tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Outokummun ortodoksinen kirkko

Outokummun ortodoksinen kirkko eli Pyhän Hengen kirkko sijaitsee Outokummun Partalanmäessä. Se on yksi Taipaleen ortodoksisen seurakunnan kolmesta kirkosta.
Historia.
Outokummun Pyhän Hengen kirkko valmistui ensin tsasounaksi. Sen on suunnitellut rakennusmestari Uuno Korhonen käyttäen esikuvanaan Impilahden pitäjän Kitelän kylän vanhaa kirkkoa. Silloinen rukoushuone rakennettiin pääosin valtion jälleenrakennustuen turvin, joskin puutavaraa saatiin seurakunnan omasta metsästä. Outokummun alueelle sotien seurauksena muuttaneet ortodoksit, muun muassa Impilahden pitäjästä, vastasivat suurella talkootyöllä rakennustöistä. Perinteisen karjalaistyylisen tsasounan vihki käyttöön arkkipiispa Herman 7.6.1954 ja tsasouna pyhitettiin Pyhän Hengen kunniaksi. Tsasounan vihki kirkoksi vuonna 1984 silloinen Joensuun piispa Tiihon.
Ikonit ja muu esineistö.
Kirkkosalin ja ikonostaasin ikonit ovat pääosin 1700-luvulta ja peräisin Viinijärven vuonna 1906 puretusta kirkosta. Ikonostaasin vasemmassa reunassa kiotakaapissa on Korsunin Jumalanäidin ikoni. Ikonin lahjoitti kauppias Isotov, jonka suvun hallussa se oli ollut sukupolvien ajan. Alttarin takaseinällä pääikonina oleva suurikokoinen ja kultataustainen Jumalanäidin ikoni, Pyhällä pöydällä oleva hopeinen papin käsiristi ja osa kirkonkelloista on peräisin Kitelän vanhasta kirkosta, josta ne pelastuivat sodan jaloista ja monien vaiheiden jälkeen päätyivät Outokummun kirkkoon. Kirkollishallitukselta saadut Neitsyt Marian ja suurmarttyyri ja parantaja Panteleimonin ikonit ovat peräisin Hyrsylän kylän tsasounasta. Joitakin ikoneja ja muuta kirkollista esineistöä on lahjoittanut Valamon luostari.
Praasniekka.
Outokummun ortodoksisen kirkon praasniekkaa vietetään Pyhän Hengen päivänä (helluntain jälkeinen maanantai), joka on riippuvainen pääsiäisen ajankohdasta. Vuonna 2025 Pyhän Hengen päivää juhlitaan 9. kesäkuuta, vuonna 2026 päivä on 25. toukokuuta.
Kirkko avoinna.
Outokummun ortodoksinen kirkko kuuluu niin sanottuihin tiekirkkoihin ja on kesäisin avoinna tutustumista ja hiljentymistä varten. Kirkossa on tuolloin paikalla esittelijä. Muuna aikana kirkko on avoinna jumalanpalvelusten yhteydessä tai eri sopimuksesta.
Seurakuntasali.
Kirkon alakerrassa on noin 50-paikkainen seurakuntasali keittiö- ja wc-tiloineen. Salissa kokoontuu muun muassa seurakunnan toimintapiirejä. Seurakuntasalia vuokrataan myös yksityistilaisuuksiin. Salissa on lisäksi lähes 600 niteen kirjasto, jossa on laaja valikoima ortodoksista kirjallisuutta.
Pedro Duque

Pedro Duque (s. 14. maaliskuuta 1963 Madrid, Espanja) on Espanjan tiede-, innovaatio- ja yliopistoministeri.
Duque on entinen astronautti. Hän valmistui ilmailualan insinööriksi vuonna 1986 Madridin teknillisestä yliopistosta. Hänet valittiin astronauttikoulutukseen vuonna 1992. Hän on osallistunut vuonna 1998 NASA:n avaruussukkulalennolle STS-95 sekä vuonna 2003 Sojuz TMA-3 -lennolle.
Marsha Mason

Marsha Mason (s. 3. huhtikuuta 1942 St. Louis, Missouri) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän aloitti uransa Broadwayllä 1960-luvulla, teki teatterin ohessa joitakin elokkuvia ja televisiorooleja, ja siirtyi 1970-luvun alussa San Francisco's American Conservatory Theatreen, missä hän esiintyi klassikkonäytelmissä enne varsinaista siirtymistään elokuva-alalle.
Hän on saanut neljä parhaan naispääosan Oscar-ehdokkuutta rooleistaan elokuvissa "Iltaloma" (1973), "Rakkaus ei sula sateessa" (1977), "Toinen luku" (1979) ja "Vain kun nauran" (1981). Kahdesta edellä mainitusta hänet palkittiin Golden Globe -palkinnolla. Televisiossa hän on näytellyt muun muassa tilannekomediasarjassa "Frasier" (1997–1998), josta hän sai Emmy-ehdokkuuden.
Pauline Collins

Pauline Collins, OBE (3. syyskuuta 1940 Exmouth, Devon – 2025) oli englantilainen näyttelijä. Hän tuli tunnetuksi näyttelemällä televisiosarjassa "Kahden kerroksen väkeä" (1971–1975). Myöhemmin hän sai arvostusta esittämällä pääroolia näytelmässä "Shirley Valentine" ja sen elokuvasovituksessa, josta hän sai parhaan naispääosan Oscar-ehdokkuuden.
Viktor August Marjanen

Viktor August Marjanen (5. kesäkuuta 1870 Sääksmäki – 15. marraskuuta 1936 Uusikaupunki) oli suomalainen päätoimittaja ja suomentaja.
Marjasen vanhemmat olivat Sääksmäellä konepajan työnjohtajana työskennellyt levyseppä August Bergman ja Sara Kristina Nylund. Hän pääsi ylioppilaaksi Turun lyseosta vuonna 1892 ja opiskeli vieraita kieliä ja oikeustiedettä Helsingin yliopistossa vuoteen 1898 saakka. 
Marjanen työskenteli "Uuden Auran" toimitussihteerinä vuosina 1894–1896 ja "Uudenkaupungin Sanomien" päätoimittajana vuosina 1897–1900. Vuonna 1900 hän siirtyi päätoimittajaksi "Savonlinnaan", joka lakkautettiin vuonna 1901. Oltuaan "Oulun Ilmoituslehden" päätoimittajana ja samalla "Kalevan" toimitussihteerinä vuosina 1902–1904 Marjanen työskenteli "Savon" jatkajaksi perustetun "Otavan" julkaisijana ja päätoimittajana vuosina 1904–1909.
Marjanen työskenteli päätoimittajana "Keski-Savossa" vuosina 1918–1919, "Perä-Pohjolaisessa" vuosina 1920–1921 ja "Uudenkaupungin Sanomissa" vuosina 1924–1936. Väliaikoina hän oli vapaana toimittajana avustaen eri lehtiä.
Marjanen osallistui suomalaisuusliikkeen toimintaan ja toimi Uudenkaupungin työväenyhdistyksen puheenjohtajana sekä kaupunginvaltuutettuna Kuopiossa. Toisella Uudenkaupungin-kaudellaan hän kuului kansallisseuran ja Mannerheimin Lastensuojeluliiton paikallisosaston johtokuntiin. Marjanen on suomentanut kaunokirjallisia teoksia ruotsista, venäjästä ja saksasta.
Marjasen veli Oskar Robert Marjanen oli myös toimittaja.
Gracilisuchus

Gracilisuchus (nimen merkitys: ”siro krokotiili”) oli pienten arkosaurien suku keskiseltä triaskaudelta Argentiinasta, jonka uskotaan olleen sukua krokotiilieläinten kantamuodoille. Sitä pidettiin epäkrokotiilimaisen ulkonäkönsä takia 1980-luvun alkuun asti Ornithosuchiaan kuuluvana dinosaurusten esi-isänä. "Gracilisuchus" oli ketterä matelija joka söi aikansa pienimpiä selkärankaisia. Se oli vain 30 senttiä pitkä.
Luokittelu.
"Gracilisuchuksen" takaraajoilla on monia ominaisuuksia, joita tavataan myös basaaliseen (”primitiiviseen”) Crocodylomorphaan lukeutuvalla Sphenosuchialla. Sphenosuchiaa pidetään yleensä primitiivisten krokotiilimaisten arkosaurien parafyleettisenä ryhmänä, mutta niiden yhteiset piirteet "Gracilisuchuksen" kanssa viittaavat siihen, että Sphenosuchia ja "Gracilisuchus" saattavat muodostaa luonnollisen (monofyleettisen) taksonin Crocodylomorphan sisällä. Eräs viimeaikainen tutkimus sijoittaa suvun Suchian tyveen kuuluvaan uuteen heimoon Gracilisuchidae, yhdessä sukujen "Turfanosuchus" ja "Yonghesuchus" kanssa.
Fylogenia.
Butler "et al". (2014):
Aritz Elustondo

Aritz Elustondo Irribarria (s. 28. maaliskuuta 1994 Beasain, Gipuzkoa, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän on oikea laitapuolustaja. Elustondo edustaa Espanjan Primera Divisiónissa pelaavaa Real Sociedadia.
Elustondo on Real Sociedadin kasvatti. Hänet lainattiin seuran junioreista Beasainiin kaudeksi 2012–2013. Palatessaan kesällä 2013 Elustondo siirtyi Real Sociedadin kakkosjoukkueeseen. Kaudet 2013–2014 ja 2014–2015 hän lukeutui kakkosjoukkueen runkopelaajiin pelaten niiden aikana yhteensä 55 sarjaottelua Segunda División B:ssä. Elustondo pelasi ensimmäisen pääsarjatason ottelunsa 17. tammikuuta 2015, kun Real Sociedad hävisi kotonaan Rayo Vallecanolle 0–1. Yhteensä Elustondo pelasi kaudella 2014–2015 neljä sarjaottelua ja teki yhden maalin. Hän onnistui maalinteossa kolmannessa pääsarjaottelussaan 31. tammikuuta joukkueensa hävitessä Real Madridille vieraissa 1–4.
Kunnan jauhot

Kunnan jauhot on Kalle Päätalon "Juuret Iijoen törmässä" -sarjan kolmas osa. Teos on ilmestynyt vuonna 1973 Gummeruksen kustantamana. Kirjasta on otettu uudelleenpainos vuonna 2015.
Kirjan tapahtumat.
Kirja sijoittuu 1930-luvun alun Taivalkoskelle. Kallen isä Herkko sairastuu keuhkokuumeeseen ja sen jälkiseurauksena hänen mielensä alkaa järkkyä. Lisäksi hän kuvitteli vaimonsa Riitun olevan uskoton ja ei juuri päästänyt tätä silmistään. Kevättalvella ja keväällä 1932 Herkkoa koitettiin houkutella kahteen otteeseen lähtemään Latvajärven talvisavottaan ja uittoon, mutta työstä ei tullut mitään. Kalle lähti kuitenkin uittomieheksi uittoon, joka eteni Latvajärvestä Latvaojaa pitkin Isojärveen ja siitä Välijokea Korvuanjokeen. Korvuanjokea oli edetty Lippamonniemen kartanolle, kun Kalle saa kuulla isänsä joutuneen lähtemään pakolla Oulun piirimielisairaalaan. Tämä oli Kallelle raskas uutinen. Hän kuitenkin jatkoi uittotyötä sen päättymiseen asti Korvuanjoen ja Suolijoen yhtymäkohtaan eli Suolihaaroihin. Tosin Kallen sai olla uitossa lähinnä isänsä ansioista johtuen, hänhän oli tuolloin vasta 12-vuotias.
Kesällä 1932 Riitu käy Oulussa katsomassa Herkkoa, joka ei vielä osoita paranemisen merkkejä. Syksyllä Kalle aloittaa viimeisen kouluvuotensa. Hän on välillä metsätöissä Hiltu-Jakin kanssa. Keväällä 1933 Kalle pääsee jälleen uittoon, joskin vain kokiksi Jaakko Hiltulan roikkaan. Hänen päätehtävänsä on keittää kahvia uittomiehille. Tällä kertaa uitto etenee Korvuanjoen latvoilta Pyhäjärvestä Suolihaaroihin. Ukkoherrana ei ole enää Hakala, edellisten keväiden ukkoherra. Kallen tuntipalkka putoaa nyt 2,50 markkaan, vaikkakin palkat ovat pudonneet yleisestikin johtuen yleisestä lamakaudesta. Alkukeväästä Kallen perhe on jo pudonnut kunnan avustusten varaan. Kunnan piirimieheltä on haettu lappuja, joilla saadaan jauhoja kaupasta. Tämä ei kuitenkaan kata perheen toimeentuloa, vaan Riitu joutuu kuppaamisen ohella käymään lastensa kanssa kylissä kerjuureissuilla.
Sovitukset.
Mikko Niskasen elokuva Nuoruuteni savotat (1988)
Läiskiöslampi

Läiskiöslampi on Pirkanmaalla pohjoisessa Ikaalisissa sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Aurejärven valuma-alueeseen. Läiskiöslampi on osa Vahojärven-Aurejoen aluetta.
Maantietoa.
Lammen pituus on 200 metriä, leveys 50 metriä ja sen pinta-ala on 1,1 hehtaaria. Se sijaitsee erämaassa Seitsemisen kansallispuiston ja Vahojärven välissä. Lammen ympäristö polveilee kalliosten mäkien väleissä, jonka kapeassa painaumassa se sijaitsee. Siihen laskee kaksi metsäojaa, jotka tuovat eteläisiltä ojitetuilta soilta suovettä. Lammen oma laskuoja yhtyy pian suurehkon Rikusennevan suo-ojiin. Ne valuvat luoteessa johto-ojaan, joka laskee Vääräjärven kautta Aurejokeen. Rantaviivan pituus on 500 metriä. Lampi on autio eikä sinne johda teitä. Lähin tie on metsäautotie, joka ohittaa sen 100 metriä etelämpänä. Tielle pääsee Vahojärveltä ja Aurekoskelta.
Täysi tuntiraha

Täysi tuntiraha on Kalle Päätalon "Juuret Iijoen törmässä" -sarjan neljäs osa. Teos on ilmestynyt vuonna 1974 Gummeruksen kustantamana. Kirjasta julkaistiin uudelleenpainos vuonna 2016. Kirja on rekisteröity Bookcrossingiin. 
Kirjan tapahtumat.
Kirja sijoittuu 1930-luvun alkupuoliskon Taivalkoskelle. Kallen isä Herkko on edelleen Oulussa mielisairaalassa, josta kotiuduttuaan on hetken aikaa kotonaan, mutta sairauden jatkuessa joutuu ensin Pelsonsuon pakkotyölaitokselle ja viimeisenä Pesiönvaaran vaivaistaloon. Kirjan lopussa Herkko paranee sairaudestaan.
Herkon sairauden johdosta perhe on taloudellisessa ahdingossa. Perhe pysyy ruuissa vain kunnan jauholappujen ja kerjäämisen varassa. Kalle joutuu perheen elättäjäksi. Tytöt alkavat kiinnostua Kallesta ja Kalle menettää poikuutensa nimeltämainitsemattoman niittyväen naisen kanssa. 
Kalle suorittaa rippikoulun ja kokee pohjakosketuksen Hankinnan talvisavotassa useiden vastuksien uuvuttamana, ja karkaa kotiin. Kalle kehittyy savottatöissä ja kirjan lopussa pääsee lopulta "täyden tuntirahan" mieheksi. Kallen eno Matti Neulikko heikkenee savottatöissä sydänsairauden vuoksi ja kuolee lopulta sairaalassa.
Sovitukset.
Mikko Niskasen elokuva Nuoruuteni savotat (1988)
Nuoruuden savotat

Nuoruuden savotat on Kalle Päätalon "Juuret Iijoen törmässä" -sarjan viides osa. Teos on ilmestynyt vuonna 1975 Gummeruksen kustantamana. Kirja on rekisteröity Bookcrossingiin. 
Kirjan tapahtumat.
Kirja sijoittuu Taivalkoskelle 1930-luvun puolivälin jälkeiseen aikaan. Kallen isä Herkko on parantunut mielisairaudestaan ja he alkavat poikansa Kallen kanssa kulkea yhdessä metsätöissä elättääkseen yhä suurenevan Päätalon perheen. Vaikka hätä on hävinnyt Kallioniemen ruokapöydästä, ongelmia riittää. Asiat, joita Herkko inhoaa eniten maailmassa, ovat lorukirjojen lukeminen ja joutavien raapusteleminen. Kun isä vielä on nuuka, yhteenottoja ei voi välttää. Onneksi äidin kanssa on hyvä yhteisymmärrys, ja sen avulla toteutuu Kallen pitkäaikainen haave Oulun reissusta. Matkasta on tarkoitus tulla käännekohta niin vaatetuksen suhteen kuin alati ajankohtaisissa rakkausasioissa.
Kummun Patruunan talosta on tullut Kallen toinen koti, jonka leppoisassa ilmapiirissä hän viihtyy ja saa miehistä itseluottamusta. Mutta mistä johtuu isän leppymätön kauna tätä sympaattista unennäkijäveljeään kohtaan? Asia on vuodesta toiseen ollut arvoitus, ja kun syy siihen eräänä päivänä selviää, se on niin yllättävä ja kiusallinen, ettei sitä voi kertoa edes äidille.
Kallen kirjallisuusharrastus kasvaa ja hän alkaa opettaja Vainikaisen ehdotuksesta miettiä opettajaseminaariin pyrkimistä. Isä Herkko vastustaa tätä, sillä perhe ei tule toimeen ilman Kallen työpanosta.
Ystävyys Hoikkalan Kallen, hiljaisen ja surumielisen kyläneron kanssa on tullut Kallelle yhä tärkeämmäksi. Yhdessä nuorukaiset syventyvät kirjallisuuteen ja elävät Berliinin olympialaisten ilot ja murheet. Kun kaverin kohtalo yllättävällä tavalla täyttyy ja tieto siitä saapuu keväiselle uittotyömaalle, se on noiden vuosien merkittävin.
Sovitukset.
Mikko Niskasen elokuva Nuoruuteni savotat (1988)
Nessun grado di separazione

Nessun grado di separazione () on italialaisen laulajan, Francesca Michielinin esittämä kappale, jolla hän sijoittui toiseksi San Remon musiikkifestivaaleilla vuonna 2016. Kappaleesta tehtiin italiaa ja englantia sisältävä versio ”No Degree of Separation”, jonka Michielin esitti vuoden 2016 Euroviisuissa.
Kappale keräsi Eurovision laulukilpailun finaalissa 124 pistettä ja saavutti sijan 16.
Moderna Tider

Moderna Tider on ruotsalaisen popyhtye Gyllene Tiderin toinen albumi, joka julkaistiin vuonna 1981 levymerkillä Parlophone. Se nousi Sverigetopplistanin sijalle 1. ja VG-listan sijalle 2. 150 000 ensimmäistä LP:tä sisälsi bonus EP:n Swing &amp; Sweet. 
Vuonna 2009 "Moderna Tider" pääsi mukaan kirjaan "Tusen svenska klassiker", johon koottiin tuhat Ruotsissa julkaistujen kirjojen, elokuvien, äänilevyjen ja tv-ohjelmien klassikkoa.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet kirjoittanut Per Gessle, ellei toisin mainita.
Valtiollisia mietelmiä

Valtiollisia mietelmiä (, kirjaimellisesti suomennettuna esimerkiksi "Esitelmiä Titus Liviuksen kymmenestä ensimmäisestä kirjasta") on italialaisen Niccolò Machiavellin kirjoittama teos, joka julkaistiin postuumisti vuonna 1531. Teoksessaan Machiavelli pohtii, millainen olisi paras valtio ja yhteiskunta. Ajattelunsa pohjana Machiavelli käyttää antiikin Rooman historioitsija Titus Liviuksen kirjoittamia teoksia, joissa kuvataan Rooman historiaa. 
Kaarlo af Heurlinin suomennos ilmestyi vuonna 1958. Af Heurlin suomensi teoksen omien sanojensa mukaan "teltta- ja korsutyönä" toisen maailmansodan aikaan.
Aurora von Qvanten

Aurora Magdalena von Qvanten, o.s. "Örnberg" (12. syyskuuta 1816 Piitime, Ruotsi – 30. maaliskuuta 1907 Tukholma, Ruotsi) oli ruotsalainen kirjailija ja kääntäjä. Hän käytti kirjailijanimeä "Turdus Merula".
Elämäkerta.
Von Qvantenin vanhemmat olivat pormestari Carl Jacob Örnberg (1779–1848) ja Helena Catharina Degerman (1785–1848). Hän avioitui vuonna 1857 suomalaissyntyisen kirjastonhoitajan ja kirjailijan Emil von Qvantenin (1827–1903) kanssa. 
Von Qvanten julkaisi muun muassa romaanit "Rosa Arntson" (1868), "Musikerns dotter" (1881) ja "En roman på landsbygden" (1882) ja oli myös ahkera kääntäjä. Hänen käännöksiään ovat muun muassa "En fredag" Dramatenille (ranskasta) 1850, jota esitettiin neljä kertaa, ja "Peter den store och hans son" (ranskasta) 1850–1851, jota sitäkin esitettiin Dramatenissa neljä kertaa.
Johannes Sahlman

Johan (Johannes) Sahlman (18. syyskuuta 1838 Liperi – 28. maaliskuuta 1916 Sortavala) oli suomalainen rovasti ja kirjailija.
Sahlmanin vanhemmat olivat maanviljelijä Ivar Sahlman ja Anna Rotilainen. Hän pääsi ylioppilaaksi 1862 Kuopion lukiosta ja suoritti Helsingin yliopistossa teologian erotutkinnon 1864. Sahlman vihittiin papiksi 1865.
Sahlman toimi 1867–1878 Värtsilän rautatehtaan tehtaansaarnaajana. Hän oli Korpilahden kirkkoherrana 1879–1890 ja Sortavalan kirkkoherrana vuodesta 1890 alkaen, ja hän sai rovastin arvon 1886. Sahlman kirjoitti kirkkohistorian oppikirjan ja Henrik Renqvistin elämäkerran.
Sahlman oli naimisissa 1867–1878 Alexandra Gustava Stolpen (1838–1878) ja vuodesta 1885 Alma Beata Maria Ekelundin (s. 1864) kanssa.
Teoksia.
Nimellä "Johan Sahlman" :
Nimellä "Joh. Sahlman" :
Ahti Alatalo

Ahti Matti Alatalo (s. 1946 Liminka) toimi Oulun konservatorion rehtorina 1990–2014. 
Alatalo opiskeli Sibelius-Akatemiassa 1970–1977 (Pekka Salomaa, Matti Lehtinen, diplomi 1977), ja oopperastudiossa vuosina 1971–1973. Alatalo oli opettajana Keski-Pohjanmaan konservatoriossa vuosina 1974–1977 ja rehtorina Jokilaaksojen musiikkiopistossa 1977–1984. Alatalo valittiin Oulun konservatorion apulaisrehtoriksi vuonna 1984 ja rehtoriksi vuonna 1990. 
Oopperaroolit.
Lähde:
Pälkjärven rautatieasema

Pälkjärven rautatieasema (Päi, ratakm 545+397) on Karjalassa, Värtsilä-Matkaselkä eli entisellä Viipuri-Joensuu radalla sijainnut liikennepaikka. Tämä rautatieasema avattiin 1. marraskuuta 1894 Pälkjärven kunnan kirkolta Tohmajärvelle johtavan maantien risteykseen. Liikennepaikka alenettiin laiturivaihteeksi vuonna 1913, eikä sen käyttö ollut kovin suurta. Asemarakennus oli Bruno Granholmin suunnittelema, ja nykyään se on purettu.
Pälkjärvi jäi sotien takia Neuvostoliiton puolelle, kuten suurin osa Viipuri–Joensuu radasta ja liikennepaikka sijaitsee lähellä valtakunnanrajaa.
Barei

Bárbara Reyzábal González-Aller, taiteilijanimeltään Barei, (s. 29. maaliskuuta 1982 Madrid) on espanjalainen laulaja ja lauluntekijä. Hän edusti Espanjaa vuoden 2016 Eurovision laulukilpailuissa Tukholmassa.
Barei julkaisi ensimmäisen albuminsa, "Billete para no volverin", huhtikuussa 2011. Toinen albumi "Throw the Dice" näki päivänvalon huhtikuussa 2015. Helmikuussa 2016 Barei valittiin edustamaan Espanjaa saman vuoden Eurovision laulukilpailuissa. Hän lauloi Tukholmassa kappaleen ”Say Yay!”, joka sijoittui finaalissa 22. sijalle 77 pisteellä.
Pälksaaren rautatieasema

Pälksaari ("Päl", ratakm 540+753) oli Karjalan tasavallassa luovutetulla alueella sijainnut rautatieliikennepaikka, joka oli suomalaisten aikaan Pälkjärven rautatieaseman alainen laituri.
Pälksaari perustettiin samannimiseen kyläkeskukseen vuonna 1897 ja liikennepaikka esiintyi ensimmäistä kertaa aikatauluissa vuonna 1899. Liikennepaikalla on ollut laiturirakennus ja yksinkertainen ratavartijan talo. Pälksaari sijaitsee nykyään rajavyöhykkeellä.
Nya Pressen (1906–1914)

Nya Pressen oli Helsingissä vuosina 1906–1914 ilmestynyt ruotsinkielinen sanomalehti.
Ensimmäisen "Nya Pressenin" ja "Aftonpostenin" lakkauttamisen jälkeen vuonna 1900 ruotsalainen puolue jäi vaille helsinkiläistä äänenkannattajaa. Niiden tilalle perustettiin "Dagligt Allehanda", joka sekin lakkautettiin syyskuussa 1901. Vuonna 1902 saatiin julkaisulupa maltillisemmalle "Helsingfors-Postenille", joka vuoden 1906 alussa päätettiin sulauttaa uudelleen perustettuun "Nya Presseniin".
Axel Lillen toimittama lehti oli edeltäjänsä tavoin tinkimättömän perustuslaillinen ja ruotsinmielinen, mutta vaati myös sosiaalisia ja poliittisia uudistuksia. Se hyväksyi täysin ruotsalaisen kansanpuolueen ohjelman, mutta ei virallisesti ollut puolueen äänenkannattaja. "Nya Pressen" oli ajankohtainen uutis- ja mielipidelehti, joka sai paljon uutisia Ruotsista sekä kirjeenvaihtajiltaan Saksassa ja Britanniassa. Ruotsalaisuuden johtavaa foorumia siitä ei kuitenkaan enää tullut.
Iltapäivälehtenä ilmestyneen "Nya Pressenin" talous oli heikko, ja vuonna 1909 sen julkaisijaksi perustettiin uusi yhtiö, jonka pääosakas oli "Hufvudstadsbladetin" omistaja A. R. Frenckell. Amos Anderson perusti syksyllä 1911 sen kilpailijaksi uuden iltapäivälehden "Dagens Tidningin". Vuonna 1914 lehdet yhdistettiin "Hufvudstadsbladetin" omistamaksi "Dagens Pressiksi".
"Nya Pressen" ilmestyi aluksi seitsemän, vuosina 1909–1913 kuusi ja vuoden 1914 alussa jälleen seitsemän kertaa viikossa. Vuonna 1909 sen rinnalla julkaistiin myös viikkopainosta. Julkaisuyhtiönä toimivat Tryckeri och Tidnings Ab ja vuodesta 1909 Ab Nya Pressen. Lehden levikki oli 7 500 kappaletta vuonna 1913.
Sebastian Westberg

Sebastian Westberg (s. 1. syyskuuta 1992 Särkisalo) on suomalainen freestyle motocrossin (FMX) extremeurheilu-ammattilainen. Hän on syntynyt Särkisalossa, jossa hänen harjoittelupaikka sijaitsee. Westberg on Suomen ainoa kansainvälisillä areenoilla esiintyvä ja kisaava freestylemotocross kuski. 
Suurimpiin näytöksiin lukeutuvat muun muassa Kuukauden Venäjän kiertue, Keski-Euroopan näytökset,Intian Moto-GP Delhissä ja Suomessa suurimmat moottoritapahtumat kuten Helsingin moottoripyörämessut ja Tampere supercross. Westberg on esiintynyt myös 2014 ja 2015 MTV3 POSSE päätösjakson livelähetyksessä hypyillään, Efter nio keskuteluohjelmassa vieraana ja laajasti Suomen lehdistössä. Westbergin kirjoituksia sai aikoinaan lukea myös Offroad Pro -lehdestä, mutta myöhemmin hän on keskittynyt päivittämään kuulumisiaan SEBFMX brändin alla sosiaaliseen mediaan.
2016 Westberg osallistui ensimmäisenä suomalaisena lajin arvostetuimpaan kisaan Espanjan Madridissa, Red Bull X-fightersiin. Kisaan valittiin vain 12 maailman parasta kuskia ja Westberg pääsi mukaan maailmanlaajuisen yleisöäänestyksen kautta.
Westberg teki ensimmäisenä suomalaisena voltin etuperin moottoripyörällä. Aiheesta uutisoitiin myös Mtv3 kymmenen uutisten loppukevennyksessä 2017 kesällä.
Hänen yritys Sebfmx Events Oy tarjoaa vauhdikkaita ohjelmapalveluita tapahtumiin, rakentaa ohjelmakokonaisuuksia ja omaa kattavan kontaktiverkoston ja markkinointikanavat ympäri maailmaa. Westberg järjestää myös matalan kynnyksen ajokoulutusta nuorille MX- &amp; Stunt academy ajoleiriensä kautta.
Con te partirò

Con te partirò (; ) on italialaisen tenorin Andrea Bocellin esittämä vuonna 1995 ilmestynyt kappale. Kappaleen sävelsi Francisco Sartori ja sanoitti Lucio Quarantotto. Bocelli osallistui kappaleella vuoden 1995 Sanremon musiikkifestivaaleille, ja sijoittui neljänneksi. ”Con te partirò” saavutti listan kärkisijan muun muassa Belgiassa ja Ranskassa. Laulua pidetään Bocellin nimikkokappaleena. 
Kappaleen tunnetumpi versio on kuitenkin Bocellin ja Sarah Brightmanin vuonna 1996 esittämä duetto ”Time to Say Goodbye”, joka lauletaan osittain englanniksi. ”Time to Say Goodbye” saavutti useita kärkisijoja hittilistoilla Euroopassa. Saksassa siitä tuli maan historian eniten myynyt single. Bocelli teki kappaleesta myös täysin espanjankielisen version nimeltä ”Por Ti Volaré”. 
Suomeksi kappaleen on esittänyt esimerkiksi Anneli Saaristo nimellä Tämä yö ja duettona Cynthia Makris ja Raimo Sirkiä nimellä Tää yö. Riku Niemisen esittämä sketsihahmo Munamies lauloi oman versionsa kappaleesta Putouksen toisella tuotantokaudella ja levytti myös kappaleen levyllään "Munamiehen maailma".
Donna Summerin versio.
Vuonna 1999 yhdysvaltalainen laulaja Donna Summer teki kappaleesta dance-version nimellä ”I Will Go with You (Con te partirò)” – version nimi on siis suorempi käännös italiasta kuin Bocelli/Brightman-duon kappaleessa. Sanoitus on englanniksi lukuun ottamatta kohtia, joissa Donna toistaa laulun italiankielisen nimen. Yhdysvalloissa kappale sijoittui "Billboardin" Dance Club Songs -listan ykköseksi. Espanjan singlelistalla Summerin versio sijoittui toiseksi ja radiosoittolistalla kolmanneksi.
"Billboardin" Chuck Taylor kirjoitti, että Summerin versio on "herkullisen upea tulkinta Bocellin ja Brightmanin menestysballadista ”Time to Say Goodbye”, johon on lisätty uutta romanttista sanoitusta. Summerin ääni on huippukunnossa, ja hänen laulutekniikkansa vaihtelee korkeista äänistä lämpimän sielukkaaseen tulkintaan". Taylorin mukaan "vokalisaation viimeistelee Hex Hectorin tuotanto, jossa melodramaattiset jousiosuudet yhdistyvät tarkkaan dance-biittiin".
”I Will Go with You (Con te partirò)” on julkaistu muun muassa singlenä 1999 ja Donna Summerin kokoelmalevyllä "The Ultimate Collection" vuodelta 2016 (kolmen CD-levyn "Deluxe"-versio).
Santtu Piri

Santtu Piri oli Pietarissa asunut suomalainen työläisrunoilija, joka varsinaiselta ammatiltaan oli räätäli. Hänen tuotantoaan julkaistiin runsaasti 1900-luvun alkuvuosien sanomalehdistössä, lisäksi Pirin runoja on mukana ainakin vuonna 1901 ilmestyneessä E. E. Sundvallin kokoelmassa "Kansallis-albumi 1". Hän kiersi myös lausumassa runojaan työväenliikkeen tilaisuuksissa eri puolilla maata.
Piri oli myös ahkera suomentaja. Hänen tunnetuin käännöksensä on 1908 tehty puolalaisen vallankumouslaulun "Varšavjankan" ensimmäinen suomennos "Ankarat viimat", joka myöhemmin julkaistiin "Työväen laulukirjassa" vuonna 1912. Piri käänsi myös muun muassa A. M. Hirjakovin ja Skitaletsin runotekstejä sekä useita Anton Tsehovin novelleja.
Vuoden 1905 suurlakon aikana Pirin runo "Kun sinä tahdot" luettiin 2. marraskuuta Tampereen Keskustorilla järjestetyssä suuressa kansanjuhlassa. Tampereen raatihuoneen parvekkeelta lausutusta runosta tuli maineikkain suurlakon aikainen työväenruno. Siinä Piri korostaa luokkavastakohtaa ja puhuttelee nimenomaan köyhälistöä, vaikka lakossa olivat mukana myös perustuslailliset.
Ojajärvi (Ylöjärvi)

Ojajärvi on Pirkanmaalla pohjoisessa Ylöjärvellä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Aurejärven valuma-alueeseen. Ojajärvi on osa Vahojärven-Aurejoen aluetta.
Maantietoa.
Järven pituus on 1,5 kilometriä, leveys 250 metriä ja sen pinta-ala on 21 hehtaaria. Se sijaitsee aivan Seitsemisen kansallispuiston itäpuolella noin 3,5 kilometriä Länsi-Auresta etelään. Järvi on muodostunut kangasmaastossa olevan painauman pohjalle. Siihen laskee pohjoisilta soilta ja Seitsemisharjun rinnesoilta yksitoista metsäojaa. Järven laskuoja laskee puolen kilometrin päässä Vähä Ojajärveen, josta vedet jatkavat pari kilometriä eteenpäin laskien Aurejokeen Onkilammen yläpuolelle. Veden laskennallinen viipymä järvessä on 248 vuorokautta. Rantaviivan pituus on 4,3 kilometriä. Rannat ovat metsämaata ja rannoilla sijaitsee kaksi vapaa-ajan asuntoa, jotka ovat entisen maatilan yhteydessä. Niille johtaa tiet Länsi-Auren ja Vahojärven suunnilta. Ikaalisten raja kulkee järven eteläpään ohi 200 metrin päästä.
Vedenlaatu.
Ojajärven vedenlaatua on tutkittu vuosina 1978, 1989 ja 1995. Sen vesi on hapanta ja sen humuspitoisuus on suuri. Valuma-alueella sijaitsee ojitettuja soita, joten järveen kertyy sateilla helposti hapanta ojavettä. Siksi järven puskurointikyky happamuutta vastaan on heikko ja sateet määrittävät järvessä kulloisenkin happamuudentason. Valuma-alueella ei ole peltomaata eikä juurikaan haja-asutusta. Tämä vaikuttaa veden ravinnepitoisuuksiin suotuisasti. Fosforipitoisuudet ovat lievästi rehevöityneille järville ominaisia ja typpipitoisuudet ovat lähellä luonnontasoa. Happipitoisuudet ovat kesät ja talvet hyviä. Ojajärvi soveltuu virkistyskäyttöön tyydyttävästi.
Jim Harrison

Jim Harrison (11. joulukuuta 1937 Grayling, Michigan, Yhdysvallat – 26. maaliskuuta 2016 Patagonia, Arizona, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen kirjailija. Hänen tunnetuimpiin teoksiinsa kuuluu kertomuskokoelma "Syystarinoita" ("The Legends of the Fall", 1979), johon pohjautuu elokuva "Intohimon tuulet" (1994).
Harrison laati myös käsikirjoituksia, muun muassa Tony Scottin ohjaukseen "Kosto" (1990) ja Mike Nicholsin ohjaukseen "Wolf" (1994). Harrisonin tuotantoa on verrattu muun muassa William Faulkneriin ja Ernest Hemingwayhin. Euroopassa hänen tuotantonsa on suosittua erityisesti Ranskassa.
Harrisonin kerronta on suorasukaista, kun hän kuvaa keski-ikäisen miehen tuntoja elämän kriisivaiheissa.
Mattias Andréasson

David Mattias Andréasson (s. 29. maaliskuuta 1981 Västerås, Ruotsi) on ruotsalainen laulaja ja musiikkituottaja. Hän nousi julkisuuteen tultuaan viidenneksi Idol-kilpailussa vuonna 2007. Andréasson oli yksi E.M.D.-poikabändin jäsenistä.
Andréasson on kilpaillut Melodifestivalenissa sooloartistina vuonna 2012 kappaleella Förlåt mig ja vuonna 2016 yhdessä Albinin kanssa kappaleella Rik sekä vuonna 2009 E.M.D.-yhtyeen kanssa kappaleella Baby Goodbye.
Diskografia.
Albumit.
E.M.D.-yhtyeen kanssa
Singlet.
E.M.D.-yhtyeen kanssa
Sooloartistina
Vähä Ojajärvi (Ylöjärvi)

Vähä Ojajärvi on Pirkanmaalla pohjoisessa Ylöjärvellä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Aurejärven valuma-alueeseen. Vähä Ojajärvi on osa Vahojärven-Aurejoen aluetta.
Maantietoa.
Järven pituus on 250 metriä, leveys 100 metriä ja sen pinta-ala on 1,7 hehtaaria. Se sijaitsee kangasmaastossa pienellä ojitetulla suolla, josta laskee siihen kuusi suo-ojaa. Ojia myöte siihen laskee myös Ojajärvi ja sen oma laskuoja virtaa 3,5 kilometriä ja yhtyy Aurejokeen Onkilammen yläpuolelle. Rantaviivan pituus on 600 metriä. Rannat ovat puoliksi kangasmetsää ja suota. Järvi on autio eikä sinne johda tietä. Ikaalisten raja kulkee sadan metrin päästä ohi lounaassa.
Get Scared

Get Scared oli yhdysvaltalainen post-hardcore-yhtye Laytonista, Utahista. Yhtye perustettiin vuonna 2008.
Yhtye julkaisi ensimmäisen EP-levynsä, "Cheap Tricks and Theatrics", vuonna 2009. Toinen EP, "Get Scared", julkaistiin 2010. Yhtyeen debyyttistudioalbumi, "Best Kind of Mess", julkaistiin 12 heinäkuuta 2011. Nicholas Matthews lähti yhtyeestä liittyäkseen toiseen yhtyeeseen, Blacklisted Me. Get Scared julkaisi "Cheap Tricks and Theatrics B-Sides" -EP:n 19. joulukuuta 2011 ilman mitään edeltäviä ilmoituksia. Joel Faviere korvasi Matthewsin yhtyeessä vuonna 2011. Yhtyeen kolmas EP, "Built for Blame, Laced with Shame", julkaistiin 2012, Favieren ollessa laulajana. Faviere sai potkut yhtyeestä muutama kuukausi EP:n julkaisemisen jälkeen, koska Matthews liittyi takaisin yhtyeeseen. Matthewsin paluun jälkeen yhtye teki sopimuksen Fearless Recordsin kanssa ja julkaisi toisen täyspitkän albuminsa, "Everyone's Out To Get Me" 11 marraskuuta 2013. Yhtyeen kolmas studioalbumi, "Demons", julkaistiin 30. lokakuuta 2015.
Cristina Dorcioman

Cristina Dorcioman (s. 7. elokuuta 1984 Câmpulung) on romanialainen jalkapalloerotuomari. Hän on toiminut kansainvälisen jalkapalloliiton FIFA:n virallisena tuomarina vuodesta 2002 alkaen. 
Vuonna 2008 Dorcioman tuomitsi alle 19-vuotiaiden naisten EM-finaalin Italian ja Norjan välillä. Naisten EM-kilpailuissa hän on tuominnut kahdesti, vuosina 2009 ja 2013. Vuonna 2013 hän tuomitsi finaalin Saksan ja Norjan välillä. Vuonna 2007 Dorcioman debytoi myös Romanian miesten pääsarjassa, Liga I:ssä.
Siviiliammatiltaan Dorcioman on liikunnanopettaja.
Dingxi

Dingxi () on prefektuuritason kaupunki Kiinan Gansun maakunnan itäosassa. Kaupungin pinta-ala on 19 646 neliökilometriä ja väkiluku noin 2,7 miljoonaa (2010). Kaupungin keskusta sijaitsee linnuntietä noin 90 kilometriä maakunnan pääkaupunki Lanzhousta kaakkoon.
Hallinnollinen jako.
Piirikuntatasolla kaupunki jaetaan yhteen kaupunkipiiriin ja kuuteen piirikuntaan.
Paul Lange

Paul Lange (6. helmikuuta 1931 Oberhausen – 15. maaliskuuta 2016) oli saksalainen ratameloja, olympiavoittaja, maailman- ja euroopanmestari. Hän meloi Länsi-Saksan ja Saksojen yhdistyneen joukkueen menestyksekkäissä kajakkiyksikköviestijoukkueissa 1950- ja 1960-lukujen taitteessa.
Lange kuului Saksojen yhdistyneen joukkueen kajakkiyksikköviestijoukkueeseen, joka voitti olympiakultaa Roomassa 1960. Hän voitti saman matkan maailmanmestaruuden ja kaksikon MM-pronssia vuonna 1958. EM-kilpailuista Lange voitti kajakkiyksikköviestissä kultaa vuosina 1957 ja 1959 sekä hopeaa vuonna 1957.
Lange kuoli 85-vuotiaana 15. maaliskuuta 2016.
Antoine Demoitié

Antoine Demoitié (16. lokakuuta 1990 Liège, Belgia – 27. maaliskuuta 2016 Lille, Ranska) oli belgialainen maantiepyöräilijä. Demoitién viimeiseksi talliksi jäi Wanty-Groupe Gobert.
Demoitién ensimmäinen talli oli Lotto-Bodysol, jota hän edusti vuodet 2010–2011. Vuoden 2012 hän edusti Idemasport-Biowanzea ja vuodet 2013–2015 Wallonie-Bruxellesia, jonka kanssa hän voitti vuonna 2014 Tour du Finistèren. Vuodeksi 2016 Demoitié siirtyi Wanty-Groupe Gobertiin.
Demoitié kuoli maaliskuussa 2016 kesken Gent–Wevelgem-kilpailun, kun hän kaatui ja joutui takaa tulleen moottoripyörän yliajamaksi. Hänet kuljetettiin onnettomuuden jälkeen sairaalaan Lilleen, jossa hän kuoli.
Saavutukset.
2012
2013
2014
2015
Igor Paškevitš

Igor Anatoljevitš Paškevitš (, 1. heinäkuuta 1971 Moskova, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto – 26. maaliskuuta 2016 Miami, Florida, Yhdysvallat) oli juniorina Neuvostoliittoa ja aikuisena Venäjää sekä Azerbaidžania edustanut taitoluistelija. Miesten yksinluistelussa kilpaillut Paškevitš voitti EM-hopeaa vuonna 1996 ja osallistui kahdesti talviolympialaisiin.
Paškevitš edusti Neuvostoliittoa voittaessaan nuorten maailmanmestaruuden vuonna 1990. Neuvostoliiton hajoamisen jälkeen hän edusti Venäjää sijoittuen MM-kilpailuissa vuonna 1993 14:nneksi ja vuonna 1994 yhdeksänneksi. Lillehammerin talviolympialaisissa 1994 Paškevitš oli 15:s. Sofian EM-kilpailuissa 1996 hän saavutti hopeaa. Syksystä 1996 lähtien Paškevitš siirtyi edustamaan Azerbaidžania ja sijoittui vuoden 1997 EM-kilpailuissa seitsemänneksi ja saman vuoden MM-kilpailuissa kahdeksanneksi. Naganon talviolympialaisissa 1998 hän oli 16:s.
Kilpauransa jälkeen valmentajana työskennellyt Paškevitš kuoli Yhdysvaltain Miamissa 44-vuotiaana 26. maaliskuuta 2016.
Alan Carvalho

Alan Douglas Borges de Carvalho () (tunnetaan paremmin nimillä "Alan Carvalho" tai "Alan", s. 10. heinäkuuta 1989 José Bonifácio) on brasilialaissyntyinen kiinalainen jalkapalloilija. Oikeajalkainen Alan on pelipaikaltaan hyökkääjä.
Alan aloitti uransa Londrinassa, jonka paidassa hän pelasi kuusi ottelua tehden neljä maalia. Vuodet 2008–2010 hän edusti Série A:n Fluminensea, tehden 46 pelaamassaan ottelussa 11 maalia ja voittaen vuonna 2010 Série A:n mestaruuden. Elokuussa 2010 hän siirtyi Itävallan Bundesliigan Red Bull Salzburgiin. Alan voitti seuran paidassa kaksi Itävallan mestaruutta ja yhtä monta Itävallan cupia. Kaudella 2014–2015 hän oli kahdeksalla maalillaan Eurooppa-liigan paras maalintekijä yhdessä Romelu Lukakun kanssa. Yhteensä Alan pelasi salzburgilaisseuran paidassa 88 ottelua tehden niissä 59 maalia. Tammikuussa 2015 Alan siirtyi Kiinan Superliigan Guangzhou Evergrandeen. Hän voitti seuran kanssa vuonna 2015 AFC Champions Leaguen ja vuosina 2016-2018 Kiinan supercupin. Ensimmäisen Guangzhou-rupeamansa aikana hän pelasi 97 ottelua ja teki niissä 58 maalia. Vuonna 2019 hän siirtyi lainalle Tianjin Tianhaihin. Siellä hän pelasi yhden kauden, ja kauden aikana hän teki 9 maalia 27 otteluun. Kauden jälkeen hän palasi Guangzhouhun, ja he lähettivät hänet uudestaan lainalle, tällä kertaa Beijing Guoaniin. Guoanissa hän pelasi 22 ottelua tehden niissä 11 maalia. Tämän jälkeen hän palasi takaisin Guangzhouhun vielä yhdeksi kaudeksi, ja teki kauden aikana 12 otteluun 3 maalia. Kausi 2021 jäi tällä kertaa Alanin viimeiseksi Kiinan liigassa, ja hän palasi juurilleen Brasiliaan. Vuonna 2022 Alan siirtyi ilmaissiirrolla Guangzhousta nuoruuden vuosiensa Fluminenseen. Vuosien 2022-2024 aikana hän pelasi yhteensä 13 ottelua, ja iski niissä 3 maalia. 18. elokuuta 2023 Alanin sopimus purettiin pelaajan ja joukkueen yhteisymmärryksessä. Vuonna 2024 Fluminense myi Alanin takaisin Kiinaan, Qingdao West Coast FC:hen. Kauden 2024 aikana hän iski 25 otteluun 11 maalia. Helmikuussa 2025 hän lähti joukkueesta. Marraskuussa 2025 Alan on edelleen ilman joukkuetta.
Alan pelasi vuonna 2009 kolme harjoitusottelua Brasilian alle 20-vuotiaiden maajoukkueessa. Itävallan-vuosinaan hän kertoi halustaan edustaa Itävallan jalkapallomaajoukkuetta, mutta nämä mahdollisuudet kariutuivat Alanin siirryttyä Kiinaan. Vuonna 2019 Alan sai Kiinan kansalaisuuden, ja vuonna 2021 hän pelasi ensimmäisen ottelunsa Kiinan maajoukkueessa MM-karsinnoissa Guamin jalkapallomaajoukkuetta vastaan. Hän tuli kentälle vaihdosta, ja iski 2 maalia Kiinan voittaessa ottelun 7-0.
Saavutukset.
Seurajoukkuetasolla
Henkilökohtainen
Puls

Puls on ruotsalaisen popyhtye Gyllene Tiderin kolmas albumi, joka julkaistiin vuonna 1982 levymerkillä Parlophone. Se nousi Sverigetopplistanin sijalle 1. ja VG-listan sijalle 12.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet kirjoittanut Per Gessle, ellei toisin mainita.
Stigma (häpeäleima)

Stigma eli häpeäleima tarkoittaa yhteisön hyvin kielteistä ja usein perusteetonta asennoitumista henkilöön. Leimautuminen eli stigmatisoituminen aiheuttaa henkilölle häpeää, kärsimystä ja itsearvostuksen vähenemistä.
Syyt.
Leimautuminen johtuu usein kielteisistä ennakkoluuloista. Ne voivat olla asenteita tai pelon, inhon tai vihan tunteita. Ennakkoluulot syntyvät asiallisen tiedon puutteesta, minkä syynä on usein asian tabuluonteisuus. Tästä syntyy noidankehä.
Ilmeneminen.
Leimaaminen on usein suoraa, kuten sitä, että muut ihmiset karttavat tai torjuvat henkilöä. He saattavat luonnehtia häntä vain stigmatisoidun asian, kuten hänen sairautensa perusteella. Epäsuora leimaaminen taas ilmenee niin, että kanssaihmiset esimerkiksi esittävät häpeällisiä kommentteja sairaudesta tai mediassa esitetään siitä loukkaavia tulkintoja.
Sisäinen stigma tarkoittaa, että ihminen leimaa itse itsensä, eikä esimerkiksi kerro siksi sairaudestaan. Hän ei usko kelpaavansa mihinkään eikä kenellekään, mikä voi johtaa passiivisuuteen ihmissuhteissa, työnhaussa tai työhönpaluussa sairastumisen jälkeen. Mitä heikompi itsearvostus on, sitä suuremmaksi leiman merkitys kasvaa, mikä taas heikentää itsearvostusta. Leimautumisen pelko voi myös aiheuttaa sen, että tulkitsee vahingossa toisten käytöksen tai sanomiset virheellisesti leimaaviksi.
Sairauden kohdalla leimautumisen pelko voi johtaa oireiden salaamiseen, viivyttelyyn avun hakemisessa tai siihen, että kuntoutuminen ei etene.
Vähentäminen.
Stigmaa voi vähentää levittämällä asianmukaista tietoa. Pelkkä tieto ei kuitenkaan välttämättä itsessään saa aikaan asennemuutosta, koska ihmiset käyttäytyvät tottumustensa mukaan ja tunnepohjaisesti. Eräs tapa rikkoa lukkiutuneita asenteita on huumori. Läheisten tuki on leimautuneelle tärkeää, mutta saattaa olla, että hän ei ole stigman takia kertonut läheisilleen asiasta.
Henkilökohtaisella tasolla leima lievenee, jos henkilöllä on muuta mietittävää, kuten toimiva arkielämä ja harrastuksia. Mahdollisen itsensä stigmatisoinnin tunnistaminen antaa suhteellisuudentajua, jolloin jää tilaa itsearvostukselle.
Sébastien Bellin

Sébastien Bellin (s. 14. toukokuuta 1978) on brasilialais-belgialainen kilpauransa päättänyt koripalloilija.
Bellin pelasi yhdysvaltalaisissa yliopistoissa ja teki tämän jälkeen yli vuosikymmenen kestäneen pelaajauran Euroopassa, pääasiassa Belgiassa ja Alankomaissa. Bellin voitti Belgian mestaruuden vuonna 2007 ja Belgian cup-mestaruuden vuosina 2008 ja 2011. Hän pelasi myös Belgian maajoukkueessa.
Bellin oli luomassa Keemotion Media Products -yritystä. Yritys tuottaa automaattikameroihin perustuvia kuvausjärjestelmiä, joita muun muassa Korisliiga, Ranskan pääsarja ja jotkin yhdysvaltalaiset yliopistot ovat käyttäneet. Bellin loukkaantui pahoin maaliskuussa 2016 Brysselin pommi-iskuissa: hän ei kävellyt yli yhdeksään viikkoon, minä aikana hänet leikattiin kuudesti.
Jodibentseeni

Jodibentseeni (C6H5I) on aromaattinen orgaaninen yhdiste ja bentseenin jodattu johdannainen. Yhdistettä voidaan käyttää valmistettaessa muita kemikaaleja.
Ominaisuudet.
Huoneenlämpötilassa jodibentseeni on puhtaana väritöntä nestettä. Valon vaikutuksesta yhdiste hajoaa helposti osittain muodostaen jodia, minkä vuoksi nesteen väri muuttuu keltaiseksi tai ruskeaksi. Tämän vuoksi jodibentseeni pitää säilyttää valolta suojattuna. Yhdiste liukenee hyvin niukasti veteen ja paremmin useisiin orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin, dietyylieetteriin, asetoniin, kloroformiin ja bentseeniin.
Valmistus ja käyttö.
Tyypillisin tapa valmistaa jodibentseeniä on Sandmeyer-reaktiolla aniliinin diatsoniumsuolasta ja kaliumjodidin vesiliuoksesta. Toinen tapa yhdisteen synteesiin on bentseenin ja jodin välinen reaktio väkevän typpihapon läsnä ollessa 50 °C:n lämpötilassa.
Jodibentseeniä käytetään muun muassa jodia sisältävien röntgenkuvausvarjoaineiden valmistamiseen.
Hukka ja Mama (albumi)

Hukka ja Mama on saman nimisen suomalaisen popduon 1. huhtikuuta 2016 julkaistu esikoisalbumi.
Albumin ensimmäisellä singlellä, ”Selja”, yhtye osallistui vuoden 2014 Uuden Musiikin Kilpailuun. Albumilta on julkaistu myös singlet ”Ei ole pohjaa”, ”Peilipallon alla” ja ”Sun pitäis olla mun”.
Jutta Jokiranta

Jutta Maria Jokiranta (s. 14. huhtikuuta 1971 Salla) on suomalainen teologi. Hän on toiminut Helsingin yliopistossa Vanhan testamentin ja lähialojen tutkimuksen professorina vuodesta 2018 alkaen. Jokiranta on erikoistunut Toisen temppelin ajan juutalaisuuden ja Kuolleenmeren kääröjen tutkimukseen.
Jokiranta väitteli vuonna 2005 ja valmistui teologian tohtoriksi Helsingin yliopistosta vuonna 2006. Hänen väitöskirjansa aihe oli "Identity on a Continuum: Constructing and Expressing Sectarian Social Identity in Qumran Serakhim and Pesharim". Jokiranta toimi Vanhan testamentin yliopistonlehtorina Helsingin yliopistossa 2009–2018. Hän oli akatemiatutkijana vuosina 2014‒2018 projektissa "Rituaalit ja muutos Qumranin liikkeessä ja Juudean yhteisössä" ja toimi johtajana tutkimusryhmässä "Society and Religion in Late Second Temple Judaism" Suomen Akatemian huippuyksikössä "Pyhät tekstit ja traditiot muutoksessa" (2014–2019, johtaja Martti Nissinen). Hän toimii kaudella 2016–2022 myös puheenjohtajana kansainvälisessä Qumran-tutkijoiden järjestössä International Organization for Qumran Studies (IOQS).
Vuonna 2021 Jokiranta valittiin Suomalaisen Tiedeakatemian jäseneksi.
Varpu Sintonen

Varpu Irja Kaarina Sintonen (7. marraskuuta 1943 Messukylä – 28. marraskuuta 2018 Kotka) oli evankelis-luterilainen pappi ja paikallisvaikuttaja. Hän toimi sukupuolten tasa-arvon edistäjänä Suomen evankelis-luterilaisessa kirkossa.
Sintonen syntyi työläisperheeseen ja hänellä oli kaksi isosiskoa ja yksi nuorempi veli. Sintonen kuului Kristilliseen Ylioppilasliittoon ja oli radikaali vasemmistolainen feministi. Hän aloitti teologian opiskelun vuonna 1962 ja valmistui maisteriksi 1969 pääaineenaan kirkkohistoria ja sai lehtorin oikeudet tammikuussa 1970. Sintosen mukaan naispappeuden kieltämiseksi ei ollut teologisia perusteita ja toimi naispappeuden sallimiseksi. 
Sintonen vihittiin papiksi 1988. Sintonen toimi Suomen Kristillisen Ylioppilasliiton (SKY) Helsingin yliopiston jaoston (YKY) "Etsijä"-lehden toimituksessa 1968–1972 joista kahtena viimeisenä vuotena päätoimittajana. Lopetettuaan "Etsijä"-lehden päätoimittajana hän toimi aktiivisena mielipidekirjoittajana.
Margareeta Teresia Espanjalainen

Margareeta Teresia Espanjalainen (, ; 12. heinäkuuta 1651 Madrid, Kastilian kuningaskunta – 12. maaliskuuta 1673 Wien, Itävallan arkkiherttuakunta) oli Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisarinna. Keisari Leopold I:n puolisona hän oli myös Saksan kuningatar, Itävallan arkkiherttuatar sekä Unkarin ja Böömin kuningatar. Syntyjään Margareeta Teresia oli Habsburg-sukuinen Espanjan prinsessa eli infanta. 
Margareeta Teresia on keskeinen hahmo Diego Velázquezin kuuluisassa maalauksessa "Hovinaiset". 
Suku.
Margareeta Teresia oli Espanjan kuninkaan Filip IV:n ja tämän toisen puolison, Itävallan arkkiherttuatar Maria Annan ainoa aikuiseksi elänyt tytär sekä viimeisen Habsburg-sukuisen Espanjan kuninkaan Kaarle II:n vanhempi sisar. 
Avioliitto.
Margareeta Teresian ja Leopold I:n avioliittoa suunniteltiin pitkään. Diego Velázquez maalasi Margareeta Teresiasta sarjan muotokuvia, joilla dokumentoitiin morsiamen kehittymistä. Habsburgien dynastian keskinäiset avioliitot korostuvat tässä pariskunnassa: Leopold oli sekä Margareeta Teresian eno että isänpuoleinen serkku.
Margareeta Teresian ja Leopoldin ylenpalttiset hääjuhlallisuudet vuonna 1666 olivat barokkiloiston huipentuma Wienin hovielämässä. Avioliitto oli hyvin onnellinen ja Habsburgeille ominaisen ulkonäkönsä vuoksi hyljeksityt puolisot rakastivat toisiaan.
Margareeta Teresia kuoli 21-vuotiaana vilustuttuaan laskiaisjuhlallisuuksissa helmikuussa 1673. Hän oli tuolloin seitsemättä kertaa raskaana synnytettyään neljä lasta sekä koettuaan kaksi keskenmenoa kuusivuotisen avioliiton aikana. Lapsista aikuiseksi eli vain tytär Maria Antonia Itävaltalainen.
Maria Antonia Itävaltalainen

Maria Antonia Itävaltalainen ("Maria Antonia Josefina Benedicta Rosalia Petronella)"; (18. tammikuuta 1669 Wien – 24. joulukuuta 1692 Wien, Itävallan arkkiherttuakunta) oli Habsburg-sukuinen Itävallan arkkiherttuatar ja Baijerin vaaliruhtinatar.
Suku.
Maria Antonian vanhemmat olivat Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisari Leopold I ja tämän ensimmäinen puoliso Margareeta Teresia Espanjalainen, joiden vanhin tytär ja ainoa aikuiseksi asti elänyt lapsi hän oli.
Maria Antonialla oli Habsburg-suvun korkein sukusiitoskerroin, 0,3053: hänen isänsä Leopold I oli myös hänen äidinpuoleinen setänsä ja isän puoleinen pikkuserkku; hänen isovanhempansa Filip IV ja Maria Anna olivat keskenään setä ja sisarentytär. Hänen kertoimensa oli suurempi kuin vanhemmalle ja jälkeläiselle tai veljelle ja sisarelle syntyneellä lapsella.
Espanjan kuningas Kaarle II:n sisarentyttärenä Maria Antonia oli tärkeä tekijä Espanjan valtaistuimen periytymisessä, joka oli merkittävä poliittinen kysymys 1600-luvun lopun Euroopassa. Hänen poikansa Joosef Ferdinand oli 1600-luvun lopulla keskeisessä asemassa Espanjan valtaistuimen vaatijana.
Maria Antonia oli viimeinen Habsburg-suvun edustaja Baijerissa ja Joosef Ferdinandin kuolema ennen Kaarle II:n, Espanjan viimeisen Habsburg-kuninkaan kuolemaa, auttoi laukaisemaan Espanjan perimyssodan. Jos Joosef Ferdinand olisi elänyt Kaarlea pitempään, eurooppalaiset hallitsijat olisivat saaneet sallia hänen nousta Espanjan valtaistuimelle Haagin vuoden 1698 sopimuksen ehtojen mukaisesti.
Avioliitto ja lapset.
Maria Antoniasta tuli Baijerin vaaliruhtinatar avioiduttuaan vaaliruhtinas Maksimilian II Emanuelin kanssa heinäkuussa 1685. Avioliitto oli hyvin onneton, sillä ekstrovertilla Maksimilianilla ja sisäänpäin kääntyneellä ja vakavalla Maria Antonialla oli vähän yhteistä. Maria Antonia oli kuulemma loukkaantunut Maksimilianin jatkuvasta uskottomuudesta. 
Kun Maksimilian nimitettiin Espanjan Alankomaiden käskynhaltijaksi ja lähti Brysseliin rakastajattarensa kreivitär Canozzan seurassa, Maria Antonia lähti isänsä Leopold I:n luo Wieniin synnyttämään, ja laajalti oletettiin, ettei hän aikonut palata Maksimilianin luo. 
Heille syntyi kolme lasta:
Maria Antonia kuoli 23-vuotiaana jouluaattona vuonna 1692 muutama kuukausi poikansa syntymän jälkeen synnytyksen jälkeiseen tulehdukseen. Heidän ainoa eloon jäänyt poikansa oli Baijerin prinssi Joosef Ferdinand Leopold (28. lokakuuta 1692 – 6. helmikuuta 1699), joka kuoli isorokkoon kuusivuotiaana. Hän oli Espanjan valtaistuimen perijä, koska Maria Antonia oli Kaarle II:n sisarentytär.
Madeline McDowell Breckinridge

Madeline (Madge) McDowell Breckinridge (20. toukokuuta 1872 – 25. marraskuuta 1920) oli yksi naisille äänioikeutta vaatineiden naispuolisten aktivistien, suffragettien johtajista, sekä yksi Yhdysvaltain Kentuckyn osavaltion uudistusliikkeen johtavista hahmoista.
Breckinridge ajoi naisten äänioikeutta sekä valtiollisissa että liittovaltiokohtaisissa vaaleissa. Kentuckyn osavaltio ratifioi naisten äänioikeuden presidentinvaaleissa sallivan perustuslainmuutoksen 6. tammikuuta 1920. Breckinridge oli myös aktiivinen kehittämään osavaltion sosiaalisia kysymyksiä, kuten lasten ja nuorten hyvinvoinnin tukemista sekä terveydenhuoltoa. Hän perusti useita kansalaisjärjestöjä, joiden tehtävänä oli uudistaa ja kehittää edellä mainittuja asioita.
Breckinridge oli naimisissa Lexington Heraldin toimittajan Desha Breckinridgen kanssa. Desha Breckinridgen sisko oli puolestaan merkittävä juristi, aktivisti ja sosiaalityöntekijä Sophonisba Breckinridge.
Breckinridge oli sairastanut tuberkuloosia opiskeluajastaan lähtien, minkä vuoksi osa hänen jalastaan jouduttiin amputoimaan. Tästä johtuen hän käytti puujalkaa loppuelämänsä ajan. Hän kuoli tautiin kiitospäivänä 48-vuotiaana. Breckinridge teki elinaikanaan runsaasti hyväntekeväisyystyötä tuberkuloosipotilaiden ja useiden terveysjärjestöjen kanssa.