tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Seututie 160

Seututie 160 on Valtatie 6:n rinnakkaistie Imatralla. Se alkaa kantatie 62:n liittymästä Vuoksenniskan eteläpuolella ja on Vuoksenniskan pääkatu. Se päätyy pohjoisessa Imatran ja Ruokolahden rajalla takaisin valtatie 6:lle ennen Oritlampea. Tie toimii vilkkaana yhdystienä.
Historiaa.
Alun perin seututie 160 oli Porvoon ja Myrskylän välinen tie. 1990-luvun lopulla Imatran moottoritien valmistuttua ja valtatien 6 siirryttyä moottoritielle seututie 160 siirtyi vanhalle valtatien 6 osuudelle ja Porvoon ja Myrskylän välinen tie muutettiin yhdystieksi 1605.
Science on a Sphere

Science on a Sphere (SOS, ) on pallonmuotoinen projektiosysteemi, jonka on kehittänyt Yhdysvaltain liittovaltion sää- ja valtamerentutkimusorganisaatio. Sillä voidaan näyttää korkeatasoista videota pallolla litteän näytön sijasta. Tarkoituksena on esittää paremmin maailmanlaajuisia ilmiöitä. Animoiduilla kuvilla voidaan esittää erilaisia ympäristön prosesseja, esimerkiksi myrskyjä, ilmastonmuutosta ja meren lämpötiloja. SOS-systeemi on tällä hetkellä 50 paikassa ympäri maailman.
Sijainnit.
Science on a Sphere on asennettu useisiin tiedekeskuksiin, yliopistoihin, eläintarhoihin, akvaarioihin ja NASAn vierailukeskuksiin eri puolilla Yhdysvaltoja. Se on asennettu myös tiedekeskuksiin Taiwanissa, Etelä-Koreassa, Ranskassa ja Suomessa. Uusia paikkoja lisätään koko ajan.
Joitakin paikkoja, joista Science on a Sphere löytyy:
Historiaa.
SOSin keksi Alexander E. MacDonald, joka on NOAAn tutkimuslaboratorion johtaja. Hän sai idean vuonna 1995, jolloin tehtiin toisia tiedon visualisoinnin projekteja NOAAn sääennustelaboratoriossa. Ensimmäinen Science on a Spheren prototyyppi rakennettiin samana vuonna. SOS sai patentin vuonna 2005.
Toiminta.
Pallo on halkaisijaltaan 68 tuumaa, eli noin 1,7 metriä. Se kiinnitetään siten, ettei se pääse liikkumaan. Muuten kuva olisi epätarkka. Varsinaisena tekniikkana käytetään sitä, mitä on saatavilla markkinoilla. Uusimmassa järjestelmässä on käytössä Ubuntu-Linux ja Wiin kaukosäädin.
SOSille tarkoitetut ohjelmat on jaettu seuraaviin pääluokkiin: maa, meri, ilmakehä, tähtitiede, mallit ja simulaatiot. Lisäksi on tarjolla extroja, joissa on mukana kertojan ääni. On olemassa yli 250 ohjelmaa, joita voi näyttää pallolla. Niihin sisältyy mm. satelliittikuvia, Mars, reaaliaikaiset maanjäristykset, merten happanemisen malli ja monia muita. Tiedot tulevat eri organisaatioilta, joihin lukeutuvat esim. NOAA, NASA, NREL sekä eri yliopistot ja tiedekeskukset.
Vuorimies

Vuorimies oli Ruotsissa keskiajalta 1800-luvulle vuorimiestilan omistanut rälssimies, jonka tila oli vapautettu veroista ja esimerkiksi ruotusotamiesten kustantamisesta. Vapauksiensa vastineeksi hän oli velvollinen harjoittamaan kaivostoimintaa ja raudanvalmistusta sekä käyttämään metsiään hiilenpolttoon. Vuorimiestilojen erityisluonne lakkautettiin 1859. Vuorimiehet muodostivat vuorirälssin.
Nykyajan vuorimiehet.
Aalto-yliopiston Kemian tekniikan korkeakoulussa (ent. Teknillisessä korkeakoulussa) materiaalitekniikkaa opiskelevien opiskelijoiden kilta on nimeltään Vuorimieskilta. Kyseisen killan opiskelijoita kutsutaan opiskelupiireissä Vuorimiehiksi.
Suomessa toimii Vuorimiesyhdistys, johon voivat hakea jäseneksi kaivos-, rikastus- ja materiaaliteknisessä sekä metallurgisessa teollisuudessa toimivat korkeakoulutetut henkilöt sekä näiden alojen opinnoissa ylemmässä korkeakoulututkintovaiheessa olevat opiskelijat.
Oswaldo Sánchez

Oswaldo Javier Sánchez Ibarra (s. 21. syyskuuta 1973 Guadalajara, Jalisco, Meksiko) on meksikolainen jalkapallomaalivahti. 
Seuraura.
Sánchez aloitti ammattilaisuransa vuonna 1993 Club Atlaksessa. Hän pelasi Atlaksessa vuoteen 1996 asti, ennen kuin hän siirtyi meksikolaiseen suurseuraan Club Americaan. Americassa Sánchez pelasi kolme vuotta ja pelasi joukkueen riveissä 76 ottelua. Vuonna 1999 hän siirtyi Club Deportivo de Guadalajaraan. Hän pelasi Guadalajarassa pitkään ja voitti joukkueessa Meksikon mestaruuden vuonna 2006. Kauden 2006–2007 päätteeksi Sánchez siirtyi Santos Lagunaan, sitä ennen hän ehti pelata 272 ottelua Guadalajaran maalilla. Hän on voittanut Santos Lagunan riveissä Meksikon mestaruuden kahdesti, 2008 ja 2012. Sánchez oli Lagunan kokenein pelaaja ja joukkueen kapteeni. Hän on pelannut Santos Lagunan ykkösmaalivahtina 207 ottelua.
Maajoukkueura.
Sánchez teki maajoukkuedebyyttinsä Meksikon maajoukkueessa vuonna 1996, ja hänet valittiin Meksikon joukkueeseen Confederations Cupiin 1996. Vuoden 1998 MM-kisoissa hän oli Meksikon ykkösvahti ja pelasi joukkueensa kaikki ottelut. Meksiko kuitenkin putosi jatkosta neljännesvälierissä, hävittyään tiukan taiston Saksalle 2-1. Javier Aguirren tultua Meksikon valmentajaksi 2001 Sánchez menetti ykkösvahdin paikkansa. Niinpä hän oli vuoden 2002 MM-kisoissa Meksikon kakkosmaalivahti Óscar Pérezin takana. MM-kisoissa 2006 Sánchez oli jälleen Meksikon ykkönen ja pelasi maan kaikki kolme alkulohko-ottelua sekä neljännesvälieräottelun. Hänen osallistumisensa ensimmäiseen otteluun Irania vastaan tai ylipäänsä koko kisamatkansa olivat peruuntua hänen isänsä kuoltua yllättävästi hieman ennen turnauksen alkua. Sánchez lensi Saksasta kotiin Meksikoon hautajaisiin mutta palasi joukkueen mukaan pian ja pelasi Iran-ottelun. Ottelussa Sánchez pelasi varmaotteisesti ja kylmäpäisesti mutta lyyhistyi ottelun päätyttyä polvilleen ja itki vuolaasti. Meksikon kisat päättyivät neljännesvälierissä tappioon Argentiinalle jatko-ajalla. Vuonna 2009 Meksikon valmentajaksi palasi Aguirre, jolta ei taaskaan luottoa Sáncheziin herunut vaan konkarivahti ei päässyt edes kolmosvahdiksi MM-joukkueeseen 2010 vaikka oli pelannut suurimman osan karsinta-otteluista.
Sánchez on voittanut Meksikon ykkösvahtina CONCAF Gold Cupin(Pohjois-Amerikan mestaruus) kahdesti vuosina 1996, 2003.
Sánchez pelasi 99. ja viimeisen maaottelunsa ystävyysottelussa Brasiliaa vastaan lokakuussa 2011. Meksiko hävisi ottelun 1-2 ja kapteeni Sánchez vaihdettiin kentältä raikuvien aplodien saattelemana Alfredo Talaveran tullessa hänen tilalleen kentälle.
Pelityyli.
Sánchez on hyvin aggressiivinen torjuja ja hän omaa hyvät reaktiot. Hän on myös kuumaverinen maalivahti ja karjuu silloin tällöin niin omilleen, vastustajille kuin tuomarillekin pää punaisena.
Johan Johansson (suomalainen poliitikko)

Nils Johan Mikael Johansson (s. 8. joulukuuta 1967 Luoto) toimi Suomen ruotsalainen kansanpuolueen puoluesihteerinä vuosina 2010–2015. Hän on Kauniaisten kaupunginvaltuutettu ja kaupunginhallituksen jäsen.
Koulutukseltaan Johansson on valtiotieteen maisteri Åbo Akademista. Hän on toiminut Folkhälsanin kiinteistöhallintojohtajana ja aluejohtajana Folkhälsanin Norrvalla Oy:ssä Vöyrissä. Lisäksi hän on työskennellyt Oravaisten virkaatekevänä kunnanjohtajana ja erityisavustajana sisä- ja puolustusministeriöissä vuosina 1998–2000.
Vuoden 2016 alusta hän on toiminut Stiftelsen för kultur- och utbildningsinvesteringar -säätiön johtajana. Säätiö hallinnoi kiinteistöjä ja asuntoja, ja se toimii yhteistyössä Svenska kulturfondenin kanssa.
Kirgisian kansanäänestys uudesta perustuslaista 2010

Kirgisiassa järjestettiin kansanäänestys uudesta perustuslaista 27. kesäkuuta 2010. Kun lähes kaikki äänet oli laskettu, niin perustuslain uudistus olisi menossa selvästi läpi. Uudistuksen myötä Kirgisian presidentin valta vähentyisi ja maasta tulisi parlamentaarinen tasavalta.
Taustat.
Kirgisian väliaikainen johto ilmoitti huhtikuussa järjestävänsä kansanäänestyksen uudesta perustuslaista, sen jälkeen kun se oli kaapannut vallan Kurmanbek Bakijevilta. Omurbek Tekebajevin mukaan uusi perustuslaki estäisi autoritarismin. Uudessa perustuslaissa valtaa hajautetaan eikä se enää ole yksissä käsissä. Kansanäänestyksen jälkeen järjestettäisiin myös parlamenttivaalit.
Kesäkuun alussa, vain kaksi viikkoa ennen äänestyspäivää, Kirgisian eteläosissa Ošin ja Žalal-Abadin kaupungissa puhkesi levottomuuksia kirgiisien ja uzbekkien välille. Virallisten tietojen mukaan noin 200 ihmistä kuoli levottomuuksissa, mutta tarkkailijat pitävät oikeana lukuna jopa kymmenkertaista määrää. Lisäksi 200 000 ihmistä joutui pakenemaan maan sisällä, ja 75 000 ihmistä joutui pakenemaan Uzbekistaniin. Yhdysvallat, Venäjä ja Euroopan unioni tukivat Kirgisian hallinnon suunnitelmia olla lykkäämättä kansanäänestystä levottomuuksien takia, mutta esimerkiksi International Crisis Group (ICG) ja jotkut kirgisialaiset järjestöt olivat lykkäämisen kannalla. ICG:n mukaan kansanäänestys ei ole mahdollista, kun monet ihmiset ovat ilman kotia.
Muutokset perustuslakiin.
Uusi perustuslaki muuttaisi presidentin oikeuksia. Se vähentäisi presidentin valtaa ja muuttaisi maan parlamentaariseksi tasavallaksi. Lisäksi se sallisi presidentille vain yhden kuuden vuoden virkakauden, kun vanha perustuslaki salli presidentille kaksi viisivuotista kautta. Presidentti voisi olla jatkossa vallassa viisi vuotta pidempään, eli 70-vuotiaaksi. Maan väliaikainen johtaja Roza Otunbajeva saisi perustuslain turvin olla vallassa vuoden 2011 loppuun, mutta hän ei saisi olla ehdokkaana vuoden 2011 vaalissa.
Parlamentin paikkamäärä kasvaisi 90:stä 120:een, ja mikään puolue ei voisi jatkossa saada 65 paikkaa enempää parlamentissa. Opposition toimintamahdollisuudet parantuisivat, sillä se ei tarvitsisi enää virallista lupaa mielenosoitusten järjestämiseen hallintorakennusten ulkopuolelle eikä hallinnon kritoisoiminen olisi enää rangaistavaa.
Äänestys.
Kansanäänestyksen äänestysprosentti oli noin 65. Kun lähes kaikki äänet oli laskettu, keskusvaalilautakunnan mukaan 90,7 prosenttia äänestäjistä kannatti perustuslain uudistusta ja vain kahdeksan prosenttia vastusti sitä. Otunbajeva ilmoitti jo pian äänestyspaikkojen sulkemisen jälkeen, että uusi perustuslaki on hyväksytty.
Venäjän presidentti Dmitri Medvedev ilmaisi kuitenkin huolensa äänestystuloksen varmistumisen jälkeen. Hänen mukaansa etnisistä väkivaltaisuuksista kärsivä Kirgisia tarvitsisi vahvan johtajan. Medvedev pelkää, että uusi perustuslaki mahdollistaa äärijärjestöjen valtaannousun.
Weikko Puro

Weikko Ferdinand Puro (ent. "Bäck", 7. kesäkuuta 1884 Säkylä – 4. huhtikuuta 1959) oli suomalainen taidemaalari.
Puro opiskeli Turun piirustuskoulussa 1903–1906 ja kolme vuotta Victor Westerholmin oppilaana. Hän teki opintomatkoja Saksaan 1922 –1923 ja Parisiin 1928. Hän debytoi taiteilijana Turussa 1908. Hänen töitään on ollut näyttelyissä muun muassa Kööpenhaminassa 1919 ja turkulaisten taiteilijoiden näyttelyssä Göteborgissa Ruotsissa 1946. Hänellä oli useita yksityisnäyttelyjä Turussa.
Puro työskenteli luennoitsijana Turun Taideyhdistyksen piirustuskoulussa. Hän oli Turun Sanomien toimittaja 1911–1947 ja päätoimittaja 1947–1959. Hän aloitti Turun Sanomissa piirtäjänä ja taidenäyttelyjen selostajana ja oli sitten myös maaseutuosaston hoitajana, pakinoitsijana nimimerkillä "Annajoeli" ja lehden taideosaston hoitajana.
Puro oli Turun Taideyhdistyksen arvostelulautakunnan jäsenenä useita vuosia ja sen johtokunnan jäsenenä 1924–1926 sekä oli myös Turun Taiteilijaseuran johtokunnan jäsenenä. Hän kuului Turun Suomalaisen Teatterin johtokuntaan 1918–1920 ja oli sen sihteerinä 1919–1920. Puro luennoi Turun Taideyhdistyksen koulussa ja Turun Työväenopistossa ja oli muutamia vuosia Turun Nuorsuomalaisten Nuorten johtokunnan jäsenenä.
Antti Lampisuo

Antti Juhani Lampisuo (9. elokuuta 1926 Turku – 27. syyskuuta 2017) oli suomalainen itseoppinut taidemaalari ja lasitaiteilija.
Lampisuo debytoi taiteilijana Turussa 1956. Hänen töitään on ollut esillä runsaasti yhteisnäyttelyissä. Yksityisnäyttelyitä hän piti vuosina 1981–2000 kaksi vuosittain. Hän kuului 1950-luvun lopulla turkulaistaiteilijoiden Pro Arte 57 -ryhmään yhdessä Alpo Jaakolan, Olavi Vaarulan, Max Salmen, Raimo Viitalan, Antti Niemisen ja Helge Sténin kanssa.
Vuonna 1962 "Helsingin Sanomien" Olli Valkonen arvioi Lampisuon ensimmäisen Helsingissä pitämän näyttelyn töitä kouliintumattomiksi ja jäsentymättömiksi: ”Hän liittyy omalla tai hyvin omalaatuisella tavalla turkulaiseen surrealismiin. Hänen kuvamaailmansa täyttävät syvästi henkilökohtaisiin, tuskallisiin tuntemuksiin perustuvat symboliset muodot. Maalauksina ne muovautuvat yleensä esineettömiksi enemmän tai vähemmän karmeiksi värisommitelmiksi. Lampisuo käyttää kiemurtavia, kovarajaisia, sävyiltään hehkuvia tai merkillisen metallinkiiltäviä väripintoja, jotka tuovat mieleen jugendin hurjat mauttomuudet. Paria vuotta myöhemmin Tuuli Reijonen kirjoitti Lampisuosta: ”Tuntuu kuin hän sinkoaisi värinsä hurjalla kiihkolla, dynaamisesti ja harkitsematta. Hänen väriyhdistelmänsä ovat usein räikeitä. Kiiltopinta ei ole eduksi, varsinkin lampun valossa värit kovettuvat ja tahmeentuvat aiheettomasti. Joissakin sinisen käsittelyissä väri syvenee ja kirkastuu kauniiksi.” Kesällä 1971 Markku Valkonen luonnehti Lampisuota konservatiiviseksi: ”Lampisuo on kehittänyt taiteestaan nautiskelijan toiveunen, se on kuin sormustimellinen vanhaa sherryä. Teosten tyyli pohjaa porvarilliseen laatukuvamaalauksen perinteeseen ja erikoisesti "vanitas"-aiheiden kalmanmakeisiin tuotteisiin.
Lampisuon lasitaidetöitä on Suomen lasimuseossa Riihimäellä. Maalauksia on Taskulan seurakuntatalossa ja Suikkilan seurakuntatalossa (molemmat vuodelta 1966) Turussa.
Antti Lampisuo toimi muun muassa Turun taiteilijaseuran, Turun piirustuskoulun säätiön hallituksen ja Suomen kuvataidejärjestöjen liiton hallituksen puheenjohtajana. Hän istui 1970-luvulla Turun kuvataidelautakunnassa ja oli jonkin aikaa myös Taiteen keskustoimikunnan jäsenenä. 
Lampisuon puoliso oli taiteilija Ritva Lampisuo, o.s. Hyytiäinen vuodesta 1957.
Olavi Vaarula

Onni Olavi Vaarula (13. maaliskuuta 1927 Suojärvi – 6. helmikuuta 1989) oli suomalainen taiteilija.
Vaarula opiskeli Turun Taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1951–1953. Hän debytoi taiteilijana Helsingissä 1955, ja sen jälkeen hänen töitään oli usein esillä yhteis- ja ryhmänäyttelyissä, muun muassa Nuorten näyttelyssä 1950- ja 60-luvulla sekä Suomen Taiteilijain näyttelyssä vuodesta 1957. Ulkomailla hänen töitään oli 1970-luvulla näyttelyissä vuosittain. 
Hän oli yksi turkulaisen Pro Arte 57 -taiteilijaryhmän perustajajäsenistä.
Julkisia töitä on Forssan kaupungintalossa maalaus "Kultaa ja hopeaa", 1968–1969, ja Forssan Osuuspankissa "Kulkue".
Vaarula työskenteli piirustuksenopettajana oppikouluissa 1957–1972.
Marija Melentjeva

Marija Vladimirovna Melentjeva (, 24. tammikuuta 1924 Prääsä – 2. heinäkuuta 1943 nykyinen Karhumäen piiri) oli suomalaisten selustassa jatkosodan aikana toiminut tiedustelija, josta muodostui yksi Neuvostoliiton suuren isänmaallisen sodan karjalaisista sankarihahmoista.
Marija Melentjeva kävi Prääsän keskikoulun. Sodan alettua hän työskenteli linnoitustöissä ja sairaanhoitajana. Huhtikuussa 1942 hänet lähetettiin Karjalais-suomalaisen SNT:n komsomolin tiedustelijakouluun. Kesällä hän toimi yhdessä Anna Lisitsynan kanssa tasavallan kommunistipuolueen yhteyshenkilönä Soutjärven piirissä. Marraskuussa 1942 suomalaiset saivat Melentjevan kiinni ja ampuivat hänet lähellä Seesjärven lounaispuolella sijainnutta Koskisenvaaran (ven. "Topornaja Gora") kylää.
Melentjeva on palkittu Leninin ja punaisen tähden kunniamerkeillä. Kuolemansa jälkeen syyskuussa 1943 hänelle myönnettiin Neuvostoliiton sankarin arvonimi. Prääsässä ja Petroskoissa on Melentjevalle omistetut muistomerkit. Prääsässä toimii hänestä kertova museo.
Melentjevan ja Lisitsynan kohtalolle on omistettu useita kaunokirjallisia teoksia, mm. Gennadi Fišin "Ystävättäret" ja Anatoli Gordijenkon "Syväri, kuoleman joki".
Dan O’Bannon

Daniel Thomas ”Dan” O’Bannon (30. syyskuuta 1946 – 17. joulukuuta 2009) oli yhdysvaltalainen elokuvakäsikirjoittaja, ohjaaja ja satunnaisesti näyttelijä, yleensä science fiction- ja kauhutuotannoissa.
Elämänvaiheet ja ura.
O’Bannon syntyi St. Louisissa Missourissa. Yliopistossa hän tapasi John Carpenterin ja yhdessä he tekivät 45-minuuttisen lyhytelokuvan "Pimeä tähti" (1970). Carpenter laajensi sen vain 60 000 dollarin budjetilla kokopitkäksi elokuvaksi, joka julkaistiin 1974. O’Bannon oli mukana valmistuksessa, ja hän toimi muun muassa käsikirjoittajana, leikkaajana ja erikoisefektien valmistajana sekä lisäksi näytteli yhden pääroolin (Pinback). Vuonna 1975 "Pimeä tähti" voitti Golden Scroll -palkinnon parhaista erikoisefekteistä.
O’Bannon oli mukana tekemässä "Tähtien sotaa" ja myös epäonnistuneessa Alejandro Jodorowskyn "Dyyni"-tuotannossa. Yhdessä Ronald Shusettin kanssa hän kirjoitti alkuperäisen "Alien"-käsikirjoituksen.
O’Bannon oli tekemässä kulttimaineen saanutta animaatioelokuvaa "Heavy Metal", josta hän kirjoitti kaksi osatarinaa . Hän kirjoitti käsikirjoituksen Tobe Hooperin "Tappavaan yhteyteen" (Lifeforce (1985)) ja oli mukana "Avaruuden pirujen" (1953) uudelleenfilmatisoinnissa "Vaara vieraalta planeetalta" (1986).
Hän kirjoitti ja ohjasi kauhukomedian "The Return of the Living Dead" (1985).
Yhdessä Shusettin kanssa hän oli mukana käsikirjoittamassa suurmenestykseen noussutta "Total Recall – unohda tai kuole" (1990).
O’Bannon oli naimisissa Diane Louise Lindleyn kanssa vuodesta 1986 kuolemaansa asti. Hän sairasti Crohnin tautia ja kuoli Los Angelesissa 17 joulukuuta 2009. Heillä on yksi poika, Adam.
Länsirannikon Koulutus

Länsirannikon Koulutus Oy eli WinNova on Satakunnan ja Vakka-Suomen alueella toimiva koulutusyhtiö, joka järjestää ammatillista toisen asteen perustutkinto-, lisä- ja täydennyskoulutusta sekä muuta ammatillista aikuiskoulutusta osakeyhtiömäisesti. Koulutusyhtiön muodostavat 1.1.2010 yhdistyneet Porin ammattiopisto, Rauman ammattiopisto, Porin aikuiskoulutuskeskus ja Innova Länsi-Suomen aikuiskoulutuskeskus. Yhtiöllä on yli 50 miljoonan euron liikevaihto, opiskelijoita noin 5000 ja henkilökuntaa noin 600. Toimipisteitä yhtiöllä on 34 Laitilassa, Porissa, Raumalla, Ulvilassa ja Uudessakaupungissa. Yhtiön virallinen hallintopaikka on Rauma.
Länsirannikon Koulutus Oy:n markkinointi- ja toimintanimi on WinNova.
Koulutusalat.
Länsirannikon Koulutus Oy WinNova järjestää koulutusta mm. seuraavilla aloilla:
Boris Polevoi

Boris Nikolajevitš Polevoi (, oikea sukunimi "Kampov", Ка́мпов; 17. maaliskuuta 1908 Moskova – 12. heinäkuuta 1981 Moskova) oli venäläinen neuvostokirjailija.
Boris Polevoin isä oli juristi ja äiti lääkäri. Hän valmistui Tverin ammattiopistosta, työskenteli tekstiilitehtaassa ja lehtimiehenä. Vuonna 1940 hän liittyi NKP:hen. Toiseen maailmansotaan hän osallistui rintamakirjeenvaihtajana. Vuosina 1946–1958 Polevoi oli Venäjän SFNT:n korkeimman neuvoston jäsen. Vuodesta 1954 lähtien hän kuului Neuvostoliiton kirjailijaliiton hallitukseen ja vuodesta 1967 toimi sen sihteerinä. Vuodesta 1962 lähtien hän työskenteli myös "Junost"-kirjallisuuslehden päätoimittajana.
Polevoi on kirjoittanut lukuisia dokumentaarisia ja publisistisia teoksia, joiden sävy on yleensä voimakkaan didaktinen. Niistä tunnetuin on ”Kertomus oikeasta miesten miehestä” ("Povest o nastojaštšem tšeloveke", 1946). Sen aiheena on jalkansa menettänyt lentäjäsankari, joka vaikeudet voittaen jatkaa uraansa. Teos sai Stalin-palkinnon vuonna 1947. Sen pohjalta on tehty elokuva ja Sergei Prokofjevin baletti. Stalin-palkinnon on saanut myös kertomuskokoelma "My – sovetskije ljudi" (”Me olemme neuvostoihmisiä”, 1948). Kirjailija on palkittu kahdella Leninin kunniamerkillä sekä lokakuun vallankumouksen kunniamerkillä. Vuonna 1974 hän sai sosialistisen työn sankarin arvonimen.
Jevno Azef

Jevno Fišelevitš Azef (, 1869 Lyskov – 24. huhtikuuta 1918 Berliini) oli yksi Venäjän sosialistivallankumouksellisen puolueen johtajista, joka kuitenkin samaan aikaan toimi tsaarin salaisen poliisin ilmiantajana.
Elämä.
Jevno Azef syntyi juutalaisen räätälin perheeseen nykyisen Valko-Venäjän alueella. Vuonna 1890 hän valmistui lukiosta Donin Rostovissa ja vuonna 1892 matkusti Saksan Karlsruheen, jossa hän opiskeli sähköinsinööriksi.
Vuonna 1893 Azef tarjoutui toimittamaan Donin Rostovin santarmipäällikölle tietoja venäläisistä opiskelutovereistaan. Seuraavien 16 vuoden ajan hän toimi Venäjän salaisen poliisin ilmiantajana. Poliisin kehotuksesta hän liittyi vuonna 1899 sosialistivallankumoukselliseen järjestöön. Vuonna 1901 hän oli mukana perustamassa sosialistivallankumouksellista puoluetta ja vuodesta 1903 lähtien toimi sen terrorismia harjoittaneen taistelujärjestön johtajana. Kaksoisroolissaan Azef osallistui sisäministeri Vjatšeslav von Plehwen ja suuriruhtinas Sergei Aleksandrovitšin murhien sekä lähes 30 muun terroriteon suunnitteluun. Samaan aikaan hän ilmiantoi suurimman osan puolueen taistelujärjestön jäsenistä.
Toimittaja Vladimir Burtsev todisti Azefin poliisin agentiksi vuonna 1908. Hänen paljastumisensa oli vakava isku sekä hallitukselle että sosialistivallankumouksellisille. Puolueen keskuskomitea langetti Azefille kuolemantuomion, mutta keräämänsä pääoman turvin hänen onnistui paeta ulkomaille. Saksan poliisi vangitsi hänet vuonna 1915 venäläisenä vakoilijana. Brest-Litovskin rauhan jälkeen Azef vapautettiin, mutta hän kuoli pian munuaissairauteen.
.tw

.tw on Taiwanin Internet-maatunnus, jota ylläpitää TWNIC. Tunnus otettiin käyttöön 1989. Eri toisen tason tunnuksille on eri rekisteröintirajoitukset.
Kansainvälinen Suomalais-Ugrilainen Kongressi

Kansainvälinen Suomalais-Ugrilainen Kongressi (englanniksi "International Congress for Fenno-Ugric Studies", venäjäksi "Международный конгресс финно-угроведов", lyhyenä CIFU) on fennougristiikan viiden vuoden välein järjestettävä tieteellinen kongressisarja. Ensimmäisen kerran se järjestettiin Budapestissä vuonna 1960, kymmenes, vuonna 2005 järjestetty niin sanottu riemukongressi kokoontui Joškar-Olassa, Marin tasavallassa.
Kuvaus.
Kansainvälinen Suomalais-Ugrilainen Kongressi CIFU on fennougristiikan – laajemmassa ymmärryksessä uralistiikan – merkittävin ohjelmasarja, ammatillinen foorumi. Tapahtumiin osallistuu suomalais-ugrilaisten ja myös muiden kansojen tutkijoita. Ensimmäisessä kongressissa osanottajien määrä oli alle sata henkeä, mutta vuonna 2005 läsnäolijoita oli jo noin 600. Kansainvälinen Suomalais-Ugrilainen Kongressi on myös suomalais-ugrilaisia kieliä puhuvien kansojen kulttuurin ja historian tutkimuksen tärkein kansainvälinen tiedetapahtuma.
Historiaa.
Fennougristiikan tutkijat olisivat halunneet järjestää kansainvälisiä tapaamisia jo 1930-luvulla. Toisen maailmansodan jälkeisinä kylmän sodan aikoina kansainvälisten tiedetapahtumien järjestäminen rautaesiripun halki ei ollut helppo tehtävä. Vuonna 1955 Szegedissä ja sekä vuonna 1958 Helsingissä oli suomalais-ugrilaisessa teemassa otettu esiin ajatus kongressista. Vuonna 1947 Neuvostoliitossa oli järjestetty ensimmäinen yhteinen suomalais-ugrilainen konferenssi. Lopulta tutkijat järjestivät ensimmäisen kansainvälisen suomalais-ugrilaisen kongressin Budapestissa. Sen taustavoimina oli muutamia arvostettuja ja vaikutusvaltaisia tutkijoita, kuten suomalaiset Lauri Posti ja Kustaa Vilkuna, unkarilainen Gyula Ortutay, venäläinen Boris Serebrennikov, virolainen Paul Ariste ja tuolloisessa DDR:ssä vaikuttanut saksalainen Wolfgang Steinitz.
Kongressi jouduttiin koronaviruspandemian takia siirtämään, eli vuoden 2020 sijaan XIII kongressi järjestettiin vuonna 2022.
Pyranoosi

Pyranoosi on yksinkertaisen sokerin rengasrakenteinen muoto. Nimensä rakenne on saanut pyraanista, jonka heterosyklinen rengas muistuttaa pyranoosirengasta. Pyranoosirengas koostuu viidestä hiili- ja yhdestä happiatomista.
Rakenne.
Sokerien esiintymisen pyranoosina selvitti ensimmäisenä Walter Haworthin johtama tutkimusryhmä 1920–1930-lukujen aikana. Pyranoosirengas on rakenteeltaan syklinen hemiasetaali. Rakenne muodostuu, kun C-5-hiileen liittynyt hydroksyyliryhmä reagoi C-1-ryhmään liittyneeseen karbonyyliryhmään. Myös C-4-hiileen liittynyt hydroksyyliryhmä voi reagoida karbonyyliryhmän kanssa, jolloin muodostuu furanoosi, jonka renkaassa on viisi atomia.
Pyranoosirengas voi esiintyä useissa erilaisissa konformaatioissa. Perustyyppejä ovat tuoli-, puolituoli-, vene-, vinovene- ja kirjekuorikonformaatiot, joista on erilaisia variaatioita. Tuolikonformaatiolla muotoja on 2, veneellä ja vinoveneellä kummallakin 6 ja puolituoli- ja kirjekuorikonformaatioilla 12. Lisäksi on olemassa myös muita stabiileja konformaatioita, jotka eivät kuulu mihinkään edellä mainituista ryhmistä, mutta ne ovat harvinaisia.
Anomeerisistä muodoista α-konformaatio on yleensä β-konformaatiota stabiilimpi. Tämä johtuu pääasiassa stereoelektronisesta efektistä, dipolien välisistä vuorovaikutuksista ja vetysidoksista. Stabiilein muoto on yleensä se, jossa hydroksyyliryhmät ovat aksiaalisessa asemassa. Tämä on poikkeuksellista, sillä yleensä ekvatoriaalinen asema on suositumpi vähäisemmän steerisen esteen vuoksi. Tätä kutsutaan anomeeriseksi efektiksi. Glukoosi on poikkeus, sillä kaikki sen pyranoosimuodon hydroksyyliryhmät ovat ekvatoriaalisessa asemassa.
Aittakorven koulu

Aittakorven koulu on Kotkassa Aittakorven kaupunginosassa sijaitseva peruskoulu, jossa toimivat vuosiluokat 1–5. Koulussa on noin 20 hengen henkilökunta, ja koulun rehtorina toimii Ville Vahvanen. Koulussa opiskelee noin 220 oppilasta, jotka ovat lähinnä Aittakorvesta, Lankilasta, Pirosenvuoresta, Karhuvuoresta ja Sutelasta. 
Koulu remontoitiin vuosien 2011–2013 aikana merkittävien kosteusvaurioista johtuvien sisäilmaongelmien takia, jolloin suurin osa koulusta rakennettiin uudestaan. Koulun uudistumisen myötä sinne saatiin muun muassa atk-luokka ja teknisen käsityön luokka, ja samoihin tiloihin muutti myös esiopetus. Uuden koulurakennuksen rakentamiseen ja sisustamiseen käytettiin 7,3 miljoonaa euroa.
NHL 2002

NHL 2002 on EA Canadan kehittämä ja EA Sportsin julkaisema jääkiekkoaiheinen videopeli. Peli julkaistiin Yhdysvalloissa 17. syyskuuta 2001. Yhdysvalloissa pelinkansikuvassa on Pittsburgh Penguinsin Mario Lemieux ja selostajana toimii Don Taylor. Peli on myös ensimmäinen Xboxille julkaistu NHL-peli ja ainoa Game Boy Advancelle julkaistu NHL-peli.
Joukkueet.
Peli sisältää kaikki 30 kauden 2001-2002 NHL-joukkueet, sekä tähdistöjoukkueet. 
Maajoukkeet.
Peli sisältää EA:n itse suunnittelemat maajoukkueiden pelipaidat, jotka jäljittelevät aitoja. Osa joukkueista sisältää keksittyjä pelaajia. 
Areenat.
Peli ei sisällä kaikkia maajoukkueiden eikä NHL-joukkueiden kotihalleja.
Viuha

Viuha on asuinalue Voipaalan kylässä Sääksmäellä, Valkeakosken eteläpuolella.
Historia.
Viuhaa ruvettiin rakentamaan 1940-luvulla siirtolaisasutuksen pohjalta karjalaisille, sekä sinne rakennettiin myös työväelle rintamamiestaloja. Suurin osa Viuhan taloista on rakennettu 1940- ja 1950-luvuilla. Vuonna 1973 kuntaliitoksen myötä Viuha siirtyi Sääksmäestä osaksi Valkeakoskea. 
Asuinalue.
Koko Viuha on rakennettu kahden tien, "Viuhantie"n ja "Helmuntie"n varteen. Ennen myös Helmuntie oli nimeltään Viuhantie. Kylä sijaitsee luonnonläheisellä alueella, missä kasvaa paljon koivuja. Alue on varsin kosteaa ja siellä onkin pieni järvi, Viuhanjärvi, joka laskee Vallonjokea pitkin Vanajaveteen. Maaperä on etupäässä savimaata. Asuinalue sijaitsee noin neljän kilometrin päässä Valkeakosken keskustasta.
Eastern European Funk

Eastern European Funk on liettualaisen InCulto-yhtyeen Eurovision laulukilpailussa 2010 esittämä kappale. Se ei selviytynyt finaaliin asti. Laulussa otetaan huumorin keinoin kantaa itäisen ja läntisen Euroopan eroihin.
Kappale kilpaili Euroviisujen toisessa semifinaalissa, jossa se sijoittui kahdenneksitoista ja täten karsiutui finaalista.
Lucas Barrios

Lucas Ramón Barrios Cáceres (s. 13. marraskuuta 1984 San Fernando, Argentiina) on paraguaylainen jalkapallohyökkääjä, joka edustaa argentiinalaisseura Huracánia. Barrios tunnetaan tehokkuudestaan rangaistusalueen sisällä. Tämä toi hänelle lempinimen ”El Pantera”.
Barriosin äiti on paragyaylainen, mikä antoi hänelle mahdollisuuden maan kansalaisuuteen Argentiinassa syntymisestä huolimatta. Hän sai Paraguayn kansalaisuuden maaliskuussa 2010. Barrios on edustanut samasta vuodesta lähtien Paraguayn maajoukkuetta.
Ura.
Seuraura.
Ura Argentiinassa, Meksikossa ja Chilessä.
Barrios teki läpimurtonsa hyökkääjänä chileläisessä Cobreloassa, jossa hän teki paljon maaleja. Ennen siirtymistä Cobreolaa hän pelasi suurimman osan urastaan toisen sarjatason jalkapalloa joko Chilessä tai Argentiinassa.
Cobreloassa vietetyn hyvän ajan jälkeen Barrios herätti huomiota chileläisessä Colo-Colossa ja meksikolaisessa Necaxassa. Tästä huolimatta hän teki 2,5 miljoonan dollarinsopimuksen meksikolaisen Atlaksen kanssa. Hän pelasi seurassa lyhyen kauden tehden 14 liigaottelussa vain yhden maalin.
Vuoden 2008 alussa Barrios siirtyi kuusivuotisella lainasopimuksella Colo-Coloon, joka pelasi Copa Libertadoresissa vuonna 2008. Hän oli seuran paras maalintekijä Aperturassa 19 osumallaan. Pudotuspeleissä Barrios oli ratkaisevassa osassa joukkueen menestyksessä. Hän jatkoi hyvää virettään vuoden 2008 Clausurassa, jossa hän teki 18 maalia 16 ottelussa. Barrios oli täten paras maalintekijä kauden kummallakin puoliskolla. Hänestä oli kiinnostunut tämän jälkeen ranskalainen Nancy, espanjalainen Espanyol ja kreikkalainen Panathinaikos, joista jälkimmäiseen Barriosilla oli jo sopimus, joka kuitenkin kariutui.
Borussia Dortmund.
Heinäkuussa 2009 Barrios hankittiin 4,2 miljoonalla eurolla Bundesliiga-seura Borussia Dortmundiin korvaamaan Alexander Freita.
Useita seuroja vuodesta 2012.
Barrios siirtyi vuonna 2012 Kiinan Superliigassa pelaavaan Guangzhou Evergrandeen. Vuosina 2013–2015 hän pelasi Venäjällä Moskovan Spartakissa ja lainalla ranskalaisseura Montpellierissä. Vuonna 2015 hän palasi Etelä-Amerikkaan.
Maajoukkueessa.
Barrios on pelannut Paraguayn maajoukkueessa 36 ottelua ja tehnyt niissä kymmenen maalia vuosina 2010–2017.
Essi Kummu

Essi Kummu (o.s. "Kähkönen", s. 27. toukokuuta 1977 Keminmaa) on suomalainen kirjailija.
Ura.
Kummu valmistui filosofian maisteriksi Oulun yliopistosta 2003. Hänen esikoisteoksensa "Mania" ilmestyi vuonna 2006. Kummu on kertonut alkaneensa kirjoittaa teosta vastapainoksi vakavalle kirjallisuudenopiskelulle. Leikkinä alkanut kirjoittamisprosessi tuotti vakavia asioita käsittelevän esikoisteoksen. Eräs teoksen tapahtumalinjoista on tragedia, jossa yksinhuoltajaäiti ampuu kolme miestä ja haavoittaa neljättä. Tapahtuma sivuaa vuonna 1999 tapahtunutta Sanna Sillanpään ampumatapausta helsinkiläisellä ampumaradalla. "Helsingin Sanomien" kriitikko Antti Majander pohti arvostelussaan tosipohjaisen tapahtuman linkittämistä kaunokirjallisuuteen, kun taas "Parnasson" Kaisu Mikkola näki teoksessa syvällistä yhteiskunnallisuutta: "Kirja on varsin yhteiskunnallinen laajetessaan yksilö- ja perhetragediasta osoittamaan lahjakkaiden koulutettujen nuorten syrjäytymisen ja sitä seuraavan muodonmuutoksen peliriippuvuuteen."&lt;ref name="Parnasso 4/2006"&gt;Kaisu Mikkola: Parnasso 4/2006&lt;/ref&gt;
Kummun toinen teos "Karhun kuolema" ilmestyi elokuussa 2010. Kummun mukaan teos on balladi täyttymättömästä rakkaudesta. Tammen sivuilla teosta kuvataan suomalais-ugrilaisen kansanperinteen jatkajaksi. Kummu lainaa Kari Sallamaan “Chant of Bear” -runoa Kaarina Kailon teoksesta "Wo(men) and Bears- the Gift of Nature, Culture and Gender Revisited" (Ianna Publications, 2008): "no one who loves the bear can hold him back for long".
Omaelämäkerrallisessa romaanissa "Lasteni tarina" (Tammi 2014) Kummu kuvaili keskoskaksostensa syntymää ja perheen syöksyä tämän jälkeen. Teosta on luonnehdittu dokumentaariseksi romaaniksi ja se herätti laajalti keskustelua äitiyden tabuista.
Kummun tuotantoa on käännetty ruotsiksi, viroksi, saksaksi ja venäjäksi.
Tampereen Kansi

Tampereen Kansi on Tampereen keskustaan rautatien päälle lähelle rautatieasemaa rakennettu kansi. Sen päälle rakennettiin monitoimiareena, tornitaloja, hotelli ja kasino. Aluksi tornitaloihin suunniteltiin lähinnä toimistoja, mutta myöhemmin tavoitteeksi tuli rakentaa niihin myös noin tuhat asuntoa. Sorinsillan eteläpuolinen kansi sijaitsee Kalevanharjun kaupunginosan itäosassa ja tulevan pohjoiskannen alue puolestaan Tullin kaupunginosassa.
Hankkeen suunnitteluvaiheita.
Arkkitehtisuunnitelmat alueelle teki Daniel Libeskind vuonna 2010. Alueen halliin kaavailtiin jopa vuoden 2013 jääkiekon MM-kisoja
Alueen asemakaavamuutos vahvistui 2012. Hankkeen rahoittamisesta ja toteuttamisesta neuvoteltiin monien yritysten kanssa. Alkuvaiheissa hankkeessa ollut NCC vetäytyi 2014. Lopulta hanketta toteuttamaan valittiin vuonna 2016 SRV.
Kannen alueet ja rakennusvaiheet.
Eteläisemmälle kannelle Sorinsillan eteläpuolelle tulee areena ja kaksi tornitaloa. Niitä alettiin rakentaa vuonna 2017 ja ne valmistuivat 2022. Pohjoisemman kannen ja kolmen tornitalon sillan pohjoispuolella on suunniteltu valmistuvan vuonna 2024. Niiden rakennustöitä ei kuitenkaan ole vielä aloitettu tammikuussa 2023.
Periclimenes imperator

Periclimenes imperator on trooppisten vesien katkarapulaji. Sitä tavataan indopasifisella merialueella.
"Periclimenes imperator" kasvaa noin 2 cm pitkäksi. Sen pääväri on oranssinpunainen. Valkoiset pilkut keskittyvät selkäpuolelle ruumiin takaosaan. Jalat ja saksien tukivarret ovat viininpunaiset. Pään etuosassa on ankannokkaa muistuttavaksi ulokkeeksi kehittyneet tuntosarvet.
Se elää merimakkaroiden ja suurten nilviäisten, kuten sulkamerietanoiden ja muiden vapaakiduskotiloiden läheisyydessä.
NHL Hockey

NHL Hockey on EA Sportsin julkaisema NHL-pelisarjan ensimmäinen osa, joka julkaistiin vuonna . Pelissä on NHL:n lisenssi, joten pelissä on joukkueet ja niiden nimet, mutta NHLPA:n lisenssin puuttumisen johdosta pelaajien nimiä ei ole. Pelaajat erotti toisistaan numeroiden perusteella.
Vastaanotto.
Mikrobitin Jukka Tapanimäki antoi pelille 83 pistettä sadasta.
Miroslav Stoch

Miroslav Stoch (s. 19. lokakuuta 1989 Nitra) on slovakialainen jalkapalloilija, joka edustaa turkkilaista Fenerbahçea.
Stoch on edustanut neljää eri seuraa: Nitraa, Chelseaa, Twentea ja Fenerbahçea.
Hän on pelannut myös Slovakian jalkapallomaajoukkueessa. Hän pelasi ensimmäisen A-maaottelunsa 10. helmikuuta 2009 ottelussa Ukrainaa vastaan, ja ensimmäisen A-maaottelumaalinsa hän teki 6. kesäkuuta 2009 ottelussa San Marinoa vastaan. Stoch kuului Slovakian joukkueeseen jalkapallon maailmanmestaruuskilpailuissa 2010.
Melody Gardot

Melody Gardot (s. 2. helmikuuta 1985 Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jazzlaulaja, lauluntekijä ja muusikko, jonka soittimena on kitara. Hänen tunnetuin kappaleensa on ”Baby I’m a Fool”. Gardot oli vuonna 2003 liikenneonnettomuudessa, jonka seurauksena hänelle jäi yliherkkyys valolle ja äänille. Siksi hän joutuu käyttämään tummia laseja ja käyttää keppiä liikkuessaan.
Levi Sherwood

Levi Sherwood (s. 22. lokakuuta 1991 Uusi-Seelanti) on freestyle motocross -ajaja. Hänen isänsä Dave Sherwood oli speedwayammattilainen ja Levi on ajanut koko elämänsä kaksipyöräisillä. Levi ajoi myös normaalia motocrossia aina teini-ikäiseksi, mutta piti enemmän hyppäämisestä ja päätyi kilpailemaan FMX:ssä. Hän voitti ensimmäisen Red Bull X-Fighters -kilpailunsa vuonna 2009 vain 17-vuotiaana. Nykyisin hän kilpailee samalla kiertueella. Hän otti toisen voittonsa vuonna 2010 Moskovassa. Levi on myös ollut mukana X Gamesissa ja vuonna 2010 hän voitti hopeaa freestylessa, häviten Travis Pastranalle vain yhdellä pisteellä. Vuonna 2012 Sherwood voitti Red Bull X-Fighters World Tourin mestaruuden.
Aleksandr Burmistrov

Aleksandr Olegovitš Burmistrov (, s. 21. lokakuuta 1991 Kazan, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on venäläinen jääkiekkoilija.
Ura.
Burmistrov aloitti jääkiekon kotikaupungissaan Kazanissa. Hän pelasi kaudella 2008–2009 yhden KHL-ottelun Ak Bars Kazanin riveissä. Kesällä 2009 Barrie Colts varasi Burmistrovin OHL:ään numerolla 12 CHL:n Import Draftissa. Hän teki kaudella 2009–2010 OHL:n runkosarjassa tehot 22+43=65 ja oli joukkueensa neljänneksi paras pistemies sekä liigan tehokkain eurooppalaispelaaja.
NHL-joukkue Atlanta Thrashers varasi Burmistrovin kahdeksantena pelaajana ja toisena eurooppalaisena . Lokakuussa 2010 Burmistrov teki kolmivuotisen tulokassopimuksen Atlanta Thrashersin kanssa. NHL:n tulokaskausi 2010–2011 toi hänelle 74 runkosarjaottelussa tehot 6+14=20. Seuran muutettua Winnipegiin, Burmistrov pelasi seuraavat kaksi kautta Winnipeg Jetsin organisaatiossa. Kaudeksi 2013–2014 hän palasi Venäjälle, Ak Bars Kazaniin.
Kahden Venäjällä vietetyn kauden jälkeen heinäkuussa 2015 Burmistrov teki kahden vuoden sopimuksen entisen seuransa, Winnipeg Jetsin kanssa. Burmistrov jäi kuitenkin Winnipegissä vähäiselle peliajalle, eikä hänelle löytynyt sopivaa roolia joukkueesta. Winnipeg Jets asettikin hänet vapaiden pelaajien waivers-listalle tammikuussa 2017. Arizona Coyotes poimi Burmistrovin joukkueeseensa päivää myöhemmin. 
Maajoukkue.
Burmistrov on pelannut Venäjän maajoukkueessa kaksissa MM-kilpailuissa, joissa on saavuttanut maailmanmestaruuden 2014 ja pronssia 2016.
Burmistrov pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2010. Hän pelasi myös alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2009, joista Burmistrov voitti hopeaa.
Taavi Vartia

Taavi Vartia (s. 9. marraskuuta 1965 Helsinki) on suomalainen käsikirjoittaja, ohjaaja ja kirjailija. Vartia on ohjannut ja kirjoittanut viihdettä, musiikkiohjelmia, draamasarjoja, tv-elokuvia, dokumentteja ja asiaohjelmia. Hän on työskennelyt myös tuottajana ja juontajana ja häneltä on julkaistu useita romaaneja. Taavi Vartia on perustanut Nurmijärvelle 2009 Taaborin kesäteatterin ja 2019 alkanut pyörittää elokuvateatteri Kino Juhaa.
Teatteri.
Taavi Vartia on ohjannut vuonna 2009 perustamaansa Taaborin kesäteatteriin lukuisia koko perheen näytelmiä. Kesäteatterin kotipaikka on Nurmijärvi.
Tom Kühnhackl

Tom Kühnhackl (s. 21. helmikuuta 1992 Landshut, Saksa) on saksalainen jääkiekkoilija. Kühnhackl on monipuolinen laituri, jonka vahvuuksiin kuuluu laukaus ja pelikäsitys.
Ura.
Kühnhackl on EV Landshutin kasvatti. Hän on pelannut kotikaupungissaan myös Landshut Cannibalsin riveissä Saksan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla, 2. Bundesligassa kaksi kautta.
Kaudella 2009–2010 Kühnhackl pelasi neljä DEL-ottelua Augsburger Pantherin riveissä. Hän oli joukkueen kaikkien aikojen nuorin pelaaja. Kühnhacklin kautta pilasi loukkaantuminen. Pittsburgh Penguins varasi hänet neljännellä kierroksella numerolla 110 .
Kaudeksi 2010–2011 Kühnhackl siirtyi OHL-seura Windsor Spitfiresiin. Seura varasi hänet numerolla 24 CHL:n Import Draftissa 2009. Kühnhackl voitti 39 osumallaan Spitfiresin sisäisen maalipörssin ja tehoilla 11+12=23 koko kevään 2011 pudotuspelien pistepörssin.
Maaliskuussa 2011 Kühnhackl teki kolmivuotisen tulokassopimuksen Pittsburgh Penguinsin kanssa. Hän aloitti kauden 2011–2012 OHL:ssä. Marraskuussa 2011 Kühnhackl siirtyi Windsor Spitfiresistä Niagara IceDogsiin.
Kühnhackl nostettiin ensimmäistä kertaa Pittsburgh Penguinsin kokoonpanoon kaudella 2015–2016, jossa hän pelasi lopulta 42 ottelua tehoilla 5+10 ja saaden 24 jäähyminuutilla. Maaliskuussa 2016 Kühnhackl teki, samoin kuten niin ikään Pingviinien farmiseurasta, AHL-joukkue Wilkes-Barre/Scranton Penguinsistä nostetut pelaajat Scott Wilson ja Bryan Rust, kahden vuoden mittaisen yksisuuntaisen jatkosopimuksen Pittsburgh Penguinsin kanssa, alkaen kaudesta 2016–2017.
Maajoukkue.
Kühnhackl on pelannut alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 2009 ja 2010, joista jälkimmäiset I-divisioonassa. Hän voitti vuonna 2010 alle 18-vuotiaiden MM-kilpailujen I-divisioonan kultaa.
Vuonna 2011 Kühnhackl pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa, mutta Saksa putosi seuraavaksi vuodeksi I-divisioonaan.
Muuta.
Kühnhacklin isä on entinen Länsi-Saksan maajoukkuepelaaja Erich "Iso-Erik" Kühnhackl.
.va

.va on Vatikaanin Internet-maatunnus, jota ylläpitää Pyhän istuimen Internet-toimisto. Rekisteröintejä ei ole tällä hetkellä saatavilla. Www-alkuisia tunnuksia on tällä hetkellä vain 23, jotka ovat valtion käytössä. Maatunnus otettiin käyttöön 1995.
Kaksoiskonsertto (Brahms)

Kaksoiskonsertto a-mollissa (op. 102) on Johannes Brahmsin säveltämä konsertto, jossa soolosoittimina ovat viulu ja sello. Konsertto jäi säveltäjän viimeiseksi orkesteriteokseksi. Se sävellettiin vuoden 1887 kesällä sellisti Robert Hausmannille ja viulisti Joseph Joachimille. Joachim oli säveltäjän vanha ystävä; osittain Brahms teki konserton sovinnon eleenä, kun ystävyyssuhde oli aiemmin katkennut Joachimin vaimostaan Amaliesta ottaman avioeron yhteydessä. Teos kantaesitettiin 18. lokakuuta 1887. 
Brahms hyödyntää konsertossaan motiivia A-E-F. Se on permutaatio F-A-E:sta, jonka merkitys on "frei aber einsam" (Joachimin henkilökohtainen motto; "vapaa, mutta yksinäinen").
Joachim ja Hausmann esittivät Kaksoiskonserton lukuisia kertoja kaudella 1887–1888. Käsikirjoituksen säveltäjä antoi Joachimille – "hänelle, jolle se on kirjoitettu". Clara Schumann ei mieltynyt teokseen, ja myös Richard Specht suhtautui siihen kriittisesti. Hän kuvaili sitä "yhtenä Brahmsin vaikeiten lähestyttävistä ja ilottomimmista sävellyksistä". Säveltäjä oli luonnostellut toistakin kaksoiskonserttoa viululle ja sellolle, mutta tuhosi nuotit kohtaamansa viileän vastaanoton johdosta. Myöhemmin kriitikot, kuten Donald Tovey, ovat lämmenneet konsertolle.
Haymarketin rautatieasema

Haymarketin rautatieasema on sekä kauko- että lähijunaliikenteen käytössä oleva asema Skotlannin pääkaupungissa Edinburghissa. Se on kaupungin toiseksi suurin asema Waverleyn päärautatieaseman jälkeen. Haymarket on keskeisestä sijainnistaan ja pienestä koostaan johtuen yksi Skotlannin ruuhkaisimmista asemista.
Haymarketin asema avattiin vuonna 1842 Edinburghin ja Glasgow’n välisen rautatien itäisenä pääteasemana. Kaikki Edinburghin ja Glasgow’n välillä kulkevat junat pysähtyvät edelleen Haymarketin asemalla.
Kahell’ puolen rajoa

Kahell' puolen rajoa on Lieksan Mieslaulajien toinen äänitetty albumi vuodelta 2009. Se sisältää karjalaisperäisten laulujen mieskuorosovituksia, jotka on tehnyt kuoron johtaja, dir.cant. Kari Nykänen.
Koosteeseen valittujen laulujen lähdeaineistona ovat olleet Erkki Ala-Könnin, Simo Härkösen, Pekka Paasion, Vilho Ryyminin, Ahti Sonnisen ja Jorma Väänäsen tallentamien kansanlaulujen kokoelmat. Useimmat laulut on tallennettu luovutetun Karjalan alueella jo ennen sotia.
Levyn äänityksen, miksauksen, masteroinnin ja CD-R monistuksen on tehnyt Dynyn CD-Monistamo. Levyn tuottaja on Lieksan Mieslaulajat ry. Levykannen valokuvan on ottanut M. Pellervo.
Karjalaisen Kulttuurin Edistämissäätiö ja Lieksan kaupunki ovat tukeneet hankkeen toteuttamista.
Levykannen esittelytekstin on tehnyt kuoron puheenjohtaja Pentti Kuusimäki.
Lieksan Mieslaulajat.
Kuoronjohtaja Kari Nykänen
1. tenori
2. tenori
1. basso
2. basso
Markus Baur

Markus Baur (s. 22. tammikuuta 1971 Wasserburg am Inn) on saksalainen entinen käsipalloilija ja nykyinen käsipallovalmentaja, maailman- sekä Euroopan mestari ja olympiamitalisti. Baur valittiin Vuoden käsipalloilijaksi vuosina 2000 ja 2002.
Seurajoukkueura.
Baur edusti seuratasolla lähinnä saksalaisia seuroja. 2000-luvulla Baurin edustama HSG Wetzlar ja TBV Lemgo menestyi kansallisella ja eurooppalaisella tasolla voittaen mm. EHF Cupin vuonna 2006.
Maajoukkueura.
Saksan maajoukkueeseen vuodesta 1994 kuulunut Baur osallistui pelaajana kolmiin kesäolympialaisiin 1996–2004. Hän voitti olympiahopeaa Ateenassa 2004. Atlantassa 1996 Saksa sijoittui seitsemänneksi ja Sydneyssä 2000 viidenneksi. Yhteensä Baur on pelannut olympialaisissa 21 ottelussa ja tehnyt niissä 53 maalia.
Baur kuului Saksan joukkueeseen sen voittaessa MM-kultaa vuonna 2007 ja EM-kultaa vuonna 2004. Baur pelasi maajoukkueessa 227 ottelua tehden 706 maalia.
Yksityiselämä.
Baur on naimisissa, ja avioparilla on yksi tytär, Chiara, sekä kaksi poikaa, Mika ja Kimi.
Fabrizio Schembri

Fabrizio Schembri (s. 27. tammikuuta 1981) on italialainen yleisurheilija, jonka päälaji on kolmiloikka.
Hän karsiutui sekä Göteborgin EM-kilpailuissa 2006 että Berliinin MM-kilpailuissa 2009. Barcelonan EM-kilpailuissa 2010 hän oli kahdeksas tuloksella 16,73 m, mutta Pariisin sisäratojen EM-kilpailuissa 2011 hän karsiutui, kuten kävi myös saman vuoden Daegun MM-kilpailuissa. Helsingin EM-kilpailuissa 2012 hän oli kymmenes tuloksella 16,40 ja Moskovan MM-kilpailuissa 2013 kahdeksas loikittuaan 16,74.
Schembri voitti Euroopan joukkuemestaruuskilpailujen kolmiloikan 2011. Välimeren kilpailuissa hän on saanut kultaa 2009 ja pronssia 2013. Italian-mestaruuden hän on voittanut kolmiloikassa ulkoradoilla 2009 ja 2013 sekä sisäradoilla 2011. Hän voitti pituushypyn Italian-mestaruuden ulkoradoilla 2012.
Hänen kolmiloikkaennätyksensä on 17,27 m, jonka hän hyppäsi Torinossa 4. kesäkuuta 2009. Sisäradoilla hän on hypännyt 17,12 m Saronnossa 30. tammikuuta 2009. Pituushyppyennätyksensä 782 hän hyppäsi Nembrossa heinäkuussa 2013.
Hans-Ulrich Grapenthin

Hans-Ulrich Grapenthin (s. 2. syyskuuta 1943 Wolgast) on saksalainen entinen jalkapalloilija.
Ura.
Grapenthin pelasi BSG Motor Wolgastin juniorijoukkueissa vuosina 1952–1966. Hän siirtyi vuonna 1966 FC Carl Zeiss Jenaan, jossa hän pelasi aluksi lähinnä seuran kakkosjoukkueessa. Vuonna 1968 Grapenthin nousi seuran ykkösjoukkueeseen. Hän pelasi ennätykselliset 186 DDR-Oberliga-ottelua perättäin. Jenassa Grapenthin voitti kaksi maansa mestaruutta sekä kolme FDGB-Pokalia. Hän lopetti ammattilaisuransa vuonna 1985.
Maajoukkuetasolla Grapenthin edusti maansa juniorimaajoukkueita sekä aikuisten maajoukkuetta. Hän pelasi DDR:n maajoukkueessa 21 ottelua vuosina 1975–1981. Grapenthin oli mukana olympiakultaa vuonna 1976 voittaneessa joukkueessa.
Kafétien Gomis

Kafétien Gomis (s. 23. maaliskuuta 1980 Saint-Quentin) on ranskalainen pituushyppääjä.
Hän karsiutui Ateenan olympialaisissa 2004, mutta oli viides Göteborgin EM-kilpailuissa 2006 tuloksella 793 cm. Hän sijoittui neljänneksi sisäratojen EM-kilpailuissa sekä Birminghamissa 2007 tuloksella 793 cm että Torinossa 2009 tuloksella 812 cm. Berliinin MM-kilpailuissa 2009 ja Dohan sisäratojen MM-kilpailuissa 2010 hän karsiutui. Hän voitti hopeaa Barcelonan EM-kilpailuissa 2010 silloisella ennätyksellään 824 cm. Pariisin EM-hallikisoissa 2011 hän sai hopeaa tuloksella 803 cm. Helsingin EM-kilpailuissa 2012 hän sijoittui yhdeksänneksi tuloksella 788 cm ja Zürichin EM-kilpailuissa 2014 pronssille tuloksella 814 cm. Pekingin MM-kilpailuissa 2015 hän sijoittui seitsemänneksi. Vuonna 2016 hän oli yhdeksäs Portlandin MM-hallikilpailuissa, seitsemäs Amsterdamin EM-kilpailuissa, kahdeksas Rio de Janeiron olympialaisissa ja yhdeksäs Berliinin EM-kilpailuissa 2018.
Ennätyksekseen Gomis on hypännyt ulkoradoilla 826 cm Tšeboksaryssä 20. kesäkuuta 2015 ja sisäradoilla 823 cm Aubièressä 28. helmikuuta 2016.
Kari Koskelainen

Kari Koskelainen (s. 24. toukokuuta 1982) on suomalainen salibandyn pelaaja. Koskelainen on voittanut urallaan salibandyn maailmanmestaruuden vuonna 2008 Suomen maajoukkueessa ja hopeaa vuoden 2012 ja 2014 maailmanmestaruuskisoissa.
Rüdiger Schnuphase

Rüdiger Schnuphase (s. 23. tammikuuta 1954 Werningshausen) on saksalainen entinen jalkapalloilija.
Ura.
Schnuphase pelasi juniorina BSG Traktor Werningshausenissa. Vuonna 1964 hän siirtyi SC Turbine Erfurtiin eli Rot-Weiß Erfurtiin, jonka edustusjoukkueeseen hän nousi myöhemmin. Vuonna 1976 Schnuphase siirtyi Carl Zeiss Jenaan, jonka paidassa hän voitti FDGB-Pokalin vuonna 1980. Pelatessaan liberona hän voitti DDR-Oberligan maalikuninkuuden kaudella 1981–1982. Schnuphase teki paluun Erfurtiin vuonna 1984 pelaten seurassa vielä kaksi kautta.
Maajoukkuetasolla Schnuphase edusti DDR:n maajoukkuetta 45 kertaa. Hän oli mukana vuoden 1974 MM-kisoissa. Lisäksi hän voitti olympiahopeaa vuonna 1980.