tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Tourlianín luostari

Panagía Tourlianín luostari () on ortodoksinen luostari Mýkonoksen saarella Kreikassa. Se sijaitsee keskellä Áno Merán kylää saaren keskiosissa.
Luostari on perustettu vuonna 1542 ja sai nykyisen muotonsa vuosina 1757–1767. Sen perustivat Párokselta tulleet munkit ja se on omistettu Neitsyt Marian kuolonuneen nukkumiselle. Hallinnoltaan luostari on stauropegiaalinen.
Luostarin kirkko on kolmilaivainen ja siinä on barokkityylinen ikonostaasi. Luostari on saanut nimensä siellä kesäisin olevasta Neitsyt Marian ikonista, joka löytyi Mýkonoksen Toúrloksesta. Se on koko Mýkonoksen suojelijatar. Talvisin ikoni on Mýkonoksen kaupungissa.
Tsampíkan luostari

Panagía Tsampíkan luostari ( tai Μοναστήρι η Τσαμπίκα, "Monastíri i Tsampíka"; myös "Panagía Tsambíkan luostari") on ortodoksinen luostari Ródoksen saarella Kreikassa. Se sijaitsee saaren itäosassa Archángeloksen kaupungin ja Kolýmpian kylän välissä.
Tsampíkan luostari koostuu kahdesta luostarista, vanhemmasta ja uudemmasta. Vanhempi luostari sijaitsee kukkulan huipulla noin 300 metrin korkeudessa. Uudempi luostari on rakennettu Archángeloksesta Ródoksen kaupunkiin johtavan tien varteen. Vanhemman luostarin perustamisvuotta ei tiedetä, mutta se on ollut olemassa viimeistään vuonna 1770, jolloin se rakennettiin uudelleen. Antiikin aikana samalla paikalla on ollut mahdollisesti Artemiin kulttipaikka.
Perimätiedon mukaan luostari rakennettiin paikalle, josta löytyi Neitsyt Marian ikoni. Ikonia pidetään ihmeitätekevänä ja sen uskotaan auttavan lapsettomuuteen. Luostarin Neitsyt Maria on koko Ródoksen suojelija ja monilla saarelaisilla on joko nimi Tsampíkos (miehillä) tai Tsampíka (naisilla).
Vuonna 2011 luostarissa oli 35 asukasta.
Varsamóneron luostari

Varsamóneron luostari () tai Valsamóneron luostari (Μονή Βαλσαμόνερου, "Moní Valsamónerou", ”Balsamiveden luostari”) on bysanttilaisaikainen ortodoksinen luostari Kreetan saarella Kreikassa. Se sijaitsee saaren eteläisissä keskiosissa Faistóksen kunnassa lähellä Vorízian kylää. Luostari on rakennettu Ída- eli Psiloreítis-vuoren etelärinteeseen ja sieltä on matkaa Iraklioniin noin 54 kilometriä.
Luostari on mahdollisesti perustettu noin vuonna 1332. Luostari on ollut autio 1700-luvulta saakka ja se on nykyisin Vrontísin luostarin sivuluostari. Luostarista on säilynyt ainoastaan sen pääkirkko ("katholikon") Pyhän Fanurioksen kirkko. Kirkko tunnetaan ennen kaikkea sen bysanttilaisista kreetalaisen koulukunnan seinämaalauksista. Luostaria on kunnostettu vuodesta 1947 lähtien.
Vósakoksen luostari

Vósakoksen luostari () on ortodoksinen luostari Kreetan saarella Kreikassa. Se sijaitsee Mylopótamoksen kunnassa lähellä Sísesin kylää noin 50 kilometriä itään Réthymnosta. Luostari on omistettu Pyhälle Ristille.
Luostarin paikalla on ollut alun perin kirkko, joka olisi erään tiedon mukaan rakennettu jo vuonna 1195. Nykyisellään luostari on perustettu vuonna 1629 tai 1630. Luostarin nimi viittaa karja-aitaukseen, sillä aluetta on käytetty karjankasvatukseen. 1800-luvulla luostari oli turkkilaisia vastaan syntyneen kapinaliikkeen keskuksia, ja turkkilaiset tuhosivat sen kahteen otteeseen. Samalla suurin osa luostarin munkeista teloitettiin. Luostari autioitui vuonna 1955, mutta on jälleen käytössä vuodesta 1998.
Luostari on rakennettu linnoituksen muotoon, niin että sen keskellä on luostaripiha. Sen keskellä oleva luostarin nykyinen pääkirkko ("katholikon") on rakennettu vuonna 1855. Hallinnoltaan luostari on stauropegiaalinen.
Vrontísin luostari

Vrontísin luostari () eli "Vrontísin Pyhän Antonioksen luostari" (Μονή Αγίου Αντωνίου Βροντησίου, "Moní Agíou Antoníou Vrontisíou") on ortodoksinen luostari Kreetan saarella Kreikassa. Se sijaitsee saaren eteläisissä keskiosissa Faistóksen kunnassa lähellä Vorízian kylää.
Luostari on perustettu 1300-luvulla ja se on yksi Kreetan vanhimmista ja merkittävimmistä luostareista. Se on omistettu Pyhälle Antoniokselle. Luostari oli merkittävä kulttuurikeskus niin kutsutun kreetalaisen renessanssin aikana ja se kukoisti venetsialaisvallan aikana. Siellä toimi tuolloin monia oppineita ja taiteilijoita. Luostari taantui osmanien vallattua Kreetan vuonna 1669, jonka jälkeen luostarit joutuivat usein hyökkäysten kohteiksi. Vuonna 1866 luostari oli turkkilaisia vastaan suunnatun kansannousun keskuksia ja suurin osa sen rakennuksista tuhoutui tuolloin.
Luostarin nähtävyyksiin kuuluu muun muassa sen 1600-luvulta peräisin oleva suihkulähde, jonka reliefi esittää Aadamia ja Eevaa. Vrontísin luostariin kuuluu sivuluostarina nykyisin asumaton Varsamóneron luostari. Vuonna 2011 myöskään Vrontísin luostarissa ei ollut yhtään vakituista asukasta.
Night Rains

Night Rains on yhdysvaltalaisen laulaja ja lauluntekijä Janis Ianin studioalbumi vuodelta 1979. Levy-yhtiö on CBS Records.
Tuottajina ovat toimineet pääasiassa Ron Frangipane ja Janis Ian. Äänittäjänä on ollut Leanne Ungar ja apulaistuottajana Stanley Schnier.
Kappaleiden "Fly Too High" ja "Day by Day" tuottajana on toiminut Giorgio Moroder. Sovituksista vastaa Harold Faltermeyer. Äänittäjänä on ollut Juergen Koppers.
Remiksaus on tehty studioissa Automated, New York ja Westlake Studios, Los Angeles. Masteroinnin on tehnyt Bob Ludwig Masterdiskissa New Yorkissa. Apulaisinsinööreinä ovat toimineet Ollie Cotton, Steve Ettinger, Tom Greto, Scott McPherson, Leslie Mona, Dave Prentiss, Steve Smith ja Carolyn Tapp. Osa albumista on miksattu Aphex Aural Exciterilla.
Hankkeen taiteellisena johtajana on toiminut Ed Lee ja levykansion valokuvat on ottanut Ron G. Harris.
Janis Ian on omistanut albumin Tinolle.
Kappaleet.
Kappaleiden sanat on painettu LP-levyn suojakuoreen. 
 Musiikkikustantajat ovat 1. Mine Music Ltd. / Albert Hammond Music (ASCAP) 2. Mine Music Ltd. / Revelations Music A.G. (BMI) ja Rick’s Music (BMI) 3.–4. Mine Music Ltd. (ASCAP) 5. Mine Music Ltd. / World Publishing Inc. (ASCAP) .
 Musiikkikustantajat ovat 1. Mine Music Ltd. / Revelations Music A.G. (Rick’s Music) 2.–5. Mine Music Ltd. .
Pyhän Yrjön kirkko

Pyhän Yrjön kirkko tai Pyhän Georgioksen kirkko voi viitata muun muassa seuraaviin kirkkorakennuksiin:
Iso-Potkio

Iso-Potkio on Varsinais-Suomessa Laitilassa oleva järvi, joka kuuluu Sirppujoen vesistön Pitkäjärven–Lukujärven valuma-alueeseen.
Maantiede.
Järven pinta-ala on 10 hehtaaria, ja se on 500 metriä pitkä ja 250 metriä leveä. Siihen laskee kolme metsäojaa, joista yksi on Kärkölänjärven laskuoja. Järven luusua sijaitsee järven etelärannalla, josta saa alkunsa 300 metriä pitkä laskuoja Vähä-Potkioon. Järvellä on 1,4 kilometriä rantaviivaa, ja sen ranta on pääosin moreenipohjaista metsämaastoa. Rannoille on rakennettu noin kymmeneloma-asuntoa, joille johtaa tiet valtatieltä 8. Järven itäpuolella sijaitsevat Potkionkalliot.
Luonnontila.
Järven vedenlaatua on tutkittu vuosina 1973, 1975 ja 1990. Ensimmäiset tulokset viittasivat siihen, että järvi oli lievästi rehevä. Viimeisellä kerralla fosforipitoisuudet olivat koholla niin, että järvi vaikutti sen perusteella olevan rehevä. Veden happamuustaso vaihteli arvojen pH 5,6–6,9 välillä.
Kärkölänjärvi

Kärkölänjärvi on Varsinais-Suomessa Laitilassa oleva järvi, joka kuuluu Sirppujoen vesistön Pitkäjärven–Lukujärven valuma-alueeseen.
Maantiede.
Järven pinta-ala on 1,5 hehtaaria ja se on 250 metriä pitkä ja 80 metriä leveä. Siihen ei laske ojia, mutta laskuoja alkaa järven länsirannalta ja virtaa 1,9 kilometriä Sikasuon ja Mikinniitun läpi Iso-Potkioon. Järvellä on 610 metriä rantaviivaa ja sen ranta on pääosin moreenipohjaista metsämaastoa, joka on hieman soistunutta. Rannalle on rakennettu vain yksi asunto.
Herrmans

Herrmans Oy Ab on suomalainen muoviteollisuusyritys, joka valmistaa polkupyörien varusteita ja liikkuvien työkoneiden valaisimia. Pohjanmaan Pedersöressä vuonna 1959 perustetulla yrityksellä on tehdas myös Kiinassa. Yli 90 prosenttia Herrmansin tuotannosta myydään Suomen ulkopuolelle, ja tärkeimpiä markkina-alueita ovat Australia, Saksa ja Yhdysvallat.
Vuodesta 2018 Herrmans on ollut osa Sponsor Capitalia.
Historiaa.
Aviopari Bernhard ja Lisbeth Herrmans perustivat yrityksen vuonna 1959 ollessaan 26-vuotiaita. He valmistivat alkuun sivutoimisesti viikonloppuisin polkupyörien vannenauhoja vuokraamallaan ekstruusiokoneella. Vuonna 1966 hankittiin ensimmäinen oma ekstruuderi ja aloitettiin vienti Ruotsiin. Vuonna 1969 Herrmansit hankkivat ruiskuvalukoneen alkaakseen tuottaa polkupyörien kädensijoja Norjan markkinoille. Vuonna 1972 yritys laajeni perheen pihapiiristä uuteen tehtaaseen Sandsundissa, jossa yritys yhä sijaitsee.
Vuonna 1976 Herrmans alkoi valmistaa heijastimia ja sai menestystuotteen tikkunekun muotoisesta, kääntyvästä Safety Wing -polkupyöräheijastimesta eli turvaviiristä. 1970-luvun lopulla yritys automatisoi vannenauhatuotantonsa ja nousi vannenauhojen markkinajohtajaksi Pohjoismaissa. 1980-luvun alussa alettiin valmistaa muovisia ketjunsuojuksia, ja vuosikymmenen puolivälissä polkupyörän pinnoihin asennettavista sivuheijastimista tuli Ruotsissa pakollisia ja tuotteen kysyntä lähti nopeaan kasvuun. Herrmansit myivät yrityksensä Botnia Shippingille, joka ei kuitenkaan saanut yritystä 1980-luvun lopulla kannattamaan vaan henkilöstömäärää jouduttiin pudottamaan 110:stä noin 45 työntekijään. Vuonna 1989 Herrmans toi markkinoille yhtiön mukaan maailman ensimmäisen polkupyörän led-valaisimen. 1990-luvun alussa tuotantoa laajennettiin polkupyöräkypäriin.
Suomen 1990-luvun alun lamassa Herrmans laajensi polkupyörävarusteista kaivoskoneiden ajovaloihin tuotemerkillä Nordic Lights. Tämä vaati niin paljon pääomia, että kypärätuotannosta luovuttiin. Työkonevalot ovat nykyisinkin Herrmansin toinen kivijalka pyörävarusteiden ohella. Pyörävarusteissa painopiste on nykyisin valoissa ja ketjunsuojuksissa. Työkonevalmistajista Herrmansin asiakkaita ovat Caterpillar, Hitachi, Komatsu ja Sandvik Tamrock.
Vuonna 2002 yrityksen johto osti yhtiön itselleen yhdessä ulkopuolisten sijoittajien kanssa.
Kullerjärvi

Kullerjärvi on Varsinais-Suomessa Laitilassa oleva järvi, joka kuuluu Sirppujoen vesistön Pitkäjärven - Lukujärven valuma-alueeseen.
Maantiede.
Järven pinta-ala on 2,8 hehtaaria ja se on halkaisijaltaan 250 metriä. Siihen ei laske ojia eikä siitä lähde ojaa. Järveä ympäröivän kosteikon reunalta virtaa liikavesioja, joka yhtyy lasketusta Mustajärvestä lähtevään ojaan, joka laskee Kaarnijärveen. Järvellä on 730 metriä rantaviivaa ja sen ranta on pääosin kosteikkoa, jota ympäröi moreenipohjainen metsämaasto. Järven rannat ovat rakentamattomia.
Luonnontila.
Järvi on nykyään osittain tai kokonaan kasvanut umpeen, mikä riippuu tulkinnasta. Vuoden 1968 peruskartassa järvi oli muodoltaan pyöreä ja siinä oli avovettä, mutta vuoden 1984 kartassa se oli kutistunut selvästi.
Etymologia.
Kullerjärven ympäristössä on keskittymä kalevalaisia nimiöitä kuten Untamala, Kaukola, Seppälä ja Ilotunniemi. Sen vuoksi järven nimeen voisi liittää Kullervoon viittaava selitys.
Benoît Poelvoorde

Benoît Poelvoorde [bənwa pulfoːrdə] (s. 22. syyskuuta 1964 Namur) on belgialainen näyttelijä ja koomikko. Hän on näytellyt useissa ranskalaisissakin elokuvissa, joista yksi oli "Asterix olympialaisissa" (2008).
Poelvoorden ura alkoi pääosasta vuoden 1992 mustassa komediaelokuvassa "", jonka hän myös käsikirjoitti, ohjasi ja tuotti yhdessä Rémy Belvauxin, André Bonzelin ja Vincent Tavierin kanssa.
Kimmo Kevätsalo

Kimmo Kevätsalo (s. 1945) on suomalainen valtiotieteen tohtori ja työelämän tutkija.
Kevätsalo väitteli tohtoriksi vuonna 1999 Helsingin yliopistossa työelämän sosiologian alalta, väitöskirjan nimenä oli "Jäykät joustot ja tuhlatut resurssit".
Alain Chabat

Alain Chabat (s. 24. marraskuuta 1958 Oran, Ranskan Algeria) on ranskalainen koomikko, näyttelijä, tuottaja, ohjaaja ja käsikirjoittaja. Ranskan Algeriassa syntynyt Chabat kasvoi Massyssä, Pariisin lähiössä.
Chabat on ohjannut vuodesta 1987 alkaen elokuvia, joista tunnetuimmat ovat Asterix ja Obelix - Tehtävä Kleopatra, "Marsupilamin seikkailu" ja "Didier - Koiruuksia kerrakseen". Hän on toiminut myös laulajana ja kuulunut lpmediaryhmään Les Nuls.
Kotimaansa Ranskan lisäksi Chabat on tullut tunnetuksi myös Yhdysvalloissa, missä hän tuli tunnetuksi elokuvassa Gazon maudit - French Twist. Hän sai suuren määrän ihailijoita näyteltyään 2009 elokuvassa "Yö museossa 2" Napoleon Bonaparten roolissa. Hän myös dubbasi elokuvan ranskankieliseen versioon hahmolle äänensä. Hän on myös antanut äänensä englannin- ja ranskankielisen -elokuvan Silas-nimiselle lokille sekä ranskankieliselle Shrekille.
Vuonna 2017 Chabat näyttelee sivuroolissa elokuvassa Valerian and the city of a thousand planets. Hän myös ohjasi ja tuotti viidennen elokuvansa, jossa hän itse näyttelee joulupukkia. Kyseinen jouluaiheinen elokuva, Santa &amp; Cie, sai Ranskassa ensi-iltansa 6. joulukuuta 2017.
Chabatilla oli vaikeuksia koulunkäynnissä, ja hän jättikin kesken useamman koulun. Ennen elokuvauraansa Chabat haaveili sarjakuvapiirtäjän tai rock-laulajan urasta. Hän on tehnyt joitakin sarjakuvia. Hänet on nähty myös tv:ssä ranskalaisella TV-kanavalla ohjelmassa Burger Quiz.
Ellen Parviainen

Ellen Anna Maria Parviainen (o.s. Wåhlberg, taiteilijanimi Ellen Jarno, 19. lokakuuta 1913 Isokyrö – 29. kesäkuuta 1994 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä. Hän työskenteli suomalaisen elokuva- ja näyttämötaiteen palveluksessa 1930-luvulla.
Ura.
Ellen Parviaisen vanhemmat olivat Karl Wåhlberg ja Antoinette Maria Barroth. Hänen äidinkielensä oli ruotsi ja lapsuutensa hän vietti Kotkassa. Parviaisen elokuvaura keskittyy pitkälti vuoteen 1933, jolloin hän näytteli kolmessa kokoillan elokuvassa sekä Havin mainoselokuvassa "Pikku myyjätär". Parviainen otti taiteilijanimen Ellen Jarno vuonna 1936; seuraava vuonna hän näytteli Darjan osan Tapio Ilomäen elokuvassa "Mies Marseillesta". Elokuva on tuhoutunut. Kreditoitujen roolien lisäksi Parviainen teki pienen roolin Valentin Vaalan komediassa "Mieheke" (1936). 
Parviainen teki uraa myös teatteritaiteen parissa. Hän näytteli Kotkan Näyttämöllä vuonna 1935 operetissa "Hawaiin kukka". Vuosina 1936–1937 hänellä oli kiinnitys Helsingin Kansanteatteriin; hänen näyttämötehtäviään olivat muun muassa kamarineito Berthe näytelmässä "Kokottikoulu" ja Mitsu näytelmässä "Aina vain yllätyksiä".
Yksityiselämä.
Ellen Parviaisen ensimmäinen aviopuoliso oli Rolf Parviainen 1931–1934. Liitto päättyi eroon. Toinen puoliso oli Nikolai M. Kozarowitsky, vuonna 1939 alkanut liitto päättyi Kozarowitskyn kuolemaan 1956. Liitosta syntyi kolme lasta, joista yksi on entinen Formula 1 -kuljettaja Mikko Kozarowitzky. Kolmas puoliso oli Otto Jarl Hohenthal, liitto alkoi 1958.
Olof Aschberg

Olof Aschberg, sukunimi alkuaan "Asch" (22. heinäkuuta 1877 Tukholma - 21. huhtikuuta 1960) oli juutalaissyntyinen ruotsalainen pankkiiri. Aschberg tunnettiin lempinimellä "Punainen pankkiiri" koska hän tunsi sympatiaa kommunistista liikettä kohtaan ja auttoi lokakuun vallankumouksen jälkeen Venäjän bolsevikkeja varainhankinnassa lännestä.
Aschberg perusti Tukholmaan vuonna 1912 "Nya Banken" nimisen pankin jonka nimeksi myöhemmin vaihtui "Svenska Ekonomibolaget". Vuonna 1917 hän perusti yhdessä Georg Brantingin ja tämän sisaren Sonja Branting-Westerståhl kanssa "Ruotsalais-venäläisen pankin" ("Svensk-Ryska Banken").
Aschberg toi Ruotsiin vuosina 1917–1921 noin 500 tonnia bolsevikkien Venäjällä takavarikoimaa kultaa. Koska Venäjän bolsevikkihallitus oli lännessä asetettu kauppasaartoon Aschberg sulatti kullan Tukholmassa ja korvasi tsaarin Venäjän aikaiset leimat ruotsalaisilla leimoilla tehden näin kullan alkuperän jäljittämisen mahdottomaksi. Hän avusti myös bolsevikkeja järjestämällä näiden takavarikoimia jalokiviä myytäväksi huutokaupoissa eri puolilla Länsi-Eurooppaa. Hyvien suhteidensa ansiosta Aschberg saattoi perustaa Moskovaan vuonna 1921 "Venäläisen kauppapankin" ja vuosina 1922–1924 hän johti neuvostoliittolaista Ruskombank-pankkia. Vuonna 1933 Aschberg lahjoitti Ruotsin kansallismuseoon hankkimansa yli 200 venäläistä ikonia jotka neuvostoviranomiset olivat takavarikoineet kirkoista.
Aschberg muutti 1920-luvun lopulla asumaan Ranskaan, osti Jouy-en-Josasissa sijainneen Château du Bois du Rocherin linnan asunnokseen ja avusti muun muassa Espanjan sisällissodan aikana Espanjan kansanrintamaa. Hän joutui pakenemaan Ranskasta Portugalin kautta Yhdysvaltoihin kun saksalaiset miehittivät Ranskan 1940. Sodan jälkeen Aschberg palasi asumaan Ruotsiin. Hän julkaisi 1946–1947 kolmiosaiset muistelmansa ("En vandrande jude från Glasbruksgatan", "Återkomsten" ja "Gästboken"). 
Ruotsalaiset journalistit Robert Aschberg (s. 1952) ja Richard Aschberg (s. 1954) ovat Olof Aschbergin lapsenlapsia.
Nokkakartio

Nokkakartio on kantoraketissa laukaisun ja lennon alkuvaiheen aikana oleva hyötykuormaa suojaava osa. Se suojaa hyötykuormaa dynaamiselta paineelta ja ilmanvastuksen lämmittävältä vaikutukselta. 
Perinteisesti nokkakartio on kantoraketin tavoin ollut kertakäyttöinen.
Uudelleenkäytettävyys.
Osana SpaceX kehittää uudelleenkäytettävää nokkakartiota. Maaliskuussa 2017 lennolla SES-10 SpaceX sai nokkakartion puolikkaat laskeutumaan hallitusti. Lennolla nokkakartio irtosi noin T+3:30 kahtena puolikkaana. Omien rakettimoottoreidensa suuntaamana ja laskuvarjon avulla hidastamalla puolikkaat laskeutuivat hallitusti ja ehjänä mereen. Hiilikuidusta ja alumiinikennosta tehty nokkakartio maksaa joitakin miljoonia.
Hadi Saei

Hadi Saei Bonehkohal (, s. 10. kesäkuuta 1976 Ray, Teheran) on iranilainen taekwondoin. Hän on kahdella olympiakullallaan ja yhdellä pronssillaan Iranin menestynein olympiaurheilija. Hän on lisäksi kaksinkertainen maailmanmestari.
Saei saavutti Sydneyn olympialaisissa 2000 pronssia 68 kg:n sarjassa voitettuaan pronssiottelussa Itävallan Tuncay Caliskan. Ateenassa 2004 hän voitti samassa painoluokassa kultaa kukistettuaan loppuottelussa taiwanilaisen Huang Chih-Hsiungin pistein 4–3. Pekingissä 2008 hän voitti kultaa 80 kg:n sarjassa kaadettuaan finaalissa italialaisen Mauro Sarmienton 6–4.
Saei saavutti 72 kg:n painoluokassa neljä MM-mitalia. Hän voitti maailmanmestaruuden Edmontonissa 1999 kukistettuaan loppuottelussa eteläkorealaisen Kim Byung-Ukin pistein 4–1 ja Madridissa 2005 voitettuaan venäläisen Alan Akojevin 4–2. Hän sai MM-hopeaa Garmisch-Partenkirchenissä 2003 hävittyään loppuottelussa eteläkorealaiselle Kim Kyo-Sikille ja MM-pronssia Pekingissä 2007.
Saei saavutti Aasian kisojen 72 kg:n painoluokassa kultaa Busanissa 2002 ja pronssia Dohassa 2006. Aasian-mestaruuskilpailuissa hän on saanut 72-kiloisissa kultaa Bangkokissa 2006 ja hopeaa Ammanissa 2002.
Saei huutokauppasi Sydneyn olympiapronssinsa auttaakseen Bamin maanjäristyksen uhreja.
Steven López

Steven López (s. 9. marraskuuta 1978 New York) on yhdysvaltalainen taekwondoin. Hän on kaksinkertainen olympiavoittaja ja viisinkertainen maailmanmestari.
López voitti Sydneyssä 2000 olympiakultaa 68 kg:n painoluokassa kukistettuaan loppuottelussa eteläkorealaisen Sin Joon-Sikin pistein 1–0. Ateenassa 2004 hän voitti 80 kg:n sarjan finaalissa turkkilaisen Bahri Tanrıkulun 3–0. Pekingissä 2008 hän sai samassa painoluokassa pronssia. Lontoossa 2012 hän putosi jatkosta 80-kiloisten ensimmäisellä kierroksella. Myös hänen sisaruksensa Diana ja Mark López saavuttivat mitalin Pekingin olympiataekwondossa.
López voitti maailmanmestaruuden 72 kg:n sarjassa 2001, 78-kiloisissa 2003, 2005 ja 2007 sekä 80 kg:n painoluoksassa 2009. Junioreiden maailmanmestaruuden hän voitti 66-kiloisissa 1996.
López saavutti Pan-Amerikan kisoissa kultaa 68 kg:n sarjassa 1999 ja 80-kiloisissa 2003. Taekwondon Pan-Amerikan-mestaruuden hän voitti 64 kg:n painoluokassa 1996 ja 1998 sekä sai hopeaa 50-kiloisissa 1994.
López sai kolmen kuukauden kilpailukiellon jäätyään kiinni levmetamfetamiinin käytöstä helmikuussa 2006.
Ata Gears

Ata Gears Oy on suomalainen metalliteollisuusyritys, joka on erikoistunut kaarevahampaisten kartiohammaspyörien valmistamiseen muun muassa meriteollisuuden tarpeisiin.
Ata Gears perustettiin 1937 nimellä Oy Autotarvike Ab. Vuosina 1946–1995 se toimi nimellä Ata Osakeyhtiö.
Ata Gearsin kaksi tehdasta sijaitsevat Tampereella ja raaka-ainevarasto Pälkäneellä. Ata Gears valmistaa kuudella tuotantolinjalla hammaspyöräpareja, jotka muodostuvat "pinionista" ja "lautaspyörästä". Lautaspyörien halkaisija vaihtelee noin 20 senttimetristä lähes kolmeen metriin. Suurimmat hammaspyöräparit painavat useita tonneja. Vuosituotanto on noin 8 000 hammaspyöräparia, ja tuotannosta noin 65 % menee vientiin.
Historiaa.
Atan perustivat vuonna 1937 Erik Duncker ja Jaakko Mäkinen nimellä Autotarvike Oy. Aluksi yritys toimitti suomalaiselle ajoneuvoteollisuudelle voimansiirtokomponentteja, ja vientitoiminta alkoi 1942. Ata oli yksi Yhteissisun perustajista ja omistajista valtion ohella.
Ata siirtyi Tampereen keskustasta nykyiselle paikalleen vuonna 1941. Tehtaan läheisyyteen kehittyi työntekijöiden asuinalue ja lopulta yrityksen mukaan nimettiin koko Atalan kaupunginosa. Tehdasalue on Atalassa jäänyt asutuksen ympäröimäksi, mikä estää tehtaan laajentamisen. Siksi Ata Gears siirtää ja keskittää toimintansa vuonna 2027 Tampereen Linnainmaan teollisuusalueelle.
Ajoneuvovaihteistoista Ata laajensi puunjalostusteollisuuden voimansiirtoon 1960-luvulla. Meriteollisuudesta tuli merkittävä asiakasryhmä 1970-luvulla, ja 2000-luvulla Ata kehitti tuotteita kaivosteollisuuden koneisiin.
Tampereen kauppakamari palkitsi Ata Gearsin vuoden 2012 parhaana työnantajana.. Toimitusjohtajaksi nimitettiin Ata Gearsin historiassa ensimmäistä kertaa nainen Hanna Miettinen vuonna 2018.
Greasemonkey

Greasemonkey on lisäosa Mozilla Firefox-selaimelle, joka mahdollistaa skriptien ajamisen verkkosivuilla.
Greasemonkey pystyy muokkaaman verkkosivuston ulkonäköä, lisäämään uusia ominaisuuksia, korjaamaan sivustolla olevia bugeja, sekä yhdistämään kerättyä tietoa useilta eri sivustoilta.
Historia.
Marraskuussa 2004 Aaron Boodman julkaisi ensimmäisen version Greasemonkeystä. Alussa ohjelma sai negatiivista palautetta sivustojen kehittäjiltä koska ohjelma pystyi estämään sivustoilla näkyvät mainokset. Myöhemmin muut mainoksienestolisäosat, kuten Adblock Plus ovat saaneet kehittäjiltä enemmän huomiota.
Userscripts.org.
Greasemonkey scriptien kasvavan määrän myötä Britt Selvitelle perusti Userscripts.org sivuston vuoden 2005 loppupuolella. Vuonna 2010 sivuston ylläpitäjä Jesse Andrews ajoi sivuston alas ja julkaisi tiedotteen, jossa hän etsii vapaaehtoisia sivustonpäivittäjiä. Userscripts.org -sivusto jäi pikkuhiljaa unholaan ja huhtikuussa 2013 sinne johtava linkki poistettiin Greasespot.net -sivuston etusivulta. Tämän jälkeen yhteisön jäsenet rupesivat työstämään Openuserjs.org- ja Greasyfork.org-sivustoja. Vuonna 2014 userscripts.org suljettiin kokonaan. Vanhat scriptit ovat vielä saatavissa "Userscripts-mirror.org"-sivustolla.
Yhteensopivuus.
Greasemonkey toimii Firefox-, Flock- ja Web-selaimilla. Ohjelmasta on myös hieman muokatut versiot SeaMonkey- ja Songbird-alustoille.
Vuonna 2010 Google Chrome lisäsi natiivituen Greasemonkey scripteille.. Myöhemmin vuonna 2014 Google tiputti selaimensa Windows-versiosta kyseisen tuen.
Muut selaimet.
Googlen Chromelle on kehitetty Greasemonkeyn kaltainen "Tampermonkey"-lisäosa. Opera-selaimen versiosta 8 ylöspäin tukevat Greasemonkeyn scriptejä. Opera kuitenkin tarvitsee "Violentmonkey"- tai "Tampermonkey"-lisäosan jos tarvitsee täyden GM_ API tuen.. Internet Explorerille on vastaavia ohjelmia, kuten "IE7Pro", "Sleipnir" ja "iMacros". Macin Safarille on SIMBL:n hallinnoima "GreaseKit"-lisäosa.
Menestyminen.
NotebookReview antoi erityismaininnan Greasemonkeylle vuonna 2010 heidän 10 parhaan Firefox lisäosan listallaan.
Vuonna 2012 CollegeFashon valitsi Greasemonkeyn parhaaksi selainlisäosaksi opiskelijoille suunnatulla listalla.
PCmag valitsi Greasemonkeyn vuoden 2012 parhaiden Firefox lisäosien joukkoon.
Vuonna 2014 LifeHacker listasi Greasemonkeyn Firefoxin parhaiden lisäosien joukkoon.
Lapsi 44

Lapsi 44 on brittiläisen kirjailijan Tom Rob Smithin kirjoittama jännitysromaani. Se on ilmestynyt 2008. Sen on suomentanut Heikki Karjalainen, ja suomennos ilmestyi 2009 Tammen kustantamana.
Kirjan pohjalta on valmistunut elokuva "Lapsi 44", jonka ensi-ilta oli huhtikuussa 2015.
Tom Rob Smith

Tom Rob Smith (s. 1979 Lontoo, Britannia) on brittiläinen kirjailija.
Nuoruus.
Smithin äiti on ruotsalainen, isä britti. Smith syntyi ja vietti lapsuutensa Lontoossa. Hän on opiskellut St John's Collegessa Cambridgessa. Hän valmistui 2001, jolloin hän sai stipendin jatko-opintoihin ja opiskeli vuoden Italiassa Parvinin yliopistossa.
Ura.
Opintojen päätyttyä Smith työskenteli kirjoittajana ja käsikirjoitustoimittajana. Toimeksiantona hän sai Kambodžan ensimmäisen saippuaoopperan muokkaamisen Phnom Penhissa yhteistyössä BBC:n kanssa.
Smithin ensimmäinen romaani, "Lapsi 44" ("Child 44"), ilmestyi 2008, ja aiheen hän oli saanut lapsenmurhia Neuvostoliitossa tehneen Andrei Tšikatilon tositapauksesta. Kirja sai vuonna 2008 Crime Writers' Associationin Ian Fleming Steel Dagger -palkinnon vuoden parhaana jännityskirjana, oli ehdokkaana vuonna 2008 Man Booker Prizen saajaksi ja vuoden 2008 Costan First Novel Award (ent. Whitbread) esikoisteospalkinnon saajaksi. Vuonna 2009 hän sai teoksellaan "Child 44" Waverton Good Read Award -esikoisteospalkinnon ja Galaxy Book Awardin parhaasta esikoisteoksesta. Teos on käännetty lähes 40 kielelle. Kirjan elokuvaoikeudet osti Ridley Scott, ja elokuva "Lapsi 44" tuli ensi-iltaan huhtikuussa 2015.
Smith kirjoitti teokselle jatkon "Salainen puhe" ("The Secret Speech"), joka ilmestyi 2009, ja trilogian kolmas teos "Agent 6" ilmestyi 2011. Smithin neljäs kirja on itsenäinen romaani "The Farm", joka ilmestyi 2014.
Smith on käsikirjoittanut televisiosarjan "London Spy", jonka BBC Two esitti vuonna 2015.
Yksityiselämä.
Smith asuu Lontoossa BBC:llä työskentelevän kumppaninsa Ben Stephensonin kanssa.
Mauro Lustrinelli

Mauro Lustrinelli (s. 26. helmikuuta 1976 Bellinzona) on sveitsiläinen entinen jalkapalloilija. Hänen pelipaikkansa oli hyökkääjä.
Lustrinelli pelasi Sveitsin Superliigassa yhteensä 266 ottelua ja teki niissä 110 maalia. Hänen seuransa Superliigassa olivat Wil, Thun, Luzern, Bellinzona ja Young Boys. Lisäksi Lustrinelli pelasi 25 ottelua ja teki kuusi maalia Tšekin pääsarjassa Gambrinus ligassa edustaen Sparta Prahaa.
Sveitsin maajoukkueessa Lustrinelli pelasi 12 maaottelua vuosina 2005–2008. Hän oli mukana MM-kilpailuissa 2006.
Alppihiihdon Suomen-mestaruuskilpailut 2015

Alppihiihdon Suomen-mestaruuskilpailut 2015 järjestettiin Ylläksellä ja Pyhällä 10.–14. huhtikuuta 2015. Ylläksellä kilpailtiin vauhtilajeissa Maailmancup-rinne -rinteellä ja tekniikkalajit laskettiin Piste Palander -rinteellä Pyhällä.
Miehet.
Syöksylasku.
Päivämäärä: 11. huhtikuuta klo. 11.50 Maailmancup-rinne, Yllästunturi&lt;br&gt;Lähtö: 710 m&lt;br&gt;Maali: 308 m&lt;br&gt;Korkeusero: 402 m
Supersuurpujottelu.
Päivämäärä: 10. huhtikuuta klo. 9.00 Maailmancup-rinne, Yllästunturi&lt;br&gt;Lähtö: 710 m&lt;br&gt;Maali: 308 m&lt;br&gt;Korkeusero: 402 m
Suurpujottelu.
Päivämäärä: 17. huhtikuuta klo. 8.30 ja 11.00 Piste Palander, Pyhätunturi&lt;br&gt;Lähtö: 471 m&lt;br&gt;Maali: 204 m&lt;br&gt;Korkeusero: 267 m&lt;br&gt;Pituus: 1 020 m
Pujottelu.
Päivämäärä: 18. huhtikuuta klo. 8.30 ja 12.00 Piste Palander, Pyhätunturi&lt;br&gt;Lähtö: 457 m&lt;br&gt;Maali: 259 m&lt;br&gt;Korkeusero: 198 m&lt;br&gt;Pituus: 600 m
Alppiyhdistetty.
Päivämäärä: 12. huhtikuuta klo 9.21 ja 12.30 Maailmancup-rinne, Yllästunturi&lt;br&gt;Super-G&lt;br&gt;Lähtö: 710 m&lt;br&gt;Maali: 308 m&lt;br&gt;Korkeusero: 402 mPujottelu&lt;br&gt;Lähtö: 710 m&lt;br&gt;Maali: 510 m&lt;br&gt;Korkeusero: 200 m
Naiset.
Syöksylasku.
Päivämäärä: 11. huhtikuuta klo 11.15 Maailmancup-rinne, Yllästunturi&lt;br&gt;Lähtö: 710 m&lt;br&gt;Maali: 308 m&lt;br&gt;Korkeusero: 402 m
Supersuurpujottelu.
Päivämäärä: 10. huhtikuuta klo. 8.30 Maailmancup-rinne, Yllästunturi&lt;br&gt;Lähtö: 710 m&lt;br&gt;Maali: 308 m&lt;br&gt;Korkeusero: 402 m
Suurpujottelu.
Päivämäärä: 16. huhtikuuta Piste Palander, Pyhätunturi&lt;br&gt;Lähtö: 457 m&lt;br&gt;Maali: 204 m&lt;br&gt;Korkeusero: 253 m&lt;br&gt;Pituus: 870 m
Pujottelu.
Päivämäärä: 18. huhtikuuta klo 9.30 Piste Palander, Pyhätunturi&lt;br&gt;Lähtö: 457 m&lt;br&gt;Maali: 259 m&lt;br&gt;Korkeusero: 198 m&lt;br&gt;Pituus: 600 m
Alppiyhdistetty.
Päivämäärä: 12. huhtikuuta Maailmancup-rinne, Yllästunturi&lt;br&gt;Super-G&lt;br&gt;Lähtö: 710 m&lt;br&gt;Maali: 308 m&lt;br&gt;Korkeusero: 402 mPujottelu&lt;br&gt;Lähtö: 710 m&lt;br&gt;Maali: 510 m&lt;br&gt;Korkeusero: 200 m
David Degen

David Degen (s. 15. helmikuuta 1983 Liestal) on sveitsiläinen entinen jalkapalloilija. Hänen pelipaikkansa oli oikea laitalinkki.
Degen pelasi koko ammattilaisuransa Sveitsissä lukuun ottamatta kautta 2006–2007, jonka hän edusti Saksan Bundesliigan Borussia Mönchengladbachia. Degen pelasi Bundesliigassa 18 ottelua, joissa hän teki kaksi maalia. Sveitsin Superliigassa hän pelasi yhteensä 272 ottelua ja teki 35 maalia edustaen Aarauta, Baselia ja Young Boysia. Degen voitti Baselissa viisi Sveitsin-mestaruutta (2003–2004, 2004–2005, 2007–2008, 2012–2013 ja 2013–2014) ja Sveitsin cupin kertaalleen (2007–2008).
Sveitsin maajoukkueessa Degen pelasi 17 maaottelua vuosina 2006–2011. Hän oli mukana MM-kilpailuissa 2006.
Myös Degenin kaksoisveli Philipp Degen on tullut tunnetuksi ammattilaisjalkapalloilijana.
Isatiini

Isatiini (C8H5NO2) on heterosyklinen aromaattinen orgaaninen yhdiste. Isatiinia käytetään orgaanisen kemian synteeseissä lääkkeiden ja väriaineiden valmistuksessa sekä reagenssina analyyttisessä kemiassa.
Ominaisuudet.
Isatiini on huoneenlämpötilassa punaoranssia kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee hieman kylmään veteen ja paremmin kuumaan. Se liukenee myös etanoliin, dietyylieetteriin, asetoniin ja bentseeniin. Isatiinilla on kaksi tautomeerista muotoa, laktaami- ja laktiimimuodot, joista laktaamimuoto on stabiilimpi. Yhdiste on hyvin heikosti emäksinen. Isatiini muodostaa kondensaatioyhdisteitä niin amiinien kuin karbonyyliyhdisteidenkin kanssa. Reaktiossa karbonyyliyhdisteiden kanssa muodostuu kinoliini-4-karboksyylihappoja. Isatiinin aromaattinen rengas reagoi elektrofiilien kanssa elektrofiilisella aromaattisella substituutiolla.
Valmistus.
Isatiinia voidaan valmistaa kuumentamalla isatiinihappoa eli o-aminofenyyliglyoksyylihappoa. Muita tapoja ovat indigotiinin hapetus ja indoksyylin tai oksindolin hapetus. Niin kutsutussa Sandmeyerin isatiinisynteesissä aniliini reagoi hydroksyyliamiinin ja kloraalihydraatin kanssa muodostaen isonitrosoasetanilidia. Tämä välituote syklisoituu väkevän rikkihapon vaikutuksesta imiiniksi, joka hydrolysoituu näissä olosuhteissa isatiiniksi.
Käyttö.
Isatiinia käytetään vat-värien, indigonkaltaisten eli indigoidivärien ja eräiden lääkkeiden, kuten ulostuslääkkeenä käytettävän oksifenisatiinin tai oksifenisatiiniasetaatin valmistukseen. Sitä käytetään myös monien heterosyklisten yhdisteiden, kuten kinoliinien, indolien, oksindolien ja β-laktaamien valmistamiseen.
Piste Palander

Piste Palander on laskettelurinne Pelkosenniemellä Suomessa. Rinteessä järjestetään SM- ja FIS-kilpailuja. Rinne on saanut nimensä Kalle Palanderin mukaan.
Almirante Cochrane (1874)

Almirante Cochrane oli Chilen laivaston vuonna 1874 vesillelaskettu panssarifregatti. Alus oli rautarunkoinen ja parkkitakiloitu ja sen pää- ja etumastossa oli taistelunjohtoa varten tähystyspaikat. Alus oli varustettu törmäyskeulalla ja yhdellä savuhormilla.
Valmistus.
Alus tilattiin Britteinsaarilta Hullista Earle's Shipbuilding Companyltä ja sen köli laskettiin vuonna 1873. Alus laskettiin vesille 25. tammikuuta 1874 ja se valmistui vielä samana vuonna.
Palvelus.
Alus osallistui Tyynenmeren sotaan, jolloin sen tärkein saavutus oli Angamosin taistelussa Perun laivaston monitorin "Huascarin" valtaus.
Alus modernisoitiin vuonna 1889 modernisoitiin valmistajansa telakalla, jolloin sen 9 tuuman 12 tonnin MLR tykit vaihdettiin kuuteen Armstrongin kahdeksan tuuman 13,5 tonnin BLR -tykkiin. Lisäksi alukselle asennettiin kolme Hotchkissin kuuden naulan ja kuusi kolmen naulan tykkiä sekä kolme neljäntoista tuuman torpedoputkea. Alukselle asennettiin myös uudet kattilat sekä uusi höyrykone, jotka tuottivat 4 300 hevosvoimaa.
Alus muutettiin vuosina 1897-1900 tykistökoululaivaks, jolloin sen aseistus poistettiin samoin kuin mesaani ja etumastokin. Vuonna 1919 aluksen aseistuksena oli neljä 4,7 tuuman, kaksi 12 naulan ja neljä kolmen naulan tykkiä. Alus muutettiin proomuksi vuonna 1908.
Sigurd Rushfeldt

Sigurd Rushfeldt (s. 11. joulukuuta 1972 Vesisaari) on norjalainen entinen jalkapalloilija. Hänen pelipaikkansa oli hyökkääjä.
Rushfeldt pelasi Norjan pääsarjassa Tippeligaenissa yhteensä 307 ottelua, joissa hän teki 180 maalia. Hän edusti sarjassa Tromsøtä, jossa voitti Norjan cupin kaudella 1996 ja Rosenborgia, jossa voitti kolme peräkkäistä Norjan-mestaruutta kausina 1997–1999 sekä Norjan cupin kaudella 1999. Norjan pääsarjan maalikuninkuuden Rushfeldt saavutti kahdesti peräkkäin Rosenborgissa pelatessaan. Kaudella 1997 hän voitti tittelin 25 maalilla ja seuraavalla kaudella 27 maalilla.
Lisäksi Rushfeldt pelasi Englannin 1. divisioonan Birmingham Cityssä (seitsemän ottelua maaleitta), Espanjan Primera Divisiónin Racing Santanderissa (43 ottelua ja viisi maalia) ja Itävallan Bundesliigan Austria Wienissä (137 ottelua ja 69 maalia). Austria Wienissä hän voitti Itävallan-mestaruuden kausina 2002–2003 ja 2005–2006 sekä Itävallan cupin kausina 2002–2003, 2004–2005 ja 2005–2006.
Rushfeldt pelasi Norjan alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa kaksi ottelua, joissa hän ei tehnyt maaleja. Norjan A-maajoukkueessa Rushfeldt pelasi vuosina 1994–2007. Hän teki pelaamissaan 38 A-maaottelussa seitsemän maalia. Hän oli mukana MM-kilpailuissa 1994.
Mustajärvi (Laitila)

 
Mustajärvi on Varsinais-Suomessa Laitilassa oleva kuivatettu järvi, joka kuuluu Sirppujoen vesistön Pitkäjärven–Lukujärven valuma-alueeseen. Järvi oli vielä 1900-luvulla järvi, jonka vedenpintaa alennettiin samaan aikaan viereisen Kullerjärven kanssa.
Maantiede.
Entisen järven pinta-ala on 7,8 hehtaaria, ja se on 900 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Siihen laskee Mustajärvensuon laskuoja, joka virtaa entisen järvialtaan läpi Kaarnijärveen. Ojaan yhtyy etelästä Kullerjärven laskuoja. Länsipäähän on raivattu kaksi peltoa, mutta muuten entinen järvi on metsäistä suota, josta eteläosa on edelleen avosuota. Vanhat rannat ovat 1,8 kilometriä pitkät, ja ne ovat pääosin moreenipohjaista metsämaastoa. Pyhärannan ja Laitilan välinen raja kulkee järven poikki.
Historia.
Järvi on piirretty T-kirjaimen muotoiseksi järveksi vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartaston, ja siinä sen nimi kirjoitettiin "Mustjärvi". Järven muoto muistuttaa peruskarttojen 17,5 metrin korkeuskäyrää. Sittemmin se on vuosien 1968 ja 1984 peruskarttoihin merkitty kosteikoksi. Nykyään se on suomaata.
Serapeion

Serapeion (, myös ) eli Serapeum (lat., harvemmin "Sarapeum") oli antiikin maailmassa ja erityisesti muinaisessa Egyptissä Serapikselle omistettu temppeli tai muu tila.
Lamminjärvi (Laitilan Lausti)

Lamminjärvi on Varsinais-Suomessa Laitilan Laustin lähellä sijaitseva järvi, joka kuuluu Sirppujoen vesistön Pitkäjärven−Lukujärven valuma-alueeseen.
Maantiede.
Järven pinta-ala on 5,5 hehtaaria ja se on 400 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Siihen laskee kaksi metsäojaa ja laskuoja laskee Särkijärveen. Järvellä on 1,3 kilometriä rantaviivaa ja sen ranta on pääosin kallio- ja moreenipohjaista metsämaastoa. Keskellä järveä on halkaisijaltaan 50 metriä suuri kallioinen saari. Järveen rajautuu myös kaksi pelto ja laskuojaa ympäröi Lamminsuo, joka ulottuu Särkijärvelle asti. Rannoille on rakennettu neljä loma-asuntoa, joille johtaa tiet Laitilasta.
Luonnontila.
Järven veden tilaa on tutkittu vuosina talvella 1990 ja syksyllä 1995. Niiden tuloksien mukaan järven tila vaihteli rehevästä lievästi rehevään. Talvella 1990 veden happitilanteessa oli lievästi vajausta.
Historia.
Järven itärannan tuntumassa sijaitsee pronssikautinen hautaröykkiö eli hiidenkiuas. Se on mitoiltansa 7×6 metriä ja se on vajaan metrin koruinen.
Männäisten ruukin tarvitseman vesivoiman turvaamiseksi Sirppujoessa Särkijärven laskuvedet päätettiin ohjata Hankeranjärven kautta Sirppujokeen. Tätä varten rakennettiin vuosina 1787−1788 Taminanojaan sellainen pato, joka nosti Lukujärven vedenpintaa noin 1,5 metriä korkeammalle. Lukujärven vedet saatiin tulvimaan Särkijärven yli Lamminjärveen, jonka itäpäähän oli kaivettu lasku-uoma Hankeranjärveen. Hankkeen vastustajat purkivat padon vuonna 1817 eikä sitä enää rakennettu uudelleen. Silloin itäinen lasku-uoma tyrehtyi ja vesi virtasi taas Särkijärveen.
Nurmijärven seurakuntatalo

Nurmijärven seurakuntatalo, alkujaan Jongunjoen rajaseutukirkko, on Lieksan Nurmijärvellä sijaitseva arkkitehti Rafael Blomstedtin suunnittelema puinen torniton pitkäkirkko, joka vihittiin käyttöön 18. heinäkuuta 1948. Kirkkosalin lisäksi tiloihin kuuluu kaksi seurakuntasalia ja aikoinaan asuinkäytössä ollut huoneisto. Kirkkosalin erikoisuutena ovat neliönmuotoiset mäntyviilulevyt. Kirkon pinta-ala on 100 neliötä ja siellä on noin 50 istumapaikkaa. Erillinen puinen kellotapuli rakennettiin 1956, kellot ovat samalta vuodelta. Alttarilla on Harry Kivijärven veistos "Krusifiksi". Kirkollista toimintaa varten oli aikanaan olemassa rajaseututoimikunta, jolla oli rajaseutusisar ja rajaseutupappi, joka asui kirkon yhteydessä. Toiminta-alue eli rajaseutupiiri käsitti myös Kuhmon puolella olevan Jonkerin kylän. Tästä syystä rakennusta nimitetään yhä rajaseutukirkoksi, vaikka se onkin nyt Lieksan seurakunnan käytössä.
Panagía Ekatontapylianín kirkko

Panagía Ekatontapylianín kirkko ( eli Παναγία η Εκατονταπυλιανή, "Panagía i Ekatontapylianí"; myös "Panagia Ekatontapiliani", "Panagia Katapoliani") on bysanttilaisaikainen kirkko Paroikián kaupungissa Pároksen saarella Kreikassa. Se on yksi Kreikan parhaiten säilyneistä bysanttilaisista kirkoista.
Kirkko rakennettiin alun perin 300-luvulla. Legendan mukaan kirkon olisi rakennuttanut keisari Konstantinus Suuri. Kerrotaan, että tämän äiti Helena olisi tunnetulla matkallaan Palestiinan pyhille paikoille joutunut myrskyyn ja päätynyt Pároksen saarelle. Pároksella Helena lupasi Neitsyt Marialle rakentaa kirkon, jos hänen matkastaan tulisi onnistunut. Konstantinus rakennutti kirkon äitinsä kuoleman jälkeen.
Alkuperäinen kirkko oli kolmilaivainen basilika. 500-luvulla keisari Justinianus I laajensi kirkkoa ja lisäsi siihen kupolin. Aikojen kuluessa kirkkoa on laajennettu ja muutettu usein, ja se on nykyisin yhdistelmä varhaiskristillisiä, bysanttilaisia ja jälkibysanttilaisia aineksia. Kirkossa on käytetty Pároksen antiikin aikaisten rakennusten, kuten temppelien, osia.
Kirkko sijaitsee lähellä Paroikián satamaa. Se on osa luostaria ja omistettu Neitsyt Marian kuolonuneen nukkumiselle. Panagía Ekatontapylianín nimi tarkoittaa ”Sadan oven Neitsyt Marian” kirkkoa. Kirkossa sanotaan olevan 99 ovea, sekä yksi salainen ovi, joka aukeaa sinä päivänä, kun Konstantinopolin Hagia Sofia on jälleen ortodoksinen kirkko. Kirkkoon kuuluu varsinaisen kirkon lisäksi kolme kappelia, jotka on omistettu Pyhille Palkattaparantajille ("Ágioi Anárgyroi") ja Pyhälle Filippukselle sekä Pyhälle Theoktistille, joka eli luostarissa 800-luvulla. Kirkon ulkopuolella on toiset kolme kappelia, jotka on omistettu Pyhälle Nikolaokselle, Pyhälle Theodosialle sekä Pyhälle Demetriokselle. Rakennuskokonaisuuteen kuuluvat myös baptisterio sekä munkkien keljat.
Kirkossa on ihmeitätekeväksi uskottu Neitsyt Marian ikoni. Kirkon suuri juhla vuosittain on Neitsyt Marian kuolonuneen nukkumisen päivänä 15. elokuuta.
Panagía Episkopín kirkko

Panagía Episkopín kirkko () on bysanttilaisaikainen kirkko Thíran saarella Santorínin saariryhmässä Kreikassa. Se on omistettu Neitsyt Marialle ("Panagía").
Kirkko on rakennettu keskibysanttilaisena aikana 1000-luvulla. Sen paikalla oli aiemmin varhaiskristillinen basilika. Kirkko toimi alun perin saaren katedraalina, mistä se on saanut nimensä toisen piispaan ("epískopos") viittaavan osan. Venetsialaisvallan aikana se toimi katolisena kirkkona. Kirkko on säilynyt nykyaikaan hyvin. Kirkossa on seinämaalauksia ja ikoneita 1000- ja 1100-luvuilta.
Episkopín kirkko sijaitsee Mésa Gonián alueella Kamárin ja Episkopí Goniáksen kylien välissä Profítis Ilías -vuoren pohjoispuolella. Kirkko on tyypillinen bysanttilaismallinen ristinmuotoinen kirkko, jossa on keskellä kupoli.
Panagía Paraportianín kirkko

Panagía Paraportianín kirkko () on kirkko Mýkonoksen kaupungissa Mýkonoksen saarella Kreikassa. Se on omistettu ”Portin vieressä” olevalle Neitsyt Marialle.
Kirkko edustaa valkoista kykladista arkkitehtuuria. Se sijaitsee lähellä merenrantaa ja Mýkonoksen kaupungin satamaa. Kirkon nimi osoittaa, että se on alun perin ollut lähellä kaupungin venetsialaisaikaisen linnan ("Kástro") porttia. Kirkko koostuu oikeastaan useasta pienestä kirkosta, jotka on rakennettu aikojen kuluessa rykelmäksi ja kahteen kerrokseen toistensa päälle. Keskellä on Pyhän Eustathioksen (Efstatioksen) kirkko. Sen ympärillä ovat Pyhien Palkattaparantajien ("Ágioi Anárgyroi"), Pyhän Sozonin sekä Pyhän Anastasian kirkot. Näiden neljän kirkon päällä on kupolilta näyttävä Neitsyt Marialle omistettu kirkko, josta kokonaisuus on saanut nimensä.
Vanhin kirkoista on Pyhien Palkattaparantajien kirkko, joka on rakennettu 1300-luvun loppupuolella. Muut kirkot on rakennettu 1500–1600-luvuilla. Kirkkokokonaisuus on kunnostettu 1920-luvulla. Kirkon itäpäässä on pieni kaari, joka toimii kellotornina.
Miraakkelinäytelmä

Miraakkelinäytelmä on keskiaikainen näytelmälaji, jonka keskeinen aihe on ihme. Se syntyi noin 900–1100-luvulla ja kuvaa Neitsyt Marian tai kristillisten pyhimysten elämää ja etenkin heihin liittyviä ihmetekoja. Nykyään miraakkelinäytelmä erotetaan yleensä Raamatun kertomuksiin keskittyvistä mysteerinäytelmistä, joiden kultakautta miraakkelinäytelmät edelsivät. Keskiajalla tällaista erottelua ei kuitenkaan käytetty.
Keskiajalla miraakkelinäytelmiä esitettiin varsinkin Ranskassa, Englannissa ja Saksassa. Tunnettuja näytelmiä ovat "Ludus De Sancta Katharina", "Miracles de Notre Dame", johon kuuluu 42 näytelmää, "Marienklage" ja "Mariken van Nieumeghen". Neitsyt Marian lisäksi etenkin Pyhä Nikolaus oli näytelmissä suosittu hahmo. Suomessa keskiajalta säilynyt Piispa Henrikin surmavirsi on ilmeisesti liittynyt piispan kohtalosta ja ihmeistä kertoneeseen mirakkelinäytelmään.
Kärkkistenjärvi

Kärkkistenjärvi on Varsinais-Suomessa Laitilassa oleva järvi, joka kuuluu Sirppujoen vesistön Pitkäjärven−Lukujärven valuma-alueeseen.
Maantiede.
Järven pinta-ala on 5,5 hehtaaria, se on 300 metriä pitkä ja 250 metriä leveä, ja siinä on kilometrin verran rantaviivaa. Siihen ei laske ojia eikä siitä laske laskuojaa. Järvi sijaitsee Kärkkistensuolla, joka on enimmäksen puuton kosteikko Kulijärven ja Pitkäjärven välissä. Itärannan läheisyydessä on kaksi loma-asuntoa, joille johtaa tiet Uudestakaupungista.
Historia.
Talollinen Juho Nurmi haki vuonna 1911 lupaa "Kärkisjärven" eli nykyisen Kärkkistenjärven järvenlaskuun, johon hän sai luvan samana vuonna. Hän haki samassa yhteydessä myös lupaa laskea etelämpänä olevan Kulijärven vedenpintaa.
Pyramos ja Thisbe

Pyramos ja Thisbe on babylonialainen tarina Pyramos-nuorukaisesta ja hänen lemmitystään Thisbestä. Roomalainen kirjailija Ovidius on kirjoittanut sen "Muodonmuutoksia"-teokseensa. 
Tarinan rakastavaiset sopivat tapaamisesta kaupungin ulkopuolella. Paikalle ensin tulleen Thisben on paettava leijonaa, joka repii hänen huntunsa. Myöhemmin paikalle tullut Pyramos löytää verisen hunnun, luulee Thisben kuolleen ja surmaa itsensä. Thisbe palaa ja näkee kuolevan Pyramoksen. Thisbe surmaa itsensä syöksymällä Pyramoksen miekkaan.
Mental Madness Records

Mental Madness Records on saksalainen tanssimusiikkiin erikoistunut levymerkki, jonka omistaa Dennis Bohn. Se perustettiin vuonna 2000. Levymerkki julkaisee muun muassa handsup-, hardstyle- ja dancecoremusiikkia. Mental Madness Recordsin tunnetuimpiin artisteihin kuuluvat mm. Discotronic, Special D. ja Alex M. vs. Marc Van Damme. Yhtiöllä on kolme alalevymerkkiä: Mental Madness Black, Mental Madness Studios ja Mental Madness White. Yhtiö julkaisee vuosittain sen edustamiin musiikkilajeihin perustuvia Bounce!-kokoelmalevyjä.
Suomessa ja muualla pohjoismaissa levymerkin musiikkia julkaisee DJ Beat Records Scandinavia.
Tough Stuff! Music

Tough Stuff! Music on saksalainen tanssimusiikkiin erikoistunut levymerkki, jonka omistaa Patrick Scholl. Se perustettiin vuonna 2009. Levymerkki julkaisee muun muassa handsup-, dancecore- ja housemusiikkia. Sen tunnetuimpiin artisteihin kuuluvat mm. Justin Corza, DJ THT, Commercial Club Crew ja ChuDazz. Yhtiöllä on neljä alalevymerkkiä: Big Beef!, Funk Food!, Juicy Fresh! ja Baked Beans!. Yhtiö julkaisee vuosittain sen edustamiin musiikkilajeihin perustuvia kokoelmalevyjä, esimerkiksi Hands Up Top 20.
Suomessa ja muualla pohjoismaissa levymerkin musiikkia julkaisee DJ Beat Records Scandinavia.
Estadio Municipal Germán Becker

Estadio Municipal Germán Becker on jalkapallostadion, joka sijaitsee Temucon kaupungissa Chilessä. Stadion otettiin käyttöön 13. elokuuta 1965 ja sen yleisökapasiteetti on 18 125. Se toimii jalkapalloseura Deportes Temucon kotikenttänä.
Stadion toimii yhtenä pelipaikkana vuoden 2015 Copa Américassa.
Yötä vastaanottamaan

Yötä vastaanottamaan on toukokuussa 1996 ilmestynyt Yön CD-single, jonka nimikappale on samaan aikaan julkaistulta uudelta studioalbumilta "Satelliitti". Toinen kappale ”Kesäaikaan” on versio Ernos-yhtyeen vuoden 1970 käännöshitistä. Alun perin sen levytti brittiläinen Mungo Jerry nimellä ”In the Summertime”.
Single nousi Suomen viralliselle listalle viiden viikon ajaksi ja oli korkeimmillaan sijalla 8.
Joulu omin päin

Joulu omin päin on marraskuussa 1996 ilmestynyt Yön CD-single. Sen nimikappale on myöhemmin julkaistu vuoden 1998 kokoelmalla "Yön pimeä puoli". Toisena kappaleena singlellä on versio Vesa-Matti Loirin alun perin levyttämästä joululaulusta "Sydämeeni joulun teen", jota ei ole jälkeenpäin julkaistu yhdelläkään Yön kokoelmalla.
Single nousi Suomen viralliselle listalle kolmen viikon ajaksi ja oli korkeimmillaan sijalla 9.
Miehen tie (kappale)

Miehen tie on toukokuussa 1997 ilmestynyt Yön CD-single, jonka nimikappale on myöhemmin syksyllä julkaistulta albumilta "Pirstaleet". Vuonna 2001 siitä tehtiin uusi versio kokoelmalle "Legenda". Olli Lindholm on kutsunut laulua yhdeksi Yön uran hienommista. Singlen kaksi muuta kappaletta puolestaan ovat mukana vuoden 1998 kokoelma-albumilla "Yön pimeä puoli". "Sunny" on versio Lea Lavenin 1977 tekemästä käännösiskelmästä, jonka alun perin levytti amerikkalainen Bobby Hebb vuonna 1966.
Single nousi Suomen viralliselle listalle viiden viikon ajaksi ja oli korkeimmillaan sijalla kahdeksan.
Dhankuta

Dhankuta () on kaupunki Itä-Nepalin Kosin vyöhykkeen Dhankutan piirikunnassa. Dhankutan kaupunki toimii Nepalin Itäisen kehitysalueen hallintokeskuksena.
Kaupungissa 28 364 ihmistä vuonna 2011 ja koko piirikunnassa 163 412. Kaupungin pinta-ala on 48,21 neliökilometriä ja asukastiheys 588 as./km2. Koko 891 neliökilometrin piirikunnassa asukastiheys oli 183 as./km2. Dhankutan piirikunta on Dhankutan kaupungin lisäksi jaettu 34 kyläyhteisöön (VDC).
Malawin presidentti

Malawin presidentti on sekä valtionpäämies että hallituksen johtaja. Malawilla on käytössään presidentillinen järjestelmä. Pääministerin virkaa ei ole. Presidentti valitaan viiden vuoden välein.
Historia.
Malawin ensimmäiseksi presidentiksi valittiin vuonna 1966 siihenastinen pääministeri Hastings Banda. Hän julisti vuonna 1971 itsensä elinikäiseksi presidentiksi. Banda hallitsi Malawia kovaotteisesti ja tukahdutti opposition ilmaukset. Banda pysyi presidentin virassa vuoteen 1994, jolloin järjestettiin monipuoluevaalit ja Bakili Muluzi voitti vanhan ja sairaan presidentti Bandan. Malawin kolmanneksi presidentiksi valittiin vuonna 2004 Bingu wa Mutharika. Hän kuoli 5. huhtikuuta 2012, ja siihenastisesta varapresidentistä Joyce Bandasta tuli presidentti. Hän oli eteläisen Afrikan ensimmäinen naispresidentti. Hän ei ole sukua Hastings Bandalle. Vuonna 2014 Malawin presidentiksi valittiin Bingu wa Mutharikan veli Peter Mutharika.
Mustafa Akıncı

Mustafa Akıncı (s. 28. joulukuuta 1947 Limassol) on kyproksenturkkilainen poliitikko ja Pohjois-Kyproksen presidentti. Hän on toiminut muun muassa Nikosian miehitetyn lohkon pormestarina. Akıncı voitti vuoden 2015 presidentinvaalien toisella kierroksella hallitsevan presidentin Derviş Eroğlun.
Hän on naimisissa Meralin kanssa ja heillä on kolme tytärtä: Zerin, Doğa ja Çınla. Hän puhuu englantia.