Kansalaistiede

Kansalaistiede () on tieteellistä tutkimusta, jota tekevät ihmiset, joilla ei ole tieteellistä koulutusta. He voivat auttaa tutkimuksen tekemisessä monella tavalla. He voivat esimerkiksi kerätä, luokitella tai analysoida tutkimukseen tarvittavaa dataa. Vastuullisessa kansalaistieteessä tärkeää on, että ihmiset eivät ole tutkimuksen kohteita vaan sen tekijöitä. Tutkimukseen osallistuakseen ei tarvitse olla koulutettu tutkija. Kansalaistieteestä voidaan käyttää myös nimityksiä "osallistava tiede", "joukkoistettu tiede" tai "kansalaishavainnointi".
Kansalaistiedettä on tehty esimerkiksi tähtitieteen tai biologian alalla tiedon keräämisessä, ja sitä hyödynnetään erityisesti ympäristön tutkimuksessa. Esimerkiksi hyönteistutkimuksessa kansalaistieteellä on merkittävä asema. Suosittuja kansalaistiedeverkkosivustoja ovat iNaturalist ja Zooniverse. Suomessa kansalaistieteen tekoon kannustavat muun muassa Lajitietokeskus ja Suomen ympäristökeskus. Kansalaistutkimusta tehdään myös ihmistieteissä.
Määritelmä.
Kansalaistieteen englanninkielinen vastine ”citizen science” pääsi sanakirjaan vuonna 2014. "Oxford English Dictionaryssa" kansalaistiede määritellään ”tieteelliseksi työksi, jota tavalliset kansalaiset toteuttavat yleensä ammattitutkijoiden tai tieteellisten instituutioiden kanssa yhteistyössä tai heidän alaisuudessaan”.
Euroopan unionin vihreässä kirjassa kansalaistieteen määritelmä viittaa ”tavallisen ihmisen osallistumiseen tieteelliseen tutkimukseen, jolloin ihmiset aktiivisesti antavat panoksensa tieteelle joko henkisen pääoman kautta tai muiden työkalujensa tai resurssiensa kautta”.
Kansalaistieteen määritelmästä ei kuitenkaan ole täyttä yksimielisyyttä. Kansalaistiede-käsitteen ovat lanseeranneet 1990-luvun puolivälissä toisistaan tietämättä yhdysvaltalainen ornitologi Rick Bonney sekä brittiläinen tieteensosiologi Alan Irwin. Bonneyn lähtökohtana on perinteinen luontoharrastajien tekemä tiedettä avustava työ lintu- tai muiden luontohavaintojen kokoajina. Irwin tarkoittaa kansalaistieteellä ”tiedettä, joka auttaa kansalaisia heidän omissa tarpeissaan ja huolissaan” ja joka on ”kansalaisten itsensä kehittämää ja käyttämää”. Kansalaistiede voidaankin ajatella erilaisten lähestymistapojen jatkumona, jonka toisessa päässä ovat ammattitutkijoiden vetämät hankkeet joihin kansalaiset osallistuvat aineiston kerääjinä ja jatkumon toisessa päässä kansalaisten itsensä alulle panemat tutkimushankkeet, joilla on esimerkiksi tarkoitus vaikuttaa johonkin ympäristössä havaittuun ongelmaan. Kansalaiset saattavat osallistua myös tutkimusmenetelmien kehittämiseen.
Ihmistieteissä on Suomessa esimerkiksi Briitta Koskiahon johdolla tutkittu vanhojen ihmisten kokemuksia digitaalisista palveluista Ihan pihalla -hankkeessa.
Kansalaistieteelle on asetettu monenlaisia odotuksia. Sen eduiksi on mainittu ainakin 1) tutkimusaineiston kertyminen, 2) kansalaisten tieteenlukutaidon kehittyminen, 3) yhteisön valmiuksien lisääminen ympäristönsuojeluun, 4) tasa-arvoisen suhteen muodostuminen tutkijoiden ja kansalaisten välille, 5) tiedon aukkojen paikkaaminen ja virallisten tulkintojen haastaminen, 6) muutosten aikaansaaminen politiikassa, sekä 7) saastuttajien kiinni saaminen.
Historia.
Kansalaistiede on melko uusi käsite, mutta sitä on tosiasiallisesti harjoitettu kauan. Suomessa hydrologiset seurannat ovat jo 1900-luvun alkupuolella perustuneet vapaaehtoisten havaitsijoiden työhön. Riistantutkimuksessa on seurattu riistalajien runsauden muutoksia vapaaehtoisten havainnoijien avustuksella vuodesta 1945. Aina 1800-luvun lopulta periytyvän luonnon harrastamisen ja ammattitutkimuksen välille on muodostunut työnjako tieteellisen työn ammattimaistumisen myötä ja harrastajat tuottavat runsaasti havaintotietoa tutkimukseen.
Instituutiot.
Kansalaistiedettä edistämään on perustettu tieteelliset seurat Pohjois-Amerikassa (Citizen Science Association CSA) vuonna 2012, Euroopassa (European Citizen Science Association ECSA) vuonna 2013 ja Australiassa (Australian Citizen Science Association ACSA) vuonna 2014. Seurat järjestävät kansalaistieteen konferensseja kahden vuoden välein. Kansalaistieteen julkaisukanavaksi on perustettu tieteellinen lehti "Citizen Science: Theory and Practice" vuonna 2014.