tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Viipurin satama

Viipurin satama () sijaitsee Viipurinlahden rannalla aivan kaupungin keskustan tuntumassa. Se toimii sekä tavara- että matkustajasatamana ja on erityisesti kesäaikaan suosittu risteilyalusten määräsatama. Rahtimääriltään Viipurin satama on huomattavasti niin ikään Viipurinlahdella toimivaa Uuraan satamaa pienempi.
Historia.
Satamatoiminta Viipurissa alkoi jo kaupungin perustamisen myötä keskiajalla. Vuonna 1856 avattu Saimaan kanava yhdisti Viipurin sataman myös Suomen sisävesistöihin. Kanavan alkuperäinen tuloväylä kulki sen kautta Linnasalmea myöten Suomenvedenpohjalle, mutta nykyinen väylä kiertää noin kolmen kilometrin päästä Linnasaaren länsipuolelta.
Ennen toista maailmansotaa satama muodostui Etelä- ja Pohjoissatamasta, lisäksi laitureita oli Linnasaaren Siikaniemessä. Eteläsatama sijaitsi nykyisellä satama-alueella ja Pohjoissatama puolestaan keskustasta Linnasaareen johtavan Turun sillan pohjoispuolella. Pietarin rataan satamia yhdisti kehärata, joka kiersi koko Viipurin taajama-alueen ympäri.
1930-luvulla satama-alueelle rakennettiin arkkitehti Erkki Huttusen suunnittelemat funkistyyliset SOK:n mylly ja viljavarasto sekä Georg Jägerroosin piirtämät työmaaruokala ja OTK:n keskusvarasto. Sataman vieressä toimi myös Viipurin konepajan telakka. Sotavuosina Viipurin satama vaurioitui pahasti, mutta korjattiin ja modernisoitiin kaupungin siirryttyä Neuvostoliiton haltuun.
Rahtimäärät.
Viipurin sataman rahtimäärät vuodesta 2003 lähtien.
Lawrence Gilliard Jr.

Lawrence "Larry" Gilliard, Jr. (s. 22. syyskuuta 1971 New York, New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja kirjailija. Hän on näytellyt muun muassa televisiosarjoissa "Langalla" D'Angelo Barksdalena ja "The Walking Deadista" Bob Stookeyna.
Gilliard oli seitsemänvuotias, kun perhe muutti Baltimoreen. Hän opiskeli klassista musiikkia Baltimoren taidekoulussa ja Juilliardissa ennen kiinnostusta näyttelemiseen. Ensiesiintymisen Gilliard teki pääosassa elokuvassa "Straight Out of Brooklyn" vuodelta 1991.
Gilliard on naimisissa näyttelijätär Michelle Paressin kanssa.
Vulcain-luokka

Vulcain-luokka on Ranskan laivaston neljän sukeltajien emälaivan muodostama alusluokka. Alusten suunnittelun pohjana oli Chamois-luokka. Ne korvasivat aiemmin käytössä olleet Yhdysvalloista hankitut Adjutant-luokan miinanraivaajista muutetut alukset.
Suunnittelu.
Aluksille kyetään majoittamaan viisitoista sukeltajaa. Alusten varustukseen kuuluu kaksi kumivenettä, jotka on sijoitettu savuhormien rinnalle. Alusten varustuksena on hydraulinosturi, jolla kyetään siirtämään viisi tonnia kuuteen metriin tai 3,5 tonnia kymmeneen metriin.
Aluksille on asennettu Syledis-merenkulkujärjestelmä.
Ortegocactus macdougallii

Ortegocactus on kaktuskasvisuku, jossa on vain yksi laji, "O. macdougallii".
Ulkonäkö ja koko.
Laji on mätästävä ja varreltaan pallomainen tai lyhyelti lieriömäinen, matalakasvuinen. Varren väri on harmaanvihreä ja siinä on matalia nystyjä (podarioita) kierteisesti järjestäytyneinä. Areoleja eli kääpiöversoja ovat dimorfisia ja niiden yläosassa on villakarvaa ja piikkejä. Piikeistä yksi on pysty, musta tai vaalea ja mustakärkinen, noin puolen sentin mittainen keskipiikki; säteittäispiikkejä on seitsemän tai kahdeksan ja ne ovat vaaleita ja mustakärkisiä, suoria ja pidempiä kuin keskipiikki. Suppilomaiset ja keltaiset kukat kehittyvät kyhmyjen tyvelle, ja kasvi kukkii päiväaikaan. Kukkapohjus on vartalon ympäriltä villakarvainen ja suomuton. Hedelmä on pallomainen tai hieman pitkänomainen, punainen ja kypsänä kuiva; kehälehdet ovat siinä jäljellä. Siemenet ovat miltei pyöreitä, mustia tai ruskeita.
Levinneisyys.
Kasvi kasvaa Meksikossa, Oaxacan osavaltiossa pienellä alueella kalkkikallioilla.
Berghamn (Houtskari)

Berghamn on saari ja kylä Paraisiin kuuluvassa Houtskarissa. Saaren pinta-ala on 2,6 neliökilometriä ja siellä asuu vakinaisesti viisi ihmistä. Kesäisin saaren asukasluku kymmenkertaistuu. Yhteysalus M/S Fiskö kulkee saarelle Korppoosta.
Berghamnin ympäristössä on useita saaria, jotka kuuluvat Berghamnin kylään. Suurimmat niistä ovat Röst, Luk, Roskär ja Hamnholm. Kylän asutus on keskittynyt Berghamnin eteläosaan ja Lukille joiden välissä on Fladan-niminen salmi.
Berghamnin varhaishistoriasta ei ole jäänyt merkkejä, mutta Houstkarin löydöt kertovat että alueella on liikuttu jo tuhansia vuosia. Saarella on ollut luotsi jo 1600-luvun puolessa välissä, ja siitä tuli kruunun rahoittama 1700-luvun alussa. Röstin ja Roskärin välisessä salmessa Berghamnin eteläpuolella on kulkenut laivaväylä vuodesta 1784 lähtien. Berghamin luotsiasema lakkautettiin 1970-luvulla.
Berghamnin lähellä on kaksi hylkyä. Hylyt ovat arviolta 1800-luvulta, ja museovirasto on määritellyt paremmin säilyneen hylyn kiinteäksi muinaisjäännökseksi.
Pilarikaktukset

Pilarikaktukset ("Pachycereus") on kaktuskasvisuku, jota on aiemmin pidetty pylväskaktusten alasukuna. Vaikka pilarikaktukset ovat Pohjois-Amerikan isokokoisimpia kaktuksia, ne tunnetaan huonosti. Eräiden tutkijoiden mielestä "Lophocereus" pitäisi erottaa omaksi suvukseen, mutta tutkijoiden valtaosa (International Cactaceae Systematics Group) on taipunut sille kannalle, että molemmat ovat samaa kehityslinjaa ja siis yhdistettävissä. Pilarikaktuslajeista epävarmin systemaattinen asema on lajilla "P. fulviceps", jota on viety suvusta toiseen.
Vuonna 1885 Sereno Watson kuvasi lajin "Cereus pringlei". Nathaniel Britton ja Joseph Rose sijoittivat sen ja yhdeksän muuta kaktuslajia kuvaamaansa sukuun "Pachycereus" vuonna 1909; sitä oli aiemmin pidetty pylväskaktusten alasukuna. Kreikankielinen sana pakhys tarkoittaa paksua. Nyttemmin on pilarikaktuksiin sijoitettu 12 lajia.
Tuntomerkit.
Pilarikaktukset ovat puumaisia ja kynttelikkömäisiä tai pensasmaisia, usein hyvin suuriksi kasvavia saavuttaen jopa 25 metrin korkeuden. Niiden varret ovat vihreät tai sinivihreät, pystyt, tukevat ja uurteiset, nystyttömät. Areolit, joihin ei kehity kukkia, ovat piikkisiä; kukkia tuottavat areolit ovat joko samanlaisia tai ovat yhteen kasvavia tai uurteiden yhdistämiä, tiheävillaisia ja piikittömiä. Areolissa on neljä kovaa, 2-10-senttistä keskipiikkiä ja vähintään 20 säteittäispiikkiä, joiden pituus vaihtelee kahdesta seitsemään senttimetriin. 
Pilarikaktukset kukkivat tavallisesti öisin. Kukat ovat lyhyen putkimaisia, suppilomaisia tai kellomaisia, pieniä tai keskikokoisia. Kukan tyviosa on suomuinen, ja kukkapohjuksessa esiintyvät areolit ovat kaljuja, villakarvaisia tai sukasellisia. Hedelmä on pitkänomainen, mehevä ja kasvaa 7,5 cm:n pituiseksi. Sen pinta on tiheän villakarvan ja sukasten peittämä. Hedelmä avautuu epäsäännöllisesti, ja sen malto on punainen tai purppurainen. Myöhemmin hedelmä muuttuu kuivaksi. Siemenet ovat muodoltaan kypärämäisiä, pinnaltaan sileitä, kiiltävän mustia ja kooltaan isoja.
Levinneisyys.
Pilarikaktukset ovat levinneet varsin laajalle alueelle. Ne kasvavat Yhdysvaltojen lounaisosissa, Kalifornian niemimaalla, Pohjois-Meksikossa sekä Hondurasissa ja Guatemalassa.
Lajit ja luokittelu.
Pilarikaktuksia ("Pachycereus") on 12 lajia:
"Pachycereus"-suvun synonyymejä ovat "Anisocereus", "Backebergia", "Lemaireocereus", "Lophocereus", "Marginatocereus", "Mitrocereus", "Pseudomitrocereus" ja "Pterocereus".
Kenesjärvi

Kenesjärvi (saameksi "Ganešjávri") on järvi Suomen Lapissa, Utsjoen kunnassa. Tämä 64,58 hehtaarin suuruinen järvi kuuluu Tenojoen vesistöalueeseen. Sen rantaviivan pituus 8,5 kilometriä. Järvi on neutraali, rehevä, lievä humusleima.
Järvi on Kevon rotkoalueesta koilliseen, E75-tiestä itään. Ajomatkaa Utsjoelle noin 24 kilometriä.
Kenespahdan jääurut.
Kenesjärvi tunnetaan Kenespahdan 150 metriä korkeaan jyrkänteeseen talvella syntyvistä vesiputousta muistuttavista ”jääuruista”. Tämä jäämuodostuma syntyy talvella, kun ylhäältä vettä valuttavan puron vesi jäätyy jyrkänteeseen. Jää sulaa huomattavasti hitaammin kuin ympäristön lumi ja järven jää. Jäätä säilyy yleensä yli juhannuksen, joskus elokuun alkuun asti.
Högalidin kirkko

Högalidin kirkko () on seurakuntakirkko Tukholman Södermalmin länsiosassa.
Kirkon on suunnitellut arkkitehti Ivar Tengbom, joka voitti sitä koskeneen suunnittelukilpailun vuonna 1911. Kirkko rakennettiin 1917–1923. Sen kansallisromanttinen arkkitehtuuri sisältää viittauksia vanhaan ruotsalaiseen kirkkoarkkitehtuuriin. Kirkon itäpäädyn kaksoistornien koristeelliset kupolit muistuttavat Visbyn tuomiokirkon tornia. Kirkkosali on yksilaivainen. Tengbom suunnitteli myöhemmin vielä kirkon yhteyteen kolumbaarion, joka valmistui kahdessa vaiheessa vuosina 1938 ja 1950.
Maria Turtschaninoff

Maria Turtschaninoff [turtša'niːnof] (s. 21. helmikuuta 1977 Helsinki) on suomenruotsalainen kirjailija ja freelance-toimittaja. Hän sai vuoden 2014 Finlandia Junior -palkinnon teoksellaan "Maresi: Punaisen luostarin kronikoita".
Elämä ja ura.
Turtschaninoff opiskeli ihmisekologiaa Göteborgin yliopistossa. Hän valmistui filosofian maisteriksi vuonna 2000 ja muutti takaisin Helsinkiin, jossa työskenteli toimittajana Yle Radio Vegassa. Hän on myös avustanut sanomalehti "Västra Nylandia".
Ensimmäisen teoksensa, keittokirjan "Min mat och mammas" (2006), Turtschaninoff kirjoitti yhdessä äitinsä Christine Saarukan kanssa. Hänen ensimmäinen romaaninsa "De ännu inte valda" ilmestyi vuonna 2007.
Turtschaninoffin romaanit "Arra", "Anaché" ja "Maresi" sijoittuvat samaan fantasiamaailmaan. "Arra" oli vuonna 2009 ehdolla Finlandia Junior -palkinnon saajaksi ja sai Svenska litteratursällskapet i Finlandin palkinnon vuonna 2010. Lokakuussa 2014 Turtschaninoff voitti Svenska Ylen kirjallisuuspalkinnon teoksellaan "Maresi", ja kirja voitti myös Finlandia Juniorin. Vuonna 2017 hänelle myönnettiin Svenska kulturfondenin suuri kulttuuripalkinto ja 2018 Längmanin säätiön palkinto. Vuonna 2017 Turtschaninoff valittiin yhdeksi 39:stä lupaavimmista eurooppalaisesta alle 40-vuotiaasta lasten ja nuorten kirjojen kirjailijasta Hay-festivaalilla Tanskan Aarhusissa. Vunna 2019 Turtschaninoff sai Kuvastaja-palkinnon Punaisen luostarin kronikoita -trilogian päätösteoksesta "Maresin voima". Fantasiatrilogian teoksia oli vuoteen 2022 mennessä julkaistu yli 30 kielellä ja "Maresin" elokuvaoikeudet myytiin 2016 englantilaiselle Film4-elokuvayhtiölle.
Vuonna 2022 ilmestyi Turtschaninoffin ensimmäinen aikuisille suunnattu romani "Suomaa". Teoksen käännösoikeudet oli vuoteen 2022 mennessä myyty 15 maahan ja lontoolainen Pushkin Press -kustantamo teki kirjasta maailmanlaajuisen englanninkielisen julkaisusopimuksen. Turtschaninoffille myönnettiin romaanista Svenska Ylen kirjallisuuspalkinto 2022. "Suomaa" sai myös Kirjakauppaliiton Kiitos kirjasta -mitalin 2023.
Lapsena Turtschaninoff esiintyi televisiosarjassa "Harjunpää ja ahdistelija" (1985), jossa hän näytteli Timo Harjunpään tytärtä. Myös hänen isänsä Peter Turtschaninoff nähtiin pienessä sivuosassa.
Turtschaninoff asuu Karjaalla.
Teoksia.
Punaisen luostarin kronikoita
Södersjukhuset

Södersjukhuset (Sös) on sairaala Tukholman Södermalmilla, Ringvägenin ja Årstavikenin rannan välillä.
Sairaalakompleksi rakennettiin vuosina 1937–1944 ja se on valmistumisestaan alkaen ollut Pohjoismaiden suurin sairaala sekä Tukholman suurin rakennus. Sen suunnittelivat arkkitehdit Hjalmar Cederström ja Hermann Imhäuser. Valmistuessaan Södersjukhuset oli varsin uudenaikainen. Sairaalaa on myöhemmin useasti laajennettu. 1960-luvulla tehtyjen laajennusten jälkeen siihen on kuulunut tilat 1 600 potilaalle, sairaanhoitajakoulu sekä joukko henkilökunnan asuintaloja.
Södersjukhusetin alueella lähimpänä rantaa on vuonna 1911 perustettu Sachsin lastensairaala, jonka rakennukset on suunnitellut Ivar Tengbom.
Sylvia Eder

Sylvia Eder (s. 24. elokuuta 1965 Leogang, Salzburg) on itävaltalainen alppihiihtäjä, kolminkertainen MM-hopeamitalisti.
Eder sai nuorten MM-kilpailuissa hopeaa alppiyhdistetyssä 1982. Sarajevon olympialaisissa 1984 hän sijoittui syöksylaskussa 13:nneksi. Bormion MM-kilpailuissa 1985 hän sai hopeaa yhdistetyssä, oli kymmenes syöksylaskussa ja kahdestoista pujottelussa. Crans-Montanan MM-kilpailuissa 1987 hän saavutti jälleen hopeaa alppiyhdistetyssä sekä oli lisäksi viides supersuurpujottelussa ja kuudes syöksylaskussa. Cagaryn olympialaisissa 1988 hän oli yhdistetyssä kahdestoista.
Eder sijoittui Saalbachin MM-kilpailuissa 1991 supersuurpujottelussa seitsemänneksi ja suurpujottelussa 15:nneksi. Albertvillen olympialaisissa 1992 hän oli suurpujottelussa yhdeksäs. Moriokan MM-kilpailuissa 1993 hän sai hopeaa supersuurpujottelussa ja oli kolmastoista suurpujottelussa. Lillehammerin olympialaisissa 1994 hän sijoittui suurpujottelussa 14:nneksi ja supersuurpujottelussa 15:nneksi.
Eder sijoittui supersuurpujottelun maailmancupissa toiseksi kaudella 1987–1988 ja viidenneksi kausilla 1991–1992 ja 1992–1993 sekä suurpujottelun maailmancupissa viidenneksi kaudella 1990–1991. Hän voitti kaksi maailmancupin osakilpailua: syöksylaskun Bad Gasteinissa tammikuussa 1982 ja supersuurpujottelun Vailissa joulukuussa 1994. Hän sijoittui maailmancupin osakilpailuissa lisäksi kaksi kertaa toiseksi ja seitsemän kertaa kolmanneksi.
Sylvia Ederin sisar Elfi Eder on alppihiihdon olympiamitalisti.
Tummatilapia

Tummatilapia ("Oreochromis macrochir") on tilapioihin kuuluva kirjoahven, jota tavataan eteläisen Afrikan vesistöissä.
Tummatilapia kasvaa enintään 43 senttimetriä pitkäksi. Sitä esiintyy Sambesin yläjuoksulla, Okavango- ja Kafuejoissa, Kasain yläjuoksulla, Bangweulujärvessä ja Chambeshijoessa. Lisäksi sitä on tavattu Mosambikista Revuejoesta, joka sijaitsee niin kaukana idässä luonnolliselta levinneisyysalueelta, että se saattaa olla reliktipopulaatio. Lajia tavataan erityisesti hiljaa virtaavissa vesissä, seisovissa vesissä ja tulvatasangoilla.
Tummatilapia syö erityisesti mikroskooppista levää, kuten piilevää, ja hajoavaa orgaanista ainetta. Nuoret yksilöt saattavat syödä myös pieni selkärangattomia ja eläinplanktonia.
Tummatilapia lisääntyy kesäisin. Koiraat rakentavat pesän matalahkoon veteen, ja ne myös vartioivat sitä. Laji kutee lähellä jokien ja järvien rantoja. Naarat hautovat munia ja poikasia suussaan.
Kuulakaktukset

Kuulakaktukset ("Parodia") on pienikokoisia, enimmäkseen pallomaisia ja värikkäästi kukkivia lajeja sisältävä kaktuskasvisuku. Se on suosittu kaktusharrastajien parissa ja sen seurauksena se on jaettu satoihin lajeihin, joista monet eivät ole oikeutettuja. Myös on erotettu paljon eri sukuja, jotka tieteellisessä tutkimuksessa ovat osoittautuneet aiheettomiksi. Sellaisia ovat "Brasilicactus", "Brasiliparodia", "Eriocactus", "Notocactus" ja "Wigginsia". Tämä tietenkin aiheuttaa paljon sekaannusta harrastajille. Lajeja kuulakaktusten sukuun kertyy 66. Suvun tieteellinen nimi on annettu Paraguayn kasviston tutkijan Domingo Parodin kunniaksi.
Tuntomerkit.
Kuulakaktukset ovat yksivartisia tai mätästäviä ja matalakasvuisia kaktuksia, joiden varret ovat pallomaisia tai lyhyen lieriömäisiä. Uurteiden reunat ovat kyhmyisiä tai varsi on pelkästään kyhmyinen. Nuoret areolit ovat tavallisesti tiheävillaisia. Piikkejä on areolissa muutama tai paljon. Kukat syntyvät varren kärjen tuntumaan ja ovat suppilomaisia tai kellomaisia, kirkasvärisiä. Kuulakaktukset kukkivat päivällä. Kukkapohjuksessa on usein karvoja ja sukasia; sukaset rajoittuvat joissain tapauksissa pohjusmaljan yläosaan. Hedelmä on pallomainen, nuijamainen tai lieriömäinen, kuivahko, villakarvainen tai sukaspintainen. Avautumistavaltaan hedelmät ovat vaihtelevia. Mehevät hedelmät ovat vaaleanpunaisia. Siementen muoto on vaihteleva, samoin väri: punaisenruskeasta mustaan. Joidenkin lajien siemenissä on uloke, ns. karunkkeli eli strofioli. Joillakin lajeilla puolestaan siemenessä on piikkimäisiä tai karvamaisia ulokkeita.
Levinneisyys.
Kuulakaktukset ovat eteläamerikkalaisia kaktuksia ja ovat levinneet enimmäkseen Andien itäpuolelle Boliviassa, Brasiliassa, Paraguayssa, Uruguayssa ja Argentiinassa.
Lajit.
Kuulakaktuksia tunnetaan 66 lajia. Suomenkielinen nimi on vain kolmella.
Eric Kennington

Eric Kennington (1888-1960) oli brittiläinen taidemaalari ja kuvanveistäjä. Hän oli virallinen sotataiteilija sekä ensimmäisessä maailmansodassa (1916-1919) että toisessa maailmansodassa (1940-1945). Vuonna 1920 hän matkusti Arabiaan kuvittaakseen T. E. Lawrence teoksen "Seven Pillars of Wisdom".
Kennington osallistui ensimmäiseen maailmansotaan 13. pataljoonassa, The London Regiment, lempinimeltään ‘The Kensingtons’, vuodesta 1914 kesäkuuhun 1915. Hän haavoittui ja joutui palaamaan siviiliin. Hän maalasi tovereilleen kunnianosoituksena suuren teoksen lasilevyn takapuolelle, "Kensingtons at Laventie".
Seronga

Seronga on kylä Botswanan pohjoisosissa North-West Districtin hallintoalueella. Se sijaitsee Okavangojoen varrella Okavangon suiston pohjoisreunalla. Seronga on usean sen itäpuolella olevan pienemmän kylän alueellinen keskuskylä. Serongassa oli vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan 2 674 asukasta, ja lähikylät yhteenlaskettuna alueella asuu 3 716 ihmistä.
Serongassa on lentokenttä, johon on säännöllinen yhteys Maunin lentoasemalta. Sitä kautta kylään tulee paljon luontoturisteja.
Norrbro

Norrbro on Tukholman keskustassa sijaitseva silta, joka yhdistää Stadsholmenin saaren Norrmalmiin kulkien keskellä Norrströmiä olevan Helgeandsholmenin saaren yli. Se alkaa Tukholman kuninkaanlinnan vierestä ja kulkee Helgeandsholmenin poikki Ruotsin valtiopäivätalon itäpuolelta päättyen Kustaa Aadolfin torille.
Nykyinen Norrbro rakennettiin vuosina 1787–1807 ja sen suunnittelivat arkkitehdit Carl Fredrik Adelcrantz ja Erik Palmstedt. Sillan hiekkakivestä tehdyt holvit ovat madalletun kaaren muotoiset. Jo Jean de la Vallée ja Nicodemus Tessin nuorempi olivat suunnitelleet paikalle siltaa ja sen kumpaankin päähän rantalaituria, mutta Norrströmin pinnankorkeuden suuri vaihtelu teki tämän suunnitelman mahdottomaksi. Silta onnistuttiin lopulta rakentamaan siten, että se tehtiin rantojen tasoa korkeammalle ja sillan kumpaankin päähän rakennettiin ramppimaiset viettävät laiturit. Norrbrosta tuli 1800-luvulla suosittu kohtauspaikka. Sillan pohjoispäähän sijoitettiin vuonna 1926 pronssiset leijonapatsaat, jotka ovat kopioita egyptiläisistä veistoksista.
Norrbro on Tukholman ainoa nykypäiviin säilynyt kiviholvisilta.
Skeppsholmsbron

Skeppsholmsbron on Tukholman keskustassa sijaitseva silta, joka johtaa Blasieholmenin niemeltä Skeppsholmenin saarelle.
Ensimmäinen silta tälle paikalle rakennettiin 1640-luvulla, jolloin Skeppsholmen otettiin Ruotsin laivaston käyttöön. Gustaf de Geerin suunnittelema nykyinen silta rakennettiin vuosina 1859–1861. Se oli Ruotsin ensimmäisiä valssatusta takoraudasta tehtyjä siltoja ja se rakennettiin tunnetulla Motalan verstaalla. Sillassa on viisi aukkoa, joista jokaisen jänneväli on runsaat 30 metriä. Sillan kaiteisiin on kuvattu kuningas Kaarle XV:n monogrammi. Vuonna 1999 sillan keskiosa korvattiin uudella rakennelmalla, jossa ajoväylä on metrin alkuperäistä leveämpi. Muu silta restauroitiin.
Vasabron

Vasabron on Tukholman keskustassa sijaitseva silta, joka yhdistää Stadsholmenin saaren Norrmalmiin Helgeandsholmenin saaren länsipuolella ylittäen Norrströmin. Sillan vierellä puolivälissä virtaa on pieni Strömsborgin saari.
Edvard von Rothsteinin suunnittelema Vasabron rakennettiin vuosina 1875–1878. Samuel Owen oli jo vuonna 1830 ehdottanut riippusillan rakentamisesta tälle paikalle ja vuosina 1847–1848 järjestetyn suunnittelukilpailun voitti puolestaan Georg Theodor Chiewitz ehdotuksellaan valurautaisesta sillasta, mutta kumpikaan suunnitelma ei toteutunut. Lopullisessa sillassa on seitsemän teräskaariaukkoa. Kaiteet ovat valurautaa ja vedenalaiset perustukset betonia.
Årstan sillat

Årstan sillat ovat kaksi vierekkäistä rautatiesiltaa, jotka kulkevat Tukholmassa Årstavikenin lahden yli Södermalmin ja Årstan välillä. Molemmat sillat ylittävät nimellä Årsta holmar tunnetun pienen saariryhmän.
Vanhempi, itäinen silta on rakennettu vuosina 1924–1929. Sen suunnitteli kansainvälisen kilpailun pohjalta arkkitehti Cyrillus Johansson ja rakentamista johtivat insinöörit Ernst Nilsson ja Salomon Kasarnowsky. Silta on tehty muistuttamaan akveduktia. Läntinen, uudempi silta rakennettiin ensimmäisen rinnalle vuosina 2000–2005, jotta Tukholman keskustan kautta kulkevaa junaliikennettä voitaisiin lisätä. Sillan suunnitteli kansainvälisen kilpailun pohjalta arkkitehtitoimisto Foster and Partners ja sen rakennutti Ove Arup A/S. Uusi silta on punaiseksi maalattua betonia ja seisoo kymmenen jykevän pilarin varassa. Sillalla kulkee ratakiskojen ohella myös kävely- ja pyörätie.
Riksbron

Riksbron on Tukholman ydinkeskustassa sijaitseva silta, joka ylittää Norrströmin pohjoisen haaran ja yhdistää Helgeandsholmenin saaren Norrmalmiin välittömästi Ruotsin valtiopäivätalon pohjoispuolella. Se toimii jatkeena Norrmalmin puoleiselle Drottninggatanille ja Helgeandsholmenin puoleiselle Riksgatanille sekä Helgeandsholmenilta edelleen Stadsholmenille johtavalle Stallbron-sillalle.
Riksbron rakennettiin vuonna 1931. Betonisen sillan suunnitteli arkkitehti Ragnar Östberg ja rakennutti insinööri K. A. Wickert. Riksbron on samansuuntainen läheisen Norrbron kanssa, mutta siinä missä Norrbro on kolmiaukkoinen holvisilta, Riksbronissa on vain yksi leveä jänne.
Victoria Borisova-Ollas

Victoria Borisova-Ollas (s. 1969 Vladivostok) on venäläis-ruotsalainen säveltäjä. Hän opiskeli Moskovan konservatoriossa muiden muassa Nikolai Korndorfin johdolla; Korndorfin muistolle Borisova-Ollas omisti myöhemmin teoksensa "The Kingdom of Silence" (2003). Borisova-Ollas täydensi opintojaan Yhdistyneessä kuningaskunnassa sekä Ruotsissa, johon hän muutti vuonna 1992. 
Borisova-Ollasin teoksissa on usein uskonnollinen sanoma; hänen tärkein inspiraation lähteensä on Psalmien kirja. Hänen teoksilleen valitsemansa nimet on usein otettu pyhistä kirjoituksista. Hänen musiikkiinsa ovat vaikuttaneet myös muun muassa maalaustaide sekä Vladimir Nabokovin, Salman Rushdien ja William Shakespearen kirjallisuus. Borisova-Ollas on saanut teoksillaan useita palkintoja, kuten Ruotsin kuninkaallisen musiikkiakatemian palkinnon ensimmäisestä sinfoniastaan sekä Ruotsin säveltäjäliiton Hilding Rosenberg -palkinnon. Vuonna 2011 Borisova-Ollasista tuli ensimmäinen nainen, joka voitti Christ Johnson -sävellyspalkinnon Ruotsin kuninkaalliselta musiikkiakatemialta; tämä palkinto tuli klarinettikonsertosta "Golden Dances of the Pharaohs".
Tšekin kansallinen sinfoniaorkesteri

Tšekin kansallinen sinfoniaorkesteri () on Tšekissä toimiva sinfoniaorkesteri, jonka perusti vuonna 1993 Jan Hasenöhrl. Orkesterin "henkiseksi isäksi" on nimetty kapellimestari Zdeněk Košler. Vuonna 1996 Paul Freeman aloitti pääkapellimestarin työt, joita hän jatkoi kymmenen vuoden ajan. Vuoden 2007 alussa Libor Pešek nimitettiin hänen seuraajakseen.
Orkesteri tunnetaan monipuolisuudestaan. Sen ohjelmistoon kuuluu perinteisen taidemusiikin lisäksi nykymusiikkia, elokuvamusiikkia, jazzia ja musikaaleja. Kesäisin orkesteri järjestää Prahan Proms-festivaalin, joka houkuttelee yleisöä suurilla kansainvälisillä esiintyjillä. Orkesterin kanssa ovat toistuvasti työskennelleet muiden muassa Ennio Morricone, Lalo Schifrin, James Morrison, Pino Donnagio, Giuliano Taviani ja Steven Mercurio. Orkesteri on myös säestänyt Andrea Bocellia, Stingiä ja George Michaelia. Kiertueillaan orkesteri on päässyt esiintymään Britteinsaarille, Ranskaan, Espanjaan, Arabiemiraatteihin, Japaniin, Meksikoon, Australiaan ja Uuteen-Seelantiin. 
Tšekin kansallinen sinfoniaorkesteri on esiintynyt black metal -yhtye Dimmu Borgirin kanssa Wacken Open Air -festivaalilla. Orkesteri myös soittaa Ulf Lundellin levyllä "På andra sidan drömmarna".
Sinfoniaorkesteri on julkaissut useita kultalevyjä. Sille on myönnetty muun muassa Gustav Mahler -palkinto Mahlerin teosten tulkinnoista.
Chicago Sinfonietta

Chicago Sinfonietta on Chicagossa vuonna 1987 perustettu keskikokoinen orkesteri (sinfonietta). Sen ensimmäinen kapellimestari oli Paul Freeman, jonka johdolla orkesteri alkoi esittää harvoin esitettyä afroamerikkalaisten säveltäjien musiikkia. Tämän tuloksena syntyi muun muassa kolmiosainen levysarja "African Heritage Series". Orkesteri hyödynsi myös epätavallisia soittimia, kuten säkkipilliä, steel pania ja sitaria. Se teki kokeiluja myös sellaisten tyylilajien kuin ghazalin ja hip hopin parissa. Sinfonietta pääsi pian tekemään Euroopan-kiertueita. 
Yo-Yo Ma teki ensimmäisen ammattimaisen esiintymisensä Chicago Sinfoniettan kanssa. Vuonna 2011 Freeman lopetti työnsä orkesterin johdossa, ja samana vuonna Yo-Yo Ma piti konsertin Freemanin kunniaksi; hänen kanssaan esiintyivät Anthony McGill ja Jeremy Jordan. Freemanin seuraajaksi valittiin Mei-Ann Chen.
Suur-Merijoen lentokenttä

Suur-Merijoen lentokenttä (myöh. Seleznjovon lentokenttä, , myös Viipurin lentokenttä) on vuonna 1929 Viipurin maalaiskuntaan perustettu lentokenttä. Se toimi suomalaisena sotilaslentokenttänä talvisodan loppuun saakka ja myöhemmin Neuvostoliiton aikana lentomekaanikkojen koulutuskenttänä, kunnes toiminta 1990-luvun alussa lakkautettiin. Suur-Merijokea käytettiin 1930-luvun lopulla myös siviili-ilmailuun, kun se toimi Viipurin lentokenttänä. Nykyään alue kuuluu Seleznjovon eli Tienhaaran kuntaan.
Historia.
Sotilaslentokenttä.
Lentotoiminta Suur-Merijoen kartanon maille perustetulla kentällä alkoi maaliskuussa 1930, jolloin paikalle saapuivat ensimmäiset de Havilland D.H.60 Moth -koneet. Varuskunnan upseerikerho sijoitettiin kartanon päärakennukseen ja sitä kutsuttiin jopa Euroopan hienoimmaksi. Vuoden 1933 organisaatiouudistuksessa Suur-Merijoen kenttä sai nimen Lentoasema 5 (LA5) ja kentällä toiminut hävittäjälaivue nimen Lentolaivue 12. Helmikuussa 1934 aloitti toimintansa Lentolaivue 26, joka siirrettiin vuoden 1938 organisaatiouudistuksen yhteydessä Uttiin. Vastaavasti Suur-Merijoelle perustettiin 1. tammikuuta 1938 Lentorykmentti 1, johon kuuluivat Lentolaivue 26:n tilalle saapunut Lentolaivue 10 sekä vastaperustettu Lentolaivue 14. Ilmavoimien rauhanajan kokoonpano hajotettiin lokakuussa 1939, jonka jälkeen talvisodan ajaksi Suur-Merijärvelle jäi vain Lentolaivue 12. Jatkosodan liikekannallepanon yhteydessä 17. kesäkuuta 1941 Lentorykmentti 1 lakkautettiin ja se aloitti toimintansa uudelleen toukokuussa 1942 Aunuksen Karjalassa.
Sodan jälkeen Suur-Merijoen lentokenttä oli tyhjillään ilmeisesti vuoteen 1952 saakka, jolloin Neuvostoliitto perusti sinne teknikkoupseereja ja lentomekaanikkoja kouluttaneen tukikohdan. Toiminta loppui 1990-luvun alussa Neuvostoliiton hajoamisen myötä. Nykyään kentällä on runsaasti sinne hylättyä kalustoa, kuten Mi-8 -helikoptereita.
Siviili-ilmailu.
Aero Oy (nyk. Finnair) aloitti Suomen ensimmäisen sisäisen lentoreitin 1. toukokuuta 1937 Helsingistä Viipuriin. De Havilland D.H.89 Dragon Rapide -koneilla lennettiin Malmin lentoaseman ja Suur-Merijoen välistä tunnin kestänyttä reittiä, jota vuonna 1938 jatkettiin Viipuriin tultaessa vielä Imatralle. Päivittäin oli kaksi lentovuoroa. Kesällä 1939 lennot oli järjestetty niin, että Viipurin ja Tampereen väliä oli Helsingin kautta mahdollista matkustaa edestakaisin saman päivän aikana. Koska Suur-Merijoki oli Ilmavoimien kenttä, suunniteltiin Viipurissa oman rakentamista kaupungin itäpuolelle, mutta sotavuosien johdosta hanke ei milloinkaan toteutunut. Helsingin ja Viipurin väliset lennot jatkuivat aina talvisodan aattoon lokakuuhun 1939 asti.
Tremellales

Tremellales on Tremellomycetes-luokkaan kuuluva lahko. Siihen kuuluville lajeille on yhteistä meduusamainen rakenne. Lahkoon kuuluvia heimoja ovat Carcinomycetaceae, Cuniculitremataceae, Phragmagmoxenidiaceae, Rhynchogastremataceae, Sirobasidiaceae, Tetragoniomycetaceae ja Tremellaceae.
Chris Summers

Chris Summers (s. 5. helmikuuta 1988) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka pelaa Saksan DEL-liigaseura Nürnberg Ice Tigersissa.
Ura.
Summers varattiin Phoenix Coyotesiin 29. sijalla . 
Ensimmäisen seniorivuotensa 2009–2010 jälkeen Summers allekirjoitti kahden vuoden tulokassopimuksen Coyotesin kanssa 31. maaliskuuta 2010. Kaudella 2013–2014 Summers teki ensimmäisen maalinsa NHL:ssä 15. maaliskuuta 2014 Calgary Flamesia vastaan.
Coyotesissa Summers pelasi viiden kauden ajan, mutta pääosin hän pelasi AHL:ssa San Antonio Rampagessa ja Portland Piratesissa. Coyotesissa hänelle kertyi 64 ottelua. Rangers hankki Summersin maaliskuussa 2015. Vaihtokaupassa Rangersiin siirtyivät Summersin lisäksi Keith Yandle ja neljännen kierroksen varausvuoro . Coyotes sai John Mooren, Anthony Duclairin ja kaksi varausoikeutta.
Summers teki kesällä 2016 jatkosopimuksen Rangersin kanssa. Hän pelasi kauden 2014–2015 lopulla ja kauden 2015–2016 aikana yhteensä kuusi ottelua Rangersissa. Farmiseura Hartford Wolf Packissa pelejä kertyi 87.
Corey Potter

Corey Potter (s. 5. tammikuuta 1984) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka pelaa NHL-seura Nashville Predatorsin organisaatiossa.
Ura.
Potter varattiin numerolla 122 New York Rangersiin . Ensimmäisen pelinsä Rangersissa hän pelasi 7. joulukuuta 2008 Calgary Flamesia vastaan. Ensimmäisen pisteensä hän sai syötäessään Dmitri Kalininin maalin 27. joulukuuta 2008. Ensimmäinen maali syntyi Carolina Hurricanesia vastaan 2. huhtikuuta 2009.
Potter siirtyi vapaana agenttina Pittsburgh Penguinsiin 16. heinäkuuta 2010. 1. heinäkuuta 2011 Potter teki vuoden kaksisuuntaisen sopimuksen Edmonton Oilersin kanssa. 9. tammikuuta 2012 Potter sopi Oilersin kanssa kahden vuoden jatkosta joukkueessa. Kauden 62. ottelussa hän jäi Anaheim Ducksin Bobby Ryanin taklaamaksi. Hän sai aivotärähdyksen ja joutui olemaan loppukauden sivussa. 
2. lokakuuta 2012 Potter siirtyi NHL:n työsulun ajaksi itävaltalaiseen Vienna Capitalsiin. Hän teki 17 ottelussa neljä pistettä ennen paluutaan Oilersiin työsulun loputtua. Kauden 2013-2014 vaihtojen takarajapäivänä Oilers asetetti Potterin waiver-listalle, josta Boston Bruins hänet poimi.
Potter siirtyi kauden jälkeen vapaaksi agentiksi ja teki Calgary Flamesin kanssa yhden vuoden kaksisuuntaisen sopimuksen 5. syyskuuta 2014.
Muotovaatimus

Muotovaatimus tai muotomääräys tarkoittaa oikeustieteessä sitä, että jokin toimi tulee tehdä tietyllä tavalla, jotta se olisi pätevä. Esimerkiksi sopimusoikeudessa pääsääntönä on muotovapaus. Poikkeustapauksissa laki tai osapuolten sopimus edellyttää sitä, että tulee käyttää tiettyä muotoa. Esimerkiksi sopimuksessa voidaan edellyttää, että kaikki muutokset tai ilmoituksen suorituksista tulee tehdä kirjallisesti.
Jos muotomääräystä ei noudateta, kyse on muotovirheestä.
Suomen kansallisessa lainsäädännössä on useita säännöksiä siitä, että toimenpiteen tulee olla määrämuotoinen, jotta se olisi pätevä ("varsinainen muotomääräys"). Esimerkiksi testamentti tulee hätätilatestamenttia lukuun ottamatta olla kirjallinen ja se tulee kahden esteettömän todistajan yhtä aikaa läsnä ollen todistaa oikeaksi. Myös hätätilatestamentti tulee tehdä määrätyssä muodossa. Avioehtosopimus tulee tehdä kirjallisesti ja kahden esteettömän todistajan on se todistettava ja lisäksi avioehtosopimus tulee rekisteröidä Digi- ja väestötietovirastossa tai Ahvenanmaan valtionvirastossa. Kiinteistön kauppa tai lahja tulee tehdä kirjallisesti kaupanvahvistajan myötävaikutuksella. Myös avioliiton solmiminen on määrämuotoinen toimi. Joissakin tapauksissa vaaditaan, että sopimus tehdään kirjallisesti ilman todistajia. Tällaisia sopimuksia ovat maanvuokrasopimus ja sopimus osakeyhtiön perustamisesta.
Oikeustieteessä tunnetaan myös "epävarsinaiset muotomääräykset", joiden laiminlyönnin seurauksena on haitallisena pidettävä vaikutus. Tällaisina vaikutuksina voi olla rangaistus, sopimuksen täytäntöönpanokelpoisuuden heikentyminen ja rekisteröintikelvottomuus.
Kolmannen ryhmän muotomääräyksiä muodostavat "ohjesisältöiset muotomääräykset". Ne on annettu ohjeeksi muun muassa todistelun helpottamiseksi. Niiden noudattamatta jättämisestä ei ole muita haitallisia seuraamuksia.
Tom Mboya

Thomas Joseph ”Tom” Mboya (15. elokuuta 1930 – 5. heinäkuuta 1969) oli kenialainen poliitikko. Hän toimi pääneuvottelijana Kenian itsenäistymisessä Britanniasta ja oli mukana perustamassa Nairobi People's Congress Party -puoluetta sekä Kenian afrikkalaista kansallisliittoa (KANU). 1960-luvun lopulla hän toimi Kenian suunnittelu- ja kehitysministerinä. Hän joutui salamurhan uhriksi heinäkuussa 1969 Nairobissa.
Katolisen koulun käytyään Mboya opiskeli Oxfordin yliopistossa ja toimi sitten kotimaassaan terveydenhuollon tarkastajana. Hänet valittiin Jomo Kenyattan afrikkalaisen liiton (KAU) rahastonhoitajaksi vähän ennen poliittisten järjestöjen kieltämistä 1953. Mboya toimi sitten ammattiyhdistysliikkeen piirissä ja kiersi maailmaa laajoilla opintomatkoilla. Hänet valittiin vuonna 1960 perustetun KANU:n ensimmäiseksi pääsihteeriksi ja johdatti puolueen vaalivoittoon 1961. Vuonna 1963 puolue voitti vankilasta vapautuneen Kenyattan johdolla valtaosan parlamenttipaikoista. Itsehallinnon saaneen Kenian pääministeriksi nousi Kenyatta ja oikeusministeriksi Mboya.
Mboyan salamurhasta epäiltiin Jomo Kenyattaa, koska hän olisi kokenut Mboyan kilpailijakseen presidentin tehtävässä. Yhdysvaltain 44. presidentin Barack Obaman kenialainen isä Barack Obama vanhempi oli Mboyan heimoveli ja ystävä. Hän todisti Mboyan murhaoikeudenkäynnissä ja uskoi joutuneensa itse sen jälkeen tappoyrityksen uhriksi.
Annihilated

Annihilated on yhdysvaltalainen brutaalin death metalin yhtye, jonka kitaristit Eric Matranga ja Robert Fimbres perustivat vuonna 2008 Los Angelesissa, Kaliforniassa.
Vuonna 2012 yhtye julkaisi EP-levyn "Injected", jolla bassokitaraa soitti Decapitatedissa soittanut Marcin Rygiel. Heinäkuussa 2013 Blabbermouth uutisoi Annihilatedin solmineen levytyssopimuksen Unique Leader Recordsin kanssa. Esikoisalbumi, "XIII Steps to Ruination", julkaistiin 28. lokakuuta 2014.
Isoruoko-orneero

Isoruoko-orneero ("Limnornis curvirostris") on orneeroiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Isoruoko-orneeroa tavataan Argentiinassa, Brasiliassa ja Uruguayssa. Lajia on kuvattu melko yleiseksi, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Pikkuruoko-orneero

Pikkuruoko-orneero ("Limnoctites rectirostris") on orneeroiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Pikkuruoko-orneeroa tavataan Brasiliassa, Uruguayssa ja Argentiinassa. Laji on luokiteltu silmälläpidettäväksi, koska sen populaatio on pieni ja sirpaloitunut, ja koska se saattaa olla vähenemässä elinympärsitöjen tuhoutumisen vuoksi.
Grand Theft Auto -klooni

Grand Theft Auto -klooni on videopeliklooni ja toimintaseikkailupelin alalajityyppi, joka jäljittelee pelattavuudeltaan "Grand Theft Auto" -pelisarjaa. Pelit sijoittuvat avoimeen pelimaailmaan ja niissä voi liikkua vapaasti ympäriinsä ja käyttää erilaisia kulkuneuvoja ja aseita. Peleistä löytyy usein suoritettavia päätehtäviä ja sivutehtäviä. Tarinat peleissä käsittelevät yleensä vahvoja aiheita, kuten väkivaltaa ja rikollisuutta. Esimerkkejä peleistä ovat muun muassa "The Simpsons Hit &amp; Run", "True Crime" -pelisarja, "Crackdown" ja "Total Overdose".
Brayden McNabb

Brayden McNabb (s. 28. tammikuuta 1991) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelaa NHL-seura Vegas Golden Knightissa. Hän on Buffalo Sabresin 66. varaus .
Ura.
McNabb varattiin WHL:ään toisella kierroksella 37. pelaajana vuonna 2006. Hän debytoi Kootenay Icessa pelaten joukkueen kolmessa viimeisessä ottelussa kaudella 2006–2007.
Kaudella 2007–2008 McNabb teki 65 ottelussa kaksi maalia ja syötti yhdeksän eli yhteensä 11 tehopistettä. Kymmenessä pudotuspeliottelussa hän sai yhden syöttöpisteen.
Kaudella 2008–2009 McNabb pelasi puolustavana puolustajana. 67 pelissään hän teki kymmenen maalia ja syötti 26. Hän istui jäähyllä 140 minuuttia. Hän syötti neljässä pudotuspeliottelussaan viisi maalia. Hän pelasi CHL:n parhaiden lupausten ottelussa Team Orrin paidassa. Hän syötti ottelussa kolme maalia ja sai plus/miinus -saldokseen +3. Hän edusti Kanadaa alle 18-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailuissa 2009. Hän osallistui myös Ivan Hlinkan muistoturnaukseen 2008, jossa Kanada voitti kultaa.
26. kesäkuuta 2009 järjestetyssä McNabb varattiin Buffalo Sabresiin.
18. toukokuuta 2011 Sabres ja McNabb solmivat kolmen vuoden mittaisen tulokassopimuksen. 26. marraskuuta 2011 Buffalo nosti McNabbin AHL-yhteistyöjoukkue Rochester Americansista. Hän teki ensimmäisen NHL-maalinsa 26. joulukuuta 2011 Washington Capitals.
5. maaliskuuta 2014 McNabb vaihdettiin joukkuetoverinsa Jonathan Parkerin ja kahden varausvuoron kanssa Los Angeles Kingsiin, joka antoi tilalle oikean laitahyökkääjän Hudson Faschingin ja puolustaja Nicholas Deslauriersin. McNabb teki Kingsin kanssa kahden vuoden jatkosopimuksen kauden 2013–2014 jälkeen.
Marraskuussa 2024 McNabb solmi Golden Knightsin kanssa kolmivuotisen ja yhteensä 10,95 miljoonan dollarin arvoisen jatkosopimuksen.
Cyperus articulatus

Cyperus articulatus on sädekaisloihin kuuluva sarakasvi. Se kasvaa laajalla alueella vesistöjen varsilla ympäri tropiikkia ja subtroopiikkia. Korret kasvavat leensä 40–140 senttimetriä korkeaksi, ja lehtitupet ovat 10–25 senttimetriä pitkiä. Lehti on yleensä lavaton.
Kuvaus.
"Cyperus articulatus" -lajin korret ovat yleensä pyöreitä, ja niitä on 1–3. Korsi kasvaa yleensä 40–140 senttimetriä korkeaksi, mutta voi kasvaa jopa 200 senttimetriseksi; korsi on juurestaan 4–12 millimetriä paksu ja kärjestä 1,5–2,5 millimetriä paksu. Kasvin maavarsi voi olla jopa kaksi metriä pitkä. Korren juuressa on kaksi tai kolme lehtituppea, jotka ovat 10–25 senttimetriä pitkiä, irtonaisia ja paperisia. Lehdet ovat yleensä lavattomia.
Lajilla on 1–5 tähkää, siinä on 5–7 laitakukkaa, jotka ovat 0,3–8 senttimetriä pitkiä. Suojuslehtiä on 2–4, ja ne ovat kolmiomaista tasasoukkiin. Tähkyläranka on pysyvä ja 0,4 millimetriä leveät pallet ovat läpinäkyviä ja valkeahkoja tai oljenkeltaisia. Tähkylöitä on 5–10 ja ne ovat 10–35 millimetriä pitkiä ja 1,1–2 millimetriä leveitä. Kukkien ponsit ovat 1,7–2,4 millimettiä pitkiä, ja niiden vartalo on 1,2–3,6 millimetriä pitkä ja luotti 1,7–6 millimetriä pitkä. Pähkylä 1,2–1,6 millimetriä pitkä ja 0,4–0,6 millimetriä leveä, ruskea, perällinen ja munan- tai luumunmuotoinen.
Levinneisyys ja elinympäristö.
"Cyperus articulatus" on levinnyt laajalle alueelle trooppisella ja subtrooppisella vyöhykkeellä. Sitä kasvaa natiivina Afrikassa, Aasian lauheissa ja trooppisissa osissa, Australiassa sekä Pohjois- ja Etelä-Afrikassa. Afrikassa sitä tavataan koko mantereella, mutta erityisesti läntisillä, eteläisillä, itäisillä ja koillisilla alueilla.
"Cyperus articulatus" on monivuotinen kasvi, joka kasvaa lammissa, ojissa, joissa, soilla, järivssä ja kanavien rannoilla. Sitä kasvaa sekä paikallaan pysyvissä että hitaasti virtaavissa vesissä.
Kasper Vuorinen

Kasper Vuorinen (s. 22. huhtikuuta 1984) on suomalainen lentopalloilija ja lentopallovalmentaja. Hän toimii kaudella 2019–2020 Mestaruusliigassa Raision Loimun päävalmentajana.
Hän pelasi kaudella 2018–2019 Mestaruusliigassa Raision Loimun joukkueessa.
Kauden 2014–2015 Vuorinen pelasi Iranin Superliigassa. Aiemmin urallaan hän on pelannut Suomessa Hurrikaani Loimaan (vuoteen 2010), Muuramen Lentopallon (2010–2013) ja Kokkolan Tiikereiden (2013–2014) joukkueissa. Kauden 2013–2014 aikana Vuorinen voitti Tiikereiden riveissä Suomen Cupin mestaruuden ja SM-hopeaa. Vuorinen valittiin kauden 2013–2014 päätteeksi uransa ensimmäistä kertaa Suomen miesten maajoukkueryhmään. Hänet valittiin maajoukkueryhmään myös vuonna 2015. A-maaotteluita hän ei ole vielä toistaiseksi pelannut ainuttakaan. 
Vuorisesta tuli ensimmäinen suomalainen Iranin Superliigassa lentopalloillut pelaaja vuonna 2014. Hänen seuransa oli Javanheri Gonbad VC. Vuorinen ehti pelata jo kauden 2014–2015 aikana Suomessa 1-sarjassa Kyky Betsetin riveissä, mutta hän siirtyi nopeasti lopulta Iraniin ammattilaiseksi, kun kautta oli ehtinyt kulua vasta muutama viikko. Javanheri Gonbad VC eteni Iranin liigassa pudotuspeleihin, mutta putosi ensimmäisellä kierroksella Urmialle. Urmia oli lopulta Iranin liigassa toinen. Kauden 2015–2016 alun Vuorinen pelasi kotimaassa Loimun riveissä. Hän siirtyi tammikuun lopussa sopimuksessaan olleen ulkomaalaispykälän mahdollistamana Tšekin Extraligassa pelaavaan Kocouři Příbramiin. Vuorinen passasi tšekkiläisseuransa ykkösmiehenä loppukauden, joka päättyi puolivälierissä koettuun putoamiseen aina loppuotteluihin edennyttä Libereciä vastaan.
Vuorinen pelasi kauden 2017–2018 itävaltalaisessa SK Posojilnica Aich/Dobissa ja voitti sekä Itävallan että Keski-Euroopan Mevza-sarjan mestaruudet. Hän palasi kaudeksi 2018–2019 Loimuun.
Pelipaikaltaan Vuorinen on passari. Hän on 190 senttimetriä pitkä ja Loimaan Jankon juniorikoulun kasvatti. Hän on opiskellut Jyväskylän yliopiston liikunta- ja terveystieteiden tiedekunnassa.
Muuta.
Vuorinen kirjoitti blogia seikkailuistaan Iranin lentopallokentillä – ja niiden ulkopuolella.
Kate Upton

Katherine Elizabeth ”Kate” Upton (s. 10. kesäkuuta 1992 St. Joseph, Michigan) on yhdysvaltalainen malli ja elokuvanäyttelijä. Hän on esiintynyt muun muassa "Sports Illustratedin" uimapukunumeron kannessa useana vuonna sekä "Vanity Fairin" kannessa.
Tausta.
Upton syntyi Michiganissa Shelley (o.s. Davis) ja Jeff Uptonille. Hänen isänsä on Texasin entinen tennismestari ja nykyinen liikunnanopettaja. Uptonin perhe muutti Melbourneen, Floridaan vuonna 1999. Nuorena Upton pääsi mukaan American Paint Horse Associationin kansalliselle tasolle. Hän oli taitava ratsastaja ja kilpaili myös kansainvälisellä tasolla voittaen useita palkintoja. 
Ura.
Uptonin mallinura alkoi vuonna 2008, kun hän meni mallitoimisto Eliten koe-esiintymiseen Miamissa. Hän pääsi sisään samana päivänä ja muutti New Yorkiin, jossa hän teki sopimuksen IMG Models -mallitoimiston kanssa. Uptonin ensimmäiset mallintyöt olivat vaatemerkeillä Garage ja Dooney &amp; Rourke. Hän oli Guessin mainoskasvo 2010–2011. Lisäksi Upton on poseerannut muun muassa Amerikan ja Italian "Cosmopolitanin", "Esquiren" ja "Voguen" kannessa sekä Ranskan "Elle"-lehdessä. "Sports Illustratedin" uimapukunumerossa hän esiintyi ensimmäisen kerran vuonna 2011.
Upton on esiintynyt elokuvissa "Tower Heist" (2011), "Nuija, nuijempi ja täysnuija" (2012) ja "Se toinen nainen" (2014).
Yksityiselämä.
31. elokuuta 2014 Uptonin sekä muutaman muun naisjulkkiksen alastonkuvia levitettiin laittomasti Internetiin. 
Upton avioitui baseballpelaaja Justin Verlanderin kanssa 4. marraskuuta 2017. Heidät piti vihkiä jo 1. marraskuuta Toscanassa Italiassa, mutta he eivät päässeet omiin häihinsä miehen työesteen vuoksi. Marraskuussa 2018 Upton synnytti parin esikoistyttären.
Kali Linux

Kali Linux (aiemmin nimellä BackTrack) on Debianiin pohjautuva jakelupaketti, joka on suunniteltu tekniseen rikostutkintaan ja penetraatiotestaamiseen. Sitä ylläpitää ja rahoittaa Offensive Security Ltd. Sen kehittivät Offensive Securityn Mati Aharoni ja Devon Kearns BackTrack-käyttöjärjestelmän uudelleenkirjoittamisen kautta.
Kali Linuxissa tulee mukana lukuisia penetraatiotestaamiseen tarkoitettuja ohjelmia, kuten nmap (porttiskannausohjelma), Wireshark (snifferi), John the Ripper (salasanojen murtaja) ja Aircrack-ng (WLAN-verkkojen penetraatiotestaamiseen tarkoitettu ohjelmistopaketti). Järjestelmän voi käynnistää live-CD:ltä, irrotettavalta tiedontallennusvälineeltä (esim. USB-muistilta) tai virtuaalikoneessa. Se on yksi tietoturva-aukkojen hyväksikäyttöön tarkoitetun Metasploit Framework -työkalun tuetuista alustoista.
Käyttöjärjestelmässä on rikostutkintaan tarkoitettu moodi, jossa sisäiseen kiintolevyyn ei kosketa ja muun muassa USB muistien automaattinen käyttö on kytketty pois käytöstä.
Kali Linux on saatavilla x86- ja x86-64 (x64) -arkkitehtuurin laiteille, sekä ARM-pohjaisille Raspberry Pi- ja Chromebook-tietokoneille
Ise-jingū

Ise-jingū (), virallisesti vain Jingū (), on šintolainen pyhäkkökompleksi Isen kaupungissa Mien maakunnassa Japanissa. Pyhäkkökompleksiin kuuluu kaksi tärkeää pyhäkköä, jotka sijaitsevat kuuden kilometrin päässä toisistaan: "Naikū" eli sisin pyhäkkö ja "Gekū" eli ulkoinen pyhäkkö. Näiden lisäksi alueeseen kuuluu noin 120 apupyhäkköä. Isen pyhäkkö on pyhitetty auringonjumalatar Amaterasulle. Se on Japanin tärkein šintolaispyhäkkö.
Isen pyhäköissä toimii nykyisin noin sata pappia, joista ylimmäinen on keisari Akihiton sisar, prinsessa Atsuko Ikeda. Isen keskeisiä riittejä ovat lokakuun uuden riisisadon kiitosjuhla "kannamesai", runsaan sadon saamisen rukousjuhla "toshigoi-no-matsuri", sekä kesä- ja joulukuinen "tsukinamisai".
Sisin ja ulkoinen pyhäkkö on rakennettu pystypaalujen väliin, ja niiden arkkitehtuuri edustaa hyvin vanhaa tyyliä ajalta ennen buddhalaisuuden tuloa Japaniin. Sisin pyhäkkö on rakennettu japaninsypressistä "shinmei"-tyylillä. Ulkoinen pyhäkkö on samankaltainen, joskin niiden kattorakenteissa on hiukan eroja. Sisimmän pyhäkön ympärillä on neljä aitaa. Vierailijat pääsevät ainoastaan ensimmäisen aidan sisäpuolelle, ja vain ylipappi pääsee pyhäkön sisälle.
Sisimmässä pyhäkössä säilytetään vanhaa peiliä, joka periytyy legendan mukaan auringonjumalatar Amaterasulta yli 2000 vuoden takaa. Peiliä ja sen säilytysarkkua ei tiettävästi ole nähnyt kukaan sitten keisari Meijin 1800-luvulla.
Kahden pääpyhäkön lisäksi alueella on esimerkiksi "toriita", riisinsäilytysvarasto ja tanssipaviljonki, jota käytetään avioliiton vahvistamisseremonioissa.
Kaksi pääpyhäkköä ja neljätoista apupyhäkköä puretaan ja rakennetaan uudelleen joka kahdeskymmenes vuosi, viimeksi 2013. Uusi pyhäkkö rakennetaan aina edellisen viereen tyhjälle tontille. Pyhäköt uusitaan osin rituaalisen puhtauden vaatimuksista, uuden aikakauden merkiksi, ja osin esteettisistä syistä, sillä maalaamaton puu tummenee ajan myötä.
Isen pyhäköt pystytettiin alun perin Japanin keisarien kunniaksi ja vallan symboleiksi. 1400-luvun lopulla pyhäkön kunnioitus oli suurimmillaan, ja pyhäkön apupapit kiertelivät maakuntia keräämässä varoja pyhäkön ylläpitoon kehotellen ihmisiä tekemään pyhiinvaelluksen Iseen. Ennen vuotta 1467 pyhäköt eivät olleet avoinna tavalliselle väelle, mutta keisarin vallan vähettyä kaikki päästettiin sisään, buddhalaismunkkeja ja -nunnia lukuun ottamatta. Hekin pääsivät pyhäköihin vuoden 1868 jälkeen.
Hazaradžat

Hazaradžat on vuoristoinen alue Keski-Afganistanissa. Alueen valtaväestö muodostuu hazaroista. Alue oli pitkään Afganistanin keskushallinnon vallan ulkopuolella ja varsinaisesti se vallattiin vasta 1800-luvun lopulla.
Maantiede ja väestö.
Hazaradžat käsittää alueita Afganistanin Bamiyanin, Ghaznin, Ghowrin, Uruzganin ja Vardakin maakunnissa. Alue on vuoristoista ja sen pienet kaupungit on rakennettu tavallisesti aluetta halkovien jokien laaksoihin. Hazarat muodostavat alueen väestön valtaosan, mutta alueella asuu myös esimerkiksi Ghelzai-heimon paštuja.
Historia.
Hazaradžat oli pitkään lähes kartoittamatonta seutua. Paikalliset šiialaiset hazarat harjoittivat alun perin paimentolaisuutta, mutta 1800-luvulla he siirtyivät asumaan linnoitettuihin kyliin. Afganistanin paštuhallitsijoiden ote alueesta oli pitkään lähinnä nimellinen, vaikka alue sijaitsekin lähellä Afganistanin valtakeskus Kabulia. Vuosina 1891–1893 Afganistanin emiiri 'Abd al-Rahman kävi verisen sodan alueen hazaroja vastaan alistaakseen nämä viimein keskushallinnolle. Suuri osa hänen armeijastaan koostui niin sanotuista laškar-joukoista, joille oli luvattu hazarojen laidunalueita vastineeksi sotaretkeen osallistumisesta. Tuhansia hazaroja pakeni tai surmattiin ja heidän tilalleen asutettiin paštuja. Afganistanin ajautuessa kaaokseen saur-vallankumouksen jälkeen vuonna 1979 Hazaradžat oli Nurestanin ohella ensimmäisiä kapinaan nousseita alueita ja pian se oli jälleen kokonaan keskushallinnon ulkopuolella Bamejania lukuun ottamatta. Alueen hazarat perustivat yhteistyöjärjestökseen Islamilaisen Kumouksen yksimielisen Neuvoston eli lyhyesti vain Neuvoston. Keskushallinto ei yleensä edes yrittänyt ulottaa valtaansa Hazaradžatin maaseudulle ja olot olivat suhteellisen rauhalliset. Vuonna 1996 suurin osa hazaroista liittoutui hieman myöhemmin Kabulin vallanneen Taliban-liikkeen kanssa. Välit huononivat kuitenkin myöhemmin Talibanin alkaessa riisua kilpailevia ryhmiä aseista. Vuonna 1998 Taliban julisti , että šiialaisten on joko käännyttävä tai lähdettävä maasta kuoleman uhalla. Taliban valtasi suuren osan hazarojen alueista ja paikallisia surmattiin. Taliban hallinto kukistui sittemmin vuonna 2001 alkaneessa Yhdysvaltojen johtaman koalition hyökkäyksessä maahan.