tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Bretagnelaistyttö ruukku kädessä

Bretagnelaistyttö ruukku kädessä on taiteilija Amélie Lundahlin (1850–1914) vuonna 1884 maalaama öljyvärimaalaus. Kooltaan teos on 90×69 cm. Bretagnelaistyttö ruukku kädessä -maalaus kuuluu Ateneumin taidemuseon kokoelmiin, johon se on ostettu vuonna 1996.
Maalauksessa bretagnelaistyttö istuu suuri ruukku sylissään. Siinä korostuu taiteilijan hienostunut värien käyttö: roosaa, hopeanharmaata ja ruskean vivahteita. Vastakohtaisuutta luovat tytön musta mekko ja valkoinen kaulus. Tytön ruskeille mietteliäille kasvoille laskeutuu pehmeä valo. Lundahlilla on sanottu olleen vahvan koloristisen tajun.
Lundahl työskenteli vuosina 1877–1885 Ranskassa, ja etenkin Bretagnessa kesäisin vietetty aika oli hänelle taiteellisesti merkittävää. Hän maalasi paljon Bretagnen rannikkoa ja sen ihmisiä. Useissa hänen maalauksissaan toistuu sama aihe, nuori nainen. Ilmeeltään maalaus pohjaa realismiin, naturalismiin ja ulkoilmamaalaukseen. Tärkeitä ulkoilmamaalauksen vaikuttajia olivat tuolloin Jules Breton ja Jules Bastien-Lepage.
Ben Roethlisberger

Benjamin Todd "Ben" Roethlisberger (s. 2. maaliskuuta 1982 Lima, Ohio) on yhdysvaltalainen entinen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja, pelipaikaltaan pelinrakentaja. Hän edusti koko ammattilaisuransa ajan NFL-liigan Pittsburgh Steelersiä. Roethlisberger voitti urallaan liigan mestaruuden Super Bowlin kahdesti ja hänet valittiin liigan tähdistöotteluun Pro Bowliin kuudesti.
NFL-ura.
Pittsburgh Steelers varasi Miamin yliopistossa, Ohiossa pelanneen Roethlisbergerin vuoden 2004 NFL:n varaustilaisuudessa ensimmäisellä kierroksella, 11. pelaajana. Hän johdatti joukkueen jo tulokaskaudellaan AFC-konferenssin finaaliin, jossa vastaan tullut New England Patriots, tuleva Super Bowl -voittaja oli kuitenkin vahvempi pistein 41–27. Roethlisberger valittiin kuitenkin ylivoimaisesti vuoden hyökkääväksi tulokkaaksi hänen voitettuaan runkosarjassa kaikki 13 ottelua, joissa hän oli aloittajana.
Toisella kaudella Roethlisbergerin ja Steelersin runkosarjaesitykset eivät olleet yhtä vahvoja, mutta vahvat pudotuspeliesitykset takasivat paikan Super Bowlissa Seattle Seahawksia vastaan. Huolimatta Roethlisbergerin heikosta henkilökohtaisesta esityksestä loppuottelussa Steelers päihitti Seahawksin 21–10, mikä teki Roethlisbergeristä kaikkien aikojen nuorimman Super Bowlin voittaneen pelinrakentajan.
Kaudella 2008 Roethlisberger johdatti joukkueensa toisen kerran Super Bowliin, jossa tällä kertaa vastaan tuli Arizona Cardinals. Ottelusta kehkeytyi erittäin jännittävä, ja ottelun loputtua taululla komeilivat lukemat 27–23 Steelersin eduksi.
Kolmannen kerran urallaan Roethlisberger pääsi pelaamaan Super Bowlissa kaudella 2010, vastustajana Green Bay Packers. Kolmas mestaruus jäi toistaiseksi kuitenkin haaveeksi Packersin oltua vahvempi 31–25.
Kauden 2021 päätteeksi Roethlisberger ilmoitti lopettavansa pelaajauransa.
One Chase Manhattan Plaza

One Chase Manhattan Plaza on New Yorkin kaupungissa, Financial Districtin kaupunginosassa, Lower Manhattanilla sijaitseva toimistopilvenpiirtäjä. Vuonna 1961 valmistuneessa rakennuksessa on 60 kerrosta mukaan luettuna viisi pohjakerrosta ja sen kattokorkeus on 248 metriä, mikä tekee siitä New Yorkin 11. korkeimman rakennuksen ja 43. korkeimman rakennuksen Yhdysvalloissa. Lisäksi One Chase Manhattan Plaza on maailman 200 korkeimman rakennuksen joukossa.
One Chase Manhattan Plazan julkisivu on terästä ja lasia. Rakennuksen on suunnitellut arkkitehtitoimisto Skidmore, Owings and Merrillin arkkitehti Gordon Bunshaft.
Kadut, joiden varrella rakennus sijaitsee, ovat: Liberty Street, Pine Street, Nassau Street ja William Street. Pääosoite on "1 Chase Manhattan Plaza".
Gimme! Gimme! Gimme! (A Man After Midnight)

”Gimme! Gimme! Gimme! (A Man After Midnight)” on ruotsalaisen popyhtye Abban kappale vuodelta 1979. Kappale julkaistiin singlenä yhtyeen albumilta "Greatest Hits Vol. 2" 2. lokakuuta 1979. Kappaleen ovat kirjoittaneet Benny Andersson ja Björn Ulvaeus.
Kappale julkaistiin sittemmin albumin Voulez-Vous cd-versiolla.
Kappaleesta on olemassa myös espanjankielinen versio ”¡Dame! ¡Dame! ¡Dame!”. Vuonna 2005 yhdysvaltalainen popartisti Madonna julkaisi menestyksekkään kappaleensa ”Hung Up”, joka rakentuu ”Gimme! Gimme! Gimme! (A Man After Midnight)” -kappaleen syntetisaattoriteeman ympärille.
Rikkipumissi

Rikkipumissi ("Eriogonum umbellatum") on tatarkasveihin kuuluva läntisessä Pohjois-Amerikassa kasvava varpu tai pienikokoinen pensas. Sillä on monia muunnoksia, ja niiden ulkonäkö vaihtelee huomattavasti.
Koko ja ulkonäkö.
Rikkipumissi on ulkonäöltään hyvin vaihteleva kasvi, ja sen muunnokset voivat olla huomattavan erinäköisiä. Laji muodostaa yleensä lehtiä mattomaisesti lähelle maanpintaa. Lehdet ovat vihreät yläpinnalta ja villaiset sekä harmaat alapinnalta. Ne ovat yleensä lusikkamaisia tai keihäsmäisiä ja alle kahdeksan senttimetriä pitkiä. Kukat kasvavat pitkän varren päässä, ja ne ovat yleensä keltaisia tai kermanvärisiä.
Levinneisyysalue ja elinympäristö.
Lajia tavataan Pohjois-Amerikan länsiosissa. Sitä kasvaa Kanadassa Brittiläisessä Kolumbiassa ja Albertasta. Sieltä levinneisyysalue kulkee etelässä Kalifornian eteläosiin saakka ja idässä Montanaan ja Coloradoon. Rikkipumissi kasvaa tasangoilla ja vuoristoseuduilla, kuivilla ja usein kivillä alueilla. Se on yleinen keltamänty- ja douglaskuusimetsissä. Lisäksi sitä kasvaa ruohikkoisille vuoristorinteillä noin 2 300 metriin saakka.
Preeriakalkkarokäärme

Preeriakalkkarokäärme ("Crotalus viridis") on laajalle läntisessä Pohjois-Amerikassa levinnyt kalkkarokäärme. Laji on keskimäärin noin 90 senttimetriä pitkä ja väritykseltään vihertävän harmaa tai ruskea. Se asustaa moissa elinympäristöissä mutta viihtyy erityisesti hiekkaisilla ja emäksisillä ruohomailla.
Ulkonäkö ja koko.
Preeriakalkkarokäärmeellä on yhdeksän alalajia, ja niiden väritys vaihtelee hiukan. Suurin osa yksilöistä on kuitenkin vihertävän harmaita vihertävän ruskeita. Yhden alalajin yksilöt ovat sen sijaan lähes täysin mustia. Lajilla on selässä 33–55 tummaa läiskää, joita ympyröi vaaleampi reunus. Nämä läiskät ovat hyvin huomaamattomia mustalla alalajilla. Lajin keskimääräinen pituus on noin 91,5 senttimetriä. Pisimmät yksilöt voivat kasvaa kuitenkin noin 162 senttimetriä pitkiksi ja yhden alalajin yksilöt jäävät noin 70 senttimetrin mittaisiksi.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Preeriakalkkarokäärme on laajimmalle levinnyt Pohjois-Amerikan kalkkarokäärmeistä. Sen levinneisyysalue ulottuu pohjoisessa Brittiläisen Kolumbian eteläisiin keskiosiin, Albertan kaakkoisosiin ja Saskatchewanin lounaisosiin. Idässä sitä tavataan läntisessä Iowassa, Nebraskassa ja Kansasissa asti. Kanadasta alue jatkuu etelään Yhdysvaltain halki Meksikoon, jossa sitä tavataan Baja Californian ja Chihuahuan pohjoisosissa ja Coahuilan luoteisosat.
Lajin elinympäristö on vaihteleva. Se suosii erityisesti hiekkaisia tai emäksisiä ruohomaita, mutta sitä tavataan myös aavikoilla, kivisillä vuorenrinteillä, niukkakasvuisella preerialla ja vuoristometsissä 2 600 metrin korkeuteen asti.
Käyttäytyminen.
Preeriakalkkarokäärme elää maalla, mutta se voi joskus kiivetä myös puihin tai pensaisiin. Laji lepää koloissa tai luolissa. Lämpiniä päivänä laji paistattelee päivää, mutta kuumina päivinä se yleensä hakee suojaa koloista ja aktivoituu yöllä saalistamaan. Talvisin laji horrostaa koloissa, joissa voi olla jopa sata yksilöä, jos pesäkolot ovat harvassa.
Preeriakalkkarokäärme käyttää ravinnokseen pieniä nisäkkäitä, maassa pesiviä lintuja, sammakkoeläimiä ja matelijoita, joskus jopa toisia käärmeitä. Se hyökkää saaliin kimppuun nopeasti ja puraisee sitä myrkkyhampaillaan. Sen jälkeen se päästää saaliin irti ja etsii myrkkyyn kuolleen eläimen. Preeriakalkkarokäärmeen myrkky on tappavaa, ja se käyttää noin 20–55 prosenttia säilömästään myrkystä yhdellä puraisulla – 300 kertaa enemmän kuin pienen nisäkkään tappamiseen tarvitaan.
Preeriakalkkarokäärme lisääntyy maalis-toukokuussa. Koiraat saattavat kilpailla naaraista lisääntymiskaudella, ja ne hedelmöittävät naaraat hemipeniksellä. Naaraas synnyttää loppukesästä tai alkusyksystä 4–21 elävää poikasta. Ne ovat 22–28 senttimetriä pitkiä eivätkä tarvitse vanhempien hoitoa. Poikaset ovat lisäksi heti syntymästään saakka myrkyllisiä. Ne saavuttavat sukukypsyyden kolmen vuoden iässä.
Muukalainen keskellämme

Muukalainen keskellämme ("A Stranger Among Us") on vuonna 1992 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen draamaelokuva. Elokuvan on ohjannut Sidney Lumet, ja pääosia esittävät Melanie Griffith, Eric Thal ja John Pankow. Muita näyttelijöitä ovat Tracy Pollan, Lee Richardson, Mia Sara, Jamey Sheridan, Burtt Harris ja Jake Weber.
Elokuva ei menestynyt taloudellisesti ja sai Razzie-palkinnon huonoimmasta naispääosasta.
Elokuvassa rääväsuinen newyorkilainen naispoliisi (Griffith) joutuu soluttautumaan uskonnolliseen juutalaisyhteisöön selvittääkseen murhaa.
Arvioita.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Bello Romano moittii elokuvan tarinaa persoonattomaksi "Peter Weirin todistajan" mukaelmaksi ja antaa elokuvalle kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
Börge Hellström

Börge Lennart Hellström (25. syyskuuta 1957 – 17. helmikuuta 2017) oli ruotsalainen rikoskirjailija. Hän kirjoitti parinsa Anders Roslundin kanssa. He voittivat Lasiavain-palkinnon esikoisteoksestaan "Peto" vuonna 2005. Hellström työskenteli aikaisemmin nuoriso- ja päihdetyöntekijänä.
Hellström kuoli syöpään 59-vuotiaana.
Anders Roslund

Anders Roslund (s. 1961) on ruotsalainen toimittaja ja rikoskirjailija. Hän kirjoitti parinsa Börge Hellströmin kanssa. He voittivat vuonna 2005 Lasiavain-palkinnon esikoisteoksestaan "Peto". Roslund on aikaisemmin toiminut muun muassa Ruotsin television uutispäällikkönä.
Ahlströmin alakoulu

Ahlströmin alakoulu on Merikarvialla sijaitseva peruskoulu, jossa annetaan opetusta vuosiluokille 1–6. Koulunjohtajana toimii Minna Seppälä-Kortessalo. Vuonna 2021 koulussa oli noin 200 oppilasta.
Koulun nimi viittaa Antti Ahlströmiin, joka perusti Merikarvialle ensimmäisen kansakoulun vuonna 1874. Aiemmin koulun nimi oli Ylikylä-Ahlströmin koulu, mutta kun vuonna 2009 kunnan sivukylien koulut lakkautettiin, muutettiin nimi nykyiseen muotoonsa.
Koulussa on perusopetustarjonnan lisäksi valittavana laajennettua musiikin opetusta sekä ruotsi valinnaisena A2-kielenä.
Susan Leigh Foster

Susan Leigh Foster on yhdysvaltalainen professori ja tanssintutkija, joka työskentelee Kalifornian yliopistossa.
Fosterin teos "Reading Dancing" on yksi alan perusteoksia ja yhä käytössä. Hän käsittelee siinä tanssivan kehon katsomista ja tanssiesityksen vastaanottoa. Vuonna 2010 häneltä ilmestyi "Choreogaphing Empathy", jossa hän pohtii tanssijan liikettä katsojan fyysisessä kokemuksessa. Hän on aiemmin työskennellyt tanssijana ja koreografina, mutta ryhtyi tutkimustyöhön, koska tanssin vastaanotto oli 1970-luvulla leimallisesti romanttista ja harrastelijamaista. 
Foster kävi vuonna 2012 luennoimassa Suomessa Sivuaskel-festivaalilla.
Cody (Wyoming)

Cody on kaupunki Wyomingissä, Parkin piirikunnassa, jonka pääkaupunki se on. Kaupungissa on vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 9 520 asukasta. Se on saanut nimensä Buffalo Billinä paremmin tunnetun William Codyn mukaan.
Historia.
William ”Buffalo Bill” Cody kävi ensimmäisen kerran Bighorn Basinin alueella 1870-luvulla geologia O. C. Marchin kanssa. Hän palasi sinne 1890-luvun puolivälissä hyvien viljelymaiden, kauniiden maisemien, riistan runsauden ja Yellowstonen kansallispuiston läheisyyden takia. Cody saapui sinne useiden ystäviensä kanssa aikeenaan perustaa yhteisö. Alkuperäinen kylä perustettiin Shoshonejoen kanjonin itäpäätyyn, mutta se on myöhemmin siirretty nykyiselle paikalleen. Vuonna 1895 kylä sai nimekseen Cody.
Auttaakseen yhteisöään Cody suostutteli ystävänsä, presidentti Theodore Rooseveltin rakennuttamaan kylän lähelle padon Shoshonejokeen. Shoshonen pato (tunnetaan nykyään nimellä Buffalo Billin pato) valmistui 1910, ja sen ansiosta Cody sai sähköt.
MDNA Tour

MDNA Tour on Madonnan yhdeksäs konserttikiertue. Kiertueen ensimmäinen konsertti oli Israelissa 31. toukokuuta 2012. MDNA Tour saapui Helsinkiin 12. elokuuta 2012 Helsingin olympiastadionille. Liput Helsingin konserttiin tulivat myyntiin 14. helmikuuta 2012. 
Kiertue vahvistettiin 7. helmikuuta 2012, jolloin ensimmäiset Euroopan ja Pohjois-Amerikan keikkapäivät julkistettiin. Loput Pohjois- ja Etelä-Amerikan keikkapäivät ilmoitettiin hieman tämän jälkeen. Kiertue jatkuu luultavasti vuodelle 2013, jolloin se saapuisi Australiaan. 
Show.
MDNA Tour herätti huomiota mediassa, kun Express Yourself -esityksessä Madonna lauloi pätkän Lady Gagan kappaleesta Born This Way, joka oli julkaisun aikoihin plagiointikohun alla. Kappaleen lopussa, Madonna lauloi hieman She's Not Me -kappaletta. Showta arvosteltiin sen väkivaltaisuudesta. Kuten aina Madonnan kiertueilla, show on jaettu eri osiin: Transgression, Prophecy, Masculin/Feminin ja Redemption.
Nuoruus sumussa

Nuoruus sumussa Toivo Särkän ohjaama elokuva vuodelta 1946. Kliseiseksi luonnehdittu elokuva kuvaa sodanjälkeisiä sopeutumisvaikeuksia. Hannes Häyrinen palkittiin miessivuosa-Jussilla.
Pauline rantatyttö

Pauline rantatyttö ("Pauline à la plage") on Éric Rohmerin ohjaama elokuva, joka valmistui 1982. Elokuva on Rohmerin sarjan "Comédies et proverbes 1981–1987" (Komedioita ja sananlaskuja) kolmas elokuva. Se on ohjaajan tuotannon peruspilareita ja palkittu useilla palkinnoilla, muun muassa Berliinin elokuvajuhlilla se sai Fiprescin palkinnon ja OCIC-palkinnon sekä sarjassa paras ohjaaja Hopeisen karhun.
Sarjan kaikilla elokuvilla on motto, ja tällä se on: "Se, joka puhuu kohtuuttoman paljon, sanoo väistämättä jotain typerääkin."
Elokuvan tarinassa nuori muotisuunnittelija pohtii avioeroa, ja yhdessä teini-ikäisen serkkunsa kanssa hän viettää lomaa Normandian rannikolla, jossa hän tapailee miehiä ja puntaroi parisuhteita.
Daring-luokka (hävittäjä, 1893)

Daring-luokka oli Britannian kuninkaallisen laivaston ensimmäinen torpedovenehävittäjäluokka (), joka tilattiin 27. kesäkuuta 1892. 
Taustaa.
Nopeisiin ja ketteriin veneisiin asennettu Robert Whiteheadin ja Itävalta-Unkarin laivaston kapteenin Giovanni Luppisin vuonna 1866 keksimä omalla voimanlähteellä varustettu torpedo aiheutti uhan taistelulaivoille. Riittävän suuri joukko torpedoveneitä läpäisisi taistelulaivan puolustuksen ja upottaisi raskaamman aluksen torpedoimalla tai vähintään vaurioittaisi sitä ja siten asettaisi sen alttiiksi vastustajan taistelulaivoille. Torpedoveneet osoittivat tehonsa ensimmäisen kerran Chilen sisällissodassa 1891.
Torpedoveneitä vastaan suunniteltiin pieniä aseistettuja aluksia, jotka liitettäisiin raskaiden alusten suojaksi. Ensimmäiset yritykset luoda uusi suojaava alustyyppi ei onnistunut riittämättömän toimintasäteen ja nopeuden vuoksi. Alukset eivät kyenneet seuraamaan laivastoa eivätkä torjumaan nopeita hyökkääjiä.
Uusi alustyyppi.
Kolmas merilordi kontra-amiraali Jackie Fisher tilasi 1892 uuden tyyppisen aluksen, jonka aseistuksena tuli olla nopeasti ampuvia tykkejä sekä voimanlähteenä vesiputkikattilat. Kuuden erilaisen alustyypin piirustukset toimitettiin amiraliteetille tutkittaviksi, joista lopulta kolme hyväksyttiin. Hyväksytyt kolme suunnitelmaa olivat kolmelta eri valmistajalta, joille toimitettiin kullekin kahden aluksent tilaus. Tilausten vastaanottajat olivat:
Kaikki alukset olivat pyöristetyllä katetulla etukannella varustettuja (), mikä oli tyypillistä brittiläisille ensimmäisen sukupolven torpedovenehävittäjille. Kaikki tilatut alukset poistettiin palveluksesta ennen ensimmäistä maailmansotaa.
Aseistus.
Ensimmäisten torpedovenehävittäjien (26-knotters) oli suunniteltu asennettavaksi kahteen eri tehtävään: torpedovene- ja tykkivenetehtävään. Kummassakin roolissa aluksille oli kiinteä 18 tuuman keulatorpedoputki sekä 12 naulan tykki, johon sata laukausta. Tykkiveneinä aluksilla oli torpedoputkeen kaksi torpedoa sekä täydennyksenä kolme kuuden naulan tykkiä, joista kaksi keskellä alusta kummallakin laidalla ja kolmas perässä. Kuhunkin tykkiin oli sata kranaattia. Torpedoveneinä aluksille asennettiin kaksi kääntyvää torpedoputkea lisää. Torpeidoita aluksilla oli tuolloin kaikkiaan viisi eli kolme putkissa ja kaksi varalla. Kuuden naulan tykkejä oli vain yksi perässä ja siihen sata kranaattia.
Alukset.
Alukset olivat kaksi akselisia ja niissä oli voimanlähteenä kolmivaihehöyrykone kahdella alipainesylinterillä, johon oli kytketty kaksi vesiputkikattilaa. Kattiloiden työpaineena oli 200 paunaa neliötuumalla.
Fenasetiini

Fenasetiini eli p-etoksiasetanilidi tai 4-etoksiasetanilidi on rakenteeltaan parasetamolia muistuttava kipu- ja kuumelääke. Se on vedetty markkinoilta sivuvaikutuksiensa, erityisesti munuaisvaurioiden, vuoksi.
Käyttö, metabolia ja sivuvaikutukset.
Fenasetiini tuotiin markkinoille kuumelääkkeeksi vuonna 1888 ja se oli suosittu erityisesti influenssaepidemioiden aikana. Ainetta käytettiin usein yhdistelmävalmisteena asetyylisalisyylihapon, parasetamolin ja kofeiinin tai kodeiinin kanssa. 1960-luvulla sen huomattiin kuitenkin aiheuttavan nefropatiaa ja vedettiin markkinoilta 1970-luvulla.
Elimistössä fenasetiini metaboloituu parasetamoliksi ja p-fenetidiiniksi. Molempien metaboliittien on todettu aiheuttavan munuaisvaurioita, kuten nefropatiaa. Niin kutsutussa kipulääkenefropatiassa munuaisten koko pienenee ja osa soluista on kuoliossa. Fenasetiini on yhdistetty myös munuais- ja virtsarakonsyöpiin.
Valmistus.
Fenasetiinia voidaan valmistaa p-fenetidiinin ja jääetikan välisellä reaktiolla. Toinen tapa valmistaa yhdistettä on Williamsonin eetterisynteesillä parasetamolin ja etyylibromidin tai etyylijodidin välisellä reaktiolla emäksen kuten kaliumkarbonaatin läsnä ollessa.
Havock-luokka

Havock-luokka oli Britannian Kuninkaallisen laivaston toinen torpedovenehävittäjäluokka (), joka tilattiin 2. heinäkuuta 1892. 
Taustaa.
Nopeisiin ja ketteriin veneisiin asennettu Robert Whiteheadin ja Itävalta-Unkarin laivaston kapteenin Giovanni Luppisin vuonna 1866 keksimä omalla voimanlähteellä varustettu torpedo aiheutti uhan taistelulaivoille. Riittävän suuri joukko torpedoveneitä läpäisisi taistelulaivan puolustuksen ja upottaisi raskaamman aluksen torpedoimalla tai vähintään vaurioittaisi sitä ja siten asettaisi sen alttiiksi vastustajan taistelulaivoille. Torpedoveneet osoittivat tehonsa ensimmäisen kerran Chilen sisällissodassa 1891.
Torpedoveneitä vastaan suunniteltiin pieniä aseistettuja aluksia, jotka liitettäisiin raskaiden alusten suojaksi. Ensimmäiset yritykset luoda uusi suojaava alustyyppi ei onnistunut riittämättömän toimintasäteen ja nopeuden vuoksi. Alukset eivät kyenneet seuraamaan laivastoa eivätkä torjumaan nopeita hyökkääjiä.
Uusi alustyyppi.
Kolmas merilordi kontra-amiraali Jackie Fisher tilasi 1892 uuden tyyppisen aluksen, jonka aseistuksena tuli olla nopeasti ampuvia tykkejä sekä voimanlähteenä vesiputkikattilat. Kuuden erilaisen alustyypin piirustukset toimitettiin amiraliteetille tutkittaviksi, joista lopulta kolme hyväksyttiin. Hyväksytyt kolme suunnitelmaa olivat kolmelta eri valmistajalta, joille toimitettiin kullekin kahden aluksent tilaus. Tilausten vastaanottajat olivat:
Kaikki alukset olivat pyöristetyllä katetulla etukannella varustettuja (), mikä oli tyypillistä brittiläisille ensimmäisen sukupolven torpedovenehävittäjille. Kaikki tilatut alukset poistettiin palveluksesta ennen ensimmäistä maailmansotaa.
Aseistus.
Ensimmäisten torpedovenehävittäjien (26-knotters) oli suunniteltu asennettavaksi kahteen eri tehtävään: torpedovene- ja tykkivenetehtävään. Kummassakin roolissa aluksille oli kiinteä 18 tuuman keulatorpedoputki sekä 12 naulan tykki, johon sata laukausta. Tykkiveneinä aluksilla oli torpedoputkeen kaksi torpedoa sekä täydennyksenä kolme kuuden naulan tykkiä, joista kaksi keskellä alusta kummallakin laidalla ja kolmas perässä. Kuhunkin tykkiin oli sata kranaattia. Torpedoveneinä aluksille asennettiin kaksi kääntyvää torpedoputkea lisää. Torpeidoita aluksilla oli tuolloin kaikkiaan viisi eli kolme putkissa ja kaksi varalla. Kuuden naulan tykkejä oli vain yksi perässä ja siihen sata kranaattia.
Ferret-luokka

Ferret-luokka oli Britannian Kuninkaallisen laivaston kolmas torpedovenehävittäjäluokka (), jonka alukset tilattiin 1892. 
Taustaa.
Nopeisiin ja ketteriin veneisiin asennettu Robert Whiteheadin ja Itävalta-Unkarin laivaston kapteenin Giovanni Luppisin vuonna 1866 keksimä omalla voimanlähteellä varustettu torpedo aiheutti uhan taistelulaivoille. Riittävän suuri joukko torpedoveneitä läpäisisi taistelulaivan puolustuksen ja upottaisi raskaamman aluksen torpedoimalla tai vähintään vaurioittaisi sitä ja siten asettaisi sen alttiiksi vastustajan taistelulaivoille. Torpedoveneet osoittivat tehonsa ensimmäisen kerran Chilen sisällissodassa 1891.
Torpedoveneitä vastaan suunniteltiin pieniä aseistettuja aluksia, jotka liitettäisiin raskaiden alusten suojaksi. Ensimmäiset yritykset luoda uusi suojaava alustyyppi ei onnistunut riittämättömän toimintasäteen ja nopeuden vuoksi. Alukset eivät kyenneet seuraamaan laivastoa eivätkä torjumaan nopeita hyökkääjiä.
Uusi alustyyppi.
Kolmas merilordi kontra-amiraali Jackie Fisher tilasi 1892 uuden tyyppisen aluksen, jonka aseistuksena tuli olla nopeasti ampuvia tykkejä sekä voimanlähteenä vesiputkikattilat. Kuuden erilaisen alustyypin piirustukset toimitettiin amiraliteetille tutkittaviksi, joista lopulta kolme hyväksyttiin. Hyväksytyt kolme suunnitelmaa olivat kolmelta eri valmistajalta, joille toimitettiin kullekin kahden aluksent tilaus. Tilausten vastaanottajat olivat:
Kaikki alukset olivat pyöristetyllä katetulla etukannella varustettuja (), mikä oli tyypillistä brittiläisille ensimmäisen sukupolven torpedovenehävittäjille. Kaikki tilatut alukset poistettiin palveluksesta ennen ensimmäistä maailmansotaa.
Aseistus.
Ensimmäisten torpedovenehävittäjien (26-knotters) oli suunniteltu asennettavaksi kahteen eri tehtävään: torpedovene- ja tykkivenetehtävään. Tämän luokan alusten aseistuksesta puuttui muista poiketen kiintästi keulaan asennettu torpedoputki. Kummassakin roolissa aluksilla oli kiinteä 12 naulan tykki, johon sata laukausta. Tykkiveneinä aluksilla oli torpedoputkeen kaksi torpedoa sekä täydennyksenä kolme kuuden naulan tykkiä, joista kaksi keskellä alusta kummallakin laidalla ja kolmas perässä. Kuhunkin tykkiin oli sata kranaattia. Torpedoveneinä aluksille asennettiin kaksi kääntyvää torpedoputkea. Torpeidoita aluksilla oli tuolloin kaikkiaan neljä eli kaksi putkissa ja kaksi varalla. Kuuden naulan tykkejä oli vain yksi perässä ja siihen sata kranaattia.
In dubio pro reo

In dubio pro reo on oikeustieteessä käytetty sääntö, jolla tarkoitetaan, että näytön osalta epäselviksi jääneissä tapauksissa asia on ratkaistava syytetyn eduksi. Se liittyy olennaisesti käsitteeseen syyttömyysolettama. Periaate on peräisin keskiajalta, ja sitä pidetään yleismaallisena oikeusvaltion perussääntönä, joka on kirjattu useisiin ihmisoikeussopimuksiin.
Euroopan ihmisoikeuselinten ratkaisukäytännössä katsotaan, että tuomioistuimen velvollisuuksiin kuuluu arvioida kaikki epäselvyydet todistusaineistossa syytetyn eduksi.
Vastaavia sääntöjä ovat siviliprosessissa "in dubio contra actorem", jonka mukaan epäselvässä tilanteessa tulee tuomita kantajaa vastaan, ja "in dubio contra praeferentem", jonka mukaan epäselvässä tilanteessa tulee tuomita kyseessä olevaan tosiseikkaan vedonnutta vastaan.
In the Garden of Venus

In the Garden of Venus on Modern Talkingin albumi vuodelta 1987. Albumi on kaksikon viimeinen ennen 90-luvun lopun paluuta. Siltä kuulee vaikutukset monista Dieter Bohlenin projekteista ko. vuonna, esim. levy sisältää monia täsmälleen samoja sanoituksen osia ja ilmaisuja kuin jotkut toiset kappaleet tällä sekä muilla albumeilla, joiden kappaleista Bohlen on vastuussa. Levy ei menestynytkään edellisten julkaisuiden tavoin.
Matilda Sirkkola

Maria Matilda Sirkkola (o.s. Torenius, 23. maaliskuuta 1889 Vihti – 1. elokuuta 1971 Toijala) oli suomalainen opettaja ja kirjailija. Puoliso kansakoulunopettaja, taidemaalari Oskar Sirkkola (aik. Strandberg).
Sirkkola valmistui Jyväskylän seminaarista 1912 ja hän suoritti Helsingin yliopistossa filosofian kandidaattitutkintoa vastaavat tutkinnot sekä tutkinnot harjoituskoulujen opettajavirkoja varten. Hän teki opintomatkan Viroon ja Ruotsiin.
Sirkkola toimi opettajana Lopen Järventaustan kansakoulussa 1912–1915 ja Sääksmäen Tarttilan kansakoulussa 1915–1927. Hän oli Heinolan seminaarin harjoituskoulun yhdistetyn luokan opettajana 1927–1938 ja seminaarin harjoituskoulun yliopettajana 1938–1953. Sarkkila kirjoitti muun muassa kirjan "Oman työn koulu, kokeita kansakoulun uudistamiseksi" sekä julkaisi runoja ja lasten vuorokeskusteluja joulu- ja aikakauslehdissä.
Stefan Molyneux

Stefan Molyneux on kanadalainen nettiradiojuontaja, joka tunnetaan blogistaan Freedomain Radio. 
Anarkokapitalistiksi itseään kutsuvan Molyneux'n näkemysten katsotaan yleisesti olevan äärioikeistolaisia ja hänen on esitetty kannattavan valkoista ylivaltaa. Politico ja "The Washington Postin" ovat kutsuneet häntä alt-right-liikkeen johtavaksi hahmoksi, ja Tom Clements on "The Independent"-lehdessä kuvaillut Molyneux'illa olevan "perverssi fiksaatio rotuun ja älykkyysosamäärään". Mm. YouTube, SoundCloud ja Twitter ovat sulkeneet Molyneux'in tilejä käyttöehtoja vastaisesta vihapuheesta.
Useat lähteet ovat kuvailleet Freedomain-yhteisöä kulttina, viitaten Molyneux'in väitetysti käyttämiin indoktrinaatiometodeihin.
Ura.
Molyneux toimii päätoimisesti tubettajana. Freedomain Radio on katsojarahoitteinen. Suurin osa podcastin materiaalista on jakelussa ilmaiseksi, osa taas ainoastaan sellaisten seuraajien saatavilla, jotka ovat lahjoittaneet Molyneux'lle vähintään 500 dollaria viimeisen 365 päivän aikana. Molyneux on kirjoittanut useita kirjoja. Kaikki teokset on julkaistu omakustanteina ja niistä suurin osa on ilmaisjakelussa Molyneux'in verkkosivulla.
Kritiikki.
Molyneux on neuvonut kuulijoitaan, että aikuisten väliset ihmissuhteet ovat vapaaehtoisia, ja että joidenkin henkilöiden kannattaa kokonaan katkaista suhteensa vanhempiinsa. Toimintaa on kritisoitu ja kuvailtu kulttimaiseksi. Ontarion psykologeja valvova taho (College of Psychologists of Ontario) totesi käsittelyssään miehensä näkemyksiä tukeneen Molyneux'n psykoterapeuttina työskentelevän vaimon toimineen ammatillisesti väärin. Tämän seurauksena vaimo suostui lopettamaan epäammattimaisen, hyväksyttävästä terapeutti-potilas -suhteesta poikkeavat podcastauksensa nettiradioon ja toimintansa ohjaamisen ammatillisen vertaisarvioinnin avulla.
HMS Daring (1893)

HMS Daring oli Britannian kuninkaallisen laivaston Daring-luokan torpedovenehävittäjä.
Valmistus.
Alus tilattiin 27. kesäkuuta 1892 John I. Thornycroft and Companyltä Chiswickistä, jolloin sen valmistumisajankohdaksi määrättiin 27. heinäkuuta 1893. Köli laskettiin heinäkuussa 1892 telakkanumerolla 287. Alus laskettiin vesille 25. marraskuuta 1893 kumminaan telakan perustajan John Isaac Thornycroftin puoliso ja valmistui helmikuussa 1895.
Koeajot.
Alusta testattiin ensimmäisen kerran 17. tammikuuta 1894 Lower Hopessa, jolloin se suoritti useita koeajoja. Niissä todettiin lukuisia ongelmia, kuten savuhormien kuumenemista ja perän tärinää. Kahdenteentoista koeajoon alukselle asennettiin jäähdyttävä väliseinä konehuoneen kummallekin puolelle sekä jäähdytysmatot savuhormien ympärille, mutta lämpötilaa ei kyetty hallitsemaan. Konehuoneen olosuhteet olivat mahdottomat, mikäli luukut suljettiin, ja jäähdytysmatoilla saavutettiin ainoastaan palovammojen vähenemistä.
Alus teki kulutuskokeet 18. syyskuuta ja ajoi 9,908 solmun nopeudella kaksitoista tuntia yhdellä kattilalla. Se ajoi 37,73 merimailia tonnilla hiiltä.
Se poistettiin palveluksesta 1911 ja myytiin 10. huhtikuuta 1912 romutettavaksi.
Kaukainen unelma

Kaukainen unelma () on Nora Robertsin Unelma-trilogian ensimmäinen osa, joka ilmestyi vuonna 2009. Kirjaa seurasi teos nimeltä "Unelmien voima".
Juoni.
Margo Sullivan, Kate Powell ja Laura Templeton ovat kasvaneet yhdessä Templeton Housessa. Margo on ainainen unelmoija, Kate ainainen järkeilijä ja Lauralla on sydän paikallaan. Siinä missä Katen aseena on aivot, ja Lauran aseena hyvä sydän, Margo hyödyntää ulkoista kauneuttaan. Margo on Templetonin hotellisuvun palvelijan Ann Sullivanin ainoa lapsi. Margolle ei suotu samoja oikeuksia kuin Templetonien lapsille, mutta hän oli aina liian ylpeä ottaakseen apua vastaan. Kuvankaunis Margo raivaa tiensä huippumalliksi, mutta joutuu nöyrtymään, kun hänen maineen- ja menestyksentäyteinen maailmansa yllättäen romahtaa. Hän palaa kotiin ystäviensä luo rakentamaan elämäänsä uudelleen. Paluun jälkeen hänen ja Josh Templetonin entinen rakkaus syttyy jälleen. Margo ystävineen perustaa menestyvän kirpputoriliikkeen Pretensesin. Etenkin sängyssä Margolla ja Joshilla synkkaa paremmin kuin hyvin. Matkaan asettuneiden mutkien kautta he kuitenkin alkavat toden teolla seurustella ja harkitsevat kumpikin avioliittoa. Margo ja Josh päätyvät yhteen, ja hetki sitä ennen syntynyt väärinkäsitys pettämisestä oikaistaan.
HMS Decoy (1894)

HMS Decoy oli Britannian Kuninkaallisen laivaston Daring-luokan torpedovenehävittäjä.
Valmistus.
Alus tilattiin 27. kesäkuuta 1892 John I. Thornycroft and Companyltä Chiswickistä, jolloin valmistumisajankohdaksi määrättiin 27. heinäkuuta 1893. Köli laskettiin heinäkuussa 1892 telakkanumerolla 288. Alus laskettiin vesille 7. helmikuuta 1894 ja valmistui kesäkuussa 1895. Sen tarjoukseen perustunut hinta oli 33 474 puntaa ja lopulliseksi hinnaksi vahvistettiin 36 840 puntaa, kun hintaan lisättiin kuusinaulaisten asentaminen.
Palvelus.
Aluksen ensimmäisessä koeajossa 31. heinäkuuta 1894 aluksen miehistönä oli 60 henkeä. Alus saavutti 21. elokuuta mailin matkalla 27,641 solmun huippunopeuden, kun sen uppouma oli 237,25 tonnia. Aluksen höyrykoneisto tuotti 4 049 hevosvoimaa, mikä pyöritti akselia 366 kierrosta minuutissa. Kolmen tunnin ajossa alus saavutti 27,163 keskinopeuden 4 009 hevosvoimalla.
Alus upposi kolaroituaan "HMS Arunin" kanssa 13. elokuuta 1904.
Nuori samurai

Nuori Samurai () on Chris Bradfordin kirjoittama kirjasarja. Kirjasarja sijoittuu 1600-luvun Japaniin ja kertoo nuoresta Jack Fletcheristä, josta tulee ensimmäinen muukalaistaustainen samurai.
Sarjasta on ilmestynyt suomeksi seuraavat kirjat:
Juoni.
Soturin tie &lt;br&gt; Kirjasarjan ensimmäisessä osassa englantilainen Jack Fletcher ja hänen isänsä haaksirikkoutuvat Japanin rannikolle. Pian heidän kimppuunsa hyökkäävät ninjat ja piilossa ollut Jack on hyökkäyksen ainoa selviytyjä. Jack menettää tajuntansa ja herää samuraimestari Takeshi Masamoton luona. 
Jack on uudessa maassa, jonka kieltä ei osaa mutta jota opettelee portugalilaisen jesuiitan, Luciuksen avulla. Pian, kun Jack oppii japania, selviää, että ninja, joka on murhannut hänen isänsä on tappanut myös Masamoton perheen vanhimman pojan. Lisäksi, kyseinen ninja haluaa Jackin halussa olevat elintärkeät merikartat. Suojellakseen Jackia Masamoto päättää antaa hänelle samuraiopetusta.
Miekan tie &lt;br&gt; Kirjasarjan toisessa osassa Jack jatkaa opiskeluaan samuraikoulussa. Koska Jack on muukalainen, hänestä ei pidetä ja hän saa monia vihamiehiä kanssaopiskelijoistaan. Hän joutuu ongelmiin oppilaista koostuvan skorpionijengin kanssa, joka haluaa tappaa hänet. Lisäksi, hänen hallussa olleet merikartat varastetaan. Kirja huipentuu kilpailuun, jossa samuraioppilaat kilpailevat kunniastaan.
Lohikäärmeen tie &lt;br&gt; Vuonna 1613 Japania uhkaa sota ja samurait joutuvat valitsemaan kummalla puolella haluavat taistella. Kaiken lisäksi, Jackin on hankittava merikartat takaisin viholliseltaan. 
Kirja päättyy Jackin lähtöön Masamoton perheen parista.
Vastaanotto.
Kirjasarja on saanut monia palkintoja, ja "Soturin tie" oli myös ehdolla Carnegie-mitalin saajaksi. The Times kuvaili sarjan kolmatta osaa, "Lohikäärmeen tietä" eläväksi ja nautinnolliseksi. Myös kirjailija Eoin Colfer on kehunut sarjaa.
Agena target vehicle

Agena on telakointialus, jota käytettiin Gemini-lennoilla telakoitumisen harjoitteluun. Alus oli muokattu Lockheed RM-81 Agena-D kantoraketin ylemmästä osasta.
Stronger (What Doesn’t Kill You)

”Stronger (What Doesn't Kill You)”, joskus vain ”Stronger”, on yhdysvaltalaisen pop-rock-laulajan Kelly Clarksonin kappale. Kappaleen sanoittivat Jörgen Elofsson, Ali Tamposi, David Gamson sekä Greg Kurstin ja sen tuotti Kurstin. Levy-yhtiö RCA Records julkaisi kappaleen singlenä radiossa 17. tammikuuta 2012 Clarksonin viidenneltä studioalbumilta "Stronger".
Listasijoitukset.
"Stronger"-albumin julkaisun myötä "Stronger (What Doesn't Kill You)" pääsi digitaalisen myynnin myötä Yhdysvaltain singlelistan sijalle 64 lokakuun 2011 lopussa. Kolme viikkoa myöhemmin kappale sijoittui Yhdysvalloissa sijalle 99. Kappale sijoittui uudestaan listalle sijalle 58 sen jälkeen, kun Clarkson esitti sen "Saturday Night Livessa" 7. tammikuuta 2012. Neljännellä viikollaan kappale sijoittui singlelistan sijalle 21 ja debytoi sijalla 38 Adult Pop Songs -listalla, sijalla 40 yökerhojen soittolistalla (Dance/Club Play Songs) ja sijalla 30 Yhdysvaltain pop-listalla. Seuraavalla viikolla kappale nousi singlelistalla sijalta 21 kahdeksanneksi ja kappaleesta tuli sen myötä Clarksonin kymmenes Yhdysvaltain singlelistan kymmenen parhaan joukkoon sijoittunut kappale. Kuudennella viikolla singleä myytiin digitaalisesti 225 000 kopiota ja nousi sen myötä Yhdysvaltain singlelistalla toiseksi ja seitsemännellä viikolla kappaleesta ladattiin 237 000 kopiota, minkä ansiosta se nousi Yhdysvaltain listaykköseksi. "Stronger (What Doesn't Kill You)" on näin ollen Clarksonin kolmas Yhdysvaltain listaykkönen "A Moment Like Thisin" and "My Life Would Suck Without Youn" jälkeen. 15. helmikuuta 2012 mennessä singleä oli myyty Yhdysvalloissa 1 243 000 kopiota.
Kansainvälisesti "Stronger (What Doesn't Kill You)" on menestynyt kohtalaisesti. Kanadassa kappale debytoi sijalla 64 marraskuussa 2011 ja on sijoittunut siellä parhaimmillaan sijalle neljä. Australiassa kappale on sijoittunut parhaimmillaan sijalle 18. Suomessa kappale sijoittui neljännellä listaviikollaan sijalle 10.
Sara, tarinatyttö

Sara, tarinatyttö () on kanadalaisen L. M. Montgomeryn kirjoittama teos, joka julkaistiin 1911. Kirja suomennettiin ensimmäisen kerran 1994 nimellä "Sara Stanleyn tarinat" (suom. Raimo Meltti). Kirjasta ilmestyi vuonna 2010 Sisko Ylimartimon uusi käännös nimellä "Sara, tarinatyttö".
Kirjan nimihenkilö on 14-vuotias Sara Stanley, jonka perhe asuu Prinssi Edwardin saarella. Teoksen minäkertojana on Saran serkku Beverley King.
Bryce Salvador

Bryce Chad Salvador (s. 11. helmikuuta 1976 Brandon, Manitoba, Kanada) on kanadalainen uransa 
lopettanut jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hänellä on brasilialaisia, afrikkalaisia ja ukrainalaisia sukujuuria.
Ura.
Salvador pelasi ennen ammattilaisuraansa viisi kautta juniorisarja WHL:n Lethbridge Hurricanesissa. Keväällä 1997, viimeisen juniorikautensa päätteeksi, hän oli voittamassa WHL:n mestaruutta. Tampa Bay Lightning varasi Salvadorin kuudennella kierroksella numerolla 138 . Hän jäi kuitenkin ilman sopimusta Lightningin kanssa. Salvador aloitti ammattilaisuransa syksyllä 1997 St. Louis Bluesin silloisessa farmijoukkueessa Worcester IceCatsissä AHL:ssä. NHL:ssä hän aloitti kaudella 2000–2001. 
Salvador edusti St. Louis Bluesia helmikuuhun 2008 asti, jolloin hänet kaupattiin New Jersey Devilsiin vaihdossa hyökkääjä Cam Jansseniin. Heinäkuun 1. päivänä 2008 hän allekirjoitti Devilsin kanssa jatkosopimuksen, joka kesti neljä vuotta ja oli arvoltaan 11,6 miljoonaa dollaria.
Salvador valittiin New Jersey Devilsin kapteeniksi kaudelle 2012–2013. Hän on kymmenes kapteeni Devilsin seurahistoriassa ja kolmas tummaihoinen kapteeni NHL:ssä Dirk Grahamin ja Jarome Iginlan jälkeen.
Wando (laulaja)

Wanderley Alves dos Reis, tunnetaan paremmin nimellä Wando (2. lokakuuta 1945 – 8. helmikuuta 2012), oli brasilialainen laulaja-lauluntekijä.
Wanderley sai lempinimensä isoäidiltään. Hän muutti lapsena Cajurista Juiz de Foraan, jossa hän opiskeli kitaransoittoa. Noin 20 vuoden iässä hän oli mukana erilaisissa musiikkiyhtyeissä. Myöhemmin hän muutti Volta Redondaan, jossa hän työskenteli kuorma-autonkuljettajana ja markkinoijana.
Hän aloitti uransa laulajana vuonna 1969, mutta menestyi vasta neljä vuotta myöhemmin. Hän sävelsi kappaleita muille artisteille, kuten Jair Rodriguesille ja Roberto Carlosille.
Mark Fayne

Mark C. Fayne (s. 15. toukokuuta 1987 Nashua, New Hampshire, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen ammattilaisuransa lopettanut jääkiekkoilija. Fayne pelasi urallaan seitsemän kautta NHL-liigassa edustaen New Jersey Devilsiä ja Edmonton Oilersia.
Ura.
Seuraura.
Fayne pelasi Providence Collegen riveissä yliopistosarja NCAA:ssa neljän kauden ajan vuosina 2006-2010, viimeisellä kaudella hän toimi joukkueen kapteenina. Ennen tätä hänet oli varattu numerolla 222 QMJHL-joukkue Halifax Mooseheadsiin. Fayne ei kuitenkaan Mooseheadsissa pelannut. Neljän NCAA-kauden aikana hän pelasi 139 ottelua tehden niissä 16 maalia ja yhteensä 49 tehopistettä. Lisäksi hän keräsi 105 rangaistusminuuttia.
New Jersey Devils varasi Faynen viidennellä kierroksella .
Elokuussa 2010 Fayne teki tulokassopimuksen hänet varanneen Devilsin kanssa. Hän alkoi pelata ammattilaistasolla heti kaudella 2010-2011. Hän ehti pelata 16 ottelua Devilsin AHL-farmiseura Albany Devilsissä ennen kuin hänet nostettiin NHL-kokoonpanoon marraskuussa 2010. Fayne teki ensimmäisen NHL-maalinsa kymmenennessä ottelussaan iskiessään kiekon Phoenix Coyotesin maalivahti Ilya Bryzgalovin selän taakse. Tammikuussa hänet komennettiin takaisin Albanyyn, mutta vain alle viikkoa myöhemmin hänet kutsuttiin takaisin NHL:n puolelle. Fayne pelasi tulokaskaudellaan 19 AHL-ottelua sekä 57 NHL-ottelua. NHL:n puolella hän teki neljä maalia ja yhteensä 14 tehopistettä. 
Seuraavalla kaudella 2011-2012 Fayne pelasi kaikissa Devilsin 82 runkosarjaottelussa. Niissä syntyi neljä maalia sekä 17 tehopistettä. Hän sai pudotuspeleissä tililleen kolme syöttöpistettä pelaamissaan 24 ottelussa, kun Devils eteni Stanley Cup -finaaleihin asti, mutta hävisi mestaruuden Los Angeles Kingsille. Kauden jälkeen Fayne teki Devilsin kanssa kahden vuoden ja keskiarvopalkaltaan 2,6 miljoonan dollarin arvoisen jatkosopimuksen.
Työsulkukaudella 2012-2013 Fayne pelasi 31 ottelua, joissa teki yhden maalin sekä viisi syöttöpistettä. Viimeisellä Devils-kaudellaan 2013-2014 Fayne teki 72 ottelussa neljä maalia ja 11 tehopistettä. Hän istui myös 30 rangaistusminuuttia.
Neljän Devilsin organisaatiossa pelatun kauden jälkeen Fayne siirtyi 1. heinäkuuta 2014 Edmonton Oilersiin, jonka kanssa teki neljän vuoden ja 14,5 miljoonan dollarin sopimuksen. Ensimmäisellä kaudellaan Edmontonissa Fayne pelasi 74 ottelua, joissa teki kaksi maalia sekä kuusi syöttöpistettä.
Fayne aloitti kauden 2015-2016 Oilersissa, mutta hänet tiputettiin 10. joulukuuta siirtolistan kautta AHL:n puolelle farmiseura Bakersfield Condorsiin. 21. joulukuuta hänet nostettiin takaisin NHL-kokoonpanoon.
Maajoukkueura.
Fayne on edustanut maajoukkuetta vain kerran, kun hänet valittiin NHL:n tulokaskautensa jälkeen Yhdysvaltojen joukkueeseen vuoden 2011 maailmanmestaruuskilpailuihin. Hän pelasi turnauksen aikana neljässä ottelussa ja sai niissä yhden syöttöpisteen.
Waverly Placen velhot (elokuva)

Waverly Placen velhot ("Wizards of Waverly Place: The Movie") on vuonna 2009 julkaistu televisioelokuva, joka perustuu Disney Channelin televisiosarjaan "Waverly Placen velhot".
Juoni.
Russot lähtevät perhelomalle mutta Alex haluaisi jäädä kotiin Harperin luokse. Lomalla on taikuus kielletty. Alex ottaa salaa kielletyn loitsukirjan ja sauvan ja aiheuttaa sotkun joka voi muuttaa koko Russon perheen elämän. Onnistuuko Alex peruuttamaan loitsun ja pelastamaan itsensä ja veljensä?
Aiheesta muualla.
Eläinten hyvinvointi

Eläinten hyvinvointi on käsite, jolla tarkoitetaan eläimen omaa kokemusta sen psyykkisestä ja fyysisestä olotilasta. Kokemus hyvinvoinnista voi vaihdella hyvästä huonoon. Hyvinvointi on laaja käsite, johon sisältyvät muun muassa eläimen fyysinen ja psyykkinen terveys, normaali kasvu, sekä hyvä hoito ihmisen huostassa oleville eläimille.
Käsitettä käytetään lähinnä kesytetyistä tai ihmisen hoidossa pidetyistä eläimistä, mutta sitä voidaan yhtä lailla soveltaa luonnonvaraisiin eläimiin.
Eläimen hyvinvointiin vaikuttavat sen mahdollisuudet sopeutua ympäristön tapahtumiin ja olosuhteisiin. Jos sopeutuminen ei onnistu tai aiheuttaa eläimelle jatkuvaa tai voimakasta stressiä, rasitusta tai patologisia muutoksia, eläimen hyvinvointi heikkenee. Eläinten hyvinvointiin voidaan vaikuttaa pito-olosuhteilla, hoidolla ja eläinjalostuksella.
Eläinten hyvinvointia tutkii mm. Helsingin yliopiston Eläinten hyvinvoinnin tutkimuskeskus. Eläinten hyvinvoinnin valvontaa ohjataan eläinsuojelulailla maa- ja metsätalousministeriön alaisuudessa. Ruokavirasto on keskeinen valvontaviranomainen. Eläinten hyvinvoinnin edistämistyötä tekevät muun muassa kansallinen eläinten hyvinvoinnin asiantuntijaverkosto Eläinten hyvinvointikeskus (EHK) sekä eläinsuojeluasiamies. 
Maa- ja metsätalousministeriö perusti 2009 Tuotantoeläinten hyvinvoinnin neuvottelukunnan (ensimmäinen puheenjohtaja prof. Hannu Saloniemi) ja 2011 Seura- ja harraste-eläinten hyvinvoinnin neuvottelukunnan (ensimmäinen puheenjohtaja OTK Risto Rydman). Neuvottelukuntien jäseninä on eläinten omistajia, tutkijoita, eläinsuojelujärjestöjä, kotieläintuottajien ja eläinharrastusjärjestöjen edustajia, kuluttajia ja viranomaisia.
Suurin osa suomalaisista sanoo maksavansa enemmän lihasta, jos se lisäisi eläinten hyvinvointia, vaikka vain pieni osa harkitsee lihansyönnin vähentämistä.
Eläinten hyvinvoinnin tutkimuskeskus

Eläinten hyvinvoinnin tutkimuskeskus on Helsingin yliopiston eri tiedekuntien kotieläinten hyvinvointitutkijoiden muodostama monitieteellinen asiantuntijayhteisö, joka on perustettu vuonna 2003. 
Keskus tutkii kotieläinten käyttäytymistä ja hyvinvointia, mm. eläinten käyttäytymishäiriöitä, pitotapojen ja käsittelyn hyvinvointivaikutuksia sekä eläinten kokemaan kipua. Keskus järjestää vuosittain yleisölle tarkoitetun Eläinten hyvinvointifoorumin, joista ensimmäinen pidettiin vuonna 2008. Keskuksen johtaja on eläinten hyvinvointitieteen professori Anna Valros.
Kultajousi

Kultajousi on vuonna 1967 perustettu kello- ja korualan vähittäiskauppaketju. Vuonna 2023 ketjuun kuului 67 myymälää ympäri Suomen.
Pääomasijoitusyhtiö Capman hankki Kultajousen omistukseensa vuonna 2001 ja myi sen vuonna 2006 ruotsalaiselle Iduna Groupille.
Iduna-konserniin kuuluvat Westerback- ja Kultajousi-myymälät Suomessa sekä Guldfynd, Hallbergs Guld ja Albrekts Guld -myymälät Ruotsissa. Konserniin kuuluu yhteensä yli 250 myymälää.
Anton Forsberg

Anton Forsberg (s. 27. marraskuuta 1992 Härnösand, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkomaalivahti, joka pelaa NHL-seura Los Angeles Kingsissä. Forsberg on perhostyylin maalivahti, jonka vahvuuksiin kuuluu koko, pelinlukutaidot ja kaksinkamppailut. Hänellä on kuitenkin kokonaisvaltaisesti kehitettävää tekniikassaan ja Forsbergin tulisi käyttää peittävyyttään paremmin hyväksi.
Ura.
Seuraura.
Forsbergin kasvattajaseura on AIK Härnösand, jossa hän teki debyyttinsä miesten peleissä jo 15-vuotiaana Ruotsin I-divisioonassa kaudella 2007–2008. Kaudeksi 2008–2009 Forsberg siirtyi MODO Hockeyn J18-junioreihin. Heinäkuussa 2010 hän teki kolmivuotisen sopimuksen MODO:n Elitserien-joukkueen kanssa. Forsberg pelasi kauden 2010–2011 lähes kokonaan MODOn J20-joukkueessa, mutta hän kävi kauden aikana myös yhden ottelun mittaisella lainalla kasvattajaseurassaan AIK Härnösandissa I-divisioonaottelussa marraskuussa 2010. 
Columbus Blue Jackets varasi Forsbergin seitsemännellä kierroksella 188. pelaajana . Kaudella 2011–2012 hän nousi MODO:n Elitserien-joukkueen kakkosmaalivahdiksi Mikael Tellqvistille. Forsberg pelasi debyyttikaudellaan 14 Elitserien-ottelua. Kaudeksi 2012–2013 hänet lainattiin HockeyAllsvenskan-joukkue Södertälje SK:hon. Joukkue eteni Kvalserieniin saakka, mutta jäi kuitenkin ilman sarjanousua. Toukokuussa 2013 Forsberg teki kolmivuotisen tulokassopimuksen Blue Jacketsin kanssa, mutta hän pelasi kauden 2013–2014 vielä lainalla MODO:ssa, jossa Forsberg pelasi Linus Ullmarkin pääasiallisena kakkosmaalivahtina 22 ottelua. SHL-kauden jälkeen, maaliskuussa 2014 hän siirtyi loppukevääksi AHL-joukkue Springfield Falconsin vahvuuteen. Forsberg pelasi siellä neljä runkosarja- ja kaksi playoff-ottelua.
Kaudella 2014–2015 Forsberg kantoi suurimman osan Springfield Falconsin torjuntavastuusta ja pelasi 30 runkosarjaottelua. Hän pelasi kauden aikana myös ssa. Forsberg pelasi kauden aikana viisi NHL-ottelua Blue Jacketsissa. Hän teki NHL-debyyttinsä 1. marraskuuta 2014 vieraissa New Jersey Devilsia vastaan. Forsberg torjui Blue Jacketsin 3–2-tappioon päättyneessä ottelussa 26 kertaa. 
Heinäkuussa 2025 Forsberg teki vapaana pelaajana Los Angeles Kingsin kanssa kaksivuotisen ja yhteensä 4,5 miljoonan dollarin arvoisen sopimuksen.
Maajoukkueura.
Forsberg pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2012, jolloin hän voitti maailmanmestaruuden. Forsberg toimi turnauksessa Ruotsin kakkosmaalivahtina Johan Gustafssonille ja pelasi kahdessa ottelussa. Yhteensä hän on pelannut viisi nuorten maaottelua.
Forsberg on pelannut myös Ruotsin A-maajoukkueessa kaksi ottelua.
Moritz Moszkowski

Moritz (Maurycy) Moszkowski (23. elokuuta 1854 Breslau, Puolan kuningaskunta – 4. maaliskuuta 1925 Pariisi, Ranska) oli puolalaistaustainen saksalainen säveltäjä ja pianisti. Hän kuuluu niin kutsutun salonkimusiikin tunnetuimpiin edustajiin.
Ura.
Moritz Moszkowski syntyi vauraaseen juutalaiseen perheeseen ja sai monipuolisen musiikkikoulutuksen Breslaussa (nyk. Wrocław), Dresdenissä ja Berliinissä. Opintovuosiensa jälkeen hän työskenteli jonkin aikaa musiikinopettajana Berliinissä Theodor Kullakin Neue Akademie der Tonkunstissa, jossa hän oli opiskellutkin. Hän alkoi sitten tehdä kiertueita ympäri Eurooppaa pianotaiturina ja kapellimestarina. Hän sai mainetta myös opettajana, ja hänen oppilaisiinsa kuuluivat muiden muassa pianisti Józef Hofmann, säveltäjä Joaquín Turina ja kapellimestari Thomas Beecham. Hän esitti nelikätisiä pianoteoksia yhdessä Franz Lisztin kanssa.
Vuonna 1897 Moszkowski asettui Pariisiin ja toimi siellä opettajana. Hän sijoitti tekijänoikeustulonsa saksalaisiin ja puolalaisiin arvopapereihin, mutta ensimmäisen maailmansodan puhjettua ne menettivät arvonsa. Sodan jälkeen Moszkowski oli sairas ja velkaantunut, mutta hyväntekeväisyyskonserteilla helpotettiin hänen rahatilannettaan.
Moszkowski oli kahdesti naimisissa, ja hänellä oli kaksi lasta. Hänen toinen vaimonsa oli Cécile Chaminaden sisar.
Moszkowskin sävellystuotantoon kuuluu ooppera "Boabdil", baletti "Laurin", kaksi pianokonserttoa (h-molli ja E-duuri), C-duuri viulukonsertto, orkesteriteoksia sekä yli kaksisataa pienimuotoista pianosävellystä, monet hyvinkin taiturillisia, kuten "Kipunoita" ("Étincelles") op. 36 nro 6, jota Vladimir Horowitz usein esitti.
Pirkkoliisa Ahponen

Pirkkoliisa Ahponen (o.s. Pulkkinen; 2. lokakuuta 1943 Vesanto – 31. elokuuta 2024 Joensuu) oli Itä-Suomen yliopiston yhteiskuntapolitiikan professori. 
Ahponen tuli ylioppilaaksi Valtion iltaoppikoulusta (1967). Hän suoritti yhteiskuntatieteiden kandidaatin tutkinnon Jyväskylän yliopistossa 1978, filosofian lisensiaatin tutkinnon Joensuun korkeakoulussa 1983 ja yhteiskuntatieteiden tohtorin tutkinnon Joensuun yliopistossa 1991. Ahposen suomenkielinen väitöskirjatyö (1991) oli otsikoitu "Kulttuuripolitiikka ja sen representaatiot : tutkimus ylevän maallistumisesta". Hän oli Jyväskylän yliopiston dosentti vuodesta 1995 lähtien.
Kulttuuripolitiikan ja elämäntavan tutkija.
Pirkkoliisa Ahponen toimi vuodesta 1977 tutkimussihteerin ja tutkijan tehtävissä Suomen Akatemian rahoittamassa ja J. P. Roosin johtamassa elämäntapatutkimuksessa (työnantajana Suomen Akatemia 1977–1980, ja Joensuun korkeakoulu, myöhemmin Joensuun yliopisto 1981–1990). Yhteiskuntapolitiikan lehtorin (–1990) ja apulaisprofessorin (1991–1993) virkojen hoitamisen jälkeen hänet nimitettiin Joensuun yliopiston yhteiskuntapolitiikan professoriksi 1993, missä tehtävässä hän toimi vuoteen 2011. Hän toimi Yhteiskuntatieteiden tiedekunnan varadekaanina (1995–2001) ja laitosjohtajana (2003–2006). 
Ahposen väitöskirja ja sen jälkeinen tuotanto suuntautui erityisesti kulttuuripolitiikkaan postmodernissa yhteiskunnassa. 
Ahponen toimi Janus-aikakauskirjan päätoimittajana 2002–2004. Hän osallistui aktiivisesti International Sociological Associationin (ISA) toimintaan, jossa hän toimi vieraantumisteorian ja -tutkimuksen tutkimuskomitean sihteerinä 1998–2002 ja hallituksen jäsenenä. ISA on kansainvälinen sosiologinen järjestö, johon kuuluu sekä henkilöjäseniä että ja kansallisia sosiologisia järjestöjä. Se pyrkii edistämään sosiologista tietämystä kaikkialla maailmassa muun muassa kehittämällä henkilökohtaisia kontakteja sosiologien välillä.