tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Koillis-Helsingin Lähitieto

Koillis-Helsingin Lähitieto on Koillis-Helsingin alueella keskiviikkoisin ilmestyvä ilmaisjakelulehti. Sen levikki on kaikkiaan 37 600 kappaletta. Se jaetaan koteihin alueilla: Malmi, Tapanila, Tapaninvainio, Puistola, Pukinmäki, Pihlajamäki, Pihlajisto, Siltamäki, Suutarila, Tapulikaupunki, Viikki, Jakomäki ja Alppikylä. 
Koillis-Helsingin Lähitieto on paikallislehti, joka kertoo alueen uutiset ja tapahtumat ja tutustuttaa lukijansa paikallisiin ihmisiin ja yrityksiin. Tammikuussa 2013 perustettu Koillis-Helsingin Lähitieto sai alkunsa, kun alueen asukkaat, yhteisöt ja yrittäjät kokivat jäävänsä uutispimentoon ja vaille omaa ilmoituskanavaa, sillä alueen aiempi paikallismedia Vartti Pohjois-Helsinki lopetti ilmestymisensä lokakuussa 2012.
Mongolian asevoimat

Mongolian asevoimat on maavoimista ja ilmavoimista muodostuva Mongolian valtiolliset puolustusvoimat. Puolisotilaallisina joukkoina asevoimiin luetaan myös rajavartiosto ja sisäisen turvallisuuden joukot. Asevoimien aktiivipalveluksessa on noin 10 000 henkilöä ja reservissä 137 000. Puolisotilaallisiin joukkoihin kuuluu 7 200 henkilöä. 
Historia.
Mongolian itsenäistyessä 1910-luvulla se peri asevoimansa Qing-dynastialta. Vuonna 1914 maan asevoimiin kuului noin 10 000 henkilöä. Mongolian vallankumouksessa 1921 vallan ottivat käsiinsä kommunistit Neuvostoliiton tuella ja maa alkoi saada aseita tukijaltaan. Kun rajakahakat Japanin kanssa alkoivat Neuvostoliitto siirsi maahan noin 30 000 henkilöä käsittäneen 7. armeijan. Mongolia liittyi Neuvostoliiton sodanjulistuksen jälkeen sotaan Japania vastaan vuonna 1945. Sodan jälkeen asevoimia pienennettiin merkittävästi, mutta niitä laajennettiin jälleen, kun Neuvostoliiton ja Kiinan suhteet heikkenivät 1950-luvun lopussa. Maavoimien henkilöstön määrä nousi 33 000:n ja ilmavoimien 3 500:n. Neuvostoliitosta saatiin muun muassa 650 panssarivaunua ja 17 MiG-21 hävittäjää. Puolustusmenot veivät 10 % maan budjetista vuonna 1975 ja lähes 15 % vuonna 1980.
Strategia ja toimintakyky.
Neuvostoliiton romahtamiseen saakka Mongoliassa turvauduttiin Neuvostoliiton apuun mahdollisessa sodassa Kiinaa vastaan ja näin ollen Mongoliassa ei ollut vahvaa armeijaa tai aseteollisuutta. Puolustuskykyyn vaikutti myös Mongolian pieni väestömäärä. Neuvostoliiton romahtamisen myötä maasta tuli ainakin teoriassa neutraali Venäjän ja Kiinan välillä ja se pitää yllä normaaleja suhteita molempiin maihin. Nykyisin yhteistyö Kiinan ja Yhdysvaltojen kanssa on kuitenkin lisännyt merkitystään.
Mongolian asevoimat ovat edelleen pienet ja aliaseistetut. Maan panssaroidut ajoneuvot ovat vanhentuneita ja ilmavoimilla ei ole taistelulentokoneita muutamia helikoptereita lukuun ottamatta. Maa on ottanut osaa kansainvälisiin operaatioihin muun muassa lähettämällä 850 sotilasta Etelä-Sudaniin, mutta asevoimilla ei ole resursseja huoltaa joukkojaan itsenäisesti kansainvälisissä tehtävissä. Tilanteen parantamiseksi maan asevoimat ovat harjoitelleet Euroopan maiden, Yhdysvaltojen ja Kiinan kanssa. Koulutuksen ja valmiuden taso onkin kalusto-ongelmista huolimatta melko hyvä.
Kauniaisten kaupunginkirjasto

Kauniaisten kaupunginkirjasto on Kauniaisissa toimiva yleinen kirjasto. Kauniaisten kaupunginkirjastolla on yksi toimipiste. Kirjastonjohtajana toimii Jaakko Tiinanen. Kauniaisten kaupunginkirjasto on osa Helmet-kirjastoa, joka on Espoon, Helsingin, Kauniaisten ja Vantaan kaupunginkirjaston kokonaisuus, jolla on yhteinen kokoelmaluettelo ja yhteiset käyttösäännöt.
Vuonna 2022 Kauniaisten kaupunginkirjaston kokoelmissa oli 80 114 nidettä ja kirjaston kokonaislainaus oli noin 271 182 lainausta. Fyysisiä käyntejä tehtiin noin 101645.
Historia.
Kauniaisten kaupunginkirjaston (vuoteen 1971 kauppalankirjaston) perustamisesta tehtiin aloite vuonna 1923. Kirjasto aloitti toimintansa vuonna 1924 kauppalan rahatoimistossa. Ensimmäisen toimintavuoden lopulla kirjaston kokoelma oli 173 nidettä ja kirjaston käyttäjiä oli 90. Ennen vuotta 1967 kirjasto muutti kolmesti vuosina 1942, 1945 ja 1949.
Vuonna 1967 kirjastolle vuokrattiin osa Helsingin Säästöpankin liiketalon toisesta kerroksesta Kauniaisten keskustasta. Uusissa tiloissa oli lainaustoiminnan lisäksi mahdollista järjestää asiakkaille myös lukusali, lastenosasto sekä musiikkinurkka. Kirjaston tiloissa järjestettiin myös taidenäyttelyjä.
Kirjasto sai oman, erillisen kirjastorakennuksensa loppuvuodesta 1985. Toiminta uusissa tiloissa aloitettiin 4. helmikuuta 1986. Rakennuksen on suunnitellut arkkitehti Reijo Perko arkkitehtitoimisto Perko &amp; Rautamäestä.
Pääkaupunkiseudun yleisten kirjastojen yhteistyö käynnistyi 1970-luvulla, kun Espoossa, Helsingissä, Kauniaisissa ja Vantaalla siirryttiin yhteiseen kirjastojärjestelmään ja yhteiseen kokoelmaluetteloon. Kirjastoilla on ollut yhteinen ATK-järjestelmä vuodesta 1987.
Artjom Markelov

Artjom Valerjevitš Markelov (, s. 10. syyskuuta 1994 Moskova, Venäjä) on venäläinen rata-autolija.
Ura.
Markelov aloitti uransa karting-sarjoissa vuonna 2006, jossa hän kilpaili enimmäkseen kotimaassaan Venäjällä. Lopulta hän päätyi KF2-luokkaan asti vuonna 2010.
Vuonna 2011 Markelov ajoi ADAC Formel Masters -sarjassa voittaen yhden kilpailun sijoittuen sarjan neljänneksi. Samana vuonna hän ajoi kolme kilpailua Formula 3 Euroseries -sarjassa vierailevana kuljettajana. Vuonna 2012 Markelov siirtyi Saksan Formula 3 -sarjaan voittaen kaksi kilpailua sijoittuen sarjan seitsemänneksi. Vuonna 2013 hän jatkoi samassa sarjassa sijoittuen lopulta sarjan toiseksi.
Vuonna 2014 Markelov kilpaili GP2-sarjassa venäläisessä Russian Time -tallissa saavuttaen kuusi pistettä. Vuonna 2015 Markelov jatkoi GP2:ssa samassa tallissa. Hän saavutti yhden kolmossijan ja 48 pistettä sijoittuen sarjan 13:nneksi. Vuonna 2016 Markelov jatkoi kolmannen kauden GP2-sarjassa. Hän voitti Monacon perjantain kilpailun ja oli kuljettajien MM-sarjan kymmenes 97 pisteellä. Markelov jatkoi myös kaudella 2017 Russian Timellä voittan kauden avauskilpailun Bahrainissa. Hän voitti kauden aikana kaiken kaikkiaan viisi kilpailua, oli seitsemän kertaa palkintopallilla ja sijoittui sarjan toiseksi 210 pisteellä. Markelov jatkoi myös kaudella 2018 Russian Timellä. Kaudella 2019 Markelov toimi F2-sarjassa keikkakuskina, korvaten ensin Monacossa MP Motorsportilla ajaneen Jordan Kingin, joka lähti ajamaan Indy 500 -kisaa. Loppukaudella hän siirtyi BWT Ardenille ajamaan toista autoa kuolleen Anthoine Hubertin tilalle. Markelov jatkoi nimeään muuttaneessa tallissa, BWT HWA Racelabilla kauden 2020.
Šventoji (Itämereen laskeva joki)

Šventoji (, ) on pienehkö Liettuan luoteisrajalla ja Latvian lounaisrajalla virtaava, Itämereen laskeva joki. Se saa alkunsa Skuodasin kunnallispiirissä ja laskee 73 kilometrin jälkeen Itämereen Šventojin kylässä. Noin 30 kilometrin matkalla joki muodostaa Latvian ja Liettuan välisen rajan. Joen valuma-alue on 472 km² ja keskivirtaama 5−6 m³/s.
Joen suistossa sijaitsee arkeologinen kohde Šventojin asuinpaikka, joka on Pohjoismaiden suurimpia.
Mini-Con

Mini-Conit ovat kuvitteellisia muotoaan muuttavia ihmisen kokoisia robotteja Transformers-universumissa. He esiintyivät alun perin tärkeässä roolissa sarjassa ', mutta esiintyivät myös muissakin Unicron-trilogian sarjoissa ' ja ".
Unicron-trilogia.
Transformers: Armada.
Sarjassa " Mini-Conit olivat alun perin ilkeän planeetankokoisen transformerin, Unicronin, luomuksia. Mutta sitten tulevaisuudesta tulleet kolme ihmislasta Rad, Carlos ja Alexis, joutuivat kohtaamisiin heidän kanssaan ja Mini-Conit kehittyivät oman tahdon omaaviksi ja rauhaa rakastaviksi olennoiksi. Ja saivat tiedon Maan olemassaolosta.
Kun Mini-Conit ilmaantuivat Cybertronille, ilmeni, että heillä oli kyky yhdistyä suurempiin transformereiden ja antaa näille lisää voimia. Kaksi transformereiden ryhmittymää, Autobotit ja Decepticonit, alkoivat käydä sotaa heistä. Eivätkä tajunneet, että sodan synnyttämä negatiivinen energia ruokki Unicronia. Vaikka ei koskaan paljastettu, oliko sota ollut jo ennen Mini-Conien saapumista.
Lopulta Mini-Conit lähtivät aluksellaan Cybertronilta erään portaalin läpi. Alus teki pakkolaskun Kuuhun ja osa siitä putosi peräti Maahan, mutta osan sisällä ollut osa Mini-Coneista levittäytyi ympäri planeettaa. Kun Rad ja Carlos löysivät tämän osan aluksesta, Mini-Conien sijainti paljastui sekä Autoboteille että Decepticoneille.
Transformers: Energon.
"issa" Mini-Conit eivät olleet kovin aktiivisesti Autobottien tai Decepticonien apuna, lukuun ottamatta kolmea Mini-Conia nimeltä Scattor, Skyboom ja Wreckage, jotka yhdistyvät Kicker Jonesin käyttämäksi Energonmiekaksi ().
Transformers: Cybertron.
Sarjassa "" esiintyneet Mini-Conit olivat kotoisin Gigantionista, joka oli yksi Cybertronin siirtokunnista, kunnes siirtyi madonreiän kautta toiseen ulotuvuuteen. Neljä Mini-Conia Jolt (sarjan ainut ihmisten kieltä osaava Mini-Con), Six-speed, Reverb ja Safeguard olivat matkustaneet 13 alkuperäiseen transformeriin kuuluneen Vector Primen mukana. He oli tavanneet hänet alun perin leikkiessään kuurupiiloa.
Jokaisella Gigantionin asukkaalla oli oma Mini-Con -kumppani.
Aligned-jatkumo.
Aligned-jatkumossa Mini-Conit ovatkin pienikokoisista Soundwaven apureina toimivia Decepticoneja, lukuun ottamatta 13 alkuperäiseen Primeen kuuluvaa Micronus Primea.
Soundwaven apureina toimineet Mini-Conit:
Transformers: Prime.
Animaatiosarjassa "" ainoana Mini-Conina esiintyy Laserbeak, mutta häntä ei kutsuta Mini-Coniksi vaan "työläiseksi".
Haudutuspata

Haudutuspata eli ruokahaudutin on kodinkone, jota käytetään ruoan hitaaseen kypsentämiseen. Haudutuspata on omalla sähkövastuksella lämpiävä teräskattila, jossa on keraaminen kulho ruoka-aineksia varten. Padan kansi on lasia. 
Ruoan hauduttaminen tapahtuu miedossa lämmössä, eikä pata kehitä höyryä. Kypsennysaika voi olla useita tunteja. Yleensä haudutuspadassa on säätömahdollisuus kolmeen eri lämpötilaan. Kannen avaamista kesken hauduttamisen ei suositella. Haudutuspata pitää ruoka-aineet kypsennyslämpötilassa sähköisen lämmityselementin avulla, mikä erottaa sen toimintaperiaatteeltaan samankaltaisesta haudutuslaatikosta.
Yhdysvalloissa haudutuspata on ollut käytössä 1970-luvulta lähtien (, tunnetaan yleisesti myös nimellä Crock-Pot, joka on kuitenkin tuotemerkki). Haudutuspatoina toimivat myös laitteet, jotka toimivat monitoimikeittiminä ja jotkut kattilat, jotka toimivat myös painekattiloina.
Tyra

Tyra tai Thyra, Suomessa myös Tyyra, on vanha pohjois­mainen naisen etunimi. Nimen alku­muoto on ollut Tyre tai Thyrvi, mistä se on latinan vaikutuksesta muuntunut muotoon Tyra. Nimi merkitsee alun perin Tor-jumalalle pyhitettyä. Keski­ajalla nimen teki suosituksi varsinkin Tanskan kuningatar Tyra Danebot, Gorm Vanhan puoliso.
Tyran nimipäivä on suomen­ruotsalaisen kalenterin mukaan 18. helmikuuta. Vuoteen 1928 saakka nimi oli samalla päivällä myös suomen­kielisessä kalenterissa muodossa Tyyra. Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan nimi on Suomessa annettu 1900-luvun alusta vuoden 2019 loppuun mennessä muodossa Tyra 563, muodossa Thyra noin 370 ja muodossa Tyyra noin 260 henkilölle.
Ilpo Pehkonen

Ilpo Pehkonen (s. 6. tammikuuta 1989 Helsinki) on suomalainen, uransa päättänyt koripalloilija.
Ura.
Pehkosen kasvattajaseura on Torpan Pojat, mutta hän siirtyi kaudeksi 2005–2006 Rekolan Urheilijoihin, joka pelasi I-divisioonassa. Hän debytoi Korisliigassa kaudella 2006–2007 Torpan Poikien paidassa, mutta pelasi samanaikaisesti myös I-divisioonassa Rekolan Urheilijoissa.
Pehkonen edusti Torpan Poikia vuoteen 2009 asti, jolloin hän siirtyi Joensuun Katajaan. Hän saavutti seuran paidassa SM-hopeaa kausina 2010–2011 sekä 2011–2012. Lisäksi Pehkonen voitti Suomen cupin vuosina 2011 sekä 2012. Vuonna 2012 hän siirtyi Bisons Loimaahan, jossa hän voitti muun muassa SM-kultaa kaudella 2012–2013.
Kauden 2015–2016 Pehkonen pelasi II-divisioonassa. Kesäkuussa 2016 hän palasi ToPoon, jossa hän pelasi 2018 kauden loppuun asti. Kaudet 2019 &amp; 2020 Pehkonen pelasi Australian toiseksi korkeimmalla tasolla samalla kun hän opiskeli maisterin tutkintoa University of Technology Sydneyn yliopistossa. Pehkonen palasi kasvattajaseuraansa ToPoon 2020 kesken kauden.
Slovenia talviolympialaisissa 2014

Slovenia osallistui Sotšin talviolympialaisiin 2014 66:n urheilijan voimin. Tähän määrään kuuluu myös Slovenian jääkiekkomaajoukkue.
Avajaisissa Slovenian lippua kantoi jääkiekkoilija Tomaž Razingar ja päättäjäisissä lumilautailija Žan Košir. Olympiajoukkueen kapteenina toimi entinen maastohiihtäjä Petra Majdič.
Joukkue.
Alppihiihto.
Kansainvälinen hiihtoliitto julkaisi 30. joulukuuta 2013 listan, jossa oli määritelty urheilijamäärä lajeittain. Sloveniasta sai osallistua alppihiihtoon kymmenen urheilijaa. Slovenian alppihiihtojoukkueeseen kuuluivat mieslaskijat Klemen Kosi, Žan Kranjec, Rok Perko ja Mitja Valenčič sekä naislaskijat Maruša Ferk, Katarina Lavtar, Tina Maze sekä Ilka Štuhec.
Ampumahiihto.
Joukkueen koko perustui kunkin valtion menestykseen ampumahiihdon MM-kilpailuissa vuosina 2012 ja 2013. Slovenian kiintiö kisoihin oli viisi mies- ja yksi naishiihtäjää.
Miesten joukkueeseen valittiin Klemen Bauer, Peter Dokl, Jakov Fak, Simon Kočevar ja Janez Marič. Joukkueen ainoa naishiihtäjä oli Teja Gregorin.
Freestylehiihto.
Kansainvälinen hiihtoliitto julkaisi 30. joulukuuta 2013 listan, jossa oli määritelty urheilijamäärä lajeittain. Sloveniasta sai osallistua lumilautailuun yksitoista urheilijaa. Joukkueen ainoa nimetty urheilija oli Filip Flisar.
Jääkiekko.
Slovenian jääkiekkomaajoukkue osallistui historiansa ensimmäistä kertaa olympiaturnaukseen. Jääkiekossa joukkueen kokoonpano muodostui 25:stä pelaajasta. Kokoonpano piti ilmoittaa Kansainväliselle jääkiekkoliitolle 7. tammikuuta 2014 mennessä.
Alla on Slovenian kokoonpano olympiaturnaukseen:
Lumilautailu.
Kansainvälinen hiihtoliitto julkaisi 30. joulukuuta 2013 listan, jossa oli määritelty urheilijamäärä lajeittain. Sloveniasta sai osallistua freestylehiihtoon kaksi urheilijaa. Slovenian miesten joukkueeseen kuuluivat Rok Flander, Žan Košir, Jan Kralj, Rok Marguč, Matija Mihič, Tim Kevin Ravnjak sekä Izidor Šušteršič. Naisten joukkueen edustajat olivat Gloria Kotnik ja Clika Sadar.
Pohjoismaiset hiihtolajit.
Kansainvälinen hiihtoliitto julkaisi 30. joulukuuta 2013 listan, jossa oli määritelty urheilijamäärä lajeittain. Sloveniasta sai osallistua maastohiihtoon kahdeksan, mäkihyppyyn yhdeksän ja yhdistettyyn neljä urheilijaa. 
Maastohihdoossa Slovenian joukkueeseen kuuluivat naishiihtäjät Alenka Čebašek, Vesna Fabjan, Barbara Jezeršek, Nika Razinger sekä Katja Višnar.
Miesten mäkihypyssä Sloveniaa edustivat Jernej Damjan, Jaka Hvala, Robert Kranjec, Peter Prevc sekä Jurij Tepeš. Naisten mäkihypyssä Slovenian edustajat olivat Eva Logar, Katja Požun, Špela Rogelj sekä Maja Vtič.
Yhdistetyssä Slovenian joukkueen muodostivat Gašper Berlot, Marjan Jelenko sekä Mitja Oranič.
S/S Santtu

S/S Santtu on vuonna 1894 Helsingin laivatelakalla rakennettu höyryalus. Nykyään Satakunnan Museon kokoelmiin kuuluva hinaaja on sijoitettuna Porin Reposaaren Varvinrantaan. 
S/S "Bomba" -nimellä valmistunut alus toimi aluksi Venäjän rannikkotykistön kuljetusaluksena Suomenlahden merilinnoituksilla. Suomen itsenäistymisen jälkeen vuonna 1918 "Bomba" takavarikoitiin, ja se siirtyi Suomen merivoimien omistukseen. Alus nimettiin uudelleen S/S "Santahaminaksi," ja se toimi kuljetusaluksena Helsingin ja läheisyydessä sijainneiden laivastoasemien välillä.
"Santahamina" siirtyi merivoimilta vuoden 1924 jälkeen Saimaalla toimineelle Mikkelin Puutavaraosakeyhtiölle. Vuonna 1938 aluksen hankki omistukseensa porilainen Werner Hacklin Oy, ja sen nimi muutettiin S/S "Santuksi". Laiva remontoitiin samalla perusteellisesti, muun muassa sen kansirakennelmat, konehuone ja hytit uusittiin. Sotavuosina "Santtua" käytettiin vartiotehtävissä, ja vuosina 1945–1948 se toimi miinanraivauksessa. Vuonna 1948 höyrykoneen tilalle asennettiin dieselmoottori. Santtu toimi satamahinaajana Reposaaressa ja Mäntyluodossa 1970-luvulle saakka.
Vuonna 1971 "Santun" osti Hangon Hinaus Oy, jonka omistaja Heimo Saarinen lahjoitti aluksen vuonna 1982 Porin kaupungille museolaivaksi.
Alppihiihto talviolympialaisissa 2014 – naisten suurpujottelu

Naisten suurpujottelu talviolympialaisissa 2014 käytiin 18. helmikuuta Roza Hutorin laskettelukeskuksessa. Kilpailun voitti Slovenian Tina Maze ennen Itävallan Anna Fenningeria ja Saksan Viktoria Rebensburgia. Mazelle kyseessä oli kisojen toinen olympiakulta (ensimmäinen oli tosin jaettu) ja Fenningerille toinen olympiamitali.
Kilpailun toinen kierros viivästyi lumi- ja vesisateen vuoksi.
Ennakkoarviot.
Yhdysvaltalainen televisioverkko NBC nimesi kilpailun ennakkosuosiksi Ruotsin 30-vuotiaan Jessica Lindell-Vikarbyn. Suurimmiksi haastajaksi nimettiin Tina Maze, Maria Pietilä-Holmner sekä Anna Fenninger. Kilpailun yllättäjäksi arvioitiin Kathrin Zettel ja parhaaksi amerikkalaiseksi Mikaela Shiffrin.
Sääolosuhteet.
Kilpailun avauskierros alkoi paikallista aikaa kello 9.30 aamulla. Avauskierroksella lähtöpaikalla oli 0,2°C lämmintä ja tuuli oli 3 m/s kaakkoon. Maalialueella lämpötila oli 2,1°C ja tuuli oli tyyntynyt kokonaan. Lumen lämpötila oli -1,0°C. Sekä lähtö- että maalialueella satoi lunta.
Kilpailun toinen kierros alkoi paikallista aikaa kello yksi päivällä. Toisella kierroksella lähtöpaikalla oli -0,3°C lämmintä ja tuuli oli 1 m/s kaakkoon. Maalialueella lämpötila oli 2,5°C ja tuuli oli tyyntynyt kokonaan. Lumen lämpötila oli -1,0°C. Sekä lähtö- että maalialueella satoi vettä.
Hello (Martin Solveigin kappale)

Hello on ranskalaisen elektronisen musiikin DJ:n ja tuottajan Martin Solveigin kappale hänen viidenneltä, Smash-studioalbumilta. Se sisältää myös kanadalaisen Dragonette-electropopyhtyeen jäsenen, Martina Sorbaran esittämiä vokaaleja. Kappaleen julkaisi Mercury Records albumin toisena singlenä 6. syyskuuta 2010.
Se on Solveigin tähän mennessä parhaiten menestynyt single, sijoittuen listan kärkeen Itävallassa, Belgian Flanderissa, Tšekissä, sekä Alankomaissa. Kymmenen parhaan joukkoon se pääsi kymmenessä eri valtiossa. Se saavutti myös ensimmäisen sijan Hot Dance Club Songs-listalla Yhdysvalloissa helmikuussa 2011. Kappale sijoittui Billboard Hot 100 -listalla huhtikuussa 2011 46. sijalle; Muodostuen Solveigin ja Dragonetten ensimmäiseksi kyseisen listan saavuttaneeksi kappaleeksi. Kappale on palkittu Recording Industry Association of American (RIAA) kultalevyllä 500 000 kappaleen myynnistä. Kappale on esitetty esimerkiksi ohjelmissa "90210", "The Vampire Diaries", "Skins – liekeissä" ja "Gossip Girl". Sitä on käytetty myös CMT:llä esitettävän televisiosarja "Cheer!:n" introkappaleena. Kappale on myös mukana "Dance Central 3" -pelissä.
Matti Koskela (kuvataiteilija)

Matti Juhani Koskela (15. marraskuuta 1933 Kajaani – 3. heinäkuuta 2020) oli suomalainen, professori, taidegraafikko ja kuvanveistäjä. 
Hänestä tuli 1960-luvulla kineetikko, joka tehosti veistoksiaan valolla. Graafikkona hän jatkoi kineettisten piirteiden käyttöä. 
Koskela oli Lahden Taiteilijaseuran ja Suomen Taidegraafikoiden liiton puheenjohtaja. Hän oli perustamassa Lahden taideinstituuttia ja tuki myös Lahden taidemuseon perustamista.
Koskela sai professorin arvonimen vuonna 1992.
Ghostlines

Ghostlines on suomalaisen rockyhtye The Chantin esikoisalbumi. Se julkaistiin vuonna 2008 levymerkillä Shadow World Records.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet kirjoittanut Jussi Hämäläinen, ellei toisin mainittu.
Major League Baseball -kausi 1923

Major League Baseball -kauden 1923 päätteeksi pelatussa World Series -ottelusarjassa kohtasivat kolmannen kerran peräkkäin New Yorkin paikalliskilpailijat toisensa. Sarja pelattiin "paras seitsemästä" -järjestelmällä. Yankees voitti Giants'in 4–2 saavuttaen ensimmäisen World Seriesin -voittonsa. Newyorkilaisten keskinäiset World Series kamppailut saivat nimen "Subway Series" New Yorkin metron mukaan.
Yankee Stadiumin avausottelu pelattiin 18. huhtikuuta 74 217 katsojan läsnä ollessa. Babe Ruth löi avajaislahjaksi kolmen juoksun homerin Yankeesin voittaessa Red Soxin 4-1. 7. huhtikuuta pelattiin tähän mennessä National Leaguen pisin avausottelu Brooklyn Robinsin ja Philadelphia Philliesin välillä. Neljäntoista pelatun vuoroparin jälkeen ottelu päättyi 5–5 tasapeliin.
Presidentti Warren G. Hardingin kuolemaa seuranneena päivänä 3. elokuuta peruttiin kaikki ottelut. Myös viikkoa myöhemmin, presidentin hautajaispäiväksi merkityt ottelut peruutettiin.
Dameserien

Dameserien on Norjan naisten jääpallon pääsarja. Sen järjestää Norjan jääpalloliitto. Dameserienissä kilpaillaan sekä sarjamestaruudesta että Norjan mestaruudesta: runkosarjan voittaja saa sarjamestarin tittelin, ja runkosarjaa seuraavien pudotuspelien voittaja on naisten jääpallon Norjan mestari. Naisten jääpallon Norjan mestaruus ratkaistiin ensimmäisen kerran vuonna 2004. Dameserien käynnistyi kuitenkin jo vuonna 1981, mutta vuoteen 2003 asti naiset kilpailivat jääpallon sijasta kaukalojääpallossa.
Kaudella 2013–2014 Dameserienissä pelaa kuusi joukkuetta. Hallitseva mestari on yhteisjoukkue Nordre Sande Idrettslag/Drammen Bandy.
Historia.
Norjassa naiset pelasivat jääpalloa Idrettsforeningen Readyssa ja Stabæk Idrettsforeningissa jo 1930-luvulla. Naisten pääsarjatoiminta käynnistyi kuitenkin vasta vuonna 1981, jolloin ratkaistiin epävirallinen Norjan mestaruus kaukalojääpallossa. Ensimmäisen naisten epävirallisen mestaruuden voitti Vålerengens Idrettsforening. Naisten jääpalloilu sai Norjan jääpallolitossa virallisen aseman 1984, ja ensimmäisen virallisen naisten kaukalojääpallon mestaruuden voitti niin ikään Vålerengens Idretssforening.
1990-luvun puolivälissä monet naisten joukkueet lopettivat jääpalloilun ja siirtyivät pelaamaan jääkiekkoa Norjan jääkiekkoliiton tekemän tarjouksen seurauksena, jonka taustalla olivat karsinnat vuoden 1998 Naganon talviolympialaisiin, joissa naisten jääkiekko oli olympialaisten ohjelmassa ensimmäistä kertaa. 2004 naisten pääsarjan lajiksi vaihdettiin jääpallo.
Martinau

Martinau on alkujaan ranskalainen sukunimi, ja sen nimisiä ovat muun muassa:
Dodekeeni

Dodekeeni eli 1-dodekeeni (C12H24) on pitkäketjuinen alkeeneihin kuuluva hiilivety. Yhdistettä käytetään pinta-aktiivisten aineiden ja eräiden muiden kemikaalien tuotannossa.
Ominaisuudet.
Dodekeeni on huoneenlämpötilassa väritön makeantuoksuinen neste. Yhdiste on muiden hiilivetyjen tavoin veteen liukenematonta, mutta liukenee orgaanisiin liuottimiin, kuten etanoliin, dietyylieetteriin ja tetrakloorimetaaniin. 1-dodekeenin leimahduspiste on 77 °C (c.c.) ja itsesyttymislämpötila 225 °C.
Valmistus ja käyttö.
Dodekeenia valmistetaan petrokemianteollisuuden tuotteista kuten propeenin tri- tai tetrameereista. Dodekeenista valmistetaan bentseenistä alkyloimalla pinta-aktiivisia aineita, kuten dodekyylibentseenisulfonaattia. Näitä pinta-aktiivisia aineita käytetään muun muassa puhdistusaineissa, shampoissa ja kosmetiikassa niiden hyvän vesiliukoisuuden vuoksi. Yhdistettä voidaan käyttää myös muovinpehmentimien valmistamiseen käytettävien pitkäketjuisten alkoholien valmistukseen, 1-bromidodekaanin ja eräiden muiden hajusteissa, hartseissa ja lääkkeissä käytettävien hienokemikaalien valmistukseen.
Yhdistettä esiintyy semiokemikaalina eliöiden viestinnässä.
Pohjavirta

Päiväkirja on Antti Vuorenmaan toinen soololevy. Se ilmestyi vuonna 2014. Kappaleesta "Rikas, rakas, köyhä, varas" julkaistiin myös Helsingin Kumpulassa kuvattu video.
Kappaleet.
Kappaleet on säveltänyt ja sanoittanut Antti Vuorenmaa.
Staphylococcus saprophyticus

Staphylococcus saprophyticus on stafylokokkien sukuun kuuluva grampositiivinen bakteeri. Se on virulenssiltaan matala ja aiheuttaa virtsatieinfektioita 16-35 vuotta vanhoille naisille ja yli 60-vuotiaille miehille.
Norman Denzin

Norman Kent Denzin (24. maaliskuuta 1941 – 6. elokuuta 2023) oli Illinoisin yliopisto Urbana-Champaignin sosiologian professori, joka kehitti symbolisen interaktionismin teoriaa ja tutkimusta. Hän toimi myös elokuvatutkimuksen professorina ja tiedostusopin tutkimusprofessorina.
Denzinin tutkimusalueita ja kiinnostuksen kohteita olivat muun muassa sosiaalinen vuorovaikutus, kriittinen pedagogiikka, kulttuurintutkimus, elokuvatutkimus, etnografia ja sosiaalipsykologia. Denzin toimitti useita laadullisen tutkimuksen käsikirjoja yhdessä Yvonna Lincolnin kanssa. Hän toimi "Cultural Studies ↔ Critical Methodologies"- ja "International Review of Qualitative Research" -lehtien päätoimittajana.
Denzinille myönnettiin Charles Horton Cooley -palkinto vuonna 1988 teoksesta "The Alcoholic Self" ja George Herbert Mead -palkinto vuonna 1997. Hän oli myös Lifetime Achievement in Qualitative Inquiry -palkinnon saaja vuodelta 2009.
Aake

Aake on suomalainen miehen etunimi. Nimi on todennäköisesti syntynyt lyhentymänä kreikkalais-latinalaisesta nimestä nimestä Akatius tai Achatius, joka merkitsee syytöntä. Tanskassa nimi esiintyy muodossa "Aage". Samaa alkuperää ovat myös ruotsalaiset nimet Åke ja Ove.
Suomalaisessa almanakassa Aaken nimipäivä oli 8. toukokuuta vuosina 1908–1928. Samalla päivällä oli aikaisemmin ollut nimi Achatius, ja nykyisinkin sama päivä on ruotsinkielisen kalenterin mukaan Åken nimipäivä. Sen sijaan suomenkielinen nimi Aake esiintyy nykyisin vain ortodoksisessa kalenterissa, jossa se on käsitetty lyhentymäksi nimestä Akakios.
Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan Aake-nimisiä miespuolisia henkilöitä on Suomessa ollut huhtikuuhun 2025 mennessä 1003.
Muikkuvestivaalit

Muikkuvestivaalit on Pielavedellä pidettävä ilmaistapahtuma. Ensimmäisen kerran ne järjestettiin 1971. Ensimmäisestä tapahtumasta on tehty myös dokumentti, joka näytettiin TV:ssä viimeksi loppuvuodesta 2013. 
Historiaa.
Alkuun Muikkuvestivaalit järjestettiin vuosittain ja niiden vastuullisena järjestäjänä toimi urheilu- ja liikuntaseura Pielaveden Sampo ry. Ensimmäisenä vuonna 1971 kävijöitä oli 10 000, seuraavana vuonna 15 000. Vuonna 1973 kävijämäärä oli 30 000 henkeä. Vähitellen kävijämäärät vähenivät ja vuoden 1982 jälkeen tapahtuma päätettiin lakkauttaa.
Muikkuvestivaaleja kuvailtiin Pielaveden ja Keiteleen Sanomissa 13.7.1972 näin: "Ennenäkemätöntä kansan ja autojen paljoutta Pielaveden teillä ja turuilla, paahtavaa hellettä ja rajuja ukkosmyrskyjä, monenlaista melua ja melskettä, mutta myöskin rauhallisia hetkiä ja tunnelmallisia iltatuokioita sisältyi kolmepäiväiseen Pielaveden kesätapahtumaan Muikkuvestivaaleihin, joita viikon vaihteessa vietettiin toisen kerran. Juhlinnan keskipiste, muikku oli jälleen kohotettu arvoon arvaamattomaan. Järjestäjien kunniaksi on luettava, että muikkua oli nyt tarjolla monessa muodossa vielä sunnuntainakin".
Vuonna 2009 Pielavedellä tehtiin päätös järjestää Muikkuvestivaalit seuraavana kesänä 2010. Tapahtuma oli Pielaveden kunnan rahoittama ja sen vastuullisena toteuttajana toimi Pielaveden Yrittäjät ry kunnan ja yrittäjäyhdistyksen keskinäisellä sopimuksella.
Muikkuvestivaalit nykyisin.
Nykyään Muikkuvestivaaleilla on kävijöitä 4000–5000 henkeä. Tapahtumalla on merkittävä vaikutus paikkakunnan elinkeinoelämälle, sillä Pielaveden väkimäärä tuplaantuu hetkellisesti.
Vestareiden aikaan Pielaveden torille ja kylälle kerääntyy kymmenittäin markkinamyyjiä. Tarjolla on erilaisia kala- ja erityisesti muikkutuotteita, käsitöitä, leivonnaisia, tekstiilejä jne. Lapsille järjestetään omaa ohjelmaa päivän mittaan. Iltaa kohden tunnelma tiivistyy torin täyttyessä tuhansista vestarivieraista, kun bändit alkavat esiintymään. Nykymuotoiset Muikkuvestivaalit ovat aikaan sopiva sekoitus markkinoita ja hyväntuulisia festivaaleja. 
Muikkuvestivaaleja varten perustettiin syksyllä 2014 Pielaveden Muikkuvestivaalit ry. Yhdistys järjestää vuosittain ainakin vappupiknikin, Muikkuvestivaalit ja Halloween-tapahtuman.
Lajos Tisza

Lajos Tisza de Szeged (12. syyskuuta 1832 Geszt – 26. tammikuuta 1898 Budapest) oli unkarilainen kreivi ja poliitikko.
Lajos Tisza oli Unkarin pääministerinä toimineen Kálmán Tiszan nuorempi veli. Hän oli vuodesta 1861 Unkarin parlamentin jäsen, 1871–1873 viestintäministeri ja 1892–1894 Unkarin ministeriedustaja Itävalta-Unkarin hovissa. Hän johti 1879–1883 kuninkaallisena komissaarina tulvassa tuhoutuneen Szegedin kaupungin jälleenrakennusta, mistä hyvästä hänet korotettiin 1883 kreiviksi nimellä "de Szeged". Vuonna 1904 Szegedin kaupunki pystytti hänelle muistomerkin.
Kolme hallitsijaa ja viisi keisaria

Kolme hallitsijaa ja viisi keisaria ovat ryhmä Kiinan muinaisia mytologisia hallitsijoita ja jumaluuksia, joiden kerrotaan hallinneen noin 2852–2070 eaa. ennen Xia-dynastiaa.
Myyttien mukaan kolme hallitsijaa olivat puolijumalia, jotka käyttivät kykyjään auttaakseen ihmiskuntaa ja tarjotakseen ihmisille oleellisen tärkeitä tietoja ja taitoja. Heitä seurannutta viittä hallitsijaa taas pidetään ihanteellisina hallitsijoina ja korkean moraalisen luonteensa vuoksi esi­merkillisinä.
Muunnelmat.
Eri lähteissä esiintyy kuusi tai seitsemän toisistaan poikkeavaa muunnelmaa siitä, ketkä katsotaan kolmeksi hallitsijaksi ja viideksi keisariksi. Tunnetut luettelot on kuitenkin kirjoitettu paljon myöhempien dynastioiden aikana.
Tavallisimmin on kuitenkin kolmeksi hallitsijaksi tai kolmeksi alkuajan keisariksi katsotaan Fu Xi (伏羲), Shennong (神農) ja Huangdi eli Keltainen keisari (黄帝). Heitä seuranneista viidestä keisareista tunnetaan parhaiten kaksi viimeistä, yleisimmän käsityksen mukaan Yao (堯) ja Shun (舜). Joissakin lähteissä Keltainen keisari mainitaan myös näiden Viiden keisarin joukossa. Toisinaan puhutaan kolmesta kulta-ajan keisarista, jotka olivat Yao ja Shun sekä Xia-dynastian perustaja Yu.
Kolme hallitsijaa.
Kolmea hallitsijaa, jotka tunnetaan myös Kolmena kunnianarvoisina, sanottiin jumal­kuninkaiksi tai puolijumaliksi, jotka käyttivät taian­omaisia kykyjään ihmisten elin­olojen parantamiseksi. Suuren hyveellisyytensä vuoksi he elivät hyvin vanhoiksi, ja heidän hallitus­kaudellaan vallitsi rauha. Kiinan historiallisissa teksteissä heidän joukkoonsa on luettu vaihtelevasti erinimisiä sankareita. Keltaista keisaria pidetään perinteisesti Huaxia-kansan kantaisänä. Shaanxin provinssiin on tämän tarunomaisen hallitsijan muistoksi pystytetty Keltaisen keisarin mausoleumi.
Luomismyytti.
Kiinalaisiin luomismyytteihin kuuluu yleensä Pangu. Kerrotaan, että hänen kuolemansa jälkeen hänen vasemmasta silmästään tuli aurinko ja oikeasta silmästään kuu. Hänen eri ruumiinosistaan syntyi maailma. Legendan mukaan oli myös neljä shi-nimistä olentoa (四氏), jotka osallistuivat maailman luomiseen. Nämä olivat Youchao-shi (有巢氏), Suiren-shi (燧人氏), Fu Xi-shi (伏羲氏) ja Shennong-shi (神農氏).
Perintö.
Näiden varhaisten hallitsijoiden uskottiin olleen samalla myös keksijöitä. Fuxin kerrotaan kesyttäneen kotieläimet, keksineen metsästys- ja kalastus­verkot, musiikin ja soittimet sekä ajan ja etäisyyden mittaamis­keinot. Shennonia taas pidetään maanviljelyn ja lääkekasvien käytön alkuun­panijana, kuokan ja auran keksijänä sekä ensimmäisten markkinoiden perustajana. Hänen sanotaan myös maistaneen kaikkia viljelemiään kasveja saadakseen selville, mitkä niistä ovat myrkyllisiä. Keltaisen keisarin taas kerrotaan keksineen muun muassa puutalot, silkkikankaan, veneet, kärryt, keramiikan ja kiinalaisen kalenterin.
Provo opas

Provo opas – ärsyttämisen jalo taito on Tero Kartastenpään ja Jani Timosen kirjoittama tietokirja, joka kertoo provokaatiosta. WSOY julkaisi kirjan 18. helmikuuta 2014.
Provo opas kertoo, kuinka opetella provosoimista ja provosoitumista. Kirjoittajien mukaan sivistynyt ärsyttäminen on aina vienyt yhteiskuntaa eteenpäin. Kirjassa muun muassa poliitikko Timo Soini, johtaja Matti Apunen, ohjaaja-kirjailija-kansanedustaja Jörn Donner ja Pää Kii -yhtyeen punkmuusikko Teemu Bergman kertovat tavastaan provosoida. Provo opas käsittelee provokaation historiaa, psykologiaa, biologiaa ja maantiedettä ja eri muotoja, kuten kuvaa, ääntä ja kehoa. Kirjassa valitaan sata Suomen kaikkien aikojen parasta provokaattoria.
Albert Apponyi

Albert Apponyi (29. toukokuuta 1846 Wien, Itävalta – 7. helmikuuta 1933 Geneve, Sveitsi) oli unkarilainen kreivi ja kansallismielinen poliitikko.
Albert Apponyi kuului vanhaan, jo 1300-luvulta tunnettuun unkarilaiseen Apponyin sukuun, joka oli vuonna 1739 saanut kreivin arvon. Hänen isänsä oli mainittava konservatiivipoliitikko György Apponyi. Albert Apponyi valittiin 1872 Unkarin parlamenttiin, jonka jäsenenä hän oli lähes katkeamatta vuoteen 1918. Viimeistään 1880-luvulta alkaen hän oli johtava henkilö Unkarin kansallismielisessä oppositiossa, joka ei hyväksynyt Itävallan kanssa tehtyä vuoden 1867 kompromissia. Vuonna 1899 Apponyin johtama oppositio liittoutui Kálmán Széllin hallituksen kanssa, ja 1901 Apponyi valittiin parlamentin alahuoneen puhemieheksi. Hän jätti paikkansa marraskuussa 1903, koska ei hyväksynyt pääministeriksi tulleen István Tiszan ajamaa Unkarin asevoimien uudistusta. Huhtikuusta 1906 tammikuuhun 1910 Apponyi toimi opetusministerinä Sándor Wekerlen koalitiohallituksessa. Hän toteutti unkarilaistamispolitiikkaa vahvistamalla unkarin kielen asemaa kouluopetuksessa myös niillä alueilla, joiden väestö kuului muihin kansallisuuksiin. Tämän hallituksen kaaduttua hän palasi oppositioon ja kohosi Ferenc Kossuthin kuoltua vuonna 1914 niin sanotun itsenäisyyspuolueen johtajaksi.
Ensimmäisen maailmansodan aikana Apponyi tuki pääministeriksi palanneen Tiszan sotapolitiikkaa, mutta suhtautui tätä myönteisemmin poliittisiin reformeihin. Toukokuusta 1917 lokakuuhun 1918 hän toimi opetusministerinä Móric Esterházyn ja Wekerlen hallituksissa. Sodan jälkeen Apponyi valittiin vuonna 1919 uudelleen parlamenttiin sitoutumattomana edustajana ja 1920 Unkarin hallitus nimitti hänet johtamaan Unkarin valtuuskuntaa Trianonin rauhanneuvotteluissa Pariisissa. Hän yritti turhaan saada sodan voittajavaltioita suostumaan ankarien rauhanehtojen lieventämiseen ja jätti neuvottelijan tehtävänsä ennen sopimuksen allekirjoittamista. Myöhemmin Apponyi toimi vielä useasti Unkarin edustajana Kansainliitossa. Kuollessaan vuonna 1933 hän oli Unkarin edustajana kansainvälisessä aseidenriisuntakonferenssissa Genevessä.
Elvis istuu oikealla

Elvis istuu oikealla on suomalaisen laulaja Olavi Uusivirran viides studioalbumi, joka julkaistiin 14. maaliskuuta 2012. Levyn julkaisi Johanna Kustannus.
Taustaa ja julkaisu.
Albumin kaikki kappaleet ovat Uusivirran sanoittamia ja säveltämiä, paitsi levyn seitsemäs kappale, "Vien sut täältä pois", jonka on säveltänyt Pauli Saarikivi. Uusivirta on luonnehtinut albumia "luomulevyksi"; siinä on käytetty enemmän akustisia soittimia kuin edeltävillä levyillä, ja sanoituksista on tehty puhekielisempiä ja yksinkertaisempia. Uusivirta soittaa itse pianoa levyn nimikkokappaleella "Elvis istuu oikealla".
Albumi julkaistiin digitaalisena ja fyysisenä painoksena 14. maaliskuuta 2012. Levyn julkaisua edelsi single "Nuoruus", joka julkaistiin tammikuussa 2012. Toisena singlenä julkaistiin saman vuoden huhtikuussa kappale "Oodi ilolle".
Vastaanotto.
Levy nousi ilmestyessään Suomen virallisen albumilistan seitsemänneksi. Albumi pysyi listalla yhteensä kahdeksan viikkoa ennen lopullista putoamistaan.
"Elvis istuu oikealla" sai kriitikoilta positiivisen vastaanoton, ja monet pitivät sitä Uusivirran uran parhaana albumina. Albumin luonnehdittiin olevan "vaivaton" ja "tasaisen vahva esitys". Nuorgamin kriitikko oli hieman varauksellisempi, mutta sanoi, että "albumin sisältämässä musiikissa ei ole mitään vikaa".
Haminan rautatieasema

Hamina (ruots. "Fredrikshamn", lyh. Hma, ratakm 243,6) on lakkautettu rautatieasema Kymenlaaksossa Haminan kaupungissa. Asemarakennus toimii nykyään linja-autoasemana.
Rautatieliikennepaikka sijaitsi Haminan vanhalla radalla, joka erkaantui Inkeroisten asemalta ja kyseisen radan rakensi Järnvägsaktiebolaget Fredrikshamn -niminen rautatieyhiö.
Nykyinen JuHa-rata erkanee Juurikorven rautatieasemalta Haminan uuteen liikennepaikkaan eli syväsatamaan.
Asemarakennus poikkesi muista siihen aikaan rakennetuista asemista ja siihen kuului myös puinen veturitalli. Ensimmäinen juna kulki 4. heinäkuuta 1899 ja 10. lokakuuta 1899 alkoi säännöllinen liikenne. Matkustajaliikenne lopetettiin tällä asemalla 26. toukokuuta 1968 ja se lakkautettiin lopullisesti 1. helmikuuta 1984 jolloin koko rataosuudesta loppui liikenne.
Esterházy

Esterházy de Gálantha on vanha unkarilainen aatelissuku, johon on kuulunut useita Unkarin historian merkkihenkilöitä.
Vanhimmat tunnetut merkinnät suvusta ovat vuodelta 1238, joskin suvussa kulkeneen epäluotettavan perimätiedon mukaan se periytyisi hunnipäällikkö Attilasta. Suku sai 1421 haltuunsa Galantan linnan nykyisessä Slovakiassa. Suvun ensimmäinen mainittava edustaja, Ferenc Zerházy sai 1500-luvun lopussa Galantan paronin arvon, ja otti samalla käyttöön nimen "Esterházy". Hänen pojistaan suku jakautui edelleen Fraknón, Csesznekin ja Zólyomin sukuhaaroihin. Osa suvusta korotettiin 1600-luvulla kreivin arvoon ja eräs osa Franknón haarasta sai 1687 valtakunnanruhtinaan arvon. 1700-luvulle tultaessa Esterházyt olivat Unkarin suurimpia maanomistajia. Suvun omaisuus oli jopa suurempi kuin Habsburgien, joiden valtaa Esterházyt tukivat. Vuonna 1809 Napoleon tarjosi Nikolaus II Esterházylle Unkarin kuninkaan kruunua, mutta tämä kieltäytyi ja pysyi lojaalina Habsburgeille. Esterházyn suvun jäsenten vaikutus näkyi Unkarin julkisessa elämässä 1900-luvulle asti.
Robert von Kraemer

Carl Robert von Kraemer (8. kesäkuuta 1868 Helsinki – 26. toukokuuta 1936 Helsinki) oli suomalainen everstiluutnantti. Hänen isänsä oli kenraalimajuri Vilhelm Theodor von Kraemer, joka toimi muun muassa Turun ja Porin läänin kuvernöörinä. 
Von Kraemer opiskeli marsalkka Mannerheimin kurssitoverina Haminan kadettikoulussa vuodesta 1882 lähtien. Valmistuttuaan sieltä aliluutnantiksi hän palveli vuodesta 1889 1. Uudenmaan tarkk’ampujapataljoonassa, kunnes siirtyi vuonna 1902 lakkautuspalkalle. Hän erosi sotapalveluksesta kapteenina vuonna 1904. Hän asettui vuokraamaansa Keihäslahden sotilasvirkataloon Kuruun ja toimi paikkakunnalla myöhemmin metsäkasöörinä. Kurun sotilasvirkatalo on vänrikki Stoolin esikuvana pidetyn vänrikki Carl Gustaf Polvianderin entinen asunto, jonka von Kraemer vuonna 1906 siirsi yhdessä isänsä kanssa Turun linnan ulkomuseoon sen kansallishistoriallisen arvon takia. Nykyään talo on näytteillä Kurun ulkomuseossa ja tunnetaan Vänrikki Stoolin tupana.
Von Kraemer oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1894, 1897 ja 1900. 
Sisällissota.
Vuonna 1917 von Kraemer valittiin Kurun suojeluskunnan johtajaksi. Sisällissodan sytyttyä tammikuussa 1918 hän liittyi valkoisten armeijaan ja ylennettiin majuriksi. Punaiset yrittivät sodan alussa pidättää von Kraemerin, mutta hän pääsi pakenemaan. Sen sijaan vangeiksi jäi von Kraemerin perhe, joka kuljetettiin Tampereelle. Sisällissodan aikana hän toimi aluksi Uudenkaarlepyyn ja myöhemmin toukokuun alusta lähtien Riihimäen vankileirin johtajana. 
Robert von Kraemeria pidettiin julmimpana ja raaimpana kaikista sisällissodan aikaisista vankileirien johtajista. Uudenkaarlepyyn vankileirissä kuoli helmi–toukokuun 1918 aikana toista sataa Venäjän armeijan sotilasta joko teloitettuna tai muulla tapaa ammuttuna. Kaupunkilaisten mielestä vankien kohtelu oli huonoa ja he pitivät sitä von Kraemerin syynä, häntä luonnehdittiin myös "sotahulluksi". Von Kraemerin ohjeena sanottiin pienimmissäkin välikohtauksissa olleen vangin ampumisen. Myös vankien piekseminen oli yleistä. Huhtikuun alussa von Kraemer anoi lomaa voidakseen tavata Tampereella punaisten vankeudesta vapautuneen perheensä. Väärinkäsityksen vuoksi valkoisten päämaja vapautti hänet 3. toukokuuta Uudenkaarlepyyn vankileirin päällikön tehtävistä, sillä senaatin ilmoituksen mukaan hänet oli nimitetty Tampereen poliisimestariksi, vaikka todellisuudessa kyseiseen virkaan oli nimitetty eräs toinen von Kraemer. Ennen sekaannuksen selvittämistä vankileirin johtajan paikka ehdittiin täyttää toisella henkilöllä. Heti toukokuun alussa von Kraemer kuitenkin aloitti uudessa tehtävässä Riihimäen vankileirin johtajana. Siellä hänen kerrottiin muun muassa kulkeneen käsiaseen kanssa ja ajoittain ampuneen vankeja kohti summittaisesti. Von Kraemer ei myöhemmin itse maininnut ansioluettelossaan lainkaan toimintaansa Uudenkaarlepyyn ja Riihimäen leireillä.
Sodan jälkeen hän jatkoi vielä armeijan palveluksessa muun muassa Suomenlinnassa toimineessa Helsingin vartiopataljoonassa sekä Helsingin komendanttina vuosina 1922–1928, jonka jälkeen von Kraemer siirtyi eläkkeelle.
Timorinlaulumesikko

Timorinlaulumesikko ("Meliphaga reticulata") on mesikoiden heimoon kuuluva varpuslintu. 
Levinneisyys.
Timorinlaulumesikkoa tavataan Indonesiassa ja Itä-Timorissa. Lajin on kuvattu olevan yleinen Timorin saarella, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Vuorilaulumesikko

Vuorilaulumesikko ("Caligavis subfrenata") on mesikoiden heimoon kuuluva varpuslintu. 
Levinneisyys.
Vuorilaulumesikkoa tavataan Indonesiassa ja Papua-Uudessa-Guineassa. Lajin on kuvattu olevan pääasiassa yleinen yli 2 000 metrin korkeudella merenpinnasta, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Kevyt osasto 19 (jatkosota)

Kevyt osasto 19 (Kev. Os. 19) oli Suomen maavoimien Perniössä 1941 perustettu jatkosodan joukko-osasto, joka kuului aluksi Hangon-lohkolle sijoitettuun 17. divisioonaan. Osaston päällikkönä oli kapteeni U. Leskinen ja sen vahvistuksena oli 39. tykistökomppania. Osasto taisteli saaristolohkolla Hilo, Brolo, Snalo ja Ilo, jolloin sitä johti 4. rannikkoprikaatin komentaja everstiluutnantti R. Wiberg.
Keskittäminen.
Kevyt osasto 19 aloitti Karjalankannaksella mm. Varloista ja oli 17. elokuuta 1941 alkaen saumaosastona jalkaväkirykmentti 22:n vasemmalla puolella. Puskuselkä – Hirsijärvi - Syvärin aseman valtaus – Syvärin rautatiesillanpään torjuntataistelu – Syvärin kaupungin valtaus – Šelmenitšan ja Ihatsjärven taistelut sekä Bulajeva – Pertjärvi. Šelmenitšassa osasto sai 18. heinäkuuta 1942 muistomerkin. Samana päivänä yksikkö lakkautettiin ja osa ryhmistä liitettiin jalkaväkirykmenttiin 22.
Itä-Karjalan valtaus.
Itä-Karjalan valtauksen aikana 17. divisioonan joukoista muodostettu osasto Marttinen saavutti 8. syyskuuta 1941 Syvärin aseman, jossa kevyt osasto 19 katkaisi Muurmannin radan. Lähes samaan aikaan kolme ja kuusi kilometriä Murmanskiin päin kaksi muuta pioneeriryhmää katkaisi radan, jolloin pohjoisesta päin tulossa ollut panssarijuna ei päässyt lähestymään. Venäjän joukot yrittivät yöllä 8.–9. syyskuuta tuhota yllätyshyökkäyksellä kevyen osaston 19 puolustaman Syvärin rautatiesillan, joka kuitenkin pysyi suomalaishallinnassa.
Miklós Kállay

Miklós Kállay (23. tammikuuta 1887 Nyíregyháza, Unkari – 14. tammikuuta 1967 New York, Yhdysvallat) oli unkarilainen poliitikko, joka toimi Unkarin pääministerinä toisen maailmansodan aikana 1942–1944.
Elämäkerta.
Kállay oli lähtöisin vanhasta ja vaikutusvaltaisesta säätyläissuvusta. Hän toimi 1921–1929 kotimaakuntansa maaherrana ("ispán") ja 1929–1931 kauppaministeriön apulaisalivaltiosihteerinä. Vuosina 1932–1935 Kállay toimi maatalousministerinä, mutta hän erosi, koska ei hyväksynyt pääministeri Gyula Gömbösin äärioikeistolaista politiikkaa. 
Sen jälkeen hän oli syrjässä politiikasta, kunnes valtionhoitaja Miklós Horthy kutsui hänet pääministeriksi 9. maaliskuuta 1942. Edellinen pääministeri László Bárdossy oli vienyt Unkarin läheiseen yhteistyöhön Saksan kanssa, ja Horthy toivoi nyt Kállayn irrottavan Unkarin tästä ongelmallisesta riippuvuudesta. Kállayn hallitus suojeli Unkarin juutalaisia, jatkoi sotaa itärintamalla Neuvostoliittoa vastaan ja yritti tehdä rauhanaloitteita länsiliittoutuneiden suuntaan. Saksan johto ei ollut tähän tyytyväinen ja lopulta Saksa miehitti Unkarin maaliskuussa 1944. Kállay joutui eroamaan pääministerin paikalta 19. maaliskuuta ja yritti piiloutua saksalaisilta. Hänet kuitenkin saatiin kiinni, vangittiin ja vietiin Dachaun keskitysleiriin, sekä myöhemmin Mauthauseniin. Aivan sodan lopussa SS-joukot siirsivät hänet Tiroliin yhdessä eräiden muiden tärkeiden vankien kanssa.
Kállay vapautui toisen maailmansodan päätyttyä. Vuonna 1946 hän lähti vapaaehtoiseen maanpakoon ja asui vuodesta 1951 Yhdysvalloissa. Hän julkaisi vuonna 1954 muistelmansa.
Lymylaulumesikko

Lymylaulumesikko ("Caligavis obscura") on mesikoiden heimoon kuuluva varpuslintu. 
Levinneisyys.
Lymylaulumesikkoa tavataan Indonesiassa ja Papua-Uudessa-Guineassa. Lajin on kuvattu olevan pääasiassa harvinainen, vaikkakin paikallisesti runsaslukuinen. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Klovnimesikko

Klovnimesikko ("Bolemoreus frenatus") on mesikoiden heimoon kuuluva varpuslintu. 
Levinneisyys.
Klovnimesikkoa tavataan Australian koillisosissa. Lajin on kuvattu olevan yleinen ainakin osissa levinneisyysaluettaan ja sen kannankehitys on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Haim

Haim on yhdysvaltalainen yhtye, jonka muodostaa kolme siskosta, Este, Danielle ja Alana Haim. Yhtyeen tyyliä on kuvailtu ”folkin, 90-luvun ja R&amp;B:n sekoitukseksi”. Vuonna 2013 Haim voitti BBC:n ”Sound of 2013” -äänestyksen. Yhtyeen 30. syyskuuta 2013 julkaistu debyyttialbumi, "Days Are Gone", menestyi listoilla kohtalaisen hyvin. Se sijoittui viiden parhaan albumin joukkoon viidessä eri maassa, mukaan lukien ensimmäiselle sijalle Britanniassa.
Taustaa.
Siskokset kasvoivat San Fernando Valleyssa soittaen vanhempiensa kanssa covereita 1970-luvun klassikoista paikallisille ihmisille. Myöhemmin Danielle ja Este kuuluivat Valli Girls -nimiseen tyttöbändiin, joka haki vaikutteita muun muassa Blondielta ja Gwen Stefanilta. Vartuttuaan vanhemmiksi sisarukset kiinnostuivat popin ja R&amp;B:n sekoittamisesta. Vuonna 2006 he päättivät perustaa oman yhtyeen. Viisi ensimmäistä vuotta Haim soitti kotikaupungissaan satunnaisesti, koska kaikki kolme jäsentä kävivät koulua. Kesäkuussa 2012 yhtye solmi levytyssopimuksen Polydorin kanssa.
Kaikki kolme siskosta soittavat useampaa kuin yhtä instrumenttia: Este soittaa sekä kitaraa että bassoa, Danielle soittaa kitaraa ja rumpuja ja Alana soittaa kitaraa, koskettimia ja lyömäsoittimia. Albumilla ja keikoilla Este soittaa bassoa, Danielle kitaraa ja Alana koskettimia ja lyömäsoittimia.
This Is the World We Know

This Is the World We Know on suomalaisen alternative rock -yhtye The Chantin toinen studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 2010 levymerkillä Full Metal Records.
Albumin on tuottanut Moonsorrowin laulaja Ville Sorvali.
A Healing Place

A Healing Place on suomalaisen alternative rock -yhtye The Chantin kolmas studioalbumi, joka julkaistiin 20. elokuuta 2012. Suomessa sen julkaisi Secret Entertainment ja muualla Euroopassa sekä Pohjois-Amerikassa Lifeforce Records.
Albumin kansikuvan toteutti Kalle Pyyhtinen.
Gyula Károlyi

Gyula Károlyi de Nagykároly (7. toukokuuta 1871 Baktalórántháza – 23. huhtikuuta 1947 Budapest) oli unkarilainen kreivi ja poliitikko, joka toimi Unkarin pääministerinä 1931–1932.
Elämäkerta.
Gyula Károlyi kuului vanhaan aatelissukuun. Hän oli Unkarin pääministerinä toimineen Mihály Károlyin serkku. Károlyi opiskeli lakimieheksi ja hänet valittiin 1905 Unkarin parlamentin ylähuoneen jäseneksi. Hän toimi Aradin piirikunnan maaherrana ("ispán") 1906–1910 ja vetäytyi sen jälkeen politiikasta. Ensimmäisen maailmansodan aikana hän palveli armeijassa. Kun Unkariin maailmansodan jälkeen keväällä 1919 syntyi Béla Kunin johtama Unkarin neuvostotasavalta, Károlyi perusti toukokuussa kilpailevan vastavallankumouksen hallituksen kotikaupungissaan Aradissa. Kun kyseinen kaupunki joutui romanialaisten joukkojen miehittämäksi, Károlyin hallitus siirtyi Szegediin, jossa se toimi heinäkuuhun saakka. Neuvostotasavallan kukistamisen jälkeen Károlyi vetäytyi jälleen pitkäksi aikaa politiikasta. Vuonna 1927 hän kuitenkin palasi ylähuoneeseen ja toimi 1930–1931 István Bethlenin hallituksen ulkoministerinä.
Bethlenin erottua Károlyi toimi pääministerinä elokuusta 1931 lokakuuhun 1932. Hän pyrki jatkamaan edeltäjänsä maltillista konservatiivista politiikkaa, mutta suuri lama teki sen vaikeaksi. Pelätessään poliittisia levottomuuksia Károlyi joutui turvautumaan poikkeustoimenpiteisiin, mikä vähensi hänen suosiotaan. Károlyi joutui lopulta jättämään paikkansa, ja hänen seuraajakseen tuli jyrkän oikeistolainen Gyula Gömbös. Myöhemmin hän toimi vielä Miklós Horthyn hallinnon neuvonantajana.
Kerttu Juva

Kerttu Juva (o.s. Laurén; 3. maaliskuuta 1924 Tampere – 28. helmikuuta 2009 Helsinki) oli suomalainen lasten- ja nuortenkirjailija sekä suomentaja. Juva valmistui filosofian maisteriksi Turun yliopistosta 1947. Hän työskenteli muun muassa toimittajana "Merikarhut–Sjöbjörnen"-lehdessä. Kerttu Juva sai palkinnon vuoden 1958 parhaasta tyttökirjasta. Kirjan nimi oli "Vuorilinnan Lotta" ja vuonna jaetun Topelius-palinnon yhteydessä tunnustuspalkinnon kirjasta "Pesulan Marita".
Kerttu Juvan vanhemmat olivat kauppaneuvos August Laurén ja talousopettaja Eeva Lydia Laurén. Juvan puoliso oli mainostoimistojohtaja Klaus Juva, ja heillä oli neljä lasta.