tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Stanley Atani

Stanley Atani (s. 27. tammikuuta 1990 Tahiti) on tahitilainen jalkapalloilija, joka edustaa kotimaansa pääsarjassa pelaavaa AS Tefanaa. Oikeajalkainen Atani on pelipaikaltaan hyökkäävä keskikenttäpelaaja. Hän kuuluu myös Tahitin jalkapallomaajoukkueeseen.
Ura.
Seurajoukkueura.
Atani aloitti uransa AS Jeunesissa, jota hän edusti vuodet 2008–2010. Vuodesta 2010 hän on kuulunut Tahitin pääsarjajoukkueeseen AS Tefanaan, jonka riveissä hän on voittanut muun muassa kaksi Tahitin mestaruutta ja hävinnyt OFC Champions Leaguen finaalin.
Maajoukkueura.
Atani kuului Tahitin alle 20-vuotiaiden maajoukkueeseen vuoden 2009 MM-kilpailuissa, joissa hän oli kentällä yhdessä ottelussa. Tahitin jalkapallomaajoukkueessa Atani debytoi huhtikuussa 2011 ystävyysottelussa Uutta-Kaledoniaa vastaan. Avausmaalinsa hän teki saman vuoden elokuussa Tyynenmeren kisojen ottelussa Cookinsaaria vastaan. Atani oli mukana myös vuoden 2013 Maanosaliittojen cupissa, jonne maa oli selviytynyt voitettuaan vuoden 2012 OFC Nations Cupin. Atani pelasi turnauksessa kahdessa Tahitin kolmesta ottelusta, Uruguayta ja Nigeriaa vastaan.
Saavutukset.
AS Tefana
Sebastián Gamarra

Sebastián Gamarra Ruiz (s. 15. tammikuuta 1997 Tarija) on bolivialainen jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän on keskikenttäpelaaja. Gamarra edustaa italialaisen Milanin Primavera-juniorijoukkuetta.
Gamarra teki ensiesiintymisensä Bolivian A-maajoukkueessa 7. kesäkuuta 2015, kun joukkue hävisi Argentiinalle 0–5. Ennen maajoukkueessa pelaamista hän oli ollut vain kertaalleen seuratasolla edustamansa Milanin kokoonpanossa virallisessa aikuisten ottelussa. Tämä tapahtui 3. toukokuuta 2015, kun Milan hävisi Serie A:ssa Napolille 0–3, ja tuossakaan ottelussa hän ei päässyt kentälle. Kesällä Gamarra kutsuttiin myös Bolivian Copa América -joukkueeseen ilman kokemusta aikuisten otteluista seuratasolla.
Monte Pindo

Monte Pindo on 627 korkea vuori Espanjan Galiciassa, meren rannalla 86 km päässä Santiago de Compostelasta. Vuoren on liitetty monenlaista mytologiaa. Sen on sanottu olevan alueella asuneiden kelttien Olympos-vuori. Lapsettomat pariskunnat ovat vierailleet vuorella parantaakseen hedelmällisyyttään. 
Keskiajalla Irian piispa määräsi vuoren rinteelle rakennettavaksi linnan, jonka piti suojella rannikkoa merirosvoilta. Linna nimettiin pyhän Yrjön (San Xurxo) mukaan. Useat Galician aatelisperheet asuivat linnassa, kunnes se tuhottiin vuonna 1467 Irmandiños-sodassa. Sen jälkeen aarteenetsijät ovat romuttaneet linnan muurit lopullisesti. Alueella oli myös toinen linnoitus nimeltään Peñafiel, ja erakkomunkkien asuinpaikkoja. Espanjan sisällissodan aikana ihmiset pakenivat vihollista tälle vuorelle.
Monte Pindon ja Carnotan alue on Natura 2000 -kohde vuodesta 2014. Natura-alueen pinta-ala on 4673 ha. Siellä tavataan useita harvinaisia kasvi- ja eläinlajeja, kuten saukko, kuikka, muuttohaukka ja nuolihaukka. Aluetta on ehdotettu kehitettäväksi luonnonpuistoksi.
Vuonna 2013 vuorella oli laaja metsäpalo, joka tuhosi 1600 hehtaaria metsää.
Ritva Reinikka

Ritva Sinikka Reinikka (aik. "Reinikka-Soininen", s. 16. huhtikuuta 1955) on suomalainen taloustieteen tohtori, joka on vuodesta 1993 työskennellyt Maailmanpankissa Washingtonissa erityisesti Afrikkaan liittyvissä tehtävissä. Hän on yksi Maailmanpankin hierarkiassa korkeimmalle edenneistä suomalaisista. Vuonna 2014 hän oli yksi Suomen Kulttuurirahaston 30 000 euron palkinnon saajista. 
Reinikka kirjoitti ylioppilaaksi Kouvolan yhteiskoulusta. Valmistuttuaan kauppatieteiden kandidaatiksi Helsingin kauppakorkeakoulusta hän sai paikan ulkoministeriön kehitysyhteistyöosastolta 1978. Reinikka työskenteli YK:n palveluksessa Lesothossa 1982–1983 ja lähti sitten suorittamaan taloustieteen jatko-opintoja Kanadaan Montrealin ranskankieliseen yliopistoon lukuvuodeksi 1983–1984. Hän valmistui kauppatieteiden lisensiaatiksi Helsingistä 1990 ja väitteli tohtoriksi Oxfordin yliopistossa professori Paul Collierin johdolla 1993.
Oxfordissa Reinikka työskenteli Afrikan maiden taloudellisessa tutkimuskeskuksessa ja aloitti tohtoriksi valmistuttuaan uransa Maailmanpankissa Itäisen Afrikan ekonomistina. Myöhemmin hän toimi muun muassa tutkimuspäällikkönä pankin tutkimusosastolla, johtajana Afrikan ja Lähi-idän ja Pohjois-Afrikan alueilla sekä maajohtajana eteläisessä Afrikassa. Viimeksi hän toimi vuoden 2013 loppuun asti Maailmanpankin Afrikan inhimillisen kehityksen ohjelman johtajana.
Kulttuurirahaston palkintoperusteluissa todettiin Reinikan työllä olleen suuri merkitys sekä akateemiselle kehitystaloustieteelle että käytännön kehityspolitiikalle muun muassa kehitysmaiden verovarojen ja kehitysapurahojen käytön tehostumisen muodossa. Hän on tuonut varainkäytön tarkkailuun uusia menettelytapoja, kuten järjestelmällistä raportointia ja kyselytutkimuksia.
Ritva Reinikka on naimisissa amerikkalaisen Peter Deweesin kanssa. Heillä on vuonna 1992 syntyneet kaksostytöt. Aiemmasta avioliitostaan Reinikalla on poika.
Suur-Venäjä

Suur-Venäjä on joidenkin venäläisten äärinationalistien julkituoma irredentistinen ajatus nykyistä laajemmasta Venäjästä, joka kattaisi vähintään entisen Neuvostoliiton tai tsaarin Venäjän. Suurvenäläiset haluavat palauttaa Venäjän sen aiempaan laajuuteensa. Niinpä he ottavat ajattelulleen mallia historiasta. Toisaalta suurvenäläisiä huolettavat venäjänkielisten oikeudet muun muassa Neuvostoliitosta irtautuneissa maissa.
Tunnettuja Suur-Venäjän puolestapuhujia ovat olleet muun muassa Vladimir Žirinovski ja Aleksandr Dugin. Molemmat ovat antaneet lausuntoja, joiden mukaan esimerkiksi Suomi kuuluisi osaksi Venäjää. Toisaalta Eduard Limonov on kannattanut Neuvostoliiton rajojen palauttamista. Venäläisten erikoisjoukkojen ja vapaaehtoisten toiminta Itä-Ukrainassa on nähty monesti eräänä Suur-Venäjä-aatteen ilmentymänä. Suurvenäläistä Aleksandr Duginia pidetään Vladimir Putinin neuvonantajana, vaikka Putin ei julistakaan Suur-Venäjää.
Tarkkailijoiden mukaan Venäjän hyökkäys Ukrainaan 2022 on nähtävissä Suur-Venäjän rakentamisena. Venäjä haluaa palauttaa itselleen vanhoja tsaarin Venäjän alueita, ainakin niiden ytimen. Venäjä on kuitenkin kiistänyt tämän tavoitteen.
RN Giuseppe Missori

RN Giuseppe Missori () oli Italian kuninkaallisen laivaston Pilo-luokan hävittäjä, joka oli ensimmäisessä maailmansodassa hävittäjänä ja toisessa maailmansodassa torpedoveneenä.
Valmistus.
Alus tilattiin Sestri Ponentesta Cantieri navali Oderolta, missä köli laskettiin 19. tammikuuta 1914. Alus laskettiin vesille 20. joulukuuta 1915 ja liitettiin laivastoon p7. maaliskuuta 1916.
Palvelus.
Alus luokiteltiin 1. lokakuuta 1929 torpedoveneeksi (). Saksa valtasi aluksen 10. syyskuuta 1943.
RN Antonio Mosto

RN Antonio Mosto () oli Italian kuninkaallisen laivaston Pilo-luokan hävittäjä, joka oli ensimmäisessä maailmansodassa hävittäjänä ja toisessa maailmansodassa torpedoveneenä.
Valmistus.
Alus tilattiin Napolista Pattisonin telakalta, missä köli laskettiin 9. lokakuuta 1913. Alus laskettiin vesille 20. toukokuuta 1915 ja liitettiin laivastoon puolitoista kuukautta myöhemmin 7. heinäkuuta.
Palvelus.
Alus luokiteltiin 1. lokakuuta 1929 torpedoveneeksi (). Alus muutettiin vuosina 1953-1954 nopeaksi miinanraivaajaksi, jolloin sen aseistukseksi tuli 102 millimetrin tykki ja 2-4 20 millimetrin ilmatorjuntatykkiä. Samalla alukselle asennettiin tutka. Alus poistettiin alusluettelosta 15. joulukuuta 1958.
RN Rosolino Pilo

RN Rosolino Pilo () oli Italian kuninkaallisen laivaston Pilo-luokan hävittäjä, joka oli ensimmäisessä maailmansodassa hävittäjänä ja toisessa maailmansodassa torpedoveneenä.
Valmistus.
Alus tilattiin Sestri Ponentesta Cantieri navali Oderolta, missä köli laskettiin 19. elokuuta 1913. Alus laskettiin vesille 24. maaliskuuta 1915 ja liitettiin laivastoon kaksi kuukautta myöhemmin 25. toukokuuta.
Palvelus.
Alus luokiteltiin 1. lokakuuta 1929 torpedoveneeksi (). Alus poistettiin alusluettelosta 1. lokakuuta 1954.
RN Simone Schiaffino

RN Simone Schiaffino () oli Italian kuninkaallisen laivaston Pilo-luokan hävittäjä, joka oli ensimmäisessä maailmansodassa hävittäjänä ja toisessa maailmansodassa torpedoveneenä.
Valmistus.
Alus tilattiin Sestri Ponentesta Cantieri navali Oderolta, missä köli laskettiin 12. syyskuuta 1913. Alus laskettiin vesille 11. syyskuuta 1915 ja liitettiin laivastoon kaksi kuukautta myöhemmin 7. marraskuuta.
Palvelus.
Alus luokiteltiin 1. lokakuuta 1929 torpedoveneeksi (). Alus upotettiin 24. huhtikuuta 1941.
RN Pilade Bronzetti

RN Pilade Bronzetti () oli Italian kuninkaallisen laivaston Pilo-luokan hävittäjä, joka oli ensimmäisessä maailmansodassa hävittäjänä ja toisessa maailmansodassa torpedoveneenä nimellä "Giuseppe Dezza".
Valmistus.
Alus tilattiin Sestri Ponentesta Cantieri navali Oderolta, missä köli laskettiin 12. syyskuuta 1913. Alus laskettiin vesille 26. lokakuuta 1915 ja liitettiin laivastoon 1. tammikuuta 1916.
Palvelus.
Alus nimettiin uudelleen 16. tammikuuta 1921 "Giuseppe Dezzaksi" ja se luokiteltiin 1. lokakuuta 1929 torpedoveneeksi (). Aluksen miehistö upotti aluksensa 16. syyskuuta 1943 Fiumen satamaan. Saksalaiset valtasivat ja nostivat hylyn, joka siirrettiin telakalle kunnostettavaksi. Alus liitettiin Saksan laivastoon 9. kesäkuuta 1944 nimellä "TA35". Alus upposi 17. elokuuta osuttuaan miinaan Polan edustalla Fasanan kanaalissa. Hylky nostettiin.
RN Francesco Nullo (1914)

RN Francesco Nullo () oli Italian kuninkaallisen laivaston Pilo-luokan hävittäjä, joka palveli ensimmäisessä maailmansodassa hävittäjänä ja toisessa maailmansodassa torpedoveneenä nimellä "Fratelli Cairoli".
Valmistus.
Alus tilattiin Napolista Pattisonin telakalta, missä köli laskettiin 24. syyskuuta 1913. Alus laskettiin vesille 12. marraskuuta 1914 ja liitettiin laivastoon 1. toukokuuta 1915.
Palvelus.
Alus nimettiin uudelleen 1926 "Fratelli Cairoliksi" ja se luokiteltiin 1. lokakuuta 1929 torpedoveneeksi (). Alus upotettiin 23. joulukuuta 1940.
Salvatore Ferragamo

Salvatore Ferragamo (5. kesäkuuta 1898 Bonito, Italian kuningaskunta – 7. elokuuta 1960 Firenze, Italia) oli italialainen jalkinesuunnittelija. Hän avasi ensimmäisen suutariverstaansa 13-vuotiaana vuonna 1912, missä hän teki naisille mittatilauskenkiä. 16-vuotiaana hän muutti Yhdysvaltoihin, ensin Bostoniin ja myöhemmin Santa Barbaraan Kaliforniaan. Samoihin aikoihin myös filmiteollisuus kasvoi Hollywoodissa. Ferragamo onnistui mallistollaan saamaan kuuluisuutta, ja hänestä tuli filmitähtien suosima kenkäsuunnittelija. Vuonna 1927 hän muutti takaisin Italiaan, Firenzeen. Siellä hän jatkoi kenkien tekoa Hollywoodin filmitähdille. Ferragamon asiakkaina olivat filmitähdet kuten Marilyn Monroe ja Sophia Loren. Vuonna 1938 hän osti Firenzestä palatsi Palazzo Spini Feronin, jossa on nykyään hänen nimeään kantava museo. Vuonna 1947 hän sai työstään Neiman Marcus Fashion Award -palkinnon.
RN Ippolito Nievo

Ĺ
RN Ippolito Nievo () oli Italian kuninkaallisen laivaston Pilo-luokan hävittäjä ensimmäisessä maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin Sestri Ponentesta Cantieri navali Oderolta, missä köli laskettiin 19. elokuuta 1913. Alus laskettiin vesille 24. heinäkuuta 1915 ja liitettiin laivastoon vielä saman vuoden lopulla, 1. lokakuuta.
Palvelus.
Alus luokiteltiin 1. lokakuuta 1929 torpedoveneeksi (). Se poistettiin alusluettelosta 25. huhtikuuta 1938.
Sauer 38H

Sauer 38H on itselataava massasulkuinen pistooli, jonka suunnitteli saksalainen asetehdas nimeltään J. P. Sauer &amp; Sohn vuonna 1938. 
Valmistus.
Toisen maailmansodan sytyttyä vuonna 1939 asetta valmistettiin ainoastaan asevoimille eikä sen valmistusta jatkettu sodan jälkeen. Saksa käytti asetta ilma- ja maavoimissa sekä poliisitehtävissä.
Ominaisuudet.
Aseessa on yksinkertainen massasulku ja piippu on kiinni aseen rungossa. Aseessa on sisäänrakennettu vasara. Nimessä esiintyvä H-kirjain johtuu saksankielisestä sanasta "Hahn" eli vasara.
Matt Watkins

Matthew Watkins (s. 12. marraskuuta 1986 Aylesbury, Saskatchewan, Kanada) on uransa lopettanut kanadalainen jääkiekkohyökkääjä. Hän oli pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä, mutta osaa pelata myös keskellä. KooKoon urheilujohtaja Jarno Kultanen on luonnehtinut Watkinsin vahvuuksiksi työteliäisyyden, kokemuksen ja aloittamistaidot.
Ura.
Kamloops Blazers varasi Watkinsin 126. pelaajana WHL:n varaustilaisuudessa 2001. Hän ei kuitenkaan koskaan siirtynyt CHL:ään. Watkins pelasi kauden 2003–2004 SMHL-juniorisarjaa Tisdale Trojansissa ja kauden 2004–2005 BCHL-joukkue Vernon Vipersissa, jonka toiseksi paras pistemies hän oli Dean Strongin jälkeen tehoilla 36+38=74. Dallas Stars varasi Watkinsin viidennellä kierroksella 160. pelaajana . Vuodet 2005–2009 hän kävi Pohjois-Dakotan yliopistoa. Watkins voitti WCHA:n mestaruuden vuonna 2006 ja hänet valittiin sarjan akateemiseen tähdistökentälliseen vuonna 2009.
Koska Watkins ei yliopistouransa vuoksi tehnyt missään vaiheessa tulokassopimusta hänet varanneen Dallas Starsin kanssa, hän siirtyi syksyllä 2009 vapaana pelaajana ammattilaistry-out -sopimuksella Phoenix Coyotesiin. Watkins sai syyskuussa kaksivuotisen tulokassopimuksen joukkueeseen. Hän pelasi kauden 2009–2010 pääosin AHL-joukkue San Antonio Rampagessa, jossa tulokaskausi toi 51 runkosarjaottelussa tehot 12+10=22. Watkins pelasi kauden aikana myös 14 ottelua ECHL-joukkue Las Vegas Wranglersissa. Kauden 2010–2011 hän pelasi kokonaan Rampagessa. Heinäkuussa 2011 Watkins teki vuoden mittaisen ja kaksisuuntaisen jatkosopimuksen Coyotesin kanssa.
Kaudeksi 2011–2012 Coyotesin farmijoukkueeksi vaihtui Portland Pirates, jossa Watkins pelasi lähes koko kauden. Hän debytoi myös NHL:ssä, jossa Watkins pelasi ensimmäisen ja toistaiseksi ainoan ottelunsa 21. helmikuuta 2012 Los Angeles Kingsia vastaan. Hän sai ottelussa jääaikaa 6.37 minuuttia. Heinäkuussa 2012 Watkins teki vapaana pelaajana vuoden mittaisen ja kaksisuuntaisen sopimuksen New York Islandersin kanssa. Hän pelasi kauden 2012–2013 kokonaan farmijoukkue Bridgeport Sound Tigersissa, jonka kapteenina Watkins toimi. Heinäkuussa 2013 hän teki vapaana pelaajana vuoden mittaisen ja kaksisuuntaisen sopimuksen puolestaan Washington Capitalsin kanssa. Kauden 2013–2014 Watkins pelasi kokonaan farmijoukkue Hershey Bearsissa.
Watkins siirtyi kaudeksi 2014–2015 Erste Bank Eishockey Ligan Vienna Capitalsiin. Hän nousi joukkueen varakapteeniksi ja oli Capitalsin kolmanneksi paras maalintekijä ja neljänneksi paras pistemies tehoilla 12+20=32. Watkins eteni joukkueen kanssa aina EBEL:n finaaleihin saakka, mutta mestaruuden vei kuitenkin EC Salzburg otteluvoitoin 4-0. Kaudeksi 2015–2016 hän siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella SM-liigan nousijajoukkue KooKoon riveihin. Watkins päätti uransa seuraavaan kauteen.
FIFA 16

FIFA 16 on EA Canadan kehittämä ja EA Sportsin julkaisema jalkapalloaiheinen urheilupeli. Peli on julkaistu vuonna PlayStation 3:lle, PlayStation 4:lle, Windowsille, Xbox 360:lle ja Xbox Onelle. Se julkaistiin 22. syyskuuta 2015.
"FIFA 16" on "FIFA"-pelisarjan ensimmäinen julkaisu, jossa ovat mukana naisten maajoukkueet. Lisäksi pelin kansikuvapelaajat valittiin ensimmäistä kertaa julkisella äänestyksellä. Pelistä julkaistiin kaksi erikoisversiota: "FIFA 16 Super Deluxe Edition" ja "FIFA 16 Deluxe Edition".
Hymer

Hymer AG on vuonna 1923 perustettu saksalainen matkailuautovalmistaja, jonka kotipaikka on Etelä-Saksan Bad Waldseessa. Hymer lukeutuu Euroopan suurimpiin matkailuautovalmistajiin, ja se omistaa myös Bürstner-, Carado-, Eriba-, Laika-, Niesmann &amp; Bischoff- ja Sunlight-merkit.
Hymerillä on yhteensä kuusi tehdasta, joista neljä sijaitsee Saksassa (Bad Waldsee, Polch, Kehl ja Neustadt in Sachsen), yksi Ranskassa (Wissembourg) ja yksi Italiassa (Val di Pesa Tavarnelle).
Historiaa.
Hymerin perustajan Erwin Hymerin isä Alfons oli avannut korjaamon Bad Waldseehen vuonna 1923. Vuonna 1956 lentokonesuunnittelija Erich Bachem rakensi ensimmäisen matkailuvaunun tilaustyönä. Seuraavana vuonna Erwin Hymer ja Bachem suunnittelivat yhdessä Eriba (Erich Bachem) -tuoteperheen, joka koostui Troll-, Puck-, Touring- ja Nova-matkailuvaunumalleista. Kaksikko perusti Hymer AG:n, joka alkoi valmistaa Eriba-matkailuvaunuja, jotka ovat yhä tuotannossa. Hymerin ensimmäinen matkailuauto, Caravano, tuli markkinoille vuonna 1961.
1960-luvun puolivälissä lentokonevalmistaja Dornier Flugzeugwerke ja Hymer AG kehittivät Zündapp Janusin pohjalta Dornier Delta II -prototyypin, joka kuljetti kuutta ihmistä, ja siinä oli myös makuupaikat kahdelle. Malli ei kuitenkaan koskaan päässyt tuotantoon asti. Matkailuautojen sarjavalmistus alkoi Hymerin merkillä vuonna 1971.
Vuonna 1971 esiteltyä Mercedes-Benz L508 D:n alustalle rakennettua Hymermobil 550:tä voidaan pitää ensimmäisenä puoli-integroituna matkailuautona. Vuonna 1974 Hymer kehitti ensimmäisen täysintegroidun matkailuauton, Hymermobil 660:n. Pian markkinoille tuli siitä kehitetty lippulaivamalli 720, jossa oli täysin varusteltu keittiö, jääkaappi ja pesuhuone. Samat varusteet tulivat myös edullisempiin 620- ja 520-malleihin.
Hymer, Eriba, Dethleffs ja T.E.C. (nykyisin LMC) yhdistyivät vuonna 1980. Yhteisyritys listautui pörssiin 1990. Hymer osti Niesmann &amp; Bischoffin vuonna 1996, ja Bürstnerin 1998. Samana vuonna Hymer perusti myös tarvikevalmistaja Moveran. Hymer osti lisäksi italialaisen matkailuautovalmistaja Laikan vuonna 2000. Hymer ja Dethleffs perustivat Capron Ltd:n, joka valmistaa Carado- ja Sunlight-merkkisiä matkailuautoja.
Bad Waldseehen avattiin 29. lokakuuta 2011 Erwin Hymer -museo.
Seija Ilmakunnas

Seija Kyllikki Ilmakunnas (o.s. "Mäenpää", s. 8. heinäkuuta 1958 Vesilahti) on suomalainen taloustieteilijä. Hän toimii työelämäprofessorina Jyväskylän yliopiston kauppakorkeakoulussa. Hänen tutkimuskohteitaan ovat talouspolitiikka, työmarkkinat ja yritystuet.
Aiemmin Ilmakunnas toimi Valtion taloudellisen tutkimuskeskuksen (VATT) ja Palkansaajien tutkimuslaitoksen (nyk. Labore) johtajana.
Elämä ja ura.
Ilmakunnas valmistui ylioppilaaksi 1977 ja taloustieteiden kandidaatiksi Tampereen yliopistosta 1984. Hän valmistui valtiotieteiden lisensiaatiksi 1989 Helsingin yliopistossa ja väitteli tohtoriksi 1997. Hänen väitöskirjansa oli nimeltään "Female labour supply and work incentives". Vuosina 1986–1987 hän opiskeli Britanniassa London School of Economicsissa.
Ilmakunnas on toiminut ETLA:n tutkijana 1983–1988, Helsingin kaupungin tietokeskuksen erikoistutkijana 1988–1993 ja Palkansaajien tutkimuslaitoksen vanhempana tutkijana 1993–1998. VATT:n tutkimusjohtajana hän työskenteli 1999–2001, Eläketurvakeskuksen osastopäällikkönä 2002–2006 ja VATT:n ylijohtajana 2006–2010. Palkansaajien tutkimuslaitoksen johtajana Ilmakunnas työskenteli 2011–2018.
Vuodesta 2005 Ilmakunnas on ollut Helsingin yliopiston sosiaalipolitiikan dosentti. Kansantaloudellisen yhdistyksen johtokunnan jäsenenä hän oli 2004, varaesimiehenä 2005 ja esimiehenä 2006. Tampereen yliopiston hallituksen varapuheenjohtajana hän on toiminut vuodesta 2013. Ilmakunnas on ollut talouspolitiikan arviointineuvoston jäsenenä vuodesta 2021.
Ilmakunnas sai Eino H. Laurila -kansantulomitalin vuonna 2021.
Seija Ilmakunnaksen puoliso on Pekka Ilmakunnas.
Jon Cooper

Jon Cooper (s. 23. elokuuta 1967 Prince George, BC, Kanada) on kanadalainen jääkiekkovalmentaja, joka valmentaa NHL-joukkue Tampa Bay Lightningiä. Pelaajauransa Cooper teki yliopistosarjoissa. Hän on voittanut valmennusurallaan USHL, NAHL:n ja AHL:n mestaruuden, sekä kaksi kertaa NHL:n Stanley Cupin.
Jaakko Kiander

Jaakko Sakari Kiander (s. 29. kesäkuuta 1963 Helsinki) on suomalainen ekonomisti, joka työskentelee Kevan toimitusjohtajana. 
Ura.
Kiander valmistui ylioppilaaksi 1982 Vartionkylän yhteiskoulusta ja valtiotieteiden kandidaatiksi (nyk. maisteri) 1986 Helsingin yliopistosta. Hän opiskeli kansantaloustiedettä ja sivuaineina muun muassa historiaa ja filosofiaa. Kiander valmistui valtiotieteiden lisensiaatiksi 1988 ja väitteli valtiotieteiden tohtoriksi 1994 tutkielmalla "Wage Bargaining, Risk-sharing and Employment".
Työuransa Kiander aloitti Helsingin yliopistossa kansantaloustieteen assistenttina 1986–1989. Hän jatkoi Yrjö Jahnssonin säätiön tutkimusjohtajana 1989–1994, Palkansaajien tutkimuslaitoksen vanhempana tutkijana 1994–1997, Valtion taloudellisen tutkimuskeskuksen johtavana ekonomistina 1997–1999, tutkimusjohtajana 1999–2006 ja tutkimusprofessorina 2001–2006 sekä Palkansaajien tutkimuslaitoksen johtajana 2006–2010. Keskinäinen eläkevakuutusyhtiö Ilmarisen johtajana Kiander toimi vuosina 2010–2019, minkä jälkeen hän siirtyi johtajaksi Eläketurvakeskukseen. Syksyllä 2021 Kiander aloitti Kevan toimitusjohtajana. Aiemmin tehtävää oli perinteisesti hoitanut keskustan edustaja, mutta Kiander on puoluekannaltaan sosiaalidemokraatti.
Kiander toimi Vaasan yliopiston kansantaloustieteen professorina vuonna 2000. Helsingin yliopiston kansantaloustieteen dosenttina Kiander on ollut vuodesta 2001 alkaen ja Joensuun yliopiston kansantaloustieteen dosenttina vuodesta 1995.
Luottamustehtävät.
Kiander on Aivosäätiön valtuuskunnan puheenjohtaja. Aiemmin hän toimi säätiön hallituksen puheenjohtajana. Hän on myös ollut "Kansantaloudellisen Aikakauskirjan" päätoimittaja 1994–1999, eduskunnan pankkivaltuuston neuvonantaja 1999–2010, Taloustieteellisen seuran hallituksen jäsen 1996–1997, varapuheenjohtaja 1997–1998 ja puheenjohtaja 1998–1999. Kansantaloudellisen Yhdistyksen johtokunnan jäsenenä hän toimi 2007–2009, Vartio- ja Mellunkylän omakotiyhdistyksen puheenjohtajana 2008–2011 ja OP-Pohjola-ryhmän tutkimussäätiön hallituksen jäsenenä vuodesta 2011.
Václav Karabáček

Václav Karabáček (s. 2. toukokuuta 1996) on tšekkiläinen jääkiekkoilija, joka pelaa Tšekin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Chance Liga-joukkue LHK Jestřábi Prostějovissa. Hän on Buffalo Sabresin toisen kierroksen varaus 2014.
Ura.
Karabáček varattiin KHL:ään numerolla 36 . Karabáček pelasi Pohjois-Amerikassa ensimmäisen kerran kaudella 2013–2014 QMJHL-joukkue Gatineau Olympiquesissa. 
Karabáček pelasi Buffalo Sabresissa joukkueen ensimmäisen harjoitusottelun ennen kautta 2014–2015, jonka jälkeen hänet lähetettiin takaisin QMJHL-sarjan Baie-Comeau Drakkariin. Kauden aikana hänet kaupattiin Baie-Comeauhun vaihdossa Valentin Zykoviin ja seuraavalla kaudella Baie-Comeausta Moncton Wildcatsiin.
Karabáček pelasi kolmessa QMJHL-seurassa 171 ottelua ja teki niissä 117 pistettä. Hänet varannut Buffalo Sabres teki hänen kanssaan kesällä 2016 kolmivuotisen tulokassopimuksen.
John Kay (taloustieteilijä)

John Kay (s. 1948 Edinburgh, Skotlanti) on brittiläinen taloustieteen professori, joka toimii London School of Economicsissa ja Oxfordin yliopiston St. John’s Collegessa. Hänet tunnetaan myös viikoittaisesta kolumnistaan Financial Timesissa sekä perustamastaan konsulttiyrityksestä London Economics, joka kasvoi kymmenen vuoden aikana Britannian suurimmaksi omalla alallaan. Kayn on soveltanut taloustiedettä erityisesti teollisuuden rakennemuutoksen ja yksittäisten yritysten kilpailuedun analysoimiseen.
Kay on kirjoittanut muun muassa rahoitusmarkkinoiden osuudesta markkinoiden toimivuuteen. Kay on pohtinut, miten virheellinen käsitys rationaalisuudesta vaikuttaa päätöksiin niin taloudessa kuin politiikassa.
1980-luvun alussa Kay perusti Oxfordin St. John’s Collegeen julkisen sektorin taloutta tutkivan Institute for Fiscal Studies -ajatushautomon.
Vuonna 2012 Lappeenrannan teknillinen yliopisto myönsi John Kaylle Viipuri-palkinnon. Sen myöntää Viipurin Taloudellinen Korkeakouluseura ry joka toinen vuosi strategiatutkimuksesta, joka on merkittävällä tavalla tukenut ja edistänyt Lappeenrannan teknillisen yliopiston kauppatieteellisen tiedekunnan tutkimustyötä.
Kayn tunnetuimpia teoksia ovat "The Truth about Markets" (2003), "The Long and the Short of It" (2009) ja "Obliquity" (2010).
Usnea antarctica

Usnea antarctica on naavojen sukuun kuuluva jäkälälaji. Sen sekovarsi on pensasmainen, 2–10 senttimetriä korkea ja väriltään harmaanvihreästä keltavihreään. Lajia tavataan kaikkialla Antarktiksen alueella, ja levinneisyysalue on keskittynyt Antarktiksen niemimaalle. Antarktiksen ulkopuolella sitä kasvaa Uuden-Seelannin Eteläsaarella, Etelä-Amerikan eteläisimmissä osissa ja Falklandinsaarilla.
Giánnis Stournáras

Giánnis Stournáras (, etunimen kirjoitusasuna usein myös "Yánnis" tai "Ioánnis", s. 10. joulukuuta 1956 Ateena) on kreikkalainen taloustieteilijä ja Ateenan yliopiston taloustieteen professori, joka toimi 2012–2014 Kreikan valtiovarainministerinä ja siirtyi sitten Kreikan keskuspankin johtajaksi. Samarásin hallituksen loppukaudella valtiovarainministerinä toimi Gkíkas Chardoúvelis.
Stournáras opiskeli Ateenan yliopistossa ja suoritti jatko-opintonsa Oxfordin yliopistossa Englannissa. Hän työskenteli eritysneuvonantajana ensin Kreikan valtiovarainministeriössä 1986–1989 ja sitten keskuspankissa 1989–1994 ja pääministerin avustajana mukana neuvottelemassa Kreikan pääsystä Euroopan talous- ja rahaliittoon. Vuonna 1989 hänet nimitettiin Ateenan yliopiston professoriksi.
Vuosina 2000–2004 Stournáras toimi kreikkalaisen Emporiki-pankin ja vuosina 2005–2008 Kappa Securitiesin toimitusjohtajana.
Stickelbergerin lause

Matematiikassa Stickelbergerin lause on tulos, joka antaa informaatiota syklotomisten kuntien luokkaryhmien Galois’n modulirakenteesta. Ernst Kummer todisti erikoistapauksen lauseesta, yleisen tapauksen todisti Ludwig Stickelberger.
Rubén Duarte

Rubén Duarte Sánchez (s. 18. lokakuuta 1995 Almería, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Espanjan Primera Divisiónissa pelaavaa Alavésia ja on luonnolliselta pelipaikaltaan vasen laitapuolustaja, mutta pystyy tarvittaessa pelaamaan myös keskuspuolustajana.
Seurajoukkueura.
Almeríassa syntynyt Duarte liittyi Espanyolin nuorisoakatemiaan vuonna 2009 ollessaan 13-vuotias. Vuonna 2012 hän pelasi ensimmäisen ottelunsa seuran reservijoukkueessa maan kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Segunda División B:ssä.
7. tammikuuta 2015 Duarte teki ensiesiintymisensä seuran edustusjoukkueessa Copa del Reyn ottelussa Valenciaa vastaan. 8. helmikuuta 2015 hän pelasi samaista vastustajaa vastaan ensimmäisen ottelunsa maan pääsarjassa Primera Divisiónissa.
11. kesäkuuta 2015 Duarte solmi uuden sopimuksen katalonialaisseuran kanssa. Sopimus kesti vuoteen 2019 asti.
Edvin Ruotsalainen

Edvin Ruotsalainen (11. lokakuuta 1899 Iisalmen mlk. – 4. syyskuuta 1959 Helsinki) oli suomalainen lausuntataiteilija, joka myös näytteli muutamissa elokuvissa. Hän toimi 1940-luvulla muun muassa Helsingin työväenopiston lausuntataiteen opettajana. 
Henkilöhistoria.
Edvin Ruotsalaisen äiti oli Anna Augusta Ruotsalainen ja puoliso vuodesta 1925 Helvi Maria Pulkkinen. Suomen Näyttämöopiston Ruotsalainen kävi 1930 ja toimi sitten vapaana lausuntataiteilijana ja puhetekniikan ja lausunnan opettajana, Helsingin työväenopiston ohella vuonna 1949 Kansankonservatoriossa. Iisalmen Työväen Näyttämöllä taiteilijan uransa aloittanut Ruotsalainen tunnettiin lausunnan ohella puhepedagogina, joka työskenteli puhetaidon ohella puhevikojen korjaamista tarvitsevien parissa.
Verza

José Antonio García Rabasco eli Verza (s. 29. syyskuuta 1986 Orihuela, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Espanjan Primera Divisiónissa pelaavaa Levantea ja on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Seurajoukkueura.
Kesällä 2008 Verza siirtyi kaksivuotisella sopimuksella Albaceteen, joka pelasi maan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Segunda Divisiónissa. Kolmen seurassa pelaamansa kauden aikana hän kuului joukkueen luottomiehiin, jonka jälkeen hän siirtyi Almeríaan.
Verza pelasi ensimmäisen kautensa aikana andalusialaisseurassa 40 sarjaottelua ja lisäksi neljä pudotuspeliottelua, jotka päättyivät lopulta Almerían nousujuhliin. 19. elokuuta 2013 ensimmäisessä ottelussaan maan pääsarjassa Primera Divisiónissa yli 10 vuoteen hän kohtasi kasvattajaseuransa Villarrealin. Hän teki ensimmäisen maalinsa joukkueessa ottelussa Elcheä vastaan rangaistuspotkusta.
8. helmikuuta 2014 Verza teki kaksi maalia kotiottelussa Atlético Madridia vastaan, joista toisen hän viimeisteli rangaistuspotkusta.
8. kesäkuuta 2015 Verza allekirjoitti nelivuotisen sopimuksen Levanten kanssa.
Wäinö Wiljamaa

Johan Väinö Viljamaa (3. lokakuuta 1874 Orimattila – 11. huhtikuuta 1923 Tampere) oli suomalainen näyttelijä ja teatterinjohtaja, joka oli pitkään kinnitettynä Tampereen teatterissa. Hän oli myös perustamassa Suomen Näyttelijäliittoa vuonna 1913 ja kuului sen ensimmäiseen hallitukseen.
Viljamaa syntyi Orimattilassa. Hänen isänsä oli romani ja lapsuudessaan Viljamaa eli kiertolaiselämää. Kun hänen isänsä asettui mäkitupalaisena Orimattilaan, sai Viljamaa opillisen sivistyksensä kiertokoulussa. Viljamaa aloitti näyttelijänuransa Kasimir Leinon perustamassa Suomalainen Näyttämö-teatterissa 1903. Kun Suomalainen Näyttämö lopetti toimintansa Viljamaa siirtyi 1904 vastaperustettuun Tampereen Teatteriin näyttelijäksi. Vuosina 1907–1908 hän teki opintomatkan Saksaan ja palasi sitten Tampereen Teatteriin syksyllä 1908. Tampereen Teatterissa Viljamaa oli vuoteen 1918 jolloin hän muutti Ouluun Oulun Teatterin johtajaksi. Kun Oulun Teatteri paloi talvella 1922 Viljamaa siirtyi Kotkaan Kotkan Teatterin johtajaksi ja hän hoiti tätä tehtävää sairastumiseensa saakka. Viljamaa toimi myös lausujana ja lausunnanopettajana.
Viljamaan merkittäviä roolisuorituksia olivat muun muassa "Jeppe Niilonpoika" -näytelmän Jeppe, Henrik Ibsenin "Nuorten liitto" -näytelmän Daniel Haine, "Regina von Emmeritz" -näytelmän munkki Hieronymus, "Tukkijoella"-näytelmän Tolari, Aleksis Kiven "Kihlaus"-näytelmän Eenokki, "Seitsemän veljestä" -näytelmän Timo ja viimeksi "Pohjalaisia"-näytelmän vallesmanni. 
Vuonna 1908 Wiljamaa todennäköisesti esiintyi järjestyksessään toisessa suomalaisessa näytelmäelokuvassa "Vasikan häntä", yhdessä kahden muun Tampereen teatterin näyttelijän, Riika Raunio-Pakarisen ja Waldemar Raunion kanssa. Elokuva, sekä sen käsikirjoitus ja tuotantotiedot ovat kuitenkin kadonneet, joten asiasta ei ole täyttä varmuutta.
Georgian teknillinen yliopisto

Georgian teknillinen yliopisto (, Georgia Tech, GT) on Yhdysvaltojen Georgian osavaltiossa sijaitseva julkisrahoitteinen osavaltionyliopisto. Vuonna 1885 perustettu yliopisto tarjosi aluksi opetusta vain koneenrakennustekniikassa, mutta laajensi 1900-luvun alkuun mennessä myös sähkötekniikan, kemian ja rakennustekniikan alueille. Nykyisin sen oppiaineisiin kuuluvat myös monet humanistiset ja yhteiskuntatieteelliset alat. Georgia Techin pääkampus sijaitsee Atlantan keskustassa ja muut kampukset Georgian Savannah’ssa sekä Ranskan Metzissä, Irlannin Athlonessa, Kiinan Shanghaissa ja Singaporessa.
Georgia Techin organisaatio jakaantuu kuuteen tiedekuntaan:
Yliopistourheilu.
Georgia Techin Yellow Jackets -urheiluseura kuuluu Atlantic Coast Conferenceen.
Vuoden 1996 Atlantan kesäolympialaisissa monien lajien suorituspaikkoina käytettiin Georgia Techin kampuksella sijaitsevia areenoja.
Heikki Ritavuori (käsikirjoittaja)

Heikki Ilmari Ritavuori (19. joulukuuta 1936 – 19. huhtikuuta 2008 Töysä) oli suomalainen elokuvakäsikirjoittaja, -ohjaaja ja -tuottaja.
Horace Engdahl

Horace Engdahl (s. 30. joulukuuta 1948 Karlskrona) on ruotsalainen kirjallisuudentutkija ja Ruotsin akatemian jäsen ja entinen Nobel-komitean jäsen.
Engdahl oli Akatemian sihteeri vuosina 1999–2009 ja Skandinaavisen kirjallisuuden professorina Tanskassa Aarhusin yliopistossa. Hän osallistui 2014 Ruotsin television kirjallisuusohjelma "Babelin" iskelmäkilpailuun Benny Anderssonin sävellykseen tekemällään tekstillä "Nyårsballongen", joka voitti kilpailun.
Engdahl kuului Akatemian vanhoillisiin. Hän puolusti julkisuudessa Jean-Claude Arnault'ta, joka sai raiskauksesta kahden ja puolen vuoden vankeustuomion.
Hän on ollut Academia Europæan jäsen vuodesta 2008.
Engdahlin puoliso oli kirjallisuudentutkija Ebba Witt-Brattström 1989–2014.
Rosalía de Castro

Rosalía de Castro (24. helmikuuta 1837 – 15. heinäkuuta 1885) oli galicialainen romantiikan ajan kirjailija, joka kirjoitti sekä galician kielellä että espanjan kielellä. Hän kirjoitti monia romaaneja, mutta hänet tunnetaan parhaiten runoistaan, etenkin galiciaksi kirjoitetuista runokokoelmista "Cantares gallegos" vuodelta 1863 ja "Follas novas" (1880).
Castroa pidetään sekä galicialaisen kirjallisuuden merkkihenkilönä että koko espanjalaisen modernin runouden edelläkävijänä.
Ebba Witt-Brattström

Ebba Marcelle Witt-Brattström (s. 1. kesäkuuta 1953 Tukholma) on ruotsalainen kirjallisuudentutkija. Hän on toiminut vuodesta 2012 lähtien pohjoismaisen kirjallisuuden professorina Helsingin yliopistossa. Hän on ollut perustamassa ruotsalaista Feministinen aloite -puoluetta.
Kirjallisuuden maailmassa on Witt-Brattströmin mukaan usein vähätelty naisia. Tutkimuksissaan hän pyrkii palauttamaan tähän tasapainon. Hän oli Ruotsissa Södertörns högskola -yliopiston ensimmäinen naispuolinen professori (2000–2012). Vuosina 2008–2011 hän oli Berliinin Humboldt-yliopiston Dag Hammarskjöld -professori. Hänen tutkimuskohteitaan ovat muun muassa modernismin läpimurto, dekadenssi, 1930-luvun ruotsalainen proletaarimodernismi, modernistinen lyriikka, 1970-luvun kirjallisuus, kirjalliset sukupuolidialogit. Moa Martinson, Edith Södergran, Victoria Benedictsson, Pyhä Birgitta, Ola Hansson, Laura Marholm ja August Strindberg. 
Witt-Brattströmin puoliso oli 1989–2014 kirjallisuudentutkija Horace Engdahl..
Helsingin yliopiston professorina Witt-Brattström on ohjannut neljäätoista väitöstutkijaa. Hän jää eläkkeelle kesäkuussa 2021. Talousvaikeuksiensa vuoksi yliopisto ei voi toistaiseksi julistaa pohjoismaisen kirjallisuuden professuuria haettavaksi.
Painin maailmanmestaruuskilpailut 2014

Painin maailmanmestaruuskilpailut 2014 järjestettiin Uzbekistanin Taškentissa 8.–14. syyskuuta 2014. Kilpailujen ohjelmassa olivat kreikkalais-roomalainen paini, vapaapaini ja naispaini. 
Mitalistit.
Kreikkalais-roomalainen paini.
Lähde: The-sports.org
Vapaapaini.
Lähde: The-sports.org
Naispaini.
Lähde: The-sports.org
Follas novas

Follas novas on galicialaisen Rosalía de Castron runokokoelma vuodelta 1880. Se on hänen toinen ja viimeinen galician kielellä julkaisemansa runokokoelma. Suuri osa kokoelman runoista on kirjoitettu vuosina 1869-1870, kun perhe asui Simancasissa. Kokoelmassa on mukana myös 1870-luvulla kirjoitettuja runoja, joista osa oli julkaistu lehdissä jo ennen kokoelman ilmestymistä. Teosta pidetään yhtenä Galician kirjallisuuden perusteoksena, joka oli käynnistämässä Galician kulttuurin renessanssia.
Kokoelma koostuu viidestä osasta: Vaguedás, Do íntimo, Varia, Da terra sekä As viuvas dos vivos e as viuvas dos mortos.
Kokoelmaa pidetään Rosalía de Castron uran huipentumana. Se on samalla myös siirtymävaihe aikaisemman galiciankielisen kokoelman "Cantares gallegos" (1863) ja radikaalin "En las orillas del Sar" välillä. Romanttisen runouden ohella kokoelmassa on sosiaalista sanomaa, kannanottoja etenkin naisten asemasta ja taloudellisten syiden aiheuttama maaltapaon vaikutuksista. Kokoelman viimeinen osa "As viuvas dos vivos e as viuvas dos mortos" (Elävien ja kuolleiden lesket) kertoo naisista, joiden aviomiehet ovat lähteneet muualle hankkiman toimeentuloa. Useimmat runot on kirjoitettu kotiin jääneiden näkökulmasta, mutta yksi, "Que lle igo ?" (Mitä kerron hänelle) on keskustelu kahden ulkomaille muuttaneen miehen välillä, joista toinen on lähdössä käymään kotikylässä.
Galician muuttoliikkeen kuvauksena "Follas novas" on rinnastettu Federico García Lorcan kokoelmaan "Seis poemas galegos". Kirjan esipuheessa Castro mainitsee, että Kuubaan muuttaneet galicialaiset ovat osallistuneet kokoelman rahoittamiseen ja levittämiseen.
Harry Elmer Barnes

Harry Elmer Barnes (15. kesäkuuta 1889 – 25. elokuuta 1965) oli yhdysvaltalainen yhteiskuntatieteilijä ja historiantutkija.
Barnes tuli vuonna 1918 historian professoriksi Clarkin yliopistoon Massachusettsissa, ja toimi vuosina 1923–1930 historiallisen sosiologian professorina Smith Collegessa ja sen jälkeen New School for Social Research -tutkimuslaitoksessa New Yorkissa. Hän oli yksi aikansa vaikutusvaltaisimmista yhteiskuntatieteilijöistä, sillä hänen tutkimuksensa olivat perusteellisia ja tieteellisen tarkkoja. Hänen teoksensa "The Genesis of the World War" (1926) vaikutti voimakkaasti yhdysvaltalaisten käsitykseen ensimmäisen maailmansodan syttymisestä ja Saksan sotasyyllisyydestä. 
Sosiologian teoriaa Barnes kehitti teoksessaan "Sociology and Political Theory" (1924). Hänen muita teoksiaan ovat "The New History and the Social Studies" (1925), "Psychology and History" (1925), "History and Social Intelligence" (1926), "The Repression of Crime" (1926), "Introduction to Sociology" (1927), "World Politics in Modern Civilisation" (1930), "The Story of Punishment" (1930) ja "A History of Historical Writing" (1937), "An Economic History of the Western World" (1937), "Intellectual and Cultural History of the Western World" (1937), "Social thought from Lore to Science" (2 osaa 1938, yhdessä Howard P. Beckerin kanssa), "Society in Transition" (1939) ja "Contemporary Social Theory" (1940, yhdessä Howard ja F. B. Beckerin kanssa). Barnes päätoimitti vuodesta 1924 sarjaa "History of Civilisation" (yhdessä Charles Kay Ogdenin kanssa) ja vuodesta 1928 sarjaa "Studies in American Imperialism". 
Toisen maailmansodan jälkeen Barnes kuului holokaustin kieltäjiin.
Glisenti M1910

Glisenti M1910 (myös Glisenti model 1910) on italialainen itselataava pistooli. Muutamien itselataavilla pistooleilla tehtyjen kokeilujen jälkeen Glisentin tehdas (Real Fabbricca d'Armi Glisenti) aloitti aseen tuotannon vuonna 1910. Italian armeija otti aseen käyttöönsä samana vuonna. Ase poistettiin käytöstä vuonna 1934, mutta joitan kappaleita näkyi vielä toisessa maailmansodassa.
Ominaisuudet.
Aseen mekanismi on monimutkainen eikä erityisen vahva, miksi aseessa käytettiinkin 9 mm Parabellum -patruunan kokoista, mutta heikompaa patruunaa. Aseen iskuri viritetään painamalla liipaisinta, jolloin iskuri liikkuu liipaisimen työntämänä taaksepäin, kunnes olake vapauttaa sen ja se syöksyy eteen laukaisten patruunan.
RN Audace (1913)

RN Audace () oli Italian kuninkaallisen laivaston Audace-luokan hävittäjä ensimmäisessä maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin Livornosta Cantiere navale fratelli Orlandolta, missä köli laskettiin 25. huhtikuuta 1912. Alus laskettiin vesille 4. toukokuuta 1913 ja liitettiin laivastoon 14. maaliskuuta 1914.
Palvelus.
Alus upposi Joonianmerellä kolaroituaan SS "Brasilen" kanssa 30. elokuuta 1916.
Milton Casco

Milton Óscar Casco (s. 11. huhtikuuta 1988 Maria Grande) on argentiinalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan vasen laitapuolustaja. Hän on edustanut vuodesta 2015 Argentiinan Primera Divisiónissa pelaavaa River Platea.
Casco teki ensiesiintymisensä Argentiinan Primera Divisiónissa 13. kesäkuuta 2009, kun hänen edustamansa Gimnasia y Esgrima La Plata hävisi vieraissa Colonille maalein 0–2. Casco pelasi seurassa yhteensä 41 ottelua pääsarjatasolla ja 31 ottelua toiseksi korkeimmalla sarjatasolla. Heinäkuussa 2012 hän siirtyi Primera Divisiónissa pelaavaan Newell’s Old Boysiin. Hän pelasi joukkueessa kolme vuotta, kunnes siirtyi River Plateen noin kahden ja puolen miljoonan euron siirtohinnalla.
Argentiinan maajoukkueessa Casco pelasi ensimmäisen ottelunsa 7. kesäkuuta 2015, kun joukkue voitti Bolivian maalein 5–0. Hänet valittiin maajoukkueeseen Copa Américassa 2015.
Hacı Əliyev

Hacı Əliyev (s. 21. huhtikuuta 1991) on azerbaidžanilainen vapaapainija. Hän edustaa bakulaista "Neftchi Absheron" -seuraa, ja häntä on valmentanut vuodesta 2004 Elman Azimzadeh.
Əliyev voitti 61 kg:n sarjan maailmanmestaruuden Taškentissa 2014. Hän kukisti loppuottelussa iranilaisen Masoud Esmaeilpourin. Hän uusi maailmanmestaruutensa Las Vegasissa 2015 kukistettuaan finaalissa mongolialaisen Nomin Batboldin. Pariisissa 2017 hän voitti 61-kiloisten MM-finaalissa venäläisen Gadžimurad Rašidovin. Hän voitti Euroopan-mestaruuden samassa painoluokassa Vantaalla 2014, 65-kiloisissa Kaspijskissa 2018 ja Bukarestissa 2019 sekä 70 kg:n sarjassa Zagrebissa 2023. Minskin Euroopan kisoissa 2019 hän voitti kultaa 65 kg:n sarjassa. Budapestin EM-kilpailuissa 2022 hän sai 65-kiloisissa hopeaa. Bakun Euroopan kisoissa 2015 ja Riian EM-kilpailuissa 2016 hän oli 61-kiloisissa kolmas. Hän sai Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 pronssia 57 kg:n painoluokassa. Vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa hän saavutti 65-kiloisissa hopeaa.
Əliyev saavutti Kazanin universiadeissa 2013 pronssia 60 kg:n sarjassa. Hän sai hopeaa kadetti-ikäisten EM-kilpailujen 54 kg:n sarjassa 2008 ja junioreiden EM-kilpailujen 60-kiloisissa 2011.
Abdulrašid Sadulajev

Abdulrašid Bulatševitš Sadulajev (, s. 9. toukokuuta 1996, Dagestan) on avaaritaustainen venäläinen vapaapainin olympiavoittaja, maailman- ja Euroopan-mestari. Hän edustaa mahatškalalaista "Gamid Gamidov" -seuraa, ja häntä ovat valmentaneet vuodesta 2005 Šamil Amarov ja Magomed Magomedov, sittemmin myös Anvar Magomedgadžiev.
Sadulajev voitti sarjan 86 kg maailmanmestaruuden Taškentissa 2014 kukistettuaan loppuottelussa kuubalaisen Reineris Salasin. Hän uusi maailmanmestaruutensa Las Vegasissa 2015 voitettuaan finaalissa turkkilaisen Selim Yaşarin. Hän voitti 86-kiloisten olympiakultaa Rio de Janeirossa 2016 kukistettuaan loppuottelussa jälleen Yaşarin. Hän saavutti MM-hopeaa 97 kg:n sarjassa Pariisissa 2017 hävittyään finaalissa yhdysvaltalaiselle Kyle Snyderille. Hän voitti saman painoluokan maailmanmestaruuden Budapestissa 2018 kukistettuaan Snyderin loppuottelussa. Seuraavana vuonna hän voitti MM-finaalissa azerbaidžanilaisen Şərif Şərifovin. Vuonna 2021 hän voitti 97 kg:n sarjassa kultaa sekä Tokion olympialaisissa että Oslon MM-kilpailuissa. Molempien turnausten loppuottelussa hän voitti Kyle Snyderin.
Hän voitti 86-kiloisissa Euroopan-mestaruuden Vantaalla 2014 ja Euroopan kisat Bakussa 2015, 92-kiloisissa Euroopan-mestaruuden Kaspijskissa 2018 sekä 97-kiloisissa EM-kultaa vuosina 2019 Bukarestissa ja 2020 Roomassa sekä Euroopan kisojen kultaa Minskissä 2019.
Sadulajev voitti kadetti-ikäisten (17-vuotiaiden) maailmanmestaruuden 76 kg:n painoluokassa 2012 ja 85-kiloisissa 2013. Hän voitti alle 23-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden 86-kiloisissa 2016.
Boštjan Cesar

Boštjan Cesar (s. 9. heinäkuuta 1982 Ljubljana) on slovenialainen jalkapalloilija. Vasenjalkainen Cesar oli pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Hän edusti pelaajauransa viimeiset kymmenen kautta 2010–2020 italialaista Chievo Veronaa, joka kautta 2019–2020 lukuun ottamatta pelasi tuolloin Serie A:ssa. Aiemmin Cesar pelasi kotimaansa lisäksi Kroatiassa, Ranskassa ja Englannissa. Hän pelasi Slovenian maajoukkueessa 101 maaottelua ja toimi maajoukkueen kapteenina.
Ura.
Seurajoukkueura.
Cesar aloitti ammattilaisuransa kroatialaisessa Dinamo Zagrebissa, jota hän edusti vuodet 2000–2005. Dinamossa hän saavutti yhden 1. HNL -liigan mestaruuden sekä kaksi Kroatian cupia ja supercupia. Vuonna 2005 Cesar siirtyi Ranskan Ligue 1:n Olympique de Marseilleen. Hän edusti seuraa vuodet 2005–2009, mutta pelasi vain 24 ottelua ykkösjoukkueessa. Vuonna 2006 hän voitti kuitenkin seuran kanssa UEFA Intertoto Cupin. Kauden 2007–2008 Cesar oli lainalla Englannin mestaruussarjan West Bromwich Albionissa, jossa hän pelasi 20 ottelua voittaen seuran kanssa myös sarjan mestaruuden.
Tammikuussa 2009 Cesar siirtyi Ligue 1:n Grenoble Foot 38:n riveihin. Hän edusti seuraa puolitoista kautta pelaten 40 ottelua ja tehden yhden maalin. Heinäkuussa 2010 Cesar siirtyi Italian Serie A:n Chievo Veronaan. Hän debytoi seuran paidassa seuraavassa kuussa Calcio Cataniaa vastaan. Avausmaalinsa Cesar teki lokakuussa 2010 AC Cesenan verkkoon. Parhaimmalla kaudellaan, avauskaudellaan 2010–2011, Cesar teki 32 ottelussa kolme maalia.
Maajoukkueura.
Cesar pelasi Slovenian alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa 15 ottelua tehden yhden maalin vuosina 2001–2003. Slovenian jalkapallomaajoukkueessa hän debytoi helmikuussa 2003 ystävyysottelussa Sveitsiä vastaan. Avausmaalinsa maajoukkueessa Cesar iski lokakuussa 2004 MM-karsintaottelussa tulevaa maailmanmestaria Italiaa vastaan. Maali jäi ottelun ainoaksi.
Cesar pelasi vuoden 2010 MM-kilpailuissa täydet minuutit Slovenian jokaisessa kolmessa ottelussa. Marraskuussa 2014 Cesarista tuli Slovenian kaikkien aikojen eniten maaotteluita pelannut pelaaja. Hän toimi useamman vuoden ajan maajoukkueen kapteenina.
Saavutukset.
Dinamo Zagreb
Olympique de Marseille
West Bromwich Albion
Soslan Ramonov

Soslan Ljudvikovitš Ramonov (, s. 1. tammikuuta 1991) on venäläinen vapaapainin olympiavoittaja ja maailmanmestari. Hän edustaa Moskovan TsSKA:a, ja häntä valmentavat Anatoli Margiev ja S. F. Ramonov.
Ramonov voitti Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 kultaa 65 kg:n painoluokassa voitettuaan loppuottelussa azerbaidžanilaisen Toğrul Əsgərovin. Hän voitti saman sarjan maailmanmestaruuden Taškentissa 2014 kukistettuaan loppuottelussa iranilaisen Ahmad Mohammadin. Hän sai samassa painoluokassa MM-pronssia Las Vegasissa 2015. Hän voitti kadetti-ikäisten Euroopan-mestaruuden 54 kg:n painoluokassa 2007 ja 58-kiloisissa 2008.
Aki Karppanen

Aki Karppanen (s. 4. lokakuuta 1971 Posio) on entinen suomalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan keskuspuolustaja.
Karppanen on Rovaniemen Reippaan kasvatti. Hän teki ensiesiintymisensä seuran edustusjoukkueessa II divisioonassa kaudella 1989, pelaten kolmessa ottelussa. Seuraavana vuonna Karppanen oli mukana nostamassa joukkuetta takaisin II divisioonaan, mutta kauden päätteeksi teki sopimuksen Futisliigassa pelanneen Rovaniemen Palloseuran kanssa. Kahden vuoden aikana Karppanen pelasi pääsarjatasolla 21 ottelua ilman maaleja. Kaudeksi 1993 hän siirtyi Kolmoseen ja Tornion Palloon, joka voitti lohkonsa ja nousi sarjaporrasta ylemmäksi. Karppanen pelasi Torniossa vielä vuoden verran Kakkosessa, mutta ei jatkanut joukkueessa sen pudottua kauden päätteeksi takaisin piirisarjoihin.
Kausina 1995–1998 Karppanen pelasi Kakkosta vuoden FC Santa Clausissa ja Rovaniemen Kanuunoissa sekä kaksi Visan Pallossa. Hän siirtyi saman sarjatason Tervareihin kaudeksi 1999 ja oli tärkeässä roolissa nostamassa joukkuetta Ykköseen, pelaten toiseksi eniten sarjaotteluita Terö Rytkösen jälkeen. Karppanen oli vakionimi avauskokoonpanossa kolmen kauden ajan Tervarien konkurssiin asti. Hän jatkoi uraansa vielä yhden vuoden Tervarien sarjapaikan saaneen AC Oulun riveissä, toimien seuran edustusjoukkueen kapteenina sen ensimmäisellä toimintakaudella.
Roman Bürki

Roman Bürki (s. 14. marraskuuta 1990 Münsingen) on sveitsiläinen jalkapallomaalivahti, joka edustaa MLS:ssä pelaavaa yhdysvaltalaista St. Louis Cityä. Hän pelasi Saksan Bundesliigassa kausina 2014–2022. Oikeajalkainen Bürki on pelannut yhdeksän maaottelua Sveitsin A-maajoukkueessa.
Ura.
Seurajoukkueura.
Bürki aloitti uransa Raiffeisen Super Leaguen BSC Young Boysissa, jossa hän pelasi vain kaksi ottelua liigassa ja yhden Eurooppa-liigassa, ollen suurimman osan ajasta lainalla muissa seuroissa. Vuodet 2011-2013 Bürki oli lainalla saman sarjan Grasshoppersissa, jossa hän pelasi 76 ottelua ja oli mukana voittamassa Sveitsin cupia kaudella 2012-2013. Heinäkuussa 2013 Grasshoppers osti Bürkin omakseen ja hän pelasi seuran paidassa kaudella 2013-2014 34 ottelua.
Heinäkuussa 2014 Bürki siirtyi Saksan Bundesliigan SC Freiburgiin, jonka paidassa hän debytoi seuraavassa kuussa Eintracht Frankfurtia vastaan. Bürki pelasi hyvän kauden pitäen yhdeksän nollapeliä, mutta Freiburg putosi kauden päätteeksi 2. Bundesliigaan. 
Kesäkuussa 2015 Bürki solmi sopimuksen Bundesliigan Borussia Dortmundin kanssa. Hän on siitä lähtien ollut Borussian ykkösmaalivahti ja pelannut seurassa kauden 2020–2021 loppuun mennessä 175 liigaottelua. Näissä hän on päästänyt 216 maalia ja pitänyt 60 ottelussa vastustajan maaleitta. Mestarien liigassa hän on pelannut 33 ottelua, joissa hän on päästänyt 41 maalia ja pitänyt 12 nollapeliä. Hän voitti Saksan Cupin 2017 ja 2021; jälkimmäisellä kerralla hän pelasi vain loppuottelun.
Maajoukkueura.
Sveitsiä alle 20-vuotiaissa ja alle 21-vuotiaissa edustanut Bürki valittiin Sveitsin ryhmään vuoden 2014 MM-kilpailuihin, joissa hän ei pelannut yhdessäkään ottelussa. Debyyttinsä Sveitsin jalkapallomaajoukkueessa Bürki teki saman vuoden marraskuussa ystävyysottelussa Puolaa vastaan. Hän kuului Sveitsin joukkueeseen EM-kilpailuissa 2016 ja MM-kilpailuissa 2018, muttei päässyt pelaamaan.
Muuta.
Myös Bürkin pikkuveli Marco Bürki on ammattilaisjalkapalloilija. Hän on pelannut Sveitsin ja Belgian pääsarjoissa yhteensä toistasataa ottelua vuosina 2012–2021.
Saavutukset.
Grasshoppers
Borussia Dortmund