tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Tõnis Vint

Tõnis Vint (22. huhtikuuta 1942 Tallinna – 22. kesäkuuta 2019 Tallinna) oli virolainen taiteilija, joka tunnetaan mustavalkoisista graafisista teoksistaan.
Vint opiskeli 1962–1967 graafista suunnittelua Viron sosialistisen neuvostotasavallan valtiollisessa taideinstituutissa. Sen jälkeen hän työskenteli liha- ja meijeriteollisuusministeriön pakkaus- ja mainoslaboratoriossa vuoteen 1973. Hän suunnitteli levyn- ja kirjankansia, postimerkkejä ja julisteita. Hän piti näyttelyitä Viron ja Neuvostoliiton lisäksi eri puolilla Eurooppaa sekä Japanissa ja Yhdysvalloissa.
Vintiä pidetään Viron taiteen 1960–1980-luvun merkittävimpänä taiteilijana. Hän oli lisäksi merkittävä neuvostoaikainen toisinajattelija ja taidevaikuttaja ja oli KGB:n seurannassa. Hän opetti epävirallisesti kotonaan nuoria taiteilijoita, arvionsa mukaan hänellä oli noin 200 oppilasta. 
Tallinnan taidemuseossa Kumussa pidettyyn Vintin näyttelyyn "Tõnis Vint ja hänen esteettinen universuminsa" liittyy laaja viron- ja englanninkielinen kirja "Tõnis Vint ja tema esteetiline universum – Tõnis Vint and his aesthetic universe", joka on ensimmäinen perusteellinen katsaus Vintin tuotantoon. Näyttely päättyi 9. syyskuuta 2012.
Vint sai vaikutteita Kiinan ja Japanin taiteesta, psykoanalyysista sekä kansantaiteen ornamenteista. Vintin piiriin kuului jo 1970-luvulla Leonhard Lapin, jonka viivakoodien on arveltu saaneen herätteitä tästä ornamenteista kiinnostuneesta ”psykogeometrisestä koulukunnasta”.
Tõnis Vintin isä oli agronomi Endel Vint, ja hänen sisaruksiaan ovat taiteilija Maara Vint ja taiteilija-kirjailija Toomas Vint; taiteilija Aili Vint on hänen kälynsä.
Crown Financial Ministries

Crown Financial Ministries on vuonna 1976 Yhdysvalloissa perustettu on tunnustustenvälinen palvelujärjestö, jonka tehtävänä on varustaa ihmisiä maailmanlaajuisesti oppimaan, soveltamaan ja opettamaan raamatullisia taloudellisia periaatteita. Järjestöllä on maailmanlaajuisesti noin 250 työntekijää ja 10000 vapaaehtoista.
Nykyinen järjestö muodostui kun Larry Burkettin Christian Financial Concepts ja vuonna 1985 perustettu Howard Daytonin Crown Ministries yhdistyivät vuonna 2000. 
Crown Suomessa.
Suomen Crown Ry perustettiin vuonna 2010 Espoon helluntaiseurakunnassa syksyllä 2009 pidetyn ”Bible On Money” -seminaarin jälkeen.
Sever

Sever () on Petroskoissa kerran kuussa ilmestyvä venäjänkielinen kirjallisuuslehti.
Lehti perustettiin vuonna 1940 "Na rubeže" (”Rajalla”) -nimisenä. Vuonna 1965 siitä tuli Karjalan ja Komin tasavaltojen sekä Arkangelin, Murmanskin, Novgorodin, Pihkovan ja Vologdan alueiden kirjailijoiden yhteisjulkaisu. Samalla se sai nimen "Sever" (”Pohjola”). Vuodesta 1991 lähtien lehden julkaisijoina toimivat Venäjän kirjailijaliitto ja Karjalan tasavallan hallitus. Sen päätoimittajina ovat työskennelleet Dmitri Gusarov (1954–1990), Oleg Tihonov (1990–2001), Stanislav Pankratov (2001–2005), Jana Žemoitelite (2005–2007) ja Jelena Pietiläinen (vuodesta 2007).
Severissä on julkaistu venäläistä sota-aiheista, maaseutu- ja historiallista proosaa, karjalaisten, komi- ja nenetsikirjailijoiden teosten sekä suomalaisten kirjailijoiden käännöksiä. Sillä on ollut huomattava merkitys Luoteis-Venäjän uusien kirjailijapolvien kasvattajana. Nykyään lehti on keskittynyt Karjalan venäjänkieliseen kirjallisuuteen. Vuoden 2008 lopusta lähtien sen painosmäärä on ollut 1 200 kappaletta.
Zoom FM

Radio Zoom FM oli turkulainen yksityinen paikallisradio. Turun Paikallisradio Oy:n omistuksessa oleva asema aloitti toimintansa vuonna 2008 taajuudella 93,4 MHz teknisellä radioluvalla lähettäen toimitettua sisältöä viikonloppuisin. Kesällä 2009 toiminta laajeni myös arkipäivisin lähetetyiksi suoriksi ohjelmiksi. Myös ns. prime-time aamushow sekä juonnetut iltapäivät astuivat mukaan. Kesät 2010 ja 2011 kanava eli kukoistustaan, sillä yli 50 tuntia toimitettua sisältöä viikossa nosti aseman varteenotettavaksi paikallisradioksi. Elokuussa 2011 TS-Yhtymä päätti lopettaa kanavan.
Zoom FM:n ohjelmia olivat muun muassa: Liukkosen ja Klimoffin Aamutoimet, Tislaamo, Metallihelvetti, Rytmikoppi, Åboogie, Åbojungle, Sininen satama, Lauantailiito sekä ViSa Shöw.
Toimilupaehtojen mukaisesti lähetykset oli aloitettava kuusi kuukautta luvan myöntämisestä, joten Zoom FM alkoi kuulua 30. kesäkuuta 2012 alkaen lähes vuoden tauon jälkeen. Uusi lupa kestää vuoden 2019 loppuun ja toimii uudella taajuudella 99,0 MHz Turussa ja lähialueilla. Tällä hetkellä kanava ei kuitenkaan täytä toimilupaehtoja. 
Alusta alkaen asemalta lähetettiin vapaaehtoisten ja Diakonia-ammattikorkeakoulun opiskelijoiden tekemää ohjelmaa. Tällä hetkellä Zoom FM:llä soi toistaiseksi ns. "non-stop-musiikkia" eli juonnettua ohjelmaa ei ole. Aseman musiikki poikkesi normaaleista valtavirtakanavista. Vuonna 2010 silloin TS-Yhtymän omistaman Zoom FM:n palkattomasta opiskelijatyövoimasta käytiin keskustelua Journalisti-lehdessä. Zoom FM:n taajuudelle tuli syksyllä 2017 alueellinen Hitmix-kanava.
Sergijevo

Sergijevo () on maaseututaajama Karjalan tasavallan Karhumäen piirin Tsolmuisin kunnassa Venäjällä. Se sijaitsee Uiku- ja Leksajokien välillä 52 kilometriä Tsolmuisista koilliseen. Taajamassa on 272 asukasta (vuonna 2013).
Danilovan volostiin ja kyläneuvostoon kuulunut entinen Sergijevon kylä sijaitsee Leksajoen suussa seitsemän kilometriä Sergijevon taajamasta luoteeseen. Nykyinen taajama on syntynyt 1930-luvun alussa Neuvostoliiton rajan yli tulleiden suomalaisten loikkareiden asutukseksi. Vuoden 1933 keväällä siellä asui 379 suomalaista, jotka työskentelivät metsätöissä GPU:n valvonnassa. Siirtolaisten olot olivat huonot ja varsinkin lapsikuolleisuus korkea.
Sergijevoon johtaa sorapäällysteinen tie Karhumäen ja Vologdan väliseltä maantieltä. Taajamassa toimii metsänhoitoalueen konttori. Palveluihin kuuluvat koulu, vapaa-ajantalo, lääkintäasema, posti ja kauppa. Entisessä Sergijevon kylässä on 1800-luvun lopulla rakennettu tsasouna karsikkometsineen.
Rauta(II)hydroksidi

Rauta(II)hydroksidi eli ferrohydroksidi (Fe(OH)2) on rauta- ja hydroksidi-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste.
Ominaisuudet ja valmistus.
Rauta(II)hydroksidi on puhtaana valkoista veteen liukenematonta ainetta. Sen Fe2+-ionit hapettuvat kuitenkin ilman hapen vaikutuksesta hyvin helposti Fe3+-ioneiksi, jolloin väri muuttuu harmahtavan vihreästä vihreän kautta lopulta ruskeaksi rauta(III)hydroksidiksi. Vihreä yhdiste sisältää sekä Fe2+ että Fe3+-ioneja. Yhdiste liukenee hyvin huonosti veteen, mutta liukenee happoihin ja emäksiin. Esimerkiksi natriumhydroksidiin se liukenee muodostaen kompleksiyhdisteen, natriumtetrahydroksoferraatin(II) Na2[Fe(OH)4].
Rauta(II)hydroksidia valmistetaan rauta(II)yhdisteen vesiliuoksen ja alkalimetallihydroksidin välisellä reaktiolla. Veteen niukkaliukoinen rauta(II)hydroksidi saostuu.
Fe2+ + 2 OH- → Fe(OH)2
Heinäsuova

Heinäsuova on ollut tapa varastoida kuivatettua heinää talvella ulkosalla. Suomessa perinteisesti heinäsuovan alusta muodostui muutamasta pölkystä ja riu'usta, ja keskellä suovaa oli pystyssä keskuspuu, jonka ympärille heinä kasattiin. Heinän painuminen estettiin laittamalla keskuspuun ympärille pystyyn vajaan metrin mittaisia keppejä. Suovan pinta jätettiin kaltevaksi, jotta sadevesi valuisi pois; munanmuotoinen suova oli hyvä. Suovaan pantaessa heinien piti olla jo melko kuivia. Ylhäältä suova voitiin myös peittää. Viron maaseudun pienillä tiloilla suovia on tehty vielä 2000-luvullakin.
Heinän ohella suovaan saatettiin varastoida myös esimerkiksi puitavaa viljaa.
Kuvaannollista käyttöä.
Sanonta "Kuin etsisi neulaa heinäsuovasta" tarkoittaa jonkin toiminnan hankaluutta tai turhuutta.
VTB

VTB tai VTB-pankki (, aiemmin ) on Venäjän suurimpiin lukeutuva pankkikonserni, joka oli vuonna 2017 taseella mitattuna maan toiseksi suurin pankki. Venäjän valtion omistusosuus VTB:stä oli 60,9 prosenttia vuoden 2017 lopulla. VTB-konsernin juridinen osoite sijaitsee Pietarissa, mutta pääkonttori Moskovassa.
Pankkikonserni on myös yksi Venäjän suurimmista yrityksistä; Forbesin kevään 2012 suuryritysten listalla VTB-pankki ylsi Venäjän 7. ja koko maailman 255. suurimmaksi julkiseksi noteeratuksi yritykseksi.
Historia.
Venäjän SFNT:n valtiovarainministeriö perusti "Vneštorgbankin" (VTB) lokakuussa 1990 palvelemaan Venäjän ulkomaankauppaa ja viemään eteenpäin maan integroitumista globaaliin talouteen. Vneštorgbankin pääkonttori sijoitettiin Moskovaan. Valtio päätti vuonna 1997 muuttaa yhtiön OAO-muotoiseksi avoimeksi osakeyhtiöksi. Samalla Venäjän keskuspankista tuli sen suurin omistaja 96,8 %:n osuudella. Vuosituhannen vaihteessa keskuspankin omistusosuus oli kasvanut lähes 100 prosenttiin. Venäjän valtio otti Vneštorgbankin haltuunsa vuonna 2002 ostamalla keskuspankin omistamat osakkeet.
Venäjän valtion omistuksessa Vneštorgbankin tavoitteeksi tuli pankin nostaminen Venäjän johtavaksi pankkiryhmäksi kaikilla toimialoilla, mukaan lukien vähittäis- ja investointipankkitoiminta. Uusi strategia muotoutui VTB-pankin nykyisen toimitusjohtajan Andrei Kostinin tullessa pankkiin vuonna 2002. Vneštorgbank alkoi kasvaa yrityskauppojen myötä ostamalla Guta Bankin vuonna 2004 ja pietarilaisen Promstroibankin vuonna 2005. Guta Bankista muodostettiin VTB24-vähittäispankki vuonna 2005.
Vneštorgbank alkoi ottaa käyttöön koko konsernin tasolla VTB-nimen lokakuusta 2006 alkaen. Emoyhtiö muutti nimensä VTB Bank -muotoon maaliskuussa 2007. VTB:stä tuli vuonna 2007 ensimmäinen venäläispankki, joka järjesti listautumisannin. Anti oli vuonna 2007 arvoltaan koko pankkisektorin suurin, ja yhtiö keräsi annista noin kahdeksan miljardia dollaria. Samalla Venäjän valtion omistusosuus väheni 99,9 %:sta 75 %:iin. VTB:n osakkeen noteeraus aloitettiin venäläisissä RTS- ja MICEX-pörsseissä sekä Lontoon pörssissä.
Vuoden 2016 alussa VTB aloitti pankkitoiminnan yhdessä Venäjän postin kanssa muodostamalla sen kanssa yhteisen postipankin (). Toiminnan aloittamista varten VTB myi 50 % miinus yhden osakkeen tytäryhtiöstään Leto-pankista Venäjän postille noin 72 miljoonalla dollarilla.
VTB24-vähittäispankki yhdistyi VTB-pankin kanssa 1. tammikuuta 2018 yhteisen VTB-brändin alle.
Liiketoiminta.
Vuoden 2011 vuosikertomuksen mukaan VTB-konserni on keskittynyt erityisesti yritys- ja investointipankkitoimintaan (76 % pääomasta), mutta on aktiivisesti mukana myös vähittäis­pankki­toiminnassa (20 % pääomasta).
Venäjän ulkopuolella VTB-konserni toimi vuoden 2017 vuosikertomuksen mukaan 11 tytärpankin kautta, jotka sijaitsevat Saksassa, Britanniassa, Serbiassa, Armeniassa, Valko-Venäjällä, Kazakstanissa, Azerbaidžanissa, Ukrainassa, Georgiassa ja Angolassa. Lisäksi VTB:llä oli toimintaa kolmen yhteystoimiston kautta Italiassa, Kiinassa ja Kirgisiassa.
Miron Smirnov

Miron Nikolajevitš Smirnov (, 10. elokuuta 1820, toisen tiedon mukaan 1821 Säämäjärvi – 1. kesäkuuta 1895 Käkisalmi) oli karjalainen kauppias ja kotiseuduntutkija.
Miron Smirnov syntyi maalaiskauppiaan perheeseen. Säämäjärven ponomari opetti hänet lukemaan, ja myöhemmin hän työskenteli kauppiaan apupoikana Aunuksessa. 1830-luvulla Smirnov muutti Suomeen, jossa hän toimi muun muassa kauppa-apulaisena ja sahan johtajana. Vuonna 1852 Smirnov sai Suomen kansalaisuuden ja seuraavana vuonna hänestä tuli Joensuun kaupungin porvari. Vuonna 1861 hän rakensi Joensuun Hasanniemeen Suomen ensimmäisen höyrysahan ja myöhemmin hän oli yksi Joensuun ja Pietarin välillä liikennöineen matkustaja-aluksen omistajista.
1860-luvun alusta lähtien Smirnov harjoitti hyväntekeväisyyttä ja osallistui muun muassa Säämäjärven koulun perustamiseen. Hän teki kotiseuduntutkimusta ja julkaisi joukon artikkeleita karjalaisten etnografiasta ja kansanperinteestä. Vuonna 1890 ilmestyi Smirnovin teos "Golos korela" (”Karjalaisen ääni”), joka sisältää myös muutamia karjalan kielellä laadittuja runoja.
Bruno Gröning

Bruno Gröning (31. toukokuuta 1906 Danzig, Saksa – 26. tammikuuta 1959 Pariisi, Ranska) oli saksalainen parantaja, jonka opin mukaan jokainen ihminen voi saada uutta energiaa uskomalla hyvään ja tahtomalla tulla terveeksi. Gröningin opin perustana oli aina henkisten voimien vaikutus ihmiseen. Tässä opissa henkisiin voimiin kuuluivat erityisesti ajatukset. 
Gröning ei parantanut eikä väittänyt parantavansa ihmisiä lääketieteellisessä mielessä. Gröningin toiminta perustui uskonesitelmiin, joita on tallennettu ääninauhalle ja kirjattu muistiin. Gröningillä ei ollut lääketieteellistä koulutusta, vaan hän työskenteli muun muassa puuseppänä, tehdas- ja satamatyöläisenä, sähkelähettinä ja heikkovirta-asentajana. Toisen maailmansodan jälkeen hän asui Länsi-Saksassa, jossa häntä vastaan nostettiin useita oikeusjuttuja. 
Gröningin tuttava Grete Häusler (1922–2007) perusti vuonna 1979 "Bruno Gröningin ystäväpiirin" ("Bruno Gröning-Freundeskreis"), joka levittää Gröningin oppeja. Ystäväpiirit järjestävät tapaamisia sekä julkaisevat kirjoja, CD- ja DVD-levyjä. Ystäväpiirin toiminta on kaikista uskontokunnista riippumatonta. Ystäväpiirin jäsenet, jotka työskentelevät lääketieteellisissä ammateissa, voivat liittyä Bruno Gröningin ystäväpiirin Lääketieteelliseen erikoisryhmään ("MWF"). Ystäväpiirit ovat levinneet Saksasta muualle maailmaan, ja toimintaa on myös Suomessa ei-rekisteröitynä yhdistyksenä.
Josef Sykiäinen

Josef (Juuso) Sykiäinen (, 10. huhtikuuta 1900 Suomen Vuissakka – 30. kesäkuuta 1977 Petroskoi) oli neuvostoliittolainen poliitikko ja historioitsija.
Josef Sykiäinen syntyi inkerinsuomalaisen talonpojan perheeseen. Hän valmistui Leningradin pedagogisesta instituutista vuonna 1932 ja työskenteli opettajana ja kouluhallinnon tarkastajana.
Vuosina 1940–1944 Sykiäinen toimi Karjalais-suomalaisen SNT:n kommunistipuolueen sihteerinä ja vuosina 1944–1954 tasavallan ulkoministerinä. Vuonna 1946 hän suoritti Moskovan diplomaattiakatemian tutkinnon. Vuosina 1949–1952 Sykiäinen johti Marxin–Engelsin-Leninin instituutin Karjalan osastoa, vuosina 1952–1957 Neuvostoliiton tiedeakatemian Karjalan filiaalia ja vuosina 1957–1960 NKP:n aluekomitean puoluehistorian instituuttia.
Sykiäinen suoritti historian tohtorin tutkinnon vuonna 1960 ja työskenteli vuoteen 1973 saakka Petroskoin yliopiston NKP:n historian laitoksen opettajana ja professorina. Hän on tutkinut varsinkin Venäjän ja Suomen suhteita sekä Suomen sisällissotaa.
Lehtimies Rudolf Sykiäinen oli Josef Sykiäisen poika.
Säpsä

Säpsä () on taajama Karjalan tasavallan Prääsän piirin Jessoilan kunnassa Venäjällä. Se sijaitsee Säämäjärven itärannalla 60 kilometriä Prääsästä luoteeseen. Taajamassa on 435 asukasta (vuonna 2009).
Säpsässä toimii kalankasvattamo ja metsänhoitoalueen konttori. Taajaman lähistöllä sijaitsee villieläintarha "Tri medvedja".
Muotkavaara

Muotkavaara (, tai Муоткавара, , ) on vaara Suomen, Norjan ja Venäjän rajalla. Suomen puolella se kuuluu Inarin, Norjassa Etelä-Varangin ja Venäjällä Nikkelin kuntaan. Huippu on Norjan puolella ja noin 169 metriä korkea.
Saamenkieliset nimet viittaavat vesistöjen väliseen kannakseen tai taipaleeseen (, ).
Rajapyykki.
Muotkavaaralla sijaitseva kolmen valtion rajapyykki () on rakennettu vuonna 1846. Se on katkaistun kartion muotoinen kivipyykki, jonka huipulle on asetettu betoninen kolmisivuinen pyramidi vuonna 1945. Valkoisen pyramidin sivuilla on tekstit ”SUOMI MUOTKAVAARA”, ”NORGE KROKFJELLET” ja ”РОССИЯ МУОТКАВААРА”. Rajapyykillä kohtaa kolme aikavyöhykettä: Moskovan aika (UTC+3) Venäjällä, Itä-Euroopan aika (UTC+2) Suomessa ja Keski-Euroopan aika (UTC+1) Norjassa.
Rajapyykin paikka perustuu Norjan ja Venäjän rajankäyntiin (1826) sekä Suomen ja Venäjän rajanjärjestelyyn (1833), jonka mukaan Suomen ja Venäjän raja kohtaa Norjan rajan ”Mutkavaaralla”. Rajamerkin hoidosta on kolmenvälinen sopimus vuodelta 1953.
Petsamon kuuluessa Suomeen 1920–1944 pyykki oli osa Suomen ja Norjan kahdenvälistä rajaa. Kolmen valtion rajapyykki siitä tuli 1944 Moskovan välirauhansopimuksen myötä. Rajan kulku pyykiltä muuttui vielä, kun Suomi joutui myymään Jäniskosken–Niskakosken alueen Neuvostoliitolle 1947. Sen seurauksena Suomen ja Venäjän raja suuntautuu Muotkavaaran pyykiltä lounaaseen.
Retkeily.
Muotkavaara kuuluu Norjan puolella Ylä-Paatsjoen kansallispuistoon (). Suomen puolella lähistölle ulottuu Vätsärin erämaa-alue.
Kolmen valtion rajapyykin luona voi vierailla jalan, Suomen puolelta sinne pääsee Norjan rajan ja Venäjän vastaisen rajavyöhykkeen väliin jäävää polkua pitkin. Norjan Grensefossista on pyykille noin viiden kilometrin kävelymatka.
Suomen ja Norjan rajan ylittäminen on sallittu, mutta rajapyykin kiertäminen Venäjän puolelle on kiellettyä, sillä paikalla ei ole vahvistettua rajanylityspaikkaa Venäjälle kummastakaan naapurimaasta. Luvattomasta rajanylityksestä on rangaistu lievänä valtionrajarikoksena.
Tiehanke.
Nellim-Paatsjoen kyläyhdistys on vuonna 2007 ehdottanut noin 10 km:n pituisen metsäautotien rakentamista Kessin metsäautotieltä Muotkavaaran alueelle lähelle Norjan rajaa.
Iveco Daily

f
Iveco Daily on Ivecon vuodesta 1978 lähtien valmistama pakettiautomalli. Sitä myytiin vuoteen 1983 asti myös nimellä Fiat Daily.
Ensimmäinen sukupolvi (1978–1990).
Dailyn ensimmäiseen sukupolveen kuului kaksi mallia, 35 ja 50 (kantavuus 3,5 ja 5,0 tonnia). Suuremman mallin (Daily 50) tavaratilan tilavuus oli jopa 17 m3. Vuonna 1980 mallista esiteltiin turbodiesel-versio TurboDaily. Ensimmäistä Dailyä myytiin myös nimellä Alfa Romeo AR8.
Toinen sukupolvi (1990–2000).
Toisen sukupolven Daily julkistettiin vuonna 1990. Sen ohjaamo oli uudistettu ja moottoriin oli tehty parannuksia.
Ford teki Ivecon kanssa yhteistyötä vuodesta 1986 eteenpäin. Tämän vuoksi 3,5 tonnin Daily poistettiin myynnistä Isossa-Britanniassa, sillä se kilpaili Fordin Transitin kanssa. Yli neljän tonnin Dailyjä myytiin kuitenkin yhä.
Mallille tehtiin facelift vuonna 1996. Ulkoinen muutos oli pientä, mutta moottori kasvoi 2,8-litraiseksi. Faceliftin myötä markkinoille tulivat myös muun muassa pikkubussi- ja nelivetoversiot.
Kolmas sukupolvi (2000–2006).
Kolmannen sukupolven Daily julkistettiin vuonna 2000. Tämän mallisukupoven myötä nimestä TurboDaily luovuttiin, sillä kaikki moottorit olivat turbodieseleitä, joissa oli Unijet-teknologia (yhteispaineruiskutus). Dailystä tehtiin kaksi uutta versiota, automaattivaihteinen Agile sekä maakaasukäyttöinen CNG. Kolmas sukupolvi toi mukanaan myös kaksi uutta painoluokkaa: Daily 28 ja Daily 65 (kantavuus 2,8 ja 6,5 tonnia). Iveco Daily sai "Vuoden pakettiauto" -palkinnon vuonna 2000.
Moottorit.
Malliin tarjottiin aluksi seuraavia moottoreita:
Vuonna 2003 julkistettiin F1A-moottorit, joissa oli toisen sukupolven yhteispaineruiskutus:
Vuoden 2004 F1C-moottorit korvasivat lopullisesti kolmannen sukupolven alkuperäiset moottorit:
Vaihteisto.
Alle 120 hevosvoiman moottoreissa oli viisivaihteinen vaihdelaatikko. Sitä tehokkaampia moottoreita myytiin myös kuusivaihteisina. Malliin tarjottiin myös Agile-automaattivaihteistoa.
Neljäs sukupolvi (2006–2011).
Neljännen sukupolven Dailyn suunnitteli Giugiaro, ja sitä alettiin myydä vuonna 2006. Siitä tarjottiin muun muassa pakettiauto-, pikkubussi-, Agile- ja CNG-versioita. Irisbus alkoi valmistaa pikkubusseja neljännen sukupolven Dailystä. Joitakin vähäpäästöisellä moottorilla varustettuja malleja on myyty Euroopassa nimellä Iveco EcoDaily. Vuodesta 2007 lähtien malli oli saatavilla myös nelivetoisena.
Viides sukupolvi (2011–2014).
Viidennen sukupolven Dailyä alettiin myydä syyskuussa 2011.
Moottorit.
Euro 5
EEV
Kuudes sukupolvi (2014–).
Moottorit.
Euro 5
EEV
Matt Moore

Matthew Moore (s. 9. elokuuta 1984, Van Nyus, Kalifornia) on yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja, pelipaikaltaan pelinrakentaja. Hän on pelannut kymmenen kautta NFL-liigassa. Kaudella 2020 hän edustaa Kansas City Chiefsiä. Moore on edustanut urallaan myös Carolina Panthersia ja Miami Dolphinsia. Moorella ei ole ollut pelaajasopimusta kauden 2017 jälkeen.
Ura.
Moore aloitti ammattilaisuransa Dallas Cowboysin organisaatiossa, muttei pelannut joukkueessa yhtään ottelua. NFL-debyyttinsä hän teki Carolina Panthersin paidassa kaudella 2007, ja edusti seuraa kauden 2010 loppuun saakka.
Kesällä 2011 Moore teki vapaana pelaajana sopimuksen Miami Dolphinsin kanssa. Kaudella 2011 Moore syrjäytti Chad Hennen aloittavan pelinrakentajan paikalta. Seuraavalla kaudella kuitenkin tulokas Ryan Tannehillistä tuli Dolphinsin aloittava pelinrakentaja. Moore pelasi Tannehillin varamiehenä kuusi kautta.
Kauden 2018 alussa Moorella ei ollut pelaajasopimusta. Kauden aikana hänellä tarjottiin muutamaa sopimusta, mutta hän kieltäytyi niistä. Moore ei pelannut missään kaudella 2018, mutta kauden 2019 alkupuolella Kansas City Chiefs tarvitsi varapelinrakentajaa ja teki sopimuksen Mooren kanssa.
Azraq

Azraq on kaupunki Itä-Jordaniassa Zarqan kuvernementissa. Sen asukasluku oli vuonna 2023 arviolta 20 571. Paikka on keidas Syyrian aavikolla ja siellä sijaitsee kosteikosta muodostettu Azraqin luonnonsuojelualue.
Maantiede.
Azraq sijaitsee Itä-Jordaniassa Zarqan kuvernementissa maan itäosan aavikkoalueella.
Azraq on yksi harvoista Syyrian aavikon keitaista. Kaupungin vieressä sijaitsee Azraqin luonnonsuojelualue, joka kosteikkona käsittää useita lampia, ajoittain tulvivia suoalueita ja mutamatalikkoja. Paikka on tärkeä muuttolintujen ja paikalölisten lintulajien esiintymisalue.
Kaupungin vieressä sijaitsee Šahid Muwaffaq al-Saltin lentotukikohta.
Historia.
Azraqin alueella on merkkejä ihmisasutuksesta paleoliittiselta kaudelta lähtien.
Kaupungin vieressä siajitsee Qasr al-Azraqin linnoitus. Paikalta on löytynyt kreikkalaisia ja latinalaisia kirjoituksia 300-luvulta jaa. Paikkaa rakennettiin umaijadien kalifi Walid II:n valtakaudella, jolloin se oli metsästys- ja sotilastukikohta. Nykyiset rakennelmat ovat kuitenkin paljolti perua aijubidien valtakaudelta 1200-luvulta. Osmanien valtakunta ylläpiti paikalla varuskuntaa. Paikka vallattiin turkkilaisilta ensimmäisen maailmansodan arabikapinan aikana ja se oli Husain ibn Alin ja T. E. Lawrencen arabijoukkojen talvitukikohta 1917–1918, josta käsin arabit valtasivat lopulta Damaskoksen. Vuonna 1918 linnoituksen raunion liepeille saapui druusisiirtolaisia Jabal al-Duruzin alueelta, jotka asettuivat tuolloin hylättynä pidetylle paikalle. Uusia muuttajia saapui vuonna 1924 ranskalaisvastaisen tilanteen alkaessa kärjistyä Syyrian suureksi kapinaksi Syyrian puolella.
Vuonna 2014 noin 20 kilometrin päähän rakennettiin Azraqin pakolaisleiri Syyrian sisällissodan pakolaisille.
Azraq ja sen luonnonsuojelualue ovat olleet Jordanian aielistalla Unescon maailmanperintöluetteloon vuodesta 2007.
Väestö.
Jordanian tilastokeskuksen mukaan Azraqin kunnan asukasluku oli vuonna 2023 arviolta 20 571.
Benedek Oláh

Benedek Márton Oláh (s. 29. maaliskuuta 1991 Kalajoki) on suomalainen pöytätennispelaaja.
Oláh on pelannut Suomen maajoukkueessa vuodesta 2006 ja voittanut Suomen-mestaruuden kaksinpelissä vuosina 2011, 2012, 2013, 2014, 2016, 2017, 2018, 2019 ja 2020, miesten nelinpelissä vuosina 2008, 2009, 2012, 2013, 2014, 2015, 2016, 2019 ja 2020 sekä sekanelinpelissä vuosina 2010, 2011, 2012, 2013, 2015 ja 2018. 
Oláhista tuli ensimmäinen suomalainen olympialaisissa pelannut pöytätennispelaaja Riossa 2016. Hän voitti ensimmäisellä kierroksella singaporelaisen Chen Fengin ja hävisi toisella kierroksella tanskalaiselle Jonathan Grothille. Oláhin kehitys on ollut poikkeuksellisen nopeaa, sillä vielä kesäkuussa 2014 hänen listasijoituksensa oli 288, vuotta myöhemmin 189 ja vuoden 2016 kesäkuussa 63. Kansainvälinen pöytätennisliitto katsoi toukokuussa 2016 Oláhin olevan kehittyneimpiä pelaajia edeltäneen vuoden ajalta.
Lapsena Oláh harrasti uintia, hiihtoa, yleisurheilua, koripalloa, pesäpalloa ja lentopalloa. Pöytätenniksen hän aloitti vuonna 2000. Hänen vanhempansa muuttivat Suomeen Unkarista ennen Oláhin syntymää. Myös hänen siskonsa Zsófia Oláh pelasi nuorempana pöytätennistä.
Joanna Johnson

Joanna Johnson (s. 31. joulukuuta 1961 Phoenix, Arizona) on yhdysvaltalainen näyttelijä, käsikirjoittaja ja tuottaja. 
Ura.
Johnson on valmistunut Etelä-Kalifornian yliopistosta vuonna 1983 pääaineenaan englanninkielinen kirjallisuus.
Näyttelijänä Johnson tunnetaan etenkin saippuasarjasta "Kauniit ja rohkeat", jossa hän on esittänyt Caroline Spencer Forresteria (1987–1990, 2001) ja tämän kaksoissisarta Karen Spenceriä (1991–1994, 2009, 2011–2014). "Kauniiden ja rohkeiden" lisäksi Johnson on näytellyt kauhuelokuvassa "Killer Party" (1986). Hän on myös vieraillut useissa televisiosarjoissa.
Johnson jätti "Kauniit ja rohkeat" 1990-luvulla, koska halusi keskittyä käsikirjoittamiseen. Hän on käsikirjoittanut esimerkiksi elokuvan "Lemmenlääkäri" ("The Shrink Is In", 2000), jossa pääosia esittävät Courteney Cox ja David Arquette.
Sittemmin Johnson on työskennellyt televisiosarjojen parissa. Hän on muun muassa käsikirjoittanut ja tuottanut tilannekomedian "Hope &amp; Faith", joka kertoo saippuaoopperanäyttelijä Faithista (Kelly Ripa) ja hänen sisarestaan Hopesta (Faith Ford). Sarjaa tehtiin kolme tuotantokautta vuosina 2003–2006.
Johnson ei ole luopunut kokonaan näyttelemisestäkään, sillä hänet on nähty silloin tällöin vierailijana "Kauniissa ja rohkeissa".
Suomen-vierailu.
Johnson kävi Suomessa maaliskuussa 1993, jolloin "Kauniit ja rohkeat" -huuma oli kuumimmillaan. Kun näyttelijä saapui helsinkiläiseen tavarataloon tervehtimään ihailijoitaan, häntä oli vastassa satoja ihmisiä. ”Caroline” aiheutti väentungoksen myös vieraillessaan Joulupukin pajassa napapiirillä. Johnsonia lennätettiin ympäri maata, ja hän pääsi jopa levyttämään oman popalbumin "Standing In My Rain". Se ylsi Suomen albumilistalla sijalle 30. Levyn tuottajana toimi Cris Owen.
Yksityiselämä.
Toukokuussa 2012 Johnson kertoi "TV Guide" -lehden haastattelussa olevansa lesbo. Samalla hän paljasti, että on ollut neljä vuotta naimisissa Michelle Agnew -nimisen naisen kanssa. Parilla on kaksi adoptiolasta. Johnson tajusi homoseksuaalisuutensa parikymmenvuotiaana, mutta piti asian poissa julkisuudesta, koska pelkäsi kaapistatulon vaikeuttavan työllistymistään. Vuonna 2012, ollessaan 50-vuotias, hän rohkeni puhua seksuaalisesta suuntautumisestaan, sillä ajat olivat hänen mukaansa muuttuneet: samana vuonna kävi ilmi, että myös Johnsonin roolihahmo Karen oli avioitunut salaa naisen kanssa.
Roger Sessions

Roger Sessions (28. joulukuuta 1896 Brooklyn, New York – 16. maaliskuuta 1985 Princeton, New Jersey) oli yhdysvaltalainen säveltäjä. Hän valmistui Harvardin yliopistosta vuonna 1914 ja täydensi opintojaan Yalen yliopistossa, jossa häntä opetti Horatio Parker. Hän itse työskenteli vuoteen 1925 saakka Ernest Blochin avustajana tämän johtaessa Cleveland Institute of Musicia.
Vuosina 1925–1933 Sessions asui Firenzessä, Roomassa ja Berliinissä. Hän saavutti menestystä teoksellaan "Suite from the Black Maskers" vuonna 1928. Tähän aikaan hän oli aiemman runsaan kromaattisen tyylinsä sijaan alkanut jo suosia uusklassista kieltä. Kotimaahansa palattuaan Sessions työskenteli Bostonin yliopistossa 1933–1935, Princetonin yliopistossa 1935–1945 ja uudestaan 1953–1965, Kalifornian yliopistossa Berkeleyssä 1945–1951 ja vuodesta 1967 Juilliard Schoolissa. 
Vuoden 1935 viulukonsertosta alkaen Sessionsin musiikki alkoi kehittyä kompleksisemmaksi, ja 1950-luvulla hän hyödynsi sarjallisia tekniikoita, tosin hyvin joustavasti. Vuonna 1974 hän sai Pulitzer-erikoismaininnan elinikäisistä saavutuksista, ja vuonna 1982 hän sai Pulitzerin "Konsertosta orkesterille". Hänen muuhun tuotantoonsa lukeutuu yhdeksän sinfoniaa.
Sessionsin johdolla opiskelivat muiden muassa Milton Babbitt ja David Diamond.
Videopelivuosi 2009

Videopelivuosi 2009 käsittelee vuoden 2009 aikana julkaistuja videopelejä ja videopelimaailman merkittäviä tapahtumia.
10. maaliskuuta - 2007/8 British Academy Games Awards
23.–27. maaliskuuta – GDC 2009 järjestettiin San Franciscossa.
2.–4. kesäkuuta – Electronic Entertainment Expo 2009 järjestettiin Los Angelesissa.
 19.-23. elokuuta - Gamescom järjestettiin ensimmäisen kerran.
12. joulukuuta - Spike Video Game Awards
1. lokakuuta – PlayStation Portable Go julkaistiin Euroopassa.
13. tammikuuta – "" 
27. helmikuuta – "Killzone 2" 
13. maaliskuuta – "Resident Evil 5" 
22. maaliskuuta – "Pokémon Platinum" 
29. maaliskuuta – "" 
9. huhtikuuta – "Sacred" 
12. toukokuuta – "Sacred 2" 
16 toukokuuta - Minecraft
29. toukokuuta – "inFamous" 
2. kesäkuuta – "The Sims 3" 
16. kesäkuuta – "" 
26. heinäkuuta – "Wii Sports Resort" 
4. elokuuta – " 
25. elokuuta – " 
1. syyskuuta – "Guitar Hero 5" 
14. syyskuuta – " 
15. syyskuuta – " 
15. syyskuuta – "NHL 10" 
15. syyskuuta – "Resident Evil 5" 
15. syyskuuta – "Scribblenauts" 
1. lokakuuta – "Gran Turismo PSP" 
13. lokakuuta – "Mario &amp; Sonic at the Olympic Winter Games" 
13. lokakuuta – "" 
20. lokakuuta – "FIFA 10" 
20. lokakuuta – "WWE SmackDown vs. Raw 2010" 
27. lokakuuta – "DJ Hero" 
3. marraskuuta – "Band Hero" 
10. marraskuuta – " 
10. marraskuuta – " 
15. marraskuuta – "New Super Mario Bros. Wii" 
17. marraskuuta – "Assassin's Creed II" 
17. marraskuuta – "Formula One 09" 
17. marraskuuta – "" 
3. joulukuuta – "The Saboteur" 
8. joulukuuta – "" 
10. joulukuuta – "Angry Birds"
Viiden tähden liike

Viiden tähden liike () on italialainen populistinen, EU-kriittinen, ekologinen ja korruption vastainen puolue. Puolueen perustaja on italialainen koomikko Giuseppe "Beppe" Grillo. Liikkeen keskeinen tavoite ja toimintatapa on suora demokratia. Suoraa demokratiaa liike toteuttaa toiminnassaan esimerkiksi siten, että liikkeen rekisteröityneet jäsenet voivat nettiäänestyksessä valita liikkeen vaaliehdokkaat Italian sisäisissä vaaleissa ja eurovaaleissa.
Historia.
Ensimmäisissä vaaleissaan, aluevaaleissa 2010, Viiden tähden liike sai 3,5 % äänistä niillä viidellä alueella, joilla se osallistui vaaleihin. Vuoden 2012 paikallisvaaleissa puolueen kannatus oli kasvanut selvästi, ja se voitti pormestarivaalit Parmassa ja kolmessa pienemmässä kaupungissa. Vuoden 2013 parlamenttivaaleissa Viiden tähden liike oli edustajainhuoneen vaalissa suurin puolue 25,5 prosentin kannatuksella ja senaatin vaalissa toiseksi suurin 23,79 prosentin osuudella.
Parlamenttivaaleissa 2018 viiden tähden liike nousi maan suurimmaksi puolueeksi. Se muodosti hallituksen Pohjoisen liiton kanssa ja pääministeriksi tuli politiikan ulkopuolelta Giuseppe Conte. Viiden tähden liikkeen johtajasta Luigi Di Maiosta tuli talouskehitysministeri
Europarlamenttivaaleissa 2019 puolue sai 14 edustajaa. Nämä eivät istu missään tietyssä euroryhmässä.. 
14 kuukautta vallassa oltuaan Viiden tähden liikkeen ja La Legan (ent. Pohjoisen liitto) yhteishallitus kuitenkin hajosi elokuussa 2019 hallituspuolueiden eriävien näkemyksien takia ja sisäministeri Matteo Salvini ilmoitti Lega-puolueensa vetäytyvän hallitusyhteistyöstä Viiden tähden liikkeen kanssa. Italiaan ennustettiin uusia vaaleja. Eronneen hallituksen sitoutumaton pääministeri Giuseppe Conte muodosti kuitenkin syyskuussa 2019 uuden keskustavasemmistolaisen hallituksen, jossa olivat mukana Viiden tähden liike ja Demokraattipuolue. Uudeksi ulkoministeriksi nousi Viiden tähden liikkeen Luigi Di Maio. 
Luigi Di Maio ilmoitti eroavansa puolueen puheenjohtajan virasta 22. tammikuuta 2020, ja virkaa tekeväksi puheenjohtajaksi nousi Vito Crimi. Syynä eroon olivat puolueen laskenut kannatus ja peräti 31 parlamentaarikon loikkaukset edeltävien kuukausien aikana.
Helmikuussa 2021 Conten hallitus erosi Italia Viva -puolueen lopetettua hallituksen tukemisen. Tilalle tuli Mario Draghin johtama kuuden puolueen hallitus, jossa Viiden tähden liike on mukana.
Elokuussa 2021 Giuseppe Conte valittiin puolueen puheenjohtajaksi.
The Hold Steady

The Hold Steady on yhdysvaltalainen indie rock -yhtye Brooklynistä, New Yorkista, joka perustettiin vuonna 2004. Yhtyeen jäsenet ovat: Craig Finn (laulu, kitara), Tad Kubler (soolokitara), Galen Polivka (basso), Bobby Drake (rummut) ja Steve Selvidge (kitara). Se on tunnettu "tiheän tarinankerronan sanoituksista," ja klassisen rockin vaikutteista. Yhtyeen sanoitukset pyörivät päihderiippuvuuden, uskonnon ja lunastuksen ympärillä ja tapahtumapaikkana on yleensä Minneapolisin kaupunki.
The Hold Steady julkaisi debyyttialbumin "Almost Killed Me" vuonna 2004 ja tuli tunnetuksi kolmannen studioalbuminsa "Boys and Girls in America"n julkaisun jälkeen vuonna 2006. Vuonna 2010 kosketinsoittaja ja multi-instrumentalisti Franz Nicolay jätti yhtyeen ennen viidettä studioalbumia ("Heaven Is Whenever" (2010)). Myöhemmin yhtyeestä tuli viisihenkinen, kun Lucero-yhtyeen kitaristi Steve Selvidge liittyi kokoonpanoon.
Fredrik Mäklin

Fredrik Wilhelm Mäklin (26. toukokuuta 1821 Joutseno – 8. tammikuuta 1883 Helsinki) oli suomalainen eläin­tieteilijä ja professori.
Mäklinin vanhemmat olivat kirkkoherra Josef David Mäklin ja Ulrika Petronella Horn. Hän valmistui ylioppilaaksi vuonna 1839, filosofian kandidaatiksi 1849 ja lisensiaatiksi 1854. Seuraavana vuonna hänestä tuli eläintieteen dosentti ja vuonna 1859 ylimääräinen professori. Varsinaiseksi professoriksi hänet nimitettiin vuonna 1867, ja hän toimi virassa kuolemaansa saakka vuoteen 1883.
Mäklinin jo vuonna 1846 valmistunut tutkimus "Coleoptera Myrmecophila Fennica" herätti huomiota, samoin kuin hänen lisensiaatin­työnsä vuodelta 1853 ja dosentin­väitös­kirjansa vuodelta 1855, joka julkaistiin myös Saksassa. Hänen väitös­kirjansa aiheena olivat pohjoisten alueiden kovakuoriaiset.
Mäklinin tieteellinen tuotanto keskittyi pääosin hyönteis­tieteeseen. Hyönteisten ohella hän tutki lintuja ja kaloja, joskin hänen edellisiä koskenutta professorin­väitös­kirjaansa vuodelta 1867 pidettiin tieteellisenä erehdyksenä. Mäklin tunnettiin Charles Darwinin kehittämän evoluutioteorian kriitikkona.
Mäklinin puoliso vuodesta 1863 oli Maria Augusta Elisabet von Tiesenhausen (k. 1894).
Mäklinin kuoltua vuonna 1883 hänen seuraajakseen eläin­tieteen professorina nimitettiin Johan Axel Palmén.
Lørenskog IK

Lørenskog IK on norjalainen jääkiekkojoukkue Lørenskogin kaupungista. Joukkue on perustettu vuonna 1963, ja se pelaa Norjan pääsarjassa EliteHockey Ligaenissa.
Suuri Postitie

Suuri Postitie () on historiallinen maantie, joka kulkee Turusta Tukholmaan. Tie kulkee Turusta Mynämäen kautta Kustaviin, mistä reitti jatkuu meritse kohti Sundia ja edelleen Eckeröhön. Sen jälkeen tie kulkee meritse Ruotsin Grisslehamniin ja lopulta Norrtäljen kautta Tukholmaan. Tien kautta kulki merkittävä osa Suomen ja Ruotsin välisestä posti- ja matkustajaliikenteestä.
Historia.
Tieosuus otettiin käyttöön postin kuljetusta varten vuonna 1638, mutta reitti oli käytössä jo sitäkin ennen. Varhaisimmat kirjalliset tiedot siitä ovat 1500-luvun alusta, mutta se on todennäköisesti ollut käytössä jo 1300-luvulla.
Postin kuljetuksesta huolehtivat aluksi talonpojat. Kestikievareiden tehtäväksi se siirtyi vuonna 1845. Tietä käytettiin meripostin kuljetukseen vuoteen 1910 saakka, jolloin Suomen ja Ruotsin välillä alkoi säännöllinen laivaliikenne. Vuoden 1938 tienumerointijärjestelmässä postitien eteläosasta Turusta Mynämäelle tuli osa valtatie 8:aa. Sen tilalle valmistui nykyaikainen tie Mynämäeltä Raisioon asti vuonna 1961 ja perille Turkuunkin kaksi vuotta myöhemmin.
Linjaus Manner-Suomessa.
Postitie on topografialtaan varsin vaihtelevaa. Vaikka tie pyrkii seuraamaan tarkasti peltoaukeiden ja metsän rajaa, se ylittää myös mäkisiä korpialueita ja useita jokia. Saaristossa kulku vaihtelee yhtenään maalta merelle. Tien reitti kulkee useiden keskiaikaisten kirkkojen kautta, ja siellä näkyy myös kartanoita ja avaria pelto- ja merimaisemia.
Suuren Postitien linjaus on merkitty maastoon pylväillä. Se on lähes kokonaisuudessaan edelleen käytössä seutu-, yhdys- ja yksityisteinä. Ajokelvottomiksi muuttuneet tieosuudet ja yksityiset pihatiet ovat melko lyhyitä osuuksia. Vanhoista siltapaikoista useimmat ovat yhä käytössä, mutta yksikään nykyisistä silloista ei ole peräisin Ruotsin vallan ajalta. Parhaiten postitie on säilynyt Kustavissa, Taivassalossa ja Vehmaalla. Nämä osuudet Museovirasto on luokitellut valtakunnallisesti merkittäviksi rakennetuiksi kulttuuriympäristöiksi.
Linjaus Ahvenanmaalla.
Postitien reitti on Ahvenanmaalla merkitty puisin kilometripylväin. Tie ylittää Kihdin selän Kustavin Vartsalan ja Brändön pääsaaren välillä, sen jälkeen Lappveden ja Teilin selät − poiketen välillä Kumlingen pääsaarella − kunnes saapuu Vårdön pääsaarelle. Tie jatkuu Vargatan laiturista Vargatanselän yli Bomarsundin laituriin Ahvenanmantereen itärannalla, sivuuttaa Kastelholman linnan ja ylittää Färjsundetin salmen Saltvikin ja Finströmin rajalla. Täältä tie etenee melko tarkoin nykyistä tiestöä noudattaen Hammarlandin Kattnäsin laituriin, ylittää Marsundin salmen ja kulkee Eckerön pääsaaren halki Eckerön posti- ja tullitalon luo.
Perhepäivähoito

Perhepäivähoito on pienen lapsen hoitoa ja kasvatusta, jota järjestetään pääsääntöisesti hoitajan omassa kodissa. Perhepäivähoito voi olla joko kunnan tai yksityisen hoitajan järjestämää. Perhepäivähoitoryhmään voi kuulua enintään neljä kokopäiväistä ja yksi osa-päiväinen, esiopetusikäinen lapsi, mukaanluettuna hoitajan omat alle kouluikäiset lapset. Ryhmäperhepäivähoidossa kaksi tai kolme perhepäivähoitajaa työskentelee useimmiten kunnan osoittaman ryhmäperhepäiväkodin tiloissa vastaten enintään 12 lapsen ryhmästä.
Kunnallinen perhepäivähoito on päivähoitoa, jossa kunta on palkannut perhepäivähoitajan. 
Yksityinen päivähoito on yksityisten hoitajien tuottamaa ja kaupungin valvomaa ja tukemaa päivähoitoa. Yksityistä perhepäivähoitajaa ei sido kunnallisen puolen tasausvapaakäytäntö (esimerkiksi yksi lomaviikko tehdyistä ylitöistä joka 8.viikko). Yksityinen perhepäivähoitaja sopii hoitomaksuista suoraan hoitoperheen kanssa. Hoitomaksuista on olemassa valtakunnalliset suositukset, joita hoitajat usein seuraavat. 
Perhepäivähoidon kasvatustoiminta muistuttaa lapsen kotona tapahtuvaa hoitoa, kasvatusta ja opettamista. Perhepäivähoito tarjoaa luonnolliset puitteet lapsen kasvulle ja kehitykselle. Lisäksi siihen sisältyy ohjattua toimintaa (askartelua, kirjojen lukemista, musisointia, pieniä oppituokioita, retkiä jne.) sekä leikkiä ja työtehtäviä, joihin lapsi voi kotiympäristössä osallistua.
Perhepäivähoitaja hoitaa lapsia omassa kodissaan, lasten kotona tai ryhmäperhepäiväkodissa. Yhdellä perhepäivähoitajalla saa olla hoidossaan enintään neljä alle kouluikäistä lasta kokopäivähoidossa ja sen lisäksi esikoulua tai koulua käyvä lapsi, joka on osapäivähoidossa. Hoitajan omat alle kouluikäiset lapset lasketaan mukaan hoidettavien lasten lukumäärään.
Perhepäivähoitoa pidetään päiväkotia parempana.
Kaikissa kymmenessä tutkitussa Etelä-Suomen kunnassa perhepäivähoito sai vieläkin myönteisempiä arvioita kuin päiväkodit. Tohtori Jyrki Reunamon mukaan perhepäivähoito näyttäisi olevan tasokasta. 
Työajat.
Varhaiskasvatuksen dosentti Marjatta Kalliala arvostelee äskeistä kunnallisten perhepäivähoitajien työajan rajoittamista, koska sen vuoksi lapset joutuvat tyypillisesti joka 8. viikko varahoitopaikkaan, mikä Kalliala pitää lapsille haitallisena: lasten suojeleminen olisi tärkeämpää kuin aikuisten. 
Yksityisillä perhepäivähoitajilla ei ole työajan rajoitusta, vaan työajoista sovitaan perheiden ja hoitajan kesken.
Robert E. Park

Robert Ezra Park (14. helmikuuta 1864 – 7. helmikuuta 1944) oli yhdysvaltalainen sosiologi. Park oli merkittäviä sosiologian uranuurtajia Yhdysvalloissa ja hänellä oli suuri merkitys Chicagon sosiologisen koulukunnan kehittymisessä.
Robert Park opiskeli Euroopassa ja hänellä oli myöhemmin tärkeä rooli sosiologisten ajatusten siirtämisessä Yhdysvaltoihin Euroopasta. Park kävi Euroopassa esimerkiksi Georg Simmelin opettamia kursseja ja myöhemmin siirsi Simmelin ajatuksia yhdysvaltalaiseen sosiologiaan.
Vuonna 1921 Park julkaisi yhdessä Ernest W. Burgessin kanssa ensimmäisen merkittävän sosiologian oppikirjan A"n Intoduction to the Science of Sociology".
Sparta Sarpsborg

Sparta Sarpsborg on norjalainen jääkiekkojoukkue Sarpsborgin kaupungista. Joukkue pelaa Norjan pääsarjassa EliteHockey Ligaenissa, jossa se pelaa kotiottelunsa maan vanhimmassa jäähallissa Sparta Amfissa. Joukkue on perustettu vuonna 1958 ja seura on onnistunut voittamaan Norjan mestaruuden kolmeen kertaan.
Joukkue kaudella 2025–2026.
Valmennus &amp; Joukkueenjohto.
"Lähde: EliteProspects"
Borgiat, maan ja taivaan valtiaat

Borgiat, maan ja taivaan valtiaat ("The Borgias") on kanadalais-unkarilais-irlantilaisena yhteistuotantona tehty historiallinen draamasarja. Tosipohjainen sarja kertoo 1400- ja 1500-lukujen taitteessa Vatikaanissa valtaa tavoittelevasta kardinaali Rodrigo Borgiasta perheineen. Sarjan pääosaa esittää Jeremy Irons, joka on saanut roolistaan Golden Globe -ehdokkuuden. Sarja päätettiin lopettaa kolmannen kauden jälkeen vuonna 2013.
Tuotanto.
Sarjan ensimmäinen tuotantokausi esitettiin Kanadan ja Yhdysvaltain televisiossa vuonna 2011. Toinen tuotantokausi esitettiin Pohjois-Amerikassa vuonna 2012. Kolmas tuotantokausi alkoi huhtikuussa 2013.. Showtime päätti lopettaa sarjan tuotannon kolmannen kauden jälkeen historiallisen draaman korkeiden tuotantokustannusten takia. Viimeinen jakso esitettiin 16. kesäkuuta 2013.
Yle TV2 esitti sarjan ensimmäisen kauden Suomessa syksyllä 2012.. Sarjan toinen kausi esitettiin keväällä 2013 TV2:lla.
Sarjan on ohjannut Neil Jordan. Sen ovat tuottaneet Take 5 Productions, CTV, Bravo! ja Showtime Networks. Sarja on kuvattu Unkarissa.
Nicolas Flagello

Nicolas Flagello (15. maaliskuuta 1928 New York – 16. tammikuuta 1994 New Rochelle) oli yhdysvaltalainen säveltäjä. Hänen musiikkinsa on tonaalista ja hyödyntää perinteisiä muotoja. 1950–1960-luvuilla muodissa oli muun muassa sarjallisuus, ja tämä haittasi aikanaan Flagellon musiikin tuomista julkisuuteen. Hän kuitenkin sävelsi muun muassa kuusi oopperaa (kuten "Judgement of St Francis"), kaksi sinfoniaa ja kahdeksan konserttoa. Hän toimi myös kapellimestarina sekä pianistina ja teki lukuisia levytyksiä.
Flagello sai lapsena opetusta Vittorio Gianninilta. Hän opiskeli Manhattan School of Musicissa, josta hän sai kandidaatin (1949) ja maisterin (1950) arvot. Valmistuttuaan hän liittyi koulun henkilökuntaan, jossa toimi vuoteen 1977 saakka. Hän opiskeli 1950-luvulla myös Fulbright-stipendillä Roomassa; vuonna 1956 hän sai Accademia Nazionale di Santa Ceciliasta "Diploma di Studi Superiorin" Ildebrando Pizzettin ohjaamana.
Ensimmäistä kertaa Flagello sai musiikillaan merkittävää julkisuutta vuonna 1964, jolloin ilmestyi neljä hänen teoksilleen omistettua LP:tä. Hänen musiikkinsa ensimmäinen huomattava esitys kuitenkin järjestettiin vasta vuonna 1974. Tuolloin oratorio "Passion of Martin Luther King" esitettiin Kennedy Centerissä James DePreistin johtaessa Yhdysvaltain kansallisorkesteria sekä kuoroa ja säveltäjän veljen, Ezion toimiessa laulusolistina. Säveltäjän viimeinen teos, "Concerto Sinfonico" saksofonikvartetille ja orkesterille on vuodelta 1985; sairaus päätti hänen uransa ennenaikaisesti. Hänen musiikkinsa esitykset ja levytykset ovat yleistyneet hänen kuolemansa jälkeen.
Matsumoton linna

Matsumoton linna () on historiallinen linna Matsumotossa, Naganon prefektuurissa, Japanissa. Matsumoton linna on aikaisemmin tunnettu myös nimellä Fukashi. Se on yksi Japanin kansallisaarteista.
Japanilaisten linnojen yleisestä sijainnista poiketen Matsumoton linna sijaitsee tasangolla ja luokitellaan näin ollen "hirashiro"-linnaksi. Välittömästi linnan vieressä sijaitsee joki, joka myös muodostaa linnan vallihaudan. Matsumoton linnan sijaintipaikalle rakennettiin ensimmäinen linnoitus vuonna 1504. Nykyinen linna rakennettiin vuonna 1593 ja sen päätorni vuonna 1597.
Bungalow

Bungalow tarkoittaa yleensä yksi- tai puolitoistakerroksista pientaloa, jossa on yksi tai useampi katettu veranta. Bungalowilla on kuitenkin muitakin merkityksiä eri maiden rakennuskulttuureissa.
Bungalow-termi syntyi Intiassa. Se tulee gudžaratin kielen sanasta "baṅgalo", joka puolestaan tulee hindin sanasta "baṅglā", joka tarkoittaa Bengalia. Bungalow tarkoitti siis alun perin "Bengalin alueen tyylistä taloa". Bengalissa talot olivat perinteisesti pieniä yksikerroksisia erillistaloja, joissa laaja varjoisa veranta saattoi ympäröidä koko talon.
Ison-Britannian siirtomaavallan aikana bungalowiksi alettiin kutsua ensin Englannin Itä-Intian kauppakomppanian merimiesten vaatimattomia asumuksia Intiassa, sitten siirtomaahallinnon brittien tilavia virkataloja. Jälkimmäisessä merkityksessä bungalow tuli tunnetuksi Britanniassa ja Yhdysvalloissa, jossa bungaloweiksi alettiin kutsua 1800-luvun lopulla maaseudulle tai esikaupunkeihin rakennettuja taloja, jotka edustivat arts and crafts- tai muuta maalaistyyliä. Myöhemmin rakennusliikkeet alkoivat käyttää bungalow-termiä myös pienemmistä taloista.
Australiassa bungalow-talotyypistä isoine verantoineen tuli suosittu ensimmäisen maailmansodan jälkeen nimellä California Bungalow. Britanniassa ja Pohjois-Amerikassa bungalow tarkoittaa nykyisin yleensä yksikerroksista pinta-alaltaan melko vaatimatonta pientaloa, tai puolitoistakerroksista taloa jonka kattolaipioihin on sijoitettu lanternityyppiset kattoikkunat.
Jusztin Nándor Takács

Jusztin Nándor Takács (15. tammikuuta 1927 Rábacsanak – 11. heinäkuuta 2016) oli unkarilainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin paljasjalkaisten karmeliittojen papiksi 28. lokakuuta 1951 ja nimitettiin Székesfehérvárin (Albareale) hiippakunnan vihkipiispaksi sekä Carcabian titulaaripiispaksi 23. joulukuuta 1988. Piispaksi vihkiminen seurasi 11. helmikuuta 1989. Pääkonsekraattorina toimi László Paskai, jota avustivat László Dankó ja István Seregély.
31. maaliskuuta 1990 Takács sai nimityksen Székesfehérvárin koadjuuttoripiispaksi, ja 13. syyskuuta 1991 hänestä tuli sen piispa. Hän jäi eläkkeelle 4. huhtikuuta 2003.
Antal Spányi

Antal Spányi (s. 13. marraskuuta 1950 Budapest) on unkarilainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Esztergomin arkkihiippakuntaan László Lékai 19. heinäkuuta 1976. Hänet nimitettiin Esztergom-Budapestin vihkipiispaksi sekä Tharroksen titulaaripiispaksi 13. helmikuuta 1998, ja piispaksi vihkiminen seurasi 28. maaliskuuta. Pääkonsekraattorina toimi László Paskai, jota avustivat Csaba Ternyák ja Vilmos Dékány.
4. huhtikuuta 2003 Spányi sai nimityksen Székesfehérvárin (Albareale) piispaksi.
Srapnelli

Srapnelli (rinnakkaismuoto šrapnelli) on tykkiaseissa käytetty luodeilla täytetty ammustyyppi, joka on tarkoitettu toimimaan ilmassa lentoratansa loppuvaiheessa sinkoamalla sisältämänsä kuulat kohti maalia. Srapnelli on saanut nimensä brittiläisen tykistöupseeri Henry Shrapnelin mukaan, joka aloitti ensimmäisten pallosrapnellien kehittelyn vuonna 1784. Pallosrapnelli oli ulkomuodoltaan identtinen saman aikakauden pallokranaattien kanssa. 
Shrapnelin suunnittelema uusi ammustyyppi otettiin brittitykistön käyttöön vuonna 1803. Ensimmäiset nykyisiä tykinammuksia ulkoisesti muistuttavat lieriönmuotoiset srapnellit tulivat käyttöön 1860-luvulla rihlattujen tykkien yleistyessä. Metallurgian ja valmistusmenetelmien kehityksen myötä 1880-luvulla srapnelli sai lopulliseksi jääneen muotonsa. 
Srapnellin vanhentuminen alkoi tehokkaiden, pikriinihapolla ladattujen sirpalekranaattien yleistyessä 1890-luvulla. Tehokkailla räjähdysaineilla ladatut sirpalekranaatit olivat paljon srapnellia yksinkertaisempia ja monipuolisempia ammuksia. Srapnellin teho perustui yksinomaan sen suoraan eteenpäin sinkoamien luotien vaikutukseen, eikä se alkuunkaan soveltunut linnoitteiden tuhoamiseen. Sirpalekranaatilla sen sijaan oli srapnellin kapeaa luotiviuhkaa kattavampi sirpalevaikutus sekä ruhjova painevaikutus, minkä lisäksi se voitiin käytetystä sytyttimestä riippuen asettaa räjähtämään joko maanpinnan yläpuolella, maanpinnan tasalla tai sen alla. Srapnelli oli kuitenkin vielä ensimmäisessä maailmansodassa käytössä sirpalekranaattien rinnalla, mutta toisen maailmansodan alkaessa se oli ammustyyppinä jo harvinainen.
Geevarghese Timotheos Chundevalel

Geevarghese Timotheos Chundevalel (2. helmikuuta 1928 – 4. kesäkuuta 2019) oli intialainen syyrialais-malankarilaisen katolisen kirkon piispa. Hänet vihittiin papiksi Tiruvallan eparkiaan 24. elokuuta 1953, ja hänet nimitettiin sen piispaksi 30. huhtikuuta 1988. Piispaksi konsekroinnin suoritti 6. elokuuta Benedict Varghese Gregorios Thangalathil, jota avustivat Cyril Baselios Malancharuvil ja Paulos Philoxinos Ayyamkulangara.
Chundevalel jäi eläkkeelle 29. maaliskuuta 2003.