tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Patrick O’Shaughnessy

Patrick O’Shaughnessy (s. 29. tammikuuta 1993 Riihimäki) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa Kakkosessa pelaavaa Malmin Palloseuraa. Hän on pelipaikaltaan oikea laitapuolustaja.
O’Shaughnessy edusti juniorina FC Honkaa ja Helsingin Jalkapalloklubia. Hän pelasi HJK:n reservijoukkueessa Klubi 04:ssä Kakkosta kaudella 2011. Kaudeksi 2012 hän siirtyi Myllykosken Palloon, jonka riveissä hän teki liigadebyyttinsä 15. huhtikuuta 2012 ottelussa Turun Palloseuraa vastaan.
O’Shaughnessy on pelannut 10 ottelua Suomen nuorten maajoukkueessa ja 31 ottelua Suomen poikamaajoukkueissa.
O’Shaughnessyn veli Daniel on myös jalkapalloilija. Veljesten isä on kotoisin Irlannista.
Pyry Soiri

Pyry Henri Hidipo Soiri (s. 22. syyskuuta 1994 Tammisaari) on suomalainen jalkapalloilija. Soiri on pelipaikaltaan laitahyökkääjä tai laitapuolustaja.
Ura.
Juniorivuodet.
Tammisaaressa syntynyt Soiri vietti varhaislapsuutensa Helsingissä. Hänen ollessaan nelivuotias perhe muutti äidin työn perässä Afrikkaan, jossa he asuivat Mosambikissa, Namibiassa ja Tansaniassa, kunnes perhe palasi Suomeen ja muutti Kouvolaan vuonna 2010. Soiri aloitti jalkapallon 5-vuotiaana helsinkiläisessä Pallo-Pojissa viettäessään kesiä Suomessa ja edusti myöhemmin myös FC POHU:n junioreita. Afrikassa Soiri pelasi eri koulujoukkueissa ja Kouvolassa hän liittyi Myllykosken Pallon junioreihin.
Seurajoukkueet.
MYPA:n edustusjoukkueeseen noustuaan Soiri debytoi Veikkausliigassa huhtikuussa 2012 Jaroa vastaan. Kauden 2012 aikana hän pelasi myös lainalla Kakkosen Järvenpään Palloseurassa ja Kotkan Työväen Palloilijoissa. Seuraavalla kaudella Soiri vakiinnutti paikkansa liigassa pelaten 22 ottelua, joissa hän teki yhden maalin. Vuonna 2015 Soiri siirtyi Vaasan Palloseuraan kaksivuotisella sopimuksella agenttinaan toimineen Ville Lyytikäisen suosituksesta.
Helmikuussa 2017 Soiri teki sopimuksen Valko-Venäjän pääsarjassa pelaavan Shahtar Soligorskin kanssa. Elokuussa 2018 Soiri siirtyi Itävallan Bundesliigan Admira Wackeriin. Itävallan kautensa jälkeen hän jatkoi kesäkuussa 2019 Tanskan Superliigassa pelanneeseen Esbjergiin kolmivuotisella sopimuksella. Ensimmäisellä kaudellaan Soiri onnistui maalinteossa kerran 24 ottelussa. Esbjerg putosi kauden päätteeksi Superliigasta. Toisella kaudellaan Soiri onnistui kolmesti maalinteossa. Soirin sopimus purettiin elokuussa 2021.
Lokakuussa 2021 HJK tiedotti solmineensa Soirin kanssa sopimuksen kausista 2022 ja 2023. Ensimmäisellä kaudellaan Soiri kärsi vammoista, mutta nousi vakiokokoonpanoon kauden loppupuolella. Lopulta hän sai tililleen 15 ottelua Veikkausliigassa. Soiri oli myös avauskokoonpanossa kaikissa kuudessa HJK:n Eurooppa-liigan lohkovaiheen ottelussa.
Maajoukkueet.
Soiri on edustanut Suomen U19-, U20- ja U21-maajoukkueita. A-maajoukkueessa hän debytoi Kroatiaa vastaan pelatussa MM-karsintaottelussa lokakuussa 2017. Soiri onnistui maalinteossa heti ensimmäisessä A-maaottelussaan. Soiri valittiin myös Suomen joukkueeseen vuoden 2021 EM-kisoihin. 
Soirilla on Suomen ohella Namibian kansalaisuus, minkä johdosta häntä kysyttiin myös Namibian maajoukkueeseen.
Yksityiselämä.
Soirin äiti on suomalainen yhteiskuntatieteilijä Iina Soiri ja isä namibialainen. Hän on kirjoittanut ylioppilaaksi Kouvolan yhteiskoulusta vuonna 2014.
Soiri seurustelee sisällöntuottaja Sara Siepin kanssa.
Suolintu

Suolintu on taiteilija Jaakko Sieväsen maalaus vuodelta 1961-1962. Tämä informalistinen öljy- ja temperamaalaus kankaalle, 154 × 115 cm, ostettiin Ateneumin taidemuseoon vuonna 1962.
Suomalaisille informalismi tuli tunnetuksi Venetsian biennaalissa vuonna 1960 sekä Suomen Ars 1961 -näyttelyssä. Informalismi koettiin läheiseksi, koska sen saattoi nähdä luontotunteen ilmauksena. Jaakko Sievänen kuului suomalaisten taiteilijoiden Maaliskuun ryhmään, joka koostui ulkomailla työskennelleistä ja vaikutteita hakeneista taiteilijoista.
Aluksi Sievänen käytti maalauksissaan kerroksittaista kuultavaa väriä, mutta siirtyi sitten käyttämään paksumpaa jälkeä. "Suolintu" on tältä kaudelta. Myöhemmin Sievänen lisäsi maalauksiinsa figuratiivisia elementtejä.
Timo Tahvanainen

Timo Tahvanainen (s. 26. kesäkuuta 1986 Outokumpu) on suomalainen ammatilaiuransa lopettanut jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan oikea laitapuolustaja tai laitalinkki. Tahvanainen on outokumpulaisen OuPan kasvatti. Hän osallistui juniorina menestyksekkäästi Palloliiton taitokilpailuihin.
Tahvanainen on pelannut urallaan Jipossa. Hän oli helmikuussa 2010 Kuopion Palloseuran testattavana, mutta ei saanut lopulta sopimusta. Tammikuussa 2011 Tahvanainen siirtyi FF Jaroon lyhyen testijakson päätteeksi. Hän teki Veikkausliigadebyyttinsä 5. kesäkuuta 2011 vieraissa Rovaniemen Palloseuraa vastaan. Keskikenttäpelaajana ja hyökkääjänä pelanneen Tahvanaisen peliaika oli alkukaudesta niukassa, joten mies lainattiin Ykköseen KPV:n joukkueeseen heinäkuussa 2011. Hän palasi Jaroon syyskuun alussa lunastaen häneen kohdistuneita odotuksia kauden viimeisissä otteluissa. Vaikka maalitili jäikin avaamatta, niin Tahvanainen syötti 15 Veikkausliigaottelussa kolme maalia ja loi maalipaikkoja.
Marraskuussa 2011 Tahvanainen teki Jaron kanssa yksivuotisen jatkosopimuksen.
Hän teki debyyttinsä Suomen maajoukkueessa 10. tammikuuta 2016 Ruotsia vastaan.
Kevin Peth

Kevin Peth (s. 26. huhtikuuta 1993 Närpiö) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa Ykkösessä pelaavaa FF Jaroa. Hän on pelipaikaltaan keskuspuolustaja tai puolustava keskikenttäpelaaja.
Peth on Närpes Kraftin kasvatti. Hän siirtyi syksyllä 2009 italialaiseen Cesenaan. Peth oli joukkueen organisaatiossa vuoteen 2011, jolloin hän palasi Pietarsaareen FF Jaron harjoitusrinkiin. Peth pelasi kuitenkin loppukauden 2011 Vaasan Palloseuran riveissä. Hän pelasi viisi Veikkausliigaottelua ja teki niissä yhden maalin.
Marraskuussa 2011 Peth siirtyi Jaroon. Kaudella 2012 hän pelasi kaksi Veikkausliiga-ottelua. Kaudella 2015 Peth siirtyi Ykkösessä pelanneen vaasalaisen VIFK:n riveihin. VIFK-kausi kesti vuoden, ja Peth siirtyi takaisin Veikkausliigaa pelaavana VPS:n riveihin kaudeksi 2016. VPS-kakausi oli vain kaudne mittainen, ja Peth siirtyi Ykkösessä pelaavan FF Jaron riveihin. Veikkausliigassa on kertynyt kauden 2016 loppuun mennessä kaikkiaan 75 ottelua viiden kauden aikana.
Peth on pelannut yhdeksässä poikien maaottelussa vuoden 2012 loppuun mennessä.
Ilja Vaganov

Ilja Sergejevitš Vaganov (, s. 15. tammikuuta 1989 Leningrad, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on venäläinen jalkapalloilija, joka edustaa Krimin valioliigassa pelaavaa FK Berkut Armjanskia kaudella 2016. Aikaisemmin hän on pelannut kuusi kautta Suomessa pietarsaarelaisissa Jarossa ja JBK:ssa. Hän on pelipaikaltaan keskuspuolustaja.
Vaganov on pelannut urallaan FK Himkissä, FK Dynamo Moskovassa ja FK Rus Pietarissa. 
Alexei Eremenkon tuttavuuden myötä Vaganov tuli aluksi Pietarsaareen Kakkosessa pelanneeseen JBK:hon. Lokakuussa 2010 hän teki 1+1-vuotisen sopimuksen FF Jaron kanssa. 
Debyyttikaudellaan 2011 Vaganov pelasi 21 Veikkausliigaottelua ja teki kolme maalia, joista kaksi tuli 14. lokakuuta 2011 kotiottelussa FC Inter Turkua vastaan. Hän pelasi vielä kauden 2012, mutta se päättyi vaikeaan polvivammaan.
Kauden 2013 Vaganov pelasi kuntouduttuaan kotikaupunkinsa Pietarin FK Rusissa, mutta palasi kaudeksi 2014 takaisin Jaroon. Kahden kauden jälkeen Jaron pudottua Veikkausliigasta syksyllä 2015 Vaganov palasi kotimaahansa Krimin valioliigan FK Berkut Armjanskiin. Siihen mennessä hän oli pelannut Jarossa 107 Veikkausliiga-ottelua ja tehnyt yhdeksän maalia, ollen toiseksi eniten pääsarjaotteluita Jarossa pelannut ulkomaalainen Alexei Eremenkon jälkeen.
Voay robustus

Voay robustus on sukupuuttoon kuollut krokotiilieläin Madagaskarista. Se saalisti ravinnokseen norsulintuja ja madagaskarinvirtahepoja.
"Voay robustus"-krokotiili kasvoi yli 160 kilon painoiseksi ja 5 metrin pituiseksi. Ihminen luultavasti saalisti sen ravinnon, virtahevot ja linnut, sukupuuttoon.
Raši

Salomon ben Isaac tai Šlomo Jitzhaki (), tunnetaan paremmin nimellä Raši (, lyhenne sanoista Rabbi Šlomo Itzhaki; s. 22. helmikuuta 1040 Troyes, k. 13. heinäkuuta 1105 Troyes), oli ranskalainen rabbi. Häntä pidetään Talmudin ja Tanakin merkittävimpänä kommentoijana, ja hänen vaikutuksensa on säilynyt Talmudin ja Tanakhin tulkinnassa kuten myös hepreankielisessä kirjallisuudessa nykyaikaan asti.
Rašin kommentit erotetaan havainnollisuuden vuoksi Talmudin varsinaisesta tekstistä niin sanotulla Raši-kirjaintyypillä, jota Raši itse tosin ei käyttänyt.
Vagabond (merkki)

Vagabond on ruotsalainen kenkämerkki, joka perustettiin 1960-luvun lopulla. Merkki valmisti aluksi kenkiä vain miehille.
Pääkonttori sijaitsi alkuun Portugalissa ja Italiassa, joita on pidetty kenkientekotaidon mestareina. Vuonna 1994 Vagabond palasi Ruotsin Varbergiin, johon perustettiin työpajan mallikappaleiden tekemistä varten, mikä oli ainutlaatuista Pohjois-Euroopassa.
Nykyään Vagabond valmistaa sekä naisille että miehille nahkatarvikkeita ja kenkiä yli 2 miljoonaa paria vuodessa 25 maassa ympäri maailmaa. Vagabondin kengät ja nahkatarvikkeet valmistetaan nykyisin Aasiassa. Johtava tuotantotoimisto sijaitsee Vietnamissa, josta käsin Aasian muissa osissa tapahtuvaa tuotantoa organisoidaan ja valvotaan.
Revlon

Revlon () on yhdysvaltalainen kosmetiikka-alan yritys. Revlonin perustivat vuonna 1932 kanadalais-yhdysvaltalaiset veljekset Charles Revson ja Joseph Revson sekä kemisti Charles Lachman. Yritys sai nimensä perustajiensa sukunimien yhdistelmästä. Revlonin liikevaihto vuonna 2016 oli 2,3 miljardia dollaria. Vuonna 2022 yhtiö ilmoitti hakeutuvansa yrityssaneeraukseen.
Wonambi

Wonambi on sukupuuttoon kuollut käärmesuku eteläisestä ja itäisestä Australiasta. Se eli 10 miljoonaa – 70 000 vuotta sitten. "Wonambi" saattoi muistuttaa kuusimetrisenä pytonia, mutta tosiasiassa se kuului sukupuuttoon kuolleeseen Matsoiidae-käärmeheimoon, johon kuului muun muassa Afrikassa elänyt "Giganthopis"-käärme. Matsoiidae-heimo kehittyi 55 miljoonaa – 50 000 vuotta sitten.
"Wonambi" saalisti saaliinsa väijymällä sitä ja sitten kuristamalla. 
"Wonambin" nimi tulee aboriginaalien myyteistä, samoin kuin "Quinkanan" nimi.
Aadolf Fredrik (Mecklenburgin herttua)

Adolf Friedrich Albrecht Heinrich Mecklenburg (10. lokakuuta 1873 Schwerin – 5. elokuuta 1969) oli saksalainen tutkimusmatkailija, Togomaan kuvernööri ja Baltian herttuakunnan herttua 5.11.–28.11.1918.
Aadolf Fredrik oli Mecklenburg-Schwerinin suuriruhtinas Fredrik Frans II:n (1823–1883) ja hänen vaimonsa Schwarzburg-Rudolstadtin prinsessa Marien kolmas lapsi. Aadolf Fredrik syntyi Schwerinissä.
Tutkimusmatkailija Afrikassa.
Vuosina 1907–1908 Aadolf Fredrik johti tieteellistä tutkimusretkeä Keski-Afrikan hautavajoaman alueella kulkien Afrikkaa idästä länteen. Vuonna 1908 hän sai Eduard Vogelille nimetyn maantieteen kunniamitalin. Matkoillaan keräämänsä hyönteiset ja hänen Togossa sijainnut asuinpaikkansa ovat Berliinin Luonnontieteen museossa ja Senckenbergin museossa.
Vuosina 1910–1911 hän johti tutkimusmatkan Tšadjärvelle sekä Kongon pohjoisosista lähteviä ja Sudanin kohdalla Niiliin virtaavia jokia. Aadolf Fredrik ja hänen matkakumppaninsa tutkivat alueita, jotka olivat olleet siihen mennessä hyvin vähän tutkittuja. 
Vuosina 1912–1914 Aadolf Fredrik toimi Saksan Länsi-Afrikassa sijainneen Togon viimeisenä kuvernöörinä. Erikoisuutena voi mainita, että hänet kutsuttiin vuonna 1960 itsenäistyneen Togon itsenäisyysjuhlaan virallisena vieraana. Ensimmäisen maailmansodan jälkeen hän toimi saksalaisen siirtomaayhdistyksen varapuheenjohtajana. 
Baltian herttuakunnan herttuaksi tai Suomen kuninkaaksi.
Ensimmäisen maailmansodan aikana Aadolf Fredrik toimi vuonna 1915 Itävalta-Unkarin armeijassa ja osallistui yhteistyöjärjestelyihin keskusvaltojen liittolaisvaltioiden Turkin ja Bulgarian kanssa.
Neuvosto-Venäjä solmi Brest-Litovskin rauhan keisarillisen Saksan kanssa. Sen mukaan valta Itämeren maakunnissa siirtyi Saksalle. Sen pohjalta perustettiin marraskuussa 1918 Baltian herttuakunta Riiassa, johon kuuluivat nykyisen Kuurinmaa, Liivinmaa, Viro. Sen ensimmäiseksi herttuaksi aiottiin valita Meckelenburgin Aadolf Fredrik. Baltian herttuakunnan taru oli hyvin lyhyt. Se päättyi Saksan tehdessä aselevon ympärysvaltojen kanssa.
Samoihin aikoihin käynnissä olleen Suomen kuningaskunta-keskusteluun Aadolf Fredrikin nimi liittyi hyvin näkyvästi. Hän viesti Suomen hallitukselle jo keväällä 1918 halunsa olla käytettävissä Suomen kuningasta valittaessa.
Olympialiikkeessä.
Aadolf Fredrik toimi Kansainvälisen olympiakomitean jäsenenä kolme vuosikymmentä vuosina 1926–1956 ja toisen maailmansodan jälkeen Liittotasavallassa muodostetun Saksan kansallisen olympiakomitean ensimmäisenä puheenjohtajana 1949–1951.
Siviilielämä.
Aadolf Fredrik oli naimisissa kahdesti. Vuonna 1917 hän meni naimisiin Reuss-Schleizin prinsessan Viktoria Feodoran kanssa. Hän kuoli seuraavana päivänä heidän tyttärensä, herttuatar Woizlawa Feodoran, syntymän jälkeen joulukuussa 1918. Aadolf Fredrik avioitui velipuolensa, herttua Juhana Albertin, lesken Stolberg-Rosslan prinsessan Elisabetin kanssa vuonna 1924. Pariskunnan elämä sammui muutaman viikon kuluessa vuonna 1969. Heidät on haudattu Schleswig-Holsteinin Eutiniin.
Cebu Pacific

Cebu Air, Inc. (yleiskielessä pelkkä Cebu Pacific Air) on filippiiniläinen halpalentoyhtiö. Yhtiö operoi lähinnä Filippiinien saarten välillä 34 kohteeseen, mutta lentää myös kansainvälisiä lentoja 19 kohteesta, muun muassa Taipeista, Hongkongista ja Shanghaista. 
Turvallisuuden laiminlyönnin vuoksi yhtiö ei ole saanut operoida Euroopan unionin jäsenmaiden alueella 31.3.2010 lähtien. Kielto kuitenkin poistettiin vuonna 2014. 
Laivasto.
Laivaston keski-ikä heinäkuussa 2022 on 5,3 vuotta.
Tilastot.
Cebu Pacific matkustajamäärät ovat lisääntyneet joka vuosi. Yhtiö pyrkii lisäämään matkustajamääriä entisestään uusien kaukokohteiden avulla vuonna 2013.
Xevious

Xevious () on Namcon vuonna julkaisema kolikkopeli. Pohjois-Amerikassa pelin levittäjänä toimi Atari. Pelin ohjelmoija on Masanobu Endō. "Xevious" käyttää Galagan laitteistoalustaa.
Pelin kulku.
Pelaaja käyttää kahdeksaan suuntaan ohjaavaa joystickia ohjatakseen Solvalou-nimistä alusta, joka on varustettu eteenpäin ampuvalla "Zapper"-tulituksella ilmakohteita varten, ja erillistä pomminäppäintä maakohteita varten. Peli sijoittuu Etelä-Amerikkaan Peruun. Pelin maastona on käytetty metsiä, lentokenttiä, merta, armeijan asemia ja Nazca-linjoja.
Pelin kartassa on 16 aluetta, joiden läpäisyn jälkeen peli hyppää takaisin alueelle 7. Solvalou menee jatkuvasti eteenpäin maaston vaihtuessa ja kaikkien maaston kohteiden yli voi lentää vapaasti. Jos pelaaja menettää elämän, peli jatkuu normaalisti alueen alusta. Jos pelaaja on läpäissyt vähintään 70% alueesta, hän siirtyy suoraan seuraavaan alueeseen. Pelaajan on myös mahdollista edetä pelissä ampumatta mitään ilma- tai maakohteista.
Historia.
"Xevious" oli ensimmäisiä pystysuuntaan vieriviä ampumispelejä ja vaikutti tulevaisuudessa voimakkaasti tämän genren peleihin. Grafiikka oli mullistavaa aikanaan ja pelin viholliset oli renderoitu erittäin teräväpiirtoisesti ja niiden luomisessa oli käytetty huolellisesti varjoja ja harmaan eri sävyjä. 
Xevious oli myös ensimmäisiä pelejä, jossa oli mahdollista ampua esiin piilossa olevia S-lippuja, joita käytettiin ensimmäisenä "Namcon" Rally-X-pelissä. S-lippu oli piilotettu neljään eri kohtaan pelissä, ja sen yli lentäminen antoi pelaajalle lisäelämän. "Xevious" oli myös ensimmäinen kolikkopeli, jolla oli Yhdysvalloissa mainos valtakunnallisessa televisiossa. Atarin mainoslause Englanniksi oli "Are you devious enough to beat Xevious?"
Muusikot Haruomi Hosono (Yellow Magic Orchestra) and Keisuke Kuwata (Southern All Stars) olivat suuria "Xevious"in ystäviä ja "Hosono" teki albumin Namco-videopeleistä, jossa "Xevious" oli pääteemana. 
Namco Museum DS:n mukaan pelistä on tehty myös kolmiosainen novelli "Fardraut".
Vastaanotto.
Yhdysvalloissa "Xevious" sai melko keskinkertaisen vastaanoton, mutta peli oli valtava kulttihitti Japanissa.
Mikrobitin Niko Nirvi antoi pelin kotitietokonekäännökselle (tarkkaa alustaa määrittelemättä) neljä tähteä viidestä. Saman lehden Jukka Tapanimäki antoi myöhemmin NES-versiolle 68 pistettä sadasta.
Cow Palace

Cow Palace, oikeammin "California State livestock pavilion" on urheiluareena Daly City:ssä San Franciscon naapurissa Kaliforniassa. Areena on valmistunut vuonna 1941 ja sitä ovat käyttäneet niin urheilujoukkueet, konsertoivat yhtyeet kuin karjanäyttelytkin. 
Hallin ensimmäinen urheilukäyttäjä oli 60-luvulla San Francisco Warriors, joka nykyisin tunnetaan San Franciscon lahden toisella puolella Oaklandissa kotipaikkaansa pitävänä Golden State Warriorsina. NHL -joukkue San Jose Sharks pelasi kaksi ensimmäistä kauttaan (1991-93) ennen oman hallinsa valmistumista Cow Palacessa. Hallissa on tämän jälkeen ollut käyttäjinä IHL -jääkiekkoliigan San Francisco Spiders ja Amerikkalaisen jalkapallon sisähallisarjan San Jose Wolves, molemmat ainoastaan yhden kauden ajan. Kaudella 2012-13 hallissa aloittaa ECHL -joukkue San Francisco Bulls.
Live My Life

Live My Life on alankomaalaisen laulajan Boriksen kolmas studioalbumi, joka julkaistiin 30. tammikuuta 2009.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet kirjoittaneet Boris Titulaer ja Anthony Tolsman, ellei toisin mainittu.
Jaakko Honko

Jaakko Olavi Honko () oli suomalainen taloustieteilijä. Honko väitteli tohtoriksi Helsingin kauppakorkeakoulusta vuonna 1955 ja toimi siellä vuodesta 1960 vuoteen 1986 liiketaloustieteen professorina. Hän toimi pitkään myös hallintotehtävissä: Helsingin kauppakorkeakoulun rehtorina 1969–1980 ja kanslerina 1980–1989.
Ura.
Honko kirjoitti ylioppilaaksi 1941 ja valmistui ekonomiksi 1946, kauppatieteiden kandidaatiksi 1948, kauppatieteiden lisensiaatiksi 1951 sekä väitteli kauppatieteiden tohtoriksi 1955. Työelämässä hän on toiminut oy Tampereen kehruutehtaan konttoripäällikkönä 1946–1952, Kauppakorkeakoulun (myöhemmin Helsingin kauppakorkeakoulu) liikelaskentaopin assistenttina 1952–1956, lehtorina 1956–1958, dosenttina 1957–1958, liiketaloustieteen virkaa toimittavana professorina 1957–1958, apulaisprofessorina 1959–1960, professorina 1960–1986, vararehtorina 1963–1969, rehtorina 1969–1980 ja kanslerina 1980–1989. Liiketaloustieteellisen tutkimuslaitoksen C-osaston johtajana Honko oli 1955–1974, teknillisen korkeakoulun erikoisopettajana 1956–1964, Uppsalan yliopiston vierailevana professorina 1964, Lundin yliopiston virkaa toimittavana professorina 1967, Bonnin yliopiston vierailevana professorina 1984 ja Berliinin tiedeakatemian neuvonantajana vuodesta 1989 lähtien.
Luottamustoimia Hongolle ehti kertyä runsaasti. Hän oli Liikkeenjohdon instituutin säätiön hallituksen puheenjohtaja 1970–1974 ja valtuuskunnan puheenjohtaja 1974–, oy Liikkeenjohdon koulutuskeskus ab:n hallituksen puheenjohtaja, Liiketaloudellisen Aikakauskirjan toimituskunnan puheenjohtaja, Talouselämän johtamiskoulutuksen neuvottelukunnan puheenjohtaja 1970–1982 ja Suomen korkeakoulujen rehtorien neuvoston varapuheenjohtaja 1970–1973 ja 1976–1978. Honko toimi lisäksi Yrjö Jahnssonin säätiön hallituksen puheenjohtajana, Liikesivistysrahaston hallituksen jäsenenä, Marcus Wallenbergin säätiön hallituksen jäsenenä, International University Contact for Management Educationin varapresidenttinä 1969–1971 ja Nordic Management Boardin hallituksen puheenjohtajana 1976–1979. Suomen Yhdyspankin hallintoneuvoston puheenjohtajana hän toimi 1981–1989, Rautaruukki oy:n hallintoneuvoston jäsenenä 1967–1988, Stockmannin hallituksen varapuheenjohtajana ja Wärtsilän hallituksen jäsenenä.
Honko on Suomen ekonomiliiton, Kauppatieteiden kandidaattien yhdistyksen ja Helsingin kauppakorkeakoulun ylioppilaskunnan kunniajäsen sekä Verband der Hochschullehrer für Betriebswirtschaftin kunniajäsen. Suomalaisen Tiedeakatemian jäsen Honko on ollut vuodesta 1966 ja esimiehenä 1987–1988, Suomen Tiedeseuran jäsen hänestä tuli 1972 ja Teknisten tieteiden akatemian jäsen 1978. 
Hän on saanut kunniatohtorin arvon (dr.h.c.) Göteborgin yliopistossa 1972, Svenska Handelshögskolanissa 1979, Jyväskylän yliopistossa 1984 sekä länsi-saksalaisessa Koblenzin kauppakorkeakoulussa 1988. Moskovassa toimineen Plehanov-instituutin (nyk. ) kunniaprofessoriksi hänet nimitettiin 1989.
Ma Qinghua

Ma Qinghua (, s. 25. joulukuuta 1987 Shanghai, Kiina) on kiinalainen rata-autoilija. 
Uran alkuvuodet.
Ma aloitti kilpauransa vuonna 2005 kilpailemalla Aasian Formula Renault -sarjassa viisi kilpailua. Samana vuonna hän ajoi yhden kilpailun Italian Formula 3000 -sarjassa. Vuodet 2005–06 Ma ajoi A1GP-sarjassa kaksi kilpailua saavuttaen kuusi pistettä. Vuonna 2007 hän ajoi Formula Renault 2.0 NEC -sarjassa. Vuonna 2008 Ma kilpaili Espanjan Formula 3 -sarjassa sijoittuen sarjassa seitsemänneksi. Vuonna 2009 Ma ajoi Britannian Formula 3:sten National Class -sarjassa sijoittuen kymmenenneksi. Vuonna 2010 Ma ajoi Superleague Formula -sarjassa kaksi kilpailua. Vuonna 2011 Ma ajoi Kiinan Touring Car mestaruussarjassa voittaen 1600cc:n mestaruuden.
Formula 1.
Vuonna 2012 Ma ilmoitettiin Formula 1-tallin HRT:n testi- ja varakuljettajaksi. Hän osallistui Italian GP:n viikonloppuna perjantain vapaisiin harjoituksiin, jolloin hänestä tuli näin ollen ensimmäinen kiinalainen, joka on mukana Formula 1:sten viikonlopun toiminnassa. Hän oli mukana myös Singaporen, Abu Dhabin ja Yhdysvaltain vapaissa harjoituksissa. Vuonna 2013 Ma kilpaili GP2-sarjassa Caterham Racing -tallissa, mutta menetti paikkansa Alexander Rossille heti ensimmäisen viikonlopun jälkeen. Samana vuonna hän toimi Caterhamin F1-tallin testikuljettajana ajaen Kiinan GP:n vapaissa harjoituksissa toista kisakuljettajan autoa.
WTCC.
Vuonna 2014 Ma siirtyi kilpailemaan Citroënilla WTCC-vakioautosarjassa ja ajoi yhteen osakilpailuvoittoon. Hän jatkoi Citroënilla myös kauden 2015.
Formula E.
Ma kilpaili Formula E -sarjassa neljän kauden verran: 2015–2016, 2016–2017, 2017–2018, ja 2019–2020. Hän ei ajanut kertaakaan pisteille.
Mattholmsfladan

Mattholmsfladan on Paraisilla sijaitseva matala ja ruovikkoinen merenlahti, flada. Lahtea reunustaa järviruokovyö ja myös avovesialueella on muutamia ruovikkosaarekkeita. Yhdessä viereisen Lenholmin luonnonsuojelualueen kanssa Mattholmsfladan muodostaa kansainvälisesti arvokkaan suojelukokonaisuuden ja 129 hehtaarin Natura 2000 -alueen.
Linnusto.
Mattholsmfladan on muuton aikainen levähdyspaikka ja syksyisin lahteen kerääntyy runsaasti joutsenia, hanhia, sotkia ja sorsia. Linnustoon kuuluu muun muassa kyhmyjoutsen, silkkiuikku, punasotka ja harmaasorsa, jotka ovat tyypillisiä rehevien lintulahtien asukkaita. Ruovikossa laulaa rytikerttunen. Tornien taistossa paikalla on havaittu 56–72 lajia.
Retkeily.
Mattholmsfladan sijaitsee noin 9 kilometriä Paraisten keskustasta lounaaseen, Saaristotien eli seututien 180 varrella. Fladan reunalla on lintutorni jonne pääsee Lenholmin luontopolkua pitkin.
Werner Radspieler

Werner Radspieler (13. elokuuta 1938 Nürnberg – 7. maaliskuuta 2018 Nürnberg) oli saksalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Bambergin arkkihiippakuntaan 8. maaliskuuta 1964 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Thuggan titulaaripiispaksi 7. marraskuuta 1986. Piispaksi vihkiminen seurasi 21. joulukuuta. Pääkonsekraattorina toimi Elmar Maria Kredel, jota avustivat Josef Schneider ja Martin Wiesend.
Radspielerille myönnettiin ensimmäisen luokan Verdienstkreuz 23. toukokuuta 1996, ja häntä kunnioitettiin lisäksi Bayerischer Verdienstordenilla 15. heinäkuuta 2002.
Risto Nieminen (urheiluvaikuttaja)

Risto Olavi Nieminen (s. 5. syyskuuta 1951 Vaasa) on suomalainen urheiluvaikuttaja. Hän oli Suomen Olympiakomitean puheenjohtaja marraskuusta 2012 vuoteen 2016 saakka ja Valon puheenjohtaja vuosina 2014–2016. Hän toimi Veikkauksen toimitusjohtajana 2. lokakuuta 2012 asti.
Nieminen on koulutukseltaan filosofian maisteri. Hän toimi Opiskelijoiden liikuntaliiton pääsihteerinä vuosina 1976–1980. Vuonna 1980 Niemisestä tuli Suomen Urheilumuseon johtaja, ja sen jälkeen hän siirtyi Veikkauksen palvelukseen. Vuosina 1989–2000 hän työskenteli yhtiön tiedotusjohtajana. Toimittuaan Suomen Urheilutelevision toimitusjohtajana 2000–2001 Nieminen palasi takaisin Veikkaukseen, kun hänet valittiin sen toimitusjohtajaksi. Vuonna 2010 Nieminen valittiin maailman rahapelijärjestön World Lottery Associationin puheenjohtajaksi. 
Niemistä on pidetty yhtenä Suomen merkittävimmistä urheiluvaikuttajista. Muun muassa Urheilulehti arvioi hänet useana vuonna merkittävimmäksi vaikuttajaksi.
Nieminen kilpaili nuoruudessaan pikajuoksussa. Hän edusti Helsingin Kisa-Veikkoja ja saavutti joukkueessa viestijuoksun SM-kilpailuissa 4 × 100 metrin viestissä kultaa 1973, hopeaa 1972 ja 1974 ja pronssia 1976.
Erokiista.
Huhtikuussa 2012 Nieminen ilmoitti jättävänsä tehtävänsä Veikkauksen toimitusjohtajana vuoden 2012 lopussa. Helsingin Sanomien tietojen mukaan Nieminen sai potkut, minkä hän itse kiistää ja sanoo lähdön olleen neuvottelun tulos.
Ranskan Kamerun

Ranskan Kamerun (, toisinaan myös "Cameroun Oriental", ”Itä-Kamerun”), oli Ranskan siirtomaa Afrikassa ensimmäisestä maailmansodasta poliittiseen itsenäistymiseen vuonna 1960. Virallisesti kysymyksessä oli Kansainliiton mandaattialueen osa sotien välisenä aikana ja sittemmin YK:n huoltohallintoalue. Ranskan Kamerun käsitti pääosan nykyisestä Kamerunin tasavallasta.
Ennen ensimmäistä maailmansotaa Saksan keisarikunnan siirtomaa Saksan Kamerun oli laajentunut Ranskan ja Britannian hallinnoimille alueille. Sodan aikana ranskalaiset ja brittijoukot eräiden kamerunilaisten kansojen avustuksella valtasivat maan vuoteen 1916 mennessä. Versailles’n rauhassa vuonna 1919 Kamerun jaettiin Britannian ja Ranskan kesken siten, että Brittiläinen Kamerun ("Cameroons") oli läntisempi ja pienempi kuin Ranskan mandaattiosa. Entinen Saksan siirtomaa Togo jaettiin hieman samalla tavoin.
Ranska ryhtyi hallinnoimaan maata Yaounde pääkaupunkina, kun brittiläisen osan hallinto ohjattiin Nigerian kautta. Tärkein satama oli Douala. Kamerunin eteläosaa asuttivat pääosin dualat, fulbet ja sudanilaiset, pohjoisosaa arabit. Eurooppalaisia oli joitain tuhansia. Ranskan Kamerunin asukasluku oli 1 877 113 vuonna 1926 ja 3,1 miljoonaa vuonna 1952. Kamerunilaiset perustivat omia puoluejärjestöjään, jotka havittelivat maalle poliittista itsenäisyyttä. Union des Populations du Cameroun kiellettiin 1955, mikä johti sissisotaan ja itsenäistyminen tapahtui tammikuussa 1960. Seuraavana vuonna valtioon liittyi Brittiläisen Kamerunin eteläosa. 
Maa oli merkittävä kautsun, banaanien, kaakaon ja kahvin sekä kookoksen ja kola- ja maapähkinöiden tuottaja. Maasta vietiin myös trooppista puutavaraa.
Ulosteensiirto

Ulosteensiirto on toimenpide, jossa potilaan paksusuoleen siirretään tavallisimmin jonkun lähiomaisen ulostetta. Myös jonkun muun terveen luovuttajan ulostetta voidaan käyttää. Tällä pyritään palauttamaan paksusuoleen sen normaali bakteerikanta, joka on syystä tai toisesta muuttunut sairaalloiseksi kuten antibioottiripulissa. Paksusuolen bakteerikanta voi muuttua poikkeavaksi jopa vain yhdestä antibioottikuurista pitkäksi ajaksi, jopa pysyvästi. Hoitotoimenpiteenä ulosteensiirto on Suomessa suhteellisen tuntematon, vaikka ulosteperäruiskeita käytettiin Helsingin Kirurgisessa sairaalassa antibioottiripulin hoitoon jo 1960-luvulla. Clostridium difficile -bakteerin aiheuttaman vaikeahoitoisen veriripulin voi hoitaa ulosteensiirrolla nopeasti, antibiooteilla sitä voidaan joutua hoitamaan jopa vuosia.
Toimenpide.
Luovuttajan pitää olla perusterve eikä hänellä saisi olla piileviä sairauksia ja viimeisestä antibioottikuurista pitäisi mielellään olla ainakin vuosi. Liuosta varten otetaan desilitran verran ulostetta, joka liotetaan nesteeseen, kuten veteen, keittosuolaan tai maitoon. Liuoksesta siivilöidään kiinteät aineet pois. Käytetyn liuoksen määrä on 200 – 500 ml. Liuos viedään paksusuoleen jollain kolmesta menetelmästä:
Kaija Pispa

Kaija Päivikki Pispa (ent. Löytty, s. 25. huhtikuuta 1955 Ylöjärvi) on suomalainen kirjailija, sanoittaja ja kirjoittamisen opettaja. Hän asuu Ylöjärven Siivikkalassa. Vuoteen 1995 asti hän julkaisi nimellä Kaija Löytty. Pispa on kirjoittanut ja suomentanut pääasiassa lasten- ja nuortenkirjallisuutta. Hän on myös tehnyt tekstejä eri lauluntekijöille, mutta erityisesti puolisolleen Jaakko Löytylle. 
Pispa on valmistunut humanististen tieteiden kandidaatiksi Jyväskylän yliopistosta pääaineenaan kotimainen kirjallisuus. Hän on opiskellut kirjallisuutta, taidehistoriaa ja taidekasvatusta Jyväskylän ja Helsingin yliopistossa.
Vuosina 1988–1994 Pispa toimi Suomen Lähetysseuran palveluksessa Senegalissa. Siellä hän perehtyi sereerien kansanperinteeseen ja opetti mm. kirjoittamista sereerin kielellä ja toimitti sereerinkielisen sananlaskukirjan.
Pispalle myönnettiin valtion ylimääräinen taiteilijaeläke vuonna 2016.
Tapio Piirainen

Tapio Piirainen (s. 1954) on suomalainen elokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja. Hän on valmistunut elokuvaohjaajaksi Taideteollisesta korkeakoulusta vuonna 1996 ja työskennellyt ohjaajana ja käsikirjoittajana Yleisradion TV1:ssä vuodesta 1989.
Piirainen tunnetaan Yleisradion elokuvista ja sarjoista "Kuhmon huumaa" (1989), "Viimeiset siemenperunat" (1993), "Kissa ja Varjo" (1993), "Siivoton juttu" (1997), "Poliisin poika" (1998), "Nyrölä 3" (2004), "Bodomin legenda" (2006), "Suuri performanssi" (2008), "Glenn" (2008), "Punainen nauha" (2012), "Lumihiutalemuodostelma" (2012) ja "Linnan juhlat" (2017). Harri Nykäsen rikoskirjoihin pohjautuva 12-osainen televisiosarja "Raid" (2000) toi Piiraiselle parhaan ohjauksen ja käsikirjoituksen Venlan.
Époisses de Bourgogne

Époisses de Bourgogne (lyhyemmin Époisses) on ranskalainen juusto, jota valmistetaan Côte-d’Orin departementissa sijaitsevassa Époissesin kylässä.
Époisses-juustoa valmistetaan raa’asta lehmänmaidosta. Juuston haju on niin voimakas, että sen kuljetus julkisissa kulkuneuvoissa on kielletty. Juusto on ympyrän muotoinen ja halkaisijaltaan 10–18 cm. Sillä on tunnusmerkillinen oranssinpunainen väri, ja sitä myydään ympyrän muotoisessa puurasiassa. Juuston seuraksi sopii parhaiten burgundi-punaviini tai jopa sauternes-valkoviini.
Napoleon piti tästä juustosta erityisen paljon, ja tunnettu herkuttelija Jean Anthelme Brillat-Savarin kutsui sitä ”juustojen kuninkaaksi”.
Liskovarpushaukka

Liskovarpushaukka ("Accipiter trinotatus") on haukkojen heimoon kuuluva lintu. Sitä tavataan Indonesiassa.
Sen elinpiiriä ovat subtrooppiset ja trooppiset kosteat alavat metsät. Se painaa keskimäärin 146 grammaa.
Kaivautujat

Kaivautujat (Trichonotidae) on indopasifisen merialueen lämpimissä vesissä tavattava pieni kalaheimo. Se on muodostaa nykyisin oman alalahkonsa kaivautujakalat (Trichonotoidei) tokkokalojen lahkossa (Gobiiformes). Aiemmin se on luettu myös joko ahvenkalojen tai kurtuusikalojen lahkoihin.
Lajit ja anatomia.
Kaivautujien heimoon kuuluu yksi suku, "Trichonotus", ja siinä kymmenen lajia. Lajeja ovat muun muassa satulakaivautuja ("Trichonotus setiger") ja kultaraitakaivautuja ("Trichonotus halsteadi"). Kaivautujat ovat melko pienikokoisia kaloja ja kasvavat korkeintaan 16 cm pitkiksi, koiraat ovat naaraita kookkaampia.Ne ovat liereitä ja pitkulaisia kaloja, joilla on kaksi selkäevää. Varsinkin koirailla etumaisen selkäevän ruodot ovat pidentyneet ja taaempi selkäevä on hyvin pitkä. Myös peräevä on pitkä. Kuono on terävä ja alaleuka työntyy yläleukaa pidemmälle. Kaivautujille ominaninen piirre on silmien iiriksen peittävä läppä. Pohjaväriltään kalat ovat harmaita ja ruumiissa on värikkäitä kuvoita, juovia ja täpliä.
Levinneisyys ja elintavat.
Kaivautujia esiitntyy Intian valtameren ja Tyynenmeren trooppisissa ja subtrooppisissa vesissä. Ne elävät pieninä ryhminä yleensä alle 50 metrin syvyydessä. Ravintona ovat pienet äyriäiset ja eläinplankton. Vaaran uhatessa kaivautujat kaivautuvat nopeasti piiloon hiekkapohjaan.
Maamme-veistos II

Maamme-veistos II on taiteilija Mauno Hartmanin puuveistos vuodelta 1965. Tämä minimalistiseen estetiikkaan viittaava teos, korkeus 293 cm, ostettiin Ateneumin taidemuseoon vuonna 1969.
Mauno Hartman inspiroitui 1950-luvun loppupuolella puusta materiaalina. Hän halusi tutkia sen olemusta ja ominaisuuksia. Hänen hirsiveistoksensa antavat kuvaa vuosisataisesta rakennusperinteestä, mutta myös puun uudenlaisesta esittelystä. "Maamme-veistos II" viittaa sekä Suomen historiaan että tuohon aikaan uuteen vähäeleiseen, minimalistiseen estetiikkaan.
Graniittireliefi

Graniittireliefi on taiteilijaprofessori Kain Tapperin (1930-2004) kiviveistos vuodelta 1960. Teoksessa musta graniittiveistos (korkeus 73,5 cm) on puisella jalustalla (korkeus 39 cm). Teos ostettiin Ateneumin taidemuseon kokoelmiin vuonna 1961.
Kain Tapperin tunnetuimpien veistosten lähtökohtana on luontoelämys. Tapperin "Graniittireliefiä" voidaan pitää informalistisena veistoksena, jossa suomalaista peruskallion kiviainesta, graniittia, tutkitaan näyttävästi. Hän oli työskennellyt veistäjä Aimo Tukiaisen apulaisena viisi vuotta ja teki tämän kanssa syksyllä 1960 matkan Kreikkaan, jonka jälkeen "Graniittireliefi" syntyi.
Myöhemmin Tapper paneutui puuveistoksiin.
Siiransammalet

Siiransammalet ("Nardia") on maksasammalten kasvisuku, joka on aiemmin sijoitettu korvasammalten heimoon ("Jungermanniaceae"). Nykyään sen kuitenkin katsotaan kuuluvan "Solenostomataceae" -heimoon. Se sisältää vähintään 12 lajia, "Alicularia"-sukuun mahdollisesti sijoittuvat lajit huomioiden enemmän.
Suomessa tavataan kuusi eri siiransammalta, joita kasvaa lähes koko maassa. Vesisiiransammal on vasta myöhään löydetty Suomesta ja on luokiteltu äärimmäisen uhanalaiseksi. Vain Pohjois-Karjalassa esiintyvä idänsiiransammal kuuluu arviomatta jätettyihin lajeihin (NE).
Lajeja:
Kilpailu (taloustiede)

Kilpailulla tarkoitetaan taloustieteessä tavallisesti myyntikilpailua, vaikka myös ostokilpailua esiintyy. Kilpailusta on hyötyä kaupankäynnin molemmille osapuolille, koska sen avulla tuotteen tai palvelun hinta ja ehdot saavuttavat taloudellisen kannattavuuden rajan.
Täydellinen kilpailu on harvinaista; jotta sitä voisi esiintyä, on useiden ennakkoehtojen täytyttävä:
Aavikkokenkä

Aavikkokenkä tai aavikkosaapas () on nilkankorkuinen saapas. Aavikkokenkä on yleensä mokkanahkaa, mutta myös pintanahkaisia malleja on. Kengän yläosa koostuu kahdesta palasta, pohja on pehmeähköä raakakumia ja varvasosa on pyöreä. Kengässä on vain kaksi tai kolme nauhanreikäparia.
Aavikkokengät tulivat miesten arkikäyttöön toisen maailmansodan jälkeen, missä brittijoukot olivat käyttäneet niitä aavikko-olosuhteissa. Ne soveltuvatkin pohjamateriaalinsa vuoksi erityisen hyvin hiekkaisella alustalla kävelyyn.
Gideon Sundbäck

Otto Fredrik Gideon Sundbäck (24. huhtikuuta 1880 Jönköping, Ruotsi – 21. kesäkuuta 1954 Meadville, Crawford County, Pennsylvania, Yhdysvallat) oli ruotsalais-amerikkalainen sähköinsinööri, joka tunnetaan parhaiten vetoketjun kehittäjänä.
Ruotsissa syntynyt Gideon Sundbäck opiskeli Saksassa, missä hän valmistui insinööriksi vuonna 1903. Hän muutti Yhdysvaltoihin vuonna 1905.
Sundbäck työskenteli eri yrityksissä ja kehitteli vetoketjua vuosina 1906–1914. Hän käytti työssä hyväkseen aiempien insinöörien, kuten Elias Howen, Max Wolffin ja Whitcomb Judsonin saavutuksia. Ompelukoneen patentoinut Elias Howe oli saanut jo vuonna 1851 patentin vetoketjun tyyppiselle vaatteiden sulkemiseen käytetylle laitteelle.
Whitcomb Judson teki vuonna 1891 keksinnön, joka oli jo lähellä nykyistä vetoketjua. Judsonin kengissä käytetyssä keksinnössä oli hakasrivit ja ne sulkeva liukuva lukkolaite. Suljinta ei kuitenkaan voitu käyttää vaatteissa, koska se juuttui helposti ja vetoketju saattoi aueta itsestään.
Gideon Sundbäckistä tuli Judsonin yrityksen pääsuunnittelija, ja hän kehitti mallia toimivammaksi muun muassa lisäämällä ketjun hakasten tiheyttä. Lopulta Sundbäck oli luonut vetoketjun, joka perustui lomittain meneviin metallihakasiin, jolloin nykyaikainen vetoketju oli saanut muotonsa. Sundbäck kehitti myös koneen, joka kiinnitti hakaset kangasnauhaan.
Sundbäckin vetoketjun myynti alkoi 1914, mutta siitä tuli laajemmin suosittu neljä vuotta myöhemmin, kun Yhdysvaltain armeija alkoi käyttää sitä sotilaiden varusteissa ja puvuissa. Vaate- ja muotiteollisuus otti vetoketjun omakseen vasta parikymmentä vuotta myöhemmin. Lopulta vetoketju syrjäytti napit miesten housuissa, ja sitä alettiin soveltaa vaatteissa enemmänkin.
Helsinki School of Business

Helsinki School of Business (HELBUS) on syksyllä 2012 Helsingissä aloittanut yksityinen kauppakorkeakoulu. HELBUSissa voi suorittaa Bachelor of Arts (Hons) in Business and Management -tutkinnon sekä MBA-tutkinnon, jotka myöntää koulun yhteistyökumppani Northamptonin yliopisto. Kursseja voi käydä joko kokopäiväisessä luokkaopetuksessa tai etäohjelmassa. Kolmantena vuonna kurssien käyminen tapahtuu pääasiassa luokkaopetuksena ja opiskelijat ovat virallisesti Northamptonin yliopiston opiskelijoita. HELBUSissa kaikki kurssit tarjotaan englanniksi vierailevien professoreiden johdolla. Opiskelijat saavat myös Englannissa tunnustetun Higher National Diploma -tutkinnon kahden ensimmäisen vuoden jälkeen. HELBUSin akateemisena dekaanina () toimi Helsingin kauppakorkeakoulun entinen rehtori Veikko Jääskeläinen, joka oli myös suunnitellut sen opetusohjelman.
HELBUS sai kesällä 2013 oikeuden myöntää Englannin tutkintojärjestelmän mukaisia HND in Business -tutkintoja (Higher National Diploma) kahden vuoden opinnot suorittaneille asiakkailleen. Vuoden 2016 lopussa Northamptonin yliopisto hyväksyi HELBUSin yhteistyökumppanikseen ja opiskelijat aloittivat kolmannen vuoden opinnot ensimmäistä kertaa HELBUSissa Northamptonin yliopiston opiskelijoina tammikuussa 2017.
Helsingin seudun kauppakamari osti koulun heinäkuussa 2022.
PEO-palvelu

PEO-palvelu (Professional Employer Organization) tarkoittaa yritystä, joka tuottaa työnantajille työnvoiman ulkoistuspalveluja. Käytännössä PEO-yritys ryhtyy työntekijöiden nimelliseksi työnantajaksi ja hoitaa muiden muassa rekrytoinnin, palkanlaskennan ja -maksun, työsuhde-etujen hallinnan, koulutuksen ja irtisanomisen. Tätä kutsutaan termillä työnantajakumppanuussuhde (co-employment).
PEO-palvelu on kehitetty alun perin Yhdysvaltojen yritysmaailman tarpeeseen ja PEO-palveluja tarjoavia yrityksiä on eniten Yhdysvalloissa. Vuonna 2010 Yhdysvalloissa toimi noin 700 PEO-yritystä, 50 eri osavaltiossa, kattaen noin 2-3 miljoonaa työntekijää. Euroopassa PEO-palveluja tarjoavia yrityksiä on muun muassa Hollannissa ja Saksassa.
Suomessa on paljon työsuhteeseen liittyviä lakisääteisiä asioita, kuten pakollinen työterveys, eläke- ja tapaturmavakuutukset sekä vero- ja palkkatietojen välittäminen viranomaisille, PEO-malli mahdollistaa, ettei ulkomaisen yrityksen tarvitse osata näitä vaan se voi ostaa hallinnollisen osuuden palveluna.
PEO-palvelut Suomessa.
Suomessa ainoastaan PEO-palveluihin keskittyviä yrityksiä on Bremo Oy. Bremo aloitti PEO-palveluiden tarjoamisen vuoden 2012 alussa. 
Administer Groupiin kuuluvat Silta Oy ja Econia Oy tarjoavat asiakkaille PEO-palveluita. Econialla PEO-palveluiden lisäksi tärkeässä roolissa ovat alkutuotannon työpaikat. Tarvetta maatalous- ja puutarhatöissä on pääosin kausityölle huhtikuusta elokuun loppuun. Näistä alkutuotannon työntekijöistä valtaosa on muita kuin suomalaisia.
Toimivia dimensioita

Toimivia dimensioita on taiteilija Lars-Gunnar Nordströmin (1924–2014) maalaus vuosilta 1960–1962. Ateneumin taidemuseo hankki tämän öljyllä masoniittilevylle maalatun maalauksen, kooltaan 174 cm × 122 cm, kokoelmiinsa vuonna 1970.
"Toimivia dimensioita" sisältää kirkkain värein maalattuja tasaisia väripintoja sekä geometrisen tarkkoja muotoja. Nordströmin muotomaailma koostui usein vastakohtapareista sekä niiden välisistä suhteista. Näitä vastakohtapareja Nordströmille ovat positiivinen ja negatiivinen, avoin ja suljettu, puoleensavetävä ja torjuva, hajauttava ja kokoava, kupera ja kovera sekä staattinen ja dynaaminen.
Semafori (taideteos)

Semafori on taiteilija Ernst Mether-Borgströmin teos vuodelta 1968. Se on koottu maalatuista metalliosista ja on korkeudeltaan 193 cm. Ateneumin taidemuseo osti sen kokoelmiinsa vuonna 1969.
Mether-Borgströmin ajatuksena oli saada taide ja arkkitehtuuri yhteiselämään, jolloin "Semaforin" kaltaiset veistokset olisivat kuin liikennemerkkejä urbaanissa viidakossa. Hän oli luopunut esittävästä taiteesta 1950-luvun lopulla ja katsoi abstraktin taiteen edustavan hänelle vapautta ja demokratiaa. Semafori oli ollut Mether-Borgströmin aiheena jo 1958 maalauksessa. 
Mether-Borgströmin mukaan taiteen piti syntyä intuition pohjalta. Tämä siitä huolimatta, että hän ajatteli taiteen tehtävän olevan ilmaista ihmisille heille kuuluvaa etuoikeutta valita älyn avulla hyvä pahan asemasta.
Taimi ja Jouni, Inari, Suomi

Taimi ja Jouni, Inari, Suomi on suomalaisen dokumentaarisen valokuvauksen edelläkävijän Matti Saanion (1925-2006) valokuva vuodelta 1961. Ateneumin taidemuseo osti sen kokoelmiinsa vuonna 1992.
Matti Saanio pyrki siihen, että ihmiset syrjäseuduilla saisivat apua elämäänsä. "Taimi ja Jouni, Inari, Suomi" -valokuva on esimerkki valokuvista joita hän otti, kun hän innostui 1950-luvun puolivälissä kuvaamaan Inarin asukkaita. Tätä ennen oli muutoinkin kuvannut pohjoisen luontoa, jälleenrakentamista ja pohjoisen ihmisiä.
Lentopallon miesten mestaruussarjakausi 1956

Lentopallon TUL:n miesten mestaruussarjassa kaudella 1956 pelattiin kuudentoista joukkueen yksinkertainen sarja. Taloudellisista syistä johtuen viisi joukkuetta kuitenkin luopui kauden mittaan sarjasta. 
Lentopalloa pelattiin Työväen Urheiluliiton lisäksi Suomen Koripallo- ja Lentopalloliitossa. Molemmat liitot järjestivät omat mestaruussarjansa ja useista muista lajeista poiketen SVUL:n lajiliitto ei lentopallossa ominut SM-kilpailun arvoa itselleen, vaan tyytyi liiton mestaruussarjaan. TUL olikin näistä kahdesta tasoltaan korkeampi.
TUL:n mestaruuden voitti Helsingin Tarmo, joka siirtyi seuraavaksi kaudeksi SKLL:n leiriin tultuaan urheilupoliittisista syistä erotetuksi TUL:stä.
Suomen Koripallo- ja Lentopalloliiton mestaruus.
Mestarijoukkue: Reijo Laine, Kalevi Lamminen, Eero Salo, Voitto Lehterä, Taisto Soraluoma, Einari Koskinen, Veikko Lehterä ja Timo Aavikko. Huoltajana Alfons Ansaharju.
Sisähallimestaruus
SKLL:n talvisarja 1956 pelattiin kahdessa lohkossa ja lohkovoittajat kohtasivat kaksiosaisissa loppuottelussa. Kamppailu muodostuikin erittäin tasaväkiseksi. Ensimmäisessä ottelussa Helsingissä Johanneksen Pojat hävisivät Lahden Kimmolle 2–3, mutta eräpisteet menivät kuitenkin JoPo:lle 67–65. Lahdessa Kärpäsen kansakoululla pelattu toinen ottelu eteni niin ikään viidenteen erään, jolloin pisteitä laskemalla havaittiin, että viidennen erän voittaja olisi ilman muuta SKLL:n talvisarjan mestari. Johanneksen Pojat onnistuivat lopulta voittamaan erän, ottelun ja mestaruuden yhteistuloksella: Voitot 1–1, erät 5–5, eräpisteet 129–126.
Sherif Ashraf

Sherif Ashraf (s. 1. tammikuuta 1987 Aleksandria, Egypti) on egyptiläinen eläköitynyt jalkapallohyökkääjä, joka pelasi muun muassa Veikkausliigan Helsingin Jalkapalloklubissa.
Egyptiläinen vuonna 1987 syntynyt kärkipelaaja Sherif Ashraf harjoitteli HJK:n mukana Turkin leirillä keväällä 2012. Hän teki leirillä vaikutuksen valmennusjohtoon, joka hankki hänet tuomaan uusia vaihtoehtoja hyökkäyspäähän.
Enkeli sininen

Enkeli sininen on taiteilija Ina Collianderin (1905-1985) väripuupiirros vuodelta 1959. Se on osa Collianderin suurikokoisinta puupiirrossarjaa, kooltaan 94,5 × 58,4 cm. Ateneumin taidemuseo osti sen kokoelmiinsa heti sen valmistumisvuonna, vuonna 1959.
Suomen parhaimpiin puupiirrostaiteilijoihin kuulunut Colliander luotti karheaan puupiirrosjälkeen. Se oli hänen mielestään aidompaa ja sielukkaampaa kuin teknisesti viimeistellympi kaivertaminen. "Enkeli sinisessä" on samoja piirteitä kuin hänen aiemmassa tuotannossaan, mutta myös viitteitä ikoneista ja Bysantin taiteesta. Hänen grafiikkaansa on jäljitetty myös Munchin ja Gauguinin puupiirroksiin. Teoksen syntyessä taiteilija oli jo vakiinnuttanut asemansa, hänellä oli oma ateljee ja hän pääsi edustamaan Suomea Venetsian biennaaliin vuonna 1960.
Lähteet.
Timo Huusko: "Ina Colliander. Enkeli sininen". Teoksessa Ateneum-opas. Toim. Timo Huusko, 2007, s.120.
A Year Without Rain

A Year Without Rain on yhdysvaltalaisen Selena Gomez &amp; the Scene -yhtyeen toinen studioalbumi, joka julkaistiin syyskuussa 2010.
Alexander Ludwig

Alexander Ludwig (s. 7. toukokuuta 1992) on kanadalainen näyttelijä, joka on esiintynyt muun muassa televisiosarjassa "Viikingit" sekä elokuvissa "Pimeä nousee" (2007) ja "Nälkäpeli" (2012). Disney-elokuvassa "Kilpajuoksu Taikavuorelle" (2009) Ludwig esiintyy pääosassa Dwayne Johnsonin ja AnnaSophia Robbin ohella.
Perhetausta.
Ludwig syntyi Vancouverissa. Hänellä on kolme nuorempaa sisarusta. Hänen äitinsä Sharlene on entinen näyttelijä, ja hänen isänsä Harald Horst Ludwig on liikemies.
Mariaanien taistelu

Mariaanien taistelu (tunnetaan myös nimellä operaatio Forager) oli Yhdysvaltain ja Japanin joukkojen välinen taistelu Mariaanien saarten hallinnasta toisessa maailmansodassa. Taistelun ohessa käytiin myös taistelut Saipanin, Palaun, Guamin, Tinianin, Peleliun ja Angaurin saarista. Japani oli vuonna 1941 miehittänyt saaret heti Pearl Harborin hyökkäyksen jälkeen.
Taistelut alkoivat kesäkuussa 1944 ja päättyivät yhdysvaltalaisten voittoon marraskuussa 1944. Taistelussa menehtyi yli 63 000 japanilaissotilasta. Myöhemmin Yhdysvallat valtasi Filippiinit, Ogasawarasaaret ja Ryūkyūsaaret tammikuuhun 1945 mennessä.
Maihinnousut.
Mariaaneja miehitti kesäkuussa noin 32 000 sotilasta Japanin 31. armeijasta.
Yhdysvaltain joukot nousivat 16. kesäkuuta maihin Saipanilla kahden vuorokauden tulivalmistelun jälkeen. Sitkeät taistelut jatkuivat heinäkuun puoliväliin asti. Japanilaiset menettivät taistelussa 23 811 miestä ja 1 780 jäi vangiksi. Amerikkalaisten tappiot olivat 3 426 kaatunutta ja 13 099 haavoittunutta.
24. heinäkuuta amerikkalaiset nousivat maihin Tinianille, joka saatiin vallattua elokuun alkupuolella.
Guamille noustiin maihin 21. heinäkuuta ja taistelut saaren hallinnasta jatkuivat 10. elokuuta asti. Japanilaisten tappiot olivat yli 19 000 kaatunutta ja 1 250 vankia.
Amerikkalaiset menettivät 1 440 kaatuneina ja 5 650 haavoittuneina.
Viimeinen keisarillisen Japanin armeijan sotilas Yokoi Shoichi Japanin 38. jalkaväkirykmentistä antautui vasta tammikuussa 1972. Hänen kiväärinsä oli edelleen toimintakuntoinen aseen puisen tukin lahoamisesta huolimatta.
Amagerbron metroasema

Amagerbro on Kööpenhaminan metron linjan M2 asema Tanskan pääkaupungissa Kööpenhaminassa. Asema on maanalainen ja sijaitsee joukkoliikenteen maksualueella 1.
Amagerbron asema on avattu 19. lokakuuta 2002. Asema sijaitsee Amagerin saarella Amager Centret -kauppakeskuksen yhteydessä. Metrojunia liikennöi Kööpenhaminan keskustan kautta Vanløseen sekä vastakkaiseen suuntaan Kööpenhaminan lentoasemalle.
Forumin metroasema

Forum on Kööpenhaminan metron linjojen M1 ja M2 asema Frederiksbergissä lähellä Tanskan pääkaupungin Kööpenhaminan keskustaa. Asema on maanalainen ja sijaitsee joukkoliikenteen maksualueella 1.
Forumin asema on avattu 29. toukokuuta 2003. Asema on saanut nimensä viereisestä Forum Københavnin messu- ja konserttihallista. Metrojunia liikennöi Vanløseen sekä vastakkaiseen suuntaan Kööpenhaminan lentoasemalle ja Vestamageriin.
Tulevaisuus.
Suunnitteilla olevan M5-linjan on tarkoitus kulkea Kööpenhaminan päärautatieasemalta Lynetteholmenin tekosaareen. Suunnitteilla on kuitenkin myös linjan muuttaminen kehälinjaksi rakentamalla osuus Lynetteholmista Østerportin ja Forumin asemien kautta takaisin päärautatieasemalle. Osana hanketta asemalle rakennettaisiin uusi laituritaso linjaa varten.