tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Brenno, il nemico di Roma

Brenno, il nemico di Roma (”Brennus, Rooman vihollinen”) on vuonna 1963 valmistunut italialainen seikkailuelokuva. Tyylilajiltaan historia-aiheista peplumia edustavan elokuvan on ohjannut Giacomo Gentilomo. Sen päähenkilöä Brennusta esittää yhdysvaltalainen Gordon Mitchell. Muissa pääosissa ovat Pier Anna Quaglia alias Ursula Davis, Massimo Serato ja Luciano Stella alias Tony Kendall.
Juoni.
Eletään vuotta 391 eaa. Brennuksen johtamat gallialaiset uhkaavat Roomaa ja valloittavat Clusiumin kaupungin. Sillä aikaa senaatin kavalluksesta syyttämä sotapäällikkö Furius Camillus luopuu tehtävästään ja vetäytyy maanpakoon Ardeaan. Minervan papitar Nissia lupautuu Brennuksen vaimoksi pelastaakseen kaupungin, mutta hänen kihlattunsa Quintus Fabius sieppaa tytön. Raivostunut Brennus lyö roomalaiset Allia-joen luona ja marssii Roomaan, jonka asukkaat ovat vetäytyneet turvaan Capitoliumin kukkulalle. Gallialaiset yrittävät vallata Capitoliumin, mutta pyhät hanhet paljastavat ääntelyllään hyökkäyksen. Roomalaiset suostuvat maksamaan Brennukselle lunnaat, mutta juuri silloin apuun ryntää Quintus Fabiuksen kutsuma Furius Camillus joukkoineen. Lopuksi Quintus Fabius surmaa Brennuksen kaksintaistelussa.
Tuotanto ja vastaanotto.
"Brenno, il nemico di Roma" on kuvattu Totalscope-laajakangastekniikalla Eastmancolor-väreissä Olimpian studiolla Roomassa. Sen taistelukohtaukset ja Carlo Francin musiikki on lainattu muista elokuvista.
Giacomo Gentilomon ohjaustyö on vaatimattomasti toteutettu, mutta sujuvasti etenevä toimintaseikkailu, joka on varsin uskollinen historialliselle taustalleen. Näyttelijäsuorituksista erottuu kirveellä veistetyn Gordon Mitchellin mielipuolinen Brennus, joka roomalaisten kultaa punnittaessa heittää vaa’alle miekkansa ja lausuu kuuluisat sanat ”Voi voitettuja”. Massimo Serato esittää poikkeuksellisesti positiivista henkilöhahmoa. 
Pienellä budjetilla tehty elokuva sai hyvän yleisömenestyksen tuottaen Italissa yli 367 miljoonan liiran kassatulot.
Dancing on My Own

Dancing on My Own on Robynin kappale vuonna 2010 julkaistulta albumilta "Body Talk Pt. 1". Se oli vuonna 2010 Sverigetopplistanin kärjessä kahden viikon ajan.
Matti Seppänen

Matti Seppänen (s. 1944) on suomalainen muotitaiteilija ja pukusuunnittelija. Hänet tunnetaan erityisesti miestenvaatteiden suunnittelijana ja niiden suunnittelun opettajana.
Seppänen opiskeli Taideteollisessa oppilaitoksessa ja valmistui muotitaiteilijaksi 1969. Hän työskenteli Tiklaksessa vuoteen 1973 ja sitten Kestilän Pukimossa vuoteen 1989 asti. Kestilässä hän suunnitteli ensin naisten takkeja ja vapaa-ajan mallistoja, sitten miesten mallistoja ja naisten nahkavaatteita. Lisäksi hän toimi yrityksen trendikoordinaattorina, kuvausten valvojana ja suhdetoimintahenkilönä. 1980-luvulla hän suunnitteli miesten pukuja Oratopille ja naisten takkeja Femitexille.
Myöhemmin Seppänen tuli tunnetuksi Marimekolle vuosina 1999–2008 suunnittelemistaan miesten Matti-mallistoista. Hän on tehnyt lisäksi naisten takkeja Raisa-Tuotteelle siirtyneelle Femitex-merkille.
Seppänen on vuodesta 1989 asti opettanut miestenvaatteiden suunnittelua Taideteollisessa korkeakoulussa ja tehnyt monia teatteripuvustuksia Turun kaupunginteatterille ja Åbo Svenska Teaterille. Vuonna 2001 hänet nimitettiin taiteilijaprofessoriksi.
Matti Seppäselle myönnettiin taiteilijaeläke vuonna 2015. Maaliskuussa 2019 Avain-kustannusyhtiö julkaisi Pirkko Vekkelin toimittaman elämäkerran "Matti Seppänen – Elämäntyönä muotitaide".
La rivolta dei pretoriani

La rivolta dei pretoriani (”Pretoriaanien kapina”) on vuonna 1964 valmistunut italialainen seikkailuelokuva. Tyylilajiltaan historia-aiheista peplumia edustavan elokuvan on ohjannut Alfonso Brescia. Sen pääosaa esittää yhdysvaltalainen Richard Harrison.
Juoni.
Eletään vuotta 96 aaj. Rooman valtakuntaa hallitsee tyrannimainen keisari Domitianus, joka tukeutuu Soteruksen johtamiin gladiaattoreihin sekä rakastajaansa Isiksen papittareen Artamneen. Domitianusta vastustamaan nousee Punaiseksi Sudeksi naamioitunut pretoriaanikaartin komentaja Valerius Rufus, johon liittyy konsuli Nerva ja joukko muita kansalaisia. Valerius ja hänen kihlattunsa Lucilla joutuvat Domitianuksen vangeiksi, mutta salaliittolaisten hyökätessä palatsiin pretoriaanit puuttuvat tapahtumiin ja keisari saa surmansa kaksintaistelussa.
Tuotanto.
"La rivolta dei pretoriani" on kuvattu Techniscope-laajakangastekniikalla Technicolor-väreissä Elioksen studiolla Roomassa. Se on Alfonso Brescian ensimmäinen ohjaustyö.
Elokuva on yksinkertainen mutta viihdyttävä toimintaseikkailu, jossa on paljon hauskoja ja jännittäviä yksityiskohtia. Sen suhde historiaan on hyvin löyhä. Richard Harrison on energinen toimintasankari, mutta hänen tyttöystävänsä Paola Piretti alias Paola Pitti jää pahasti Moira Orfein peruukkikokoelman varjoon. Salvatore Furnarin esittämä ovela kääpiö on yksi elokuvan sankareista. Tarinan mukaan Harrison luopui pretoriaaniroolinsa takia pääosasta Sergio Leonen spagettiwesternissä "Kourallinen dollareita", joka olisi voinut tehdä hänestä oikean tähden.
DVD-julkaisut.
Elokuva on saatavilla laadultaan erinomaisena ranskalaisena DVD-julkaisuna, joka sisältää myös italiankielisen ääniraidan.
7digital

7digital on yksityisomisteinen verkkomusiikkikauppa, jonka valikoimaan kuuluu yli 24 miljoonaa musiikkikappaletta. Yhtiö myy digitaalisen musiikin palveluita kuluttajille, tuottajille, sekä muille yhteistyökumppaneille, jotka ovat pääasiassa viihde-elektroniikan, autoteollisuuden, mobiilioperoinnin sekä vähittäismyynnin sektoreilta.
The 7digital API:n (Application Programming Interface) avulla tuottajat ja yhteistyökumppanit voivat lisensoida 7digitalin teknologiaa ja musiikkikatalogia musiikkiverkkosivuilleen ja sovelluksiin, tai integroida musiikkia olemassa oleviin palveluihin.
Gualtieri

Gualtieri on kunta Pohjois-Italiassa olevassa Reggio Emilian maakunnassa Emilia-Romagnan alueella. 
Kunnan nähtävyyksiä on "Palazzo Bentivoglio". Palatsi on rakennettu vuosien 1594 ja 1600 välillä. Nykyään palatsissa on museoita. Juppiterin salissa ("Sala di Giove") on "Museo Documentario e Centro Studi Antonio Ligabue". Siellä on nähtävillä muun muassa kaupungissa asuneen naivistin Antonio Ligabuen omakuva. Ikarosin salissa ("Sala di Icaro") on näyttely "Donazione Umberto Tirelli". Siellä on näytteillä Gualtierissa vuonna 1928 syntyneen räätälin Umberto Tirellin lahjoittamia taideteoksia.
Ilmasto.
Gualtierissa on Köppenin ilmastoluokituksen mukaan subtrooppinen kostea ilmasto. Vuoden keskilämpötila on noin 13 °C ja keskimääräinen sademäärä 820 millimetriä. Heinäkuu on lämpimin kuukausi. Silloin vuorokauden keskilämpötila on noin 24 °C. Viilein kuukausi on tammikuu, jolloin keskilämpötila on noin 2 °C. Sateisin kuukausi on marraskuu, jolloin sataa keskimäärin noin 90 millimetriä. Heinäkuu puolestaan on kuivin kuukausi. Silloin keskimääräinen sadanta on 49 millimetriä.
Brjanka

Brjanka () on kaupunki Luhanskin alueen keskiosissa Itä-Ukrainassa, linnuntietä noin 50 kilometriä Luhanskista länteen. 
Vuoden 2013 väestöarvion mukaan kaupunkipiirissä asui yhteensä 53 635 henkeä, joista Brjankan kaupungin asukkaita oli 47 512 ja loput asuivat viidessä kaupunkipiiriin kuuluvassa kaupunkimaisessa taajamassa.
Toukokuun 2014 lopulla seudulla oli Ukrainan hallitusvaltaa vastustavia aseistettuja separatisteja (terroristeja), joita maan turvallisuusviranomaiset pyrkivät riisumaan aseista.
Raviohjastaja

Raviohjastaja on henkilö, joka ohjastaa hevosta ravikilpailuissa. Ohjastaja voi olla myös hevosen omistaja ja/tai valmentaja, mutta monet voitokkaimmista ohjastajista ovat niin sanottuja lainaohjastajia, joiden pääasiallinen toimenkuva on vain ohjastaminen. Heitä ovat muun muassa Jorma Kontio, Ari Moilanen ja Mika Forss.
Suomen kymmenen voitokkainta ohjastajaa.
"Tilanne 31.12 2017 mennessä"
Lähde:
Pervomaisk (Luhanskin alue)

Pervomaisk (, ) on kaupunki Luhanjoen varrella, Luhanskin alueen keskiosissa Itä-Ukrainassa, 76 kilometriä Luhanskista länteen. 
Paikkakunnan asutus mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1765 nimellä Aleksandrivka (), sittemmin keskuskylä tunnettiin nimellä Petromarjivka (Петромар'ївка, Петро-Мар'ївка). Paikkakunnan hiilivarojen hyödyntämiseksi perustettiin kaivos vuonna 1872. Seutu kasvoi ja vuonna 1912 siellä oli jo 10 kaivosta ja muuta teollisuustuotantoa. Vuonna 1920 keskuskylän uudeksi nimeksi annettiin Pervomaisk. Kaupungin asema asutukselle myönnettiin vuonna 1938.
Väestön enemmistön muodostavat ukrainalaiset; venäläisiä asukkaista on noin kolmannes. Lisäksi paikkakunnalla asuu etniseltä taustaltaan noin 20 muuta väestöryhmää. Vuoden 2013 väestöarvion mukaan Pervomaiskin kaupunkipiirissä asui yhteensä 70 045 henkeä, joista varsinaisen Pervomaiskin kaupungin asukkaita oli 38 435. Tämän lisäksi kaupunkipiiriin kuului kaksi pienempää kaupunkia – Hirske (Гірське, 10 131 as.) ja Zolote (Золоте, 14 572 as.) – sekä kaksi kaupunkityyppistä taajamaa.
Toukokuun 2014 lopulla seudulla oli Ukrainan hallitusvaltaa vastustavia aseistettuja venäläisseparatisteja (terroristeja), joita maan turvallisuusviranomaiset pyrkivät riisumaan aseista.
The Return of the Living Dead

The Return of the Living Dead (televisioesityksissä 2000-luvulla Suomessa käytetty nimi: "Elävien kuolleiden paluu") on vuonna 1985 ensi-iltansa saanut Dan O’Bannonin ohjaama yhdysvaltalainen zombi-aiheinen kauhukomediaelokuva. Elokuva on saanut neljä jatko-osaa.
Juoni.
Freddy on saanut työpaikan varastosta, jota Frank esittelee hänelle. Myöhemmin Frank kertoo Freddylle kauhuklassikko "Night of the Living Deadin" perustuvan tositapahtumiin, jossa kaikki sai alkunsa eräästä kemikaalista, joka herätti kuolleet eloon. Hän myös kertoo, että ruumiit vietiin varastoon, jossa he ovat töissä. He lähtevät katsomaan niitä, mutta siellä oleva kemikaali alkaa vuotaa ja he menettävät tajuntansa.
Samaan aikaan joukko Freddyn ystäviä ovat hakemassa häntä töistä. He päättävät mennä läheiselle hautausmaalle juhlimaan. Frank ja Freddy heräävät ja tajuavat yhden ruumiin heränneen eloon. He kutsuvat paikalle johtajansa Burtin ja yhdessä he kolme onnistuvat viemään ruumiin tuhkattavaksi Burtin parhaan ystävän, Ernien luo. Tuhkauksessa kuitenkin vapautuu kemikaalia ilmaan, josta se leviää sadepilveen. Alkaa sataa, ja sen seurauksena kaikki hautausmaalla olevat ruumiit heräävät eloon. Ruumiit alkavat jahdata Freddyn ystäviä ja muita.
Vastaanotto.
Elokuvalla on Rotten Tomatoes -sivustolla 90 prosentin ”tuore”-arvosana. Elokuva on saanut neljä Saturn-ehdokkuutta, paras kauhuelokuva, paras ohjaaja, paras maskeeraus ja paras päyttelijä (James Karen).
Kohtelu Suomessa.
Valtion elokuvatarkastamo määräsi elokuvalle ennakkotarkastuksessa 28.8.1985 ikärajan KK (kokonaan kielletty), joten elokuvaa ei saanut laillisesti Suomessa esittää eikä levittää. Valituskierroksen jälkeenkin samana syksynä täyskielto jäi voimaan. Elokuva vapautui laillisesti esitettäväksi ja levitettäväksi aikuissensuurin poistuttua Suomesta lakimuutoksessa vuoden 2001 alussa.
20.8.1994 MTV3:n piti esittää "Return of the Living Dead" puolen yön jälkeen. Elokuvien ja videoiden ennakkotarkastus ei koskenut televisioesityksiä, mutta kanavat usein oma-aloitteisesti noudattivat elokuvatarkastamon päätöksiä, joskin saattoivat poiketa niistä mikäli aikaa oli kulunut riittävän kauan. Muutamaa päivää ennen esitystä elokuva vedettiin pois ohjelmistosta. MTV3:n mukaan elokuva jätettiin esittämättä "liikenneministeri Ole Norrbackin henkilökohtaisesta toivomuksesta".
Jatko-osat.
Elokuvalle on tullut neljä jatko-osaa:
Kiltinänsaamelaiset

Kiltinänsaamelaiset eli kildininsaamelaiset ovat Venäjällä elävä saamelaisten alkuperäiskansaan kuuluva etninen ryhmä, jonka määräksi arvioitiin noin 1 000 henkilöä vuonna 1995. Kiltinänsaamelaisista, akkalansaamelaisista ja turjansaamelaisista käytetään yhteisnimeä Kuolan saamelaiset. Kiltinänsaamen kieltä puhuu noin 650 henkilöä.
Kiltinänsaamelaista kulttuuria elvytetään erilaisin keinoin; eräs kiltinänsaamelainen kulttuurivaikuttaja on räppäri Yarsem Galkin.
Turjansaamelaiset

Turjansaamelaiset ovat saamelaisten alkuperäiskansaan kuuluva etninen ryhmä Venäjällä. Turjansaamelaisista, kiltinänsaamelaisista ja akkalansaamelaisista käytetään yhteisnimeä Kuolan saamelaiset. Turjansaamelaisten määräksi vuonna 2010 arvioitiin sata henkilöä. Turjansaamen kieli on lähes hävinnyt. Sitä puhui vuonna 2010 vain kaksi henkilöä.
Turjansaamelaisten perinteinen asuinalue on Terinranta eli Turjanranta, jolla tarkoitetaan lähinnä Kuolan niemimaan Vienanmeren puoleista rannikkoa suunnilleen Ponoin ja Umban välissä Svjatoi Nos -niemestä Varzugajokeen. Tällä alueella on pitkään asunut myös venäjänkielisiä pomoreja sekä karjalaisia. Alue ei ole pääosin tundraa vaan metsää. Alueelle on idästä tullut myös komeja. Turjansaamelaisten pääelinkeinoja olivat vuotuisen poronhoitoon liittyvän kierron lisäksi kalastus ja metsästys.
Joli Garçon

Joli Garçon () on saksalaisartisti Lolita Jolien kappale. Sen julkaisi Airplay Records artistin ensimmäisenä singlenä 20. heinäkuuta 2010. Kappaleen ovat sanoittaneet Danny Suko, Kent Base ja Shaun Bate. Se kertoo artistin halusta ja rakkaudesta poikaa kohtaan, joka ei tunnista tätä.Vaikka kappale on laulettu ranskan kielellä, artisti itse on saksalainen.
Kappaleesta on tehty myös kaksikymmentä remixversiota sisältävä kappalelista, joka julkaistiin digitaalisesti ladattavana 12. huhtikuuta 2011. Kappaleeseen liittyvä musiikkivideo julkaistiin videopalvelu YouTubessa 27. heinäkuuta 2010. Kappale pääsi listoille neljässä eri valtiossa, ja ylsi korkeimmillaan sijalle 20 Ranskassa ja Belgian Valloniassa.
Kappalelista.
CD Single
Jim Leavins

James T. Leavins (s. 28. heinäkuuta 1960 Dinsmore, Saskatchewan, Kanada) on kanadalainen entinen jääkiekkopuolustaja. Hän pelasi urallaan NHL:ssä yhteensä 41 runkosarjaottelua tehopistein 2+12=14 ja keräten 30 jäähyminuuttia. Hän pelasi urallaan myös Euroopassa Suomen, Ruotsin ja Italian pääsarjoissa.
Ura.
Leavins aloitti WHL-joukkue Regina Patsissa kaudella 1978–1979, mutta hän jätti CHL:n päästäkseen pelaamaan Yhdysvaltain yliopistosarjoihin ja Leavins pelasi junioriuransa näin ollen loppuun SJHL-joukkue Swift Current Broncosissa. Vuodet 1980–1984 hän kävi Denverin yliopistoa. Leavins oli jokaisella yliopistokaudellaan joukkueensa tehokkain puolustaja. Viimeisen yliopistokautensa 1983–1984 päätteeksi hänet valittiin WCHA:n ensimmäiseen tähdistökentälliseen.
Leavinsia ei koskaan . Hän aloitti ammattilaisuransa kaudella 1984–1985 IHL-joukkue Fort Wayne Kometsissa, jossa tulokaskausi toi 76 runkosarjaottelussa tehot 5+50=55, joilla Leavins sijoittui IHL:n puolustajien pistepörssissä yhdeksänneksi. Kauden 1985–1986 hän aloitti AHL-joukkue Adirondack Red Wingsissa. Marraskuussa 1985 Leavins teki NHL-sopimuksen Detroit Red Wingsin kanssa. Hän pelasi kauden aikana kaikkiaan 37 NHL-ottelua tehopistein 2+11=13. 
Heinäkuussa 1986 Red Wings kauppasi Leavinsin, Kelly Kision, Lane Lambertin ja vuoden viidennen kierroksen varausvuoron New York Rangersiin vaihdossa Glen Hanloniin sekä vuosien ja 1988 kolmannen kierroksen varausvuoroihin. Kauden 1986–1987 hän pelasi suurimmaksi osaksi AHL-joukkue New Haven Nighthawksissa ja sai kauden aikana tililleen neljä NHL-ottelua Rangersissa. Kauden 1987–1988 Leavins pelasi kokonaan farmisarjoissa, suurimmaksi osaksi IHL-liigan Salt Lake Golden Eaglesissa, jonka tehokkain puolustaja hän oli tehoilla 12+45=57. Leavins sijoittui IHL:n puolustajien pistepörssissä viidenneksi. Hän voitti kauden päätteeksi Turner Cupin ja valittiin liigan toiseen tähdistökentälliseen.
Kaudeksi 1988–1989 Leavins siirtyi Eurooppaan ja SM-liigajoukkue KooKoon riveihin. Hän oli joukkueen tehokkain puolustaja tehoilla 12+11=23, kuten myös kaudella 1989–1990 tehoilla 7+24=31, joilla Leavins sijoittui SM-liigan puolustajien pistepörssissä neljänneksi. Hän voitti myös KooKoon sisäisen tehotilaston lukemalla +6, joka oli myös joukkueen vakiokokoonpanon ainoa plussalla. Leavins voitti kevään 1990 liigakarsintojen syöttöpörssin ja oli pistepörssin toinen Jokereiden Teemu Selänteen jälkeen tehoilla 2+5=7. Hänen tehokkuudestaan huolimatta KooKoo putosi kauden päätteeksi I-divisioonaan. Hän vahvisti molempien KooKoo-kausiensa päätteeksi myös IHL:n Salt Lake Golden Eaglesia. Keväällä 1990 Leavins edusti vielä Kanadaa Izvestija Cupissa.
Kauden 1990–1991 Leavins vietti Ruotsissa Elitserien-joukkue Färjestads BK:n joukkueessa. Hän oli joukkueen tehokkain puolustaja tehoilla 9+8=17 ja voitti kauden päätteeksi Elitserien-hopeaa. Kauden 1992–1993 Leavins vietti italialaisseura HC Varesessa pelaten Italian pääsarja Serie A:ta sekä kansainvälistä Alpenligaa. Kaudella 1994–1995 hän esiintyi vielä Pohjois-Amerikassa PSHL-joukkue Los Angeles Banditsin paidassa.
Bulmer Hobson

Bulmer Hobson (14. tammikuuta 1883 – 8. elokuuta 1969) oli irlantilainen vallankumouksellinen nationalisti ja eräs Irlannin tasavaltalaisveljeskunnan (IRB) johtajista vuoden 1916 pääsiäiskapinaa edeltäneinä vuosina. Maltillista suuntausta lähentynyt Hobson syrjäytettiin IRB:n johdosta, ja hän vastusti kapinaan ryhtymistä.
Hobson oli lähtöisin kveekariperheestä Holywoodista Downin kreivikunnasta, mutta syntyi Belfastissa. Hän työskenteli kirjanpainajana ja liittyi nuorena kansallismielisiin Gaelic League- ja Gaelic Athletic Association -järjestöihin. Hobsonilla oli keskeinen rooli nationalistisen tasavaltalaisuuden uudessa tulemisessa protestanttisessa Ulsterissa 1900-luvun alussa. Hän perusti vuonna 1903 kansallismielisen partiolaisjärjestön Fianna Éireannin, joka nimettiin muinaisen tarusankari Fiannan mukaan. Se ei aluksi saavuttanut menestystä, mutta Hobsonin käynnistettyä sen toiminnan uudestaan vuonna 1909 yhdessä Constance Markieviczin kanssa siitä tuli merkittävä osa tasavaltalaisliikettä. Vuonna 1904 Hobson liittyi maanalaisen IRB:n valajäseneksi Denis McCulloughin aloitteesta. Myöhemmin heillä molemmilla oli tärkeä rooli Thomas J. Clarken johtamassa IRB:n uudelleenjärjestelyssä. Hobson osallistui myös Irlannin vapaaehtoisjoukkojen ("Irish Volunteers") perustamiseen, mutta hän menetti muiden vallankumouksellisten tuen annettuaan maltillisen poliitikon John Redmondin kannattajien ottaa vapaaehtoisjärjestön johdon haltuunsa.
Hobson syrjäytettiin kokonaan pääsiäiskapinan suunnittelusta. Pääsiäistorstaina 1916 hän varoitti Irlannin vapaaehtoisjoukkojen komentajaa Eoin MacNeillia arvellessaan kapinan olevan suunnitteilla. Jotta Hobson ei pilaisi kapinasuunnitelmaa, IRB:n sotilasneuvosto vangitsi hänet välittömästi ja vapautti hänet vasta pääsiäismaanantaina, kapinan jo alettua. Hän ei liittynyt tukemaan kapinaa. Myöhemmin Hobson toimi Irlannin vapaavaltion postimerkkiviraston johtajana.
Salsomaggiore Terme

Salsomaggiore Terme on kunta Pohjois-Italiassa olevassa Parman maakunnassa Emilia-Romagnan alueella. Nimensä mukaisesti Salsomaggiore Terme on kylpyläkaupunki. Se on ollut tunnettu suolaisesta vedestään jo roomalaisten aikana. Varsinaisen alun kylpylätoiminta sai vuonna 1839, jolloin lääkäri Lorenzo Berzieri keksi veden parantavan vaikutuksen. Jugendtyylinen kylpylärakennus on kaupungin keskipiste, jonka ympärille kaupunki on kasvanut.
Terinit

Oy Terinit Ab oli suomalainen vuosina 1949–2013 toiminut urheiluvaatteita sekä kuluttajille että kilpaurheilijoille valmistanut yritys.
Terinit sai alkunsa 1949 Teerijärven Kehräämöstä, joka kehräsi aluksi asiakkaiden materiaaleista mattolankoja. Vuonna 1952 se hankki trikookoneen tekemään käsineiden vuorikangasta. 1960-luvun alussa kehräämöön hankittiin jacquardkone leninkeihin tarkoitetun jerseykankaan valmistukseen. Ensin tehtiin villajerseytä, mutta pian siirryttiin suosioon nousseeseen rypistymättömään crimpleneen ensimmäisenä Suomessa.
Langan kehruu lopetettiin 1964 ja keskityttiin kankaiden ja vaatteiden valmistukseen. 1970-luvun alussa perustettiin toinen tehdas Lappajärvelle valmistamaan verryttelypukuja ja muita urheiluasuja, vuosikymmenen lopulla kolmas tehdas Simoon. Kristina Kainbergin suunnittelemat kisa-asut vuoden 1976 Innsbruckin talviolympialaisiin avasivat Terinitille vientikanavia. Muita Terinitin käyttämiä suunnittelijoita olivat Carita Lemponen, Nils Hästbacka ja Anja Korhonen.
1980-luvun alussa Terinit työllisti lähes 300 henkeä. Teerijärven tehtaan käsinevuorista ja muista neuloksista puolet vietiin Neuvostoliittoon, Lappajärven ja Simon tehtaiden urheiluvaatteista taas puolet vietiin etupäässä Länsi-Eurooppaan. Vuonna 1987 tapahtuneen omistajanvaihdoksen myötä Terinit keskittyi korkealuokkaisiin urheiluasuihin ja yhteistyöhön lajiliittojen kuten Hiihtoliiton kanssa. Terinit solmi yhteistyösopimuksia myös urheiluvälinemerkkien kuten Salomonin ja Atomicin kanssa. Tärkeimmiksi vientimaiksi muodostuivat Pohjoismaat, Keski-Euroopan maat ja Japani, ja näin Terinit vältti äkillisen idänkaupan loppumisen vaikutukset vaihtamalla strategiaansa jo ennakolta.
1970-luvun puolivälistä alkaen Terinit huolehti Suomen ja Ruotsin hiihtomaajoukkueiden edustusasuista. Vuosina 1992 ja 1994 Suomen olympiajoukkueet käyttivät Terinitin vaatteita. Muun muassa Matti Nykäselle hyppyhaalareita 1980-luvulla tehnyt Terinit palasi vuonna 2010 mäkihyppyasujen markkinoille valmentajien toivomuksesta. Yrityksellä oli urheiluasujen kehitysprojekteja viime vuosina myös pika- ja taitoluistelun sekä yleisurheilun lajiliittojen sekä Suomen olympiakomitean kanssa. Terinit valmisti myös yritysten työ- ja vapaa-ajan asuja Gore-Tex-materiaalista.
Oy Terinit Ab ajautui konkurssiin elokuussa 2013. Terinit-tuotemerkki siirtyi 23.1.2014 Agentur Arne &amp; Mirja Holmberg Oy:n omistukseen. Kansainvälisiä kilpailuja voittanut suunnittelija Rolf Ekroth lanseerasi oman Terinit-mallistonsa Firenzen Pitti Uomossa tammikuussa 2019.
Viuluviikarit musiikkimaassa

Viuluviikarit musiikkimaassa oli Yleisradion tuottama ja esittämä lasten musiikki- ja taidekasvatusohjelma, jota esitettiin helmikuusta 1979 alkaen 38 jaksoa ja 16 uutta jaksoa vuonna 1986, nyt teemalla musiikin historia. Ohjelmaa vetivät unkarilaiset veljekset Géza ja Csaba Szilvay. Ohjelmassa esiintyneistä lapsista moni on sittemmin soittanut Szilvayden perustamassa Helsingin Juniorijouset -orkesterissa. 
Ryhmästä tunnetuiksi muusikoiksi nousivat ainakin Pekka ja Jaakko Kuusisto, Linda Lampenius, Réka Szilvay, Sennu Laine, Sakari Oramo ja Jan Söderblom. Szilvayt hyödynsivät opetuksessa kehittämäänsä Colourstrings-metodia ja ovat tehneet sitä tunnetuksi ympäri maailman juuri tämän ohjelman ja perustamansa orkesterin esiintymisten kautta.
Vuonna 2002 aiheesta tehtiin TV-dokumentti otsikolla "Viuluviikarit nyt!", jossa selviteltiin missä entiset Viuluviikarit ja heidän opettajansa ovat nyt, liki neljännesvuosisata myöhemmin.
Profeetta Muhammed (kirja)

Profeetta Muhammed ("The Prophet Muhammad. A Biography") on matkakirjailija Barnaby Rogersonin vuonna 2003 ilmestynyt kirja islamin perustajahahmo Muhammadista. Teos ilmestyi suomeksi vuonna 2006 Ajatus-kirjojen kustantamana. 
Arviointeja.
Professori Heikki Räisäsen mukaan Rogerson esittää Muhammedin elämänkaaren vainotusta saarnaajasta vaikutusvaltaiseksi johtajaksi suunnilleen sellaisena kuin se islamin maissa tunnetaan. Rogerson ei juurikaan yritä käsitellä lähteitä kriittisen historioitsijan tapaan vaan kirjoittaa lähes uskovan muslimin tapaan. 
Karen Armstrong kirjoittaa, että Rogerson on matkakirjailija, mutta hänen kuvauksensa neljästä oikeaan johdetusta kalifista on historiallisesti terve, ymmärrettävä ja korjaa monia läntisiä väärinkäsityksiä tästä ratkaisevasta ajankohdasta.
Edwarda O’Bara

 Edwarda O’Bara (27. maaliskuuta 1953 – 21. marraskuuta 2012) oli yhdysvaltalainen nainen, joka on maailman pitkäaikaisin koomapotilas. Edwarda sairastui diabeteksen aiheuttamaan koomaan vuonna 1970 ollessaan 16-vuotias, ja vietti siinä 42 vuotta. Aiemmin pitkäaikaisimman koomapotilaan titteliä piti hallussaan myöskin yhdysvaltalainen Elaine Esposito joka oli koomassa 37 vuotta ja 111 päivää vaivuttuaan siihen 6-vuotiaana. Edwarda haaveili lastenlääkärin urasta, joka ei kuitenkaan koskaan toteutunut Edwardan vaipuessa koomaan 1970. Juuri ennen kuin hän menetti tajuntansa, hän pyysi äidiltään ettei tämä koskaan jättäisi häntä. Äiti lupasi ja piti sanansa.
Elämä koomassa.
Edwardasta huolehti tämän äidin lisäksi hänen siskonsa Colleen. Edwardaa ruokittiin letkua pitkin, ja hänet käännettiin kahden tunnin välein. Hänelle myös luettiin ja soitettiin musiikkia eikä häntä jätetty hetkeksikään yksin - hänen vieressään oli aina joku. Edwardan kohtalo on koskettanut monia ja sen takia hänellä oli ystäviä eri puolilta maailmaa. Edwardan äiti kuoli vuonna 2008 ja Colleen jätti työnsä hevosten kouluttajana, jotta voisi kuluttaa kaiken aikansa siskonsa hoitamiseen. 
Kuolema.
Tiistai-iltana 20. marraskuuta 2012 Colleen epäili siskonsa sairastuneen flunssaan huomatessaan tämän olevan hieman huonovointinen, mutta aamulla hänen tilansa oli jo terveempi. 
Kun Colleen aamiaisen ja kylvyn jälkeen meni kertomaan Edwardalle menevänsä hakemaan kahvia, hän huomasi kuinka Edwarda hymyili leveästi ja sitten hän nukahti. Kun Colleen palasi, hän yritti herättää siskoaan, muttei tämä enää herännyt.
Classic (kappale)

Classic on yhdysvaltalaisen popduo MKTO:n kappale, joka julkaistiin yhtyeen nimeä kantavan albumin toisena singlenä 20. kesäkuuta 2013. Kappaleen ovat sanoittaneet ja säveltäneet Evan Bogart, Andrew Goldstein, Emanuel Kiriakou ja Lindy Robbins. Single saavutti suurimman suosionsa Oseaniassa, yltäen Australian singlelistan yhdeksännelle sijalle, ja Uudessa-Seelannissa kahdeksanneksi.
Josh Forbesin ohjaama retro-vaikutteinen musiikkivideo julkaistiin singlen julkaisupäivänä.
Petri Munck (albumi)

Petri Munck on laulaja-lauluntekijä Petri Munckin esikoisalbumi. Sony Music julkaisi albumin 19. syyskuuta 2003. Albumi vietti Suomen virallisella albumilistalla yhteensä 14 viikkoa, parhaimmillaan se oli listan 14:s (7/2004). Vuonna 2004 albumi ylitti yli 15 000 kappaleen myynnillään kultalevyrajan.
Albumin ovat tuottaneet Ako Kiiski, Jesse Vainio, Kalle Torniainen, Petri Munck ja Tarmo Keränen.
Singlet.
Albumin ensimmäinen single ”Levoton prinssi” nousi kesällä 2003 18 viikoksi Suomen viralliselle singlelistalle, jossa sen paras sijoitus oli kolmas (38–39/2003). Kappale nousi myös toiseksi soitetuimmaksi radiokappaleeksi. Kappale soi vuoden 2003 aikana radioissa yli 7000 kertaa.
Marraskuussa 2003 julkaistu toinen single, ”Pystytkö lupaamaan” oli suomenkielinen versio Patrik Isakssonin vuonna 2001 levyttämästä ”Hur kan du lova mig” -kappaleesta. Munckin versio toimi julkaisuvuonnaan Yleisradion Ylen hyvä-kampanjan tunnusmusiikkina. Vaikka single ei noussut singlelistalle, se oli kuitenkin parhaimmillaan toiseksi soitetuin radiokappale.
Alkuvuodesta 2004 albumilta julkaistiin vielä singlenä kappale ”Pieni palanen”.
It Happens All the Time

It Happens All the Time on yhdysvaltalaisen näyttelijä-laulaja Megan Hiltyn 12. maaliskuuta 2013 julkaistu ensimmäinen studioalbumi. Albumilla on alkuperäisten kappaleiden lisäksi coverkappaleita.
Albumilta julkaistiin singlenä kappale ”No Cure”.
Levoton prinssi

"Levoton prinssi" on Petri Munckin ensimmäinen soolosingle. Sony Music julkaisi sen radioissa touko-kesäkuussa 2003 ja virallisesti 21. heinäkuuta 2003.
Kappale nousi julkaisuvuonnaan suureen suosioon. Se nousi toiseksi soitetuimmaksi radiokappaleeksi ja se soi vuoden 2003 radioissa yli 7000 kertaa. ”Levoton prinssi” nousi kesällä 2003 myös 18 viikoksi Suomen viralliselle singlelistalle, jossa sen paras sijoitus oli kolmas (38–39/2003).
Toinen (albumi)

Toinen on laulaja-lauluntekijä Petri Munckin toinen studiosalbumi. SonyBMG julkaisi albumin 1. kesäkuuta 2005. Albumi ei menestynyt artistin esikoisalbumin mukaisesti; "Toinen" nousi Suomen viralliselle albumilistalle vain yhdeksi viikoksi sijalle 40.
Albumi oli alun perin tarkoitus julkaista alkuvuodesta 2005 nimellä "02:00", mutta julkaisuaikataulun myöhästyttyä ja Munckin ollessa tyytymätön lopputulokseen, päätettiin albumin nauhoituksia jatkaa. Alkuperäinen albumi "02:00" julkaistiin kuitenkin digitaalisesti vuoden 2005 lopussa nimellä "Klo 02.00".
Albumilta julkaistiin neljä singleä: ”Totta vai harhaa”, ”Aina toinen”, ”Niin se menee” sekä ”Tivoli”. Singleistä ainoastaan ”Aina toinen” saavutti mainittavaa menestystä nousten neljänneksi soitetuimmaksi radiokappaleeksi.
Labrinth

Timothy McKenzie (s. 4. tammikuuta 1989 Lontoo, Britannia), paremmin tunnettu taiteilijanimellään Labrinth, on englantilainen laulaja-lauluntekijä, multi-instrumentalisti ja tuottaja. McKenzie työskenteli ensin Simon Cowellin levy-yhtiössä Syco Musicissa tuottajana, joka johti levytyssopimukseen yhtiön kanssa. Näin ollen Labrinthista tuli Sycon ensimmäinen artisti kuuteen vuoteen, joka ei noussut pinnalle kykyjenetsintäkilpailusta.
Labrinth pääsi ensimmäistä kertaa Britannian singlelistalle maaliskuussa 2010 kun "Pass Out", yhteistuotantokappale Tinie Tempahin kanssa, ylsi ensimmäiselle sijalle. Artistin ensimmäinen soolosingle, "Let the Sun Shine" pääsi samalla listalla kolmanneksi syyskuussa 2010. Labrinthin esikoisalbumi, Electronic Earth, julkaistiin 31. maaliskuuta 2012. Siltä julkaistiin yhteensä kolme singleä, joista viimeisin, "Beneath Your Beautiful" ylsi Isossa-Britanniassa ensimmäiselle sijalle. Tällä hetkellä Labrinth valmistelee toista studioalbumiansa.
Elämä ja ura.
1989–2010: Nuoruus ja uran alkuvaiheet.
McKenzie tulee musikaalisesta perheestä, joka koostuu yhdeksästä lapsesta. Lapsena hänet ympäröi amerikkalainen gospelmusiikki. Kun McKenzie oli nuorempi, hän muodosti sisaruksiensa kanssa yhtyeen nimeltä Mac 9. Käydessään Stoke Newingtonin koulua McKenzie alkoi tavoittelemaan musiikkiuraa. Hänen veljensä tutustutti hänet musiikintekoon, kun hän oli 15-vuotias.
Helmikuussa 2010 McKenzie esiintyi brittiläisen rap-artistin, Tinie Tempahin, esikoissinglellä "Pass Out". Hän myös osallistui sen tekemiseen. Single debytoi Britannian singlelistalla ensimmäisellä sijalla. Kappale palkittiin vuonna 2011 Brit-palkinnolla. Myöhemmin McKenzie esiintyi Tempahin toisella singlellä, joka oli myös menestys Brittein saarilla.
2010–2012: "Electronic Earth".
Saatuaan suosiota lauluntekijänä ja tuottajana, Simon Cowell lähestyi Labrinthia ja kiinnitti hänet Syco Musiciin. Näin ollen Labrinthista tuli Sycon ensimmäinen artisti kuuteen vuoteen, joka ei noussut pinnalle kykyjenetsintäkilpailusta. Syyskuussa 2010 Labrinth julkaisi esikoissinglensä, "Let the Sun Shine", Sycon kautta. Kappale ylsi Britannian singlelistalla kolmanneksi.
Runsas vuosi myöhemmin julkaistiin toinen single, "Earthquake", Tinie Tempahin kanssa. Tämä kappale nousi Isossa-Britanniassa toiselle sijalle ja myi ensimmäisellä viikolla 115 530 kappaletta. Joulukuussa 2011 laulaja vahvisti esikoisalbuminsa julkaisupäiväksi 2. huhtikuuta 2012. Julkaisunsa jälkeen se nousi Britannian albumilistalla toiseksi.
Poika varjoiselta kujalta

Poika varjoiselta kujalta () on alun perin italialainen, erittäin suosittu iskelmä, jonka on säveltänyt Giuseppe Fanciulli ja alkuperäiset sanat on tehnyt Nicola Salerno. Suomenkielisen tekstin siihen teki Sauvo Puhtila.
Kappaleen levyttivät ensimmäisenä suomeksi Seija Lampila ja Olavi Virta vuonna 1957. Samana vuonna se ilmestyi myös Metrotyttöjen, Sing Song Sistersin ja Maynie Sirénin laulamina versioina.
Sittemmin kappaleen ovat suomeksi levyttäneet mm. Paula Koivuniemi, Tapani Kansa, Kivikasvot, Erkki Junkkarinen ja useat muut.
Doin’ the Best That I Can

Doin’ the Best That I Can (Remix) on yhdysvaltalaisen soullaulaja Bettye LaVetten single vuodelta 1978. Single on ns. maksisingle eli se on tehty albumikokoon 12".
Tuottajat ovat Eric Matthew ja Cory Robbins yhtiöstä Our First Production Company. Matthew on toiminut myös sovittajana. Miksauksen on tehnyt Walter Gibbons. Rumpuja soittaa Gary.
Levy-yhtiö on Atlantic Recordsiin kuuluva West End Records ja singlen kaupallinen tunnus on WES 12113.
Singlejä on valmistettu myös UK:ssa tunnuksella LV 9. Samassa sarjassa on julkaistu muun muassa Norma Jeanin single "Saturday (Remix)".
Ubisoft Connect

Ubisoft Connect (aiemmalta nimeltään Uplay) on ranskalaisen Ubisoft Entertainment Sweden AB:n kehittämä ja julkaisema digitaalinen pelien kauppa- ja jakelupalvelu, joka on saatavilla PC:lle, PlayStation 4:lle, Xbox One:lle, Wii U:lle, PlayStation 3:lle, Xbox 360:lle, iOS:lle sekä Android:ille. Ubisoft Connectia pidetään usein Steamin ja Originin kilpailijana. Ubisoft Connect sisältää yksinomaan Ubisoftin pelejä.
Ominaisuudet.
Ubisoft Connectin pelaajat voivat pelata muiden kanssa ja ansaita palkintoja saavutuksien avulla. Ubisoftin toimitusjohtaja Yves Guillemot toteaa, että "mitä enemmän pelaat, sitä enemmän voit saada ilmaisia esineitä".
Jokaisessa Ubisoft Connect -pelissä on neljä toimintoa, jotka voidaan toteuttaa ansaiten pelaajalle Ubisoft Connect -pisteitä. Jokainen toiminto tarjoaa pelaajalle joko 5, 10, 15, 20, 30 tai 40 pistettä, joita voi käyttää peliin littyvien asioiden avaamisessa. Pisteet eivät ole sidottuja tiettyyn peliin, joten mistä tahansa pelistä avattuja pisteitä voi käyttää missä tahansa Ubisoft Connect -palvelun pelissä.
Ohjelma.
Ubisoft Connect julkaistiin 3. heinäkuuta 2012 korvaten Ubisoft Game Launcherin. Työpöytäversio muodostaa yhdistää Ubisoft Connect Units -pisteet sekä palkinnot, ja yhdistää pelaajan profiilin eri alustoilla (konsolit, Facebook, PC, ja mobiili). Se on samanlainen Valven Steamin ja EA:n Origin ohelmien kanssa joiden toimintaperjaate on sama.
Saadakseen Ubisoft Connectin ominaisuudet, tarvitsee pelaajan luoda Ubisoft Connect -tili.
Rootkit väitteet.
Heinäkuussa 2012 Tavis Ormandy, Tietoturva insinööri Googlella väitti, että "Uplay" DRM on rootkit ja aiheuttaa vakavan turvallisuusriskin. Ohjelmisto asentaa selainlaajennuksen, joka mahdollistaa pääsyn järjestelmään.
 Ormandy on kirjoittanut proof-of-concept koodin haavoittuvuudelle. Haavoittuvuus korjattiin versiossa 2.0.4.
Pierre Gassmann

Pierre Gassmann (15. syyskuuta 1913 Breslau, Saksa – 5. heinäkuuta 2004 Pariisi, Ranska) oli saksalainen valokuvaaja ja vedostaja. Hän opiskeli ja työskenteli Berliinissä. Hän muutti 1933 Pariisiin, jossa hän asui sen jälkeen kuolemaansa saakka. Toisen maailmansodan aikana hän työskenteli valokuvaajana ja valokuvalaboranttina Ranskan vastarintaliikkeessä. 
Gassmann tutustui Pariisissa muun muassa valokuvaaja Robert Capaan. Hänen ensimmäisiä toimeksiantajiaan valokuvalaboranttina oli Henri Cartier-Bresson aikana, jolloin valokuvaajat vielä yleensä tekivät kuvansa itse. Sodan päätyttyä Gassmann työskenteli valokuvaajana Magnum-kuvatoimistolle, mutta omilla kuvillaan hän ei saanut menestystä. Niinpä hän siirtyi kokonaan laboratoriotyöhön ja perusti Euroopan ensimmäisen valokuvalaboratorion Picton. Hänen maineensa perustuukin juuri maineikkaiden valokuvaajien, esimerkiksi Robert Capan, Henri Cartier-Bressonin ja Man Rayn, kuvien valmistamiseen.
Picto

Picto ("Pictorial Service") on Euroopan ensimmäinen ammattimainen valokuvalaboratorio. Sen perusti 1950 Pierre Gassmann Pariisiin Rué de la Comètelle.
Picto valmisti vedoksia monille nimekkäille valokuvaajille, kuten Jacques-Henri Lartiguelle, André Kertészille, Robert Doisneaulle, Martin Munkacsille, Robert Capalle ja Emmanuel Rudnitzkylle, joka tunnetaan paremmin nimellä Man Ray. Harper’s Bazaar hyödynsi laboratoriota eurooppalaisissa toimeksiannoissaan, ja vuosina 1956–1978 Picton valmistamia vedoksia oli runsaasti esillä Photokina-valokuvanäyttelyissä. Picto oli kuvatoimisto Magnumin vakiolaboratorio.
Menestyksen ansiosta Picto perusti 1950-luvulla vuokrastudion. Nykyisin Pictolla on 12 sivutoimistoa Ranskassa ja yksi Kapkaupungissa Etelä-Afrikassa.
Toimistoa on vuodesta 2011 johtanut Gassmannin pojanpoika Philippe Gassmann.
Saksan 7. jalkaväkidivisioona

Saksan 7. jalkaväkidivisioona () oli Saksan armeijan yhtymä toisessa maailmansodassa.
Perustaminnen.
Wehrkreis VII muodosti 1. lokakuuta 1934 Münchenissä divisioonan peitenimellä Artillerieführer VII, jonka nimi vaihdettiin 15. lokakuuta 1935 Saksan irtautuessa Versailles'n rauhan rajoituksista 7. jalkaväkidivisioonaksi. Sen yksiköt muodostettiin Reichswehrin 7. divisioonasta. Divisioonan esikunta oli sijoitettu Müncheniin.
Palvelus.
Divisioona siirrettiin 1. elokuuta leiriin Slovakiaan, jossa suoritettiin liikekannallepano 26. elokuuta 1939. Divisioona kuului etelän armeijaryhmän 14. armeijan XVII armeijakuntaan. Se ylitti armeijakunnan mukana Puolan rajan 1. syyskuuta. Taisteluiden päätyttyä divisioona siirrettiin lokakuussa länteen Reininlaaksoon.
Divisioona hyökkäsi Ranskaan 10. toukokuuta 1940. Se osallistui muun muassa taisteluihin Britannian siirtoarmeijaa vastaan Belgiassa ja Lillen piiritykseen. Divisioona siirrettiin Dunkerquen evakuoinnin päätyttyä reserviksi eikä osallistunut enää taisteluihin operaatio punaisessa. Divisioonan rykmentit luovuttivat joulukuussa kukin pataljoonan muodostettavaan 97. jalkaväkidivisioonaan. Divisioona oli miehitysjoukkona Pohjois-Ranskassa, kunnes se siirrettiin huhtikuussa 1941 Saksan kenraalikuvernementiksi muuttuneeseen Puolaan. Divisioonaan liitettiin eversti Roger Labonnen komentama jalkaväkirykmentti 638, joka koostui Ranskan muukalaislegioonan vapaaehtoisista.
Operaatio Barbarossan alkaessa divisioona ylitti 22. kesäkuuta 1941 keskustan armeijaryhmän mukana Neuvostoliiton rajan. Se osallistui Mogilewin piiritykseen Dneprin varrella, Bialystok-Minskin, Smolenskin ja Vjazman taisteluihin. Se osallistui operaatio Taifuunissa viimeiseen rynnistykseen kohti Moskovaa. Puna-armeijan talvihyökkäyksen alkaessa divisioona oli Schellkowka-Dorochowon alueella.
Divisioona oli vuoden 1942 suhteellisen rauhallisella Gshatskin ja Spas-Demjanskin alueella ja se osallistui Kurskin taisteluun 9. armeijan mukana. Divisioona vältti tuhoutumisen kesän 1944 taisteluissa ja se vetäytyi keskustan armeijaryhmän mukana Bugin ja Narewin taakse syksyllä aina Puolaan asti. Divisioona joutui saarroksiin Helan niemimaalle, jossa se antautui puna-armeijalle lähellä Stutthofia 8. toukokuuta 1945.
Komentajat.
Divisioonankomentajina olivat
Prefeenihappo

Prefeenihappo eli prefenaatti (C10H10O6) on tyydyttymättömän rengasrakenteen sisältävä dikarboksyylihappo. Yhdiste esiintyy tärkeänä välituotteena aromaattisten aminohappojen fenyylialaniinin ja tyrosiinin biosynteesissä.
Biologinen merkitys.
Prefeenihappoa syntetisoivat eliöt muodostavat sitä korismiinihaposta. Reaktio on tyypiltään Claisen-toisiintuminen ja sitä katalysoi korismaattimutaasientsyymi. Prefeenihapon aineenvaihdunta edelleen riippuu eliöstä. Prefenaattidehydrataasi eliminoi prefeenihaposta vettä ja hiilidioksidia muodostaen fenyylipalorypälehappoa, jonka transaminaasit transaminoivat fenyylialaniiniksi. Tyrosiinin esiastetta 2-hydroksifenyylipalorypälehappoa muodostuu sen sijaan prefenaattidehydrogenaasin katalysoimana. Kolmas prefeenihapon aineenvaihduntaa katalysoiva entsyymi on prefenaattiaminotransferaasi, joka muodostaa prefeenihaposta arogeenihappoa, josta voi edelleen muodostua tyrosiinia tai fenyylialaniinia.
Saksan 8. jalkaväkidivisioona

Saksan 8. jalkaväkidivisioona () oli Saksan armeijan yhtymä toisessa maailmansodassa. Divisioona muutettiin 8. jääkäridivisioonaksi.
Perustaminnen.
Wehrkreis III perusti 1. lokakuuta 1934 Oppelnissa divisioonan peitenimellä Artillerieführer III, jonka nimi vaihdettiin 15. lokakuuta 1935 Saksan irtautuessa Versailles'n rauhan rajoituksista 8. jalkaväkidivisioonaksi. Sen yksiköt muodostettiin Reichswehrin 3. divisioonasta. Divisioonan esikunta oli sijoitettu Neisseen ja se oli Wehrkreis VIII alainen. Siihen kuuluivat perustettaessa jalkaväkirykmentit 28, 38 ja 84.
Palvelus.
Divisioona asetettiin liikekannelle elokuussa 1939. Se osallistui Puolan valtaukseen, missä se mursi puolalaisten vastarinnan Ylä-Sleesiassa. Divisioona eteni Krakovaan. Taisteluiden päätyttyä se siirrettiin länteen, missä se osallistui Belgian ja Ranskan valtaukseen. Taisteluiden päätyttyä divisioona jäi miehitystehtäviin Roueniin, kunnes se siirrettiin Itä-Preussiin.
Operaatio Barbarossan alkaessa se hyökkäsi 22. kesäkuuta 1941 Neuvostoliittoon. Se kärsi pahoja tappioita etenkin Brjanskin, Vjazman ja Moskovan taisteluissa. Se siirrettiin vuoden 1941 lopulla Ranskaan, jossa siitä muodostettiin 1. joulukuuta 1941 8. kevyt jalkaväkidivisioona. Divisioona menetti jalkaväkirykmentti 28:n. Divisioona palasi itärintamalle alkuvuodesta 1942.
Divisioona muutettiin 30. kesäkuuta 1942 8. jääkäridivisioona. Se taisteli helmikuuhun 1943 saakka Demjanskissa vapautettaessa II armeijakuntaa motista. Se pysyi pohjoisen armeijaryhmän alueella osallistuen taisteluihin aina armeijaryhmän vetäytymiseen saakka. Maaliskuussa 1944 divisioona siirrettiin etelään, jossa se osallistui vetäytymistaisteluihin Ukrainassa, Karpaateilla ja Slovakiassa. Divisioonan jäänteet joutuivat saarroksiin Määrissä huhtikuussa ja ne antautuivat puna-armeijalle toukokuussa 1945.
Saksan 9. jalkaväkidivisioona

Saksan 9. jalkaväkidivisioona () oli Saksan armeijan yhtymä toisessa maailmansodassa.
Perustaminnen.
Wehrkreis V perusti 1. lokakuuta 1934 Gießenissä divisioonan peitenimellä Infanterieführer V, jonka nimi vaihdettiin 15. lokakuuta 1935 Saksan irtautuessa Versailles'n rauhan rajoituksista 9. jalkaväkidivisioonaksi. Sen yksiköt muodostettiin Reichswehrin 5. divisioonasta. Divisioonan esikunta oli sijoitettu Gießeniin ja se liitettiin Wehrkreis IX:n alaisuuteen.
Palvelus.
Toisen maailmansodan alkaessa divisioona suojasi Saksan länsirajaa Saarin alueella. Taistelun Ranskasta alkaessa divisioona ylitti Luxemburgin ja Belgian rajan 10. toukokuuta 1940 jatkaen etenemistä Ranskaan.
584. divisioonasta ja 9. divisioonan jäänteistä muodostettiin 9. lokakuuta 1944 9. krenatööridivisioona. Se oli joulukuusta 1944 tammikuuhun 1945 länsirintamalla. Divisioona osallistui maaliskuussa Trierin alueen taisteluihin. Se antautui Yhdysvaltain joukoille toukokuussa.
Lolita Jolie

Lolita Jolie, oikealta nimeltään Claudia Cislek (s. 1990 München) on saksalainen laulaja. Hän laulaa yksinomaan vain ranskan kielellä.
Elämä.
Lolita Jolien kiinnostus ranskan kieltä kohtaan tuli hänen isoisältään, joka on ranskalainen. Hänen perheensä ei ollut kaksikielinen, mutta hän oppi puhumaan ranskaa peruskoulussa ja lukiossa.
Hänen ensimmäinen singlensä "Joli Garçon", toi mukanaan suuren menestyksen vuoden 2010 puolivälissä. Ensimmäinen single julkaistiin Lolita-nimen alaisena YouTubessa sekä "Future Trance Vol. 53" -levyllä. Kappale julkaistiin myös kansainvälisesti digitaalisesti ladattavana 5. syyskuuta 2010. Vaikka kappaleen musiikkivideolla artistin sanat sisältävät joitakin kielivirheitä, käytetään sitä paljon Ranskassa. Kappaleesta tuli helmikuussa 2011 niin suosittu, että se pääsi Ranskan singlelistalla kahdenkymmenen parhaan joukkoon. Myöhemmin Lolita vaihtoi artistinimensä nimeen Lolita Jolie, koska alkuperäisen nimen epäiltiin aiheuttavan sekaannuksia itävaltalaislaulaja Lolitan kanssa. Kappaleen suuren suosion myötä se uudelleenjulkaistiin CD-versiona saksankielisissä valtioissa helmi–maaliskuussa 2012.
30. tammikuuta 2012 Lolita julkaisi seuraavan singlen "La première fois", joka oli kaikkien aikojen ensimmäinen saksalaisen artistin musiikkivideo, mikä kuvattiin kokonaan 3D:nä. Lolita julkaisi 20. heinäkuuta 2012 singlen "Non Non Non". Kyseinen kappale julkaistiin Planet Punk Musicin ja EMI:n sopimuksen alaisena.
Diskografia.
Singlet
Vierailevana artistina
Who’s Afraid of Love?

Who’s Afraid of Love? on laulaja-lauluntekijä Jo Angelin esikoisalbumi. Texicalli julkaisi sen 19. toukokuuta 2010. Albumin on tuottanut Janne Oinas. Albumi ei sijoittunut lainkaan Suomen viralliselle albumilistalle. 
Albumin ensimmäinen single ”Still In Love” 16. huhtikuuta 2010. Kappaleen musiikkivideo julkaistiin artistin YouTube-kanavalla 29. huhtikuuta 2010. Toinen single ”So-Called Love” 21. heinäkuuta 2010.
Gronchi Rosa

Gronchi Rosa on harvinainen italialainen vuoden 1961 postimerkki, joka tunnetaan virhepainamastaan. Se oli osa sarjaa, joka julkaistiin presidentti Giovanni Gronchin kolmen Etelä-Amerikan maan vierailun kunniaksi vuonna 1961. 
Presidentti Gronchi sai vierailukutsun Argentiinan, Perun ja Uruguayn presidenteiltä vuonna 1960. Tätä juhlistamaan päätettiin julkaista kolmen postimerkin sarja: 170 liiran sininen Argentiinan, 185 liiran vihreänharmaa Uruguayn ja 205 liiran lilanpinkki Perun merkki. Näiden merkkien suunniteltu virallinen julkaisupäivä oli Gronchin matkan alkamispäivä 6. huhtikuuta 1961 ja voimassaoloaika päättyi vuoden 1962 lopussa.
Merkkejä annettiin kuitenkin myyntiin jo pääsiäismaanantaina 3. huhtikuuta, jotta ne ehtisivät mukaan presidentin lennolle saadakseen lennon erikoisleiman. Samana pääsiäismaanantaina Perun Italian suurlähettiläs Alfonso Arias, joka oli saanut kolmen merkin sarjan, huomasi, että 205 pinkissä merkissä oleva Perun kartta ei ole ollut oikea vaan vuotta 1942 edeltävältä ajalta. Se sisälsi kiistellyn raja-alueen Perun ja Ecuadorin välillä. Syy väärään karttaan oli, että merkin suunnittelija Renato Mura oli piirtänyt merkin käyttäen De Agostinin vuoden 1939 karttaa. 
Välttääkseen poliittisen selkkauksen Italian posti päätti, ettei merkkiä ollut koskaan julkaistu (joka oli teoreettisesti mahdollista, koska virallinen julkaisupäivä oli 6. huhtikuuta). Samalla 6. huhtikuuta kaikki presidentilliselle lennolle menneet aerogrammit varustettiin uudella harmaalla merkillä, jossa oli Perun raja piirretty oikein. 
Arvioit liikkeellelasketusta määrästä Gronchi Rosaa vaihtelevat. Italian posti ilmoitti vuonna 1966 määräksi 79 625.
Gronchi Rosasta tunnetaan lukuisia väärennöksiä.
Bruno Gama

Bruno Alexandre Vilela Gama (s. 15. marraskuuta 1987 Vila Verde, Bragan piiri, Portugali) on portugalilainen jalkapalloilija. Hän edustaa Espanjan Primera Divisiónissa pelaavaa Deportivo La Coruñaa ja on pelipaikaltaan oikea laitalinkki.
Seurajoukkueura.
Gama pelasi kasvattajaseurassaan Bragassa yhden ottelun vuonna 2004, minkä jälkeen hän siirtyi Portoon, jonka reservijoukkueessa Porto B:ssa pelasi parin kauden ajan. Vuosina 2005–2009 hän pelasi Porton edustusjoukkueessa vain yhden ottelun. Kaudeksi 2006–2007 Gama lainattiin takaisin Bragaan, jossa hän pelasi 15 ottelua ilman maalia ja kausiksi 2007–2009 Vitória Setúbaliin, jossa hän pelasi 53 ottelua tehden kuusi maalia.
Kaudeksi 2009–2010 Gama siirtyi Rio Aveen, jossa teki kahden kauden aikana 59 ottelussa viisi maalia. Kaudeksi 2011–2012 hän siirtyi Espanjan Segunda Divisiónissa pelanneeseen Deportivo La Coruñaan, jossa teki ensimmäisellä kaudellaan 29 ottelussa seitsemän maalia. Deportivo nousi kauden päätteeksi Primera Divisióniin.
Gama pelasi ensimmäisen ottelunsa Primera Divisiónissa 20. elokuuta 2012 Osasunaa vastaan. Ensimmäisen maalinsa hän teki 4. marraskuuta 2012 Mallorcan verkkoon.
Maajoukkueura.
Gama edusti Portugalia vuoden 2003 alle 17-vuotiaiden EM- ja MM-kilpailuissa. Vuonna 2006 hän osallistui alle 19-vuotiaiden EM-kilpailuihin ja seuraavana vuonna alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuihin.
Probenesidi

Probenesidi (C13H19NO4S) on sulfonamideihin kuuluva urikosuurinen lääkeaine. Se lisää virtsahapon eritystä, minkä vuoksi sitä käytetään kihdin hoidossa.
Vaikutusmekanismi ja metabolia.
Probenesidi estää orgaanisten anionien kuljettajaproteiinien toimintaa sitoutumalla niihin. Orgaanisia anioneja kuljettavat polypeptidit siirtävät orgaanisia yhdisteitä virtsasta plasmaan. Probenesidi estää erityisesti uraattia kuljettavien proteiinien toimintaa, jolloin virtsahapon eritys virtsassa lisääntyy ja pitoisuus plasmassa pienenee. Täten myös virtsahapon kiteytyminen jänteisin ja rustoihin vähenee.
Probenesidi metaboloituu ihmisen maksassa lähes täysin ja vain pieni osa siitä erittyy metaboloitumattomana virtsaan. Tyypillisimmät aineenvaihduntareitit ovat glukuronidaatio, jossa muodostuu glukuronihappokonjugaatti. Muita aineenvaihduntareittejä ovat hydroksylointi, sivuketjujen hapetus ja dealkylointi. Myös probenisidin aineenvaihduntatuotteilla voi olla urikosuurista aktiivisuutta.
Sivuvaikutukset.
Probenisidi on suhteellisen hyvin siedetty ja sivuvaikutuksia esiintyy melko harvoin. Tyypillisimpiä ovat ruuansulatuskanavan ja vatsan oireet, kuten vatsakipu ja pahoinvointi. Lisäksi toisinaan esiintyy ihottumaa, pääkipua, huimausta ja anemiaa. Probenesidi vaikuttaa kuitenkin muiden lääkeaineiden metaboliaan estäen sitä. Se estää muun muassa penisilliinien, nitrofurantoiinin, indometasiinin ja metotreksaatin imeytymistä munuaisista. Tämän vuoksi sitä on käytetty ja voidaan edelleen käyttää penisilliinien puoliintumisajan pidentämiseen. Suomessa probenisidia saa vain erikoisluvalla.
Probenesidilääkitys voi lisätä sappikivien muodostumista. Tämän takia probenesidihoidon yhteydessä voidaan ottaa natriumvetykarbonaattia tai asetatsolamidia, jotta virtsan pH on emäksinen, jolloin virtsahapon liukoisuus on suurempi.