tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Vinyylibromidi

Vinyylibromidi eli bromieteeni (C2H3Br) on bromattuihin alkeeneihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään polymeerien ja muiden orgaanisten yhdisteiden synteesiin.
Ominaisuudet.
Bromieteeni on huoneenlämpötilassa väritöntä kaasua. Se voidaan nesteyttää suhteellisen helposti värittömäksi nesteeksi. Ominaishajultaan yhdiste on pistävää. Vinyylibromidi on käytännöllisesti katsoen veteen liukenematonta, mutta liukenee orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin, dietyylieetteriin, asetoniin, kloroformiin ja bentseeniin. Vinyylibromidi ärsyttää voimakkaasti ihoa, silmiä ja hengitysteitä ja on karsinogeeninen yhdiste. Yhdiste on luokiteltu syöpävaaraa aiheuttavaksi kemikaaliksi.
Valmistus ja käyttö.
Vinyylibromidia voidaan valmistaa kuivan vetybromidin ja etyynin välisellä reaktiolla tai kuumentamalla 1,2-dibromietaania natriumhydroksidin vesiliuoksen kanssa.
Vinyylibromidia käytetään polymeerien, erityisesti modakryylikuitujen, palonestoaineina käytettävien yhdisteiden ja polymeerien valmistamiseen. Siitä voidaan valmistaa polyvinyylibromidia ja sitä käytetään myös komonomeerina vinyyliasetaatin, maleiinihapon tai maleiinianhydridin kanssa. Vinyylibromidin ja vinyylikloridin kopolymeeriä käytetään kankaiden päällystämiseen. Lisäksi vinyylibromidia voidaan käyttää myös eräiden lääkkeiden valmistuksessa.
Viiden pennin leffa

Viiden pennin leffa ("Nickelodeon") on Peter Bogdanovichin ohjaama brittiläis-yhdysvaltalainen komediaelokuva vuodelta 1976. Sen pääosia näyttelevät Ryan O’Neal, Burt Reynolds ja Tatum O’Neal.
Mykkäelokuvien aikakauden alkuvaiheista kertova komedia perustuu erittäin löyhästi Cecil B. DeMillen elämän varhaisvaiheisiin.
Arvioita.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Bello Romano antaa puheliaaksi kuvaamalleen elokuvalle kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
OTO Melara

OTO Melara on italialainen puolustusteollisuusyritys, jolla on tuotantolaitokset Bresciassa ja La Speziassa. Yrityksen tuotteita ovat olleet toisen maailmansodan jälkeen erityisesti 76 millimetrin laivatykit, joka käytössä 53 laivastossa ja yli 1 000 aluksessa.
Historia.
Brittiläiset Vickers ja Armstrong aloittivat yhteisyrityksen Ternin terästehtaan kanssa vuonna 1905. Uusi yhtiö sai nimekseen Vickers-Terni, jonka tehdas valmistui Melaraan La Speziaan. Tehtaalla suunniteltiin, kehitettiin ja valmistettiin aseita erityisesti Italian kuningaskunnan maavoimille ja laivastolle.
Ensimmäisessä maailmansodassa yritys valmisti pääosan Italian asevoimien kalustosta, mutta sodan jälkeinen aseiden tarpeen väheneminen pakotti yrityksen suuntautumaan siviilimarkkinoille. Se valmisti muun muassa höyrykoneita ja dieselmoottoreita, turbiineita, höyrykattiloita, propelleja ja rautatiekalustoa.
Vuonna 1922 Vickers luopui yrityksestä jättäen Ternin ainoaksi omistajaksi. Vuonna 1929 genovalainen Cantieri navali Odero ja livornolainen Cantiere navale fratelli Orlando liittyivät Terniin, jolloin muodostui Odero Terni Orlando eli OTO. Yritys loi uuden tehtaan La Speziaan mahdollistaen jopa 100 tonnin tykkien valmistamisen.
Laman seurauksena yhtiö joutui vielä samana vuonna Instituto per la Ricostruzionen (IRI) omistukseen. Samaan yritykseen liittyi vielä 1935 Ansaldo.
Natoon liittymisen jälkeen.
Vuonna 1953 yhtiö otti nimekseen OTO Melara. Ennen Italian liittymistä Natoon yritys valmisti siviilituotteita kuten traktoreita, mutta sen jälkeen se on jälleen tuottanut aseita. Laivatykkidivisioona liitettiin 1. joulukuuta 2001 Breda Meccanica Brescianaan, jolloin muodostui Otobreda. Näin muodostettu yhtiö tuottaa muun muassa DARDO CIWS -järjestelmää, Otobreda 76 mm - ja Otobreda 127/54 Compact -laivatykkejä. OTO Melaran maajoukkojen kalustamiseen liittyvät osat kuuluvat Finmeccanicaan.
Adam Hansen

Adam Hansen (s. 11. toukokuuta 1981 Southport, Queensland) on australialainen maantiepyöräilijä.
Hansen aloitti ammattilaisuransa vuonna 2007 T-Mobile Teamissa, josta hän siirtyi kaudeksi 2011 Omega Pharma-Lottoon, ja edusti samaa joukkuetta, nimeltään viimeksi Lotto Soudal, uransa loppuun, vuoteen 2020.
Hansen pitää hallussaan ennätystä peräkkäisten maaliin ajettujen suurten ympäriajojen määrässä: hän ajoi Espanjan ympäriajosta 2011 vuoden 2018 Italian ympäriajoon asti kaikki 20 Italian, Ranskan ja Espanjan ympäriajoa. Etappivoittoja hän saavutti kaksi kappaletta: Italian ympäriajossa 2013 hän voitti 7. etapin oltuaan ensin irtiotossa, ja Espanjan ympäriajossa 2014 19. etapin irtauduttuaan pääjoukosta muutama kilometri ennen maalia.
Aika-ajon Australian mestaruus
Ster Elektrotoer, kokonaiskilpailun ja 4. etapin voitto
Italian ympäriajo, 7. etapin voitto
Espanjan ympäriajo, 18. etapilla kolmas
Tour Down Under, mäkikirikilpailun voitto
Espanjan ympäriajo, 19. etapin voitto
RN Camoscio

RN Camoscio () oli Italian kuninkaallisen laivaston vuonna 1943 valmistunut Gabbiano-luokan korvetti.
Valmistus.
Alus tilattiin Livornosta Odero-Terni-Orlandolta, missä köli laskettiin 25. tammikuuta 1942. Alus laskettiin vesille samana vuonna 9. toukokuuta ja liitettiin laivastoon 6. helmikuuta 1943.
Palvelus.
Saksalaiset valtasivat 1943 aluksen, jonka liittivät laivastoonsa nimellä "Uj6081". Liittoutuneet upottivat aluksen 17. elokuuta 1944.
RN Capriolo

RN Capriolo () oli Italian kuninkaallisen laivaston vuonna 1943 valmistunut Gabbiano-luokan korvetti.
Valmistus.
Alus tilattiin Livornosta Odero-Terni-Orlandolta, missä köli laskettiin 3. kesäkuuta 1942. Alus laskettiin vesille vielä saman vuoden lopulla 5. joulukuuta.
Palvelus.
Saksalaiset valtasivat 1943 aluksen, jonka liittivät laivastoonsa nimellä "Uj6083". Alus tuhoutui ilmahyökkäyksessä 24. huhtikuuta 1944.
RN Alce

RN Alce () oli Italian kuninkaallisen laivaston vuonna 1943 valmistunut Gabbiano-luokan korvetti.
Valmistus.
Alus tilattiin Livornosta Odero-Terni-Orlandolta, missä köli laskettiin 27. toukokuuta 1942. Alus laskettiin vesille vielä saman vuoden lopulla 5. joulukuuta.
Palvelus.
Saksalaiset valtasivat 1943 aluksen, jonka liittivät laivastoonsa nimellä "Uj6084". Alus tuhoutui ilmahyökkäyksessä 24. huhtikuuta 1944.
RN Renna

RN Renna () oli Italian kuninkaallisen laivaston vuonna 1943 valmistunut Gabbiano-luokan korvetti.
Valmistus.
Alus tilattiin Livornosta Odero-Terni-Orlandolta, missä köli laskettiin 31. toukokuuta 1942. Alus laskettiin vesille vielä saman vuoden lopulla 5. joulukuuta.
Palvelus.
Saksalaiset valtasivat 1943 aluksen, jonka liittivät laivastoonsa nimellä "Uj6085". Alus tuhoutui ilmahyökkäyksessä.
RN Ape

RN Ape () oli Italian kuninkaallisen laivaston vuonna 1943 valmistunut Gabbiano-luokan korvetti.
Valmistus.
Alus tilattiin Castellammare di Stabiasta Navalmeccanicalta, missä köli laskettiin 6. toukokuuta 1942. Alus laskettiin vesille vielä saman vuoden lopulla 22. marraskuuta ja liitettiin laivastoon 15. toukokuuta 1943.
Palvelus.
Alus poistettiin palveluksesta 1980.
Albatros-luokka

Albatros-luokka oli Italian merivoimien kahdeksan korvetin muodostama alusluokka, jonka alukset oli suunniteltu ja valmistettu Italiassa 1950-luvulla. Yhdysvaltain varoilla valmistetut alukset olivat Italian, Tanskan ja Alankomaiden laivastoissa. Luokan viimeinen alus poistettiin 1991 palveluksesta Italiassa.
Matti Ylönen

Matti Ylönen (s. 27. maaliskuuta 1980) on suomalainen maailmanpolitiikan ja poliittisen talouden tutkija. Hän sijoittui syksyllä 2015 jaetulle ensimmäiselle sijalle Yalen yliopiston Amartya Sen -artikkelikilpailussa yhdessä professori Teivo Teivaisen kanssa kirjoitetulla yhteisartikkelilla. Ylösen vuonna 2018 julkaistu Maailmanpolitiikan alan väitöskirja käsitteli yritysten verosuunnittelun politiikkaa. Se palkittiin vuonna 2019 Helsingin yliopiston väitöskirjapalkinnolla.
Yhtiöiden verosuunnittelua käsittelevät tutkimukset ovat herättäneet paljon keskustelua Suomessa ja kansainvälisesti. Yhdessä Lauri Finérin kanssa vuonna 2016 julkaistu "Kaivosverotuksen kehitysmaa" -raportti on noussut merkittävään rooliin suomalaisessa debatissa Suomen kaivosverotuksen uudistustarpeista. Raportin tulokset on julkaistu myös kansainvälisesti vertaisarvioidussa artikkelissa. Stora Enson verosuunnittelua käsitellyt "Talouselämä"-lehden artikkeli ja sitä seurannut englanninkielinen vertaisarvioitu artikkeli herätti laajaa keskustelua yhtiöiden siirtohinnoitteluun liittyvästä verosuunnittelusta ja siihen liittyvistä vastuukysymyksistä.
Vuonna 2013 yhdessä Hanna Kuuselan kanssa julkaistu kirja "Konsulttidemokratia" käynnisti edelleen jatkuvan debatin ulkoa ostetun asiantuntijatiedon käytöstä ja sen poliittisista seurauksista Suomessa. Aiheen käsittelyä jatkui muun muassa vuonna 2018 "Governance"-lehdessä julkaistussa vertaisarvioidussa artikkelissa. Ylösen julkaisut maailmantalouden hallinnasta, hoivayhtiöiden verosuunnittelusta ja velan politiikasta ovat myös vaikuttaneet julkiseen keskusteluun.
Ismael Borrero

Ismael Borrero Molina (s. 6. tammikuuta 1992 Santiago de Cuba) on kuubalainen kreikkalais-roomalaisen tyylin painija, olympiavoittaja ja maailmanmestari. Borrero on 160 senttimetriä pitkä ja painaa 59 kilogrammaa. Hän edustaa Cerro Pelado -seuraa.
Borrero voitti Pan-Amerikan-mestaruuden 60 kg:n painoluokassa 2012 ja 2013 sekä 59-kiloisissa 2014. Hän voitti 2014 kultaa myös kaksista Keski-Amerikan ja Karibian kisoista. Saman vuoden MM-kilpailuissa hän oli viides.
Borrero saavutti kultaa alle 59-kiloisten sarjasta vuoden 2015 MM-kilpailuista Las Vegasista. Saman vuoden Pan-Amerikan kisoissa hän oli seitsemäs. Vuoden 2016 kesäolympialaisista Rio de Janeirosta Borrero saavutti kultaa.
Borrero voitti 67 kg:n painoluokassa vuonna 2018 kultaa Keski-Amerikan ja Karibian-mestaruuskilpailuissa, Pan-Amerikan-mestaruuskilpailuissa ja Keski-Amerikan ja Karibian kisoissa. Seuraavana vuonna hän voitti samassa painoluokassa kultaa Pan-Amerikan-mestaruuskilpailuissa, Pan-Amerikan kisoissa ja Nur-Sultanin MM-kilpailuissa.
Trey Thompkins

Howard Samuel "Trey" Thompkins III (s. 29. toukokuuta 1990 Lithonia, Georgia) on yhdysvaltalainen koripalloilija, joka edustaa Espanjan Liga ACB:ssa pelaavaa Real Madridia. Pelipaikaltaan 208-senttinen ja 111-kiloinen Thompkins on iso laitahyökkääjä.
Ura.
Seurajoukkueura.
Georgian yliopiston Bulldogs-joukkueessa yliopistokoripalloa vuosina 2008-2011 pelannut Thompkins varattiin NBA:han vuonna 2011 numerolla 37 Los Angeles Clippersin toimesta. Kaudella 2011-2012 hän pelasi NBA:ssa 24 ottelua tehden yhteensä 57 pistettä. Maaliskuussa 2013 Thompkins ja Clippers purkivat sopimuksensa.
Elokuussa 2014 Thompkins siirtyi Venäjän VTB United-liigan BK Nižni Novgorodiin. Hän debytoi kaudella 2014-2015 Euroliigassa pelaten siinä 23 ottelua. Elokuussa 2015 Thompkins siirtyi Espanjan Liga ACB:n Real Madridiin.
Maajoukkueura.
Thompkins voitti Yhdysvaltain alle 19-vuotiaiden maajoukkueen kanssa ikäluokan MM-kultaa vuonna 2009 Uudesta-Seelannista.
Saavutukset.
Maajoukkuetasolla.
Yhdysvallat
Dracula (romaani)

Dracula on irlantilaisen Bram Stokerin kirjoittama kauhuromaani, joka julkaistiin vuonna 1897. Romaanin päähenkilö on kreivi Dracula, kuolematon transilvanialainen vampyyri, joka väijyy viattomia uhreja imeäkseen heistä verta. Tarina ja Draculan hahmo perustuvat aiempaan vampyyrikirjallisuuteen sekä keskieurooppalaisiin kansantaruihin vampyyreista. Hahmon arvellaan saaneen innoitusta myös 1400-luvulla eläneeltä Valakian ruhtinas Vlad Seivästäjältä, joka seivästytti tuhansia ihmisiä ja tunnettiin liikanimellä "Dracula".
Romaani on kirjoitettu sen päähenkilöiden päiväkirjamerkintöjen muodossa.
Arviot ja menestys.
Romaani sai ilmestyttyään niin myönteisiä kuin kielteisiäkin arvioita. Esimerkiksi kirjailija Arthur Conan Doyle kutsui sitä parhaaksi paholaistarinaksi, jonka hän on moneen vuoteen lukenut. Romaani menestyi aluksi kohtuullisen hyvin, ja siitä otettiin pian lisäpainoksia. Yhdysvaltain markkinoille tarkoitettu painos ilmestyi 1899. Ensimmäinen käännös ilmestyi islanniksi 1901: siihen Stoker kirjoitti poikkeuksellisesti itse esipuheen. Suureksi menestykseksi romaani nousi 1920-luvulla, kun siitä alettiin tehdä teatteri- ja elokuvaversioita. Stokerin romaanista tuli genren suosittu perusteos, johon vampyyrikirjallisuus ja -elokuva perustuvat.
Taustatyö.
Stoker hyödynsi Draculaa varten useita lähteitä ja teki paljon taustatyötä. Hänen muistiinpanonsa ovat säilyneet, ja niistä löytyy luettelo hänen käyttämistään kirjoista. Hän luki kirjoja ihmissusista, hirviöistä, mesmerismistä ja paholaisista sekä teki muistioita erilaisista asioista kuten päänseudun vammoista. Hän tunsi myös aiempaa vampyyrifiktiota ja otti siitä vaikutteita. Draculan nimen ja muutaman ruhtinas Vlad III:een liittyvän historiallisen faktan hän löysi William Wilkinsonin kirjasta, joka käsitteli Valakiaa ja Moldovaa. Päähenkilönsä ulkoiset piirteet hän otti Sabine Baring-Gouldin ihmissusia käsittelevästä kirjasta, goottilaisen fiktion rikolliskuvauksista sekä aiemmasta vampyyrifiktiosta. Transilvania ei ollut Stokerin alkuperäinen valinta tapahtumapaikaksi: aluksi tapahtumat oli tarkoitus sijoittaa Itävallan Steiermarkiin. Transilvaniassa Stoker ei koskaan käynyt, mutta hän tunsi sen mystisen ja salaperäisen maineen sekä luki siitä kertovaa kirjallisuutta. Romaanissa kuvatun Draculan linnan esikuva on epävarma, sillä mikään linna ei tarkasti vastaa sen kuvausta, eikä Stoker tuntenut Transilvanian linnoja.
Teemat.
Romaanin teemana on nähty viktoriaanisen ajan tukahdutettu seksuaalisuus. Stoker myös kuvasi Transilvaniaa sivistyneen ja modernin maailman, etenkin viktoriaanisen ajan Britannian vastakohtana.
Suomennoksia.
• Dracula, selkosuomennos Sainio, Ari, kääntäjä ; Kehitysvammaliitto, kustantaja Kehitysvammaliitto ry 2017
Géza Imre

Géza Imre (s. 23. joulukuuta 1974 Budapest) on unkarilainen kalpamiekkailun olympiamitalisti, maailmanmestari ja Euroopan-mestari. Vasenkätinen Imre on 183 senttimetriä pitkä ja painaa 74 kilogrammaa. Hän edustaa Budapest Honvéd -seuraa.
Imre saavutti henkilökohtaisen olympiapronssin vuoden 1996 kesäolympialaisista Atlantasta. Vuoden 2004 kesäolympialaisissa Ateenassa hän oli mukana saavuttamassa joukkuehopeaa. Vuoden 2016 kesäolympialaisista Rio de Janeirosta Imre saavutti hopeaa henkilökohtaisesta kilpailusta. Imre on osallistunut urallaan viisiin kesäolympialaisiin. MM-kilpailuista hän on saavuttanut neljä kultaa, kaksi hopeaa ja neljä pronssia. Ensimmäinen henkilökohtainen kulta, joka on samalla myös Imren ainoa henkilökohtainen MM-mitali, tuli vuonna 2015 Moskovasta. EM-kilpailuista Imre on saavuttanut kuusi kultaa, neljä hopeaa ja kaksi pronssia. Mitaleista vuoden 2008 kulta ja yksi pronssia ovat henkilökohtaisia. Hänellä on myös yksi joukkuekulta ja -pronssi kesäuniversiadeista.
Imre on naimisissa käsipallon kaksinkertaisen olympiamitalistin Beatrix Kökényn kanssa. Heillä on kaksi lasta.
Tyrese Rice

Tyrese Jammal Rice (s. 15. toukokuuta 1987 Richmond, Virginia, Yhdysvallat) on montenegrolais-yhdysvaltalainen koripalloilija, joka edustaa Venäjän VTB United-liigassa pelaavaa Himki BK:ta ja Montenegron koripallomaajoukkuetta. Pelipaikaltaan 185-senttinen ja 86-kiloinen Rice on pelintekijä.
Ura.
Seurajoukkueura.
Rice pelasi Boston Collegen Eagles-joukkueessa yliopistokoripalloa vuosina 2005-2009. Jäätyään ilman NBA-varausta hän siirtyi kaudeksi 2009-2010 Kreikan A1 Ethnikin Panionios BC:hen. Kaudeksi 2010-2011 hän siirtyi saksalaiseen Artland Dragonsiin, jossa hän pelasi myös ainoastaan kauden. Kauden 2011-2012 Rice pelasi liettualaisessa BC Lietuvos Rytasissa, jonka paidassa hän debytoi Eurocupissa. Hänet valittiin myös Liettuan koripalloliigan tähdistöjoukkueeseen.
Kauden 2012-2013 Rice pelasi Saksan Bundesliigan Bayern Münchenissä. Kaudeksi 2013-2014 hän siirtyi Israelin Ligat ha'Alin Maccabi Tel Aviv BC:hen, jossa Rice voitti kauden aikana Euroliigan, Israelin mestaruuden, Israelin cupin ja Winner Cupin. 
Kaudeksi 2014-2015 Rice siirtyi Venäjän VTB United-liigan Himki BK:hon, jossa hän voitti Eurocupin ollen myös sen paras pelaaja.
Maajoukkueura.
Rice sai Montenegron kansalaisuuden vuonna 2013 haettuaan sitä. Samana vuonna hän kuului Montenegron koripallomaajoukkueeseen EM-kilpailuissa.
Saavutukset.
Seurajoukkuetasolla.
Maccabi Tel Aviv BC
Himki BK
Juojärvi (Nokia)

Juojärvi on Pirkanmaalla Nokialla ja Hämeenkyrössä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Mahnalanselän lähialueeseen. Se laskee Mahnalanselän Pohjanlahteen ja se on Jumesniemellä Keskumaan ja Kauniaisen kylien maisemien keskeinen elementti.
Maantietoa.
Järvi on 600 metriä pitkä, 400 metriä leveä ja sen pinta-ala on 12 hehtaaria. Se sijaitsee lähes kokonaan peltojen ympäröimänä, mutta sen itäranta rajoittuu metsämaahan. järveen laskee neljä pelto-ojaa ja sen luusua sijaitseen järven kaakkoiskulmassa. Laskuoja Juojärvenoja on 1,2 kilometriä pitkä ja se putoaa 15 metriä alemmaksi laskiessaan Pohjanlahteen, joka työntyy Alhonselältä lounaaseen. Järven rannat ovat soistuneita.
Rannoilla sijaitsee seitsemän loma-asuntoa sekä Juojärven talo. Järvelle pääsee Jumesniemelle vievältä yhdystieltä 2611, kun kääntyy Kauniaisiin. Nokian ja Hämeenkyrön raja ylittää järven niin, että suurempi lounaisosa jää Nokian puolelle.
Virkistys.
Juojärveä hoitaa Kauniaisten kalastuskunta.
Rubén Yáñez

Orlando Rubén Yáñez Alabart (s. 12. lokakuuta 1993 Blanes) on espanjalainen jalkapallomaalivahti, joka edustaa Segunda Divisiónissa pelaavaa Sporting Gijónia. Yáñez on oikeajalkainen.
Ura.
Seurajoukkueura.
Real Madridin junioriakatemiaan vuonna 2010 liittynyt Yáñez debytoi Real Madridin C-joukkueessa vuonna 2012. Hän pelasi kaudella 2012–2013 26 ottelua. Seuran kakkosjoukkueessa Real Madrid Castillassa Yáñez debytoi syyskuussa 2013 CD Mirandésiä vastaan. Hän pelasi kaudella 2013–2014 neljä ottelua Segunda Divisiónissa ja kaudella 2014–2015 30 ottelua Segunda División B:ssä.
Kaudeksi 2015–2016 Yáñez nousi Real Madridin edustusjoukkueeseen ja sai pelinumeron 31. Seuraavalla kaudella hän pelasi ainoan ammattilaisottelunsa Real Madridin riveissä tullessaan kentälle 30. marraskuuta 2016 pelatussa Copa del Reyn ottelussa Cultural Leonesaa vastaan ottelun 76. minuutilla.
Elokuussa 2017 Yáñez siirtyi Real Madridista Getafeen nelivuotisella sopimuksella. Hän pelasi kauden 2017–2018 lainalla Cádizissa ja kauden 2019–2020 lainalla Huescassa.
Ensiesiintymisensä Primera Divisiónissa Yáñez teki 20. joulukuuta 2020 Cádizia vastaan. Hän pelasi kaudella 2020–2021 Getafessa kymmenen pääsarjaottelua, joista nollapelejä oli neljä.
15. heinäkuuta 2022 Yáñez purki sopimuksensa Getafessa ja siirtyi kolmivuotisella sopimuksella Segunda Divisiónissa pelaavaan Málagaan. Hän pelasi kaudella 2022–2023 Málagassa 29 ottelua seuran pudotessa kauden päätteeksi Espanjan kolmanneksi korkeimmalle sarjatasolle.
Kesäkuussa 2023 Yáñez siirtyi Sporting Gijóniin vuoteen 2026 ulottuvalla sopimuksella.
Maajoukkueura.
Yáñez pelasi vuonna 2013 yhden ottelun Espanjan alle 20-vuotiaiden maajoukkueessa.
Vimoutiers

Vimoutiers on kunta Pohjois-Ranskassa Ornen departementissa Ala-Normandian alueella. Kunnassa on kaksi Marie Harelle omistettua patsasta. Hän valmisti ensimmäisenä juuston, joka sai sittemmin nimen Camembert. Kunnassa on myös Camembert-juustolle omistettu museo. Vimoutiers on ollut vuodesta 1934 lähtien Paris–Camembert-pyöräilykilpailun maalipaikka.
Friday (elokuva)

Friday on vuonna 1995 julkaistu komediaelokuva. Elokuvan on ohjannut F. Gary Gray ja pääosia näyttelevät Ice Cube ja Chris Tucker. Elokuvalle julkaistiin myös jatko-osat "Next Friday" (2000) ja "Friday After Next" (2002).
Juoni.
Elokuva kertoo eräästä perjantaista Los Angelesin South Centralissa, kun juuri potkut saanut Craig (Ice Cube) polttaa ensimmäistä kertaa elämässään marihuanaa. Smokey (Chris Tucker) tarjoaa Craigille "hatsit", vaikka hänen olisi kuulunut myydä kannabis eteenpäin eikä polttaa sitä. Tämän seurauksena kaverukset jäävät velkaa diilerille, joka uhkaa tappaa heidät elleivät he maksa hänelle 200 dollaria iltakymmeneen mennessä.
Ongelmia tuo matkaan naapuruston ympärillä pyörivät ihmiset sekä heidän ongelmansa. Sivuroolissa nähdään myös Deebo (Tommy 'Tiny' Lister), joka esittää naapuruston isoa ja häijyä kiusaajaa.
Jalmari Niinikoski

Kustaa Jalmari Niinikoski (ent. Koivisto, 18. kesäkuuta 1900 Harjavalta – 28. syyskuuta 1978 Espoo) oli suomalainen vuorineuvos, Satakunnan Liikenteen perustajia ja vuosina 1936–1978 sen toimitusjohtaja.
Elämä.
Jalmari Niinikosken isä Johannes Koivisto oli torppari Harjavallan Torttilan kylässä ja Jalmari oli yhdeksänlapsisen perheen kuopus. Perheen jouduttua häädetyksi torpasta vuonna 1914 seurasi muutto Oripäähän Juvankosken kylästä ostetulle Niinikosken tilalle. Muuton myötä myös perheen sukunimi vaihtui. Vuonna 1919 Jalmari Niinikoski osti tilan vanhemmiltaan ja vähän myöhemmin hän osti ensimmäisen autonsa, Chevrolet-henkilöauton, jolla hän alkoi ajaa tilausajoja.
Niinikoski oli Suomen linja-autoliikenteen uranuurtajia. Hän aloitti liikennöinnin linja-autolla Porin ja Säkylän välillä vuonna 1926. Vuonna 1936 hän perusti Satakunnan Liikenne Oy:n ja oli sen toimitusjohtajana kuolemaansa asti. Siitä kasvoi yksi Suomen suurimmista yksityisistä linja-autoyhtiöistä. Niinikoski oli sota-aikana vuonna 1942 perustamassa Tampereelle autokoritehdas Ajokki Oy:tä, joka myytiin myöhemmin valtiolle. Sodan jälkeen hän perusti Porin Auto-osa Oy:n ja Porin Autohuollon. Niinikoskelle myönnettiin vuonna 1953 teollisuusneuvoksen ja vuonna 1977 vuorineuvoksen arvo. Hän oli vuodesta 1975 Espanjan kunniakonsuli Porissa.
Niinikoski kuoli liikenneonnettomuudessa. Hän suistui Renault 12 -autollaan moottoritien kaiteeseen Turunväylällä (valtatie 1) lähellä Gumbölen liittymää Espoossa ja sai heti surmansa. Onnettomuuden syyksi todettiin joko sairauskohtaus tai rattiin nukahtaminen. Niinikoski on haudattu Käppärän hautausmaalle Poriin.
Väinö Niiniluoto

Väinö Johannes Niiniluoto (vuoteen 1905 "Lindholm"; 6. kesäkuuta 1883 Helsinki – 8. lokakuuta 1956 Helsinki) oli suomalainen varatuomari ja Suomen Osuuskauppojen Keskuskunnan (SOK) toimitusjohtaja 1939–1949. Hän sai vuorineuvoksen arvonimen 1943.
Niiniluodon vanhemmat olivat puuseppä Johan Viktor Lindholm ja Maria Lovisa Ekqvist. Hän kirjoitti ylioppilaaksi Helsingin Suomalaisesta Reaalilyseosta vuonna 1902 ja valmistui maanmittariksi Polyteknillisestä opistosta vuonna 1906. Hän työskenteli sen jälkeen Maanmittausylihallituksen auskultanttina ja vuosina 1910–1917 Vaasan läänin varamaanmittarina. Niiniluoto suoritti vuonna 1915 myös oikeustutkinnon ja sai 1918 varatuomarin arvon. Hän oli vuonna 1917 lyhyen aikaa Kansallis-Osake-Pankin Alavuden-konttorin esimiehenä, mutta jo saman vuoden lopulla hänet palkattiin SOK:n lakimieheksi. Hän siirtyi vuonna 1921 SOK:n apulaisjohtajaksi ja johtokunnan jäseneksi, ja vuonna 1925 toiseksi johtajaksi, kunnes hänestä lopulta vuonna 1939 tuli Hugo Vasarlan seuraajana yhtiön toimitusjohtaja. Niiniluodon aikana SOK:lle luotiin oma tuotantoteollisuus ja perustettiin . Hänen toimitusjohtajakautensa osui sotavuosiin ja vielä pitkään sodan jälkeenkin jatkuneeseen säännöstelyn aikaan, mikä rajoitti kaupan kasvua.
Niiniluoto oli Suomen Voimisteluliiton johtokunnan jäsen vuosina 1920–1934 ja sen puheenjohtaja 1927 sekä 1929–1934. Hän oli myös Suomen Voimistelu- ja Urheiluliiton (SVUL) puheenjohtaja 1932–1934.
Niiniluodolla oli useita luottamustoimia talouselämässä. Hän oli muun muassa Henkivakuutus Oy Pohjan hallintoneuvoston puheenjohtaja vuodesta 1939 ja Valtion viljavaraston johtokunnan puheenjohtaja 1942–1949, Aeron, Vakon, Suomen Sokerin, Pohjoismaiden yhdyspankin, Kuitukasvin ja Suomen Merivakuutuksen hallintoneuvostojen jäsen. Lisäksi hän kuului 1939–1949 Pohjoismaisen osuustoimintaliiton, 1943–1949 Teollisuuden Työteholiiton, 1945–1948 Elintarviketeollisuusliiton ja 1945–1948 Liiketyönantajien keskusliiton hallituksiin sekä 1946–1948 Suomalais-neuvostoliittolaisen kauppakamarin puhemiehistöön ja vuodesta 1948 Keskuskauppakamarin työvaliokuntaan.
Nelson Oliveira (pyöräilijä)

Nelson Filipe Santos Simões Oliveira (s. 6. maaliskuuta 1989 Vilarinho do Bairro, Aveiron piiri) on portugalilainen maantiepyöräilijä. Hän aloitti ammattilaisuransa Xacobeo-Galicia-tallissa 2010, edusti Team RadioShackia 2011, RadioShack-Nissan / RadioShack-Leopard -joukkuetta 2012–2013, Lampre-Meridaa 2014–2015 ja Movistar Teamia kaudesta 2016.
Oliveira saavutti Mendrision MM-kilpailuissa 2009 hopeaa alle 23-vuotiaiden aika-ajossa 19 sekuntia Jack Bobridgelle hävinneenä. Hän voitti Tarazonaan päättyneen 13. etapin Espanjan ympäriajossa 2015 minuutin erolla Julien Simoniin.
Saavutuksia.
Lähteet: Pro Cycling Stats, Cycling Archives
Noviisien aika-ajon Portugalin-mestaruus
Junioreiden aika-ajon Portugalin-mestaruus
Alle 23-v. aika-ajon Portugalin-mestaruus
Alle 23-v. aika-ajon Portugalin-mestaruus
MM-kilpailut, alle 23-v. aika-ajossa hopeaa
Alle 23-v. aika-ajon Portugalin-mestaruus
EM-kilpailut, alle 23-v. maantieajossa hopeaa, aika-ajossa pronssia
MM-kilpailut, alle 23-v. aika-ajossa neljäs
Aika-ajon Portugalin-mestaruus
Ster ZLM Toer, mäkikirikilpailun voitto
MM-kilpailut, aika-ajossa viidestoista
Maantieajon ja aika-ajon Portugalin-mestaruus
MM-kilpailut, aika-ajossa seitsemäs
Aika-ajon Portugalin-mestaruus
Espanjan ympäriajo, 13. etapin voitto, 19. etapilla toinen
MM-kilpailut, aika-ajossa kolmastoista
Aika-ajon Portugalin-mestaruus
Ranskan ympäriajo, 13. etapilla (aika-ajo) kolmas
Olympialaiset, aika-ajossa seitsemäs
MM-kilpailut, aika-ajossa neljäs
MM-kilpailut, aika-ajossa viides
Euroopan kisat, aika-ajossa hopeaa
MM-kilpailut, aika-ajossa kahdeksas
MM-kilpailut, aika-ajossa yhdestoista
Espanjan ympäriajo, 13. etapilla (aika-ajo) kolmas
Volta a la Comunitat Valenciana, kokonaiskilpailussa toinen
MM-kilpailut, aika-ajossa kolmastoista
MM-kilpailut, aika-ajossa kahdeksas
MM-kilpailut, aika-ajossa kuudes
EM-kilpailut, aika-ajossa kuudes
Olympialaiset, aika-ajossa seitsemäs
MM-kilpailut, aika-ajossa viidestoista
Piki Niinivaara

Pirkka Fritz (Piki) Niinivaara (18. maaliskuuta 1919 Sippola – 22. tammikuuta 2010 Helsinki) oli suomalainen elintarviketutkija ja professori. Hän oli lihateknologi ja väitteli maatalous- ja metsätieteiden tohtoriksi vuonna 1955. Niinivaara oli vuosina 1947–1960 Osuusteurastamojen tutkimuskeskuksen johtaja ja 1961–1983 Helsingin yliopiston lihateknologian professori. Hän oli Helsingin yliopiston maatalousmuseon johtaja 1964–1983. Hänen töitään on muun muassa "Über den Einfluss von Bakterienreinkulturen auf die Reifung der Rohwurst" (1955). Hän kehitti kestomakkaran valmistusmenetelmän, jossa makkara kypsytetään lisäämällä siihen eräiden bakteerien puhdasviljelmiä (starterkulttuuri). Menetelmää käytetään yleisesti koko Euroopassa.
Grafton (kuunari)

Grafton oli australialainen 56 tonnin kuunari, joka haaksirikkoutui vuonna 1864 Aucklandinsaarille. 
Haaksirikko.
Aluksen omistajat etsivät eteläisen Tyynenmeren saarilta hopeaa. Kun hopeaa ei löytynyt, miehet pyrkivät pyydystämään merileijonia niiden
rasvan takia. "Grafton" ankkuroi kapeaan salmeen. Kova myrsky katkaisi ensin yhden, sitten toisen ankkurikettingin. "Grafton" paiskautui kalliorantaan ja tuhoutui.
Eloonjääneet.
Laivan viisi eloonjäänyttä pysytteli saarella hengissä metsästämällä merileijonia. Kun merileijonat katosivat, miesten oli tyydyttävä kasveihin, äyriäisiin ja lintuihin. He koettivat ensin rakentaa suuren veneen. Kun tämä epäonnistui, miehet parantelivat jollaa. Kolme miestä purjehti pohjoiseen hakemaan apua.
Suunnilleen samaan aikaan haaksirikkoutui saaren toiselle puolelle "Invercauld", mutta haaksirikkoutuneet eivät kohdanneet toisiaan, vaikka välimatkaa oli vain noin 35 kilometriä.
Invercauld

Invercauld oli 1 100 tonnin purjealus, joka haaksirikkoutui myrskyssä vuonna 1964 Aucklandin saaren pohjoispuolen länsiosaan. 
Haaksirikko.
Laiva törmäsi myrskyssä kallioon, ja miehet uivat aluksesta pois. Kuusi heistä hukkui, kun taas yksi haavoittui pahoin ja kuoli pian. Alus menetettiin täysin, eikä siitä ehditty ottaa mukaan tarpeellisia tarvikkeita.
Eloonjääneet.
Yhdeksäntoista miehistön jäsentä säilyi hengissä haaksirikosta. Eloonjääneillä oli vain vähän laivakeksejä ja tarvikkeita, ja he yrittivät pysytellä hengissä mm. leviä, piikkikasveja ja äyriäisiä syömällä.
Kun ravintoa oli vähän, miehiä kuoli nälkään. Lamaantunut kapteeni Dalgarno ei etsinyt kyllin ponnekkasti ruokaa, toisin kuin matruusi Holding. Holding sai ryhmän liikkeelle etsimään ravintoa. Joukko jakautui ensin kahteen osaan, mutta yhdistyi taas myöhemmin ja löysi vanhoja asuinmökkejä. Holding sai miehet tekemään kanootin, jolla he hakivat eräältä saarelta kaneja ruoaksi.
Ainakin kerran turvauduttiin myös ihmissyöntiin. Lopulta vain kolme miehistä pelastui saarelta.
Samanaikaisesti haaksirikkoutui saaren etelä puolelle
"Grafton", mutta haaksirikkoutuneet eivät tavanneet toisiaan.
Helvi Hyvärinen

Helvi Maria Hyvärinen (26. syyskuuta 1906 Kajaani – 19. tammikuuta 1988 Helsinki) oli suomalainen taidemaalari, kuvanveistäjä, piirtäjä ja runoilija. Hän debytoi Helsingissä vuonna 1937.
Hyvärinen opiskeli Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa vuosina 1934–1938. Helsingin yliopistossa hän suoritti saksan, kirjallisuuden ja taidehistorian opintoja. Opinnot keskeytyivät struuman vuoksi, mutta hänelle tehty leikkaus onnistui. Hän opiskelikin sitten Ateneumissa kuvanveistäjäksi kuvanveistoluokalla. Hyvärinen oli yksi Suomen harvoista naiskuvanveistäjistä 1940-luvulla.
Näyttelyt.
Helvi Hyvärinen osallistui ryhmänäyttelyihin Imatralla, Tampereella, Lohjalla, Hämeenlinnassa ja Helsingissä. Lisäksi hän osallistui Nuorten näyttelyyn ja lukuisiin Suomen Taiteilijain sekä Suomen Kuvanveistäjäliiton näyttelyihin. Hyvärinen piti monia yksityisnäyttelyitä Helsingissä, Tukholmassa ja Kajaanissa. Ulkomailla hän osallistui näyttelyihin Saksassa, Moskovassa, Leningradissa, Budapestissä, 
Oslossa, Bergenissä ja Rostockissa.
Julkinen taide.
Helvi Hyvärisen töitä on nähtävillä muun muassa Ateneumin taidemuseossa, Kajaanin taidemuseossa, Hämeenlinnan taidemuseossa, Imatran taidemuseossa ja Rovaniemen taidemuseossa.
Hyvärinen on tehnyt graniittisen sankarimuistomerkin Soinin pitäjään, graniittiveistoksen "Ilves ja pentu" (1962) Espoon Asuntosäätiö Tapiolalle, Pohjolan osuuskunnan ansiomitalin "Lentävät Kurjet" Helsingin yliopistolle, graniittisen "Ilvesemo"n Lapinlahden kansakoululle Helsinkiin, pronssisen äänestyskilpailun palkinnon, "Taisteleva kukko", Kainuuseen, graniittiset sankaripatsaat Soiniin sekä pronssisen "Vaadin ja vasa" -teoksen Postipankkiin Rovaniemelle. Vuonna 1994 Asuntosäätiö lahjoitti Ilves ja pentu -veistoksen Espoon kaupungille.
Taide.
Helvi Hyvärinen tunnetaan Högforsin tehtaalle suunnittelemista valurautaisista eläinaiheisista tauluista ’Poroemo ja vasa’, ’Hanhet’ ja ’Kurjet’. Hän suunnitteli myös 'Saukko ja kala' tuhkakupin. Aiheena ilves toistuu usein taiteilijan töissä. Hyvärinen tarkkailikin usein eläimiä Kainuun kesämökillään ja Helsingissä Korkeasaaressa. Häntä voidaan pitää suomalaisen eläinkuvauksen uudistajana. 
Helvi Hyvärisen taiteessa on havaittavissa 1960-luvun puolivälistä alkaen enemmän pelkistettyjä muotoja ja abstraktioita aikaisemman realistisen ilmaisun sijaan. Vaikka Hyvärisen muotokieli on vapaata, on hänen veistoksensa tunnistettavissa. Helvi Hyvärinen on suunnitellut yhteispohjalaisen osakunnan pöytämitalin Natio Ostrobotniensis.
Yūki Ōta

Yūki Ōta (, s. 25. marraskuuta 1985 Otsu) on japanilainen florettimiekkailun olympiamitalisti ja maailmanmestari. 171 senttimetriä pitkä ja 67 kilogrammaa painava Ōta on oikeakätinen.
Ōta saavutti henkilökohtaisen kilpailun hopeaa vuoden 2008 kesäolympialaisista Pekingistä. Vuoden 2012 kesäolympialaisista Lontoosta hän saavutti niin ikään hopeaa, nyt joukkuekilpailusta. Ōta oli mukana myös vuoden 2004 kesäolympialaisissa. MM-kilpailuista hän on saavuttanut yhden henkilökohtaisen kullan vuodelta 2015 sekä kaksi pronssia, joista toinen on henkilökohtainen. Aasian kisoista Ōtalla on yksi kulta, yksi hopea ja kolme pronssia.
Ōtan valmentajana toimii Oleg Matseitšuk.
Aaron Ness

Aaron Douglas Ness (s. 18. toukokuuta 1990) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka pelaa AHL-joukkue Providence Bruinsissa. Hän on New York Islandersin toisen kierroksen varaus .
Ura.
Ness pelasi yliopistokiekkoa Roseau High Schoolissa Minnesotan osavaltiossa, jossa hän vuonna 2008 vastaan otti Minnesota Mr. Hockey -palkinnon parhaiten kehittyneenä pelaajana Minnesotan osavaltiossa. Ness siirtyi Minnesotan yliopistoon, jossa pelasi kolmen kauden aikana koulun joukkueessa Minnesota Golden Gophersissa.
16. maaliskuuta 2011 New York Islanders kiinnitti Nessin kolmivuotiseen tulokassopimukseen. Kaudella 2014–2015 Ness valittiin Islandersin AHL-yhteistyöseura Bridgeport Sound Tigersin kapteeniksi.
1. heinäkuuta 2015 Ness jätti Islandersin organisaation siirtyen vapaiden pelaajien markkinoille. Hän teki kaksisuuntaisen yhden vuoden sopimuksen Washington Capitalsin kanssa.
Mauri Soikkanen

Mauri Juhani Soikkanen (30. maaliskuuta 1932 Kuusankoski – 17. joulukuuta 2024 Espoo) oli suomalainen filosofian maisteri, päätoimittaja ja eräkirjailija.
Henkilöhistoria.
Mauri Soikkasen vanhemmat olivat autonkuljettaja Albin Soikkanen ja Naima Wilhelmiina Sihvola. Hänen puolisonsa vuodesta 1955 on lehtori Terttu Sinikka Torvinen. Soikkanen tuli ylioppilaaksi 1951 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1955, filosofian maisterin arvon hän sai 1961. Soikkanen oli Yleisradion ohjelmapäällikkönä 1971–1992. Hän oli myös "Metsästys ja Kalastus" -lehden päätoimittaja 1968–1992. Pesäpallon nuorten Suomen mestari Soikkanen oli vuonna 1950.
Matti Hara

Matti Juhani Hara (s. 26. toukokuuta 1936) on suomalainen eläkkeellä oleva radiotoimittaja ja valtiotieteen maisteri. Hän vietti lapsuus- ja nuoruusvuotensa Helsingin Oulunkylässä ja asuu nykyisin Helsingin Kivikossa
Hara vammautui pysyvästi 29.1.1958, kun hän oli varusmiehenä lentoupseerikurssilla (LntUk 29) Ilmasotakoulussa Kauhavalla. Toipilaana oli Ilennonvarmennusaliupseerina (1958–1961) ja kaslistina (1961–1963) Ilmavpimien esikunnassa, josta siirtyi Yleisradion palvelukseen. Hän oli Nuorten radion toimituspäällikkönä (1.6.1963–31.12.1974) ja erikoistoimittajana Radio Suomen ajankohtaisohjelmissa (1.1.1975–1.6.1999)). Hara on tullut tunnetuksi puolustusvoimien paraatien, itsenäisyyspäivien lipunnostojen ja valtiollisten hautajaisten selostajana. Hara on Liputusyhdistys Siniristi ry:n Vuoden 2001 liputtaja.
Tapio Nikkari

Urho Tapio Nikkari (13. maaliskuuta 1934 Lumivaara – 13. maaliskuuta 2025 Tampere) oli suomalainen lääkäri ja professori. 
Nikkarin vanhemmat olivat poliisikonstaapeli Veli Urho Nikkari ja Aino Mirjam Hirvonen, ja hänen puolisonsa vuodesta 1959 oli opettaja Marja Elina Särkilä. Nikkari tuli ylioppilaaksi 1953 ja valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1962. Oltuaan kaksi vuotta vierailevana professorina Yhdysvalloissa New Yorkin Rockefeller-yliopistossa Nikkari oli vuodesta 1973 Tampereen yliopiston lääketieteellisen biokemian professori. Nikkari toimi myös tiedekunnan dekaanina 1979–1980. Hän tutki lipidien biokemiaa.
Nikkari toimitti vuonna 2017 Kurkijoen Elisenvaaran historiateoksen "Muistojemme Elisenvaara" (Omakustanne ). Nikkarille myönnettiin Suomen valkoisen ruusun 1. luokan ritarimerkki, Sotilaspoikaristi ja Karjalan Liiton kultainen ansiomerkki. Hän oli Tampereen Karjala-seuran kunniajäsen.
Kivisydän (televisiosarja)

Kivisydän on neliosainen suomalainen televisiosarja vuodelta 1985. Draaman tyylilajiin tehty sarja perustuu Markku Veijalaisen 1974 julkaistuun saman nimiseen romaaniin. Sen käsikirjoitti Yrjö Juhani Renvall ja ohjasi Pekka Parikka. Tarina mukailee muusikko Irwin Goodmanin uran alkuvaiheita. "Kivisydän" valmistui vaiheessa, jona useita nousuja ja laskuja läpikäyneen Irwinin ura oli lähtenyt uuteen nousuun albumin "Härmäläinen perusjuntti" avittamana.
Juoni.
Rafa ja Pena tekevät musiikkia: Rafa säveltää ja Pena sanoittaa. He tarjoavat teoksiaan Kanttoriksi kutsutulle levy-yhtiön pomolle menestyksettä. Tympiintyneinä he lähtevät satamatyöntekijöiksi Hampuriin, missä töiden loputtua juopotellaan ja käydään huorissa. Jonkin ajan kuluttua Rafa ja Pena palaavat Suomeen. Tällä kertaa he onnistuvat musiikillisissa pyrkimyksissään: Rafan esittämästä "Henkipatto"-nimisestä kappaleesta tulee suurmenestys. Keikat pursuavat yleisöä. Myös lehdistö kiinnostuu Rafasta ja alkaa kirjoitella raflaavia juttuja hänen elämästään.
Riidat keikkapalkkioista alkavat viilentää Rafan ja Penan välejä. Pena haluaa että kaikki rahaliikenne kulkee hänen kauttaan. Rafan keikat tanssityttöineen ja viinoineen alkavat olla siinä määrin epämääräisiä, että viranomaisten mielenkiinto herää. Rafan ihastus Oili alkaa tuskastua tilanteeseen. Rafan ura kääntyy laskuun ja on tyssätä tyystin hänen sekaannuttuaan alaikäiseen tyttöön. Penan onnistuu junailla sopimus, jonka hyväksymällä Rafa välttyy vankilalta. Vankilaelämää kokenut Ralliperuna ottaa syyt niskoilleen.
Tuotanto.
"Kivisydämen" kuvasivat Risto Inkinen ja Christian Girardet, leikkasi Keijo Virtanen, lavasti Reino Helkesalo ja puvusti Eeva-Liisa Niiranen. Vexi Salmella on "Kivisydämen" viimeisessä jaksossa pieni cameonomainen rooli. "Kivisydämen" yhteiskesto on 177 minuuttia.
Musiikki.
Rafan esittämät hitit "Henkipatto" ja "Kivisydän" sävelsi Juha Tikka, sanoitti Emil von Retee ja sovitti Juha Tikka. Etenkin "Henkipatto" soi "Kivisydämen" diegeettisenä musiikkina korostetun tiuhaan. Kappale julkaistiin Irwin Goodmanin tulkitsemana singlenä vuonna 1985. Single-version sovitti Kassu Halonen. Kappale julkaistiin myös albumilla "Viimeiset laulut" (1991). Teoksen "Vajaamittainen" sävelsi ja sanoitti Kari Sorvali. "Kivisydämessä" ei kuulla eikä nähdä Irwiniä: Sorvali laulaa Rafan esittämät numerot itse.
Muuta.
MTV Oy on julkaissut "Kivisydämen" DVD:nä sarjassa "Suomiviihteen klassikot".
Irwin Goodmanin eli Antti Hammarbergin (1943–1991) elämästä on tehty kokoillan elokuva "Rentun ruusu" vuonna 2001. Timo Koivusalon ohjaama teos on varsinainen elämäkertaelokuva päinvastoin kuin "Kivisydän".
Bajrangi Bhaijaan

Bajrangi Bhaijaan (; suom. ”Veli Bajrangi”) on vuonna 2015 ensi-iltansa saanut intialainen hindinkielinen draamaelokuva, jonka on ohjannut Kabir Khan. Pääosia näyttelevät Salman Khan, Kareena Kapoor, Nawazuddin Siddiqui ja Harshaali Malhotra. Elokuvassa jalomielinen Pawan yrittää auttaa mykän pakistanilaisen pikkutytön takaisin kotimaahansa.
"Bajrangi Bhaijaan" rikkoi ennätyksiä ja saavutti valtaisan suosion sekä Intiassa että sen ulkopuolella. Se esitettiin Suomessa Rakkautta ja anarkiaa -elokuvafestivaaleilla.
Vastaanotto.
Box Office India julisti "Bajrangi Bhaijaanin" ”kaikkien aikojen jymymenestykseksi”.
Paul Déroulède

Paul Déroulède (2. syyskuuta 1846 Pariisi – 30. tammikuuta 1914 Nizza) oli ranskalainen runoilija ja jyrkän kansallismielinen poliitikko. Hän perusti äärioikeistolaisen Ligue des Patriotes -järjestön ja yritti helmikuussa 1899 johtaa epäonnistunutta sotilasvallankaappausta.
Déroulède opiskeli lakitiedettä ja osallistui vapaaehtoisena Ranskan–Saksan sotaan 1870–1871. Hän jäi vangiksi Sedanissa, mutta pakeni sotavankeudesta Breslaussa ja liittyi vielä sodan loppuvaiheessa kenraali Bourbakin armeijaan. Hän teki debyyttinsä runoilijana "Revue Nationale" -lehdessä salanimellä Jean Rebel. Déroulèden julkaisemat isänmaalliset ja saksalaisvastaiset runoelmat "Chants du soldat" (1872) ja "Nouveaux chants du soldat" (1875) muodostuivat hyvin suosituiksi. Hän julkaisi myös useita historiallisia näytelmiä. Vuonna 1882 hän perusti Ligue des Patriotes (”Patrioottien liiga”) -nimisen poliittisen järjestön, jonka puheenjohtajaksi hän tuli. Puoluerajat ylittävänä liittona esittäytynyt järjestö oli omistautunut revansismille ja vaati Ranskan liittoutumista Venäjän kanssa sekä Ranskan perustuslain uusimista. Déroulède julkaisi myös järjestön lehteä "Le Drapeauta".
Déroulède liittoutui 1880-luvun lopulla politiikkaan siirtyneen kenraali Georges Boulangerin kanssa. Suhtautuminen boulangismiin jakoi Ligue des Patriotesin, ja Déroulède joutui luopumaan järjestönsä johdosta. Viranomaiset lakkauttivat järjestön vuonna 1889 sen harjoittaman väkivaltaisen kiihotuksen vuoksi. Déroulède oli kuitenkin samana vuonna valittu Angoulêmen edustajana Ranskan edustajainkamariin, jossa hän esiintyi parlamentaarista tasavaltaa vastustaneen boulangistien edustajaryhmän johtajana. Vuonna 1892 Déroulède syytti radikaalien johtajaa Georges Clemenceauta sekaantumisesta Panama-skandaaliin. Clemenceau haastoi hänet kaksintaisteluun, jossa kumpikaan ei loukkaantunut.
Dreyfus-oikeudenkäynnin nostattaman kuohunnan aikana Déroulède vastusti jyrkästi Alfred Dreyfusin tuomion kumoamista. Presidentti Félix Fauren hautajaisten aikana 23. helmikuuta 1899 Déroulède yritti saada kenraali Gaudérique Roget’n joukot suorittamaan sotilasvallankaappauksen kolmannen tasavallan kumoamiseksi, mutta yritys epäonnistui. Ensimmäisessä valtiopetosoikeudenkäynnissä Déroulède vapautettiin, mutta hänet vangittiin uudelleen elokuussa 1899 yhdessä André Buffet’n, Jules Guérinin ja eräiden muiden nationalistijohtajien kanssa. Tällä kertaa hänet tuomittiin karkotettavaksi maasta kymmeneksi vuodeksi. Déroulède vietti karkotusvuotensa San Sebastiánissa Espanjassa. Joulukuussa 1905 säädetty yleinen armahduslaki kumosi hänen tuomionsa ja hän pääsi palaamaan Ranskaan.
Jean-Joseph Dessolles

Jean-Joseph Paul Augustin Dessolles (3. heinäkuuta 1767 Auch – 2. marraskuuta 1828 Saulx-les-Chartreux) oli ranskalainen kenraali ja poliitikko, joka toimi Ranskan pääministerinä vuosina 1818–1819.
Dessolles osallistui upseerina Ranskan vallankumoussotiin ja yleni vuoteen 1797 mennessä prikaatinkenraaliksi ja 1799 divisioonankenraaliksi. Hän toimi vuonna 1799 kenraali Barthélemy Schérerin ja vuonna 1800 kenraali Jean Moreaun esikuntapäällikkönä. Hänellä oli merkittävä panos ranskalaisten voittoon päättyneessä Hohenlindenin taistelussa. Dessolles komensi vuonna 1808 divisioonaa Espanjan-sotaretkellä ja toimi vuonna 1810 Córdoban, Jaénin ja Sevillan kuvernöörinä. Napoleonin valtaan tyytymättömänä hän vetäytyi asepalveluksesta. Hän palasi vuonna 1812 toimimaan Venäjän-sotaretkellä kenraali Eugène de Beauharnaisin komentaman armeijakunnan esikuntapäällikkönä, mutta pyysi eron joukkojen edettyä Smolenskiin asti.
Dessolles liittyi vuonna 1814 Napoleonin vastustajiin. Bourbon-restauraation myötä hänet korotettiin pääriksi ja nimitettiin Ranskan kansalliskaartien ylipäälliköksi. Päärien kamarissa hän kuului niin sanottuun perustuslailliseen oppositioon. Hän sai 1817 markiisin arvon. Hän toimi pää- ja ulkoministerinä joulukuusta 1818 marraskuuhun 1819.
Alphonse Henri d’Hautpoul

Alphonse Henri d’Hautpoul (4. tammikuuta 1789 Versailles – 27. heinäkuuta 1865 Saint-Papoul) oli ranskalainen kreivi, kenraali ja poliitikko, joka toimi Ranskan pääministerinä toisen tasavallan aikana vuosina 1849–1850.
D’Hautpoul osallistui nuorena Napoleonin sotiin. Vuoden 1823 Espanjan-sotaretken aikana hän komensi kaartinrykmenttiä. Hänet ylennettiin vuonna 1828 kenraalimajuriksi ja 1841 kenraaliluutnantiksi. Hän oli myös edustajainkamarin jäsenenä 1830–1838 ja sai 1848 päärinarvon. Toisen tasavallan perustamisen jälkeen d’Hautpoul valittiin vuonna 1849 lakiasäätävään kansalliskokoukseen ja nimitettiin samana vuonna sotaministeriksi. Vuonna 1850 hän siirtyi Algerian kenraalikuvernöriksi. Presidentti Louis Napoléon Bonaparte nimitti hänet joulukuun 1851 vallankaappauksensa jälkeen senaattoriksi ja senaatin suurreferendaariksi.
Alphonse d’Hautpoulin veli oli kenraali Marie Constant Fidèle Henri d’Hautpoul.
Vaalea Venus

Vaalea Venus ("Blonde Venus") on Josef von Sternbergin ohjaama yhdysvaltalainen 
musiikkielokuva vuodelta 1932. Marlene Dietrich esittää siinä saksalaista kabareelaulajaa, jonka kemistimies sairastuu radiumsäteilystä. Rahoittaakseen tämän tarvitsemaa hoitoa laulajatar lyöttäytyy yhteen miljonääri Nick Townsendin (Cary Grant) kanssa.
Charles Duclerc

Charles Théodore Eugène Duclerc (9. marraskuuta 1812 Bagnères-de-Bigorre – 21. heinäkuuta 1888 Pariisi) oli ranskalainen poliitikko, joka toimi Ranskan pääministerinä vuosina 1882–1883.
Duclerc oli alkujaan lehtimies ja toimi 1840–1846 "Le National" -lehden toimittajana. Helmikuun vallankumouksen myötä vuonna 1848 hänestä tuli Pariisin pormestarin Louis-Antoine Garnier-Pagèsin apulainen, perustuslakia säätävän kansalliskokouksen jäsen ja toukokuussa Ranskan valtiovarainministeri. Hän erosi pian protestina hallituksen kesäkuun kansannousun kukistamisen jälkeen julistamalle poikkeustilalle. Tämän jälkeen Duclerc vetäytyi pitkäksi aikaa politiikasta ja toimi Espanjassa Ebrojoen kanavahankkeen palveluksessa ja pankinjohtajana. Hän palasi Ranskan politiikkaan kolmannen tasavallan perustamisen jälkeen ja hänet valittiin 1871 kansalliskokoukseen, jossa hän liittyi vasemmistoon. Vuonna 1875 hänet nimitettiin elinikäiseksi senaattoriksi ja hänestä tuli senaatin varapuhemies. Duclerc toimi elokuusta 1882 tammikuuhun 1883 pää- ja ulkoministerinä.
Väärä profeetta

Väärä profeetta on uskonnollisessa yhteydessä henkilö, joka väärin perustein hankkii profetoimisen lahjan tai käyttää sitä omiin pahoihin tarkoitusperiinsä.
Väärä profeetta Ilmestyskirjassa.
Yksi tunnetuimmista vääristä profeetoista esiintyy Ilmestyskirjassa. Maailmanlopun väärä profeetta on toinen kahdesta pedosta, tarkennetusti myöhemmin maasta noussut peto. Väärä profeetta ylistää ensimmäistä petoa (antikristus) ja yrittää horjuttaa ihmisten uskoa kirkon sisältäpäin. Maasta noussut peto kuvataan olennoksi, jolla on kaksi lampaan sarvea ja lohikäärmeen ääni. Väärä profeetta pettää ihmisiä tekemällä ihmeitä, kuten käskemällä tulen langeta taivaasta ja diktaattorin kuvia puhumaan. Väärä profeetta tulee hallitsemaan kaupantekoa, ja vain ne joilla on pedon luku näkyvällä paikalla saavat käydä kauppaa. Antikristuksen ja väärän profeetan lopullinen kohtalo on palaa ikuisessa kärsimyksessä kun Jumala heittää molemmat tulimereen.
Bromiasetoni

Bromiasetoni (C3H5BrO) on asetonin bromattuihin johdannaisiin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä on aikaisemmin käytetty kyynelkaasuna ja nykyään sitä käytetään valmistettaessa muita kemikaaleja.
Ominaisuudet.
Huoneenlämpötilassa bromiasetoni on väritöntä nestettä. Valon vaikutuksesta se muuttuu nopeasti väriltään ruskeaksi tai violetiksi. Yhdiste on veteen niukkaliukoista ja liukenee paremmin orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin, dietyylieetteriin, asetoniin ja bentseeniin. Bromiasetoni reagoi hyvin helposti nukleofiilien kanssa. Aine ärsyttää voimakkaasti silmiä aiheuttaen kyynelvuotoa. Lisäksi yhdiste ärsyttää ihoa ja hengitysteitä.
Eräät eliöt kuten "Asparagopsis taxiformis" -levät kykenevät tuottamaan bromiasetonia. Lisäksi tämä levälaji muodostaa myös dibromi- ja tribromiasetonia.
Valmistus ja käyttö.
Bromiasetonia valmistetaan bromaamalla asetonia bromin avulla happamissa olosuhteissa esimerkiksi jääetikkaliuoksessa tai vesiliuoksessa kaliumkloraatin toimiessa katalyyttinä. Reaktiossa muodostuu ensin asetonin enoli, joka nukleofiilina reagoi elektrofiilisen bromin kanssa muodostaen bromiasetonia.
Bromiasetonia on käytetty ensimmäisessä maailmansodassa kyynelkaasuna joko kranaatteina tai suihkutettuna. Nykyään yhdistettä ei käytetä enää tähän tarkoitukseen. Nykyään yhdistettä käytetään useiden muiden kemikaalien synteeseissä valmistettaessa esimerkiksi asetonin johdannaisia ja heterosyklisiä yhdisteitä.
RN Vespa

RN Vespa () oli Italian kuninkaallisen laivaston vuonna 1943 valmistunut Gabbiano-luokan korvetti.
Valmistus.
Alus tilattiin Castellammare di Stabiasta Navalmeccanicalta, missä köli laskettiin 4. toukokuuta 1942. Alus laskettiin vesille vielä saman vuoden lopulla 22. marraskuuta ja liitettiin laivastoon 2. syyskuuta 1943.
Palvelus.
Saksalaiset valtasivat 1943 aluksen, jonka liittivät laivastoonsa nimellä "Uj2221". Miehistö upotti aluksensa 24. huhtikuuta 1944.
RN Lucciola

RN Lucciola () oli Italian kuninkaallisen laivaston vuonna 1943 vesillelaskettu Gabbiano-luokan korvetti.
Valmistus.
Alus tilattiin Castellammare di Stabiasta Navalmeccanicalta, missä köli laskettiin 22. kesäkuuta 1942. Alus laskettiin vesille 21. maaliskuuta 1943.
Palvelus.
Saksalaiset valtasivat 1943 aluksen, jota ei kuitenkaan otettu palvelukseen. Alus upotettiin. Sodan päätyttyä alus nostettiin ja muutettiin rahtialukseksi.
RN Grillo

RN Grillo () oli Italian kuninkaallisen laivaston vuonna 1943 vesillelaskettu Gabbiano-luokan korvetti.
Valmistus.
Alus tilattiin Castellammare di Stabiasta Navalmeccanicalta; missä köli laskettiin 26. kesäkuuta 1942. Alus laskettiin vesille 21. maaliskuuta 1943.
Palvelus.
Saksalaiset valtasivat 1943 aluksen, mutta sitä ei otettu palvelukseen. Alus upotettiin.
RN Cicala

RN Cicala () oli Italian kuninkaallisen laivaston vuonna 1943 vesillelaskettu Gabbiano-luokan korvetti.
Valmistus.
Alus tilattiin Castellammare di Stabiasta Navalmeccanicalta, missä köli laskettiin 30. syyskuuta 1942. Alus laskettiin vesille 27. kesäkuuta 1943.
Palvelus.
Saksalaiset valtasivat 1943 aluksen, mutta sitä ei otettu palvelukseen. Alus upotettiin.