tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Earl Bamber

Earl Anderson Bamber (s. 9. heinäkuuta 1990 Wanganui) on uusiseelantilainen moottoriurheilija ja kommentaattori.
Bamber aloitti uransa karting-sarjoissa hyvällä menestyksellä. Vuosina 2005–2006 hän kilpaili Uuden-Seelannin Formula Ford -sarjassa. Vuonna 2006 Bamber voitti Aasian Formula BMW -sarjan mestaruuden. Vuosina 2006–2007 Bamber kilpaili Toyota Racing Series -sarjassa. Hän kilpaili myös Aasian Formula V6 -sarjassa sijoittuen toiseksi vuonna 2008. Bamber kilpaili myös Italian Formula Master- ja Australian F3-sarjoissa samana vuonna. Vuosina 2008–2009 Bamber kilpaili International Formula Master-, A1 Grand Prix- ja Aasian GP2-sarjoissa. Aasian GP2-sarjassa Bamber saavutti yhden kakkossijan ja 8 MM-pistettä. Vuonna 2009 Bamber kilpaili Euroseries 3000 -sarjassa. Vuonna 2010 Bamber palasi Toyota Racing Series -sarjaan sijoittuen täpärästi toiseksi vain kolme pistettä Mitch Evansin takana. Bamber jatkoi sarjassa vuonna 2011. Bamber kommentoi myös Superleague Formula -sarjan kilpailuja vuonna 2010. Vuonna 2013 Bamber voitti Porsche Carrera Cup Asia -sarjan mestaruuden ja ajoi samana vuonna muutamia kilpailua Porsche Supercup -sarjassa. Vuonna 2014 Bamber kilpaili täyden kauden Porsche Supercup -sarjassa voittaen sarjan mestaruuden.
Vuonna 2015 Bamber voitti Le Mansin 24 tunnin ajon Porschen LMP1-autolla yhdessä Nico Hülkenbergin ja Nick Tandyn kanssa. Hän uusi voittonsa Timo Bernhardin ja Brendon Hartleyn autokunnassa vuonna 2017 ja hän voitti samana vuonna myös WEC-sarjan mestaruuden. Vuodesta 2014 lähtien Bamber on ajanut kestävyysajoja erilaisissa GT- ja urheiluautoluokissa, joista merkittävimpiä tuloksia on Le Mansin ajon ja WEC-mestaruuden lisäksi yhdysvaltalaisen IMSA-sarjan mestaruus vuodelta 2019.
Luettelo televisiosarjan Moderni perhe jaksoista

"Moderni perhe" on yhdysvaltalainen Christopher Lloydin ja Steven Levitanin luoma tilannekomediasarja, jonka esittäminen alkoi ABC-kanavalla 23. syyskuuta 2009.
Yleiskatsaus.
&lt;onlyinclude&gt;&lt;/onlyinclude&gt;
Restaurant

Restaurant on brittiläinen ravintola-alan lehti. Se järjestää vuosittain äänestyksen "Maailman 50 parasta ravintolaa" (The S. Pellegrino World's 50 Best Restaurants). 
Äänestyksen on voittanut kaksi kertaa peräkkäin tanskalainen ravintola Noma. Listalla on mukana Hans Välimäen ravintola Chez Dominique vuonna 2011 kuudetta vuotta peräkkäin. Sen sija oli 35., ja edellisenä vuonna se oli 23. Kilpailuraati koostuu 800 alan vaikuttajasta.
European Open (frisbeegolf)

European Open on Suomessa järjestettävä PDGA:n hyväksymä kansainvälinen major-tason frisbeegolfkilpailu. Nykyisin joka toinen vuosi järjestettävän kilpailun järjestää Innova Champion ja sen kilpailujohtajana on Jussi Meresmaa.
Ensimmäinen European Open järjestettiin Epilän radalla Tampereella vuonna 2006. Turnaus siirtyi Nokialle vuonna 2011. European Open -kisaviikon avauspäivänä on järjestetty President's Cup -joukkuekilpailu Euroopan ja Yhdysvaltojen parhaiden pelaajien välille.
Juvonen

Juvonen on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi. Henkilöt ovat suomalaisia, ellei toisin mainita:
Diário de Notícias

Diário de Notícias on portugalilainen sunnuntaisin ilmestyvä sanomalehti. Sen perustetivat Tomás Quintino Antunes ja Eduardo Coelho Lissabonissa 29. joulukuuta 1864. Lehti on portugalilaisen mediyhtiö "Controlinveste" omistuksessa.
Portugalin diktatuurin aikana (1926–1974) lehti oli käytännössä hallituksen äänenkantaja. Neilikkavallankumouksen jälkeen lehti kansallistettiin ja siitä tuli kommunistista puoluetta puolustava lehti. Diário de Notícias muutettiin yksityiseksi yritykseksi jälleen vuonna 1991. Nykyisin sen katsotaan edustavan liberaalikonservatismia.
Lehden päätoimittaja on Domingos de Andrade, joka aloitti työssään marraskuussa 2020. Lehden päätoimitus sijaitsee Lissabonissa.
Vuonna 2019 lehden levikki oli 4768.
Tim Hetherington

Timothy Alistair ”Tim” Hetherington (5. joulukuuta 1970 Liverpool, Englanti – 20. huhtikuuta 2011 Al Misratah, Libya) oli brittiläis-yhdysvaltalainen kuvajournalisti. Hänen ja Sebastian Jungerin tekemä dokumenttielokuva "Restrepo" (2010) oli Oscar-ehdokkaana.
Elämä.
Hetherington syntyi vuonna 1970 Liverpoolissa. Hän opiskeli kirjallisuutta Oxfordin yliopistossa ja aloitti uransa kustannusalalla. Jatko-opiskeluvaiheessa Hetherington vaihtoi valokuvaukseen, jota opiskeli Cardiffissa 1996. Valokuvaajana hän työskenteli ensimmäisen kerran "The Big Issue" -lehdelle, ja sieltä hän siirtyi "The Independentille".
2000-luvun alussa Hetherington oli Länsi-Afrikassa, muun muassa Liberiassa, Sierra Leonessa ja Nigeriassa, kuvaamassa poliittisia levottomuuksia ja niiden vaikutusta ihmisiin. Hän oli ainoa länsimaalainen valokuvaaja, joka vietti aikaa kapinallisjoukkojen keskuudessa Liberian sisällissodan aikana. Vuonna 2006 Hetherington oli jäsenenä YK:n turvallisuusneuvoston Liberia-komiteassa, ja hänen tehtävänään oli raportoida neuvostolle Liberian vakauteen liittyvistä asioista.
Hetherington ja "Vanity Fairin" toimittaja Sebastian Junger lähtivät 2007 noin vuoden mittaiselle komennukselle Afganistaniin, ja he liittyivät Korengalinlaaksossa asemapaikkaa pitäneeseen yhdysvaltalaispataljoonaan. Samana vuonna Hetherington palkittiin Afganistanissa ottamastaan valokuvasta World Press Photon vuoden valokuvalla. Junger ja Hetherington ohjasivat Afganistanissa dokumenttielokuvan "Restrepo". Vuonna 2010 julkaistu dokumentti palkittiin Sundancen elokuvajuhlilla, ja se oli ehdokkaana parhaan dokumentin Oscar-palkinnon saajaksi. Vuonna 2009 Hetherington julkaisi Liberiaa käsittelevän kirjan "Long Story Bit by Bit" ja vuonna 2010 Afganistanissa olevia yhdysvaltalaissotilaita käsittelevän kirjan "Infidel".
Hetherington kuoli vuonna 2011 Libyassa, missä hän oli tekemässä multimediaprojektia humanitaarisista asioista sisällissodan keskellä. Hetherington joutui kolmen muun valokuvaajan kanssa Muammar Gaddafia kannattavien joukkojen kranaattituleen Al Misratahin kaupungissa. Kaikki neljä saatiin hengissä sairaalaan, mutta Hetherington kuoli pian verenhukkaan. Myös Chris Hondros kuoli vammoihinsa myöhemmin.
4,7 tuuman QF Mark IX ja XII

4,7 tuuman QF Mark XII eli 120 millimetrin pikatykki mallia 12 oli Britannian Kuninkaallisen laivaston vakio keskisuuren kaliiperin tykki toisessa maailmansodassa, jota käytettiin pinta-aluksia ja maakohteita vastaan. 
Taustaa.
Tykkien edeltäjä oli ensimmäisessä maailmansodassa käytössä ollut 4,7 tuuman kartussilaukausta käyttänyt tykki, jonka silkkipusseihin pakatut ruutipussit ja ammukset korvattiin messinkihylsyyn kiinnitetyllä ammuksella eli kranaatilla. Lisäksi tykkien lukkolaitteet vaihdettiin. 4,7 tuuman Mark IX -tykki asennettiin ensimmäisen kerran A-luokan hävittäjiin yksiputkisena CP Mark XIV -asennuksena 1930 ja sen jälkeen suurimpaan osaan hävittäjistä aina vuoden 1943 W-luokkaan saakka. Mark IX tykkejä valmistettiin kaikkiaan 742 kappaletta useana eri alamallina, joita olivat:
Mark IX tykin ensimmäiset asennukset tehtiin kömpelöllä 60 asteen korotuskulman mahdollistaneella CPXIII asennuksena laivueenjohtaja "HMS Mackayhin". Asennuksella tehtiin myös epäonnistuneet testit "HMS Bulldogilla" ja saman aikaisesti testattiin Mark XII tykkiä "HMS Herewardilla". Yksiputkisia asennuksia olivat:
Kaikissa asennuksissa tykit olivat käsikäyttöisiä lukuun ottamatta CPXXII:tä, jossa käytettiin jousitoimista rekyylistä voimansa ottavaa latausjärjestelmää.
Lähes identtinen Mark XII -tykki asennettiin kaksiputkisena CPXIX -asennuksena Tribal-luokan hävittäjiin 1936 sekä J-, K- ja N-luokkien hävittäjiin 1938. Asennus mahdollisti 40 asteen korotuskulman ja siinä oli hydraulisesti toimiva sivusuuntaus säätö ja korotuskulman säätö kummallekin tykille erikseen. Mark XII tykkejä valmistettiin kaikkiaan 372 kappaletta.
Asennusten suurin heikkous oli niiden 40 asteen korotuskulma, mutta CP Mark XIX -asennuksessa oli kuitenkin ilma-ammunnan tukena automaattinen ajoituksensäätökoneisto mikäli ajoituksenlaskin oli käytössä. Tyypillinen tulinopeus oli kaksitoista laukausta per putki minuutissa. Mark XII käytti 50 paunan kranaattia ja erillistä hylsyä, jotka kumpikin ladattiin automaattisesti. Maksimi ampumaetäisyys 40 asteen korotuskulmalla oli 15 520 metriä ammuksen nopeuden ollessa 808 m/s.
Tykin korvasi 4,5 tuuman aseet Z-luokan hävittäjistä alkaen 1943. Uuden aseen asennus oli ensimmäinen todellinen kaksitoiminen asennus kuninkaallisessa laivastossa, joka mahdollisti sekä ammunnat pinta- että ilmamaaliin. Lisäksi tykin ammus oli hieman raskaampi kuin 4,7 tuuman Mark IX tai XII -tykkien vastaavat, mutta kevyempi kuin 4,7 tuuman Mark XI -tykin.
Accelerated Evolution

Accelerated Evolution on kanadalaisen muusikon Devin Townsendin viides studioalbumi. Se on julkaistu 31. maaliskuuta 2003 Townsendin omistamalla levymerkillä HevyDevy Records. Albumi on ensimmäinen nimikkeellä The Devin Townsend Bandin levy. Tämän sen alle Townsend oli halunnut koota pysyvän soittajakunnan. Hänen soolotuotannoissaan soittajat olivat vaihdelleet eri albumeilla useasti.
Albumin kirjoitti ja tuotti Townsend. Sen tyyli yhdistelee alternative rockia, hard rockia sekä progressiivista metallia. Albumi tehtiin Strapping Young Ladin vastakohdaksi.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet kirjoittanut Devin Townsend, sovituksista vastaa Townsend sekä Brian Waddell, Ryan Van Poederooyen, Dave Young ja Mike Young.
Project EKO
InsideOut Musicin erikoispainokseen sisältyi Townsendin electronica EP.
Pitkähäntähedelmälepakko

Pitkähäntähedelmälepakko ("Notopteris macdonaldi") on harvinainen lepakkolaji. Sille on ehdotettu uutta suomenkielistä nimeä "häntähekko".
Ulkonäkö ja koko.
Pitkähäntähedelmälepakko on kuononkärjestä peräaukkoon noin kymmenen senttiä pitkä. Sen häntä on pitkä, hiirimäinen.
Levinneisyys.
Pitkähäntähedelmälepakkoa tavataan vain Vanuatulla ja kolmella Fidžin saarella. Se on kuollut sukupuuttoon Tongalta.
Elintavat.
Pitkähäntähedelmälepakko käyttää ravinnokseen kukkien mettä, ja tarvitsee elääkseen monipuolista metsää.
Liukon Pirtti

Liukon pirtti on vuodesta 1961 Keuruulla Nyyssänniemen leirintäalueen vastaanottorakennuksena toiminut talonpoikaisrakennus. Ennen siirtoaan nykyiselle paikalleen, se oli Keuruun Liukon kylän Iso-Liukon talon päärakennus.
Historia.
Liukon kylässä, Keurusselän itärannalla on kolmatta sataa vuotta seissyt Ison Liukon Pirtti, joka on kestänyt Suomen sodat ja nälkävuodet, ollut kinkeritupana ja kylän kokouspaikkana, pääkaupunkilaisten kesävieraiden majapaikkana ja tukkikämppänä. Mutta ennen kaikkea Ison Liukon Pirtti oli ollut Wanhan Liukon suvun koti. Suvun, joka jo 1700-luvulta on Liukkoa asuttanut ja nykyisen Pänkäläisen nimellä paremmin tunnetaan. 1740-luvulla Liukon kantatalo halottiin ja talot saivat isossa jaossa Ylinen ja Alanen Liukko. Perintötiloiksi tilat ostettiin vuonna 1752. Lisänimen Iso Liukko Ylisen Liukon tila sai, kun 1800-luvun alussa Alanen Liukko halottiin edelleen kahdeksi tilaksi.
Alussa Ison Liukon pirtti oli vain iso savupirtti, jossa oli maalattia ja sen luonnonkivistä kootun ison kiukaan vieressä ovi. Ikkunoina toimivat sivuun siirrettävät luukut. Työkaluina oli käytetty vain kirvestä ja kiilaa. Mutta 1800-luvun alussa kehitys saavutti Ison Liukon pirtinkin: piti olla torvellinen takkamuuri ja ikkunoissa lasiruudut. Seinähirret veistettiin, koko permanto peitettiin lattianlankuilla ja pirtti sai jatkoksi kamareita. Näin muuttui savupirtti "valkeaksi lumeksi", joka on hämäläis-keskisuomalainen rakennustaidon mestarinäyte.
Ison Liukon pirttiin liittyy tarina virtolaisesta karhunkaataja Martti Kitusesta. Kituselle oli tuotu sanaa, että Liukossa oli karhuja mutta ei kaatomiestä. Metsästysretken jälkeen sitten Ison Liukon pirtissä mesikämmenet nyljettiin ja Liukkolaiset pitivät Kitusta sen jälkeen "tietäjänä" kuten Maamme-kirjakin kertoo. Vuonna 1867 Ison Liukon talossa asui maailman kuulu tanskalainen tiedemies ja maisteri Vilhelm Thomsen suomenkieltä oppimassa ja kerjäämässä aineiston pohjalta hän teki myöhemmin uraauurtavan suomalais-ugrilaisen kielitieteellisen tutkielman ja väitöskirjan.
Vuonna 1873 tila myytiin metsäyhtiölle mutta noin 50 vuotta myöhemmin, vuonna 1925, Anna o.s. Liukko ja Vilho Pänkäläinen ostivat osan siitä taloineen takaisin suvulle. Nykyisin tilaa isännöivät Juha ja Mari Pänkäläinen. Vuonna 1955 Vilho Pänkäläinen rakensi uuden asuinrakennuksen vanhan pirtin viereen. Ison Liukon pirtti purettiin ja hirret ja lankut siirrettiin Nyyssänniemen leirintäalueelle. Pirtti vihittiin käyttöön vuonna 1961 säilytettäväksi tulevien sukupolvien ihailtavaksi erikoislaatuisena nähtävyytenä yhtenä Keski-Suomen kuuluisimpana talonpoikaistupana.
Nykyisin vanha pirtti toimii Nyyssänniemen leirintäalueen vastaanottokahvilana, sekä erilaisten juhlien ja kokousten pitopaikkana.
Tauno Seppänen

Tauno Henrik Seppänen (11. heinäkuuta 1918 – 29. maaliskuuta 1998) oli suomalainen kuvanveistäjä. Vaalalainen Seppänen sai oppinsa Ben Renvallilta ja Aarre Heinoselta. Opiskeltuaan kuvanveistoa Helsingissä Seppänen palasi kotiseudulleen Neittävälle kuten samaan aikaan Helsingissä opiskellut serkkunsa taidemaalari Olli Seppänen.
Taiteilijan työnsä ohella Seppänen työskenteli muurarina ja hoiti karjaa sekä toimi maanviljelijänä. Hän voitti vuonna 1967 Oulun Pohjankartanon veistoskilpailun teoksellaan "Kevätmyrskyä", mikä mahdollisti siirtymisen kokopäivätoimiseksi kuvanveistäjäksi. Pohjankartanon edessä Yrjö Kallisen puistossa sijaitseva veistos paljastettiin vuonna 1971. "Kevätmyrskyä"-veistoksen ohella Seppäsen pääteoksia olivat Tyrnävällä sijaitseva "Hiihtäjä" ja Vaalassa sijaitseva "Laskumies".
Intianpikkumangusti

Intianpikkumangusti eli pikkumungo ("Herpestes javanicus") on aasialainen mangustilaji. Siitä tunnetaan 12 alalajia.
Ulkonäkö ja koko.
Intianpikkumangustilla on terävä kuono, paksu turkki ja pitkä häntä. Uros painaa noin 650 ja naaras 450 g.
Levinneisyys.
Intianpikkumangustia elää luonnonvaraisena Aasiassa laajalla alueella, joka ulottuu Iranista Pohjois-Intian kautta Indokiinaan. Sitä on lisäksi istutettu moniin paikkoihin luontaisen elinalueensa ulkopuolelle, ja varsinkin trooppisilla saarilla siitä on tullut vahingollinen vieraslaji. Sitä pidetään maailmanlaajuisesti yhtenä sadasta haitallisimmasta vieraslajista. Istutusten tavoitteena on ollut saada mangustit vähentämään rottien ja käärmeiden määrää, mutta tulokkaat ovatkin alkaneet saalistaa alueiden alkuperäisiä, uhanalaisiakin eläinlajeja.
Thongchai Akkarapong

Thongchai Akkarapong (; s. 10. heinäkuuta 1977 Songkhla) on thaimaalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa seuratasolla Surat Thani FC:tä, jota ennen hän on ollut muun muassa Malesian pääsarjassa pelanneessa Kelantan FA:ssa. Akkarapong pelasi Thaimaan maajoukkueessa kymmenen ottelua vuosina 1999–2002.
Lähteet.
Oliver James

Oliver James (Oliver James Hudson; 1. kesäkuuta 1980) on englantilainen muusikko, laulaja, sanoittaja ja näyttelijä. Parhaiten hänet tunnetaan rooleistaan elokuvissa "Mistä tytöt tykkää" (What A Girl Wants, 2003) ja "Kesän sävelet" (Raise your voice, 2004).
Ura ja elämä.
Jamesin ensimmäinen elokuvarooli oli vuonna 2002 televisioon tehdyssä lyhytelokuvassa, jossa hän näytteli Deania. "Mistä tytöt tykkää" -teinikomediassa James tähditti Ian Wallacen roolin ja mukana elokuvassa nähtiin myös Amanda Bynes, Kelly Preston ja Colin Firth. Elokuvan ohjasi Dennie Gordon. "Kesän sävelet" -draamaelokuvassa, jossa pääosaa näytteli Hilary Duff, hän sai yhden merkittävimmistä rooleista Jay Corganina, ja ponnahti näiden kahden elokuvan myötä julkisuuteen.
James liittyi vuonna 2002 Simon Fullerin tuottamaan poikabändiin. Hän kuitenkin lopetti yhtyeen pian liityttyään "Mistä tytöt tykkää" -elokuvan näyttelijäkaartiin. Kitaraa James oppi soittamaan kyseisen elokuvan myötä ja hän lauloi elokuvan soundtrackille kappaleet "Long time coming", "Half-life" ja "Greatest Story Ever Told".
Vuonna 2003 James muutti Los Angelesiin Yhdysvaltoihin.
James on myös ollut mukana elokuvassa "Without a paddle: Nature´s calling" vuonna 2009.
Kevätmyrskyä

Kevätmyrskyä on Oulun Karjasillan kaupunginosassa Pohjankartanon edessä Yrjö Kallisen puistossa sijaitseva julkinen ulkoveistos. Veistoksesta järjestettiin vuonna 1967 kilpailu, jonka voitti vaalalaisen kuvanveistäjä Tauno Seppäsen (1918–1998) ehdotus. Veistoksen tekeminen mahdollisti taiteilijan työnsä ohella muurarina, karjanhoitajana ja maanviljelijänä työskennelleen Seppäsen siirtymisen kokopäivätoimiseksi kuvanveistäjäksi.
Mitoiltaan 255 x 155 x 300 senttimetriä oleva pronssista valettu veistos paljastettiin vuonna 1971.
Helan går

Helan går on suosittu alkujaan ruotsalainen juomalaulu. Laulu lauletaan usein etenkin illanistujaisten, sitsien tai päivällisen ensimmäiselle snapsille, ja sen jälkeen snapsia saa juoda omaan tahtiinsa lisää. Laulun alkuperä on epävarma, koska juomalauluja ei juurikaan huomioida historiallisissa lähteissä. Laulu on kuitenkin ruotsalaisen juomalauluperinteen tunnetuimpia lauluja. Eräs aikainen maininta on vuodelta 1843. 
Useat säveltäjät ovat kirjoittaneet variaatioita sävelmästä, muiden joukossa Franz Lehár.
Vuonna 1959 Belafonte Folk Singers nauhoitti laulun nimellä "Heylan Går" albumilleen "Drinking Songs Around The World". Instrumentaaliversio laulusta nimellä "Helan" on mukana soittoäänenä joissain Nokian matkapuhelimissa.
Laulua lauletaan myös usein korkeakoulujen sitseillä juomalauluna.
Sanat.
Juomalaulun sanat vaihtelevat jonkin verran, koska se kuuluu kansanlaulujen ominaisuuksiin, mutta useissa painetuissa lähteissä sanat menevät näin:
&lt;poem&gt;
Helan går
Sjung hopp faderallan lallan lej
Helan går
Sjung hopp faderallan lej
Och den som inte helan tar* 
Han heller inte halvan får
Helan går...
Sjung hopp faderallan lej
 * (Vanhastaan on laulettu "trår", mutta yleiskielinen "tar" on korvannut sen myöhemmin.)
&lt;/poem&gt;
16 kauneinta ja suosituinta sävelmää

16 kauneinta ja suosituinta sävelmää on suomalaisen laulajan Jukka Kuoppamäen vuonna 1985 julkaistu kokoelma-albumi.
Kappaleet.
A-puoli
B-puoli
Kustaa Vaasa (lehti)

Kustaa Vaasa oli Suomessa 1939–1943 ilmestynyt poliittinen aikakauslehti. Lehden julkaisemisen takana olivat Gunnar von Hertzen, maisteri Erkki Räikkönen ja tohtori Martti Mustakallio. Lehti oli suomenkielinen ja sen ideologia oli kansallissosialistista Saksaa ihannoiva. Lehden päätoimittajana toimi koko sen julkaisemisen ajan Erkki Räikkönen. Toimittajina lehdessä oli esimerkiksi Bertel Gripenberg, Matti Jaakkola, Gunnar Lindqvist ja Olavi Linnove. Lehden ympärille muodostui vuonna 1942 Siniristi-yhdistys.
Kustaa Vaasa nimettiin Ruotsin kuninkaan Kustaa Vaasan mukaan. Kustaa Vaasa perustettiin tarkoituksenaan yhdistää kaikki ei-sosialistit Suomessa, ja sen sävy oli suhteellisen sivistynyt verrattuna siniristin aggressiiviseen ja kiivaaseen antisemitismiin. Kustaa Vaasa halusi muodostaa "valkoisen rintaman" palaten sisällissodan aikoihin, jolloin "valkoiset" työskentelivät yli puoluerajojen voittaakseen sosialistit. Huolimatta sovinnollisesta sävystä, konservatiivien lähetysmisestä ja voimakkaasta antisosialismista Kustaa Vaasa kuvaili itseään avoimesti "kansallissosialistiseksi" ja piti aktiivisia yhteyksiä Saksan natseihin. Räikkönen matkusti myös vuonna 1940 Saksan miehittämään Norjaan, jossa hän tapasi Franz Walther Stahleckerin, SS:n turvallisuuspoliisin ja turvallisuuspalvelun johtajan. Kustaa Vaasa kannatti myös suomalaista irredentismia, suur-Suomea ja Heimoaatetta.
Huolimatta siitä, että lehti oli verrattaen hillitty verrattuna Siniristiin ja Työrintamaan, jotka vaativat "lopullista ratkaisua" juutalaiskysymykseen, lehti kannatti silti ”juutalaisen kauppurihen[gen]" puhdistamista maasta ja kansalaisuuden saattamista riippuvaiseksi "asiantuntijoiden" rotubiologisesta lausunnosta. Lindqvist kirjoitti Kustaa Vaasassa, kuinka paikalliset juutalaiset olivat ajaneet Englannin ja USA:n Neuvostoliiton puolelle: "Tuon pirullisen kylmästi laskelmoidun suunnitelman takaa astuu esiin poliittisen, ylivaltiollisen juutalaisuuden Juudaskasvot ja kavaltajan veristen hopeakolikoiden helisevä ääni kiirii yli valtamerienkin".
Padma Lakshmi

Padma Parvati Lakshmi (s. 1. syyskuuta 1970) on intialais-yhdysvaltalainen keittokirjojen kirjoittaja, näyttelijä, malli ja televisiojuontaja. Hän on juontanut Yhdysvaltojen "Top Chef" -televisiosarjaa toisesta tuotantokaudesta lähtien. Hän on julkaissut oman korumallistonsa, joka kantaa nimeä ”Padma”.
Yksityiselämä.
Padma Lakshmi oli naimisissa kirjailija Salman Rushdien kanssa vuosina 2004–2007.
Kärsittyään vuosia endometrioosista, Lakshmi ilmoitti lokakuussa 2009 olevansa raskaana. Hän synnytti tytön helmikuussa 2010.
Elämäni seinäruusuna

Elämäni seinäruusuna () on Stephen Chboskyn kirjoittama nuorisoromaani. Se julkaistiin Yhdysvalloissa 1. helmikuuta 1999. Kirjan suomennos julkaistiin 31. joulukuuta 2010. Sen kertoja on teini-ikäinen introvertti Charlie, joka kertoo kokemuksistaan kirjoittamalla sarjan kirjeitä anonyymille ja hänelle vieraalle henkilölle. Kirja sijoittuu 1990-luvun alkuun ja se seuraa Charlien ensimmäistä vuotta high schoolissa pittsburghilaisessa lähiössä. Viisas Charlie on epätavanomainen ajattelija, mutta myös ujo ja epäsuosittu.
Chbosky on nimennyt J. D. Salingerin "Sieppari ruispellossa" -romaanin inspiraatiokseen.
Elokuvaversio.
Mr. Mudd, Touchstone Pictures sekä DreamWorks SKG kehittivät romaanista elokuvaversion Summit Entertainmentin kanssa. Mr. Muddin tuottajat John Malkovich, Lianne Halfon sekä Russell Smith palkkasivat Stephen Chboskyn käsikirjoittamaan ja ohjaamaan elokuvan. Helmikuussa 2011 vahvistettiin, että Logan Lerman ja Emma Watson on valittu näyttelemään romaanin päähenkilöitä. Elokuvan kuvaukset alkoivat toukokuussa 2011.
Elokuvan ensi-ilta oli 14. syyskuuta 2012.
Bock (oluttyyppi)

Bock eli pukkiolut on alkujaan Einbeckin kaupungista läheltä Hannoveria peräisin oleva voimakas pohjahiivaolut. Bock on väriltään joko vaalea tai tumma, maltaisen täyteläinen ja alkoholipitoinen. Alkoholipitoisuus on 6,7 tilavuusprosenttia. Jos alkoholipitoisuus on 6,8 tai sen yli, bock on erikoisvahvaa ja sitä kutsutaan dobbelbockiksi. Bockia tarjoillaan keväisin ja syksyisin lämmittävänä oluena savituopissa. Sen tarjoilulämpötila on vähintään 9°C. Einbeckissä bock-olutta valmistaa panimo nimeltä Einbecker Bräuhaus.
Samuli Kaivonurmi

Samuli Kaivonurmi (s. 3. maaliskuuta 1988 Kuopio) on suomalainen jalkapalloilija, joka edusti muun muassa FC KTP:tä. Hänen pelipaikkansa oli hyökkääjä.
Kaivonurmen Veikkausliiga-debyytti tapahtui 4. toukokuuta 2006 ottelussa FC Lahtea vastaan. Vuonna 2007 hän loukkaantui vakavasti ja oli kentiltä poissa vuoden. Kaudella 2009 hän voitti Kakkosen maalikuninkuuden Warkauden Jalkapalloklubissa 24 maalilla. Onnistunut kausi loukkaantumisen jälkeen johti kahden vuoden sopimukseen takaisin kasvattajaseuransa KuPS:n riveihin Veikkausliigaan. Kaudella 2010 hän voitti SM-hopeaa. Alkuvuodesta 2013 Kaivonurmi siirtyi Ykkösessä pelanneeseen FC KooTeePeehen.
Entinen Kuopion Pallotovereiden pääsarjapelaaja Jarmo Kaivonurmi on Kaivonurmen setä.
Hyvässä uskossa

Hyvässä uskossa ("Saving Grace") on yhdysvaltalainen rikosdraamasarja, jonka ensimmäinen jakso esitettiin yhdysvaltalaisella TNT-televisiokanavalla 23. heinäkuuta 2007 ja viimeinen jakso 21. kesäkuuta 2010. Sarjan päähenkilöä, Grace Hanadarkoa, esittää Holly Hunter. Hänen lisäkseen siinä näyttelevät muun muassa Leon Rippy, Kenny Johnson, Laura San Giacomo, Bailey Chase, Bokeem Woodbine ja Yaani King.
Yhdysvalloissa televisiosarja on kielletty alle 17-vuotiailta johtuen siinä ilmentyvästä kielenkäytöstä, seksuaalisesta käyttäytymisestä ja väkivallasta.
Femme Fatale Tour

Femme Fatale Tour oli yhdysvaltalaisen poplaulaja Britney Spearsin kuudes kiertue, joka alkoi Yhdysvalloissa 16. kesäkuuta 2011. Kiertue ylsi myös Eurooppaan, Aasiaan ja Etelä-Amerikkaan. Suomessa Spears esiintyi 14. lokakuuta 2011 Helsingin Hartwall Areenalla. Shown teemana olivat eri aikojen naiset: "femme fatalet". Kappaleina kuultiin suurimmaksi osaksi "Femme Fatale" -albumin kappaleita, sekä Spearsin hittejä edellisiltä levyiltä.
Elokuussa 2011 Spears kertoi, että Toronton konsertti kuvataan EPIX-televisiokanavalle sekä DVD:lle. Se on Spearsin ensimmäinen televisioon kuvattu konsertti sitten The Onyx Hotel Tourin vuonna 2004. Konsertti kuvattiin sekä 2D:nä että 3D:nä, ja se esitettiin EPIX-televisiokanavalla marraskuussa 2011. Suomessa konsertti sai televisioensi-iltansa 8. huhtikuuta 2012.
Lämmittelijät.
Yhdysvalloissa:
Nikon D90

Nikon D90 on Nikonin valmistama digitaalinen järjestelmäkamera, joka julkistettiin 27. elokuuta 2008. Kamerassa on 12,2 megapikselin CMOS-kenno ja sillä pystyy kuvaamaan 4,5 kuvaa sekunnissa. D90 on yhteensopiva Nikon F -objektiivien kanssa. Se oli ensimmäinen digitaalinen järjestelmäkamera, jossa oli mahdollisuus videon kuvaamiseen. Videota pystyy kuvaamaan 720p-laadulla 24 kuvaa sekunnissa.
Stephen Bengo

Stephen Bengo (s. 24. joulukuuta 1988 Rugaba) on ugandalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa seuratasolla maansa pääsarjassa pelaavaa URA FC:tä. Bengo on pelannut maajoukkueessa vuodesta 2009 lähtien. Hän on ollut kentällä seitsemässätoista maaottelussa ja tehnyt niissä yhteensä neljä maalia.
Lähteet.
Arvo Heino

Arvo Henrik Heino (19. tammikuuta 1911 Haukipudas – 25. elokuuta 2006 Oulu) oli suomalainen juristi, joka toimi Oulun kaupunginjohtajana vuosina 1961–1974. Ennen kaupunginjohtajaksi tuloaan hän oli työskennellyt Oulun kaupunginsihteerinä.
Siivet (veistos)

Siivet on Oulun Karjasillan kaupunginosassa Karjasillanpuistossa Laanaojassa sijaitseva julkinen ulkoveistos. Sen on veistänyt kuvanveistäjä ja taidemaalari Martti Tarvainen (1897–1985).
Mitoiltaan 150 × 200 × 295; 150 × 203 × 277 ja 150 x 98 × 246 senttimetriä oleva pronssista valettu veistos paljastettiin vuonna 1965. Veistos kuvaa kolmen joutsenen lentoonlähdön, johon liittyy ajatus siirtymisestä ajasta iäisyyteen.
Peter Vesterbacka

Peter Vesterbacka (s. 12. maaliskuuta 1968 Pori) on suomalainen mobiilipelien kehittäjä ja opetuspeliyhtiö Lightneerin brändijohtaja. Hänet tunnetaan työstään "Angry Birds" -pelien, startup-tapahtuma Slushin ja Helsinki–Tallinna-rautatietunnelin parissa.
Elämä.
Vesterbacka vietti lapsuutensa ja nuoruutensa Porissa. Hän kirjoitti ylioppilaaksi Björneborgs svenska samskolasta, jonka jälkeen aloitti markkinoinnin opinnot Åbo Akademissa. Opinnot kuitenkin keskeytyivät Vesterbackan siirtyessä töihin Hewlett-Packardille. Vesterbacka nimitettiin Åbo Akademin kauppatieteiden kunniatohtoriksi vuonna 2018. 
Vesterbacka vastasi peliyhtiö Rovio Entertainmentin liiketoiminnan kehittämisestä ja oli mukana tekemässä suosittua "Angry Birds" -mobiilipeliä. 
Vesterbacka on järjestänyt vuodesta 2008 kansainväliseksi tapahtumaksi muodostunutta startup-tapahtuma Slushia. Yhdysvaltalainen "Time"-aikakauslehti valitsi Vesterbackan vuoden 2011 maailman sadan vaikutusvaltaisimman ihmisen listalleen.
Kesäkuussa 2016 Vesterbacka jätti Rovion. Saman vuoden syyskuussa hän aloitti työt opetuspeliyhtiö Lightneerissa. Vesterbacka myös ääninäytteli yhtiön ensimmäisessä pelissä "Big Bang Legendsissa".
Vesterbacka on Fun Academyn perustajajäsen sekä toimii osakkaana Finest Future -yrityksessä, joka pyrkii myymään aasialaisille nuorille kielikursseja ja välittämään heitä opiskelijoiksi ammattikouluihin tai lukioihin. Opiskelun maksaisi Suomen valtio. Tavoiteltu 15 000 opiskelijan vuotuinen tuonti aiheuttaisi yhteiskunnalle 340 miljoonan euron kustannukset heidän kouluttamisekseen ylioppilaiksi, mistä syystä hanke on kohdannut vastustusta. Vesterbacka on syyttänyt opetus- ja kulttuuriministeriön ylijohtajan olevan Venäjän palkkalistoilla ja Venäjän soluttautuneen Suomen ytimeen. Vesterbacka on opiskellut kiinan kieltä sekä osallistunut Kiinan jääkiekkoilun kehittämiseen. Hän on ollut kehittämässä EU:n ja ETA-alueen ulkopuolisten opiskelijoiden pääsykoejärjestelmää Suomen korkeakouluihin.
Vuodesta 2018 lähtien Vesterbacka on kuulunut SSBL Salibandy Oy:n hallitukseen ja on mukana Miesten Salibandyliigan brändityöryhmässä, jonka tarkoitus on tuoda suomalaista Salibandyliigaa maailmanlaajuisesti näkyvämmäksi.
Vesterbackan yhtiö suunnittelee lisäksi Rovaniemeltä Kirkkoniemeen vievää rautatietä.
Phan Văn Santos

Phan Văn Santos (s. 30. syyskuuta 1977 Rio de Janeiro nimellä Fábio dos Santos) on brasilialaissyntyinen vietnamilainen jalkapalloilija, joka pelaa maalivahtina. Hän edustaa seuratasolla Navibank Sai Gon FC:tä.
Dos Santos syntyi ja eli nuoruutensa Brasiliassa, jossa hän ehti pelata muun muassa Vasco da Gamassa. Hän lähti Vietnamiin vuonna 2001, jolloin hän siirtyi Đồng Tâm Long An FC:hen Dos Santos muutti nimensä nykyiseksi vuonna 2007 ja sai samalla Vietnamin kansalaisuuden ensimmäisenä ulkomaalaissyntyisenä urheilijana. 
Phan pelasi ensimmäisen ottelunsa Vietnamin maajoukkueessa vuonna 2008, kun hän astui maalille vanhaa kotimaatansa Brasiliaa vastaan. Hän on pelannut maajoukkueesa myös yhden muun ottelun. Phan siirtyi vuonna 2010 nykyiseen seuraansa Navibank Sai Gon FC:hen.
Lähteet.
Iva Majoli

Iva Majoli Marić (s. 12. elokuuta 1977 Zagreb) on kroatialainen entinen tennispelaaja. Majoli oli parhaimmillaan WTA-listalla neljäntenä. Hän voitti yhteensä kahdeksan WTA-kiertueen turnausta kaksinpelissä, mukaan lukien Ranskan avointen voitto vuodelta 1997.
Tennisura.
Junioriurallaan Majoli voitti vuonna 1989 tenniksen Euroopan mestaruuden. Ammattilaispelaajaksi Majoli siirtyi vuonna 1991, 14 vuoden iässä. Lokakuussa 1995 Majoli voitti ensimmäisen WTA-turnauksensa Zürichissä. Finaalissa hän voitti Mary Piercen. Seuraavalla viikolla hän voitti Filderstadtin turnauksen. Vuoden 1996 Australian avoimissa Majoli selviytyi puolivälieriin, jossa hävisi maailmanlistan ykköselle, Monica Selesille. Australian avointen jälkeen hän voitti Tokiossa pelatun WTA-turnauksen. Helmikuussa hän voitti Essenin turnauksen. Myös Ranskan avoimissa Majoli selviytyi puolivälieriin, mutta hävisi tällä kertaa Steffi Grafille. Atlantan olympialaisissa Majoli hävisi puolivälierissä Lindsay Davenportille.
Vuonna 1997 Majoli saavutti uransa viidennen WTA-turnausvoiton Hannoverissa. Kuudes turnausvoitto tuli huhtikuussa Hampurissa. Ranskan avoimissa hän saavutti uransa ainoan Grand Slam -turnausvoiton. Ikää Majolilla oli turnausvoiton otettuaan 19 vuotta. Loppuottelussa hän voitti suoraan kahdessa erässä turnauksessa ykköseksi sijoitetun Martina Hingisin. Wimbledonissa Majoli putosi puolivälierissä häviten maailmanlistan sijalla 42 olleelle Anna Kurnikovalle. Seuraavana vuonna Majoli hävisi Ranskan avointen puolivälierissä Lindsey Davenportille. Uransa kahdeksannen ja samalla viimeisen turnausvoittonsa Majoli saavutti Charlestonissa huhtikuussa 2002.
Majoli lopetti uransa huhtikuussa 2004 lukuisten loukkaantumisten johdosta.
Kristillisdemokraattinen eduskuntaryhmä

Kristillisdemokraattinen eduskuntaryhmä (kd) on Suomen Kristillisdemokraattien kansanedustajien muodostama yhteistyöelin eduskunnassa. Kaudella 2023–2027 ryhmään kuuluu viisi edustajaa Laukkasen tiputtua. Eduskuntaryhmän puheenjohtajana toimii Peter Östman ja varapuheenjohtajina Päivi Räsänen ja Sari Tanus.
Eduskuntaryhmästä on siirtynyt muihin ryhmiin kolme kansanedustajaa: Vesa Laukkanen (VeS 1993), Matti Ryhänen (Kesk. 1996) ja Lyly Rajala (Kok. 2003). Kristillisdemokraattien ryhmään ei ole siirtynyt edustajia muista puolueista.
Kansanedustajat.
Valiokuntapaikat 2019-2023.
Alla on lueteltu kristillisdemokraattien edustajat valiokunnissa vaalikauden 2019–2023 aikana.
Puerto del Rosario

Puerto del Rosario on kunta ja kaupunki Fuerteventuran saarella Kanariansaarilla Espanjassa. Se on Fuerteventuran pääkaupunki. Vuonna 2018 kaupungissa asui 39 382 asukasta ja kaupungin pinta-ala on noin 290 neliökilometriä. Perinteisiä Puerto del Rosariossa järjestettäviä juhlia ovat karnevaalit.
Liikenne.
Naviera Armas vastaa Kanariansaarten välisestä laivaliikenteestä. Puerto del Rosariosta on laivayhteys Gran Canarialle ja Teneriffalle.
Fuerteventuran lentoasema sijaitsee noin 6 kilometriä Puerto del Rosariosta etelään, ja sieltä lennetään niin kansainvälisiä kuin Espanjan ja Kanariansaarten sisäisiä lentoja.
Keskustan eduskuntaryhmä

Keskustan eduskuntaryhmä (Kesk), alun perin Maalaisliiton eduskuntaryhmä, on Suomen Keskustan kansanedustajien muodostama yhteistyöelin eduskunnassa.
Vaalikausi 2015–2019.
Kaudella 2015–2019 ryhmään kuului kauden alussa 49 edustajaa, mutta Euroopan parlamentin jäsenyydestä luopuneen ja kansanedustajuutensa vastaanottaneen Paavo Väyrysen perustettua oman eduskuntaryhmän ryhmään kuului 48 kansanedustajaa. 
Vaalikausi 2019–2023.
Kaudella 2019–2023 ryhmään kuului 31 kansanedustajaa. Kansanedustaja Antti Rantakangas kuoli tapaturmaisesti kaudella. Hänen tilalleen eduskuntaan nousi Tuomas Kettunen. 
Eduskuntaryhmän puheenjohtajana toimi Eeva Kalli ja varapuheenjohtajina Jouni Ovaska ja Mikko Kinnunen.
Vaalikausi 2023–2027.
Kaudella 2023–2027 Keskustan eduskuntaryhmään kuuluu 23 edustajaa. Eduskuntaryhmän puheenjohtajana toimii Antti Kurvinen ja varapuheenjohtajina Eeva Kalli ja Eerikki Viljanen.
Kuch Kuch Hota Hai

Kuch Kuch Hota Hai (; suom. ”Jotakin tapahtuu”) on intialainen hindinkielinen romanttinen draamakomediaelokuva, joka sai ensi-iltansa Intiassa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa 16. lokakuuta 1998. Elokuva on Karan Joharin ensimmäinen ohjaus ja sen on tuottanut hänen isänsä Yash Johar. Päärooleja näyttelevät Shah Rukh Khan ja Kajol neljännessä yhteisessä elokuvassaan. Sivurooleja näyttelevät Rani Mukerji ja Salman Khan.
"Kuch Kuch Hota Hai" oli vuoden menestynein intialainen elokuva. Se voitti useita palkintoja, kuten kaksi National Film Awards -palkintoa ja kahdeksan Filmfare Awards -palkintoa.
Juoni.
Rahul Khanna (Shah Rukh Khan) on leski ja hänellä on 8-vuotias tytär Anjali. Tämän äiti Tina (Rani Mukerji) on jättänyt tyttärelleen kahdeksan kirjettä toivoen, että yksi kirje luettaisiin jokaisena syntymäpäivänä. Kahdeksantena syntymäpäivänään Anjali lukee viimeisen kirjeen, jossa hänen äitinsä kertoo viimeisen toiveensa. Tarina rakentuu sen ympärille, miten Anjali toteuttaa äitinsä toiveen.
Josep Lluís Núñez

Josep Lluís Núñez y Clemente (7. syyskuuta 1931 Barakaldo, Espanja – 3. joulukuuta 2018) oli FC Barcelonan 35. presidentti sekä "Núñez i Navarro" -yhtiön omistaja. Hän toimi FC Barcelonan presidenttinä 1978–2000 ollen pitkäaikaisin presidentti seuran historiassa.
Ura Barcelonassa.
Vuonna 1978 Núñez voitti Nicolau Casausin ja Ferran Ariñon FC Barcelonan presidentinvaaleissa. Hän kampanjoi tuolloin menestykkään Barçan puolesta ja hänellä ei ollut aikaisempaa kokemusta seuran johdossa olemisesta. Núñezin ensimmäisenä tavoitteena oli vakauttaa FC Barcelonan talous. Ensimmäinen mestaruus tuli seuraavana vuonna Cup-voittajien cupissa. Primera Divisiónin seura voitti 1985. 80-luvun lopulla Barcelona ei saavuttanut menestystä, jonka jälkeen lähes koko kokoonpano vaihdettiin. Tämän jälkeen valmentajaksi tuli Johan Cruijff, joka palautti seuran Euroopan ja Espanjan huipulle. Hänet valittiin kolmannen kerran presidentiksi 1992. 1996 seura vaihtoi valmentajaa Bobby Robsoniin ja 1997 Núñez uusi jälleen presidenttiytensä. Vuonna 2000 Núñezin suosio romahti ja hän erosi tehtävästään.
Carlos Garnett

Carlos Garnett (1. joulukuuta 1938 Red Tank, Panama, Yhdysvallat – 3. maaliskuuta 2023) oli panamalainen saksofonisti.
Garnett kiinnostui jazzmusiikista kuultuaan elokuvissa Louis Jordanin ja James Moodyn musiikkia. Teini-ikäisenä hän opetteli soittamaan saksofonia ja soitti lähistölle majoittuneiden yhdysvaltalaisten sotilaiden kanssa. Vuonna 1957 hän alkoi soittaa calypso- ja latinomusiikkiyhtyeissä.
Muutettuaan New Yorkiin vuonna 1962 hän soitti Leo Pricen johtamassa rockyhtyeessä saavuttamatta suurta menestystä. Hän oli perustajajäsenenä Brooklyn Afro Jazz Inc. -jazzyhtyeessä. Näihin aikoihin aiemmin korvakuulolta soittanut Garnett alkoi opiskella musiikin teoriaa. Vuonna 1968 jazztrumpetisti Freddie Hubbard palkkasi Garnettin yhtyeeseensä, ja Hubbardin kautta Garnett sai yhteyksiä New Yorkin muusikkopiireihin. Hän teki ensilevytyksensä vuonna 1969 Hubbardin albumilla "A Soul Experiment", joka sisälsi kaksi hänen säveltämäänsä kappaletta.
Garnett soitti 1960- ja 1970-lukujen vaihteessa myös useissa muissa merkittävissä jazzkokoonpanoissa, muun muassa Art Blakeyn, Charles Mingusin ja Miles Davisin yhtyeissä, ja johti myös omaa kokoonpanoaan nimeltä Universal Black Force. Hän nauhoitti omalla yhtyeellään vuosina 1974–1977 viisi albumia. Vuonna 1982 masennuksesta ja huumeongelmasta kärsinyt Garnett sai uskonnollisen hertyksen ja lopetti soittamisen pitkäksi aikaa. Hän alkoi esiintyä uudestaan vuonna 1991.
Garnettin uusi yhtye on julkaissut albumit "Fuego en mi alma" (1996), "Under Nubian Skies" (1999) ja "Moon Shadow" (2001). Garnett muutti vuonna 2000 takaisin Panamaan, missä hän esiintyy yhä aktiivisesti.
Jaakko Leppo

Niilo Jaakko Johannes Leppo (ent. Ahlgren; 10. marraskuuta 1902 Vihti – 9. kesäkuuta 1951 Helsinki) oli suomalainen toimittaja. Hän työskenteli jatkosodan aikaan Valtion tiedoituslaitoksen (VTL) Ulkomaanosasto II:n (Lehtimiestoimisto) päällikkönä. 
Perhetausta.
Lepon vanhemmat olivat toimitusjohtaja Niilo Ahlgren ja Lyydi Kajaan. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1931 Liisi Hellin Hyvärisen kanssa. Hänen veljiään olivat suurlähettiläs Heikki Leppo ja finanssiopin professori Matti Leppo.
Opinnot.
Leppo valmistui ylioppilaaksi Mikkelin suomalaisesta yhteiskoulusta vuonna 1922. Tämän jälkeen hän suoritti varusmiespalveluksen. Hänet ylennettiin reservin vänrikiksi 1923. Hän opiskeli kieliä, historiaa ja estetiikkaa eri yliopistoissa Suomessa ja ulkomailla. Hän teki opiskeluaikana 1920-luvun lopulla useita matkoja ulkomaille: Ruotsiin, Englantiin, Ranskaan, Saksaan ja Tanskaan. Opiskelujen aikana hän oli "Ylioppilaslehden" taide- ja kirjallisuusarvostelijana.
Toiminta ennen sotia.
Ennen toista maailmansotaa Lepolla oli lukuisia luottamustoimia. Työuransa hän teki lehtitoimittajana. Hän oli "Mikkelin Sanomien" kesätoimittajana vuonna 1927. Vakituinen työ hänellä oli "Karjala"-lehden ulkomaanosaston toimittajana vuosina 1927–1930 ja saman lehden toimitussihteerinä vuosina 1930–1937. Hän pakinoi lehtiin nimimerkeillä ”Veli Punnus”, ”Mr. Matti”, ”Mr. Jolp”, ”Niilo Leppänen” ja ”J. L.” Hän osallistui puolustusvoimien ensimmäiselle tiedotushenkilöstön kertausharjoituskurssille vuonna 1937. 
Toiminta talvi- ja jatkosodassa.
Talvisodan Leppo toimi Pääesikunnan sanomatoimistossa. Välirauhan aikana hän toimi Finlandia Uutistoimiston toimitusjohtajana. Hän toimi jatkosodan aikaan Valtion tiedoituslaitoksen (VTL) Ulkomaanosasto II:n (Lehtimiestoimisto) päällikkönä. Toimiston tehtäviin kuului ulkomaalaisten sotakirjeenvaihtajien isännöinti ja tarkkailu. Heille järjestettiin vierailuja rintamalle, ja heidän kirjoituksiaan ja puhelujaan tarkkailtiin. Talvisodan kynnyksellä hän kirjoitti kirjan "Propaganda – ratkaiseva ase". Lisäksi Leppo toimi tärkeimpien kirjeenvaihtajien, kuten Curzio Malaparten, rintamaoppaana. Leppo kävi vielä 1944 useaan otteeseen Saksassa tutustumassa natsien propagandakoneiston toimintaan. Sotilasarvoltaan hän oli talvisodan alkaessa luutnantti.
Leppo on suomentanut operetin "Erämaan laulu" tekstit vuonna 1947.
Alphege

Alphege tai Ælfheah (s. 953 tai 954 –1012) oli englantilainen pyhimys ja Canterburyn arkkipiispa. Viikingit surmasivat hänet vuonna 1012, minkä vuoksi häntä pidettiin kansallissankarina, ja hänet kanonisoitiin 1078.
Elämä.
Alphege syntyi vuonna 953 tai 954 aatelisperheeseen Westonin kylässä Somersetissä, mistä hän lähti munkiksi Deerhurstin luostariin. Jonkin ajan kuluttua hän siirtyi Glastonburyyn, missä hänestä tuli priori. Hän toivoi kuitenkin vielä eristäytyneempää elämää ja päätti elää erakkona lähellä Bathin kuumia lähteitä. Monet opetuslapset seurasivat häntä. Vuonna 984 Pyhä Dunstan suostutteli hänet Winchesterin piispaksi Æthelwoldin kuoltua Tänä aikana hän tuli tunnetuksi hurskaasta elämästään ja köyhien auttamisesta. Kuningas Ethelred Neuvoton lähetti hänet neuvottelemaan rauhasta Norjan kuninkaan Olav Tryggvasonin kanssa vuonna 994. Olav lupasi ettei hyökkäisi enää Englantiin.
Alphege oli Winchesterissä piispana 22 vuotta, kunnes hänet valittiin Canterburyn arkkipiispaksi Ælfricin kuoltua ja hän matkusti Roomaan noutamaan arkkipiispan arvomerkin palliumin paavi Johannes XVIII:ltä. Arkkipiispana hän edisti Dunstanin pyhimyskulttia, minkä lisäksi hän toi Pyhän Swithunin pään Winchesteristä pyhäinjäännökseksi.
Kuolema ja kanonisointi.
Ryöstöretkellä olleet viikingit ottivat Alphegen vangiksi 1011 ja vaativat hänen vapauttamisestaan suurempaa summaa kuin mitä Canterburyn asukkailla oli varaa maksaa. Alphege ei suostunut siihen, että hänet olisi vapautettu lunnaita vastaan, joten humalaiset viikingit surmasivat hänet ja paloittelivat ruumiin. Aikalaislähteiden mukaan lopullisen surmaniskun antoi Alphegen kristinuskoon käännyttämä tanskalainen Thrum. Alphegesta tuli kansallissankari ja Greenwichiin rakennettiin kirkko hänen marttyyrikuolemansa paikalle.
Perimätiedon mukaan Alphegen vereen kastunut kuollut oksa kasvatti lehtiä. Hänet haudattiin St Paulin katedraaliin, missä hänen ruumiinsa oli suosittu pyhiinvaelluskohde. Englannin valtaistuimelle noussut Knuut Suuri käski siirtää ruumiin Canterburyn tuomiokirkkoon vuonna 1023 juhlallisin seremonioin. Myöhempi arkkipiispa Lanfranc kyseenalaisti hänen marttyyriytensä, mutta Anselm Canterburylainen totesi, että Alphege kuoli puolustaessaan oikeutta.
Paavi Gregorius VII kanonisoi Alphegen vuonna 1078. Hauta avattiin vuonna 1105 ja ruumiin havaittiin olevan mädäntymätön, mikä johti häntä kunnioittamaan tulleitten pyhiinvaeltajien määrän kasvuun. Hänen pyhäinjäännöksiään on Glastonburyssä, Readingissa, Durhamissa ja Westminster Abbeyssä. Taiteessa hänet esitetään paimenena puolustamassa laumaansa. Alphegen virallinen juhlapäivä on 19. huhtikuuta ja hänen tunnuksensa eli embleeminsä on kirves. Thomas Becketin väitetään ylistäneen häntä ennen omaa marttyyrikuolemaansa Canterburyn tuomiokirkossa ja Becketin kultti sai jopa suuremman suosion kuin Alphege.
Kirkot.
Bathissa on Alphegelle omistettu kirkko, jonka on suunnitellut arkkitehti Giles Gilbert Scott. Greenwichissä on hänen kuolinpaikallaan ollut kolme kirkkoa, joista nykyinen valmistui vuonna 1718. Solihullissa on keskiajalta peräisin oleva kirkko, joka on myös Alphegelle omistettu.
Pajulaahusvenhokas

Pajulaahusvenhokas, aikaisemmalta nimeltään pajulaahusyökkönen, ("Nycteola degenerana") on venhokkaisiin kuuluva, pienikokoinen yöperhoslaji.
Koko ja ulkonäkö.
Lähisukulaistensa tapaan pajulaahusvenhokas on ulkonäöltään hyvin vaihteleva, harmahtava pieni perhonen. Etusiivet ovat väritykseltään mustan, valkoisen ja harmaan kirjavat ja yleensä voimakkaan kontrastiset, mutta myös tasaisemmin värittyneitä yksilöitä tavataan usein. Tavallisesti etusiivissä on harmaanvalkoinen pohjaväri. Siiven poikki kulkevat, väriltään mustat poikkiviirut ovat kaksinkertaiset. Keskisarka on harmaa, ja siinä on ruskea rengastäplä, jonka kohdalla sisempi poikkiviiru tekee selvän kaarteen siiven kärkeä kohti. Takasiivet ovat vaihtelevissa määrin harmaanvalkoiset. Siipiväli on 23–28 mm.
Pajulaahusvenhokas voi olla ulkonäkönsä perusteella varsin vaikeaa erottaa muista laahusvenhokkaista, joskin se on Suomessa sukunsa ylivoimaisesti yleisin ja laajimmalle levinnyt.
Levinneisyys ja lentoaika.
Pajulaahusvenhokasta tavataan Länsi-Euroopasta Japaniin saakka ulottuvalla vyöhykkeellä. Suomessa sitä tavataan ainakin Etelä-Lappiin asti. Pajulaahusyökkönen on aikuistalvehtija, joten perhosia voi tavata elokuun alusta syksyyn ja uudelleen touko-kesäkuussa.
Elinympäristö ja elintavat.
Pajulaahusvenhokas on pajukoissa elävä laji. Aikuiset perhoset lentävät hämärän laskeuduttua, ja yksilöitä voi satunnaisesti tavata myös kukista. Levätessään perhonen pitää siipiään tasossa tai riittävän ohuella oksalla kiertää ne putkimaisesti oksan ympärille, mikä vaikeuttaa perhosen hahmottamista.
Naaras munii noin 100 munaa ravintokasvin oksille. Toukat piileskelevät aluksi lehtien alapinnoilla mutta kutovat myöhemmin muutamia lehtiä yhteen suojaavaksi piilopaikaksi. Yhdessä pensaassa voi olla useita toukkia, ja toukat viihtyvät parhaiten pensaan lämpimämmällä puolella, muutamia metrejä maanpinnan yläpuolella. Täysikasvuisena toukka tekee kellanvalkean, heimolle tyypilliseen tapaan venemäisen kotelokopan lehden alapinnalle tai oksalle.
Ravintokasvi.
Toukka elää pajuilla ("Salix"), erityisesti raidalla ("Salix caprea").
Heikki Turunen (jalkapalloilija)

Heikki Turunen (s. 20. maaliskuuta 1959) on suomalainen jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja.
Hyökkääjänä pelannut Turunen edusti Kuopion Palloseuraa SM-sarjassa kausina 1977–1981 ja 1988–1989. Turusen aikana joukkue saavutti SM-hopeaa kausilla 1977 ja 1979 sekä Suomen cupin mestaruuden kaudella 1989. Kaudella 1980 hän oli 13 maalillaan KuPSin paras maalintekijä SM-sarjassa. Vuoden 1989 cup-loppuottelussa hän teki yhden joukkueensa maaleista, kun KuPS voitti Hakan 3–2. Turunen toimi myös KuPSin valmentajana kausina 1988–1989 ja 1999.
Vuonna 1981 Turunen siirtyi Saksaan, jossa hän edusti kuuden kauden ajan SV Kirchzartenia, Freiburger FC:tä, FC 08 Villingeniä ja SV Weiliä maan alemmilla sarjatasoilla. Suomessa hän pelasi KuPSin lisäksi myös I divisioonan Pallokerho-37:ssä ja Varkauden Työväen Palloilijoissa.
Suomen maajoukkueissa Turunen pelasi 14 poikien ja kahdeksan nuorten maaottelua.
Turusen poika Patrik Turunen on myös jalkapalloilija.
Korzunovo

Korzunovo () on maalaiskunta ja sen keskustaajama Petsamon piirissä Murmanskin alueella, Venäjällä. Kunta sijaitsee piirin itäosassa ja rajoittuu lounaassa Nikkelin, lännessä Zapoljarnyin ja pohjoisessa Petsamon kaupunkikuntaan sekä idässä Kuolan piiriin. Kunta sijaitsee Petsamonjoen varrella ja sen vesistöalueella. Kunnan asutuskeskukset ovat Murmanskin ja Nikkelin välisen maantien ja rautatien varrella. 
Korzunovo on varuskuntapaikkakunta, jossa on sijainnut Pohjoisen laivaston taistelulento- ja kuljetuslentoyksiköitä. 
Asutuskeskukset.
Keskustaajama Korzunovo sijaitsee noin 15 km Petsamon piirin piirikeskuksesta Petsamosta etelään. Kuntaan kuuluvat asutuskeskukset
Historia.
Nykyinen asutus sai alkunsa sotien jälkeen 1947, kun Luostariin alettiin rakentaa lentotukikohtaa. Virallisesti Korzunovon asutuskeskus perustettiin 1962, jolloin se erotettiin Luostarista. Alkuun sen nimi oli Luostari-Novoje (), "Uusi-Luostari". Nimen Korzunovo paikkakunta sai vuonna 1967 Neuvostoliiton sankari Ivan Korzunovin mukaan. Se kuului aluksi Zapoljarnyin kaupungin alaisuuteen, itsenäinen kunta (kyläneuvostoalue, "selsovet") Korzunovosta tuli 1979.
Juri Gagarin palveli varuskunnassa ennen kosmonauttiuraansa, 1950-luvun lopussa.
Varuskunta on sittemmin lakkautettu, ja Korzunovoa pidetään kuolevana paikkakuntana.
Ecuadorinvarpuspöllö

Ecuadorinvarpuspöllö ("Glaucidium nubicola") pöllöihin kuuluva lintu. Sitä tavataan Kolumbiassa ja Ecuadorissa. Jäljellä on enää arviolta alle 10 000 lintua.
Lintu on kooltaan 16 cm. Sen yleisväri on ruskea, mutta jotkut linnut ovat punaruskeita. Tummempia ovat selkäpuoli, lavat, yläsiipien peitinsulat.
Sen luontainen elinpiiri on subtrooppinen ja trooppinen kostea vuoristometsä 1 400–2 000 metrin korkeudessa. Sen uhkana on elinalueiden hävittäminen.
Viking Press

Viking Press on yhdysvaltalainen kirjankustannusyhtiö, joka on vuodesta 1975 kuulunut Penguin Groupin omistukseen. Sen perustivat New Yorkissa 1925 Harold K. Guinzburg ja George S. Oppenheim.
Kustannusyhtiö on julkaissut monien merkittävien kirjailijoiden teoksia. Neljä sen kirjailijaa on saanut Nobelin kirjallisuuspalkinnon
Kustantamon kirjailijoiden saamia merkittäviä palkintoja:
Sankt Bernhardin tunneli

Sankt Bernhardin tunneli on Alppien läpi kulkeva, Italian ja Sveitsin rajalla sijaitseva maantietunneli. Tunneli on 5 798 m pitkä. Tunneli otettiin käyttöön vuonna 1964.
Tunnelin kautta kulkee eurooppatie E27 Sveitsin Martignystä Italian Aostaan. Tunnelireitti on käytössä ympäri vuoden. Tunnelin kautta kulkee vuosittain noin 0,6 miljoonaa autoa, joista 50 000 on kuorma-autoja.
Postal III

Postal III on Running with Scissorsin ja Akellan kehittämä kolmannen persoonan ammuntapeli. Se julkaistiin Windowsille 23. marraskuuta 2011.
Kehitys.
"Postal III:sta" kehitettiin työnimellä "Postal 3: Catharsis" 18. lokakuuta 2006 asti, jolloin sen nimi vaihdettiin nykymuotoonsa. Alun perin pelistä suunniteltiin Windows-version lisäksi myös PlayStation 3- ja Xbox 360 -versioita, mutta ne ovat viivästyneet budjettisyistä.
Vastaanotto.
"Postal III" sai hyvin negatiivisen vastaanoton. Metacritic antaa pelin pistekeskiarvoksi 24/100 pistettä perustuen 19 arvosteluun, joista 18 on negatiivisia.