tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Ei uutta wanhaa...

Ei uutta wanhaa... on suomalaisen TTV-yhtyeen ensimmäinen ja myös viimeiseksi jäänyt studioalbumi. (LP-levyn etiketissä albumin nimenä on Ei uutta vanhaa.) Julkaisuvuosi on 1983 ja tuottajat ovat Juha Tikka ja Olli Haavisto. Äänityksestä on huolehtinut Make Törrönen Subway Studiolla helmikuussa 1983. Levy-yhtiö on CBS Records Oy. LP-levyt on valmistettu Hollannissa.
Kappaleet.
Tomi Ervi on tehnyt kaikki sovitukset ja kappaleet, paitsi "Ei uutta vanhaa tuu", jonka on tehnyt Martti Rechardt. Musiikkikustantamo on Fazer. LP-levyn etiketissä kappaleiden kestot on ilmoitettu hieman toisin kuin yllä olevissa levykannen tiedoissa.
Kokoonpano.
Yhtyeen keikkamyyntiä on hoitanut Rock Tops, Vuorikatu 4 C 23.
Tuotanto.
Kiitoksissa on lisäksi mainittu Tommi Liuhala, Peter Lerche ja Cati Hakulin. Albumi on omistettu Muffelle.
Jees, olympialaiset, sanoi Ryhmy

"Jees, olympialaiset", sanoi Ryhmy on Ilmari Unhon ohjaama elokuva vuodelta 1952.
Armas J. Pullan sota-ajan tarpeisiin luoma kaksikko Ryhmy ja Romppainen seikkaili ensin kirjoissa, sitten kahdessa Risto Orkon elokuvassa, kunnes se vihdoin tässä elokuvassa herätettiin henkiin tulevien olympialaisten kunniaksi. Elokuvan katsojamäärät jäivät keskitasoa selvästi heikoimmiksi, ja veroluokka määrättiin korkeimmaksi, mistä tuottaja valitti – turhaan – aina KHO:een saakka.
Arviot.
Aikalaisarvioissa elokuva tyrmättiin yksimielisesti. Royn lavastusta kyllä kehuttiin, mutta toisaalta ihmeteltiin, miksi lavastukseen oli tuhlattu niin paljon varoja. 
Eräs myöhempi arvioija toteaa, että mukana on muutamia mieleen tarttuvia repliikkejä, kuten ”Silloin mies vasta humalassa on, kun makaa maassa ja pelkää kaatuvansa.”
Rantahirvenjuuri

Rantahirvenjuuri ("Inula salicina") on Euraasiassa kasvava monivuotinen, asterikasveihin kuuluva kasvi.
Ulkonäkö ja koko.
Hennohkokasvuinen rantahirvenjuuri kasvaa 20–80 cm korkeaksi. Varsi on vaalean punaruskea ja kalju tai lyhytkarvainen. Lehdet ovat varressa kierteisesti, ylimmät niistä ovat sepiviä. Lehtilapa on kapeahkon suikea, jäykkä, karhea, usein kaareva, korkosuoninen ja kiiltävä. Lehtilavan laita on ehyt tai harvahampainen. Kukinto on noin 4 cm leveä mykerö. Mykeröt sijaitsevat joko yksittäin tai mykeröstö on vähämykeröinen ja huiskilomainen. Mykerön kehtosuomut ovat limittäin useana rivinä. Kehtosuomut ovat reunoilta ruskeakarvaisia mutta muuten kaljuja. Ulommat niistä ovat lehtimäisiä, suikeita ja alaspäisiä, sisemmät kalvomaisia ja tasasoukkia. Ulkosuomut puuttuvat. Mykeröpohjus on litteähkö ja suomuton. Teriö on keltainen. Laitakukkien kieli on 1–2,5 cm pitkä. Laitakukissa (emikukkia) teriö on tasasoukan kielimäinen, kaksineuvoisissa kehräkukissa torvimainen. Suomessa rantahirvenjuuri kukkii heinä-elokuussa. Hedelmä on särmikäs pähkylä, jonka pappus on hapsihaiveninen.
Levinneisyys.
Rantahirvenjuurta tavataan Euroopassa Pohjois-Espanjasta ja Pyreneiltä itään läpi Keski- ja Itä-Euroopan Venäjälle saakka. Etelässä levinneisyysalue rajoittuu Etelä-Italiaan, Pohjois-Kreikkaan, Etelä-Ukrainaan ja Venäjän keskiosiin, pohjoisessa Etelä-Norjaan, -Ruotsiin ja -Suomeen. Venäjällä levinneisyysalue ulottuu Pohjoismaita pohjoisemmaksi, parhaimmillaan Kuolan niemimaalle asti. Levinneisyysalue jatkuu Venäjällä yhtenäisenä Aasian puolelle Keski-Siperiaan ja Keski-Aasiaan. Paikoitellen lajia kasvaa myös Turkissa ja Iranissa. Venäjän kaukoidässä, Koillis-Kiinassa ja Japanissa kasvaa rantahirvenjuuren toista alalajia.
Suomessa rantahirvenjuuri on alkuperäinen laji. Sitä tavataan erityisesti Suomenlahden rannikkoseudulla ja Etelä-Suomen sisämaassa aina Tampereen korkeudelle saakka. Erillään muista Suomen esiintymistä lajia kasvaa myös Koillismaalla Sallassa ja Kuusamossa. Koillismaan esiintymät ovat osa laajempaa Pohjois-Venäjän esiintymää.
Elinympäristö.
Rantahirvenjuuri kasvaa merenrantaniityillä, -kivikoissa ja -pensaikoissa, sisämaassa ahoilla, kedoilla, niityillä, lehtoniityillä ja lehdoissa. Toisinaan lajia tavataan myös lettosoilla. Laji suosii ravinteikkaita ja kalkkipitoisia kasvupaikkoja, ja saattaa hyvällä paikalla muodostaa laajoja kasvustoja. Rantahirvenjuuri on tärkeä päiväperhosten ravintokasvi.
Office Animals

Office Animals on viikoittain internetissä ilmestyvä ilmainen strippimuotoinen huumorisarjakuva, joka kertoo nörteistä eläimistä. Sarjakuvaa piirtää Jaakko Alajoki. Sarjakuva on ilmestynyt perjantaisin vuodesta 2009 alkaen. Sarjakuvan päähenkilöitä ovat possu ja lehmä sekä sekalainen joukko muita satunnaisempia eläimiä. 
Sarjakuvan lisäksi on ilmestynyt myös animaatio ja peli.
Kabanossi

Kabanossi on puolalainen ohut sianlihasta tehty savustettu kestomakkara. Yleensä Kabanossin valmistuksessa käytetään 150 grammaa sianlihaa 100 gramma makkaraa varten. Maultaan kabanossi on savustettu ja lihaan voi olla lisätty erilaisia mausteita tai kuivattuja hienonnettuja hedelmiä kuten marjoja, jotka lisäävät aromia. 
Suomessa samalla nimellä myydään myös nakkeja muistuttavia maustettuja ruokamakkaroita. Kabanossi voi olla pehmeää tai erittäin kuivaa tuoreudesta rippuen. Tyypillisesti kabanossit ovat 60 cm pitkiä ja paksuudeltaan sentin luokkaa.
Nimi tulee itäpuolalaisesta nuorta perunoilla lihotettua karjua tarkoittavasta sanasta "kaban".
Suomessa HKScan on rekisteröinyt Kabanossi-nimen grillimakkaralleen, jolla ei ole mitään tekemistä aidon kabanossi-makkaran kanssa. Kabanossin valmistuksessa on seurattava aitoa puolalaista perinteistä tuotantotapaa.
Andy Sutton

Andrew Cameron ”Andy” Sutton (s. 10. maaliskuuta 1975 London, Ontario) on kanadalainen uransa päättänyt jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja.
Fyysisestä pelistä tunnettu, isokokoinen Sutton on vuonna 1998 alkaneella pitkällä ammattilaisurallaan edustanut yhteensä seitsemää eri NHL-joukkuetta.
NHL-ura.
Michiganin teknillisen yliopiston joukkueessa yliopistokiekkoa pelannutta Suttonia ei ikinä varattu NHL:ään, vaan hän teki vapaana pelaajana sopimuksen San Jose Sharksin kanssa. Hän pelasi seurassa kahden kauden aikana 71 ottelua, kunnes laajennusseura Minnesota Wild hankki hänet yhteydessä.
Pelattuaan Wildissa vajaan puolentoista kauden ajan Sutton siirtyi toiseen hiljattain perustettuun seuraan, Atlanta Thrashersiin. Hänestä tuli vakituinen Thrashersin puolustaja neljän kauden ajaksi, vaikka hän kävikin pelaamassa Sveitsin pääsarjassa ZSC Lionsin riveissä.
Thrashersista lähdettyään Sutton edusti kolme kautta New York Islandersia, jonka jälkeen hän pelasi kauden 2009–2010 lopulla 18 runkosarjaottelua Ottawa Senatorsissa. Ottawasta Sutton jatkoi yhden loukkaantumisten täyttämän kauden ajaksi Anaheim Ducksiin, josta matka jatkui takaisin Kanadan puolelle, tällä kertaa Edmonton Oilersin riveihin.
22.5.2013 Andy Sutton ilmoitti lopettavansa uransa.
Flyvefisken-luokka

Flyvefisken-luokka eli Standard Flex 300 on Tanskan laivaston neljäntoista partioalukseksi, ohjusveneeksi ja miinalaivaksi muuntautuvan aluksen muodostama alusluokka. Alukset tilattiin kolmessa erässä ja niistä on poistettu palveluksesta neljä. Alusten tehtävää voi vaihtaa tunneissa muuttamalla sille asennettuja asejärjestelmiä.
Suunnittelu.
Luokan alukset suunniteltiin modulaarisuutta käyttäen, mikä tunnetaan nimellä StanFlex. Aluksilla on sama runko, joka voidaan erilaisilla asekonteilla muuttaa haluttuun tehtävään sopivaksi. Muutostyö voidaan normaalisti toteuttaa kahdessa vuorokaudessa. Alusten käyttökohteet ovat siten:
Asekontit ovat kooltaan 3,5 x 3 x 2,5 metriä. Yksi konteista voidaan sijoittaa etukannelle ja loput kolme kansirakenteiden taakse. Alusten runko on valmistettu kerroksittain siten, että ulkoreunoissa on lasikuitua ja ydin on PVC-muovia. Rakenteella on kyetty merkittävästi pienentämään ylläpitokustannuksia ja siksi Diana- ja Holm-luokkien alukset on valmistettu samankaltaisella runkorakenteella.
Alukset.
Luokka korvasi palvelukseenotettaessa Tanskan merivoimissa kolme aiempaa alusluokkaa:
Koripallo kesäolympialaisissa 2012 – miesten turnaus

Miesten koripalloturnaus vuoden 2012 kesäolympialaisissa alkoi 29. heinäkuuta 2012 ja päättyi 12. elokuuta 2012. Olympiakultaa voitti Yhdysvallat, kun se kaatoi loppuottelussa Espanjan. Voitolla Yhdysvallat varmisti myös paikan MM-kisoissa 2014. Pronssia voitti Venäjä, se kaatoi pronssiottelussa Argentiinan luvuin 77-81.
Alkusarjaottelussa Yhdysvallat–Nigeria tehtiin uusi olympiaennätys, kun Yhdysvallat teki 156 pistettä yhdessä ottelussa.
Pahan suudelma (romaani)

Pahan suudelma on kymmenes Reijo Mäen kirjoittama Vares-kirja. Kirja on julkaistu vuonna 1998. Kirjan pohjalta tehty elokuva "Vares – Pahan suudelma" sai ensi-iltansa 6. tammikuuta 2011. Elokuvan on ohjannut Anders Engström ja Varesta esittää ensimmäistä kertaa Antti Reini.
Juoni.
Nuori opiskelijatyttö on löydetty tapettuna. Tytön sukulaiset palkkaavat Vareksen tutkimaan tapausta. Lopulta mysteeri alkaa hahmottua.
Thetis-luokka (merivalvonta-alus)

Thetis-luokka eli StanFlex 3000 on Tanskan laivaston neljän merivalvonta-aluksen muodostama alusluokka.
Alukset.
Luokan alukset tilattiin lokakuussa 1987 korvaamaan palveluksessa olevat Hvidbjørnen-luokan alukset. Alukset varustettiin kalastuksenvalvontaan sekä tutkimustehtäviin. Vuonna 1991 "Thetis" varustettiin Grönlannin rannikon öljykenttienkartoitukseen, missä tehtävässä se oli vuokrattuna Nunaoilille.
Luokan alukset varustettiin helikopterikannella ja hangaarilla, jossa on tilat yhdelle Sea Lynx -helikopterille.
Ahti Antti-Roiko

Ahti Antti-Roiko (s. 17. maaliskuuta 1959) on suomalainen raviohjastaja ja -valmentaja. Hän pitää omaa valmennustallia Kalajoen raviradalla. Ahti Antti-Roiko on 1970-luvulla alkaneella urallaan saavuttanut yli 3 000 voittoa. Tunnetuin Antti-Roikon ohjastamista hevosista on ollut BWT Magic, jolla hän voitti useita suurkilpailuja, muun muassa kolmivuotiaiden Euroopan mestaruuden 1999, Derbyn ja St. Michelin vuonna 2000, sekä Finlandia-ajon 2001. Antti-Roiko on ohjastanut myös useita muita suurkilpailuvoittoja, muun muassa suomenhevosten Kriteriumin Pauskerilla vuonna 2007.
Ahti Antti-Roikon poika on Suomea Lontoon olympialaisissa 2012 edustanut painonnostaja Miika Antti-Roiko. Hänen serkkunsa Aki Antti-Roiko on myös raviohjastaja.
Autokeidas

Autokeidas on kylmäasema ja ravintola, jolla on kaksi toimipistettä, Forssassa ja toinen Iissä. Molemmilla Autokeitailla on kahvila-ravintolan ja polttoaineen myynnin lisäksi myös Hesburger ja ruokakauppa, Forssassa myös motelli ja leipomo.
Historiaa.
Perustaminen Jokioisille.
Jokioisten sosiaalijohtajana tunnettu Väinö Järvi perusti 1940-luvulla Esso-huoltoaseman Jokioisiin. Tuolloin Helsingistä Turkuun päästäkseen tuli kiertää pikkukylien kautta, joten Jokioisissa oli huoltoasemalle erityinen tarve. Kaikki toiminta keskittyi tällöin autoihin, eikä varsinaisesti ihmisille tarjottu nykypäivän tapaan palveluja, kuten ruokailua.
Siirtyminen Forssaan.
1950-luvun lopulla Järvet saivat idean siirtää yrityksen (joka tuolloin vielä tunnettiin nimellä "Autokulma") Jokioisilta Forssaan keskelle peltoa, valtateiden 2 ja 10 risteykseen. Monet pitivät siirtoa uskaliaana.
Autokeidas sai nimensä, kun asianajaja Antti Alasentie oli tulossa Turusta kohti Forssaa syksyisenä iltana. Sumun keskeltä alkoi näkyä Autokulman valot. Näky muistutti öisen kulkijan mielestä keidasta autiomaassa. Väinö Järvi ihastui Antin nimiehdotukseen, ja nimi on edelleen käytössä.
Yrityksen toimitusjohtajana toimii nykyisin Väinö Järven pojanpoika Olli Järvi, joka sai maakunnallisen yrittäjäpalkinnon 2005.
Ravintola.
Alun perin 20 ihmiselle tehty baari kolminkertaisti paikkamääränsä 70:een 1970-luvulla, kun Sinikka Järvi otti ravintolan omalle vastuulleen.
Vuonna 1989 Autokeitaalle rakennettiin uudet toimitilat, ja ravintolan paikkamäärä nousi 250:een. Vuonna 2006 tehtiin laajennus, ja asiakaspaikkojen määrä nousi 450:een.
Iin toimipiste.
Joulukuussa 2007 Iihin valmistui Autokeitaan toinen toimipiste uuden kauppakeskuksen yhteyteen. Sen 1 700 neliömetrin tiloihin sijoittuivat noin 400 neliön päivittäistavarakauppa, 350-paikkainen kahvila-ravintola sekä pikaruokapaikka Hesburger.
Yrityksiä ja tunnuslukuja.
Autokeidas-yritysryhmä koostuu monista osista. Forssan Autokeitaan liikevaihto vuonna 2013 oli 818 000 euroa ja Autokeidas Forssan 252 000 euroa. Forssan Autokeitaan kahvila-ravintolan liikevaihto oli vajaat 6 miljoonaa euroa ja henkilöstömäärä noin 40. Autokeidas Iin liikevaihto oli noin 3,5 miljoonaa ja henkilöstömäärä noin 20. Yritysryhmään kuuluu myös Forssan Scandic-hotellissa toimiva ravintola Villa, liikevaihto 1,2 milj. € ja henkilöstöä 15.
Miika Antti-Roiko

Miika Matias Antti-Roiko (s. 20. marraskuuta 1988 Kalajoki) on suomalainen entinen painonnostaja. Kalajoen Junkkareita edustanut Antti-Roiko esiintyi 14 kertaa lajin EM- ja MM-kisoissa eri ikäluokissa ja osallistui myös Lontoon olympialaisiin vuonna 2012. 
Antti-Roiko saavutti urallaan 40 eri ikäluokkien Suomen mestaruutta ja kuusi Pohjoismaiden mestaruutta. EM-kisoissa hän oli parhaimmillaan neljäs. Antti-Roiko lopetti uransa selkavaivojen vuoksi vuonna 2018. Hänen valmentajanaan toimi muun muassa Karoliina Lundahl. 
Miika Antti-Roikon isä on raviohjastaja Ahti Antti-Roiko.
Pia Ravenna

Pia Ravenna (oik. Hjördis Sophie Tilgmann; 25. lokakuuta 1894 Helsinki – 19. lokakuuta 1964 Helsinki) oli suomalainen oopperalaulaja ja laulupedagogi, äänialaltaan koloratuurisopraano. Hän oli yksi Suomalaisen Oopperan tähdistä, jota kutsuttiin myös Suomen satakieleksi.
Pia Ravennan vanhemmat olivat liikemies Hermann Hildor Ferdinand Tilgmann (1862–1918) ja Alma Mathilda Sjöblom (1872–1919). Hänen nuorempi veljensä oli Ruotsissa keramiikkatehtailijana toiminut Harry Tilgmann. 
Ravenna aloitti lauluopintonsa vuonna 1910 Elin Fohström-Tallqvistin johdolla ja jatkoi opintojaan Pietarissa vuosina 1915–1917 Alma Fohströmin oppilaana sekä Milanossa vuosina 1919–1921 Frederico Corradon oppilaana. Ensikonserttinsa hän antoi vuonna 1913, ja hänen oopperadebyyttinsä oli Suomalaisessa Oopperassa vuonna 1917 Sevillan parturin "Rosinan" roolissa.
Ravenna lähti 1920-luvun vaihteessa ulkomaille luomaan kansainvälistä uraa. Hän esiintyi muun muassa Egyptissä pitkällä kiertueella italialaisen oopperaseurueen mukana ja sen jälkeen eri puolilla Eurooppaa konserttikiertueilla ja monien oopperatalojen vierailijana. Suomalaiseen oopperaan hän palasi vuonna 1928, jossa hänen kiinnityksensä kesti vuoteen 1940 saakka. 
Ravennan puoliso oli vuosina 1924–1950 laulaja Alessio Costa (oik. Konstantin Alexandroff). Laulunopettajana Ravenna toimi sekä vuonna 1938 puolisonsa kanssa Helsinkiin perustamassaan yksityisessä laulukoulussa (Studio Ravenna-Costa) että Helsingin Kansankonservatoriossa. Jäähyväiskonserttinsa Ravenna piti syksyllä 1951.
Uransa aikana Ravenna esiintyi omien laskujensa mukaan yhteensä noin 800 ooppera­näytöksessä ja konsertissa, joista kumpiakin oli suunnilleen sama määrä. Hän myös levytti sekä ooppera-aarioita että yksin- ja kansanlauluja. Levytyksensä hän teki vuosina 1924–1929 Berliinissä. Lisäksi hänen lukuisat radioesiintymisensä tekivät häntä suuren yleisön keskuudessa tunnetuksi.
Im Dong-Hyun

Im Dong-Hyun (, s. 12. toukokuuta 1985 Chungju) on eteläkorealainen jousiampuja. Hän on olympiavoittaja ja maailmanmestari. Hän on virallisesti sokea, sillä hän näkee vasemmalla silmällään vain 10 % ja oikealla silmällään 20 % normaalitasoon verrattuna.
Im kuului miesten joukkuekilpailun olympiakultaa voittaneeseen Etelä-Korean joukkueeseen Ateenassa 2004 ja Pekingissä 2008. Lontoossa 2012 hän teki alkukarsinnassa maailmanennätyksen 699 pistettä. Joukkuekilpailussa Etelä-Korea jäi pronssille. Joukkueessa ampuivat Imin lisäksi Kim Bub-Min ja Oh Jin-Hyek. Henkilökohtaisessa kilpailussa hän oli Ateenassa kuudes ja Pekingissä ja Lontoossa yhdeksäs. 
Im on voittanut tauluammunnan henkilökohtaisen kilpailun maailmanmestaruuden Leipzigissa 2007, saanut hopeaa New Yorkissa 2003 ja Ulsanissa 2009 sekä sijoittunut neljänneksi Torinossa 2011. Kaikissa näissä kilpailuissa hän voitti myös miesten joukkuekilpailun maailmanmestaruuden, Torinossa 2011 lisäksi sekajoukkueiden MM-kultaa..
Im on voittanut Aasian kisoissa henkilökohtaisessa kilpailussa kultaa Dohassa 2006 ja pronssia Busanissa 2002. Joukkuekilpailun Etelä-Korea voitti Busanissa 2002, Dohassa 2006 ja Kantonissa 2010. Hän on voittanut henkilökohtaisen kilpailun Aasian-mestaruuskilpailuissa New Delhissä 2005 ja universiadeissa Shenzhenissä 2011. Hän on voittanut lisäksi maailmancupin kilpailuja.
The Desert Sessions

 The Desert Sessions (suom. ”aavikkosessiot”) on sarja muusikoita, jotka kokosi yhteen ensimmäisen kerran Josh Homme vuonna 1997. Artistit kuten Brant Björk, PJ Harvey, Jeordie White, Dave Catching, Nick Oliveri, Mark Lanegan, John McBain, Ben Shepherd, Josh Freese, Chris Goss, Alain Johannes, Troy Van Leeuwen, Karl Doyle, Dean Wheen ja monet muut Palm Desert Scenestä ovat vaikuttaneet lauluntekijöinä ja muusikkoina.
Historia.
The Desert Sessions syntyi elokuussa vuonna 1997 Rancho de la Lunalla, kun Homme toi yhteen muusikkoja bändeistä Monster Magnet, Goatsnake, Earthlings?, Kyuss (hänen oma bändinsä, joka oli hajonnut vuonna 1995) ja Soundgarden. Rancho de la Luna on vanha talo, joka on täytetty harvinaisilla ja uniikeilla äänityslaitteilla ja instrumenteilla, ja jonka omisti Dave Catching ja Fred Drake. Laulut on kirjoitettu paikan päällä tunneissa. Monet tarinat ovat kasvaneet The Desert Sessionsin ympärillä. Esimerkiksi laulun "Creosote" levyltä "Volumes 9 &amp; 10" oli kirjoittanut Dean Ween ja Alain Johannes talon etukuistilla neljän minuutin kuluttua tapaamisestaan. Samalla tavalla Chris Goss ja PJ Harvey kirjoittivat laulun ”There Will Never Be a Better Time” sen jälkeen kun ne menivät kuistille neljäksi minuutiksi akustisen kitaran kanssa; he menivät takaisin taloon ja äänittivät laulun yhdellä otolla.
Nykyinen tilanne.
”Mitään ei ole menossa nyt. Toivon että olisi, mutta minulla ei ole aikaa. Ne (sessiot) eivät tule koskaan loppumaan, koska sille ei ole mitään syytä. Mutta haluaisin tehdä niistä enemmän säännöllisiä.” – Josh Homme Billboard.comin haastattelussa 13. huhtikuuta, 2007.
Zhang Jike

Zhang Jike (s. 16. helmikuuta 1988 Qingdao, Kiina) on kiinalainen pöytätennispelaaja, joka on voittanut urallaan kolme olympiakultaa ja seitsemän maailmanmestaruutta.
Zhangin uran suurin saavutus on kaksinpelin olympiakulta Lontoosta 2012. Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 hän saavutti olympiahopeaa kaksinpelissä. Molemmissa kisoissa hän voitti kultaa joukkuekilpailuissa. Maailmanmestaruuskilpailuissa Zhang on voittanut neljä kultaa joukkuekilpailussa, kaksi kaksinpelissä ja yhden nelinpelissä.
Seitsemän unikekoa

Seitsemän unikekoa eli Efesoksen seitsemän unikekoa olivat vanhan, sekä kristittyjen että muslimien keskuudessa laajalti tunnetun legendan mukaan seitsemän nuorta miestä, jotka Deciuksen kristittyjen vainojen aikana noin vuonna 250 piiloutuivat erääseen lähellä Efesoksen ulkopuolella sijaitsevaan luolaan, ja siellä nukahdettuaan heräsivät vasta lähes 200 vuotta myöhemmin. 
Seitsemän unikeon muistoksi 27. heinäkuuta vietetään unikeonpäivää.
Legenda.
Legendan mukaan Efesoksen seitsemän unikekoa olivat Maximianus, Malcus, Marcus, Dionysius, Johannes, Serafion ja Konstantinus. Deciuksen kristittyjen vainojen aikana he piiloutuivat erääseen kaupungin ulkopuolella olevaan luolaan. Heidät kuitenkin huomattiin, ja tyranni käski tukkia luolan suun kivillä, jotta he nääntyisivät nälkään. He kuitenkin pysyivät hengissä, mutta nukahtivat ihmeellisellä tavalla ja heräsivät vasta 187 vuotta myöhemmin, kun alueen perinnökseen saanut Adolios käski orjiensa vierittää kiven pois, jotta sitä voitiin käyttää rakentamiseen. Tällöin luolaan tuli auringon valoa, joka herätti nukkujat. He luulivat nukkuneensa vain muutaman tunnin, ja nälissään he valitsivat keskuudestaan yhden, Malcuksen, toisten lähteiden mukaan nimeltään Iamblikhoksen, jonka piti käydä kaupungissa ostoksilla.
Tällä välin oli kuitenkin kristinusko tullut valtionuskonnoksi, ja Efesos kuului nyt Itä-Rooman valtakuntaan, jonka keisarina tuolloin oli Theodosius II. Iamblikhos hämmästeli suuresti muuttunutta kotikaupunkiaan ja erityisesti kaupungin portille ilmestynyttä suurikokoista, voittoisaa ristiä. Toisaalta hänen vanhanaikainen pukunsa ja vanhahtava kielensä hämmästyttivät leipuria, jonka luona hän asioi. Kun hän lisäksi aikoi maksaa vanhalla, Deciuksen aikaisella rahalla, hänellä epäiltiin olevan salainen aarrekätkö, ja hänet toimitettiin oikeuden eteen. Vasta tällöin hänelle selvisi, että tällä välin oli kulunut lähes kaksisataa vuotta. Kun tieto ihmeestä levisi julkisuuteen, Efesoksen piispa, papit ja virkamiehet ja lopulta keisarikin tulivat katsomaan luolaa. Siellä nukkuneet miehet siunasivat heidät, mutta kuolivat pian sen jälkeen.
Legenda pitää ihmeen tapahtumapaikkana niin kutsuttua Seitsemän unikeon luolaa ( Efesoksen raunioalueen lähellä.
Varhaisimmat maininnat.
Tiettävästi ensimmäisenä seitsemän unikekoa mainitsi syyrialainen piispa Jaakob Sarugilainen eräässä saarnassaan vain puoli vuosisataa unikekojen väitetyn heräämisen jälkeen. Gregorius Toursilainen käänsi 500-luvulla legendan syyriasta latinaksi, minkä jälkeen se tuli nopeasti yleisesti tunnetuksi.
Kertomus seitsemästä unikeosta esiintyy Koraanissa suurassa 18 (Al-Kahf), minkä vuoksi se tunnetaan myös muslimien keskuudessa.
Passiokasvit

Passiokasvit eli kärsimyskukkakasvit ("Passifloraceae") on kaksisirkkaisten kukkakasvien heimo lahkossa "Malpighiales". Heimon synonyymejä ovat "Modeccaceae", "Paropsiaceae" ja "Smeathmanniaceae". Heimoon kuuluu 27–28 sukua ja noin 935 lajia, lähinnä subtrooppisilla ja trooppisilla ilmastovyöhykkeillä.
Kuvaus.
Passiokasvit ovat ruohovartisia tai puuvartisia pienehköjä kasveja, usein köynnöstäviä. Lehdet ovat yleensä vuorottaiset tai kierteiset, ja muodoltaan joko soikeat tai sormijakoiset. Kukat ovat säteittäin symmetrisiä, yleensä kaksineuvoisia. Sekä verholehtiä että terälehtiä on tavallisesti viisi. Hedelmä on marja tai kota.
Suvut.
Passiokasvit jaetaan kolmeen eri alaheimoon ja 27–28 eri sukuun.
Levinneisyys.
Passiokasveja esiintyy Australiassa, eteläisessä Aasiassa, Saharan eteläpuolisessa Afrikassa, sekä Pohjois- ja Etelä-Amerikan trooppisilla, subtrooppisilla ja lämpimillä lauhkeilla alueilla.
Käyttö.
Passiokasveista lähinnä passioiden ("Passiflora") suvun kasveja käytetään sekä koristekasveina lähinnä suurten kukkiensa vuoksi, sekä ravintokasveina hedelmiensä vuoksi. Hedelmiä varten viljellään lähinnä punapassiota ("Passiflora edulis"), jättipassiota ("Passiflora quadrangularis") ja makeapassiota ("Passiflora ligularis").
Jäätelökakku

Jäätelökakku on pääosin jäätelöstä valmistettu kakku. Jäätelökakku voidaan tehdä kokonaan jäätelöstä tai kerrostamalla jäätelöä esimerkiksi keksien kanssa. Kakku pakastetaan, jolloin kerrokset jäätyvät yhteen. Jäätelökakku otetaan pakastimesta vasta juuri ennen tarjoilua, jotta se ei ehtisi sulaa.
Uunijäätelö muistuttaa jäätelökakkua, mutta uunijäätelö paistetaan uunissa, kun taas jäätelökakkua ei paisteta.
Suomessa jäätelökakkuja myydään päivittäistavarakaupoissa pakastetuotteena. Yksi esimerkki on Univelerin Viennetta-jäätelökakku, jota Suomessa valmistetaan nykyään Ingman-tuotemerkin alla (aikaisemmin GB Glacen). Aikaisemmin jäätelökakkuja valmisti myös muun muassa Valio, jolla oli valikoimassa jäätelökakkuja, joita myytiin styroksilaatikoissa.
Mzungu Kichaa

Mzungu Kichaa (oikealta nimeltään Espen Sørensen) on tanskalainen laulaja ja muusikko. Hän syntyi Tanskassa, mutta kasvoi lapsuutensa Tansaniassa, jossa hänen vanhempansa tekivät kehitysyhteistyötä. Perhe muutti Tansaniaan Espenin ollessa kuusivuotias. Tansaniassa hän oppi puhumaan sujuvaa swahilia ja myöhemmin hän vaikutti tansanialaisessa musiikissa muun muassa tuottajana Bongo Records studiolla. Vuonna 2009 Mzungu Kichaa julkaisi ensimmäisen albuminsa nimeltä "Tuko Pamoja".
Ura.
Espen Sørensen oli ensimmäisiä artisteja, jotka levyttivät Bongo Records studioilla Dar es Salaamissa 1990-luvun lopulla, yhdessä Juma Naturen, TID:n, Mangwairin, Feroozin ja Professor Jayn kanssa. Tuolloin hän sai myös taiteilijanimensä Mzungu Kichaa eli "Hullu Valkoinen". Hän ei kuitenkaan julkaissut musiikkia vielä tuolloin, lukuun ottamatta muutamia kappaleita, joilla hän vieraili 2000-luvun vaihteessa sekä vuoden 2001 singleä Mambo ya Pwani, joka nousi soittolistojen kärkeen Tansaniassa.
Espen muutti Britanniaan opiskelemaan musiikki- ja kulttuuriantropologiaa. Valmistuttuaan hän päätti keskittyä jälleen musiikilliseen uraansa ja perusti yhtyeen nimeltä Effigong vuonna 2006. Vuonna 2008 hän päätti jatkaa sooloartistin uraa ja julkaisi ensimmäisen albuminsa nimeltä Tuko Pamoja, Caravan Records levy-yhtiön kautta. Levy julkaistiin ensin vain Itä-Afrikassa, mutta sen saatua huomiota myös eurooppalaisilla radiokanavilla, se julkaistiin Euroopassa, toukokuussa 2009. Levy on kokonaisuudessaan swahilinkielinen ja keskittyy erityisesti sosiaalisiin ongelmiin, kuten köyhyyteen Tansaniassa.
Mzungu Kichaa on toiminut myös tuomarina Tansanian tunnetuimmassa kykyjenetsintä televisiokilpailussa nimeltä "Bongo Star Search".
James S. Cutsinger

James S. Cutsinger (4. toukokuuta 1953 illinois – 19. helmikuuta 2020 Etelä-Carolina) oli yhdysvaltalainen teologi ja uskontotieteilijä sekä perennialismin tutkija. 
Cutsinger opetti uskontotiedettä Etelä-Carolinan osavaltionyliopistossa ja tutki erityisesti itäisen kristillisyyden henkisyyttä ja mystiikkaa, traditionalistista koulukuntaa, perennialismia ja Frithjof Schuonin ajattelua. Uskonnoltaan hän oli ortodoksi. 
1975 Cutsinger valmistui Cornell Collegesta pääaineinaan poliittinen teoria sekä venäjän kieli ja kirjallisuus. Vuonna 1980 hän valmistui tohtoriksi Harvardista pääaineenaan teologia ja uskontotiede. Hän toimitti lukuisia uskonnollista mystiikkaa käsitteleviä kirjoja ja osallistui kansainvälisiin ekumeenisiin konferensseihin, joita hän myös järjesti. Pääasiallinen toimitustyön kohde oli Frithjof Schuonin kirjallinen tuotanto. Ensisijaisesti Cutsinger piti kuitenkin itseään ”opettajana”.
Cutsinger käyttää opetuksessaan sokraattista metodia. Hänen kurssinsa olivat luonteeltaan keskustelua ja väittelyä. Jokainen hänen kurssinsa oli ”laajennettu argumentti”. Yhtäkään hänen teoksistaan ei ole suomennettu. 
Cutsinger kuului American Academy of Religion -järjestöön, International Society for Neoplatonic Studies -seuraan sekä Foundation for Traditional Studies -yhdistykseen, jonka sihteerinä hän toimi. Hän asui vaimonsa kanssa Columbiassa, Etelä-Carolinassa. Cutsingerilla on neljä lasta. Poliittisesti hän kertoi olevansa radikaali traditionalisti.
Monta Bell

Monta Bell (5. helmikuuta 1891 – 4. helmikuuta 1958) oli yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja, -tuottaja ja -leikkaaja.
Bell oli alkujaan toimittaja, joka kuitenkin pyrki näyttelijäksi 1920-luvulla. Hänen ainoa roolinsa oli Charles Chaplinin elokuvassa "Susi lammasten vaatteissa". Bell jatkoi tämän jälkeen yhteistyötä Chaplinin kanssa leikkaajana ja apulaisohjaajana. Hän siirtyi itsekin ohjaajaksi, ja ohjasi muun muassa Greta Garbon ensimmäisen Yhdysvalloissa tehdyn elokuvan "Pyörremyrskyn".
Bellistä tuli 1920-luvun lopulla Paramountin Astorian äänistudion tuotantojohtaja. Hän tuotti siellä useita varhaisimmista äänielokuvista, kuten Rouben Mamoulianin "Applausen" ja Marxin veljesten "Kookospähkinöitä". Bellin omat ohjaustyöt 1930-luvulla olivat komedioita, kuten "Worst Woman in Paris?", tai melodraamoja, kuten "Tunisin yö". Hän siirtyi 1930-luvun puolivälissä pääaikaiseksi tuottajaksi, vaikkakin ohjasi vuonna 1945 vielä viimeisenä elokuvatyönään "China’s Little Devilsin".
Alina Frasa

Alina Frasa (oik. Helena Anderlé, 25. tammikuuta 1834 Reichenhall, Baijeri – 31. toukokuuta 1899 Helsinki) oli suomalainen tanssitaiteilija. 
Joko saksalais- tai sveitsiläissyntyisen Alina Frasan äiti oli ilmeisesti yksinhuoltaja, joka antoi tyttärensä kiertelevän taiteilijaseurueen mukana kasvattilapseksi Suomeen. Frasan taiteilijaperheessä hänestä kasvatettiin esiintyvä taiteilija. Kiertävän teatteriseurueen ihaillusta lapsitähdestä kehittyi yksi Suomen ensimmäisistä ammattitanssijoista ja ballerinoista. Frasan työtä Suomen tanssitaiteen pioneerina on luonnehdittu uraauurtavaksi, ja se kesti lähes viisikymmentä vuotta.
Frasan ura tanssijana alkoi Porvoossa, jossa sinne asettunut Frasan taiteilijaperhe järjesti sekä tanssikursseja että näytäntöjä. Alina Frasasta nousi seurueen lapsibaletin tähti. Frasan tanssit olivat kohokohtana muun muassa Porvoon uuden teatteritalon avajaisissa joulukuussa 1847. 
Siirryttyään Helsinkiin Frasasta tuli nopeasti helsinkiläisten lemmikki. Hänen kerrotaan tehneen suuren vaikutuksen muun muassa nuoreen Aleksis Kiveen, joka sai kesällä nähdä Frasan esiintyvän ravintolassa Helsingin Töölössä. Raoul af Hällströmin mukaan Frasan tanssin vaikutuksesta Kiven runoihin ilmestyi valkealiinainen neito.
Suomen kansalaisuuden Frasa sai vuonna 1852. Hän perusti Helsinkiin tanssikoulun, jossa hän opetti niin seuratansseja kuin balettia. Hän oli 1800-luvun tunnetuimpia ja arvostetuimpia tanssinopettajia Suomessa.
Frasan puoliso oli liikemies Johan Robert Ahrenius.
Ciprian Tătărușanu

Anton Ciprian Tătărușanu (s. 9. helmikuuta 1986 Bukarest) on romanialainen uransa päättänyt jalkapallomaalivahti. Hän pelasi 21 vuotta kestäneellä urallaan Romanian, Italian, Ranskan ja Saudi-Arabian sarjoissa sekä Romanian maajoukkueessa 73 ottelua vuosina 2010–2020.
Seurajoukkueura.
Tătărușanu pelasi 29 sarjaottelua Romanian kakkosliigan Juventus Bucureștissa kausilla 2003–2006 ja 45 Romanian pääsarjan ottelua Gloria Bistrițassa kausilla 2007–2009. Hän edusti Romanian pääkaupungista Bukarestista kotoisin olevaa Steaua Bukarestia kausilla 2009–2014. Hän pelasi Steauassa 133 liigaottelua ja voitti Romanian-mestaruuden 2013 ja 2014, Romanian Cupin 2011 ja Romanian Supercupin 2013. Hän pelasi karsintaottelut mukaan lukien 12 ottelua Mestarien liigassa 2013–2014. Eurooppa-liigassa hän pelasi Steauan vuosinaan 24 ottelua.
Tătărușanu siirtyi Serie A:n Fiorentinaan vapaalla siirrolla kesällä 2014. Avauskaudellaan hän pelasi yhdeksän liigaottelua. Kaudella 2015–2016 hän pelasi 37 Serie A -ottelua ja seuraavalla kaudella 35 liigaottelua. Eurooppa-liigassa hän on pelasi Fiorentinassa 16 ottelua. 
Tătărușanu siirtyi Ligue 1:n Nantesiin kesällä 2017. Hän pelasi seurassa avauskaudellaan 37 ja toisella kaudellaan 27 Ranskan pääsarjaottelua. Heinäkuussa 2019 hän siirtyi samassa sarjassa pelaavaan Lyoniin, jossa pääsi kaudella 2019–2020 pelaamaan kaksi Ligue 1:n ottelua.
Syyskuussa 2020 Tătărușanu teki kolmivuotisen sopimuksen italialaisseura AC Milanin kanssa. Tătărușanu pelasi tulokaskaudellaan Milanissa vain yhden sarjaottelun. Toisella kaudellaan hän pelasi kuusi sarjaottelua Milanin voittaessa Italian mestaruuden. Kaudella 2022–2023 hän pelasi 16 sarjaottelua. Yhteensä Tătărușanu pelasi vuosina 2020–2023 Milanissa 37 ottelua, joista Mestarien liigan otteluita kahdeksan.
Elokuussa 2023 Tătărușanu siirtyi saudiarabialaiseen Abhaan. Hän pelasi kaudella 2023–2024 Abhassa 33 sarjaottelua seuran pudotessa kauden päätteeksi Saudi-Arabian Valioliigasta.
Syyskuussa 2024 Tătărușanu ilmoitti lopettavansa pelaajauransa.
Maajoukkueura.
Tătărușanu aloitti maajoukkueuransa elokuussa 2009, kun Rǎzvan Lucescu kutsui miehen miehistöönsä Unkaria vastaan. Peliaikaa ei tullut kuin vasta vuotta myöhemmin marraskuussa 2010. Tătărușanu teki debyyttinsä 1-1 päättyneessä pelissä Italiaa vastaan. Ensimmäisen arvokilpailujen karsintaottelunsa hän pelasi EM-karsintaottelussa Luxemburgia vastaan maaliskuussa 2011. Kaikkiaan hän on pelannut 23 EM- ja 17 MM-karsintaottelua. Ensimmäisen arvokilpailujen lopputurnauksen ottelunsa hän pelasi Ranskaa vastaan EM-kilpailuissa 2016. Hän pelasi turnauksessa Romanian kaikki kolme ottelua.
IBM Sequoia

IBM Sequoia on IBM:n rakennuttama supertietokone. Se avattiin toimintaan kokonaan kesäkuussa 2012 ja se oli tuolloin maailman nopein supertietokone. Sequoia kykenee saavuttamaan 16,32 petaflopsin laskentatehon, mikä huomattavasti enemmän kuin entisellä ennätyksenhaltijalla, K computerilla (10,51 petaflopsia). Sequoiaa käytetään pääasiassa ydinaseiden vaikutusten simulointiin. 
Sequoia käyttää Linux-käyttöjärjestelmää sekä IBM:n Power-arkkitehtuurin suorittimia ja siinä on 1,5 petatavua muistia. Tietokoneessa on 1,5 miljoonaa suoritinta ja se käyttää noin 7 megawattia sähköä.
Uunijäätelö

Uunijäätelö on jälkiruoka, jossa kakkupohjan päälle laitetaan jäätelöä ja mahdollisesti hilloa, marjoja tai hedelmiä, ja nämä päällystetään kiinteäksi vispatulla valkuaisvaahdolla. Jälkiruoka paistetaan nopeasti kuumassa uunissa tai paahdetaan kaasupolttimella ("tohottimella"), jolloin valkuaisvaahto ruskistuu pinnalta, mutta jäätelö ei vielä ehdi sulaa. Marenki ja kakkupohja eristävät lämpöä hyvin, sillä niissä on paljon pieniä ilmakuplia.
Nimen "Baked Alaska" keksi uunijäätelölle vuonna 1876 ravintola Delmonicon omistaja Charles Ranhofer. Sillä juhlistettiin niihin aikoihin tapahtunutta Alaskan liittymistä Yhdysvaltoihin.
Ruokalaji tunnetaan eri kielillä myös nimillä "glace au four", "omelette norvégienne", "Norwegian omelet" ja "omelette surprise".
Yhdysvaltojen entinen presidentti Richard Nixon kertoo muistelmissaan, miten amerikkalaiset tarjosivat kerran Neuvostoliiton johtajalle Leonid Brežneville päivällisellä uunijäätelöä, jonka marenkikuorrute oli ruskistettu kevyesti uunissa. ”Katsos vain”, Brežnev oli huudahtanut, ”Amerikkalaiset tekevät todella ihmeitä. He ovat keksineet miten jäätelö sytytetään tuleen!”
Elizabeth Beisel

Elizabeth Beisel (s. 18. elokuuta 1992 Saunderstown, Rhode Island) on yhdysvaltalainen uimari. Hän on pituudeltaan 170 cm.
Beisel sijoittui Victorian Tyynenmeren-mestaruuskilpailuissa 2006 viidenneksi 200 metrin selkäuinnissa. Pekingin olympialaisissa 2008 hän oli neljäs 400 metrin sekauinnissa ja viides 200 metrin selkäuinnissa. Rooman MM-kilpailuissa 2009 hän sai pronssia 200 metrin selkäuinnissa ajalla 2.06,39 ja sijoittui viidenneksi 400 metrin sekauinnissa. Irvinen Tyynenmeren-mestaruuskilpailuissa 2010 hän voitti kultaa 200 metrin selkäuinnissa ajalla 2.07,83 ja 400 metrin sekauinnissa ajalla 4.34,69. 
Beisel voitti 400 metrin sekauinnin maailmanmestaruuden Shanghaissa 2011 ajalla 4.31,78. 200 metrin selkäuinnissa hän sijoittui viidenneksi.
Lontoon olympialaisissa 2012 Beisel sai hopeaa 400 metrin sekauinnissa ja pronssia 200 metrin selkäuinnissa. Barcelonan MM-uinneissa 2013 Beisel voitti pronssia 400 metrin sekauinnissa. Gold Coastin Tyynenmeren-mestaruuskilpailuissa 2014 hän voitti 400 metrin sekauinnin ajalla 4.31,99 ja sijoittui 200 metrin selkäuinnissa kolmanneksi.
Alankomaiden naisten maahockeymaajoukkue

Alankomaiden naisten maahockeymaajoukkue edustaa Alankomaita naisten maahockeyn maaotteluissa. Alankomaat on voittanut kolme olympiaturnausta, vuosina 1984, 2008 ja 2012. MM-kisoissa Alankomaat on voittanut mestaruuden yhdeksän kertaa, kun vuoden 1972 Josselin de Jong Cup lasketaan mukaan. Mitaleitta se on jäänyt ainoastaan vuoden 1994 kisoissa. EM-kisoissa menestys on ollut myös vakuuttavaa: 15 turnauksesta Alankomaat on voittanut kymmenen. Joukkue saavutti hopeaa vuosina 2007 ja 2015 sekä pronssia vuonna 2013, ja se jäi neljänneksi vuonna 1991. Kansainvälisen lajiliiton (FIH) rankingissa Alankomaat on sijalla yksi (kesäkuu 2020).
Eniten maaotteluita Alankomaiden joukkueessa on pelannut Minke Smeets (o.s. Smabers), jolla on 312 maaottelua. Yli 250 maaotteluun on yltänyt myös Fatima Moreira de Melo (257).
Alankomaiden arvokisamitalit.
Lähde: The-sports.org
Kiinan naisten maahockeymaajoukkue

Kiinan naisten maahockeymaajoukkue edustaa Kiinaa naisten maahockeyn maaotteluissa. Kiinan paras saavutus on olympialaisten hopeamitali vuodelta 2008. Lisäksi Kiina on naisissa saavuttanut maahockeyn MM-pronssia vuonna 2002. Kansainvälisen lajiliiton rankingissa Kiina on sijalla kymmenen (kesäkuu 2020).
Olympialaiset.
Kiina karsi pääsystä olympiaturnaukseen ensikertaa vuoden 1992 turnaukseen. Silloin Kiina jäi karsintalohkonsa kolmanneksi, jääden turnauksen ulkopuolelle kahden pisteen erolla. Vuoden 1996 turnauksen karsinnoissa Kiina oli samoissa pisteissä Alankomaiden kanssa, mutta Alankomaiden parempi maalierotus vei Alankomaat kisoihin, Kiinan jäädessä taas ilman paikkaa. Vuoden 2000 turnauksen karsinoissa Kiina oli myös tiukassa paikassa, sillä se menetti suoran kisapaikkan maalieroltaan paremmalle Uudelle-Seelannille. Kiina joutui pelaamaan Yhdysvaltoja vastaan ratkaisevan karsintaottelun. Kiina voitti ottelun lopulta maalein 2–0, edeten ensimmäistä kertaa olympiaturnaukseen. Itse turnauksessa Kiina oli lopulta viides. Koska Kiina oli voittanut maahockeyturnauksen Aasian kisoissa vuonna 2002, pääsi se suoraan vuoden 2004 olympiaturnaukseen. Kiina eteni aina pronssiotteluun, jossa Argentiina oli lopulta parempi 1–0. Kiina isännöin vuoden 2008 olympialaisia, joten se pääsi suoraan turnaukseen. Välierissä Kiina voitti hallitsevan Euroopan mestarin Saksan, mutta loppuottelussa Alankomaat oli parempi 2–0. Kyseessä on kuitenkin Kiinan ainoa naisten maahockeymitali. Lontoon kisoissa 2012 Kiina sijoittui kuudenneksi ja Rio de Janeirossa 2016 yhdeksänneksi.
Maailmanmestaruuskilpailut.
Vuodesta 1972 pelatuissa naisten MM-kisoissa on nähty Kiinan joukkue kahdeksan kertaa. Kiina on osallistunut MM-kisoihin aina vuodesta 1990 lähtien, parhaana saavutuksena edelleen vuoden 2002 kisojen pronssi. Kiina oli Etelä-Korean vuoden 1990 pronssin jälkeen toinen aasialainen joukkue, joka sai mitalin MM-kisoissa. 
Aasian Cup ja Aasian kisat.
Kiina on ollut Aasian Cupissa kolmanneksi menestynein maa Etelä-Korean ja Japanin jälkeen. Kiina on voittanut cupin vuosina 1989 sekä 2009. Hopeaa Kiina saavutti vuonna 1993 hävittyään loppuottelun Etelä-Korealle ja 2017, jolloin hävisi finaalissa Intialle. Pronssia Kiina on saavuttanut 1999, 2004 ja 2007. 
Aasian kisoissa menestys on ollut samanlaista, toiseksi eniten mestaruuksia Etelä-Korean jälkeen. Kiina kuitenkin voitti kaikki mestaruudet perättäisinä vuosina: 2002, 2006 sekä 2010. Loppuottelussa kaatuivat kahdesti Etelä-Korea ja kerran Japani. Hopeaa Kiina saavutti 1990 ja 2014 sekä pronssia 1994 ja 1998.
Missy Franklin

Melissa Jeanette ”Missy” Franklin (s. 10. toukokuuta 1995 Pasadena, Kalifornia) on yhdysvaltalainen uransa lopettanut uimari.
Franklin kilpaili vuonna 2008 Yhdysvaltain olympiakarsinnoissa vain 13-vuotiaana ollen kilpailujen toiseksi nuorin osallistuja. Kisoissa hän sijoittui parhaimmillaan 37:nneksi 100 metrin vapaauinnissa. Vuonna 2010 hän sijoittui Yhdysvaltain mestaruuskilpailuissa toiseksi 100 ja 200 metrin selkäuinnissa. Tyynenmeren-mestaruuskilpailuissa hän selviytyi loppukilpailuun 100 metrin selkäuinnissa, jossa sijoittui neljänneksi. 
Dohan lyhyen radan MM-kilpailuissa hän saavutti hopeaa 200 metrin selkäuinnissa. 4 × 100 metrin sekauintiviestissä hän ui alkuerissä ja toisella kokoonpanolla loppukilpailussa uinut joukkue sijoittui toiseksi. Lisäksi hän sijoittui neljänneksi 100 metrin selkäuinnissa ja 4 × 200 metrin vapaauintiviestissä, kuudenneksi 200 metrin sekauinnissa ja seitsemänneksi 100 metrin sekauinnissa. Shanghain MM-kilpailuissa 2011 hän voitti kultaa 200 metrin selkäuinnissa, 4 × 200 metrin vapaauintiviestissä ja 4 × 100 metrin sekauintiviestissä. 4 × 100 metrin vapaauintiviestissä hän sijoittui toiseksi ja 50 metrin selkäuinnissa kolmanneksi.
Yhdysvaltain olympiakarsinnoissa 2012 Franklin selviytyi olympiajoukkueeseen neljällä henkilökohtaisella matkalla. Hän voitti 100 ja 200 metrin selkäuinnin ja sijoittui toiseksi 100 ja 200 metrin vapaauinnissa. Lontoon olympialaisissa hän sai kultaa 100 ja 200 metrin selkäuinnissa, 4 × 100 metrin sekauintiviestissä sekä 4 × 200 metrin vapaauintiviestissä. Lisäksi hän voitti pronssia 4 × 100 metrin vapaauintiviestissä. Franklinin 200 metrin selkäuinnin voittoaika 2.04,06 oli uusi maailmanennätys, kuten myös 4 × 100 metrin sekauintiviestin voittotulos 3.52,05.
Barcelonan MM-kilpailuissa 2013 Franklin voitti kultaa 100 metrin selkäuinnissa, 200 metrin selkäuinnissa, 200 metrin vapaauinnissa, 4 × 100 metrin sekauintiviestissä sekä 4 × 100 metrin ja 4 × 200 metrin vapaauintiviestissä. Franklinistä tuli näin ensimmäinen naisuimari, joka on voittanut kuusi maailmanmestaruutta samoissa MM-uinneissa.
Franklin saavutti Tyynenmeren-mestaruuskilpailuissa 2014 kultaa 4 × 200 metrin vapaauintiviestissä, hopeaa 4 × 100 metrin vapaa- ja sekauintiviesteissä sekä pronssia 100 metrin selkäuinnissa. Kazanin MM-kilpailuissa 2015 hän voitti kultaa 4 × 200 metrin vapaauintiviestissä ja 4 × 100 metrin sekajoukkueiden vapaauintiviestissä, sai hopeaa 200 metrin selkäuinnissa sekä pronssia 200 metrin vapaauinnissa ja 4 × 100 metrin vapaauintiviestissä. Lisäksi hän oli viides 100 metrin selkäuinnissa ja seitsemäs 100 metrin vapaauinnissa.
Franklin ui Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 alkuerissä 4 × 200 metrin vapaauintiviestissä, jonka loppukilpailun Yhdysvallat toisella kokoonpanolla voitti. Lisäksi hän karsiutui 200 metrin vapaa- ja selkäuintien välierissä.
Franklin lopetti uinti -uransa loppuvuodesta 2018 vain 23-vuotiaana.
Franklin on 185 senttimetriä pitkä ja hänen sylinsä koko on 195 senttimetriä sormenpäästä sormenpäähän. Hän painaa 75 kilogrammaa ja hänen kengännumeronsa on 47.
Jason LaBarbera

Antonio Jason LaBarbera (s. 18. tammikuuta 1980 Burnaby, Brittiläinen Kolumbia, Kanada) on uransa lopettanut kanadalainen jääkiekkomaalivahti.
NHL-varaus.
New York Rangers varasi LaBarberan NHL:ään varausnumerolla 66 .
NHL-ura.
LaBarbera pelasi ensimmäisen NHL-ottelunsa kaudella , ottelussa LaBarbera piti maalinsa puhtaana. Seuraavan kerran LaBarbera pelasi NHL:ssä vasta kaudella , jolloin hän torjui neljässä ottelussa Rangersin paidassa torjuntaprosentilla 82,4 %.
Työsulkukauden LaBarbera pelasi AHL:ssä Hartford Wolf Packissa, missä hän oli pelannut myös suuren osan ammattilaisuransa alkuvuosista. Kaudeksi LaBarbera siirtyi Los Angeles Kingsiin. Kingsissä LaBarbera pelasi avauskaudellaan 29 ottelua, torjuntaprosentilla 90 %, lisäksi hän pelasi kauden aikana myös kolme ottelua AHL-joukkue Manchester Monarchsissa. Seuraava kausi, 2006–2007 sujui LaBarberalta kokonaan AHL:ssä. LaBarbera pelasi upean AHL-kauden: 60 peliä, maalikeskiarvo 2,21 ja torjuntaprosentti 93,3 %. Hän sai vuonna 2007 toisen kerran urallaan AHL:n parhaan maalivahdin palkinnon Aldege "Baz" Bastien Memorial Awardin (ensimmäinen kerta oli vuonna 2004, jolloin hän sai myös AHL:n arvokkaimman pelaajan palkinnon Les Cunningham Awardin). Upeat otteet AHL:ssä toivat paikan Kingsistä kaudeksi . LaBarbera oli joukkueen ykkösvahti, hän pelasi 45 ottelua, torjuntaprosentilla 91,0 %. Kings jäi kuitenkin kauas pudotuspeliviivasta ja kausi päättyi runkosarjaan. Kauden LaBarbera aloitti Kingsin ykkösenä, mutta nuoren Jonathan Quickin syrjäytettyä hänet, LaBarbera myytiin Vancouver Canucksiin, jossa hän ehti pelata vain yhdeksän ottelua. 
Kaudeksi LaBarbera siirtyi Phoenix Coyotesiin, missä hän toimi Ilja Bryzgalovin kakkosvahtina kaudet 2009–2010 (torjuntaprosentti 92,8 %) ja (torjuntaprosentti 90,9 %). Hän pelasi molemmilla kausilla 17 ottelua. Kaudeksi Bryzgalov siirtyi Philadelphia Flyersiin, ja Mike Smith hankittiin Coyotesin uudeksi ykkösvahdiksi. LaBarbera oli jälleen joukkueen kakkosvahti, joskin vastuu lisääntyi edelliskausien 17 ottelusta 19 otteluun. LaBarbera torjui kaudella 2011–2012 Coyotesin maalilla kiekot 91,2 prosentin varmuudella. Työsulun lyhentämällä kaudella hän pelasi 15 ottelua ja hänen torjuntaprosenttinsa oli 92,3.
Heinäkuussa 2013 LaBarbera siirtyi Edmonton Oilersiin ja saman vuoden joulukuussa Chicago Blackhawksiin. Heinäkuussa 2014 hän siirtyi Anaheim Ducksiin. 
Muuta.
LaBarberalla ja hänen vaimollaan Kodettella on yhteinen vuonna 2009 syntynyt poika, Ryder sekä vuonna 2011 syntynyt Easton.
Kelvin Edward Felix

Kelvin Edward Felix (15. helmikuuta 1933 Roseau – 30. toukokuuta 2024) oli dominicalainen roomalaiskatolinen arkkipiispa ja kardinaali. Hänet vihittiin papiksi 8. huhtikuuta 1956 ja nimitettiin Castriesin arkkihiippakunnan johtoon Saint Lucialle 17. heinäkuuta 1981. Piispaksi vihkiminen seurasi 5. lokakuuta. Pääkonsekraattorina toimi Paul Fouad Naïm Tabet, jota avustivat Gordon Anthony Pantin ja Samuel Emmanuel Carter. 
Felix jäi eläkkeelle 15. helmikuuta 2008. Hänet nimitettiin kardinaaliksi vuonna 2014.
Iloinen Lammas ja Harmaa Susi

Iloinen Lammas ja Harmaasusi tai Iloinen Lammas ja Iso Iso Susi () on kiinalainen lasten animaatiosarja, jossa susi yrittää saada kiinni lampaita syötäväksi vaimolleen. Lampaiden kaupungissa asuu kuitenkin älykäs lammas, joka saa aina suden juonet epäonnistumaan. Sarjan edetessä sudelle syntyy myös poikanen, joka haluaa opiskella lampaiden koulussa. 
Sarjassa esiintyy paljon lampaita ja susia. Vain muutamalla lammashahmolla on nimet.
Lincolnin muistomerkki

Lincolnin muistomerkki () on Yhdysvaltain 16. presidentin Abraham Lincolnin (1809–1865) muistoksi pystytetty muistomerkki Washington D.C.:ssä. Muistomerkin suunnitteli arkkitehti Henry Bacon, ja se rakennettiin vuosien 1914–1922 aikana. Se sijaitsee National Mall -puiston päässä lähellä Potomac-joen rantaa, vastapäätä Washington-monumenttia.
Piirteet.
Rakennuksen pinta-ala on 2539,6 m2 ja se on 30 metriä korkea. Se on tyyliltään uusklassinen ja jäljittelee kreikkalaista temppeliä. Rakennusta ympäröi 36 doorilaista pylvästä, yksi jokaista Lincolnin kuoleman aikaista Yhdysvaltain osavaltiota kohti.
Muistomerkin keskusaulassa on vuonna 1920 valmistunut, jalusta mukaan lukien 9,1 metrin korkuinen Abraham Lincolnin patsas, jonka suunnitteli Daniel Chester French. Rakennuksen sisäseinien maalaukset teki Jules Guérin.&lt;mapframe text="1 Washington-monumentti, 2 Valkoinen talo, 3 Lincolnin muistomerkki, 4 Jeffersonin muistomerkki, 5 Kongressitalo" latitude="38.889697" longitude="-77.029867" zoom="13" width="310" height="220" align="right"&gt; 
]}&lt;/mapframe&gt;Muistomerkin pohjoisen ja eteläisen huoneen seinille on kaiverrettu kaksi Lincolnin kuuluisaa puhetta, Gettysburgin puhe ja Lincolnin toinen virkaanastujaispuhe. Muistomerkillä on sen valmistumisen jälkeen myös pidetty kuuluisia puheita, kuten Martin Luther Kingin "I Have a Dream".
Historia.
Muistomerkin suunnittelukomitea perustettiin vuonna 1867 pian Lincolnin kuoleman jälkeen. Alkuperäinen projekti kaatui varojen puutteeseen, mutta vuonna 1910 kongressi hyväksyi rakennussuunnitelman, ja rakennustyöt aloitettiin vuonna 1914.
Vieraileminen.
Muistomerkillä käy vuosittain miljoonia vierailijoita. Muistomerkki on auki joka päivä klo 8.00–23.45, ja siellä käynti on maksutonta.
Barclays Center

Barclays Center on monitoimihalli Brooklynissä, New Yorkin osavaltiossa. Areena valmistui syksyksi 2012, jolloin sen pääkäyttäjä, koripalloliiga NBA:n Brooklyn Nets aloitti kautensa. Areenan omistaa Netsitkin omistava venäläinen miljardööri Mihail Prohorov. Areenaa on syksystä 2014 alkaen pitänyt kotikenttänään myös NHL-joukkue New York Islanders. Islandersin vuokrasopimus areenan kanssa päättyi keväällä 2018. Ilmeisesti tällöin molemmilla osapuolilla oli tavoitteena, että Islanders siirtyy pelaamaan toisaalle. Areenayhtiön mukaan Islandersin jatkaminen areenan vuokralaisena ei ole taloudellisesti kannattavaa ja toisaalta myöskään Islanders ei ole ollut kovinkaan tyytyväinen olosuhteisiin: Areenaa ei ole rakennettu vastaamaan jääkiekon tarpeita ja hallissa on aivan liikaa sellaisia paikkoja, joista ei näe koko kenttää. Toiseksi New York Islanders on ollut leimallisesti Long Islandin joukkue ja siirtyminen sieltä Brooklyniin pienensi joukkueen katsojakeskiarvoja liki 2 000 katsojalla. Myös areenalle NHL-otteluita varten luotavan jään kunto on aiheuttanut kritiikkiä siinä määrin, että marraskuussa 2016 NHL lähetti paikalle erikoisyksikön selvittämään jään kuntoa. Islanders rakennuttaa Long Islandin Hempsteadiin Belmont Park Arena -nimistä kotihallia, jonka odotetaan valmistuvan vuonna 2021.
Barclays Center on nimetty brittiläisen pankki- ja finanssiyhtiö Barclaysin mukaan, joka osti nimioikeudet 20 vuodeksi arviolta 200 miljoonalla dollarilla.
Greg Schiano

Gregory Edward Schiano (s. 1. kesäkuuta 1966, Wyckoff, New Jersey) on yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon valmentaja, sekä entinen pelaaja. Hän toimi NFL-liigan Tampa Bay Buccaneersin päävalmentajana kahden kauden ajan. Joukkue voitti hänen johdollaan 7 ottelua kaudella 2012, mutta vain 4 ottelua kaudella 2013. Schianon autoritäärinen johtamistyylinsä aiheutti kitkaa joukkueen pelaajistossa ja sai aikaan paljon keskustelua mediassa.
Valmennusura.
Schiano toimi vuodesta 2001 Rutgersin yliopiston joukkueen päävalmentajana, kunnes Buccaneers palkkasi hänet korvaamaan erotetun Raheem Morrisin.