Myanmar

Myanmar (, ) eli Myanmarin liiton tasavalta eli Burma on valtio Kaakkois-Aasiassa. Se on pinta-alaltaan Kaakkois-Aasian toiseksi suurin maa Indonesian jälkeen. Sen pääkaupunki on maan keskiosassa sijaitseva Naypyidaw ja suurin kaupunki jokisuiston Yangon. Myanmarin rajanaapureita ovat Bangladesh lännessä, Intia luoteessa, Kiina koillisessa, Laos idässä ja Thaimaa kaakossa. Lounaassa maa rajoittuu Bengalinlahteen ja etelässä Andamaanienmereen. Eräät valtiot, kuten Yhdysvallat, Kanada ja Yhdistynyt kuningaskunta, käyttävät valtiosta edelleen nimeä Burma vastalauseena sotilashallinnon määräämälle nimenmuutokselle. Myös osa kansainvälisestä mediasta käyttää Burma-nimeä.
Myanmar vie ulkomaille muun muassa jalokiviä ja kaasua. Suurin osa kansasta elää maataloudella. Hallinto on korruptoitunut. Maa tunnetaan suurena oopiumin tuottajana. Myanmarissa on ollut pitkään sotilasdiktatuuri, joka lakkautti itsensä 2010-luvulla mutta kaappasi vallan uudestaan vuonna 2021. Maassa on ollut monia sisäisiä sotia eri kansojen välillä. Myanmar on köyhä maa, jossa on suuret tuloerot. Nuori demokratia on horjuva ja armeijalla on yhä valta-asema maan politiikassa. Niinpä ihmisoikeuksien kunnioitus on ollut maassa vähäistä. Uskonnoilla on sekä rauhaa luova että sitä horjuttava rooli. Väkivaltaa on erityisesti buddhalaisen enemmistön ja muslimivähemmistön välillä.
Valtion nimi.
Valtio on tunnettu vuodesta 1989 nimellä Myanmar, jolloin sotilasjuntta päätti vaihtaa Burmasta Myanmariin. Euroopassa aiemmin käytetyt nimet olivat siirtomaaperäisiä, ja Euroopassa maata kutsuttiin muun muassa nimillä "Barma", "Birma" ja "Burma". Sotilashallinto antoi ohjeet valtion nimen kirjoittamisesta vuonna 1989. Maan nimi muutettiin samana vuonna ”Myanmarin liitoksi”. Nimestä säädetty laki määritti myös englanninkieliset kirjoitusasut eräille paikkakunnille, kuten pääkaupungille, jonka nimeksi määrättiin Rangoonin sijaan Yangon. Nimi 'Myanmar' on hyväksytty maan latinalaisilla kirjaimilla kirjoitetuksi nimeksi YK:n paikannimiasiantuntijaelimessä. Nimi voidaan lausua suomeksi kirjoitusasun mukaan [mjanmar], [mianmar] tai [myanmar].
Sotilasjuntan aikana Myanmarin oppositio käytti valtiosta ulkomailla edelleen nimeä ’Burma’. Eräiden maiden, kuten Yhdysvaltain ja Yhdistyneen kuningaskunnan, hallitukset eivät suostuneet tunnustamaan sotilashallitusta ja käyttivät poliittisista syistä edelleen nimeä ’Burma’. Tiedotusvälineistä BBC käytti Burma. Suomessa Suomen Tietotoimisto ja sen vaikutuksesta useimmat lehdetkin käyttivät pitkään nimeä Burma. "Helsingin Sanomat", MTV3 ja Yleisradio käyttävät virallisesti nimeä Myanmar, mutta lisäävät usein nimen yhteyteen kommentin ”eli entinen Burma”.
Maantiede.
Myanmar on Kaakkois-Aasian pohjoisin valtio, ja sen rajanaapurit ovat Kiina pohjoisessa ja koillisessa, Laos idässä, Thaimaa kaakossa, Bangladesh lännessä ja Intia luoteessa. Valtion etelä- ja lounaispuolella ovat puolestaan Andamaanienmeri ja Bengalinlahti.
Myanmar voidaan jakaa viiteen maantieteelliseen alueeseen, pohjoisen vuoristoihin, lännen vuoristoihin, itäiseen ylätasankoon, keskustasankoon ja rannikkotasankoon. Vuoristot kulkevat pääosin pohjois-eteläsuunnassa, ja korkein kohta on pohjoisosien Hkakabo Razi (5 881 m). Myanmarin keskiosa Iravadijoen ympärillä on alankoa. Joki muodostaa suuren, niemimäisenä mantereesta erkanevan suistoalueen, jonka itäpuolelle työntyy Martabaninlahti. Maan länsiosassa sijaitsee kapea Arakanvuorten rannikkovuoristo ja sen pohjoispuolisena jatkeena Chinvuoret, itäosassa Shanin ylänkö ja aivan pohjoisimmassa osassa alkavat Tiibetin ylängöt. Toinen merkittävä joki Salween virtaa Shanin ylängön halki ja Laosin vastaisella rajalla puolestaan kulkee Mekong. Martabaninlahdesta Myanmar jatkuu etelään pitkänä ja kapeana kaistaleena pitkin Malakan niemimaata aina kymmenenteen leveyspiiriin saakka. Myanmarilla on rantaviivaa noin 1 900 kilometriä.
Maan keskiosassa on kuivempaa pensaskasvillisuutta ja ylänköseuduilla subtrooppista ja lauhkeaa sademetsää. Jokien suistoalueilla on soita ja mangrovemetsää. Vuonna 1989 noin puolet Myanmarin pinta-alasta oli metsän peitossa, mutta metsää hakattiin nopeammin kuin se ehti uudistua luonnollisesti.
Väestö on keskittynyt kolmen suuren jokilaakson alueelle sekä erityisesti iravadin suistoon, jossa sijaitsee myös maan suurin kaupunki, yli viiden miljoonan asukkaan Yangon. Iravadin varrella maan kuivahkossa keskiosassa on toiseksi suurin kaupunki Mandalay (1,4 milj, vuonna 2010). Maan hallinnollinen pääkaupunki on Naypyidaw, joka on vasta hiljattain rakennettu maan sisäosiin 320 kilometrin päähän Yangonista.
Ilmasto.
Myanmarissa vallitsee trooppinen monsuuni-ilmasto. Etenkin kesäisin rannikkoseuduilla saadaan hyvin runsaasti sateita. Talvet joulukuusta huhtikuuhun ovat kuivempia, samoin maan sisäosat. Kasvillisuus on rannikkoseuduilla ja eteläosissa sademetsää vaihtuen pohjoisempana monsuunimetsäksi. Trooppiset hirmumyrskyt kulkevat säännöllisesti Myanmarin yli, ja aiheuttavat pahoja tuhoja alavilla rannikkoalueilla. Toukokuussa 2008 trooppinen sykloni Nargis surmasi tuhansia. Sitä ennen alueella ovat riehuneet mm. ‎trooppinen sykloni Akash vuonna 2007 ja trooppinen sykloni Mala vuonna 2006. Bangladeshin sykloni 1991 ulotti tuhojaan myös Myanmarin puolelle. Ennen Nargista Myanmarin tuhoisin hirmumyrsky sattui vuonna 1926, jolloin se surmasi YK:n tilastojen mukaan 2 700 henkeä.
Historia.
Ensimmäiset asukkaat ja dynastiat.
Burman alueella tiedetään olleen asutusta noin 11 000 vuotta sitten. Ensimmäinen tunnettu alueelle saapunut kansa oli monit, jotka alkoivat asuttaa sitä noin 3000 eaa. Heidän ensimmäinen kuningaskuntansa Suwarnabhumi keskittyi Thatonin satamakaupungin ympärille noin 300 eaa. 100- tai 200-luvulla eaa. kulttuuri alkoi saada vaikutteita buddhalaisuudesta. Pyut saapuivat ensimmäisellä vuosisadalla jaa. ja perustivat useita itsenäisiä kaupunkikuningaskuntia. Burmalaiset alkoivat siirtyä alueelle Tiibetistä, ja he rakensivat voimakkaan kuningaskunnan keskuksenaan vuonna 849 perustettu Baganin kaupunki, joka sijaitsi lähellä Mandalayta.
Ensimmäisen kerran valtio yhdistyi vuonna 1044 Paganin kuningaskunnan johdolla. Kuningas Anawrahtan (1044–1077) johdolla burmalaiset valloittivat vuonna 1057 Thatonin, ja koko maa yhdistyi. Tuona aikana maahan vakiintui Theravada-buddhalaisuus ja burmalainen kirjoitus mon-kansalta. Bagan-dynastian valta päättyi mongolien valloitukseen ja pääkaupungin hävitykseen vuonna 1287. Shan-hallitsijat täyttivät valtatyhjiön vähäksi aikaa.
Taungoo-dynastia yhdisti Myanmarin jälleen 1500-luvulla. Bayinnaung valloitti kahdesti portugalilaisten palkkasoturien ja tykkien avulla thaiden Ayutthayan sekä 1569 koko Chao Phraya -joen laakson. Bayinnaungin sodat söivät kuitenkin valtakunnan resursseja, ja se alkoi hänen kuolemansa jälkeen hajota osiin.
Viimeinen Konbaung-dynastia alkoi vuonna 1752 kuningas Alaungpayan noustessa valtaistuimelle. Konbaung-hallitsijat keskittyivät myös sotiin ja valloituksiin. Sotia käytiin moneja, arakanilaisia ja siamilaisia vastaan. Burmalaiset ryöstivät Siamin pääkaupungin Ayutthayan vuonna 1767. Valtakunta laajeni muun muassa Assamiin, brittiläisten hallitsemaan Intiaan. Tämä johti kolmeen tuhoisaan sotaan brittien kanssa neljän kiinalaissodan lisäksi.
Brittien Burman sodat ja siirtomaa-aika.
Ensimmäinen anglo–burmalainen sota käytiin 1824–1826. Sota päättyi brittien voittoon ja Burman Intiasta valloitettujen alueiden menetykseen. Britit julistivat toisen Burman sodan 1852, jolloin he valloittivat Pegun provinssin ja Rangoonin. Vallankumouksen myötä Myanmarissa valta vaihtui Mindon Minille, joka koetti vahvistaa maan taloutta ja siirsi pääkaupungin Mandalayhin. Brittiläiset syyttivät Mindonin poikaa ja seuraajaa Thibaw Miniä tyranniudesta ja liittoutumisesta ranskalaisten kanssa ja julistivat 1885 kolmannen Burman sodan, jonka myötä he valloittivat loputkin maasta. Burman kuningaskunnasta tuli seuraavana vuonna Brittiläisen imperiumin siirtomaa.
Brittien alaisuudessa maa kävi läpi valtavan muutoksen. Burmaan luotiin vahva keskushallinto ja talous muuttui omavaraisviljelystä palvelemaan laajamittaista vientiä. Maa irrotettiin Intiasta vuonna 1937 omaksi kruununsiirtomaakseen. Vuoteen 1939 mennessä Burmasta tuli maailman suurin riisinviejä.
Toisen maailmansodan aikana japanilaiset miehittivät Burman 1942. Burmalaiset nationalistit kenraali Aung Sanin johdolla liittoutuivat japanilaisten kanssa ajaakseen britit maasta (Burman taistelu). Burman itsenäisyysarmeija vaihtoi kuitenkin puolia 1945, muuttui Antifasistiseksi kansanvapausarmeijaksi ja liittyi britteihin ja yhdysvaltalaisiin karkottaakseen japanilaiset. Sodan jälkeen burmalaiset vaativat täydellistä itsenäisyyttä, mihin brittihallitus suostui. Maahan laadittiin perustuslaki ja se sai itsenäisyyden 1948.
Maa itsenäistyi 1948 nimellä "Burman liitto", mutta kansallismieliset kilpailijat murhasivat kansallissankariksi nousseen Aung Sanin, kuten suuren osan hänen hallitustaankin jo ennen itsenäistymistä. Japanilaisten aikana hallinnut Ba Maw pyysi entistä ulkoministeriä U Nuta maan johtoon.
Itsenäinen Burma.
Sosialiseksi tasavallaksi.
Vuosina 1948–1962 maa oli sisäisten valtataistelujen halvaannuttama poliittisten ja etnisten ryhmien konfliktien vuoksi. Vuonna 1958 pääministeri U Nu kutsui sotilaat hallitsemaan tilapäisesti tilanteen rauhoittamiseksi. Sotilaat luopuivat vallasta 18 kuukauden kuluttua. Kuitenkin vuonna 1962 kenraali Ne Win johti sotilasvallankaappausta, jolla valtaan nousi ulkomaalaisvihamielinen sotilasjuntta ja maa julistettiin sosialistiseksi. Maan nimeksi muutettiin 1974 Burman liiton sosialistinen tasavalta. Uusi perustuslaki siirsi vallan armeijalta Ne Winin johtamalle kansankokoukselle.
Demokratialiikkeen alku.
1980-luvun kuluessa aiemmin vauraan maan talous romahti. Maan pitkäaikaisen hallitsijan Ne Winin ero heinäkuussa 1988 sai sadattuhannet demokratiaa ja sotilashallituksen välitöntä eroa vaativat ihmiset mielenosoituksiin. Mielenosoitukset alkoivat yliopistoista, ja niin sanottu 8888 kansannousu alkoi 8. elokuuta 1988. Hallitus tukahdutti mielenosoitukset väkivaltaisesti, ja armeija surmasi tuolloin yli tuhat mielenosoittajaa. Joukkomurhan jälkeen kenraali Aung Sanin tytär Aung San Suu Kyi nousi mielenosoittajien ja opposition johtoon.
Armeijan kenraali Saw Maung syrjäytti siihen asti hallinneen sosialistipuolueen BSPP:n ja muodosti juntan, joka kutsui itseään Valtion lain ja järjestyksen palauttamisneuvostoksi. Se tukahdutti mielenosoitukset toimissa, joissa sai surmansa arviolta 3 000 ja 10 000 opiskelijaa joutui pakenemaan maaseudulle.
Vuonna 1989 sotilashallinto muutti maan nimen Burmasta Myanmariksi ja pääkaupunki Rangoonista tuli Yangon. Se perusteli entisen nimen olleen kolonialistinen ja burmalaisia suosiva. Uusi nimi oli sotilasjuntan mukaan muutkin etnisyydet huomioiva. Juntta hallitsi sotatilalain avulla toukokuuhun 1990 asti, jolloin parlamenttivaalit järjestettiin. Suu Kyin johtama Kansallinen demokratialiike (NLD) sai voiton, vaikka hän oli kotiarestissa. Sotilasjuntta kieltäytyi hyväksymästä tulosta ja hajotti puolueet ja vangitsi aktivisteja. Juntta sai maailmanlaajuista kritiikkiä, ja Suu Kyin taistelu palkittiin 1991 Nobelin rauhanpalkinnolla. Hänet vapautettiin kotiarestista vasta 1995. Vuonna 2000 hallitus aloitti neuvottelut Aung San Suu Kyin johtaman opposition kanssa, mikä johti poliittisten vankien vapautukseen.
Mielenosoituksia ja sotilasjuntan loppu.
Elokuussa 2007 alkoivat suurimmat mielenosoitukset sitten vuoden 1988. Niitä on kutsuttu sahramimielenosoituksiksi niihin osallistuineiden buddhalaisten munkkien sahramin väristen kaapujen vuoksi. Juntta taipui uuteen perustuslakiin, joka hyväksyttiin toukokuussa 2008. Kansanäänestystä jouduttiin lykkäämään parilla viikolla, koska trooppinen sykloni Nargis iski Myanmarin eteläosiin. Nargis tapppoi valtion etelä- ja keskiosissa noin 138 000 ihmistä ja tuhosi monia kyliä.
Marraskuun 2010 parlamenttivaaleissa sotilasjuntan tukema USDP-puolue sai jopa 80 % parlamenttipaikoista. Parlamentti valitsi USDP-puolueen johtajan Thein Seinin presidentiksi, ja hän vannoi virkavalansa 30. maaliskuuta 2011. Samalla maata hallinnut sotilasjuntta lakkautettiin.
Aung San Suu Kyi vallassa.
Vuonna 2015 järjestettiin Myanmarin ensimmäiset vapaat vaalit 25:een vuoteen. Aung San Suu Kyin puolue voitti paikoista 77,1%. Htin Kyaw valittiin presidentiksi, mutta Aung San Suu Kyi nousi siviilihallinnon johtoon, kun hänelle luotiin uusi valtiokanslerin virka. Myanmarin asevoimilla oli kuitenkin edelleen ote turvallisuudesta ja monista ulkopolitiikan osa-alueista sekä perustuslain perusteella useita paikkoja parlamentissa.
Myanmarin armeija aloitti syksyllä 2016 terrorismin vastaisena puhdistusoperaation, joka oli alkujaan vastaus Arakanin rohingyojen pelastusarmeijan tekemiin hyökkäyksiin. Se johti laajoihin väkivaltaisuuksiin rohingyosiviilejä kohtaan. Myanmarin turvallisuusjoukkoja syytettiin monista ihmisoikeusrikkomuksista, ja vuoden 2018 alkuun mennessä yli 800 000 rohingyota oli paennut maasta. Aung San Suu Kyi sai länsimaissa valtavasi kritiikkiä, sillä hän ei ollut pystynyt estämään asevoimien väkivaltaisia toimia. Aung San Suu Kyi ja sotilasjohto ovat kieltäneet etnisen puhdistuksen, ja Aung San Suu Kyi myös puolusti asevoimia Haagissa järjestyssä tuomioistuimessa.
Uusi sotilasvallankaappaus.
Armeija otti vallan 31. tammikuuta 2021. Asevoimat julisti poikkeustilan, vangitsi maan johtajia ja siirsi vallan asevoimien komentajalle, kenraali Min Aung Hlaingille. Yksipuoliseen vallansiirtoon tyytymätön kansa nosti suuret mielenosoitukset helmikuussa 2021. Sotilashallituksen alaiset poliisi ja armeija pyrkivät tukahduttamaan mielenosoitukset osin myös väkivaltaa käyttäen. Vallankaappaus on kiihdyttänyt maan sisällissotaa.
Politiikka.
Myanmar on vuoden 2008 perustuslain mukaan presidenttijohtoinen tasavalta. Myanmarin presidentti valitaan perustuslain mukaan viisivuotiselle kaudelle edustajainhuoneen äänestyksellä. Kaksikamarisessa parlamentissa "Pyidaungsu Hluttaw’ssa" on 224-paikkainen ylähuone, "Amyotha Hluttaw", ja 440-paikkainen edustajainhuone.
Perustuslaki kuitenkin lakkautettiin helmikuun 2021 sotilasvallankaappauksessa. Kaikki valta siirrettiin valtion hallintoneuvostolle, johon kuuluu yhdeksän upseeria ja kymmenen siviiliä. Min Aung Hlaingista tuli elokuussa ”toimitusministeristön” pääministeri. Min Aung Hlaing toimi asevomien johtajana vallankaappauksen aikaan, ja hän on myös hallintoneuvoston puheenjohtaja. Vallankaappauksen yhteydessä presidentti Win Myint ja valtiokansleri Aung San Suu Kyi vangittiin, ja heidät on myöhemmin tuomittu monien väärennettyjen syiden perusteella vankilaan.
Myanmar oli siirtynyt alkuvuodesta 2011 siviilihallintoon lähes viidenkymmenen vuoden sotilasvallan jälkeen. Myanmarissa otettiinkin 2010-luvulla monia edistysaskeleita sotilasvallasta kansanvaltaiseen järjestelmään. Kansainvälisten tarkkailijoiden mukaan vuoden 2020 vaaleissa kansan tahto toteutui, vaikka monet etniset ja uskonolliset vähemmistöt eivät luottaneetkaan poliittiseen järjestelmään. Kansallinen demokratialiitto sai vaaleissa murskavoiton, mutta vallankaappaus esti uuden parlamentin muodostumisen.
Vallankaappauksen tapahduttua sen vastustajat perustivat parlamenttia edustavan komitean (CRPH), joka puolestaan perusti huhtikuussa 2021 kansallisen yhtenäisyyden hallituksen (NUG). Sotilasjuntta määritteli CRPH:n, NUG:n ja kansan puolustusvoimat terroristijärjestöiksi. Varjohallitus hallitsee edelleen isoja alueita Myanmarin keskiosissa, ja toteuttaa siellä sotilasjunttaa vastaan sissisotaa ja tekee hyökkäyksiä kaupunkialueille. Sotilasjuntan valtaa haastavat myös monet etniset sotilasryhmät, jotka taistelivat hallintoa vastaan jo ennen vallankaappausta. Varsinkin länsiosien Rakhinen ja Chinin sekä koillisen Kachinin ja Shanin osavaltioissa on voimakasta vastarintaa.
Sotilasjuntta hallitsee Myanmaria tiukassa otteessa, ja se on väkivaltaisesti pyrkinyt tukahduttamaan opposition. Vallankaappauksen ja vuoden 2023 lopun välisenä aikana asevoimat on tappanut lähes 4 300, pidättänyt yli 25 600 ja tuominnut yli 8 400 ihmistä.
Hallinnollinen jako.
Myanmar on jaettu seitsemään osavaltioon ja seitsemään hallinnolliseen alueeseen. Osavaltioilla on lähes autonominen asema, ja useimmat niistä ovat jonkin etnisen vähemmistöryhmän kotiseutuja.
Talous.
Myanmar saavutti 2015 alemman keskitulotason, ja maa oli kehittynyt ennen vuoden 2021 vallankaappauksia taloudellisesti. Köyhyysrajan alla eli vuonna 2005 yli 48 prosenttia asukkaista, mutta vuonna 2017 köyhyysrajan alitti enää vajaa 25 prosenttia asukkaista. Maailmanpankin vuoden 2022 simulaation mukaan vallankaappaus kumosi kahdessa vuodessa 2010-luvun kehityksen. 
Vallankaappauksen jälkeisen Myanmarin talous on pitkälti sotilasoligarkia. Yksityistä sektoria hallitsevat ne yritykset, joilla on läheiset suhteet asevoimiin. Sotilasyritykset eivät ilmoita tulojaan eivätkä maksa veroja.
Myanmarin talouskasvu oli 2010-luvulla peräti kuusi prosenttia vuodessa. Kasvu on kuitenkin 2020-luvulla ollut negatiivista tai vain vähäistä. Taustalla on ollut sekä vallankaappaus että sen aiheuttamat levottomuudet että luonnonmullistukset. Konfliktit ovat ajaneet miljoonat ihmiset maansisäisiksi pakolaisiksi, minkä takia kaupankäynti ja logistiikka ovat vaikeutuneet. Inflaatio ja työttömyys ovat korkeita eikä tuontitavataa eikä sähköä ole tasaisesti saatavilla. Taifuuni Yagi vaikutti lisäksi syyskuussa 2024 suoraan lähes miljoonaan ihmiseen.
Itsenäistyessään vuonna 1948 Burma oli sodan köyhdyttämä. 1950-luvun lopulla talous alkoi jo näyttää toipumisen merkkejä, kunnes sotilasjuntta kaappasi vallan 1962 ja siirtyi sosialismiin kansallistaen kaupan ja teollisuuden. Talous ei kasvanut, kun hallitus panosti liikaa teollisuuteen maatalouden kustannuksella. Lisäksi ulkomaanavusta kieltäytyminen, sotilasvaltaisen hallituksen kyvyttömyys talouden uudistamiseen, jatkuvat sisäiset levottomuudet ja ulkomaisten sijoitusten vähyys johtivat maan vähittäiseen ajautumiseen köyhyyteen. 1980-luvun lopun talouskriisin jälkeen tehdyt uudistukset vapauttivat jonkin verran taloutta. 
Maatalous on Myanmarin keskeisin talouden ala. Se tuottaa lähes puolet bruttokansantuotteesta ja työllistää kaksi kolmas osaa työvoimasta. Tärkein viljakasvi on riisi, joka peittää lähes puolet viljelyalasta. Irrawaddyn suistoalueen riisi on tärkeä vientituote. Kuivilla seuduilla viljellään erityisetsi sokeriruokoa, hedelmiä, palkokasveja, maapähkinöitä, maissia, sipulia, seesamia, kumiviikunaa ja maustepippuria. Vuoristoalueilla, joissa elää Myanmarin vähemmistökansoja, maatalous perustuu isolta osalta siirtymäviljelyyn.
Kalastus on maatalouden ohella merkittävä elinkeino, ja kalaa käytetään myös ravinnoksi paljon. Ei-kaupallista kalastusta tapahtuu maan kaikissa osissa makean veden altaissa ja virroissa. Metsätalous tuottaa merkittävistä ulkomaanvaluuttaa, ja Mynamari on maailman merkittävimpiä tiikin tuottajia.
Teollisuutta maassa on suhteellisen vähän ja yksityissektori on pieni. Irrawaddyn laaksossa on jonkin verran maaöljy- ja maakaasuesiintymiä. Myanmarilla on merkittävät 540 miljardin kuutiometrin maakaasuvarat. Kaasun vienti on tärkein talouskasvun lähde. Kaivannaisista tina, antimoni, sinkki, kupari, kivihiili, volframi ja lyijy ovat merkittävimmät. Mogokin kaupungin seutu on yksi merkittävimmistä rubiinien, safiirien ja spinellien tuottajista. Myanmarin luonto ja historialliset nähtävyydet, kuten lukuisat buddhalaistemppelit, houkuttelevat maahan vuosittain noin 650 000 turistia.
Vuonna 2012 tärkeimmät vientimaat olivat edelleen Thaimaa, Intia ja Kiina, ja eniten virallista tuontia oli Kiinasta ja Thaimaasta. Virallisissa tilastoissa ei näy puutavaran ja huumeiden salakuljetus ulkomaille eikä kulutustavaroiden harmaatuonti naapurimaista.
Myanmarin epävirallinen talous kuuluu maailman suurimpiin. Kansainvälisen työjärjestön vuoden 2020 tilastojen mukaan 81 prosenttia kaikista yrityksistä toimii epävirallisen talouden puolella. Luvussa ei ole mukana laittomat jalokivikaivokset, laiton puukauppa eikä huumekauppa. Laiton toiminta on lisääntynyt vallankaappauksen jälkeen, ja esimerkiksi mukaan oopiumin tuotanto saavutti vuonna 2022 yhdeksän vuoden otannan huippulukeman.
Liikenne.
Myanmarissa on kaikkiaan 76 lentoasemaa, joista 12:lla on yli kolme kilometriä pitkä kiitotie. Suurin niistä on Yangonin kansainvälinen lentoasema. Rautateitä on lähes 4 000 kilometriä. Satamakaupungit ovat Moulmein, Yangon ja Sittwe. Ulkomaisten matkailijoiden on käytännössä lähes pakko saapua lentäen, sillä maarajan ylittäjät eivät saa viisumia muualta kuin Kiinan suunnasta saapuessaan, eikä myöskään mereltä tai joelta saapuminen käy.
Maan sisällä jokiliikenne on edelleen vilkasta. Bussit ovat yksityisiä. Maantieliikenne on kulkenut tien oikeata puolta vuodesta 1970 alkaen. Sitä vanhempia autoja samoin kuin käytettyjä japanilaisia autoja on paljon liikenteessä, ja niissä kuljettaja istuu oikealla puolella.
Väestö.
Myanmarin väkiluku vuoden 2024 väestönlaskennan mukaan on 51,3 miljoonaaa, joka on noin 0,2 miljoonaa vähemmän kuin vuoden 2014 väestönlaskennan tulos. Kummassakan väestönölaskennassa ei kuitenkaan ollut mukana maan rohingyavähemmistöä. Maailmanpankin arvion mukaan Myanmarin väkiluku on 54,5 miljoonaa. Lukema perustuu YK:n Maailman väestönäkymät -julkaisuun.
Väestö on etnisesti hyvin monimuotoista, ja virallisesti väestö jaetaan kahdeksaan ryhmään. Suurin ryhmä on burmalaiset, joita on vuoden 2016 tietojen mukaan 68 prosenttia väestöstä. Shaneja on 9 prosenttia, ja Karenit muodostavat 7 prosenttia väestöstä. Muut viralliset etniset ryhmiä ovat rakhinet (4 %), chinit (2,5 %), monit (2 %), karennit (1,8 %) ja kachinit (1,5 %). Virallinen jako ei huomio kuitenkaan selkeitä kulttuurisia eroja ryhmien sisällä. Lisäksi monia etnisiä ryhmiä ei huomioda ollenkaan. Näitä ovat muun muassa rohingyat, tiibetiläiset, englantilais-burmalaiset, gurkhat, panthayt ja Burman pakistanilaiset.
Burma on Myanmarin virallinen kieli. Sitä puhutaan sekä äidinkielenä että toisena kielenä. Se kuuluu monien muiden alueen kielten kanssa tiibetiläis-burmalaisiin kieliin. Shan on thaikieli, ja muun muassa monkieli kuuluu austroaasialaisiin kieliin.
Myanmarin pääuskonto on theravadabuddhalaisuus, johon kuuluu vuoden 2014 tilastojen mukaan 87,9 prosenttia väestöstä. Suurin osa burmalaisista ja shaneista on buddhalaisia. Kristittyjä on 6,2 prosenttia, muslimeita 4,3 prosenttia, animisteja 0,8 prosenttia ja hinduja 0,5 prosenttia. Open Doors -järjestön mukaan Myanmarissa vaikuttaa erityisen vahvasti uskonnollinen nationalismi, jossa buddhalaisuutta korostetaan kansallisena ylpeydenaiheena. Tämä on johtanut muiden uskonnollisten vähemmistöjen heikkoon asemaan ja painostaviin pyrkimyksiin pitää maa täysin buddhalaisena. YK:n kansainvälisen tuomioistuimen mukaan rohingyat ovat joutuneet 2020-luvun vaihteessa "räikeiden ihmisoikeusloukkausten uhreiksi". Kansainvälinen tuomioistuin on määrännyt Myanmarin ryhtymään toimenpiteisiin rohingyalaisten suojelemiseksi kansanmurhalta. Myanmarin hallitus on kiistänyt syytökset kansanmurhasta. Open Doorsin mukaan kristinuskoon kääntyneet kokevat vainoa ja painostusta lähiyhteisöissään. Järjestön mukaan yhteisöt eivät anna resurssejaan, kuten vettä, käännynnäisten käyttöön. Myös kirkkoja vastaan on hyökätty ja uskonnolliset vähemmistöt on jätetty tarkoituksellisesti vaille koronavirusapua.
Vuonna 2011 eliniänodote oli miehillä 62 ja naisilla 67 vuotta. Yli 15-vuotiaista miehistä 94 prosenttia ja naisista 86 prosenttia oli lukutaitoisia vuonna 2006. 34 prosenttia väestöstä asuu kaupungeissa vuonna 2010.
Vuonna 2007 arvioitiin, että HIVin kantajia oli noin 0,7 % aikuisväestöstä, kaikkiaan noin 240 000 henkeä. ARVT-lääkitystä olisi tarvinnut noin 76 000 henkeä, mutta sitä sai vain joka seitsemäs heistä, noin 11 000 henkeä.
Kulttuuri.
Burmalainen kulttuuri on sekoitus Kiinan, Intian ja Thaimaan vuosisataisia vaikutteita, mikä heijastuu niin kieleen, ruokaan kuin musiikkiin. Taide ja kirjallisuus on perinteisesti hakenut vaikutteensa theravadabuddhalaisuudesta, mutta viime vuosikymmeninä etenkin kaupunkiseuduilla kulttuuri on länsimaalaistunut voimakkaasti. Useat myanmarilaisnaiset ja -miehet pitävät yllään "longyi"-nimistä lannevaatetta.
Arkkitehtuurissa näkyvät sekä buddhalaiset että siirtomaakauden vaikutteet. Temppeli on keskeinen rakennus niin maalaiskylissä kuin kaupungeissakin, se toimii myös uskonnollisena kouluna, tiedonjaon ja urheilutapahtumien keskipisteenä ja sen ympärillä on yleensä pieniä myyntikojuja.
Riisi on ruokavalion perusta muualla paitsi vuoristoalueilla. Päivän pääateriat ovat aamiainen ja ennen pimeäntuloa syötävä illallinen. Ruokaa syödään yleensä sormin. Tee on yleinen juoma. Alkoholia käytetään maallisissa juhlissa.
Burmalainen uusi vuosi, "Maha Thingyan", on huhtikuun 16. päivän tienoilla vietettävä 3–4 päivän juhla, jota pidetään vuoden suurimpana juhlana. Se ajoittuu monsuunisateita edeltävälle ajalle. Maha Thingyania juhlitaan rukoilemalla, paastoamalla ja hauskanpidolla. Juhlintaan kuuluu rakennusten ja temppeleiden pesu, samoin kuin veden heittäminen muiden ihmisten päälle. Veden uskotaan puhdistavan sielut ennen alkavaa vuotta.
Urheilu.
Myanmarin jalkapallojoukkue oli FIFAn rankingissa 141. sijalla tammikuussa 2015. Korkeimmillaan se oli sijalla 100 vuonna 1996. Joukkueen ehkä paras saavutus on toinen sija Aasian-mestaruuskilpailuista 1968. Noin 1,1 miljoonaa myanmarilaista harrastaa jalkapalloa.
Myanmar on osallistunut olympialaisiin vuodesta 1948 lähtien, mutta se ei ole saanut mitaleita. Sillä on ollut eniten olympiakilpailijoita nyrkkeilyssä, jossa Myanmaria on edustanut 17 urheilijaa.
Myanmar on ollut Aasian krikettiliiton jäsen vuodesta 2005 lähtien. Maassa toimii kahdeksan seuraa ja pelaajien määrä on tuplaantunut muutaman viimeisen vuoden aikana. Myanmar oli vuosien 2009–2012 Aasian rankingissa seitsemännellätoista sijalla.