tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Häikäilemättömät (vuoden 1955 elokuva)

Häikäilemättömät ("The Big Combo") on Joseph H. Lewisin ohjaama film noir -elokuva vuodelta 1955. B-elokuvien ohjaajaksi luokiteltu Lewis aloitti ohjaajanuransa 1937 ja ohjasi vajaat 40 elokuvaa ennen kuin 1950-luvun lopulla siirtyi televisiosarjojen pariin. Hänen arvostettuihin elokuviinsa kuuluu muun muassa "Rikosten pyörteessä" ja myös "Häikäilemättömät". 
Poliisietsivä on saanut pakkomielteen rikollisjoukkueen johtajan Brown (Richard Conte) kiinni saamisesta mutta on myös ihastunut gangsterin tyttöystävään (Jean Wallace). Vähistä aineksista Lewis on saanut runollisen tarinan, jossa hän hyödyntää film noirin keinoja, voimakkaita kontrasteja, varjoja, sumua ja poikkeuksellisia kuvakulmia. Varsin rohkea ja tuottajassakin epävarmuutta herättänyt oli kohtaus jossa Conte alkaa suudella Wallacea, mutta vaipuu kuvan ulkopuolelle samalla kun katsojan katse tarttuu Wallacen kasvoihin. Elokuvassa on raakuutta. Lee Van Cleefin ja Earl Hollimanin esittämien palkkamurhaajien lämmin suhde saa nykykatsojan silmissä homoeroottisia sävyjä. Vaikka elokuva ei kriitikon mukaan yllä elokuvan "Rikosten pyörteessä" rinnalle, se on omassa luokassaan laadukas.
Elokuvan musiikki oli vuonna 1955 kirjoittaneiden "Varietyn" kriitikoiden mielestä linjassa elokuvan tunnelman kanssa. Elokuvaa on verrattu jopa Fritz Langin "Gangsterikuninkaaseen".
Idänmetsähiiri

Idänmetsähiiri ("Apodemus uralensis"), joskus myös vaivaismetsähiiri tai uralinmetsähiiri, on Euroopan itäosissa ja Aasiassa tavattava jyrsijälaji. Sitä on aiemmin pidetty pikkumetsähiiren ("Apodemus sylvaticus") alalajina.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Idänmetsähiirtä tavataan Euroopan itäosissa ja Aasiassa. Lännessä sen levinneisyysalue ulottuu Itävaltaan ja Tšekkiin, etelässä Turkkiin ja idässä Kiinan ja Mongolian länsiosiin. Laji on luokiteltu elinvoimaiseksi, koska se on yleinen ja laajalle levinnyt eikä sillä ole tunnettuja uhkia.
Idänmetsähiiri suosii elinympäristöinään metsänreunoja ja avoimia alueita metsien läheisyydessä.
Joseph H. Lewis

Joseph H. Lewis (1907–2000) oli yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja, joka ohjasi lähinnä B-luokan elokuvia. Hänen arvostetuimpiin ohjauksiinsa kuuluvat "Rikosten pyörteessä" ja "Häikäilemättömät". 1950-luvun lopussa hän siirtyi televisiosarjojen pariin.
Lewis on palkittu kahdesti merkittävästä urastaan, Los Angelesin elokuvakriitikkojen yhdistyksen palkinnolla ja St. Louisin kansainvälisillä elokuvajuhlilla.
Reino Gikman

Reino Gikman (väärennettyjen henkilötietojen mukaan s. 27. maaliskuuta 1930 Ino, Terijoki) oli Neuvostoliiton tiedustelupalvelun KGB:n Länsi-Euroopassa toimineen agentin käyttämä peitehenkilöllisyys. Gikmanin nimeä käyttäneellä agentilla eli illegaalilla oli Suomen passi, ja hän asui useita vuosia Suomessa esiintyen tällä nimellä. Agentti paljastui keväällä 1989.
Gikmanin valehenkilöllisyys oli peräisin vuonna 1952 tehdystä varkaudesta, kun neljä Suomen ortodoksisen kirkon luovutettuun Karjalaan jääneiden seurakuntien kirkonkirjaa varastettiin Kuopiossa sijainneesta varastosta. Gikman sai passinsa Suomen Moskovan suurlähetystöstä jo ennen Suomeen tuloaan. Hän saapui Suomeen 1966 ja työskenteli sitten useissa eri työpaikoissa muun muassa Suomalaisen kirjakaupan palveluksessa.
Vuonna 1968 "Gikman" meni naimisiin Martta Niemisen kanssa. Martta Nieminen oli KGB:n luoma keksitty henkilö. Hänet oli merkitty syntyneeksi 21. helmikuuta 1939 Uudellakirkolla. Heille "syntyi" 1969 poika Düsseldorfissa. Myös tämä John Robert Gikman oli keksitty henkilö.
"Gikman" asui vuodesta 1979 alkaen Wienissä ja työskenteli raporttien mukaan YK:n palveluksessa Pariisissa. Hän katosi Wienistä kesäkuussa 1989. Amerikkalainen Neuvostoliiton hyväksi työskennellyt vakooja Felix Bloch, joka työskenteli Wienissä 1980–1987 paljastui 27. huhtikuuta 1989, kun hänen ja "Gikmanin" välistä puhelinkeskustelua salakuunneltiin.
Suojelupoliisi paljasti syksyllä 1970 Suomessa asuneen ortodoksipastori Vladimir Tsvetkovin, joka oli KGB:n toimeksiannosta kopioinut ja myös täydentänyt salaa ortodoksisten seurakuntien kirkonkirjoissa olleita henkilötietoja sekä välittänyt KGB:lle tietoja etenkin ulkomaille muuttaneista henkilöistä. Näiden tietojen avulla oli sitten rakennettu valehenkilöllisyyksiä KGB:n agenteille.
Gikmanin ohella vastaavia KGB:n luomia valehenkilöllisyyksiä olivat ainakin "Olavi Toivonen" (s. 5. elokuuta 1927, henkilöllisyyttä käytettiin 1960-luvulla) ja "Veikko Pöllänen" (henkilöllisyys käytössä 1980-luvun alussa).
Talcahuano

Talcahuano on satamakaupunki Chilessä. Se sijaitsee Biobíon alueella, Concepciónin maakunnassa.
Maantiede.
Talcahuano sijaitsee Tyynen valtameren rannalla, etelään Chilen keskialueelta. Se on yksi Concepciónin maakunnan kymmenestä kaupungista. Talcahuano sijaitsee keskimäärin vain metrin merenpinnan yläpuolella. Alueen ilmastoa leimaa viileä, kuiva kesä ja kostea ja leuto talvi. Lämpimimmän kuukauden keskiarvo on yli 22 °C ja kylmimmän alle 5 °C. Seitsemän lämpimimmän kuukauden keskiarvo on yli 10 °C. Kasvillisuusvyöhyke on subtrooppinen sademetsä.
Kaupungin sijainti Etelä-Amerikan laatan ja Nazca-laatan saumakohdassa altistaa sen säännölliselle maanjäristysten uhalle. Lisäksi Talcahuanon alavuus johtaa usein kaupungin itäosassa virtaavan Andaliénjoen voimakkaaseen tulvimiseen.
Historia.
Ensimmäistä kertaa Talcahuano mainitaan, kun italokapteeni Juan Bautista Baptene löysi Biobíojoen suun tutkimusmatkallaan Chilen rannikoilla vuonna 1544. Talcahuanon kaupunki perustettiin virallisesti 5. marraskuuta 1764, kun espanjalainen siirtomaahallitsija Antonio de Guill y Gonzaga rakennutti sinne sataman. Kaupunki on nimetty Araucanían alueen päällikön Talcahueñun mukaan. Mapuche-intiaanien kielellä Talcahueno tarkoittaa "mahtavaa taivasta".
Amerikkalaiset valaanpyyntialukset käyttivät Talcahuanon satamaa 1800-luvulla.
27. helmikuuta 2010 Talcahuanoa ravisteli 8,8 magnitudin maanjäristys ja järistyksen synnyttämä, keskimäärin noin 1,8-metrinen tsunami. Niiden seurauksena kaikkiaan 80 prosenttia kaupungin ihmisistä jäivät kodittomiksi. Viikon jälkeen 20 oli raportoitu kuolleen ja 18 kadonneen. On arvioitu, että Talcahuanolla kestää vuosikymmen toipua katastrofin aiheuttamista vaurioista.
Väestö.
Talcahuanossa asuu yhteensä 250 348 asukasta, joista metropolialueella noin 249 000 (vuoden 2002 laskennan mukaan). Väestöstä 16-17 prosenttia elää äärimmäisessä köyhyydessä tai köyhyydessä. Talcahuanon asutustiheys on 1 700 as./km², mikä tekee siitä maailman seitsemänneksi tiheimmin asutun.
Syntyvyys kaupungissa on 13,50 ja kuolleisuus 5,90 tuhatta ihmistä kohden.
Yleisin uskonto Talcahuanossa on katolilaisuus: katolilaisia on noin 59 prosenttia.
Elinkeinot.
Satama ja meri ovat hyvin perinteisiä työllistäjiä Talcahuanossa. Satama-alueella on ollut käynnissä myös uudelleenkehitysprojekteja, joilla siitä on tehty monipuolisempi mm. elvyttämään turismia.
Kaupungin henkilöstömäärissä mitattuna suurimpia työllistäviä aloja ovat rakentaminen, metalliteollisuus ja kuljetus, varastointi ja tietoliikenne. Työttömyysaste Talcahuanon alueella on 11,68.
Kulttuuri.
Urheilu.
Club Deportivo Huachipato on talcahuanolainen jalkapalloseura, joka pelaa Chilen pääsarjassa. Seura on voittanut liigan historiassaan kahdesti, ja sen kotistadion on Estadio CAP.
Kaupungin jalkapallon edustusjoukkue Estrella de Marissa 1910-luvulla pelannutta Ramón Unzagaa pidetään saksipotkun eli polkupyöräpotkun kehittelijänä.
Lounaanmorsiusyökkönen

Lounaanmorsiusyökkönen ("Noctua fimbriata") on huomiota herättävän kookas loppukesän ja alkusyksyn yöperhoslaji.
Koko ja ulkonäkö.
Lounaanmorsiusyökkösen sukupuolet eroavat toisistaan etusiipien värisävyn osalta. Naaraat ovat vaalean kellanruskeita kun koiraiden sävy on tummanruskea. Siipien kuviointi on kuitenkin samanlainen. Etusiivissä sisempi poikkiviiru erottuu hieman taustaväriä tummempana. Ulompi poikkiviiru on vaalea viiru, joka tekee mutkan ulospäin. Viirujen väliin jäävällä alueella munuaistäplä näkyy niin ikään vaalean viirun rajaamana. Siiven ulkoreuna ulomman poikkiviirun ulkopuolella on muuta siipeä vaaleampi ja siinä erottuvat sekä vaalea aaltoviiru että tumma kärkitäplä etureunassa. Takasiivet ovat lämpimän kirkkaankeltaiset ja niissä on huomattavan leveä, mustanruskea kaarijuova. Takasiivessä ei ole keskipilkkua. Siipiväli 53–60 mm.
Ruskeat etusiivet ja keltaiset, tumman kaarijuovan kirjomat takasiivet ovat myös muille morsiusyökkösille tunnusomainen piirre.
Levinneisyys ja lentoaika.
Lounaanmorsiusyökköstä tavataan Pohjois-Afrikasta ja Euroopan länsiosista Etelä-Venäjälle ja Kaukasukselle. Suomessa laji on jokseenkin yleinen, mutta havainnot painottuvat vahvasti etelä- ja lounaisrannikoille. Hajanaisia havaintoja on suunnilleen Kokkola–Jyväskylä–Imatra-linjalle saakka. Perhoset lentävät yhtenä sukupolvena heinäkuulta syyskuulle huipun ollessa heinä-elokuun vaihteessa.
Elinympäristö ja elintavat.
Laji viihtyy lehti- ja sekametsissä, lehdoissa sekä puistoissa ja puutarhoissa, mutta myös avoimemmissa ympäristöissä kuten kedoilla ja ahoilla. Aikuisia perhosia tulee valolle, mutta erityisen hyvin makealla nesteellä kostutetulle syötille. Naaraita tavataan koiraita useammin. Laji talvehtii toukkana ja toukka koteloituu keväällä maaperään.
Ravintokasvi.
Toukka elää monilla erilaisilla ruohovartisilla kasveilla, mutta joskus myös puilla ja pensailla.
Surinamen dollari

Surinamen dollari ("SRD") on Surinamen rahayksikkö, joka on ollut käytössä vuodesta 2004 lähtien. Tuolloin se otettiin käyttöön korvaamaan aiemmin käytössä ollut Surinamen guldeni suhteella yksi dollari on 1 000 guldenia.. Surinamen dollari jakaantuu 100 centiin.
Heinäkuussa 2020 yhdellä eurolla sai 8,4 Surinamen dollaria.
Myyrät

Myyrät (Cricetidae) on jyrsijöiden heimo, johon kuuluvat varsinaiset myyrät, hamsterit, Uuden maailman rottien ja hiirten kolme alaheimoa sekä harjarotta.
Alaheimot.
"Mammal Species of the World" -teoksen mukaan heimoon kuuluvat seuraavat alaheimot:
Sluggish cognitive tempo

Sluggish cognitive tempo (SCT) on tarkkaavaisuus- ja ylivilkkaushäiriöstä täysin erillinen tarkkaavaisuushäiriö. Se on tunnistettu erilliseksi oireistokseen 1980-luvulta lähtien. Se on kuitenkin vahvasti yhteydessä ADHD:n, erityisesti ADHD-I alatyyppiin. ADHD ja SCT voivat myös esiintyä samanaikaisesti. Ensimmäinen maininta SCT:stä/ADHD-I:stä on vuodelta 1775. Liitännäisoireena esiintyy huomattavasti vähemmän ODD:ta () ja käytöshäiriöitä kuin ADHD:ssä. Ahdistusta ja mahdollisesti myös masennusta esiintyy runsaammin. SCT:n esiintyvyys väestössä on 1–1,5 %.
Amerikkalainen DSM tai eurooppalainen ICD diagnoosijärjestelmät eivät toistaiseksi sisällä omaa numeroaan SCT:lle.
Oireet.
Tyypillisiä oireita ovat:
Kuten ADHD:ssä oireita esiintyy jossain määrin kaikilla ihmisillä. Kliinisesti merkittävää on, että oireet ovat vakavia ja kroonisia sekä aiheuttavat merkittävää haittaa henkilölle. Oireet vaikeuttavat henkilön selviytymistä elämässä, työssä tai opiskelussa, sekä vapaa ajalla.
Hoito.
SCT:n hoidosta on hyvin vähän tutkimuksia ja tulokset ovat vaihtelevia. Toistaiseksi lääkityksenä on tutkittu ainoastaan ADHD-lääkkeitä, lähinnä metyylifenidaattia. Osassa tutkimuksista vaste oli huono ja potilaat vastasivat ainoastaan tavallista pienemmillä annoksilla. Toisaalta joissain tutkimuksissa vaste oli hyvä, eikä annostuksella ollut merkitystä.
Hiirimäiset jyrsijät

Hiirimäiset jyrsijät (Myomorpha) on jyrsijöihin kuuluva alalahko. Siihen kuuluu yli 1 500 lajia, mikä tarkoittaa että noin 38 prosenttia maailman nisäkäslajeista kuuluu hiirimäisiin jyrsijöihin.
Hiirimäisiä jyrsijöitä tavataan lähes koko maailmassa Etelämannerta, Uutta-Seelantia ja joitain pieniä valtamerten saaria lukuun ottamatta.
Krezip

Krezip oli alankomaalainen pop rock -yhtye, joka perustettiin vuonna 1997 Tilburgissa. Huomionarvoista yhtyeen alkuaikoina oli sen jäsenten nuoret iät. Esimerkiksi solisti ja keulahahmo Jacqueline Govaert oli vasta 15-vuotias perustaessaan sitä. Muun muassa juuri yhtyeen ikärakenteesta johtuneista ennakko-oletuksista huolimatta se kuitenkin menestyi hyvin 1900- ja 2000-lukujen taitteessa julkaisten useita albumeja ja singlejä.
Yhtyeen nimellä ei tiedetä olevan varsinaista merkitystä, mutta yleisen oletuksen mukaan sen alkuperänä on hollanninkielinen sana "perzik", eli suomeksi "persikka", josta nimi on anagrammi.
Historia.
Krezipin kokoonpano sen alkuaikoina oli nelihenkinen, muodostuen Jacqueline ja Anne Govaertista, Annelies Kuijstersista sekä Joost van Haarenista. Instrumentteina yhtyeellä oli käytössään bassokitara, rytmikitara ja kosketinsoittimet, ja alussa heillä oli vaikeuksia saada vakituista rumpalia liittymään heihin. Krezipin erään, 1990-luvun loppupuolen esiintymisen aikana Thijs Romeijn oli yleisön joukossa. Hän vaikuttui niin suuresti yhtyeen esiintymisenergiasta, että lähestyi heitä konsertin jälkeen. Kävi ilmi, että Romeijn oli rumpali, ja kiinnostunut liittymään heihin. Pian hänestä tulikin yhtyeen viides jäsen, mutta hän irtautui ryhmästä vuonna 2004. Vuotta myöhemmin Krezip hankki Romeijn paikalle uuden rumpalin, Bram van den Bergin, joka säilyi mukana aina historian päättymiseen saakka.
Väitteiden mukaan Krezip sai useita tarjouksia eri levy-yhtiöiltä. He valitsivat Warner Music Groupin vuonna 2000. Saman vuoden aikana he nauhoittivat debyyttialbuminsa "Nothing Less", jolla esiintyi ensimmäinen single, "Wont Cry". Vuonna 2004 levy-yhtiöksi vaihdettiin Sony Music Entertainment, Warner Musicin pakotettua hollantilaisen Warner Music Beneluxin lopettamaan sopimukset kaikkien kotimaisten artistien ja yhtyeiden kanssa.
Krezipin lopettaessa toimintansa vuonna 2009 se käsitti kuusi jäsentä, joista neljä oli alkuperäisiä. Yhtye päätti elämänkaarensa 27. kesäkuuta pidettyyn konserttiin "Sweet Goodbyes", joka järjestettiin Heineken Music Hallissa.
Murronkulma

Murronkulma (koulupiirinä aiemmin Luodesuo) on kyläkunta ja entinen koulupiiri Jokioisilla Kanta-Hämen maakunnassa. 
Kulmakunnalla on 175 asukasta, ja siellä toimii Jokioisten Murron kyläyhdistys. Toiminnan keskuksena on kyläyhdistyksen omistama talkootupa. Kulmakunnalla on aiemmin toiminut Luodesuon kansakoulu. Koulu lopetettiin vuonna 1968. 
Kulmakunnan osa-alueita ovat Kyyhkysmäki, Peltosuo, Murronkulma ja Luodesuo. Tärkein liikenneväylä kulmakunnan sisällä on Murronkulmantie. Kulmakunta sijaitsee Jokioisten keskustan välittömässä läheisyydessä valtatien 10 molemmin puolin, ja se muodostuu pääosin Jokioisten Vaulammin, Haapaniemen ja Niemen kylien takamaista. Kulmakunta rajoittuu etelässä Someron Sylvänän, Ollilan ja Paltan kylien takamailla sijaitsevaan Koisthuhdan kulmakuntaan Somerolla ja idässä Tammelan Torron kylään. 
Luonnonympäristöä kulmakunnalla hallitsevat Loimijoen sivujoki Haapajoki ja kulmakunnan halki kulkeva Syrjänharju. Myös Suomen suurin luonnontilainen keidassuo Torronsuo Tammelassa ulottuu kulmakunnan alueella hiukan Jokioisten puolelle. Asutus keskittyy laajojen peltoaukeittein reunoille.
Paikallisia nähtävyyksiä ovat siirtoväen asuttamisen muistoksi pystytetty Karjalaisten muistokivi sekä luonnonmuistomerkiksi vuonna 1963 rauhoitettu siirtolohkare Satulinkivi eli Vahankivi, joka on kolmen kunnan, Jokioisten, Tammelan ja Someron ja nyttemmin myös kahden maakunnan, Kanta-Hämeen ja Varsinais-Suomen rajakivi. 
Vuonna 2013 Murronkulma valittiin Kanta-Hämeen vuoden kyläksi. Perusteina valinnalle mainittiin Murronkulman kylätoiminnan kylän ja kunnan kokoon nähden vahva innovatiivisuus ja yhteisöllisyys, mistä osoituksena on ollut muun muassa osallistuminen ja aloittellisuus Jokioisten pitäjänsuunnitelman laadinnassa vuonna 2012.
Peurahiiret

Peurahiiret eli peurahiirut tai valkojalkamyyrät ("Peromyscus") on jyrsijäsuku.
Peurahiiriä tavataan Pohjois- ja Keski-Amerikassa Alaskasta ja Pohjois-Kanadasta aina Panamaan asti. Ne painavat 15–110 grammaa, niillä on isot korvat ja hiukan ulospäin pullistuvat silmät. Hännän pituudessa on merkittäviä eroja eri lajien välillä. Useimmat lajit ovat aktiivisia yöllä tai ltahämärissä.
Sukuun kuuluvat lajit.
"Mammal Species of the World" -teoksen mukaan peurahiirten sukuun kuuluvat seuraavat lajit:
Oulun keskustaajama

Oulun keskustaajama on väkiluvultaan Suomen neljänneksi suurin taajama ja kaupunkialue. Taajama sijaitsee Pohjois-Pohjanmaan maakunnassa ja Oulun seutukunnassa. Vuoden 2022 lopussa Oulun keskustaajaman väkiluku oli 212 738, maapinta-ala 207,04 km² ja väestötiheys 1027,5 as./km². Oulun keskustaajaman asukastiheys on hieman lisääntynyt keskustan asuntorakentamisen ansiosta.
Vilho Harle

Vasili Vilho Harle (s. 1947 Nilsiä) on suomalainen kansainvälisen politiikan tutkija ja professori.
Yhteiskuntatieteiden tohtori Vilho Harle on toiminut Tampereen yliopiston kansainvälisen politiikan professorina (emeritus 2010) ja valtio-opin professorina (2000–2003). Hän oli myös Lapin yliopiston kansainvälisen politiikan professorina 1997–2004 ja Helsingin yliopiston yleisen valtio-opin (kansainvälinen politiikka) dosenttina 1985–1993. Hän on ollut Tampereen rauhan- ja konfliktintutkimuskeskus Taprin johtaja.
Vilho Harle on Kansalaispuolue rp.:n kannattaja, "asiantuntijajäsen".
Paweł Fajdek

Paweł Fajdek (s. 4. kesäkuuta 1989 Świebodzice, Ala-Sleesian voivodikunta) on puolalainen moukarinheiton viisinkertainen maailmanmestari. Hän edustaa KS Agros Zamość -seuraa.
Fajdek sijoittui neljänneksi Bydgoszczin alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2008 ja kahdeksanneksi Kaunasin alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2009. Hän voitti alle 23-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden Ostravassa 2011 tuloksella 78,54. Hän sai kultaa myös Shenzhenin universiadeissa tuloksella 78,14. Daegun MM-kilpailuissa hän sijoittui 11:nneksi. Lontoon olympialaisissa 2012 hän jäi karsinnassa ilman tulosta.
Fajdek sai kultaa Kazanin universiadeissa 2013 tuloksella 79,99. Myöhemmin samana vuonna hän voitti kultaa Moskovan MM-kisoissa 2013 avauskierroksen heitollaan 81,97. Zürichin EM-kilpailuissa 2014 hän sijoittui toiseksi tuloksella 82,05. 23. elokuuta 2014 hän heitti tuloksen 83,48 m ja paransi Szymon Ziółkowskin nimissä ollutta Puolan ennätystä kymmenellä senttimetrillä. Vuoden 2015 universiadeissa Gwangjussa hän sai kultaa tuloksella 80,05. 
Fajdek voitti kultaa myös Pekingin MM-kisoissa 2015 tuloksella 80,88 ja Amsterdamin EM-kisoissa 2016 tuloksella 80,93. Rion olympialaisissa Fajdek heitti karsinnassa tuloksen 72,00 m ja karsiutui loppukilpailusta. Lontoon MM-kilpailuissa 2017 Fajdek voitti kultaa tuloksella 79,81 m. Taipein universiadeissa hän voitti neljännen universiadikultansa. Berliinin EM-kilpailuissa 2018 hän sai hopeaa tuloksella 78,69. Dohan MM-kilpailuissa 2019 hän saavutti kultaa tuloksella 80,50 m. Vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa hän sai pronssia tuloksella 81,53. Eugenen MM-kilpailuissa 2022 hän voitti viidennen maailmanmestaruutensa tuloksella 81,98 m. Saman vuoden Münchenin EM-kilpailuissa 2022 hän oli neljäs. Budapestin MM-kilpailuissa 2023 hän sijoittui neljänneksi tuloksella 80,00.
Fajdek voitti Euroopan joukkuemestaruuskilpailujen moukarinheiton vuosina 2013, 2015, 2017 ja 2021 sekä sijoittui toiseksi vuosina 2011 ja 2014. Puolan-mestaruuden hän voitti 2012, 2014, 2015, 2016, 2019 ja 2021.
Hauhon kirkonkylä

Hauhon kirkonkylä on kylä, kirkonkylä ja taajama Hauholla Hämeenlinnassa Kanta-Hämeessä. Taajamassa on 1 163 asukasta (31.12.2011).
Kirkonkylä sijaitsee Hauhonselän rannalla harjun rinteessä kylänraitin varrella, joka on osa historiallista Ylistä Viipurintietä. Kylän maamerkkinä on 1500-luvun alusta peräisin oleva harmaakivinen Hauhon kirkko. Tämän ympärillä sijaitsee tiiviisti muutamia vanhojen maatilojen talouskeskuksia sekä 1800-luvun lopulta peräisin olevaan pienasutukseen liittyviä rakennuksia. Kirkon vieressä ovat myös Hauhon pappila ja 1700-luvulla rakennettu lainamakasiini.
Hauhon kirkonkylä kuuluu Museoviraston vuonna 2009 määrittelemiin Suomen valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin ja on myös osa Ympäristöministeriön vuonna 1992 määrittelemää Hauhonselän valtakunnallisesti arvokasta maisema-aluetta.
Hauhon kirkonkylän vanhassa osassa on kyläyhdistyksenä Hauhon Wanha Raitti ry, joka on toiminut erityisesti alueen historiallisen ympäristön kunnostamiseksi. Yhdistyksen alueella harjoittaman suunnitelmallisen ja pitkäjännitteisen, myös muualle malliksi kelpaavan kylätoiminnan perusteella Hauhon Vanha Raitti valittiin vuonna 2011 Kanta-Hämeen vuoden kyläksi.
Petteri Lehtinen

Jyri Petteri Lehtinen (s. 11. joulukuuta 1973 Espoo) on kilpauransa lopettanut suomalainen uimari. Seuratasolla hän edusti Lahden Kalevaa.
Lehtinen voitti kilpaurallaan yhden arvokisamitalin, 400 metrin sekauinnin lyhyen radan MM-pronssin Palma de Mallorcalla 1993. Hän edusti Suomea myös olympiatasolla Barcelonassa 1992, missä oli 200 metrin rintauinnissa 27:s, 200 metrin sekauinnissa 21:nen, 400 metrin sekauinnissa 12:s ja 4×200 metrin vapaauintiviestissä 12:s, ja Atlantassa 1996, missä sijoittui 200 metrin sekauinnissa 19:nneksi.
Lehtistä valmensi hänen isänsä, uimavalmentaja Olavi "Opa" Lehtinen.
Lehtinen suoritti ylioppilastutkinnon Salpausselän urheilulukiossa Lahdessa.
Sosialistilaki

Sosialistilaki () oli Saksan keisarikunnassa vuonna 1878 säädetty poikkeuslaki ”sosiaalidemokratian yhteiskunnalle vaarallisia pyrkimyksiä” vastaan. Valtakunnankansleri Otto von Bismarckin aloitteesta säädetyn lain tarkoituksena oli tukahduttaa sosiaalidemokraattinen puolue-, järjestö- ja julkaisutoiminta. Lain läpimenoa valtiopäivillä konservatiivien ja kansallisliberaalien äänienemmistöllä edesauttoi kaksi epäonnistunutta attentaattia keisari Vilhelm I:tä vastaan. Tekosyynä käytetyillä attentaateilla ei kuitenkaan ollut yhteyttä sosialidemokraatteihin ja heidän puolueeseensa Saksan sosialistiseen työväenpuolueeseen.
Lain voimassaoloaikana 1878–1890 kiellettiin sosialidemokraattisiksi tai sosialistisiksi katsotut järjestöt, kokoukset ja juhlat sekä estettiin sosialidemokraattisten kirjapainojen, ammattiyhdistysten ja apukassojen toiminta. Satoja henkilöitä tuomittiin vankeuteen tai karkotettiin kotiseuduiltaan. Osa puolueen edustajista päätyi maanpakoon. Sosialistisen työväenpuolueen edustajat valtiopäivillä saattoivat jatkaa parlamentaarista toimintaa vain yksityishenkilöinä.
Bismarckin suunnitteleman taktiikan mukaisesti sosialistilain ohella kehitettiin myös sosiaalista lainsäädäntöä (sairausvakuutuslaki 1883, tapaturmavakuutus 1884). Kaikista kielloista ja myönnytyksistä huolimatta sosialistilailla ei ollut toivottua vaikutusta. Puolue jatkoi toimintaansa maanalaisena ja se painatti äänenkannattajaansa "Der Socialdemokrat" -lehteä sekä Zürichissä että Lontoossa. Vainotoimet vain lisäsivät puolueen kannatusta työväestön keskuudessa. Vuoden 1890 valtiopäivillä lain voimassaoloa ei enää jatkettu.
Minna Salmela

Minna Helena Haipus (o.s. Salmela, s. 3. toukokuuta 1971 Oulu) on kilpauransa lopettanut suomalainen uimari. Seuratasolla hän edusti Oulun Uimaseuraa.
Salmela edusti Suomea kaksissa kesäolympialaisissa. Barcelonassa 1992 hän oli 50 metrin vapaauinnissa 31:nen, 100 metrin vapaauinnissa 24:s ja 4 × 100 metrin sekauintiviestissä 15:s. Atlantassa 1996 hän sijoittui 50 metrin vapaauinnissa 34:nneksi, 100 metrin vapaauinnissa 22:nneksi, 4 × 100 metrin vapaauintiviestissä 16:nneksi ja 4 × 100 metrin sekauintiviestissä 14:nneksi.
Olympialaisten lisäksi Salmela saavutti 1990-luvulla 52 henkilökohtaista SM-kultaa ja edusti Suomea viisi kertaa pitkän radan EM-kisoissa vuosina 1989–1997. Parhaimmillaan hän oli pitkän radan EM-kisoissa kymmenes. Hän oli 1990-luvulla paras suomalainen vapaauimari naisissa.
Salmela lopetti uransa vuonna 1998 samoihin aikoihin, kun valmistui luokanopettajaksi.
Miss Rock

Miss Rock on vuosittain järjestettävä suomalainen kauneuskilpailu. Kilpailu on valtakunnallinen ja siihen saavat osallistua yli 18-vuotiaat Suomen kansalaiset. Tavanomaisista missikisoista poiketen Miss Rockissa tatuoinnit ja lävistykset ovat täysin sallittuja. Paino- ja pituusrajoitteita tai yläikärajaa kilpailussa ei ole. Kilpailua on järjestetty vuodesta 2013 ja sen järjestää helsinkiläinen tapahtumatuottaja Jonna Schildt.
Kilpailua ei ole järjestetty vuoden 2017 jälkeen.
Miss Rock 2013.
Suomen ensimmäinen Miss Rock -kilpailu käytiin vuonna 2013 ja sen voitti Daniela Nieminen. Tuomaristossa olivat Wallu Valpio, Susanna Penttilä, Nina Cristal, Piritta Lumous sekä Bar Bäkkärin ja Fiorellan edustajat.
Miss Rock 2014.
Vuoden 2014 Miss Rock -tittelin voitti Daniela Koskinen. Finaali käytiin 31. toukokuuta Helsingissä. Tuomareina toimivat Archie Cruz, Sini Tarkkinen, Lassi Sidoro, Katri Sorsa sekä Daniela Nieminen.
Miss Rock 2015.
Vuoden 2015 Miss Rock -kilpailun finaali järjestettiin 16. toukokuuta Helsingissä. Finalistit esiintyvät To/Die/For-yhtyeen musiikkivideolla ”In Black”. Miss Rockiksi valittiin helsinkiläinen tatuointiartisti Jessika Elo. Tuomaristossa nähtiin Nathan Biggs, Pete Parkkonen, Isabel Ljungdell, Jape Perätalo, Sime Yliaska, Daniela Koskinen sekä Jari Kupiainen. Jessika nähtiin Nelosen "Hottikset"-televisiosarjassa syksyllä 2015.
Miss Rock 2016.
Miss Rock 2016 -kilpailuun haki hieman yli 200 naista ympäri Suomen. Miss Rock 2016 -semifinaalituomareina olivat Jyrki69, Ville Pusa, Jupe Tuomola, Hottis-Suvi ja Anna-Sofia Toivonen sekä Jessika Elo. Finaali oli 23. huhtikuuta Apollo Live Clubilla, Helsingissä. Finaalissa tuomaroivat Esko Eerikäinen, Jucci Hellström, Miss Helsinki 2012 Katrie Daler, tatuointiartisti Olivia Moonchild, Lord Est ja Jessika Elo.
Miss Rock 2017.
Vuoden 2017 Miss Rock -kilpailuun haki noin 200 hakijaa. Finaali järjestettiin Helsingissä 12. toukokuuta Virgin Oilissa, ja finaalin tuomaristoon kuuiluivat muun muassa Bea Toivonen ja Niko Saarinen.
Juniorijalkapallo

Juniorijalkapallo tarkoittaa amatöörijalkapalloa, jota pelataan juniori-ikäisten kesken. Pelin sääntöjä on muokattu nuoremmille pelaajille sopiviksi.
Juniorijalkapallo maittain.
Suomi.
Kilpailulliset ottelut alkavat junioreille vasta 12-vuotiaina. Tätä ennen juniorit eivät pelaa sarjoissa. Suomessa juniorit jaetaan seuraaviin sarjoihin:
Pojat
Historiassa ikärajat ovat vaihdelleet. Esimerkiksi A-poikien ikäraja vaihdettiin 19:stä 20:een vuonna 2016.
Sarjatasot
P12–P15-ikäluokissa korkeimmat sarjat ovat alueelliset Liiga Etelä ja Liiga Pohjoinen. Toiseksi korkein taso on ykkönen, kolmanneksi korkein kakkonen ja niin edespäin niin pitkälle kuin joukkueita riittää ja tämä vaihtelee vuosittain.
Suomalaisia juniorijalkapallosarjoja ja -turnauksia:
Yousef Masrahi

Yousef Ahmed Masrahi (, s. 31. joulukuuta 1987, Riad) on saudiarabialainen pikajuoksija. Hänen päälajinsa on 400 metrin juoksu.
Masrahi juoksi 2013 Moskovan MM-kisoissa 400 metrin välierissä Saudi-Arabian ennätyksen 44,61. Loppukilpailussa hän sijoittui kuudenneksi ajalla 44,97. Hän juoksi Pekingin MM-kilpailujen 2015 alkuerissä Aasian ennätyksen 43,93. Loppukilpailussa hän oli kahdeksas ajalla 45,15. Hän karsiutui alkuerissä Berliinin MM-kilpailuissa 2011 ja välierissä Lontoon olympialaisissa 2012. Hän oli kolmas maanosien cupissa 2014.
Masrahi saavutti Kantonin Aasian kisoissa 2010 kultaa 4 × 400 metrin viestissä ja pronssia 400 metrillä. Aasian kisoissa Incheonissa 2014 hän voitti 400 metriä ajalla 44,46 ja sai pronssia 4 × 400 metrin viestissä. Aasian-mestaruuskilpailuissa hän saavutti Kōbessa 2011 kultaa 400 metrillä ajalla 45,79 ja hopeaa 4 × 400 metrin viestissä, Punessa 2013 hän voitti kultaa sekä 400 metrillä ajalla 45,08 että 4 × 400 metrin viestissä ja Wuhanissa 2015 hopeaa 400 metrillä ja 4 × 400 metrin viestissä.
Masrahi antoi positiivisen dopingnäytteen harjoitusten yhteydessä tehdyssä testissä kesäkuussa 2016 ja sai neljän vuoden kilpailukiellon ajalle 14.7.2016–13.7.2020.
Henkilökohtaiset ennätykset.
Lähde: IAAF
Dilšod Nazarov

Dilšod Nazarov (s. 6. toukokuuta 1982) on tadžikistanilainen moukarinheiton olympiavoittaja.
Nazarov voitti olympiakultaa Rio de Janeirossa 2016 viidennen kierroksen heitollaan 78,68. Lontoon olympialaisissa 2012 hän sijoittui yhdeksänneksi ja Pekingissä 2008 yhdenneksitoista. Ateenassa 2004 hän jäi karsinnassa ilman tulosta.
Nazarov saavutti hopeaa Pekingin MM-kisoissa 2015 tuloksella 78,55. Hän on sijoittunut MM-kilpailuissa lisäksi viidenneksi Moskovassa 2013, seitsemänneksi Lontoossa 2017, kymmenenneksi Daegussa 2011 ja 11:nneksi Berliinissä 2009. Hän karsiutui loppukilpailusta Helsingissä 2005 ja Osakassa 2007.
Nazarov on voittanut Aasian kisoissa kultaa 2006, 2010 ja 2014, saanut hopeaa 2018 sekä sijoittunut seitsemänneksi 1998 ja yhdeksänneksi 2002. Aasian-mestaruuskilpailuissa hän on saavuttanut kultaa 2009, 2013, 2015, 2017, 2019, hopeaa 2005 ja 2007 sekä pronssia 2003. Lisäksi hän on sijoittunut neljänneksi 2002.
Nazarov voitti alle 20-vuotiaiden Aasian-mestaruuden 1999 ja 2001. Saman ikäluokan MM-kilpailuissa hän oli viides 2000. Maanosien cupin hän voitti 2018 ja sijoittui toiseksi 2010. 
Nazarov toimii urheilu-uransa ohessa Tadžikistanin yleisurheiluliiton puheenjohtajana.
Nazarov jäi syyskuussa 2019 kiinni dopingista Daegun vuoden 2011 MM-kisojen uusintatesteissä. Hän oli käyttänyt Oral Turinabol -nimistä anabolista steroidia.
Henkilökohtaiset ennätykset.
Lähde: IAAF
Anežka Drahotová

 
Anežka Drahotová (s. 22. heinäkuuta 1995 Rumburk) on tšekkiläinen yleisurheilija ja maastopyöräilijä. Hänen päälajinsa on kilpakävely.
Drahotová voitti 10 000 metrin kävelyssä alle 20-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden Rietissä 2013. Hänen kaksoissiskonsa Eliška sijoittui samassa kilpailussa kolmanneksi. Anežka Drahotová osallistui Rietissä myös 3 000 metrin estejuoksuun, jossa sijoittui yhdeksänneksi. Moskovan MM-kisoissa 2013 hän sijoittui 20 kilometrin kävelyssä seitsemänneksi.
Vuonna 2014 Drahotová voitti kultaa 10 000 metrin kävelyssä Eugenen alle 20-vuotiaiden MM-kisoissa nuorten maailmanennätysajalla 42.47,25. Zürichin EM-kilpailuissa hän sai pronssia 20 kilometrin kävelyssä Tšekin ennätysajalla 1.28.08. Vuonna 2015 hän oli Tallinnan alle 23-vuotiaiden EM-kisoissa 20 kilometrin kävelyssä toinen ja 5 000 metrin juoksussa kahdestoista. Saman vuoden Pekingin MM-kisoissa Drahotová oli 20 kilometrin kävelyssä kahdeksas.
Drahotová sijoittui 2016 Rio de Janeiron olympialaisissa 20 kilometrin kävelyssä kymmenenneksi. Seuraavana vuonna hän sijoittui 20 kilometrin kävelyssä seitsemänneksi Bydgoszczin alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa, mutta keskeytti saman matkan Lontoon MM-kilpailuissa. Berliinin EM-kilpailuissa 2018 hän saavutti hopeaa 20 kilometrin kävelyssä ajalla 1.27.03. Napolin universiadeissa 2019 hän sai samalla matkalla pronssia. Dohan MM-kilpailuissa 2019 hän sijoittui 20 kilometrin kävelyssä 19:nneksi.
Henkilökohtaiset ennätykset.
Lähde
Frisland

Frisland, myös "Frischlant", "Friesland", "Freezeland", "Frislandia", tai "Fixland", on kuviteltu saari, jonka noin vuosina 1560-1660 luultiin sijaitsevan Pohjois-Atlantilla Islannin etelä- tai lounaispuolella ja joka esiintyy lähes kaikissa tuohon aikaan julkaistuissa tuon alueen kartoissa.
Ensimmäisen kerran Frisland esiintyy venetsialaisen Nicolo Zenon vuonna 1558 julkaisemassa kartassa. Se liittyi hänen julkaisemaansa teokseen "I Commentarii del Viaggio", jota hän väitti esi-isiensä Nicolo ja Antonio Zenon 1300-luvulla kirjoittamaksi ja jonka mukaan nämä olisivat löytäneet Pohjois-Atlantilta muitakin ennen tuntemattomia saaria, joiden tulkittiin tarkoittavan Pohjois-Amerikan mannerta ja Nova Scotiaa. Zenon tarkoituksena oli ilmeisesti osoittaa, että venetsialaiset olisivat löytäneet Pohjois-Amerikan jo yli sata vuotta ennen Kolumbusta. Useimmat nykyiset tutkijat pitävät Zenon teosta väärennöksenä, mutta sen vaikutuksesta Frisland kuitenkin esiintyi maailmankartoilla seuraavien noin sadan vuoden ajan, toisinaan vielä 1700-luvullakin.
Kartoissa esiintyvä virhe sai myös eräät tuon ajan tutkimusmatkailijat erehtymään siitä, missä he olivat käyneet. Esimerkiksi Martin Forbisier luuli vuonna 1578 nähneensä Frislandiin, vaikka hän itse asiassa oli saapunut Grönlannin eteläkärjen edustalle. Hän myös vaati saarta Englannille kuningatar Elisabet I:n nimessä. Kun hän myöhemmin saavutti Baffininmaan, hän luuli sitä Grönlanniksi. Tämän vuoksi Forbisier'n salmi, joka itse asiassa on lahti, esiintyi pitkään kartoissa Baffininmaan rannikolla, vaikka se itse asiassa on Grönlannin eteläkärjessä.
Frisland hävisi maailman kartoilta, kun englantilaiset ja ranskalaiset tutkimusmatkailijat kartoittivat Pohjois-Atlantin tarkemmin.
Alun perin Frisland (jonka nimen voidaan selittää tarkoittavan "jäätynyttä maata") tarkoitti mahdollisesti Islantia, mutta se esiintyi pitkään kartoissa Islannista erillisenä saarena. Myöhemmin se saatettiin samastaa myös Färsaarten kanssa, mutta kartoissa se oli niistäkin useiden satojen kilometrien päässä. Frederick J. Pohl on kuitenkin samastanut sen Fair Islen ("Fer Islandin") kanssa, joka sijaitsee Shetlandin ja Orkney-saarten välissä.
Juri Oleša

Juri Karlovitš Oleša (), (3. maaliskuuta 1899 Jelisavetgrad Valko-Venäjä, Venäjän keisarikunta – 10. toukokuuta 1960 Moskova, Neuvostoliitto) oli neuvosto-venäläinen kirjailija.
Suku ja koulutus.
Juri Oleša syntyi köyhtyneeseen aatelisperheeseen ja vietti lapsuutensa Odessassa. Hänen kotikielensä lapsena oli puola. Hän opiskeli yliopistossa, liittyi vuonna 1919 puna-armeijaan ja työskenteli toimittajana. 
Yksityiselämä.
Hän oli vuodesta 1920 lähtien avoliitossa itävaltalaistaustaisen Odessassa syntyneen musiikinopettajan tyttären Serafima Gustavnovna Suokin (1902-1983) kanssa. Serafima Suokia pidetään yhtenä Olešan sadun "Kolme paksua" Suok-nimisen sankarittaren prototyypeistä. Vuonna 1922 Volodymyr Narbut oli uhannut Olešaa itsemurhalla, jos ei saisi Serafimaa vaimokseen. Tämän seurauksena Oleša on kenties käyttänyt Narbutia henkilöhahmona romaanissaan "Kateus" (ven. Зависть", Zavist" 1927, suom. 1967). Oleša meni myöhemmin naimisiin Serafiman sisaren Olga Suokin (1899-1978) kanssa. 
Kirjallinen ura.
Vuonna 1922 Oleša muutti Moskovaan, jossa hän kirjoitti rautatieläisten "Gudok" (ven. Гудок) -lehteen runomuotoisia pakinoita nimimerkillä "Zubilo".
Olešan vuonna 1927 ilmestynyt romaani "Kateus" (ven. "Зависть, Zavist", 1927) ja siihen perustuva näytelmä "Zagovor tšustv" (ven. Заговор чувств, 'Tunteiden salaliitto', 1929) herättivät suurta huomiota. Niiden aiheena on vanhan sivistyneistön kyvyttömyys sopeutua uusiin olosuhteisiin. Kirjailija laati myös suositun lastenkirjan, romanttisen sadun vallankumouksesta "Kolme paksukaista" (ven. Три Толстяка, "Tri tolstjaka", 1924, 1928).
Juri Oleša kuuluu 1920-luvun suuriin prosaisteihin. Häntä kutsutaan metaforan kuninkaaksi, jonka merkittävin teos on "Kateus" ("Zavist," 1927, suom. 1967). Romaanissa kuvataan kuinka vanha maailma kuolee aikansa "tarpeettomassa ihmisessä", pyrkimyksissään epäonnistuvassa romantikko Kavalerovissa. Kavalerovia on usein luettu Olešan omaelämäkerrallisena "alter egona".
1930-luvun puolivälissä Oleša ajautui syrjään kirjallisuuselämästä. Hän palasi julkisuuteen vuonna 1956 ilmestyneillä valituilla teoksillaan. Vuonna 1965 ilmestyi kirjailijan omaelämäkerrallisten muistiinpanojen kokoelma "Ni dnja bez strotški" (ven. Ни дня без строчки, 'Ei päivääkään ilman riviä', 1965).
Strustajärvi

Strustajärvi () on makeavetinen järvi Vitsebskin alueella, Valko-Venäjällä. Se on Braslaun järvien kansallispuiston järvistä kolmanneksi suurin.
Strustajärveen laskee useita pieniä virtoja Snudy-, Boloiso- ja Jelnojärvistä. Siitä laskee pieni joki Voisojärveen. Järvessä esiintyy ainakin 22 kalalajia, muiden muassa muikkua.
Strustajärvi on pinta-alaltaan 13 km² ja suurimmalta syvyydeltään 23 metriä. Hiekkaiset ja liejuiset rannat ovat tiheälti sarakasvien peitossa. Järven rannoilla on useita pieniä jokilaaksoja ja joensuita.
Järven keskellä on Čajčinin saari, jonka pinta-ala on 1,6 km². Se on Valko-Venäjän toiseksi suurin saari.
Sachtleben Chemie

Sachtleben Chemie GmbH on vuonna 1878 perustettu saksalainen kemianteollisuuden yritys, jonka pääkonttori sijaitsee Duisburgissa. 
Tuotantolaitoksia Sachtlebenillä oli vuoteen 2013 saakka Saksan lisäksi myös Suomessa. Yrityksen päätuotteita olivat maaliteollisuudessa käytettävä valkoinen pigmentti sekä muun muassa muovien ja painomusteiden valmistuksessa käytettävät täyteaineet. Vuonna 2013 Sachtlebenin pigmenttiteollisuus, mukaan lukien Porin titaanidioksiditehdas Suomessa, siirtyi yhdysvaltalaisen Huntsman Corporationin omistukseen.
Porin tehdas on alun perin vuonna 1957 valtionyrityksenä nimeltä Vuorikemia perustettu tehdas, jonka omistajaksi vuonna 1962 tuli Kemira. Vuonna 2008 Kemira Pigments ja amerikkalainen Rockwood Holdings Inc. muodostivat yhteisyrityksen Sachtleben Pigments, joka liitettiin Sachtlebeniin Kemiran luovuttua sen osakkuudesta ja Rockwoodin ostettua koko Sachtlebenin. Pian Rockwood myi Sachtlebenin pigmenttiteollisuuden Huntsman Corporationille.
HMAS Ararat (PB 89)

HMAS Ararat (viirinumero P89) on Australian laivaston Armidale-luokan partioalus.
Valmistus.
Australian puolustusministeriö tilasi luokan alukset 17. joulukuuta 2003 Defence Maritime Services Pty Limitediltä, ja niiden valmistuksesta vastasi Austal Shipsin Hendersonin telakka lähellä Fremantlea Länsi-Australiassa. Sopimukseen kuului 12 aluksen suunnittelu, valmistus sekä 15 vuoden ylläpito, josta maksettiin 553 dollaria. "Araratista" tehtiin virallinen tarjous 27. kesäkuuta 2006. Se kastettiin 6. toukokuuta 2006 kumminaan ensimmäisen "Araratin" päällikön, komentajakapteeni Norman Muzzellin tytär Jennifer O’Malley. Alus otettiin palvelukseen 10. marraskuuta 2006.
Palvelus.
Alus poistettiin palveluksesta 2. heinäkuuta 2022.
Kakkosen kausi 1998

Kakkosen kausi 1998 oli Suomen jalkapallon kolmanneksi korkeimman sarjatason kausi. Kausi pelattiin neljässä 12 joukkueen lohkossa kaksinkertaisena sarjana. Lohkovoittajat nousivat suoraan Ykköseen. Lohkojen toiseksi sijoittuneet pelasivat keskenään karsintaottelut ottelupareina etelä- ja itälohkojen sekä länsi- ja pohjoislohkojen toinen. Otteluparien voittajat nousivat Ykköseen. Sijoille 11–12 sijoittuneet putosivat suoraan Kolmoseen. 
Ykköseen nousivat suoraan Tikkurilan Palloseura, Riihimäen Palloseura, Musan Salama ja Kuopion Palloseura sekä karsintojen kautta HIFK ja Närpes Kraft.
Karsinta Ykköseen.
HIFK nousi Ykköseen vierasmaalisäännöllä.
Närpes Kraft nousi Ykköseen yhteismaalein 4–1.
Hydrosilylaatio

Hydrosilylaatio on kemiallinen reaktio, jossa silaanien Si-H-sidos liittyy tyydyttymättömään sidokseen, kuten kaksois- tai kolmoissidokseen. Tyydyttymätön sidos voi olla hiiliatomien välinen tai hiiliatomin tai heteroatomin välinen sidos. Hydrosilylaatio on yksi käytetyimpiä tapoja valmistaa organopiiyhdisteitä.
Lähtöaineet ja katalyytit.
Hydrosilylaation lähtöaineet ja tuotteet.
Kakissa hydrosilylaatioreaktioissa yksi reagoivista molekyyleistä on jokin silaani, jossa on Si-H-sidos. Ensimmäiset hydrosilylaatio­reaktioissa käytettävät tyydyttymättömät yhdisteet olivat alkeenit, jotka muodostavat alkyylisilaaneja, ja alkyynit, jotka reagoivat hydrosilylaatio­reaktiolla muodostaen vinyylisilaaneja. Nämä vinyylisilaanit sisältävät tyydyttymättömän kaksoissidoksen ja voivat reagoida edelleen hydrosilylaatiolla alkyylisilaaneiksi. Kaksois- tai kolmoissidos voi olla myös hiiliatomin ja heteroatomin välinen. Esimerkiksi ketonit reagoivat hydrosilylaatiolla muodostaen silyylieettereitä ja imiinit silyyliamiineja. Myös nitriilit ja isosyanaatit reagoivat hydrosilylaatiolla.
Hydrosilylaatio on usein käytetty tapa valmistaa funktionalisoituja silaaneja. Tämän lisäksi reaktiota voidaan käyttää silikonipolymeerien ristiinsitojana ja silikonipolymeerien ja orgaanisten polymeerien sitomiseen.
Hydrosilylaation katalyytit.
Hydrosilylaatioreaktion ajava voima on reaktiossa tapahtuva entalpian muutos. Reaktion tapahtumiseksi silaanien pii-vetysidos on kuitenkin aktivoitava. Aktivointi voi tapahtua silyyliradikaaleja synnyttämällä, esimerkiksi radikaali-initiaattoreiden avulla. tai säteilyttämällä. Tällöin tapahtuvien sivureaktioiden määrä on kuitenkin niin suuri, että nykyisin käytetään ainoastaan siirtymämetalli­katalysoituja hydrosilylaatioreaktioita.
Merkittävä edistysaskel tapahtui, kun Speier raportoi vuonna 1957, että heksakloroplatinahappo on hyvin tehokas hydrosilylaatioreaktion katalyytti. Kyseistä katalyyttiä tarvitaan ainoastaan 0,1 ppm. Tämän jälkeen on erityisesti platinakatalyyttejä käytetty hydrosilylaatio­reaktioissa. Muita soveltuvia katalyyttejä ovat palladiumkompleksit, rodiumkompleksit, kuten Wilkinsonin katalyytti, nikkelikompleksit, kuten bis(syklo-oktadieeni)nikkeli(0) ja dikobolttioktakarbonyyli. Käytettäessä asymmetrisiä katalyyttejä hydrosilylaatiolla voidaan valmistaa optisesti aktiivisia silaaneja hyvällä selektiivisyydellä.
Hydrosilylaation mekanismi.
Hydrosilylaatio tapahtuu niin kutsutulla Chalk-Harrod-mekanismilla. Reaktionensimmäinen vaihe on silaanin ja metallikompleksin välinen hapettava additio. Tämän jälkeen tyydyttymättömän sidoksen sisältävä yhdiste koordinoituu metalli-ioniin ja metalli-ionin katalysoimana tapahtuu insertioreaktio silaanin kanssa (). Viimeisenä tapahtuu pelkistävä eliminaatio, jossa silaanituote irtoaa katalyytistä ja katalyyttinen sykli on valmis jatkumaan.
Hai-saapas

Hai-saapas on kumisaapastyyppi, jonka tuotanto Nokia Oy:ssä alkoi vuonna 1968, ja väreinä olivat tuolloin valkoinen, musta, sininen ja punainen. Hai-saappaista tuli erittäin suosittuja erityisesti nuorison keskuudessa. Ennätysvuonna 1970 Suomessa myytiin 300 000 Hai-saapasparia. 
Nykyisin brändin omistaa Nokian Jalkineet, Nokia Oy:stä irronnut yhtiö. Berner-perheyhtiö osti Nokian Jalkineet vuonna 2005.
Jalkapallon naisten SM-sarjakausi 1998

Jalkapallon naisten SM-sarjakausi 1998 oli Suomen naisten jalkapallon korkeimman sarjatason kausi. Mestaruuden voitti Helsingin Jalkapalloklubi, hopeaa Malmin Palloseura ja pronssia FC Kontu.
Kausi pelattiin 10 joukkueen kaksinkertaisena sarjana, jonka jälkeen kuusi parasta joukkuetta pelasivat yksinkertaisen ylemmän loppusarjan ja neljä viimeistä yksinkertaisen alemman loppusarjan. Alkusarjan tulokset otettiin huomioon. Alemman loppusarjan viimeinen joukkue Jyväskylän Pallokerho putosi suoraan Ykköseen ja toiseksi viimeinen FC Kuusysi karsi paikasta SM-sarjaan Ykkösen lohkovoittajien karsinnassa hävinneen Turun Tovereiden kanssa. Turun Toverit nousi SM-sarjaan.
Karsinta SM-sarjaan.
Turun Toverit nousi SM-sarjaan yhteismaalein 4–3.
Parhaat maalintekijät.
26 maalia
14 maalia
12 maalia
11 maalia
10 maalia
9 maalia
Puolipiiri

Puolipiiri eli piirin puolikas tarkoittaa geometriassa monikulmion tai muun tasokuvion piirin jakamista kahteen yhtäpitkään osaan, joiden yhteinen pituus on koko kuvion piiri. Puolipiirillä voidaan tarkoittaa myös sitä käyrää tai murtoviivaa, joka muodostaa kuvion piirillä sen pituuden puolikkaan mittaisen kuvion. Tällöin samalle kuviolle voidaan esittää lukemattomia puolipiirejä.
Vaikka termin tunteminen ei ole geometriassa välttämätöntä, sillä voidaan yksinkertaistaa monia geometrian laskukaavoja. Jos merkitään piiriä formula_1 () ja puolipiiriä formula_2 (), voidaan esittää 
formula_3.
Esimerkiksi kolmion puolipiirin pituus saadaan sivujen pituuksien summan puolikkaasta
formula_4
ja muidenkin monikulmien puolipiirit vastaavalla tavalla. Ympyrän (säde formula_5) puolipiiri lasketaan formula_6 ja neliön (sivu formula_7) formula_8.
Kolmio.
Jos annetaan tasokuviosta piirin piste, voidaan aina määrittää toinen piste, joka jakaa piirin kahteen puolipiiriin. Jokainen tasokuvion piirin piste määrittää yksikäsitteisesti kaksi puolipiiriä. Nämä kohtaavat toisensa näissä kahdessa pisteessä.
Yleisiä ominaisuuksia.
Kolmion kärjestä mitatut puolipiirit kohtaavat aina kolmion vastaisella sivulla. Tämän voi päätellä seuraavasti. Jos yksi sivuista on yli puolet kolmion piiristä, jää kahdelle muulle sivulle alle puolet piiristä. Tällöin puolipiirit kohtaisivat ensimmäisellä sivulla. Tämä on kolmiossa kuitenkin mahdotonta, koska kaksi jäljellä olevaa sivua eivät yhdessäkään ylettyisi ensimmäisen sivun päätepisteisiin.
Janaa, jolla yhdistetään kolmion kärki kolmion vastaisen sivun pisteeseen, kutsutaan ceviaaniksi. Jos ceviaani yhdistetään kärjestä alkavien puolipiirien kohtaamispisteeseen, saadaan jana, jota kutsutaan . Kolme tällaista janaa leikkaavat toisensa Nagelin pisteessä.
Janaa, joka alkaa kolmion sivun keskipisteestä ja jakaa kolmion kahteen puolipiiriin, kutsutaan . Kolmen tällaisten janan leikkauspisteessä sijaitsee kolmion "piirin painopiste" eli Spiekerin piste.
Kolmion sivujen keskipisteet yhdistämällä saadaan keskinen kolmio. Keskisen kolmion piiri on alkuperäisen kolmion puolipiiri, sillä sen jokainen sivu on puolet alkuperäisen kolmion yhdensuuntaisesta sivusta.
Laskusääntöjä.
Kolmion pinta-ala voidaan laskea puolipiirin formula_2 avulla, kun ensin selvitetään sisäympyrän säde formula_5
formula_11 
Ellei sisäympyrää tunneta, voidaan ala laskea myös kolmion sivujen pituuksien formula_12 avulla käyttäen Heronin kaavaa
formula_13 
Kolmion sisäympyrän säde formula_5 saadaan
 formula_15 
ja kolmion ulkoympyrän säde formula_16 saadaan
formula_17 
Nelikulmio.
Nelikulmion puolipiirin pituus saadaan sivujen pituuksien formula_18 avulla
formula_19 
Syklisen nelikulmion pinta-ala saadaan sivujen pituuksien formula_18 avulla käyttäen Brahmaguptan kaavaa 
formula_21 
Yleisen nelikulmion tapaukselle on yleisempi Bretschneiderin lause.
Strömberg 1000

Strömberg 1000 oli suomalainen prosessitietokone jota Oy Strömberg Ab valmisti 1970-luvun alussa yhteensä yhdeksän kappaletta. Teollisuuden prosessinohjaukseen tarkoitettu tietokone tunnettiin myös nimellä SELCO 1000 ja se oli ensimmäinen teollisesti sarjavalmistettu suomalainen tietokone. Ensimmäinen kone toimitettiin 1970 Tampellan Anjalan paperitehtaalle.
Strömberg 1000:sta ei tullut kaupallista menestystä sillä se oli kallis valmistaa pienissä sarjoissa. Sen syrjäyttivät markkinoilta pian ulkomaiset minitietokoneet (PDP-8, PDP-11, Data General Nova). Strömberg 1000 tietokoneista ainakin kolme on säilynyt (Teknillisen korkeakoulun, Savon Voiman ja Lounais-Suomen Sähkön käytössä olleet koneet).
Tekniikka.
Koneella oli käytettävissä ohjelmointikielinä ainakin assembler, Monet 22 koneläheinen korkean tason ohjelmointikieli ja Algol-60.
Strömberg 1000 järjestelmä koostui seuraavista osista:
Strömberg 1000 järjestelmään voitiin liittää erilaisia oheislaitteita:
Käyttökohteet.
Strömberg 1000 tietokone on ollut käytössä seuraavissa paikoissa:
Tsintsillat

Tsintsillat (Chinchillidae) on jyrsijöihin kuuluva heimo.
Suvut ja lajit.
Tsintsilloihin kuuluu "Mammal Species of the World" -teoksen mukaan seuraavat suvut ja lajit:
Kimmo Peuhkuri

Kimmo Peuhkuri (s. 23. huhtikuuta 1984 Pori) on suomalainen jalkapalloilija. Peuhkuri pelasi Veikkausliigaa FC Jazzissa yhden ottelun sekä kaudella 2002 että kaudella 2003. Hänen ensimmäinen pääsarjaottelunsa oli 7–1-tappioon päättynyt vieraspeli Kuopion Palloseuraa vastaan 21. heinäkuuta 2002.
Degut

Degut eli torvimyyrät (Octodontidae) on jyrsijöihin kuuluva heimo.
Suvut ja lajit.
Deguihin kuuluvat "Mammal Species of the World" -teoksen mukaan seuraavat lajit ja suvut:
Peetren epäyhtälö

Peetren epäyhtälö on lineaarialgebrassa esiintyvä epäyhtälö, joka on nimetty Jaak Peetren mukaan. Peetren epäyhtälö toteaa, että kaikille reaaliluvuille formula_1 ja kaikille avaruuden formula_2 vektoreille formula_3 ja formula_4 on voimassa epäyhtälö
formula_5
Galloromaaniset kielet

Galloromaaniset kielet on yksi romaanisen kieliperheen haaroista.
Galloromaanisiin kieliin kuuluvat seuraavat kielet ja murteet:
Jotkut tutkijat liittävät tähän haaraan Etelä-Ranskassa puhuttujen oksitaanin ja gascognen (Gascognen alueella puhutun) kielen, joskus katalaanin (jota puhutaan Andorrassa, Pyrénées-Orientales'n alueella ja Itä-Espanjassa). Useimmiten oksitaani, katalaani ja gascogne luetaan erilliseen oksitaanoromaaniseen haaraan.
Mika Riipi

Mika Riipi (s. ) on Lapin maakuntajohtaja. Sitä ennen hän toimi Posion kunnanjohtajana.
Tausta.
Koulutukseltaan Riipi on hallintotieteiden maisteri Tampereen yliopistosta.
Politiikka.
Riipi nousi kansanedustajaksi vuonna 2024 kansanedustaja Katri Kulmunin tultua valituksi Euroopan parlamenttiin.
Riipi oli ehdolla eduskuntavaaleissa 2023 keskustan listoilta. Hän sai 2221 ääntä ja jäi ensimmäiselle varasijalle.
Näkemykset.
Arvot.
Riipi sijoittuu vaalikonevastausten perusteella keskusta-oikeistoon. Arvojakaumalla Riipi on kallellaan liberaalivihreyteen. Arvokysymyksissä Riipin näkemyksissä korostuu voimakkaimmin mielipiteet koskien maaseudun vahvempaa roolia.
Poliittinen toiminta.
Riipi tuki eduskunnassa esitystä irtautua kansainvälisestä henkilömiinat kieltävästä Ottawan sopimuksesta.
Yksityiselämä.
Riipi asuu Ro­va­nie­mel­lä. Hän har­ras­taa met­säs­tys­tä koi­ran kans­sa ja muu­ta luon­nos­sa liik­ku­mis­ta. Hän on opis­kel­lut myös nuo­ri­so-oh­jaa­jak­si.