tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Meraf Bahta

Meraf Bahta Ogbagaber (s. 24. elokuuta 1989 Dekishahay, Eritrea) on eritrealaissyntyinen, mutta myöhemmin Ruotsin kansalaisuuden saanut kestävyysjuoksija. Hän edustaa nykyisin Hälle IF:ää. Bahtan päämatka on 5 000 metriä, jossa hän voitti EM-kultaa Zürichissä 2014. 
Bahta siirtyi edustamaan Ruotsia vuonna 2014 muutettuaan vuonna 2008 Ruotsiin ja saatuaan maan kansalaisuuden vuonna 2012. Vuoteen 2008 asti hän juoksi Eritrean väreissä muun muassa nuorten MM-kisoissa, joissa hän sijoittui 1 500 metrillä viidenneksi 2006 ja maastojuoksun maailmanmestaruuskilpailuissa, joissa oli alle 20-vuotiaiden kilpailussa kuudes 2007. Afrikan kisoissa 2007 hän sijoittui 1 500 metrillä yhdeksänneksi ja 5 000 metrillä seitsemänneksi.
Bahta voitti 5 000 metrin Euroopan-mestaruuden Zurichissä 2014 ajalla 15.36,36. Hän sijoittui samana vuonna maanosien cupissa 3 000 metrillä toiseksi ja sai pronssia maastojuoksun EM-kilpailuissa. Hän saavutti Amsterdamin EM-kilpailuissa 2016 hopeaa 5 000 metrillä ajalla 15.20,54. Rio de Janeiron olympialaisissa hän oli 1 500 metrillä kuudes. Belgradin EM-hallikilpailuissa 2017 Bahta sijoittui 1 500 metrillä neljänneksi ja Lontoon MM-kilpailuissa yhdeksänneksi. Hän sai maastojuoksun EM-kilpailuissa hopeaa 2017. Birminghamin MM-hallikilpailuissa 2018 hän oli 1 500 metrillä kymmenes ja 3 000 metrillä kahdestoista.
Bahta saavutti Berliinin EM-kilpailuissa 2018 alun perin pronssia 10 000 metrillä ajalla 32.19,34. Hän menetti mitalinsa myöhemmin kun häneltä oli jäänyt väliin kolme dopingtestiä vuoden ajalta ennen EM-kisoja. Hän sai tapauksesta vuoden kilpailukiellon ja kaikki hänen tuloksensa aikavälillä 24.5.2018–31.8.2018 hylättiin takautuvasti. Ruotsin dopinglautakunta oli aluksi vapauttanut hänet syytöksistä tammikuussa 2019.
Bahta sijoittui 2021 Toruńin sisäratojen EM-kilpailuissa 3 000 metrillä neljänneksi. Samana vuonna käydyissä Tokion olympialaisissa hän oli 10 000 metrillä kahdeksastoista. Hän saavutti 2021 maastojuoksun EM-kilpailuissa hopeaa henkilökohtaisessa kilpailussa ja pronssia joukkuekilpailussa. Belgradin sisäratojen MM-kilpailuissa 2022 hän oli 3 000 metrillä seitsemästoista.
Henkilökohtaiset ennätykset.
Sisäradat.
NR = maan (Ruotsin) ennätys
Paavimobiili

Paavimobiili on auto, jota paavi käyttää liikkuessaan julkisesti ulkona. Sen jälkeen kun paavi Johannes Paavali II yritettiin murhata vuonna 1981, käytti paavi pääasiassa erikoisvalmisteisella lasilla suojattua autoa. Paavi Franciscus ei kuitenkaan edeltäjistään poiketen mielellään käyttänyt luodinkestävää autoa, koska se erotti hänet ihmisistä.
José Luis Gayà

José Luis Gayà Peña (s. 25. toukokuuta 1995 Pedreguer, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Espanjan Primera Divisiónissa pelaavaa Valenciaa ja on pelipaikaltaan vasen laitapuolustaja.
Seurajoukkueura.
Gayá on Valencian nuorisoakatemian kasvatti. Hän pelasi ensimmäisen ottelunsa seuran reservijoukkueessa Andorra Club de Fútbolia vastaan maan kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Segunda División B:ssä.
30. lokakuuta 2012 Gayá teki ensiesiintymisensä seuran edustusjoukkueessa Copa del Reyn ottelussa UE Llagosteraa vastaan, jossa hän pelasi täydet 90 minuuttia. Hän pelasi ensimmäisen ottelunsa Eurooppa-liigassa 12. joulukuuta 2013 lohkovaiheen ottelussa venäläistä Kuban Krasnodaria vastaan.
27. huhtikuuta 2014 Gayá pelasi ensimmäisen ottelunsa Primera Divisiónissa 0–1-kotitappiossa Atlético Madridia vastaan. 3. elokuuta 2014 hän teki ensimmäisen maalinsa joukkueessa Emirates Cupissa ottelussa portugalilaista Benficaa vastaan.
Gayá nousi joukkueen avauskokoonpanoon kaudella 2014–2015 uuden päävalmentaja Nuno Espírito Santon alaisuudessa. Hän teki ensimmäisen virallisen maalinsa joukkueessa 25. syyskuuta 2014 pelatussa ottelussa Córdobaa vastaan. Hänen kauden toinen maalinsa syntyi 7. tammikuuta 2015 Copa del Reyn neljännesvälierien ensimmäisessä osaottelussa Espanyolia vastaan.
TCT

TCT on vuonna 2010 perustettu pop–rap-yhtye, joka sai virallisen nimensä kuitenkin vasta vuonna 2011. Yhtye keikkaili alunalkujaan nimellä T.L&amp;Comeetta ja Tiahu.
Yhtyeen jäsenet ovat T.L (Tuomas Lehtinen), Comeetta (Miika Saloranta) sekä Tiahu (Matias Lehtinen). T.L ja Tiahu ovat veljeksiä ja he ovat puoliksi jamaikalaisia.
Ura.
TCT solmi levytyssopimuksen Universal Musicin kesällä 2013. Ennen levytyssopimusta yhtyeen jäsenet ovat tehneet omakustannemusiikkia. Yhtyeen ensimmäinen kappale nimellä TCT oli ”Pliis nipistä”, jonka musiikkivideo julkaistiin yhtyeen kanavalla YouTubessa huhtikuussa 2012. Samana vuonna yhtye toimi Pitbullin Suomen keikan lämmittelijänä.
Ensimmäinen Universal Musicin julkaisema single oli ”Rannalle”, jolla on mukana myös laulaja Jontte Valosaari. Kappale oli mukana The Voicen kesähittiäänestyksessä, jossa se sijoittui toiseksi Kasmirin ”Vadelmavene”-kappaleen voittaessa vuoden 2014 kesähitin tittelin. Yhtye on nimennyt esittämänsä musiikkigenrensä "party-hopiksi".
Myös TCT:n kappaleet ”Rammaa”, ”Lavatanssit” ja "Virheistä kaunein" ovat saaneet yli miljoona kuuntelukertaa Spotifyssa.
Yhtye teki comebackin vuoden 2024 kesällä ja julkaisee uuden kappaleen "Nousee" perjantaina 16. elokuuta.
FS Cosmao (1889)

FS Cosmao oli Ranskan laivaston vuonna 1889 vesillelaskettu Troude-luokan panssarikansiristeilijä.
Valmistus.
Alus tilattiin Bordeaux'sta Forges et Chantiers de la Girondelta, missä köli laskettiin vuonna 1887. Alus laskettiin vesille elokuussa 1889 ja otettiin palvelukseen vuonna 1891.
Palvelus.
Alus poistettiin alusluettelosta vuonna 1922.
FS Lalande (1889)

FS Lalande oli Ranskan laivaston vuonna 1889 vesillelaskettu Troude-luokan panssarikansiristeilijä.
Valmistus.
Alus tilattiin Bordeaux'sta Forges et Chantiers de la Girondelta, missä köli laskettiin vuonna 1887. Alus laskettiin vesille 21. maaliskuuta 1889 ja otettiin palvelukseen lokakuussa 1890.
Palvelus.
Alus poistettiin alusluettelosta vuonna 1912.
Margaret Talmadge

Margaret ”Peg” Talmadge (omaa sukua Jose; 3. marraskuuta 1864 New York City, New York – 29. syyskuuta 1933 Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen nainen, joka tuli tunnetuksi mykkäelokuvanäyttelijöiden Norma Talmadgen, Natalie Talmadgen ja Constance Talmadgen äitinä. Häntä yleisesti kuvailtiin nokkelasanaiseksi ja peräänantamattomaksi naiseksi.
Elämä.
Margaret ”Peg” Talmadge syntyi New Yorkissa 3. marraskuuta vuonna 1864. Hänen vanhempansa olivat kotoisin Irlannista. Peg Jose avioitui Frederick ”Fred” Talmadgen kanssa 15. tammikuuta vuonna 1893, vaikka hänen vanhempansa eivät hyväksyneet Frediä tämän juomisen ja uhkapeluun takia. Fred Talmadge oli syntynyt Connecticutin Plainvillessa 4. toukokuuta 1868. Fred oli ollut alun perin myyjä, joka menetti työnsä sairastuttuaan alkoholismiin. Esikoistyttären Norman syntymän aikaan Talmadget asuivat New Jerseyn Jersey Cityssä, josta he muuttivat New Yorkin Brooklyniin, missä tyttäret Natalie ja Constance syntyivät. Peg kertoi myöhemmin Anita Loosille, että hän yritti jokaisen raskauden aikana saada tahallinen keskenmeno menemällä Coney Islandilla sijaitsevaan Bump-the-Bumps-nimiseen huvipuistolaitteeseen. Talmadget olivat köyhiä, joten Peg joutui työskentelemään erilaisissa ammateissa. Alkoholisoitunut Fred hylkäsi perheensä vuoden 1900 joulupäivänä. Fred oli ennen lopullista katoamistaan aiemminkin jättänyt perheensä pidemmäksikin aikaa, mutta hän oli aina tullut takaisin. Pegin ja Fredin avioeroa ei koskaan vahvistettu, joten he olivat aviossa aina Fredin kuolemaan asti. Peg sai kaikki kolme tytärtään elokuvamaailmaan, missä he sittemmin menestyivät.
Peg näytteli rouva Kieseytä Constancen draamaelokuvassa "A Girl of the Timber Claims" vuonna 1917. Rouva Talmadge kirjoitti ja julkaisi tyttäristään "The Talmadge Sisters" -kirjan, joka ilmestyi vuonna 1924. Pegin puoliso Fred Talmadge kuoli 57-vuotiaana 14. marraskuuta 1925. Peg Talmadge sairastui vuonna 1931 ja kuoli influenssasta kehittyneeseen keuhkokuumeeseen 68-vuotiaana Los Angelesin Hollywoodissa 29. syyskuuta vuonna 1933. Pegin "The New York Timesiin" kirjoitetussa muistokirjoituksessa kerrottiin hänen kuolinsyykseen keuhkokuume, mutta Anita Loos kirjoitti 45 vuotta myöhemmin Talmadgeja koskevassa kirjassaan "The Talmadge Girls" (1978) Pegin kuolleen syöpään. Syöpää ei mainittu hänen "The New York Times" -muistokirjoituksessaan. Peg Talmadge haudattiin Kalifornian Los Angelesissa sijaitsevalle Hollywood Forever -hautausmaalle.
FS Linois (1894)

FS Linois oli vuonna 1895 valmistunut Ranskan laivaston Linois-luokan panssarikansiristeilijä.
Valmistus.
Alus tilattiin La Seyne-sur-Meristä Forges et Chantiers de la Méditerranéeltä ja sen köli laskettiin elokuussa 1892. Alus laskettiin vesille 30. tammikuuta 1894 ja se otettiin palvelukseen 1895.
Palvelus.
Alus poistettiin alusluettelosta 1922.
Morganukodontit

Morganukodontit (Morganucodontidae) oli kynodontteihin kuuluva heimo. Heimon lajit olivat kooltaan pieniä ja muistuttivat ulkomuodoltaan rottia. Raajat olivat sirorakenteiset. Heimoon kuuluvia sukuja ovat "Eozostrodon, Erythrotherium ja Morganucodon".
The Greeks Had a Word for It

The Greeks Had a Word for It on Zoë Akinsin kirjoittama yhdysvaltalainen komedianäytelmä vuodelta 1930. "The Greeks Had a Word for It" sai ensi-iltansa Broadwayn Sam H. Harris Theatressa 25. syyskuuta vuonna 1930, ja sitä esitettiin aina toukokuuhun 1931 asti 253:n esityksen ajan. Näytelmässä on kolme näytöstä, ja se sijoittuu New Yorkiin. Näytelmän tuottajana oli William Harris.
Elokuvasovitukset.
Lisäksi "The Greeks Had a Word for It" -näytelmä inspiroi William A. Seiterin ohjaamaa "Elämänhaluisia tyttöjä" ("Three Blind Mice", 1938) ja Walter Langin ohjaamaa "Kesäloma Miamissa" ("Moon Over Miami", 1941).
Daniel Börtz

Daniel Börtz (s. 8. elokuuta 1943 Hässleholm) on ruotsalainen taidemusiikin säveltäjä. Börtz on tuottanut urallaan yksitoista sinfoniaa (1973−2006) sekä useita oopperoita ja orkesteriteoksia, kuten "Strindberg Suite". Börtz on palkittu mitalilla kuninkaallisen musiikkiakatemian tilaisuudessa 28. marraskuuta 2005 "sävellysmusiikin edistäjänä".
Hänen myöhempiin sävellyksiinsä lukeutuvat muun muassa oratorio "Hans namn var Orestes" (2001−2002), nokkahuilukonsertot "En gycklares berättelser" (2000) ja "Pipor och klockor" (2002) sekä pianokonsertot "Svall" (2003), "Magnus Gabriel" (2006) ja "Goya" (2008). Ooppera "Medea "saa ensi-iltansa vuonna 2016.
Börtz on Ruotsin kuninkaallisen musiikkiakatemian jäsen.
Symmetrodontit

Symmetrodontit (Symmetrodonta) oli varhaisiin nisäkkäisiin kuuluva lahko, joka eli Mesotsooisella kaudella. Symmetrodontit olivat eräänlainen siirtymävaihe synapsideista varsinaisiin nisäkkäisiin. Lahkon lajit olivat kooltaan pieniä. Lukuun ottamatta "Zhangheotheriumia" symmetrodonttien hampaiden pinnan rakenne oli oudosti hajanainen.
Heimoja ja sukuja.
Heimo Kuehneotheriidae
Heimo Zhangotheriidae
Talviuniversiadit 2013

Talviuniversiadit 2013, järjestyksessään 26. talviuniversiadit, järjestettiin Trenton maakunnassa, Italiassa 11.–21. joulukuuta 2013. Kisoissa oli mukana 1 725 opiskelijaurheilijaa 51 eri maasta. Universiadeissa oli 79 urheilutapahtumaa 12 eri lajista. Kisojen mitalitaulukon voitti Venäjä 50 mitalillaan ennen Etelä-Koreaa (24 mitalia) ja Puolaa (23).
Lajit.
Uusia lajeja kisoihin tuli kaksi, freestylehiihto ja pikaluistelu. Kisoissa käytiin 79 eri urheilutapahtumaa 12 eri lajissa. Suluissa tapahtumien määrä lajikohtaisesti.
Anatoli Solonitsyn

Anatoli Aleksejevitš Solonitsyn (ven. Анатолий Алексеевич Солоницын) (30. elokuuta 1934 – 11. kesäkuuta 1982) oli neuvostoliittolainen näyttelijä. Hänet muistetaan erityisesti rooleistaan ohjaaja Andrei Tarkovskin elokuvissa, kuten pääosasta "Andrei Rublevissa" (1966) sekä kirjailijan roolista "Stalkerissa" (1979).
Solonitsyn voitti vuonna 1981 Berliinin elokuvajuhlissa parhaan näyttelijän palkinnon elokuvasta "26 päivää Dostojevskin elämästä" (1981).
Solonitsyn kuoli 11. kesäkuuta 1982 keuhkosyöpään.
FS Galilée (1896)

Galilée oli vuonna 1897 valmistunut Ranskan laivaston Linois-luokan panssarikansiristeilijä.
Valmistus.
Alus tilattiin Rochefortin laivastontelakalta, missä köli laskettiin vuonna 1893. Alus laskettiin vesille 28. huhtikuuta 1896 ja otettiin palvelukseen vuonna 1897.
Palvelus.
Alus poistettiin alusluettelosta vuonna 1911.
Pikilinna

Pikilinna on Tampereella Tammelan kaupunginosassa Tammelantorin itäreunalla osoitteessa Aaltosenkatu 31–33 sijaitseva viisikerroksinen asuintalo, joka on valmistunut 1924. Talon suunnitteli arkkitehti Birger Federley. Uusklassillista tyylisuuntaa edustavassa talossa oli alun perin Aaltosen Kenkätehdas Oy:n henkilökunnan työsuhdeasuntoja.
Pikilinna on suojeltu rakennustaiteellisin ja maisemallisin perustein.
Tuomisen kivimuuri

Tuomisen kivimuuri on Tampereen Jussinkylässä, Tuomiokirkonkadun pohjoispäässä Tampereen tuomiokirkon vieressä sijaitseva jugendtyylinen nelikerroksinen asuintalo, jonka on suunnitellut arkkitehti Birger Federley. Kolmessa vaiheessa rakennetun talon rakennutti rakennusmestari Karl Arvid Tuominen, jonka mukaan talo sai myös nimensä. Talon viimeinen rakennusvaihe valmistui 1914. Talossa on 38 asuinhuoneistoa ja neljä liikehuoneistoa.
Talo on suojeltu rakennustaiteellisin ja maisemallisin perustein.
Veljeslinna

Asunto-osakeyhtiö Veljeslinna on Tampereen Amurin kaupunginosassa, Pirkankadun ja Sotkankadun kulmassa sijaitseva seitsenkerroksinen asuintalo, jonka on suunnitellut arkkitehti Jaakko Tähtinen. Talo valmistui 1951–1952 ja siinä on 72 asuinhuoneistoa, neljä liikehuoneistoa ja kokoushuoneisto talon kulmaosan ylimmässä kahdeksannessa kerroksessa.
Talo rakennettiin rintamamiesten asuintaloksi sen jälkeen, kun vuonna 1949 säädetty "Lex Raatikaiseksi" kutsuttu asetus antoi rintamamiehille mahdollisuuden vaihtaa maansaantioikeutensa kerrostalon asunto-osakkeeseen.
Veljeslinna on rakennustaiteellisesti ja kaupunkikuvallisesti merkittävän umpikorttelin osa. Talo on suojeltu.
Amurinlinna

Amurinlinna on Tampereella Amurin kaupunginosassa sijaitseva asuntokortteli, jonne rakennettiin vuosina 1949–1955 Finlaysonin työntekijöiden työsuhdeasuntoja. Korttelin rakennukset suunnitteli professori, arkkitehti Erik Bryggman ja pääurakoitsijana toimi Rakennustoimisto Tähtinen &amp; Sola Oy. Amurinlinnan kortteliin valmistui yhteensä 344 asuntoa ja asukkaita niihin tuli noin 950.
Amurinlinnan korttelissa sijaitsi Finlaysonin työntekijöiden keilarata, tehtaan 6 000 niteen kirjasto, pesula, päiväkoti ja itsepalveluravintola.
Amurinlinnan korttelin rakennukset valmistuivat viidessä vaiheessa:
Finlaysonin palveluksessa ollut kirjailija Väinö Linna asui 1953–1956 Amurinlinnassa Puuvillatehtaankatu 15 B:ssa sijainneessa kaksiossa. Hän kirjoitti siellä asuessaan "Tuntematon sotilas" -romaaninsa.
Nykyisin Amurinlinnan talot omistaa Kojamo.
Mestarien liigan kauden 2014–2015 lohkovaihe

Jalkapallon Mestarien liigan kauden 2014–2015 lohkovaiheen ottelut alkoivat 16. syyskuuta ja loppuivat 10. joulukuuta 2014.
Arvonta.
Lohkovaiheen arvontatilaisuus suoritettiin 28. elokuuta 2014 Monacossa alkaen kello 18.45 (UTC+2).
Joukkueet oli jaettu neljään eri arvontakoriin rankingpisteiden mukaan. Hallitseva mestarijoukkue Real Madrid on sijoitettu automaattisesti ykköskoriin. Samoista maista olevia joukkueita ei voi arpoa samaan lohkoon. Yhdellä ottelukierroksella on kaksi ottelupäivää, joista toisena pelaavat lohkojen A–D joukkueet ja toisena lohkojen E–H joukkueet. Jokaisessa arvontakorissa on kahdeksan joukkuetta, ensimmäisen korin joukkueet ovat rankingsijoilla 1–10, toisen 14–22, kolmannen 24–37 ja neljännen 44–233 sekä sijoittamattomat.
17. heinäkuuta 2014 UEFA:n hätäpaneelin pitämässä kokouksessa päätettiin, että venäläisiä eikä ukrainalaisia joukkueita voida arpoa samaan alkulohkoon maiden välisen poliittisesti epävakaan tilanteen johdosta.
Seuraavat 32 joukkuetta selviytyivät lohkovaiheeseen:
Lohkot.
Joukkueet jaetaan kahdeksaan neljän joukkueen lohkoon, joissa lohkojen joukkueet pelaavat toisiaan vastaan koti- ja vierasottelun. Jokaisen lohkon kaksi parasta pääsevät pudotuspelien neljännesvälieriin. Lohkon kolmanneksi sijoittuvat pääsevät Eurooppa-liigan kauden 2014–2015 ensimmäiselle pudotuspelikierrokselle ja neljänneksi sijoittuvat putoavat pois.
Jos lohkoissa päädytään tasapisteisiin, lohkosijoitukset ratkaistaan seuraavasti:
Audi R18

Audi R18 on saksalaisen Audin valmistama LMP1-luokituksen mukainen prototyyppiauto, jolla kilpailtiin vuodet 2012–2016 FIA World Endurance Championship -sarjassa. Vuonna 2011 se kilpaili Intercontinental Le Mans Cup -sarjassa.
Historia.
Kausi 2012.
Kaudella kilpailtiin 3 erilaisella autolla, jotka olivat: R18 TDI, R18 ultra ja Audi R18 e-tron quattro. Tallin autoilla voitettiin kaikkiaan 5 osakilpailua. Talli saavutti kaudella yhteensä 173 pistettä, ja sijoittui luokkansa ensimmäiseksi.
Kausi 2013.
Kaudella ajettiin R18 e-tron quattro autolla. Kauden aikana talli voitti 6 osakilpailua. Pisteitä kaudella kertyi 207 ja tuloksena oli toinen perättäinen mestaruus.
Kausi 2014.
Kaudella ajettiin R18 e-tron quattron uusimmalla kehitysversiolla.
Kausi 2016.
Kausi ajettiin R18 e-tron quattro autolla. Talli saavutti viimeisellään kaudellaan yhden voiton Span 6 tunnin ajossa ja yhden kaksoisvoiton kauden päättäneessä Bahrainin 6 tunnin ajossa. Pisteitä kertyi 266 ja sijoittui luokkansa toiseksi.
26. lokakuuta 2016 Audi ilmoitti lopettavansa kilpailemisen WEC -sarjassa kauden päätteeksi ja keskittyvänsä jatkossa enemmän Formula E:hen.
Halina Harelava

Halina Harelava (s. 1951 Minsk) on valkovenäläinen säveltäjä. Hän opiskeli sävellystä Anatoli Bogatyrevin ja Dmitri Smolskin johdolla Valko-Venäjän valtionmusiikkiakatemiassa vuosina 1972–1979 ja Juri Fortunatovin johdolla Moskovan konservatoriossa 1980–1987. Harelavan saamiin palkintoihin lukeutuu Valko-Venäjän valtionpalkinto (1992) teoksesta "Anno mundi ardentis" mezzosopraanolle, baritonille ja suurelle orkesterille (1989). Lisäksi hänelle on myönnetty muun muassa Valko-Venäjän presidentin erikoispalkinto (2001) konsertosta kahdelle trumpetille.
Harelava oli mukana perustamassa Valko-Venäjän nykymusiikin seuraa vuonna 1990. Hän on opettanut Valko-Venäjän valtionmusiikkiakatemiassa vuodesta 1980.
Harelavan teoksia on esitetty Valko-Venäjän lisäksi myös Tšekissä, Ranskassa, Saksassa, Puolassa, Venäjällä, Slovakiassa, Sloveniassa, Ruotsissa, Sveitsissä, Ukrainassa ja Yhdysvalloissa.
Vjatšaslau Kuznjatsou (säveltäjä)

Vjatšaslau Kuznjatsou (, , "Vjatšeslav Kuznetsov"; s. 1955 Wien, Itävalta) on valkovenäläinen säveltäjä. Hän opiskeli sävellystä Jevgeni Glebovin johdolla Valko-Venäjän valtionmusiikkiakatemiassa Minskissä ja valmistui vuonna 1983. Hän suoritti siellä vielä täydentäviä opintoja saman opettajan johdolla vuoteen 1985 saakka. Kuznjatsoulle myönnettiin Valko-Venäjän valtionpalkinto vuonna 2003. Hänen teoksiaan on esitetty kansainvälisesti Itävallassa, Belgiassa, Ranskassa, Saksassa, Kreikassa, Israelissa, Japanissa, Portugalissa, Espanjassa, Sveitsissä, Isossa-Britanniassa ja Yhdysvalloissa.
Kuznjatsou oli mukana perustamassa Valko-Venäjän nykymusiikin seuraa vuonna 1990 ja hän toimi sen puheenjohtajana vuosina 1995–2001. Hän on opettanut Valko-Venäjän valtionmusiikkiakatemiassa musiikin professorina vuodesta 1987. Hän nousi sen instrumentaation laitoksen johtoon vuonna 1998.
Kuznjatsoun tuotantoon kuuluu muun muassa ooppera, baletteja, sinfonioita (I 1982, II 1984, III 1995), kamarimusiikkia, vokaaliteoksia ja pianosonaatti (1996).
Boistö

Boistö on Suomenlahdella Loviisan kunnassa sijaitseva saari. Boistössä toimi luotsiasema 2000-luvun alkuun saakka. Merenkulkuneuvos Juha Nurminen osti saaren Puolustusvoimilta vuonna 2008 ja nykyään Boistössä on kokouspalveluja tarjoava yritys. Saarella sijaitsee kaksi päärakennusta, useita pienempiä mökkejä sekä muun muassa rantasauna. Majoituspaikkoja Boistössä on noin kolmekymmentä. 
Historia.
Luotsitoiminta Boistössä ja viereisellä Lehtisen saarella alkoi jo 1720-luvulla, kunnes vuonna 1888 se keskittyi pelkästään Böistölle. Nykyisin saaren vanhin rakennus on vuodelta 1892 peräisin oleva luotsitupa. Luotsiasema oli Boistöllä vuoteen 2003 saakka, jonka jälkeen toiminta siirrettiin kokonaisuudessaan lounaispuolella sijaitsevalle Orrengrundin saarelle. Boistössä on sijainnut myös merivartioasema vuoteen 1996 saakka, jonka jälkeen saari oli Suomen Meripelastusseuran koulutuskeskuksena vuoteen 2006.
Elokuussa 2014 uutisoitiin, että saarella oli aikaisemmin kesäkuussa käyty Ukrainan kriisin liittyviä neuvotteluja, joihin osallistui yhdysvaltalaisia ja venäläisiä virkamiehiä. Neuvottelujen tuloksena julkaistiin myöhemmin suunnitelma kriisin ratkaisemiseksi.
FS Henri IV (1899)

Henri IV oli vuonna 1903 valmistunut Ranskan laivaston pre-dreadnought-taistelulaiva ()).
Valmistus.
Alus tilattiin 4. heinäkuuta 1896 Cherbourgin laivastontelakalta, missä köli laskettiin 15. heinäkuuta 1897. Alus laskettiin vesille 23. elokuuta 1899 ja otettiin palvelukseen 21. syyskuuta 1903.
Palvelus.
Alus liitettiin 15. syyskuuta 1903 pohjoiseen laivueeseen, jossa se korvasi "Valmyn". Alus siirrettiin 1909 Cherbourgista Välimeren laivueeseen ja saapui 10. lokakuuta Bizerteen. Alus kolaroi 13. joulukuuta hävittäjä "Dardin" kanssa, jolloin hävittäjä katkesi komentosillan takaa ei kuitenkaan uponnut.
Ensimmäisen maailmansodan alkaessa alus oli Bizertessä vartiolaivana, kunnes se liitettiin helmikuussa 1915 muodostettavaan Syyrian laivueeseen (). Laivueen tehtävänä oli iskeä Turkin asemiin ja yhteyksiin Syyriassa, Libanonissa, Palestiinassa ja Siinain niemimaalla. Alus siirrettiin Dardanelleille korvaamaan Dardanellien läpäisy-yrityksessä 18. maaliskuuta upotettu "Bouvet" sekä vaurioitunut "Gaulois". Alus tulitti 25. huhtikuuta Kum Kalen rannikkolinnaketta ranskalaisten tehdessä maihinnousun, minkä jälkeen se tuki kuukauden lopun tulellaan maihinnousseita joukkoja. Alukseen osui tulitoiminnan aikana kahdeksan kranaattia.
Vuonna 1916 alus siirrettiin reserviin. Se oli sijoitettuna Egyptiin Ranskan itäiseen divisioonaan ennen siirtoaan Tarantoon varastolaivaksi vuonna 1918. Se poistettiin alusluettelosta 1920 ja romutettiin seuraavana vuonna.
FS Suffren (1899)

Suffren oli vuonna 1904 valmistunut Ranskan laivaston pre-dreadnought-taistelulaiva.
Valmistus.
Alus tilattiin 21. huhtikuuta 1898 Brestin laivastontelakalta, missä köli laskettiin 5. tammikuuta 1898. Alus laskettiin vesille 25. heinäkuuta ja otettiin palvelukseen 3. helmikuuta 1904.
Palvelus.
Alus lähti 10. helmikuuta 1904 Brestistä. Aluksesta tuli Toulonissa Välimeren laivueen komentajan vara-amiraali Gourdonin lippulaiva. Alus vieraili purjehduksilla lukuisissa Välimeren satamissa kuten Marseillessa, St. Tropezissa, Golfe Juanissa, Villafranchessa, Bastiassa, Ajacciossa, Bizertessä, Bônessa, Algerissa, Philippevillessä, Mers el Kebirissä ja Palmassa.
Ranskan presidentti Loubet saapui alukselle 24. huhtikuuta kuljetettavaksi viralliselle vierailulle Napoliin. Sotaharjoituksessa 5. helmikuuta 1906 Iles d'Hyèresissä alus kolaroi sukellusvene "Boniten" kanssa. Sukellusvene oli tehnyt päivän aikana lukuisia onnistuneita torpedohyökkäyksiä laivaston aluksia vastaan. Sukellusveneen valmistautuessaan uuteen hyökkäykseen laivasto kääntyi uudelle kurssille, jolloin sukellusvene nousi pintaan vain 30 metriä "Suffrenin" keulasta. Sukellusvene teki hätäsukelluksen, mutta alukset osuivat toisiinsa. "Suffrenin" pohjaan tuli reikä, mutta se kykeni palaamaan omin konein Touloniin. Sukeltajat tekivät tilapäiskorjauksen asentamalla Makaroff-maton reikien peitoksi, minkä jälkeen alus siirrettiin telakalle. Korjaukset saatiin päätökseen 8.-11. helmikuuta. Sukellusvene selvisi painolastitankin rikkoutumisella.
Alus oli 11. marraskuuta 1913 - 1. huhtikuuta 1914 Välimeren koulutusosaston lippulaivana. Alus oli sen jälkeen miehistökoulutuksen lippulaivana. Alus upposi 26. marraskuuta 1916 Lissabonin edustalla Saksan keisarikunnan laivaston sukellusveneen "SM U-52" torpedoimana, kun se oli matkalla Lorientiin telakalle. Alukseen osunut torpedo räjäytti ammusvaraston, jolloin alus upposi välittömästi vieden mukanaan kaikki aluksella olleet 648 miestä.
Päälliköt.
Aluksen päälliköinä olivat:
Lippu-upseerit.
Aluksella nostivat lippunsa seuraavat lippu-upseerit
Kupla (lehti)

Kupla oli Oulun sarjakuvaseuran vuosina 1981–1983 julkaisema lehti, joka julkaisi suomalaista sarjakuvaa. Kaikkiaan lehteä ilmestyi kaksitoista numeroa.
Lyhyestä ilmestymisajasta huolimatta Kuplaa on pidetty yhtenä parhaista kotimaista sarjakuvaa julkaisseista sarjakuvaseurojen lehdistä. Kuplan sarjakuvantekijöihin kuuluivat muun muassa Mauri Kunnas, Jope Pitkänen ja P. A. Manninen. Nuorista tekijöistä lehti nosti esille esimerkiksi Pentti Otsamon ja J. A. Mäen.
Skrew you (tunnustuspalkinto)

Skrew you -tunnustuspalkinto on Oulun sarjakuvaseuran jakama tunnustus, joka jaetaan pohjoissuomalaisen sarjakuvan hyväksi tehdystä työstä. Palkinto jaettiin ensimmäisen kerran vuonna 2011. Nimensä palkinto on saanut Oulussa 1980- ja 1990-luvulla ilmestyneestä Ruuvari-sarjakuvalehdestä.
République-luokka

République-luokka oli Ranskan laivaston kahden 1900-luvun alussa valmistetun taistelulaivan muodostama alusluokka.
Aiempien taistelulaivojen heikkoudet olivat hyvin ranskalaisten meriarkkitehtien tiedossa ja République-luokassa he kasvattivatkin alusten uppoumaa ja leveyttä, mutta niiden pitkä valmistusaika teki niistä teknologisesti vanhentuneita jo palvelukseen otettaessa.
Oulun sarjakuvakeskus

Oulun sarjakuvakeskus on Oulun sarjakuvaseuran vuonna 2014 perustama Pohjois-Suomen sarjakuvamaailman monitoimikeskus. Keskuksen tarkoituksena on lisätä sarjakuvatietoutta, tuoda sarjakuvaa ja sen tekijöitä esille. Keskus järjestää kurssitoimintaa ja auttaa sarjakuvaan liittyvissä kysymyksissä ja ohjaa eteenpäin sarjakuvan maailmaan. Keskukselle kerätään sarjakuva-arkistoa ja myytävänä on paikallisia pienlehtiä ja sarjakuvajärjestöjen julkaisuja. Oulun Sarjakuvakeskuksen tiloissa toimii Turun Sarjakuvakaupan Oulun toimipiste. Keskuksen yhteydessä on myös kirjasto, jonka valikoimaan kuuluu sarjakuvakirjoja ja -lehtiä, kurssi- ja koulutusmateriaalia, ulkomaalaisia lehtiä ja tutkimuksia, jotka käsittelevät sarjakuvaa.
Sarjakuvakeskuksen yhteydessä on "Sarjakuvagalleria!", näyttelytila, jossa järjestetään kuukausittain vaihtuvia sarjakuvanäyttelyitä. Ensimmäisessä näyttelyssä tammikuussa 2014 esiteltiin Oulun seudun Ilta-Sanomien kuukauden kotimaisten sarjakuvien tekijöitä. 
Oulun sarjakuvakeskuksen toimitilat ovat Oulussa Kulttuuritalo Valveella.
Keskiajan tutkimus

Keskiajan tutkimus on tutkimusala, jonka kohteena on keskiajan historia. Keskiajalla tarkoitetaan useimmiten ajanjaksoa 500-luvulta 1500-luvulle. Nykyään keskiajan tutkimus on hyvin monitieteistä tutkimusta, eikä rajoitu vain historian tutkimuksen piiriin. Keskiaikaa tutkitaan esimerkiksi arkeologian metodeilla, ja erilaisia tutkimusalueita ovat muun muassa keskiajan uskontohistorian, sotahistorian, kulttuurihistorian, taloushistorian, kirjallisuuden, musiikin ja sosiaalihistorian tutkimukset. Keskiajan tutkimus käyttää myös apunaan kodikologian, kielentutkimuksen, semmatologian, numismatiikan ja heraldiikan tutkimusta. Maantieteellisesti keskiajan tutkimus keskittyy Euroopan historiaan, johon termi keskiaika varsinaisesti liittyy. Keskiaikaa tutkitaan useimmissa yliopistoissa, joissa tutkitaan historiaa. Suomessa keskiaikaa tutkitaan useassa eri yliopistossa.
Keskiajan tutkimuskeskuksia.
Useat yliopistot Suomessa ja maailmalla ovat perustaneet keskiajan tutkimusta tehostaakseen ja eri tutkimusalojen välistä yhteistyötä koordinoidakseen tutkimuskeskuksia, jotka keskittyvät keskiajan tutkimukseen. Koska keskiajan tutkimus on luonteensa puolesta hyvin monitieteinen ala, on tutkimusta välttämätöntä tehdä monien eri oppiaineiden ja tutkimusalojen yhteistyönä.
Suomalaisia tutkimuskeskuksia:
Ulkomaisia tutkimuskeskuksia:
Runko (rakennustekniikka)

Runko on rakennuksen tukirakenne, joka kantaa koko rakennuksen painon ja kestää tarvittaessa myös ulkopuolelta tulevat rasitukset, kuten lumikuorman, myrskyt ja maanjäristyksen. Se välittää erilaiset kuormat rakennuksen perustukseen ja edelleen maahan. Rakennuksen runkoon liittyy useimmissa maissa monia lakisääteisiä vaatimuksia ja tarkastuksia materiaalin ja liitosten lujuuden sekä rakennustavan suhteen. Rungon on oltava riittävän kestävä ja jäykkä ja kestää heikentymättä vuosikymmenten rasitukset. Rungon mitat ja muoto, kuten runkosyvyys ja kantavien pystyrakenteiden väliset jännevälit, sanelevat myös rakennuksen sisätilojen tilankäyttöä ja väliseinien paikkoja.
Pientalon runko tehdään yleensä joko puusta tai jostakin kivimateriaalista, kuten tiilistä tai kevytbetoni- tai kevytsoraharkoista. Puurakentamisessa perinteisin menetelmä on hirsirakentaminen.
Betonirungot.
Kerrostaloissa runko muodostuu nykyisin useimmiten betonielementeistä. Suomessa vanhimmat kaupunkien kivitalot on muurattu tiilistä. 1940–1950-lukujen kerrostalojen rungot ovat usein sekoitus tiilimuurirakenteita, paikalla valettua teräsbetonia ja kevytbetonia. 1960-luvulla alkoi betonielementtien valmistus, ja niiden standardointi kerrostalojen runkorakenteita varten synnytti Suomessa 1970-luvun alussa julkaistun BES-järjestelmän (sanasta "betonielementtistandardi") ja 1980-luvulla liike- ja teollisuusrakennusten Runko-BES-järjestelmän. 2010-luvulla myös puutuoteteollisuus on tekemässä puuelementtien mitoituksesta ja liitostavoista vastaavaa Runko-PES-järjestelmää ("puuelementtistandardi").
Teräsrungot.
Teräsrungot kehitettiin Yhdysvalloissa 1800-luvun lopulla tavaksi tehdä entistäkin korkeampia taloja, pilvenpiirtäjiä, kaupunkien yhä kalliimmille tonteille. Teräsrunkorakentaminen on yleistä myös teollisuus- ja varastohalleissa ja pilvenpiirtäjiä matalammissa liikerakennuksissa, nykyisin usein suuriin lasijulkisivuihin yhdistettynä.
Teräsrunkojen varhaisempi muoto oli rakennuksen rungon tekeminen valurautaisista osista. Tämän tekniikan merkittäviin kehittäjiin kuului ranskalainen arkkitehti Henri Labrouste.
Oulun sarjakuvafestivaali

Oulun sarjakuvafestivaali on vuodesta 2012 lähtien järjestetty oululainen sarjakuvaa ja sen tekijöitä esille tuova vuosittainen tapahtuma. Festivaalin järjestävät Oulun sarjakuvaseura ja Oulun sarjakuvakeskus. Tapahtuman ajankohdaksi on vakiintunut marraskuu. 
Festivaalin runkona ovat sarjakuvanäyttelyt, joiden teemoista järjestetään paneelikeskusteluja, esitelmiä ja haastatteluja. Festivaalien ohjelmaan kuuluu myös erilaisia klubitilaisuuksia. Festivaali on pohjoismainen ja sen yhteydessä on vuodesta 2014 järjestetty Arctic Comics Seminar -tapahtuma.
Oulun Sarjakuvafestivaalien yhteydessä järjestetään vuosittain myös Oulun Pohjoismainen Sarjakuvakilpailu. Kilpailu järjestetään vuonna 2016 kolmatta kertaa. 
Oulun sarjakuvafestivaali on järjestetty Kulttuuritalo Valveella ja muissa lähialueen kohteissa. Viidennet festivaalit järjestettiin 3.–6.11.2016.
Bécharin maakunta

Bécharin maakunta () eli wilaya on hallintoalue Algerian Saharan länsiosassa. Sen keskus on Bécharin kaupunki. Maakunnan pinta-ala on 50 050 neliökilometriä. Asukkaita on 302 900 henkeä (vuonna 2021, arvio).
Bécharin maakunta rajoittuu koillisessa Naâman, idässä El Bayadhin, kaakossa Timimounin ja etelässä Béni Abbèsin maakuntiin sekä lännessä ja luoteessa Marokkoon. Maisemaa leimaavat Saharan Atlaksen vuoret, laaksoja kovertaneet vadit sekä hiekka- ja sora-aavikot. Alueella vallitsee kuiva aavikkoilmasto. Lämpötila nousee kesällä 45 asteeseen ja laskee talvella muutaman asteen tienoille. Vuotuinen sademäärä on noin 60 millimetriä. Rajut hiekkamyrskyt ovat yleisiä.
Maakunta jakautuu hallinnollisesti kuuteen piirikuntaan eli daïraan, joihin kuuluu 11 kuntaa. Piirikuntien keskukset ovat Abadla, Béchar, Beni Ounif, Lahmar, Kenadsa ja Taghit. Bécharista erotettu Béni Abbèsin maakunta sai täyden itsehallinnon vuonna 2021.
Bécharista on maantieyhteydet naapurimaakuntiin ja rautatiyhteys Oraniin. Kaupungin lähellä sijaitsee Boudghene Ben Ali Lotfin lentoasema.
Maakunnassa on runsaat mineraalivarat, jotka käsittävät muun muassa kivihiiltä, kuparia, mangaania, lyijyä ja kalkkikiveä. Niistä hyödynnetään vain kalkkikiveä ja kivihiiltä. Suunnitelmissa on myös mangaanin tuotannon aloittaminen Muita elinkeinoja ovat julkiset palvelut, pienimuotoinen maanviljely, karjanhoito ja elintarviketeollisuus. Bécharissa toimii Tahri Mohamedin yliopisto. Matkailunähtävyyksiä ovat Saharan maisemat, Taghitin kalliomaalaukset ja vanhat kylät linnoituksineen.
Ghardaïan maakunta

Ghardaïan maakunta () eli wilaya on hallintoalue Algerian Saharan pohjoisosassa. Sen keskus on Ghardaïan kaupunki. Maakunnan pinta-ala on 21 352,58 neliökilometriä. Asukkaita on 437 500 henkeä (vuonna 2020, arvio).
Ghardaïan maakunta rajoittuu pohjoisessa Laghouatin ja Djelfan, idässä Ouarglan, etelässä El Meniaan ja lännessä El Bayadhin maakuntiin. Luonnonalueita ovat Itäisen Ison ergin hiekka-aavikko, hamadoiksi kutsutut kivitasangot ja M’zabin laakso. Ilmasto on hyvin kuiva ja kuuma.
Maakunta jakautuu hallinnollisesti seitsemään piirikuntaan eli daïraan, joihin kuuluu yhdeksän kuntaa. Piirikuntien keskukset ovat Berriane, Bounoura, Dhayet Bendhaoua, El Guerrara, Ghardaïa, Metlili ja Zelfana.
Ghardaïasta on maantiyhteydet Laghouatiin, Ouarglaan, El Meniaahan ja El Bayadhiin. Kaupungin lähellä Noumératissa sijaitsee Moufdi Zakarian kansainvälinen lentoasema.
Maakunnan pääelinkeinot ovat hallinto, rakentaminen, palvelut ja kaupankäynti. Maatalous tuottaa vihanneksia, taateleita, viljaa ja lihaa. Lisäksi on muun muassa metalli-, rakennustarvike-, tekstiili-, muovi- ja elintarviketeollisuutta. Ghardaïassa toimii yliopisto.
Matkailunähtävyyksiä ovat M’zabin laakso vanhoine linnoituksineen ja moskeijoineen sekä Saharan keitaat kastelulaitteineen ja palmulehtoineen.
Paul Burkhard

Paul Burkhard (21. joulukuuta 1911 – 6. syyskuuta 1977) oli sveitsiläinen säveltäjä, joka sävelsi pääasiassa oratorioita, musikaaleja ja operetteja. Luultavasti hänen kuuluisin työnsä oli "O mein Papa", jonka hän sävelsi vuonna 1939 ensi-iltansa saaneeseen musikaaliin "Der Schwarze Hecht". Myöhemmin monet muut artistit, kuten Connie Francis, The Everly Brothers, Harry James ja Lys Assia ovat esittäneet kappaleesta oman tulkintansa.
Burkhard toimi Sveitsin kapellimestarina vuoden 1958 Eurovision laulukilpailussa.
FS Charlemagne (1895)

Charlemagne oli Ranskan laivaston vuonna 1895 vesillelaskettu Charlemagne-luokan taistelulaiva.
Valmistus.
Alus tilattiin Brestin laivastontelakalta, missä köli laskettiin 2. elokuuta 1894. Alus laskettiin vesille 17. lokakuuta 1895 ja valmistui 12. syyskuuta 1897. Alus otettiin palvelukseen 12. syyskuuta.
Palvelus.
Alus poistettiin palveluksesta 1. marraskuuta 1917 ja alusluettelosta 21. kesäkuuta 1920. Alus myytiin romutettavaksi vuonna 1923.
Fiat Coupé

Fiat Coupé on Fiatin vuosina 1993–2000 valmistama coupé-korinen automalli, joka perustuu samalle pohjalevylle kuin Fiat Tipo.
Ainoana moottorina oli aluksi Lancian tekniikkaan perustuva 16-venttiilinen 2,0-litrainen vapaasti hengittävänä (142 hv) tai turboahdettuna (195 hv) versiona. Vuonna 1996 sen rinnalle tuli Fiat Barchettan 16-venttiilinen 1,8-litrainen (130 hv) moottori. Seuraavana vuonna 2,0-litraisen korvasi uusi samankokoinen viisisylinterinen, jonka sai niin ikään vapaasti hengittävänä (147 hv) tai turboahdettuna (220 hv). Turbomalli oli varustettu Viscodrive-tasauspyörästöllä.
Vuonna 1998 turbomoottorin yhteyteen tuli saataville kuusivaihteinen manuaalivaihteisto. Seuraavana vuonna siitä tuli turbomalleissa vakiovaruste.
4.3.2.1

4.3.2.1 on vuonna Noel Clarken ja Mark Davisin ohjaama brittiläinen rikos-trillerielokuva vuodelta 2010. Elokuvan soundtrackilla on yhteensä 24 kappaletta.
Elokuvan arvostelut olivat vaihtelevia: "Time Out" -lehti kehui sitä erinomaiseksi, mutta muun muassa "The Guardianin" ja "The Timesin" kriitikot suhtautuivat elokuvaan kielteisesti. Elokuva oli myös taloudellinen pettymys lipputulojen jäädessä selvästi alle neljään miljoonaan puntaan.
Juoni.
Elokuva kertoo neljästä eri elämäntilanteissa olevasta tytöstä, jotka törmäävät toisiinsa sattuman ja kohtalon kautta. Jo (Emma Roberts) on jämähtänyt tylsään työhönsä kassalla, kun hänen kolme ystäväänsä viettävät jännittävää elämää. Kun he yhdessä joutuvat keskelle ryöstettyä timanttikuljetusta, naiset viettävät kolme unohtumatonta päivää kahdessa kaupungissa, hengenvaarassa. Rikolliset lähtevät heidän peräänsä, jolloin ystävysten on pakko unohtaa henkilökohtaiset ongelmansa.
Cosmin Moți

Cosmin Iosif Moți (s. 3. joulukuuta 1984 Reșița) on romanialainen jalkapalloilija, joka edustaa Bulgarian pääsarjassa pelaavaa Ludogorets Razgradia. Pelipaikaltaan Moți on keskuspuolustaja. Hän on pelannut kahdeksan ottelua Romanian jalkapallomaajoukkueessa. Moți on 183 senttimetriä pitkä ja pelaa Ludogoretsissa numerolla 27.
Ura.
Moțin kasvattajaseura on FC Universitatea Craiova. Vuonna 2005 hän siirtyi kasvattajaseurastaan Romanian suurseuraan Dinamo Bukarestiin. Moți pelasi seurassa seitsemän vuoden aikana yli 170 liigapeliä, joissa maaleja tuli kuusi. Hän voitti Romanian-mestaruuden 2007, Romanian Cupin 2012 ja Romanian Supercupin 2005. Kaudella 2008-2009 hän oli helmikuun alkuun saakka lainalla Italian Serie A:n AC Sienassa, mutta pelasi vain neljä liigapeliä. 
Kesällä 2012 Moți siirtyi Bulgarian liigan Ludogorets Razgradiin. Hän on voittanut seurassa neljä Bulgarian mestaruutta vuosina 2013–2016, Bulgarian Cupin 2014 sekä Bulgarian Supercupin 2013 ja 2015. Elokuussa 2014, Mestareiden liigan viimeisen karsintakierroksen ottelussa kotimaansa Steaua Bukarestia vastaan Moți joutui tolppien väliin jatkoajalla, kun joukkueen maalivahti Vladislav Stojanov sai punaisen kortin yhteismaalien ollessa 1-1 ja kaikki vaihdot oli jo käytetty. Rangaistuspotkukilpaluissa Moți nousi joukkueen suureksi sankariksi tehtyään ensin omasta rankkaristaan maalin ja torjuttuaan sitten kaksi Steauan yritystä. Näin Ludogorets selviytyi historiansa ensimmäistä kertaa Mestareiden liigaan. 
Romanian jalkapallomaajoukkueessa Moți debytoi vuonna 2008 ja kuului kokoonpanoon vuosien 2008 ja 2016 EM-kilpailuissa. Hän on pelannut maajoukkueessa kahdeksan ottelua, ei toistaiseksi yhtään EM-lopputurnauksissa.
Luettelo arabialaista kirjaimistoa käyttävistä kielistä

Arabialainen kirjaimisto on oikealta vasemmalle kirjoitettava abjad-tyyppinen kirjoitusjärjestelmä, jota käytetään laajassa osassa Aasiaa ja Pohjois-Afrikkaa. Se on maailman toiseksi käytetyin kirjoitusjärjestelmä latinalaisen kirjaimiston jälkeen. Tämä luettelo sisältää kieliä, joiden kirjoittamiseen käytetään arabialaisia kirjaimia joko pääasiallisena kirjaimistona tai muiden kirjoitusjärjestelmien rinnalla.
Monissa kielissä, joita historian saatossa on kirjoitettu arabialaisilla kirjaimilla, on sittemmin siirrytty käyttämään muita kirjoitusjärjestelmiä. Esimerkiksi turkkia ja jorubaa kirjoitetaan nykyisin latinalaisilla kirjaimilla ja tadžikissa ja tšetšeenissä on otettu käyttöön kyrillinen kirjaimisto. Tämä luettelo on rajattu eläviin kieliin, joita kirjoitetaan nykyisin arabialaisilla kirjaimilla. Kuolleet kielet (esim. avesta ja osmaninturkki) sekä sellaiset elävät kielet, joissa arabialaiset kirjaimet eivät enää ole yleisessä käytössä, on jätetty pois luettelosta.
Kesäuniversiadit 2009

Kesäuniversiadit, järjestyksessään 25. kesäuniversiadit, järjestettiin Serbian Belgradissa 1.-12. heinäkuuta 2009. Kisoihin osallistui 6300 opiskelijaurheilijaa 145 eri maasta. Mitalitaulukon ykkössijalle päätyi Venäjä 76 mitalillaan ennen Japania (73 mitalia) ja Kiinaa (58).
Lajit.
Kisoissa oli 203 tapahtumaa viidessätoista eri urheilulajissa. Tapahtumien määrä lajikohtaisesti sulkeissa.
Gianluca Gaudino

Gianluca Gaudino (s. 11. marraskuuta 1996 Hanau) on saksalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Sveitsin Superliigassa pelaavaa Young Boysia.
Gaudino teki ensiesiintymisensä Bundesliigassa kauden 2014–2015 avauskierroksella 22. elokuuta 2014 pelattuaan Bayern Münchenin riveissä koko ottelun Wolfsburgia vastaan.
Gaudino on Saksan maajoukkueessa pelanneen jalkapalloilija Maurizio Gaudinon poika.
Naupaktos

Naupaktos (, ) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio ("polis") Ozolian Lokriissa Korintinlahden pohjoisrannalla Kreikassa. Se on kehittynyt nykyiseksi Náfpaktoksen kaupungiksi ja sijaitsi sen paikalla nykyisen Nafpaktían kunnan alueella.
Historia.
Kreikkalaisessa mytologiassa Naupaktos sai laivoihin ("naus") viittaavan nimensä siitä, että herakleidit rakensivat siellä laivaston, jolla he ylittivät Korintinlahden siirtyessään valtaamaan Peloponnesoksen. Tämä niin kutsuttu doorilaisvalloitus ajoitetaan perinteisesti noin 1100-luvulle eaa. Todellisuudessa kaupunki lienee perustettu paikalle siksi, että sen kohdalla oli hyvä linnoituskukkula ja hedelmällinen tasanko.
Naupaktos oli Ozolialaisen Lokriin merkittävin ja yksi koko Korintinlahden pohjoisrannikon merkittävimpiä kaupunkeja ja parhaita satamia. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä "Naupaktios" (). 400-luvulla eaa. Naupaktokseen muutti siirtokuntalaisia Opuksesta ja Khaleionista. 400-luvun eaa. alkupuolen persialaissotien jälkeen, noin vuonna 456/455 eaa., kaupunki joutui Ateenan haltuun. Ateenalaiset asuttivat kaupunkiin messenialaisia pakolaisia, ja tekivät siitä laivastotukikohtansa vuosisadan loppupuolen peloponnesolaissodan ajaksi.
Aigospotamoin taistelun vuonna 405 eaa. jälkeen Naupaktos palasi taas lokrislaisten haltuun. 300-luvulla eaa. Theban hegemonian aikana kaupunki tuli akhaialaisten haltuun. Makedonian Filippos II antoi kaupungin aitolialaisille vuonna 338 eaa. Aitolialaiset menettivät sen roomalaisille vuonna 191 eaa.
Roomalaisella kaudella Naupaktos vaikuttaa menettäneen merkitystään, mutta säilyi olemassa. Kaupunki tuhoutui maanjäristyksessä keisari Justinianus I:n hallituskauden aikana. Keskiajan ja osmanivallan aikana asutus samalla paikalla kehittyi nykyiseksi Náfpaktoksen kaupungiksi, joka on tunnettu myös venetsialaisvallan aikaisella italialaisperäisellä nimellä Lepanto.
Rakennukset ja löydökset.
Antiikin Naupaktoksesta on tehty suhteellisen vähän arkeologisia löytöjä, koska nykyinen kaupunki sijaitsee sen päällä. Kaupungin akropolis eli linnavuori sijaitsi nykyisen kaupungin keskustan luoteispuolella samalla kukkulalla, jossa nykyisin on keskiaikainen Náfpaktoksen linna ("Kástro"). Muutoin kaupungin topografia tunnetaan pääsiassa antiikin kirjallisista lähteistä. Thukydideen mukaan Naupaktoksessa oli Apollonion eli Apollonille omistettu pyhäkkö. Pausaniaan mukaan kaupungissa oli Poseidonille omistettu temppeli, joka sijaitsi lähellä rannikkoa, sekä Artemiille ja Asklepiokselle omistetut pyhäköt ja Afroditeelle pyhitetty luola. Muiden lähteiden perusteella kaupungissa oli myös Dionysoksen ja Serapiin pyhäköt.
Elämän harhateillä

Elämän harhateillä (; myös "Deluxe Annie") on Roland Westin ohjaama yhdysvaltalainen mykkä melodraamaelokuva, joka sai ensi-iltansa vuonna 1918. Elokuvan pääosissa ovat Norma Talmadge ja Eugene O’Brien. "Elämän harhateillä" -elokuvan tuotantoyhtiönä oli Norma Talmadge Film Corporation, ja sen levitti Select Pictures Corporation.
"Elämän harhateillä" perustuu Edward Clarkin samannimiseen näytelmään (1917), jonka pohjalta Paul West laati elokuvan käsikirjoituksen. Talmadge ja hänen puolisonsa Joseph Schenck olivat elokuvan tuottajina. Elokuva sai Yhdysvaltain ensi-iltansa 19. toukokuuta vuonna 1918, ja Suomessa elokuva ilmestyi 11. syyskuuta vuonna 1922. "Elämän harhateillä" esitettiin Cineconin klassikkoelokuvajuhlilla 7. syyskuuta vuonna 2009 Los Angelesin Hollywoodissa. Elokuvan kopiota säilytetään Yhdysvaltain kongressin kirjaston elokuva-arkistossa.
Juoni.
Julie Kendal (Norma Talmadge) menettää muistinsa kokonaan. Kun hän ei muista aviopuolisoaan tai ystäviään, hänestä tulee mestaririkollinen. Viimein Julien muisti palautuu, mutta hänen joutuu kohdata rikoksensa seuraukset.
Dxxxa D

Dxxxa D (s. 1971 Katrineholm, Ruotsi) on suomalainen rap-artisti, runoilija ja kuvataiteilija. Hän vietti lapsuutensa Ruotsissa sekä Kemijärvellä ja asuu nykyisin Helsingissä.
Musiikki.
Dxxxa D ja Janne Hast muodostavat kokoonpanon Dxxxa D &amp; Hzzzt. Muita Dxxxa D:n yhtyeitä ovat spoken wordia ja freejazzia yhdistävä Dxxxa D ja Nukkehallitus, Dxxxa D and The Boys ja Yliurheilu-Jeff.
Diskografia.
Dxxxa D &amp; the Boys
Runous.
Dxxxa D:llä on lukuisia runoesiintymisiä esimerkiksi seuraavissa tapahtumissa ja ohjelmissa: Annikin runofestivaali, Kajaanin Runoviikko, Turun kansainväliset kirjamessut, Etno-Espa ja YLE TV1:n Runoraati. Hän kuuluu helsinkiläiseen Helsinki Poetry Connection -kollektiiviin. Hänen runojaan on julkaistu mm. Parnassossa, Helsinki Poetry Connectionin antologiassa. Joonas Rinta-Kanto on kuvittanut hänen runonsa sarjakuvakokoelmaan Tappajamummo ja muita runosarjakuvia (toim. Solja Järvenpää).
Kuvataide.
Dxxxa D:n maalauksia ja installaatioita on ollut esillä mm. ARCO Madridissa , Helsinki Photography Biennialissa ja Sorbus-galleriassa.
Ulrich Plenzdorf

Ulrich Plenzdorf (26. lokakuuta 1934 Berliini, Saksa – 9. elokuuta 2007 Berliini, Saksa) oli saksalainen kirjailija, elokuvakäsikirjoittaja ja dramaturgi. Hänen tunnetuin teoksensa on vuonna 1972 Hallessa kantaesitetty näytelmä "Nuoren W:n uudet kärsimykset" ("Die neuen Leiden des jungen W.").
Plenzdorf oli ensisijaisesti elokuvakäsikirjoittaja. Hän käsikirjoitti muun muassa Heiner Carowin ohjaaman kokoillan elokuvan "Paul ja Paula" ("Die Legende von Paul und Paula") (1973), Hans Falladan omaelämäkerralliseen romaaniin perustuvan elokuvan "Der Trinker" (1995) yhdessä Harald Juhnken kanssa ja Frank Beyerin televisioelokuvan "Abgehauen" (1998) Manfred Krugin omaelämäkerran mukaan.
Elämä.
Ulrich Plenzdorf syntyi koneenrakentajan perheeseen Berliinin Kreuzbergin kaupunginosassa. Hänen vanhempansa olivat kommunistipuolue KPD:n jäseniä, ja heidät vangittiin kansallissosialismin kaudella. Vuonna 1950 perhe muutti Länsi-Berliinistä Itä-Berliiniin, jossa Plenzdorf kirjoitti ylioppilaaksi 1954. Plenzdorf avioitui 1955 Helga Liesken kanssa. Liitosta syntyi kolme lasta.
Sittemmin Plenzdorf opiskeli marxismi-leninismiä ja filosofiaa Leipzigin yliopistossa, mutta ei valmistunut. Sen sijaan hän kiinnostui näyttämötaiteesta ja elokuvista: hän opiskeli 1959–1963 elokuva-alaa Filmhochschule Babelsberg -oppilaitoksessa. Vuodesta 1963 alkaen hän työskenteli DEFA-studion elokuvakäsikirjoittajana ja dramaturgina.
Länsi-Saksassa Plenzdorf tuli tunnetuksi vuonna 1972 aikakauslehti Sinn und Formissa julkaistun yhteiskuntakriittisen kertomuksensa "Nuoren W:n uudet kärsimykset" ("Die neuen Leiden des jungen W.") ansiosta. Hän oli kirjoittanut teoksen vuonna 1969 elokuvakäsikirjoitukseksi DEFAlle; vuonna 1973 se julkaistiin kirjana ja käännettiin yli 30:lle kielelle. Vuonna 1972 Hallessa kantaesitetty näytöskappale oli Länsi-Saksassa kauden 1974–1975 esitetyin aikalaisteos ja se filmatisoitiin niin ikään Länsi-Saksassa vuonna 1976. Teoksessaan Plenzdorf kertoo 1970-luvun itäsaksalaisella nuorisojargonilla traagisen tarinan nuorukaisesta, joka pyristelee ulos pikkuporvarillisesta elinympäristöstään ja löytää Goethen romaanista "Nuoren Wertherin kärsimykset" (1774) alati uusia yhtäläisyyksiä omaan elämäänsä.
1980-luvun jälkipuoliskolla kantaesityksensä saivat Plenzdorfin näytelmät "Ein Tag länger als ein Lebe" ja "Zeit der Wölfe", jotka perustuvat Tšingiz Aitmatovin romaaneihin. Molemmat dramatisoinnit ovat tinkimättömiä tilityksiä stalinismin ajasta.
Plenzdorf oli berliiniläisen Akademie der Künste -taideinstituutin jäsen vuodesta 1992.
Muuta.
Suomalainen draamaelokuva "Nuoren Wertherin jäljillä" (2013) perustuu löyhästi Plenzdorfin romaaniin "Nuoren W:n uudet kärsimykset".