tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
George Saville

George Alan Saville (s. 1. kesäkuuta 1993, Camberley, Englanti, Yhdistynyt kuningaskunta) on englantilais-pohjoisirlantilainen jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän on keskikenttäpelaaja. Clifford edustaa Englannin ykkösliigassa pelaavaa Luton Townia.
Chelsea teki Savillen kanssa kolme ja puoli vuotta kattaneen sopimuksen tammikuussa 2012. Hän ei kuitenkaan pelannut Chelsean edustusjoukkueessa otteluakaan. Helmikuussa 2013 hänet lainattiin Millwalliin, jossa hän pelasi kolme Englannin mestaruussarjan ottelua. Kaudella 2013–2014 hän pelasi Brentfordissa lainalla 40 ykkösliigan ottelua ja teki kolme maalia.
Saville oli Wolverhamptonin omistuksessa kaudet 2014–2017. Hän pelasi seurassa 50 Englannin mestaruussarjan ottelua, ja teki niissä kuusi maalia. Hän pelasi lainalla ykkösliigaa Bristol Cityssä seitsemän ottelua, joissa teki yhden maalin, sekä Millwallissa 12 ottelua. Hän sirtyi Millwallin vakituisesti kesällä 2017 ja pelasi seurassa 48 mestaruussarjan ottelua, joissa teki kymmenen maalia.
Saville pelasi syyskaudella 2018 lainalla Middlesbroghissa, ja siirtyi seuraan pysyvästi vuoden 2019 alussa. Hän pelasi Middlesbroughissa kaikkiaan 113 mestaruussarjan ottelua, ja teki 11 maalia. Heinäkuussa 2021 hän siirtyi takaisin Millwalliin ja pelasi seuraavien neljän kauden aikana 164 mestaruussarjan ottelua, joissa teki 7 maalia. Kesällä 2025 hän siirtyi ykkösliigan Lutoniin. 
Saville pelasi ensimmäisen ottelunsa Pohjois-Irlannin jalkapallomaajoukkueessa MM-karsintaottelussa Saksaa vastaan lokakuussa 2017. Hän on 5. syyskuuta 2025 mennessä pelannut 61 maaottelua, joista 45 avauskokoonpanossa. Maaleja hän ei ole tehnyt. Otteluista 11 on kuulunut MM-karsintoihin, 19 EM-karsintoihin ja 17 Kansojen liigaan.
Fraktaaliruhtinas

Fraktaaliruhtinas () on Hannu Rajaniemen tieteisromaani. Teos on Kvanttivaras-romaanin seuraaja.
Kirja oli John W. Campbellin muistopalkinto-ehdokkaana.
Rajaniemi kertoo, että teoksessa on vaikutteita CMX:n albumista "Talvikuningas". Hän on huomannut kirjassaan samaa tematiikkaa kuin kappaleissa "Kaikkivaltias" ja "Kaikkivaltiaan peili".
Torsten Hägerstrand

Torsten Hägerstrand (11. lokakuuta 1916 Moheda, Ruotsi – 4. toukokuuta 2004 Lund, Ruotsi) oli ruotsalainen maantieteilijä. Lundin yliopistossa uransa tehnyt Hägerstrand tutki erityisesti ihmisten muuttoliikkeitä ja aikamaantiedettä.
Hägerstrand syntyi vuonna 1916 Mohedassa. Hän aloitti 1930-luvulla opinnot Lundin yliopistossa ja asui Lundin kaupungissa käytännössä koko loppuikänsä. Hägerstrandin ensimmäiset tutkimusaiheet käsittelivät ihmisen muuttoliikettä. Hägerstrandin väitöskirja "Innovationsförloppet ur korologisk synpunkt" valmistui 1953, ja hän käsitteli siinä Ruotsin keskiosissa tapahtunutta maanviljelykeksintöjen leviämistä innovaation diffuusion näkökulmasta. Ruotsiksi kirjoitettu teos pysyi jonkin aikaa tuntemattomana, mutta vuoden 1960 Kansainvälisen maantieteen unionin kongressin jälkeen Hägerstrandin ideat alkoivat levitä. Allan Pred käänsi väitöskirjan 1967 englanniksi, ja siitä tuli maantieteellisen kirjallisuuden klassikko.
Lundin yliopiston professorina Hägerstrand oli vuodet 1957–1971. Lundiin saapui tuona aikana huomattavan paljon ulkomaalaisia tutkijoita ja jatko-opiskelijoita, jotka halusivat tulla oppimaan lisää Hägerstrandin teorioista. Hägerstrandin tutkimussuunta oli kuitenkin ehtinyt hieman muuttua väitöskirjan kirjoitusajoista. Hän oli siirtynyt tutkimaan niin kutsuttua aikamaantiedettä, johon hän keskittyi erityisesti saatuaan vuonna 1971 henkilökohtaisen tutkimusprofessuurin. Lundissa työskennelleiden kollegoidensa, kuten Gunnar Törnqvistin ja Olof Wärnerydin, avulla hän pystyi keskittymään erityisesti hyvin pienessä ajassa tapahtuvien ykslöiden liikkeisiin ajassa ja paikassa. Hägerstrand oli Lundin tutkijaprofessorina vuoteen 1982, mutta hän jatkoi edelleen emeritusprofessorina aktiivisena tieteilijänä.
Quincy Osei

Quincy Osei (s. 8. joulukuuta 1989 Accra, Ghana) on ghanalainen jalkapalloilija, joka edustaa Saudi-Arabian toiseksi korkeimmalla sarjatasolla pelaavaa Hetten FC:ia. Pelipaikaltaan hän on keskikenttäpelaaja.
Osei pelasi Valkeakosken Hakassa 22 Veikkausliiga-ottelua kaudella 2010. Hän teki AC Kajaanin kanssa tammikuussa 2013 yksivuotisen sopimuksen.
Peugeot 304

Peugeot 304 on ranskalaisvalmisteinen pienemmän kokoluokan perheautosarjan henkilöauto. Autoa valmistettiin 1969–1980 noin 1,3 miljoonaa kappaletta. 
Korimalleja oli useita, moottorikoot olivat 1,3 ja 1,5-litraiset R4-bensiinimoottorit ja 1,4 litran dieselmoottori. 1 288 kuutiosenttimetrisen bensiinimoottorin keskikulutus oli 10,1 litraa sadalle kilometrille. Moottorin teho oli 70 hevosvoimaa SAE-normin mukaan.
Peugeot 304 kykeni saavuttamaan 150 km/h huippunopeuden. Auton omamassa oli 900 kilogrammaa, henkilöluku viisi ja hankintahinta vuonna 1971 oli 19 120 Suomen markkaa.
Automallin edeltäjä oli Peugeot 204, ja sen seuraajaksi esiteltiin vuonna 1977 Peugeot 305.
Maiju Ruotsalainen

Maiju Ruotsalainen (s. 25. marraskuuta 1983) on suomalainen jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja. Hän toimi Damallsvenskanissa pelaavan AIK:n päävalmentajana vuoden 2021 alusta toukokuuhun 2022, jolloin hän sai potkut. Ruotsalainen on aiemmin toiminut muun muassa Tampereen Ilveksen naisten joukkueen päävalmentajana. Hän kuului myös naisten jalkapallomaajoukkueen valmennusryhmään syksystä 2017 syksyyn 2019.
Pelaajana Ruotsalainen on vuodesta 2007 pelatun Naisten Liigan kaikkien aikojen kolmanneksi paras maalintekijä 54 maalilla. Hän on edustanut liigassa Åland Unitedin lisäksi myös FC Honkaa. Vuonna 2010 hän pelasi kymmenen ottelua Italian Serie A:ssa Torresin joukkueessa. Suomen A-maajoukkueessa Ruotsalainen on esiintynyt kerran.
Ruotsalainen on vuodesta 2019 lähtien toiminut Yle Urheilun jalkapalloasiantuntijana.
Raivydas Stanys

Raivydas Stanys (s. 3. helmikuuta 1987 Sodeliai, Rokiškisin kunnallispiiri, Panevėžysin lääni, Liettua) on liettualainen korkeushyppääjä.
Stanys karsiutui loppukilpailusta Pekingin alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2006 ja jäi ilman tulosta alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa Debrecenissä 2007. Hän karsiutui Torinon EM-hallikilpailuissa 2009 ja oli samana vuonna kahdeksas alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa Kaunasissa. Hän sijoittui 2011 Shenzhenin universiadeissa viidenneksi ja karsiutui loppukilpailusta Daegun MM-kilpailuissa.
Stanys sai hopeaa Helsingin EM-kilpailuissa 2012 ennätyksellään 231 cm. Lontoon olympialaisissa hän karsiutui loppukilpailusta. Kazanin universiadeissa 2013 hän sijoittui seitsemänneksi.
Stanys on voittanut Liettuan-mestaruuden ulkoradoilla 2008, 2009 ja 2011 sekä sisäradoilla 2007, 2008, 2009, 2010, 2011, 2012 ja 2013. Sisärataennätyksensä 225 hän hyppäsi Kaunasissa helmikuussa 2009.
Irkutskin rautatieasema

Irkutskin rautatieasema () Venäjän Irkutskin alueen keskuksen Irkutskin matkustajaliikenteen päärautatieasema. Asema kuuluu Venäjän rautateiden Siperian radan keskeisimpiin rautatieasemiin.
Siperian radan osuus Krasnojarskista Irkutskiin valmistui elokuussa 1898. Irkutskissa on nykyisin useita rautatieasemia.
Ricardo Giusti

Ricardo Omar Giusti (s. 11. joulukuuta 1956 Arroyo Seco, Argentiina) on argentiinalainen jalkapallon maailmanmestari. Pelipaikaltaan hän oli keskikenttäpelaaja. Hänen seurojaan olivat argentiinalaiset Newell's Old Boys (1975–1978), Argentinos Juniors (1979–1980), Independiente (1980–1991) ja Unión de Santa Fe (1991–1992). Argentiinan maajoukkueessa Giusti pelasi 53 A-maaottelua vuosina 1983–1990.
Giusti voitti seurajoukkueurallaan vuonna 1984 sekä Copa Libertadoresin että Intercontinental Cupin. Maajoukkueurallaan hän saavutti maailmanmestaruuden vuonna 1986 ja MM-hopeaa 1990. Copa Américassa Giusti edusti Argentiinaa vuosien 1983, 1987 ja 1989 turnauksissa, joista viimeisessä hän voitti pronssia.
Biodun Obende

Biodun Obende (s. 14. kesäkuuta 1987 Ajegunle) on nigerialainen jalkapalloilija. Hän on viimeksi edustanut porilaista NiceFutista kaudella 2012.
Obende on pelannut Suomessa kuuden vuoden ajan ja hän on eniten Naisten Liigan otteluita pelannut ulkomaalainen. NiceFutiksen lisäksi Obende on edustanut Kuopion MimmiFutista sekä Kokkolan Palloveikkoja. Hän on ollut mukana myös Nigerian maajoukkueen leireillä vuosina 2011 ja 2012, mutta ei ole pelannut yhtään A-maaottelua.
Kannaksen ryhmä

Kannaksen Ryhmä oli Päämajan alainen sotatoimiyhtymä asemasodan aikana jatkosodassa. Se perustettiin hyökkäysvaiheen päätyttyä 1. maaliskuuta 1942 ja lakkautettiin sotatilanteen muutoksen perusteella ylipäällikön käskyllä 16. helmikuuta 1944. Ryhmän komentajana toimi Saksasta siirretty kenr.luutn. Harald Öhquist, jonka esikunta sijaitsi Suulajärven rannalla. Joukkojen vahvuus oli 4 divisioonaa Kannaksella.
Perustaminen.
Päämaja antoi käskyn IV armeijakunnan nimen muuttamisesta Kannaksen ryhmäksi (Kan. R) 25. helmikuuta 1942. Käskyssä toimeenpanohetkeksi oli määrätty 1. maaliskuuta 1942 kello 12.00.
Yksiköt perustamishetkellä:
Lakkauttaminen.
Lakkautuksen yhteydessä ylipäällikkö jakoi Kannaksen Ryhmän kahdeksi johtoportaaksi, Länsi-Kannaksen IV Armeijakunnaksi ja Itä-Kannaksen III Armeijakunnaksi. Läntisen osan komentajaksi ylipäällikkö nimitti kenr.luutn. Taavetti Laatikaisen, jonka esikuntana jatkoi Kannaksen Ryhmän esikunta ja Itä-Kannakselle kenr.luutn. Hjalmar Siilasvuon, jonka esikunnaksi siirrettiin Vienan III Armeijakunnan esikunta.
Maaselän ryhmä

Maaselän ryhmä oli Päämajan alainen sotatoimiyhtymä asemasodan aikana jatkosodassa Itä-Karjalassa. Se muodostettiin Karjalan armeijan lakkauttamisen jälkeen Maaselän kannaksella toimineesta Taavetti Laatikaisen johtamasta II armeijakunnasta 1. maaliskuuta 1942.
Perustaminen.
Päämaja antoi käskyn Karjalan armeijan lakkauttamisesta ja nimen muuttamisesta Aunuksen ryhmäksi (Aun. R) 25. helmikuuta 1942. II armeijakunta sille alistettuine taistelu- ja huoltojoukkoineen erotettiin Karjalan armeijasta, ja siitä muodostettiin suoraan Päämajan alainen Maaselän ryhmä (Maa. R). Ryhmien väliseksi rajaksi määrättiin silloinen II ja VII armeijakunnan välinen raja. Käskyssä toimeenpanohetkeksi oli määrätty 1. maaliskuuta 1942 kello 12.00.
Yksiköt perustamishetkellä:
Laatikainen komensi Maaselän Ryhmää aina 1. maaliskuuta 1944 saakka.
Kaisu Rehbinder

Kaisu Rehbinder (15. kesäkuuta 1940 – 24. maaliskuuta 2013 Siuntio) oli suomalainen taidegalleristi. Hän perusti Galleria Brondan vuonna 1978 Helsinkiin Kasarmikadulle. Galleria oli erityisesti rohkea nykytaiteen esittelijä ja vei suomalaistaidetta ulkomaille, mutta esitteli myös ulkomaista nykytaidetta Suomessa. Galleriaa johtaa Rehbinderin tytär Sofia Rehbinder.
Rehbinderin toinen yritys oli lastenvaateliike Bunukka, jossa hän toimi myös kankaiden suunnittelijana.
Viktor Fischer

Viktor Gorridsen Fischer (s. 9. kesäkuuta 1994 Aarhus) on tanskalainen ammattilaisuransa lopettanut jalkapalloilija. Hän lopetti pelaajauransa 29-vuotiaana. Fischeriä pidettiin alusta pitäen suurena lahjakkuutena, mutta loukkaantumiset hidastivat urakehitystä. Hän edusti urallaan muun muassa Ajaxia ja FC Kööpenhaminaa. Pelipaikkana hänellä oli vasen laitahyökkääjä.
Fischer pelasi vuosina 2012–2018 Tanskan maajoukkueessa 21 ottelua ja teki niissä kolme maalia. Hän kuului Tanskan kokoonpanoon vuoden 2018 MM-kilpailuissa.
Yodo-luokka

Yodo-luokka oli keisarillisen Japanin laivaston kahden panssaroimattoman risteilijän muodostama alusluokka.
Piiat (romaani)

Piiat () on yhdysvaltalaisen Kathryn Stockettin kirjoittama romaani vuodelta 2009. Se kertoo afroamerikkalaisista piioista, jotka työskentelivät valkoihoisten kodeissa Jacksonissä, Mississippissä 1960-luvun alussa. Kirja oli Stockettin ensimmäinen romaani.
Kirjasta tehtiin myös elokuva vuonna 2011 "Piiat". Sen ohjasi ja käsikirjoitti Stockettin ystävä Tate Taylor, jolle Stockett lupasi elokuvan oikeudet jo ennen kirjan julkaisua. Elokuvan näyttelijä Octavia Spencer oli Stockettin löytö Minny Jacksonin hahmoon.
Luis Islas

Luis Alberto Islas Ranieri (s. 22. joulukuuta 1964 Buenos Aires, Argentiina) on argentiinalainen jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän oli maalivahti. Hänen seurojaan olivat argentiinalaiset Chacarita Juniors, Estudiantes, Independiente, Newell's Old Boys, Platense, Huracán, Tigre ja Talleres, espanjalaiset Atlético Madrid ja Logroñés sekä meksikolaiset Toluca ja León.
Islas voitti maajoukkueurallaan maailmanmestaruuden 1986, Maanosaliittojen Cupin 1992 ja Copa Américan 1993. Hän pelasi 30 maaottelua vuosina 1984–1994.
Suulajärvi

Suulajärvi on pitkä ja kapea järvi Karjalankannaksen keskiosassa. Järven pohjois- ja eteläpää ovat kaislikkoisia, mutta muuten se on kirkasvetinen järvi.
Suomeen kuuluessaan järven koillisrannalla oli Ilolan kylä ja länsirannalla Hämeenkylä. Suulajärven eteläpohjukassa oli puolestaan Unto Seppäsen romaaneista tunnettu "Iloisten ukkojen kylä".
Kalastus.
Erityisesti Ilolan kylän asukkaat harjoittivat kalastusta puoliammattimaisesti järvessä, sitä myös hoidettiin ja suoritettiin kalanistutuksia. Vuonna 1920 istutettiin 1 000 järvilohta, 40 000 siikaa ja 20 000 muikun poikasta. Järvitutkimus ja lisäistutuksia suoritettiin 1924. Kalasaalis kuljetettiin 1800-luvulla Pietariin ja myytiin siellä paikallisilla markkinoilla. Talvipyynnissä mateita ja kiiskiä kuljetettiin myös elävinä tynnyreissä kaupunkiin. Kesällä venäläiset huvila-asukkaat ostivat kalaa.
Muuta.
Jatkosodassa asemasodan aikana järven ympäristö oli sotilaallisesti merkittävä paikka. Järven pohjoiskärjen ja Perkjärven kylän välimaastossa sijaitsi Suulajärven lentokenttä, jossa oli Hävittäjälentolaivue 24:n tukikohta. Järven rannalla oli myös Kannaksen Ryhmän esikunta sekä ilmavoimien radiopataljoonan radiotiedustelukomppania.
Wau (Papua-Uusi-Guinea)

Wau on kaupunki Moroben maakunnassa Papua-Uudessa-Guineassa. Kaupunki sijaitsee 1100 metrin korkeudessa. Vuonna 2000 asukkaita oli 4 359.
Wau ja sen naapurikaupunki Bulolo kasvoivat valtavasti kultaryntäyksen myötä 1920- ja 1930-luvuilla. Ryntäyksen jälkeen kaupungit alkoivat hiipua. Toisessa maailmansodassa tammikuussa 1943 australialaisjoukkojen onnistui pysäyttää japanilaisten eteneminen Waun taistelussa.
Sodan jälkeen kaupungista rakennettiin tie Laeen, mikä kehitti Waun puuteollisuutta ja maataloutta. Valtaosa alueen vanhoista kaivoksista on jo suljettu, mutta kaupungin läheisyydessä on vielä kaksi kultakaivosta: Edie Creek ja Hidden Valley. Kaivostoiminta on nykyään etelä-afrikkalaisen yhtiön alaisuudessa. Waun ekologinen instituutti on biologinen tutkimusasema lähellä kaupunkia.
Reino Inkinen

Reino Kalervo Inkinen (11. maaliskuuta 1904 Kivennapa – 9. huhtikuuta 1971) oli Suomen Puolustusvoimien eversti ja pitkäaikainen rykmentin komentaja.
Inkinen osallistui Suomen sisällissotaan sotamiehenä ja kersanttina. Hän kävi Kadettikoulun vuosina 1923–1925, kapteenikurssin 1939 sekä toisen yleisen komentajakurssin 1947. Ennen toista maailmansotaa Inkinen toimi moninaisissa tehtävissä kouluttajana, komppanianpäällikkönä ja aliupseerikoulun johtajana. Talvisodassa hän komensi 8. rajakomppaniaa ja osasto Metsäpirttiä, sekä 13.12. alkaen JR 28:n (myöhemmin JR 19) toista pataljoonaa. Jatkosodassa hän toimi jonkin divisioonan esikuntapäällikkönä 1941–1942. Inkinen komensi JR 22:ta 20.2.1942–21.11.1943 ja tämän jälkeen JR 6:tta 28.11.1943 alkaen vuoteen 1944 asti. 
Sodan jälkeen Inkinen toimi rauhan ajan JR 8:n komentajana vuosina 1946–1952. Rykmentti muutettiin 5. prikaatiksi ja Inkinen jatkoi komentajana vuoteen 1954 asti. Myöhemmin prikaati nimettiin Karjalan prikaatiksi. Inkinen toimi Tampereen itäisen sotilaspiirin ja Tampereen varuskunnan päällikkönä vuosina 1954–1956 ja Kouvolan sotilaspiirin päällikkönä 1956–64. Hän erosi palveluksesta vuonna 1964.
Inkinen oli Kouvolan kauppalan- ja kaupunginvaltuuston jäsen vuosina 1951–1954 ja 1961–1968. Lisäksi hänellä oli useita muita luottamustehtäviä.
Ylennykset: reservin vänrikki 1922, vänrikki 1925, luutnantti 1926, kapteeni 1931, majuri 1940, everstiluutnantti 1941, eversti 1944.
Stortorget (Malmö)

Stortorget on tori Malmön kaupungissa Ruotsissa. Toria alettiin rakentaa vuonna 1538 Pyhän Hengen luostarin purkutöiden yhteydessä, ja noin 70 prosenttia nykyisestä torista sijaitsee entisen luostarin ja sen hautausmaan alueella. Eräässä vuodelta 1542 peräisin olevassa ilmoituksessa aukiota kutsuttiin "uudeksi toriksi". Torin itälaidalla sijaitsee komea Malmön raatihuone, joka otettiin käyttöön vuonna 1547. Tuolloin raatihuone oli Pohjoismaiden suurin. Torin tuntumassa sijaitsee myös Skånen läänin maaherran virka-asunto.
Muita tunnettuja rakennuksia torin laidalla ovat muun muassa Jörgen Kockin talo (Kockska huset), hotelli Kramer ja apteekki Apoteket Lejonet. 
Torin keskellä sijaitsee kuningas Kaarle X Kustaan ratsastajapatsas, jonka on tehnyt John Börjeson. Patsas syntyi vuoden 1896 Malmön teollisuus- ja käsityönäyttelyn yhteydessä. Patsashankkeen alkuunpanijoista tärkeimpiä olivat lehtimies ja poliitikko Carl Herslow sekä historian professori Martin Weibull. 
Stortorgetilla on ollut merkittävä rooli Malmön historiassa, mutta kaupungin raitioteiden sähköistämisen jälkeen se on menettänyt keskeisimmän aukion asemansa Kustaa Aadolfin torille.
Stortorgetilla liikennöivät ensin hevosraitiovaunut vuosina 1887–1907, sitten hevosbussit vuosina 1898–1907 ja lopulta sähköiset raitiovaunut vuosina 1906–1957.
Kevin Mombilo

Kevin Mombilo (s. 6. toukokuuta 1993 Kinshasa, Zaire) on uransa lopettanut kinshasankongolais-suomalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä, mutta pystyi myös pelaamaan laitapuolustajana sekä vasemmalla laidalla.
Mombilo pelasi ensimmäiset miesten sarjaottelunsa Klubi 04:ssä, jota hän edusti kaudella 2010 kuudessa Ykkösen ottelussa ja kaudella 2011 18 Kakkosen ottelussa. Kaudeksi 2012 Mombilo siirtyi FC Honkaan.
Hongassa Mombilo teki ensiesiintymisensä pääsarjatasolla Veikkausliigassa 15. huhtikuuta 2012, kun Honka pelasi kotonaan 1–1-tasapelin Vaasan Palloseuran kanssa. Hän pelasi seurassa kolme liigakautta ja esiintyi 39 sarjaottelussa. Lisäksi Mombilo pelasi kymmenen Kakkosen ottelua seuran kakkosjoukkueessa Pallohongassa kaudella 2012. Kauden 2015 Mombilo pelasi Kakkosen FC Jazzissa.
Mombilo on pelannut kuuden Veikkausliigakauden aikana FC Hongan, PK-35 Vantaan, FC Inter Turun ja PS Kemin riveissä kaikkiaan 85 ottelua ja tehnyt kuusi maalia.
Meilahden pesäpallokenttä

Meilahden pesäpallokenttä on Helsingin Meilahdessa sijaitseva pesäpallokenttä. Kentän pääasiallinen käyttäjä on pesäpalloseura Puna-Mustat. Pesäpallokenttä on valmistunut vuonna 1967 ja kentän pinta on hiekkatekonurmi. Kentän omistaja on Helsingin kaupunki. Kentällä on täysimittainen pesäpallokenttä, minkä lisäksi liikuntapuistossa sijaitsevat pukusuojat, suihkut, wc-tilat ja kahvio. Kenttä on peruskorjattu vuonna 2007, jolloin kentälle asennettiin uusi hiekkatekonurmi. Kenttä on Helsingin ensimmäinen erityisesti pesäpalloa varten rakennettu hiekkatekonurmikenttä.
Kentällä on pelattu Itä-Länsi-ottelu yhteensä 12 kertaa. Miesten Itä-Länsi on pelattu vuosina 1968, 1969, 1970, 1971, 1972, 1974 ja 1983. Naisten Itä-Länsi on pelattu vuosina 1970, 1971, 1972, 1984 ja 1985.
Lisäksi kentällä on pelattu myös yksi Superpesiksen ottelu.
Youness Rahimi

Youness Rahimi (arab. يُونُس رَحِيمِيّ, s. 13. helmikuuta 1995 Helsinki) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa Nelosessa pelaavaa Gilla FC:tä. Hänellä on myös Marokon kansalaisuus. Hänen pelipaikkansa on hyökkääjä.
Rahimi pelasi juniorina muun muassa Pallokerho-35:ssä, jossa hänen joukkuetovereihinsa kuuluivat Joel Pohjanpalo ja Matti Klinga. Rahimi aloitti uransa aikuisten sarjoissa HJK:n organisaatiossa - ensin junioreissa ja sen jälkeen Kakkosessa pelanneessa Klubi 04:ssä. Kaudella 2012 hän siirtyi 17-vuotiaana FC Hongan riveihin, jossa hän pelasi kaikkiaan 33 Veikkausliigaottelua ja oli voittamassa SM-hopeaa kaudella 2013. Kolmen Honka-kauden jälkeen Rahimi siirtyi Veikkausliigan nousijan HIFK:n riveihin. Pelit HIFK:ssä kestivat yhden kauden, ja uusi osoite kaudella 2016 oli Seinäjoen Jalkapallokerho, jossa hän oli voittamassa SM-pronssia. Rahimi vaihtoi kaudeksi 2017 Tampereelle Ilveksen riveihin. Ilveksessä hän sai jälleen SM-pronssia, kuten edellisenä kautenakin SJK:ssa. Kolmen kiertolaiskauden jälkeen HIFK:ssa, SJK:ssa ja Ilveksessä kaudella 2018 Rahimi palasi FC Honkaan. Kauden 2018 jälkeen Rahimi haki vahvasti pelipaikkaa ulkomailta, mutta koska hän ei siinä onnistunut hän siirtyi aivan kauden 2019 kynnyksellä uransa viidenteen Veikkausliigaseuraan eli Rovaniemen Palloseuraan. Kauden 2020 loppuun mennessä Rahimi oli pelannut Veikkausliigassa kahdeksan kautta, 145 ottelua ja tehnyt niissä 16 maalia.
Rahimi oli kesällä 2013 testeissä Hollannissa yrittämässä pääsyä suurseura PSV Eindhovenin riveihin siinä kuitenkaan onnistumatta.
Rahimi on edustanut kaikkien ikäluokkien Suomen nuorisomaajoukkueita vuosina 2010-2016.
Vaikka Rahimi on jo lopettanut ammattilaisuransa jalkapalloilijana, on hän kuitenkin päättänyt jatkaa pelaamista Suomen kuudenneksi korkeimmalla sarjatasolla majailevan Gilla FC:n riveissä kaudesta 2025 alkaen.
Janan keskipiste

Janan keskipiste on geometriassa jakopiste, joka sijaitsee janalla ja on yhtä etäällä kummastakin janan päätepisteestä. Se voidaan sanoa myös, että keskipiste jakaa janan kahteen osaan, jotka ovat yhtäpitkät. Janalla on vain yksi keskipiste.
Eukidisessa tasossa.
Keskipisteen määrittämisen geometrinen konstruktio perustuu ajatukseen, että keskipiste sijaitsee yhtä kaukana janan päätepisteistä. Koska etäisyyttä ei tiedetä, käytetään hyväksi keskinormaalin ominaisuuksia. Keskinormaalin kaikki pisteet sijaitsevat yhtä etäällä janan päätepisteistä. Yksi keskinormaalin pisteistä on janan keskipiste, joka löytyy janan ja keskinormaalin leikkauspisteessä.
Viedään harpin neula ensin janan toiseen päätepisteeseen ja avataan sille janan pituus viemällä sen kynäpää janan vastakkaiseen päätepisteeseen. Tässä asennossa piirretään puoliympyrän kaari janan ylä- ja alapuolelle. Vaihdetaan harpin neula vastakkaiseen päätepisteeseen, ja vedetään siitä samansäteinen ympyränkaaren puolikas siten, että ensimmäinen ja toinen kaari leikkaavat kahdesti toisensa. Näiden leikkauspisteiden kautta vedetään viivaimella suora, joka leikkaa jaettavan janan puoliksi.
Analyyttinen geometria.
Analyyttisessä geometriassa pisteiden paikat ilmaistaan mitattavilla koordinaateilla. Koordinaatit ilmaisevat paikkaa avaruudessa, jonka ulottuvuus määrää tarvittavien koordinaattien lukumäärän. Kouluopetuksessa tuttu taso vaatii pisteelle kaksi koordinaattia formula_1, koska taso on kuin kaksiulotteinen avaruus formula_2. Kolmiulotteinen tila formula_3 vaatii kolme koordinaattia formula_4 kullekin pisteelle.
Lukusuora.
Lukusuoraa voidaan pitää euklidisena yksiulotteisena avaruutena formula_5. Kaksi kohtaa x1 ja x2 lukusuoralla vastaavat tällöin avaruuden pisteitä ja niiden väli avaruuden janaa. Silloin niiden välinen keskikohta m, joka lasketaan lukujen keskiarvona, on yhtä etäällä kummastakin kohdasta:
formula_6
Taso.
Tason kaksiulotteinen euklidisessa avaruudessa janan keskipiste ilmaistaan päätepisteiden (x1, y1) ja (x2, y2) x-koordinaattien keskiarvona ja y-koordinaattien keskiarvona:
formula_7 
Tila ja n-ulotteinen avaruus.
Tilan kolmiulotteisessa avaruudessa janan keskipiste lasketaan vastaavasti keskiarvoilla:
formula_8 
Kun avaruuden ulottuvuudet kasvavat lisää, tarvitaan lisää koordinaatteja. Keskipisteen laskutapa säilyy kuitenkin analogisena ja on 'n'-ulotteisessa avaruudessa:
formula_9
Nimitys.
Nimitystä keskipiste käytetään myös esimerkiksi ympyrälle ja kolmiolle, vaikka ne määritellään niille eri tavalla. Koska näille monissa kielissä on eri nimiä, voidaan suomalaista "keskipiste"-sanaa pitää kansanomaisena ja sen syvempi merkitys on riippuvainen asiayhteydestä. Tasokuvioiden "keskipistettä" kutsutaan "centroid"-tyyppisillä nimillä, koska sillä tarkoitetaan sisäalueen "keskusta". Monissa tapauksissa keskustalla on läheinen yhteys painopisteen kanssa.
Paras naisnäyttelijä televisioelokuvassa tai minisarjassa (SAG)

Useamman palkinnon ja ehdokkuuden saaneet.
Useamman palkinnon voittaneet.
2 palkintoa
Useamman ehdokkuuden saaneet.
2 ehdokkuutta
3 ehdokkuutta
4 ehdokkuutta
Suutarilan ala-aste

Suutarilan ala-aste on Helsingin Suutarilassa sijaitseva koulu. Koulussa on peruskoulun 1.–6. luokat. Oppilaita koulussa on noin 380. Koulussa on painotettua musiikin opetusta 3. luokasta lähtien ja kaksi erityisluokkaa. Koulun rehtori on Sampsa Melkas. Koululla on myös ystävyyskoulu Walesissa. Koulun musiikkiluokat järjestävät joka vuosi konsertin.
Laulaja-lauluntekijä Pekka Ruuska oli nelisen vuotta opettajana Suutarilan ala-asteella, kunnes kappaleen ”Rafaelin enkeli” menestys vuonna 1990 vei hänet päätoimiseksi muusikoksi.
The Beatles Anthology

The Beatles Anthology on The Beatles -yhtyeestä kertova televisiodokumentti, kokoelma-albumisarja ja kirja, jotka julkaistiin vuosina 1995–1996. Sarja sisältää kolme erinäistä albumia, "Anthology 1", "Anthology 2" ja "Anthology 3", jotka kaikki sisältävät kaksi levyä. Sarjan albumeilla on The Beatlesin äänitteitä, kappaleita ja live-taltiointeja vuosilta 1958–1970. Se sisältää useita harvinaisuuksia ja jopa kappaleen ”My Bonnie”, jonka The Beatles äänitti vuonna 1960 toimittuaan vielä Tony Sheridanin taustayhtyeenä. Lisäksi sarjan levyiltä löytyy kaksi vuonna 1995 julkaistua uutta kappaletta. Ne olivat alun perin The Beatlesin vuonna 1980 menehtyneen jäsenen John Lennonin kappaleita, jotka tämä oli nauhoittanut kotonaan vuonna 1977. 
Kun "Anthology"-sarja päätettiin julkaista, The Beatles halusi juhlistaa kaikkien aikojen laajinta kokoelmaansa myös muutamalla uudella kappaleella. Kappale ei olisi Beatles-kappale ilman kaikkien jäsenten osallistumista, joten muut beatlet yhdessä yhtyeen pitkäaikaisen tuottajan George Martinin kanssa pyysivät Lennonin leskeltä, Yoko Onolta Lennonin tekemiä ja äänittämiä demo-nauhoja, joiden päälle elossa olevat beatlet voisivat äänittää osan säkeistöistä. Niinpä Ono antoi elossa oleville Beatlesin jäsenille Paul McCartneylle, Ringo Starrille ja George Harrisonille neljä Lennonin demonauhaa, joukossaan muun muassa ”Free as a Bird”. Beatlesit äänittivät Lennonin demonauhojen päälle osan säkeistöistä ja lisäsivät soittoaan Lennonin laulamiin säkeistöihin, ja näin uudet kappaleet olivat valmiita. ”Free as a Bird” julkaistiin "Anthology"-sarjan singlenä ja se menestyi hyvin, nousten single-listoille sekä Yhdistyneessä kuningaskunnassa (sija 2) että Yhdysvalloissa (top 10). Itse albumit myivät vielä paremmin. "Anthology 1" oli Yhdistyneessä kuningaskunnassa toisella sijalla, "Anthology 2" nousi listan kärkeen ja "Anthology 3" oli listan neljäs. Yhdysvalloissa jokainen albumi oli albumilistan kärjessä.
Kansi.
"Anthology"-sarjan kaikkien kolmen albumien kannet on suunnitellut Klaus Voormann, Beatlesien vanha ystävä Hampurin ajoilta, 1960-luvun alusta. Voormann on suunnitellut myös Beatlesin vuoden 1966 "Revolver"-albumin kannen.
Kappaleet.
Osa albumeista sisältävät myös haastatteluita, mutta tässä luettelossa on listattu ainoastaan kappaleet.
The Paperboy

The Paperboy on vuonna 2012 ensi-iltansa saanut Lee Danielsin ohjaama draamaelokuva. Se perustuu Pete Dexterin romaaniin "The Paperboy" vuodelta 1995. Elokuvan pääosissa ovat Matthew McConaughey, Zac Efron, John Cusack ja Nicole Kidman. Se sai ensi-iltansa Cannesin elokuvajuhlilla vuonna 2012.
Nicole Kidman sai roolisuorituksestaan Golden Globe ja SAG-ehdokkuudet.
Vaarallinen nainen (vuoden 1952 elokuva)

Vaarallinen nainen () on vuonna 1952 julkaistu Felix E. Feistin ohjaama yhdysvaltalainen draamaelokuva, jonka pääosissa ovat Joan Crawford, Dennis Morgan ja David Brian.
Juoni.
"Vaarallinen nainen" kertoo kovasta naisgangsterista (Crawford) ja hänen romansseistaan kahden eri miehen kanssa. Beth saa tietää, että hän tulee olemaan täysin sokea viikon kuluessa. Hän hakee apua eräältä silmäkirurgilta, joka ehkä voisi pelastaa Bethin näön. Tämän prosessin aikana kirurgi myös parantaa hänen kovaa sydäntään...
Tuotanto.
"Vaarallinen nainen" perustuu Bernard Girardin romaaniin "Stab of Pain", jonka pohjalta Daniel Mainwaring ja George Worthing Yates laativat käsikirjoituksen. Robert Sisk toimi elokuvan tuottajana ja Warner Bros. tuotantoyhtiönä sekä jakelijana. "Vaarallinen nainen" kuvattiin vuonna 1951.
Julkaisu ja vastaanotto.
"Vaarallinen nainen" sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa 9. helmikuuta vuonna 1952 rajoitetussa levityksessä. Maanlaajuiseen teatterilevitykseen elokuva pääsi 28. helmikuuta. Pian elokuvan ensi-illan jälkeen Crawford jätti Warner Brothers -studion.
Suomessa elokuva ei saanut esitystä, koska 13. toukokuuta 1952 Suomen elokuva-arkisto ja Valtion elokuvatarkastamo kielsi elokuvan Suomessa; "Vaarallinen nainen" sai "KK"-merkinnän eli "kokonaan kielletty". Kieltopäätös ei ole enää voimassa.
Bosley Crowther "The New York Timesista" kutsui elokuvaa "roskaksi" ja "New York Herald Tribunen" Otis Guernsey, Jr. kuvaili elokuvaa "pitkäksi ja tuuliseksi" ja juonta "väsyttäväksi tarinaksi". Vaikka itse elokuva sai huonon vastaanoton kriitikoilta, Crawfordin roolisuorituksesta pidettiin.
"Lux Radio Theater" lähetti 60-minuuttisen radiosovituksen elokuvasta 16. maaliskuuta vuonna 1953, jossa Dennis Morgan uusi elokuvaroolinsa. Vuonna 1972 Town Hallin "Legendary Ladies" -show’ssa Crawfordilta kysyttiin, että minkä elokuvan tekemistä hän katuu ja Crawford kertoi yleisölle, että piti "Vaarallista naista" huonoimpana elokuvanaan. "Vaarallinen nainen" julkaistiin DVD:lle 23. maaliskuuta vuonna 2009.
Kaarlo Riukuniemi

Kaarlo Fredrik Riukuniemi (synt. Rehnström, 17. joulukuuta 1860 Tampere – 21. huhtikuuta 1932 Viipuri) oli suomalainen toimittaja. 
Henkilöhistoria.
Riukuniemen vanhemmat olivat rakennusmestari Efraim Rehnström ja Fredrika Hélen. Riukuniemen puoliso vuodesta 1886 oli Hilma Cecilia Lindgrén (k. 1950). Riukuniemi otti suomalaisen sukunimen vuonna 1906. Lopetettuaan koulunkäynnin Riukuniemi työskenteli 1883-1893 toimittajana "Tampereen Sanomat" -lehdessä ja 1894-1899 "Kotkan Sanomat" -lehdessä ja tämän jälkeen toimitussihteerinä 1899-1901 "Wiipurin Sanomat" -lehdessä. Viimeksi mainitun "Supistuksen" päätoimittaja hän oli 1902-1909 ja sitten 1910-1918 "Viipurin Sanomat" -lehden päätoimittaja sekä samalla "Karjala" -lehden toimitussihteeri 1904-1912 ja vielä lehden toimittaja vuoteen 1930. Vuonna 1895 hän oli mukana myös "Työmies"-lehden perustamista pohtineessa toimikunnassa. Riukuniemi laati lehtiinsä muun muassa pakinoita ja teatteri- ja kirjallisuusarvosteluja. Riukuniemi oli Itä-Suomen Sanomalehtimiesyhdistyksen perustaja ja pitkäaikainen puheenjohtaja sekä Nuorsuomalaisen sanomalehtimiesyhdistyksen ja Suomen Sanomalehtimiesten liiton johtohenkilöitä. 1880- ja 1890-luvuilla Riukuniemi toimi Tampereen ja Kotkan työväenyhdistyksissä. 1916-1917 hän oli santarmien vangitsemana Viipurin lääninvankilassa.
Bergelmir

Bergelmir on yksi Saturnuksen lukuisista kuista. Se kuuluu viikinkiryhmään, jotka kiertävät Saturnusta retrogradisesti eli planeetan pyörimissuuntaan nähden vastakkaiseen suuntaan. Sen löysivät Scott S. Sheppard, David C. Jewitt ja Jan T. Kleyna Subaru-teleskoopilla Mauna Keassa, Havaijiilla 12. joulukuuta 2004.
Belgermiria kutsuttiin alun perin nimellä S/2004 S15. Kuun nimi tulee skandinaavien mytologiasta, jossa Bergelmir on jääjättiläinen, joka vaimonsa kanssa selvisi Ymirin verestä syntyneestä tulvasta. Tarina kuuluu skandien mytologian luomistaruihin.
Terpineoli

Terpineoli tai α-terpineoli (C10H18O) on monoterpeeneihin kuuluva alkoholi. Yhdistettä käytetään muun muassa hajusteteollisuudessa.
Esiintyminen ja valmistus.
Terpineolia ja sen isomerisia muotoja esiintyy pieniä määriä useiden kasvien aromaattisissa öljyissä, muun muassa havupuissa, laventelissa, kardemummassa, appelsiinissa ja muskottipähkinäöljyissä. Yhdistettä esiintyy myös semiokemikaalina eliöiden viestinnässä. Terpineoli on optisesti aktiivinen yhdiste. Puhtaana se on kiinteää kiteistä ainetta, jolla on syreenin tuoksua muistuttava haju. 
Tyypillisesti yhdistettä valmistetaan pineenistä hapon, tyypillisesti fosforihapon, avulla noin 100 °C:n lämpötilassa ja välituotteena muodostuu cis-terpiinihydraattia, josta veden eliminaation jälkeen muodostuu terpineolia. Terpineoli on näin syntyvän seoksen pääkomponentti, mutta seoksessa on myös eukalyptolia (1,8-sineoli) ja Wagner–Meerwein-toisiintumisilla muodostuvia fenkyylialkoholia ja borneolia. Tuotteet voidaan puhdistaa jakotislauksella.
Käyttö.
Terpineolia käytetään sen hyvän tuoksun vuoksi muun muassa hajusteissa, saippuoissa ja pesuaineissa. Se on myös suhteellisen edullista. Terpineolista valmistetaan myös sen estereitä, kuten terpinyyliasetaattia, joita käytetään myös hajusteiden aineosina.
Janan jakopiste

Janan jakopiste on geometriassa piste, joka sijaitsee janalla ja jakaa janan kahteen osaan. Yleensä jakopiste on janan "sisäpiste". Erityisesti janan keskipiste on jakopiste, joka jakaa janan kahteen yhtäpitkään osaan. 
Analyyttinen geometria.
Lukusuora.
Lukusuoraa voidaan pitää euklidisena yksiulotteisena avaruutena formula_1. Kaksi kohtaa x1 ja x2 lukusuoralla vastaavat tällöin avaruuden pisteitä ja niiden väli avaruuden janaa. Merkitään etäisyydet jakokohtaan P seuraavasti: |AP| = p ja |PB|=q. Silloin niiden välinen jakokohta m, joka lasketaan lukujen x1 ja x2 painoilla p ja q painotettuna keskiarvona, on:
formula_2
Taso ja tila.
Tason kaksiulotteinen euklidisessa avaruudessa janan päätepisteet ovat A(x1, y1) ja B(x2, y2). Janan AB sisäpiste P jakaa janan kahdeksi osaksi AP ja PB, joiden pituudet ovat |AP| = p ja |PB| = q. Silloin jakopiste P ilmaistaan päätepisteiden (x1, y1) ja (x2, y2) x-koordinaattien ja vastaavasti y-koordinaattien painojen p ja q painotettuina keskiarvoina:
formula_3
Tilan kolmiulotteisessa avaruudessa janan päätepisteiden koordinaatit ilmaistaan A(x1, y1, z1) ja B(x2, y2, z2), jakopisteen P koordinaatit ovat:
formula_4
Bahrainin Grand Prix 2013

Bahrainin Grand Prix 2013 (virallisesti 2013 Formula 1 Gulf Air Bahrain Grand Prix) oli Formula 1 -kauden neljäs osakilpailu, joka ajettiin 19.–21. huhtikuuta 2013 Bahrain International Circuitin moottoriradalla Bahrainissa.
Vapaat harjoitukset.
Keskiviikkona Caterham ilmoitti, että Heikki Kovalainen ajaa perjantain ensimmäisissä vapaissa harjoituksissa, ja toimii jatkossa tallin varakuljettajana. Kovalainen ajoi harjoituksissa Giedo van der Garden tilalla. Marussian Rodolfo González ajoi Jules Bianchin tilalla.
Lauantain kolmansissa vapaissa harjoituksissa Lewis Hamilton kärsi rengasrikon.
Aika-ajot.
Aika-ajoissa Nico Rosberg näytti Mercedes-auton vauhdin ajamalla paalupaikalle ja sai eturiviin rinnalleen Sebastian Vettelin. Force India -kuljettajat di Resta ja Sutil väläyttivät tallin hyvää alkukauden vauhtia ajettuaan aika-ajoissa sijoille viisi ja kuusi.
Kilpailu.
Kilpailun jännittävimmät taistelut käytiin kärjen takana. Ensimmäisellä kierroksella Esteban Gutiérrez osui Charles Picin takarenkaasen ja sai etusiiven kappaleita pääleen, samalla Adrian Sutil osui Felipe Massan kanssa yhteen ja Massa kärsi rengasrikon. Kolmanneksi ensimmäisissä mutkissa pudonnut Vettel hyödynsi kuitenkin nopeasti autonsa hyvän kisavauhdin, ja nousi nopeilla ohituksilla jo toisen kierroksen alkupuolella kärkeen. Samaan aikaan Giedo Van Der Garde osui Jean-Éric Vergnen takarenkaaseen menettäen etusiipensä ja Vergne kärsi tilanteesta rengasrikon. Fernando Alonsolla olisi kenties voinut olla edellytykset haastaa Vettel, mutta hänen kisansa kaatui DRS-ongelmista johtuneisiin kahteen ylimääräiseen varikkokäyntiin. Lotus-kuljettajat Räikkönen ja Grosjean nousivat onnistuneiden strategioiden johdosta toiseksi ja kolmanneksi, mutta heistä ei ollut uhkaamaan selkeään voittoon ajanutta Vetteliä. Kilpailun kärkikolmikko oli täsmälleen sama kuin vuosi sitten. Paul di Resta ajoi hyvän kilpailun sijoittuen neljänneksi, ja oli pitkän aikaa kiinni jopa kolmannessa sijassa joutuen kuitenkin lopulta Grosjeanin ohittamaksi. McLaren-kuljettajat Button ja Pérez ottivat kisan aikana yhteen, ja Pérezin aggressivinen ajo tuotti kuudennen sijan. Paalupaikalta lähtenyt Mercedeksen Nico Rosberg jäi yhdeksänneksi. Valtteri Bottas oli vasta neljästoista häviten selkeästi myös tallitoverilleen Maldonadolle.
Viimeinen valhe

Viimeinen valhe () on Vincent Shermanin ohjaama yhdysvaltalainen draamaelokuva vuodelta 1950. "Viimeisen valheen" nimiroolissa on Joan Crawford. Columbia Pictures toimi elokuvan tuotantoyhtiönä ja jakelijana. "Viimeinen valhe" kertoo dominoivasta Harriet Craigista (Crawford), jolle neuroottinen perfektionismi, oma talo ja omaisuus merkitsevät paljon enemmän kuin kukaan elävä ihminen hänen elämässään. Harrietin liiallinen omistautuminen kodilleen ajaa hänet hulluuden partaalle. Lopulta perhe ja ystävät hylkäävät Harrietin, joka on kohdellut heitä todella huonosti...
"Viimeinen valhe" perustuu Pulitzer-palkittuun George Kellyn näytelmään "Craig's Wife" vuodelta 1925. Näytelmän pohjalta Anne Froelick ja James Gunn laativat käsikirjoituksen. "Viimeinen valhe" on toinen kolmesta Shermanin ja Crawfordin yhteistyöelokuvasta; muut ovat "Kirotut eivät itke" (1950) ja "Hyvästi toiveuni" (1951).
Tuotanto.
"Viimeisen valheen" tuotanto alkoi vuonna 1949. Kuvaukset alkoivat 3. huhtikuuta 1950 ja päättyivät 23. toukokuuta 1950. Elokuvaa kuvattiin nimellä "The Lady of the House".
George Kellyn näytelmän "Craig's Wife" pohjalta on sovitettu kolme elokuvaversiota, joista "Viimeinen valhe" on kolmas. Ensimmäinen elokuva on mykkäelokuva "Craig's Wife" vuodelta 1928, jonka ohjasi William C. DeMille ja Harriet Craigin roolissa on Irene Rich. Toinen on "Craig's Wife" vuodelta 1936, jonka ohjasi Dorothy Arzner. Vuoden 1936 elokuvaversiossa Harriet Craigia näyttelee Rosalind Russell. Alkuperäisessä Broadway-näytelmässä vuonna 1925 Harriet Craigia näytteli Chrystal Herne. Alkuperäinen näytelmä sai ensi-iltansa 12. lokakuuta 1925 Morosco Theaterissa. Näytelmää esitettiin 360 näytöstä.
Julkaisu ja vastaanotto.
"Viimeinen valhe" sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa 2. marraskuuta vuonna 1950 New Yorkissa. Suomessa elokuva julkaistiin 6. huhtikuuta vuonna 1951.
"Viimeinen valhe" sai hyvän vastaanoton kriitikoilta. "Varietyn" ja "New York Herald Tribunen" kriitikot kehuivat Joan Crawfordin roolisuoritusta.
"Viimeinen valhe" on julkaistu VHS:lle ja DVD:lle.
Milanon päärautatieasema

Milano Centrale on Milanon päärautatieasema ja se on Italian toiseksi suurin rautatieasema. Milano Centrale korvasi vanhan päärautatieaseman vuonna 1931 Simplonin tunnelin avaamisen lisättyä alueen raideliikennettä. Nykyään asema palvelee 320 000 matkustajaa päivittäin ja toimii kahden Milanon metron risteysasemana.
Historia.
Vuoteen 1850 mennessä Milanoa palveli kaksi rautatieasemaa: Porta Nuova ja Milan Porta Tosa, jotka eivät olleet raideyhteydessä toisiinsa. Vuosien 1885–1891 aikana Milano sai ympärysradan, jolla yhdistettiin useita erillisiä rataosuuksia. Simplonin tunnelin rakentamisen jälkeen vuonna 1906 Pohjois-Italian raideliikenne lisääntyi ja molemmat rautatieasemat jäivät kehityksen jalkoihin. 15. tammikuuta 1906 kaupunki järjesti suunnittelukilpailun uudesta asemasta. Useat paikalliset arkkitehdit osallistuivat kilpailuun ja virkamiehet valitsivat arkkitehti Simone Contonin suunnitelman voittajaksi. Hänen suunnittelemaa asemarakennusta ei koskaan ryhdytty rakentamaan ja kuusi vuotta myöhemmin virkamiehet järjestivät uuden kilpailun. Kilpailun voitti 
arkkitehti Ulisse Stacchini. Stacchini joutui kuitenkin vuosien varrella useaan kertaan muuttamaan suunnitelman yksityiskohtia. Viimeisen hyväksynnän Stacchini sai suunnitelmilleen vuonna 1924. Massiivinen rakennus valmistui viimein toukokuussa vuonna 1931.
Jo ensimmäisen kahdeksan vuoden jälkeen havaittiin rakennuksessa erilaisia logistisia ongelmia. Vuonna 1942 arkkitehti Mario Palanti ehdotti ajoneuvoramppien rakentamista etuaulasta, jolloin aseman liikkeita pystyttäisiin huoltamaan paremmin ja että henkilömatkustajien käynti raiteille helpottuisi. Vuonna 1952 käynnistettiin uusi suunnittelukilpailu logistiikkaongelmien ratkaisemiksi. Yhtään toteutuskelpoista suunnitelmaa ei kilpailusta löytynyt ja vuonna 1955 Italian rautatiet ryhtyivät itsenäisesti hakemaan ratkaisuja ongelmiin. 
25. syyskuuta 2006 julkistettiin 100 miljoonan euron suunnitelma aseman nykyaikaistamiseksi. 20 miljoonaa euroa ohjattiin aseman taiteellista arvoa korostavien yksityiskohtien korjaamiseen ja loput 80 miljoonaa euroa käytettiin uusien hissien hankkimiseen sekä muihin rakenteellisiin muutoksiin.
Palvelut.
Rautatieasemalla on 24 raidetta. Joka päivä 320 000 matkustajaa kulkee aseman kautta käyttäen 500 eri junaa. Aseman kautta kulkee valtakunnalliset sekä kansainväliset yhteydet. Päivittäisiä ulkomaan kohteita on muun muassa Bern, Geneve, Zürich, Pariisi, Wien, Barcelona sekä München.
Raiteet.
Jokaiselta raiteelta liikennöidään tiettyyn kohteeseen. Muutokset voivat olla mahdollisia huoltotöistä johtuen.
Jaakko Hietikko (jalkapalloilija)

Jaakko Hietikko (s. 13. tammikuuta 1994 Tuusula) on suomalainen jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän on hyökkääjä. Hietikko edustaa Ykkösessä pelaavaa FC Jazzia lainalla Veikkausliigan FC Lahdesta.
Hietikko pelasi ensimmäiset Veikkausliiga-ottelunsa FC Hongassa kaudella 2012. Hän purki sopimuksensa Hongan kanssa kesken kauden 2013 ja siirtyi PK Keski-Uusimaahan. Tammikuussa 2014 hän allekirjoitti vuoden mittaisen sopimuksen FC Lahden kanssa.
Uskallanko kuulua sinulle?

Uskallanko kuulua sinulle? (myös kirjoitusmuodot Uskallanko kuulua Sinulle! ja Uskallanko kuulua Sinulle?; ) on vuonna 1955 ensi-iltansa saanut Joseph Pevneyn ohjaama ja Albert Zugsmithin tuottama psykologinen jännityselokuva, jonka pääosissa ovat Joan Crawford ja Jeff Chandler. "Uskallanko kuulua sinulle?" kertoo leskestä ja hänen rantahulttiorakastajastaan. Universal Pictures toimi elokuvan tuotantoyhtiönä ja jakelijana.
"Uskallanko kuulua sinulle?" perustuu Robert Hillin näytelmään "The Besieged Heart", jonka pohjalta itse Hill ja Richard Alan Simmons laativat käsikirjoituksen. "Uskallanko kuulua sinulle?" -elokuvan kuvaukset alkoivat 17. joulukuuta vuonna 1954. Elokuva kuvattiin paikan päällä Kalifornian Balboa Beachilla. Vähän ennen kuin elokuva tehtiin, Joan Crawford tapaili Universal Picturesin johtajaa, joka tarjosi Crawfordille tätä roolia. Crawford sai myös valita miespääosan esittäjän ja hän valitsi Jeff Chandlerin.
"Uskallanko kuulua sinulle?" sai ensi-iltansa New Yorkissa 19. elokuuta vuonna 1955. Maanlaajuiseen teatterilevitykseen elokuva pääsi 20. elokuuta. Suomessa elokuva julkaistiin 20. tammikuuta vuonna 1956.
Juoni.
Lynn Markham (Joan Crawford) vierailee rantatalolla, joka kerran oli kuulunut hänen edesmenneelle aviomiehelle. Siellä Lynn tapaa kiinteistönvälittäjä Amy Rawlinsonin (Jan Sterling) ja Drummond "Drummy" Hallin (Jeff Chandler), joka on vetovoimainen rantahulttio. Drummy vaeltaa talossa, tulee sisään ja ulos miten haluaa aivan kuin hän omistaisi sen.
Lynn saa kuulla, että talo oli ennen vuokrattu vanhemmalle naiselle Eloise Crandallille (Judith Evelyn), jonka kuolinsyytä (itsemurha, onnettomuus tai murha) ei saatu selvitettyä. Lynn saa naapurikseen juonittelijoita ja hänen on vaikea vastustaa Drummyn fyysistä vetovoimaa. Lynn rakastuu Drummyyn ja he menevät naimisiin. Tapahtumat heidän häämatkansa aikana johtaa Lynnin siihen uskoon, että Drummy murhasi Eloisen. Kuitenkin käy ilmi, että Amy Rawlinson tappoi Eloisen saadakseen Drummyn itselleen.
Yodo (1907)

Yodo () oli 1908 valmistunut keisarillisen Japanin laivaston panssaroimaton risteilijä, joka poistettiin palveluksesta 1. huhtikuuta 1940. Alus romutettiin vuonna 1945. 
Valmistus.
Alus tilattiin vuoden 1904 hankinnoissa Kawasakilta Kōbesta, missä köli laskettiin 2. lokakuuta 1906. Alus laskettiin vesille 11. marraskuuta 1907 ja valmistui 8. huhtikuuta 1908.
Palvelus.
Alus sijoitettiin koulutukseen ja rannikkopartiointiin. Marraskuussa 1911 alus lähetettiin Japanin laivaston osastossa Bangkokiin Rama VI:n kruunajaisiin.
Alus luokiteltiin 12. lokakuuta 1912 ensimmäisen luokan tykkiveneeksi. Ensimmäisen maailmansodan alettua se liitettiin Japanin 2. laivastoon. Vaikka alus olikin mukana Qingdaon taistelussa, se ei osallistunut muuten varsinaisiin taistelutoimiin. Myöhemmin alus sijoitettiin partioaluksena japanilaisten miehittämään Saksan Mikronesiaan. Sodan päätyttyä alus oli tutkimusaluksena tehden matkoja Kiinan rannikolle. Vuoden 1931 Mantsurian tapahtumien aiheuttaessa jännitteitä Kiinan ja Japanin välille "Yodo" määrättiin valvomaan Kiinan pohjoisosien rannikkoa, mikä laajeni myöhemmin toisen Kiinan–Japanin sodan alettua myös keskisen Kiinan rannikolle.
Aluksen aseistus poistettiin 1. huhtikuuta 1940, jolloin se nimettiin "proomu No 13:ksi" (). Se oli toisen maailmansodan ajan laituriin kiinnitettynä Iwakunissa. Sodan lopulla alus antautui elokuussa 1945 js romutettiin.
Atle Wilskman

Atle Wilskman (14. marraskuuta 1883 Helsinki – 30. kesäkuuta 1921 Helsinki) oli suomalainen sukututkija.
Wilskmanin vanhemmat olivat professori Ivar Wilskman ja Mathilda Wilhelmina Roschier. Hän valmistui filosofian kandidaatiksi 1906 ja työskenteli sitten Helsingin yliopiston kirjastossa 1903-1906, oli vt. konsistorin amanuenssi 1906-1907, yliopiston reistraattori 1907-1917, yliopiston kirjaston nuorempi assistentti 1919-1920 ja Helsingin kaupungin apulaiskirjastonhoitaja 19209-1921. Wilskman oli ahkera sukututkija, joka julkaisi jo 1907 teoksen "Släkten Wilskman". Kaksi vuotta myöhemmin hän sai Ruotsalaiselta Kirjallisuusseuralta tehtäväksi toimittaa aatelittomia sukuja koskevan sukukirjan. 1912-1920 ilmestynyttä "Släktbok I-V" -teossarjaa pidetään Suomen geneologian perusteoksiin kuuluvana. Wilskman julkaisi myös Suomen Sukututkimusseuran vuosikirjassa ja "Kotiseutu" -aikakauskirjassa joukon sukututkimuksia koskevia artikkeleita. Vuonna 1917 hän ehdotti, että kirkonkirjoja alettaisiin järjestelmällisesti kopioida tutkijoita varten. Suomen Sukututkimusseura ryhtyi toteuttamaan ehdotusta 1924.
Wilskman kuoli naimattomana.
Blend Miftari

Blend Miftari (s. 3. joulukuuta 1995) on suomalainen jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän on hyökkääjä/keskikenttä
Miftari pelasi ensimmäisen Veikkausliigan ottelunsa 16-vuotiaana 28. kesäkuuta 2012, kun hänen edustamansa Inter hävisi vierasottelussa MYPA:lle 0–4. Ensimmäisen liigamaalinsa hän teki 26. heinäkuuta 2014 3–3-tulokseen päättyneessä kotiottelussa HJK:ta vastaan. Miftari edusti Interiä vuosina 2012–2015 pelaten yhteensä kymmenessä liigaottelussa.
Hyvästi toiveuni

Hyvästi toiveuni () on Vincent Shermanin ohjaama ja Henry Blanken tuottama yhdysvaltalainen romanttinen komedia, joka sai ensi-iltansa vuonna 1951. Romanttisen komedian pääosissa ovat Joan Crawford, Robert Young ja Frank Lovejoy. "Hyvästi toiveuni" kertoo kongressiedustajasta ja hänen vanhasta rakkaudestaan.
"Hyvästi toiveuni" perustuu Fay Kaninin näytelmään "Goodbye, My Fancy: A Comedy in Three Acts" vuodelta 1948. Näytelmän pohjalta käsikirjoituksen laativat Ivan Goff ja Ben Roberts. Warner Bros. toimi elokuvan tuotantoyhtiönä ja jakelijana. "Hyvästi toiveuni" on kolmas ja viimeinen Shermanin ja Crawfordin yhteistyöelokuvasta. Kaksi ensimmäistä ovat "Kirotut eivät itke" (1950) ja "Viimeinen valhe" (1950).
Tuotanto.
Warner Bros. oli ostanut 55 000 dollarilla oikeudet näytelmään. "Hyvästi toiveuni" -elokuvan tuotanto alkoi tammikuussa vuonna 1951. Elokuvan budjettina oli 1,3 miljoonaa dollaria. "Hyvästi toiveuni" on Janice Rulen elokuvadebyytti.
Alkuperäinen Broadway-näytelmä "Goodbye, My Fancy" avattiin Morosco Theaterissa New Yorkissa 17. marraskuuta vuonna 1948. Näytelmää esitettiin 446 näytöstä. Tällöin Agatha Reediä näytteli Madeleine Carroll.
Julkaisu ja vastaanotto.
"Hyvästi toiveuni" sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa 19. toukokuuta vuonna 1951. Suomeen elokuva tuli ensi-iltaan 19. lokakuuta 1951. Elokuva ei ollut menestys; "Hyvästi toiveuni" tuotti Yhdysvalloissa vain 1 130 000 dollaria. Maailmanlaajuisesti elokuva tuotti 1 358 000 dollaria.
"Variety" kehui Crawfordin roolisuoritusta: "neiti Crawford ylläpitää romantiikkaa keski-ikäisenä kongressiedustajana kevyellä kosketuksella, mikä on erinomaista". Bosley Crowther "The New York Timesista" suorastaan lyttäsi elokuvan kirjoittamalla "neiti Crawfordin hairahtunut kongressinainen on yhtä etäinen ja mahtava kuin Capitolin kupoli".
Robert Young, Frank Lovejoy ja Lurene Tuttle uusivat elokuvaroolinsa "Lux Radio Theatren" lähetyksessä "Hyvästi toiveuni" -radiokuunnelmassa 14. tammikuuta vuonna 1952. Joan Crawford ei uusinut rooliaan, mutta Barbara Stanwyck tuli Agathan rooliin. "Lux Radio Theater" lähetti 60-minuuttisen radiosovituksen elokuvasta myös 28. kesäkuuta vuonna 1954, jolloin Robert Young uusi toisen kerran elokuvaroolinsa. Tällöin mukana oli myös Rosalind Russell.
"Hyvästi toiveuni" julkaistiin DVD:lle 23. maaliskuuta vuonna 2009.