tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
José Luis Azuaje Ayala

José Luis Azuaje Ayala (s. 6. joulukuuta 1957 Valera, Venezuela) on venezuelalainen roomalaiskatolinen piispa. Hän on toiminut vuodesta 2018 lähtien Maracaibon arkkihiippakunnan arkkipiispana.
Elämä.
José Luis Azuaje Ayala syntyi 6. joulukuuta 1957 Valerassa, joka sijaitsee Venezuelan Trujillon osavaltiossa. 5. toukokuuta 1984 hänet vihittiin papiksi Trujillon hiippakuntaan. 18. maaliskuuta 1999 hänet nimitettiin Barquisimeton arkkihiippakunnan apulaispiispaksi sekä Italican titulaaripiispaksi, johon virkaan hänet vihittiin 29. toukokuuta 1999.Pääkonsekraattorina toimi Vicente Ramón Hernández Peña, jota avustivat Tulio Manuel Chirivella Varela ja Baltazar Enrique Porras Cardozo.
15. heinäkuuta 2006 Azuaje Ayala nimitettiin El Vigia-San Carlos del Zulian hiippakunnan piispaksi, johon virkaan hänet asetettiin 23. syyskuuta 2006. Tässä virassa hän toimi vuoteen 2013, jolloin 30. elokuuta hänet asetettiin Barinasin hiippakunnan piispaksi. Tässä virassa hän toimi vuoteen 2018 asti. Vuonna 2017 katolinen kirkko kritisoi presidentti Nicolás Maduron aikeita muuttaa maan perustuslakia. Maduro syytti kirkkoa haluttomuudesta dialogiin. Piispa Azuaje Ayala, joka toimi myös Venezuelan piispainkokouksen varapresidenttinä, kommentoi tätä 8. elokuuta toteamalla hallituksen käyvän vain "teeskenneltyä dialogia", joka ei johda tuloksiin. Hänen mukaansa hallinto on pyytänyt dialogia aina silloin, kun se on ollut epäedullisessa tilanteessa, mutta että neuvotteluilla on aina sama käsikirjoitus, jossa dialogia käytetään ajan saamiseksi ja vallan lisäämisen ja totalitarismin edistämiseksi. Vaikka hän oli kiitollinen paavin halusta välittää tilanteessa oli kokemus Azuaje Ayalan mielestä opettanut, ettei neuvotteluista ole apua. Piispan mukaan väkivaltaisuuksissa on kuollut 121 ihmistä, joista neljäsosan ovat murhanneet valtion turvallisuusviranomaiset ja 40 prosenttia hallitusta tukevat aseistetut siviilit. Yli 1500 ihmisen loukkaantuminen ja tuhansien pidätys viimeisen kolmen kuukauden aikana antavat piispan mielestä "helvetillisen kuvan" ja että kansalaisten henki on "vaakalaudalla". Epäjärjestys, väkivalta ja elintarvikkeiden sekä lääkkeiden puute oli piispan mielestä seurausta hallinnon politiikasta ja pyrkimyksestä pystyttää sosialistinen järjestelmä. Hänen mielestään todellinen ratkaisu olisi ollut hallinnon vaihtaminen yleisillä vaaleilla ja mahdollisesti sitä ennen perustettava väliaikaishallitus. Piispan mielestä on myöskin saatettava oikeudelliseen vastuuseen ne, jotka ovat olleet osallisia korruptioon ja väkivaltaan.
24. toukokuuta 2018 Azuaje Ayala nimitettiin Maracaibon arkkihiippakunnan arkkipiispaksi.
Raymond Roussin

Raymond Roussin (17. kesäkuuta 1939 Saint-Vital – 24. huhtikuuta 2015 Winnipeg) oli kanadalainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hän liittyi Societas Mariaen jäseneksi 22. elokuuta 1961 ja sai pappisvihkimyksen 21. maaliskuuta 1970. Hänet nimitettiin 10. huhtikuuta 1995 Gravelbourgin hiippakunnan johtoon, ja piispaksi vihkiminen seurasi 14. kesäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Noël Delaquis, jota avustivat Antoine Hacault ja Paul Vollmar. 
Roussin sai 14. syyskuuta 1998 nimityksen Victorian koadjuuttoripiispaksi, ja 18. maaliskuuta 1999 hänestä tuli sen piispa. Tähän virkaan hänet asetettiin 28. kesäkuuta.
Roussin nimitettiin 10. tammikuuta 2004 Vancouverin arkkipiispaksi, jonka virkaan hänet asetettiin 17. helmikuuta. Hän erosi tehtävistään arkkihiippakunnan johdossa 2. tammikuuta 2009. Hän kertoi sairastaneensa masennusta.
I liga

I liga eli Fortuna I liga on Puolan toiseksi korkein sarjataso jalkapallossa. Fortuna I liga on Puolan jalkapalloliiton vuodesta 1948 ylläpitämä sarja. Vuodesta 2002 sarjaan osallistuu 18 joukkuetta. Kaksi parasta joukkuetta nousee suoraan pääsarjaan Ekstraklasaan. Kolme viimeistä putoaa sarjatasoa alemmas II ligaan ja neljänneksi huonoin karsii putoamisesta.
Joukkueet kaudella 2021-2022.
Lähde:
Bogusław Plich

Bogusław Plich (s. 2. marraskuuta 1959 Łódź) on puolalainen jalkapallovalmentaja ja entinen jalkapalloilija. Hän on toiminut muun muassa Naisten Liigassa pelanneen NiceFutiksen päävalmentajana. 
Plich pelasi urallaan yhteensä 47 ottelua Puolan pääsarjassa Legia Varsovan ja Zagłębie Sosnowiecin joukkueissa. Suomeen hän siirtyi 1989 ja edusti neljän kauden ajan Rauman Palloa. 
Plich palasi Raumalle vuonna 1999 ja alkoi valmentaa Pallo-Iirojen naisten joukkuetta luotsaten joukkueen Ykkösestä Naisten SM-sarjaan heti ensimmäisellä kaudella. Seuraavalla kaudella Plich onnistui pitämään Pallo-Iirojen naisten joukkueen Naisten SM-sarjassa. Plich on toiminut myös juniorivalmennuksen parissa sekä muun muassa Pallo-Iirojen päävalmentajana kaudella 2002. Vuonna 2013 Plich aloitti FC Rauman naisten joukkueen valmennusryhmässä, kunnes hänet valittiin kesäkuun alussa NiceFutiksen päävalmentajaksi Sami Rintasen tilalle.
Rosseti

Rosseti () tai Rossijskije seti () on venäläinen valtioenemmistöinen sähköenergia-alan konserni, joka on tunnettu erityisesti miltei maanlaajuisesta, maailman suurimmasta sähkönsiirtoverkostaan. 
Yhtiö sai alkunsa vuonna 2007, kun Venäjän energia-alaa (RAO JeES Rossii) yhtiöitettiin edelleen alueellisesti ja toiminnallisesti erillisiin yhtiöihin. Yhtiö oli aluksi nimeltään Holding MRSK. Tämän alueiden välisiä ja alueellisia jakeluverkkoja hoitaneen energiakonsernin nimi muutettiin Venäjän presidentti Putinin antamalla asetuksella marraskuussa 2012, minkä nimenmuutoksen yhtiökokous vahvisti maaliskuussa 2013. 
Rosseti on Venäjän tärkein sähkön jakeluverkkoyhtiö ja siksi keskeinen toimija maan perusrakenteiden kannalta. Se kuuluu maailman suurimpiin verkkoyhtiöihin niin asiakasmäärältään kuin jakeluverkon laajuuden osalta. Yhtiöllä on 97 erilaista tytäryritystä, joiden kautta se on läsnä Venäjän 69 federaatiosubjektissa. Konsernin sähkönjakeluverkosto, jonka yhteispituus on 2,1 miljoonaa kilometriä, ulottuu sekä alueiden välille että federaatiosubjektien sisäiselle tasolle. Verkostossa käytetään kymmentä eri siirtojännitettä väliltä 0,4–220 kilovolttia. Vuonna 2011 yhtiön verkostot siirsivät yhteensä 590 miljardia kWh sähköä.
Konserni hankki marraskuussa 2012 alkupuolella osake-enemmistön (79,55 %) valtioenemmistöisestä kantaverkkoyhtiöstä FSK JeES:stä (Federalnaja setevaja kompanija), josta tuli näin sen tytäryritys. Kaupan toteuttamiseksi päätettiin suunnatusta osakeannista.
Vaikka osake-enemmistö on Venäjän valtion hallinnassa, osa verkkoyhtiö Rossetin osakkeista noteerataan Moskovan pörssissä (MICEX-RTS). Vuoden 2012 lopussa esimerkiksi suomalainen eläkevakuutusyhtiö Ilmarinen kuului energiakonsernin vähemmistöomistajiin 0,16 % osuudella.
Stanisław Ignacy Witkiewicz

Stanisław Ignacy Witkiewicz eli ”Witkacy” (24. helmikuuta 1885 Varsova – 18. syyskuuta 1939), oli puolalainen runoilija, kirjailija, näytelmäkirjailija, taidemaalari, valokuvaaja ja filosofi.
Witkiewicz oli Karol Szymanowskin ja Bronisław Malinowskin läheinen ystävä. Malinowski pyysi 1914 Witkiewicziä mukaan tutkimusmatkalleen Oseaniaan, Witkiewicz olisi toiminut valokuvaajana ja piirtäjänä. Hanke kuitenkin keskeytyi toisen maailmansodan puhjetessa.
Sodan jälkeen Witkiewicz elätti itseään muotokuvamaalarina ja hän kirjoitti myös näytelmiä. Witkiewicz alkoi käyttää Witkacy-nimeä vuoden 1925 jälkeen. 1920-luvun loppupuolella hän kirjoitti kaksi romaania, joista toinen käsitteli muun muassa huumeita ja filosofiaa.
Witkacy teki itsemurhan kuultuaan, että Neuvostoliitto oli miehittänyt Puolan 1939. Witkiewicz ei ollut kovin tunnettu kuollessaan, mutta toisen maailmansodan jälkeen hänen tuotantonsa alkoi saada huomiota Puolassa muun muassa teatterin ja kirjailijoiden keskuudessa. Nykyisin Witkiewicziä pidetään yhtenä Puolan merkittävimmistä moderneista kirjailijoista Witold Gombrowiczin ja Bruno Schulzin ohella.
Stanisław Przybyszewski

Stanisław Feliks Przybyszewski (1868 Łojewo, Kujawy, Puola – 1927 Jaronty, Puola) oli puolalainen kirjailija ja runoilija, joka kirjoitti sekä puolan että saksan kielellä.
Przybyszewskin maine perustuu enemmän hänen henkilöönsä ja esiintymiseensä ekspressionismin profeettana kuin kirjalliseen tuotantoonsa. Hän opiskeli Berliinissä lääketiedettä ja hermosairauksia ja kirjoitti tutkielman "Zur Psychologie des Individuums" (1892). Hän muutti 1892 Krakovaan, jossa hän toimitti "Zycie"-nimistä kulttuurilehteä. Lehden ympärille syntyi puolalaisten modernistien piiri, joka julkaisi 1899 manifestin "Confiteor". Hän julkaisi muistelmat, joita pidetään kirjallisuushistoriallisena dokumenttina. Lisäksi hän julkaisi romaaneja ja runoja.
Przybyszewski kuului Nuori Puola -liikkeeseen ja edusti kirjallisuudessa dekadenttia ja naturalistista koulukuntaa. Hänen näytelmiään on yhdistetty myös symbolistiseen liikkeeseen.
Przybyszeskin puoliso oli norjalainen kirjailija Dagny Juel.
Béla Jávorszky

Béla Jávorszky (s. 1940) on unkarilainen kirjailija, kääntäjä ja diplomaatti. Hän oli Unkarin suurlähettiläs Helsingissä 1990–1994 ja Tallinnassa 1999–2002.
Jávorszky on esseisti, ja hän on kääntänyt unkariksi suomalaista kirjallisuutta, sekä suomenkielistä että ruotsinkielistä, ja hän esittelee suomalaista kulttuuria Unkarissa. Tästä työstä hän sai neljä kertaa E. W. Ponkalan säätiön tunnustuspalkinnon sekä Antti Wihurin Säätiön pääpalkinnon. Vuonna 1976 Jávorszky sai Suomen valtion ulkomaisen kääntäjäpalkinnon. Hänen töitään ovat muun muassa Ulla-Leena Lundbergin "Isin" ja "Marsipansoldatenin", Kjell Westön "Hägring 38:n", Rosa Liksomin teosten "Hytti nro 6" ja "Everstinna", Leena Krohnin romaanin "Erehdys" sekä monien suomalaisen runoantologioiden kääntäminen unkariksi.
Hiihdon Suomen-mestaruuskilpailut 1983

Hiihdon Suomen-mestaruuskilpailut järjestettiin vuonna 1983 Jyväskylässä 29.–30. tammikuuta, Liedossa 4.–6. helmikuuta ja Lahdessa 6. maaliskuuta.
Tulokset.
Miehet.
15 kilometriä.
Jyväskylä, 29. tammikuuta Kilpailu oli alimittainen.
30 kilometriä.
Lieto, 6. helmikuuta
50 kilometriä.
Kilpailu käytiin Salpausselän kisojen yhteydessä Lahdessa 6. maaliskuuta. Kilpailun nopein oli Ruotsin Thomas Wassberg ajalla 2.34.51,8, Kirvesniemi oli toinen ja Autio kolmas.
4 × 10 kilometriä, viesti.
Lieto, 5. helmikuuta.
Naiset.
5 kilometriä.
Jyväskylä, 29. tammikuuta.
10 kilometriä.
Jyväskylä, 30. tammikuuta.
20 kilometriä.
Lieto, 6. helmikuuta.
3 × 5 kilometriä, viesti.
Lieto, 5. helmikuuta.
Hiihdon Suomen-mestaruuskilpailut 1984

Hiihdon Suomen-mestaruuskilpailut järjestettiin vuonna 1984 Joutsassa 14.–15. tammikuuta, Lahdessa 4. maaliskuuta sekä Rovaniemellä 24.–25. maaliskuuta.
Tulokset.
Miehet.
15 kilometriä.
Joutsa, 14. tammikuuta.
30 kilometriä.
Joutsa, 15. tammikuuta.
50 kilometriä.
Kilpailu käytiin Salpausselän kisojen yhteydessä Lahdessa 4. maaliskuuta. Kilpailun nopein oli Neuvostoliiton Vladimir Sahnov ajalla 2.49.14,51. Mieto oli kuudes ja Härkönen seitsemäs.
4 × 10 kilometriä, viesti.
Rovaniemi, 24. maaliskuuta.
Naiset.
5 kilometriä.
Joutsa, 14. tammikuuta.
10 kilometriä.
Joutsa, 15. tammikuuta.
20 kilometriä.
Rovaniemi, 25. maaliskuuta.
3 × 5 kilometriä, viesti.
Rovaniemi, 24. maaliskuuta.
Edward Ilsley

Edward Ilsley (11. toukokuuta 1838 Stafford – 1. joulukuuta 1926) oli brittiläinen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi 29. kesäkuuta 1861 ja nimitettiin Birminghamin vihkipiispaksi sekä Fesseën titulaaripiispaksi 21. marraskuuta 1879. Piispaksi vihkiminen seurasi 4. joulukuuta. Pääkonsekraattorina toimi William Bernard Ullathorne, jota avustivat Francis Kerril Amherst ja Edmund Knight. 
15. helmikuuta 1888 Ilsley sai nimityksen Birminghamin piispaksi ja 28. lokakuuta 1911 arkkipiispaksi. Hän jäi eläkkeelle 15. tammikuuta 1921, mutta sai 13. kesäkuuta 1921 vielä nimityksen Macran titulaariarkkipiispaksi.
Franca Rame

Franca Rame (18. kesäkuuta 1928 Parabiago, Lombardia, Italia – 29. toukokuuta 2013 Milano, Italia) oli italialainen näyttelijä ja vasemmistolainen naisasia-aktiivi. Hänet tunnettiin Nobelin kirjallisuuspalkinnon voittaneen Dario Fon työtoverina ja puolisona. 
Franca Rame oli teatterisuvusta, jonka juuret lasketaan jopa 1600-luvulle. Ramen ja Fon avioliitto solmittiin vuonna 1954. Heillä on poika Jacopo. 
Rame ja Fo perustivat 1958 oman teatteriryhmänsä. He toimivat poliittisten vankien perheitä avustavassa järjestössä 1960-luvulla. He hylkäsivät perinteisen tavan tehdä teatteria 1968 Ranskan opiskelijalevottomuuksien aikana. He perustivat Associazione Nuova Scenan, joka esitti farssin keinoin poliittista teatteria, myös television välityksellä.
Äärioikeisto oli uhannut pariskuntaa pommi-iskulla jo 1966. Vuonna 1973 Franca Rame kidnapattiin ja pahoinpideltiin sekä joukkoraiskattiin. Tekijöitä ei tavoitettu. Vuonna 1975 hän toteutti monologin "Lo Stupro" (Raiskaus), jossa purki kokemuksiaan. Monologi kesti julkisuudessa vuosikymmeniä.
Vuonna 2006 Franca Rame valittiin Italian senaattiin Italia dei Valori -puolueesta.
Pio Yukwan Deng

Pio Yukwan Deng (1. tammikuuta 1921 – 3. joulukuuta 1976) oli sudanilainen (eteläsudanilainen) roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Malakalin apostoliseen prefektuuriin 6. tammikuuta 1956. Hänet nimitettiin Malakalin prefektiksi 19. elokuuta 1967, ja hänen aikanaan prefektuurista tuli hiippakunta. Yukwan Deng sai nimityksen Malakalin piispaksi 12. joulukuuta 1974. Piispaksi vihkiminen seurasi 6. huhtikuuta 1975. Pääkonsekraattorina toimi Agnelo Rossi, jota avustivat Ubaldo Calabresi ja Ireneus Wien Dud. 
Yukwan Deng kuoli 55-vuotiaana virassa.
Sonic Lost World

Sonic Lost World () on Sonic Teamin kehittämä ja Segan julkaisema toimintaseikkailu- ja tasohyppelypeli, joka julkaistiin Euroopassa 18. lokakuuta 2013 Wii U:lle ja Nintendo 3DS:lle. Peli kuuluu "Sonic the Hedgehog" -sarjaan. Peliä kehittivät Sonic Team Wii U:lle ja Dimps Nintendo 3DS:lle. Kaksi vuotta pelin julkaisun jälkeen Windows-versio julkaistiin Steam-palvelussa 2. marraskuuta 2015.
Juoni.
Sonicin jahdatessa arkkivihollistaan Dr. Eggmania hän joutuu matkustamaan maailmaan, joka tunnetaan nimellä Lost Hex. Siellä hän saa selville että Eggman on valjastanut joukon kätyreitä, jotka tunnetaan nimellä Deadly Six. Joukko kuitenkin pakottaa Sonicia ja Eggmania toimimaan yhdessä pysäyttääkseen pahikset.
Kehitys.
Pelin otsikon "Sonic Lost World" mainitsi Sega toukokuussa 2013, ja siitä tiedotettiin Siliconeran sivuilla 15. toukokuuta 2013. Peli paljastettiin ensimmäistä kertaa 17. toukokuuta 2013, Nintendo Directin ilmoituksessa. Peli paljastettiin osana Segan ja Nintendon yhteistyötä "Sonic the Hedgehog" -pelisarjan parissa. Se on yksi kolmesta tämän yhteistyön alaisena kehitetyistä peleistä, muiden ollessa "Mario &amp; Sonic" -sarjan neljäs peli, "Mario &amp; Sonic at the Sochi 2014 Olympic Winter Games" sekä toistaiseksi paljastamaton "Sonic"-peli. Sega raportoi että pelistä olisi lisää sisältöä näyteltävissä E3 2013 -messuilla, ja sanoi vielä että peli sisältää sekä vanhoja että uusia hahmoja molemmilta puolilta, Sonicin vihollisista ja ystävistä. 23. toukokuuta 2013 Sega lähetti teaserin, jossa näkyy kuusi uutta hahmoa siluettikuvissa ja Sega tiedotti vielä että lisää sisältöä paljastetaan 29. toukokuuta. Pelin ensimmäinen traileri julkaistiin 28. toukokuuta, päivää aikaisemmin kuin alkuperäisessä ilmoituksessa sanottiin.
Matthew Baroi

Matthew Baroi (31. elokuuta 1925 – 4. huhtikuuta 1983) oli intialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin salesiaanien papiksi 8. joulukuuta 1957 ja nimitettiin Krishnagarin hiippakunnan johtoon 17. syyskuuta 1973. Piispaksi vihkiminen seurasi 15. joulukuuta. Pääkonsekraattorina toimi Lawrence Trevor Picachy, jota avustivat Joseph Albert Rosario ja Robert Kerketta. 
Baroi kuoli 57-vuotiaana virassa.
Andrea Maria Erba

Andrea Maria Erba (1. tammikuuta 1930 Biassono – 21. toukokuuta 2016 Velletri) oli italialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin barnabiittien papiksi 17. maaliskuuta 1956 ja nimitettiin Velletri-Segnin hiippakunnan johtoon 19. joulukuuta 1988. Piispaksi vihkiminen seurasi 6. tammikuuta 1989. Pääkonsekraattorina toimi paavi Johannes Paavali II, jota avustivat Edward Idris Cassidy ja José Tomás Sánchez.
Erba jäi eläkkeelle 28. tammikuuta 2006. Hän kuoli 86-vuotiaana 21. toukokuuta 2016.
Visma Solutions

Visma Solutions Oy on suomalainen yritys, joka tarjoaa SaaS-palveluita yrityksille. Sen päätuotteita ovat sähköisen taloushallinnon ohjelmisto Netvisor, toiminnanohjausjärjestelmät Visma Severa ja ValueFrame, verkkolaskutusoperaattori Maventa ja sähköisen allekirjoittamisen työkalu Visma Sign. Visma Solutions Oy on osa norjalaista Visma-konsernia.
Historia.
Visma Solutions Oy perustettiin vuoden 2012 lopulla. Tällöin entisen Netvisor Oy:n toiminimi muutettiin Visma Solutions Oy:ksi. Toukokuussa 2013 myös Visma Severa Oy ja tammikuussa 2014 Maventa Oy sulautuivat Visma Solutions:iin. Yrityksen toimitusjohtaja on Ari-Pekka Salovaara.
Vuonna 2022 yhtiön liikevaihto ylitti ensimmäistä kertaa 100 miljoonan euron rajan ollen 104,2 miljoonaa euroa. Netvisor-taloushallintaohjelmiston ja Maventa-verkkolaskuoperaattorin myynti oli kasvanut yli viidenneksen edelliseen vuoteen verrattuna.
Saas-palvelut.
Visma Solutions Oy tarjoaa SaaS-palveluita. 
Maventa.
Verkkolaskutusoperaattori Maventaa käyttää yli 120 000 asiakasta Pohjoismaissa. Kotimainen Maventa perustettiin vuonna 2007. 
Netvisor.
Netvisor on taloushallinnon ja yritysten liiketoimintaprosessit yhdistävä pilvipalvelu, jota noin 20 000 yritystä käyttää liiketoiminnassaan. Lisäksi sitä käyttävät lukuisat suomalaiset tilitoimistot.
ValueFrame.
ValueFrame on selainpohjainen toiminnanohjausjärjestelmä erityisesti asiantuntijayrityksille. Siihen sisältyy muun muassa projektinhallinta, asiakkuudenhallinta ja työajanseuranta. 
Visma Severa.
Visma Severa tarjoaa työnohjausratkaisuja asiantuntija- ja projektiyritysten tarpeisiin. Sen pääasiakasryhmät ovat insinööri- ja arkkitehtitoimistot, IT- ja konsultointiala, mainos- ja viestintätoimistot ja tilitoimistot.Visma Severalla on jo yli 1000 asiakasta Suomessa. Suomen lisäksi Visma Severaa tarjotaan Ruotsissa, Norjassa ja Hollannissa.
Visma Sign.
Visma Sign on sähköisen allekirjoittamisen työkalu, joka hyödyntää Tupas-tunnistautumista ja mobiilivarmennetta. Sillä tehty allekirjoitus on juridisesti pätevä ja soveltuu esimerkiksi sopimusten, pöytäkirjojen, valtakirjojen ja muiden dokumenttien allekirjoittamiseen.
Netvisor KYC.
Netvisor KYC on KYC/AML-ohjelmisto, joka tarjoaa työkalut asiakkaan tuntemiseen (KYC) ja pakoteseurantaan. Se on suunniteltu erityisesti rahanpesulain mukaisille ilmoitusvelvollisille yrityksille.
Muut.
Muita Visma Solutions Oy:n pilvipalveluita taloushallinnon ohjelmisto Fivaldi ja ostolaskuihin erikoistunut FabricAI.
Aivovuoto (albumi)

Aivovuoto on Aivovuoto -nimisen rap-yhtyeen esikoisalbumi, joka julkaistiin Monsp Recordsin kautta 26. huhtikuuta 2013. Albumi julkaistiin CD:n lisäksi rajoitettuna 500 kappaleen vinyylipainoksena ja 200 kappaleen kasettipainoksena. Albumin kappaleista "Raaka keikka kolme" ja "Nyt on hyvä" on julkaistu musiikkivideot. "Aivovuoto" nousi parhaimmillaan 15. sijalle Suomen virallisella albumilistalla.
Aivovuoto julkaisi syksyllä 2013 kuusi minuuttia kestävän lyhytelokuvan "Moukarimies". Se esitettiin ensimmäisen kerran verkossa Rumban sivustola 15. syyskuuta 2013. Elokuvan taustalla soi albumin kappale "Moukarimies".
Guy Alexis Herbulot

Guy Alexis Herbulot (7. maaliskuuta 1925 Saint-Menges – 1. elokuuta 2021) oli ranskalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Reimsin arkkihiippakuntaan 29. kesäkuuta 1950 ja nimitettiin Reimsin vihkipiispaksi sekä Obbin titulaaripiispaksi 20. kesäkuuta 1974. Piispaksi vihkiminen seurasi 8. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Jacques-Eugène-Louis Ménager, jota avustivat Georges-Stanislas-Jean Béjot ja Pierre Louis Leclerc.
Herbulot sai 12. toukokuuta 1978 nimityksen Corbeilin piispaksi. Hiippakunnan nimi muuttui hänen kaudellaan muotoon Evry-Corbeil-Essonnes. Hän jäi eläkkeelle 15. huhtikuuta 2000.
Jiah Khan

Jiah Khan (oik. Nafisa Khan, 20. helmikuuta 1988 – 3. kesäkuuta 2013) oli brittiläis-intialainen näyttelijä ja malli, joka esiintyi hindinkielisissä elokuvissa. New Yorkissa syntynyt ja Lontoossa kasvanut Khan teki elokuvadebyyttinsä kiistanalaisessa draamassa "Nishabd" vuonna 2007. Hänet tunnettiin parhaiten roolistaan psykologisessa jännityselokuvassa "Ghajini" vuodelta 2008. Hänen kolmas ja viimeinen elokuvaroolinsa oli komediassa "Housefull" vuonna 2010.
Kuolema.
Khan löydettiin hirttäytyneenä kodistaan Mumbaista 3. kesäkuuta 2013. Myöhemmin löydettiin kuusisivuinen itsemurhaviesti, jossa mainittiin muun muassa äskettäin tehty abortti. Khanin kuolema järkytti Intian elokuvateollisuutta.
Zekarias Yohannes

Zekarias Yohannes (13. toukokuuta 1925 Adigenú – 1. joulukuuta 2016) oli eritrealainen etiopialaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Asmaran ordinariaattiin 2. kesäkuuta 1949 ja nimitettiin Asmaran eparkian vihkipiispaksi sekä Barcan titulaaripiispaksi 29. tammikuuta 1981. Piispaksi vihkiminen seurasi 6. kesäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Paulos Tzadua, jota avustivat Asrate Mariam Yemmeru ja François Abraha. 
Yohannes sai 17. heinäkuuta 1984 nimityksen Asmaran piispaksi, jona hän toimi, kunnes jäi eläkkeelle 25. kesäkuuta 2001.
Kitakalat

Kitakalat (Stomiidae) on sukasuukaloihin kuuluva heimo. Heimon lajeja tavataan syvistä vesistä kaikista lämpimistä ja lauhkeista valtameristä.
Lajit ja anatomia.
Kitakalojen heimo jaetaan 5:een tai 6:een alaheimoon. Heimoon kuuluu 28 sukua ja lähteestä riippuen 228–292 lajia. Tyypillisiä piirteitä kaikille alaheimojen lajeille ovat hyvin pitkänomainen ruumiinmuoto, suuri pää ja suu, suuret piikkimäiset hampaat, leuan nauhamainen, uloke, jonka päässä on valoelimiä, vatsan valoelimet ja suomuttomuus. Selkäevän pituus ja sijainti vaihtelevat alaheimoittain. Eräillä lajeilla on rasvaevä ja eräiltä puuttuvat rinta- ja vatsaevät. Suurimmillaan kitakalojen heimon lajit saavuttavat noin 50 cm:n pituuden. Väritykseltään heimon kalat ovat tyypillisesti mustia tai tummanruskeita. Eräät lajit ovat hopeanharmaita tai vihertäviä. 
Levinneisyys ja elintavat.
Kitakalalajeja tavataan Atlantista, Intian valtamerestä ja Tyynestämerestä. Ne elävät syvissä vesissä aina 4 500 metrin syvyyteen asti. Öisin ne liikkuvat lähempänä pintaa kuin päivisin. Heimon kalat ovat petokaloja, jotka saalistavat planktonäyriäisiä ja suuremmat lajit myös kaloja. Ne houkuttelevat saaliseläimiä luokseen valoelimiensä avulla.
Hotelli Pohjanhovi

Hotelli Pohjanhovi, usein vain Pohjanhovi, on Rovaniemellä sijaitseva suomalainen hotelli, joka avattiin vuonna 1936. Se toimii nykyisin nimellä Scandic Pohjanhovi.
Ensimmäinen hotelli Pohjanhovi.
Funkistyylinen arkkitehtien Pauli Blomstedt ja Märta Blomstedt suunnittelema hotelli aloitti toimintansa 12. syyskuuta 1936. Hotellissa oli tällöin 36 huonetta sekä retkeilijöitä varten 50 hengen yhteismajoitustila. Hotellissa oli Lapin läänin ainoa hissi ja sähköistetty keittiö. Kalleimmissa huoneissa oli oma kylpyhuone, ja lämmin vesi oli käytettävissä kaikissa huoneissa. Hotellin yhteydessä oli myös kansainvälisen tason ravintola sekä erillinen kansanravintola. Hotellin ensimmäinen johtaja oli vuosina 1936–1940 Arvi Kalsta.
Talvisodassa Pohjanhovi toimi sotasairaalana. Jatkosodan aikana Pohjanhovissa pidettiin useita suomalaisten ja Pohjois-Suomessa toimineiden saksalaisten joukkojen sodanjohdon välisiä neuvotteluja. Hotellissa vierailivat sodan aikana muun muassa marsalkka C. G. E. Mannerheim, presidentti Risto Ryti, kenraalieversti Eduard Dietl, Hitlerin esikuntapäällikkö Alfred Jodl ja SS-valtakunnanjohtaja Heinrich Himmler. Hotelli Pohjanhovi tuhoutui kuitenkin Lapin sodan yhteydessä 10. lokakuuta 1944, kun saksalaiset joukot räjäyttivät sen maan tasalle. Erään silminnäkijän mukaan koko Pohjanhovi hypähti räjäytyksessä ilmaan ikkunat ehjinä ja sitten lysähti alas rauniokasaksi. Pohjanhovista säilyi vain maanalainen kellari, johon sodan päätyttyä perustettiin ravintola. Pohjanhovi rakennettiin uudelleen ja avattiin jälleen vuonna 1947.
Uusi hotelli Pohjanhovi.
Hotelli Pohjanhovin uuden rakennuksen suunnitteli sodan jälkeen arkkitehti Aulis E. Hämäläinen ja työpiirustukset laati arkkitehti Jouko Ylihannu. Edeltäjäänsä nähden arkinen rakennus valmistui ja avasi ovensa vuonna 1947. Uudessa hotellissa oli majoitustilaa 200 vieraalle, ja hotellin yhteydessä oli myös sauna, pesula, leipomo ja sikala.
Uudessa hotellissa kuvattiin 1950-luvun alussa muun muassa "Rovaniemen markkinoilla" -elokuvaa. Urho Kekkosen presidenttikaudella hotelliin majoittui useita Suomessa vierailulla olleita valtionpäämiehiä seurueineen, muun muassa Neuvostoliiton presidentti Leonid Brežnev ja Jugoslavian presidentti Josip Broz Tito.
Hotellin omistanut Suomen Matkailijayhdistys vuokrasi sen vuonna 1977 Rantasipi Oy:lle. Hotellia oli 1960- ja 1970-luvulla uudistettu ja laajennettu niin, että vuonna 1981 siellä oli 214 hotellihuonetta ja 417 vuodepaikkaa. Vuonna 1987 hotellin yhteyteen avattiin yöravintola.
FSK JeES

FSK JeES () tai Federalnaja setevaja kompanija () on Venäjän valtioenemmistöinen sähköenergia-alan konserni, joka vastaa maan sähkönsiirron kantaverkosta. Tämän federatiivisen verkkoyhtiön asiakaskunta koostuu sähkönjakeluyhtiöistä, energiantuottajista ja muita suuryrityksistä.
Yhtiön siirtoverkkojen pituus kasvoi vuoden 2012 aikana 7 000 kilometrillä; siirtoverkon yhteispituus oli vuoden 2012 lopussa 131 000 kilometriä. Verkosto ulottuu Venäjällä yhteensä 75 federaatiosubjektiin. Kantaverkkoa pitkin siirrettiin yhteensä 498 miljardia kWh, joka oli 3 prosenttia edellisvuotta enemmän. Yhtiöllä on sähköasemillaan yhteensä 335 GVA muuntajakasiteettia 35-750 voltin jännitteille. Yhtiö kertoo olevansa muuntajakapasiteetiltaan ja siirtoverkkonsa pituuden puolesta maailman suurin pörssinoteerattu sähköverkkoyhtiö (vertaa Rosseti).
Marraskuussa 2012 yhtiön osake-enemmistö (79,55 %) siirrettiin valtiollisen sähköverkkoyhtiö Rossetin yhteyteen, jolloin kantaverkkoyhtiö FSK JeES:stä tuli tytäryritys. Kaupan toteuttamiseksi Rosseti-yhtiö toteutti suunnatun osakeannin.
Vaikka osake-enemmistö on Venäjän valtion hallinnassa Rosseti-yhtiön välityksellä, osalla FSK JeES:n osakkeista käydään kauppaa sekä Moskovan (MICEX-RTS) että Lontoon pörssissä (LSE).
Edmond-Marie-Henri Abelé

Edmond-Marie-Henri Abelé (4. maaliskuuta 1925 Châlons-sur-Marne – 27. syyskuuta 2017) oli ranskalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 21. lokakuuta 1951 ja nimitettiin Monacon hiippakunnan johtoon 27. kesäkuuta 1972. Piispaksi vihkiminen seurasi 15. lokakuuta. Pääkonsekraattorina toimi Gilles-Henri-Alexis Barthe, jota avustivat René-Joseph Piérard ja Angelo Raimondo Verardo. 
Abelé sai 1. joulukuuta 1980 nimityksen Dignen (-Riez-Sisteronin) hiippakunnan johtoon. Hän erosi tehtävistään piispana 2. kesäkuuta 1987.
Ridge Racer

Ridge Racer on sarja Namcon kehittämiä ja valmistamia ajopelejä eri pelikonsoleille. Sarjan ensimmäinen peli julkaistiin vuonna 1993.
Vuonna 2012 julkaistu "Ridge Racer Unbounded" on suomalaisen Bugbear Entertainmentin kehittämä peli. Peliin käytettiin Suomessa valmistettujen pelien kolmanneksi suurin budjetti. Kaikki pelin aiemmat versiot on tehty Japanissa.
Anna Lipponen

Anna Lipponen (s. 1983 Tampere) on suomalainen näyttelijä ja teatteriohjaaja.
Lipponen on tunnettu muun muassa kahvilanpitäjä Sara Erkkilän roolista Yle TV2:n draamasarjassa "Uusi päivä". Vuonna 2010 Lipponen teki Kaarina Koskelan roolin Timo Koivusalon elokuvassa "Täällä Pohjantähden alla II".
Lipponen on valmistunut teatteritaiteen maisteriksi Tampereen yliopiston viestinnän, median ja teatterin yksiköstä vuonna 2009. Lisäksi hän opiskelee ohjaajantyön maisterilinjalla Zürcher Hochschule der Künstessä (2021–) Zürichissä, Sveitsissä. Lipponen oli kiinnitettynä Vaasan kaupunginteatteriin vuosina 2008–2009 sekä Kotkan kaupunginteatteriin 2009–2010, kunnes ryhtyi freelanceriksi vuonna 2011.
Anna Lipponen on Teatteriryhmä Studio Totalin (ent. Jalostamo2) taiteellinen johtaja.
Georges Marcel Émile Nicolas Perron

Georges Marcel Émile Nicolas Perron (12. tammikuuta 1925 Chemillé – 6. toukokuuta 2021 Angers) oli ranskalainen, Djiboutissa toiminut roomalaiskatolinen piispa. Hän liittyi kapusiineihin 8. syyskuuta 1945 ja sai pappisvihkimyksen 29. kesäkuuta 1951. Hänet nimitettiin 21. marraskuuta 1992 Djiboutin hiippakunnan johtoon, ja piispaksi vihkiminen seurasi 14. maaliskuuta 1993. Pääkonsekraattorina toimi Jean Cuminal, jota avustivat Jean Pierre Marie Orchampt ja Giovanni Bernardo Gremoli. 
Perron jäi eläkkeelle 13. maaliskuuta 2001.
Giorgio Bertin

Giorgio Bertin (s. 28. joulukuuta 1946 Galzignano) on italialainen, Djiboutissa toimiva roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin fransiskaanien papiksi 7. kesäkuuta 1975 ja nimitettiin Djiboutin hiippakunnan johtoon 13. maaliskuuta 2001. Piispaksi vihkiminen seurasi 25. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Silvano Maria Tomasi, jota avustivat Marco Dino Brogi ja Georges Marcel Émile Nicolas Perron.
Bertinin edeltäjä oli Perron.
Josef Doubrava

Josef Doubrava (29. helmikuuta 1852 Mnišek – 22. helmikuuta 1921) oli tšekkiläinen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Prahan arkkihiippakuntaan 16. heinäkuuta 1876 ja nimitettiin Hradec Královén hiippakunnan johtoon 22. kesäkuuta 1903. Piispaksi vihkiminen seurasi 29. kesäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Lev Skrbenský z Hřiště, jota avustivat Emanuel Jan Schöbel ja Martin Joseph Ríha.
Doubrava kuoli 68-vuotiaana virassa. Hänen seuraajansa oli Karel Boromejský Kašpar.
Bhodžpurin kieli

Bhodžpurin kieli (भोजपुरी, "bhojpuri") on indoiranilaisiin kieliin kuuluva kieli, jota puhutaan Intiassa Biharin ja Jharkhandin osavaltioissa sekä osassa Uttar Pradeshia. Lisäksi sitä puhuu vähemmistö Guyanassa, Surinamessa, Fidžillä, Trinidad ja Tobagolla sekä Mauritiuksella. Koska bhodžpurin kieli on hyvin lähellä hindin kieltä, jotkut kielitieteilijät pitävät bhodžpuria sen murteena.
Bhodžpurin kieli on läheistä sukua maithilin ja magahin kielille. Yhdessä ne muodostavat biharin kieliryhmän, jotka ovat osa itäisiä indoarjalaisia kieliä, jotka sisältävät myös bengalin ja orijan kielet. Bhodžpurin kielellä oli vuonna 1997 Intiassa noin 25 miljoonaa puhujaa. Vuonna 2001 Nepalissa sitä puhui 1,7 miljoonaa henkeä ja Mauritiuksella 340 000 (2001). Nämä arviot ovat kuitenkin epätarkkoja, sillä Biharissa ja Jharkhandissa suurin osa väestöstä osaa bhodžpurin kieltä, eli noin 130 miljoonaa ihmistä. Lisäksi Uttar Pradeshin osavaltiossa sitä puhuu vielä 40 miljoonaa ihmistä, sillä suurin osa sen asukkaista käyttää bhodžpurin kieltä jokapäiväisessä elämässään. Jotkut arvioivat, että bhodžpurin kieltä puhuu yhteensä noin 125 miljoonaa ihmistä.
Bhodžpurin kielellä kirjoitti muun muassa tunnettu kirjailija ja tutkija Rahul Sankrityayan (1893–1963).
BMX-racing

BMX-racing on BMX-polkupyörillä ajettava kilpailulaji, joka on vuodesta 2008 kuulunut olympiakisalajeihin. Racing-radat ovat kopioita motocross-radoista, mutta pyörille sopivammassa, pienemmässä muodossa. Näillä radoilla ajetaan aikaa ja toisia kilpailijoita vastaan, eikä tehdä temppuja.
BMX-racingissa lähdetään yleensä kahdeksan hengen lähtöportista. Sen jälkeen kisaajat ajavat vastakkaisilla puolilla kummuissa ja ensimmäinen maalissa on voittaja. BMX-kilpapyörässä on 20- tai 24-tuumaiset renkaat. 20-tuumaiset renkaat ovat yleisimpiä, joskin olympialaisissa ajetaan 24-tuumaisilla. 24-tuumaiset renkailla ajetaan myös todella kovaa isommasta rengaskoosta huolimatta. BMX-kilpapyörässä on vain takajarru siksi, että nopeassa kisassa voi vahingossa painaa etujarrua ja lentää esimerkiksi tangon yli. Lisäksi pyöräkin on hieman kevyempi kuin streetpyörä. Kilpailuissa käytetään fullfacekypärää. Sen kanssa käytetään yleensä ajolaseja. Jos kaatuu eikä tapahdu suurta vahinkoa, pitää ajaa rata kuitenkin loppuun.
Hangin’ Tough

Hangin’ Tough on New Kids on the Blockin toinen studioalbumi vuodelta 1988.
Albumi on yhtyeen läpimurtolevy. Singleinä albumilta on julkaistu kappaleet "You Got It (The Right Stuff)", "Cover Girl", "Please Don't Go Girl", "What'cha Gonna Do (About It)", "I'll Be Loving You (Forever)", sekä "Hangin’ Tough". Albumin nimikappaleen vuonna 1989 julkaistu singleversio sisälsi version kappaleesta, jolla oli mm. säröllä maustettuja sähkökitaroita. Kyseisen uudelleenmiksauksen kappaleeseen teki yhtyeen tuottaja, Maurice Starr.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet kirjoittanut Maurice Starr, ellei toisin mainittu.
Ladislav Dluhoš

Ladislav Dluhoš (s. 6. lokakuuta 1965 Čeladná, Tšekkoslovakia) on tšekkiläinen mäkihyppääjä, joka kilpaili maailmancup-tasolla vuosina 1984–1995. Hän voitti MM-kisoissa kaksi joukkuekilpailun pronssimitalia, vuosina 1984 ja 1989. Vuonna 1989 hän lisäksi sijoittui henkilökohtaisessa suurmäen kilpailussa kuudenneksi ja normaalimäessä 11:nneksi.
Dluhošin paras sijoitus olympialaisissa oli joukkuemäen neljäs sija vuonna 1988 Calgaryssa. Henkilökohtaisissa kilpailuissa hän oli Sarajevossa 1984 suurmäessä kahdestoista, Calgaryssa 1988 molemmissa kilpailuissa neljästoista. Lentomäen maailmanmestaruuskilpailuissa hän sijoittui neljänneksi 1986 ja viidenneksi 1985.
Maailmancupissa Dluhoš sijoittui toiseksi Sapporon normaalimäessä helmikuussa 1985 ja tammikuussa 1986 sekä Harrachovin suurmäessä tammikuussa 1990. Kolmas hän oli Engelbergin suurmäessä helmikuussa 1985, Liberecin suurmäessä tammikuussa 1986 ja Harrachovin suurmäessä tammikuussa 1989. Kokonaiskilpailussa hän sijoittui kymmenenneksi kaudella 1985–1986.
Amilcare Tonietti

Amilcare Tonietti (24. kesäkuuta 1847 Rio Marino – 22. maaliskuuta 1927) oli italialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi 23. syyskuuta 1871 ja nimitettiin Massa Carraran hiippakunnan johtoon 25. marraskuuta 1887. Piispaksi vihkiminen seurasi 8. joulukuuta. Pääkonsekraattorina toimi Raffaele Monaco La Valletta.
Tonietti sai 12. kesäkuuta 1893 nimityksen Montalcinon piispaksi, mutta hän erosi tehtävistään 25. syyskuuta 1899, jolloin hänet nimitettiin Tyanan titulaariarkkipiispaksi.
The Plimsouls

The Plimsouls oli yhdysvaltalainen rockyhtye, joka perustettiin Paramountissa Los Angelesissa vuonna 1978. Yhtyeen johtohahmona toimi laulaja-lauluntekijä ja kitaristi Peter Case. Yhtye hajosi vuonna 1983 mutta on tehnyt lukuisia comebackeja sen jälkeen.
Ura.
The Plimsouls perustettiin Los Angelesissa vuonna 1978. Yhtye yhdisti 1960-luvun soulia, garagerockia rähjäiseen punk-estetiikkaan aikana, jolloin rockmusiikki oli muodonmuutoksessa. Plimsouls tunnettiin energisistä live-esiintymisistään, mutta laulaja-lauluntekijä Peter Casen päätös siirtyä soolouralle käytännössä päätti yhtyeen 1980-luvun taipaleen.
Case oli aiemmin soittanut The Nerves -yhtyeessä ja julkaissut vuonna 1976 singlen ”Hangin’ on the Telephone” (jonka Blondie myöhemmin levytti ja teki hitti-kappaleeksi. Asuessaan Los Angelesissa Case alkoi soittaa paikallisten Louie Ramírezin (rummut) ja Dave Pahoan (basso) kanssa vuonna 1979, ja jo samana vuonna kitaristi Eddie Muñoz liittyi mukaan. Yhtye levytti ensin EP:n "Zero Hour" vuonna 1980 ja seuraavana vuonna omanimisen albumin, joka sisälsi nyt klassikoiksi muodostuneet power pop -kappaleet "”Zero Hour”" ja "”Hush, Hush.”"
Plimsoulsin omaa nimeä kantanut debyyttialbumi sai innostuneita arvioita, mutta heikon markkinoinnin vuoksi levyn myynti jäi vähäiseksi, ja levy-yhtiö pudotti bändin nopeasti listoiltaan.
Yhtye kustansi itse singlen ”A Million Miles Away”, jonka kitaroiden kilinä ja koukuttava melodia kiinnittivät vaikutusvaltaisen FM-aseman KROQ:n huomion. Legendaarisen radio DJ:n Rodney Bingenheimerin ansiosta kappaleesta tuli paikallinen radiohitti, joka nosti Plimsoulsin laajempaan tietoisuuteen. ”A Million Miles Away” -kappale otettiin mukaan "Valley Girl" -elokuvan soundtrackille .
Geffen-levy-yhtiölle tehty albumi "Everywhere at Once" julkaistiin vuonna 1983, mutta yhteistyö levy-yhtiön kanssa ei kestänyt pitkään. Geffen panosti albumin markkinointiin aiempaa enemmän, mutta levy ei silti noussut merkittäväksi listamenestykseksi, ja vuoden 1983 loppuun mennessä The Plimsouls oli hajonnut. 
Todiste yhtyeen lavavoimasta oli vuonna 1988 julkaistu livetaltiointi "One Night in America." Yhtyeen hajoamisen jälkeen Case levytti sooloalbumin Geffenille ja jatkoi arvostettuna sooloartistina, jonka laajaan ohjelmistoon kuului folkia, bluesia ja rockia. 
Vuosina 1995–1996 yhtye (ilman Ramírezia) esiintyi muutaman kerran. Rumpuja soitti entinen Blondie-rumpali Clem Burke. Yhtye julkaisi vielä uuden studioalbumin "Kool Trash" vuonna 1998.
Kalervo Saura

Kaarlo Kalervo (Kalle) Saura (vuoteen 1929 "Selenius", 4. huhtikuuta 1896 Pöytyä – 27. tammikuuta 1981 Pöytyä) oli suomalainen maanviljelijä ja poliitikko.
Koulutukseltaan Saura oli agrologi ja työskenteli vuosina 1922–1929 maatalousneuvonnan tehtävissä Varsinais-Suomessa ja vuodesta 1927 maanviljelijänä Pöytyällä. Vuosina 1943–1945 hän toimi Varsinais-Suomen maataloustuottajien liiton toiminnanjohtajana.
Kansanedustajana Saura toimi vuosina 1951–1966 Turun läänin eteläisestä vaalipiiristä ja kuului Kansallisen Kokoomuksen eduskuntaryhmään, jossa toimi myös varapuheenjohtajana. Pöytyän kunnanvaltuustossa hän toimi puheenjohtajana. Presidentin valitsijamiehenä hän oli vuosina 1956 ja 1962. Kunnallisneuvoksen arvo Kalervo Sauralle myönnettiin vuonna 1957.
Loimaan seudulta valittuina Kansallista kokoomusta edustaneina maanviljelijäkansanedustajina Kalervo Sauraa seurasivat vuosina 1966–1975 alastarolainen Tauno Vartia ja vuosina 1975–1991 loimaalainen Heikki Perho. 
Sauran vanhemmat olivat maanviljelijä, kanttori-urkuri Kaarle Emil Saura, aiemmin Selenius, ja Ida Eufemia Ketola. Kauppaneuvos Elias Saura oli hänen veljensä.
Netvisor

Visma Netvisor on Visma Solutionsin ohjelmisto sähköiseen taloushallintoon, jota tarjotaan palveluna Software as a Service -mallilla. Palvelu yhdistää taloushallinnon ja yritysten liiketoimintaprosessit ja sillä voidaan esimerkiksi hallita myynnit, ostot, henkilöstöhallinta, palkanlaskenta ja kirjanpito. Netvisoria on kehitetty yli 20 vuotta. Palvelua käyttää noin 40 000 erikokoisia yritystä lähes kaikilta toimialoilta ja yli 700 tilitoimistoa Suomessa. Netvisor on yksi Visma Solutions Oy:n tuotteista.
Historia.
Netvisorin kehitys alkoi Markku Nylundin hankkeena hänen opiskellessaan Lappeenrannan teknillisessä yliopistossa. Vuonna 2000 Nylund tutustui yhteisen tuttavansa kautta Mikko Saajanlehtoon, Bittivision perustajaan, minkä seurauksena Netvisor Oy fuusioitiin Bittivisioon. Ensimmäinen versio Netvisor-palvelusta julkaistiin vuonna 2002. Pari vuotta myöhemmin Cap Gemini Ernst &amp; Young osti Bittivisio Oy:n liiketoiminnan. Vuonna 2005 Netvisor-liiketoiminta siirtyi Passeli Ohjelmat Oy:n taustalla olleiden porilaisveljesten Heikki ja Mika Taipaleen Solanum-konsernin omistukseen. Uuden kaupan myötä Netvisor alkoi toimia nimellä Netvisor Oy ja sai vastata omasta kehityksestään ja markkinoinnistaan. Taipaleiden myydessä Solanum-konsernin Vismalle lokakuussa 2011 Netvisor Oy oli taloushallinnon SaaS-palveluiden markkinajohtaja Suomessa. Vuoden 2012 lopulla yrityksen nimi muutettiin Visma Solutions Oy:ksi, joka tarjoaa Netvisoria pilvipalveluna.
Tatu Kolehmainen (painija)

David ”Tatu” Kolehmainen (9. lokakuuta 1885 Pielavesi – 7. huhtikuuta 1918 Lempäälä) oli suomalainen painija.
Helsingin Jyryä edustanut Kolehmainen osallistui vuoden 1912 Tukholman olympialaisten kreikkalais-roomalaisen painin 67,5 kg:n sarjaan. Hän eteni kuudennelle kierrokselle Venäjän Oskar Kapluria vastaan, mutta molemmat hylättiin ottelussa liian passiivisen painin vuoksi. Kolehmainen sijoittui lopulta kuudenneksi. Suomalaisista paremmin Kolehmaisen sarjassa menestyi ainoastaan kultaa voittanut Emil Väre.
Epävirallisissa MM-kilpailuissa Helsingissä 1911 Kolehmainen oli ollut myös kuudes. Suomen mestaruudet hän voitti 1912 ja 1913. Sarja oli 66,5 kiloa, joka oli tuolloin SM-painien alin painiluokka. Vuonna 1914 hän siirtyi ammattipainijaksi riitannuttuaan seuransa Helsingin Jyryn kanssa. 
Suomen sisällissodassa 1918 Kolehmainen taisteli punaisten puolella kuuluisassa Jyryn komppaniassa ja kaatui Lempäälän Leukamaassa käydyissä taisteluissa 7. huhtikuuta. Hän oli ainut punaisten puolella sisällissodassa kuollut olympiaurheilija.
Hiihdon Suomen-mestaruuskilpailut 1977

Hiihdon Suomen-mestaruuskilpailut järjestettiin vuonna 1977 Vehkalahdella tammikuun lopulla, Joutsassa helmikuun puolivälissä sekä Rukalla ja Ounasvaaralla maaliskuun lopussa. Miesten 30 kilometriä ja naisten 10 kilometriä piti alun perin hiihtää Joutsassa, mutta yli 20 asteen pakkasen vuoksi kilpailut siirrettiin Rukalle ja Ounasvaaralle. Vuoden 1977 SM-hiihdoissa oli ensimmäistä kertaa ohjelmassa naisten 20 kilometrin hiihto. 
Tulokset.
Miehet.
15 kilometriä.
Kilpailu käytiin Vehkalahdella. 
30 kilometriä.
Kilpailu käytiin Rukalla. Liljeroosin voittoa pidettiin yllätyksenä.
50 kilometriä.
Kilpailu käytiin Vehkalahdella.
4 × 10 kilometriä, viesti.
Kilpailu käytiin Joutsassa.
Naiset.
5 kilometriä.
Kilpailu käytiin Vehkalahdella.
10 kilometriä.
Kilpailu käytiin Ounasvaaralla.
20 kilometriä.
Kilpailu käytiin Vehkalahdella.
3 × 5 kilometriä, viesti.
Kilpailu käytiin Joutsassa.
Lydia Lagus

Lydia Alfonsina Lagus (26. syyskuuta 1853 Isokyrö – 27. kesäkuuta 1928 Karkku) oli suomalainen sopraano.
Elämä.
Lydia Laguksen vanhemmat olivat lukkari Clas Wilhelm Lagus (1807–1880) ja Gustava Elisabet Berlin (1814–1878).
Lagus aloitti opintonsa Jyväskylän seminaarissa syksyllä 1871. Hän ystävystyi samassa koulussa opiskelleen, varhaisen suomeksi kirjoittaneen naislyyrikon Isa Aspin kanssa. Asp kuoli seuraavan vuoden marraskuussa. Lagus keskittyi säveltaiteeseen ja muutti Helsinkiin, missä hänet kiinnitettiin 1873 perustetun Suomalaisen oopperan laulajattareksi. Hän debytoi N. T. Hauptnerin teoksessa "Laululintunen".
Lagus pääsi nopeasti yleisön suosioon ja teki laajan kiertueen, joka ulottui Pietariin asti. Kiertueen jälkeen hän opiskeli puolitoista vuotta Wienissä ja myöhemmin myös Italiassa. Laguksen myöhempiä roolitehtäviä olivat muun muassa Pamina "Taikahuilussa", Donna Anna "Don Giovannissa" ja nimirooli "Lucrezia Borgiassa". Terveysongelmat alkoivat haitata hänen uraansa, jonka hän lopetti tyystin vuonna 1885.
Vuonna 1886 Lagus avioitui lapsuudenystävänsä piispa Johan Rudolf Forsmanin kanssa. Oopperalaulaja Tellervo Killinen oli hänen sisarentyttärensä.
Filippiinienlepinkäinen

 
Filippiinienlepinkäinen ("Lanius validirostris") on lepinkäisten heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Filippiinienlepinkäistä tavataan kotoperäisenä Filippiineillä. Laji esiintyy laikuttaisesti, ja sen on kuvattu olevan harvinainen. Filippiinienlepinkäinen on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Elinympäristö.
Filippiinienlepinkäinen elää vuoristometsien aukkopaikoilla yli 1 000 metrin korkeudella merenpinnasta.
Bruno Böök

Bruno Wilhelm Böök (13. toukokuuta 1852 Padasjoki – 10. joulukuuta 1883 Viipuri) oli suomalainen näyttelijä ja suomenkielisen näyttämötaiteen varhaisia ensirakastajia. Hän kunnostautui eritoten perustyypiltään koomisten hahmojen tulkitsijana.
Elämä ja ura.
Bruno Böökin isä oli Padasjoen kruununnimismies ja Alhon kartanon omistaja Thure Wilhelm Böök (1815–1871). Hänen äitinsä oli Uudessakaarlepyyssä syntynyt opettaja Carolina Forssell (1825–1898). Böök syntyi seitsenlapsisen sisarussarjan esikoiseksi; vuosina 1853–1864 hän sai neljä veljeä ja kaksi siskoa. Eräs heistä oli kirjailija Albert Theodor Böök (1858–1943).
Böök opiskeli Helsingin Normaalikoulussa ja liittyi vastaperustettuun Suomalaiseen Teatteriin vuonna 1873. Miellyttävän näköiseksi ja vartaloltaan miehekkääksi luonnehdittu Böök aloitti uransa koomisissa tehtävissä ja eteni vähitellen kohti ensirakastajan rooleja, joihin hänen äänensä ei tosin ollut aina riittävän heleäsointinen. Hän näytteli useissa klassikkokappaleissa ja suomalaisissa uutuuksissa, kuten Minna Canthin maalaisdraamassa "Roinilan talossa". Erityisen hyvin aikalaisyleisön mieleen jäi Böökin tulkinta Bothwellista näytelmässä "Maria Stuart". Böök näytteli myös Wienissä ja teki vaikutuksen sikäläiseen yleisöön runollisella taiteellaan. Yhdessä Ida Aalbergin kanssa Böök muodosti suositun näyttelijäparin, monet uskoivat heidän olevan pariskunnan myös yksityiselämässään.
Belaruskali

Belaruskali () on Valko-Venäjän suurimpiin osakeyhtiöihin kuuluva, erityisesti kaliumlannoitteistaan tunnettu kaivosyhtiö. Yrityksen keskeisimmät kaivokset sijaitsevat Minskin alueen eteläosassa Salihorskissa. Tämä vuonna 1958 perustettu kaivoskaupunki on kasvanut erityisesti kaupungin pohjoispuolella sijaitsevien Belaruskalin ja sen edeltäjien kaliumsuolakaivosten (KCl) seurauksena. Yhtiö on 18 700 työntekijällään (2012) seudun ylivoimaisesti suurin työnantaja.
Belaruskalin omistaa Valko-Venäjän valtio öljy- ja kemianalan valtiokonserninsa Belneftehimin välityksellä. Kaivosteollisuusyritys Belaruskali vie suuren osan kaliumlannoitetuotannostaan ulkomaille ja kannattava yhtiö on siksi merkittävä Valko-Venäjän kansantaloudelle. Viennistä vastaa venäläisen Uralkalin kanssa perustettu yhteisyritys. Alallaan Belaruskali on IVY-maiden suurimpia ja maailmanlaajuisestikin merkittävä lannoitetuottaja, venäläisen Uralkalin ja parin muun suurtuottajan kanssa. Yhtiö oli selvästi Valko-Venäjän eniten voittoa tuottanut yritys vuonna 2012: koko vuoden voitto oli 6 700 miljardia Valko-Venäjän ruplaa, josta enemmistö kirjattiin alkuvuodelta. Valko-Venäjän keskuspankin vuoden 2012 lopun vaihtokursseilla voitto oli 591 miljoonaa euroa. Vuositason voitto oli kaksi kertaa suurempi kuin seuraavaksi eniten voitollisella valkovenäläisellä julkisen sektorin osakeyhtiöllä, öljynjalostamo Naftanilla.
Yhtiö on kasvattamassa tuotantoaan vuoden 2011 määrästä eli 8,8 miljoonasta tonnista. Yhtiö pyrkii tuottamaan 11 miljoonaa tonnia vuonna 2013. Belaruskali valmistelee myös kokonaan uuden, Homelin alueen Petrykaun löydösalueen avaamista. Yhtiö tavoittelee 1,5 miljoonan tonnin tuotantoa uudelta alueelta vuonna 2019. Turvatakseen lannoitekuljetuksien sujuvuutta, yhtiö on hankkinut osuuden esimerkiksi liettualaisen Klaipėdan sataman irtotavaraterminaalista. Emoyhtiö Belneftehim pyrkii puolestaan edistämään Latvian kautta vievien kuljetusreittien toimivuutta.
Kaivostoiminnan seurauksena Salihorskin pohjoispuolelle on muodostunut kolme noin 100 metriä korkeaa kaivosjätevuorta, jotka näkyvät kauas.
Kesäkuussa 2021 Euroopan unioni kielsi potaskan tuonnin Valko-Venäjältä.
Elokuussa 2021 Yhdysvallat kielsi kaupankäynnin Belaruskalin kanssa.
Myös Britannia ja Kanada ovat yhtyneet pakotteisiin.
Tämän jälkeen Belaruskalin tuotannosta suurin osa viedään Kiinaan, ja sillä on vankka asema muilla markkinoilla Intiassa, Euroopassa ja Kaakkoisaasiassa.
Pita (täsmennyssivu)

Pita voi viitata seuraaviin asioihin:
Kiinanisolepinkäinen

 
Kiinanisolepinkäinen ("Lanius sphenocercus") on lepinkäisten heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Kiinanisolepinkäistä tavataan Itä-Aasiassa. Sen levinneisyysalue on hyvin suuri, mutta lajin on kuvattu olevan epätavallinen. Kiinanisolepinkäinen on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Etelänkylälepinkäinen

 
Etelänkylälepinkäinen ("Lanius collaris") eli aiemmalta nimeltään kylälepinkäinen on lepinkäisten heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Etelänkylälepinkäistä tavataan suuressa osassa Saharan eteläpuolista Afrikkaa. Siitä tunnetaan 7 alalajia, joita tavataan eri alueilla. Etelänkylälepinkäisen kokonaispopulaatiota ei tiedetä, mutta sen on kuvattu olevan yleinen, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Elinympäristö.
Etelänkylälepinkäinen elää monenlaisissa ympäristöissä, mutta suosii avoimia alueita, kuten savanneja, avoimia metsiä ja ruohoalueita.
Lisääntyminen.
Etelänkylälepinkäinen on yksiavioinen. Naaras hoitaa pesän rakentamisen pääasiassa yksin. Se rakentaa kuppimaisen pesän pääasiassa kasvinosista pensaaseen tai pieneen puuhun. Rakentaminen kestää 2–5 päivää. Naaras munii yleensä 3–4 munaa, joita se hautoo pääasiassa yksin 12–16 päivää. Pääasiassa naaras ruokkii poikasia ensimmäisen viikon ajan, jonka jälkeen koiras vähitellen ottaa enemmän vastuuta poikasista. Etelänkylälepinkäinen pesii yleensä 2–3 kertaa vuodessa.
Kylälepinkäinen on yksi pesäloisivan jakobiinikäen isäntälajeista.
Ravinto.
Etelänkylälepinkäinen käyttää ravinnokseen monenlaisia eläimiä, kuten selkärangattomia, lintuja ja niiden poikasia sekä pieniä nisäkkäitä. Yleensä se väijyy saalista istumalla paikallaan, josta se saaliin nähtyään syöksyy sen kimppuun. Etelänkylälepinkäinen varastoi osan saaliistaan piikkeihin.
Jānis Bulis

Jānis Bulis (s. 17. elokuuta 1950 Brigi) on latvialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Julijans Vaivods 22. toukokuuta 1977. Hänet nimitettiin Liepājan hiippakunnan johtoon 8. toukokuuta 1991, ja piispaksi vihkiminen seurasi 24. kesäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Francesco Colasuonno, jota avustivat Jānis Pujats, Jānis Cakuls ja Vilhelms Nukšs. 
Bulis sai 7. joulukuuta 1995 uuden nimityksen Rēzekne-Aglonan piispaksi.