Kalle Lampinen

Kaarlo Oskar (Kalle Oskari) Lampinen (12. toukokuuta 1894 Alahärmä – 23. joulukuuta 1950 Kuopio) oli suomalainen toimittaja ja poliitikko, joka toimi SSTP:n kansanedustajana vuosina 1922–1923. Hänen ainoa eduskuntakautensa jäi kesken, kun viranomaiset lakkauttivat puolueen ja sen kansanedustajat tuomittiin vankeusrangaistuksiin. 1930-luvun alussa Lampinen loikkasi sosialidemokraatteihin ja työskenteli pitkään "Savon Työmiehen" päätoimittajana.
Elämä.
Nuoruus.
Kalle Lampinen syntyi talollisen perheeseen Alahärmän Härmänkylässä. Kansakoulun ja kauppakoulun käytyään hän teki maatöitä kotitilallaan. Lampinen oli jo poikavuosistaan lähtien mukana nuorisoseuraliikkeen toiminnassa. Vuonna 1911 hänet valittiin vasta 17-vuotiaana Härmänkylän nuorisoseuran puheenjohtajaksi Lampinen toimi myös Vaasassa ilmestyneen sosialidemokraattisen "Vapaan Sanan" Alahärmän kirjeenvaihtajana.
Liityttyään SDP:n jäseneksi Lampinen oli 1913 perustamassa Alahärmään Pesolan työväenyhdistystä jonka puheenjohtajana hän myöhemmin toimi. Lampinen vaikutti myös Suomen Sosialidemokraattisessa Nuorisoliitossa. Syksyllä 1917 Lampinen palkattiin Pietarsaareen SDP:n Keski-Pohjanmaan piiritoimikunnan vaalipuhujaksi. Syyskuussa 1917 venäläiset sotilaat pidättivät Lampisen Lohtajalla Marinkaisten työväentalolla, kun porvarit olivat ilmiantaneet hänet saksalaisten urkkijana. Juuri ennen sisällissodan käynnistymistä tammikuussa 1918 Lampinen palkattiin vaalipiirin vakituiseksi puhujaksi. Sodan jälkeen Lampinen suoritti asevelvollisuutensa Rannikkotykistörykmentti 2:ssa, josta hän kotiutui kersanttina.
Kansanedustajaksi.
Talvella 1920 Lampinen oli pari kuukautta Vaasan läänin eteläisen vaalipiirin järjestäjänä, kunnes siirtyi "Vapaan Sanan" aluetoimittajaksi Pietarsaareen. Lähdettyään mukaan kommunistisen liikkeen toimintaan Lampinen osallistui toukokuussa 1920 Helsingissä pidettyyn SSTP:n perustavaan kokoukseen Pietarsaaren sosialistisen kunnallisjärjestön edustajana. Poliisin hajoittaessa kokouksen Lampinen joutui lyhyeksi aikaa pidätetyksi muiden osanottajien tavoin. Syksyllä 1920 Lampinen ryhtyi SSTP:n Keski-Pohjanmaan piirisihteeriksi ja hän kuului myös puolueneuvostoon. Lampinen palasi myös "Vapaan Sanan" konttorinhoitajaksi, kun lehti oli siirtynyt kommunistien haltuun. Vuonna 1922 Lampinen valittiin eduskuntaan. 
Elokuussa 1923 Lampinen pidätettiin niin sanotun suuren kommunistijutun yhteydessä. Oikeudenkäynnissä Lampinen muun muassa kertoi ettei hän hyväksynyt maanalaista kommunistista toimintaa. Lampinen vapautui tutkintovankeudesta keväällä 1924. Kesäkuussa hän sai vuoden ja kuudenkuukauden tuomion valtiopetoksen valmistelusta. Korkeimmalle oikeudelle tehdyn valituksen jälkeen Lampinen lähti istumaan tuomiotaan Tammisaaren pakkotyölaitokseen toukokuussa 1925. Lampisen ja toisen pietarsaarelaisen kommunistin Juho Rimmin vapautuessa marraskuussa 1926 "porvariston koston uhreja" oli "Työn Äänen" mukaan vastaanottamssa Pietarsaaren rautatieasemalla tuhatpäinen ihmisjoukko torvisoittokuntineen ja mieskuoroineen, jonka jälkeen siirryttiin juhlakulkueessa Pietarsaaren työväentalolla pidettyyn tervetuliaisjuhlaan.
Toimittajana.
Vapautumisensa jälkeen Lampinen työskenteli Suomen Työväen Näyttämöiden Liiton piirijärjestäjänä, kunnes siirtyi Kuopiossa ilmestyneen kommunistisen "Savon Työn" toimittajaksi tammikuussa 1928. Lampinen kuului kommunistien vasemmistososialistiseen oppositioon eli niin sanottuihin "hoipertelijoihin". Erimielisyyksien johdosta hänet pakotettiin huhtikuussa 1930 eroamaan lehden toimituksesta. Kun kommunistien toiminta kiellettiin myöhemmin samana kesänä Lampinen loikkasi sosialidemokraatteihin. Hän työskenteli "Savon Työmiehen" (myöh. "Savon Kansa") toimitussihteerinä 1932–1943 ja päätoimittajana 1943–1950. 
Lampinen oli Kuopion kaupunginvaltuuston jäsen ja toimi sen varapuheenjohtajana 1943-1950. Hän oli myös ehdokkaana vuoden 1939 eduskuntavaaleissa. Lisäksi Lampinen vaikutti edistysmielisessä osuustoimintaliikkeessä ja oli innokas teatteriharrastaja. Hän toimi pitkään muun muassa Kuopion Yhteisteatterin johtokunnan puheenjohtajana. Keväällä 1950 Lampinen jätti päätoimittajan tehtävänsä heikentyneen terveytensä johdosta. Hän kuoli 56-vuotiaana joulukuussa 1950. Lampinen on haudattu Kuopion Isolle hautausmaalle.
Perhe.
Kalle Lampisen puoliso oli Hilma Aro (k. 1960), jonka kanssa hän avioitui vuonna 1922.