William Blake

William Blake (28. marraskuuta 1757 Lontoo – 12. elokuuta 1827 Lontoo) oli englantilainen runoilija, kuvataiteilija ja kirjanpainaja. Blaken omaperäistä tuotantoa luonnehtivat mystiikka ja yhteiskuntakritiikki. Hän oli tekemisissä Thomas Painen ja William Godwinin kaltaisten radikaalien kanssa ja kannatti ihmisen vapautta ja tasa-arvoa. Blake piti tärkeänä epäitsekkyyttä, tunteen ja lähimmäisenrakkauden voimaa. Teoksissaan Blake kääntyi kohti ihmisen sisäistä maailmaa ja pyrki kuvaamaan ajatuksen ja hengen olemusta. Hän teki kirjansa täysin itse: hän kirjoitti, kuvitti, painoi ja kaiversi teoksensa. Aikalaisilta Blaken teokset eivät saaneet huomiota, vaan hänen tuotantonsa herätti kiinnostusta vasta 1900-luvulla.
Elämä.
William Blake syntyi lontoolaisen pikkukauppiaan perheeseen osoitteessa Broad Street 28, Golden Square, ja kastettiin St. Jamesin kirkossa. Äiti antoi hänelle opetusta, kunnes hän 10-vuotiaana meni piirustuskouluun. Vuonna 1772 Blakesta tuli kaivertaja James Basiren oppipoika. Hän sai vaikutteita gotiikan taiteesta, manierismista ja Michelangelon taiteesta. Vuonna 1779 Blakesta tuli Royal Academyn opiskelija. 
Vuoden 1782 elokuussa Blake nai Catherine Boucherin. Blaken ensimmäinen runokokoelma "Poetical Sketches" julkaistiin vuonna 1783. 
Taiteilijanura.
Vuonna 1788 Blake alkoi työskennellä uudella tekniikalla, etsauksella, jossa runot ja kuvat kaiverrettiin kuparilaatoille. Sen jälkeen näistä laatoista painettiin ja nidottiin teokset, jotka väritettiin käsin vesiväreillä. Blake kutsui graafista tekniikkaansa termillä "illuminated printing", kuvitettu painanta. Blaken ensimmäiset etsatut kirjat, "There is no Natural Religion" ja "All Religions are One", ilmestyivät vuonna 1788. Viimeinen tällä tekniikalla ilmestynyt kirja oli "Ghost of Abel" vuonna 1821.
Blakella oli elämänsä aikana vain yksi yksityisnäyttely, jonka hän ripusti veljensä kangaskaupan yläkertaan kesällä 1809 Lontoossa. Näyttelystä julkaistiin vain yksi arvostelu, jonka Robert Hunt kirjoitti "The Examineriin". Hän valitti huonosti ymmärrettävistä allegorioista ja turhanpäiväisistä yrityksistä esittää sekä ruumista että sielua, tahroista, läiskistä ja sekasotkuisesta hölynpölystä. Kirjoittaja väitti, että Blake ei osaa piirtää ja että esillä olevat kuusitoista maalausta ovat ”vain penikkatautisten aivojen kuohahduksia” ja Blake itse ”epäonninen mielisairas”, joka kärsii ”häikäilemättömästä turhamaisuudesta”.
”Silmä näkee enemmän kuin sydän tietää.” – William Blake
Populaarikulttuurissa.
Thomas Harrisin romaani "Punainen lohikäärme" kertoo sarjamurhaajasta, joka samastuu lohikäärmeeseen William Blaken maalauksessa "Suuri punainen lohikäärme ja aurinkoon puettu nainen". Romaanissa siteerataan Blaken runoa punarinnasta pariin otteeseen.
Blake esiintyy Alan Mooren ja Eddie Campbellin "Helvetistä"-sarjakuvaromaanissa. Murhaajan (Viiltäjä-Jack) muuntunut tietoisuus siirtyy kuoleman hetkenä Blaken portaikkoon. Näyn pohjalta Blake luonnostelee teoksen "Kirpun henki" ().
William Blake esiintyy Orson Scott Cardin "Alvin"-fantasiaromaanisarjassa Jutunvaihtaja-nimisenä hahmona ("Taleswapper"), jonka läsnäolo, tarinat ja näyt käynnistävät tapahtumia.
Bruce Dickinsonin albumi "The Chemical Wedding" sisältää Blaken runoihin pohjautuvia ja niistä innoitusta saaneita kappaleita. Albumin kansitaiteena on Blaken maalaus "Kirpun henki".
Gordon Giltrapin teema-albumi "Visionary" (1976) perustuu Blaken runoihin ja maalauksiin.
Elokuvassa "Saint Maud" (2019) päähenkilö saa potilaaltaan Blaken tekemän kirjan.