tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Nago-Torbole

Nago-Torbole on kunta Trenton maakunnassa Trentino-Etelä-Tirolin alueella Pohjois-Italiassa. Kunta sijaitsee Gardajärven pohjoisrannalla. Kunnassa on vajaat 3 000 asukasta.
Torbolen kylä sijaitsee Gardajärven rannassa, Sarcajoen suulla, ja Nagon kylä runsaan kilometrin päässä järvestä, reilut sata metriä korkeammalla. Torbole on purjelautailijoiden suosima kylä. Torbolen nähtävyyksiä ovat tullihuone sekä Sant´Andrean kirkko. Nagossa on muun muassa Penede-linnan rauniot sekä hiidenkirnut, "Marmitte dei Giganti".
Yksi kunnan tunnetuimmista vieraista oli Goethe, joka saapui Torboleen Alppien yli syyskuussa vuonna 1786. Torbole oli silloin Itävallan ja Venetsian valtakuntien rajakaupunki.
Tulenkantajien kirjakauppa

Tulenkantajien kirjakauppa oli vuosina 2012–2019 Tampereella toiminut liike. Se sijaitsi Hämeenpuistossa. Kaupassa järjestettiin runotilaisuuksia, kirjojen julkaisutilaisuuksia ja kirjallisia keskusteluja. 
Liikkeen perustivat yhdessä kirjakustantamot Savukeidas ja Sanasato. Se perustettiin Runokauppa Kattilan (2009–2012) jatkajaksi. Käytännön toimintaa hoiti pitkälti Erkki Kiviniemi, joka vastasi kirjallisesta ohjelmasta senkin jälkeen kun Teos osti kaupan maaliskuussa 2016. Uusi omistaja laajensi aiemmin erityisesti runouteen panostaneen tuotevalikoiman kauno- ja tietokirjallisuuden suuntaan.
Tulenkantajien kirjakauppa jakoi yhdessä "Aamulehden" kanssa Tulenkantaja-palkintoa, jonka jakotilaisuus on Vihtorin kirjamessujen yhteydessä.
Tulenkantajien kirjakauppa lopetti toimintansa kannattamattomana 31. maaliskuuta 2019.
Rullalaakeri

Rullalaakeri on laakeri, jonka kahden pyörivän pinnan välissä on metallisia rullia. Rullalaakeri kuuluu vierintälaakereiden ryhmään. Metallirullat muuntavat pintojen välisen liukukitkan vierintäkitkaksi; kun laakeripinnat pyörivät toisiinsa nähden eri nopeudella, rullat vierivät laakeripintojen välissä ja liukukitka muuttuu vierintäkitkaksi. Vierinnässä muodostuva kitka on pienempi kuin liukulaakerin liu'unnassa muodostuva kitka. 
Neulalaakerissa rullat ovat halkaisijaltaan pieniä, mutta pitkiä, jolloin niiden kosketuspinta-ala on suurempi ja samalla laakerin läpimitta on pieni.
Kuormituksen pienentyessä voi käyttää rullalaakerin sijasta kuulalaakeria.
Mena (Ukraina)

Mena () on pieni kaupunki Ukrainan pohjoisosissa Tšernihivin alueella, linnuntietä noin 168 kilometriä Kiovasta koilliseen. Kaupunki toimii 39 305 asukkaan "Menan piirin" hallintokeskuksena; piirin asukkaista kaupungissa asui 12 940 henkeä (2001).
Historiaa.
Mena mainitaan historiallisissa lähteissä ensi kerran vuonna 1066. Kaupungin läheisyydestä on arkeologisissa tutkimuksissa löydetty jo tätä varhaisempia eli 700-900-lukujen pronssikaudelta peräisin olevia varhaisslaavilaisten asutusten jäänteitä. 1000-1200-luvuilla paikkakunta oli tärkeä, linnoitettu kaupan keskus. 1600-luvulla se oli jo pieni linnoitettu kaupunki. Mena toimi sittemmin varuskuntakaupunkina ja kaupungin läheisyydessä taisteltiin useasti Moskovan Venäjän sotajoukkoja vastaan. 1600-luvun lopulla paikkakunta sai myös Magdeburgin lain mukaiset kaupunkioikeudet. Neuvostoaikana 1966 paikkakunnalle myönnettiin suhteellisen pienestä asukasluvustaan huolimatta kaupungin asema.
Kaupungissa on elintarviketeollisuutta, paikallismuseo ja eläinpuisto.
Toivo Terho

Kaarlo Toivo Terho (26. toukokuuta 1889 Koski Hl – 30. joulukuuta 1944) oli suomalainen professori, järkiperäisen kotieläinjalostuksen uranuurtaja. Hän oli dosentti Helsingin yliopistossa 1924–1944, Maatalouskoelaitoksen kotieläinjalostusosaston johtaja ja professori 1929–1944.
Koulunkäyntinsä Toivo Terho aloitti Heinolassa joutuen jatkamaan sitä Forssassa, jonka yhteiskoulusta hän pääsi ylioppilaaksi 1909. Terho suoritti agronomin ja filosofian kandidaatin tutkinnot 1914 sekä filosofian lisensiaattitutkinnon 1918. Terho teki myös opintomatkoja ulkomaille.
Terho nimitettiin 1924 kotieläinten rotu- ja jalostusopin dosentiksi Helsingin yliopistoon. Hän oli sitä ennen toiminut maatalouskoelaitoksen kotieläinbiologisen osaston assistentin sijaisena 1917–1924 ja oli sitten saman laitoksen kotieläinjalostusosaston v.t. assistenttina ja v.t. johtajana 1924–1929. Vuonna 1926 Terho nimitettiin lisäksi maataloushallituksen kotieläinhoito-osaston päälliköksi ja 1929 hänet nimitettiin maatalouskoelaitoksen kotieläinjalostusosaston johtajaksi ja professoriksi. 
Tutkimustuloksensa Terho kiteytti valtioneuvoston asettaman karjanjalostuskomitean mietinnössä vuonna 1937. Siinä laadittiin ehdotukset uusiksi kantakirjavaatimuksiksi, joissa merkittäessä sonneja ja lehmiä kantakirjaan kiinnitettiin huomiota lehmien rasvaprosenttiin ja lypsykauden pituuteen ja sonnien siitoskyvyssä niiden jälkeläisarvosteluun.
Terho toimi myös maataloushallituksen v.t. ylijohtajana, useiden eri komiteoiden jäsenenä sekä kotieläinjalostusalan asiantuntijana sekä Suomessa että ulkomailla. Hänellä oli lukuisia toimia ja luottamustehtäviä maataloudellisissa järjestöissä ja Helsingin maalaiskunnassa ja hän toimi maanviljelijänä omistamallaan Juholan tilalla.
Hilja Teräskeli

Hilja Helena Teräskeli (ent. Träskelin) (4. syyskuuta 1893 Oulu – 8. tammikuuta 1958) oli suomalainen silmälääkäri. Hän toimi Helsingin yliopistossa silmätautiopin dosenttina 1936–1945 ja Turun yliopiston silmätautiopin professorina 1945–1951. Hän oli Suomen toinen lääketieteen naisprofessori.
Teräskeli pääsi kouluun vasta, kun tyttäriensä kouluttamista vastustanut isä, talonomistaja Fredrik Ferdinand Träskelin kuoli vuonna 1908. Niinpä Teräskeli tuli ylioppilaaksi viisi vuotta ikäluokkaansa myöhemmin vuonna 1916 Oulun suomalaisesta jatko-opistosta. Lääketieteen lisensiaatiksi hän valmistui 1926 ja silmätautiopin erikoislääkäriksi 1929. Hän työskenteli Helsingin Yleisen Sairaalan silmätautien osaston apulaislääkärinä, Helsingin yliopiston dosenttina 1936–1945, yliopiston silmätautien klinikan apulaisopettajana ja lopulta klinikan apulaisylilääkärinä.
Teräskeli väitteli 1934 aiheesta "Heikkonäköisyys karsastavissa ja karsastamattomissa silmissä vilkemenetelmällä tutkittuna". Hän jatkoi vilkemenetelmän käyttöä myös myöhemmissä tutkimuksissaan. Hänet nimitettiin Turun yliopiston silmätautien professoriksi 1945. Hän oli uuden laitoksen ensimmäinen professori. Heikentyneen terveytensä vuoksi Teräskeli joutui eroamaan virasta vuonna 1951, mutta jatkoi yksityisvastaanoton pitoa Helsingissä. Hän julkaisi useita tutkimuksia alansa kansainvälisissä sarjoissa muun muassa viherkaihileikkausten tuloksista ja trakooman levinneisyydestä. Tieteellisten töiden lisäksi hän kirjoitti yleistajuisia artikkeleita terveydellisiin aikakauslehtiin. Hän toimi myös Suomen Silmälääkäriyhdistyksen sihteerinä, varapuheenjohtajana ja puheenjohtajana.
Liru

Liru on lepästä tai haavasta valmistettu klarinettisoitin.
Noin 25–50 cm:n pituinen soitin on valmistettu halkaistusta puusta, joka on päällystetty tuohella. Lirun puhalluspäässä on katajasta tehty ns. "lehdykkä", jollaista käytetään myös muissa puupuhaltimissa. Alapäästään soitin on kartion muotoinen. Lirussa on kolme tai neljä sormiaukkoa, jotka sijaitsevat putken keskivaiheilla.
Liru on perinteinen soitin, joka tunnetaan Karjalasta ainakin 1800-luvulta lähtien. Muun muassa paimenten käyttämä soitin on kuitenkin alkuperältään todennäköisesti vielä vanhempi. Sen länsisuomalainen vastine on mänkeri. Liru muistuttaa myös jonkin verran vanhaa arabialaista arghul-kaksoisklarinettia.
Suomessa lirua on tehnyt tunnetuksi 1980-luvulla perustettu The World Mänkeri Orchestra. Suomalaisia lirunsoittajia ovat myös muun muassa Kristiina Ilmonen ja Mikko Raasakka.
Falköping

Falköping on Falköpingin kunnan keskustaajama. Se sijaitsee Länsi-Götanmaan läänissä ja Länsi-Götanmaan historiallisessa maakunnassa Länsi-Ruotsissa. Taajaman pinta-ala on 8,54 neliökilometriä ja asukasluku 16 350 henkilöä (31. joulukuuta 2010).
Falköping oli kaupunkina 1970-luvun alun kuntauudistukseen asti.
Media.
Paikallislehti Falköpings Tidning ilmestyy neljästi viikossa.
Kaarlo Teräsvuori

Kaarlo Kustaa Teräsvuori (vuoteen 1906 "Ståhlberg"; 5. toukokuuta 1884 Kuopio – 18. huhtikuuta 1977 Helsinki) oli suomalainen maataloustieteilijä ja sukututkija. Hän oli Tarton yliopiston kasvinviljelyn ja -jalostuksen professori 1920–1922 ja Helsingin yliopiston maanviljelyskasvitieteen ylimääräinen professori 1935–1951.
Kaarlo Teräsvuoren vanhemmat olivat tullitarkastaja Henrik Gabriel Ståhlberg ja Beda Josefina Jack. Hän pääsi ylioppilaaksi 1903 Kuopion lyseosta ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1909, filosofian maisteriksi 1914, filosofian lisensiaatiksi 1916 ja filosofian tohtoriksi 1919. Teräsvuori teki opintomatkoja Ruotsiin ja Itävaltaan 1913 sekä Norjaan 1926.
Teräsvuori oli Suomen maatalousseurojen keskusliiton apulaissihteerinä 1912–1913, Suomen kylvösiemenyhdistyksen sihteerinä 1916–1918 ja Helsingin yliopiston dosenttina 1920–1935. Hän oli Tarton yliopistossa kasvinviljelyksen ja kasvinjalostuksen professorina 1920–1922 ja toimi Tarton yliopiston kasvibiologisen koelaitoksen johtajana 1921–1922. Helsingin yliopiston maanviljelysopin vt. professorina Teräsvuori oli 1922–1924 ja maanviljelyskasvitieteen ylimääräisenä professorina 1935–1951. 
Teräsvuori oli Agronomiyhdistyksen johtokunnan jäsenenä 1911–1914, Suomen Sukututkimusseuran johtokunnan jäsenenä 1938–1944, Suomen Maataloustieteellisen Seuran johtokunnan jäsenenä 1924–1928, Savon seuran johtokunnan jäsenenä 1919–1920 ja uudelleen vuodesta 1923 lähtien sekä Pohjoismaiden maanviljelystutkijain yhdistyksen Suomen osaston kasvinviljelyn ja kasvibiologian alajaoston varapuheenjohtajana 1923–1924 ja puheenjohtajana 1925–1929. Hän oli Maatalouden tietosanakirjan toimittajana 1928–1930, Suomen Sukutukimusseuran julkaiseman aikakauskirja Genoksen toimittajana vuodesta 1930 ja Ison Tietosanakirjan maatalousosaston toimittajana 1931–1938. Suomalaisen Tiedeakatemian apujäseneksi Terävuori tuli 1929, Suomen Maantieteellisen Seuran työjäseneksi 1931 ja Suomen Sukututkimusseuran tutkijajäseneksi 1948.
Kaarlo Teräsvuori oli naimisissa vuodesta 1934 sairaanhoitaja Mirja Aino Kaarina Willstedtin kanssa. Teräsvuoren nuorempi veli oli maatalous- ja metsätieteiden tohtori ja Helsingin yliopiston yliassistentti Armo Teräsvuori (s. 1895).
Huhtimittari

Huhtimittari ("Agriopis marginaria") on harvinainen, varhain keväällä lentävä yöperhonen.
Koko ja ulkonäkö.
Sukupuolidimorfinen laji, jonka koiras on hentorakenteinen, harmaanruskea perhonen. Etusiivet ovat kellanharmaat ja ruskehtavien pisteiden kirjomat. Tyvipoikkiviiru ja sisempi poikkiviiru erottuvat heikosti. Ulompi poikkiviiru on selvä ja sen ulkopuolella on ruskeaa kehnää. Aivan siiven ulkoreunassa on hyvin erottuva mustien pisteiden rivi. Takasiivet ovat harmaanvalkoiset ja niissä näkyy himmeän poikkiviirun lisäksi keskitäplä ja musta pisterivi siiven reunassa. Siipiväli 32–37 mm.
Naaras on harmaa. Sen siivet ovat tynkämäiset, noin 5 mm pitkät ja selvästi poikkiraidalliset.
Samannäköisiä lajeja ovat myöhään syksyllä lentävät ruskamittari ("Agriopis aurantiaria") sekä pakkasmittari ("Erannis defoliaria").
Levinneisyys ja lentoaika.
Eurooppalainen laji, jonka levinneisyys yltää idässä Uralille ja Kaukasukselle. Suomessa huhtimittari on varsin harvinainen ja se tunnetaan toistaiseksi vain muutamalta esiintymispaikalta etelärannikon tuntumassa. Laji on uusi tulokas, josta oli pitkään havaintoja vain yksittäisistä harhailijoista, kunnes 2000-luvun aikana se on selvästi vakiintunut. Perhosia lentää huhtikuun alusta toukokuun alkuun. Etelämpänä Euroopassa lentoaika on helmikuusta huhtikuulle.
Elinympäristö ja elintavat.
Lehtolaji, joka elää Euroopassa tammi- ja pyökkimetsissä sekä puistoissa ja puutarhoissa. Suomen havainnot ovat tammea ja pähkinäpensasta kasvavista lehdoista, mutta lajia voisi kenties löytyä muunkinlaisista ympäristöistä. Laji on vaikeasti havaittava sillä koiraat tulevat huonosti valolle ja ovat lennossa varsin varhain keväällä. Naaraat oleilevat puiden ja pensaiden oksilla.
Laji talvehtii maassa kotelona, jonka sisälle on jo syksyllä kehittynyt kuoriutumisvalmis perhonen.
Ravintokasvi.
Toukka elää monilla eri lehtipuilla.
Rafael Bastos

Rafael Bastos (s. 1. tammikuuta 1985 Rio de Janeiro, Brasilia) on brasilialainen jalkapalloilija. Hän edustaa romanialaista CFR Clujta ja on pelipaikaltaan hyökkäävä keskikenttäpelaaja tai laitalinkki.
Seurajoukkueura.
Bastos siirtyi 5. tammikuuta 2010 japanilaisesta Consadole Sapporosta portugalilaiseen Sporting Bragaan kesäkuuhun 2011 ulottuvalla sopimuksella. Hän pelasi kuitenkin vain kahdeksassa ottelussa loppukauden aikana, jonka jälkeen heinäkuussa 2010 hänen sopimuksensa joukkueen kanssa päätettiin purkaa.
Kesällä 2010 Bastos siirtyi romanialaiseen CFR Clujiin. 19. syyskuuta 2012 pelatussa Mestarien liigan lohkovaiheen ottelussa vanhaa seuraansa Sporting Bragaa vastaan Bastos teki kaksi maalia.
Mänkeri

Mänkeri on vanha suomalainen klarinettisoitin. Erityisesti se tunnetaan Länsi-Suomessa, mutta mänkeriä on soitettu myös Pohjois-Pohjanmaalla, Lapissa, osissa Savoa sekä Itä-Uudellamaalla. Mänkerin itäsuomalainen vastine on varsinkin Karjalassa tunnettu liru.
Perinteinen mänkeri on noin 10–30 cm:n pituinen ja se on yleensä valmistettu männystä. Viistoksi muotoiltuun puhalluspäähän on kiinnitetty tuohesta tai katajasta tehty lehdykkä. Putken alapäässä voi olla kiinnitettynä pieni tuohinen äänisuppilo. Mänkereitä on männyn lisäksi valmistettu muun muassa eläinten sääriluista sekä koiranputkesta.
Mänkereitä on olemassa myös sormiaukollisina. Ne ovat aukottomia mänkeitä pidempiä, noin 20–40 senttimetrin mittaisia. Sormiaukkoja on 3–5 kappaletta. Niitä ovat käyttäneet lähinnä paimenet, mutta onnistuneen virityksen omanneita mänkereitä tiedetään käytetyn esimerkiksi tanssimusiikin soittamiseen. 
Soittimen alkuperää ei tunneta varmaksi, mutta sen arvellaan olevan klarinetin kansanomainen jäljitelmä, joita on suuremmissa määrin alettu valmistamaan 1800-luvulla.
Mänkeriä on viime vuosikymmeninä tehnyt tunnetuksi erityisesti vuonna 1984 perustettu The World Mänkeri Orchestra.
Rf-ablaatio

Rf-ablaatio (RFA) on kirurgian osa-alue, jossa ablaatiolla poistetaan kudosta kuumentamalla kudosta radiotaajuudella (RF) (radiotaajuusveitsi). Rf-kirurgiaa hyödynnetään yhä enemmän mitä erilaisimmissa kirurgisissa toimenpiteissä. Se on yleistynyt varsinkin plastiikkakirurgiassa.
RFA:ta käytetään monien syöpien hoitoihin, muun muassa keuhko- ja maksasyöpään.
Luis Salgado

Luis Salgado (s. 1981) on hondurasilainen lentopalloilija, joka on pelannut Pielaveden Sammon riveissä Lentopallon Mestaruusliigassa kaudesta 2009–2010 lähtien. Hän on ainoa hondurasilainen Suomessa pääsarjassa pelannut pelaaja koskaan. Hän voitti Suomen Cupin hopeaa Sammossa vuonna 2010 ja SM-hopeaa kaudella 2009–2010.
Ura Suomessa.
Salgado on kuulunut Mestaruusliigan tehokkaimpiin hyökkäyspelaajiin kaikilla kausillaan Suomessa kaudesta 2009–2010 lähtien. Salgado valittiin maaliskuun liigapelaajaksi vuonna 2012 Mestaruusliigassa. Lisäksi hänet on valittu useasti Mestaruusliigan kuukauden tähdistökentälliseen.
Vakava loukkaantuminen.
Salgadon kausi 2009–2010 loppui Sammossa jo joulukuussa, kun hän loukkaantui vakavasti: hondurasilainen hakkuri särki polvensa harjoituksissa niin pahasti, että jopa koko ura voi olla ohi.Salgadon polvesta repesi ristiside ja lisäksi hajosi kierukka. Vammat pitivät miehen sivussa koko loppukauden ja pelättiin, että vaikka toipuminen etenisi toivotusti, osa ensi kaudesta saattaisi silti jäädä väliin. Näin ei kuitenkaan käynyt, sillä Salgado palasi kentille Sammon riveissä kaudella 2010–2011 heti kauden alusta lähtien. Loukkaantuessaan Salgado johti liigan tehotilastoa. 
Peliluvan puuttuminen.
Kaudella 2011–2012 Sampo menetti kaikki alkukauden yhdestätoista ottelustaan keräämänsä pisteet (20 pistettä), koska Salgado ei ole ollut kaudelle 2011–2012 voimassa olevaa pelilupaa Pielaveden Sammon edustusjoukkueessa ennen kuin 24. marraskuuta 2011. Salgadon kansainvälisen peliluvan mahdollinen puuttuminen havaittiin 18.11.2011. Tehtyjen selvitysten ja liigaseura Pielaveden Sammon antaman lausunnon jälkeen todettiin, että kyseisellä pelaajalla ei ole ollut sääntöjen edellyttämää seurasiirtoa vahvistettuna ennen 24. marraskuuta 2011.
Näin ollen hän oli ollut ollut edustuskelvoton. Koko Sammon seuran taru Mestaruusliigassa oli tapahtumasarjan vuoksi lähellä loppua, sillä Sampo oli tavoitellut Mestaruutta ja se tippui liigan hännille niin, että liigakarsintoihin meno näytti todennäköiseltä. Sammon johto ja pelaajat päättivät kuitenkin jatkaa kauttaan ja huippulentopalloa, ja näin Salgado ja joukkue pelasivat kauden 2011–2012 loppuun asti. Tammikuun lopussa 2012 Sampo sai urheilun oikeusturvalautakunnalta helpotusta Lentopalloliiton päätökseen, ja Sammon ottelutulokset säilytettiin ennallaan, mutta seura menetti kaksitoista pistettä. 
Lopulta Sampo eteni pudotuspeleihin ja otti neljännen tilan Mestaruusliigassa.
Theodor Thilén

Theodor Sebastian Gustaf Thilén (26. elokuuta 1818 Leppävirta – 7. syyskuuta 1887 Helsinki) oli suomalainen kenraaliluutnantti, kuvernööri ja senaattori. 
Thilénin vanhemmat olivat Kuopion läänin lääninmaanmittari, kamarineuvos Gustaf Thilén (1785–1861) ja Catharina Juliana Telén (1791–1856). Hän oli naimisissa vuodesta 1847 Juliana Sofia Mallénin (1822–1887) kanssa.
Thilén kävi Haminan kadettikoulun ja valmistui sieltä 1840. Hän palveli Henkivartioväen krenatöörirykmentissä ja hänet ylennettiin vänrikiksi 1840, aliluutnantiksi 1844, luutnantiksi 1846 ja alikapteeniksi 1850. Thilén toimi vuodesta 1853 H. M. Keisarin komppanian päällikkönä ja vuodesta 1857 rykmentin talouspäällikkönä. Hänestä tuli kapteeni 1854 ja eversti 1857 sekä kenraalimajuri 1863 ja kenraaliluutnantti 1876. 
Thilén oli Mikkelin läänin kuvernöörinä vuodesta 1863 ja Uudenmaan läänin kuvernöörinä vuodesta 1869. Senaattori ja kamaritoimituskunnan päällikkö hänestä tuli 1873. Hänet aateloitiin 1886. Thilén omisti Sköldvikin ratsutilan Porvoon maalaiskunnassa. Koska Thilénin molemmat tyttäret kuolivat jo lapsina hän testamenttasi puolisonsa kanssa lähes koko omaisuutensa yleishyödyllisiin tarkoituksiin, esimerkiksi Mikkelin läänin vähävaraisille säätyläisnaisille.
Raspberries

Raspberries oli vuonna 1970 perustettu yhdysvaltalainen power pop/pop rock-yhtye Clevelandista, Ohiosta. Yhtyeen jäsenet olivat Eric Carmen, Wally Bryson, Dave Smalley, Jim Bonfanti. Yhtye saavutti erityistä suosiota 1970-luvulla. Heidän tunnetuimmat kappaleensa ovat "Go All the Way", "Let's Pretend", "I Wanna Be with You", "Tonight" ja "Overnight Sensation (Hit Record)". Yhtye hajosi vuonna 1975, mutta teki comebackin vuonna 2004 ja hajosi uudestaan vuonna 2008.
Lloyd Hildebrand

Lloyd Augustin Biden Hildebrand (25. joulukuuta 1870 Tottenham – 1. huhtikuuta 1924 Levallois-Perret, Ranska) oli brittiläinen ratapyöräilijä ja olympiamitalisti. 
Hildebrand voitti moottoripyöräilyssä Pariisi–Évreux-ajon 1898 ja Pariisi–Rouen-ajon 1899, jonka lisäksi hän oli MM-kilpailuissa parhaimmillaan kolmas. Hän sijoittui Pariisin olympialaisissa 1900 toiseksi 25 kilometrin pyöräilyssä ja osallistui myös sprinttiin, jossa hän putosi toisella kierroksella. 
Hildebrand listataan välillä ranskalaiseksi. Hän eli suuren osan elämästään Ranskassa ja oli naimisissa ranskalaisen naisen kanssa.
Löyhkävalmuska

Löyhkävalmuska ("Tricholoma inamoenum") on helttasienilaji valmuskojen suvussa.
Koko ja ulkonäkö.
Lakki 3-6 cm leveä, aluksi kellomainen, myöhemmin laakeneva, sileä, kuiva ja himmeä, likaisen valkoinen-kermanvärinen tai säämiskänvärinen. Heltat paksut ja harvassa valkoiset-kermanvalkoiset. Jalka 5-10 cm pitkä, 0,5-1 cm paksu, valkea, tyvestä usein likaisen ruskea (jopa juurehtiva). Malto ohutta, valkoista. Haju valokaasumainen, maku karvas.
Esiintyminen.
Löyhkävalmuska kasvaa tuoreissa kuusikoissa. Se on yleinen koko Suomessa.
Käyttö.
Löyhkävalmuska on syömäkelvoton.
Emily Woodruff

Emily S. Woodruff (19. huhtikuuta 1846 Cincinnati – 28. maaliskuuta 1916 Berwyn, Illinois) oli yhdysvaltalainen jousiampuja ja olympiavoittaja. Hänen seuransa oli Cincinnati Archers. 
Woodruff osallistui St. Louisin olympialaisissa 1904 kolmeen lajiin. Hän sijoittui neljänneksi sekä kaksoiskansallis- että kaksoiskolumbialaiskierroksella, jonka lisäksi hän sai kultaa joukkuekilpailusta. Myös Emilyn aviomies Charles oli jousiampuja.
William Thomé

William Gustaf Thomé (30. heinäkuuta 1880 Alajärvi – 1. helmikuuta 1918 Vihti) oli Thomesto-yhtiön perustaja.
Thomén vanhemmat olivat metsänhoitaja Johan Henrik Thomé ja Agnes Wallin. Hän meni naimisiin Märta Clarissa von Bornin (s. 1897) kanssa 29. tammikuuta 1918 eli vain pari päivää ennen kuolemaansa. Isänsä lailla Thomé opiskeli metsänhoitajaksi ja toimi Läskelä Bruk Ab:n ja Kymin Osakeyhtiön metsäpäällikkönä. Hän perusti 1911 metsätoimiston, jonka päätoimialaa olivat metsien hoitosuunnitelmien tekeminen ja arviointi. 
Lauri Karan johtama Hyvinkään punakaartin osasto murhasi Thomén sekä hänen veljensä Valterin ja Ivarin sisällissodan aikana Vihdissä.
Charles Woodruff

Charles Sherman Woodruff (15. elokuuta 1844 Cincinnati – 6. syyskuuta 1927 Cincinnati) oli yhdysvaltalainen jousiampuja ja olympiamitalisti. Hänen seuransa oli Cincinnati Archers. 
Woodruff voitti vuonna 1901 maansa mestaruuden kaksoisamerikkalaiskierroksella ja sijoittui samassa lajissa neljänneksi St. Louisin olympialaisissa 1904. Hän oli olympiakisoissa kaksoisyorkilaiskierroksella kahdeksas ja oli voittamassa hopeaa joukkuekilpailusta. Myös Charlesin vaimo Emily oli jousiampuja.
Suomenpikkumittari

Suomenpikkumittari ("Eupithecia groenblomi") on pikkumittareihin kuuluva yöperhoslaji. Laji kuvattiin tieteelle uutena vuonna 1969 sellaisten perhosten perusteella, jotka saatiin kasvatettua Pälkäneeltä vuonna 1956 löydetyistä toukista. Nykyäänkin suuri enemmistö kaikista havaituista perhosyksilöistä on löydetty Suomesta.
Koko ja ulkonäkö.
Suhteellisen kookas, harmaa pikkumittarilaji. Etusiivet ovat hieman kiiltävät, väriltään harmaat tai hieman ruskehtavat ja niissä on suuri, selvästi erottuva musta keskipilkku. Jos siiven keskivarjo erottuu, se tekee keskipilkun kohdalla terävän mutkan. Takasiivet ovat etusiipiä vaaleammat ja niissäkin on selvä keskipilkku. Siipiripset ovat vain heikosti täplikkäät. Tuntosarvien suomupeite on harmaata. Siipiväli 18–24 mm.
Levinneisyys ja lentoaika.
Laji tunnetaan koko maailmassa ainoastaan Suomesta, Norjasta, Venäjältä ja Japanista. Suomessa havainnot keskittyvät Etelä-Hämeeseen, mutta elinalue ulottuu Itä-Suomesta Keski-Pohjanmaalle. Se saattaa olla sisämaalaji, joka välttelee rannikkoalueita, joskin 2000-luvun aikana havaintoja on alettu tehdä myös etelärannikolta. Perhoset lentävät heinäkuun loppupuolelta elokuun loppupuoliskolle.
Elinympäristö ja elintavat.
Harvalukuinen ja paikoittainen kuusimetsien asukki, jonka elinpaikkoja ovat valoisat kultapiiskua kasvavat metsäaukeat. Se näyttää myös selviytyvän hakkuuaukeilla ainakin joitakin vuosia hakkuun jälkeen. Perhoset tulevat valolle, mutta tavallisimmin lajin tapaa toukkana ja ensimmäiset aikuisina luonnosta tavatut yksilöt havaittiin vasta vuonna 1971. Sekä valolle tulevat että toukista kasvatetut yksilöt ovat pääasiassa naaraita. Kotelo talvehtii, joskus ehkä kahdestikin.
Ravintokasvi.
Toukka on kultapiiskun ("Solidago virgaurea") kukinnoissa ja hedelmystöissä elävä monofagi.
Ouésso

Ouésso on kaupunki Kongon tasavallan pohjoisosassa lähellä Kamerunin rajaa. Kaupunki kuuluu Ouésson piirikuntaan sekä Sanghan hallinnolliseen alueeseen ja on myös sen pääkaupunki. Asukkaita kaupungissa oli vuonna 2007 28 179. Kaupunki sijaitsee Sanghajoen varrella sademetsän ympäröimänä. Ouésson ympärillä on useita pygmikyliä.
Kaupungissa on esimerkiksi hotelleja, baareja, tori ja pankki. Ouésson nähtävyyksiin kuuluu esimerkiksi Sanghajoen rannalla sijaitseva AEF-monumentti, joka kertoo kaupungin sijainnin joen rannalla sekä perustamisajankohdan. Kaupungissa on myös kirkko sekä joitain siirtomaa-aikaisia ränsistyneitä kartanoita.
Liikenne.
Ouéssossa on lentoasema, josta on lentoja maan pääkaupunkiin Brazzavilleen. Kaupungista lähtee aamuisin kuorma-autoja, jotka ottavat matkustajia, etelässä sijaitsevaan Mindouliin. Ouéssosta pääsee päivittäin Sanghajokea pitkin lautalla pohjoisessa sijaitsevaan Bomassaan. Etelän Mossakaan kulkee lautta tavallisesti vähintään kerran viikossa.
Eteläkorealainen yhtymä tarjoutui vuonna 2007 rakentamaan 800 kilometriä pitkän rautatien Brazzavillestä Ouéssoon saadakseen näin oikeudet metsänhakkuuseen Kongon tasavallan pohjoisosassa.
Dustin Tokarski

Dustin Tokarski (s. 16. syyskuuta 1989 Watson, Saskatchewan) on kanadalainen jääkiekkomaalivahti, joka edustaa Buffalo Sabresin organisaatiota. Hän on edustanut ammattilaisurallaan myös Tampa Bay Lightningia, Montreal Canadiensia ja Anaheim Ducksia sekä niiden farmijoukkueita.
Ura.
Ennen ammattilaisuraansa Tokarski pelasi vuodesta 2006 alkaen kolme kautta juniorisarja WHL:n Spokane Chiefsissä. Hänellä oli kahtena vuonna sarjan paras torjuntaprosentti (toisella ja kolmannella kaudellaan) ja kerran paras päästettyjen maalien keskiarvo (kolmannella kaudellaan). Hän oli voittamassa vuonna 2008 WHL:n mestaruutta Ed Chynoweth Cupia sekä Canadian Hockey Leaguen mestaruutta Memorial Cupia. Hänet palkittiin tuon vuoden Memorial Cup -turnauksen parhaana maalivahtina (Hap Emms Memorial Trophy) ja arvokkaimpana pelaajana (Stafford Smythe Memorial Trophy) sekä nimettiin sen tähdistökentälliseen. 
Tampa Bay Lightning varasi Tokarskin viidennellä kierroksella. Hän teki joukkueen kanssa kolmivuotisen tulokassopimuksen saman vuoden lopulla ja aloitti ammattilaisuransa seuraavan vuoden syksyllä. Hän pelasi kaudella 2009–2010 kaksi NHL-ottelua, ensimmäisen 16. tammikuuta 2010, jolloin Lightning kohtasi vierasottelussa Florida Panthersin. Hänet vaihdettiin maalille ottelun kolmanteen erään Antero Niittymäen tilalle. Tokarski pelasi kauden aikana myös 55 ottelua Lightningin farmijoukkueessa Norfolk Admiralsissa AHL:ssä. 
Tokarski pelasi toisen ammattilaiskautensa kokonaan Norfolkissa ja myös suurimman osan kolmannesta, jonka päätteeksi oli voittamassa AHL:n mestaruutta Calder Cupia. Admirals kohtasi loppuotteluissa Toronto Marliesin ja vei mestaruuden suoraan voitoin 4–0. Tokarski pelasi mestaruusvuoden 2012 pudotuspeleissä kolme nollapeliä, yhtä paljon kuin Marliesin Ben Scrivens, ja hänen torjuntaprosenttinsa (94,4) sekä päästettyjen maalien keskiarvonsa (1,46) olivat pudotuspelien parhaat. Hän pelasi kaudella 2011–2012 myös viisi NHL:n runkosarjaottelua. 
Vuonna 2012 Lightning sai uuden AHL-farmijoukkueen, Syracuse Crunchin, jossa Tokarski jakoi torjuntavastuun Riku Heleniuksen kanssa. Tokarski ehti pelata Crunchissa 33 runkosarjaottelua, kunnes siirtyi helmikuussa 2013 kesken kauden Montreal Canadiensiin pelaajakaupassa, jossa Lightning sai vaihdossa maalivahti Cédrick Desjardinsin.
Tokarski edusti Canadiensia ja sen farmijoukkueita kuukautta vaille kolme vuotta. NHL:n runkosarjassa hän pelasi tänä aikana 26 ottelua ja AHL:n runkosarjassa 68 ottelua. Keväällä 2014 hän pääsi pelaamaan viisi ottelua NHL:n pudotuspeleissä, kun Montrealin ykkösmaalivahti Carey Price oli loukannut polvensa New York Rangersiä vastaan pelatun konferenssifinaalisarjan ensimmäisessä ottelussa. Rangers voitti ottelusarjan kuudessa ottelussa. Tammikuussa 2016 Tokarski siirtyi Anaheim Ducksiin pelaajakaupassa, jossa Canadiens sai vaihdossa laitahyökkääjä Max Fribergin.
Tokarski edusti Kanadan alle 20-vuotiaiden maajoukkuetta yksissä jääkiekon nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa, vuonna 2009. Hän oli voittamassa nuorten MM-kultaa joukkueensa ykkösmaalivahtina.
Pyhäjärvi-instituutti

Pyhäjärvi-instituutti on vuonna 1989 perustettu säätiö.
Eurassa sijaitsevan Pyhäjärvi-instituutin tehtävänä on edistää elintarviketaloutta sekä ympäristöä koskevaa koulutusta, tutkimusta ja kehitystä. Sen tavoitteena on Satakunnan maakunnan elintarviketuotannon kilpailukyvyn turvaaminen sekä vesistöjen tilan parantaminen ja niiden suojelu.
Pyhäjärven vuonna 1995 alkanut suojelutyö jatkuu vuosina 2021−2027 uudella kaudella, jonka rahoitukseen alueen kunnat, teollisuus ja yhdistykset ovat vapaaehtoisesti sitoutuneet. Pyhäjärven suojeluohjelman tavoite on ylläpitää ja turvata Pyhäjärven hyvä tila tulevinakin vuosina ja säilyttää sen moninaiskäyttö kestävällä pohjalla. Tähän mennessä järven tilan turvaamiseksi tehty työ on ollut tuloksellista ja järven rehevöitymiskehitys on saatu pysäytettyä ja tila on viime vuoden pysynyt vakaana. Kuitenkin mm. viime vuosien talvet runsaine sateineen ja ravinnepiikkeineen ovat osoittaneet, että Pyhäjärven tila on edelleen uhattuna ja suojelutyötä on erittäin tarpeellista jatkaa.
JOKI-ohjelman tavoitteena on edistää toiminta-alueen veden laadun turvaamista ja parantamista. Ohjelman toimialueena on Säkylän Pyhäjärven alapuolinen Eurajoen vesistö mukaan lukien Eurajokeen laskevat uomat ja järvet. Vapaaehtoisesti perustetun ohjelman toinen toimikausi alkoi vuonna 2022. 
Vuonna 2021 perustetun Alkutuotannon kasvu- ja vastuullisuusohjelman myötä tuodaan syvyttä ja vaikuttavuutta alueen alkutuotannon ja koko elintarvikeketjun tutkimukseen ja kehittämiseen. Kasvu- ja vastuullisuusohjelman avulla voidaan uusimpia, tieteelliseen tutkimukseen pohjautuvia innovaatioita, tuotantomenetelmiä ja teknologioita tuoda erittäin nopeasti ja laajasti alueen toimijoiden käyttöön. 
RypsiRapsi-foorumi on vuonna 2023 perustettu öljykasvituotannon kehittämisryhmä, jonka tavoitteena on edistää rypsin ja rapsin viljelyä ja kannattavuutta Suomessa. RypsiRapsi-foorumi kokoaa yhteen öljykasvikentän eri sidosryhmät sekä aiemman kehittämistoiminnan ja tuottaa uutta viljelytietoa muun muassa koetoiminnan kautta. Foorumin toimintaa koordinoi Pyhäjärvi-instituutti. 
Pyhäjärvi-instituuttia johtaa hallitus, jossa on edestajia lähialueen kunnista, yrityksistä ja Turun yliopistosta. Instituutilla on toiminnanjohtajan lisäksi noin 20–25 vakituista ja määräaikaista työntekijää työtilanteesta riippuen.Pyhäjärvi-instituutin toimitilat sijaitsevat Fankkeen teollisuusalueella.
Ylösnousemus (elokuva)

Ylösnousemus on Anssi Mänttärin ohjaama elokuva vuodelta 1985. Käsikirjoitus on Mänttärin oma. Mänttäri kertoi suunnittelevansa Kuolema-trilogiaa, josta tämän oli tarkoitus olla toinen osa. Kahta muuta ei kuitenkaan syntynyt, vaikka Mänttäri teki samana vuonna useita elokuvia.
Pääosaa, ekonomi Ponsimaata, näyttelevä Ilkka Kylävaara on käynyt teatterikoulun mutta hänet tunnettiin tuolloin pikemminkin toimittajana ja kirjailijana. Tarina kertoo, kuinka Ponsimaa lavastaa itsemurhansa ja jää seuraamaan ympäristön reaktioita.
Kylävaaran valinta päärooliin sai kriitikot pohtimaan, oliko valinta osunut oikeaan: "Kylävaara on siis tavallaan määrännyt elokuvan luonteen." Kiitosta saa Mänttärin taito käyttää mustaa huumoria elämänmenon ja nykyihmisen kuvaamisessa.
Tapani (myrsky)

Tapani-myrsky (muissa Pohjoismaissa Dagmar-myrsky) eli Suomessa tapaninpäivän myrsky oli Pohjoismaissa 24.–27. joulukuuta 2011 riehunut myrsky. Tapani-myrsky saavutti Norjan joulupäivänä aiheuttaen siellä paljon lukuisia tuhoja, ja se jatkoi matkaa Ruotsiin ja Suomeen niin, että se saavutti Suomen 26. joulukuuta. Myrskyn oletettiin aiheuttavan 45 miljoonan dollarin vahingot Norjassa. Suomessa sähköyhtiöt maksoivat noin 30 miljoonaa euroa korvauksia, ja sähköverkon korjaus maksoi suunnilleen saman verran, kun taas vakuutusyhtiöiden oletettiin maksavan noin 70 miljoonaa euroa korvauksia muun muassa metsätuhoista.
Meteorologinen historia.
Tapani-myrskyn havaittiin 24. joulukuuta alkavan heikkona Newfoundlandin eteläpuolella. Myrsky liikkui Atlantin valtamerelle niin, että sen ilmanpaine oli matalimmillaan joulupäivän aikana. 26. joulukuuta myrsky saavutti Norjan. Myrsky jatkoi sen jälkeen matkaansa vauhdilla kohti itää, mutta koska se meni maitse, se oli heikentynyt merkittävästi varsinkin Venäjän saavuttaessaan. Seuraavana päivänä se oli jo liikkunut pois FU Berlinin kartoilta.
Jälkiseuraukset.
Deutsche Bank arvioi, että puunhinta voi laskea myrskyn jäljiltä jopa 15 prosenttia.
Myrsky aiheutti merkittävän määrän poikkeuksellisen pitkiä sähkökatkoksia. Esim. Fortum arvioi sille aiheutuneen Suomessa noin 35 miljoonan euron kustannukset ja Ruotsissa 10 miljoonan euron kustannukset. Korjauksia tekivät enimmillään noin 750 henkeä.
Jälkiselvittelyissä eduskunta sääti vuonna 2013 voimaan tulleeseen Sähkömarkkinalakiin uudet toimitusvarmuustavoitteet. Niiden mukaan sähkökatko ei saa asemakaava-alueella kestää yli kuutta tuntia ja muualla yli 36 tuntia. Sähkönsiirtoyhtiöt joutuivat tekemään mittavat investoinnit, kun suuri osa pienjänniteverkon ilmajohdoista sijoitettiin maan alle. Tämän ennustettiin huomattavasti nostavan kuluttajien sähkölaskua.
Jalkapallon I divisioonan kausi 1978

Jalkapallon I divisioonan kausi 1978 oli vuonna 1973 perustetun I divisioonan kuudes kausi. Kaudella 1978 I divisioona pelattiin 12 joukkueen kaksinkertaisena sarjana.
I divisioonan voitti Ilves, ja joukkue nousi kaudeksi 1979 Mestaruussarjaan. Toiseksi sijoittunut KTP nousi myös suoraan. Viimeisiksi sijoittuneet MIFK, VPS ja OLS putosivat II divisioonaan. I divisioonan maalikuninkuuden kaudella 1978 voitti KTP:n Ari Tissari 21 maalilla. I divisioonan yleisömäärä kaudella 1978 oli yhteensä 71 417 henkeä eli keskimäärin 541 katsojaa ottelua kohti.
Joukkueet.
I divisioonaan osallistui 12 joukkuetta, joista seitsemän kaudelta 1977, kaksi putoajaa kauden 1977 Mestaruussarjasta ja kolme nousijaa kauden 1977 II divisioonasta. Mestaruussarjassa viimeiseksi sijoittuneet MP ja VPS putosivat suoraan. II divisioonan lohkovoittajat KTP, GrIFK ja OLS nousivat suoraan.
Sarjataulukko.
(M) = Mestari; (N) = Nousija; (P) = Putoaja
Tulokset.
Klas Moring

Klas Anders Moring (19. tammikuuta 1874 Helsinki – 10. tammikuuta 1928 Helsinki) oli suomalainen talousoikeuden professori. 
Moringin vanhemmat olivat insinöörimekaanikko Klas Matthias Moring ja Henrietta Charlotta Alrutz. Hän valmistui filosofian kandidaatiksi 1897, lakitieteen kandidaatiksi 1903 ja lakitieteen lisensiaatiksi (tohtoriksi) 1908. Hänen väitöskirjansa aihe oli "Om vattenverk enligt finskt rätt I". Teoksen toinen osa ilmestyi samana vuonna. Moring toimi talousoikeuden professorina Helsingin yliopistossa vuodesta 1907 vuoteen 1927 saakka. Tutkijana hänet tunnettiin lähinnä teoreetikkona, mutta hänen eräissä tutkimuksissaan on myös historiallista ainesta. Moringin pääteos oli 1922–1927 julkaistu "Finlands skiftesrätt", jonka Juridiska Föreningen palkitsi. Hän julkaisi myös oppikirjoja, kuten "Finsk näringsrätt" (1904), "Arbetskivares och fartygsredares ansvar för kroppskada" (1914) ja "Jordlagstiftningen, vattenrätten samt lagstiftningen om jordbruket och dess bisysselsättningar" (1919), joista viimeksi mainittu myös suomennettiin. Moring oli "Juridiska Föreningens Tidskrift" -lehden päätoimittaja 1919–1927 ja samaan aikaan po. yhdistyksen hallituksen jäsen. Vuosina 1920–1925 hän oli Helsingin kaupunginvaltuuston jäsen. Moring kuoli naimattomana.
Seija Vaaherkumpu

Seija Vaaherkumpu (ent. Rautio s. 14. huhtikuuta 1964 Salo) on suomalainen toimittaja. Hänet tunnetaan muun muassa Ylen A-ohjelmien sekä Yle Radio 1:n "Ykkösaamun" juontajana. 
Vaaherkumpu opiskeli Helsingin yliopistossa valtio-oppia, tiedotusoppia ja sosiaalipsykologiaa. Hän aloitti radiotoimittajan työt opiskeluvuosinaan hyvinkääläisessä Pikkupäkä-paikallisradiossa. 1980-luvun lopulta alkaen hän työskenteli Ylen Radiomafiassa, kunnes hänet valittiin yhdeksi neljästä ensimmäisestä "Ylen Aamu-TV:n" juontajasta lähetysten alkaessa 1997 (muut olivat Arto Nyberg, Päivi Storgård ja Seppo Toivonen). 
2000-vuosikymmenen alussa Vaaherkumpu siirtyi Sanoma-konsernin Neloskanavalle, jossa hän työskenteli muun muassa EU-toimittajana "Nelosen uutisissa".
Sittemmin Vaaherkumpu on toimittanut Yle 1:n "Ykkösaamua" sekä arkiaamuisin radiossa että lauantaiaamuisin Yle TV1:ssä. Hän tekee silloin tällöin töitä myös A-studiolle.
Vuonna 2020 Vaaherkumpu oli ehdolla Vuoden journalistiksi.
Isak Inberg

Isak Johan Inberg (7. heinäkuuta 1835 Kalvola – 17. joulukuuta 1893 Hämeenlinna) oli maanmittari, kartantekijä ja runoilija. 
Inbergin vanhemmat olivat vuokraaja Isak Juhonpoika ja Ulla Juhontytär ja puoliso vuodesta 1877 Vendla Sofia Seppén (k. 1899). Inberg kävi Hämeenlinnan ala-alkeiskoulun ja ryhtyi maanviljelijäksi, mutta jatkoi samalla lukemista ja harjoitti kartanpiirtämistaitoja. Maanmittausoppilaaksi hänet otettiin 1852 ja kymmenen vuoden päästä hän sai varamaanmittarin arvon. Inberg toimi 1866–1868 sekä 1877–1879 apulaisena geologisissa tutkimuksissa ja maanmittarina Oulun läänissä 1869–187. Siellä hän kartoitti yhteensä yli 2 miljoonaa hehtaaria maata ja vettä. Alueen geologisen kartan Inberg julkaisi 1872–1875 nimellä "Bidrag till Uleåborgs läns geognosi". Vuonna 1880 Inbergistä tuli nuorempi komissiomaanmittari Uudenmaan lääniin ja 1885 vanhempi komissiomaanmittari Turun ja Porin lääniin. Huomattavimmat Inbergin julkaisemista kartoista ovat "Suomen suuriruhtinaanmaan kartta" (1876), kahdeksanlehtinen "Suomenmaan kartasto" kouluja varten (1878) sekä Turun ja Porin läänin (1890) ja Uudenmaan läänin (1892) kartat. Lisäksi hän laati muun muassa kaksi rautatiekarttaa (1868 ja 1878), Suomen seinäkartan sekä Helsingin ja Turun ympäristön kartat. Hämeen läänin kartta ilmestyi vasta Inbergin kuoleman jälkeen. Inbergin piirroksia on myös Hjalmar Appelgrenin vuonna 1891 julkaistussa kuuluisassa väitöskirjassa "Suomen muinaislinnat".
Karttojen ohella Inberg julkaisi kuvitetun teoksen "Suomenmaan parhaat ruokasienet" (1884) ja "Iltanen" -nimimerkillä kaksi runovihkoa "Uusia huvilauluja Hämehestä" (1858) sekä kaksi nuottivihkoa nimellä "Moniäänisiä lauluja nuorisolle" (1862). Jälkimmäiset muodostavat ensimmäisen suomen kielellä julkaistun neliäänisen mieskuorolaulujen kokoelman, johon sisältyivät mm. Maamme-laulu, Savolaisen laulu ja Suomen valta.
Professori Yrjö Sakari Yrjö-Koskinen lähetti Inbergin neliäänisen kokoelman Tarttoon virolaiselle Johann Voldemar Jannsenille, joka valmisteli Viron laulujuhlia. Tämä kirjoitti Inbergin Maamme-laulun sovitukseen Viron tulevan kansallislaulun Mu isamaa, mu õnn ja rõõm. Jannsenin tytär Lydia Koidula käänsi Savolaisen laulun neljän säkeistön mittaisena nimellä "Mu meeles seisab alati". Kumpikin laulu esitettiin Viron ensimmäisillä laulujuhlilla vuonna 1869.
GP2-kausi 2013

GP2-kausi 2013 oli GP2-sarjan yhdeksäs kausi. Kaudella oli tarkoitus ajaa viimeistä kertaa GP2/11 autolla, kunnes sarjan organisaatio päätti, että sarjan nykyisellä autolla ajetaan vielä kolme seuraavaa vuotta.
Sarjan mestaruuden voitti sveitsiläinen Fabio Leimer. Toiseksi sijoittui brittiläinen Sam Bird ja kolmanneksi brittiläinen James Calado.
Kuljettajamuutokset.
Uudet kuljettajat
Paluun tekevät kuljettajat
Poistuneet kuljettajat
Tallia vaihtaneet kuljettajat
Kesken kauden vaihtuneet kuljettajat
Kilpailukalenteri.
Kaudella ajettiin yhteensä 22 kilpailua 11 eri radalla. Kausi alkoi 23. maaliskuuta Malesian Sepangin radalla ja päättyi 3. marraskuuta Abu Dhabin Yas Marinan radalle.
(*) = Tarkoittaa paalupaikkaa, joka on saavutettu pitkän kilpailun kahdeksannesta sijasta.
Lehtopunikkitatti

Lehtopunikkitatti ("Leccinum populinum") on Boletaceae-heimoon kuuluva hyvä ruokasieni. Lehtopunikkitatti on haavan mykorritsasieni. Sienen lakki on kookas, tumman punaruskea, tukeva ja kuivapintainen.
E. N. Tigerstedt

Eugène Napoleon Theodor Fredrik Gustaf (E. N.) Tigerstedt (28. toukokuuta 1907 Varsova, Puola – 27. kesäkuuta 1979 Samos, Kreikka) oli suomalainen kirjallisuushistorioitsija. 
Tigerstedt väitteli filosofian tohtoriksi 1939 väitöskirjallaan "Det religiösa problemet i modern finlandssvensk litteratur". Hän toimi kirjallisuusarvostelijana Svenska Pressenissä 1938–1941 ja Hufvudstadsbladetissa 1941–1946. Hänet valittiin Helsingin yliopiston ruotsalaisen kirjallisuuden professoriksi keväällä 1946 muttei astunut virkaansa vaan luopui siitä heti syyslukukauden alussa. Tigerstedt siirtyi Ruotsiin kustannusalalle ja oli Tukholman yliopiston professori 1956–1973. Hänet valittiin Suomen Tiedeseuran jäseneksi vuonna 1946.
Ruotsissa hän toimi Bonnierlla neuvonantajana ja laati kustannusyhtiölle kirjallisuudenhistorian katsaukset "Ny svensk illustrerad litteraturhistoria" (5 osaa, 1955–1958) ja "Bonniers allmänna litteraturhistoria" (6 osaa, 1959–1962). Hänen tuotantonsa keskeisiä teoksia ovat myös "Dante. Tiden, mannen och verket" (1967) ja "The legend of Sparta in classical antiquity" (1974).
Robert Tigerstedt

Robert Adolf Armand Tigerstedt (28. helmikuuta 1853 Helsinki – 2. joulukuuta 1923 Helsinki) oli suomalainen fysiologian tutkija ja lääkäri, joka toimi uransa aikana merkittävällä tavalla sekä Ruotsissa että Suomessa.
Tigerstedt opiskeli Suomessa ja väitteli lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi 1881, mutta siirtyi sitten Tukholmaan, jossa hän oli Karoliinisen instituutin laboraattori 1882–1886, vt. professori 1884–1886 ja professori 1886–1900. 
Hänet kutsuttiin Helsingin yliopiston fysiologian professoriksi, missä virassa hän toimi 1900–1919. Hänen toimintaansa varten perustettiin Helsingin Siltavuoreen fysiologian laitos, yksi aikansa moderneimpia.
Tigestedt oli maailmalla tunnetuimpia suomalaisen lääketieteen edustajia. Hänen tutkimuksensa kattoivat laajasti fysiologian eri aloja, mutta keskeisintä oli verenkierron fysiologian tutkimus. Hänen fysiologian oppikirjansa "Lehrbuch der Physiologie des Menschen" (2 osaa 1897–1898) oli käytössä monissa maissa. Merkittävimpänä saavutuksenaan hän piti monografiaa "Die Phsyiologie des Kreislaufes" (4 osaa 1921–1923). Hän oli myös laatimassa opetuksen uudelleen suunnittelua koskevia mietintöjä 1902 ja 1911.
Myöhemmästä näkökulmasta hänen merkittävimpiin panoksiinsa alalla kuuluu reniini-hormonin löytäminen. Hän julkaisi myös yleistajuisia kirjoituksia sekä kirjoituksia lääketieteen historiasta. 
Sisällissodan jälkeen Tigerstedt työskenteli lääkärinä Tammisaaren vankileirillä ja raportoi sen tilasta, mikä johti vähitellen olojen kohenemiseen..
Robert Tigerstedtin isä oli historioitsija Karl Tigerstedt ja hänen poikansa ravintofysiologi Carl Tigerstedt. Hän toimi aatelissäädyssä sukunsa edustajana valtiopäivillä 1904–1905 ja 1905–1906. "Robert Tigerstedt joutui erittäin monien kunnianosoitusten kohteeksi."
Carl Tigerstedt

Carl Christian Oskar Robert Tigerstedt (17. lokakuuta 1882 – 23. heinäkuuta 1930) oli Helsingin yliopiston fysiologian professori 1920–1930 isänsä Robert Tigerstedtin jälkeen. 
Carl Tigerstedtin vanhemmat olivat professori Robert Adolf Armand Tigerstedt ja Ljubov Ludmilla Martinau. Hän pääsi ylioppilaaksi 1903 Uppsalan yliopistossa ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1904, lääketieteen kandidaatiksi 1906, filosofian maisteriksi 1907 sekä lääketieteen lisensiaatiksi ja lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi 1910.
Tigerstedtin puoliso vuodesta 1909 oli taiteilija Helny Toimi Kristiina Kalima. Myös perheen pojasta Lars Robert Tigerstedtistä (s. 1911) tuli lääkäri.
Tigerstedt hukkui purjehdusmatkalla Porvoon saaristossa heinäkuussa 1930. Hän oli lähtenyt purjeveneellään Pörtössä sijainneelta kesähuvilaltaan maanantai-iltana 20. heinäkuuta ja seuraavan päivän iltana hänen veneensä löytyi 8 kilometrin päässä Helsingistä vesilastissa.
K. K. Tigerstedt

Karl Konstantin Tigerstedt (7. toukokuuta 1822 Kuopio – 5. maaliskuuta 1902 Turku) oli suomalainen lyseon lehtori ja historioitsija.
Tigerstedtin vanhemmat olivat kuopiolainen nimikauppias, Juantehtaan patruuna Adolf Vilhelm Tigerstedt (k. 1853) ja Maria Gustava Collin. Hän kävi Helsingin yksityislyseota ja pääsi ylioppilaaksi 1838. Tigerstedt valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1844, filosofian lisensiaatiksi 1846 ja filosofian tohtoriksi 1847. Hänestä tuli länsisuomalaisen osakunnan kunniajäsen 1887, riemumaisteri 1894 ja riemutohtori 1897.
Tigerstedt oli Aleksanterin yliopiston historian dosenttina vuodesta 1846 ja vt. professorina 1856–1858. Hän oli Turun lukion ja Turun ruotsinkielisen klassisen lyseon historian lehtorina 1859–1891, Turun tuomiokapitulin jäsenenä 1860–1870 ja painoasiamiehenä Turussa 1866–1869. Tigerstedt sai professorin arvonimen 1880. Tigerstedt oli kirkollisvirkakunnan leski- ja orpokassan johtokunnan puheenjohtaja 1872–1879 ja kouluvirkakunnan eläkekassan johtokunnan puheenjohtaja 1879–1891.
Nuorena Tigerstedt oli suomenmielinen mutta sittemmin etääntyi suomalaisuusliikkeestä. Hänen tutkimuskohteenaan oli 1600-luku ja Y. M. Sprengtporten, josta Yrjö-Koskisen esittämää näkemystä itsenäisyyden esitaistelijana hän vastusti. Hän julkaisi myös useita tutkimuksia Pietari Brahen kenraalikuvernöörin ajan hallinnosta.
Tigerstedt oli naimisissa vuodesta 1852 Evelina Teresia Degermanin (k. 1907) kanssa. Heidän poikiaan olivat fysiologian professori Robert Adolf Armand Tigerstedt (1853–1923) ja Porin oikeusraatimies Karl Alexander Napoleon Tigerstedt (1857–1902). Tigerstedtin veli oli Kokemäellä asunut puutavara-alan liikemies ja valtiopäivämies Gustaf Adolf Fredrik Tigerstedt (1813–1878).
Torsten Tikanvaara

Karl Torsten Tikanvaara (vuoteen 1936 "Wikman"; 21. kesäkuuta 1909 Pietarsaari – 26. huhtikuuta 1993) oli suomalainen diplomaatti ja varatuomari. Hän oli Genevessä YK:ssa pysyvä edustaja 1955–1959, ulkoasiainministeriön hallinnollisen osasto päällikkö 1959–1961, kaupallinen edustaja Kölnissä 1961–1964 ja suurlähettiläs Kanadassa Ottawassa 1964–1967 sekä Caracasissa ja Limassa 1967–1976.
Tauno Tirkkonen

Tauno Juhani Uolevi Tirkkonen (2. elokuuta 1898 Tampere – 18. kesäkuuta 1976 Tampere) oli Helsingin yliopiston prosessioikeuden professori vuosina 1945–1967.
Tirkkonen kirjoitti ylioppilaaksi Tampereen lyseosta 1917, valmistui filosofian maisteriksi 1920 ja lakitieteen kandidaatiksi 1926, sai varatuomarin arvon 1928 ja väitteli tohtoriksi 1933. Hän toimi vuosina 1930–1934 eduskunnan oikeusasiamiehen sihteerinä ja 1934–1935 eduskunnan perustuslakivaliokunnan sihteerinä. Hän oli myös Yhteiskunnallisen korkeakoulun rikos- ja prosessioikeuden opettaja 1930–1946 sekä Helsingin yliopiston prosessioikeuden dosentti 1935–1938 ja prosessioikeuden apulainen 1938–1945 ennen nimitystään professoriksi. Yliopistouransa ohella Tirkkonen toimi "Lakimies"-lehden toimitussihteerinä 1936–1945 ja päätoimittajana 1951–1956. Hän oli Suomalaisen Lakimiesyhdistyksen puheenjohtaja 1959–1963, Suomalaisen Tiedeakatemian jäsen vuodesta 1948 ja puheenjohtaja 1971–1972, valtakunnanoikeuden varajäsen 1954–1965 sekä jäsenenä Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran johtokunnassa 1944–1960, eduskunnan kirjaston hallituksessa 1948–1966 ja Alfred Kordelinin säätiön hallituksessa 1964–1971. Hän oli puheenjohtajana myös prosessilakikomiteassa, jonka mietinnön pohjalta toteutettiin vuoden 1960 oikeudenkäymiskaaren uudistus.
Tauno Tirkkosen isä oli tamperelainen kauppias, kauppaneuvos Nikolai Tirkkonen.
Jean Gabriel Tjaeder

Jean Gabriel Tjaeder, alun perin "Tjäder", ven. "Жан Габриэль Тхедер", (23. toukokuuta 1760 Turku – 24. marraskuuta 1815 Turku) oli suomalainen kauppias ja laivanvarustaja. 
Henkilöhistoria.
Työura ja perhe.
Hän sai kauppaneuvoksen arvon 1810. Hänellä oli Turussa kauppa- ja laivanvarustusliike. Hän vaikutti siihen, että Turussa avattiin diskonttolaitos 1806, ja toimi sen johdossa. Hänet valittiin vuonna 1808 Turun läänin kaupunkien edustajaksi Suomen lähetystöön, joka matkusti Pietariin tapaamaan keisari Aleksanteri I:ä. Hän oli myös vaikuttamassa Suomen talousseuran perustamiseen.
Tjaeder oli naimisissa Turkulaisen Magdalena Sofia Hjelmerus (1771–1816), heillä oli kaksi lasta : Johan Karl Tjäder (s.1794–1835) ja Carolina Sofia Maexmontan, o.s. Tjäder (s.1801–1878).
Kunnianosoitukset.
Arvonimet
Osmo Toikka

Osmo Akseli Toikka (22. toukokuuta 1900 Pori – 2. maaliskuuta 1967 Helsinki) oli Pohjoismaiden Yhdyspankin toimitusjohtaja vuosina 1955–1966. Hän oli koulutukseltaan filosofian kandidaatti ja kauppatieteiden kandidaatti. Hänen työnsä pääpaino oli kotitalouksien ja keskisuurten yritysten pankkipalvelujen kehittämisessä. 
Toikka oli innokas laivastoaktiivi ja palveli laivastossa myös sotavuosina 1918 ja 1939–1944. Hän oli Laivaston Aseveljien Helsingin osaston puheenjohtaja sen alkuvuosina ja Suomen Laivastoliiton hallituksen jäsen 1938–1963 toimien sen puheenjohtajana 1943–1949 ja valtuuskunnan jäsenenä vuoteen 1966 saakka.
Suso (jalkapalloilija)

Jesús Joaquín Fernández Sáez de la Torre eli Suso (s. 17. marraskuuta 1993 Algeciras, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Espanjan Segunda Divisiónissa pelaavaa Cádizia. Vasenjalkainen Suso on pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä.
Suso on pelannut Espanjan juniorimaajoukkueissa, ja kuuluu tällä hetkellä Espanjan jalkapallomaajoukkueeseen. A-maajoukkueesa Suso on pelannut neljä ottelua. Maajoukkueessa hän debytoi 14. marraskuuta 2017 Venäjää vastaan pelatussa ystävyysottelussa. Suso pelasi ottelussa ensimmäisen puoliajan, jonka jälkeen hänen tilalleen vaihdettiin José María Callejón. Ottelu päättyi tasalukemiin 3-3.