tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Kuttupuhe

Kuttupuhe on eduskunnassa epäviralliseksi perinteeksi muodostunut tapa, jossa joku pirkanmaalainen edustaja pitää kutuille ylistyspuheen. Puhe pidetään joulun alla yleensä eduskunnan vuoden viimeisellä istuntokerralla. Puheen pitäjä saa symbolisena palkkiona kutunjuuston.
Kuttupuheperinteen aloittajana pidetään vammalalaista Timo Roosia, joka toimi SDP:n kansanedustajana kolme kautta vuodesta 1983. Ensimmäisen kuttupuheensa hän piti 1983, mutta sen saama suosiollinen vastaanotto ja sen muodostuminen perinteeksi tuli yllätyksenä. Roosin mukaan puheen taustalla oli se, että hän oli saanut kansanedustajana toimiessaan yhteydenottoja vaalipiirinsä vuohitilallisilta, jotka olivat huolissaan oman elinkeinonsa puolesta, ja Roos halusi pitää näiden puolta.
Vuonna 2024 perinne katkesi, minkä seurauksena kainuulainen keskustan edustaja Tuomas Kettunen ilmoitti haluavansa käyttää puheenvuoronsa kuttupuheen pitämiseksi.
Eric Esch

Eric Scott Esch (s. 3. elokuuta 1966 Bay City, Michigan) on yhdysvaltalainen nyrkkeilijä, potkunyrkkeilijä ja vapaaottelija. Hänestä käytetään usein lempinimeä Butterbean.
Hän on entinen IBA:n superraskaansarjan mestari sekä WAA-mestari. Esch otteli aina Yhdysvaltojen lipun värisissä housuissa. Painoa hänellä on 200 kg ja pituutta 182 cm.
Esch esiintyi myös elokuvassa "", jossa hän otteli Johnny Knoxvilleä vastaan kaupassa.
Terrible

Terrible on englannin ja ranskan kielissä "kauheaa", "hirvittävää" tarkoittava sana, jota on käytetty myös sotalaivojen niminä:
Kiinalainen musiikki

Kiinalainen musiikki alkoi kehittyä jo Kiinan sivilisaation alkuvaiheilla. Hyvin kehittyneestä musiikkikulttuurista kertovia dokumentteja ja esineitä on säilynyt Zhou-dynastian ajalta saakka (1122–256 eaa). Perinteinen kiinalainen musiikki poikkeaa länsimaisesta musiikista paljon niin soitinten kuin sävelkulunkin osalta. 1900-luvulla Kiinassa ryhdyttiin käyttämään silloin tällöin länsimaista tasavireistä viritysjärjestelmää, jolloin soittimia muutettiin soveltuviksi länsimaiseen kaksitoista puolisävelaskielta sisältävään tasaviritysjärjestelmään. Kuitenkin toisinaan Kiinassa käytetään edelleen perinteistä kiinalaista viritysjärjestelmää. Kiinalaiseen musiikkiin kuuluvia soiitimia ovat puhallin- ja kielisoittimien lisäksi monenlaiset rummut.
Beerenberg

Beerenberg on Norjalle kuuluvalla Jan Mayenin saarella sijaitseva maailman pohjoisin, ja Norjan ainoa aktiivinen, aktiivinen tulivuori. Se on 2 277 metriä korkea ja jäätikön peittämä. Se purkautui viimeksi vuonna 1985.
Out for Kicks

Out for Kicks on yhdysvaltalaisen The Zantees -yhtyeen studioalbumi, joka on ilmestynyt vuonna 1980. Tuotannosta on vastannut Little Nelson &amp; The Spider. Levy-yhtiö on Bomp Records, ja Suomessa levyä on valmistanut ja jaellut vuonna 1981 Poko International / Unitor Oy.
Albumi on äänitetty kesällä 1980 New York Cityssä Songshop Studiossa. Äänittäjänä on ollut Wayne Vlcan.
Levykannen valokuvan on ottanut Eve Mazzara ja takakannen yhtyekuvan Diane Marino. Kannen on suunnitellut Diane Zincavage.
Albumi on omistettu rock and roll- ja rockabillyartistien Ray Smith ja Warren Smith muistolle ja sen lyhyet saatesanat on tehnyt Wild Dog Lewis.
Kiitoksissa on mainittu muun muassa Jim Marshall, Tex Rubinowitz and the Bad Boys, J.R.'s Lounge, Modernage Diner, Cat Talk, Goldmine, Rebel Yell ja Sun 209. 
Kappaleet.
A-puoli
1. I Thought It Over – 2:36
 (Hill – Hall – Lee) © Pan World
2. Cruisin' – 2:30
 (Vincent – Davis) © Central
3. Francene – 3:10
 (Statile – Miller – Statile) © Cruisin / Gray Ghost
4. Blonde Bombshell – 3:30
 (P. Statile – B. Statile) © Cruisin / Gray Ghost
5. Up the River – 2:40
 (Paul Statile) © Cruisin / Gray Ghost
6. All Because of You – 2:50
 (Paul Statile) © Cruisin / Gray Ghost
&lt;hr&gt;
B-puoli
1. Please Give Me Something – 2:26
 (B &amp; J Feli) © TJ Music
2. Bessie Mae – 2:05
 (Statile – Miller – Statile – Linna) © Cruisin / Gray Ghost
3. Big Green Car – 1:52
 (Allen – Howard – Boladian) © Peer Int.
4. Gas Up – 2:42
 (Paul Statile) © Cruisin / Gray Ghost
5. Watch My Baby – 2:05
 (Statile – Miller – Statile) © Cruisin / Gray Ghost
6. Lost Highway – 3:05
 (L. Payne) © Fred Rose Pub.
7. Baby Let's Move – 2:24
 (Statile – Miller – Statile) © Cruisin / Gray Ghost
The Zantees.
Lisäksi vierailevana pianistina on Shake Recordsin artisti Peter Holsapple.
Manu Kärki

Manu Kalevi Kärki (s. 1947 Somerniemi) on suomalainen tietokirjailija, kotiseuduntutkija ja valokuvaaja. Työuransa hän teki pankin konttorinhoitajana nykyään Someroon kuuluvalla Somerniemellä vuosina 1973–2007. 
Kärki on joko yksin tai yhteistyössä muiden kanssa julkaissut vuosina 1980–2018 liki parikymmentä pääasiassa Somerniemeä ja Someroa käsittelevää kotiseutukirjaa, joista monet ovat ilmestyneet Somerniemi-seuran julkaisuina ja somerniemeläisen Amanitan kustantamina. Useissa kirjoista on kuvituksena Kärjen omia valokuvia. 
Vuonna 2009 tasavallan presidentti myönsi Manu Kärjelle kotiseutuneuvoksen arvonimen.
Kärki toimi kunnanvaltuutettuna Somerniemellä vuosina 1973–1976 ja oli Somerniemen kunnanvaltuuston viimeinen puheenjohtaja vuosina 1974–1976.
Xaçmazin piirikunta

Xaçmazin piirikunta (, ) on paikallishallintoalue Azerbaidžanissa. Vuonna 1930 perustetun piirin pinta-ala on 1063 neliökilometriä. Asukkaita on 160 100 henkeä (vuonna 2010).
Xaçmazin piiri sijaitsee Azerbaidžan koillisosassa Kaspianmeren rannalla. Pohjoisessa se rajoittuu Venäjään kuuluvaan Dagestaniin, lännessä Qusarin ja Quban piireihin sekä etelässä Şabranin piiriin.
Piirin keskus on Xaçmazin kaupunki. Muita huomattavampia paikkakuntia ovat Xudatin kaupunki sekä Müqtədirin ja Şollarin taajamat. Kuntia on yhteensä 70 ja kyliä 145. Kaupunkiväestön osuus on 39,3 % (vuonna 2010). 
Seudulla oli aikaisemmin huomattava venäläisvähemmistö (26,0 % vuonna 1959). Vuoden 2009 väestönlaskennan mukaan asukkaista 72,7 % on azereja, 15,5 % lezgejä, 5,7 % tateja, 2,6 % turkkilaisia ja 2,2 % kryzejä.
Piirin talous perustuu maatalouteen, joka on erikoistunut viljan, vihannesten, hedelmien ja perunan viljelyyn sekä karjanhoitoon.
Paikallislehtenä ilmestyy "Xaçmaz".
Bāng Chhun-hong

Bāng Chhun-hong on Teng Yu-hsienin säveltämä ja Lee Lin-chiun sanoittama taiwaninkielinen kappale. Columbia Records julkaisi laulun vuonna 1933. Nimi tarkoittaa "kaivaten kevään tuulta".
Koshiji Shirou sanoitti laulun uudelleen japanilaiseksi patrioottiseksi kappaleeksi nimeltä "Daichi wa maneku" ("maaäiti kutsuu sinua"). Kappaleen esitti Kirishima Noboru. Myös japanilainen pop-laulaja Hitoto Yo on julkaissut oman versionsa kappaleesta.
Bud Greenspan

Bud Greenspan (18. syyskuuta 1926 New York, Yhdysvallat – 25. joulukuuta 2010 New York) oli yhdysvaltalainen dokumentaristi, joka teki erityisesti urheiluaiheisia dokumentteja. 
Uransa alussa 1940-luvun puolivälissä hän toimi radiossa urheilutoimittajana. Hänelle myönnettiin 1970-luvulla Emmy-palkinto olympiakisoja kuvaavasta dokumenttisarjasta. Lisäksi hän kirjoitti useita olympia-aiheisia kirjoja. Hänen viimeinen tv-dokumenttinsa oli vuoden 2008 Pekingin olympialaisista.
Şabranin piirikunta

Şabranin piirikunta (, ) on paikallishallintoalue Azerbaidžanissa. Vuonna 1930 perustetun piirin pinta-ala on 1088 neliökilometriä. Asukkaita on 52 000 henkeä (vuonna 2010). Vuoteen 2010 saakka nimenä oli Dəvəçin piirikunta (azeriksi "Dəvəçi rayonu", ven. Дивичинский район, "Divitšinski raion").
Şabranin piiri sijaitsee Azerbaidžanin koillisosassa Kaspianmeren rannalla. Se rajoittuu kaakossa Siyəzənin, etelässä Xızın, lännessä Quban ja pohjoisessa Xaçmazin piireihin. 
Piirin keskus on Şabranin kaupunki (vuoteen 2010 saakka "Dəvəçi"), josta on 120 kilometriä tasavallan pääkaupunkiin Bakuun. Kuntia on yhteensä 33 ja kyliä 68. Kaupunkiväestön osuus on 43,5 % (vuonna 2010). Vuoden 2009 väestönlaskennan mukaan piirin asukkaista 93,6 % on azereja, 3,4 % tateja ja 2,7 % turkkilaisia.
Seudun pääelinkeino on maatalous, joka on erikoistunut viljan, vihannesten ja hedelmien kasvatukseen sekä karjanhoitoon. Teollisuus on keskittynyt maataloustuotteiden jalostukseen. Piirin kautta kulkee Donin Rostovin ja Bakun välinen maantie sekä Moskovan ja Bakun välinen rautatie.
Nähtävyyksistä huomattavimpia ovat 400–500-luvuilla rakennettu Çıraqqalan linnoitus sekä keskiaikaisen Şabranin kaupungin rauniot.
Paikallislehtenä ilmestyy "Şabran".
Thomas Cutbush

Thomas Hayne Cutbush (29. kesäkuuta 1866 – 5. heinäkuuta 1903) oli brittiläinen Viiltäjä-Jackiksi epäilty mies. Cutbush oli pääepäilty yhdessätoista vuosien 1888−1891 aikana tapahtuneista naisiin kohdistuneista murhista Lontoossa. Todistettavasti Cutbush syyllistyi kahteen naiseen kohdistuneeseen puukotukseen, joiden myötä hänet julistettiin mielisairaaksi vuonna 1891 ja suljettiin loppuiäkseen Broadmoorin mielisairaalaan. 
The Sun julkaisi vuonna 1894 useita artikkeleita, joissa Cutbushin vihjailtiin olevan Viiltäjä-Jack, vaikka hänen nimeään ei jutuissa mainittukaan. Cutbush oli Viiltäjä-Jackin tekemien murhien aikaan nähty usein Itä-Lontoossa, ja hänen kerrottiin palanneen yöllä kotiin mudan ja veren tahrimana. Useimmilta Viiltäjä-Jackin uhreilta oli leikattu ruumiinosia irti kirurgisella tarkkuudella, ja Cutbushin tiedetään perehtyneen tarkasti lääketieteellisiin teoksiin. Lisäksi murhat loppuivat hänen mielisairaalaan joutumisensa jälkeen. Myös Cutbushin lähipiiri epäili hänen olleen Viiltäjä-Jackin tekojen takana. 
Cutbushin potilaskertomuksen mukaan hän oli mieleltään hyvin sairas ja suhtautui epäilevästi kaikkiin ihmisiin, koska luuli näiden yrittävän myrkyttää hänet. Hän oli uhkaillut repivänsä muut potilaat ja hoitajat kappaleiksi ja käyttäytynyt hyvin väkivaltaisesti. Cutbush oli myös purrut sairaalassa vieraillutta äitiään kasvoihin. Cutbush kuoli Broadmoorin mielisairaalassa vuonna 1903 kärsittyään pitkään vakavasta munuaissairaudesta. 
Julkisuudessa on esitetty epäilyjä, että Cutbush välttyi murhasyytteiltä, koska hänen setänsä oli Lontoossa poliisitarkastajana.
Continental – hupainen avioero

Continental – hupainen avioero ("The Gay Divorcee") on Mark Sandrichin ohjaama yhdysvaltalainen elokuva vuodelta 1934. Se perustuu Dwight Taylorin ja Cole Porterin kirjoittamaan Broadway-musikaaliin. Elokuva sai kaikkiaan viisi Oscar-ehdokkuutta, joista se voitti parhaan laulun palkinnon. Elokuvasta on tehty myös väritetty versio.
Elokuvassa Ginger Rogersin esittämä Mimi yrittää saada eron aviomiehestään. Lakimiehensä (Edward Everett Horton) neuvosta hän teeskentelee itsellään olevan avioliiton ulkopuolisen suhteen. Lakimies palkkaa Rodolfo Tonettin (Erik Rhodes) mieheksi, jonka kanssa Mimi yllätetään makuuhuoneesta. Mimi erehtyy kuitenkin luulemaan häneen ihastunutta Guy Holdenia (Fred Astaire) Tonettiksi.
Arvioita.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 elokuva saa neljä tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”erinomainen”.
Quban piirikunta

Quban piirikunta (, ) on paikallishallintoalue Azerbaidžanissa. Vuonna 1930 perustetun piirin pinta-ala on 2610 neliökilometriä. Asukkaita on 153 500 henkeä (vuonna 2010).
Quban piiri sijaitsee Azerbaidžanin koillisosassa. Se rajoittuu koillisessa Xaçmazin, idässä Şabranin, etelässä Xızın, Şamaxın ja İsmayıllın, lännessä Qəbələn ja pohjoisessa Qusarin piireihin.
Piirin keskus on Quban kaupunki, josta on 168 kilometriä maan pääkaupunkiin Bakuun. Muita huomattavampia paikkakuntia ovat Qonaqkəndin ja Qırmızı qəsəbən taajamat. Kuntia on yhteensä 101 ja kyliä 155. Kaupunkiväestön osuus on 24,8 % (vuonna 2010). Vuoden 2009 väestönlaskennan mukaan piirin asukkaista 79,2 % on azereja, 9,1 % tateja, 5,9 % lezgejä, 1,8 % juutalaisia, 1,4 % hinalugeja, 1,4 % turkkilaisia ja 0,5 % kryzejä.
Seudun pääelinkeino on maatalous, joka on erikoistunut hedelmien kasvatukseen ja karjanhoitoon. Teollisuutta edustavat säilyketehdas ja matonkutomo.
Days of Being Wild

Days of Being Wild () on Wong Kar-wain ohjaama hongkongilainen draamaelokuva vuodelta 1991 Se on hidastempoinen ihmissuhdedraama.
Juoni.
Vauvana äitinsä hylkäämäksi tullut ja alkoholisoituneen prostituoidun kasvattama kivikasvoinen nuorukainen Yuddy käyttää hyväkseen naisia lievittääkseen traumaansa. Sekä kioskin myyjätär että yökerhon tanssijatar rakastuvat häneen saamatta vastakaikua. Tapahtumat sijoittuvat vuoteen 1960.
Arvioita.
"Turun Sanomien" Tapani Maskulan mukaan Wong Kar-wain toinen ohjaustyö edustaa jo paljon täysipainoisempaa omintakeisuutta kuin tämän esikoiselokuva "As Tears Go By" (1988): ”Harvoin tulee vastaan filmiä, joka ei paljon perusta juonesta vaan imee vastustamattoman lumovoimansa täyttymättömän kaihon riipaisevasta kauneudesta.” Maskulan mukaan Kar-wai jatkoi samojen teemojen käsittelyä elokuvassaan "In the Mood for Love" (2000).
Akaler Sandhane

Akaler sandhane on intialainen elokuva vuodelta 1980. Se kertoo filmiryhmästä, joka tekee elokuvaa vuoden 1943 nälänhädästä.
Elokuva sai erikoispalkinnon Berliinin elokuvajuhlilla.
Punaisten lyhtyjen katu

Punaisten lyhtyjen katu () on japanilainen elokuva vuodelta 1956. Se perustuu Yoshiko Shibakin novelliin ”Susaki no onna”. Elokuva kertoo erään japanilaisen bordellin viiden seksityöntekijän elämäntarinat.
"Punaisten lyhtyjen katu" jäi leukemiaan vuonna 1958 kuolleen ohjaaja Kenji Mizoguchi viimeiseksi elokuvaksi. Hän oli käsitellyt samaa aihetta myös aikaisemmissa elokuvissaan. Hän on sekoittaa saumattomasti melodraamaa ja sosiaalista realismia yhteen. Mizoguchilla oli kaksijakoinen suhtautuminen prostituutioon, hän oli koko ikänsä käyttänyt prostituutioiden palveluja mutta häntä vaivasi se että hänen oma sisarensa oli myyty geishaksi, hänen koulutuksensa rahoittamiseksi.
"Punaisten lyhtyjen katu" oli Japanissa ilmestyessään kiistanalainen ja huomiota herättävä elokuva, se oli kuitenkin kaupallinen menestys. Elokuvan on arveltu vaikuttaneen siihen että hieman elokuvan ilmestymisen jälkeen Japanin hallitus hyväksyi lisenssoidut bordellit kieltävän lain joka tuli voimaan vuonna 1958.
Näyttelijät.
Lähde:
İsmayıllın piirikunta

İsmayıllın piirikunta (, ) on paikallishallintoalue Azerbaidžanissa. Vuonna 1931 perustetun piirin pinta-ala on 2074 neliökilometriä. Asukkaita on 79 900 henkeä (vuonna 2010).
İsmayıllın piirikunta sijaitsee Azerbaidžanin pohjoisosassa. Se rajoittuu pohjoisessa Quban, idässä Şamaxın ja Ağsun, etelässä Kürdəmirin ja Göyçayn sekä lännessä Qəbələn piireihin.
Piirin keskus on İsmayıllın kaupunki. Muita huomattavampia paikkakuntia ovat Lahıcin ja Basqalin taajamat. Kuntia on 67 ja kyliä 106. Kaupunkiväestön osuus on 21,8 % (vuonna 2010). 
Vuoden 2009 väestönlaskennan mukaan piirin asukkaista 86,3 % on azereja, 10,2 % lezgejä, 2,6 % venäläisiä ja 0,6 % kurdeja. Aikaisemmin seudulla oli myös huomattava armenialaisvähemmistö (9,9 % vuonna 1959).
Seudun pääelinkeino on maatalous, joka on erikoistunut viljan, vihannesten, perunan ja hedelmien viljelyyn sekä karjan- ja siipikarjan hoitoon. Lisäksi on elintarviketeollisuutta, matonkutomoja ynnä muuta. Myös matkailua on pyritty kehittämään. İsmayıllın kautta kulkee Qaramaryəmin ja Şəkin välinen kestopäällystetty maantie.
Mikael Fränti

Mikael Aleksanteri Fränti (7. marraskuuta 1944 Kajaani – 8. syyskuuta 2015 Helsinki) oli suomalainen kulttuuritoimittaja, elokuvakriitikko ja kirjailija.
Fränti näytteli Kajaanin Teiniteatterissa ja sai syksyllä 1961 roolin Kajaanin Työväenteatterista. Hän toimi Kajaanin lyseon teinikunnan puheenjohtajana ja oli toimittamassa valtakunnallista huomiota saanutta "Klopa"-lehteä. Fränti alkoi ensi kertaa kirjoittaa elokuvasta 1961 koulukaupungissaan. Vuonna 1959 hän oli perustamassa kajaanilaisten elokuvanystävien kanssa Kate-Kinoa, teinien elokuvakerhoa. Sen yhteyteen syntyi "Méliès"-elokuvalehti, jonka päätoimittajana Fränti toimi. Vuosina 1961–1965 hän laati elokuva-arvosteluja "Kainuun Sanomiin".
Tultuaan Helsinkiin opiskelemaan Fränti sai syksyllä 1965 kriitikon paikan "Uudesta Suomesta". Hän työskenteli vuodet 1966–1967 Suomen elokuva-arkiston tutkimusassistenttina. Vuonna 1967 Fränti siirtyi "Suomen sosialidemokraatin" elokuva-arvostelijaksi ja työskenteli lehdessä vuoteen 1979. Samaan aikana hän avusti säännöllisesti "Palkkatyöläinen"- ja "Rakentaja"-lehdessä. Vuosina 1969–1971 Fränti laati TV-elokuva-arviot Sanomien "Radio- ja TV-viikkoon". 
Vuosina 1969–1970 Fränti ohjasi yhdessä Seppo Vallgrenin kanssa Yle TV2:lle elokuvat "Roope" ja "Työnjohtaja". 
Vuonna 1972 hänet valittiin Suomen elokuvakerhojen liiton toiminnanjohtajaksi, ja hän toimi tehtävässä neljä vuotta. Fränti valittiin vuonna 1976 Keski-Suomen elokuvan läänintaiteilijaksi. Hän johti asemapaikassaan Jämsänkoskella kunnanelokuvateatteri Otavaa. Fränti toimi 1977–1979 tuntiopettajana Jämsän lukiossa ja Jyväskylän yliopistossa.
Fränti toimitti myös Suomen elokuvasäätiön elokuvaesitteitä ja toimi säätiön elokuvaesittelytoimikunnassa. Vuonna 1980 hän oli mukana toimikunnassa, joka hahmotteli HYY:n Illusion-elokuvateatterin toiminnan. 
Kesällä 1979 Fränti aloitti työskentelyn "Helsingin Sanomissa". Hän kirjoitti arvosteluja ja esittelyjä televisiossa esitettävistä elokuvista ja avusti lehden elokuvatoimittajaa teatterielokuvien ensi-iltojen arvioinneissa. Hän jäi eläkkeelle vuonna 2006. Eläkkeelle siirryttyään hän jatkoi aktiivista kriitikon työtään ja kirjoitti myös blogia "Kino ja tv".
Aleksanteri Nevski (elokuva)

Aleksanteri Nevski ("Александр Невский") on Sergei Eisensteinin ohjaama neuvostoliittolainen elokuva vuodelta 1938. Se on historiallinen draama, ja se kertoo Aleksanteri Nevskin elämästä, etenkin Peipsijärven taistelusta. 1200-luvun saksalaissotilaiden on tulkittu olevan symboleita ajankohtaisemmalle aiheelle, Hitlerin natsi-Saksan joukoille.
Eisenstein joutui elokuvan teossa noudattamaan Stalinin vaatimuksia. Hänen aiemmista ohjauksistaan oli kielletty ja hävitetty muun muassa "Bežinin niityt" (1937). 
Talvisia taistelukuvauksia kuvattiin kesähelteellä.
"The New York Timesin" kriitikot valitsivat "Aleksanteri Nevskin" vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta.
Alsino, poika joka tahtoi lentää

Alsino, poika joka tahtoi lentää on keskiamerikkalainen yhteistyöelokuva vuodelta 1982. Se on ollut Oscar-ehdokkaana ja saanut palkinnon Moskovan elokuvajuhlilla. Miguel Littínin ohjaama draama kertoo noin kymmenvuotiaasta pojasta (Alan Esquivel), joka elää lapsuuttaan Nicaraguassa keskellä sotaa.
"Alsino" oli ensimmäinen Nicaraguassa tuotettu pitkä näytelmäelokuva. Se esitettiin Ylen tv-ohjelmistossa marraskuussa 1985..
Angi Vera – nuoren naisen kasvatus

 Angi Vera – nuoren naisen kasvatus on unkarilainen elokuva vuodelta 1978. Elokuva sijoittuu vuoteen 1948 poliittiselle jälleenkoulutusleirille. Nimihenkilö on päässyt leirille, koska hän on osoittanut sairaanhoitajan työssään rohkeutta kyseenalaistaa auktoriteetteja.
MAUD-komitea

MAUD-komitea oli Yhdistyneen kuningaskunnan ydinaseprojekti, joka käynnistyi huhtikuussa 1940. Britit alkoivat tehdä yhteistyötä yhdysvaltalaisten kanssa jo syksyllä 1940, mutta vasta kesän 1941 MAUD-raportti vakuutti Yhdysvallat atomiaseprojektin tärkeydestä.
Brittiläinen MAUD-komitea alkoi selvittää ydinaseen valmistamisen mahdollisuutta keväällä 1940. MAUD-komitean taustalla oli Birminghamin yliopiston tutkijoiden Otto Robert Frischin ja Rudolf Peierlsin muistio, jossa he ennustivat, että kohtalaisen pienellä määrällä puhdasta uraani-235:tä voitaisiin saada nopea ketjureaktio. He hahmottelivat lisäksi tavan, jolla uraani-235:stä voitaisiin rakentaa pommi. Pian tämän jälkeen Britanniassa luotiin MAUD-komitea.
Britit ja yhdysvaltalaiset keskustelivat ensimmäistä kertaa ydinaseprojekteistaan syksyllä 1940, kun Henry Tizard ja John Cockcroft johtivat brittien Yhdysvaltain-valtuuskuntaa Washingtoniin. Maat sopivat yhteistyöstä, ja brittiläiset myönsivät jo tässä vaiheessa, että heidän kapasiteettinsa ei todennäköisesti riittäisi pommin valmistamiseen.
Kevääseen 1941 mennessä MAUD-komitea vakuuttui uraani-235:n sopivuudesta ydinaseeseen. Uraanipommin valmistamiseen ei löytänyt mitään merkittäviä esteitä. Kesällä 1941 komitea tuotti tutkimuksistaan kaksi raporttia: "Use of Uranium for a Bomb" ja "Use of Uranium as a Source of Power". Raporteissa komitea totesi, että jo kymmenen kilogrammaa uraani-235:tä saisi aikaan valtaisan räjähdyksen, ja suositteli uraanin väkevöinnissä käytettäväksi kaasudiffuusiota. Komitea sai selville myös, että saksalaiset olivat Kaiser Wilhelm -instituutissa päässeet jo pitkälle uraanitutkimuksissa. Raporttien jälkeen komitea hajotettiin.
Vannevar Bush sai luonnoksen MAUD-komitean raportista heinäkuussa 1941 National Defense Research Committeen Lontoon yhteystoimiston kautta. Vain pari päivää aikaisemmin hän oli saanut NDRC:ltä huomattavasti synkemmän ennusteen ydinaseen valmistamisen mahdollisuutta. MAUD-raportti rohkaisi yhdysvaltalaisia laajempaan ydinohjelmaan.
Apun maailma

Apun maailma on intialainen elokuva vuodelta 1959. Se perustuu Bibhutibhushan Bannerjeen romaaniin "Aparajito". Se on viimeinen osa Satyajit Rayn ohjaamasta Apu-trilogiasta. Se kertoo päähenkilönsä, Apun, aikuistumisesta Kalkutassa ja Bengalin maaseudulla 1930-luvulla.
Tarina.
Kalkutan yliopistoon stipendin saanut Apu joutuu keskeyttämään opintonsa varojen puutteessa. Hän menee naimisiin, on onnellinen ja uskoo löytäneensä paikkansa maailmassa. Nuori vaimo kuitenkin kuolee lapsivuoteeseen. Murtunut Apu ei halua edes nähdä vastasyntynyttä poikaansa, vaan lähtee yksinäiselle vaellukselle ympäri maata. Viisi vuotta myöhemmin Apu palaa, näkee poikansa ja löytää lopultakin rauhan ja elämälleen tarkoituksen isän roolissa.
Vastaanotto.
Elokuva oli BAFTA-ehdokkaana ja sai National Board of Review -palkinnon.
Tervapata

Tervapata on leikki, jossa maahan piirretään suuri ympyrä ja sen ulkoreunoille pieniä puoliympyröitä. Leikkijät tarvitsevat kepin tai muun pienen esineen mukaan leikkiin. Joukosta valitaan yksi henkilö kiertämään maahan piirrettyä "tervapataa" muiden selkien takana. Muut asettuvat puoliympyröiden sisälle ja katsovat ringin keskustaan päin. Kiertävä henkilö pudottaa kepin jonkun taakse, jolloin tuo henkilö joutuu lähtemään juoksuun päinvastaiseen suuntaan kuin kepin pudottaja. Se kumpi ehtii ensin takaisin kepin luokse saa jäädä paikalle. Jos kepinkantaja voittaa, hän saa määrätä uuden kepinkantajan. Häviäjä putoaa leikistä. Leikki jatkuu, kunnes toinen kahdesta viimeisestä voittaa.
Masallın piirikunta

Masallın piirikunta (, ) on paikallishallintoalue Azerbaidžanissa. Vuonna 1930 perustetun piirin pinta-ala on 721 neliökilometriä. Asukkaita on 199 600 henkeä (vuonna 2010).
Masallın piiri sijaitsee Azerbaidžanin tasavallan kaakkoisosassa. Se rajoittuu pohjoisessa Cəlilabadin ja Neftçalan piireihin, idässä Qızılağacin luonnonpuistoon, etelässä Lənkəranin ja Lerikin piireihin sekä lännessä Yardımlın piiriin.
Piirin keskus on Masallın kaupunki. Toinen huomattavampi paikkakunta on Boradigahin taajama. Kuntia on kaikkiaan 106 ja kyliä 107. Kaupunkiväestön osuus on 15,7 % (vuonna 2010). Vuoden 2009 väestönlaskennan mukaan piirin asukkaista 92,0 % on azereja ja 8,0 % tališeja.
Seudun pääelinkeino on maatalous, joka on keskittynyt viljan, vihannesten, perunan ja hedelmien viljelyyn sekä karjanhoitoon. Lisäksi on huonekalu-, rakennustarvike- ja elintarviketeollisuutta. Piirin kautta kulkee Bakun ja Astaran välinen maantie ja rautatie.
Paikallislehtinä ilmestyvät "Yeni həyat" (”Uusi elämä”) ja "Cənub xəbərləri" (”Etelän uutiset”).
Alastaron vaakuna

Alastaron vaakuna oli Alastaron kunnan tunnus. Vaakunan aihe viittaa maatalouteen ja kunnassa toimineeseen tulitikkutehtaaseen.
Vaakunan selitys on ”mustassa kentässä kaksi paaluittaista tulusrautaa selätysten, niiden kummallakin puolella apilanlehti; kaikki kultaa.” Vaakunan on suunnitellut Pentti Vakkamaa, ja Alastaron kunnanvaltuusto hyväksyi sen kokouksissaan 19. kesäkuuta ja 18. joulukuuta 1962. Sisäasiainministeriö vahvisti vaakunan käyttöön 7. tammikuuta 1963.
Vaakuna jäi epäviralliseksi kotiseutuvaakunaksi 2009, kun Alastaro liittyi yhdessä Mellilän kanssa Loimaan kaupunkiin.
Differentiaalianalysaattori

Differentiaalianalysaattori on mekaaninen analoginen tietokone, joka on suunniteltu ratkaisemaan differentiaaliyhtälöitä.
Ensimmäisen mallin laitteelle, joka pystyi ratkaisemaan differentiaaliyhtälöitä, esitteli ranskalainen Gaspard-Gustave Coriolis, jonka mekaaninen laite pystyi integroimaan ensimmäisen kertaluvun yhtälöitä. Varsinaisen differentiaalianalysaattorin kehittivät Thomsonin veljekset. James Thomson julkaisi kirjoituksen laitteesta, jota hän kutsui nimellä ”integroiva kone”, vuonna 1876. Hänen veljensä William Thomson, joka tunnettiin paremmin nimellä lordi Kelvin, kehitti ideaa eteenpäin ja julkaisi kaksi paperia vielä samana vuonna.
Kelvinin laite otettiin käyttöön laivaston tulenhallintajärjestelmässä vuonna 1912. Siihen yhdistettiin John Saumarez Dumaresqin kehittämä dumaresq-laskin, ja näin saatiin aikaan täydellinen mekaaninen tulenjohtotietokone, Dreyer Fire Control Table. Kuitenkin vasta Vannevar Bush ja Harold Hazen MIT:stä rakensivat 1928–1931 ensimmäisen laajaan käyttöön tulleen laitteen. Manchesterin yliopiston Douglas Hartree toi Bushin laitteen Yhdistyneeseen kuningaskuntaan. Yhden prototyypin jälkeen Metropolitan-Vickers rakensi maaliskuussa 1935 neljä konetta, jotka olivat Hartreen mukaan ensimmäiset Yhdysvaltain ulkopuolella. Seuraavien vuosien aikana myös Cambridgen yliopisto, Belfastin yliopisto ja Royal Aircraft Establishment rakensivat omat versionsa koneesta. Royal Navy rakensi oman tulenjohtotietokoneensa, Admiralty Fire Control Tablen, differentiaalianalysaattorin pohjalta.
Yhdysvalloissa 1940-luvulla differentiaalianalysaattoreita rakennettiin Pennsylvanian yliopistoon ja ballistisia tutkimuksia varten. Laitteita käytettiin toisen maailmansodan aikana, mutta lopulta ne korvattiin elektronisilla analogisilla koneilla ja lopulta digitaalisilla tietokoneilla.
Haapasaaren vaakuna

Haapasaaren vaakuna oli Haapasaaren kunnan tunnus. Vaakunan aihe viittaa kalastukseen, joka oli kunnan pääelinkeino.
Vaakunan selitys on ”sinisessä kentässä kolme hopeapuikkaria alatusten.” Vaakunan on suunnitellut Kimmo Kara, ja Haapasaaren kunnanvaltuusto hyväksyi sen kokouksessaan 17. syyskuuta 1957. Sisäasiainministeriö vahvisti vaakunan käyttöön 11. joulukuuta samana vuonna.
Vaakuna jäi epäviralliseksi kotiseutuvaakunaksi 1974, kun Haapasaari liittyi Kotkan kaupunkiin.
For We Are Many

For We Are Many on yhdysvaltalaisen metalcoreyhtye All That Remainsin viides studioalbumi. Albumin tuotti Adam Dutkiewicz, joka on tuottanut myös yhtyeen albumit "This Darkened Heart" ja "The Fall of Ideals".
Albumi ylsi Yhdysvalloissa Billboard 200 -listan sijalle 10.
Tien laulu

Tien laulu ("Pather panchali") on intialainen elokuva vuodelta 1955. Se on ensimmäinen osa Bibhutibhushan Bandopadhyayn romaaneihin perustuvasta Apu-trilogiasta ja ohjaajansa Satyajit Rayn ensimmäinen kokoillan draamaelokuva. Elokuvan musiikin teki Ravi Shankar. "Tien laulu" kertoo päähenkilönsä, bramiiniperheen Apu-pojan varttumisesta Bengalissa 1910-luvulla.
Tarina.
Nuori bengalilaispoika Apu varttuu maaseudulla sisarensa Drugan, vanhempiensa ja kärttyisän, sairaan tätinsä kanssa. Kun isä lähtee taas kerran töitä etsimään kaupunkiin, Apun äiti ei tahdo jaksaa selviytyä perheen huolehtimisesta köyhyyden keskellä. Apu kohtaa sisarensa ja tätinsä kuoleman, mutta selviytyy, varttuu ja viisastuu.
Vastaanotto.
"Tien laulua" pidettiin Cannesin elokuvajuhlilla aluksi primitiivisenä, mutta kriitikko André Bazin suostutteli tuomariston antamaan elokuvalle erikoispalkinnon. Elokuva sai muitakin palkintoja. Elokuvan myötä intialainen elokuva teki kansainvälisen läpimurron.
Vuonna 1979 kolmekymmentä suomalaista elokuva-arvostelijaa ja -asiantuntijaa teki kukin luettelon kaikkien aikojen sadasta merkittävimmästä elokuvasta, ja "Tien laulu" oli mukana yhdeksässä luettelossa. Peter von Bagh luokitteli elokuvan yhdeksi "elämää suuremmista elokuvista".
"The New York Timesin" kriitikot valitsivat "Tien laulun" vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa. Vuonna 2018 BBC:n kansainvälinen asiantuntijaraati äänesti sen kaikkien aikojen 20 parhaan ei-englanninkielisen elokuvan joukkoon.
Voittamaton (vuoden 1956 elokuva)

Voittamaton on intialainen elokuva vuodelta 1956. Se on keskimmäinen osa Satyajit Rayn ohjaamasta Bibhutibhushan Bandopadhyayn romaaneihin perustuvasta Apu-trilogiasta. Se kertoo päähenkilönsä, Apu-pojan nuoruusiästä Bengalissa 1920-luvulla.
Tarina.
"Voittamaton" jatkaa Apu-pojan tarinaa siitä, mihin se jäi "Tien laulussa". Nyt Apun perhe muuttaa Benaresin pyhään kaupunkiin, jossa isä sairastuu. Hän uskoo kylpyjen pyhässä Ganges-virrassa auttavan, mutta ne vain pahentavat hänen tilaansa. Samaan aikaan Apu saa stipendin Kalkutan yliopistoon, mutta äiti haluaisi hänen jäävän kotiin ja opiskelevan papiksi, kuten suvussa on tapana.
Vastaanotto.
Elokuva sai Venetsian elokuvajuhlilla Kultaisen leijonan 1957 ja oli Bafta-ehdokkaana 1958.
Lerikin piirikunta

Lerikin piirikunta (, ) on paikallishallintoalue Azerbaidžanissa. Vuonna 1930 perustetun piirin pinta-ala on 1084 neliökilometriä. Asukkaita on 75 200 henkeä (vuonna 2010).
Lerikin piiri sijaitsee Azerbaidžanin tasavallan kaakkoisosassa. Se rajoittuu luoteessa Yardımlın, koillisessa Masallın, idässä Lənkəranin ja kaakossa Astaran piireihin sekä lounaassa Iraniin.
Piirin keskus on Lerikin taajama. Kuntia on kaikkiaan 99 ja kyliä 161. Kaupunkiväestön osuus on 9,8 % (vuonna 2010). Vuoden 2009 väestönlaskennan mukaan piirin asukkaista 96,9 % on azereja ja 3,1 % tališeja.
Seudun pääelinkeino on maatalous, joka on erikoistunut karjanhoitoon sekä viljan, vihannesten, perunan ja hedelmien viljelyyn. Lisäksi on pienimuotoista elintarviketeollisuutta.
Paikallislehtenä ilmestyy "Lerik".
Jimmy Theodore

Jimmy Theodore on yhdysvaltalainen ääninäyttelijä, joka tunnetaan pääosin rooleistaan englanniksi dubatuissa animesarjoissa ja elokuvissa.
Ura.
Theodore aloitti animaatioiden parissa vuonna 1994 tehden aluksi sivuääniä elokuvaan ja OVAan Moldiver. Vuotta myöhemmin hän teki animaatioiden lisäksi myös vierasroolin Power Rangersissa ollessaan jakson verran Slotskyn äänenä ja kahden jakson verran toisen Plague Patrol jäsenen äänenä. Samaan aikaan Theodorella oli pieni äänirooleja televisiosarjoissa Masked Rider ja Big Bad Beetleborgs.
Vuosina 1996–1998 Theodore oli Street Fighteriin pohjautuvissa animeprojekteissa mukana. Vuonna 1996 julkaistussa elokuvassa hänellä oli sivurooli etsivänä. Vuotta myöhemmin Theodore sai toimia pääroolissa Street Fighter II V animesarjassa Ken Mastersin roolissa.
Katkera rakkaus

Katkera rakkaus (, "Awāra") on intialainen, hindinkielinen elokuva vuodelta 1951. Sen ohjasi, tuotti ja pääosaa näytteli Raj Kapoor. Se kertoo tuomari-isänsä hyljeksimästä pojasta, joka päätyy kadulle elättämään itsensä pikkurikoksilla.
Elokuva on ensimmäinen, jossa Raj Kapoor esittää kulkurihahmo Rajua, johon hän sai vaikutteita Charles Chaplinilta.
Elokuvasta on Suomessa esitetty lyhyt, kestoltaan 100-minuuttinen versio.
Awara

Awara () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Chūbun tai Hokurikun alueella Fukuin prefektuurissa. Se sijaitsee Japaninmeren rannikolla prefektuurin pohjoisosassa. Kaupungin eteläosat ovat alankoa, pohjoisosat kuuluvat Kaetsun ylänköön ja idässä kaupungin alue nousee Kariyasuvuorelle. Ylänköalueella sijaitsee Kitagatajärvi. Pohjoisessa kaupunki rajautuu Ishikawan prefektuuriin. Awarassa on 27 805 asukasta (heinäkuussa 2020) ja sen pinta-ala on 116,98 neliökilometriä.
Awaran kaupunki perustettiin vuonna 2004 liittämällä yhteen Awaran ja Kanazun maaseutukaupungit. Asutus seudulla on vanhaa, ja sieltä on löydetty muun muassa jōmon-kauden arkeologinen kohde. Kanazun alue kehittyi Edo-kaudella Hokuriku-kaidō-tiereitin postiasemana, Awara puolestaan 1800-luvun lopulta lähtien kylpyläkaupunkina Awara-onsenin kuuman lähteen ympärille. Merkittäviä elinkeinoja ovat kone-, paperi- ja tekstiiliteollisuus; maaseutualueilla viljellään riisin lisäksi hedelmiä, kuten omenapäärynöitä, meloneja ja vesimeloneja. 
Awara-onsenin lisäksi kaupungin nähtävyyksiin kuuluvat Yoshizaki-gobōn temppelinrauniot ja Kitagatajärven iirispuutarha. Osa kaupungin alueesta kuuluu Echizenin–Kaga-kaiganin puolikansallispuistoon. Awaraa palvelevat JR Nishi-Nihonin Hokuriku-päälinja ja Echizen-rautateiden Mikuni-Awara-linja.
Bab el hadid

Bab el hadid (, suom. Keskusasema) on egyptiläinen elokuva vuodelta 1958. Sitä on esitetty Suomen televisiossa nimellä "Keskusasema". Siinä ohjaaja Youssef Chahine käyttää Kairon keskusasemalla työskenteleviä ihmisiä vertauskuvana kertomassa Egyptin yhteiskunnasta. Elokuva oli ehdokkaana Kultaiseen karhuun Berliinin elokuvajuhlilla.
Douglas A-26 Invader

Douglas A-26 Invader oli yhdysvaltalainen kaksimoottorinen rynnäkköpommituskone. Konetyypin ensilento tapahtui vuonna 1942 ja otettiin käyttöön vuonna 1945, jolloin se osallistui toisen maailmansodan lopputaisteluihin. Yhdysvaltain ilmavoimat poisti konetyypin käytöstä vuonna 1972, mutta Kolumbian ilmavoimat käytti konetta vielä vuoteen 1980.
Konetyypin suunnittelivat Ed Heinemann, Ted R. Smith sekä Robert Donovan. Sen edeltäjä oli A-20 Havoc, joka oli myös Neuvostoliiton käytössä vuokraus- ja lainauslain nojalla (Lend-Lease). Muun muassa Suomessa A-20 Havoc tunnettiin nimellä "Boston". Profiilikuvissa koneet näyttävätkin paljolti toisiltaan. Vertailun vuoksi mainittakoon Invaderin olleen muotoilultaan hieman Havocia/Bostonia "kulmikkaampi".
A-26 osallistui useisiin aseellisiin selkkauksiin usealla mantereella Korean sodasta lähtien aina Vietnamin sotaan saakka. Se oli mukana muun muassa Sikojenlahden maihinnousussa ennen Kuuban ohjuskriisiä ja Biafran sodassa.
Konetyyppi tunnettiin vuosina 1948–1965 tunnuksella B-26, joka saattaa varsin herkästi aiheuttaa sekaannusta. Myös Martin B-26 Marauder oli liittoutuneiden suosima kaksimoottorinen matalapommituskone. Lisäksi molemmat käyttivät samantyyppistä voimanlähdettä, 2 000 hevosvoiman (1 491 kW) Pratt &amp; Whitney R-2800 "Double Wasp" -kaksirivistä tähtimoottoria. Koneen siivet olivat niin sanotut trapetsimuotoiset keskitasot, sillä siipien kiinnitys on rungon keskellä. Korkeusvakain sijaitsi perässä rungon yllä sivuvakaimen läheisyydessä.
Kehitysversiosta riippuen koneen huippunopeus oli 570–610 km/h ja toimintamatka 2 300 km. Lakikorkeus oli noin
6 700 m.
Koneen kiinteästi eteenpäin ampuva aseistuksen muodosti mallista riippuen 4–8 kpl 12,7 mm Browning M2 -konekiväärejä. Näiden lisäksi siipien alle voitiin asentaa kahdeksan Browning M2 -konekivääriä neljässä kaksoispakassa. Puolustusaseistuksen muodostivat kaksi asetornia, joista toinen oli sijoitettu koneen katolle ja toinen koneen pohjaan pommikuilun taakse. Kummassakin oli kaksi 12,7 mm Browning M2 -konekivääriä. Loppusarjan koneiden ylätorni voitiin lukita ampumaan eteenpäin jolloin eteenpäin ampuvan aseistuksen muodosti jopa 18 Browning M2 -konekivääriä.
Asekuormaa kone kykeni kantamaan yhteensä 8 000 paunaa (3 600 kg): 6 000 paunaa (2 700 kg) pommeja sisäisesti, sekä 2 000 paunaa (n. 900 kg) ulkoisesti. Ulkoiseen aseistukseen kuuluivat myös raketit.
Konetta käytettiin myös ns. vesipommittajana palonsammutukseen, sekä CIA:n suorittamiin salaisiin operaatioihin, jotka toteutettiin ilman ilmavoimien tunnuksia.
Wolfgang Rottmann

Wolfgang Rottmann (s. 15. toukokuuta 1973 Altenmarkt im Pongau) on itävaltalainen entinen ampumahiihtäjä.
Rottmann saavutti Oslon MM-kilpailuissa 2000 kultaa normaalimatkalta. Hän voitti 35,0 sekunnilla toiseksi tulleen Ludwig Gredlerin, kolmanneksi tullut Frank Luck hävisi Rottmannille yli minuutin. Maailmancupissa Rottmann on voittanut yhden osakilpailun.
Vuoden 2006 talviolympialaisissa Rottmann jäi kiinni dopingista ja KOK antoi Rottmannille ikuisen kilpailukiellon.
Paroni Munchhausenin uskomattomat seikkailut

Paroni Munchhausenin uskomattomat seikkailut () on tšekkoslovakialainen elokuva vuodelta 1961. Siinä on yhdistetty animaatiota ja elävien näyttelijöiden kuvausta. Elokuvan visuaalinen ilme on omintakeinen ja vahvasti tyylitelty.
Elokuva voitti Locarnon elokuvajuhlilla vuonna 1962 hopeaa.
Elokuvasta on digitaalisesti restauroitu versio jonka ensi-ilta oli Telluriden elokuvajuhlissa 6. syyskuuta 2016.
Bhumika

Bhumika (suomeksi ”Rooli”) on intialainen elokuva vuodelta 1977. Suomessa sitä on esitetty televisiossa nimellä "Tähtirooli". Se on melodraama, joka kertoo intialaisen elokuvatähden elämästä ja urasta. Se perustuu marathi-näyttelijän muistelmiin.
"Bhumika" voitti kaksi Kansallista elokuvapalkintoa ja Filmfare-palkinnon parhaasta elokuvasta.
Dover Athletic FC

Dover Athletic Football Club on jalkapalloseura Doverin kaupungista Kentin kreivikunnasta. Seura perustettiin 1983 Dover FC:n hajotessa. Seuran parhaat saavutukset ovat Southern Leaguen mestaruudet 1990 ja 1993 sekä Isthmian Leaguen voitto 2009. Joukkue pelaa Kansallisliigassa, viidenneksi korkeimmalla sarjatasolla.
Historia.
Dover United FC perustettiin 1920, mutta se lakkautettiin 1933. Dover United FC pelasi paikallisissa sarjoissa. Dover Unitedin jälkeen perustettiin Dover FC 1934. Dover FC aloitti Kentin sisäisessä liigassa. 1967 Dover nousi Valioliigaan ja pelasi siellä aina vuoteen 1978. Täältä se putosi Southern Divisioniin. 1983 Dover FC lakkautettiin velkaongelmien vuoksi ja sen tilalle perustettiin Dover Athletic FC.
Dover Athletic saavutti ensimmäisen Southern Leaguen mestaruuden 1990, mutta ei voinut nousta Englannin konferenssiin, sillä seura ei saanut korjattua kenttäänsä määräaikaan mennessä. Toisen mestaruutensa Dover Athletic voitti 1993, jonka jälkeen seura nousi Englannin konferenssiin, jossa seura pelasi yhdeksän seuraavaa kautta. Elokuussa 1993 seura maksoi sen historiansa suurimman summan pelaajasta, 50 000 £, David Leworthysta. Summa oli samalla suurin The Football Leaguen ulkopuolella maksettu summa. 2002 seura putosi Southern Leagueen, josta se putosi 2004 Isthmian Leagueen. Tämän jälkeen seuran johtoporras vaihdettiin, ja seura maksoi kerääntyneet velkansa. Isthmian Leaguen Division One South seura voitti 2008 ja Premier Divisionin 2009. Premier Divisionin mestaruuden jälkeen seura nousi Conference Southiin, jossa sijoittui toiseksi 2010.
Kaudella 2010–11 seura on edennyt sen historiansa pisimmälle FA Cupissa, sillä se pääsi kolmannelle kierrokselle, jossa se kohtasi Huddersfield Townin tammikuussa 2011.
Pelaajat.
Tilanne 26. joulukuuta 2010
Seuran historian merkittäviä pelaajia ovat mm. Mark Harrop, Jason Bartlett, John Husk, Barry Little, Timmy Dixon, Iain O'Connel ja Russel Milton.
Stadion.
Dover Athletic pelaa kotiottelunsa Crabble Athletic Groundilla, jonka kapasiteetti on 6 500, joista tuhat on istumapaikkoja. Joukkue sai stadionin käyttöön 1897, mutta jakoi sen rugby- ja krikettijoukkueiden kanssa ennen vuotta 1951. 1961 stadion sai uudet valot ja 1990 stadionin kolme katsomoa uudistettiin. Uusi perhekatsomo valmistui 1994.
Felix E. Feist

Felix E. Feist (28. helmikuuta 1910 New York, New York, Yhdysvallat – 2. syyskuuta 1965) oli yhdysvaltalainen elokuva- ja televisio-ohjaaja. 
Feistin isä työskenteli MGM-yhtiössä myyntijohtajana. Feist opiskeli Columbian yliopistossa. Hänen merkittävimpinä ohjauksinaan pidetään elokuvaa "Deluge" (1933), hänen käsikirjoittamiaan ja ohjaamiaan film noir -elokuvia "Paholaisen kyydissä" ("The Devil Thumbs a Ride", 1947) ja "Uhka" ("The Threat", 1949) sekä Curt Siodmakin tieteistarinan "Toisen miehen tahto" ("Donovan's Brain", 1953) toisen elokuvaversion ohjausta. Hän ohjasi Judy Garlandia ja Deanna Durbinia heidän ensimmäisissä merkittävissä elokuvaesiintymissään, lyhytelokuvassa "Every Sunday".
Feistin poikapuoli on fantasiakirjailija Raymond E. Feist.
Astaran piirikunta

Astaran piirikunta (, ) on paikallishallintoalue Azerbaidžanissa. Vuonna 1930 perustetun piirin pinta-ala on 616 neliökilometriä. Asukkaita on 97 200 henkeä (vuonna 2010).
Astaran piiri sijaitsee Kaspianmeren rannalla Azerbaidžanin tasavallan kaakkoisosassa. Se rajoittuu pohjoisessa Lerikin ja Lənkəranin piireihin sekä etelässä ja lännessä Iraniin.
Piirin keskus on Astaran kaupunki. Toinen huomattavampi paikkakunta on Kijabən taajama. Kuntia on yhteensä 49 ja kyliä 90. Kaupunkiväestön osuus on 21,3 % (vuonna 2010). Vuoden 2009 väestönlaskennan mukaan piirin asukkaista 60,2 % on azereja ja 39,7 % tališeja.
Seudun pääelinkeino on maatalous, joka on erikoistunut vihannesten, hedelmien, teen, riisin ja perunan viljelyyn sekä karjanhoitoon. Lisäksi on elintarviketeollisuutta sekä kansainvälistä tavaraliikennettä palvelevia yrityksiä. Piirin kautta kulkee Bakun ja Iranin rajan välinen maantie ja rautatie.
Paikallislehtenä ilmestyy "Astara".
Lənkəranin piirikunta

Lənkəranin piirikunta (, ) on paikallishallintoalue Azerbaidžanissa. Vuonna 1930 perustetun piirin pinta-ala on 1539 neliökilometriä. Asukkaita on 207 600 henkeä (vuonna 2010).
Lənkəranin piiri sijaitsee Kaspianmeren rannalla Azerbaidžanin tasavallan kaakkoisosassa. Se rajoittuu pohjoisessa Masallın, lännessä Lerikin ja etelässä Astaran piireihin.
Piirin keskus on Lənkəranin kaupunki, joka ei kuitenkaan kuulu itse piiriin vaan on hallinnollisesti erillinen yksikkönsä. Muita huomattavampia paikkakuntia ovat Limanin kaupunki sekä Aşağı Nüvədin, Balıqçılarin, Gərmətükin, Haftoniin, Hirkanin, İsti sun, Nərimanabadin ja Şirinsun taajamat. Kuntia on yhteensä 65 ja kyliä 84. Kaupunkiväestön osuus on 40,1 % (vuonna 2010). Vuoden 2009 väestönlaskennan mukaan piirin asukkaista 73,5 % on azereja ja 26,3 % tališeja.
Asukkaista 86,0 % on azereja ja 13,6 % tališeja (vuonna 1999).
Seudun pääelinkeino on maatalous, joka on erikoistunut viljan, vihannesten, hedelmien ja teen viljelyyn sekä karjanhoitoon. Lisäksi on elintarviketeollisuutta. Piirin kautta kulkee Bakun ja Astaran välinen maantie ja rautatie.
Paikallislehtinä ilmestyvät "Lənkəran" ja "Aşkarlıq".
Jalkapallon Mestaruussarjan kausi 1959

Jalkapallon Mestaruussarjan kausi 1959 oli vuonna 1930 perustetun Mestaruussarjan 28. kausi. Kaudella 1959 Mestaruussarja pelattiin 10 joukkueen kaksinkertaisena sarjana. Mestaruussarjasta putosi vain yksi joukkue, kun sarjaa laajennettiin kaudelle 1960 kahdella joukkueella.
Mestaruussarjan ja Suomen mestaruuden voitti HIFK, joka varmisti kuudennen mestaruutensa viimeisellä kierroksella 25. lokakuuta, kun se voitti Hakan Hannu Kankkosen, Carl-Magnus Ekmanin ja Åke Lindmanin maaleilla 3–1. Viimeiseksi sijoittunut GBK putosi Suomensarjaan.
Mestaruussarjan maalikuninkuuden kaudella 1959 voitti TPS:n Matti Sundelin 21 maalilla. Palloliitto valitsi vuoden 1959 jalkapalloilijaksi Mestaruussarjassa pelanneen HIFK:n Unto Nevalaisen. Mestaruussarjan yleisömäärä kaudella 1959 oli yhteensä 224 322 henkeä eli keskimäärin 2 492 katsojaa ottelua kohti. Yleisökeskiarvo oli Mestaruussarjan uusi ennätys. Kauden suurin yleisömäärä nähtiin 13. syyskuuta Olympiastadionilla pelatussa ottelussa HIFK–RU-38, kun ottelua saapui seuraamaan 7 102 katsojaa.
KuPS:in vastustajaksi kauden 1959–60 Euroopan Cupin karsintakierrokselle arvottiin länsisaksalainen Eintracht Frankfurt, mutta KuPS luopui cupista pelaamatta otteluakaan.
Joukkueet.
Mestaruussarjaan osallistui 10 joukkuetta, joista seitsemän kaudelta 1958 ja kolme nousijaa kauden 1958 Suomensarjasta. Suomensarjan Etelälohkon voittaja P-Pojat, Länsilohkon voittaja RU-38 ja Pohjoislohkon voittaja GBK nousivat suoraan. Nousijajoukkueet korvasivat edellisellä kaudella viimeisiksi jääneet I-Kissat, VPS:n ja KTP:n.
Tulokset.
Dmitri Orlov

Dmitri Vladimirovitš Orlov (, s. 23. heinäkuuta 1991 Novokuznetsk, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on venäläinen jääkiekkopuolustaja, joka edustaa NHL-joukkue San Jose Sharksia.
Ura.
Seuraura.
Orlov on Metallurg Novokuznetskin kasvatti. Hän debytoi Venäjän superliigassa jo 16-vuotiaana kaudella 2007–2008, jolloin Orlov pelasi Novokuznetskissa kuusi ottelua. KHL:n tultua Superliigan tilalle hän pelasi joukkueessa kaudella 2008–2009 16 runkosarjaottelua tehden yhden maalin. NHL-joukkue Washington Capitals varasi hänet toisella kierroksella 55. pelaajana kesällä .
Kaudella 2009–2010 Orlov murtautui Novokuznetskin kokoonpanoon ja teki 41 runkosarjaottelussa tehot 4+3=7. Kaudella 2010–2011 hän oli tehoilla 2+11=14 joukkueen toiseksi tehokkain puolustaja Nick Angellin jälkeen. Orlov teki helmikuussa 2011 kesken kauden 2010–2011 try-out-sopimuksen Washington Capitalsin farmijoukkueen Hershey Bearsin kanssa Novokuznetskin menetettyä pudotuspelimahdollisuudet. Orlov teki noin viikon päästä Capitalsin kanssa kolmevuotisen tulokassopimuksen. Hän vahvisti joukkuetta AHL:ssä 19 runkosarjaottelussa ja kuudessa playoff-ottelussa.
Kauden 2011–2012 Orlov aloitti odotetusti AHL:ssä, mutta sai kutsun NHL:ään marraskuussa 2011. Hän teki NHL-debyyttinsä 21. marraskuuta 2011 Phoenix Coyotesia vastaan. Orlovin NHL-uran avausmaali oli voittomaali Carolina Hurricanesia vastaan 15. tammikuuta 2012.
Helmikuussa 2023 Capitals kauppasi Orlovin ja Garnet Hathawayn Boston Bruinsiin vaihdossa ensimmäisen kierroksen varausvuoroon vuoden 2023 varaustilaisuudessa, toisen kierroksen varausvuoroon vuoden 2025 varaustilaisuudessa, kolmannen kierroksen varausvuoroon vuoden 2024 varaustilaisuudessa ja Craig Smithiin.
Heinäkuussa 2023 Orlov teki vapaana agenttina Carolina Hurricanesin kanssa kaksivuotisen ja yhteensä 15,5 miljoonan dollarin arvoisen sopimuksen.
Heinäkuussa 2025 Orlov teki vapaana agenttina San Jose Sharksin kanssa kaksivuotisen ja yhteensä 13 miljoonan dollarin arvoisen sopimuksen.
Maajoukkueura.
Orlovilla on aikuisten arvokisoista MM-kultaa vuodelta 2014, sekä pronssia 2016, 2017 ja 2019.
Orlov voitti alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuden vuonna 2011. Hän toimi Venäjän varakapteenina ja teki seitsemässä ottelussa tehot 1+8=9, joilla Orlov oli turnauksen toiseksi tehokkain puolustaja Kanadan Ryan Ellisin jälkeen. Hän voitti puolustajien syöttöpörssin ja valittiin tähdistökentälliseen. Orlov pelasi myös vuoden 2010 turnauksessa.
Vuosina 2008 ja 2009 Orlov voitti alle 18-vuotiaiden MM-hopeaa.
T-luokka (hävittäjä)

T-luokka oli Britannian kuninkaallisen laivaston hävittäjäluokka, jotka muodostivat vuoden 1940 hätäohjelman () kahdeksan hävittäjää. Luokan alukset muodostivat aluksi saattuepalveluksessa niin kutsutun 6. hätälaivueen ().
Alukset.
Apuaseina olleet neliputkiset kaksinaulaiset oli korvattu Mk IV kaksiputkisilla Boforsin 40 millimetrin ilmatorjuntatykeillä, mitä kutsuttiin toisinaan Hazemeyer-asennukseksi. Asennuksessa oli tykit vakautettu, joten aluksen keinunta ei estänyt tarkkaa tulta. Tulenjohtokoneeseen oli kytketty tyypin 282 tutka.
Ja elämä jatkuu

Ja elämä jatkuu on iranilainen elokuva vuodelta 1992. Se on keskimmäinen osa Koker-trilogiasta, joka teki sen ohjaajasta Abbas Kiarostamista kuuluisan. Elokuvassa ohjaaja palaa poikansa kanssa edellisen elokuvansa "Ystävä hädässä" kuvauspaikoille sen jälkeen, kun alueella on sattunut maanjäristys.
Elokuva sai São Paulon elokuvajuhlilla kriitikoiden erikoispalkinnon ja elokuva esitettiin myös Cannesin elokuvajuhlilla. Sen persiankielisestä nimestä ja pituudesta on eri versioita: Cannesissa "Zendegi Edame Darad", Elonetissa "Va zendegi edameh darad" ja IMDB:ssä "Zendegi va digar hich".
Aili Pulkka

Aili Elina Pulkka (o.s. Waris, 20. tammikuuta 1915 Helsinki – 9. syyskuuta 1987) oli suomalainen arkkitehti. Hän kirjoitti ylioppilaaksi Helsingin suomalaisesta yhteiskoulusta 1933 ja valmistui arkkitehdiksi Teknillisestä korkeakoulusta 1939. Opintomatkan Ranskaan hän teki Unicefin apurahalla 1948. Vuonna 1941 hän avioitui arkkitehti Niilo Pulkan kanssa.
Aili Pulkka aloitti työuransa arkkitehtitoimisto Veikko Leisténin toimistoapulaisena 1939–1940 ja jatkoi arkkitehtitoimisto Viljo Revellin toimistoapulaisena 1940–1942, arkkitehtitoimisto Erkki Huttusen toimistoapulaisena 1942–1945 ja professori Alvar Aallon toimistoapulaisena 1945–1946. Vuonna 1946 hän perusti miehensä kanssa oman yrityksen arkkitehtitoimisto Aili ja Niilo Pulkan.
Aili ja Niilo Pulkan suunnittelemia rakennuksia ovat muun muassa:
He ovat myös suunnitelleet Valkeakosken sankarihautausmaan muistomerkin (1955).
Burmalainen harppu

Burmalainen harppu on japanilainen elokuva vuodelta 1956. Se ajoittuu toisen maailmansodan loppuun. Burmassa taistellut sotamies Mizushima on järkyttynyt nähdessään, miten japanilaiset kaatuneet jätetään taistelukentille. Hän pukeutuu buddhalaiseksi munkiksi ja jää jälkeen hautaamaan toverinsa.
Elokuva oli Oscar-ehdokkaana.
Ohjaaja teki elokuvasta uuden version värifilmille vuonna 1985.