tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Pentti Karjalainen

Leo Pentti Karjalainen (s. 1945) on suomalainen tekniikantutkija. Hän toimi vuodesta 1977 alkaen Oulun yliopiston metalliopin apulaisprofessorin ja professorin viran hoitajana (professorinimitys v. 1988) eläkkeelle jäämiseensä saakka vuoden 2013 alussa. Hän johti materiaalitekniikan laboratoriota vuodesta 1981 ja koulutti 140 diplomi-insinööriä erityisesti perusmetalliteollisuuden palvelukseen. Hän oli perustamassa Oulun yliopiston Terästutkimuskeskus CASR:ia vuonna 2006 ja toimi sen johtoryhmän puheenjohtajana vuoteen 2024 saakka, jolloin hänen seuraajakseen valittiin Ville-Valtteri Visuri. Hänen tutkimuksensa kohdistuu erityisesti lujien terästen valmistukseen termomekaanisia käsittelyjä käyttäen sekä näiden mikrorakenteisiin ja mekaanisiin ominaisuuksiin. Hän on julkaissut yli 200 tieteellistä artikkelia yhdessä useiden kansainvälisten tutkijoiden kanssa. Oulun yliopiston metallitutkimuksen historiaa hänen aikanaan on kuvattu teoksessa ”Puoli vuosisataa metallitutkimusta Oulun yliopistossa”.
Helga Väänänen

Helga Inkeri Väänänen (o.s. "Korhonen"; 15. heinäkuuta 1928 Siilinjärvi – 10. marraskuuta 2020 Upplands Väsbyn kunta, Ruotsi) oli suomalainen iskelmälaulaja, joka teki 1970-luvun alussa parodisen kolkolla laulutyylillään kaksi singleä Toivo Kärjen edesauttamana. Väänänen oli tuolloin yli 40-vuotias.
Pohjois-Savon Siilinjärveltä kotoisin ollut Helga Väänänen oli jo nuorena haaveillut laulajan urasta, mutta vasta 40-vuotiaana hän päätti lähettää koenauhan Toivo Kärjen levy-yhtiölle. Kärki innostui Väänäsen tyylistä ja alkoi kaavailla hänestä yhdysvaltalaisen Mrs. Millerin kaltaista kypsän iän vauhdikasta iskelmälaulajaa.
Vuonna 1971 Helga Väänänen levytti esikoissinglensä ”Tunturisatu”, jonka toisella puolella oli 1930-luvun kupletti ”Vetoketju”. Seuraavana vuonna julkaistiin Rauno Lehtisen sovittama toinen single, Sirkka Valkola-Laineen säveltämä ja sanoittama tango ”Mä olen nainen”. Ilmestymisaikanaan eroottisen rohkeana pidetyn kappaleen ovat myöhemmin levyttäneet myös Vera Telenius, Tuulikki Eloranta ja Ritva Oksanen. Singlen b-puolella on Väänäsen kulmikas versio Bill Haleyn rock and roll -klassikosta Rock Around the Clock nimellä ”Tunnista toiseen”. Se julkaistiin uudelleen tupla-CD-kokoelmalla "Riman alta ja ohi maalin – Suomi-iskelmän hurjimmat harhalaakit".
Väänänen asui levytysvuosinaan Espoossa, mutta erosi puolisostaan vuonna 1976 ja muutti Ruotsiin Hammarbyn alueelle.
Epic Rap Battles of History

Epic Rap Battles of History (lyh. ERB) on YouTube-kanava, jonka ovat perustaneet Peter Shukoff eli ”Nice Peter” ja Lloyd Ahlquist eli ”EpicLLOYD”. Kanava julkaisee musiikkivideoita, joissa tunnetut historian ja populaarikulttuurin hahmot räppäävät toisiaan vastaan. 
Taustaa.
Kanavan videoilla esiintyneitä hahmoja ovat näytelleet Shukoff ja Ahlquist itse sekä useat vierailevat rap-artistit, mukaan lukien Moosesta näytellyt Snoop Dogg ja Isaac Newtonia näytellyt ”Weird Al” Yankovic..
Ensimmäinen ERB-musiikkivideo, "John Lennon vs Bill O'Reilly", julkaistiin YouTubessa 26. syyskuuta 2010. Kanavalla on yli 14 miljoonaa tilaajaa, ja sen videoita on katsottu yhteensä yli 2,5 miljardia kertaa. Vuosina 2015 ja 2016 ERB oli ehdolla Producers Guild of America Award -palkinnon saajaksi parhaan digitaalisen sarjan kategoriassa, ja vuonna 2016 se oli ehdolla Emmy-palkinnon saajaksi kategoriassa "Outstanding Short Form Variety Series".
Shukoff ja Ahlquist perustivat sarjalle toisen kanavan, nimeltään "ERB2", jonne he julkaisevat mm. materiaalia kulissien takaa. Muutamasta pääkanavan videosta he ovat julkaisseet myös "Epic Dance Battles of History" -nimisiä videoita, joissa hahmot tanssivat toisiaan vastaan.
Volkswagen Polo I

Volkswagen Polo I (Typ 86) on Volkswagenin Polo-mallin ensimmäinen sukupolvi, jota valmistettiin vuosina 1975–1981. Se oli uudelleennimetty Audi 50, joka oli tullut markkinoille vuotta aikaisemmin. Polon sedan-versio tunnettiin Volkswagen Derbynä.
Volkswagen Polo I (1975–1981).
Ensimmäisen sukupolven Volkswagen Polo esiteltiin keväällä 1975 sisarmallina vuotta aiemmin markkinoille tulleelle Audi 50:lle. Näistä kahdesta Polo oli pelkistetympi ja varustelultaan karumpi. Ylellisempi Audi 50 oli ostohinnaltaan jopa kalliimpi kuin suuremman kokoluokan Volkswagen Golf, mistä syystä se meni varsin huonosti kaupaksi ja valmistus lopetettiin jo vuonna 1978. Edullisempi Polo sen sijaan menestyi huomattavasti paremmin.
Poloon oli aluksi valittavissa vain 0,9-litrainen (40 hv) nelisylinterinen moottori. Vuonna 1976 moottorivalikoimaa laajennettiin 1,1-litraisella (50/60 hv). Varustelu oli hieman parempi kuin perusmallissa, esimerkiksi pääntuet ja kolmipisteturvavyöt olivat vakiona.
Vuonna 1977 1,1-litraisen moottorin 60-hevosvoimainen versio korvattiin samantehoisella 1,3-litraisella, joka oli aiempaa moottoria polttoainetaloudellisempi.
Polo sai vuonna 1979 muovipuskurit, uudenlaisen etusäleikön ja kojetaulun, jossa on säilytyslokero. Uusi malli oli 60-hevosvoimaisella moottorilla varustettu Polo GT, jonka ulkonäössä oli urheilullisia yksityiskohtia.
Jaakko Kaurinkoski

Jaakko Erik Kaurinkoski (25. heinäkuuta 1934 Koijärvi – 25. heinäkuuta 1998 Budapest) oli suomalainen diplomaatti ja sanomalehtimies. Hän työskenteli "Uudessa Suomessa" vuodesta 1958 ja siirtyi lehtialalta ulkoasiainministeriöön 1977. Lokakuussa 1991 Kaurinkoskesta tuli Suomen ensimmäinen sodanjälkeinen suurlähettiläs Viroon. Vuonna 1996 hän siirtyi suurlähettilääksi Unkariin.
Kaurinkoski syntyi pappisperheeseen Koijärven kunnassa. Hän kirjoitti ylioppilaaksi Helsingin Suomalaisesta Yhteiskoulusta vuonna 1953 ja valmistui 1959 valtiotieteen kandidaatiksi Helsingin yliopistosta vuonna 1959. Työskenneltyään vuoden verran Lehtikuvassa hän siirtyi vuonna 1958 "Uuteen Suomeen" ensin ulkomaantoimittajaksi ja sitten Moskovan-kirjeenvaihtajaksi vuosiksi 1963–1969. Helsinkiin palattuaan hän toimi lehtensä ulkomaanosaston päällikkönä 1970–1972.
Vuosina 1972–1977 Kaurinkoski työskenteli pohjoismaisten uutistoimistojen kirjeenvaihtajana Pekingissä, minkä jälkeen hän siirtyi lehdistöneuvokseksi ensin Tukholmaan ja vuonna 1982 Suomen Washingtonin-suurlähetystöön. Hänet nimitettiin Leningradin pääkonsuliksi 1985. Vuonna 1990 hän palasi neuvottelevaksi virkamieheksi ulkoministeriöön, kunnes aloitti suurlähettiläänä ensin Tallinnassa ja sitten Budapestissä.
Jaakko Kaurinkosken puoliso vuodesta 1967 alkaen oli tietokirjailija Kaarina Kaurinkoski, o.s. Rakkolainen (1944–2014). Myös Jaakko Kaurinkoski kirjoitti ja suomensi muutamia kirjoja.
Miha Rinne

Miha Rinne (s. 1974) on suomalainen peligraafikko ja -suunnittelija.
Furry Dragons.
Rinne suunnitteli vuosina 2001–2002 Housemarquella työstetyn digitaalisen pelin, "Furry Dragonsin". Peliä ei kuitenkaan koskaan julkaistu, koska se jäi ilman julkaisusopimusta. Rinteen mukaan "Furry Dragons" olisi julkaistu jollekin sen ajan konsolille. Rinne haki peliin vaikutteita muun muassa Jean-Pierre Jeunet’n elokuvista "Amélie" ja "Kadonneiden lasten kaupunki", Hayao Miyazakin animaatioista, kuten "Prinsessa Mononoke", ja "Space Harrier" -pelin bonuskentästä. Myöhemmin Rinne on julkaissut "Furry Dragonsin" pohjalta "Lopunperän tarinat" -nimistä sarjakuvaa.
Pelissä olisi ratsastettu lohikäärmeellä ja kerätty kolikoita 3D-maailmasta. "Furry Dragons" olisi myös sisältänyt tehtävien tekemistä eri tyyppisille olennoille, kuten maailmassa elävien lintujen keräämistä.
4Pop

4Pop on vuosina 2003–2004 Nelonen-kanavalla esitetty populaarikulttuuria käsittelevä ajankohtaisohjelma, jota juonsi Mikko Silvennoinen.
Teratornithidae

Teratornithidae on sukupuuttoon kuollut petolintujen heimo. Ne elivät Amerikan mantereella mioseenikaudelta plioseenikaudelle. Teratornithidaeen kuului joitakin suurimmista koskaan eläneistä lentokykyisistä linnuista. Heimoon luokitellaan neljä sukua ja viisi lajia.
Vitali Mutko

Vitali Leontjevitš Mutko (, s. 8. joulukuuta 1958) on venäläinen poliitikko ja urheiluvaikuttaja. Mutko oli Venäjän jalkapalloliiton puheenjohtaja, mutta hän vetäytyi tehtävästään joulusta 2017 Venäjän vuoden 2018 jalkapallon MM-kisojen alkuun saakka, eli noin puoleksi vuodeksi. Hän erosi tehtävästään 19. joulukuuta 2018.
Klorendiinihappo

 
Klorendiinihappo (C9H4Cl6O4) on kloorattuihin rengasrakenteisiin dikarboksyylihappoihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään polymeerien palonsuoja-aineena.
Ominaisuudet.
Huoneenlämpötilassa klorendiinihappo on valkoista kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee hieman veteen ja paremmin orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin. Kuumennettaessa yhdistettä voimakkaasti muodostuu klorendiinianhydridiä. Klorendiinihappo kuuluu niin sanottuihin reaktiivisiin palonsuoja-aineisiin. Klorendiinihappo saattaa olla karsinogeenista.
Valmistus ja käyttö.
Klorendiinihapon valmistuksen lähtöaineet ovat heksakloorisyklopentadieeni ja maleiinianhydridi. Nämä reagoivat Diels–Alder-reaktiolla muodostaen klorendiinianhydridiä, joka hydrolysoidaan emäksisissä olosuhteissa klorendiinihapoksi. Yhdiste puhdistetaan kiteyttämällä ja kuivataan.
Klorendiinihappoa käytetään suuria määriä palonsuoja-aineena. Erityisesti sitä käytetään tyydyttymättömien polyesterien valmistuksessa, koska sen karboksyylihapporyhmät voivat esteröityä. Näihin tuotteisiin lisätään ristisilloittavaksi reagenssiksi maleiinihappoa. Muita polymeerejä, joissa sitä käytetään palonsuoja-aineena ovat muun muassa alkydihartsit, epoksihartsit ja polyuretaanivaahdot. Yhdiste parantaa myös polymeerien korroosionkestävyyttä.
Alphonso Davies

Alphonso Davies (s. 2. marraskuuta 2000 Buduburam, Ghana) on kanadalainen jalkapalloilija, joka edustaa Saksan Bundesliigassa pelaavaa Bayern Müncheniä. Hän siirtyi Saksaan MLS-liigan Vancouver Whitecapsista tammikuussa 2019.
Davies syntyi vuonna 2000 Buduburamin pakolaisleirillä Ghanassa liberialaisille vanhemmille. Vanhemmat olivat paenneet Liberian ensimmäistä sisällissotaa Ghanan pakolaisleirille. Kun Davies oli 5-vuotias, he muuttivat Ontarion provinssissa sijaitsevaan Windsoriin. Vuoden jälkeen he muuttivat edelleen Edmontoniin. Edmontonissa Davies pelasi pienissä paikallisissa seuroissa ennen siirtymistään Whitecapsin organisaatioon. 6. kesäkuuta 2017 Davies sai Kanadan kansalaisuuden.
Seurajoukkueura.
Davies pelasi Vancouver Whitecapsissa kolmen kauden aikana 65 MLS-ottelua, joissa teki kahdeksan ja syötti 12 maalia. Kahta maalisyöttöä lukuun ottamatta kaikki tehomerkinnät tulivat kaudella 2018, jolloin kannattajat valitsivat hänet Whitecapsin kauden pelaajaksi.
Siirryttyään Bayern Müncheniin kesken kauden 2018–2019 Davies pelasi loppukauden aikana kuusi liigaottelua ja teki niissä yhden maalin seuran voittaessa mestaruuden. Kaudella 2019–2020 hän pelasi Bundesliigassa 29 ottelua ja teki niissä kolme maalia, ja jälleen Bayern voitti Saksan-mestaruuden. Hän voitti 2020 myös Saksan cupin. Mestarien liigan voittajajoukkueessa hän pelasi kaudella 2019–2020 kahdeksan ottelua, joissa syötti neljä maalia. Davies pelasi kaudella 2020–2021 Bundesliigassa 23 ottelua, joissa hän teki yhden maalin. Mestarien liigassa hän pelasi kuusi ottelua. Hän voitti Saksan-mestaruuden, UEFA Super Cupin ja seurajoukkueiden maailmanmestaruuden.
Davies pelasi kaudella 2021–2022 Bundesliigassa 22 ottelua Bayernin mestarijoukkueessa. Mestarien liigassa hän pelasi seitsemän ottelua. Seuraavalla kaudella Bayern voitti jälleen liigamestaruuden ja Davies teki pelaamissaan 26 ottelussa yhden maalin. Mestarien liigassa hän pelasi yhdeksän ottelua.
Helmikuussa 2025 Davies teki Bayernin kanssa kesäkuuhun 2030 ulottuvan jatkosopimuksen.
Maajoukkueura.
Davies pelasi ensimmäisen ottelunsa Kanadan maajoukkueessa Curaçaota vastaan kesäkuussa 2017. Saman vuoden heinäkuussa hän teki Gold Cupin neljässä ottelussa yhteensä kolme maalia, millä voitti turnauksen maalikuninkuuden. Myös Gold Cupissa 2019 hän pelasi Kanadan kaikissa neljässä ottelussa. Hän pelasi täyden ajan Kanadan kaikissa kolmessa ottelussa MM-kilpailuissa 2022 ja teki maalin ottelussa Kroatiaa vastaan.
Pelaajaprofiili.
Urheilusivusto GiveMeSportin mukaan Davies on jalkapallohistorian nopein pelaaja. Hänen huippunopeudekseen on mitattu 37,1 kilometriä tunnissa.
Pekka Ojonen

Pekka Juhani Ojonen (20. maaliskuuta 1932 Riihimäki – 26. elokuuta 2016) oli suomalainen arkkitehti ja nuoruudessaan kansainvälisen tason telinevoimistelija.
Pekka Ojonen oli aktiivi telinevoimistelija vuosina 1947–1954. Sinä aikana hän oli Suomen joukkueen varamies Helsingin olympialaisissa 1952 ja Suomen joukkueen jäsen Rooman MM-kisoissa 1954, joissa Suomen joukkue sijoittui kuudenneksi. Maaotteluja kertyi hänen urallaan kaikkiaan neljä. Suomen mestaruuksia hän saavutti kaikkiaan 13, joista miesten sarjan Suomen mestaruuksia tuli kaksi kappaletta – vuonna 1952 hevosella ja rekillä. Uransa aikana hän edusti Porin Tarmoa ja Helsingin Voimistelijoita.
Valmistuttuaan ylioppilaaksi keväällä 1951 hän aloitti arkkitehtiopinnot Teknillisessä korkeakoulussa. Arkkitehdiksi hän valmistui 1959. Urallaan hän työskenteli Alvar Aallon, Einari Teräsvirran, Antero Pernajan, Veikko Malmion ja Toivo Korhosen arkkitehtitoimistoissa ensin harjoittelijana ja valmistuttuaan suunnittelijana vuosina 1952–1961. Vuodesta 1961 alkaen Pekka Ojosella oli oma arkkitehtitoimisto.
Ammattiin liittyen hän toimi Suomen Arkkitehtiliiton puheenjohtajana vuosina 1970–1974 ja sen jälkeen liiton liittovaltuustossa. Vuodesta 1975 alkaen hän toimi Tekniikan edistämissäätiön hallituksessa.
Nuoruuden telinevoimistelu-uran pohjalta hän aikuisiällä oli mukana urheilun järjestötoiminnassa. Ojonen oli Suomen Voimisteluliiton puheenjohtajana ja Suomen Olympiayhdistyksen valtuuskunnan jäsen 1976–1980.
Metasequoia (ohjelma)

Metasequoia on 3D-mallinnusohjelma, jonka on kehittänyt japanilainen Osamu Mizuno. Ohjelmasta käytetään usein myös lyhennettä "Metaseq" tai "Meta". Viimeisin versio ohjelmasta on Metasequoia 4, joka on yhteensopiva 32bit ja 64bit Windowsin sekä OS X:n kanssa. Myös ohjelman vanhempi versio Metasequoia 3 on ladattavissa ja versio toimii Windows XP:llä, Vistalla, 7:llä ja 8:lla, mutta Windows 8.1 ja 10 eivät enää tue vanhempaa versiota. 
Metasequoian voi ladata ja asentaa ilmaiseksi, mutta ohjelman ilmaisversiossa joitakin ohjelman ominaisuuksien käyttöä on rajoitettu. Kaikki ohjelman ominaisuudet saa käyttöön hankkimalla siihen maksullisen lisenssin. Metasequoia-ohjelman oikeudet omistaa Tetraface Inc. Metasequoia 4 tarjoaa käyttäjilleen kaksi eriversiota, joista Standard Edition soveltuu hyvin aloittelijoille sekä 3D-mallinnuksen ammattilaisille. Toinen versio EX Edition sopii käyttäjille, jotka käyttävät ohjelman kanssa muuta 3DCG-ohjelmistoa tai 3D-tulostinta. 
Ominaisuudet.
Metasequoia sisältää kaikki 3D-mallinnuksen perustyökalut ja muokkaustoiminnot. Ohjelman viimeisimpään versioon on myös tehty parannuksia ja lisäyksiä, kuten reiän automaattinen täyttö, putkimaisen polygonin luonti kahden reiän välille sekä kulmien pyöristys. 
Reunojen lisääminen ja poistaminen ohjelmassa on helppoa ja Armature-ominaisuudella ohjelmassa voi luoda 3D-malleja keskiviivan mukaisesti. Objektin voi luoda myös määrittelemällä keskiviivan ja viivanleveyden, mikä säästää 3D-mallin luomiseen käytettyä aikaa. Luotua objektia voi myös muokata yksityiskohtaisemmin luomalla sille mallinnettuja valmiuksia. Bone-ominaisuudella 3D-mallille voi luoda rangan, joka mahdollistaa muun muassa animaatioiden lisäämisen hahmolle. Morph-ominaisuus puolestaan tarjoaa mahdollisuuden esimerkiksi ilmeiden luomiseen 3D-hahmolle. Ohjelman UV-ominaisuutta on myös parannettu ja se mahdollistaa automaattisen purkamisen, halkaisun ja kiinnittämisen. Määrittämällä objektin kärkipisteille tai linjoille oikean painon, UV-muokkaus ei vääristä mallin tekstuureja niin paljon. Ambient Occlusion -ominaisuudella ohjelmassa voidaan luoda 3D-mallille haluttu valaistusefekti. Metasequoia tukee myös RenderMan-ohjelmaa.
Ohjelma tukee myös useimpia muiden 3DCG-ohjelmien kanssa yhteensopivia tiedostoformaatteja, kuten DoGA CGA (.suf), AutoCAD (.dxf), LightWawe3D (.lwo), 3D Studio (.3ds), trueSpace (.cob), VRML 1.0 (.wrl), Direct3D (.x), Wawefront (.obj), Rokkaku-Daioh (.rok), POV-Ray (.pov), Autodesk FBX (.fbx), COLLADA 1.4 (.dae), Stereolithography (.stl), Stanford Polygon Library (.ply), three.jo JSON Model Format (.js), Additive Manufacturing File (.amf), Scalable Vector Graphics (.svg) ja MikuMikuDance (.pmd).
Ole Tarvonen

Ole Heikki Tarvonen (8. toukokuuta 1930 Sakkola – 12. joulukuuta 2015 Turku) oli suomalainen kirjapainofaktori ja sivutoiminen elokuvaaja ja lyhytelokuvien tekijä. Hänen palkittuja elokuviaan ovat "Episodi" (1972), "Apostoli" (1974), "Karoliina" (1977), "Vanha historiallinen Wien" (1977) sekä "Paanajärven poika" (1973), josta Tarvonen sai Marburgin filmifestivaaleilla kultamitalin vuonna 1974.
Ole Tarvosen aktiivivuosien tuotantoo kuuluu yli 200 lyhytelokuvaa: dokumentteja, animaatioita, näytelmäelokuvia sekä mainos- ja muita tilauselokuvia. Hän voitti elokuvillaan lukuisia kunniamainintoja ja mestaruuksia. Hän oli kaitaelokuvauksen moninkertainen Suomen mestari, kahdesti myös Pohjoismaiden mestari.
École normale supérieure de Cachan

École normale supérieure de Cachan (tunnetaan myös nimillä École normale supérieure Paris Saclay, ENS Cachan tai ENS Paris Saclay) on arvostetuin Ranskan suurista kouluista, jotka antavat korkeakouluopetusta. Koulu sijaitsee Cachanissa. Koulun opetusalat ovat soveltava ja puhdas luonnontiede ja sosiologia, talous- ja hallintotiede.
Koulu on Université Paris-Saclayn jäsen.
Lensahn

Lensahn on kunta Pohjois-Saksassa Schleswig-Holsteinin osavaltiossa.
Maantiede.
Lensahn sijaitsee merellisen Ostholsteinin piirikunnan itäosassa Itämereen työntyvän niemen tyvessä. Kiel sijaitsee noin 60 kilometriä Lensahnista länteen. Etäisyys Hampuriin puolestaan on runsaat sata kilometriä. BAB 1 kulkee aivan Lensahnin keskustan itäpuolitse.
Historia.
Varhaisin asiakirjamaininta Lensahnista on kauppakirjassa vuodelta 1222 muodossa Linsane. Nimen alkuperä on slaavilainen ja saksaksi käännettynä se tarkoittaa "Bewohner des unbebauten Neulandes" (vapaasti käännettynä "neitseellisen maan asukit"). Tiiligoottista kyläkirkkoa alettiin rakentaa 1245. Aikakirjojen mukaan Lensahnia piinasivat lukuisat ruttoepidemiat. Kääntyminen luterilaiseen uskoon tapahtui 1542. Kolmikymmenvuotisen sodan aikana Lensahnin riesana olivat Johann Tillyn joukot. Suuresta Pohjan sodasta 1700–1721 Lensahn selvisi vähemmin vaurioin.
Euroopan hulluna vuotena 1848 lensahnilaiset nousivat tanskalaista hallintoa vastaan, Preussin–Itävallan sodan seurauksena parikymmentä vuotta myöhemmin Lensahn liitettiin muun Schleswigin ja Holsteinin mukana Preussin kuningaskuntaan.
Toisen maailmansodan jälkeen WILAG-niminen yhtiö valmisti Lensahnissa radiovastaanottimia. Yhtiön menestys jäi lyhytaikaiseksi. WILAGin tiloissa valmistettiin sittemmin muun muassa savukkeita. 1960-luvun puolivälistä alkaen tiloissa on toiminut kertakäyttöisiä terveydenhuollon tarvikkeita valmistava yhtiö Codan.
Kerstin Kronvall

Kerstin Kronvall (s. 1958 Pernaja) on suomalainen toimittaja, joka on 2010-luvulla tullut tunnetuksi Ukrainan ja Venäjän tapahtumien raportoinnista sekä suomeksi että ruotsiksi. Syyskuusta 2015 syksyyn 2017 hän toimi Yleisradion kirjeenvaihtajana Moskovassa, mitä ennen hän toimi marraskuusta 2014 alkaen Ylen Ukrainan kriisin kirjeenvaihtajana Kiovassa.
Kronvall on toiminut Ylen ruotsinkielisen uutistoiminnan ulkomaantoimittajana ja Moskovan-kirjeenvaihtajana sekä lehdistöneuvoksena Suomen Moskovan suurlähetystössä. Hän on seurannut Venäjän ja entiseen Neuvostoliittoon kuuluneiden maiden asioita pitkään. Vuonna 2006 hän sai suomenruotsalaisen toimittajajärjestön Topeliuspriset-palkinnon ja vuonna 2022 Hugo Bergroth -palkinnon.
Vuonna 2018 Kronvall julkaisi tietokirjan "Rajakansaa: Kohtaamisia ja kohtaloita Imatralta Krimille".
Kimmo Kaski

Kimmo Kauko Kullervo Kaski (s. 1950) on suomalainen laskennallisen tieteen tutkija. 
Kaski valmistui sähkötekniikan diplomi-insinööriksi vuonna 1973 ja tekniikan lisensiaatiksi vuonna 1977 Teknillisen korkeakoulussa, jonka jälkeen hän British Councilin Fellowship-stipendiaattina siirtyi Britanniaan Oxfordin yliopistoon ja väitteli filosofian tohtoriksi (DPhil) teoreettisesta fysiikasta vuonna 1981. Tämän jälkeen vuosina 1981–1984 hän toimi postdoc-tutkijana Geneven yliopistossa Sveitsissä, Kernforschungsanlage Julichissa Saksassa ja Temple Universityssä Yhdysvalloissa. Hän palasi Suomeen ja oli Tampereen teknillisen korkeakoulun fysiikan lehtori vuodesta 1984 ja sähkötekniikan professori vuodesta 1987. Vuosina 1985–1987 hän oli Yhdysvalloissa Temple Universityn vierailevana professorina. Hänen tutkimuskohteensa oli laskennallinen fysiikka, mikroelektroniikka ja rinnakkaisprosessointi. 
Sittemmin hän siirtyi Teknillisen korkeakouluun, nyttemmin Aalto-yliopiston Perustieteiden korkeakoulun lääketieteellisen tekniikan ja laskennallisen tieteen laitokselle. Hän on toiminut vuodesta 1996 laskennallisen tieteen professorina ja akatemiaprofessorina vuosina 1996–2005 ja vuosina 2000–2011 Suomen Akatemian Laskennallisten kompleksisten systeemien tutkimuksen huippuyksikön johtajana sekä Perustieteiden korkeakoulun varadekaanina (2011–2012) ja dekaanina (2013–2014), Wolfson College, Supernumerary Fellowina Oxfordin yliopistossa vuodesta 2001, jäsenenä Complexity Science Hub Viennan External Facultyssä vuodesta 2017 ja Visiting Fellowina The Alan Turing Institutessa vuodesta 2018.
Professori Kaski on ollut American Physical Societyn fellow vuodesta 1994, Teknistieteiden akatemian jäsen vuodesta 1997, Institute of Physics (UK) Fellow &amp; Chartered Physicist vuodesta 1998, Academia Europæan jäsen vuodesta 2001, Suomalaisen Tiedeakatemian jäsen vuodesta 2002 sekä sen varaesimies vuosina 2020–2021 ja esimies vuosina 2022–2023, ja Academia Mexicana de Ciencasin jäsen vuodesta 2018.
Judaistiikka

Judaistiikka on tieteenala, jossa tutkitaan juutalaisuutta. Siihen kuuluu juutalaisen uskonnon ja kulttuurin tutkimus aina Raamatun ajoista nykypäivään. Judaistiikkaan läheisesti liittyvää Vanhaa testamenttia tutkitaan myös eksegetiikassa. Suomessa judaistiikkaa voi opiskella Åbo Akademissa ja Helsingin yliopistossa. 
Helsingin yliopistossa vuonna 2012 seemiläisten kielten ja kulttuurien oppiaine tuli osaksi Afrikan ja Lähi-idän tutkimuksen oppiaineryhmää nimellä Lähi-idän tutkimus.
Risto K. Tähtinen

Risto K. Tähtinen (15. toukokuuta 1949 – 29. toukokuuta 2025) oli suomalainen toimittaja, joka toimi 1980-luvulta alkaen "Turun Sanomien" ja sitten seitsemän muunkin maakuntalehden kirjeenvaihtajana Berliinissä. Sitä ennen hän oli Suomi–Neuvostoliitto-seuran kustannusyhtiön Kansankulttuurin toimitusjohtajana vuodesta 1986 sekä päätoimittajana "Kansan Uutisten" lehdissä "Uusi Päivä" ja "Uusi Nainen" ja ennen päätoimittajan tehtäviä "Kansan Uutisten" Turun-toimittajana.
Tähtinen oli aktiivisesti mukana juutalaisen seurakunnan toiminnassa Berliinissä. Vuosina 1975–1977 Tähtinen toimi Suomessa Varusmiesliiton puheenjohtajana.
Kapiteelinauha

Kapiteelinauha eli päänauha on useimmiten kovakantisissa kirjoissa käytetty osa, joka koostuu selän päätyyn kiinnitetystä pienestä nauhasta tai materiaalin kaistaleesta. Kapiteelinauha vahvistaa kirjan rakennetta ja toimii joissain tapauksissa myös koristeena.
Kapiteelinauha auttaa vastustamaan kirjaan kohdistuvaa rasitusta kirjan ollessa hyllyssä pystyssä selkä hyllyn ulkoreunaan päin, eritoten tyypillisesti koukistetulla sormella selän ylälaidasta tarraten kirjaa hyllystä vedettäessä. Kapiteelinauhat on tyypillisesti valmistettu pienestä palasta veliiniä, katgutia, tai silkillä päällystetystä kaapelista, joskin nykyisin käytetään pääasiassa erikseen nimenomaista tarkoitusta varten valmistettua nauhaa. Kapiteelinauha on ommeltu tiukasti kirjan muodostaviin arkkeihin, jolloin se kannattelee sivujen painoa. Kun kapiteelinauhaa käytetään ainoastaan koristeena, voi se olla ompelun sijasta liimattu sijoilleen, vahvistavasta vaikutuksesta tinkimisen kustannuksella.
Gitte Lauströer

Birgitte ”Gitte” Lauströer (o.s. "Englund", 10. kesäkuuta 1943 Helsinki – 2. huhtikuuta 2016 Berliini, Saksa) oli suomalainen ulkomaankirjeenvaihtaja.
Gitte Lauströerin vanhemmat olivat suomalaisissa elokuvissa äänittäjänä toiminut Evan Englund (1910–2007) ja Hilkka Englund. Päästyään ylioppilaaksi Gitte Lauströer opiskeli teatteritaidetta Kölnin yliopistossa kuuden vuoden ajan. Suomeen palattuaan hän valmistui filosofian kandidaatiksi ja työskenteli kääntäjänä ja Saksan radion freelance kirjeenvaihtajana Suomessa. Lauströer palasi 1970-luvun puolivälissä Saksaan, tällä kertaa Länsi-Berliiniin jossa hän toimi Hufvudstadsbladetin kulttuurikirjeenvaihtajana yli 30 vuoden ajan 1975–2012 avustaen myös muita suomalaisia ja ruotsalaisia lehtiä. 
Gitte Lauströer oli naimisissa Kölnissä asuessaan syyrialaisen radiotoimittajan Noël Adjourin kanssa ja Berliinissä tv-toimittaja Alfons Lauströerin kanssa. Ensimmäisestä avioliitosta hänellä oli poika ja toisesta tytär. Molemmat liitot päättyivät avioeroon. Lauströer kuoli Berliinissä keväällä 2016 pitkällisen sairauden jälkeen.
Toivo Katila

Toivo Ensio Katila (s. 1. elokuuta 1941 Eura) on suomalainen fyysikko ja emeritusprofessori. Hän oli vuosina 1990–2006 Teknillisen korkeakoulun teknillisen fysiikan professori. 
Katila valmistui teknillisen fysiikan diplomi-insinööriksi vuonna 1966 ja väitteli tekniikan tohtoriksi vuonna 1970. Häet nimitettiin teknillisen fysiikan apulaisprofessoriksi vuonna 1973. Hänen tutkimuskohteitaan ovat olleet Mössbauerin ilmiö, biofysiikka ja soveltava lääketiede. Hän on ollut myös Teknillisen korkeakoulun vararehtori. Apulaisprofessorina ollessaan hän johti matalien lämpötilojen fysiikan laboratoriota. 
Katila oli Suomen fyysikkoseuran puheenjohtaja vuonna 1982. Hänet on vihitty INSA Lyonin kunniatohtoriksi vuonna 2007 ja Oulun yliopiston lääketieteen kunniatohtoriksi vuonna 2009.
Antti Kauppila

Antti Jaakko Ilmari Kauppila (s. 25. tammikuuta 1932) on suomalainen lääkäri ja professori emeritus. 
Kauppilan vanhemmat olivat maanviljelijä Ilmari Johannes Kauppila ja Anna Elisabet Manninen. Hän avioitui vuonna 1955 Anna-Greta Yrjänheikin kanssa. Kauppila tuli ylioppilaaksi Oulaisten yhteiskoulusta 1952 ja valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1959. Hän oli Oulun yliopiston synnytys- ja naistentautiopin professori vuodesta 1989. Hänen tutkimuskohteitaan olivat virtsaelinten taudit ja gynekologisten kasvainten hormonaaliset riippuvuudet.
Kauppila sai työstään Seth Wichmannin mukaan nimetyn Seth Wichmann -palkinnon vuonna 1996.
Jyrki Kauppinen

Jyrki Kalervo Kauppinen (s. 29. toukokuuta 1944) on suomalainen fyysikko. Hän oli Turun yliopiston fysiikan professori vuodesta 1986. Hänen tutkimuskohteensa oli molekyylispektroskopia. Hän perusti Gasera Oy:n yhdessä poikansa fysiikan tohtori Ismo Kauppisen kanssa vuonna 2004. Yhtiö syntyi Turun yliopiston spinoffina.
Kauppinen teki kollegansa Pekka Malmin kanssa laskelmia, joiden tuloksena hän kesäkuussa 2019 esitti, että ilmastonmuutos ei ole ihmisen aiheuttama. Tulosta kommentoitiin muun muassa yhdysvaltalaisessa Fox Newsissä ja venäläisessä RT:ssä. Kauppisen mukaan pilvipeite vähenee jostakin syystä, ja siksi maapallon lämpötila kohoaa, jolloin meristä vapautuu hiilidioksidia. Hiilidioksidipitoisuuden kasvu ei siten johtuisi ihmisen toiminnasta. Teorian on tyrmännyt muun muassa maailman siteeratuimpiin kuuluva ilmastotutkija Markku Kulmala. lmatieteen laitoksen erikoistutkija Svante Henrikssonin mukaan Kauppinen on sotkenut käsitteitä ja käyttänyt tutkimuksessaan vääriä lukuja.
Kauppisen toinen teesi on että himmeä nuori aurinko -paradoksia ei ole.
Heikki Keinonen

Heikki Juhani Keinonen (s. 1945) on suomalainen oopperalaulaja. Hän on äänialaltaan baritoni. Hän aloitti laulajanuransa Lahden oopperayhdistyksessä. Suomen kansallisoopperassa hän aloitti 1977, ja vuodesta 1981 hän oli kiinnitettynä solistiksi. Perinteisten oopperaroolien lisäksi hän lauloi nykyoopperaa.
Keinonen tuli vuonna 1975 toiseksi Lappeenrannan valtakunnallisissa laulukilpailuissa.
Keinonen on kirjoittanut libreton yhdessä Tiina Puumalaisen kanssa Ilmajoen musiikkijuhlilla vuosina 2002–2004 esitettyyn oopperaan "Pohjanmaan kautta". Hän on myös laulanut Ilmajoella usein. hopearahaa. Sittemmin hän on ollut taiteellisena neuvonantajana valittaessa sinne teoksia ja solisteja.
Mika Mäkeläinen

Mika Mäkeläinen (s. 1965) on suomalainen ulkomaantoimittaja ja tietokirjailija. Hän on työskennellyt Ylellä vuodesta 1994 ja raportoinut myös muun muassa CNN:lle. Mäkeläinen on perehtynyt suurvaltasuhteisiin ja turvallisuuspolitiikkaan. Hän on raportoinut erityisesti Pohjois-Amerikan, Aasian ja Latinalaisen Amerikan maista.
Mäkeläinen on koulutukseltaan teologian maisteri. Hän opiskeli myös Knight Fellowship -koulutusohjelmassa Stanfordin yliopistossa Kaliforniassa 2003–2004.
Vuosina 2006–2009 Mäkeläinen työskenteli Washingtonissa Yleisradion Yhdysvaltojen-pääkirjeenvaih­tajana. Hänet nimitettiin vuonna 2015 kahdeksi vuodeksi Ylen Aasian-kirjeenvaihtajaksi Pekingiin. Vuonna 2016 Mäkeläinen kutsuttiin ainoana pohjoismaisena toimittajana Pjongjangiin seuraamaan Pohjois-Korean puoluekokousta.
Mäkeläinen tunnetaan myös DX-kuuntelijana.
Bloomberg L.P.

Bloomberg L.P. on yhdysvaltalainen mediayhtiö, jonka perusti Michael Bloomberg vuonna 1981. Yhtiö tarjoaa informaatiopalveluja sijoittajille, ja sillä on oma uutistoimisto (Bloomberg News), televisiokanava (Bloomberg Television) sekä verkkosivusto ja radiokanava. Vuonna 2009 Bloomberg osti talouslehti "Businessweekin". Vuonna 2012 Bloomberg oli maailman kolmanneksi suurin mediayhtiö digitaalisella liiketoiminnalla mitattuna.
Bloombergin keskeinen tuote on luotettava ja nopea tieto sijoitusammattilaisille.
Sen ohjelmistoalusta on nimeltään "The Terminal", joka antaa pääsyn reaaliaikaiseen finanssidataan, analyyseihin ja uutisiin. Käyttäjät voivat pyytää tarjouspyyntöjä ja lähettää määrämuotoisia pikaviestejä ja sähköposteja sopimuksista. Institutionaaliset sijoittajat tekevät yhtiön alustalla päivittäin miljardien arvosta kauppoja.
Kun yhtiö perustettiin vuonna 1981, sen ohjelmistot rakennettiin Perkin-Elmer-tietokoneille ja OS/32-käyttöjärjestelmällä. Koska tuolloin ei ollut valmiita tietokantajärjestelmiä, yhtiö kehitti Comdb-järjestelmän (Common Database). Vuonna 2004 aloitettiin uuden Comdb2-järjestelmän rakentaminen.
Comdb2 on rakennettu avoimen lähdekoodin järjestelmien kuten Berkeley DB, SQLite ja Lua päälle.
Abstraction-Création

Abstraction-Création oli Pariisissa 1931–1945 toiminut kansainvälinen taiteilijaryhmä, jonka jäsenet loivat abstraktia taidetta. Ryhmään pääsivät kaikki halukkaat abstraktia taidetta tekevät taiteilijat, mutta vallitsevana tyylinä oli geometrinen suuntaus, jota edustivat Theo van Doesburg ja muut De Stijl -ryhmän jäsenet. Abstraction-Création-ryhmä julkaisi taidealbumia, joka oli nimeltään "Abstraction-Création, art nonfiguratif".
Ryhmään kuuluneita taiteilijoita olivat muun muassa
Ashcan School

Ashcan School (engl. 'tuhka-astiasuuntaus') oli Yhdysvalloissa etenkin 1920-luvulla toiminut kuvataiteilijoiden ryhmä, jonka teokset kuvasivat usein arkista kaupunkielämää yksityiskohtaisesti. Ulkoista todellisuutta todenmukaisesti kuvanneen taiteilijaryhmän esikuvana oli 1907 perustettu The Eight -ryhmä.
Ashcan School -ryhmään kuuluivat muun muassa seuraavat taiteilijat:
Eeva Lennon

Claude Eeva Maria Lennon (o.s. Karikoski; s. 6. joulukuuta 1936 Helsinki) on Englannissa asuva suomalainen toimittaja, joka työskenteli Yleisradion freelance-kirjeenvaihtajana Pariisissa 1963–1964, "Uuden Suomen" Pariisin-kirjeenvaihtajana 1965–1970 ja sen jälkeen Lontoossa mm. Yleisradion ja "Demari"-lehden sekä "Talouselämän" freelance-kirjeenvaihtajana. Hän on jäänyt eläkkeelle Yleisradiosta mutta työskentelee edelleen freelance-toimittajana.
Eeva Lennon oli vuodesta 1962 naimisissa irlantilaisen toimittajan Peter Lennonin (1930–2011) kanssa. Heillä on Pariisissa syntyneet tytär Suzanne ja poika Samuel jotka työskentelevät Englannissa media-alalla.
Eeva Lennon asuu Crouch Endissä Pohjois-Lontoossa.
Työskennellessään Pariisissa Eeva Lennon raportoi Suomeen muun muassa Pariisin opiskelijamellakoista keväällä 1968. Pariisin-vuosina Eeva ja Peter Lennonin ystäväpiiriin kuului irlantilainen Nobel-kirjailija Samuel Beckett.
Koulutukseltaan Eeva Lennon on lainopin kandidaatti (1960) ja valtiotieteiden maisteri (1963) Helsingin yliopistosta. Hänen isänsä oli eversti V. A. M. Karikoski.
Citroën C6 (2016)

Citroën C6 on Citroënin vuodesta 2016 lähtien Kiinan markkinoille valmistama edustusluokan sedan. Se korvasi aiemman C6-mallin, jota myytiin myös Euroopassa. Suuri osa C6-mallin tekniikasta on yhteistä yhteistyökumppani Dongfengin Fengshen A9 -mallin kanssa. Citroën ei ole täysin poissulkenut uuden C6:n saapumista Eurooppaan, mutta se näyttää epätodennäköiseltä.
Moottorivalikoimassa olivat aluksi turboahdetut 1,6- (167 hv) ja 1,8-litraiset (204 hv) bensiinimoottorit, joiden molempien yhteydessä oli kuusiportainen automaattivaihteisto. Vuonna 2019 moottorien tehot nousivat 1,6-litraisessa 170 hevosvoimaan ja 1,8-litraisessa 211 hevosvoimaan. Suuremman moottorin yhteyteen tuli kahdeksanportainen automaattivaihteisto.
Eino Keinänen

Eino Erkki Kalevi Keinänen (s. 1939) on suomalainen virkamies. Hän on koulutukseltaan valtiotieteiden kandidaatti. Hän oli valtiovarainministeriön tulo- ja menoarvio-osaston osastopäällikkö eli budjettipäällikkö 1985–1987, ministeriön alivaltiosihteeri 1987-1989 ja valtiosihteeri 1989–1995. 
Keinänen oli Leonia-pankin hallituksen päätoiminen puheenjohtaja Leonian synnystä, 11. joulukuuta 1997 alkaen ja sitä ennen Postipankin pääjohtaja. Pääjohtajaksi hän tuli 1.9.1995 valtiovarainministeriön valtiosihteerin paikalta. Sittemmin hän oli Leonian hallituksen päätoiminen puheenjohtaja 1.1.2000 saakka ja sen jälkeen hallituksen ulkopuolinen puheenjohtaja Leonian yhtiöjärjestyksen muutoksen vuoksi.
Vuodesta 2003 hän oli Valtion eläkerahaston hallituksen puheenjohtaja. Valtion taloudellisen tutkimuskeskuksen johtokunnan puheenjohtajana Keinänen toimi vuosina 1991–1993.
Sausage Party

Sausage Party on vuonna 2016 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen tietokoneanimaatiolla tehty komediaelokuva, jonka ohjasi Greg Tiernan ja Conrad Vernon. Sen pääosissa ovat muun muassa Seth Rogen, Kristen Wiig, Jonah Hill, Bill Hader, Michael Cera, James Franco, Danny McBride, Craig Robinson, Paul Rudd, Nick Kroll, David Krumholtz, Edward Norton ja Salma Hayek.
Sausage Party on ensimmäinen Yhdysvalloissa R-ikärajan saanut kokopitkä tietokoneanimaatioelokuva. Se sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa 12. elokuuta ja Suomessa 21. lokakuuta 2016.
Elokuva sai kriitikoilta positiivisen vastaanoton. Lipputuloissa se ohitti -elokuvan kaikkien aikojen eniten tuottaneena R-ikärajan saaneena animaatioelokuvana.
Juoni.
Perinteisiä animaatioelokuvia parodioiva Sausage Party kertoo nakkimakkarasta (Seth Rogen), joka johdattaa joukon supermarketin tuotteita matkalle kohti perimmäistä totuutta niiden olemassaolosta ja siitä mitä todella tapahtuu sen jälkeen kun ne poimitaan supermarketin hyllyltä.
Vastaanotto.
Tuotto.
Yhdysvalloissa Sausage Partyn odotettiin tuottavan avausviikonloppunaan 15-20 miljoonaa dollaria. Avauspäivän 13,5 miljoonaa dollaria nosti odotukset kuitenkin 30-35 miljoonaan dollariin. Elokuva tuotti lopulta avausviikonloppunaan 34,3 miljoonaa dollaria. 15. tammikuuta 2017 mennessä elokuva on tuottanut maailmanlaajuisesti 140,7 miljoonaa dollaria.
Arvostelut.
Elokuva sai kriitikoilta positiivisen vastaanoton. Arvosteluja keräävä sivusto Rotten Tomatoes on laskenut elokuvalle pistemäärän 83 %, perusteena 166 arvostelua, joiden keskimääräinen arvosana on 6,8/10. Metacriticissä elokuvalla on 66 pistettä 100:sta, mikä merkitsee ”pääosin myönteisiä” arvioita.
Suomalaisen Film-O-Holic.com-sivuston Sampo Bergmanin mukaan ”[j]enkkinauratusten pohjamutia kaapiva seksi- ja vessavitsipotpuri on harvinaisen masentavaa katsottavaa”, sitä uuvuttavampaa ja tylsämielisempää mitä pidemmälle elokuva etenee.
"Turun Sanomien" Päivi Valotien mielestä elokuvan härski ja poliittisesti epäkorrekti huumori ja älyvapaa asetelma hauskuttavat aikansa, mutta parin vitsin varaan rakennettu elokuva toimisi paremmin lyhytelokuvana.
Valiojoukko (televisio-ohjelma)

Valiojoukko on vuonna 2004 MTV3-kanavalla esitetty tietokilpailuohjelma, jota juonsi Satu Ruotsalainen. Ohjelman jokaisessa jaksossa 12 samaa ammattia edustavaa henkilöä kilpaili oman ammattialueensa voitosta.
Ohjelma perustuu kansainvälisesti menestyneeseen brittiläiseen "Britain's Brainiest" -formaattiin.
Mikko Valtasaari

Mikko August Valtasaari (13. huhtikuuta 1942 Kuopio – 27. helmikuuta 2023 Helsinki) oli suomalainen toimittaja, joka työskenteli pitkään Yleisradion ulkomaantoimituksessa. 1970-luvulla hän oli kirjeenvaihtajana Pariisissa ja Bonnissa ja nimitettiin keväällä 1980 johtamaan TV1:n ajankohtaistoimitusta. Vuosina 1984–1988 hän oli Yhdysvalloissa Ylen Washingtonin-kirjeenvaihtajana. Valtasaari asui eläkkeellä ollessaan Ranskan Rivieralla.
Mikko Valtasaari opiskeli valtiotieteiden maisteriksi Helsingin yliopistossa 1960–1963.
Vuonna 2004 Mikko Valtasaari ja muu työryhmä palkittiin Yleisradion Ulkolinja-ohjelmasarjasta tiedonjulkistamisen valtionpalkinnolla.
1960-luvun lopulla Valtasaari julkaisi yhdessä Pentti Halmeen kanssa kirjoittamansa tietokirjan "Vietnamin palavat tuulet" (Tammi, 1967). Vuonna 2012 ilmestyi Valtasaaren suomentama ja Gummeruksen kustantama, alun perin ranskankielinen ravitsemusopas "Syötkö riskiruokaa? Syöpälääkärin paljastuksia ruoan terveysvaikutuksista".
Mikko Valtasaaren veli on suurlähettiläs Jukka Valtasaari. Heidän vanhempansa olivat monissa valtionhallinnon tiedotustehtävissä toiminut Matti Valtasaari ja kemisti Lea Valtasaari.
Valtasaari on haudattu Hietaniemen hautausmaalle.
Naisten Lehti

Naisten Lehti oli vuosina 1897–1909 ilmestynyt amerikansuomalainen naisasialehti.
Amerikansuomalaisten naisyhdistyksien äänenkannattajaksi perustettu "Naisten Lehti" ilmestyi ensimmäisen vuotensa New Yorkin Brooklynissa, mistä se vuoden 1898 alussa siirrettiin Michiganin Calumetiin. Neljästi vuodessa julkaistua lehteä toimittivat Linda Mahlberg ja Hanna Järnefelt. Taloudenhoitajana toimi Maggie Walz. 
"Naisten Lehti" kiinnitti huomiota siirtolaisnaisten oloihin ja naisen asemaan yhteiskunnassa sekä vaikutti suomalaisten naisyhdistysten perustamiseen eri paikkakunnille. Ajoittain epäsäännöllisesti ilmestynyt lehti mainitaan uudelleen henkiin herätettynä vuosina 1903 ja 1909, jolloin sitä toimittivat Maggie Walz ja Augusta Lahti. Ajoittain "Naisten Lehteä" kustansi ja toimitti Walz yksin. Sittemmin siitä tuli duluthilaisen "Päivälehden" kerran viikossa ilmestynyt osasto.
Vesa Toijonen

Vesa Toijonen (s. 1951) on suomalainen televisiotoimittaja ja dokumentaristi, joka on työskennellyt 1970-luvun puolestavälistä Yleisradiossa. Hän on erikoistunut ulkomaanreportaaseihin ja työskentelee Ulkolinja-ohjelman tuottajana.
Toijonen valmistui yhteiskuntatieteiden maisteriksi Tampereen yliopistosta. Hän aloitti uransa kotimaantoimittajana Ajankohtaisessa kakkosessa ja 1970-luvun puolivälin Tasavallassa tapahtuu -makasiiniohjelmassa talouden ja politiikan aiheilla. Hänen rohkea tyylinsä suututti joskus poliitikkoja, ja Toijonen siirtyi ulkomaantoimittajaksi. Vuosina 1987–1989 Toijonen oli Ylen kirjeenvaihtajana Madridissa.
Toijonen tuli tunnetuksi vuosien 1992–1995 raporteistaan Jugoslavian hajoamissodista, joista hänet palkittiin Kirkon viestintäpalkinnolla 1994. Sotien päätyttyä hän työskenteli vuoden verran Bosniassa Unescon media-asiantuntijana, ja hän on useasti palannut Balkanille tekemään seurantadokumentteja alueen kehityksestä.
Vuonna 2004 Vesa Toijonen ja muu työryhmä palkittiin Yleisradion Ulkolinja-ohjelmasarjasta tiedonjulkistamisen valtionpalkinnolla. Vuoden 2014 lokakuussa Toijosen ja Ari Lehikoisen dokumenttielokuva "Kasvot Syyrian sodalle" voitti Berliinin Prix Europa -televisiofestivaaleilla parhaan ajankohtaisdokumentin palkinnon. Saman vuoden joulukuussa Toijonen sai Journalistiliitolta joka neljäs vuosi jaettavan Sananvapauden kunniastipendin. Sen perusteluissa sanotaan Toijosen aina kamppailleen vapaan ja korkeatasoisen journalismin ja dokumenttituotannon puolesta. ”Hän on kansainvälisen tason dokumentaristi, alallaan harvoja Suomessa.” Perusteluissa mainittiin myös Toijosen koulutustehtävät entisen Jugoslavian alueella.
Petter Dass

Petter (Pettersen) Dass (s. noin 1647 Herøy (Nordland) – 17. elokuuta 1707 Alstahaug) oli norjalainen runoilija ja pappi. Uusi Petter Dassin museo avattiin Alstahaugin kunnassa vuonna 2007.
Petter Dass suoritti ylioppilastutkinnon Bergenissä ja opiskeli teologiaa Kööpenhaminassa. Hän työskenteli kotiopettajana ja kappalaisena, kunnes hänestä tuli Alstahaugin kirkkoherra. Hän kirjoitti virsiä. Häntä pidetään suurimpana norjalaisena barokin aikakauden runoilijana. Hän on kirjoittanut kaikki kirkkovuoden evankeliumitekstit runomuotoon. Samoin hän on muokannut kokonaisia Uuden testamentin kirjoja ja Lutherin Pienen Katekismuksen runomuotoon. Norjan kirkon virsikirjassa on 11 hänen kirjoittamaansa virttä.
Tunnetuin hänen virsistään on virsi "Herre Gud, ditt dyre navn og ære". Se on Norjan kirkon virsikirjan "portaalivirsi", johdantovirsi, numerolla 1, kolmesäkeistöisenä ja kahdeksansäksteistöisenä numerolla 278. Virsi on suomeksi Ruotsin kirkon virsikirjassa numerolla 649 "Nimellesi, suuri Jumalamme". Käännös on Pekka Kivekkään tekemä 1997.
Nahed Hattar

Nahed Hattar, (1960 – 25. syyskuuta 2016) oli jordanialainen kirjailija ja poliittinen aktivisti.
Pidätys.
Hattar oli kristittynä syntynyt ateisti ja islamin vastainen aktivisti. Hän tuki Syyrian presidentti Bashar al-Assadia. Hänet pidätettiin elokuussa 2016, kun hän oli levittänyt karikatyyrikuvaa, joka esitti kuollutta jihadistia Abu Salehia taivaassa tupakoimassa ja vuoteessa naisten kanssa ja pyytämässä Jumalaa tuomaan viiniä ja pähkinöitä.
Kuolema.
Aseistettu mies ampui Hattarin 25. syyskuuta 2016 lähellä oikeuspalatsia pääkaupungissa Ammanissa, missä hän oli menossa tuomioistuimeen sen jälkeen kun hän oli levittänyt piirrosta, jonka katsottiin loukkaavan islamia. Ampuja pidätettiin paikalla. Turvallisuuslähteen mukaan hän on 39-vuotias mies, joka toimii muslimisaarnaajana ammanilaisessa moskeijassa.
Røssvatnet

Røssvatnet () on Norjan kolmanneksi suurin järvi. Se sijaitsee Hattfjelldalin ja Hemnesin kuntien alueella, Nordlandin läänissä. Järven vesipinta-ala on 219 neliökilometriä. Røssvatnin alueella on asunut ihmisiä kivikaudesta asti.
Anton Fonsén

Anton Fonsén (s. 21. maaliskuuta 1995 Pori) on suomalainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa Suomi-sarjajoukkue Karhu HT:ssä.
Ura.
Fonsén on Porin Ässien kasvatti. Hän voitti kauden 2010–2011 päätteeksi C-nuorten SM-pronssia. Kauden 2011–2012 Fonsén pelasi pääosin Ässien B2-nuorten I-divisioonajoukkueessa, mutta hän vahvisti myös Kankaanpään Jääkarhuja saman ikäluokan SM-karsinnoissa, joissa Fonsén oli joukkueen paras pistemies ja maalintekijä tehoilla 6+3=9. Kaudella 2012–2013 hän toimi Ässien B-nuorten varakapteenina. Kauden 2013–2014 päätteeksi Fonsén voitti A-nuorten SM-pronssia. Hän debytoi kauden aikana myös miesten peleissä pelattuaan kolme ottelua lainalla II-divisioonajoukkue Karhu HT:ssä. 
Kaudella 2015–2016 Fonsén nousi Ässien A-nuorten varakapteeniksi. Hän oli seitsemällä osumallaan joukkueen eniten maaleja tehnyt puolustaja. Fonsén voitti myös Ässien sisäisen tehotilaston lukemalla +28. Hän debytoi kauden aikana myös seuran SM-liigajoukkueessa. Fonsén teki liigadebyyttinsä 15. joulukuuta 2015 Oulun Kärppiä vastaan. Hänet merkittiin Ässien seitsemänneksi puolustajaksi, eikä Fonsén saanut lopulta peliaikaa, kuten myöskään kaikissa kolmessa pelaamassaan liigaottelussa.
Huhtikuussa 2016 Fonsén liittyi try-outille Ässien SM-liigajoukkueeseen tultuaan yli-ikäiseksi seuran A-nuorissa. Hän ei saanut kuitenkaan jatkosopimusta ja siirtyi elokuussa hakemaan pelipaikkaa puolestaan Mestis-joukkue Savonlinnan Pallokerhosta. Fonsén sai saman kuun lopulla joukkueeseen kauden 2016–2017 kattavan sopimuksen. Hän teki tulokaskautensa aikana 48 runkosarjaottelussa tehot 1+3=4 ja seitsemässä playoff-ottelussa yhden syöttöpisteen. Fonsén voitti kauden päätteeksi Mestiksen mestaruuden.
Kaudeksi 2017–2018 Fonsén siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Suomi-sarjajoukkue Karhu HT:hen.
Sillä silmällä (suomalainen televisiosarja)

Sillä silmällä on vuosina 2005–2006 Nelonen-kanavalla esitetty suomalainen tositelevisiosarja. Ohjelmassa viisi homomiestä auttavat jokaisessa jaksossa yhtä heteromiestä löytämään oman tyylinsä.
Ohjelma perustu samannimiseen yhdysvaltalaiseen "Queer Eye for the Straight Guy" -formaattiin.
Ro-62 (1923)

Ro-62 (aiemmin "sukellusvene No. 73") oli keisarillisen Japanin laivaston vuonna 1924 valmistunut L-luokan sukellusvene.
Valmistus.
Alus tilattiin vuoden 1923 hankinnoissa Mitsubishin Kōben telakalta, missä köli laskettiin 8. syyskuuta 1922. Alus laskettiin vesille 19. syyskuuta 1923 ja otettiin palvelukseen 24. heinäkuuta 1924 nimellä "sukellusvene No. 73".
Palvelus.
Alus nimettiin 1. marraskuuta 1924 "Ro-62":ksi. Alus poistettiin alusluettelosta 20. marraskuuta 1945 ja romutettiin seuraavana vuonna.
Ro-63 (1924)

Ro-63 (aiemmin "sukellusvene No. 84") oli keisarillisen Japanin laivaston vuonna 1924 valmistunut L-luokan sukellusvene.
Valmistus.
Alus tilattiin vuoden 1923 hankinnoissa Mitsubishin Kōben telakalta, missä köli laskettiin 2. huhtikuuta 1923. Alus laskettiin vesille 24. tammikuuta 1924 ja otettiin palvelukseen 20. joulukuuta nimellä "sukellusvene No. 84".
Palvelus.
Alus nimettiin 1. marraskuuta 1924 "Ro-63":ksi. Alus poistettiin alusluettelosta 20. marraskuuta 1945 ja romutettiin seuraavana vuonna.
Ro-64 (1924)

Ro-64 oli keisarillisen Japanin laivaston vuonna 1925 valmistunut L-luokan sukellusvene.
Valmistus.
Alus tilattiin vuoden 1923 hankinnoissa Mitsubishin Kōben telakalta, missä köli laskettiin 15. lokakuuta 1923. Alus laskettiin vesille 19. elokuuta 1924 ja otettiin palvelukseen 30. huhtikuuta 1925.
Palvelus.
Alus upposi 12. huhtikuuta 1945 osuttuaan miinaan Hiroshiman lahdella ja poistettiin alusluettelosta 10. elokuuta.
Ro-65 (1925)

Ro-65 oli keisarillisen Japanin laivaston vuonna 1926 valmistunut L-luokan sukellusvene.
Valmistus.
Alus tilattiin vuoden 1923 hankinnoissa Mitsubishin Kōben telakalta, missä köli laskettiin 15. marraskuuta 1924. Alus laskettiin vesille 25. syyskuuta 1925 ja otettiin palvelukseen 30. kesäkuuta 1926.
Palvelus.
Alus tuhoutui 4. marraskuuta 1942 onnettomuudessa Kiskalla ja poistettiin alusluettelosta 1. elokuuta 1943.
Ro-66 (1926)

Ro-66 oli keisarillisen Japanin laivaston vuonna 1927 valmistunut L-luokan sukellusvene.
Valmistus.
Alus tilattiin vuoden 1923 hankinnoissa Mitsubishin Kōben telakalta, missä köli laskettiin 1. joulukuuta 1925. Alus laskettiin vesille 25. lokakuuta 1926 ja otettiin palvelukseen 28. heinäkuuta 1927.
Palvelus.
Alus tuhoutui 17. joulukuuta 1941 kolaroituaan "Ro-62":n kanssa lähellä Wakea. Se poistettiin alusluettelosta 15. tammikuuta 1942.
Ro-67 (1926)

Ro-67 oli keisarillisen Japanin laivaston vuonna 1926 valmistunut L-luokan sukellusvene.
Valmistus.
Alus tilattiin vuoden 1923 hankinnoissa Mitsubishin Kōben telakalta, missä köli laskettiin 5. maaliskuuta 1925. Alus laskettiin vesille 18. maaliskuuta 1926 ja otettiin palvelukseen 15. joulukuuta.
Palvelus.
Alus poistettiin alusluettelosta 20. heinäkuuta 1945 ja romutettiin seuraavana vuonna.