tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Juhana (Itävallan arkkiherttua, s. 1852)

Juhana ("Johann Nepomuk Salvator", myöhemmin Johann Orth; 25. marraskuuta 1852 Firenze – kadonnut heinäkuussa 1890) oli Itävalta-Unkaria hallinneeseen Habsburgin hallitsijasukuun kuulunut arkkiherttua ja Toscanan prinssi, joka luopui vuonna 1889 ruhtinaallisesta arvostaan. Hän katosi vuonna 1890, todennäköisesti kuollen merionnettomuudessa. Epäluotettavien huhujen mukaan hän olisi lavastanut kuolemansa ja elänyt myöhemmin jossain päin maailmaa väärällä henkilöllisyydellä.
Elämä.
Arkkiherttua Juhanan isä oli Toscanan suurherttua Leopold II, joka oli myös Itävallan keisarin Ferdinand I:n serkku. Juhanan äiti oli suurherttuatar Maria Antonia, Molempain Sisiliain kuninkaan Frans I:n ja kuningatar Maria Isabellan tytär. Juhanan veli oli Toscanan suurherttua Ferdinand IV.
Habsburgit menettivät valtansa Toscanassa Italian yhdistymissotien seurauksena vuonna 1859, joten Juhana varttui Wienissä. Hän loi upseerinuran Itävallan armeijassa ja osallistui vuoden 1878 Bosnian miehitykseen kenraalimajurina ja prikaatinkomentajana. Saatuaan ylennyksen sotamarsalkkaluutnantiksi hän toimi vuosina 1879–1883 divisioonankomentajana Pressburgissa (nyk. Bratislava) ja vuosina 1883–1887 Linzissä. Juhana arvosteli armeijan vanhentuneita käytäntöjä vuonna 1883 julkaisemassaan pamfletissa "Drill oder Erziehung" ja joutui jättämään sotilasuran vuonna 1887, koska hänen katsottiin tavoitelleen omavaltaisesti avoimena ollutta Bulgarian valtaistuinta.
Liberaalien mielipiteidensä vuoksi Juhana ajautui riitoihin keisari Frans Joosefin kanssa, ja vastaavassa tilanteessa olleen kruununprinssi Rudolfin tehtyä itsemurhan vuonna 1889 Juhana päätti jättää kaiken. Lokakuussa 1889 hän lähti maasta, luopui ruhtinaallisesta arvostaan, otti Sveitsin kansalaisuuden ja vaihtoi nimekseen Johann Orth asuinpaikkanaan sitä ennen toimineen Ortin linnan mukaan. Hän meni Lontoossa naimisiin rakastettunsa, balettitanssija Ludmilla ”Milli” Stubelin kanssa. Juhana osti Hampurista itselleen "Margherita"-nimisen höyrylaivan ja lähti sillä vaimoineen kohti Chilen Valparaísoa. Heidät nähtiin viimeisen kerran Argentiinan Kap Tres Puntasin luona 12. heinäkuuta 1890, mutta sen jälkeen koko alus katosi matkustajineen, upoten luultavasti 20. tai 21. heinäkuuta. Juhana julistettiin virallisesti kuolleeksi vuonna 1911.
Huhut eloonjäämisestä.
Vuosien ajan arkkiherttua Juhanan katoamisen jälkeen liikkui huhuja, että hän eläisi väärällä henkilöllisyydellä Euroopassa tai Etelä-Amerikassa. Vuonna 1945 Norjassa kuollutta Alexander Hugo Køhler -nimistä iäkästä miestä väitettiin häneksi. Norjalainen oikeus antoi vuonna 2008 luvan avata Køhlerin haudan DNA-näytteen ottamiseksi hänen jäännöksistään, koska hänen norjalaiset jälkeläisensä halusivat selvittää väitteiden todenperäisyyden. Habsburgin suvun edustajilta ei kuitenkaan saatu vertailunäytettä.
Hyvinkään kaupunginmuseo

Hyvinkään kaupunginmuseo on kulttuurihistoriallinen museo, joka dokumentoi ja esittelee Hyvinkään ja hyvinkääläisten historiaa. Museolla on kaksi toimipistettä. Vuonna 2022 Hyvinkään kaupunginmuseo yhdistyi Hyvinkään taidemuseon kanssa. Ne muodostavat yhdessä Museokeskus Taikan.
Toimipisteet.
Hyvinkään kaupunginmuseon vaihtuvat näyttelyt sijaitsevat Museokeskus Taikan tiloissa (Hämeenkatu 3D) yhdessä kaupungin taidemuseon kanssa. Kaupunginmuseon näyttelyt vaihtuvat kerran vuodessa. Vuoden 2023 näyttely kertoo Hyvinkään parantolan historiasta.
Valvillan tehdasmuseo on Hyvinkään villatehtaalla sijaitseva museo, joka esittelee villatehtaan historiaa. Tehdasmuseo on avoinna kesä-heinäkuussa maanantaista perjantaisin. Muina aikoina museo on avoinna sopimuksen mukaan. Museon arkistopalvelut palvelevat erikseen sovittaessa villatehtaalla. 
Kokoelmat.
Hyvinkään kaupunginmuseon kokoelmiin kuuluu esineitä, valokuvia, asiakirjoja ja kirjoja. Museon kokoelmiin on tallennettu paikkakunnan historiasta kertovaa aineostoa. Digitoidut kokoelma-aineistot löytyvät Finna-palvelussa. Finnasta löytyvä museon aineisto karttuu ja tarkentuu jatkuvasti digitoinnin edetessä.
Redfoo

Stefan Kendal Gordy (s. 3. syyskuuta 1975 Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat), tunnetaan julkisuudessa nimellä Redfoo, on yhdysvaltalainen DJ, laulaja ja tanssija. 
Vuonna 2006 hän perusti LMFAO -ryhmän, jonka suosituimmat kappaleet ovat Party Rock Anthem ja Sexy and I Know It. Redfoo on Berry Gordyn nuorin poika. Hänen äitinsä isä on suomalainen.
Yksityiselämä.
Redfoo seurusteli tennispelaaja Viktoryja Azarankan kanssa vuosina 2012–2014. Redfoo oli nuorena lupaava tenniksen pelaaja, mutta ura katkesi ranteen loukkaantumiseen lumilautailuonnettomuudessa. Redfoo debytoi ammattilaiskiertueella (oikealla nimellään Stefan Gordy) 49-vuotiaana ITF M15-turnauksessa Egyptissä helmikuussa 2025. Hän hävisi ensimmäisen kierroksen ottelunsa Norjan Leyton Riveralle 2-0 (6-1, 6-0).
Redfoo harrastaa myös shakkia ja koodausta.
Helsingin pitäjän historia III

Helsingin pitäjän historia III: Isostavihasta maalaiskunnan syntyyn 1713–1865 on Markku Kuisman toimittama, Lauri Leppäsen johtaman historiatoimikunnan ja Vantaan kaupungin yhteistyönä valmistunut ja vuonna 1991 julkaistu Vantaan kaupungin historian kuusiosoiseen teossarjaan kuuluva tietokirja.
Mehiläishaukat (alaheimo)

Mehiläishaukat (Perninae) on haukkojen heimon alaheimo. Se siltää leveäsiipisiä, melko pitkäpyrstöisiä petolintuja. Suurin osa mehiläishaukoista on nimensä mukaisesti erikoistunut mehiläisiin, ampiaisiin ja muihin hyönteisiin.
Kavantsaaren kartano

Kavantsaaren kartano () oli Karjalan kannaksella Antrean pitäjän Kavantsaaren kylässä sijainnut rälssitila, joka periytyi jo keskiajalta. Kyseessä oli myös Antrean ainoa historiallinen kartano. Ennen toista maailmansotaa sen pinta-ala oli yli 2 500 hehtaaria, josta peltoa oli 250 hehtaaria. Kartanon viimeinen päärakennus oli peräisin 1700-luvun alkupuolelta, mutta nykyään sen rakennuksista ei ole enää nähtävissä juurikaan mitään jäänteitä.
Historia.
Kartanon ensimmäinen tunnettu omistaja oli 1500-luvun puolivälissä Viipurin linnan päällikkönä toiminut Maunu Niilonpoika (Måns Nilsson till Ahtis, k. 1560), joka osti tilan vapaaksi vuonna 1556. Hänen jouduttuaan kuninkaan epäsuosioon, kartano siirtyi kruunun omistukseen, kunnes Eerik XIV antoi sen vuonna 1562 käskynhaltija Bertil Göransson Mjöhundille. Hänen jälkeensä kartano kuului Stubben, Skalmin ja Tauben suvuille. Vuonna 1658 kartanon omistajaksi tuli Hämeen omistuksensa Kavantsaareen vaihtanut Henrik Rehbinder. Ruotsin ajan loppupuolella Kavantsaari kuului jälleen kruunulle ja kun Vanha Suomi vuonna 1721 siirtyi Venäjän keisarikunnalle, annettiin kartano vuonna 1726 lahjoitusmaana kapteeni Ivan Menšoi Šuvaloville. Hänen poikansa Ivan Šuvalovin kuoleman jälkeen kartanon osti perikunnalta vuonna 1803 myöhemmin aateloitu venäläinen kauppaneuvos Aleksandr Olhin, joka kuoltua 1815 kartano myytiin edelleen marsalkka C. G. E. Mannerheimin isoisälle Carl Gustaf Mannerheimille.
Thesleffien haltuun Kavantsaari siirtyi 1848, jolloin sen osti kenraalimajuri A. A. Thesleff. Viimeinen omistaja oli hänen pojanpoikansa Nikolai Julius Thesleff, jonka aikana kartanosta itsenäistyi 24 torppaa ja 12 muuta maatilaa. Vuoden 1906 torpparilakkojen yhteydessä Kavantsaari oli Mäntsälän Sälinkään kartanon jälkeen toinen paikka, jossa lakkoja syntyi. Vuoden 1918 sisällissodan aikana kartanon päärakennuksessa toimi punaisten Antrean rintaman esikunta ja jatkosodan aikana IV armeijakunnan komentopaikka, kunnes kartano ilmeisesti tuhoutui Kannaksen suurhyökkäyksessä 1944.
Somme (joki)

Somme on joki Pohjois-Ranskassa Picardiessa. Sommen departementti on saanut nimensä joen mukaan. Joki on 245 kilometriä pitkä, ja se saa alkunsa Saint-Quentinin läheltä Fonsommesta ja laskee Englannin kanaaliin Sommenlahdessa.
Joki mainitaan erityisesti vuonna 1916 käydyn ensimmäiseen maailmansotaan kuuluvan Sommen taistelun yhteydessä, mutta sen lähistöllä on sattunut useita historiallisia muitakin tapahtumia.
Leimgruber–Batcho-indolisynteesi

Leimgruber–Batcho-indolisynteesi tai Batcho–Leimgruber-indolisynteesi on kemiallinen reaktio, jossa muodostuu indoli tai sen johdannainen lähtien o-nitrotolueenista tai sen johdannaisesta sekä dimetyyliformamidistä sekä pyrrolidiinistä. Reaktion esittelivät ensimmäisen kerran Willy Leimgruber ja Andy Batcho orgaanisen kemian konferenssissa vuonna 1971 ja se on nimetty heidän mukaansa. Menetelmä on yksi yleisimmin käytetyistä indolijohdannaisten valmistustavoista.
Reagenssit ja mekanismi.
Leimgruber–Batcho-indolisynteesi tapahtuu useille o-nitrotolueenin johdannaisille. Asetaalina reaktiossa käytetään tyypillisimmin dimetyyliformamidin dietyyli- tai dimetyyliasetaaleja. Lisäksi reaktiossa käytetään usein amiiniemästä esimerkiksi pyrrolidiiniä, piperidiiniä tai trietyyliamiinia, jotka tekevät välivaiheena esiintyvän enamiinin reaktiivisemmaksi. Lisäksi reaktiossa tarvitaan pelkistin, jonka voidaan käyttää esimerkiksi vetyä palladiumin toimiessa katalyyttinä, rauta etikkahappoisessa liuoksessa, titaani(III)kloridia, sinkkiä vetykloridipitoisessa liuoksessa tai hydratsiinia ja Raney-nikkeliä.
Leimgruber–Batcho-indolisynteesin mekanismin ensimmäisessä vaiheessa dimetyyliformamidin asetaali hajoaa muodostaen iminiumionin. Asetaalin hajoamisessa muodostuva alkoksidi-ioni deprotonoi yhden o-nitrotolueenin metyyliryhmän happamista protonoista, jolloin siitä muodostuu karbanioni. Tämä karbanioni reagoi iminiumionin kanssa additioreaktiolla, jolloin muodostuu hemiaminaalieetteri. Tämä hajoaa metoksidi-ionien vaikutuksesta imiiniksi, joka tautomerisoituu enamiiniksi. Tämä o-nitroenamiini pelkistetään, jolloin nitroryhmä pelkistyy aminoryhmäksi. Happamissa olosuhteissa muodostuva välituote syklisoituu indolijohdannaiseksi.
Catharina Zühlke

Catharina Zühlke (taiteilija­nimeltään Zühlke) on suomalainen laulaja, joka osallistui Suomen Idolsin 7. tuotanto­kaudelle sijoittuen jaetulle viidennelle sijalle. Zühlke osallistui Suomen euro­viisu­karsintaan vuoden 2017 Uuden Musiikin Kilpailussa kappaleella ”Perfect Villain” sijoittuen kilpailussa toiseksi. Vuonna 2020 hän kilpaili Uuden Musiikin Kilpailussa kappaleella ”Eternity” sijoittuen viidenneksi.
Reima Kellokoski

Repe Misanthrope (oik. Reima Kellokoski, s. 8. elokuuta 1974) on suomalainen metallimusiikin rumpali. Hän on black metal -yhtyeen Impaled Nazarenen jäsen ja soittanut myös yhtyeissä Belial, Draugnim, The Rocking Dildos, Shadow Cut, Survivors Zero sekä Plan-E.
Vrije Universiteit Amsterdam

Vrije Universiteit Amsterdam ("Amsterdamin vapaa yliopisto", lyhenne VU) on Amsterdamin kaupungissa, Alankomaissa sijaitseva yliopisto. VU on toinen kahdesta kaupungissa sijaitsevasta suuresta monitieteisestä julkisrahoitteisesta yliopistosta yhdessä Amsterdamin yliopiston kanssa.
Amsterdamin vapaan yliopiston on perustanut vuonna 1880 joukko reformoituja kristittyjä johtajanaan myöhemmin Alankomaiden pääministerinä toiminut Abraham Kuyper. Perustajat loivat kirkkoon ja valtioon nähden itsenäisen yliopiston, johon viittaa yliopiston nimessä oleva sana "vapaa". Yliopisto oli aluksi avoin ainoastaan kalvinisteille, jotka myös rahoittivat yliopistoa. Myöhemmin 1960-luvulta alkaen yliopisto siirtyi maan muiden yliopistojen tavoin pääasiassa valtiorahoitteiseksi.
Yliopiston huomionarvoisia alumneja ovat muun muassa Jan Peter Balkenende, Herman Dooyewerd, Ellen van Dijk ja Pim Fortuyn.
Ranking-listasijoitukset.
Vuoden 2018 QS World University Ranking -yliopistovertailussa VU sijoittui sijalla 218. Sijoitus oli toiseksi heikoin kaikista listauksessa huomioiduista Alankomaiden yliopistoista, joista taakse jäi ainoastaan Tilburgin yliopisto. "Times Higher Education" -lehden vuoden 2018 rankingissa VU sijoittui maailman yliopistoista sijalle 165, joka oli Alankomaiden yliopistojen joukossa kolmanneksi heikoin sijoitus Tilburgin ja Twenten yliopistojen edellä.
Linjanvetoa

Linjanvetoa oli Yleisradion vuosina 1971–1974 lähettämä television keskusteluohjelmasarja, jossa suomalaisten puolueiden edustajat keskustelivat ajankohtaisista poliittisista kysymyksistä. Ohjelman tekijöitä vaihtuvine tehtävänimikkeineen olivat Leo Hokkanen, Pekka Holopainen, Tauno Jarva, Leena Lohtander, Seppo Heikki Salonen, Hannu Vilpponen ja Arne Wessberg.
Ohjelmien aiheita.
Lähde:
DJ Beat Records Scandinavia

DJ Beat Records Scandinavia on norjalainen tanssimusiikin julkaisuun sekä jakeluun erikoistunut levymerkki, jonka omistaa Dag Krogsvold. Se perustettiin vuonna 2000. Yhtiö julkaisee vuosittain sen edustamiin musiikkilajeihin perustuvia kokoelmalevyjä, muun muassa Hard Dance Mania, Hard Dance Radio ja Summer Dance Mania.
Nykyään suurin osa levyistä ovat digitaalisia.
Tony Salerno (mafioso)

Anthony ”Tony” Salerno (15. elokuuta 1911 Manhattan, New York – 27. heinäkuuta 1992 Springfield, Missouri), tunnettiin lempinimellä ”Fat Tony”, oli amerikanitalialainen mafioso. Hän oli Genovesen mafiaperheen pomo vuosina 1981–1986, ja kuului koko Yhdysvaltojen mafiaperheitä johtaneeseen "komissioon".
Salerno tuomittiin vuonna 1986 kymmenen viikkoa kestäneessä oikeudenkäynnissä järjestäytyneestä rikollisuudesta sadaksi vuodeksi vankeuteen. Vuonna 1988 toisessa oikeudenkäynnissä hän sai vielä 70 vuoden tuomion liittyen Manhattanin betonirakentamisen laittomaan hallitsemiseen, kiristykseen ja lahjontaan.
Häneen perustuu tunnettu "Simpsonit"-televisiosarjan hahmo Fat Tony.
Legacy of the Catacombs

Legacy of the Catacombs on yhdysvaltalaisen death metal -yhtye Nilen kokoelma-albumi, joka julkaistiin 10. heinäkuuta 2007 levymerkillä Relapse Records.
Albumin kansikuvan on toteuttanut Wes Benscoter.
Vastaanotto.
Imperiumin Serpent antoi albumille arvosanan 8.5/10, ja sanoi levyä hyväsoundiseksi sekä DVD:n tuovan julkaisulle lisäarvoa, ja suositteli sitä lähinnä yhtyeeseen tutustuville.
Haulerman

Haulerman on Turussa toimiva vuonna 2015 perustettu pk-yritys, joka valmistaa eri kokoluokan kuormanostimia hyötyajoneuvojen, kuten pakettiautojen tavaratilaan. Mallistoon kuuluu kolmen eri painoluokan nostinta: Haulerman 130M, Haulerman 260M sekä Haulerman 520M, joissa mallinimi kertoo nostettavissa olevan massan määrän. Yrityksen toimitusjohtajana ja hallituksen puheenjohtajana toimii yrityksen perustaja Raimo Kiviniemi. 
Haulerman-kuormanostin.
Haulerman on kuormanostin, jonka toimintaperiaate on yksinkertainen. Minkä tahansa auton kuormatilan katon rajaan integroitavassa nostimessa on teräsrakenteinen puomi, joka työntyy sähkömoottorin avustuksella lähes 2 metriä ajoneuvon takareunan ulkopuolelle. Tätä puomia pitkin kulkee sähkömoottorilla liikkuva kelkka, jossa on sähkötoiminen vinssi, jolla varsinainen kuorman nosto tapahtuu. Kuorman nostamisen jälkeen lasti siirretään sähkömoottorien avulla auton tavaratilaan. Nostinta ohjataan langattomalla kauko-ohjaimella, joka muutoin kuin käytön aikana säilyy omassa telineessään. Haulerman-kuormanostin on kokonaan sähkökäyttöinen ja saa virtansa suoraan auton akusta, joten mitään ylimääräistä virrantuottoa ei autoon tarvitse asentaa.
Käyttötarkoitus.
Haulerman-teleskooppipuominostinta voi käyttää hyvinkin erilaisiin nostotarpeisiin, sillä vinssin köyden päässä riippuu yleiskäyttöinen koukku. Koukkuun voi kiinnittää tarvitsemansa nostoapuvälineen, kuten kuormaliinat, nostohaarukan kuormalavan nostamista varten, magneetti kaivonkansia varten, tai tynnyritarraimen tynnyreiden nostamista varten.
Erona esim. paketti- tai kuorma-autoon asennettavaan takalaitanostimeen verrattuna teleskooppipuominostimella on mahdollista liikutella kuormaa myös tavaratilan sisällä, jolloin lastattavan kuorman ei tarvitse olla erikseen liikuteltavissa.
Koska Haulerman-kuormanostimen nostokyky perustuu yksinkertaiseen sähkötoimiseen nostovinssiin, voi sillä nostaa myös esineitä noin 10m syvyydestä maan pinnan altakin.
Eltel Networks

Eltel Networks, lyhyesti Eltel, on pohjoismaissa toimiva yritys, joka rakentaa ja huoltaa sähkö- ja viestintäverkkoja. Eltelin pääkonttori sijaitsee Tukholmassa, ja sen osakkeella käydään kauppaa Tukholman pörssissä. Yritys esimerkiksi asentaa etäluettavia sähkömittareita ja rakentaa maanalaisia sähkönsiirtoverkkoja. Eltelillä oli vuoden 2020 lopussa 5 449 työntekijää.
Eltel perustettiin vuonna 2001, kun sijoitusyhtiö Capman osti Fortumilta sähkö- ja viestintäverkkojen rakentamisen sekä rautateiden sähköistämisen liiketoiminnan. Vuonna 2004 Capman myi Eltelin 190 miljoonalla eurolla ruotsalaiselle sijoitusyhtiölle Industri Kapitalille, joka yhdisti Elteliin ruotsalaisen televerkkoja rakentavan Swedia Networksin. Eltel laajensi toimintaansa yritysostoilla ja levittäytyi Baltiaan ja Puolaan. Vuonna 2007 Eltel vaihtoi taas omistajaa, kun Industri Kapital myi sen pääomasijoitusyhtiö 3i:lle. Helmikuussa 2015 Eltel listautui Tukholman pörssiin.
Vuonna 2014 Kilpailu- ja kuluttajavirasto vaati Elteliä maksamaan 35 miljoonan euron sakon kartellista. Viraston mukaan Eltel ja sen kilpailija Empower olivat sopineet voimajohtojen suunnittelu- ja rakentamisurakoiden hinnoista ja urakoiden jakautumisesta vuosina 2004–2011. Vuonna 2016 Markkinaoikeus hylkäsi vaateen vanhentuneena, koska virasto ei pystynyt todistamaan, että kartelli olisi jatkunut vuoden 2007 jälkeen.
Vuosina 2016 ja 2017 Eltel joutui vaikeuksiin. Yhtiö antoi useita tulosvaroituksia epäonnistuneiden projektien vuoksi. Toimitusjohtaja Axel Hjärne ja hallituksen puheenjohtaja Ulf Lundahl erosivat. Yhtiökokous ei myöntänyt vastuuvapautta Hjärnelle eikä entiselle hallituksen puheenjohtajalle Gerard Mohrille. Eltel keräsi osakeannilla sijoittajilta 150 miljoonaa euroa lisää rahoitusta. Yhtiö alkoi luopua ydinliiketoiminnan ulkopuolisista toiminnoista ja myi toimintojaan muun muassa Virossa ja Liettuassa. Vuonna 2020 Eltel teki taas voitollisen tuloksen.
Neitsyt Marian temppeliintuomisen katedraali (Chaniá)

Neitsyt Marian temppeliintuomisen katedraali (, myös Παναγία Τριμάρτυρη, "Panagía Trimártyri") eli "Chanián katedraali" (Μητροπολιτικός Ναός Χανίων, "Mitropolitikós Naós Chaníon") on ortodoksinen kirkko Chanián kaupungissa Kreetan saarella Kreikassa. Se on Kreetan kirkon Kydonían ja Apokóronaksen hiippakunnan katedraali eli piispanistuin. Katedraali on omistettu Neitsyt Marian temppeliintuomiselle sekä ”Kolmen marttyyrin Neitsyt Marialle”.
Ensimmäinen paikalla ollut kirkko rakennettiin venetsialaisvallan aikana 1300-luvulla. Osmanivallan alettua vuonna 1645 se muutettiin saippuatehtaaksi. Paikallisen legendan mukaan turkkilaiset palauttivat erään ihmeen seurauksena paikan takaisin kirkkokäyttöön. Paikalle rakennettiin uusi kirkko eli nykyinen katedraali, joka valmistui vuonna 1860. Kirkko vaurioitui Kreetan kapinan aikaan vuonna 1897. Tämän jälkeen kirkko kunnostettiin Venäjän keisarin rahallisella tuella. Samalla siihen rakennettiin kellotorni. Kirkko vaurioitui myös Chanián pommituksissa vuoden 1941 toukokuussa.
Katedraali sijaitsee Chanián vanhassa kaupungissa Plateía Athinagóra -aukion itälaidalla. Kirkko on kolmilaivainen, ja näistä laivoista keskimmäinen on omistettu koko kirkon nimen mukaisesti Neitsyt Marian temppeliintuomiselle ("Eisódia tis Theotókou"). Tämän johdosta kirkko myös juhlii tapahtuman muistopäivänä 21. marraskuuta. Pohjoinen laiva puolestaan on omistettu Pyhälle Nikolaokselle ("Ágios Nikólaos") ja eteläinen laiva kolmelle hierarkille ("Treis Ierárches"). Kirkon arkkitehtuurissa on paljon venetsialaisia vaikutteita.
Kirkon lähellä sijaitsee muun muassa Chanián arkeologinen museo.
Elävöittävän lähteen katedraali

Elävöittävän lähteen katedraali () on ortodoksinen kirkko Náxoksen kaupungissa Náxoksen saarella Kreikassa. Se on Paronaxían hiippakunnan katedraali eli piispanistuin. Katedraali on omistettu Neitsyt Marialle "Elävöittävälle lähteelle" ("Zoodóchos Pigí").
Katedraali on rakennettu vuosina 1780–1787. Se sijaitsee Náxoksen kaupungin pohjoisosassa Gróttaksi kutsutulla alueella. Kirkkorakennus edustaa valkoista kykladista arkkitehtuuria. Katedraalin paikalla oli varhaisempi samanniminen kirkko, ja sen rakentamisessa on käytetty sekä tämän kirkon että lähialueen antiikin aikaisten rakennusten osia. Kirkon pylväiden sanotaan olevan peräisin Deloksen saaren antiikin aikaista rakennuksista. Sisältä kirkko on koristeltu seinämaalauksilla
Katedraalin aukiolla ja sen alla sijaitsee Gróttan arkeologinen kohde ja museo.
Pyhän Dionysioksen kirkko (Zákynthos)

Pyhän Dionysioksen kirkko () on ortodoksinen kirkko Zákynthoksen kaupungissa Zákynthoksen saarella Kreikassa. Se on omistettu Zákynthoksen suojelyspyhälle Pyhälle Dionysiokselle, joka oli kotoisin saarelta.
Kirkon rakentaminen alkoi vuonna 1925 ja se valmistui vuonna 1948. Se korvasi tuolloin aiemman, maanjäristyksessä vuonna 1893 tuhoutuneen kirkon. Uusi kirkko pyrittiin rakentamaan maanjäristykset kestäväksi, ja se selvisikin vuoden 1953 suuresta maanjäristyksestä suhteellisen pienin vaurioin.
Kirkko on kooltaan kaupungin suurin. Arkkitehtuuriltaan se on basilikakirkko. Kirkossa on noin 40 metriä korkea kellotorni, joka on yöaikaan voimakkaasti valaistu. Torni on saanut vaikutteita Venetsian Pyhän Markuksen kellotornista. Kirkossa säilytetään Pyhän Dionysioksen pyhäinjäännöksiä. Kirkko juhlii pyhimyksen muistopäivinä 24. elokuuta ja 17. joulukuuta.
Suuresta koostaan huolimatta kirkko ei ole Zákynthoksen ja Strofadien hiippakunnan katedraali eli piispanistuin, vaikka siihen usein sellaisena viitataankin. Katedraalina toimii kaupungin Pyhän Nikolaoksen kirkko ("Ágios Nikólaos ton Xénon").
Pyhän Kolminaisuuden katedraali (Pireus)

Pyhän Kolminaisuuden katedraali (; myös "Pireuksen katedraali") on ortodoksinen kirkko Pireuksen kaupungissa Ateenan metropolialueella Kreikassa. Se on Pireuksen hiippakunnan katedraali eli piispanistuin. Katedraali on omistettu Pyhälle Kolminaisuudelle.
Ensimmäinen paikalla ollut kirkko rakennettiin vuosina 1839–1845. Se tuhoutui, kun liittoutuneet pommittivat Pireuksen satamaa 11. tammikuuta 1944. Heti tämän jälkeen rakennettiin väliaikainen kirkko, joka oli käytössä 12 vuotta. Uuden katedraalin rakentaminen alkoi vuonna 1956 ja se otettiin käyttöön 17. toukokuuta 1964, vaikka valmistuikin lopullisesti vasta myöhemmin.
Kirkko sijaitsee Pireuksen keskustassa kahden keskeisen kadun kulmauksessa, aivan sataman laidalla. Kirkkorakennus edustaa uusbysanttilaista arkkitehtuuria. Kirkossa on kellotorni sekä suuri kupoli, jota tukevat holvaukset sekä kahdeksan suurta kaarta. Ikonostaasi on tehty marmorista. Kirkon ikonit edustavat makedonialaista ja kreetalaista koulukuntaa. Kirkon sisätilojen pinta-ala on 835 neliömetriä ja sisälle mahtuu yli 3 000 henkeä.
Pyhän Nektarioksen kirkko

Pyhän Nektarioksen kirkko () on ortodoksinen kirkko Aíginan saarella Kreikassa. Se on omistettu Pyhälle Nektarios Aiginalaiselle (Eginalaiselle).
Kirkon paikalla oli bysanttilaisella ajalla Elävöittävän lähteen ("Zoodóchos Pigí") luostari. Pyhä Nektarios kunnosti sen vuonna 1904 Pyhän Kolminaisuuden luostariksi. Hän kuoli vuonna 1920 ja hänet julistettiin pyhäksi vuonna 1961. Nektoriokselle omistetun kirkon rakentaminen alkoi vuonna 1973 ja se otettiin käyttöön toukokuussa 1994. Kirkko on osa luostaria, joka tunnetaan nykyisin Pyhän Nektarioksen ja Pyhän Kolminaisuuden luostarina.
Kirkko ja luostari sijaitsevat Kontóksen kylässä saaren keskiosissa, noin kuusi kilometriä itään Aíginan kaupungista. Kirkko on yksi Kreikan suurimpia. Se koostuu oikeastaan kahdesta kirkosta, maanpäällisestä ja maanalaisesta. Kummankin pinta-ala on noin 635 neliömetriä. Lisäksi on kaksi naisille varattua tilaa pinta-alaltaan 560 neliömetriä. Kirkossa on kaksi kellotornia, joiden korkeudet ovat 42 ja 27 metriä, sekä suuri kupoli. Kirkon sisälle mahtuu noin 9 000 henkeä. Kirkossa säilytetään Pyhän Nektarioksen pyhäinjäännöstä. Luostarin muut rakennukset sijaitsevat heti kirkon pohjoispuolella.
Luostari ja kirkko ovat suosittuja pyhiinvaelluskohteita, erityisesti niiden juhlapäivänä 9. marraskuuta.
Pyhän Nikolaoksen kirkko (Sýros)

Pyhän Nikolaoksen kirkko () on ortodoksinen kirkko Ermoúpolin kaupungissa Sýroksen saarella Kreikassa.
Kirkon suunnittelu alkoi vuonna 1841. Suunnitteluun ottivat osaa monet arkkitehdit. Pääarkkitehtina toimi G. Metaxás. Rakennustyöt alkoivat vuonna 1849 ja kirkko otettiin käyttöön vuonna 1870. Kirkko on omistettu Ermoúpolin suojeluspyhälle, Pyhälle Nikolaokselle.
Kirkko sijaitsee Ermoúpolin keskustan koillispuolella. Kirkkorakennus on ristinmuotoinen basilika, jossa on kaksi kellotornia ja kupoli. Sisältä kirkko jakaantuu kolmeen laivaan. Kirkkoa koristavat marmoriset korinttilaistyyliset pylväät. Myös ikonostaasi on marmorinen. Rakentamisessa ja koristelussa on käytetty muun muassa Pentéli-vuoren marmoria sekä italialaista marmoria.
Neitsyt Marian temppeliintuomisen katedraali (Réthymno)

Neitsyt Marian temppeliintuomisen katedraali () eli Megáli Panagía (Μεγάλη Παναγία, ”Suuri Neitsyt Maria”) eli "Réthymnon katedraali" (Μητροπολιτικός Ναός Ρεθύμνου, "Mitropolitikós Naós Rethýmnou") on ortodoksinen kirkko Réthymnon kaupungissa Kreetan saarella Kreikassa. Se on Kreetan kirkon Réthymnon ja Avlopótamoksen hiippakunnan katedraali eli piispanistuin. Katedraali on omistettu Neitsyt Marian temppeliintuomiselle.
Katedraalin paikalla on ollut pienempi kirkko jo venetsialaisvallan aikana. Katedraalin rakentaminen aloitettiin vuonna 1844 ja se valmistui vuonna 1856. Kirkko kärsi suuria vaurioita pommituksissa toisessa maailmansodassa, minkä vuoksi se purettiin vuonna 1956 ja rakennettiin uudelleen 1960-luvulla. Kirkon kellotorni on rakennettu vuonna 1899.
Katedraali sijaitsee Réthymnon vanhassa kaupungissa. Kirkko on arkkitehtuuriltaan kolmilaivainen basilika. Sen pituus on 32,5 metriä, leveys 13,3 metriä ja korkeus kellotornia lukuun ottamatta 16 metriä. Kellotornin korkeus on 23,3 metriä. Kirkon keskimmäinen laiva on omistettu koko kirkon nimen mukaisesti Neitsyt Marian temppeliintuomiselle ("Eisódia tis Theotókou"). Pohjoinen laiva on puolestaan omistettu kolmelle hierarkille ("Treis Ierárches") ja eteläinen laiva pyhille apostoleille ("Ágioi Apóstoloi"). Kirkon ympärillä on katedraalin aukio.
Vapahtajan temppeliintuomisen katedraali (Firá)

Vapahtajan temppeliintuomisen katedraali () on ortodoksinen kirkko Firán kaupungissa Thíran saarella Santorínin saariryhmässä Kreikassa. Se on Thíran, Amorgóksen ja saarten hiippakunnan katedraali eli piispanistuin. Katedraali on omistettu Jeesuksen temppeliintuomiselle.
Katedraali on rakennettu alun perin vuonna 1827. Se vaurioitui pahoin vuoden 1956 maanjäristyksessä ja rakennettiin uudelleen tämän jälkeen. Kirkko sijaitsee Firán keskustassa lähellä Esihistoriallisen Theran museota. Sisältä kirkko on koristeltu paikallisen Christóforos Asimíksen tekemillä seinämaalauksilla.
Firássa on myös katolinen Johannes Kastajan katedraali.
Dar Salim

Dar Salim (s. 18. elokuuta 1977 Bagdad) on tanskalainen näyttelijä.
Ennen uraa.
Dar Salim syntyi Irakissa, josta hän kuusivuotiaana perheineen pakeni Saddam Husseinin hallintoa Tanskaan. He asuivat Kööpenhaminassa Amagerin lähiössä. Salimin oli vaikea sopeutua tanskalaisten joukkoon. 13-vuotiaana hän liittyi karateseuraan, ja 16-vuotiaana hän oli siinä jo ikäluokkansa parhaita. Karatemenestyksestä Salimin elämä pääsi raiteilleen. Lukion jälkeen hän työskenteli turistioppaana ja kuninkaallisessa henkikaartissa Amalienborgin linnassa. Sitten hän valmistui lentäjäksi, mutta terrori-iskut World Trade Centeriin vuonna 2001 vähensivät lentäjien työmahdollisuuksia, ja hän lähti merille, ensin kalastusalukselle ja sitten laivakokiksi.
Näyttelijänä.
2000-luvun alussa Salim sai ensimmäisen televisioroolin taksikuskina sarjassa "Forsvar" ("Puolustus", 2003). Samoihin aikoihin hän sai myös lentäjän paikan, ja lentojen välissä hän kävi näyttelijäkursseilla New Yorkissa ja Lontoossa. Sitten hän sai ensimmäisen elokuvaroolinsa elokuvassa "Gå med fred, Jamil" (2008). Elokuva kertoo sunni- ja šiiamuslimien välisestä verikostosta. Salim näytteli elokuvassa pääroolin, mistä hän oli ehdokkaana Bodil Awards -palkinnon parhaan miesnäyttelijän palkinnon saajaksi.
Televisiosarjassa "Dicte" hänellä oli Bo Skytten rooli, ja hän alkoi saada enemmän tunnettuutta. Televisiosarja "Borgen" ("Vallan linnake"), jossa hän esitti hallituksen ympäristöministeriä, vihreiden puheenjohtajaa Amir Divania, nosti hänet vihdoin vuonna 2010 suuren yleisön tietoisuuteen.
Quicksand (Ted Cursonin albumi)

Quicksand, on yhdysvaltalaisen trumpetisti Ted Cursonin vuonna 1974 tai 1976 lähteestä riippuen julkaistu albumi. 
Kappaleet.
Kaikki kappaleet Ted Curson.
Jari Valo

Jari Valo (s. 1961) on suomalainen viulisti. Hän on vuodesta 1994 toiminut Radion sinfoniaorkesterin vuorottelevana ensimmäisenä konserttimestarina.
Jari valo alkoi soittaa viulua viisivuotiaana pikkupelimannina kotikuntansa Kaustisen kansanmusiikkipitoisessa ympäristössä. Hän opiskeli ensin Keski-Pohjanmaan musiikkiopistossa Juha Kankaan ja Mauno Järvelän johdolla, ja siirtyi vuonna 1978 Sibelius-Akatemiaan opiskelemaan Ari Angervon johdolla. Hän suoritti diplomitutkinnon vuonna 1982 ja piti seuraavana vuonna ensikonserttinsa Helsingissä. Vuonna 1985 Valo voitti Kuopion viulukilpailun.
Jari Valo toimi Keski-Pohjanmaan kamariorkesterin konserttimestarina sen perustamisesta 1972 lähtien vuoteen 1994, jolloin hän siirtyi Radion sinfoniaorkesteriin.
Valo työskentelee orkesterityön ohella myös viulusolistina ja kamarimuusikkona. Hän opettaa viulunsoittoa Sibelius-Akatemiassa. Hän on levyttänyt muun muassa Jean Sibeliuksen, Pehr Henrik Nordgrenin ja Anders Eliassonin viulu- ja kamarimusiikkiteoksia. Hän on tehnyt myös paljon radionauhoituksia Yleisradiolle.
Vuosina 1991–1995 ja 2003–2006 Jari Valo toimi Kaustisen Kamarimusiikkiviikon taiteellisena johtajana.
Jari Valon instrumentti on Testore vuodelta 1764.
Syyskuussa 2016 Jari Valo juhlisti 50-vuotista taiteilijanuraansa kamarimusiikkikonsertilla Helsingin Musiikkitalossa.
Taylor Spreitler

Taylor Danielle Spreitler (s. 23. lokakuuta 1993 Hattiesburg, Mississippi, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on näytellyt televisiosarjassa "Päivien viemää" Mia McCormickin roolissa ja sarjassa "Melissa ja Joey" Lennox Scanlonin roolissa.
Ura.
Uransa alussa Spreitler oli mallina muun muassa Jifin, Hessin ja Chuck E. Cheese’sin mainoksissa.
Vuonna 2009 Spreitler solmi kolmivuotisen sopimuksen NBC:n kanssa Mia McCormickin roolista "Päivien viemää" -sarjassa. Tuon jälkeen hän siirtyi ABC Familyn (nyk. Freeform) "Melissa ja Joey" -sarjaan esittämään Melissa Joan Hartin hahmon sisarentytärtä, Lennox Scanlonina.
Spreitler esittää Kevin Jamesin hahmon tytärtä vuonna 2016 CBS:n "Kevin Can Wait" -televisiosarjassa.
Hänet valittiin tähdittämään Bella Thornen ja Thomas Mannin kanssa vuonna 2017 julkaistavaa kauhuelokuvaa "".
Aktiivinen komitea

Aktiivinen komitea (, lyh. A.K.) oli Suomen historiassa itsenäisyysaktivistien järjestö, jonka perustivat eri poliittisten puolueiden ja aktivistiryhmien edustajat ”aktiivisten itsenäisyyspyrkimyksien kannattamiseksi ja edistämiseksi”. 
Historia.
Elokuun lopussa 1915 tehty päätös suomalaisen jääkäripataljoonan perustamisesta vaati suomalaisten nuorten miesten värväystoiminnan tehokkaampaan organisointiin. Ylioppilasaktivistien aiempi organisaatio loppuvuodesta 1914 ja sen seuraajaorganisaatio keväällä 1915 koettiin liian vaatimattomaksi suunniteltuun 2 000 miehen värväykseen. Sen johdosta päätettiin luoda laajapohjaisempi organisaatio "suurta värväystä" varten.
Alkuperäisiä jäseniä oli seitsemän eli niin sanotut "seitsemän veljestä":
Alkuperäinen kokoonpano ei säilynyt pitkään, sillä Hynnisen tilalle tuli tohtori Eino Suolahti ja pian myös Renvall ja Nylander jättivät jäsenyytensä. Donner ja Sivén joutuivat puolestaan varsin pian poistumaan maasta. Heidän tilalleen tulivat maisteri Bertel Appelberg ja Thure Svedlin. Myöhemmin ylioppilaiden edustajiksi tulivat lääketieteen kandidaatti Sven Donner ja lääketieteen tohtori Wilhelm Zilliacus. Epävirallisena puheenjohtajana toimi maanpakoonsa asti tohtori Sivén.
Loppuvuodesta 1915 aloitti toimintansa Tukholmassa "Suomen vapausliikkeen ulkomaanvaltuuskunta", jota pidettiin tarpeellisena yhteyksien hoitamiseen. Ensimmäisiä jäseniä ulkomaanvaltuuskunnassa olivat Jonas Castrén, tohtori Herman Gummerus ja maisteri Almar Fabritius. Lokakuussa 1915 ulkomaanvaltuuskuntaan liittyivät "Vanhojen neuvostona" pidetyn Keskuskomitean jäsenet vapaaherra Adolf von Bonsdorff ja professori Rafael Erich. Tammikuussa 1916 mukaan tuli vielä johtaja Samuli Sario. Valtuuskunnan puheenjohtajaksi tuli vapaaherra von Bonsdorff. Ohjeet valtuuskunta sai niin Aktiivilta komitealta kuin Keskuskomitealta. Ulkomaanvaltuuskunnan jäsenistä Sario siirtyi myöhemmin Berliiniin.
Aktiivisen komitean keskeinen käytännön toimija oli kesäkuusta 1917 lähtien "työjaosto". Sen toiminta puolestaan naamioitiin metsäalan peiteyritykseksi. Yritys, nimeltään Uusi Metsätoimisto, sijaitsi Helsingissä osoitteessa Yrjönkatu 25. Näennäisesti "toimisto" osti ja myi puutavaraa ja muita metsän antimia sekä välitti työntekijöitä metsätyömaille. Tällä voitiin verhota todelliset tehtävät, joista merkittävin oli suojeluskuntatoiminnan käynnistäminen eri puolilla maata. Uuden metsätoimiston keskeisin hahmo oli maisteri Elmo E. Kaila.
Kevään 1917 muuttuneen poliittisen tilanteen vuoksi Aktiivinen komitea organisoitiin uudelleen. Tällöin toiminnan painopiste siirtyi enemmän Berliiniin, Samalla luotiin Aktiivikomitean, Sotilaskomitean ja ylioppilasaktivistien kanssa uusi yhteistyöelin, jonka johtavaksi henkilöksi tuli valtioneuvos Edvard Hjelt. Samoin vapaaherra von Bonsdorff ja johtaja Sario olivat toiminnassa näkyviä henkilöitä.
Yhdenillan pysäkki

Yhdenillan pysäkki oli Yle TV2 -kanavan vakava keskusteluohjelma, jota tuotettiin vuodesta 1993 vuoteen 1996. Sen juontajina ja haastattelijoina toimivat aluksi vuorotellen Maarit Tastula ja Jyrki Richt 1993–1994 , sitten Anne Flinkkilä ja Sinikka Hein ja loppuaikoina Eero Silvasti ja Pekka Manninen. Taustatoimittajana toimi muun muassa Elina Heino.
Ohjelmasarjaan tehtiin toistasataa jaksoa. Sen haastattelujen vieraina olivat muiden muassa Vivica Bandler, Rainer Friman, Helvi Hämäläinen, Heli Keinonen, Pentti Linkola, Pellervo Petäys, Ristomatti Ratia, Alpo Suhonen, Yrsa Stenius, Matti Wuori ja Jutta Zilliacus. Harvoja ulkomaisia haastateltavia olivat Marutei Tsurunen, Krzysztof Kieślowski ja Roger Moore.
Julkisuuden henkilötkin olivat "Yhdenillan pysäkissä" usein haastateltavina jonkin yksityiselämäänsä liittyvän vaikean kysymyksen, kuten lapsen sairauden, kiusatuksi tulemisen tai avio-ongelmien takia. Vieraina oli julkisuuden henkilöiden lisäksi välillä myös tavallisia ihmisiä, jotka olivat joutuneet henkilökohtaisia tragedioita, kuten insestisyytöksiä, harvinaisia sairauksia, taloudellisia menetyksiä tai huumeiden käyttöä. Aluksi ohjelmassa vieraili myös poliitikoita kuten Ulf Sundqvist, Sirpa Pietikäinen ja Paavo Väyrynen, mutta poliitikkohaastatteluista luovuttiin koska ”poliitikkoa on mahdotonta saada puhumaan rehellisesti”, kuten sarjan taustatoimittaja Elina Heino totesi tammikuussa 1995.
Muista ajankohtaisohjelmista poiketen "Yhdenillan pysäkin" katsojista enemmistö oli ainakin vuoden 1994 paikkeilla naisia.
Ohjelman tunnusmusiikkina kuultiin alku Sir Elwoodin Hiljaiset Värit -yhtyeen kappaleesta ”Vanhoilta vaan”. Kappale löytyy albumilta "Varjoissa vapaan maailman.
Georg Herman August Wärnhjelm

Georg Herman August Wärnhjelm (3. lokakuuta 1858 Viipuri – 14. joulukuuta 1921 Helsinki) oli suomalainen eversti, joka kuului niin sanottuihin tsaarinupseereihin eli Venäjän keisarillisessa armeijassa palvelleisiin suomalaisupseereihin. Hän oli vuoden 1918 sisällissodan pari ensimmäistä viikkoa valkoisten Karjalan rintaman ylipäällikkönä.
Wärnhjelm kävi Haminan kadettikoulun vuosina 1872–1879. Palveltuaan vuoden ajan vänrikkinä Henkikaartin jääkärirykmentissä hän siirtyi vuonna 1880 luutnantiksi Suomen suuriruhtinaskunnan armeijan 8. Viipurin Tarkk'ampujapataljoonaan. Hän yleni siellä esikuntakapteeniksi 1889 ja kapteeniksi 1895. Hän toimi myös Viipurin kutsuntalautakunnan puheenjohtajana 1881–1884. Suomen sotaväen lakkauttamisen jälkeen Wärnhjelm siirtyi helmikuussa 1902 lakkautuspalkalle ja sai seuraavana vuonna eron Venäjän armeijasta everstiluutnanttina. Vuosina 1902–1918 hän oli Viipurin yleisen sairaalan taloudenhoitajana.
Wärnhjelm edusti aatelissukuaan säätyvaltiopäivillä 1888, 1894, 1899 ja 1905–1906.
Sisällissota.
Sisällissodan alettua Wärnhjelm otti 29. tammikuuta 1918 Karjalan rintaman johtoonsa, mutta joutui kuitenkin jakamaan valtansa 2. helmikuuta lähtien rintamapäälliköksi nimitetyn kapteeni Aarne Sihvon ja tämän esikuntapäällikkönä toimineen jääkäri Woldemar Hägglundin kanssa. 11. helmikuuta Kavantsaaressa käydyn taistelun jälkeen Wärnhjelm oli valmis vetämään joukot Vuoksen pohjoispuolelle, mutta Sihvo kieltäytyi tottelemasta käskyä. Tämä seurauksena Wärnhjelm siirrettiin tehtävästi sivuun jo seuraavana päivänä ja Sihvosta tehtiin uusi ylipäällikkö. Wärnhjelm puolestaan siirrettiin suojeluskunnan piirijohtajaksi Sortavalaan. Hän käytti sisällissodan aikana salanimeä Furumark.
Sisällissodan päättymisen jälkeen Wärnhjelm toimi Valloitettujen alueiden turvaamisosaston VATO:n päällikkönä. Hän oli heinäkuusta 1918 alkaen Uudenmaan läänin sotakomissaarina ja sai elokuussa 1918 everstin arvon. Vuonna 1919 hän siirtyi Uudenmaan läänin 2. kutsuntapiirin piiripäälliköksi.
Perhe.
Wärnhjelmin isä oli Viipurin hovioikeuden varapresidentti ja valtiopäivämies Herman Georg Maria Wärnhjelm ja isoisä Suomen kaartin ensimmäisenä vakinaisena komentajana toiminut everstiluutnatti Herman Henrik Wärnhjelm. Wärnhjelmin puolisona oli vuodesta 1892 Elin Augusta Lönnblad, jonka isä oli Viipurin hovioikeuden presidentti Frans Emil Lönnblad. Heillä oli neljä lasta.
Aleksander Pell

Aleksander Pell (1875 Hämeenlinna – 14. helmikuuta 1920 Neuvosto-Venäjä) oli suomalainen upseeri. Hän kuului niin sanottuihin tsaarinupseereihin eli suomalaisiin upseereihin, jotka olivat saaneet koulutuksensa ja palvelleet Venäjän keisarillisessa armeijassa. Pell syntyi Hämeenlinnassa, jossa hänen isänsä Aleksander K. Pell palveli upseerina. Ensimmäisen maailmansodan aikana Pell osallistui upseerina itärintaman taisteluihin ja hänet palkittiin ansioistaan Yrjönmiekalla. Sotilasarvoltaan Pell oli majuri.
Suomen sisällissota.
Sisällissodan alkaessa kapteeni Pell vaikutti Sortavalassa, jossa hänen johdollaan riisuttiin kaupungin venäläiset sotilaat aseista. Hieman myöhemmin hän osallistui myös Värtsilän taisteluun. Helmikuun alussa Pell toimi Sortavalan suojeluskunnan päällikkönä Antrean rintaman taisteluissa Ahvolassa. Kuun lopulla valkoisten tekemä hyökkäys epäonnistui, ja 24. helmikuuta Pell määräsi kaikki Ahvolan joukot vetäytymään Antreaan. Lopulta hänet saatiin perumaan käskynsä, mutta valkoisen armeijan ylipäällikkö C. G. E. Mannerheim siirsi Pellin sivuun tehtävistään ja lähetti hänet komppanianpäälliköksi vähemmän tärkeälle Satakunnan rintamalle. Hyökkäyksen epäonnistuminen laitettiin Pellin syyksi, mutta mahdollisesti Karjalan ryhmän komentaja Aarne Sihvo ja ratsumestari Oskar Kuula olivat tehneet Pellistä syntipukin, saadakseen hänet pois rintamalta. Satakunnan rintamalla Pell onnistui kuitenkin ylenemään majuriksi ja pataljoonankomentajaksi. Hän johti muun muassa maaliskuun lopussa Mannanmäen taistelun jälkeen tehtyä Kyröskosken paperitehtaan valtausta yhdessä majuri Walter von Gerichin kanssa. Pell osallistui myös sodan lopussa Savon rintamalla käytyyn Jokelan taisteluun.
Arkangelin rintamalla.
Sisällissodan päätyttyä Suomen uusissa puolustusvoimissa taustansa takia syrjitty Pell värväytyi usean muun tsaarinupseerin tavoin vapaaehtoiseksi Venäjän sisällissotaan valkoisen armeijan joukkoihin. Kesäkuussa 1919 Pell matkusti Arkangelin rintamalle, jossa hänet määrättiin 7. Pohjois-Venäjän tarkka-ampujarykmentin pataljoonankomentajaksi. Valkoisten rintaman romahtaessa pataljoona joutui 14. helmikuuta 1920 bolševikkien saartamaksi, ja sen miehet ryhtyivät kapinoimaan. Pellin kerrottiin tämän jälkeen ampuneen itsensä joukkojensa edessä.
Alexander Starck

Alexander Starck (, 18. toukokuuta 1890 Pietari – 18. syyskuuta 1925 Leningrad) oli venäläinen laivastoupseeri, joka 1917 lokakuun vallankumouksen jälkeen jäi perheineen Suomeen asumaan ja sai myöhemmin myös Suomen kansalaisuuden. Sotilasarvoltaan hän oli luutnantti. 1920-luvun alussa hän vieraili lukuisia kertoja Pietarissa ja vakoili Neuvostoliittoa vastaan venäläisten vastavallankumouksellisten hyväksi.
Toiminta.
Vuonna 1919 Starck oli Ison-Britannian asiamies Kuninkaallisen laivaston Pietarin saarron aikana. Hän vieraili kaupungissa useita kertoja, toimien brittien ja venäläisten vastavallankumouksellisten yhdysmiehenä. Kuninkaallisen laivaston poistuttua Itämereltä marraskuussa 1919, Starck jatkoi toimintaansa Venäjän valkoisen armeijan kuriirina ja vakoojana. Hieman myöhemmin hän ryhtyi valkoisten emigranttien monarkistisen vastavallankumouksellisen järjestön Venäjän yleissotilaallisen liiton (ROVS) salaisen tiedusteluosaston palvelukseen. ROVS:n tiedustelun Suomen-osastoa johtivat kenraalimajurit Eugèn Högström ja Theodor Charpentier. Mukana toiminnassa oli myös Suomen sotilastiedustelu, joka muun muassa järjesti rajanylitykseen tarvittavat paperit ja Neuvostoliitossa käytettävät väärät asiakirjat. Starckista tuli valkoisten tärkeimpiä Neuvostoliitossa käyviä asiamiehiä. 
Kuolema.
Starck matkusti Leningradiin viimeisen kerran elokuussa 1925. Neuvostoliiton salainen poliisi OGPU kuitenkin onnistunut pääsemään hänen jäljilleen. Koska Starck oli Suomen kansalainen, hänet olisi pitänyt tuomion kärsimisen jälkeen palauttaa Suomeen, minkä vuoksi OGPU päätti murhata Starckin. Hänet ammuttiin 18. syyskuuta 1925 Fontanka-kanavan rantakadulla. Sanomalehdissä tapausta väitettiin ryöstömurhaksi.
Perhe.
Alexander Starckin isä oli venäläinen entomologi Aleksandr Aleksandrovitš Starck (myöh. Edward Alexander Starck), joka omisti Ala-Mellolan maatilan Kuolemajärven Kaukjärvellä. Lokakuun vallankumouksen myötä koko perhe jäi asumaan Suomeen.
Tavan adessiivi

Tavan adessiivi on suomen kielen ilmaisurakenne, jossa adessiivilla ilmaistaan tekemisen tapaa, esimerkiksi "työ tehtiin huolella, "tutkin adessiiveja innolla.
Kielenhuollon suhtautuminen tavan adessiiviin on vaihdellut. Setälän kielioppi mainitsi sen olemassaolon neutraalisti, mutta E. A. Saarimaan "Kielenoppaasta" lähtien opastettiin korvaamaan tavan adessiivi muilla rakenteilla, esimerkiksi "surulla" &gt; "surren; kunnioituksella" &gt; "kunnioittaen, kunnioittavasti". Tavan adessiivia pidettiin ruotsin vaikutuksena.
Tavan adessiivi kuitenkin yleistyi, ja Göran Karlssonin tutkimuksen (1995) jälkeen kielenoppaiden torjuva suhtautuminen lieveni. Vuonna 2003 suomen kielen lautakunta päätti, että ”tapaa voidaan ilmaista myös adessiivilla: "hyvällä syyllä, vähällä vaivalla, ilolla."”
Bentsyylibromidi

Bentsyylibromidi eli α-bromitolueeni (C7H7Br) on tolueenin bromattuihin johdannaisiin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää lähtöaineena orgaanisen kemian synteeseissä.
Ominaisuudet.
Huoneenlämpötilassa bentsyylibromidi on väritöntä tai kellertävää nestettä. Yhdiste liukenee vähäisessä määrin ja hydrolysoituu hitaasti veden vaikutuksesta vetybromidiksi ja bentsyylialkoholiksi. Bentsyylibromidi liukenee muun muassa dietyylieetteriin, kloorattuihin hiilivetyihin ja aproottisiin polaarisiin liuottimiin. Bentsyylibromidi ärsyttää voimakkaasti silmiä ja on lakrymaattori eli kyynelvuotoa aiheuttava aine. Yhdiste ärsyttää myös ihoa sekä hengitysteitä. Aineelle altistumisesta oireina ovat muun muassa yskä ja huonovointisuus.
Valmistus ja käyttö.
Bentsyylibromidia valmistetaan bromaamalla tolueenia bromilla ultraviolettisäteilytyksen alaisuudessa.
Bentsyylibromidi reagoi useiden yhdisteiden kanssa luovuttaen yhdisteille bentsyyliryhmän. Tällaisia ovat niin hiilinukleofiilit kuin heteroatominukleofiilit kuten alkoholit ja amiinit. Bentsyylibromidia käytetään alkoholien suojaukseen.
Bernard Cazeneuve

Bernard Cazeneuve (s. 2. kesäkuuta 1963 Senlis, Ranska) on ranskalainen poliitikko, joka valittiin joulukuussa 2016 Ranskan pääministeriksi Manuel Vallsin tilalle. Cazeneuve on toiminut aiemmin urallaan Ranskan Eurooppa-ministerinä ja sisäministerinä sekä muun muassa Cherbourg-Octevillen pormestarina. Cazeneuven pääministerikausi loppui toukokuussa 2017.
Ura.
Bernard Cazeneuve syntyi Senlisissä vuonna 1963. Hän opiskeli Bordeaux’n politiikan tutkimuksen instituutissa ja aloitti uransa Banque populairen lakimiehenä. Sen jälkeen hän toimi eri ministeriöiden teknisenä asiantuntijana.
Vuonna 1994 Cazeneuve valittiin Manchen departementin yleisneuvostoon ja seuraavana vuonna Octevillen kaupungin pormestariksi. Octevillen pormestarina hän oli vuoteen 2000, ja siitä hän jatkoi 2001–2012 yhdistetyn Cherbourg-Octevillen kaupungin pormestarina.
Cazeneuve valittiin 1997 Manchesta Ranskan parlamenttiin, mutta hän menetti paikkansa vuoden 2002 vaaleissa. Vuodet 2004–2008 Cazeneuve toimi Cherbourgin kaupungin yhteistyöelimen varapresidenttinä ja vuodet 2004–2007 Ala-Normandian alueneuvoston varapresidenttinä. Cherbougin yhteistyöelimen presidenttinä hän oli 2008–2012.
Cazeneuve valittiin uudelleen parlamenttiin vuonna 2007. Hän jätti Cherbourg-Octevillen pormestarin tehtävät kesäkuussa 2012, kun hänet nimitettiin Eurooppa-asioista vastaavaksi ministeriksi. Kun Manuel Vallsista tuli Ranskan pääministeri keväällä 2014, Cazeneuve sai paikan uuden hallituksen sisäministerinä. Valls ilmoitti joulukuussa 2016 pyrkivänsä sosialistien ehdokkaaksi vuoden 2017 presidentinvaaleihin. Cazeneuve nostettiin pääministeriksi tehtävän jättäneen Vallsin tilalle. Cazeneuven on tarkoitus toimia pääministerinä vuoden 2017 parlamenttivaaleihin saakka.
Kadonnut (televisiosarja)

Kadonnut (engl. "The Missing") on brittiläinen psykologinen rikosdraamasarja. Sarja on brittiläisen BBC:n ja yhdysvaltalaisen Starz-kanavan yhteistuotanto. "Kadonnut" alkoi BBC One -kanavalla lokakuussa 2014, ja Starz-kanavalla marraskuussa 2014. Suomessa sarja alkoi MTV3-kanavalla kesällä 2015. Sarjan ovat käsikirjoittivat veljekset Harry ja Jack Williams, ja ohjasi Tom Shankland. 
Kahdeksanosaisen sarjan ensimmäisellä kaudella etsitään Ranskassa kadonnutta brittiläistä poikaa. Pääosissa ovat Tchéky Karyo, joka näyttelee tutkintaa johtavaa ranskalaista rikospoliisia Julien Baptistea, sekä pojan vanhempia näyttelevät James Nesbitt ja Frances O'Connor. 
Sarjan toinen kausi alkoi lokakuussa 2016. Toinen kausi sijoittuu Saksaan. Muut pääosien esittäjät ovat vaihtuneet lukuun ottamatta Tchéky Karyota. 
Juoni.
Oliver siepattiin lomamatkalla Ranskassa vuonna 2006. Pojan etsinnät ovat jatkuneet vuosia, ja Oliverin isälle Tonylla (James Nesbitt) on pakkomielle pojan löytämisestä, eikä mies suostu hyväksymään mahdollisuutta, että Oliver saattaa olla kuollut. Tony käyttää vuosia poikansa etsimiseen tuhoten samalla avioliittonsa. Juttu avataan uudelleen kahdeksan vuotta katoamisesta, ja tutkintaa johtaa sama mies, kuin kahdeksan vuotta sitten, Julien Baptiste (Tchéky Karyo). 
Sarjassa seurataan tapahtumia takaumassa muutama päivä sieppaamisen jälkeen, ja nykyhetkessä vuonna 2014.