tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Ranskalaisen luutnantin nainen

Ranskalaisen luutnantin nainen ("The French Lieutenant’s Woman") on vuonna 1981 ensi-iltansa saanut Karel Reiszin ohjaama elokuva. Se perustuu John Fowlesin samannimiseen romaaniin vuodelta 1969, jonka pohjalta käsikirjoituksen laati Harold Pinter. Elokuvan pääosissa ovat Meryl Streep ja Jeremy Irons sekä Hilton McRae, Jean Faulds, Peter Vaughan, Colin Jeavons, Liz Smith, Patience Collier, Richard Griffiths, David Warner, Alun Armstrong, Penelope Wilton ja Leo McKern.
"Ranskalaisen luutnantin nainen" sai viisi Oscar-ehdokkuutta muun muassa parhaasta naispääosasta (Streep) ja parhaasta sovitetusta käsikirjoituksesta. Meryl Streep voitti roolisuorituksestaan parhaan naispääosan Baftan ja Golden Globen.
Arvioita.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Harri Närhi pitää Harold Pinterin käsikirjoitusta Fowlesin labyrinttimaisen romaanin pohjalta nerokkaana. Hän antaa elokuvalle täydet viisi tähteä.
Yön hiljaisuudessa

Yön hiljaisuudessa ("Still of the Night") on vuonna 1982 ensi-iltansa saanut Robert Bentonin ohjaama psykologinen jännityselokuva. Sen pääosissa ovat Roy Scheider, Meryl Streep, Joe Grifasi ja Jessica Tandy.
Arvioita.
Suomessa aikalaisarviot Bentonin elokuvasta olivat melko tylyjä. Kymmenestä suomalaisesta ensi-iltakriitikosta kolme antoi sille kaksi tähteä, kolme yhden tähden ja neljä ei ollut arvioinut elokuvaa. Keskiarvoksi tuli "Projektio"-lehden laskukaavalla 1,5 tähteä neljästä. "Video-oppaassa" vuodelta 1994 Asko Alanen sanoo vainoharhaisen romanssitrillerin tarjoavan kiinnostavaa atmosfääriä mutta vähemmän iskevän tarinan. Hän antaa elokuvalle kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
PhyreEngine

PhyreEngine on japanilaisen Sony Computer Entertainmentin kehittämä pelimoottori, jonka lähdekoodia ja työkaluja sisältävää pakkausta jaetaan ilmaiseksi. Moottorin rinnakkaislaskentaa käsittelevät tekniikat on optimoitu PlayStation 3 -pelikonsolin Cell-suorittimelle, mutta ne on helposti sovitettavissa myös muihin arkkitehtuureihin.
Pelimoottori tukee alustariippumatonta kehitystä ja se tukee OpenGL ja Direct3D grafiikkarajapintoja.
EGO Engine on kehitetty PhyreEngineen perustuen.
Bluepoint Games

Bluepoint Games on itsenäinen yhdysvaltalainen pelitalo, jonka studio sijaitsee Austinissa, Texasissa. 
Yhtiön ensimmäinen peli, "Blast Factor", julkaistiin PlayStation 3 -pelikonsolille vuonna 2006.
Suuri osa yhtiön peleistä on käännöksiä tai uusintaversioita eri alustoille.
Syyskuussa 2021 Sony Interactive Entertainment osti Bluepoint Gamesin.
Tapaus Silkwood

Tapaus Silkwood ("Silkwood") on vuonna 1983 ensi-iltansa saanut Mike Nicholsin ohjaama draamaelokuva. Elokuva kertoo tosielämän aktivistista ja whistleblowerista Karen Silkwoodista, joka pyrki paljastamaan Kerr-McGeen ydinpolttoainelaitoksessa ilmenneet epäkohdat ja turvallisuuspuutteet. Silkwoodin epäselvissä olosuhteissa tapahtunut kuolema nosti esiin ydinenergiateollisuuden vaietut ongelmat. Elokuvan ovat käsikirjoittaneet Nora Ephron ja Alice Arlen. Elokuvan pääosissa on Meryl Streep, Kurt Russell, Cher, Craig T. Nelson ja Fred Ward.
Elokuva sai viisi Oscar-ehdokkuutta: parhaasta naispääosasta (Streep), naissivuosasta (Cher), ohjauksesta, alkuperäisestä käsikirjoituksesta ja leikkauksesta. Cher palkittiin roolisuorituksestaan parhaan naissivuosan Golden Globella.
"The New York Timesin" kriitikot valitsivat "Tapaus Silkwoodin" vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa. American Film Institute valitsi elokuvan vuonna 2006 listalleen sadasta kaikkien aikojen innostavimmasta yhdysvaltalaiselokuvasta.
Teleport

Teleport on suomalaisen popyhtye Kemopetrolin järjestyksessään neljäs studioalbumi. Albumi julkaistiin 29. maaliskuuta 2006. Albumi oli Suomen virallisella albumilistalla yhteensä vain kolme viikkoa. Parhaan sijoituksensa se saavutti ensimmäisellä listaviikollaan, kun se nousi listan 11:nneksi.
"Teleport"-albumi jatkoi Kemopetrolin laskusuhdannetta. Maaliskuun 2006 alussa julkaistu ”Planet”-single nousi Rumba-lehdessä vuosina 1992–2007 julkaistulla levymyynnin ja radiosoiton yhdeksi hittilistaksi yhdistäneellä Top 50 Hitit-listalla sijalle 34. Seuraavat kaksi singleä ”Already Home” ja ”Overweight &amp; Underage” eivät tilastoituneet lainkaan.
Rakastutaan

Rakastutaan ("Falling in Love") on vuonna 1984 ensi-iltansa saanut Ulu Grosbardin ohjaama romanttinen draamaelokuva. Elokuvassa kaksi toisilleen tuntematonta tapaavat sattumalta ja ystävystyvät ja lopulta rakastuvat. Elokuvan pääosissa ovat Robert De Niro ja Meryl Streep. 
Arvioita.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Bello Romano kutsuu elokuvaa hennoksi ja liian tavanomaiseksi romanssiksi ja antaa sille kaksi tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”keskinkertainen”.
Un, deux, trois

Un, deux, trois () on vuoden 1976 Ranskan edustuskappale Eurovision laulukilpailussa. Laulu sijoittui kilpailussa toiseksi 147 pisteellään. Eroa Englannin voittokappaleeseen ”Save Your Kisses for Me” jäi vain 17 pistettä, kun kolmanneksi tullut Monacon kappale jäi yli 50 pisteen päähän. Ranskalaiset saivat täydet pisteet Saksalta, Hollannilta, Itävallalta, Monacolta ja Jugoslavialta.
Suomenkielinen versio kappaleesta on nimeltään ”Niin se käy”. Sen sanat ovat Vexi Salmen käsialaa, ja kappaleen ovat levyttäneet mm. Tuula Etola, Katri Helena ja Lea Laven.
Sydän karrella

Sydän karrella ("Heartburn") on Mike Nicholsin ohjaama draamaelokuva vuodelta 1986. Sen on käsikirjoittanut Nora Ephron perustuen hänen väljästi omaelämäkerralliseen romaaniinsa "Heartburn", joka perustuu löyhästi hänen avioliittoonsa toimittaja Carl Bernsteinin kanssa. Avioliitto oli molempien toinen ja sen aikana Bernstein ajautui suhteeseen Ison-Britannian pääministerin James Callaghanin tyttären Margaret Jayn kanssa. Elokuvan pääosissa ovat Meryl Streep, Jack Nicholson, Stockard Channing, Jeff Daniels ja Miloš Forman. Elokuva on Streepin ja Nicholsonin ensimmäinen elokuva yhdessä.
Arvioita.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Kati Sinisalo pitää elokuvaa kepeänä mutta sanoo sen kuvaavan terävästi naisen ”putoamista” äityteen. Hän antaa elokuvalle kaksi tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”keskinkertainen”. "VideoHound’s Golden Movie Retriever" antaa sille kolme tähteä neljästä.
Karhiainen

Karhiainen ("Ironweed") on vuonna 1987 ensi-iltansa saanut Héctor Babencon ohjaama draamaelokuva. Sen on käsikirjoittanut William Kennedy Pulitzer-palkitun samannimisen romaaninsa (1983, suomeksi 1984) pohjalta. Elokuvan pääosissa ovat Jack Nicholson ja Meryl Streep.
Juoni.
On vuosi 1938. Ikääntynyt, sairaalloinen pummi Fran Phelan (Nicholson) on palannut 22 vuoden jälkeen kotikaupunkiinsa, New Yorkin osavaltion Albanyyn, jossa hänen vanha heilansa ja ryyppykaverinsa Helen Archer (Streep) asuu. Fran Phelan oli kerran baseballin huippusyöttäjä ja Helen suosittu radiolaulaja. Fran katuu yhä sitä, miten pudotti poikavauvansa lattialle sillä seurauksella, että tämä menehtyi ja Fran päätti jättää perheensä. Fran menee nyt tapaamaan perhettään ja tapaa ensi kerran lapsenlapsensa. Sillä aikaa Helen vuokraa yhteisen huoneen itselleen ja Franille. Franin entinen vaimo, poika ja tytär antaisivat miehen jäädä luokseen, mutta Fran palaa kuitenkin Helenin luo. Hän löytää Helenin kuolleena vuokraamastaan asunnosta. Hän miettii hetken, jättää Helenille hellät hyvästit ja hyppää junan tavaravaunuun jatkaakseen kulkurielämäänsä.
Vastaanotto.
Streep sai roolisuorituksestaan parhaan naispääosan ja Nicholson parhaan miespääosan ehdokkuuden.
Naispaholainen

Naispaholainen ("She-Devil") on vuonna 1989 ensi-iltansa saanut Susan Seidelmanin ohjaama musta komediaelokuva. Se perustuu Fay Weldonin romaaniin "Naispaholaisen elämä ja rakkaudet" vuodelta 1983. Elokuvan pääosissa ovat Meryl Streep, Roseanne Barr, Ed Begley, Jr., Linda Hunt ja Sylvia Miles.
Arvioita.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Asko Alanen luonnehtii elokuvaa viehkosti rullaavaksi hömppäviihteeksi ja antaa sille kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
Terveisiä unelmien reunalta

Terveisiä unelmien reunalta ("Postcards from the Edge") on vuonna 1990 ensi-iltansa saanut Mike Nicholsin ohjaama draamakomediaelokuva. Sen on käsikirjoittanut Carrie Fisher perustuen romaaniinsa "Postcards from the Edge" vuodelta 1987. Elokuvan pääosissa ovat Meryl Streep, Shirley MacLaine, Dennis Quaid, Gene Hackman ja Rob Reiner, ja siinä nähdään cameorooleja monilta muiltakin Hollywood-tähdiltä.
Tarinassa elokuvabisneksessä toimivat äiti ja tytär selvittelevät keskinäistä suhdettaan huumeiden, studioiden ja miessuhteidensa keskellä.
Meryl Streep palkittiin American Comedy Awards -gaalassa vuoden hauskimmasta naisroolista, ja myös MacLaine oli ehdolla palkintoon. Streep oli roolistaan myös Oscar-ehdokkaana, MacLaine Bafta-palkintoehdokkaana ja molemmat Golden Globe -ehdokkaina. Bafta-ehdokkuuksia saivat myös Carrie Fisher käsikirjoituksesta ja Carly Simon elokuvan musiikista. Meryl Streepin elokuvassa esittämän kappaleen ”I'm Checkin' Out” tekijä Shel Silverstein oli ehdolla Oscar- ja Golden Globe -palkinnon saajaksi..
Arvioita.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Kati Sinisalo pitää elokuvan ivailusta Hollywood-maailmaa kohtaan ja antaa elokuvalle kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”. "VideoHound’s Golden Movie Retriever" vuodelta 2008 antaa elokuvalle kolme ja puoli tähteä neljästä.
Henkien talo (elokuva)

Henkien talo ("The House of the Spirits") on vuonna 1993 ensi-iltansa saanut Bille Augustin ohjaama ja käsikirjoittama draamaelokuva. Se perustuu Isabel Allendenin samannimiseen romaaniin (alk. "La casa de los espíritus") vuodelta 1982. Elokuvan pääosissa ovat Meryl Streep, Glenn Close, Jeremy Irons, Winona Ryder, Antonio Banderas ja Vanessa Redgrave.
Elokuva kertoo chileläissuvun tarinaa läpi 1900-luvun perheen tyttären (Ryder) näkemänä. Köyhästä miehestä (Irons) tulee suuren kartanon omistaja, joka avioituu selvänäkijän taipumuksia omaavan naisen (Streep) kanssa. Perheeseen kuuluvat myös miehen sisar (Close) ja avioton poika (Vincent Gallo).
Arvioita.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Bello Romano kehui elokuvan koskettavaa kerrontaa ja hyvää näyttelijäntyötä. Hän antoi elokuvalle kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
Kim Coates

Kim Coates (s. 21. helmikuuta 1958 Saskatoon, Saskatchewan, Kanada) on kanadalais-yhdysvaltalainen näyttelijä. Coates on näytellyt urallaan televisiosarjoissa ja yli viidessäkymmenessä elokuvassa, joihin kuuluvat muun muassa "Waterworld" (1995), "Kimppakyyti" (1996), "Armoton maa" (2003), "The Island" (2005) ja "Silent Hill" (2006).
Eric Allan Kramer

Eric Allan Kramer (s. 26. maaliskuuta 1962) on yhdysvaltalainen televisio- ja elokuvanäyttelijä. Hänet tunnetaan muun muassa Bob Duncanin roolistaan televisiosarjassa "Onnea matkaan, Charlie!".
Barry Newman

Barry Foster Newman (7. marraskuuta 1930 Boston, Massachusetts, Yhdysvallat – 11. toukokuuta 2023) oli yhdysvaltalainen elokuva- ja televisionäyttelijä. Newman tunnettiin muun muassa miespääosistaan vuoden 1971 elokuvassa "Nasta laudassa" ja vuoden 1972 elokuvassa "Pelko on aseeni".
Boulognen taistelu

Boulognen taistelu oli toisessa maailmansodassa liittoutuneiden sekä Saksan Saksan 2. panssaridivisioonan joukkojen välinen taistelu Boulogne-sur-Merin kaupungin hallinnasta Pohjois-Ranskassa. Taistelu käytiin 22.–25. toukokuuta 1940 saman aikaisesti Calais’n piirityksen kanssa. Taistelu päättyi saksalaisten voittoon heidän vallattua kaupungin 25. toukokuuta 1940. 
Taustaa.
21. toukokuuta 1940 kenraali Heinz Guderianin johtama Saksan XIX armeijakunta oli edennyt Englannin kanaalin rannikolle vallatessaan Abbevillen ja katkaisten brittiläiseltä siirtoarmeijalta yhteyden muihin joukkoihin Länsi-Ranskassa. Boulognea puolusti tuolloin arviolta 9 000 brittiläistä ja ranskalaista sotilasta. Kaupunkia tukemaan oli lähetetty brittiläinen 20. erillinen jalkaväkiprikaati, joka sisälsi irlantilaisia ja walesilaisia sotilaita. 22. toukokuuta kenraaliluutnantti Rudolf Veielin komentama Saksan 2. panssaridivisioona sai tehtäväksi vallata Boulognen. Saksan ilmavoimien pommittaessa kaupungin satamaa, iskussa Britannian kuninkaallisen laivaston hävittäjien "HMS Keith"in ja "HMS Vimy"n päälliköt kaatuivat. Lisäksi Ranskan laivaston hävittäjistä "FS Frondeur" vaurioitui pahoin ja "FS Orage" upposi. Seuraavana päivänä hävittäjät "HMS Keith", "HMS Vimy", "HMS Whitshed", "HMS Vimiera", "HMS Wild Swan", "HMS Windsor" ja "HMS Venomous" evakuoivat kaupungista yhteensä 4365 sotilasta. "HMS Wessex" ei ehtinyt mukaan evakuointiin. 
Saksan ilmavoimien lentokoneet upottivat 24. toukokuuta hävittäjä "FS Chacal"in kaupungin satamaan ja vaurioittivat hävittäjä "FS Fougueux"ia. 25. toukokuuta saksalaiset mursivat kaupungin puolustuksen ja pakottivat ranskalaisjoukkojen komentajan Lanquetotin antautumaan. Eversti von Vaets vei Lanquetotin tapaamaan Guderiania, joka onnitteli tätä tavasta, jolla hän puolusti kaupungia. Arviolta 5000 sotilasta pääosin ranskalaisia joutuivat vangiksi. Taistelu yhdessä Calais’n menetyksen kanssa johtivat operaatio Dynamoon, jossa brittisotilaat evakuoitiin Dunkerquesta Englantiin.
Mikko Kujala

Mikko Kujala (s. 6. syyskuuta 1977 Tampere) on suomalainen jalkapallovalmentaja ja entinen jalkapalloilija. Hän työskentelee Seinäjoen Jalkapallokerhon fyysisen valmennuksen ja suorituskyvyn vastaavana johtajana.
Kujala aloitti jalkapallon pelaamisen Ilveksen junioreissa ja pelasi korkeimmillaan Kakkosessa. Vuonna 2005 hän siirtyi Tampere Unitedin valmennukseen, jossa hän työskenteli vuoteen 2009 asti vastaten ensin fysiikkavalmentajan ja myöhemmin apuvalmentajan tehtävästä. TamU:ssa Kujala oli voittamassa Veikkausliigaa kahdesti ja Suomen Cupia kerran. Tämän jälkeen hän työskenteli liikunnan ja terveystiedon opettajana Akaan kaupungin palveluksessa Hirvialhon yläasteella ja Akaan lukiossa sekä personal trainerina. Vuonna 2013 Kujala aloitti Iranin maajoukkueen fysiikkavalmentajana. Hän oli joukkueen mukana MM-lopputurnauksessa 2014 ja hänen sopimuksensa kattoi myös vuoden 2018 MM-kilpailut. Hän oli Iranin maajoukkueen fysiikkavalmentajana myös vuoden 2022 MM-kilpailuissa.
Koulutukseltaan Kujala on urheilutieteiden kandidaatti Liverpoolin yliopistosta (2003) ja urheilufysiologian maisteri Liverpool John Moores -yliopistosta (2004). Lisäksi hän on suorittanut Englannin jalkapalloliiton fysiikkavalmentajan tutkinnon (2008) ja Yhdysvaltain kuntovalmentajien tutkinnon (2010).
Kujalan nuorempi veli Jussi (s. 1983) on ammattilaisjalkapalloilija.
Jari Holttinen

Jari Veikko Juhani Holttinen (s. 29. huhtikuuta 1965 Somero) on suomalainen seiväshyppyvalmentaja ja entinen seiväshyppääjä. Hän edusti aktiiviurallaan Someron Voimaa, Hämeenlinnan Kisaa, Turun Tovereita ja Someron Esaa ja häntä valmensi Risto Ivanoff.
Holttinen kuului Suomen joukkueeseen Glasgow'n EM-hallikilpailuissa 1990. Hän ei kuitenkaan osallistunut kilpailuun. Hän saavutti Kalevan kisoissa hopeaa 1991. Sisäratojen SM-kilpailuissa hän sai hopeaa 1990 sekä pronssia 1988, 1991 ja 1993. Hän edusti Suomea neljässä ulkorata- ja yhdessä hallimaaottelussa. Hän voitti maaottelun seiväshyppykilpailun Øyestadissa kesäkuussa 1988.
Holttinen hyppäsi ennätyksensä 555 cm Tukholman hallikilpailussa helmikuussa 1990. Ulkoradoilla hän hyppäsi parhaimmillaan 550 cm Somerolla heinäkuussa 1991.
Irakli Garibašvili

Irakli Garibašvili (; s. 28. kesäkuuta 1982) on georgialainen poliitikko ja liikemies. Hän on toiminut maan pääministerinä kahteen kertaan, 2013–2015 ja 2021–2024. Ensimmäisellä kaudellaan tunnettiin edellisen pääministerin, Bidzina Ivanišvilin suojattina. Hän nousi pääministeriksi, kun Ivanišvilin toinen suojatti Giorgi Margvelašvili valittiin presidentiksi. Garibašvili on työskennellyt Ivanišvilin liikeyrityksissä ja toiminut sisäministerinä Ivanišvilin hallituksessa.
Garibašvilin toisen kauden aikana Venäjä hyökkäsi Ukrainaan ja Georgia haki virallisesti EU:n jäsenyyttä 3. maaliskuuta 2022. Maa sai EU:n ehdokasmaan aseman joulukuussa 2023. Opposition mielestä yllättävä menestys EU-tiellä ei kuitenkaan ollut Garibašvilin ansiota, sillä vastustajat syyttävät häntä ja hänen hallitustaan Venäjän hännystelystä.
Garibašvilin puoliso on Nunu Tamazašvili. Parilla on kolme poikaa.
Bidzina Ivanišvili

Bidzina Ivanišvili (s. 18. helmikuuta 1956) on georgialainen poliitikko, liikemies ja oligarki. Hän toimi maansa pääministerinä 25. lokakuuta 2012 – 20. marraskuuta 2013. Ivanišvili perusti 2012 Georgialainen unelma -puolueen, joka syrjäytti Mikheil Saakašvilin Yhdistynyt kansallinen liike -puolueen maan johdosta.
Ivanišvili nousi pääministeriksi parlamenttivaalien jälkeen vuonna 2012. Silloisen presidentin Mikheil Saakašvilin valtaoikeudet kapenivat. Kun Giorgi Margvelašvili valittiin presidentiksi marraskuussa 2013, Ivanišvili luopui pääministeriydestä suojattinsa Irakli Garibašvilin hyväksi. Hän on kiistänyt syytökset, joiden mukaan hän jatkaisi hallitsemista kulissien takana. Ivanišvili vetäytyi politiikasta 2013 ja uudelleen 2021. Ivanišviliä pidetään kuitenkin maan todellisena voimahahmona, koska kaikki Georgian ministerit (2022) ovat olleet hänen avustajiaan tai työskennelleet hänen Cartu Bank -pankissaan.
Ivanišvili on selvästi Georgian rikkain henkilö. Vuonna 2024 "Forbes"-lehti arvioi hänen omaisuudekseen 4,9 miljardia Yhdysvaltojen dollaria, mikä tekee hänestä maailman 624. rikkaimman. Bloomberg sen sijaan arvioi vuonna 2024 Ivanišvilin omaisuuden suuruudeksi 6,5 miljardia dollaria, mikä vastaa neljännestä koko Georgian vuoden BKT:sta. Ivanišvili on luonut vaurautensa alkujaan Venäjällä Neuvostoliiton hajoamiseen liittyneiden yksityistämisjärjestelyjen aikana. Hän myi omaisuutensa Venäjällä ja luopui Venäjän kansalaisuudesta voidakseen osallistua politiikkaan Georgiassa. Silti häntä nimitellään Venäjän agentiksi. Hän sai Ranskan kansalaisuuden vuonna 2010. Vuoden 2012 vaalivoiton jälkeen presidentti Saakašvili myönsi hänelle Georgian kansalaisuuden. 
Hän muutti takaisin Georgiaan 2003 ja on sijoittanut kultaan ja taiteeseen.
Ivanišvili on käyttänyt varojaan paljon hyväntekeväisyyteen. "The Economist" -lehden mukaan tämä auttoi hänen kansansuosiotaan, jonka avulla hän kykeni yhdistämään hajanaisen opposition ja syrjäyttämään voittamattomalta näyttäneen Mikheil Saakašvilin Yhdistynyt kansallinen liike -puolueen.
Joulukuun 2024 lopulla Yhdysvaltain ulkoministeriö ilmoitti lisäävänsä Ivanišvilin pakotelistalleen, koska katsoi tämän syyllistyneen mm. demokraattisten instituutioiden rapistamiseen ja ihmisoikeusrikkomusten mahdollistamiseen Georgiassa.
Vano Merabišvili

Vano Merabišvili (s. 15. huhtikuuta 1968) on georgialainen poliitikko ja liikemies. Hän toimi pitkään maansa sisäministerinä, ja puoli vuotta myös pääministerinä Mihail Saakašvilin valtakauden lopulla vuonna 2012.
Hän on Yhdistynyt kansallinen liike (ENM) -puolueen pääsihteeri.
Saakašvilin presidenttikauden jälkeen silloisen hallinnon johtoa on pidätetty epäiltynä muun muassa korruptiosta ja virka-aseman väärinkäytöstä. Merabišvili tuomittiin helmiskuussa 2014 vankeuteen kavalluksesta. Hänen kannattajansa pitävät tuomiota poliittisena ajojahtina.
Reaktiokoordinaatti

Reaktiokoordinaatti on geometrinen parametri esimerkiksi kemiallisen sidoksen sidospituus, sidoskulma tai joskus ei-geometrinen parametri sidoskertaluku, joka muuttuu kemiallisen reaktion edetessä. Reaktiokoordinaatin voidaan kuvata esittävän alkeisreaktion etenemistä, esimerkiksi kemiallisten reaktioiden energiadiagrammeissa reaktiokoordinaatti on x-akselina ja reagenssien potentiaalienergia on y-akselina.
Siirtymätilateorian mukaisesti reaktiokoordinaatti, joka johtaa tasaisesti jokaisessa reaktiovaiheissa lähtöaineista tuotteisiin reaktioissa olevien siirtymätilojen ja välituotteiden kautta tuotteisiin pienimmän energian omaavan reaktioreitin kautta. Siirtymätila on reaktiokoordinaatin maksimikohta ja välituotteet ovat reaktiokoordinaatin paikallisia minimejä. Reaktioiden energiadiagrammien reaktiokoordinaatin määrittäminen perustuu usein suurelta osin kemialliseen intuitioon ja tietoon vastaavankaltaisista reaktioista. Reaktiokoordinaattien määrittämiseen laskennallisen kemian avulla on myös kehitetty menetelmiä.
Yhdistynyt kansallinen liike

Yhdistynyt kansallinen liike (ერთიანი ნაციონალური მოძრაობა, Ertiani Natsionaluri Modzraoba, ENM) on georgialainen puolue, jota johtaa on entinen presidentti Mikheil Saakašvili.
Hänet valittiin uudelleen lokakuussa 2020. Samalla pääsihteeriksi valittiin entinen Nika Melia.
Vuoden 2024 vaaleissa puoluetta johti Tina Bokutšava. Puolue sai 209 137 ääntä eli 10,12 % annetuista äänistä ja niillä 16 edustajaa 150-paikkaiseen parlamenttiin.
ENM on Georgian parlamentissa toiseksi suurin ryhmittymä. Vuoden 2012 vaalit voitti kuuden puolueen koalitio Georgialainen unelma, joka sai 85 paikkaa ja 55% äänistä. Yhdistyneen kansalliseen liikkeen ääniosuus oli 40%. Edelliset parlamenttivaalit pidettiin toukokuussa 2008. Niissä Yhdistynyt kansallinen liike sai 59,18 prosenttia äänistä. Oppositio piti vuoden 2008 vaaleja väärennettyinä.
Fulltoftan kirkko

Fulltoftan kirkko () on kirkkorakennus Ruotsissa Hörbyn kunnassa. Kirkko on rakennettu luultavasti 1160–1170 ja se edustaa romaanista tyyliä. 
Kirkko on rakennettu harmaakivestä, paitsi kulmakivet ovat hakattua hiekkakiveä. Aluksi siinä ei ollut tornia, nykyinen torni on rakennettu vuonna 1809. Asehuone on myöhäiskeskiajalta ja siellä on kiinteät kivipenkit. Renessanssialttari on tehty Jakob Krembergin työpajassa Lundissa vuonna 1636 ja se on restauroitu 1969. Hiekkakivestä tehty kastemalja on peräisin kirkon alkuajalta. 
Kirkossa on yhdessä ikkunassa lasimaalaus, jonka on tehnyt Hugo Gelin vuonna 1936. Ikkunaan on kuvattu skånelainen pyhimys Fulltoftan pyhä Magnhild. Kattomaalaukset ovat 1400-luvulta ja ne kalkittiin piiloon uskonpuhdistuksen aikana. Vuonna 1910 maalaukset otettiin esiin uudestaan ja restauroinnissa vuonna 1953 ne saivat puhdistuksen jälkeen nykyiset värinsä.
Nyhavn

Nyhavn () on 1600-luvulta peräisin oleva satama-alue ja viihde-elämän keskus Kööpenhaminassa. Se ulottuu Kongens Nytorvilta satamarantaan, ja sen varrella on vanhoja värikkäitä taloja, baareja, kahviloita sekä ravintoloita. Talo numero 9 on vanhin: se valmistui vuonna 1681. Alue toimii nykyisin perinnesatamana, jossa on esillä historiallisia puulaivoja.
Nyhavn rakennettiin kuningas Kristian V:n aikana. Rakennustyöt teetettiin suurelta osin ruotsalaisilla sotavangeilla. Alue oli pitkään merimiesten ja prostituoitujen kohtaamispaikka. H. C. Andersen asui 18 vuotta Nyhavnin varrella talossa numero 67.
Nyhavn on Kööpenhaminan yksi tunnetuimmista alueista. Nyhavn on ollut historiallisesti tyypillinen satama-alue, jossa on sijainnut kapakoita ja prostituoituja. Nykyisin Nyhavnissa järjestetään joulumarkkinat talvisin. Nyhavnista lähtee myös kanavaristeilyitä.
Issey Miyake

Issey Miyake (, 22. huhtikuuta 1938 Hiroshima – 5. elokuuta 2022 Tokio, Japani) oli japanilainen muotisuunnittelija. Hänet tunnetaan teknologia-aiheisista vaatemallistoistaan, parfyymeistään ja kelloistaan. Miyake opiskeli graafiseksi suunnittelijaksi Tokiossa 1960-luvulla ja työskenteli sen jälkeen New Yorkissa ja Pariisissa. Hän alkoi suuntautua vaatesuunnitteluun ja perusti oman muotitalon vuonna 1970. Ensimmäinen Miyake-tuoksu lanseerattiin vuonna 1992. Miyake ystävystyi Steve Jobsin kanssa ja valmisti tälle mustia poolopaitoja, joista tuli Jobsin tavaramerkki.
Vuonna 2005 Issey Miyakelle myönnettiin Praemium Imperiale -taidepalkinto kuvanveistosta. Hän on saanut myös ”Japanin Nobeliksi” kutsutun Kioto-palkinnon ja italialaisen Compasso d'Oro -palkinnon.
Suomalainen muotoilija Harri Koskinen on suunnitellut Issey Miyakelle muun muassa "Vakio"-rannekelloja ja parfyymipakkauksia.
Oravaisten tehdas

Oravaisten tehdas () on Oravaisissa 1700-luvulta toimineesta Kimon ruukin masuunista kehittynyt teollisuuslaitos ja tehdasyhdyskunta. Tehdas on toiminut eri yhtiönimillä ja monella eri toimialalla vuodesta 1893 tähän päivään asti. Kuusikymmenluvun puolivälistä se tunnettiin naistenvaatteiden valmistajana tuotemerkillä Oravais. 1970-luvun puolivälissä vaatetuotanto työllisti Oravaisissa ja Kauhavalla 430 henkeä. 
Oravaisten tehdas – Oravais fabrik on myös oma postinumeroalueensa, numeroltaan 66830.
Historiaa.
Oravaisten tehtaan historia alkaa Kimon ruukin vuonna 1867 lakkautetun masuunin yhteyteen 1880-luvulla perustetusta Evert Holmbergin villakutomosta ja -värjäämöstä nimeltä "Masugns Yllevefveri och Färgeri". Se teki konkurssin 1893, mutta Holmberg jatkoi kutomotoimintaa nimellä Oravais-Fabrik Ab. Tehdas valmisti sarka- ja pukukankaita, saaleja ja huopia sekä karstalankoja. Tehdas paloi, mutta vuonna 1905 valmistui uusi kehräämö. Ajan tavan mukaan yritys huolehti myös työntekijöistä ja paikkakunnan kehityksestä perustamalla Oravaisiin muun muassa alakansakoulun ja kirjaston. Vuonna 1918 villatehdas ja sen yhteydessä toiminut maatila työllistivät yhdessä noin 300 ihmistä.
Yhtiön nimeksi tuli vuonna 1935 Oravaisten Verkatehdas Oy (Oravais Klädesfabrik Ab). Päätuotteina olivat 1950-luvulla huopa, sarka ja diagonaalikankaat, 1960-luvun puolivälissä naistenvaatteissa suosioon nousseet keinokuituiset jersey- ja crimplenekankaat. Yhtiö luopui karjanjalostuksesta vasta 1960-luvun puolivälissä, kun uudeksi omistajaksi tuli turkistarhayritys Keppo Oy. Oravaisten tehtaalla ryhdyttiin valmistamaan tämän maailman suurimman minkinkasvattajan raaka-aineista turkkeja ja turkishattuja. Kankaiden kudonta lopetettiin 1977 ja lankojen kehruu 1979. Turkisten lisäksi vaatteita tehtiin myös Guy Rökmanin suunnittelemista tekstiileistä naistenvaatemerkillä Oravais. Mallistoihin kuului leninkejä, yhdistelmäasuja ja Laponia-ilta-asuja. Niiden suunnittelijoina toimivat Irma Sikow, Gunn Andersson ja sveitsiläinen Nelly Steinhilber. Tuotannosta jopa 70 prosenttia meni vientimarkkinoille: muihin Pohjoismaihin, Neuvostoliittoon, Isoon-Britanniaan ja Benelux-maihin.
Yrityksen emoyhtiö KWH Group lopetti vaateteollisuutensa vuonna 1987, jolloin tuotantoa oli myös Kauhavalla. Yrityksen johtohenkilöt Ola Tidström ja Pekka Kotkasaari ostivat Kauhavan tehtaan ja jatkoivat yritysnimellä O.T.-Textiles Oy Ab ja tuotemerkeillä Oravais, Avera ja Chic. Kauhavan 30 hengen lisäksi tuotantoresursseja hankittiin Baltian maista. OT-Textiles lopetti toimintansa 2003. 
Oravaisten tehtaan tiloja on vuodesta 1977 käyttänyt KWH-yhtymään kuuluva hiomatuotevalmistaja Mirka. Tehtaan vanhalla asuntoalueella toimii vuonna 1992 avattu työväenasuntomuseo Virgo.
Georgialainen unelma

Georgialainen unelma () on georgialainen puolue, joka perustettiin vuonna 2012. Puolue on keskustavasemmistolainen ja konservatiivinen. Se on hallinnut Georgiaa vuodesta 2012 alkaen.
Historia ja vaalimenestys.
Georgialainen unelma oli aluksi osa samannimistä kuuden puolueen yhteenliittymää. Koalition jäsenpuolueet olivat: 
Koalitio oli Georgian parlamentissa vuoden 2012 vaalien jälkeen suurin ryhmittymä 85 paikalla 150:sta. Se sai 55% äänistä, kun toisen valtapuolueen Yhdistyneen kansallisen liikkeen (ENM) ääniosuus oli 40%.
Georgialaista unelmaa johti aluksi sen perustaja, miljardööri Bidzina Ivanišvili, mutta marraskuussa 2013 hän luovutti asemansa Irakli Garibašvilille.
Vaikka Georgialainen unelma on perustettu vastustamaan Mikheil Saakašvilin ENM-puoluetta, niillä on varsin samankaltaiset poliittiset arvot. Myös Georgialainen unelma oli aluksi selvästi länsimielinen. Alkuvuosien jälkeen puolue on kuitenkin muuttunut kriittiseksi länttä kohtaan, ja sen välit länsimaiden kanssa ovat 2020-luvulla heikot.
Koalition hajoamisen jälkeen Georgialainen unelma tuki Salome Zurabišviliä vuoden 2018 presidentinvaaleissa, mutta Zurabišvili ei ollut virallisesti puolueen ehdokas. Hän voitti vaalit.
Puolue on sementoinut valtaansa nimittämällä 2019–2021 kaksikymmentä korkeimman oikeuden tuomaria elinikäisiin virkoihin.
EU ei kutsunut Georgiaa jäsenekseen kesäkuussa 2022, vaikka Ukrainalle ja Moldovalle kutsu esitettiin. Puolueen johtama hallitus ei ole tehnyt EU:n vaatimia uudistuksia, joihin kuuluu oligarkkien poistaminen vallasta. Sittemmin puolue on syyttänyt EU:ta ja USA:ta pyrkimyksestä ajaa Georgia sotaan Venäjää vastaan.
Georgialainen unelma oli Euroopan sosiaalidemokraattisen puolueen (PES) tarkkailijajäsen vuosina 2015–2023. Puolue ilmoitti toukokuussa 2023 eroavansa PESistä sen jälkeen, kun PES oli arvostellut Georgialaisen unelman nykyisiä poliittisia linjoja ja konservatiivisia arvoja.
Vuoden 2020 parlamenttivaaleissa Georgialainen unelma sai äänistä 48,2 prosenttia ja parlamenttipaikoista 90/150. Vuoden 2024 parlamenttivaaleissa puolue sai äänistä 54,1 prosenttia ja parlamenttipaikoista 89/150.
Lokakuun 2025 paikallisvaaleissa puolue sai yli 80 prosenttia äänistä, kun osa oppositiosta boikotoi vaaleja. Georgialaisen unelman EU-integraation vastaisuutta protestoineet mielenosoittajat yrittivät maan pääkaupungissa rynnäköidä presidentinlinnaan. Neljä kuukautta ennen vaaleja tehdyssä mielipidemittauksessa Georgialainen unelma oli saanut 43 prosentin kannatuksen. Puolueen gallupkannatus on 2020-luvulla vaihdellut 38–50 prosentin välillä.
Soon-Tek Oh

Soon-Tek Oh (29. kesäkuuta 1933 Mokpo, Korea – 4. huhtikuuta 2018 Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat) oli korealais-yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän näytteli muun muassa Fa Zhouin roolissa elokuvissa "Mulan" ja "Mulan 2". Hän oli rooli myös James Bond -elokuvassa "007 ja kultainen ase", jossa hän esitti luutnantti Hip -nimistä hahmoa.
Henri Brocard

Pierre René Jean Baptiste Henri Brocard (12. toukokuuta 1845 Vignot, Ranska – 16. tammikuuta 1922 Bar-le-Duc, Ranska) oli ranskalainen matemaatikko. Hänet tunnetaan pääasiassa työstään kolmion geometrian parissa, mutta hän oli myös Ranskan armeijan upseeri ja meteorologi.
Hänen tunnetuimmat saavutuksensa ovat Brocardin pisteiden, Brocardin kolmion ja Brocardin ympyrän keksiminen.
Rush team

Rush team on Roka-yhtiön vuonna 2012 kehittämä sotapeli. Peliä pelataan ilmaiseksi verkossa selaimen kautta. Pelaajan roolina on toimia jalkaväen sotilaana, joka voi pelata toisia pelaajia vastaan joko joukkueena (Team Deathmatch -moodi) tai yksin (Free For All -moodi). Pelaaminen tapahtuu käyttäjien luomissa pelihuoneissa (), joihin pelaajat voivat asettaa rajoituksia esim. aseille tai lisätä useita erilaisia pelikenttiä. Lisäksi pelaaja voi valita mahdollisuuden pelata vain ystävien kanssa yksityisissä pelihuoneissa.
Vuoden 2015 syys-lokakuussa peli saa jatko-osan Rush Team 2, joka korvaa ensimmäisen pelin verkossa.
Oravaisten ruukki

Oravaisten ruukki sijaitsi Vöyrissä Kimojoen varrella noin kahden kilometrin päässä Pohjanlahden rannasta. Ruukin masuuni oli toiminnassa vuosina 1703–1866.
Oravaisten masuuni rakennettiin sen jälkeen kun sen emäruukkina toiminut Kimon ruukki sai perustamisprivilegion 1703. Masuunin käyttämä rautamalmi tuli meritse Utöstä, Pohjanmeren eteläsaaristosta ja Ruotsista Herrängin kaivokselta Roslagenissa. Valmistunut takkirauta kuljetettiin sitten Kimojokea ylös Kimon ruukille jossa se taottiin kankiraudaksi. Oravaisten masuuni ja Fiskarsin masuuni olivat 1700-luvun lopulla Suomen suurimmat takkiraudan tuottajat. 
Vuonna 1818 Oravaisten ruukin omistajaksi tuli kapteeni Lars Magnus Björkman joka teki ruukissa merkittäviä uudistuksia. Rautamalmi tuli 1800-luvulla ruukille Suomesta Sillbölen ja Jussarön kaivoksista. Lisäksi käytettiin järvimalmia ja suomalmia. Masuuni ja valimo toimivat vuoteen 1866 saakka. Masuuni purettiin vuosien 1900-1915 vaiheilla. 
Ruukkialueelle perustettiin 1885 Evert Holmbergin villakutomo ja -värjäämö nimellä "Masugns Yllevefveri och Färgeri". Tämä yritys teki konkurssin jo 1893 mutta Holmberg jatkoi toimintaa uuden yhtiön "Oravais-Fabrik Ab" nimissä. Tehdas valmisti sarka- ja pukukankaita, saaleja ja huopia sekä karstalankoja. Vuonna 1918 villatehdas ja sen yhteydessä toiminut maatila työllistivät yhdessä noin 300 ihmistä. 
Yhtiön nimeksi tuli vuonna 1935 Oravaisten Verkatehdas Oy (Oravais Klädesfabrik Ab). Päätuotteina olivat 1950-luvulla huopa-, sarka- ja diagonaalikankaat, 1960-luvun puolivälissä naistenvaatteissa suosioon nousseet keinokuituiset jersey- ja crimplenekankaat. Vielä vuonna 1975 Oravaisten tehtaalla oli 430 työntekijää mutta tekstiiliteollisuus päättyi Oravaisissa vuoteen 1988 mennessä. 
Oravaisten tehtaan tiloja käyttää nykyisin KWH-yhtymään kuuluva hiomatuotevalmistaja Mirka joka on toiminut alueella vuodesta 1977 alkaen. Tehtaan vanhalla asuntoalueella toimii vuonna 1992 avattu työväenasuntomuseo Virgo.
Ruukkialueen nykyinen rakennuskanta on peräisin tekstiilitehtaan kukoistusajalta 1920- ja 1930-luvuilta. Alueella on myös vuonna 1922 rakennettu höyryvoimalaitos. Nämä punatiiliset tehdasrakennukset on rakennettu ruukin masuunin ja konepajan paikalle. Tehdasrakennuksen länsipuolella sijaitsi 1970-luvulle saakka raudanvalmistuksessa syntynyt masuunikuonakasa.
Assaminnakkeli

Assaminnakkeli ("Sitta nagaensis") on nakkelien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Assaminnakkelia tavataan Kiinassa, Intiassa, Laosissa, Myanmarissa, Thaimaassa ja Vietnamissa. Lajin on raportoitu olevan suurimmaksi osaksi melko yleinen. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Kashmirinnakkeli

Kashmirinnakkeli ("Sitta cashmirensis") on nakkelien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Kashmirinnakkelia tavataan Afganistanissa, Intiassa, Nepalissa ja Pakistanissa. Lajin on raportoitu olevan yleinen itäisessä Afganistanissa, Pakistanissa ja Luoteis-Intiassa sekä melko yleinen Nepalissa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Aasiannakkeli

Aasiannakkeli ("Sitta castanea") on nakkelien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Aasiannakkelia tavataan laajalla alueella Intian niemimaalla ja Kaakkois-Aasian pohjoisosissa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Himalajannakkeli

Himalajannakkeli ("Sitta himalayensis") on nakkelien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Himalajannakkelia tavataan Bhutanissa, Kiinassa, Intiassa, Laosissa, Myanmarissa, Nepalissa ja Vietnamissa. Lajia on kuvattu yleiseksi Himalajan alueella ja melko yleisestä harvinaiseksi muualla. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Burmannakkeli

Burmannakkeli ("Sitta victoriae") on nakkelien heimoon kuuluva varpuslintu.
Burmannakkelin pää, selkä ja siivet ovat siniharmaat. Naama on valkoinen, silmäkulmajuova mustat ja korvantaustat punaruskeat. Myös kyljet ovat punaruskeat. Rinta ja vatsa ovat valkoiset. 
Levinneisyys.
Burmannakkelia tavataan Myanmarissa. Lajia esiintyy vain pienellä alueella, ja se on vähenemässä elinympäristöjensä tammimetsien tuhoutumisen takia. Se on luokiteltu erittäin uhanalaiseksi. Se liikkuu usein sekaparvissa.
Kukonharjun kanava

Kukonharjun kanava on kanava Puumalan ja Ruokolahden rajalla. Sen pituus on 800 metriä ja syväys 1 metri. Se on yksi 1700-luvun lopussa rakennetuista Suvorovin sotakanavista. Kukonharjun kanavalle johtaa Kanavatie Puumalasta Kukonharjun kylältä.
Pekka Niemi

Pekka Niemi -nimisiä suomalaisia henkilöitä ovat:
Pasi Kaukoranta

Pasi Kaukoranta (s. 7. toukokuuta 1967 Helsinki) on suomalainen jääkiekkovalmentaja ja -analyytikko, joka edusti viimeksi jääkiekkoseura Porin Ässiä päävalmentajana kaudella 2018–2019, jolloin hän korvasi marraskuussa erotetun valmentaja Mikael Kotkaniemen. Tätä ennen hän toimi pesäpalloseura Kankaanpään Mailan urheilujohtajana ja superpesisjoukkueen henkisenä valmentajana.
Ura.
Kaukoranta syntyi Helsingissä, mutta kasvoi Porissa. Hän pelasi jääkiekkoa Porin Ässissä, jossa Kaukoranta voitti C-nuorten SM-pronssia vuonna 1983. Hän ei kuitenkaan pelannut enää aikuisena. Kaukoranta lähti junioriuransa jälkeen opiskelemaan Turkuun, jossa hän aloitti valmentajauransa Turun Palloseuran juniorijoukkueissa. Kaukoranta aloitti siellä TPS:n C-nuorten valmentajana kaudella 1993–1994. Hän voitti C-nuorten SM-hopeaa vuosina 1996 ja 1997.
Kaudella 1997–1998 Kaukorannasta tuli JYPin B-nuorten päävalmentaja. Hän luotsasi joukkueen kauden päätteeksi suomenmestaruuteen. Kaudella 1998–1999 Kaukoranta valmensi Jämsän Kiekko-Susien miesten joukkuetta II-divisioonassa. Kaudella 1999–2000 hän toimi Helsingin IFK:n A-nuorten päävalmentajana ja voitti kauden päätteeksi SM-pronssia. Vuonna 2001 Kaukoranta suoritti ammattivalmentajatutkinnon kurssinsa priimuksena. Hän teki tämän jälkeen tutkimus- ja analysointityötä sekä toimi Urheilukanavan Mestis-otteluiden kommentaattorina.
Kaudeksi 2004–2005 Kaukoranta siirtyi Porin Ässien SM-liigajoukkueen apuvalmentajaksi Mika Toivolan johtamaan valmennustiimiin, jossa hän toimi lähinnä katsomo- ja videovalmentajan roolissa. Kauden 2005–2006 päätteeksi Kaukoranta voitti SM-hopeaa. Hän toimi Ässien apuvalmentajana myös yhdeksänä seuraavana kautena Juha Pajuojan, Jari Härkälän, Alpo Suhosen, Pekka Rautakallion ja Karri Kiven aisaparina. Joukkue selvisi hopeakevään jälkeen pudotuspeleihin kuitenkin seuraavan kerran vasta viisi vuotta myöhemmin keväällä 2011. Kauden 2012–2013 päätteeksi Kaukoranta voitti suomenmestaruuden. Finaalivastustaja Tapparan päävalmentaja Jukka Rautakorpi ei kuitenkaan suostunut Ässien mestaruuden ratkettua kättelemään Kaukorantaa. Tapaus juonsi juurensa Jatkoaika.comin haastattelusta, jossa Kaukoranta totesi:
Kaukoranta siirtyi kaudeksi 2013–2014 Ässien A-nuorten päävalmentajaksi. Hän johdatti joukkueen kauden päätteeksi SM-pronssiin. Huhtikuussa 2014 Suomen jääkiekkovalmentajat ry palkitsi Kaukorannan hänen lajin eteen tekemästään työstä. Kaudeksi 2014–2015 Kaukoranta palasi vuoden mittaisella sopimuksella Ässien SM-liigajoukkueen valmennukseen Pekka Rautakallion apuvalmentajaksi.
Kaukoranta toimi kaudesta 2016 lähtien pesäpalloseura Kankaanpään Mailan superpesisjoukkueen henkisenä valmentajana ja aloitti seuran urheilujohtajana kauden 2017 päätteeksi.
Muuta.
Kaukoranta on aiemmin toiminut myös opettajana Kaipolan, Vähärauman kouluissa, Harjavallan yläasteella liikunnanopettajana ja Ruskilan koululla opetti myös ennen. Nykyään Kaukoranta toimii Viikkalan koulun 3-4lk opettajana.
Unbiheksium

Unbiheksium () on IUPACin antama väliaikainen nimi vielä löytymättömälle alkuaineelle, jonka symboli on Ubh ja järjestysluku 126. Alkuaineen ennustetaan sijaitsevan stabiilisuuden saaren keskellä, minkä vuoksi sen puoliintumisaika voi olla verrattain pitkä transuraanialkuaineeksi. Useimpien transuraanien puoliintumisajat vaihtelevat kymmenistä miljoonista vuosista sekunnin murto-osiin, minkä vuoksi tutkijat, jotka pyrkivät syntetisoimaan alkuaineen, ovat kiinnittäneet siihen huomiota. Alkuaineen isotooppien, joissa on 184 ja 196 neutronia, arvellaan olevan mahdollisesti vakaampia (310Ubh ja 322Ubh). 
Historia.
Syntetisointi.
Ensimmäisen yrityksen syntetisoida alkuainetta tekivät René Bimbot ja John M. Alexander vuonna 1971 Cernissä käyttäen lämpöfuusioreaktiota. Koe epäonnistui. 
Mahdollinen esiintyminen luonnossa.
Vuonna 1976 julkaistiin tutkimus, jossa yhdysvaltalainen tutkijaryhmä useista yliopistoista esitti, että alkuperäiset superraskaat alkuaineet, kuten livermorium, unbiquadium, unbiheksium ja unbiseptium, joiden puoliintumisajat ylittävät 500 miljoonaa vuotta, voisivat selittää joidenkin mineraalien säteilyvauriot, kuten radiohalot. Toiset tutkijat kuitenkin kiistivät havainnot ja kyseenalaistivat näiden alkuaineiden oletetut ominaisuudet.
Alkuperäisten superraskaiden alkuaineiden mahdollinen esiintyminen maapallolla nykyään on epävarmaa. Vaikka ne olisivatkin aiheuttaneet säteilyvaurioita menneisyydessä, ne ovat saattaneet hajota kokonaan.
Alan Titchmarsh

Alan Titchmarsh (s. 2. toukokuuta 1949) on englantilainen puutarhuri, televisioesiintyjä ja kirjailija.
Titchmarsh kiinnostui puutarhanhoidosta kymmenvuotiaana, lopetti koulut viisitoistavuotiaana ja meni puutarhalle töihin. Kahdeksan vuotta myöhemmin hän lähti opiskelemaan puutarha-alaa. Valmistuttuaan hän työskenteli Kew Gardensissa. Vuonna 1974 hän ryhtyi puutarha-asioihin erikoistuneeksi toimittajaksi. Hän siirtyi painetusta mediasta radioon ja alkoi toimittaa BBC2:n puutarha-ohjelmaa vuonna 1988.
Titchmarsh veti ohjelmaa "Puutarhurin maailma" (Gardener’s World) seitsemän vuoden ajan alkaen 1996. Vuonna 1997 hän aloitti ohjelmassa "Ground Force" yhdessä Charlie Dimmockin ja Tommy Walshin kanssa. Ohjelma sai parhaimmillaan 12 miljoonaa katsojaa.
Titchmarsh on kirjoittanut nelisenkymmentä puutarhakirjaa ja joukon romaaneja.
Luettelo Ruotsin suurimmista saarista

Tämä artikkeli on luettelo Ruotsin suurimmista saarista maapinta-alan mukaan. Ruotsin saaria on vuonna 2013 tehdyn tutkimuksen mukaan 267 570 yli yhdeksän neliömetrin suuruista saarta, joiden yhteinen maapinta-ala on 12 112 neliökilometriä. Vuonna 2008 Ruotsissa oli 1 085 pysyvästi asuttua saarta ja vuonna 2013 enää 984 saarta. Vuonna 2008 oli Pysyvästi asutuista saarista 598 ilman kiinteää yhteyttä mantereelle, mutta vuonna 2013 oli näin enää 574 saarella.
Suurimmat saaret vuoden 1960 pinta-alatietojen mukaan.
Seuraava luettelo perustuu Ruotsin vuoden 1960 väestönlaskennan tietoihin. Luettelossa ovat mukana saaret, joiden pinta-ala on vähintään 10 neliökilometriä. Seuraavassa taulukossa ensimmäisessä sarakkeessa on saaren nimi ja sen alapuolella suluissa mahdolliset mukaan lasketut lähisaaret, toisessa sarakkeessa lääni johon saari vuonna 1960 kuului ja kolmannessa sarakkeessa saaren maapinta-ala vuoden 1960 väestönlaskennassa.
Anna Erikssonin diskografia

Tämä artikkeli on suomalaisen iskelmä- ja poplaulaja Anna Erikssonin diskografiasta.
Eriksson on julkaissut uransa aikana yhdeksän studioalbumia, kolme kokoelmaa sekä useita menestyneitä singlejä. Hän on saanut julkaisuistaan kolme kultalevyä, viisi platinalevyä sekä kaksi tuplaplatinalevyä. Hän on myynyt yli 440 000 levyä.
Listasijoitukset albumeissa viittaavat Suomen viralliseen albumilistaan. Singleissä Suomen viralliseen single- ja latauslistaan, radiosoittoa mittaavaan radiolistaan sekä vuosina 1992–2007 Rumba-lehdessä julkaistuun levymyynnin ja radiosoiton yhdeksi hittilistaksi yhdistäneeseen Top 50 Hitit-listaan (Rumba Top 50). DVD:issä viitataan Suomen virallisen Musiikki DVD -listaan.
Stéfanos Kapíno

Stéfanos Kapíno (, s. 18. maaliskuuta 1994 Pireus) on kreikkalainen jalkapallomaalivahti, joka edustaa Saksan Bundesliigassa pelaavaa Werder Bremeniä. Aiemmin hän on edustanut kotimaassaan Panathinaikosta ja Olympiakosta, Saksassa Mainz 05:tä sekä Englannissa Nottigham Forestia.
Kapíno teki debyyttinsä Kreikan A-maajoukkueessa 17-vuotiaana marraskuussa 2011, jolloin hänestä tuli maan kaikkien aikojen nuorin A-maajoukkuepelaaja. Hänet valittiin Kreikan joukkueeseen vuoden 2014 maailmanmestaruuskilpailuihin.
Morgan Schneiderlin

Morgan Schneiderlin (s. 8. marraskuuta 1989 Obernai) on ranskalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Ranskan Ligue 1:ssa pelaavaa OGC Nicea.
Ranskalainen on edustanut kotimaassaan vain kasvattajaseuraansa RC Strasbourgia. Schneiderlin siirtyi 18-vuotiaana englantilaisseura Southamptonin riveihin ja teki liigadebyyttinsä syksyllä 2008.
Seitsemän Southamptonin paidassa pelatun kauden jälkeen Schneiderlin siirtyi kesällä 2015 Manchester Unitedin vahvuuteen, kun United julkisti ranskalaisen tehneen manchesterilaisten kanssa 4-vuotisen sopimuksen. Siirtosummaksi englantilainen BBC raportoi noin 25 miljoonaa puntaa. Hän voitti FA Cupin ja FA Community Shieldin 2016.
Tammikuussa 2017 Schneiderlin siirtyi Manchester Unitedista Evertoniin 20 miljoonan punnan siirtosummalla. Kesäkuussa 2020 hän siirtyi OGC Niceen.
Schneiderlin valittiin Ranskan joukkueeseen vuoden 2014 jalkapallon maailmanmestaruuskilpailuihin Franck Ribéryn loukkaannuttua, vaikkei hän ollut ennen valintaa pelannut yhtään A-maaottelua Ranskan paidassa. Hän teki debyyttinsä "Les Bleusin" paidassa kesäkuussa 2014 Irlantia vastaan. Hän pelasi MM-kilpailuissa 2014 ottelun Ecuadoria vastaan. Hän kuului Ranskan hopeajoukkueeseen EM-kilpailuissa 2016, muttei päässyt pelaamaan.
Ajab Prem Ki Ghazab Kahani

Ajab Prem Ki Ghazab Kahani on vuonna 2009 ilmestynyt intialainen romanttinen komedia, jonka on ohjannut Rajkumar Santoshi. Päärooleja näyttelevät Ranbir Kapoor ja Katrina Kaif.
Juoni.
Nuori mies Prem on valmis uhraamaan oman rakkautensa varmistaakseen muiden onnen, ja järjestääkseen unelmiensa tytön naimisiin tämän unelmamiehen kanssa.
Vastaanotto.
Box Office India julisti elokuvan ”superhitiksi”.
Chapter One

Chapter One on englantilaisen laulaja-lauluntekijä Ella Hendersonin esikoisalbumi, julkaistiin syksyllä 2014. Albumin kappaleita työstivät artistin itsensä lisäksi muun muassa Ryan Tedder, Babyface ja Emeli Sandé. Albumi debytoi Suomen virallisen listan sijalla 37.
Hendersonin mukaan albumi on kuin päiväkirja. "Halusin, että jokainen kappale selittää jonkin tilanteen, ja seuraava kappale ikään kuin käy läpi sen tilanteen", laulaja kertoi Digital Spylle kesällä 2014. Albumin ensimmäinen single, "Ghost", julkaistiin Isossa-Britanniassa 8. kesäkuuta 2014. Kappale ylsi singlelistan kärkeen sekä Isossa-Britanniassa että Irlannissa.
Toinen single, "Glow", julkaistaan 14. syyskuuta 2014. Sen virallinen musiikkivideo ladattiin YouTubeen 8. elokuuta.
Teo Torriatte (Let Us Cling Together)

Teo Torriatte on brittiyhtye Queenin kappale, joka on sävelletty Japania varten. Se ilmestyi vuonna 1976 albumilla "A Day at the Races". Levy-yhtiö EMI oli yhteistyössä tekemässä albumia, jonka kappaleet tehtiin Japania kunnioittaen. Kappaleen tuottoa lahjoitettiin Japanin Punaiselle Ristille.
Osa kappaleen kertosäkeistöistä lauletaan japaniksi kiitoksesi yhtyeen alkuaikoinaan saamasta suosiosta Japanissa.
Olavi Kaskisuo

Taisto Olavi Kaskisuo (ent. Kräkin, 18. tammikuuta 1942 Tuusniemi – 30. tammikuuta 2024 Lohja) oli suomalainen lehtivalokuvaaja, joka tunnetaan julkisuuden henkilöitä esittävistä valokuvistaan 1960–1980-lukujen aikakauslehdissä.
Olavi Kaskisuo oli keskeisiä hahmoja suomalaisen julkkiskulttuurin syntymisessä aikana, jolloin muun muassa iskelmälaulajia, televisiokasvoja ja poliitikkoja alettiin järjestelmällisesti seurata herkullisten jutunaiheiden toivossa. Toinen, Kaskisuon suosima tapa oli sopia kohdehenkilön kanssa etukäteen jutusta ja siihen liittyvistä kuvista. Kaskisuon ideoimia julkisuustemppuja olivat muun muassa laulaja Kristianin tekaistu itsemurha ja riippuminen ristillä, laulaja Salomonin lavastettu hukkuminen sekä Anita Hirvosen ja Harri Piitulaisen häät, jotka myytiin yksinoikeudella Kaskisuon edustamalle lehdelle. Uusia poptähtiä synnytettiin viemällä nuori laulaja Monsieur Mossen ehostettavaksi ja puettavaksi ja sitten Kaskisuon kuvattavaksi jossain erikoisessa paikassa. Monsieur Mosse myös vinkkasi Kaskisuota jutunaiheista työssään kuulemien juorujen perusteella.
Kaskisuo tunnettiin Dannyn ja muiden D-tuotannon artistien vakiokuvaajana jopa niin, että muilla kuvaajilla oli vaikeuksia päästä heitä kuvaamaan. Tästä hyvästä Suomen lehtikuvaajat valitsivat Dannyn ”Vuoden sitruuna 1968” -palkinnon saajaksi, ironisena tunnustuksena tämän ”ponnisteluista lehtikuvaajain työn vaikeuttamiseksi”.
1960-luvun loppupuolella Kaskisuo oli mukana seitsemän lehtikuvaajan perustamassa Finnseven-osuuskunnassa, jolla oli yhteinen studio ja kuvatoimisto. Finnsevenin muut jäsenet olivat C. G. Hagström, Timo Kirves, Aulis Nyqvist, Kristian Runeberg ja Seppo Saves sekä vuoden verran Caj Bremer, jonka tilalle tuli Martti Brandt.
Vuonna 2006 Nina af Enehjelm koosti Kaskisuon valokuvista ja tarinoista kirjan "Poppareita, sankareita ja kaunottaria: Olavi Kaskisuo ja Suomen julkkishistorian villit vuodet" (Minerva 2006).
Ystävyyden silta (Brasilia–Paraguay)

Ystävyyden silta (, ) on Paranájoen ylittävä kaarisilta, joka yhdistää Foz do Iguaçun (Brasilia) ja Ciudad del Esten (Paraguay) kaupungit.
Silta on 552,4 metriä pitkä ja rakennettiin vuosina 1960–1965.
Mannerheim-ristin ritareiden muistomerkki (Salo)

Mannerheim-ristin ritareiden muistomerkki on muistomerkki, joka sijaitsee Salossa Sibeliuspuistossa. Muistomerkki on Hajalasta löytynyt luonnonkivi, johon on laitettu pronssinen laatta ja laattaan on laitettu kolmen salolaisen Mannerheim-ristin saajan eli Hans Olof von Essenin, Eino Laisin ja Urho Lehtovaaran nimet. Muistomerkki on paljastettu 7. kesäkuuta 2014 ja paljastuspuheen piti tasavallan presidentti Sauli Niinistö.