tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Des enfants gâtés

Des enfants gâtés (kansainvälisesti "Spoiled Children") on vuonna 1977 ensi-iltansa saanut Bertrand Tavernierin ohjaama ja käsikirjoittama ranskalainen draamakomediaelokuva, jonka pääosia näyttelevät Michel Piccoli, Christine Pascal ja Michel Aumont. Tavernierin lisäksi elokuvan käsikirjoitusta olivat laatimassa Christine Pascal ja Charlotte Dubreuil. Michel Piccoli, Alain Sarde ja Daniel Toscan du Plantier olivat elokuvan tuottajina. Michel Aumont sai roolisuorituksestaan parhaan miessivuosan César-ehdokkuuden.
Juoni.
"Des enfants gâtés" kertoo menestyvästä Bernard Rougerie -nimisestä elokuvantekijästä (Michel Piccoli), joka kärsii inspiraation puutteesta kirjoittaessaan uusimman elokuvahankkeensa käsikirjoitusta. Hän aloittaa rakkaussuhteen kauniin naapurinsa, häntä paljon nuoremman Anne Torrinin (Christine Pascal), kanssa. Bernard, Anne ja muut naapurit alkavat kamppailla julmaa vuokraisäntää vastaan, jotta he saavat tältä oikeudenmukaista kohtelua.
Tuotanto.
"Des enfants gâtés" kuvattiin Pariisissa. Elokuvan tuotantoyhtiöinä olivat Gaumont, Sara Films, Films 66 ja Little Bear.
Julkaisu.
"Des enfants gâtés" sai ensi-iltansa Ranskassa 7. syyskuuta 1977, oli Gaumontin teatterilevittämä ja keräsi teatterikierroksensa aikana 445 242 katsojaa. Elokuva julkaistiin DVD:lle Ranskassa vuonna 2002.
Led Zeppelinin diskografia

Tämä on luettelo Led Zeppelinin diskografiasta.
Surukalastaja

Surukalastaja ("Todiramphus funebris") on pyhimyskalastajien sukuun kuuluva kuningaskalastajalaji. Se elää kotoperäisenä Molukkeihin kuuluvalla Halmaheran saarella Indonesiassa. Laji luokitellaan elinvoimaiseksi.
Surukalastaja on kuningaskalastajaksi suhteellisen kookas, pituudeltaan 28 cm. Ääni on hitaasti erottuva ”ki... ki... ki”.
Lajin elinympäristöä ovat soiset metsät, korkeat metsät, metsän reunat, mangrovet ja joskus puutarhat. Se syö suuria niveljalkaisia, mukaan lukien heinäsirkat, sekä käärmeitä ja liskoja.
Georgetown (Washington D.C.)

Georgetown on Yhdysvaltojen pääkaupungin Washingtonin kaupunginosa, joka sijaitsee Potomac-joen varrella pari kilometriä Washingtonin keskustasta luoteeseen. Se on alueen varhaisin siirtolaisten asuttama paikka, perustettu vuonna 1751. Siitä tuli osa District of Columbia -hallintoaluetta vuonna 1871.
Georgetownin naapurikaupunginosia ovat Glover Park, Kalorama, Woodley Park, Palisades, Foxhall, Burleith, Foggy Bottom ja Dupont Circle.
Georgetown sai National Historic Landmark -statuksen vuonna 1967 kulttuurihistoriallisen merkityksensä vuoksi. Nykyisin Georgetown on vanhojen rakennustensa ja nupukivipäällysteisten jalkakäytäviensä ansiosta suosittu niin asuinpaikkana kuin matkailukohteenakin.. Nuorekasta leimaa kaupunginosalle antaa siellä sijaitseva Georgetownin yliopisto opiskelijoineen. Vuonna 1789 perustettu yliopisto on maan vanhin katolinen yliopisto.
Georgetownin halki kulkee vanha kanava, Chesapeake and Ohio Canal, joka rakennettiin aikoinaan tuomaan tupakkaa ja hiiltä Marylandin suunnalta Potomac-joen varren satamaan. Nyt kanava on suosittu ulkoilureitti.
Georgetownissa sijaitsevassa Dumbarton Oaks -kartanossa pidettiin vuonna 1944 Dumbarton Oaksin konferenssi, YK-järjestön perustamiskokous. Samoihin aikoihin kaupunginosassa asui amerikansuomalainen arkkitehti Eero Saarinen, joka työskenteli tuolloin Yhdysvaltojen keskustiedustelupalvelu CIA:ta edeltäneen OSS:n tiedotusosaston päällikkönä. John F. Kennedy asui osoitteessa 3301 N Street pyrkiessään presidentiksi.
Dumbarton Oaks puutarhoineen toimii nykyisin museona. Muita museona toimivia vanhoja rakennuksia Georgetownissa ovat Dumbarton House ja Tudor Place.
Alueella sijaitsevat myös monien maiden Yhdysvaltain-suurlähetystöt.
Lehtitikaskuoriainen

Lehtitikaskuorianen ("Trypodendron signatum") on kaarnakuoriainen, jonka läheisestä sukulaisestaan havutikaskuoriaisesta ("Trypodendron lineatum") erottaa paitsi ensiintymispaikastaan myös ulkomuodostaan, erityisesti kellertävistä pitkittäisraidoistaan. 
Itse aikuinen on noin 3,5 millimetrin mittainen tummahko kovakuoriainen, jolla on mustia, ruskeita ja kellertäviä pitkittäisraitoja. Se jättää puuhun tyypillisiä mustaksi värjäytyviä merkkejä, jotka pilaavat puutavaran ulkonäön. Toukat elävät sekä elävässä että kaadetussa lehtipuussa, käytännössä koivussa. Lehtitikaskuoriaiset parveilevat alkukesällä. Toukat poistuvat puusta aikuistuttuaan kesän lopulla. Lajin jättämä kuvio johtuu naaraan käytäsästä ja sen jättämistä kaivetuista munia varten tehdyistä koloista sekä toukkien nakertamista käytävistä. Kotelot kuoriutuvat vielä syksyllä ja toukat talvehtivat. 
Metsätuholaisina lehtitikaskuoriaiset eivät ole äärimmäisen vakavia, koska harrastavat vain heikkokuntoisia eläviä puita, tosin puutavaralle ne voivat tehdä vahinkoa. Yleisesti ottaen laji pääsee puun sisään jo vahingoittuneista kohdista, joissa on jo lahottajasieniä.
Diu

Diu on saari ja piirikunta Damanin ja Diun liittovaltioalueella Intiassa. Se sijaitsee Kathiawarin niemimaan etelärannalla 90 kilometriä Veravalista kaakkoon. Piirikunnassa on 52 074 asukasta (vuonna 2011, väestönlaskenta).
Piirikunnan pinta-ala on 40 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Gujaratin osavaltion Gir-Somathin ja Amrelin piirikuntiin ja muissa ilmansuunnissa Arabianmereen. Kaksi siltaa yhdistää saaren mantereeseen, jolla sijaitsee piiriin kuuluva Ghoghlan alue. Pieni Simborin alue sijaitsee 25 kilometrin päässä Diusta. Etäisyys Damanin ja Diun liittovaltioalueen keskukseen Damaniin on 768 kilometriä.
Diu on osa Kathiawadin kulttuurialuetta. Paikallisia kieliä ovat gudžarati, englanti, portugali ja hindi. Asukkaista 93 % on hinduja, 6 % muslimeja ja 0,4 % kristittyjä.
Diu kuului vuoteen 1961 saakka Portugalin Intiaan. Portugalilaiset sopivat linnoituksen ja sataman rakentamisesta Gujaratin sulttaanin Bahadur Shahin kanssa vuonna 1535, mutta saivat paikan lopullisesti haltuunsa vasta vuonna 1546. Intian vallattua Portugalin siirtokunnat vuonna 1961 Diu kuului samaan liittovaltioalueeseen yhdessä Goan ja Damanin kanssa. Sen jälkeen kun Goasta tuli osavaltio vuonna 1987, liittovaltioalueen ovat muodostaneet Daman ja Diu.
Diu on huomattava matkailukohde. Sen nähtävyyksiä ovat portugalilaisten rakentamat linnoitus ja kirkot sekä saaren hiekkarannat.
Vihreät (Venäjä)

Vihreät (, Zeljónye [zʲɪˈlʲɵnɨje]) on ympäristöpuolue Venäjällä. Vihreiden puheenjohtajana on toiminut sen perustamisesta lähtien Anatoli Panfilov.
Edustajat.
Vuonna 2013 Vihreillä oli edustajia Kabardi-Balkarian tasavallan ja Jaroslavlin alueen lainsäädäntökokouksissa. Paikallisissa itsehallintoelimissä edustajia oli Baškortostanin tasavallassa, Taka-Baikalian aluepiirissä sekä Vladimirin, Moskovan, Penzan ja Sverdlovskin alueella. Kunnallistasolla puolueella oli yksi edustaja Belgorodin kaupungin valtuustossa.
Historia.
Syyskuussa 1993 venäläinen ympäristöliike Kedr piti kokouksen, joka johti Kedr-nimisen ympäristöpuolueen perustamiseen marraskuussa 1994. Vuonna 2002 puolue muutti nimensä Vihreiksi.
Vuoden 2003 parlamentin alahuoneen duuman vaaleissa Vihreät sai 0,42 prosenttia äänistä. Puolue ei osallistunut joulukuun 2007 duuman vaaleihin. Se päätti vetäytyä myös maaliskuun 2008 presidentinvaaleista, koska omaa ehdokasta pidettiin epäkäytännöllisenä. Vihreät asettui kannattamaan varapääministeri Dmitri Medvedeviä, joka toimi myös valtion energiayhtiö Gazpromin johtokunnan jäsenenä.
Vihreät suhtautui myönteisesti Nord Stream -kaasuputken rakentamiseen Itämeren pohjaan sillä edellytyksellä, että ympäristösopimuksia noudatetaan. Puolueen Leningradin alueen johtaja Leonid Glovatski sanoi vuonna 2008, että hanke jopa tukee Itämeren tutkimusta, koska reitin tutkimukseen käytetään kymmeniä miljardeja dollareita ja se tuottaa paljon lisätietoa Itämeren tilanteesta.
Indian Summer (Go Westin albumi)

Indian Summer () on brittiläisen pop-yhtyeen Go Westin kolmas albumi, joka julkaistiin lokakuussa 1992. Albumi on yhtyeen myydyin ja sitä myytiin yli neljä miljoonaa kappaletta maailmanlaajuisesti. 
"Indian Summer" sijoittui Billboard 200 -listan sijalle 154.
Peruvesi (järvi)

Peruvesi on Etelä-Savossa Mäntyharjussa sijaitseva järvi. Järvi kuuluu Mäntyharjun reittiin.
Maantietoa.
Järven pinta-ala on 1 600 hehtaaria eli 16 km². Se on 10,3 kilometriä pitkä ja 3,4 kilometriä leveä. Järvi muodostuu kahdesta osasta, joista lähes saareton järvenselkä on 5,5 kilometriä pitkä ja pari kilometriä leveä. Siitä työntyy luoteeseen lahtimainen jatko, jota kutsutaan Myllyseläksi. Sen perällä sijaitsee vielä Ahvenlahti. Etelässä sijaitsevat Honkasaari ja Korkiasaari, joiden taakse jää Korkiasaarenselkä. Siitä työntyy kaakkoon järvenperä, joka voidaan katsoa alkavan Nuottisaarista. Siellä sijaitsee vielä Volanselkä.
Järvessä on lähes 40 saarta, joista useimmat ovat pieniä luotoja. Järven pohjoispäässä sijaitsee Lapinsaaret sekä Luusaari ja Heinäinensaari. Järven keskellä järvenselällä sijaitsee Hintosaari, joka on 100 metriä pitkä. Se ei kuitenkaan ole suurin saari, sillä järven eteläpäässä sijaitsevat Honkasaari, joka on 700 metriä pitkä ja 500 metriä leveä, ja Konnesaari, joka on 500 metriä pitkä ja 250 metriä leveä. Muita suuria saaria ovat Kaijansaari, Harrisaari, Nuottisaaret ja Korkiasaari. Sen sijaan Pöylinsaari ja Niisaari ovat entisiä saaria, joihin on rakennettu tietä varten penkereet.
Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen tilavuus on 94 miljoonaa m³ eli 0,094 km³. Järven keskisyvyys on 5,9 metriä ja suurin syvyys on 23 metriä. Tällainen syvänne sijaitsee Honkasaaren koillispuolella. Toinen yli 20 metrinen syvänne sijaitsee Mustaniemen edustalla ja lähes 20 metrinen Hintosaaren länsipuolella.
Järven rantaviivan pituus on 59 kilometriä. Rannat ovat metsämaata, joita täplittävät peltosaarekkeet. Peltoja esiintyy eniten pohjois- ja itärannoilla. Pertunmaan taajama-alue ulottuu järven rantaan Myllyselällä. Valtatie 5 katkaisee eteläpäässä järven lahdenpohjukan. Järveä kiertävät pienet yhdystiet, jotka kulkevat Pertunmaan taajaman kautta. Järven eteläpää kuuluu Mäntyharjulle.
Vesistösuhteet.
Järvi kuuluu Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Mäntyharjun reitin valuma-alueella (14.9) Vuohijärven alueeseen (14.91), jonka osa Volanjoen alue (14.916) on.
Peruveteen laskee Pienivedestä Pankajoki, joka on Pieniveden valuma-alueen (14.917) laskujoki. Joella on pudotusta lähes kolme metriä. Perunjärvi taas laskee jokien ja järvien ketjun kautta Lahnaveteen, joka kuuluu Juolasveden–Lahnaveden alueeseen (14.913). Ketju alkaa Volanjoella, joka laskee Saittalampeen (26 ha), jatkuu Myllylammella ja Volankoskella Hautalampeen, jatkaa Esalankoskella Kilpilampeen, ja lopuksi se laskee Juosolankoskea myöten Myllylampeen (21 ha) ja siitä Lahnaveteen. Pudotusta ketjulle tulee yli 24 metriä.
Järven lähialueeseen kuuluu 15 yli hehtaarin kokoisia järviä tai lampia, jotka laskevat suoraan tai välillisesti Perujärveen. Niistä huomattavimmat ovat Keskinen (153 ha), Ahvenjärvi (125 ha), Lihava (65 ha) ja Alimmainen (53 ha).
Petra Garganon diskografia

Tämä artikkeli on suomalaisen laulaja-lauluntekijä Petra Garganon diskografiasta. Hän on julkaissut soolouransa aikana kolme studioalbumia sekä yhden kokoelman. Taiteilijanimenään hän käyttää vain etunimeään Petra.
Fritz Platten

Friedrich (Fritz) Platten (8. heinäkuuta 1883 Tablat (nyk. osa St. Gallenia), Sveitsi – 22. huhtikuuta 1942 Lipovo, lähellä Arkangelia, Neuvostoliitto) oli sveitsiläinen kommunistipoliitikko. Hänet tunnetaan parhaiten siitä, että hän järjesti huhtikuussa 1917 V. I. Leninin kuljettamisen junalla Sveitsistä Venäjälle.
Plattenin isä oli kotoisin Reininmaalta Saksasta. Platten työskenteli seppänä Zürichissä, jossa hän liittyi sosialistiseen työväenliikkeeseen vuonna 1904. Hän oli vuosina 1906–1908 vallankumouksellisessa toiminnassa Venäjällä ja jäätyään kiinni vietti yhdeksän kuukautta vankeudessa. Palattuaan hän sai Sveitsissä mainetta vallankumouksellisena. Platten toimi vuosina 1915–1919 Sveitsin sosiaalidemokraattisen puolueen puoluesihteerinä ja edusti puoluetta Zürichin kaupunginvaltuustossa sekä vuosina 1917–1919 Sveitsin parlamentissa eli kansallisneuvostossa. Hän osallistui vuoden 1915 Zimmerwaldin konferenssiin ja vuoden 1916 Kienthalin konferenssiin.
Platten oli tutustunut Sveitsiin maanpakoon asettuneeseen venäläiseen bolševikkijohtaja Leniniin jo aiemmin ja järjesti helmikuun vallankumouksen jälkeen huhtikuussa 1917 Leninin paluun Venäjälle Saksan ja Ruotsin läpi eristetyssä junavaunussa. Matkan aikana Platten toimi ainoana yhteyshenkilönä vaunussa olleiden venäläisten vallankumouksellisten ja kuljetuksen mahdollistaneiden saksalaisten upseerien välillä. Vieraillessaan Venäjällä lokakuun vallankumouksen jälkeen Platten myös pelasti Leninin hengen salamurhayritykseltä 14. tammikuuta 1918 Pietarissa työntämällä tämän sivuun luotien edestä, haavoittuen samalla itse lievästi. Platten oli yksi Sveitsin marraskuun 1918 yleislakon johtajista ja sai siitä hyvästä kuuden kuukauden vankilatuomion. Hän osallistui 1919 Moskovassa Kommunistisen internationaalin perustavaan kokoukseen ja kuului sen puhemiehistöön. Paluumatkalla hän joutui olemaan kuukauden vangittuna Suomessa ja pääsi takaisin Sveitsiin vasta 1920, joutuen sielläkin vankilaan.
Platten oli uudelleen Sveitsin kansallisneuvoston jäsenenä 1920–1922 ja osallistui 1921 Sveitsin kommunistisen puolueen perustamiseen. Vuodesta 1923 Platten asui pysyvästi Neuvostoliitossa ja sai 1930-luvulla Neuvostoliiton kansalaisuuden. Hän kävi Sveitsissä viimeisen kerran vuonna 1931. Hän johti sveitsiläisten toveriensa kanssa perustamaansa osuuskunnallista maatalouskollektiivia ensin Simbirskin kuvernementissa ja vuodesta 1928 Vaskinossa Moskovan eteläpuolella. Hän työskenteli myös Kansainvälisen punaisen avun (MOPR) tehtävissä ja opettajana Intouristin matkaopaskoulussa. Plattenin kolmas vaimo, Kominternin sihteerinä toiminut Bertha Zimmermann teloitettiin Stalinin puhdistuksissa vuonna 1937 ja myös Platten itse vangittiin maaliskuussa 1938. Hän sai melko lievän neljän vuoden vankileirituomion aseen luvattomasta hallussapidosta, mutta kuoli vankileirillä 59-vuotiaana vuonna 1942. Hänet ja hänen vaimonsa rehabilitoitiin 1956.
Päiväkirjat 2007–2017

Päiväkirjat 2007–2017 on suomalaisen laulaja-lauluntekijä Petran 21. huhtikuuta 2017 julkaistu ensimmäinen kokoelmalevy. Kokoelma sisältää kappaleita hänen kolmelta sooloalbumiltaan, jotka on julkaistu vuosina 2009–2016.
Kokoelmaa varten julkaistiin single ”Korvaamaton”, joka sisältyi jo Petran aiemmalle "Aikuisten satuja" -albumille.
Lumotut

Lumotut () on vuonna 2017 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen jännityselokuva, jonka on käsikirjoittanut ja ohjannut Sofia Coppola. Se perustuu Thomas P. Cullinanin samannimiseen romaaniin, jonka edellinen filmatisointi "Korpraali McB" valmistui vuonna 1971. Elokuvan pääosia esittävät Colin Farrell, Nicole Kidman, Kirsten Dunst ja Elle Fanning. Elokuva sijoittuu Yhdysvaltain sisällissotaan tyttöjen sisäoppilaitokseen, jonka asukkaat tarjoavat suojan haavoittuneelle vihollissotilaalle.
"Lumotut" sai ensi-iltansa 24. toukokuuta 2017 Cannesin elokuvajuhlilla, missä se kilpaili Kultaisesta palmusta. Coppola voitti parhaan ohjaajan palkinnon.
Arvosteluja.
Suomessa "Lumotut" sai ensi-iltansa 1. syyskuuta 2017.
Anacostia

Anacostia [ænəˈkɒstiə] on Yhdysvaltojen pääkaupungin Washingtonin kaupunginosa, joka sijaitsee Anacostia-joen itärannalla pari kilometriä Washingtonin keskustasta kaakkoon. Noin 600 tuhannen ihmisen kaupunginosa on alueen varhaisimpia siirtolaisten asuttamia paikkoja, ja kaupunginosan historialliset korttelit on otettu mukaan National Register of Historic Places -rekisteriin. 1800-luvun puolivälissä Uniontownina tunnettu alue oli yksi ensimmäisistä District of Columbia -hallintoalueen kaupunginosista.
1900-luvun alkupuolella Anacostia oli valkoisten suosima kaupunginosa. Kun 1960-luvulla päätettiin rakentaa kaikki kaupungin uudet julkisesti tuetut asuintalot Anacostiaan, alueesta tuli nopeasti afroamerikkalaisten köyhien ghetto, joka 1980-luvulla oli crack-huumeen myyjien välisen väkivallan riivaama. Vuosituhannen vaihteessa kierre saatiin kääntymään: kun vuonna 1990 alueella tehtiin 450 henkirikosta, vuonna 2012 niitä tehtiin enää 88. Varmaa syytä muutokseen ei tiedetä, mutta merkittävänä vaikuttajana pidetään aborttien sallimista, jolloin ei-toivottuja lapsia syntyi vähemmän ja ihmisten elämäntilanteet näin paranivat. Muita syitä ovat olleet poliisien määrän lisääminen, alueen väestön ikääntyminen ja crack-huumekaupan kannattavuuden huononeminen.
Smithsonian-instituutti ylläpitää kaupunginosassa museota nimeltä Anacostia Community Museum.
Hula Hula

”Hula Hula” on suomalaisen poplaulajan Robinin kappale, joka julkaistiin 23. maaliskuuta 2017. Kappaleella vierailee Nelli Matula. Kappale julkaistiin suoraan singlenä. Kappaleen ovat sanoittaneet Robin ja Vilma Alina, ja säveltäneet Ilkka Wirtanen ja Vilma Alina. Kappale oli pääosassa Yleisradion kuusiosaisessa tv- ja radiosarjassa "Hulahula Suomi", joka huipentui juhannusaaton yhteistanssiin.
”Hula Hula” sai alkunsa tammikuussa 2017, kun Robin oli "Vain elämää" -sarjan kuvauksissa Espanjassa. Robin kertoo kuunnelleensa matkalla Shakiran ”Hips Don’t Lie” -kappaletta, jolloin hän alkoi muistella hulahula-sanontaa, jota hän oli aiemmin toistellut kavereidensa kanssa, ja alkaneensa hyräillä sitä Shakiran laulun tahtiin.
Julkaisun jälkeen kappale oli viisi päivää Suomen Spotify-listan ykkösenä. 5. huhtikuuta 2017 kappaleesta julkaistiin Nana Simeliuksen ohjaama musiikkivideo, ja videolla esiintyneiden tanssijoiden koreografiasta vastasi Reija Wäre.
Kappale sisältyi Robinin "Me tehtiin tää 2012–2017" -kokoelmalevylle.
Hunt the Wumpus

Hunt the Wumpus tai vain Wumpus on varhainen interaktiivista fiktiota edustava tietokonepeli. Pelin on tehnyt Gregory Yob BASIC-kielellä vuonna 1972 suurtietokoneille.
Pelistä on julkaistu graafinen versio TI-99/4A-tietokoneelle vuonna 1981.
Pelin lähdekoodit ovat julkisesti saatavilla ja pelistä on tehty useita eri variaatioita eri ohjelmointikielillä.
Julija Grigorjeva

Julija Grigorjeva (, s. 21. huhtikuuta 1996 Pietari) on venäläinen karateka, joka kilpailee myös crossfitissa. Hän voitti Kyokushinin Euroopan-mestaruuden 2015.
Kilpaura.
Grigorjeva saavutti nuorten kilpailuissa menestystä voittamalla Pietarin mestaruuden kymmenen kertaa ja on myös kaksinkertainen Venäjän mestari. Hän voitti myös nuorten Euroopan mestaruuden 2011.
Grigorjeva voitti maaliskuussa 2015 Venäjän Cupin. Kuukautta myöhemmin huhtikuussa hän saavutti neljännen sijan MM-kilpailuissa, hävittyään pronssiottelun Chihiro Tanakalle. Toukokuussa hän saavutti Euroopan mestaruuden Saksassa, voitettuaan loppuottelussa Ksenija Zasorinan.
2016 Grigorjeva voitti MM-pronssia Tokiossa, voitettuaan Miyuu Nagayoshin.
2017 lokakuussa Grigorjeva saavutti Venäjän mestaruuden voitettuaan loppuottelussa Irina Krjaževan.
2018 syyskuussa Grigorjeva palasi pitkän tauon jälkeen kilpailemaan ja saavutti Venäjän mestaruuskilpailuissa hopeaa. Hän hävisi loppuottelussa Ksenija Zasorinalle.
2019 maaliskuussa Grigorjeva saavutti Venäjän Cupin mestaruuden. Hän voitti marraskuussa MM-hopeaa hävittyään loppuottelussa Miyuu Nagayoshille.
Nuno Tristão

Nuno Tristão (k. 1446) oli portugalilainen merenkävijä ja orjakauppias.
Ennen Henrik Purjehtijaa kenenkään ei tiedetty tehneen merimatkoja Länsi-Afrikan rannikolle. Henrikin järjestämien tutkimusmatkojen ansiosta portugalilaiset saavuttivat vuonna 1432 Länsi-Saharan Cabo Bojadorin ja vuonna 1441 Nuno Tristãon ja Antão Gonçalvesin johdolla Rio de Oron. Tristão jatkoi vielä kauemmas etelään saavuttaen Cabo Brancon nykyisen Mauritanian pohjoisrannikolla.
Vuonna 1442 Henrik lähetti Tristãon toiselle retkelle, jolla hän löysi Arguinin saaren. Henrikin käskystä sinne rakennettiin linnoitus ja kauppapaikka, mikä merkitsi eurooppalaisen kolonialismin alkua Afrikassa. Sankarina kotiin palannut Tristão toi mukanaan neljätoista vangittua afrikkalaista ja teki seuraavien vuosien aikana useita orjanhankintamatkoja Länsi-Afrikan rannikolle.
Vuonna 1446 Tristão lähti Henrikin ohjeistamana kolmannelle ja viimeiselle matkalleen. Hän purjehti Senegaljoen, Kap Verden niemen ja Gambiajoen ohi tuntemattomaksi jääneelle joelle, jossa hän sai miehineen surmansa alkuasukkaiden myrkytetystä nuolista.
Nuno Tristãota on pidetty Guinea-Bissaun löytäjänä, vaikka hän ei todistetusti koskaan purjehtinut Gambiajokea etelämmäksi. Hänen orjanmetsästysretkistään sai alkunsa portugalilaisten laajamittainen orjakauppa.
Nissan Juke

Nissan Juke on Nissanin vuodesta 2010 lähtien valmistama pieni crossover-tyyppinen automalli. Se sijoittuu mallistossa suuremman Qashqain alapuolelle. Pohjois-Amerikan markkinoilla Juken korvasi vuonna 2016 Nissan Kicks.
Nissan Juke F15 (2010–2019).
Ensimmäisen sukupolven Juke esiteltiin Geneven autonäyttelyssä keväällä 2010. Auton muotoilu perustuu Nissan Qazana -konseptiautoon, joka oli esillä samassa näyttelyssä vuotta aikaisemmin. Kiinassa autoa myytiin nimellä Infiniti ESQ.
Vuoden 2011 Euro NCAP -kolaritestistä Juke sai tulokseksi täydet viisi tähteä.
Moottorivalikoimassa oli aluksi kaksi bensiinimoottoria ja yksi dieselmoottori. Bensiinimoottori on 1,6-litrainen, ja se on valittavana sekä vapaasti hengittävänä (120 hv) että turboahdettuna (190 hv) DIG-T-versiona. Dieselmoottori on Renault’n 1,5-litrainen dCi (110 hv). Neliveto on valittavissa turbobensiinimoottorin yhteyteen.
Vuonna 2013 esiteltiin urheilullinen Juke Nismo, jossa 1,6-litraisen turbomoottorin teho on nostettu 200 hevosvoimaan. Auton alustaa on säädetty jäykemmäksi ja ohjausta tarkemmaksi. Etupuskuri on muotoiltu perusmalleja aggressiivisemmin, sivuhelmat ovat matalammat ja takaspoileri on kookkaampi.
Geneven autonäyttelyssä keväällä 2014 esiteltiin Juke Nismo RS, jonka moottorissa on tavalliseen Nismo-malliin verrattuna 18 hevosvoimaa enemmän tehoa. Myös jarrulevyt ovat suuremmat.
Vuonna 2014 Jukea uudistettiin kevyesti. Tavaratilan koko kasvoi 251 litrasta 354 litraan ja moottorivalikoimaa täydennettiin turboahdetulla 1,2-litraisella (115 hv) DIG-T-bensiinimoottorilla. Pieniä ulkonäöllisiä muutoksia tehtiin puskureihin ja valoihin. 
Nissan Juke F16 (2019–).
Toisen sukupolven Juke esiteltiin syyskuussa 2019. Edeltäjäänsä verrattuna se kasvoi kokonaispituudeltaan 75 millimetriä, leveydeltään 35 millimetriä ja akseliväliltään 105 millimetriä. Se perustuu samalle CMF-B-pohjalevylle kuin toisen sukupolven Renault Captur. 
Vuoden 2019 Euro NCAP -kolaritestistä Juke sai tulokseksi täydet viisi tähteä.
Papualaiset

Papualaiset on yhteisnimitys Uuden-Guinean ja sen vierellä sijaitsevien saarten useille alkuperäiskansoille, jotka puhuvat papuakieliä. He asuvat pääosin Papua-Uudessa-Guineassa, Indonesiassa sekä Itä-Timorissa. 
Papualaiset kuuluvat niihin ihmisryhmiin, jotka muuttivat Afrikasta muualle noin 60 000 vuotta sitten. 
Temple Universityn tekemä testi näytti papualaisilla olevan yksi suurimmista geneettisistä diversiteeteistä muihin ihmisiin verrattuna. 
Joitain papualaisia kansoja ovat foret, hulit ja danit.
Lungi

Lungi on pieni rannikkokaupunki Sierra Leonen Luoteisessa maakunnassa, Port Lokon piirikunnassa. Kaupunki sijaitsee piirikunnan pääkaupungista Port Lokosta noin 64 kilometriä pohjoiseen. Vuoden 2008 arvion mukaan Lungin väkiluku oli noin 8 091. Vuoden 2004 arvion mukaan kaupungin väkiluku oli noin 4 185.
Lungi tunnetaan Lungin kansainvälisestä lentoasemasta.
Bethesda (Maryland)

Bethesda on kaupunkimainen väestönlaskennallinen paikka (CDP) Yhdysvaltojen Marylandin osavaltion Montgomeryn piirikunnassa ja yksi pääkaupunki Washington D.C.:n suurista esikaupungeista. Washingtonin luoteispuolella sijaitsevassa Bethesdassa on pientaloasutuksen lisäksi tornitaloista muodostuva keskusta-alue. Asukasluku Bethesdan väestölaskenta-alueella vuonna 2000 oli 55 277. Bethesda on suoraan piirikunnan alaisuudessa toimiva kunnallishallinnoton alue (), jolla ei ole tarkkoja rajoja. Bethesda kuuluu pääkaupunkiseudun hallintoalueeseen nimeltä Baltimore-Washington Metropolitan Area. Monet asukkaista ovat hyvätuloisia pääkaupungissa työssä käyviä virkamiehiä. Bethesdaan kulkee Washingtonin metron punainen linja.
Nimen alkuperä.
Bethesda on saanut nimensä vuonna 1820 rakennetusta "Bethesda Presbyterian Church" -kirkosta. Aramean kielen sanat "beth hesda" tarkoittavat ”armon huonetta”. "Raamatussa" Johanneksen evankeliumin 5. luvussa Jeesus parantaa miehen Betesdan altaalla.
Talous.
Bethesdan suuriin työnantajiin kuuluu Yhdysvaltojen terveysvirasto (NIH), jonka päämaja ja monet laitokset sijaitsevat kaupungissa. Bethesdassa pääkonttoriaan pitävät myös muun muassa puolustusteollisuusyhtiö Lockheed Martin ja maailman suurin hotelliyhtiö Marriott International. Videopeliyhtiö Bethesda Softworks perustettiin 1986 Bethesdassa, mutta yritys muutti jo vuonna 1990 Marylandin Rockvilleen. Paikkakunnalla sijaitsee myös Yhdysvaltain presidenttien terveydenhoidosta tunnettu sotilassairaala Walter Reed National Military Medical Center.
2010-luvulla Movoto-kiinteistövälitysyhtiö arvioi Bethesdan Washingtonin pääkaupunkiseudun kolmanneksi parhaaksi asuinalueeksi niin ikään Marylandin puolella sijaitsevien Chevy Chasen ja Kensingtonin jälkeen. Bethesdaa luonnehditaan tilastojen perusteella myös Yhdysvaltojen korkeimmin koulutetuksi pikkukaupungiksi. Huomattava osa asukkaista on terveysalan tutkijoita tai muuta akateemista väkeä, kuten diplomaatteja, lobbareita ja journalisteja. Esimerkiksi monet "Helsingin Sanomien" Washingtonin-kirjeenvaihtajat ovat asuneet Bethesdassa ja tehneet siitä lehteensä monia juttuja.
S-luokka (sukellusvene, Britannia, 1914)

S-luokka oli Britannian kuninkaallisen laivaston kolmen Scottsin vuonna 1914 valmistaman sukellusveneen muodostama alusluokka, jonka suunnittelu perustui italialaisiin Laurenti-veneisiin. Luokan nimi tulee valmistaneen telakan alkukirjaimesta.
Taustaa.
Keyes pyrki hankkimaan ulkomaisten valmistajien erityisesti italialaisten ja ranskalaisten sukellusveneitä valmistettavakseen eikä Amiraliteetin ja Vickersin, joiden monopoli oli hidastanut kehitystä Britanniassa. Siten Scotts Shipbuilding and Engineering Company otti valmistettavakseen kokeelliset Laurentin suunnittelemat sukellusveneet.
Suunnittelu.
Suunnittelun pohjana oli FIAT-San Giorgion Speziasta ja insinöörimajuri Cesare Laurentin suunnittelema sukellusvene. Alukset olivat kuninkaallisen laivaston ensimmäiset kaksoisrunkoiset sukellusveneet.
Propulsio.
Pinta-ajoa varten alukset varustettiin kahdella kuusisylinterisellä dieselmoottorilla, jotka toimitti FIAT-San Giorgion Torinon konepaja ja sähkömoottorit valmisti Scotts itse. Dieselmoottorit osoittautuivat toiminnaltaan epävarmoiksi. Alusten merikelpoisuus oli riittämätön Pohjanmeren olosuhteisiin.
Alukset.
Italian liityttyä ympärysvaltojen puolella ensimmäiseen maailmansotaan 24. toukokuuta 1915 kuninkaallinen laivasto sai mahdollisuuden päästä eroon luokan aluksista. Alukset luovutettiin Regia Marinalle syyskuussa 1915.
Rantavehnät

Tankivehnät eli rantavehnät ("Leymus") on heinäkasvien (Poaceae) heimoon kuuluva kasvisuku. Sukuun kuuluu noin 50 lajia sekä lisäksi useita lajiristeymiä.
Rantavehnät muistuttavat paljolti villivehniä ("Elymus"), joihin rantavehnät on aiemmin luokiteltu kuuluviksi. Rantavehnien suvun tieteellinen nimi on myös muodostettu villivehnien suvun tieteellisestä nimestä kirjainten paikkoja vaihtamalla.
Rantavehnät ovat monivuotisia heiniä ja niillä on suikertava juurakko. Niiden varret ovat pystyjä sekä tanakoita ja lehdet ovat leveitä, uurteisia sekä vihreitä tai harmaanvihreitä. Rantavehnien kukinto on pitkä, kaksipuoleinen kerrannaistähkä, jonka tähkylät ovat vihneettömiä sekä kolmi- tai nelikukkaisia. Tähkylöiden kaleet ovat pitkiä, sileitä, kolmisuonisia ja teräväkärkisiä. Joskus kaleet voivat olla myös hyvin ohuita, lähes karvamaisia, tai puuttua kokonaan. Ulkohelpeet ovat karvaisia.
Suvun lajeista Suomessa tavataan vain rantavehnää ("Leymus arenarius"), joka on yleinen rannikoilla sekä myös sisämaassa hiekkaisilla kasvupaikoilla. Albertanvehnää ("Leymus innovatus") on tavattu Suomessa kerran, 2000-luvun alussa Kuusamossa.
Kaavamerkinnät

Kaavamerkinnät ovat maakunta-, yleis- ja asemakaavoissa käytettäviä merkintöjä.  Niillä määritellään mm. eri alueiden käyttötarkoitukset, rajat, tonttien rajat, rakennusoikeudet ja rakennusten kerrosluvut ja niillä ohjataan alueiden toteuttamista. Kaavamerkinnät ovat liitteenä Ympäristöministeriön asetuksessa maankäyttö- ja rakennuslain mukaisissa kaavoissa käytettävistä merkinnöistä 31.03.2000.  Kyseisellä asetuksella, joka tuli voimaan 1.5.2000, on kumottu rakennuslain nojalla annettu Sisäasiainministeriön päätös 386/1959 rakennuslain mukaisissa kaavoissa käytettävistä merkinnöistä ja siihen myöhemmin tehdyt muutokset.
Ennen näitä säädöksiä ja määräyksiä olivat voimassa vuoden 1932 asemakaavalain ja siihen liittyvän rakennussäännön nojalla annetut Sisäasiainministeriön päätös asemakaavoja ja rakennussuunnitelmia piirrettäessä käytettävistä merkinnöistä 553/1943, joka annettiin 29.6.1943 .   ja Sisäasiainministeriön päätös tonttijakokarttojen laatimisesta nro 315 / 1948, joka annettiin 12. huhtikuuta 1948.
Pyry Hannola

Pyry Petteri Hannola (s. 21. lokakuuta 2001 Rovaniemi) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa Veikkausliigassa pelaavaa Seinäjoen Jalkapallokerhoa. Pelipaikaltaan hän on keskikenttäpelaaja.
Hannola on FC Santa Clausin ja Rovaniemen Palloseuran kasvatti. Hän teki Rovaniemen Palloseurassa pelatessaan Veikkausliiga-debyyttinsä 15-vuotiaana ottelussa PS Kemiä vastaan 29. huhtikuuta 2017. Hannola oli tuolloin Veikkausliigan historian toiseksi nuorin pelaaja Matias Ojalan jälkeen. Hän siirtyi saman vuoden kesällä Tanskan pääsarjassa pelanneen FC Midtjyllandin akatemiaan solmittuaan seuran kanssa kolmivuotisen sopimuksen helmikuussa.
Kesäkuussa 2020 Hannola siirtyi Helsingin Jalkapalloklubiin kaksivuotisella sopimuksella. Hän pelasi alkuun Kakkosessa reservijoukkue Klubi 04:ssä ennen kuin hänet nostettiin HJK:n edustusjoukkueeseen. Kaudeksi 2021 Hannolan sopimuksessa ollut yksivuotinen optio käytettiin ja hän siirtyi peliajan takaamiseksi vuoden mittaisella lainasopimuksella Seinäjoen Jalkapallokerhoon. Vuosi Seinäjoella oli kaikin puolin menestyksekäs, sillä Hannola valittiin Veikkausliigan vuoden tulokkaaksi SJK:n sijoittuessa sarjassa kolmanneksi.
Ennen kauden 2022 alkua Hannola siirtyi SJK:n riveihin pysyvällä sopimuksella. HJK kertoi siirtokorvauksen olleen Suomen mittakaavassa merkittävä.
Pyry Hannola on pelannut useita poikamaaotteluita ja kahdeksan nuorten maaottelua. Hän on toiminut ajoittain maajoukkuekapteenina.
Nitriilihydrataasi

Nitriilihydrataasi on lyaaseihin kuuluva entsyymi. Se katalysoi nitriilien hydrolyysiä amideiksi. Nitriilihydrataasia esiintyy useissa bakteereissa, kasveissa ja sienissä. Sen EC-numero on EC 4.2.1.84. Nitriilihydrataasia voidaan käyttää orgaanisen kemian synteeseissä ja vedenpuhdistuksessa.
Rakenne ja toiminta.
Nitriilihydrataasi esiintyy tyypillisesti samanlaisista alayksiköistä muodostuvina dimeereinä tai tetrameereinä. Toimiakseen entsyymi vaatii metalli-ionin, joka on joko rauta- tai koboltti-ioni. Entsyymin toiminta on sikäli poikkeuksellinen, että rautaioni ei sitoudu hemiryhmään eikä koboltti-ioni sitoudu korriiniryhmään, toisin kuin useimmissa rautaa tai kobolttia sisältävissä entsyymeissä. Entsyymissä metalli-ionin tehtävä on sitoutua hydroksidi-ioniin ja tehdä siitä nukleofiilisempi. Tämän jälkeen hydroksidi-ioni reagoi elektrofiilisen nitriilin kanssa ja nitriili hydrolysoituu amidiksi. Rautaa sisältävät nitriilihydroksylaasit aktivoituvat valon vaikutuksesta. Pimeässä rauta on sitoutunut typpimonoksidiin, joka korvautuu hydroksidi-ionilla valoisissa olosuhteissa. Kobolttia sisältävillä nitriilihydrataaseilla ei vastaavaa aktivoitumista tapahdu.
Käyttö.
Nitriilihydrataasia käytetään orgaanisen kemian synteeseissä valmistettaessa amideja nitriileistä. Tärkein tuote on akryyliamidi, jota valmistetaan akryylinitriilistä. Tässä prosessissa käytetään "Rhodococcus rhodochrous"-bakteerin nitriilihydrataasia ja tällä tavalla akryyliamidia tuotetaan vuosittain noin 30 000 tonnia. Menetelmän etuna kemialliseen tuotantoon nähden on alhaisempi energiankulutus ja prosessissa ei tarvitse käyttää myrkyllisiä metallikatalyyttejä. Yhdessä amidaasien kanssa nitriilihydrataaseja käytetään optisesti aktiivisten amiinien valmistuksessa. Nitriilihydrataasia voidaan myös käyttää vedenpuhdistuksessa myrkyllisten syanoryhmiä sisältävien yhdisteiden puhdistamiseen vesistä.
River-luokka (sukellusvene)

River-luokka oli Britannian kuninkaallisen laivaston kolmen sukellusveneen muodostama alusluokka toisessa maailmansodassa.
Suunnittelu.
Alusluokka oli kuninkaallisen laivaston viimeinen yritys luoda riittävän nopea (pinta-ajossa noin 20 solmua) sukellusvene, joka kykenisi operoimaan laivaston mukana. Suunnittelussa tehtiin kompromissi sukellussyvyyden vaatiman uppouman ja nopeuden välillä. Aluksen sukellussyvyydeksi jäi noin 90 metriä. Alusten propulsiojärjestelmä koostui kahdesta dieselmoottorista, jotka tuottivat noin 8 000 bhp:tä.
HMS Thames (N71)

HMS Thames (viirinumero N71) oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1932 vesillelaskettu River-luokan sukellusvene.
Valmistus.
Alus tilattiin 1. syyskuuta 1930 Vickers Armstrongilta Barrow-in-Furnessista, missä köli laskettiin 6. tammikuuta 1931. Alus laskettiin vesille 26. helmikuuta 1932 ja otettiin palvelukseen puoli vuotta myöhemmin 14. syyskuuta.
Palvelus.
Palvelukseenotettaessa alus sijoitettiin Maltalle, mistä se palasi Britteinsaarille elokuussa 1939. Alus liitettiin Kotilaivaston 2. sukellusvenelaivueeseen, jonka mukana se osallistui saksalaisten alusten liikkeiden valvontaan etsien erityisesti sukellusveneitä, kaappareita ja saarronmurtajia. Oltuaan huollossa talvella alus sijoitettiin keväällä 1940 Pohjanmerelle, missä se osallistui Norjan taisteluihin. Alus upotti 26. heinäkuuta 1940 Pohjanmerellä torpedoimalla Saksan laivaston torpedovene "Luchsin", joka oli suojaamassa taistelulaiva "Gneisenauta" matkalla Trondheimistä Kieliin.
Sukellusvene todettiin kadonneeksi 3. elokuuta, kun se ei ollut raportoinut määräaikana. Alus oli todennäköisesti osunut miinaan Norjan rannikolla. Aluksen kuuluessa tuhoutuessaan Dundeehen sijoitettuun 9. sukellusvenelaivueeseen sen miehistönjäsenten nimet on kirjattu Dundee International Submarine Memorialiin.
Päälliköt.
Sodan aikana aluksen päällikköinä olivat:
Kenjiro Shinozuka

Kenjiro Shinozuka (; 20. marraskuuta 1948 – 18. maaliskuuta 2024) oli japanilainen ralliautoilija.
Ura.
Shinozuka liittyi Mitsubishille vuonna 1971, mutta toimi aluksi myyntimiehenä ja mekaanikkona. Hän menestyi kuljettajana kansallisen tason kilpailuissa ennen ensimmäistä MM-rallia Keniassa vuonna 1976. Hänestä tuli ensimmäinen japanilainen kuljettaja rallin MM-sarjassa tuona vuonna.
Shinozuka ajoi urallaan 20 MM-osakilpailua ollen niissä kolmasti palkintokorokkeella ja voittaen niistä kaksi. Shinozuka oli lähes koko uransa Mitsubishi Ralliartin tehdaskuljettaja ja ajoi yhtä kilpailua lukuun ottamatta kaikki MM-rallinsa Mitsubishin valmistamalla ralliautolla. Hänen kartanlukijoinaan toimivat useimmiten brittiläinen John Meadows, Neuvostoliiton ja myöhemmin Liettuan lisenssillä kilpaillut Manfred Dieter Gocentas sekä suomalainen Pentti Kuukkala. 
MM-sarjan ohella Shinozuka kilpaili myös FIA:n Aasian-Tyynenmeren rallisarjassa, jonka mestaruuden hän voitti vuonna 1988. Hän sijoittui sarjan kolmannelle sijalle seuraavana vuonna ja viidennelle sijalle kausilla 1990 ja 1993. Kaikkiaan 13 ajetusta APRC-sarjan kilpailusta Shinozuka voitti kaksi ja nousi palkintokorokkeelle yhdeksän kertaa. 
Shinozuka on voittanut Dakar-rallin vuonna 1997.
Ensimmäisen MM-osakilpailunsa Shinozuka ajoi 4-ryhmän Mitsubishi Lancerilla vuoden 1976 Safari-rallissa, Keniassa ja viimeisen vuoden 1997 Australian rallissa. Shinozuka kilpaili Euroopan ralleissa harvakseltaan keskittyen pääasiassa Afrikan, Australian ja Uuden-Seelannin osakilpailuihin.
Obama (Fukui)

Obama () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Chūbun tai Hokurikun alueella Fukuin prefektuurissa. Se sijaitsee Japaninmeren Wakasanlahden rannikolla prefektuurin lounaisosassa. Kaupungin keskusta on rakentunut pienemmän Obamanlahden pohjukkaan. Kaupungin rannikko on rikkonaista riasrannikkoa, eteläosat ovat vuoristoisia. Etelässä kaupunki rajautuu Shigan prefektuuriin. Obamassa on 29 041 asukasta (heinäkuussa 2020) ja sen pinta-ala on 233,11 neliökilometriä.
Obama oli jo muinoin Wakasan provinssin keskus: nykyisen kaupungin alueella sijaitsivat niin Wakasan pääkaupunki ("kokufu") kuin provinssitemppelikin. Hyvän luonnonsatamansa ansiosta Obama kehittyi myös tärkeänä Japaninmeren kauppasatamana. Yhteydet etelään Kioton suuntaan ovat historiallisesti vahvat. Edo-kaudella 1600-luvulta lähtien Obama oli linnanaluskaupunki Sakai-klaanin hallinnassa. Kaupunkiin johtavan rautatien valmistuttua vuonna 1918 kauppasatama menetti merkityksensä, mutta kalastus nousi tärkeäksi elinkeinoksi sen tilalle. Kaupunkioikeudet osana Japanin nykyistä kunnallishallintoa Obama sai vuonna 1951, kun Obaman maaseutukaupunkiin liitettiin seitsemän kyläkuntaa. 1960-luvulta lähtien kaupunkiin on sijoittunut elektroniikka-, kone- ja elintarviketeollisuutta. Eräs perinteinen käsityöelinkeino on akaatin työstö. 
Obama on vanha kulttuurikaupunki, jossa on säilynyt lukuisia historiallisesti merkittäviä rakennuksia; tämän vuoksi kaupunkia on kutsuttu ”Naraksi meren rannalla” ("umi no aru Nara"). Kaupungin rakennettuun kulttuuriperintöön kuuluvat muun muassa Myōtsū-jin buddhalainen temppeli, jonka päähalli ja pagodi on valittu Japanin kansallisaarteiksi, Haga-jin, Mantoku-jin, Miyōraku-jin, Tada-jin, Wakasa Jingū-jin ja Wakasa Kokubun-jin temppelit sekä Wakasa Hiko-jinjan šintolainen pyhäkkö, entinen Wakasan provinssin pääpyhäkkö. Luonnonnähtävyyksiä ovat esimerkiksi pieni Aoshiman saari ja Sotomon rantakalliot. Osa kaupungin alueesta kuuluu Wakasanlahden puolikansallispuistoon. Obamaa palvelee JR Nishi-Nihonin Obama-linja.
Siren (Malcolm Lincolnin kappale)

Siren on Malcolm Lincolnin esittämä kappale, jolla se edusti Viroa vuoden 2010 Eurovision laulukilpailussa Norjan Oslossa. 
Kappale kilpaili Euroviisujen ensimmäisessä semifinaalissa, jossa se sijoittui neljänneksitoista ja täten karsiutui finaalista.
Erävisjärvi

Erävisjärvi on Kanta-Hämeessä Lopella Hevosojan kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa.
Järvi on muodostunut matalaan painanteeseen Erävismäen harjun taakse . Sen pinta-ala on 51 hehtaaria ja se on 1,3 kilometriä pitkä ja 300 metriä leveä. Sen rantaviivan pituus on 4,1 kilometriä ja sen rannat ovat pääosin metsämaata. Järven lähiympäristössä sijaitsee neljä maatilaa ja sen rannoille on rakennettu yli 30 vapaa-ajan asuntoa. Niille johtaa tiet Lopelta Karkkilaan johtavalta tieltä.
Vesistösuhteet.
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä Vanajan reitin valuma-alueella Tervajoen valuma-alueeseen, johon Loppijärven valuma-alue kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 110,3 metriä mpy. eli noin neljä metriä korkeampana kuin Loppijärvi, johon Erävisjärvi laskee Erävisjokea myöten. Erävisjärveen laskee neljä metsäojaa, joista yksi tuo ojitetun Luutasuon kuivatusvesiä.
Historiaa.
Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa järven nimi kirjoitettiin "Ervisto järvi". Karttaan on järven laskujoki merkitty alkamaan luoteispään itään työntyvästä lahdesta eikä itäpäästä niin kuin nykyään. Kartan merkintä on todennäköisesti oikea, koska Kansalaisen karttapaikan varjostuskartassa (Lidar-laserkeilaus) vanhan joen yläjuoksu erottuu suon ja peltomaan keskeltä edelleen. Luusuan paikan vaihrto on laskenut myös järven vedenpintaa, sillä myös vanha rantaviiva näkyy varjostuskartassa. Järvellä oli vain yksi maatalo 1850-luvulla. Se oli torppa, joka sijaitsi maantien ja järven välissä. Sitä vastaa nykyinen Lepola.
Vuoden 1954 peruskartassa oli rantaan rakennettu vain muutama vapaa-ajan asunto, mutta seuraavassa vuoden 1979 kartassa niitä oli runsaammin.
Särkijärvi (Loppi, Järventausta)

Särkijärvi on Kanta-Hämeessä Lopella Järventaustan kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa.
Järven pinta-ala on 85 hehtaaria ja se on 1,3 kilometriä pitkä ja 850 metriä leveä. Sen rantaviivan pituus on 3,9 kilometriä ja rannat ovat metsämaata. Järven lähiympäristössä sijaitsee viisi maatilaa ja rannoille on rakennettu yli kymmenen vapaa-ajan asuntoa. Niille johtaa tiet, jotka alkavat Hevosojan ja Läyliäisen väliseltä kylätieltä.
Vesistösuhteet.
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä Vanajan reitin valuma-alueella Tervajoen valuma-alueeseen, johon Loppijärven valuma-alue kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 107,6 metriä mpy. Siihen laskee vain kolme karttaan merkittyä ojaa. Yksi niistä tuo tiheästi ojitettujen Mahlosuon ja Mustinsuon kuivatusvesiä.
Historiaa.
Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa rannassa sijaitsi vain yksi torppa, joka vastaa nykyistä Mäkelä-Pälsiä. Pohjoisrannalle oli raivattu muutama pieni niitty, mutta peltoa oli merkitty vain vähän. Kartassa Särkijärven laskujoki laski nykyisen Rytkönlahden pohjukkaan. Nykyinen laskupaikka on lahden lounaisranta. Vanhan uoman voi vahvistaa oikeaksi tarkastelemalla sitä Kansalaisen karttapaikan varjostuskartasta, joka on tehty Lidar-laser-keilauksella.
Mustalammi (Loppi, Saarelankulma)

Mustalammi on Kanta-Hämeessä Lopella Saarelankulman kylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa.
Lampi sijaitsee tiheästi ojitettujen Kalevansuon ja Mustinsuon väliin raivatun peltoalueen vieressä. Lammen pinta-ala on 3,0 hehtaaria ja se on 300 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Sen rantaviivan pituus on 750 metriä ja sen rannat ovat peltoalueen rantoja lukuun ottamatta suota. Rantaan on rakennettu yksi vapaa-ajan asunto, jonne johtaa tie läheiseltä maatilalta.
Vesistösuhteet.
Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä Vanajan reitin valuma-alueella Tervajoen valuma-alueeseen, johon Loppijärven valuma-alue kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 120,8 metriä mpy. Ojitetulta Kalevansuolta laskevat lähes kaikki ojat lampeen, josta lähtee itään suoraksi kaivettu laskuoja. Se yhtyy parin kilometrin jälkeen Uksenjokeen, joka laskee Loppijärven eteläpäähän. Kalevansuolla sijaitsee myös Kalevanlammi, joka laskee Mustalammiin.
Historiaa.
Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa lammen ympäristö oli asumatonta aluetta. Vain nykyisten peltojen kohdalle oli suolle raivattu pieni niitty.
Vuoden 1957 peruskartassa olivat suot ojittamattomia, vaikka Mustalammista oli kaivettu suorana sen nykyinen laskuoja. Vuonna 1979 olivat suot tiheästi ojitettuja.
Kalevanlammi

Kalevanlammi on Kanta-Hämeessä Lopella Saarelankulman kylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa.
Lampi sijaitsee Kalevansuolla Räyskälän kautta kulkevan harjujakson itäpuolella. Lammen pinta-ala on 6,9 hehtaaria ja se on 450 metriä pitkä ja 250 metriä leveä. Sen rantaviivan pituus on 1,1 kilometriä ja sen rannat ovat ojitettua suota. Sen etelärannalle on rakennettu kaksi vapaa-ajan asuntoa. Niille johtaa tie Sajantilankulmalta.
Vesistösuhteet.
Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä Vanajan reitin valuma-alueella Tervajoen valuma-alueeseen, johon Loppijärven valuma-alue kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 122,1 metriä mpy., mikä on 1,3 metriä korkemmalla kuin Mustalammilla. Ojitetun suon ojia on johdettu Kalevanlammiin, mutta sekin laskee Kalevansuon ojia myöten Mustalammiin. Vedet kulkevat Mustalammin kautta Loppijärveen.
Historiaa.
Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa sen nimi oli kirjoitettu "Kalava lampi". lampi ja sen ympäröivä suo oli autio.
Vuoden 1958 peruskartassa Kalevajärveen oli johdettu Kalattomasta laskuoja, jota ei ole enää piirretty seuraaviin karttoinin. Suokin ojitettiin niin, että ojat näkyivät vasta 1979 kartassa.
Kalaton (Loppi, Saarelankulma)

Kalaton on Kanta-Hämeessä Lopella Saarelankulman kylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa.
Lampi sijaitsee Räyskälästä tulevan harjujakson länsipuolella tai jopa sisällä. Lampi saattaa olla kokonaan tai osittain suppa. Lammen pinta-ala on 11,3 hehtaaria ja se on 450 metriä pitkä ja 400 metriä leveä. Sen rantaviivan pituus on 1,4 kilometriä ja sen rannat ovat harjun rinteitä sekä lounaassa suota. Rannoille on rakennettu kymmenen vapaa-ajan asuntoa. Niille johtaa tiet yhdystieltä 13609.
Vesistösuhteet.
Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä Vanajan reitin valuma-alueella Tervajoen valuma-alueeseen, johon Loppijärven valuma-alue kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 123,6 metriä mpy. Lampeen laskee kolme lyhyttä suo-ojaa. Sillä ei ole nykyään laskuojaa, mutta sellainen oli vielä tai jo olemassa 1950-luvulla.
Historiaa.
Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa sen nimi kirjoitettiin "Kalattoman lampi". Se oli silloin autio.
Vuoden 1958 peruskartassa oli Kalattomasta kaivettu laskuoja Kalevansuolla olevalle Kalevanlammille. Suo oli tuolloin ojittamaton. Myöhemmin, kun suo ojitettiin, jäi laskuoja piirtämättä.
Tyräjä

Tyräjä on Kanta-Hämeessä Lopella Suivalan kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa.
Järvi muodostuu Tyräjänsuolla kahdesta pienestä järvialtaasta, joita yhdistää 100 metriä pitkä ja kapeimmillaan alle 10 metriä leveä salmi. Järven pinta-ala on 7,0 hehtaaria ja se on 600 metriä pitkä ja 250 metriä leveä. Järvialtaat ovat pituudeltaan vain kolmasosa järven pituudesta. Järven rantaviivan pituus on 1,7 kilometriä ja ne ovat kokonaan suota. Etenkin järven kaakkoisranat ovat tiheästi ojitettuja. Saaria on kuusi ja sijaitsevat kaikki kaakkoisrannan tuntumassa. Ne vaikuttavat Lidar-laserkeilauksen avulla laaditulla rinnevarjostuskartalla olevan ihmisen tekemiä.
Vesistösuhteet.
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä Vanajan reitin valuma-alueella Tervajoen valuma-alueeseen, johon Loppijärven valuma-alue kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 123,4 metriä mpy. Siihen on johdettu monia ojitetun suon ojia ja järven laskuoja on myös yksi suon ojista. Ne kokoaa johto-ojana Tyräjäoja, joka yhtyy ensin Ruohostenojaan, ja joka muuttuu alajuoksulla Uksenjoeksi. Uksenjoki laskee Loppijärveen.
Historiaa.
Vuoden 1954 peruskartassa oli laskuoja vielä luontainen, mutta se on oikaistu suon ojituksessa, jonka tulos näkyy vuoden 1979 kartassa.
Ruohostenlammi

Ruohostenlammi on Kanta-Hämeessä Lopella Sajantilankulman kylän lähellä sijaitseva pieni järvi.
Maantietoa.
Ruohostenlammi sijaitsee Räyskälästä kaakkoon jatkuvan harjujakson varressa Lukkolanmaalla olevassa jyrkkäreunaisen painauman pohjalla. Järven pinta-ala on 4,5 hehtaaria ja se on 400 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Sen rantaviivan pituus on 1,2 kilometriä ja rannat ovat kangasmetsää. Rannoille on rakennettu yli kymmenen vapaa-ajan asuntoa. Niille johtaa Sajantilankulman kylätie.
Vesistösuhteet.
Ruohostenlammi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä Vanajan reitin valuma-alueella Tervajoen valuma-alueeseen, johon Loppijärven valuma-alue kuuluu. Vedenpinnan korkeus on 128,7 metriä mpy. Sen laskujoki Ruohostenjoki lähtee itäpäästä. Se virtaa Tyräjänsuon reunaa koilliseen ja kääntyy Sajantilankulman jälkeen pohjoiseen, jossa se muuttuu nimeltään Uksenjoeksi ennen laskemistaan Loppijärveen.
Historiaa.
Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa nimettömän järven ohi kulki polku tai tie. Laskujoki kulki silloinkin nykyisenlaista uomaa ja laski Loppijärveen.
Päättiäislammi

Päättiäislammi on Kanta-Hämeessä Lopella Sajantilankulman kylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa.
Lampi sijaitsee Räyskälästä kaakkoon jatkuvan harjujakson varressa Lukkolanmaalla olevassa jyrkkäreunaisen painauman pohjalla. Sijaintinsa perusteella se on todennäköisesti suppa. Lammen pinta-ala on 2,8 hehtaaria ja se on 350 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Sen rantaviivan pituus on 800 metriä.
Vesistösuhteet.
Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä Vanajan reitin valuma-alueella Tervajoen valuma-alueeseen, johon Loppijärven valuma-alue kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 132,0 metriä mpy., mutta sillä ei ole laskujokea.