tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Hannu Nieminen (professori)

Hannu Veli Nieminen (s. 24. helmikuuta 1952 Helsinki) on Helsingin yliopiston viestintäpolitiikan professori. Hän on julkisuusteorian, viestintäpolitiikan ja viestinnän sääntelyn asiantuntija.
Koulutus ja ura.
Nieminen kirjoitti ylioppilaaksi Hyvinkään uudessa yhteiskoulussa 1972, valmistui Tampereen yliopistosta yhteiskuntatieteiden maisteriksi 1984, yhteiskuntatieteiden lisensiaatiksi samasta yliopistosta 1992 ja väitteli filosofian tohtoriksi (Ph.D.) Westminsterin yliopistossa Lontoossa 1996.
Nieminen on ollut koko työuransa ajan eri yliopistojen palveluksessa. Hän työskenteli Turun yliopiston viestinnän apulaisprofessorina 1996–2000, Turun yliopiston määräaikaisena viestinnän professorina 2000–2003, Helsingin yliopiston yliopistonlehtorina 2003–2005, Turun yliopiston mediatutkimuksen professorina 2005–2006 ja Helsingin yliopiston viestintäpolitiikan professorina vuodesta 2006 lähtien.
Hannu Niemisen isä oli kirjailija, kansakoulunopettaja Pertti Nieminen. Hänen puolisonsa vuodesta 1982 on pääsihteeri Kristiina Kumpula.
Festerday

Festerday on suomalainen death metal -yhtye, joka perustettiin vuonna 1989. Yhtye on julkaissut toistaiseksi kolme demoa, split-albumin ja viimeisimpänä kokoelmalevyn. Yhtye on tunnettu myös nimillä "...and Oceans" ja "Havoc Unit."
Festerday 1989–1992, 2013–.
Festerday perustettiin vuonna 1989 Pietarsaaressa. Yhtye soitti aluksi death metalia, mutta siirtyi muutaman demon jälkeen black metaliin. Yhtye julkaisi vuonna 2015 kokoelma-albumin "...the Four Stages of Decomposition..." joka sisältää mm. ennenjulkaisemattomia ja uudelleennauhoitettuja kappaleita sekä kaikki yhtyeen demo-julkaisut remasteroituina versioina. Festerday-nimi tulee death metal -yhtye Carcassin kappaleesta. 
Vuonna 2013 silloinen Havoc Unit -yhtye ilmoitti ottavansa Festerday-nimen uudelleen käyttöönsä. 
...and Oceans, 1995–2005, 2018–.
Vuonna 1995 yhtye vaihtoi nimekseen ”...and Oceans” ja julkaisi debyytti-albuminsa vuonna 1998. Albumi oli musiikkityyliltään sinfonista black metalia. Toisella albumillaan, vuonna 1999 julkaistulla "The Symmetry of I – The Circle of O," musiikkityylissä alkoi olla vivahteita elektronisesta musiikista.
Vuonna 2001 "A.M. G.O.D.: Allotropic/Metamorphic Genesis of Dimorphism" -albumilla yhtyeen musiikkityyli oli vaihtunut industrial metaliin, ja tällä linjalla se jatkoi koko olemassaolonsa ajan vuoteen 2005, jolloin yhtyeen nimeksi vaihtui Havoc Unit.
Sanoituksissaan ...and Oceans yhdisteli suomen, ruotsin ja englannin kieltä.
Kesällä 2018 yhtye ilmoitti palaavansa keikkalavoille. Yhtyeen vokalisti Kenny poistui kokoonpanosta vuonna 2019, ja tilalle saapui muun muassa Finntrollista tuttu Mathias Lillmåns. Paluualbumi "Cosmic World Mother" julkaistiin toukokuussa 2020.
Havoc Unit, 2005–2013.
Havoc Unit -nimellä julkaistiin yksi albumi, "h.IV+ (Hoarse Industrial Viremia)" vuonna 2008 ja kolme split-albumia. Havoc Unitin musiikkityyli erosi ...and Oceansin aikaisesta industrial metalista olemalla enemmän kokeellisempaa ja extreme-tyylisempää.
Médée Miracle

Médée Miracle (kansainvälisesti "Medea Miracle") on vuonna 2007 ensi-iltansa saanut Tonino De Bernardin ohjaama ja käsikirjoittama ranskalais-italialainen draamaelokuva, jonka pääosassa on Isabelle Huppert. Elokuva pohjautuu kreikkalaiseen mytologiaan ja sen henkilöhahmoihin, mutta sijoittuu nykyajan Pariisiin.
"Médée Miracle" kuvattiin Pariisin esikaupungeissa muutamassa päivässä, ja sen tuotantoyhtiöinä olivat Lontane Provincie Film, Stella Films, Les Films du Camélia ja Arte France Cinéma. Elokuva sai ensi-iltansa Italiassa, Venetsian elokuvajuhlien "Orizzonti"-esityssarjassa 8. syyskuuta 2007. Elokuva sai Ranskassa teatteriensi-iltansa 30. maaliskuuta 2011 ja oli Baba Yaga Distributionin teatterilevittämä.
Juoni.
Keskieurooppalainen Irène (Isabelle Huppert) jättää kotimaansa ja muuttaa Pariisiin aloittaakseen uuden elämän ranskalaisen aviomiehensä Jasonin (Tommaso Ragno) ja kahden tyttärensä kanssa. Jason ostaa Pariisista kahvilan ja Irène alkaa työskennellä kabareelaulajana. Kun Jason pettää ja jättää Irènen ranskalaisnaisen takia, Irène alkaa janota kostoa, joka ajaa hänet hulluuden partaalle.
Isela Valve

Isela Eriksson-Valve (s. 1949 Kemiö) on suomalainen kirjastonhoitaja ja lasten- ja nuortenkirjailija. Teoksissaan hän käsittelee usein Ahvenanmaan historiaa.
Valve on opiskellut uskontohistoriaa ja kirjallisuutta ja saanut maisterin arvon. Hänen esikoisteoksensa oli lastenkirja barnboken "Hej! Jag heter Marie" (1984), jonka tapahtumat sijoittuvat Ahvenanmaan ulkomuseoon Jan Karlsgårdeniin. Kahdessa nuortenkirjassa hän käsittelee pyhimyksiä: "Sankt Olof går igen" ja "Ringen på isen" (kertoo Henrikistä).
Valven kirja "Joels färger", joka kertoo ahvenanmaalaisesta maalarista Joel Petterssonista, oli ehdolla vuonna 2013 ensimmäisen Pohjoismaiden neuvoston lasten- ja nuortenkirjallisuuspalkinnon saajaksi.
Valve asuu Jomalassa Ahvenanmaalla.
Vladimir Lundeqvist

Vladimir (Valdemar) Jalmarovitš Lundeqvist (; 6. tammikuuta 1885 Pietari, Venäjän keisarikunta – 11. tammikuuta 1920 Pietari, Neuvosto-Venäjä) oli suomalaista sukua ollut venäläinen eversti, joka palveli Venäjän sisällissodan aikana puna-armeijassa, mutta kuului salaa ”Kansallinen keskus” ("natsionalnyi tsentr") -nimiseen vastavallankumoukselliseen järjestöön. Hän toimi Pietarin puolustuksesta vastanneen 7. armeijan esikuntapäällikkönä vuonna 1919 kenraali Nikolai Judenitšin Luoteis-Venäjän armeijan uhatessa kaupunkia.
Vladimir Lundeqvistin isä oli kenraaliluutnantti Hjalmar Lundeqvist. Hän aloitti sotilasuransa vuonna 1902 ja valmistui Mikaelin tykistökoulusta aliluutnantiksi vuonna 1905, minkä jälkeen hän palveli Henkikaartin tykistödivisioonassa. Hän suoritti Nikolain yleisesikunta-akatemian vuonna 1912 ja sai esikuntakapteenin arvon. Ensimmäisen maailmansodan aikana Lundeqvist palveli muun muassa Henkikaartin esikunnassa. Hänet ylennettiin keväällä 1917 everstiluutnantiksi. Lundeqvist vetäytyi armeijasta lokakuun vallankumouksen jälkeen ja palasi kotikaupunkiinsa Pietariin, mutta hänet värvättiin puna-armeijaan helmikuussa 1919. Hänet nimitettiin heinäkuun alussa 1919 Pietarin puolustuksesta vastanneen 7. armeijan esikuntapäälliköksi.
Lundeqvist kuului vuonna 1918 perustettuun salaiseen ”Kansalliseen keskukseen”, joka oli kadettimielinen ja monarkistinen järjestö. Hän piti Pietaria lännestä uhanneen valkoisen kenraali Aleksandr Rodzjankon ja myöhemmin tämän seuraajan Nikolai Judenitšin jatkuvasti ajan tasalla kaupungin puolustuksesta. Kansallisen keskuksen olemassaolo tuli neuvostoviranomaisten tietoon kesäkuussa 1919 Yhinmäen linnakkeen sotilaskapinan myötä, mutta Lundeqvist onnistui vielä välttämään paljastumisen. Eino Rahjan väitteen mukaan Lundeqvist olisi myös yrittänyt sabotoida bolševikkien selustahyökkäyksen suomalaista Aunuksen retkikuntaa vastaan määräämällä hyökkäyksen kohdistumaan edullisen Viteleen sijasta suomalaisten pääasemaan Tuulosjoella. Lundeqvistin salaliitto paljastui lopulta lokakuussa 1919 Judenitšin ollessa jo kaupungin porteilla. Lundeqvist oli siirretty syyskuun lopussa 11. armeijan esikuntapäälliköksi Astrahaniin, mutta hän ei noudattanut käskyä ja kirjautui väärällä nimellä erääseen pietarilaiseen sairaalaan odottamaan valkoisten kansannousua. Tšeka löysi ja vangitsi hänet 25. marraskuuta. Hänet teloitettiin muiden salaliittolaisten kanssa tammikuussa 1920.
Mestareiden kisa 2000

Mestareiden kisa 2000 oli järjestyksessään 13. Mestareiden kilpailu. Kilpailu käytiin 10. joulukuuta Gran Canarialla Espanjassa. Tapahtuma järjestettiin yhdeksännen kerran peräkkäin Gran Canarialla. Kilpailun voitti nelinkertainen rallin maailmanmestari Tommi Mäkinen.
Legends Race.
Per Eklund ja Miki Biasion tippuivat ensimmäisellä kierroksella.
Struuppa

Struuppa (myös "Struuppaa", "Struuppova"; ) on kylä Leningradin alueen Jaaman piirin Narvusin kunnassa Venäjällä. Se sijaitsee Laukaanjoen rannalla viisi kilometriä Suuresta-Narvusista pohjoiseen. Kylässä on 19 asukasta (vuonna 2010).
Kylä esiintyy 1600-luvun kartoissa. Vuonna 1848 siellä asui 80 inkerinsuomalaista, jotka kuuluivat Kosemkinan luterilaiseen seurakuntaan. Kylän suomalaissukuja olivat Ahonen, Mäkinen, Pukari, Styf ja Varkki. Vuonna 1862 Struuppaalla oli kymmenen taloa ja 264 asukasta. Paikalliset talonpojat olivat tilanomistajan maaorjia. Vuonna 1899 Struuppa kuului kyläkuntana Narvusin volostiin. Sen 194 asukkaasta oli suomalaisia 165, venäläisiä 18 ja ”sekoittuneita” 11. Läsnä olleista 185 henkilöstä oli luterilaisia 171. Kylässä toimi englantilaisen yhtiön omistama sahalaitos ja laivanrakentamo.
Venäjän vallankumouksen jälkeen kylä oli jaettu Vanhaan ja Uuteen Struuppaan, jotka yhdistettiin virallisesti vuonna 1930. Aluksi ne muodostivat Narvusin volostiin kuuluneen kyläneuvoston. Vuodesta 1924 lähtien kylät kuuluivat Takaväljän ja vuodesta 1928 Suuren-Narvusin kyläneuvostoon.
Kylä koostuu puutarhapalstojen ympäröimistä omakotitaloista. Sen läpi kulkee Luutsan ja Kopolan (ven. "Pervoje Maja") välinen asfaltoitu maantie. Struuppaalta on linja-autoyhteydet Jaamaan ja Ivangorodiin. Kesäasukkaiden määräksi arvioidaan 30 henkeä. Lähistöllä sijaitsee kaksi huvila-aluetta.
Nurmen hienotaetehdas

Nurmen hienotaetehdas toimi Vahvialan pitäjän Nurmen kylässä Rahkolanjoen kosken rannalla vuosina 1875–1891. 
Viipurilainen kauppaliike Hackman &amp; Co sai vuonna 1875 luvan perustaa Nurmen kylään lähelle Nurmen rautatieasemaa hienotaetehtaan, jonka käyttövoimana oli vesi- ja höyryvoima. Tehtaan johtajana toimi Sheffieldstä Englannista kotoisin ollut Th. Woodward, joka oli aiemmin johtanut Fiskarsin hienotaetehdasta. 
Tehtaalla ol 1881 162 työntekijää, ja tuotteet vietiin pääasiassa Venäjälle. Nurmen tehdas siirrettiin vuonna 1891 Leppävirran Sorsakoskelle, jossa aloitti toimintansa Sorsakosken hienotaetehdas Hackman &amp; Co:n haltuun tulleen Sorsakosken sahan yhteydessä.
Mestareiden kisa 2013

Mestareiden kisa 2013 piti olla järjestyksessään 26. Mestareiden kilpailu. Kilpailu olisi käyty 14–15. joulukuuta Rajamangalan stadionilla Thaimaan Bangkokissa. Tapahtuma jouduttiin perumaan 2. joulukuuta Thaimaan poliittisten mielenosoituksien takia.
Osallistujat.
Maat ja kuljettajat, jotka oli ilmoitettu mukaan ennen tapahtuman peruuttamista.
Autot.
Autot jotka oli ilmoitettu.
Daeg Faerch

Daeg Neergaard Faerch (s. 27. syyskuuta 1995 San Diegon piirikunta, Kalifornia) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka esitti vuoden 2007 "Halloween"-kauhuelokuvassa nuorta Michael Myersia. Hän on myös näytellyt elokuvassa "Hancock" (2008) Michel-nimistä koulukiusaajaa.
Al-Daqahliyya

Al-Daqahliyya () on yksi Egyptin kuvernementeista. Alueen pinta-ala on 3 538,23 km² ja väkiluku 5 949 001 (2015). Kuvernementin hallinnollinen keskus on Al-Mansura.
Urania-maailmankello

Urania-maailmankello () on Berliinin Alexanderplatzilla sijaitseva kello. Sen metallisessa rotundassa on kaikkiaan 148 kaupungin nimet 24 aikavyöhykkeen mukaan jaoteltuina. Noin kymmenen metriä korkea maailmankello pystytettiin vuonna 1969 samanaikaisesti Berliinin TV-tornin kanssa silloisessa Itä-Berliinissä ja se on nykyään suojeltu muistomerkki.
Kellon päällä on yksinkertaistettu aurinkokunnan malli. Planeetat liikkuvat yhden kierroksen minuutissa. 
Urania-maailmankello on berliiniläisten keskuudessa suosittu kohtaamispaikka.
Maaltamuutto (taideteos)

Maaltamuutto on taiteilija ja arkkitehti Arja Renellin vuonna 2014 julkistettu teos Aleksandra Siltasen puistossa Tampereen Tampellan kaupunginosassa. Teos kunnioittaa kirjailija Kalle Päätaloa ja liittyy Taivalkoskella vuonna 2005 valmistuneeseen Kalle Päätalo -muistomerkkiin "Kirja".
Teos "Maaltamuutto" koostuu taivalkoskelaisista ihmishahmoista, Kalle Päätalon hahmosta teoksen keskellä sekä suorakaiteen muotoisista levyistä. Teos on tehty maalatuista teräslevyistä ja corten-teräslevyistä. Teos sijoittuu noin 30 metrin matkalle luonnonkallio- ja betoniseinään puiston reunassa. Teokseen liittyy myös betoniseinään valolla heijastettava Päätalon mietelause hänen aloittaessaan ensimmäistä kirjaansa: ”Ellet yritä, et mitään saa, mutta heikommillakin lahjoilla päästään pitkälle – sitkeydellä.”
Rauhanpalatsi

Rauhanpalatsi () on Alankomaiden Haagissa sijaitseva kansainvälisen oikeuden hallinnollinen rakennus. Rakennuksessa toimii kansainvälinen tuomioistuin, pysyvä välitystuomioistuin ja Haagin kansainvälisen oikeuden akatemia. Lisäksi rakennuksessa sijaitsee Rauhanpalatsin kirjasto, jossa on yksi maailman merkittävimmistä kansainväliseen oikeuteen keskittyneistä kirjakokoelmista.
Rakennus valmistui vuonna 1913 alun perin pysyvän välitystuomioistuimen päämajaksi ja kirjastoksi. Tarve rakennukselle syntyi vuoden 1899 Haagin rauhankonferenssissa, jossa päätettiin perustaa valtioiden välisten riitaisuuksien sovitteluun keskittyvä pysyvä välitystuomioistuin. Ajatus rakennuksesta syntyi amerikkalaisen diplomaatin Andrew Dickson Whiten ja venäläisen diplomaatin Friedrich Martensin välisissä keskusteluissa. Kaksikko onnistui houkuttelemaan Andrew Carnegien rahoittamaan rakennuksen 1,5 miljoonan dollarin sijoituksella.
Al-Šarqiyya (Egypti)

Al-Šarqiyya () on yksi Egyptin kuvernementeista. Alueen pinta-ala on 4 911,00 km² ja väkiluku 6 485 412 (2015). Kuvernementti hallinnollinen keskus on Zagazig.
Asyutin kuvernementti

Asyut () on yksi Egyptin kuvernementeistä. Alueen pinta-ala on 25 926,00 km² ja väkiluku 4 245 215 (2015). Kuvernementin hallinnollinen keskus on Asyut.
Prahan astronominen kello

Prahan astronominen kello () on Prahan vanhankaupungin raatihuoneen seinässä oleva tunnettu historiallinen kello. Vuonna 1410 käyttöön otettu kello on yksi maailman vanhimmista ja hyväkuntoisimmista astronomisista kelloista ja eräs Prahan tunnetuimmista nähtävyyksistä. Vuosittain noin 700 000 matkailijaa katsoo sen lyönnit.
Astronominen kello on raatihuoneen eteläseinässä ja siinä on kolme osaa: astronominen kartta, josta näkyy kuun ja auringon asento taivaalla ja muita astronomisia tietoja, sen yläpuolella ”Apostolien kävely” eli apostoleja esittävä kerran tunnissa pyörivä kellopeli sekä alimpana kalenteri, jonka yläreunassa nuoli osoittaa kuluvan päivän, kuukauden ja eläinradan symbolin.
Astronomisen kellotaulun vierellä on neljä patsasta, jotka kuvaavat aikansa uhkakuvia: turhamaisuutta kuvaava peiliin katsova mies, ahneutta kuvaava rahapussin kantaja, kuolemaa kuvaava luuranko ja vääräuskoisuutta kuvaava turkkilainen. Tasatunnein nämä neljä hahmoa liikkuvat. Niiden lisäksi taulua koristavat neljä liikkumatonta hahmoa: astronomi, kronikoitsija, filosofi ja enkeli.
Kellon rakensivat kelloseppä Mikuláš Kadaňilainen ja pappi-tiedemies Jan Šindel. Aiemmin luultiin, että kellon oli rakentanut 1490 kelloseppä Jan Růže (tunnettiin myös nimellä Hanuš). Kirjailija Alois Jirásekin mukaan legenda kertoo, että kellontekijä Hanuš sokeutettiin jotta hän ei voisi tehdä toista samanlaista kelloa. Legendan mukaan hän kosti rikkomalla kellon siten, että kukaan ei osannut korjata sitä seuraavaan sataan vuoteen. Legenda on kuitenkin sittemmin todettu täysin fiktiiviseksi.
Stars (Simply Redin albumi)

Stars on Simply Redin neljäs studioalbumi, joka julkaistiin syyskuussa 1991. Albumilta julkaistiin viisi singleä, mukaan lukien "Stars" ja "For Your Babies", jotka molemmat saavuttivat Top 10-listan Britanniassa. Albumi oli valtava menestys maailmanlaajuisesti.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet on säveltänyt ja sanoittanut Mick Hucknall, ellei toisin mainita.
Aleksandra Siltasen puisto

Aleksandra Siltasen puisto on Tampereella Tampellan kaupunginosassa Tammerkosken itärannalla sijaitseva puistoalue, jota on rakennettu 1990-luvun lopusta alusta 2010-luvun alkuun. Puistosta kulkee Palatsinraitin silta Tammerkosken yli. Puistossa on Kalle Päätaloa kunnioittava taideteos "Maaltamuutto" ja ilmavoimien ensimmäisten kuolonuhrien muistokivi ja -laatta. Tampellan masuuni sijaitsi nykyisen puiston alueella vuosina 1844–1884.
Puisto on nimetty Tampellan tehtaalla työskennelleen kutojan ja kirjurin mukaan. Puiston pohjoispuolella on Otto Gustafssonin puisto.
Henning Matzen

Henning Matzen (28. joulukuuta 1840 Satrup, Tanska – 18. heinäkuuta 1910 Ronneby, Ruotsi) oli tanskalainen juristi ja poliitikko. Hän opiskeli Kööpenhaminan yliopistossa, josta valmistui lakimieheksi vuonna 1864. Hän tuli saman yliopiston professoriksi vuonna 1870 ja toimi myös yliopiston rehtorina vuosina 1892–1893.
Matzen oli konservatiivista kansanpuoluetta edeltäneen oikeistolaisen Højre-puolueen edustajana Tanskan maakäräjien () jäsen vuosina 1879–1910 ja puheenjohtaja vuosina 1894–1902. Maakäräjät muodosti yhdessä kansankäräjien () kanssa kaksikamarisen parlamentin. Parlamentti muutettiin vasta Matzenin kuoleman jälkeen vuonna 1953 yksikamariseksi kansankäräjiksi.
Matzen toimi välitystuomioistuimen puheenjohtajana ensimmäisessä pysyvän välitystuomioistuimen käsiteltäväksi tuodussa riidassa vuonna 1902. Tapaus oli Meksikon ja Yhdysvaltojen välillä kiistaa aiheuttanut niin kutsuttu Pious Fund -tapaus.
Tapio Palva

Erkki Tapio Palva (s. 1947) on perinnöllisyystieteen emeritusprofessori Helsingin yliopiston Biotieteiden laitoksella. Hän oli akatemiaprofessori kaudella (1.8.1999–31.7.2004) tutkimusaiheenaan "Kasvien stressimekanismien, kylmänkestävyyden ja geenien ekspressiota välittävien signaalien molekyylianalyysi".
Vuodesta 1997 lähtien ollut Suomalaisen Tiedeakatemian jäsen.
Kruunutoko

Kruunutoko ("Lophoceros alboterminatus") on sarvinokkien heimoon lintulaji, jota tavataan Afrikassa seuraavissa maissa: Angola, Burundi, Kongo, Etiopia, Kenia, Malawi, Mosambik, Namibia, Ruanda, Somalia, Etelä-Afrikka, Etelä-Sudan, Sudan, Swazimaa, Tansania, Uganda, Sambia, Zimbabwe.
Lajin kannan arvioidaan vähenevän paikallisesti elinalueiden tuhoutumisen vuoksi. Kannan suuruutta ei kuitenkaan ole määritetty, mutta se on levinnyt laajalle ja sopivilla elinalueilla sitä on runsaasti.
Laji elää lähinnä kosteissa metsissä mutta sitä tavataan myös kuivissa metsissä ja kaupunkialueilla.
Kari Kasurinen

Kari Kasurinen (s. 1946) on suomalainen upseeri, joka toimi Kaartin jääkärirykmentin ja Uudenmaan sotilasläänin komentajana sekä Reserviupseerikoulun johtajana ja tasavallan presidentin adjutanttina.
Kasurinen oli Kaartin jääkärirykmentin, Helsingin uuden joukko-osaston ensimmäinen komentaja vuodesta 1996 alkaen. Sitä ennen Kasurinen valmisteli rykmentin perustamista. Uuden joukko-osaston lipun ideointi oli yksi tärkeimmistä tehtävistä tässä työssä. Puolustusvoimien pääheraldikko, graafikko Juhani Vepsäläinen suunnitteli sitten lipun idean pohjalta.
Lippua valmisteltaessa käyttöön sen naulaustilaisuudessa Kaartin jääkärirykmentissä komentaja löi ensimmäisen ns. komentajan naulan, jolla lippu kiinnitetään tankoonsa. Sitten lippu vihittiin presidentinlinnassa ja tasavallan presidentti luovutti lipun Kaartin jääkärirykmentin komentajalle juhlallisessa ja velvoittavassa seremoniassa Valtiosalissa.
Kasurinen palveli puolustusvoimissa yhteensä noin 37 vuotta. Vuonna 1969 hän astui alokkaana palvelukseen, jatkoi varusmiespalveluksen jälkeen suoraan va-vänrikkinä puolustusvoimissa, valmistui Kadettikoulusta vuonna 1972 ja siirtyi reserviin vuonna 2006.
Kasurinen sai laajan ja monipuolisen johtajakoulutuksen puolustusvoimissa. Se alkoi ryhmän johtamisesta ja päätyi koko valtakunnan puolustukseen liittyviin kysymyksiin sekä eri puolustushaarojen eli maa-, meri- ja ilmavoimien käyttöön valtakunnan puolustamisessa.
Varusmiespalveluksensa, mukaan lukien aliupseerikurssin, Kasurinen suoritti Savon prikaatissa Mikkelissä ja reserviupseerikurssin Reserviupseerikoulussa Haminassa.
Varusmiespalveluksen jälkeen hän työskenteli va-palveluksessa vänrikkinä opetusupseerin tehtävässä Savon prikaatissa.
Kasurinen valmistui upseeriksi Kadettikoulusta vuonna 1972 ja samalla hänet ylennettiin luutnantiksi. Seuraavaksi hän suoritti kapteenin virkatutkinnon Taistelukoulussa. Vuonna 1981 Kasurinen päätti opintonsa Sotakorkeakoulussa yleisesikuntaupseerin tutkinnon suorittaneena. 
Kasurinen kävi ylemmän päällystön ja ylimmän johdon kurssit puolustusvoimissa sekä opiskeli myös Valtakunnallisella maanpuolustuskurssilla.
Hän syvensi ammattitaitoaan opiskelemalla sotilasjohtamista ja rauhankumppanuutta myös ulkomailla. 
Vuonna 2006 eversti Kari Kasurinen erosi vakinaisesta palveluksesta täysin palvelleena ja everstin sotilasarvossa sekä siirtyi reserviin.
Reservissä Kasurisen yhtenä harrastuksena ovat olleet mm. maraton- ja puolimaratonjuoksut. Parhaimpia saavutuksia tässä ovat vuonna 2007 miesten 60-vuotiaiden sarjassa juostu maraton ajassa 3.48.44 ja puolimaraton ajassa 1.40.28. Viimeksi Kasurinen on juossut puolimaratonin vuonna 2024 Espoon Rantamaraton -tapahtumassa.
Francesco Gabbani

Francesco Gabbani (s. 9. syyskuuta 1982 Carrara, Italia) on italialainen laulaja ja lauluntekijä. Gabbani nousi ensimmäistä kertaa kuuluisuuteen voitettuaan vuoden 2016 San Remon musiikkifestivaaleilla tulokassarjan kappaleella ""Amen". Seuraavana vuonna hän voitti festivaalin pääsarjan kappaleella "Occidentali’s Karma"", ja edusti myös samalla kappaleella Italiaa vuoden 2017 Euroviisuissa.
Occidentali’s Karma

Occidentali’s Karma on italialaisen laulajan Francesco Gabbanin esittämä kappale, jolla hän voitti San Remon musiikkifestivaalit 2017 ja edusti Italiaa Eurovision laulukilpailussa 2017.
Vedonlyöntikertoimien mukaan kappale oli 10 päivää ennen kilpailua ylivoimainen voittajasuosikki. 
Kappale kilpaili Euroviisujen finaalissa 13. toukokuuta, jossa se sai 334 pistettä ja saavutti sijan 6.
Mika Nykänen

Mika Nykänen (s. 1966 Jyväskylä) on suomalainen hallintotieteiden maisteri, joka on toiminut ympäristö- ja ilmastoministeri Kai Mykkäsen ja työministeri Arto Satosen valtiosihteerinä tammikuusta 2024 lähtien. Sitä ennen hän on toiminut helmikuusta 2021 Helsingin seudun liikenteen toimitusjohtajana. Nykänen nimitettiin marraskuussa 2020 Suvi Rihtniemen seuraajaksi. Äänestyksessä HSL:n hallituksen äänet jakautuivat Nykäsen ja HKL:n toimitusjohtajan Ville Lehmuskosken välillä tasan, joten valinta tehtiin arpomalla.
Aiemmin Nykänen on toiminut Geologian tutkimuskeskuksen pääjohtajana vuosina 2015–2021, johtajana Teknologiateollisuudessa ja Metallinjalostajissa, ja sitä ennen Suomen Varustamoyhdistyksen ja Suomen Varustamot ry:n johdossa. Hän on toiminut Kokoomuksessa eri tehtävissä kuten Kokoomuksen Nuorten Liiton puheenjohtajana, kokoomuksen eduskuntaryhmän eduskunta- ja tiedotussihteerinä sekä eduskunnan puhemiehen Riitta Uosukaisen erityisavustajana.
Monet kaivosteollisuuden edustajat arvostelivat Nykäsen valitsemista Geologian tutkimuskeskuksen pääjohtajaksi. Koska kokoomuslainen elinkeinoministeri Jan Vapaavuori valitsi kokoomustaustaisen Nykäsen, valintaa pidettiin poliittisena virkanimityksenä. Työ- ja elinkeinoministeriön kansliapäällikkö Erkki Virtasen mukaan valinnassa painotettiin enemmän yleistä johtajuutta kuin kaivosalan asiantuntijuutta.
Vuoden 2016 ajan Nykänen toimi Luonnonvara- ja ympäristötutkimuksen yhteenliittymä Lynetin johtoryhmän puheenjohtajana.
Sutela (Narvusi)

Sutela () on kylä Leningradin alueen Jaaman piirin Narvusin kunnassa Venäjällä. Se sijaitsee Rosonajoen rannalla kahdeksan kilometriä Suuresta-Narvusista etelään. Kylässä on 32 asukasta (vuonna 2010).
Kylä mainitaan ensimmäisen kerran ruotsalaismiehityksen aikana vuonna 1584 nimellä "Sutella". Vuonna 1848 siellä asui 72 inkerikkoa ja 29 inkerinsuomalaista. Inkerikot kuuluivat Haavikon ortodoksiseen ja suomalaiset Kosemkinan luterilaiseen seurakuntaan. Kylän suomalaissukuja olivat Ahonen, Lahna ja Varkki. Sutelan talonpojat olivat vuodesta 1797 lähtien Iittovan kartanon maaorjia. Kartanon omistanut kreivi Karl Robert von Nesselrode luovutti heidät vuonna 1848 velkojensa korvauksena valtiolle.
Vuonna 1862 Sutelassa oli 18 taloa ja 118 asukasta. Vuonna 1899 se kuului kyläkuntana Narvusin volostiin. Väestönlaskennan mukaan kylän kaikki 214 asukasta olivat ”suomalaisia”, mutta luterilaisia heistä oli vain 43.
Neuvostoaikana Sutela muodosti aluksi Narvan volostiin ja sittemmin Jaaman piiriin kuuluneen kyläneuvoston. Vuonna 1928 se liitettiin Suuren-Narvusin ja vuonna 1930 Kukkosin kyläneuvostoon. Vuonna 1928 kylässä oli 166 ja vuonna 1958 87 asukasta.
Sutela koostuu puutarhapalstojen ympäröimistä omakotitaloista. Sinne johtaa maapohjainen tie Luutsan ja Kopolan (ven. "Pervoje Maja") väliseltä maantieltä. Kylästä on linja-autoyhteydet Jaamaan, Ivangorodiin ja Laukaansuuhun. Kesäasukkaiden määräksi arvioidaan sata henkeä.
Atom (tekstieditori)

Atom on avoimen lähdekoodin, ohjelmointiin tarkoitettu, alustariippumaton tekstieditori. Ohjelman perusominaisuuksiin kuuluu tuki Node.js:llä tehdyille laajennuksille, pakettienhallinta, automaattinen täydennys ja useiden tiedostojen yhtäaikainen muokkaaminen.
GitHub ilmoitti 8. kesäkuuta 2022 Atom-projektin lopettamisesta 15. joulukuuta 2022 mennessä.
Do It For Your Lover

Do It For Your Lover on espanjalaisen laulajan Manel Navarron esittämä kappale, jolla hän edusti Espanjaa vuoden 2017 Euroviisuissa.
Kappale kilpaili Euroviisujen finaalissa 13. toukokuuta, jossa se sai 5 pistettä ja jäi viimeiselle sijalle.
Lähteet.
Paul Manafort

Paul John Manafort, Jr. (s. 1. huhtikuuta 1949) on yhdysvaltalainen lobbaaja ja politiikan konsultti.
Manafortin edustamia asiakkaita ovat muun muassa Ukrainan entinen presidentti Viktor Janukovytš, Filippiinien diktaattori Ferdinand Marcos, Zairen entinen presidentti Mobutu Sese Seko ja kapinallispäällikkö Jonas Savimbi. Hän on toiminut neuvonantajana Yhdysvaltain presidentinvaalikampanjoissa useilla republikaanien ehdokkailla, kuten Gerald Fordilla, Ronald Reaganilla, George H. W. Bushilla ja Bob Dolella. Hän oli kampanjapäällikkö Donald Trumpin presidentinvaalikampanjassa. "The New York Times" uutisoi tammikuussa 2017 Manafortin olevan CIA:n, NSA:n, FBI:n, ODNI:n ja FinCEN:n tutkinnan kohteena. Hän liittyy myös Donald Trump Jr.:n tapaamiseen venäläisen asianajajan kanssa kesällä 2016.
Maaliskuussa 2019 Manafort tuomittiin lähes neljäksi vuodeksi vankeuteen vero- ja pankkirikoksista. Joulukuussa 2020 Trump armahti Manafortin.
Northwest Orient Airlinesin lento 2501

Northwest Orient Airlinesin lento 2501 oli New Yorkin ja Seattlen välisellä reitillä lentänyt Douglas DC-4 -kone, joka katosi 23. kesäkuuta 1950 Michiganjärven yläpuolella. Järvellä järjestettiin seuraavana päivänä etsinnät ja Rannikkovartioston alus löysi öljyvanan ja lentokoneen osia. Puutteellisen todistusaineiston vuoksi onnettomuuden todennäköistä syytä ei pystytty määrittämään.
Koneen putoamishetkellä alueella oli voimakkaita myrskyjä. Miehistö oli tietoinen säästä.
Fenyylielohopeakloridi

Fenyylielohopeakloridi (C6H5HgCl) on orgaaninen yhdiste, joka kuuluu rakenteeltaan elohopean organometalliyhdisteisiin. Yhdistettä voidaan käyttää reagenssina orgaanisen kemian synteeseissä ja maataloudessa fungisidina. 
Ominaisuudet.
Fenyylielohopeakloridi on huoneenlämpötilassa väritöntä tai valkoista kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee vain hyvin niukasti veteen. Fenyylielohopeakloridi liukenee hieman etanoliin ja paremmin muun muassa dietyylieetteriin, bentseeniin ja pyridiiniin. Fenyylielohopeakloridi on stabiilia ilman ja veden vaikutuksille. Hiilidioksidin kanssa yhdiste reagoi muodostaen ketoneja.
Valmistus ja käyttö.
Fenyylielohopeakloridin valmistukseen on useita eri tapoja. Käytettyjä ovat muun muassa saostaminen fenyylielohopea-asetaatin vesiliuoksesta natriumkloridin avulla, aniliinin diatsoniumsuolan ja elohopea(II)kloridin reaktio kupari(I)kloridin toimiessa katalyyttinä, bentseenin ja elohopea(II)kloridin välinen reaktio ja transmetallaatioreaktio elohopea(II)kloridin ja organotinayhdisteiden tai Grignard-reagenssien kanssa.
Fenyylielohopeakloridia voidaan käyttää maataloudessa fungisidina erityisesti siementen käsittelyyn. Biokemiallisissa tutkimuksissa sitä voidaan myös käyttää proteiinien sisältämien kysteiiniaminohappojen tioliryhmien muokkaamiseen. Fenyylielohopeakloridissa sidos fenyyliryhmän ja elohopean välillä on heikko ja katkeaa suhteellisen helposti ja yhdisteen käyttö reagenssina orgaanisen kemian synteeseissä perustuu tähän. Aine reagoi alkeenien kanssa muodostaen fenyloituja alkeeneja ja alyyliset alkoholit reagoivat fenyloiduiksi alkoholeiksi tai aldehydeiksi.
Manel Navarro

Manel Navarro Quesada (s. 7. maaliskuuta 1996 Sabadell, Espanja), tunnetaan myös pelkällä nimellä Manel Navarro, on espanjalainen laulaja, lauluntekijä ja kitaristi. Hän edusti Espanjaa vuoden 2017 Eurovision laulukilpailussa Kiovassa kappaleella "Do It For Your Lover".
Elämäkerta.
Navarro tuli ensimmäistä kertaa kuuluisuuteen voittaessaan alueellisen kilpailun "Catalunya Teen Starin" toisen tuotantokauden cover-versiollaan Draken kappaleesta "Hold On, We're Going Home". Voittonsa jälkeen hän sopi yhteistyöstä levy-yhtiö TeenStarRecordsin kanssa ja julkaisi debyyttisinglensä "Brand New Day" 4. joulukuuta 2014. Manel toimi myös avausesityksenä Sweet Californian vuoden 2015 kiertueella nimeltä "Wonder Tour". Vuonna 2015 Navarro allekirjoitti sopimuksen Sony Music Spainin kanssa, ja 24. kesäkuuta 2016 hän julkaisi ensimmäisen singlensä "Candle" Sonyn kanssa. Single sijoittui toiseksi Spotifyn Espanjan Top 50 -listalla.
Eurovision laulukilpailu 2017.
Tammikuussa 2017 Manel Navarron toinen single "Do It For Your Lover" julkaistiin. 12. tammikuuta 2017 ilmoitettiin, että Navarro olisi yksi kuudesta ehdokkaasta, joka edustaisi Espanjaa vuoden 2017 Eurovision laulukilpailussa. Hän oli mukana kilpailussa kappaleellaan "Do It For Your Lover". 11. helmikuuta 2017 hänet julistettiin kilpailun voittajaksi ja näin Manel Navarro pääsi edustamaan Espanjaa vuoden 2017 Euroviisuissa Kiovassa Ukrainassa.
Ann-Mari Häggman

Solveig Ann-Mari Häggman (s. 19. syyskuuta 1941 Vaasa) on suomalainen kansanmusiikintutkija.
Häggman toimi arkistonhoitajana Svenska litteratursällskapetin kansankulttuuriarkistossa 1968–1985 ja oli sen päällikkö 1992–1993. Hän on tehnyt paljon merkittävää työtä suomenruotsalaisen kansanperinteen tallentamiseksi ja käynyt myös Yhdysvalloissa ja Virossa siirtolaisalueilla. Hänestä tuli Finlands svenska folkmusikinstitutin päällikkö 1985 ja hän väitteli filosofian tohtoriksi 1992 keskiajan balladirunoutta käsittevällä tutkimuksella "Magdalena på källebro". Laajan kirjallisen tuotannon lisäksi hän on tenyt dokumenttielokuvia musiikki- ja tanssiperinteestä sekä 1930-luvun musiikkia sisältävän albumin. Hän on ollut Finlands Svenska Spelmansförbundin puheenjohtaja (1974–1979), Svenska folkskolans vännerin hallituksen jäsen (1976–2010), sen puheenjohtaja (1998–2010) ja Svenska litteratursällskapetin hallituksen jäsen(1981–2014). Hän on saanut Fredrika Runebergin stipendin 1993.
Fredrika Runebergin stipendi

Fredrika Runebergin stipendi on suomenruotsalainen palkinto, joka jaetaan vuosittain ansioituneille henkilöille "yhteiskunnallisesta äidillisyydestä" Fredrika Runebergin hengessä.
Fredrika Runeberg -stipendiä ei voi hakea, vaan vastaanottajan valitsee stipendikomitea, johon kuuluu edustajia Svenska Kvinnoförbundetista, Finlands svenska Marthaförbundista, Svenska folkskolans vänneristä ja Svenska kulturfondenista. Stipendin on perustannut 1986 Karin Allardt Ekelund Fredrika Runebergin ja hänen yhteiskunnallisen äidillisyytensä muistamiseksi. Se jaetaan vuosittain Fredrika Runebergin syntymäpäivänä 2. syyskuuta.
Volvo 262C

Volvo 262C on Volvon vuosina 1977–1981 valmistama coupé-korinen henkilöautomalli, joka perustuu tekniikaltaan Volvo 240 ja 260 -mallisarjaan. 262C-mallit koottiin Bertonen tehtaalla Torinossa, Italiassa. Mallin korvaajaksi tuli vuonna 1985 Volvo 780.
Volvo 262C esiteltiin Geneven autonäyttelyssä keväällä 1977, Volvon 50-vuotisjuhlavuotena. Suurin osa tuotannosta suunniteltiin vietävän Yhdysvaltain markkinoille. Alkuperäinen moottori oli 2,7-litrainen PRV-V6 (Peugeot-Renault-Volvo), jonka teho oli 127 hevosvoimaa. Jotta 262C täyttäisi päästövaatimukset kaikissa 50 Yhdysvaltain osavaltiossa, siinä oli pakokaasun jäännöshapen määrää mittaava lambda-anturi. Voimansiirtona oli nelivaihteinen manuaalivaihteisto tai kolmiportainen automaatti. Vuonna 1980 moottorin iskutilavuus kasvoi 2,8 litraan ja teho sen myötä 130 hevosvoimaan.
262C uudistui 260-mallin mukana. Vuosimallin 1979 autoissa oli uudelleenmuotoiltu peräosa, viimeisessä vuosimallissa 1981 muutoksia keulassa sekä uudistettu kojelauta. Vuosimallin 1981 autoissa ei myöskään ollut vinyylikattoa. Volvo 262C:tä valmistettiin kaikkiaan 6 622 kappaletta.
Kalastajansormus

Kalastajansormus () on paavin virkasormus, jonka kannassa on kuvattuna Pietarin kalansaalis. Katolinen kirkko katsoo kalastaja Pietarin olleen ensimmäinen paavi. Raamatussa apostolien sanotaan olevan ”ihmisten kalastajia” (). Sormus on kultaa.
Kun paavi vaihtuu uuteen, perinteisesti camerlengo murskaa vanhan paavin sinettisormuksen.
Kirja (taideteos)

Kirja on Taivalkosken kirkonkylässä vuonna 2005 julkistettu Kalle Päätalon muistomerkki, jonka on tehnyt taiteilija, arkkitehti Arja Renell. Teokseen liittyy Tampereella vuonna 2014 julkistettu teos "Maaltamuutto".
Teräksinen teos "Kirja" koostuu avoimesta kirjasta torin päädyssä ja siitä irronneista lehdistä torin viereisessä puistossa. Kalle Päätalo oli ottanut kantaa muistomerkin luonteeseen: hän ei halunnut näköispatsasta. "Kirja"-teos on tehty corten-teräksestä, jonka pintaan muodostuva oksidikerros, tiivis ruostepinta, on lämpimän ruskea. Teokseen puistossa olevan osan yhteydessä on kaksi kivipenkkiä, jotka on tehty harmaasta graniitista, niiden yläpinta on tasoittamaton, louhimisen jäljiltä. Teos sai vuoden 2005 ympäristötaideteospalkinnon. 
Taideteoshanke lähti liikkeelle keväällä 2003, jolloin Taivalkosken kunnanhallitus sai Kalle Päätalon seura ry:ltä ja Kallioniemi-säätiöltä aloitteen muistomerkin hankkimisesta.
&lt;br&gt;
Heikki Mikkola (everstiluutnantti)

Heikki Mikkola (4. lokakuuta 1910 Hattula – 19. syyskuuta 1995 Hämeenlinna) oli suomalainen upseeri, joka toimi Panssarikoulun johtajana kahteen otteeseen.
Mikkolan vanhemmat olivat maanviljelijä Akseli Mikkola ja Rauha Nieminen. Hänen puolisonsa vuodesta 1948 oli Eeva Roos.
Mikkola tuli ylioppilaaksi Tampereen klassillisesta lyseosta 1931, ja Kadettikoulusta hän valmistui 1935. Talvisodassa Mikkola toimi komppanianpäällikkönä Jääkäripataljoona 1:ssä, jatkosodassa ensin samassa tehtävässä ja sitten esikuntapäällikkönä Jalkaväkirykmentti 50:ssä ja Panssariprikaatissa sekä pataljoonan komentajana viimeksi mainitussa ja Jääkäripataljoona 3:ssa. Hän haavoittui sodissa kahdesti, vuonna 1940 ja 1944.
Sotilasuransa Mikkola aloitti toimimalla nuorempana upseerina Polkupyöräpataljoona 3:ssa vuodesta 1933, Polkupyöräpataljoona 1:ssä vuodesta 1935 ja Jääkäripataljoona 1:ssa 1937–1939. Toimittuaan sodan jälkeen Panssariprikaatissa komppanianpäällikkönä vuoteen 1946 asti hänestä tuli pataljoonan komentajan apulainen Panssariprikaatissa 1946–1948. Panssarikoulun johtaja Mikkola oli 1948–1953, Pääesikunnan jalkaväkitoimiston esiupseeri 1953–1954, Panssariprikaatin panssarivaunupataljoonan komentaja 1955, Savonlinnan sotilaspiirin päällikkö 1955–1956 ja Karjalan jääkäripataljoonan komentaja 1956–1958. Mikkola oli uudelleen Panssarikoulun johtaja vuodesta 1958 vuoteen 1961, jolloin hän erosi vakinaisesta palveluksesta.
Mikkola ylennettiin reservin vänrikiksi 1932, vänrikiksi 1935, luutnantiksi 1937, kapteeniksi 1940, majuriksi 1942 ja everstiluutnantiksi 1954.
Mikkola toimi Hämeen maakuntaliiton toiminnanjohtajana 1961–1965, Hämeen läänin maanpuolustusyhdistyksen puheenjohtaja hän oli 1961–1963 ja yhteensä yhdentoista vuoden ajan Panssarikillan puheenjohtaja.
Arvaiheer

Arvaiheer on Mongoliassa sijaitsevan Övörhangain provinssin pääkaupunki. Kaupungissa asuu noin 26 000 ihmistä. Monista Mongolian kaupungeista poiketen väki asuu valtaosin taloissa jurttien sijaan.
Arvaikheerin ilmasto on tyypillinen aron ilmasto jossa tyypillistä on kuiva talvi ja sateinen lämmin kesä.
Matti Niemivuo

Matti Eero Niemivuo vuoteen 1976 Nieminen (s. 29. lokakuuta 1945 Riihimäki) on Lapin yliopiston julkisoikeuden professori emeritus. Hän on julkisoikeuden ja lainvalmistelun asiantuntija.
Opinnot.
Niemivuo kirjoitti ylioppilaaksi Helsingin normaalilyseossa 1964, valmistui Helsingin yliopistosta oikeustieteen kandidaatiksi 1968, oikeustieteen lisensiaatiksi 1971 ja väitteli Helsingin yliopistossa oikeustieteen tohtoriksi 1977.
Työura.
Työuransa Niemivuo aloitti virkamiehenä. Hän työskenteli opetusministeriön ylimääräisenä esittelijänä 1968–1971 sekä viransijaisena ja nuorempana hallitussihteerinä ja virkaa toimittavana vanhempana hallitussihteerinä 1969–1971. Opetusministeriön nuorempana hallitussihteerinä hän toimi 1971–1974 ja vanhempana hallitussihteerinä 1974–1990. Sisäasiainministeriön virkaa toimittavana vanhempana hallitussihteerinä Niemivuo työskenteli 1972 ja väliportaanhallintokomitean yleissihteerinä 1972–1974.
Yliopistojen palveluksessa Niemivuo on ollut monessa virassa. Hän oli Helsingin yliopiston kunnallisoikeuden ja kunnallistalouden vt. professori 1975–1977 sekä hallinto-oikeuden virkaa toimittava ja viransijainen apulaisprofessori 1980–1981. Oikeusministeriön lainsäädäntöneuvoksena Niemivuo työskenteli 1984–1986 ja Lapin korkeakoulun virkaa toimittavana julkisoikeuden professorina 1986–1988. Oikeusministeriön lainsäädäntöjohtajan virka hänellä oli 1988–2007. Lapin yliopiston julkisoikeuden apulaisprofessorina Niemivuo työskenteli 1990–1998 ja julkisoikeuden professorina 1998–2013. Lapin yliopiston oikeustieteellisen tiedekunnan dekaanina hän toimi 2008–2013. Helsingin yliopiston hallinto-oikeuden dosentti hän on ollut vuodesta 1979, Joensuun yliopiston julkisoikeuden dosentti 1998–2010 ja Itä-Suomen yliopiston julkisoikeuden dosentti vuodesta 2010.
Päätyönsä ohessa Niemivuo on ehtinyt osallistumaan monen komitean, valiokunnan ja toimikunnan työhön sekä kotimaassa että Euroopassa.
Niemivuo valittiin Pohjoismaiden hallinnollisen liiton Suomen osaston kunniajäseneksi vuonna 2012.
Big Mama Thornton

Willie Mae ”Big Mama” Thornton (11. joulukuuta 1926 Montgomery, Alabama – 25. heinäkuuta 1984 Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen blues- ja rhythm and blues -laulaja. Thorntonin tunnetuin levytys on ”Hound Dog”, joka oli vuonna 1953 Billboardin R&amp;B-listan ykkösenä seitsemän viikon ajan. Thorntonin tunnetuimpia omia kappaleita on ”Ball and Chain” (1968), josta Janis Joplin levytti menestysversion.
Thornton aloitti laulajanuransa laulamalla kirkossa. Sen jälkeen hän ryhtyi laulamaan bluesia ja kiersi Sammy Greenin Hot Harlem Revuessa 1940-luvulla. Peacock Records teki hänen kanssaan sopimuksen vuonna 1951, ja hänen ensimmäinen singlensä ”Partnership Blues” julkaistiin samana vuonna. Johnny Otisin sekä Jerry Leiberin ja Mike Stollerin kirjoittama ”Hound Dog” oli hänen kolmas Peacock-singlensä, ja se teki hänestä tunnetun. Sitä seuranneet singlet kuten ”I Smell a Rat”, ”Stop Hoppin' on Me”, ”The Fish” ja ”Just like a Dog” eivät menestyneet yhtä hyvin, ja Thorntonin ura hiipui 1960-luvun alkuun mennessä. Thorntonin 1970-luvun taitteessa Arhoolie- ja Mercury-yhtiöille tekemät levytykset elvyttivät hänen uransa.
Thornton tunnettiin suuresta koostaan ja siitä, että hänellä oli tapana pukeutua miesten vaatteisiin.
Laredo (Espanja)

Laredo on kaupunki Cantabriassa Pohjois-Espanjassa. Kaupunki sijaitsee Treto-joen ja Santoñanlahden (Bahía de Santoña) välissä Atlantin valtameren rannalla. Laredon asukasluku on noin 11 500 (2016). 
Laredo jakaantuu kolmeen erilaiseen alueeseen: vanhaankaupunkiin (Puebla Vieja) ja sen ympäristöön, uudempiin lähiöihin ja niiden laajentuma-alueisiin. Suuret herraskartanot 1500–1700-luvulta sijaitsevat keskiaikaisen keskustan kapeiden katujen varsilla. Alueen keskellä sijaitsee goottilainen kirkko Santa María de la Asunción. Uudempi alue on kaupungin liike-elämän, kaupan ja hallinnon keskus. 
Kaupungin edustalla sijaitseva lähes 4,5 kilometrin pituinen La Salvé on alueen suurimpia ja kauneimpia ranta-alueita.
Jan Berzin (diplomaatti)

Jan Antonovitš Berzin (, ; 29. syyskuuta 1881 Cēsisin kihlakunta, Liivinmaan kuvernementti, Venäjän keisarikunta – 29. elokuuta 1938 Moskova, Neuvostoliitto) oli latvialaissyntyinen bolševikki ja neuvostoliittolainen diplomaatti. 
Elämäkerta.
Berzin oli lähtöisin latvialaisesta talonpoikaisperheestä ja koulutukseltaan opettaja. Hän liittyi vuonna 1902 Venäjän sosiaalidemokraattiseen työväenpuolueeseen ja alkoi toimia sen bolševikkisiivessä. Berzin oli vuosina 1906–1907 bolševikkien Pietarin-komitean puheenjohtaja. Vuonna 1914 hänestä tuli Latvian sosiaalidemokraattisen puolueen pää-äänenkannattajan "Cīņan" päätoimittaja. Hän edusti Latvian sosiaalidemokraatteja Zimmerwaldin konferenssissa vuonna 1915 ja asui sen jälkeen jonkin aikaa Yhdysvalloissa. Vuoden 1917 helmikuun vallankumouksen jälkeen hän palasi maanpaosta Venäjälle ja hänet valittiin sekä Latvian työväenpuolueen että Venäjän bolševikkipuolueen keskuskomiteaan. Bolševikkien keskuskomiteassa hän jäi seuraavana vuonna ehdokasjäseneksi.
Lokakuun vallankumouksen jälkeen Berzin nimitettiin toukokuussa 1918 Neuvosto-Venäjän lähettilääksi Sveitsiin, mutta paikalliset viranomaiset karkottivat hänet marraskuussa 1918. Hän oli keväällä 1919 lyhytikäisen Latvian neuvostotasavallan valistusasiain kansankomissaarina ja vuosina 1919–1920 Kommunistisen internationaalin sihteerinä. Berzin johti Neuvosto-Venäjän valtuuskuntaa Suomen kanssa käydyissä Tarton rauhanneuvotteluissa vuonna 1920. Maiden solmittua diplomaattisuhteet hän oli helmikuusta heinäkuuhun 1921 myös Neuvosto-Venäjän ensimmäisenä virallisena lähettiläänä Suomessa. Sen jälkeen hän oli Neuvostoliiton vara-asiainhoitajana Isossa-Britanniassa ja vuosina 1925–1927 lähettiläänä Itävallassa.
Vuodesta 1929 Berzin työskenteli historiallisten asiakirjojen julkaisun parissa. Hänet nimitettiin vuonna 1932 Neuvostoliiton keskusarkiston johtoon, ja hän toimitti "Krasnyi arhiv" -aikakauskirjaa, jossa julkaistiin vallankumoushistoriaan liittyneitä dokumentteja. Hänet vangittiin Stalinin vainojen aikana joulukuussa 1937 ja teloitettiin elokuussa 1938. Hänet rehabilitoitiin vuonna 1956.
Jan Berzin (tiedustelujohtaja)

Jan Karlovitš Berzin (; , alkuperäinen nimi "Pēteris Ķuzis"; 25. marraskuuta 1889 Jaunpilsin volosti, Kuurinmaan kuvernementti, Venäjän keisarikunta – 29. heinäkuuta 1938 Kommunarka, Moskovan alue, Neuvostoliitto) oli latvialaissyntyinen bolševikki, joka toimi Neuvostoliiton sotilastiedustelun GRU:n johtajana vuosina 1924–1935 ja 1937.
Elämä.
Berzin oli lähtöisin latvialaisesta talonpoikaisperheestä ja opiskeli opettajaseminaarissa, kunnes ryhtyi 15-vuotiaana ammattivallankumoukselliseksi. Venäjän sosiaalidemokraattiseen työväenpuolueeseen hän liittyi vuonna 1905. Hänet tuomittiin vuonna 1907 poliisin surmasta kahdeksan vuoden vankeuteen, mutta vapautettiin alaikäisyytensä vuoksi jo kahden vuoden kuluttua. Hänet karkotettiin vuonna 1911 Irkutskin kuvernementtiin, josta hän pakeni vuonna 1914 ja asui sen jälkeen työläisenä Pietarissa. Vuoden 1917 lokakuun vallankumouksen jälkeen Berzin siirtyi Neuvosto-Venäjän sisäasiain kansankomissariaatin palvelukseen ja oli myös poliittisena komissaarina puna-armeijassa. Keväällä 1919 hän oli lyhytikäisen Latvian neuvostotasavallan apulaissisäasiain kansankomissaarina. Historioitsija Viktor Suvorovin mukaan Berzin oli Venäjän sisällissodan aikana yksi bolševikkien punaisen terrorin tärkeimmistä suunnittelijoista ja vuoden 1921 Kronstadtin kapinan tukahduttajista.
Berzin työskenteli vuodesta 1920 puna-armeijan pääesikunnan alaisella sotilastiedusteluosastolla. Hän oli vuosina 1921–1924 sotilastiedustelu GRU:n apulaisjohtaja ja vuodesta 1924 sen johtaja, kunnes hänet ilmeisesti syrjäytettiin keväällä 1935. Sen jälkeen hän oli 1935–1936 Kaukoidän joukkojen apulaiskomentajana ja 1936–1937 Espanjan sisällissodan kansainvälisten prikaatien johtavana sotilasneuvonantajana (salanimellä "Grišin"). Espanjasta palattuaan Berzin oli vielä uudelleen GRU:n johtajana kesäkuusta marraskuuhun 1937. Hänen alaisinaan työskentelivät muun muassa kuuluisat vakoojat Richard Sorge ja Leopold Trepper. Hän hoiti myös suomalaisen sotilasvakoojan Vilho Pentikäisen juttua.
Berzin vangittiin yllättäen Stalinin vainojen aikana marraskuussa 1937. Sotilastuomioistuin tuomitsi hänet kuolemaan heinäkuussa 1938 vastavallankumouksellisen järjestön jäseneksi väitettynä, ja hänet teloitettiin samana päivänä. Hänet rehabilitoitiin vuonna 1956.
O. W. Kankaanranta

Oskar Wilho Kankaanranta (18. heinäkuuta 1886 Veteli – 6. tammikuuta 1930 Rauma) oli suomalainen päätoimittaja ja myöhemmin pankinjohtaja.
Kankaanranta pääsi ylioppilaaksi 1906 Kokkolan yhteiskoulusta ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1916. Hän toimi aluksi lehtimiehenä ja oli Raumalla ilmestyvän Länsi-Suomi-lehden päätoimittajana 1911–1919 kunnes hänet erotettiin linjariitojen takia. Kankaanranta oli sen jälkeen Tampereen Osake-Pankin ja Maakuntain Pankin Rauman konttorin johtajana. 
Kankaanranta kirjoitti paikallishistorioita ja harrasti myös sukututkimusta.
 Sukututkijana Kankaanranta teki Perhonjokilaakson kuntien talonpoikaissuvuista kortiston, jonka avulla näitä sukuja voitiin seurata 1600- ja jossain tapauksissa jopa 1500-luvulle saakka. 
Oskar Wilho Kankaanranta oli naimisissa pankkiprokuristi Annikki Alina Ahovaaran (ent. Åkerlund) kanssa. Heidän poikansa oli vuorineuvos, oikeustieteen lisensiaatti ja asianajaja Kerppo Kankaanranta.
Esko Ukkonen

Esko Juhani Ukkonen (s. 26. tammikuuta 1950 Savonlinna) on tietojenkäsittelytieteen professori Helsingin yliopiston tietojenkäsittelytieteen laitoksessa ja Helsingin tietotekniikan tutkimuslaitoksessa (HIIT). Hän oli akatemiaprofessori kaudella 1.8.1999–31.7.2004 tutkimusaiheenaan "Hahmonsovitus ja koneoppiminen – algoritmeja ja sovelluksia biolaskentaan".
Esko Ukkonen valmistui Helsingin yliopistosta filosofian maisteriksi (matematiikka) vuonna 1973, lisensiaatiksi 1976 ja tohtoriksi 1978 (tietojenkäsittelytiede). Erilaisten assistentuurien ja tutkimustehtävien jälkeen hän toimi tietojenkäsittelytieteen apulaisprofessorina 1981–1985 ja tämän jälkeen alan professorina Helsingin yliopistossa vuodesta 1985. Vuodesta 2014 lähtien hän on toiminut myös varadekaanina yliopiston matemaattis-luonnontieteellisessä tiedekunnassa. Vuonna 2016 hänen tieteellinen tuotantonsa käsitti noin 210 julkaisua, joista yli 160 oli vertaisarvioitua alkuperäisartikkelia tai kokouspaperia. 
Ukkonen on kansainvälisesti tunnettu algoritmiikan ja sen sovellusten tutkija, ja on ollut nostamassa alan suomalaistutkimusta kansainväliseen huippuluokkaan. Hänen vuonna 1995 julkaisema tutkimustyönsä suffiksipuiden kompaktiksi muodostamiseksi laskennallisesti verkossa tunnetaan nimellä Ukkosen algoritmi. Hän on johtanut tutkimustyönsä rinnalla esimerkiksi Helsingin yliopiston ja Aalto-yliopiston yhteistä Algoritmisen data-analyysin huippuyksikköä ja ollut perustamassa tietojenkäsittelyalan tutkijakoulua Helsinki Graduate School in Computer Science and Engineering sekä HIIT-tutkimusyksikköä. Vuoteen 2014 mennessä hän oli ollut 27 väitöskirjatyön ohjaaja. Hänen oppilaitaan ovat esimerkiksi professori Pekka Orponen ja Suomen Akatemian pääjohtaja Heikki Mannila.
Ukkonen on vuodesta 2000 lähtien ollut Suomalaisen Tiedeakatemian jäsen. Vuonna 1996 hän voitti Alko-konsernin bioteknologiapalkinnon, vuonna 2008 Medix-palkinnon ja Helsingin tiedepalkinnon. Helsingin yliopisto myönsi hänelle hopeisen mitalin vuonna 2010. Vuonna 2009 hänet kutsuttiin Bioinformatiikan seuran ensimmäiseksi kunniajäseneksi, 2014 Aalto-yliopiston kunniatohtoriksi ja vuonna 2015 Viron tiedeakatemian ulkomaiseksi jäseneksi.
Jukka T. Salonen

Jukka T. Salonen (s. ) on Itä-Suomen yliopiston (ja aiemman Kuopion yliopiston) epidemiologian emeritusprofessori ja Helsingin yliopiston dosentti. Hän toimi Minnesotan yliopiston professorina USA:ssa vuosina 1984-1989 ja Suomen akatemiaprofessorina kaudella 1992–1997. 
Salonen kirjoittu ylioppilaaksi Kuopion yhteiskoulusta (1972). Hän valmistui Kuopion yliopistosta lääkäriksi (LL 1977) ja edelleen lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi vuonna 1980. 
Nyttemmin hän on toiminut yksityislääkärinä Mehiläisessä ja Terveystalossa, Helsingissä. Salonen keskittyy lihavuuden, diabeteksen sekä sydän- ja verisuonitautien ehkäisyyn ja hoitoon, joilla lääketieteen alueilla hän on erittäin viitattu tutkija. Hän on koko tuotanto huomion eräs maailmanlaajuisesti viitatuimmista suomalaisista tutkijoista (h-indeksi oli 144 lokakuussa 2018).