tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Talinhuippu

Talinhuippu on Helsingin ja Espoon rajalla sijaitseva täyttömaakumpu. Se on entinen Ison Huopalahden kaatopaikka, yksi Helsingin kaupungin “kolmesta suuresta kaatopaikasta”, joka oli käytössä 1963–79. Se sijaitsee toisaalta Talinrannan ja Talin golfkentän ja toisaalta Vermon raviradan välissä, Laajalahden pohjoisreunalla Tarvon saaresta ja Turunväylästä pohjoiseen. Talinhuipun korkein kohta on Helsingin puolella.
Historia.
Ison Huopalahden kaatopaikka oli yksi Helsingin kolmesta suuresta kaatopaikasta. Muita suuria olivat Pasilan kaatopaikka (1949–1963, VR:n kaatopaikka vuoteen 1949 saakka) ja Vuosaaren kaatopaikka (1966–1975 ja 1979–1988).
Ison Huopalahden kaatopaikka tuli Pasilan kaatopaikan sulkemisen jälkeen Helsingin pääkaatopaikaksi. Se sijaitsi Talin vedenpuhdistamon ja golfkentän lähellä Mätäjoen ja Monikonpuron välissä. Aiemmin se oli rantaniittyä, sitten poistettiin pintamaa ja jätetäyttö aloitettiin savimaan päälle. 1960-luvun lopulla kaatopaikkaa laajennettiin lahdelle. Louhetta ja rakennusjätettä käytettiin eristämään jätteet ja meri toisistaan. Suurin osa jätemassasta kertyi 1970-luvulla. Kaatopaikkaa jouduttiin täyttämään reilusti yli pohjan kestävyyden, koska vaihtoehtoa ei ollut. Kasa on painunut niin, että 1960-luvun jätteet ovat nykyään merenpinnan alapuolella. Jätettä kaatopaikalla on noin 3,5 miljoonaa kuutiometriä.
1960- ja 1970-luvuilla kaatopaikka ja sen ympärillä pyörivät lokkilaumat näkyivät Turunväylälle (silloinen Tarvontie).
Talinhuippu nykyisin.
Talinhuipun alue näyttää nykyisin melko normaalilta täyttömaakukkulalta, ja puuston kasvun vuoksi sitä ei juuri voi erottaa luonnonkukkuloista. Näkymä Laajalahdelle on alkanut pusikoitua umpeen 2010-luvulla, kun kaatopaikalta on kaasunerittyminen loppunut eivätkä kaasut ole enää vuosiin estäneet kasvillisuutta rehevöitymästä. Jätteet aiheuttavat kuitenkin edelleen päästöjä mereen ja joissain kohdin vanhoja jätteitä on alkanut näkyä myös maan pinnalla. Alueen kunnostusta on suunniteltu vuosikausia. Kunnostuksen yhteydessä jätteet eristettäisiin vedenpitävällä kerroksella. Puita alueelle ei voisi kunnostuksen jälkeen istuttaa, koska eristekerros ei kestäisi puiden juuria. 
Alueella on kuntopolkuja ja Vermon hevosurheiluun liittyviä teitä sekä Helsingin kaupungin omistama koirien koulutuskenttä, jota käyttää mm. Cane Corso Club Finland ry, Helsingin Palveluskoiraharrastajat ry sekä muut yhdistykset. Lisäksi siellä on frisbeegolfkenttä, jonka pituus on 1865 metriä ja jonka par-tulos on 58. Talvella Talin golfkentän alueella olevat hiihtoladut (6,5 km) ulottuvat Talinhuipulle ja sen yli.
Renée Carl

Renée Carl (10. kesäkuuta 1875 Fontenay-le-Comte, Vendée, Ranska – 31. heinäkuuta 1954 Pariisi, Ranska) oli ranskalainen mykkäelokuvien kauden näyttelijä. Hän esiintyi 186 elokuvassa vuosina 1907–1937. Ainakin 150 niistä oli ohjannut tai osittain ohjannut Louis Feuillade. Hän itse ohjasi vuonna 1922 valmistuneen elokuvan "Un cri dans l'abîme".
Ewald André Dupont

Ewald André Dupont (25. joulukuuta 1891 – 12. joulukuuta 1956) oli saksalainen elokuvaohjaaja, yksi Saksan elokuvateollisuuden pioneereja. Hänet tunnettiin yleensä nimellä E. A. Dupont.
Baseball (videopeli)

Baseball () on Nintendo R&amp;D1:n kehittämä ja Nintendon julkaisema urheilupeli, joka julkaistiin alun perin Japanissa 7. joulukuuta 1983. Peli on sittemmin julkaistu myös muille eri alustoille, kuten Virtual Consolelle. Pelissä pelataan baseballia, pelattavana on kuusi eri joukkuetta.
Pelin sanotaan olleen yksi Nintendo Entertainment Systemin menestykseen vaikuttaneista peleistä.
Franklin Dyall

Franklin Dyall (3. helmikuuta 1870 Liverpool – 8. toukokuuta 1950 Worthing, Sussex) oli englantilainen näyttelijä.
Hän esiintyi 26 elokuvassa vuosina 1916-1948. Hän oli näyttelijä Valentine Dyallin isä.
Kimito Sportförening

Kimito Sportförening (KSF) on Kemiönsaaressa toimiva urheiluseura, joka on perustettu vuonna 1945. Sen lajeihin kuuluvat muun muassa jalkapallo, yleisurheilu ja suunnistus.
Jalkapallo.
KSF:n naisten jalkapallon edustusjoukkue on parhaimmillaan esiintynyt Suomen toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Naisten Ykkösessä, jossa se pelasi viimeksi kaudella 2013. 
Seuran tunnetuin kasvatti on Norjassa ammattilaisena pelannut Jesper Törnqvist, joka on myös edustanut Suomen nuorisomaajoukkueita.
Shane Van Dyke

Shane Van Dyke (s. 28. elokuuta 1979) on yhdysvaltalainen televisio- ja elokuvanäyttelijä, ohjaaja ja käsikirjoittaja.
Tausta.
Shane Thomas Van Dyke on Mary (Carey) Van Dyken ja näyttellijä Barry Van Dyken ("Airwolf", "Lemmenlaiva", "") poika ja viihdetaiteilija Dick Van Dyken ("The Dick Van Dyke Show", "Maija Poppanen", "Chitty Chitty Bang Bang", "Night at the Museum") pojanpoika. Hänellä on kaksi veljeä Wes ja Carey sekä sisko Taryn Van Dyke. 
Van Dyken näyttelijäura alkoi hänen valmistuttuaan High Schoolista, kun hän osallistui Moorpark Collegen teatteriohjelmaan Kaliforniassa. Televisiouransa hän aloitti lääketieteen opiskelija Alex Smithin roolissa "" -sarjassa, esiintyen kaikkiaan 14 jaksossa. Vuonna 2002 hän esiintyi "Annie"-musikaalissa.
Ura.
Vuosia myöhemmin hänen esiinnyttyä "Diagnoosi: Murha" -sarjassa, Van Dyke työskenteli muille televisio-ohjelmille mukaan lukien pitkäkestoisessa saippuaoopperassa Kauniit ja rohkeat ja niin kuin itsenäisessä elokuvassa "Arizonan kesä". 
2007 kesällä, Shane palasi hänen isoisänsä ja isänsä kanssa Hallmark kanavan alkuperäiseen elokuvaan nimeltään "Murha 101". Samaan aikaan hän aloitti Hallmarkin minisarjoja, Shark Swarm, päinvastoin John Schneider ja Daryl Hannah.
Kenneth More

Kenneth Gilbert More (20. syyskuuta 1914 – 12. heinäkuuta 1982) oli englantilainen elokuva- ja teatterinäyttelijä. Hänellä oli huippu-ura 1950-luvulla, jolloin hän oli yksi Englannin suosituimmista näyttelijöistä, saaden useita kansainvälisiä palkintoja.
Michael Agazzi

Michael Agazzi (s. 3. heinäkuuta 1984 Ponte San Pietro, Italia) on italialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan maalivahti. Hän pelasi Serie A:ssa Cagliarin ja Chievo Veronan joukkueissa sekä useissa alempien sarjatasojen joukkueissa. Pääsarjajoukkue Milanissa hän jäi varamaalivahdiksi.
Ronald Allen

Ronald John Allen (16. joulukuuta 1930 – 18. kesäkuuta 1991) oli englantilainen näyttelijä, joka sai saippuaoopperatähden maineen.
Allen syntyi Readingissä, Berkshiressa. Hän opiskeli Leighton Park School -koulussa Readingissä ja opiskeli näyttelijäksi RADAssa Lontoossa, työskenteli repertuaariteatterissa, oli kauden Old Vic -teatterissa, Lontoossa ja näytteli useassa elokuvassa, muun muassa Titanic-klassikossa "Titanicin kohtalonyö" (1958).
Hän esiintyi myös kahdesti science fiction -televisio-ohjelma "Doctor Whossa", tarinoissa "Dominaattorit" (1968) and "Kuoleman lähettiläät" (1970).
Robert Ayres (näyttelijä)

Robert Ayres (11. joulukuuta 1914 – 5. marraskuuta 1968) oli yhdysvaltalainen elokuva-, teatteri- televisionäyttelijä. Ayres kuoli 53-vuotiaana 5. marraskuuta 1968 Hemel Hempsteadissä Englannissa.
Harve Presnell

Harve Presnell (14. syyskuuta 1933 – 30. kesäkuuta 2009) oli yhdysvaltalainen näyttelijä-laulaja. Hän aloitti uransa 1950-luvun puolivälissä klassisena baritonina, laulaen orkesteri- ja oopperaryhmissä ympäri Yhdysvaltoja. Hänen uransa siirtyi klassisesta musiikista musikaaliteatteriin vuonna 1960, kun Meredith Willson antoi hänelle miespääroolin Broadway -musikaalissa "The Unsinkable Molly Brown". Hänen esityksensä "Leadville Johnnyn" roolissa oli menestys ja hän esiintyi roolissa myös musikaalin elokuvaversiossa vuonna 1964, voittaen roolista Golden Globen.
Presnell esiintyi 1960-luvulla vielä muutamassa elokuvassa, mutta 1970-luvun alkuun mennessä se puoli uraa oli loppumassa. Vuosina 1970–1995 hän työskenteli enimmäkseen musikaaliteatterissa Broadwaylla, West Endissä sekä kiertelevissä produktioissa New Yorkin seudulla. Uransa loppupuolella hän esiintyi vielä elokuvissa "Fargo" (1996), "Face/Off – kahdet kasvot" (1997), "Pelastakaa sotamies Ryan" (1998), ja "Isiemme liput" (2006). Hän myös esiintyi televisiossa Herra Parkerin roolissa televisiosarja "Kameleontissa" ja Lew Staziakin roolissa "Andy Barker, P.I." -sarjassa. Lisäksi hän esiintyi televisiosarjoissa "Teräsmieheni" sekä "Dawson's Creek".
TransAsia Airwaysin lento 222

TransAsia Airwaysin lento 222 (GE222) oli TransAsia Airwaysin sisämaan lento, joka syöksyi maahan laskeutumisyrityksessä huonossa säässä Taiwanissa Peskadorien saaristossa 23. heinäkuuta 2014. Lento oli matkalla Kaohsiungin kaupungista Magongiin Peskadoreille. Koneessa oli 54 matkustajaa ja neljä miehistön jäsentä. 48 ihmistä kuoli onnettomuudessa ja kymmenen selvisi. 
Turmakone oli ATR 72-mallinen, rekisteritunnukseltaan B-22810, MSN 642. Kone lensi ensilentonsa 14. kesäkuuta 2000. 
Taiwanin lentoturvallisuusviranomaisen Aviation Safety Councilin tutkinnan mukaan onnettomuus johtui lentäjän virheestä.
David Selby

David Lynn Selby (s. 5. helmikuuta 1941) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on työskennellyt elokuvissa, saippuasarjoissa ja muissa televisio-ohjelmissa. Hän näytteli Quentin Collinsin roolissa ABC:n "Yön vampyyrit" -televisiosarjassa. Hän näytteli roolissa vuodesta 1968 sarjan loppumiseen 1971 ja uudestaan sarjaan perustuvissa kuunnelmissa). Hän näytteli Angela Channingin (Jane Wyman) pojan Richard Channingin roolissa CBS:n "Viinitila Falcon Crest" -saippuasarjassa vuosina 1982–1990.
Simone Padoin

Simone Padoin (s. 18. maaliskuuta 1984 Gemona del Friuli, Italia) on italialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Serie A:ssa pelaavaa Cagliaria.
Padoin siirtyi Juventukseen tammikuussa 2012 Atalantasta viiden miljoonan euron siirtosummalla ja allekirjoitti viisivuotisen sopimuksen.
Luca Marrone

Luca Marrone (s. 28. maaliskuuta 1990 Torino) on italialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan useimmiten keskuspuolustaja. Hän edustaa Serie A:ssa kaudella 2020–2021 pelannutta Crotonea, johon hän siirtyi vuonna 2019, aluksi lainasopimuksella. Hän on urallaan edustanut myös useita muita italialaisseuroja, muun muassa Juventusta. Kaudella 2016–2017 hän pelasi lainalla belgialaisseura Zulte Waregemissa.
Cristian Pasquato

Cristian Pasquato (s. 20. heinäkuuta 1989 Padova, Italia) on italialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa Serie A:ssa pelaavaa Juventusta.
Pasquato teki Juventuksen ainoan maalin AC Milanin 4–1-voittoon päättyneessä vuoden 2008 Trofeo Luigi Berlusconissa.
Jean Raspail

Jean Raspail (5. heinäkuuta 1925 – 13. kesäkuuta 2020) oli ranskalainen kirjailija ja tutkimusmatkailija. Useat Raspailin ensimmäisistä teoksista liittyvät tutkimusmatkailuun ja eri alueiden ihmisväestöjen suhtautumiseen modernisaatioon. Hänen teoksensa "Moi, Antoine de Tounens, roi de Patagonie" (1981) voitti Ranskan akatemian Grand Prix du Roman -palkinnon. 
Raspailin eniten huomiota herättänyt romaani on dystopiaromaani "Le Camp des saints" (1973). Teoksessa kuvataan tilanne, jossa kehitysmaista kohdistuu Ranskaan ja muihin länsimaihin mittavan luokan maahanmuutto ja maahanmuuttajat ovat haluttomia integroitumaan eurooppalaisiin yhteiskuntiin, mikä johtaa länsimaisen kulttuurin tuhoon. Romaani palasi uudelleen bestseller-listalle liki 40 vuotta julkaisemisensa jälkeen vuonna 2011.
The Salvation

The Salvation on Kristian Levringin ohjaama tanskalainen lännenelokuva vuodelta 2014.
Levringin pitkäaikaisena haaveena oli lännenelokuvan tekeminen. Haave toteutui, kun hän ohjasi elokuvan "The Salvation". Elokuva on Etelä-Afrikassa kuvattu toimintapainotteinen elokuva. Levringin ihanteita ovat olleet John Fordin klassikot, mutta "Salvation" ei ole Fordia, ei myöskään Dogmaa, vaan lähinnä se muistuttaa spagettiwesterneitä. Elokuvaa tehdessään hän katsoi työryhmän kanssa tunnelman luomiseksi paitsi Fordia ja Sergio Leonea, myös Akira Kurosawaa. Elokuvan päänäyttelijä on tunnettu tanskalainen näyttelijä Mads Mikkelsen. Elokuvassa puhutaan osittain tanskaa, mutta enimmäkseen englantia. 
Elokuvan tapahtuma-aika on 1870-luku ja tapahtumapaikka pieni kaupunki, joka on joutunut jengin valtaan. Elokuva kertoo kostosta, ja öljy on yksi teemoista. Ohjaaja on todennut, että hän pitää tärkeänä elokuvan tekemistä eurooppalaisena, sillä lännen tarina on myös esimerkiksi tanskalaisten ja suomalaisten tarinaa. Hän pitää elokuvaa moraliteettina vaikka sanookin, että sen nimi on ironiaa.
Arviot.
Pertti Avola (Helsingin Sanomat) lyttää elokuvan johdonmukaisesti. Hänen mukaansa ohjaaja todistaa hallitsevansa muodon, mutta sisällöstä puuttuu tuoreus. Kriitikko näkee siinä vaikutteita myös Fred Zinnemannin "Sheriffistä" (1952). Hän uskoo elokuvan miellyttävän lännenelokuvien ystäviä, "mikäli heitä vielä on". Hän katsoo, että samanlaisia elokuvia tehtiin aikoinaan tusinoittain, mutta usein niissä oli kiinnostavampia piirteitä kuin tässä, joka hänen mielestään sortuu kliseisiin. Avola kysyy, mikä on pelastus, "salvation".
Myös Kalle Kinnunen (Suomen Kuvalehti) suhtautuu elokuvaan nihkeästi. Hänen mielestään siitä puuttuu oivallus, jolla se asettuisi lännenelokuvien historiassa omalle paikalleen, ja se on siten pelkkä viihdyttävä pastissi, jota hän suosittelee kuitenkin lännenelokuvan ystäville.
Cannesin elokuvajuhlilla kilpailusarjojen ulkopuolella esitettäessä "The Salvation" sai kriitikoilta kuitenkin hyvin paljon kiitosta.
Ikuisesti kahdestaan

"Ikuisesti kahdestaan" on suomalaisartisti Arttu Wiskarin kappale hänen toiselta, "Tappavan hiljainen rivarinpätkä" -nimiseltä studioalbumilta. Warner Music Finland julkaisi kappaleen albumin ainoana singlenä 8. helmikuuta 2013. Kappaleen ovat säveltäneet ja sanoittaneet Janne Rintala ja Jonnaemilia Kärkkäinen. Kappale kertoo lapsettomuudesta.
Wiskarin itse käsikirjoittama ja Pete Eklundin ohjaama musiikkivideo julkaistiin 11. huhtikuuta 2013.
Jim (nimi)

Jim on englantilainen miehen etunimi, jo keskiajalla käytössä ollut muunnos Jakob-nimen englanninkielisestä vastineesta James.
Suomessa nimi Jim on Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan annettu vuoden 2024 loppuun mennessä noin 948 henkilölle. Jimin nimipäivä on suomen­ruotsalaisen kalenterin mukaan 25. heinäkuuta, joka on myös Jakobin, suomenkielisessä kalenterissa Jaakon nimipäivä.
Avaimet käteen (kappale)

"Avaimet käteen" on suomalaisartisti Arttu Wiskarin kappale hänen kolmannelta studioalbumiltaan "Sirpaleet". Warner Music Finland julkaisi kappaleen tulevan albumin ensimmäisenä singlenä 30. toukokuuta 2014. Kappaleen on säveltänyt ja sanoittanut Janne Rintala, ja sitä on ollut säveltämässä myös Mika Laakkonen.
Kappale kertoo talonrakentamisesta, ja sitä on verrattu Leevi and the Leavingsin vuonna 1994 julkaistuun ”Vasara ja nauloja” -kappaleeseen.
Jodiheptafluoridi

Jodiheptafluoridi (IF7) on jodin ja fluorin muodostama epäorgaaninen molekyyliyhdiste. Ainetta voidaan käyttää fluoraavana reagenssina.
Ominaisuudet.
Rakenteeltaan jodiheptafluoridi on pentagonaalinen bipyramidi. Se on ainoa interhalogeeniyhdisteistä, johon on keskusatomiin sitoutunut seitsemän muuta halogeeniatomia. Tämä johtuu jodiatomin suuresta koosta ja jodin hapetusasteen +VII suhteellisesta pysyvyydestä. Jodiheptafluoridi on reaktiivinen yhdiste ja reagoi useimpien alkuaineiden kanssa. Yhdiste liukenee veteen, mutta hydrolysoituu perjodihapoksi ja vetyfluoridiksi. Jos vettä on vähän, muodostuu vetyfluoridia ja jodipentafluoridioksidia. Kuumennettaessa jodipentafluoridi reagoi piidioksidin kanssa muodostaen jodipentafluoridioksidia ja piitetrafluoridia. Yhdiste muodostaa komplekseja sekä Lewis-happojen että Lewis-emästen kanssa.
Valmistus.
Jodiheptafluoridia valmistetaan alkuaineistaan jodista ja fluorista 250–300 °C:n lämpötilassa. Pienessä mittakaavassa voidaan käyttää myös kaliumjodidin tai palladiumjodidin ja fluorin välistä reaktiota.
I2 + 7 F2 → IF7
KI + 4 F2 → KF + IF7
PdI2 + 8 F2 → PdF2 + 2 IF7
Marcell Deák-Nagy

Marcell Deák-Nagy (s. 28. tammikuuta 1992) on unkarilainen pikajuoksija. Hän kilpailee pääasiassa 400 metrillä. Deák-Nagyn ennätys on 2011 Tallinnassa juostu 45.42. Hän voitti 400 metrillä kultaa 2011 kesäuniversiadeissa Shenzhenissä. Seuraavana vuonna Deák-Nagy saavutti hopeaa 400 metriltä EM-kisoista Helsingistä ajalla 45.52. Deák-Nagy kilpaili myös kesäolympialaisissa 2012 Lontoossa, mutta karsiutui jatkosta jo semifinaaleissa. Hän on kilpaillut myös 200 metrillä. 
Vuonna 2011 Deák-Nagy voitti kultaa 400 metriltä kesäuniversiadeista Shenzhenistä.
Stephen Low

Stephen Low (s. 1950 Ottawa, Ontario) on kanadalainen elokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja, joka käyttää paljon Imax- ja Imax 3D -elokuvaformaatteja. Yli 30-vuotisen uransa aikana Low on ohjannut monia palkittuja dokumentteja. Näihin kuuluvat muun muassa "Challenger: An Industrial Romance" (1980), "Beavers" (1988), "Titanica" (1995), "Super Speedway" (1997), "Volcanoes of the Deep Sea" (2003), "" (2004), "Ultimate Wave Tahiti 3D" (2010), "Legends of Flight 3D" (2010), "Rescue 3D" (2011) ja "Rocky Mountain Express" (2011).
Jordan Williamsz

Jordan Williamsz (s. 21. elokuuta 1992) on australialainen keskimatkojen juoksija. Hän kilpailee 800 ja 1 500 metrillä. 800 metrillä Williamszin ennätys on vuonna 2014 Dublinissa juostu 1.46.77 ja 1500 metrillä 2012 Swarthmoressa juostu 3.36.74. Williamszilla on Australian ennätys 4 × 1500 metrin viestissä, aiemmin myös 4 × 800 metrin viestissä. Kesällä 2014 hän kilpaili Suomessa Eliittikisoissa.
Williamsz karsiutui 800 metrin välierissä Brixenin alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2009. Viestissä Australia sijoittui seitsemänneksi. IAAF World Relays -kilpailuissa hän sijoittui 2014 neljänneksi 4 × 800 ja 4 × 1500 metrin viesteissä. Seuraavana vuonna hän kuului Australian pronssijoukkueeseen sekä 4 × 800 metrillä että niin sanotussa DMR-viestissä, jossa juostaan 400, 800, 1 200 ja 1 600 metrin osuudet. Vuoden 2017 IAAF World Relays -kilpailuissa hän oli neljäs 4 × 800 metrin viestissä. Lontoon MM-kilpailuissa 2017 hän karsiutui 1 500 metrin välierissä.
Niklas Blomqvist

Niklas Blomqvist (s. 8. helmikuuta 1996 Turku) on uransa lopettanut suomalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Blomqvist aloitti jalkapallon pelaamisen Turun Nappulapallossa.
Hänet valittiin vuoden 2011 Kai Pahlman -turnauksen parhaaksi pelaajaksi.
David Bustos

David Bustos González (s. 25. elokuuta 1990 Palma de Mallorca, Espanja) on espanjalainen keskimatkojen juoksija. Hän kilpailee pääosin 800 ja 1 500 metrillä. 800 metrillä Bustosin ennätys on vuonna 2010 juostu 1.46.12 ja 1500 metrillä vuonna 2012 juostu 3.34.77. 
EM-kisoissa 2012 Helsingissä Bustos voitti pronssia 1500 metriltä ajalla 3.46.45. Amsterdamin EM-kilpailuissa 2016 hän sai 1 500 metrillä hopeaa ajalla 3.46,90. Vuonna 2011 hän voitti pronssia alle 23-vuotiaiden EM-kisoista Ostravasta samalta matkalta. 2009 Bustos saavutti kultaa niin ikään 1500 metriltä alle 20-vuotiaiden EM-kisoista Serbian Novi Sadista. Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 hän sijoittui 1 500 metrillä seitsemänneksi. Kesäolympialaisissa 2012 Bustos jäi alkueriin. Hän on 182 senttimetriä pitkä, painaa 65 kiloa ja edustaa Metalnox-Calviaa.
Julia Clair

Julia Clair (s. 20. maaliskuuta 1994 Saint-Dié-des-Vosges, Ranska) on ranskalainen mäkihyppääjä. Hän edustaa SC Xonrupt-seuraa ja käyttää Fischerin suksia. 
Clair voitti nuorten MM-kisoissa joukkuekilpailussa hopeaa Erzurumissa 2013 ja pronssia vuotta myöhemmin Val di Fiemmessä. Maailmancupissa Clairin paras sijoitus on maaliskuussa 2014 Planicassa hypätty kolmas tila. Talviolympialaisissa 2014 Sotšissa Clair sijoittui naisten normaalimäessä yhdeksänneksitoista.
Espanjan ympäriajo 2013

Espanjan ympäriajo 2013 oli järjestyksessään 68. maantiepyöräilyn Espanjan ympäriajo. Se alkoi Vilanova de Arousassa 24. elokuuta ja päättyi Madridiin 15. syyskuuta.
Chris Horner voitti kilpailun 37 sekunnin erolla Vincenzo Nibaliin. Hänestä tuli 41-vuotiaana kaikkien aikojen vanhin suuren ympäriajon voittaja. Hän ratkaisi kilpailun voiton oltuaan Nibalia parempi kolmella viimeisellä vuoriosuudella. Pistekilpailun voitti Alejandro Valverde, mäkikirikilpailun Nicolas Edet, yhdistelmäkilpailun Chris Horner ja joukkuekilpailun Euskaltel-Euskadi.
Lopputulokset.
Lähde: Cyclingnews
Kilpailujen kehittyminen.
Lähde: Cyclingnews
Jack Bauer (maantiepyöräilijä)

Jack Bauer (s. 7. huhtikuuta 1985 Takaka, Uusi-Seelanti) on uusiseelantilainen maantiepyöräilijä. Hän aloitti ammattilaisuransa Endura Racing -joukkueessa 2010, edusti Garmin / Cannondale Pro Teamia 2012–2016, Quick-Step Floorsia 2017, Mitchelton-Scott / Team BikeExchange-Jaycoa 2018–2022 ja viimeisellä ammattilaiskaudellaan 2023 Q36.5 Pro Cycling Teamia. Hän on 191 senttimetriä pitkä ja painaa 74 kiloa.
Vuoden 2012 kesäolympialaisissa Lontoossa Bauer sijoittui maantieajossa kymmenenneksi. Hän sai Glasgow'n Kansainyhteisön kisoissa 2014 hopeaa maantieajossa. Hän voitti Uuden-Seelannin mestaruuden maantiejossa vuonna 2010 ja aika-ajossa 2017.
Saavutukset.
Lähde: Peo Cycling Stats
 Tour Of Southland, 2. etapin voitto
Maantieajon Uuden-Seelannin-mestaruus
Tour of Utah, 3. etapin voitto
Olympialaiset, maantieajossa kymmenes, aika-ajossa 19:s
Japan Cup, voitto
Herald Sun Tour, prologin voitto
Kansainyhteisön kisat, maantieajossa hopeaa
Britannian ympäriajo, 5. etapin voitto
Aika-ajon Uuden-Seelannin-mestaruus
Toto Wolff

Torger Christian ”Toto” Wolff (s. 12. tammikuuta 1972 Wien, Itävalta) on itävaltalainen sijoittaja, entinen autourheilija ja Mercedeksen Formula 1 -tallin nykyinen tallipäällikkö.
Wolff kilpaili kuljettajanurallaan muun muassa Itävallan ja Saksan Formula Ford -sarjoissa. Hän voitti luokkansa vuoden 1994 Nürburgringin 24 tunnin ajossa. Hän perusti oman sijoitusyhtiön Marchfifteenin vuonna 1998.
Nykyisin Wolff omistaa yhdessä Formula 1:sten kaksinkertaisen maailmanmestarin Mika Häkkisen kanssa manageriyhtiön, joka toimii muun muassa Alexandre Prémat’n, Bruno Spenglerin ja Valtteri Bottaksen manageriyhtiönä. Wolff osti vuonna 2009 osan Williamsin F1-tallista. Hänet nimitettiin vuonna 2012 tallin moottoriurheilujohtajaksi. Tammikuussa 2013 Wolff siirtyi Williamsilta Mercedeksen moottoriurheilujohtajaksi. Hänen 15 prosentin omistuksensa Williamsista pysyi kuitenkin yhä. Vuonna 2014 Wolff myi ensin viiden prosentin osuuden Brad Hollingerille, helmikuussa 2015 toiset viisi prosenttia ja loput Williams omistuksensa hän myi maaliskuussa 2016. Nykyisin Wolff toimii Mercedeksen tallipäällikkönä.
Vuonna 2014 Wolff loukkaantui pyörälenkillä vakavasti. Hän sai aivotärähdyksen ja mursi useita luita oikeasta yläraajastaan, mukaan lukien ranteen, kyynärpään, olkapään ja solisluun.
Wolffin vaimo, kilpa-autoilija Susie Wolff (o.s. Stoddart), toimi vuodet 2012–2015 Williamsin F1-tallin testikuljettajana. Nykyään hän toimii F1-akatemian toimitusjohtajana.
Korlain kreoli

Korlain kreoli eli kristi on portugalin kieleen perustuva kreolikieli, jota puhutaan Korlain kylän ympäristössä Intian Maharashtran osavaltion länsirannikolla. Kieltä puhui vuonna 1998 äidinkielenään 750 ihmistä. Korlain kreolissa on runsaasti aineksia marathista ja sen puhujat käyttävät marathia kommunikoidessaan ulkopuolisten kanssa.
Korlain kreolia voidaan kirjoittaa marathin tavoin devanagari-kirjaimistolla tai portugalin tavoin latinalaisilla kirjaimilla.
Kellarikrouvi

Kellarikrouvi oli ravintola, joka toimi kahdessa kerroksessa Helsingin keskustassa kansallisromanttis–jugendtyylisessä entisessä Lääkäreiden talossa Kasarmitorin kulmalla. Se lopetti toimintansa vuonna 2014. Alakerrassa oli tiiliholvien kattama L-kirjaimen muotoinen ravintolatila, katutaso oli bistrotyylinen. Ravintolassa oli lisäksi kaksi kabinettia. Kellarikrouvi kuului 1965–1991 Alkon omistamalle Kantaravintoloille, sitten saman konsernin Arctialle vuoteen 1997 saakka ja loppuvuosina Royal Ravintoloille.
Kellarikrouvi perustettiin Fabianinkatu 17:ään vuonna 1965. Yhdysvaltain entinen presidentti Bill Clinton on muistellut käyneensä ravintolassa vieraillessaan nuorena opiskelijana Helsingissä. Vuoteen 1979 asti Yleisradion vanha radiotalo sijaitsi Kellarikrouvin naapurissa Fabianinkatu 15:ssä, ja ravintola tunnettiinkin yleläisten kantapaikkana lempinimeltään ”Studio 10” vielä pitkään yleläisten siirryttyä Töölön Kesäkadulle ja Pasilaan.
Ravintolan lopetettua toimintansa sen tiloissa jatkaa ravintola The Cock, joka myös kuuluu Royal Ravintoloihin
Santasaari

Santasaari () on Kemiönsaareen kuuluva noin 4 km pitkä saari ja kylä. Saari sijaitsee Kemiön luoteiskulmassa ja on maankohoamisen vuoksi miltei kasvanut kiinni Kemiöön.
Santasaari kuului Karunan kuntaan sen lakkauttamiseen 1969 asti, jolloin saari liitettiin Kemiön kuntaan. Saarella on nykyään lähinnä kesäasutusta. Saarella sijaitsevat Sandön kartano ja Liedon kunnan virkistysalue.
Historia.
Pohja-Suomen laamanni Hartikka Jopsson lahjoitti Turun tuomiokirkolle Santasaaren kaksi tilaa vuonna 1486. Piispa Maunu lahjoitti nämä tilat vuonna 1497 Måns Frillelle palkkioksi tämän vaivoista ja menetyksistä Venäjän sodan aikana. Frille puolestaan palautti ne vuonna 1508 takaisin tuomiokirkolle. Uskonpuhdistuksen seurauksena ne siirtyivät kruunun omistukseen. Juhana-herttua lahjoitti tilat vuonna 1557 Jören Jönssonille, mutta tämä herttuan tekemä läänitys todettiin pätemättömäksi. Vuonna 1563 tilat lahjoitettiin Klaus Kristerinpoika Hornille. Vuonna 1683 ne peruutettiin jälleen kruunulle, mutta myönnettiin kuitenkin Gustav Hornin perikunnalle elinikäisläänitykseksi. 1690-luvulle tultaessa toinen tiloista oli jäänyt asumattomaksi ja näin yhdistetyistä tiloista muodostettiin rustholli numero 14. Perimätiedon mukaan kartano rakennettiin isovihan jälkeen uudelleen vanhan kivijalan päälle samanlaiseksi kuin edellinen päärakennus. Tila ostettiin perinnöksi vuonna 1756. 
Suomen sodassa Santasaaren edustalla käytiin Sandön meritaistelu venäläisten ja ruotsalaisten välillä.
Autonomian ajan alussa Sandön ratsutilan omisti ratsutilallinen Kristian Kavander. Tällä ei ollut omia lapsia. Palvelusväkeä oli neljä renkiä ja kolme piikaa. Näitten lisäksi tilalla asui omissa talouksissaan syytinkiläisenä vanhaisäntä sekä kaksi entisen rakuunan perhettä, torppari sekä toisen torpparin leski. Kavanderin kuoltua hänen leskensä myi vuonna 1816 tilan laivanrakennusmestari Karl Gustaf Wichtmanille. Tämä vuokrasi tilan viljelysmaat lampuodille, joka asui kartanon entisessä syytinkitalossa. Wichtman itse asui perheineen kartanossa. Kun entiset rakuunantorpat muutettiin päivätyöläisten torpiksi, kasvoi torppien määrä neljään. Vuonna 1820 Wichtman kuoli. Hänen leskensä Justina asui tilalla kuolemaansa vuonna 1853 saakka. Tuona vuonna kartanon osti salaneuvos Karl August Ramsay, joka myös muutti asumaan Sandön kartanoon. Tällöin kartanon väkimäärä alkoi kasvaa, sillä rengin ja piian lisäksi talossa oli töissä kaksi muonamiestä. Torppien lukumäärä kohosi viiteen, ja ne olivat nimeltään Rösund, Brudholm, Nöjes, Norrdahl sekä Dahl. Paikan väkiluku kohosi Wichtmanin ajan 30 hengestä vuoteen 1860 mennessä 48 henkeen. Ramsayn kuoltua tämän perikunta vuokrasi kartanoa Karl Lindroosille, joka osti kartanon vuonna 1865.
Toisen maailmansodan jälkeen Sandön alueelle muodostettiin siirtoväelle kuusi uutta tilaa. Näistä viisi oli kalastustiloja.
Sandön asukkaat tekivät vuonna 1965 esityksen alueensa liittämisestä Kemiöön. Tämä toteutettiin samassa yhteydessä, kun Karunan kunta sitä lukuun ottamatta yhdistyi Sauvon kuntaan 1. tammikuuta 1969.
Punta (yritys)

Punta Oy on salolainen vuonna 1982 perustettu, metallisia säilytyskalusteita valmistava yritys. Se sijaitsee Kiskon Toijan kylässä. Yrityksen aikaisempi nimi oli Juha Punta Oy.
Juha Punta perusti yrityksen vuonna 1982 ostamalla kiskolaisen metallialan yrityksen. Vuonna 2011 yrittäjäneuvos Juha Punta myi enemmistöosuuden yrityksestä Vesa Harilolle, mutta jatkaa vähemmistöosakkaana ja hallituksen puheenjohtajana.
Punta Oy laajensi tuotevalikoimaansa vuonna 2014 ostamalla seinähyllyjärjestelmiä ja myymäläkalusteita valmistaneen piikkiöläisen Eloros-Hylly Oy:n ja perustamalla työ- ja urheiluvaatteiden hajunpoistokaappeja markkinoivan Hygio Oy:n.
Punta Oy työllisti vuonna 2011 noin 25 henkilöä ja vuotuinen liikevaihto on noin 5 miljoonaa euroa. Pääosa tuotannosta myydään Suomeen. Yrityksen toimitusjohtaja oli Vesa Harilo.
Vuonna 2021 Punta Oy työllistää yli 100 henkilöä ja vuotuinen liikevaihto on noin 15 miljoonaa euroa. Pääosa yrityksen liikevaihdosta myydään Suomeen, mutta kansainvälinen kauppa on jatkuvassa nosteessa.
Vuoden 2022 alussa toimitusjohtajana aloitti Pekka Leppälä.
Vuonna 2024 toimitusjohtaksi nimitettiin Shilei Zhang.
Turkin Superliigan kausi 2013–2014

"'Turkin jalkapallon " korkein sarjataso Superliiga "(Süper Lig)" alkoi elokuussa 2013 ja kausi päättyi toukokuussa 2014. Edellisen kauden tapaan Kolme ensimmäistä sijaa menivät Istanbulilaisseuroille; mestaruuden voitti Fenerbahçe, Galatasaray oli toinen ja Beşiktaş kolmas. Mestaruudestaan huolimatta Fenerbahçe ei päässyt mestarien liigaan kaudelle 2014-2015 vuoden 2011 sopupeliskandaalin vuoksi.
Sarjataulukko.
1 UEFA on sulkenut Fenerbahçen kilpailuistaan kaudella 2014-2015 vuoden 2011 korruptioskandaalin vuoksi.&lt;br&gt;
2 Eskişehirspor ja Sivasspor on suljettu UEFA:n kilpailuista kaudella 2014-2015 vuoden 2011 korruptioskandaalin vuoksi. Alun perin Eskişehirspor selviytyi Eurooppa-liigan toiselle karsintakierrokselle Turkin cupin kakkossijan takia. (Galatasaray voitti cupin, mutta Galatasaray selviytyi myös Mestarien liigaan.) Turkin jalkapalloliitto ei myöntänyt Kasımpaşalle UEFA-lisenssiä (Konyaspor ja Gaziantepspor eivät myöskään saaneet UEFA-lisenssiä). Tämän takia Eurooppa-liigan karsintakierroksille selviytyivät Karabükspor ja Bursaspor.
KakaoTalk

KakaoTalk (, lyhyesti "Ka’Talk") on korealaisen Kakao-yhtiön pikaviestintäohjelma älypuhelimille, joka on julkaistu maaliskuussa 2010. Sovellus on saatavana 14 kielellä 230 eri maassa.
Sovellus on saatavana Androidille, iPhonelle, BlackBerrylle, Windows Phonelle, Badalle, Nokia Ashalle ja henkilökohtaisille tietokoneille. 
Alusta ylitti 100 miljoonaa rekisteröitynyttä käyttäjää vuonna 2013. Japanilaisella Line-sovelluksella oli samana aikana 150 miljoonaa käyttää ja Kiinassa WeChatillä oli yli 300 miljoonaa käyttäjää. Vuonna 2014 sovelluksella oli 130 miljoonaa käyttäjää.
Etelä-Koreassa ohjelma on asennettuna yli 90% älypuhelimista: 73% Korean väestöstä on älypuhelin, josta 93% on KakaoTalkin käyttäjiä.
KakaoTalk alkoi pikaviestintäsovelluksena, mutta on laajentanut myöhemmin pelialustaksi. Alustalla ihmiset voivat pelata toistensa kanssa viestintäsovelluksessa ja pelaajat voivat ostaa virtuaalisia esineitä KakaoTalkin virtuaalisilla kolikoilla. Alustan liikevaihto nousi 311 miljoonaan dollariin vuoden 2013 ensimmäisellä puoliskolla.
Amos Tversky

Amos Tversky (; 16. elokuuta 1937 – 2. kesäkuuta 1996) oli israelilainen psykologi ja tutkija. Hänet tunnetaan erityisesti prospektiteorian kehittämisestä, kognitiivisten vinoumien tutkimisesta ja pitkästä yhteistyöstä Daniel Kahnemanin kanssa.
Jimmy

Jimmy on englantilainen miehen etunimi, alkuperältään diminutiivimuoto Jaakob-nimen englanninkielisestä vastineesta James.
Suomessa nimi Jimmy on Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan annettu heinäkuuhun 2025 mennessä noin 1 270 henkilölle, joista suunnilleen puolet on syntynyt 1980- ja 1990-luvuilla. Jimmyn nimipäivä on vuodesta 2015 lähtien suomen­ruotsalaisen kalenterin mukaan 25. heinäkuuta, joka on myös Jakobin, suomenkielisessä kalenterissa Jaakon nimipäivä.
David Herzog

David Herzog on yhdysvaltalainen saarnaaja ja evankelista. Hän esiintyy saarnatilaisuuksissa eri puolilla maailmaa ja toimii myös elämäntapavalmentajana ja ravintoterapeuttina. Herzog on julkaissut useita kirjoja ja juontaa viikoittaista televisio-ohjelmaa. Herzogilla ja hänen vaimollaan on Arizonassa terveysalan yritys.
Toiminta.
Uskonnollisissa tilaisuuksissa Herzog saarnaa, rukoilee ihmisten puolesta ja pyytää rahalahjoituksia johtamalleen kristilliselle yhteisölle "David Herzog Ministries". Kuulijat ovat kertoneet tilaisuuksissa kokemistaan ihmeistä kuten laihtumisesta, kävelykyvyn palautumisesta ja sokeuden parantumisesta. Näitä todistuksia esitetään myös Herzogin televisio-ohjelmassa.
Suomessa Herzog on toiminut 27.-31.7.2014 "Ihmeiden aika" -tapahtuman pääpuhujana. Hän ilmoitti odottavansa että saarnatilaisuuksissa tapahtuu ihmeitä. Ihmeiden korostaminen on herättänyt Suomen kristillisissä piireissä ristiriitaisia tunteita. Uskontojen haittavaikutuksien tutkijat ja niistä kärsivien ihmisten tukea organisoivat tahot ovat ilmaisseet huolensa siitä, että Herzogin lupauksiin liian sokeasti luottavat kuulijat voivat saada terveysongelmia. Herzog on uhannut suomalaisia arvostelijoitaan Jumalan tuomiolla.
Herzog on vetänyt puoleensa etenkin New Age -henkisiä kävijöitä, mutta vakuuttaa että ei itse kuulu New Age -liikkeeseen.
Oikeistolibertarismi

Oikeistolibertarismi on yksi libertarismin suuntaus. Oikeistolibertarismi on kiistanalainen termi ja monet libertaarit kuten Murray Rothbard , Harry Browne Anthony Gregory , Leonard E. Read , Tibor Machan ja Walter Block ovat vastustaneet termiä tai tarkoittavat sillä konservatiiveja, jotka ovat omaksuneet libertarismin ajatuksia. Termillä voidaan tarkoittaa myös uusliberalismia, laissez-faire-markkinataloutta tai anarkokapitalismia. Oikeistolibertaarit kannattavat henkilökohtaista ja taloudellista yksilönvapautta negatiivisen vapauskäsityksen mukaisesti. Loi ̈c Wacquantin mukaan oikeistolibertaarit kannattavat vapaita markkinoita ja näkevät minimaaliseksi supistetun valtion tai vastaavan autoritaarisen sosiaalisen organisaation tehtäväksi turvata yhtäältä markkinoiden olemassaolo ja toisaalta oikeistolibertaarien pitämät perusoikeudet: ruumiillisen koskemattomuuden, yksityisomistuksen ja sopimusvapauden. Libertaarit itse eivät kuitenkaan katso kannattavansa autoritaarista sosiaalista organisaatiota. Noiden oikeuksien tulkinta on varsin ekspansiivinen: libertarismi kannattaa julkisen vallan minimoimista tai jopa lakkauttamista, ja sitä voidaan pitää klassisen liberalismin skottivalistusperinnön sekä yhdysvaltalaisen individuaalianarkismin nykyjatkeena. Se jakautuu väljästi tulkittuun anarkismiin — erityisesti anarkokapitalismiin ja anarkoindividualismiin — sekä toisaalta vanhempaan minarkismiin, joskin muitakin merkittäviä jakolinjoja aatteen sisällä on havaittavissa.
Oikeistolibertarismi hylkää positiivisen vapauskäsitteen kokonaisuudessaan, eikä siis kannata esimerkiksi valtiollisesti toteutettua tulojen uudelleenjakoa tai ihmisoikeussopimuksista nykyään löytyviä taloudellisia, sosiaalisia ja sivistyksellisiä oikeuksia. Niinpä se usein katsotaan varsin oikeistolaiseksi aatteeksi, vaikka se samalla jakaakin henkilökohtaisen vapauden saralla merkittävän osan teoriastaan poliittisen vasemmiston kanssa. Aate katsoo itsensä valistuksen työnjatkajaksi, ja pyrkii edistämään rationaalista lainkuvaa politiikassa.
Ideologinen rakenne.
Propertarianismi.
Monet varsinkin luonnonoikeudelliseen teoriaperinteeseen perustavat libertaarit katsovat, että kaikki ihmisoikeuksiksi katsotut oikeudet ovat johdettavissa yllä mainituista kolmesta peruslähtökohdasta. Aatteen teoriaan liittyvät läheisesti mm. käsitteet nonaggressioperiaate (lyhyesti NAP) ja voluntarismi, eli vapaaehtoisuusaktivismi.
Julian Reus

Julian Reus (s. 29. huhtikuuta 1988 Hanau, Länsi-Saksa) on saksalainen pikajuoksija, joka kilpailee 100 ja 200 metrillä. Hän edustaa TV Wattenscheidia. 
Reus voitti alle 20-vuotiaiden EM-kisoissa 2007 Hengelossa kultaa 100 metriltä, hopeaa 200 metriltä ja vielä kultaa pikaviestistä. Hän oli mukana hopeaa voittaneessa Saksan pikaviestijoukkueessa vuoden 2012 EM-kilpailuissa Helsingissä ja 2014 EM-kilpailuissa Zürichissä sekä pronssijoukkueessa Amsterdamissa 2016. Vuoden 2015 sisäratojen EM-kilpailuista Reus voitti pronssia 60 metriltä.
Reus on voittanut Saksan mestaruuden 100 metrillä vuosina 2013–2017 sekä 200 metrillä vuosina 2012, 2013, 2015 ja 2017. Sisäradoilla hän on voittanut maan mestaruuden 60 metrillä 2013, 2016 ja 2018 sekä 200 metrillä 2016. Hänen ennätyksensä 100 metrillä on vuonna 2016 juostu 10,01 s, joka on myös Saksan ennätys. 200 metrillä hänen ennätyksensä on vuonna 2017 juostu 20,29 s. Sisäradoilla hän on juossut 60 metrin Saksan ennätyksen 6,52 vuonna 2016.
Yannick Fonsat

Yannick Fonsat (s. 16. kesäkuuta 1988 Pariisi, Ranska) on ranskalainen pikajuoksija. Hän edustaa Montreuilia. Fonsatin ennätys 100 metrillä on 10,49, 200 metrillä 20,59 ja 400 metrillä 45,30. 
Fonsat voitti pronssia 400 metriltä EM-kisoista 2012 Helsingistä ajalla 45.82. Vuonna 2007 hän voitti alle 20-vuotiaiden EM-kisoissa Hengelossa kultaa 400 metriltä ja pronssia 4×400 metrin viestistä. Kahta vuotta myöhemmin Fonsat saavutti niin ikään kultaa 400 metriltä ja pronssia viestistä alle 23-vuotiaiden EM-kisoista Kaunasista. Vuonna 2014 Fonsat saavutti pronssia IAAF World Relaysistä 4×400 metriltä. 
Fonsat on 189 senttimetriä pitkä ja painaa 76 kiloa.
Petra Manner

Petra Elina Manner (s. 20. tammikuuta 1985) on suomalainen urheilutoimittaja. Hän työskentelee uutistenlukijana Yleisradion "Urheiluruudussa". Jalkapallon Brasilian MM-kilpailuissa 2014 Manner oli yksi Ylen studio-osuuksien juontajista. Hän toimi juontajana myös jalkapallon MM-kisojen 2018 kisalähetyksissä.
Manner valmistui ylioppilaaksi Mäkelänrinteen lukiosta ja aloitti sen jälkeen historian opinnot Helsingin yliopistossa. Samoihin aikoihin hän harrasti aktiivisesti tanssia ja oli muun muassa Antti Tuiskun ja Daruden taustatanssijana. Vietettyään vuoden opiskelijavaihdossa Sorbonnen yliopistossa Ranskassa hän opiskeli urheilujournalismia Haaga-Helia ammattikorkeakoulussa.
Hän toimi nuorempana Ylen lähettämän "iines"-ohjelman juontajana, joita haettiin kouluihin lähetettyjen ilmoitusten kautta. Manner on osallistunut maratoneille ja juossut matkan parhaimmillaan aikaan 3.18.48. 
Palkinnot.
Petra Manner ja Laura Arffman saivat Suomen kieltenopettajien liiton ja Otavan kirjasäätiön Vuoden kieliteko 2024 -palkinnon Pariisin kesäolympialaisissa tekemistään monikielisistä haastatteluista.
Yksityiselämä.
Manner seurustelee yleisurheiluvalmentaja Janne Ukonmaanahon kanssa. Hän oli aiemmin naimisissa Ylen urheilutoimittajan ja -selostajan Antti Ennekarin kanssa, mutta tämä jätti avioerohakemuksen marraskuussa 2020. Heillä on kaksi lasta.
Savon Lehti

Savon Lehti oli Kuopiossa vuosina 1911–1912 ilmestynyt sanomalehti.
Nuorsuomalaisen puolueen oikeistoon kuulunut piirijärjestö perusti "Savon Lehden" sen jälkeen kun sopimus puolueen vasemmistoa edustaneen "Savon" kanssa oli rauennut ja sen päätoimittaja Mikko Puhakka oli pakotettu eroamaan. "Savon Sanomien" kirjapainossa painettu "Savon Lehti" ei pärjännyt kilpailussa "Savolle" ja se lopetettiin taloudellisesti kannattamattomana. Kolmesti viikossa ilmestyneen lehden päätoimittajina työskentelivät Mikko Puhakka (1911–1912) ja Heikki Hyppönen (1912).
Uusmaalainen

Uusmaalainen oli Helsingissä vuosina 1905–1913 ilmestynyt sanomalehti.
"Uusmaalainen" perustettiin Uudenmaan nuorsuomalaisten äänenkannattajaksi, mutta sen taustalla oli myös helsinkiläistä puoluejohtoa. Kolmesti viikossa ilmestyneen lehden päätoimittajina työskentelivät Jaakko Laurila (1906–1908), Artur Candolin (1908–1911) ja Erik Vihtori Linnankallio (1912–1913). Sen kannattavuutta heikensivät Lahdessa ilmestyneet nuorsuomalaisten "Lahden Lehti" ja "Lahden Sanomat". Vuoden 1914 alusta "Uusmaalainen" ja "Lahden Sanomat" yhdistettiin "Etelä-Suomen Sanomiksi".
Lahden Sanomat

Lahden Sanomat oli Lahdessa vuosina 1909–1913 ilmestynyt sanomalehti.
Paikkakunnan nuorsuomalaiset perustivat "Lahden Sanomat" äänenkannattajakseen "Lahden Lehden" tehtyä konkurssin. Sen päätoimittajaksi ja julkaisijaksi saatiin Kuopiosta "Otavan" toimitussihteeri Oskar Robert Marjanen. Kolmesti viikossa ilmestyneellä lehdellä oli vuonna 1913 noin 2 200 tilaajaa. Puolueen hajaannuksesta ja heikosta taloudesta kärsineet "Lahden Sanomat" ja helsinkiläinen "Uusmaalainen" yhdistettiin vuoden 1914 alusta "Etelä-Suomen Sanomiksi".
Lahden Lehti

Lahden Lehti oli Lahdessa vuosina 1900–1909 ilmestynyt sanomalehti.
Paikkakunnan opettajien perustama "Lahden Lehti" oli puoluepoliittisesti neutraali, mutta Venäjän-politiikassaan perustuslaillinen. Vuonna 1906 sen kilpailijaksi tuli vanhasuomalainen "Lahti", jolloin kaupungin nuorsuomalaiset hankkivat "Lahden Lehden" omistukseensa. Taloudellisesti kannattamaton lehti teki konkurssin toukokuussa 1909 ja lakkasi ilmestymästä. Sen tilalle nuorsuomalaiset perustivat saman vuoden syksyllä "Lahden Sanomat".
Lehti ilmestyi aluksi kahdesti, vuodesta 1905 lähtien kolmesti ja vuodesta 1906 neljästi viikossa. Sen levikki oli 3000 kappaletta vuonna 1904. Päätoimittajina työskentelivät Viljo Koskinen (1900), Antti Rytkönen (1900–1906), Rudolf Holsti (1906–1907), Eino Railo (1907–1908) ja Vilho Jämsén (1908–1909).
Kyminlaakso

Kyminlaakso oli Kotkassa vuosina 1906–1916 ilmestynyt sanomalehti.
Lehti oli Kotkan ja sen ympäristön nuorsuomalaisten äänenkannattaja. Taloudellisten vaikeuksien takia sen julkaisuoikeudet myytiin lakkautetun "Haminan Sanomien" kirjapainon ostaneille maalaisliittolaisille, jotka ryhtyivät julkaisemaan Haminassa "Maaseutu"-nimistä lehteä.
"Kyminlaakso" ilmestyi aluksi kerran, vuodesta 1907 lähtien kahdesti ja vuonna 1916 kolmesti viikossa. Sen päätoimittajina ja vastaavina toimittajina työskentelivät Verneri Vesterdahl (vast. toim. 1906–1907), Ferdinand Hallio (1907–1908), J. Suomalainen (1908–1911), J. A. Teirikari (vast. toim. 1911–1915) ja Mikael Palmroth-Vasunta (1916).
Kokkola (sanomalehti)

Kokkola oli Kokkolan kaupungissa vuosina 1897–1934 ilmestynyt sanomalehti.
Suomenmielinen "Kokkola" oli Keski-Pohjanmaan ensimmäinen suomenkielinen sanomalehti. Se oli sortovuosina myöntyvyysmielinen, mutta sai vuonna 1901 kahden kuukauden lakkautustuomion ja lakkautettiin saman vuoden marraskuussa pysyvästi allegoriseksi tulkitun novellin takia. Kenraalikuvernööri Bobrikov suostui kuitenkin perumaan lakkautuspäätöksen ja lehti alkoi ilmestyä uudelleen huhtikuussa 1902. Tämän jälkeen "Kokkolasta" tuli vanhasuomalainen. Se oli lähellä puolueen agraarisiipeä ja menetti kannatustaan maalaisliiton lehdelle.
Vuosien 1918–1919 vaihteessa "Kokkolasta" tuli kokoomuksen äänenkannattaja. Lehti oli jatkuvissa taloudellisissa vaikeuksissa ja kesällä 1934 pääomistaja Oy Vaasa myi sen IKL:läiselle Kansan Sana Oy:lle. "Kokkola" oli lyhyen aikaa IKL:n äänenkannattaja, kunnes yhtiö alkoi julkaista Keski- ja Etelä-Pohjanmaata varten tarkoitettua "Pohjanmaan Suuntaa".
Lehti ilmestyi vuodesta 1898 lähtien kahdesti, vuodesta 1901 kolmesti, vuodesta 1903 jälleen kahdesti ja vuodesta 1909 kolmesti viikossa. Sen levikki oli enimmillään 4000 kappaletta vuonna 1917. Päätoimittajina ja vastaavina toimittajina työskentelivät Eetu Aaltio (vast. toim. 1898–1899), Ellu Piirinen (1899–1900), Antti Hautala (1900–1904), Eero Huima (vast. toim. 1904–1917), Väinö Borg (Kivilinna, 1905–1906), Jalmari Niemi (1917–1918), Lenni Laakso (Unto Karri, 1918–1919), Samppa Luoma (1919–1921), L. Kiehelä (vast. toim. 1922–1923), I. T. Björklund (1923–1924), Jalo Ansas (1924–1926), Hjalmar Räisänen (1926–1928), Severi Scheele (Sahrakorpi, 1928–1929), Mikko Vuori (1929 ja 1931–1932), Vilho Vihtori Viita (1929–1931), Eino Kontsas (1932–1934) ja Ilmari Koski (1934).
Angolangueretsa

Angolangueretsa ("Colobus angolensis") on gueretsojen sukuun kuuluva apinalaji. 
Ulkonäkö ja koko.
Angolangueretsa on väriltään enimmäkseen musta, mutta sillä on valkoinen pantamainen kuvio otsan, poskien ja kaulan ympärillä. Lisäksi sillä on valkoinen raita kyljissä. Häntä on pitkä. Pituus päästä häntään on 49–68 cm.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Angolangueretsaa tavataan laajalti päiväntasaajan läheisillä alueilla Afrikassa. Sitä esiintyy sekä vuoristoissa että laaksoissa ja jonkin verran myös savanneilla ja soilla.
Lisääntyminen.
Angolangueretsan parittelu saattaa tapahtua mihin tahansa aikaan vuodesta. Naaras voi yleensä tulla raskaaksi kahden vuoden välein. Tiineys kestää 147–178 päivää. Poikasia syntyy yleensä yksi kerrallaan, mutta joskus myös kaksi poikasta kerrallaan. Vieroitusaika on poikasen ollessa vuoden ja kolmen kuukauden ikäinen. Sukukypsyysikä on 2–4 vuotta.
Ravinto.
Angolangueretsa syö enimmäkseen lehtiä ja jonkin verran kasvien hedelmiä, kukkia, versoja ja kuorta sekä hyönteisiä.
Agronomitalo

Agronomitalo (aikaisemmin Lääkäreiden talo) on vuonna 1901 valmistunut kansallisromanttis–jugendtyylinen, alkujaan asuinrakennukseksi valmistunut kivitalo Helsingin Kaartinkaupungissa. Rakennuksen suunnitteli arkkitehtitoimisto Gesellius, Lindgren, Saarinen. Pohjoisen Makasiinikadun ja Fabianinkadun kulmaan valmistuneeseen taloon asettautuivat asumaan lääkärit, jotka pitivät vastaanottojaan talon suurissa huoneistoissa. Talossa oli myös pienempiä huoneistoja.
Kulmatontin, jolla oli tuolloin puutalo, ostivat vuonna 1898 veljekset Axel, Georg ja Ernst Ehrnrooth. Georg ja Ernst Ehrnrooth myivät osuutensa kahdelle lääkärille, Axel Holmbergille ja Wilhelm Zilliacukselle. Taloon muutti muitakin lääkäreitä, jotka paitsi asuivat siellä myös pitivät talossa vastaanottoaan. Lääkäreiden huoneistot olivat isoja, 150–300-neliöisiä. Pienemmissä huoneistoissa asui keskiluokkaan ja työläisiin kuuluvia.
Talon asukkaisiin kuului muun muassa Nikolai Bobrikovin leikannut kirurgi Richard Faltin sekä rakennuksessa valmistavaa koulua pitäneet sisarukset Annie ja Bertha Edelfelt, joiden isä oli arkkitehti Carl Albert Edelfelt ja veli taidemaalari Albert.
Agronomiliitto osti rakennuksen vuonna 1953, ja siinä on muun muassa liiton toimisto. Omistajanvaihdoksen myötä rakennuksen nimi vaihtui Lääkäreiden talosta Agronomitaloksi.
Keski-Pohjalainen

Keski-Pohjalainen oli Kokkolassa vuosina 1905–1911 ilmestynyt sanomalehti.
Kokkolan nuorsuomalaisten perustama "Keski-Pohjalainen" muuttui syksyllä 1907 maalaisliittolaiseksi, mutta palasi nuorsuomalaisten äänenkannattajaksi kesään 1908 mennessä. Se lopetettiin taloudellisesti kannattamattomana.
Aluksi kahdesti ja vuodesta 1907 lähtien kolmesti viikossa ilmestyneen lehden levikki oli 600–1100 kappaletta. Sen päätoimittajina työskentelivät William Frithiof Ilmoni (1906–1907), Kustaa Hautamäki (1907–1908), Kaarlo Takalampi (1909) ja I. T. Björklund (1910–1911).
Maalainen

Maalainen oli Helsingissä vuosina 1907–1908 ilmestynyt sanomalehti.
Lehti perustettiin "Talonpojan Lehden" tilalle maalaisliiton pää-äänenkannattajaksi. Sen taustalla oli myös aktivisteja kuten V. O. Sivén ja Herman Stenberg. Etupäässä Viipurin lääniin levinnyt lehti osoittautui taloudellisesti kannattamattomaksi ja lakkasi jo reilun puolen vuoden kuluttua.
Kolmesti viikossa ilmestyneen lehden levikki oli 3500 kappaletta. Sen päätoimittajana työskenteli Jaakko Kivi.
Tuulikki Kurki

Teo Tuulikki Kurki (s. 1971 Imatra) on suomalainen kulttuurintutkija. Hän on tutkinut suomalaista kansankirjailijaa Heikki Meriläistä, suomenkielistä kirjallisuutta Neuvosto-Karjalassa ja Venäjän Karjalassa sekä kirjallisuutta ja kulttuurimuotoja erilaisilla rajaseuduilla. Hän työskentelee kulttuurintutkimuksen professorina Itä-Suomen yliopistossa.
Jack Miller

Jack Peter Miller (s. 18. tammikuuta 1995 Townsville, Queensland, Australia) on australialainen ratamoottoripyöräilijä, joka kilpailee kaudella 2016 MotoGP-luokan Marc VDS -tallissa Hondan pyörällä.
Miller debytoi MotoGP:ssä 125-kuutioisten luokassa vasta 16-vuotiaana vuonna 2011. Hän ajoi kaudella 2011 kuusi kilpailua Aprilialla ja KTM:llä saavuttamatta yhtään pistettä. Seuraavana vuonna sarjan nimi muuttui Moto3:ksi. Miller vaihtoi tallia, nyt hän kilpaili Hondalla. Kaudella 2012 Miller sijoittui MM-sarjan sijalle 23 17 pisteellä. Vuonna 2013 Miller jatkoi Hondalla ja hänen kolmas kautensa MotoGP:n piikkiluokassa oli melko hyvä. Hän sijoittui sarjan seitsemänneksi 110 pisteellä ajettuaan kymmenen kertaa kymmenen parhaan joukkoon. Kaudeksi 2014 Miller vaihtoi jälleen tallia, nyt KTM:llä kilpailevalle Ajo Motorsportille. Miller voitti heti kauden ensimmäisen ja toisen kilpailun ja kauden puolivälissä hän oli sarjan kärjessä. Lopulta kuitenkin Álex Márquez voitti sarjan.
Kaudeksi 2015 Miller siirtyi ajamaan MotoGP-sarjaan Marc VDS -talliin. Hän oli ensimmäisellä kaudellaan kuninkuusluokan loppupisteissä 19:s kerättyään 17 pistettä.
Giovanni Codrington

Giovanni Codrington (s. 17. heinäkuuta 1988 Paramaribo, Suriname) on alankomaalainen pikajuoksija. Hän kilpailee 100 ja 200 metrillä. 100 metrillä Codringtonin ennätys on heinäkuussa 2014 juostu 10.29 ja 200 metrillä vuonna 2008 juostu 21.42. 
Hän voitti Hollannin viestijoukkueen jäsenenä kultaa vuoden 2012 EM-kisoista Helsingistä 4×100 metrin viestistä. Joukkueen muut jäsenet olivat Brian Mariano, Churandy Martina ja Patrick van Luijk. 
Codrington on 177 senttimetriä pitkä ja painaa 80 kiloa. Hän edustaa GRNG-seuraa.