tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Adidas Tricolore

Adidas Tricolore oli virallinen kisapallo jalkapallon MM-kilpailuissa Ranskassa 1998. Kyseessä oli ensimmäinen kerta, kun jalkapallon MM-kilpailujen pallossa oli muita värejä kuin mustaa tai valkoista. 
Pallossa oli syntaktinen vaahtomuovikerros, joka tehosti energiavastusta ja kestävyyttä.
Adidas Questra

Adidas Questra oli virallinen kisapallo jalkapallon MM-kilpailuissa Yhdysvalloissa 1994.
Pallossa oli kerros polyuretaanivaahtoa, joka lisäsi vastaenergiaa. Pallosta tuli tällöin pehmeämpi ja nopeampi.
Adidas Etrusco Unico

Adidas Etrusco Unico oli virallinen kisapallo jalkapallon MM-kilpailuissa Italiassa 1990.
Pallossa oli polyuretaanivaahtopinta, joka paransi tuntumaa ja hylki vettä.
Bernie Casey

Bernard Terry ”Bernie” Casey (8. kesäkuuta 1939 Wyco, Länsi-Virginia – 19. syyskuuta 2017 Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja ja näyttelijä.
Ura.
Casey aloitti näyttelyuransa "Seitsemän rohkeaa miestä" -elokuvan jatko-osassa "Seitsemän rohkeaa ratsastaa jälleen". Sen jälkeen hän esiintyi televisiossa. Casey esitti joukkuekapteenia televisioelokuvassa "Brian’s Song" ja Gargoilia vuoden 1972 televisioelokuvassa "Gargoyles". Vuonna 1979 hän esitti leski Mike Harrisia NBC:n televisiosarjassa "Harris and Company". Vuonna 1983 Casey esitti Felix Leiterin roolia James Bond -elokuvassa "Älä kieltäydy kahdesti".
Uransa aikana Casey työskenteli monien tunnettujen ohjaajien kanssa, kuten Martin Scorsesen tämän elokuvassa "Boxcar Bertha". Casey näytteli opettajaa kulttiklassikossa "Billin ja Tedin uskomaton seikkailu". Eddie Murphyn "Toiset 48 tuntia" -elokuvassa hän esitti vanki Kirkland Smithiä.
Adidas Azteca

Adidas Azteca oli virallinen kisapallo jalkapallon MM-kilpailuissa Meksikossa 1986.
Se oli ensimmäinen synteettinen pallo. Pallo oli kestävämpi kuin edeltäjät ja se hylki vettä.
Adidas Tango España

Adidas Tango España oli virallinen kisapallo jalkapallon MM-kilpailuissa Espanjassa 1982.
Pallo oli muodoltaan samanlainen klassinen kolmiomalli kuin edellisissä kisoissa Argentiinassa 1978. Pallossa oli kuitenkin suljetut saumat, jotka vähensivät veden imeytymistä.
Adidas Tango

Adidas Tango oli virallinen kisapallo jalkapallon MM-kilpailuissa Argentiinassa 1978.
Pallo oli muodoltaan klassinen kolmiomalli.
Adidas Telstar

Adidas Telstar oli virallinen kisapallo jalkapallon MM-kilpailuissa Meksikossa 1970. Vuoden 1974 MM-kisoissa Länsi-Saksassa se oli virallisena ottelupallona nimellä "Telstar Durlast" yhdessä "Chile Durlast" -pallon kanssa. Jälkimmäinen oli Telstarista poiketen kokonaan valkoinen.
Pallo perustui Selectin 1960-luvun alussa markkinoille tuomaan malliin, joka koostui 32:sta käsin ommellusta nahkapalasta. Niistä 12 on mustia säännöllisiä viisikulmioita ja 20 valkoisia säännöllisiä kuusikulmioita. Se oli suunniteltu erityisesti mustavalkotelevisiolle. Adidas Telstar sai nimensä vuonna 1962 avaruuteen lähetetystä Telstar-satelliitista, joka muistutti ulkonäöltään jalkapalloa.
Mark Stuart (jääkiekkoilija)

Mark Daniel Stuart (s. 27. huhtikuuta 1984 Rochester, Minnesota, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jääkiekkopuolustaja. Hän edustaa NHL-joukkue Winnipeg Jetsiä. Aiemmin urallaan hän on edustanut NHL:ssä myös Atlanta Thrashersia ja Boston Bruinsia. Hän on hyvä luistelija ja pelaa puolustavana puolustajana.
Ura.
Stuart pelasi juniorina Yhdysvaltain alle 18-vuotiaiden maajoukkuessa NAHL:ää ja USHL:ää. Hän kävi vuodet 2002–2005 Colorado Collegea. Stuart valittiin vuonna 2003 WCHA:n tulokkaiden tähdistöön ja vuonna 2005 WCHA:n toiseen tähdistökentälliseen, NCAA:n Itäisen konferenssin ensimmäiseen tähdistökentälliseen sekä WCHA:n parhaaksi puolustavaksi pelaajaksi. Hän toimi viimeisellä NCAA-kaudellaan myös Colorado Collegen kapteenina. Boston Bruins varasi Stuartin ensimmäisellä kierroksella 21. pelaajana.
Kaudesta 2005–2006 lähtien Stuart on pelannut Bruinsin organisaatiossa. Hän pelasi ensimmäisellä kaudellaan 17 ottelua tehoin 1+1=2. Kaudella 2006–2007 Stuart pelasi 15 ottelua ja oli myös jonkin aikaa sivussa polvileikkauksen takia. Hän murtautui Bruinsin kokoonpanoon kaudella 2007–2008, jolloin Stuart pelasi kauden kaikki 82 ottelua tehoin 4+4=8. Stuart jatkoi Bruinsissa kauteen 2010–2011, jolloin hänet kaupattiin Blake Wheelerin kanssa Atlanta Thrashersiin, josta Bruins sai vaihdossa Rich Peverleyn ja Boris Valábikin. Kymmenen päivää myöhemmin Stuart teki kolmivuotisen jatkosopimuksen Thrashersin kanssa.
Maajoukkue.
Stuart pelasi miesten MM-kilpailuissa vuosina 2008 ja 2011. Vuoden 2011 turnauksessa hän toimi Yhdysvaltain kapteenina ja vuonna 2008 varakapteenina. Stuart pelasi myös alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 2003 sekä 2004, jolloin Stuart voitti nuorten maailmanmestaruuden. Hän voitti myös alle 18-vuotiaiden maailmanmestaruuden vuonna 2002.
Muuta.
Stuartin isoveljet Mike ja Colin ovat myös NHL:ssä pelanneita jääkiekkoilijoita.
Sanna Kämäräinen

Sanna Karoliina Kämäräinen (s. 8. helmikuuta 1986 Lapinlahti) on suomalainen kiekonheittäjä ja kuulantyöntäjä. Hän edusti urallaan Lapinlahden Vetoa. Kämäräistä valmensi vuoteen 2009 asti Juhani Nykänen, vuosina 2010–2015 Anssi Mäkinen, vuosina 2015–2019 Frantz Kruger ja vuonna 2020 jälleen Anssi Mäkinen.
Elämä ja ura.
SM-taso.
Kalevan kisoissa Kämäräinen on voittanut kiekonheitossa kultaa vuosina 2011, 2013, 2014, 2015 ja 2018, hopeaa vuosina 2009, 2010, 2012, 2019 ja 2020 sekä pronssia vuonna 2008. Kiekonheiton talvimestaruuskilpailuissa hän on voittanut kultaa vuosina 2013, 2014 ja 2015, hopeaa vuosina 2010, 2011 ja 2012 sekä pronssia vuonna 2009.
Kuulantyönnössä Kämäräinen on voittanut ulkoradoilla kultaa vuosina 2014 ja 2015. Sisäratojen SM-kisoissa hän on voittanut kultaa vuonna 2015 ja hopeaa vuonna 2014. Kämäräisen ulkorataennätys kuulantyönnössä on 15,70 m, jonka hän työnsi Porissa 31. heinäkuuta 2015. Hallissa hän on työntänyt 15,61 m Tampereella 8. helmikuuta 2014.
Arvokisat ja maaottelut.
Grosseton 19-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2004 Kämäräinen karsiutui loppukilpailusta. Hän sijoittui seitsemänneksi saman ikäluokan EM-kilpailuissa Kaunasissa 2005. Debrecenin 22-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2007 hän karsiutui loppukilpailusta. Belgradin universiadeissa 2009 hän oli 12:s. Kämäräinen edusti Suomea aikuisten maaottelussa ensimmäisen kerran Göteborgissa 2007.
Barcelonan EM-kilpailuissa 2010 ja Helsingin EM-kilpailuissa 2012 Kämäräinen karsiutui loppukilpailusta. Zürichin EM-kisoissa 2014 hän eteni loppukilpailuun ja sijoittui seitsemänneksi. Kämäräinen heitti kisoissa ulkoratojen ennätyksensä 60,52 metriä. Hän paransi ennätystään saman vuoden Suomi–Ruotsi-maaottelussa tulokseen 60,94 m.
Maaliskuussa 2015 Kämäräinen teki Portugalissa heittolajien Euroopan cupissa kiekonheiton ennätyksensä 61,07 m ja ylitti samalla kisarajan Pekingin MM-kisoihin. Pekingissä Kämäräinen karsiutui loppukilpailusta tuloksella 56,68. Marraskuussa 2015 Kämäräinen valittiin Amsterdamin EM-kisoihin 2016, mutta hän joutui selkäleikkaukseen välilevypullistuman vuoksi joulukuussa. Kesäkuussa 2016 Kämäräinen ilmoitti jättävänsä kauden väliin selän kuntoutuksen vuoksi. Hän ei kilpaillut myöskään vuonna 2017 kertaakaan.
Kämäräinen ylitti vuoden 2018 Berliinin EM-kisojen karsintarajan kesäkuussa 2018. Hän karsiutui Berliinissä loppukilpailusta.
Kämäräinen päätti aktiiviuransa Suomi–Ruotsi-maaottelun kiekkokilpailuun Tampereella 6.9.2020, sijoittuen neljänneksi.
Hallissa Kämäräisen ennätys on Tampereella 8. helmikuuta 2014 heitetty 60,67 m, joka oli epävirallinen hallimaailmanennätys.
Muu elämä.
Kämäräinen opiskeli kauppatieteiden kandidaatiksi Jyväskylän yliopistossa. Hän valmistui kauppatieteiden maisteriksi Tampereen yliopistosta keväällä 2015.
Micky Lee Soule

Micky Lee Soule (s. 6. kesäkuuta 1946 Cortland, New York) on yhdysvaltalainen entinen Elf-yhtyeen kosketinsoittaja ja Rainbow-yhtyeen perustajajäsen. 
Soule syntyi 6. kesäkuuta 1946 Cortlandissa, New Yorkissa. Hänellä oli oma yhtye 1960-luvun puoliväliin asti, jolloin hänet kutsuttiin armeijaan. Vapauduttuaan armeijasta Soule liittyi The Elves -yhtyeeseen alkuperäisen kosketinsoittajan, Doug Thalerin, loukkaannuttua auto-onnettomuudessa, jossa kitaristi Nick Pantas kuoli. Pian Soulen liittymisen jälkeen yhtye vaihtoi nimensä Elfiksi, ja sai vähäistä mainetta Deep Purplen lämmittelijänä.
Muutaman vuoden, uuden jäsenen ja kahden albumin jälkeen Soule ja muut Elfin jäsenet kitaristia lukuun ottamatta liittyivät Rainbow’hun, jonka johtohahmo oli kitaristi Ritchie Blackmore. Kolmas ja viimeinen Elfin albumi "Trying to Burn the Sun" äänitettiin niinä aikoina, kun entiset Elfin jäsenet eivät olleet studiossa äänittämässä Rainbow’n esikoisalbumia. Ennen ensimmäistä Rainbow’n kiertuetta Blackmore erotti kaikki muut yhtyeen jäsenet paitsi Ronnie James Dion.
Vuonna 1974 Soule lauloi kappaleessa ”No Solution” Roger Gloverin sooloalbumilla "The Butterfly Ball and the Grasshopper’s Feast".
Vuonna 1976 Soule oli Ian Gillan Bandin mukana kiertueella Ranskassa.
Soule soittaa yhä paikallisesti New Yorkissa. Hänen poikansa Matt Soule soittaa rumpuja losangelesilaisessa vaihtoehtorock-yhtyeessä nimeltä Where’s Moo.
Soule toimi kosketinsoitinteknikkona Deep Purplen albumilla "Live at the Olympia '96".
Vihertanssija

Vihertanssija ("Cryptopipo holochlora") on Panamassa ja Etelä-Amerikassa tavattava tanssijoihin kuuluva varpuslintu.
Taksonomia.
Aikaisemmin vihertanssijan katsottiin kuuluvan "Chloropipo"-sukuun, jolloin sen validi tieteellinen nimi oli "Chloropipo holochlora". Sittemmin se on siirretty yhdessä kolmen muun lajin kanssa kuuluvaksi vihertanssijoiden sukuun ("Xenopipo"). Viimeisimmässä luokassa vihertanssija kuuluu omaan sukuunsa "Cryptopipo". Vihertanssijalla on neljä alalajia, joista "C. h. litae" -alalajin katsotaan joskus olevan oma lajinsa "Xenopipo litae".
Koko ja ulkonäkö.
Kooltaan vihertanssija on noin 12 cm. Selästään vihertanssija on väritykseltään vaalean oliivinvihreä. Kurkku ja rinta ovat harmahtavat ja vatsa on väritykseltään vaalean keltainen. Jalat ovat linnulla harmaat ja pyrstö on pitkähkö. Koiras- ja naarasvihertanssijat eivät eroa toisistaan ulkonäöltään. Vihertanssijan voi sekoittaa monien muiden tanssijalajien naaraisiin, jotka ovat myös väriltään oliivinvihreitä. Siniselkätanssijanaaras ("Chiroxiphia pareola") ja boliviantanssija ("Chiroxiphia boliviana") eroavat vihertanssijasta jalkojensa värin perusteella. Sapajoa ("Sapayoa aenigma") on vihertanssijaa kookkaampi ja nokka on suurikokoisempi.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Vihertanssijaa tavataan Panaman itäosista ja Etelä-Amerikassa Andeilla Kolumbiasta, Ecuadorista sekä Perusta. Lintua tavataan alankomaiden ja vuorten alarinteiden kosteista metsistä ja harvemmin metsien reunamailta. Laji elää erityisesti aluskasvillisuuden joukossa. Vihertanssijan elinympäristöt sijaitsevat yleensä 500–1 300 metrin korkeudella merenpinnasta.
Elintavat.
Vihertanssijan elintavat ovat huonosti tunnettuja. Laji liikkuu pääasiassa yksin, mutta saattaa liittyä myös sekaparviksi ja toisinaan sitä nähdään hedelmäpuissa. Lajia on tavattu pesivänä maaliskuussa ja toukokuussa.
Kalliokäärme

Kalliokäärme ("Python sebae") on myrkytön pyton, jota esiintyy Afrikassa ja joka kuuluu maailman suurimpiin käärmeisiin. Pituus vaihtelee 4,3 ja 5,5 metrin välillä. Jotkut yksilöt saattavat kasvaa kuusimetrisiksi ja painaa jopa 90 kg, mutta naaraat ovat yleensä noin viisimetrisiä ja koirailla tyypillinen pituus on 3,7 metriä. Vankeudessa ne voivat elää yli 30 vuotta. Väritys ovat vaalean- tai harmaanruskea poikittaisilla läiskillä ja tummilla raidoilla. Värimuunnoksiin kuuluu albiinoja, kuviottomuutta ja poikkeavaa raidoitusta.
Kalliokäärmeellä on huono maine ns. lemmikkikäärmeenä, sillä kalliokäärme on lajina aggressiivinen, vaatii suurta kokeneisuutta käärmeiden käsittelyssä ja pidossa ja on kokonsa puolesta jopa vaarallinen käärme. Kalliokäärme tappaa saaliinsa kuristamalla ja vankeudessa niille syötetään yleensä hiiriä tai rottia.
Kellukat

Kellukat ("Geum") on kasvisuku ruusukasvien heimossa. Siihen kuuluu 95 lajia. Joitain kellukkalajeja käytetään koristekasveina.
Lähisukuiset ansikat ("Waldsteinia") on yhdistetty Suomen Lajitietokeskuksen luokittelussa kellukoihin (vuoteen 2024 asti). Toisaalta ansikoita pidetään usein myös itsenäisenä sukuna.
Kellukkalajeja.
Lajit Suomessa.
Suomessa kasvaa vakiintuneena neljästä viiteen kellukkalajia. Ojakellukka ja kyläkellukka ovat alkuperäiskasveja, idänkellukka ja japaninkellukka uustulokaskasveja. Yleisin on ojakellukka, joka on hyvin tavallinen Etelä-Suomessa ja kasvaa paikoin aivan Pohjois-Lapissakin. Rönsyansikkaa esiintyy Suomessa viljelyjäänteenä tai -karkulaisena.
Romanian väestö

Romanian väestö muodostuu noin 22 miljoonasta Romanian asukkaasta. Heinäkuussa 2011 asukkaita arvioitiin olevan kaikkiaan 21 904 551, väkiluku on hiukan vähenemässä. Väestöstä 89,5 % on romanialaisia, 6,6 % unkarilaisia ja 2,5 % romaneja (2002). Romanien eli sikaanien (cigány eli mustalaiset) lukumäärän määrittely on vaikeaa, sillä joidenkin lähteiden mukaan he pyrkivät rekisteröitymään mieluummin romanialaisiksi tai unkarilaisiksi. Eräiden lähteiden mukaan heitä on noin kaksi miljoonaa eli 10 % väestöstä. Kaikilla ei ole henkilöpapereita, joten he jäävät väestönlaskennan ulkopuolelle. Maan virallinen kieli on romania.
Uskonnot.
87 % ortodokseja, 5,4 % katolilaisia (4,5 % roomalaiskatolilaisia ja 0,9 % idän katolilaisia eli uniaatteja), 6,8 % protestantteja, 0,3 % muslimeja, 0,1 % muita, 0,2 % kirkkokuntiin kuulumattomia. 
Vähemmistökansat.
Romanian merkittävät unkaria ja saksaa puhuvat vähemmistöt asuvat lähinnä Transilvaniassa. Mustanmeren rannikon Dobrogeassa on pieni muslimivähemmistö, joka on turkkilais- ja tataarialkuperää. 
Balkanin alueelle saapui osmanivallan aikana 1300-luvulta alkaen romaneja, jotka ovat kotoisin Intiasta. Romania, Bulgaria, Bosnia ja muu Balkanin alue muodostui romanien pääalueeksi Euroopassa, niin että aluetta on sanottu romanien toiseksi kodiksi. Historiallisissa asiakirjoissa heistä on erilaisia merkintöjä 1400-luvulta alkaen. Esimerkiksi vuonna 1430 oli Nikopolin väestöstä 3,5 % romaneja (431 henkeä). 1500- ja 1600-luvulla oli jopa 20 000 romania osmanniarmeijan palveluksessa. 1500-luvulla Balkanilla oli 66 000 romania, joista 47 000 oli kristittyjä ja loput muslimeja. Saman lähteen mukaan romanien ammatteja olivat esimerkiksi tinaseppä, kultaseppä, lautturi, miekantakoja, muurari, kengäntekijä, nahkuri, räätäli, rautakauppias, puutarhuri, värjäri, juustontekijä, kuriiri, apinankasvattaja, kaivontekijä ja muulinajaja. Osa romaneista eli perinteisesti paimentolaisina. Myöhempi teollistuminen loi romanityöväenluokan esimerkiksi Slivenin kaupunkiin. Oli varsin yleistä, että muut väestöryhmät halveksivat romaneja. Tämä ajattelu on edelleenkin voimakasta Romaniassa.
Kommunismin kaudella 1940-luvulta 1990-luvulle romaneja kohtaan tehtiin asuttamis- ja kouluttamistoimia, joilla heidät haluttiin integroida valtaväestöön. Romanien elintaso nousi, mutta valtaväestön suhtautuminen ei muuttunut ja he jäivät edelleen hyljeksityksi ryhmäksi. Erityisesti romanien pakkoasuttaminen epäonnistui niin, että syntyi romanilähiöitä. Romaninuorten koulutustaso on edelleen heikko. Kommunismin kauden loppuminen vei romanien tilanteen entistä huonompaan jamaan.
Romanialaisten eliniänodote on hiukan eurooppalaisten keskiarvojen alapuolella. 
Vuonna 2007 arvioitiin, että Romania on saavuttanut kolme: nälän ja köyhyyden vähentämiseen, odottavien äitien terveyteen ja HIV/AIDSin rajoittamiseen liittyvät tavoitteet. Globaalin kumppanuuden tavoite on todennäköinen, ja kolmen muun saavuttaminenkin on mahdollista.
Zunyi

Zunyi () on prefektuuritason kaupunki Guizhoun maakunnan pohjoisosassa Kiinassa. Kaupunki on yksi maakunnan tärkeimmistä kaupungeista Guiyangin ja Liupanshuin kanssa. Kaupungin väkiluku on 6,127 miljoonaa (2010) ja pinta-ala 30 763 neliökilometriä. Zunyi sijaitsee maakuntakeskus Guiyangista pohjoiseen.
Puna-armeijan pitkän marssin jälkeen vuonna 1935 Guomindangille raskaan tappion kärsittyään kommunistipuolue piti kaupungissa kolmipäiväisen kokouksen. Kokouksessa puolue muutti periaatteitaan luoden edellytykset Mao Zedongin valtaannousulle.
Kaupungin naapureina ovat pohjoisessa Chongqingin maakuntatason suurkaupunki, idässä Tongrenin prefektuuritason kaupunki, etelässä Qiandongnanin ja Qiannanin autonomiset prefektuurit sekä Guiyangin, Bijien ja lännessä Luzhoun prefektuuritason kaupungit. 
Hallinnollinen jako.
Piirikuntatasolla kaupunki jakautuu kolmeen kaupunkipiiriin (Honghuagang, Huichuan ja Bozhou), kahteen piirikuntatason kaupunkiin (Chishui ja Renhuai), kahteen gelaojen ja miaojen mukaan nimettyyn autonomiseen piirikuntaan (Daozhenin gelaojen ja miaojen autonominen piirikunta ja Wuchuanin gelaojen ja miaojen autonominen piirikunta) ja seitsemään piirikuntaan (Fenggang, Meitan, Suiyang, Tongzi, Xishui, Yuqing ja Zheng’an).
Pellavaraiheinä

Pellavaraiheinä ("Lolium remotum") on yksivuotinen heinälaji raiheinien suvussa. Se kasvaa 40–80 senttimetriä korkeaksi. Pellavaraiheinän lehtilavat ovat sileitä ja korvakkeet pitkiä. Kukinto on 5–14 cm pitkä ja harvatähkyläinen. Tähkylät ovat 8–11 mm pitkiä. Kukinto on tavallisesti vihneetön, mikä on erona samannäköiseen myrkkyraiheinään.
Suomessa pellavaraiheinä on aiemmin kasvanut Pohjanmaan ja Kainuun korkeudelle asti pellavapeltojen rikkakasvina, mutta on hävinnyt kokonaan pelloilta. Viimeisimpinä vuosikymmeninä pellavaraiheinää on tavattu Suomessa hyvin harvinaisena satunnaistulokkaana.
Ranskan avoin tennisturnaus 2012

Vuoden 2012 Ranskan avoin tennisturnaus järjestettiin 27. toukokuuta – 11. kesäkuuta 2012 Pariisissa. Se oli kaikkiaan 111. Ranskan avoin tennisturnaus ja vuoden toinen Grand Slam -turnaus.
Miesten kaksinpeliturnauksen voitti Rafael Nadal jo ennätyksellisen seitsemännen kerran. Naisten puolella mestariksi selviytyi Marija Šarapova, joka voitti Ranskan avoimet ensimmäistä kertaa urallaan. Samalla hän nousi maailmanlistan ykköseksi.
Poisjäännit.
Turnauksesta jäivät pois miesten puolella Gaël Monfils polvivamman vuoksi, Mardy Fish väsymyksen vuoksi ja Kei Nishikori vatsalihasvamman takia. Robin Söderling ei osallistunut turnaukseen mononukleoosin takia. Naisten puolella turnauksen jättivät väliin loukkaantumisten vuoksi Andrea Petkovic ja Daniela Hantuchová. 11:nneksi sijoitettu Vera Zvonarjova puolestaan vetäytyi loukattuaan olkapäänsä.
Tapahtumia.
Yksi naisten voittajasuosikeista, Yhdysvaltain Serena Williams hävisi heti ensimmäisellä kierroksella ranskalaiselle Virginie Razzanolle. Ensimmäisen erän voittanut Williams johti toisessa erässä tie-breakia 5–1, mutta Razzano voitti toisen erän tie-breakilla 7–5. Kolmas, ratkaiseva erä meni Razzanon nimiin 6–3, viimeisen syöttövuoron kestäessä 24 minuuttia. Roger Federer nousi toisen kierroksen voitollaan eniten Grand Slam -turnauksissa otteluvoittoja ottaneeksi miespelaajaksi ohi Jimmy Connorsin. Federer saavutti 234:nnen voittonsa voitettuaan Adrian Ungurin neljässä erässä.
Vuoripöllönen

Vuoripöllönen ("Otus spilocephalus") on pöllöihin kuuluva lintu. Sitä tavataan Bangladeshissa, Bhutanissa, Kambodžassa, Kiinaissa, Intiassa, Indonesiassa, Laosissa, Malaesiassa, Myanmarissa, Nepalissa, Pakistanissa, Taiwanissa, Thaimaassa ja Vietnamissa.
Sen elinpiiriä ovat lauhkeat metsät, subtrooppiset ja trooppiset kosteat alavat ja vuoristometsät ja hävitetyt metsät. Se on paikoin yleinen.
Se painaa 87,5 grammaa. Sillä on hyvin korkea ääni, joka muistuttaa tutkan ääntä, ja sen silmät ovat lähes yhtä suuret kuin ihmisellä.
Tällä pöllösellä on seuraavat alalajit:
Tommy Wingels

Tommy Wingels (s. 12. huhtikuuta 1988) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan keskushyökkääjä, mutta pystyy tarvittaessa pelaamaan myös laitahyökkääjänä.
Ura.
Wingels pelasi ennen ammattilaisuraansa yhden kauden, 2006–2007, Cedar Rapids RoughRidersissa juniorisarja USHL:ssä ja kolme kautta, 2007–2010, ohiolaisen Miamin yliopiston joukkueessa RedHawksissa yliopistosarja CCHA:ssa. Hänet nimettiin NCAA:n Frozen Four -lopputurnauksen tähdistökentälliseen vuonna 2009 ja CCHA:n toiseen tähdistökentälliseen vuonna 2010, jona vuonna hänet myös palkittiin CCHA:n parhaan puolustavan hyökkääjän palkinnolla.
San Jose Sharks varasi Wingelsin NHL:ään numerolla 177 kuudennella kierroksella. Hän aloitti ammattilaisuransa vuonna 2010 ja pelasi kaudella 2010–2011 viisi NHL:n runkosarjaottelua, joista ensimmäisen 8. lokakuuta 2010, jolloin San Jose kohtasi Tukholmassa pelatussa ottelussa Columbus Blue Jacketsin. Suurimman osan kaudesta, 69 ottelua, hän vietti AHL:n Worcester Sharksissa. Wingels teki NHL-uransa ensimmäiset pisteet kaudella 2011–2012. Ensimmäinen maali syntyi 15. tammikuuta 2012 pelatussa ottelussa Chicago Blackhawksia vastaan. Hän pelasi kauden aikana lopulta 33 runkosarja- ja viisi pudotuspeliottelua NHL:ssä sekä 29 runkosarjaottelua AHL:ssä. 
Syksyllä 2012 alkaneen NHL:n työsulun ajan hän pelasi KooKoossa Suomen toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Mestiksessä. 
Wingels pelasi lopulta Sharksien joukkueessa seitsemällä kaudella 337 ottelua ja teki 51+71=122 pistettä ennen siirtoaan Ottawa Senatorsiin kesken kautta 2016-17. Hän keräsi loppukaudella joukkueessa tehot 2+2=4 ja pelasi 37 ottelua. Wingels teki heinäkuussa 2017 sopimuksen vapaana agenttina Chicagoon. Hän pelasi joukkueessa 57 ottelua tehoin 7+5=12. Boston Bruins hankki Wingelsin kevään 2018 siirtotakarajalla.
Taupō (tulivuori)

Taupō on tulivuori Uuden-Seelannin Pohjoissaarella. Sen keskellä on supertulivuoren kaldera, joka nykyään on Uuden-Seelannin suurin järvi Taupojärvi. Tulivuori on osa Taupōn vulkaanista aluetta. Tulivuori purkautui ensimmäisen kerran arviolta 300 000 vuotta sitten. Noin vuonna 180 sattunut purkaus, joka tunnetaan myös nimellä Hatepen purkaus, oli yksi suurimmista purkauksista mikä on kirjattu ylös. Purkaus oli arviolta luokkaa 7. Tämän jälkeen vuori ei ole purkautunut. Tulivuoren lähistöllä on kuumia lähteitä ja Horomatangin, Rotokawan ja Turangin hydrotermisesti aktiiviset alueet.
Montevideo (departementti)

Montevideo on yksi Uruguayn departementeista. Sen pääkaupunki on Montevideo. Departementin väkiluku on 1 292 347 ja pinta-ala 530 km². 
Viinialue.
Montevideon pohjoisten esikaupunkien ja Canelonesin kaupungin välillä sijaitsee Uruguayn tuottavimpia viinitarhoja.
Uruguayn yleisin rypäle Tannat on alueen viljellyin lajike. Alueella viljellään muitakin tunnettuja ranskalaisia rypäleitä. Chenin Blanc, Sauvignon Blanc, Chardonnay ja Pinot Blanc ovat valkoisista viinilajikkeista yleisimmät. Tannatin lisäksi alueella viljellään punaisista rypälelajikkeista myös Syrahia, Cabernet Francia ja Merlot'ta.
Hakimullah Mehsud

Hakimullah Mehsud, oik. Jamshed Mehsud (n. 1979 Bannu – 1. marraskuuta 2013 Dande Darpa Khel, Pohjois-Waziristan) oli pakistanilainen Taliban-johtaja. Hän oli vuodesta 2009 Tehrik-i-Taliban Pakistanin (TTP) eli Pakistanin Talibanin johtaja. Hänen edeltäjänsä tehtävässä oli Baitullah Mehsud, jonka kanssa hän ei ollut sukua. Yhdysvaltojen ulkoministeriö liitti Mehsudin ja TTP:n 1. syyskuuta terroristilistalle "Specially Designated Global Terrorist" ja lupasi viiden miljoonan dollarin palkkion vihjeistä, jotka johtaisivat hänen kiinni saamiseensa. Tehrik-i-Talibanin johtajana Mehsud oli tärkeä hahmo Luoteis-Pakistanin heimoalueen konfliktissa.
Alkuvuodesta 2012 oli liikkeellä väitteitä Mehsudin kuolemasta. Pakistanin turvallisuusviranomaiset väittivät hänen kuolleen Yhdysvaltojen miehittämättömässä lennokkihyökkäyksessä, Taliban kiisti tiedon. Mehsudin kuolemasta liikkui tietoja jo kahdesti aiemmin, elokuussa 2009 kolmen päivän välein. Marraskuussa 2013 Pakistanin Taliban ilmoitti johtajansa kuolleen Yhdysvaltain ohjusiskussa Luoteis-Pakistanissa.
Voimapari

Voimaparin muodostaa kaksi saman kappaleen eri kohtiin vaikuttavaa yhtä suurta, mutta vastakkais­suuntaista voimaa. Tällaiset voimat kumoavat toistensa vaikutuksen kappaleen massakeskipisteen kiihtymiseen, mutta niillä on momentti, jolla ne vaikuttavat kappaleen pyörimiseen. Jos kappale alku­tilanteessa on levossa, voimapari saa sen pyörimään, mutta ei siirtymään paikoiltaan.
Voimaparin momentti on suuruudeltaan yhtä suuri kuin kumpikin näistä voimista kerrottuna niiden vaikutus­suorien etäisyydellä:
 formula_1,
missä "F1" on toinen voimista, "p", ja "q" taas voimien vaikutus­suorien ja niitä vastaan kohtisuoran tason leikkaus­pisteiden paikkavektorit. Voimaparin voimille ei voida määrittää resultanttia.
Voimaparin muodostavat esimerkiksi ne voimat, joilla magneettikenttä vaikuttaa johdin­silmukassa tai käämissä kahteen johtimen osaan, joissa virta kulkee vastakkaisiin suuntiin. Niinpä magneetti­kenttä voi saada silmukan tai käämin pyörimään, mutta ei etenevään liikkeeseen. Tätä seikkaa hyödynnetään sähkö­moottoreissa.
Glen Garioch

Glen Garioch (skottia, äännetään paikallismurteella [ˈglɛn ˈge:ri], "glen geeri" ) on skottilainen viskitislaamo. Tislaamon perusti Thomas Simpson vuonna 1797, mutta ensimmäinen tislaamon itsensä pullottama Glen Garioch single malt -viski tuotiin markkinoille vasta vuonna 1972.
Eräs näistä sekoittajista oli aberdeenilainen William Sanderson, joka tutustui Glen Gariochiin sen ollessa leithiläisten sekoittajien yhteisyrityksen omistuksessa. Vuonna 1886 Sanderson osti puolet tislaamosta itselleen, ja vuoteen 1921 mennessä hänen poikansa johtama sijoittajaryhmä oli saanut täyden määräysvallan yhtiössä. Tämän jälkeen useaan otteeseen omistajaa vaihtanut ja pitkiä aikoja suljettuna ollut Glen Garioch on nykyään osa Morrison Bowmorea. Yhtiö pullottaa suurimman osan tislaamon rajoitetusta tuotannosta single malt -viskinä, jonka ikämerkintä on 8–21 vuotta.
USS Perkins (DD-877)

USS Perkins (runkonumero DD-877) oli Yhdysvaltain laivaston Gearing-luokan hävittäjä.
Valmistus.
Alus tilattiin Consolidated Steel Corporationilta Orangesta Texasista, missä köli laskettiin 19. kesäkuuta 1944. Alus laskettiin vesille 7. joulukuuta 1944 kumminaan Isabel Weld Perkins ja otettiin palvelukseen 4. huhtikuuta 1945 ensimmäisenä päällikkönään T. M. Fleck.
Argentiinan laivasto.
"Perkins" siirrettiin 15. tammikuuta 1973 Argentiinalle, joka liitti sen samana päivänä laivastoonsa nimellä "ARA Comodoro Py" (runkonumero D-27). Alus osallistui Falklandin sotaan. Se poistettiin alusluettelosta 1984.
Santa Cruz -luokan sukellusvene "ARA Santa Cruz" upotti aluksen 15. kesäkuuta 1987 torpedoimalla.
Kazakstanin parlamenttivaalit 2007

Kazakstanin parlamenttivaalit 2007 järjestettiin Kazakstanissa 18. elokuuta 2007. Vaalit olivat voitto presidentti Nursultan Nazarbajevin Nur Otan -puolueelle, joka ensimmäistä kertaa itsenäisen Kazakstanin historiassa saavutti vaaleissa kaikki alahuoneen 98 paikkaa. Mikään muu puolue ei ylittänyt 7% äänikynnystä. Vaalien virallinen äänestysprosentti oli 68,4 %.
Presidentti Nursultan Nazarbajev muutti keväällä 2007 maan perustuslakia, jotta vaalit voitaisiin pitää ennenaikaisesti. Samalla poistettiin myös presidentin virkakausien rajoitukset.
Tjosovski

Tjosovski () on taajama ja kaupunkikunta Novgorodin alueen Novgorodin piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Tjosovskojen ja Netylskojen suoalueiden keskellä 51 kilometriä Novgorodista luoteeseen. Kunnassa on 860 asukasta (vuonna 2012).
Maantiede ja asutus.
Tjosovskin kunnan pinta-ala on 137,4 neliökilometriä. Se rajoittuu koillisessa ja idässä Novgorodin piirin Tjosovo-Netylskin kuntaan, etelässä Batetskin piiriin ja lännessä Leningradin alueeseen. Pinta-alasta 54,3 % on maatalousmaata, 15,3 % metsää ja 5,5 % vesialuetta. 
Keskustaajaman lisäksi kuntaan kuuluu Zabolotjen kylä, jossa vuonna 2009 oli kolme asukasta.
Historia.
Paikkakunta on saanut alkunsa 1940-luvun lopulla perustetun turvetuotantoyrityksen työläisasutuksesta Tjosovo-2. Vuonna 1959 se sai kaupunkimaisen taajaman statuksen ja nimen Tjosovski. Enimmillään siellä oli yli 4 000 asukasta.
Polttoturpeen tuotanto loppui Neuvostoliiton hajottua. Kaupunkimaisen taajaman asemasta luovuttiin vuonna 2009.
Liikenne, talous ja palvelut.
Tjosovskista on maantieyhteys Novgorodin ja Lugan väliselle maantielle. Paikallisista elinkeinoista tärkeimpiä ovat julkiset palvelut ja hallinto. Puolet työvoimasta työskentelee kunnan ulkopuolella. Palveluihin kuuluvat lastentarha, keskikoulu, kulttuuritalo, kirjasto, pieni poliklinikka, yleinen sauna, posti ja pankki.
Hollisterin mellakka

Hollisterin mellakka oli American Motorcyclist Associationin "Gypsy tour" -ajoissa vuonna 1947 tapahtunut välikohtaus, joka kesti noin 40 tuntia.
Tapahtumien kulku.
Yhdysvaltain moottoripyöräharrastajien keskusliitto AMA järjesti Yhdysvaltain itsenäisyyspäivänä 4. heinäkuuta 1947 suuren ajotapahtuman Hollisterissa, Kaliforniassa. Noin 4 500 asukkaan Hollisteriin tuli 4 000 motoristia. Ajoihin osallistui myös sotaveteraaniryhmä, jonka nimi oli "The Pissed Off Bastards of Bloomington", "P.O.B.O.B." eli lyhyesti "P.O.B". Ryhmää johti Otto Friendl. Muita osallistujia olivat muun muassa "Market Street Commandos" ja "Boozefighters". Väkijoukko rikkoi Hollisterin keskustan katuun kaljapulloja, ja motoristit pitivät pääkadulla nopeuskilpailuja. Juovuksissa olevat nahkatakkiset, farkkuhousuiset motoristit ajelivat ympäri kaupunkia holtittomasti ja jopa ravintoloiden ovista sisään. Motoristeja loukkaantui kaatumisissa ja törmäyksissä. Varsinaisen mellakan käynnistivät Boozefighters. Syntyi joukkotappelu, humalaiset rähinöijät yritettiin vapauttaa väkivalloin, kaupungin seitsenhenkinen poliisi menetti tilanteen hallinnan ja osavaltion liikkuva poliisi tuli apuun. 40 tuntia kestäneessä riehunnassa loukkaantui 60, joista kolme vakavasti. 50 pidätettiin, pääosin rauhan häiritsemisestä, ja suurin osa häiriöteoista oli Boozefighters-moottoripyöräkerhon tekemisiä. Noin 20 poliisin joukko sai tilanteen hallintaansa 5. heinäkuuta 1947 mennessä. Rangaistusten kovuus vaihteli 25 dollarin liikennesakosta kolmen kuukauden vankilatuomioihin.
Mellakan jälkeisiä tapahtumia.
Life-lehti julkaisi kuuluisaksi tulleen kuvan juopuneesta motoristista, mikä ei kuitenkaan ollut koko totuus tapahtumista. Hollisterin tyyppinen tapahtuma toistui pari kuukautta myöhemmin Riversiden kaupungissa.
AMA:n silloisen pääsihteerin väitetään tapahtuman jälkeen sanoneen, että prosentti moottoripyöräilijöistä oli huligaaneja, mutta sitä on mahdoton todistaa. Joka tapauksessa Riversiden sheriffi kutsui häiritseviä motoristeja lainsuojattomiksi.
Mellakka populaarikulttuurissa.
Hollisterin ja Riversiden tapahtumat olivat innoituksena elokuvalle "Hurjapäät", joka sai ensi-iltansa vuonna 1953.
P. S. Vuoristo

Paavo Sakari Vuoristo (sukunimi aik. Friberg) (6. kesäkuuta 1869 Kankaanpää – 24. toukokuuta 1946 Kajaani) oli suomalainen seminaarinlehtori, kansakoulutarkastaja, oppikirjojen tekijä ja näytelmäkirjailija.
Henkilöhistoria.
Vuoriston vanhemmat olivat nimismies Karl Arvid Friberg ja Fanny Adelaide Boijer. Hän pääsi ylioppilaaksi Suomalaisesta normaalilyseosta 1889 ja opiskeli Helsingin yliopistossa valmistuen filosofian kandidaatiksi 1891. Vuoristo toimi opettajana oppikouluissa ja opettajaseminaareissa. Viimeksi hän oli Kajaanin seminaarin äidinkielen lehtori ja varajohtaja 1902–1936 sekä Kajaanin kansakoulujen tarkastaja 1921–1936. Vuoristo oli naimisissa kaksi kertaa, ensin 1893–1932 Johanna Ingeborg Hanna Wallinin (k. 1932) kanssa. Heillä oli kahdeksan lasta, joista yksi oli metsäteknologian professori Ilmari Vuoristo. Vuodesta 1934 Vuoriston puoliso oli Tyra Kärjenkoski.
Kirjallinen tuotanto.
Vuoristo kirjoitti kansakoulun äidinkielen kielioppeja ja työkirjoja sekä lisäksi lastennäytelmiä:
Japaninlaikkuköynnös

Japaninlaikkuköynnös ("Actinidia arguta") laikkuköynnösten sukuun kuuluva monivuotinen köynnöskasvi.
Kuvaus.
Japaninlaikkuköynnös kasvaa 2–4 metriä pitkäksi. Nuoret varret ovat melkein kaljuja. Lehtiruoti on 2–8 cm pitkä ja usein punertava. Lehtilapa on 6–10 cm, tummanvihreä, kiiltävä ja muodoltaan leveän puikea ja pyöreä- tai joskus herttatyvinen. Laita on säännöttömästi pieni- ja terävähampainen. Kukinnossa on 1–10 kukkaa. Kukat ovat 1,8 cm leveitä ja teriö on vihertävän valkoinen. Ponnet ovat tummanpunaisia. Hedelmä on kahden senttimetrin pituinen vihertävänkeltainen marja.
Levinneisyys ja kasvupaikat.
Japaninlaikkuköynnös kasvaa luontaisesti Japanissa, Koreassa, Kiinan koillisosissa ja Venäjän Siperian kaakkoisosissa. Kasvupaikkoja ovat runsasravinteiset, tuoreet havu- ja sekametsät varsinkin jokilaaksoissa ja puronvarsissa.
Käyttö.
Japaninlaikkuköynnöstä voidaan kasvattaa koristekasvina tukeen nojaavana tai siihen kiertyvänä köynnöksenä tai rentona suojapensaana. Kasvi tuottaa pieniä, kiivihedelmän tapaisia hedelmiä, jotka ovat syötäviä ja erittäin C-vitamiinipitoisia. Koska laikkuköynnökset ovat kaksikotisia, hedelmiä tuottamaan tarvitaan sekä emi- että hedekasvi.
Suomessa japaninlaikkuköynnöstä ei ole pidetty kestävänä aivan maan eteläisimpiä osia lukuun ottamatta.
Lyyli Vihervaara

Lyyli Vihervaara (sukunimi vuoteen 1906 "Grönberg"; 3. kesäkuuta 1888 Helsingin pitäjä – 18. tammikuuta 1958) oli suomalainen lyseon lehtori, kirjailija ja kirjallisuuden suomentaja.
Vihervaaran vanhemmat olivat vanginvartija Gustaf Adolf Grönberg ja Matilda Tolppa. Hän pääsi ylioppilaaksi 1909 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1917 ja maisteriksi 1918. Vihervaara teki opintomatkoja Englantiin 1914, 1925, 1932, 1937 ja 1939 sekä Italiaan 1928 ja 1935. Hän toimi Helsingin suomalaisen tyttökoulun (myöhemmin tyttölyseon) suomen- ja englanninkielen opettajana 1918–1926 ja Helsingin tyttönormaalilyseossa suomen- ja englanninkielen nuorempana lehtorina vuodesta 1926 alkaen ja opettajakandidaattien ohjaajana englanninkielessä 1931–1934. Vihervaara toimi myös Yleisradion englanninkielen opettajana 1926–1930.
Svart Records

Svart Records (virallisesti "Oy Svart Musik Ab") on vuonna 2009 Turussa perustettu vinyylien julkaisuun keskittyvä riippumaton levy-yhtiö.
Svart Recordsin pääasiallisiin tyylilajeihin kuuluvat muun muassa black metal, death metal, doom metal ja punk, ja se julkaisee sekä kotimaisia että ulkomaisia artisteja. 
Svart on myös tuonut ulkomaisia artisteja esiintymään Suomeen. Svart Records on ollut mukana järjestämässä konsertteja muun muassa artisteille Diamanda Galas ja Current 93.
Ilmari Lahti

Veikko Ilmari Lahti (12. marraskuuta 1907 Mikkeli – 30. lokakuuta 1964) oli suomalainen filosofian tohtori, kirjailija, suomentaja ja oppikirjojen laatija. 
Ilmari Lahti toimi vuodesta 1949 Turun yliopiston romaanisen kielitieteen dosenttina.
Ilmari Lahti kirjoitti ranskan ja saksan kielen oppikirjoja sekä yhden romaanin. Hän suomensi myös muun muassa Boccaccion Decameronen yhdessä Vilho Hokkasen kanssa.
USS Borie (DD-704)

USS Borie (runkonumero DD-704) oli Yhdysvaltain laivaston Allen M. Sumner -luokan hävittäjä.
Valmistus.
Alus tilattiin Federal Shipbuilding and Drydock Companyltä Kearnystä New Jerseystä, missä köli laskettiin 29. helmikuuta 1944. Alus laskettiin vesille 4. heinäkuuta kumminaan rouva Albert Nalle ja otettiin palvelukseen 21. syyskuuta ensimmäisenä päällikkönään N. Adair junior.
Palvelus.
Alus liitettiin Yhdysvaltain Tyynenmeren laivastoon ja saapui Pearl Harboriin 4. tammikuuta 1945. Alus osallistui 24. tammikuuta Iwo Jiman tulitukeen sekä maihinnousuun 19.–23. tammikuuta. Liityttyään Task Force 38:aan alus osallistui Tokioon suunnattuihin iskuihin 16.–17. ja 25. helmikuuta, Okinawalle tehtyyn iskuun 1. maaliskuuta sekä Okinawan miehitykseen tähdänneisiin iskuihin 17. maaliskuuta – 14. toukokuuta. Alus osallistui taisteluosastonsa mukana Japanin kotisaarille tehtyihin iskuihin 9. heinäkuuta alkaen 9. elokuuta saakka, jolloin japanilainen itsemurhalentäjä osui koneineen aluksen kansirakenteisiin maston ja viiden tuuman tykkien tulenjohtotornin väliin. Alus kärsi merkittäviä vaurioita ja sen miehistöstä sai surmansa 48 ja 66 haavoittui.
Vaurioitunut alus palasi Saipanille ja tilapäiskorjauksia varten edelleen Pearl Harboriin. Alus vastaanotettiin 10. syyskuuta varsinaisia korjauksia varten kuivatelakalle Hunter's Pointissa Kaliforniassa, mistä se vapautui 20. marraskuuta. Alus lähti 4. helmikuuta 1946 San Diegosta Yhdysvaltain Atlantin laivastoon, missä se oli lukuun ottamatta yhtä palvelusrupeamaa Koreassa 6. syyskuuta 1950 – 9. kesäkuuta 1951 Task Force 77:ssä. Alus osallistui Hungnamin evakuointiin.
Alus osallistui viiteen partiomatkaan Euroopassa ja Välimerellä. Viimeisen matkansa 28. heinäkuuta – 4. joulukuuta 1956 aikana alus osallistui Yhdysvaltain kansalaisten ja Yhdistyneiden kansakuntien avustushenkilöstön evakuointiin Haifasta ja Gazasta.
ARA Hipólito Bouchard.
Alus myytiin 1. heinäkuuta 1972 Argentiinalle, joka liitti sen samana päivänä laivastoonsa nimellä "ARA Hipólito Bouchard". Alus osallistui Falklandin sotaan, jossa se saattoi muun muassa risteilijä "ARA General Belgranoa" kohtalokkaalla matkalla. Alus poistettiin alusluettelosta 1984 ja myytiin romutettavaksi vielä samana vuonna.
Tee työ ja opi pelaamaan

Tee työ ja opi pelaamaan on vuonna 1936 valmistunut suomalainen komediaelokuva, jonka on ohjannut Kalle Kaarna. Elokuva perustuu Tiituksen samannimiseen humoristiseen romaaniin vuodelta 1915. Elokuva kuvattiin kokonaisuudessaan elokuun 1936 aikana Heinolassa.
Elokuvan ensi-ilta oli 25. lokakuuta 1936 Helsingissä, Lahdessa, Tampereella, Turussa ja Viipurissa, mutta sen yleisömenestys oli heikko. Elokuva tuhoutui Adams Filmin tulipalossa 1959, ja siitä on säilynyt vain noin kahden minuutin mittainen pätkä.
Juoni.
Kirjailijana esiintyvä onnenonkija Kauno Tuulonen saapuu erääseen suomalaiseen pikkukaupunkiin mennäkseen naimisiin varakkaan kauppiaan Kurosen tyttären kanssa. Samaan aikaan kauppa-apulainen Kalle Kannas yrittää kosia vaskiseppä Grönbergin tytärtä, mutta saa äkkilähdön tytön isältä. Lopulta sotkuiset romanssit kuitenkin selviävät onnellisesti lukuun ottamatta Kauno Tuulosen hankkeita, jotka saavat nolon lopun.
Saijanjoki

Saijanjoki () on Vuoksen sivujoki Leningradin alueella Venäjällä. Sen pituus on 50 kilometriä ja valuma-alueen laajuus 460 neliökilometriä.
Joki saa alkunsa Lempaalan mäiltä ja laskee Vuokseen Kiviniemen lähistöllä. Sen sivujokia ovat Tungelmajoki, Valkoja (Belaja) ja Petäjoki (Petrovka). Saijanjoen yläjuoksu toimi vuoden 1323 Pähkinäsaaren rauhasta lähtien Ruotsin ja Novgorodin sekä myöhemmin Suomen ja Venäjän rajajokena.
Etelänsormihirssi

Etelänsormihirssi ("Eleusine indica") on yksivuotinen heinäkasveihin kuuluva viljalaji, joka on kotoisin tropiikista, todennäköisimmin Itä-Afrikan ylänkömailta. Se kasvaa 20–50 senttimetriä korkeaksi. Etelänsormihirssin lehtilavat ovat kaljut ja kouruiset. Kukintona on sormimaisesti haarova kerrannaistähkä, jossa on 2–15 yksittäistä tähkää. Tähkylät ovat litteitä, 3,5–8 millimetriä pitkiä ja 3–9-kukkaisia.
Sormihirssiä viljellään pääasiassa Afrikassa ja Intiassa, ja sitä käytetään ravintona muiden hirssien tavoin. Sitä käytetään myös arrakin valmistukseen. Sormi­hirssin jyviä voidaan säilyttää katovuosien varalta poikkeuksellisen pitkään, jopa kymmenen vuotta niiden pilaantumatta ja ilman kova­kuoriaisten aiheuttamia tuhoja.
Tungelmajoki

Tungelmajoki () on Vuoksen vesistöön kuuluvan Saijanjoen sivujoki Leningradin alueella Venäjällä. Sen pituus on 13 kilometriä.
Joki saa alkunsa Raasulin (ven. Orehovo) rautatieaseman lounaispuolelta. Se virtaa länteen yhtyen Saijanjokeen entisen Lipolan (Kotovo) kylän luona. Talvisotaan saakka Tungelmajoki toimi Suomen ja Venäjän rajajokena. Nykyään sitä pitkin kulkee Käkisalmen ja Seuloskoin piirin raja. Luonnontilaisena säilynyt jokilaakso on rauhoitusalue ja pietarilaisten suosima retkeilykohde.
Viljahirssi

Viljahirssi ("Panicum miliaceum") on ympäri maailman viljelty ravinteikas viljalaji. Tavallisesti viljahirssistä puhutaan hirssinä, ja tätä nimitystä käytetäänkin myös monista muista samantapaisista viljoista.
Viljahirssin viljelys on toden­näköisesti saanut alkunsa Keski-Aasiasta Intiaan ulottuvalla alueella tai mahdollisesti Kiinassa. Nykyäänkin sitä viljellään eniten Aasiassa, varsinkin Intiassa ja Kiinassa. Myös Keski- ja Itä-Euroopassa sitä on viljelty jo yli 6 000 vuotta sitten. Keskiajalla sitä viljeltiin yleisesti Etelä-Ruotsia myöten ja ilmeisesti jopa Karjalan­kannaksella. Vielä 1800-luvulla sitä viljeltiin muun muassa Saksassa, mutta nykyään sen viljelys Euroopassa rajoittuu itäisimpiin maihin, varsinkin Ukrainaan, jossa yhä on laajoja hirssi­peltoja. Hirssin viljelyä on sittemmin kokeiltu vuonna 2011 myös Suomessa "EU Manner-Suomen maaseudun kehittämisohjelman" rahoittamassa tutkimusohjelmassa menestyksekkäin tuloksin.
Viljahirssi on harvinaisen hyvin sopeutunut huonoonkin maaperään, kuivuuteen ja kuumuuteen. Viljahirssi kuuluu C4-kasveihin. Se tuottaa parhaimmillaan sadon jo kahden tai kolmen kuukauden kuluttua kylvöstä.
Hirssistä tehdään puuroa ja jauhoa, jolla keliakiaa sairastavat voivat korvata vehnän leivonnassa. Viljahirssin siemenet ovat gluteenittomia. Hirssiä käytetään myös riisin tapaan keitettynä lisukkeena. Suomessa hirssi nimellä "hersryynit" tai "prossa" on perinteisesti kuulunut karjalaiseen ruoka­kulttuuriin.
Mies Marseillesta

Mies Marseillesta on vuonna 1937 valmistunut suomalainen komediaelokuva, jonka on ohjannut Tapio Ilomäki. Se perustuu Simo Penttilän samannimiseen seikkailufarssiin vuodelta 1936. Elokuva kuvattiin Jäger-Filmin uudella studiolla Haagassa.
Penttilän kolminäytöksisen näytelmän kantaesitys oli Helsingin Kansanteatterissa 2. lokakuuta 1936. Osa näyttelijöistä oli mukana myös elokuvaversiossa. "Mies Marseillesta" oli Tapio Ilomäen ainoa käsikirjoitus- ja ohjaustyö.
Elokuvan ensi-ilta oli 27. maaliskuuta 1937 Helsingissä Astor- ja Rea-teattereissa sekä useissa maaseutukaupungeissa. Sen yleisömenestys oli kehno, ja kriitikot pitivät sitä enimmäkseen ”elokuvattuna teatterina”. Elokuvasta ei ole tiedossa säilynyttä materiaalia.
Juoni.
Tekniikan ylioppilas Petteri ja kapteeni evp. Jere Renkonen saapuvat Terijoelle arkkitehti Matti Marraksen vieraiksi tämän vuokraamaan huvilaan. Kesken kaiken paikalle saapuu huvilan omistaja, venäläinen emigranttiruhtinas Asatiánts sisarentyttärensä Darjan kanssa. Petteri saa salakuuntelun avulla selville, että ruhtinas odottaa huvilaan ”miestä Marseillesta”. Tämän on määrä viedä salin suureen kaappiin kätketty salainen paperi rajan yli Moskovaan. Paperi sisältää tiedon ruhtinaan sukukalleuksien piilopaikasta.
Illan kuluessa selviää, että huvilaa on käytetty vakoiluliikenteen etappina ja kaapista on haettu papereita säännöllisin väliajoin. Lopulta paikalle saapuu myös ”mies Marseillesta”, joka osoittautuu kenraali Velikoviksi. Velikov aikoo kaapista saadun asiakirjan avulla todistaa uskollisuutensa uusille neuvostoisännilleen. Rangaistukseksi hänet lähetetään rajan yli ilman papereita. Oikea salainen paperikin löytyy, ja ruhtinas Asatiánts saa selville sukunsa aarteen kätköpaikan.
Nuorena nukkunut (vuoden 1937 elokuva)

Nuorena nukkunut on Teuvo Tulion ohjaama elokuva vuodelta 1937. Yrjö Kivimiehen käsikirjoitus perustuu Frans Emil Sillanpään romaaniin "Nuorena nukkunut" (1931). 
Taustaa.
"Nuorena nukkunut" on Sillanpään romaaneista ensimmäinen, josta on tehty elokuva. Myöhemmin elokuvaksi muokattiin kaikki muutkin romaanit. Tulio teki elokuvasta myös ruotsinkielisen version, joka myytiin Ruotsiin. Elokuvan musiikin kokosi Kauko Ero kansanlaulujen sävelmistä.
Kivimies jätti käsikirjoituksesta pois sodan ja Siljan isän, joista varsinkin sota on alkuteoksessa ja Juha Nevalaisen käsikirjoittamassa Witikan ohjauksessa keskeinen.
Regina Linnanheimon sisar Rakel Leino (Linnanheimo) näyttelee sivuosaa professorin tyttärenä ja toimi myös maskeeraajana. Armaksen ja professorin osien esittäjät ovat salanimellä esiintyviä amatöörejä, Kille Oksanen tuolloin vielä urheilijana paremmin tunnettu harrastajanäyttelijä, Otso Pera (mahdollisesti Bergman) oli tarjoilija.
Valtion filmitarkastamo hyväksyi elokuvan ensin ilman sensurointeja, mutta tuli kolmen viikon kuluttua tulokseen että rakkauskohtaus tallinylisillä ja saunakohtaus on karsittava.
Elokuvan esityskopiot tuhoutuivat Adams Filmin tulipalossa vuonna 1959, ja Kavan kokoelmista puuttuu myös elokuvan käsikirjoitus. Tammikuussa 2015 Ranskan elokuva-arkiston Cinémathèque françaisen kokoelmista löydettiin elokuvan esityskopion osa 3/5, joka on noin 20 minuutin mittainen.
Arviot.
Elokuva sai aikalaisarvioissa yleisesti kiitosta. Veikko Sirviö ("Ilta-Sanomat") pahoittelee ensin, ettei elokuva kykene täysin välittämään alkutekstiä, mutta huomauttaa sitten: ""Nuorena nukkunut" on filmikertomuksenakin kuitenkin saavutus, joka antaa kaikille kotimaisen elokuvan ystäville syytä iloon: suomalaisen filmitaiteen taival näyttää ratkaisevasti käyvän täyttymystään kohti." Arvo Ääri ("Helsingin Sanomat") kirjoittaa: "Tuliolle on annettava avoin tunnustus taiteellisesta lyyrillisyydestä". Kriittisiäkin arvioita aikalaislehdissä on: "[Kuvaaja Erik Blombergin ansiota] on suuressa määrin se, että [elo]kuva on näinkin nautittava."
Vuonna 1961 Aarne Laurila tyrmää "Projektio"-lehdessä (1/1961) Tulion elokuvan täysin: "Teuvo Tulio [on tehnyt kirjasta] tyrmistyttävän elokuvan. Tai ei hän sitä oikeastaan Sillanpään hienosta runoelmasta tehnyt, kirjailijan aineksia on väärentämättöminä vain lyhyt tekijän allekirjoittama johdantolause. Ei riittänyt juonen mullertaminen (isä pudotettiin pois eikä sodasta puhuttu mitään), vaan vastenmielisintä oli alituinen kaunistelu ja valehtelu."
Kuin uni ja varjo

Kuin uni ja varjo on Toivo Särkän ja Yrjö Nortan ohjaama elokuva, joka on valmistunut vuonna 1937. Elokuva perustuu Eino Railon samannimiseen romaaniin vuodelta 1935, joka on kirjailija Railon omakohtaisten kokemuksien muisteloa. 
Railon romaani oli menestys ja ehti jo nopeasti neljänteen painokseen. Sen tapahtumien ajankohta on vuosi 1904, mutta elokuvassa ne on siirretty 1930-luvulle. Elokuvan nimi on vanhan herännäisvirren säkeestä "Mun elon' kuin warjo ja uni tääll'". Nykyisessä virsikirjassa säe kuuluu virteen 622 "Minä vaivainen oon, mato, matkamies maan".
Juoni.
Ylioppilas Yrjö saapuu maanmittaustöihin Pohjanmaan körttiläisseudulle ja asettuu asumaan Ylitalon taloon. Talon leski-isännällä on kaksi tytärtä, uskovainen Johanna ja lapsesta saakka rampana elänyt Eliina. Yrjö rakastuu Eliinaan, ja Johannaa kosiskelevat samaan aikaan Talvitien talon isäntä Juho ja Huhdan Akseli.
Arviot.
Aikalaisarvioissa elokuva saa niin kiitosta kuin moitettakin. Myönteisesti arvioidaan vakavan aiheen käsittely onnistuneesti ja todetaan, ettei suomalainen elokuva ole enää vain puskateatteria. Juonen hajanaisuus kuitenkin saa moitteita.
Muuan myöhempi kriitikko luonnehtii tarinaa pateettiseksi ja hurmoshengen sävyttämäksi, ohjausta leimaa kokonaisuutena teatterimainen tulkinta, mutta pitää sitä kuitenkin kiinnostavana körttitapojen analyysina. Kosijoita saavia talontyttäriä, toinen rampa, toinen herätyksen saanut, näyttelevät Ansa Ikonen ja Ester Toivonen.
Leukakalat

Leukakalat (Opistognathidae) on luikerokaloihin kuuluva kalaheimo. Heimon lajeja tavataan lämpimistä valtameristä.
Lajit ja anatomia.
Leukakalojen heimoon kuuluu noin 60 lajia 3–4 suvussa. Ne ovat pienikokoisia, suurimmat lajit kasvavat noin 19 cm:n pituisiksi ja yleensä kalat jäävät alle 10 cm:n mittaisiksi. Ulkomuodoltaan ne muistuttavat melko paljon tokkoja. Leukakalat ovat pitkulaisia, niiden pää, silmät, suu ja leuat ovat hyvin kookkaat. Selkäeviä on yksi ja se on hyvin pitkä ja myös peräevä on pitkä. Pyrstöevä on kaloilla pyöreähkö tai viuhkan muotoinen. Suomut ovat pienikokoisia ja useimmilla lajeilla puuttuvat päästä. Leukakalat ovat väriltään useimmiten ruskean kirjavia, mutta eräät aljeista ovat hyvin värikkäitä. 
Levinneisyys ja elintavat.
Leukakalalajeja tavataan trooppisista ja subtrooppisista vesistä läntiseltä Atlantilta, Intian valtamerestä ja Tyynestämerestä. Ne elävät hiekkaisilla ja mutaisilla pohjilla lähellä koralliriuttoja matalasta vedestä aina 200 metrin syvyyteen. Useat lajit elävät pieninä ryhminä kaivautuneena pohjaan tekemiinsä käytäviin. Leukakalojen ravintoa ovat pienet selkärangattomat eläimet. Leukakalakoiraat hautovat mätimunia suussaan.
Toisinaan leukaloja saadaan sivusaaliina kalastettaessa muita kaloja ja ne ovat ruokakaloina hyvänmakuisia. Lajeista erityisesti sinileukakalaa ("Opistognathus aurifrons") pidetään merivesiakvaarioissa ja muita akvaarioissa pidettyjä lajeja ovat esimerkiksi kitaleukakala ("Opistognathus macrognathos"), safiirileukakala ("Opistognathus rosenblatti") ja hämyleukakala ("Opistognathus whitehursti").
Racibórz

Racibórz (, ) on kaupunki Etelä-Puolassa Sleesian voivodikunnassa. Vuonna 2009 kaupungissa oli 56 484 asukasta, ja noin vuosikymmen myöhemmin 2020 väkiluku oli laskenut 54 739 asukkaaseen.