tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Love Is Wicked

Love Is Wicked on Brick &amp; Lacen toinen single heidän samannimiseltä debyyttialbumilta. Single nauhoitettiin Diwali Riddim -rytmin päälle ja se julkaistiin iTunesissa 22. toukokuuta 2007. Kappale on mukana myös Bratz Motion Picture Soundtrack-levyllä. Se on hieman muokattu versio samannimisestä kappaleesta, jonka Brick &amp; Lace nauhoitti vuoden 2004 aikana. Kesän 2008 aikana singleä myytiin Ranskassa yli 120 000 kappaletta.
Kappaleelle on tehty myös musiikkivideo, jossa kaksikko tanssii ja laulaa kesäisenä päivänä. Kappale on mukana myös The Sims 2-pelissä.
Kappalelista.
CD single
CD maxi
Kira Jääskeläinen

Kira Jääskeläinen (s. 1979 Varsova) on suomalais-puolalainen dokumenttiohjaaja.
Tausta.
Jääskeläinen syntyi Puolassa taiteilijaperheeseen mutta muutti viisivuotiaana Suomeen, jossa kävi koulunsa. Hänen isänsä oli toimittaja, dokumenttiohjaaja Jarmo Jääskeläinen. 2000-luvun alussa Jääskeläinen opiskeli Kööpenhaminan yliopistossa Itä-Euroopan tutkimusta ja venäjän kieltä ja teki lopputyönsä Tšukotkassa keräämästään materiaalista. Myöhemmin hän opiskeli Moskovassa Venäjän valtiollisessa elokuvakoulussa pääaineenaan dokumenttielokuva. Jääskeläinen on opiskellut myös klassista musiikkia ja soittaa selloa.
Elokuvat.
Jääskeläisen ensimmäinen dokumenttielokuva on 2012 valmistunut "Tagikaks — olimme valaanpyytäjiä". Se kertoo kahdesta veljeksestä, jotka kuuluvat siperianjupikkeihin ja asuvat Novoje Tšaplinon kylässä Tšukotkan itäisen kärjen lähituntumassa. Elokuva on esitetty televisiossa ja useilla festivaaleilla kuten Tampereen elokuvajuhlilla maaliskuussa 2014. Jääskeläinen aloitti kuvauksen jäätyään opiskeluaikaisen kenttätyömatkan päätyttyä oleskelemaan Tšukotkaan. Saatuaan rahoitusta hän jatkoi kuvauksia, joita tehtiin kaikkiaan viitenä vuotena.
Jääskeläinen ohjasi ja käsikirjoitti vuonna 2019 dokumenttielokuvan "Pohjankävijäin merkintöjä", jossa seurataan Sakari Pälsin tekemää tutkimusmatkaa Siperiassa sijaitsevalle Tšukotkan alueelle.
Jääskeläinen valmistelee elokuvaa satavuotiaasta sellosta, joka löytyi roskalavalta Kööpenhaminassa.
Yö kuuluu rakkaudelle

Yö kuuluu rakkaudelle ("Les Amants") on ranskalainen romanttinen draamaelokuva vuodelta 1958. Se oli Louis Mallen toinen pitkän elokuvan ohjaustyö samana vuonna ensi-iltansa saaneen elokuvan "Hissillä mestauslavalle" jälkeen. Pääosia elokuvassa näyttelevät Jeanne Moreau, Jean-Marc Bory ja Alain Cuny.
"The New York Timesin" kriitikot valitsivat elokuvan vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Juoni.
Jeanne Tournier (Moreau) elää aviomiehensä Henrin (Alain Cuny) ja pienen tyttärensä kanssa kartanossa lähellä Dijonia. Hänen etäinen aviomiehensä on kiireinen sanomalehtikustantaja, ja puolisot nukkuvat eri huoneissa. Jeanne pakenee usein arkeaan Pariisiin, jossa voi viettää aikaa trendikkään ystävättärensä Maggyn (Judith Magre) ja hevospooloa pelaavan Raoulin (José Luis de Vilallonga) kanssa, joka on myös Jeannen rakastaja.
Jeannen jatkuvat puheet Maggystä ja Raoulista saavat aviomies Henryn ehdottamaan, että Jeanne kutsuisi heidät vieraiksi kartanoonsa. Illallispäivänä Jeannen auto rikkoutuu ja hän saa kyydin kotiin itseään nuoremmalta Bernardilta (Jean-Marc Bory). Heidän saapuessaan Maggy ja Raoul ovat jo saapuneet kartanoon. Esittäytyessä selviää, että arkeologi Bernard on Henrin liiketuttavan poika, ja hänetkin kutsutaan illalliselle. Jeanne ja Bernard viettävät salaa kiihkeän yön, ja aamulla Jeanne lähtee kaikkien yllätykseksi Bernardin matkaan kohti uutta elämää.
Sensuurikiistoja.
Elokuvaa käsiteltiin Yhdysvaltain korkeimmassa oikeudessa tapauksessa "Jacobellis v. Ohio", koska ohiolaisen elokuvateatterin johtaja oli saanut tuomion elokuvan esittämisestä. Nico Jacobellis sai sakkotuomion sillä perusteella, että elokuva oli säädytön (engl. "obscene") ja vahingollinen lapsille. Korkein oikeus kumosi tuomion, sillä se päätti, ettei elokuva ole säädytön, ja täten sen esittäminen on perustuslain mukaan sallittua. Tuomari Potter Stewart kirjoitti kuuluisan lausuntonsa, jossa hän sanoi, että perustuslaki rajoittaa vain hardcore pornon esittämistä, eikä hän aikonut eikä ehkä osaisikaan ymmärrettävästi kuvailla kyseistä materiaalia, ”mutta”, hän jatkoi, ”tunnistan sen kun näen sen, ja elokuva jota tämä tapaus käsittelee, ei ole sitä." ("But I know it when I see it, and the motion picture involved in this case is not that".)
Suomessa elokuva esitettiin alun perin pitkä rakastelukohtaus pois leikattuna, mikä erään kriitikon mukaan poisti juonen kannalta olennaisen osan ja vei pohjan elokuvan loppuratkaisulta.
Rantajätkät

Rantajätkät ry on ylöjärveläinen kulttuuri- ja musiikkijärjestö, joka on perustettu vuonna 1982. Järjestön lähtökohtana on vaalia ja edistää omaehtoista nuoriso- ja populaarikulttuuria. 
Rantajätkät tunnetaan parhaiten Räikkärockista, joka järjestettiin vuosittain 1983–2012. Pöheikön Pölläys on toinen Rantajätkien jokakesäinen tapahtuma. Sitä sanotaan "Suomen suurimmaksi takapihavestivaaliksi", ja se on järjestetty vuodesta 1991 lähtien.
Muita Rantajätkien tapahtumia ovat muun muassa Sänkipellon Säpinät, Räikkä Raikaa, Tenavien Tohinat, Liukas Läpilasku ja nuorison livemusiikkiharrastuksen kehityshanke Live-Pullistus.
Soppeenmäessä sijaitsevaa Saurion taloa ylläpitää Kulttuuriosuuskunta Saurio, jonka perustivat vuonna 2019 Rantajätkien kanssa Ylöjärvi-Seura, Ylöjärven taideyhdistys ja Takamaan Poplaivue. Osuuskunnan tarkoituksena on Saurion talon kehittäminen monipuoliseksi kulttuuritaloksi.
Pöheikön pölläys

Pöheikön pölläys on Rantajätkien järjestämä musiikkitapahtuma, joka on pidetty Ylöjärvellä vuodesta 1991 lähtien.
Esiintyjät.
1991.
Huutava heisimato, Molotovin Coctail
1992.
Kupiaisen kapakkaorkesteri, Jukka Törmä &amp; Neliveto, The Skylarks, White One
1993.
Soulville, Vicky Rosti &amp; Menneisyyden Vangit, Aimo Pamaus &amp; Luodinkestävät liivit
1994.
Moog Konttinen, Toni Rossi &amp; Sinitaivas, Pasi &amp; Pantterit, Aimo Pamaus &amp; Luodinkestävät liivit
1995.
Wanha Warasto, Moog in Band, Kadunkulkijat, Vicky Rosti &amp; Menneisyyden Vangit, Maratontanssi-teatteriesitys
1996.
A. Aallon Rytmiorkesteri, Grawfish, Underwear, Seitsemän seinähullua veljestä, Handy Hanger
1997.
Jussi Alanko &amp; Alligaattorit, A. Aallon rytmiorkesteri, Riki Sorsa &amp; Leirinuotio, Aimo Pamaus &amp; Luodinkestävät liivit
1998.
Agents, Jussi Alanko &amp; Alligaattorit, Lapinlahden Linnut, Aimo Pamaus &amp; Luodinkestävät liivit
1999.
A. Aallon rytmiorkesteri, Aki Sirkesalo, Laiskat auringossa
2000.
A. Aallon rytmiorkesteri, Wide Image, Yö, Sorry After Ever
2001.
Agents, Wide Image, Popeda, Pablo &amp; The Buttlers
2002.
Screaming Thunders, A. Aallon rytmiorkesteri, Aika, Aimo Pamaus &amp; Luodinkestävät liivit, Riemuivisioona, Tre:s Hombres, Wiley Cousins Band (USA/FIN)
2003.
Kirka, Funky Friends Company, Nylon Beat, Lari Salomaa &amp; Villit kantapäät
2004.
Laura Voutilainen, A. Aallon rytmiorkesteri, Aimo Pamaus &amp; Luodinkestävät liivit, Captain Stabbing's Musical Adventures
2005.
Irina, Jani Wikholm, Recyclers, Aimo Pamaus &amp; luodinkestävät liivit
2006.
Virve Rosti &amp; Menneisyyden Vangit, Matti Nykänen, Popeda, Powerglide, Reginan vangit
2007.
Paula Koivuniemi, Reginan vangit, Popeda, Aimo Pamaus &amp; Luodinkestävät liivit
2008.
Popeda, Cubehead, Jean S., Aimo Pamaus &amp; Luodinkestävät liivit, Reginan vangit
2009.
Mamba, Aimo Pamaus &amp; Luodinkestävät liivit, Popeda, Rocktähteet
2010.
Paula Koivuniemi, The Steam, Popeda, Aimo Pamaus &amp; Luodinkestävät liivit
2011.
Aimo Pamaus &amp; Luodinkestävät liivit, Mamba, Sami Hintsanen &amp; Alabama House band, Frederik
2012.
Rocktähteet, Apulanta, Aimo Pamaus &amp; Luodinkestävät liivit, Rockvalli, Popeda
2013.
Pertti Kurikan nimipäivät, Paula Koivuniemi, Eläkeläiset, Aimo Pamaus &amp; Luodinkestävät liivit
2014.
Jukka Poika, Popeda
2015.
Eppu Normaali, Popeda
Psychrolutes marcidus

Psychrolutes marcidus () on merisimppuihin kuuluva syvänmeren kala, jota tavataan lounaisella Tyynellämerellä Australian, Tasmanian ja Uuden-Seelannin rannikoiden tuntumassa. Sillä ei ole virallista suomenkielistä nimeä, mutta kalasta on käytetty muun muassa nimityksiä "möykkykala" ja "läskikala".
Psychrolutes marcidus elää 600–1 200 metrin syvyydessä ja kasvaa korkeintaan 30 senttimetrin pituiseksi. Kalan liha on hyytelömäistä massaa, jonka tiheys on vain hieman vettä suurempaa. Tämän vuoksi se pystyy ajelehtimaan merenpohjan yläpuolella kuluttamatta energiaansa uimiseen. Ravinnokseen psychrolutes marcidus käyttää meren ylemmistä kerroksista kohti pohjaa vajoavia eliöitä, kuten äyriäisiä, jota se siivilöi suuhunsa. Psychrolutes marcidusta tarttuu usein pohjatrooleihin muiden lajien pyytämisen yhteydessä. Tämän vuoksi jotkut tutkijat pelkäävät sen tulevan uhanalaiseksi.
Alhaisen tiheytensä vuoksi "Psychrolutes marciduksen" muoto muuttuu huomattavasti merenpinnan tasolla pienemmästä paineesta johtuen. Merestä nostettuna epämääräistä "möykkyä" muistuttava kala on tullut tunnetuksi internetissä kiertävinä meemeinä ja syyskuussa 2013 se äänestettiin jopa maailman rumimmaksi eläimeksi.
Paul Olberg

Paul Olberg (alk. Hirsch Schmuschkowitz tai Szmuszkewicz; 22. marraskuuta 1878 Jēkabpils, Kuurinmaan kuvernementti, Venäjän keisarikunta – 4. toukokuuta 1960 Tukholma) oli latvialaissyntyinen saksalais-ruotsalainen toimittaja ja menševikki. Hän pakeni lokakuun vallankumouksen jälkeen Berliiniin, jossa hän toimi ruotsalaisten työväenlehtien kirjeenvaihtajana. Vuodesta 1933 hän asui Tukholmassa.
Paul Olbergin poika oli NKVD:n agentti Valentin Olberg (s. 1907 Zürichissä), joka teloitettiin vuonna 1936. Myös hänen toinen poikansa, Paul Olberg nuorempi eli Pavel (s. 1909 Helsingissä), teloitettiin Neuvostoliitossa samana vuonna. Venäläisen tutkijan V. L. Vihnovitšin mukaan Valentin Olberg ei todellisuudessa ollut NKVD:n agentti, vaan tämä väite on Yhdysvaltoihin loikanneen entisen NKVD:n agentin Aleksandr Orlovin antama virheellinen tieto. 
Paul Olberg kävi toukokuussa 1939 suomalaisen K. H. Wiikin kanssa kirjeenvaihtoa, jossa Wiik kuvaili tulevan suursodan päälinjat melko osuvasti. 1950-luvulla Olberg oli mukana Bundin seuraajana toimineessa kansainvälisessä juutalaisten työväenliitossa. Hän työskenteli uransa varrella myös "Hufvudstadsbladetissa", ja hänen kirjoituksiaan julkaistiin useiden vuosien ajan "Suomen Sosialidemokraatissa".
Vuonna 2017 Ruotsissa julkaistiin lehdistöneuvos Per Enerudin kirjoittama Paul Olbergin elämäkerta "Den farligaste av flyktingar".
Svoboda (puolue)

Yleisukrainalainen liitto ”Svoboda”, lyhyemmin pelkkä Svoboda (suomeksi käännettynä: "Vapaus") on ukrainalainen äärioikeistolainen nationalistinen puolue, jolla on eniten kannatusta Länsi-Ukrainassa.
Svoboda perustettiin vuonna 1991 nimellä "Ukrainan sosiaalikansallinen puolue". Se on kuulunut tarkkailijana Euroopan kansallisten liikkeiden liittoon, jossa ovat mukana Ranskan Kansallinen rintama, Unkarin Jobbik, Ruotsin Kansallisdemokraatit ja Britannian kansallispuolue. Svobodaa pidetään yleisesti antisemitistisenä ja sen johtajat ovat usein antaneet juutalaisvastaisia lausuntoja. 
Vuoden 2012 parlamenttivaaleissa Svobodan kannatus nousi alle yhdestä prosentista yli kymmeneen, ja länsiukrainalaisessa Lvivin kaupungissa se sai yli puolet kaikista äänistä. 
Vuoden 2014 vallankumouksessa Svobodalla oli merkittävä rooli, ja vallanvaihdon jälkeen puolue sai uuteen hallitukseen neljä ministeriä ja valtakunnansyyttäjän paikan. Vuoden 2014 presidentinvaaleihin osallistunut silloinen puoluejohtaja Oleh Tjahnybok sai vaatimattoman 1,16 prosentin kannatuksen (10. suosituin ehdokas). Ennenaikaisissa syksyn 2014 parlamenttivaaleissa puolue jäi 4,7 prosentin kannatuksellaan (noin 740 000 ääntä) hiukan alle viiden prosentin valtakunnallisen äänikynnyksen. Koska vuoden 2011 vaalilain mukaan puolet 450 kansanedustajista valitaan kuitenkin vaalipiirikohtaisten tulosten perusteella, puolue oli saamassa vaalipiireistä seitsemän kansanedustajaa uuteen parlamenttiin.
Zbigniew Bródka

 
Zbigniew Marcin Bródka (s. 8. lokakuuta 1984 Głowno) on puolalainen pikaluistelun olympiavoittaja.
Bródka voitti Sotšin olympialaisissa 2014 kultaa 1 500 metrillä ajalla 1.45,006. Hän kukisti toiseksi sijoittuneen Alankomaiden Koen Verweij'n vain 0,003 sekunnilla. Joukkuetakaa-ajossa hän kuului Puolan pronssijoukkueeseen. 1 000 metrillä hän oli neljästoista.
Matkakohtaisissa MM-kilpailuissa Bródka sai pronssia joukkuetakaa-ajossa Sotšissa 2013. Hän oli samoissa kilpailuissa viides 1 000 ja kuudes 1 500 metrillä. Heerenveenissä 2015 hän oli 1 500 metrillä kuudes ja 2012 yhdeksäs. Yleisluistelun MM-kilpailuissa hän sijoittui kahdeksanneksi Hamarissa 2013 ja yhdeksänneksi Calgaryssa 2015. 
Bródka saavutti matkakohtaisissa EM-kilpailuissa pronssia joukkuetakaa-ajossa Kolomnassa 2018. Samojen kisojen 1 500 metrillä hän oli kymmenes. Yleisluistelun EM-kilpailuissa hän on sijoittunut yhdeksänneksi Heerenveenissä 2013 sekä kymmenenneksi Hamarissa 2014 ja Minskissä 2016.
Bródka voitti 1 500 metrin maailmancupin kokonaiskilpailun kaudella 2012–2013. Hän on voittanut 1 500 metrillä yhden maailmancupin osakilpailun, ollut kolme kertaa toinen ja kolme kertaa kolmas.
Huominen on huomenna

”Huominen on huomenna” on rap-duo JVG:n toinen single heidän kolmannelta pitkäsoitoltaan "Voitolla yöhön". Single julkaistiin 7. helmikuuta 2014. Kappaleen kertosäkeen esittää Anna Abreu, ja sen musiikkivideo on kuvattu Los Angelesissa.
Kappaleen on säveltänyt Jarkko Ehnqvist ja Anna Abreu. Sanoituksesta vastaavat Ehnqvistin ja Abreun lisäksi JVG:n Jare ja VilleGalle.
Indinaviiri

Indinaviiri (C36H47N5O4) on proteaasien estäjiin kuuluva viruslääke, jota käytetään HIV- ja AIDS-potilaiden hoidossa.
Vaikutusmekanismi ja haittavaikutukset.
Indinaviiri vaikuttaa HIV-virukseen estämällä viruksen proteaaseja toimimasta. Indinaviiri on peptidomimeetti eli muistuttaa rakenteeltaan peptidejä ja sitoutuu viruksen proteaasin aktiiviseen keskukseen peptidien ja proteiinien sijasta. Tämä johtaa viruksen tarvitsemien proteiinien ja entsyymien synteesin estymiseen ja virukset eivät pääse kehittymään lisääntymiskykyisiksi. Indinaviirin rakenteessa vaikuttavia ryhmiä ovat peptidirungon lisäksi indaminoliryhmä ja hydroksyyliryhmä.
Indinaviirin haittavaikutuksia ovat muiden proteaasien inhibiittoreiden tavoin vatsaoireet kuten vatsakivut, ripuli ja huonovointisuus. Lisäksi lääkeaine voi aiheuttaa maksan entsyymiarvojen nousua, hyperglykemiaa ja virtsakivien muodostumiseen.
Synteesi.
Indinaviirille on kehitetty viisivaiheinen asymmetrinen synteesi. Synteesin lähtöaineena on indeeni, joka ensimmäisessä vaiheessa hapetetaan epoksidiksi. Muita synteesin vaiheita ovat asymmetrinen alkylointi ja asymmetrinen epoksidin avaaminen amiinin avulla.
SachsenEnergie-Eiskanal Altenberg

SachsenEnergie-Eiskanal Altenberg (myös Rennschlitten- und Bobbahn Altenberg, virallisesti vuosina 2012–2018 DKB-Eiskanal ja vuosina 2018–2020 ENSO-Eiskanal) on kelkkailurata Altenbergissä Saksassa.
Historia.
Altenbergissä kilpailtiin ensimmäisen kerran rattikelkoilla vuonna 1908 luonnonjääradalla. Itäsaksalaisten kelkkailijoiden harjoitusolosuhteiden parantamiseksi rakennettiin Altenbergiin Stasin valvonnassa kelkkailurata. Rakennustyöt aloitettiin vuonna 1981 ja vuonna 1983 ne saatiin valmiiksi. Radan 11. ja 12. mutkien rakentaminen kuitenkin epäonnistui ja ne jouduttiin rakentamaan uudelleen. Vasta syksyllä 1986 rata valmistui lopullisesti ja FIBT sertifioi radan, seuraavana vuonna myös FIL sertifioi radan.
Vuonna 1997 naisten ohjaskelkkailuun rakennettiin oma lähtöpaikka. Kesällä 2007 18. mutkaa ja sen jälkeistä jarrutusaluetta sekä radan yleistä infrastruktuuria remontoitiin 4,1 miljoonalla eurolla.
29. lokakuuta 2018 julkaistiin uusi pääsponsori ja radan nimeksi vaihdettiin ENSO-Eiskanal. 1. tammikuuta 2021 rata sai uuden pääsponsorin ja radan nimeksi vaihtui SachsenEnergie-Eiskanal Altenberg.
Siguldas bobsleja un kamaniņu trase

Siguldas bobsleja un kamaniņu trase on kelkkailurata Siguldassa Latviassa.
Historia.
1960-luvun lopussa Siguldan kaupunginvaltuusto hyväksyi uuden kelkkailuradan rakentamisen, mutta vasta vuonna 1986 kelkkailurata valmistui neuvostoliittolaisten harjoittelukeskukseksi. Vuoden 2008 remontissa radalle asennettiin keinotekoinen jäädytysjärjestelmä ja vuonna 2014 radan infrastruktuuria modernisoitiin.
Raututunturit

Raututunturit on tunturiryhmä Urho Kekkosen kansallispuiston alueella ja Saariselän seudulla. Tämä tunturiryhmä on muodostunut noin 30–50 miljoonaa vuotta sitten ja yleisin alueella esiintyvä kivilaji on Lapin granuliitti. 
Raututunturit ovat melko matalia, loivia ja helppokulkuisia. Alue on suosittu retkeilyalue. Tuntureista korkein on Kiilopää, joka on 546 metriä korkea ja muiden tuntureiden korkeus on noin 500 metriä. Raututuntureiden huippujen välissä sijaitsevista kuruista tunnetuimpia ovat Rumakuru, joka sijaitsee Vahtamapään ja Vävypään välissä sekä Kiilopään kaakkoispuolella sijaitseva Kuutamokuru. 
Tunturiryhmän maastossa virtaa Kulasjoki, joka alkaa Kiilopään, Kuutamokurun ja Rautupään maastosta, virtaa Sodankylän ja Inarin kuntien rajan tuntumassa ja yhtyy lopulta Luttojokeen. Myös Luttojoen Suomen alueen suurin haara, Suomujoki virtaa tunturiryhmän maastossa. Rautupään, Kutturapäiden, Aaslakkapäiden ja Sihtipäiden välissä sijaitsee Rautulampi, jonka läheisyydessä sijaitseva Rautuvanka on vedenjakaja-aluetta. Samalla seudulla sijaitsevat myös Luulampi ja Lankojärvi.
Atle

Atle on miehen etunimi. Nimi on muinaisskandinaavista alkuperää ja tuli uudelleen käyttöön 1800-luvulla Esaias Tegnérin runojen vaikutuksesta.
Suomessa nimi Atle on Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan annettu vuoden 2019 loppuun mennessä noin 270 henkilölle. Nimeä ei ole suomen­kielisessä kalenterissa, mutta suomen­ruotsalaisen kalenterin mukaan Atlen nimipäivä on 4. maaliskuuta.
Anteplan

Anteplan Oy on kouvolalainen insinööri- ja suunnittelutoimisto. Se työllistää n. 30 henkilöä. Anteplanin pääkonttori sijaitsee Kouvolassa. Lisäksi sillä on toimipaikat Lahdessa ja Kotkassa. Anteplan Oy:n liikevaihto on n. 2,5 miljoonaa euroa.
Tuotteet ja palvelut.
Laitteistojen ja laitoksien suunnittelu ja tuotekehitys sekä teknisen tuoteinformaation ratkaisut ja palvelut.
Ruokkikaa Nälkäiset

Ruokkikaa Nälkäiset on vuonna 1989 perustettu ekumeeninen hätäapujärjestö, joka toimii yhteistyössä kansainvälisen Feeding the Nations -organisaation kanssa. Järjestö on avustanut hädänalaisia ihmisiä yli 60 maassa ympäri maailmaa. Sen tehtävänä on toimittaa nopeasti ja luotettavasti elämän perusedellytykset niille, jotka apua eniten tarvitsevat. Järjestön matala organisaatio mahdollistaa alhaisen kuluprosentin (19 %).
Toiminta Suomessa.
Ruokkikaa Nälkäiset -järjestön toimisto sijaitsee Suomessa, Tampereella. Järjestöllä on yksi kokoaikainen työntekijä. Vapaaehtoiset hoitavat muun muassa uutiskirjeen postittamisen sen tilanneille. Lisäksi vapaaehtoisryhmät järjestävät tilaisuuksia, joiden tuotto lahjoitetaan järjestön kautta kohdemaiden köyhille. Ruokkikaa Nälkäiset on jättänyt Kehitystyön palvelukeskuksen (Kepa) jäsenyyshakemuksen 4.3.2014.
Toiminta ulkomailla.
Vuonna 2020 Ruokkikaa Nälkäiset -järjestö auttaa apua tarvitsevia seuraavissa maissa Suomen ulkopuolella: Albania, Intia, Irak, Israel, Kenia, Kreikka, Libanon, Sambia, Tadžikistan, Venezuela ja Venäjä. Lisäksi järjestö jakaa pienimuotoista ruoka-apua kotipaikkakunnallaan Tampereella. Järjestö toimii kohdemaissa yhteistyössä paikallisten kristillisten seurakuntien kanssa. Suomesta lähetään lahjoitusvaroja tilisiirtona seurakuntien luottohenkilöille, jotka vastaavat tarvikkeiden hankinnasta ja jakelusta. He ovat velvollisia raportoimaan varojen käytöstä yksityiskohtaisesti kuukausittain.
Ruokkikaa Nälkäiset auttaa ihmisiä kokonaisvaltaisesti. Aineellisen avun lisäksi jaetaan henkistä ja hengellistä apua. Järjestö osallistuu paikallisseurakuntien työntekijöiden koulutukseen, johon kuuluu teologian ja psykologian opintojen ohella terveys- ja ympäristötietoa. Ruokkikaa Nälkäiset tukee kohdemaiden kestävää kehitystä rahoittamalla lasten päivittäistä kouluruokailua Albaniassa, Intiassa, Keniassa ja Sambiassa.
Weltcupstrecke

Weltcupstrecke (myös Schloßberg) on laskettelurinne Skiing area – Hochsteinin talviurheilukeskuksessa Lienzissä Itävallassa.
Weltcupstrecke tunnetaan ennen kaikkea naisten alppihiihdon maailmancupin tekniikkalajikilpailujen isäntäpaikkana.
Reitti.
Weltcupstrecken yläasema sijaitsee 1 010 metriä merenpinnan yläpuolella ja suurpujottelun lähtöpaikka on 1 008 metriä merenpinnan yläpuolella.
Suurpujottelulähdön jälkeen alkaa vasemmalle kääntyvä jyrkänne "SCL Kante", jonka jälkeen rinne kääntyy oikealle. Sen jälkeen tulee "Russenweg" ja "Gamsgangl", jonka jälkeen on pujottelun lähtöpaikka.
Sen jälkeen tulee jyrkänne "Jasdorferschuß", jossa rinne kääntyy oikealle. Sitten tulee kumpuileva ja loivempiosuus, jossa sijaitsee "Bärental" (Karhunlaakso), "Gribelekante" (Gribelin reuna) ja osuuden päättävä "Schibrücke" (Hiihtosilta), jonka alitsee menee ajorata.
Sillan jälkeen rinne kääntyy vasemmalle loppujyrkänteelle "Schlußhang". Weltcupstrecke päättyy 680 metriä merenpinnan yläpuolelle lähelle Lienzin keskustaa.
Gamskogel Weltcup-Abfahrt

Gamskogel Weltcup-Abfahrt (myös Weltcupstrecke Zauchensee tai Kälberloch) on laskettelurinne Zauchensee Ski Resortissa Altenmarkt im Pongaussa Itävallassa.
Gamskogel Weltcup-Abfahrt tunnetaan naisten alppihiihdon maailmancupin vauhtilajikilpailujen isäntäpaikkana.
Reitti.
Kälberloch-rinteen yläasema sijaitsee 2 176 metriä merenpinnan yläpuolella Gamskogel-vuoren huipun vieressä. Se on myös syöksylaskuradan lähtöpaikka.
Rinne alkaa "Startschuss" (Lähtölaukaus) -osuudella, jossa on rinteen jyrkin kohta 70 %:a. Sitä seuraa "Gamsfeld" (Gamsin kenttä), "Schikane" (Šikaani), "Hot Air" (Kuuma ilma) ja "Jägersprung" (Jääkärihyppy), joka sijaitsee rinteen loivimmalla osuudella.
Jägersprungin jälkeen rinteeseen yhtyy oikealta super-G:n ja sprinttisyöksyn lähtö, joka sijaitsee 1 875 metriä merenpinnan yläpuolella "Gamskogelhütte"-rinneravintolan vieressä. Sen jälkeen tulee "Kälberloch-Einfahrt" (Kälberlochiin tulo), "Wasserschloss" (Vesilinna), "Kompr. Wasserschloss" (Vesilinnan kompressio) ja "Panoramakurve" (Panoraamamutka).
Panoramakurven jälkeen tulee "Unterbergweg" (Alavuoristotie), "Lerchwald" (Lerchin metsä), "Lercheneck" (Lerchin niska), "Schmalzleiten-Einfahrt" (Maalitielle tulo) ja "Schmalzleiten" (Maalitie), joka on radan loivimpia osuuksia. Siinä on "Tischboden" (Pöytäalusta) ja "Zielsprung" (Maalihyppy).
Syöksylaskurata päättyy 1 380 metriä merenpinnan yläpuolella lähelle Zauchenseen kylän keskustaa.
North European Oil Trade

North European Oil Trade (NEOT) on vuonna 2004 perustettu suomalainen riippumaton polttoaineiden hankintayhtiö, joka harjoittaa öljy- ja biopolttoaineiden tukkukauppaa. Yhtiön omistavat S-ryhmän Suomen Osuuskauppojen Keskuskunta (51%) ja St1 Nordicin St1 (49%). Sen liikevaihto vuonna 2015 oli noin 4,1 miljardia euroa. NEOT toimittaa polttoainetta S-ryhmän ABC- sekä St1:n St1- ja Shell-huoltoasemaketjuille. Yhtiö myy lisäksi polttoöljyä yksityis- ja yritysasiakkailleen, joita on Suomessa yli 150 000. 
Vuonna 2017 NEOT oli liikevaihdolla mitattuna Suomen 16. suurin yritys.
NEOT hankkii ja kuljettaa ­Suomen liikenteen polttonesteistä noin 40 prosenttia eli vuositasolla noin seitsemän miljardia litraa. Määrästä noin 80 prosenttia tuodaan muiden Pohjoismaiden jalostamoilta, loput ostetaan Nesteeltä.
North European Bio Tech.
North European Bio Tech (NEB) oli SOK:n ja St1:n vuonna 2013 perustama osakkuusyhtiö, joka rakensi ja vuokrasi biopolttoaineiden tuotantoyksiköitä. Lokakuussa 2017 St1 Nordic Oy osti SOK:n osuuden yhtiöstä, joka fuusioitiin St1:een 2019.
Toiminta.
NEOT hankkii öljytuotteensa lähinnä Itämeren ympäristössä toimivilta jalostamoilta ja laivaa ne Suomeen. NEOT:llä on kuusi terminaalia, joista neljä on rannikon satamissa toimivia tuontiterminaaleja ja kaksi sisämaan jakeluterminaaleja. Suurimmat tuontiterminaalit sijaitsevat Haminan satamassa sekä Porin Tahkoluodossa.
Laitokset.
Göteborg.
Kesällä 2015 St1 Biofuels toimitti NEB:ille etanolin tuotantolaitoksen Göteborgiin Ruotsiin. Etanolix-laitoksessa tehdään bioetanolia muun muassa lähialueen leipomoteollisuuden jätteistä. Laitoksen tuotantokapasiteetti, noin 5 miljoonaa litraa etanolia vuodessa on vuokrattu NEOT:ille.
Kajaani.
Elokuussa 2015 NEB alkoi rakentaa puupohjaista raaka-ainetta hyödyntävää etanolitehdasta Kajaaniin. Kyseessä on maailman ensimmäinen sahanpurua raaka-aineena hyödyntävä etanolitehdas. Renforsin Rannan teollisuusalueella sijaitseva Cellunolix-laitos tuottaa vuodessa noin 10 miljoonaa litraa bioetanolia lähialueen sahoilla syntyvästä sahanpurusta. Tuotantokapasiteetti vuokrataan NEOT:ille, joka käyttää sitä muun muassa Flexifuel-autoissa käytettävää E85-polttoaineen biokomponenttina. Etanolitehtaan tuotantoa testataan kesällä 2016 ja se on tarkoitus käynnistää loppuvuonna 2016. Hanke tarvitsee tuotekehitykseen, suunnitteluun ja rakentamiseen työntekijöitä noin 200 henkilötyövuoden verran ja sen tavoite on luoda pohjaa vastaaville isommille laitoksille. Sahanpurusta valmistettu etanolilla tuetaan Suomen hallituksen tavoitetta lisätä kestävistä raaka-aineista tuotettujen kotimaisten biopolttoaineiden käyttöä. Työ- ja elinkeinoministeriö onkin myöntänyt hankkeelle investointitukea 30 prosenttia 40 miljoonan euron kokonaisinvestoinnista. 
Lappeenranta.
Kesäkuussa 2014 uutisoitiin, että metsäteollisuusjätti UPM teki sopimuksen Lappeenrannan biojalostamossa tuotettavan uusiutuvan dieselin, UPM BioVernon, myymisestä NEOT:in kautta suomalaisille huoltamoketjuille.
Hermann Maier Weltcupstrecke

Hermann Maier Weltcupstrecke (aikaisemmin Grießenkar) on laskettelurinne Flachaussa Itävallassa.
Laskettelurinne on nimetty paikallisen alppihiihtäjän Hermann Maierin mukaan.
Hermann Maier Weltcupstrecke tunnetaan alppihiihdon maailmancupin tekniikkalajikilpailujen isäntäpaikkana, etenkin naisten iltapujottelusta.
Reitti.
Hermann Maier Weltcupstrecken yläasema sijaitsee 1 377 metriä merenpinnan yläpuolella. Rinne alkaa melko jyrkkänä, jyrkänteen jälkeen tulee "Kirchner-S"-oikea-vasen S-mutka. Kirchner-S:n jälkeen on pujottelun lähtöpaikka.
Pujottelu alkaa "Kehlschuss"-jyrkänteellä, jonka jälkeen on loivempi osuus. Loivemman osuuden jälkeen tulevat "Kehlhang" ja "Zielhang"-osuudet.
Maalialue on 960 metriä merenpinnan yläpuolelle ja itse laskettelurinne päättyy 924 metriä merenpinnan yläpuolelle Starjet 1 -tuolihissin ala-asemalle.
Jenni Hiltunen

Jenni Hiltunen (s. 1981 Hollola) on suomalainen, Helsingissä asuva ja työskentelevä nykytaiteilija. Hän valmistui Turun taideakatemiasta vuonna 2004 ja Kuvataideakatemiasta 2007.
Hiltunen työskentelee sekä öljyvärimaalauksen että videotaiteen keinoin. Hänen teoksensa käsittelevät aikaansa: internetiä ja sen loputonta kuvatulvaa, muotimaailmaa outoine ja banaaleine kuva-aiheineen sekä blogien, foorumien ja sosiaalisen median omituisia ja absurdeja puheenaiheita. Saamelaistaiteilijat Marja Helander ja Outi Pieski kritisoivat Hiltusen videoteosta "Grind" (2011) ja sen kokoelmiinsa hankkinutta Kiasmaa kulttuurisesta omimisesta. Kesällä 2014 Hiltunen oli mukana Kiasman ja Marimekon yhteisnäyttelyssä nimeltä Kimpassa.
Tuukka Leppänen

Tuukka Tapani Leppänen (s. 25. kesäkuuta 1982 Lahti) on suomalainen näyttelijä ja entinen yhdistetyn urheilija. Hän pääsi sisään Teatterikorkeakouluun ensimmäisellä yrittämällään vuonna 2003 ja valmistui teatteritaiteen maisteriksi vuonna 2007. Tätä ennen hän oli näytellyt jo lukuisissa tuotannoissa toimien esimerkiksi vierailevana pääosan esittäjänä SIM-Teatterin produktioissa Lahdessa. Hänet kiinnitettiin Helsingin Kaupunginteatteriin vuonna 2008, ja hän on esiintynyt lukuisissa näytelmissä ja musikaaleissa. Leppänen on tunnettu myös ääninäyttelijänä lukuisissa dubbauksissa.
Filmografia.
Muut työt.
Laulusolistina
St. Rasta

St. Rasta on helsinkiläinen ska:ta, räppiä, reggaeta, balkan-musiikkia ja folkia sekoittava yhtye. Se on julkaissut yhden studioalbumin, yhden EP:n ja neljä musiikkivideota. Yhtyeen vakiintuneeseen kokoonpanoon on kuulunut 11–13 jäsentä. Yhtye tunnettiin aktiivivuosinaan 2010–2020 etenkin energisistä keikoistaan. 
Yhtye teki vuosien 2010 ja 2020 välissä yli sata konserttia pääosin pääkaupunkiseudulla, esimerkiksi viidesti Tavastialla, mutta myös muualla Suomessa ja kerran Pietarissa Venäjällä. 
St. Rasta julkaisi debyyttialbuminsa "Hitit" omakustanteena 29. huhtikuuta 2020. Albumi äänitettiin Helsingin Pitäjänmäen Hitsville-studiolla Juuso Pakkasen toimesta vuonna 2018. Levyn miksasivat pääosin Juuso Pakkanen ja Kalle Jokela. Koko bändi osallistui albumin tuottamiseen. Albumilla ovat mukana feattaamassa rap-artistit Jontti ja Laineen Kasperi. 
Bändin ensimmäinen EP "Herrojen Aika" julkaistiin omakustanteena kesäkuussa 2012. Herrojen aika -EP:n äänitti ja miksasi Perttu Kurttila Helsingin Punavuoressa vuonna 2012. Masteroinnista vastasi Bommitommi. EP:llä ovat feattaamassa Pole ja Ras Henry. EP:stä julkaistiin kaksi 150:n CD:n painosta. 
Yhtyeen Pietarin-matkasta on julkaistu Anton Tammen ohjaama dokumenttielokuva "St.Rasta/St.Petersburg" vuonna 2014. 
St. Rasta on perustettu vuonna 2010 Helsingin Tapanilassa. Yhtyeen perustivat Henri Hyökyvirta, Rami Shikeben, Lauri-Pekka Greis ja Santtu Okkonen. Sen ensimmäinen konsertti oli Kallion lukion aamunavauksessa 14. toukokuuta 2010, jolloin ensimmäisen konserttinsa soitti myös reggaeyhtye Kuningasidea. Ensimmäinen kappale "Elämän epäkohdat" julkaistiin vuonna 2010. Seuraavat ennen EP:tä julkaistut kappaleet äänitettiin ja miksattiin Helsingin Vallilan Nilsiänkatu 10:n studiolla. Aktiivisina vuosinaan bändi esiintyi ja vaikutti erityisesti Helsingin Kallion alueella. 
Yhtye jäi aktiivisesta toiminnasta tauolle kesällä 2020.
Ferdinand Périer

Ferdinand Périer (22. syyskuuta 1875 Anvers – 10. marraskuuta 1968) oli Intiassa toiminut belgialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa ja jesuiitta. Hänet vihittiin papiksi 3. lokakuuta 1909 ja nimitettiin Calcuttan arkkihiippakunnan koadjuuttoriarkkipiispaksi sekä Plataean titulaariarkkipiispaksi 10. elokuuta 1921. Piispaksi vihkiminen seurasi 21. joulukuuta. Pääkonsekraattorina toimi Pietro Pisani, jota avustivat Santino Taveggia ja Louis Van Hoeck.
Périeristä tuli 23. kesäkuuta 1924 Calcuttan arkkipiispa, jona hän toimi, kunnes jäi eläkkeelle 12. elokuuta 1960. Eläkkeellejäämispäivänään hän sai nimityksen Rhoinan titulaariarkkipiispaksi. Hän osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen.
Chigusamaru

Chigusamaru () oli keisarillisen Japanin armeijan keskeneräiseksi jäänyt Yamashiomaru-luokan lentokoneidenkuljetusalus toisessa maailmansodassa. 
Valmistus.
Tyypin 2TL -tankkeri tilattiin Mitsubishin Jokohaman telakalta ja sen köli laskettiin 11. syyskuuta 1944. Alus laskettiin vesille vielä saman vuoden lopulla 29. joulukuuta. Aluksen rakentaminen keskeytettiin tammikuussa 1945. Sodan jälkeen alus muutettiin siviilikäyttöön ja se luovutettiin 24. maaliskuuta 1949 Taiyo Gyogyo KK Linelle 10 325 tonnin tankkerina. Aluksen rekisterinumerona oli 56 306 ja tunnuksena JFYA.
Augustine-Antoine Roy

Augustine-Antoine Roy (21. tammikuuta 1863 Le Pin – 21. joulukuuta 1937) oli Intiassa toiminut ranskalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin La Société des Missions Etrangères'n papiksi 8. heinäkuuta 1888 ja nimitettiin Coimbatoren hiippakunnan johtoon 12. helmikuuta 1904. Piispaksi vihkiminen seurasi 17. huhtikuuta. Pääkonsekraattorina toimi Hugues-Madelain Bottero, jota avusti Teotonio Emanuele Ribeira Vieira de Castro. 
Roy jäi eläkkeelle 4. joulukuuta 1930, jolloin hän sai nimityksen Citharizumin titulaaripiispaksi.
Joseph Colgan

Joseph Colgan (1. huhtikuuta 1824 Donore – 13. helmikuuta 1911) oli Intiassa toiminut irlantilainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi mahdollisesti vuonna 1846 ja nimitettiin Madrasin apostoliseksi vikaariksi sekä Aureliopolis in Lydian titulaaripiispaksi 19. toukokuuta 1882. Piispaksi vihkiminen seurasi 24. elokuuta.
Colgan sai 25. marraskuuta 1886 nimityksen Madrasin arkkipiispaksi, jona hän toimi, kunnes kuoli 86-vuotiaana virassa. Hänen seuraajakseen tuli John Aelen.
Burjaattikoira

Burjaattikoira () eli khotosho () tai bankhar () on mongolialais-venäläinen koirarotu. FCI ei tunnusta sitä, mutta Venäjän Kennelfederaatio (RKF) on hyväksynyt sen virallisesti venäläiseksi roduksi.
Ulkonäkö.
Väritys voi olla fawn (mustin karvankärjin tai ilman), punainen (mustin karvankärjin tai ilman), sudenvärinen, musta tai musta tan-merkein (black&amp;tan; tan-merkit voivat olla sävyiltään valkoisehkot, vaaleankeltaiset tai harmaat; silmien ympärillä voi olla vaaleat "lasit"). Valkoiset merkit hyväksytään rintakehässä, eturaajoissa, takaraajoissa ja hännänpäässä. Urosten säkäkorkeus on vähintään 68 cm ja narttujen vähintään 60 cm.
Alkuperä.
Burjaattikoira on kotoisin Etelä-Venäjän Burjatiasta, jossa paikallinen burjaatti-mongolikansa on kasvattanut sitä jo pitkään. Se on erittäin läheistä sukua tiibetinmastiffille, ja polveutunee mitä todennäköisimmin tämän paikallismuunnoksesta. Rotu jalostettiin paimenkoiraksi ja laumanvartijaksi suojelemaan karjaa susilta ja muilta petoeläimiltä.
Etymologia.
Mongolialainen nimitys "nelisilmä" tulee tan-värisistä merkeistä silmien yläpuolella, koska ne vaikuttavat siltä kuin koiralla olisi neljä silmää. Eräs paikallisnimistä, "bavgar", vastaavasti viittaa karhumaiseen olemukseen. Venäläinen nimitys "volkodav" taas tarkoittaa sudenmetsästäjää, ja se on yleinen nimitys myös monille muille aasialaisille vuoristokoirille - kuten keskiaasiankoiralle ja kaukasiankoiralle.
Pitkäkynsipäästäinen

Pitkäkynsipäästäinen ("Sorex unguiculatus") on aasialainen päästäisten heimoon kuuluva nisäkäslaji.
Levinneisyys.
Pitkäkynsipäästäistä tavataan Itä-Aasiassa. Sitä tavataan laajalla alueella, ja se on paikoin hyin yleinen. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi, eikä sillä ole merkittäviä uhkia.
Elintavat.
Pitkäkynsipäästäinen elää monenlaisissa ympäristöissä alangoilta vuoristoihin. Ruohikkoalueet ja avoimet pellot ovat lajille erityisen suotuisia ja näillä alueilla kannat voivat olla hyvin tiheät. Pitkäkynsipäästäinen käyttää ravinnokseen matoja, hyönteisiä, juoksujalkaisia ja etanoita. Pitkäkynsipäästäinen poikii enintään kolme kertaa vuodessa, ja yhdessä poikueessa on 3–7 poikasta.
Sota näköpiirissä -kriisi

Sota näköpiirissä -kriisi (, ) oli Saksan ja Ranskan välille vuonna 1875 syntynyt poliittinen kriisi, jonka Saksan valtakunnankansleri Otto von Bismarck synnytti vihjailemalla Saksan lehdistössä sodan mahdollisuudesta maiden välillä. Kriisi päättyi ulkovaltojen väliintulon myötä Bismarckin ja Saksan kannalta diplomaattisen tappioon.
Tapahtumien taustalla oli Bismarckin huolestuminen siitä, miten nopeasti Ranska oli toipunut vuosien 1870–1871 sodasta. Hän pelkäsi Ranskan tavoittelevan revanssia ennemmin tai myöhemmin. Ratkaiseva yllyke oli maaliskuussa 1875 Ranskan uusi armeijalaki, jolla upseeriston määrää lisättiin. Bismarck päätti estää Ranskan enemmän vahvistumisen ehkäisysodalla tai sellaisella uhkaamalla ja alkoi levittää vihjauksia sodasta Saksan lehdistön kautta. Tunnetuin oli 8. huhtikuuta "Die Post" -sanomalehdessä ilmestynyt artikkeli "Ist Krieg in Sicht?" (”Onko sota näköpiirissä?”). Vastavetona Ranskan ulkoministeri Louis Decazes esiintyi toukokuun alussa Lontoossa ja vaati Britanniaa sekä Venäjää ryhtymään toimiin Saksan hyökkäysaikeita vastaan. Pyynnön seurauksena Britannian pääministeri Benjamin Disraeli vaati Bismarckia rauhoittamaan tilanteen ja Venäjän tsaari Aleksanteri III matkusti ulkoministerinsä Aleksandr Gortšakovin kanssa Berliiniin vetoamaan henkilökohtaisesti Ranskan puolesta. Tämän jälkeen Bismarckin oli pakko taipua antamaan rauhoittavia lausuntoja ja kriisi laukesi. Tapaus osoitti Bismarckin epäonnistuneen pyrkimyksissään eristää Ranska poliittisesti kolmen keisarin liiton avulla.
True to the Navy

True to the Navy on Frank Tuttlen ohjaama yhdysvaltalainen toiminnallinen romanttinen komedia, joka sai ensi-iltansa vuonna 1930. "True to the Navyn" pääosissa ovat Clara Bow, Fredric March, Harry Green ja Rex Bell. Paramount Publix Corporation tuotti ja levitti elokuvan. Elokuvasta julkaistiin sekä mykkä- että ääniversio. Mykkäversio on muutaman minuutin lyhyempi. "True to the Navy" kertoo sandiegolaisessa apteekissa työskentelevästä kassatytöstä (Bow), joka ihailee merimiehiä. Lopulta hän iskee silmänsä jääräpäiseen tykkimieheen "Bull’s Eye" McCoy’hyn (March).
Elokuvan käsikirjoituksen laativat Keene Thompson ja Doris Anderson. Ääniversioon dialogin laati Herman J. Mankiewicz. "True to the Navy" -elokuvan tuotanto alkoi 28. helmikuuta 1930 ja päättyi 25. maaliskuuta. "True to the Navy" kuvattiin Kaliforniassa, San Diegon Naval Training Centerissä. Kuvausten aikana Clara Bow tapasi Rex Bellin. He menivät vihille seuraavan vuoden joulukuussa.
"True to the Navy" sai ensi-iltansa 25. toukokuuta vuonna 1930. "True to the Navy" on julkaistu VHS:lle ja DVD:lle. VHS-julkaisu on osana "Forgotten Hollywood" (2005) -julkaisua. Yhdysvaltain kongressin kirjasto oli entisöinyt elokuvan vuonna 2000.
Viidakkomaina

Viidakkomaina ("Acridotheres fuscus") on kottaraisten heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Viidakkomainaa tavataan luonnonvaraisena Bangladeshissa, Bhutanissa, Intiassa, Malesiassa, Myanmarissa, Nepalissa, Pakistanissa, Singaporessa ja Thaimaassa. Lajin on raportoitu olevan yleinen, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Vilmos Batthyány

Vilmos Batthyány (14. maaliskuuta 1870 – 24. marraskuuta 1923) oli slovakialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi 7. heinäkuuta 1894 ja nimitettiin Nitran koadjuuttoripiispaksi sekä Titiopoliin titulaaripiispaksi 3. tammikuuta 1902. Piispaksi vihkiminen seurasi 5. helmikuuta. Pääkonsekraattorina toimi Károly Emmánuel de Csáky, jota avustivat Miklós Széchenyi de Salvar-Felsovidék ja Janos Jung. 
Batthyánysta tuli 18. maaliskuuta 1911 Nitran piispa, jona hän toimi, kunnes jäi eläkkeelle 16. joulukuuta 1920. Eläkkeellejäämispäivänään hän sai nimityksen Cyrrhuksen titulaariarkkipiispaksi.
Francisco Moreno Barrón

Francisco Moreno Barrón (s. 3. lokakuuta 1954 Salamanca) on meksikolainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Morelian arkkihiippakuntaan 25. helmikuuta 1979 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Gaguarin titulaaripiispaksi 2. helmikuuta 2002. Piispaksi vihkiminen seurasi 20. maaliskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Alberto Suárez Inda, jota avustivat Giuseppe Bertello ja Carlos Suárez Cázares. 
Moreno Barrón sai 28. maaliskuuta 2008 nimityksen Tlaxcalan piispaksi, jonka virkaan hänet asetettiin 28. toukokuuta.
Leopoldo González González

Leopoldo González González (s. 31. lokakuuta 1950 Abasolo) on meksikolainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Morelian arkkihiippakuntaan 23. marraskuuta 1975 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Voncarian titulaaripiispaksi 18. maaliskuuta 199. Piispaksi vihkiminen seurasi 19. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Alberto Suárez Inda, jota avustivat Justo Mullor García ja Carlos Suárez Cázares.
González González sai 9. kesäkuuta 2005 nimityksen Tapachulan piispaksi.
HD 17156 b

HD 17156 b on eksoplaneetta, joka löydettiin 14. huhtikuuta 2007. Se kiertää keltaista G-tyypin alijättiläistähteä HD 17156 noin 255 valovuoden päässä Maasta, Kassiopeian tähdistön suunnalla.
Planeetta kiertää emotähteään 0,16 AU:n etäisyydellä, ja sen kiertoaika on noin 21 päivää. Planeetan massa vastaa noin 3,19 Jupiterin massaa. Planeetta on todennäköisesti kaasujättiläinen.
Omar Emira

Omar Al-Sabahi Muhammad Muhammad Emira (; s. 24. kesäkuuta 1977 Giza) on egyptiläinen soutaja. 
Emira aloitti soutamisen vuonna 1992, ja häntä ovat valmentaneet Dmitro Riabukha ja Emad El-Ganzoury. Hän sijoittui Mohamed Nofelin kanssa kevyessä pariairokaksikossa 25:nneksi MM-kilpailuissa 2011. Pari kilpaili samassa lajissa Lontoon olympialaisissa 2012, joissa se oli 20. eli viimeinen.
Dammert

Dammert on sukunimi seuraavilla suomalaisilla henkilöillä:
Televisioasema

Televisioasema on keskus, joka välittää ohjelmia, kanavia, kuten MTV3. Ohjelmia voidaan lähettää analogisesti tai digitaalisesti. Lähetinasemalla on radiosignaalin lähetin (lähetinvahvistin) ja lähetinasemaan liittyy antennimasto ja siellä oleva lähetinantenni.
Nykyään lähetysasemat ovat usein yhdistettyjä radio- ja televisioasemia, jotka lähettävät sekä radio-ohjelmien että tv-ohjelmien signaaleja.
Teurastamo 5 (yhtye)

Teurastamo 5 oli oriveteläis-helsinkiläis-tamperelainen neljän nuoren miehen muodostama yhtye. Teurastamo 5 levytti Stupido Recordsin kautta kaksi albumia: Halla (1992) ja Angervo (1994). Yhtyeen nimi tulee Kurt Vonnegutin romaanista Teurastamo 5.
Helsingin Sanomat kirjoitti yhtyeestä: "Teurastamo 5 on jonnekin Noitalinna Huraan, Kumikamelin ja Kelpo Poikien naapurustoon musiikillaan ja salaperäisen otteellaan asettuva ryhmä. Teurastamolla on hiljaisen päättäväinen ote, maalta ja luonnosta tuleva rytmi ja mielensä sopukoissa tummaa hulluutta."
Muuta.
Yhtye on toinen Suomessa levyttäneistä Teurastamo 5-nimisistä yhtyeistä. Lahtelainen punkyhtye Teurastamo 5 levytti Kräk!-levymerkille vuonna 1980 singlen ”Eläviä Ruumiita / Vanhat Jarrut”.
Gerard de Kruijff

Gerard Pieter de Kruijff (27. tammikuuta 1890 Buren – 16. lokakuuta 1968 Deventer) oli alankomaalainen ratsastaja ja olympiavoittaja. 
De Kruijff palveli armeijassa ja nousi everstiksi saakka husaarirykmentissä. Hän oli työskennellyt Italiassa ratsastuskouluissa ja käytti kokemustaan hyväkseen myöhemmin Alankomaiden armeijan ratsastusopetuksessa. Työ oli menestyksekästä, sillä Alankomaat hallitsi kenttäratsastuksen olympia-areenoita vuosina 1924 ja 1928. 
De Kruijff voitti sekä vuoden 1924 että kesän 1928 olympiakisoissa kenttäratsastuksen joukkuekilpailussa kultaa ja sai lisäksi henkilökohtaisesta kilpailusta hopeamitalin 1928. Hän sijoittui henkilökohtaisessa kilpailussa kolmanneksitoista vuonna 1924 Pariisin kisoissa. Amsterdamissa 1928 hän osallistui myös esteratsastukseen, jossa hän sijoittui henkilökohtaisessa kilpailussa 27:nneksi ja oli Alankomaiden kymmenenneksi sijoittuneen joukkueen jäsen. De Kruijff osallistui vuoden 1928 olympialaisten kenttäratsastukseen Charles Pahud de Mortanges'n hevosella, koska hänen oma ratsunsa oli rampautunut juuri ennen kisojen alkua.
Liisanpuistikko

Liisanpuistikko () on pieni puisto Helsingin Kruununhaassa. Puistoa rajoittavat Pohjoisranta, Maneesikatu, Maurinkatu ja Liisankatu.
Puistossa on Gunnar Finnen ja Armas Lindgrenin veistämä Pellingin retken muistomerkki. Se pystytettiin vuonna 1921 niiden Suomen sisällissodan aikana Helsingistä paenneiden valkoisten muistoksi, jotka menehtyivät jäällä Pellingin kohdalla Porvoon saaristossa.
Historia.
Nykyisen Liisanpuiston paikalla oli 1800-luvulla tori, jonka nimi oli Elisabeths Torg. Sinne johtavan Liisankadun tavoin se sai nimensä keisarinna Elisabetin, Aleksanteri I:n puolison mukaan. Tori syntyi rantoja täytettäessä. Vuonna 1876 sen keskiosa istutettiin pyöreäksi puistikoksi, joka vuonna 1930 muutettiin suora­kulmaiseksi. Aukiolla pysyi kuitenkin tori-nimi vuoteen 1928 saakka. Vuonna 1909 sille vahvistettiin suomenkielinen nimi Elisabetintori, ja vuonna 1928 se sai nykyisen nimensä.
Elisabetintorin välitön ympäristö oli 1800-luvulla Helsingin ylhäisön asuinseutua, josta August Schauman muistelmissaan vertasi Pariisin Faubourg Saint-Germainiin. Sitä ympäröineissä empiretyylisissä puutaloissa asuivat muun muassa senaatin puheenjohtaja Lars Gabriel von Haartman (Maneesikatu 2a), salaneuvos Otto Wilhelm Klinckowström (Liisankatu 1), kreivi ja kuvernööri Gustaf Adolf Ramsay (Maurinkatu 4), kreivi ja senaattori Gustaf Magnus Armfelt sekä hänen poikansa, kenraali Gustaf Vilhelm Arthur Armfelt (Maurinkatu 8).
Monet puutalot purettiin jo 1800-luvun lopulla, ja paikalle rakennettiin kerrostaloja. Viimeisenä puutaloista purettiin von Haartmanin talo 1920-luvulla. Klinckowströmin talo lunastettiin vuonna 1850 valtiolle ja siihen sijoitettiin Helsingin junkkarikoulu. Viimeiset vuotensa se oli opetuskomppanian käytössä, ja siinä koulutettiin alipäällystöä vuonna 1881 perustettuja suomalaisia asevelvollisuuspataljoonia varten. Sen paikalle valmistui vuonna 1882 arkkitehti Evert Lagerspetzin suunnittelema Uudenmaan tarkk’ampujapataljoonan kasarmi, jossa ovat toimineet vuosina 1924–1993 Sotakorkeakoulu ja sen jälkeen Sotamuseo. Maurinkatu 6:een valmistui vuonna 1900 arkkitehtien Waldemar Aspelin ja Robert Lorimer suunnittelema, Donnerin suvulle kuulunut niin sanottu Donnerin talo, jossa ovat sittemmin toimineet muun muassa Svenska Klubben -klubi ja Muntra Musikanter -mieskuoro.
Puistoon rakennettiin sotien jälkeen niin sanottu lippakioski arkkitehti Hilding Ekelundin mallipiirustusten mukaan sekä punatiilinen muuntajarakennus. Puiston koillisnurkkaan valmistui 2004 arkkitehti Johanna Ropen suunnittelema pieni kesäkahvila.
Thomas Riggs

Thomas Cooper Riggs (22. toukokuuta 1903 Lontoo – 5. helmikuuta 1976 Blyth) oli brittiläinen kilpapurjehtija ja olympiamitalisti.
Riggs voitti hopeaa 8mR-luokassa Pariisin olympialaisissa 1924. Tuolloin samassa veneessä hänen kanssaan oli myös hänen isänsä Walter. Thomas Riggs osallistui samaan kilpaluokkaan vielä Amsterdamin kisoissa 1928, joissa brittijoukkue sijoittui seitsemänneksi.
Doolittlen isku

Doolittlen isku oli Yhdysvaltain laivaston toisessa maailmansodassa tekemä lentohyökkäys Japanin pääsaaria ja Tokiota vastaan.
Toteutus.
Hyökkäys toteutettiin 18. huhtikuuta 1942, jolloin 16 B-25 Mitchell -konetta nousi ilmaan "USS Hornetilta" ja pommitti Tokiota, Jokohamaa, Yokosukaa, Nagoyaa, Kobea ja Osakaa. Ennen pommituksia Yhdysvaltain laivaston kevyt risteilijä "USS Nashville" upotti keisarillisen Japanin laivaston partioveneen "Nittōmarun", joka yritti varoittaa pommituksista japanilaisia. Viisi partioveneen miehistönjäsentä joutui myöhemmin yhdysvaltalaisten vangeiksi.
Tapahtuma kuitenkin johti operaation aikaistamiseen jonka johdosta koneet eivät päässeet syvemmälle Kiinaan turvallisemmille kentille, vaan useimmat tekivät pakkolaskun Kiinan rannikolle.
Pommikoneiden miehistöjen kohtalo.
Alusta alkaen tiedettiin tehtävän olevan yksisuuntainen. Erikoisoperaatiota varten kevennetyt pommikoneet pääsivät Japaniin, mutta paluumahdollisuutta ei ollut.
Pommitusten jälkeen koneet lensivät suunnitelman mukaisesti kohti Kiinaa, mutta eivät saavuttaneet suunniteltuja kenttiään, vaan tuhoutuivat laskussa rannikolle. Kahdeksan miehistöön kuulunutta joutui japanilaisten vangeiksi. Näistä kolme teloitettiin ja yksi kuoli sairauteen. Loput neljä sotavankia vapautettiin elokuussa 1945 Nankingissa. Kaksi miehistön jäsentä hukkui heidän koneensa pudottua mereen. Yksi miehistön jäsen kuoli yrittäessään paeta Kiinan rajan yli.
Yksi koneista laskeutui Neuvostoliittoon 65 kilometrin päähän Vladivostokista. Koneen miehistö joutui myöhemmin internoiduiksi yli vuoden ajaksi, kunnes miehet pääsivät pakenemaan Ašgabatista Iranin rajan yli Ison-Britannian konsulaattiin 11. toukokuuta 1943.
Kiinalaiset sotilaat ja siviilit yrittivät auttaa koneiden miehistöjä pakenemaan ja yhteensä 80 miehestä 69 pääsi pakenemaan japanilaisia. Yli 10 000 kiinalaista siviiliä tapettiin japanilaisten etsiessä koneiden miehistön jäseniä Zhejiang-Jiangxin sotaretken aikana touko–syyskuussa 1942.
Kaunokaiset

Kaunokaiset ("Bellis") on suku asterikasvien (Asteraceae) heimossa.
Kaunokaisten kukinnot muistuttavat paljolti päivänkakkaroiden kukintoja.
Lajeja.
Kaunokaisiin kuuluu 14 lajia.