tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Pan Am (televisiosarja)

Pan Am on yhdysvaltalainen historiallinen draamasarja, jonka loi käsikirjoittaja Jack Orman. Ikonisen Pan Am -lentoyhtiön mukaan nimetty sarja kertoo yhtiön 1960-luvun alun lentäjistä sekä lentoemännistä.
"Pan Amin" ensi-ilta oli Yhdysvalloissa 25. syyskuuta 2011. Ensimmäisen tuotantokauden viimeinen jakso esitettiin 19. helmikuuta 2012. Suomessa sarjaa esittää Yle TV2 8. huhtikuuta 2012 alkaen. 
Marraskuussa 2011 katsojat spekuloivat sarjan joutuvan peruutetuksi, ABC:n väittäessä sarjan kuitenkin yhä olevan tuotannossa. Lopulta ABC kuitenkin peruutti sarjan tuotannon 11. toukokuuta 2012.
Tuotanto.
"Pan Am" -televisiosarjan pilottijakso maksoi noin 10 miljoonaa dollaria. Sony Pictures Television -tuotantoyhtiön tuottama sarja valittiin esitettäväksi ABC:llä toukokuussa 2011 ja sitä alettiin esittää saman vuoden syksynä. Marraskuussa 2011 ABC tilasi viisi käsikirjoitusta lisää ja myöhemmin loput neljätoista. Ensimmäisen kauden puolivälissä Steve Maeda palkattiin "Pan Am"in tuotantotiimiin.
Vaikka sarja keskittyykiin useaan eri maahan ympäri maailmaa, sarjaa kuvataan pääasiassa Brooklyn Navy Yardissa ja muualla New Yorkissa. Sarjan pilottijakso kuvattiin osittain Gold Coast Studiossa Bethpagessa Long Islandilla.
Oikean elämän Pan Am-lentoemäntä Nancy Hult Ganis on yksi sarjan vastaavista tuottajista ja mainitaan myös sarjan luojana.
Sarja sisältää Pan Amin tavaramerkiksi nousseet taivaansiniset lentoemäntien univormut. Puvustajat ovat maininneet muun muassa James Deanin ja Steve McQueenin tyylin innoittaneen sarjan mieshahmojen tyylejä.
Piippuköynnökset

Piippuköynnökset eli piippukukat ("Aristolochia") on piippukukkakasveihin eli piippuruohokasveihin (heimo Aristolochiaceae) kuuluva suku. Se on heimon tyyppisuku. Sen lajeja käytetään koristekasveina.
Ditchling

Ditchling on noin asukkaan kylä ja kunta ("civil parish") East Sussexin kreivikuntaan kuuluvassa Lewesin hallintopiirissä Kaakkois-Englannissa. Kylä sijaitsee lähellä West Sussexin rajaa, ja sen pinta-ala on 15,5 neliökilometriä. 
Kylän kuuluisia asukkaita on muun muassa laulaja Dame Vera Lynn, muusikko Herbie Flowers ja kirjailija-kuvittaja Raymond Briggs.
Tauriscit

Tauriscit () olivat kansa, joka asutti osaa Balkanista nykyisen Slovenian ja Kroatian alueella Rooman valtakunnan laajentuessa alueelle. Tauriscit puhuivat joko osittain tai kokonaan kelttiläisiä kieliä. Roomalaiset valloittivat heidän asuinalueensa vuosituhannen alkuun mennessä.
Historia.
Historiallisissa lähteissä tauriscit mainitaan usein muiden Alppien lähistöjä asuneiden heimojen kanssa. Strabon mainitsee teoksessaan "Geografia" tauriscien olevan kelttiläinen kansa. Samoin heidät mainitaan Liviuksen ja Plinius vanhemman teoksissa. Vielä 100- ja 200-luvuilla jaa. heidät mainitaan Appianoksen ja Dion Kassioksen teoksissa. Vuosina 170–171 tauriscit mainitaan yhdessä noricien kanssa tapauksessa, jossa noricien hallitsijan veli Cincibulus valitti Rooman senaatille konsuli Gaius Longinuksen joukkojen hävittäneen heidän liittolaistensa, tauriscien, istrien, carnien ja iapodien maita. Valitus tuotti tulosta ja Cincibulus sai korvaukseksi luvan ostaa tuolloin suuressa arvossa pidettyjä venetsialaisia hevosia.
Hieman myöhemmin tauriscit mainitaan jälleen Cornelius Lentuluksen vuosina 146–149 eaa. suorittaman Siscian (nyk. Sisak) valloituksen yhteydessä. Noin vuoden 140 paikkeilla tauriscien alueilta löydettiin kultaa. Suojellakseen hupenevia kultavarojaan tauriscit karkottivat myöhemmin Italian niemimaalta tulleet kullankaivajat. Tämän johdosta roomalaiset suorittivat taurisceja vastaan kostoretken konsuli Sempronius Tuditanuksen johdolla vuonna 129 eaa. Retki kohdistui todennäköisesti myös iapodeja, istrejä ja carneja vastaan. Vuonna 115 Aemilianus Scaurus voitti sodassa carnit ja todennäköisesti myös tauriscit. Vuoden 100 paikkeilla tauriscit ottivat todennäköisesti osaa myös roomalaisten ja kimbrien välisiin yhteenottoihin.
Tauriscit pakotettiin maksamaan veroa roomalaisille näiden rakennettua linnoituksia pohjoiseen Fulfinumiin vuoden 56 eaa. paikkeilla. Myöhemmin tauriscit olivat liitossa boijien kanssa, kunnes nämä hävisivät taistelussa boijien kuningas Critasiroksen johdolla daakialaisten kuningas Burebistaa vastaan vuosien 41 tai 50 eaa. paikkeilla. Vuosina 35–33 eaa. tauriscien itäiset heimot antautuivat tulevan keisari Augustuksen valtaan, kun taas läntiset heimot joutuivat noricien kuninkaan vallan alle. Roomalaiset valloittivat kuitenkin läntistenkin heimojen alueet vuosina 16–15 eaa.
Asuinalue.
Tauriscien asuinaluetta ei määritellä missään historiallisessa lähteessä kovin tarkasti. Nykyinen Vrhnika ja silloinen roomalainen "Nauportus" mainitaan kuitenkin tärkeinä kauppapaikkoina. Plinius vanhempi mainitsee heidän asuttaneen aluetta "mons Claudiuksen" länsipuolella. "Mons Claudius" tarkoitti ehkä nykyistä Moslovacka goraa. Toisella ja ensimmäisellä vuosisadalla tauriscien asuinalueet sijaitsivat Nauportuksesta Culpajoelle kaakossa ja Dravalaaksosta "mons Claudiukselle" idässä. Nämä tiedot on koottu tiedoista tauriscien naapuriheimojen alueista.
Laukkaneilikat

Laukkaneilikat ("Armeria") on lyijykukkakasveihin (Plumbaginaceae) kuuluva kasvisuku, jonka lajeja käytetään monivuotisina koristekasveina. Sukuun kuuluu noin sata lajia, joita kasvaa laajalti pohjoisella pallonpuoliskolla ja myös Etelä-Amerikan Patagoniassa.
Isoprofeetankukka

Isoprofeetankukka eli profeetankukka ("Arnebia pulchra") on lemmikkikasveihin ("Boraginaceae") kuuluva kasvi, jota viljellään monivuotisena koristekasvina.
John Scott (säveltäjä)

Patrick John O'Hara Scott (s. 1. marraskuuta 1930 Bishopston, Bristol) on englantilainen elokuva- ja televisiosäveltäjä. Hän on työskennellyt elokuvien parissa vuodesta 1965 lähtien. Scott on säveltänyt musiikkia muun muassa elokuviin "Sumuru – paholaisen tytär", "He rakastelivat saappaat jalassa", "Hälytys päämajassa", "", "Lionheart – liian kova kuolemaan" ja "Remember the Titans – titaanien taistelu". Hän on säveltänyt myös televisiosarjoihin "Teddy Edward", "Merten salaisuudet", "Return of the Saint" ja "Buried Secrets".
Hänet huomioitiin vuonna 1984 Razzie-ehdokkuudella huonoimmasta sävellyksestä elokuvasta "Yor".
Kaikkialla ääni kaikuu

Kaikkialla ääni kaikuu on suomalaisen Beda Stjernschantzin öljymaalaus kankaalle vuodelta 1895, 85,5×129,5 cm. Tämä työ tallennettiin Ateneumin taidemuseoon vuonna 1932 (Antellin kokoelmat).
Beda Stjernschantz oli yksi 1890-luvun merkittävimmistä suomalaisista symbolisteista. Tämä syntetistinen "Kaikkialla ääni kaikuu" -maalaus on hänen pääteoksiaan.
Stjernschantz maalasi "Kaikkialla ääni kaikuu" -maalauksen Virossa, Vormsin saarella. Sinne hänet houkutteli tieto vanhoja tapoja noudattavista alkuperältään ruotsalaisista asukkaista. Maalauksessa kuvataan ulkosalla olevia lapsia tuulimyllyt horisontissa. Yhdellä tytöllä on käsissään kannel, jota hän soittaa ja yksi toinen tyttö laulaa. Musiikki vie lapsia mukanaan, he kuuntelevat sitä hartaana ja keskittyneesti pitkissä mustissa hameissaan. Maalauksessa on katsottu kuvattavan lapsuudelle ominaista viattomuuden tilaa. Toisaalta kyse saattaisi olla esiintyjäryhmästä, joka on harjoittelemassa esitystään. Taustan aikuinen ja lapsi ovat pukeutuneet tyttöihin verrattuna lämpimiin ulkovaatteisiin. Stjernschantz lainasi maalauksen nimen Emil von Qvantenin sanoittamasta Suomen laulusta.
Samana kesänä Vormsissa syntyi myös kaunislinjainen pienempikokoinen "Irma (Tytön pää)". Se on nuoren tytön muotokuva, jossa Stjernschantz kuvaa tytön hentoon sinisen puseroon pukeutuneeksi. Stjernschantzin syntetismi on edustettuna myös tässä työssä, maalauksessa, jossa tyttö arvoituksellisesti katsoo jotain, ei meitä, mutta suoraan kohti.
Töyhtöangervot

Töyhtöangervot ("Aruncus") on ruusukasvien (Rosaceae) heimoon kuuluva kasvisuku. Kahta sen lajia ja lajikkeita käytetään monivuotisina koristekasveina. Kukinnot ovat kermanvalkoisia ja hieman tuoksuvia. Lehdet ovat muodoltaan liuskaisia ja muuttuvat syksyllä punaisiksi tai keltaisiksi.
Pohjanlammen koulu

Pohjanlammen koulu on Jyväskylässä Kuokkalan kaupunginosassa sijaitseva peruskoulu. Sen ovat suunnitelleet arkkitehdit Jorma Vesanen ja Arto Simonen. Koulun päärakennus on valmistunut vuonna 1988 ja sivurakennus Koivula vuonna 1993. Koivula puretaan ja tilalle tulee uusi rakennus yläasteen ja päärakennuksen väliin. Rakennustyöt alkoivat kesällä 2016.
Koulussa annetaan opetusta peruskoulun 1.–9. -luokkalaisille. Koulussa toimi lukuvuonna 2020–2021, yhteensä n. 1000 oppilasta ja 110 opettajaa. Koulussa on oppilaskunta, joka muodostuu 5-6 -luokkalaisista.
Pohjanlammen koulu ja sen vieressä sijaitseva Kuokkalan koulu yhdistettiin elokuussa 2015 nimellä Kuokkalan yhtenäiskoulu.
Narodytši

Narodytši () on kaupunkityyppinen taajama Ukrainan Žytomyrin alueen koillisosissa, lähimmillään noin 26 kilometriä Valko-Venäjän Homelin alueen ja valtakunnanrajan lounaispuolella. Taajama sijaitsee linnuntietä noin 110 kilometriä Žytomyristä pohjoiseen ja 132 kilometriä Kiovasta luoteeseen.
Taajama on heinäkuusta 2020 lähtien ollut osa Korostenin piiriä. Aiemmin se toimi pienemmän Narodytšin piirin hallintokeskuksena. Vuoden 2011 alussa taajaman asukasluvuksi arvioitiin 2 585, ja koko piirissä asui 9 656 henkeä. Piiri saastui erityisesti itäosiltaan pahoin (luokitus osin jopa suljetuksi vyöhykeeksi) kevään 1986 Tšernobylin ydinonnettomuuden seurauksena, ja väestöä evakuoitiin ja osin asutettiin uudelleen muualle.
East Ham

East Ham on yksi Lontoon kaupunginosista, joka on kuulunut vuodesta 1968 Newhamin kaupunkipiiriin. Vuosina 1904–1965 East Ham oli itsenäinen piirikunta.
East Hamin alue on Lontoon itäistä esikaupunkialuetta. East Hamin metroasema sijaitsee kaupunginosassa.
East Ham oli pitkään maanviljelyaluetta, sen metsissä pidettiin sikoja ja suoniittyjä käytettiin laitumina. Perunanviljely oli kaupallisesti tärkeää 1700-luvulta alkaen. 1870-luvulla perustettiin kaasu- ja koksilaitos, josta tuli seudun suuri työnantaja. Toinen merkittävä teollisuudenala oli laivanrakennus.
Aprobarbitaali

Aprobarbitaali (kauppanimiä mm. Oramon, Somnifaine ja Allonal) on Ernst Preiswerkin vuonna 1920 kehittämä barbituraattijohdannainen. Sillä on sedatiivisia ja antikonvulsanttisia vaikutuksia ja sen käyttötarkoitus on pääasiassa unettomuuden hoito.
Aprobarbitaali ei koskaan ole ollut yhtä laajalti käytetty kuin suositummat barbituraattijohdannaiset, kuten fenobarbitaali, ja nykyään uudemmat ja turvallisemmat lääkeaineet ovat syrjäyttäneet sen lähes kokonaan.
Jalkapallon Euroopan-mestaruuskilpailujen 2012 kokoonpanot

Tämä sivu esittelee vuoden 2012 EM-kilpailujen osallistujajoukkueiden kokoonpanot. Joukkueiden kapteenit on merkitty -merkillä.
Turnauksessa mukana olevien joukkueiden tulee nimetä 23 pelaajan kokoonpano, joista kolme (3) ovat maalivahteja 29. toukokuuta 2012 mennessä. Loukkaantumisten sattuessa joukkueilla on mahdollisuus korvata pelaaja ennen ensimmäisen pelin alkua.
Lohko A.
Puola.
27. toukokuuta 2012 nimetty 23 pelaajan lopullinen kokoonpano.
Kreikka.
29. toukokuuta 2012 nimetty 23 pelaajan lopullinen kokoonpano.
Venäjä.
25. toukokuuta 2012 nimetty 23 pelaajan lopullinen kokoonpano.
Tšekki.
29. toukokuuta 2012 nimetty 23 pelaajan lopullinen kokoonpano.
Lohko B.
Alankomaat.
26. toukokuuta 2012 nimetty 23 pelaajan lopullinen kokoonpano.
Tanska.
24. toukokuuta 2012 nimetty 23 pelaajan lopullinen kokoonpano. 29. toukokuuta 2012 ilmoitettiin Kasper Schmeichelin korvaavan loukkaantuneen Thomas Sørensenin.
Saksa.
28. toukokuuta 2012 nimetty 23 pelaajan lopullinen kokoonpano.
Portugali.
14. toukokuuta 2012 nimetty 23 pelaajan lopullinen kokoonpano. 23. toukokuuta 2012 ilmoitettiin Hugo Vianan korvaavan loukkaantuneen Carlos Martinsin.
Lohko C.
Espanja.
27. toukokuuta 2012 nimetty 23 pelaajan lopullinen kokoonpano.
Italia.
29. toukokuuta 2012 nimetty 23 pelaajan lopullinen kokoonpano.
Irlanti.
7. toukokuuta 2012 nimetty 23 pelaajan lopullinen kokoonpano.26. toukokuuta 2012 ilmoitettiin Paul Greenin korvaavan loukkaantuneen Keith Faheyin. 29. toukokuuta 2012 ilmoitettiin myös Kevin Foleyn loukkaantuneen ja hänet tulee korvaamaan Paul McShane.
Kroatia.
29. toukokuuta 2012 nimetty 23 pelaajan lopullinen kokoonpano. 4. kesäkuuta 2012 ilmoitettiin Nikola Kalinićin korvaavan loukkaantuneen Ivica Olićin.
Lohko D.
Ukraina.
29. toukokuuta 2012 nimetty 23 pelaajan lopullinen kokoonpano.
Ruotsi.
14. toukokuuta 2012 nimetty 23 pelaajan lopullinen kokoonpano.
Englanti.
16. toukokuuta 2012 nimetty 23 pelaajan lopullinen kokoonpano.25. toukokuuta 2012 ilmoitettiin Jack Butlandin korvaavan loukkaantuneen John Ruddyn. 28. toukokuuta 2012 ilmoitettiin myös Gareth Barryn loukkaantuneen ja hänet tulee korvaamaan Phil Jagielka. 31. toukokuuta 2012 Frank Lampardin ilmoitettiin loukkaantuneen ja hänet korvaa Jordan Henderson. 3. kesäkuuta 2012 ilmoitettiin myös Gary Cahillin joutuvan jättämään EM-kilpailut väliin loukkaantumisen takia. Hänet korvaa Martin Kelly. 
Ranska.
29. toukokuuta 2012 nimetty 23 pelaajan lopullinen kokoonpano.
The Photo Atlas

 
The Photo Atlas on yhdysvaltalainen dance-punk-yhtye, joka on kotoisin Denveristä, Coloradon osavaltiosta. Yhtye on perustettu vuonna 2004. Se on julkaissut yhden täyspitkän albumin "No, Not Me, Never".
The Photo Atlaksen laulu "Red, Orange, Yellow" löytyy Burnout Paradise, Burnout Dominator ja -videopelien soundtrackiltä.
Kanelihaaste

Kanelihaaste eli Cinnamon challenge on Internet-ilmiöksi noussut hengenvaarallinen syöntikilpailu, jossa henkilö yrittää syödä tai niellä ruokalusikallisen jauhettua kanelia alle 60 sekunnissa juomatta mitään. Video suorituksesta ladataan internetiin. Haaste on erittäin vaikea, koska kaneli kuivattaa nopeasti suun ja tekee nielemisestä vaikeaa. Haaste on ollut olemassa vuodesta 2001, ja se lisäsi suosiotaan vuosina 2007 ja 2012. Monet ihmiset ovat lisänneet videoitaan YouTubeen tai muille yhteisöllisille verkkosivustoille yrittäessään suoriutua haasteesta.
Turvallisuusriskit ja haasteen vaarallisuus.
Temppua ei pidetä suositeltavana, sillä se on hengenvaarallinen, mikäli kanelia vahingossa joutuu keuhkoihin.
Tavallisesti tempun tuloksena on yskänpuuska, jonka seurauksena ilmaan jää kanelia ja jotkut jäävät haukkomaan henkeään. Myös oksentaminen on mahdollista. Tempun riskit voivat kuitenkin olla pahempia. Vuonna 2015 michiganilainen high school -opiskelija vietti neljä päivää sairaalassa keuhkovaivojen takia yritettyään suoriutua haasteesta. Myös moni muu ihminen on joutunut sairaalaan haasteen takia, jotkut jopa teho-osastolle.
Vihreä fluoresoiva proteiini

Vihreä fluoresoiva proteiini (engl. "green fluorescent protein", "GFP") on nimensä mukaisesti proteiini, joka fluoresoi vihreää väriä. Proteiini löydettiin "Aequorea victoria" -meduusasta, ja Martin Chalfie, Osamu Shimomura ja Roger Y. Tsien saivat vuoden 2008 Nobelin kemianpalkinnon proteiinin löytämisestä ja kehittämisestä. Proteiinia käytetään hyödyksi biologian, biotekniikan ja lääketieteen tutkimuksissa liittämällä GFP:n geeni toisen proteiinin geeniin, jolloin tutkitun proteiinin muodostuessa se saadaan loistamaan vihreänä. Näin voidaan havaita, onko haluttua proteiinia muodostunut kudoksessa tai soluviljelmässä ja missä päin kudosta tai solua proteiinia muodostuu. 
GFP:stä on kehitetty myös muilla väreillä fluoresoivia variantteja.
Väärinpäin lentävät linnut

Väärinpäin lentävät linnut on Jipun 25. huhtikuuta 2012 julkaistu kolmas sooloalbumi. Levy sijoittui sen ensimmäisellä listaviikolla Suomen virallisen albumilistan kahdeksannelle sijalle.
Albumin ensimmäisenä single, "Väärinpäin lentävät linnut" julkaistiin digitaalisesti 12. maaliskuuta 2012. Toisena singlenä julkaistiin levyn avausraita "Eva".
Daryl Sabara

Daryl Christopher Sabara (s. 14. kesäkuuta 1992) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan muun muassa Juni Cortezin roolista "Spy Kids" -elokuvasarjassa ja Hunter-ääniroolista animaatiosarjassa "Leijonan elämää" ("Father of the Pride").
Sabara kihlautui näyttelijä laulaja Meghan Trainorin kanssa joulukuussa 2017. He avioituivat tasan vuosi myöhemmin.
Strychnos spinosa

Strychnos spinosa on strykniinipähkinäkasveihin (Loganiaceae) kuuluva kasvi. Se on piikikäs pensas tai pieni puu, jonka korkeus vaihtelee välillä 1–9 metriä. Sen lehdet ovat soikeat ja tummanvihreät sekä kooltaan noin 1,5–9 x 1,2–7,5 senttimetriä. Kasvin kukat ovat kermanvihreät. Kasvin hedelmä on pyöreä, ja siinä on puumainen kuori. Hedelmien halkaisija on 5–12 senttimetriä, ja kypsinä ne ovat väriltään keltaisesta ruskeaan. Ne sisältävät useita litteitä siemeniä.
Levinneisyys ja kasvuympäristö.
"Strychnos spinosaa" kasvaa Etiopiassa, Keniassa, Madagaskarilla, Malissa, Mauritiuksella, Seychelleillä, Sudanissa, Tansaniassa, Ugandassa, Sambiassa sekä tuotuna Etelä-Afrikassa ja Yhdysvalloissa.
Kasvi kasvaa savannien metsissä kaikkialla trooppisessa Afrikassa, 0–1 500 metrin korkeudella merenpinnasta.
Raittius- ja urheiluseura Zoom

Raittius- ja urheiluseura Zoom on vuonna 1963 perustettu helsinkiläinen urheiluseura. Sen lajeihin kuuluvat nykyään jääkiekko, jalkapallo, salibandy ja golf. Seura on toimintansa alkuvuosista lähtien tullut tunnetuksi näytös- ja hyväntekeväisyysotteluista, jollaisiin se on osallistunut ympäri Suomea.
Zoom perustettiin alun perin Oy Yleisradio Ab:n henkilökunnan jalkapalloseuraksi. Sen perustajiin kuuluivat muun muassa Jukka Virtanen, Aarre Elo ja Matti Kuusla. Myöhemmin toimintaan tuli mukaan eri alojen taiteilijoita myös Yleisradion ulkopuolelta. Nykyään jäsenistö koostuu pääosin tunnetuista kulttuurialan henkilöistä sekä toimittajista.
Jalkapallossa Zoomin edustusjoukkue pelasi kaudella 2012 Suomen seitsemänneksi korkeimmalla sarjatasolla, Suomen Palloliiton Helsingin piirin Kutosessa. Seuran jääkiekkojoukkue puolestaan on mukana Helsingin seudun harrastesarjoissa.
Vuonna 2008 julkaistiin Tammen kustantamana Jukka Virtasen ja Mika Wickströmin kirjoittama seuran 45-vuotishistoriikki nimeltään "Zoom juhlii jälleen – Raittius- ja urheiluseura Zoomin ensimmäiset 45 vuotta".
Heikki Eteläpää

Heikki Eteläpää (9. kesäkuuta 1924 Savitaipale – 6. toukokuuta 2012 Helsinki) oli suomalainen elokuva- ja teatteriarvostelija.
Eteläpää aloitti uransa "Etelä-Saimaassa" ja "Savon Sanomissa", joissa hän keskittyi kulttuurista kirjoittamiseen. Hän siirtyi tuoreen "Teatteri"-lehden toimitussihteeriksi 1946.
Hän opiskeli teatterialaa työskentelemällä Tampereen Työväen Teatterissa Eino Salmelaisen avustajana. Lisäksi hän opiskeli ulkomaisissa korkeakouluissa. Toimittajan uraa hän jatkoi "Ilta-Sanomissa" elokuva-arvostelijana 1956–1960, mutta siirtyi sitten "Uuteen Suomeen", jossa myöhemmin työskenteli kulttuuriosaston päällikkönä.
Eteläpää toimi "Elokuva-Aitan" Jambo-sedän nimimerkin suojissa vastatessaan palstalla elokuva-aiheisiin kysymyksiin. Hän suomensi näytelmiä ja kuunnelmia ja toimitti Tarmo Mannin ja Åke Lindmanin muistelmat. Eläkkeellä ollessaan hän teki tutkimuksen jatkosodan aikana toimineista sotateattereista.
Satu Takala

Satu Takala (s. 1973 Seinäjoki) oli "Ilkan" päätoimittaja vuosina 2012–2019. Hän toimi vuoteen 2012 "Ilkan" ja "Pohjalaisen" yhteisen toimituksen toimituspäällikköna. Hän aloitti Ylen Pohjanmaan verkkotoimituksen tuottajana tammikuun lopussa 2020.
Takala on opiskellut Tampereen yliopistossa kirjallisuustiedettä ja valmistunut filosofian maisteriksi. Hän on valmistunut myös metsätalousinsinööriksi. Hän on työskennellyt Väli-Suomen Median toimitusjohtajana ja "Sunnuntaisuomalaisen" tuottajana Jyväskylässä. Sieltä hän siirtyi toimittajaksi "Ilkkaan".
Urmas Reinsalu

Urmas Reinsalu (s. 22. kesäkuuta 1975 Tallinna) on virolainen poliitikko. Hän on toiminut Viron oikeusministerinä 2015–2019 sekä ulkoministerinä 2019–2021 ja 2022–2023. Reinsalu on ollut myös Viron puolustusministeri vuosina 2012–2014. Reinsalu edustaa konservatiivista Isänmaa-puoluetta, jonka puheenjohtajana hän toimi vuosina 2012–2015 (tuolloin "Isänmaan ja Res Publican liitto", IRL).
Reinsalu on opiskellut lakia Tarton yliopistossa, josta hän valmistui vuonna 1997. Riigikoguun hänet valittiin vuoden 2003 vaaleissa. Reinsalu puhuu äidinkielensä viron lisäksi englantia, saksaa, venäjää ja suomea.
Poliittinen ura.
Reinsalu valittiin Isänmaan ja Res Publican liiton puheenjohtajaksi puoluekokouksessa 28. tammikuuta 2012. Ensimmäisellä äänestyskierroksella hän sai hiukan yli puolet annetuista äänistä. Puheessaan Reinsalu kehotti puoluetta pitäytymään konservatiivisessa maailmankatsomuksessa, takaamaan sosiaalinen vakaus perheille ja olemaan tekemättä kompromisseja kansallisen turvallisuuden kustannuksella. Hän myös sulki pois yhteistyön Edgar Savisaaren johtaman Keskustapuolueen kanssa.
Viron puolustusministeriksi Reinsalu nousi Mart Laarin jälkeen toukokuussa 2012 tämän erottua virasta terveydellisistä syistä. Laar oli saanut aivohalvauksen helmikuussa ja ollut sairaalassa tehohoidossa huhtikuun puoliväliin asti.
Vuoden 2015 vaaleissa IRL oli suurin häviäjä puolueen menettäessä yhdeksän paikkaa Riigikogussa. Puheenjohtajana toimineen Reinsalun sijaan IRL oli asettanut vaaleissa pääministeriehdokkaakseen maan entisen pääministerin Juhan Partsin. Reinsalu ilmoitti vaalien jälkeen jättävänsä puheenjohtajan tehtävät kesäkuun puoluekokouksessa. IRL nousi kuitenkin Reformipuolueen johtamaan hallituskoalitioon yhdessä sosiaalidemokraattien kanssa, jolloin Reinsalusta tuli uuden hallituksen oikeusministeri.
Helsingin Kullervo

Helsingin Kullervo on vuonna 1919 perustettu helsinkiläinen urheiluseura. Seuran lajeja ovat olleet muun muassa jalkapallo, jääpallo, pesäpallo ja yleisurheilu, joissa kaikissa se on saavuttanut useita Suomen Työväen Urheiluliiton mestaruuksia.
Historia.
Kullervo perustettiin helmikuussa 1919, kun sisällissodan jälkeen entiset punakaartilaiset joutuivat eroamaan Hermannin Kiistasta. Seura liittyi samoihin aikoihin perustettuun Suomen Työväen Urheiluliittoon (TUL).
Kullervo aloitti jalkapallon Palloliiton sarjassa 1919, mutta pian TUL kielsi yhteistoiminnan ja perusti oman sarjan. Kullervo voitti ensimmäisen TUL:n mestaruuden 1920 ja sen jälkeen viisi seuraavaakin peräkkäin. Lisäksi seura oli mestari myös vuosina 1928 ja 1945. TUL:n ja Palloliiton sarjojen yhdistyttyä Kullervo pelasi mestaruussarjassa 1948 ja 1950. Nykyään seuran edustusjoukkue pelaa piirin sarjoissa, kaudella 2014 Kullervo pelasi Helsingin piirin Kutosessa. 
Yleisurheilussa Kullervo oli aktiivinen ja menestyksekäs vuosina 1919-1953. Seuran urheilijat voittivat 131 TUL:n mestaruutta. Yleisurheilutoiminta loppui 1953, kun Kullervon toimijat riitautuivat liiton johdon kanssa ja päättivät lopettaa koko lajin seurassa.
Kullervo voitti myös TUL:n mestaruuden pesäpallossa , ja sekä jääpallossa , ja .
Viulunsoittaja (Thesleffin maalaus)

Viulunsoittaja on suomalaisen taiteilijan Ellen Thesleffin öljyvärimaalaus kankaalle vuodelta 1896, 40×43 cm. Ateneumin taidemuseo osti sen kokoelmiinsa vuonna 1922 (Ahlströmin kokoelma).
Ellen Thesleff kääntää maalauksessaan viulunsoittajan kasvot pois katselijasta. Väreinään hänellä oli helmiäisopaalia, josta aiheutuu maalauksen lämmin sävy. Soittaja, Ellen Thesleffin sisar Thyra Elisabeth, on harvemmin maalauksissa esiintyvä soittajanainen. Ellen Thesleffille musiikki oli läheinen aihe jo omassa perheessä. Perheessä musisoitiin, laulettiin ja soitettiin usein. Sisaret Ellen, Thyra ja Gerda kaikki soittivat ja lauloivat. Ellenin valinnan kääntää Viulunsoittaja-maalauksen soittajanaisen katse pois katselijasta ajatellaan johtuvan hänen halustaan antaa musiikille enemmän tilaa tässä maalauksessa.
Lähteet.
Leena Ahtola-Moorhouse: Ellen Thesleff: Viulunsoittaja. Teoksessa Ateneum-opas. Toim. Timo Huusko, 2007, s.50.
Omakuva (Ellen Thesleff)

Omakuva on suomalaisen taiteilijan Ellen Thesleffin piirustus lyijykynällä paperille vuosilta 1894–95. Kooltaan se on 31,5×23,5 cm. Omakuva lahjoitettiin Ateneumin taidemuseolle vuonna 1933.
Ellen Thesleffin "Omakuva" syntyi pidempiaikaisena prosessina. Hän lisäsi ja muutti sitä pikku hiljaa niin, että se oli esillä perättäisissä taidenäyttelyissä eri näköisenä. Hän haki siihen syvyyttä, ja työn rikkautena pidetäänkin sen henkisyyttä. Puhuttelevimpia aineksia ovat sen näkyvien viivojen monisuuntaisuus ja monikerroksisuus. Tummasta taustasta nousevat kasvot kuin kertovat taiteilijasta ja hänen tunteistaan. Kasvot ovat sinällään selkeät, mutta tausta on hämyisä, mikä luo kuvaa kasvojen nousemisesta hämystä.
Thesleffin isä oli kuollut paria vuotta aikaisemmin, ja surun "Omakuvan" katseessa ajatellaan johtuvan isän kuolemasta.
Lähteet.
Leena Ahtola-Moorhouse: Ellen Thesleff: Omakuva. Teoksessa Ateneum-opas. Toim. Timo Huusko, 2007, s.51.
Sotilastiedustelu

Sotilastiedustelu on toimintaa, jonka tarkoitus on tuottaa tietoa sotilasjohdolle päätösten tekemisen tueksi. Tiedustelussa käytetään saatavilla olevaa, usein monesta lähteestä peräisin olevaa aineistoa, jonka keräämisessä ja analysoinnissa sovelletaan monia menetelmiä.
Tiedustelu voi kattaa esimerkiksi operatiivisen ympäristön, vihamielisten, ystävällisten ja neutraalien joukkojen tilan, siviiliväestön toiminta-alueella ja muut laajemmin kiinnostavat aiheet. Tiedustelutoimintaa suoritetaan kaikilla tasoilla taktisesta strategiseen. Tiedustelua suoritetaan yleensä niin rauhan, eskaloitumisen kuin sodankin aikana.
Useimmat valtiot ylläpitävät sotilastiedustelun organisaatiota, joka sisältää aiheeseen erikoistuneita yksiköitä ja toimihenkilöitä. Sotilastiedustelun toiminta ei rajoitu vain sotilastoimihenkilöihin. Poliittinen johto ja muut siviilitoimijat saavat tarvittaessa tiedustelutietoja.
Sotilastiedusteluun valittavat henkilöt valitaan usein heidän älyllisten tai analyyttisten ominaisuuksiensa perusteella ennen kuin muodollinen koulutus aloitetaan.
Lailliseen tiedustelutoimintaan kuuluvat muun muassa sotilasasiamiehet tai puolustusasiamiehet, joilla on akkreditoinnin vuoksi diplomaattinen koskemattomuus. Suomalaiset puolustusasiamiehet ovat pääesikunnan tiedustelupäällikön alaisia puolustusvoimissa, vaikka heidän ulkoasiainministeriössä oleva esimiehensä on edustuston päällikkö, usein suurlähettiläs.
Sotilas- tai puolustusasiamiehen tehtävää ei tule sekoittaa asiamiestiedusteluun, jota harjoitettiin esimerkiksi jatkosodassa Suomesta Neuvostoliittoon. Tällöin lähetettiin "asiamiehiksi" tai "A-miehiksi" kutsuttuja sotavankeja tai yliloikkareita mm. soluttautumistehtäviin, toisinaan kaukopartioiden saattamina.
Tiedustelutoiminta voi olla myös laitonta. Tällöin tiedot hankitaan keinoin, jotka eivät ole lainmukaisia. Laitonta tiedustelutoimintaa kutsutaan vakoiluksi.
Marionetteja

Marionetteja on suomalaisen taiteilijan Ellen Thesleffin väripuupiirros vuodelta 1907. Tämä pienikokoinen 9,5×9,5 cm teos lahjoitettiin Ateneumin taidemuseoon taiteilijan kuoleman jälkeisenä vuonna, vuonna 1955.
"Marionetteja" on The Mask -lehteen tehty kuva, jonka Thesleff teki englantilaisen teatterin uudistajan, Gordon Craigin, innostamana. Craig toimitti kyseistä lehteä ja hän pyysi Thesleffiltä useampia puupiirroksia. Marionetteja-kuva julkaistiin lehdessä touko-kesäkuun numerossa vuonna 1908. Thesleff ja Craig olivat tutustuneet Firenzessä, jossa Thesleff asui pidempiä jaksoja 1900-luvun alussa. Thesleff toteutti puukaiverroksen myös monivärisenä siten, että kaikki värit painettiin samalla kertaa.
Marionettityön aiheen syntymiseen vaikutti Craigin ajatus näyttämötaiteen keskinäisistä tekijöistä, joista hän ajatteli, että näytelmissä näyttelijän täytyy olla ohjaajan marionetti, jota ohjaaja vetelee naruista. Hänen mukaansa: "Taiteilija, ohjaaja, luo teatterinsa kuin jumala, hän on kaikkialla läsnä, mutta ei missään näkyvissä".
Thesleff ajatteli joskus myöhemmin olevansa kuin marionetti maalatessaan. Vuonna 1914 hän kirjoitti maalaavansa ´sillä hetkellä kuin hänen mielestään tuli maalata ja olevansa siksi kuin marionetti – maalaus on kuin hänen omakuvansa ilman että sillä on jälkeäkään yhdennäköisyydestä´ hän kertoi.
Lähteet.
Timo Huusko: Ellen Thesleff: Marionetteja. Teoksessa Ateneum-opas. Toim. Timo Huusko, 2007, s.52.
Toskanalainen maisema

Toskanalainen maisema (Oliivipuita) on suomalaisen taiteilijan Ellen Thesleffin öljymaalaus kankaalle, 40×40 cm, vuodelta 1908. Ateneumin taidemuseo osti sen kokoelmiinsa Thesleffin ensimmäisestä Helsingissä pitämästä yksityisnäyttelystä, joka pidettiin loppuvuodesta 1908.
Ellen Thesleff kirjoitti sisarelleen "tarttuvansa väreihin varmana ja vapaana, myös tietysti viivoihin. Mitä siitä tulee, en tiedä, joka tapauksessa jotakin ihmeellistä." Kirjoitus on vuodelta 1909, samalta emalin- ja mosaiikinhohtoiselta kaudelta kuin Toskanalainen maisema. Tuolloin hänen teoksensa olivat pienikokoisia, neliönmuotoisia ja palettiveitsellä maalattuja. Ne hehkuivat atmosfäärisesti ja ovat rytmiltäänkin kuin samassa hengessä toteutettuja.
Ellen Thesleff asui Firenzessä pitkiä aikoja 1900-luvun alussa , usein yhdessä sisariensa ja äitinsä kanssa. Italialainen elämä, valo ja rakennukset innostivat häntä.
Lähteet.
Leena Ahtola-Moorhouse: Ellen Thesleff: Toskanalainen maisema (Oliivipuita). Teoksessa Ateneum-opas. Toim. Timo Huusko, 2007, s.53.
Lepäävä poika

Lepäävä poika on Magnus Enckellin hiili- ja vesivärityö pahville liimatulle paperille vuodelta 1892. Työ lahjoitettiin Ateneumin taidemuseolle 1893. 
"Lepäävästä pojasta" näkyy, että Magnus Enckell oli symbolisten kysymysten äärellä. Hän halusi korostaa jotain muuta kuin koreilua; hänen välineitään olivat viiva ja värin niukkuus, joiden yhdistymisen kautta asian täytyi tulla esille. 
Enckell haki ihmisen persoonallisuutta ja oli kiinnostunut puberteetti-ikäisistä. Hän näki esipuberteetin aikana, jolloin ihminen on puhtaimmillaan ja ihminen, jumaluus sekä luonto ovat yhtä. "Lepäävä poika" -piirustuksessa esipuberteettinen poika, tuon suuren viisauden haltija, pohtii asioita pieluksellaan leväten.
Enckell kirjoitti tavoitteestaan: "Persoonallisuutta, joka loistaa ihmisen sisältä, eikä vaihtele joka säässä, sitä etsin". 
Keväällä 1891 Enckellin taiteelle oli Pariisin matkalla suuri merkitys. Hän opiskeli tuolloin Académie Julianissa, jolloin hän oli keskellä ajan muotivirtausta, symbolismia ja siihen liittyviä asioita.
Litteänurmikka

Litteänurmikka ("Poa compressa") on heinälaji, joka kuuluu nurmikoiden sukuun. Se on monivuotinen ja sen muodoltaan litteät korret kasvavat polvekkaasti pystyinä. Sen lehtilavat ovat enintään viisi senttimetriä pitkiä, kun taas melko samannäköisten rantanurmikan ("Poa palustris") ja lehtonurmikan ("Poa nemoralis") lehdet ovat pidemmät. Litteänurmikan kaksi alalajia, pikkulitteänurmikka ("Poa compressa" subsp. "compressa") ja isolitteänurmikka ("Poa compressa" subsp. "langeana") esiintyvät Suomessa. Niistä suuremmaksi kasvava isolitteänurmikka on harvinainen uustulokas, mutta pikkulitteänurmikka on yleinen varsinkin lounaassa.
Hoikkaröllinurmikka

Hoikkaröllinurmikka ("Eragrostis pilosa") on heinälaji, joka kuuluu röllinurmikoiden ("Eragrostis") sukuun. Se on yksivuotinen karvaton matala heinä, joka kasvaa enintään 30 cm korkeaksi. Sen lehdet ovat karheita mutta nystyttömiä, erona eräisiin muihin suvun lajeihin. Hoikkaröllinurmikan röyhy koostuu pitkähköistä litteistä tähkylöistä, joissa on viidestä kymmeneen kukkaa.
Hoikkaröllinurmikkaa esiintyy Euroopan eteläosissa ja keskiosan eteläosassa. Se on levinnyt Suomeen ja lajia on tavattu muutamin paikoin satunnaiskasvina lastauspaikoilta sekä myllyjen pihoilta.
Visions (Hakenin albumi)

Visions on lontoolaisen progressiivisen metalliyhtyeen Hakenin toinen studioalbumi. Debyyttialbumi "Aquariuksen" mukaisesti myös "Visions" on konseptialbumi. Kappaleet kertovat unien maailmaan sijoittuvan tarinan pojasta, joka saa unessaan ennustuksen omasta kuolemastaan.
Kappaleet.
Sävellys Richard Henshall, ellei toisin mainittu. Sanat Ross Jennings, sovitus Haken.
Kanadansorsimo

Kanadansorsimo ("Glyceria canadensis") on monivuotinen heinälaji sorsimoiden suvussa. Se on ulkonäöltään kuten viirusorsimo ("Glyceria striata"), mutta kasvaa keskimäärin korkeammaksi ja lehtitupet ovat kärjestään avoimia. Myös röyhyn tähkylät ovat vihreitä, yli 4,5 mm pitkiä ja sisältävät neljästä kymmeneen kukkaa. Kanadansorsimoa esiintyy Pohjois-Amerikassa. Se on hyvin harvinainen märille kasvupaikoille vakiintunut uustulokas Uudellamaalla Suomessa.
Kajaanin öljyvuoto 2012

Kajaanin öljyvuoto sattui valtion Huoltovarmuuskeskuksen varmuusvarastossa Kajaanin pohjoispuolella Kuluntalahden kaupunginosassa huhtikuun lopussa 2012, ja se havaittiin huhtikuun 29. päivän aamuna. Varastoa hoitaa Neste. Öljyvuoto sattui keväisen jäidenlähdön aikaan, ja se osoittautui suureksi: maastoon pääsi mahdollisesti yli 100 000 litraa öljynsekaista vettä. Kyseessä on kevyt polttoöljy, ja sitä arveltiin olleen noin 20 prosenttia maastoon vuotaneesta nestemäärästä. Neste Oil katsoo, että vuodon aiheutti tekninen vika varmuusvarastossa. Vuodon tarkemmasta syystä on käynnistetty sisäinen tutkinta. Öljyntorjuntaan osallistuivat Kainuun pelastuslaitoksen lisäksi Puolustusvoimat ja Neste Oil sekä lintuharrastajat. Maastoon asetettiin imeytysmattoja ja puomeja. Öljy levisi läheisen suomaaston lisäksi Kulunnanpuroon, joka virtaa matalasta Kuluntajärvestä koilliseen Oulujärven Jormuanlahteen, joka oli tapahtumahetkellä jäässä. Vakavia vahinkoja eliöstölle ei ole toistaiseksi raportoitu, mutta vahinkojen laajuus selviää vasta jäiden lähdettyä. Jälkiseurannasta vastaa Kainuun elinkeino-, liikenne- ja ympäristökeskus. Kuluntajärvi on arvokas lintujärvi, mutta vuodon virtaussuunta ei ollut sinne päin. Karannut öljy oli vettä kevyempää, joten se voi poistua osittain haihtumalla. Jo toukokuun puolivälissä näytti siltä, ettei Jormuanlahti koe kovin pahaa tuhoa. Neste Oil suunnitteli eräisiin paikkoihin, kuten kiinteistöjen läheisyyteen, maanvaihtoja. 
Neste on ilmoittanut haluavansa tutkia maaston puhdistumista eri koealoilla eri tavalla. Kyseessä ovat luontainen puhdistuminen, metsänlannoitus sekä raskaammat toimenpiteet, joihin liittyvät puuston poisto, maan jyrsintä ja ilmastointi. Asian ratkaisee Kainuun ELY-keskus.
Lännenisosorsimo

Lännenisosorsimo eli lännensorsimo tai myllysorsimo ("Glyceria grandis") on heinälaji sorsimoiden suvussa. Se on monivuotinen, ulkonäöltään kuten eurooppalainen isosorsimo ("Glyceria maxima"), mutta sen röyhyn ranka ja haarat ovat hentoja ja sileitä ja se kasvaa yleensä matalammaksi. Lännenisosorsimoa esiintyy Pohjois-Amerikassa. Se on hyvin harvinainen heinänsiementulokas Suomessa, missä lajia kasvaa märällä joutomaalla Hämeessä.
Sami Minkkinen

Sami Minkkinen (s. 1978) on suomalainen NLP-valmentaja, hypnotisti ja yrittäjä. Hän oli hypnotisti "Mitä tuli tehtyä" -ohjelmassa, jota esitettiin Nelosella maaliskuusta 2012 toukokuuhun 2014.
Hän on toiminut myös yrittäjänä NLP Opistossa, jossa hän opettaa muun muassa NLP:tä eli neurolingvististä ohjelmointia. Nykyään NLP Opistoa ei ole olemassa ja muutenkin Samilla on ollut vaikeuksia yritystoiminnassa.
Samin valmennustoiminta on saanut ajoittain myös kritiikkiä. Sami Minkkinen on lopettanut valmennustoimintansa kokonaan vuonna 2024, heti vuonna 2023 tapahtuneen uskoontulonsa jälkeen. Hän on kertonut tästä TV7 haastattelussa 31.3.2024 
Samilla on myös oma YouTube-kanava, jota hän ylläpitää yhdessä puolisonsa kanssa, lukien mm. Raamattua.
P-Kresoli

p-Kresoli eli para-kresoli fenoleihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään pääasiassa hapettumisenesto- ja stabilointiaineiden ja muiden kemikaalien valmistuksessa. Yhdistettä esiintyy kukkien tuoksuissa ja semiokemikaalina eliöiden viestinnässä. p-Kresoli on m-kresolin ja o-kresolin isomeeri.
Ominaisuudet.
p-Kresoli on huoneenlämpötilassa värittömiä kiteitä. Se liukenee hieman veteen, ja vesiliuos on heikosti hapan. Happamuudeltaan yhdiste vastaa fenolia. 
p-Kresoli on muun muassa ihmisen, hevosen ja sian hien komponentti. Sen on todettu houkuttelevan muun muassa horkkahyttysten ("Anopheles") suvun naarashyttysiä.
Valmistus ja käyttö.
p-Kresolia ja sen isomeereja esiintyy kivihiilitervassa, joka oli aikaisemmin kresolien tärkein lähde. Ongelmaksi kuitenkin muodostuu m- ja p-kresolien erotus, koska niiden lähekkäiset kiehumispisteet estävät erottamisen tislaamalla. Nykyisin p-kresolia valmistetaan pääosin synteettisesti. Tärkein menetelmä on tolueenin sulfonointi väkevän rikkihapon avulla p-tolueenisulfonihapoksi ja muodostuvaa sulfonihappoa kuumennetaan natriumhydroksidin ja natriumsulfiitin kanssa yli 300 °C:n lämpötilassa, jolloin muodostuu p-kresolia. Erittäin puhdasta tuotetta voidaan syntetisoida myös p-klooritolueenin emäshydrolyysillä tai hajottamalla p-symeenihydroperoksidia hapolla.
p-Kresolia käytetään hapettumisenestoaineiden ja stabilointiaineiden valmistukseen. Siitä valmistetaan suuria määriä kumin ja elintarvikkeiden hapettumisenestoaineena käytettävää 2,6-di-tert-butyyli-4-metyylifenolia eli butyloitua hydroksitolueenia. Muita p-kresolista valmistettavia kemikaaleja ovat muun muassa 2-tert-butyyli-4-metyylifenoli ja eräät väriaineiden valmistuksessa käytettävät yhdisteet ja novolakkahartsit.
Abalak (departementti)

Abalak on departementti Nigerin Tahouan alueella. Se sijaitsee Sahelin vyöhykkeen kuivassa ja köyhässä pohjoisosassa. Departementin pinta-ala on noin 20 000 neliökilometriä. Asukkaita on 108 800 henkeä (vuonna 2010, arvio).
Departementin hallinnollinen keskus on Abalakin kaupunki. Sen lisäksi siihen kuuluvat Akoubounoun, Azèyen, Tabalakin ja Tamayan maalaiskunnat. Asukkaat ovat tuaregeja, fulbeja, hausoja ja arabeja.
Paikallisia elinkeinoja ovat paimentolaisuuteen perustuva karjanhoito sekä vähäisessä määrin maanviljely. Nautoja, lampaita, vuohia, hevosia ja kameleja kasvatetaan myytäväksi Nigeriaan, Beniniin, Algeriaan ja Libyaan. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi ja durra. Naiset tekevät perinteisiä käsitöitä.
Wieniläinen kahvila

Wienerkafé on itävaltalainen kulttuuri-instituutio.
Ensimmäiset Wienin kahvilat avattiin 1600-luvun lopulla. Wienin kahviloiden loistoaikaa oli vuosisadanvaihde 1800/1900, jolloin siellä viettivät aikaa ja työskentelivät monet kirjailijat, kuten Arthur Schnitzler, Stefan Zweig, Peter Altenberg, Karl Kraus ja Hermann Broch. Vakioasiakkaisiin kuului tuolloin myös tunnettuja taiteilijoita, tieteilijöitä ja poliitikkoja, kuten Egon Schiele, Gustav Klimt, Adolf Loos, Theodor Herzl ja Alfred Adler.
Lokakuusta 2011 lähtien "Wienin kahvilakulttuuri" on kuulunut Itävallan kansalliselle listalle, josta valitaan Unescon Aineettoman kulttuuriperinnön luetteloon. Wieniläiskahvilaa luonnehditaan paikaksi, "jossa saa häiriintymättä kuluttaa aikaansa, mutta laskussa on vain kahvi".
Wieniläiskahvilalle tyypillisiä piirteitä ovat marmorikantiset pöydät, Thonet-tuolit ja päivälehdet. Stefan Zweig kuvaili kahvilaa tietynlaiseksi instituutioksi, "oikeastaan demokraattiseksi klubiksi, joka on kaikille avoin halvan kahvikupin hinnalla, jossa vieras voi istua tuntikausia tuon tilauksensa äärellä, keskustella, kirjoittaa, pelata korttia, ottaa vastaan postinsa ja ennen kaikkea lukea runsaasti tarjolla olevia päivä- ja aikakauslehtiä."
Nils-Eric Ringbom

Nils-Eric Ringbom (27. joulukuuta 1907 Turku – 13. helmikuuta 1988 Helsinki) oli suomenruotsalainen säveltäjä, musiikkitieteilijä ja hallintomies.
Ura.
Nils-Eric Ringbom opiskeli aluksi viulunsoittoa Leo Funtekin johdolla (1913–1926) ja sen jälkeen myös soitinnusta (1939–1944). Musiikkitieteen opintonsa hän suoritti Åbo Akademissa, jossa hän väitteli filosofian tohtoriksi tutkielmallaan "Über die Deutbarkeit der Tonkunst" vuonna 1955. Hänen väitöskirjansa oli ensimmäinen suomalainen musiikkiteoreettis-esteettinen tutkimus.
Ringbom työskenteli viulunsoittajana Turun kaupunginorkesterissa vuosina 1927–1928 mutta siirtyi sittemmin Helsingin kaupunginorkesterin palvelukseen – ensin kirjastonhoitajaksi vuonna 1938 ja Ernest Pingoud’n jälkeen intendentiksi (1943–1970). Lisäksi hän hoiti monia musiikkielämän luottamustehtäviä ja työskenteli musiikkiarvostelijana ("Åbo Underrättelser", "Svenska Pressen", "Nya Pressen"). Hänen kirjallinen tuotantonsa on laaja, ja hänen kirjojaan on käännetty ruotsista muille kielille.
Säveltäjänä Ringbom edustaa lähinnä uusklassismia: hän sai virikkeitä Tulenkantajilta ja Paul Hindemithiltä. Hän piti useita sävellyskonsertteja (Turussa 1933, Helsingissä 1934, 1945, 1949, 1962, 1970 ja 1984). Hänen sävellystuotantoonsa kuuluu muun muassa viisi sinfoniaa sekä laulusarjoja.
1960-luvun kokeelliseen musiikkiin Ringbom suhtautui torjuvasti. Niin kutsutut lastenkamarikonsertit saivat lisänimensä hänen kielteisestä arvostelustaan, jonka mukaan ensimmäisen konsertin lopputuloksena oli vain ”hillitöntä ja tarkoituksetonta lastenkamarimekkalaa”.
Suku.
Nis-Eric Ringbomin tyttäriä ovat näyttelijät Susanna Ringbom (s. 1939) ja Johanna Ringbom (s. 1948) sekä kuvittaja Antonia Ringbom (s. 1946) ja poika oli toimittaja Mårten Ringbom (1934–2012); hänen veljiään olivat taidehistorian professori Lars-Ivar Ringbom (1901–1971) ja kemisti Anders Ringbom (1903–1972). Lena Ringbom Lindén oli hänen sisarensa. Nils Brandt oli Ringbomin vävy, Susannan aviomies.
Jättiruoko

Jättiruoko eli aasianjättiruoko ("Arundo donax") on nimensä mukaisesti isokokoinen heinäkasvi (heimo Poaceae). Sitä voidaan käyttää monivuotisena koristekasvina. Jättiruokoa pidetään yhtenä maailman sadasta haitallisimmasta vieraslajista.
Ulkonäkö ja koko.
Heinän juurakko on suomuinen, haarova, polveileva ja tukeva. Varsi on 2–6 metriä korkea ja 1–1,5 cm halkaisijaltaan, haarautumaton, bambun tapainen. Lehdet ovat 30–60 cm pitkiä ja 2–5 cm leveitä, kapenevat kärkeen päin lankamaisen ohuiksi. Kukinto on tähkämäinen huiskilo, yleensä sinipunainen. Yksikotinen. Jättiruoko kuuluu C4-kasveihin eli käyttää yhteyttämiseen C4-yhteyttämistä.
Kasvupaikka.
Jättiruoko on kotoisin Välimereltä. Se suosii kosteita paikkoja mutta kasvaa hyvin myös kuivassa ja kaikenlaisessa maassa, tienvarsilla, joutomailla. Sitä käytetään myös aitakasvina.
Käyttö.
Yhdysvalloissa kasvia käytetään sekä paperin että bioenergian raaka-aineena. Jättiruokoa käytetään monien puupuhaltimien, esim. oboen ja fagotin suuttimen, röörin tekemiseen, se muodostuu kahdesta vastakkain sidotusta ruokolehdykästä.
Vaulat

Vaulat ("Asarina") on ratamokasveihin (aiemmin naamakukkais- eli syyläjuurikasveihin Scrophulariaceae) kuuluva köynnöskasvisuku. Sen lajeja voidaan viljellä yksivuotisina koristekasveina.
Helsingin kaupungin rakennusvalvontavirasto

Helsingin kaupungin rakennusvalvontavirasto on yksi Helsingin kaupungin virastoista. Viraston tehtäviin ‎kuuluu rakentamiseen ja rakennetun ympäristön hoitoon liittyvä neuvonta, valvonta ja lupakäsittely.‎ ‎Rakennusvalvontavirasto huolehtii rakennushankkeen sopeutumisesta ympäristöön sekä varmistaa ‎rakennusten oikean suunnittelun ja toteutuksen. Viraston vastuulla on vaalia hyvää kaupunkikuvaa.‎ Helsingin rakennusvalvonnan visio on: "Ennakkoluulotonta, jämäkkää ja oikea-aikaista rakentamisen ohjausta elävässä Stadissa." 
Rakennusvalvontavirastoon kuuluu kolme osastoa; rakennustekninen, kaupunkikuva- ja yleinen osasto. ‎Viraston kaupunkikuvaosasto vastaa lupahakemusten käsittelystä sekä neuvoo ja opastaa ‎rakentajia. Rakennusteknisen osaston vastuulla on rakennustyön viranomaisvalvonta. ‎
Rakennustoimintaa valvoo Helsingissä rakennuslautakunta. Rakennusvalvontavirasto on lautakunnan ‎alainen valmistelu- ja toimeenpanoelin. Kaupunginvaltuusto valitsee rakennuslautakuntaan yhdeksän ‎jäsentä nelivuotiskaudeksi. Virasto sijaitsee Kallion kaupunginosassa osoitteessa Siltasaarenkatu 13.
Silkkiyrtit

Silkkiyrtit ("Asclepias") kuuluvat oleanterikasvien heimon (Apocynaceae) alaheimoon Asclepiadoideae, joka aiemmin on tunnettu käärmeenpistonyrttikasvien heimona (Asclepiadaceae) . Suvun lajeja viljellään monivuotisina koristekasveina, leikkokasveina ja yhtä lajia, punasilkkiyrttiä ("A. curassavica"), huonekasvina.
Keltasoihdukki

Keltasoihdukki eli keltasoihtu ("Asphodeline lutea") on monivuotinen ruoho heinäpuukasvien heimon (Xanthorrhoeaceae) alaheimossa Asphodeloideae, jota on aikaisemmin pidetty soihtukasvien (Asphodelaceae) heimona. Lajia viljellään monivuotisena koristekasvina eli perennana.
Kahvipensaat

Kahvipensaat ("Coffea") ovat matarakasvien ("Rubiaceae") heimoon kuuluva viljelykasvien suku. Luonnonvaraisena kahvipensaita kasvaa trooppisilla ja subtrooppisilla alueilla Afrikassa, Filippiineillä, Indokiinassa, Indonesiassa, Intiassa ja Madagaskarilla.
Nimi "coffea" tulee ruotsin kielen vanhasta kahvia tarkoittavasta sanasta "coffe". Se puolestaan tulee alun perin arabian kielen sanasta "qahwa".
Lajit.
Maailmassa on 124 kahvipensaslajia.
Tärkeimmät kaupalliset kahvilajit, joiden pavuista valmistetaan kahvia, ovat arabiankahvi ("Coffea arabica") ja kongonkahvi eli robusta ("Coffea canephora"). Kolmas viljeltävä laji on liberiankahvi ("Coffea liberica").
Uhanalaisuus.
Maailman villinä kasvavista 124:stä kahvipensaslajista ainakin 75 eli 60 % on eri tavoin uhanalaisia; luku sisältää 13 kriittisesti vaarantunutta ja 40 vaarantunutta lajia. Myös "arabica" villinä kasvavassa muodossaan kuuluu uhanalaisiin lajeihin, mikäli ilmaston lämpeneminen otetaan huomioon.
35 lajia ei ole uhattuna. 14:n tilanne on tuntematon. Näistä 14:stä tuntemattomasta 9:ää ei ole tavattu vuoden 1940 jälkeen.
28 % lajeista ei tavata miltään suojelualueelta. 45 % lajeista ei ole talletettu mihinkään siemenpankkiin. Kaikkein uhanalaisimmista kahvilajeista vain alle neljäsosasta on varmuuskopio siemenpankissa. Kahvin siemeniä ei voi säilöä kylmäkuivauksella, joka on siemenpankkien tavanomainen menetelmä.
Viljely.
Taudit ja tuholaiset.
Kahvipensaiden merkittävin tauti on lehtiruoste, jota aiheuttaa "Hemileia vastatrix" -niminen ruostesieni. Kahvinviljelijöiden toinen merkittävä vastustaja on kahvikuoriainen "Hypothenemus hampei", joka syö kahvipensaan marjoja.
Sopeutuminen.
Kahvin viljelijät pyrkivät sopeutumaan ilmastonmuutokseen siirtymällä ilmastoltaan suopeampiin paikkoihin kuten korkeammalle; muuttamalla viljelytekniikoita kuten kastelua ja varjostusta; kehittämällä uusia lajikkeita tai ottamalla käyttöön uusia lajeja.
Vitisoihtu

Vitisoihtu eli valkosoihtu ("Asphodelus albus") on monivuotinen ruohokasvi soihtukasvien ("Asphodelaceae") heimon alaheimossa "Asphodeloideae" (aiemmin heinäpuukasvien "Xanthorrhoeaceae" heimossa). Lajia viljellään perennana eli monivuotisena koristekasvina. Vitisoihtu on kotoisin Espanjasta, Italiasta ja Ranskasta.
Tätä tummanvihreälehtistä vaaleakukkaista kasvia kasvoi antiikin taruston mukaan manalan niityillä. Kukat ilahduttivat kuolleiden sieluja. Kreikkalaiset omistivat kasvin kasvuvoiman jumalattarelle Demeterille ja hänen tyttärelleen Persefonelle, roomalaiset Saturnukselle. Myytit kertovat asphodeluksen mukuloita käytetyn kuolleiden ravintona Haadeksessa. Nälänhätien aikoihin niitä söivät myös elävät. Mukuloiden uskottiin parantavan myrkytyksiä. Kukkatertut olivat jumalkuvien koristeita (hastula regia). Välimeren maissa asphodeluksella ilmaistaan surua vielä tänäkin päivänä. Kansanuskomuksissa kasvin arvellaan karkottavan pahoja henkiä.
Merikeltatähti

Merikeltatähti eli asterikki ("Asteriscus maritimus") on mykerökukkaiskasvilaji, jota viljellään yksivuotisena kesäkukkana. Se esiintyy luonnonvaraisena Lounais-Euroopassa, Luoteis-Afrikassa ja Kanariansaarilla.