tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Jalkapallon Mestaruussarjan kausi 1988

Mestaruussarja-kausi 1988 oli Suomen jalkapalloilun Mestaruussarjan 56. kausi. Kauden mestaruuden voitti Helsingin Jalkapalloklubi.
Sarjataulukko.
Pääkierros.
Ottelut.
Uusinta 6. sijasta: Haka – KePS rp. 3–2 (1–1,1–1) Pietarsaaressa.
Menestys eurokentillä.
"Euroopan Cup:"
"UEFA Cup:"
"Cup-voittajien cup:"
Rail Simulator

Rail Simulator on junasimulaattori, jossa ohjataan veturia. EA julkaisi pelin marraskuussa vuonna 2007. Pelissä on viisi rataosuutta josta kolme on Isosta-Britanniasta ja yksi Saksasta ja yksi Amerikasta. Pelissä voi ohjata höyry-, diesel- tai sähköveturia. Pelissä voi lisäksi luoda ja muokata omia rataosuuksia. Sessio päättyy jos tehtävä on onnistunut tai juna suistuu raiteilta tai kolaroi toiseen junaan.
Pelin seuraaja on RailWorks joka julkaistiin heinäkuussa vuonna 2009 Steamista ja siihen julkaistaan edelleen lisää vetureita mutta ne pitää maksaa. RailWorks sisältää uusia rataosuuksia, tehtäviä ja vetureja. Pelissä on kaksi tehtävämuotoa: vapaa ajo ja tehtäväskenaario. Vapaa ajossa voi valita junan mutta siinä ei ole tehtäviä. Tehtäväskenaariossa ajetaan sillä junalla joka on tehtävässä määrätty. Jos ajat ylinopeutta, niin nopeutesi kohta muuttuu punaiseksi. 
Pelin rataeditorissa voi tehdä omaa rataa loputtomasti. Rataeditorin lisäksi on tehtäväeditori jossa voi tehdä omia tehtäviä. Oman rataosuuden voi lukita jolloin ei voi muokata osuutta. Radan lisäksi voi tehdä teitä, aitoja, laitureita ja laittaa taloja ja muuta objektia. Jos laittaa radan, niin voi säätää nopeusrajoituksen, lisätä ajojohtimen tai valita ratatyypin ja ratapätkän pituuden. Ennen radanlaittamista, niin voi valita ratatyypin, radan lukumäärä (1-32), nouseeko vai laskeeko rata ja onko vaihde automaattinen tai käsin käännetävä. Radalle voi laittaa Siipiopastimen tai Valo-opastimen, lisäksi voi laittaa sivuraide markkerin, laituri markkerin tai tankkauspisteitä ja ne voi nimetä, lisäksi kääntöpöytiä voi laittaa. Ratatyyppien mittajärjestelmä riippuu eri ratatyypistä. Ainoastaan Hagen-Siegen ratatyypin nopeus mitataan kilometreinä tunnissa, muissa taas maileina. Tehtäväeditorissa voi laittaa vetureja tai vaunuja radalle, valita päivämäärän, valita kellonaika, vuodenajan ja sään.
Veturit.
Joillakin vetureilla on useampi väritys. Veturit saavat uusia värityksiä RailWorks pelissä.
Elise Egseth

Elise Egseth (s. 12. toukokuuta 1985) on norjalainen suunnistaja. Seuratasolla hän edustaa Wing OK:ta.
Nuorten MM-kilpailuissa 2004 hän voitti viestipronssia. Seuraavana vuonna hän voitti nuorten viestimaailmanmestaruuden ja hopeaa pitkältä matkalta.
Ensimmäisiin aikuisten MM-kilpailuihin Egseth osallistui Olomoucissa 2008. Siellä hän sijoittui kymmenenneksi sprintissä. World Gameseissa 2009 hän voitti sprintistä ja sekaviestistä pronssia ja sijoittui keskimatkalla seitsemänneksi. Samana vuonna Miskolcin MM-kilpailuissa hän sijoittui sprintissä kahdeksanneksi ja pitkällä matkalla 17:nneksi. Kotikisoissaan Trondheimin MM-kilpailuissa 2010 hän sijoittui sprintissä viidenneksi.
Suvannon pesäpallokenttä

Suvannon pesäpallokenttä on Ylivieskassa sijaitseva, Suvannon urheilualueella sijaitseva pesäpallokenttä. Suvannon urheilualue sijaitsee Koskipuhdon kaupunginosassa. Ykköspesis-seura Ylivieskan Kuula pelaa kentällä kotiottelunsa.
Pesäpallokentän vanha puinen katsomo tuhoutui tulipalossa vuonna 1996. Nykyinen katsomo on teräsrakenteinen ja kattamaton ja kentälle on tehty hiekkatekonurmi.
Minusinsk

Minusinsk () on kaupunki Krasnojarskin aluepiirissä Venäjällä. Se sijaitsee Minusinskin kattilalaaksossa Jenisein itärannalla 661 kilometriä Krasnojarskista etelään. Jenisein vastarannalla on Hakassian pääkaupunki Abakan. Kaupunki on Minusinskin piirin keskus, mutta ei itse kuulu sen yhteyteen, vaan muodostaa erillisen kaupunkipiirikunnan. Sen läpi kulkee Krasnojarskista Abakanin ja Kyzylin kautta Mongolian rajalle suuntautuva M54-valtatie. Minusinskin rautatieasema Abakanin ja Taišetin välisellä rataosuudella sijaitsee 12 kilometriä kaupungista lounaaseen Zeljonyi Borin taajamassa. Jeniseillä on laivaliikennettä. Kaupungissa on 66 400 ja kaupunkipiirikunnassa 69 100 asukasta (vuonna 2009).
Minusinskajan kylä syntyi vuosina 1739–1740 Jenisein sivu-uomaan laskevan Minusajoen suuhun. Ensimmäiset asukkaat olivat läheisellä rautatehtaalla työskennelleitä talonpoikia. Myöhemmin kylään asutettiin karkotusvankeja. Vuonna 1822 kylästä tuli kaupunki ja Jeniseiskin läänin kuuluneen Minusinskin piirikunnan keskus. 1800-luvulla ja 1900-luvun alussa siellä asui karkotettuja dekabristeja, puolalaisia vallankumouksellisia ja venäläisiä sosiaalidemokraatteja. Asukkaiden pääelinkeinoja olivat maanviljely, karjanhoito ja käsityöammatit.
Nykyään Minusinskissa on lähinnä elintarviketeollisuutta. Nähtävyyksiin kuuluvat 1800-luvun alussa rakennettu Kristuksen kirkastumisen kirkko, kotiseutumuseo sekä 1800-luvun julkiset ja kauppiasrakennukset. Kaupungin vanhassa osassa on koristeellisia puisia asuintaloja.
Puijon pesäpallostadion

Osuma Areena (ent. Puijon pesäpallostadion) on Kuopiossa Puijon urheilulaaksossa sijaitseva pesäpallostadion. Paikalle valmistui uusi hiekkatekonurmipintainen Puijon pesäpallokenttä vuonna 2001. Stadionin tekonurmi vaihdettiin uuteen vuonna 2023 ja samalla vanha tulostaulu päivittyi nykyaikaiseksi LED-näytöksi. Pesäpallokentän avausottelussa 4.7.2001 Puijon Pesiksen ja Juvan Pallon ykkössarjan ottelua seurasi 1142 katsojaa, mikä oli kuopiolaisen pesäpalloilun uusi yleisöennätys. Vuonna 2008 vanhan katsomon tilalle rakennettiin nykyinen katsomo. Katsomorakennus maksoi lähes 2,4 miljoonaa euroa ja siinä on 1 400 katsojapaikkaa, joista 1 000 on katettuja. Lisäksi stadionilla on erillinen rakennus huoltotiloille ja pienelle toimistotilalle, sekä lipunmyyntikopit ja kolme myyntikioskia. Stadionin suunnittelija oli Sampo Valjus Arkkitehtuuritoimisto Seppo Valjus Oy:stä, sekä rakennesuunnittelun osalta Insinööritoimisto Tanskanen Oy. Stadionin avausottelussa 1.7.2008 Puijon Pesiksen ja Kouvolan Pallonlyöjien välistä ottelua seurasi 1432 katsojaa. 
Stadionilla pelattiin Itä–Länsi-ottelu vuonna 2009, jolloin Kuopiosta tuli kautta aikain 18. paikkakunta, joka isännöi miesten Itä-Länsi-ottelua. Katsojia saapui paikalle Itä-Lännen miesten otteluun 2000-luvun ennätysmäärä, 6312.
Pillsbury

Pillsbury tai Pilsbury on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Mikko Hylkilä

Mikko Hylkilä (s. 21. heinäkuuta 1981 Reisjärvi) on suomalainen pesäpallovalmentaja. Hän toimii Joensuun Mailan miesten edustusjoukkueen lajivalmentajana.
Omalla pelaajaurallaan Hylkilä pelasi 48 ottelua Superpesistä Joensuun Mailassa ja 71 ottelua Ykköspesistä Haapajärven Pesä-Kiiloissa. Pelaajana Hylkilä oli monipuolinen, sillä hän pelasi ulkokentällä useilla eri pelipaikoilla ja myös sisäpelissä hänelle kertyi kärkilyöntipisteitä tasaisesti kaikilla pesäväleillä.
Pelinjohtajana Hylkilä on toiminut Joensuun Mailassa vuosina 2006-2009, Kouvolan Pallonlyöjissä vuosina 2010-2014 ja JymyJusseissa kaudella 2015. Syksyllä 2021 hän palasi Joensuun Mailaan lajivalmentajaksi kaksivuotisella sopimuksella.
Jalkapallon Euroopan cupin kausi 1983–1984

Jalkapallon Euroopan cupin kausi 1983–1984 oli Euroopan cupin 29. kausi. Loppuottelu pelattiin Roomassa, Rooman olympiastadionilla, 30. toukokuuta 1984. Kauden mestaruuden voitti Liverpool FC.
Tulokset.
Finaali.
Euroopan cupin finaali pelattiin Rooman olympiastadionilla, Roomassa, Italiassa. Finaali järjestettiin stadionilla toista kertaa.
Lähteet.
Viveka

Viveka tai Viveca on naisen etunimi. Suomalaisessa kalenterissa sillä ei ole nimipäivää, mutta suomenruotsalaisessa kalenterissa Vivekan nimipäivä on 26. kesäkuuta. Nimi Viveka on annettu Suomessa kesäkuuhun 2025 mennessä noin 770 ja Viveca noin 630 henkilölle.
Nimen alkuperä on muinaissaksassa.
Oakland Raidersin NFL-kausi 2010

Oakland Raidersin NFL-kausi 2010 alkoi 12. syyskuuta 2010 vierasottelulla Tennessee Titansia vastaan ja päättyi 2. tammikuuta 2011 vierasottelulla Kansas City Chiefsiä vastaan. Oakland Raiders sijoittui divisioonassaan kolmanneksi eikä päässyt mukaan play-offeihin.
Kausi.
Ystävyysottelut.
V: Voitettu ottelu&lt;br&gt;
H: Hävitty ottelu&lt;br&gt;
Runkosarja.
¹=Ottelun televisiointi peruttiin koska ottelulla ei ollut tarpeeksi katsojia.
Ilmari Piiparinen

Ilmari Piiparinen on kuvitteellinen hahmo Yle TV2:n tuottamassa "Maalaiskomedia"-televisiosarjassa. Piiparinen on mukana sarjan kaikilla neljällä tuotantokaudella. Hän on toimii fiktiivisen Kuusniemen seurakunnan kanttorina.
Kanttori-urkuri dir. cant. Ilmari Piiparinen vehkeilee alussa sarjan konnien Urmas Hakkaraisen, Ahti Kiisken ja Varma Kylmälehdon kanssa, mutta siirtyy vähitellen "hyvisten" puolelle, joita ovat muun muassa kirkkoherra Matias Pohto ja kulttuurisihteeri Suvi-Tuuli Aaltonen. Ilmari on alkoholisti, jonka juomiseen on Kuusniemellä totuttu jo siinä määrin, että se ei herätä enää erityistä huomiota.
Toisen tuotantokauden "Peräkamaripojat" jaksoissa Ilmarin rooli saa uusia ulottuvuuksia, kun hän ihastuu kanttoriin, jonka on määrä tuurata häntä. Ilmarin on ollut tarkoitus lähteä hoitamaan alkoholismiaan, mutta hän onkin jäänyt salaa Kuusniemelle. Helläluontoinen, vaaleahiuksinen, nuorehko kanttori Hellä Lehmus on vaikuttunut Ilmarin herkkyydestä. Ilmari ja Hellä rakastuvat ja menevät naimisiin, toki mutkien kautta.
Ilmarin toilailut on rakennettu alkoholin käytön ympärille. Hänen yrityksensä peittää viinanjuontiaan ovat jopa korostetun läpinäkyviä. Ilmarin kohtalokkain koettelemus johtuu kuitenkin sarjan epävakaimman antagonistin Varma Kylmälehdon kyseenalaisesta toiminnasta, jonka seurauksena Ilmarin uskotaan kuolleen. Viimeisen tuotantokauden "Turvetta ja timantteja" lopussa esiintyy myös Ilmarin veli Unto Piiparinen (Safka Pekkonen), joka on niin ikään muusikko.
Ilmarin ensimmäinen tulkitsija on Tom Lindholm. Sittemmin Ilmarin roolia on teatterissa näytellyt mm. Jan Mykkänen ja Janne Kuitu. Rooli on näytelty erinäisissä kesäteattereissa, muun muassa Haminassa, Iisalmessa, Pyynikillä ja Jämsässä.
Lossi Turunen

Lossi Turunen (oik. Onni Pohjanpalo, aka Lossi T, RTK) on suomalainen Espoosta lähtöisin oleva rap-artisti, joka asuu nykyään Helsingissä. Hänen esikoisalbuminsa julkaisi Rauha Trio 23. huhtikuuta 2009. Ennen sitä hän on julkaissut kaksi omakustannetta.
Geoff Wilson

Geoff Wilson (s. 19. toukokuuta 1962 Winnipeg, Manitoba, Kanada) on kanadalainen entinen jääkiekkoilija. Hän oli oikea laitahyökkääjä ja pelasi rightin puolelta.
Ura.
Wilson teki kaudella 1980–1981 läpimurron WHL:ssä tekemällä siellä tehot 42+47=89. Hän oli Winnipeg Warriorsin paras pistemies. NHL-joukkue Pittsburgh Penguins varasi Wilsonin seitsemännellä kierroksella numerolla 133 kesällä . Hän ei kuitenkaan pelannut NHL:ssä.
Kausi 1982–1983 SM-liigajoukkue HIFK:ssa oli Wilsonille ainoa pääsarjatasolla. Hän voitti keväällä 1983 Suomen-mestaruuden ja lopetti siihen uransa.
Muuta.
Wilsonin seurana HIFK:ssa pelasi hänen kaksoisveljensä Carey Wilson, joka on sittemmin pelannut yli 550 NHL-ottelua. Careyn poika ja Geoffin veljenpoika Colin Wilson pelaa tällä hetkellä NHL:ää Nashville Predatorsissa. Heidän isänsä Jerry Wilson on pelannut myös NHL:ssä, kun hän edusti Montréal Canadiensia kolmen ottelun ajan kaudella 1956–1957.
Jarmo Uronen

Jarmo Tapio Uronen (18. maaliskuuta 1964 Helsinki – 4. huhtikuuta 2017 Vantaa) oli suomalainen jääkiekkomaalivahti, joka torjui SM-liigassa vuosina 1981–1991. Hän edusti urallaan HIFK:ta ja Jokereita. Uronen voitti kaikki SM-mitalinsa HIFK:ssa: Suomen mestaruuden 1983, SM-hopeaa 1986 sekä SM-pronssia 1987 ja 1988.
Urosen poika Jesse on edustanut SM-liigassa Jokereita.
Maajoukkue.
Uronen edusti Suomea alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 1983.
Hiekka &amp; sumu

Hiekka &amp; sumu on suomalaisen rap-artisti Llapsen ensimmäinen studioalbumi. Se julkaistiin 12. marraskuuta 2008 Yellowmic Recordsin kautta.
Rajavartiolaitoksen esikunta

Rajavartiolaitoksen esikunta (lyhenne RVLE) on rajavartiolaitoksen päällikön alainen esikunta, joka huolehtii rajavartiolaitoksen hallintoyksiköistä sekä toimii sisäministeriön
rajavartio-osastona. Esikuntaa johtaa rajavartiolaitoksen apulaispäällikkö, joka on vara-amiraali Markku Hassinen. Hänen edeltäjänsä oli kenraaliluutnantti Pasi Kostamovaara.
Organisaatio.
Rajavartiolaitoksen esikunta koostuu neljästä osastosta (henkilöstöosasto, teknillinen osasto, oikeudellinen osasto ja raja- ja meriosasto) sekä suunnittelu- ja talousyksiköstä.
Juuso Nordlund

Juha Ilkka ”Juuso” Nordlund (s. 1954) on suomalainen muusikko, äänittäjä ja musiikkituottaja. Hän työskentelee JJ-studiossa Tampereella ja soittaa bassoa kitaristien Pekka Rechardtin, Jari Yliahon ja Jartse Tuomisen GTR-taustayhtyeessä.
Nordlund on soittanut uransa aikana monissa eri yhtyeissä, kuten Virtasta edeltäneessä Wolfgangissa, Coitus Intissä, Juicessa ja Mikko Alatalon Coitus Inc. -yhtyeessä. Lisäksi hän on soittanut myös muun muassa "Välikausitakki" ja "Juice ja Mikko" -levyillä sekä Juice Leskisen, Anssi Tikanmäen, Harri Marstion ja Kikka Laitisen eri levyillä.
Nordlundille myönnettiin vuonna 2019 taiteilijaeläke.
Lola (vuoden 1981 elokuva)

Lola on Rainer Werner Fassbinderin ohjaama elokuva vuodelta 1981. Se on valmistusajallisesti keskimmäinen, mutta kuitenkin viimeinen elokuva BRD-trilogian sarjassa, jonka kaksi muuta ovat "Maria Braunin avioliitto" (BRD 1) ja "Veronika Vossin kaipuu" (BRD 2).
Fassbinder tilittää trilogiassa Saksan liittotasavallan sodanjälkeisen talousihmeen yhteiskunnallista ja moraalista hintaa. Elokuvan päähahmo on viaton rakennustarkastaja von Bohm (Armin Mueller-Stahl), joka joutuu korruptoituneen grynderin ja ilotalon emännän juonittelun kohteeksi. Elokuva on saanut vaikutteita Josef von Sternbergin "Sinisestä enkelistä" mutta myös Douglas Sirkin elokuvien melodraamoista. Elokuvan näkökulma on laulajattaren, Lolan. Lolan ammatin paljastuminen järkyttää von Bohmin.
"The New York Timesin" kriitikot valitsivat "Lolan" vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
NRK1

NRK1 on Norjan yleisradioyhtiö NRK:n ensimmäinen televisiokanava. Kanava aloitti virallisesti vuonna 1960. Kanavan uutisohjelman nimi on "Dagsrevyen". NRK1 näytti Talviolympialaiset 2010, ja näyttää myös muita suurtapahtumia, kuten Eurovision laulukilpailun semifinaalit ja finaalin.
Vuonna 2010 julkaistiin NRK HD. Kanavan ensimmäinen lähetys oli Vancouverin olympialaisten avajaisseremonia, mutta ensimmäinen HD-lähetys oli Super Bowl XLIV 7. helmikuuta 2010.
NRK1-kanavan katsojaosuus vuonna 2007 oli 40%.
Aiheesta muualla.
Kanavan kotisivut
Parketointi

Parketointi (&lt;ransk.) tarkoittaa listoitusta, joka laitetaan puun, vanerin tai vastaavan levyn taakse estämään vääntymistä. Parketoinnin tarkoituksena on tukea maalauspohjana käytettävää levyä. 
Sanaa käytetään nykyisin myös parketin asentamisesta.
Henrik Blomqvist

Henrik Blomqvist (s. 24. maaliskuuta 1984 Tukholma, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkopuolustaja, joka edustaa kaudella 2011–2012 Norjan pääsarjan Stjernen Hockey-joukkuetta.
Ura.
Blomqvist debytoi miesten peleissä kaudella 2000–2001, kun hän piipahti Ruotsin II-divisioonan Växjö Lakersissa. Hän siirtyi sieltä seuraavaksi kaudeksi Malmö IF:n J20-joukkueeseen, jossa pelasi kaksi kautta. Blomqvist oli sekä kaudella 2001–2002 että 2002–2003 J20 SuperElitin jäähykuningas. Hän keräsi kahden kauden aikana joukkueessa yhteensä 301 jäähyminuuttia. Blomqvist voitti J20 SuperElitin hopeaa 2002. Hän pelasi kauden 2002–2003 aikana myös neljä ottelua HockeyAllsvenskanin IF Troja-Ljungbyssä.
Kaudella 2003–2004 Blomqvist jatkoi pelejään Allsvenskanissa ja palasi Växjö Lakersin riveihin. Hän palasi sieltä kesken toisen kautensa 2004–2005 takaisin Troja-Ljungbyyn. Joukkue putosi Ruotsin I-divisioonaan keväällä 2005, mutta Blomqvist siirtyi seuraavaksi kaudeksi norjalaisen Stjernen Hockeyn riveihin. Hän oli 146 minuutillaan Norjan pääsarjan jäähykuningas. Blomqvist jätti Stjernenin 12 ottelun jälkeen kaudella 2006–2007, mutta hän oli jo siihen mennessä kerännyt jopa 126 jäähyminuuttia, joilla Blomqvist oli kauden päätyttyä jäähypörssin viides. Hän pyörähti kahden ottelun ajan Ruotsin I-divisioonan Tingsryds AIF:n riveissä, mutta siirtyi loppukaudeksi Tanskan liigan Odense Bulldogsiin. Kauden 2007–2008 Blomqvist pelasi samaa liigaa AaB Ishockeyssä.
Blomqvist aloitti kauden 2008–2009 Allsvenskanin Bofors IK:ssa, mutta hän siirtyi kesken kauden sarjatasoa alemmas takaisin Tingsrydiin. Blomqvist palasi kaudeksi 2009–2010 takaisin Tanskaan ja siirtyi Rødovre Mighty Bullsin riveihin. Hän teki hyvät tehot 9+22=31, joilla Blomqvist oli puolustajien pistepörssin toinen. Toukokuussa 2010 hän saapui try-outille SM-liigajoukkue Pelicansiin. Blomqvist sai kesäkuussa sopimuksen kaudeksi 2010–2011. Hänen kautensa meni kuitenkin pilalle selkävamman takia ja Blomqvist pelasi vain 19 runkosarjaottelua saaden kaksi syöttöpistettä. Hän palasi siirtorajan kynnyksellä, tammikuussa 2011 Tingsryds AIF:ään, jossa Blomqvist ei kuitenkaan ehtinyt pelata otteluakaan. Kaudeksi 2011–2012 hän siirtyi Norjan pääsarjan Stjernen Hockey-joukkueeseen.
Maajoukkue.
Blomqvist pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2004.
Kėdainiai

Kėdainiai on Liettuan keskiosassa, Kaunasin läänissä sijaitseva kaupunki, joka on yksi maan vanhimmista kaupungeista. Kaupunki sijaitsee Nevėžisjoen rannalla. Kėdainiai on mainittu ensimmäisen kerran vuonna 1372 Hermann de Wartbergen liiviläisessä kronikassa. Vuonna 2012 kaupungin väkiluku oli 26 357 asukasta. Kėdainiain vanhakaupunki on peräisin 1600-luvulta.
Kaupunki on Kėdainiain kunnallispiirin hallinnollinen keskus. Liettuan maantieteellinen keskipiste sijaitsee kunnallispiirin alueella sijaitsevan Ruoščiain kylän lähellä. 
Nimet.
Kėdainiailla on liettuankielisen nimensä lisäksi ollut historiansa aikana monia muita virallisia nimiä, kuten "Kiejdany" puolaksi, "Kedahnen" saksaksi ja .
Historia.
Kėdainiai oli monien taistelujen näyttämö 1600-luvulla Ruotsin ja Puola-Liettuan välisen sodan aikana. Vuonna 1655 maiden välillä tehty lyhytikäinen sopimus, Kėdainiain unioni, allekirjoitettiin Kėdainiain linnassa. Skottilaisia protestantteja saapui alueelle 1500-1600-luvuilla, ja he kasvattivat vaikutusvaltaansa 1800-luvun puoliväliin saakka.
1940-luvun alussa kaupungissa asui 300 Mir Yeshiva -liikkeen oppilasta ja opiskelijaa. Heinäkuussa 1941 natsi-Saksan miehityksen aikana kaupungissa teloitettiin 95 juutalaista, 14 venäläistä kommunistia, 15 liettualaista kommunistia ja yksi venäläinen komissaari. 
Kylmän sodan aikana Kėdainiain lentotukikohta oli merkittävässä asemassa neuvostoarmeijalle. Useiden vuosien ajan Kėdainiai oli tunnettu kemian- ja elintarviketeollisuudestaan. Kėdainiain kemiantehdas aloitti toimintansa tammikuussa 1963. Laitos sai kyseenalaista julkisuutta, kun 1980-luvulla selvisi, että suuria määriä rikkihappoa oli päässyt ympäristöön. Tapaus synnytti vastalauseita.
Kulttuuritoiminta.
Vuonna 1922 perustettu Kėdainiain alueellinen museo ylläpitää monia museoita, joita ovat monikulttuurikeskus, Radziwillin herttuoiden mausoleumi, Juozas Paukštelisin koti ja V. Ulevičiusin puuveistosmuseo. 
Kėdainiai tunnetaan Liettuan "kurkkupääkaupunkina", sillä vuosittain kaupungissa järjetään kurkkufestivaali.
Kaupungissa asuu noin 700 hengen puolalainen vähemmistö. Kėdainiaissa järjestetään vuosittain juhlia Puolan itsenäisyyspäivänä ja muita puolalaisia festivaaleja.
Arthur Okun

Arthur Melvin Okun (28. marraskuuta 1928 – 23. maaliskuuta 1980) oli yhdysvaltalainen taloustieteilijä. 
Okun oli vuosina 1968–1969 Yhdysvaltain presidentin talousneuvontajien jäsen. Hän on esittänyt Okunin lain, joka selvittää työttömyyden ja talouskasvun välisen suhteen. 
Okun tunnetaan yhteiskuntapoliittisessa keskustelussa etenkin niin sanotusta "trade-off"-teesistä. Sen mukaan tulojen ja varallisuuden tasa-arvo ja taloudellinen tehokkuus ovat toisensa poissulkevia: mitä enemmän valtio tasaa markkinoiden aiheuttamia tuloeroja sosiaalipoliittisesti, sitä heikommin markkinat toimivat ja sitä hitaampaa talouskasvu on. Empiiristen ekonometristen tutkimusten perusteella Okunin väite ei pidä paikkaansa: laajan hyvinvointivaltion ja talouskasvun välillä ei ole tilastollisesti merkittävää yhteyttä kumpaankaan suuntaan. OECD:n eri tutkimuksien tuloksia yhdistelevän analyysin perusteella tilanne on itse asiassa päin vastoin: tulo- ja varallisuuserot ovat kaiken kaikkiaan talouskasvua hidastavia tekijöitä. Väitteen tilastollinen todentaminen ei ole yksinkertaista, ja tutkimuksissa onkin löytynyt myös Okunin väitettä puolustavia seikkoja.
Sean Pertwee

Sean Pertwee (s. 4. kesäkuuta 1964 Lontoo, Britannia) on brittiläinen näyttelijä. Hänet on nähty lukuisissa yhdysvaltalaisissa ja brittiläisissä elokuvissa ja televisiosarjoissa. Elokuvista mainittakoon ainakin "Wilderness", "Dog Soldiers" ja Aku Louhimiehen "Vuosaari". Televisiossa Pertwee on esiintynyt muun muassa sarjoissa "Rimakauhua ja rakkautta", "Skins – liekeissä", "Tudors", "Murhan jäljet", "Neiti Marple: Syyttävä sormi", "Holmes NYC" ja "Gotham".
Sean Pertwee on tunnettu matalasta äänestään, ja hän on hyvin käytetty ääninäyttelijä. Pertween sukuun kuuluu useita näyttelijöitä, joista tunnetuin Sean Pertween itsensä ohella on hänen edesmennyt isänsä, Jon Pertwee. Tämän tunnetuin rooli oli Tohtorin kolmas inkarnaatio BBC:n scifisarjassa "Doctor Who". 
Pertwee on tunnettu jalkapallojoukkue Chelsean uskollisena kannattajana ja hän on esiintynyt Britannian Työväenpuolueen tukijoukoissa.
My Romance

”My Romance” on Richard Rodgersin säveltämä ja Lorenz Hartin sanoittama musiikkikappale vuodelta 1935.
Kappale esitettiin ensimmäisen kerran vuoden 1935 Broadway-musikaalissa "Jumbo", jossa sen lauloivat Gloria Grafton ja Donald Novis Paul Whitemanin orkesterin säestäminä. Lontoon teatterissa se sai ensiesityksensä vuonna 1941, jolloin sen lauloi Jack Hulbert näytelmässä "Hulbert’s Follies". Doris Day esitti kappaleen "Jumbo"-musikaalin elokuvaversiossa vuonna 1962. ”My Romancesta” on tullut myös suosittu jazzstandardi; sen ovat esittäneet muun muassa Ben Webster, Bill Evans, Art Blakey, Ella Fitzgerald, Margaret Whiting, Dave Brubeck, Carly Simon, Carmen McRae, Rosemary Clooney ja Tony Bennett.
Kappaleen sanat kertovat kaiken ylimääräisen turhuudesta rakkaussuhteessa ja listaavat monia kliseisiä asioita, joita rakastavaiset eivät tarvitse.
Paavo J. Heinonen

Paavo J. Heinonen (s. 1978) on oululainen kulttuurialan työntekijä. Hän on kulttuurilehti Kaltion päätoimittaja vuodesta 2010 alkaen ja Oulun Taiteiden yö ry:n toiminnanjohtaja. Hän on mukana myös muun muassa kirjoittajayhdistys Huutomerkin, Oulun Elokuvakeskuksen ja Pohjoisen valokuvakeskuksen toiminnassa. Heinonen toimi Hallaus-aikakauskirjan päätoimittajana vuosina 2006–2009.
Heinonen on valmistunut kirjallisuuden maisteriksi Britanniassa Brightonissa Sussexin yliopistosta. Hän on Oulun kaupunginvaltuutettu vasemmistoliitosta.
Lännen tie (televisiosarja)

Lännen tie ("Rawhide") on yhdysvaltalainen lännensarja, jota CBS esitti 1959–1966. Sarjan tapahtumat sijoittuvat 1860-luvulle ja se kertoo San Antoniosta, Texasista Sedaliaan, Kansasiin karjaa ajavista karjapaimenista. Karjapaimenten työnjohtajaa Gil Favoria näytteli Eric Fleming ja hänen apulaistaan Rowdy Yatesia Clint Eastwood. Flemingin jätettyä sarjan sen viimeisellä tuotantokaudella sai Yates Favorin paikan työnjohtajana. Yatesin rooli oli Eastwoodin läpimurtorooli suuren yleisön tietoisuuteen.
Sarjan samannimisen Dmitri Tjomkinin säveltämän ja Ned Washingtonin sanoittaman tunnuskappaleen esitti Frankie Laine. Suomessa kappale nousi listoille vuonna 1966 Matti Heinivahon esittämänä.
Dyanne Thorne

Dyanne Thorne (14. lokakuuta 1936 Greenwich, Connecticut, Yhdysvallat – 28. tammikuuta 2020 Las Vegas) oli yhdysvaltalainen näyttelijä ja pin-up-lehtien alastonmalli, joka käytti myös taiteilijanimiä Lahna Monroe, Rosalee Stein, Diane Thorne ja Penni Walters.
Thorne tunnettiin parhaiten neljän natsieksploitaation kantateoksiin kuuluvan "Ilsa"-elokuvan pääosan esittäjänä. Sarjan tunnetuin elokuva on vuonna 1974 ilmestynyt "Ilsa, She Wolf of the SS" (1974), joka synnytti natsieksploitaatio-elokuvagenren. Elokuvassa Thorne esitti julmaa dominatrixia, joka tekee kokeita keskitysleirin vangeilla ja käyttää heitä seksuaalisesti hyväkseen. Saksassa aikanaan kielletty elokuva tuli kuuluisaksi sadistisesta sisällöstään ja natsien julmuuden kuvaamisesta seksuaalisuuden kontekstissa. "Ilsa"-sarjan muut osat ovat "Ilsa, Harem Keeper of the Oil Sheiks" (1976), "Ilsa, the Tigress of Siberia" (1977) ja "Ilsa, the Wicked Warden" (1977).
Elokuvien lisäksi Thorne esiintyi lukuisissa televisiosarjoissa, muun muassa alkuperäisessä "Star Trekissä". Hän oli naimisissa myös "Ilsa"-elokuvissa esiintyneen Howard Maurerin kanssa.
ATP Tour Masters 1000

ATP Tour Masters 1000 (aiempi nimi "ATP Masters Series") on joukko tennisturnauksia ATP-kiertueella. Masters-sarja on toiseksi suurin luokka ATP-kiertueella heti Grand Slam-turnausten jälkeen.
Sarjaan kuuluu yhdeksän turnausta, joista jokaisesta voittaja saa 1 000 ranking-pistettä.
Eniten voittoja Masters-turnausten kaksinpelissä on saanut Rafael Nadal, jolla on 33 voittoa ja toisena Novak Đoković, jolla on 32 voittoa. Roger Federerillä voittoja on 27.. Novak Đoković on ainoa pelaaja, joka on voittanut kaikki yhdeksän Masters-turnausta.
Alfonso

Alfonso on miehen nimi, Alfons-nimen espanjankielinen mukaelma. Nimi on ollut muun muassa useilla Espanjan ja Portugalin sekä niiden keskiaikaisten edeltäjävaltioiden kuninkailla.
Muita tunnettuja Alfonsoja.
Alfonso sukunimenä.
Alfonso on myös seuraavien henkilöiden sukunimi:
Hyalinoecia tubicola

Hyalinoecia tubicola on "Eunicida"-lahkoon kuuluva, läpinäkyvässä putkessä elävä monisukasmato, jota esiintyy maailman kaikilla merialueilla.
Koko ja ulkonäkö.
"H. tubicolalla" on enintään 21,5 senttimetrin pituinen, ohut ruumis, joka on jakaantunut 180 jaokkeeseen. Eläin on väriltään kellertävä ja helmiäishohtoinen ja sitä ympäröi tiivis, läpinäkyvä putki, jonka pinnalla on himmeitä renkaita. Pään etuosassa on lyhyt ja kartiomainen huuliliuska eli "prostotium", jossa on kolme tuntosarvea sekä kaksi soikeaa palpia edessä ja kaksi suurta, pyöreää palpia alapuolella. Mato pystyy työntämään esiin ruoansulatuskanavastaan teräväleukaisen kärsän eli "probosciksen". Pään takaosa eli "peristomi" on samankokoinen tai pienempi kuin ensimmäinen jaoke.
Jokaisessa jaokkeessa on lihaksikas jalakepari, jossa on kimppu kullankeltaisia kitiinisukasia sekä terävä neulamainen "aciculum". Kolmessa ensimmäisessä jaokkeessa jalakkeet ovat erityisen suuret ja suuntautuneet eteen- ja alaspäin. Jaokkeiden selkä- ja vatsapuolella on hengitys- ja kosketuseliminä toimivia lisäkkeitä, joiden muoto vaihtelee neulamaisesta tylppään tai tyynymäiseen. Takimmaisissa jaokkeissa lisäkkeiden tyveen on kiinnittynyt myös pitkiä kiduslankoja.
Levinneisyys.
"H. tubicolaa" tavataan maailman kaikilla merialueilla.
Elinympäristö.
"H. tubicola" elää kaikenlaisilla pohjilla vuorovesivyöhykkeeltä yli 4 kilometrin syvyyteen asti.
Ravinto.
"H. tubicola" on kaikkiruokainen haaskaeläin.
Borodino (Krasnojarskin aluepiiri)

Borodino () on kaupunki Krasnojarskin aluepiirissä Venäjällä. Se sijaitsee Itä-Sajanin pohjoispuolella 186 kilometriä Krasnojarskista itään. Kaupungin kautta kulkee Novosibirskin ja Irkutskin välinen M53-valtatie. 18 kilometrin päässä sijaitsee Siperian radan Zaozjornajan asema. Asukkaita on 18 700 henkeä (vuonna 2009).
Paikkakunta on saanut alkunsa vuonna 1949 syntyneestä hiilikaivostyöläisten asutuksesta. Sen nimi perustuu lähistöllä sijaitsevaan Borodinon kylään, jonka karkotetut sotilaat perustivat 1800-luvun alussa. Kaupunginoikeudet Borodino sai vuonna 1981. Tärkein työnantaja on kivihiilikaivos.
Bisajärvi

Bisajärvi () on Uudellamaalla Vantaalla sen itäosan Sotungissa Sipoonkorvessa sijaitseva järvi.
Maantietoa.
Bisajärvi on 350 metriä pitkä, 150 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 4,0 hehtaaria. Järvi on muodostunut mäkisellä ylängöllä maastossa olevaan pitkänomaiseen painaumaan. Painauman vastakkaisilla puolilla on lisäksi soistunutta metsämaata. Järvessä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 900 metriä ja sen rannat ovat metsämaata. Sen etelä- ja kaakkoisrannoilla on neljä vapaa-ajan asunto, joille tulee Sepänmäeltä tie.
Virkistysarvoja.
Bisajärvi sijaitsee Sipoonkorven kansallispuistossa niin, ettei sen vesialue ja muutama metsäpalsta rantoineen järven eteläpuolella sisälly puistoon. Kansallispuiston merkityt retkipolut ohittavat järven sen pohjoispuolelta. Reitin alkupää sijaitsee parin kilometrin päässä lännessä Kuusijärven pysäköintipaikalla ja Bisajärvelle kävellessä tulee ylittää korkea Sudentassun silta. Järven koillisrannassa on mäen päälle rakennettu retkeilijöiden käyttöön vuonna 2019 valmistunut keittiökatos, ruokailupöytiä ja kuivakäymälä. Alueella on lupa telttailla. Kohteen vieressä kulkee talvisin Vantaan kaupungin ylläpitämä hiihtolatu.
Vesistösuhteet.
Järvi sijaitsee Suomenlahden rannikkoaluella (vesistöaluetunnus 81), jonka Krapuojan valuma-alueeseen (81.048) järvi kuuluu. Järveen on johdettu pohjoisesta soistuneen metsän kuivatusojat. Järven oma laskuoja lähtee järven eteläpäästä ja yhtyy Krapuojaan, joka laskee Suomenlahteen Kapellvikenissä Östersundomissa. Järven vedenpinnan korkeus on 43,7 metriä mpy (N2000).
Tosi tarina (Lukianos)

Tosi tarina (; ) on Lukianoksen kirjoittama satiiri. Se kertoo sepitetyn matkakertomuksen kirjoittajan matkasta outoihin paikkoihin outojen kansojen pariin.
Sisältö.
Lukianoksen teos käsittää kaksi kirjaa. Lukianos aloittaa teoksensa mainitsemalla matkakertomuksia, jotka muka kertovat kirjoittajien vaelluksista, suurista hirviöistä, raaoista muukalaisista ja oudoista elintavoista. Lukianos sanoo heidän valehtelevan, vaikkakaan ei pidä sitä kovin moitittavana — hänen mukaansa tämä tapa on luonteenomaista myös filosofeille. Hän ilmoittaa haluavansa oman turhamaisuutensa vuoksi myös itse jättää tällaisen kertomuksen jälkipolville. Koska hän ei sanojensa mukaan kuitenkaan ollut kokenut mitään mainittavaa, hänen täytyi valehdella:
Näin Lukianoksen teos on kaikkea muuta kuin nimensä mukainen ”tosi tarina” — se on satiiri kaikista ihmeellisistä tosiksi väitetyistä tarinoista.
Ensimmäinen kirja kertoo Lukianoksen kumppaneineen aloittamasta suuresta purjehdusmatkasta, joka suuntautui läntiselle valtamerelle. Suuri pyörremyrsky nostaa laivan ilmaan ja vie sen Kuuhun. Lukianos kertoo muun muassa Kuun ja Auringon asukkaiden välisestä sodasta, joka johtui Aamutähden asuttamista koskevasta kiistasta. Lukuisiin ja erikoisiin sotajoukkoihin kuuluu mm. Korppikotkaratsastajia, Lehtisiipisiä, Kirppuampujia, Tuulenjuoksijoita ja Pilvikentaureja. Auringon joukot voittavat, ja lopuksi solmitaan rauha.
Myöhemmin purjehdusta jatketaan. Laiva joutuu valaan vatsaan. Siellä käydään toinen sota valaan sisälle päätyneiden ja siellä asuvien kansojen kesken.
Teoksen toinen kirja alkaa paolla valaan vatsasta. Seurue sytyttää valaan sisällä olevan metsän palamaan, minkä seurauksena valas kuolee kolmessatoista päivässä.
Tämän jälkeen Lukianoksen seurue päätyy erinäisten vaiheiden kautta Siunattujen saarelle, sankarien maille. Täällä he tapaavat tunnettuja vainajia, kuten Aias, Theseus, Menelaos, Helena ja Homeros. Lukianos kyselee Homerokselta epäselvistä asioista, kuten tämän kotipaikasta, epäperäisinä pidettyjen teosten alkuperästä, sekä siitä, miksi tämä aloitti "Iliaan" laulamalla Akhilleuksen vihasta.
Paikalla on myös filosofeja, kuten Sokrates, Diogenes sekä joukko Epikuroksen seuraajia. Samalla Lukianos pääsee jälleen pilkkaamaan filosofeja: Platon ei ollut paikalla, koska asui kuvitteellisessa kaupungissa, jossa noudatti itse kirjoittamiaan lakeja; stoalaisista paikalla ei ollut ketään, sillä he olivat vielä kiipeämässä hyveen jyrkkää rinnettä; ja akateemikot väittelivät siitä, oliko saarta edes olemassa.
Teoksen loppupuolella päädytään vielä muun muassa unien maailmaan, sekä tavataan Härkäpäitä ja Aasinjalkaisia.
Uni eli Lukianoksen elämänura

Uni eli Lukianoksen elämänura (; ) on Lukianoksen kirjoittama lyhyt esitys omasta elämänurastaan: siitä, kuinka hän valitsi ammattinsa puhujana ja kirjailijana.
Historia.
Lukianos on kirjoittanut teoksen noin vuonna 163–164 ja pitänyt todennäköisesti sen puheena kotikaupungissaan Samosatassa. Hieman aiemmin hän oli menestynyt puhujana Galliassa, Ateenassa ja Antiokiassa.
Sisältö.
Lukianos kertoo aluksi poikaiästään. Hän oli juuri lopettanut koulukäynnin, ja ammatinvalinta oli tullut ajankohtaiseksi. Hänen isänsä halusi laittaa hänet enolleen kuvanveistäjän oppiin. Lukianoksen ensimmäinen yritys ammatissa kuitenkin epäonnistui, ja hän sai enoltaan selkäsaunan.
Tämän jälkeen Lukianos kertoo unesta, jonka hän olisi nähnyt lapsena. Uni on kuitenkin antiikin puheille tyypillisesti sepitetty. Lukianoksen kuvaama uni jäljittelee myyttiä Herakleesta tienhaarassa: aivan kuten Heraklesta olivat houkutelleet tahoilleen naishahmoiset Hyve ja Pahe, Lukianosta houkuttelevat unessa naisiksi henkilöityneet Kuvantekotaito ja Sivistys.
Kuvantekotaito ilmenee miesmäisen työläisnaisen hahmossa. Hän puhuu omasta puolestaan sanomalla, että jos Lukianos valitsee hänet, kaikki tulevat ylistämään Lukianosta tämän kätten töiden vuoksi, eivätkä minkään tyhjien asioiden vuoksi. Sivistyksen puheisiin Kuvantekotaito viittaa lörpötyksinä ja joutavuuksina. 
Sivistys puolestaan ilmenee kauniina, viehättävänä ja hienosti pukeutuneena naishahmona. Hän lupaa tutustuttaa Lukianoksen miltei kaikkeen tietämisen arvoiseen, ja koristaa tämän sielun kaikilla hyvillä ominaisuuksilla. Hän lupaa Lukianokselle kunniaa, mainetta, virkoja ja ulkomaanmatkoja puhujankykyjensä ansiosta.
Lukianos valitsee saman tien Sivistyksen, ja tämä vie hänet lentävillä vaunuilla katsomaan maailmaa. Lopussa Lukianos sanoo kertoneensa unensa, jotta nuoret valitsisivat elämälleen paremman suunnan ja tavoittelisivat sivistystä.
Hangon lintuasema

Hangon lintuasema, lyhyemmin Halias, on Helsingin seudun lintutieteellisen yhdistyksen Tringan ylläpitämä ja vapaaehtoisten lintuharrastajien pyörittämä lintuasema. 
Aseman historia.
Asemarakennuksen rakensivat kalastajapariskunta Anders ja Selma Sundström, perustusten muuraus alkoi vuonna 1919. Pariskunta asui Hankoniemellä 1960-luvulle asti, pois lukien toisen maailmansodan ajan, jolloin alue oli venäläisomistuksessa. Lintuharrastajille asemarakennus myytiin 1979 pariskunnan ikääntyessä. Asema perustettiin vuoden 1979 helmikuussa.
Aseman toiminta.
Hangon lintuasema sijaitsee Suomen mantereen lounaisimmassa kärjessä, ja se on Suomen eteläisin lintuasema. Hangon lintuasemalla harjoitetaan rengastustoimintaa ja aktiivista muutontarkkailua. Asemalla on käytössä 12 vakiopikkulintuverkkoa ja vaihtelevasti myös petoverkkoja, joilla lintuja pyydetään rengastettaviksi. Muuttoa seurataan toisen maailmansodan aikana rakennetun tulenjohtobunkkerin päältä. Lisäksi lasketaan paikallisia lintuja. 
Hangon lintuasemalla kerätystä aineistosta on julkaistu useita tieteellisiä artikkeleita ja aineistoa on käytetty monessa väitöskirjassa. Yksi tärkeimmistä tutkimuskohteista on ollut lintujen muuton ajoittuminen sekä ilmastonmuutoksen vaikutukset siihen. Aseman aineisto on avoimesti saatavilla tutkimuskäyttöön aseman verkkosivuilta. Siihen voi tutustua myös muuttolintuselain Haahkan avulla
Hangon lintuasema sijaitsee Metsähallituksen hallinnoimalla Uddskatanin luonnonsuojelualueella, joka on osa Tulliniemen linnustonsuojelualue -nimistä Natura 2000 -aluetta. Lintuaseman alueella liikkuminen on kielletty muilta kuin aseman havainnoitsijoilta. Toimintaan pääsee tutustumaan ottamalla etukäteen yhteyttä asemanhoitajiin. Asemalle järjestetään myös opastettuja retkiä. Erityisesti nuoria lintuharrastajia opastetaan lintujen havainnoinnin, rengastamisen ja lintuasemalla toimimisen käytänteisiin viikonloppuretkillä.
Timon (Lukianos)

Timon eli Ihmisvihaaja (, ) on Lukianoksen kirjoittama dialogimuotoinen satiiri, joka käsittelee köyhyyttä ja rikkautta.
Historia.
Lukianos eli ja kirjoitti 100-luvulla. Hänet tunnetaan ennen kaikkea satiireistaan. Teoksessa "Timon", toiselta nimeltään "Ihmisvihaaja", satiirin aiheena on 400-luvulla eaa. elänyt Timon Ateenalainen, joka tunnettiin misantrooppina eli ihmisvihaajana. Lukianos on saattanut saada aiheensa komediakirjailija Antifaneelta, joka kirjoitti "Timon"-nimisen sittemmin kadonneen näytelmän. Myöhemmin sama henkilö tunnetaan muun muassa William Shakespearen näytelmästä "Timon Ateenalainen" ("Timon of Athens").
Sisältö.
Satiirin päähenkilö Timon on ollut aiemmin rikas, ja tällöin hänen ympärillään on ollut paljon ystäviä, jotka ovat nauttineet hänen antamistaan lahjoista. Kun Timon oli köyhtynyt, ystävät olivat kaikonneet, eivätkä suostuneet enää edes tuntemaan häntä. Timon oli päätynyt palkkarengiksi kuokkimaan maata neljän obolin päivämaksulla.
Teoksen alussa Timon huutaa Zeukselle ja syyttää tätä laiskuudesta, kun tämä ei enää rankaise väärintekijöitä. Hän sanoo Zeuksen nukkuneen kauemmin kuin Epimenides, ja jättävän kostamatta jopa temppeliensä ryöstäjille. Timon valittaa, ettei Zeus myöskään kosta hänet unohtaneille entisille ystäville.
Zeus kuulee Timonin huudon, ja päättää auttaa tätä. Hän lähettää Hermeen ja Rikkauden Aarre mukanaan Timonin avuksi. Rikkaus valittaa, koska Timon on kohdellut häntä aiemmin niin huonosti eikä ole pitänyt hänestä kiinni. Hermes ja Rikkaus keskustelevat pitkään jälkimmäisen luonteesta, kuten siitä, miksi pahat ihmiset ovat useammin rikkaita kuin hyvät:
Timonin seurassa oleva Köyhyys lähtee pois, kun Rikkaus tulee. Timon ottaa Hermeen ja Rikkauden vastaan tylysti, ja Rikkaus on jo valmis peräytymään. Timon suostuu kuitenkin lopulta ottamaan Rikkauden vastaan tämän pidettyä itselleen puolustuspuheen.
Tuskin on Timonin kuokka iskenyt suureen kulta-aarteeseen, kun tämän entiset ystävät palaavat hännystelemään häntä jälleen. Mielistelijöihin kuuluvat muiden muassa Gnathonides, Filiades, puhuja Demeas sekä filosofi Thrasykles. Timon ajaa kaikki pois kuokallaan ja kiviä heitellen.
Demeas muun muassa yrittää kehua Timonin maasta taivaaseen, ja sanoo kansankokouksen päättäneen hänen ehdotuksestaan, että Timon on nyt Olympian kisojen kaikkien lajien voittaja (yhtenä päivänä) sekä sotasankari, joka hävitti kaksi spartalaisten divisioonaa. Hänen patsaansa tultaisiin pystyttämään Athenen patsaan viereen Akropoliille. Kun Timon lyö Demeasta, tämä syyttääkin häntä Akropoliin polttamisesta.
Thrasykles puolestaan väittää, ettei ole tullut samassa tarkoituksessa kuin muut, vaan johdattaakseen Timonia hyveeseen. Hän kehottaa tätä heittämään kultansa mereen — tosin vain matalaan rantaveteen ainoastaan Thrasykleen itsensä nähden.
Ateriankorvike

Ateriankorvike on elintarvike, jossa on vain vähän (200-400 kCal) energiaa, ja joka on tarkoitettu korvaamaan kokonainen ateria. Ateriankorvikkeita käytetään laihduttamiseen.
Ne voidaan jalaa LCD ja VLCD-valmisteisiin. () tarkoittaa niukkaenergiaista ruokavaliota. LCD-valmisteet ovat ateriankorvikkeita, jotka sisältävät enemmän kilokaloreita per ateria kuin VLCD/ENE-tuotteet. Tuotteita voi käyttää pidemmän aikaa painonhallinnassa korvaten niillä 1–3 päivän aterioista, joten ne soveltuvat saavutetun painon ylläpitoon, muutamien kilojen pudotukseen tai muuten vain terveelliseksi aterian tai välipalan korvikkeeksi. 
Yksi patukka tai juoma on yksi ateria, joten niitä ei pidä syödä aterian lisäksi jälkiruoaksi.
LCD-tuotteita käytetään painonhallintaan ja ne ovat vähäenergiaisia (200–400 kcal / ateria), mutta sisältävät kuitenkin hyvälaatuista proteiinia ja elimistölle välttämättömiä rasvahappoja sekä kolmasosan päivittäisestä vitamiini- ja kivennäisainetarpeesta per ateria.
Kärpäsen ylistys

Kärpäsen ylistys (; ) on Lukianoksen kirjoittama satiiri, joka nimensä mukaisesti ylistää kärpästä eri tavoin.
Lukianoksen teos on jaettu 12 lyhyeen osaan. Ensin Lukianos kuvailee ja kehuu kärpäsen ulkomuotoa. Sen siivet ovat hennot ja ne on koristeltu riikinkukon värein. Sen lento on joustavaa ja surina kaunista, päinvastoin kuin eräillä muilla hyönteisillä. Vaikka kärpänen on kuusijalkainen, se kävelee vain neljällä ja käyttää etujalkojaan käsien tavoin kuin ihmiset.
Lukianos käy myös läpi muutamia kohtia, joissa Homeros on runoelmissaan verrannut joitakin asioita kärpäsiin tai kärpäsparveen. Kun Homeros esimerkiksi kuvailee heerosta, hän vertaa tätä kärpäseen, viitaten tällä kärpäsen rohkeuteen, pelottomuuteen ja sinnikkyyteen hyökkäyksissään. ”Näin hän kärpäsen mainitessaan samalla myös koristaa sillä eepoksensa.” Suurinta kärpäsen olemuksessa on Lukianoksen mukaan se, että kun kuolleen kärpäsen päälle sirotellaan tuhkaa, se herää uudelleen henkiin. Tämä osoittaa, että myös kärpäsillä on kuolematon sielu.
Lopussa Lukianos mainitsee muutamia kauniita naisia, jotka on tunnettu nimellä Myia (Kärpänen). Tämä osoittaa, ettei nimeä ole pidetty arvottomana.
Ilanski

Ilanski () on kaupunki Krasnojarskin aluepiirissä Venäjällä. Se sijaitsee Kanin sivujoen Ilankan varrella 279 kilometriä Krasnojarskista itään. Kaupunki on Ilanskin piirin keskus. Sen kautta kulkee Siperian rata (Ilanskajan asema). Eteläpuolelta kaupungin ohittaa Novosibirskin ja Irkutskin välinen M53-valtatie. Asukkaita on 16 200 henkeä (vuonna 2009).
Paikkakunta on saanut alkunsa Siperian maantien rakentamisen yhteydessä vuonna 1733. Vuodesta 1822 lähtien Ilanskojen kylä oli Kanskin piirikuntaan kuulunut kuntakeskus. Vuonna 1891 alettiin rakentaa rautatietä. Vuonna 1939 Ilanskista tuli kaupunki.
Nykyään Ilanskissa on teräsbetonirakennetehdas, rautatieliikenteen yrityksiä ja puunjalostusteollisuutta. Kaupungissa toimii rautatiemuseo.
Zeus tutkittavana

Zeus tutkittavana (; ) on Lukianoksen kirjoittama satiiri, joka käsittelee kreikkalaisen mytologian sisäisiä ristiriitaisuuksia.
Historia.
Lukianos on kirjoittanut teoksen noin vuonna 160. Se on saanut vaikutteita Menippoksen tyylistä eli niin kutsutuista menippolaisista satiireista.
Teos on suomennettu kahdesti: Kaarle Hirvonen suomensi sen vuonna 1983 nimellä "Zeus kovilla". Aapo Junkolan suomennos on vuodelta 1996.
Sisältö.
Teos on muodoltaan dialogi, jossa keskustelevat Zeus sekä Kyniskos (”koiranpentu”, ”pikku kyynikko”), joka on Lukianoksen itsensä salanimi. Kyniskos pyytää Zeukselta vain yhtä helposti toteutettavaa asiaa, vastausta yhteen kysymykseensä. Keskustelun kuluessa hän päätyy kuitenkin ahdistelemaan Zeusta kysymyksillään yhä enemmän.
Kyniskos kysyy aluksi sitä, pitääkö Homeroksen ja Hesiodoksen runojen kuvaus Kohtalottarista paikkansa, toisin sanoen määräävätkö he todella kaikkien ihmisten kohtalot. Zeus myöntää tämän pitävän paikkansa.
Kyniskos johtaa tästä sen päätelmän, ettei Zeuksella ja muilla jumalilla ole tällöin mitään määräysvaltaa ihmisten tekemisiin, ja tällöin ihmisten uhrit ja rukouksetkin ovat aivan turhia. Zeus myöntää sen; hän sanookin uhrien olevan vain kunnianosoituksia jumalille, koska he ovat ihmisiä ylempiä.
Kyniskos kuitenkin huomauttaa, että tällöinhän jumalatkin ovat vain ihmisten kanssaorjia ja yhtä lailla Kohtalotarten alaisia, eivätkä ihmisiä ylempiä. Zeus vastaa jumalien olevan ylempiä autuutensa takia. Tähän Kyniskos kuitenkin vastaa, ettei kaikkien jumalien, kuten Hefaistos, Prometheus ja Kronos, elämä vaikuta kovinkaan autuaalta.
Zeus vastaa, että kohtalo toimittaa kaiken jumalten kautta. Kyniskoksen mukaan jumalat ovat tällöin kuitenkin pelkkiä työkaluja. Sitä paitsi hän epäilee, etteivät Kohtalottaretkaan voi muuttaa sitä, minkä ovat kerran päättäneet. Kun Zeus alkaa hermostua, Kyniskos sanoo, että häntä saa kyllä heittää salamalla, jos se kerran on hänen kohtalonsa — kuoleman syy ei tällöin olisi Zeus tai salamakaan, vaan Klotho.
Lopuksi keskustellaan vielä ihmisten kohtaloista kuoleman jälkeen. Kyniskos huomauttaa, että jos ihmisten teot ovat kohtalon määräämiä, tällöin heitä ei voi niistä kiittää eikä moittia. Tähän Zeus kieltäytyy enää vastaamasta, ja syyttää Kyniskosta lurjukseksi ja sofistiksi.
Kansk

Kansk () on kaupunki Krasnojarskin aluepiirissä Venäjällä. Se sijaitsee Jenisein sivujoen Kanin varrella 247 kilometriä Krasnojarskista itään. Kaupunki on Kanskin piirin hallinnollinen keskus, mutta ei itse kuulu sen yhteyteen, vaan muodostaa erillisen kaupunkipiirikunnan. Kanskin kautta kulkee Siperian rata (Kansk-Jeniseiskin asema) sekä Novosibirskin ja Irkutskin välinen M53-valtatie. Asukkaita on 97 300 henkeä (vuonna 2009).
Paikkakunta on saanut alkunsa Jenisein Komarovkan koskien viereen vuonna 1628 rakennetusta pienestä linnoituksesta. Seudun alkuperäisiä asukkaita olivat kotit ja kamassit. Vuonna 1640 linnoitus siirrettiin 43 kilometriä ylemmäs kaupungin nykyiselle paikalle, missä burjaatit tuhosivat sen kahteen kertaan. Vakituinen venäläisasutus syntyi vasta vuonna 1717. 1700-luvun puolivälistä lähtien Kansk oli huomattava kaupan välittäjä. Vuonna 1782 siitä tuli Tobolskin läänin Tomskin alueeseen kuulunut kihlakuntakaupunki. Vuodesta 1823 lähtien se oli Jeniseiskin lääniin kuuluneen piirikunnan keskus.
Nykyään Kanskissa on mm. kemian tehdas, puunjalostus- ja koneenrakennusteollisuutta, tekstiilitehdas ja viinatehdas. Kaupungissa toimii teatteri ja vuonna 1912 avattu kotiseutumuseo.
Kansainvälinen luterilainen neuvosto

Kansainvälinen luterilainen neuvosto (ILC) () on maailmanlaajuinen tunnustuksellisten luterilaisten kirkkojen yhteistyöjärjestö. Tunnustuksellisuudessaan se eroaa suuremmasta Luterilaisesta maailmanliitosta, joka taas on kattojärjestö tunnustukseltaan vähemmän tiukoille tai liberaaleille luterilaisille kirkoille, jotka ovat jäsenyyden perusteella täydessä yhteydessä toisiinsa. ILC puolestaan ei vaadi jäseniltään täyttä keskinäistä kirkollista yhteyttä, vaikka monilla jäsenillä tällainen yhteys onkin. ILC perustettiin vuonna 1993 kokouksessa Antiguassa Guatemalassa.
Vuonna 2022 neuvostolla oli 59 jäsenkirkkoa. Suurimmat jäsenkirkot olivat tuolloin Malagassin luterilainen kirkko, Missouri-synodi, Brasilian evankelis-luterilainen kirkko sekä Luterilainen kirkko - Kanada. Yhteensä jäsenkirkkoihin kuului noin 7 150 000 jäsentä.
Suomen evankelisluterilainen lähetyshiippakunta liittyi neuvoston jäseneksi vuonna 2018. Lähetyshiipakunann piispa Juhana Pohjola valittiin ILC:n puheenjohtajaksi vuoden 2022 maailmankonferenssissa
Kodinsk

Kodinsk () on kaupunki Krasnojarskin aluepiirissä Venäjällä. Se sijaitsee Angarajoen lähellä 735 kilometriä Krasnojarskista koilliseen. Kaupunki on Kežman piirin hallinnollinen keskus. Maantie yhdistää sen Bratskiin. Asukkaita on 14 900 henkeä (vuonna 2009).
Paikkakunta on saanut alkunsa vuonna 1977 perustetusta Bogutšanyn vesivoimalaitoksen rakennustyömaan asutuksesta. Vuonna 1989 siitä tuli kaupunki. Keskeneräisen voimalaitostyömaan lisäksi siellä toimii rakennus- ja metsäteollisuutta. Kaupungissa on kulttuuritalo ja museo.