tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Sonthofen

Sonthofen on kaupunki Baijerissa Etelä-Saksassa. Se on Saksan eteläisin kaupunki. Sonthofen sijaitsee noin 120 kilometriä Münchenistä lounaaseen ja kaupungin halki virtaa Tonavan sivujoki Iller. Kaupoungin pinta-ala on 46,6 neliökilometriä, ja siellä asui vuoden 2020 lopussa 21 517 asukasta.
Historia.
Sonthofenista on löydetty alemanniasutuksen jälkiä 600-luvulta. Alue on ollut tuomioistuinpaikkana vuodesta 1120. Sitä ennen siellä on luultavasti järjestetty thing-käräjiä. Keisari Sigismund kohotti Sonthofenin markkinapaikaksi 21. helmikuuta 1429. Paikkakunta kärsi Ruotsin sotajoukkojen harjoittamasta terrorista 1630-luvulla.
Rautatieyhteys Immenstadt–Sonthofen avattiin vuonna 1873 ja rataa jatkettiin Oberstdorfiin 1888.
NSDAP perusti Sonthofenissa sijaitsevaan Ordensburgiin Adolf Hitler -koulun (Adolf-Hitler-Schule) vuonna 1935. Nykyisin paikka toimii Bundeswehrin kasarmina. Toisen maailmansodan aikana Sonthofenia pommitettiin kahdesti, 22. helmikuuta 1945 ja 29. huhtikuuta 1945. Ilmapommitukset vaurioittivat muun muassa 1440-luvulta peräisin olevaa Pyhän Mikaelin kirkkoa. Sonthofen nimitettiin virallisesti kaupungiksi 18. elokuuta 1963. Jalankulkuvyöhyke avattiin 1996. Vuonna 2009 Sonthofen sai tunnustuksen Fairtrade-Stadt eli Reilun kaupan kaupunki.
Nähtävyyksiä.
Sonthofenin keskeisiin kulttuurihistoriallisiin nähtävyyksiin kuuluu St. Michael eli Pyhän Mikaelin kirkko, josta on varhaisin maininta vuodelta 1449. Samalla paikalla lienee sijainnut erinäisiä kirkkorakennuksia 800-luvulta alkaen. Vuonna 1499 valmistunut Spitaalikirkko, Spitalkirche, tuhottiin toisessa maailmansodassa; paikalle rakennettiin arkkitehtonisesti samankaltainen kirkko 1967. Berghofenin kaupunginosassa sijaitsee St. Leonhardin kappeli (Kapelle St. Leonhard), jonka runkohuone on peräisin 1300-luvun alusta.
Nordstraßen varrella on muistomerkki paikassa, jossa sijaitsi vuoteen 1817 asti hirsipuu (Galgen). Viimeisen kerran Sonthofenissa toimeenpantiin teloitus tiettävästi vuonna 1944.
Talous ja liikenne.
Sonthofenin talouden kulmakiviä ovat maitotalous ja matkailu. Merkittäviä työllistäjiä ovat niin ikään Bundeswehr ja keskikokoiset metalliteollisuusyritykset, kuten BHS-Sonthofen GmbH ja Dr. Werner Röhrs KG. Suuryritys Voith GmbH:lla on tuotantolaitos Sonthofenissa (Voith Turbo BHS Getriebe GmbH). Oberallgäun työttömyysaste joulukuussa 2012 oli 3,5 %, eli hieman Baijerin keskiarvoa matalampi.
Sonthofen sijaitsee rautatielinjalla Immenstadt–Oberstdorf, joka liittyy Allgäubahn-ratalinjaan Immenstadtissa.
Kuuluisuuksia.
Sonthofenissa ovat syntyneet muun muassa valokuvaaja Lala Aufsberg, taidemaalari Michael Buthe, näyttelijä Herbert Knaup ja mäkihyppääjä Tobias Bogner.
Pihlavanlahti

Pihlavanlahti eli Porinlahti on Selkämeressä Porin edustalla sijaitseva merenlahti. Sen eteläosa on lahteen vetensä laskevan Kokemäenjoen suistoa. Noin kymmenen kilometrin pituisen ja parhaimmillaan viiden kilometrin levyisen Pihlavanlahden ulointa osaa kutsutaan "Kolpanlahdeksi". 
Pihlavanlahti on lähes järvimainen vesialue. Luoteessa se yhtyy Reposaaren ja Mäntyluodon väliin jäävään "Eteläselkään", josta on yhteys avomerelle. Eteläselän ja Pihlavanlahden välissä ovat 1950-luvulla rakennetut maantie- ja rautatiesillat, jotka yhdistävät Reposaaren mantereeseen. Koillis- ja pohjoisosassa on joukko kapeiden salmien toisistaan erottamia saaria. Niiden kautta kulkee vuonna 1993 valmistunut Pohjoinen satamatie. 
Lahden itärannalla on maaseutumaisesti asuttu Lyttylä. Länsipuolella sijaitsee Yyterinniemi, jonka Pihlavanlahden puoleisella rannalla on runsaasti teollisuutta sekä vajaan 5 000 asukkaan Pihlavan kaupunginosa. Alueen teollisuuslaitoksia olivat muun muassa amerikkalaisen Huntsman Corporationin omistama Porin titaanidioksiditehdas, Suomen Kuitulevy Oy:n tehdas sekä vuonna 1875 toimintansa aloittanut Pihlavan saha, joka on yhä toiminnassa. Lisäksi Pihlavanlahdella sijaitsee muun muassa Halssin pienvenesatama. 
Pihlavanlahden keskisyvyys on vain muutamia metrejä. Lisäksi se mataloituu jatkuvasti maankohoamisen ja Kokemäenjoen mukanaan kuljettaman lietteen ansiosta. Lahden eteläosaan kasvaa uusia lietesaaria ja jokisuisto siirtyy eteenpäin joitakin metrejä vuodessa.
Pihlavanlahti on huomattavan rehevöitynyt Kokemäenjoen tuomien ravinteiden johdosta. Lahden pohjukan vesi on lähes kokonaan joesta peräisin olevaa sameaa ja runsasravinteista vettä. 1970-luvulta lähtien veden laatu on kuitenkin parantunut muun muassa metsäteollisuuden jätevesien vähentymisen vuoksi. Pihlavanlahti on myös erittäin suosittu merialue vapaa-ajankalastajien keskuudessa.
Hr. Ms. Alkmaar (M850)

Hr. Ms. Alkmaar (runkonumero M850) oli Alankomaiden kuninkaallisen laivaston Alkmaar-luokan miinantorjunta-alus.
Valmistus.
Alus tilattiin Van der Giessen de Noordilta Alblasserdamista, missä köli laskettiin 1979. Se laskettiin vesille 18. toukokuuta 1982 ja valmistui 28. toukokuuta 1983.
Palvelus.
Alus poistettiin palveluksesta 12. toukokuuta 2001 ja myytiin 2005 Latvialle, joka liitti sen laivastoonsa nimellä "Rusins" runkonumerolla M-08.
Mahara (ohjelmisto)

Mahara on avoimen lähdekoodin ePortfolion ja yhteisöpalvelun web-sovellus, jonka on luonut Uuden-Seelannin hallitus. Se tarjoaa käyttäjille työkaluja luoda ja ylläpitää digitaalista portfoliota oppimisestaan. Yhteisöpalvelu-ominaisuudet mahdollistavat käyttäjille vuorovaikutuksen toistensa kanssa. 
Maharan sisällönhallintajärjestelmä tarjoaa käyttäjille mahdollisuuden luoda blogeja, ansioluetteloita ja erilaisia tiedostoja. Sivujen luonti -työkalu auttaa käyttäjiä luomaan sisällöstään asetelmia tietyllä tavalla muille nähtäväksi. 
Mahara tukee Leap2A-määrittelyä tiedon tuomisesta ja viemisestä, minkä avulla käyttäjä voi viedä sisältöä pois yhdestä Mahara-asennuksesta ja tuoda ne toiseen. On olemassa rajattua yhteensopivuutta Maharan ja muiden sellaisten järjestelmien kanssa, jotka tukevat Leap2A-standardia.
Hr. Ms. Delfzijl (M851)

Hr. Ms. Delfzijl (runkonumero M851) oli Alankomaiden kuninkaallisen laivaston Alkmaar-luokan miinantorjunta-alus.
Valmistus.
Alus tilattiin Van der Giessen de Noordilta Alblasserdamista, missä köli laskettiin 1979. Se laskettiin vesille 29. lokakuuta 1982 ja valmistui 17. elokuuta 1983.
Palvelus.
Alus poistettiin palveluksesta 19. kesäkuuta 2001 ja myytiin 2005 Latvialle, joka liitti sen laivastoonsa nimellä "Visvaldis" runkonumerolla M-07.
EMERGCON

EMERGCON on Yhdysvalloissa käytössä oleva järjestelmä, jolla merkitään hätätilanteessa olevaa valmiuden tasoa. Alhaisin taso on EMERGCON2 ja ylin EMERGCON1 (vrt. DEFCON)
EMERGCON-nimitys tulee englannin kielen sanoista "emergency" eli hätätila ja "condition" eli tila tai kunto, tässä tapauksessa valmius.
Neon Nights – Live at Wacken

Neon Nights – 30 Years of Heaven &amp; Hell – Live at Wacken on Heaven &amp; Hell-yhtyeen (eli Black Sabbath-yhtyeen vuosien 1980-1982 ja 1991-1992 kokoonpanon) live-DVD/CD-julkaisu vuodelta 2010. Se on nauhoitettu ja kuvattu Wacken Open Air-festivaaleilla heinäkuussa 2009 Saksassa. Tallenne julkaistiin postuumisti yhtyeen vokalistin Ronnie James Dion kuoleman (toukokuu 2010) jälkeen. Heaven &amp; Hell lopetti toimintansa heinäkuussa 2010 Dion muistolle soitetun konsertin jälkeen. 
Albumilta ja DVD:ltä löytyvä tallenne on yksi yhtyeen viimeisistä konserteista. Kappaleet ovat peräisin kolmelta Dion kanssa tehdyltä Black Sabbath-studioalbumilta sekä Heaven &amp; Hellin nimissä tehdyltä tuolloin tuoreelta "The Devil You Know"-albumilta. Lisäksi DVD:ltä löytyy bonusmateriaaleina yhtyeen kaikkien jäsenten haastattelut, jossa he muistelevat 30:n vuoden ajan tapahtumia Black Sabbathissa (ensimmäinen Dion aikainen Sabbath-albumi "Heaven and Hell" julkaistiin vuonna 1980). Lisäksi mukana on yhtyeen elossa olevien jäsenten (kitaristi Tony Iommi, basisti Geezer Butler ja rumpali Vinny Appice) muistosanat Diolle.
Hr. Ms. Dordrecht (M852)

Hr. Ms. Dordrecht (runkonumero M852) oli Alankomaiden kuninkaallisen laivaston Alkmaar-luokan miinantorjunta-alus.
Valmistus.
Alus tilattiin Van der Giessen de Noordilta Alblasserdamista, missä köli laskettiin 5. tammikuuta 1981. Se laskettiin vesille 12. kesäkuuta 1981 ja valmistui 16. marraskuuta 1983.
Palvelus.
Alus poistettiin palveluksesta 5. heinäkuuta 2001 ja myytiin 2005 Latvialle, joka liitti sen laivastoonsa nimellä "Tālivaldis" runkonumerolla M-06.
Platonin epigrammit

Platonin epigrammeilla viitataan joukkoon antiikin kreikkalaisia epigrammeja, jotka on laitettu filosofi Platonin nimiin. Kaikki nämä epigrammit ovat lyhyitä runoja, jotka ovat sopivia omistuskirjoituksiksi esimerkiksi hautamuistomerkkeihin.
Kokonaisuudessaan Platonin nimiin on laitettu 31 (joissakin lähteissä 32) epigrammia, vaikka usein epigrammeja mainitaan olevan 17 tai 18. Yhtä lukuun ottamatta kaikki epigrammit ovat säilyneet "Kreikkalaisessa antologiassa", ja niistä 17 tunnetuinta on säilynyt pelkästään antologiassa. Diogenes Laertios lainaa yhtätoista epigrammeista; kolmeatoista taas lainaavat kokonaan tai osittain Athenaios, Suidas, Apuleius, Filostratos, Aulus Gellius, Macrobius, Olympiodoros, Mikhael Apostolios ja Thomas Magistros.
Epigrammit on kirjoitettu elegisen distikonin muodossa. Ne eivät sisällä filosofista aineistoa. Tutkijat pitävät kaikkia tai ainakin suurinta osaa epigrammeista epäperäisinä. Tämä arvio perustuu sekä epigrammien kieleen että sisältöön, sekä siihen tosiseikkaan, että epigrammien sepittäminen tunnettujen henkilöiden nimissä oli suosittua myöhäisantiikin aikana.
Osa epigrammeista saattaa kuitenkin olla aitoja. Mahdollisesti aidoiksi on arveltu varsinkin epigrammeja 1, 2 ja 7 sekä erityisesti epigrammia 3. Näistä epigrammi 1 on jollekin oppilaalle, mahdollisesti Akatemian opiskelijalle, omistettu rakkausruno ja epigrammi 2 saman oppilaan hautakirjoitus. Epigrammi 3 on Dion Syrakusalaisen hautakirjoitus, epigrammi 7 puolestaan rakkausruno nuorelle tytölle tai naiselle.
Muita epigrammeissa mainittuja henkilöitä ovat Faidros ja tragediakirjailija Agathon, jotka mainitaan epigrammeissa 4 ja 6 vastaavasti; Ksanthippe, mahdollisesti sama henkilö kuin Sokrateen vaimo, joka mainitaan rakastajana epigrammissa 8; runoilijatar Sapfo, joka mainitaan kymmenentenä muusana epigrammissa 16; ja komediakirjailija Aristofanes, joka mainitaan sulotarten innoittamana epigrammissa 18.
Hr. Ms. Haarlem (M853)

Hr. Ms. Haarlem (runkonumero M853) oli Alankomaiden kuninkaallisen laivaston Alkmaar-luokan miinantorjunta-alus.
Valmistus.
Alus tilattiin Van der Giessen de Noordilta Alblasserdamista, missä köli laskettiin 30. marraskuuta 1981. Se laskettiin vesille 9. heinäkuuta 1983 ja valmistui 12. huhtikuuta 1984.
Palvelus.
Alus poistettiin palveluksesta 29. marraskuuta 2011.
Ensi (nimi)

Ensi on suomalainen etunimi.
Alusta alkaen Ensiä on käytetty sekä naisen että miehen nimenä. Suosituimmillaan se oli 1920–1930-luvuilla. Vuoden 1960 jälkeen syntyneillä se on varsin harvinainen.
Vuoden 2019 loppuun mennessä Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan Ensi-nimen on saanut noin 870 henkilöä, joista noin yli 550 on naisia ja noin 320 miehiä. Valtaosa Ensi-nimisistä on syntynyt 1900-luvun alkupuolella.
SunSay

SunSay on vuonna 2007 perustettu ukrainalainen fuusioyhtye, jonka pääjäsen ja johtohahmo on hajonneen reggae-duo 5'nizzan entinen solisti Andrei ”Sun” Zaporožets (ven. Андрей «Сан» Запорожец). Yhtye on ottanut vaikutteita musiikkiinsa monista eri tyylilajeista, kuten funkista, reggaesta, folkista, rockista ja jazzista. Suurin osa kappaleiden sanoituksista on venäjäksi, mutta yhtyeellä on myös ukrainan- ja englanninkielisiä sävellyksiä. SunSay on tehnyt yhteistyötä yhdysvaltalaisen rap-artistin ja tuottajan John Fortén kanssa ja keikkaillut Venäjän ja Ukrainan lisäksi mm. Saksassa, Puolassa, Tšekissä, Virossa, Latviassa ja Liettuassa.
Historia.
Yhtyeen synty.
SunSayn vuonna 2007 julkaistu debyyttialbumi sisältää materiaalia 5'nizzan kolmannelta, työstövaiheeseen jääneeltä studioalbumilta. Zaporožets halusi viedä akustisen duon musiikkia uuteen suuntaan ja lisätä sovituksiin uusia instrumentteja. Lopulta Sergei Babkin (ven. Сергей Бабкин), toinen 5'nizzan perustajajäsenistä, jätti yhtyeen taiteellisten erimielisyyksien vuoksi. Zaporožets jatkoi materiaalin työstämistä, ja sooloprojekti sai uuden nimen, SunSay. Debyyttialbumilla on kuultavissa joitakin Sergei Babkinin taustalauluja ja kitararaitoja.
Aapo Selja

Aapo Selja (vuoteen 1898 saakka "Abraham Skopa", 28. helmikuuta 1877 Oulu – 18. kesäkuuta 1940 Oulu) oli suomalainen näytelmäkirjailija.
Selja syntyi työläisperheeseen ja oli ammatiltaan maalari. Hän osallistui työväen järjestötoimintaan sekä harrasti kirjallisuutta, teatteria ja taidemaalausta. Selja oli perustamassa Oulun työväen teatteria ja toimi vuoteen 1901 saakka Oulun työväenyhdistyksen puheenjohtajana. Hän kirjoitti jo nuorena runoja ja kertomuksia lehtiin ja työväen julkaisuihin. Selja toimi näyttelijänä ja teatteriohjaajana sekä sepitti huvinäytelmiä ja myöhemmin radiokuunnelmia.
Selja oli Vaasassa ilmestyneen "Vapaa Sana" -lehden aputoimittajana 1906, mutta hänet erotettiin tehtävästä. Helmikuussa 1907 hänet tuomittiin 1 vuoden 2 kuukauden kuritushuonerangaistukseen kolmesta murtovarkaudesta. Selja oli mennyt "Vaasa"-lehden toimitukseen väärillä avaimilla ja anastanut sieltä rahaa.
Näytelmiä.
Nimellä "Aapo Selja":
Nimellä "Aapo S.":
Arthur Smith

Arthur Smith (1. huhtikuuta 1921 Clinton, Etelä-Carolina – 3. huhtikuuta 2014 Charlotte, Pohjois-Carolina) oli yhdysvaltalainen kantrimuusikko.
Arthur Smith oli alun perin tekstiilitehtaan työntekijä, josta tuli tunnettu kantri-instrumentaalien säveltäjä sekä kitaristi, viulisti ja banjonsoittaja, jonka suurin hitti oli instrumentaali "Guitar Boogie".
Ura.
Arthur oli tehdastyöläisen ja musiikinopettaja Clayton Seymour Smithin poika. Smithin ensimmäinen soitin oli kornetti. Arthur Smith veljineen perusti Dixieland-yhtyeen nimeltä Carolina Crackerjacks, joka esiintyi radiossa Spartanburgissa, Etelä-Carolinassa; he onnistuivat rajoitetusti jazzformaattinsa kanssa. Heistä tuli suositumpi kantriyhtyeenä, ennen kuin Arthur muutti Charlotteen, Pohjois-Carolinaan liittyäkseen WBT Carolina Barndancen liveshow’hun ja radio-ohjelmaan. Ennen toista maailmansotaa Arthur oli WBT Briarhoppers -yhtyeen jäsen.
Sodan jälkeen palattuaan merivoimien palveluksesta vaimonsa luo Charlotteen Smith jatkoi levytysuraansa ja aloitti Carolina Calling -radioshow’n. Hän levytti vuonna 1948 tunnetuimman sävellyksensä Guitar Boogien, jota voidaan pitää yhtenä tunnetuimmista rockin edeltäjistä.
Vuonna 1955 Smith sävelsi banjoinstrumentaalin nimeltä ”Feudin’ Banjos” ja äänitti sen Don Reno -nimisen banjonsoittajan kanssa.
Rauli Mickelsson

Rauli Mickelsson (s. 1954) on turkulainen politiikan tutkija. Hän on sekä Tampereen yliopiston että Turun yliopiston valtio-opin dosentti. Mickelsson väitteli valtiotieteiden tohtoriksi Turun yliopistosta vuonna 1999. Hän on tutkinut erityisesti poliittisia puolueita ja poliittisen osallistumisen muutosta. Hän on työskennellyt Turun yliopistossa vuodesta 1995, lukuun ottamatta vuosia 2009–2012, jolloin hän toimi Tampereen yliopistossa valtio-opin yliopistonlehtorina. Tällä hetkellä Mickelsson työskentelee Turun yliopistossa politiikan tutkimuksen laitoksella yliopisto-opettajana. 
Muuta.
Mickelsson on ollut vuodesta 1984 asti Vihreän liiton toiminnassa mukana. Vuonna 2021 Mickelssonille myönnettiin Suomen Valkoisen Ruusun ritarimerkki.
Hr. Ms. Harlingen (M854)

Hr. Ms. Harlingen (runkonumero M854) oli Alankomaiden kuninkaallisen laivaston Alkmaar-luokan miinantorjunta-alus.
Valmistus.
Alus tilattiin Van der Giessen de Noord telakalta Alblasserdamista. Alus laskettiin vesille 9. heinäkuuta 1983 ja valmistui 12. huhtikuuta 1984.
Palvelus.
Alus poistettiin palveluksesta ja myytiin Latvialle, joka liitti sen laivastoonsa nimellä "Imanta" runkonumerolla M-04.
2000-kymmenluku

2000-kymmenluku on epätäsmällinen ilmaus, joka voi viitata joko 2000-vuosikymmeneen tai 2010-lukuun.
Kielitoimisto suosittelee nimitystä "kymmenluku" käytettäväksi vuonna 2010 alkaneesta vuosikymmenestä. 2000-vuosikymmentä sen sijaan voidaan nimittää "ensikymmen-" tai "alkukymmenluvuksi".
Mutarotaatio

Mutarotaatio on sokerimolekyylien epimerisaatiosta johtuva muutos niiden kyvyssä kiertää tasopolaroidun valon värähtelysuuntaa. Mutarotaatiota havaitaan liuoksissa. Epimerisaatio tapahtuu sokerin hemiasetaaliryhmän hiilessä.
Perusta.
Ensimmäisen kerran mutarotaatioilmiön havaitsi ranskalainen Augustin-Pierre Dubrunfaut vuonna 1846. Kiinteänä sokerit esiintyvät pääasiassa rengasrakenteisina muotoina, joko pyranooseina tai furanooseina. Rengasrakenteisella sokerilla on kaksi anomeeria, α- ja β-anomeerit ja näillä anomeereilla on toisistaan poikkeava ominaiskiertokyky. Liuoksissa rengasrakenne voi avautua johtuen hemiasetaaliryhmän hydrolyysistä. Liuoksessa avoketjuinen muoto voi muuntua uudelleen rengasrakenteiseksi ja liuoksessa vallitsee tasapaino α- ja β-anomeerien välillä. Jos esimerkiksi β--glukopyranoosia liuotetaan veteen, on sen ominaiskiertokyky +18,7°. Vesiliuoksen seisoessa ominaiskiertokyky alkaa kasvaa, kunnes se saavuttaa vakioarvon +52,7°, mikä johtuu β--glukopyranoosin muuntumisesta α--glukopyranoosiksi, jonka ominaiskiertokyky on +112° vedessä. Tasapainotilassa α-anomeeria on noin 36 % ja β-anomeeria noin 64 %. Tätä kutsutaan mutarotaatioksi. Mutarotaatio on nopeaa erityisesti happamissa ja emäksisissä liuoksissa ja saattaa aiheuttaa ongelmia sokerien erottumisessa erotettaessa sokereita kromatografisesti.
Hr. Ms. Scheveningen (M855)

Hr. Ms. Scheveningen (runkonumero M855) oli Alankomaiden kuninkaallisen laivaston Alkmaar-luokan miinantorjunta-alus.
Valmistus.
Alus tilattiin Van der Giessen de Noord telakalta Alblasserdamista. Se laskettiin vesille 2. joulukuuta 1983 ja valmistui 18. heinäkuuta 1984.
Palvelus.
Alus poistettiin palveluksesta 4. joulukuuta 2002 ja myytiin Latvialle, joka liitti sen laivastoonsa nimellä "Viesturs" runkonumerolla M-05.
Verebjen mutka

Moskovan ja Pietarin välisellä pääradalla oli aikaisemmin noin viiden kilometrin pituinen Verebjen mutka (). Tarinan mukaan se syntyi Nikolai I:n piirtäessä rautatielinjaa kartalle. Verebjajoen kohdalla keisarin sormi ulottui viivottimen yli, ja näin muuten lähes suoralle radalle syntyi kartalla selvästi näkyvä koukkaus.
Todellisuudessa vuonna 1851 valmistunut rautatie oli alun perin suora. Verebjan rotkon ja Valdain ylängön reunan kohdalle syntyi 5,6 kilometrin pituinen nousu, jonka kaltevuus oli 8,2‰. Jyrkän nousun takia tavarajunat jouduttiin jakamaan kahtia Burgan ja Torbinon asemien välillä. Myöhemmin niitä alettiin vetää kahdella veturilla. Alkeellisen jarrutekniikan takia rataosuudella tapahtui useita onnettomuuksia vaunujen tai kokonaisten junien päästessä liukumaan alamäkeen.
Vuonna 1877 vanhan radan pohjoispuolelle alettiin rakentaa kiertorataa, joka valmistui vuonna 1881. Sen ansiosta radan kaltevuus pieneni kuuteen promilleen. Suora rataosuus jäi pois käytöstä, mutta vielä myöhemminkin pikajunat joutuivat alentamaan nopeutta mutkassa. Uuden rataosuuden varrelle perustettiin Verebjen ja Oksotšin rautatieasemat.
Vuonna 2001 päärata suoristettiin alkuperäisen linjauksen mukaisesti ja Verebjan yli rakennettiin 53 metriä korkea ja noin 600 metriä pitkä silta. Kiertorata sekä Verebjen ja Oksotšin asemat jäivät samalla pois käytöstä. Nykyään Verebjen kylän länsipuolella sijaitsee ”platforma 198 km” -niminen pysäkki.
Verebja

Verebja (, alajuoksulla Веребушка, "Verebuška") on Mstajokeen laskevan Volman sivujoki Novgorodin alueella Venäjällä. Sen pituus on 63 kilometriä ja valuma-alueen laajuus 332 neliökilometriä. Joen nimi perustuu venäjän ’pajua’ tarkoittavaan sanaan "verba". Toisen version mukaan sen taustalla on rinteistä maastoa kuvaava itämerensuomalainen sana "vierre".
Verebja saa alkunsa Okulovkan piirin Borovjonkan kunnan Pestšankan kylän lähellä sijaitsevista soista ja laskee Volmaan Ust-Volman kylän luona. Valdain ylängön reunaa myöten virtaavassa joessa on paljon pieniä koskia, mikä tekee siitä suositun retkeilykohteen.
Vuonna 1851 Verebjan yli Pietarin ja Moskovan väliselle pääradalle rakennettiin rautatiesilta, joka oli tuolloin Venäjän pisin ja korkein. Mstajoen ja Torbinon asemien välisen jyrkän nousun junaliikenteelle aiheuttamat ongelmat ratkaistiin vuosina 1877–1881 rakennetulla Verebjen mutkalla, joka suoristettiin uudelleen vuonna 2005.
Joen lähistöllä sijaitsee Verebjen kuntakeskus. Sen varrella Golyšinon, Gusevon ja Zaborovjen kylissä on ollut 1600-luvulla syntynyttä karjalaisasutusta.
World War Z

World War Z on vuonna 2013 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen Marc Forsterin ohjaama kauhuelokuva. Sen pääosaa näyttelee Brad Pitt. Elokuva perustuu Max Brooksin vuonna 2006 julkaistuun romaaniin "".
Juoni:
YK:n entinen tutkija Gerry Lane joutuu täydellisen katastrofin keskelle vaimonsa ja kahden tyttärensä kanssa. Nelikko evakuoidaan lentotukialukselle, jossa karmiva totuus alkaa paljastua: zombie-epidemia järisyttää koko maailmaa.
Sunday Kizito

Sande Muhamed "Sunday" Kizito (s. 17. lokakuuta 1974) on ugandalainen nyrkkeilijä. 
Kizito voitti Afrikan kisoissa 1999 kultaa alle 48-kiloisten sarjassa, mutta putosi seuraavana vuonna Sydneyn olympialaisissa jo ensimmäisellä kierroksella. Hän ryhtyi vuonna 2000 ammattilaiseksi ja on otellut 23 kertaa voittaen yhteensä 12 kamppailua.
From Time to Time – Ajasta toiseen

From Time to Time – Ajasta toiseen ("From Time to Time") on vuonna 2009 ensi-iltansa saanut Julian Fellowesin ohjaama ja käsikirjoittama brittiläinen seikkailuelokuva. Fantasiaseikkailun pääosissa ovat Maggie Smith, Timothy Spall, Carice van Houten, Alex Etel, Pauline Collins, Hugh Bonneville ja Dominic West.
"From Time to Time" perustuu Lucy M. Bostonin kirjoittamaan lasten romaaniin "The Chimneys of Green Knowe" (1958). Elokuva kuvattiin Athelhampton Housessa Dorsetissa.
"From Time to Time" oli Chicagon lasten elokuvajuhlilla ehdokkaana kolmeen palkintoon, joista se voitti kaksi. Seattlen elokuvajuhlilla elokuva voitti yhden palkinnon.
Howard Hughesin lääketieteellinen instituutti

Howard Hughesin lääketieteellinen instituutti on Yhdysvalloissa toimiva tutkimusta rahoittava taho. Sen perusti vuonna 1953 Howard Hughes. Instituutti rahoittaa lääketieteellistä tutkimusta monissa sairaaloissa ja yliopistoissa eri puolilla Yhdysvaltoja. Se on keskittynyt etenkin genetiikkaan, immunologiaa, solubiologiaan ja neurotieteisiin. Se jakaa myös apurahoja opintoihin. Vaikka Hughesin sanotaan perustaneen instituutin aikoinaan lähinnä veroteknisistä syistä, siitä on tullut yksi maailman suurimmista lahjoittajista.
Vuonna 1985 instituutin johto päätti myydä omistamansa Hughes Aircraft Companyn, joka oli instituutin ainoa varallisuuserä. Instituutti sai kaupasta yli viisi miljardia Yhdysvaltain dollaria, mikä teki instituutista Yhdysvaltojen varakkaimman voittoa tavoittelemattoman organisaation.
Instituutin varallisuus on 19,3 miljardia dollaria vuoden 2017 lopussa. Vuonna 2017 instituutti jakoi 662 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria tutkimustyöhön ja 86 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria tiedekoulutukseen.
Instituutti on tukenut 28 Nobelin palkinnon saajaa.
Kaksinaamaista peliä (vuoden 1984 elokuva)

Kaksinaamaista peliä (; ) on vuonna 1984 ensi-iltansa saanut Károly Makkin ohjaama unkarilais-yhdysvaltalainen romanttinen komedia. Komedian pääosissa ovat Christopher Plummer, Maggie Smith ja Elke Sommer. Elokuva perustuu Ferenc Molnárin näytelmään "A testör" (1918).
"Kaksinaamaista peliä" kertoo lahjakkaasta teatterinäyttelijä Fitzroy Wynnistä (Plummer), joka haluaa näytellä Lily-vaimon (Smith) kirjoittamassa uudessa elokuvassa. Vaimo ei kuitenkaan pidä ajatuksesta...
"Kaksinaamaista peliä" sai ensi-iltansa Unkarissa 17. lokakuuta vuonna 1984. Yhdysvalloissa elokuva sai ensi-illan 19. huhtikuuta vuonna 1985. 
"Kaksinaamaista peliä" julkaistiin DVD:lle vuonna 2002.
Vastaanotto.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Sam Inkinen antoi elokuvalle kaksi tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”keskinkertainen”.
Procida

Procida on tuliperäinen saari Napolinlahden pohjoispäässä, noin tunnin laivamatkan päässä Napolista. Se on noin neljä kilometriä pitkä ja kaksi kilometriä leveä. Saari muodostaa myös kunnan, joka kuuluu Napolin metropolikaupunkiin Campanian alueella.
Historia.
Saaren asuttivat alun perin kreikkalaiset, jotka muuttivat sinne Cumasta. Keskiajalla saarelaiset joutuivat jatkuvasti saraseenien hyökkäysten kohteeksi ja he rakensivat saaren korkeimmalle kohdalle linnoitetun Terra Muratan kylän.
1800-luvun alussa englantilaiset sotajoukot pitivät saarta tukikohtanaan taistellessaan viereisellä Ischian saarella olleita ranskalaisia vastaan.
Puhoksen voimalaitos

Puhoksen voimalaitos sijaitsee Kiteen kunnassa Pyhäjärven ja Oriveden välisessä Puhoksenkoskessa. Voimalaitoksen rakennutti Puhoksen Voima Oy vuonna 1961. Nykyisin voimalaitoksen omistaa Pohjois-Karjalan Sähkö Oy.
Voimalaitoksen rakentaminen.
Maaseudun sähköistämistä varten vuonna 1945 perustettu Pohjois-Karjalan Sähkö Oy etsi alusta lähtien mahdollisuuksia oman sähköntuotannon aloittamiseen. Toimialueen eteläosissa tähän näytti mahdollisuuden tarjoavan Puhoksenkoski Kiteellä. Koski oli tosin jo valjastettu pienellä Puhoksen kylää palvelleella tasavirtalaitoksella, mutta tästä voimalaitoksesta ei ollut ratkaisuksi jatkoa ajatellen. Pohjois-Karjalan Sähkö Oy ehdottikin koskiosuuksia omistaneelle Oy Kaukas Ab:lle syksyllä 1946, että joko metsäyhtiö tai sähköyhtiö rakentaisi uuden voimalaitoksen. Oy Kaukas Ab ei tuolloin ollut halukas.
Asiaan tartuttiin uudelleen vuonna 1958. Koskiosuuksia koskevan selvitystyön jälkeen Oy Kaukas Ab ja Pohjois-Karjalan Sähkö Oy perustivat marraskuussa 1959 Puhoksen Voima Oy:n. Metsäyhtiön osuus uudessa yhtiössä merkittiin sen omistaman Kaltimon Voima Oy:n nimiin. Voimalaitos valmistui vuoden 1961 lopussa. Sen koko tuotanto myytiin Pohjois-Karjalan Sähkö Oy:lle. Oy Kaukas Ab halusi kuitenkin verraten pian irtaantua Puhoksen Voima Oy:stä, jonka koko osakekanta siirtyi toiselle pääomistajalle elokuussa 1966. Vuoden 1978 lopussa Puhoksen Voima Oy sulautettiin omistajayhtiöönsä.
Pohjois-Karjalan Sähkö Oy ja Kiteen kaupunki kävivät syksyllä 2018 neuvotteluja voimalaitoksen ja siihen liittyvien maa-alueiden siirtämisestä kaupungin omistukseen. Kaupungin suunnitelmana oli alueen kehittäminen museo- ja virkistyskäyttöön soveltuvaksi. Muun muassa voimalaitoksen omistukseen liittyvien vastuiden vuoksi Pohjois-Karjalan Sähkö Oy päätti pitää voimalaitoksen edelleen omistuksessaan ja toteuttaa tarvittavan peruskorjauksen vuosina 2019-2020.
Abudarhamin synagoga

Abudarhamin synagoga on uusin Gibraltarin neljästä synagogasta. Se perustettiin vuonna 1820 vastapainoksi Gibraltarin Suuren synagogan juhlallisuudelle. Uudesta synagogasta haluttiin pienempi ja vähemmän muodollinen. Se tehtiin muokkaamalla entinen rabbi Solomon Abudarhamin koulurakennus rukoushuoneeksi. Rabbi itse oli kuollut vuoden 1804 keltakuume-epidemiassa. Rakennus oli aikaisemmin toiminut vapaamuurarien kokoontumistilana.
Abudarhamin synagoga on pieni rukoushuone jossa on tummat puiset penkit. Sen osoite on Parlament Lane 20. Synagogassa on arvokkaat Rimonim-kellot. Antiikkiset kellot ovat noin 60 cm korkeita.
Koshikijimankoira

Koshikijimankoira on sukupuuttoon kuollut japanilainen koirarotu, joka oli kotoisin Kagoshiman prefektuuriin kuuluvilta Koshikijimasaarilta. Se oli tyypillinen alkuperäinen saaristokoira, ja sitä pidetään satsumankoiran kantarotuna.
Ulkomuoto.
Koshikijimankoira oli keskikokoinen, lihaksikas, atleettinen ja pitkäraajainen alkukantainen koira, jonka korvat ja häntä olivat samanlaiset kuin muilla perinteisillä japanilaisilla pystykorvilla. Sen karvapeite oli kuitenkin lyhyempi ja ihonmyötäisempi kuin muilla nippon inuilla. Väritys oli joko punainen, musta, seesami, punabrindle tai mustabrindle.
Luonne ja käyttäytyminen.
Rotu oli omistajaansa kohtaan uskollinen ja vieraita kohtaan varautunut.
Alkuperä.
Jōmon-kaudella 14 000–300 eaa. kaikkien nykyisten japanilaisten pystykorvien muinainen esi-isä jomonkoira oli varsin yleinen koko Japanin saaristossa, ja syrjäisemmissä paikoissa eristyksissä muiden rotujen vaikutteilta siitä kehittyi puhtaita paikallisia rotuja kuten Koshikijiman saariston alkuperäiset koirat. Viimeksi mainitut todennäköisesti sekoittuivat sittemmin yayoi-kauden (300 eaa. – 300 jaa.) koiraan, joka kulkeutui Japaniin Korean niemimaalta noin vuonna 300 ja oli hieman jomonkoiraa kookkaampi ja omasi korkeamman otsapenkereen.
Koshikijimankoiraa käytettiin etupäässä metsästykseen, ja ajan mittaan siitä kehittyi puolivilli paikallisrotu. Myöhemmin koiria vietiin shimazu-klaanin hallitsemilta alueilta Satsuman hanista muille alueille, jossa niitä risteytettiin paikallisten metsästyskoirien kanssa. Vähitellen syntyi satsumankoira, joka tuli hyvin tunnetuksi Kagoshiman alueella jäniksen ja muun riistan metsästykseen käytettävänä koirana. 
Ajan myötä koshikijimankoira risteytyi niin paljon muiden rotujen kanssa, ettei puhdasrotuisia yksilöitä ollut enää juuri jäljellä. Toisen maailmansodan aikana jäljelle jääneiden yksilöiden turkeista tehtiin vaatteita ja niitä käytettiin ruokana. Sodan jälkeen "Society for the Preservation Nipponinu" teki tutkimuksen paikallisista koirapopulaatioista, eikä puhdasrotuisia yksilöitä enää löydetty.
Lähteet.
Viitteet.
HE 0437-5439

HE 0437-5439 (myös HVS3) on massiivinen korkeanopeuksinen tähti. Se on pääsarjaan kuuluva B-spektriluokan tähti Kultakalan tähdistössä. Se löydettiin vuonna 2005 Euroopan eteläisen observatorion VLT:n 8,2 metrin "Kueyen"-teleskoopilla. HE 0437-5439 on nuori tähti, sen ikä on arviolta 30 miljoonaa vuotta. Tähden massa on melkein yhdeksän kertaa Auringon massa ja tähti on 200 000 valovuoden päässä Kultakalan tähdistössä, 16 astetta pohjoiseen Suuresta Magellanin pilvestä (LMC) ja hiukan sitä kauempana. Tähdellä näyttää olevan suuri pakonopeus: 723 km/s (2 600 000 km/h). Tällä nopeudella se ei enää ole Linnunrata-galaksin gravitaatiossa kiinni ja poistuu galaksienväliseen avaruuteen. Sen arveltiin aluksi lähteneen LMC:sta sinkoutuen pois vähän syntymänsä jälkeen.
Vuonna 2010 julkaistussa tutkimuksessa arvioitiin tähden liikettä perustuen Hubble-avaruuskaukoputken ottamiin kuviin vuosilta 2006 ja 2009. Tutkimus sulki LMC:n pois tähden alkuperäisenä lähteenä, mutta sopi olettamukseen sen sinkoutumiseen pois Linnunrata-galaksista. Tähden nopeudesta on päätelty sen tapahtuneen 100 miljoonaa vuotta siten. Mutta koska tähti on vain 20 miljoonan vuoden ikäinen viittaa siihen, että se on Sininen harhailija, tähti joka on syntynyt binaaritähtien yhdistymisellä, joka kaksoistähti on sinkoutunut pois Linnunradan keskustasta. Että näin olisi voinut tapahtua, alun perin sen on pitänyt olla kolmoistähtijärjestelmä.
Galaksista poistuminen.
Tutkimusten mukaan kolmitähtinen järjestelmä matkasi Linnunradan keskustan halki, jolloin se vaelsi liian läheltä galaksin keskusta (missä ajatellaan olevan massiivinen musta aukko). Musta aukko kaappasi yhden tähden singoten kaksi muuta pois Linnunradasta, missä ne sitten yhdistyivät muodostaen kuuman sinisen tähden. Nuori tähti kiitää avaruuden halki 2 600 000 km/h nopeudella, mikä on noin kolme kertaa nopeampaa kuin Auringon kehäliike galaksin keskustan ympäri. Nopeus on tarpeeksi suuri ylittääkseen galaksin painovoiman.
Sininen karkulainen on arviolta 200 000 valovuoden etäisyydellä Linnunrata-galaksin keskuksesta.
Jääpallon Suomensarja 1946

Jääpallon Suomensarja 1946 pelattiin neljässä lohkossa. Lohkovoittajat nousivat seuraavaksi kaudeksi SM-sarjaan.
Suomensarja.
Itälohko.
PIF, HPK, VPV ja MP nousivat seuraavaksi kaudeksi SM-sarjan vastaaviin lohkoihin.
Danny Dries

Danny Dries (s. 12. huhtikuuta 1988 Lake Orion, Michigan, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen entinen jääkiekkoilija. Hän pelasi urallaan ammattilaisena SM-liigassa kaudella 2012–2013. Miesten pelejä Driesille kertyi myös AHL:ssä ja ECHL:ssä.
Ura.
Dries pelasi kauden 2004–2005 NAHL-joukkue Traverse City North Starsissa ja kauden 2005–2006 USHL-liigaa Ohio Blue Jacketsin ja Cedar Rapids RoughRidersin joukkueissa. Vuodet 2006–2012 hän pelasi yliopistosarjoja. Dries pelasi kaksi ensimmäistä kauttaan New Hampshiren yliopistojoukkueessa ja kolme jälkimmäistä kautta hän kävi Ohion osavaltionyliopistoa. Dries oli kaudella 2010–2011 OSU:n ("Ohio State University") toiseksi paras maalintekijä ja kolmanneksi paras pistemies tehoilla 12+15=27, kuten myös kaudella 2011–2012 tehoilla 13+9=22. Keväällä 2012 hän kävi myös amatööritry-out -sopimuksella AHL-joukkue St. John's IceCapsissa, jossa Dries pelasi yhdeksän runkosarjaottelua tehopistein 1+2=3.
Lokakuussa 2012 Dries teki 23. marraskuuta asti kestävän try-out -sopimuksen SM-liigajoukkue Tampereen Ilveksen kanssa. Hän teki siellä 13 ottelussa yhden syöttöpisteen. Dries ei kuitenkaan täyttänyt ulkomaalaisvahvistukselle asetettuja standardeja ja hän lähti Ilveksestä joulukuussa. Tammikuussa 2013 Dries palasi Pohjois-Amerikkaan ja siirtyi loppukaudeksi ECHL-joukkue Orlando Solar Bearsin riveihin.
Dries teki lokakuussa 2013 sopimuksen ECHL-joukkue Kalamazoo Wingsin kanssa, mutta hän jätti joukkueen kuitenkin vain kahden pelaamansa ottelun jälkeen. Pari päivää myöhemmin Dries siirtyi Ontario Reignin paitaan. Hän pelasi siellä viisi ottelua, jotka jäivät hänen pelaajauransa viimeisiksi.
Muuta.
Driesin isä Ray, setä Todd ja pikkuveli Nick ovat pelanneet myös jääkiekkoa yliopistosarjoissa.
Leonardo José Rodríguez Ballón

Leonardo José Rodríguez Ballón (10. maaliskuuta 1909 Arequipa – 6. lokakuuta 1992) oli perulainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin fransiskaanien papiksi 21. huhtikuuta 1935 ja nimitettiin Liman arkkihiippakunnan vihkipiispaksi sekä Isindan titulaaripiispaksi 30. joulukuuta 1943. Piispaksi konsekroinnin suoritti 6. helmikuuta 1944 Pedro Pascuál Francesco Farfán de los Godos, jota avustivat León Buenaventura de Uriarte Bengoa ja José Constantino García Pulgar.
Rodríguez Ballón sai 13. kesäkuuta 1946 nimityksen Arequipan arkkipiispaksi, jona hän toimi, kunnes erosi tehtävistään 26. syyskuuta 1980. Hän osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen.
Yyterinniemi

Yyterinniemi () on Selkämereen työntyvä niemi, joka alkaa Porin keskustan luoteispuolelta jatkuu noin kymmenen kilometrin pituisena aina Mäntyluotoon asti.
Niemeä ympäröivät koillisessa Pihlavanlahti ja Kokemäenjoen suisto, pohjoisessa "Eteläselkä" sekä lounaassa Preiviikinlahti. Yhdessä Reposaaren ja Tahkoluodon kanssa Yyterinniemi muodostaa Meri-Porin alueen.
Yleistä.
Yyterinniemi on osa Varsinais-Suomesta alkavaa harjuketjua. Se kulkee muun muassa Säkylänharjun sekä Kokemäen kautta Poriin ja jatkuu sen jälkeen vedenalaisena nousten esille jälleen Ruotsin puolella Härnösandissa.
Yyterinniemi on muodostunut kahdesta saaresta, jotka maankohoamisen myötä ovat kasvaneet yhteen. Pohjoinen saari oli nimeltään "Ytterö" (ulkosaari). Sisempi saari "Inderö" eli Kokemäensaari tunnetaan nykyään Kyläsaaren kaupunginosana. Saarten välinen salmi alkoi kuroutua umpeen 1600-luvulla ja nykyään siitä on jäljellä matala Enäjärvi.
Asutus ja teollisuus.
Yyterinniemen läpi Mäntyluotoon menee Valtatie 2, joka jakaa sen kahteen osaan. Tie tunnetaan paikallisesti myös "Mäntyluodontien" nimellä. Lisäksi sen vieressä on Tampere–Pori-radan Mäntyluotoon jatkuva rataosa.
Valtatie 2:n ja Pihlavanlahden välisellä alueella kulkee vielä Yhdystie 2652, jonka varrella sijaitsevat Kyläsaaren, Metsämaan, Enäjärven ja Pihlavan kaupunginosat. Alueella on ollut myös runsaasti teollisuutta, muun muassa Porin titaanidioksiditehdas (lakkautettiin 2020-luvun taitteessa), Suomen Kuitulevy Oy:n tehtaat (lakkautettiin 2010-luvun puolivälissä). sekä Pihlavan saha.
Preiviikinlahden puoleisessa osassa sijaitsevat tunnettu Yyterin hiekkaranta sekä Kaanaan kaupunginosa. Yyterissä on myös muun muassa kylpylähotelli sekä golfkenttä. Hiekkarantojen eteläpuolinen alue on vähäistä asutusta ja maanviljelystä lukuun ottamatta lähes luonnontilassa ja siellä kulkee useita retkeilyreittejä.
Yyterinniemen pohjoisosassa on Mäntyluodon kaupunginosa, jossa sijaitsevat muun muassa satama sekä Technip Offshore Finlandin telakka. Aivan niemen kaakkoiskärjessä ovat Uniluodon kaupunginosa ja Kallon majakka. Mäntyluoto, Uniluoto ja Kallo olivat vielä 1800-luvun puolivälissä erillisiä saaria, jotka on myöhemmin satamarakentamisen myötä yhdistetty mantereeseen.
Asukkaita Yyterinniemen alueella on hieman yli 8 000. Suurin taajama on reilun 4 000 asukkaan Pihlava, joka oli myös entisen Porin maalaiskunnan keskus.
Luonto.
Yyterinniemen maasto on lähinnä tasaista entistä merenpohjaa. Ainoat merkittävät korkeuserot ovat Yyterin santojen dyyneillä. Alueen kasvillisuus koostuu sisäosissa enimmäkseen kuivasta kangasmaastosta sekä erilaisista pelloista ja niityistä. Rannoilla on useiden hiekkarantojen lisäksi reheviä kosteikkoja.
Yyterin dyynialueen eteläpuolella sijaitsevat Preiviikinlahden lieterannat, jotka ovat merkittäviä vesilintujen ja kahlaajien levähdysalueita. Lahden rannoilla on kymmenen lintutornia.
Yyterinniemellä on erilaisia luontopolkuja sekä retkeilyreittejä yli 30 kilometrin verran. Lisäksi alueella on kattava pyörätieverkosto.
Víctor de la Peña Pérez

Víctor de la Peña Pérez (14. syyskuuta 1933 Villaldemiro – 1. heinäkuuta 2015) oli espanjalaissyntyinen, Perussa toiminut roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin fransiskaanien papiksi 3. heinäkuuta 1959 ja nimitettiin Requenan apostoliseksi vikaariksi sekä Avitta Bibban titulaaripiispaksi 17. joulukuuta 1982. Piispaksi vihkiminen seurasi 3. heinäkuuta 1983. Pääkonsekraattorina toimi Mario Tagliaferri, jota avustivat Odorico Leovigildo Sáiz Pérez ja Lorenzo Rodolfo Guibord Lévesque.
De la Peña Pérez sai 15. toukokuuta 1987 nimityksen Requenan apostoliseksi vikaariksi, jona hän toimi, kunnes erosi 30. heinäkuuta 2005.
Ken Kesey

Ken Kesey (17. syyskuuta 1935 La Junta – 10. marraskuuta 2001 Eugene) oli yhdysvaltalainen kirjailija ja kulttuurivaikuttaja.
Hänen tunnetuimpia teoksiaan ovat "Yksi lensi yli käenpesän" (1962, suom. Risto Lehmusoksa) ja "Joskus tekee mieli" (1964, suom. Risto Lehmusoksa). Molemmista tehtiin 1970-luvulla tunnetut elokuvasovitukset ("Yksi lensi yli käenpesän" ja "Ei tuumaakaan").
Kesey oli aktiivinen hahmo Yhdysvaltojen 1960-luvun vastakulttuurissa, ja vaikutti muun muassa Grateful Dead -yhtyeen syntyhistoriaan. Hän ja hänen Merry Pranksters-ryhmänsä asuivat kommuunissa Keseyn kotona.
Kesey osallistui vapaaehtoisena CIA:n rahoittamaan MK-ULTRA:n alaiseen salaiseen sotilaalliseen hankkeeseen, jossa tutkittiin esim- LSD:n ja kokaiinin vaikutuksia. Hän suoritti myöhemmin kokeiluja itsekin.
Pseudoefedriini

Pseudoefedriini on fenetyyliamiini- ja amfetamiiniryhmiin kuuluva lääkeaine. Sillä on piristävä ja hengitysteitä avaava vaikutus.
Pseudoefedriinin suoloja, hydrokloridia ja sulfaattia käytetään yleisesti flunssalääkkeissä, joko yksinään tai yhdisteltynä antihistamiineihin (kuten esimerkiksi Duact), guaifenesiiniin, dekstrometorfaaniin, parasetamoliin tai tulehduskipulääkkeeseen. Pseudoefedriiniä käytetään myös doping-aineena. NHL-pelaajien keskuudessa pseudoefedriinin käyttö esimerkiksi piristeenä on ollut suosittua.
Pseudoefedriini on efedriinin diastereomeeri, eikä se ole efedriinin tavoin päihdyttävä. Siitä voidaan valmistaa metamfetamiinia poistamalla molekyylistä happiatomi, tai hapetus-pelkistysreaktion kautta metkatinonia.
Salisbury-luokka

Salisbury-luokka eli tyyppi 61 oli Britannian kuninkaallisen laivaston alusluokka, johon piti kuulua seitsemän fregattia. Luokan aluksista valmistui lopulta neljä kolmen tilauksen tultua peruutetuksi.
Leopard-luokka

Leopard-luokka eli tyyppi 41 oli Britannian kuninkaallisen laivaston neljän fregatin muodostama alusluokka. Lisäksi Intian laivastolle valmistettiin kolme alusta.
Intian laivasto.
Intia tilasi 1954 laivastolleen kolme tyypin 41 fregattia, jolloin Britannian kuninkaalliselle laivastolle suunniteltu "HMS Panther" siirrettiin uusille omistajille jo ennen kölin laskua.
Göran Malmqvist

Nils Göran David Malmqvist (6. kesäkuuta 1924 Jönköping, Ruotsi – 17. lokakuuta 2019 Danderyd) oli ruotsalainen sinologi, Kiinan-asiantuntija ja kääntäjä. Professori Malmqvist oli sekä Ruotsin akatemian että Kuninkaallisen tiedeakatemian jäsen.
Sen jälkeen kun kiinalainen kirjailija Mo Yan vuonna 2012 sai Nobelin kirjallisuuspalkinnon, ruotsalaisissa viestimissä esitettiin epäilyksiä Malmqvistin jääviydestä Mo Yanin valinnassa. Hän on kääntänyt Mo Yanin teoksia, jotka eivät vielä palkintopäätösvaiheessa olleet ilmestyneet ruotsiksi. Julkisen kohun vuoksi Malmqvist lahjoitti käännösoikeutensa pois. Tilanne oli sama edellisen kiinalaisen Nobel-palkitun valinnan aikaan. Malmqvistilla oli käännös valmiina pian palkinnon julkistuksen jälkeen, ja asia sai silloinkin julkista huomiota. Malmqvist on paheksunut jääviysepäilyjä.
Utorgoš

Utorgoš () on maalaiskunta ja sen keskuksena toimiva asemataajama Novgorodin alueen Šimskin piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Pietarin, Dnon ja Vitebskin välisen rautatien varrella 27 kilometriä Šimskistä luoteeseen. Taajamassa on 1 200 ja kunnassa 2 300 asukasta (vuonna 2010).
Maantiede ja asutus.
Utorgošin kunnan pinta-ala on 598,2 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Leningradin alueeseen ja Novgorodin alueen Batetskin piiriin, idässä Šimskin piirin Medvedin kuntaan, etelässä Soltsyn piiriin ja lännessä Pihkovan alueeseen. Pinta-alasta 81,4 % on metsää, 13,4 % maatalousmaata ja 3,0 % asutusaluetta. Seudulla virtaa Šelonin sivujoki Mšaga. Kunnassa sijaitsee luonnonmuistomerkkinä suojeltu Sosnovyi Borin maisema-alue.
Utorgošin rautatieaseman ja Ktšeryn sivuutusaseman lisäksi kuntaan kuuluu 37 kylää: Bologovo, Bolšaja Utorgoš, Bolšije Berezitsy, Borok, Buino, Dobryni, Glinsko, Gora, Gorodištše, Gorohovištše, Hotynja, Kazovitsy, Komarovo, Krjokšina Gorka, Listovka, Ljubonjo, Ljudjatino, Lonno, Lutški, Malaja Utorgoš, Maloje Gorodištše, Malyje Berezitsy, Mjaskovo, Nizova, Peski, Ploskovo, Podmošje, Prussko, Radoška, Rjameška, Sosnovyi Bor, Stai, Tšudsko, Turskaja Gorka, Virki, Vodosy ja Zvad. Toiseksi suurin asutuskeskus on reilun 200 asukkaan Gorodištše. Viidellä paikkakunnalla ei ole lainkaan vakituista asutusta.
Historia.
Utorgošin kylä mainitaan ensimmäisen kerran Novgorodin Šelonin viidenneksen verokirjassa vuonna 1498. Asemataajama on syntynyt vuonna 1903 avatun rautatien varrelle. Vuosina 1927–1931 ja 1935–1963 se oli aluksi Leningradin ja myöhemmin Novgorodin alueeseen kuuluneen hallintopiirin keskus. Gorodištšen kunta liitettiin Utorgošiin vuonna 2010.
Liikenne, talous ja palvelut.
Rautatien lisäksi Utorgošin kautta kulkee Pihkovan ja Šimskin välinen maantie. Asemalla pysähtyy joukko kaukojunia sekä Dnon ja Oredežin väliset paikallisjunat. Kunnasta on linja-autoyhteydet Šimskiin, Novgorodiin ja Pihkovaan.
Seudun pääelinkeinot ovat puunhankinta ja maatalous. Kunnassa toimii kaksi metsäteollisuusyritystä, pellavanjalostuslaitos, kaksi maatalousyritystä sekä rautatieliikennettä palvelevia yrityksiä. Suurin osa väestöstä saa elantonsa omilta palstaviljelmiltään.
Asemataajaman palveluihin kuuluvat lastentarha, keskikoulu, kulttuuritalo, kirjasto, poliklinikka ja sairaala. Gorodištšessa on keskikoulu, kulttuuritalo, kirjasto ja lääkintäasema. Vähittäiskaupasta vastaavat piirin kulutusosuuskunta sekä joukko yksityisyrittäjiä.
Kaupunkikuva ja nähtävyydet.
Utorgošin asemataajama koostuu etupäässä puutarhapalstojen ympäröimistä omakotitaloista. Keskustassa on kaksikerroksisia asuintaloja. Rautatie ja maantie jakavat taajaman neljään osaan. Sen itälaidalla virtaa Mšagajoki.
Seudulla sijaitsee lukuisia muinaisia hautapaikkoja. Rakennusmuistomerkkehin kuuluvat Gorodištšen ja Turskaja Gorkan kartanoiden puistoalueet. Kunnassa on myös useita toisen maailmansodan muistomerkkejä.
Johannes Heilala

Antti Johannes Heilala (s. 15. elokuuta 1909 Haapajärvi – 1993) oli suomalainen lääkäri ja kirjailija. Hän käytti nimimerkkejä "Juhani Fridahl" ja "Tohtori Paracelsus".
Heilalan isä oli Utajärven kirkkoherra Juho Anton Heilala. Hän pääsi ylioppilaaksi Oulun yhteislyseosta 1928 ja valmistui lääkäriksi Helsingin yliopistosta 1938.
Heilala toimi sodan aikana rintamalääkärinä. Sodan jälkeen hän oli Paavolan, Hausjärven ja Laitilan kunnissa kunnanlääkärinä 1945–1960, työskenteli Kajaanin kaupunginsairaalassa ja oli Kainuun prikaatin sairaalalääkäri 1964–1969.
Matti A. Mela

Aimo Matti Mela (29. kesäkuuta 1918 Helsinki – 29. kesäkuuta 2000) oli suomalainen kirjailija.
Teoksia.
Nimellä "Matti A. Mela":
Hevosenkeli

Hevosenkeli on Angela Dorseyn kirjoittama kirjasarja. Hevosenkeli on tyttö nimeltä Angelica, joka pystyy kuulemaan hevosten kutsut. Angelica siis voi auttaa hätään joutuneita hevosia ja niiden ratsastajia. Tämä kirjasarja on saatavilla vain Pollux (nykyään PennyGirl) Kerhosta, joskin kirjoja voi löytää myös kirpputoreilta.
Sarjaan kuuluvat kirjat:
Gwalliso

Gwalliso (, hanja 管理所, McCune–Reischauer "kwalliso") on nimitys Korean demokraattisessa kansantasavallassa toimiville poliittisille vankileireille. 
Toiminnassa ovat ainakin seuraavat vankileirit:
Bergenin satama

Bergenin satama (, LOCODE: NO BGO) on Norjan Bergenissa ja sen lähikunnissa sijaitseva suuri merisatama. Satamasta vastaa Bergenin satamahallinto (). 
Tavaraliikenteen tonnimäärällä mitattuna se oli vuonna 2011 Norjan ja koko Pohjoismaiden suurin satama. Sataman kautta kulkeva tavaramäärä on kuitenkin pienentynyt merkittävästi edeltävänä kymmenvuotiskaudella. Vuoden 2012 ensimmäisen neljänneksen aikana satama käsitteli 11,8 miljoonaa tonnia rahtia, josta 10,8 miljoonaa tonnia oli nestebulkkia (eli maaöljyä tai vastaavaa). 
Vuonna 2021 Norjan tilastokeskus kirjasi Bergenin (ja lähialueiden) sataman kokonaisrahtimääräksi 67,2 tonnia, joka oli noin kolmannes kaikkien Norjan satamien kokonaisrahtimäärästä (225,8 tonnia, 2021). Bergenin satama oli vuotuiselta kokonaisrahtimäärältään suuruusluokkaa kolme kertaa toiseksi suurinta norjalaissatamaa (Narvikin satama]) suurempi.
Bergenin sataman vuosittainen rahtimäärä:&lt;br&gt;
Sataman rahdista noin neljäsosa oli kotimaan tavaraliikennettä.
Bergenin sataman tilastoidusta rahtimäärästä merkittävän osan tuovat Statoilin tuotantolaitokset ja terminaalit, erityisesti Statoilin "Morgonstadin öljynjalostamo" öljysataamineen ja "Sturen terminaali". Morgonstadin jalostamon kapasiteetti on lähes 12 miljoonaa raakaöljytonnia vuosittain.
The Box Tops

The Box Tops on yhdysvaltalainen rockyhtye, joka perustettiin vuonna 1963 Memphisissä, Tennesseessä. Alkuperäisjäseniin kuuluivat Danny Smythe, John Evans, Alex Chilton, Bill Cunningham, Gary Talley ja Larry Spillman. The Box Tops yhdisteli musiikissaan soul- ja popmusiikkia. Yhtyeen tunnetuimpiin kappaleisiin kuuluvat hitit ”The Letter”, ”Cry Like a Baby” ja klassikot: ”Neon Rainbow”, ”I Met Her in Church” ja ”Sweet Cream Ladies, Forward March”. Yhtye teki comebackin vuonna 2015.
Walter Daffern

Walter Daffern (1882 – 21. marraskuuta 1953) oli englantilainen jalkapalloilija ja olympiavoittaja, joka pelasi keskikenttäpelaajana. Daffern edusti seuratasolla Chathamilaista Royal Engineers AFC:tä ja oli mukana Yhdistyneen kuningaskunnan joukkueessa Lontoon olympialaisissa 1908, joissa maa voitti kultaa.
Jenő Rittich

Jenő Rittich (myös Reti, 13. tammikuuta 1889 Ujvarad – 24. joulukuuta 1961) oli unkarilainen telinevoimistelija ja olympiamitalisti. Hän edusti seuratasolla budapestilaista BBTE:tä. Rittich oli Tukholman olympialaisissa 1912 voittamassa hopeaa joukkuevoimistelusta.
Yritysblogi

Yritysblogi () on verkkosivu tai -sivusto, jossa yrityksen edustaja tai edustajat kirjoittavat eri asioista melko säännöllisesti. Yritysblogi voi sijaita joko erillisellä blogialustalla, yrityksen omilla kotisivuilla tai esimerkiksi jonkin median tarjoamalla blogialustalla. Yksityishenkilöiden pitämistä blogeista yritysblogi eroaa siten, että sen pitäjä tai pitäjät kirjoittavat selkeästi yrityksen edustajina. 
Blogeille tyypillistä muihin nettisivuihin verrattuna on ajankohtaisuuden, linkityksen ja henkilökohtaisten/yritysten edustaminen näkemysten merkitys sekä kommentointimahdollisuus. Yritysblogissa voidaan keskittyä yrityksen liiketoimintaan liittyviin asioihin tai tuotteisiin yleisesti tai johonkin tiettyyn näkökulmaan, kuten tuotekehitykseen, rekrytointiin tai ympäristöasioihin. 
Mainostajien Liiton tekemän tutkimuksen mukaan reilulla kolmanneksella sen jäsenyrityksistä on oma blogi omilla sivuilla, kun taas noin kuudesosalla henkilöstö bloggaa jossain muualla. Kolmasosa kannustaa henkilöstöä bloggaamaan ammatillisesti tai puoliammatillisesti omissa blogeissaan.
Syyt yritysblogien perustamiselle.
Yritys saattaa perustaa blogin markkinointivälineeksi ja tuomaan näkyvyyttä yritykselle ja sen tuotteille. Toisaalta blogi saaetaan perustaa siksi, jotta se toimisi asiakaspalvelukanavana ja tuotekehityksen tukena; asiakkaille yrityksen blogi saattaa luoda kuvan avoimesta keskusteluyhteydestä yritykseen.