tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Adam le Fondre

Glenville Adam James le Fondre (s. 2. joulukuuta 1986 Stockport) on englantilainen jalkapalloilija, joka edusti Valioliigassa Readingiä ja alemmilla sarjatasoilla useita muitakin joukkueita. Hän pelasi uransa lopulla Australiassa ja Intiassa. Pelipaikaltaan le Fondre oli hyökkääjä.
Seurajoukkueura.
Le Fondren kasvattajaseura on hänen kotikaupunkinsa Stockportin Stockport County, jota hän edusti vuodet 2004-2007. 
Vuonna 2007 hän oli lainalla Kakkosliigan Rochdale AFC:ssa, jossa hän pelasi niin hyvin, että seura päätti ostaa hänet omakseen. Rochdalessa le Fondre pelasi vuodet 2007-2009 tehden 96 pelaamassaan liigapelissä 34 osumaa. 
Vuonna 2009 le Fondre siirtyi niin ikään Kakkosliigassa pelanneeseen Rotherham Unitediin. Rotherhamia le Fondre edusti myös kaksi kautta, tehden 96 pelissä nyt 54 maalia. 
Elokuussa 2011 Mestaruussarjassa pelannut Reading FC osti le Fondren. Ensimmäisellä kaudellaan seurassa le Fondre ratkaisi seuralle Mestaruussarjan voiton ja paikan kaudelle 2012-2013 Valioliigassa. Valioliigassa le Fondre debytoi elokuussa 2012 tehden heti maalin Stoke Cityä vastaan. Hänen kautensa Valioliigassa oli hieno, sen aikana syntyi 12 maalia ja kaikki kilpailut mukaan lukien le Fondre osui 14 kertaa. Reading kuitenkin putosi takaisin Mestaruussarjaan. 
Pelattuaan vielä yhden kauden Mestaruussarjassa Readingin paidassa le Fondre siirtyi Valioliigasta pudonneeseen Cardiff Cityyn kesällä 2014. Hän debytoi seurassa elokuussa 2014 Blackburn Roversia vastaan. Kaudella 2014-2015 le Fondre teki 23 ottelussa kolme maalia käyden välillä lainalla myös Bolton Wanderersissä. Kauden 2015-2016 le Fondre viettää lainalla Wolverhampton Wanderersissä.
Paul Nicolay

Paul Nicolay (venäjällä myös Pavel Andrejevitš, 16. kesäkuuta 1777 Viipuri – 28. huhtikuuta 1866 Viipuri) oli venäläinen diplomaatti ja paroni, joka kuului aateloituun Nicolayn sukuun.
Elämä.
Viipurissa syntynyt Nicolay kävi koulunsa saksalaisessa Eutinin kaupungissa, jossa Nicolayn opettajana oli runoilija Johann Heinrich Voss. Vuonna 1796 hän aloitti työskentelyn Venäjän ulkoasiainministeriössä toimien suurlähetystön palveluksessa Lontoossa vuodet 1800–1816, kahta lyhyttä Kööpenhaminan ja Tukholman komennusta lukuun ottamatta. Vuonna 1816 Nicolay nimitettiin Kööpenhaminaan Venäjän erikoislähettilääksi ja täysvaltaiseksi ministeriksi, jota virkaa hän hoiti vuoteen 1847 saakka.
Vuonna 1820 Nicolay peri isältään Viipurissa sijaitsevan Monrepos’n kartanon. Hän avasi kartanon puiston yleisölle ja pystytti sinne muun muassa tanskalaisen kuvanveistäjän Gotthelf Borupin tekemän Väinämöisen patsaan, joka oli toinen suomalaisen kansanrunouden tietäjähahmoa kuvaava taideteos. Lisäksi Nicolay rakennutti puistoon kuuluvalle Ludwigsteinin saarelle hautakappelin vanhemmilleen. Myös Paul Nicolay haudattiin itse samalle saarelle.
Perhe.
Nicolayn isä oli akateemikko Ludwig Heinrich von Nicolay. Hän avioitui vuonna 1811 ranskalaiseen De Broglien -aatelissukuun kuuluvan ruhtinatar Alexandra Simplician (1787–1824) kanssa. Pariskunta sai kahdeksan lasta, joista tunnettuja ovat diplomaatti Nikolai Armand von Nicolay, ministeri ja valtiosihteeri Aleksander Pavlovitš von Nicolay sekä kenraali Leonti Nikolai Pavlovitš. Nikolai Armandin poika puolestaan oli kansainvälisesti tunnettu evankelista Paul Ernst von Nicolay.
Malakan kuvernööri

Malakan kuvernööri eli "Yang di-Pertua Negeri," on Malesian Malakan osavaltion päämies. Kuvernöörin rooli on edustuksellinen ja osavaltion pääministeri käyttää käytännön poliittista valtaa. Malakka ja Penang poikkeavat muista Länsi-Malesian osavaltioista siinä, että osavaltion päämies ei ole sulttaani. Sulttaanit toimivat vuorollaan Malesian kuninkaana, mutta kuvernöörit eivät.
Itsenäisen Malaijan aikana Malakan ensimmäiseksi kuvernööriksi nimitettiin Leong Yew Koh. Ennen Malaijan itsenäistymistä Britanniasta, Malakan päämiehenä toimivat brittiläiset siirtomaahallinnon edustajat.
Tronie

 
Tronie ( pää, kasvot tai kasvonilmeet) on Alankomaiden taiteessa tavattava kuvatyyppi. Ne ovat pienehköjä tutkielmia henkilön päästä. Tronie-henkilöillä on maalauksissa usein yllään eksoottisia ja koristeellisia päähineitä. Tronien arvellaan olleen tutkielmia tai malleja suurempien maalausten henkilöhahmoiksi. 
Pyrkiessään kuvaamaan hyvin kiinnostavia henkilöhahmoja, joilla oli luonteenomaista fysionomiaa taiteilijat yrittivät samalla esitellä mestarillisuuttaan. Troniet saivat alkunsa Leidenissä ja Haarlemissa 1630-luvulla, jossa sen kehittivät Jan Lievens, Rembrandt ja Frans Hals.
Suurin osa hollantilaisista tronieista perustuvat ilmeisesti eläviin malleihin, kuten taiteilijan omakuviin tai maalauksiin hänen kollegoistaan. Maalauksia ei tarkoitettu muotokuviksi, vaan pikemminkin jonkun kiinnostavan henkilön (kuten vanhan miehen, nuoren naisen, ”turkkilaisen” tai komean sotilaan tai muun) ilmaisun, tyypin tai fysionomian tutkielmaksi. Ulkomaiselta, ”antiikkiselta”, kalliilta tai vain kummalliselta vaikuttava vaatetus oli kiinnostavaa niiden itsensä takia ja ne tarjosivat mahdollisuuksia maalauksellisten tekniikoiden osoittamiseen. 
Tällaisille tutkielmille kehittyi kysyntää ja niitä pidettiin omana lajinaan, vaikkakin taiteilijalle ne olivat myös historiamaalauksissa olevien henkilöhahmojen kasvojen tyypin ja ilmaisun varasto.
Eräs tunnettu tronie on Johannes Vermeerin "Turbaanipäinen tyttö" (noin 1665).
Diego Cagna

Diego Sebastián Cagna (s. 19. huhtikuuta 1970 Buenos Aires, Argentiina) on argentiinalainen entinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Peliuransa jälkeen hän on toiminut valmentajana.
Cagna pelasi pääsarjatasolla argentiinalaisissa Argentinos Juniorsissa, Independientessä ja Boca Juniorsissa, espanjalaisessa Villarrealissa sekä meksikolaisessa Atlético Celayassa.
Argentiinan A-maajoukkueessa Cagna pelasi yhteensä 19 ottelua ja teki yhden maalin vuosina 1992–1994 ja 1997–1999.
Paul von Nicolay

Paul Ernst Georg von Nicolay (Venäjällä myös Pavel Nikolajevitš Nikolai, Па́вел Никола́евич Никола́и, 14. helmikuuta 1860 Bern – 6. lokakuuta 1919 Viipuri) oli venäläinen evankelista.
Henkilöhistoria.
Paul von Nicolay syntyi Sveitsissä, jossa hänen isänsä Nicolaus Armand von Nicolay toimi diplomaattina. Nicolay opiskeli Pietarin valtionyliopistossa oikeustieteitä ja työskenteli valmistuttuaan valtioneuvoston kansliassa hengellisia asioita hoitavalla osastolla. Hän liittyi Venäjän Raamattuseuraan vuonna 1887 toimien saarnaajana venäläisissä vankiloissa. Kaksi vuotta myöhemmin Nicolay erosi virastaan valtioneuvoston kansiassa ja aloitti 1899 John R. Mottin kehotuksesta hengellisen toiminnan opiskelijoiden keskuudessa. Hän kohosi nopeasti Pietarin kristillisen opiskelijaliikkeen johtohahmoksi, ja vuonna 1917 Nicolay valittiin Opiskelijoiden kristillisen maailmanliiton WSCF:n varapuheenjohtajaksi. 
Nicolay peri 1869 isältään Viipurissa sijaitsevan Monrepos’n kartanon. Hän järjesti kartanossa kristillisiä leirejä ja luovutti korvauksetta sen maita Hiekan kaupunginosasta rukoushuoneen, koulun ja paloaseman rakentamista varten. Vuonna 1916 Nicolay luovutti yhdessä sisarensa Marien kanssa isoisoisänsä Ludwig Heinrich von Nicolayn keräämän Monrepos’n kirjaston 8 000 arvokkainta nidettä Helsingin yliopiston kirjastolle. Niitä säilytetään nykyisin Kansalliskirjaston päärakennuksen Monrepos-salissa. 
Nicolay osallistui aatelissäädyssä valtiopäiville 1888, 1891 ja 1899.
Sydänoireista kärsinyt Nicolay kuoli kotonaan lokakuussa 1919, ja hänet haudattiin Monrepos’n puistossa sijaitsevaan Ludwigsteinin hautasaareen. Naimattomana ja lapsettomana kuollut paroni Paul von Nicolay oli aateloidun Nicolayn suvun viimeinen miespuolinen jäsen. Greta Langenskjöld kirjoitti hänen elämäkertansa, joka ilmestyi 1923.
Fimbulwinter

Fimbulwinter on suomalaisen black metal -yhtye Satanic Warmasterin viides studioalbumi. Se julkaistiin 14. marraskuuta 2014 levymerkillä Werewolf Records.
Albumi nousi Suomen virallisella albumilistalla sijalle 14.
Kuudes silmä

Kuudes silmä on helsinkiläinen punkyhtye, joka on alun perin perustettu jouluna 2009. Yhtyeen alkuaikoina kokoonpano on vaihtunut ja yhtyeen nykyiset jäsenet ovat Jere Lehmus (laulu, kitara), Alisa Konovalova (rummut), Matti Reinola (bassokitara) sekä Sirkku Rantanen (syntetisaattori).
Kuudes silmä teki ensimmäisen keikkansa kesällä 2012. Musiikillisesti Kuudes silmä edustaa suomenkielistä post-punkia ja yhtyeen esikuvina ovat mm. Rudimentary Peni, The Cure, The Mob ja Killing Joke. Musiikillisesti yhtyettä on verrattu myös Musta Paraati -yhtyeeseen.
Combat Rock Industry julkaisi yhtyeen esikois-EP:n lokakuussa 2012. Tämän jälkeen yhtye on julkaissut ensimmäisen pitkäsoittoalbumin vuonna 2013. Kuudes silmä on keikkaillut aktiivisesti Suomessa ja lisäksi tehnyt USA:ssa lyhyen kiertueen elokuussa 2014.
Malesialainen keittiö

Malesialainen keittiö
Vierekkäin elävät malaijit, kiinalaiset ja intialaiset ovat kaikki antaneet oman osansa malesialaiseen keittiöön. Ruoissa käytetään muun muassa kiinalaisia raaka-aineita, kuten riisivermiselliä (hor fun) tai suolaista soijapapumaustetta (taucheo). Merkittävä esimerkki kahden kulinaarisen perinteen yhdistymisestä on myös nonyalaisten ruokakulttuuri. Nonyat ovat Perakansalmen lähituntumassa asuvia – kiinalaisten maahanmuuttajien ja malaijinaisten seka-avioliitoista syntyneitä kiinalaisia, jotka ovat ylpeitä keittotaidostaan. Nonyat ovat luoneet monia perinneherkkuja, erityisesti kakkuja ja muita jälkiruokia. 
Ruoka malaijikodissa syödään sormin lautaselta tai joskus banaaninlehdeltä. Arkiruoat ovat yksinkertaisia: iso kulho riisiä, pari curryruokalajia, hieman kasviksia ja erilaisia lisäkkeitä (sambal). Malaijikeittiö on saanut vaikutteita Indonesiasta, Intiasta ja Kiinasta mutta on silti hyvin omintakeinen. Chilejä käytetään hyvin runsaasti. Malesian länsirannikolla Portugalin entisessä siirtokunnassa Malakassa keittiö on eurooppalaistunut. 
Malaijit valmistavat ruoan yksinkertaisin menetelmin; curryt haudutetaan savi- tai alumiinipadassa, jossa on pyöreä pohja ja päällä pieni aukko. Nykyään tosiaan tavallinen kasari on yleistynyt monin paikoin. Kiinalaista keittiötä Malesiassa edustavat pikapaistetut ja höyrykypsennetyt ruoat. Suosittuja ovat muun muassa monet nuudeli- ja riisiruokalajit.
Bitcoin-automaatti

Bitcoin-automaatit ovat Bitcoinin välitykseen tarkoitettuja automaatteja. Näissä automaateissa asiakas voi ostaa tai myydä bitcoin-valuuttaa. Automaatista ostaminen tapahtuu valtiollisella setelirahalla tai luottokortilla. Monipuolisemmissa automaateissa bitcoineja voi myös myydä ja saada automaatista seteleitä ulos. Tällä hetkellä noin 70 % automaateista on ostoautomaatteja ja 30 % automaateissa voi sekä ostaa ja myydä bitcoineja.
Bitcoin-automaatit maailmalla.
Maailmalla on tällä hetkellä noin 1800 Bitcoin-automaattia. Suurin osa automaateista on Pohjois-Amerikassa (65,72 %), Euroopassa (24,29 %) ja Aasiassa (5,81 %). 
Bitcoin-automaatit Suomessa.
16. joulukuuta 2013 Levykauppa Äx otti tiloihinsa Euroopan ensimmäisen Bitcoin-automaatin, jolla voi vaihtaa käteistä rahaa bitcoineiksi.
Suomessa on 22 Bitcoin-automaattia ja useita automaattioperaattoreita. Automaatit on asennettu yleensä jonkin kivijalkakaupan yhteyteen tai ostoskeskuksen yleisiin tiloihin.
Aleksandr Horošilov

Aleksandr Viktorovitš Horošilov (, s. 16. helmikuuta 1984 Jelizovo, Kamtšatkan alue, Neuvostoliitto) on venäläinen alppihiihtäjä. Hän on pituudeltaan 182 cm.
Horošilov sijoittui Val d’Isèren MM-kilpailuissa 2009 superyhdistetyssä kymmenenneksi ja pujottelussa 12:nneksi. Sotšin olympialaisissa 2014 hän oli pujottelussa neljästoista, Vailin / Beaver Creekin MM-kilpailuissa 2015 kahdeksas, Sankt Moritzin MM-kilpailuissa 2017 viides, Åren MM-kilpailuissa 2019 viidestoista ja Pekingin olympialaisissa 2022 kymmenes.
Horošilov saavutti ensimmäiset maailmancupin pisteensä oltuaan kahdeksas Kitzbühelin yhdistetyn kilpailussa tammikuussa 2006. Ensimmäisen palkintosijansa hän saavutti oltuaan kolmas Åren pujottelussa joulukuussa 2014. Ensimmäisen voittonsa hän otti Schladmingin pujottelussa tammikuussa 2015. Hän oli samalla kaudella vielä kolmas Meribelin pujottelussa. Pujottelucupissa hän sijoittui kolmanneksi. Kaudella 2015–2016 hän oli Santa Caterinan, Adelbodenin ja Schladmingin pujotteluissa kolmas. Pujottelucupissa hän sijoittui viidenneksi. Seuraavalla kaudella hän sijoittui kolmanneksi Val d’Isèren, Kitzbühelin ja Schladmingin pujotteluissa. Kaudella 2019–2020 hän oli kolmas Wengenin pujottelussa.
Euroopan cupin pujottelukilpailuissa hän on sijoittunut kaksi kertaa kolmanneksi. Hän on voittanut useita Venäjän-mestaruuksia.
Peruspeitelause

Peruspeitelause on reaalianalyysin tulos, joka kuuluu seuraavasti:
Olkoon formula_1 mielivaltainen perhe formula_2:n kuulia siten, että formula_3, missä formula_4 on formula_5:n halkaisija. Tällöin on olemassa formula_6 siten, että formula_7 kaikilla formula_8 ja kaikilla formula_9 joilla formula_8 on voimassa formula_11 ja formula_12
Nicolay

Nicolay () on sammunut venäläinen aatelissuku, joka kuuluu vapaaherrallisena myös Suomen aateliin. Se on alun perin lähtöisin Ruotsista, josta suvun jäseniä muutti 1500-luvulla uskonpuhdistuksen vuoksi Saksan Lyypekkiin ja Strasbourgiin. Nicolay-suvun venäläinen haara polveutui 30 vuotta Venäjän keisarillista hovia palvelleesta Ludwig Heinrich von Nicolaysta, jonka Pyhä Rooman keisari Josef II aateloi vuonna 1782 ja Venäjän keisari Paavali I vuonna 1797. Suomen aateliin suku introdusoitiin vuonna 1828 numerolla 30.
Suomessa Nicolay-suvun omistuksiin ovat kuuluneet Viipurissa sijaitsevat Monrepos’n ja Liimatan kartanot. Vuonna 1943 sammuneen suvun viimeinen mieslinjan edustaja oli vuonna 1919 kuollut Paul von Nicolay. Monrepos’n puistossa on Ludwigsteinin saari, jonne on haudattu Nicolay-suvun jäseniä 1820-luvulta lähtien.
Selkirk rex

Selkirk rex on yksi rexkissaroduista. Rexkissat ovat yleensä kiharakarvaisia, atleettisia ja omistajaansa kiintyviä. Kaikilla rexeillä kiharuus on geenimutaatiosta johtuvaa. Muutoin rexit ovat keskenään hyvin erilaisia, koska ne ovat kehittyneet ja löydetty toisistaan riippumatta eri alueilla. Rexit on nimetty näiden alueiden mukaan, ja näistä tunnetuimmat ovat englantilaiset cornish rex ja devon rex.
Selkirk rex on saanut alkunsa Yhdysvalloissa, Wyomingissa 1987. Rotu on luonnostaan kiharakarvainen, ja se polveutuu sinikilpikonnavalkoisesta kulkukissan pennusta. Tätä valkokirjokilpikonnanaarasta risteytettiin erittäin hyvälinjaisten persialaisten kanssa, ja jälkeläisiä astutettiin takaisin kiharakarvaisuutta kantavien kissojen kanssa. Koska kantaemolla oli kiharuusgeenin lisäksi vielä sekä naamio- että pitkäkarvaisuusgeenit, voi vieläkin samaan pentueeseen syntyä ulkonäöltään hyvin erilaisia pentuja.
Toisin kuin englantilaisilla rexeillä selkirk rexillä on alus- ja harjaskarvojen lisäksi peitinkarvoja turkissaan. Turkki on hieman hoitamattoman näköinen, ja se on myös tiheämpi kuin eurooppalaisilla rotuserkuillaan. Selkirk rexit voivat olla joko lyhyt- tai pitkäkarvaisia. Rodulle sallitaan sekä turkin että silmien väreissä kaikki vaihtoehdot. Silmät ovat avoimen pyöreät ja etäällä toisistaan. Pääkin on pyöreä, ja posket ovat paksut ja leveät. Teräväkärkiset korvat ovat keskikokoiset. Jalat ovat keskipitkät ja tassut suuret. Häntäkin on näyttävä, se on useimmiten paksu, kapeneva ja hännänpäästään pyöristyvä. Kaiken kaikkiaan selkirk rexit ovat isoja kissoja, niiden vartalo on jämäkkä ja luut painavat.
Luonteeltaan selkirk rexit ovat rauhallisia, hellyydenkipeitä ja leikkisiä. Herttaisuutensa ja ystävällisyytensä vuoksi rotu sopii hyvin lemmikiksi.
Rotu on toistaiseksi harvinainen, sillä naaraita on vaikea saada ja rotujärjestö on kieltänyt selkirkin risteyttämisen muiden rexien kanssa.
Australiansuomalaiset

Australiansuomalaiset ovat australialaisia, jolla on suomalaiset sukujuuret. Vuonna 2015 suomalaiset sukujuuret arvioitiin olleen noin 30 000 australialaisella.
Historia.
Ensimmäiset suomalaiset saapuivat Australiaan 1850-luvun kultaryntäyksen aikaan. Ensimmäinen varsinainen siirtolaisaalto alkoi 1920-luvulla, jolloin Australia oli Kanadan jälkeen suosituin suomalaisten maahanmuuttokohde. Vuoden 1933 Australian väestölaskennan mukaan maassa asui 1 062 Australian kansalaiseksi otettua suomalaista, joista vain 100 oli naisia. Maahanmuuttajat olivat pääosin Pohjanmaalta.
1930-luvun lopulla suomalainen siirtolaisuus ja asutus alkoi keskittyä Queenslandiin, jossa suomalaisia työskenteli sokeri- ja hedelmäfarmeilla ja kaivoksilla. Yhteensä suomalaisia maahanmuuttajia oli tuolloin Australiassa arviolta noin 3 000. Vuodesta 1938 alkaen Brisbanessa, Queenslandissa ilmestyi suomenkielinen yleislehti "Suomi" kaksi kertaa kuussa.
Maahanmuutto Australiaan kasvoi huomattavasti toisen maailmansodan jälkeen ja jatkui vilkkaana aina 1970-luvun alkuun asti, mutta viime vuosikymmeniä maahanmuutto Australiaan on vähentynyt huomattavasti.
Hans Åkerblom

Hans Kristian Åkerblom (25. marraskuuta 1934 Tammisaari – 19. elokuuta 2019 Helsinki) oli suomalainen lääkäri ja professori. 
Åkerblomin vanhemmat olivat professori Bror Åkerblom ja Anni Marjatta Lehtonen. Hän avioitui 1961 sairaanhoitaja Leena Kaarina Honkasen kanssa. Åkerblom tuli ylioppilaaksi Käpylän yhteiskoulusta 1953 ja valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1960. Lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi hän väitteli 1966. 
Åkerblom oli myös lastentautien ja pediatrisen endokrinologian erikoislääkäri. Hän aloitti tutkijanuransa 1960-luvulla fruktoositutkimuksella. Åkerblom työskenteli 1973–1979 lastentautien apulaisprofessorina Oulun yliopistossa, 1980–1985 hän toimi apulaisylilääkärinä HYKSin I lastenklinikalla, 1982–1983 lastentautien professorina Uumajan yliopistossa ja 1985–1999 Helsingin yliopiston lastentautien ruotsinkielisenä professorina sekä HYKSin lastenklinikan ylilääkärinä. Hän työskenteli myös Helsingin yliopiston lasten- ja nuortenklinikan ylilääkärinä. Åkerblom on tutkinut lapsuusiän diabeteksen ilmaantuvuutta, taudin syitä, syntytapaa ja ehkäisyä. TRIGR-tutkimuskeskuksen päätutkijana ja tutkimusjohtajana vuoteen 2008 saakka hän oli keskeisessä asemassa diabetes-tutkimuksessa.
Åkerblom sai vuonna 1998 Euroopan lastenendokrinologiayhdistyksen Andrea Prader -palkinnon. Vuonna 1999 hänelle myönnettiin Finska Läkaresällskapetin 100 000 markan suuruinen J. W. Runebergin palkinto pitkäaikaisesta lapsuusiän diabeteksen epidemiologiaan, syntyyn, ennustamiseen ja ehkäisyyn liittyvästä tutkimustyöstä.
Redoutable-luokka

Redoutable-luokka oli Ranskan merivoimien kuuden ballistisin ydinasein varustetun ydinsukellusveneen () muodostama alusluokka. Palvelukseenotettaessa alukset muodostivat Ranskan kolmikantaan perustuvan strategisen iskukyvyn merellisen osan. Alkuun vuonna 1971, olivat ydinohjukset yksikärkisiä (M1 &amp; M2), mutta myöhempänä monikärkisiä (MIRV; M20 &amp; M4).
Alukset.
Luokan ensimmäinen alus tilattiin vuonna 1963.
Uudenmaan ja Hämeen läänin ratsuväkirykmentti

Uudenmaan ja Hämeen läänin ratsuväkirykmentti () oli Ruotsi-Suomen armeijan ratsuväkirykmentti, joka muodostettiin Suomessa Uudenmaan ja Hämeen läänistä kootuista ratsukoista. Ratsumiehen palkkaaminen ja varustaminen armeijaan oli 1700-luvun lopulla ja 1800-luvun alussa aatelisten ja rikkaiden talonpoikien omistamien rusthollien vastuulla. Rusthollarit itse eivät enää nousseet sotaratsun selkään kuten aiemmin 1600-luvulla, vaan ratsumiehet olivat lähes aina palkattuja. 
Historia.
Rykmentti perustettiin vuonna 1632, kun vuonna 1618 muodostettu Uudenmaan ratsuväki () nimettiin uudelleen.
Rykmentti nimettiin Uudenmaan ja Hämeen läänin rakuunarykmentiksi vuonna 1721. Rykmentistä muodostettiin 1791 kahtia jakamalla Hämeenläänin sekä Uudenmaanläänin jalkaväkirykmenttiin kolmannet pataljoonat. Vuonna 1803 rykmentin uusimaalainen puolisko perustettiin uudelleen ja se sai 1805 nimekseen Uudenmaan kevyt rakuunarykmentti, millä nimellä se toimi vuoteen 1809.
Proottinen liuotin

Proottinen liuotin on liuotin, joka pystyy luovuttamaan tai vastaanottamaan protonin ja muodostamaan vety­sidoksia. Vastaavasti liuotin on aproottinen, jos se ei kykene luovuttamaan tai vastaanottamaan protoneja tai muodostamaan vetysidoksia eli ei ole protogeeninen eli protofiilinen. IUPAC suosittelee termin proottinen liuotin sijasta termiä protogeeninen liuotin. Liuottimen proottisuudella on liuottimen poolisuuden lisäksi merkitystä kemiallisissa reaktioissa.
Liuottimien jako proottisiin ja aproottisiin liuottimiin.
Proottiset liuottimet sisältävät usein kovalenttisen sidoksen vedyn ja elektronegatiivisemman alkuaineen kuten typen, hapen tai rikin välillä. Proottisia polaarisia liuottimia ovat muun muassa vesi, karboksyylihapot, amiinit, alkoholit ja ammoniakki. Monella proottisella liuottimella on myös korkea dielektrinen vakio. Proottisilla liuottimilla on usein sekä nukleofiilisia että elektrofiilisiä ominaisuuksia.
"Polaarisiksi aproottisiksi liuottimiksi" kutsutaan liuottimia, joiden dielektrinen vakio on suurempi kuin 15. Tällaisia ovat esimerkiksi pyridiini, asetoni, asetonitriili, dimetyylisulfoksidi, dimetyyliformamidi ja nitrometaani. Riippuen olosuhteista eräät aproottiset liuottimet kuten asetonitriili voivat kuitenkin toimia joko protoneja vastaanottavina liuottimina esimerkiksi väkevän rikkihapon läsnä ollessa tai protoneja luovuttavina liuottimina erittäin emäksisissä olosuhteissa. Tämän vuoksi IUPAC pitää termiä polaarinen aproottinen liuotin virheellisenä, koska useat sellaiset ovat hyvin heikosti protofiilisia tai protogeenisiä.
"Aproottisia liuottimia", jotka eivät luovuta protoneita, ovat muun muassa alifaattiset ja aromaattiset hiilivedyt, esterit, eetterit, ketonit ja nitrobentseeni.
Gyrostemonaceae

Gyrostemonaceae on pieni kasviheimo koppisiemenisten Brassicales-lahkossa; se on siten sukua ristikukkaiskasveille (Brassicaceae).
Ulkonäkö ja koko.
Gyrostemonaceae-heimon kasvit ovat tuulipölytteisiä puita tai pensaita, joilla on tavallisesti korvakkeelliset lehdet, jotka ovat melko pieniä ja usein melko kapeita. Kasvit ovat tavallisesti kaksikotisia, hede- ja emikukat sijaitsevat eri kasviyksilöissä. Kukinto on vaihtelevanlainen; siinä on pienet kukat, joissa on yhdislehtinen, liuskainen ja yksikiehkurainen kehä. Pohjus on litteä ja kiekkomainen. Hedekukissa on vähintään kuusi hedettä yhdessä tai useammassa kiehkurassa ja heteet ovat enemmän tai vähemmän palhottomia. Hedekukassa ei ole emiön jäännettä (pistillodia). Emikukka on joutoheteetön ja vailla sikiäimen kannatinta eli gynoforia. Sikiäin on yhdislehtinen ja tavallisesti monen emilehden muodostama, harvoin emilehtiä on vain yksi tai kaksi. Luotit ovat johteisia, kookkaita ja toisinaan laajoja. Sikiäimessä on yksi siemenaihe kutakin emilehteä kohti, ja siemenaiheet sijaitsevat kärki-istukassa. Hedelmä on kuiva tai mehevä lohkohedelmä, harvoin pähkylä tai useamman sikiäimen yhteenkasvettuma (synkarppi). Verhiö säilyy hedelmässä. Siemenessä on runsas endospermi. Kromosomiluku on n = 14.
Levinneisyys.
Heimo kasvaa Keski-Australiassa ja Tasmaniassa.
Luokittelu.
Yhdessä heimojen Borthwickiaceae, Stixaceae ja resedakasvien (Resedaceae) kanssa Gyrostemonaceae muodostaa yhteisen kladin Brassicales-lahkon evoluutiopuussa. Tässä kladissa myrosiinisolut puuttuvat, karvat ovat yksisoluisia, emiössä on monta vartaloa ja siemenet ovat vaipallisia. Kladin kehittynyt ominaisuus, ns. apomorfia, voi olla myös siementen muurahaislevintä (myrmekokoria), mutta Borthwickiaceae ja Stixaceae ovat tässä suhteessa vähän tunnettuja. On mahdollista, että kladin neljä pikkuheimoa voitaisiin yhdistää yhdeksi heimoksi. Heimoon kuuluviksi luokiteltuja fossiileja on löydetty Uudesta-Seelannista. Ne ovat peräisin mioseenikaudelta noin 20 miljoonan vuoden takaa.
Gyrostemonaceae-heimoon kuuluu vähintään 18 lajia, jotka kuuluvat viiteen sukuun. Runsaslajisin on heimon nimisuku "Gyrostemon", jossa on lajeja peräti 12. Seuraavassa luettelossa synonyymit ovat suluissa.
Salmijärvi (Ulvila)

Salmijärvi on Satakunnassa Ulvilan Kullaalla sijaitseva järvi.
Maantiede.
Salmijärven pinta-ala on 9,2 hehtaaria, ja sen pituus on 460 metriä ja leveys 350 metriä. Järvi sijaitsee yhdessä Pienen Salmijärven kanssa mäkien välisessä painaumassa. Salmijärvi oli ennen järvenlaskua suurempi järvi, joka kuroutui kahdeksi eri järveksi. Samalla järvialtaita yhdistävä salmi kapeni ja järven ainoa saari laajeni. JSaaren pituus on 50 metriä. ärven rantaviiva on 1,5 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa. Itäreunalla on avosuota. Tie Levanpellon suunnasta kiertää järven pohjoisosat ja se rannalla on siellä pari loma-asuntoa.
Vesistösuhteita.
Salmijärvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Kokemäenjoen alueen (35.1) Harjunpäänjoen valuma-alueella (35.14), johon Kullaan alue (35.142) kuuluu. Järveen on johdettu joitakin metsäojia, joista täkeimmät tulevat Pikku Patasuolta ja Teerisuolta. Järvi on yhteydessä eteläpuoliseen Pikku Salmijärveen niiden välisen salmen välityksellä. Järvien vedenpinnat ovat samalla korkeudella.
Historiaa.
Vuoden 1855−56 Kalmbergin kartastossa järven nimenä oli Salmijärvi, mutta se oli laajempi kuin nykyään. Ennen vedenpinnan laskemista järvi ulottui nykyisten Salmijärven ja Pikku Salmijärven alueille ja niiden ylikin.
Pikku Salmijärvi (Ulvila)

Pikku Salmijärvi on Satakunnassa Ulvilan Kullaalla sijaitseva järvi.
Maantiede.
Pikku Salmijärven pinta-ala on 2,3 hehtaaria, ja sen pituus on 310 metriä ja leveys 200 metriä. Järvi on aikaisemmin muodostanut pohjoispuolella sijaitsevan Salmijärven kanssa yhden järven, joka jakautunut järvenlaskun seurauksena kahdeksi järveksi. Tämä järvi on muodostunut ympäröivien mäkien väliseen painanteeseen. Järven rantaviiva on 0,752 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa. Järvenrannat ovat avosuota ja ne ovat kasvaneet osittain umpeen. Järvi on saareton ja autio, mutta Levanpellosta tulevalta tieltä tulee järvelle metsätie. Metsätie ylittää Salmijärven ja Pikku Salmijärven välisen salmen.
Vesistösuhteita.
Pikku Salmijärvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Kokemäenjoen alueen (35.1) Harjunpäänjoen valuma-alueella (35.14), johon Kullaan alue (35.142) kuuluu. Järven luusua sijaitsee järven luoteisrannassa, josta saa alkunsa 4,8 kilometriä pitkä Kissainoja, joka yhtyy Kullaanjokeen Kullaan Kankaalla. Järven kaakkoisrantaan laskee Pirttijärven ja Pitkäselän yhteinen laskuoja. Järven vedenpinnan korkeus on 42,4 metriä ja Kullaanjoella alle 30 metriä mpy., joten laskuojalle kertyy pudotusta yli 12 metriä.
Historiaa.
Vuoden 1855−56 Kalmbergin kartastossa järven nimenä oli Salmijärvi, mutta se oli laajempi kuin nykyään. Ennen vedenpinnan laskemista järvi ulottui nykyisten Salmijärven ja Pikku Salmijärven alueille ja niiden ylikin.
Pirttijärvi (Ulvila)

Pirttijärvi on Satakunnassa Ulvilan Kullaalla sijaitseva järvi.
Maantiede.
Pirttijärven avoveden pinta-ala on 7,9 hehtaaria, ja sen pituus on 540 metriä ja leveys 510 metriä. Se sijaitsee kilometrin pituisessa ja 800 metriä leveässä kosteikossa. Kosteikko muodostui järvenlaskussa, jolloin suuremmasta järvestä kuroutui erilleen monta vesiallasta . Järvessä ei ole saaria. Järven rantaviiva on 1,7 kilometriä pitkä ja lähes kaikki rannoista on kosteikkomaista luhtaa tai kaslikkoa. Järven itäpuolella sijaitsee maatila, mutta järven rannoilla ei ole vapaa-ajan asutusta. Järvelle pääsee maatilalle vievältä tieltä, joka alkaa Kullaan ja Kokemäen väliseltä yhdystieltä 2475.
Vesistösuhteita.
Pirttijärvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Kokemäenjoen alueen (35.1) Harjunpäänjoen valuma-alueella (35.14), johon Kullaan alue (35.142) kuuluu. Järven luusua sijaitsee järven länsirannalla, josta saa alkunsa puoli kilometriä pitkä laskuoja Pikku Salmijärveen. Kivijärvestä virtaa oja umpeenkasvaneen Veikkojärven kautta. Järven vedenpinnan korkeus on 43,7 metriä ja Pikki Salmijärvellä 42,4 metriä mpy., joten laskuojalle kertyy pudotusta 1,3 metriä.
Historiaa.
Vuoden 1855−56 Kalmbergin kartastossa järven nimenä oli Pirttijärvi, mutta se oli lajempi kuin nykyään. Ennen vedenpinnan laskemista järvi ulottui nykyisten Pitkäselän, Petterinniitun ja Pirtijärven alueille ja niiden ylikin.
Mai Kivelä

Mai Kivelä (s. 20. joulukuuta 1982 Helsinki) on suomalainen kansanedustaja, kaupunginvaltuutettu, kansalaisaktivisti ja feministi.
Kivelä oli Vasemmistonuorten pääsihteeri ja Animalian toiminnanjohtaja 2013–2015.
Elämä ja ura.
Kivelä aloitti Greenpeacen tukijana 9-vuotiaana. Hän on työskennellyt muun muassa järjestön vapaaehtoiskoordinaattorina (2008–2013) ja pohjoismaisen vapaaehtoisyksikön tiiminvetäjän sijaisena sekä ollut aktiivisesti mukana mielenosoituksissa.
Kivelä on työskennellyt useita vuosia eri järjestöissä ja ollut muun muassa Kemianliitossa (nyk. Teollisuusalojen ammattiliitto TEAM) harjoittelijana työmarkkinatiedotuksessa sekä Kepassa harjoittelijana kansainvälisyyskasvatusohjelmassa. Kivelä on luottamustehtävissä vasemmistoliiton ympäristötyöryhmässä, Kallion Vasemmistoliiton varapuheenjohtaja vuodesta 2015 alkaen sekä Suomen YK-liiton hallituksen jäsen.
Kivelä valmistui yhteisöpedagogiksi Humanistisesta ammattikorkeakoulusta vuonna 2007 ja maisteriksi Environment and Development -ohjelmasta King’s College Londonista vuonna 2012. Hän on opiskellut myös sosiologiaa Tampereen yliopistossa. Kivelän lopputyöt käsittelivät globaalikasvatusta ja kansainvälisen kaupan ja vesivarantojen suhdetta ruokaturvaan.
Politiikka.
Kivelä oli vasemmistoliiton ehdokas vuoden 2015 eduskuntavaaleissa. Hänet valittiin Helsingin kaupunginvaltuustoon vuoden 2017 kuntavaaleissa 3354 äänellä.
Kivelä vaittiin eduskuntaan vuoden 2019 eduskuntavaaleissa.
Kivelä teki valtuustoaloitteen, jonka mukaan Helsingissä rajoitettaisiin ilmastolle vahingollisten tuotteiden ulkomainontaa.
15 kaupunginvaltuutetun allekirjoittama aloite läpäisi kaupunkiympäristölautakunnan ja eteni jatkokäsittelyyn. Rajoitettavien listalle joutuvia tuotteita olisivat Kivelän mukaan lentomatkailu, yksityisautoilu, autojen myynti ja vuokraus, lihatuotteet, muut eläinperäiset tuotteet, muut kuin ekosähkösopimukset, vaateteollisuus lukuun ottamatta vaatelainaamoita ja kierrätysvaatteita.
Näkemykset.
Arvot.
Kivelä sijoittuu vaalikonevastausten perusteella vasemmistoon. "Ylen" vaalikoneessa Kivelä sijoittuu arvoasteikolla vahvasti vasemmalle ja liberaalille puolelle. "Helsingin Sanomien" vaalikoneen käyttämällä GAL–TAN-jakaumalla Kivelän näkemykset ilmentävät liberaalivihreyttä (GAL). HS:n vaalikoneeseen Kivelän antamissa näkemyksissä korostuu voimakkaimmin vasemmistolaiset ja liberaalivihreät mielipiteet.
Seksuaali- ja sukupuolipolitiikka.
Kivelä on allekirjoittanut Setan ehdokasitoumuksen eduskuntavaaleissa 2019 ja 2023. Ehdokassitoumuksen allekirjoittajana Kivelä on sitoutunut tukemaan sukupuoli- ja seksuaalivähemmistöjen tavoitteita eduskuntatyössään, vastustamaan syrjintää ja vihapuhetta sekä edistämään näiden ryhmien osallistumista päätöksentekoon.
Yksityiselämä.
Kivelä asuu perheensä kanssa Arabianrannassa. Hänellä on kaksi lasta.
Hänen sisarensa on eläinoikeusaktivisti Saila Kivelä.
Muuta.
Saila Kivelän ja Vesa Kuosmasen ohjaamassa dokumenttielokuvassa "Eläinoikeusjuttu" (2022) seurataan Mai Kivelän vuoden 2019 eduskuntavaalikampanjaa.
Pitkäselkä (Ulvila)

Pitkäselkä on Satakunnassa Ulvilan Kullaalla sijaitseva järvi.
Maantiede.
Pitkäselän pinta-ala on 14,7 hehtaaria ja sen pituus on 1,4 kilometriä ja leveys 230 metriä. Järvi sijaitsee matalapiirteisen maaston pitkänomaisessa painanteessa. Sen rannat ovat pääosin metsämaata, mutta pohjoispäässä on kosteikkoa ja eteläpäässä avosuota. Suomaat muodostuivat järvenlaskussa, jolloin suuremmasta järvestä kuroutui erilleen monta vesiallasta . Järven rantaviiva on 3,5 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa. Keskellä järveä on 100 metriä pitkä saari ja eteläpäässä pieni luoto. Järvi on autio erämaajärvi. Sen itä- ha länsirantaan tulee metsäautotiet.
Vesistösuhteita.
Pitkäselkä sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Kokemäenjoen alueen (35.1) Harjunpäänjoen valuma-alueella (35.14), johon Kullaan alue (35.142) kuuluu. Korkealla idässä sijaitseva Kotajärvi laskee yhdessä Rottajärven kanssa Kotaojan kautta vetensä alemmille soille, mistä Pitkäselälle on kaivettu metsäojia. Järven luusua sijaitsee järven pohjoisrannalla, josta saa alkunsa vajaan kilometrin pitkä laskuoja Pikku Salmijärvelle. Järven vedenpinnan korkeus on 43,7 metriä ja Pienen Salmijärven 42,4 metriä mpy., joten laskuojalle kertyy pudotusta 1,3 metriä.
Historiaa.
Vuoden 1855−56 Kalmbergin kartastossa järven nimenä oli Pirttijärvi, mutta se oli lajempi kuin nykyään. Ennen vedenpinnan laskemista järvi ulottui nykyisten Pitkäselän, Petterinniitun ja Pirttijärven alueille ja niiden ylikin.
Rottajärvi (Ulvila)

Rottajärvi on Satakunnassa Ulvilassa Kullaan Ahmauksella sijaitseva järvi.
Maantiede.
Rottajärven pinta-ala on 0,829 hehtaaria ja sen halkaisija on noin 100 metriä. Järvi sijaitsee ojitetulla Rottauolla eikä sillä ole saaria. Järven rantaviiva on 0,347 kilometriä pitkä ja se on autio. Järven läheltä kulkee metsäautotie.
Vesistösuhteita.
Rottajärvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Kokemäenjoen alueen (35.1) Harjunpäänjoen valuma-alueella (35.14), johon Kullaan alue (35.142) kuuluu. Järveen on johdettu kuusi suo-ojaa ijitetulta Rottasuolta. Suo-ojia myöten järvi on myös yhteydessä suon laskuojaan, joka virtaa Isosuon kautta Kotajärveen. Järven vedenpinnan korkeus on 74,9 metriä ja Kotajärvellä 70,2 metriä mpy., joten laskuojalle kertyy pudotusta 4,7 metriä.
Kivijärvi (Ulvila)

Kivijärvi on Satakunnassa Ulvilassa sijaitseva järvi.
Maantiede.
Kivijärven pituus on 370 metriä, leveys 300 metriä ja sen pinta-ala on 6,572 hehtaaria. Se sijaitsee Kivijärvenkankaalla olevassa painaumassa. Maasto on kartan mukaan kivistä ja myös järvessä on joitakin kiviä. Keskellä järveä sijaitsee pieni saari. Järven rantaviiva on 1,243 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa, joka on rannasta soistunutta. Sen pohjoisrannassa on kaksi vapaa-ajan asuntoa, jonne tulee metsäautotiet pohjoisesta valtatieltä 11.
Vesistösuhteita.
Kivijärvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Kokemäenjoen alueen (35.1) Harjunpäänjoen valuma-alueella (35.14), johon Kullaan alue (35.142) kuuluu. Järven luusua sijaitsee järven etelärannalla, josta saa alkunsa 1,6 kilometriä pitkä laskuoja, joka virtaa umpeen kasvaneen Veikkojärven kautta Pirttijärveen. Järven vedenpinnan korkeus on 68,1 metriä ja Pirttijärven 43,7 metriä mpy., joten laskuojalle kertyy pudotusta 24,4 metriä.
Kotajärvi (Ulvila)

Kotajärvi on Satakunnassa Ulvilan Kullaalla sijaitseva järvi.
Maantiede.
Järven pinta-ala on 3,7 hehtaaria, ja sen pituus on 310 metriä ja leveys 310 metriä. Järvi sijaitsee keskellä avosuota, joka on kehittynyt järvenlaskun seurauksista. Järven rantaviiva on 0,84 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa. Järvellä on kaksi vapaa-ajan asuntoa. Niille tulee tiet lännestä Kullaan Levanpellolta tai pohjoisesta valtatieltä 11.
Vesistösuhteita.
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Kokemäenjoen alueen (35.1) Harjunpäänjoen valuma-alueella (35.14), johon Kullaan alue (35.142) kuuluu. Järven luusua sijaitsee järven lounaisrannalla, josta saa alkunsa pitkä Kotaoja, joka laskee Pitkäselkään. Isosuon ojia myöten pieni Rottajärvi laskee vetensä Kotajärveen. Järven vedenpinnan korkeus on 70,2 metriä ja Pitkäselällä 43,7 metriä mpy., joten laskuojalle kertyy pudotusta 26,5 metriä.
Scorpéne-luokka

Scorpéne-luokka on ranskalaisen DCN:n (myöh DCNS) ja espanjalaisen Navantian yhdessä suunnittelema sukellusveneluokka. Luokkaan kuuluu neljä alaluokkaa. Näistä CM-2000 on perinteinen dieselsähköinen, AM-2000 vastaava AIP-järjestelmällä varustettu, CA-2000 pienennetty rannikkosukellusvene ja S-BR Brasilian laivastolle suunniteltu suurennettu ilman AIP-järjestelmää oleva versio.
Chilen ja Malesian veneet on varustettu TSM 2233 Mk.2 -kaikuluotaimin. Luokan aluksiin voidaan myös asentaa Thales S-Cube -kaikuluotainjärjestelmä.
AIP-järjestelmä.
DCNS tarjoaa veneisiin MESMA AIP -järjestelmän (). Se on ydinteknologia osaamiseen perustuva, jossa lämpö tuotetaan etanolilla ja hapella. Tuotetulla höyryllä käytetään perinteistä höyryturbiinia. Järjestelmä mahdollistaa tuotetun hiilidioksidin poistamisen aluksesta syvyydestä riippumatta. Järjestelmä maksaa noin 50-60 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria ja sen asentamiseksi lisää aluksen pituutta noin 8,5 metrillä, kun 200 tonnin painoinen kappale lisätään runkoon.
Alukset.
Vuonna 2003 Espanjan hallitus tilasi laivastolleen neljä Scorpéne-luokan alusta. AIP-järjestelmällä varustettujen alusten tilauksen hinta oli 1,756 miljardia euroa eli 439 miljoonaa kappale. Tilaus kuitenkin peruutettiin ja siihen varatut varat siirrettiin neljän S-80-luokan aluksen hankintaan. Tämä aiheutti kitkaa Navantian ja DCNS:n välillä muun muassa koska Navantia valmistaa edelleen Intian, Malesian ja Chilen tilaamat alukset ja suunniteltu S-80 tarjottiin myös halukkaille. DCNS suunnitteli uuden parannellun version luokasta nimellä Marlin-luokka.
Chilen laivasto tilasi kaksi luokan alusta korvaamaan palveluksessa olevat Oberon-luokan alukset. "O'Higgins" ja "Carrera" valmistuivat vuosina 2005 ja 2006.
Vuonna 2005 Intia tilasi laivastolleen kuusi luokan alusta (projekti 75), jotka valmistetaan Intiassa Mumbaissa valtionomisteisella Mazagonin telakalla. Kukin hankittavista aluksista maksaa noin puoli miljardia Yhdysvaltain dollaria. Intia varustaa kaksi aluksista BRDO:n suunnittelemalla AIP-modulilla. Luokan alukset on tarkoitus luovuttaa laivastolle 2016-2019. Toimitus on nelisen vuotta myöhässä.
Brasilia tilasi 2008 laivastolleen neljä alusta 9,9 miljardilla Yhdysvaltain dollarilla. Tilaukseen sisältyi laaja teknologian siirto ja esisopimus Ranskan ja Brasilian yhteistyöstä ydinsukellusveneen suunnittelusta ja valmistuksesta. Ensimmäisen tilatun aluksen köli laskettiin Cherbourgissa 27. toukokuuta 2010 ja se siirrettiin osina Sepetibaan Brasilian laivaston telakalle koottavaksi loppuvuodesta 2012. Loput kolme valmistetaan Brasiliassa ja ne otetaan palvelukseen 2018, 2020 ja 2021.
Malesian laivasto vastaanotti 2009 kaksi alusta "Tunku Abdul Rahmanin" ja "Tun Abdul Razakin".
Puolan laivastolle tarjottiin 1. maaliskuuta 2011 Puolassa lisenssivalmistettuja luokan aluksia tarjouskilpailuun saksalaista tyypin 214 sukellusvenettä vastaan.
Sahalahti (Ulvila)

Sahalahti on Satakunnan Ulvilassa Kullaan Koskissa sijaitseva järvi.
Maantiede.
Sahalahden pinta-ala on 2,7 hehtaaria, ja sen pituus on 240 metriä ja leveys 180 metriä. Se sijaitsee pienessä maaston painanteessa, jonka Joutsijoki on täyttänyt vedellä. Järven vedenpintaa säännöstellään luusuassa sijaitsevalla pohjapadolla. Järven rantaviiva on 0,80 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa. Alueella on aiemmin toiminut retkikeskus ja järven rannalla sijaitsevat Länsirannikon Koulutuksen metsäopetuksen tilat. Koskin taajama sijaitsee puoli kilometriä etelään.
Vesistösuhteita.
Sahalahti sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Kokemäenjoen alueen (35.1) Harjunpäänjoen valuma-alueella (35.14), johon Kullaan alue (35.142) kuuluu. Järvi on kuin joen suuri suvanto, jonka läpi Joutsijoki virtaa. Järven luusua sijaitsee järven lounaisrannalla. Joutsijoki on yksi Harjunpäänjoen yläjuoksun osuus.
Francisco Torres

Francisco Wagsley Rodrigues de Sousa Filho, taiteilijanimeltään Francisco Torres (s. 3. syyskuuta 1989 Baturite, Brasilia), on brasilialainen jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän on hyökkääjä. Kaudella 2014 Torres edusti Kakkosessa pelaavia Mikkelin Palloilijoita.
Torres pelasi kaudella 2010 Kakkosta FC Kuusankoskessa. Hän teki kauden aikana kuusi maalia 22 ottelussa. Kauden 2011 hän edusti PEPO Lappeenrantaa Kolmosessa. PEPO:ssa Torres teki 22 ottelussa 36 maalia. Torres pelasi kauden aikana myös yhden Veikkausliigan ottelun Myllykosken Pallo -47:ssä, jonka farmiseura PEPO oli. Hän tuli vaihdosta kentälle, kun MYPA pelasi vieraissa 1–1-tasapelin FC Honkaa vastaan 10. heinäkuuta 2011. Vuosina 2012–2014 hän on pelannut Kakkosta MP:ssä yhteensä 66 ottelua, joissa hän on tehnyt 45 maalia. Osan kaudesta 2013 Torres pelasi brasilialaisessa Horizontessa. Kaudella 2014 Torres oli 23 maalillaan Kakkosen Itäisen lohkon toiseksi paras maalintekijä 40 maalia tehneen Atlantis FC:n Sakari Tukiaisen jälkeen.
Borthwickiaceae

Borthwickiaceae on monotyyppinen kasviheimo koppisiemenisten Brassicales-lahkossa, jonka suurin ja tunnetuin heimo on ristikukkaiskasvit (Brassicaceae). Borthwickiaceae-heimon ainoa laji on "Borthwickia trifoliata".
Tuntomerkit.
Laji on pieni puu, jolla on vastakkain sijaitsevat kolmilehdykkäiset lehdet, joiden lehdyköiden reunat ovat ehyitä; korvakkeet puuttuvat. Kukat sijaitsevat termimaalisissa terttumaisissa kukinnoissa ja ovat 5–8-lukuisia. Verhiö on yhdislehtinen, kookas ja karvainen. Terälehdet ovat pienehköjä ja kynnettömiä, mutta niissä on erilaistuneet kärki- ja tyviosa. Hetiö ja emiö sijaitsevat lyhyen varren päässä (androgynofori). Heteissä on pitkät palhot. Sikiäin on yhdislehtinen, neljästä kuuteen emilehden muodostama, ja luotti on yhtenäinen. Kussakin emilehdessä on paljon siemenaiheita. Hedelmä on pitkänomainen ja kapea kota, jossa on punaisia siemeniä.
Levinneisyys.
"B. trifoliata" kasvaa Kiinassa Yunnanin lounaisosassa ja siihen liittyvässä osassa Myanmaria.
Luokittelu.
Heimo muodostaa yhdessä Stixaceae-heimon ja resedakasvien (Resedaceae) kanssa kladin Brassicales-lahkon evoluutiopuussa. Kladia luonnehtivat ainakin moniheteisyys ja emiön vartaloiden lyhyys.
Nixu

Nixu Oyj on suomalainen kyberturvakonsultointiin keskittynyt yhtiö, joka on perustettu vuonna 1988. Nixu-konsernin liikevaihto oli vuonna 2021 noin 51,8 miljoonaa euroa ja se työllisti lähes 400 henkilöä. Vuonna 2024 se yhdistyi Applied Riskin ja DNV:n kanssa ja yhteenliittymä tunnetaan nykyään nimellä DNV Cyber. 
Historia.
Nixun perusti vuonna 1988 Pekka Nikander. Nixun nimi juontaa perustajansa sukunimestä, Unix-käyttöjärjestelmästä ja Teknillisen korkeakoulun laboratoriosta, jota kutsuttiin Niksulaksi siellä opiskeluaikanaan työskennelleen Nikanderin mukaan. Yhtiön toimitilat sijaitsivat ensin Helsingissä, viimeksi Käpylässä. Vuodesta 2009 yhtiön toimitilat ovat sijainneet Espoon Keilarannassa.
NetPeople Oy fuusioitiin Nixuun 1999. Vuotta myöhemmin myös Magic Cookie Oy ja Datatieto Oy fuusioitiin yhtiöön. Nixu Middle East FZ-LLC perustettiin vuonna 2001 ja rekisteröitiin Dubaihin. Lähi-idän liiketoiminnot myytiin vuonna 2008 yksityishenkilöille. Nixu jatkoi yrityskauppoja hankkimalla helsinkiläisen Panorama Partners Oy:n vuonna 2014.
Nixu järjesti listautumisannin marraskuussa 2014 ja kaupankäynti yhtiön osakkeilla alkoi Helsingin pörssiin First North -kauppapaikalla. Yhtiön osake siirtyi First North -listalta Helsingin pörssin päälistalle 2. heinäkuuta 2018.
Nixu perusti toimipisteen Amsterdamiin lokakuussa 2015. Vuoden 2016 aikana Nixu aloitti liiketoiminnan myös Ruotsissa hankkimalla Europoint Networking AB:n ja Safeside Solutions AB:n. Vuoden 2016 lopussa Nixu ilmoitti avaavansa toimipisteen myös Yhdysvaltoihin.
Touko-kesäkuussa 2017 Nixu vahvisti asemiaan Euroopassa ostamalla hollantilaisen Expert Solutions Support Center B.V:n ja ruotsalaisen Bitsec Holding AB:n.
Keväällä 2019 Nixu vahvisti markkina-asemaansa Ruotsissa ostamalla turvallisuusyhtiö Vesper Groupin kyberturvaliiketoiminnan. Lisäksi Nixu avasi paikalliset toiminnot Tanskassa ostamalla kyberturvapalveluihin erikoistuneen Ezenta A/S:n. 
Kesäkuussa Nixu Certification Oy:lle myönnettiin virallinen pätevyys toteuttaa tietojärjestelmien ja ympäristöjen tarkastuksia, joissa käsitellään korotetun suojaustason (Katakri ST III) tietoaineistoja. 
Ostotarjous.
16.2.2023 Norjalainen DNV julkisti ostotarjouksen Nixun koko osakekannasta.
Johto.
Nixun toimitusjohtajina ovat toimineet:
Dougouténé I

Dougouténé I on maalaiskunta Moptin alueen Koron piirissä Malissa. Sen keskuskylä Toroli sijaitsee Gondo-Sénon tasangolla 25 kilometriä Korosta lounaaseen. Kunnassa on 21 800 asukasta (vuonna 2009).
Dougouténé I:n kunnan pinta-ala on 513,18 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Koron piirin Pel Maoudén, idässä Koron, luoteessa Dougouténé II:n ja lounaassa Bankassin piirin Bayen kuntiin sekä etelässä Burkina Fasoon. Seutu kuuluu Sahelin vyöhykkeeseen. Kunnan alueella on muutamia ajoittain kuivuvia järviä.
Kuntaan kuuluu 21 kylää ja kuusi pikkukylää. Asukkaat ovat dogoneja, fulbeja, moseja ja samoja. Uskonnot ovat islam, kristinusko ja animismi.
Paikallisia elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito ja käsityöammatit. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, fonio, maapähkinä, lehmänpapu, maapapu, seesami ja teehibiskus sekä eteläosassa durra, maissi ja riisi. Lisäksi kasvatetaan vihanneksia. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit, kamelit ja hevoset. 
Kunnan liikenneyhteydet ovat heikot. Palveluihin kuuluu yhdeksän alakoulua, koraanikoulu, neljä koulutus- ja kehittämiskeskusta (CED), yläkoulu ja terveysasema.
Kristaps Porziņģis

Kristaps Porziņģis (s. 2. elokuuta 1995 Liepāja) on latvialainen koripalloilija, pelipaikaltaan iso laitahyökkääjä. Hän edustaa NBA:n Boston Celticsia. Espanjaan 15-vuotiaana lähtenyt Porziņģis on yksi ikäluokkansa lahjakkaimmista pelaajista maailmassa. Porziņģisin isoveli Jānis Porziņģis on myös ollut ammattilaiskoripalloilija.
Porziņģis aloitti koripallon 6-vuotiaana perheessä, jossa on koripallotaustaa. Hän aloitti pelaamisen kotikaupunkinsa BK Liepājas Lauvasissa, jota hän edusti 15-vuotiaaksi asti. Tuolloin hänet houkuteltiin Baloncesto Sevillaan try-outille ja lopulta 2010 hän allekirjoitti seuran kanssa pelaajasopimuksen. 
Eurocupissa Porziņģis debytoi kaudella 2012–2013 seuran uuden valmentajan, Aíto García Renesesin, alaisuudessa. Ensimmäisellä kaudella hänen vastuunsa oli pientä, mutta kasvoi merkittävästi kaudelle 2013–2014. 
Hän ilmoittautui alun perin NBA:n vuoden , mutta vetäytyi pari päivää ennen tilaisuutta. Näin ollen hän oli automaattisesti mukana seuraavana vuonna, jolloin hän liittyi New York Knicksin joukkueeseen.
Basketball-Referencen tilastojen mukaan Porziņģisista tuli maaliskuussa 2016 ensimmäinen NBA:ssa tulokaskaudellaan 1 000 pistettä + 500 levypalloa + 75 onnistunutta kolmen pisteen heittoa + 100 heitontorjuntaa kirjauttanut pelaaja. Ensimmäisellä NBA-kaudellaan hän pelasi 72 ottelua, joissa kaikissa hän kuului avauskokoonpanoon, ja teki ottelua kohden 14,3 pistettä sekä otti 7,3 levypalloa. Kaudella 2016–2017 hän pelasi 66 ottelua (65 kertaa avauksessa) ja teki keskimäärin 18,1 pistettä ja 7,2 levypalloa. Kaudella 2017–2018 hän pelasi 48 ottelua (kaikki avauksessa) tehden 22,7 pistettä ja 6,6 levypalloa ottelua kohden. Helmikuussa 2018 ottelussa Milwaukee Bucksia vastaan hänen vasemman polvensa eturistiside repesi eikä hän pelannut seuraavalla kaudella lainkaan.
Tammikuussa 2019 Porziņģis siirtyi usean pelaajan kaupassa Dallas Mavericksiin. Helmikuussa 2022 hän siirtyi Washington Wizardsiin.
Stixaceae

Stixaceae on pieni kasviheimo koppisiemenisten Brassicales-lahkossa. Lahkon tunnetuin heimo on ristikukkaiskasvit (Brassicaceae).
Tuntomerkit.
Heimon kasvit ovat pensaita tai kiipeileviä köynnöksiä, joiden lehdet ovat tavallisesti yksinkertaisia, joskus kolmilehdykkäisiä. Lehdet ovat sulkasuonisia, sivusuonet suuntautuvat lavan kärkeä kohti. Joskus korvakkeiden asemassa on piikkejä. Kukissa on neljästä kahdeksaan verholehteä, teriö puuttuu tai terälehtiä on kuusi. Sikiäin koostuu kahdesta neljään yhteenkasvaneesta emilehdestä, ja siemenaiheet kiinnittyvät aksiletyyppiseen istukkaan; siemenaiheita on harvoin yksi, tavallisesti useampia kussakin emilehdessä. Luotti on liuskainen. Hedelmä on mehevä.
Levinneisyys.
Heimo on levinnyt Kaakkois-Aasiaan ja Keski-Amerikkaan.
Luokittelu.
Heimon lähimmät sukulaiset ovat Borthwickiaceae ja resedakasvit (Resedaceae). Sukuja Stixaceae-heimossa on neljä ja lajeja 20. Puolet lajeista kuuluu sukuun "Forchhammeria" ja suvussa "Stixis" niitä on seitsemän. Muut suvut ovat "Tirania" ja "Neothorelia", jotka ovat huonosti tunnettuja. "Forchhammeria"-lajeilla on metyyliglukosinolaatteja, kuten kapriskasveissa (Capparaceae) ja hämähäkkikukkakasveissa (Cleomaceae), emilehtiä on kaksi, verholehtiä epäsäännöllinen määrä, terälehdet puuttuvat, yksi siemenaihe emilehdessään ja tavallisesti yksisiemeninen hedelmä. Suvussa "Tirania" on kuusi verho- ja terälehteä.