tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Bajo Cero

Bajo Cero on vuonna 2002 perustettu suomalainen maailmanmusiikkiyhtye. Yhtye julkaisi debyyttialbuminsa "Óyela" vuonna 2012.
Historia.
Bajo Cero on perustettu Oulussa vuonna 2002. Yhtyeen kaikilla silloisilla jäsenillä oli taustaa flamencomusiikissa, ja Bajo Ceron ohjelmisto koostuikin ensimmäisten vuosien ajan perinteisestä flamencomusiikista. Myöhemmin yhtye siirtyi oman materiaalin esittämiseen ja laajensi tyylisuuntaansa flamencosta muuhun maailmanmusiikkiin ja populaarimusiikkiin. Yhtye julkaisi debyyttialbuminsa 2012 ja se on soittanut lukuisilla merkittävillä suomalaisfestivaaleilla, kuten Pori Jazz, Ilosaarirock, Provinssirock, Qstock ja Tampereen flamencoviikko.
Yhtyeen musiikki.
Bajo Ceron musiikki pohjautuu flamencoon, mutta yhtye on luonut omanlaisensa soundin, jota he kutsuvat nimellä world fusion. Flamencon lisäksi vaikutteita on otettu muun muassa muusta maailmanmusiikista, rockista ja elektronisesta musiikista.
Aleh Antonenka

Aleh Uladzimiravitš Antonenka (, , s. 1. heinäkuuta 1971 Minsk, Neuvostoliitto) on valkovenäläinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä. Hän pelasi pitkään niin seura- kuin maajoukkuetasolla. Antonenka tunnetaan nopeakätisenä rangaistuslaukausspesialistina.
Ura.
Antonenka aloitti pääsarjauransa vuonna 1988 Dinamo Minskissä, joka tuolloin pelasi Neuvostoliiton pääsarjaa. Antonenka on pelannut myös Venäjän superliigaa, Valko-Venäjän pääsarjaa sekä KHL:ää. Hän on pelannut useasti Valko-Venäjän jääkiekkomaajoukkueessa, yhteensä 68 ottelua arvokisoissa ja tehnyt niissä 43 tehopistettä. Antonenka lopetti uransa H’K Homelin joukkueessa.
Dream Team Cheerleaders

Dream Team Cheer­lead­ers on kilpacheer­lead­ingin erikoisseu­ra, joka tarjoaa mahdollisuuden harrastaa cheerleadingin molempia alalajeja; cheerleadingia sekä cheertanssia, tyttö- ja sekajoukkueissa.
Jäseniä seurassa on yli 750 ja kaikki joukkueet on jaettu taito- ja ikätason mukaan. Seuran lajivalmennuksesta vastaa yli 60 koulutettua valmentajaa. Lisäksi monipuolista ja laadukasta valmennusta on täydennetty ulkopuolisilla fysiikka- ja akrobatiavalmentajilla.
Dream Teamissa pääpaino on kilpaurheilussa, joten joukkueet osallistuvat lajiliiton kilpailuihin ympäri vuoden. Urheilijapolut suunnitellaan siten, että jokainen harrastaa oman tasoisessa joukkueessa ja nousee taitojen karttuessa korkeammille tasoille. Harrastusmahdollisuuksia seura tarjoaa aina aloittelija- ja harrastetasolta huippu-urheiluun.
Dream Team Dancers on voittanut aikuisten cheertanssisarjassa neljä kertaa peräkkäin Euroopan mestaruuden vuosina 2022–2025.
Dream Team on Suomen Cheerleadingliiton SCL:n jäsen, joka valvoo ja kehittää lajia Suomen sisällä.
Joukkueet:.
Cheerjoukkueet:.
Dream Teamin joukkueet on jaettu iän ja tason mukaan.
Liselotte Landbeck

Liselotte Landbeck (13. tammikuuta 1916 Wien, Itävalta-Unkari – 15. helmikuuta 2013 Quintal, Ranska) oli itävaltalais-belgialainen taito- ja pikaluistelija. Hän teki useita maailmanennätyksiä pikaluistelussa. Taitoluistelussa hän edusti Garmisch-Partenkirchenin talviolympialaisissa 1936 Belgiaa ja sijoittui naisten yksinluistelussa neljänneksi. Lisäksi hän oli muun muassa yksinluistelun kaksinkertainen Itävallan mestari vuosina 1934–1935 ja sai kaksi hopeaa Euroopan-mestaruuskilpailuissa 1934–1935 sekä pronssia vuoden 1934 maailmanmestaruuskilpailuissa.
Landbeck meni naimisiin taitoluistelijakollegansa Robert Verdunin kanssa. Helmikuussa 2011 paljastettiin, että hänellä oli vuosina 1939–1940 ollut myös Leopold III:n kanssa suhde, josta syntyi tytär Ingeborg. Pian lapsen syntymän jälkeen Landbeck ja Verdun erosivat. Landbeck nai toisen belgialaisen, joka adoptoi Ingeborgin. Perhe eli Ruotsissa ja Belgiassa, ja sittemmin tytär muutti Yhdysvaltoihin. Landbeckin kerrottiin helmikuussa 2011 asuvan eteläeurooppalaisessa vanhainkodissa.
Julebrus

Julebrus ("joululimonadi") on yhteisnimitys erilaisille norjalaisille limonadityypeille, joita perinteisesti on myyty joulunaikaan mutta joita nykyään on kauppojen valikoimissa lokakuusta tammikuuhun. Julebrus on usein punaista tai punaruskeaa, mutta sitä löytyy myös vihreänä ja keltaisena.
Karlshamnin satama

Karlshamnin satama () on Ruotsin eteläosassa, Blekingen läänin Karlshamnin kunnassa sijaitseva satama. Rahtimääränsä puolesta se kuuluu Ruotsin kymmenen suurimman kauppasataman joukkoon. Satama-alue on jakautunut kuuteen, osin toisistaan erilliseen osaan. Sataman eri laiturien yhteispituus on 3 kilometriä.
Satamasta on säännöllinen DFDS Seaways -yhtiön laivalinja (ropax- tai ro-ro-aluksilla) Liettuan Klaipėdaan, Saksan Kieliin ja Venäjän Pietariin.
Rahdin määrä.
Karlshamnin sataman vuosittainen rahtimäärä:&lt;br&gt;
Pataholm

Pataholm on entinen epäitsenäinen kauppala Ruotsissa. Pataholm sijaitsee Kalmarinsalmen länsirannalla Kalmarin läänissä ja Smålandin historiallisessa maakunnassa. Pataholmin epäitsenäinen kauppala ei muodostanut omaa kuntaansa, vaan se kuului osana Ålemin maalaiskuntaan. Epäitsenäinen kauppala liitettiin Ålemin kuntaan vuonna 1954, ja nykyään Pataholmin alue kuuluu Mönsteråsin kuntaan. Pataholm ei ole taajama eikä pientaajama.
Ruotsin vuoden 1950 väestönlaskennassa Pataholmin epäitsenäisen kauppalan maapinta-ala (ja samalla koko pinta-ala) oli 6 hehtaaria ja alueella oli 54 asukasta. Väestötiheys alueella oli siten 900,0 asukasta maaneliökilometriä kohti.
Notre Damen kellonsoittaja II

Notre Damen kellonsoittaja II (engl. "The Hunchback of Notre Dame II") on vuonna 2002 vain VHS:nä ja DVD:nä julkaistu animaatioelokuva, joka on jatkoa vuonna 1996 julkaistulle "Notre Damen kellonsoittajalle". Hahmot perustuvat Victor Hugon romaaniin "Pariisin Notre-Dame".
Juoni.
Quasimodo rakastuu ilkeän taikuri Sarouschin apulaiseen, Madellaineen. Madellaine on kuitenkin Sarouschin vallan alla, ja hän joutuu käyttämään Quasimodoa hyväkseen jotta rosvosirkuslaiset voivat varastaa arvokkaan kellon, La Fidelen. Tätä kelloa soitetaan Rakkauden juhlassa, jota vietetään elokuvan lopussa. Madellaine oppii rakastamaan Quasimodoa ja vapautuu Sarouschin vaikutusvallasta.
Rooleissa.
Suomenkielisen version ohjasi Markus Bäckman ja käänsi Jarkko Cairenius.
Oskarström

Oskarström on taajama ja entinen kauppala Halmstadin kunnassa Länsi-Ruotsissa. Oskarström kuuluu Hallandin lääniin ja Hallandin historialliseen maakuntaan. Paikkakunta sijaitsee Smålandista Halmstadiin virtaavan Nissan-joen varrella. Vuoden 2010 lopussa taajamassa oli 4 071 asukasta.
Oskarströmin taajaväkinen yhdyskunta perustettiin Enslövin ja Slättåkran maalaiskuntiin vuonna 1905. Vuonna 1947 Oskarström erottiin näistä kunnista omaksi kauppalakseen. Vuoden 1971 kuntauudistuksessa Oskarströmin kauppala muutettiin Oskarströmin kunnaksi, joka vuonna 1974 liitettiin nykyiseen Halmstadin kuntaan. Kauppalalla ei ollut käytössään vaakunaa.
Oskarströmin seurakunta kattoi kauppalan alueen ja se erotettiin Enslövin ja Slättåkran seurakunnista vuonna 1957. Oskarströmin seurakunta on edelleen olemassa.
Camilla Läckberg

Jean Edith Camilla Läckberg Eriksson (s. 30. elokuuta 1974) on ruotsalainen rikoskirjailija. Hän kirjoittaa Fjällbackaan sijoittuvia rikosromaaneja, joiden päähenkilöitä ovat kirjailija Erica Falck ja poliisi Patrik Hedström. Hänen kirjojansa on käännetty 37 eri kielelle. Myös Suomessa on esitetty hänen teoksiinsa pohjautuvia "Fjällbackamorden-"televisioelokuvia.
Läckberg on ollut perustamassa Nobel-palkinnolle kilpailijaa, jonka jakaa Uusi akatemia, Den Nya Akademien, johon on liittynyt noin sata kulttuurialojen edustajaa. Palkinto jaetaan 10. joulukuuta, kuten Nobelin kirjallisuuspalkintokin on jaettu.
Läckberg on perustanut lääkäriaseman, jota hän markkinoi feministisin teemoin. Paheksuntaa on herättänyt esimerkiksi se että hän on ottanut markkinointiin avuksi yhden Ruotsin ensimmäisistä naislääkäreistä Hedda Anderssonin nimen ja kuvan jonka tarkoitus oli auttaa ja hoitaa köyhiä naisia ja lapsia. 
Yksityiselämä.
Läckberg on naimisissa kolmatta kertaa. Ensimmäisestä miehestään muusikko Micke Erikssonista hän erosi vuonna 2007. Heillä on kaksi lasta, poika ja tytär.
Läckbergin toinen aviomies oli Martin Melin vuosina 2010–2014. Melinin kanssa hänellä on vuonna 2009 syntynyt poika.
Läckbergin kolmas mies on häntä 12 vuotta nuorempi vapaaottelija Simon Sköld. Sköldin kanssa hänellä on vuonna 2016 syntynyt tytär. He avioituivat kesäkuussa 2017.
Moshulu

Moshulu on vuonna 1904 rakennettu purjelaiva, joka oli Eriksonien purjelaivaston suurin nelimastoparkki. Aluksen nimi oli aluksi "Kurt". Erikson osti teräsparkki "Moshulun" vuonna 1935 ja käytti sitä vehnän kuljetukseen Australiasta. Alus oli vuosina 1961-1970 Suomen valtion omistuksessa. Se on nähtävissä Philadelphiassa.
Alus vilahtaa Hollywood-elokuvissa ”Rocky” ja ”Kummisetä II”.
Jaakko ja Eerik Eriksson

Jaakko (1689–1739), kornetti, ja Eerik Eriksson (1695–1761), kersantti, olivat veljeksiä ja uskonnollisen liikkeen johtajia. 
Perhetausta.
Jaakko ja Erik Erikinpoika olivat Kälviän kirkkoherra Erik Esseviuksen poikia ja heillä oli lisäksi kaksi siskoa. Kaikki lapsista oli mystikkoja ja separatisteja. Sisarukset joutuivat pakenemaan isoavihaa Pohjois-Ruotsiin ja isä kuoli pakomatkalla Luulajassa.
Ura karoliiniarmeijassa.
Jaakko ja Erik palvelivat karoliiniarmeijassa suuren Pohjan sodan aikaan. Sotapalveluksesta isonvihan jälkeen erottuaan he asettuivat asumaan Kälviälle, josta he olivat kotoisin. 
Böhmeläinen herätys.
Jaakko Erikinpika oli mahdollisesti jo Turun opiskeluaikana liittynyt radikaalipietismiin, aikana jolloin Petter Schaeferin ryhmä oli myös voimissaan. Tärkeimmät hengelliset vaikutteet Erikinpojat saivat kuitenkin sodan aikana Etelä-Ruotsissa. Tuolloin veljekset tutustuivat Jakob Böhmen sekä filadelfialaisiksi kutsutun ryhmän johtajana John Pordagen kirjoituksiin.
Separatistinen uskonliike.
Sodan jälkeen veljekset palasivat kotiseudulleen Kälviälle. Pian paluunsa jälkeen he vetäytyivät ehtoollisyhteydestä ja ajautuivat riitoihin Kälviän uuden kirkkoherran kanssa. Isänsä kuoleman jälkeen pojilla ei ollut enää oikeutta asua pappilassa, joten he asettuivat perimälleen Penttilän tilalle, joka oli ollut autiona koko sodan ajan. Penttilästä käytiin kauppaa Tukholmaan, minkä lisäksi tila toimi kestikievarina. Yhteydet Tukholmaan pitivät myös Erikinpoikia mukana maailman tapahtumista.
Oikeudenkäynti ja maastakarkoitus.
Erikinpoikia vastaan tehtiin valitus vuonna 1724 ja heitä vastaanaloitettiin oikeudenkäynti kirkon järjestyksen ja opin halveksemisesta, mikä johti lopulta heidän ja kannattajien maastakarkoitukseen. Erikinpojat myivät omaisuutensa ja lähtivät ensin syksyllä 1733 Tukholmaan. Pääkaupungin radikaalien parissa he nousivat nopeasti keskeiseen asemaan ja saivat uusia kannattajia. 
Euroopanmatka.
Erikinpoikien useita kymmeniä jäseniä käsittänyt kannattajajoukko lähti kesällä 1734 purjehtimaan kohti Tanskaa ja sieltä Amsterdamiin. Joukossa oli myös Tukholman suomalaisen seurakunnan entinen kappalainen Johan Kranck, joka oli edellisenä talvena eronnut virastaan. Erikinpoikien etsimää uutta asuinsijaa ei kuitenkaan löytynyt, mikä johtui mm. siitä, etteivät he suostuneet vannomaan uskollisuudenvalaa.
Skevikiläisyys.
Erikinpojat palasivat vuonna 1745 takaisin Ruotsiin, missä heidän sallittiin asettua Tukholman saaristoon. Saaristossa he asettuivat Värmdöhön Skevikin taloon, minkä vuoksi Erikinpoikien liikettä on kutsuttu myös "skevikiläisiksi".
Vähitellen Erikinpoikien seurakunta kuitenkin kuihtui, sillä uusia jäseniä ei enää tullut.
Vapautettu rakastaja

Vapautettu rakastaja () on "Mustan tikarin veljeskunta" -kirjasarjan yhdeksäs osa, jonka on kirjoittanut J. R. Ward (eli Jessica Bird). Kirja julkaistiin englanniksi vuonna 2011, ja se ilmestyi suomeksi 2012. Kirja kertoo Paynen ja Manuel Manellon tarinan.
Juoni.
Kirjurineitsyen pyhäköstä ihmisten maailmaan tullut Payne on hengenvaarassa selkänikaman murtuman vuoksi eikä hän ehkä koskaan pysty enää kävelemään. Ajatus halvaantumisesta on raskas naaraalle, joka rakastaa taistelemista. Vampyyrit ovat toivottomia, joten paikalle hälytetään kirurgi ihmisten maailmasta Manuel Manello, Jane Whitcombin entinen kollega, joka kuuluu Caldwellin parhaimmistoon. Manny ja Payne eivät tienneet mitä odottaa, mutta pian kaksikon välillä alkaa räiskyä. Paynen veljellä Vishousilla on omat haamunsa taakkanaan. Lisäksi hänellä ja hänen shellanillaan Janella on selvittettäviä asioita keskenään. Samaan aikaan vanhassa maassa asustellut vampyyrisoturi Xcor ilmestyy Caldwelliin sotureidensa kanssa. Xcor kantaa edelleen kaunaa vampyyrille, joka surmasi aikoja sitten "Bloodletterin". Qhuinnin ja Blayn välinen draama jatkuu.
Puuvillatehtaitten Myyntikonttori

Puuvillatehtaitten Myyntikonttori Oy eli PMK oli suomalaisten puuvillaa jalostavien tehtaiden yhteinen markkinointiyhtiö, joka toimi vuodesta 1932 vuoteen 1975. Kirjainlyhennettä PMK käytettiin myös monien yhtiön markkinoimien suomalaisten puuvillakangastuotteiden tuotemerkkinä.
Historiaa.
1910-luvun lopulla Tampereen tekstiilitehtaat kärsivät ensimmäisen maailmansodan ja Tampereen valtauksen aiheuttamasta puuvillapulasta. Jo 1905 suomalaiset tekstiiliyritykset olivat aloittaneet yhteistyön kilpailussa tuontitekstiilejä vastaan. Sen pohjalta syntyi Helsinkiin vuonna 1932 Puuvillatehtaitten Myyntikonttori eli PMK, jonka perustajina olivat viisi suurta tekstiilitehdasta: Finlayson, Forssa Oy, Tampereen Pellava, Porin Puuvilla ja Vaasan Puuvilla. Vuonna 1937 valmistui Tampereelle suuri keskusvarasto, ja myös myyntiorganisaatio siirtyi sinne Helsingistä. 
Puuvillatehtaiden Myyntikonttori myi kaikenlaisia tekstiilitehtaiden tuotteita sisustuskankaista nenäliinoihin. PMK osallistui messuille, julkaisi myyntiä tukevaa markkinointiviestintämateriaalia kauppoihin ja toteutti isoja mainoskampanjoita. 1950-luvulta alkaen PMK julkaisi myös omaa Tilkku-Tiina-lehteä. Vuonna 1975 PMK:n toiminnan katsottiin käyneen tarpeettomaksi, ja kukin tehdas jatkoi markkinointia itsenäisesti.
Uudestisyntynyt rakastaja

Uudestisyntynyt rakastaja () on "Mustan tikarin veljeskunta" -kirjasarjan kymmenes osa, jonka on kirjoittanut J. R. Ward (eli Jessica Bird). Kirja julkaistiin englanniksi vuonna 2012, ja se ilmestyi suomeksi samana vuonna. Kirja kertoo Tohrmentin ja No'Onen tarinan.
Juoni.
Tohrment suree edelleen kuollutta shellaniaan, mutta langennut enkeli Lassiter haluaa Tohrmentin jatkavan eteenpäin. Tohr saa kuulla Wellsien olevan eräänlaisessa välitilassa, Haipun ja Dhunhdin välissä, ja uhkaa myös jäädä sinne, mikäli soturi jatkaa rypemistään surussa. Paynen palvelijana toiminut No'One kotiutuu samalla kovaa vauhtia veljeskunnan kartanoon ja haluaa olla avuksi taloustöissä, mistä doggenit ovat kauhistuneita. Tohrmentin ja naaraan tiet kohtaavat, ja pienin askelin he lähentyvät toisiaan. Tohrment yrittää auttaa Wellsien haipuun No'Onen avulla, mutta vasta lopussa hän tajuaa, mitä eteenpäin meneminen vaatii. Tohrment antaa kovia kokeneelle naaraalle uuden nimen, Autumn. Xcor juonii samaan aikaan Wrathin päänmenoksi. Sekä Xcor että Throe kohtaavat kauniin Laylan, johon molemmat soturit rakastuvat. Toinen heistä saisi vastakaikua, jos Laylalla olisi siihen mahdollisuus. Vihollisen kanssa veljeily ei kuitenkaan ole sallittua. Johnin ja Xhexin suhteessa on suuria ongelmia.
Jorma Erkama

Jorma Erkama, vuoteen 1929 Berkán (11. tammikuuta 1912 Mikkeli – 31. heinäkuuta 1986) oli suomalainen biokemisti. 
Jorma Erkaman vanhemmat olivat Kaarlo August Erkama ja Lovisa (Lulu) Paavolainen ja puoliso vuodesta 1944 Tellervo Jortikka. Ylioppilaaksi Erkama tuli 1929 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1934, diplomi-insinööriksi 1938 ja filosofian lisensiaatiksi 1947. Filosofian tohtoriksi hän väitteli 1949. Erkama toimi Teknillisen korkeakoulun tutkimusassistenttina 1935–1936 ja 1938 ja Kemiantutkimussäätiön laboratorioassistenttina 1940–1948. Helsingin yliopiston dosentti hän oli vuodesta 1948. Helsingin yliopiston professori Erkama oli 1950–1975.
Kölnin joulumarkkinat

Kölnin joulumarkkinat on perinteinen joulunalusajan tapahtuma Kölnissä Saksassa. Markkinoilla myydään paikallisia käsiteollisuustuotteita ja joulukoristeita ja lauletaan joululauluja.
Kölnin joulumarkkinoilla kävi vuonna 2008 yli neljä miljoonaa kävijää.
Markkinapaikoista vanhin on Enkelimarkkinat Neumarktissa kaupungin keskustassa. Muita markkinapaikkoja ovat katedraalin tienoo, satama ja Alter Markt kaupungintaloa vastapäätä sekä Rudolfplatzin satumarkkinat.
Isak Ervast

Isak Ervast (27. maaliskuuta 1700 Kemi – 22. helmikuuta 1757 Kemi) oli suomalainen kirkkoherra ja hartauskirjailija.
Henkilöhistoria.
Ervastin vanhemmat olivat Pudasjärven kirkkoherra Bertil Ervast (1674–1737) ja Barbro Remahl. Hän pääsi ylioppilaaksi Uppsalassa 1720 ja Turussa 1724. Ervast vihittiin papiksi Turun hiippakunnassa 1727. Ervast toimi Pohjalaisen osakunnan kuraattorina 1727–1728, Turun läänin jalkaväkirykmentin pataljoonansaarnaajana vuodesta 1727 sekä rykmentinpastorina 1731 ja samalla Turun ruotsalaisen seurakunnan 2. kappalaisena vuodesta 1733. Viimeksi Ervast oli Kemin kirkkoherrana vuodesta 1741. Hän oli myös lääninrovasti ja toimi puhujana pappeinkokouksessa Turussa 1735. Ervast kuoli lääninrovastina ollessaan jouduttuaan tarkastusmatkallaan vauhkoutuneen poron yliajamaksi.
Ervast oli naimisissa vuodesta 1733 Margareta Salménin kanssa. Heidän poikiaan olivat Muhoksen kirkkoherra Isak Ervast (1737–1789), Naantalin pormestari Fredrik Ervast (1738–1791) ja laivaston kapteeni Samuel Ervast (1750–1817).
Kirjallinen toiminta.
Ervast julkaisi Turussa asuessaan 1733 osaksi saksasta suomennetun, osaksi alkuperäisen, Rukouskirjan ("Rukous Kirja kuin sisällensä pitä Rippi ja Herran Ehtollisen, niin myös Aamu ja Ehto rukouxet; puolittain Saxasta Suomexi käätyt, puolittain myös uudesta kokoonpandut") sekä suomensi ja kirjoitti useita virsitekstejä. Nykyisen kirkon virsikirjan virret 355 "Jeesus, ilo elämäni" ja 538 "Oi Jeesus, lohdutukseni" ovat todennäköisesti Ervastin kirjoittamia.
McDonnell F2H Banshee

McDonnell F2H Banshee on yhdysvaltalainen Yhdysvaltain laivaston lentotukialuskäyttöön tarkoitettu suihkuhävittäjä.
Koneen ensilento tapahtui 11. tammikuuta 1947.
Aikana, jolloin hävittäjälentokoneet kehittyvät hyvin nopeasti, tämäkin konetyyppi poistettiin suhteellisen lyhyen käyttöiän jälkeen. Kanadan laivaston ilmavoimat käytti tyyppiä vuoteen 1962. Se oli ainut muu käyttäjä tälle tyypille, USN:n ohella. "Banshee"n siipimuoto oli suoralla johtoreunalla oleva trapetsisiipi, joka oli myös F7F Tigercatissa. Laivastohävittäjän lento-ominaisuuksille on eduksi, mikäli kone on hyvin hallittavissa alhaisilla nopeuksilla - kuten laskeutuessa lentotukialukselle. Konetyyppi osallistui Korean sotaan.
Erotussuppilo

Erotussuppilo on laboratorioväline, jolla voidaan erottaa kaksi toisiinsa liukenematonta liuosta toisistaan. Nesteet eroavat päällekkäisiksi kerroksiksi ja tiheämpi liuos asettuu suppilon pohjalle ja se voidaan hanan kautta laskea ensin ulos.
Erotussuppilossa on irroitettava hana, korkki ja yleensä tiivisteet. Erotussuppilot ovat yleensä borosilikaattilasia, jossa lämpölaajenemiskerroin on pieni, ja sillä voi tällöin käsitellä kuumiakin aineita. Erotussuppilo kiinnitetään yleensä kouralla statiiviin.
Olavi Erämetsä

Kurt Heikki Olavi Erämetsä (vuoteen 1936 Enwald; 10. lokakuuta 1906 Lahti – 3. tammikuuta 1974 Helsinki) oli suomalainen kemisti, joka toimi Teknillisen korkeakoulun epäorgaanisen kemian professorina vuosina 1947–1973. Hän oli myös Suomalaisten Kemistien Seuran puheenjohtaja 1945–1946, Teknillisten tieteiden akatemian perustajajäsen 1957 ja Suomalaisen Tiedeakatemian jäsen vuodesta 1961.
Erämetsän vanhemmat, kouluneuvos Kurt H. Enwald ja Ingrid Viola Ryberg, olivat molemmat luonnontieteen opettajia Kuopion lyseossa, josta hän itsekin kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1926. Kemiasta ja geologiasta kiinnostunut Erämetsä valmistui diplomi-insinööriksi 1934 ja väitteli tekniikan tohtoriksi 1938 aiheenaan indiumin esiintyminen suomalaisissa mineraaleissa. Hän toimi Teknillisessä korkeakoulussa analyyttisen kemian lehtorina vuosina 1940–1946 ja sen jälkeen epäorgaanisen kemian professorina. Hänen professorikaudellaan TKK:lle hankittiin uutta laitteistoa, kuten spektrografi ja Suomen ensimmäinen kipinäherätykseen perustuva massaspektrometri. Erämetsä kehitti yhdessä Thure Georg Sahaman kanssa vuonna 1939 kompleksinmuodostukseen ja kromatografiaan perustuvan uuden menetelmän harvinaisten maametallien erottamiseen. Hänen aloitteestaan harvinaisten maametallien teollinen tuotanto aloitettiin 1960-luvulla Typpi Oy:n tehtailla Oulussa.
Erämetsän tunnetuin, joskin kiistelty saavutus oli prometium-alkuaineen väitetty eristäminen luonnosta. Hän kertoi kyenneensä eristämään prometiumin isotooppia Pm-147:ää vuonna 1964 Kuolan niemimaan apatiitista ja julkaisi löydöksensä seuraavana vuonna. Kansainvälinen tiedeyhteisö suhtautui löydökseen epäillen, sillä vaikka prometiumia voikin syntyä luonnossa uraanimalmin hajoamistuotteena, lyhyen puoliintumisajan vuoksi sen pitoisuuden luonnonmineraaleissa arveltiin olevan liian pieni eristettäväksi.
Lontoon kansainvälisessä valaistusalan näyttelyssä helmikuussa 1966 esiteltiin Erämetsän kehittämä Neolux-hehkulamppu, joka poikkesi aikaisemmista lampputyypeistä siinä, että sillä valaistaessa saatiin valaistuskohteen värit entistä kirkkaampina ja miellyttävämpinä esiin. Lampun kuvussa käytetty lasi suodatti pois valon keltaista komponenttia, mutta päästi läpi valon muut värit. Neolux-lamppu voitti kultamitalin ja kaupungin erikoispalkinnon Brysselissä vuonna 1966 järjestetyillä keksijöiden messuilla.
Kolmanneksen sääntö

Kolmanneksen sääntö on kuvataiteilijoiden, kuten valokuvaajien, taidemaalareiden ja graafikoiden, käyttämä yksinkertainen sommitteluperiaate, jossa kuva-ala jaetaan pysty- ja vaakasuunnassa kolmanneksiin pysty- ja vaakasuorilla viivoilla. Viivat ja viivojen neljä risteyskohtaa muodostavat tällöin kuvan sommittelun kannalta otollisia kohtia. Suosimalla sommittelussa näitä kohtia voidaan kuvaan saada enemmän jännitettä, voimaa ja mielenkiintoa kuin esimerkiksi keskeisen kohteen asettamisella keskelle kuvaa.
Oheinen valokuva havainnollistaa kolmanneksen sääntöä. Horisontti on kuvan alemman kolmanneksen viivalla ja puu sijaitsee risteyskohdassa, jota kutsutaan usein huomiopisteeksi. Kuvassa taivaan ja maan raja on sommitteluviivalla, ja vastaranta on kokonaisuudessaan riittävän lähellä viivaa ollakseen rikkomatta kolmanneksen sääntöä. Säännön periaateita voitaisiin noudattaa myös sommittelemalla vastaranta alemmalle viivalle horisontin sijaan.
Dresdenin joulumarkkinat

Dresdenin joulumarkkinat on perinteinen joulunalusajan tapahtuma Dresdenissä Saksassa. Ne ovat Saksan vanhimpia tunnettuja joulumarkkinat, ensimmäinen maininta on vuodelta 1434. Paikallisen nimensä "Striezelmarkt" markkinat ovat saaneet stollen-joululeivonnaisesta eli kuorrutetusta hedelmäkakusta. Stollen-kakkua on myyty vuodesta 1471.
Vuosittain markkinoilla käy noin 2,5 miljoonaa kävijää.
Wienin joulumarkkinat

Wienin joulumarkkinat ("Christkindlmarkt ") on perinteinen joulunalusajan tapahtuma Wienissä Itävallassa. Ne kuuluvat Euroopan suosituimpiin joulumarkkinoihin, ja niillä käy vuosittain miljoonia ihmisiä. Markkinat järjestetään kaupungintalon edustalla, ja koristeltujen myyntikojujen lisäksi niihin kuuluvat lähipuistoon tehdyt koristevalot.
Wienissä on järjestetty markkinoita jo vuodesta 1294 alkaen.
Tuonaikaiset markkinat eivät kuitenkaan liittyneet jouluun. Varsinaisista joulumarkkinoista on tietoja 1600-luvulta alkaen, ja niiden paikka on siirtynyt vuosien varrella useita kertoja.
Carl Gustaf Eschner

Carl Gustaf Eschner (17. helmikuuta 1805 Loviisa – 21. marraskuuta 1853 Turku) oli turkulainen kauppias, joka testamenttasi Turun kaupungille noin 30 000 hopearuplaa merimiehiä ja kauppamiehiä hoitavan vapaasairaalan rakentamiseksi. Sairaala jäi aikoinaan rakentamatta, mutta vuonna 1919 varojen hoitajaksi perustettu Eschnerska Frilasarettet -säätiö on tukenut merkittävästi Turunmaan sairaalan, sisätautisairaalan ja vuosina 1961–2007 toimineen saattohoitokoti Turun Radiumkodin rakentamista. Säätiö on tukenut myös muun muassa Turun yliopistoa ja Åbo Akademita. Esimerkiksi vuonna 2019 säätiö lahjoitti miljoona euroa Åbo Akademin gerontologian professuurin perustamiseksi.
Carl Gustaf Eschner ansaitsi omaisuutensa kaupankäynnillä ja laivanvarustajana. Hän oli osavarustajana kymmenkunnassa rahtilaivassa ja osakkaana telakkayrityksessä sekä suomalais-venäläisessä valaanpyyntiyhtiössä Rysk-Finska Hwalfiskeri Bolaget.
Eschner kuoli perheettömänä 48 vuoden iässä. Kymmenen päivää ennen kuolemaansa hän allekirjoitti testamentin kolmestakymmenestätuhannesta hopearuplasta sairaalan perustamiseksi. Hanketta yritettiinkin saada liikkeelle monta kertaa vuosina 1862–1918, mutta hankkeen toteutumisen esteenä olivat muun muassa nopea inflaatio ja Eschnerin liian yksityiskohtaiset testamenttimääräykset. Hänen viimeinen tahtonsa oli muun muassa, että sairaala olisi pitänyt rakentaa Samppalinnan tuulimyllyn paikalle, jota pidettiin tarkoitukseen sopimattomana tonttina.
Vuonna 1919 perustettiin sairaalahankkeen toteuttamiseksi säätiö nimeltä Stiftelsen Eschnerska Frilasarettet. Säätiö omisti Samppalinnan tuulimyllyn vuoteen 1956 asti, jolloin se teki kaupungin kanssa vaihtokaupan ja sai tilalle sairaalatontin Mäntymäeltä, nykyisen Turun kaupunginsairaalan alueelta.
Vuonna 1967 lopulta todettiin lahjanantajan alkuperäisen toiveen täyttäminen mahdottomaksi, ja säätiön sääntöjä muutettiin 1967 ja 2008 niin, että säätiö voi vapaammin tukea turkulaista ja varsinaissuomalaista sairaalatoimintaa, vanhusten asumista ja ennalta ehkäisevää terveydenhoitoa.
Laulu koti-ikävästä

Laulu koti-ikävästä on Mika Ronkaisen ohjaama vuonna 2013 ilmestynyt dokumenttielokuva. Dokumentin tarina kertoo isän ja pojan, Tauno ja Kai Latvalehdon, automatkasta Oulusta Göteborgiin takaisin maisemiin, joissa he asuivat 1970-luvulla koko Kain lapsuuden aina tämän murrosikään saakka. Matka muuttuu musiikilliseksi retkeksi yhteiseen tunnemuistiin ja suomalaissiirtolaisuuden historiaan. Laulu koti-ikävästä on Mika Ronkaisen viimeinen dokumenttielokuva ennen hänen siirtymistään fiktion pariin.
Julkaisu.
"Laulu koti-ikävästä" oli elokuvateatterilevityksessä sekä Suomessa että Ruotsissa keväällä 2013. Elokuva sai molemmissa maissa teatterilevityksessä yhteensä noin 20.000 katsojaa. "Laulu koti-ikävästä" sai teatteriensi-iltansa Ruotsissa 22. maaliskuuta 2013 nimellä "Ingen riktig finne" ja Suomessa 5. huhtikuuta 2013. Elokuva julkaistiin DVD:nä sekä Ruotsissa että Suomessa syksyllä 2013. Yle on esittänyt dokumenttielokuvan TV:ssä vuosina 2014, 2017 ja 2021. Elokuva julkaistiin pysyvästi Yle Areenaan syyskuussa 2021 osana Ylen klassikkodokumenttien sarjaa. 
Palkinnot.
"Laulu koti-ikävästä" palkittiin parhaan pohjoismaisen dokumenttielokuvan palkinnolla Göteborgin kansainvälisillä elokuvafestivaaleilla helmikuussa 2013 ja Tampereen elokuvajuhlilla maaliskuussa 2013 kaikkiaan kolmella palkinnolla: yleisöpalkinnolla, pääpalkinnolla yli 30-minuuttisten elokuvien sarjassa, sekä jaetulla Risto Jarva -palkinnolla. Vuoden 2014 Jussi-gaalassa "Laulu koti-ikävästä" sai parhaan dokumenttielokuvan sekä parhaan musiikin Jussi-palkinnot. "Laulu koti-ikävästä" valittiin syksyllä 2014 Suomen Prix Europa -ehdokkaaksi TV-dokumenttien sarjassa.
Vastaanotto.
Toimittaja Harri Römpötti kirjoitti vuonna 2018 ilmestyneessä "Sanokaa mitä näitte" -kirjassaan Laulu koti-ikävästä -dokumenttielokuvasta, että "siinä huipentuu suomalaisen dokumentin kehitys, jossa on otettu käyttöön yhä enemmän näytelmäelokuvien kerrontatapoja. Silti sen dokumentaarisuutta ei tule mieleenkään epäillä." 
Näytelmäversio.
"Laulu koti-ikävästä" -dokumenttielokuvasta sovitettu näytelmäversio sai ensi-iltansa Oulun kaupunginteatterissa 27. helmikuuta 2016. Näytelmän käsikirjoitti ja ohjasi Mika Ronkainen.
Mourad Benmehidi

Mourad Benmehidi (s. 1. helmikuuta 1953 Annaba, Ranskan Algeria) on algerialainen diplomaatti. Hän opiskeli oikeustiedettä Algerin yliopistossa, josta hän valmistui vuonna 1976. Hän aloitti uran juristina vuonna 1979 ja työskentelyn Algerian ulkoministeriön palveluksessa 1982. Hänestä tuli vuonna 2008 Algerian pysyvä YK-edustaja. Tätä ennen hän oli muun muassa toiminut vuodesta 2003 pysyvänä YK-varaedustajana.
Benmehidillä on sujuvat arabian, ranskan, englannin ja saksan taidot. Hän on naimisissa, ja hänellä on kolme lasta.
After Earth

After Earth on vuonna 2013 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen tieteiselokuva, jonka on ohjannut M. Night Shyamalan. Pääosia esittävät Will ja Jaden Smith. Elokuvan tarina sijoittuu aikaan 1 000 vuotta siitä, kun ihmiskunta on hylännyt maapallon ja jatkanut matkaansa tähtiin. Will ja Jaden Smithin esittämät isä ja poika tekevät pakkolaskun hylätylle planeetalle, ja heidän täytyy oppia paitsi myös tekemään yhteistyötä, myös luottamaan toisiinsa. 
Juoni.
13-vuotiaan Kitain isä Cypher murtaa molemmat jalkansa avaruudessa tapahtuneesta onnettomuudessa ja Kitai joutuu lähtemään vaaralliselle matkalle halki hylätyn Planeetta Maan hakemaan sadan kilometrin päähän pudonneesta aluksen takaosasta lähetintä, jolla lähetetään apusignaalia hänen isänsä seuratessaan ja auttaessaan häntä koko ajan. Matkallaan hän kokee hapenpuutetta ja suuria lämpötilan vaihteluita ja kohtaa kehittyneitä eläimiä, vaarallista luontoa ja karanneen avaruusolion, joka karkasi häkistään törmäyksessä. Viestintäyhteyden pätkiessä ja lopulta puuttuessa lähes kokonaan Kitai joutuu tekemään itse valintoja, peittoamaan karanneen Ursa-olion ja lähettämään hätäsignaalin tulivuoren huipulta. 
Lipputulot.
Elokuvan lipputulot jäivät kehnoiksi Yhdysvalloissa, mutta muissa maissa "After Earth" menestyi yllättävän hyvin.
Ehdokkuudet ja palkinnot.
Vuonna 2014 elokuva palkittiin Golden Raspberry -palkinnolla kolmessa eri kategoriassa (huonoin miespääosa, huonoin miessivuosa, huonoin pari).
Vastaanotto.
"Ilta-Sanomien" TV-lehdessä Timo Kuismin antoi elokuvalle yhden tähden ja piti isä ja poika Smithin päärooleja mitäänsanomattomina, juonta melko olemattomana ja tieteispohjaa täytenä huttuna niin, että pelon voittamisesta kerrotaan kovin kömpelösti ja osoittelevasti..
Topsy-Turvy – mullin mallin

Topsy-Turvy – mullin mallin ("Topsy-Turvy") on vuonna 1999 ensi-iltansa saanut Mike Leigh’n ohjaama elokuva. Se kertoo 1800-luvun operettien libretisti-säveltäjäparista Gilbert &amp; Sullivanista.
Näyttelijöitä.
Lähde:
Kaikki tai ei mitään (elokuva)

Kaikki tai ei mitään ("All or Nothing") on vuonna 2002 ensi-iltansa saanut Mike Leigh’n ohjaama elokuva.
Juoni.
Arkirealistisen draamaelokuvan erilliset tarinajuonteet seuraavat kolmea työväenluokan perhettä, jotka taistelevat henkisen ja taloudellisen selviytymisen rajamailla. Keskeisin rooli on taksinkuljettajan (Timothy Spall) ja valintamyymälän kassan (Lesley Manville) nelihenkisellä perheellä, jonka työtön ja aggressiivinen teinipoika kärsii liikalihavuudesta ja saa sydänkohtauksen.
Poika ja kilpikonna

Poika ja kilpikonna ("Håkan Bråkan &amp; Josef") on vuonna 2004 ensi-iltansa saanut Erik Leijonborgin ohjaama ruotsalainen lastenelokuva, joka perustuu Anders Jacobssonin ja Sören Olssonin lastenkirjoihin. Elokuvan poikahahmo Håkan on Anderssonin perheestä kertovien kirjojen päähenkilön Lassen pikkuveli. Television joulukalenterina alun perin käytettyjä, poikiin ja miehiin painottuvia Håkan Bråkan -tarinoita on Ruotsissa syytetty seksismistä. Myös animoitu kilpikonna on koiraspuolinen, nimeltään Josef.
Juoni.
8-vuotias Håkan saa pikkuveljen sijasta pikkusiskon. Kun Håkan tapaa kiukkuisen kilpikonnan nimeltä Josef, eläin alkaa toimia sisarkateudesta kärsivän pojan salaisten ajatusten äänitorvena.
Tuotanto.
"Poika ja kilpikonna" oli Erik Leijonborgin esikoisohjaus. Josef-kilpikonna oli Ruotsin ensimmäinen näytelmäelokuvaan animoitu tietokonehahmo.
Vastaanotto.
Film-O-Holic.com-elokuvasivuston Salla Vehkasalon mielestä "Poika ja kilpikonna" on reipas koko perheen elokuva, joka tuo mukavaa vaihtelua nykyiseen Hollywood-animaation tulvaan. Lapsiperheen elämää ei ole siloteltu kiiltokuvaksi, ja elokuvan ongelmat nousevat yksinkertaisista arjen asioista. Mitään kovin uutta se ei kuitenkaan lastenelokuvaan tuo. Sekä aikuis- että lapsinäyttelijät tekevät Vehkasalon mielestä roolinsa yhtä hyvin.
Tsatsiki, mutsi ja poliisi

Tsatsiki, mutsi ja poliisi ("Tsatsiki, morsan och polisen") on vuonna 1999 ensi-iltansa saanut Ella Lemhagenin ohjaama elokuva. Käsikirjoituksen siihen teki lastenkirjailija Ulf Stark.
Juoni.
Pikku Tsatsiki, ruotsalaisen yksinhuoltajaäidin poika, ei ole koskaan nähnyt kreikkalaista kalastajaisäänsä. Hänen kotinsa ylimääräistä huonetta vuokraa mukava moottoripyöräpoliisi, jonka Tsatsiki arvelisi sopivan äidilleen paremmin kuin äidin bändin basistin, jonka kanssa äiti seurustelee. Tsatsiki lähtee äitinsä kanssa lomalle samalle Kreikan saarelle, jossa Tsatsiki sai alkunsa kymmenisen vuotta aiemmin.
Vuonna 2001 elokuva sai jatko-osan Tsatsiki 2 – ikuisesti ystäviä.
Meno &amp; paluu

Meno &amp; paluu ("Tur &amp; retur") on Ella Lemhagenin käsikirjoittama ja ohjaama ruotsalainen lasten komediaelokuva vuodelta 2003.
Juoni.
11-vuotias Martin, homoksi haukuttu herkkä pianistipoika, on lähdössä viikonlopuksi isänsä luokse maatilalle, vaikkei yhtään huvittaisi. Samaan aikaan 11-vuotias räväkkä poikatyttö Julia on matkalla äitinsä ja äidin uuden poikakaverin luo viettämään häitä. Lapset saapuvat lentokentälle samaan aikaan, ja Julia huomaa heidän ulkonäkönsä samanlaisuuden. He päättävät vaihtaa rooleja, ja kommellukset alkavat.
Sekä Martinia että Juliaa näyttelee Amanda Davin.
Nürnbergin joulumarkkinat

Nürnbergin joulumarkkinat ("Christkindlesmarkt") on perinteinen joulunalusajan tapahtuma Nürnbergissä Saksassa. Ne kuuluvat Euroopan kuuluisimpiin joulumarkkinoihin, vaikka eivät ole vanhimmat eivätkä suurimmat. Markkinat on järjestetty vuodesta 1628 alkaen. Ne tunnetaan erityisesti ruokavalikoimastaan: makkaroita, hehkuviiniä ja hunajasta tehtyjä piparkakkuja.
Markkinat avataan ensimmäistä adventtia edeltävänä perjantaina. Frauenkirchen parvekkeelle nousee poikalapsi, joka avaa markkinat vakavalla puheella, jota seuraa torvimusiikki ja "Jouluyö, juhlayö" -laulu. Jeesuslasta edustava vaaleakiharainen nuori on avannut markkinat vuodesta 1948 alkaen, ja rooliin valitaan uusi esittäjä kahden vuoden välein.
Viiru ja Pesonen joulupuuhissa

Viiru ja Pesonen joulupuuhissa ("Pettson &amp; Findus: Tomtemaskinen") on vuonna 2005 ensi-iltansa saanut Jörgen Lerdamin ohjaama saksalais-ruotsalais-tanskalainen animaatioelokuva, jonka tarina perustuu Sven Nordqvistin "Viiru ja Pesonen" -lastenkirjoihin.
Reginald Bratton

Reginald Bratton (s. 6. helmikuuta 1986 Pohjois-Carolina) on yhdysvaltalainen koripalloilija, pelipaikaltaan takamies. Hän edustaa kaudella 2016–2017 Suomen Korisliigassa pelaavaa Korihaita.
Pelaajaura.
Lenoir-Rhynen yliopistoa opiskeluaikanaan edustanut Bratton siirtyi vuonna 2009 Eurooppaan, brittiläiseen Worthing Thunderiin, jonka jälkeen hän pelasi Espanjassa ja Marokossa. Joulukuussa 2012 Tampereen Pyrintö etsi sijaista loukkaantuneelle Kenneth Lowelle, ja seura solmi paluuta Eurooppaan halunneen Brattonin kanssa kahden kuukauden sopimuksen. Korisliigan lisäksi Bratton pelasi Pyrinnössä myös yhden EuroChallenge-ottelun. Hän teki Korisliigan piste-ennätyksensä, 26 pistettä, 30. joulukuuta 2012 ottelussa Lappeenrannan NMKY:tä vastaan.
6. tammikuuta 2013 pelatussa ottelussa LrNMKY:tä vastaan Bratton loukkasi vaarattomalta näyttäneessä tilanteessa jalkaansa. Jatkotutkimuksissa todettiin, että jalasta oli katkennut akillesjänne. Parantumisajaksi arvioitiin 5–6 kuukautta. Pyrinnössä Bratton ehti pelata seitsemässä ottelussa.
Syksyllä 2015 Bratton siirtyi Suomeen, I-divisioona B:ssä pelanneeseen Namika Lappeenrantaan. Marraskuussa hän siirtyi I-divisioona A:ssa pelanneeseen Korihaihin. Brattonin Korihait-sopimus oli aluksi kuukauden mittainen laina- ja samalla try-out-sopimus. Bratton kuului Korihaiden miehistöön kauden loppuun asti, ja joukkue voitti M1DA:n mestaruuden nousten samalla Korisliigaan. Nopeasti kauden päättymisen jälkeen Bratton teki Korihaiden kanssa jatkosopimuksen seuraavaksi kaudeksi. Sopimus purettiin lokakuussa 2016.
Dioncounda Traoré

Dioncounda Traoré (s. 23. helmikuuta 1942 Kati) on malilainen poliitikko, joka toimi maansa väliaikaisena presidenttinä vuosina 2012–2013.
Dioncounda Traoré syntyi Ranskan siirtomaa-armeijan upseerin Boubacar Traorén perheeseen. Hän kävi koulunsa Kayesissa, Fréjusissa ja Bamakossa ja suoritti ylioppilastutkinnon Terrason de Fougères -lyseossa vuonna 1961. Traoré opiskeli matematiikkaa Moskovan ja Algerin yliopistoissa ja väitteli tohtoriksi Nizzan yliopistossa vuonna 1977.
Traoré työskenteli opettajana Bamakon opettajakorkeakoulussa vuosina 1977–1980 ja Malin insinöörikorkeakoulussa vuodesta 1982. Vuosina 1991–1992 hän toimi insinöörikorkeakoulun rehtorina. Traoré osallistui opiskelijajärjestöjen toimintaan ja kuului opettajakorkeakoulun ammattiyhdistyskomiteaan. Hänet pidätettiin ammattiyhdistystoiminnan takia vuosina 1980 ja 1986.
Traoré osallistui Malin demokratialiikkeeseen ja oli yksi Alliance pour la démocratie au Mali -järjestön perustajajäsenistä. Vuoden 1991 vallankaappauksen jälkeen hän toimi puolueeksi muuttuneen Adéma-PASJ:n varapuheenjohtajana. Hän työskenteli Malin julkisten palvelujen, työvoima- ja hallintouudistusministerinä vuosina 1992–1993, puolustusministerinä vuosina 1993–1994 ja ulkoministerinä vuosina 1994–1997.
Traoré valittiin Naran edustajaksi Malin kansalliskokoukseen vuonna 1997. Hän toimi Adéma-PASJ:n parlamenttiryhmän puheenjohtajana ja koko puolueen puheenjohtajana Ibrahim Boubacar Keïtan erottua vuonna 2000. Traoré hävisi vuoden 2002 kansalliskokousvaalit, mutta hänet valittiin uudelleen kansanedustajaksi vuonna 2007. Traoré toimi kansalliskokouksen puheenjohtajana ja hänet valittiin Adéma-PASJ:n presidenttiehdokkaaksi vuonna 2012.
Amadou Haya Sanogon maaliskuussa 2012 johtaman sotilasvallankaappauksen jälkeen Traoré nimitettiin Länsi-Afrikan talousyhteisön painostuksesta Malin väliaikaiseksi presidentiksi virastaan eronneen Amadou Toumani Tourén tilalle 8. huhtikuuta 2012. Hän nimitti väliaikaisen hallituksen pääministeriksi Cheick Modibo Diarran, jonka sotilaat pakottivat eroamaan. Traoré nimitti uudeksi pääministeriksi Diango Cissokon, joka muodosti hallituksen 15. joulukuuta 2012.
Virkakautensa aikana toukokuussa 2012 Traoré joutui sotilasvallankaappauksen kannattajien pahoinpitelemäksi Koulouban presidentinpalatsissa. Hän pakeni Pariisiin ja palasi Bamakoon kahden kuukauden kuluttua.
Vallankaappauksen jälkeen käydyssä sisällissodassa tuaregi- ja islamistikapinalliset valtasivat Malin koko pohjoisosan, mutta Ranskan armeijan johdolla heidät onnistuttiin karkottamaan vuoden 2013 alkuun mennessä. Heinä-elokuussa uudeksi presidentiksi valittiin Ibrahim Boubacar Keïta, joka astui virkaansa 4. syyskuuta 2013.
Traoré vetäytyi Adéma-PASJ:n johdosta toukokuussa 2015. Hän kieltäytyi myös ehdokkuudesta vuoden 2018 presidentinvaaleissa.
Kööpenhaminan satama

Kööpenhaminan satama (, LOCODE: DK CPH) on Tanskan pääkaupunki Kööpenhaminassa sijaitseva merisatama. Sataman operatiivisesta toiminnasta vastaa "Copenhagen Malmö Port" -osakeyhtiö (CMP), joka operoi myös Ruotsin Malmön satamaa. 
Kööpenhaminan satama on yksi Tanskan suurimmista yleissatamista. Satamaan kuuluu vapaasatama-alue. Satamassa on muun muassa konttiterminaali ja öljysatama. Sinne liikennöi myös matkustajalauttoja, esimerkiksi DFDS Seaways Oslon ja Kööpenhaminan välisellä reitillä, ja se on suosittu risteilysatama.
Rahdin määrä.
Sataman kautta kulkevan konttiliikenteen määrä on viimeisen vuosikymmenen aikana (2003–2011) ollut 120 000–150 000 TEU vuodessa.
Kööpenhaminan sataman vuosittainen rahtimäärä:
&lt;br&gt;
Aarhusin satama

Aarhusin satama (, vuoteen 2010 saakka Århus havn, LOCODE: DK AAR) on Tanskan toiseksi suurimmassa kaupungissa Aarhusissa sijaitseva merisatama. Satama on eräs Tanskan suurimmista yleissatamista ja Tanskan suurin konttisatama; sen kautta kulkee noin puolet Tanskan satamien konteista. Satama on myös Tanskan suurin julkisesti omistettu bulkkisatama, jonka kautta kulkee muun muassa viljaa, eläinrehua ja öljyä.
Rahdin määrä.
Aarhusin satama on kokonaisrahtimääränsä puolesta Tanskan suurimpia satamia. Vuosina 2008–2009 se oli maansa toiseksi suurin satama, edellään ainoastaan Frederician satama.
Aarhusin sataman vuosittainen rahtimäärä:
&lt;br&gt;
Frederician satama

Frederician satama (, LOCODE: DK FRC) on Tanskan Frederician kaupungissa sijaitseva, vuonna 1808 perustettu merisatama. Satama on Tanskan suurimpia yleissatamia. Sataman toiminnasta on vuodesta 2000 lähtien vastannut "Associated Danish Ports (ADP)" -osakeyhtiö, jonka huolehtii myös naapurikuntien Nyborgin ja Middelfartin pienemmistä satamista. ADP on näiden kolmen kunnan yhteisesti omistama (Fredericia 89,0 %, Nyborg 10,6 % ja Middelfart 0,4 % osakepääomasta).
Rahdin määrä.
Fredericia oli vuosina 2008–2009 kokonaisrahtimäärällä mitattuna maansa suurin satama, mutta vuosina 2009–2011 ADP:n satamien rahtimäärä laski ja Aarhusin satama on lähestynyt Fredericiaa maan suurimpana satamana.
Fredericia sataman vuosittainen rahtimäärä:
&lt;br&gt;
Tsezar Kunikov

Tsezar Lvovitš Kunikov (; 23. kesäkuuta 1909 – 14. helmikuuta 1943) oli neuvostoliittolainen merivoimien jalkaväen majuri, jonka johtama desanttiosasto valtasi "Malaja Zemljan" sillanpääaseman Novorossijskissa helmikuussa 1943. He pitivät alueen hallussaan ja estivät saksalaisten pääsyn kaupungin satamaan 225 päivää, kunnes vihollinen vetäytyi kaupungista. Kunikov haavoittui kuolettavasti operaation toisella viikolla.
Kunikov syntyi juutalaiseen perheeseen Donin Rostovissa vuonna 1909. Hän aloitti insinööriopinnot Moskovan teknillisessä valtionyliopistossa vuonna 1932 ja työskenteli moskovalaisilla tehtailla. Saksan hyökättyä Neuvostoliittoon Kunikov ilmoittautui vapaaehtoisena Mustanmeren laivaston jalkaväkeen. Hänelle myönnettiin Neuvostoliiton sankarin kunnianimi kuolemansa jälkeen.
 Kunikovin mukaan oli nimetty maihinnousualus Tsezar Kunikov, joka upposi 14. helmikuuta 2024 ja hänen nimellään on myös asteroidi (1971 SL2).
Artur Haurus

Artur Jurjevitš Haurus (, ; s. 3. tammikuuta 1994 Ratsitšy, Valko-Venäjä) on valkovenäläinen jääkiekkoilija, joka pelaa VHL-joukkue Dinamo Pietarissa. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä, mutta osaa pelata myös laidassa.
Ura.
Seuraura.
Haurus pelasi ensimmäiset miesten pelinsä jo 15-vuotiaana H’K Njoman Hrodnan kakkosjoukkueessa, Valko-Venäjän toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Vyšeišaja ligassa kaudella 2009–2010. Kahden siellä vietetyn kauden jälkeen OHL-joukkue Owen Sound Attack varasi hänet 55. pelaajana . Samana vuonna myös Atlant varasi Haurusin .
Haurus siirtyi kaudeksi 2011–2012 Sound Attackin riveihin. Hänen tulokaskautensa siellä jäi hieman rikkonaiseksi aivotärähdyksen ja rannevamman takia. Haurus teki kauden aikana kaikkiaan 45 runkosarja- ja yhdessä playoff-ottelussa tehot 15+22=37. New Jersey Devils varasi hänet kuudennella kierroksella 180. pelaajana .
Kauden 2012–2013 Haurus aloitti kotimaassaan H’K Njoman Hrodnassa, jossa hän pelasi ensimmäiset pääsarjaottelunsa Ekstraligassa. Tammikuussa 2013 Haurus palasi kuitenkin loppukaudeksi takaisin Sound Attackin vahvuuteen. Kaudeksi 2013–2014 hän siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella KHL-joukkue Dinamo Minskiin. Haurusin tulokaskausi toi siellä 30 runkosarjaottelussa tehot 1+3=4. Toukokuussa 2014 hän teki Dinamon kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen. Kaudella 2014–2015 Haurus teki 36 runkosarjaottelussa tehot 5+4=9.
Kaudeksi 2015–2016 Haurus siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella SM-liigajoukkue Vaasan Sportiin. Hänen sopimuksensa purettiin kuitenkin yhteisymmärryksessä henkilökohtaisten syiden vuoksi jo harjoituskaudella. Haurus teki pian tämän jälkeen vuoden mittaisen sopimuksen edelliskauden seuransa Dinamo Minskin kanssa.
Maajoukkueura.
Haurus edusti Valko-Venäjää MM-kilpailuissa vuosina 2013 ja 2015. Hän pelasi myös alle 20-vuotiaiden IA-divisioonan MM-kilpailuissa vuosina 2013 ja 2014. Haurus toimi molemmissa turnauksissa Valko-Venäjän kapteenina. Hän voitti vuoden 2013 turnauksesta hopeaa sekä koko turnauksen pistepörssin tehoilla 5+5=10, valittiin parhaaksi hyökkääjäksi ja Valko-Venäjän parhaaksi pelaajaksi. Vuoden 2014 turnaus päättyi pronssiin. Haurus voitti taas koko turnauksen pistepörssin tehoilla 5+6=11 ja valittiin joukkueensa parhaaksi pelaajaksi.
Haurus pelasi myös alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 2010, 2011 ja 2012. Kaksi jälkimmäistä turnausta eteni I-divisioonassa. Hän oli vuoden 2011 turnauksessa Valko-Venäjän paras pistemies ja maalintekijä tehoilla 6+4=10. Haurus valittiin joukkueen parhaaksi pelaajaksi. Vuoden 2012 IB-divisioonan turnaus päättyi kultaan ja sarjanousuun seuraavaksi vuodeksi IA-divisioonaan. Haurus kuului turnauksessa Valko-Venäjän kapteenistoon.
Stjernsundin linna

Stjernsunin linna (joskus myös Stjärnsundin linna) on Ruotsin Askersundin kunnassa sijaitseva linna. Se sijaitsee Vätternin pohjoisosan saaristossa. Paikan historia ulottuu 1630-luvulle, jolloin Johan Oxenstierna perusti sinne kartanon ja rakennutti paikan ensimmäisen linnan. Uusi klassisistisen tyylinen linna valmistui vuonna 1808 ja 1600-luvun linnasta säästettiin ainoastaan kellarikerros. Vuosina 1823–1860 linna oli Bernadottejen omistuksessa.
Jim Vandermeer

James Patrick "Jim" Vandermeer (s. 21. helmikuuta 1980 Caroline, Alberta, Kanada) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelaa tällä hetkellä AHL-joukkue Chicago Wolvesissa. Hän varttui Carolinessa, Albertassa.
Pelaajaura.
Ennen ammattilaisuraansa Vandermeer pelasi neljä vuotta juniorijoukkue Red Deer Rebelsissä, WHL:ssä. Hänen viimeisenä kautenansa 2000–2001 hän pelasi kapteenina Rebelsissä. Joukkue voitti mestaruuden ja Memorial Cupin. Myöhemmin hän allekirjoitti sopimuksen Philadelphia Flyersin kanssa vapaana agenttina, koska häntä ei ollut varattu.
Vandermeer kaupattiin Chicago Blackhawksiin 19. helmikuuta 2004. Hänen lisäksi Flyers kauppasi Colin Fraserin ja vuoden toisen kierroksen varaukseen. Vastineeksi Blackhawks sai Alexei Zhamnovin. aikana hän pelasi Blackhawksin farmijoukkue Norfolk Admiralsissa.
18. joulukuuta 2007 Vandermeer vaihdettiin takaisin Flyersiin ja Blackhawks sai tilalle Ben Eagerin.
20. helmikuuta 2008 hänet kaupattiin Calgary Flamesiin kolmannen kierroksen varausta vastaan vuonna .
1. heinäkuuta 2009 hän allekirjoitti kolmen vuoden jatkosopimuksen Calgary Flamesin kanssa. Sopimuksen arvo oli 6,9 miljoonaa dollaria.
27. kesäkuuta 2009 Vandermeer kaupattiin Brandon Prustin tilalle Phoenix Coyotesiin.
7. huhtikuuta 2010 Vandermeer nimettiin Phoenix Coyotesin vuoden pelaajaksi.
30. kesäkuuta 2010 Vandermeer kaupattiin Patrick O'Sullivanin tilalle Edmonton Oilersiin.
22. maaliskuuta 2011 Vandermeer sai sadannen pisteensä, kun avusti Jordan Eberlen tekemän maalin Nashville Predatorsia vastaan.
1. heinäkuuta 2011 Vandermeer allekirjoitti sopimuksen San Jose Sharksin kanssa. Hän sai vuodesta miljoona dollaria.
14. tammikuuta 2013 työsulun loputtua Vandermeer siirtyi yksivuotisella sopimuksella Vancouver Canucksiin. Hän pelasi koko kauden Vancouverin AHL-farmijoukkue Chicago Wolvesissa, jossa oli yksi joukkueen varakapteeneista.
6. syyskuuta 2013 Vandermeer teki yhden vuoden sopimuksen sveitsiläisen NLA-seura Kloten Flyersin kanssa.. Sopimusta jatkettiin toisellakin vuodella.
2. helmikuuta 2016 Vandermeer siirtyi pelaamaan Englannin Superliigaan Belfast Giantsin joukkueeseen.. Vandermeer lopetti uransa neljän Belfastissa pelaamansa kauden jälkeen.
Tapahtuipa kerran Israelissa

Tapahtuipa kerran Israelissa ("Yadon ilaheyya", eng. "Divine Intervention") on vuonna 2002 ensi-iltansa saanut palestiinalaisen Elia Suleimanin käsikirjoittama, ohjaama ja näyttelemä elokuva. Se on monesta erillisestä episodista koostuva musta komedia. Keskiössä on Nasaretissa asuva palestiinalainen mies, jonka tyttöystävä asuu monen tarkastuspisteen takana Länsirannan Ramallahissa.