tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Kristiina Kivivuori

Toini Kristiina Kivivuori, (oik. Statkov, (18. syyskuuta 1919 Turku – 28. joulukuuta 1992 Bochum, Saksa) oli suomentaja.
Kivivuori valmistui ylioppilaaksi 1938 ja suoritti kieliopintoja Helsingin yliopistossa. Hän työskenteli WSOY:llä kustannusvirkailijana 1942–1944, 1945–1949 ja 1962–1963 sekä Weilin+Göösin kustannusvirkailijana 1963–1966. Vuonna 1944 Kivivuori työskenteli Deutsches Nachrichtenbüron kääntäjänä. Vapaana suomentajana hän toimi 1949–1963 ja vuodesta 1966. Avioiduttuaan vuonna 1967 hän muutti Saksaan.
Kivivuori suomensi englannista muiden muassa Jane Austenia, James Baldwinia, Joyce Caryä, Joseph Conradia, Daniel Defoeta, Thomas Hardyä, W. Somerset Maughamia, George Meredithiä, James Thurberia ja Mark Twainia, saksasta Heinrich Bölliä, Carl Zuckmayeria ja ruotsista Per Olov Enquistiä, Tove Janssonia, Christer Kihlmania, Pär Lagerkvistia, Halldór Laxnessia, Vilhelm Mobergia ja August Strindbergiä. Hän suomensi myös näytelmiä ja kuunnelmia.
Suomentamisen ohella Kivivuori opetti dialogin suomentamista Teatterikorkeakoulussa ja ohjasi suomentajakursseja 1966–1967.
Kivivuori sai Mikael Agricola -palkinnon vuonna 1960 ja valtion kääntäjäpalkinnon vuosina 1970, 1981 ja 1988 sekä Otavan kääntäjäpalkinnon vuonna 1970. Kivivuori sai 1989 Itävallan kulttuuriministeriön tunnustuspalkinnon suomennostyöstään Robert Musilin suurromaanista "Mies vailla ominaisuuksia", jonka ensimmäisen osan suomennos ilmestyi 1980 ja toinen osa seitsemän vuotta myöhemmin.
Heaven Is for Real

Heaven Is for Real on vuonna 2014 ensi-iltansa saanut Randall Wallacen ohjaama draamaelokuva. Se perustuu Todd Burpon ja Lynn Vincentin samannimiseen kirjaan vuodelta 2010, joka kertoo perheestä, jonka poika kertoo käyneensä taivaassa.
Elokuvan ensi-ilta oli Yhdysvalloissa 16. huhtikuuta 2014.
Aiheesta muualla.
Kyrylo Henyk

Kyrylo Henyk (1857 – 12. helmikuuta 1925) oli kanadanukrainalainen siirtolaisasiamies.
Elämäkerta.
Kyrylo Henyk syntyi vuonna 1857 Galitsian Bereziv Nyzhniissä Itävallan keisarikunnassa. Hänen isänsä oli kylänvanhin Ivan Genyk ja äitinsä Anna Pertsovytš. Henyk aloitti opintonsa Kolomyjassa ja siirtyi sitten Ivano-Frankivskiin saattamaan päätökseen opettajankoulutuksensa. Hän valmistui oppikoulusta Lvivissä ja sai vuonna 1879 nimityksen opettajaksi Nadvirnan piirikuntaan. Vuonna 1882 Henyk palasi kotikyläänsä ja perusti sinne koulun. 1880-luvulla Henyk perusti myllyn sekä osuuskaupan, jonka hän nimesi Karpaattien kaupaksi. Vuonna 1890 hänet valittiin kaupunginvaltuustoon Kolomyjassa, missä hän oli aikanaan aloittanut opintonsa. 
Henyk tapasi jossain vaiheessa Josef Oleskiwin, joka kannusti ukrainalaisia lähtemään siirtolaisiksi Kanadaan. Oleskiw kysyi Henykiltä, ryhtyisikö hän Kanadaan lähtevän ukrainalaisryhmän johtajaksi, jonka tehtäviin kuului auttaa siirtolaisia perillä asettumaan uusiin kotipaikkoihinsa. Ryhmä oli järjestyksessä toinen Oleskiwin Kanadaan lähettämistä. Yhdessä vaimonsa ja neljän lapsensa kanssa Henyk liittyi 64 ukrainalaisen ryhmään, joka saapui Quebec Cityyn 22. kesäkuuta 1896. Henyk johdatti ensimmäisen ryhmänsä ensin Winnipegiin ja sieltä perustamaan Manitoban Stuartburniä, jota nykyään pidetään Länsi-Kanadan ensimmäisenä ukrainalaisena yhteisönä. Elokuussa Henyk haki maapalstaa Stuartburnista, mutta muutti pian mielensä ja asettui Winnipegiin. Samassa kuussa Oleskiw suositteli Henykia Kanadan sisäministeriölle siirtolaisasiamiehenä. Syyskuussa Henyk sai työpaikan sisäministeriön palveluksessa siirtolaisasiamiehenä, jonka tehtäviin kuuluivat myös kääntäminen ja tulkkaus. Siirtolaisasiamiehen työssä Henyk tapasi maahan saapuvat ukrainalaiset siirtolaiset Quebec Cityssä, kannusti heitä englannin kielen käyttöön sekä perinnäistavoista luopumiseen ja toimi tarvittaessa neuvonantajana. Aluksi Henyk kutsuttiin työhön vain tarvittaessa, mutta kun työ lisääntyi ukrainalaisen siirtolaisuuden Kanadaan räjähdysmäisesti kasvaessa, virka muuttui kokopäivätoimiseksi vuonna 1898. Henykistä tuli näin ensimmäinen ukrainalainen Kanadan valtion kokopäivätoiminen virkamies. 
Henyk perusti vuonna 1899 kotiinsa Taras Ševtšenko-lukusalin. Vuonna 1903 hän perusti Kanadan ensimmäisen ukrainankielisen sanomalehden Kanadyiskyi farmerin (Kanadalainen maanviljelijä). Henyk ei itse ollut uskonnollinen, mutta hänen mielestään kristillisen kirkkokunnan piti olla riippumaton venäläisistä ja kreikkalaisista ortodoksisista säännöistä. Yhteistyössä Winnipegin presbyteerisen kirkon pappien kanssa hän perusti “Itsenäisen kreikkalaisen kirkon” (Independent Greek Church) 1903-1904. Henyk menetti työpaikkansa ja julkisen asemansa vuonna 1911, koska hän oli tukenut Liberaalista Puoluetta, joka hävisi vaalit ja menetti hallitusvallan. Hän asui jonkin aikaa Yhdysvalloissa, mutta palasi sitten Winnipegiin, missä hän kuoli 12. Helmikuuta 1925. 
Kuollessaan Henyk oli tullut niin tunnetuksi kanadanukrainalaisessa yhteisössä, että häntä kutsuttiin “Kanadan tsaariksi”.
Wabash

Wabash [wɔːbæʃ] on Ohiojoen suurin etelään virtaava sivujoki Yhdysvaltojen itäosassa. Sen lähde on Grand Lakessa Ohion osavaltiossa. Sieltä se virtaa länteen Indianan poikki ja ohittaa Huntingtonin, Wabashin, Logansportin ja Lafayetten kaupungit ennen kuin kääntyy etelään. Se muodostaa Indianan ja Illinoisin välisen rajan 320 kilometrin matkalla ennen kuin yhtyy Ohiojokeen Indianan lounaisnurkassa. Joen koko pituus on 851 km ja valuma-alue 85 860 km².
Intiaanit olivat kutsuneet jokea nimellä Wah-Bash-Shik-ki (mikä tarkoittaa puhtaan valkoista), ranskalaiset kirjoittivat sen ylös muotoon Ouabache josta se vääntyi englanniksi Wabashiksi.
Indianan osavaltion tunnuslauluksi nimettiin vuonna 1913 Paul Dresserin säveltämä ja sanoittama ”On the Banks of the Wabash, Far Away”, jossa kertoja muistelee lapsuuttaan joen varrella.
Phyllis Logan

Phyllis Margaret Logan (s. 11. tammikuuta 1956 Paisley, Skotlanti) on skotlantilainen televisio- ja elokuvanäyttelijä, joka tunnetaan muun muassa roolistaan elokuvassa "Salaisuuksia ja valheita" sekä televisiosarjasta "Lovejoy". Hänet tunnetaan myös taloudenhoitaja rouva Hughesin roolistaan draamasarjassa "Downton Abbey". 
Hän on naimisissa näyttelijä Kevin McNallyn kanssa.
Jussi Rintala

Jussi Rintala (s. 29. kesäkuuta 1980) on suomalainen aktiiviuransa lopettanut koripalloilija.
Tampereen NMKY:n kasvatti Rintala pelasi Suomen pääsarjaa Pyrbasketissa vuosina 1999–2003 yhteensä neljä kautta ja saavutti kaudella 2000–2001 SM-hopeaa ja Suomen cupin hopeaa. Kaudella 2006–2007 hän pelasi I-divisioonassa BC Nokian joukkueessa.
Toni Nummi

Toni Nummi (s. 23. elokuuta 1980) on suomalainen aktiiviuransa lopettanut koripalloilija.
Tampereen NMKY:n kasvatti Nummi pelasi Suomen pääsarjaa Pyrbasketissa vuosina 1998–2001 yhteensä kolme kautta ja saavutti kaudella 2000–2001 SM-hopeaa ja Suomen cupin hopeaa. Kaudella 2006–2007 hän pelasi I-divisioonassa BC Nokian joukkueessa. A-nuorten maajoukkueessa Nummi pelasi 16 ja 20-vuotiaiden maajoukkueessa neljä ottelua.
Krka

Krka (, ) on joki Kaakkois-Sloveniassa. Krka on Savan sivujoki. Krka on 95 kilometriä pitkä, mikä tekee siitä Savinjan jälkeen pisimmän vain Sloveniassa virtaavista joista.
Nimi.
Ensimmäiset kirjalliset lähteet Krkasta ovat vuodelta 799, jolloin joesta puhuttiin nimellä "Corca". Joesta on käytetty myös nimiä "Gurke" (1025) ja "Gurka fluvio" (1249). Joen sloveenilainen nimi on peräisin slaavilaisesta sanasta "Kъrka", joka perustuu romaaniseen sanaan "Corcra" tai "Corca". Monilla joilla oli antiikissa tämän kaltaisia nimiä, ja sanan uskotaan olevan onomatopoeettinen.
Reitti.
Krka saa alkunsa 10 kilometriä Ivančna Gorican kaupungista lounaaseen ja noin 26 kilometriä Ljubljanasta kaakkoon, josta se virtaa kaakkoon. Se ohittaa Žužemberkin, Dolenjske Toplicen, Novo meston, Otočec Castlen ja Kostanjevica na Krkin, kunnes se kohtaa Savan Brežicessä, lähellä Kroatian rajaa. Krkalla on kaksi pitkää sivujokea, Temenica ja Radulja.
Eric Paterson

Eric Evan Paterson (11. syyskuuta 1929 Edmonton – 14. tammikuuta 2014 Sherwood Park, Strathcona County) oli kanadalainen jääkiekkomaalivahti, olympiavoittaja ja maailmanmestari.
Paterson kuului Kanadan olympiakultaa Oslossa 1952 voittaneeseen joukkueeseen. Talviolympialaisten tuolloisesta statusarvosta johtuen Kanada saavutti samalla maailmanmestaruuden.
Paterson kuoli Edmontonin kupeessa 84-vuotiaana 14. tammikuuta 2014.
Espanjanbulldoggi

Espanjanbulldoggi () on espanjalainen koirarotu.
Ulkonäkö.
Espanjanbulldoggi muistuttaa bordeauxindoggia. Se on esimerkiksi mallorcandoggia huomattavasti raskasrakenteisempi. Sen säkäkorkeus on 50–60 cm ja paino 42–55 kg. Karvapeite voi olla väriltään punainen, tummanruskea, harmaa, musta, brindle tai mikä tahansa edellä mainituista valkoisin merkein.
Luonne ja käyttäytyminen.
Espanjanbulldoggi on itsenäinen, omapäinen ja itsevarma.
Alkuperä.
Rotu on usein kuvattu vanhoissa maalauksissa, ja sitä ollaan paraikaa luomassa uudelleen.
Venturo

Venturo on arkkitehti Matti Suurosen vuonna 1971 suunnittelema lujitemuovista valmistettu talo. Se kuuluu hänen Casa Finlandia -sarjaansa ja on mallinimeltään CF-45. Suuronen oli kolme vuotta aikaisemmin suunnitellut suurta huomiota saaneen muovisen Futuro-talon.
Yleistä.
Oy Polykem Ab:n Ruotsinpyhtään tehtaalla valmistui vuosina 1971–1979 yhteensä 20 Venturoa. Taloja käytettiin huoltoasemina, myymälöinä, näyttelytiloina ja motelliyksikköinä. Helsingin Kannelmäessä oli kaksi Venturo-asuintaloa, joista kumpikin oli koottu kahdesta 45 m² ja yhdestä 60 m² moduulista. Toinen näistä 150 m² Venturoista purettiin vuonna 2009, mutta toinen on yhä jäljellä asuinkäytössä. Suomessa valmistetuista Venturoista kaksi myytiin Neuvostoliittoon, kaksi Ranskaan, yksi Sveitsiin ja yksi Ruotsiin. Talon valmistuslisenssi myytiin 11 maahan eri puolille maailmaa. 
Rakenne.
Venturo-talon perusyksikkö oli lattiapinta-alaltaan 45 m² ja painoi noin 4 000 kg. Rakennus muodostui kahdesta moduulista, joiden väliin tuli irtonaiset katto-, seinä- ja lattiaelementit. Venturon ulkoseinässä oli kahden lasikuitukerroksen välissä 5 cm:n paksuudelta lämpöeristeenä toimivaa polyuretaania.
Venturot nykyään.
Yksi Ruotsiin myydyistä Venturoista on esillä Simrishamnin kunnassa sijaitsevassa Kivik Art Centerissä. Suomessa Venturoita on jäljellä vielä mm. Vantaalla, Helsingin Kannelmäessä ja Luumäellä. Syyskuussa 2019 Espoon Tapiolassa sijaitseva Näyttelykeskus WeeGee hankki alun perin Ylöjärvellä huoltoasemalla toimineen Venturon, joka avautui yleisölle kunnostuksen jälkeen. Venturo sijoitettiin Kauppakeskus Ainoan edustalle, Tapionaukiolle. Venturo on ollut korjattavana Ekin Muovissa Ylöjärvellä.
Kanavaniini

Kanavaniini (C5H12N4O3) on ei-proteinogeeninen myrkyllinen aminohappo, jota tavataan eräissä hernekasveissa, kuten papulajissa "Canavalia ensiformis" ja sinimailasen siemenissä.
Ominaisuudet.
Kanavaniini on huoneenlämpötilassa valkoinen kiteinen aine. Yhdiste liukenee hyvin veteen, mutta ei liukene etanoliin eikä poolittomiin orgaanisiin liuottimiin. Rakenteeltaan se muistuttaa huomattavasti arginiinia ja ainoa ero näiden kahden aminohapon välillä on, että kanavaniinissa on guanidiiniryhmään sitoutunut happiatomi hiiliatomin sijaan.
Monet arginiinia substraatteinaan käyttävät entsyymit hyväksyvät substraatikseen myös kanavaniinin ja tähän perustuu sen myrkyllisyys. Tärkein näistä entsyymeistä on arginiini-tRNA-ligaasi, joka proteiinisynteesin yhteydessä liittää proteiineihin arginiinin. Kanavaniinin läsnä ollessa entsyymi liittääkin proteiiniin arginiinin asemasta kanavaniinin ja tämä johtaa väärin laskostuviin proteiineihin, joiden toiminta voi heikentyä tai estyä kokonaan. Täten kanavaniini toimii myrkkynä kasvinsyöjäeläimiä vastaan. Kanavaniinia tuottavien kasvien ja eräiden kanavaniinille vastustuskykyisten hyönteisten arginiini-tRNA-ligaasi ei käytä substraattinaan kanavaniinia. Kanavaniinin on todettu laukaisevan ihmisen ja muiden kädellisten elimistössä systeemisen lupus erythematosuksen kaltaisia oireita. Yhdiste häiritsee myös ribo- ja deoksiribonukleiinihappojen aineenvaihduntaa. Kuumentaminen hajottaa suuren osan kanavaniinista.
Kasvit syntetisoivat kavavaniinia lähtien homoseriinistä. Kanavaniinia metaboloivia entsyymejä ovat muun muassa arginaasi, joka hajottaa sen ureaksi ja kanaliiniksi ja ureaasi.
Punaposkisalamanteri

Punaposkisalamanteri ("Plethodon jordani") on keuhkottomien salamantereiden heimoon kuuluva sammakkoeläinlaji. Se liikkuu öisin. Puolustautuessaan eläin erittää pahanmakuista eritettä ja joskus pudottaa häntänsä. Laji on IUCN:n punaisen listan mukaan silmälläpidettävä.
Ulkonäkö ja koko.
Aikuisen yksilön pituus on 9–18,5 senttiä. Väriltään punaposkisalamanteri on musta tai harmaa. Joillakin yksilöillä on punaista poskissa ja jaloissa. Vartalo on hoikka ja pitkä.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Punaposkisalamanteria tavataan Appalakkien eteläosassa. Sitä esiintyy vuoristometsissä ja se elää maalla.
Lisääntyminen.
Munimisaika on kesällä ja syksyllä.
Elis Muona

Elis Muona (21. helmikuuta 1900 – 11. tammikuuta 1976) oli suomalainen taidemaalari ja kuvataiteilija, joka vapaan taiteen ohella toimi mainosgraafikkona, kuvitti postikortteja ja suunnitteli painokangaskuoseja Marimekolle ja Tampellalle.
Vuonna 1926 vasta 26-vuotias Elis Muona nimitettiin vuotta aiemmin perustetun mainostoimisto Erva-Latvalan taideosaston johtoon. Tätä tehtävää hän hoiti vuoteen 1949 saakka.
Limasalamanteri

Limasalamanteri ("Plethodon glutinosus") on keuhkottomien salamantereiden heimoon kuuluva laji. Se liikkuu öisin. Puolustautuessaan eläin huitoo hännällään ja erittää pahanmakuista eritettä. 
Ulkonäkö ja koko.
Aikuisen yksilön pituus on 11–20 cm. Häntä on pyöreä. Väri on tummanharmaa tai musta ja ihossa on hopean vaaleita pilkkuja.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Limasalamanteria tavataan Yhdysvaltojen kaakkoisosissa. Sitä esiintyy metsissä.
Lisääntyminen.
Hedelmöitys on sisäinen. Naaras munii kiville 5–34 munaa ja vartioi niitä, kunnes poikaset kuoriutuvat 2–3 kuukauden kuluttua munimisesta.
Ravinto.
Limasalamanteri syö selkärangattomia eläimiä, erityisesti hyönteisiä.
Aristofanes Byzantionlainen

Aristofanes Byzantionlainen (, ; n. 257–180 eaa.) oli antiikin kreikkalainen grammaatikko, kirjallisuudentutkija ja oppinut, joka eli hellenistisellä kaudella. Hän oli kotoisin Byzantionista ja toimi Aleksandriassa.
Elämä.
Aristofanes oli Apelleen poika ja kotoisin Byzantionista Traakiasta. Hän opiskeli Aleksandrian Museionissa Zenodotoksen ja Erathostheneen oppilaana, ja opetti itse Aristarkhos Samothrakelaista. Hän vaikutti kaupungissa Ptolemaios II:n (hallitsi 281–246 eaa.) ja Ptolemaios III:n (246–222 eaa.) aikana. Aristofanes toimi Aleksandrian kirjaston johtajana Eratostheneen jälkeen, ja hoiti tehtävää ainakin vuonna 195 eaa.
Antiikin lähteet kuvaavat Aristofaneen yhtenä aikansa merkittävimmistä grammaatikoista ja tekstikriitikoista. Hän perusti Aleksandriaan oman koulukuntansa, ja saavutti suurta mainetta kreikan kielen ja kreikkalaisen kirjallisuuden tutkimuksen alalla. Aristofanes muodosti oppilaansa Aristarkhoksen kanssa suuren osan siitä klassisen kreikkalaisen kirjallisuuden kaanonista, niin kutsutusta aleksandrialaisesta kaanonista, johon oli valittu kunkin alan parhaat teokset ja joka säilyi käytössä laajalti heidän jälkeensäkin.
Teokset.
Aristofanes työskenteli ennen kaikkea kreikkalaisten runoilijoiden tuotannon tekstikritiikin ja tulkinnan parissa. Erityisesti hän tutki Homerosta, jonka eepoksista hän muodosti uuden ja kriittisen tekstilaitoksen (). Hän ei kiinnittänyt huomiota pelkästään sanojen ja ilmaisujen selityksiin, vaan käsitteli myös runoelmien sommittelua ja eeposten rakennetta.
Samalla tavoin Aristofanes tutki ja kommentoi myös muita varhaisempia kreikkalaisia runoilijoita, kuten Hesiodos, Pindaros, Alkaios, Sofokles, Euripides, Anakreon, Aristofanes, Menandros ja monet muut. Hän tutki myös Platonin ja Aristoteleen filosofiaa, ja teki kriittisen laitoksen myös Platonin teoksista.
Samalla Aristofanes tutki grammatiikkaa. Aiemmin jo stoalaiset kielentutkijat olivat kiinnittäneet huomiota kielen epäsäännöllisyyksiin, mutta Aristofanes pyrki luomaan kreikalle kielioppia. Aristofanesta pidetään muinaiskreikan kirjoittamisessa käytettävän polytonisen aksenttijärjestelmän kehittäjänä.
Aristofaneen nimiin on laitettu ainakin seuraavat teokset:
Aristofaneen teoksista on säilynyt vain katkelmia, pääosin osana mainittujen kirjailijoiden teoksiin tehtyjä skolioita. Lisäksi on säilynyt muun muassa osa teoksesta "Sanat". Aristofaneen säilyneiden katkelmian tuorein editio on William J. Slaterin "Aristophanis Byzantii fragmenta" (1986).
Joskus osa edellä mainituista teoksista on laitettu Aristofaneen sijasta tekstinkorjauksena Aristodemos Thebalaisen nimiin, lähinnä koska hänen tiedetään kirjoittaneen samannimisiä teoksia.
Avaritia Humanae

Avaritia Humanae on Feastemin kolmas studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 2013 levymerkillä Obscene Productions.
Jääpallon alle 23-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailut

Jääpallon alle 23-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailut on Kansainvälisen jääpalloliiton järjestämä alle 21-vuotiaiden miesten maajoukkueiden kansainvälinen jääpalloturnaus. Turnaus järjestetään joka toinen vuosi. Ensimmäiset alle 23-vuotiaiden MM-kilpailut pelattiin vuonna 1990 Ruotsissa.
Alle 23-vuotiaiden MM-kilpailuiden menestynein maa on Venäjä kahdella mestaruudellaan. Ruotsi on voittanut mestaruuden kerran. 
Vuoden 2016 kilpailusta lähtien lähtien on siirrytty alle 21-vuotiaiden MM-kilpailuihin.
Sodan sukupolvi

Sodan sukupolvi (, suoraan käännettynä ’Äitimme ja isämme’) on saksalainen kolmiosainen televisiosarja, joka kertoo viiden berliiniläisen nuoren aikuisen kohtalosta toisen maailmansodan aikaan.
Sarjan lopussa annetaan ymmärtää, että päähenkilöt ovat olleet todellisia henkilöitä, sillä heidän elinvuotensa esitetään seuraavasti:
Sarja esitettiin ensimmäisen kerran Saksassa ZDF-kanavalla maaliskuussa 2013. Sarjan tuotti UFA:n tytäryhtiö TeamWorx. Suomessa sarjan esitti Yle TV1 tammikuussa 2014.
"Sodan sukupolvi" kuvattiin Saksassa, Liettuassa ja Latviassa.
Angolanmedestäjä

Angolanmedestäjä ("Nectarinia bocagii") on medestäjien heimoon kuuluva varpuslintu. 
Levinneisyys.
Angolanmedestäjää Angolassa ja Kongon demokraattisessa tasavallassa. Lajin kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Jouhipurppuramedestäjä

Jouhipurppuramedestäjä ("Nectarinia purpureiventris") on medestäjien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Jouhipurppuramedestäjää tavataan Burundissa, Kongon demokraattisessa tasavallassa, Ruandassa ja Ugandassa. Lajia on kuvattu yleiseksi, mutta sen kannankehitys on laskeva. Sen ei kuitenkaan uskota olevan vaarassa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Pär Landor

Pär Landor (s. 1963 Nauvo) on suomalainen toimittaja. Landor aloitti maaliskuun alusta 2014 turkulaisen "Åbo Underrättelserin" päätoimittajana, kun Torbjörn Kevin jäi eläkkeelle. 
Landor oli vuosina 1990–1996 "Åbo Underrättelserin" kakkostoimittaja. Vuodesta 2011 hän on toiminut multimediajournalismin lehtorina Turun ammattikorkeakoulussa ja sitä ennen Diakonia-ammattikorkeakoulun journalismin koulutusohjelman lehtorina. Vuosina 2001–2006 hän oli vapaa toimittaja ja mediayrittäjä. Hän oli paikallislehti "Turkulaisen" päätoimittaja 1996–2001.
Pär Landor on vuodesta 2018 ollut naimisissa "Hufvudstadsbladetin" entisen ja "Åbo Underrättelserin" nykyisen päätoimittajan Susanna Landorin (ent. Ilmoni) kanssa.
Säihkymedestäjä

Säihkymedestäjä ("Nectarinia tacazze") on medestäjien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Säihkymedestäjää tavataan Itä-Afrikassa. Lajin on kuvattu olevan vuoristoalueilla yleinen tai runsaslukuinen. Sen kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Pronssimedestäjä

Pronssimedestäjä ("Nectarinia kilimensis") on medestäjien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Pronssimedestäjää tavataan Angolassa, Burundissa, Kongon demokraattisessa tasavallassa, Etiopiassa, Keniassa, Malawissa, Mosambikissa, Ruandassa, Tansaniassa, Ugandassa, Sambiassa ja Zimbabwessa. Lajia on kuvattu yleiseksi, ja sen kannankehitys on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Kangar

Kangar on Malesian pienimmän osavaltion Perlisin pääkaupunki. Kaupungissa asuu noin 50 000 asukasta.
Se sijaitsee 8 km Thaimaan rajalta itään Perlis-joen varrella. Perlis-joki on pienille aluksille kulkukelpoinen mereltä Kangariin asti.
Kangarin elinkeinoihin kuuluvat sementti-, sahatavara-, kumi- ja paperiteollisuus sekä sokerin ja katkarapujen jalostus ja lähialueella tuotetun riisin pakkaus ja kauppa.
Lepidodendron

Lepidodendron (nimen merkitys: ”"suomupuu"”) on sukupuuttoon kuollut Isoëtopsida-luokkaan kuuluva kasvisuku, joka eli kivihiilikauden aikana. Se oli puumainen liekomainen kasvi, joka saattoi kasvaa yli 30 metriä korkeaksi. On tehty myös arvioita, joiden mukaan "Lepidodendron" on voinut saavuttaa jopa 54 metrin korkeuden. "Lepidodendron"-sukuun luettiin aikaisemmin yli sata lajia, mutta nykyisin tiedetään, että monet näistä ovat vain kasvin eri kasvuvaiheita.
Ei kiitos

Ei kiitos on Samuli Valkaman ohjaama suomalainen komediaelokuva, joka sai ensi-iltansa 10. tammikuuta 2014. Se perustuu Anna-Leena Härkösen samannimiseen vuonna 2008 julkaistuun romaaniin.
Elokuva kertoo nelikymppisestä avioparista, jossa Heli Valkonen (Anu Sinisalo) on epätoivoisesti rakastunut aviomieheensä, Matti Valkoseen (Ville Virtanen), jonka ei tee enää koskaan mieli rakastella. Elokuvan tuotannosta vastasivat Rimbo Salomaa sekä Lasse Saarinen ja sävellyksestä Timo Lassy. Elokuvan kohtaukset kuvattiin kesän 2013 aikana.
Elokuvan elokuussa 2013 julkaistu traileri sai aikaan kohun monissa elokuvateattereissa. Julkaisunsa jälkeen sekä trailerin että elokuvan todettiin sisältävän lapsille liikaa seksiä, minkä myötä elokuvan ikärajaa nostettiin alkuperäisestä 12 vuodesta 16 vuoteen. "Ei kiitos" oli ensi-iltaviikonloppunaan Suomen katsotuin elokuva 25 573 katsojalla.
Anu Sinisalo palkittiin roolistaan parhaan naispääosan Jussilla.
George Town (Malesia)

George Town on Penangin osavaltion pääkaupunki Malesiassa, Pulau Penangin saaren koillisnurkassa. Kaupungissa on noin 720 000 asukasta, metropolialueen asukasluku on noin kaksi miljoonaa.
Kaupunki on saanut nimensä kuningas Yrjö III:n mukaan.
George Town kuuluu yhdessä Malakan kanssa Unescon maailmanperintöluetteloon vuodesta 2008. Ne ovat parhaiten säilyneitä esimerkkejä Malakansalmen historiallisista siirtomaa-ajan kaupungeista, joiden historia liittyy niiden aiempaan toimintaan idän ja lännen yhdistävinä kauppasatamina. Niiden monikulttuurinen elävä perintö on peräisin kauppareiteiltä, jotka kulkivat Isosta-Britanniasta ja Euroopasta Lähi-idän, Intian niemimaan ja Malaijien saariston kautta Kiinaan.
George Town sijaitsee Malakansalmen rannikolla, kolmionmuotoisella niemekkeellä Penangin saaren koillisosassa. George Town on Malesian johtava satamakaupunki. Sen suojaisa satama on erotettu Malesian niemimaan (Länsi-Malesian) länsirannikosta viiden kilometrin pituisella kanavalla, jonka kautta kansainvälinen laivaliikenne lähestyy pohjoisesta välttääkseen eteläisen reitin matalikot.
Kaupunki perustettiin nimellä Fort Cornwallis vuonna 1786, ja se kukoisti Intian ja Kiinan välisen laivaliikenteen satamana. Siitä tuli joksikin aikaa brittien Salmisiirtokuntien pääkaupunki ja kaupallinen keskus. Entisöity Fort Cornwallis, Pyhän Yrjön kirkko (1817) ja Esplanadi muistuttavat kaupungin siirtomaa-ajan menneisyydestä. Kukoistavana liikekeskuksena George Town houkutteli kiinalaisia ja intialaisia kauppiaita. Vaikka kiinalainen ja eurooppalainen kulttuuri ovat vallitsevia, kaupungissa on huomattava malaijivähemmistö.
Pohjois-Malesian päälentoasema, Penangin kansainvälinen lentoasema sijaitsee 14 km George Townista lounaaseen.
Hong Xiuquan

Hong Xiuquan (; 1. tammikuuta 1814 – 1. kesäkuuta 1864) oli Kiinan taiping-kapinan johtaja 1850- ja 1860-luvulla. 
Hong syntyi Kantonin lähistöllä asuneeseen hakka-kansaan kuuluneesen köyhään perheeseen. Hän tutustui kristinuskoon alueen lähetyssaarnaajien kautta, ja tämä vaikutti suuresti hänen ajatuksiinsa. Hong toimi opettajana, mutta ei onnistunut suorittamaan alan virkatutkintoa. Vuonna 1836 hän alkoi nähdä näkyjä, joissa vanhahko mies puhui hänelle. Tämä hahmo kehotti Hongia hyökkäämään kungfutselaisuutta, buddhalaisuutta ja Kiinan keisaria vastaan. Hong tulkitsi kehottajan Jeesukseksi. Näkyjensä innoittamana Hong perusti ryhmän, jolle annettiin nimi "Jumalanpalvojien yhdistys". Sen oppi oli suurelta osin kristillistä, mutta osin myös šamanismia ja kiinalaista luonnonuskontoa.
Vuonna 1850 ryhmä oli saanut laajaa kannatusta Etelä-Kiinassa, ja se alkoi toimia kapinaliikkeenä. 1851 Hong perusti alueelle Täydellisen rauhan taivaallisen valtion () ja julisti itsensä sen itsevaltiaaksi. Liike voimistui ja levisi pohjoiseen. Vuonna 1853 se sai haltuunsa Nanjingin kaupungin ja teki siitä valtion pääkaupungin. Ryhmä sai kannatusta varattomien kiinalaisten keskuudessa, ja monia miellytti sen vastarinta mantšu-dynastiaa kohtaan. Keisarilliset joukot alkoivat ahdistaa taiping-valtiota sotilaallisesti yhä voimakkaammin. Ne valloittivat 19. heinäkuuta 1864 Nanjingin. Tappion häämöttäessä Hong teki itsemurhan 1. kesäkuuta 1864.
Bistrica

Bistrica () on alppijoki Pohjois-Sloveniassa. Se on Savan sivujoki. Bistirica on 33 kilometriä pitkä, ja sen valuma-alue on 530 neliökilometriä.
Eljas Orrman

Eljas Johannes Orrman (s. 13. lokakuuta 1943 Hämeenlinna) on suomalainen historioitsija. Hän kirjoitti ylioppilaaksi 1963, valmistui filosofian kandidaatiksi 1970, filosofian lisensiaatiksi 1979 ja väitteli filosofian tohtoriksi 1986. Työuransa aluksi hän työskenteli historian assistenttina Helsingin yliopistossa 1971–1974, toimi Valtionarkiston tutkijana 1974–1979, arkistonhoitajana 1979–1983, ylitarkastajana 1983–1995, Helsingin yliopiston virkaa toimittavana Suomen historian apulaisprofessorina 1988–1992, Vaasan maakunta-arkiston johtajana 1995–1999 ja Kansallisarkiston arkistoneuvoksena 2000–2011 työnään ohjauksen ja säilyttämisen vastuualueen johtaminen. Hän jäi eläkkeelle 2011. Orrman toimi myös Paikallishistoriallisen toimiston sihteerinä 1971–1973, Historisk Tidskrift för Finland -lehden toimitusneuvoston jäsenenä 1980– ja puheenjohtajana 1990–1999, Helsingin yliopiston Suomen historian dosenttina 1987– sekä Kansallisarkiston yhteydessä toimivan heraldisen lautakunnan jäsenenä 2001– ja puheenjohtajana 2001–2004. Orrman sai professorin arvonimen 2009. Eljas Orrmanin arkistoalaa koskevat kirjoitukset ilmestyivät vuonna 2019 koottuna nimellä "De archivis. Arkistoista - om archiv - on archives".
Bolska

Bolska on joki Sloveniassa. Se on yksi Savinjan sivujoista, joka taas on Savan sivujoki. Bolska on 32 kilometriä pitkä ja sen lähdekorkeus on 800 metriä. Kuten Savinja, Bolska on usein tulvinut tuhoisasti. Vuoden 1998 tulvissa Bolskan virtaukseksi laskettiin 193 kuutimetsiä sekunnissa ja vuoden 1990 tulvissa 182 m³/s.
Dragonja

Dragonja () on joki Pohjois-Istriassa Kroatian ja Slovenian rajalla. Se laskee Adrianmereen. Dragonja on 30 kilometriä pitkä ja sen lähdekorkeus on 315 metriä. Dragonjan valuma-alue on noin 95 neliökilometriä.
Dragonja toimii elinympäristönä monille eläin- ja kasvilajeille. Se on myös ollut osa Slovenian ja Kroatian välisiä rajakiistoja.
Nimi.
Ensimmäisessä kirjallisessa lähteessä Dragonjasta puhuttiin nimellä "Argao" (ablatiivi "Argaone") ja myöhemmissä lähteissä se on tunnettu nimillä "Argaone" (670), "per Argaonem" (1035), "Dragugne" (1100) ja "super flumine Dragone" (1389). Nykysloveenin ja italian (D-etuliitteenä) nimet ovat peräisin slaavilaisesta "Dorgon’a" sanasta. Pohjimmiltaan nimi on esiromanilaista alkuperää, todennäköisesti perustuen indoeurooppalaisen kantakielen sanaan "h2arg’", joka tarkoittaa loistoa.
Shah Alam

Shah Alam on Selangorin osavaltion pääkaupunki Länsi-Malesiassa, Malakan niemimaan itärannalla. Kaupungissa on asukkaita 671 000. Shah Alam sijaitsee Kuala Lumpurin suurkaupunkialueella, noin 15 kilometriä länteen kaupungin keskustasta. Vuonna 1978 Shah Alam korvasi Kuala Lumpurin Selangorin pääkaupunkina, kun Kuala Lumpur irrotettiin Selangorin osavaltiosta omaksi territoriokseen. Shah Alam on naapurikaupunki Petaling Jayan ohella keinotekoinen kaupunki, joka on rakennettu Kuala Lumpurin laajetessa. Ennen kaupungin rakentamista Shah Alamin alue oli täynnä kumipuu- ja öljypalmuviljelmiä.
Shah Alamin kaupunkikuvaa hallitsee suurikokoinen Sultan Salahuddin Abdul Azizin moskeija, jossa oli moskeijan valmistuttua maailman korkeimmat minareetit.
Matti Kleimola

Matti Eino Kleimola (s. 6. huhtikuuta 1946 Alahärmä) on suomalainen teknologiajohtaja ja professori, joka on erikoistunut koneenrakennuksen tuotekehitystoimintaan ja polttomoottoritekniikkaan. Kleimolan vahvuuksia ovat olleet tuotekehitysmenetelmien kehittäminen ja soveltaminen, uudet konstruktiomateriaalit, energiatekniikka ja raskasöljyä käyttävien laivadieselmoottorien kehittäminen.
Henkilöhistoria.
Kleimola toimi vuosina 2000–2006 Wärtsilän teknologiajohtajana kunnes jäi tehtävästä eläkkeelle 1. toukokuuta 2005. Lisäksi hän on toiminut Teknillisen korkeakoulun koneensuunnittelun professorina ja polttomoottoritekniikan professorina sekä Wärtsilä Dieselin suunnittelu- ja tuotekehityspäällikkönä. Kleimola valittiin vuonna 2004 polttomoottorien valmistajien kansainvälisen järjestön (CIMAC) presidentiksi kolmivuotiskaudelle. Hän on ollut myös Korkeimman hallinto-oikeuden asiantuntijajäsen (IPR).
Vuonna 2005 Kleimolalle myönnettiin Suomen Valkoisen Ruusun I luokan ritarimerkki. Hänet vihittiin Tampereen teknillisen yliopiston kunniatohtoriksi keväällä 2007.
Dravinja

Dravinja () on joki Sloveniassa. Dravinja on Dravan pisin sivujoki. Dravinja on 73 kilometriä pitkä ja sen valuma-alue on 1 150 neliökilometriä. Alkunsa se saa 1 150 metrin korkeudessa Pohorjen vuoristoalueelta, Roglasta etelään. Se yhdistyy Dravaan lähellä Ptujia.
Dravinjalla on neljä sivujokea: Oplotnica, Ložnica, Polskava ja sen sivujoki Framski potok.
Dreta

Dreta on joki Sloveniassa. Dreta on Savinjan sivujoki, joka taas on Savan sivujoki. Dreta on 29 kilometriä pitkä, sen lähdekorkeus on 1 100 metrissä ja sen valuma-alue on 126 neliökilometriä.
Dretan nimi ensimmäisessä kirjallisessa lähteessä vuonna 1243 oli "super fluvio Driete". Myöhäisempiä nimiä ovat olleet "as pey der Driet" (1340), "Driete" (1430) ja "Trijet" (1524). Dreta-nimen alkuperästä ei ole varmuutta, mutta sen uskotaan tulevan kroatian sanasta "Dretulja" ja slovakki sanasta "Drietoma". Molemmat sanat ovat hydronymeja, jotka tarkoittavat vesistöjen eri muotoja. Sana saattaa myös periytyä indoeurooppalaisen kantakielen sanasta "dreu̯", joka tarkoittaa virtaamista.
Timo Kirves

Timo Antti Laurinpoika Kirves (30. joulukuuta 1939 Espoo – 18. toukokuuta 2021 Helsinki) oli suomalainen lehti- ja mainosvalokuvaaja.
Timo Kirves ansaitsi rahat ensimmäiseen kameraansa soittamalla klarinettia ravintolayhtyeissä. Valokuvausharrastus sai hänet jättämään opintonsa Kauppakorkeakoulussa.
Timo Kirves oli yksi seitsemästä Finnseven-ryhmän valokuvaajasta 1960-luvun jälkipuoliskolla. Finnsevenin muut jäsenet olivat C. G. Hagström, Olavi Kaskisuo, Aulis Nyqvist, Kristian Runeberg ja Seppo Saves sekä vuoden verran Caj Bremer, jonka tilalle tuli Martti Brandt. Sen jälkeen Kirves toimi 1970–78 valokuvaajana mainostoimisto Erva-Latvalassa.
Vuodesta 1963 lähtien Timo Kirves kuvasi muun muassa "Anna"-lehdelle, "Suomen Kuvalehdelle", "Kotiliedelle", "Helsingin Sanomille" ja "Hufvudstadsbladetille". Huomattava osa hänen tuotannostaan 1970-luvun lopulle saakka oli muotikuvausta vaateyrityksille. Asiakkaina olivat mm. Kuusinen, Teiniasu, Valioasu, Suomen Sotilaspukimo, Friitala ja Hagström.
1990-luvulta lähtien Timo Kirves toimi kuvaamisen ohessa valokuvaajien ja muiden graafisen alan ammattilaisten opettajana.
Timo Kirves oli säveltäjä Jean Sibeliuksen tyttärentyttärenpoika.
Sven Kock

Sven Emil Kock (10. marraskuuta 1918 Pietarsaari – 8. heinäkuuta 2015) oli suomalainen taloustieteilijä. Hän oli Svenska handelshögskolanin liikestrategian ja liikkeenhallinnon professori 1974–1982. Hän tutki liikkeenjohtoa sekä motivaatio- ja persoonallisuuskysymyksiä.
Kock väitteli kauppatieteiden tohtoriksi 1965. Kock nimitettiin dosentiksi 1966, ja hän oli alansa ensimmäinen professori. Ennen akateemista uraansa hän työskenteli 1940–1950-luvulla Ahlströmin sosiaalipäällikkönä ja Suomen Kaapelitehdas Oy:n henkilöstöpäällikkönä.
Kockin puoliso oli vuodesta 1944 kirjastonhoitaja Benita Kock o.s. Nyman (1912–2004).
Isoëtopsida

Isoëtopsida tai Isoetopsida on liekomaisten kaareen kuuluva luokka. Siihen kuuluu kaksi nykyään elävää heimoa: lahnanruohokasvit (Isoëtaceae) ja mähkäkasvit (Selaginellaceae). Niiden lisäksi siihen kuuluu kauan sitten sukupuuttoon kuolleita ryhmiä, kuten Lepidodendrales, joka sisältää esimerkiksi kivihiilikauden aikana eläneet suvut: "Lepidodendron" ja "Sigillaria". Niiden jäänteistä on muodostunut suuri osa Maapallon kivihiiliesiintymistä. Lahnaruohokasvien varhaisia sukulaisia (mm. "Wexfordia") tunnetaan jo myöhäisdevonikauden ajalta.
Lepidodendrales

Lepidodendrales on sukupuuttoon kuollut luokkaan Isoëtopsida kuuluva liekomaisten lahko. Sen jäsenet elivät devoni-, kivihiili- ja permikausien aikana. Kivihiilikaudella niiden levinneisyys oli maailmanlaajuinen. Lahkoon kuului kookkaita puumaisia kasveja, joista osa kasvoi yli 40 metrin korkuisiksi ja kahden metrin levyisiksi.
Niiden jäänteistä muodostuu suuri osaa Maapallon kivihiilivaroista. Kivihiilikauden aikaisista kerrostumista löytyvät "Stigmaria"-juurifossiilit ovat näiden kasvien juuria. Suuri osa lahkon lajeista kuoli sukupuuttoon kivihiilikauden lopulla, jolloin puusaniaiset eli Pteridospermatophytan puut laajalti korvasivat ne. Kuitenkin osa Lepidodendralesin edustajista selvisi keskiselle permikaudelle asti nykyisen Kiinan alueella. Lepidodendrales-lahkon lähimmät nykyään elävät sukulaiset ovat lahnanruohokasveja. Lepidodendrales on parhaiten tunnettu esihistoriallisten liekomaisten kasvien ryhmä, sillä niiden fossiileita on kerätty paljon ja niistä on säilynyt esimerkiksi eri kasvuvaiheissa olleita yksilöitä.
Daniel Greig

Daniel Greig (s. 13. maaliskuuta 1991) on australialainen pikaluistelija.
Greig sai pronssia sprinttiluistelun MM-kilpailuissa Naganossa 2014 yhteispistein 140,715. Matkakohtaisissa MM-kilpailuissa hän on sijoittunut parhaimmillaan 16:nneksi 1 000 metrilä Sotšissa 2013. Nuorten MM-kilpailuissa hän oli seitsemäs 500 metrillä Moskovassa 2010. Maailmancupin osakilpailussa hän on sijoittunut parhaimmillaan kaksi kertaa yhdeksänneksi 500 metrillä.
Eero Valjakka

Eero Markus Antero Valjakka (17. joulukuuta 1937 Helsinki – 22. lokakuuta 2002 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti, jota on pidetty erityisesti asuntosuunnittelun merkittävänä asiantuntijana.
Valjakka kirjoitti ylioppilaaksi Helsingin normaalilyseosta vuonna 1955 ja opiskeli sen jälkeen Teknillisessä korkeakoulussa, josta valmistui arkkitehdiksi vuonna 1966. Valmistumisensa jälkeen hän työskenteli arkkitehtina ensin Helsingin kaupunginsuunnitteluviraston palveluksessa vuosina 1967–1968, minkä jälkeen hän perusti kollegansa Simo Järvisen kanssa yhteisen arkkitehtitoimiston. 
Valjakka ja Järvinen hahmottelivat yhdessä Espooseen uutta asemakaavaa ja asuntoalueita Olarin ja Kuitinmäen alueille. Olarin aluetta he suunnittelivat pääosin vuosina 1968–1973 (niin sanottu "Vanha Olari") ja Kuitinmäen aluetta sen jälkeen 1980-luvun alkupuolelle saakka. Valjakan ja Järvisen suunnitelmissa nousevat esiin muun muassa alueiden läpi kulkevien kävelyteiden keskeinen asema sekä uudisrakennuksia hallitseva tiiliarkkitehtuuri. Kuitinmäkeen he suunnittelivat asuintalojen lisäksi ostoskeskuksen ja toimistorakennuksia. Olarin–Kuitinmäen aluetta on myöhemmin luonnehdittu Suomen laajimmaksi ja eheimmäksi yhtenäiseksi moduulikonstruktivistiseksi kaupunkikokonaisuudeksi. 
Omaa arkkitehtitoimistoa Valjakka piti vuodesta 1985 lähtien. Suunnittelutyönsä ohella hän opetti 1970- ja 1980-luvulla Teknillisessä korkeakoulussa asuntosuunnittelua.
Valjakkaa on pidetty yhtenä Suomen parhaimmista asuntosuunnittelun ja asuinrakentamisen asiantuntijoista. Helsingin yliopiston taidehistorian professori Riitta Nikulan mukaan Valjakka pyrki eleettömän tyylikkäässä arkkitehtuurissaan aidosti tavallisen ihmisen asumisen parantamiseen. Valjakan ja Järvisen yhdessä laatimia Espoon uusien asuinrakennusalueiden toteutuneita suunnitelmia on pidetty hyvänä esimerkkinä onnistuneesta nykyaikaisesta kaupunkisuunnittelusta. Vuonna 1975 he saivat yhdessä rakennustaiteen ja yhdyskuntasuunnittelun valtionpalkinnon.
Casa Finlandia

Casa Finlandia oli arkkitehti Matti Suurosen suunnittelema sarja lujitemuovisia rakennuksia, joista ensimmäinen oli hänen vuonna 1968 suunnittelemansa Futuro-talo (CF-00).
Casa Finlandia-sarjaan kuuluivat Futuron lisäksi huoltoasema CF-100/200 (1969), kioski CF-10 (1970) sekä asuin- ja liikerakennukset CF-45 (1971) ja CF-16 (1974). Numero CF-mallimerkinnässä tarkoittaa rakennuksen sisätilojen pinta-alaa. Talojen valmistaja oli Vantaan Hiekkaharjussa toiminut Oy Polykem Ab. Rakennuksia valmistettiin myös yhtiön Ruotsinpyhtään tehtaalla. 
Futuron ohella tunnetuin Casa Finlandia -sarjan rakennuksista oli Suurosen vuonna 1971 suunnittelema CF-45, joka tunnetaan paremmin nimellä Venturo. Suomessa valmistettiin 20 Venturoa.
Nykyään Casa Finlandia -sarjan rakennuksia on edelleen käytössä eri puolilla Suomea, kuten autokorjaamona ja huoltoasemana Vantaan Simonkylässä (CF-200), grillikioskina Espoon Otaniemessä (CF-10) ja asuinrakennuksena Helsingin Kannelmäessä (CF-45- eli Venturo-yksiköistä koottu paritalon puolikas).
70 (luku)

70 (seitsemänkymmentä) on luonnollinen luku, jota edeltää luku 69 ja seuraa luku 71.
Ihmisen ikä.
Seitsemänkymmentä vuotta esiintyy usein ihmisiän rajapyykkinä. Suomalaisissa sananlaskuissa 70 on vanhuuden raja, Raamatussa eliniän raja.
Jamie Dornan

Jamie Dornan (s. 1. toukokuuta 1982 Belfast, Pohjois-Irlanti) on pohjoisirlantilainen näyttelijä, malli ja muusikko. Hänellä on ollut rooli Christian Greynä kolmiosaisessa elokuvasarjassa "Fifty Shades of Grey", Fifty Shades Darker ja Fifty Shades Freed. Lisäksi hänellä on ollut roolit elokuvassa "Marie Antoinette" ja televisiosarjoissa "Olipa kerran" ja "The Fall".
Dornan seurusteli Keira Knightleyn kanssa 2003–2005. Hän meni naimisiin huhtikuussa 2013 englantilaisen näyttelijän ja laulaja-lauluntekijä Amelia Warnerin kanssa, ja heillä on kaksi lasta.
Magic in the Moonlight

Magic in the Moonlight on vuonna 2014 ensi-iltansa saanut Woody Allenin ohjaama ja käsikirjoittama komediaelokuva. Sen pääosissa ovat Emma Stone, Colin Firth, Hamish Linklater, Marcia Gay Harden, Jacki Weaver ja Erica Leerhsen. Tapahtumat sijoittuvat 1920-luvun Ranskan Rivieralle.
Elokuvan ensi-ilta oli Yhdysvalloissa 25. heinäkuuta 2014 ja Suomessa 29. elokuuta 2014.
Iška

Iška on joki Sloveniassa. Iška on Ljubljanican sivujoki, joka taas on Savan sivujoki. Iška on 31 kilometriä pitkä ja sen valuma-alue on 86 neliökilometriä.
Iška erottaa yhdessä Iškan rotkon kanssa Ala-Karniolan Sisä-Karniolasta. Iška Vasin ja Strahomerin välinen osa joesta katosi maan alle vuoden 2010 tulvissa, 20. syyskuuta 2010.
Musiikkiohjelmisto

Musiikkiohjelmistot ovat tietokoneohjelmistoja, jotka liittyvät musiikintekoon tai käsittelyyn tietokoneilla, internetissä, puhelimissa tai muissa tietotekniikan muodoissa.
Esimerkiksi musiikkisoitinohjelmat, musiikin editointiohjelmat tai musiikin suoratoisto-ohjelmat.
Pro Toolsin kaltaisista ohjelmista käytetään nykyisin myös lyhennettä DAW (audiotyöasema, ), jolla voidaan viitata myös muuhun laitteistoon musiikin teossa.
Historia.
Ennen varsinaisia musiikkiohjelmia äänipiiriä ohjelmoitiin suoraan itse. Robert Yannes, joka kehitti Commodore 64:n SID-äänipiirin oli kiinnostunut elektronisesta musiikista syntetisaattoreista.
Varhaisia musiikintekoon käytettyjä tietokoneohjelmia olivat tracker-musiikin tekoon käytetyt ohjelmat.
Karsten Obarski kehitti ensimmäisen tracker-ohjelman Ultimate Soundtrackerin Amigalla vuonna 1987.
Musiikinteko-ohjelmistot ovat kehittyneet digitaaliseen tallentamiseen, miksaukseen ja masterointiin tarkoitettuihin säveltämisen sekä transkription apuna käytettyjen lisäksi.
Musiikintekoon on kehitetty Vocaloid-laulusyntetisaattoreita. Auto-Tune on laajalti musiikkiteollisuudessa käytetty ohjelma.
Web-soitinohjelmia.
Web-soitin merkityksessä musiikki-instrumentti internetsovelluksena.
Catherine Bell

Catherine Lisa Bell (s. 14. elokuuta 1968 Lontoo, Englanti) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan muun muassa rooleistaan Sarah MacKenzienä televisiosarjassa "Kunnian miehet" (engl. 'JAG'), Denise Sherwoodina televisiosarjassa "Kasarmin naiset" ja Cassandra Nightingalena "The Good Witch" -elokuvasarjassa ja televisiosarjassa" Good Witch".
Nuoruus.
Bell syntyi Lontoossa, Britanniassa, englantilaiselle arkkitehdille ja iranilaislähtöiselle sairaanhoitajalle. Vanhempiensa erottua hän muutti kuitenkin jo kaksivuotiaana äitinsä kanssa Los Angelesiin. Perhetaustansa vuoksi hän osaa farsia.
Bell opiskeli paikallisessa katolisessa koulussa ja hakeutui sitten Kalifornian yliopistoon Los Angelesissa opiskelemaan lääketiedettä. Noin vuoden jälkeen hän jätti opintonsa ja ryhtyi malliksi. Käytyään mallina neljän kuukauden työrupeamalla Japanissa hän palasi Los Angelesiin ja alkoi opiskella näyttelemistä.
Ura.
Hän on esiintynyt monissa eri elokuvissa ja televisiosarjoissa. Elokuvassa Kuolema pukee häntä hän esitti Isabella Rossellinia. Elokuvista tunnetuin on "Bruce – taivaanlahja" (2003).
Yksityiselämä.
Bell ja Adam Beason menivät naimisiin toukokuussa 1994. Heillä on kaksi yhteistä lasta (s.2003 ja 2010). Bell ja Beason erosivat syyskuussa 2015.
Catherine Bell on tehnyt hyväntekeväisyyttä mm. osallistumalla psykiatrian uhreja auttavan ihmisoikeusjärjestön "Kuolemanteollisuus: Psykiatria" -museon avajaisjuhlallisuuksien mainostamiseen.
Veronumero

Veronumero on 12 merkin yksilöllinen numerosarja, jota käytetään Suomessa rakennusalalla. Henkilön veronumero merkitään kuvalliseen henkilötunnisteeseen, joka on pidettävä esillä rakennustyömaalla työskennellessä. Kaikki rakennusalan työntekijät on myös merkittävä julkiseen "veronumerorekisteriin".
Veronumeron hakeminen ja rekisteröiminen.
Henkilöasiakkaat saavat veronumeron verokortin yhteydessä ja ammatinharjoittajat ennakkoverolipulla. Veronumeron saa myös pyytämällä sitä verotoimistosta. Ulkomaalaisten rakennusalan työntekijöiden on aina haettava veronumeroa. Työnantaja voi tilata veronumerot keskitetysti toimittamalla verotoimistoon työntekijöittensä henkilötunnukset. Verohallinnon internetsivuilla on tarkat ohjeet veronumeron hakemiseen.
Veronumerolain mukaan rakennusalan veronumerot on ilmoitettava Verohallinnolle rakennusalan veronumerorekisteriin. Verottaja ei rekisteröi veronumeroita automaattisesti niiden antamisen yhteydessä. Rekisteröinnin voi hoitaa työntekijä itse, mutta yleensä työnantaja ilmoittaa työntekijöiden veronumerot kootusti. Ilmoittaminen on maksutonta ja onnistuu myös veronumeroiden tilaamisen yhteydessä. Jos työnantajalla on jo veronumerot, hän voi ilmoittaa työntekijät rekisteriin lähettämällä veronumeropyynnön.
Veronumerolaki.
Veronumeron käyttöä säätelee veronumerolaki, jonka tarkoituksena on estää harmaata taloutta ja auttaa kartoittamaan Suomessa väliaikaisesti oleskelevien ulkomaalaisten työntekijöiden määrää. Veronumerolaki astui voimaan 15. joulukuuta 2011. Uusilla rakennustyömailla veronumeron käyttöä on edellytetty 1. syyskuuta 2012 alkaen, mutta vanhoille työmaille siirtymäaikaa annettiin maaliskuun 2013 alkuun asti.
Kesäihottuma

Kesäihottuma on hevosen yliherkkyysreaktio hyönteisille, erityisesti "Culicoides"-polttiaisille. Sen oireita ovat ihon kutina, turvotus, punaisuus, hilseily ja paksuuntuminen. Kesäihottumaa ei voi parantaa, ja hoito on oireita lievittävää tai hyönteispistoja ehkäisevää.
Aiheuttaja.
Kesäihottuman aiheuttaa yksilön herkistyminen hyönteisten, erityisesti hyttysten tai "Culicoides"-suvun pistiäisten syljelle. Sairauden puhkeamiseen vaikuttavat geneettiset ja ympäristötekijät. Suomenhevosilla tehdyn tutkimuksen mukaan hevosen väri ei vaikuta sairastavuuteen.
Oireet.
Kesäihottuman oireita ovat ihon kutina, turvotus, punaisuus, hilseily ja paksuuntuminen. Kun hevonen hankaa itseään, iho rikkoutuu, mistä seuraa haavautumia, tulehduksia sekä jouhien katkeilua. Voimakkaasti oireileva hevonen saattaa hangata harjansa ja häntänsä melkein kokonaan pois. Oireet ilmenevät lämpiminä vuodenaikoina ja voimistuvat vähitellen vuosi vuodelta. Tyypillisesti oireet ilmenevät 3–6-vuotiaille.
Diagnoosi tehdään oireiden, oirehistorian ja oireiden vuodenaikaisen vaihtelun perusteella. Reaktion aiheuttava allergeeni voidaan selvittää tarkemmin intradermaalikokeella, antigeenisimulaatiokokeella tai allergeenispesifin immunoglobuliini E -mittauksella. Allergisoivaa hyönteisryhmää voi päätellä myös ihovaurioiden sijainnin perusteella: hyttyset suosivat kylkiä, "Culicoides"-pistiäiset häntää, harjaa, päätä ja korvia.
Hoito ja ehkäisy.
Kesäihottumaa ei voi parantaa, ja hoito on oireita lievittävää tai hyönteispistoja ehkäisevää. Kesäihottumasta kärsivän hevosen oireita voidaan lievittää muun muassa loimituksella, lääkityksellä, siedätyshoidolla ja hevosen pito-olosuhteiden muutoksilla. Ihon kutinaa ja infektiota hoidetaan akuutisti kortisonivoiteilla, tilanteen vaatiessa myös antibiooteilla. Hevosen siirtäminen pois laitumelta talliin ehkäisee hyönteispistot väliaikaisesti.
Kesäihottuman oireiden ennaltaehkäisy aloitetaan aikaisin keväällä. Parhaaksi keinoksi on todettu hevosen hyönteisloimitus koko kesäkauden ajan. Myös hyönteiskarkotteita voidaan käyttää. Hevosen ulkoilua pyritään välttämään sellaisina vuorokaudenaikoina, jolloin hyönteiset ovat runsaimmin liikkeellä, erityisesti alkuillasta ja auringonnousun jälkeen, ja ulkoilu ilman loimea on kesäkautena mahdollista lähinnä hyvin tuulisella säällä tai kaatosateessa. Vältettävät ulkoiluajat kuitenkin vaihtelevat hyönteislajeittain. Hyönteisten lisääntymistä laidunympäristön lähistöllä voidaan vähentää tuhoamalla seisovat vesilammikot, puhdistamalla hevosten juoma-astiat usein ja kärpäsherkkyyden ollessa kyseessä poistamalla hevosten ulosteet laitumelta.
Esiintyminen.
Kesäihottumaa esiintyy kaikenrotuisilla hevosilla, Suomessa etenkin islanninhevosilla ja suomenhevosilla. Erityisesti islanninhevosen kesäihottumaa on tutkittu paljon.