tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Emma Åkerman

Emma Henrika Åkerman, o.s. "Perander" (9. lokakuuta 1851 Kuopio – 18. tammikuuta 1931 Taipalsaari) oli suomalainen opettaja ja ruotsin sekä suomen kielellä kirjoittanut runoilija. Hän käytti nimimerkkejä "Emma" ja "-ma".
Emma Åkermanin isä oli Kuopion pormestari Nils Fredrik Perander ja veli hovioikeudenneuvos Niilo Perander, joka tunnettiin myös näyttelijänä. Hän kävi Viipurissa ja Helsingissä tyttökoulua ja oli sitten useita vuosia pikkulastenkoulun opettajana Viipurissa. Emma Åkerman meni 1872 naimisiin hovioikeudenneuvos D. W. Åkermanin kanssa. Heidän perheessään oli 14 lasta.
Emma Åkerman toimi Suomen Naisyhdistyksen Viipurin yhdistyksen ensimmäisenä puheenjohtajana 1886–1901 ja osallistui politiikkaan Suomalaisen puolueen piirissä. Hän oli kiinnostunut raittius-, opetus- ja siveyskysymyksistä ja oli myös mukana perustamassa Viipurin yhteiskoulua.
Åkerman julkaisi elinaikanaan yhden runokokoelman ja hän kirjoitti myös runoja ja muita kirjoitelmia suomen ja ruotsin kielillä naisasialiikkeen julkaisemiin kalentereihin.
S. ja A. Bovalliuksen säätiö

S. ja A. Bovalliuksen säätiö on vuonna 1905 Sofia (1815–1891) ja Angelique (1817–1901) Bovalliuksen säätiöimän omaisuuden turvin toimintansa aloittanut yleishyödyllinen säätiö, jonka varallisuus muodostuu pääosin Pieksämäen alueella sijaitsevasta metsä- ja kiinteistöomaisuudesta. 
Säätiö kehittää erityistä tukea tarvitsevien opiskelu- ja työllistymismahdollisuuksia ylläpitämällä ammatillista erityisoppilaitosta, aiemmin Bovallius-ammattiopistoa ja vuoden 2018 alusta Bovalliuksen ja Validia ammattiopiston fuusiosta syntynyttä Spesiaa sitä varten perustetun osakeyhtiön toisena omistajana. Koulutustoiminnan lisäksi säätiön toimintoihin kuuluvat sosiaalinen yritys Bovallius-Palvelut Oy sekä säätiön kiinteistö- ja metsäomaisuudesta huolehtiminen. Säätiö tukee tavoitteidensa mukaista toimintaa myös jakamalla avustuksia.
Säätiön hallinto.
S. ja A. Bovalliuksen säätiön toimitusjohtajana toimii Mia Sarpolahti. Säätiön hallitukseen kuuluu 3–6 jäsentä. Hallituksen puheenjohtajana vuoden 2018 alusta alkaen toimii Antti Heikkilä. Säätiön viimeiseen valtuuskuntaan kuuluivat Opetushallituksen johtokunnan nimeämät seitsemän varsinaista jäsentä ja kaksi varajäsentä. Puheenjohtajana toimi pääjohtaja Aulis Pitkälä. Valtuuskunta on 8.1.2018 sääntömuutoksen jälkeen lakkautettu.
U-luokka (sukellusvene)

U-luokka oli Britannian kuninkaallisen laivaston hieman ennen toisen maailmansodan alkua ja sodan aikana kolmessa erässä (alaluokassa) valmistetun 49 sukellusveneen muodostama alusluokka.
Suunnittelu.
Nämä pienehköt sukellusveneet, joiden uppouma oli noin 630 tonnia, oli alun perin suunniteltu aseistamattomiksi koulutusveneiksi korvaamaan ikääntyvän H-luokan. Ensimmäiset kolme tilattiin 1936. Ne muutettiin valmistuksen aikana kuljettamaan neljää sisäistä ja kahta ulkoista torpedoa. Lisäksi kahta ensimmäistä lukuun ottamatta kaikki luokan alukset aseistettiin kolmituumaisella tykillä, vaikka tykkimiehistöllä ei ollutkaan omaa luukkua kulkemista varten. Kulku tykille tapahtui komentotornin kautta.
Sodan uhan kasvaessa tilattiin seuraavan erän kaksitoista alusta, joista ainoastaan neljään sijoitettiin ulkoiset torpedoputket. Ulkoiset torpedoputket poistettiin niiden aiheuttamien ongelmien vuoksi.
Alukset osoittautuivat käyttökelpoisiksi Pohjanmerellä ja Välimerellä. Kolmannen erän 34 alusta tilattiin kahdessa osassa 1940 ja 1941. Ne muistuttivat toisen erän aluksia, vaikka niiden pituus kasvoi etriä parannettaessa rungon virtaviivaisuutta.
Hanna Favorin

Hanna Augusta Favorin (23. joulukuuta 1845 Alaveteli – 27. marraskuuta 1919 Lohja) oli suomalainen oppikirjojen tekijä ja suomentaja. Hän käytti nimimerkkiä "H.F.".
Hanna Favorinin vanhemmat olivat kappalainen Anders Abraham Favorin ja Lovisa Ingman. Hänen nuorempi sisarensa oli taidemaalari Ellen Favorin.
72 Feronia

 
72 Feronia on Marsin ja Jupiterin väliseen asteroidivyöhykkeeseen kuuluva pikkuplaneetta eli päävyöhykkeen asteroidi. Sen löysi C. H. F. Peters vuonna 1861.
Pikkuplaneetta sai nimensä roomalaisen mytologian Feronia-jumalattaren mukaan.
Asteroidi kiertää Auringon ympäri (noin ) kiertoradalla, jossa se on lähimmillään ja etäisimmillään astronomisen yksikön päässä Auringosta. Asteroidin läpimitta on noin ja sen pyörähdysaika akselin ympäri on .
74 Galatea

74 Galatea on Marsin ja Jupiterin väliseen pääasteroidivyöhykkeeseen kuuluva pikkuplaneetta eli päävyöhykkeen asteroidi. Sen löysi E. W. Tempel vuonna 1862. Pikkuplaneetta sai nimensä kreikkalaisen mytologian Galateia-nereidin mukaan, tai sitten nimi viittaa myyttisen Pygmalionin veistämään patsaaseen. Koska Galatean läpimitta on noin 119 kilometriä, se on melko suuri päävyöhykkeen kohde.
Galatea on kooltaan samaa luokkaa kuin viides löydetty pikkuplaneetta Astraea, joka löytyi jo vuonna 1845 ja on Galatean tavoin päävyöhykkeen asteroidi. Galatea kuitenkin löytyi 17 vuotta Astraeaa myöhemmin, sillä sen pinta on huomattavasti Astraean pintaa tummempi. Galatean pyörähdysaika eli vuorokauden pituus sen pinnalla on noin 17,27 tuntia. Tätä asteroidia ei tule sekoittaa Neptunuksen kuuhun, jolla on sama nimi, eli Galateaan.
Bartosz Nowicki

Bartosz Nowicki (s. 26. helmikuuta 1984 Gryfice) on puolalainen keskimatkojen juoksija. Hän edustaa MKL Szczecin -seuraa ja on pituudeltaan 187 cm.
Nowicki sijoittui Debrecenin alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2001 kuudenneksi 1 500 metrin juoksussa. Hän voitti saman matkan alle 20-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden Tampereella 2003 ajalla 3.45,01 ja oli yhdeksäs Erfurtin alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2005. Hän sai Pariisin sisäratojen EM-kilpailuissa 2011 pronssia 1 500 metrillä ajalla 3.41,48. 
Nowicki teki 1 500 metrin sisäratojen Puolan ennätyksen 3.38,90 Karlsruhessa 13. helmikuuta 2011. Hän on voittanut Puolan-mestaruuden ulkoradoilla 1 500 metrillä 2007, 2011 ja 2012 sekä sisäradoilla 1 500 ja 3 000 metrillä 2008.
Kristian Swanljung

Karl Kristian Swanljung (19. elokuuta 1892 Vaasa – 6. syyskuuta 1964 Helsinki) oli suomalainen kirjailija.
Swanljungin vanhemmat olivat asianajaja Karl Johan Svanljung (1861–1932) ja hänen ensimmäinen vaimonsa Anna Ahnger. Hän meni 1923 naimisiin Pietarissa Elisabeth von Arronetin kanssa mutta liitto päättyi avioeroon. Myöhemmin Swanljung meni naimisiin Hilma Ester Olsonin (1903–1985) kanssa.
Swanljung lähti oppikoulun suoritettuaan Pietariin, jossa hän toimi ensimmäisen maailmansodan aikana pankkivirkailijana ja liikemiehenä. Keväällä 1918 hän lähti Siperiaan ja kiersi sitten useiden vuosien ajan Aasiassa Siperian ohella muun muassa Mongoliassa, Keski-Aasiassa ja Afganistanissa. Hän liittyi syksyllä 1919 amiraali Aleksandr Koltšakin valkoiseen armeijaan. Koltšakin kärsittyä tappion Swanljung pakeni armeijan mukana Uralilta Siperiaan, haavoittui ja sairastui koleraan. Lopulta hän karkasi armeijasta joulukuussa 1919 piileskellen sitten bolševikkien hallitsemassa Siperiassa vuoteen 1924 saakka kunnes pääsi siirtymään Mongolian rajan yli. Swanljung julkaisi vuonna 1928 näistä seikkailuistaan kirjan "Ajettuna kuin villieläin : muistelmia Siperiasta" joka ilmestyi samanaikaisesti englanniksi, espanjaksi, ruotsiksi ja suomeksi.
Kristian Swanljung on haudattu Nuijamaan hautausmaalle.
96189 Pygmalion

96189 Pygmalion on pikkuplaneetta, joka kuuluu Maan lähelle tuleviin Amor-asteroideihin. Sen löysi H. Debehogne vuonna 1991. Pikkuplaneetta sai nimensä kreikkalaisen mytologian Pygmalionin mukaan. Ennen nimeämistä asteroidista käytettiin väliaikaista tunnistetta 1991 NT3.
Kohde kiertää Auringon ympäri (noin ) kiertoradalla, jossa se on lähimmillään ja etäisimmillään astronomisen yksikön päässä Auringosta. Asteroidi on lähimmillään Maasta astromisen yksikön päässä. Asteroidi on läpimitaltaan noin .
Lighters

”Lighters” on kappale yhdysvaltalaiselta hip hop -duolta Bad Meets Evil, joka koostuu artisteista Royce da 5′9″ ja Eminem. Kappale julkaistiin toisena singlenä heidän ensimmäiseltä EP-levyltään "" (2011). Kappale ensiesitettiin radiossa 5. heinäkuuta 2011, ja sen julkaisi Shady Records. Kappaleessa on mukana yhdysvaltalainen laulaja-lauluntekijä Bruno Mars. Kappaleen tuottivat Eminem, Battle Roy ja tuotantotiimi The Smeezingtons. Eminem ja Royce da 5′9″ ovat sanoneet halunneensa koettaa kappaleessa jotakin erilaista verrattuna perinteisiin hip hop -artisteihin.
”Lighters” edustaa alternative hip hopia, ja kriitikot ovat sanoneet sen sisältävän soulmusiikkia ja saaneen vaikutteita synthpopista. Kappaleen on huomattu eroavan tyylillisesti saman EP:n muista kappaleista. Kappale on saanut myönteisiä ja kielteisiä arvioita, ja jotkut ovat kiitelleet sen eroavaisuutta muihin kappaleisiin ja irtautumista vakavammista ja aggressiivisista teemoista, kun taas jotkut arvostelivat sitä samasta syystä. Ristiriitaisesta vastaanotosta huolimatta kappale menestyi kaupallisesti hyvin ja pääsi kärkikymmenikköön Uudessa-Seelannissa, Sveitsissä, Isossa-Britanniassa ja Yhdysvalloissa. ”Lighters” esitettiin vuoden 2011 Bonnaroo- ja Lollapalooza-musiikkifestivaaleilla.
73 Klytia

 
73 Klytia on Marsin ja Jupiterin väliseen pääasteroidivyöhykkeeseen kuuluva pikkuplaneetta eli päävyöhykkeen asteroidi. Sen löysi H. P. Tuttle vuonna 1862.
Pikkuplaneetta sai nimensä kreikkalaisen mytologian nymfin Klytien mukaan.
Asteroidi kiertää Auringon ympäri (noin ) kiertoradalla, jossa se on lähimmillään ja etäisimmillään astronomisen yksikön päässä Auringosta. Asteroidin läpimitta on noin ja sen pyörähdysaika akselin ympäri on .
Klute – rikosetsivä

Klute – rikosetsivä on vuonna 1971 ensi-iltansa saanut rikoselokuva, jonka on ohjannut Alan J. Pakula. Elokuva on ensimmäinen Pakulan aloittamasta trilogiasta. Muita trilogian elokuvia ovat "Ansa – Parallax View " ja "Presidentin miehet". Elokuvan pääosia näyttelevät Jane Fonda, Donald Sutherland, Charles Cioffi ja Roy Scheider. Candy Darling, Jean Stapleton ja Sylvester Stallone tekevät cameoroolin elokuvassa. 
Elokuvassa pennsylvanialainen yksityisetsivä Klute (Sutherland) selvittää kadonneen ystävänsä tapausta ja seuraa vihjetta manhattanilaisen prostituoidun (Fonda) luokse.
Fonda sai roolistaan Oscarin.
"The New York Timesin" kriitikot valitsivat "Kluten" vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Anders Igelström

Anders (Andrei Viktorovitš) Igelström (20. tammikuuta 1860 Vilna – 7. lokakuuta 1928 Helsinki) oli venäläis-suomalainen sotilas ja suomen ja venäjän kielellä kirjoittanut kirjailija, joka upseerinuran päätyttyä toimi venäläisen kirjaston kirjastonhoitajana ja sanomalehtimiehenä ja oli poliittinen aktivisti.. 
Igelströmin vanhemmat olivat kenraalimajuri Viktor Igelström ja Micheline Maskevits. Hän yleni omalla sotilasurallaan aliluutnantiksi, mutta hänet karkotettiin Siperiaan vallankumoukselliseksi epäiltynä. Armahduksen jälkeen Igelström jatkoi upseerina, ja hänet komennettiin 1892 Suomeen. Vuonna 1899 hänestä tuli Helsingin yliopiston ylimääräinen venäjän kielen lehtori, ja seuraavana vuonna hän erosi armeijan palveluksesta kapteenina. 1902 hänet nimitettiin yliopiston Venäläisen kirjaston esimieheksi. Kirjastonhoitajan työnsä ohella Igelström toimi lehtimiehenä, hän oli eräiden venäjänkielisten lehtien Suomen kirjeenvaihtaja 1899-1917. Vuosina 1909-1910 hän toimitti Finljandija-nimistä aikakauskirjaa. 
Igelström julkaisi nimellä "A. V. Igelström" teoksen "Finlândiâ: S 17 risunkami" (1925). Nimimerkillä "A. I." hän julkaisi teoksen "Slavofiilit: piirteitä Venäjän kirjallisuuden historiasta" (1897). Hän on laatinut Johan Kockin (И. Кокъ) teoksen "Всеобщая забастовка в Финляндіи" (1907) käännöksen.
Yhdessä Josef Mandelstamin kanssa hän toimitti ruotsalais-venäläisen sanakirjan (1905).
Igelströmin puoliso oli vuodesta 1883 Helene Golacho (k. 1950).
Glukokinaasi

Glukokinaasi eli heksokinaasi IV on entsyymi ja yksi heksokinaasin isoentsyymeistä. Glukokinaasia esiintyy ihmisellä erityisesti maksassa ja haimassa. Se katalysoi reaktiota, jossa glukoosi reagoi ATP-molekyylin kanssa ja tuotteena muodostuu glukoosi-6-fosfaattia. Glukokinaasin EC-numero on EC 2.7.1.2 ja CAS-numero 9001-36-9.
Toiminta.
Muiden heksokinaasien tavoin glukokinaasi toimii osana glykolyysiä. Nisäkkäillä se eroaa muista heksokinaasin isoentsyymeistä, jotka ovat dimeerejä, olemalla noin 50 kDa:n kokoinen monomeeri ja muistuttaa esimerkiksi hiivojen glukokinaasia. Glykokinaasi eroaa myös kinetiikaltaan isoentsyymeistään. Sen affiniteetti verrattuna muihin heksokinaaseihin glukoosin suhteen on noin 50 kertaa alhaisempi ja KM- sekä Vmax-arvo on korkeampi, joka merkitsee sitä että entsyymi muodostaa glukoosista glukoosi-6-fosfaattia nopeammin kuin muut isoentsyymit, mutta aktivoitumiseen tarvittava glukoosikonsentraatio on korkeampi. Entsyymin tärkeä tehtävä on tuottaa glukoosi-6-fosfaattia glykogeenin synteesiä varten.
Glukokinaasi eroaa muista heksokinaasin isoentsyymeistä myös säätelyltään. Reaktion tuote glukoosi-6-fosfaatti ei suoraan inhiboi entsyymiä, mutta glukoosi-6-fosfaatin kanssa tasapainossa oleva glykolyysin välituote fruktoosi-6-fosfaatti toimii sen inhibiittorina. Lisäksi entsyymin toimintaa ohjaa erityinen säätelyproteiini. Kun veressä on paljon fruktoosi-6-fosfaattia, säätelyentsyymi on kiinnittyneenä glukokinaasiin ja estää sen toiminnan. Veren glukoosikonsentraation kasvaessa riittävästi säätelyproteiini irtoaa ja glukokinaasi aktivoituu. Myös rasvahappojen asyylijohdannaiset ovat mahdollisesti entsyymin inhibiittoreita.
Glukokinaasi ja diabetes.
Glukokinaasi tuottaa glukoosi-6-fosfaattia ja osallistuu siten insuliinituotannon säätelyyn. Eräät inaktiivista entsyymiä aiheuttavat mutaatiot ovat yhteydessä nuoruusiässä alkavan aikuistyypin diabeteksen syntyyn. Toinen mutaatio aiheuttaa synnynnäistä hyperinsulismia.
Mughal-E-Azam

Mughal-E-Azam (suomeksi ”Suuri moguli”) on K. Asifin ohjaama intialainen historiallinen draamaelokuva vuodelta 1960. Elokuvassa seurataan moguliprinssi Salimin ja hovitanssija Anarkalin rakkaussuhdetta. Salimin isä Akbar ei hyväksy suhdetta, mikä johtaa sotaan isän ja pojan välillä.
Elokuva voitti National Film Awards -palkinnon ja kolme Filmfare Awards -palkintoa. "Mughal-E-Azam" on yksi kaikkien aikojen merkittävimmistä ja tuottoisimmista intialaisista elokuvista. Se rikkoi aikansa ennätyksiä ja oli eniten tuottanut hindielokuva vuoteen 1975 asti, jolloin "Sholay" ilmestyi. Sterling Investment Corporation julkaisi elokuvan uudelleen teatterilevitykseen kokonaan värillisenä vuonna 2004 ja se pyöri elokuvateattereissa 25 viikkoa.
Elokuva perustuu löyhästi tarinaan Suurmogulien valtakunnan hallitsijasta Jahangirista.
75 Eurydike

 
75 Eurydike on Marsin ja Jupiterin väliseen pääasteroidivyöhykkeeseen kuuluva pikkuplaneetta eli päävyöhykkeen asteroidi. Sen löysi C. H. F. Peters vuonna 1862.
Asteroidi kiertää Auringon ympäri (noin ) kiertoradalla, jossa se on lähimmillään ja etäisimmillään astronomisen yksikön päässä Auringosta. Asteroidin läpimitta on noin ja sen pyörähdysaika akselin ympäri on . Asteroidin spektrityyppi on M- tai Xk-luokkaa.
Pikkuplaneetta sai nimensä kreikkalaisen mytologian Eurydiken eli Orfeuksen vaimon mukaan.
Johann Jakob Bodmer

Johann Jakob Bodmer (1698–1783) oli sveitsiläinen kirjailija. Oltuaan alkuaan lähellä Johann Christoph Gottschedin esteettistä kantaa Bodmer vähitellen kehittyi hänen kiivaaksi vastustajakseen. Ystävänsä Johann Jakob Breitingerin kanssa hän ajoi Gottschedin edustaman ranskalaisen suunnan vastapainoksi englantilaisen makusuunnan asiaa. 
Bodmer käänsi 1732 John Miltonin "Kadotetun paratiisin" ja ylisti Breitingerin kanssa yhdessä julkaisemissaan esteettisissä kirjoituksissa, muun muassa "Von dem Wunderbaren in der Poesie" ja "Kritische Betrachtungen", Homerosta, Shakespearea ja Miltonia. Yleensä he edustivat Gottschediin nähden syvempää, inhimillisesti todempaa taidekäsitystä, vaikka Bodmer myöhemmin esiintyi kylläkin ahdasmielisenä Lessingiin ja Goetheen nähden. Bodmer julkaisi myös raamatullisen runoelman "Die Noachide" ja harrasti keskiaikaista saksalaista runoutta. Hän julkaisi Nibelungen laulujen toisen osan sekä kokoelman "minnelauluja", niin sanotun Manessen käsikirjoituksen.
Hämärän peitossa

Hämärän peitossa () on yhdysvaltalainen mysteerinen draamaelokuva vuodelta 1942, jonka ohjasi Jack Conway. Pääosissa ovat William Powell, Hedy Lamarr, Claire Trevor ja Basil Rathbone.
"Hämärän peitossa" perustuu John H. Kafkan ja Howard Emmett Rogersin tarinaan, josta käsikirjoituksen kirjoitti Guy Trosper. "Hämärän peitossa" sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa 23. heinäkuuta vuonna 1942 ja Suomessa sai ensi-iltansa 17. joulukuuta vuonna 1944. Metro-Goldwyn-Mayer tuotti elokuvan.
"Hämärän peitossa" on uudelleenfilmatisointi ranskalaisesta elokuvasta "Unohdettu elämä" (1938), jonka ohjasi Curtis Bernhardt.
Powell näyttelee diplomaattia David Talbotia (Jean Pelletier), jonka muistinmenetys menneisyydestään palaa takaisin vaivaten häntä.
Lappeenrannan kisapuiston tekojäärata

Kisapuiston tekojäärata on urheilukenttä Lappeenrannassa. Se sijaitsee Parkkarilan kaupunginosassa, Kisapuistossa. Tekojäärataa käytetään jääpallokenttänä, ja kesäisin paikalla oleva hiekkatekonurmi toimii pesäpallo- ja jalkapallokenttänä. Kisapuisto on Bandyliigassa pelaavan jääpalloseura Veiterän ja naisten SM-sarjassa pelaavan Wiipurin Susien kotikenttä.
Kisapuiston tekojääradalla on kattamaton seisomakatsomo ja kenttä on valaistu. Se on isännöinyt jääpallon Super Cupia kolmesti, kaksi kertaa vuonna 2005 sekä vuonna 2009. Naisten MM-kilpailut Kisapuistossa on pelattu vuosina 2004 ja 2014.
Hallihanke.
Tekojääradalle on tarkoitus rakentaa jääpallohalli. Hankkeen toteutuksesta vastaa AviaSport Areena Oy.
Senaattori oli tahditon

Senaattori oli tahditon, myös nimellä Senaattori käyttäytyy sopimattomasti () on vuonna 1947 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen komediaelokuva. Elokuvan ohjasi George S. Kaufman ja sen pääosissa ovat William Powell ja Ella Raines. Powell näyttelee hajamielistä yhdysvaltalaista senaattoria, joka pyrkii presidentiksi. Raines näyttelee asiasta kiinnostuvaa toimittajaa.
Charles MacArthur kirjoitti käsikirjoituksen Edwin Lanhamin tarinan pohjalta. "Senaattori oli tahditon" sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa 26. joulukuuta 1947 ja Suomessa vähän yli kaksi vuotta myöhemmin 30. joulukuuta 1949. Inter-John Productions tuotti elokuvan.
Tämä on viimeinen Powellin ja Myrna Loyn välinen yhteistyö. He tekivät yhdessä yhteensä 14 elokuvaa. Powell voitti suorituksestaan parhaassa miespääosassa New York Film Critics Circle -palkinnon vuonna 1947.
Näyttelijät.
Myrna Loylla on elokuvassa cameorooli.
Breakers Hotel

Breakers Hotel on hotelli Palm Beachin kaupungissa Floridan osavaltiossa Yhdysvalloissa. Alkuperäinen hotelli avattiin vuonna 1896 nimellä The Palm Beach Inn. Vuonna 1901 hotelli nimettiin Breakers Hoteliksi. Puinen hotelli paloi maan tasalle vuonna 1903, ja se uudelleen rakennettiin puusta vuonna 1904, mutta vuonna 1925 hotelli paloi taas. Vuonna 1926 nykyinen hotelli rakennettiin kokonaan uudelleen kivestä. Nykyisen hotellin esikuvana toimi Roomassa 1500-luvulla rakennettu Villa Medici -rakennus.
Vuonna 1973 Breakers Hotel lisättiin National Register of Historic Places -listalle.
Hades Rise

Hades Rise on norjalaisen black/thrash metal -yhtye Aura Noirin vuonna 2008 julkaistu albumi.
Kokoonpano.
Vierailevat muusikot
Judo kesäolympialaisissa 2012

Judossa kilpailtiin Lontoon 2012 kesäolympialaisissa 28. heinäkuuta – 3. elokuuta Exhibition Centre Londonissa. Tapahtumia oli 14, joista seitsemän oli miehille ja seitsemän naisille. Kilpailijoita oli yhteensä 386. Isäntämaa Yhdistynyt kuningaskunta sai jokaiseen luokkaan automaattisesti yhden paikan.
Tapahtumat.
Miehet:
Naiset:
Mitalistit.
Lähde: London2012
Veikko Santero

Veikko Gunnar Santero (5. maaliskuuta 1923 – 4. elokuuta 2005) valittiin Salon kaupunginjohtajaksi joulukuussa 1964 äkillisesti kuolleen Viljo Mertanon tilalle. Hän hoiti virkaa vuosina 1964–1986.
Reijo Lindqvist

Reijo Rafael Lindqvist (s. 14. marraskuuta 1938 Kiukainen) hoiti Salon kaupunginsihteerin virkaa vuosina 1975–1986 ja kaupunginjohtajan virkaa vuosina 1986–1999. 
Reijo Lindqvist syntyi kirvesmies Arvi Jalo Lindqvistin ja Alli Elviira Fältin perheeseen. Hänen puolisonsa vuodesta 1966 on Leena Päivikki Rintala. Lindqvist suoritti kauppakoulun 1958, kauppaopiston 1960 ja valmistui sitten vielä ekonomiksi Turun kauppakorkeakoulusta vuonna 1965. Myöhemmin hän täydensi tutkintoaan ja sai kauppatieteen maisterin arvon 1988.
Reijo Lindqvist toimi opettajana 1964–1966, Raision taloussihteerinä 1966–1971 ja Hämeenlinnan kaupunginkamreerina 1971–1972. Hän toimi Suomen Kaupunkiliiton piiritilintarkastajana vuosina 1972-1975 ennen siirtymistään Salon kaupungin palvelukseen.
Herman Tuomaala

Herman T. Tuomaala (23. marraskuuta 1883 Tottijärvi – 9. helmikuuta 1956 Salo) oli koulutukseltaan varatuomari ja toimi Salon kauppalanjohtajana vuosina 1931–1949.
Tuomaalan vanhemmat olivat maanviljelijä Herman Tuomaala ja Josefiina Karoliina Jaakkola. Hän pääsi ylioppilaaksi yksityisesti vuonna 1905 Tampereen yhteiskoulusta ja suoritti oikeustutkinnon 1910 sekä sai varatuomarin arvon 1915.
Tuomaala toimi asianajajana vuodesta 1912–1931. Hän oli Helsingin Osakepankin Salon konttorin johtajana 1919–1931. Hän toimi järjestysoikeuden puheenjohtajana eli järjestysmiehenä vuodesta 1912ja sen jälkeen Salon kauppalanjohtajana 1931–1949. Tuomaala sai pormestarin arvonimen 1937.
Mil Mi-17

Mil Mi-17 eli Mi-8M (, Nato raportointi nimi: Hip) on Neuvostoliitossa suunniteltu ja edelleen Kazanin ja Ulan-Uden tehtailla valmistettava kaksimoottorinen kuljetushelikopteri. Sitä voidaan käyttää myös rynnäkkökäytössä.
Mi-17 on parannettu vientiversio Mi-8 -kopterista ja siitä käytetään Venäjällä tunnusta Mi-8M.
Mi-17 -helikopteria tai sen jatkoversioita (Mi-171 -muunnokset) käytetään erittäin laajalti. Se on operatiivisessa käytössä myös useissa Itä-Euroopan maissa, kuten Bulgariassa, Kroatiassa, Latviassa, Liettuassa, Puolassa, Slovakiassa, Tšekissä, Turkissa, Ukrainassa ja Unkarissa. On arvioitu, että Venäjän hyökkäyssodan (2022-) pakotteiden vastapakotteena Venäjä olisi lopettanut tai lopettamassa varaosien toimittamisen sille pakotteita kohdistaneisiin maihin, joista useat ovat puolustusliitto Naton jäseniä. Tämän on esitetty mahdollisesti johtavan uusien helikoptereiden vastapakotteiden kohteeksi joutuviin maihin.
Abilis-säätiö

Abilis-säätiö on suomalainen voittoa tavoittelematon organisaatio, jonka tavoitteena on edistää eri tavoin vammaisten henkilöiden osallistumista ja tasa-arvoa. Säätiön tehtävänä on tarjota ja rahoittaa Globaalin etelän vammaisryhmien itse suunnittelemia ja toteuttamia projekteja. 
Vuonna 1998 joukko vammaisia henkilöitä sekä heidän tukijoitaan ja läheisiään perusti Abilis-säätiön tavoitteenaan parantaa vammaisten henkilöiden asemaa yhteiskunnassa ja Globaalissa etelässä. Säätiön perustajat, kuten edesmennyt Kalle Könkkölä, oli liikuntavammainen hengityskoneen käyttäjä. Yhdessä hänen näkövammaisen vaimonsa Maija Könkkölän kanssa, he olivat voimakkaasti sitoutuneita edistämään vammaisten henkilöiden oikeuksia ja mahdollisuuksia.
Organisaatio.
Abilis-säätiössä korkein päätösvalta on hallituksella, johon kuuluu seitsemän varsinaista jäsentä ja yksi varajäsen. Hallituksen jäsenet edustavat eri vammaisryhmiä. Hallituksen toimikausi on kaksivuotinen, ja se kokoontuu noin kuusi kertaa vuodessa.
Säätiö toimii kymmenessä ohjelmamaassa yhteistyössä maatoimistojen ja kumppaniorganisaatioiden kanssa. Nämä maat ovat Etiopia, Malawi, Mosambik, Tansania, Uganda, Myanmar, Nepal, Tadzhikistan, Vietnam ja Ukraina. Säätiö toimii ruohonjuuritasolla. Helsingin toimistossa ja ohjelmamaissa työskentelee myös vammaisia henkilöitä, jotka tarjoavat vertaistukea ja edistävät yhdenvertaisuutta yhteiskunnissa.
Säätiön pääasiallinen rahoitus tulee Suomen ulkoministeriöltä.
Toiminnan linjaukset.
Abilis-säätiön toimintaa ohjaa ihmisoikeusperustainen lähestymistapa. Säätiön tunnuslause "Ei mitään meistä ilman meitä" korostaa vammaisten henkilöiden omaa osallisuutta ja vaikuttamista. Säätiön arvot perustuvat ihmisoikeuksien kunnioittamiseen, yhdenvertaisuuteen ja inklusiivisuuteen.
Toiminnot.
Abilis-säätiö rahoittaa globaalin etelän vammaisryhmien omia suunnittelemia ja toteuttamia projekteja. Projektit voivat sisältää neuvontaa, koulutusta, vertaistukea sekä työllistymisen tukemista, ja niiden avulla pyritään erityisesti edistämään vammaisten naisten ja tyttöjen asemaa, ihmisoikeuksia, osallistumista ja itsenäistä elämää. Lisäksi säätiö tekee aktiivista vaikuttamistyötä esteettömyyden ja vammaisten oikeuksien edistämiseksi yhteiskunnassa.
Nykyaikainen viisiottelu kesäolympialaisissa 2012

Nykyaikaisessa viisiottelussa kilpailtiin Lontoon 2012 kesäolympialaisissa 11. – 12. elokuuta. Tapahtumia oli kaksi, jotka olivat miesten yksilökilpailu ja naisten yksilökilpailu. Kilpailijoita oli yhteensä 72, 36 kumpaakin tapahtumaa kohden.
Osakilpailut.
Osakilpailuja oli viisi, jotka olivat ammunta, maastojuoksu, miekkailu, ratsastus ja uinti. Miekkailukilpailut käytiin Handball Arenalla ja uintikilpailut Aquatics Centressä. Loput kolme osakilpailua järjestettiin Greenwich Parkissa.
Karsinnat.
Jokainen kansallinen olympiakomitea oli voinut saada enintään kaksi kilpailijaa tapahtumaa kohden. Kolmiosainen komitea jakoi kaksi paikkaa kumpaakin tapahtumaan. Isäntämaa Yhdistynyt kuningaskunta sai automaattisesti vähintään yhden paikan kummastakin tapahtumasta. Loput paikat menivät karsintaan.
Siperianlammas

Siperianlammas eli lumilammas ("Ovis nivicola")on Koillis-Siperian vuorilla elävä villi lammaslaji, joka on sopeutunut arktisiin oloihin. 
Taksonomia.
Siperianlampaalla on neljä yleisesti tunnustettua alalajia, "O. n. nivicola", "O. n. borealis", "O. n. kodarensis" ja "O. n. koriakorum". Jotkut eläintieteilijät katsovat siperianlampaan olevan samaa lajia kuin Pohjois-Amerikassa elävä amerikanlammas ("Ovis canadensis").
Koko ja ulkonäkö.
Naaraat eli uuhet ovat huomattavasti pienempiä kuin pässit. Urokset painavat 56–120 kg ja naaraat 33–68 kg. Urosten ruumiin pituus on 136–188 cm ja säkäkorkeus 93–112 cm. Naaraiden vastaavat lukemat ovat 126–156 cm ja 90–94 cm. Turkki on harmahtavan ruskea. Takamus ja jalkojen sisäosat ovat valkoisia. Naamassa turpa on valkoinen ja pienet silmät ruskeat. Uroksilla ja naarailla kasvaa sarvet, jotka naarailla ovat pienemmät. Sarvet kaartuvat taakse ja alas korvan ympäri ja etenkin vanhemmilla uroksilla samalla korkkiruuvimaisesti ulospäin.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Siperianlampaita tavataan Venäjän Siperiassa Lenajoen itäpuolelta Tšuktšien niemimaalle lännessä ja sieltä Kamtšatkan niemimaalle. Eteläisimmillään levinneisyysalue käsittää Jablonovyivuoriston Lenan eteläpuolella. Alalajia "O. n. borealis" tavataan muista kannoista erillään Putoranan laakion alueella Jeniseijoen itäpuolella.
Siperianlampaan elinympäristö käsittää vuoristoalueita pääasiassa 1 700–2 000 metrin korkeudella merenpinnasta.
Elintavat.
Siperianlampaat esiintyvät laumoissa ja urokset liikkuvat omissa laumoissaan naaraista erillään. Poikamieslaumoissa on oma hierarkiansa, jonka huipulla ovat yleensä suurisarviset pässit. Saman kokoiset pässit saattavat ottaa yhteen keskenään juosten toisiaan kohti jaiskien sarvensa yhteen tavoitteena kaataa toinen.
Siperianlampaat käyttävät ravinnokseen pääasiassa ruohoja ja jäkäliä. Niiden petoeläimiä ovat suurikokoiset lihansyöjät.
Siperianlampaat lisääntyvät marraskuun ja joulukuun välisenä aikana. Lisääntymään pääsee yleensä hallitseva uros. Naaraan tiineys kestää 8,5 kuukautta ja synnyttäessään se hakeutuu eroon laumastaan siirtyen vaikeapääsyisempään maastoon. Poikaisa on yleensä yksi ja emo imettää sitä 4–6 kuukautta. Naaraista tulee sukukypsiä kahden ja uroksista viiden vuoden ikäsinä. Siperianlampaat voivat elää 18-vuotiaiksi.
Uhat ja suojelu.
Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto eli IUCN on määritellyt siperianlampaan elinvoimaiseksi lajiksi. Sitä tavataan laajalla alueella ja kantojen ei uskota vähentyneen merkittävästi. 1980-luvulla kannan kooksi arvioitiin 85 000–95 000 yksilöä. Venäjällä alalajit "O. n. nivicola" ja "O. n. koriakum" on suojeltu. Muita kantoja metsästetään, mutta metsästyksen yleisvaikutus kantoihin tunnetaan huonosti. Joidenkin arvioiden mukaan noin 6 000 lammasta salametsästetään joka vuosi, mutta salametsästys keskittyy lähinnä lähelle ihmisasutusta.
Fosse Way

Fosse Way oli roomalainen tie Britanniassa nykyisen Englannin alueella. Sitä pitkin pääsi Isca Dumnoniorumista (nyk. Exeter) Lindumin (Lincoln), Lindiniksen (Ilchester), Aquae Suliksen (Bath), Corinium Dobunnorumin (Cirencester) ja Ratae Corieltauvorumin (Leicester) kautta. Se oli noin neljäsataa kilometriä pitkä.
Tiessä on erikoista sen suoruus: mikään kohta ei poikkea kymmentä kilometriä sen päätepisteiden väliseltä suoralta, ja tie tekee kaksi 25 asteen kaarretta eikä sitä jyrkempiä mutkia. Tiestä erkani Icknield Street lähellä nykyistä Bourton-on-the-Wateria. Ilchesteristä lähtee haara Dorchesteriin, ja lähellä Cirencesteriä ovat risteykset Erming Streetin ja Akeman Streetin kanssa.
Tomasz Mathea

Tomasz Mathea (s. 30. huhtikuuta 1955 Varsova, Puola) on puolalainen sotilas, Puolan merivoimien komentaja kesäkuusta 2010 alkaen.
Mathea aloitti 1974 opinnot Merivoimien akatemiassa (Akademia Marynarki Wojennej).
Itä-Dunbartonshire

Itä-Dunbartonshire (, , ) on yksi Skotlannin 32:sta hallintoalueesta ("council area"). Siellä on arviolta 106 960 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 175 neliökilometriä. Sen pääkaupunkina toimii Kirkintilloch.
Hallintoalue syntyi vuoden 1996 hallintouudistuksen myötä Strathclyden alueeseen kuuluneista Bearsden ja Milngavien ja Strathkelvinin piirikunnista.
Romanian laivasto

Romanian laivasto () on yksi Romanian asevoimien puolustushaaroista toimien Mustallamerellä ja Tonavalla.
Historia.
Jo autonominen Romania loi pienehkön laivasto-osaston Tonavalle. Venäjän ja Turkin sota 1877-1878 toi maalle itsenäisyyden ja yhteyden Mustaanmereen Tonavan suistosta sekä maahan liitetystä Dobrudjan alueesta, jonne valmistettiin Constanțan sotasatama. Laivaston ensimmäiset varsinaiset sotalaivat hankittiin 1880-luvun alussa, mitä täydennettiin vielä ennen vuosisadan vaihdetta. Meriministeriö perustettiin 1891, mikä nopeutti laivaston kehittymistä ja laajenemista. Samalla laivasto jaettiin virallisesti kahteen osaan, Tonavalle sijoitettuun jokilaivastoon ja merelliseen Mustanmeren laivastoon.
Maan osallistuttua ensimmäisen maailmansotaan se jatkoi laivastonsa kehitystä. Toisessa maailmansodassa laivastoon kuului neljä hävittäjää, kuusi torpedovenettä, kolme sukellusvenettä, viisi pienoissukellusvenettä, kaksi miinalaivaa sekä seitsemän moottoritorpedovenettä. Regele Ferdinand -luokan alukset olivat akselivaltojen voimakkaimmat alukset Mustallamerellä, mutta niitä käytettiin pääasiassa saattueiden suojaamiseen ja vuonna 1944 Krimin evakuointeihin. Romanian antauduttua elokuussa 1944 luokan molemmat alukset liitettiin Neuvostoliiton laivastoon.
10. helmikuuta 1947 allekirjoitettu rauhansopimus edellytti laivaston tonniston pudottamisen 15 000 tonniin. Tuolloin se juuri ja juuri saavutti tuon rajan kahdella hävittäjällään, sukellusveneellään ja kahdella saattajallaan, kahdella tykkiveneellään ja viidellä moottoritorpedoveneellään. Laivaston täydennykseksi Neuvostoliitto palautti 1951 takavarikoimansa hävittäjät, kaksi sukellusvenettä ja miinalaivan. Saman aikaisesti maa aloitti jokilaivastonsa täydentämisen tilaamalla 19 alusta Tonavalle.
Nykypäivä.
Romanian laivastolla on kolme fregattia: "Mărăşeşti", "Regele Ferdinand" ja "Regina Marina". "Mărăşeşti" oli laivaston lippulaivana vuodesta 1985 alkaen, kunnes "Regele Ferdinand" otti tehtävän vastaan 2004. Laivastolla on myös neljä korvettia sekä runsaasti apualuksia ja partioveneitä.
Vuonna 2007 suunniteltujen uudelleen järjestelyjen päätyttyä laivastoon pitäisi kuulua noin 6 800 henkeä. Päätukikohtana on Constanța. Laivaston komentajana on vara-amiraali Aurel Popa, joka vastaanotti tehtävän vara-amiraali Dorin Dănilălta 3. heinäkuuta 2010.
Laivaston ilmavoimien perustamisesta tehtiin päätös toukokuussa 2005, kun tilattiin kolme IAR330L SOCAT helikopteria. Laivasto vastaanotti näistä ensimmäisen 13. heinäkuuta 2007, toisen joulukuussa 2007 ja kolmannen tammikuussa 2009. Helikopterit operoivat kahdella Britanniasta ostetulla tyypin 22 fregatilla "Regina Marialla" (ex-"HMS London") ja "Regele Ferdinandilla" (ex-"HMS Coventry").
1970-luvun puolivälissä luotu 307. merijalkaväkipataljoona () muodostaa laivaston kevyen tiedusteluosaston ja sen tehtävänä on suojata Tonavan suistoa ja Romanian rannikkoa.
Merilaivasto.
Fregatit (FFG)
Korvetit (FS)
Ohjusveneet
Miinasodankäynti
Apualukset
Rannikkopuolustus.
Merimaaliohjukset
Itä-Renfrewshire

Itä-Renfrewshire (, , ) on yksi Skotlannin 32:sta hallintoalueesta ("council area"). Siellä on arviolta 92 940 asukasta (vuonna 2015) ja sen pinta-ala on 174 neliökilometriä.
Hallintoalue syntyi vuonna 1996, kun aiempi Eastwoodin piirikunta ja Barrheadin kaupungin alue liitettiin yhteen. 
Itä-Renfrewshire äänestettiin Ison-Britannian "Valittujen palojen" teettämässä kyselyssä toiseksi parhaimmaksi paikaksi kasvattaa lapsia. Kyselyssä parhaimmaksi paikaksi äänestettiin Itä-Dunbartonshire.
Pohjois-Lanarkshire

Pohjois-Lanarkshire (, , ) on yksi Skotlannin 32:sta hallintoalueesta ("council area"). Siellä on arviolta 338 260 asukasta (vuonna 2015) ja sen pinta-ala on 470 neliökilometriä. Alueen pääkaupunkina toimii Motherwell.
Hallintoalue muodostettiin vuonna 1996 muun muassa Cumbernauld ja Kilsythin ja Monklandsin piirikuntiin sekä Motherwellin kaupunkiin kuuluneista alueista.
Uusikirkko (Viipurin piiri)

Uusikirkko eli Poljany () on Karjalankannaksella Leningradin alueen Viipurin piirissä sijaitseva maalaiskunta. Kunnassa oli noin 12 200 asukasta vuonna 2006, ja se oli näin runsasväkisin alueen maalaiskunnista.
Kunta rajoittuu etelässä Suomenlahteen, lännessä Koivistoon (Primorsk) ja Johannekseen (Sovetski), pohjoisessa Kähäriin (Gontšarovo) ja idässä Kyyrölään (Krasnoselskoje), Raivolaan (Roštšino) ja Pietarin kaupungin Kurortin piiriin.
Uudenkirkon keskustaajama Poljany oli Suomeen kuuluessaan silloisen Uudenkirkon kunnan kirkonkylä Kirkkojärvi. Nykyinen Venäjän Uudenkirkon kunta sijaitsee pääosin entisen Uudenkirkon kunnan alueella, mutta käsittää myös osan Kanneljärvestä. Toisaalta entisen Uudenkirkon kaakkoisin osa on nyt Pietarin Kurortin piirin aluetta. Kamenkan sotilasalue sijaitsee Poljanyn kunnan alueella.
Asutuskeskukset.
Uudenkirkon nykyisiä asutuskeskuksia (maaseututaajamia yhtä kylää lukuun ottamatta) ovat:
Johannes (Viipurin piiri)

Johannes eli Sovetski () on kaupunkikunta ja sen keskustaajama (kaupunkityyppinen taajama) Karjalankannaksella Leningradin alueen Viipurin piirissä Venäjällä. Kunta sijaitsee Viipurinlahden itäpuolella heti Viipurin kaupungista etelään.
Viipurin lisäksi kunnan naapureita ovat lännessä Tienhaaran (Seleznjovo) ja Uuraan (Vysotsk), etelässä Koiviston (Primorsk) ja idässä Uudenkirkon (Poljany) ja Kähärin (Gontšarovo) kunnat. Kunnan pinta-ala on 340 neliökilometriä. Kunta on entistä Suomen Johanneksen maalaiskuntaa laajempi ja käsittää myös entisen Viipurin maalaiskunnan eteläiset osat Viipurin eteläpuolella (mm. Nuoraa, Somme, Yläsommee, Porlampi).
Kunnassa oli noin 8 500 asukasta vuonna 2011, näistä yli 6 400 keskustaajama Sovetskissa. Kaupunkityyppisen taajaman voidaan nykyisin todeta olevan lähinnä nukkumalähiö. Keskustaajamassa on hotelli, ruokakauppa sekä muutamia kioskeja ja pikkuliikkeitä. Hotellin yhteydessä on ravintola ja yökerho.
Taajamat.
Sovetskin keskustaajaman (entinen Suomen Johanneksen kunnan kirkonkylä) lisäksi kunnassa on kymmenen maaseututaajamaa:
Talous.
Sovetskin tärkein työnantaja on puunjalostuslaitos OAO Vyborgskaja tselljuloza, alun perin Hackmanin ennen sotia perustama Johanneksen sellutehdas. Se työllistää 28 prosenttia aktiivisesta työväestöstä, noin 1 200 henkeä. Paperituotannosta yritys on laajentamassa polttoainepellettien tuotantoon, ja tämän yhteydessä Sovetskin satamaa ollaan uudistamassa. Tuotantolaitoksen on tarkoitus olla maailman suurin alallaan.
Maitokarjayritys Matrosovo työllistää noin 190 henkeä. Sillä on 1 600-päinen karja, josta puolet lypsäviä.
Nykyisen venäläisen nimensä Sovetski Johannes sai 1948 vuonna 1944 kaatuneen Neuvostoliiton sankarin, täysorvon Mihail Aleksandrovits Sovetskin mukaan.
Yrjö Kianne

Yrjö Valtter Kyander (28. huhtikuuta 1899 Tuusula – 22. joulukuuta 1961) oli suomalainen näyttelijä ja teatterinjohtaja. Hän käytti myös nimeä "Yrjö Kianne".
Kyander näytteli neljässä suomalaisessa pitkässä elokuvassa: Aarne Kivimäen elokuvissa "Miehen vankina" (1943) ja "Kaksi kivaa kaveria" (1944) sekä Toivo Hämerannan elokuvissa "Pajasta palatsiin" (1946) ja "Minä jätän sinut" (1944). Oulun kaupunginteatterin johtajana Kyander toimi vuosina 1946–1947. Hän työskenteli lisäksi muun muassa 1920-luvulla Hämeenlinnan Työväen Näyttämöllä ja 1950-luvulla Lahden kaupunginteatterissa.
Kyanderin puoliso oli näyttelijä "Annikki Karhi" (1898–1958). Kyanderille myönnettiin Pro Finlandia -mitali vuonna 1955.
Pakkalan kenttä

Pakkalan kenttä on jääpallokenttä ja pikaluistelurata Oulussa. 1997 valmistunut kenttä sijaitsee Raksilan urheilukeskuksessa. Oulun kaupunki käyttää kentästä nimeä "Raksilan tekojääkenttä". Kenttää kutsutaan lyhyemmin "Pakkalaksi". Pakkalan kenttä on Oulun Luistinseuran, Oulun Palloseura, IFK Uleåborgin ja Lennex BK:n jääpalloilijoiden kotikenttä. Pikaluisteluun kenttää käyttää Oulun Tarmo. 
Pakkalan kentän jääpallokentän koko on 70 m × 120 m ja pikaluisteluradan pituus 250 metriä. 2008 Pakkalan kentän luoteissivulle valmistui katsomorakennus, jossa on 1 200 katettua istumapaikkaa. Kentälle on asennettu jäädytysjärjestelmä, ja se on valaistu valomastoilla.
Kentällä on kesäisin rullaluistelurata, kaksi katukoripallokenttää ja RC-rata
Pakkalan kentän nimi juontaa juurensa ennen Raksilan pesäpallostadionin ja nykyisen Pakkalan kentän rakentamista alueella sijainneista Pakkalan kentistä.
Vuoden 2001 jääpallon maailmanmestaruuskilpailuiden toisena pelipaikkana toimi Pakkalan kenttä, jolla järjestettiin myös turnauksen finaaliottelu Ruotsi–Venäjä. Pakkalan kentällä on pelattu jääpallon Suomen mestaruusloppuottelu Oulun Luistinseuran ja Tornion Palloveikkojen välillä vuosina 2001, 2002, 2003 ja 2004. Vuosina 2009 ja 2010 kentällä käytiin loppuottelu OLS:n ja Helsingin IFK:n välillä.
Italialainen ori

Italialainen ori (engl. "The Party at Kitty and Stud’s", tunnetaan myös nimellä "Italian Stallion") on vuonna 1970 valmistunut eroottinen elokuva. Elokuvan pääosia näyttelevät Sylvester Stallone, Henrietta Holm, Janet Banzet, Jodi Van Prang, Nicholas Warren, Frank Micelli ja Barbara Strom. Elokuvan on ohjannut Morton Lewis. "Italialainen ori" oli Stallonen ensimmäinen elokuva, josta hänelle maksettiin tiettävästi 200 dollarin palkkio.
Arvioita.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 elokuvalle annettiin yksi tähti viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”huono”.
Puolan merivoimien 3. laivue

Puolan merivoimien 3. laivue ( on Puolan merivoimien taktinen yhtymä, joka koostuu kaikkiaan yhdestätoista yksiköstä. Yhtymä on merivoimien iskukykyinen osa ja siihen on sijoitettu erilaisia aluksia kuten fregatit, korvetit, sukellusveneet ja ohjusveneet. Sen tukikohtana on Gdynia-Oksywien laivastotukikohta.
Laivueen organisaatio.
Laivue koostuu yhdestätoista yksiköstä:
Cuvette-Centrale

Cuvette-Centrale on metsä- ja suoalue Kongon demokraattisessa tasavallassa. Cuvette-Centrale on Kongon altaan keskellä, ja Kongojoki ympäröi sitä lännestä, pohjoisesta ja idästä. 
Alueen peitti plioseenikaudella järvi, joka vähitellen täyttyi sedimentistä. Altaan pinta on hyvin tasalainen. Kongojoen hitaasti virtaavat sivujoet, muun muassa Lopori, Maringa, Ikelemba, Tshuapa, Lomela ja Lokoro, laskevat itään.
Alue on päiväntasaajalla, ja ilmasto siellä on trooppinen ja kostea. Vuotuinen sademäärä on 2 000 mm.
Kongojokea ja sen tärkeimpiä sivujokia reunustavat Itä-Kongon rämeiköt, ja ne peittävät laajoja alueita Cuvette-Centralen länsiosasta. Rämeiköt ovat veden peitossa joko ajoittain tai jatkuvasti. Seudun muita osia peittävät Keski-Kongon alankometsät.
Cuvette-Centrale on myös vanha Kongon maakunta. Se muodostettiin 14. elokuuta 1962, jolloin maakunta Équateur jaettiin kahtia Cuvette-Centraleksi ja Ubangiksi. Maakunnan pääkaupungiksi tuli Coquilhatville, nykyisin Mbandaka. Maakunnan itäosasta muodostettiin 1963 maakunta Moyen-Congo (Keski-Kongo). Jälleen 1966 maakuntia yhdisteltiin, ja Cuvette-Centrale yhdistettiin Ubangin ja Moyen-Congon kanssa Équateurin maakunnaksi.
Ferdinand I (Kastilia)

Ferdinand I Suuri (esp. "el Magno") (n. 1016 – 27. joulukuuta 1065, León) oli Kastilian ensimmäinen kuninkaan arvonimeä käyttänyt hallitsija. Hän peri kruunun isältään Sancho III Suurelta. Hänen äitinsä oli Kastilian Muniadona (Mayor/Munia) (n. 995–1066), Kastilian ja Álavan kreivi Sancho Garcían tytär, josta tuli avioliittonsa myötä Pamplonan kuningatar. Ferdinand oli kolmesta veljeksestä keskimmäinen, sisar Jimena avioitui 1034/1035 lanko Bermudo III:n kanssa. Vanhimmasta veljestä tuli Pamplonan ja Navarran kuningas García III. Lisäksi hänellä oli avioton velipuoli Aragonin kuningas Ramiro I.
Valtakunnan laajentuminen.
Ferdinand I avioitui vuonna 1032 Leónin kuninkaan Bermudo III:n sisaren prinsessa Sanchan kanssa ja surmasi lankonsa vuonna 1037 Tamaron taistelussa, minkä jälkeen hän anasti itselleen Leónin kuningaskunnan ja otti vuonna 1039 Leónin keisarin arvonimen itselleen. Vuonna 1054 Ferdinand I soti vanhempaa veljeään Navarran García III:ta vastaan, voitti tämän ja anasti osan Navarraa itselleen. Niin ikään hän ahdisti muslimeita ja pakotti vuonna 1062 Toledon hallitsijan maksamaan lunnaita. Tämän jälkeen hän ahdisti Saragonaa ja piti Sevillaa vasallinaan. Lännessä hän valloitti Coimbran keski-Portugalissa ja hallitsi hetkittäin Valenciaa.
Valtakunnan jako.
Ferdinand I:n valloitukset perustuivat voimankäyttöön, diplomatiaan ja avioliittoihin. Muslimien hajotettua voimansa pieniksi erillisiksi kaupunkivaltioiksi ei heistäkään ollut suurta vastusta Ferdinandille. Isänsä esimerkin mukaan hän kuitenkin jakoi valtakuntansa kolmen poikansa kesken, tehden tyhjäksi siten oman suuren yhdistämistyönsä.
Perhe.
Ferdinand I:n puoliso Sancha I (n. 1018, León - 7. marraskuuta 1067) oli Leónin kuninkaan Alfonso V:n tytär ja Leónin kuningatar omalla oikeudellaan. Pojista Sancho II sai Kastilian, Alfonso VI Leónin ja García Galician. Lapsia oli kaikkiaan viisi, jotka kaikki elivät aikuisiksi.
Alfonso V (León)

Alfonso V (994–1028) oli Leónin kuningas vuosina 999–1028.
Nousu kuninkaaksi.
Alfonso V nousi Leónin kuninkaaksi vuonna 999 isänsä Bermudo II:n hävittyä sodan Al-Mansur Ibn Abi Aamiria vastaan ja maan jouduttua tosiasiallisesti muslimien vasallivaltioksi. 
Kuningaskunta muslimien vallassa sekä ajautuminen Navarran alaisuuteen.
Leónilaisten oli osallistuttava 1003 muslimien liittolaisena taisteluihin Kastiliaa vastaan sekä alistuttava muihin nöyryytyksiin ja ryöstöretkiin. Etsiessään liittolaisia Alfonso meni naimisiin 1025 Navarran kuninkaan Sancho III Suuren tyttären Urracan kanssa, mutta joutui samalla appensa alaisuuteen.
Kuninkaan kuolema ja vallan periytyminen.
Alfonso aloitti sodan Portugalin valtaamiseksi mutta kuoli 1028 Viseun piirityksessä, ja Leónin kruunun peri hänen yhdeksänvuotias poikansa Bermudo III. Bermudon alaikäisyyden aikana hallintoa hoiti kuitenkin hänen äitipuolensa Navarran Urraca, joka pääsi valvomaan isänsä Sancho III Suuren etuja Leónissa. Sancho III Suuren onnistui naittaa Bermudo III:n sisar pojalleen Ferdinand I:lle, joka 1037 voitti Bermudon ja valtasi maan vaimonsa nimissä.
Alfonso kirjoitutti 1017 maansa ensimmäiset lait.
Perhe.
Alfonson vanhemmat olivat Bermudo II ja Kastilian kreivin tytär Elvira Garcia, joka hallitsi Leónin kuningattarena vuodet 999–1007 ja vetäytyi sen jälkeen luostariin.
Alfonson ensimmäinen vaimo oli sijaishallitsija Mendo Goncalvesin tytär Elvira de Melande (k. 1022). Mendo kuoli 1008 taistelussa viikinkejä vastaan. Pariskunnan lapsista Elvira meni naimisiin Navarran Ferdinand I:n kanssa, ja pojasta Bermudo III:sta tuli isänsä seuraaja valtaistuimelle. Alfonson toinen vaimo Urraca oli Navarran kuninkaan Sancho III Suuren tytär.
Arend Dickmann

Arend Dickmann (1572 Delft, Alankomaat – 28. marraskuuta 1627 Olivan taistelu, Puola) oli Puolan laivaston komentaja Olivan taistelussa. Hän oli syntyjään hollantilainen, Delftissä syntynyt Arend Dijckmann. Hän asui vuodesta 1608 alkaen Gdańskissa, missä hän omisti kauppalaivan.
Vuodesta 1626 alkaen hän palveli Puolan kuningas Sigismundin laivastossa, ja hänet määrättiin 24. marraskuuta 1627 laivaston amiraaliksi.
Puolalle voitokkaassa Olivan taistelussa 28. marraskuuta 1627 hän johti Puolan laivastoa lippulaivanaan "Sankt George". Alus valtasi Ruotsin laivaston kaljuunan "Tigernin" ja pakotti "Solenin" upottautumaan. Dickmann sai kuitenkin surmansa valtaamansa "Tigernin" kannella tykinkuulan murskattua hänen jalkansa.
Hänet haudattiin Gdańskin Pyhän Marian kirkkoon.
Pablo Lastras

Pablo Lastras García (s. 20. tammikuuta 1976 Madrid) on espanjalainen maantiepyöräilijä. Hän edusti koko ammattilaisuransa ajan, 1998–2015, samaa espanjalaisjoukkuetta, joka tunnettiin tuona aikana nimillä Banesto, Illes Balears, Caisse d’Epargne ja Team Movistar.
Lastras voitti etapin kaikissa kolmessa suuressa ympäriajossa. Hän voitti vuoden 2001 Italian ympäriajossa Goriziaan päättyneen 11. etapin kymmenen sekunnin erolla Giovanni Lombardiin. Seuraavan vuoden Espanjan ympäriajossa hän voitti Córdobaan päättyneen yhdeksännen ja Collado Villalbaan päättyneen 11. etapin. Vuoden 2003 Ranskan ympäriajossa hän voitti 18. etapin, jonka maalipaikkana oli Saint Maixent l'Ecole. Espanjan ympäriajossa 2011 hän voitti Totanaan päättyneen kolmannen etapin 15 sekunnin erolla Sylvain Chavaneliin. Hän siirtyi etappivoiton myötä kokonais-, piste-, mäkikiri- ja yhdistelmäkilpailun johtoon. Hän voitti Vuelta a Burgos -etappikilpailun 2003 ja Vuelta a Andalucían 2008.
Saavutuksia.
Lähteet: Pro Cycling Stats, Cycling Archives, Cyclingbase, Trap-friis.dk
Memorial Manuel Galera, voitto
Portugalin ympäriajo, 12. etapin voitto
Troféu Joaquim Agostinho, 2a-etapin voitto
GP do Minho, 3. etapin voitto
Memorial Manuel Galera, voitto
Italian ympäriajo, 11. etapin voitto
Espanjan ympäriajo, kokonaiskilpailussa 17:s, 9. ja 11. etapin voitto
Lombardian ympäriajo, seitsemäs
Vuelta a Burgos, kokonaiskilpailun voitto
Ranskan ympäriajo, 18. etapin voitto
Sveitsin ympäriajo, 8. etapin voitto
Espanjan ympäriajo, kokonaiskilpailussa 19:s
Eneco Tour, 6. etapin voitto
Vuelta a Andalucía, kokonaiskilpailun voitto
Italian ympäriajo, 11. etapilla toinen
Lombardian ympäriajo, kolmas
Espanjan ympäriajo, 3. etapin voitto, 6. etapilla toinen
Italian ympäriajo, 17. etapilla toinen, 3. etapilla kolmas
Salvadorin metropolialue

Salvadorin metropolialue on suuralue () Bahian osavaltiossa Brasiliassa. Alue käsittää osavaltion pääkaupungin Salvadorin ja sen suurkaupunkialueen. Asukkaita 11 241 km² kokoisella suuralueella on yhteensä 4 529 806 (2005).
Aluejako.
Salvadorin metropolialue jakautuu kolmeen ala-alueseen, Catu, Salvador ja Santo Antônio de Jesus, jotka jakautuvat edelleen 38 kuntaan. Kunnat ovat: