tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Tarkhan (Egypti)

Tarkhan on ikiaikainen hautausmaa Egyptissä Gerzehin pohjoispuolella. Sieltä tehdyt löydöt ovat auttaneet ymmärtämään miten Egyptistä tuli valtio noin 3000 eaa. 
Hautausmaa sijaitaee Niilin länsirannalla, ja se jakautuu kahteen osaan, joita kutsutaan laaksoksi ja kukkulaksi. Hautausmaata käytettiin Naqada III-kaudelta ensimmäisen dynastian loppuun, ja satunnaisesti uudelleen vielä roomalaisvallan aikana. Pelkästään Naqada-kausilta on tunnistettu yli kaksituhatta hautausta.
Arkeologi Flinders Petrie suoritti alueella kaivauksia kahtena talvena vuonna 1911-1913.
Mika Erno

Mika Erno (oik. "Carl Mikael Erno", sukunimi vuoteen 1932 saakka "Erikson", 15. huhtikuuta 1919 Helsinki – 8. helmikuuta 2014 Hämeenlinna) oli suomalainen arkkitehti
Koulutus.
Erno kirjoitti ylioppilaaksi Helsingin Suomalaisesta Normaalilyseosta 1938 ja valmistui arkkitehdiksi Teknillisestä korkeakoulusta 1946.
Ura.
Erno työskenteli 1944–1948 toimistoarkkitehtina Arkkitehtitoimisto Erkki Linnasalmessa, sen jälkeen 1948–1951 toimistoarkkitehtina Hämeenlinnan kaupungin rakennustoimiston arkkitehtiosastolla ja 1951–1982 asemakaava-arkkitehtina. Hän hoiti sivutoimisesti 1949–1952 Hämeen lääninrakennustarkastajan tehtävää. Oman arkkitehtitoimiston hän perusti 1952 ja työskenteli siinä vuoteen 1981. Hän sai yliarkkitehdin arvonimien 1982.
Lilly Wood and the Prick

Lilly Wood and the Prick (tunnetaan myös nimillä Lilly Wood ja LILLYWOOD) on vuonna 2006 perustettu ranskalainen vaihtoehtorock-, pop- ja folkmusiikkia soittava duo, jonka jäsenet ovat Nili Hadida ja Benjamin Cotto. Yhtyeen kappaleesta "Prayer in C" teki saksalainen DJ Robin Schulz remix-version, jonka hän julkaisi vuonna 2014 singlenä. Kappale nousi singlelistojen kärkisijoille esimerkiksi Espanjassa, Itävallassa, Belgiassa, Ranskassa, Saksassa, Israelissa, Libanonissa, Italiassa, Alankomaissa, Sveitsissä ja Isossa-Britanniassa. Vuodesta 2009 lähtien duon levy-yhtiö on ollut Cinq7.
Karl-Gerät

Karl-Gerät (040 / 041) (lyhyemmin Karl, tunnettu myös nimillä "Thor" ja "Mörser Karl", ) on saksalainen toisessa maailmansodassa piirityksissä käytetty järeä mörssäri. Sitä pidetään suurimpana itseliikkuvana mörssärinä.
Historia.
Kehitys.
Rheinmetall aloitti Karl-Gerät 040:n kehittämisen 1936 Maginot-linjaan hyökkäämiseksi. Se nimettiin kehittämiseen osallistuneen tykistökenraali Karl Beckerin mukaan. Ajokokeet pidettiin Unterlüßissa toukokuussa 1940. Kuusi ensimmäistä vaunua valmistettiin marraskuun 1940 ja elokuun 1941 välillä. Myöhemmin päätettiin tehdä paremman kantaman omaava malli ja kehiteltiin Karl-Gerät 041, jota tilattiin kuusi kappaletta, joista kuitenkin vain yksi valmistettiin. Karl-Gerätiä valmistettiin siis yhteensä seitsemän kappaletta, joista kuudelle ensimmäiselle annettiin nimet (Adam (myöhemmin Baldur), Eva (myöhemmin Wotan), Thor, Odin, Loki ja Ziu).
Käyttö.
Ensimmäiset neljä vaunua menivät itärintamalle, jossa ne saivat tulikasteensa valko-venäläistä Brestin kaupunkia vastaan elokuussa 1941. Niitä käytettiin myös Sevastopolia vastaan ja Varsovan kansannousun tukahduttamiseen. Karl-Gerätien tukena käytettiin yleensä ammusten kuljetuksesta varten muunneltuja Panzer IV -vaunuja. Kun sota Euroopassa läheni loppuaan, osa Karl-Geräteistä jäi venäläisten ja osa yhdysvaltalaisten käsiin. Ainoa säilynyt yksilö on kuudes vaunu, "Ziu", joka on nykyään esillä Kubinkan panssarimuseossa.
Ominaisuudet.
Karl-Gerät kykeni ampumaan korkeintaan kuusi laukausta tunnissa. Sen kranaatit olivat noin kaksi metriä pitkiä ja lensivät mallista riippuen 4–10 kilometrin päähän. Karl-Gerätin kaliiperi oli jopa keskimääräistä rautatietykkiä suurempi. Sen maksimivauhti oli 10 km/h.
Asterixin poika

Asterixin poika () on Asterix seikkailee -sarjan 27. osa, joka julkaistiin vuonna 1983. Suomessa se julkaistiin vuonna 1984 Outi Wallin suomentamana. Tarinan on käsikirjoittanut ja piirtänyt Albert Uderzo.
Juoni.
Asterixin ovelle ilmestyy hylätty lapsi. Asterix ja Obelix ryhtyvät huolehtimaan lapsesta koettaen samalla selvittää, mistä tämä on tullut. Selviää, että lapsi on Caesarin ja Kleopatran poika Ptolemaios XV. Caesarin ottopoika Brutus oli useaan otteeseen yrittänyt raivata tämän tieltään päästäkseen Caesarin ainoaksi perijäksi, joten Kleopatra toi lapsen turvaan voittamattomien gallialaisten kylään. Brutus aikoo saada lapsen ja tuhota koko kylän.
Bill Nye

William Sanford "Bill" Nye (s. 27. marraskuuta 1955 Washington (DC), Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen insinööri, professori, tieteen kansantajuistaja ja -kouluttaja, televisiopersoona, skeptikko sekä kirjailija.
Nuoruus ja opiskelu.
Nye varttui Washingtonissa, jossa hän myös aloitti opintonsa julkisessa koulussa. Ahkeran opiskelun ja pienen stipendin turvin hän pääsi opiskelemaan yksityiseen "Sidwell Friends Schooliin" ja sieltä edelleen New Yorkin Cornellin yliopistoon. Siellä hänen opettajanaan oli muun muassa Carl Sagan.
Ura.
Valmistuttuaan koneinsinööriksi hän pääsi töihin Boeingille Seattleen. Ura stand-up -koomikkona alkoi hänen voitettuaan Steve Martin -näköiskilpailun. Hän alkoi käsikirjoittaa "Almost Live" -komediaa myös sitä itse esittäen. Tässä vaiheessa hän lopetti työt Boeingilla. Nye sai lopulta oman ohjelman "Bill Nye, the Science Guy". Tiedeaiheisesta nuortenohjelmasta tuli erittäin suosittu ja viiden esitysvuoden (1993–1998) aikana sen sata jaksoa voitti muun muassa 18 Emmy-palkintoa, joista Nye sai henkilökohtaisesti seitsemän. Sarjan jälkeen Nye esiintyi vakituisesti ohjelmissa "The Eyes of Nye", "Stuff Happens", "100 Greatest Discoveries" ja "Greatest Inventions with Bill Nye" sekä vierailevana tähtenä useissa muissa sarjoissa. Esiintymistensä lisäksi hän toimii tutkijana sekä muun muassa "The Planetary Society" ja "The Committee for Skeptical Inquiry" -järjestöjen johtotehtävissä.
Nye on ilmaissut erityisen huolensa ilmaston lämpenemisen johdosta sekä on erityisesti Yhdysvalloissa tapahtuvaa evoluution kieltämistä vastaan. Toisaalta aikaisemmin urallaan Nye toimi myös vuosina 1996–2017 tunnetussa Walt Disney World -teemapuistossa sijainneen öljy-yhtiö Exxonin sponsoroiman fossilisia polttoaineita kritiikittömästi esitelleen "Ellen's Energy Adventure" -paviljongin virtuaalisena isäntänä yhdessä televisiojuontaja Ellen DeGeneresin kanssa.
Pumit

Pumit, muilta nimiltään premit, primit tai xifanit,ovat etninen ryhmä Kiinan Yunnanin ja Sichuanin provinsseissa suurimman osan asuessa edellisessä. Heitä on noin 32 000. Pumit ovat läheistä sukua tiibetiläisille ja he puhuvat pumin kieltä.
Historia.
Pumeja pidetään historiallisten qiangien jälkeläisinä, jotka muuttivat tiibetin ylängöltä etelään 600-luvulta lähtien. Song-dynastian aikana pumit ja muut tiibetiläisten ja kiinalaisten välillä asuneet kansat tunnettiin nimellä "xifan". Nämä kansat yhdistivät paimentolaisuutta ja maanviljelyä, ottaen voimakkaita vaikutteita tiibetiläisiltä naapureiltaan. Mongolien Kublai-kaanin hyökätessä Yunnanissa sijainnutta Dalin kuningaskuntaa vastaan monet pumit palvelivat hänen armeijassaan ja asettuivat tätä kautta Yunnaniin. Tullen alueelle verrattain myöhään he asettuivat asumaan korkealle vuoristoseudulle pieniin kyliin muiden etnisten ryhmien, kuten naxien, baiden ja mosojen alueille. Alueita hallitsi useimmiten "tusi" eli paikallinen heimopäällikkö, jonka asetti virkaansa Kiinan hovi. Joillakin alueilla tuseina toimi pumeja. Sichuanin Mulissa muodostui 1600-luvulla pieni autonominen lamalainen kuningaskunta, jonka tusi oli myös paikallisen buddhalaisen luostarin päälama. Pumeista käytettiin termiä xifan aina kommunistien valtaantuloon saakka vuonna 1949. Tuolloin aloitettiin etnisten ryhmien kartoitus, jolloin Yunnanin "xifanit" määriteltiin pumeiksi, mutta suurin osa Sichuanin puolella asuneista xifaneista määriteltiinkin tiibetiläisiksi.
Kulttuuri.
Suurin osa pumeista asuu vuoristoisella maaseudulla vain harvojen asuessa kaupungeissa. Pieni osa miehistä on luostareissa. Pumit kasvattavat esimerkiksi maissia, vehnää ja kasviksia. Suurella osalla on myös kotieläimiä, kuten sikoja, vuohia, kanoja ja muutamia nautoja. Sichuanin puolella osa pumeista työskentelee valtion omistamilla laidunmailla, joilla kasvatetaan jakkeja. Pumin kieli voidaan jakaa kolmeen eri murteeseen ja pumien identiteetti on yleensä kytköksissä pikemminkin näihin murreryhmiin kuin käsitteeseen pumeista yhtenä etnisenä ryhmänä. Kolme murretta ovat phzomi, phzome ja tshomi. Heidät voidaan edelleen myös jakaa mieslinjaisiin klaaneihin. Suurin osa pumeista on lamalaisia, johon on liittynyt myös joitakin vaikutteita luonnonuskoista.
Malesian liittovaltion territorioiden lippu

Malesian liittovaltion territorioiden lippu on Malesian territorioiden Labuanin, Kuala Lumpurin ja Putrajayan tunnus. Territorioiden lippu ja oma hymni luotiin vuonna 2006, kun territorioiden keskuuteen pyrittiin luomaan yhtenäisyyttä. Lippua käytetään virallisten liputuspäivien yhteydessä.
Lipun trikolori koostuu punaisesta, keltaisesta ja sinisestä vaakaraidasta. Keltainen kuvaa itsemääräämisoikeutta ja kunniaa, punainen voimaa ja sininen yhtenäisyyttä, vilpittömyyttä ja harmoniaa. Lipun keskellä on Malesian vaakuna. Vaakunan alapuolella on kolme tähteä, joista kukin kuvaa yhtä maan territorioista, muistuttamalla alueen asemasta tärkeänä hallinnollisena keskuksena tai liikekeskuksena.
Hätilän kirkko

Hätilän kirkko (toisinaan myös Hätilän seurakuntatalo) on Hämeenlinnan Hätilän kaupunginosassa sijaitseva Hämeenlinna-Vanajan seurakunnan kirkko. Sen on suunnitellut arkkitehti Mika Erno, ja se on valmistunut 1956. Kirkkosalissa on seurakunnalle vuonna 1859 lahjoitettu jäljennös Leonardo da Vincin maalauksesta "Pyhä ehtoollinen".
Kirkkosali on toisessa kerroksessa. Rakennuksessa on myös muita kokoontumistiloja, joissa ovat kokoontuneet päiväkerho, pyhäkoulu, partio ja vanhusten kerho. Kirkon 12-äänikertaiset mekaaniset urut on rakentanut Kangasalan urkurakentamo vuonna 1971.
Hätilän kirkko suljettiin kokonaan toistaiseksi korjaamista vaativan kosteusvaurion takia syksyllä 2014. Loppuvuodesta 2018 ilmoitettiin, että kirkko on tarkoitus remontoida ja avata jälleen käyttöön.
Syvä kuilu

Syvä kuilu () on Asterix seikkailee -sarjan 25. osa, joka julkaistiin vuonna 1980. Suomennos julkaistiin samana vuonna Jorma Kaparin suomentamana. "Syvä kuilu" on ensimmäinen Albert Uderzon itse käsikirjoittama Asterix-albumi.
Juoni.
Galliassa on eräs kahtia jakautunut kylä, jonka poikki kulkee syvä kuilu. Toisen puoliskon päällikkö on Separationix ja toisen Stereofonix. Stereofonixin poika Komix on rakastunut Separationixin tyttäreen Fanzineen, mutta he eivät voi viettää yhteistä elämää päälliköiden eripuraisuuden vuoksi. Lisäksi Separationixin häijy kätyri Anabolix suunnittelee roomalaisten avulla itse pääsevänsä molempien kylien päälliköksi ja saadakseen Fanzinen puolisokseen. Stereofonix lähettää poikansa Komixin hakemaan apua vanhalta ystävältään Aladobixilta. Aladobix päättää auttaa ja lähettää Asterixin, Obelixin ja Akvavitixin syvän kuilun kylään estääkseen Anabolixin aikeet ja saadakseen rauhan Separationixin ja Stereofonixin välille.
FS Sané (1869)

Sané oli Ranskan laivaston vuonna 1869 vesillelaskettu puurunkoinen Sané-luokan korvetti.
Valmistus.
Alus tilattiin Toulonin laivastontelakalta ja sen köli laskettiin 13. syyskuuta 1866. Alus laskettiin vesille 9. huhtikuuta 1869 ja se otettiin palvelukseen 2. huhtikuuta 1872.
Palvelus.
"Sané" poistettiin alusluettelosta vuonna 1892.
FS Seignelay (1869)

Seignelay oli Ranskan laivaston vuonna 1869 vesillelaskettu puurunkoinen Sané-luokan korvetti.
Valmistus.
Alus tilattiin Toulonin laivastontelakalta ja sen köli laskettiin vuonna 1866. Alus laskettiin vesille vuonna 1869 ja se otettiin palvelukseen vuonna 1876.
Palvelus.
"Seignelay" poistettiin alusluettelosta vuonna 1892.
FS Fabert (1874)

Fabert oli Ranskan laivaston vuonna 1874 vesillelaskettu puurunkoinen Sané-luokan korvetti.
Valmistus.
Alus tilattiin Rochefortin laivastontelakalta, missä köli laskettiin vuonna 1869. Alus laskettiin vesille 1. elokuuta 1874 ja otettiin palvelukseen vuonna 1876.
Palvelus.
"Fabert" poistettiin alusluettelosta vuonna 1899.
Ibanit

Ibanit ovat Borneon saarella elävä alkuperäiskansa. Suuri osa ibaneista asuu Malesian Sarawakin osavaltiossa. Ibanit ovat myös Sarawakin runsaslukuisin etninen ryhmä. Ibanin kieli on heidän äidinkielensä.
Historia.
Britit saapuivat Borneolle 1800-luvulla ja ibanit joutuivat samalla kosketuksiin eurooppalaisten kanssa. Britit kutsuivat ibaneita "meridajakeiksi", koska ibanit harjoittivat merirosvousta ja kalastusta. Myös pääkallonmetsästys oli brittien saapumisen aikaan ibanien tapana. Nykyisin ibanit ovat vieraanvaraista ja rauhallista kansaa.
Ibanit asuvat Borneon suurimpien jokien ja niiden sivujokien varsilla. Heidän perinteinen asumuksensa on pitkätalo, joissa on nykyisin kaikki nykyajan mukavuudet. Uskonnoltaan he ovat suureksi osaksi kääntyneet kristinuskoon brittiläisen vaikutuksen myötä, mutta ibanit haluavat kuitenkin säilyttää pitkän kulttuuri-identiteettinsä ja perintönsä.
Ibanien kansanperinteessä sulttaanisarvinokka on ennelintu, joka tuo viestejä henkimaailmasta. Se kuuluu moniin seremonioihin, ja siksi se on Sarawakin osavaltion tunnuslintu.
Uroš Palibrk

Uroš Palibrk (s. 22. maaliskuuta 1992 Kranj) on slovenialainen jalkapalloilija, joka edustaa maansa ykkösdivisioonassa pelaavaa NK Triglav Kranjia. Oikeajalkaisen Palibrkin pelipaikka on vasen laitahyökkääjä. Hän pelasi vuodet 2008-2013 Italian suurseuran AC Milanin organisaatiossa, mutta ei saanut yhtään ottelua tilileen. Palibrk vietti suurimman osan ajasta lainalla muissa seuroissa, muun muassa Kroatian liigan 1. HNL:in HNK Rijekassa, jossa hän pelasi yhdeksän ottelua ilman maaleja. Vuonna 2013 Palibrk siirtyi kasvattajaseuraansa Triglav Kranjiin, joka putosi PrvaLigasta eli Slovenian ykkösliigasta ykkösdivisioonaan vuonna 2014. 
Palibrk on pelannut Slovenian alle 17- ja 20-vuotiaiden maajoukkueissa.
Antti Järnefelt

Antti (Anders) Järnefelt (15. lokakuuta 1872 Mikkeli – 11. maaliskuuta 1948 Helsinki) oli suomalainen Mikkelistä kotoisin ollut rakennusmestari ja kirjailija.
Antti Järnefeltin vanhemmat olivat Alexander Järnefelt (1846–1927) ja Hedvig Elisabet Paasonen.
Järnefelt julkaisi 1944 kuvitetun kertomuksen "Miten kansoja ja kotiamme hallitaan" elämänsä aikana kokemistaan näyistä ja unista. Teoksen oli määrä olla ensimmäinen osa viisiosaisesta sarjasta, mutta loput neljä kirjaa ("Väärät opit","Tieteen jumalattomuus kansojen villitys", "Oikea perustus ja päämäärä", "Kuoleman hetki") jäivät julkaisematta.
Pietarjoki

Pietarjoki on Satakunnassa Eurassa 11,3 kilometriä pitkä joki, joka laskee vetensä Turajärveen. Pietarjoki on Haajanojan ja Naarjoen valuma-alueen laskujoki ja sen valuma-alueen pinta-ala on 47,6 km². Se kuuluu laajempaan Eurajoen vesistöön. Koko vesistön laskujoki on Eurajoki, joka purkaa vetensä Selkämereen Eurajoensalmessa Eurajoen kunnassa.
Nimitys.
Nimitystä Pietarjoki käytetään vain joen alajuoksusta. Jo 4 kilometrin päässä Turajärven kylän peltoaukealla sen suoraksi oikaistua uomaa nimitetään Haajanojaksi. Sen nimisenä se esiintyy Isosuolta asti.
Joen kulku.
Pietarjoki laskee Turajärveen sen kaakkoiskulmassa ja joen suu sijaitsee 28,1 metriä merenpinnan yläpuolella. Noin 5,1 kilometriä ylempänä uomaan liittyy vasemmalta Naarjoen oja. Yhtymäkohta sijaitsee 37,5 metriä merenpinnan yläpuolella. Viimeisellä osuudellaan joki putoaa siten 9,4 metriä ja on siitä vain 1,3 kilometriä yli 5 metriä leveä.
Joen lähde on Saarikonjärvi, joka sijaitsee myös Eurassa ja jonka vedenpinnankorkeus on 54,3 metriä. Laskujoki aloittaa ensin metsäpurona, joka luikertelee 300 metriä ensimmäisen pellon laitaan, ja jatkaa sitten ojitettuna uomana 1,3 kilometriä Välimaan tilan kohdalle. Tässä pisteessä puron korkeus on pudonnut 14,3 metriä, pääasiassa sen metsäosuudella. Tästä eteenpäin 4,6 kilometrin matkalla Naarjoen yhtymäkohtaan pudostusta kertyy enää 2,5 metriä.
Valuma-alueen kuvailua.
Pietarjoki syntyy pääasiassa kahden suuren ojan Haajanojan ja Naarjoen tuomista vesistä. Pietarjoen osuudella siihen valuu vain muutama oja. Naarjoen yhtymäkohdasta ylöspäin joen kulkua voidaan tarkastella kumpaakin haaraa erikseen.
Noin 6,3 kilometriä pitkä Haajanoja, jonka valuma-alueen pinta-ala on 15,72 km², virtaa idässä Isosuon läpi ja sen lähteenä on pieni metsälampi Saarikonjärvi. Tällä uomalla on laaja valuma-alue, sillä laajalta ja ojitetulta Isosuolta kertyy paljon sadevettä. Myös Välimaan tilan peltojen läpi kulkeva johto-oja yhtyy Haajanojaan sen vasemmalta puolelta tuoden Hankasuon ja peltoaukeansa sadevedet siihen. Oja alittaa valtatien 12.
Noin 6,4 kilometrisen Naarjoen valuma-alue on pinta-alaltaan 17,9 km² ja se kerää vetensä lähinnä Turajärven eteläpuolelta. Naarajoen lähteenä on Loukonen, jonka pohjoisrannan luusuasta erkanee puro, joka ohittaa osittain pelloksi kuivatetun Naarjärven kosteikon ja kulkee sitten Naarjoen kylän peltoaukean läpi. Naarjoki on ainakin peltoalueella koko matkaltaan syvennettyä ja oikastua ojaa. Oja alittaa valtatien 12 kahdesti.
Naarjärven eteläpäässä Naarjokeen yhtyy Nikunoja, joka kerää Suokorven pellon ja Läpikäytänsuon vedet Rauman kaupungin puolelta. Hieman alempana Naarjokeen yhtyy vielä Heinorkonoja.
Samsung Galaxy S4 Mini

Samsung Galaxy S4 Mini on Samsung Electronicsin heinäkuussa 2013 julkaisema älypuhelin. Samsung Galaxy S4 Minissä on 4,3 tuuman kapasitiivinen kosketusnäyttö.
Samsung Galaxy S4 Mini on osittain samankaltainen kuin "isoveljensä" S4, mutta S4 on tehokkaampi, isompi ja siinä on tarkempi kamera. Samsung Galaxy S4 Minin seuraaja on S5 Mini, joka tuli kauppoihin heinäkuussa 2014.
Miranshah

Miranshah on kaupunki Pakistanin pohjoisosan heimoalueilla. Se on saanut nimensä Timur Lenkin pojan Miran Shahin mukaan. 
Miranshah on Pohjois-Waziristanin suurin kaupunki. Siellä on Pakistanin armeijan tukikohta. Alueella on ollut vuosia levottomuuksia ja jatkuvia yhtydenottoja Pakistanin armeijan ja erilaisten terroristijärjestöiksi luokiteltujen tahojen välillä.
Mikael Saha

Mikael Henrik Kalevi Saha (s. 5. maaliskuuta 1995 Loimaa) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelaa monikansallisen Alps Hockey Leaguen italialaisjoukkue SG Cortinassa. Hän pelipaikaltaan keskushyökkääjä, mutta osaa Saha pelata myös laidassa. Hänen entisen seuransa Jukureiden silloisen urheilutoimenjohtaja Jukka Holtarin mukaan Sahaa voi hyvällä syyllä kutsua klassisesti kahden suunnan hyökkääjän ruumiillistumaksi.
Ura.
Saha on Forssan Palloseuran kasvatti. Hän toimi kaudella 2009–2010 seuran C-nuorten varakapteenina. Kaudella 2010–2011 Saha voitti C-nuorten I-divisioonan karsintojen maalipörssin ja jakoi pistepörssin voiton HJK:n Mikael Hallbäckin kanssa. Kaudella 2011–2012 hän oli B-nuorten I-divisioonan karsinnoissa FoPSin paras maalintekijä 15 osumallaan.
Kaudeksi 2012–2013 Saha siirtyi Porin Ässien B-nuoriin. Seuraavan kauden 2013–2014 päätteeksi hän voitti A-nuorten SM-pronssia. Kaudella 2014–2015 Saha nousi Ässien SM-liigarinkiin. Hän teki liigadebyyttinsä 31. lokakuuta 2014 vieraissa paikallisvastustaja Rauman Lukkoa vastaan. Saha merkittiin Ässien 13. hyökkääjäksi. Hän sai ottelussa jääaikaa 1.59 minuuttia. Saha teki liigauransa avausmaalin kuudennessa ottelussaan 24. tammikuuta 2015 myös vieraissa Lukkoa vastaan. Yhteensä hänen tulokaskautensa toi 23 runkosarjaottelussa tehot 1+4=5. Suurimman osan kaudestaan Saha pelasi kuitenkin vielä Ässien A-nuorissa, joiden paras maalintekijä ja toiseksi paras pistemies hän oli tehoilla 20+25=46. Tammikuussa 2015 Saha teki vuoden jatkosopimuksen Ässien kanssa.
Kaudesta 2015–2016 Saha pelasi vajaat puolet SM-liigassa, jossa hän teki 26 runkosarjaottelussa tehot 3+3=6. Ensimmäisellä kokonaisella SM-liigakaudellaan 2016–2017 Saha teki 58 runkosarja- ja kahdessa pudotuspeliottelussa tehot 4+4=8. Hän jakoi pudotuspelien ensimmäisellä kierroksella Ässien sisäisen tehotilaston voiton Niko Ojamäen ja Aleksi Mäkelän kanssa lukemalla +1. Huhtikuussa 2018 Saha teki 1+1-vuotisen jatkosopimuksen Ässien kanssa.
Saha siirtyi kaudeksi 2019–2020 vuoden mittaisella sopimuksella Mestis-joukkue Kiekko-Vantaan riveihin. Kaudeksi 2020–2021 hän palasi SM-liigaan ja siirtyi 2+1-vuotisella sopimuksella Mikkelin Jukureihin. Sahan jäi kuitenkin rotaatiorooliin ja hän pelasi vain 29 runkosarjaottelua tehden kolme syöttöpistettä.
Kaudella 2021–2022 Sahan rooli Jukureissa jäi vielä aiempaa pienemmäksi ja hän pelasi siellä kauden aikana vain seitsemän ottelua. Marraskuussa 2021 seura lainasi Sahan joulutaukoon asti kestävällä sopimuksella hänen aiempaan seuraansa Kiekko-Vantaan Mestis-joukkueeseen, jossa hän pelasi 11 ottelua.
Syyskuussa 2022 Saha siirtyi loppukauden 2022–2023 kattavalla sopimuksella monikansallisen Alps Hockey Leaguen italialaisjoukkue SG Cortinaan.
Muuta.
Sahan pikkuveli Niklas pelaa hyökkääjänä Suomi-sarjajoukkue Lempäälän Kisassa.
Clarias ngamensis

Clarias ngamensis on ankeriaismonneihin kuuluva kalalaji. Sitä tavataan laajalla alueella Afrikan eteläpuoliskon joissa ja järvissä. Se elää erityisesti kasvillisuuden valtaamissa vesissä.
Ulkonäkö ja koko.
"Clarias ngamensis" on pitkulainen kala, jonka väri vaihtelee harmaasta tummanruskeaan. Väri on usein kirjava, ja sekä pään alapuoli että vatsa ovat kermanväriset tai valkeahkot. "C. ngamensis" voi saavuttaa 73 senttimetrin pituuden ja painaa 4 kilogrammaa. Sukulaislajistaan jättikonnamonnista lajin voi muun muassa erottaa siitä, että sillä on pieni rasvaevä selkäevän takana. Pään muoto vaihtelee soikeasta suorakulmaiseen.
Levinneisyys ja elinympäristö.
"C. ngamensis" on levinnyt laajalle alueelle Afrikan eteläpuoliskolla. Sitä tavataan Kongon demokraattisesta tasavallasta Etelä-Afrikkaan ulottuvalla alueella. Sitä tavataan Kongojoen altaasta muun muassa Lualaban, Luapulan ja Kasain yläjuoksulta sekä Mweru- ja Bangweulujärvistä. "C. ngamensis" elää myös Malawijärvessä ja sen valuma-alueella ja Shirejoen yläjuoksulla. Eteläisessä Afrikassa sitä on tavattu Sambesista, Cuandosta, Okavangosta, Cunenesta, Kafuesta, Limpoposta, Savesta ja Pongolasta sekä Ngamijärvestä.
"C. ngamensis" suosii erityisesti runsaskasvisia ympäristöjä soilla ja tulvatasangoilla.
Käyttäytyminen.
"C. ngamensis" lisääntyy kesän sadekautena, jolloin monet yksilöt siirtyvät matalaan veteen kutemaan. Sukukypsyyden laji saavuttaa noin 25 senttimetrin mittaisena, ja sen elinikä on 5–6 vuotta.
Lajin tärkeimpää ravintoa ovat nilviäiset, hyönteiset, katkaravut, ravut ja kalat. Okavangon suistossa lajin on todettu saalistavan massana yhdessä jättikonnamonnien kanssa.
Kevan Miller

Kevan Miller (s. 15. marraskuuta 1987) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka pelaa NHL-seura Boston Bruinsissa.
Ura.
Yliopistouransa jälkeen Miller siirtyi try out -sopimuksella AHL-joukkue Providence Bruinsiin. Hän pelasi joukkueessa kuusi ottelua runkosarjassa.
Syyskuussa 2011 Miller osallistui Boston Bruinsin harjoitusleirille, josta kuitenkin 23. syyskuuta 2011 palasi Providenceen. Miller ehti pelata Providencessa viisi ottelua ennen kuin Boston teki hänen kanssaa tulokassopimuksen, mutta pelasi kuitenkin koko kauden 2011–2012 Providencessa.
Vuonna 2012 Miller osallistui Boston Bruinsin harjoitusleirille uudelleen, mutta hänet lähetettiin 14. syyskuuta 2012 takaisin Providenceen. Kauden 2012–2013 Miller pelasi kokonaan Providencessa, jossa esiintyi 64 ottelussa tehden 16 tehopistettä. Lisäksi hän pelasi ensimmäisen kerraan urallaan AHL:n pudotuspeleissä.
Miller sopi Bruinsin kanssa vuoden jatkosta. Kauden 2013–2014 Miller aloitti jälleen Providencessa, josta hänet kutsuttiin ensimmäisen kerran urallaan NHL:ään 20. marraskuuta 2013. Hän pääsi tekemään NHL-debyyttinsä St. Louis Bluesia vastaan. 28. marraskuuta Miller palasi Providenceen, josta hänet nostettiin kuitenkin heti 2. joulukuuta.
Miller teki ensimmäisen NHL-maalinsa 8. joulukuuta 2013 Toronto Maple Leafsia vastaan.
21. tammikuuta 2014 Boston ilmoitti tehneensä Millerin kanssa kahden vuoden kaksisuuntaisen sopimuksen. Miller oli ensimmäinen Bruinsissa numerolla 86 pelannut pelaaja.
Al Wajh

Al Wajh () on Punaisenmeren rannikkokaupunki Tabukin provinssissa Saudi-Arabiassa. Sen väkiluku oli vuoden 2010 väestönlaskennassa 30 512.
Al Wajh toimi Ison-Britannian tukemien arabikapinallisten huoltosatamana ja operaatioiden tukikohtana alueella ensimmäisen maailmansodan aikana käydyssä arabikapinassa.
Nuoren naisen muotokuva

Nuoren naisen muotokuva on renessanssiaikainen italialainen öljymaalaus. Maalaus on noin vuodelta 1465 ja sijaitsee Berliinin Gemäldegaleriessa. Sen tekijäksi on oletettu Antonio del Pollaiuolo, mutta osa taidehistorioitsijoista on veikannut Piero della Francescaa tai tuntematonta taiteilijaa.
Gemäldegalerie osti maalauksen lontoolaiselta taidekauppiaalta vuonna 1897, jolloin sitä pidettiin Piero della Francescan maalauksena. Wilhelm von Bode piti sitä Domenico Venezianon työnä, ja tämä tieto oli museon luetteloissa vuoteen 1972, mutta nykyään sitä pidetään virheellisenä. Antonio del Pollaiuoloa ehdotti tekijäksi ensimmäisenä Adolfo Venturi vuonna 1911. Gemäldegalerien nykyisen tulkinnan mukaan tekijä olisi kuitenkin hänen veljensä Piero del Pollaiuolo.
Niklas Svedberg

Niklas Svedberg (s. 4. syyskuuta 1989) on ruotsalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan maalivahti. 
Ura.
29. toukokuuta 2009 Boston Bruins ilmoitti tehneensä SHL:ssä pelanneen Svedbergin kanssa tulokassopimuksen. Svedberg debytoi AHL:ssä 19. lokakuuta 2012 Manchester Monarchsia vastaan. Svedberg kutsuttiin ensimmäisen kerran Bostoniin 24. toukokuuta 2013. Svedberg valittiin AHL:n parhaaksi maalivahdiksi kaudella 2012–2013.
Svedberg teki NHL-debyyttinsä 2. tammikuuta 2014 kotiottelussa Nashville Predatorsia vastaan. Hän pelasi koko ottelun 60:50 minuuttia pelin edetessä jatkoajalle, jonka alussa Bruins teki 3–2 -voittomaalin.
Bruinsin tiputtua vuoden 2014 pudotuspeleissä Montreal Canadiensille, seura kertoi 23. kesäkuuta 2014 tehneensä Svedbergin kanssa vuoden kaksisuuntaisen jatkosopimuksen, kun Bruinsin edellisen kauden toisena maalivahtina toimineen Chad Johnsonin sopimusta ei uusittu.
FS Rigault de Genouilly (1876)

Rigault de Genouilly oli Ranskan laivaston vuonna 1876 vesillelaskettu rautakaarinen puuverhoiltu Rigault de Genouilly -luokan 2. luokan risteilijä.
Valmistus.
Alus tilattiin Brestin laivastontelakalta ja sen köli laskettiin vuonna 1873. Alus laskettiin vesille vuonna 1876 ja se otettiin palvelukseen vuonna 1878.
Palvelus.
"Rigault de Genouilly" poistettiin alusluettelosta ja se muutettiin hiiliproomuksi vuonna 1899.
FS Éclaireur (1877)

Éclaireur oli Ranskan laivaston vuonna 1877 vesillelaskettu rautakaarinen puuverhoiltu Rigault de Genouilly -luokan 2. luokan risteilijä.
Valmistus.
Alus tilattiin Toulonin laivastontelakalta ja sen köli laskettiin vuonna 1874. Alus laskettiin vesille vuonna 1877 ja se otettiin palvelukseen vuonna 1879.
Palvelus.
"Éclaireur" poistettiin alusluettelosta vuonna 1902.
Chris Thorburn

Chris Thorburn (s. 3. kesäkuuta 1983) on kanadalainen uransa lopettanut jääkiekkoilija.
Ura.
Pelattuaan 15-vuotiaana NOJHL:ssä, Thorburn varattiin ensimmäisellä kierroksella North Bay Centennialsiin vuoden 1999 OHL:n varaustilaisuudessa.
Thorburn varattiin 50. pelaajana Buffalo Sabresiin. 3. lokakuuta 2006 Thorburn asetettiin poimittiin Pittsburgh Penguinsin toimesta vapaiden pelaajien waivers-listalta. Yhden Pittsburghissa pelatun kauden jälkeen Thorburn kaupattiin Atlanta Thrashersiin vaihdossa varaustilaisuuden kolmannen kierroksen varausvuoroon.
Kaudella 2010–2011 Thorburn teki neljännen Atlanta-kautensa aikana kolmen vuoden mittaisen jatkosopimuksen 26. helmikuuta 2011. Thorburn jatkoi joukkueen kokoonpanossa myös kun seura siirtyi pois Atlantasta ja otti nimekseen Winnipeg Jets.
Heinäkuussa 2017 Thorburn siirtyi vapaana pelaajana kaksivuotisella sopimuksella St. Louis Bluesiin. Thorburn pääsi juhlimaan kauden 2018–2019 päätteeksi Stanley Cupin mestaruutta St. Louis Bluesin paidassa, joskin pelasi kaudella vain yhdessä NHL-ottelussa. Kesäkuussa 2020 Thorburn ilmoitti uransa lopettamisesta.
Hellä Timo Suomela

Hellä Timo Suomela on suomalainen 1980-luvulla vaikuttanut eksentrinen ajattelija, joka tunnetaan ennen kaikkea kulttimaineen saaneesta kirjastaan "Seksihirviö".
Suomela opiskeli Helsingin yliopistossa. Hän muutti nimekseen Hellä saadakseen siirrettyä ilman kuluja nimiinsä Hellä-nimiseltä isoäidiltään perimänsä HPY:n puhelinosakkeen. Nimenmuutos heijasti myös Suomelan kehittämää hellyysajattelua.
Suomela perusti 1980-luvulla "Sopuilmapiiri ry" -nimisen yhdistyksen, jonka tarkoituksena oli edesauttaa sovun syntymistä miesten ja naisten välille. Yhdistyksellä oli tätä varten parisuhdekeskusteluverkko ja hellyysparivälitys. Terapiamuodoiksi sovun edistämiseksi yhdistys tarjosi kädestä pitämistä ja ihopintasivelyä. Suomela aikoi myös perustaa samoja asioita ajavan "Sopu-puolueen", mutta puolueen rekisteröintihanke ei onnistunut. Suomela oli Helsingissä ehdokkaana kunnallisvaaleissa vaatien tunnuslauseella ”Puuroa seinistä” ruoanjakelua koteihin suoraan hanasta sekä kaikille ihmisille oikeutta ilmaista vapaasti itseään tiedotusvälineissä, mutta häntä ei valittu valtuustoon.
Vuonna 1984 Suomela julkaisi ajatuksistaan 122-sivuisen kirjan "Seksihirviö", joka painettiin elävän musiikin yhdistys Elmun Lepakkoluolassa Helsingissä. Kirjan 87 luvussa hän pyrki osoittamaan, että naiset aiheuttivat kaiken pahuuden maailmassa. Lukujen otsikot viittasivat Suomelan tarjoamiin esimerkkeihin "Nainen ja sodat", ”Nainen ja murhat", "Nainen ja luonnon saastuminen", ”Nainen ja alhainen sivistys”, ”Nainen ja ajan käyttö turhuuteen”, "Nainen ja turha elintasokilpailu", ”Nainen ja elämän tarkoituksen katoaminen”.
Anthony Peluso

Anthony Peluso (s. 18. huhtikuuta 1989) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelaa NHL-seura Washington Capitalsissa. Hän on St. Louis Bluesin kuudennen kierroksen varaus .
Ura.
Ennen ammattilaisuraansa Peluso pelasi OHL:ssä Erie Ottersissa, Sault Ste. Marie Greyhoundsissa ja Brampton Battalionissa. 12. maaliskuuta 2009 hän teki St. Louis Bluesin kanssa kolmen vuoden tulokassopimuksen.
Ennen työsulkukauden 2012–2013 alkua St. Louis asetti Peluson waiver -listalle, josta Winnipeg Jets poimi hänet itselleen 16. tammikuuta 2013. 22. heinäkuuta 2013 Jets teki rajoitetusti vapaana agenttina olleen Peluson kanssa sopimuksen. Peluso teki ensimmäisen NHL-maalinsa 24. lokakuuta 2013 Nashville Predatorsia vastaan.
Sergei Uvarov

Sergei Semjonovitš Uvarov (; 5. syyskuuta 1786 Moskova – 16. syyskuuta 1855 Moskova) oli venäläinen kreivi, kansainvälisesti tunnustettu antiikin Kreikan tuntija ja valtiomies, jolla oli merkittävä vaikutus Venäjän keisarikunnan koulutuspolitiikkaan Nikolai I:n valtakaudella.
Uvarov toimi vuosina 1806–1810 diplomaattina, vuosina 1811–1822 Pietarin koulupiirin johtajana, vuosina 1832–1833 Venäjän apulaisopetusministerinä ja vuosina 1833–1849 opetusministerinä. Hän esitti vuonna 1833 keisari Nikolai I:lle kuuluisan raportin, jossa hän julisti, että Venäjän koulutuksen pohjana tulisi olla kolme periaatetta: Ortodoksisuus, itsevaltius ja kansallisuus ("narodnost"). Nämä kolme sanaa muodostuivat seuraavina vuosina suosituksi iskulauseeksi, jonka nimeen monet venäläiset tahot vannoivat, sillä ne kiteyttivät tuolloin vallinneen konservatiivisen ideologian. Opetusministerinä Uvarov toteutti monia taantumuksellisia toimenpiteitä, kuten vahvisti valtion oikeutta kontrolloida yliopistojen ja lukioiden opetusohjelmia sekä rajoitti aatelittomien oikeutta koulutukseen. Kaikesta huolimatta Venäjän koulutusjärjestelmä laajeni merkittävästi Uvarovin ministeriaikana, sillä varsinkin teknistä ja ammattikoulutusta lisättiin. Myös korkeakouluopetusta uudistettiin.
Uvarov oli Venäjän tiedeakatemian puheenjohtaja vuodesta 1818 kuolemaansa asti. Hän myötävaikutti muun muassa kuuluisan Pulkovan observatorion perustamiseen. Uvarov sai vuonna 1846 kreivin arvon. Hän jätti ministerinvirkansa vuonna 1849, kun Nikolai I:n politiikka muuttui hänen mielestään liian vanhoilliseksi.
Donbassin parlamenttivaalit 2014

Donbassin parlamenttivaalit 2014 olivat 2. marraskuuta 2014 järjestettyjä näennäisvaaleja venäjämielisten, Ukrainan laillista valtaa vastaan taistelevien sotajoukkojen eli separatistien hallitsemilla alueilla "Donetskin kansantasavallassa" ja "Luhanskin kansantasavallassa". Samassa yhteydessä äänestettiin "kansantasavaltojen" presidenteistä. "Kansantasavaltojen" nimitykset ovat separatistiryhmien itsensä käyttöönottamia termejä hallinnassaan oleville maa-alueille Itä-Ukrainan Donetsin laakion keskivaiheilla. 
Itse Ukrainassa järjestettiin parlamenttivaalit jo 26. lokakuuta, mutta separatistien hallitsemissa osissa Donetskin ja Luhanskin alueita ei tuolloin separatistitoiminnan takia voitu äänestää. Ukrainan presidentti luonnehti Donetskin ja Luhanskin omia vaaleja vaalifarssiksi. Näennäisvaaleja kontrolloineet separatistiset joukot ja heidän ohjauksessaan olleet vaaliviranomaiset eivät hyväksyneet eri mieltä olleita tai kilpailevien kapinallisryhmien ehdokkaita "parlamenttivaaleihinsa". Muutkin kuin alueen ukrainalaiset, eli esimerkiksi Venäjältä tai muualta tulleet separatistitaistelijat saivat äänestää. Myöskään kommunistipuoluetta ei päästetty asettamaan ehdokkaitaan "teknisistä syistä". Uutislähteen mukaan Moskovan osin rahoittamia separatisteja ohjeistettiin tähän menettelyyn. Itä-Ukrainan separatistihallintoja lähde piti Kremlin manipuloimina nukkehallintoina. 
Listavaaleina toteutetuissa "parlamenttivaaleissa" oli moninkertaisesti vähemmän nimettyjä ehdokkaita kuin parlamenttipaikkoja oli täytettävänä. Äänestäjille ei kerrottu ja oli epäselvää, kenellä "parlamentit" täytettäisiin ja miten päätösvaltaa niissä käytettäisiin.
Ukrainalaismedian mukaan "vaaleihin" houkuteltiin väkeä laajamittaisesti ruokalahjoituksia ja elintarvikkeiden alennuskuponkeja vastaan, ja kuukausia elintarvikepulasta kärsineet eläkeläiset tulivat tästä syystä suurin joukoin äänestyspaikoille. Vaalitapahtumaa valvoivat konetuliasein varustautuneet separatistit. Äänestyskertojen määrää ei valvottu ja myös internetin kautta saattoi äänestää. Ruoka-apua jaettiin ainoastaan niille 18 vuotta täyttäneille, jotka äänestivät. Alueellinen humanitarisen avun järjestö Postupin mukaan äänestysaktiivisuus oli seurausta vaalipäivänä jaettujen niin kutsuttujen "sosiaaliapulipukkeiden" jakamisesta. Uutistoimisto UNIANin mukaan Luhanskin alueella joitain äänestäjiä myös pakotettiin osallistumaan äänestykseen.
Kansainvälinen yhteisö piti vaaleja laittomina, mutta Venäjä ilmoitti "kunnioittavansa" vaalitulosta. Yhdysvaltain mielestä Venäjä rikkoi Minskin tulitaukosopimusta antaessaan tukensa vaaleille. 
Vaalien jälkeen Venäjän ulkoministeriö luonnehti, että "vaalit Donetskin ja Luhanskin alueilla järjestettiin yleinen järjestys säilyttäen ja äänestysaktiivisuus oli korkea." "Donetskin kansantasavallan presidentinvaalin" voittajaksi julistettiin separatistikomentaja Aleksandr Zahartšenko, joka sai väitteiden mukaan yli 80 prosenttia annetuista äänistä. "Luhanskin kansantasavallan" "presidentiksi" valittiin puolestaan majuri Igor Plotninski.
Aleksei Homjakov

Aleksei Stepanovitš Homjakov (; 13. toukokuuta 1804 Moskova – 5. lokakuuta 1860 Rjazan) oli venäläinen kansallismielinen runoilija ja maallikkoteologi, jota pidetään vaikutusvaltaisen slavofiilisen liikkeen perustajana.
Homjakov oli nuorena lahjakas koulussa ja hänellä oli monipuolinen kielitaito. Hän suoritti Moskovan yliopistossa matematiikan pääsykokeen, mutta ei jatkanut opintojaan pidemmälle. Osallistuttuaan sotilaana Venäjän–Turkin sotaan hän vietti loppuelämänsä Moskovassa omistautuen pääasiassa kirjalliselle toiminnalle. Homjakov kirjoitti muun muassa runoja, filosofisia ja poliittisia esseitä sekä tutkielmia taloustieteestä ja teologiasta. Hänen ensimmäinen runokokoelmansa ilmestyi 1844 ja se herätti huomiota isänmaallisten teemojensa ansiosta. Hän kirjoitti myös kaksi Venäjän historiaa käsitellyttä näytelmää, "Jermak" ja "Vale-Dmitri". Nikolai I:n ajan ankaran sensuurin vuoksi Homjakov saattoi julkaista vain osan töistään ja hänen tärkeimmät uskonnolliset ja historialliset tutkielmansa julkaistiin vasta hänen kuolemansa jälkeen.
Homjakovin katsotaan perustaneen alkuaan lähinnä venäläisten kirjailijoiden parissa vaikuttaneen slavofiilisen suuntauksen, joka edusti vastareaktiota pyrkimyksille länsimaistaa Venäjää. Slavofiilit uskoivat, että kehityksen Venäjällä pitäisi kulkea sen omaa tietä, jota edusti varsinkin Pietari Suuren aikaa edeltänyt kansallinen traditio sekä ortodoksinen kirkko. Homjakov vastusti länsimaista sekularisaatiota ja materialistisia aatteita. Hän pohti myös runsaasti kristillistä teologiaa ja tuli siihen tulokseen, että juuri ortodoksisuus kykeni saavuttamaan tasapainon ihmisten vapauden ja kristittyjen yhtenäisyyden välillä, kun taas katolinen kirkko oli hukannut vapauden ja protestantit yhtenäisyyden. Hän käytti monimerkityksistä termiä "sobornost" kuvaamaan ihanteellista uskovien yhteisöä. Homjakovilla oli myös idealisoitu käsitys venäläisistä talonpojista, jotka hänen mukaansa edustivat kristillisen yhteiskunnan perustavia ominaisuuksia, nöyryyttä ja veljeyttä.
Homjakov valittiin vuonna 1857 jäseneksi Venäjän tiedeakatemiaan. Hän julkaisi muun muassa vertailevan kielitieteellisen tutkielman venäjästä ja sanskriitista. Homjakov kuoli koleraan saatuaan tartunnan eräältä talonpojalta, jota oli yrittänyt hoitaa.
Homjakov oli naimisissa runoilija Nikolai Jazykovin sisaren kanssa. Heidän poikansa oli duuman puheenjohtaja Nikolai Aleksejevitš Homjakov (s. 1850).
Gloria Blondell

Gloria Blondell (16. elokuuta 1910 New York City, New York – 25. maaliskuuta 1986 Santa Monica, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä, joka esiintyi niin elokuvissa, televisiossa, teatterissa kuin radiossakin. Blondell oli Joan Blondellin nuorempi sisar.
Blondell aloitti uransa teatterissa New Yorkin Broadwaylla vuonna 1935, ja elokuvissa hän alkoi esiintyä vuodesta 1938 alkaen. Vuosina 1939–1944 Blondell esitti Jeri Bookeria radiokuunnelmassa "I Love a Mystery". Blondell ääninäytteli Iines Ankkaa Walt Disney Picturesin lyhytanimaatioelokuvissa vuosina 1945–1950. Blondell tunnetaan ehkä parhaiten roolistaan Honeybee Gillisinä tilannekomediasarjassa "Riemuperhe Riley" (1953–1958). Uransa Blondell päätti vuonna 1962.
Blondell oli elämänsä aikana kahdesti aviossa. Hänen ensimmäinen aviopuolisonsa oli Albert R. Broccoli vuosina 1940–1945 ja toinen Victor Hunter vuosina 1962–1980. Avioliitto Broccolin kanssa päättyi eroon, ja Hunterin kanssa avioliitto päättyi miehen kuolemaan. Gloria Blondell kuoli syöpään 75-vuotiaana Santa Monicassa vuonna 1986, ja hänet haudattiin Glendalen Forest Lawn Memorial Parkiin.
Intian tiibetiläiset

Intian tiibetiläiset ovat Intiaan pääasiassa pakolaisina tulleita tiibetiläisiä. Heitä saapui etenkin Kiinan liitettyä aiemmin de facto itsenäisen Tiibetin itseensä. Intiassa toimii nykyisin muun muassa Tiibetin pakolaishallitus.
Väkiluku ja asuinalue.
Intiassa on 37 tiibetiläisten asutuskeskusta, joissa on yhteensä noin 70 000 tiibetiläistä. 22 niistä sijaitsee Pohjois-Intiassa, 7 Itä-Intiassa ja Sikkimissä, 3 Keski-Intiassa ja 5 Etelä-Intiassa. Tiibetiläisiä on muuttanut myös näiden keskusten ulkopuolelle, jossa heitä on noin 33 000. Koko Intian niemimaalla on yhteensä arviolta 121 000 tiibetiläistä, mutta tarkkoja lukumääriä ei kuitenkaan tiedetä väestönlaskentojen puutteessa.
Historia.
Tiibet oli 1900-luvun alussa käytännössä itsenäinen valtio. Kommunistien noustua valtaan Kiinassa sisällissodan jälkeen vuonna 1949 he alkoivat suunnitella Tiibetin liittämistä kiinteämmin Kiinaan. Kiinan virallinen kanta tosin on, että Tiibet on aina ollut osa Kiina. Kiinan armeijan joukot saapuivat Tiibetiin Kiinan–Tiibetin sodan yhteydessä vuonna 1950. Yhdeksää vuotta myöhemmin syttyi kansannousu, jonka yhteydessä 14. dalai lama Tenzin Gyatso pakeni Intian puolelle. Seuraavien kuukausien aikana rajan yli pakeni myös eri arvioiden mukaan 60 000–85 000 tavallista tiibetiläistä. He saivat Intiassa pakolaisstatuksen, mutteivät kansalaisuutta. Seuraavien 20 vuoden aikana Kiinan ja Intian raja oli vahvasti vartioitu ja linnoitettu, eikä edestakaisin kulkevaa liikennettä juuri ollut. Vasta 1980-luvulla osan pakolaisista annettiin palata Tiibetin puolelle. Harva kuitenkin muutti kokonaan takaisin. Sitä vastoin Tiibetistä alkoi jälleen tulla pakolaisia Intian puolelle. 1990-luvulta eteenpäin heitä on tullut 2 500-4 000 vuosittain. Intia lopetti henkilöpapereiden jaon tiibetiläisille pakolaisille vuonna 1994, minkä takia uudet tulijat ovat jatkaneet Intiasta muualle maailmaan.
Kulttuuri.
Noin 80 % tiibetiläisten jälkikasvusta käy tiibetiläisissä kouluissa loppujen osallistuessa tavallisten koulujen toimintaan. Tiibetiläisten saapuessa Intiaan he asuivat lähellä rajaa väliaikaisissa teltta-asumuksissa, mutta sittemmin Intia loi heille taloudellisesti itsenäiseksi suunniteltuja asutuskeskuksia. Tiibetin kiellä julkaistaan esimerkiksi Rangzen-lehteä, joka ilmestyy myös ympäri maailmaa. Tiibetiläisjärjestöt julkaisevat lehtiä myös englanniksi, kiinaksi ja hindiksi. Tiibetin pakolaishallituksen kuukausittain ilmestyvä englanninkielinen julkaisu on "Tibetan Bulletin".
Tiibetiläiset harjoittavat mahajana-buddhalaisuuden neljää eri suuntausta. Pakolaisyhteisön keskuudessa toimii noin 200 luostaria joissa asuu noin 18 000 henkilöä. Monet hiljattain Tiibetistä paenneet ovat munkkeja ja uskonnollisten yhteisöjen määrä onkin moninkertaistunut viime vuosien aikana. 1950-luvulla tulleiden pakolaisten joukossa oli myös tiibetiläisiä muslimeja.
Ivan Kirejevski

Ivan Vasiljevitš Kirejevski (; 3. huhtikuuta 1806 Moskova – 23. kesäkuuta 1856 Pietari) oli venäläinen kirjailija, filosofi ja kirjallisuuskriitikko, jota pidetään Aleksei Homjakovin ohella slavofiilisen ajatussuuntauksen toisena perustajana.
Suku ja koulutus.
Kirejevski oli lähtöisin aatelissuvusta. Hänen vanhempansa olivat majuri Vasili Ivanovitš Kirejevski (1773–1812) ja vanhaan aatelissukuuun kuulunut Avdotja (Jevdokia) Petrovna Juškova (1789–1877), joka oli sukua Golovkineille ja Naryškineille. Isä opiskeli lääketiedettä, puhui viittä vierasta kieltä, harrasti kirjoittamista ja kääntämistä, rakasti englantilaista valistuskirjallisuutta ja vihasi ensyklopedisteja ja Voltairea minkä lisäksi hänellä oli oma laboratorio. Isä Vasili kuoli lavantautiin Orjolin sairaalassa, jossa toimi lääkärinä. Kirejevskin nuorempi veli oli folkloristi, kirjailija, kääntäjä ja arkeografi Pjotr Kirejevski.
Kirejevski työskenteli nuorena jonkin aikaa Venäjän sisäministeriön arkistossa Moskovassa. Vuonna 1830 hän teki Saksaan opintomatkan, jonka aikana hän muun muassa opiskeli metafysiikkaa Hegelin ja Schellingin johdolla.
Kirjallinen ura ja ajattelu.
Palattuaan Venäjälle Kirejevski perusti vuonna 1832 "Jevropejets" (ven. Европеец, ”Eurooppalainen”) -nimisen kirjallisuuslehden, jonka viranomaiset lakkauttivat kahden ensimmäisen numeron jälkeen. Seuraavien vuosien aikana hän tuli uskoon ja hylkäsi nuoruutensa länsimaihin suuntautuneen aatemaailman eli zapadnikit. 
Kirejevski toimitti 1840-luvulla jonkin aikaa Mihail Pogodinin lehtiä "Moskvitjanin" (ven. Москвитя́нин) ja "Moskovski Sbornik", kunnes nekin lakkautettiin. Näiden lehtien sivuilla hän esitti ensimmäisten joukossa slavofiilisia ajatuksia, samoihin aikoihin Aleksei Homjakovin kirjoitusten kanssa. Kirejevskin mukaan perinteinen venäläinen elämäntapa oli länsimaista parempi ja Venäjää pitäisi kehittää sen omaa tietä, joka perustuisi itsevaltaiseen monarkiaan, entisajan yhteisöllisyyteen ja erityisesti ortodoksiseen uskoon. 
Homjakovin tavoin Kirejevski kritisoi länsimaista sekulaaria humanismia, joka hänen mielestään oli syynä yhteiskunnallisiin ristiriitoihin ja levottomuuksiin sekä turmeltuneeseen materialistiseen ajatteluun.
Euroopan tietosuojavaltuutettu

Euroopan tietosuojavaltuutettu, lyhenne EDPS () on Euroopan unionin (EU) toimielin, jonka tehtävänä on valvoa, että kaikki EU:n elimet noudattavat määräyksiä ihmisten oikeudesta yksityisyyteen niiden käsitellessä henkilötietoja. 
Asetuksessa (EU) 2018/1725 säädetään Euroopan tietosuojavaltuutetun tehtävistä ja valtuuksista (luku VI) sekä EDPS:n institutionaalisesta riippumattomuudesta valvontaviranomaisena. Se sisältää myös EU:n toimielinten tietosuojaa koskevat säännöt.
Euroopan tietosuojavaltuutettu antaa myös ohjeita muille EU:n elimille henkilötietojen käsittelystä, antaa lausuntoja tietosuojaa koskevasta lainsäädännöstä, ottaa vastaan yksityisten henkilöiden valituksia EU:n elinten toimista henkilötietojen käsittelyssä, sekä tekee yhteistyötä muiden vastaavien viranomaisten kanssa. Euroopan tietosuojavaltuutettu voi havaitessaan tai saadessaan valituksen esimerkiksi määrätä määräyksiä rikkonutta toimielintä korjaamaan, hävittämään tai estämään määräyksiä rikkoneen tiedon käytön.
Lisäksi jokaiseen EU:n toimielimen, myös Euroopan tietosuojavaltuutetun, on nimitettävä oma tietosuojavaltuutettunsa (DPO, ), joka avustaa Euroopan tietosuojavaltuutettua yksityisyysmääräysten noudattamisessa.
Euroopan tietosuojavaltuutetun virka perustettiin vuonna 2004. Wojciech Wiewiórowski aloitti Euroopan tietosuojavaltuutetun tehtävässä 6. joulukuuta 2019. Hänet nimitettiin viiden vuoden toimikaudeksi Euroopan parlamentin ja neuvoston yhteisen päätöksen perusteella. Tietosuojavaltuutetun toimipaikka on Brysselissä, Belgiassa.
Intian Superliiga

Intian Superliiga (virallisesti Hero Indian Super League pääsponsorin mukaan) on toinen Intian jalkapallon pääsarjoista (toinen on I-League). Intian Superliiga perustettiin vuonna 2013 lisäämään jalkapallon kiinnostusta Intiassa. Sarjassa on kymmenen joukkuetta, jotka pelaavat toisiaan vastaan kahdesti lokakuusta joulukuuhun kestävällä kaudella. Ensimmäinen kausi alkoi lokakuussa 2014 ja historian ensimmäinen Intian Superliigan mestari oli Atlético de Kolkata.
Historiaa.
Liiga perustettiin lokakuussa 2013 toiseksi Intian jalkapallon pääsarjaksi I-Leaguen ohella. Sarjan kahdeksan joukkuetta onnistuivat hankkimaan kukin joukkueihinsa menestyneitä jalkapalloilijoita, kuten Delhi Dynamos FC Alessandro Del Pieron, maailmanmestarin vuodelta 2006 ja Mumbai City FC entisen ruotsalaispelaajan Fredrik Ljungbergin. 
Ensimmäinen Intian Superliigan kausi starttasi lokakuussa 2014 Atlético de Kolkatan ja Mumbai City FC:n välisellä ottelulla. Tuo peli päättyi Kolkatan hyväksi 3-0 ja kaikkien aikojen ensimmäisen Superliiga-maalin teki etiopialainen Fikru Teferra. Kaudella 2014 mestariksi selviytyi Atlético de Kolkata. Sarjan parhaaksi pelaajaksi valittiin voittajajoukkueen kanadalainen Iain Hume.
Tunilla

Tunilla on kaktuskasveihin kuuluva, opuntioille ("Opuntia") läheinen suku.
Tuntomerkit.
Kasvit ovat matalakasvuisia, nivelikkäitä, usein mätästäviä ja pienikokoisia opuntioita muistuttavia. Varsinivelet ovat pallomaisia, lieriömäisiä tai litistyneitä ja kyhmyisiä. Areolit ovat valkoisia tai ruskeita, yhden tai kahden sentin etäisyydellä toisistaan. Niissä on väkäskarvoja eli glokidioita ja runsaasti neulamaisia piikkejä. Kukissa on keltainen, punainen tai violetti, toisinaan valkoinen kehä. Hedelmä on mehevä, ohutseinäinen ja avautuu sivuraoilla. Siemenet ovat omaleimaisia: pieniä, sivulta litistyneitä, epäsäännöllisen munuaismaisia ja pinnaltaan ryppyisiä; siemenvaippa on pehmeä ja melkein kalju.
Levinneisyys.
Suku kasvaa Etelä-Perussa, Boliviassa, Chilessä ja Argentiinan luoteisosassa.
Lajit.
Suvussa on noin yhdeksän lajia, joista monet ovat huonosti tunnettuja.