tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Izzy Christiansen

Isobel "Izzy" Christiansen (s. 20. syyskuuta 1991) on englantilainen keskikenttäpelaaja/hyökkääjä, joka pelaa Evertonissa ja Englannin maajoukkueessa.
Seurajoukkueura.
Christiansen toimi Birminghamin yliopiston jalkapallojoukkueen kapteenina. Hän on pelannut Mestarien liigaa kolmessa eri englantilaisjoukkueessa: Evertonissa, Birminghamissa ja Manchester Cityssä. Kaudella 2014 hän teki joukkueelleen tärkeän maalin, joka ratkaisi cup-mestaruuden. Vuonna 2018 hän siirtyi ranskalaisseura Olympique Lyoniin, jossa hän voitti vuonna 2019 Ranskan mestaruuden ja cupin sekä Mestarien liigan. Joulukuun 2019 lopulla hän palasi Evertoniin.
Maajoukkueura.
Christiansen on edustanut Englantia alle 19-vuotiaiden EM-kisoissa, alle 20-vuotiaiden MM-kisoissa ja aikuisten EM-kisoissa. Hän on vuoden 2019 loppuun mennessä pelannut 31 maaottelua ja tehnyt niissä kuusi maalia.
Karvasara

Karvasara ("Carex hirta") on monivuotinen erilaistähkäinen saralaji.
Ulkonäkö.
Karvasara kasvaa 15–50 senttimetriä korkeaksi. Varret ovat tanakoita, sileitä, kaljuja, kiiltäviä. Tyvitupet ovat tummanpunaruskeita. Juurakko on suikertava, pitkä ja vankka. Lehdet ovat 2–5 millimetriä leveitä, litteitä, kirkkaan- tai harmaanvihreitä, harvaan pitkäkarvaisia, kuten tupetkin. Alimman tähkän tukilehti on tavallisesti kukintoa lyhyempi tai kukinnon pituinen, pitkätuppinen. Hedetähkiä on kaksi tai kolme; tähkäsuomut ovat tavallisesti valkokarvaisia. Emitähkiä on kaksi tai neljä, ja ne ovat 10–45 mm pitkiä, pitkävälisiä sekä pystyjä, alin selväperäinen. Emikukintojen tähkäsuomut ovat 6–8 mm pitkiä, usein hienokarvaisia, pullakkoa lyhyempiä, vaaleita, usein pitkään karheaan otaan päättyviä, keskisuoni vihreä. Pullakot ovat 5–7 mm pitkiä, karkeakarvaisia, lopulta harmaanruskeita, selväsuonisia. Suuota on pitkähkö (2 mm) ja suuodan kärki syvälovinen, kärkiliuskat pitkiä, suippoja.
Karvasara Suomessa.
Suomessa karvasara kasvaa yleisenä muinaistulokkaana Ahvenanmaalla ja harvinaisena Varsinais-Suomessa. Muualla maassa laji on harvinainen uustulokas Tornion ja Kuusamon korkeudelle asti. Se kasvaa niityillä, töyräillä, poluilla, tienvarsilla, ojissa, sorakuopissa, satamien vanhoilla painolastipaikoilla ja sodanaikaisilla varastoalueilla.
Downstream-liiketoiminta

Downstream-liiketoiminta on öljy- ja kaasuteollisuuden osa-alue, johon kuuluu tuotantoketjun loppuvaiheen toiminta aina myymisvaiheeseen asti. Siihen kuuluvat lähinnä raakaöljyn ja maakaasun prosessointi ja jalostaminen sekä muut tuotantoketjun loppuvaiheen toiminnat, kuten tuotteiden jakelu ja markkinointi. Öljy- ja kaasuteollisuudessa käytetyn jaon mukaisesti downstreamin lisäksi muita osa-alueita ovat upstream- ja midstream-liiketoiminta. 
Raakaöljyn ja maakaasun jalostaminen on monivaiheinen kemiallinen prosessi, jonka avulla suoraan kulutettaviksi sopimattomat raaka-aineet muokataan käyttökelpoiseen muotoon. Riippuen jalostamisen vaiheesta tuotantoyritys voi olla joko midstream- tai downstream-toimija. Mitä lähempänä tuottajan valmistama tuote on suoraan kuluttajalle myymistä, sitä pitemmällä tuottajan voi katsoa olevan downstream-toiminnassa. Downstream-tuottajien tuotteet päätyvät kuluttajille useissa eri muodoissa, joita ovat esimerkiksi bensiini, lentopetroli, dieselöljy, lämmitysöljy ja voiteluöljy sekä kaasut ja erilaiset petrokemikaalit, joiden jatkovalmistuksessa öljy- ja kaasutuotteita päätyy esimerkiksi muovin ja synteettisen kumin valmistajille sekä esimerkiksi lääketeollisuuden käyttöön.
Upstream, midstream ja downstream ovat liiketalouden käsitteitä, joilla kuvataan tuottajayritysten osallistumista tuotantoketjun vaiheisiin. Raaka-aineita käsittelevä tuottaja harjoittaa upstream-liiketoimintaa ja esimerkiksi kuluttajalle päätyvän tuotteen valmistaja harjoittaa downstream-liiketoimintaa.
Villeneuve-Saint-Georges

Villeneuve-Saint-Georges on kunta Ranskassa Val-de-Marnen departementissa Île-de-Francen alueella. Se sijaitsee noin 20 km Pariisista etelään Seinejoen varrella.
Napoleon III rakennutti kaupunkiin linnan suojaamaan Pariisia, joka valmistui vuonna 1876. Nykyään linna toimii paloasemana. 1800-luvulla kaupungista tuli tärkeä rautatieliikennepaikka, kun sinne valmistui vuonna 1847 Euroopan suurin lajitteluratapiha. Ratapiha oli toisessa maailmansodassa liittoutuneiden pommituksien kohteena.
Tunturisara

Tunturisara ("Carex bigelowii") on monivuotinen tuntureilla kasvava saralaji.
Ulkonäkö.
Tunturisara kasvaa 10–40 senttimetriä korkeaksi. Juurakko on pitkä, vankka ja pitkähaarainen. Varsi on pysty, paksu, jäykkä, täyteinen, teräväsärmäinen ja sileä sekä yläosasta karhea. Tyvitupet ovat puna- tai kellanruskeat, kiiltävät, ehytlaitaiset, lavattomat ja pitkään säilyvät. Lehdet ovat ruodittomat, tupelliset ja vartta lyhyemmät. Lehtilapa on 3–7 mm leveä, köliselkäinen ja laidoilta ylöspäin kiertyvä. Lehtien yläpinta on sileä sekä tummanvihreä ja alapinta on himmeä sekä nystermäinen. Kukinnon alimman tähkän tukilehti on kukintoa lyhyempi ja mustakorvakkeinen. Kukinto on monitähkäinen. Emi- ja hedekukat ovat eri tähkissä eli tunturisara on erilaistähkäinen saralaji. Hedetähkiä on yksi tai joskus kaksi ja emitähkiä kaksi tai kolme kappaletta. Hedetähkät ovat kukinnon latvassa ja emitähkät tyvellä. Tähkät ovat 10–35 mm pitkiä, pitkulaisia, lähekkäisiä, pystyjä ja alimmat lyhytperäisiä. Hedekukka on kolmiheteinen, emikukka kaksiluottinen, pullakon ympäröimä. Tähkäsuomut ovat noin 3 mm pitkiä, tylpähköjä, otakärkisiä, kapealti kalvolaitaisia ja mustanruskeita, keskisuoni vihreä. Pullakot ovat 2,5–3,5 mm pitkiä, suonettomia, vaaleanvihreitä tai tummanruskeita, odattomia. Tunturisaran hedelmä on pähkylä pullakon sisällä.
Tunturisara voidaan jakaa neljään alalajiin. Alalajeja ovat siperiantunturisara (subsp. "arctisibirica"), amerikantunturisara (subsp. "bigelowii"), euroopantunturisara (subsp. "dacica", syn. "ridiga"), subsp. "ensifolia" ja subsp. "lugens". Tunturisara risteytyy jokapaikansaran ("Carex nigra") ja vesisaran ("Carex aquatilis") kanssa melko yleisesti tunturialueella.
Levinneisyys.
Suomessa tunturisaraa esiintyy Pohjois-Lapissa. Utsjoen ja Enontekiön alueella se on hyvin yleinen. Sen eteläisin esiintymispaikka Suomessa on Posiolla.
Elinympäristö.
Tunturisara kasvaa tunturikankailla ja -niityillä, pahdoilla, suonreunoilla, purojen varsilla, lumenviipymillä, poluilla ja tienvarsilla. Suomessa se on yleisin paljakalla ja koivuvyöhykkeessä.
Turkin kansalliskirjasto

Turkin kansalliskirjasto () on 15. huhtikuuta 1946 toimintansa aloittanut Turkin kansalliskirjasto, joka toimii Ankarassa. Yleisölle kansalliskirjasto avautui 16. huhtikuuta 1948. Nykyinen kansalliskirjaston päärakennus valmistui vuonna 1982 ja avattiin kirjaston asiakkaille 5. elokuuta 1983.
Kirjaston kokoelmaan kuului 2016 lopussa 1 181 821 kirjaa, 88 018 vanhaa turkkilaista kirjaa, 27 690 käsikirjoitusta, 1 423 harvinaista julkaisua (latinal.), 250 137 sarjajulkaisua (vuosikertaa, noin 10 milj. yksittäistä numeroa tms), 129 260 muita kuin painotuotetta/kirjaa ja 26 362 mikrofilmirullaa.
Tuoksuköynnöskuusama

Tuoksuköynnöskuusama ("Lonicera caprifolium") on monivuotinen kukkiva köynnös.
Se on suomalaispuutarhojen suosituin kukkiva puuvartinen köynnöskasvi eli liaani.
Tuoksuköynnöskuusaman monivuotiset, puutuneet varret kasvavat 2–3 metriä pitkiksi. Lehdet asettuvat varsiin pareittain. Ne ovat ehytlaitaisia, päältä tummanvihreitä, alta vaaleamman sinivihreitä. Noin 5 cm pitkät valkoiset tai punertavat kukat tuoksuvat iltaisin.
Tuoksuköynnöskuusama kasvaa luonnonvaraisena Kaakkois-Euroopassa: Itävallasta ja Tšekistä Turkkiin ja Romaniaan ulottuvalla alueella.
Božidar Purić

Božidar Purić (19. helmikuuta 1891 Užice, Belgrad, Serbia – 28. lokakuuta 1977 Chicago, Yhdysvallat) oli serbialainen poliitikko. Hän toimi Jugoslavian kuningaskunnassa sotien välisenä aikana diplomaattina. Toisen maailmansodan aikana hän oli Lontoossa toimineen Jugoslavian kuningaskunnan pakolaishallituksen pääministerinä elokuusta 1943 kesäkuuhun 1944. Toisen maailmansodan jälkeen hän jäi pakolaiseksi Yhdysvaltoihin.
Juristiksi ja vapaaehtoisena sodissa.
Bozidar Puric kävi lukion kotikaupungissaan Belgradissa. Lukion jälkeen hän siirtyi Pariisiin, jossa hän opiskeli lakia. Hän palasi kesken opintojensa Serbiaan ja osallistui vapaaehtoisena Balkanin sotiin ja ensimmäiseen maailmansotaan. Hän oli mukana serbiarnmeijan peräytyessä Korfun saarelle 1917. Siinä vaiheessa hän siirtyi serbihallitukseen diplomaattitehtäviin. Ensimmäisessä vaiheessa hän työskenteli Albaniassa. Sodan päätyttyä 1918 hän palasi Pariisiin, jossa hän suoritti oikeustieteen tohtorin tutkinnon.
Diplomaattina.
Hän jatkoi diplomaatin uralla Jugoslavian kuningaskunnassa. Hän toimi vuonna 1919 Washingtonissa, Yhdysvalloissa. Seuraavana vuonna 1920 hän työskenteli diplomaattitehtävissä Kaukoidässä Vladivostokissa. Sen jälkeen hän siirtyi Yhdysvaltoihin San Franciscoon konsulitehtäviin vuoteen 1922 asti. Sieltä hän siirtyi Jugoslavian konsuliksi Chicagoon vuosiksi 1922–1926. Vuonna 1926 Puric palasi kotimaahansa Belgradiin ulkoministeriön poliittisen osaston päälliköksi. Sen jälkeen hän työskenteli vuosina 1928–1929 Yhdysvalloissa Washingtonin lähetystössä ja 1929–1932 Britanniassa Lontoon lähetystössä. Vuosina 1932–1935 hän oli Belgradissa ulkoministeriön palveluksessa. Vuosina 1935–1940 hän oli Jugoslavian kuningaskunnan täysivaltainen ministeri Pariisissa.
Poliitikkona.
Bozidar Purić nousi Lontoon pakolaishallituksen ulkoministeriksi Slobodan Jovanovićin kabinettin. Kesällä 1943 Jugoslavian pakolaishallituksen pääministeriksi tuli Miloš Trifunović, jonka ura pääministerinä kesti alle kaksi kuukautta elokuuhun 1944 johtuen serbi- ja kroaattiedustajien välisestä ristiriidasta. Kuningas Pietari näki tohtori Bozidar Purićin kompromissiratkaisuna tilanteeseen. Pakolaishallituksen jäsenistä miehitetyssä Jugoslaviassa taisteleva tšetnikkijoukkojen komentaja, sotaministeri kenraali Draža Mihailović oli kiistanalaisin pakolaishallituksen jäsen toimintansa johdosta tšetnikkipartisaanina. Syksyn 1943 aikana britit alkoivat tukea toista kilpailevaa partisaaniryhmää eli kommunistista Josip Broz Titoa. Kiista kenraali Mihailovićin tukemisesta johti keväällä 1944 Purićin hallituksen eroon, ja tilalle nimitettiin kommunistipartisaani Titon kanssa neuvotteluihin valmis kroaatti Ivan Šubašić.
Maailmansodan päätyttyä vuoden 1946 puolivälissä käynnistyi Jugoslaviassa laaja tšetnikkikenraali Draža Mihailovićin oikeudenkäynti, jossa entinen pakolaishallituksen pääministeri Bozidar Purić oli myös yhtenä syytetyistä. Hänet tuomittiin poissaolevana pitkään vankeustuomioon. Hän vietti sodan jälkeisen ajan Yhdysvalloissa, jossa hän kuoli vuonna 1977.
Ruskeasannan hautausmaa

Ruskeasannan hautausmaa on Vantaan Ruskeasannassa sijaitseva Vantaan seurakuntien hautausmaa. Hautausmaa on vihitty käyttöön vuonna 1887 ja sitä on laajennettu vuonna 1934. Hautausmaan osoite on Ruskeasannantie 2, Vantaa.
Hautausmaalla on vuonna 1927 valmistunut siunauskappeli ja pieni sankarihauta-alue, jossa lepää kuusi sankarivainajaa. Sankarivainajat ovat kaatuneet toisessa maailmansodassa vuosina 1939–1944.
Ruskeasannan hautausmaan perustamista vauhditti Aleksanteri II:n vahvistama armollinen asetus terveydenhoidosta Suomenmaassa, jonka mukaan hautausmaata ei saanut sijoittaa kaupungin tai kylän rakennettuun osaan. Asutuksen lähellä olevat hautausmaat tuli lakkauttaa kymmenen vuoden kuluessa. Vantaan Pyhän Laurin kirkon ympärillä olevalle Helsingin pitäjän hautausmaalle asetettiin hautauskielto 1890 siten, että hautauksia sai vuoteen 1901 saakka jatkaa vain poikkeusluvalla. Ruskeasannan hautausmaalle haudattiin ensimmäisen kerran 1888 ja varhaisin säilynyt hautamuistomerkki on vuodelta 1889.
Burning Japan Live 1999

Burning Japan Live 1999 ruotsalaisen melodista death metallia soittavan Arch Enemy -yhtyeen livealbumi, jonka julkaisi Japanissa 23. elokuuta 2000 levy-yhtiö Toy's Factory.
Mustasara

Mustasara ("Carex atrata") on monivuotinen, ruohovartinen, löyhästi mätästävä saralaji. Suomen uhanalaisuusluokituksessa laji on silmälläpidettävä.
Ulkonäkö.
Mustasara kasvaa 30–70 senttimetriä korkeaksi. Varsi on pysty, paksu, jäykkä, yläosastaan kaareva, sileä ja täyteinen. Tyvitupet ovat punaruskeat tai viininpunaiset. Lehdet ovat ruodittomat, tupelliset ja lähes varren pituiset. Lehtilapa on 3–6 millimetriä leveä, litteä ja kellanvihreä. Kukinnon alimman tähkän tukilehti on yleensä kukintoa pitempi, tukilehden tuppi on lyhyt ja vihreä. Kukinto on monitähkäinen, emi- ja hedekukat ovat yleensä eri tähkissä (valeyhtäläistähkäinen sara). Kukinto on 3–6-tähkäinen, tähkät ovat 10–25 mm pitkiä ja liereitä, lähekkäin, aluksi pystyjä, kypsinä nuokkuvia. Latvatähkä on kärjestä emikukkainen, tyvestä hedekukkainen, muut tähkät emikukkaisia. Latvatähkä on lähes perätön, emitähkät ovat perällisiä, alimpien perä tähkän pituinen. Hedekukka on kolmiheteinen, emikukka kolmiluottinen, pullakon ympäröimä. Tähkäsuomut ovat puikeita ja lähes mustia, pullakon pituisia. Pullakot ovat 3–4 mm pitkiä, luumunmuotoisia, tylppiä, suonettomia, vaalean kellanvihreitä, kypsinä ruskeita, pullakon suuota on hyvin lyhyt. Hedelmä on pähkylä pullakon sisällä.
Mustasara risteytyy harvoin kerosaran ("Carex norvegica") kanssa.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Suomessa mustasaraa esiintyy harvinaisena Itä- ja Pohjois-Lapissa.
Se kasvaa tunturinrinteillä, puronvarsilla, niityillä, vyörysoraikoilla, usein polkujen varsilla. Metsävyöhykkeessä kallioseinämillä. Laji viihtyy runsaskalkkisella, soistuvalla alustalla.
Luettelo Beechingin leikkauksissa suljetuista rautatieasemista

Beechingin leikkausten ensimmäisessä raportissa ("The Reshaping of British Railways", 1963) nimettiin 2 363 rautatieasemaa, joita ehdotettiin suljettavaksi. Tässä on lueteltu raportissa mainitut asemat sekä niiden kohtalot.
Aseman nimen perässä oleva vuosiluku on aseman sulkemisvuosi. Jos asemaa ei lopulta suljettu tai se on avattu myöhemmin uudelleen, tämä mainitaan vuosiluvun paikalla. Osa asemista jäi henkilöliikenteen lakkauttamisen jälkeen vielä tavaraliikenteen käyttöön, tai tavaraliikenne lakkautettiin ennen henkilöliikennettä. Kaikkien asemien yhteydessä on kuitenkin ilmoitettu vain henkilöliikenteen lakkauttamisvuosi.
Kuitupalmu

Kuitupalmu ("Trachycarpus fortunei") on Aasiasta kotoisin oleva palmulaji.
Se kasvaa hitaasti 12 metriä korkeaksi.
Kuitupalmua kasvaa yleisesti viljeltynä mutta harvinaisena metsissä 100–2400 metrin korkeudessa Bhutanissa, Intiassa, Myanmarissa, Nepalissa ja Vietnamissa.
Kuitupalmun lehdistä saatua kuitua käytetään mattoihin ja luutiin, hedelmistä saadaan vahaa ja siemenistä rohdosainesta. Sen kukkanuppuja käytetään ravinnoksi keitettyinä.
Karhunsara

Karhunsara ("Carex ursina") on monivuotinen, hyvin matalakasvuinen arktinen saralaji. Pohjoismaissa laji esiintyy vain Huippuvuorilla, missä se on melko yleinen.
Ulkonäkö.
Karhunsara kasvaa vain kahdesta kuuteen senttimetriä korkeaksi. Kasvutapa on tiiviisti mätästävä. Juurakko on lyhyt. Varsi on pysty tai koheneva, sileä. Lehdet ovat 0,5–1 millimetriä leveät, kirkkaanvihreät, kouruiset, karheareunaiset, usein vartta pidemmät. Kukinto on 4–6 millimetriä pitkä pallomainen tähkä, joka on tyvestä hedekukkainen. Tähkäsuomut ovat punaruskeat, tylpät, pullakkoa lyhyemmät. Pullakot ovat kahden millimetrin mittaiset, kellanvihreät, munanmuotoiset, epäselvästi suoniset ja suuodattomat.
Ferrari GTC4Lusso

Ferrari GTC4Lusso on Ferrarin vuosina 2016–2020 valmistama kolmiovinen shooting-brake-korinen automalli, joka korvasi Ferrari FF:n. Malli esiteltiin Geneven autonäyttelyssä keväällä 2016.
GTC4Lusson voimanlähteenä on 6,3-litrainen V12-moottori, jonka teho on 680 hevosvoimaa. Voimansiirtona on seitsemänportainen kaksoiskytkinvaihteisto yhdistettynä nelivetoon.
Pariisin autonäyttelyssä syksyllä 2016 esiteltiin takavetoinen GTC4Lusso T, jossa on turboahdettu 3,9-litrainen V8-moottori teholtaan 610 hevosvoimaa.
Thaimaan kansalliskirjasto

Thaimaan kansalliskirjasto (, hɔ̌ː.sà.mùt.hɛ̀ŋ.tɕʰâːt) on Thaimaan kuningaskunnan kansalliskirjasto ja maansa suurin kirjasto. Se toimii Thaimaan kulttuuriministeriön alaisuudessa. Kirjaston päätoimipisteet sijaitsevat Bangkokissa, minkä ohella kirjastolla on 17 sivutoimipistettä Thaimaan maakunnissa.
Thaimaan kansalliskirjaston päätoimipiste muutti nykyiselle paikalleen Bangkokon Samsen Roadille ja avasi toimintonsa yleisölle 5. toukokuuta 1966. Uusi lisärakennus rakennettiin vuosina 2009-2011, ja avattiin käyttöön 3. lokakuuta 2011. 
Kansalliskirjaston vuoden 2013 budjetti vastasi 2,9 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria. Kirjaston palveluksessa oli 197 ihmistä. Kansalliskirjaston kokoelmiin kuului 3,24 miljoonaa nimikettä. Kirjastolla on vapaakappaleoikeus Thaimaassa tehtyihin julkaisuihin.
Leisure

Leisure on brittipop-yhtye Blurin debyyttialbumi, jonka julkaisi Food Records 26. elokuuta 1991. Albumi saavutti kultastatuksen Britanniassa. Bändin laulaja Damon Albarn piti albumia huonona vuonna 2007.
Jäämerensara

Jäämerensara ("Carex subspathacea") on monivuotinen saralaji, joka kasvaa Pohjoisen Jäämeren alueella.
Ulkonäkö.
Jäämerensara kasvaa 3–15 senttimetriä korkeaksi. Se muodostaa mattomaisia kasvustoja. Varsi on lyhyt, tylppäsärmäinen. Lehdet ovat 1–3 millimetriä leveät, harmaanvihreät, ulospäin kaarevat, litteät tai sisäänkiertyneet. Hedetähkiä on yksi ja emitähkiä yhdestä kolmeen, 0,5–1 cm pitkiä, harsuja. Tähkien tukilehdet ovat kouruiset, niistä alin on kukinnon pituinen. Tähkäsuomut ovat punaruskeat tai kellanruskeat, usein tylpät, pullakkoa lyhyemmät. Pullakot ovat 2,5–3,5 millimetriä pitkät, harmaanvihreät, pullakon suuota on lyhyt.
Jäämerensara risteytyy melko usein ruijansaran ("Carex salina") kanssa.
Levinneisyys.
Jäämerensaraa esiintyy sirkumpolaarisesti eli pohjoisnapaa ympäröiden Jäämeren rannikoilla: Skandinaviassa, Islannissa, Grönlannissa, Huippuvuorilla, Siperiassa, Alaskassa ja Kanadassa. Se kasvaa merenrannoilla samanlaisilla paikoilla rönsysorsimon, käyräsaran ja karhunsaran kanssa.
LINC

LINC ("aboratory strument omputer") oli varhainen minitietokone.
Tietokoneen suunnitteli Wesley Clark vuonna 1961 ja sen rakensivat vuonna 1962 Charles Molnar ja muita henkilöitä. Tietokone on usein mainittu ensimmäisenä interaktiivisena henkilökohtaisena tietokoneena. Tietokoneella kaikki sen resurssit (eivät vain eräajona) olivat kerralla varattuja yhden henkilön käyttöön.
Tietokone vaikutti myöhemmin myös Digital Equipment Corporationin Programmed Data Processor (PDP) -tuotesarjan kehitykseen LINC-8 ja PDP-12 -tietokoneilla. DEC ja Spear valmistivat konetta kaupallisesti, mutta suurin osa 50 yksilöstä valmistettiin Lincoln Labs:ssa.
Gordon Bell sanoi tietokonetta ensimmäiseksi henkilökohtaiseksi tietokoneeksi:
Clark oli asettanut kriteerejä suunnitelmalleen joita myöhemmin kutsuttiin ”käyttäjäystävällisyydeksi”:
Ohjelmistosuunnittelija Mary Allen Wilkes käytti LINC-tietokonetta vanhempiensa kotona Baltimoressa, joka oli mahdollisesti ensimmäinen kerta jolloin henkilö käytti tietokonetta yksityisasunnossa. Wilkes kehitti tietokoneen ohjelmointiympäristön, joka integroitui assemblerin ja editorin kanssa.
Alaskansara

Alaskansara ("Carex stylosa") on monivuotinen saralaji, joka kasvaa Pohjoisen jäämeren ja Tyynenmeren pohjoisosan alueella.
Ulkonäkö.
Alaskansara kasvaa mätästävästi, 20–40 senttimetriä korkeaksi. Tyvitupet ovat ruskehtavat. Lehdet ovat 2–3 millimetriä leveät. Kukinnossa ylimpänä kasvaa yksittäinen hedetähkä, ja sen alla on kahdesta kolmeen emitähkää. Tähkät ovat 8–15 mm pitkiä, ja alimman tähkän tukilehti on kukinnon pituinen. Tähkäsuomut ovat noin 2 mm pitkät, tummanruskeat ja tylpät. Pullakot ovat 3 mm pitkät, kypsänä kellanruskeat ja nystyiset. Pullakoiden suuodat ovat lyhyitä.
Levinneisyys.
Alaskansaraa esiintyy sirkumpolaarisesti (pohjoisnapaa ympäröiden) Jäämeren alueella. Erityisesti se kasvaa kuitenkin Alaskan etelärannikolla. Levinneisyysalueeseen kuuluvat Alaska ja Aleutit, Kanadan rannikot, Grönlanti ja itäinen Siperia. 1930-luvulla laji on löydetty yhdestä paikasta Pohjois-Norjassa.
Kroatian kansalliskirjasto

Kroatian kansallis- ja yliopistokirjasto Zagrebissa (, lyhenne: NSK) on Zagrebissa sijaitseva Kroatian kansalliskirjasto, joka toimii myös Zagrebin yliopiston kirjastona. Sillä on vapaakappaleoikeus Kroatiassa tehtyihin julkaisuihin. 
Kirjaston kokoelmat käsittävät noin 3,7 miljoonaa nimikettä. Kirjastoa johtaa tohtori Ivanka Stričević.
Historia.
Kroatian kansallis- ja yliopistokirjasto kertoo kirjastotoimintansa saaneen alkunsa 1607 perustetun jesuiittojen koulun kirjastona. Aiemmin kirjaston kerrottiin olevan jatkoa jesuiittojen vuonna 1611 perustaman kollegiumille kirjastoineen. Tuohon oppilaitokseen avattiin 1645 oma kirjastotila, josta piti huolta kirjastonhoitaja. Oppilaitos muutetaan vuonna 1669 Zagrebin akatemiaksi (Academia Zagrabiensis). Kirjasto kokoelmineent siirretään dominikaaliluostarilta vapautuneeseen rakennukseen.
Vuonna 1776, jesuiittojen toiminnan loputtua kolmea vuotta aiemmin, kirjasto siirretään osaksi Kuninkaallista Zagrebin tiedeakatemiaa (Regia Academia Zagrabiensis). Vuonna 1816 annetaan säädös rajoitetusta vapaakappaleoikeudesta, ja kirjaston merkitys alkaa jälleen kasvaa. Vuonna 1837 vapaakappalesäädös laajennetaan koskemaan koko Kroatian ja Slavonian aluetta; kirjasto saa latinalaisen nimen "Nationalis Academica Bibliotheca".
Vuonna 1874 perustetaan kuninkaallinen Zagrebin yliopisto ja akateemisesta kirjastosta (Bibliotheca Regiae Academiae Zagrabiensis) tulee osa yliopistoa. Kirjasto nimetään yliopiston kirjastoksi. Vuonna 1913 kirjasto muuttaa ensimmäiseen varsinaisesti kirjastolle varattuun rakennukseen Zagrebissa (21 Marko Marulić Square); kokoelmiin kuuluu tällöin yli 125 000 nidettä. Rakennukseen varatut tilat 500 000 nimikkeelle käyvät kuitenkin ahtaiksi. 
Vuonna 1988 uuden kansallis- ja yliopistokirjaston rakennustyöt alkavat. 28. toukokuuta 1995 kansalliskirjaston uudisrakennus avaa ovensa yleisölle.
Ristijärven seurakunta

Ristijärven seurakunta on entinen Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta, joka toimi Ristijärven kunnan alueella. Seurakunta kuului Kuopion hiippakuntaan ja Kajaanin rovastikuntaan. Ristijärven seurakunta liitettiin vuoden 2021 alussa Paltamon seurakuntaan.
Historia.
Ristijärvestä tuli Hyrynsalmen seurakunnan alainen kappeliseurakunta 29. lokakuuta 1805 Ruotsin kuninkaan Kustaa IV Aadolfin antamalla määräyksellä. Oman kirkkoherran seurakunta sai vuonna 1923.
Toimipaikat.
Entisen Ristijäven seurakunnan kirkko, jota Paltamon seurakunta hallinnoi, on valmistunut vuonna 1806. Seurakunnalla on myös seurakuntakoti, 1964 valmistunut siunauskappeli sekä partiomaja.
Jäämerenhärkki

Jäämerenhärkki ("Cerastium arcticum") on monivuotinen arktinen kohokkikasvilaji härkkien suvussa. Se muistuttaa ulkonäöltään samaan lajiryhmään kuuluvaa kellohärkkiä. Jäämerenhärkki kasvaa tiheästi mätästäen 5–15 senttimetriä korkeaksi. Kasvi on nystykarvaton ja tiheästi pitkäkarvainen, karvat ovat enintään 3,6 millimetriä pitkiä. Kukkia on yksi tai kaksi, terälehdet ovat valkoiset. Hedelmä on uurnamainen, tyveltä kulmikas kota, siemen on terävänystyinen. Pohjoismaissa jäämerenhärkkiä esiintyy Huippuvuorilla, Karhusaarella ja Jan Mayenilla.
Jäämerenhärkin tieteellistä nimeä "Cerastium arcticum" on aiemmin käytetty myös napakellohärkillä ("Cerastium nigrescens" var. "laxum").
Aino Takala (laulaja)

Aino Sisko Takala-Anttila (o.s. Takala; 30. huhtikuuta 1938 Ylihärmä – 12. helmikuuta 2020 Helsinki) oli suomalainen oopperalaulaja, äänialaltaan mezzosopraano.
Takala opiskeli vuosina 1958–1960 Etelä-Pohjanmaan musiikkiopistossa ja 1960–1964 Sibelius-akatemiassa, jossa hänen opettajinaan toimivat Lahja Linko ja Jolanda di Maria Petris. Myöhemmin 1960-luvulla Takala täydensi opintojaan vielä Italiassa ja Länsi-Saksassa. Suomen kansallisoopperaan hänellä oli kiinnitys vuosina 1963–1988. Lisäksi Takala esiintyi lukuisissa ulkomaisissa oopperataloissa sekä konsertti- ja oratoriosolistina.
Takala näytteli pienen oopperalaulajaroolin elokuvassa "Runoilija ja muusa" (1978) sekä "Rikos ja rangaistus" (1983).
Takalan isoisä oli tunnettu hevosmies ja kansanmuusikko Matti Edvard Takala. Professori Heikki Ylikangas on hänen serkkunsa.
Commelinids

Commelinids ("commelinidit") on yksisirkkaisiin kasveihin kuuluva useiden lahkojen muodostama ryhmä, kladi. Ryhmä on monofyleettinen ja se esiintyy kaikissa Angiosperm Phylogeny Groupin luoman luokittelusysteemin versioissa I, II, III ja IV. Sen edeltäjänä voidaan pitää neuvostoliittolaisen Armen Tahtadžjanin luomassa koppisiemenisten systeemissä (1967) esiintynyttä Commelinidae-alaluokkaa.
Ryhmä on yksisirkkaisten kasvien sisällä ainoa erikseen nimetty ryhmä, joka on lahkoatasoa laajempi. Siihen kuuluvat yksisirkkaisten kladogrammin ylimmät haarat, neljä viimeisenä yksisirkkaisten kehityshaarassa eriytynyttä lahkoa: Arecales, Poales, Commelinales ja Zingiberales. APG III -luokittelussa siihen sisältyi erillisenä heimona Dasypogonaceae, joka on myöhemmin viety Arecales-lahkoon. Asparagales-lahko on Commelinids-haaran sisarryhmä. Laskennalliset arviot ryhmän iästä vaihtelevat, mutta Angiosperm Phylogeny Group esittää noin 90 miljoonan vuoden iän luotettavaksi arvioksi. Toisin sanoen ryhmä on syntynyt kasvien evoluutiossa liitukauden keskivaiheilla.
Commelinids-ryhmän yhdistävät tuntomerkit ovat erityisesti soluseinän anatomisessa rakenteessa. Soluseinän rakenneosana on UV-valossa fluoresoiva ferulahappo.
Paasirikko

Paasirikko ("Saxifraga osloënsis") on maailmanlaajuisesti uhanalainen rikkolaji, jota esiintyy vain Etelä-Ruotsissa ja -Norjassa. Norjalainen kasvitieteilijä Gunvor Knaben kuvasi lajin ensimmäisen kerran vuonna 1954.
Se on yksi- tai kaksivuotinen lehtiruusukkeellinen ruohokasvi, joka kasvaa ohuen maaperän peittämillä kalkkikallioilla. Paasirikko kasvaa 5–20 senttimetriä korkeaksi. Lehtiruusukkeen lehdet ovat kolmiliuskaisia ja varsilehdet kolmi- tai viisiliuskaisia. Kukat ovat viisilukuiset, lyhytperäiset, terälehdet ovat valkoiset, 3–4 millimetriä. Hedelmä on monisiemeninen pitkulaisen muotoinen kota. Laji on syntynyt mäkirikon ja kalliorikon risteymästä. Risteymän myötä paasirikko on alloploidi (2n=44), koska sillä on moninkertaiset kromosomit.
Djurön piiri

Djurön piiri () sijaitsee Värmdön kunnassa Ruotsissa. Piirin väkiluku on .
Ahdinpallero

Ahdinpallero ("Aegagropila linnaei") on pallomaisia kasvustoja muodostava viherlevälaji.
Ulkonäkö.
Ahdinpallero on tummanvihreä viherlevä, joka kasvaa kivien pinnalla puolen senttimetrin mittaisina tupsuina tai irrallaan pallomaisena, useamman senttimetrin kokoisena pallona. Se voi muodostaa myös sammalmaisia mattoja. Kasvusto muodostuu tiiviisti rinnakkain kasvavista solurihmoista, joiden haarautuminen on runsasta ja epäsäännöllistä.
Elinympäristö.
Ahdinpallero kasvaa jopa kahdeksan metrin syvyydessä kivien pinnoilla tai pehmeillä pohjilla. Se on makean veden laji, mutta esiintyy yleisesti Itämeren rantavyöhykkeillä Riianlahdella, Suomenlahdella, Saaristomerellä ja Pohjanlahdella. Pohjoisella Perämerellä se on kivikkopohjien valtalaji. Ahdinpallero esiintyy Suomessa Itämeren rannikolla. Se esiintyy myös järvissä.
Ingarön piiri

Ingarön piiri () sijaitsee Värmdön kunnassa Ruotsissa. Piirin väkiluku on .
Nämdön piiri

Nämdön piiri () sijaitsee Värmdön kunnassa Ruotsissa. Piirin väkiluku on .
Värmdön piiri

Värmdön piiri () sijaitsee Värmdön kunnassa Ruotsissa. Piirin väkiluku on .
Möjan piiri

Möjan piiri () sijaitsee Värmdön kunnassa Ruotsissa. Piirin väkiluku on .
Osuuslaji

Osuuslaji tarkoittaa sijoitusrahaston tietyn tyyppisiä osuuksia.
Sijoitusrahastoilla voi olla erityyppisiä osuuksia, tyypillisimmin tuotto- ja kasvuosuuksia. Joissain rahastoissa on myös osuuslajeja, jotka on suunnattu tietyn tyyppisille sijoittajille, kuten omat lajinsa instituutioille ja kuluttaja-asiakkaille. Osuuslajeilla voi olla eri minimimerkintäsumma ja palkkiorakenne. Lisäksi osuuslaji voi olla pörssikaupankäynnin kohteena (ETF-rahastojen osuudet).
Saman rahaston kasvuosuuksien vaihto tuotto-osuuksiin tai toisinpäin on yleensä mahdollista.
Tuotto- ja kasvuosuuksien vertailu.
Tuotto-osuuksista maksetaan voitto-osuus käteisenä osuudenomistajien pankkitileille. Maksu tapahtuu Suomessa yleensä vuosittain. Tuotonjakoperiaatteet ja vuosittain maksettava tuotto vaihtelevat rahastoittain. Tuoton maksusta ja sen suuruudesta määrätään rahaston säännöissä. Tavallisesti voitto-osuuden suuruus riippuu rahaston arvonkehityksestä. Voitto-osuus voi myös vastata esimerkiksi rahastoon tulleita osinkotuloja siitä riippumatta, onko osuuden arvo noussut vai laskenut. Voitto-osuus verotetaan Suomessa pääomatuloverona tai yhteisöverona sinä vuonna, kun voitto on maksettu.
Kasvuosuuksista voitto-osuutta ei makseta, ja saadut voitot sijoitetaan uudelleen. Mahdollinen luovutusvoitto realisoituu verotuksessa vasta sitten, kun omistaja luopuu osuuksistaan voitolla. Jos sijoituksesta luopuu tappiolla, veroa ei Suomen verotuksessa jää maksettavaksi lainkaan; sen sijaan syntyy verotuksessa vähennyskelpoinen luovutustappio.
Kasvuosuuksien edut.
Kasvuosuuksien etu on verotuksellinen: Veronmaksu lykkääntyy tulevaisuuteen ja toistaiseksi säästetty vero on sijoitettuna sijoituskohteeseen. Etu voi olla merkittävä, varsinkin pitkäaikaiselle sijoittajalle, kunhan verotus ei kiristy.
Kasvuosuuksien eduksi voidaan lukea myös se, että sijoituksesta peritään veroa vain, jos sijoitus realisoidaan voitolla ja syntyy luovutusvoitto. Tuotto-osuuksien omistajaa verotetaan voitto-osuuksista vuosittain siitä riippumatta, onko sijoitus voitollinen vai tappiollinen. Tuotto-osuuksien omistaja voi siis joutua maksamaan veroa tappiota tuottavasta sijoituksesta, kun taas kasvuosuuksien omistajalle näin ei käy.
Tuotto-osuuksien edut.
Tuotto-osuuksien etu on se, että niistä saa rahaa käyttöönsä tarvitsematta lunastaa osuuksia. Etu on suomalaisen yksityissijoittajan näkökulmasta vähäinen, koska kasvuosuuksista saa saman rahan käyttöönsä yksinkertaisesti lunastamalla voitto-osuutta vastaavan määrän kasvuosuuksia pois.
Lisäetuna tuotto-osuuksien omistaja säästää rahaston lunastuspalkkiossa. Koska ulosmaksetut voitot vähennetään tuotto-osuuden arvosta, pienenevät lunastussumma ja lunastuspalkkio samassa suhteessa. Kasvuosuuksissa lunastuspalkkio peritään aikanaan myös osuuden arvoon kertyneitä voittoja vastaavasta summasta.
Tuotto-osuuksia hankkivat erityisesti yhteisösijoittajat, kuten säätiöt, jotka tarvitsevat säännöllistä tuloa. Tuotto-osuus voi sopia esimerkiksi sellaiselle säännöllistä vuosituottoa tarvitsevalle säätiölle, jonka säännöt eivät salli pääoman vähentämistä osuuksia lunastamalla.
Tuotto-osuus

Tuotto-osuus tarkoittaa sijoitusrahaston osuuslajia, jolle maksetaan vuosittain tuotto.
Sijoitusrahastossa voi olla tuotonjaon kannalta erilaisia rahasto-osuuksia. Näitä kutsutaan yleensä tuotto-osuuksiksi ja kasvuosuuksiksi.
Tuotto-osuuksien omistajille jaetaan vuotuinen tuotto. Tuoton maksaminen vähentää rahasto-osuuden arvoa tuoton verran. Kasvuosuuksien omistajille tuottoa ei jaeta, vaan tuotto kasvattaa osuuden arvoa. Saman rahaston tuotto-osuuksien vaihto kasvuosuuksiin tai toisinpäin on yleensä mahdollista.
Suomen verotuksessa tuotto-osuus on saajalleen verotettavaa pääomatuloa, kun saajana on luonnollinen henkilö. Tuotto verotetaan sinä vuonna, kun se on saatu. Kasvuosuuksien tuotto tulee verotettavaksi vasta, kun kasvuosuudet myydään. Sijoitusrahasto itse ei Suomessa maksa veroa tuotostaan tai kasvustaan.
Tuotto-osuuksia omistavat esimerkiksi säännöllistä tuloa tarvitsevat yhteisösijoittajat, kuten säätiöt. Yksityissijoittajan kannalta kasvuosuuksia pidetään yleensä parempina.
Kasvuosuus

Kasvuosuus tarkoittaa sijoitusrahaston osuuslajia, jolle ei makseta tuottoa. Kun tuotot jäävät rahastoon, osuuden arvo kasvaa.
Sijoitusrahastossa voi olla tuotonjaon kannalta erilaisia rahasto-osuuksia. Näitä kutsutaan yleensä tuotto-osuuksiksi ja kasvuosuuksiksi.
Kasvuosuuksien omistajille ei jaeta rahastosta tuottoa, vaan rahaston saama tuotto kasvattaa kasvuosuuden arvoa. Tuotto-osuuksien omistajille jaetaan vuotuinen tuotto, jolloin tuoton maksaminen vähentää tuotto-osuuden arvoa tuoton verran. Saman rahaston kasvuosuuksien vaihto tuotto-osuuksiin tai toisinpäin on yleensä mahdollista.
Suomen verotuksessa kasvuosuuksille kertynyt tuotto tulee verotettavaksi vasta, kun kasvuosuudet myydään. Sijoitusrahasto itse ei Suomessa maksa veroa tuotostaan tai kasvustaan.
Kasvuosuuksia pidetään yleensä yksityissijoittajan kannalta parempina, koska niissä tuotto jää kasvamaan eikä tuotosta tarvitse maksaa vuosittain veroa.
Pertti Lehtinen

Pertti Juhani Lehtinen (s. 15. syyskuuta 1947 Iitti) on suomalainen oopperalaulaja, äänialaltaan baritoni.
Hän aloitti musiikinopiskelun Lahden Musiikkiopistossa vuonna 1969 Tauno Kaivolan oppilaana ja opiskeli lisäksi laulua Kouvolan musiikkiopistossa (nykyisin Pohjois-Kymen musiikkiopisto). Lehtinen aloitti varsinaisen laulajanuransa Lahden oopperayhdistyksessä vuonna 1971 Silvion roolissa Leoncavallon Pajatsossa. Hän piti ensikonserttinsa 6.3.1978 Sibelius-Akatemian konserttisalissa Helsingissä. Vuosina 1975–1977 Lehtinen oli kiinnitettynä näyttelijänä Lahden kaupunginteatterissa ja vuosina 1979–1982 sekä 1985–1986 hän työskenteli solistikiinnityksellä Saksassa .
Suomen Kansallisoopperassa hän vieraili vuosina 1977–1979, 1985–1986, 1987–1988 ja 1990–1991 . Hän on esiintynyt myös Savonlinnan Oopperajuhlilla.
Lisäksi Lehtinen on konsertoinut Saksassa ja Yhdysvalloissa.
Rooleja mm:.
Lisäksi useita musikaali- ja operettirooleja.
Muuta:.
Vuodesta 1988 alkaen Pertti Lehtinen oli usean vuoden ajan jokakesäisen Iitin Hiidenvuoren yökonsertin vakiosolisti.
Lehtinen tunnetaan myös motocrossin ystävänä ja ajoi joitain kertoja ennen laulajanuraansa mm. Päijänne-ajoissa. 
1990-luvulta alkaen Pertti Lehtinen on harrastanut golfia ja kilpailee lajissa aktiivisesti. Hänellä on Hole-in-One tulos Iitti Golfista vuodelta 2012.
Erkki Kumpunen

Erkki Arvid Kumpunen (22. toukokuuta 1925 Suolahti – 21. kesäkuuta 1990) oli suomalainen urheiluselostaja ja mäkihyppääjä sekä mäkihypyn arvostelutuomari. Hän selosti Yleisradion radio- ja tv-lähetyksiin vuodesta 1963, muun muassa Sapporon talviolympialaisia 1972 sekä kesäolympialaisia vuodesta 1972. Lisäksi hän selosti muun muassa hiihdon, ampumahiihdon, pikaluistelun ja suunnistuksen arvokilpailuja. Hän kirjoitti artikkeleita muun muassa teoksiin "Uljaat mäkikotkamme" ja "Talviurheilun sankarit".
Kumpunen kilpaili nuorempana mäkihypyssä ja sijoittui neljänneksi Ounasvaaran kisoissa 1946 sekä SM-kilpailuissa 1951. Hän oli vuodesta 1969 Kansainvälisen hiihtoliiton (FIS) mäkihypyn arvostelutuomari. Kumpunen saavutti myös neljä SVUL:n Keski-Suomen piirin mestaruutta.
Erkki Kumpunen sai Suomen Leijonan ritarimerkin 1979. Kumpunen toimi Suolahden Urheilijoiden puheenjohtajana vuosina 1961–1967. Hän oli myös Suomen Hiihtoliiton liittovaltuuston (1964–1965) sekä mäki- ja arvostelutuomarivaliokunnan jäsen. Piirinsä mäkivalmentajana hän toimi 15 vuotta. Kumpuselle myönnettiin SVUL:n hopeinen ansiomerkki (1975), Suomen Hiihtoliiton hopeinen ansiomerkki (1962) ja hopeinen plaketti (1975). Hänelle myönnettiin myös Pihtiputaan keihäskarnevaalien Karnevaalimitali.
Varsinaiselta ammatiltaan Kumpunen oli konttoristi ja toimistoesimies.
Arvo-osake

Arvo-osake tarkoittaa sijoittamisessa osaketta, jonka hinta (pörssikurssi) on sijoittajan mielestä alhainen verrattuna yhtiön arvoon. Arvo-osakkeen vastakohta on kasvuosake.
Näkökulmasta riippuen arvo-osakkeen hinta on alhainen verrattuna:
Arvo-osakkeena voi pitää myös yhtiötä, jolla on osinkotuotto on nyt hyvä ja osinkonäkymät jatkossakin suotuisat.
Arvo-osake voidaan määritellä myös seuraavien tunnuslukujen avulla:
Arvostuslukujen laskennassa käytetään historiallisia lukuja, ennustettuja lukuja tai näiden yhdistelmää.
Arvo-osakkeen hinta on alhainen, koska yhtiöllä oletetaan olevan rajoittuneet kasvumahdollisuudet. Yhtiö saattaa toimia kypsällä toimialalla tai sillä on voinut olla merkittäviä vaikeuksia. Sijoittajat voivat pitää arvoyhtiötä tylsänä.
Kasvuosakkeen ja arvo-osakkeen ero ei aina ole kovin selvä. Arvo-osake voi muuttua kasvuosakkeeksi tai päinvastoin.
Arvosijoittaminen.
Arvosijoittamisessa eli arvostrategiassa sijoittaja uskoo, että arvo-osakkeiden tuotto on muita osakkeita parempi. Siinä hyödynnetään markkinapsykologian taipumusta liioitteluun. Sijoittajien poissaolo on johtanut osakkeen hinnan laskuun. Arvosijoittaja pyrkii tunnistamaan objektiivisin perustein aliarvostettuja yrityksiä ja olettaa, että niiden hinnoittelu korjaantuu ennemmin tai myöhemmin korkeammalle tasolle. Arvosijoittaja yleensä sitoutuu sijoitukseensa vuosiksi, koska hän uskoo, että arvosijoituksesta tuleva ylituotto toteutuu nimenomaan pitkällä aikavälillä.
Tunnettuja arvosijoittamisen puolestapuhujia ovat Benjamin Graham ja Warren Buffett.
Arvo-osakkeiden anomalia.
Arvo-osakkeiden anomalialla tarkoitetaan sitä, että arvo-osakkeet tuottavat paremmin kuin kasvuosakkeet. Tutkimustulos on päinvastainen siihen osakemarkkinoilla valloilla olevaan näkemykseen, että vain kasvuun sijoittamalla voi saada korkeita tuottoja pitkällä aikavälillä.
Kasvuosake

Kasvuosake tarkoittaa sijoittamisessa osaketta, jonka hinnasta (pörssikurssista) suuri osa perustuu sijoittajien odottamaan voimakkaaseen kasvuun tulevaisuudessa. Useat sijoittajat suosivat kasvuosakkeita nopean voiton toivossa. Kasvuosakkeen vastakohta on arvo-osake.
Kasvuosakkeen hinta on korkea, koska sijoittajat kohdistavat yhtiöön kasvuodotuksia. Kasvuosakkeen markkina-arvo on usein korkea verrattuna yhtiön tulokseen (korkea P/E-luku) tai kirjanpitoarvoon (korkea P/B-luku). 
Kasvuyhtiöt ovat useimmiten niitä yhtiöitä, jotka ovat sijoittajien suosiossa. Kasvuyhtiötä voitaisiin siksi kutsua nimellä "suosikkiyhtiö" tai "hohdokas yhtiö".
Kasvuosakkeen ja arvo-osakkeen ero ei aina ole kovin selvä. Arvo-osake voi muuttua kasvuosakkeeksi tai päinvastoin.
Kasvustrategia.
Kasvustrategiassa sijoittaja suosii kasvuosakkeita voiton toivossa. Kasvusijoittaja etsii yhtiöitä, joiden liikevaihdon, tuloksen tai sijoitetun pääoman tuoton odotetaan kasvavan keskimääräistä nopeammin. Kasvuodotusten vuoksi hän ei pidä yhtiön tämän päivän tunnuslukuja kovin edustavina ja on valmis hyväksymään korkean hinnan suhteessa yhtiön nettovarallisuuteen tai tulokseen.
Kasvusijoittajan kiinnostus perustuu tulevan tuloskehityksen ja kasvun odotuksiin. Kasvusijoittaja toivoo, että hänen yhtiöön kohdistamansa kovat odotukset toteutuisivat. Jos näin tapahtuu, osakkeen hinta nousee.
Maaret Pajunoja

Maaret Pajunoja (o.s. Rantalainen, s. 16. helmikuuta 1990) on suomalainen maastohiihtäjä. Hän on saavuttanut parhaat tuloksensa vapaan hiihtotavan sprinttikilpailuissa. Hän edustaa Ikaalisten Urheilijoita.
Pajunoja kilpaili maailmancupissa ensimmäisen kerran 9. maaliskuuta 2013 ollen vapaan hiihtotavan sprintissä Lahdessa 75:s. Hänen paras sijoituksensa maailmancupissa on 15:s vastaavassa kilpailussa Davosissa 17. joulukuuta 2022.
Pajunoja oli mukana universiadeissa 2015, jossa hän oli vapaan hiihtotavan sprintissä kymmenes ja mukana lisäksi seitsemänneksi sijoittuneessa viestijoukkueessa.
Pajunoja oli neljäs vapaan hiihtotavan sprintissä SM-kilpailuissa Vöyrillä 2020. Hän voitti Suomen-mestaruuden Krista Pärmäkosken kanssa parisprintissä Vantaalla vuonna 2018 sekä Äänekoskella vuonna 2019. Hän saavutti vapaan hiihtotavan sprintissä SM-pronssia 2022.
Pajunoja siirtyi Ikaalisten Urheilijoihin elokuussa 2017 Valkeakosken Hakasta. Hän on opiskellut kauppatieteitä ja on koulutukseltaan kauppatieteen maisteri. Pajuonoja on työskennellyt hiihtouran ohella kirjanpitäjänä ja taloushallinnon assistenttina.
Pajunoja on naimisissa Aki Pajunojan kanssa, joka toimii muun muassa Krista Pärmäkosken managerina.
Binapakryyli

Binapakryyli (C15H18N2O6) on aromaattinen orgaaninen yhdiste. Yhdistettä on käytetty maataloudessa fungisidina ja agarisidina. Rakenteeltaan se on dinosebin ja metyylikrotonihapon esteri. 
Ominaisuudet.
Huoneenlämpötilassa binapakryyli on väritöntä tai ruskehtavaa kiteistä ainetta. Yhdiste on veteen liukenematonta, mutta liukenee hyvin muun muassa etanoliin, asetoniin ja ksyleeniin. Yhdiste hydrolysoituu hitaasti veden vaikutuksesta dinosebiksi ja metyylikrotonihapoksi. Emäkset ja hapot katalysoivat hydrolyysiä. Binapakryyli itsessään ei ole erityisen myrkyllistä, mutta hydrolyysin seurauksena siitä muodostuva dinosebi on. Binapakryylille altistumisesta voi seurata kuumeilua, huonovointisuutta, hikoilua, pääkipua ja hengenahdistusta. Lisäksi se ärsyttää voimakkaasti ihoa ja silmiä.
Valmistus ja käyttö.
Binapakryyliä valmistetaan dinosebin ja metyylikrotonyylikloridin välisellä reaktiolla. Yhdiste tuli markkinoille 1960-luvun alussa käytettäväksi muun muassa omena-, päärynä-, sitrushedelmä ja puuvillaviljelmillä homeiden ja vihannespunkkien torjuntaan. Sitä käytettiin jauheina ja emulsioina. Nykyään ainetta ei enää juurikaan käytetä ja sen käyttö on kiellettyä muun muassa Euroopan unionin alueella.
Sebastian Gorka

Sebastian Gorka (s. 22. lokakuuta 1970 Iso-Britannia) on yhdysvaltalainen, puoluekannaltaan republikaaninen sotilastiedustelun analyytikko. Hän työskenteli Yhdysvaltain presidentti Donald J. Trumpin neuvonantajana valkoisessa talossa tammikuusta 2017 eroonsa saman vuoden syyskuussa. Gorkan rooli valkoisessa talossa oli alusta alkaen kiistanalainen, sillä hän omasi kontakteja muun muassa Unkarin äärioikeistolaisiin poliitikkoihin. Lisäksi hänen kommenttinsa islamista ja radikalisaatiosta herättivät paheksuntaa.
Gorka kertoi luopuvansa tehtävästään pian valkoisen talon päästrategisti Steve Bannonin eron jälkeen. Valkoinen talo kuitenkin kiisti Gorkan eronneen itse. Sanomalehti "New York Timesin" mukaan vastikään nimitetty uusi kansliapäällikkö John Kelly halusi Gorkasta eroon viimeistään tämän arvosteltua ulkoministeri Rex Tillersonia sopimattomalla tavalla. 
Steve Bannonin tavoin Gorka on työskennellyt konservatiivisen uutissivusto Breitbartin toimittajana. Hän ilmoitti palaavansa vanhalle työpaikalleen 26. elokuuta.
Number One Observatory Circle

Number One Observatory Circle on Yhdysvaltain varapresidentin virka-asunto. Se sijaitsee Yhdysvaltain laivaston observatorion alueella, Washington DC:ssä.
Talon tontti on kooltaan 12 eekkeriä ja itse talossa on 9000 neliöjalkaa (n. 836 m2) asuinpinta-alaa. Tyylisuunnaltaan talo edustaa ns. Queen Anne -tyylisuunta, joka on viktoriaanisen arkkitehtuurin alalaji.
Historia.
Talon on suunnitellut Leon E. Dessez ja sen rakennuskustannukset olivat 20 000 dollaria. Talo valmistui vuonna 1893. Alkujaan se oli tarkoitettu observatorion yli-interdentille, mutta vuonna 1923 siihen muutti laivaston operatiivinen päällikkö.
Vuonna 1966 Yhdysvaltain kongressi varasi 10 eekkeriä ja 75 000 dollaria varapresidentin virka-asunnon rakentamiseen, mutta silloinen varapresidentti Hubert Humphrey pyysi projektin siirtämistä toistaiseksi. Syynä oli se, että isojen rahojen käyttäminen Vietnamin sodan aikana ei näyttäisi Humphreyn mukaan hyvältä julkisesti. Kaikki varapresidentit ovat asuneet rakennuksessa Walter Mondalen ajoilta lähtien. Varapresidentti Nelson Rockefeller piti tupaantulijaiset, muttei koskaan asunut virallisesti talossa, vaan käytti sitä ennemminkin edustustilana.
Nykyään.
Varapresidenttien puolisot ovat käyttäneet virka-asuntoa itselleen tärkeiden projektien (esim. lukutaitoisuuden kohentamisen ja veteraanien avustamisen) edistämiseen.
Toisin kuin Valkoinen talo, Number One Observatory Circle ei ole avoinna yleisölle. 
Marraskuussa 2021 varapresidentti Kamala Harrisin puoliso Doug Emhoff asensi mezuzan talon oven pieleen. Kyseessä oli ensimmäinen kerta, kun mezuza on asennettu toimeenpanevaa valtaa käyttävän virkamiehen virka-asuntoon. Kyseinen mezuza oli lainassa atlantalaiselta synagogalta.
Tyrants of the Rising Sun

Tyrants of the Rising Sun: Live in Japan on Arch Enemyn livealbumi, joka julkaistiin 21. marraskuuta 2008 levymerkillä Century Media Records.
DVD.
Julkaisun DVD-painos julkaistiin niin ikään 21. marraskuuta 2008.
Reine Rimón

Reine Rimón (s. 6. lokakuuta 1942 Helsinki) on suomalainen jazz-laulaja. Hän on vaikuttanut mm. Erik Lindströmin orkesterissa. Hän on käyttänyt myös taiteilijanimeä Nina Rives.
Rimón tutustui jazziin jo lapsuudessaan, sillä hänen isänsä oli työskennellyt tarjoilijana New Yorkissa ja ostanut sieltä 1930-luvun jazzlevyjä. Laulutaitoinen Rimón aloitti esiintymiset koulutansseista, mutta eteni pian solistiksi ravintoloihin. Iskelmistä hän ei ollut kiinnostunut, vaan lauloi mielellään 1940-luvun jazzstandardeja. Vuosina 1959–1963 Rimón toimi solistina Mauno Maunolan ja Leo Kähkösen yhtyeissä ja hän oli jazzahtavaa musiikkia soittavan Erik Lindströmin yhtyeen solistina 1963–1965. Näinä aikoina hän käytti taiteilijanimeä Nina Rives. Tämän jälkeen Rimón pääsi lentoemännäksi ja vähensi laulamista, mutta ei kuitenkaan kokonaan.
New Yorkiin Rimón matkusti ensi kerran 1965, mutta New Orleans -jazziin hän tutustui vasta 1981, kun hän pääsi Old Time Jazz Band -yhtyeen solistiksi. Hän lauloi yhtyeessä vuoteen 1989, jolloin hänestä tuli Reine Rimón &amp; Her Hot Papas -yhtyeen solisti. Yhteistyö on jatkunut yli 30 vuotta, vaikka Rimón asui Yhdysvalloissa 1997–2017. Rimón on levyttänyt New Orleans -jazzia englanniksi, mutta myös latinaksi ja assyrian kielellä. Hän on esittänyt muutakin yhdysvaltalaista musiikkia kuten bluesia ja gospelia. Vielä 80-vuotiaana hän lauloi vanhaa jazzia helsinkiläisessä ravintolassa iltakymmenestä aamukolmeen. 
Aiheesta muualla.
Reine Rimonin levyttämät kappaleet Fono.fi-äänitetitetokannassa.
Sebastian Szymański

Sebastian Szymański (s. 10. toukokuuta 1999 Biała Podlaska) on puolalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on edustanut turkkilaista Fenerbahçea kesästä 2023 lähtien.
Szymański aloitti uransa TOP 54 Biała Podlaskassa kuusivuotiaana. Maaliskuussa 2013 hän siirtyi Legia Varsovaan. Heinäkuussa 2016 hän siirtyi ykkösjoukkueeseen, jossa hän teki debyyttinsä 7. heinäkuuta 2016 Supercupin ottelussa Lech Poznańia vastaan. Debyyttinsä Ekstraklasassa hän teki 20. elokuuta 2016 Arka Gdyniaa vastaan. Ensimmäisen maalinsa hän teki 3. maaliskuuta 2017 Zagłębie Lubinia vastaan.
31. toukokuuta 2019 Szymański teki viiden vuoden sopimuksen FK Dynamo Moskovan kanssa Kauden 2022–2023 hän pelasi lainalla Rotterdamin Feyenoordissa Alankomaiden pääsarjassa.
Szymański teki debyyttinsä Puolan maajoukkuessa 9. syyskuuta 2019 Itävaltaa vastaan. Ensimmäisen A-maajoukkuemaalinsa hän teki marraskuussa 2019 EM-karsintaottelussa Sloveniaa vastaan, toisen lokakuussa 2023 EM-karsintaottelussa Färsaaria vastaan ja kolmannen maaliskuussa 2024 EM-jatkokarsintaottelussa Viroa vastaan.
Soave

Soave on vanha linnoituskaupunki Veronan maakunnassa Veneton alueella Pohjois-Italiassa. Kaupungissa on runsaat 7 000 asukasta Se sijaitsee Veronan kaupungin itäpuolella. 
Soave-viinit ovat saaneet nimensä kaupungin mukaan.
Danielle Lao

Danielle Lao (s. 28. toukokuuta 1991) on yhdysvaltalainen tennispelaaja. Hän on sijoittunut parhaimmillaan kaksinpelissä WTA-listan sijalle 215.
Lao eteni pääsarjaan Yhdysvaltain avoimissa 2017 selvitettyään karsinnat.
Kothokidai

Kothokidai (, ) oli antiikin aikainen alun perin Oineis-fyleen kuulunut Attikan eli Ateenan kaupunkivaltion muodostaneen alueen demos. Se kuului fylen "paralia"-trittykseen eli Attikan rannikkoalueiden demoksiin.
Kothokidain oletetaan sijainneen Ateenan luoteispuolella suunnilleen nykyisen Ágios Ioánniksen tienoilla, pohjoiseen Asprópyrgoksesta. 
Demos perustettiin Kleistheneen uudistuksessa arkaaisen kauden lopulla vuonna 508 eaa. Tuolloin sen alkuperäinen fyle eli ”heimo” oli Oineis ja sillä oli kaksi edustajaa Ateenan bulessa eli neuvostossa. Myöhemmin hellenistisellä kaudella demoksissa tapahtui muutoksia, ja niiden seurauksena demos kuului vuodesta 307/306 eaa. Demetrias-fyleen ja fylen lakkauttamisen jälkeen vuodesta 201/200 eaa. jälleen Oineis-fyleen. Demoksen kansalaisesta käytettiin demonyymiä "Kothōkidēs" ().
Krioa

Krioa (, ) oli antiikin aikainen Antiokhis-fyleen kuulunut Attikan eli Ateenan kaupunkivaltion muodostaneen alueen demos. Se kuului fylen "mesogeios"-trittykseen eli Attikan sisämaa-alueen demoksiin.
Krioan sijaintipaikkaa ei tunneta, koska sitä ei kuvata antiikin säilyneessä kirjallisuudessa, eikä siitä ole tehty arkeologisia löytöjä.
Demos perustettiin Kleistheneen uudistuksessa arkaaisen kauden lopulla vuonna 508 eaa. Sillä oli alun perin yksi edustaja Ateenan bulessa eli neuvostossa. Hellenistisellä kaudella fyleissä ja demoksissa tapahtuneiden muutosten seurauksena demoksella oli myöhemmin kaksi bule-edustajaa. Demoksen kansalaisesta käytettiin demonyymiä "Kriōeus" ().