Vickers-konekivääri

Vickers-konekivääri on brittiläisen Vickersin alun perin Britannian maavoimille valmistamasta vesijäähdytteisestä .303" (7,7 mm) konekivääristä käytetty nimitys. Ase vaati kuudesta kahdeksaan hengen miehistön, joka ampujan ja lataajan lisäksi kantoi asetta ja ampumatarvikkeita. Ase oli käytössä ennen ensimmäistä maailmansotaa aina 1960-luvulle saakka. Maavoimien lisäksi aseen ilmajäähdytteinen versio oli käytössä useissa ensimmäisen maailmansodan lentokoneissa.
Versiot.
.303" Vickers Mk1.
Ase esiteltiin 26. marraskuuta 1912 ja se poistettiin palveluskäytöstä vuonna 1965. Ase julistettiin vanhentuneeksi huhtikuussa 1968.
.303" Vickers Mk1* (1916).
Se oli ilmajäähdytteinen ase, joka suunniteltiin Sopwith 11/2 Strutteriin. Piipun vaippaa oli laajennettu ilmankierron parantamiseksi ja sen luistiin oli tehty mahdollisuus synkronoinnin mahdollistamiseksi, mikä mahdollisti propellin kehän läpi ampumisen. Ase painoi 12,47 kg.
.303" Vickers Mk2 (1917).
Ase oli vuonna 1917 julkistettu Mk1*:n muunnos ja sekin oli tarkoitettu ilmavoimien tarpeisiin. Aseessa oli pienempi piipun vaippa, joka mahdollisti sen asentamisen pienempään reikään. Paino oli samalla laskenut 10 kg:aan. Ilmavoimien malleista tehtiin myös SU-versiot, joissa oli mahdollisuus suurempaan tulinopeuteen.
.303" Vickers Mk2* (1927).
Ase oli myös lentokoneisiin suunniteltu versio, jossa oli parannettu lataussysteemiä. Versiosta tehtiin kahta mallia A ja B, joista ensimmäisessä oli oikeanpuoleinen ja toisessa vasemmanpuoleinen lataus.
.303" Vickers Mk3 (1928).
Lentokonease, joka oli sama kuin Mk2* varustettuna pidennetyllä liekinsammuttimella. Sammuttimen tehtävänä oli suojata moottorinsuojusta vaurioilta.
.303" Vickers Mk4A (1933).
Panssaroituihin ajoneuvoihin suunniteltu versio. Aseen perustana oli Mk1, johon oli lisätty uusitty jäähdytysjärjestelmä sekä tehty joitakin pienempiä muutoksia. Testeissä versio Mk4B osoittautui paremmaksi, joten mallin tuotannosta luovuttiin.
.303" Vickers Mk4B (1933).
Samoin panssaroituihin ajoneuvoihin suunniteltu versio, joka pohjautui Mk1:een. Se oli myös varustettu uudella jäähdytysjärjestelmällä, jossa jäähdytysneste oli vaunun sisällä mahdollistaen jatkuvan kierron. Ase oli Britannian armeijan panssaroitujen ajoneuvojen vakioase vuoteen 1934, jolloin se todettiin vanhentuneeksi.
.303" Vickers Mk5 (1932).
Mk3:een pohjautuva lentokonease, jossa uusittu kannen aukaisumekanismi.
.303" Vickers Mk6 (1934).
Panssaroituihin ajoneuvoihin suunniteltu Mk4B:hen pohjautuva ase, jonka piipun vaihtoa oli helpotettu. Ase oli lisäksi varustettu tiivistyvällä vaipalla. Asetta valmistettiin sekä oikea että vasenkätisenä.
.303" Vickers Mk7 (1938).
Tämä versio oli vahvennetulla kiinnityksellä, vahvemmalla vaipalla ja paremmalla jäähdyttimellä varustettu panssariajoneuvoversio.
Versiot 4–7 julistettiin vanhentuneiksi elokuussa 1944 ja yksikään lentokonemalli ei ollut enää Britannian ilmavoimien käytössä toisessa maailmansodassa. Ase oli myös Yhdysvaltain maavoimien käytössä nimikkeellä "U.S. Machine Gun, Cal .30in, M1915". Meksiko osti pienen määrän aseita vuonna 1922. Vickers valmisti asetta myös 7,92 mm Mauser patruunalle sovitettuna, mitä myytiin muun muassa Boliviaan, Paraguayhin ja mahdollisesti Argentiinalle.