tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Johanna Pakola

Johanna Pakola (s. 1970) on Köyliössä syntynyt, varsinaissuomalaistunut tietokirjailija, joka on erikoistunut merelliseen historiaan. Hän on kirjoittanut lukuisia kirjoja rannikkolinnakkeista, majakkasaarista sekä merivoimien historiasta. Hän on käsikirjoittanut myös lukuisia merellisiä näyttelyitä. 
Hänelle myönnettiin Suomen Tietokirjailijoiden vuosittain jakama Tietokirjailijapalkinto vuonna 2023.
Florian Scheiber

Florian Scheiber (s. 17. toukokuuta 1987) on itävaltalainen alppihiihtäjä.
Nuorten MM-kilpailuissa 2005 Scheiber saavutti hopeaa suurpujottelussa. Alppihiihdon maailmancupissa Scheiber kilpaili ensimmäisen kerran Sestrieren suurpujottelussa helmikuussa 2009. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti Lake Louisen supersuurpujottelussa marraskuussa 2009 sijoittuen 28:nneksi. Parhaimmillaan hän on sijoittunut maailmancupissa neljänneksi Beaver Creekin syöksylaskussa marraskuussa 2012.
Guillermo Fayed

Guillermo Fayed (s. 28. marraskuuta 1985 Chamonix, Ranska) on ranskalainen alppihiihtäjä.
Alppihiihdon maailmancupissa Fayed kilpaili ensimmäisen kerran Val d'Isèren syöksylaskussa joulukuussa 2005. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti seuraavana päivänä käydyssä superalppiyhdistetyssä, jossa hän sijoittui 29:nneksi. Ensimmäisen palkintokorokepaikkansa hän saavutti maailmancupissa oltuaan toinen Lake Louisen syöksylaskussa marraskuussa 2014. Hän oli samalla kaudella kolmas Kitzbühelin syöksylaskussa. Hän sijoittui syöksylaskun maailmancupissa kolmanneksi kaudella 2014–2015. Hän oli kaudella 2015–2016 kolmas Beaver Creekin ja toinen Val Gardenan syöksylaskussa.
Fayed on osallistunut neljästi MM-kilpailuihin: Garmisch-Partenkirchenissä 2011 hän oli syöksylaskussa 23:s, kaksi vuotta myöhemmin Schladmingissa syöksylaskun 21:s, Vailissa / Beaver Creekissä 2015 samassa lajissa viides ja Sankt Moritzissa 2017 neljästoista. Vancouverin olympialaisissa 2010 Fayed oli supersuurpujottelussa 22:s ja syöksylaskussa 26:s. Sotšin olympialaisissa 2014 hän oli syöksylaskussa 26:s.
Luca De Aliprandini

Luca De Aliprandini (s. 1. syyskuuta 1990) on italialainen alppihiihtäjä.
Alppihiihdon maailmancupissa De Aliprandini kilpaili ensimmäisen kerran Söldenin suurpujottelussa lokakuussa 2011. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti Alta Badian suurpujottelussa joulukuussa 2012 oltuaan 11:s. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan kuudes Val d'Isèren suurpujottelussa joulukuussa 2013. Hän saavutti ensimmäisen maailmancupin palkintokorokesijansa sijoittumalla toiseksi Alta Badian jälkimmäisessä suurpujottelussa joulukuussa 2021. Hän sijoittui kolmanneksi Adelbodenin suurpujottelussa tammikuussa 2025.
Sotšin olympialaisissa 2014 De Aliprandini oli suurpujottelussa yhdestoista. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hänet hylättiin suurpujottelun ensimmäisellä kierroksella. Åren MM-kilpailuissa 2019 hän sijoittui suurpujottelussa 20:nneksi. Cortina d'Ampezzon MM-kilpailuissa 2021 hän saavutti suurpujottelussa hopeaa sekä sijoittui parisuurpujottelussa viidenneksi ja joukkuekilpailussa kahdeksanneksi. Pekingin olympialaisissa 2022 hän keskeytti suurpujottelun toisella kierroksella. Courchevelin / Méribelin MM-kilpailuissa 2023 hän oli parisuurpujottelussa kahdeksas ja suurpujottelussa neljästoista. Saalbachin MM-kilpailuissa 2025 hän sijoittui suurpujottelussa yhdeksänneksi.
Luca De Aliprandini seurustelee vakituisesti sveitsiläisen alppihiihtäjän Michelle Gisinin kanssa.
Steven Théolier

Steven Théolier (s. 7. marraskuuta 1990) on ranskalainen alppihiihtäjä.
Alppihiihdon maailmancupissa Théolier kilpaili ensimmäisen kerran Val d'Isèren pujottelussa joulukuussa 2012. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti myöhemmin saman kuukauden aikana Madonna di Campiglion pujottelussa, jossa hän sijoittui 15:nneksi. Se on myös toistaiseksi hänen paras sijoituksensa maailmancupissa. Théolier sijoittui Schladmingin MM-kilpailuissa 2013 pujottelussa 22:nneksi.
Shinshūmaru

Shinshūmaru oli keisarillisen Japanin laivaston maihinnousutukialus toisessa maailmansodassa. Alus oli maailman ensimmäinen varta vasten valmistettu maihinnousualus.
Valmistus.
Aluksen köli laskettiin vesille 8. huhtikuuta 1933. Alus valmistui 14. maaliskuuta 1934 ja siirtyi laivaston palvelukseen 15. marraskuuta 1934.
Palvelus.
Toisessa maailmansodassa alus kuljetti lentokoneita. Alukseen osui 1. maaliskuuta 1942 Jaavalla Banteninlahdella torpedo, joka upotti sen matalaan veteen. Hylky nostettiin ja kunnostettiin vuonna 1943. Alukseen osui 3. tammikuuta 1945 torpedo paluumatkalla Leytensaarelta Takaoon lentokoneidenkuljetustehtävästä. Yhdysvaltain laivaston Task Force 38 upotti 5. tammikuuta pahoin vaurioituneen aluksen 40 merimailia Takaosta lounaaseen.
Pisamatavi

Pisamatavi ("Callonetta leucophrys") on eteläamerikkalainen sorsalintu.
Levinneisyys.
Pisamatavia tavataan Argentiinassa, Boliviassa, Brasiliassa, Paraguayssa ja Uruguayssa. Lajin kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Jääkiekon naisten maailmanmestaruuskilpailut 2005

Jääkiekon naisten maailmanmestaruuskilpailut 2005 pelattiin Ruotsin, Linköpingissä ja Norrköpingissä. Maailmanmestaruuden voitti ensi kertaa Yhdysvallat, kun se päihitti loppuottelussa Kanadan voittolaukauksin. Loppulukemat olivat 0–1. Pronssiottelussa Suomi hävisi kisoja emännöineelle Ruotsille maalein 2–5, ja Ruotsi voitti näin ensimmäiset pronssimitalinsa.
Ruusupääsorsa

Ruusupääsorsa ("Rhodonessa caryophyllacea") on äärimmäisen uhanalainen sorsalintu, josta ei ole tehty varmoja havaintoja vuoden 1949 jälkeen.
Tuntomerkit.
Ruusupääsorsa painaa 763–1 360 grammaa. Ruusupääsorsalla on vaaleanpunainen pää ja niska ja ruskea kurkku. Muu vartalo on pääosin kiiltävän tummanruskea. Siivenreunat ovat vaaleat ja siipipeili punainen ja valkoreunainen.
Levinneisyys.
Ruusupääsorsaa esiintyi aiemmin Intiassa, Bangladeshissa, Myanmarissa ja Nepalissa. Sitä pidettiin aina harvinaisena. Lajista ei ole tehty varmoja havaintoja vuoden 1949 jälkeen, ja se on mahdollisesti kuollut sukupuuttoon. Se on kuitenkin mahdollisesti havaittu Pohjois-Myanmarissa, ja lajia ei ole vielä luokiteltu hävinneeksi, vaan äärimmäisen uhanalaiseksi.
Trooppinen sykloni Phailin

Trooppinen sykloni Phailin oli trooppinen hirmumyrsky, joka aiheutti lokakuussa 2013 tuhoa Intian Odishan ja Andhra Pradeshin osavaltioissa. Perjantaina 11. lokakuuta se oli voimakkuudeltaan korkeimmassa eli 5. luokassa Saffirin-Simpsonin hurrikaaniasteikolla.
Samoilla alueilla teki vuonna 1999 tuhojaan Orissan sykloni.
Meteorologia.
Phailin on vuoden 2013 Intian valtameren hirmumyrskykauden toinen nimetty myrsky.
Phailin rantautui 12. lokakuuta klo 21 aikoihin Odishaan Gopalpurin kaupungin lähelle. Ganjamin alueella mitattiin yli 66 m/s tuulen nopeuksia. Intian ilmatieteen laitoksen johtajan L. S. Rathoren mukaan tuulen osuessa rannikolle sen nopeus oli 58 m/s eli lähellä Intian omaa ennustetta 61 m/s. Odishan pääkaupungissa Bhubaneswarissa satoi vuorokaudessa 130 mm vettä. Myrsky nostatti rannikolla laajalla alueella yli 3 metrin myrskyvuoksen.
Vaikutukset.
Myrskyn lähestyessä Intian rannikkoa 720 000 ihmistä evakuoitiin kodeistaan. Evakuointien ansiosta kuolonuhrien määrä jäi paljon pelättyä pienemmäksi. Myrsky tuhosi rannikkoseudulla taloja, kaatoi puita ja katkoi sähkö- ja tietoliikennelinjoja sekä maanteitä ja rautateitä.
Tukkasorsa

Tukkasorsa ("Lophonetta specularioides") on eteläamerikkalainen sorsalintu.
Levinneisyys.
Tukkasorsaa tavataan Argentiinassa, Boliviassa, Chilessä, Falklandinsaarilla ja Perussa. Sen kannankehitys on vakaa, ja laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Tuhkahanhi

Tuhkahanhi ("Cereopsis novaehollandiae") on australialainen sorsalintu.
Tuntomerkit.
Tuhkahanhi on 75–100 cm pitkä. Sen höyhenpuku on himmeänharmaa, ja sen siipi- ja pyrstösulkien kärjet ovat mustat.
Levinneisyys.
Tuhkahanhea tavataan luonnonvaraisena Australian eteläosissa. Lisäksi sitä on istutettu Uuteen-Seelantiin. Lajin kannaksi arvioidaan 16 000–18 000 yksilöä, ja sen kannankehitys on vakaa. Tuhkahanhi on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Elinympäristö.
Tuhkahanhi elää rannikolla ja sen lähisaarilla, mutta voi vierailla kaukanakin sisämaassa. Sitä tavataan usein pienissä parvissa.
Lisääntyminen.
Tuhkahanhi pesii touko–syyskuussa. Se tekee pesänsä kasvinosista ja vuoraa sen höyhenillä. Naaras munii 4–7 kermanvalkeaa munaa, ja hautoo niitä kuusi viikkoa. Tuhkahanhet voivat olla pesimäaikaan hyvin aggressiivisia tunkeilijoita kohtaan.
Ravinto.
Tuhkahanhi käyttää ravinnokseen pääasiassa ruohoja ja yrttejä.
Heikki Tiilikainen

Heikki Tiilikainen (s. 1941) on suomalainen everstiluutnantti (evp) ja kirjailija. Aktiiviurallaan hän palveli rannikkotykistössä muun muassa Kirkonmaan, Rankin ja Kuuskajaskarin linnakkeen päällikkönä. Hän on toiminut päätoimittajana lehdissä "Ruotuväki" (1971–1976) ja "Suomen Sotilas" (1988–2002). 
Tiilikaisen puoliso oli lasitaiteilija Hillevi Hedberg-Tiilikainen ja vanhemmat Anna-Lea os. Karilas ja Mauri Tiilikainen .
Andienhansu

Andienhansu ("Chloephaga melanoptera") on eteläamerikkalainen sorsalintu.
Levinneisyys.
Andienhansua tavataan Argentiinassa, Boliviassa, Chilessä ja Perussa. Sen kannankehitys on vakaa, ja laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Harmaapäähansu

Harmaapäähansu ("Chloephaga poliocephala") on eteläamerikkalainen sorsalintu.
Levinneisyys.
Harmaapäähansua tavataan luonnonvaraisena Chilessä ja Argentiinassa. Sen kannankehitys on laskeva, mutta lajin ei uskota olevan vaarassa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Kristian Runeberg

Valter Kristian Runeberg (28. marraskuuta 1934 Helsinki – 9. marraskuuta 2018 Snappertuna, Raasepori) oli suomalainen lehtivalokuvaaja, jonka kuvia julkaisivat muun muassa "Suomen Kuvalehti", "Viikkosanomat", A-lehdet Oy:n aikakauslehdet sekä "Helsingin Sanomat".
Elämä.
Kristian Runebergin isä oli valokuvaaja Fred Runeberg. Hänaloitti uransa Ateljee Tenhovaaran valokuvausoppilaana ja Finlandia-Kuvan laboranttina 1953–1955. Siitä 1960-luvun puoliväliin hän toimi valokuvaajana Allotria-Filmissä, Yhtyneissä Kuvalehdissä ja "Viikkosanomissa", kunnes perusti kuuden muun freelance-kuvaajan kanssa Finnseven-osuuskunnan, joka toimi 1965–1969. Finnsevenin muut perustajajäsenet olivat Seppo Saves, Caj Bremer, C. G. Hagström, Olavi Kaskisuo, Timo Kirves ja Aulis Nyqvist.
Kristian Runebergin tuotannosta huomattava osa oli muotikuvausta naistenlehdille sekä vaatealan yrityksille kuten Rahikaisen turkisliikkeelle, Kuusiselle, Pukevalle, PMK:lle, Lassila &amp; Tikanojalle ja Pallo-Paidalle. Hänen valokuviaan on myös Jörn Donnerin vuonna 1967 ilmestyneen "Uuden Maammekirjan" kuvituksena. 
Runebergin noin satatuhatta negatiivia ja diakuvaa sisältävä kokoelma kuuluu Suomen valokuvataiteen museon kokoelmiin. Museon sivuilla kuvataan Runebergia ”herrasmieskuvaajaksi”, joka on tunnetuimpia suomalaisia lehtikuvaajia kautta aikojen. Hänen kuvissaan sanotaan yhdistyvän vankka kamerankäytön ammattitaito hienovaraiseen humanismiin ja huumoriin.
Perhe.
Kristian Runebergin puoliso oli toimittaja-kirjailija Tutta Runeberg. Heillä on viisi tytärtä.
Punapäähansu

Punapäähansu ("Chloephaga rubidiceps") on eteläamerikkalainen sorsalintu.
Levinneisyys.
Punapäähansua tavataan pesivänä Argentiinan itäosissa ja talvehtivana Argentiinan ja Chilen eteläosissa. Falklandinsaarilla sitä esiintyy vuoden ympäri. Lajin kannaksi on arvioitu 43 000–82 000 yksilöä. Sen kannankehitys on laskeva, mutta sen ei uskota olevan vaarassa, ja punapäähansu on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Elinympäristö.
Punapäähansu elää maaseudun avoimilla alueilla, usein rannikon ruohikkoalueilla ja niityillä.
Ravinto.
Punapäähansu käyttää ravinnokseen kasvinosia.
Ruuskasen talo

Ruuskasen talo, joka myös "Ruuskasen palatsina" tunnetaan, on kauppias Kaarlo Ruuskasen rakennuttama asuin- ja liiketalo Tampereen Hämeenkadulla. Uusrenessanssia edustava rakennus on Lambert Petterssonin suunnittelema. Sen ensimmäiset osat valmistuivat vuonna 1892 ja viimeinen osa 1901. Kauppias Ruuskanen sai ajatuksen uusrenessanssityylisen ”palatsin” rakentamisesta oltuaan häämatkalla Italiassa. Petterson suunnitteli rakennuksen Ruuskasen Italiassa ottaman valokuvan pohjalta.
Talo vaurioitui talvisodan pommituksissa. Korjaustöiden yhteydessä talon Hämeenkadun puoleista osaa korotettiin 1941 yhdellä kerroksella, ja Pellavatehtaankadun puolelle valmistui 1942 funkistyylinen laajennusosa Ruuskasen pukutehdasta varten. Molempien suunnittelusta vastasivat arkkitehdit Märta Blomstedt ja Matti Lampén. 
Ruuskasen talo on suojeltu asemakaavalla vuonna 1998.
Afrikankuparisorsa

Afrikankuparisorsa ("Oxyura maccoa") on afrikkalainen sorsalintu.
Koko ja ulkonäkö.
Afrikankuparisorsa 46–51 senttimetriä pitkä. Koiraalla on musta pää ja kastanjanvärinen ruumis. Naaras on pääosin ruskea.
Levinneisyys.
Afrikankuparisorsaa tavataan eteläisessä Afrikassa ja erillispopulaatioina Itä-Afrikassa. Eteläisen Afrikan populaatio elää Angolan, Botswanan, Etelä-Afrikan, Namibian ja Zimbabwen alueella. Itä-Afrikan populaatio elää Eritrean, Etiopian, Kenian ja Tansanian alueella. Afrikankuparisorsan elinympäristöjä ovat järvet, lammet ja muut vesistöt.
Lajin kannaksi arvioidaan 7 300–8 500 yksilöä. Eteläisen Afrikan populaation kooksi arvioidaan 7 000–8 250 yksilöä ja Itä-Afrikan populaation kooksi 2 000–3 500 yksilöä. Laji on luokiteltu erittäin uhanalaiseksi, koska sen populaatio on suhteellisen pieni ja kannankehitys on melko voimakkaasti laskeva. Afrikankuparisorsaa uhkaa ympäristön saastuminen ja elinalueiden väheneminen.
Mika Gröhn (jalkapalloilija, 1967)

Mika Petteri Gröhn (s. 1. marraskuuta 1967 Kuopio) on entinen suomalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan hyökkääjä.
Gröhn oli voittamassa A-junioreiden Suomen mestaruutta Kuopion Palloseuran riveissä vuonna 1986. Veikkausliigassa Gröhn pelasi vuosina 1991–1992. Muita joukkueita, joita Gröhn edusti, olivat Kings Kuopio ja Kuopion Elo.
Miinan mökki Sammatissa

Miinan mökki Sammatissa on Risto Piekan toimittama teos, joka käsittelee Elias Lönnrotin veljentytärtä Miina Lönnrotia ja Sammatissa sijaitsevaa Miinan mökkiä, jossa tämä asui vanhuudenpäivänsä.
Teos oli ehdokkaana vuoden 2013 kotiseutukirjaksi.
Argentiinankuparisorsa

Argentiinankuparisorsa ("Oxyura vittata") eteläamerikkalainen sorsalintu.
Levinneisyys.
Argentiinankuparisorsaa tavataan Etelä-Amerikassa Paraguaysta mantereen eteläosiin. Sen kannankehitys on vakaa, ja laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Argentiinanlapasorsa

Argentiinanlapasorsa ("Spatula platalea") on eteläamerikkalainen sorsalintu.
Ulkonäkö.
Argentiinanlapasorsa on suurehko sorsalintu, jolla on ruskeankirjava vartalo, harmaa pää ja musta, pinsettimäinen nokka. Pyrstö on mustavalkoinen. Aikuinen lintu on 45–56 cm pitkä ja painaa 523–608 grammaa.
Levinneisyys.
Argentiinanlapasorsaa tavataan laajalla alueella Etelä-Amerikassa: Argentiinan lisäksi Boliviassa, Brasiliassa, Chilessä, Paraguayssa, Perussa ja Uruguayssa.
Ole Gripenberg

Ole Gripenberg (1. lokakuuta 1892 Helsinki – 6. elokuuta 1979 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti ja tekniikan tohtori.
Gripenberg pääsi ylioppilaaksi 1911 Helsingin suomalaisesta yhteiskoulusta ja valmistui arkkitehdiksi 1915 Teknillisestä korkeakoulusta. Hän väitteli tohtoriksi 1939; väitöskirjan otsikkona oli " Asuinrakennuksen muoto ja tuotantokustannukset".
Gripenberg työskenteli 1916–1917 Etelä-Venäjällä Donetskin alueella suunnittelemassa työväen asuintaloja uuteen Jusovkan teollisuuskaupunkiin. Venäjän vallankumouksen jälkeen hän palasi Suomeen ja työskenteli professori Sigurd Frosteruksen arkkitehtitoimistossa piirtäjänä. Gripenbergillä ja Frosteruksella oli yhteinen arkkitehtitoimisto 1918–1936. Gripenberg perusti 1935 oman toimistonsa "Arkkitehtitoimisto Gripenberg &amp; Co" jota hän johti aina vuoteen 1957 saakka. Tämän jälkeen toimistoa ovat johtaneet Gripenbergin poika Bertel Gripenberg ja pojanpoika Jörn Gripenberg.
Gripenberg suunnitteli 1920-luvulla Helsingin Taka-Töölöön 13 asuinkerrostaloa, muun muassa yhden kokonaisen 10 talon muodostaman umpikorttelin Mannerheimintien varteen. Talot edustivat tyylillisesti yksinkertaistettua 1920-luvun klassismia. Gripenberg toimi myös talojen rakennuttajana.
Gripenberg toimi myös Valtion teknillisen tutkimuslaitoksen (VTT) rakennustaloudellisen laboratorion päällikkönä, Sosiaalisen Asuntotuotannon Saton toimitusjohtajana 1936–1941 ja valtiovarainministeriön sotavahinkojen arvioimisosaston päällikkönä 1942–1943.
Australiankuparisorsa

Australiankuparisorsa ("Oxyura australis") on sorsalintu.
Levinneisyys.
Australiankuparisorsaa tavataan kotoperäisenä Australiassa. Sen kannaksi arvioidaan 15 000 sukukypsää yksilöä ja sen kannankehitys on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi
Elintavat.
Australiankuparisorsaa elää kosteikoilla. Se käyttää ravinnokseen vesihyönteisten toukkia, siemeniä ja kasvinosia. Syksyisin ja talvisin australiankuparisorsa esiintyy suurissa parvissa.
Pilcomayo (joki)

Pilcomayo on 1 100 km pitkä Paraguayn sivujoki Etelä-Amerikassa. Se alkaa Bolivian Andeilta, jakautuu välillä pohjoiseen ja eteläiseen haaraan, yhtyy jälleen, ja laskee Paraguayhin lähellä Asunciónia.
Pilcomayon valuma-alue on noin 272 000 km² ja ulottuu kolmen valtion alueelle: Bolivian, Argentiinan ja Paraguayn. Joen keskivirtaama on 200 m³/s.
Pilcomayo muodostaa osan Argentiinan rajoista Boliviaa ja Paraguayta vastaan.
Abeno-ku

Abeno-ku () on yksi Osakan kaupungin 24:stä suuralueesta. Se sijaitsee kaupungin eteläosassa Uemachin ylängön eteläreunalla. Suuralueella on noin 107 340 asukasta (vuonna 2012) ja sen pinta-ala on 5,99 neliökilometriä. Suuralue on perustettu 1. huhtikuuta 1943.
Abeno-kun alue on pääosin asuinaluetta, mutta suuralueella sijaitsevat myös vilkkaat Abenobashin ja Tennōjin rautatieasemat (aivan suuralueen pohjoisrajalla), jotka toimivat porttina Osakan eteläosiin. Asemien ympäristö on merkittävä kaupallinen keskus. 
Abenoa palvelee kaksi Osakan metron linjaa, Midōsuji-linja ja Tanimachi-linja, JR Westin Hanwa-linja, Kintetsu-rautateiden Minami-Ōsaka-linja sekä Hankai-raitioteiden Uemachi-linja.
Afrikankääpiösorsa

Afrikankääpiösorsa ("Nettapus auritus") on sorsalintu.
Levinneisyys.
Afrikankääpiösorsaa tavataan suuressa osassa Saharan eteläpuolista Afrikkaa. Lajin populaatio on suuri, mutta sen kannankehitys on laskeva. Sen ei kuitenkaan uskota olevan vaarassa, ja laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Elintavat.
Afrikankääpiösorsa on osittain vaellus- ja muuttolintu. Se pesii usein sadekausien aikaan, ja tekee pesänsä puunkoloon tai muuhun onkaloon. Se pesii pareittain, ja pesimäajan ulkopuolella se esiintyy pienissä perhekunnissa. Afrikankääpiösorsa käyttää ravinnokseen pääasiassa vesikasvien osia, mutta syö myös vesihyönteisiä ja pieniä kaloja.
Australiankääpiösorsa

Australiankääpiösorsa ("Nettapus pulchellus") on sorsalintu.
Levinneisyys.
Australiankääpiösorsaa tavataan Australiassa, Indonesiassa, Papua-Uudessa-Guineassa ja Itä-Timorissa. Lajin populaatio on suuri, mutta sen kannankehitys on laskeva. Australiankääpiösorsan ei kuitenkaan uskota olevan vaarassa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Madagaskarintavi

Madagaskarintavi ("Anas bernieri") on Madagaskarilla kotoperäinen sorsalintu. Se on erittäin uhanalainen elinympäristön hävityksen takia.
Ulkonäkö.
Madagaskarintavi on pienikokoinen punertavan vaaleanruskea sorsalintu. Aikuinen lintu on 40–45 cm pitkä.
Levinneisyys.
Madagaskarintavia tavataan vain kapealla vyöhykkeellä Madagaskarin länsirannikolla.
Australiansuomutavi

Australiansuomutavi ("Anas gracilis") on Australian yleisin sorsalintu.
Ulkonäkö.
Australiansuomutavi on pienehkö hoikka sorsalintu. Sen kaikissa höyhenissä on valkoinen reunus, mikä luo linnun höyhenpeitteeseen erityisen kuvion. Aikuinen lintu on 37–47 cm pitkä ja painaa 350–670 grammaa, koiraat ovat suurempia kuin naaraat.
Levinneisyys.
Australiansuomutavia tavataan Australian lisäksi Indonesiassa, Uudessa-Kaledoniassa, Uudessa-Seelannissa, Papua-Uudessa-Guineassa ja Vanuatussa.
Aino Mälkönen

Aino Mälkönen (11. tammikuuta 1900 Kirvu – 2. heinäkuuta 1920 Viipuri) oli suomalainen Suomen sisällissodan ja Viron vapaussodan taistelija sekä sairaanhoitaja. 
Mälkönen palveli valkoisten puolella sekä sairaanhoitajana että konekiväärivöiden täyttäjänä. Kun Viipurissa vuonna 1918 värvättiin taistelijoita Viroon, Mälkönen leikkautti tukkansa lyhyeksi, pukeutui miesten vaatteisiin ja ilmoittautui vapaaehtoiseksi nimellä Aimo Mälkönen. 
Mälkönen osallistui Narvan valtaukseen konekiväärimiehenä aseenaan MG 08/15. Hänen taistelussa osoittamansa toimintansa toi hänelle tunnustuksen urheudesta. Hieman tämän jälkeen hänen oikea sukupuolensa paljastui. Tapahtuman johdosta Mälkösestä tuli tunnettu henkilö Virossa. Hänestä kirjoitettiin lehtiin ja ihmiset tunnistivat hänet kadulla. 
Suomeen palattuaan Mälkönen hoidatti selkäsärkyään, joka oli seurausta kranaatin paineaallosta. Hän yritti lieventää vaivaansa makaamalla vatsallaan ja antamalla pikkulasten kävellä selkänsä päällä. Keväällä 1920 Mälkönen halvaantui tapaturman seurauksena Viipurin Diakonissalaitoksen sairaalassa. Eräs lapsi oli innostunut liikaa ja hypännyt hänen selkänsä päälle hajareisin kesken kävelyn. Seurauksena oli halvaantuminen niiltä sijoilta. 
Mälkönen kuoli myöhemmin kesällä 2. heinäkuuta Viipurissa. Arkussa lepäävän vainajan rintaan kiinnitettiin Narvan valtauksesta ansaittu kunniamerkki, Viron vapaudenristi. Mälkönen on haudattu Ruokolahdelle.
Gravity Falls

Gravity Falls on yhdysvaltalainen animaatiosarja, jonka on luonut Alex Hirsch. Se kertoo kaksosten Dipper ja Mabel Pinesin kesälomasta mystisessä Gravity Fallsin kylässä.
Juoni.
Kesälomalla kaksitoistavuotiaat Dipper ja Mabel Pines jätetään Oregoniin, Gravity Fallsin pikkukaupunkiin heidän isosetänsä Stanin luokse, joka pitää pientä turistikohdetta Mystery Shack. Dipper löytää metsästä mystisen päiväkirjan, joka kertoo oudoista asioista Gravity Fallsissa, sillä asiat eivät ole siellä miltä näyttävät.
Muuta.
Jokaisen jakson loppussa on väläytys lauseesta, joka viittaa piilotettuun viestiin, joka on saatu selville soittamalla takaperin Brad Breeckin säveltämän tunnusmusiikin, jossa kuullaan jonkun kuiskaavan 'Three letters back' tai 'Switch a and z' (suom. 'kolme kirjainta taaksepäin') (suom. 'Vaihda a ja z'). Jaksoissa on myös muitakin salaisuuksia ja koodeja.
Orissan sykloni 1999

 Orissan sykloni 1999 oli trooppinen hirmumyrsky, joka teki aiheutti suuria tuhoja Intian Orissan osavaltiossa vuonna 1999.
Avustusjärjestöjen mukaan myskyssä sai surmansa jopa 20 000 ihmistä ja 700 000 kotieläintä. 20 miljoonaa ihmistä menetti kotinsa ja viisi miljoonaa maanviljelijää toimeentulonsa. Myrskyn johdosta Orissan silloinen pääministeri Giridhar Gamang erosi tehtävästään, kun häntä kritisoitiin kyvyttömyydestä vastata syklonin tuomiin haasteisiin.
Jouni Varis

Jouni Varis (s. 5. huhtikuuta 1966) on suomalainen jääkiekkovalmentaja, joka toimii Mestis-joukkue Jokipoikien päävalmentajana. Hän on aiemmin toiminut seuran miesten joukkueen päävalmentajana myös vuosina 2001–2004.
Ura.
Jouni Varis aloitti Jokipoikien miesten joukkueen päävalmentajana Suomi-sarjassa kaudella 2002–2003. Joukkue oli vuotta aiemmin joutunut jättämään Mestiksen talousvaikeuksien vuoksi. Varis johdatti Jokipojat Suomi-sarjan hopeaan keväällä 2003. Kauden 2003–2004 päätteeksi Varis luotsasi joukkueen Suomi-sarjan mestaruuteen. Jokipojat kärsi Mestiksen karsintasarjan ainoan tappion sarjapaikan säilyttäneelle TuTolle, sijoittui karsintasarjassa toiseksi ja nousi Mestikseen.
Varis jatkoi Jokipoikien päävalmentajana Mestiksessä vajaan syyskauden 2004–2005 ajan, kunnes 3. joulukuuta 2004 hän ja kakkosvalmentaja Teemu Tiainen irtisanoutuivat joukkueen valmennuksesta. Taustalla oli myös seurajohdon luottamuspula heihin. Variksen aikana Jokipojat keräsi runkosarjassa 22 ottelussa vain kuusi pistettä. Hänen tilalleen Jokipoikien päävalmentajaksi nimettiin Kari Rauhanen.
Vuosina 2008–2011 Varis valmensi Jokipoikien A-nuoria. Kaudella 2010–2011 joukkue sijoittui A-nuorten I-divisioonan runkosarjassa toiseksi ja eteni SM-karsintoihin saakka jääden niissä kuitenkin viimeiseksi. Hän palasi kaudeksi 2011–2012 Jokipoikien Mestis-joukkueeseen ja siirtyi Mikko Haapakosken apuvalmentajaksi. Hän voitti kauden päätteeksi Mestis-hopeaa, ja kausi 2012–2013 päättyi neljänteen sijaan.
Kaudeksi 2014–2015 Varis palasi Jokipoikien A-nuorten päävalmentajaksi A-nuorten SM-liigaan. Joukkueen kausi päättyi karsiutumiseen A-nuorten Mestikseen. Hän oli tämän jälkeen kokonaan valmentamatta, kunnes 20. helmikuuta 2017 Varis palasi Jokipoikien Mestis-joukkueen päävalmentajaksi Ari Aaltosen tilalle kevääseen 2018 asti ulottuvalla ja yhden optiovuoden sisältävällä sopimuksella. Joukkue oli runkosarjassa kuudentena, mutta Jokipojilla oli takanaan seitsemän ottelun tappioputki. Joukkueen kausi päättyi lopulta puolivälieriin, jossa Jokipojat hävisi Kiekko-Vantaalle suoraan neljässä ottelussa otteluvoitoin 4–0.
Muuta.
Varis toimi turvallisuusasiantuntijana Karelia-ammattikorkeakoululla ja hän jäi virastaan työlomalle juuri ennen palaamistaan Jokipoikien päävalmentajaksi helmikuussa 2017.
Mono in Love

Mono in Love on romanialaislaulaja Edward Mayan kappale. Se julkaistiin CD-singlenä 29. marraskuuta 2012, sekä digitaalisesti ladattavana EP:nä 9. heinäkuuta 2013. Kappaleelle on tehty myös musiikkivideo, joka julkaistiin 14. kesäkuuta 2013. Toisin kuin Edwardin aiemmat singlet, "Mono in Love" ei päässyt lainkaan listoille.
Kappaleet.
CD-single
Digitaalinen EP
Gingham

Gingham tai ginggang on palttinasidoksista puuvillakangasta, joka on kudottu valkoisella ja värillisellä langalla erilaisiksi ruutu- ja raitakuvioiksi. Tyypillinen gingham-kuvio on arkikäyttöön tarkoitetuissa pöytäliinoissa suosittu "keittiöruutu" eli "vichy-ruutu". Ohuempia gingham-kankaita käytetään muun muassa miesten kauluspaitoihin, paksumpia naisten leninkeihin, keittiötekstiileihin ja esiliinoihin. Kuosit vaihtelevat yksinkertaisesta vichy-ruudusta skottiruutuja muistuttaviin monimutkaisempiin ruutukuvioihin.
Suomessa gingham-kankaita käytettiin 1900-luvun puolivälissä yleisesti eri ammattialojen naisten, kuten karjakkojen, sairaanhoitajien ja keittiötyöntekijöiden työasuissa. Miehille kuvio on tuttu varusmiespunkan päiväpeitteestä. Hyvin pieniruutuista gingham-kangasta jopa kutsuttiin kauppanimellä "sairaanhoitajatarkangas."
Englanninkielinen nimi "gingham" tulee ehkä malaijinkielisestä adjektiivista "genggang", joka tarkoittaa raidallista. Gingham-kankaat olivatkin aluksi useimmiten raidallisia, mutta kankaankudonnan teollistuessa 1800-luvun Englannissa kankaista alettiin tehdä yhä useammin ruudullisia.
Funabashi

Funabashi () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Kantōn alueella Chiban prefektuurissa. Se sijaitsee prefektuurin luoteisosassa Tokionlahden rannalla aivan Tokion metropolin itäpuolella. Kaupungissa on 618 034 asukasta (vuonna 2014), ja sen pinta-ala on 85,64 neliökilometriä. Funabashi on valittu yhdeksi Japanin ydinkaupungeista.
Funabashin juuret ovat Naritaan johtaneen Sakura-kaidō-tien postiasemana. Nykymuotoinen Funabashin kaupunki perustettiin 1. huhtikuuta 1937 Funabashin maaseutukaupungin, Katsushikan maaseutukaupungin ja kolmen kyläkunnan yhdistyessä. Silloin kaupungissa oli vain noin 40 000 asukasta, mutta Tokion läheisen sijainnin ansiosta se on kasvanut nopeasti suurkaupungiksi.
Mohammed Badie

Muhammad Badie (s. 7. elokuuta 1943) on Egyptin Muslimiveljeskunnan johtaja.
Badie pidätettiin 20. elokuuta 2013 syytettynä yllytyksestä murhiin Mohammed Mursin valtakaudella. Hänen tuomionsa käsiteltiin kahdeksanminuuttisessa oikeudenkäynnissä, jossa häntä ei päästetty paikalle puolustautumaan syytöksiltä. Oikeudenkäynnissä Badie tuomittiin kuolemaan yhdessä 682 muun Muslimiveljeskunnan tukijaksi väitetyn henkilön kanssa.
Laamannikunta

Laamannikunta () on Ruotsissa käytössä ollut historiallinen oikeuspiiri, joka on tuomiokunnan vanhempi tyyppi. Alun perin laamannikunta tarkoitti aluetta, jossa tietty maakuntalaki oli voimassa ennen kuin ensimmäiset koko Ruotsia koskeneet lait säädettiin.
Ruotsin keskiaikaiset laamannikunnat.
Keskiaikaisten rajojen mukainen Ruotsi (ilman Suomea) oli jaettu seuraaviin laamannikuntiin:
Vuonna 1559 perustettiin lisäksi Smålandin laamannikunta, johon tuli kuulumaan kaksitoista kihlakuntaa Smålandin maakunnan pohjois- ja itäosasta. Aikaisemmin ne olivat kuuluneet Itä-Götanmaan laamannikuntaan. Vuonna 1631 Smålandin laamannikunta ja Öölannin laamannikunta yhdistettiin Kalmarin läänin laamannikunnaksi.
Aspeland

Aspeland oli yksi keskiaikaisista ”pienistä maista” (), jotka vähitellen muodostivat Smålandin maakunnan.
Suuri osa nykyisestä Hultsfredin kunnasta sijaitsee alueella, joka muodosti Aspelandin. Keskustaajama Hultsfred kuului kuitenkin Sevedeen.
Marco Parolo

Marco Parolo (s. 25. tammikuuta 1985 Gallarate, Italia) on italialainen uransa päättänyt jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Parolo edusti ammattilaisurallaan Comoa, Pistoiesea, Folignoa, Hellas Veronaa, Cesenaa, Parmaa sekä pisimpään Laziota, jota hän edusti vuosina 2014–2021. Italian A-maajoukkueessa hän pelasi vuosina 2011–2018 yhteensä 36 ottelua.
Parolo pelasi Serie A:ssa kaikkiaan 351 ottelua ja teki niissä 44 maalia. Parhaiten hän onnistui maalinteossa ensimmäisellä Lazion-kaudellaan 2014–2015, jolloin hän teki kymmenen maalia. Parolo voitti Laziossa Italian cupin kaudella 2018–2019 sekä Italian supercupin vuosina 2017 ja 2019.
Parolo pelasi MM-kilpailuissa 2014 kaksi ottelua, joissa molemmissa hän tuli vaihtopelaajana kentälle. EM-kilpailuissa 2016 hän pelasi neljä ottelua alusta loppuun; vain merkityksettömässä alkulohkon viimeisessä ottelussa hän oli vaihdossa.
Handbörd

Handbörd oli yksi keskiaikaisista "pienistä maista" (), jotka vähitellen muodostivat Smålandin maakunnan. 
Handbördiin kuulunut alue vastaa nykyisessä kuntajaossa Högsbyn kuntaa, Mönsteråsin kuntaa, Oskarshamnin kunnan eteläosaa ja Nybron kuntaan kuuluvaa Kråksmålaa.
Keskiajalla Handbörd kuului Kalmarin linnalääniin ja oli Kalmarin linnan voudin alaisuudessa. 1400-luvulla alue jaettiin Handbördin kihlakuntaan ja Strandan kihlakuntaan.
Möre

Möre oli yksi keskiaikaisista "pienistä maista" (), jotka vähitellen muodostivat Smålandin maakunnan. Nykyään alue vastaa Kalmarin läänin lounaisosaa.
Wulfstan mainitsee Mören vuoden 900 tienoilla, jolloin sitä kutsutaan nimellä "Meore". 1200-luvun lopulta lähtien Möre oli Kalmarin linnan ylläpitoon tarkoitettua aluetta. Oikeudellisesti se kuului Itä-Götanmaan laamannikuntaan vuoteen 1559, jolloin se siirrettiin vasta perustettuun Smålandin laamannikuntaan. Möre oli jaettuna kahteen kihlakuntaan: Södra Mören kihlakunta ulottui Brömsebäckistä etelässä Kalmarin läheisyyteen pohjoisessa ja Norra Mören kihlakunta sijaitsi Kalmarinsalmen länsirannalla salmen kapeimmassa kohdassa.
Södra Mören kihlakunta annettiin vuonna 1645 Axel Oxenstiernalle perinnölliseksi kreivikunnaksi (Södermöre) ja latinankielisissä aikalaiskirjoituksissa siitä käytetään nimeä "Morea australis". Tässä "australis" tarkoittaa "eteläistä", joten latinankielisen nimen merkitys oli "Eteläinen Möre".
Changeant

Changeant ([ʃɑ̃ʒɑ̃], ranskaa, suom. "vaihteleva") on kangaslaji, jonka loimi- ja kudelangat ovat erivärisiä, jolloin kangas läikehtii tai ”shiftaa” kahta eri väriä katsomiskulmasta ja valon suunnasta riippuen. Ilmiötä kutsutaan myös "irisoinniksi" (). Värit valitaan usein kirkkaiksi ja toistensa vastaväreiksi, kuten vihreä ja punainen.
Kangaslaji tunnetaan myös nimellä "glasee" (, jäinen).
Sevede

Sevede oli yksi keskiaikaisista "pienistä maista" (), jotka vähitellen muodostivat Smålandin maakunnan.
Sevedeen kuulunut alue vastaa nykyisessä kuntajaossa Vimmerbyn kuntaa sekä Oskarshamnin kuntaan kuuluvista alueista koko Misterhultia ja Kristdalan pohjoisosaa. Kansanmaan keskusseutu ja käräjäpaikka sisämaassa oli Vimmerby. Rannikolla sijaitsi puolestaan Figeholmin satamapaikka.
Myöhemmin alue jaettiin kahteen kihlakuntaan: Seveden kihlakuntaan lännessä ja Tunalänin kihlakuntaan idässä. Keskiajalla Sevede kuului Kalmarin linnalääniin ja oli Kalmarin linnan voudin alaisuudessa.
Vedbo

Vedbo oli yksi keskiaikaisista "pienistä maista" (), jotka vähitellen muodostivat Smålandin maakunnan.
Vedbohon kuulunut alue vastaa nykyisessä kuntajaossa Anebyn kuntaa, Eksjön kuntaa ja Tranåsin kuntaa sekä Nässjön kuntaan kuuluvia Flisbytä ja Norra Solbergaa.
Jeanne Zaidel-Rudolph

Jeanne Zaidel-Rudolph (s. 9. heinäkuuta 1948 Pretoria) on eteläafrikkalainen säveltäjä. Hän opiskeli lapsena pianonsoittoa yksityisesti. Sittemmin hän sai opetusta John Lilliltä Royal College of Musicissa (Lontoo), György Ligetin johdolla Hampurissa (1974) ja Stefans Grovélta Pretorian yliopistossa, josta hän sai tohtorinarvonsa vuonna 1979.
Zaidel-Rudolphilta tilattiin "Oratorio for Human Rights" vuoden 1996 kesäolympialaisiin ja "He Walked to Freedom" Nelson Mandelan tohtorinseremoniaan (1997). Zaidel-Rudolph oli mukana luomassa uudistettua versiota Etelä-Afrikan kansallislaulusta. Hän on Witwatersrandin yliopiston sävellyksen professori ja sen musiikin laitoksen johtaja Johannesburgissa. Hän on myös pitänyt länsimaissa luentoja afrikkalaisesta musiikista.
Ali Osman

Ali Osman (; 1958 Omdurman – 16. helmikuuta 2017 Kairo) oli sudanilainen säveltäjä. Hänen teoksiaan on esitetty Pohjois-Afrikassa ja Euroopassa. Hän asui Egyptissä vuodesta 1978.
Osman aloitti uransa rockmuusikkona. Hän opiskeli Kairon taideakatemian konservatoriossa kontrabassonsoittoa Rodney Slatfordin johdolla vuosina 1978–1982. Lisäksi hän opiskeli siellä muun muassa sävellystä Gamal Abdel-Rahimin johdolla. Hän sai samasta konservatoriosta filosofian tohtorin arvon vuonna 2009. Vuonna 1995 Osman sai kolmannen palkinnon kulttuuriministeriön Abu Bakr Khairat -kilpailussa Kairossa teoksella "Song for Chamber Orchestra". Vuonna 2000 hän sai Pro Helvetian stipendin.
Osman toimi myös kapellimestarina, Sudanin musiikkiin erikoistuneena tutkijana ja artikkelien kirjoittajana. Vuosina 2000–2003 hän oli mukana toteuttamassa kirjasarjaa Egyptin nykymusiikista.
Njudung

Njudung oli yksi keskiaikaisista "pienistä maista" (), jotka vähitellen muodostivat Smålandin maakunnan.
Njudungissa oli kaksi kihlakuntaa: Itäinen kihlakunta () ja Läntinen kihlakunta ("Västra härad"), jotka jo keskiajalla kuuluivat Tiohäradin laamannikuntaan. Nykyisessä lääninjaossa Njudungin alue kuuluu Jönköpingin lääniin. Nykyisessä kuntajaossa alue vastaa suureksi osaksi Smålandin ylängöllä sijaitsevia Sävsjön kuntaa ja Vetlandan kuntaa, mutta myös suuria osia Jönköpingin kunnasta, Nässjön kunnasta, Vaggerydin kunnasta ja Värnamon kunnasta kuuluu Njudungiin. Alueen aiempi keskipiste oli Komstadissa Sävsjön ulkopuolella.
Vaikka Njudung on jo kauan sitten menettänyt asemansa hallinnollisena alueena, niin siihen viitataan edelleen nimiä annettaessa ja markkinoinnissa. Vaikka Sävsjön seutu oli aikoinaan Njudungin merkittävintä aluetta, niin paikannimeä käytetään useasti Vetlandan seudulla. Vetlandassa sijaitsee esimerkiksi 1 300 oppilaan Njudungsgymnasiet ja Elit Vetlanda Speedway -nimisen speedwayjoukkueen aiempi nimi oli Njudungarna.
Thief (vuoden 2014 videopeli)

Thief on ensimmäisen persoonan hiiviskelypeli, jonka on kehittänyt kanadalainen Eidos Montreal ja julkaissut Square Enix. Se julkaistiin Windowsille, PlayStation 3:lle, PlayStation 4:lle, Xbox 360:lle sekä Xbox Onelle Suomessa 28. helmikuuta 2014.
Pelin tarina sijoittuu keskiaikaiseen steampunk-fantasiamaailmaan, jonka protagonistina toimii Garrett-niminen mestarivaras. Häntä kohtaavat monet haasteet, kuten vartijat, koirat, linnut ja myös siviilit.
Vastaanotto.
Peli on saanut GameSpotin arvostelussa arvosanaksi 6/10.
Värend

Värend oli yksi keskiaikaisista "pienistä maista" (), jotka vähitellen muodostivat Smålandin maakunnan. Yhdessä Njudungin ja Finnvedenin kanssa se oli näistä "pienistä maista" suurikokoisimpia. Värend sijaitsee Smålandin eteläosassa ja se luotiin Växjön läheisyyteen vuoden 1050 tienoilla. Tanskan läheisyys ja Växjöhön vuonna 1170 perustettu tuli piispanistuin antoivat alueelle erityisaseman muun Smålandin joukossa. 1700-luvulla alue jaettiin viiteen kihlakuntaa, jotka olivat Allbon kihlakunta, Kinnevaldin kihlakunta, Kongan kihlakunta, Norrvidingen kihlakunta ja Uppvidingen kihlakunta.
Värend vastaa nykyisessä aluejaossa pääasiassa Kronobergin lääniä lukuun ottamatta Finnvedeniin kuulunutta Sunnerbon kihlakuntaa. Myöhäisellä keskiajalla Värendissä esiintyi voimakkaita irtautumishaluja. Ne kärjistyivät Dacken kapinassa, joka johtui Kustaa Vaasan pyrkimyksistä vahvistaa keskushallintoa.
Värend on sittemmin lakannut olemasta hallinnollinen alue. Paikannimen alkuperä on epävarma, mutta erään tulkinnan mukaan se tarkoittaa "rikasta aluetta". Alueen väestöä on vanhempina aikoina kutsuttu nimellä "virdar".
Tjust

Tjust (tai Tjustbygden) oli yksi keskiaikaisista "pienistä maista" (), jotka vähitellen muodostivat Smålandin maakunnan. Vuonna 1675 se jaettiin kahteen kihlakuntaan: Norra Tjustin kihlakuntaan ja Södra Tjustin kihlakuntaan. Useimmiten molemmat kihlakunnat oli kuitenkin yhdistetty yhdeksi käräjäkunnaksi, jonka käräjäpaikka oli Gamlebyssä.
Tjust on nykyään lähes synonyymi Västervikin kunnan kanssa, mutta historiallisen Tjustin osia olivat myös Vimmerbyn kuntaan kuuluva Locknevi ja eräät vuonna 1971 Itä-Götanmaan lääniin liitetyt pitäjät: Åtvidabergin kuntaan kuuluvat Gärdserum ja Hannäs sekä Valdemarsvikin kuntaan kuuluvat Tryserum ja Östra Ed.
Alueellinen yhteenkuuluvuus.
Tjust sijaitsee eniten erillään Smålandin maakunnan muista osista ja sillä on perinteisesti ollut vähintään yhtä paljon yhteyksiä pohjoisen naapurimaakunnan Itä-Götanmaan kanssa. Meriliikenteen menetettyä merkitystään maaliikenteelle tämä on korostunut, sillä Linköpingiin on huomattavasti lyhyempi matka kuin Smålandin suuriin kaupunkeihin Kalmariin ja Växjöhön.
Lou Amundson

Louis Gabriel Amundson (s. 7. joulukuuta 1982 Ventura, Kalifornia) on yhdysvaltalainen koripalloilija. Iso laitahyökkääjänä ja sentterinä pelaava Amundson edustaa kaudella 2015–2016 NBA-joukkue New York Knicksiä.
Ura.
Ennen ammattilaisuraansa Amundson pelasi ensin Monarchin high schoolissa Coloradossa. Sittemmin hän pelasi kolme kautta Nevadan yliopiston joukkueessa ja teki viimeisellä kaudellaan 14,3 pistettä ottelua kohden.
Amundsonia ei valittu ja hän siirtyi vapaana pelaajana Sacramento Kingsiin heinäkuussa 2006. Sacramento vapautti hänet sopimuksesta lokakuussa 2006 ja Amundson siirtyi kaudeksi 2006–2007 NBA D-liigaan Colorado 14ersiin. Kauden aikana hän kävi myös kokeilemassa NBA:ssa kymmenen päivän sopimuksilla Utah Jazzissa ja Philadelphia 76ersissä. Colorado eteni D-liigan pudotuspeleihin ja aina loppuotteluun asti, mutta hävisi mestaruuden Dakota Wizardsille. Amundson palkittiin kauden lopuksi vuoden tulokkaana ja nimitettiin D-liigan ykköstähdistöjoukkueeseen. 
Phoenix Suns.
14. elokuuta 2008 Amundson siirtyi vapaana pelaajana Phoenix Sunsiin. Amundson pelasi kaksi kautta Phoenixissä vaihtopelaajana. Hän pelasi yhteensä 155 ottelua ja teki molemmilla kausilla keskimäärin neljä pistettä per ottelu.
Finnveden

Finnveden oli yksi keskiaikaisista "pienistä maista" (), jotka vähitellen muodostivat Smålandin maakunnan. Finnveden sijaitsi Smålandin länsiosassa, ja siihen kuului kolme kihlakuntaa: Sunnerbon kihlakunta, Västbon kihlakunta ja Östbon kihlakunta. Nimien taustalla oli kihlakuntien sijainti Bolmen-järven etelä-, länsi- ja itäpuolella. Nykyään alue kuuluu Jönköpingin lääniin ja Kronobergin lääniin.
Finnveden muodosti tärkeän rajamaan Ruotsin ja Tanskan välillä kunnes Skånen maakunnat liitettiin Ruotsiin vuonna 1658. Vuonna 1632 Ruotsin toinen postiasema avattiin Markarydissä lähettää valtakunnanrajaa, mikä osoittaa seudun keskeistä merkitystä tuolloiselle Ruotsin valtakunnalle.
Kautta historian hyvinvointi on ollut Finnvedenissä maakunnan muita osia korkeampi. Dacken kapinaa Kustaa Vaasaa vastaan tuettiin Finnvedenissä paljon vähemmän kuin muualla Smålandissa. Finnveden tunnetaan yrityskulttuuristaan, jota nykyään kutsutaan nimellä Gnosjöandan.
Finnvedenissä sijaitsee Piksborgin linnanrauniot.
Nykyajan Finnveden.
Nykyään "Finnveden" tarkoittaa Kronobergin läänin läntisimpiä osia ja pientä aluetta Hallandin läänin kaakkoiosassa. Tällä alueella on erittäin alhainen väentiheys. Pohjoisessa sijaitsevan Hylten ja etelässä sijaitsevan Knäredin välillä on vain vähän asutusta. Tämä on ainutlaatuista, sillä alue sijaitsee melko eteläisessä osassa Götanmaan historiallista pääaluetta. Riksväg 25 Halmstadista Ljungbyhyn (ja sieltä edelleen Växjöhön ja Kalmariin) kulkee alueen halki.
Casino (elokuvateatteri)

Casino oli vuosina 1913–1957 Turun Yliopistonkadulla toiminut elokuvateatteri, jossa järjestettiin myös teatteri- ja operettiesityksiä. Rakennuksen oli suunnitellut arkkitehti Alexander Nyström. Se purettiin vuonna 1957 ja tilalle rakennettiin kahdeksankerroksinen liike- ja asuinrakennus.
Casinon rakennuttaja oli turkulainen varatuomari Gustaf Plathin. Se oli yksi Turun hienoimmista elokuvateattereissa, rakennuksen edustalla sijaitsi pieni terassi puistikkoineen. Näyttämön taakse rakennettiin suuret pukuhuoneet teatteri-esitysten ja operettien esiintyjiä varten. Katsomopaikkoja Casinossa oli noin 600 ja salissa oli myös parveke. 
Casinon alkuaikojen vetonaulana oli yhdysvaltalainen sähköpiano, ja teatterin mykkäelokuvien vakiosäestäjänä toimi Esko Nuorvan kvintetti, johon kuuluivat klarinetti, viulu, alttoviulu, sello ja piano. 1920-luvun alkuvuosina Casinossa oli joka kolmas ilta operettiohjelmistoa, jossa lauloivat muiden muassa Rafael Ramstedt, Matti Jurva ja J. Alfred Tanner. Näytelmien ja operettien esittäminen loppui kuitenkin pian, ja sen jälkeen Casino toimi pelkästään elokuvateatterina.
Vuonna 1929 Casinossa esitettiin maailman ensimmäinen äänielokuva "Jazzlaulaja" niin, että kuva esitettiin tavanomaisella ”mykkäprojektorilla” ja ääni tuli kuvan kanssa epätahtiin kulkevalta gramofonilevyltä. Vuonna 1931 Casinoon ja toiseen turkulaisteatteriin Scalaan tulivat kaupungin ensimmäiset valoäänellä eli optisella äänellä varustetut projektorit, joilla tuoreeltaan esitettiin muun muassa ensimmäistä suomalaista äänielokuvaa "Sano se suomeksi".
Varatuomari Plathinin jälkeen Casinon omistajana toimi muun muassa elokuvatuottaja August Sorjanen, joka omisti myös lukuisia muita elokuvateattereita eri puolilla Suomea. Yliopistonkadulla sijainneen Casinon purkamisen jälkeen sen omistaja Nil-Kinot Oy avasi Kauppiaskadulle toisen samannimisen elokuvateatterin, joka oli toiminnassa vuoteen 1987 saakka.
Kuninkaankatu (Rauma)

Kuninkaankatu (ent. Rautilankatu) on Unescon maailmanperintöluetteloon kuuluvassa Vanhassa Raumassa sijaitseva katu, joka kulkee alueen pohjoisosan halki itä-länsi-suunnassa. Hieman yli 800 metrin pituinen katu ohittaa muun muassa Kauppatorin päättyen Nortamonkadulle Rauman Kanalin tuntumaan. Kuninkaankatu on Kauppakadun ohella toinen Vanhan Rauman pääkaduista. Se on varsinkin kesäaikaan suosittu ostoskatu, jolla sijaitsee lukuisia pieniä liikkeitä sekä ravintoloita ja kahviloita. 
Historia.
Kuninkaankatu periytyy samalta ajalta kuin Vanhan Rauman nykyinen asemakaava. Vuonna 1661 annettiin kehotus uuden torilta Porintullille johtavan kadun rakentamisesta. Kadun nimeksi on mainittu Kuninkaankatu, mutta eräät tutkijat, kuten Aina Lähteenoja ja myöhemmin Markus Hiekkanen, ovat tulkinneet sen tarkoittavan nykyistä Kauppakatua. Joka tapauksessa Kuninkaankatu on syntynyt viimeistään vuoden 1682 kaupunkipalon jälkeen ja se on merkitty 1700-luvun alussa piirrettyyn karttaan, jota nykyään säilytetään Ruotsin sota-arkistossa.
Kadun reitti.
Kuninkaankatu lähtee Vanhan-Rauman koilliskulmasta, jossa se kulkee vajaan sadan metrin matkan Raumanjoen ylittäen vain jalankululle ja pyöräilylle tarkoitettuna. Tämä nykyisen Kaunisjärvenpuiston vierestä kulkeva osuus on alun perin sijainnut kaupungin tulliaidan ulkopuolella. Se oli osa Poriin johtavaa maantietä, joka tunnettiin myös Turun ja Korsholman linnat yhdistävänä Pohjanlahden rantatienä. Varsinainen Kuninkaankatu alkaa paikasta, jossa aikaisemmin sijaitsi kaupungin itäinen tulliportti eli niin sanottu Porintulli.
Korttelia myöhemmin Kuninkaankatu levenee pieneksi Hauenguano-nimiseksi aukioksi, jonka etelälaidalla sijaitsee vuonna 1795 rakennetussa Pinnalan talossa toimiva Rauman taidemuseo. Vanhan Rauman toinen pääkatu Kauppakatu yhtyy aivan Hauenguanon tuntumassa Itäkatuun, joka on yksi Kuninkaankadun kanssa risteävistä poikkikaduista. Korttelin verran Itäkadusta eteenpäin puolestaan tulee vastaan toinen Kuninkaankadun ja Kauppakadun yhdistävä katu, Kitukränn. Se on Suomen kapein katu, joka on vain noin 2,5 metrin levyinen. Ennen Rauman kauppatoria Kuninkaankadun kanssa risteää vielä pohjois-etelä-suuntainen Isopoikkikatu. Kauppatorin kohdalla sijaitsi Kuninkaankadun varrella alun perin asuinrakennuksia ja toriksi se muutettiin vasta 1900-luvun alussa. Asuinrakennusten purkamisen jälkeen muodosti nykyisenkokoinen tori, joka ulottuu Kauppakadulta Rauman raatihuoneen edustalta aina Kuninkaankadulle saakka. 
Kauppatorin jälkeen Kuninkaankatu jatkuu vielä neljän korttelin verran länteen ennen yhtymistään Nortamonkatuun. Viimeinen etelänpuoleinen kortteli sijaitsee Vanhan Rauman puutaloalueen ulkopuolella ja sen varrella on kadun muusta rakennuskannasta poiketen 1960–1970-luvuilla valmistuneita liike- ja asuinrakennuksia.
O-Klooritolueeni

o-Klooritolueeni eli 2-klooritolueeni (C7H7Cl) on orgaaninen yhdiste ja tolueenin kloorattu johdannainen. Yhdistettä käytetään teollisuudessa liuottimena ja muiden orgaanisten yhdisteiden valmistuksessa. o-Klooritolueenin isomeereja ovat m- ja p-klooritolueenit.
Ominaisuudet.
Huoneenlämpötilassa o-klooritolueeni on kirkasta nestettä. Yhdiste liukenee vain pienissä määrin veteen, mutta liukenee paremmin orgaanisiin liuottimiin kuten hiilivetyihin, alkoholeihin, eettereihin ja ketoneihin. Aine myös muodostaa useiden orgaanisten yhdisteiden kanssa atseotrooppisia seoksia.
o-Klooritolueeni reagoi monella sekä aromaattisille klooriyhdisteille, että tolueeneille tyypillisillä tavoilla. Kloorattaessa yhdistettä pimeässä muodostuu neljän diklooritolueenin seos, jossa on pääasiassa 2,5-diklooritolueenia. Valon läsnä ollessa kloorautuu yhdisteen metyyliryhmä, jolloin muodostuu o-klooribentsyylikloridia, o-klooribentsaalikloridia tai o-klooribentsotrikloridia. Liittyvien klooriatomien määrää voidaan säädellä lisäämällä reaktioseokseen vetyperoksidia, joka pysäyttää reaktion. Metyyliryhmä voidaan myös hapettaa, jolloin tuotteena muodostuu o-klooribentsaldehydiä tai o-klooribentsoehappoa. o-Klooritolueenin aromaattiseen renkaaseen kiinnittynyt klooriatomi voidaan korvata muilla nukleofiileillä. Esimerkiksi reaktiossa natriumhydroksidin kanssa muodostuu o-kresolia ja reaktiolla ammoniakin kanssa syntyy o- ja m-toluidiinien seos. Yhdiste muodostaa useiden siirtymämetallien kuten raudan, koboltin ja kromin kanssa kompleksiyhdisteitä.
Valmistus ja käyttö.
o-Klooritolueenia valmistetaan tyypillisesti nestefaasissa tapahtuvassa tolueenin ja kloorin välisellä reaktiolla. Katalyyttinä reaktiossa käytetään Lewis-happoa, kuten alumiinikloridia, rauta(III)kloridia, tina(IV)kloridia tai titaanitetrakloridia. Reaktiossa muodostuu isomeerien seos, jossa on katalyytistä riippuen 50–70 % o-klooritolueenia. Tuote puhdistetaan isomeereistaan tislaamalla alennetussa paineessa.
o-Klooritolueenia voidaan käyttää liuottimena valmistettaessa hydroksinaftolihappoarylidivärien valmistuksessa ja yhdessä muiden isomeerien kanssa metallipintojen pyhdistamisessa ja maalinohentimissa. Yhdisteestä syntetisoidaan useita kemikaaleja, joita käytetään muun muassa väriaineiden, lääkkeiden, maatalouskemikaalien kuten hyönteis- ja rikkaruohomyrkkyjen ja optisten kirkasteiden valmistuksessa.
Brett Bellemore

Brett Bellemore (s. 25. kesäkuuta 1988 Windsor, Ontario, Kanada) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka edustaa KHL-joukkue Red Star Kunlunia.
Ura.
Bellemore teki kolmivuotisen tulokassopimuksen Carolina Hurricanesin kanssa 15. toukokuuta 2008.
8. heinäkuuta 2011, Bellemore ja Hurricanes tekivät kaksivuotisen jatkosopimuksen. Sopimuksen arvoksi muodostui Bellemoren pelatessa NHL:ssä 525 tuhatta dollaria ja AHL:ssä 70 tuhatta dollaria.
28. heinäkuuta 2013, Bellemore allekirjoitti Hurricanesin kanssa kaksivuotisen yhden vuoden mittaisen sopimuksen.
Patrick Dwyer (jääkiekkoilija)

Patrick Dwyer (s. 22. kesäkuuta 1983 Spokane, Washington, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka pelaa SHL-joukkue MODO Hockeyssa. Hän on Atlanta Thrashersin neljännen kierroksen varaus .