tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Cyclone Taylor

Frederick Wellington "Cyclone" Taylor, (23. kesäkuuta 1884 – 9. kesäkuuta 1979) oli kanadalainen jääkiekkoilija ja yksi lajin ensimmäisistä ammattiurheilijoista. Hän pelasi työkseen seuroissa Portage Lakes Hockey Club, Ottawa Hockey Club ja Vancouver Millionaires, joka myöhemmin kantoi nimeä Maroons, vuodesta 1905 vuoteen 1923. Lajin ensimmäisten tähtipelaajien joukkoon luokiteltu Taylor tunnettiin armoitettuna maalintekijänä. Hän voitti useasti maalikuninkuuden ja saavutti Stanley Cupin kahdesti: 1909 Ottawan ja vuonna 1915 Vancouverin riveissä.
Hänet kutsuttiin ensimmäisten joukossa Hockey Hall of Fameen 1947.
Urheilu-uransa ohella Taylor työskenteli myös maahanmuuttovirkailijana, tässä toimessa hän joutui osalliseksi huomattavaan selkkaukseen japanilaisen höyrylaiva "Komagata Maru"n saavuttua vuonna 1914 Vancouverin satamaan mukanaan 376 pääosin sikhitaustaista matkustajaa Brittiläisestä Intiasta. Koska Kanada rajoitti voimakkaasti ei-eurooppalaisperäistä maahanmuuttoa, päästettiin saapujista maihin vain 24. Vastuullisena virkamiehenä satamassa toimineen Taylorin tehtäväksi jäi estää muiden matkustajien poistuminen laivalta. Aluksen palattua kahden kuukauden eristyksen jälkeen sotilassaattueessa Kanadan tapaan Britannian kruunun alaiseen Intiaan puhkesi Kalkutassa tapauksen johdosta mellakka jossa kuoli virallisen raportin mukaan 20 ihmistä, silminnäkijähavaintojen perusteella mahdollisesti huomattavasti enemmänkin. Taylorin ura jatkui kuitenkin nousujohteisena ja hänet nimitettiin myöhemmin Brittiläisen Kolumbian maahanmuuttoviraston johtajaksi, jo ennen eläköitymistään hän sai palveluksestaan Brittiläisen imperiumin ritarikunnan upseerin arvon.
Brittiläisen Kolumbian parlamentti äänesti vuonna 2008 yksimielisesti julkilausuman puolesta joka pyysi anteeksi viranomaisten toimintaa Komagata Marun tapauksessa. Myöhemmin myös Kanadan pääministerit Stephen Harper ja Justin Trudeau ovat esittäneet vastaavansisältöiset anteeksipyynnöt. Tapauksen muistoksi paljastettiin lisäksi "Komagata Maru Memorial" -monumentti Vancouverin satamassa vuonna 2012.
Jean Fritz

Jean Guttery Fritz (16. marraskuuta 1915 Hankou, Kiina – 14. toukokuuta 2017 Sleepy Hollow, New York) oli yhdysvaltalainen lastenkirjailija. Hän syntyi lähetystyöntekijöille Hankoussa ja asui siellä 12-vuotiaaksi. Hänelle syntyi myös sisko Miriam, kun hän oli 11-vuotias, mutta vauva kuoli viikon vanhana.
Fritz valmistui Massachusettsin Wheaton Collegesta vuonna 1937. Hän meni vuonna 1941 naimisiin Michael Fritzin kanssa. Parille syntyivät lapset David ja Andrea. Fritz työskenteli paitsi kirjailijana, myös kirjastoalalla. Hänen esikoisteoksensa, "Bunny Hopwell’s First Spring", julkaistiin vuonna 1954. Aiemmin häneltä oli ilmestynyt lukuisia novelleja lehdessä. Hänen muihin teoksiinsa lukeutuu historiallinen romaani "The Cabin Faced West" (1958) sekä omaelämäkerta "Homesick, My Own Story" (1982). 
Fritzille myönnettiin Newbery Honor vuonna 1983 ja Laura Ingalls Wilderin mitali vuonna 1986. Vuonna 2003 hän sai National Humanities Medalin.
Vonkaus (hevonen)

Vonkaus (5. huhtikuuta 1961 – 1979) oli punarautias suomenhevosruuna, joka kilpaili menestyksekkäästi ravurina. Se oli ensimmäinen suomenhevonen, jonka voittosumma ylitti niin 100 000, 200 000 kuin 300 000 markkaa. ”Ihmeruunaksi” kutsutun Vonkauksen menestyskausi ajoittui vuosiin 1968–1974, jolloin sen voittosummat olivat korkeammat kuin yhdelläkään toisella suomenhevosravurilla. Vonkaus ja sen karttulalainen omistaja-valmentaja-ohjastaja Evert Ryyttäri myös paransivat Suomen ennätystä kahteen otteeseen, ensin lukemiin 24,6 ja myöhemmin 24,2.
Kilpaura.
Vonkaus aloitti kilpailemisen vuonna 1964. Ruunana se ei voinut osallistua Kuninkuusraveihin, mutta muun muassa Kuninkuusravitapahtumien täytelähdöissä se usein juoksi kuninkaallisia selvästi nopeampia aikoja. Ruunillekin avoimen Suurmestaruusajon finaaliin Vonkaus osallistui kahdeksan kertaa ja voittikin suurmestaruuden kolmesti, vuosina 1968–1969 ja 1971. Molemmat Suomen ennätyksensä se juoksi vuonna 1973. Vonkauksen juoksunopeus oli tavallisesti matkasta riippumasta hyvin tasaisen nopea, ja sen ennätykset olivatkin matkasta ja lähtötavasta riippumatta sekunnin sisällä. Vonkaus nousi Reippaan tapaan raviyleisön suursuosikiksi, ja viimeisen lähtönsä se juoksikin vuonna 1977 Kuopiossa omassa nimikkokilpailussaan, Vonkaus-ajossa – jonka se voitti.
Nimi.
Vonkaus sai alun perin nimen Suikaus, joka vaihtui myöhemmin nimeen Ossi. Evert Ryyttäriä edeltäneen omistajan veli totesi hevosen ”menevän kuin vonkaisemalla”, jolloin ruuna sai lopullisen nimensä. Molempien vanhempien ”-us”-loppuiset nimet juonsivat juurensa oriista Lohdutus, joka oli niiden molempien isänisä.
Carl Emil Schorske

Carl Emil Schorske (15. maaliskuuta 1915 New York – 13. syyskuuta 2015) oli yhdysvaltalainen kulttuurihistorioitsija ja Princetonin yliopiston professori. Hänelle myönnettiin vuonna 1981 Yleisen tietokirjallisuuden Pulitzer-palkinto kirjasta "Fin-de-Siècle Vienna: Politics and Culture" (1980). Hänet palkittiin myös MacArthur Fellowshipilla sen ensimmäisenä vuonna (1981).
Schorske syntyi New Yorkissa ja valmistui Columbia Collegesta (B.A.) ja Harvardista (Ph.D.). Hän palveli toisen maailmansodan aikana Office of Strategic Servicesissä. Hän julkaisi ensimmäisen kirjansa ("German Social Democracy") vuonna 1955. Teos kuvaa Saksan sosiaalidemokraattisen puolueen skismaa sen oikeisto- ja vasemmistosiipien välillä vuosina 1905–1917.
Schorske opetti Wesleyan Universityssä, Kalifornian yliopistossa Berkeleyssä ja historian Dayton-Stockton-professorina Princetonin yliopistossa, josta hän jäi eläkkeelle 1980-luvun alussa. "Time"-lehti nimesi hänet yhdeksi maan kymmenestä tärkeimmästä akateemisesta johtajasta. Hän oli Itävallan tiedeakatemian kirjeenvaihtajajäsen. Hänestä tehtiin vuonna 2011 Wienin kunniakansalainen.
HMS Quail (1895)

HMS Quail oli Britannian kuninkaallisen laivaston Quail-luokan torpedovenehävittäjä.
Valmistus.
Alus tilattiin Laird, Son and Companyltä Birkenheadistä ja sen köli laskettiin 28. toukokuuta 1895 telakkanumerolla 606. Alus laskettiin vesille vielä samana vuonna 24. syyskuuta ja se liitettiin laivastoon heinäkuussa 1897. 
Palvelus.
"Quail" siirrettiin pian palvelukseen oton jälkeen Pohjois-Amerikan ja Länsi-Intian asemalle. Alus palasi 1903 Britteinsaarille, josta se siirrettiin lokakuussa 1904 Välimerelle. Alus palasi 1906 Britteinsaarille, jossa se kolaroi tiedusteluristeilijä "HMS Attentiven" kanssa, jolloin aluksen keula vaurioitui pahoin. Se oli telakalla korjattavana elokuussa 1907. Alus osallistui ensimmäiseen maailmansotaan ja se myytiin pian sodan jälkeen romutettavaksi 23. heinäkuuta 1919.
HMS Sparrowhawk (1895)

HMS Sparrowhawk oli Britannian kuninkaallisen laivaston Quail-luokan torpedovenehävittäjä.
Valmistus.
Alus tilattiin Laird, Son and Companyltä Birkenheadistä ja sen köli laskettiin 30. toukokuuta 1895 telakkanumerolla 607. Alus laskettiin vesille 8. lokakuuta 1895 ja se valmistui kesäkuussa 1897. 
Palvelus.
"Sparrowhawk" siirrettiin 1897 Esquimaltiin Brittiläiseen Kolumbiaan liittyäkseen siellä palvelevaan laivueeseen. Se siirrettiin Kiinan asemalla, jossa se pian tuhoutui ajettuaan karille Jangtse-joen suulla 17. kesäkuuta 1904.
HMS Thrasher (1895)

HMS Thrasher oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1897 palvelukseenotettu Quail-luokan torpedovenehävittäjä.
Valmistus.
Alus tilattiin Laird, Son and Companyltä Birkenheadistä ja sen köli laskettiin 30. toukokuuta 1896. Alus laskettiin vesille 5. marraskuuta 1895 ja se valmistui kesäkuussa 1897.
Palvelus.
"Thrasher" joutui onnettomuuteen pian aloitettuaan palveluksensa, minkä seurauksena se jäi hitaammaksi kuin sisaraluksensa. Alus palveli Britteinsaarilla lukuun ottamatta jaksoa lokakuusta 1902 vuoteen 1906, jolloin se oli Välimerellä. Alus osallistui ensimmäiseen maailmansotaan ja pian sodan päätyttyä se myytiin 10. lokakuuta 1919 romutettavaksi Fryerille.
HMS Virago (1895)

HMS Virago oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1897 palvelukseenotettu Quail-luokan torpedovenehävittäjä.
Valmistus.
Alus tilattiin Laird, Son and Companyltä Birkenheadistä ja sen köli laskettiin 13. kesäkuuta 1895 telakkanumerolla 609. Alus laskettiin vesille 19. marraskuuta 1895 ja se valmistui kesäkuussa 1897.
Palvelus.
"Virago" siirrettiin pian valmistuttuaan Tyynelle valtamerelle, josta se siirrettiin vuonna 1903 edelleen Kiinan asemalle. Alus osallistui ensimmäiseen maailmansotaan ja pian sodan päätyttyä se myytiin 10. lokakuuta 1919 Kiinassa romutettavaksi.
Bad Sign

Bad Sign oli Teddy &amp; The Tigersin laulaja-kitaristina tunnetuksi tulleen Aikka Hakalan rhythm and blues-/rock-yhtye, joka levytti 1980-luvulla viisi albumia. 1990-luvulla Bluelight Records uudelleenjulkaisi albumeita CD-muodossa. Bad Sign esiintyi joitakin kertoja myös vuonna 2007.
Bad Sign esittää neuvostoliittolaista rockyhtyettä Michael Aptedin ohjaaman ja Suomessa kuvatun jännityselokuvan "Gorkin puisto" (1983) yhdessä kohtauksessa, mutta yhtye jäi ilman mainintaa elokuvan lopputeksteissä. Noin puolentoista minuutin kohtauksessa yhtye soittaa kappaleita ”It’s So Easy” ja ”Twist and Shout”.
Kokoonpano.
Levytyksillä soittaneet muusikot:
Diskografia.
Albumit.
Lähteet:
Naurujooga

Naurujooga on intialaisen lääkäri Madan Katarian kehittämä menetelmä, jolla pyritään edistämään terveyttä nauramalla erilaisten harjoitusten avulla.
Naurujooga sai alkunsa maaliskuussa 1995, kun Madan Kataria kirjoitti terveyslehteen naurun terveellisistä vaikutuksista. Hän innostui miettimään, miten voisi lisätä naurua omaan elämäänsä. Yöllä hän kehitti idean nauruklubista ja lähti aamulla puistoon kävelylle kysyen usealta sadalta ihmiseltä, lähtisivätkö he nauramaan hänen kanssaan. Vain viisi lähti sinä aamuna, mutta nauru tarttui ja pian puistossa oli nauramassa viitisenkymmentä ihmistä. Nykyään Intiassa nauravat sadat tuhannet aamuisin.
Aluksi naurujoogassa naurettiin vitseille, mutta pian huomattiin, että vitsit eivät toimineet kaikille ja osa ihmisistä koki jotkut niistä loukkaavina. Oli pakko keksiä metodi, jotta kaikki voisivat nauraa. Apu löytyi yllättävästä suunnasta. Menetelmän kannattajien mukaan nauraakseen ei nauru tarvitse syytä. Naurun voi aloittaa menetelmän kannattajien mukaan "tietoisesti", jolloin elimistö seuraa perässä ja nauraminen muuttuu pian "aidoksi". Tämän huomion jälkeen naurujoogan metodin kehittämistä jatkettiin. Pranayaman eli joogisten hengitysharjoitusten tuominen mukaan harjoituksiin yhdisti joogan nauruun. Katsekontakti lisää naurun määrää ja on tärkeä osa naurujoogaa. Niin myös harjoitusten tuoma liike, joka menetelmän kannattajien mukaan lisää tunnetta. Naurujoogan perusta on menetelmän kannattajien mukaan kuitenkin leikkimielisyys ja heittäytyminen.
Suomeen naurujooga tuli vuonna 2001. Ensimmäiset ohjaajat kävivät Ruotsissa kouluttautumassa. Vuonna 2003 Essi Tolonen oli ensimmäinen tri Madan Katarian kouluttama naurujoogaohjaaja sekä kouluttaja Suomessa. Vuonna 2009 kouluttajia oli parikymmentä ja naurujoogaohjaajia parisataa.
Naurujooga Suomessa
Suomessa naurujoogaa järjestetään muun muassa tilaustunteina erilaisiin tilaisuuksiin, kuten virkistyspäiviin, koulutuspäiviin, syntymäpäiville ja polttareihin. Naurujoogatunnit voivat olla osa hyvinvointiohjelmaa tai viihteellistä ohjelmanumeroa.
Tanz der Lemminge

Tanz der Lemminge (julkaistu Britanniassa ja Yhdysvalloissa nimellä Dance of the Lemmings, Italiassa nimellä Journey Into a Dream (Viaggio In Un Sogno)) on Amon Düül II-yhtyeen studioalbumi vuodelta 1971. Edellisen albumin tapaan albumi julkaistiin tupla-lp:nä. Albumi jakautuu kolmeen puolet täyttävään sävellykseen ja viimeisellä puolella on kolme irrallista sävellystä. C- ja D-puolet toimivat myös "Chamsin"-nimisen elokuvan soundtrackina. 
Kappaleet.
A-puoli.
"SYNTELMAN'S MARCH OF THE ROARING SEVENTIES" () – 15:51
B-puoli.
"RESTLESS SKYLIGHT-TRANSISTOR-CHILD" () – 19:33
C-puoli.
"CHAMSIN SOUNDTRACK" ()
D-puoli.
"CHAMSIN SOUNDTRACK" ()
Muusikot.
sekä:
Marie Dubois

Marie Dubois (12. tammikuuta 1937 Pariisi – 15. lokakuuta 2014) oli ranskalainen näyttelijä. Hän sai parhaan naissivuosan César-palkinnon elokuvasta "La menace" ja oli uudelleen ehdolla samassa luokassa elokuvasta "Yhden miehen helvetti". Muita elokuvia, joissa Dubois esiintyi, olivat "Ampukaa pianistia", "Jules ja Jim", "Pariisin varas", "Le rouble à deux faces", "La ronde", "Suuri huviretki", "Nuo rohkeat miehet hilpeissä kaaroissaan", "Rakkaus Roomassa", "Les arpenteurs", "Ystäväpiiri", "Kultainen käärme", "Amerikan setä" ja "Garçon!".
Dubois meni vuonna 1961 naimisiin Serge Rousseaun kanssa, ja avioliitto kesti miehen kuolemaan asti vuonna 2007.
Pierre Arditi

Pierre Marie Denis Arditi (s. 1. joulukuuta 1944 Pariisi) on ranskalainen näyttelijä. Hän on taidemaalari George Arditin ja belgialaisen äidin lapsi. Hänen siskonsa on näyttelijä Catherine Arditi. 
Arditi on usein esiintynyt romanttisissa rooleissa. Hän voitti vuonna 1987 parhaan miessivuosan César-palkinnon elokuvasta "Musta hehku" ja vuonna 1994 parhaan miespääosan César-palkinnon elokuvasta "Smoking/No Smoking". Arditi on myös dubannut Christopher Reeven ääntä. Hänestä tehtiin Kunnialegioonan ritari vuonna 2002. Hän oli Ordre National du Mériten ritari vuodesta 1994, ja hänestä tehtiin sen upseeri vuonna 2005.
Arditin kumppani on Évelyne Bouix.
Hammasahvenet

Hammasahvenet (Sparidae) on välskärikaloihin kuuluva heimo. Heimon lajeja tavataan kaikista lämpimistä ja lauhkeista valtameristä.
Taksonomia.
Varhaisimmat hammasahventen heimoon kuuluvien lajien fossiilit on ajoitettu eoseenikaudelle. Nykyään heimoon kuuluu lähteestä riippuen 33–35 sukua ja 112–115 lajia. Toisinaan hammasahvenet jaetaan 6 alaheimoon, jotka ovat Boopsinae, Denticinae, Diplodinae, Pagellinae, Pagrinae ja Sparinae, mutta ne eivät välttämättä ole monofyleettisiä. Yleensä heimo luetaan kuuluvaksi alalahkoon Percoidea, mutta eräät tutkijat luokittelevat hammasahvenet yhdessä pikarellien (Cheilodactylidae), putsarien (Lethrinidae) ja pentojen (Nemipteridae) kanssa alalahkoon Sparoidei.
Tyypillisiä piirteitä.
Hammasahvenet ovat keskikokoisia tai suurehkoja kaloja ja ne kasvavat suurimmillaan 75–20 cm:n mittaisiksi. Ne ovat korkearuumiisia, litteähköjä ja suuripäisiä kaloja ja niiden otsaprofiili on jyrkkä. Selkäevä ja rintaevät ovat pitkät. Hampaat ovat kookkaat ja hyvin kehittyneet. Niitä on kahdenlaisia: kartiomaisia ja levymäisiä. Monet hammasahvenista ovat hermafrodiitteja ja niillä on sekä koiraan että naaraan sukupuolielimet. Osa lajeista vaihtaa sukupuoltaan kasvaessaan. Pohjaväriltään lajit ovat useimmiten harmaita, ruskeita tai punertavia ja ruumiissa on usein tummia tai värikkäitä laikkuja tai juovia.
Levinneisyys ja elintavat.
Hammasahvenia tavataan lämpimistä ja lauhkeista vesistä Atlantilta, Välimereltä, Intian valtamereltä ja Tyyneltämereltä. Ne elävät yleensä matalassa vedessä lähellä rannikkoa ja pienet lajit elävät pienissä parvissa, suuremmat yleensä yksinään syvemmissä vesissä. Toisinaan niitä tavataan myös murtovesistä. Hammasahvenien ravintoa ovat kovakuoriset selkärangattomat eläimet. Monet heimon lajeista ovat kaupallisesti tärkeitä ruokakaloja ja niitä myös viljellään. Erityisesti Japanissa punahammasahven on yleinen ruokakala.
Nelly Borgeaud

 
Nelly Borgeaud (29. marraskuuta 1931 Geneve, Sveitsi – 14. heinäkuuta 2004 Creuse, Ranska) oli ranskalainen näyttelijä. Hän esiintyi yli 40 elokuvassa vuosina 1955–2001. Elokuvien joukossa ovat "Musta kansio" (1955), "Codine" (1963), "Mies joka rakasti naisia" (1977), "Amerikan setä" (1980) ja "Tumultes" (1990).
Jatiyo Sangshad

Jatiya Sangsad ( "Jatiyô Sôngsôd") on Bangladeshin yksikamarinen ja 350-paikkainen parlamentti. Parlamentin jäsenistä 300 valitaan viisivuotiskaudeksi suoralla äänestyksellä alueellisista vaalipiireistä. Vaalipiirien edustajat valitsevat edustajat 50 naisille varattuun kiintiöpaikkaan siirtoäänivaalitavalla.
Vuoden 2024 parlamenttivaalit järjestettiin 7. tammikuuta 2024. Vaalit voitti awamiliittoa edustava pääministeri Sheikh Hasina, joka jatkoi viidennelle kaudelleen. Oppositio boikotoi vaaleja, joita edelsi Bangladeshin nationalistipuolueen jäsenten joukkopidätykset. Awamiliitolla on enemmistö parlamentissa 222 paikalla. 
Parlamentti kokoontuu Jatiyo Sangshad Bhaban -parlamenttirakennuksessa maan pääkaupungissa Dhakassa.
Netišyn

Netišyn (; ) on kaupunki Länsi-Ukrainassa Hmelnytskyin alueella. Kaupungin asukasluku on 36 741 (2013). Kaupungin aseman paikkakunta sai vuonna 1984. Aluehallinnollisesti Netišyn on heinäkuusta 2020 lähtien kuulunut Šepetivkan piiriin. Tätä aiemmin kaupunki oli suoraan Hmelnytskyin alueen alainen hallinnollinen subjekti.
Kaupungin lähistöllä, noin kolme kilometriä keskustan eteläpuolella, sijaitsee Hmelnytskyin ydinvoimalaitos (koordinaatit ).
Helmet (yhtye)

Helmet on vuonna 1989 New Yorkissa perustettu alternative metal -yhtye. Yhtyeen perusti Oregonista kotoisin oleva Page Hamilton, joka oli muuttanut New Yorkiin opiskelemaan jazzia. Jazzin sijasta hän sai vaikutteita post punk -yhtyeistä, kuten Sonic Youth, Killing Joke ja Big Black. Hän perusti Helmetin, joka tunnetaan siihen aikaan harvinaisella dropped D -kitaravireellä soitetuista kappaleista. Helmet on ollut osaltaan vaikuttamassa nu-metallin syntyyn, muun muassa aggressiivisten riffiensä ansioista.
Helmet tuli laajemmin tunnetuksi siirryttyään Interscope Recordsille alkuvuodesta 1992. MTV näytti Helmetin videoita, ja albumi "Meantime" nousi Billboardin albumilistalla sijalle 68. Sen jälkeen ilmestyneet "Betty" (1994) ja "Aftertaste" (1997) olivat parhaimmillaan listasijoituksilla 45 ja 47.
Helmet hajosi Aftertasten maailmankiertueen jälkeen vuonna 1998. Hamilton alkoi tehdä Helmet-nimellä uudelleen musiikkia vuonna 2004. Hän on nykyisin yhtyeen ainoa alkuperäisjäsen.
Helmet on vieraillut Suomessa vuosina 1997 ja 2009, ja yhtyeen oli tarkoitus vierailla uudestaan syyskuussa 2014 Nosturissa kolmannen albuminsa "Bettyn" 20-vuotisjuhlien merkeissä, mutta Hamiltonin isän kuoleman takia keikka peruuntui kokonaan, eikä sitä muiden maiden keikkojen tapaan saatu järjestetyksi uudelleen. Helmet vieraili Suomessa toisen kerran 4. helmikuuta 2017 Tampereen Klubilla, soittaen Betty ja In The Meantime -albumit kokonaisuudessaan. Yhtye esiintyi Helsingin Vanhalla ylioppilastalolla 14. huhtikuuta 2022.
Hondurasin vaakuna

Hondurasin vaakuna on Hondurasin tunnus lipun, kansallislaulun ja moton ohella.
Tasasivunen kolmio kuvaa vaakunassa tasa-arvoa ja oikeutta. Tornit symboloivat itsenäisyyttä ja itsemääräämisoikeutta. Niiden välissä on tulivuori ja sen yllä nouseva aurinko ja sateenkaari. Kilpeä kiertää Teksti "República de Honduras, Libre, Soberana e Independiente" eli maan nimi ja motto, sekä päivämäärä "15 de Septiembre 1821", jolloin maa julistautui itsenäiseksi. Kilven yläpuolella on nuoliviini, josta roikkuu kaksi runsaudensarvea. Vuorilla kasvaa tammia ja havupuita ja kilven alla on vanha kaivos ja kaivosten työkaluja.
Rémi Ochlik

Rémi Ochlik (1983 Lorraine – 22. helmikuuta 2012 Homs) oli ranskalainen kuvajournalisti ja valokuvaaja. Ochlik tunnettiin parhaiten konflikti- ja sotavalokuvaajana. Ochlik sai surmansa yhdessä toimittaja Marie Colvinin kanssa Syyrian kansannousun aikana Homsin kaupungin pommituksissa helmikuussa 2012.
Opiskeltuaan valokuvausta Pariisissa Ochlik matkusti kuvaamaan konfliktia Haitiin vuonna 2004. Seuraavana vuonna hän perusti IP3 Press -kuvatoimiston Pariisissa kahden muun kuvaajan kanssa. Ochlik kuvasi konfliktia Kongon demokraattisessa tasavallassa vuonna 2008 ja palasi Haitiin vuonna 2010 kuvaamaan koleraepidemiaa ja presidentinvaalia. Ochlik kuvasi Arabikevään vallankumouksia Tunisiassa ja Egyptissä sekä Libyan sisällissotaa. Ochlik voitti vuoden 2012 World Press Photo -kilpailun ykkössijan sarjassa "General News" valokuvallaan Libyan sisällissodasta.
Liz Smith

Liz Smith (oikealta nimeltään Betty Gleadle; 11. joulukuuta 1921 Scunthorpe, Lincolnshire – 24. joulukuuta 2016 Worthing, West Sussex) oli brittiläinen näyttelijä. Hänet tunnetaan Norma Speakmanin roolista "Sohvanvaltaajat"-sarjasta; lisäksi hänet on nähty esimerkiksi Letitia Cropleyn roolissa "Dibleyn kirkkoherrassa".
Nuoruus.
Smith syntyi Betty Gleadle -nimisenä Scunthorpessa, Lincolnshiressa vuonna 1921. Smith oli isoäitinsä kasvattama: hänen äitinsä kuoli Smithin ollessa kaksivuotias ja hänen isänsä hylkäsi perheensä Smithin ollessa seitsemänvuotias. Smith harrasti näyttelemistä käydessään koulua, mutta ryhtyi myöhemmin ompelijaksi. Toisen maailmansodan aikana Smith palveli Women's Royal Naval Servicessa.
Ura.
Vuonna 1947 Smith sai töitä Wesbourne Grovessa sijaitsevasta Gatewayn teatterista, jolloin hän otti käyttöön taiteilijanimensä Liz Smith. Smith joutui jättämään työnsä muutettuaan Buckhurst Hilliin lähelle Essexiä, joka sijaitsi liian kaukana teatterista. Tämän jälkeen Smith työskenteli ensin improvisaatioryhmässä Lontoossa ja sitten Forbes Russellin repertoaariteatterissa.
Vuonna 1971 Smith teki läpimurron saatuaan roolin Mike Leighin ensimmäisestä elokuvasta "Ilottomat hetket". Tämän jälkeen hän alkoi työskennellä säännöllisesti televisiossa, näytellen muun muassa sarjoissa "Vielä virtaa" ja "The Sweeney". Hän esiintyi myös elokuvissa "Britannia Hospital – juhlapäivä" (1982) ja "Sikamainen juttu" (1984), josta hänelle myönnettiin parhaan naissivuosan Bafta-palkinto vuonna 1984.
Vuonna 1994 Smith aloitti Letitia Cropleyn roolissa komediasarjassa "Dibleyn kirkkoherra". Hahmo oli suosittu, mutta tästä huolimatta Smith kirjoitettiin ulos sarjasta kaksi vuotta myöhemmin. Vuonna 1998 hän sai roolin komediasarjasta "Sohvanvaltaajat", jossa hän esitti Norma Speakmania. Smith jatkoi roolissa vuoteen 2006 saakka, ja seuraavana vuonna hän sai roolistaan parhaan naiskomedianäyttelijän palkinnon British Comedy Awardsissa.
"Sohvanvaltaajat" -sarjan ohella Smith näytteli myös lastenelokuvissa "Jali ja suklaatehdas" (2005) sekä "" (2005). Hän ilmoitti lopettavansa uransa vuonna 2009 kärsittyään aivoverenkiertohäiriöstä, mutta teki vielä pieniä rooleja tämän jälkeenkin.
Yksityiselämä.
Smith meni vuonna 1945 naimisiin Intiassa tapaamansa Jack Thomasin kanssa. Parille syntyi kaksi lasta, mutta avioliitto päättyi eroon vuonna 1959. Vuonna 2006 hän julkaisi omaelämäkertansa "Our Betty" ja muutti vanhainkotiin myöhemmin samana vuonna. 
Vuonna 2009 Smith nimitettiin Brittiläisen imperiumin ritarikunnan jäseneksi. Hän kuoli 95-vuotiaana jouluaattona 2016.
Marco Barba

Marco Antonio Barba López (s. 10. marraskuuta 1985 Sevilla) on espanjalainen moottoriurheilija.
Ura.
Hän kilpaili vuonna 2003 Espanjan Formula Junior 1600 -sarjassa ollen 12:s. Seuraavana vuonna hän sijoittui sarjan toiseksi. Vuonna 2004 Barba kilpaili Espanjan Formula 3 -mestaruussarjassa neljässä kilpailussa. Seuraavana vuonna hän oli sarjan kolmas Copa de España -luokassa ja kymmenes pääluokassa. Hän jatkoi pääluokassa seuraavat kaksi vuotta sijoittuen vuonna 2007 sarjan toiseksi. Vuosina 2006 ja 2008-09 Barba kilpaili myös Formula Renault 3.5 -sarjassa vaihtelevalla menestyksellä. Vuonna 2010 Barba voitti European F3 Open -sarjan mestaruuden. Samana vuonna hän ajoi kaksi kilpailua GP3-sarjassa saavuttamatta pisteitä. Vuonna 2011 Barba kilpaili Auto GP -sarjassa sijoittuen 15:nneksi. Barban veli Álvaro kilpailee International GT Open -sarjassa.
Riken Yamamoto

Riken Yamamoto (, s. 1945 Peking, Kiina) on japanilainen arkkitehti. Hän on yksi maan merkittävimmistä nykyarkkitehdeista. Etenkin hänen suunnittelemansa epäkonventionaaliset asuinrakennukset ja uudemmat suurhankkeet Japanissa ja ulkomailla ovat saaneet huomiota ja palkintoja. Yamamoto palkittiin Pritzker-palkinnolla vuonna 2024 .
Yamamoto valmistui Nihon-yliopistosta kandidaatiksi vuonna 1968 ja Tokion taideyliopistosta maisteriksi vuonna 1971, minkä jälkeen hän jatkoi opintojaan Tokion yliopistossa Hiroshi Haran johdolla. Oman toimistonsa ”Riken Yamamoto &amp; Field Shop” hän perusti vuonna 1973. Yamamoto toimii professorina Jokohaman kansallisessa yliopistossa.
Yamamoton merkittävimpiin töihin kuuluvat esimerkiksi Kumamoton prefektuurin Hotakubo-asuinkerrostalokortteli (1991), Iwadeyaman yläaste (1996), Saitaman prefektuurin yliopisto (1999), Hiroshiman läntinen paloasema (2000), Hakodate mirai daigaku -yliopisto (2000), Shinonome Canal Court 1 -asuinkortteli (2003), Yokosukan taidemuseo (2007) ja Fussan kaupungintalo (2008).
Bahaman vaakuna

Bahaman vaakuna on Bahaman liittovaltion tunnus lipun, kansallislaulun ja moton ohella. Se otettiin käyttöön vuonna 1971.
Vaakunan kilven yläosassa on nouseva aurinko ja alaosassa Kolumbuksen laiva. Kypäränkoristeena on kotilo ja viisi palmunlehvää. Kilvenkannattajina on flamingo seisomassa maalla ja purjekala merellä. Vaakunassa on motto "Forward, Upward, Onward Together".
Mega Drop (Power Park)

Mega Drop oli Power Park -monitoimipuistossa Alahärmässä sijainnut huvipuistolaite. Laitteen korkeus oli 38 metriä, ja sen valmistaja oli Fabbri.
Laite vei matkustajat ylös hiljalleen ja odotti ylhäällä hetken. Tämän jälkeen hydrauliset sylinterit toivat heidät alas. Laitteessa oli 12 paikkaa.
Mega Drop tuli monitoimipuistoon kesäkuussa 2002, ja se oli käytössä vuoteen 2011 asti. Vuonna 2012 Mega Dropin paikalle avattiin uusi 75 metriä korkea ja kapasiteetiltaan suurempi 24 henkilöä kerrallaan vetävä italiaisvalmistaja Moser Ridesin toteuttama Dragon Tower -vapaapudotustorni.
Vyšneve

Vyšneve (; ) on kaupunki Ukrainan Kiovan alueen Butšan piirissä (7/2020-; tätä ennen osa Kiova-Svjatošynskyin piiriä), aivan Kiovan suurkaupungin lounaispuolella. Käytännössä Vyšneven kaupungin ja Kiovan erottaa toisistaan niiden välissä kulkeva eurooppatie . Kaupungin väkiluvuksi arvioitiin 37 457 henkeä. Koko piirin asukasluvuksi Ukrainan tilastokeskus arvioi 158 835 (2013).
Vuoden levytyksen Grammy-palkinto

Vuoden levytyksen Grammy-palkinto (Record of the Year) on yksi palkinnoista, joita jaetaan vuosittain Grammy-gaalassa. Se on yksi neljästä arvostetuimmasta Grammy-palkinnosta. Palkinnon jakaa Yhdysvaltain musiikkialan ammattilaisten yhdistys, The Recording Academy (aiemmalta nimeltään National Academy of Recording Arts and Sciences).
Vuoden levytyksen Grammy-palkinto on genre-rajat ylittävä palkinto, eli se voidaan myöntää mille tahansa edellisen kelpoisuuskauden aikana (yleensä 1. lokakuuta – 30. syyskuuta) julkaistulle musiikkikappaleelle. Palkinto annetaan kaikille kappaleen levytystä edesauttaneille henkilöille, eli artistille itselleen, tuottajille, miksaajille ja masteroijille. Alkuvuosina palkinto myönnettiin vain kappaleen levyttäneelle artistille.
Vuoden levytyksen Grammy-palkinto on jaettu joka kerta ensimmäisestä gaalasta lähtien eli vuodesta 1959. Myös toinen tärkeä palkinto, vuoden laulu (Song of the Year), myönnetään yhdestä musiikkikappaleesta. Se kuitenkin myönnetään kappaleesta itsessään, joten sen vastaanottavat vain lauluntekijät (sanoittaja ja säveltäjä). Joskus vuoden levytyksen palkinto sekoitetaan myös vuoden albumin palkintoon, vaikka levytyksen palkinto myönnetään vain yhdestä levytetystä kappaleesta eikä kokonaisesta musiikkialbumista.
Voittajat.
Vuoteen 1965 asti palkinto myönnettiin vain laulun esittäjälle, mutta sittemmin myös kappaleen tuottajille, miksaajille ja masteroijille.
Tähti (*) tarkoittaa, että musiikkikappale voitti myös vuoden laulun Grammy-palkinnon.
Sokka irti

Sokka irti on suomalaisen rap-artisti Cheekin seitsemäs studioalbumi, ja kaiken kaikkiaan yhdeksäs sooloalbumi, joka julkaistiin 18. huhtikuuta 2012 Liiga Music Oy:n kautta. Albumin ensimmäinen single "Pyrkiny vähentää" (mukana Spekti) sai ensisoittonsa YleX:llä 13. tammikuuta 2012 ja julkaistiin digitaalisesti 16. tammikuuta 2012. Kappaleesta on julkaistu myös musiikkivideo. Albumin toinen single, nimikkokappale "Sokka irti" sai ensisoittonsa YleX:llä 21. maaliskuuta 2012 ja julkaistiin digitaalisesti 2. huhtikuuta 2012. Tästäkin kappaleesta on julkaistu musiikkivideo. Albumi sijoittui parhaimmillaan Suomen virallisen albumilistan kolmannelle sijalle. Kultalevy myönnettiin vuonna 2012, platinalevy 2012, ja tuplaplatinalevy 2013. Albumia on myyty yhteensä yli 64 000.
Taustaa.
Kappale "Ne tekee" sisältää samplen Donna﻿ Summerin kappaleesta "She Works Hard For The Money". Kappale "Kyyneleet" on cover-versio Sami Saaren hitistä "Onnen kyyneleet". Kappaleen "Liian viilee" kertosäkeessä räpättiin alun perin "Pimee ku Breivik, viilee ku James Dean". Cheekin levy-yhtiö Warner kuitenkin halusi, että Anders Behring Breivikiä ei mainita kappaleessa, koska he eivät halunneet tuoda tälle lisää huomiota kappaleen kautta. Niinpä albumille päätyneessä versiossa räpätään "Pimee ku Charlie Sheen, viilee ku James Dean".
Chilen vaakuna

Chilen vaakuna on Chilen tunnus lipun, kansallislaulun ja moton ohella. Se otettiin käyttöön vuonna 1834, ja sen suunnitteli englantilainen Carlos C. Wood Taylor.
Vaakunan kilvessä on samoja aiheita kuin maan lipussa. Valkoinen väri kuvaa Andeja, sininen taivasta ja punainen Chilen rajoja puolustaessa kaatuneita. Tähti symboloi edistystä ja kansalaishyveitä. Kilvenkannattajina on andienhirvi ja kondori. Kilven yläpuoliset kolme sulkaa kuvaavat nandua. Vaakunassa on espanjankielinen motto "Por la razón o la fuerza", suomeksi "Sovinnolla tai pakolla", jota käytettiin Chilen itsenäisyyssodassa.
Nykyinen versio on peräisin vuodelta 1967, jolloin annettiin viimeisimmät määräykset koskien vaakunan standardointia.
Värisaflori

Värisaflori eli saflori ("Carthamus tinctorius") on yksivuotinen ruohovartinen mykerökukkainen kasvi, jonka kukista saadaan oranssia väriainetta ja siemenistä öljyä. Värisaflorin värjäysainetta on kutsuttu nimellä kartamiini (C43H42O22, CAS 36338-96-2) eli espanjanpuna. Kasvista käytetään myös nimeä väriohdake.
Ulkonäkö ja koko.
Värisaflori jää yleensä alle metrin korkuiseksi, mutta Lähi-idässä on kaksimetrisiksi kasvavia lajikkeita. Kasvin lehdet sijaitsevat kierteisesti kiiltävässä karvattomassa varressa. Lehdet ovat lyhytruotisia tai ruodittomia ja sepiviä, ja niiden jäykkä lapa on muodoltaan puikea, ehyt sekä piikkilaitainen. Värisaflorin kukkamykeröt, jotka ovat yksittäin varren ja sen haarojen latvassa, ovat kooltaan enimmillään 3 x 4 senttimetriä. Kukkien teriö on aluksi punakeltainen ja muuttuu sitten oranssinpunaiseksi. Värisaflorin hedelmät ovat hieman päärynänmuotoisia, nelisärmäisiä, valkoisia, kiiltäviä pähkylöitä, jotka ovat 6–8 mm pitkiä.
Laji muistuttaa kasvutavaltaan ja kukiltaan ohdakkeita.
Levinneisyys.
Värisaflori on kotoisin Etelä-Aasiasta, mutta sitä on viljelty Kiinassa, Intiassa, Persiassa ja Egyptissä esihistoriallisesta ajasta alkaen. Keskiajalla se levisi Italiaan, Ranskaan ja Espanjaan, ja espanjalaiset veivät sen Amerikkaan. Ruotsissa sitä tavataan villiintyneenä.
Käyttö.
Saflorinsiemenöljyssä on vähemmän tyydytettyjä rasvahappoja kuin muissa kasvirasvoissa. Siemenissä on usein 30–45 % rasvaa ja 34 % proteiinia. Kun siemenistä on puristettu öljy, puristusjätteet voidaan vielä käyttää karjan rehuksi. Safloria on aiemmin käytetty väriaineena. Sitä käytetään myös kansanlääkinnässä rohdoksena.
Safloria kasvatetaan myös kuivakukiksi. Sen kuivatut kukinnot muistuttavat sahramia, ja safloria on myyty virheellisesti sahramin nimellä, Intiassa ja Afganistanissa sitä käytetään riisin värjäämiseen, kuten kurkumaakin.
Patrick Reiterer

Patrick Reiterer (s. 28. syyskuuta 1990 Merano) on italialainen moottoriurheilija.
Ura.
Reiterer aloitti uransa karting-sarjoissa vuonna 2000. Hän kilpaili Italian Formula Renault -sarjoissa vuosina 2007–2008 sijoittuen sarjan 11:nneksi vuonna 2008. Vuonna 2009 hän kilpaili International Formula Master -sarjassa sijoittuen pisteissä yhdeksänneksi. Vuonna 2010 Reiterer ajoi GP3-sarjassa Espanjan ja Turkin kilpailut ATECH CRS GP -tallissa saavuttamatta pisteitä.
Hugo Boss (muotisuunnittelija)

Hugo Ferdinand Boss (8. heinäkuuta 1885 Metzingen, Württemberg, Saksa – 9. elokuuta 1948 Metzingen, Saksa) oli saksalainen räätäli ja vaatetehtailija.
Boss oli alun perin räätäli, joka omisti pienen kaupan Metzingenissä myyden miesten pukuja ja päällystakkeja. Vuonna 1931 Boss liittyi kansallissosialistiseen puolueeseen. Ennen toista maailmansotaa ja sen aikana hänen tehtaansa valmisti muun muassa SS-upseerien univormuja, SA:n ruskeita kauluspaitoja ja Hitlerjugendin partioasuja.
Boss käytti pakkotyövoimaa Puolasta ja Ranskasta, ja sodan jälkeen hänet tuomittiin Kolmannen valtakunnan kannattamisesta 80 000 markan sakkoihin. Myös hänen äänioikeutensa mitätöitiin.
Nykyään Hugo Boss on suosittu maailmanlaajuinen merkki, joka valmistaa vaatteiden lisäksi muun muassa kenkiä, hajuvesiä, kelloja ja silmälaseja.
Guyanan vaakuna

Guyanan vaakuna on Guyanan tunnus lipun, kansallislaulun ja moton ohella. Se otettiin käyttöön vuonna 1966.
Kilvessä on kansalliskukka jättilumme ja kansallislintu hoatsin edustamassa maan eläimistöä ja kasvistoa. Kilvenkannattajina on kaksi jaguaaria joista toisella on hakku ja toisella sokeriruoko, kaivos- ja sokeriteollisuutta kuvaamassa. Kypäränkoristeena vaakunassa on intiaanipäällikön päähine ja kaksi timanttia. Vaakunassa on motto "One People, One Nation, One Destiny", suomeksi "Yksi kansa, yksi maa, yksi kohtalo".
Vynnyky

Vynnyky (, ) on Ukrainassa Lvivin alueella sijaitseva kaupunki. Vynnykyn kunta sijaitsee Lvivin piirissä. Kaupungin väkiluvuksi arvioitiin 18 527 asukasta (vuonna 2021). 
Vynnyky kuuluu puolalais-ukrainalaisen Galitsian vaikutuspiiriin, ja se on vaihtanut omistajaa vuosisatojen aikana useasti.
Pekka Ruuska (näyttelykuraattori)

Pekka Vihtori Ruuska (s. 1983 Jämsä) on suomalainen kulttuurivaikuttaja.
Työskentely.
Pekka Ruuska valmistui vuonna 2009 Geneven yliopistosta Sveitsistä tutkimusalueenaan mediataide. Ruuskan työskentelylle on ominaista prosessinomaisuus. Ruuska on kuratoinut m. taidenäyttelyitä Pietarin Goethe Instituutille ja toiminut panelistina kulttuurialan työllisyyttä kehittävissä seminaareissa , haastattelijana taidemessuilla ja operoinut "Art Forum" luentosarjaa. Vuosina 2009-2012 Ruuska oli perustamassa Arteles residenssiohjelmaa ja toimi sen vertaisjohtajana.
Opiskeluaikoina Ruuska toimi tunnetussa suomalaisessa performanssiryhmässä XXX ja on yksi sen perustajista yhdessä Eero Yli-Vakkurin kanssa. XXX on kehittyvä esiintymiskonsepti, joka tähtää 24 tuntia kestävään 100 erillisen performanssin kokonaisuuteen. Ryhmä on esiintynyt mm. Brysselissä ja Euroopan vuoden 2010 kulttuuripääkaupungin Pécsin päätapahtumassa.. 
Vuonna 2013 Ruuskan operoima Strata-hanke sai Taiteen edistämiskeskukselta kulttuurityön kunniamaininnan.
Georgi Mosolov

Georgi Konstantinovitš Mosolov (, 3. toukokuuta 1926 Ufa, Baškortostan, Venäjä – 18. maaliskuuta 2018) oli neuvostoliittolainen lentäjä, sotilasarvoltaan eversti. Mosolov oli MiG-suunnittelutoimiston pääkoelentäjä ja saavutti kolme lentämisen maailmanennätystä, joista osa tapahtui MiG-21-suihkuhävittäjällä taikka sen suoralla edeltäjällä Je-166:lla. Hän ylitti nopeusennätyksen kahdesti, sekä korkeusennätyksen yhden kerran. Eversti Mosolov palkittiin saavutuksistaan Neuvostoliiton sankarin arvolla sekä Leninin kunniamerkillä.
Mosolov saavutti ennätykset nopeuslennossa 2 388 km tunnissa 31. lokakuuta 1959, korkeuslennossa 34 714 metriä koekone E-166:llä (oik. Je-166) vuonna 1962. ja nopeusennätyksen 2 681 km/h
Eversti Mosolov lensi MiG-21:n konetyypin ensilennon 14. helmikuuta 1955.
Mosolov vieraili Karjalan Lennostossa tammikuussa 1980.
Tšornomorsk

Tšornomorsk (, ennen vuotta 2016 Vladimir Iljitš Leninin mukaan Illitšivsk) on Mustanmeren rannalla Ukrainan Odessan alueella, Odessasta noin 20 kilometriä etelälounaaseen sijaitseva, kansallisesti merkittävä satamakaupunki.
Vuoden 2021 alussa siellä asui 58 524 asukasta (2013: 59 718 as.). Kaupunki oli ennen kesän 2020 aluehallintouudistusta osa Tšornomorskin kaupunkipiiriä, johon kuului lisäksi 7 200 asukkaan Oleksandrivkan kaupunkityyppinen taajama ja runsas 5 000 läheisten maaseutukylien asukasta. Heinäkuusta 2020 lähtien kaupunki on kuulunut Odessan piiriin.
Kivikoivu

Kivikoivu ("Betula ermanii") on koivukasveihin kuuluva kesävihanta puu, joka kasvaa alkuperäisenä Itä-Aasian rannikkoseuduilla ja saarilla. Sillä on punertavampi kaarna kuin esimerkiksi rauduskoivulla ja kovempi puuaines kuin millään muulla koivulajilla.
Ulkonäkö ja koko.
Kivikoivun korkeus on keskimäärin 8–12 metriä, mutta enimmillään jopa 24 metriä. Sillä on vanhemmiten kellan- tai punertavanvalkoinen runko ja leveän kartiomainen latvus. Tuohi voi hilseillä puusta ohuina, paperimaisina suikaleina, ja siinä on vaakasuoria korkkihuokosia. Oksat ovat siirottavia sekä punaruskeita ja kuluvan kesän kasvainranka on ruskeanvihreä, kalju ja nystyinen.
Kivikoivun poimuttuneet lehdet ovat sulkasuoniset ja syysväriltään keltaiset. Niiden yläpinta on harvakarvainen ja alapinta nystyinen ja keskisuonta myöten karvainen. Lehtilapa on 5–10 senttimetriä pitkä, toissahainen, kolmiomaisen puikea, pitkäsuippuinen ja tyvestä suippo tai lähes herttamainen. Lehdissä on 1–2,4 senttimetriä pitkä ja nystyinen ruoti sekä pienet korvakkeet, jotka karisevat lehtien puhjetessa. Silmut ovat 2–3 millimetriä pitkiä, perättömiä ja tahmeita. Lehtiasento on kierteinen.
Kivikoivu on yksikotinen kasvi, joka kukkii pienin, yksineuvoisin kukin vasta lehtien puhjettua kesä–heinäkuussa. Hedekukissa on vähäinen kehä ja ne muodostavat pitkiä ja riippuvia, kellertäviä norkkoja. Emikukat ovat kehättömiä ja muodostavat lyhyitä ja pystyjä, vihreitä norkkoja. Norkkoperät ovat yleensä 3–6 millimetriä pitkiä, mutta joskus lähes huomaamattomia.
Emikukista kehittyy heinä–elokuussa siipipalteisia, litteitä pähkylöitä, joita suojaavat kolmiliuskaiset norkkosuomut. Pähkylöiden siipipalteet ovat pähkylän levyisiä tai kapeampia. Norkkosuomujen sivuliuskat ovat siirottavia ja keskiliuskaa vähän lyhyempiä. Hedelmänorkot ovat pähkylöiden varistessa hajoavia.
Levinneisyys.
Kivikoivu kasvaa alkuperäisenä Itä-Aasian lauhkeissa osissa. Sitä tavataan Burjatiassa, Taka-Baikalian aluepiirissä ja Sahan tasavallassa Siperiassa; Kamtšatkan niemimaalla ja Sahalinin saarella Venäjän kaukoidässä; Heilongjiangissa, Jilinissä, Liaoningissa ja Sisä-Mongoliassa Pohjois-Kiinassa; Korean niemimaalla sekä Hokkaidōn, Honshūn ja Shikokun saarilla Japanissa. Kivikoivu menestyy hyvin myös Etelä-Suomessa.
Elinympäristö.
Kivikoivu on mereinen, keski- tai hemiboreaalisen vyöhykkeen kasvi, joka kasvaa yleensä 1 000 – 1 700 metrin korkeudessa. Se on metsäaukioiden pioneeripuu, joka selviää myös niukkaravinteisessa maaperässä ja kuivilla kasvupaikoilla. Tavallisesti se kasvaa vuorten rinteillä puhtaina metsikköinä, mutta muodostaa joskus myös sekametsiä havupuiden ja toisten lehtipuiden kanssa.
Käyttö.
Kivikoivun nimi juontuu sen kovasta ja vahvasta puuaineksesta, josta valmistetaan huonekaluja ja rakennustarvikkeita. Siitä on jalostettu myös useita koristekasviksi soveltuvia lajikkeita, esimerkiksi matala ja leveäkasvuinen ’Grayswood Hill’ sekä oranssikaarnainen ’Hokkoda Orange’, joka on peräisin Hokkodavuorelta Japanista.
Rakkaus on nopeampi Piiroisen pässiäkin

Rakkaus on nopeampi Piiroisen pässiäkin on Wilho Ilmarin ohjaama elokuva vuodelta 1950. Se perustuu Tiituksen romaaniin "Rakkaus on nopeampi Piiroisen pässiäkin" (1920). Savon sydänmailla poliisi Kontkanen (Kullervo Kalske) etsii viinanmyynnistä epäiltyä sutkia Heikki Piiparista (Lasse Pöysti). Siinä ohessa hän koettaa saada kiinni Piiroisen talon karanneen pässin ja voittaa omakseen talon tyttären Annastiinan (Leena Häkinen), jota myös muut kosijat tavoittelevat. 
Lasse Pöysti sai roolistaan parhaan miessivuosan Jussin.
Arviot.
Aikalaisarvioissa annetaan niin kiitosta kuin moitettakin. ”Naiivi aihe vaikuttaa jo kovin kuluneelta”, sanoo Olavi Veistäjä ("Aamulehti"), kun taas Valma Kivitie ("Elokuva-Aitta") kiittää: ”Kerta kaikkiaan hauska ja korkeatasoinen kotimainen elokuva.” 
Myöhemmissä kritiikeissä elokuvaa luonnehditaan maanläheiseksi kansankomediaksi, jossa kaikuu savon murre, ja hauskimmaksi rooliksi nostetaan Lasse Pöystin vääräleukainen viinatrokari ”Heikki Piiparinen”, josta Pöysti sai sivuosa-Jussin. Wilho Ilmaria sanotaan taitavaksi henkilöohjaajaksi. Farssi etenee hänen käsissään kierrellen ja kaarrellen lupsakkana kansankomediana. Myös vuoropuhelu saa kiitosta.
Tiitus

Tiitus on suomalainen miehen etunimi, latinalaisperäisen Titus-nimen suomenkielinen muoto. 
Nimi Titus johtuu todennäköisesti latinan sanasta "titulus", joka merkitsee titteliä, kunniaa tai mainetta, mutta myös hautakirjoitusta, ja täten Titus merkitsee "kunnioitettavaa". Vanhalla ajalla nimi esiintyi muun muassa vuosina 79–81 hallinneella Rooman keisari Tituksella, ja myös Raamatussa esiintyy Titus-niminen henkilö (vuoden 1933 raamatunsuomennoksessa Tiitus), apostoli Paavalin matkakumppani.
Suomessa nimi Tiitus on vuoden 2019 loppuun mennessä annettu noin 1 130 ja Titus noin 240 henkilölle. Tiituksista suurin osa on 2000-luvulla syntyneitä.
Nimipäivä.
Suomessa Tituksen nimipäivä oli vuodesta 1709 lähtien 4. tammikuuta. Vuonna 1890 nimi muutettiin almanakassa muotoon Tiitus, mutta vuonna 1909 se poistettiin almanakasta. Nimi kuitenkin alkoi 2000-luvulla yleistyä, ja se palautettiin vuonna 2015 samalle
päivälle
Ortodoksisessa kalenterissa nimi Titus esiintyy sekä 2. huhtikuuta, erään 800-luvulla eläneen pyhittäjän muistopäivänä, että 25. elokuuta, joka on Raamatun Tituksen muistopäivä.
Silene stenophylla

Silene stenophylla on Venäjällä Siperian tundralla kasvava valkokukkainen kohokkilaji. Kasvia esiintyy Itä-Siperiassa Amurista Kamtšatkalle ja Tšukotkaan.
Vuonna 2012 uutisoitiin, että tutkijat ovat onnistuneet kasvattamaan kasvin yksilöitä 30000 vuotta sitten Siperiassa ikiroutaan säilöytyneistä siemenistä. Laboratoriossa lisätyt yksilöt eivät muistuttaneet ulkonäöltään täsmälleen lajin nykyisin eläviä yksilöitä.
Maxime Lestienne

Maxime Lestienne (s. 17. kesäkuuta 1992 Mouscron, Belgia) on belgialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan laituri. Hän edustaa belgialaista Club Bruggea.
Lestinne aloitti jalkapallon pelaamisen RE Mouscronissa vuonna 1996. Seuran edustusjoukkueeseen hän nousi vuonna 2008. Mouscronin ajauduttua konkurssiin Lestienne siirtyi ilmaisella siirrolla Club Bruggeen 6. tammikuuta 2010, josta hän siirtyi PSV Eindhoveniin ja vuonna 2016 Rubin Kazaniin.
Börje Larsson

Börje Hjalmar Larsson (16. helmikuuta 1910 – 19. tammikuuta 1982) oli ruotsalainen elokuvaohjaaja, käsikirjoittaja ja laulujen sanoittaja. Hänet tunnetaan eritoten useista 1940-luvun komediaelokuvistaan, joissa näkyy taitava juonenkehittely ja kehittynyt komiikan taju.
Elämä ja ura.
Larsson laati ensimmäisen elokuvakäsikirjoituksensa 23-vuotiaana. Tuottelias elokuvamies teki käsikirjoituksia myös elokuviin joita ei itse ohjannut. 1940-luvulla Larsson ohjasi lukuisia musiikkipitoisia komediaelokuvia, ja ne saivat enimmäkseen suopeaa kritiikkiä. Linjasta poikkesi kolmiodraama "Narkos" (1944).
1950-luvulla Larsson ohjasi tummasävyisempiä elokuvia. "" (1954) edusti ohjaajalleen epätyypillistä yhteiskuntarealistista elokuvaa. Vuonna 1957 Larsson palasi komedian pariin elokuvalla "Ken leikkiin ryhtyy..." ja sai hyvät arvostelut. Hänen kolmea Åsa-Nisse-filmatisointiaan on sitä vastoin luonnehdittu taiteelliseksi alamäeksi. Larssonin viimeinen ohjaustyö "Salta gubbar och sextanter" (1965) on komedia.
Börje Larsson avioitui vuonna 1936 kirjailija Linda Larssonin kanssa.
Pokrovsk (Ukraina)

Pokrovsk (, ) on Ukrainassa Donetskin alueella sijaitseva kaupunki ja Pokrovskin piirin hallintokeskus. Kaupungin nimi vaihdettiin vuonna 2016, johon saakka paikkakunta tunnettiin nimellä Krasnoarmijsk (, ) ja vuoteen 1938 saakka venäläisperäisellä nimellä "Grišino" (). Kaupungissa arvioitiin olevan 64 895 asukasta vuonna 2013. Tuolloiseen kaupunkipiiriin (77 379 as. 2013 alussa) kuului myös Rodynsken kaupunki (10 698 as.) ja yksi kaupunkityyppinen taajama.
Kaupunki liitettiin osana Ukrainan heinäkuun 2020 alueuudistusta osaksi laajennettua Pokrovskin piiriä.
Mano Menezes

Luiz Antonio Venker de Menezes eli Mano Menezes (s. 11. kesäkuuta 1962 Passo do Sobrado, Brasilia) on brasilialainen jalkapallovalmentaja.
Hänen lempinimensä "Mano" on peräisin varhaisesta lapsuudestaan. Hänen siskollaan oli tapana kutsua häntä kyseisellä nimellä, mikä on paikallista slangia ja tarkoittaa veljeä.
Valmentajaura.
Valmennettuaan Grêmiota ja Corinthiansia yhteensä viiden vuoden ajan, tarjoutui Menezesille päävalmentajan paikka Brasilian maajoukkueessa. Hän korvasi tehtävästä aikaisemmin eronneen Dungan. Menezes ei ollut Brasilian jalkapalloliiton ykkösvaihtoehto Dungan korvaajaksi, mutta edellisenä päivänä Fluminensen kieltäydyttyä vapauttamasta Muricy Ramalhoa pestiin, paikka avautui hänelle. Hänen ensimmäinen ottelunsa maajoukkueen peräsimessä oli 10. elokuuta 2010 pelattu ystävyysottelu Yhdysvaltoja vastaan.
Menezesin ensimmäinen tosikoitos vuoden 2011 Copa América päättyi Brasilian osalta pettymykseen, kun se tippui jo puolivälierissä Paraguayta vastaan. Olympialaisissa 2012 Menezes johdatti Brasilian joukkueen aina loppuotteluun saakka, mutta unelma maan historian ensimmäisestä miesten jalkapallon olympiakullasta murskautui 2–1 finaalitappioon Meksikolle. Brasilian jalkapalloliitto erotti Menezesin yllättäen marraskuun loppupuolella 2012.
Kesäkuussa 2013 Menezesin valmennusura jatkui Flamengon peräsimessä. Hän erosi tehtävästään syyskuussa 2013 tyytymättömänä mahdollisuuksiinsa muuttaa joukkuetta. Tammikuussa 2014 hänestä tuli Corinthiansin päävalmentaja. Hän luotsasi seuran Brasilian liigassa neljänneksi, mutta erosi tehtävästään heti kauden jälkeen.
Kaudeksi 2016 Menezes suuntasi Kiinan Superliigaan Shandong Lunengin päävalmentajaksi. Menezes johdatti joukkueen Aasian Mestarien liigassa puolivälieriin, mutta kausi Kiinan liigassa alkoi heikosti. Menezes erosi tehtävistään kesäkuun alussa 2016.
Haisyn

Haisyn (; ) on Ukrainassa Vinnytsjan alueella sijaitseva, Haisynin piirin keskuksena toimiva kaupunki. Kaupungissa oli 23 027 asukasta vuonna 2024, koko piirissä asukkaita oli 40 954.
Chick-fil-A

Chick-fil-A on yhdysvaltalainen pikaruokalaketju, joka on erikoistunut kanaruokiin. Yrityksen kotipaikka on College Park Georgian osavaltiossa ja se on perheomisteinen yksityinen yritys. Yrityksen historia alkaa vuodesta 1946, kun Truett Cathy avasi ensimmäisen ravintolansa nimeltään "The Dwarf Grill" Hapevillessä Georgiassa. Cathy perusti Chick-fil-A, Inc. -yrityksen 1960-luvun alussa ja avasi ravintoloita ostoskeskuksiin. Ensimmäinen ravintola avattiin ostoskeskuksessa Atlantan esikaupungissa vuonna 1967.
Yritys on kasvanut KFC:n jälkeen toiseksi suurimmaksi kanaruokaan keskittyneistä pikaruokalaketjuista. Yrityksellä on yli 1 500 ravintolaa 39 osavaltiossa ja Washington, D.C.:ssä. Yrityksen liikevaihto oli yli 3,5 miljardia Yhdysvaltain dollaria vuonna 2010.
Yrityksen johtaja Dan Cathy on julistanut ketjun olevan perinteisten, Raamatussa määriteltyjen perheiden kannattaja, ja yhtiö on lahjoittanut miljoonia dollareita homoliittoja vastustaville järjestöille. Cathyn kannanotot ovat synnyttäneet mielenosoituksia ja boikotteja vuoden 2012 aikana.
Kriterium

Kriterium on vuosittain järjestettävä 3-vuotiaiden ravihevosten suurin kansallinen ikäluokkakilpailu. Kriterium on Derbyn lisäksi toinen raviurheilun ns. klassisista ikäluokkakilpailuista. Suomen lisäksi Kriteriumeja järjestetään Ruotsissa, Norjassa ja Tanskassa. Ranskassa on myös Kriterium-nimisiä suurkilpailuja, mutta ne eivät ole ikäluokkalähtöjä. 
Suomi.
Suomen Kriteriumit ovat ennakkomaksullisia kilpailuja, jonka palkintosummat kerätään niihin ilmoitettujen varsojen osallistumismaksuista. Ikämääritykseen muodostaa poikkeuksen Suomenhevosten Kriterium, joka on tarkoitettu 4-vuotiaille. Kilpailuihin ovat oikeutettuja osallistumaan Suomessa syntyneet hevoset. Vuonna 2012 Lämminverikriteriumin ykköspalkinto oli 75 000 euroa ja suomenhevosten 38 000. 
Molemmat Kriteriumit kilpaillaan vuosittain Ylöjärvellä Teivon raviradalla syys-lokakuun vaihteessa. Lämminveristen kilpailu juostaan 2600 metrin matkalla ja se on järjestetty vuodesta 1972 lähtien. Suomenhevosten Kriterium juostiin ensimmäisen kerran vuonna 1975 ja sen kilpailumatkana on 2100 metriä. Teivo on järjestänyt myös vain tammoille tarkoitetun Tammakriteriumin vuodesta 1988 lähtien.
Muut Pohjoismaat.
Ruotsin lämminverikriterium, Svenskt Travkriterium, on ravattu Tukholmassa Solvallan raviradalla vuodesta 1927. Norjassa järjestetetään Suomen tavoin Kriterium myös kylmäverisille. Molempien rotujen kilpailuja on juostu 1930-luvulta lähtien Bjerken raviradalla Oslossa. Tanskan Kriterium pidetään Charlottenlundin radalla Kööpenhaminassa. Ensimmäisen kerran se järjestettiin jo vuonna 1898.