Faginiä, Georgia Brown Nancyä, Davy Jones Artful Dodgeria ja Barry Humphries Mr. Sowerberryä. Oliver-lapsiroolia esittänyt Keith Hamshere (s. 1946) toimi sittemmin Hollywoodissa elokuvien stillkuvaajana.
Musikaalin suomenkielinen versio kantaesitettiin nimellä "Oliver Twist" Tampereen Teatterissa vuonna 1965, jossa se sai 73 esitystä. Joensuun kaupunginteatteri esitti sitä 1983, Rauman kaupunginteatteri 1985, Kuopion kaupunginteatteri 1987, Kotkan kaupunginteatteri ja Porin Teatteri 1994. Vuonna 2000 Tampereen Työväen Teatteri otti musikaalin ohjelmistoonsa Heikki Salon suomentamana ja Tommi Auvisen ohjaamana. Muita 2000-luvun suomalaistuotantoja musikaalista on tehty Kemin kaupunginteatterissa 2002, Lahden kaupunginteatterissa 2009 ja Vaasan kaupunginteatterissa 2013. Ruotsiksi musikaalin ovat toteuttaneet Svenska Teatern 1991 ja Wasa Teater 1996.
Vuonna 1968 musikaali sovitettiin Carol Reedin ohjaamaksi elokuvaksi "Oliver!", jossa nimiosaa näyttelee Mark Lester.
Puurula

Puurula on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Pakicetus

Pakicetus oli valaiden, pyöriäisten ja delfiinien kantamuoto, joka käveli vielä neljällä jalalla. Se eli noin 50 miljoonaa vuotta sitten eoseenikaudella Pakistanin alueella. Se oli suurin piirtein koiraeläinten kokoinen. Sillä oli valaille tyypillinen korvaluu. Sen nilkkaluut osoittavat, että se oli sukua sorkkaeläimille, joten valaiden lahkoon kuuluvat eläimet polveutuvat sorkkaeläinten kanssa samoista kantamuodoista. 
"Pakicetus" tarkoittaa "Pakistanin valasta". Ne olivat lihansyöjiä. "Pakicetus" kasvoi 1–2 metriä pitkäksi.
The Exploding Eyes Orchestra

The Exploding Eyes Orchestra oli suomalainen yhtye, joka soitti "modernisti vanhanaikaista rockmusiikkia". Se oli Jess and the Ancient Onesin kitaristin Thomas Corpsen sivuprojekti, joka perustettiin kanavaksi julkaista pääyhtyeen tuotantoon sopimatonta musiikkia. Yhtye oli musiikillista muotoaan tapauskohtaisesti muuttava kollektiivi, joka ei sitoutunut perinteisen yhtyeen toimintaan.
Yhtyeen esikoisalbumi "I" julkaistaan 12. kesäkuuta 2015. Albumin ensisingle "My Father the Wolf" julkaistiin 15. huhtikuuta 2015. Toinen studioalbumi oli määrä julkaista keväällä 2016. Se julkaistiin lopulta 5. lokakuuta 2018. Projektiluontoinen yhtye lopetti toimintansa toisen studioalbumin ilmestyttyä.