tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Damir Galin

Damir Dilšatovitš Galin (; s. 17. tammikuuta 1994 Almetjevsk, Venäjä) on venäläinen entinen jääkiekkopuolustaja. Hän pelasi suurimman osan urastaan Mestiksessä. Galin pelasi ison osan urastaan myös kotimaansa toiseksi korkeimmalla sarjatasolla VHL:ssä ja uransa ainoaksi jääneen pääsarjakauden 2020–2021 Valko-Venäjän Ekstraligan Dinamo-Maladetšnassa. Hän kuului myös Venäjän juniorimaajoukkuesiin ja edusti maataan mm. alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2012.
Ura.
Seuraura.
Galin on Neftjanik Almetjevskin kasvatti. Hän siirtyi juniorina sittemmin Bars Kazaniin ja Galin debytoi Venäjän nuorten sarja MHL:ssä kaudella 2010–2011. Ak Bars Kazan varasi hänet toisella kierroksella 48. pelaajana . Kaudeksi 2014–2015 Bars Kazan siirtyi Ak Barsin farmijoukkueeksi VHL:ään, jossa Galin debytoi ja pelasi tulokaskautensa aikana 25 runkosarjaottelua ilman tehopisteitä.
Marraskuussa 2016 Galin siirtyi loppukauden 2016–2017 kattavalla ja kuukauden mittaisen try-outin sisältävällä sopimuksella Mestiksen nousijajoukkue Iisalmen Peli-Karhujen riveihin. Hänet hankittiin ensisijaisesti paikkaamaan Otto Huttusen loukkaantumista. Joulukuussa Galin sai joukkueeseen loppukauden jatkosopimuksen. Hän jatkoi IPK:ssa myös kaudella 2017–2018, jolloin Galin voitti joukkueen sisäisen tehotilaston lukemalla +4, kuten myös pudotuspeleissä lukemalla +5.
Kaudeksi 2019–2020 Galin palasi kotimaahansa ja siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella VHL-joukkue Toros Neftekamskiin. Joulukuussa 2020 hän siirtyi try-outille Valko-Venäjän Ekstraligan Dinamo-Maladetšnaan oltuaan ilman sopimusta alkukauden 2020–2021. Noin viikkoa myöhemmin Galin sai seuraan loppukauden kattavan jatkosopimuksen. Hän pelasi Dinamossa seitsemän ottelua ilman tehopisteitä, kunnes tammikuun 2021 lopulla Galinin sopimus purettiin terveydellisistä syistä, eikä hän pelannut loppukaudella enää missään.
Galin palasi kaudeksi 2021–2022 Mestikseen ja siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Heinolan Peliittoihin. Helmikuussa 2022 hän kuitenkin siirtyi kevääseen 2023 ulottuvalla ja yhden optiovuoden sisältävällä sopimuksella Suomi-sarjajoukkue JHT Kalajoen riveihin. Joukkue eteni finaaleihin, mutta mestaruuden vei kuitenkin D-Kiekko otteluvoitoin 2–0. Galin lopetti kauden jälkeen pelaajauransa.
Maajoukkueura.
Galin pelasi alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2012. Hän pelasi myös alle 18-vuotiaiden Ivan Hlinkan muistoturnaksessa vuonna 2011, jolloin Galin voitti pronssia. Hän edusti myös Venäjän alle 17-vuotiaiden maajoukkuetta Euroopan nuorten olympiafestivaaleilla vuonna 2011, jolloin Galin voitti hopeaa. Hän pelasi myös alle 19-vuotiaiden World Junior A Challengessa vuonna 2011.
Pelityyli.
Peliittojen päävalmentaja Hannes Hyvösen mukaan Galin on iso ja fyysinen puolustava puolustaja, joka pitää maalinedustan puhtaana ja tekee kaikkensa joukkueen eteen. Hyvösen mukaan hän on myös joukkueelleen erittäin tärkeä alivoimapelaaja.
Saturnal Records

Saturnal Records on vuonna 2014 perustettu Tampereelta käsin toimiva suomalainen levy-yhtiö, joka on erikoistunut julkaisemaan äärimetallia, pääasiassa black- ja death metal -musiikkia. Yhtiön perustajiin kuuluu mm. yhtyeistä Saturnian Mist ja King Satan tunnettu Aleister "fra. Zetekh" Kainulainen sekä Saturnian Productions, Monokrom ja Pavitra Kunta Productions pienlevy-yhtiöiden henkilöstöä, minkä takia kyseisiä levymerkkejä voidaan pitää Saturnal Recordsin edeltäjinä. 
Levy-yhtiö on julkaissut tuotoksia mm. yhtyeiltä Barathrum, Hoath, IC Rex, Abyssion ja Voodoo Gods. 
Levy-yhtiöllä oli lisäksi kivijalkaliike, vuonna 2016 Tampereen Hämeenpuistoon avattu Heretic Underground - Kerettiläinen levykauppa, joka toimi myös levy-yhtiön virallisena verkkokauppana. 
Tämän lisäksi Saturnal Recordsilla on oma levytysstudio Blackvox Studio, jossa Saturnal Recordsin artistien lisäksi ovat myös levyttäneet mm. Horna, Anal Blasphemy.
British Airways i360

British Airways i360 on 162-metrinen näkötorni Brightonin rannalla, lähellä West Pierin raunioita. Toimijan mukaan nimessä oleva ”i” tarkoittaa ”tietoa, innovaatiota ja eheyttä” (”intelligence, innovation ja integrity”). i360 avattiin 4. elokuuta 2016.
i360:n muotoili, suunnitteli, valmisti ja mainosti London Eyen vastuutiimi. British Airways i360 on maailman ensimmäinen pystysuora köysirata ja maailman korkein liikkuva näkötorni, ja tiimi odottaa tornin olevan Guinness World Records 2017 -kirjassa ”maailman ohuimpana korkeana tornina”.
Kehittäjät arvioivat, että i360 tuottaa yli 440 pysyvää työpaikkaa; 169 itse nähtävyydellä sekä muita matkailun lisäämiä työpaikkoja toisille kaupungin yrityksille. Ennustettu tornin kustannus on 46 miljoonaa puntaa, joista 36 miljoonaa on rahoitettu Brighton ja Hove kaupunginvaltuuston kautta. Vuonna 2014, jotkut paikalliset asukkaat käynnistivät vetoomuksen lainan estämiselle.
Aiemmin nimellä ”Brighton i360” tunnetun hankkeen tavoitteena on houkutella 739 314 maksavaa asiakasta vuosittain. Matkailijat maksavat sisäänpääsystä 15 puntaa ja asukkaat 7,50 puntaa. Tontin omistaja, West Pier Trust, toivoo, että onnistunut i360 johtaa historiallisen West Pierin jälleenrakentamiseen.
Liikkuvan näkötornin tekniikka.
162-metrisen tornin 4150 tonnin perustus on valettu kalkkikivikallion päälle ja vahvistuksena on liki 200 tonnia terästä. Torni koostuu teräsosioista eli ”tölkeistä”. Rungossa on 17 yhteen pultattua teräsosiota, jotka on lisäksi suojattu sinkillä, alumiinilla ja maalilla. i360:n hissi on samalla sen näköalatasanne, joka nousee 138 metriin. Hissi on valmistettu kaksoistaivutetusta ja -pinnoitetusta, karkaistusta laminaattilasista. Siinä on ilmastointijärjestelmä, jonka avulla hissiin ei kerry kosteutta sateisellakaan säällä. Hissiin mahtuu 200 matkustajaa. Energiaa hissi kuluttaa noin yhden kilowattitunnin matkustajaa kohden, ja nostojärjestelmä kykenee varastoimaan energiaa: alastulosta saadaan puolet seuraavan nousun vaatimasta virrasta.
Pitsinnyplääjä

Pitsinnyplääjä ("La Dentellière") on sveitsiläisen Claude Gorettan ohjaama ranskankielinen draamaelokuva vuodelta 1977. Nuoren naisen mielen järkkymisestä kertova elokuva oli Isabelle Huppertin läpimurtorooli. Tarina perustuu Pascal Lainén samannimiseen romaaniin, josta kirjailija ja ohjaaja laativat yhdessä elokuvan käsikirjoituksen.
Juoni.
Ujo ja viaton Pomme (Huppert) on töissä kauneussalongissa, asuu äitinsä (Annemarie Düringer) kanssa eikä juuri käy ulkona. Lomamatkalla Normandiassa hän tapaa kielitiedettä opiskelevan François'n (Yves Beneyton). He muuttavat asumaan yhteen, mutta taustojen erilaisuus aiheuttaa vaikeuksia parisuhteelle. Hauraan Pommen mieli murtuu, ja komediallisena alkanut elokuva saa yhä tummempia sävyjä.
Vastaanotto.
"Pitsinnyplääjä" sai Cannesin elokuvajuhlilla ekumeenisen tuomariston palkinnon ja oli ehdolla Kultaisen palmun saajaksi. Se sai myös parhaan elokuvan César-ehdokkuuden.
Vuonna 1977 ensi-iltansa saaneen "Pitsinnyplääjän" toi Suomen teattereihin Kino-Filmin Aili Kannel. Ensi-ilta järjestettiin Helsingin Liisankadun elokuvateatteri Aulassa 16. syyskuuta 1977. Elokuvasta tuli Suomessa melkoinen menestys: vuonna 1977 se oli 106 356 katsojallaan vuoden 17. suosituin. Sen suosion myötä elokuvateattereihin ja -kerhoihin tuotiin muitakin Claude Gorettan ohjaustöitä sekä toisen sveitsiläisohjaajan, Alain Tannerin elokuvia.
Arvioita.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Asko Alanen pitää "Pitsinnyplääjää" intiimisti eläytyvänä ja kauniina kuvauksena toisten armoille jättäytyvän hauraan ihmisen kohtalosta määrätietoisten maailmassa. Hän antaa elokuvalle neljä tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”erinomainen”. "Iltalehden" Heikki Eteläpään mukaan "Pitsinnyplääjä" on hiljainen ja sisäistynyt, pariin kolmeen hahmoon täysin keskittyvä kuvaus nuoresta tytöstä, jolle tärkeiden naiseksi kypsymisen vuosien kielteiset kokemukset muodostuvat viiltäväksi tragediaksi.
New York Tendaberry

New York Tendaberry on yhdysvaltalaisen laulaja-lauluntekijä Laura Nyron syyskuussa 1969 julkaistu albumi. Vuonna 2002 levy julkaistiin remasteroituna.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet Laura Nyro.
Daniel Helsingius

Daniel Helsingius (1717 – 12. elokuuta 1774 Tukholma) oli suomalainen Ruotsissa vaikuttanut kuninkaallinen sihteeri ja poliittinen kirjailija.
Helsingiuksen vanhemmat olivat Porvoon tuomiorovasti Georg Helsingius (1662–1741) ja Beata Schmidt tämän toisessa avioliitossa. Hän kävi Porvoon lukiota ja pääsi ylioppilaaksi Turussa 1732 ja Uppsalassa 1735. Hän valmistui filosofian kandidaatiksi Uppsalan yliopistosta 1739.
Helsingius toimi Tukholman linnanoikeuden varanotaarina vuodesta 1748, kuninkaallisen kanslian notaarina vuodesta 1749, linnanoikeuden notaarina vuodesta 1753 ja kuninkaallisen kirjaston ylimääräisenä kirjastonhoitajana vuodesta 1761. Hänestä tuli kuninkaallinen sihteeri 1762 ja antikviteettiarkiston asessori 1763.
Klassillisilta kirjailijoilta kirjoitustyylinsä omaksunut Helsingius kirjoitti myssypuolueen palveluksessa poliittisia ja poleemisia kirjoitelmia. Hän toimi Ruotsin ensimmäisen, vuosina 1769–1849 Tukholmassa ilmestyneen Dagligt Allehandan avustajana.
Pierian lähde

Pierian lähde tai "Pierian virta" oli antiikin aikainen lähde Pieriassa Makedoniassa. Se oli omistettu muusille eli runottarille, ja sijaitsi Olymposvuoren juurella. Kreikkalaisessa mytologiassa paikka oli sama, jossa muusien uskottiin syntyneen Zeuksen ja Mnemosynen tyttärinä.
Antiikin aikana lähteen veden juomisen uskottiin antavan runollista innoitusta. Kenties varhaisin tunnettu viittaus on runoilijatar Sapfolta, joka mainitsee Pierian ja runollisen innoituksen ajatuksen, vaikkakaan ei vielä itse lähdettä; kirjoittaessaan naisesta, josta ei ollut runoilijaksi, hän sanoo:
Petronius Arbiterin "Satyriconissa" mainitaan jo lähdekin:
Lähteen maine kasvoi länsimaisessa kirjallisuudessa erityisesti Alexander Popen ("An Essay on Criticism", 1711) kuuluisien säkeiden myötä. Niissä lähde nähdään kaiken tiedon ja taiteiden metaforisena alkuperänä. Pope kirjoitti:
Pierian lähde sekoitetaan usein Kastalian lähteeseen Parnassosvuorella.
Gunnar Mossberg

Elis Gunnar Mossberg, (1903 Tukholma – 1983) oli ruotsalainen taidemaalari ja kuvataiteilija.
Mossberg opiskeli Torsten Palmin johdolla vuosien 1918–1920 välisenä aikana ja Karl Gullbergin johdolla vuosina 1924–1925. Opintomatkoja Mossberg teki Saksaan, Englantiin, Ranskaan, Espanjaan ja Kreikkaan. Julkisesti hänen teoksiaan on nähtävillä O.K:n pääkonttorilla Tukholmassa. Mossbergin taulujen aiheita olivat usein rannat veneineen sekä Gotlannin maisemat.
Erik Magnusson

Erik Allan Magnusson (s. 1919 Borgeby) oli ruotsalainen kuvataiteilija ja kuvanveistäjä.
Magnusson opiskeli sekä Oskar Anderbergin että Jonas Frödingin johdolla. Hän teki myös opintomatkoja Eurooppaan. Magnusson maalasi värikylläisiä maisemia sekä muotoili figuureja ja rintakuvia. 
Lähteet.
Viitteet.
Pukki paratiisissa

Pukki paratiisissa ("Det tossede paradis") on suuren kansainvälisen suosion saanut tanskalainen seksikomedia vuodelta 1962. Gabriel Axelin ohjaaman elokuvan näyttelijöitä ovat Dirch Passer, Ghita Nørby, Arthur Jensen ja Hugo Herrestrup. Bob Ramsing teki elokuvan käsikirjoituksen Ole Juulin romaanin pohjalta.
"Pukin paratiisissa" näki Ruotsissa kaksi miljoonaa katsojaa, ja pelkästään Saksan liittotasavallasta vain 700 000 Tanskan kruunua maksanut elokuva toi 18 miljoonaa Saksan markkaa lipputuloja.
Freddy Kamrasin tuotua elokuvan Suomen ensi-iltaan joulukuussa 1963 se pysyi Helsingin Maximin ohjelmistossa peräti 53 viikkoa ja oli huippusuosittu ympäri maata. Vuonna 1965 Matti Tapio teki siitä näytelmäversion, joka kantaesitettiin Turun Samppalinnan kesäteatterissa. Vuonna 1987 elokuva sai uutta mediahuomiota, kun vastavalittu kulttuuriministeri Anna-Liisa Kasurinen mainitsi sen kysyttäessä mitä elokuvia hän on nähnyt.
"Pukki paratiisissa" -elokuvan suosion myötä sen tuottajayhtiö Palladium Films alkoi vuosia myöhemmin tehdä useita muita Suomessakin nähtyjä seksikomedioita, kuten "Masurkka sängynlaidalla" (1970), "Hammaslääkäri sängynlaidalla" (1971), "Pukki sängynlaidalla" (1972), "Rehtori sängynlaidalla" (1972), "Romantiikkaa sängynlaidalla" (1973), "Hyppelyä sängynlaidalla" (1975) ja "Merimies sängynlaidalla" (1976).
Juoni.
Trangøn saarella miehet syövät paljon kananmunia ja säilyttävät näin viriiliytensä. Miesten lemmenkutsu saa naiset syttymään jopa kilometrien päästä. Kun naispuolinen sisäministeri saapuu sotalaivoineen panemaan separatistisia saarelaisia kuriin, miesten erikoistaidoille tulee käyttöä.
Arvioita.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Sam Inkinen toteaa tämän skandinaavisen kulttielokuvan olevan jotensakin katsottava, ”ainakin jos unohtaa turhat laatukriteerit”. Hän antaa "Pukille paratiisissa" kaksi tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”keskinkertainen”.
Jokihaukka

Jokihaukka ("Leptodon cayanensis") on haukkojen heimoon kuuluva lintu. Sen levinneisyysaluetta ovat Etelä-Amerikassa Argentiina, Belize, Bolivia, Brasilia, Colombia, Costa Rica, Ecuador, El Salvador, Ranskan Guyana, Guatemala, Guayana, Honduras, Meksiko, Nicaragua, Panama, Paraguay, Peru, Suriname, Trinidad ja Tobago ja Venezuela.
Linnun kanta on levinneisyysalueellaan pienenemässä.
Linnun paino on 474 grammaa.
Huuhaarallit

Huuhaa-rallit – superhärskit tai Huuhaarallit on Martti Innasen vuonna 1978 julkaisema albumi. Sävellys, sovitus, sanoitus ja esitys Martti Innanen.
Nekala (suunnittelualue)

Nekala on Tampereen eteläiseen suuralueeseen kuuluva suunnittelualue joka sijaitsee Iidesjärven eteläpuolella. Iideksen suunnittelualueeseen kuuluvat Viinikan, Nekalan ja Vihiojan tilastoalueet. Tilastoalueet vastaavat suurin piirtein kaupunginosia.
Hervanta pohjoinen

Hervanta pohjoinen on Tampereen kaakkoiseen suuralueeseen kuuluva suunnittelualue. Hervanta pohjoisen suunnittelualueeseen kuuluvat Hervanta koillisen ja Hervanta luoteen tilastoalueet. Tilastoalueet vastaavat suurin piirtein kaupunginosia.
Claire Foy

Claire Elizabeth Foy (s. 16. huhtikuuta 1984 Stockport, Suur-Manchester) on englantilainen näyttelijä. Hänet tunnetaan muun muassa rooleistaan Anna Boleyninä minisarjassa "Susipalatsi" (2015) ja nuorena Elisabet II:na Netflix-sarjassa "The Crown" (2016–2023), josta hänet palkittiin Golden Globella ja kahdella Primetime Emmyllä.
Ura.
Foy teki televisiodebyyttinsä jo opiskellessaan Oxford School of Dramassa. Televisiodebyyttinsä jälkeen hän siirtyi teatterin puolelle ja näytteli Royal National Theatressa, Lontoossa. Hän esiintyi myös televisioelokuvassa "Terry Pratchett’s Going Postal" sekä elokuvassa "Musta noita". 
Foy näyttelee nuorta Britannian kuningatarta Elisabet II:ta Netflixin vuonna 2016 alkaneen "The Crown" -sarjan pääosassa. Foy palkittiin roolistaan kahdella Primetime Emmyllä, parhaan naispääosan Golden Globella ja SAG-palkinnolla.
Yksityiselämä.
Foy syntyi Stockportissa ja kasvoi Manchesterissä sekä Leedsissä. Hän oli nuorin perheensä kolmesta lapsesta. Foyn vanhemmat erosivat hänen ollessaan kahdeksanvuotias. Hän opiskeli draamaa Liverpoolin John Mooresin yliopistossa sekä näyttelemistä vuoden pituisessa opinto-ohjelmassa Oxford School of Dramassa. Hän valmistui vuonna 2007 ja muutti ystäviensä kanssa Peckhamiin, Lontooseen.
Foy tapasi puolisonsa, näyttelijä Stephen Campbell Mooren, "Mustan noidan" kuvauksissa. Heillä on tytär, joka syntyi hiukan ennen "The Crownin" ensimmäisen kauden kuvauksia.
Jared Harris

Jared Harris (s. 24. elokuuta 1961 Lontoo) on englantilainen näyttelijä. Hänet tunnetaan muun muassa Lane Prycen roolistaan televisiosarjassa "Mad Men", josta hän oli ehdolla Emmy-palkintoon parhaasta miessivuosasta vuonna 2012. Lisäksi hän on näytellyt muun muassa elokuvissa "Syntyneet tappajiksi" (1994), "" (2011), "Lincoln" (2012) ja "Boksitrollit" (2014), jossa hänellä oli äänirooli. Harris on myös esittänyt kuningas Yrjö VI:ta Netflixin televisiosarjassa "The Crown" (2016), ydinfyysikko Valeri Legasovia HBO:n minisarjassa "Chernobyl" (2019) sekä matemaatikko Hari Seldonia Apple TV+ -suoratoistopalvelun televisiosarjassa "Foundation" (2021–).
Harris on näyttelijä Richard Harrisin ja tämän ensimmäisen vaimon, Elizabeth Rees-Williamsin, poika. Hänen nuorempi veljensä on näyttelijä Jamie Harris ja vanhempi veljensä ohjaaja Damian Harris.
3-metyylipyridiini

 
3-metyylipyridiini eli β-pikoliini tai 3-pikoliini (C6H7N) on heterosyklisiin aromaattisiin yhdisteisiin kuuluva pyridiinin johdannainen. Yhdistettä käytetään orgaanisen kemian synteeseissä valmistettaessa esimerkiksi lääkeaineita. 3-metyylipyridiini on 2- ja 4-metyylipyridiinien isomeeri.
Ominaisuudet.
3-metyylipyridiini on huoneenlämpötilassa väritöntä nestettä ja sillä on pyridiininkaltainen hieman epämiellyttävä haju. Yhdiste liukenee erittäin hyvin veteen sekä moniin orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin ja dietyylieetteriin. 3-metyylipyridiini on heikko emäs. 3-metyylipyridiini voidaan hapettaa kaliumpermanganaatin avulla nikotiinihapoksi. 3-metyylipyridiini ärsyttää hengitysteitä, silmiä ja ihoa. Sille altistumisesta voi aiheutua oireina muun muassa huonovointisuutta, yskää sekä pää- ja vatsakipua.
Valmistus ja käyttö.
Muiden metyylipyridiini-isomeerien tavoin myös 3-metyylipyridiiniä esiintyy kivihiilitervassa, josta sitä voidaan eristää. Pääosa tuotetusta 3-metyylipyridiinistä muodostuu kuitenkin pyridiinin valmistuksen sivutuotteena, kun formaldehydi ja asetaldehydi reagoivat ammoniakin kanssa tai akroleiini reagoi ammoniakin kanssa. Katalyytteinä käytetään metallioksideja kuten alumiinioksidia. Näissä reaktioissa syntyy myös muita metyylipyridiinejä. Selektiivisesti 3-metyylipyridiiniä voidaan valmistaa vedyttämällä 2-metyyliglutaronitriiliä.
3-metyylipyridiiniä käytetään orgaanisen kemian synteeseissä. Siitä valmistetaan muun muassa nikotiinihappoa, niasiinia, 3-syanopyridiiniä, fluatsifoppi-butyyliä, nisergoliinia, klorpyrifossia sekä tekstiilien vedenestokäsittelyissä käytettäviä kemikaaleja. Lisäksi yhdisteestä voidaan valmistaa väriaineita. 3-metyylipyridiiniä käytetään liuottimena erityisesti liuottamaan hartseja.
Juhana Säde

Juhana Säde (s. 1975 Riihimäki) on suomalainen kirjailija.
Historiallisia romaaneja.
Säteen historiallisessa romaanitrilogiassa fiktiivinen päähenkilö seikkailee tunnettujen historiallisten tapahtumien pyörteissä. Maattomat kuninkaat -romaanin kertomus sijoittuu vuosien 967–983 väliseen aikaan, suomalaisittain esihistorialliselle rautakaudelle, jolta on säilynyt erittäin vähän kirjallista tietoa Pohjolan osalta. Muutamien saaga- ja kronikkamainintojen pohjalta Säde on rakentanut kirjakielettömien itämerensuomalaisten olemassaolon huomioivan tarinan.
Kaupunkien kuningatar jatkaa jatko-osana hämäläisen Rautian tarinaa nykyisin Bysantiksi kutsutussa Itä-Rooman valtakunnassa ja sen pääkaupungissa Konstantinopolissa.
Maattomat kuninkaat -trilogian kolmas ja viimeinen osa, Valtiaiden varjot, sijoittuu vuoden 988 Pohjolaan. Trilogian juoni on yhtenäinen, mutta kerrontatekniikka on kussakin osassa hieman erilainen.
Olkahinen (suunnittelualue)

Olkahinen on Tampereen koilliseen suuralueeseen kuuluva suunnittelualue. Olkahisen suunnittelualueeseen kuuluvat Kumpulan, Tasanteen ja Olkahisen tilastoalueet. Tilastoalueet vastaavat suurin piirtein kaupunginosia. Alue oli vuoteen 1966 asti osa Aitolahden kuntaa lukuun ottamatta Kumpulan eteläisintä ja Tasanteen läntisintä osaa.
Olkahisen suunnittelualueella vuonna 2024 oli lähes asukasta ja työpaikkoja alle sata kappaletta vuonna 2021. Alueen työpaikoista 33 prosenttia oli sosiaali- ja terveyspalveluissa vuonna 2023.
S/S Argo

S/S Argo oli suomalainen Gustaf Eriksonin omistama höyrylaiva jonka Neuvostoliiton laivaston sukellusvene "Štš-317" torpedoi Bogskärin lähistöllä jatkosodan aikana 16. kesäkuuta 1942. Laivan 23 hengen miehistöstä sai surmansa yhdeksän, heidän joukossaan oli Gustaf Eriksonin poika, laivan toinen perämies Gustaf-Adolf Erikson. Ruotsalainen höyrylaiva S/S "Ulla" pelasti 14 miehistön jäsentä.
"Argo" oli rakennettu 1898 Robert Napier and Sonsin telakalla Glasgowssa. Laivan vetoisuus oli 4 320 kuollutpainotonnia, pituus 98,49 metriä, leveys 13,47 metriä ja syväys 6,10 metriä. Höyrykoneen teho oli 1 340 hevosvoimaa. Laiva oli vuoteen 1912 glasgowlaisen Glasgow Shipowners Co Ltd -varustamon omistuksella nimellä "Camperdown". Tämän jälkeen se oli ruotsalaisvarustamojen omistuksessa vuoteen 1937, jolloin Gustaf Eriksonin "Rederi Ab Ponape"-varustamo osti sen. "Argo" nimen laiva sai vuonna 1924.
Christmas and the Beads of Sweat

Christmas and the Beads of Sweat on yhdysvaltalaisen laulaja-lauluntekijä Laura Nyron toukokuussa 1970 julkaistu albumi. Vuonna 2008 levy julkaistiin remasteroituna.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet Laura Nyro, ellei toisin mainita.
Tyttö ja kaiku

Tyttö ja kaiku (, ”Kesäloman viimeinen päivä”, ) on liettualaisen Arūnas Žebriūnasin ohjaama neuvostoliittolainen perhe-elokuva vuodelta 1964. Juri Nagibinin tarinaan perustuva elokuva kertoo 12-vuotiaasta tytöstä Vikasta, joka viettää kesälomansa loppua aurinkoisella ja vuoristoisella rannalla jossakin etelässä ja tutustuu samanikäiseen poikaan, joka vaikuttaa muita älykkäämmältä. Tyttö näyttää pojalle salaisen paikan, jyrkkien rantakallioiden välisen kaikuisan onkalon. Kun isommat pojat kiusaavat, poika kuitenkin jättää tytön yksin ja tyttö pettyy.
Juoni.
Vika-tyttö viettää viimeistä kesäloman päivää kalastaja­isoisänsä luona. Isä on tulossa hakemaan, mutta tyttö ei haluaisi lähteä. Aamulla isoisä lähtee veneellä kalaan ja tyttö jää tapansa mukaan vaeltamaan pitkin kallioisia rantoja ja puhumaan ystävilleen, kiville.
Kylän poikajoukko tulee rannalle valitsemaan uutta johtajaansa sukeltamalla maalilla merkittyä rapua vedestä. Johtajaksi haluava vanhin poika pettää kilpailijaansa heittämällä mereen muun kuin merkityn ravun. Vika-tyttö seuraa sivusta, huomaa petoksen ja kertoo siitä pojille.
Pian Vika tapaa yksinäisen pojan Romasin, joka on viettämässä päivää seudulla eikä tunne ketään. Vika vie pojan paikkoihin, joissa kaiku vastaa erilaisiin ääniin. He ystävystyvät, mutta pian poikajengin vanhin kostaa Vikalle rapupaljastuksen piilottamalla Vikan vaatteet kun tämä on uimassa. Uusi ystävä Romas meneekin tilanteessa poikien puolelle eikä puolusta Vikaa. Vika syyttää Romasia pelkuriksi.
Romas haluaa todistaa ettei ole pelkuri. Hän sukeltaa Vikan heittämän merkityn ravun merestä, mutta Vika ei lepy. Vikan isä tulee hakemaan tyttöä, ja Romas katsoo kun tytön isän kuorma-auto häipyy horisonttiin.
Vastaanotto.
"Tyttö ja kaiku" sai tuomariston erikoispalkinnon Locarnon elokuvajuhlilla 1965.
Huopana

Huopana on Viitasaaren länsirajalla sijaitseva kylä. Huopanaa pidetään kaupungin tunnetuimpana kylänä, sillä Huopanankoskella kalastanut kirjailija Juhani Aho loi alueelle maineen. Usein Huopanan kylää kutsutaan Huopanankoskeksi alueen selkeimmän maamerkin mukaisesti.
Historiaa.
Merkkejä ihmisistä Huopanassa on löydetty lähes 2 500 vuoden takaa. Kirveellä veistetty muinaissuksi löydettiin vuonna 1933 Ehtosennevalta noin 1,5 metrin syvyydestä suomudan pellolle ajon yhteydessä. Vähin vaurioin säilynyt suksi on ajoitettu radiohiilianalyysilla noin vuoteen 400 eaa. Urheilumuseossa esillä oleva, molemmista päistä kapeneva suksi on 157,5 cm pitkä ja noin 15 cm leveä. Männystä veistetty suksi on kiinnitetty jalkaan kourupäläs-tyyppisellä siteellä, mäystinnauhat pujotettiin suksen yläpinnan listojen reikien läpi. Pohja on sileä.
Pysyvä asutus Huopanaan tuli 1500-luvun puolivälin jälkeen. Huopana kuului muun Viitasaaren tavoin vuonna 1561 perustettuun Rautalammin seurakuntaan, kunnes vuonna 1628 perustettiin Viitasaaren seurakunta. Vuonna 1560 kylällä oli kolme veroa maksavaa taloa. Ensimmäisiä asukkaita tuli Keitelepohjan kautta Hämeestä. Uudisasukkaista erottuakseen ensimmäiset asukkaat korostivat hämäläisyyttään, joka merkitsi alueen ikiaikaista omistajuutta. Vuonna 1640 asukkaita laskettiin olleen 12 ja saman vuosisadan lopulla noin 20. Vuonna 1870 asukkaita oli 623 ja vuonna 1900 Huopanan alueella oli talollisia 31 sekä valtion mailla uusia asumuksia 25, torppia oli yhteensä 55.
Koulu.
Huopanassa toimii kyläkoulu, joka on yksi Viitasaaren kaupungin kolmesta peruskoulusta ja ainoa koulu taajaman länsipuolella. Toinen Viitasaarella oleva kyläkoulu on Kymönkoskella, taajaman itäpuolella. Huopanan koulussa oppilaina ovat esiopetuksessa olevat sekä 1.–6. luokkien oppilaat. Koulussa on neljä opetusryhmää, esiopetusluokan lisäksi luokat 1–2, 3–4 ja 5–6 on yhdistetty yhteensä kolmeksi opetusryhmäksi.
Vuonna 1886 valmistunut koulutalo paloi 23. päivä tammikuuta 1986. Uusi koulu otettiin käyttöön lokakuussa 1987. Liikuntasalina käytettiin läheistä maamiesseurantaloa, kunnes vuonna 1997 valmistui koulun yhteyteen liikuntasali. Itsessään ikävän tulipalon on myöhemmin katsottu säilyttäneen kyläkoulun Huopanassa, sillä muut Viitasaaren länsiosien vanhemmissa rakennuksissa toimineet koulut on suljettu.
Savijärven tervatehdas

Savijärven tervatehdas oli Lammilla Hämeenlinnassa nykyisellä Evon retkeilyalueella sijaitsevan Savijärven ja Rahtijärven yhdistävän puron länsirannalla sijainnut tervatehdas. Tehdas aloitti toimintansa 1864 ja se lienee toiminut 1800-luvun lopulle saakka. Tehdas oli ensimmäisiä Suomeen perustettuja tervatehtaita jotka käyttivät tuotannossaan teollisia menetelmiä.
Evon metsäopiston yhteyteen perustettu Savijärven tehdas tuotti 1860-luvulla päätuotteena puuhiiltä tervan ja tärpätin ollessa prosessissa syntyneitä sivutuotteita. 1890-luvulla päätuotteeksi oli vaihtunut terva. 
Tehtaasta on säilynyt harmaakivistä kylmämuurattu 3,1 x 5,5 metrin kokoinen ja 1,6 metriä korkea retorttiuuni jonka päällä on rautavantein sidottu rautainen keittopata. Retorttiuunista pohjoiseen sijaitsee halkaisijaltaan 6 metrin kokoinen tiilistä muuratun pyöreän tervauunin pohja. Entisellä tehdaspaikalla on jäljellä myös suuri maatunut hiilikasa, irtotiiliä sisältävä maavalli, neliömäinen kivirakennelma ja uittorännin jäänteitä purossa.
Kaleva (suunnittelualue)

Kaleva on Tampereen keskiseen suuralueeseen kuuluva suunnittelualue. Kalevan suunnittelualueeseen kuuluvat Kalevan, Kalevanrinteen, Liisankallion ja Hakametsän tilastoalueet. Tilastoalueet vastaavat suurin piirtein kaupunginosia.
Leinola (suunnittelualue)

Leinola on Tampereen koilliseen suuralueeseen kuuluva suunnittelualue. Leinolan suunnittelualueeseen kuuluvat Leinolan ja Holvastin tilastoalueet. Tilastoalueet vastaavat suurin piirtein kaupunginosia.
Pietari – Metropoli nurkan takana

Pietari - Metropoli nurkan takana on toimittaja Magnus Londenin kirjoittama opaskirja ja lähinnä suomalaisille lukijoille suunnattu reportaasikokoelma. Kirjoittamiseen ovat osallistuneet myös toimittajat Anders Mård ja Milena Parland. He ovat kirjoittaneet tavallisuudesta poikkeavan, persoonallisen matkaoppaan. Kirja on sekoitus reportaaseja ja konkreettisia matkavihjeitä, ja se esittelee Pietarin tunnetuimpia nähtävyyksiä. 
Tekstiä täydentävät Andrei Stserbakov-Parlandin valokuvat.
Piiskauspetäjä

Piiskauspetäjä (käytetty myös nimiä Piiskausmänty ja Piiskuupetäjä) oli ruumiillisen rangaistuksen täytäntöönpanossa käytetty suuri mänty jonka runkoon käräjillä piiskattavaksi tuomittu, yläruumiistaan paljaaksi riisuttu henkilö sidottiin käsistään ja jaloistaan piiskauksen ajaksi. Piiskaajana toimi pitäjän piiskuri eli profossi. Piiskausrangaistus oli lakisääteisenä voimassa Suomessa keskiajalta aina vuoteen 1891 saakka kunnes vuoden 1889 rikoslaki poisti sen käytöstä. Vuoden 1734 laki mahdollisti myös sakkorangaistuksen muuttamisen raipparangaistukseksi mikäli tuomittu oli varaton. 
Piiskauspetäjiä on säilynyt rauhoitettuna eri puolilla Suomea.
Mikael Smeds

Ulf Mikael Smeds (24. syyskuuta 1973 Parainen – 22. elokuuta 2020 Helsinki) oli Maksuturva-yhtiöiden (Maksuturva Group Oy ja Maksuturva ICT Services Oy) perustaja sekä toimitusjohtaja ja hallituksen jäsen.
Koulutukseltaan Smeds oli kauppatieteiden maisteri (1999). Vuonna 2006 hän aloitti jatko-opinnot ja ryhtyi työstämään väitöskirjaa Aalto-yliopistossa (Helsingin Kauppakorkeakoulu) kuluttajien suhtautumisesta verkkomaksamisen turvallisuuteen. Väitöskirja jäi kesken Maksuturva-yhtiöiden perustamisen takia. Ennen Maksuturva-yhtiöiden perustamista Smeds työskenteli OP:n palveluksessa vuosina 1999–2008 erikoisalueena ottolainaus ja maksuliike. Maksuturva Group Oy (entiseltä nimeltään Suomen Maksuturva Oy) toimii Finanssivalvonnan alaisena rekisteröitynä maksulaitoksena, ja sille on myönnetty kansainvälisten korttiyhtiöiden PCI DSS -turvallisuussertifikaatti.
Smeds toimi vuosina 2011–2014 Suomen Elektronisen Kaupankäynnin yhdistyksen (ECF:n) hallituksen jäsenenä ja myöhemmin puheenjohtajana. Vuonna 1996 toimintansa aloittanut ECF sulautui vuonna 2014 Verkkoteollisuus ry:hyn.
Smeds oli naimisissa ja hänellä on kolme lasta.
Jongmyo

Jongmyo (, hanja 宗廟) on kungfutselainen pyhäkkö Korean Soulissa. Se on rakennettu Joseon-dynastian (1392–1897) kuninkaiden ja kuningattarien muistoseremonioita varten. Nykymuotoinen pyhäkkö on ollut olemassa 1500-luvulta alkaen, ja siellä suoritettavien seremonioiden perinteet ulottuvat 1200-luvulle asti. Pyhäkkö on Unescon maailmanperintökohde vuodesta 1995.
Pyhäkkö rakennettiin samaan aikaan kuin Gyeongbokin palatsi dynastian aikaisempien hallitsijoiden muistolaattojen säilyttämistä varten. Kungfutselaisen perinteen mukaan kuninkaallinen perhe vietti siellä seremonioita esi-isiensä kunnioittamiseksi viisi kertaa vuodessa. Nykyisinkin Joseon-dynastian jälkeläiset kokoontuvat vuosittain seremonioihin, ja pukeutuvat niissä aikakauden perinteisiin asuihin.
Nintendo Classic Mini

Nintendo Classic Mini (Pohjois-Amerikassa NES Classic Edition, myös Nintendo Classic Mini: Nintendo Entertainment System, Japanissa Nintendo Classic Mini: Family Computer) on Nintendon vuonna 2016 julkaisema uusi versio Nintendo Entertainment Systemistä (NESistä). Uusi version paljon pienempi kuin alkuperäinen konsoli, ja sen pelit ovat valmiiksi siihen asennettuna. Lisäksi uudessa versiossa on HDMI-liitäntä televisioon. Konsolissa on kaksi ohjainporttia, eikä se tue alkuperäisen NES-konsolin ohjaimia, vaan sen mukana tulevaa ohjainta, jota voi käyttää myös Nintendon Wii- ja Wii U -konsoleissa. Ohjaimen johto on lyhyempi kuin alkuperäisessä ohjaimessa.
Nintendo Classic Minin valmistus lopetettiin huhtikuussa 2017. Nintendo toi konsolin uudelleen markkinoille kesäkuussa 2018.
Pelit.
Konsoliin on esiasennettuna seuraavat 30 peliä:
Amuri (suunnittelualue)

Amuri on Tampereen keskustan suuralueeseen kuuluva suunnittelualue. Amurin suunnittelualueeseen kuuluvat Amuri A:n, Amuri B:n ja Särkänniemen tilastoalueet. Tilastoalueet vastaavat suurin piirtein kaupunginosia.
Suunnittelualueella sijaitsee muun muassa Tampereen pääkirjasto Metso ja Amurin museokortteli Amurin eteläosassa sekä Särkänniemen huvipuisto ja Näsinneula Särkänniemen kaupunginosassa.
Amurin suunnittelualueella oli asukkaita noin vuonna 2024 ja työpaikkoja noin kappaletta vuonna 2021. Alueella oli eniten työpaikkoja terveys- ja sosiaalipalveluiden toimialalla vuonna 2023, noin 35 prosenttia työpaikoista.
Teisko (suunnittelualue)

Teisko on Tampereen koilliseen suuralueeseen kuuluva suunnittelualue. Teiskon suunnittelualue kattaa suuren osan entisestä Teiskon kunnan alueesta; siihen kuuluvat Polson, Terälahden, Velaatan ja Viitapohjan tilastoalueet. Tilastoalueet vastaavat suurin piirtein kaupunginosia. Entinen kunnan keskus Kämmenniemi muodostaa lähikylien kanssa oman tilastoalueensa ja suunnittelualueensa.
Teiskon suunnittelualueella oli vajaa asukasta vuonna 2024 ja työpaikkoja 195 kappaletta vuonna 2021. Vuonna 2023 alueella oli eniten työpaikkoja rakentamisessa ja majoitus- ja ravitsemistoiminnassa.
Luettelo Joensuun julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä

Luettelo Joensuun julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä sisältää Joensuussa olevat olevat pysyvät patsaat, muistomerkit ja muistolaatat. Joensuuhun on liitetty Pielisensuun, Kiihtelysvaaran, Tuupovaaran, Pyhäselän ja Enon kunnat.
Taideteokset, muistomerkit ja muistolaatat.
 Tässä luettelossa on 145 kohdetta.
Steppenwolf (sarjakuvahahmo)

Steppenwolf on DC Comicsin sarjakuvissa esiintyvä superroisto.
Fiktiivinen historia.
Steppenwolf on yksi Uusista Jumalista, Heggran nuorempi veli sekä Uxasin (Darkseid) eno. Hän on osa Darkseidin eliittiä ja toimii Apokolipsin sotilaskomentajana. Hän myös ratsastaa leijupyörällä, joka on mahdollisesti samantasoista teknologiaa kuin Orionin.
Steppenwolf esiintyi Jack Kirbyn piirtämissä sarjakuvissa lähinnä takaumissa. Hänen ensiesiintymisensä oli lehden "New Gods" numerossa 7, siinä hän auttoi Darkseidia murhaamaan Highfatherin vaimon. Highfather kosti murhan tappamalla Steppenwolfin, mikä aloittaa sodan Apokolipsin ja Uuden Genesiksen välillä. Steppenwolf elvytettiin myöhemmin yhdellä DeSaadin keksinnöistä.
Steppenwolf on yksi harvoista olennoista, jotka ovat selvinneet kohtaamisesta Tuomiopäivän kanssa. 2500 vuotta sitten Steppenwolf matkusti Darkseidin ja pienen ryhmän kera planeetalle nimeltä Bylan 5. Planeetalla oli arvokkaita materiaaleja, joita Apokolips tarvitsi asekehitykseen. Hyökkäys kuitenkin tuhosi nämä materiaalit. Lisäksi Darkseidin pakotettu avioliitto planeetan prinsessan kanssa päättyi, kun Tuomiopäivä hyökkäsi. Steppenwolfin neuvoista huolimatta Darkseid ei käytä Omegasäteitään, vaan kohtaa olennon paljain käsin. Nähtyään planeetan kokeman tuhon, Steppenwolf teleporttaa Darkseidin turvaan ja lupaa olla mainitsematta siitä. Tuomiopäivä itse pakenee sukkulalla, jolla Apokolipsin ryhmä oli tullut.
Myöhemmin Steppenwolf ilmestyy, kun Mister Miracle (Scott Free) saa jumalan kaltaisia ​​voimia elämästä ja kuolemasta. Steppenwolf piinaa häntä roolistaan ​​Scottin äidin (tai väitetyn äitihahmon) tappamisessa, ja vastineeksi häntä kidutetaan fyysisesti. Free parantaa hänet sen sijaan, että tappaisi hänet niin kuin hän haluaa. Hänet lähetetään pois Darkseidin legioonien mukana.
Steppenwolf nähdään tarinassa New Gods (vol. 2) #6 uudella puvulla (Kirbyn uudistus hahmon Super Powers -toimintahahmolle). Vaikka Steppenwolfia pidetään "pilkkana", hän saa tehtävän johtaa Darkseidin armeijaa. Myöhemmin hänet nähdään taistelemassa Salamaa (Barry Allen) ja Justice League of Americaa vastaan.
Terror Titans #2:ssa Steppenwolf esiintyy Dark Side Clubin hallituksen jäsenenä. Hänet tappaa Kellokuningas, joka käytti kerhoa gladiaattoritaisteluihin ja julmiin huvituksiin.
The New 52 sarjakuvissa Steppenwolf johtaa Darkseidin parademonien massiivista hyökkäystä Earth Two planeetalle. Maan sankarit torjuvat hyökkääjät onnistuneesti, mutta kyseisen maailman Teräsmies, Batman ja Ihmenainen kuolevat taistelussa. Viisi vuotta myöhemmin Steppenwolf piileskelee ilmeisesti Earth-2:lla, ja hänestä on luvassa 300 miljoonan dollarin palkkio. Lopulta hänet tappaa Bizarro, jonka Steppenwolf oli palkannut sotilaaksi ja indoktrinoitunut taistelemaan Apokolipsin puolesta.
Steppenwolf esiintyy lyhyesti myös Justice Leaguen numerossa The New 52:ssa. Hän osallistuu Teräsmiehen kidutukseen Prime Earthissa. Steppenwolf nähdään myöhemmin Darkseidin tukena, kun tämä hyökkää Anti-Monitoria vastaan.
Hajaäänituomio

Hajaäänituomio (, SD) on kontaktilajeissa oleva ottelun päättymistapa. Hajaäänituomio tapahtuu, kun kaksi arvostelutuomaria kolmesta näkee pistetuomioon päättyneen kamppailun voittajan olevan eri, kuin kolmas tuomari. Tässä voittamistavassa kaikki kolme tuomaria näkevät jommankumman ottelijan voittaneen ottelun. Hajaäänituomio eroaa "enemmistöpäätöksestä" (engl "majority decision, MD") siten, että enemmistötuomiossa kaksi tuomaria kolmesta näkee toisen ottelijan voittaneen ja kolmas näkee ottelun päättyneen tasatulokseen.
Castorocauda

Castorocauda lutrasimilis on sukupuuttoon kuollut, osittain vedessä elänyt esinisäkäs keskijurakaudelta. Sillä oli uimiseen ja kaivamiseen tarvittavia luurangon sopeutumia ja joitakin hampaiden piirteitä vedessä ruokailemiseen. Se on alkukantaisin nisäkkäiden sukulainen, jolla tiedetään olleen turkki. Sillä oli leveä, litistynyt ja osittain suomuinen häntä kuten nykyisillä majavilla.
"Castorocauda" muistutti nokkaeläintä ja muita kenotsooisia istukkanisäkkäitä. Se osoittaa, että mammaliaformit olivat kehittäneet erilaisia ruokailu- ja liikkumissopeutumia, joiden perusteella ne erosivat suurimmasta osasta mesotsooisen maailmankauden pieniä maalla eläneitä hyönteisten syöjiä.
4-metyylipyridiini

 
4-metyylipyridiini eli γ-pikoliini tai 4-pikoliini (C6H7N) on pyridiinin johdannaisiin kuuluva heterosyklinen aromaattinen yhdiste. Yhdistettä käytetään orgaanisen kemian synteeseissä valmistettaessa muun muassa lääkeaineita. 4-metyylipyridiini on 2- ja 3-metyylipyridiinien isomeeri.
Ominaisuudet.
4-metyylipyridiini on huoneenlämpötilassa väritöntä nestettä ja sillä on epämiellyttävä pyridiininkaltainen haju. Epäpuhtauksien vuoksi yhdiste on usein väriltään ruskehtavaa. 4-metyylipyridiini liukenee erittäin hyvin veteen sekä etanoliin ja dietyylieetteriin ja hieman vähemmän etanoliin. Aine on heikko emäs. 4-metyylipyridiini voidaan hapettaa kaliumpermanganaatin avulla isonikotiinihapoksi. 4-metyylipyridiinin metyyliryhmän protonit ovat poikkeuksellisen happamia (pKa 32,2), ja erittäin voimakkaat emäkset voivat deprotonoida ne. Muodostuva anioni reagoi muun muassa aldehydien kanssa additioreaktioilla.
4-metyylipyridiini ärsyttää hengitysteitä, ihoa ja silmiä. Yhdisteelle altistumisesta voi seurata pääkipua, huonovointisuutta, vatsakipuja, oksentelua ja silmille tai iholle joutuessaan se voi syövyttää.
Valmistus ja käyttö.
4-metyylipyridiiniä esiintyy muiden metyylipyridiini-isomeerien tavoin kivihiilitervassa, josta sitä voidaan eristää tislaamalla. Sitä esiintyy myös hevosten virtsassa sekä luiden pyrolyysissä muodostuvassa öljyssä. Teollisesti yhdistettä valmistetaan pääasiassa asetaldehydin ja ammoniakin välisellä reaktiolla ja katalyyttinä käytetään alumiinioksidin, piidioksidin ja kadmiumkloridin seosta. Lisäksi reaktiossa muodostuu 2-metyylipyridiiniä.
4-metyylipyridiiniä käytetään valmistettaessa muita yhdisteitä kuten isonikotiinihappoa ja sen johdannaisia, isoniatsidia, 4-vinyylipyridiiniä, nevirapiinia, väriaineita ja hartseja. Sitä voidaan myös käyttää hartsien liuottimena.
Körkarlen (vuoden 1958 elokuva)

Körkarlen on Arne Mattssonin ohjaama ja Rune Lindströmin käsikirjoittama ruotsalainen fantasia- ja kauhuelokuva vuodelta 1958. Se on uudelleenfilmatisointi vuoden 1921 samannimisestä elokuvasta.
Elokuva edusti Ruotsia Berliinin elokuvajuhlilla 1959.
Ophidia

Ophidia on suomumatelijoiden ryhmä, joka sisältää nykyiset käärmeet sekä kaikki matelijat jotka ovat lähempää sukua käärmeille kuin muille liskojen eläville ryhmille.
Fylogenia.
Kladogrammi Wilson "et al". (2010) tutkimuksen pohjalta, jossa monet ”alkukäärmeet” on sijoitettu aitoihin käärmeisiin (Serpentes):
Erilainen kladogrammi Caldwell "et al." (2015) mukaan:
Mindy Finn

Mindy Lisa Finn (s. 10. helmikuuta 1981 Houston, Texas) on yhdysvaltalainen digitaalisen strategian konsultti, joka oli sitoutumattoman Evan McMullinin varapresidenttiehdokas vuoden 2016 presidentinvaaleissa.
Finn opiskeli Bostonin sekä George Washingtonin yliopistoissa ja työskenteli jonkin aikaa toimittajana, ennen kuin hän lähti mukaan politiikkaan republikaanisessa puolueessa. Hän on työskennellyt digitaalisen kampanjoinnin parissa muun muassa George W. Bushin vuoden 2004 presidenttikampanjassa sekä Mitt Romneyn vuoden 2008 kampanjassa. Hän on myös ollut töissä muun muassa Twitterillä ja tehnyt konsultointitöitä Googlelle, sekä perustanut järjestön Empowered Women.
Poliittiselta suuntaukseltaan Finn on konservatiivinen republikaani. Hän muun muassa vastustaa aborttia.
Vuoden 2016 presidentinvaalien esivaalien aikaan Finn oli mukana johtamassa Donald Trumpia vastustavaa "Never Trump" -liikettä. 6. lokakuuta hänestä tuli Evan McMullinin varapresidenttiehdokas. He olivat vaaleissa sitoutumattomina ehdokkaina.
Finnillä on kaksi lasta. Uskonnoltaan hän on juutalainen.
Gregory Porter

Gregory Porter (s. marraskuu 1971 Los Angeles) on yhdysvaltalainen Grammy-palkittu jazzlaulaja. Hänet tunnetaan syvästä ja pehmeästä äänestään sekä päälaen, korvat ja kaulan peittävästä esiintymishatustaan, jonka hän sanoo piilottavan hänelle tehdyn ihokirurgian jälkiä. Porterin musiikkityyliä kuvataan jazzin, bluesin, gospelin ja soulin yhdistelmäksi.
Los Angelesissa syntynyt Porter varttui Kalifornian Bakersfieldissä yhtenä yksinhuoltajaäidin kahdeksasta lapsesta. Hän innostui jo varhain Nat King Colen musiikista, ja vuonna 2004 häneltä valmistui musikaali nimeltä "Nat King Cole And Me – A Musical Healing". Vuonna 1999 Porter oli mukana New Yorkissa esitetyssä musiikkirevyyssä "It Ain’t Nothin’ But The Blues".
Porterin esikoisalbumi "Water" (2010) sai Grammy-ehdokkuuden vuoden parhaiden jazzlaulualbumien sarjassa. Kakkosalbumin "Be Good" (2012) nimikappale oli myös Grammy-ehdokkaana. Kolmas albumi "Liquid Spirit" toi hänelle Grammy-palkinnon vuonna 2014.
Gregory Porter asuu New Yorkin Brooklynissä vaimonsa ja vuonna 2013 syntyneen poikansa kanssa.
Porter vieraili Suomessa UMO Jazz Orchestran solistina maaliskuussa 2015. Kulttuuritalolla pidetyn konsertin lisäksi Yleisradio teki vierailusta televisiotaltioinnin Yle Live -sarjaansa yhtiön M1-studiossa.
Dorian Boccolacci

Dorian Boccolacci (s. 9. syyskuuta 1998 Cannes) on ranskalainen moottoriurheilija.
Boccolacci kuului vuodet 2012–2015 entisen Formula 1 -tallin Lotuksen nuorten kuljettajien kehitysohjelmaan.
Ura.
Boccolacci aloitti karting-uransa vuonna 2006. Vuonna 2013 hän voitti muun muassa CIK-FIA International Super Cup KZ2- ja WSK Euro Series -luokkien mestaruudet. 
Vuonna 2014 Boccolacci aloitti kilpauransa Ranskan Formula 4 -sarjassa saavuttaen kaksi voittoa, kaksi paalupaikkaa ja kahdeksan palkintosijaa sijoittuen sarjan loppupisteissä toiseksi. Vuonna 2015 Boccolacci kilpaili Euroopan Formula 3 -sarjassa keräten 27 pistettä sijoittuen sarjan 19:nneksi. Vuonna 2016 Boccolacci siirtyi Eurocup Formula Renault -sarjaan, jossa hän saavutti kaksi voittoa, kaksi paalupaikkaa ja seitsemän palkintosijaa sijoittuen sarjan toiseksi. Samana vuonna hän ajoi Formula Renault NEC -sarjassa sijoittuen sarjan kolmanneksi. 
Vuonna 2017 Boccolacci kilpaili GP3-sarjassa Trident-tallissa.
Aviador

Aviador Kustannus on suomalainen kirjankustantamo, joka on perustettu vuonna 2012. Kustantamon kirjakauppa Aviadorin Kulttuurikulma sijaitsee Helsingissä osoitteessa Liisankatu 19.
Aviador on yleiskustantamo, joka julkaisee sekä suomalaista että ulkomaista kauno- ja tietokirjallisuutta. Julkaisuissa on huomioitu erityisesti musiikkikirjallisuus sekä kotimainen ja suomennettu runous. Aviador julkaisee noin 50 painettua kirjaa vuodessa. Lisäksi yhtiö julkaisee teoksistaan ääni- ja e-kirjoja.
Aviadorin kirjailijoihin lukeutuvat muun muassa Tapani Bagge, Päivi Alasalmi, Jarkko Tontti ja Laura Laakso.
Kustantamon toimitusjohtajana toimii yhtiön perustaja Vesa Tompuri.
Julkaisuja.
Aviadorin julkaisemia teoksia ovat muun muassa kirjallisuuden nobelisti Louise Glückin esseekokoelma "Esseitä Amerikkalaisuuden ytimestä" (2021), Ritva Hellstenin Finlandia-ehdokkaaksi valittu romaani "Raija" (2020) sekä Katja Meriluodon runokokoelma "Mehiläisen paino" (2023), joka valittiin sekä Runeberg-palkinnon että Helsingin Sanomain kirjallisuuspalkinnon ehdokkaaksi. Andreas Koiviston kirjoittama ja Tom Björklundin kuvittama kaksikielinen lastenkirja "Ikikallion tarinoita / Urbergets berättelser" (2023) palkittiin keväällä 2024 tiedonjulkistamisen valtionpalkinnolla.
Käännösjulkaisuista Mikael Agricola -palkintoehdokkaina ovat olleet Jaana Seppäsen suomentama Alain Mabanckoun teos "Kuppinurin" (2020), Tapio Koivukarin suomennos Jón Kalman Stefánssonin teoksesta "Kaloilla ei ole jalkoja" (2019) sekä Juhani Salonkanteleen suomentama A. H. Tammsaaren romaani "Rakastin saksalaista" (2019).
Smile (Laura Nyron albumi)

Smile on yhdysvaltalaisen laulaja-lauluntekijä Laura Nyron helmikuussa 1976 julkaistu albumi. Vuonna 2008 levy julkaistiin remasteroituna.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet Laura Nyro, ellei toisin mainita.
Paulo Lins

Paulo Lins (s. 1958 Rio de Janeiro, Brasilia) on brasilialainen kirjailija.
Rio de Janeirossa syntynyt Lins muutti seitsemänvuotiaana Cidade de Deus (”Jumalan kaupunki”) -favelaan.
Linsin romaanista "Jumalan kaupunki" (1997) on tehty maineeseen noussut elokuva "Jumalan kaupunki" (2002), jonka ohjasivat Fernando Meirelles ja Kátia Lund.
Rafael Rinne

Vieno Rafael Rinne (21. marraskuuta 1904 Nousiainen – 27. marraskuuta 1978 Helsinki) oli suomalainen filosofian maisteri, osastopäällikkö ja päätoimittaja.
Rinteen vanhemmat olivat maalari Frans Anton Rinne ja Fanny Maria Jaska. Hän pääsi ylioppilaaksi 1926 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1931 ja maisteriksi 1934. Rinne oli Varkauden työväenopiston johtajana 1931–1934, "Elanto-lehden" toimittajana 1936–1938 ja tamperelaisen "Kansan Lehden" päätoimittajana 1938–1941. Tämän jälkeen hän toimi kansanhuoltoministeriössä osastosihteerinä 1942 ja oli valtion tiedotuslaitoksen palveluksessa 1942–1944 sekä "Talouselämä"-lehden toimittajana 1944–1945. Rinne oli sosiaaliministeriön osastopäällikkönä vuodesta 1945 alkaen.
Rinne oli Turun kaupunginvaltuuston jäsen 1931, hinta- ja palkkaneuvoston jäsen ja varapuheenjohtaja 1945–1953, Yleisradion hallintoneuvoston jäsen 1946–1949 sekä valtion palkkauslautakunnan puheenjohtaja 1954–1956.
Rafael Rinne oli naimisissa 1936–1946 Helena Oreschnikov-Virtasen kanssa, liitto päättyi avioeroon. Hän meni uudelleen naimisiin 1946 Työväen Urheiluliiton naissihteerin ja Naisten Urheilulehden päätoimittajan Greta Viola Rajalan (1912–2009) kanssa.
M/S Antonia

M/S Antonia on vuonna 1967 valmistunut ro-ro-autolautta. Se liikennöi kesäisin Iniön Dalenin ja Houtskarin Mossalan välillä ja on osa Saariston rengastietä.
Lautta on rakennettiin Oy Wärtsilä Ab:n Vaasan telakalla, ja se luovutettiin Meritie-nimisenä 29.12.1967 tie- ja vesirakennushallituksen Turun piirille. Se on ensimmäinen Meri-luokan lautoista (Meritie, Merituuli, Merilintu). Lautta liikennöi vuoden 1968 alusta alkaen Paraisten Lill-Mälön ja Nauvon Prostvikin välillä päälauttana vuoteen 1985 saakka, jonka jälkeen se siirtyi Korppoo–Norrskata-välille, jossa se liikennöi vuoteen 1988 asti. Lautan suomenkielinen nimi ”Meritie” herätti alusta alkaen kiivasta keskustelua saariston ruotsinkielisen enemmistön keskuudessa, ja se saikin pian rinnalleen ruotsinkielisen rinnakkaisnimen ”Havsvägen”, jolloin aluksen viralliseksi nimeksi tuli lopulta Meritie - Havsvägen.
Vuonna 1989 lautta myytiin Ruotsiin Ornö Sjötrafik Ab:lle, ja se sai nimekseen Ebbas Dröm. Lautta alkoi liikennöimään välillä Hässelmara–Dalarö. Vuosina 1997–1999 lautta esiintyi Suomessakin nähdyssä SVT:n TV-sarjassa "Saaristolääkäri" ("Skärgårdsdåktorn"). Vuonna 2005 lautta myytiin Suomen valtion omistamalle Finstaship-varustamolle ja sai nimen Antonia. Antoniaan rakennettiin autokannen sivulle kahvila, ja se alkoi liikennöidä saariston rengastiellä Iniön Dalenin ja Houtskarin Mossalan väliä muutaman kerran päivässä, lauttaväli on maksullinen.
Ekaniitti

Ekaniitti on harvinainen silikaattimineraali jonka rakennekaava on joko Ca2ThSi8O20 tai (Ca,Fe,Pb)2(Th,U)Si8O20. Koska se sisältää toriumia ja toisessa muodossaan myös uraania, nämä kaksi alkuainetta tekevät mineraalista lievästi radioaktiivisen. Se on eräs harvoista tunnetuista radioaktiivisista jalosilikaateista. Ekaniittia löydettiin ensimmäisen kerran 1955 Ratnapuran piirikunnasta, Sri Lankasta ja se on nimetty löytäjänsä F. L. D. Ekanayaken mukaan. 
Esiintyminen.
Suurimmat ekaniitin esiintymät ovat Sri Lankassa, jossa mineraali löydettiin ensimmäisen kerran. Lisäksi esiintymiä tunnetaan Venäjällä ja Pohjois-Amerikassa. Kanadan Yukonissa sitä on tavattu syeniittisissä siirtolohkareissa, kun taas Albanvuorilla, Italiassa se esiintyy vulkaanisessa kivessä.
Ominaisuudet.
Ekaniitti on metamiktaattinen mineraali, eli sen radioaktiivisuus muuttaa kiteiden rakennetta. Tästä syystä kiderakenteeltaan virheettömät ja tasaväriset ekaniittikivet ovat harvinaisia. Mohsin kovuus on 4,5. Ekaniitti on normaalisti vihreää, mutta myös tumman punaisia ja kellertäviä muotoja on tavattu.
Haapaniemen koulu (Viitasaari)

Haapaniemen koulu on Viitasaarella toimiva yhtenäiskoulu. Haapaniemen koulu käsittää luokat 1–9 sekä esiopetuksen. Haapaniemen koulu muodostettiin liittämällä aiemmin alakouluna toimineeseen Haapaniemen kouluun Viitasaaren keskuskoulu, joka käsitti yläkoulun.
Dye My Hair

Dye My Hair on suomalaisartisti Alman 28. lokakuuta 2016 julkaistu ensimmäinen EP. Sillä on kolme kappaletta (”Dye My Hair”, ”Karma”, ”Knock”) sekä akustinen versio ”Dye My Hair” -kappaleesta.
Singlet.
EP:n ensimmäinen single ”Karma” julkaistiin 3. kesäkuuta 2016. Se menestyi Suomessa hyvin sijoittuen muun muassa Suomen virallisen latauslistan ensimmäiseksi ja singlelistan viidenneksi. Kappaletta striimattiin Suomessa platinalevyyn oikeuttavat neljä miljoonaa kertaa hieman alle kolmessa kuukaudessa.
EP:n julkaisupäivänä 28. lokakuuta 2016 julkaistiin sen toinen single, nimikappale ”Dye My Hair”, joka on parhaimmillaan sijoittunut Suomessa latauslistan toiseksi.