tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Räisälän Pamaus

Räisälän Pamaus on Räisälän pitäjässä ja sittemmin Kokemäellä toiminut urheiluseura. Seura perustettiin 23. elokuuta 1908 Räisälän kansanopistolla. Sotien jälkeen seura jatkoi toimintaansa Kokemäellä jossa se rekisteröitiin 24.10.1960 nimellä V &amp; U-seura Räisälän Pamaus R.Y. Nykyisin yhdistys toimii paljon yhteistyössä Tuomaalan kyläyhdistyksen kanssa. 
Pamaus oli SVUL:n Viipurin piirin johtavia seuroja ennen kansalaissotaa. Vuonna 1917 siinä oli jäseniä 121 ja se oli piirin kahdeksanneksi suurin seura. Seuran lajeja olivat hiihto, yleisurheilu, paini, jalkapallo, pesäpallo, pyöräily ja vähän ennen talvisotaa mukaan tullut nyrkkeily. Myös luistelua yritettiin harjoittaa.
Kymmenottelija Seppo Suutari aloitti uransa Pamauksessa sen Satakunnassa toiminnan aikana. Suutari osallistui Rooman olympiakisoihin, joissa sijoittui kahdenneksitoista. Tuolloin hän tosin edusti jo Kokemäen Kova-Väki -seuraa.
Puoliso

Puoliso on termi, joka tarkoittaa aviopuolisoa, miestä tai vaimoa. Termi on laajentunut käsittämään myös avopuolisoa ja sanan merkityksen laajeneminen on otettu huomioon myös Suomen kielen perussanakirjassa vuonna 1992. Termiä käytetään myös laajemmassa merkityksessä, joskaan ei säädösterminä, avopuolisoista ja samaa sukupuolta olevien parien parisuhteen osapuolista.
Parisuhteen muoto voi Suomen lainsäädännössä vaikuttaa puolisoiden keskinäisiin velvollisuuksiin toisiaan kohtaan sekä oikeuksiin suhteessa viranomaisiin. Avioliitossa olevilla puolisoilla on Suomessa velvollisuus elättää toisiaan, kun taas avopuolisoilla ei kyseistä velvollisuutta pääsääntöisesti ole. Työmarkkina- ja toimeentulotukea haettaessa puolestaan avopuolisoiden ja aviopuolisoiden tulot vaikuttavat tuen saamiseen samalla tavoin. Rekisteröidyssä parisuhteessa eläviä puolisoita koskee pääsääntöisesti samanlainen lainsäädäntö kuin aviopuolisoita. Avioeroa voi hakea toinen puoliso yksin tai puolisot yhdessä. Avoliiton purkautuessa puolisoilla voi olla oikeus viranomaisapuun yhteisen omaisuuden jakamiseksi, mikäli pariskunta on asunut yhdessä vähintään viisi vuotta tai puolisoilla on yhteisiä lapsia.
Puoliso-käsite Suomen avioliittolaissa ja rekisteröidyissä parisuhteissa.
Suomen avioliittolaki käyttää avioliiton solmineista osapuolista nimitystä puoliso. Lain mukaan puolisot ovat muun muassa keskenään yhdenvertaiset ja heidän tulee osoittaa keskinäistä luottamusta sekä toimia yhteisesti perheen hyväksi. Puolisoilla on myös oikeus päättää itse osallistumisestaan ansiotyöhön sekä toimintaan perheensä ulkopuolella. Avioliittolaki käyttää kihlautuneen pariskunnan osapuolesta nimitystä "kihlakumppani". 
Puoliso-käsite verotuksessa.
Suomen verohallinnon mukaan puolisoilla "tarkoitetaan verotuksessa henkilöitä, jotka ennen verovuoden päättymistä ovat solmineet avioliiton". Rekisteröidyssä parisuhteessa elävät samaa sukupuolta olevat henkilöt rinnastetaan puolisoihin Suomen verotuksessa ja säännöksiä sovelletaan myös avioliitonomaisissa olosuhteissa yhteisessä taloudessa eläviin henkilöihin, mikäli he ovat "aikaisemmin olleet keskenään avioliitossa tai rekisteröidyssä parisuhteessa tai jos heillä on tai on ollut yhteinen lapsi." Mikäli aviopuolisot ovat asuneet erillään verovuoden ajan tai muuttaneet sen aikana pysyvästi erilleen ja se johtuu yhteiselämän lopettamisesta, ei verotuksessa sovelleta enää puolisoita koskevia säännöksiä. Puolisoita koskevia säännöksiä voidaan kuitenkin soveltaa, mikäli perheellä on useampi asunto tai puolisot vain työskentelevät eri paikkakunnilla. Mikäli toinen puolisoista ei ole yleisesti verovelvollinen, ei verotuksessa sovelleta myöskään puolisoita koskevia säännöksiä.
Puoliso-käsite maahanmuutossa.
Maahanmuuttoviraston mukaan Suomen kansalaisen tai Suomessa oleskeluluvan jo omaavan henkilön puolisoksi oleskelulupaa ulkomailta Suomeen haettaessa luetaan henkilö, joka on Suomen kansalaisen tai oleskeluluvan haltijan aviopuoliso, samaa sukupuolta oleva rekisteröity kumppani tai avopuoliso, joka on elänyt henkilön kanssa avioliitonomaisessa suhteessa yhdessä vähintään kaksi vuotta tai heillä on yhteisessä huollossa oleva lapsi.
Koisjärven koulu

Koisjärven koulu on kyläkoulu Koisjärven kylässä Lohjalla. Koulu on perustettu 1903. 
Koulua uhkasi lakkautus vuonna 2009, mutta silloin se sai jatkaa. Vuonna 2014 Lohjan kaupunginvaltuusto päätti lakkauttaa koulun.
Koulussa oli lukuvuonna 2011–2012 oppilaita 27, syyskuussa 2013 oppilaita oli 18.
Bhagavata Purana

Bhagavata Purana (Srimad-bhagavatam) on alkuperältään sanskritinkielinen uskonnollinen hindulainen kirjoitus. Bhagavata Purana on Intian tunnetuimpia uskonnollisia kirjoituksia, ja Krishna-liikkeen teologia perustuu pääasiassa siihen. Kirjoissa kerrotaan Krishnan elämästä ja teoista ja kuvaillaan muita Vishnun inkarnaatioita.
Emil Kymäläinen

Emil Kymäläinen (12. toukokuuta 1890 Mikkeli – 5. tammikuuta 1920 Helsinki) oli suomalainen taidemaalari.
Kymäläisen vanhemmat olivat junailija Antti Kymäläinen ja Hilma Hänninen. 
Kymäläinen opiskeli Taideteollisen keskuskoulun iltakursseilla 1907 ja hän kävi Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulun 1908–1910. Hän osallistui Suomen Taiteilijain näyttelyihin vuosina 1909, 1910, 1911, 1913, 1914 ja 1916. Hänellä oli 1910-luvulla ateljee Mikkelissä Porrassalmenkadun ja Linnankadun kulmatalossa.
Emil Kymäläinen oli naimisissa Alli Aino Aallon kanssa. Emil Kymäläinen kuoli 29-vuotiaana Marian sairaalassa Helsingissä espanjantaudin seurauksiin. Hänen oli tarkoitus matkustaa keväällä 1920 Pariisiin jatkamaan taideopintojaan.
Viiruhemppo

Viiruhemppo ("Crithagra striolata") on Afrikassa elävä varpuslintu.
Viiruhemppoa tavataan Itä-Afrikassa Eritreasta Sambiaan ulottuvalla alueella.
Se on yleinen ylänköalueilla 1300 metrin yläpuolella. Se viihtyy puutarhoissa, metsänreunoissa, niityillä ja nummilla sekä pensaikoissa.
Metsämaan kirkonkylä

Metsämaan kirkonkylä on kirkonkylä ja entinen taajama Metsämaalla Loimaalla. Vuosina 1976–2005 se oli osa Loimaan kuntaa, johon Metsämaan kunta liitettiin vuonna 1976, ja vuodesta 2005 se on ollut ollut osa Loimaan kaupunkia. Metsämaan kirkonkylä sijaitsee valtatien 9 pohjoispuolella ja valtatien 2 eteläpuolella Kojonjoen varrella. Kirkonkylän kautta kulkee valtatiet 9 ja 2 yhdistävä yhdystie 2294, jonka lisäksi Hirvikoskelta kylään vie yhdystie 2292. Kirkonkylä on Metsämaan kunnan entinen hallinnollinen keskus, ja siellä sijaitsee Metsämaan kirkko.
Vuoden 1960 väestönlaskennassa Metsämaan kirkonkylä muodosti 314 asukkaan taajaman, jonka pinta-ala oli 3,2 neliökilometriä. Vuoden 1970 väestönlaskennassa taajaman väkiluku oli laskenut 265 asukkaaseen ja pinta-ala 2,69 neliökilometriin. Vuoden 2011 taajamarajauksessa Metsämaan kirkonkylä ei enää muodosta taajamaa, kun edellytyksenä tilastollisen taajaman muodostumiselle on yli 200 asukkaan taajaan asuttu alue. 
Varsinaisten taajamien ulkopuolella Metsämaan kirkonkylä muodosti vuonna 2005 yli 40 asukkaan kyläalueen, joka sijoittui osaksi kaupunkiseutujen lievealueiden ulkopuolista syrjäistä maaseutua, mutta jonka väestö oli kasvanut yli 0,2 % vuodessa. Tällaisen kyläalueen se oli muodostanut myös jo vuonna 1980 tehdyssä kylärajauksessa. Kyläalueen palveluihin kuuluivat vielä vuonna 2005 koulu ja kauppa.
Suhteessa kyläjakoon Metsämaan kirkonkylän taajaan rakennettu alue eli nykyinen kyläalue ja aiempi taajama sijoittuu pääosin Kallion kylään ja pienemmältä osaltaan Metsämaan kylään. Metsämaan kirkko sijaitsee kylien rajalla Kallion kylän puolella, puolessa välissä Kallion ja Metsämaan kylien historiallisia kylätontteja.
Josiah Henson

Josiah ”Joe” Henson (24. helmikuuta 1922 Bristow, Oklahoma – 4. huhtikuuta 2012 Tulsa, Oklahoma) oli yhdysvaltalainen vapaapainija ja olympiamitalisti.
62 kilogramman painoluokassa kilpaillut Henson saavutti olympiapronssia Helsingissä 1952.
Henson kuoli sydäninfarktin jälkeen Tulsassa 90-vuotiaana 4. huhtikuuta 2012.
Luettelo PlayStation 4 -peleistä

Tämä on luettelo vähittäiskaupassa, digitaalisesti myytävistä tai vielä kehityksen alla olevista PlayStation 4 -peleistä. Jos peliä ei ole julkaistu vaan sitä vielä kehitetään, se ei ole listassa. PlayStation on yhtiön Sonyn Interactive Entertainment omistuksessa. Yhtiön mukaan heillä on merkittävien kolmansien osapuolten kehittäjien tuki PS4:lle.
Lista.
Yksinoikeus
Ensimmäiset PlayStation 4 -pelit julkaistiin Pohjois-Amerikassa 15.11.2013, Euroopassa 29.11.2013 ja Japanissa 22.2.2014, kun PlayStation 4 tuli ensimmäisen kerran markkinoille.
Hyakutake

Hyakutake (tunnus C/1996 B2) on komeetta, jonka löysi japanilainen tähtiharrastaja Yuji Hyakutake 30. tammikuuta 1996. Se oli lähimmillään Maata samana vuonna 25. maaliskuuta ja näkyi yötaivaalla kolmen kuukauden ajan eri puolilla maapalloa. Hyakutaken kirkkaus oli parhaimmillaan 0 magnitudia.
Kiertorata.
Hyakutaken kiertorata on hyvin suuri. Sen kiertoaika Auringon ympäri oli komeetan saapuessa noin 17 000 vuotta, mutta aurinkokunnan jättiläisplaneettojen painovoiman ansiosta se kasvoi peräti 70 000 vuoteen.
Pyrstö ja ydin.
1. toukokuuta 1996 NASAn ja Euroopan avaruusjärjestön ESAn Ulysses-aurinkoluotain lensi vahingossa komeetan pyrstön lävitse noin 500 miljoonan kilometrin etäisyydellä sen ytimestä. Pyrstön laskettiin olevan kokonaisuudessaan noin 570 miljoonan kilometrin pituinen, joka on pisin milloinkaan havaittu. Komeetan ytimen on arvoitu olevan läpimitaltaan noin 4,8 kilometriä.
Tšernihivin kuvernementti

Tšernihivin kuvernementti () eli Tšernigovin kuvernementti () oli Venäjän keisarikunnan vuosina 1802–1925. Se perustettiin aiemman Vähä-Venäjän kuvernementin (, 1764-1781 ja 1796-1802) pohjoisosasta; samalla eteläosasta muodostettiin Pultavan kuvernementti.
Kuvernemenin naapureina olivat lännessä Kiovan kuvernementti ja Minskin kuvernementti, pohjoisessa Mogiljovin kuvernementti (Mahiljoun kuvernementti) ja Smolenskin kuvernementti, idässä Kurskin kuvernementti ja etelässä Pultavan kuvernementti.
Vuonna 1918 alueesta tuli osa Ukrainaa (Ukrainan kansantasavalta ja Ukrainan SNT) Tšernihivin kuvernementtina. 1919 Tšernihivin kuvernementin pohjoisosa, joka oli paljolti valkovenäläisten ja venäläisten asuttamaa aluetta, liitettiin Venäjän SFNT:n "Gomelin kuvernementtiin"; tämä siirtyi 1923-1926 edelleen "Brjanskin kuvernementtiin". Tšernihivin kuvernementti lakkautettiin 1925 (Ukrainan SNT). Nykyisin aiemman kuvernementin maita sijoittuu lähinnä Ukrainan Tšernihivin, Sumyn ja Kiovan alueille sekä Venäjän Brjanskin alueelle.
Venäjän keisarikunnan ensimmäisessä koko maan kattaneessa väestönlaskennassa 1897 Tšernihivin kuvernementin väkiluvuksi kirjattiin 2 297 854 asukasta ja pinta-alaksi 46 042,3 neliövirstaa eli noin 52 399 neliökilometriä. Väestöstä kaupunkilaisia oli 9,1 % ja maaseutuasukkaita 90,9 %. Vuonna 1905 Tšernigovin kuvernementin väkiluku oli 2 693 800 ja vuonna 1915 jo 3 148 900 (pinta-ala 52 402 km2).
Kuvernementti jakautui kihlakuntiin (ujezd). Vuonna 1897 kuvernementtiin kuului 15 kihlakuntaa, samoin vuonna 1915. Kuvernementinkaupunki oli Tšernihiv (Tšernigov, 27 716 as. vuonna 1897). Suurimpia kihlakuntakaupunkeja olivat Nižyn (Nežin, 32 113 as.), Konotop (18 770 as.) ja Novozybkov (Новозыбков, 15 362).
Kuvernementin suurimmat väestöryhmät olivat vuonna 1897 äidinkielen mukaan ryhmiteltynä: ukrainalaiset 66,4 %, (iso)venäläiset 21,6 %, valkovenäläiset 6,6 % ja juutalaiset 5,0 %. Muita etnisiä ryhmiä edusti 0,5 % asukkaista.
Plaisir d’amour

Plaisir d’amour on ranskalainen laulelmaklassikko. Sen on vuonna 1784 säveltänyt Jean-Paul-Égide Martini (1741–1816). Teksti on peräisin Jean-Pierre Claris de Florianin (1755–1794) runosta, joka sisältyy hänen romaaniinsa "Célestine". Laulu on ollut hyvin suosittu J. P. E. Martinin versiona. Hector Berlioz on sovittanut sen vuonna 1859 orkesterille (H134). Louis van Waefelghem on sovittanut sävelmän 1880-luvulla esitettäväksi viola d’amorella tai alttoviululla ja pianolla. Siitä on tehty myös useita popversioita.
Sanat.
Eero Väre on levyttänyt sen suomeksi Kullervon sanoittamana (1948) nimellä ”Lemmen onnetar”. Birgit Kronström hyräilee laulua elokuvassa "Amor hoi".
Kreisibailut Vol 22

Kreisibailut Vol 22 on Smurffien 22. albumi. Se julkaistiin 22. marraskuuta 2013. 
Kappaleet.
Suluissa alkuperäinen kappale.
Aiheesta muualla.
Karin

Karin on naisen etunimi, lähinnä pohjois­maissa sekä saksan- ja hollannin­kielisissä maissa esiintyvä lyhentymä nimestä Katariina. Ruotsin kielessä nimestä esiintyy myös c:llä kirjoitettu muunnos Carin.
Suomessa nimi Karin on marraskuuhun 2025 mennessä annettu 9 235 henkilölle. Karinin nimipäivä on suomen­ruotsalaisen kalenterin mukaan Katariinan päivänä 25. marraskuuta.
Kansalaisneuvonta

Kansalaisneuvonta on julkisten palvelujen käyttäjille suunnattu keskitetty neuvontapalvelu, joka tukee muiden viranomaisten omia neuvontapalveluita. Digi- ja väestötietoviraston tuottama palvelu auttaa kansalaista löytämään oikean viranomaisen tai viranomaisen sähköisen palvelun asiansa hoitamiseen, tarjoaa tukea sähköisen asioinnin tukipalveluihin sekä vastaa yleisluontoisiin julkisia palveluita koskeviin kysymyksiin.
Kansalaisneuvonnan palvelukanavat ovat puhelin, verkkosivusto sähköisine kysymyslomakkeineen, sähköposti sekä tekstiviesti. Kiireellisissä hätätilanteissa, kun henki, terveys tai omaisuus on vaarassa, tulee edelleen soittaa hätänumeroon 112.
Tausta.
Kansalaisneuvonnasta vastaa Digi- ja väestötietovirasto. Vuoden 2017 loppuun asti Kansalaisneuvonta oli Valtiokonttorin vastuulla ja se toteutettiin toteutettu valtiovarainministeriön ja Valtiokonttorin yhteistyönä. Palvelu on ollut osa valtiovarainministeriön koordinoimaa Sähköisen asioinnin ja demokratian vauhdittamisohjelmaa (SADe-ohjelma).
Yksi Kansalaisneuvonnan tavoitteista on vähentää hätäkeskukseen tulevia, sinne kuulumattomia, julkista hallintoa koskevia puheluita. Hätänumeroon kuulumattomia, kiireettömiä neuvonta- tai opastuspuheluita on vuosittain yli 300 000. 
Kansalaisneuvonta toimii tiiviissä yhteistyössä Digi- ja väestötietoviraston ylläpitämän Suomi.fi-portaalin kanssa. Portaaliin on koottu valtionhallinnon ja kuntien sähköisen asioinnin palvelut ja lomakkeet sekä julkisen hallinnon yhteystietoja.
Kansalaisneuvonta aloitti toimintansa maanantaina 25. marraskuuta 2013. Palvelua kehitetään yhteistyössä julkisen sektorin toimijoiden kanssa.
Tehtävät.
Kansalaisneuvonta auttaa kansalaista löytämään oikean viranomaisen tai viranomaisen sähköisen palvelun asiansa hoitamiseen. Sen kautta ei voi kuitenkaan hoitaa varsinaista asiointia, joka tapahtuu vastaisuudessakin organisaatioiden omien palvelukanavien kautta.
Neuvontapalvelu tarjoaa tukea myös sähköisen asioinnin tukipalveluiden, kuten Suomi.fi-viestien ja Suomi.fi-tunnistuksen, käyttöön.
Palvelukanavat.
Kansalaisneuvonnan palvelukanavat ovat:
Puhelusta tai tekstiviestistä maksetaan vain operaattorin paikallisverkko-, matkapuhelin- tai tekstiviestimaksu. Jos käytät puhepakettia, sinun kannattaa tarkistaa operaattoriltasi, sisältyvätkö 029-alkuiset puhelut siihen. Neuvontapalvelu on maksutonta.
Aukioloajat ja palvelukielet.
Kansalaisneuvonnan puhelin- ja chat-palvelu ovat auki maanantaista perjantaihin klo 9.00–15.00. 
Asiakkaita palvellaan suomeksi, ruotsiksi ja englanniksi.
Lawrence Oates

Lawrence Edward Grace (”Titus”) Oates (17. maaliskuuta 1880 – 16. maaliskuuta 1912) oli Britannian armeijan kapteeni ja napatutkimusretkeilijä. Hän toimi ratsuväenupseerina Englannin kuninkaallisessa kuudennessa (Inniskilling) rakuunarykmentissä. Oates osallistui Robert Falcon Scottin etelänapatutkimusretkeen vuosina 1911–1921, mutta menehtyi lumimyrskyyn Scottin ryhmän paluukamppailussa etelänavalta. Pahoin heikentynyt ja jalkansa palelluttanut Oates uhrasi itsensä, jottei olisi haitannut tovereidensa pelastumista Scottin retkikunnan paluussa etelänavalta. Oates käveli teltasta lumimyrskyyn todeten retkikunnan johtaja Scotille: 
Oatesinmaa Itä-Etelämantereella on nimetty Lawrence Oatesin kunniaksi.
Shimenawa

Shimenawa on šintolaisissa menoissa käytettävää oljista punottua paksua köyttä. Köysillä yleensä rajataan šintolaisuudessa pyhinä pidettyjä alueita ja kohteita, ja köysiä on usein pyhäköissä. Köydet on usein koristeltu riippuvilla oljilla tai valkoisilla paperikoristeilla, joita kutsutaan nimityksellä shide.
Japanin kielessä on useita eri tapoja kirjoittaa sana shimenawa. Esimerkiksi 締縄 ja 標縄 voidaan kumpikin ääntää samalla tavalla ja kummallakin voidaan tarkoittaa shimenawaa.
Shide

Shide () on šintolaisissa menoissa käytettävä paperista tai kankaasta valmistettu nauha. Ne ovat tavallisesti valkoisia, kapeita ja leikattu taiteltuna siksak-muotoon. Perinteisesti kankaiset shidet valmistettiin paperimulperipuun ("Broussonetia papyrifera") kuiduista tehdystä yū-kankaasta, mutta nykyään ne tehdään yleisimmin paperista. Nauhojen taittamiseen ja leikkaukseen on useita eri tapoja.
Shidejä kiinnitetään usein seremonialliseen puhdistukseen käytettäviin sauvoihin, shimenawa-köysiin tai šintolaisissa seremonioissa käytettyihin sakakin eli salpapensaan ("Cleyera japonica") oksiin.
Joseph Whitworth

Joseph Whitworth (21. joulukuuta 1803 – 22. tammikuuta 1887) oli englantilainen insinööri, yrittäjä, keksijä ja filantrooppi. Vuonna 1841 hän esitteli Whitworth-kierteen, joka oli ensimmäinen standardoitu kierrejärjestelmä ja joka yhä kuuluu brittiläisiin standardeihin. Hän kehitti myös Whitworth-kiväärin, joka oli tunnettu tarkkuudestaan. Kuollessaan hän jätti omaisuutensa Manchesterin asukkaille. Näillä rahoilla on perustettu Whitworth-taidegalleria ja rahoitettu sairaalaa. Manchesterin yliopiston Whitworth Hall on nimetty hänen kunniakseen. Hänet aateloitiin 7. lokakuuta 1869.
Whitworthin kehittämä höyläkone oli tärkeä työväline 1800-luvun uusien koneiden, kuten vetureiden ja kutomakoneiden suorien pintojen tekemisessä. Withworthin koneet olivat tarkempia ja yksinkertaisempia käyttää kuin kilpailijansa.
S-adenosyylimetioniini

S-adenosyylimetioniini eli SAM (C15H22N6O5S) on metioniinin adenosyylijohdannainen. Yhdiste on ko-substraattina useissa biologisesti tärkeissä metylaatioreaktioissa. Muun muassa ihmisen elimistössä S-adenosyylimetioniini osallistuu ainakin 35 reaktioon.
Biosynteesi ja rooli eliöissä.
Eliöt syntetisoivat S-adenosyylimetioniinia metioniinista ja ATP-molekyylistä ja reaktiota katalysoi metioniiniadenosyylitransferaasi eli S-adenosyylimetioniinisyntaasi. Kun metyylitransferaasit siirtävät metyyliryhmän S-adenosyylimetioniinia muodostuu S-adenosyylihomokysteiiniä, joka hydrolysoituu homokysteiiniksi. S-adenosyylimetioniinilta metyyliryhmän siirtävät entsyymit ovat läsnä useissa biologisesti merkittävissä reaktioissa. Näitä reaktioita ovat muun muassa fosfatidyylietanoliamiinin muuntaminen fosfatidyylikoliiniksi, arginiinin ja lysiinin metyloiminen DNA:n säätelyssä, glykosyamiinin metyloiminen kreatiiniksi, noradrenaliinin metyloiminen adrenaliiniksi, asetyyliserotoniinin metyloiminen melatoniiniksi ja DNA:n metyloiminen. S-adenosyylimetioniini toimii myös propyyliamiiniyksiköiden lähteenä polyamiinien biosynteesissä. Kasvit muodostavat S-adenosyylimetioniinista 1-aminosykropropaani-1-karboksylaattisyntaasin katalysiomana 1-aminosyklopropaani-1-karboksyylihappoa, josta muodostuu edelleen eteeniä.
Bögs gård

Bögs gård on opetustila Järvafältetissä Sollentunan kunnassa Tukholman ulkopuolella.
Tilaa on hoitanut Strömin suku vuodesta 1856 Sollentunan kunnalta vuokratulla maalla. Tilalla kasvatetaan nautaeläimiä, hevosia ja lampaita. Eläimet saavat liikkua vapaasti tilaan kuuluvalla 400 hehtaarin maa-alueella. Tilalla järjestetään ratsastusretkiä islanninhevosilla ja on mahdollisuus myös ratsastustunteihin. Maataloutta harjoitetaan vanhalla tavalla ja pidetään karjaa. Alueella on useita pyöräily- ja kävelyreittejä sekä joitakin muinaismuistoja.
Sana "bög" on tässä sama sana kuin nykyinen sana "böj, båge" (kaari). Tila on varmaankin saanut nimen siitä, että se sijaitsee Ravalen-järven eteläisessä kaarevassa päässä. Bögs gård on ollut mukana kahdella tuotantokaudella yhdysvaltalaisessa Amazing Race -kilpailuohjelmassa. Molempien kausien aikana kilpailijat saivat tehtäväksi etsiä johtolankoja, jotka oli piilotettu heinäpaaleihin.
Rurikin dynastia

Rurikin dynastia (, "Dinastija Rjurikovitšei") oli hallitsijasuku, johon kuului ruhtinaita, suuriruhtinaita ja myöhemmin tsaareja Moskovassa ja kuninkaita Galitsiassa 800–1600-luvuilla. Heidän uskottiin olleen myyttisen Rurik-viikingin jälkeläisiä. 
Myöhemmin dynastia hajosi useisiin sukuihin. Useimmat dynastian hallitsijoista hallitsivat Kiovan Rusia ja sen romahdettua useita sen jälkeisiä ruhtinaskuntia. Toinen haara, jotka olivat Rostislav Mihailovitšin jälkeläisiä, olivat "paaneja" eli ruhtinaita Unkarissa. Osa Rurikin dynastiaan kuuluvista hallitsi Liettuan suuriruhtinaskuntaa ja julisti valtansa ulottuvan Bulgariaan (Rostislav Mihailovitš) ja olivat Georgian kuningaskunnan, Itävallan herttuakunnan ja Steiermarkin kanssahallitsijoita. He myös saattoivat hallita Suur-Permin ruhtinaskuntaa ja Suur-Määriä. 
Hallitsijasuvun viimeiset hallitsijat Venäjällä olivat tsaarit Fjodor I ja Vasili Šuiski. Dynastia hajosi 1600-luvun alussa.
Rurikin suvun geneettiset tutkimukset.
FamilyTreeDNAn DNA-tutkimuksen mukaan Rurikin dynastian perustaja Rurik näyttää kuuluneen haploryhmään N1c1. Kyseinen haploryhmä on kaikkein yleisin Itämerensuomalaisia kieliä puhuvien kansojen keskuudessa, kuten suomalaisten (60 %) ja balttien (40 %) sekä turkinsukuisten kansojen keskuudessa. Suomalaisten tutkijoiden mukaan hallitsijasuvun kantaisä ei kuulunut itämerensuomalaisiin, sillä häneltä puuttuu DYS390=24-mutaatio, joka on nykyisillä itämerensuomalaisilla, vaan hänellä oli DYS390=23, ja tämä tarkoittaisi sitä, että hän luultavasti kuului johonkin pohjoisgermaanisia kieliä puhuvaan kansaan (varjagit).
Muut geneettiset tutkimukset osoittavat, että Rurikin suvun jälkeläisten keskuudessa on kaksi suurta haploryhmää: Vladimir Monomahin jälkeläiset kuuluvat N1c1-ryhmään (130 henkilöä eli 68 %) ja prinssi Oleg I Tšenigov jälkeläiset (yhteensä 45 henkilöä eli 24 %) kuuluvat R1a- ja R1b-ryhmiin, jotka ovat slaaveilla, germaaneilla ja kelteillä tyypillistä haploryhmiä.
Kushiro

Kushiro () on Japanin kaupunki Hokkaidōn saarella Hokkaidōn prefektuurissa. Se sijaitsee Hokkaidōn itäosassa Tyynenmeren rannikolla Kushirojoen suulla. Kaupungin alue ulottuu läheiselle Kushiron suomaalle ja pohjoisessa Akanjärvelle, lännessä siihen kuuluu kuntaliitoksen vuoksi suuri eksklaavi Shiranukan maaseutukaupungin toiselta puolelta. Kushirossa on 165 951 asukasta (lokakuussa 2020) ja sen pinta-ala on 1 363,29 neliökilometriä.
Kushiro on Kushiron yleiskehitystoimiston pääkaupunki. Se on myös Hokkaidōn itäosien ("Dōtō") suurin kaupunki sekä tärkeä satamakaupunki ja teollisuuskeskus.
Historia.
Kushiron nimi on peräisin ainun kielestä, ja sen etymologialle on esitetty useita selityksiä. Matsumaen daimiokunta perusti Kushiroon kalastustukikohdan vuonna 1635. 1800-luvun lopulta lähtien Kushiro kehittyi kauppasatamana, josta vietiin esimerkiksi sisämaassa louhittua rikkiä. Rautatieyhteys kaupunkiin valmistui 1900-luvun alussa. Kaupunkioikeudet Kushiro sai vuonna 1922. 
Toisen maailmansodan jälkeen Kushiroon on sijoittunut suuria teollisuusyrityksiä. Kaupungista on tullut myös tärkeä kalastussatama. Kivihiilen kaivu oli aiemmin tärkeä elinkeino, mutta viimeinen kaivos suljettiin vuonna 2002. Kaupunki laajeni huomattavasti vuonna 2005, kun siihen liitettiin Akanin ja Onbetsun maaseutukaupungit.
Talous.
Erityisen merkittäviä teollisuudenaloja ovat kalastukseen liittyvä elintarviketeollisuus ja paperiteollisuus, joka tuottaa sanomalehtipaperia ja pahvia. Kaupungissa on kuitenkin myös lääke-, metalli- ja puusepänteollisuutta. Kushiron kalastussatama on yksi maan suurimmista, ja vuonna 2016 sen kokonaissaalis oli yli 114 000 tonnia. Kalastettavia lajeja on lukuisia, kuten alaskanseiti, koiralohi, oikeasilmäkampelat, sardiinit, makrillit ja saira.
Kaupunkiin kuuluvilla maaseutualueilla harjoitetaan metsätaloutta ja tuotetaan maitoa.
Liikenne.
Kushiroa palvelevat JR Hokkaidōn Nemuro-päälinja ja siitä erkaneva Senmō-päälinja. Kaupungissa toimii Kushiron lentoasema, josta on reittiliikennettä esimerkiksi Sapporoon ja Tokioon.
Kulttuuri ja nähtävyydet.
Kushiron tunnettuja maamerkkejä ovat pronssipatsain koristeltu Nusamain silta ja Kushiro Fisherman's Wharf MOO -keskus, jossa toimii muun muassa kauppahalli ja ravintoloita. Lähellä kaupungin keskustaa levittäytyy Kushiron suomaa, joka kuuluu Kushiron suomaan kansallispuistoon. Alue tunnetaan esimerkiksi mantšuriankurkien elinalueena, ja se onkin liitetty Ramsarin sopimukseen vuonna 1993. Kaupungin pohjoisosassa sijaitseva Akanjärvi ympäristöineen on sen sijaan osa Akanin–Mashūn kansallispuistoa. Järvi on ahdinpallerolevän ("marimo") esiintymisaluetta.
Urheilu.
Kushiro oli Asia League Ice Hockeyssä menestyksekkäästi pelanneen jääkiekkojoukkue Nippon seishi Cranesin kotikaupunki. Seuran toiminta kuitenkin päättyi talousvaikeuksien vuoksi.
Baader (elokuva)

Baader on vuonna 2002 ensi-iltansa saanut Christopher Rothin ohjaama elokuva. Se on fiktiivinen, löyhästi tositapahtumiin perustuva tarina Andreas Baaderin elämästä. Hän oli yksi Baader-Meinhof terroristiryhmän johtohahmoista jotka kuolivat vankilassa ilmeisesti tehtyään itsemurhan 18. lokakuuta 1977. Elokuvan tapahtumat sijoittuvat 1960-luvun loppuun ja 1970-luvulle ja siinä liikutaan kaikkialla Saksassa, Euroopassa ja myös Lähi-idässä harjoittelemassa palestiinalaisten sissien koulutusleirillä Jordaniassa.
Pääosissa Frank Giering ja Birge Schade.
Violette Verdy

Violette Verdy (alun perin Nelly Armande Guillerm; 1. joulukuuta 1933 Pont-l’Abbé, Ranska – 8. helmikuuta 2016 Bloomington, Indiana, Yhdysvallat) oli ranskalainen balettitanssijatar. Hän oli usein kansainvälisten seurueiden tähtitanssijatar. Hän vieraili Suomessa American Ballet Theatren kanssa. Hänen ohjelmistossaan oli merkittäviä nykykoreografien, muun muassa Balanchinen, Jerome Robbinsin ja Petit’n balettien rooleja. Hän toimi myös Pariisin oopperan baletin apulaisjohtajana vuodesta 1980 ja opetti Yhdysvalloissa Indianan yliopistossa vuodesta 1996.
Verdy sai vuonna 2009 Ranskan Kunnialegioonan ritarin (Chevalier) arvon. Hän kuoli 82-vuotiaana Indianan Bloomingtonissa 8. helmikuuta 2016.
Perunakellari (internet-sivusto)

Perunakellari on suomalainen joulukuussa 1999 perustettu internet-sivusto, jolla voi tehdä erilaisia opettavia tehtäviä, joista suurin osa on suunnattu alakoululaisille. Tehtävien tekoon on suurimmaksi osaksi käytetty alun perin kanadalaisessa Victorian yliopistossa kehitettyä Hot Potatoes -ohjelmistoa.
Sivustoa ylläpitävät Jouni ja Jatta Paakkinen. Jouni Paakkinen on sivuston kautta tehnyt myös materiaalia myös kaupallisille kustantajille. Perunakellariin ei enää lisätä uusia tehtäviä, eikä sisältöä päivitetä.
Imbesilli

Imbesilli tarkoittaa vähämielistä ja keskivaikeaa vajaamielisyyttä. Imbesilliteetti tarkoittaa älyllistä kehitysvammaisuutta, jossa henkilön älykkyysosamäärä on 35–49. Tämä vastaa suunnilleen keskivaikeaa älyllistä kehitysvammaisuutta. Sanan käyttöä ei nykyään enää suositella. Termi tulee latinan sanasta "imbecillus", joka tarkoittaa heikkoa tai voimatonta. Nykyään imbesilliä käytetään myös typerää ihmistä tarkoittavana haukkumasanana.
Arvo Ketola

Arvo Hermanni Ketola (10. heinäkuuta 1921 Lapua – 13. tammikuuta 1996 Lapua) oli suomalainen näytelmäkirjailija.
Ketola oli vuonna 1962 yksi Pohjanmaan Kirjailijat ry:n neljästätoista perustajajäsenestä.
Ver sacrum

Ver sacrum (lat., "pyhä kevät") on muinaisen Italian asukkaiden tapa uhrata keväistä karjaa jumalille, yleensä Juppiterille. Samalla 20 vuotta täyttäneet lähetettiin uusien asuinpaikkojen etsintään. Näin tehtiin vaikeina aikoina, kun yhteisö oli vaarassa, jumalien lepyttämiseksi.
Elsa Marttila

Elsa Johanna Marttila-Strandén (1. heinäkuuta 1921 Kälviä – 16. tammikuuta 2007 Kokkola) oli suomalainen kansakoulunopettaja ja ruotsin kielellä kirjoittanut nuortenkirjailija.
Marttila valmistui kansakoulunopettajaksi Tammisaaren opettajaseminaarista. Hän suoritti myös humanististen tieteiden kandidaatin tutkinnon 1973.
Marttila toimi opettajana eläkkeelle jäämiseensä saakka vuoteen 1980. Hän kirjoitti myös pakinoita ja artkkeleita paikallislehtiin.
Teoksia.
Nimellä "Elsa Marttila":
Nimellä "Elsa Marttila-Strandén":
Moon River

”Moon River” (vap. suom. "Kuujoki") on Henry Mancinin säveltämä ja Johnny Mercerin sanoittama laulu vuoden 1961 elokuvasta "Aamiainen Tiffanylla". Audrey Hepburnin laulama kappale palkittiin parhaan laulun Oscar-palkinnolla, minkä lisäksi se voitti kolme Grammy-palkintoa kategorioissa vuoden levytys, vuoden kappale ja paras orkesteriesitys. Laulaja Andy Williams piti ”Moon Riveriä” pysyvänä osana repertuaariaan. Jerry Butlerin laulamana versiona se nousi Yhdysvalloissa top 20 -listalle. American Film Instituten vuonna 2004 julkaisemalla ”Moon River” sijoittui neljänneksi.
Suomeksi kappale on käännetty useita kertoja. Reino Helismaan suomennoksen ”Kuun sillalla” ovat nauhoittaneet muun muassa Ericus-kuoro, Hannu Palo ja Topi Sorsakoski. Esa Piilola käänsi kappaleen omalle levylleen nimelle ”Kun kuljen”. Dannyn esittämän käännösversion nimeltä ”Miss Monroe” on suomentanut Jaana Rinne.
Kappaleen synty.
Mancinin sävellettyä kappaleen hän toimitti nauhoituksen melodiasta Johnny Mercerille sanoitettavaksi. Mercerin tapana oli pitkään ollut tehdä useita ehdotuksia sanoitukseksi ja antaa yhteistyökumppaninsa valita vaihtoehdoista mieleisensä. ”Moon Riverin” sanoitukseksi Mercer teki kolme vaihtoehtoa. Valitun työversion nimi oli ”Blue River”, mutta nimi oli vaihdettava kun lauluntekijät saivat tietää, että samanniminen kappale oli jo olemassa. Kappaleen lopullinen nimi syntyi, kun Mercer haki inspiraatiota karttakirjasta ja löysi siitä kotikaupunkinsa Savannah’n lähellä sijaitsevan joen nimeltä Moon River.
Mancinin mukaan tuotantoyhtiö Paramount Picturesin johto ei ollut ennakkonäytöksessä vakuuttunut Hepburnin laulamisesta ja vaati kappaletta poistettavaksi. Hepburn kuitenkin protestoi jyrkästi ja kappale jätettiin lopulta elokuvaan. Elokuvan soundtrack-albumille Hepburnin lauluesitystä ”Moon Riveristä” ei kuitenkaan otettu, vaan se korvattiin Henry Mancinin orkesterin nauhoituksella.
Juba I

Juba I (noin 85 eaa. – 46 eaa.) oli vuosina 60–46 eaa. hallinnut Numidian berberiruhtinas, joka hallitsi Rooman klienttinä. Sota Julius Caesaria vastaan johti lopulta Juban itsemurhaan ja hänen kuningaskuntansa liittämiseen Roomaan. Hänen poikansa Juba II oli naimisissa Marcus Antoniuksen ja Kleopatran tyttären Kleopatra Selenen kanssa.
Elämäkerta.
Juba seurasi vallassa Numidian itäosassa isäänsä Hiempsalia, jonka tarkkaa valtakautta ei tiedetä, mutta se jatkui ainakin vuoteen 62 eaa. Juba ajautui kahnauksiin Rooman valtakunnan kanssa hänen joukkojensa hyökättyä Lepcis Magnan kaupunkia vastaan Tripolitaniassa. Hänen kuningaskuntansa liittämistä Roomaan ehdotettiin tiettävästi vuonna 50 eaa. Julius Caesarin kansalaissota kuitenkin mutkisti asioita. Rooman African provinssia hallitsi Julius Caesaria vastaan sotinut Pompeius, joka sai tukea Jubalta ja Numidian länsiosaa hallinneelta Masinissa II:lta. Caesar hyökkäsi alueelle vuonna 46 eaa. ja onnistui hajauttamaan numidialaiset joukot järjestämällä Mauretanian kuningas Bokkus II:n ja tämän roomalaisen palkkasoturijoukon johtaja Publius Sittiuksen hyökkäyksen samaan aikaan. Caesar voitti sodan Africassa ja Juba teki itsemurhan. Hänen kuningaskunnastaan muodostettiin Africa novan provinssi.
Kansan mies (televisiosarja)

Kansan mies on Ylen Kotikatsomon 12-osainen poliittinen draamasarja, jonka esittäminen alkoi 24. marraskuuta 2013 Yle TV1:llä.
Ohjelmaa kuvattiin Kerkkoon kylässä Porvoossa kesällä 2012. Lisäksi kohtauksia on kuvattu myös Helsingissä, Espoossa, Kirkkonummella ja Vihdissä.
"Kansan miehen" käsikirjoittajat Kirsti Manninen ja Antti Pesonen saivat tammikuussa 2014 vuoden käsikirjoittajan Kultaisen Venlan. Sarjan ohjaaja Veikko Aaltonen oli ehdolla vuoden ohjaajan palkinnon ja sarja itse parhaan draamaohjelman palkinnon saajaksi. "Helsingin Sanomissa" sarja sai murska-arvion.
Juoni.
Kuvitteellisen Sinipuna-puolueen eurokansanedustaja Aki Honkalan (Kristo Salminen) elämä muuttuu vaali-illan aikana, kun häntä ei enää valita kolmannelle kaudelle Euroopan parlamenttiin europarlamenttivaaleissa 2014. Edellisten vaalien äänikuninkaan suosio romahtaa ja edustajaksi nousee hänen puoluetoverinsa Jatta Lindfors (Malla Malmivaara). Suosion romahduksen taustalla näyttää olevan oman puolueen sisäinen taktikointi, mikä hiertää Honkalan ja puoluejohtaja Mikko Vuorisen (Carl-Kristian Rundman) välejä. Aki Honkalan tueksi ja neuvonantajaksi jää nuoruudenystävä ja puoluetoimistolla työskennellyt Ilkka Sahavuo (Ville Myllyrinne), jolla on kuitenkin omat ongelmansa muun muassa alkoholin kanssa.
Honkaloiden tilannetta mutkistavat perheen äidin Elina Honkalan (Niina Nurminen) irtisanoutuminen työstään ennen vaaleja ja Brysselissä solmittu suuri talokauppa. Taloudellisen tilanteen heiketessä koko perheen on sopeuduttava uudenlaiseen elämään. Perhe muuttaa Aki Honkalan vanhempien Jouko (Uula Laakso) ja Aila Honkalan (Eeva-Maija Haukinen) luokse maalle. Honkaloiden elämää horjuttavat entisestään tytär Essi Honkalan (Milla-Mari Pylkkänen) yllätysraskaus, Elinan suhde esimieheensä Tuomas Lagerqvistiin (Kari Heiskanen) ja Ailan sairastuminen aivoverenvuotoon.
Vastaanotto.
"Helsingin Sanomien" Leena Virtanen kirjoitti seuranneensa 12-osaista sarjaa neljänteen jaksoon saakka pääsemättä perille, mikä sitä vie eteenpäin: ”Poliittista draamaa ei synny pelkästään siitä, että päähenkilö on poliitikko.” Avausjakso on Virtasesta täynnä epäuskottavuuksia ja pikatahtista hahmojen esittelyä, josta edes päähenkilö Aki Honkala ei nouse esiin: ”Hän ei puhu eikä tee juuri mitään, minkä perusteella syntyisi halu tietää hänestä lisää. Varsinaisista sivuhenkilöistä puhumattakaan. Kukaan ei erotu.” Virtasen mielestä "Kansan mies" oli todiste suomalaisen tv-draaman silloisesta alennustilasta, ja hän otsikoi arvostelunsa sanoilla ”Kansa on ansainnut parempaa”.
Alex Kurtzman

Alex Kurtzman (s. 7. syyskuuta 1973) on yhdysvaltalainen elokuva- ja televisiokäsikirjoittaja, tuottaja ja ohjaaja.
Tausta ja ura.
Kurtzman on kotoisin Santa Monicasta, Kaliforniasta. High schoolissa hän tutustui Roberto Orciin, josta tuli hänen pitkäaikainen ystävänsä ja työtoverinsa. Kurtzman opiskeli ensin New Yorkin yliopistossa ja sitten Wesleyan-yliopistossa Connecticutissa.
Vuonna 1997 Kurtzman pääsi assistentiksi Sam Raimin ja Robert Tapertin Renaissance Pictures -tuotantoyhtiöön, joka tuotti "Hercules"- ja "Xena"-televisiosarjoja. Kurtzman keksi ehdottaa Orcille, että he koettaisivat tehdä yhdessä käsikirjoitusnäytteen ja tarjota sitä yhtiölle. Näytteen jälkeen he saivatkin käsikirjoitettavikseen kaksi "Herculeksen" jaksoa, ja jo seuraavalla tuotantokaudella heidät nimettiin 24-vuotiaina sarjan pääkirjoittajiksi.
Herculeksen jälkeen Kurtzman ja Orci pääsivät käsikirjoittajiksi J. J. Abramsin luomaan "Aliakseen". Vuonna 2005 saivat ensi-iltansa ensimmäiset elokuvat, joita he olivat olleet käsikirjoittamassa: "Zorron legenda", "" ja "The Island". Viimeksi mainittu Michael Bayn ohjaus oli taloudellisesti tappiollinen, mutta Kurtzman ja Orci pääsivät siitä huolimatta käsikirjoittamaan myös Bayn seuraavaa elokuvaa, vuoden 2007 "Transformersia". Se oli taloudellinen menestys ja synnytti kokonaisen elokuvasarjan.
Heidän seuraavia elokuviaan olivat Transformers-sarjan jatkon ohella vuoden 2009 "Star Trek" ja vuoden 2011 "Cowboys &amp; Aliens". Vuonna 2011 Forbes-lehti kuvasi Orcia ja Kurtzmania ”Hollywoodin salaisiksi aseiksi”, koska heidän viimeisten kuuden vuoden aikana yhdessä kirjoittamiensa tai tuottamiensa elokuvien lipputulojen laskettiin tuolloin olevan yhteensä kolme miljardia dollaria.
Kurtzmanin esikoisohjaus oli vuonna 2012 ensi-iltansa saanut pienen budjetin draamaelokuva "People Like Us", jonka Orci ja Kurtzman kirjoittivat yhdessä Jody Lambertin kanssa. Käsikirjoittamiseen oli kulunut kaikkiaan kahdeksan vuotta.
Vuonna 2014 Kurtzman ja Orci irtautuivat toisistaan elokuvantekijöinä, vaikka jatkoivatkin yhteistyötä television puolella. He ovat olleet luomassa muun muassa televisiosarjoja "Fringe – rajamailla", "Havaiji 5-0" ja "Sleepy Hollow".
Kesällä 2014 Kurtzman, joka oli jo mukana tuottajana, valittiin ohjaamaan Universalille ison budjetin toiminta-kauhuelokuva "The Mummy". Se oli hänen toinen ohjauksensa, mutta käsikirjoittamiseen hän ei tällä kertaa osallistunut juurikaan. Elokuva sai ensi-iltansa vuonna 2017. Elokuva oli taloudellinen floppi ja sai kriitikoilta valtaosin tylyjä arvosteluja. Variety-lehden mukaan yksi mahdollinen osatekijä elokuvan epäonnistumiselle on Kurtzmanin kokemattomuus ohjaajana sekä pääosassa näytelleelle Tom Cruiselle elokuvanteossa luovutettu erittäin laaja päätäntävalta.
Yksityiselämä.
Vuonna 2002 Kurtzman meni naimisiin dokumenttiohjaaja Samantha Counterin kanssa.
Reino Kanerva

Reino Erkki Juhani Kanerva (11. joulukuuta 1933 Turku – 15. marraskuuta 2015 Turku) oli suomalainen taloustieteilijä, kauppatieteiden tohtori. Hän oli Turun kauppakorkeakoulun liiketaloustieteen apulaisprofessori 1978 alkaen ja rehtori 1978‒1995. Hänen tutkimusalaansa oli markkinointi.
Kanerva pelasi jääkiekkoa SM-sarjassa 1950-luvulla.
Vilhelm IV

Vilhelm IV (22. huhtikuuta 1852 – 25. helmikuuta 1912) oli Luxemburgin suurherttuakunnan suurherttua. Hän käytti myös jonkin aikaa Nassaun herttuan arvonimeä, vaikka Preussi oli vallannut sen aiemmin. Hänen isänsä oli Aadolf, Luxemburgin suurherttua ja Nassaun viimeinen varsinainen herttua. 
Vilhelm oli protestantti, mutta avioitui katolisen Maria Anna Portugalilaisen kanssa, koska oli sitä mieltä, että katolisessa maassa pitäisi olla katolinen hallitsija. Kaikki myöhemmät Luxemburgin suurherttuat ovatkin olleet katolisia.
Vilhelm nousi valtaan isänsä kuoltua 17. marraskuuta 1905. Hän hallitsi kuolemaansa saakka, ja seuraajakseen hän nimitti vanhimman tyttärensä Marie-Adélaïden. Lähin miesperillinen olisi ollut Vilhelmin serkku.
William Smith (painija)

William Thomas ”Bill” Smith (17. syyskuuta 1928 Portland, Oregon – 20. maaliskuuta 2018 Humboldt, Iowa) oli yhdysvaltalainen vapaapainija ja olympiavoittaja.
73 kilogramman painoluokassa kilpaillut Smith voitti olympiakultaa Helsingissä 1952. Hän paini myös olympiapaikasta Melbourneen 1956, mutta ei päässyt kisoihin, kun kävi ilmi, että hän oli amatööristatuksen vastaisesti saanut palkkaa valmennettuaan high schoolissa.
Ulf Findeisen

Ulf Findeisen (s. 2. maaliskuuta 1962) on saksalainen mäkihyppääjä, joka edusti aktiiviurallaan Saksan demokraattista tasavaltaa.
Findeisen kuului DDR:n hopeajoukkueeseen Engelbergin 1984 joukkuemäen MM-kilpailussa. Oberstdorfin MM-kilpailuissa 1987 hän oli joukkuemäessä viides, normaalimäessä 25:s ja suurmäessä 27:s. Lahden MM-kilpailuissa 1989 hän sijoittui suurmäessä 44:nneksi ja normaalimäessä 48:nneksi.
Findeisen voitti maailmancupin kilpailun Oberwiesenthalin normaalimäessä tammikuussa 1986 ja Štrbské Pleson suurmäessä tammikuussa 1987. Hän oli lisäksi kolmas Garmisch-Partenkirchenissä uudenvuodenpäivänä 1987 ja sijoittui tuolloin kolmanneksi myös mäkiviikon kokonaistuloksissa. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän oli samalla kaudella 12:s.
Gala (hallitsija)

Gala tai Gaïa oli nykyisen Algerian ja tuolloisen Numidian alueella sijainneen massyliesien heimon hallitsija 200-luvulla eaa. Gala oli Karthagon liittolainen ja taisteli toista numidialaista heimopäällikkö Syfaxia vastaan. Galan kuolema johti sekasortoon Massyliessa, mutta hänen poikansa Masinissa nousi lopulta miltei koko Numidian kuninkaaksi.
Elämäkerta.
Massyliesien alue sijaitsi Numidian itäosassa ja sen pääkaupunki oli todennäköisesti Cirta. Gala oli perinyt vallan isältään Zilalsanilta, jolla oli numidialaiselle hallitsijalle epätavalliseen tapaan arvonimi "sufet", joka oli yleensä karthagolaisille kaupunginjohtajille annettu arvonimi. Tarkkaan ei tiedetä miksi hänen jälkeläisiään alettiin nimittää kuninkaiksi. Gala taisteli hänestä länteen hallinnutta Syfaxia vastaan ja otti myös jossain vaiheessa yhteen Karthagon kanssa liittäen alueeseensa joitakin näiden alueita. Myöhemmin hänellä oli kuitenkin vahvat liittolaissiteet Karthagoon. Hänen poikansa Masinissa oli koulutettu Karthagossa ja hänen veljensä Oezalcesin yksi vaimoista oli Hannibalin sukulaistyttö. Massyliesit avustivat Karthagoa Syphaxia vastaan käydyssä sodassa vuosina 215-212 eaa., mutta sota päättyi ratkaisemattomana rauhaan. Gala kuoli vuonna 208 eaa., mikä ajoi hänen hallitsemansa Massylien kriisiin ja johti lopulta alueen liittämiseen Syphaxin kuningaskuntaan. Galan poika kukisti kuitenkin myöhemmin Syfaxin roomalaisten tuella ja nousi miltei koko Numidian käsittäneen kuningaskunnan johtoon.
Valtiontalo

Valtiontalo, entinen Jyväskylän suojeluskuntatalo eli Suoja, on vuonna 1929 valmistunut Alvar Aallon Suojeluskunnalle suunnittelema rakennus Jyväskylässä. Rakennus on suojeltu ja remontoitu. Se oli pitkään huonossa kunnossa ja käyttökiellossa. 
Aalto suunnitteli rakennuksen Suojeluskunnalle. Se valmistui 1929 Kilpisenkadulle Kirkkopuiston viereen, ja se vihittiin käyttöön 1930. Se edustaa tyylillisesti Aallon klassismin viime vaihetta ripauksella modernismia, jota se enteilee. Talo on tiilirunkoinen ja rapattu. Ylhäällä katonrajassa on koristefriisi, vaaleansininen kanneluurifriisi eli vyöhykemäinen uurrekoriste.
Käyttö.
Suojeluskunnan tilojen lisäksi talossa oli paljon muita tiloja, katutasossa elokuvateatteri Kino ja kauppahalli, toisessa kerroksessa Jyväskylän pitäjän Säästöpankki sekä ravintola ja juhlasali. Suojeluskunnan toimintoja palvelivat yläkerroksen voimistelusali, sauna ja ampumarata sekä majoitushuoneet. Lisäksi talossa oli asuntoja.
Kun rakennus siirtyi valtion omistukseen 1934 postitoimitaloksi, sen nimeksi tuli Valtiontalo. Pitkään Valtiontalossa toimi ravintola ja tanssisali, jossa esiintyi aikoinaan monia kuuluisuuksia. Vuonna 1966–1967 muutostöissä kauppahallin, keittiön ja elokuvateatterin kokonaisuudesta tehtiin postitoimisto, ravintolasalista toimistotiloja ja juhlasalista postinkantajien työtila. Sittemmin siinä oli toimistotiloja ja useita vuosia myös kaupungin Taidemuseo.
Rakennus siirtyi 1995 valtiolta Jyväskylän kaupungin omistukseen. Vuokralaisten vuokrasuhteet päättyivät vuoden 2009 lopussa, kun rakennusvalvontaviranomaisen myöntämä käyttölupa päättyi eikä uutta haettu huonon kunnon vuoksi. Syynä olivat myös suunniteltu myynti, josta tehtiin esisopimus 2007.
Myynti.
SRV Oy osti 2011 tehdyllä kaupalla Valtiontalon ja viereisen tontin hintaan 207 000 euroa. Valituksen tekijän Ahti Vielman mukaan se oli liian halpa. Korkein hallinto-oikeus päätti, että kauppahinta oli liian pieni.
Jyväskylän kaupunki myi joulukuussa 2015 Valtiontalon ja viereisen vapaan tontin paikallisille sijoittajille ja perustettavalle jyväskyläläiselle kiinteistöyhtiölle, jonka taustalla ovat Järvi-Suomen Asunnot ja Royal House Oy. Hinta oli tällä kertaa 700 000 euroa. Seurakunnalle tarjottiin mahdollisuutta tulla osakkaaksi ja sille valmistuikin tiloja uuteen Reimari-taloon Valtiontalon viereen.
Valtiontalon remontti valmistui vuonna 2020. Tyhjänä ollut remontoitu juhlasali otetaan käyttöön joulukuussa 2024, ja tiloja käyttävät muun muassa Teatteri Eurooppa Neljä ja Jyväskylä Sinfonia.
Kymäläinen

Kymäläinen on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä:
Days of Wine and Roses (kappale)

”Days of Wine and Roses” (suom. ”Ruusujen ja viinin aika”) on Henry Mancinin säveltämä ja Johnny Mercerin sanoittama laulu vuoden 1962 elokuvasta "Viinin ja ruusujen aika". Kappaleen lauloi elokuvassa Andy Williams ja se palkittiin seuraavan vuoden Oscar-gaalassa parhaan laulun palkinnolla. Sekä Williamsin että Henry Mancinin orkesterin nauhoitukset nousivat top 40 -listalle, ja myös Perry Como nauhoitti suositun version kappaleesta. American Film Institute sijoitti kappaleen vuonna 2004 julkaistun listallaan sijalle 39.
”Days of Wine and Rosesista” on tullut erityisen suosittu jazzkitaristien keskuudessa, ja se luetaan nykyisin jazzstandardiksi. Kitaristeista sen ovat äänittäneet muun muassa Joe Pass, Barney Kessel, Laurindo Almeida ja Wes Montgomery. Muihin kappaleen nauhoittaneihin jazzartisteihin kuuluvat Dizzy Gillespie, Sarah Vaughan, Milt Jackson, Art Farmer, Duke Ellington, Oscar Peterson ja Bill Evans.
Hyväntuulen Laulajat nauhoitti suomenkielisen version kappaleesta vuonna 1984. Suomenkieliset sanat kirjoitti Esko Elstelä.
Graveyard Party Blues

Graveyard Party Blues on suomalaisyhtye Hearthillin studio-albumi vuodelta 1990.
"Helsingin Sanomien" Markku Fagerlund luonnehti levyä tutun irtonaiseksi ja rokkaavaksi, mutta jazzin sijaan nyt rockabillystä vaikutteita ottavaksi. Hän antoi sille kolme tähteä viidestä.
Kyi

Kyi (muinais-itäslaavi Кыи; ; ) on itäslaavien myyttinen johtaja, Kiovan kaupungin perustaja ja sen ensimmäinen ruhtinas. 
Nestorin kronikassa kerrotun legendan mukaan Dneprin rantojen vuorilla asunut Kyi ja hänen nuoremmat veljensä Štšek, Horiv ja sisar Lebedin rakensivat Dneprin oikealle rannalle kaupungin, joka nimettiin Kyin mukaan Kiovaksi. Lisäksi tarinan mukaan Kyi perusti Kievetsin kaupungin Tonavan varrelle. Kronikan mukaan polaanien heimo polveutuu Kyista ja hänen sisaruksistaan.
Tämä tapahtui Rooman valtakunnan hajoamisen jälkeen itä- ja länsiosiksi vuonna 395 jaa., noin 5. vuosisadan lopulla tai 6. vuosisadan alussa. Kronikan mukaan Kyi oli varsin tärkeä ruhtinas ja tapasi henkilökohtaisesti Bysantin keisarin. Kolmen veljen historiaa ja heidän kaupungin perustamistaan ​​"Puunin maahan" (Skyytia) kerrottiin uudelleen armenialaisissa lähteissä 700-luvulla jaa.
Kronikoitsija kertoo myös toisesta legendasta, vaikka torjuu sen epätodennäköisenä, jonka mukaan Kyi oli veneenkuljettaja Tonavalla. Nykyisin tutkijat pitävät tarinaa kaupungin perustamisesta myyttinä, jonka tarkoitus oli selittää Kiovan ja sen ympäristön nimiä.
Francesca Bertini

Francesca Bertini (syntyjään "Elena Seracini Vitiello", 5. tammikuuta 1892 Firenze – 13. lokakuuta 1985 Rooma) oli yksi italialaisen mykkäelokuvan suurimmista naistähdistä.
Elokuvaura.
Bertinin elokuvaura alkoi vuonna 1910 Film d’Arte Italianan klassikkosovituksista. Kaksi vuotta myöhemmin hän siirtyi Cinesille ja Celio Filmille esiintyen lähinnä kepeissä komedioissa ja melodraamoissa. Bertinin ensimmäinen menestysrooli on Pierrot Baldassarre Negronin ohjaamassa pantomiimissä "Histoire d’un Pierrot" (”Pierrot’n tarina”, 1913). Sitä seurasi joukko tunteellisia melodraamoja kuten "Sangue bleu" (1914), "Odette" (1915) ja "La signora delle camelie" (”Kamelianainen”, 1915). Erityistä kiitosta Bertini sai pyykkärinroolistaan elokuvassa "Assunta Spina" (1915), jota pidetään yhtenä neorealismin edeltäjistä.
Vuonna 1918 näyttelijä perusti oman tuotantoyhtiön Bertini Filmin. Vuonna 1919 se liittyi Unione Cinematografica Italianaan, joka teki pian konkurssin. Vuonna 1921 Bertini purki Foxin kanssa tekemänsä sopimuksen Hollywood-elokuvista, meni naimisiin sveitsiläisen kreivin Paul Cartierin kanssa ja vetäytyi elokuva-alalta lyhyttä 1920-luvun lopun comeback-yritystä lukuun ottamatta. Toisen maailmansodan jälkeen hän esiintyi toisinaan pienissä sivurooleissa, joista merkittävin lienee sisar Desolatan osa Bernardo Bertoluccin elokuvassa "1900" (1976). Vuonna 1973 Bertini julkaisi toisen laitoksen omaelämäkerrastaan "Il resto non conta" (”Lopulla ei ole väliä”). Ennen kuolemaansa hän esiintyi Gianfranco Mingozzin tv-dokumentissa "L’ultima diva: Francesca Bertini" (”Viimeinen diiva”, 1982).
Jättikutoja

Jättikutoja ("Ploceus grandis") on kutojien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Jättikutojaa tavataan São Tomé ja Príncipessä. Lajia on kuvattu yleiseksi, mutta sen kanta saattaa olla laskussa. Se on luokiteltu silmälläpidettävä lajiksi.
Mustakutoja

Mustakutoja ("Ploceus nigerrimus") on kutojien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Mustakutojaa tavataan Afrikan länsi- ja keskiosissa. Lajia on kuvattu yleiseksi tai runsaslukuiseksi, ja sen kannankehitys on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Mustakaapukutoja

Mustakaapukutoja ("Ploceus weynsi") on kutojien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Mustakaapukutojaa tavataan Kongon demokraattisessa tasavallassa, Tansaniassa ja Ugandassa. Lajin on kuvattu esiintyvän paikallisesti ja kausittaisesti. Lajin ei uskota olevan vaarassa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.