tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Tunturinuppisara

Tunturinuppisara ("Carex arctogena") on sarojen ("Carex") sukuun kuuluva kasvilaji. Se kasvaa pienehköinä mättäinä kalkkipitoisilla alueilla tunturiseudulla. Tunturinuppisara on harvinainen, ja se muistuttaa eniten selvästi yleisempää lettonuppisaraa eli nuppisaraa ("Carex capitata"), jonka alalajina tai muunnoksena tunturinuppisaraa on myös aiemmin ja toisinaan nykyäänkin pidetty.
Ulkonäkö.
Tunturinuppisaran kukintona on yksi, varren päässä sijaitseva tähkä, jossa on sekä hede- että emikukkia. Hedekukat ovat tähkän yläosassa ja emikukat alaosassa. Emikukat ovat kaksiluottisia. Pullakot ovat ruskehtavia ja niissä on selkeä suuota.
Levinneisyys Suomessa.
Suomessa tunturinuppisaraa kasvaa lähinnä Käsivarren Lapissa, mutta joitakin havaintoja on myös etelämpää Muoniosta sekä Utsjoelta ja Inarista.
Lettonuppisara

Lettonuppisara eli nuppisara ("Carex capitata") on sarojen ("Carex") sukuun kuuluva kasvilaji. Se kasvaa pienehköinä mättäinä ja sen varret ovat kasvutavaltaan selvästi pystyjä. Lettonuppisaran kukintona on yksi tähkä, joka sijaitsee varren päässä. Tähkän yläosassa on hedekukkia ja alaosassa emikukkia. Emikukat ovat kaksiluottisia. Pullakot ovat vihertäviä sekä leveitä, ja niissä on lyhyt sekä sileä suuota.
Lettonuppisaran alalajina tai muunnoksena on aiemmin ja joskus myös nykyäänkin pidetty tunturinuppisaraa ("Carex arctogena"), mutta lajit ovat erotettavissa kukintotähkän koon sekä pullakoiden värityksen, muodon ja suuodan ulkonäön perusteella.
Lettonuppisara on tunturinuppisaran tavoin harvinainen, joskin sitä selvästi yleisempi, ja kasvaa pohjoisessa kosteilla kalkkipitoisilla kasvupaikoilla. Suomessa lettonuppisaraa tavataan eri puolilla Lapin maakuntaa, yleisimmin Enontekiöltä, mutta muutamia havaintoja on myös etelämpää Kainuusta.
Lettonuppisara on löydetty Ruotsin Lapista ja löytö on julkaistu vuonna 1759.
Rakennussääntö

Rakennussääntö (lyhenne RS) oli asetuksen luontoinen säädös, joka liittyi vuoden 1932 asemakaavalakiin.  Asemakaavalain 72. pykälä sisälsi valtuutuksen sen antamiseen. Rakennussääntö tuli voimaan 29. tammikuuta 1932 ja se ilmestyi Suomen asetuskokoelmassa nro 41 / 1931. Se julkaistiin myös Suomalaisen kirjallisuuden seuran kustantamassa Lakikirjassa alkaen vuodesta 1934 vuoteen 1951 asti.  Rakennussääntö antoi asemakaavalakia täydentäviä täytäntöönpanomääräyksiä ja tarkempia määräyksiä asemakaavan, tonttijaon ja rakennussuunnitelman laatimisesta sekä rakennusjärjestyksen säätämisestä. Se sisälsi myös rakennusteknillisen osan. Rakennussääntö koski kaupunkien ja kauppaloiden ohella jossain määrin lievennettynä myös maaseutua.
Ennen rakennussääntöä noudatettiin vuoden 1734 rakennuskaaren määräyksiä ja vuoden 1856  Suomen kaupunkeja koskevan yhteisen rakennusasetuksen määräyksiä.
Vuoden 1959 rakennusasetus kumosi rakennussäännön.
Keriöt

Keriöt ("Kyllinga") on sarakasvien (Cyperaceae) heimoon kuuluva kasvisuku ja sukuun kuuluu 78 lajia.
Keriöt muistuttavat ulkonäöltään sädekaisloja ("Cyperus"). Joidenkin sädekaislalajien tavoin jotkin keriölajit aiheuttavat ongelmia ainakin Yhdysvalloissa kasvaessaan rikkaruohoina nurmikentillä. Nurmikentillä kasvavat keriölajit voivat kukkia ja lisääntyä säännöllisestä nurmenleikkuusta huolimatta.
Printti

Printti on suomalainen tietokonelehti, jota A-lehdet julkaisi vuodesta 1984 vuoteen 1987.
Lehti kilpaili aikanaan Mikrobitin kanssa.
Muinainen Libya

Libya (lat., ) viittasi antiikin aikana Niilin länsipuoliseen alueeseen, joka yleensä vastaa nykyistä Maghrebia. Sen kansa oli nykyisten berberien esi-isiä. Suppeammin Libya voisi viitata myös välittömästi länteen Egyptistä eli pienempään Marmarikan alueeseen ja Kyrenaikaan nykyisten Libyan ja Egyptin valtioiden alueella. Libyanmeri tai "Mare Libycum" oli osa Välimerta Kreetan eteläpuolella Kyrenen ja Aleksandrian välissä ja se vastaa sen nykyistä määritelmää.
Egyptiläisissä hieroglyfeissä muinaisen Libyan asukkaista mainitaan kaksi heimoa, joista käytetään nimiä Libu ja Meshwesh. Libyasta egyptiläiset käyttivät nimeä "Tjehenu", ja se oli tuntematonta aluetta muinaisille egyptiläisille.
Hellenistisellä aikakaudella berbereistä tunnettiin "libyalaiset", kreikkalainen termi sen asukkaille oli "Maghreb". Maata kutsuttiin nimellä "Libya", ja se ulottui nykyisestä Marokosta muinaisen Egyptin länsirajalle. Ala-Egyptin kolmas nomos tunnettiin hellenistisellä kaudella joskus nimellä Libya. Nykyinen Egypti sisältää muun muassa Siwan, joka kuului muinaiseen Libyaan. Siwi on berberikieli, jota puhutaan yhä alueella.
Rooman vallan aikana Libyan alue tai osa siitä kuului ensin Cyrenaican provinssiin, sitten Creta et Cyrenen provinssiin ja myöhäisroomalaisella kaudella Libya superiorin ja Libya inferiorin provinsseihin.
Dikamba

Dikamba (C8H6Cl2O3) on kloorattuihin bentsoehappojohdannaisiin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää rikkaruohomyrkkynä muun muassa maataloudessa.
Ominaisuudet.
Huoneenlämpötilassa dikamba on väritöntä kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee kohtalaisesti veteen ja hyvin orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin, asetoniin, kloroformiin sekä moniin alifaattisiin ja aromaattisiin hiilivetyihin esimerkiksi tolueeniin ja heksaaniin. Dikamba on keskivahva happo ja sen pKa-arvo on 1,87. Dikamba on vaikutukseltaan laajakirjoinen herbisidi ja tehoaa useisiin rikkakasveihin. Yhdisteen vaikutusmekanismi perustuu siihen, että se matkii kasvien omaa hormonia auksiinia. WHO luokittelee dikamban ihmiselle lievästi haitalliseksi yhdisteeksi. Aine ärsyttää ihoa, silmiä ja hengitysteitä ja sille altistumisesta voi seurata yskää, kurkkukipua ja huonovointisuutta.
Valmistus ja käyttö.
Dikamban synteesin ensimmäisessä vaiheessa 1,2,4-triklooribentseeni hydrolysoidaan natriumhydroksidin avulla 2,5-dikloorifenoliksi. Tämä yhdiste karboksyloidaan 3,6-dikloorisalisyylihapoksi, josta muodostetaan metyyliesteri reaktiolla metanolin kanssa. Tämän jälkeen yhdisteen fenolinen hydroksyyliryhmä metyloidaan eetteriksi ja metyyliesteri hydrolysoidaan emäksisissä olosuhteissa, jolloin muodostuu dikambaa.
Dikambaa käytetään herbisidinä muun muassa viljaviljelmillä, puistojen ja pihojen nurmilla, golfkentillä ja teiden varsilla. Yhdistettä voidaan käyttää rakeina tai lietettynä veteen. Yhdiste on hyvin runsaasti käytetty herbisidi ja tämän vuoksi osalle rikkaruohoista on kehittynyt resistenssi sitä vastaan.
Töpökeriö

Töpökeriö ("Kyllinga brevifolia") on sarakasvien (Cyperaceae) heimoon ja keriöiden ("Kyllinga") sukuun kuuluva monivuotinen kasvilaji. Sitä kasvaa yleisesti trooppisilla ja subtrooppisilla alueilla sekä lämpimillä temperaattisen vyöhykkeen alueilla. Töpökeriö kasvaa erilaisilla avoimilla ruohostomailla, muun muassa tienpientareilla, hakkuuaukeilla sekä jokipenkereillä, aina noin 1500 metrin korkeudelle asti.
Töpökeriö kasvaa 10–50 senttimetriä korkeaksi ja se muodostaa pitkän, lähellä maanpintaa kulkevan juurakon. Varren päässä sijaitseva kukinto on pallomainen ja sen alla on isokokoisia tukilehtiä. Töpökeriön lehdistä ja varsista nousee hienonnettaessa esiin ominainen, minttukaramellintapainen tuoksu ja kasvia käytetäänkin erilaisiin lääkintätarkoituksiin. Hoitokeinona ripuliin käytetään töpökeriön tuoreista varsista valmistettua tahnaa, jota nautitaan riisin kera kerran päivässä kolmen päivän ajan.
Erkka Nissinen

Erkka Nissinen (s. 1975 Kerava) on suomalainen nykytaiteilija. Hän opiskeli Lontoossa Slade School of Fine Art -taidekoulussa ja valmistui kuvataiteen maisteriksi Helsingin Taideyliopiston Kuvataideakatemiasta vuonna 2001. Vuosina 2007-08 hän työskenteli Amsterdamissa Rijkskademie van Beeldende Kunsten -taiteilijaresidenssissä. Vuonna 2017 Nissinen edusti Suomea Venetsian biennaalissa yhdessä taiteilija Nathaniel Mellorsin kanssa näyttelyllä "The Aalto Natives".
Nissinen on vuosien aikana tuottanut sarjan videoteoksia ja installaatioita, joissa hän tee-se-itse-metodillaan hyödyntää arkikielisiä ja digitaalisia työkaluja luodakseen absurdin koomis-filosofisen maailman. Mediateoksissaan Nissinen käsittelee sarjakuvamaisten narratiivien ja karikatyyrimäisten – usein taiteilijan itsensä esittämien – hahmojen kautta monipuolisia teemoja, kuten sosiaalista vuorovaikutusta, seksuaalisuutta, väkivaltaa sekä tietoisuuden ja luovuuden alkuperää. Nissinen asuu ja työskentelee New Yorkissa.
Vuonna 2013 Nissinen sai mediataiteen AVEK-palkinnon, ja vuonna 2011 Rotterdam Art Fair -tapahtuman arvostetun Illy-palkinnon.
Tanakeriö

Tanakeriö ("Kyllinga erecta") on sarakasvien (Cyperaceae) heimoon ja keriöiden ("Kyllinga") sukuun kuuluva monivuotinen kasvilaji. Siitä voidaan erottaa kolme erilaista alueellista muunnosta. Tanakeriötä kasvaa ruohostomailla eteläisessä Afrikassa, Madagaskarilla sekä Maskareeneilla ja sitä myös viljellään itäisessä Afrikassa.
Tanakeriö kasvaa 10–40 cm korkeaksi ja sen suikertavasta juurakosta kasvavat varret ovat kolmisärmäisiä sekä noin 1–2 mm paksuja. Lehdet ovat noin 5–20 mm pitkiä ja 2–4 mm leveitä. Tanakeriön kukinto on kellanvihreä ja tähkämäinen.
Tanakeriötä käytetään ravintona, lääkinnässä, aromaattisten yhdisteiden lähteenä sekä koti- ja tarve-esineiden valmistuksessa.
Koviot

Koviot ("Scleria") on sarakasvien (Cyperaceae) heimoon kuuluva kasvisuku. Sukuun kuuluu 253 lajia.
Suurin osa koviolajeista on monivuotisia, mutta sukuun kuuluu myös yksivuotisia lajeja. Kovioita tavataan laajalti ympäri maapalloa trooppisilla sekä muilla lämpimillä alueilla.
Kovioiden varret ovat suunnilleen kolmisärmäisiä ja lehdet ohuita sekä pitkulaisia. Kovioiden kukinto on useasta tähkylämäisestä osakukinnosta koostuva kokonaisuus, jossa kukat ovat yksineuvoisia. Emikukat ovat kolmeluottisia, ja kovioiden hedelmä on pähkylä. Pähkylät ovat väriltään usein vaaleita, harmahtavia tai joskus lähes mustia.
Bubaque

Bubaque on saari, kaupunki sekä osa-alue eli sektori Bolaman alueella Guinea-Bissaussa. Se sijaitsee Bissagossaaristossa 50 kilometriä Bolamasta lounaaseen. Kaupungissa on 4 299 ja osa-alueella 11 204 asukasta (vuonna 2009, väestönlaskenta). 
Bubaquen osa-alueen pinta-ala on 1 013,3 neliökilometriä. Muita saaria ovat Canhabaque, Ganogo, João Vieira, Menegue, Orangozinho, Rubane ja Soga. Kaupunkiväestön osuus on 38,4 %.
Caravela

Caravela on saari sekä osa-alue eli sektori Bolaman alueella Guinea-Bissaussa. Se sijaitsee Bissagossaaristossa 90 kilometriä Bolamasta länteen. Osa-alueella on 4 263 asukasta (vuonna 2009, väestönlaskenta). 
Caravelan osa-alueen pinta-ala on 1 160,3 neliökilometriä. Muita saaria ovat Carache, Formosa, Maio ja Ponta (Nago). Kaupunkiväestöä ei ole.
Uno (Guinea-Bissau)

Uno on saari sekä osa-alue eli sektori Bolaman alueella Guinea-Bissaussa. Se sijaitsee Bissagossaaristossa 90 kilometriä Bolamasta lounaaseen. Osa-alueella on 6 751 asukasta (vuonna 2009, väestönlaskenta). 
Osa-alueen muita saaria ovat Eguba, Orango Grande, Unhocomo, Unhocomozinho ja Uracane. Kaupunkiväestöä ei ole.
Kaliningrad Stadium

Kaliningrad Stadium on jalkapallostadion Kaliningradin kaupungissa, Oktyabrskyn saarella.
Stadion valmistui vuonna 2018 ja sen kapasiteetti on 35 212. Kaliningrad Stadium oli yksi vuoden 2018 jalkapallon maailmanmestaruuskilpailujen kisa-areenoista.
Sergei Zilitinkevitš

Sergei Sergejevitš Zilitinkevitš (, julkaisuissa ; 14. huhtikuuta 1936 Leningrad, Neuvostoliitto – 15. helmikuuta 2021) oli Ilmatieteen laitoksen tutkimusprofessori, joka teki tutkimustyötä erityisesti vesistöjen ja ilmakehän rajakerrokseen liittyen. 
Ennen Suomeen tuloaan Zilitinkevitš toimi vuosina 1959–1990 Neuvostoliitossa useissa vesi- ja ilmakehään liittyvissä opetus- ja tutkimustehtävissä, kuten laboratorion johtajana Geofysikaalisessa pääobservatoriossa, Meritieteen instituutin Leningradin toimipisteen perustajana sekä professorina Venäjän hydrometeorologisessa valtionyliopistossa. Sittemmin hän oli Tanskassa Risøn kansallisessa laboratoriossa vierailevana professorina (1990), Saksassa Max Planckin meterologian instituutin, Hampurin yliopiston, Alfred Wegenerin polaari- ja meritutkimusinstituutin ja GKSS-tutkimuskeskuksen vierailevana professorina (1991–1997), Ruotsissa Uppsalan yliopiston meteorologian professori (1997–2003; jonka jälkeen emeritusprof.), Suomessa Helsingin yliopiston rajakerroksen fysiikkaan keskittyneen Marie Curie -oppituolin haltija (professori, 2004–2007). Vuodesta 2008 hänellä oli Ilmatieteen laitoksen tutkimusprofessorin sekä Helsingin yliopiston Fysiikan laitoksen ilmakehätieteiden osaston tutkimusjohtajan status.
Professori Zilitinkevitš oli Academia Europæan jäsen vuodesta 2000, Suomalaisen Tiedeakatemian ulkomainen jäsen vuodesta 2009 ja Suomen Tiedeseuran ulkomainen jäsen vuodesta 2012. Muihin tunnustuksiin kuuluvat muun muassa Euroopan geotieteiden unionin (EGU) myöntämät Bjerknes- ja Wegener-mitalit (2000 ja 2015). Vuonna 2015 hänelle myönnettiin Nižni Novgorodin valtionyliopiston (NNGU) ja vuonna 2016 Odessan ekologisen yliopiston kunniatohtorin arvo.
Luettelo televisiosarjan Ensisilmäyksellä jaksoista

"Ensisilmäyksellä" on yhdysvaltalainen komediasarja, joka seuraa Ted Mosbyn (roolissa Josh Radnor) ja hänen ystäviensä Marshall Eriksenin (Jason Segel), Robin Scherbatskyn (Cobie Smulders), Barney Stinsonin (Neil Patrick Harris) sekä Lily Aldrinin (Alyson Hannigan) elämää Manhattanilla. Sarjan tapahtumien kehyskertomuksena toimii vuoden 2030 Ted (ääniroolissa Bob Saget), joka alkaa kertoa lapsilleen tarinaa siitä, miten tapasi heidän äitinsä. Suomessa sarjaa on esittänyt televisiokanavat MTV3, Sub sekä Fox. Yhdeksän tuotantokauden aikana sarjasta tuotettiin 208 jaksoa. Yhdysvalloissa sarja alkoi 19. syyskuuta 2005 ja Suomessa 20. helmikuuta 2008. Sarjan päätösjakso esitettiin Yhdysvalloissa 31. maaliskuuta 2014 ja Suomessa 17. helmikuuta 2016.
Sarjan tuotantokaudet ovat saatavilla myös DVD:nä.
Yleiskatsaus.
&lt;onlyinclude&gt;
&lt;/onlyinclude&gt;
Klaus Ahlstedt

Klaus Torsten Ahlstedt (24. helmikuuta 1932 Helsinki – 25. toukokuuta 1993 Helsinki) oli suomalainen energianeuvos ja talouselämän vaikuttaja. Hän toimi Imatran Voima Oy:n varapääjohtajana ja Oulujoki Oy:n toimitusjohtajana. 
Ahlstedt valmistui Teknilliseen korkeakoulun sähkölinjalta diplomi-insinööriksi vuonna 1956. Valmistuttuaan hän sai paikan Imatran Voima Oy:n pääkonttorin sähköosaston suunnitteluinsinöörinä ja jatkoi korkeakoulussa vuodet 1959–1964 sähkölaitosopin assistenttina. Imatran Voimassa hän yleni vuonna 1963 käyttöosaston toimistopäälliköksi, vuonna 1965 apulaisosastonjohtajaksi ja vuonna 1970 osastonjohtajaksi. Vuonna 1975 Ahlstedt kutsuttiin Imatran Voiman johtokuntaan ja 1982 varatoimitusjohtajaksi sekä johtokunnan varapuheenjohtajaksi. Vuonna 1983 hänestä tuli Kemijoki Oy:n hallituksen varapuheenjohtaja, Teollisuuden Voima Oy:n hallintoneuvoston jäsen ja Oulujoki Oy:n toimitusjohtaja. Tytäryhtiö Oulujoki Oy sulautui vuonna 1991 emoyhtiöön.
Ahlstedt toimi 1980-luvulla useissa valtion energia-alaan liittyvässä neuvottelu- ja suunnittelukunnassa. Tällaisia olivat muun muassa Sähköhuollon neuvottelukunnan jäsenyys ja puolustustaloudellisen suunnittelukunnan eri sektorien jäsenyydet sekä jäsenyydet ja johtotehtävät useissa sähköntuottajayhdistyksissä, kuten Suomen Voimalaitosyhdistyksessä, Suomen Sähkölaitosyhdistyksessä ja Sähköntuottajien yhteistyövaltuuskunnassa. Ahlstedtilla oli myös kansainvälisiä tehtäviä. Pohjoismaisen sähköyhteistyöorganisaation Nordelin käyttökomitean jäseneksi hänet nimettiin vuonna 1970 ja sen puheenjohtajaksi 1984. Sähköenergia-alan kansainvälisen kattojärjestön UNIPEDEn hallitukseen hänet kutsuttiin 1981 ja kolme vuotta myöhemmin hänet nimitettiin järjestön varapresidentiksi. 
Ahlstedtille myönnettiin energianeuvoksen arvonimi vuonna 1989. Hän jatkoi Imatran Voima Oy:n varatoimitusjohtajana vuoteen 1993 jolloin organisaatiomuutosten yhteydessä hänet nimitettiin varapääjohtajaksi. Ahlstedt kuoli samana vuonna. 
Perhe.
Klaus Ahlstedtin isä Karl Torsten Ahlstedt oli poikansa tavoin diplomi-insinööri. Äiti Ragnhild Kunigunda omaa sukua Åhman oli kotiäiti. Ahlstedtin vaimo vuodesta 1957 oli Svenska handelshögskolanista valmistunut diplomikirjeenvaihtaja Anna-Stina Nyholm.
Boé (Guinea-Bissau)

Boé on osa-alue eli sektori Gabún alueella Guinea-Bissaussa. Osa-alueella 10 878 asukasta (vuonna 2009, väestönlaskenta). Sen pinta-ala on 3 287,8 neliökilometriä. Kaupunkiväestöä ei ole.
Guinea-Bissau julistettiin itsenäiseksi Madina do Boéssa 24. syyskuuta 1973. Seudulta on löydetty suuri bauksiittiesiintymä. Maan hallitus sopi sen hyödyntämisestä Angola Bauxiten kanssa vuonna 2008, mutta vuoden 2012 vallankaappaus jäädytti hankkeen.
Pitche

Pitche on kaupunki sekä osa-alue eli sektori Gabún alueella Guinea-Bissaussa. Se sijaitsee lähellä Guinean rajaa 32 kilometriä Gabústa itään. Kaupungissa on 4 766 ja osa-alueella 45 594 asukasta (vuonna 2009, väestönlaskenta). 
Pitchen osa-alueen pinta-ala on 2 021,4 neliökilometriä. Kaupunkiväestön osuus on 10,5 %.
Pirada

Pirada on kaupunki sekä osa-alue eli sektori Gabún alueella Guinea-Bissaussa. Se sijaitsee Senegalin rajalla 55 kilometriä Gabústa pohjoiseen. Kaupungissa on 2 512 ja osa-alueella 29 837 asukasta (vuonna 2009, väestönlaskenta). 
Piradan osa-alueen pinta-ala on 934,4 neliökilometriä. Kaupunkiväestön osuus on 8,4 %.
Sonaco

Sonaco on kaupunki sekä osa-alue eli sektori Gabún alueella Guinea-Bissaussa. Se sijaitsee Gebajoen yläjuoksulla 33 kilometriä Gabústa luoteeseen. Kaupungissa on 2 321 ja osa-alueella 37 804 asukasta (vuonna 2009, väestönlaskenta). 
Sonacon osa-alueen pinta-ala on 783,6 neliökilometriä. Kaupunkiväestön osuus on 6,1 %. Portugalin siirtomaa-aikana Sonaco oli ensimmäisen luokan kauppapaikka, jota dominoivat aluksi portugalilaiset ja kapverdeläiset kauppiaat. 1940-luvun loppuun mennessä kauppa siirtyi libanonilaisten ja syyrialaisten kauppiaiden käsiin.
Viekijärvi

Viekijärvi on Pohjois-Karjalassa Lieksassa sijaitseva järvi.
Maantietoa.
Järvi.
Järven pinta-ala on 2 480 hehtaaria eli 24,8 km². Se on 20 kilometriä pitkä ja 5,4 kilometriä leveä. Sen tilavuus on 144,6 miljoonaa m³ eli 0,14 km³. Järven keskisyvyys on 5,8 metriä, ja suurin syvyys on 23,2 metriä.
Järvessä on laskettu olevan 82 saarta. Niiden yhteispinta-ala on 52 ha, mikä on noin 2 % järven kokonaispinta-alasta. Kaikki saaret ovat alle hehtaarin suurisia. Viisi niistä ovat yli aarin kokoisia. Suurin saarista on Varpasensaari, joka on kilometrin pituinen ja 500 metriä leveä ja jossa on kymmenen vapaa-ajan asuntoa. Muut suuret saaret ovat pohjoispäässä sijaitsevat Lehtosaari, Kalliosaari, ja Kääkkälänsaari. Loput 77 ovat alle aarin kokoisia.
Järven rantaviivan pituus on 75,5 kilometriä, josta saarten rantaviivan yhteispituus on 17,5 kilometriä. Rannat ovat pääasiassa metsämaata, joita katkaisevat pienet peltoalueet ja kivisen rannikon pienet niemet ja lahdelmat. Pisin lahti on Varpasenlahti, joka on 2,2 kilometriä pitkä ja 500 metriä leveä. Sen suuta vartioivat autiot Lehtosaari, Edussaari ja Raatosaari. Vastarannalla sijaitsee matala Vaaralahti, jonka sivulahti Vaaralampi työntyy etelään 700 metrin pituisena ja 150 metriä levyisenä. Erityinen alue on muodostunut Viekijoen suistosta, kun sen kuljettamat sedimentit ovat kasvattameet suistossa joen uomaa kilometrin verran järvellepäin. Vaaranlahden rantaan laskeutuu 90 metrinen Suurivaara ja sen takana oleva Pekanvaara. Varpasenlahden suunnalla kohoaa kaksi satametristä mäkeä Lontsinvaara ja Heinävaara, jotka näkyvät järvelle. Järven luusuassa itärannalla kohoaa yli 50 metrinen Lapinvaara.
Asutus ja liikenne.
Järven rannoilla tai niiden lähellä sijaitsevia kyliä ovat luusuassa oleva Kylänlahti, Varpasenlahden lähellä olevat Linnava ja Varpanen sekä luoteispäässä olevat Kuusiniemi ja Hallakorpi. Viekijärven kirkko sijaitsee pari kilometriä järveltä Viekin kylässä Viekijoen varressa. Koillisrannoilla asutus on harvempaa.
Kantatie 73 Lieksasta Nurmekseen ohittaa järven itäpuolelta. Pohjoispäässä se kulkee verrattain läheltä järven rantaa. Yhdystie 5261 seuraa vastaavasti järven länsipuolta. Joensuu–Kontiomäki-rautatie kulkee Pielisen ja Viekijärven välistä. Radalta näkee järvelle luusuan sillalta, kun rata ylittää Halinjoen, ja Varpasenlahdelle, kun rata seuraa mäen rinteitä useamman kilometrin matkalla.
Vesistösuhteet.
Järvi sijaitsee Vuoksen vesistössä (vesistöaluetunnus 04) Pielisen reitin valuma-alueen (04.4) Viekijoen valuma-alueella (04.48), jonka Viekijärven alueeseen (04.482) järvi kuuluu. Järveen laskee pohjoisesta Viekin kylän läpi virtaava Viekijoki, jonka alajuoksuun yhtyy vasemmalta Ruosmanjoki. Ruosmanjoki tuo Viekijärven itäpuolelta lukuisien järvien vedet.
Viekijärvi laskee lyhyttä Halinjokea myöten hitaasti laajenevaan Petäjäjärveen, joka on osa Pajujärven vesiallasta. Pajujärven laskupaikka sijaitsee Viensuussa, josta vuolle työntyy Pielisen Virsulahteen. Pielinen laskee Pielisjokea myöten Saimaan Pyhäselälle. Saimaa on Vuoksen vesistön pääjärvi, joka laskee Vuoksen kautta Venäjälle Laatokkaan.
Joukamojärvi

Joukamojärvi on Pohjois-Pohjanmaalla Kuusamossa lähellä Venäjän rajaa sijaitseva järvi.
Maantietoa.
Järven pinta-ala on 2 450 hehtaaria eli 24,5 km². Se on 16,2 kilometriä pitkä ja 4,2 kilometriä leveä. Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen tilavuus on 77,6 miljoonaa m³ eli 0,08 km³. Järven keskisyvyys on 3,2 metriä ja suurin syvyys on 15,5 metriä. Syvin kohta sijaitsee Huttuniemen eteläpuolella. Järven saaret ja lahdet ovat pääsääntöisesti kaakko-luode-suuntaisia, mikä on seuraus mannerjäätikön liikkeestä viimeisen jääkaudella.
Järvessä on laskettu olevan 123 saarta. Niiden yhteispinta-ala on 160 ha, mikä on noin 6,1 % järven kokonaispinta-alasta. Saarista 24 on yli hehtaarin suurisia, 86 yli aarin ja loput 13 ovat alle aarin kokoisia. Yksikään saari ei ole neliökilometriä suurempi. Suurin saarista on Räisäsensaari, joka on 2,0 kilometriä pitkä ja 300 metriä leveä. Nastonsaari on 1,7 kilometriä, Kuusisaari on 900 metriä, Ontreinsaari on 850 metriä ja Hukkasaari on 800 metriä pitkä. Asuttuja saaria ovat Jämsänsaari, Haaposaari, Palosaari, Purnunsaari, Nastonsaari, Pihlajasaaret, Kuotkunsaari, Apajasaari, Hukkasaari, Vitikkosaari, Räisäsensaari, Vitikkasaari, Heinäsaaret, Marinsaari ja Kalliosaari.
Järven rantaviivan pituus on 131,4 kilometriä, josta saarten rantaviivan yhteispituus on 46,9 kilometriä. Rannat ovat pääasiassa metsämaata, joka on paikoin soistunutta. Rantaan ulottuu joissakin paikoin pieniä peltotilkkuja. Rannoilla sijaitsevat pienet kylät Kortesalmi ja Multiperä. Niille johtaa seututie 866. Järven itäpäästä on matkaa Venäjän rajalle 1,9 kilometriä.
Vesistösuhteet.
Järvi kuuluu Vienanmereen laskevaan Kemijoen vesistön (vesistöaluetunnus 74) Joukamojärven lähialueeseen (74.011). Pohjoispuolella sijaitseva Muojärvi laskee alle metrin pudotuksella olevaa Muokoskea alas Koskenlampeen, josta se jatkaa 2,3 kilometriä Muojokea pitkin Joukamojärveen. Muojärvellä on toinenkin laskujokena Piikslammesta Valkeiseen laskeva uoma. Siihen on rakennettu pato, jonka vuoksi uomaa kutsutaan Piiksitammeksi.
Joukamojärven länsipäähän Taivalperän Vaajalampeen laskee Marjolampi, johon vuorostaan laskee Pikku Marjolampi. Järven itäpäähän laskee Kuurna, joka ulottuu rajalle asti. Kortesalmen vastarantaan laskevat Putikkalampi ja Pikku-Kopatti Iso-Kopatin kautta. Noin neljä kilometriä pitkä Pöllöjärvi laskee myllypuroa myöten Taivalperän lahdensuuhun. Pöllöjärven kautta laskevat myös Mustalampi ja Lautakankaanlampi. Suoraan järveen laskee omia laskuojia myöten pienet Hannonlampi, Takkulampi, Lehtolampi, Kangaslampi, Jussinlampi, Patolampi, johon laskee myös Matalalampi, ja edelleen Kyynärälampi ja Ruokolampi.
Joukamojärvellä on kaksi lasku-uomaa, minkä vuoksi se on bifurkaatiojärvi. Multiperällä Vuolajärveen laskee Kassana ja Räisälänsaaren edestä lähtee Niskaladesta yli kolme kilometrinen Syväjoki, joka päätyy Vuolajärven kanssa samaan järvialtaaseen Tiirikkajärveen. Täältä vedet ohjautuvat Multikosken kautta rajan ylittävään Multijärveen.
Christine Saarukka

Eva Christine Saarukka (19. maaliskuuta 1948 Kokkola – 30. huhtikuuta 2017 Helsinki) oli suomalainen (suomenruotsalainen) toimittaja. Hän opiskeli valtiotieteen maisteriksi Åbo Akademissa (1973). Hän työskenteli aluksi "Österbottningen"-sanomalehdessä ja tuli vuonna 1974 Yleisradion ruotsinkielisen televisiotoiminnan (FST) palvelukseen. Hänet tunnettiin monista televisio-ohjelmista, joista keskeisin lienee "Söndagsöppet". Lisäksi hän avusti useita ruotsinkielisiä lehtiä, muun muassa "Hufvudstadsbladetia".
Christine Saarukka oli vuosina 1976–1983 avioliitossa toimittaja Peter Turtschaninoffin kanssa. Kirjailija Maria Turtschaninoff on heidän tyttärensä.
Tyräjärvi (Taivalkoski)

Tyräjärvi on Pohjois-Pohjanmaalla Taivalkoskella sijaitseva järvi.
Maantietoa.
Järven pinta-ala on 2 390 hehtaaria eli 23,9 km². Se on 11,9 kilometriä pitkä ja 4,5 kilometriä leveä. Järven suurin selkä on Linnonselkä, joka sijaitsee järven keskiosassa ja on mitoiltansa 4,5 ja 3,5 kilometriä leveä. Huononiemi ja Toivansaari erottavat länsipäästä pienet Niskaselän ja Korvuanselän. Järven itäpäässä sijaitsee vielä yli neljä kilometriä pitkä mutta suhteellisen kapea järvenselkä. Erityisiä lahtia ovat järven länsipäässä 70 metrisen Tyräsalmen erottama Tyrälampi, jonka pinta-ala on 145 ha , ja sen etelärannassa 1,8 kilometriä pitkä ja Huononiemen ja Vuonanniemen väliin jäävä Huononperä.
Järvellä on yli 65 saarta. Toivansaari on 1 000 metriä pitkä ja 600 metriä leveä. Sen vieressä sijaitsee 350 metriä pitkä Kuusisaari. Nämä sijaitsevat järven länsipäässä ja niitä ympäröi pienten saarien saaristo. Toiseksi suurin saarista on 600 metriä pitkä ja yhtä leveä Reposaari. Se sijaitsee järven itäpäässä ja myös sen ympärillä on pieneten saarien saaristo, joka päättyy Iso Lehtosaareen keskellä järveä.
Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen tilavuus on 96 miljoonaa m³ eli 0,96 km³. Järven keskisyvyys on 4,0 metriä ja suurin syvyys on 15,6 metriä. Syvin kohta sijaitsee noin 700 metrin päässä Huononiemen pohjoispuolella.
Järven rantaviivan pituus on 64,5 kilometriä ja sen rannat ovat pääasiassa metsämaata, jota rikkoo avosuon alueet sekä pienet peltotilkut. Pohjoisrannalla sijaitsevat Tyrämäki ja Tyrävaara, joiden viljelykset ulottuvat rantaan asti. Niiden kautta kulkee yhdystie 8400, joka yhdistää valtatien 5 ja Taivalkosken kirkonkylään. Järven itäpäässä sijaitsee vielä Hutunniemi, mutta muuten on järvellä pysyvää asutusta vähän. Niskaselän rannoilla, Kokalmusperän rannoilla ja Hutunniemen rannoilla on enemmän vapaa-ajan asuntoja.
Vesistösuhteet.
Järvi kuuluu Iijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 61) Iijoen yläosan valuma-alueella (61.3) olevaan Tyräjärven valuma-alueeseen (61.38). Järvi sijaitsee siihen kuuluvassa Tyräjärven lähialueessa (61.381).
Järveen laskee ympäristöstä kaksi suuremman valuma-alueen tulojokea. Itärantaan Hutunlahteen laskee Koviojärvi 1,5 kilometriä pitkää ja varsin leveää Hutunsalmea myöten. Tässä valuma-alueessa sijaitsee kymmenisen järveä. Etelärannan Hyvänperään laskee Hyväoja, joka tuo laajojen ojitettujen soiden kuivatus- ja sekä kymmenisen pieneten järvien laskuvesiä. Kolme suurinta järveä siellä ovat Hietasenjärvi, Hyväjärvi ja Huononlampi. Järven lähialueeseen luetaan kuuluvaksi noin 20 järveä ja lampea. Suurimpia niistä ovat Iso-Aska, Pikku-Aska, Mustalampi ja Iso-Raudanlampi.
Järven lasku-uoma lähtee Tyrälammen pohjoisrannasta, mistä lähtee yli 30 metriä leveä ja melko mutkainen Tyräjoki ja se laskee Jokijärven Lummelampeen Simosessa. Lummelampi on nykyään Jokijärven järvenosa kohdassa, josta Iijoki saa alkunsa.
Tyrone Nelson

Tyrone Nelson (s. 16. heinäkuuta 1985 Brenham, Texas) on yhdysvaltalainen koripalloilija, pelipaikaltaan iso laitahyökkääjä tai sentteri. Hän on pelannut muun muassa Suomen pääsarjassa, Turkissa ja Libanonissa.
Ura.
Nelson viimeisteli yliopistouransa New Mexico Statessa keväällä 2007. Kauden 2009–2010 Nelson pelasi Turkin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla tupla-tupla-keskiarvolla. Marraskuussa 2010 hän siirtyi Turkista suomalaiseen Namika Lahteen jossa ei kuitenkaan pelannut Korisliigaa palattuaan Yhdysvaltoihin vanhempiensa kuoltua auto-onnettomuudessa. Nelson pelasi Turkin toiseksi korkeimman sarjatason lisäksi myös kaksi kautta Libanonissa. Syksyllä 2016 hän pelasi Bahrainissa ja loukkaantuneen pelaajan korvaajana Uruguayssa. Tammikuussa 2017 Nelson siirtyi Suomeen, pääsarjajoukkue Tampereen Pyrintöön. Hän pelasi Pyrinnössä kevätkaudella 2017 runkosarjassa 11,0 pisteen ja 7,8 levypallon ottelukohtaisilla keskiarvoilla päättäen runkosarjansa kolmeen tupla-tuplaan. Enemmistön levypalloistaan (4,1/ottelu) Nelson otti hyökkäyspäässä. Pyrintö eteni viimeisenä joukkueena Korisliigan pudotuspeleihin mutta putosi heti puolivälierissä Salon Vilppaalle.
Nelson on valmentaja Ilkka Palviaisen mukaan hyvä levypallopelaaja. Myös Nelsonin kahden pisteen heittojen heittotarkkuus on ollut tämän uralla keskimääräistä parempi.
Les Allen

Leslie William Allen (s. 4. syyskuuta 1937) on entinen englantilainen jalkapalloilija. Hän pelasi seuroissa Chelsea (1954–1959), Tottenham Hotspur (1959–1965) ja Queens Park Rangers (1965–1969). 
Hänen veljensä on Dennis Allen ja poikansa Clive Allen.
Poliisin vihapuhetutkintaryhmä

Poliisin vihapuhetutkintaryhmä on Helsingin poliisilaitoksella toimiva valtakunnallinen tutkintaryhmä, jonka tehtävänä on ensisijaisesti puuttua internetin rangaistavaan vihapuheeseen. Käytännössä se voi tarkoittaa esimerkiksi kiihotusta kansanryhmää vastaan tai uskonrauhan rikkomista, sillä vihapuhetta ei ole laissa määritelty. Tutkinnanjohtajan ja tutkintasihteerin lisäksi ryhmässä toimii kahdeksan tutkijaa. Ryhmä aloitti toimintansa maaliskuussa 2017. Ryhmän johtajana toimi aluksi muun muassa nettipoliisina tunnetuksi tullut rikoskomisario Marko "Fobba" Forss, joka jätti tehtävän kesäkuussa toimittuaan moderaattorina rasistisiksi kuvailtuja keskusteluja sisältäneessä nykyisten ja entisten poliisien suljetussa facebook-ryhmässä.
Vuonna 2019 ryhmän kokoa on pienennetty ja vihapuhetta tutkivia poliiseja on enintään 10 kappaletta.
Kritiikkiä.
Kansanedustaja Juho Eerola nosti kirjallisessa kysymyksessä esille, onko poliisilla riittävästi somalia ja arabiaa osaavaa henkilöstöä monikulttuuristen vihapuheilmiöiden ehkäisemiseksi.
Castrovillari

Castrovillari on kunta Cosenzan maakunnassa Calabrian hallintoalueella Etelä-Italiassa. Kunnan vanha keskusta sijaitsee Monte Pollinon rinteellä kun taas uusi osa on vuoren juurella.
Nähtävyyksiä.
Kunnan nähtävyyksiä on vuonna 1490 valmistunut aragonialainen linna, jonka rakennutti Napolin kuningas Ferdinand I. Linna on neliskulmainen ja sen jokaisessa nurkassa on torni.
Arne Dahl (televisiosarja)

Arne Dahl on ruotsalaisen kirjailija Jan Arnaldin (nimellä Arne Dahl) kirjoittamiin rikosromaaneihin perustuva kaksiosaisten televisioelokuvien sarja. Se kertoo Ruotsin keskusrikospoliisin A-ryhmäksi kutsutusta erikoisyksiköstä. Sarjan poliiseista Arto Söderstedt on suomalaissyntyinen älykkö, jota esittää helsinkiläinen Niklas Åkerfelt. Gunnar Nyberg on fyysisesti vahva poliisi, jota esittää Magnus Samuelsson.
Ensimmäinen tuotantokausi kattoi Dahlin viisi ensimmäistä romaania. Niissä A-ryhmää johtaa kokenut Jenny Hultin (Irene Lindh), joka jää eläkkeelle kauden päättyessä.
Toisella tuotantokaudella A-ryhmän johtajaksi nousee Kerstin Holm (Malin Arvidsson). Muissa pääosissa ovat Natalie Minnevik, Shanti Roney, Alexander Salzberger, Magnus Samuelsson, Vera Vitali ja Niklas Åkerfelt.
Jaksot.
Ensimmäinen tuotantokausi.
Ensimmäisen kauden tarinat koostuvat kukin kahdesta 90 minuuttia pitkästä osasta
Toinen tuotantokausi.
Toisen kauden tarinat koostuvat kukin kahdesta 60 minuuttia pitkästä osasta
Tupasluikat

Tupasluikat eli nuppiluikat ("Trichophorum") on sarakasvien (Cyperaceae) heimoon kuuluva pienehkö kasvisuku. Sukuun luetaan kuuluvaksi 12 lajia.
Tupasluikat ovat monivuotisia ja matalakasvuisia, paljolti pilliluikkia ("Eleocharis") muistuttavia kasveja. Tupasluikkien varret ovat ohuita sekä kolmisärmäisiä ja karheita tai pyöreähköjä ja sileitä. Osa lajeista on tiiviisti mätästäviä ja osalla varret kasvavat yksittäin lyhyestä, suikertavasta juurakosta. Lehtilavat ovat hyvin lyhyet tai puuttuvat joiltakin lajeilta kokonaan. Tupasluikkien kukintona on yksi tähkä, joka sijaitsee varren kärjessä. Tähkä on monikukkainen, ja kukat ovat kaksineuvoisia. Emeissä on kolme luottia.
Suomessa ja Ruotsissa tavataan luonnossa kahta tupasluikkiin kuuluvaa lajia, tupasluikkaa ("Trichophorum cespitosum") ja villapääluikkaa ("Trichophorum alpinum").
Romain Loeffel

Romain Loeffel (s. 10. maaliskuuta 1991 La Chaux-de-Fonds, Sveitsi) on sveitsiläinen jääkiekkoilija, joka edustaa NLA:ssa pelaavaa HC Luganoa. Hän on pelannut myös MM-kilpailuissa Sveitsin jääkiekkomaajoukkueessa vuosina 2015, 2016, 2017 ja 2019, sekä olympialaisissa 2018.
Olivier Dame-Malka

Olivier Dame-Malka (s. 30. toukokuuta 1990 Montreal, Quebec, Kanada) on kanadalainen jääkiekkopuolustaja, joka edustaa Ligue Magnusissa pelaavaa Diables Rouges de Briançonia. Hänellä on sekä Ranskan että Kanadan kansalaisuudet. Hän on voittanut Ranskan mestaruuden. Hän on pelannut Ranskan maajoukkueessa ja hän pelasi vuoden 2017 maailmanmestaruuskilpailuissa.
Muuta.
Dame-Malkalla on juutalaista syntyperää ja hänellä on juutalaisia sukujuuria.
Jordann Perret

Jordann Perret (s. 15. lokakuuta 1994 Autrans) on ranskalainen jääkiekkoilija, joka pelaa Tšekin Extraliga-joukkue HK Hradec Královéssa. Hän on pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä.
Perret on edustanut Ranskaa jääkiekon MM-kilpailuissa 2016, 2017, 2018, 2019, 2022, 2023, 2024 ja 2025.
Tomáš Zigo

Tomáš Zigo (s. 11. huhtikuuta 1992) on slovakialainen jääkiekkoilija, joka pelaa kotimaansa pääsarja Extraliga-joukkue HC 05 Banská Bystricassa.
Zigo on edustanut Slovakiaa jääkiekon MM-kilpailuissa vuosina 2017 ja 2019.
Cody Almond

Cody Almond (s. 24. heinäkuuta 1989 Calgary, Alberta, Kanada) on kanadalais-sveitsiläinen jääkiekkoilija, joka edustaa NLA:ssa pelaavaa Lausanne HC:ta. Minnesota Wild varasi Almondin viidennellä kierroksella . Almond sai Sveitsin kansalaisuuden vuonna 2012.
Almond edusti Sveitsiä jääkiekon MM-kilpailuissa vuosina 2015 ja 2017.
John Lindsay, Crawfordin 20. jaarli

 
John Lindsay, Crawfordin 20. jaarli (4. lokakuuta 1702 – 25/26. joulukuuta 1749) oli skotlantilainen pääri ja sotilas. Hänestä tuli "Black Watch" -nimellä tunnetun linjajalkaväkirykmentin ensimmäinen komentaja. Sotilasuransa aikana hän palveli Britannian lisäksi Itävallan ja Venäjän armeijoissa.
Nuoruus.
John Lindsay oli kenraaliluutnantti John Lindsayn, Crawfordin 19. jaarlin poika. Hän peri isänsä arvonimen tämän kuoltua joulukuussa 1713. Myös hänen äitinsä Emilia Stuart kuoli kun Lindsay oli vielä lapsi. Argylen herttuatar lähetti orvoksi jääneen Lindsayn opiskelemaan Glasgowin yliopistoon. Hänen kerrotaan nauttineen historiasta ja erityisesti Quintus Curtius Rufuksen Aleksanteri Suuren elämäkerrasta. Filosofia ja logiikka eivät niinkään kiinnostaneet häntä, mutta hänen kerrotaan pohdiskelleen mielellään Julius Caesarin strategioita. Hän osoitti mielenkiintoa ja taipumusta sotilaaksi, jolloin hänen ystävänsä lähettivät hänet pariisilaiseen sotilasakatemiaan opiskelemaan sotatiedettä.
Sotilasura.
Hän palasi Britanniaan vuonna 1726 ja sai ensimmäisen upseerinpestinsä 3. kaartinjalkaväkirykmentistä. Hänen mainitaan olleen yksi ikäänsä nähden eniten aikaansaaneista nuorista herroista. Vuonna 1732 hänestä tuli Royal Societyn jäsen ja yksi Skotlannin edustajista parlamentin ylähuoneeseen. Lindsay oli vapaamuurari ja hän toimi Lontoon suurloosin suurmestarina vuonna 1734.
Vuonna 1735 hän liittyi vapaaehtoisena prinssi Eugen Savoijilaisen itävaltalaisiin ja osallistui Puolan perimyssodan Klausenin taisteluun. Hän siirtyi Venäjän keisarilliseen armeijaan taistelemaan Osmanien valtakuntaa vastaan Venäjän–Turkin sodassa. Hän oli mukana Burkhard Christoph von Münnichin vuoden 1738 sotaretkellä. Vuonna 1739 hän palveli taas Venäjän liittolaisen Itävallan joukoissa ja osallistui Grockan taisteluun, jossa hän haavoittui vaikeasti. Hänet leikattiin Belgradissa ja hän toipui, mutta hänen haavansa ei parantunut koskaan täydellisesti. Toipilasaikanaan hän kirjoitti kuvauksen Grockan taistelun vaiheista sekä osallistui kirjeitse skotlantilaisen "Black Watch" -nimellä tunnetun linjajalkaväkirykmentin kehittämiseen.
Lindsay osallistui Itävallan perimyssotaan ja oli mukana Dettingenin taistelussa 1743. Hän yleni prikaatinkenraaliksi 1744 ja kenraalimajuriksi 1745. Samana vuonna hän oli mukana tappioon päättyneessä Fontenoyn taistelussa, jossa hän organisoi tappion kärsineet joukot perääntymään hyvässä järjestyksessä. Vuonna 1746 hän osallistui Rocouxin taisteluun. Vuonna 1747 hän yleni kenraaliluutnantiksi ja hänestä tuli 3. rakuunarykmentin (nimellä "Scots Greys") komentaja. Tässä tehtävässä hän toimi kuolemaansa saakka. John Lindsay kuoli jouluna 1749 Grockassa saamansa vamman komplikaatioon.
Hänen palvelijansa Henry Köpp pelasti hänet Grockan taistelun aikana, ja julkaisi hänen muistelmansa vuonna 1753.
Perhe.
Lindsay meni naimisiin Lady Jane/Jean Murrayn kanssa, mutta hänen vaimonsa kuoli vain yhdeksän kuukautta häiden jälkeen. Hänelle ei jäänyt jälkeläisiä.
Palautuslento

Palautuslento on osa turvapaikkaprosessia, jossa viranomaiset järjestävät kielteisen turvapaikkapäätöksen saaneelle ulkomaalaiselle lennon takaisin lähtömaahansa. Kielteisen päätöksen saaneiden ihmisten palauttaminen lähtömaihinsa on osa EU:n yhteistä politiikkaa. Viranomaiset voivat myöntää ulkomaalaiselle, jolla ei ole passin kaltaista matkustusasiakirjaa, uuden eurooppalaisen matkustusasiakirjan palautusmatkan ajaksi. Mediassa tästä on käytetty termiä pakkopalautus.
Euroopan pakolaiskriisivuosina 2015–16 Suomeen hakeutuneiden ja kielteisen turvapaikkapäätöksen saaneiden henkilöiden palautuslennot on arvioitu maksavan noin 12–19 miljoonaa euroa Suomen veronmaksajille. Tilauslennot Suomesta Irakiin ja Afganistaniin maksavat noin 150 000 – 200 000 euroa per lento.
Vuonna 2016 palautuslentoja järjestettiin Suomesta 30 kappaletta, joista 17 lennettiin Irakiin.
Huhtikuussa 2017 Kabulin palautuslento aiheutti somemyrskyn, jossa netissä levitetyt väärät tiedot lennosta aiheuttivat yhteenoton poliisin ja palautuslentoja vastustavien henkilöiden kanssa.
Väärien tietojen levittämiseen syyllistyivät muun muassa vihreiden poliitikot Ville Niinistö ja Anni Sinnemäki, sekä vihreän liikkeen yhteiskunnallinen uutis- ja ajankohtaislehti Vihreä Lanka. 
Kesäkuussa 2018 Irak kieltäytyi enää ottamasta vastaan Suomen palauttamia perusteettomia turvapaikanhakijoita, ja palautettavat palautettiin Bagdadin lentokentältä takaisin Helsinkiin.
Gorka Izagirre

Gorka Izagirre Insausti (s. 7. lokakuuta 1987 Ormáiztegui, Baskimaa) on espanjalainen maantiepyöräilijä.
Izagirre aloitti ammattilaisuransa Contentpolis–Ampo-joukkueessa 2009, edusti Euskaltel-Euskadia 2010–2013, Movistar Teamia 2014–2017, Bahrain-Meridaa 2017−2018, Astanaa 2019–2021, Movistar Teamia 2022–2023 ja viimeisellä ammattilaiskaudellaan 2024 Cofidis-tallia. Hän on kilpaillut myös cyclocrossissa.
Myös Gorka Izagirren veli Jon Izagirre on maantiepyöräilijä.
Saavutuksia.
Lähteet:Pro Cycling Stats, Cycling Archives
Cyclocrossin "debytanttien" Espanjan-mestaruus
Luxemburgin ympäriajo, 4. etapin voitto
Prueba Villafranca de Ordizia, voitto
Ranskan ympäriajo, 16. etapilla kolmas
Prueba Villafranca de Ordizia, voitto
Klasika Primavera, toinen
Prueba Villafranca de Ordizia, voitto
Espanjan ympäriajo, 1. etapin (joukkueaika-ajo) voitto
Klasika Primavera, toinen
Pariisi–Nizza, kokonaiskilpailussa neljäs
Klasika Primavera, voitto
Italian ympäriajo, 8. etapin voitto, 17. etapilla kolmas
Tour of Oman, kokonaiskilpailussa kolmas
Pariisi–Nizza, kokonaiskilpailussa kolmas
Maantieajon Espanjan-mestaruus
Ranskan ympäriajo, 16. etapilla toinen
Tour de la Provence, kokonaiskilpailun voitto
Clásica de San Sebastián, neljäs
MM-kilpailut, maantieajossa yhdeksäs
Gran Trittico Lombardo, voitto
Espanjan ympäriajo, kokonaiskilpailussa 19:s
Italian ympäriajo, kokonaiskilpailussa 19:s
Dagenham

Dagenham [ˈdæɡənəm] on Lontoon kaupunkialue, osa Barking and Dagenhamin kaupunkipiiriä. Siitä Lontoon keskustaan on noin 20 kilometriä. 
Dagenhamissa oli 90 lähes vuoden ajan yhdysvaltalaisen Fordin autotehdas, mutta vuonna 2012 ilmoitettiin sen sulkemisesta. Tehdas oli aikoinaan koko Britannian suurin teollisuuslaitos, joka työllisti jopa 40 000 ihmistä. Tehtaan paikalle on päätetty rakentaa 2 650 asuntoa. 
Fordin tehtaat.
Dagenhamin auto- ja traktoritehtaat aloittivat toimintansa vuonna 1931 Thames-joen rannalla, jonne myös valtamerilaivoilla oli pääsy. Niinpä tehtaasta laivattiin Fordin autoja Britannian ohella eri puolille maailmaa niin, että 1950-luvun loppupuolella Dagenhamin osuus Britannian autoviennistä oli noin kolmannes. Sieltä vietiin autoja myös Fordin kotimaahan Yhdysvaltoihin. Tehtaalla oli myös oma valimo, mikä teki Dagenhamista Euroopan ainoan autotehtaan joka valmisti oman harkkorautansa, koksinsa ja koksiuunikaasunsa. Sijainti jokivarressa varmisti raudan ja kivihiilen kuljetukset valimoon.
Dagenhamissa eniten tuotettuja suosikkimalleja olivat Ford Cortina, Anglia, Escort ja Capri sekä pakettiauto Ford Transit. Tehtaat tuottivat myös kuorma-autoja (mm. Ford Thames Trader) ja Fordson-traktoreita. Myös ajoneuvojen moottorit tehtiin Dagenhamissa osien valamisesta alkaen.
Dagenhamin tehdas tuli tunnetuksi jatkuvista työtaisteluistaan, joista huolimatta tehdas oli vielä 1960-luvulla kannattava, mutta 1970-luvulta alkaen Dagenham alkoi menettää asemiaan Fordin muualle maailmaan perustamille tehtaille. Viimeinen Dagenhamissa tehty henkilöauto, punainen Ford Fiesta, valmistui vuonna 2002, mutta moottoritehdas valmisti dieseleitä vielä 2010-luvulla.
Dagenhamin tehtaiden naisvaltaisen verhoiluosaston lakosta 1968 on tehty elokuva "Tehtaan tytöt" (Made in Dagenham, 2010). Sen pohjalta tuotiin Lontoossa näyttämölle samanniminen musikaali vuonna 2014.
Viktor Lőrincz

Viktor Lőrincz (s. 28. huhtikuuta 1990) on unkarilainen kreikkalais-roomalaisen tyylin painija. Hän edustaa ceglédiläistä CVSE-seuraa ja on pituudeltaan 176 cm. Häntä ovat valmentaneet Ferenc Papp ja vuodesta 2008 Andras Szuecs.
Lőrincz saavutti kadetti-ikäisten (eli alle 17-vuotiaiden) EM-kilpailuissa pronssia 76 kg:n painoluokassa 2007. Hän voitti nuorten Euroopan-mestaruuden 74-kiloisissa 2010.
Lőrincz saavutti Belgradin EM-kilpailuissa 2012 pronssia 84 kg:n sarjassa. Hän sai MM-kilpailuissa pronssia samassa painoluokassa Budapestissa 2013 ja 85-kiloisissa Taškentissa 2014. Hän sijoittui 85-kiloisissa viidenneksi Las Vegasin MM-kilpailuissa 2015, seitsemänneksi Riian EM-kilpailuissa 2016 ja viidenneksi Rio de Janeiron olympialaisissa 2016.
Lőrincz voitti Euroopan-mestaruuden 85 kg:n painoluokassa Novi Sadissa 2017 kukistettuaan loppuottelussa turkkilaisen Metehan Başarin. Saman vuoden Pariisin MM-kilpailuissa hän oli 85-kiloisissa kahdeksas. Hän saavutti 87 kg:n sarjassa vuonna 2019 pronssia Minskin Euroopan kisoissa ja hopeaa Nur-Sultanin MM-kilpailuissa. Hän sai samassa painoluokassa EM-hopeaa Roomassa 2020 ja olympiahopeaa vuodelle 2021 siirretyissä Tokion kisoissa.
Márjá

Márjá on saamelainen naisen etunimi, josta tunnetaan myös rinnakkaismuoto Márjjá. Molemmat pohjautuvat nimeen Marja.
Suomen väestörekisteriin ei voitu ennen vuotta 1999 merkitä nimiä, joihin sisältyy saamen kielen á-kirjain. Digi- ja väestötietoviraston etunimitilastoon on lokakuun 2022 loppuun mennessä kirjattu alle 15 Márjá-nimistä naista. Márjjá ei esiinny Suomessa virallisena nimenä lainkaan.
Nimipäivä.
Professori Pekka Sammallahden laatimassa pohjoissaamelaisessa nimipäiväkalenterissa Márján ja Márjján nimipäivä on 2. heinäkuuta.
Cetotheriidae

Cetotheriidae on varhainen hetulavalaisiin kuuluva valaiden heimo, joka ilmestyi myöhäisellä oligoseenilla. Falorin muodostumasta, pohjoisesta Kaliforniasta löydetty "Herpetocetus" on ajoitettu varhais- keskipleistoseenille, osoittaen että Cetotheriidae selvisi kvartäärikaudelle asti. Fordycen ja Marxin kladistiset tutkimukset vuodelta 2013 tulivat siihen tulokseen että kääpiövalas ("Caperea marginata") kuuluu samaan heimoon, jolloin Cetotheriidae ei olisikaan kuollut sukupuuttoon. Biscontin (2012) mukaan kääpiövalas ei ole läheistä sukua Cetotheriidaelle, vaan kuuluu erilliseen heimoon Neobalaenidae.
Luokittelu.
Luokittelu BioLibin mukaan:
Kamppailu vallasta

Kamppailu vallasta: eduskuntavaalikampanjat 1945–2015 on Erkka Railon, Mari K. Niemen, Ville Pitkäsen ja Sini Ruohosen kirjoittama ja Docendon kustantama tietokirja vuodelta 2016. Teos käsittelee eduskuntavaaleissa käytyjen vaalikampanjoiden kehitystä toisen maailmansodan jälkeisenä aikana.
Sisältö.
Kirjassa eduskuntavaalikampanjoiden kehitys on jaettu neljään ajanjaksoon. Puoluevallan aikana (1945-1958) kansanedustajaehdokkaat olivat usein amatöörejä ja puolueet keskittyivät aktivoimaan omaa kannattajakuntaansa. Ammattimaisen kampanjoinnin syntyessä (1962–1975) kohderyhmäajattelu, henkilökohtainen kampanjointi ja televisio valtasivat alaa. Vapautumisen vuosina (1979–1999) keskusteluilmapiiri vapautui ja naisten rooli voimistui. Verkon ja rahan vallan aikana (2003-2015) internet ja sosiaalinen media ovat nousseet tärkeään rooliin ja kampanjat muuttuneet yhä kalliimmiksi.
Duck-veturi

Duck-veturi () on kuvitteellinen höyryveturi pastori Wilbert Awdryn ja hänen poikansa luomassa "The Railway Series" -kirjasarjassa. Hän esiintyy myös "Tuomas Veturi" -televisiosarjassa. Hänen oikea nimensä on Ankkanen, mutta häntä yleensä kutsutaan nimellä Duck. Vuodesta 2009 lähtien hänen suomenkielinen nimensä on Ankkanen.
Kaabu

Kaabu (myös "Gabu, Kabu") oli mandinkavaltakunta Länsi-Afrikassa 1200-luvun puolivälistä vuoteen 1867 saakka. Sen pääkaupunki oli Kansala lähellä nykyistä Gabún kaupunkia Guinea-Bissaussa.
Kaabun perustajana pidetään Malin hallitsijan Sundiata Keitan sotapäällikköä Tiramakhan Traoréa. Toisten tietojen mukaan valtakunnan perusti sen ensimmäinen hallitsija eli "mansa" Sama Coli, joka oli Traorén poika tai pojanpoika. Kaabu koostui aluksi nykyisen Guinea-Bissaun koillisosassa sekä Gambia- ja Casamancejokien keskijuoksulla sijainneista kolmesta maakunnasta, jotka olivat Pachana, Jimara ja Sama. Maakuntien päälliköillä eli "farimeilla" oli merkittävä asema. Malin vasallina Kaabu välitti suolaa, kultaa ja orjia.
Malin heikennyttyä Kaabusta tuli voimakas valtakunta. Sen vaikutusvalta ulottui Gambiajoelta nykyisen Guinea-Bissaun itäosaan ja Guinean luoteisosaan. 1600- ja 1700-luvuilla Kaabu kävi jatkuvia sotia ja Amerikkaan suuntautunutta orjakauppaa. 1700-luvun lopulta lähtien se joutui Futa Djallonin fulbejen hyökkäysten kohteeksi. Guinea-Bissaun alueelle syntyi pieniä fulbevaltioita, ja vuonna 1867 Kaabun viimeinen "mansa" Waali antautui Alfa Molon armeijalle Kansalassa. Kaabun alue liitettiin Futa Djallonin alaiseen uuteen Fuladun valtioon.
Disqus

Disqus on palvelu, jonka avulla verkkosivuille voi lisätä kommentointiosion. Disqus on eräs suosituimmista WordPress-liitännäisistä. Siihen voi kirjautua suosituimpien sosiaalisen median palveluiden tileillä. Disqus on saatavilla pienille sivustoille ilmaisena mainosrahoitteisena versiona, mutta isommille sivustoille se on maksullinen.
Tom Malmquist

Tom Malmquist (s. 23. maaliskuuta 1978) on ruotsalainen runoilija ja prosaisti. Hänen esikoisromaaninsa "Joka hetki olemme yhä elossa" herätti paljon huomiota. Se kertoo siitä kuinka hänen vaimonsa kuoli synnytyksen jälkeen leukemian ja miten hän selvisi siitä. Kirja oli Pohjoismaiden neuvoston kirjallisuuspalkintoehdokas.
Conficker

Conficker on vuosina 2008 ja 2009 levinnyt mato, joka saastutti arviolta 9-15 miljoonaa Microsoft-palvelinjärjestelmää. Se käytti hyväkseen Windows Serverin versioiden 2000:n ja 2008:n beetajulkaisun välillä esiintyviä haavoittuvaisuuksia. Conficker levisi bottiverkkojen kautta nopeasti, vaikka sen käyttämiin haavoittuvaisuuksiin oli julkaistu paikkaustiedosto 29 päivää ennen kuin Conficker alkoi levitä. Conficker aiheutti ongelmia Ranskan merivoimille, Yhdistyneen kuningaskunnan puolustusministeriölle (mukaan lukien Kuninkaallisen laivaston sotalaivoille ja sukellusveneille), Sheffieldin sairaalan verkolle, Saksan Bundeswehrille ja Norjan poliisille. Microsoft lupasi 250 000 dollarin palkkion madon tekijän tai tekijöiden kiinniottoon johtavasta tiedosta. Microsoft julkaisi 16. joulukuuta 2008 ohjelmistopäivityksen KB958644, joka paikkaa palvelinpalvelun haavoittuvuuden, joka oli vastuussa Confickerin leviämisestä.
Päämuunnelmat.
Conficker-madon viisi päämuunnelmaa ovat Conficker A, B, C, D ja E.