tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Todor Aleksiev

Todor Nikolajev Aleksiev (, s. 21. huhtikuuta 1983 Plovdiv) on bulgarialainen lentopalloilija, joka edustaa argentiinalaista UPCN San Juan Vóleyta ja Bulgarian lentopallomaajoukkuetta. Pelipaikaltaan 200-senttinen ja 96-kiloinen Aleksiev on hyökkääjä tai vastaanottaja.
Hänen iskulyöntinsä ylettyy 347 senttimetriin ja blokkilyönti 322 senttimetriin.
Ura.
Seurajoukkueura.
Aleksiev aloitti uransa vuonna 2000 kotikaupunkinsa Lokomotiv Plovdivissa. Hän on edustanut kotimaansa lisäksi kolmea seuraa Venäjällä, kahta seuraa Italiassa ja Turkissa sekä yhtä seuraa Argentiinassa. Kesäkuussa 2015 Aleksiev siirtyi nykyiseen seuraansa, argentiinalaiseen UPCN San Juan Vóleyhin.
Maajoukkueura.
Aleksiev on edustanut Bulgarian maajoukkuetta vuodesta 2006 lähtien ja on voittanut pronssia MM-kilpailuista, EM-kilpailuista sekä maailmancupista. Hänellä on myös yksi hopea Euroopan kisoista vuodelta 2015. Aleksiev on valittu maailmanliigan parhaaksi vastaanottajaksi vuosina 2012 ja 2013 sekä parhaaksi pisteentekijäksi 2012. Hän on osallistunut myös kaksiin kesäolympialaisiin, parhaana tuloksenaan neljäs vuodelta 2012.
Salles-Curan

Salles-Curan on kunta Etelä-Ranskassa Aveyronin departementissa Midi-Pyrénées'n alueella. Se sijaitsee Pareloupin tekojärven rannalla. Järvi on suosittu vapaa-ajanviettopaikka.
Nähtävyyksiä.
Kunnassa on kaksi linnaa. Rodezin piispa Guillaume de La Tour rakennutti vuosina 1441-1447 Salles-Curanin linnan ("Château de Salles-Curan"). Toinen kaupungin linnoista on 1500-luvun alussa rakennettu linna "Château de Larguiès".
Aleksi Jaakkola

Aleksi Jekki Johannes Jaakkola (s. 17. marraskuuta 1997 Nokia) on suomalainen moukarinheittäjä. Jaakkola edustaa Vehmaisten Urheilijoita ja hänen valmentajanaan toimii olympiakisoissakin moukarissa kilpaillut Harri Huhtala. Vuosina 2010–2017 Jaakkola edusti Nokian Urheilijoita.
Aikuisten moukarilla Jaakkolan ennätys on heinäkuussa 2020 Porissa heitetty 74,51 m. Kuuden kilogramman moukarilla hän on heittänyt 80,54 m, joka on alle 20-vuotiaiden Suomen ennätys sekä Pohjoismaiden saman ikäluokan ennätys. Viiden kilon moukarilla Jaakkola on heittänyt parhaimmillaan 78,40 m.
Kalevan kisoissa Jaakkola on voittanut hopeaa vuosina 2017 Seinäjoella tuloksella 71,95 m ja 2020 Turussa tuloksella 72,77 m.
Heinäkuussa 2015 Jaakkola eteni alle 20-vuotiaiden EM-finaaliin, jossa hän oli kahdeksas tuloksella 73,22. Vuoden 2016 alle 20-vuotiaiden MM-kisoissa Jaakkola heitti pronssia tuloksella 77,88. Vuoden 2017 alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa hän oli yhdeksäs. Vuonna 2018 Jaakkola ei kilpaillut kertaakaan loukkaantumisten takia. Vuoden 2019 alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa Jaakkola sijoittui seitsemänneksi.
Ritva Kajasto

Ritva Anneli Kajasto (19. toukokuuta 1938 Helsinki – 21. kesäkuuta 2015 Hämeenlinna) oli suomalainen televisiokuuluttaja.
Kajasto tunnettiin Mainos-TV:n ohjelmien pitkäaikaisena kuuluttajana television ykkös- ja kakkosverkossa. Hän aloitti kuuluttajana jo 1959. 1990-luvun alussa Kajasto oli MTV:n ainoa vakituinen kuuluttaja, kun muut olivat freelancereita.
Misty May-Treanor

Misty Erie May-Treanor ("o.s. May", s. 30. heinäkuuta 1977 Los Angeles, Kalifornia) on uransa jo päättänyt yhdysvaltalainen rantalentopallon olympiavoittaja. May-Treanor on 175 senttimetriä pitkä ja painaa 72 kilogrammaa. Hän on historian menestynein naisrantalentopalloilija. 
May-Treanor voitti urallaan kolme olympiakultaa, vuonna 2004 Ateenassa, vuonna 2008 Pekingissä ja vuonna 2012 Lontoossa. Jokainen olympiakulta tuli Kerri Walshin kanssa. Walshin kanssa May-Treanor voitti myös kolme MM-kultaa sekä yhden hopean. May-Treanor ilmoitti uransa päättymisestä kolmannen olympiakullan jälkeen vuonna 2012. Nuorempana hän kuului Yhdysvaltain lentopallomaajoukkueeseen saavuttaen pronssia vuoden 1999 Pan-Amerikan kisoista.
May-Treanorin isä Butch May pelasi urallaan olympialaisissa Yhdysvaltain lentopallomaajoukkueen paidassa. Myös hänen serkkunsa Taylor Dent on ammattilaisurheilija, joka kilpaili urallaan tenniksessä. May-Treanor on naimisissa MLB:ssä pelanneen baseballpelaaja Matt Treanorin kanssa.
Nopsasiivet

Nopsasiivet (Theclinae) on sinisiipisten heimoon kuuluva alaheimo. Siihen kuuluvilla lajeilla siipien väri on enimmäkseen ruskea, mutta joillakin lajeilla on siivissä hieman sinistä tai oranssia väriä. Kangasperhonen ("Callophrys rubi") on koko Skandinavian ja Baltian alueella esiintyvä laji. Muita Suomessa, Pohjoismaissa ja Baltian alueella esiintyviä lajeja ovat tamminopsasiipi ("Favonius qercus"), tuominopsasiipi ("Satyrium pruni"), jalavanopsasiipi ("Satyrium w-album")ja ruostenopsasiipi ("Thecla betulae").
Ambialet

Ambialet on kunta Etelä-Ranskassa Tarnin departementissa Midi-Pyrénées'n alueella. Se sijaitsee Tarnjoen varrella olevassa niemessä, jonka joki muodostaa tekemällä melkein täyden silmukan. Kunnassa on myös keskiaikainen luostari.
Shamier Little

Shamier Little (s. 20. maaliskuuta 1995 Louisville, Kentucky) on yhdysvaltalainen juoksija, joka kilpailee 400 metrin aitajuoksussa. Hän on 4 × 400 metrin viestin olympiavoittaja ja 400 metrin aitajuoksun MM-mitalisti.
Ura.
Little keskeytti 400 metrin aitajuoksun loppukilpailun Barcelonan alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2012. Hän voitti kultaa 400 metrin aidoista (ajalla 55,66) ja 4 × 400 metrin viestistä alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailuista Eugenesta 2014. Hän voitti NCAA:n mestaruuden 400 metrin aidoissa vuosina 2014, 2015 ja 2016. Vuonna 2015 hän voitti myös Yhdysvaltain mestaruuden ja sai paikan vuoden 2015 MM-kilpailuihin Pekingiin. Vuoden 2015 Pan-Amerikan kisoista Torontosta Little voitti kultaa 400 metrin aidoista ajalla 55,50 ja pitkästä viestistä. 2015 MM-kilpailuissa hän selviytyi 400 metrin aidoissa finaaliin aikavertailun kautta. Loppukilpailussa hän sai hopeaa ajalla 53,94. Lontoon MM-kilpailuissa 2017 hän karsiutui 400 metrin aitajuoksun välierissä. Hän sijoittui toiseksi maanosien cupissa 2018 ja neljänneksi Eugenen MM-kilpailuissa 2022. Hän saavutti hopeaa Budapestin MM-kilpailuissa 2023 ajalla 52,80. Pariisin olympialaisissa 2024 hän juoksi avausosuuden Yhdysvaltojen 4 × 400 metrin viestijoukkueessa, joka voitti kultaa maan ennätysajalla 3.15,27. Lisäksi hän juoksi toisen osuuden 4 × 400 metrin sekaviestissä, jossa Yhdysvallat saavutti hopeaa.
Little on kilpaillut myös 400 metrin sileällä.
Jordan Santos

Jordan Alexandre Grilo Santos (usein vain pelkkä "Jordan", s. 2. heinäkuuta 1991 Toronto, Kanada) on kanadalaissyntyinen portugalilainen beachfutispelaaja, joka edustaa Sporting CP:tä ja Portugalin beachfutismaajoukkuetta. 180 senttimetriä pitkä ja 70 kilogrammaa painava Jordan on hyökkääjä.
Jordan saavutti Portugalin maajoukkueen kanssa MM-kultaa vuoden 2015 MM-kilpailuista Portugalin Espinhosta. Hänellä on myös MM-pronssia vuodelta 2011. Vuonna 2015 hän oli myös mukana saavuttamassa pronssia Euroopan kisoista Bakusta. Jordan on pelannut vuodesta 2010 lähtien Sporting CP:ssä, jota ennen hän edusti AD Sótãoa.
Jordan on pelannut myös jalkapalloa hyökkääjänä Portugalin alasarjoissa. Viimeksi hän on edustanut Nazarenos-seuraa.
Fernandão

Fernando Maciel Gonçalves (taiteilijanimeltään "Fernandão", s. 16. elokuuta 1980 São Paulo, Brasilia) on brasilialais-espanjalainen futsalpelaaja, joka edustaa venäläistä Dinamo Moskovaa ja Espanjan futsalmaajoukkuetta. Pelipaikaltaan 184 senttimetriä pitkä ja 89 kilogrammaa painava Fernandão on pivot eli kärkipelaaja.
Fernandão on saavuttanut Espanjan maajoukkueen kanssa kaksi MM-hopeaa vuosilta 2008 ja 2012. EM-kilpailuista Fernandãolla on kulta vuodelta 2010 ja pronssi vuodelta 2014. 
Fernandão siirtyi synnyinmaastaan Brasiliasta espanjalaiseen FS Martorelliin vuonna 2004. Vuodet 2007-2014 hän edusti FC Barcelona Futsalia, jossa hän saavutti muun muassa kaksi UEFA Futsal Cupin voittoa sekä kolme Espanjan mestaruutta. Vuonna 2014 Fernandão siirtyi venäläiseen Dinamo Moskovaan.
Moussa Dembélé

Moussa Dembélé (s. 12. heinäkuuta 1996 Pontoise) on ranskalainen jalkapalloilija, joka edustaa Saudi-Arabian Valioliigassa pelaavaa Al-Ettifaqia. Vasenjalkainen Dembélé on pelipaikaltaan hyökkääjä. Hänellä on malilaisia sukujuuria.
Ura.
Seurajoukkueura.
Dembélé siirtyi PSG:n junioreista englantilaiseen Fulham FC:hen vuonna 2012. Hän debytoi seuran edustusjoukkueen paidassa Valioliigassa marraskuussa 2013 West Ham Unitedia vastaan. Hän pelasi kaudella kaksi ottelua Fulhamin pudotessa Mestarussarjaan. Mestaruussarjassa Dembélé pelasi kaudella 2014–2015 11 ottelua ja seuraavalla kaudella 43 peliä, joissa viimeisteli 15 maalia.
Dembélé siirtyi Skotlannin Valioliigan Celticiin ilmaaissiirrolla kesällä 2016. Hän voitti seurassa kausilla 2016–2017 ja 2017–2018 triplamestaruuden: Skotlannin liigan, cupin ja liigacupin. Pelaamissaan 55 Skotlannin pääsarjaottelussa hän teki 26 maalia ja kymmenessä Mestarien liigan ottelussa neljä maalia.
Dembélé siirtyi vajaan 20 miljoonan punnan siirtosummalla Ligue 1:n Lyoniin elokuussa 2018. Avauskaudellaan hän pelasi Ranskan pääsarjassa 33 ottelua ja teki 15 maalia sekä Mestarien liigassa kuusi ottelua, ja onnistui maalinteossa kerran. Kaudella 2019–2020 hän viimeisteli 27 Ligue 1:n ottelussa 16 maalia. Mestarien liigassa hän pelasi Lyonin kaikissa kymmenessä ottelussa. Kauden molemmat maalinsa hän teki puolivälierässä Manchester Cityä vastaan. Tappiollisessa välierässä Bayern Müncheniä vastaan hän tuli vaihdosta kentälle. Syyskaudella 2020 hän pelasi 16 Ligue 1:n ottelua ja teki yhden maalin.
Tammikuussa 2021 Dembélé siirtyi La Ligan Atlético Madridiin loppukauden mittaisella lainasopimuksella, johon kuului myös 33,5 miljoonan euron osto-optio. Dembélé pelasi kevätkaudella 2021 viisi ottelua Atlético Madridin voittamassa La Ligassa sekä kaksi ottelua Mestarien liigassa, mutta ei ollut kertaakaan avauskokoonpanossa eikä tehnyt otteluissa maaleja.
Dembélé palasi kaudeksi 2021–2022 Lyoniin. Hän pelasi kaudella 2021–2022 Ligue 1:ssä 30 ottelua ja oli 21 maalillaan sarjan kolmanneksi paras maalintekijä Martin Terrierin ohella. Seuraavalla kaudella hän teki 23 Ligue 1:n ottelussa kolme maalia. Dembélén sopimus Lyonissa päättyi kesään 2023, eikä sitä jatkettu.
Heinäkuussa 2023 Dembélé siirtyi saudiarabialaiseen Al-Ettifaqiin. Debyyttikaudellaan Al-Ettifaqissa Dembélé pelasi 25 Saudi-Arabian Valioliigan ottelua ja teki niissä 12 maalia.
Maajoukkueura.
Dembélé on pelannut useissa Ranskan nuorisomaajoukkueissa. Vuosina 2014–2015 hän pelasi Ranskan alle 19-vuotiaiden maajoukkueessa, jossa maaleja kertyi kymmenessä ottelussa viisi. Dembélé kuului joukkueeseen myös kesän 2015 alle 19-vuotiaiden EM-kilpailuissa, joissa Ranska selviytyi välieriin. Dembélé pelasi turnauksessa neljä ottelua ja teki kaksi maalia. Alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa hän pelasi vuosina 2016–2018 kaikkiaan 25 ottelua ja teki 13 maalia. Hän pelasi ikäluokan EM-kilpailuissa 2019 kolme ottelua ja teki yhden maalin Ranskan karsiutuessa välierissä.
Renault Talisman

Renault Talisman on Renault’n vuodesta 2015 lähtien valmistama ylemmän keskiluokan automalli, joka korvasi Renault Lagunan. Se esiteltiin syksyllä 2015 Frankfurtin autonäyttelyssä. Korimallit ovat neliovinen sedan ja viisiovinen farmari. Talismanin alustassa on aktiivinen iskunvaimentimien säätö ja lisävarusteena saa myös 4CONTROL-nelipyöräohjauksen. Etelä-Koreassa Talisman tunnetaan nimellä Renault Samsung SM6. Mallin myynti Pohjoismaissa lopetettiin vuoden 2020 alussa.
Talisman sai vuoden 2015 Euro NCAP -kolaritestistä tulokseksi täydet viisi tähteä.
Bensiinimoottorina on 1,6-litrainen TCe (150/200 hv). Dieselmoottorit ovat 1,5 dCi (110 hv) ja 1,6 dCi (130/160 hv). Tehokkain dieselmoottori on kaksoisturboahdettu. Bensiinikäyttöisissä malleissa on vakiona seitsenportainen EDC-kaksoiskytkinvaihteisto, ja tehokkaimmassa dieselissä vastaava kuusiportainen. Sen saa lisävarusteena myös kahteen pienempitehoiseen dCi:hin, joissa on vakiona kuusivaihteinen manuaalivaihteisto. 
Vuoden 2020 alussa Talisman sai muun muassa uudelleenmuotoillut puskurit, uuden 10,2-tuumaisen digitaalimittariston ja R.Link-tietoviihdejärjestelmän päivityksen uudempaan Easy Link -versioon.
Tissington

Tissington on kylä Derbyshiren kreivikunnassa Keski-Englannissa. Se muodostaa noin asukkaan Tissington and Lea Hallin kunnan. Kylä on rakentunut Tissington Hall -nimisen Jaakko I:n aikaisen kartanon ympärille. Tissington sijaitsee Buxtonista Ashbourneen kulkevan tien A515 varrella. Kylä on suosittu matkakohde ja sen talous perustuu suurelta osin matkailuun.
Keltaperhoset

Keltaperhoset (Coliadinae) on kaaliperhosten heimoon kuuluva alaheimo. Siihen kuuluu noin 300 lajia. Pohjoismaissa ja Baltian alueella tavattavia lajeja ovat lapinkeltaperhonen ("Colias hecla"), suokeltaperhonen ("Colias palaeno"), tunturikeltaperhonen ("Colias tyche") ja sitruunaperhonen ("Gonepteryx rhamni") sekä satunnaisesti esiintyviä etelänkeltaperhonen ("Colias croceus") ja vaaleakeltaperhonen ("Croceus hyale").
Sascha Weidner

Sascha Weidner (1. elokuuta 1974 Georgsmarienhütte, Saksa – 9. huhtikuuta 2015 Norden, Saksa) oli saksalainen valokuvaaja.
Sascha Weidner opiskeli Braunschweigin kuvataideakatemiassa vuosina 1996-2004. Vuonna 2004 hän ryhtyi opiskelemaan taidevalokuvausta professori Dörte Eißfeldin mentoriohjelmassa. Tämän jälkeen Weidner työskenteli freelance-taiteilijana Belmissä ja Berliinissä.
Vuosina 2010-2012 Weidner toimi valokuvauksen lehtorina Stuttgartin kuvataideakatemiassa ja 2012 hänet nimettiin Saksan valokuva-akatemian (Deutsche Fotografische Akademie) jäseneksi.
Sascha Weidner kuoli 9.4.2015 sydämen vajaatoiminnan aiheuttamaan äkilliseen sydämenpysähdykseen.
Weidner sai 2011 Alison &amp; Peter Klein Foundationin valokuvataiteen palkinnon "Stiftungspreis Fotografie" ja 2010 Berliinin taideakatemian elokuva- ja mediataiteen palkinnon “Förderungspreis Film- und Medienkunst”.
Vuorilampi (Laajavuori)

Vuorilampi on Keski-Suomessa Jyväskylässä Laajavuorella sijaitseva lampi.
Maantietoa.
Lammen pinta-ala on 2,2 hehtaaria, se on 250 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Lampi on muodostunut Laajavuoren rinteessä olevaan painanteeseen ja etenkin huipun puoleiset rinteet putoavat suoraan lampeen. Siinä ei ole kartan mukaan saaria. Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Järven tilavuus on 0,17 miljoonaa kuutiometriä. Sen keskisyvyys on 7,6 metriä ja suurin syvyys on 16,4 metriä. Syvin kohta sijaitsee lammen keskellä. Lammen rantaviivan pituus on 600 metriä ja sen rannat ovat metsämaata. Sen pohjoisrannassa tilauksesta toimiva savusauna ja tupakabinetti , jossa harrastetaan myös avantouintia , ja lounaispuolella on neljä hyppyrimäkeä. Lampea kiertää kävelypolut ja lähistöllä sijaitsee Laajavuoren laskettelurinteet.
Vesistösuhteet.
Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Tuomiojärven–Palokkajärven valuma-alueella (14.29), jonka Tuomiojärven–Palokkajärven alueeseen (14.291) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 137,4 metriä mpy. Siihen ei ole johdettu metsäojia eikä sillä ole avointa laskuojaakaan. Lammen vedet kuitenkin laskevat sen eteläosasta alkavaa viemäriä tai rumpua pitkin Laajavuoren asuinalueen keskiosaan, josta uoma jatkuu avoimena ojana Tuomiojärveen. Pudotusta uomalla on noin 43 metriä.
Kana Kitahara

Kana Kitahara (s. 17. joulukuuta 1988) on japanilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Japanin naisten jalkapallomaajoukkueessa hän on pelannut kahdeksan maaottelua syyskuusta 2013 alkaen.
Kitahara saavutti MM-hopeaa 2015. Hän pelasi turnauksessa vain ensimmäisen jakson alkulohko-ottelussa Ecuadoria vastaan.
Megumi Kamionobe

Megumi Kamionobe (; s. 15. maaliskuuta 1986) on japanilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Japanin naisten maajoukkueessa hän on pelannut 31 maaottelua elokuusta 2009 alkaen ja tehnyt niissä kaksi maalia.
Kamionobe voitti maailmanmestaruuden vuonna 2011 mutta pääsi turnauksessa kentälle vain Ruotsia vastaan pelatun välieräottelun viimeisiksi minuuteiksi. Hän saavutti MM-hopeaa vuonna 2015, jolloin hän pääsi vaihtopelaajana kentälle kahdessa alkulohko-ottelussa.
Kuusamon terveyskeskus

Kuusamon terveyskeskus on Kuusamon kaupungissa sijaitseva terveydenhuollon yksikkö. Kuusamon terveyskeskuksessa toimii ympärivuorokautinen päivystys. Terveyskeskuksessa on lääkärinvastaanotto ja siellä tehdään laboratorio- ja kuvantamistutkimusten lisäksi myös kiireettömiä leikkauksia. Vuonna 2012 Kuusamon terveyskeskus oli Suomen kustannustehokkain terveyskeskussairaala.
Historia.
Kuusamon sairaala rakennettiin vuonna 1906 valtionavun turvin, jolloin sinne tuli 15 sairaansijaa ja sairaanhoitajan virka. Aluelääkärin virkaan astui noihin aikoihin Juho Warpula. Vuonna 1921 aluelääkäriksi nimitettiin Ali Ervasti. Ervasti hoiti Kuusamon lisäksi Posion ja Taivalkosken kuntien potilaat ja joutui usein tekemään vaativiakin leikkauksia, koska matka Oulun lääninsairaalaan oli pitkä ja kelirikkojen vaikeuttama. "Pakko leikata, kuolee matkalle kuitenkin", totesi Ervasti usein lakonisesti.
Kuusamon sairaala tuhoutui sotien aikana saksalaisten ja venäläisten joukkojen poltettua Kuusamon kirkonkylän ja sairaala toimi hajautetusti useissa rakennuksissa. Aluesairaala muuttui kunnansairaalaksi ja aluelääkäri kunnanlääkäriksi vuonna 1950. Uusi kunnansairaala valmistui vuonna 1952, jossa toimi kaksi kunnanlääkäriä aina 1960-luvulle, jolloin sairaala laajennettiin 100-paikkaiseksi, uusi leikkausosasto rakennettiin ja kunnanlääkärin virkoja lisättiin. Samoihin aikoihin ensimmäinen kirurgin virka perustettiin Kuusamoon.
1972 voimaan tulleen kansanterveyslain myötä Kuusamon kunnansairaalan nimi muuttui Kuusamon terveyskeskukseksi. 1980-luvulla Raatesalmen psykiatrinen hoitopiste muutettiin terveyskeskuksen psykiatriseksi osastoksi. 1990-luvulla terveyskeskukseen perustettiin kymmenen terveyskeskuslääkärin ja yhden kirurgin työtä tukemaan myös gynekologin virka.
2003 tehtiin Kuusamon terveyskeskuksen rakennuksen peruskorjaus. Vuonna 2008 synnytykset Kuusamossa lopetettiin ja keskitettiin Oulun yliopistolliseen sairaalaan. Nykyisellään Kuusamon terveyskeskuksessa on 20 lääkärin virkaa, viikoittaista leikkaustoimintaa, sekä useiden eri alojen erikoislääkäripalvelut.
Asuna Tanaka

Asuna Tanaka (s. 23. huhtikuuta 1988) on japanilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on pelannut Japanin naisten maajoukkueessa 34 maaottelua maaliskuusta 2011 alkaen ja tehnyt niissä kolme maalia.
Tanaka on kuulunut Japanin maajoukkueeseen sen voittaessa maailmanmestaruuden vuonna 2011 sekä saavuttaessa olympiahopeaa vuonna 2012 ja MM-hopeaa vuonna 2015. MM-kisoissa 2011 hän pääsi kentälle vain yhden alkulohko-ottelun viime hetkiksi ja MM-kisoissa 2015 hän pelasi yhden alkulohko-ottelun kokonaan. Olympiakisoissa 2012 hän pelasi yhden alkulohko-ottelun kokonaan ja pääsi vaihtopelaajana kentälle yhdessä alkulohko-ottelussa, välierässä ja loppuottelussa.
Montgiscard

Montgiscard on kunta eteläisessä Ranskassa Haute-Garonnen departementissa Midi-Pyrénées'n alueella. Kunnassa olevassa 1400-luvulta peräisin olevassa kirkossa on alueelle tyypillinen kellotorni.
Tunnettuja kuntalaisia.
Bernard Maris, ekonomisti ja yksi Charlie Hebdon iskun uhreista vuonna 2015.
Motion Picture Herald

Motion Picture Herald oli yhdysvaltalainen ammattilehti Yhdysvaltain elokuvateollisuudessa. Lehteä julkaistiin viikoittain vuosina 1931–1972, jolloin lehden korvasi "QP Herald", jota julkaistiin ainoastaan toukokuuhun 1973 asti.
"Motion Picture Heraldin" historia yltää vuoteen 1915, jolloin sen perusti chicagolainen painolaitos. Vuonna 1916 päätoimittaja Martin Quigley osti lehden, jolle hän antoi nimeksi Exhibitor’s Herald. "Exhibitor’s Heraldista" muodostui tärkeä maanlaajuinen elokuvalehti Yhdysvalloissa. Vuonna 1917 lehti fuusioitui "Motography"-lehden kanssa, ja joulukuussa 1927 "Exhibitor’s Herald" fuusioitui "The Moving Picture Worldin" kanssa, jolloin lehdet muodostivat Exhibitors’ Herald World -lehden. Fuusioitumisen myötä lehden levikki nousi 16 881 kappaleeseen. Vuonna 1931 tehtiin uusi fuusio, jolloin "Exhibitors’ Herald World" fuusioitui "Motion Picture Newsin" kanssa. Tällöin lehden nimeksi tuli "Motion Picture Herald".
Pietarintehdas

Pietarintehdas () oli nykyisessä Petroskoissa vuosina 1703–1731 toiminut venäläinen rautatehdas.
Pietari I:n Lohijoen suuhun perustamaa tehdasta ryhdyttiin rakentamaan elokuussa 1703 ja jo seuraavan vuoden alussa se valmisti ensimmäisen tykkinsä. Tehtaan lähistölle syntyi Petrovskaja slobodan asutus, josta sittemmin sai alkunsa Petroskoin kaupunki. Vuonna 1705 Pietarintehtaalle lähetettiin ammattitaitoisia työläisiä Tulasta ja muista kaupungeista. Laitoksen toiminta saavutti huippunsa saksalais- tai hollantilaissyntyisen Georg Wilhelm de Henninin tultua Aunuksen vuoritehtaiden johtajaksi vuonna 1713.
Pietarintehdas valmisti paikallisesta suo- ja järvimalmista tykkejä, ammuksia, tuli- ja teräaseita, ankkureita, työkaluja, nauloja ja taide-esineitä. Sen tuottamilla aseilla oli huomattava merkitys Suuressa Pohjan sodassa. Sodan jälkeen tehtaan toiminta lamaantui. Hennin lähetettiin vuonna 1722 Verhoturjen ja Tobolskin tehtaille ja asesepät siirrettiin vuonna 1724 Siestarjoelle. Pietarintehdas lakkautettiin vuonna 1731. Vuonna 1773 sen paikalle perustettiin uusi Aleksanterintehdas.
Armas Raunio

Kaarlo Armas Raunio (20. huhtikuuta 1911 – 26. joulukuuta 1994 Helsinki) oli suomalainen taidemaalari ja kuvataiteilija. Hän debytoi Tampereella vuonna 1936. Hänelle myönnettiin valtion ylimääräinen taiteilijaeläke vuodesta 1985 alkaen.
Taide.
Armas Raunio maalasi paljon maisemia sekä kaupunki- ja pihanäkymiä. Hän teki myös laatukuvia, henkilötutkielmia, omakuvia sekä tilausmuotokuvia. Raunion maalaukset ovat usein värikkäitä. Hänen tuotannossaan ilmenee realismia, fantasiaa ja huumoriakin. 1960-luvun töissä näkyy abstraktin ilmaisun vaikutteita ja 1970-luvun muotokuvissa fotorealismin innoitusta. Raunion myöhemmissä töissä on nähtävillä eri tyylilajien yhdistelyä.
Näyttelyt.
Raunio osallistui Suomen Taiteilijain näyttelyihin vuonna 1945 ja 1952 sekä Suomen Taideakatemian 3-vuotis näyttelyyn vuonna 1993. 
Ulkomailla Raunion töitä on ollut esillä Ruotsissa Norrköpingissä 1948, Tanskassa Odensessa 1955, Norjassa Trondheimissa 1955 sekä Neuvostoliitossa Kiovassa 1961. Hänen töitään myös on ollut esillä vuosina 1989-1990 Skissä, Solnassa ja Gladaxessa ystävyyskuntanäyttelyissä.
Vuonna 2011 Tampereen taidemuseo, Hiekan taidemuseo ja Tampereen taiteilijaseura järjestivät Armas Raunion näyttelyn.
Julkinen taide.
Raunio on tehnyt Tampereelle koristemaalauksen 1956 Raholan kansakouluun sekä seinämaalaukset 1957 Nuolian ja Järvensivun kansakouluihin.
Onegan traktoritehdas

Onegan traktoritehdas () on Venäjällä Karjalan tasavallan pääkaupungissa Petroskoissa toimiva konepajatehdas. Se perustettiin vuonna 1773 nimellä Aleksanterintehdas (Aлекса́ндровский заво́д, "Aleksandrovski zavod") 1700-luvun alussa toimineen Pietarintehtaan paikalle. Tehdas oli aikoinaan Petroskoin tärkein teollisuuslaitos, josta koko kaupunki on saanut alkunsa.
Historia.
Katariina II:n asetuksella Lohijoen rannalle perustettu Aleksanterintehdas rakennettiin talonpoikaisvoimin ja sen ammattilaiset tuotiin Lipetskistä ja Tulasta. Työläiset olivat vuoteen 1861 saakka valtion maaorjia. Uuden tehtaan myötä Petroskoi sai vuonna 1777 kaupunginoikeudet. Vuonna 1786 Aleksanterintehtaan johtajaksi kutsuttiin skotlantilainen vuori-insinööri Charles Gascoigne. Tehdas velmisti paikallisesta suo- ja järvimalmista tykkejä, tykinammuksia, metallirakenteita sekä erilaisia käyttö- ja taidevaluesineitä. Sen tuotannon huippuvuodet osuivat 1840–1850-luvuille. Tykistön siirryttyä teräsputkiin Aleksanterintehdas joutui vuonna 1881 luopumaan tykkien valmistuksesta, eikä sen valurauta pärjännyt hintakilpailussa Uralin tehtaille. 1900-luvun alussa laitosta pyrittiin nykyaikaistamaan, mutta sen toiminta oli tappiollista. Ensimmäisen maailmansodan aikana ammusten tuotanto lisääntyi.
Vuonna 1918 Onegan metalli- ja konepajatehtaaksi nimetty laitos korjasi höyryvetureita sekä valmisti erilaisia koneita ja niiden osia. Vuonna 1935 tehdas siirrettiin metsäteollisuuden kansankomissariaatin alaisuuteen, jolloin se alkoi tuottaa metsäteollisuuden koneita ja laitteita. Talvisodan alussa tehdas evakuoitiin Krasnojarskiin, jossa se valmisti ammuksia. Sodan jälkeen kone- ja laitetuotanto jatkui Petroskoissa. Vuonna 1956 Onegan tehdas erikoistui metsäteollisuuden traktorien tuotantoon ja suunnitteluun. Vuoteen 1999 mennessä se oli valmistanut noin 320 000 traktoria, joilla korjattiin lähes puolet Neuvostoliiton puutavarasta.
1990-luvun talouskriisin aikana Onegan tehtaan tuotanto vähentyi dramaattisesti uusien tuotteiden kehittämisestä huolimatta. Samalla yli puolet sen henkilöstöstä irtisanottiin. Konkurssin tehnyt yritys liitettiin vuonna 2007 venäläiseen Traktornyje zavody -konserniin. Yhtiön metsäkonetuotanto on siirretty Petroskoin keskustan ulkopuolelle. Lohijoen tehdasalue on myyty pietarilaiselle Ohta Grupp -yhtiölle, joka aikoo rakentaa sinne uuden asuinalueen kauppa-, viihde- ja urheilukeskuksineen.
Lokakuun piiri

Lokakuun piiri () on yksi Petroskoin kaupunginosista Karjalan tasavallassa Venäjällä. Se sijaitsee Lokakuun valtakadun molemmin puolin kaupungin keskustan luoteispuolella.
1900-luvun alussa Lokakuun piirin alueella oli kaupunkilaisten kasvimaita. 1930-luvulla Äänisen rannalle perustettiin vesilentokoneasema. Toisen maailmansodan jälkeen alueelle rakennettiin puunjalostus- ja talonrakennuskombinaatit, joiden lähistölle alkoi syntyä asutusta. Nykyinen kerrostaloalue on rakennettu etupäässä 1960-luvulla. Samoihin aikoihin perustettiin paperikonetehdas, joka myöhemmin kantoi nimeä Petrozavodskmaš. Nykyään asuntorakentaminen jatkuu Petroskoin ystävyyskaupungin mukaan nimetyllä Varkauden rantakadulla.
Kljutševaja

Kljutševaja () on yksi Petroskoin kaupunginosista Karjalan tasavallassa Venäjällä. Se sijaitsee kaupungin eteläosassa noin kuuden kilometrin päässä keskustasta. Lännessä Kljutševaja rajoittuu Kukonmäkeen ja idässä Ääniseen.
Kljutševaja on saanut nimensä alueella sijaitsevista lähteistä. Sen rakentaminen alkoi Avangard-telakan perustamisen myötä vuonna 1939. Nykyinen kerrostalolähiö on syntynyt 1970-luvun alusta lähtien.
Drevljanka

Drevljanka () on yksi Petroskoin kaupunginosista Karjalan tasavallassa Venäjällä. Se sijaitsee kaupungin lounaisosassa noin kuuden kilometrin päässä keskustasta.
Drevljankan nimi perustunee alueella suoritettuun puunhankintaan. 1800-luvun lopulla sinne rakennettiin piispan huvila, joka vallankumouksen jälkeen muutettiin maatalouskommuuniksi.
Nykyistä Drevljankan lähiötä alettiin rakentaa vuonna 1985. Sen kerrostalot olivat aikanaan Petroskoin parhaita ja nykyaikaisimpia. Neuvostoliiton hajoamisen jälkeen keskeytynyt rakennustyö on jatkunut vuodesta 2006 lähtien. Samalla aikaisemmin pelkkänä nukkumalähiönä pidetylle alueelle on syntynyt uusia palveluja.
Golikovka

Golikovka () on yksi Petroskoin kaupunginosista Karjalan tasavallassa Venäjällä. Se sijaitsee Lohijoen takana kaupungin keskustan eteläpuolella. Etelässä Golikovka rajoittuu Muurmannin rataan ja koillisessa Zarekaan.
Golikovka on saanut alkunsa 1780-luvulla syntyneestä Aleksanterintehtaan työläisten asuinalueesta. Sen nimitys perustuu joko alueen asukkaiden köyhyyteen tai metsästä paljaaseen, kiviseen pinnanmuotoon. Nykyään Golikovka on etupäässä kerrostaloalue.
Suomalaisten jatkosodan aikana laatimassa kartassa Golikovkan rautatiepysäkin nimenä on Karanmäki.
Arno Kölblin

Arno Kölblin (9. lokakuuta 1911 Berliini – 19. joulukuuta 1998) oli saksalainen nyrkkeilijä, jonka ammattilaisura ajoittui 1930-luvulta vuoteen 1950.
Ura ammattinyrkkeilijänä.
Arno Kölblin aloitti ammattilaisuransa jo 20-vuotiaana maaliskuussa 1931. Hän saavutti raskaansarjan ammattilaisten Saksan mestaruuden elokuussa 1936 voittamalla maanmiehensä Vincenz Howerin tyrmäyksellä 10. erässä. Kölblin oli yrittänyt mestaruutta jo lokakuussa Howeria vastaan, mutta koki silloin pistetappion. Maaliskuussa 1937 hän saavutti Euroopan mestaruuden voittamalla belgialaisen Pierre Charlesin pisteillä. Kölblinin menetti Euroopan mestaruutensa maaliskuussa 1938 itävaltalaiselle Heinz Lazekille keskeytyksellä toisessa erässä. Saksan mestaruuden hän menetti myös marraskuussa 1938 Walter Neuselille pistein. Marraskuussa 1939 Kölblin voitti Lazekin pistein, mutta siinä vaiheessa Euroopan mestari oli jo Max Schmeling. Kesäkuussa 1940 hän yritti saada Saksan mestaruustittelin Neuselilta, mutta koki jälleen pistetappion. Sen jälkeen käynnissä olleen maailmansodan aikaan Kölblin otteli aina marraskuuhun 1942 saavuttaen voittoja ja tappioita. Hän kohtasi mm. Neuselin vielä kolmannen kerran huhtikuussa 1941 ja koki jälleen pistetappion. Helmikuussa 1942 hän otteli Ruotsin nousevaa tähteä Olle Tandbergia vastaan Stuttgartissa 10-eräisen ottelun päättyessä ratkaisemattomana.
Suomalaisille 1930-luvulla nyrkkeilyä seuranneille Kölblin tuli tutuksi otteluistaan sen aikaista suomalaistähteä Gunnar Bärlundia vastaan. Kölblin otteli lokakuussa 1934 Göteborgissa Bärlundin toisessa ammattilaisottelussa ja voitti suomalaisen keskeytyksellä 6. erässä. Seuraava kohtaaminen Helsingissä Messuhallissa 7 000 katsojan läsnäollessa toukokuussa 1935 ensimmäisessä Suomessa järjestetyssä ammattilaisillassa päättyi suomalaisen voittoon hänen tyrmätessään Kölblinin 8. erässä.
Sodan päättymisen jälkeen Kölblin jatkoi uraansa vasta elokuussa 1946. Hän otteli kaikkiaan kymmenen ottelua aina toukokuuhun 1950 asti. Toukokuussa 1948 hän oli vielä Saksan mestaruusottelussa Hein ten Hoffia vastaan, mutta koki tyrmäystappion 5. erässä.
Ura valmentajana.
Ammattilaisuransa jälkeen keväällä 1951 jakautumassa olevassa miehitetyssä Saksassa ja Berliinissä Kölbin päätyi itäisen Saksan amatöörinyrkkeilijöiden valmentajaksi. Tätä kautta kesti aina vuoteen 1956, jolloin hän siirtyi takaisin liittotasavaltaan.
Länteen siirryttyään Kölblin toimi saksalaisen ammattilaisnyrkkeilyn parissa koko loppuelämänsä.
Frans Olof af Brunér

Frans Olof af Brunér (16. heinäkuuta 1807 Kuopio – 28. syyskuuta 1874 Pietari) oli suomalainen senaattori ja salaneuvos.
Af Brunérin vanhemmat olivat Oulun laamannikunnan laamanni Jonas Brunér, aateloituna vuodesta 1840 af Brunér 10716 (1777–1848) ja Sara Kristina Franzén. Hän pääsi ylioppilaaksi 1824 ja suoritti Turun akatemiassa tuomarintutkinnon 1826. Af Brunér sai varatuomarin arvon 1832.
Af Brunér oli Suomen senaatin oikeusosastolla ylimääräisenä kopistina 1827, talousosastolla ylimääräisenä kopistina 1827–1830 ja Turun hovioikeudessa ylimääräisenä notaarina 1830–1832. Hän oli senaatin kansliatoimituskunnan kopistina 1832–1838, kanslistina 1838–1841, protokollasihteerinä 1841–1849 sekä senaatin oikeusosaston esittelijäsihteerinä 1849 ja samalla sensuuriylihallituksen kopistina 1835 ja asiamiehenä 1842–1850. Tämän jälkeen hän oli päätullijohtokunnan ylitirehtöörinä 1849–1855 ja senaatin talousosaston jäsenenä 1855–1857, kansliatoimikunnan päällikön apulaisena 1856 sekä Suomen asiain komitean jäsenenä Pietarissa 1857–1874. Af Brunérista tuli valtioneuvos 1856 ja salaneuvos 1869.
Af Brunér oli naimisissa 1838–1852 Emilia Charlotta de la Chapellen (k. 1852) kanssa jonka isä oli senaattori, vapaaherra Albrekt Fredrik Richard de la Chapelle (1785–1859) .
Zareka

Zareka () on yksi Petroskoin kaupunginosista Karjalan tasavallassa Venäjällä. Se sijaitsee Lohijoen takana kaupungin keskustan kaakkoispuolella. Koillisessa Zareka rajoittuu Ääniseen ja lounaassa Golikovkan kaupunginosaan.
Nimensä mukaisesti joen takana (ven. "za rekoi") sijaitseva Zareka on Petroskoin vanhimpia kaupunginosia. Se on syntynyt 1700-luvun alussa Pietarintehtaan työläisten asuinalueeksi. Vuosina 1848–1852 Zarekaan rakennettiin kivinen Ristin ylentämisen kirkko.
Vuonna 1930 Zarekaan valmistui Neuvostoliiton suurin suksitehdas. Jatkosodan aikana sen alueella oli suomalaisten perustama keskitysleiri. Sodan jälkeen Äänisen rannalla toimi tavarasatama, telakka, kala- ja leipätehtaat sekä muita teollisuuslaitoksia. Pravdankadulla on Anohinin kirjapaino ja Lohijoen suulla vuonna 1978 valmistunut ja vuonna 2005 uudistettu Karjala-hotelli.
Nykyään Zareka koostuu etupäässä kaksi-kolmikerroksisista kivisistä ja puisista asuintaloista, joiden keskellä kohoaa neuvostoaikaisia ja osin uudempiakin kerrostaloja. Alueen entisestä suomalaisasutuksesta muistuttaa Suomen valtion rahoittama Perttusenkadun vanhainkoti.
Moët &amp; Chandon

Moët &amp; Chandon on ranskalainen samppanjan tuottaja Épernayssa Champagnessa.
Yrityksen perusti viinikauppias Claude Moët vuonna 1743. Hänen poikansa Claude-Louis-Nicolas jatkoi hänen työtään ja oli ensimmäisiä samppanjanviejiä muualle Eurooppaan. Hänen poikansa Jean-Rémy Moët toimi yrityksen johtamisen lisäksi myös Épernayn pormestarina sekä diplomaattina, jonka tuttavuus keisari Napoleonin kanssa toi hänelle merkittäviä suosionosoituksia. Napoleonin kukistuttua Moëtista tuli kaikkien Euroopan hovien samppanjan toimittaja. Hänen poikansa kanssa yrityksen johtoon 1832 tulleen Pierre-Gabriel Chandonin myötä yrityksen nimeksi tuli Moët &amp; Chandon. Talosta tuli samppanjatalojen ykkönen viimeistään Robert-Jean de Vogüén aikana vuodesta 1930 lähtien. Vogüén toi myös markkinoille talon luksussamppanjan Cuvée Dom Pérignonin. Yrityksen tunnetuimpia merkkejä on myös Brut Imperial.
Moët &amp; Chandon oli vuonna 2011 maailman suurin samppanjantuottaja, ja sen vuosituotanto oli 2 205 000 yhdeksän litran laatikkoa. Talon samppanjakellarit ovat 28 kilometrin pituiset, ja niissä säilytetään noin 28 miljoonaa pulloa. Kellareissa työskentelee yli 200 työntekijää, ja paikalla käy vuosittain yli 100 000 vierailijaa. Talo omisti vuonna 2007 noin tuhat hehtaaria viinitarhoja.
Aşıklı Höyük

Aşıklı Höyük on kivikautinen kylä 25 km kaakkoon Aksarayssa, Turkissa. Kylän vanhin kerrostuma on ajoitettu 8200 - 7950 eaa., joka tekee siitä vanhimman tunnetun neoliittisen kauden asuinpaikan Keski-Turkissa.
Aşıklı Höyük sijaitsi hedelmällisessä Melendizin laaksossa Kızılkayan kylästä etelään. Läheltä sai obsidiaania jota käytettiin kivityökaluissa. Sitä vietiin Kyprokselle ja nykyiseen Irakiin asti.
Kylän ala oli 3,5 - 4 ha. Se koostui kortteleista, joiden talot olivat saman sisäpihan ympärillä. Kussakin korttelissa oli 2-6 taloa. Ne olivat eristetyt toisistaan kapein aukoin tai sisäpihoin. Taloihin pääsi ehkä katon kautta. Talot olivat yksi- tai monihuoneisia. Huoneen ala oli keskimäärin 12 neliömetriä. On myös löydetty 20 kertaa asuintaloja suurempia, 500 m2 alaisia paksuseinäisiä rakennuksia. Nämä olivat joko eliitin rakennuksia tai kokoontumistiloja riitteihin.
Aşıklı Höyük rakennettiin ehkä 30-60 vuoden välein täsmälleen saman pohjakaavan mukaan. Tätä jatkui satoja vuosia.
70 tutkitusta lattioiden alle tehdyistä hautauksista miehet ovat kuolleet jopa 50-vuotiaina, mutta monet naiset alle 25-vuotiaina. Naiset ovat luista päätellen tehneet hyvin raskasta työtä miehiin verrattuna. Eräs nuori nainen on kuollut jokin aika kallonporauksen jälkeen. Lapsikuolleisuus oli suurta.
Interposjolok

Interposjolok (, ) on maaseututaajama Karjalan tasavallan Aunuksen piirin Kotkatjärven kunnassa Venäjällä. Se sijaitsee Vaasjärven () rannalla 14 kilometriä Kotkatjärveltä koilliseen. Taajamassa oli 71 asukasta vuonna 2012.
Vaasjärven rannalla on toiminut 1500-luvun alussa perustettu erämaaluostari, joka lakkautettiin vuonna 1764. Luostari asutettiin uudelleen 1800-luvun alussa, ja se sai itsenäisen statuksen vuonna 1846. Vuonna 1905 siellä oli 22 munkkia. Luostari lakkautettiin vuonna 1920, ja sen tilalle perustettiin sovhoosi. 1930-luvulla paikalle rakennettiin Interposjolokin (, ’kansainvälinen taajama’) metsätyöläisasutus, jonka asukkaista suurin osa oli amerikansuomalaisia ja Suomesta tulleita rajaloikkareita.
Talvisodan aikana Interposjolokiin internoitiin suurin osa Neuvostoliiton miehitysalueelle jääneistä Suojärven ja Salmin asukkaista. Sodan jälkeen taajamassa toimi alaikäisten vankisiirtola ja mielisairaala. Luostari perustettiin uudelleen 2000-luvun alussa. Osa sen 1800-luvun lopulla pystytetyistä rakennuksista on säilynyt.
Nicholas Bett

Nicholas Bett (27. tammikuuta 1990 Uasin Gishu – 8. elokuuta 2018 Nandin piirikunta) oli kenialainen juoksija, joka kilpaili 400 metrin aitajuoksussa.
Vuoden 2014 Afrikan-mestaruuskilpailuista Marrakechistä Bett saavutti pronssia 400 metrin aidoista ja pitkästä viestistä. 400 metrin aidoissa hän teki oman silloisen ennätyksensä 49,03. Samana vuonna Bett oli mukana Kansainyhteisön kisoissa Glasgow'ssa, jossa hän karsiutui alkuerissä.
Bett kilpaili kesällä 2015 viisi kertaa Suomessa, muun muassa Eliittikisoissa.
Bett voitti kultaa Pekingin MM-kilpailuissa 2015 ja juoksi oman ennätyksensä ja maailman kauden kärkiajan 47,79. Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 hänet hylättiin alkuerissä.
Bett ei pystynyt osallistumaan Lontoon MM-kilpailuihin 2017 oikean pohjeluun rasitusmurtuman takia. Kansainyhteisön kisoissa 2018 Bett sijoittui 400 metrin juoksussa seitsemänneksi. Kenian 4x400 metrin viestijoukkue puolestaan hylättiin.
Bett kuoli liikenneonnettomuudessa kotimaassaan 8. elokuuta 2018.
Jonathan Ive

Jonathan "Jony" Ive on (27. helmikuuta 1967 Chingford, Lontoo, Yhdistynyt kuningaskunta) brittiläinen suunnittelija, joka vastaa monen Applen tuotteen designistä. Hänen nimissään on yli 5 000 patenttia ja mallisuojaa. Hän työskenteli pitkään Applella nimikkeellä vanhempi suunnittelujohtaja, mutta toukokuussa 2015 hänet ylennettiin pääsuunnittelujohtajaksi ja hän alkoi keskittyä enemmän muotoiluhankkeisiin muun päivittäisen työn ohesta. Ive on naimisissa brittiläisen kirjailija ja historioitsija Heather Peggin kanssa.
Kesäkuussa 2019 kerrottiin Iven irtisanoutuvan 27 vuotta kestäneen työsuhteen jälkeen Applelta. Iven on kerrottu jatkavan uraansa yrittäjänä.
Mikko Kuningas

Mikko Kuningas (s. 30. heinäkuuta 1997 Luumäki) on suomalainen jalkapalloilija. Veikkausliigassa hän on edustanut FC Lahtea ja FC Inter Turkua. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Kuningas aloitti jalkapallon kasvattajaseurassaan Luumäen Pojissa, pelaten juniorina myös PEPO Lappeenrannassa. PEPO-aikana hän kävi harjoittelemassa yhteistyöseura Fortuna Sittardin kanssa Alankomaissa. Kuningas teki ensiesiintymisensä PEPO:n edustusjoukkueessa Kolmosessa kaudella 2013. Seuraavana vuonna hän nousi pysyvästi avauskokoonpanoon ja oli joukkueensa paras maalintekijä seitsemällä maalilla 19 ottelussa.
Vuoden 2014 lopussa Veikkausliiga-seura Myllykosken Pallo -47 oli kiinnostunut saamaan Kuninkaan riveihinsä. Seuran epävakaa tila kuitenkin johti Kuninkaan solmimaan sopimuksen toisen pääsarjajoukkueen FC Lahden kanssa. Hän teki Veikkausliiga-debyyttinsä Tampereen Ilvestä vastaan 19. heinäkuuta 2015 ja teki ottelun voittomaalin toisen puoliajan alussa. 
Vuonna 2015 Kuningas vieraili Brasiliassa tutustumassa suurseura FC Fluminensen toimintaan. Keväällä 2016 Kuningas sai kutsun FC Fluminensen U19-joukkueen mukaan Euroopan turnauksiin. Joukkue oli mukana kovatasoisissa turnauksissa Saksan Spax Cupissa ja Hollannin Terborg Tournamentissa . Kuningas onnistui vakuuttamaan FC Fluminensen seuraväen ja seura halusi Kuninkaan riveihinsä lainasopimuksella kesästä 2016 alkaen. Siirto Brasiliaan kariutui kuitenkin viime metreillä paperiasioihin.
Kuningas siirtyi kaudeksi 2018 Turun FC Interiin. FC Inter saavutti toukokuussa seurahistorian toisen Suomen Cupin mestaruuden, kun se voitti Helsingin Jalkapalloklubin Helsingissä pelatussa finaaliottelussa lukemin 0-1. Kuningas teki voittomaalin 82. minuutilla tultuaan hetkeä aiemmin vaihdosta kentälle.
Kaudella 2019 Kuningas ja FC Inter saavuttivat Veikkausliigassa SM-hopeaa. Mestaruuskamppailu ratkesi vasta kauden viimeisessä ottelussa Kuopion Palloseuraa vastaan. KuPS oli Veritas Stadionilla pelatussa ottelussa parempi lopputuloksella 0-2 (0-0).
Kuningas teki ensiesiintymisensä alle 18-vuotiaiden maajoukkueessa Baltic Cupissa kesäkuussa 2015, tullen vaihdosta Kaan Kairisen tilalle 78. minuutilla. Maajoukkuedebyytin jälkeen Kuningas on ollut vakiokasvo nuorten maajoukkueissa. Kuningas valittiin vuonna 2017 EM-karsinnat aloittaneeseen U21-maajoukkueeseen.
Saavutukset.
Seurajoukkuetasolla
Henkilökohtaiset
Armas Vainio

Armas Vainio (6. marraskuuta 1923 Vaasa – 26. elokuuta 2003 Vaasa) oli taiteilijaprofessori, taidemaalari ja kuvataiteilija. 
Henkilöhistoria.
Vainion vanhemmat olivat Jaakko Vainio ja Aino Somppi ja puoliso Kerttu Kiikka. Hän opiskeli Vaasan Taideyhdistyksen Piirustuskoulussa vuosina 1947-1948 ja Vapaassa Taidekoulussa 1948-1950. Italiassa hän opiskeli Accademia di Belle Arti di Firenzessä vuonna 1951. Professorin arvonimen Vainio sai vuonna 1981. Vainio oli nimeään kantavan taidesäätiön jäsen vuodesta 1993.
Taiteellinen tuotanto.
Vainion teoksia oli ensimmäisen kerran esillä näyttelyssä Vaasassa vuonna 1947. Hän oli etevä eteläpohjalaisen talonpoikaiskulttuurin ja -maiseman kuvaaja, joka maalasi lakeuden jokilaaksoja, peltoaukioita ja pihapiirejä. Vainion aiheita olivat myös tupainteriöörit ja körttikansa. Hänen tauluissaan näkyy usein tavallisia pihojen ja piennarten kukkia, mutta hän maalasi myös asetelmia. 1960-luvulla Vainio kokeili erilaisia maalaustyylejä ja aiheita ja hänen taiteeseensa jäikin sittemmin vahva pelkistäminen ja abstraktion käyttö.
Vainio osallistui lukuisiin kotimaisiin ryhmä- ja yksityisnäyttelyihin, festivaaleihin ja ryhmätöihin. Ulkomailla hän osallistui useihin Vaasan taiteilijoiden ja Waasaryhmän näyttelyihin Uumajassa, Malmössä, Kielissä, Helsingørissä ja Örnsköldsvikissä. Pohjanlahden biennaaliin hän osallistui vuonna 1983 Raumalla. 
Vainio teki seinämaalaukset Lapuan Säästöpankkiin 1970 ja Nurmon kunnantaloon 1985.
Laura Pausini (vuoden 1993 albumi)

Laura Pausini on italialaisen laulaja-lauluntekijän Laura Pausinin albumi, joka on julkaistu italiaksi ja espanjaksi vuosina 1993 ja 1994. Samalla nimellä julkaistiin myös oma versio englanninkielisille markkinoille vuonna 1995.
Italiankielinen versio.
"Laura Pausini" julkaistiin italiaksi muutama kuukausi Pausinin voitosta San Remon musiikkifestivaaleilla vuonna 1993. Se sisälsi kahdeksan kappaletta mukaan lukien voittoveisun "La Solitudine", josta on sittemmin tullut yksi italialaisen musiikin suurimmista klassikoista. Myös kakkos-sinkku "Non C'è" menestyi hyvin.
Levy on genreltään pop-albumi jazz-kappaletta "Il Cuore Non Si Arrende" lukuun ottamatta. Mukana on myös italialaisartisti Raf, yksi Pausinin nuoruusajan idoleista, kappaleessa "Mi Rubi L'Anima". "Perché Non Torna Più" on sen sijaan omistettu Pausinin ystäville, jotka menehtyivät auto-onnettomuudessa.
Pausini saavutti ensimmäiset platinalevyt kotimaansa lisäksi myös Alankomaista sekä kultalevyt Ranskasta ja Brasiliasta.
Espanjankielinen versio.
"Laura Pausini" julkaistiin espanjaksi marraskuussa vuonna 1994 espanjankielisille markkinoille. Kaikki kymmenen kappaletta olivat Pausinin kahdelta aikaisemmalta italiankieliseltä levyltä. Singlet "La Soledad", "Se Fué", "Gente" ja "Amores Extraños" nousivat kaikki hiteiksi italiankielisten vastineidensa tavoin.
Debyytillään Pausinista tuli ensimmäinen ei-espanjankielinen artisti, joka myi miljoona levyä Espanjassa. Euroopan lisäksi platinalevyn myyntirajat menivät rikki myös Argentiinassa ja Kolumbiassa.
Vuoden 1995 versio.
"Laura Pausini" julkaistiin vielä kerran vuonna 1995, lähes kaksi vuotta italiankielisen debyytin jälkeen. Sitä varten "La Solitudine" levytettiin uudelleen englanniksi nimellä "Loneliness", jonka tekstin kirjoitti Tim Rice. Muut yhdeksän kappaletta olivat italiaksi ja jo kertaalleen julkaistuja Pausinin aikaisemmilla levyillä.
Italian-ja espanjankielisiin versioihin verrattuna albumin myynti ja sen saama huomio jäivät kuitenkin vaatimattomiksi.
Glas 1700

Glas 1700 on keskikokoinen neliovinen sedan, jota valmistettiin elokuusta 1964 heinäkuuhun 1967. Saksassa valmistettu Glas 1700 on varsin harvinainen, sillä sitä valmistettiin yhteensä vain 13 789 kappaletta. Glas 1700:n kori ja tekniikka perustuvat syyskuussa 1963 esiteltyyn Glas 1500 -malliin. Malleissa on sama kori, mutta moottori on 1700-mallissa isompi. Glas 1700 on takavetoinen.
Glas 1700:n (ja 1500:n) muotoili italialainen Pietro Frua.
Nelisylinterisen 1682 cm³ rivimoottorin teho on 62,5 kW /4900 r/min (DIN, 85 hv) ja vääntömomentti 142 Nm /2700 r/min. Vaihteita on neljä.
Edessä ovat levyjarrut ja takana rumpujarrut; jarrutehostin kuitenkin puuttuu ja jarruttaminen on raskasta. Jarrut ovat melko tehokkaat.
1960-luvun autoille tyypillisesti tuuletusjärjestelmä puuttuu. Tuuletusta korvasivat etuovien tuuletusruudut, joita ei kuitenkaan voinut ajossa käyttää kohinan vuoksi. Tuuletusruudut olivat hankalia myös varkaiden varalta, sillä niiden kautta autoon oli helppo tunkeutua.
Tekniikan Maailma 12/1966 mittasi Glas 1700:n kiihtyvyydeksi 0-100 km/t 15,9 sekuntia ja 0-120 km/t 25,8 sekuntia. Huippunopeus oli 160 km/t. Suomessa vuonna 1966 Glas 1700 maksoi 14250 markkaa.
Suomessa rekisteröitiin yhteensä vain 103 Glas 1700 -autoa, joista 4 oli voimakkaampia TS-malleja .
Ted 2

Ted 2 on vuonna 2015 ensi-iltansa saanut Seth MacFarlanen ohjaama komedia. Elokuva on jatkoa 2012 julkaistulle "Ted"-elokuvalle. Ensimmäisestä elokuvasta poiketen Amanda Seyfried korvasi Mila Kunisin elokuvan naispääosassa esittämällä juristikokelasta Samantha Leslie Jacksonia.
Arvioita.
"Turun Sanomien" Päivi Valotien mielestä jatko-osa "Ted 2" ei yllä onnistuneen ykkösosan tasolle, vaikka törkyturpanallen ja tämän ystävän Johnin sekoilut jatkuvat siinä entiseen malliin. ”Meno on roisia ja vitsit epäkorrekteja kuten viimeksikin, mutta uutuuden viehätys jatko-osasta uupuu. Herttaiseksi mielletty lapsuuden pehmolelu, joka sattuukin rivoilemaan, ei enää yllätä. Kestoa on liikaa, pitkästyttävältä tyhjäkäynniltä ei vältytä.”
Koutaniemi (kylä)

Koutaniemi on kylä Kajaanissa keskustan luoteispuolella. Koutaniemellä ja Vuoreslahdella toimii Koutaniemi-Vuoreslahti kyläyhdistys. .
Koutaniemen kylä koostuu Koutaniemen lenkistä joka tarkoittaa Koutaniementie-Heinirannantie-Vuoreslahdentie 800-400 teistä koostuvaa lenkkiä. Koutaniemen virallista rajaa Vuoreslahden välillä on vaikea määrittää, sillä joidenkin mielestä Vuoreslahdentien varressa tiennumeroiden 400-800 varrella asuvat asuu Vuoreslahdessa, kun taas toisten mielestä koko Koutaniemen lenkki kuuluu Koutaniemeen. Koutaniemi-Vuoreslahti-alueella menee Kajaanin bussilinja 12 joka lähtee kahdeksaksi, sekä yhdeksäksi kaupunkiin ja takaisin pääsee kahdestatoista viiteentoista tunnin välein. Bussiliikenne on toiminnassa vain peruskoulujen koulupäivinä. 
Koutaniemi-Vuoreslahti-alueella asuvat peruskouluopiskelijat käyvät pääsääntöisesti Seminaarinmäen ala-astetta ensimmäisen ja toisen luokka-asteen ajan ja Kajaanin Keskuskoulua kolmannesta yhdeksänteen luokka-asteeseen. Koutaniemi-Vuoreslahti-alueella asuvat opiskelijat jotka ovat pienluokalla ovat Keskuskoulun sijaan ala-asteen Lohtajan koulussa ja ylä-asteen Kajaanin Lyseossa. Muissa kouluissa Kajaanissa pystyy olemaan erikoisluokkien avulla jos on matematiikkaluokalla Kajaanin Lyseossa tai liikuntaluokalla Lehtikankaan koululla.
Koutaniemen lenkki on suosittu pyöräilyreitti ja lisäksi Koutaniemellä on kaksi uimarantaa sekä Kouta-Vuores-vaellusreittejä
Koutaniemeltä löytyy paljon peltoja sekä yli sata kesämökkiä. Vuonna 2014 Koutaniemellä asui 329 ihmistä.
Piippo (yritys)

Piippo Oyj on suomalainen First North -listattu yritys, joka valmisti sitomiseen, nostamiseen ja kiinnittämiseen soveltuvia tuotteita maatalouskäyttöön, vähittäiskauppaan ja yrityksille. Yhtiön tuotteisiin lukeutuivat muun muassa paalausverkot, köydet, narut ja vaijerit. Vuoteen 2024 asti yhtiö valmisti myös paalaus- ja kaapelilankoja. Yhtiön tuotantolaitos sijaitsi Outokummussa.
Yhtiö ilmoitti vuonna 2025 suunnittelevansa yhtiön purkautumista. Yhtiön liiketoiminnot on myyty ja marraskuun lopulla 2025 ylimääräinen yhtiökokous päätti hakea yhtiön poistamista pörssistä.
Historiaa.
Historiansa Piippo katsoo alkavan vuodesta 1942, jolloin yhtiön perustaja Matti Piippo patentoi paperinarun valmistusmenetelmän. 1950-luvun alussa yritys toimi Lempäälässä ja valmisti paperinarun lisäksi puusellupohjaisia makkarankuoria ja voimapaperisia kangasrullien hylsyjä. 1970-luvun alussa tuotteita olivat myös polypropeeninarut ja -köydet, muovista ruiskuvaletut tuotteet, kartonkitynnyrit ja tikkataulut.
Vuonna 2015 yhtiön tuotannosta noin 70 prosenttia meni vientiin ulkomaille noin 30 eri maahan.
Kari Hirvosen jäädessä eläkkeelle Piipon uudeksi toimitusjohtajaksi nimitettiin Jukka Keisanen, joka aloitti tehtävässä 1. syyskuuta 2017. 
Hallituksen puheenjohtajana toimi aiemmin perustajasukuun kuuluva, elektroniikan sopimusvalmistaja Elcoteqin perustajana ja pääomistajana tunnettu Antti Piippo.
Piippo myi viimeiset liiketoimintonsa vuonna 2025.
Pörssihistoria.
Piippo jätti listalleottohakemuksensa Helsingin pörssin First North -kauppapaikalle helmikuussa 2015 ja kaupankäynti yhtiön osakkeilla alkoi maaliskuussa. 
Piippo käynnisti syksyllä 2025 selvitykset osakkeen delistauksesta ja yhtiön purkamisesta.