tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Harmaabekardi

Harmaabekardi ("Pachyramphus rufus") eli aiemmalta nimeltään harmaalepinkäistyranni on tityrojen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Harmaabekardia tavataan Brasiliassa, Kolumbiassa, Ecuadorissa, Ranskan Guianassa, Guyanassa, Panamassa, Perussa, Surinamessa ja Venezuelassa. Sitä on kuvattu harvinaiseksi ja laikuttaisesti esiintyväksi, mutta sen kannankehitys on vakaa. Lajin ei uskota olevan vaarassa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi. Harmaabekardin elinympäristöä ovat metsät sekä niiden aukiot ja reunamaat.
Sellofaani

Sellofaani on läpinäkyvä ja taipuisa selluloosapohjainen kalvo. Sellofaani on kosteutta kestävää, eikä läpäise helposti öljyä, rasvaa tai bakteereja. Sellofaani on biopohjainen muovi. Sellofaania käytetään sekä ruokatuotteiden, kukkien että lahjatavaroiden käärepaperina. Itse sellofaani on täysin biohajoavaa, vaikkakin sen valmistukseen tarvittavassa viskoosiprosessissa käytetään muun muassa hiilidisulfidia.
Useissa maissa sellofaanin kauppanimi ja rekisteröity tavaramerkki kuuluu nykyään brittiläiselle yritykselle "Innovia Films". 
Valmistus.
Sellofaani valmistetaan puu- tai puuvillapohjaisesta viskoosiliuoksesta saostamalla selluloosa hapon avulla ohueksi kalvoksi. Viskoosiliuos puristetaan kapeasta raosta happokylpyyn. Happo synnyttää selluloosasta kalvon, joka seuraavaksi pestään ja valkaistaan, jolloin syntyy sellofaania. 
Historia.
Sellofaanin keksi sveitsiläinen tekstiili-insinööri Jacques E. Brandenberger. Branderbergerin tarkoituksena oli luoda kirkas ja joustava kalvo, jolla kankaasta voisi tehdä vedenpitävän. Tätä kangasta vuonna 1908 kehittäessään hän muun muassa lisäsi nestemäistä viskoosia kankaaseen, mutta kankaasta tuli näin liian jäykkää. Sen sijaan kankaan pinnoite kuoriutui pois läpinäkyvänä kalvona. Keksijä hylkäsi idean vedenpitävästä kankaasta ja keksi sen sijaan valmistamalleen kalvolle uusia käyttötarkoituksia. Vuonna 1908 hän kehitti koneen, jolla selluloosakalvoa voitiin valmistaa. Kalvon hän nimesi sellofaaniksi yhdistämällä ranskan sanat "cellulose" ja "diaphane" (läpinäkyvä).
Brandenbergerille myönnettiin patentit sekä valmistuslaitteistolle että sellofaaninvalmistusprosessin oleellisille ideoille. Vuonna 1917 Brandenberger luovutti patenttinsa "La Cellophane Société Anonyme" eli "La Cellophane SA":lle, jossa oli itsekin mukana. Sellofaania myytiin esimerkiksi suklaan kääreeksi.
Vuoden 1923 lopulla DuPont ja "La Cellophane SA" solmivat sopimuksen, jolla DuPont sai patentit käyttöönsä sekä yksinoikeuden sellofaanin valmistamiseen ja myymiseen Pohjois- ja Keski-Amerikassa. "La Cellophane SA" sai vastaavat oikeudet muualla maailmassa. "La Cellophane" sai myös oikeudet niihin sellofaaniin tai sen valmistukseen liittyviin patentteihin, joita DuPont saattaisi kehittää. DuPontin William Hale Charch kehitti edelleen sellofaanin kosteudenkestävyyttä, mikä patentoitiin vuonna 1927. Tämä lisäsi sellofaanin käyttömahdollisuuksia ja kysyntää ruuan pakkauksissa.
Pakkausmateriaalina.
Sellofaani on suosittua makeisten pakkaamisessa. Alkuun sitä saatettiin käyttää makeislaatikoiden kääreenä. Sittemmin siirryttiin pakkaamaan suoraan sellofaaniin. Sen ominaisuuksia pidetään erinomaisina. Se kulkee nopeasti ja tasaisesti eri ikäisissä pakkauslaitteistoissa aiheuttamatta seisokkeja koneille. Useat kalvomateriaalit tuottavat nopeassa liikkeessä runsaasti staattista sähköä, joka voisi purkautua vaarallisesti tai vähintään vaikeuttaa makeisten tasaista kulkua linjastoissa. Sellofaani ei kuitenkaan sähköisty. Siihen tehty taitos pysyy hyvin ja materiaali kestää noin 200 celsiusasteen lämpötiloja.
Unterhaching

Unterhaching on kunta Baijerin osavaltiossa Saksassa. Se kuuluu Münchenin piirikuntaan ja sijaitsee 10 kilometriä Münchenin kaupungista etelään. Vuoden 2020 lopussa kunnassa oli 25 234 asukasta. Kunnan pinta-ala on 10,37 neliökilometriä.
Paikallinen jalkapalloseura SpVgg Unterhaching pelasi vuosina 1999–2001 Saksan pääsarjassa Bundesliigassa.
Ystävyyskaupungit.
Lähde:
Kivijärvi (Laitila)

Kivijärvi on kylä Laitilassa kantatie 43:n varrella, lähellä Euran rajaa. Asukkaita Kivijärvellä on 50. Kivijärvi sijaitsee noin 15 kilometrin päässä Laitilan keskustasta koilliseen, mutta lähimmät palvelut ovat noin 7 kilometrin päässä Hinnerjoen keskustassa. Kivijärven kyläyhdistys perustettiin vuonna 1989.
Historiansa aikana kylä on kuulunut kolmeen eri kuntaan. Ennen vuotta 1970 Kivijärvi kuului Hinnerjoen kuntaan. Kun Hinnerjoki liitettiin Euraan, kuului Kivijärvi vielä kahden vuoden ajan kuntaliitoksen seurauksena Euraan, mutta 1972 Kivijärven alue liitettiin Laitilaan. Liitos oli ensimmäinen Laitilaan suuntautunut osakuntaliitos Suomen itsenäisyyden aikana.
Guildo Horn

Guildo Horn (syntymänimeltään Horst Köhler, s. 15. helmikuuta 1963 Trier) on saksalainen laulaja. Hänet tunnetaan omalaatuisista esiintymisistään sekä yliampuvasta ja epäsiististä olemuksestaan.
Horn edusti Saksaa vuoden 1998 Eurovision laulukilpailussa kappaleella "Guildo hat Euch lieb!". Saksan edustajana hän eteni automaattisesti loppukilpailuun, jossa hän oli seitsemäs.
Pikkulaakasittiäinen

Pikkulaakasittiäinen ("Onthophagus nuchicornis") on eläinten lannalla elävä kovakuoriaislaji. Suomen lajiston uhanalaisarvioinnissa 2010 se on luokiteltu alueellisesti hävinneeksi (RE).
Koko ja ulkonäkö.
Pikkulaakasittiäisen pää, etuselkä ja raajat ovat mustat ja niissä on usein hieman metallista hohdetta. Ei kuitenkaan aina. Etuselän etunurkat ovat hieman ulkonevat ja ulkoreuna tasaisesti kaareva. Naaraan etuselän etuosassa on kookas kyhmy. Koiraan päälaelta kasvaa sarvi. Peitinsiipien tyven kilveke puuttuu. Peitinsiivet ovat vaalean kellanruskeat ja niissä on selvästi erottuvaa, mustaa, epäsäännöllistä pilkutusta. Kuoriainen on 6,0–9,0 mm pitkä.
Levinneisyys.
Lajin levinneisyys ulottuu Pohjois-Afrikasta Euroopan poikki Lähi-itään, Kaukasukselle ja Keski-Aasiaan. Se on myös levinnyt Pohjois-Amerikkaan. Pohjoismaista sitä tavataan Tanskassa, Ruotsin eteläosissa sekä Norjan kaakkoisosissa. Ruotsissa se on sukunsa yleisin laji. Suomen etelä- ja kaakkoisosissa pikkulaakasittiäinen oli vielä 1900-luvun alkupuolella yleinen, joskin hajanaisesti esiintynyt. Sittemmin laji kuitenkin taantui ja ilmeisesti lopulta hävisi kokonaan, sillä siitä ei ole tehty varmoja havaintoja enää vuoden 1955 jälkeen.
Elinympäristö ja elintavat.
Pikkulaakasittiäinen suosii avointa ja aurinkoista maastoa, jossa on hiekkainen maaperä. Laji elää erityisesti lehmien lannassa, mutta myös lampaan ja erilaisten villieläinten jätökset käyvät ravinnoksi. Naaras kaivaa ulostekasan alle maahan haarautuvan käytävän, jonka haarojen päihin se kerää lantapalloja toukkien ravinnoksi. Toukkien ravinnoksi se kelpuuttaa yleensä vain lehmänlannan, lampaanlantaa kuoriainen kelpuuttaa vain jos sen koostumus on kiinteiden palleroiden muotoilemiseen sopiva. Munintapaikoiksi naaras valikoi etenkin eläinten kulkureiteillä olevat lantakasat,sillä niiden kohdalla ei ole maan kaivamista haittaavaa kasvillisuutta. Pikkulaakasittiäiset talvehtivat aikuisina. Niitä tavataan heinäkuusta syyskuulle ja talvehtimisen jälkeen uudestaan huhtikuulta heinäkuuhun.
Suomessa laji on luokiteltu alueellisesti hävinneeksi, Ruotsissa se on silmälläpidettävä. Lajia uhkaavat etenkin laidunnuksen muutokset, sillä se ei selviydy pitkän kasvillisuuden joukossa..
Paahdelantiainen

Paahdelantiainen ("Aphodius serotinus", syn. "Nobius serotinus") on pienehkö eläinten lannalla elävä kovakuoriaislaji. Suomen lajiston uhanalaisarvioinnissa 2010 se on luokiteltu erittäin uhanalaiseksi (EN).
Koko ja ulkonäkö.
Paahdelantiainen muistuttaa suuresti syyslantiaista ("Aphodius prodromus") sekä kangaslantiaista ("Aphodius fasciatus") ja lajien erottaminen vaatii yksityiskohtaista tarkastelua.
Paahdelantiainen on melko litteä, pituudeltaan 3,5–5,0 mm kovakuoriainen. Pää ja etuselkä ovat mustat, mutta pään etuosa ja sivut sekä etuselän etukulmat saattavat olla oranssinsävyiset. Etuselässä on melko epäsäännöllisesti selkeitä kuoppapisteitä ja sen takareunus on selvästi listamainen. Peitinsiipien tyvellä on kolmiomainen kilveke. Peitinsiivet ovat kellanruskeat, tummavarjosteiset, kokonaan karvattomat ja niissä on kahdeksan pitkittäisuurretta, joista uloin on muita lyhyempi. Peitinsiipien kärjet ovat muuta siipeä vaaleammat.
Levinneisyys.
Laji on levinneisyydeltään itäinen, sillä läntisimmät havainnot ovat Suomi-Saksa-Italia-linjalta ja levinneisyys painottuu Kaakkois-Euroopan aroille. Idässä levinneisyysalue ulottuu Siperiaan ja Pohjois-Kiinaan. Pohjoismaissa paahdelantiaista tavataan vain Suomessa. Suomessa lajista tunnettiin pitkään vain pari vanhaa havaintoa, mutta nykyisin sillä tiedetään olevan vakiintunut, useille laitumille ulottuva esiintymä Someron alueella. Someron esiintymä on ainoa paikka Suomessa, jossa kuoriaisen tiedetään elävän.
Elinympäristö ja elintavat.
Paahdelantiainen on elinpaikkansa suhteen vaativa ja kelpuuttaa vain paikallisilmastoltaan kuumimmat elinympäristöt. Suomessa kaikki tunnetut esiintymät ovatkin etelään avautuvilla rinteillä olevilla laitumilla. Laji suosii lehmien jätöksiä, mutta muualla sitä on tavattu myös kaniinien papanoilta. Ravinnokseen aikuiset kuoriaiset käyttävät lannan nestemäisempiä osia, kun toukat nauttivat sulamattomista kasvinosista. Suomessa kuoriaisia tavataan elo-syyskuussa, etelämpänä myös keväisin.
Suomessa laji on erittäin uhanalainen.
Saalekreis

Saalekreis on piirikunta Saksi-Anhaltin osavaltiossa, Saksassa. Piirikunnan pinta-ala on noin 1 433 neliökilometriä ja asukasluku 190 747 (2012). Sen pääkaupunki on Merseburg. Piirikunta luotiin 2007 yhdistämällä entiset Merseburg-Querfurt ja Saalkreisin piirikunnat.
Saalekreisin naapuripiirikunnat ovat pohjoisesta myötäpäivään lueteltuna Kyffhäuserkreis Thüringenin osavaltiossa, Mansfeld-Südharz, Salzlandkreis ja Anhalt-Bitterfeld, Nordsachsen ja Leipzig Saksin osavaltiossa, ja Burgenlandkreis. Lisäksi Saalekreis ympäröi Hallen piiritöntä kaupunkia.
Rasmus Enström

Rasmus Enström (s. 17. marraskuuta 1989 Västerås) on ruotsalainen salibandyn pelaaja. Laitahyökkääjänä pelaava Enström edustaa Ruotsin Superliigassa pelaavaa IBF Falunia.
Enström voitti Ruotsin maajoukkueen riveissä maailmanmestaruuden vuoden 2012 maailmanmestaruuskilpailuissa. Seuratasolla hänen edustamansa IBF Falun voitti vuoden 2013 Champions Cupin, ja Enström muodosti turnauksen vaarallisimman hyökkäysketjun yhdessä Alexander Galante Carlströmin ja Alexander Ruddin kanssa.
Salzlandkreis

Salzlandkreis on piirikunta Saksi-Anhaltin osavaltiossa, Saksassa. Piirikunnan pinta-ala on noin 1 425 neliökilometriä ja asukasluku 203 785 (2012). Sen pääkaupunki on Bernburg (Saale). Piirikunta luotiin 2007 yhdistämällä entiset Bernburgin ja Shönebeckin piirikunnat, sekä Aschersleben-Staßfurt (lukuun ottamatta Falkensteinin kaupunkia).
Salzlandkreisin naapuripiirikunnat ovat lännestä myötäpäivään lueteltuna Harz, Börde, Magdeburg, Jerichower Land, Anhalt-Bitterfeld, Mansfeld-Südharz ja Saalekreis.
Alexander Galante Carlström

Alexander Galante Carlström (s. 30. tammikuuta 1989 Västerås) on ruotsalainen salibandyn pelaaja. Laitahyökkääjänä pelaava Carlström edustaa Ruotsin Superliigassa pelaavaa IBF Falunia.
Seuratasolla Carlströmin edustama IBF Falun voitti vuoden 2013 Champions Cupin, hänen muodostaessa turnauksen vaarallisimman hyökkäysketjun yhdessä Rasmus Enströmin sekä Alexander Ruddin kanssa.
Alexander Rudd

Alexander Rudd (s. 22. kesäkuuta 1992 Sandviken) on ruotsalainen salibandyn pelaaja. Keskushyökkääjänä pelaava Rudd edustaa Ruotsin Superliigassa pelaavaa Storvreta IBK:ta.
Seuratasolla Ruddin entinen seura IBF Falun voitti vuoden 2013 Champions Cupin, hänen muodostaessa turnauksen vaarallisimman hyökkäysketjun yhdessä oikealta laukovien laitahyökkääjien Alexander Galante Carlströmin ja Rasmus Enströmin kanssa.
Ruddin nuoruuden salibandyidoli on suomalaishyökkääjä Mika Kohonen, lajin nelinkertainen maailmanmestari sekä viisinkertainen maailman paras pelaaja. Ruddin tavoin Kohonen pelaa keskushyökkääjän tontilla, ja heillä on myös sama pelinumero.
Stendal (piirikunta)

Stendal on piirikunta Saksi-Anhaltin osavaltiossa, Saksassa. Piirikunnan aluehallinto sijaitsee Stendalin kaupungissa.
Stendalin naapuripiirikunnat ovat pohjoisesta myötäpäivään lueteltuna Brandenburgin osavaltiossa Prignitz, Ostprignitz-Ruppin ja Havelland, Saksi-Anhaltin osavaltiossa Jerichower Land, Börde ja Altmarkkreis Salzwedel sekä Ala-Saksin osavaltiossa Lüchow-Dannenberg.
Hansaliitto.
Saksi-Anhaltin pohjoisosan Altmarkissa on pitkät perinteet Hansaliitosta, mihin on vaikuttanut alueen läpi virtaava tärkeä kauppareitti Elbe, sekä sen sivujoki Havel. Siellä on enemmän Hansaliiton jäsenkaupunkeja kuin missään muulla Euroopassa. Kaupungeista kuusi sijaitsee Stendalin piirikunnassa. Vuodesta 1358 alkaen liittoon ovat kuuluneet Stendal, Havelberg, Werben ja Seehausen (Altmark), vuodesta 1368 Tangermünde ja vuodesta 1436 Osterburg. Hansaliitto toi alueelle vaurautta, mikä näkyy mahtavissa kaupungintaloissa ja kirkoissa. Altmarkin länsiosassa olevassa Altmarkkreis Salzwedelin piirikunnassa on vielä lisäksi kaksi hansaliittoon kuulunutta kaupunkia Salzwedel (1263) ja Gardelegen (1358).
Saksan jälleenyhdistymisen jälkeen vuonna 1990 entisen Itä-Saksan hansakaupungit alkoivat ottaa uudelleen käyttöön hansakaupunkistatuksia. Altmarkissa ensimmäisenä tämän otti käyttöön Salzwedel vuonna 2008.
Vaakuna.
Stendalin piirikunta muodostettiin vuonna 1994 kolmesta vanhasta piiristä: Stendalista ("Kreis Stendal"), Osterburgista ("Kreis Osterburg") ja Havelbergistä ("Kreis Havelberg"). Nykyinen vaakuna koostuu näiden kolmen entisen piirin historiasta. Vasemmalla oleva punainen kotka on peruja Brandenburgin markkreivikunnan vaakunasta, johon entinen Havelbergin piiri kuului. Bismarckin suvun vaakunan hopeisilla tammenlehvillä oleva kultainen apilanlehti symboloi entistä Stendalin piiriä, sekä kolme kultaista ruutua entistä Osterburgin piiriä.
Kunnat.
Piirikuntaan kuuluu 25 kuntaa.
Johannes Indrenius

Johannes Indrenius (18. tammikuuta 1859 Viipuri – 16. toukokuuta 1919 Helsinki) oli suomalainen kontra-amiraali ja Suomen laivaston ensimmäinen päällikkö vuosina 1918–1919. Hänen isänsä oli jalkaväenkenraali Bernhard Indrenius.
Indrenius oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1904–1905 ja 1905–1906.
ZTE Open

ZTE Open on ZTE:n heinäkuussa 2013 julkaisema perusälypuhelin. Se on tarkoitettu ohjelmistokehittäjille, jotka haluavat kehittää ja testata mobiiliohjelmistoja uudella Firefox OS -käyttöjärjestelmällä. Puhelinta myytiin Espanjassa myös kaupallisessa tarkoituksessa.
eBay-verkkokaupassa puhelinta myytiin vuoden 2013 elokuusta lähtien 80 dollarin hintaan.
Jalkapallon kansalliset kilpailut

Jalkapallon kansallisia seurajoukkuekilpailuja pelataan ympäri maailman jokaisessa FIFA:n jäsenmaassa. Vanhin jalkapallon kansallinen mestaruuskilpailu on Englannissa vuonna 1888 aloitettu The Football League. Vuonna 1992 Valioliiga korvasi sen maan korkeimpana sarjatasona. Useimmissa FIFA:n jäsenmaissa pelataan myös kansallinen cup-kilpailu. Vanhin cup-kilpailu on Englannin FA Cup, jota on pelattu vuodesta 1872 lähtien.
Euroopan jalkapallosarjoista kansainvälisesti seuratuimmat ovat Englannin Valioliiga, Espanjan Primera División, Italian Serie A ja Saksan Bundesliiga. Ne ovat myös Euroopan kovatasoisimmat kansalliset jalkapallosarjat. Kovatasoisia kansallisia sarjoja pelataan myös Etelä-Amerikassa. Seurajoukkuerankingin sadan parhaan joukossa ei Euroopan ja Etelä-Amerikan ulkopuolelta juurikaan ole muiden maanosien seuroja.
Karel Havlíček Borovský

Karel Havlíček Borovský (kirjailijanimi Havel Borovský; 31. lokakuuta 1821 Borová, Böömi – 29. heinäkuuta 1856 Praha) oli tšekkiläinen kirjailija, runoilija ja kansallismielinen poliittinen kirjoittaja.
Havlíček opiskeli Prahassa ja pääsi 1843 Šafárikin avulla erään professorin kotiopettajaksi Moskovaan, missä hän tutustui johtaviin venäläisiin slavofiileihin. Hän kuvaili myöhemmin kokemuksiaan Venäjällä teoksessa "Obrazy z Rus" (1845). Havlíček toimi 1840-luvulla aktiivisesti Tšekin kansallisessa liikkeessä ja kirjoitti runsaasti artikkeleita, joissa vaati poliittisia reformeja. Hän kirjoitti ensin "Pražské Novinyyn" ja perusti 1848 "Národní noviny" (”kansalliset uutiset”) -nimisen oman lehden, joka lakkautettiin jo seuraavana vuonna. Hän perusti sen seuraajaksi Kutná Horassa ilmestyneen "Slovan"-nimisen uuden lehden, joka lakkautettiin myös vuonna 1851 ja hänet vangittiin. Oikeus vapautti Havlíčekin, mutta joulukuussa 1851 hänet karkotettiin Brixeniin, jossa hän joutui asumaan vuoteen 1855 vartioinnin alaisena. Vapautuessaan hän oli vankeusajan jäljiltä henkisesti ja fyysisesti hyvin heikossa kunnossa, ja kuoli pian ennenaikaisesti.
Havlíček oli taitava prosaisti ja epigrammien kirjoittaja. Hän vastusti romantiikkaa ja hänen on sanottu antaneen tšekin kielelle uudenaikaisemman luonteen. Havlíček kirjoitti vankeusaikaan kolme satiirista runokokoelmaa, jotka julkaistiin postuumisti: "Tyrolské elegie" (”Tirolilainen elegia”, 1861), "Král Lávra" (”Kuningas Lavra”, 1870) ja "Křest svatého Vladimíra" (”Pyhän Vladimirin kääntymys”, 1876).
M163 Vulcan

M163 Vulcan on yhdysvaltalainen ilmatorjuntapanssarivaunu. M163 syntyi Rock Islandin asevarikon tekemänä 60-luvun alkupuolella ja sen kehittelytyön tuloksena. Vaunutuotannon aloitti sittemmin GEC. Vaunun pääase on useissa Yhdysvalloissa valmistetun hävittäjälentokoneen tykkiase: M61 Vulcan. Se on kuusiputkinen Gatling-tyyppinen revolveritykki. Se yltää sarjatulella laukaistuna 1 180 laukaukseen minuutissa. Aseen etuna voidaan nähdä sen tulinopeuden säädettävyys.
Asetyypin vaunualusta pohjautuu M113 -tyyppiin. M163 Vulcanin heikkouksina voitiin nähdä tulen epätarkkuus sekä suhteellisen lyhyt kantomatka. Näitä silmällä pitäen kehiteltiin tähän aselajin haaraan muita korvaavia aseita, jotka olivat usein tutkalla ohjattuja: kuten M247 Sergeant York.
Vaunu on nelimiehistöinen. Moottorina toimii Detroit 6V-53 dieselmoottori, teholtaan 215 hv (160 kW). Suurin maantienopeus on 67 km/t. Panssaroinnin vahvuus on 38 mm. Ajoneuvo on uintikykyinen, eli se on niin sanottu amfibiovaunu.
Usea Yhdysvaltain liittolaismaa on tätä asetyyppiä käyttänyt, mukaan lukien Israel − Etelä-Korean ohella. Yhdysvalloissa M163:n palvelusaika kesti vuodet 1968–1994. M42 Dusterin tavalla, tämä vaunutyyppi otti osaa Vietnamin sotaan. Siinä M163 palveli enimmäkseen jalkaväen tukiaseena.
Aiheesta muualla.
http://www.military-today.com/artillery/m163_vulcan.htm (Luettu 6.10.2013)
http://www.fas.org/man/dod-101/sys/land/m163.htm (Luettu 6.10.2013)
http://www.militaryfactory.com/armor/detail.asp?armor_id=141 (Luettu 6.10.2013)
http://weaponsystems.net/weapon.php?weapon=EE03%20-%20M163%20Vulcan (M163, luettu 7.10.2013)
http://www.kitsune.addr.com/Rifts/Rifts-Earth-Vehicles/Golden_Age/GAW_M163_VADS.htm (Luettu 7.10.2013)
http://libellule.heavy.jp/site/vehicules/x-M163Vulcan.html (Luettu 7.10.2013)
Joonathan Kettunen

Joonathan Kettunen (s. maaliskuu 1985 Helsinki) on suomalainen lauluntekijä, ääninäyttelijä ja musiikkituottaja. Hän on säveltänyt kappaleita muun muassa seuraaville artisteille: Robin, Tiktak, Jani Wickholm, Mikko Sipola, Hurja ja Jani-Petteri; sekä soittanut Markus Niemen kanssa Miehuuskoe-yhtyeessä. 
Vuodesta 2008 hän on toiminut freelancer-äänittäjänä muun muassa Uptempo-studiolla, joka tuottaa pääasiassa jälkiäänityksiä mm. tv-sarjoihin, elokuviin ja peleihin. Kettunen on julkaissut soolotuotantoaan nimellä Kettu.
Onnentähti

Onnentähti on kesällä 2012 perustettu suomalainen tanssi- ja iskelmäyhtye. Yhtye sai alkunsa Laajavuoren Kesäteatterin kesällä 2012 esittämästä "Suuresta tangomusikaalista", jonka pääosissa olivat laulajat Arja Koriseva, Saija Tuupanen, Tommi Soidinmäki, Angelika Klas ja Hannu Lehtonen.
Onnentähti on ollut säestäjänä Sinivalkoiset äänet -konserteissa, vuoden 2013 Suomi Iskelmän SM-kisoissa sekä Lotta ja luutnantin sydän -konserttisarjassa.
Levyt.
Onnentähti soittaa lokakuussa 2013 julkaistulla "Lotta ja luutnantin sydän" -levyllä, jonka solisteja ovat Tommi Soidinmäki, Terhi Matikainen ja Raimo Salo. Onnentähti julkaisi lokakuussa 2013 myös ensimmäisen singlensä "Ajatustenlukija".
DEL-kausi 1994–1995

DEL-kausi 1994–1995 oli DEL-liigan historian ensimmäinen kausi. Sarjaan osallistui 18 joukkuetta, mutta MadDogs München jätti kauden kesken 27 ottelun jälkeen taloudellisten syiden vuoksi.
Runkosarja oli 44 ottelun mittainen, jonka jälkeen 16 joukkuetta eteni pudostuspeleihin. Pudostuspelien kaksi ensimmäistä kierrosta pelattiin paras seitsemällä -systeemillä, mutta välierät ja loppuottelu pelattiin paras viidellä -systeemillä.
Runkosarjan voitti Berliner SC Preussen ja ainoana pudostuspelien ulkopuolelle jäi Eisbären Berlin. Loppuotteluun etenivät lopulta runkosarjan toinen, EV Landshut sekä runkosarjan viides, Kölner Haie. Kölner Haiesta tuli DEL-liigan ensimmäinen mestari.
Runkosarjan pistepörssin voitti tšekkiläinen Jiří Dopita ja pudotuspelien pistepörssin kanadalainen Mike Bullard. Kaudella sarjassa pelasi myös yksi suomalainen, Jari Grönstrand, joka edusti ESG Füchse Sachsenia.
Joukkueet.
1 Jan Eysselt korvasi hänet kesken kauden.
2 Joachim Ziesche korvasi hänet kesken kauden.
3 Bob Murdoch korvasi hänet kesken kauden.
Pelaajatilastot.
Runkosarjan maalivahtien torjuntapörssi.
Torjuntapörssissä on huomioitu vähintään 10 ottelua pelanneet maalivahdit.
1 Päästettyjen maalien keskiarvo
Dwayne Bowe

Dwayne Lorenzo Bowe (s. 21. syyskuuta 1984 Miami, Florida) on yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja, pelipaikaltaan laitahyökkääjä. Hän on edustanut NFL-liigassa pelaavia Kansas City Chiefsiä (2007-14) ja Cleveland Brownsia (2015). Bowe teki vuonna 2014 kahden vuoden sopimuksen Cleveland Brownsin kanssa, mutta Browns sanoi joukkueessa vaisusti esiintyneen Bowen sopimuksen irti maaliskuussa 2016. 
Ennen ammattilaisuraansa Louisianan osavaltionyliopiston joukkueessa pelannut Bowe varattiin NFL:n vuoden 2007 varaustilaisuuden ensimmäisellä kierroksella, 23. pelaajana.
Bautzen (piirikunta)

Bautzen on piirikunta Saksin osavaltiossa, Saksassa. Piirikunnan pinta-ala on noin 2 390 neliökilometriä ja asukasluku 310 898 (2012). Sen pääkaupunki on Bautzen.
Bautzenin naapurit ovat etelästä myötäpäivään lueteltuna Tšekki, Sächsische Schweiz-Osterzgebirgen piirikunta, Dresdenin piiritön kaupunki, Meißenin piirikunta Brandenburgin osavaltiossa, sekä Görlitz.
Sächsische Schweiz-Osterzgebirge

Sächsische Schweiz-Osterzgebirge on piirikunta Saksin osavaltiossa Saksassa. Piirikunnan pinta-ala on noin 1 653 neliökilometriä ja asukasluku 245 927 (2012). Sen pääkaupunki on Pirna. Piirikunta perustettiin 2008 yhdistämällä entiset Sächsische Schweizin ja Weißeritzkreisin piirikunnat.
Piirikunnan naapurit ovat lännestä myötäpäivään lueteltuna Mittelsachsenin ja Meißenin piirikunnat, Dresdenin piiritön kaupunki, Bautzenin piirikunta, sekä Tšekki.
C. G. Tötterman

Carl Gustaf Tötterman (21. kesäkuuta 1836 Pyhäjärvi Vpl. – 20. toukokuuta 1895 Helsinki oli Suomen Lähetysseuran toinen lähetysjohtaja, ja hän toimi tässä tehtävässä vuodesta 1877 lähtien aina kuolemaansa 1895 saakka.
Henkilöhistoria.
C. G. Tötterman tuli pappissuvusta, hänen isänsä oli kappalainen, varapastori Claes Kristian Albert Tötterman, joka toimi hänen syntymänsä aikoihin Pyhäjärven Vl. vt. kirkkoherrana ja Joutsan kappalaisena. Hänen äitinsä oli Gustava Fredrika Stenroth. Ylioppilaaksi hän valmistui Porvoon kymnaasista, ja papiksi hänet vihittiin vuonna 1860. Hän oli vuodesta 1861 lähtien naimisissa Ida Lovisa Ranckenin (1834—1907) kanssa. Metsänhoitaja, metsäneuvos Karl August Fredrik Tötterman (1866—1931) oli heidän poikansa.
Toiminta Suomen Lähetysseurassa.
Tötterman oli Suomen Lähetysseuran johtokunnan jäsen vuodesta 1866 lähtien. K. J. G. Sireliuksen siirryttyä pois lähetysjohtajan tehtävästä hänen tilalleen valittiin Tötterman, jota Remes luonnehtii seuran kotimaisessa työssä “varsinaiseksi uranuurtajaksi”. Sen sijaan ulkomaanasioissa hän oli passiivinen. Toiminnan painopisteenä oli seuran talouden kohentaminen, jotta vuonna 1870 Ambomaalla aloitettua lähetystyötä olisi voitu jatkaa entisessä laajuudessa. Elämänsä viimeisen vuosikymmenen ajan Tötterman oli jatkuvasti sairas. Remeksen kuvauksesta päätellen hän sairasti kenties Parkinsonin tautia. Häntä painoivat myös velat. Lähetysjohtajan toimen ohella hän hoiti 1880-luvun lopulla myös rautatiesaarnaajan viransijaisuutta, joten hänellä kaksi oli täystoimista työtä. 14. toukokuuta 1895 Tötterman sairastui keuhkokuumeeseen, johon hän kuoli kuusi päivää myöhemmin. Hänen tilalleen lähetysjohtajaksi valittiin pastori Akseli Hirn.
Dez Bryant

Desmond "Dez" Bryant (s. 4. marraskuuta 1988 Lufkin, Texas) on yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja, pelipaikaltaan laitahyökkääjä. Hän edustaa tällä hetkellä NFL-liigassa pelaavaa Dallas Cowboysiä.
Parhaimmillaan NFL:n laitahyökkääjien eliittiin kuuluvalla Bryantilla on ollut urallaan ongelmia kentän ulkopuolella muun muassa raha-asioiden kanssa. Hän on myös ollut pidätettynä useaan otteeseen.
Anselmi Hirvonen

Anselmi Hirvonen (s. 1979) on suomalainen teatteri- ja oopperaohjaaja.
Hirvonen valmistui vuonna 2008 ohjaajaksi ja teatteritaiteen maisteriksi Pietarin valtiollisesta teatteritaiteen akatemiasta. Aiemmin hän opiskeli Helsingin yliopistossa pääaineenaan teatteritiede. Musiikkiopinnot alkoivat sellonsoitolla Itä-Helsingin musiikkiopistossa 1985–1995 ja hän on toiminut monipuolisesti myös muusikkona.
Hirvosen debyyttiohjaus oli Leevi Madetojan ooppera Pohjalaisia Porin Oopperassa vuonna 2007. Hirvosen oopperaohjauksia on nähty eri puolilla Suomea, muun muassa Helsingissä, Turussa, Porissa, Tampereella, Vaasassa, Rovaniemellä, Kuopiossa, Espoossa sekä Naantalin, Oulun, Lemin ja Joensuun Musiikkijuhlilla, teoksina Mozartin Figaron häät, Taikahuilu, Così fan tutte ja Bastien und Bastienne, Tšaikovskin Jevgeni Onegin, Madetojan Pohjalaisia, Lehárin Paganini, Abrahamin Viktoria ja hänen husaarinsa, Rossinin Tuhkimo (Hirvosen lyhentämä ja sovittama 60 min. versio lapsille), Purcellin Dido ja Aeneas, Gian Carlo Menottin Puhelin, Nikolai Rimski-Korsakovin Mozart ja Salieri, Francis Poulencin Ihmisääni, Jukka Linkolan Myrkkyhuntu (kantaesitys), Antti Nissilän Pyhät seinät (kantaesitys) sekä Tze Yeung Hon "minn(i)e" Tallinnassa Virossa (kantaesitys). 
Hirvonen on tehnyt ohjaajana yhteistyötä muun muassa kapellimestareiden Philippe Auguin, Will Humburg, Srboljub Dinić, Lorenzo Passerini, Andrea Sanguineti, Wolfgang Wengenroth, John Storgårds, Okko Kamu ja Pertti Pekkanen kanssa. Laulajista hänen ohjauksessaan ovat olleet mm. Ludovic Tézier, Matthew Polenzani, Massimo Giordano, Maria José Siri, Elena Pankratova, Giuseppe Filianoti, Sebastian Catana, Claudio Sgura, Kamen Chanev, Jaakko Ryhänen, Mika Kares, Juha Uusitalo, Tuuli Takala, Miina-Liisa Värelä, Arttu Kataja, Marjukka Tepponen, Tuomas Katajala, Timo Riihonen, Jussi Myllys, Dan Karlström, Jyrki Anttila, Waltteri Torikka ja Johanna Rusanen. 
Hän on sovittanut usean ohjauksensa dramaturgisesti uuteen muotoon ja kirjoittanut uudet dialogit Taikahuiluun, Paganiniin, Viktoriaan, Tuhkimoon ja Bastien und Bastienneen.
Uudelleenohjaajana Hirvonen on toiminut Savonlinnan Oopperajuhlilla ("Tosca" 2011, 2015 ja 2022, "Taikahuilu" 2012 ja 2014 ja Don Giovanni 2024), Viron Kansallisooppera Estoniassa ("Jevgeni Onegin" 2004) sekä Malmön Oopperassa (Don Giovanni 2023). Aiemmin hän on toiminut muun muassa Ralf Långbackan ja Keith Warnerin apulaisohjaajana Suomen lisäksi Virossa ja Beijing Music Festivaleilla Kiinassa.
Hirvonen on esiintynyt myös näyttelijänä ja laulajana esimerkiksi Pietarin Zazerkalie-teatterin produktioissa vuosina 2005–2008 kuudessa eri roolissa, muun muassa "Gianni Schicchin" Notaarina. Lisäksi hän on dubannut ja dubbausohjannut animaatiosarjoja televisioon.
Hirvosen isä on ooppera- ja oratoriolaulaja Anssi Hirvonen ja sisar muusikko ja televisiojuontaja Siina Hirvonen, jonka Siina &amp; Taikaradio -duossa Anselmi Hirvonen on esiintynyt kitaristina lastenkonserteissa eri puolella Suomea.
Hirvonen oli Suomen Wagner-seuran Bayreuth-stipendiaatti vuonna 2011.
Amerikanoravakoira

Amerikanoravakoira ("American Squirrel Dog") on yhdysvaltalainen koirarotu, jota FCI ja muutkaan merkittävät kenneljärjestöt eivät ole tunnustaneet. Sillä on ainoastaan "National Kennel Club":n hyväksyntä ja se on rekisteröity "United Squirrel Dog Registration":iin. Sitä ei tule sekoittaa cajuninoravakoiraan.
Ulkonäkö.
Amerikanoravakoiran pää on pitkänomainen ja sivusta katsottuna litteä. Silmät ovat pyöreät, korvat joko pystyt – mikä on toivottava ominaisuus – tai riippuvat. Niska on hieman kaareutunut ja vahva, selkä suora ja kylkiluut kaareutuneet ja syvät. Käpälät ovat kissamaiset, häntä voi olla joko pitkä tai luonnostaan töpö. Luonnostaan pitkät hännät yleensä typistetään alkuperämaassa 2,5–7,5 cm:n mittaiseksi. Lyhyt karvapeite on laadultaan sileä, ja sen väritys vaihtelee valkoisesta ja vehnästä (fawnista) punaiseen ja brindleen, joista valkoinen ja vehnä ovat toivotuimmat. Myös kaksiväriset koirat joko ruosteenruskein, tan-värisin, brindlein tai mustin merkein sallitaan. Säkäkorkeus on noin 35,5–51 cm ja paino 9–13,5 kg.
Luonne ja käyttäytyminen.
Rotu on luonteeltaan ystävällinen, joskin perhettään kohtaan suojelevainen. Sillä ei ole myöskään vaikeuksia tulla toimeen muiden koirien kanssa. Se on aktiivinen ja työskennellessään hiljainen aina saaliin löytymiseen asti. Sen tyypillinen metsästystapa on feisteille ja treeing cureille ominainen ns. "treeing" eli puuhun ajaminen. Koska sillä on voimakas luontainen taipumus oravan metsästykseen, se ei vaadi juurikaan koulutusta työhönsä.
Alkuperä.
Amerikanoravakoira on kotoisin Yhdysvaltain keskilännestä ja eteläosista. 1990-luvun loppupuolella kaksi feist-kasvattajaa, eteläcarolinalainen George Chisenhall Elginistä ja arkansaslainen Billy Ainsworth Magnoliasta risteyttivät silloisiin feist-linjoihinsa blackmouth curia, alkuperäistä mountain curia, amerikanpitbullterrieriä ja amerikanrottaterrieriä. Aluksi näistä risteytyksistä syntynyt jalostuspopulaatio rekisteröitiin feist-rekisteriin pelkkänä erillisenä linjana, mutta vuonna 2003 "National Kennel Club" tunnusti sen omaksi rodukseen. Nimensä mukaisesti sitä käytetään oravan metsästykseen.
Capheatoninterrieri

Capheatoninterrieri ("Capheaton Terrier") on brittiläinen koirarotu, joka ei ole FCI:n tunnustama.
Ulkonäkö.
Capheatoninterrierin korvat ovat riippuvat ja rinnanympärys on enimmillään 43 cm. Alkuperämaassa kannukset poistetaan syntymän jälkeen ja häntä typistetään. Sekä sileä että karkea karvamuunnos tunnetaan. Väritys on joko kastanjanruskea tai ruosteenpunainen (tan), ja molemmissa tulee olla tumma maski. Tämä värisävy on terriereille hyvin epätyypillinen ja poikkeuksellinen. Säkäkorkeus vaihtelee 23–33 cm välillä. 
Luonne ja käyttäytyminen.
Rotu on erittäin uskollinen ja omistajaansa kiintynyt, minkä vuoksi se ei pidä yksinolosta. Se on oppivainen, leikkisä ja helppo kouluttaa, ja se tulee normaalisti hyvin toimeen lasten kanssa. Sen tulee kuitenkin osoittaa selkeää riistaviettiä ja metsästyshalukkuutta, minkä vuoksi se ei välttämättä pysty elämään samoissa tiloissa muiden lemmikkien kanssa. Pääasiallinen käyttötarkoitus onkin kettujen ja kaniinien ajuemetsästys viljapelloilla ja pensasaitojen luona, ja työssään se on ehdottoman peloton ja sitkeä. Lisäksi se on etevä rottakoira ja erinomainen seurakoira.
Alkuperä.
Capheatoninterrieri on kotoisin Koillis-Englannin Northumberlandissa sijaitsevasta Capheatonin kylästä. Vuonna 1984 kyseisessä kylässä asuva maanomistaja Suzy Browne Swinburne osti tuntematonta alkuperää olevan terrierin nimeltä Dougal. Hän ihastui koiraan niin, että halusi siirtää sen luonteen ja ulkonäön eteenpäin seuraaville sukupolville. Vuonna 1988 hän aloitti jalostuksen astuttamalla Bramble-nimisen terrierinartun Dougalilla. Seuraava sukupolvi risteytettiin vuorostaan Jack Russell -terrierin ja lancashirenkarjakoiran kanssa. Näin oli luotu pohja uudelle rodulle, joka alkoi saavuttaa suosiota Northumberlandin kreivikunnassa. "Capheaton Terrier Society" perustettiin vuonna 2004 ja se yrittää paraikaa etsiä lisää capheatoninterrierin omistajia populaation määrän kartoittamiseksi ja rekisterin ylläpitämiseksi.
Tomasz Radzinski

Tomasz Radziński (s. 14. joulukuuta 1973 Poznań, Puola) on puolalais-kanadalainen aktiiviuransa lopettanut jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän toimii belgialaisseura Lierse SK:n teknisenä johtajana.
Radziński aloitti jalkapallon pelaamisen puolalaisessa Cuiavia Inowrocławissa, josta hän vuonna 1988 siirtyi saksalaisen VfL Osnabrückin junioreihin. Vuonna 1990 Radziński muutti perheensä mukana Kanadaan, jossa hän ehti edustaa North York Rocketsia ja St. Catherines Wolvesia, kunnes palasi Eurooppaan vuonna 1994 siirtyessään ammattilaiseksi belgialaiseen Germinal Ekereniin. Pelattuaan Ekerenissä reilut sata sarjaottelua hän siirtyi belgialaiseen suurseuraan Anderlechtiin vuonna 1998. Siellä Radziński teki yhteensä 52 liigamaalia ja viimeisellä Anderlecht-kaudellaan lisäksi viisi maalia Mestarien liigassa. Vuonna 2001 englantilainen Everton osti Radzińskin 4,5 miljoonalla punnalla, mikä oli suurin koskaan kanadalaisjalkapalloilijasta maksettu siirtosumma.
Evertonissa Radziński ehti tehdä 25 maalia 91:ssä Valioliiga-ottelussa, kunnes pyysi siirtoa muualle. Hän siirtyikin vuonna 2004 kolmivuotisella sopimuksella ja 1,75 miljoonan punnan siirtosummalla samassa sarjassa pelanneeseen Fulhamiin. Siellä hän ei onnistunut yhtä hyvin kuin edellisessä seurassaan, ja uuden managerin Lawrie Sanchezin aloittaessa Radziński joutui jättämään seuran kesällä 2007. 28. elokuuta 2007 Radziński siirtyi vapaana pelaajana kreikkalaiseen Skoda Xanthiin. Vaikka sopimus tehtiin päättymään vasta vuonna 2010, palasi Radziński jo seuraavana kesänä Belgiaan, Lierseen. Hän kertoi pyrkineensä pois Kreikasta epäiltyään joukkuetovereitaan sopupeleistä. 29. tammikuuta 2012 Radziński siirtyi puolivuotisella sopimuksella Waasland-Bevereniin. Sopimuksessa oli myös vuoden optio, jota ei kuitenkaan käytetty, vaan Radziński lopetti pelaajauransa kesällä 2012.
Maajoukkuetasolla Radziński edusti Kanadaa, jonka A-maajoukkueessa hän teki ensiesiintymisensä kesäkuussa 1995 Turkkia vastaan pelatussa ottelussa. Yhteensä Radziński pelasi 46 maaottelua ja teki niissä kymmenen maalia, joista kolme MM-karsinnoissa ja yhden vuoden 1996 CONCACAF Gold Cupissa.
Radzińskilla on myös Belgian kansalaisuus, jonka hän sai avioliiton kautta.
Onnistu Venäjällä

Onnistu Venäjällä on suomenkielinen käytännön opas etabloitumisesta Venäjän markkinoille ja liiketoimintaan liittyvien oikeudellisten ja muiden riskien hallinnasta.
Sisältö.
Niin toiminnan harjoittamista Venäjällä harkitsevan kuin siellä jo toimivan yrityksen tulee tuntea maan lainsäädäntö ja tapakulttuuri. Kirjassa avataan konkreettisesti Venäjän voimassa olevaa osakeyhtiö- ja työlainsäädäntöä ja kerrotaan, kuinka yrityksen tulee hoitaa asiansa itärajan tuolla puolen.Lainsäädännön lisäksi kirjassa kerrotaan myös tosi asiassa huomattavasti liiketoimintaan vaikuttavasta venäläisestä tapakulttuurista. Teos sisältää runsaasti esimerkkejä ulkomaisten yritysten Venäjällä tekemistä virheistä ja liiteosion, johon on koottu tärkeimmät Venäjällä toimimiseen tarvittavat lomakkeet niin suomeksi kuin venäjäksi.
Vastaanotto.
”Keskeinen viesti kirjassa on, että Venäjällä ja Suomessa on kyse kahdesta täysin erilaisesta ympäristöstä ja maailmasta. Kirjassa esitellään lukuisia tapoja myös epäonnistua maassa. Siksi on hyvä käydä läpi oppaan tarkistuslistat, pöytäkirjat ja sopimusmallit. […] Tuhti tietopaketti on mielenkiintoista ja käytännönläheistä luettavaa, eikä jätä paljonkaan arvailujen varaan.” – Talouselämä 14/2012
Kirjailija.
Oppaan kirjoittaja asianajaja Matti Honkanen toimii partnerina Asianajotoimisto Teperi &amp; Co Oy:ssä. Hän on työskennellyt lähes 30 vuotta Neuvostoliiton ja Venäjän yritysjuridiikan asiantuntijana sekä asunut ja työskennellyt Neuvostoliitossa ja Venäjällä. Honkanen on julkaissut monta Venäjän liiketoimintaa ja sopimusjuridikkaa käsittelevää teosta.
Birgit

Birgit on naisen etunimi, lyhentymä nimestä Birgitta. Birgitin nimipäivä on suomenruotsalaisen kalenterin mukaan 7. lokakuuta.
Suomessa nimi Birgit on 1900-luvun alusta elokuuhun 2025 mennessä annettu Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan 5 255 henkilölle.
Matti Honkanen

Matti Honkanen on suomalainen tietokirjailija, jonka teokset käsittelevät onnistunutta liiketoimintaa Venäjällä. 
Ura.
Matti Honkanen on suomalainen asianajaja, jolla on 30 vuoden kokemuksen suomalaisvenäläisen kaupan lainsäädännön asiantuntijana. Honkanen on kirjoittanut yhteensä kahdeksan teosta, jotka käsittelevät onnistuneen liiketoiminnan harjoittamista Neuvostoliitossa ja myöhemmin, Venäjällä.
Teokset.
Honkasen teokset:
Thomas Südhof

Thomas Südhof (22. joulukuuta 1955 Göttingen, Länsi-Saksa) on saksalainen biokemisti. Hän on tutkinut erityisesti neuronien kommunikaatiota. Hänet palkittiin vuonna 2013 tutkimustensa ansiosta Nobelin fysiologian tai lääketieteen palkinnolla, jonka hän jakoi James Rothmanin ja Randy Schekmanin kanssa.
Elämä.
Südhof syntyi Göttingenissä vuonna 1955 ja opiskeli Göttingenin yliopistossa. Hän valmistui lääketieteen tohtoriksi 1982, jatkoi samana vuonna neurotieteen opiskeluja Max Planck -instituutissa ja väitteli tohtoriksi myös neurotieteestä.
Väitöskirjan jälkeistä tutkimusta Südhof teki University of Texas Southwestern Medical Centerissä, jossa liittyi vuonna 1983 Michael Brownin ja Joseph L. Goldsteinin laboratorioon. Brown ja Goldstein jakoivat fysiologian ja lääketieteen Nobelin vuonna 1985. Südhof onnistui tuona aikana kloonaamaan LDL-kolesterolin reseptorin geenin.
Südhof siirtyi vuonna 1991 Howard Hughes Medical Institute, ja hänestä tuli vuonna 2008 Stanfordin yliopiston molekyyli- ja solufysiologian professori. Südhof kiinnostui tutkimustyössään erityisesti siitä, miten aivojen neuronit kommunikoivat keskenään. Hänen tutkimustyönsä ansiosta tieto kommunikaatiosta on kasvanut selvästi. Hänet palkittiinkin ansioistaan vuonna 2013 Lasker-palkinnolla. Myöhemmin samana vuonna hän jakoi lääketieteen ja fysiologian Nobelin James Rothmanin ja Randy Schekmanin kanssa.
Gus Kahn

Gustav Gerson ”Gus” Kahn (6. marraskuuta 1886 Koblenz – 8. lokakuuta 1941 Beverly Hills) oli saksalaissyntyinen yhdysvaltalainen sanoittaja.
Kahn vietti nuoruutensa Chicagossa ja aloitti musiikkiuransa New Yorkissa. Hän kirjoitti sanoituksia Broadway-näytelmiin ja yksittäisiin populaarimusiikkikappaleihin ja muutti monien muiden New Yorkin laulunkirjoittajien tavoin Hollywoodiin musikaalielokuvien yleistyessä 1930-luvulla. Hänen yhteistyökumppaneitaan olivat muun muassa Walter Donaldson, Egbert Van Alstyne, Isham Jones, Nacio Herb Brown, George ja Ira Gershwin, Sigmund Romberg sekä Buddy DeSylva. Hän teki myös toisinaan kappaleita yhdessä vaimonsa, säveltäjä Grace LeBoyn kanssa.
Vuonna 1951 julkaistiin Kahnin elämästä kertova elokuva "Lumottu laulu", jossa Kahnia näytteli Danny Thomas.
Kahn valittiin vuonna 1970 Songwriters Hall of Fameen.
Ville-Valtteri Starck

Ville-Valtteri Starck (s. 3. helmikuuta 1995 Turku) on suomalainen jalkapalloilija, joka on viimeksi edustanut Kakkosessa pelaavaa KaaPo:a. Hän on pelipaikaltaan vasen laitapuolustaja.
Ura.
Starck teki ensiesiintymisensä Kakkosessa Åbo IFK:ssa 4. syyskuuta 2011, kun joukkue hävisi kotonaan Ilvekselle 0–1. Veikkausliigaan hän nousi Turun Palloseurassa kaudella 2012. Starckin ensimmäinen pääsarjaottelu oli 4–0-tulokseen päättynyt TPS–FC Lahti, joka pelattiin 22. heinäkuuta 2012. Starck pelasi sekä ÅIFK:ssa että TPS:ssä kauteen 2014 asti. Hän esiintyi kolmen kauden aikana yhteensä 30 liigaottelussa.
Helmikuussa 2015 Starck teki Ykkösessä pelanneen FC Jazzin kanssa kauden 2015 kattavan sopimuksen, jota kesti kaksi kautta. Sen jälkeen Starck siirtyi Ykköseen ja Valkeakoskelle FC Hakan riveihin. Hän oli mukana nostamaassa FC Hakaa kauden 2019 päätteeksi Veikkausliigaan. Veikkausliigakausi 2020 jäi Starckilla neljän ottelun mittaiseksi alkukaudesta tapahtuneen loukkaanumisen vuoksi.
Hannele Lehtikuusi

Satu Hannele Lehtikuusi (20. helmikuuta 1960 Kitee – 20. helmikuuta 2004 Helsinki) oli suomalainen järjestöaktiivi.
Lehtikuusi toimi Setan puheenjohtajana 1994–1997. Sitä ennen hän oli ollut Setan hallituksessa 1991–1994. Hän on ollut perustamassa Vinokinoa sekä ILGA-Europea ja kuului järjestön ensimmäiseen hallitukseen 1997.
Lehtikuusi työskenteli vihreiden järjestösihteerinä vuodesta 1993 kuolemaansa saakka. Lehtikuusi toimi Helsingissä varavaltuutettuna kausina 1996–1999 ja 2000–2004. Vuosina 1996–2000 hän toimi Uudenmaan liiton hallituksen 1. varapuheenjohtajana. Hän oli ehdokkaana myös eduskuntavaaleissa 1995 saaden 765 ääntä ja eduskuntavaaleissa 1999 saaden 652 ääntä.
Hannele Lehtikuusi oli rekisteröidyssä parisuhteessa Hanna Rädyn kanssa ja heillä on kaksi lasta. Lehtikuusi menehtyi vaikeaan sairauteen 44-vuotiaana vuonna 2004.
Puoliläpäisevä kalvo

Puoliläpäisevä kalvo on ohut kalvo, joka päästää diffundoitumaan lävitseen vain tietyn koon tai varauksen omaavia molekyylejä tai ioneja. Tyypillisesti puoliläpäisevissä kalvoissa on hyvin pieniä reikiä, joista pienet molekyylit kuten vesi pääsevät kulkemaan kalvon lävitse. Liian suuret yhdisteet tai varaukseltaan vääränlaiset ionit eivät kykene läpäisemään puoliläpäisevää kalvoa. Puoliläpäiseviä kalvoja ovat muun muassa eliöiden solukalvot, eläinten iho, eräät synteettiset polymeerit kuten polyamidit ja eräät keraamiset aineet kuten kupariheksasyanoferraatti. 
Puoliläpäiseviä kalvoja käytetään useissa erotusprosesseissa teollisuudessa. Puoliläpäiseviä kalvoja hyödynnetään muun muassa osmoosissa ja käänteisosmoosissa valmistettaessa suolatonta juomakelpoista vettä merivedestä, makromolekyyliseosten konsentroimiseen, erottamiseen ja puhdistamiseen muun muassa bioteknillisissä laitoksissa ja energiatekniikassa muun muassa polttokennoissa. Kiinteitä huokoisista keraameista valmistettuja puoliläpäiseviä kalvoja käytetään kaasujen erottamiseen ja kaasujen erottamiseen käytetään myös kalvoja, jotka on tehty orgaanisesta polymeeristä. Muita käyttökohteita ovat muun muassa dialyysi, ultrasuodatus ja geelipermeaatiokromatografia.
Riku Sjöroos

Riku Sjöroos (s. 10. maaliskuuta 1995 Turku) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa Veikkausliigassa pelaavaa IFK Mariehamnia. Hän on pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä.
Sjöroos oli alun perin TPS:n juniorikoulun kasvatti. Hän pelasi aluksi TPS:n yhteistyöseurassa Åbo IFK:ssa kaudella 2012 Kakkosta. Kaudella 2013 hän pelasi ensimmäisen Vekkausliigaottelun 18. elokuuta 2013 tullessaan vaihdosta kentälle ottelussa TPS-VPS. Sen jälkeen hän vakinaisti paikkansa TPS:n kokoonpanossa kaudella 2015, jolloin TPS pelasi kaudelle 2017 asti Ykköstä nousten kauden päätteeksi Veikkausliigaan. Veikkausliigakauden 2018 jälkeen Sjöroos siirtyi IFK Mairehamnin riveihin.
Riku Sjöroos on pelannut kauden 2020 loppuun mennessä TPS:n ja IFK Mariehamnin riveissä 76 Veikkausliigan ottelua viiden kauden aikana ja tehnyt niissä viisi maalia.
Merilappi United

Merilappi United on vuonna 2011 perustettu naisjalkapalloilun jalkapalloseura Kemistä.
Seura syntyi, kun Kemin Into ja Visan Pallo yhdistivät nais- ja tyttöjoukkueidensa toiminnan lokakuussa 2011. Samalla Visan Pallo lakkautettiin. Merilappi United sai kaudelle 2012 paikan Naisten Ykköseen. Kauden 2013 päätteeksi seura nousi Naisten Liigaan. Tällä hetkellä seurassa toimii 5 joukkuetta ja junioritoiminnassa futiskoulu ympäri vuoden.
Sergei Pavlov (urheilujohtaja)

Sergei Pavlovitš Pavlov (; 19. tammikuuta 1929 Ržev, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto – 7. lokakuuta 1993 Moskova) oli neuvostoliittolainen urheilujohtaja ja urheiluministeri.
Pavlov valmistui 1940- ja 1950-luvun taitteessa Rževin maatalouden mekaniikan ja sähkötekniikan teknikumista ja opiskeli vuosina 1950–1952 Moskovassa Valtion ruumiinkulttuurin keskusinstituutissa. Hän siirtyi vuonna 1952 Nuorisoliiton Moskovan kaupunkikomitean palvelukseen ja työskenteli sen johtotehtävissä vuosina 1955–1958. Kommunistipuolueen jäseneksi hänet hyväksyttiin vuonna 1954. Nuorisoliiton keskuskomitean sihteerinä hän toimi vuosina 1958–1959 ja ensimmäisenä sihteerinä vuosina 1959–1968. 
Pavlov valittiin Neuvostoliiton kommunistisen puolueen ja Neuvostoliiton korkeimman neuvoston 22. ja 23. kongressin istuntoihin, joissa hän toimi muun muassa ulkoasiain komissiossa. 
Vuonna 1968 Pavlovista tuli Neuvostoliiton liikunta- ja urheilukomitean puheenjohtaja ja samalla urheiluministeri. Hän oli keskeinen tapahtuman järjestäjä Neuvostoliiton puolella, kun Neuvostoliiton ja Kanadan ammattilaisten välinen kahdeksan ottelun sarja pelattiin syksyllä 1972. Hän toimi Neuvostoliiton olympiajoukkueen johtajana kolmissa kesä- ja kolmissa talvikisoissa vuosina 1968–1976. Näinä vuosina Neuvostoliitto oli olympiamitalitilaston ykköskansakunta eli parempi kuin kilpailijansa Yhdysvallat. Tästä Pavlovkin sai kunniaa maansa kunniamerkkien muodossa. Vuodesta 1977 alkaen hänestä tuli Neuvostoliiton olympiakomitean puheenjohtaja. Vuoden 1980 Moskovan kesäolympialaisissa Pavlov toimi järjestelytoimikunnan varapuheenjohtajana.
Neuvostoliiton johtajan Leonid Brežnevin kuoltua Pavlov menetti maan urheilujohtajan aseman Marat Gramoville. Pavlov toimi sen jälkeen vuosina 1983–1985 Neuvostoliiton suurlähettiläänä Mongoliassa ja 1985–1989 Myanmarissa. Hän joutui jäämään eläkkeelle vuonna 1989, vaikka hän ei olisi ollut siihen 60-vuotiaana vielä halukas. Hän kuoli vuonna 1993. Pavlov sai postuumisti kunniamerkin keväällä 2004 Venäjän urheilulle ja olympialiikkeelle tekemästään ansiokkaasta työstä.
Itikka (Seinäjoki)

Itikka on Seinäjoen 7. kaupunginosa Kantakaupungin suuralueella. Kaupunginosa jakaantuu kahteen pientilastoalueeseen: Itikkaan (020) ja Rengastiehen (023).
Itikan kaupunginosassa sijaitsee Rytmikorjaamo sekä 1890-luvulla rakennettu noin 5 000 neliömetrin kokoinen Kalevan navetta, joka avattiin remontin jälkeen vuonna 2020 kulttuurikeskuksena. 2010-luvun aikana Itikan ilme koki muutoksen, kun entisestä tehdasympäristöstä muutettiin asuinalue.
Sijainti.
Itikka sijaitsee Seinäjoen keskustan vieressä Vaasantien ja Kantatie 67:n risteyskohdassa. Aluetta rajaa pohjois-eteläsuunnassa Kantatie 67 ja itä-länsisuunnassa Seinäjoki–Vaasa-rautatie.
Historia.
1800-luvulla kaupanteko keskittyi Östermyraan, joka oli nuoren kunnan ydinkeskus. 1870-luvulla kaupanteon painopiste siirtyi Joupin, Jouppilan ja Nyykoolin seudulle. Sopivaksi kauppapaikaksi muodostui ensin Nygårdin talosta nimensä saanut Nyykoolinmäki, nykyinen Itikanmäki, joka sijaitsi Ylistaroon, Ilmajoelle ja Nurmoon johtavien teiden risteyksessä. Sinne nousi yksityisten kauppiaiden puotien lisäksi vuosisadan vaihteen tienoilla Seinäjoen Osuuskaupan päämyymälä, joka toimi siinä kunnes uusi funkkis-osuuskauppa rakennettiin 1936 nykyiseen Keskus- ja Koulukadun risteykseen. 
Nyykoolista tuli nuoren kunnan ydinkeskus, jonka alueelle keskittyi kaupanteon lisäksi vähäinen teollisuus. Nyykoolinmäellä sijaitsi myös kunnallishallinto, sivistys ja ensimmäiset pankit. Nyykoolin- tai Itikanmäelle nousi 1925 myös Matti Visannin piirtämät kunnantalo, sittemmin kauppalantalo, ja säästöpankin talo.
2010-luvulla Itikka-osuuskunnan rakennukset purettiin ja entiselle tehdasalueelle rakennettiin noin kolmesataa kerrostaloasuntoa. Vuonna 2017 valmistui myös Lakeuden Aamunkoi -niminen silta, joka yhdistää Itikanmäen Seinäjoen keskustaan.
Katrin Loo

Katrin Loo (s. 2. tammikuuta 1991) on virolainen jalkapalloilija. Hän edustaa Naisten Liigassa pelaavaa Merilappi Unitedia, johon Loo siirtyi kaudeksi 2015.
Loo on aikaisemmin pelannut useita kausia Viron Naiste Meistriliigassa sekä kauden Yhdysvaltojen yliopistosaroissa. Suomessa hän on edustanut myös NiceFutista. Viron naisten maajoukkuetta hän on esiintynyt toistaiseksi 56 kertaa.
Teliana Pereira

Teliana Pereira (s. 20. heinäkuuta 1988 Santana do Ipanema) on brasilialainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut kaksinpelissä WTA-listan sijalla 43 lokakuussa 2015. Hän on voittanut urallaan kaksi WTA-turnausta kaksinpelissä.
Helmikuussa 2013 Pereira eteni puolivälieriin Bogotán WTA-turnauksessa. Viimeksi brasilialainen oli päässyt WTA-turnauksessa näin pitkälle vuonna 1999. Tammikuussa 2014 Pereira osallistui ensimmäisen kerran Grand Slam -turnauksen pääsarjaan Australian avoimissa, jossa hän hävisi kuitenkin avauskierroksen ottelunsa. Vuonna 2015 Pereira saavutti kaksi WTA-turnausvoittoa; Bogotássa ja Florianópolisissa.