tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Varigin lento 254

Varigin lento 254 oli Varigin Brasilian sisäinen reittilento São Paulosta Belémiin useiden välipysähdysten kautta. Lentoa operoinut Boeing 737-241 teki pakkolaskun viidakkoon 3. syyskuuta 1989, kun sen polttoaine oli päässyt loppumaan virheellisen lentoreitin takia.&lt;mapframe latitude="-11.78" longitude="-48.69" zoom="4" width="400" height="400" align="right"&gt;
 "type": "FeatureCollection",
 "features": [
 "type": "Feature",
 "properties": {},
 "geometry": {
 "type": "LineString",
 "coordinates": [
 -47.933349609375,
 -19.745862671948
 [
 -46.6259765625,
 -23.563357737931
 ]
 },
 "type": "Feature",
 "properties": {},
 "geometry": {
 "type": "LineString",
 "coordinates": [
 -47.92236328125,
 -19.756041116172
 [
 -48.2958984375,
 -18.947531061346
 [
 -49.2626953125,
 -16.656585812657
 [
 -47.8564453125,
 -15.855012988233
 ]
 },
 "type": "Feature",
 "properties": {},
 "geometry": {
 "type": "LineString",
 "coordinates": [
 -47.900390625,
 -15.812735100448
 [
 -47.4609375,
 -5.5066396743549
 ]
 },
 "type": "Feature",
 "properties": {},
 "geometry": {
 "type": "LineString",
 "coordinates": [
 -49.081420898438,
 -5.3671087548429
 [
 -47.466430664062,
 -5.5584961991808
 ]
 },
 "type": "Feature",
 "properties": {},
 "geometry": {
 "type": "LineString",
 "coordinates": [
 -48.4716796875,
 -1.4606800694565
 [
 -49.0869140625,
 -5.320363416386
 ]
&lt;/mapframe&gt;Onnettomuudessa kuoli yhteensä 13 henkilöä.
Turma.
Kello 17.25 lentokone lähti Marabálta, viimeiseltä välipysähdyspaikaltaan ja oli määrä laskeutua Belémiin.
Kone suuntasi noustuaan suuntaan 270, eli länteen suunnan 027 sijaan. Miehistö huomasi vikoja vasta, kun he eivät nähneet lentoasemaa. He tekivät täyskäännöksen suuntaan 090.
Kone alkoi seurata Xingu-jokea, jota kapteeni luuli Amazoniksi. Kone lensi suuntaan 165, kunnes sen polttoaine loppui ja miehistö teki pakkolaskun viidakkoon.
Koneen hylky löydettiin vasta 44 tunnin jälkeen. Yhteensä 13 matkustajaa oli saanut surmansa pakkolaskussa ja pelastajia odottaessa.
Tutkinta.
Onnettomuuden aiheutti lentosuunnitelmassa ollut väärinkäsitys. Koneen kurssi oli merkitty numeroin "0270". Tämä tarkoitti 027,0 astetta. Miehistö oli lukenut sen suunnaksi 270.
Bonthen piirikunta

Bonthen piirikunta () on yksi neljästä Sierra Leonen Eteläisen maakunnan piirikunnasta, aluehallinnon toisen tason alueesta. Sen pinta-ala on 3 468 neliökilometriä. Piirikunta rajautuu lounaassa Atlantin valtamereen ja kaakossa Liberiaan. Pohjoisessa naapurina on Moyamban, koillisessa Bon ja kaakossa Pujehunin piirikunta. Bonten piirikuntaan kuuluu useita mantereen lähellä sijaitsevaa saarta. Suurin kaupunki on Sherbron saarella sijaitseva Bonthe (9 975 as., 2015). Piirikunnan hallintokeskus on Mattru Jongin kaupunki (lyhyesti "Matru"). Muista kaupungeista mainittakoon Gbangbama.
Piirikunnan väkiluku on kehittynyt runsaan 50 vuoden aikana seuraavasti: 80 139 as. (1963), 87 561 as. (1974), 105 007 as. (1985), 139 687 as. (2004) ja 200 730 asukasta (VL2015). Vuonna 2015 Bonthen piirikunnassa asui 2,8 prosenttia Sierra Leonen väestöstä. Väestö koostuu pääosin mendeistä ja sherbroista, joista jälkimmäiset ovat seudun alkuperäisväestöä. Sadekausi ajoittuu touko-marraskuulle ja sinä aikana sataa keskimäärin 168 päivänä yhteensä 3 660 millimetriä. Maatalous ja kalastus ovat väestön keskeisimmät elinkeinot.
Päällikkökunnat.
Piirikunta on jaettu paikallishallintoa varten 12 päällikkökuntaan () tai kaupunkialueeseen, jotka ovat:
Saksan liittopäivävaalit 2009

Saksan liittopäivävaalit 2009 järjestettiin 27. syyskuuta 2009. Vaaleissa annettiin 43 371 190 hyväksyttyä ääntä äänestysaktiivisuuden ollessa 70,8 prosenttia.
Tulokset.
Kristillisdemokraatit säilyttivät asemansa Saksan suurimpana puolueena, vaikka heidän kannatuksensa olikin pienempi kuin edellisissä liittopäivävaaleissa. Sosiaalidemokraatit saivat historiansa huonoimman vaalituloksen. Vapaademokraatit puolestaan saivat historiansa parhaan tuloksen, ja myös vasemmisto ja vihreät menestyivät. Monien sosiaalidemokraattien kannattajien arveltiin pettyneen puolueensa rooliin Merkelin hallituksen apupuolueena ja äänestäneen siksi vasemmistoa tai jättäneen äänestämättä.
Hallituksen muodostaminen.
Vaalien jälkeen kristillisdemokraattien ja sosiaalidemokraattien suuri koalitiohallitus korvattiin kristillisdemokraattien ja vapaademokraattien porvarihallituksella. Angela Merkel jatkoi liittokanslerina ja uudeksi varakansleriksi nimitettiin Guido Westerwelle.
Kantikylä

Kantikylä eli Peräkylä () on kylä Leningradin alueen Lomonosovin piirin Lepäsin kunnassa Venäjällä. Se sijaitsee lähellä Suomenlahden rantaa 17 kilometriä Lepäsistä länteen. Kylässä on viisi vakituista asukasta (vuonna 2015).
Kylä mainitaan vuoden 1792 kartalla venäjänkielisessä muodossa "Perekjulja", vuonna 1844 nimellä "Novaja" ja vuonna 1862 kolmella nimellä "Perekjul (Kandakjul, Novoje)". Peter von Köppenin kansatieteellisen kartan mukaan "Nowajan" asukkaat olivat äyrämöisiä, mutta kartan selitysosan mukaan "Peräkylässä" asui inkerikkoja. Kaprion luterilaisen seurakunnan kyläluettelon mukaan Peräkylä oli väestöltään suomalainen. Vuonna 1862 kylässä oli 19 taloa ja 72 asukasta, jotka olivat tilanomistajan maaorjia.
Kantikylän ohi kulkee Pietarin ja Ruutsian välinen asfaltoitu maantie. Kylästä on linja-autoyhteys Lepäsiin, Lomonosoviin, Pietariin ja Sosnovyi Boriin. Kesäasukkaiden määräksi arvioidaan noin 180 henkeä. Lähistöllä sijaitsee pieni puutarhapalsta-alue ja kolme lomakylää.
Pujehunin piirikunta

Pujehunin piirikunta () on yksi neljästä Sierra Leonen Eteläisen maakunnan piirikunnasta, aluehallinnon toisen tason alueesta. Sen pinta-ala on 4 105 neliökilometriä. Piirikunta rajautuu lounaassa Atlantin valtamereen ja kaakossa Liberian Grand Cape Mountin piirikuntaan. Luoteessa naapurina on Bonthen, pohjoisessa Bon ja koillisessa Keneman piirikunta. Pujehunin piirikunnan hallintokeskus on Pujehunin kaupunki. Muista kaupungeista mainittakoon Bandajuma, Bomi, Gandorhun, Gendema, Masam, Potoru ja Zimmi.
Piirikunnan väkiluku on kehittynyt runsaan 50 vuoden aikana seuraavasti: 84 869 as. (1963), 102 741 as. (1974), 117 185 as. (1985), 228 392 as. (2004) ja 345 577 asukasta (VL2015). Vuonna 2015 Pujehunin piirikunnassa asui 4,9 prosenttia Sierra Leonen väestöstä. Väestöstä 87 prosenttia elää maaseudulla. Väestö on eräs maan köyhimmistä ja vähiten kehittyneistä.
Piirikunnan elinkeinoista keskeisimpiä ovat kaivostoiminta (erityisesti timanttikaivokset) ja maatalous. Viljelykasveista mainittakoon kassava ja bataatti. Myyntiä varten kasvatetaan kahvia ja kaakaota. Valtio on vuokrannut suuria maa-alueita ulkomaalaisille tahoille kaupallisia öljypalmuviljelmiä varten. 
Piirikunnan etelärajalla virtaa rajajoki Mano (Gbewa), eteläosia halkoo Moajoki ja luoteisosan läpi laskee Waanjejoki. Rannikon lähellä sijaitsevat Mape ja Mabesi ovat eliölajistoltaan monipuolisia järviä ja niiden alueelle on suunniteltu riistansuojelualuetta tai kansallispuistoa. Moajoen noin 12 neliökilometrin laajuinen, Keneman piirikunnan rajalla sijaitseva, sademetsän peittämä Tiwai-saari (Tiwai Island) on luokiteltu eläimistöltään ja biodiversiteetiltään erittäin merkittäväksi kohteeksi (hotspot) ja on ollut vuodesta 1987 lähtien riistansuojelualue. Se on nostettu mahdollisten tulevien maailmanperintökohteiden ehdokaslistalle Sierra Leonesta. Myös Golan sademetsäkansallispuiston läntisimmät metsät sijaitsevat Pujehunin piirikunnassa. 
Päällikkökunnat.
Piirikunta on jaettu paikallishallintoa varten 12 päällikkökuntaan (), jotka ovat:
Karl Harald Söderhjelm

Karl Harald Söderhjelm (26. maaliskuuta 1873 Viipuri – 18. huhtikuuta 1935 Helsinki) oli suomalainen hovioikeudenneuvos ja Helsingin pörssin johtaja.
Söderhjelmin vanhemmat olivat prokuraattori Werner Woldemar Söderhjelm ja Amanda Olivia Clouberg. Hän pääsi ylioppilaaksi 1891 Viipurin lyseosta ja hän suoritti Helsingin yliopistossa yleisen oikeustutkinnon ja ylemmän hallintotutkinnon 1895. Söderhjelm sai varatuomarin arvon 1898.
Söderhjelm oli lakimiehenä Viipurin hovioikeudessa 1898–1903 ja toimi vt. oikeusneuvosmiehenä ja kunnallispormestarina Viipurissa 1903. Hän oli poliittisista syistä maastakarkotettuna 1905–1905. Suomeen palattuaan Söderhjelm perusti "pankkiiriliike Söderhjelm &amp; Thesleffin" ja oli sen osakkaana 1905–1907. Hän toimi sitten Viipurin hovioikeudessa kanslistina 1907–1909, notaarina 1909–1911, viskaalina 1911–1913 ja hovioikeudenneuvoksena 1917. Söderhjelm oli muiden Viipurin hovioikeuden jäsenten kanssa 8 kuukautta vankina Krestyn vankilassa Pietarissa 1913–1914 ja oli sen jälkeen estettynä viranhoidosta vuoteen 1917 saakka.
Söderhjelm toimi Helsingin pörssin johtajana vuodesta 1917 alkaen (nimitettiin tehtävään jo 1914).
Karl Harald Söderhjelm oli naimisissa vuodesta 1908 Rodny Ester Aline Brunowin (1877–1937) kanssa. Pianotaiteilija Merete Söderhjelm oli heidän tyttärensä. Karl Harald Söderhjelmin sisaruksia olivat professori, diplomaatti, kirjallisuudentutkija Werner Söderhjelm, Suomen ensimmäinen naisprofessori Alma Söderhjelm ja kirjallisuudentutkija Torsten Söderhjelm.
Sylvia Vrethammar

Eva Sylvia Vrethammar (s. 22. elokuuta 1945 Uddevalla) on ruotsalainen jazz- ja iskelmälaulaja. Hänen suurin hittinsä oli vuoden 1973 ”Eviva España”, alun perin hollantilainen laulu, joka saavutti suurta suosiota myös Britanniassa Vrethammarin englanninkielisenä versiona. Siellä se nousi listan neljännelle tilalle, pysyi tilastossa ennätykselliset 28 viikkoa ja myi yli miljoona kappaletta. 
Kouluneuvoksen ja pianopedagogin tytär pääsi ylioppilaaksi 1964 ja opiskeli sitten opettajaksi. Laulajan uransa hän aloitti 1969 ja pääsi seuraavana vuonna televisioon Lennart Hylandin suositun "Hylands hörna" -viihdeohjelman juontajaksi. Esiinnyttyään vuonna 1970 Rio de Janeirossa Vrethammar kiinnostui brasilialaisesta ja muusta eteläamerikkalaisesta rytmimusiikista, josta tuli keskeinen osa hänen ohjelmistoaan. 1970-luvun puolivälistä alkaen Vrethammar esiintyi paljon Saksan liittotasavallassa, jossa hän levytti Bert Kaempfertin orkesterin kanssa. Hän esiintyi myös Alankomaissa, Neuvostoliitossa ja Yhdysvalloissa.
Pulkkala (Lepäsi)

Pulkkala (myös "Pulkkova", ) on kylä Leningradin alueen Lomonosovin piirin Lepäsin kunnassa Venäjällä. Se sijaitsee Harjavallanjärven rannalla 15 kilometriä Lepäsistä länteen. Kylässä on yksi vakituinen asukas (vuonna 2015).
Pulkkala oli alun perin osa Harjavallan kylää. Aleksandr Menšikovin jouduttua luopumaan Pietari I:n hänelle lahjoittamasta maaomaisuudesta kylä jaettiin kahtia, jolloin nykyinen Harjavalta, Pulkkala ja Mustalahti joutuivat keisarinna Elisabetin suosikille Aleksei Razumovskille.
Peter von Köppenin mukaan vuonna 1848 Pulkkalassa asui 49 Hevaan ortodoksiseen seurakuntaan kuulunutta inkerikkoa. Vuonna 1862 kylässä oli yhdeksän taloa ja 51 asukasta, jotka olivat tilanomistajan maaorjia. Myöhemmin Pulkkala mainittiin Kaprion luterilaiseen seurakuntaan kuuluneena inkerois-suomalaisena kylänä.
Kylä sijaitsee Harjavallan tavoin sotilasalueella. Sen ohi kulkee Pietarin ja Ruutsian välinen asfaltoitu maantie. Kylästä on linja-autoyhteydet Lepäsiin, Lomonosoviin, Pietariin ja Sosnovyi Boriin. Kesäasukkaiden määräksi arvioidaan noin 20 henkeä. Entisten kasarmien paikalle suunnitellaan motellia.
FM Towns

FM Towns oli Fujitsun valmistama japanilainen mikrotietokone. Konetta valmistettiin vuodesta 1989 vuoteen 1997.
Tietokone suunniteltiin multimedia- ja pelikäyttöön ja se oli yksi ensimmäisiä tietokoneita jossa oli CD-ROM-asema.
Fujitsu julkaisi FM Towns Marty -pelikonsolin, jossa oli samankaltainen tekniikka.
Nimen "FM"-osuus on lyhenne sanoista "Fujitsu Micro". Jälkiosa on nimetty Nobel-palkinnon voittajan Charles Townesin mukaan.
Tietokoneen edeltäjä oli FM-7.
Seuraaja oli FMV-TOWNS, joka hylkäsi aiemman TOWNS-arkkitehtuurin ja siirtyi PC/AT-yhteensopivaan arkkitehtuuriin.
Tekniikka.
Tietokoneessa käytettiin x86-arkkitehtuurin suorittimia:
NRG Stadium

NRG Stadium, aiemmin Reliant Stadium, on monikäyttöstadion, joka sijaitsee Houstonissa Texasissa Yhdysvalloissa. Stadion on National Football League -joukkue Houston Texansin kotikenttä.
Stadionilla järjestettiin Super Bowl XXXVIII vuonna 2004 ja Wrestlemania XXV vuonna 2009. Myös Super Bowl LI järjestettiin stadionilla 5. helmikuuta 2017. Stadionilla järjestetään myös mm. Rodeo tapahtumia ja on erikoisjärjestelyin mahdollista laajentaa jopa 80 000 katsojalle.
FM Towns Marty

FM Towns Marty on Fujitsun yksinomaan Japanissa julkaisema pelikonsoli. Konsoli perustuu FM Towns tietokoneen tekniikkaan ja oli yhteensopiva.
Ensimmäinen malli julkaistiin vuonna 1993 jota seurasi halvempi "FM Towns Marty 2". Konsoli julkaistiin vain japanilaisille markkinoille.
Konsolista on julkaistu autoihin tarkoitettu "FM Towns Car Marty": alkuvuodesta 1994 julkaistu MVP-1 oli alkuperäinen malli ja loppuvuodesta 1994 julkaistu MVP-10 oli uudelleensuunnitellulla asemalla varustettu.
Konsolin valmistus lopetettiin Sega Saturnin ja Sony PlayStationin tullessa markkinoille.
Tekniikka.
Levykkeet käyttivät 1.2M formaattia, jota käytettiin myös NEC PC-9801 tietokoneissa.
Pelit.
Konsolille julkaistiin 73 peliä.
Koska suuri osa FM Towns tietokoneelle julkaistusta peleistä on yhteensopivia, käytännössä määrä on suurempi.
Frank Lowy

Frank Lowy (s. Tšekkoslovakia) on australialais-israelilainen liikemies, joka on etniseltä taustaltaan juutalainen. Hän on yksi maailman rikkaimmista ihmisistä ja Australian rikkain 3,6 miljardin dollarin omaisuudellaan. Hänen Westfield Group -yrityksensä omistaa 119 ostoskeskusta Australiassa, Yhdysvalloissa, Uudessa-Seelannissa ja Isossa-Britanniassa. Lowy on myös Australian jalkapalloliiton puheenjohtaja. Lowy päätyi Australiaan vietettyään toisen maailmansodan ajan Budapestissä. Sieltä hän matkasi Kyproksen kautta Palestiinaan, josta myöhemmin edelleen Australiaan.
Arnon Milchan

Arnon Milchan (s. Rehovot) on entinen jalkapalloilija, entinen Mossadin työntekijä, lannoiteyrittäjä, menestynyt elokuvatuottaja sekä eräs maailman rikkaimmista henkilöistä. Milchan on uskonnolliselta vakaumukseltaan juutalainen. Nuorena Milchan pelasi jalkapalloa Maccabi Tel Aviv -joukkueessa sekä Israelin maajoukkueessa. Myöhemmin hän opiskeli Geneven yliopistossa. Tämän jälkeen hän alkoi kehittää isänsä lannoiteyritystä, josta tuli lopulta Israelin menestyneimpiä. Vuonna 1991 Milchan perusti New Regency Productions -yrityksen, ja hänestä tuli eräs Hollywoodin tärkeimmistä elokuvatuottajista. Hänen tuottamiaan elokuvia ovat muun muassa Fight Club, Pretty Woman, Mr. ja Mrs. Smith, Once Upon a Time in America ja Natural Born Killers.
Milchan harjoittaa myös hyväntekeväisyyttä. Eräs hänen lahjoituskohteistaan on Yitzhak Rabin Center, jolle hän on lahjoittanut miljoona dollaria.
Bumbuna

Bumbuna on kaupunki Sierra Leonen Pohjoisen maakunnan Tonkolilin piirikunnassa. Bumbuna on 35 380 asukkaan (2015) Kalansongoian päällikkökunnan hallintokeskus. Kaupunki sijaitsee Rokeljoen varrella, linnuntietä noin 38 kilometriä maakuntakeskus Makenista itäkoilliseen ja noin 176 kilometriä pääkaupunki Freetownista itäkoilliseen. Vuonna 2004 kaupungin väkiluku oli 4 051.
Bumbunan vesivoimala ja rautakaivos.
Bumbunan kaupungin välittömässä läheisyydessä on kaksi kansallisesti erittäin merkittävää teollisuuskohdetta: Bumbunan vesivoimala ja Tonkolilin rautakaivos.
Bumbunan pato ja vesivoimala.
Bumbunan 88 metriä korkea ja 400 metriä leveä pato valmistui sisällissodan takia runsaasti myöhästyneenä vuonna 2009. Pato sijaitsee Rokeljoessa vajaa 4 kilometriä Bumbunan kaupungista yläjuoksulle päin (koordinaatit ). Vesivoimalan ensimmäinen vaihe oli suuruudeltaan 50 MW. Samassa yhteydessä rakennettiin 200 kilometriä 161 kilovoltin suurjännitelinjaa. Voimalan toiminnassa ja voimansiirrossa on kuitenkin ollut ongelmia. Muun muassa siirtolinjojen ja muuntamoiden puutteellisuuden takia vesivoimalan koko kapasiteettia päästiin käyttämään pääkaupunki Freetownin seudulla vasta vuonna 2015. Valmisteilla olevassa toisessa vaiheessa voimalaitokseen tehoa on tarkoitus kasvattaa huomattavasti lisägeneraattoreilla, ja nostaa vesivoimalan yhteistehoa 372–387 MW:iin. Lisäksi uusitaan suurjännitelinja Bumbunasta Freetowniin sekä alueellisia muuntamoja ja siirtolinjoja. Kakkosvaiheen rakennustöiden odotetaan alkavan vuosina 2018–2020.
Tonkolilin (Bumbunan) rautakaivos.
Linnuntietä runsaan 7 kilometriä Bumbunasta itään sijaitsee suuri African Minerals Ltd (AML) -kaivosyhtiön avokaivoksena toimiva rautamalmikaivos (koordinaatit ). Se on yksi Sierra Leonen viidestä keskeisimmästä kaivoshankkeesta. Kaivos tuotti jo ylösajovaiheessaan vuonna 2013 jo yhteensä 16,9 miljoonaa tonnia 57,6 prosentin rautapitoisuuden malmia. Loppuvuonna 2014 yhtiö ilmoitti matalan rautamalmin hinnan ja ebolaepidemian aikana ongelmista rahoituksessaan ja joutuvansa keskeyttämään malmin tuotannon. Huhtikuussa 2015 aiempi vähemmistöomistaja ja lainoittaja, kiinalainen Shandong Iron and Steel Group (SISG) osti yhtiöstä itseltään puuttuneet 75 prosenttia rahoitusvaikeuksiin joutuneesta yhtiöstä, joten yhtiö siirtyi täysin kiinalaisomistukseen. Kiinalaisomistaja kertoi käynnistävänsä Tonkolilin kaivoksen rautamalmituotannon uudelleen myöhemmin samana vuonna ja investoivansa myös kasvattaakseen kaivoksen vuosikapasiteetin 25 miljoonan tonniin. Tonkolili on Afrikan suurimpia rautamalmikaivoksia ja yksi suurimmista magnetiittiesiintymistä. Kaivokselta johtaa kaivosyhtion omistama rautatie Makenin ja Lunsarin kaupunkien pohjoispuolitse Atlantin rannikolle kaivosyhtiön Pepelin satamaterminaaliin. Vuoden 2016 lopussa kiinalainen omistaja toi esille suunnitelmansa investoida 700 miljoonaa dollaria raudanjalostukseen Sierra Leonessa sen sijaan, että rautamalmi laivattaisiin jatkossakin jalostamatta Kiinaan tai muihin maihin.
Kaivosyhtiön paikallisväestöä pahoin syrjivää toimintaa on esimerkiksi ihmisoikeusjärjestö Human Rights Watch kritisoinut.
Lauri Pajamies

Lauri Pajamies (9. heinäkuuta 1899 Turku – 8. elokuuta 1959 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti, joka toimi Helsingin kaupunginarkkitehtina vuosina 1956–1959. Hänet tunnetaan muun muassa sotienjälkeisten tyyppitalojen, kuten niin sanottujen ”ruotsalaistalojen” kaupunkiversion suunnittelijana. Näitä taloja on muun muassa Helsingin Pirkkolassa, Turun Kupittaalla ja Kuopion Niiralassa.
Pajamies kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1919, opiskeli vuosina 1920–1921 piirustusta Dresdenissä Saksassa taiteilija Alf Dietzen johdolla ja valmistui arkkitehdiksi Teknillisestä korkeakoulusta vuonna 1932. Hän työskenteli arkkitehtina Lääkintöhallituksessa vuosina 1932–1939 ja Helsingin kaupungin palveluksessa vuodesta 1939, aluksi tonttiosastolla ja vuodesta 1947 asemakaavaosastolla. Pajamies oli Helsingin rakennusviraston talonrakennusosaston yliarkkitehti vuosina 1950–1955, apulaiskaupunginarkkitehti vuonna 1955 ja kaupunginarkkitehti vuodesta 1956 kuolemaansa asti.
Vuonna 1961 valmistui Helsingin Kasarmitorin luoteiskulmaan Pajamiehen suunnittelema Helsingin rakennusviraston toimitalo, joka purettiin 2016. Hän suunnitteli Helsinkiin myös Marian sairaalan uuden keskusrakennuksen ja Helsingin perustamisen 400-vuotismuistomerkin Vanhassakaupungissa.
Pajamies on suunnitellut myös muun muassa Lauttakylän kunnansairaalan ja Salon aluesairaalan sekä Lohjan keskustan, Karkkilan ja Halikon sairaalan vesitornit.
Lauri Pajamiehen poika oli sisustusarkkitehti Esko Pajamies.
Halikon sairaalan vesitorni

Halikon sairaalan vesitorni on vuonna 1951 valmistunut vesitorni entisen Halikon kunnan Märynummella nykyisessä Salon kaupungissa. Vesitorni valmistui silloisen Märynummen keskuslaitoksen, nykyisen Halikon sairaalan käyttöön ja on vesitilavuudeltaan 250 kuutiometriä. Torni on ensimmäinen Suomeen rakennettu kartioseinäinen vesitorni. Kohotetun vesisäiliön alla on laatta, jonka tukena ovat lieriön muotoinen keskustorni ja pilarit.
Vesitornin suunnittelivat arkkitehti Lauri Pajamies ja diplomi-insinööri Eino Kajaste.
Lee Chae-won

Lee Chae-won (, s. 7. huhtikuuta 1981 Gangwon) on eteläkorealainen maastohiihtäjä. Hän on pituudeltaan 154 cm.
Lee on osallistunut neljiin talviolympialaisiin 2002–2014 sijoittuen parhaimmillaan 36:nneksi naisten 30 kilometrin vapaan hiihtotavan yhteislähtökilpailussa Sotšissa 2014. MM-kilpailuihin hän on osallistunut viidesti Oberstdorfista 2005 alkaen. Parhaimmillaan hän on ollut 47:s yhdistelmäkilpailussa Oslossa 2011.
Lee kilpaili maailmancupissa ensimmäisen kerran Kuopiossa marraskuussa 2001. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti oltuaan kahdestoista Pyeongchangin 15 kilometrin yhdistelmäkilpailussa helmikuussa 2017.
Ferrovie Appulo Lucane

Ferrovie Appulo Lucane S.r.l. (FAL) on italialainen rautatie- ja linja-autoyhtiö, joka toimii Kaakkois-Italiassa Barin, Materan ja Potenzan maakunnissa. Yhtiön kotipaikka on Bari.
Liikenne.
Ferrovie Appulo Lucane harjoittaa paikallisjunaliikennettä omistamallaan 183 kilometrin pituisella rataverkolla reiteillä Bari–Altamura–Matera ja Bari–Altamura–Avigliano–Potenza. FAL:n rataverkko on kapearaiteinen (950 mm) ja sähköistämätön. FAL:lla on linja-autoreittejä samoilla seuduilla yhteensä 1 000 kilometriä.
Yhtiöllä oli vuonna 2015 yhteensä 2,7 miljoonaa junamatkustajaa ja 2,5 miljoonaa bussimatkustajaa. Yhtiön lipputulot olivat yhteensä 6,1 miljoonaa euroa, 22,5 % liikenteen hoitokustannuksista.
Artjom Pugolovkin

Artjom Vladimirovitš Pugolovkin (; s. 26. tammikuuta 1992 Moskova, Venäjä) on venäläinen jääkiekkoilija, joka pelaa Mestis-joukkue Rovaniemen Kiekossa. Hän on pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä ja laukoo oikealta.
Ura.
Pugolovkin on Spartak Moskovan kasvatti. Hän aloitti MHL-juniorisarjan MHK Spartak Moskovassa kaudella 2009–2010. Kaudella 2011–2012 Pogolovkin jakoi tehoilla 13+21=34 joukkueen sisäisen pistepörssin voiton Semjon Golikovin kanssa ja sisäisen maalipörssin voiton Jevgeni Krutikovin kanssa. Kaudella 2012–2013 hän voitti MHK Spartakin sisäisen piste- ja syöttöpörssin tehoilla 17+43=60. Pugolovkin eteni joukkueen kanssa aina Harlamov Cup -finaaleihin saakka, mutta mestaruuden vei kuitenkin Omskije Jastreby otteluvoitoin 4-3. Pugolovkin debytoi kauden aikana myös Spartak Moskovan KHL-joukkueessa, jossa hän pelasi kolme runkosarja- ja neljä Nadežda Cupin ottelua ilman tehopisteitä. Pugolovkin teki KHL-debyyttinsä 13. helmikuuta 2013 slovakialaista HC Slovan Bratislavaa vastaan.
Kauden 2013–2014 Pugolovkin pelasi kokonaan Spartak Moskovan farmijoukkueessa Sokol Krasnojarskissa, VHL:ssä, jossa tulokaskausi toi 25 runkosarjaottelussa tehot 4+4=8. Kesäkuussa 2014 hän teki vapaana agenttina vuoden mittaisen sopimuksen Atlantin kanssa. Hän pelasi kauden 2014–2015 kuitenkin kokonaan farmijoukkue Dizel Penzassa. Kaudeksi 2015–2016 Pugolovkin siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella KHL:n kroatialaisjoukkue Medveščak Zagrebiin. Hän pelasi siellä kaksi ottelua ja teki ensimmäisen ja toistaiseksi ainoan KHL-maalinsa 1. syyskuuta 2015 Metallurg Novokuznetskia vastaan. Marraskuussa 2015 Pugolovkin jätti Medveščakin ja siirtyi VHL-joukkue Himik Voskresenskiin. Hänen pelaajaoikeutensa palasi myös takaisin Spartakille.
Toukokuussa 2016 Spartak Moskova kiinnitti Pugolovkinin vuoden mittaisella jatkosopimuksella. Hän pelasi alkukauden 2016–2017 kuitenkin kokonaan Himik Voskresenskin vahvuudessa, kunnes Pugolovkin siirtyi helmikuussa 2017 loppukaudeksi Mestis-joukkue Rovaniemen Kiekkoon.
Joensuun ruukki

Joensuun eli Åminneforsin ruukki () perustettiin 1876 Pohjan pitäjässä Pohjanpitäjänlahden rannalle pari kilometriä Pohjankurun rautatieasemalta Karjaanjoessa olevan Åminnekosken (putouskorkeus 3,6 m, 430 hv) partaalle. Siihen kuuluvat Åminnen ja Estbölen säteri sekä Lillforsin verotilat sekä mainittu koski.
Ensimmäiset laitokset perusti 1876 Adam Hård af Segerstad, joka 1874 oli saanut lupakirjan ohutlevyvalssilaitoksen ja sahanterätehtaan rakentamiseen. Parin vuoden kuluttua ruukin otti haltuunsa osakeyhtiö, joka joutui pian suoritustilaan. Yritystä lainalla auttanut Suomen valtio osti ruukin pakkohuutokaupalla 1880 ja myi sen 1882 edelleen parille liikemiehelle. Tehdas varustettiin nyt kolmen tonnin Martin-uunilla, joka oli kolmas Suomessa, ja kankirautavalssilaitoksella. Toistamiseen ruukki joutui vararikkoon 1889. Seuraavana vuonna sen osti Fiskars Oy. Vuonna 1902 rakennettiin pato koko putouksen yli, 1906 hankittiin uusi seitsemän tonnin Siemens-Martin-uuni. Samana vuonna rakennettiin kapearaiteinen sähkörautatie Pohjankurun rautatieasemallelle. Vuonna 1909 tehdas varustettiin uudenaikaisella laboratoriolla, seuraavana vuonna voimakeskusasemalla. Tuotanto käsitti silloin kankirauta- ja levyvalssituotteita, arvo noin 800 000 mk. Raaka-aineena käytettiin ruotsalaista takkirautaa tai Trollshofdan masuunissa ruotsalaisista malmeista sulatettua takkirautaa.
1900-luvun alussa työntekijöitä oli noin sata, ja he asuivat ruukin asunnoissa. Heillä oli Fiskarin ruukin kanssa yhteinen sairas- ja hautausapukassa.
Ruukki perustettiin Länsi-Uudellemaalle Pohjan pitäjän Mustionjoen kosken varteen vuonna 1877 sinkkisulattamona, jossa sulatettiin Orijärven kaivoksen sinkkimalmia. Sinkkisulattamo lopetettiin jo vuonna 1883, mutta raudan valmistus ruukin masuunissa jatkui vuoteen 1977 saakka.
Ruukki siirtyi 1890-luvulla Fiskars-yhtiön haltuun. Ruukkialueelle valmistui vesivoimalaitos 1910, ja vuonna 1930 valmistui valssaamo. Nykyisin teollinen toiminta jatkuu ruukkialueella niin, että valssaamossa valmistetaan betoniteräksiä Celsa Groupin nimellä ja Lesjöfors Springs valmistaa alueella jousia.
Mustalahti (Inkeri)

Mustalahti () on kylä Leningradin alueen Lomonosovin piirin Lepäsin kunnassa Venäjällä. Se sijaitsee Suomenlahden etelärannalla kymmenen kilometriä Lepäsistä länteen. Kylässä on 22 asukasta (vuonna 2015).
Tuutarin pogostaan kuulunut Mustalahden kylä mainitaan vuoden 1676 aineistoon perustuvassa Inkerin kartassa. 1700-luvulla Aleksandr Menšikovin maaomaisuutta jaettaessa se lahjoitettiin Harjavallan ja Pulkkalan tavoin keisarinna Elisabetin suosikille Aleksei Razumovskille.
Vuonna 1862 Mustalahdessa oli 15 taloa ja 90 asukasta. Sen vieressä sijaitsi Baikovan huvila. Kylän talonpojat olivat tilanomistajan maaorjia, jotka kuuluivat Hevaan ortodoksiseen seurakuntaan. Vuonna 1903 Mustalahden, Harjavallan, Pulkkalan ja Harmaalan talonpojille valmistui Pyhän Kolminaisuuden kirkko Harjavaltaan.
Mustalahden ohi kulkee Pietarin ja Ruutsian välinen asfaltoitu maantie, jolta on linja-autoyhteydet Lepäsiin, Lomonosoviin, Pietariin ja Sosnovyi Boriin. Kesäasukkaiden määräksi arvioidaan 365 henkeä. Palveluihin kuuluu kauppa. Mustalahdessa on säilynyt puinen kartano talousrakennuksineen ja puistoalueineen sekä kaksi puista huvilaa. Kylässä toimii lasten kesäleiri. Lähistöllä sijaitsee pieni lomakylä sekä kolme kalastus- ja metsästysmajaa.
Transaero Express

Transaero Express (; ICAO: TXE) oli venäläinen lentoyhtiö. Se oli Transaero Airlinesin tytäryhtiö, joka lensi liikelentoja. Sen kotikenttä oli Šeremetjevon lentoasema Moskovassa. Se perustettiin vuonna 1994 ja lopetti toimintansa vuonna 2002.
Laivasto.
Transaero Express käytti toimintansa aikana seuraavia kahdeksaa lentokonetta.
Akira Yaegashi

Akira Yaegashi 25. helmikuuta 1983 Kitakami Iwaten prefektuuri on japanilainen alemman kärpässarjan nyrkkeilijä. Urallaan Yaegashi on voittanut IBF ja WBC liittojen maailmanmestaruudet alemmassa kärpässarjassa.
Amatööriura.
Amatöörinä Yaegashi otteli 70 ottelua joista voitti 56. 
Ammattiura.
Yaegashi siirtyi ammattinyrkkeilijäksi vuonna 2005 korsisarjassa. Vuonna 2011 Yaegashi voitti WBA liiton mestaruusottelussa Pornsawan Porpramookin teknisellä tyrmäyksellä ottelun ehdittyä kymmenenteen eräänsä mutta hävisi heti ensimmäisessä WBA liiton mestaruuden puolustusottelussaan Kazuto Iokalle. Tämän jälkeen Yaegashi siirtyi painoluokkaa ylemmäs alempaan kärpässarjaan. Alemmassa kärpässarjassa Yaegashi voitti Toshiyuki Igarashin yksimielisellä tuomaripäätöksellä täysien erien jälkeen kohoten samalla WBC liiton mestariksi.Yaegashi puolusti mestaruutta onnistuneesti neljä kertaa kunnes hävisi Roman Gonzalezille teknisellä tyrmäyksellä yhdeksännessä erässä Gonzalezin johtaessa ottelua kaikin tuomariäänin. Tämän jälkeen Yaegashi siirtyi painoluokkaa alemmas alempaan kärpässarjaan jossa otteli Pedro Guevaraa vastaan väliaikaisesta WBC liiton mestaruudesta mutta hävisi seitsemännessä erässä tyrmäyksellä. Tämän jälkeen Yaegashi otteli kahdesti tuntemattomampia iskijöitä vastaan kunnes pääsi IBF liiton mestaruusotteluun Javier Mendozaa 
vastaan. Yaegashi voitti ottelun yksimielisellä tuomaripäätöksellä. Tämän jälkeen Yaegashi puolusti IBF liiton mestaruutta kahdesti menestyksekkäästi kunnes hävisi kolmannessa puolustusottelussa ensimmäisen erän tyrmäyksellä Milan Melindolle
Käenkosken harkkohytti

Käenkosken harkkohytti sijaitsi Ilomantsissä Käenkosken kylässä Pirttijärvestä Koitereeseen laskevan Syväysjoen (Pirttijoen) Käenkosken pohjoisrannalla. Harkkohytti oli toiminnassa vuosina 1839–1880.
Harkkohytin perustivat Elias Dahlström ja Tarasi Piironen jotka saivat sille privilegion 1839. Paikalla oli jo aiemmin ollut vesimylly ja vasarahuone. Harkkohytti käytti pääasiassa Koitereesta nostettua järvimalmia mutta veden vähyyden ja syrjäisen sijainnin vuoksi raudan tuotanto jäi vähäiseksi. Harkkohytti oli toiminnassa vuoteen 1880 saakka. 
Noin sadan metrin päässä Syväysjoen kosken alkupäässä ylittävästä Ilomantsista Naarvaan johtavan paikallistien sillasta ovat näkyvissä vielä ruukin padon hirsiarkkujen jäänteet. Padon alapuolella on noin kolmen metrin päässä joen rannasta noin metrin levyinen hirsirakenteinen voima- ja uittokanava jonka länsipuolella on jäänteitä suurehkon rakennuksen perustuksista. Rakennus on saattanut olla harkkohytti tai vasarapaja. Paikalta löytyy myös runsaasti raudanvalmistuksessa syntynyttä kuonaa. Entisestä ruukinpaikasta pohjoiseen sijaitsevan asuinrakennuksen perustukset saattavat olla peräisin ruukinkartanosta ja myös lähellä oleva varastorakennus voi olla ruukin ajoilta. Asuinrakennuksen ja ruukinpaikan välillä näkyy useiden pienten asuinrakennusten kivijalkoja.
Kangaspää

Kangaspää (myös "Uusi-Vääskylä", ) on kylä Leningradin alueen Lomonosovin piirin Lepäsin kunnassa Venäjällä. Se sijaitsee Hevaanjoen varrella 16 kilometriä Lepäsistä lounaaseen. Kylässä on 27 asukasta (vuonna 2015).
Kylä mainitaan vuoden 1770 kartalla. Vuonna 1848 siellä asui 72 äyrämöistä ja 43 inkerikkoa. Äyrämöiset kuuluivat Kaprion luterilaiseen ja inkerikot Hevaan ortodoksiseen seurakuntaan.. 
Vuonna 1862 Kangaspäässä oli 25 taloa ja 169 asukasta. Kylän talonpojat olivat tilanomistajan maaorjia. Myöhemmin Kangaspää kuului Hevaan volostiin. Neuvostoaikana se oli osa Hevaan, vuodesta 1960 lähtien Uustian ja vuodesta 1974 Harmaalan kyläneuvostoja.
Kangaspään kautta kulkee Yhinmäen, Hevaan ja Sosnovyi Borin välinen asfaltoitu maantie. Kylästä on linja-autoyhteydet Lepäsiin, Lomonosoviin, Pietariin ja Sosnovyi Boriin. Kesäasukkaiden määräksi arvioidaan noin 30 henkeä. Lähistöllä sijaitsee puutarhapalsta-alue. Kylän eteläpuolella on kalanviljelyaltaita ja hiekkakuoppia sekä pohjoispuolella soita ja metsiä.
Luxorin kuvernementti

Luxorin kuvernementti () on yksi Egyptin kuvernementeista. Alueen pinta-ala on 2 959,6 km² ja väkiluku 457 286 (2006). Kuvernementin hallinnollinen keskus on Luxor.
Assuanin kuvernementti

Assuanin kuvernementti () on yksi Egyptin kuvernementeistä. Alueen pinta-ala on 62 726,0 km² ja väkiluku 1 186 482 (2006). Kuvernementin hallinnollinen keskus on Assuan.
Naringiini

Naringiini (C27H32O14) on glykosideihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Sitä tavataan erityisesti sitrushedelmistä kuten greipistä. Naringiinia voidaan käyttää makeutusaineiden valmistukseen.
Ominaisuudet.
Huoneenlämpötilassa naringiini on väritöntä kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee vain hyvin vähäisessä määrin veteen huoneenlämpötilassa, mutta liukoisuus kasvaa huomattavasti lämpötilan kasvaessa. Monet orgaaniset liuottimet esimerkiksi etanoli, asetoni ja etikkahappo liuottavat ainetta. Naringiini on optisesti aktiivinen yhdiste ja sen ominaiskiertokyky 0,1 M vetykloridiliuoksessa on +8,6. Naringiinin aglykoniosana on naringeniini ja sokeriosana on ramnoosin ja glukoosin muodostama disakkaridi neohesperidoosi. Yhdiste on hyvin voimakkaasti kitkerän makuista ja sen maku on aistittavissa jopa 1:10 000 laimennuksina.
Luonnossa naringiinia esiintyy erityisesti greipissä hedelmissä ja kukissa. Suurin sen pitoisuus on raaoissa hedelmissä. Naringiini antaa greippimehulle sen tyypillisen kitkeryyden. Greipin lisäksi naringiinia esiintyy pienemmissä määrin muun muassa tomaateissa, omenoissa, sipuleissa, kirsikoissa, teessä, oreganossa ja eräissä palkokasveissa. Naringeniinilla on havaittu olevan sieniä, bakteereja ja viruksia torjuvia sekä antioksidanttisia vaikutuksia. Toisaalta naringiini on monen sytokromi P450-ryhmän entsyymien inhibiittori, minkä vuoksi greippimehu estää monien lääkeaineiden metaboliaa ja niiden pitoisuudet kasvavat elimistössä. Naringiini myös hydrolysoituu ihmiselimistössä naringeniiniksi.
Käyttö makeutusaineiden valmistukseen.
Naringeniini voidaan hydrolysoida emäksisissä olosuhteissa ja vedyttää, jolloin muodostuu naringiinidihydrokalkonia (C27H34O14), joka on voimakkaasti makeaa ja sokeriin verrattuna noin 1 000 kertaa makeampaa. Naringiinista voidaan myös valmistaa toista vielä merkittävämpää dihydrokalkoneihin kuuluvaa makeutusainetta neohesperidiinidihydrokalkonia.
Ertta Virtamo

Ertta Virtamo (21. tammikuuta 1886 Helsinki – 27. syyskuuta 1955 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä. Hän teki uransa suurelta osin Suomalaisessa Maaseututeatterissa ja Suomen Kansallisteatterissa.
Sukutausta.
Virtamo kuului suureen Tuomen näyttelijäsukuun. Hänen isänsä Johan Fredrik Bergström oli Emmi Jurkan ja Arvi Tuomen setä. Virtamon nuorempi veli Rafael Bergström puolestaan oli sukunsa ensimmäinen teatterikoulun käynyt näyttämötaiteilija.
Ura.
Virtamo aloitti ammattiuransa Helsingissä Kansan Näyttämöllä vuonna 1907. Kaksi vuotta myöhemmin hän liittyi Suomalaiseen Maaseututeatteriin, joka oli yksi Viipurin Kaupunginteatterin edeltäjistä. Maaseututeatterissa Virtamosta tuli viipurilaisen teatteriyleisön suosikki. Vuonna 1919 Virtamo kiinnitettiin Suomen Kansallisteatteriin, josta hän erosi muutaman vuoden kuluttua. Vuonna 1927 Virtamo teki oman kiertueen, jonka jälkeen hän työskenteli muutamia vuosia jälleen Kansan Näyttämöllä. Hän jätti teatteriesiintymiset terveydellisistä syistä.
Virtamo näytteli sadoittain osasuorituksia. Hänen roolejaan olivat muun muassa Elina balladissa "Elinan surma", Doolittle näytelmässä "Pygmalion" ja Marina näytelmässä "Pimeyden vallassa". Hänellä oli roolitehtäviä myös teoksissa "Varatie", "Kirsikkapuutarha" ja "Sanni Kortmanin koulu". Kansallisteatterissa Virtamo näytteli muun muassa Lady Sneerwellin roolin komediassa "Juorukoulu". Hänellä oli rooleja myös lukuisissa muissa teatteritaiteen klassikoissa, kuten "Romeo ja Julia", "Kesäyön unelma", "Tukkijoella", "Tartuffe" ja "Anna Liisa".
Mittavan teatteriuransa ohella Virtamo näytteli myös elokuvissa "Ollin oppivuodet" (Ollin äiti) (1920) ja "Herrat täysihoidossa" (Selma Sorjonen) (1933).
Maria Nordström

Maria Nordström (s. 10. toukokuuta 1991 Gävle) on ruotsalainen maastohiihtäjä.
Nuorten MM-kilpailuissa Hinterzartenissa vuonna 2010 Nordström saavutti Ruotsin joukkueen mukana viestipronssia. Nordström kilpaili maastohiihdon maailmancupissa ensimmäisen kerran Östersundin perinteisen hiihtotavan sprintissä helmikuussa 2015 sijoittuen 30:nneksi. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran Pyeongchangin perinteisen hiihtotavan sprintissä helmikuussa 2017 oltuaan seitsemäs. Seuraavana päivänä hän saavutti uransa toistaiseksi parhaan sijoituksen oltuaan 15 kilometrin yhdistelmäkilpailussa viides. Hän voitti samana viikonloppuna parisprintin maailmancupkilpailun.
Luettelo suurimmista teräksenvalmistajista

Luettelo maailman suurimmista teräksenvalmistajista listaa tuotantomäärältään maailman suurimmat teräksenvalmistajayritykset. Luettelon sijat saattavat vaihtua merkittävästikin esimerkiksi yrityskauppojen ja -fuusioiden seurauksena.
XCOM 2

XCOM 2 on Firaxis Gamesin kehittämä ja 2K Gamesin julkaisema vuoropohjainen taktiikkapeli. Peli julkaistiin helmikuussa Linuxille, Mac OS X:lle ja Windowsille. PlayStation 4:lle ja Xbox Onelle peli julkaistiin syyskuussa 2016. Peli on jatkoa "" -pelille ja se kuuluu "X-COM"-pelisarjaan.
XCOM 2 sijoittuu tarinallisesti edeltäjästään 20 vuotta myöhemmin, jolloin muukalaiset ovat vallanneet maapallon ja XCOM on osoittautunut kyvyttömäksi estää se. Muukalaiset pitävät ihmisiä orjinaan ja järjestystä valvovat ADVENT-iskusotilaat. Pelaaja ohjaa vastarintaliikettä valtavan Avenger-aluksen avulla, jossa tehdään tutkimuksia muukalaisten teknologiasta, valmistetaan uusia varusteita ja ylläpidetään sotilaita. Pelin edetessä luodaan maailman eri alueista verkosto, jolloin saadaan tietoa ADVENT-joukkojen tukikohdista.
XCOM 2:ssa on tuki Steam Workshopille, jonka avulla peliin voi ladata Steamin kautta yhteisön tekemää lisäsisältöä.
"War of the Chosen" on peliin julkaistava ladattava sisältö, joka on julkaistu elokuussa 2017.
Vastaanotto.
Peli on saanut Pelit-lehden arvostelussa arvosanaksi 92/100.
Amalie Adlerberg

Amalie Adlerberg (16. kesäkuuta 1808 Baijeri – 1888) oli saksalaissyntyinen nainen, joka oli ensin naimisissa Venäjän Ruotsin-lähettilään Alexander von Krüdenerin kanssa, sitten Nikolai Adlerbergin kanssa, joka oli Suomen kenraalikuvernööri 1866–1881. Hän oli Fjodor Tjuttševin rakastettu ja muusa. Hän harjoitti hyväntekeväisyyttä niin Suomessa kuin Venäjälläkin. 
Hän oli ruhtinatar Theresa Mecklenburg-Sterlitzin ja kreivi Maximilian-Emanuel von und zu Lerchenfeldin tytär.
Adlerberg oli yksi niistä 36 kuuluisasta kaunottaresta, jotka oli vuosina 1827–1850 kuvattu müncheniläiseen "Schönheitengalerieen" (Kaunotargalleria).
Hänen muotokuvansa on Mustion kartanossa. Kartanon omistaja Magnus Linder on hänen jälkeläisiään.
POSCO

POSCO (aiemmin "Pohang Iron and Steel Company") oli vuonna 2015 tuotantomäärältään maailman neljänneksi suurin teräsyhtiö. Se valmisti tuolloin yhteensä 41,97 miljoonaa tonnia terästä. Vuonna 1968 perustetun yrityksen kotipaikka on Etelä-Korean Pohang. Terästä valmistetaan yhtiön Pohangin ja Gwangyangin tehtailla. 
Konserniyhtiön osake noteerataan Etelä-Korean, Tokion, Lontoon ja New Yorkin pörsseissä.
Arvo Lauri

Arvo Heikki Lauri (26. huhtikuuta 1931 Lappeenranta – 27. toukokuuta 2015 Hamina) oli suomalainen upseeri, joka toimi Kainuun prikaatin komentajana. 
Laurin vanhemmat olivat majuri Heikki Lauri ja Liisa Virtaniemi. Hänen ensimmäinen puolisonsa vuodesta 1953 oli Aino Kääriäinen (k. 1984) ja toinen vuodesta 1990 Maija Kotiaho.
Lauri suoritti 7/8 luokkaa Kuopion lyseossa ja valmistui Kadettikoulusta 1953. Sotakorkeakoulun hän suoritti 1963 ja Maanpuolustuskurssin 1968. Lauri toimi nuorempana upseerina 6. prikaatissa 1953 ja sen jälkeen Uudenmaan jääkäripataljoonassa vuoteen 1957, jolloin hän siirtyi Reserviupseerikouluun panssarintorjuntaosaston johtajaksi. Pääesikunnan tarkastusosastolla Lauri työskenteli 1961–1963, Sotakorkeakoulun opettajana 1967–1971, pataljoonan komentajana Savon Prikaatissa 1971–1973, Pääesikunnan koulutustoimiston päällikkönä 1973–1977 ja Sotakorkeakoulun apulaisjohtajana 1977–1979. Kainuun prikaatia Lauri komensi Martti Alatalon jälkeen vuodesta 1979 vuoteen 1982, jolloin hän erosi vakinaisesta palveluksesta.
Lauri ylennettiin vänrikiksi 1951, luutnantiksi 1954, yliluutnantiksi 1957, kapteeniksi 1963, majuriksi 1964, everstiluutnantiksi 1971 ja everstiksi 1977.
Louise von Christierson

Sophia Lovisa (Louise) von Christierson (o.s. Aspegren; 10. huhtikuuta 1837 Vikingstad, Ruotsi – 16. maaliskuuta 1908 Helsinki) oli suomalainen kulttuurimesenaatti. Hänen kiinnostuksen kohteensa oli suomalainen taidekäsityö.
Von Christiersonin puoliso oli Kirkniemen kartanon omistaja Carl Gustaf von Christierson.
Von Christiersonit on haudattu Lohjalla Pyhän Laurin kirkkomaalle.
Grazin raitiotieliikenne

Grazin raitioliikenne on yksi Grazin julkisen liikenteen muodoista.
Historia.
Raitiotieliikenne aloitettiin Grazissa vuonna 1878, jolloin rakennettiin 2,2 kilometriä pitkä hevosraitiotie Grazin päärautatieasemalta Jakominiplatzille. Kaksi vuotta liikennöin aloituksen jälkeen linjaston pituus oli kasvanut 6,1 kilometriin.
Vuosisadan lopulla hevosraitiotietä alettiin korvata sähköisella raitiotiellä kaupungin sekä hevosraitiotien liikennöitsijän solmiman sopimuksen myötä. Samalla linjastoa laajennettiin esikaupunkialueille. Raitiotien matkustajamäärät putosivat 1930-luvun alussa huonon taloustilanteen myötä, mutta toisen maailmansodan aikana linjaa 1 päätettiin kuitenkin kehittää ruuhka-ajan matkustusmäärien noustessa. Kysyntää tyydytettiin ostamalla Saksasta käytettyjä raitiovaunuja.
Maailmansodan jälkeen tarve kapasiteetin lisäykselle oli suuri, jonka myötä vanhentuneiden vaunujen tilalle tilattiin uusia vaunuja. Seuraavien vuosikymmenten aikana henkilöautoliikenteen nousun myötä linjastoja kuitenkin karsittiin ja lyhennettiin. Myös rahtiliikenne raitioteillä lopetettiin.
1990-luvulla Grazin raitiotieverkkoa laajenettiin monen vuosikymmenne tauon jälkeen. Samalla bussiliikenteen ja raitiotieliikenteen vaihtopaikka keskitettiin Jakominiplatzille. Myöhemmin 2000-luvulla linjoja 4–6 laajennettiin.
Tomi Mustonen (jääpalloilija)

Tomi Mustonen (s. 19. lokakuuta 1984) on suomalainen uransa päättänyt jääpalloilija. Hän edusti Suomen Bandyliigassa vain kasvattajaseuraansa Porin Narukerää. 
Ura.
Mustonen debytoi Bandyliigassa kaudella 2003-2004. Syksyllä 2007 hän siirtyi Ruotsin Elitserienin Ljusdals BK:hon, jossa hän pelasi kaksi kautta, mutta palasi kahden Ljusdalissa vietetyn kauden jälkeen takaisin Poriin ja kasvattajaseuraansa Narukerään.. 
Mustonen voitti Bandyliigan runkosarjan maalikuninkuuden kolme kertaa kausina 2010–2011, 2011–2012 ja 2015–2016., Mustonen on Narukerän historian kaikkien aikojen paras maalin- ja pisteiden tekijä.
Mustonen lopetti peliuransa kauden 2023-2024 päätteeksi.
Maajoukkueura.
Tomi Mustonen nousi vuonna 2015 A-maajoukkueeseen. Ensimmäisen kerran hän edusti Suomea MM-kisoissa keväällä 2016, jolloin hän oli voittamassa Suomelle MM-hopeaa. Mustonen pelasi urallaan kahdet MM-kisat. 
Saavutukset.
Maajoukkueessa
Seurajoukkueessa
Pekka Ripatti

Pekka Ripatti on suomalainen Energiaviraston Uusiutuva energia -ryhmän johtaja sekä Helsingin yliopiston metsä-, energia- ja ympäristökysymysten dosentti. 
Tohtoriksi Ripatti väitteli vuonna 1997 kansantaloudellisesta metsäekonomiasta Helsingin yliopistossa. Väitöskirja käsittelee metsätilojen omistuksen pirstoutumista ("Factors affecting partitioning of private forest holdings in Finland. A logit analysis")
Energiavirastossa Ripatti on työskennellyt vuodesta 2012 lähtien. Tapio Oy:ssä hän oli 2009–2011 johtajana ja kehittämispäällikönä. Työtehoseuran tutkimusjohtajana hän työskenteli 2003–2008. Vuosina 1988–2002 hän toimi Metsäntutkimuslaitoksessa (nyk. Luonnonvarakeskus) tutkijana ja Helsingin tutkimuskeskuksen johtajana. Ripatin tutkimuksissa on tarkasteltu metsänomistajien käyttäytymistä, puun tarjontaa sekä metsä- ja energiapolitiikan taloudellisia ohjauskeinoja.
Pekka Ripatti on ollut mukana lukuisissa eri ministeröiden, muiden viranomaisten ja toimialajärjestöjen metsä- ja energiapolitiikkaa käsittelevissä työryhmissä.
Javier Fernández Fernández

Javier Fernández Fernández (s. 7. tammikuuta 1948) on espanjalainen poliitikko. Hän on koulutukseltaan vuori-insinööri.
Javier Fernández oli Asturian ruhtinaskunnan johtaja (asturiaksi "Presidente del Principáu d'Asturies", espanjaksi "Presidente del Principado de Asturias") 2012–2019.
Fernández Fernández oli Asturian sosialistisen liiton ("Federación Socialista Asturiana", lyh. FSA–PSOE) pääsihteeri 2000–2017. Hän toimi Espanjan sosialistisen työväenpuolueen (PSOE) väliaikaisen johtoryhmän virkaa toimittavana pääsihteerinä lokakuusta 2016 kesäkuuhun 2017.
OnePlus X

OnePlus X on kiinalaisen OnePlussan julkaisema Android-puhelin. Se julkaistiin 29. lokakuuta 2015, kolme kuukautta OnePlus 2 jälkeen.
OnePlus X oli saatavilla kolmena vaihtoehtona: Onyx (Musta), Champagne (Valkoinen) ja rajoitettu erä keraamisia versioita. OnePlus X vaati alun perin kutsun, mutta 28. tammikuuta 2016 jälkeen kutsua ei enää vaadita.
Kehitys.
Pian sen jälkeen kun OnePlus 2 julkaistiin, OnePlussan perustaja Carl Pei vihjasi uutta laitetta vuoden 2015 lopulle popup-haastatteluissa New Yorkissa. Kuukausien spekuloinnin jälkeen OnePlus X paljastettiin virallisesti 29. lokakuuta 2015. Puhelin sai kiitosta kriitikoilta sen tyylikkäästä muotoilusta ja korkeasta laadusta. Puhelimen hinnaksi ilmoitettiin 269 euroa. Keraamisen mallin hinnaksi ilmoitettiin 369 euroa.
Ominaisuudet.
Puhelin käyttää OxygenOS käyttöjärjestelmänä, joka perustuu Android 6.0.1. Puhelimeen on kolme pääväriä (musta, valkoinen ja keraami), mutta siihen on saataville useita kuoria.
China Baowu Steel Group

China Baowu Steel Group eli Baowu Steel tai "China Baowu Group" (), marraskuuhun 2016 asti Baosteel Group ("Baosteel") oli vuonna 2017 tuotantomäärältään maailman toiseksi suurin teräsyhtiö. Se valmisti tuolloin yhteensä 65,39 miljoonaa tonnia terästä. Baowu Steel muodostettiin marras-joulukuussa 2016 yhdistämällä aiemman Baosteel Groupin ja Wuhan Iron &amp; Steel Groupin (Wuhan Steel Group) toimintoja. Yrityksen palveluksessa oli vuonna 2016 yhteensä 228 000 työntekijää. Teräsjätin muodostaneista yhtiöistä Baosteel oli maailman viidenneksi suurin ja Wuhan Steel Group maailman 11. suurin teräksenvalmistaja. 
Baosteelin historia.
Vuonna 2015 Baosteel Group oli tuotantomäärältään maailman viidenneksi suurin teräsyhtiö. Se valmisti tuolloin yhteensä 34,94 miljoonaa tonnia terästä. Yrityksen kotipaikka on Kiinan Shanghai. Baosteel -konsernilla oli vuoden 2014 päättyessä palveluksessaan noin 130 000 työntekijää.
Alkujaan vuonna 1978 perustetun konserniyhtiön omistaja on Kiinan valtio omaisuuden hallintakomissionsa kautta. Useat konsernin tytäryhtiöistä on kuitenkin pörssinoteerattu (mm. Baoshan Iron &amp; Steel Co., Ltd.; Xinjiang BaYi Iron &amp; Steel Co., Ltd.; Shanghai Baosight Software Co., Ltd.; SGIS Songshan Co.,Ltd.). Tytäryrityksistä esimerkiksi Baoshan Iron &amp; Steel listattiin maailman suurimpien pörssiyritysten Forbes Global 2000 -listan (2016) sijalle 728 ja toukokuussa 2016 sen markkina-arvo oli 14,5 miljardia dollaria.
HBIS Group

HBIS Group tai Hesteel Group (; "Hesteel Group Co., Ltd"; lyhyesti "Hesteel"; aiemmin myös "Hebei Iron and Steel"; HBIS) on kiinalainen teräsyhtiö, joka oli vuonna 2017 tuotantomäärältään maailman neljänneksi suurin ja Kiinan toiseksi suurin teräsyhtiö. Se valmisti tuolloin yhteensä 45,56 miljoonaa tonnia terästä. Kahta vuotta aiemmin (2015) yhtiö oli maailman toiseksi suurin teräksenvalmistaja. Yrityksen kotipaikka on Kiinan Shijiazhuang. Se perustettiin vuonna 2008 kun kaksi Hebein maakunnassa ollutta teräsyhtiötä yhdistettiin suuremmaksi metalliteollisuuskonserniksi. Yhtiön päämarkkina-alue on Pohjois-Kiina. Enemmistöomistaja on Kiinan valtio omaisuuden hallintakomissionsa kautta. Yhtiöllä on yli 20 tytäryritystä ja palveluksessaan yli 120 000 työntekijää. Se on laajentunut muun muassa hankkimalla hallintaansa terästehtaan Serbiasta ja kuparikaivoksen Etelä-Afrikasta. HBIS Group yhtiö oli vuonna 2018 maailman suurimpien yritysten Fortune Global 500 -listan sijalla 239.
HBIS Group on tunnettu osaksi tytäryhtiönsä Hesteelin kautta. Hesteelin osake noteerataan Shenzhenin pörssissä. Maailman suurimpien pörssiyritysten Forbes Global 2000 -listalla (2018) Hesteel luokiteltiin sijalle 1212. Kesäkuussa 2018 sen markkina-arvo oli 5,5 miljardia dollaria. Hesteel-pörssiyhtiön palveluksessa oli runsas 37 000 työntekijää, ja se muodosti vain osan laajemmasta HBIS-yrityskonsernista.
Nippon Steel Corporation

Nippon Steel Corporation on japanilainen, maailmanlaajuisesti toimiva teräsyhtiö. Vuonna 2018 se oli tuotantomäärältään (49,22 miljoonaa tonnia) japanin suurin ja maailman kolmanneksi suurin teräksen tuottaja. Vuonna 1949 perustetun yrityksen kotipaikka on Japanin Tokio. Konsernin osake noteerataan Tokion pörssissä ja on mukana Nikkei 225- ja Topix 100 -osakeindekseissä. Teräskonsernilla on noin 115 000 työntekijää. Maaliskuussa 2014 yhtiöllä oli yli 300 tytäryritystä.
Ansteel Group

Ansteel Group () on kiinalainen teräsyhtiä, jokaoli vuonna 2015 tuotantomäärältään maailman seitsemänneksi suurin teräsyhtiö. Se valmisti tuolloin yhteensä 32,50 miljoonaa tonnia terästä. Yrityksen kotipaikka on Anshan. Konserniyhtiön omistaa on Kiinan valtio omaisuuden hallintakomissionsa kautta.
Emma-gaala 2017

Vuoden 2017 Emma-gaala järjestettiin Espoon Metro Areenalla 4. helmikuuta 2017. Gaalassa palkittiin vuoden 2016 menestyneimpiä artisteja ja musiikkialan ammattilaisia.
Voittajat ja ehdokkaat.
Yleisöäänestykset