William Otsakorpi

William Otsakorpi sukunimi vuoteen 1906 "Lindell" (13. joulukuuta 1870 Kuopio – 10. heinäkuuta 1927) oli suomalainen Viipurissa vaikuttanut konsuli, liikemies ja mesenaatti.
Otsakorven vanhemmat olivat muurari Johan Lindell ja Eva Mahlberg. Hän kävi Kuopion reaalikoulua ja suoritti myös 1889 kauppakoulun. Otsakorpi oli aluksi rautatievirkamiehenä Viipuri-Pietari-radan varrella mutta siirtyi vuonna 1896 pankkialalle toimien Kansallis-Osake-Pankin Viipurin konttorin varajohtajana 1896–1899 ja Suomen Maanviljelys- ja Teollisuuspankin Viipurin konttorin johtajana 1900–1901.
Otsakorpi perusti vuonna 1901 "Lindell &amp; Hyvärinen"-nimisen yhtiön joka oli erikoistunut vilja- ja siirtomaatavarakauppaan. Yhtiöllä oli konttorit sekä Viipurissa että Pietarissa. Otsakorpi perusti Venäjältä tuotua viljaa käyttäneet "Viipurin valssi-myllyn" ja Säiniön myllyn ja hankki myös osuuksia "Vuoksen Kalkkivuori Oy":ssa, "Kuokkalan Höyrysaha Oy":ssa ja "Karamellitehdas Oy Siriuksessa".
Otsakorpi oli Viipurin kaupunginvaltuuston jäsenenä 1911–1920 ja hän toimi Ranskan varakonsulina 1920–1927. Hän oli "Teollisuuden- ja Liikkeenharjoittajain Seura Pamauksen" puheenjohtaja oli mukana Viipurin kauppakamarin ja "Viipurin Taloudellisen Korkeakouluseuran" toiminnassa. Otsakorpi rakennutti 1909 Viipuriin Lallukan- ja Äyräpäänkadun kulmaan "Oma Pirtti"-nimsen kerrostalon. Hänellä oli myös huvila Viipurin lähellä Otsakorvensaaressa.
William Otsakorpi oli naimisissa vuodesta 1900 kassanhoitaja Ester Björndahlin (1877–1938) kanssa. William Otsakorven kuoleman jälkeen Ester Otsakorpi perusti vuonna 1928 yleishyödyllisen William ja Ester Otsakorven Säätiön joka toimii edelleen.
Ester Otsakorpi syntyi 3.5.1877 Oulun läänin Pyhäjärvellä. Viipurissa hän työskenteli Kansallis-Osakepankin kassanhoitajana. William ja Ester Otsakorpi avioituivat vuonna 1900.
Pariskunnan ainoa lapsi, adoptiopoika Erik, kuoli vain 21-vuotiaana vuonna 1926. Sitä ennen he olivat tukeneet taloudellisesti ja kouluttaneet ylioppilaaksi orvoksi tulleen Signe Löfgrenin. Otsakorvet ja Löfgren pitivät yhteyttä toisiinsa vielä myöhemminkin. Löfgrenistä tuli ylioppilas vuonna 1915 ja sittemmin lääketieteen opintojen jälkeen Viipurin Diakonissalaitoksen sairaalan silmäosaston ylilääkäri ja professori.
Vuonna 1901 Otsakorpi perusti vilja- ja siirtomaatavarakaupan harjoittamiseen erikoistuneen Lindell &amp; Hyvärinen kauppayhtiön, jolla oli konttorit niin Viipurissa kuin Pietarissakin. Kauppa- ja teollisuustoiminta laajeni edelleen 1910-luvulla: Otsakorpi kuljetti Venäjältä ostamansa viljan rautateitse perustamiinsa Viipurin Valssi -myllyyn ja Säiniön Myllyyn. Teollisuustoiminta laajeni Vuoksen Kalkkivuori Oy:n, Kuokkalan Höyrysahan ja Karamellitehdas Oy Siriuksen omistuksiin.
William Otsakorpi oli merkittävissä luottamustehtävissä mm. Viipurin kauppakamarissa ja Viipurin Taloudellisessa Korkeakouluseurassa. Teollisuuden- ja Liikkeenharjoittajain Seura Pamauksen puheenjohtajana hän toimi kaiken kaikkiaan 14 vuotta. Hän osallistui niin ikään yhteiskunnalliseen ja sivistykselliseen toimintaan mm. Viipurin kaupunginvaltuuston jäsenenä ja Maaseututeatterin johtokunnassa. Vuodesta 1920 lähtien hän toimi Ranskan varakonsulina aina vuonna 1927 tapahtuneeseen kuolemaansa saakka.
Ester Otsakorpi osallistui ahkerasti hyväntekeväisyyteen Viipurin alueella ja vaikutti erityisesti paikallisessa marttatoiminnassa. Otsakorpien Viipuriin rakentamasta talosta Ester Otsakorpi luovutti yhden huoneiston rauhanliikkeen ja naisunionin käyttöön sekä piti toistakymmentä vuotta kesäkasvitarhaa vähävaraisille lapsille.
Otsakorpien hauta sijaitsee Sorvalin hautausmaalla Viipurissa.