tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Ruusunorsukierto

Ruusunorsukierto ("Argyreia nervosa") on köynnöskasvi, joka on lähtöisin Intian niemimaalta ja jota viljellään laajalti kautta maailman. Sen yleisiä englanninkielisiä nimityksiä ovat muun muassa "Hawaiian Baby Woodrose" ("havaijilainen puuruusuvauva") ja "Elephant Creeper" ("norsuköynnös"), joihin myös sen suomenkielinen nimitys todennäköisesti pohjautuu. Ruusunorsukiertoa käytetään koristekasvina. Sen siemeniä saatetaan käyttää myös päihtymistarkoituksessa.
Ulkonäkö ja ominaisuudet.
Ruusunorsukierto on monivuotinen ja ikivihreä rakenteeltaan vahva köynnös, joka kukkii kaikkina vuodenaikoina. Sen kukat ovat suppilomaisia ja kasvavat 3-6 kukan kukinnoissa. Niiden väri vaihtelee valkoisesta vaaleanpunaiseen ja purppuraan. Kukkien keskustat ovat väriltään tummempia. Kukat ovat halkaisijaltaan enimmillään noin 7–8 cm. Kasvilla on nahkamaiset ja sydämenmuotoiset lehdet, joiden koko vaihtelee 10–25 cm välillä kasvin iän ja kunnon mukaan. Lehtien alapinta ja jopa kymmenmetriseksi kasvava varsi ovat valkeita ja niissä on villamaisia karvoja. Ruusunorsukierron hedelmät ovat pallomaisia koteloita, joissa kussakin on neljä ruskeaa siementä. Koteloiden halkaisija on 1-1,8 cm. Kasvi leviää joko siementen tai istukkaiden avulla.
Levinneisyys.
Kasvia kasvaa Intian lisäksi ainakin Karibialla, Yhdysvaltojen mannermaalla ja Havaijilla, jonne kasvi on levinnyt ihmisen mukana.
Kemialliset yhdisteet.
Ruusunorsukierron siemenet sisältävät useita eri alkaloideja, joista selvästi eniten isoergiinia ja ergiinia. Taulukoitujen alkaloidien ohella siemenistä löytyy muun muassa penniklaviinia ja ergometriinia. Ruusunorsukierron siementen ergoliinijohdannaisten alkaloidien pitoisuus onkin yksi suurimmista kiertokasvien heimossa.
Käyttö.
Käyttö koristekasvina.
Kasvihuoneisiin ja ruukkukasviksi soveltuvaa ruusunorsukiertoa käytetään usein trooppisen vaikutelman luomiseksi. Lajia kasvatetaan myös ristikoita ja aitoja vasten, jotka se peittääkin hyvän kasvuvauhtinsa ansiosta nopeasti kokonaan. Kasvi kasvaa parhaiten varjoisessa tai puolivarjoisessa suojaisessa paikassa ja tarvitsee keskivertomäärän vettä. Se suosii vahvasti hedelmällistä maaperää, jonka pH tulee olla mielellään väliltä 5-6,5. Kasvi ei kestä kuivuutta, eikä myöskään kylmyyttä ja se vaurioituukin alle 4 °C:n lämpötilassa.
Käyttö päihteenä.
Ruusunorsukierron siemeniä käytetään päihteenä lähinnä niiden sisältämän ergiinin vuoksi. Hallusinogeeniset vaikutukset ilmenevät 2–5 mg annoksilla ja päihtymys kestää neljästä kahdeksaan tuntia. Keskitason annos on 5-10 siementä. Päihdekäyttöä varten siemenet murskataan, idätetään, syödään kokonaisina tai niistä tehty uute juodaan siementen liottua vedessä.
Laillisuus.
Ruusunorsukierron laillinen status vaihtelee valtioittain. Ruusunorsukierto on luokiteltu Suomessa lääkealan turvallisuus- ja kehittämiskeskus Fimean päätöksen mukaan lääkeluetteloon rohdokseksi. Venäjällä sen myynti on kielletty.
Keksijätehdas

Keksijätehdas oli vuonna 2011 MTV3-kanavalla esitetty suomalainen viihdeohjelma. Ohjelman juontajana toimi Simo Frangén.
Sarjassa suomalaiset ihmiset esittelivät tekemiään keksintöjään. Keksijätehtaan tuomariston muodostivat kiinteistönvälittäjä Jethro Rostedt, Ivana Helsingin tuottaja Pirjo Suhonen sekä Seedin toimitusjohtaja Marko Parkkinen. Tuomariston tehtävänä oli asettaa esitellyt keksinnöt alustavaan paremmuusjärjestykseen, mutta kiinnostavimman keksinnön valitsivat loppujen lopuksi katsojat äänestämällä. Ohjelman finaalin voitti YouTube-videoistaankin tunnettu Marko Vanhanen keksintönään diskokahvinkeitin.
Marlon Stöckinger

Marlon Alexander Stöckinger (s. 4. huhtikuuta 1991 Manila) on filippiiniläis-sveitsiläinen moottoriurheilija. Hän kilpailee filippiiniläisellä lisenssillä.
Ura.
Stöckinger aloitti uransa Aasian karting-sarjoissa voittaen Filippiinien Shell Super karting -sarjan mestaruuden vuonna 2002, Junior Rotax-Max World Finals -mestaruuden vuonna 2005, Aasian Karting-sarjan mestaruuden vuonna 2006, Filippiinien Senior Rotax Max -sarjan mestaruuden vuonna 2007 hän voitti ja vuonna 2008 Formula BMW Pacific -sarjan mestaruuden. Vuonna 2009 Stöckinger kilpaili Formula Renault UK -sarjassa sijoittuen 25:nneksi. Seuraavana vuonna Stöckinger jatkoi sarjassa voittaen yhden kilpailun ollen ensimmäinen filippiiniläinen, joka on voittanut sarjan osakilpailun. Hän sijoittui loppupisteissä kahdeksanneksi.
Vuonna 2011 Stöckinger kilpaili GP3-sarjassa Atech CRS GP -tallissa. Hän ei saavuttanut pisteitä. Vuonna 2012 Stöckinger jatkoi GP3:ssa siirtyen Status Grand Prix -talliin. Hän sijoittui toiseksi kauden avauskilpailussa. Hän ajoi voittoon Monacon toisessa kilpailussa. Hän sijoittui lopulta sarjan kymmenenneksi. Vuonna 2013 Stöckinger siirtyi World Series by Renault -sarjaan saavuttaen 23 pistettä. Vuonna 2014 Stöckinger jatkoi samassa sarjassa saavuttaen kaksi palkintosijaa ja 73 pistettä ollen loppupisteissä sarjan yhdeksäs yhdessä Jazeman Jaafarin kanssa. Vuonna 2015 Stöckinger siirtyi GP2-sarjaan ajaen tutussa tallissaan Status Grand Prix -tallissa, jossa ei kerännyt yhtään pisteettä. Hän ajoi samana vuonna myös WSR -sarjan kolme viimeistä osakilpailuviikonloppua. Vuonna 2016 hän siirtyi kestävyysajoihin ajamaan Blancpain GT Series -kilpasarjassa. 
Yksityiselämä.
Hänen isänsä on sveitsiläinen liikemies Tom Stöckinger ja äitinsä filippiiniläinen Egin San Pedro. Hän seurusteli saksalais-filippiiniläisen mallin ja vuoden 2017 Miss Universum kilpailun voittaneen Pia Wurtzbachin kanssa, kunnes he erosivat vuonna 2019. Hän on filippiiniläismalli Kit Barraquiasin kahden lapsen biologinen isä.
Tintti Amerikassa

Tintti Amerikassa () on vuonna 1932 ilmestynyt järjestyksessään kolmas Tintti-sarjakuva. Sen on piirtänyt ja käsikirjoittanut belgialainen sarjakuvataiteilija Hergé. Suomeksi albumi julkaistiin 1978 Heikki ja Soile Kaukorannan suomentamana. 
"Tintti Amerikassa" on animaatiosarja "Tintin seikkailujen" ensimmäinen jakso ja yksi harvoista, joita ei jaeta osiin.
Juoni.
Tintti ja Milou lähtevät Chicagoon keräämään tietoa gangsterisodista. Tintin saapumisesta kuulee myös gangsterijohtaja Al Capone, jonka timanttituotannon kaappaussuunnitelmat Tintti pilasi albumissa "Tintti Afrikassa". Hänen kätyrinsä yrittävät useaan otteeseen hankkiutua eroon Tintistä. Tintti ei kuitenkaan onnistu saamaan poliiseja vakuuttuneiksi, joten gangsterit päästetään menemään. 
Tintti joutuu uudelleen useiden hyökkäysten kohteeksi ja poliiseina esiintyvät gangsterit vievät hänet Al Caponen kilpakumppanin, Bobby Smilesin, luokse. Smiles yrittää suostutella Tinttiä liittymään heihin, mutta tämä kieltäytyy. Vaikka Tintti saa Smilesin miehet napattua, Smiles itse pakenee preerialle, minne Tintti seuraa häntä. Smiles huijaa paikalliset mustajalkaintiaanit pitämään Tinttiä vihollisena. Mutta Tintin huomattua amerikkalaisten yrittävän vallata mustajalkojen maata siellä sijaitsevien öljylähteiden vuoksi, he kääntyvät Tintin puolelle. Lopulta Tintti löytää Smilesin ja toimittaa tämän takaisin Chicagoon.
Tinttiä ylistetään sankarina, mutta sitten tuntematon kalju gangsteri (90-luvun animaatiosarjassa nimeltään Bugsy) kaappaa Miloun. Tintin saapuessa gangstereiden piilopaikkaan hänet kolkataan ja heitetään Michiganjärveen hukkumaan. Hän selviää, mutta joutuu uudelleen kaapatuksi. Hän kuitenkin kutsuu virkavallan paikalle pidättämään gangsterit. Tämän jälkeen Tintin kunniaksi pidetään paraati, minkä jälkeen hän palaa takaisin Eurooppaan.
Barbara Broccoli

Barbara Dana Broccoli (s. 18. kesäkuuta 1960 Los Angeles, Kalifornia) on yhdysvaltalainen elokuvatuottaja, joka tunnetaan tuottamistaan James Bond -elokuvista. Hän on tuottaja Albert R. Broccolin tytär.
Seitsemän kristallipalloa

Seitsemän kristallipalloa () on 13. Hergén käsikirjoittama ja piirtämä Tintti-sarjakuva. Se julkaistiin suomeksi 1971 Jukka Kemppisen suomentamana. Albumin kustansi Otava.
Juoni.
Tintti lukee sanomalehdestä seitsemästä arkeologista, jotka löysivät Andeilta muinaisen temppelin ja toivat sieltä mukanaan muumioituneen inkan nimeltä Rascar Capac. Sitten hän seuraa kapteeni Haddockin kanssa varietee-esityksiä, joihin osallistuu myös veitsenheittäjä Ramon Zaratena esiintyvä kenraali Alcazar. Myöhemmin Rascar Capacin löytäneet arkeologit joutuvat toinen toisensa perään salaperäisten nukutusainetta sisältäneiden kristallipallojen uhreiksi. Lopulta jäljellä on enää yksi tiedemies, professori Bergamotte. 
Tintin, professori Tuhatkaunon ja kapteeni Haddockin ollessa Bergamotten luona vierailulla autosta puhkeaa kaksi rengasta ja ystävykset jäävät yöpymään kartanoon. Kun Tintti lukee ennustusta muille kuuntelijoille, savupiipusta ilmestyy pallosalama, joka loppujen lopuksi tuhoaa Rascar Capacin muumion, joka on näytteillä Bergamotten kartanolla. Pian koittaa nukkumaanmenon aika, ja Tintti, Haddock ja Tuhatkauno näkevät saman painajaisen. Milou vaistoaa jotain Bergamotten makuuhuoneesta, jonka lattialta löytyy kristallinsiruja. Kristallipallot olivat siis vaatineet viimeisenkin uhrinsa. Lisäksi Rascar Capacin korut oli varastettu. Tuhatkauno löytää pihalta niihin kuuluneen rannekorun ja joutuu kidnapatuksi. Tintti ja Kapteeni Haddock lähtevät poliisien ohella perään, mutta sieppaajat karistavat heidät kannoiltaan vaihtamalla autoa.
Tintti vierailee sairaalassa, jonne kaikki koomaan vaipuneet tiedemiehet on viety. Kaikki tiedemiehet heräävät yhtä aikaa joka päivä tiettyyn kellonaikaan, nähden pelottavia kuvajaisia, minkä jälkeen he vaipuvat jälleen koomaan. Tintti ja Haddock kuulevat poliisilta havainnosta, joka täsmää kidnappaajien autoon. He tapaavat satamassa kenraali Alcazarin, joka kertoo apurinsa Chiquiton kadonneen. Alcazar kertoo myös sen, että Chiquito on pelkkä taiteilijanimi ja tämän oikea nimi on Rupac Inca Huaco ja että tämä on alkuperäinen ketšua-intiaani ja sitä kautta inkojen jälkeläisiä. Tintti epäilee Chiquitoa yhdeksi kidnappaajista, ja he löytävät Tuhatkaunon hatun läheltä laituria, jossa nähtiin viimeksi perulainen kauppalaiva "Pachacamac". Tintti ja Haddock päättävät lähteä lentokoneella Peruun ehtiäkseen sinne ennen "Pachacamacia". Kertomus jatkuu albumissa "Auringon temppeli".
Gnomeo &amp; Julia

Gnomeo &amp; Julia ("Gnomeo &amp; Juliet") on kanadalais-brittiläis-yhdysvaltalainen animaatioelokuva, joka sai ensi-iltansa 11. helmikuuta 2011 ja Suomessa 4. maaliskuuta 2011.
Elokuva kertoo kahdesta vierekkäisestä talosta, joissa asuvat puutarhatontut ovat olleet aina verivihollisia. Mutta sitten punaisten puutarhatonttujen Juliet ja sinisten puutarhatonttujen Gnomeo rakastuvat. Elokuva perustuu William Shakespearen näytelmään "Romeo ja Julia".
Elokuva sai vuonna 2018 jatko-osan nimeltä "Mestarietsivä Sherlock Gnomes".
Erhard Loretan

Erhard Loretan (28. huhtikuuta 1959 Bulle, Fribourg, Sveitsi – 28. huhtikuuta 2011 Fieschertal, Wallis, Sveitsi) oli maailmankuulu sveitsiläinen vuorikiipeilijä, joka kiipesi ilman happea kymmenelle yli 8 000 metrin huipulle ja ylitti Himalajan kaikki 14 yli 8 000 metrin korkuista vuorenhuipta. Suurinta huomiota herätti hänen kiipeämisensä vuonna 1986, jolloin hän nousi Mount Everestille 40 tunnissa ilman happipulloja.
Loretan kuoli ollessaan kiipeilemässä Grünhornin huipulle Bernin Alpeilla. Hän putosi kumppaninsa, Xenia Minderin, kanssa 200 metriä ja kuoli. Xenia Minder selvisi hengissä mutta loukkaantui vakavasti.
Underground Network

Underground Network on yhdysvaltalaisen punk-yhtye Anti-Flagin kolmas studioalbumi. Albumi julkaistiin 24. huhtikuuta 2001 Fat Wreck Chords-levy-yhtiön kautta. Levyn kappaleita ovat mm. "Underground Network", "Bring Out Your Dead", sekä "Stars And Stripes".
Kappale "This Machine Kills Fascists" on kunnianosoitus folkmuusikko Woody Guthrielle, jonka kitarassa oli kyseinen teksti.
Hiroyuki Ikeuchi

Hiroyuki Ikeuchi (, s. 24. marraskuuta 1976 Ibarakin prefektuuri, Japani) on japanilainen näyttelijä, joka on esiintynyt pääosin draamaelokuvissa ja televisiosarjoissa. Hänen isänsä on japaninkorealainen ja hänen äitinsä elsalvadorilainen.
Ikeuchi on esiintynyt muun muassa elokuvissa "Blues Harp", "Karisuma", "Warau Iemon", "Ip Man" ja "Space Battleship Yamato".
Hän harrastaa judon ohella kalastusta.
Kukanniemi

Kukanniemi on pieni niemi Rovaniemellä Kemijoessa. Se sijaitsee Kajaanintien varrella aivan Pöykkölän lähellä. Kukanniemessä sijaitsee laavu sekä talvisin niemen rannalla on mahdollisuus avantouintiin sekä jäägolfiin.
Aiheesta muualla.
Tietoa avantouinnista
Mobilize

Mobilize on yhdysvaltalaisen punk-yhtye Anti-Flagin neljäs albumi. Se julkaistiin 19. helmikuuta 2002 Anti-Flagin oman A-F Records-levy-yhtiön kautta.
Levyn live-raidat ovat äänitetty Mr. Roboto Projectissa, vapaaehtoisten kanssa yhteistyöllä järjestetyssä omatoimihenkisessä tapahtumapaikassa Wilkinsburgissa, Pennsylvaniassa (aivan Pittsburghin kaupungin rajojen ulkopuolella).
Uskonnollinen syrjintä

Uskonnollinen syrjintä on ihmisen kohtelemista muita huonommin hänen uskontonsa, filosofisen vakaumuksensa, eettisen tai moraalisen vakaumuksensa, tai uskonnottomuutensa vuoksi – myös virheellisesti sellaisiksi luultujen vuoksi. Sitä voi olla myös ihmisen syrjiminen sen perusteella, että hänellä on yhteyksiä uskonnoltaan tai vakaumukseltaan tietynlaisiin ihmisiin.
Eri maiden viranomaiset harjoittavat uskonnollista syrjintää esimerkiksi suosimalla tiettyjä uskontoja, rajoittamalla kääntymistä tai lähetystyötä, pyrkimällä lakkauttamaan ryhmiä, kieltämällä uskonnonharjoittamisen tai tietyt uskomukset, tai harjoittamalla väkivaltaa vähemmistöryhmiä kohtaan. Maiden lukumäärällä mitattuna vuosilta 2006–2010 tehdyn tutkimuksen mukaan laajimmin syrjitään ja häiritään kristittyjä (168 maassa), toiseksi eniten muslimeja (121 maassa) ja kolmanneksi eniten juutalaisia (85 maassa). International Humanist and Ethical Union (IHEU) -järjestön raportin (2013) mukaan uskonnottomia syrjitään useimmissa maailman maissa. Kahdessatoista maassa ateismista voi saada kuolemanrangaistuksen.
Suomessa yhdenvertaisuuslain 6 § kieltää uskonnollisen syrjinnän.
Ergoliini

Ergoliini on heterosyklinen kemiallinen yhdiste. Ergoliineja ovat alkaloidit, joiden rakenne pohjautuu ergoliinin rakenteeseen, kuten esimerkiksi tietyt lysergamidit, peptidit ja torajyväalkaloidit.
Ergoliinijohdannaisiin kuuluvaa 5-HT1-reseptoriin vaikuttavaa ergotamiinia käytetään migreenin sekä Parkinsonin taudin hoidossa ja ääreisverisuonten supistamiseen.
Kalle Aaltosen morsian

Kalle Aaltosen morsian on Ossi Elstelän ohjaama elokuvakomedia vuodelta 1948. Elokuva perustuu Aino Pekkarisen romaaniin ja hänen yhdessä Tatu Pekkarisen kanssa siitä sovittamaan näytelmään sekä J. Alfred Tannerin kuplettiin.
Tarina kertoo suomalaisten merimiesten laivamatkasta. Perämies (Rolf Labbart) hurmaa laivan siivoojaksi ryhtyneen merenkulkuneuvoksen tyttären (Hillevi Lagerstam). Osa näyttelijöistä ja tanssijat ja orkesteri olivat Punaisen Myllyn väkeä.
Tuotanto.
Tarina kertoo suomalaisten merimiesten laivamatkasta Välimerellä, tosin taustalla pilkottaa Helsingin tuomiokirkko. Elokuvassa oli alun perin alastontanssikohtaus egyptiläiskahvilassa, mutta Elokuvatarkastamo poisti sen.
Arviot.
Aikalaisarvioissa elokuvaa kiitettiin hauskaksi, vain joku kriittisempi kommentoija totesi sen kiireessä hutiloiden tehdyksi. Myöhempien televisioesitysten yhteydessä eräs kriitikko toteaa, että seikkailu alkaa lupaavan nasevasti mutta loppupuoli on tolkutonta viihdettä. Toinen toteaa, ettei aika ole kohdellut kertakäyttöelokuvaa erityisen lempeästi.
Mansikkalajikkeet

Viljeltyjä puutarhamansikan lajikkeita on useita; yleisimmät Suomessa viljellyt ovat:
Kasvatettuja mansikoita myydään marjakojuissa, mutta suosittua on myös käydä poimimassa marjaa itse. Itsepoimintatiloja on ympäri Suomen, pääkaupunkiseutua myöten.
Ditionaatti

Ditionaatti (S2O62-) on anioni, joka muodostuu ditionihapon protolysoituessa. Myös ditionihapon suoloja kutsutaan ditionaateiksi.
Ominaisuudet.
Ditionaattianionissa rikki esiintyy hapetusluvulla V. Ditionaatti-ionin konformaatio voi vaihdella suoloissa riippuen kideveden määrästä. Esimerkiksi kidevedellisessä natriumditionaattidihydraatissa Na2S2O6·2H2O ionin konformaatio on kohdakkainen, kun se kidevedettömässä yhdisteessä on lomittainen.
Ditionaattisuolat ovat termisesti kohtalaisen stabiileja. Suolat ovat myös useimmiten helposti veteen liukenevia ja liuokset pysyviä. Happamissa olosuhteissa ne kuitenkin hajoavat muodostaen tiosulfiitteja, sulfiitteja ja sulfideja. Hyvin vahvat hapettimet, kuten halogeenit ja permanganaatti- ja dikromaatti-ionit hapettavat anionin sulfaatiksi. Voimakkaat pelkistimet kuten natriumin elohopea-amalgaami pelkistävät ditionaatit sulfiiteiksi ja ditioniiteiksi.
Valmistus ja käyttö.
Ditionaatteja valmistetaan hapettamalla rikkidioksidia mangaanidioksidin tai rauta(III)oksidin vesisuspensioilla. Epäpuhtauksina voi tällöin tuotteissa olla mangaanisulfaattia, mangaanisulfiittia tai rauta(II)sulfiittia. Muita ditionaatteja valmistetaan näistä metateesi- eli vaihtoreaktioilla. Reaktiossa käytetään erityisiä puoliläpäiseviä kalvoja.
2 MnO2 + 3 SO2 → MnS2O6 + MnSO4
 Fe2O3 + 3 SO2 → FeS2O6 + FeSO3
Tärkeimmät ditionaattisuolat ovat natrium-, kalium-, mangaani-, kalsium-, barium- ja magnesiumditionaatit. Niitä voidaan käyttää metalliteollisuudessa esimerkiksi ruosteen poistoon ja apuaineena nikkeli- ja kuparipinnoituksessa.
Tamás Pál Kiss

Tamás Pál Kiss (s. 19. toukokuuta 1991 Miskolc, Unkari) on unkarilainen moottoriurheilija.
Ura.
Hän aloitti uransa karting-sarjoissa vuonna 1998. Hän kilpaili vuoteen 2008 saakka voittaen kolme Unkarin mestaruutta. Vuonna 2008 Kiss kilpaili Sveitsin Formula Renault -sarjassa sijoittuen 14:nneksi. Hän sijoittui kolmanneksi Unkarin E-2000-mestaruussarjassa samana vuonna. Vuonna 2009 Kiss kilpaili Britannian Formula Renault -sarjassa sijoittuen 13:nneksi. Seuraavana vuonna hän sijoittui sarjan kolmanneksi. Vuonna 2011 Kiss kilpaili GP3-sarjassa Tech 1 Racing -tallissa. Hän voitti Espanjan sprinttikilpailun ja keräsi kauden aikana 11 pistettä sijoittuen sijalle 16. Vuonna 2012 Kiss jatkoi GP3-sarjassa siirtyen Atech CRS Grand Prix -talliin. Hän sijoittui sarjan 12:nneksi saavuttaen yhden palkintokorokesijan ja keräten yhteensä 38 pistettä. Samana vuonna hän ajoi neljä kilpailua World Series by Renault -sarjassa saavuttamatta pisteitä. Vuonna 2013 Kiss ajoi Auto GP World Series -sarjassa. Hän sijoittui sarjan viidenneksi, vaikka hän ei ollut mukana kauden kahtena ensimmäisenä viikonloppuna. Vuonna 2014 Kiss jatkoi Auto GP -sarjassa sijoittuen loppupisteissä sarjan toiseksi.
Fritz Buttenhoff

Fredrik Georg Fritz Buttenhoff (23. marraskuuta 1874 Rautu – 6. syyskuuta 1955) oli suomalainen liikemies, tilanomistaja ja hevosharrastaja. Hänet tunnetaan 1900-luvun alussa omistamistaan hevosista, joista kuuluisimpia olivat ravikuninkaalliset Pamun-Humu ja Eri-Aaroni.
Buttenhoff oli Pommerista lähtöisin ollutta saksalaista sukua. Hänen vanhempansa olivat tilanomistaja Constantin Buttenhoff ja Aleksandrine Charlotte Sofie von Ketzler. Buttenhoff kävi koulua Pietarissa ja suoritti kaksi luokkaa suomalaista lyseota Viipurissa. Vuosina 1895–1900 Buttenhoff omisti Viipurissa toimineen huonekalu- ja tapettiliikkeen, ja myöhemmin hänen omistuksessaan oli paloviina- ja spriitehdas. Lisäksi Buttenhoff omisti muun muassa Viipurin maalaiskunnan Talissa sijainneen Hämäläisen kartanon.
Buttenhoff omisti vuosikymmenten kuluessa useita ravihevosia, joista tunnetuimpia ovat moninkertainen valtionajojen voittaja Eino-Vakaa sekä ravikuninkaalliset Pamun-Humu ja Eri-Aaroni. Eino-Vakaa voitti myös Kuninkuusravien edeltäjänä pidetyn Suuren orikilpailun kuudesti vuosina 1907–1912. Pamun-Humu saavutti ravikuninkuuden 1928 Lahdessa Buttenhoffin itsensä ohjastamana ja Eri-Aaroni vuonna 1943 Seinäjoella. Myöhemmin Buttenhoff myi Eri-Aaronin Laihialle kahdesta miljoonasta markasta, mikä oli korkein Suomessa hevosesta milloinkaan maksettu. Kaupasta levisi tarinoita, joissa maksuna kerrottiin olleen säkillisen markkoja tai ”täyteenpoljettu sypryskopallinen kahisevaa ja kiliseviä vakalla”. Todellisuudessa maksu toimitettiin sekillä.
Buttenhoff toimi myös Suomen Ravirenkaan kunniapuheenjohtaja 20 vuoden ajan. Lappeenrannassa Lappeen raviradalla kilpaillaan vuosittain hänen muistokseen nimetty Fritz Buttenhoffin muistoajo.
Perhe.
Buttenhoffin puoliso oli Vera Uschanoff, jonka kanssa hän avioitui vuonna 1898.
Keltainen jäänsärkijä

Keltainen jäänsärkijä on Juha Vainion sanoittama suomenkielinen versio The Beatlesin kappaleesta "Yellow Submarine". Sen levyttivät Simo Salminen ja Spede Pasanen 8. syyskuuta 1966. ”Keltainen jäänsärkijä” menestyi Suomessa paremmin kuin alkuperäisversio, sillä se oli sekä marraskuun että joulukuun 1966 listalla sijalla kolme.
Kappaleen ensimmäiset sanat parodioivat J. L. Runebergin "Sotilaspoika"-runoa. Sanat ”Lisää liksaa!” sekä viimeisen kertosäkeen aikana laulun päälle huudettu ”Värssy Wällärille pojat!” ovat viittaus jäänmurtajalakkojen johtamisesta tunnettuun Merimiesunionin puheenjohtaja Niilo Wälläriin. 
Vuoden 1966 lopulla uuden jäänmurtajalakon uhatessa Matti Kuusla pyysi Wälläriä johtamaan Ylioppilaskunnan Laulajia kappaleen esityksen taltioinnissa "Me krokotiilit" -viihdeohjelmaa varten. Esityksessä Wälläri kysyy ”Saisinko minäkin laulun” viimeisen kertosäkeen aikana. Seuraavan jäänmurtajalakon aikana Simon ja Speden levyttämä kappale olikin Yleisradiossa soittokiellossa.
Kappale on julkaistu muun muassa kokoelma-albumilla "20 suosikkia – Rotestilaulu".
Heikki A. Reenpää

Heikki Allan Reenpää (vuoteen 1935 Renqvist; 14. toukokuuta 1922 – 18. syyskuuta 2020 Helsinki) oli suomalainen yritysjohtaja ja professori (1978). Hän toimi Otavan toimitusjohtajana vuosina 1968–1978 ja hallituksen puheenjohtajana 1979–2000. Hän kuuluu Otavaa monessa polvessa johtaneeseen Reenpään sukuun, ja myös hänen isänsä Heikki Reenpää (1896–1959) oli Otavan toimitusjohtaja. Heikki A. Reenpää kohosi toimitusjohtajaksi setänsä Kari Reenpään tilalle tämän tehtyä itsemurhan. Reenpään on sanottu vaikuttaneen siihen, että monet 1950-luvun modernistiset kirjailijat tulivat Otavan leipiin.
Reenpää oli keskeinen henkilö perustettaessa Eino Leinon Seuraa, ja hän toimi myös Pro Karelia -yhdistyksessä.
Perhe.
Heikki A. Reenpää avioitui keväällä 1944 Lotte Wichmannin (1921—2017) kanssa. Heidän lapsiaan ovat Lauri Reenpää (s. 1944), Maret Antell (s. 1947) ja Timo Reenpää (1949–2020).
Toiminta talvi- ja jatkosodassa.
Heikki A. Reenpää ilmoittautui Helsingin ilmatorjuntarykmentin koulutusyksikköön alkuvuodesta 1940, mutta talvisota ehti loppua, ennen kuin hän pääsi rintamalle. Välirauhan aikana Reenpää komennettiin Ahvenanmaalle Eckeröhön, jossa hän toimi 40 mm:n ilmantorjuntatykin suuntaajana. Välirauhan aikana hän kouluttautui Santahaminassa ensin aliupseeriksi ja sen jälkeen IT-RUK:ssa ilmatorjuntaupseeriksi. Jatkosodan alkaessa hänet määrättiin aluksi Santahaminassa perustetun RsItPsto 4:n kevyen 40 mm:n patterin jaosjohtajaksi. Myöhemmin hän siirtyi VII AK:n esikuntaan IT-komentajan apulaiseksi. Keväällä 1943 hän osallistui 12 päivän tutkakurssille natsi-Saksassa. Reenpää osallistui kaikkiin kolmeen Helsingin suurpommitusten torjuntaan helmikuussa 1944 Helsingin ilmatorjuntakeskuksessa majuri Aake Pesosen alaisuudessa.
Sodanjälkeinen toiminta.
Reenpää valmistui filosofian maisteriksi Helsingin yliopistosta vuonna 1948. Hän lahjoitti vuonna 2004 Kansalliskirjastolle yksityiskirjastonsa, johon kuului yli 20 000 nidettä. Tämä oli yksi arvokkaimmista lahjoituksista, mitä Kansalliskirjastolle koskaan on tehty.
Hannu Sepponen

Hannu Sepponen (s. 28. elokuuta 1959 Peräseinäjoki) on suomalainen muusikko ja lauluntekijä. Sepponen tuli tunnetuksi 1980-luvun puolivälistä 1990-luvun alkuun toimineesta rock-yhtye Noitalinna huraasta!. Noitalinna huraan! jälkeen Sepponen on soittanut lastenmusiikkiyhtye Tohtori Orff &amp; Herra Dalcrozessa. Muita Sepposen levyttäneitä yhtyeitä ovat olleet Turta Leevi, Uzbekistanian Beasts ja Tilitants.
Lisäksi Sepponen on vieraillut joillakin levyillä kuten Kolja- ja Musta köksä-yhtyeiden levyillä muusikkona ja toiminut myös tuottajana muutamien artistien levyille.
Sepponen on työskennellyt myös lastentarhanopettajana ja puuseppänä.
Omien yhtyeiden lisäksi Sepponen on tehnyt lauluja myös muille artisteille, kuten Loiskis-orkesterille. Hän on säveltänyt lastenlauluja myös kahdelle Salossa soi -levylle.
Michael Burston

Michael ”Mick” Burston eli ”Würzel” (23. lokakuuta 1949 – 9. heinäkuuta 2011) oli englantilainen muusikko, joka tunnettiin parhaiten työstään Motörheadin kitaristina.
Motörheadin albumien lisäksi hän julkaisi kaksi sooloalbumia, "Bess" ja "Chill-Out or Die". Hän esiintyi myös vierailevana artistina lukuisissa yhtyeissä Motörheadin jälkeen.
Hän kuoli kardiomyopatian aiheuttamaan kammiovärinään.
Fatmata Fofanah

Fatmata Fofanah (s. 10. kesäkuuta 1985 Freetown, Sierra Leone) on bahrainilainen yleisurheilija, joka kilpailee pika-aitajuoksussa. 
Fofanah saavutti pronssia 100 metrin aitajuoksusta Guineaa edustaen Afrikan kisoista 2007 ajallaan 13,76 sekuntia. Hän sai seuraavana vuonna kultaa samalta matkalta Afrikan-mestaruuskilpailuista. Fofanah osallistui kesällä 2008 myös Pekingin olympialaisiin, joissa hän keskeytti ensimmäisellä kierroksella.
Sierra Leonessa syntyneen Fofanahin perhe muutti Yhdysvaltoihin hänen ollessaan viisivuotias. Vuonna 2006 hän sai Yhdysvaltain kansalaisuuden lisäksi Guinean kansalaisuuden ja siirtyi edustamaan Guineaa. Nykyään hän edustaa Bahrainia.
Myös Fatmatan veli Nabie on olympiatason yleisurheilija.
Henkilökohtaiset ennätykset.
"Lähde: IAAF"
Amarildo Almeida

Amarildo Almeida (s. 15. maaliskuuta 1976) on guineabissaulainen entinen yleisurheilija, joka kilpaili pikajuoksussa.
Almeida osallistui olympialaisiin kerran, Atlantassa 1996. Hän juoksi tuolloin 100 metrin kilpailussa 20-vuotiaana, mikä tekee hänestä maansa historian nuorimman olympiaurheilijan. Almeida putosi jo ensimmäisellä kierroksella oltuaan eränsä kahdeksas eli toiseksi viimeinen. Hän kilpaili samalla matkalla myös MM-kisoissa 1997 ja 1999, mutta putosi molemmilla kerroilla ensimmäisen kierroksen jälkeen.
Ennätykset.
"Lähde: IAAF" 
Lähteet.
Rochdale AFC

Rochdale AFC on jalkapalloseura Rochdalesta, Suur-Manchesterista, Englannista. Sen edustusjoukkue pelaa Englannin viidenneksi korkeimmalla sarjatasolla Kansallisliigassa, jonne se putosi keväällä 2023. Seuran kotikentälle Spotland Stadiumille mahtuu 10 249 katsojaa.
Historia.
Rochdale AFC perustettiin vuonna 1908, ja hyväksyttiin Manchester Leagueen. Seuraavana vuonna seura liittyi Lancashire Combinationiin, jonka mestaruuden voitti 1911 ja 1912. FA Cupiin Rochdale osallistui ensimmäisen kerran kaudella 1910–1911.
Rochdale hyväksyttiin Englannin liigan 3. divisioonan pohjoislohkoon kaudelle 1921–1922, jolloin se jäi sarjassa viimeiseksi, mutta sijoittui toiseksi 1923–1924 ja 1926–1927. Albert Whitehurst teki kaudella 1926–1927 edelleen voimassa olevan seuraennätyksen 44 maalia, ja viiden kauden aikana hän teki yhteensä 117 maalia. Kaudesta 1930–1931 alkaen Rochdale sijoittui kuitenkin sarjan häntäpäähän joka kausi toiseen maailmansotaan saakka, kahdesti viimeiseksikin.
Rochdale sijoittui kaudella 1957–1958 kymmenenneksi 3. divisioonan pohjoislohkossa, ja selviytyi sarjajärjestelmän uudistuksen myötä seuraavaksi kaudeksi uuteen 3. divisioonaan. Se jäi kaudella 1958–1959 sarjassa viimeiseksi pudoten 4. divisioonaan. Kaudella 1961–1962 Rochdale selviytyi liigacupin loppuotteluun ensimmäisenä ja edelleen ainoana neljännen sarjatason joukkueena, mutta hävisi kaksiosaisen finaalin Norwichia vastaan yhteismaalein 0–4.
Rochdale sijoittui kaudella 1968–1969 4. divisioonassa kolmanneksi nousten 3. divisioonaan. Se pelasi sarjassa viisi kautta sijoittuen parhaimmillaan yhdeksänneksi kaudella 1969–1970, mutta putosi keväällä 1974 takaisin neljänteen divisioonaan. Se sijoittui sarjassa puolivälin alapuolelle joka kausi kevääseen 1989 saakka, kausilla 1977–1978 ja 1979–1980 viimeiseksi, ja oli 1980-luvun jälkipuoliskolla suurissa taloudellisissa vaikeuksissa.
Rochdale selviytyi kaudella 1989–1990 ensimmäisen kerran FA Cupissa viidennelle kierrokselle, jolla hävisi Crystal Palacelle 0–1. Kaudella 2002–2003 seura pääsi ensimmäisen kerran uudelleennimetyn 3. divisioonan pudotuspeleihin, mutta hävisi Rushden &amp; Diamondsille yhteismaalein 4–5. Seuraavalla kaudella Rochdale selviytyi toistamiseen FA Cupissa viidennelle kierrokselle.
Rochdale pääsi nimensä kakkosliigaksi vaihtaneen sarjan pudotuspelien loppuotteluun Wembleylle keväällä 2008 mutta hävisi Stockportille. Seuraavalla kaudella seura hävisi pudotuspelien avauskierroksella Gillinghamille. Kaudella 2009–2010 Rochdale sijoittui kakkosliigassa kolmanneksi ja nousi 36 vuoden tauon jälkeen kolmanneksi korkeimmalle sarjatasolle. Muiden joukkueiden kannattajat olivat vuosien saatossa nimenneet neljännen sarjatason "Rochdale-divisioonaksi" seuran pelattua siellä vuosikymmeniä. Kahden ykkösliigakauden jälkeen Rochdale putosi takaisin kakkosliigaan, mutta nousi ykkösliigaan jälleen keväällä 2014.
On Parole

On Parole on brittiläisen heavy metal -yhtyeen Motörheadin esikoisäänite, jonka yhtye äänitti vuonna 1975, mutta yhtyeen silloinen levy-yhtiö United Artists ei uskonut levyn myyvän ja julkaisi levyn vasta vuonna 1979, kun yhtye oli suositumpi.
Albumi on sisällöltään ja tyyliltään hyvin samankaltainen yhtyeen debyyttialbumin kanssa, joskin mukana on kappaleita joita debyytillä ei ole. Yhtyeen alkuperäinen rumpali, Lucas Fox äänitti yhtyeen kanssa kaikki albumin rumpuraidat, mutta hänet erotettiin yhtyeestä huumeidenkäyttönsä kyllästämän käytöksensä takia. Pian tämän jälkeen Phil Taylor pestattiin yhtyeen rumpaliksi, ja hän soitti kaikki rumpuraidat uusiksi "Lost Johnnyä" lukuun ottamatta. Phil oli viettänyt paljon aikaa yhtyeen seurassa, ja oli kyydinnyt Lemmyä studiolle autollaan. Albumin alkuperäinen tuottaja Dave Edmunds tuotti neljä kappaletta, "Lost Johnnyn", "Motorheadin", "Leaving Heren" ja "City Kidsin". Sitten hän teki sopimuksen Led Zeppelinin levy-yhtiön Swan Songin kanssa ja lähti sinne. Loput materiaalista tuotti Fritz Fryer.
Levystä on julkaistu vuosien varrella monta eri versiota, erilaisilla kansilla ja kappalejärjestyksillä. Katso julkaisuhistoria.
Yhtyeen silloinen kitaristi, Pink Fairiesissa kitaraa soittanut Larry Wallis laulaa levyllä kolme kappaletta, "On Parolen", "Foolsin" ja "Vibratorin", ja Lemmy laulaa loput jäljelle jääneet. Larryn mielestä olisi ollut hyvä, jos Phil olisi laulanut yhden kappaleen. He kokeilivat "City Kidsiä", mutta Lemmyn mukaan: "Se ei toiminut - hän kuulosti kahdelta kissalta, joita niitataan toisiinsa kiinni. Se oli niin hupaisaa, että nauraa hohotin maatilan pihalla polvillani, sateessa ! Meidän oli siis luovuttava ajatuksesta."
Jonas Bonnier

Tor Jonas Gunnar Bonnier (s. 10. joulukuuta 1963) on ruotsalainen kirjailija ja yritysjohtaja, joka toimi sukuyhtiö Bonnierin toimitusjohtajana 1. tammikuuta 2008 alkaen vuoteen 2013 asti. Silloin hän muutti Yhdysvaltoihin toimiakseen siellä Bonnier Corp. -yhtiön hallituksen puheenjohtajana.
Bonnier on julkaissut useita kirjoja, joista "Helikopteriryöstö" ("Helikopterrånet", 2017) samalla nimellä tunnetusta pankkiryöstöstä on noussut menestykseksi.
Skippy (televisiosarja)

Skippy () on australialainen televisiosarja, joka kertoo villin kengurun Skippyn ja Sonny-nimisen pojan ystävyydestä. 1960-luvun menestyssarjaa esitettiin yli 80 maassa. Päähenkilöä, Sonny Hammondia näytteli Gary Pankhurst. Tunnussävelmän sävelsi Eric Jupp.
Suomessa sarja alkoi YLE TV1:ltä tammikuussa 1968 nimellä "Kenguru ja poika". Sarja alkoi uudelleen TV2:lla tammikuussa 1970, tällä kertaa nimellä "Skippy". Ruotsissa sarjaa ei esitetty, sillä psykologit katsoivat olevan lapsille vahingollista, että sarjassa annettiin ymmärtää eläinten osaavan puhua.
Televisiosarjassa Skippyä esitti ainakin yhdeksän eri kenguruyksilöä. Skippy on naaraskenguru, minkä voi päätellä siitä, että Skippyllä on pussieläinnaaraille ominainen pussi. Skippy-kengurulla on televisiosarjassa kyky kommunikoida ihmisten kanssa ja tehdä muitakin sellaisia asioita, joita luonnonvaraiset kengurut eivät tee, kuten soittaa pianoa ja rumpuja, käyttää radiota, solmia ja avata solmuja, huijata rikollisia ja pelastaa luonnossa liikkujia.
Aliann Pompey

Aliann Tabitha Omalara Pompey (s. 9. maaliskuuta 1978 Georgetown) on guyanalainen yleisurheilija, joka kilpailee pikajuoksussa.
Pompey osallistui olympialaisiin ensimmäistä kertaa Sydneyssä 2000. Hän toimi kisojen avajaisissa maansa lipunkantajana ja kilpaili 400 metrin matkalla, jossa hän putosi puolivälierissä. Pompey pääsi vuonna 2001 MM-välieriin samalla matkalla sekä sisä- että ulkoratojen kisoissa. Hän voitti kultaa Kansainyhteisön kisoista 2002 juostuaan 400 metrin matkan 51,63:ssa sekunnissa ja sai seuraavana vuonna pronssia Pan-Amerikan kisoissa, joissa hän kellotti ajan 52,06. Pompey kuitenkin putosi jo välierissä Birminghamin MM-hallikilpailuissa ja alkuerissä Pariisin MM-kisoissa 2003.
Pompey oli Ateenan olympialaisissa 2004 toista kertaa peräkkäin maansa lipunkantaja. Hän pääsi 400 metrillä välieriin, joissa hän putosi sijoituttuaan eränsä viidenneksi. Pompey jäi alkueriin MM-kisoissa 2005 ja sisäratojen MM-kilpailuissa 2006, kunnes selvisi jälleen välieriin Osakan MM-kisoissa 2007. Hän oli välierissä myös Pekingin olympialaiset 2008, joissa hän jäi kolmen sekunnin kymmenesosan päähän finaalipaikasta.
Pompey juoksi Berliinin MM-kisoissa 2009 välierissä ennätyksensä 50,71, muttei päässyt finaaliin saakka. Hän sijoittui viidenneksi Sisäratojen MM-kisoissa 2010 ja voitti samana vuonna hopeaa Kansainyhteisön kisoista. Daegun MM-kisoissa 2011 hän karsiutui alkuerissä. Istanbulin sisäratojen MM-kilpailuissa 2012 hän keskeytti 400 metrin välierissä. Lontoon olympialaisissa hän karsiutui välierissä. 
Pompey pitää hallussaan maansa ennätystä ulkoradoilla 200 ja 400 metrin matkoilla, jonka lisäksi hänellä on Guyanan sisäratojen ennätys 400 metriltä.
Ennätykset.
"Lähde: IAAF"
Humaljärvi

Humaljärvi on luonnostaan rehevä järvi Kirkkonummen keskiosassa. Sekä peltomaiden että kalliorantojen reunustama Humaljärvi on myös vedenottojärvi, jonka tilavuus on noin 19 kuutiohehtometriä ja pinta-ala noin 436 hehtaaria. Se sijaitsee viitisen kilometriä kunnan keskustasta pohjoiseen. Järven rannalla oli yleinen uimaranta, joka oli sallittu myös koirille, mutta sen ylläpito on lopetettu. Humaljärven länsipuolella sijaitsee Volsin kartano Wohls Gård sekä länsipäässä Sigurdsin kartano. Porkkalan vuokra-alueen, Suomen ja Neuvostoliiton välinen, raja kulki Humaljärven poikki 1944–1956.
Maantiede.
Humaljärven ulottuvuus lännestä itään on 3,5 kilometriä. Järveä jakaa pohjoisrannalta etelään pistävä leveä niemi, josta haarautuu itään kapea Näsudden. Laajimmat lahdet ovat järven koillisen osan muodostavat Österbyviken ja Sivalaxviken sekä itäkolkan nimetön lahti ja luoteessa sijaitseva Volsviken. Lähes puolet Humaljärven alasta on vähintään kolme metriä ja enintään kuusi metriä syvä. Järven länsiosa on itäosaa matalampi. Syvin piste, 9,2 metriä, sijaitsee koillisessa rannan läheisyydessä.
Humaljärven saariluku on neljä. Selkeästi laajin saari on järven eteläosan lähes kuusihehtaarinen Storholmen. Järven länsiosassa sijaitseen noin puolihehtaarinen Lillholmen. Humaljärven länsi- ja pohjoisrannalla on peltomaata, koillisella rannalla sijaitsee Veklahden asuinalue. Itäiset ja eteläiset rannat ovat pientalojen täplittämää metsämaata. Rannoilla on paikka paikoin jyrkänteitä, kuten itäisimmän ranta-alueen Norgeberget. Maasto kohoaa useissa kohdin noin 30–40 metriä järvenpintaa ylemmäksi.
Humaljärvi on Kirkkonummen toiseksi laajin järvi. Sen koillispuolella sijaitsee Kirkkonummen laajin järvi, Vitträsk. Järvien välinen kannas on runsaan kilometrin levyinen. Humaljärven luoteispuolella sijaitsee Kirkkonummen kolmanneksi laajin järvi, Storträsk-Bakträsk ja pohjoispuolella neljänneksi laajin järvi, Juusjärvi.
Humaljärven luusua sijaitsee järven lounaiskolkassa, josta alkaa etelään virtaava Ingelsån. Lasku-uoma jatkuu etelään Kvarnbyån- ja Estbyån-nimisenä ja päätyy Suomenlahden Tavastfjärdeniin.
Humaljärven vesitilavuus on 18 871 000 kuutiometriä. Järveen kohdistuu kuormitusta peltomailta, haja-asutuksesta ja luonnonhuuhtoutumana metsämailta. Sen ekologinen ja kemiallinen tila on hyvä.
Humaljärvi (81.061.1.014) kuuluu Estbyån valuma-alueeseen (81.061), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Suomenlahden rannikkoalueen (81) päävesistössä. Estbyån valuma-alueeseen kuuluu kolmetoista vähintään hehtaarin laajuista vakavettä, joista laajimmat ovat Humaljärvi ja Meiko.
Kalasto ja kasvillisuus.
Humaljärven tärkeimmät saaliskalat ovat kuha, ahven ja hauki. Kuhan osuus on lähes kolmasosa kokonaissaaliista johtuen istutuksista ja luontaisesta lisääntymisestä. Humaljärven vesikasvillisuus on järven rehevyys huomioiden varsin niukkaa.
Säännöstely.
Suomen Sokeri Oy säännöstelee järveä turvatakseen raakavedensaannin kuivina aikoina.
Tunisiankilpikonna

Tunisiankilpikonna ("Testudo graeca nabeulensis") on kannuskilpikonniin kuuluva maakilpikonna. Se kuvailtiin vuonna 1989 omana lajinaan "Testudo flavominimaralis" ja vuonna 1990 sen tieteelliseksi nimeksi vaihdettiin "Furculachelys nabeulensis", mutta se on sittemmin luokiteltu espanjankilpikonnan alalajiksi.
Ulkonäkö.
Tunisiankilpikonnan pystyy tunnistamaan muun muassa kilpikonnan päälaen suomuista. Tunisiankilpikonnalla on silmien välissä päälaessa kolmiomainen joukko vaaleankeltaisia suomuja. Kilpikonnan raajoissa on yleensä myös muutamia tummia suomuja.
Tunisiankilpikonna on muihin kannuskilpikonniin nähden pienikokoinen. Urosten koko täysikasvuisena on noin 13 senttimetriä ja naaraiden 16 senttimetriä.
Tunisian maakilpikonnat ovat muihin maakilpikonna lajeihin nähden hoikempia. Tunisiankilpikonna ei talvehdi eikä siksi tarvitse ylimääräistä rasvaa.
Lemmikkinä.
Tunisiankilpikonna on suosittu lemmikki pienen kokonsa, värityksensä ja aktiivisuutensa vuoksi. Lajia tulee hoitaa hellävaraisemmin kuin muita maakilpikonnalajeja, eikä laji siksi sovellu lemmikiksi kokemattomalle omistajalle.
Laji on todella herkkä muiden maakilpikonnalajien bakteereille, eikä siksi tulisi asustaa samassa terraariossa muiden maakilpikonnalajien kanssa.
Laji vaattii riittävästi lämpöä ja oikeanlaisen elinympäristön. Tunisiankilpikonna asustaa luontaisesti trooppisella aavikkomaastolla, eikä talvehdi. On todettu että jos tunisiankilpikonna horrostaa vankeudessa, se tulee johtamaan kilpikonnan kuolemaan. Kilpikonna tarvitsee lämpimän ja hyvinvalaistun terraarion talvellakin. Ulkona kilpikonnaa voi pitää kesäisin, kun on riittävän lämmintä. Kilpikonnaa ei saa altistaa kylmälle, vedolle tai jatkuvalle kosteudelle.
Ruokavalio.
Tunisianmaakilpikonna syö ainoastaan kasviksia.
Vankeudessa elävälle maakilpikonnalle tulisi syöttää 80 % vihreitä kasviksia ja 20 % vihanneksia kuten tomaattia ja paprikaa. Ruuaksi kelpaavat suomalaiset rikkakasvit, voikukasta piharatamoon.
Overnight Sensation

Overnight Sensation on Motörheadin studioalbumi. Se on ensimmäinen albumi kokoonpanolla Lemmy Kilmister, Phil Campbell ja Mikkey Dee. Yhtyeen pitkäaikainen kitaristi Würzel (Michael Burston) jätti yhtyeen edellisen vuoden 1995 "Sacrifice"-albumin valmistuttua. Tämän jälkeen syntyi yhtyeen loppuun asti kasassa oleva kokoonpano, kun kitaristi Phil Campbell halusi soittaa yhtyeessä yksin kitaraa. Levy on myös ensimmäinen yhtyeen albumi sitten vuoden 1980 "Ace of Spades" LP:n, kun levyn kannessa on yhtyeen jäsenet kuvassa.
Lemmyn mukaan uusien kappaleiden kirjoittaminen keikkailun lomassa kesti noin neljä viikkoa ja niiden äänittäminen studiossa toiset neljä viikkoa. Lemmy kertoi levyn äänityksistä, että "Levyn äänitykset menivät samalla lailla kuin ennenkin, sillä erolla että nyt meitä oli vain yksi vähemmän. Tunnelma oli hieman kireä, koska ainoana kitaristina Phil koki, että hänen harteilleen oli kasattu paljon, kuten olikin. Hänellä oli siis lisäpaineita, mutta hän selvisi niistä hyvin. "Overnight Sensation" oli hänelle hyvä albumi". Yhtyeen rumpali Mikkey Dee soitti levyn rumpuraidat tällä kertaa yhden päivän aikana.
Kappalelista.
Kaikki kappaleet kirjoittanut Lemmy Kilmister, Phil Campbell ja Mikkey Dee, ellei toisin mainita.
Joseph Radetzky

Johann Joseph Wenzel Anton Franz Karl, kreivi Radetzky von Radetz (2. marraskuuta 1766 Třebnice, Böömi – 5. tammikuuta 1858 Milano, Italia) oli tšekkiläissyntyinen kreivi ja Itävallan armeijan sotamarsalkka, joka kukisti italialaisten yritykset irtautua Itävallasta vuosina 1848–1849. Radetzky loi kaikkiaan yli 70 vuotta kestäneen uran Itävallan armeijassa. Johann Strauss vanhempi sävelsi hänen kunniakseen tunnetun Radetzky-marssin.
Radetzky liittyi Itävallan armeijaan vuonna 1784. Hän palveli Itävallan–Turkin sodassa 1787–1792, Ranskan vallankumoussotien alkuvuosina Hollannissa sekä 1796–1797 Italiassa Napoleonin vastaisella sotaretkellä. Vuonna 1805 hän yleni kenraalimajuriksi ja toimi komentajana Italiassa. Radetzky oli yksi liittoutuneiden lahjakkaimpia ja tehokkaimpia komentajia Napoleonin sotien aikana. Hän osallistui vuonna 1809 Wagramin taisteluun sotamarsalkkaluutnanttina ja samana vuonna hänestä tuli Itävallan armeijan pääesikunnan päällikkö. Hän pyrki uudenaikaistamaan maan asevoimia, mutta rahoituksen puute muodostui ongelmaksi.
Vuonna 1813 Radetzky toimi Karl Philipp zu Schwarzenbergin esikuntapäällikkönä ja vaikutti kuudennen liittokunnan päätöksentekoon, varsinkin Leipzigin taistelun suunnitteluun. Hän osallistui Pariisin valtaukseen maaliskuussa 1814 ja myös Napoleonin kukistumista seuranneeseen Wienin kongressiin. Tämän jälkeen Radetzky palasi pääesikunnan päälliköksi, mutta epäonnistuttuaan toistamiseen yrityksessään uudistaa maan armeijaa hän jätti tehtävänsä.
Vuodesta 1829 alkaen Radetzky oli puolittain eläkkeellä ja toimi Olmützin (nyk. Olomouc Tšekissä) linnakkeen komentajana. Hänet kuitenkin kutsuttiin kaksi vuotta myöhemmin takaisin aktiivipalvelukseen Italian joukkojen ylipäälliköksi. Radetzky ylennettiin vuonna 1836 sotamarsalkaksi ja hän jäi uudelleen eläkkeelle. Hänet kuitenkin kutsuttiin jälleen palvelukseen vallankumousvuonna 1848. Radetzky murskasi separatistisen kumouksen Itävallalle kuuluneessa Pohjois-Italiassa lyömällä italialaiset Custozan (1848) ja Novaran (1849) taisteluissa. Vuosina 1848–1857 hän toimi Itävallalle kuuluneen Lombardia-Venetsian kuningaskunnan kuvernöörinä ja ylipäällikkönä, halliten rautaisella otteella. Hän oli samalla myös varakuningas.
Radetzky oli suosittu sotilaidensa keskuudessa ja hänet tunnettiin lempinimellä Vater Radetkzy (”Isä Radetzky”). Hänelle pystytettiin vuonna 1858 muistomerkki Prahan Malostranské náměstí -aukiolle ja vuonna 1892 ratsastajapatsas Wienin Ringstraßelle. Prahan patsas poistettiin paikaltaan vuonna 1919.
Seitsemän miekkaa

Seitsemän miekkaa () on vuonna 2005 ensi-iltansa saanut hongkongilainen wuxiaelokuva. Elokuvan on ohjannut Tsui Hark, joka myös käsikirjoitti elokuvan yhdessä Cheung Chi-singin ja Chun Tin-namin kanssa. Pääosassa esiintyivät Donnie Yen, Leon Lai, Charlie Yeung, Sun Honglei, Lu Yin ja Kim So-yeon.
Suomessa elokuvan ensi-ilta pidettiin 23. joulukuuta 2005.
Juoni.
1660-luvun Kiinassa on tullut vallan vaihdos, kun Ming-dynastian tilalle on noussut Qing-dynastia. Maan uusi keisari päättää komentaa Liekkituulen johtamaa palkka-armeijaa tappamaan kaikki taistelulajien harrastajat niin lapset, kuin vanhukset. Taivas ja maa niminen yhteistö kuitenkin kapinoi heitä vastaan ja mestarinsa Fu Qingzhun johdolla taistelevat palkka-armeijaa vastaan suojellakseen kyläänsä ja sen asukkeja. Kylän seitsemän miekkataituria saavat käsiinsä seitsemän erikoismiekkaa, jotka on kätketty Taivaanvuoren lumisille rinteille.
Kuvaukset.
Elokuva kuvattiin Xinjiangissa, Kiinassa. Kaupungin rajusti vaihteleva sää tuotti usein ongelmia kuvauksissa. Tämän vuoksi elokuvan jälkituotannossa valaistus oli suurin ongelma korjattavaksi.
Venetin koulu

Venetin koulu oli koulu Venetin kylässä Kolarin kunnassa Lapin maakunnassa. Koulussa oli peruskoulutason opetusta. Sen toiminta lakkautettiin vuonna 1988. Nykyään koulu toimii asuinrakennuksena. 
Venetin koulun tiloissa on toiminut myös työttömien kierrätyskeskustoimintaa kunnes se siirtyi Sieppijärven kylälle. Myöhemmin Venetin koulussa on ollut yksityishenkilön pitämää kierrätystoimintaa.
Nadya Suleman

Nadya Denise Doud-Suleman (syntymänimeltään Natalie Denise Suleman; 11. heinäkuuta 1975), tunnetaan mediassa nimellä Octomom, on yhdysvaltalainen nainen, joka tuli kansainväliseen julkisuuteen monisikiöraskaudestaan tammikuussa 2009. Hän synnytti kahdeksan lasta (kuusi poikaa, kaksi tyttöä) hedelmöityshoitojen avulla. Sulemanin kahdeksikko on toinen Yhdysvalloissa ja kolmas koko maailmassa syntynyt. Edellinen ja ensimmäinen elossa syntynyt kahdeksikko syntyi Yhdysvalloissa vuonna 1998. Maailman ensimmäinen vauvakahdeksikko syntyi vuonna 1967 Méxicossa, mutta kaikki vauvat menehtyivät 14 tunnin sisällä syntymästään.
Lapset.
Suleman aloitti hedelmöityshoidot 21-vuotiaana vuonna 1997. Vuonna 2001 hän synnytti ensimmäisen lapsensa, pojan. Ensimmäisen tyttärensä synnyttyä vuonna 2002 Suleman kärsi stressistä, paranoidisista taipumuksista ja masennuksesta, mutta hän päätti jatkaa hoitoja, jotka johtivat vielä kolmeen peräkkäiseen raskauteen. Hedelmöityshoitojen tuloksena hän sai yhteensä kuusi lasta (neljä poikaa, kaksi tyttöä).
Kahdeksikko.
Vuonna 2008 Sulemanilla oli kuusi alkiota jäljellä edellisistä hedelmöityshoidoista. Hän halusi istuttaa kohtuunsa ne kaikki, vaikka hänellä oli jo ennestään kuusi lasta. Yhdysvalloissa maksimimäärä alkioita, joita yleensä istutetaan hedelmöityshoidoissa, on kolme. Suleman perusteli valintaansa myöhemmin sillä, ettei hän halunnut pakastettuja alkioita tuhottavan ja ettei hän uskonut kaikkien alkioiden kiinnittyvän kohdun seinämään. Oletettavasti kuusi alkiota istutettiin ja kaksi niistä jakautui aiheuttaen yhteensä kahdeksan alkiota. Aika on kuitenkin osoittanut, etteivät ketkään lapsista olisi identtisiä kaksosia.
Uutiset Sulemanin kahdeksikosta ovat aiheuttaneet mediasensaation. Suuren yleisön vastaanotto on ollut suurelta osin negatiivista ja sisältänyt jopa tappouhkauksia. Tilannetta ei ole auttanut se, että yleisö tietää Sulemanin saaneen jo ennen kahdeksikkoa kuusi lasta hedelmöityshoitojen avulla. Monet ovat ilmaisseet huolensa siitä, että Sulemanin päätös kahdeksikosta luo vain uutta rasitusta veronmaksajille. Suleman on esiintynyt useissa televisio-ohjelmissa kuten "The Oprah Winfrey Show'ssa" ja "Dr. Philissä". Lisäksi hän on antanut useita haastatteluita eri medioille saadakseen rahat lastensa elättämiseen.
Kahdeksikon juhliessa ensimmäistä syntymäpäiväänsä 26. tammikuuta 2010 Suleman kertoi "People"-lehdelle "En saa paljoa unta, noin kaksi tai kolme tuntia yössä. Mutta jatkan eteenpäin elämässäni ja yritän olla niin hyvä äiti kuin pystyn".
Castafioren korut

Castafioren korut () on belgialaisen sarjakuvataiteilija Hergén tekemä 21. Tintti-sarjakuva. Se julkaistiin ensimmäisen kerran "Tintin"-lehdessä vuosina 1961–1962.
Suomeksi albumi julkaistiin Heikki ja Soile Kaukorannan suomentamana vuonna 1974. Albumin kustansi Otava.
Juoni.
Tarinassa Tintin hyvä ystävä Bianca Castafiore saapuu vierailulle. Toisin kuin muut Tintti-sarjakuvat Castafioren korut ei ole seikkailukertomus, sillä tapahtumapaikka on koko ajan Haddockin kotikartano Moulinsartin linna, jonka professori Tuhatkauno osti Haddockin kodiksi Rakham Punaisen aarteen lopussa. Tintin hahmo muuttuu myös hieman. Hän ei enää hakeudu seikkailuihin, vaan joutuu niihin ympäristön vaikutuksesta. Lisäksi Tintin ystävällisyyttä ja auttavaisuutta muita hahmoja kohtaan tuodaan ilmi enemmän kuin aiemmista kirjoissa.
Tarinassa Tintti tutkii jalokiven katoamista ja muidenkin korujen varkausyrityksestä sen jälkeen, kun Castafiore on tullut kylään Haddockille. Liittyvätkö uudet asukkaat, romanit jotenkin tapaukseen, vai onko syyllinen kenties joku Castafioren seuralaisista ovat sarjakuvan tärkeimmät kysymykset.
Tintti Haijärvellä

Tintti Haijärvellä ("Tintin et le Lac aux Requins") on ranskalais-belgialainen Tintti-animaatioelokuva vuodelta 1972, jonka on ohjannut Raymond Leblanc. Elokuva ei perustu Hergén Tintti-jatkumoon.
Elokuvasta on tehty myös samanniminen sarjakuva-albumi, jonka kuvitus on suoraan elokuvasta.
Tarinassa Tintti sotkeutuu tietämättään taideväärennöksiin. Hän ja Haddock ovat menossa tapaamaan Tuhatkaunoa, joka on taas keksinyt uuden laitteen. He eivät tiedä väärennetyistä taideteoksista, vakoilusta tai Rastapopouloksen juonista.