tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Tampereen hallinto

Tampereen hallinnolla tarkoitetaan Tampereen kaupunkia johtavia toimielimiä, joihin kuuluu mm. Tampereen kaupunginvaltuusto.
Kunnallishallinto.
Tampereen kaupunginvaltuustossa on nykyisin 67 jäsentä ja kahdeksan valtuustoryhmää.
Kaupunginjohtajat ja pormestarit.
Tampereen kaupunginjohtajan virka perustettiin vuonna 1929. Pormestarijärjestelmä tuli käyttöön vuodesta 2007 alkaen.
Kokemäen keskustaajama

Kokemäen keskustaajama on Kokemäenjoen varrella sijaitseva Kokemäen kaupungin keskustaajama. Vuonna 2016 oli taajaman väkiluku 4 402 asukasta.
Keskustaajama.
Osa-alueet.
Nykyiseen keskustaajamaan (2016) kuuluvia asuinalueita tai osa-alueita ovat Tulkkilan ympärillä Erkkilä, Krootila, Peuranpää, Penttilänniemi, Pappila, Kuoppala, Vuoltee ja Pyhänkorva. Peipohjassa siihen kuuluu Suokas, Haanmäki, Haanoja, Ratala, Peipohja ja Krannila. Itäisessä suunnassa sijaitsevat vielä Matomäki ja Riste.
Muotoutuminen.
Tulkkilan asema kirkonkylänä ja kaupallisena keskuksena on kiistämätön selitys sen muodostumiselle taajamaksi jo 1800-luvulla. Taajaväkiseksi yhdyskunnaksi Tulkkila muodostettiin vuonna 1923. Peipohjan erityisasema sai alkuuna, kun Tampereelta rakennettiin Poriin rautatie. Radan pysäkkejä oli Peipohjassa, Tulkkilan lounaissivulla ja Ristellä. Risten muodostumisen syyksi mainitaan myös rautatiepysäkkiä. Kaksi vuotta Porinradan valmistumisen jälkeen siihen yhtyi Rauman rata Peipohjasta pari kilometriä luoteeseen.
Vuonna 1928 julkaistussa taloudellisessa kartatssa Kokemäen ainoa selvästi merkitty taajama oli Tulkkila ja vuoden 1953 taloudellisen kartan mukaan suurimmat taajamat olivat Tulkkila, Peipohja ja Riste . Tämän jälkeen Tulkkilan ja Peipohjan taajamat ovat kasvaneet yhteen. 
Vuoden 1962 peruskartassa Tulkkila ja Erkkilä muodostivat yhtenäisen ja vanhemman kokonaisuuden. Se täydentyi Kokemäenjoen rantaa seuraten sekä itään Sonnilanjoelle että länteen Haanojan suuntaan. Pyhänkorvan maille rakennettiin Satakunnantien eteläpuolelle kerrostaloja ja uuden liikekeskuksen ensimmäiset huoneistot. Kun saavuttiin 1980-luvulle, olivat Tulkkila ja Erkkilä sekä Krootila kasvamassa yhteen, vaikka samalla asuinrakentaminen siirtyi myös muihin kohteisiin. 
Joen pohjoispuolella oli kaavoitettu asuinalueet Pappilaan, Penttilänniemeen ja Kuoppalaan, joita rakennettiin 1960-luvulla. Nämä alueet rakennettiin lähes täyteen 2010-luvulla. Silloin saatiin asuinalueiksi Kullaantien länsipuolen Vuolteen ranta-aluetta, jonka rakentaminen on käynnissä. Myös Orjapaadella Porolaan johtavan tien varressa sijaitsi vanha asuinrakennuskanta.
Riste oli syntynyt rautatien ympärille ja Ronkantien varteen. Rakentaminen seurasi Satakunnantietä kohti keskustaa, mutta siellä paineet purkautuivat Matomäen perustamiseen 1980-luvun alussa. Matomäki laajentui sen jälkeen Ristelle päin.
Peipohjan taajama syntyi Peipohjan rautatieaseman ympärille. Peipohjan läpi kulki Köyliön maantie, jonka varrelle syntyi asutusta ja johon kertyi pieniä liikkeitä. Kun valtatie 2 linjattiin Peipohjan läpi ja Köyliöntie ohitti Peipohjan, sai kylä lyhyeksi aikaa piristysruiskeen. Tien lounaispuolen asuinalue laajeni, joka kasvoi vielä 1970-luvulla. Sekä rautatien ja valtatien välissä että uuden Köyliöntien varteen rakennettiin asuntoja. Peipohjan ammattikoulun länsipuolelle alkoi 1960-luvulla Ratalan asuinalueen rakentaminen, joka 1970-luvulla kilpaili samaan aikaan Haanojan rakentamisen kanssa. Rakentamisen vauhti hiljeni, mutta Peipohjan ja Tulkkilan välinen peltoalue on Satakunnantien ja joen varren välissä kasvamassa umpeen.
Katkeran laulu

Katkeran laulu on suomalaisen laulaja-lauluntekijä Mikko Pohjolan toinen studioalbumi, joka julkaistiin 11. marraskuuta 2016. Albumin tuottajina ovat toimineet muun muassa Pohjola itse sekä Jukka Immonen, Jurek ja Eppu Kosonen. Albumi julkaistiin Universal Music Finlandin alaisella EMI Finland -levymerkillä. "Katkeran laulu" julkaistiin yli viisi ja puoli vuotta Pohjolan esikoisalbumin jälkeen.
Ensimmäinen single oli 7. tammikuuta 2014 julkaistu ”Sängyn reunalla”, jolla Pohjola osallistui Uuden Musiikin Kilpailuun 2014 sijoittuen toiseksi. Toinen single ”James Dean” julkaistiin yli kaksi vuotta myöhemmin 25. maaliskuuta 2016. Kolmantena singlenä julkaistiin 30. syyskuuta 2016 ”On niin paljon mitä menettää”.
Lev Sedov

Lev Lvovitš Sedov (myös "Ljova" tai "Leon", ; helmikuu 1906 Pietari, Venäjän keisarikunta – 16. helmikuuta 1938 Pariisi, Ranska) oli venäläinen kommunisti ja vallankumousjohtaja Lev Trotskin ja tämän toisen puolison Natalia Sedovan vanhempi poika. Hän toimi isänsä avustajana tämän maanpakolaisvuosina. Sedovin varhaista kuolemaa on pidetty epäilyttävänä, varsinkin kun myös hänen isänsä Trotski murhattiin kaksi vuotta myöhemmin.
Elämä.
Sedov syntyi Pietarissa, mutta vietti lapsuutensa pääosin ulkomailla, sillä hänen vanhempansa elivät ennen vuoden 1917 helmikuun vallankumousta enimmäkseen maanpaossa. Nuoruutensa hän eli Neuvostoliitossa. Hän opiskeli Moskovan teknillisessä valtionyliopistossa, mutta keskittyi 1920-luvun puolivälistä alkaen yksinomaan poliittiseen toimintaan. Hän meni ensimmäisen kerran naimisiin vuonna 1925, ja hänellä oli ensimmäisen vaimonsa Anjan kanssa yksi poika. Sedov seurasi vapaaehtoisesti isäänsä ensin sisäiseen karkotukseen Kazakstanin Alma-Ataan tammikuussa 1928 ja sitten maastakarkotukseen Turkkiin helmikuussa 1929. Hän hoiti isänsä salaisia viestiyhteyksiä tämän oppositiotovereihin. Ensimmäisen vaimonsa ja poikansa Sedov jätti Neuvostoliittoon.
Trotskin asuessa maanpaossa Sedovista tuli hänen sihteerinsä ja avustajansa. Hän toimi Trotskin heinäkuussa 1929 perustaman lehden "Bjulleten oppozitsiin" toimittajana ja kirjoitti useita isänsä näkemyksiä puolustaneita kirjoja. Sedov oli aktiivisesti mukana myös kansainvälisen trotskilaisten liikkeen kokoamiseksi luodun neljännen internationaalin perustamisessa. Hän meni naimisiin ranskalaisen trotskilaisen kommunistin Raymond Molinier’n vaimon Jeannen kanssa, ja molemmat hylkäsivät samalla aiemmat puolisonsa. Sedov asui vuosina 1931–1933 Berliinissä ja vuodesta 1933 Pariisissa. Vuosien 1936–1938 Moskovan näytösoikeudenkäynneissä Sedovin väitettiin yhdessä isänsä kanssa johtaneen Neuvostoliittoon kohdistettua sabotaasi- ja terrorikampanjaa. Yhdysvalloissa kokoontunut epävirallinen vastatuomioistuin Deweyn komissio totesi heidät syyttömiksi. Lev Sedovin nuorempi veli Sergei Sedov oli jäänyt asumaan Neuvostoliittoon, jossa tämä vangittiin Stalinin puhdistuksissa vuonna 1935 ja teloitettiin lokakuussa 1937.
Kuolema.
Sedov kuoli helmikuussa 1938 pariisilaisessa kunnallisessa sairaalassa umpisuolileikkausta seuranneisiin komplikaatioihin. Leikkaus oli suoritettu aiemmin venäläisten valkoisten emigranttien ylläpitämässä yksityissairaalassa, johon hän oli mennyt hoidattamaan umpisuolentulehdustaan. Kyseistä sairaalaa oli suositellut Sedovin ystävä Mark Zborowski, joka myöhemmin paljastui Neuvostoliiton turvallisuuspalvelun NKVD:n agentiksi. Tämän vuoksi Sedovin kuolemaa on epäilty NKVD:n järjestämäksi murhaksi, mihin myös Trotski itse uskoi. Zborowskin tiedetään tiedottaneen NKVD:lle Sedovin kirjautumisesta sairaalaan. NKVD:n apulaisjohtaja Pavel Sudoplatov myönsi myöhemmin avoimesti muistelmissaan olleensa vastuussa Trotskin salamurhan järjestämisestä vuonna 1940, mutta kiisti NKVD:n olleen osallisena Sedovin kuolemaan.
Juha Engström

Juha Heikki Erhard Engström (s. 7. elokuuta 1942 Helsinki) on suomalainen eversti evp, joka toimi presidentti Urho Kekkosen adjutanttina 1976–1981 ja Mauno Koiviston adjutanttina 1981–1985.
Engström syntyi merikapteeni Eimer Erhard Engströmin ja Liisi Kyllikki Kaijan perheeseen. Hänen puolisonsa vuodesta 1965 on Tuula Marjatta Niinivirta. 
Engström tuli ylioppilaaksi 1961 ja suoritti Kadettikoulun 1965 ja Sotakorkeakoulun 1975. Hän toimi opetusupseerina Hämeen ratsujääkäripataljoonassa 1965–1966, Reserviupseerikoulun opetusupseerina ja toimistopäällikkönä 1966-1971, Pääesikunnan toimistoupseerina 1971–1972 ja toimistoesiupseerina 1975–1976, YK:n Suomalaisen pataljoonan toimistopäällikkönä Kyproksella 1972–1973, tasavallan presidentti Urho Kekkosen 3. adjutanttina 1976–1977 ja 2. adjutanttina 1978–1981 sekä presidentti Mauno Koiviston adjutanttina 1981–1985, Rannikkojääkäripataljoonan komentajana 1985–1988, sotilasasiamiehenä Oslossa ja Kööpenhaminassa 1988–1991 ja erityistehtävissä ETYK-asioiden parissa puolustusministeriössä 1991–1992. Viimeksi mainittuna vuonna hän siirtyi Suomen edustajaksi ETYK-toimistoon Wieniin. Vuosina 1995–1996 Engström toimi Makedoniassa YK:n rauhanturvaoperaation komentajana prikaatikenraalin arvossa. Hän oli yhteysupseeri NATOn Euroopan joukkojen esikunnassa (SHAPE) Belgian Monsissa 1996 jääden eläkkeelle 1997.
Engström ylennettiin luutnantiksi 1965, yliluutnantiksi 1968, kapteeniksi 1971, majuriksi 1976, everstiluutnantiksi 1980 ja everstiksi 1989.
Suomen Medisiinariliitto

Suomen Medisiinariliitto-Finlands Medicinarförbund ry (lyh. SML tai epävirallisemmin Medisiinariliitto) on suomalaisten lääketieteen opiskelijayhdistysten koulutus- ja edunvalvontaliitto. Medisiinariliitto edustaa lähes kaikkia Suomessa opiskelevia lääketieteen opiskelijoita sekä ulkomailla lääketiedettä opiskelevia suomalaisia. Opiskelijajäseniä sillä on jäsenseurojen kautta yli 5 000. 
Toiminta.
Suomen Medisiinariliiton toiminnan tavoitteena on vaikuttaa suomalaiseen lääkärikoulutukseen ja lääketieteen opiskelijoiden asemaan työelämässä. Palkkaedunvalvonnan sijaan Medisiinariliitto on keskittynyt edistämään työelämässä saatavaa ohjausta ja koulutusta sekä opiskelijoiden oikeuksiin tehdä töitä lääkärin sijaisena. Medisiinariliitto toimii asiantuntijana lääketieteen perusopetusta koskevissa kysymyksissä ja antaa lausuntoja opiskelijoita ja nuoria lääkäreitä koskeviin aiheisiin.
Medisiinariliitto jakaa tunnustuksia yhdistyksen tavoitteiden mukaisesta toiminnasta. Näitä ovat Vuoden työpaikka, Vuoden opetusteko ja Vuoden syväriohjaaja (lääketieteen lisensiaatin tutkintoon kuuluvan opinnäytetyön ohjaaja).
Medisiinariliiton ulkoasiainvaliokunta FiMSIC (Finnish Medical Students´ International Committee) edustaa suomalaisia lääketieteen opiskelijoita kansainvälisessä lääketieteen opiskelijoiden liitossa IFMSA:ssa (International Federation of Medical Students' Associations). FiMSIC hoitaa myös muita tehtäviä, joihin kuuluu mm. S.U.L.L.E. -seksuaalikasvatusprojekti, M.U.L.L.E. -mielenterveysprojekti ja Nallesairaala-projektit.
Medisiinariliiton ylioppilaskuntavaliokunta YAVA yhdistää suomalaisten yliopistojen ylioppilaskuntien lääketieteelliset edustajistoryhmät ja koordinoi näiden yhteistoimintaa Suomen ylioppilaskuntien liitossa.
Liittokokous ja hallitus.
Suomen Medisiinariliiton jäsenyhdistykset käyttävät valtaansa liittokokouksissa, joita järjestetään vuorollaan kaikkien Suomessa toimivien jäsenseurojen isännöimänä. Liittokokous valitsee yhdistykselle hallituksen, pääsihteerin ja puheenjohtajan, jota kutsutaan liiton puheenjohtajaksi.
Medisiinariliiton hallituksessa ovat edustettuina kaikki suomalaiset jäsenseurat, sekä ulkomailla opiskelevien jäsenseurojen yhteiset edustajat.
Auli Viikari

Auli Irmeli Viikari (o.s. Kostioja, vuosina 1958–1970 Tarkka; 22. heinäkuuta 1937 Kurikka – 24. tammikuuta 2022 Helsinki) oli suomalainen kirjallisuustieteilijä ja Helsingin yliopiston professori. 
Viikarin vanhemmat olivat teollisuusneuvos, toimitusjohtaja Reino R. Kostioja ja Aune Alm. Oopperalaulaja ja näyttelijä Paavo Kostioja oli hänen setänsä. Viikari oli naimisissa kriitikko Pekka Tarkan kanssa vuosina 1958–1970 ja myöhemmin professori Matti Viikarin kanssa. Professorit Minna Tarkka ja Lotte Tarkka ovat Auli Viikarin ja Pekka Tarkan tyttäriä.
Viikari väitteli tohtoriksi Helsingin yliopistossa vuonna 1987 tutkielmalla "Ääneen kirjoitettu: Vapautuvien mittojen varhaisvaiheet suomenkielisessä lyriikassa" ja hoiti yliopiston kotimaisen kirjallisuuden professuuria vuodesta 1989 alkaen, aluksi apulaisprofessorina. Hän jäi eläkkeelle vuonna 2001. Viikari toimi Kirjallisuuden tutkijain seuran puheenjohtajana ja toimitti seuran vuosikirjoja.
Kurt Starke

Kurt Starke (1911 – 19. tammikuuta 2000) oli saksalainen radiokemisti, joka tunnetaan työstään alkuaine neptuniumin valmistamisesta. Hän oli myös varhainen uraanin ydinreaktioiden tutkija.
Toisen maailmansodan aikana, Starke työskenteli Natsi-Saksan ydinenergiaohjelmassa. Vuosina 1947 - 1959, hän opetti ja harjoitti tutkimusta Kanadassa ja Yhdysvalloissa. Vuodesta 1959 aina eläkkeelle jäämiseensä asti hän toimi Marburgin yliopistossa.
Työskennellessään Fritz Strassmannin ja Otto Hahnin kanssa, vuodesta 1937 alkaen, hän onnistui valmistamaan transuraani neptuniumia vuonna 1940. Samana vuonna sen löysivät myös Edwin McMillan ja Philip Abelson Berkeleyssä Starken työstä riippumatta. Starke ja Hahn eivät julkaisseet tuloksiaan toisen maailmansodan takia vasta kuin vuonna 1942, joten nykyään McMillan ja Abelson tunnustetaan tämän alkuaineen ensimmäisiksi löytäjiksi.
Friedrich Oskar Giesel

Friedrich Oskar Giesel (20. toukokuuta 1852 – 13. marraskuuta 1927) oli saksalainen orgaanisen kemian tutkija ja varhainen radiokemisti, joka tunnetaan työstään alkuaine aktiniumin valmistamisesta.
Useimpien lähteiden mukaan aktiniumin keksijänä pidetään ranskalaista André-Louis Debierneä, mutta Giesel riippumattomasti havaitsi aktiniumin vuonna 1902, ja totesi sen olevan lantaanin kaltaista ainetta. Hän nimesi löytönsä "emaniumiksi", koska se lähettää "emanaatioita" (säteilyä). Eräiden lähteiden mukaan Debiernen aikaisemmin 1899 löytämä aine ei sisältänyt aktiniumia ollenkaan, joten Gieseliä olisi pidettävä tämän alkuaineen todellisena löytäjänä.
Anne Treisman

Anne Marie Treisman (27. helmikuuta 1935 Wakefield, Yorkshire, Britannia – 10. helmikuuta 2018) oli psykologian professori Princetonin yliopiston psykologian laitoksella. Hänen tutkimusaiheitaan olivat visuaalinen tarkkaavuus, kohteiden havaitseminen ja muisti.
Treisman toimi opettajana Oxfordin yliopistossa, Brittiläisen Kolumbian yliopistossa, Kalifornian yliopistossa Berkeleyssä ja Princetonissa. Hän sai Grawemeyer-palkinnon psykologian alalta vuonna 2009. Vuonna 2013 Treismanille myönnettiin National Medal of Science hänen uraauurtavasta työstään tarkkaavuuden tutkimuksessa. Pitkän uransa aikana Treisman kokeellisesti ja teoreettisesti määritteli sitä, miten tieto valitaan ja integroidaan niin, että muodostuu ihmisen ajattelua ja toimintaa ohjaavia mielekkäitä kohteita.
Cecilia Nilsson

Birgitta Maria Cecilia Nilsson (s. 15. heinäkuuta 1957 Enskede, Tukholma) on ruotsalainen näyttelijä.
Nilsson aloitti näyttelemisen 6-vuotiaana Vår Teaterissa. Hän näytteli vuonna 1968 roolin "Woyzeckissa" Kuninkaallisessa draamateatterissa. Nilsson opiskeli Adolf Fredriksin musiikkilukiossa. Nilsson juonsi vuosina 1973–1974 "Fredax"-lastenohjelmaa, ja sen jälkeen "Lördags"-lastenohjelmaa. Hän opiskeli vuosina 1978–1981 Tukholman teatterikoulussa.
Nilsson on näytellyt muun muassa elokuvissa ' ja ', sekä televisiosarjoissa "Modus" ja "Nousuvesi".
Nilsson voitti vuonna 2012 parhaan pääosan esittäjän Guldbagge-palkinnon elokuvasta "Simon och ekarna" (2011).
Nilsson on naimisissa näyttelijä Krister Henrikssonin kanssa.
Venanzio Ortis

Venanzio Ortis (s. 29. tammikuuta 1955 Paluzza, Udinen maakunta) on italialainen kestävyysjuoksun Euroopan-mestari. Hän edusti aktiiviurallaan padovalaista Fiamme Oro -seuraa. Hän on maastohiihtäjien Manuela ja Giorgio di Centan serkku.
Ortis karsiutui 1 500 metrin alkuerissä Duisburgin alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa 1973. Hän saavutti seuraavana vuonna hopeaa Monzan maastojuoksun MM-kilpailujen alle 20-vuotiaiden sarjassa. Hän karsiutui 5 000 metrin alkuerissä Montrealin olympialaisissa 1976.
Ortis sijoittui Milanon EM-hallikilpailuissa 1978 kahdeksanneksi 3 000 metrin juoksussa. Hän saavutti saman vuoden Prahan EM-kilpailuissa kultaa 5 000 metrillä ajalla 13.28,52 ja hopeaa 10 000 metrillä ennätyksellään 27.31,48. Rooman maailmancupissa 1981 hän oli 10 000 metrillä neljäs.
Unto Hietanen

Unto Johannes Hietanen (18. huhtikuuta 1928 Tampere – 2009) oli suomalainen kuvanveistäjä. Hänen isänsä oli kuvanveistäjä Jussi Hietanen.
Hietanen opiskeli Suomen Taideakatemian koulussa vuosina 1949–1952 ja hänen teoksiaan oli ensi kerran esillä näyttelyssä vuonna 1952. Hän toimi opettajana Kankaanpään taidekoulussa vuosina 1972–1973 ja Lahden taideinstituutissa vuosina 1980–1989. Hietanen sai Tampereen kaupungin tunnustuspalkinnon vuonna 1975.
Hietasen veistos "Kalapoika" vuodelta 1957 varastettiin Tampereella lokakuussa 2023. Myöhemmin ilmeni, että veistos oli tuhottu, eikä sen ennallistaminen ollut tekijän kuoltua enää mahdollista. Tampereen kaupunki aikoo korvata sen toisella teoksella.
Töitä.
Hietasen julkisia teoksia on Tampereen seudulla, joukossa hautamuistomerkkejä Kalevankankaan hautausmaalla.
Pitkä marssi 7

 
Pitkä marssi 7 on Pitkä marssi -rakettiperheeseen kuuluva kantoraketti. Ensimmäinen laukaisu tehtiin 25. kesäkuuta 2016 Wenchangin avaruuskeskuksesta. Mukana oli uuden miehitetyn aluksen mallikappale.
Raketti käyttää ajoaineena kerosiinia ja nestehappea.
Igor Dodon

Igor Dodon ( (kyrillinen); s. 18. helmikuuta 1975 Sadova, Moldova) on moldovalainen poliitikko. Hän toimi Moldovan presidenttinä 2016–2020. Dodon on lisäksi toiminut Moldovan tasavallan sosialistipuolueen johtajana vuosina 2011–2016 ja talousministerinä Vasile Tarlevin ja Zinaida Greceanîin hallituksissa 2006–2009.
Tausta ja yksityiselämä.
Dodon suoritti taloustieteen tutkinnon Valtion agraariyliopistossa ja hallintotieteiden tutkinnon Taloustieteiden akatemiassa.
Dodonilla on Moldovan kansalaisuuden lisäksi Venäjän kansalaisuus, jonka hän sai vuonna 2019 pian sen jälkeen demokraattisen puolueen hallitus kaatui ja Vladimir Plahotniuc pakeni maasta. Dodon yritti aluksi kiistää väitteet vetoamalla siihen, että toimii Moldovan presidenttinä. Dodon on väitetty saaneen kansalaisuus Vladimir Putinin antamalla salaisella ukaasilla.
Poliittinen ura.
Dodon valittiin 2009 Moldovan parlamenttiin kommunistisen puolueen edustajana. Hän liittyi sosialistiseen puolueeseen 2011 ja nousi samana vuonna sen johtoon. Hän jäi kesäkuun 2011 vaaleissa toiseksi Dorin Chirtoacălle Chisinaun pormestarivaaleissa. Tämän jälkeen Dodon oli järjestämässä 2012–2014 protesteja pormestaria vastaan ja kansanäänestyksen hänen erottamisekseen.
Dodonin puolue äänesti 2012 liberaalien ja liberaalidemokraattien allianssin tukena Nicolae Timoftia maan presidentiksi, mitä Dodon sanoi myöhemmin katuvansa.
Poliittisia kantoja.
Vuonna 2016 Dodon sanoi, että "Krim on Venäjän federaation alue".
Valko-Venäjän vuoden 2020 vilpillisten presidentinvaalien jälkeen Dodon onnitteli Aljaksandr Lukašenkaa tämän voiton johdosta. Tämä johti mielenosoituksiin Valko-Venäjän Chișinăun-suurlähetystön edustalla, jossa vastustettiin niin Lukašenkaa kuin Dodoniakin.
Korruptiosyytteet ja vangitseminen.
Toukokuussa 2022 Moldovan viranomaiset pidättivät Dodonin epäiltynä lahjusten ottamisesta ja maanpetoksesta. Dodon itse on väittänyt olevansa syytön ja, että syytteet ovat tekaistuja, joiden avulla presidentti Maia Sandu pyrkii kääntämään huomion pois kyvyttömyydestään johtaa maata ja huonosta taloustilanteesta.
Markku Reunanen

Markku Ensio Kalervo Reunanen (17. helmikuuta 1933 Eura – 23. lokakuuta 2016 Helsinki) oli suomalainen graafinen suunnittelija ja 1900-luvun jälkipuolella merkittävimpiä kirjan ulkoasun suunnittelijoita.
Reunanen aloitti uransa A. Ahlströmin pakkaussuunnittelijana. Hän valmistui Taideteollisesta oppilaitoksesta 1955 ja oli Otavan palveluksessa 1954–1992, viimeiset vuodet taiteellisena johtajana ja päägraafikkona. Päätyönsä ohella hän toimi alan opettajana ja siirtyi Otavalta vuosiksi 1992–1996 Taideteollisen korkeakoulun graafisen suunnittelun ja kirjataiteen ensimmäiseksi professoriksi. Eläkkeelle jäätyään hän työskenteli vielä vuoteen 2004 freelancesuunnittelijana.
Reunanen piti töistään näyttelyjä ja sai suunnittelutöillään runsaasti palkintoja, muun muassa taideteollisuuden valtionpalkinnon vuonna 1977.
Brooklynin katurata

Brooklyn Street Circuit eli Brooklynin katurata on katurata New Yorkissa, Yhdysvalloissa. Radalla kilpailtiin ensimmäistä kertaa vuonna 2017, Formula E -sarjan osakilpailujen merkeissä 15.–16. heinäkuuta 2017.
Elina Loisa

Elina Loisa (s. 1978) on suomalainen kirjailija.
Loisa on opiskellut Turun taideakatemiassa elokuvaa ja Helsingin yliopistossa folkloristiikkaa. Hän on koulutukseltaan filosofian maisteri. Loisa on työskennellyt myös freelance-toimittajana.
Teokset.
Proosa
Lastenkirjat
Antologiat
Briljanttivihreä

Briljanttivihreä (C27H33N2HSO4) on triaryylimetaaniväreihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää muun muassa kuitujen ja solujen värjäykseen ja analyyttisenä reagenssina.
Ominaisuudet.
Huoneenlämpötilassa briljanttivihreä on kullankeltaisia tai vihreitä kiteitä. Yhdiste liukenee hyvin veteen ja etanoliin ja muodostuva liuos on väriltään vihreä. Liuoksen voimakkain sähkömagneettisen säteilyn absorptio on aallonpituuksilla 428 ja 625 nm. Briljanttivihreä on pH-indikaattori ja vesiliuoksen väri muuttuu pH-alueella 0,0–2,6 keltaisesta vihreäksi. 
Valmistus ja käyttö.
Briljanttivihreää valmistetaan kondensoimalla N,N-dietyylianiliinia bentsaldehydin kanssa. Ensimmäisessä vaiheessa muodostuu väritön leukomuoto, joka hapetetaan mangaanidioksidin tai lyijydioksidin avulla briljanttivihreäksi.
Briljanttivihreää käytetään värjäämään kuituja kuten paperia, villaa, silkkiä, juuttia ja kookoskuitua kellertävän vihreäksi. Yhdistettä käytetään myös värjäämään muun muassa soluja, kudoksia ja nukleiinihappoja ennen biokemiallisia mikroskooppitutkimuksia sekä pH-indikaattorina. Briljanttivihreää käytetään myös musteiden sekä painettavan elektroniikan valmistamiseen. Yhdisteen alkoholiliuosta voidaan myös käyttää ihon desinfiointiin.
Michael (kappale)

Michael on skotlantilaisen indie rock-yhtye Franz Ferdinandin kappale, joka julkaistiin neljäntenä singlenä yhtyeen debyyttialbumilta "Franz Ferdinand". ”Michael” nousi Britannian singlelistalla parhaimmillaan sijalle 17.
Kappale on tullut tunnetuksi varsinkin homoeroottisista sanoituksistaan.
Elämä on ihanaa (albumi)

Elämä on ihanaa on Vando Suvannon viides albumi, joka ilmestyi syksyllä 2016. Musiikki on soitettu pääosin akustisin instrumentein.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet säveltänyt ja sanoittanut Vando Suvanto, paitsi Niin tai näin (säv. Vando Suvanto ja Karla Suvanto). Puhallinsovitukset Matti Wallenius.
Unto K. Laine

Unto Kalervo Laine (s. 6. heinäkuuta 1947 Kannus) on puhesynteesin, puheteknologian ja akustiikan tutkija, joka on ollut puheteknologian professorina Aalto-yliopistossa vuosina 2002–2015. 
Laine on ollut kehittämässä suomalaisia puhesyntetisaattoreita, jotka puhuvat suomea. Laine alkoi tutkia vuonna 1999 ääniä, joita väitettiin kuuluvan revontulista. Vuonna 2012 Laine esitti hypoteesin, että äänet syntyvät, kun revontuliin liittyvä magneettimyrsky aktivoi inversiokerrokseksi kutsuttuun ilmakehän sulkukerrokseen kertyneet sähkövaraukset ja saa ne purkautumaan.
Danishmendit

Danishmendit olivat turkkilainen dynastia, joka hallitsi itäistä Anatoliaa 1000- ja 1100-luvuilla. 
Dynastia kapinoi laajaa aluetta hallitsevaa seldžukkien valtakuntaa vastaan ja hallitsi aluksi pohjoisempia Sivas-, Tokat- ja Niksar-nimisiä Anatolian kaupunkeja. Dynastian alue ulottui hetkittäin lännessä Ankaraan ja Kastamonuun sekä idässä Malatyaan, jonka danishmendit ryöstivät vuonna 1103. Seldžukkien valtakuntaa he uhkasivat vahvimmin 1100-luvun alkupuolella. Ristiretkeläisten vuonna 1098 perustaman Antiokian ruhtinaskunnan hallitsija Bohemund oli danishmendien vankina vuosina 1100–1103. Vuonna 1142 dynastia yhdisti voimansa seldžukkien kanssa Bysanttia vastaan. Danishmend kukistui 1150-luvulla ja alueelle syntyi lyhytaikainen Kilikian armenialaiskuningaskunta.
Seliseli

Seliseli on suomalaisartisti Erinin 11. marraskuuta 2016 julkaistu kolmas sooloalbumi. Albumin on tuottanut Jurek. Albumi oli YleX-radiokanavan viikon albumi sen julkaisuviikolla. "Seliseli" nousi ensimmäisellä listaviikollaan Suomen virallisen albumilistan 11:nneksi.
Albumin ensimmäinen single ”Sydäntä särkee” julkaistiin 6. toukokuuta 2016. Single nousi ensimmäisellä listaviikollaan Suomen virallisen latauslistan viidenneksi pysyen listalla yhteensä neljän viikon ajan. Radiolistalla se nousi parhaimmillaan 22. soitetuimmaksi radiokappaleeksi. Toinen single ”Kohta hänen” julkaistiin 15. syyskuuta 2016 ja se on noussut parhaimmillaan Suomen 10:nneksi soitetuimmaksi radiokappaleeksi.
Viikko ennen albumin julkaisua, perjantaina 4. marraskuuta 2016, albumilta julkaistiin ennakkoon kuunneltavaksi ”Gangsta”-kappale.
Tour Odéon

Tour Odéon on Monacossa sijaitseva pilvenpiirtäjä. Talo valmistui vuonna 2015 ja se on Monacon korkein rakennus. Talon perustana on seitsemän kerroksinen toimistorakennus. Sen päälle on rakennettu kaksi asuinsiipeä, joissa on 38- ja 42-kerrosta. Lisäksi talossa on kymmenen maanalaista kerrosta, joissa ovat pysäköintitilat. 
Tour Odéonin kattohuoneisto on maailman kallein asunto. Huoneistossa on 3300 neliötä viidessä kerroksessa, ja sen hinta on 320 miljoonaa euroa.
Regoliitti

Regoliitti on kivipintaisen taivaankappaleen pinnassa olevaa hienojakoista pölyn kaltaista ainesta. Sitä on tavattu muiden muassa Maassa, Kuussa, Marsissa ja joillain asteroideilla.
Etymologia.
Nimitys regoliitti tulee muinaiskreikan sanoista "ῥῆγος/rhē̂gos" 'peitto', 'peite' ja "λίθος/lithos" 'kivi'.
Ralph Bellamy

Ralph Rexford Bellamy (17. kesäkuuta 1904 Chicago, Illinois – 29. marraskuuta 1991 Santa Monica, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä, jonka ura teatterissa, elokuvissa ja televisiossa ulottui 1920-luvulta 1990-luvulle. Bellamy sai vuoden 1987 Oscar-gaalassa elämäntyöstään kunnia-Oscarin. Puoli vuosisataa aiemmin hän oli ehdolla parhaan miessivuosan Oscar-palkinnon saajaksi vuoden 1937 elokuvasta "Rouvani sulhanen". Vuonna 1958 Bellamy sai Tony-palkinnon teatteriroolistaan Franklin D. Rooseveltina, jonka hän toisti näytelmän filmatisoinnissa "Auringonnousu Campobellossa" (1960). Hän esitti Rooseveltia myös vuoden 1983 televisiosarjassa "Sodan tuulet".
Nuoruus ja uran alku.
Ralph Bellamy oli itseoppinut näyttelijä, joka karkasi kotoaan Chicagosta 17-vuotiaana liittyäkseen kiertävään Shakespearea esittävään teatteriseurueeseen. 1920-luvun mittaan hän laski näytelleensä 375 roolia 15 eri teatteriseurueessa ja perustaneensa omia teatteriseurueita Illinois’n Evanstoniin, Iowan Des Moinesiin ja Tennesseen Nashvilleen. Vuonna 1931 hän aloitti elokuvanäyttelijän uransa ja oli vuoteen 1943 mennessä esiintynyt jo 80 elokuvassa. Nuoren Bellamyn perusroolihahmoksi muodostui miellyttävä tyyppi, joka häviää viehätysvoimassa tarinan komeammalle sankarille. Oscar-ehdokkuutensa Bellamy sai roolistaan keskilännen äänekkäänä miljonäärinä, joka toi hänelle iän myötä lisää samankaltaisia rooleja Broadwayllä, televisiossa ja elokuvissa. Yksi viimeisistä tällaisista rooleista oli John Landisin komediassa "Vaihtokaupat" (1983).
Bellamylla on tähti Hollywood Walk of Famella.
ABAX

ABAX on norjalainen teknologiayhtiö, joka valmistaa sähköisiä ajopäiväkirjoja sekä paikannuslaitteita. Yritys on perustettu vuonna 2003 Larvikissa, jossa yrityksen pääkonttori sijaitsee. ABAX-konsernilla on toimipisteet Norjan lisäksi Ruotsissa, Suomessa, Tanskassa, Englannissa, Hollannissa, Puolassa ja Kiinassa. ABAX-konsernissa työskentelee yli 350 työntekijää. 
ABAX on sähköisten ajopäiväkirjojen markkinajohtaja Pohjois-Euroopassa yli 180 000 myydyllä laitteellaan.
Historia.
ABAX on perustettu vuonna 2003, mutta keskittyminen GPS-laitteisiin alkoi yhteistyössä ETS:n (Electronic Tracking System) kanssa vuonna 2009.
Vuonna 2011 tavoitteena oli luoda yhteinen perusta teknisille innovaatioille, tuotekehitykselle ja myyntitoiminnalle ja tarjota seurantajärjestelmiä sekä yksityis- että yritysasiakkaille. Nykyään ABAX on vakiinnuttanut asemansa telematiikka-alan markkinajohtajana kehittämällä ja toimittamalla GPS-laitteita, sähköisiä ajopäiväkirjoja, ajoneuvonhallintaa ja toiminnanohjausjärjestelmiä.
ABAX nimettiin Berg Insightin tutkimuksessa (15. syyskuuta 2016) nopeimmin kasvavaksi telematiikkayritykseksi Euroopassa yli 50 prosentin kasvulla vuonna 2015. Vuoden 2017 alussa ABAXilla on yli 200 000 aktiivista laitetta ja yli 20 000 asiakasta.
Kesäkuussa 2017 yhtiö ilmoitti, että johtava vaihtoehtoisten sijoitusratkaisujen toimittaja Investcorp on ostanut ABAXin 1,8 miljardilla Norjan kruunulla.
ABAX Suomessa.
ABAX Finland Oy perustettiin maaliskuussa 2014. Saman vuoden lopussa ABAX osti suomalaisen kilpailijan Salkatek Oy:n koko osakekannan. Suomessa ABAXilla on toimistot Vantaan Plaza Business Parkissa sekä Oulun Technopoliksessa. ABAXilla on Suomessa 19 työntekijää. ABAX Finland Oy:n toimitusjohtajana toimii Olli Oivanen.
Luettelo Akseli Gallen-Kallelan Keuruulla maalaamista taideteoksista

Luettelo Akseli Gallen-Kallelan Keuruulla maalaamista taideteoksista sisältää Akseli Gallen-Kallelan vuosina 1884–1889 toteuttamia taideteoksia, jotka on maalattu Keuruulla. Taiteilija oleskeli Keuruulle neljään otteeseen, pisimmillään yhdeksän kuukautta. Luettelo auttaa hahmottamaan aikakauden tunnettujen teosten syntytaustaa. Tunnettuja teoksia ovat muiden muassa "Ensi opetus" (1887), "Talonpoikaiselämää" (1887), "Saunassa" (1889) ja "Karhunputki" (1889).
Fuksiinihappo

Fuksiinihappo eli hapan fuksiini (Na2C20H17S3N3O9) on triaryylimetaaniväreihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään erityisesti pH-indikaattorina ja biologisissa tutkimuksissa solujen värjäämiseen.
Ominaisuudet ja käyttö.
Fuksiinihappo on huoneenlämpötilassa väriltään oliivinvihreää kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee hyvin veteen, hieman etanoliin ja on liukenematonta muun muassa ksyleeniin. Fuksiinihapon vesiliuos on väriltään violetinpunainen. Vesiliuoksen sähkömagneettisen säteilyn absorptio on suurimmillaan aallonpituuden ollessa 546 nm. Fuksiinihapon vesiliuos muuttaa väriään punaisesta värittömäksi pH-alueella 12–14.
Fuksiinihappoa voidaan käyttää pH-indikaattorina analyyttisessä kemiassa. Sitä käytetään myös väriaineena värjättäessä soluja, kudoksia ja proteiineja. Fuksiinihappoa käytetään myös musteiden ja valokuvausfilmien valmistamiseen.
VHL-kausi 2016–2017

VHL-kausi 2016–2017 on Venäjän toiseksi korkeimman sarjatason VHL:n historian seitsemäs kausi. Kausi alkoi 8. syyskuuta 2016 ja sarjan mestari ratkesi 18. huhtikuuta 2017. HK Dinamo Balašiha voitti mestaruuden kaatamalla pudotuspelien loppusarjassa suoraan neljässä ottelussa runkosarjan voittaneen Torpedo Ust-Kamenogorskin.
Sarjaan osallistui 26 joukkuetta, joista kaksi oli Kazakstanista. Viime kaudella sarjasta suljettu Zvezda-VDV korvattiin Dinamo Pietarilla, joka oli toiminut kolme aiempaa kautta Venäjän nuorten jääkiekkosarjassa.
Runkosarja.
Runkosarjassa joukkueet pelasivat 50 ottelua. 16 parasta joukkuetta etenivät pudotuspeleihin.
Ges-duuriasteikko

Ges-duuriasteikko on Gesistä alkava sävelasteikko, johon kuuluvat sävelet Ges, As, B, Ces, Des, Es, F ja Ges. Ges-duurin rinnakkaissävellaji on es-molli ja muunnossävellaji on teoreettinen ges-molli, jota vastaa enharmonisesti fis-molli. Ges-duurin subdominanttisointu on Ces-duurisointu ja dominanttisointu on Des-duurisointu.
Ges-duuri on yksi harvimmin käytetyistä sävellajeista. Se mielletään usein vaikeaksi soittaa, koska siinä on kuusi alennusta. Ges-duuria vastaa enharmonisesti Fis-duuri, jossa on kuusi ylennystä.
Ges-duurin etumerkintä eri nuottiavaimilla.
Neljällä yleisimmällä avaimella.
&lt;score&gt;{ \new Staff \with{ \magnifyStaff #3/2 } « \time 4/16 \override Score.TimeSignature #'stencil = ##f { \clef treble \key ges \major s16 \clef alto \key ges \major s16 \clef tenor \key ges \major s16 \clef bass \key ges \major s16 } » }&lt;/score&gt;
Neljällä yleisimmällä nuottiavaimella (diskantti-, altto-, tenori- ja bassoavain) on vakiintuneet standardit, miten niille kirjoitetaan etumerkit. Ges-duurin etumerkit kirjoitetaan niille ylläolevin tavoin.
Kozan

Kozan (aikaisemmin "Sis") on kaupunki Turkin Adanan maakunnassa. Se sijaitsee sisämaassa lähellä Välimeren rannikkoa Kilgenjoen varrella. Se on myös samannimisen piirikunnan pääkaupunki. Taurusvuoret kohoavat sen pohjoispuolella.
Kaupungin muinainen nimi oli "Sis" tai "Siskia". Se oli 1000-luvulla armenialaisten asuttama kaupunki ja Kilikian armenialaisvaltion keskus. Se oli vahva kristillisyyden keskus piispanistuimineen ja linnoineen. Tuolloin Sis länsimaalaistui ja ranskalaistui vahvasti. Ottomaanivalta alkoi alueella 1300-luvulla, mutta silloinkin Sis pysyi omaleimaisena ja sen uskonnollinen vapaus säilyi. Niinpä kansanparantajat työskentelivät paikallisten jäsenkorjausoppien ja luonnonlääkinnän avulla. Vielä 1900-luvun alussa kaupungin asukkaiden enemmistö oli armenialaisia, mutta suuri osa heistä surmattiin armenialaisten kansanmurhassa vuonna 1915. Turkin tappio ensimmäisessä maailmansodassa merkitsi sitä, että Kilikia oli ranskalaisjoukkojen valvonnassa joulukuusta 1918 lokakuuhun 1921. Tänä aikana armenialaisten sallittiin palata Kozaniin. Tosin useilla vastaavilla alueilla armeinialaiset karkotettiin uudelleen, kun Turkki sai päätösvallan takaisin itselleen, joten näin lienee tapahtunut Kozanissakin. Lausannen sopimus palautti alueen hallinnan Turkille.
Mary Ainsworth

Mary D. Ainsworth (o.s. Salter, 1. joulukuuta 1913 Glendale, Ohio, USA – 21. maaliskuuta 1999 Charlottesville, Virginia, USA) oli yhdysvaltalainen kehityspsykologian professori. Hän työskenteli läheisesti John Bowlbyn kanssa ja täydensi merkittävästi äidin ja lapsen välistä kiintymyssuhdetta käsittelevää ymmärrystä omalla tutkimustyöllään. Ainsworth myös kehitti kokeellisia tutkimusvälineitä. Tunnetuin hänen luomistaan koejärjestelyistä on pikkulapsen kiintymyssuhteen selvittämisessä käytetty vierastilannekoe.
Nuoruudessaan Mary Salter luki 15-vuotiaana William McDougallin kirjan "Character and the Conduct of Life" (1926), ja päätti ryhtyä psykologiksi. Jo 16-vuotiaana hän sai luvan osallistua Toronton yliopiston psykologian kursseille. Mary Salter valmistui Toronton yliopistosta kandidaatiksi (B.A.) vuonna 1935, maisteriksi 1936 ja tohtoriksi (Ph.D.) 1939. Hän jatkoi yliopistonsa psykologian laitoksella luennoijana vuoteen 1942 saakka. Tuolloin hänet määrättiin Kanadan asevoimien (the Canadian Women's Army Corps) palvelukseen, jona aikana hän saavutti majurin arvon. Maailmansodan jälkeen hän palasi vuonna 1946 yliopistoon apulaisprofessoriksi.
Vuonna 1950 meni naimisiin psykologian jatko-opiskelija Leonard Ainsworthin kanssa ja otti aviopuolisonsa sukunimen; avioliitto kesti kymmenen vuotta. Pian avioitumisensa jälkeen hän muutti puolisonsa väitöskirjan viimeistelyn johdosta Lontooseen ja aloitti yhteistyön kiintymyssuhdeteorian luojan John Bowlbyn kanssa tämän johtamassa hankkeessa Tavistock-klinikalla. Myöhemmin Ainsworth muutti Kampalaan Ugandaan, jossa hän yhtenä ensimmäisistä tutkijoista selvitteli äidin ja lapsen välistä vuorovaikutusta ensimmäisen elinvuoden aikana.
Vuonna 1955 Ainsworth siirtyi Johns Hopkinsin yliopistoon Baltimoreen, josta hän eteni professoriksi vuonna 1963. Vuosina 1966 ja 1967 hän oli Stanfordin yliopiston Fellow. Virginian yliopiston professorina Charlottesvillessä hän oli uransa loppuvuodet 1975–1984, ja jatkoi työskentelyä vielä vuoteen 1992 saakka. Hän kirjoitti tutkimustöistään monia tieteellisiä artikkeleita ja useita oppikirjoja. Professori Mary Ainsworth sai monia tunnustuksia uransa aikana ja palkittiin muun muassa Amerikan psykologisen säätiön (APF) kultamitalilla elämäntyöstään.
Amerikkalaisia psykologeja korostetusti esilletuovassa vertailussa (2002) Ainsworth listattiin sadan merkittävimmän psykologin joukkoon.
Ennio Girolami

Ennio (Enio) Girolami (14. tammikuuta 1935 Rooma – 16. helmikuuta 2013 Rooma) oli italialainen näyttelijä.
Girolami esiintyi 1950-luvulta lähtien lukuisissa komedia- ja musiikkielokuvissa. Näyttelijä teki muutaman elokuvan muun muassa Federico Fellinin ja Giuseppe De Santisin kanssa, mutta useimmiten hänet nähtiin isänsä Marino Girolamin ja veljensä Enzo G. Castellarin ohjaustöissä. Toisinaan Girolami käytti taiteilijanimeä "Thomas Moore".
Half-breed

Half-breed oli Yhdysvaltain republikaanisen puolueen sisällä 1800-luvun loppupuolella vaikuttanut poliittinen liike. Half-breed oli toisen republikaanisen puolueen siiven, stalwartin, vastustaja. Half-breed oli luonteeltaan stalwartia liberaalimpi, ja se tuki vuonna 1880 presidentiksi valittua James Garfieldia.
Liikkeen nimi half-breed oli alkujaan stalwartien ("stalwart", ) antama haukkumanimi, jolla haluttiin vihjata, että half-breedin kannattajat olivat vain puolittain () republikaaneja.
James A. Garfield Memorial

James A. Garfield Memorial on vuonna 1881 murhatun Yhdysvaltain presidentin James Garfieldin kunniaksi rakennettu suuri hautamonumentti Ohion Clevelandissa. Hautamonumentin rakentaminen maksoi silloisessa rahassa 135 000 dollaria, joka kerättiin lahjoituksina. Monumentti paljastettiin 30. toukokuuta 1890.
Hautamonumentti on valmistettu hiekkakivestä ja se on korkeimmalta kohdaltaan lähes 55 metriä korkea. Monumentin julkisivuilla on paneeleja, joissa on kuvattu Garfieldin eri elämänvaiheita. Muistomerkin sisällä olevassa hautaholvissa ovat James Garfieldin sekä tämän vaimon Lucretia Garfieldin ruumisarkut. Arkkujen lisäksi kryptassa ovat Garfieldien tyttären Maryn ja tämän puolison Joseph Stanley Brownin hautauurnat.
Basilika A

Basilika A on nimitys, jota käytetään eräästä varhaiskristillisestä basilikakirkosta Filippoissa Kreikassa. Se oli yksi Filippoin lukuisista basilikoista. Sen rauniot sijaitsevat Filippoin arkeologisella alueella Kaválan kunnassa lähellä Krinídeen kaupunkia.
Basilikakirkko rakennettiin 400-luvun jaa. lopulla. Se sijaitsi Filippoin forumin eli torin sekä Via Egnatian pohjoispuolella korkeammalla tasanteella, jossa oli sijainnut hellenistisellä kaudella rakennettu heroon-temppeli sekä muita pakanallisia pyhäköitä.
Kirkko oli suuri kolmilaivainen basilika, jonka pituus oli noin 130 metriä ja leveys noin 50 metriä, mikä teki siitä Filippoin suurimman kirkon. Siinä oli nartheks ja poikkilaiva sekä fiale ja sakasti pohjois- ja eteläsivuilla. Itäpäässä oli puolikaarenmuotoinen apsis. Länsipäässä nartheksin edessä oli atrium ja sen edessä jo hellenistisellä ajalla rakennettu peristyyli- eli pylväspiha. Basilikan lattiat ja seinät oli koristeltu mosaiikein ja maalauksin Konstantinopolin kirkkojen tyyliin.
Basilika B

Basilika B on nimitys, jota käytetään eräästä varhaiskristillisestä basilikakirkosta Filippoissa Kreikassa. Se oli yksi Filippoin lukuisista basilikoista, ja se on niistä parhaiten säilynyt. Basilikan rauniot sijaitsevat Filippoin arkeologisella alueella Kaválan kunnassa lähellä Krinídeen kaupunkia.
Basilikakirkko rakennettiin noin vuonna 550 jaa. Se tehtiin Filippoin forumin eli torin eteläpuolella sijainneen roomalaisaikaisen kaupparakennuksen eli "macellumin" ja sen viereisen palaistran eli urheilusalin paikalle.
Basilika oli rakennettu luoteis-kaakkoissuuntaisesti ja tehty kivestä ja tiilistä. Sen pituus oli noin 62 metriä ja leveys noin 47 metriä, ja sen pinta-ala oli noin 3 500 neliömetriä. Sen luoteispäässä oli portiikkisisäänkäynti, joka johti nartheksiin. Siitä oli kolme ovea keskilaivaan ja lisäksi ovet kummallakin puolella olleisiin sivulaivoihin. Keski- ja sivulaivojen pituus oli noin 19 metriä, keskilaivan leveys noin 15,4 metriä ja sivulaivojen leveydet noin 6,4 metriä. Sivulaivat oli erotettu keskilaivasta kahdella kuuden suuren pylvään rivillä.
Keskilaivan yläpuolella oli kupoli, jota tuki neljä suurta pylvästä. Toinen kupoli oli alttarin yläpuolella. Katto oli holvattu. Basilikan pohjoissivuun liitettiin paikalla aiemmin olleen, muutoin puretun "macellum"-rakennuksen kuuden korinttilaisen pylvään julkisivu. Näin se muodosti pohjoislaivan sisäänkäynnin. Kirkon pohjois- ja eteläsivuilla oli fiale ja sakasti. Basilikan koristelu sai vaikutteita Konstantinopolin kirkoista, kuten Hagia Sofiasta.
Nykyisin basilikan rauniot ovat Filippoin arkeologisen alueen parhaiten säilyneitä ja huomiota herättävimpiä rakennelmia. Kirkon korkeimmat säilyneet osat ovat noin 14 metriä korkeita.
Basilika C

Basilika B on nimitys, jota käytetään eräästä varhaiskristillisestä basilikakirkosta Filippoissa Kreikassa. Se oli yksi Filippoin lukuisista basilikoista. Sen rauniot sijaitsevat Filippoin arkeologisella alueella Kaválan kunnassa lähellä Krinídeen kaupunkia.
Basilika C rakennettiin 500-luvun jaa. ensimmäisellä puoliskolla. Se sijaitsi akropoliin etelärinteessä lähellä nykyistä Filippoin arkeologista museota. Basilika oli kolmilaivainen, ja siinä oli nartheks ja poikkilaiva sekä kaksi ambonia. Kirkko oli koristeltu rikkaasti.
Basilika tuhoutui maanjäristyksessä ja sitä seuranneissa tulipaloissa vuonna 619. Paikalla tapahtui kuitenkin jonkinlaista uutta rakentamista ja se säilyi kirkollisessa käytössä 1000–1100-luvuille saakka. Muun muassa nartheksin paikkaa käytettiin hautausmaana.
Filippoin arkeologinen museo

Filippoin arkeologinen museo () on arkeologinen museo Filippoin arkeologisen alueen yhteydessä Krinídeen kaupungin lähellä Kaválan kunnassa Kreikassa. Se esittelee Filippoista ja sen ympäristöstä löydettyä pääosin antiikin aikaista esineistöä.
Museo on rakennettu vuonna 1961. Sitä kunnostettiin välillä pitkään, ja se avautui jälleen vuonna 2010. Museorakennus sijaitsee Filippoin arkeologisen alueen luoteislaidalla kaupungin akropoliin eli linnavuoren juurella.
Kokoelmat.
Museon kokoelmiin kuuluu löytöjä Ntikilí Tasin (Dikili Tash) neoliittisen kauden asutuksesta Filippoin läheltä, sekä hellenistisen, roomalaisen ja varhaiskristillisen kauden löytöjä Filippoista itsestään.
Merkittävimpiin neoliittisen kauden löytöihin lukeutuvat muun muassa lukuisat figuriinit noin ajalta 5000–3000 eaa. sekä koristemaalattu keramiikka ajalta 4000–3000 eaa. Antiikin ajan merkittävimpiin esineisiin lukeutuvat muun muassa katkelma Aleksanteri Suuren antamasta asetuksesta, joka määritti Filippoin hallitsemien maanviljelysalueiden rajat (300-luku eaa.); Kleomoiriksen hautastele (300-luku eaa.); Lucius Caesarin marmorinen rintakuva; Nike-jumalattaren patsaan osa Filippoin forumin niin kutsutusta Länsitemppelistä; Filippoin lukuisten basilikakirkkojen koristeosat; sekä varhaiskristillisen kauden hautakirjoitukset.
Filippoin teatteri

Filippoin teatteri oli antiikin aikainen kreikkalainen teatteri Filippoissa Kreikassa. Sen rauniot sijaitsevat Filippoin arkeologisen alueen koillisosassa akropoliin eli linnavuoren kaakkoisrinteessä Kaválan kunnassa lähellä Krinídeen kaupunkia.
Teatteri rakennettiin alun perin klassisen ja hellenistisen kauden taitteessa Filippos II:n aikana eli noin vuonna 356–336 eaa. pian Filippoin päädyttyä makedonialaisvallan alle. Se oli tavanomainen kreikkalainen teatterirakennus, jossa oli puolikaarenmuotoinen katsomo ja sen keskiössä pyöreä orkhestra eli näyttämö. Orkhestran takana oli skene eli näyttämörakennus. Orkhestralle johti kummaltakin sivulta parodos-sisäänkäynti. Itälaidassaan teatteri on kiinni kaupunginmuurissa.
Roomalaisella ajalla ensin vuoden 31 eaa. jälkeen ja sitten 100-luvulla jaa. teatteria uusittiin, ja muun muassa sen skene rakennettiin uudestaan ja katsomoon rakennettiin lisää penkkirivejä. Viimeisessä vaiheessa 200-luvulla jaa. teatteri muutettiin sopivaksi roomalaisille näytännöille, kuten gladiaattori- ja villieläinesityksille, mikä muutti merkittävästi sen olemusta.
Teatteri kärsi suuria vaurioita maanjäristyksessä vuonna 619. Tämän jälkeen sen kiviä käytettiin rakennusmateriaalina muualla. Nykyisin teatterin jäännökset toimivat yhtenä Filippoín festivaalien tapahtumapaikkana, ja siellä esitetään näytelmiä ja musiikkiesityksiä.
Oktagonikirkko

Oktagonikirkko tai "Oktagonibasilika" on nimitys, jota käytetään eräästä varhaiskristillisestä kirkosta Filippoissa Kreikassa. Kirkko oli omistettu apostoli Paavalille ja se toimi kaupungin katedraalina eli piispanistuimena. Sen rauniot sijaitsevat Filippoin arkeologisella alueella Kaválan kunnassa lähellä Krinídeen kaupunkia.
Oktagonikirkko rakennettiin kolmessa vaiheessa, joista ensimmäinen sijoittui 300-luvun lopulle ja viimeinen 500-luvun puoleen väliin. Kirkko korvasi samalla paikalla olleen 300-luvun alkupuolella rakennetun, pienemmän Paavalille omistetun niin kutsutun Paavalin basilikan. Se oli ollut Filippoin varhaisin kristillinen rakennus. Paavalin basilika puolestaan oli rakennettu hellenistisellä kaudella tehdyn Euefeneen Eksekestoksen pojan heroonin paikalle. Oktagonikirkko rakennettiin paikalta purettujen rakennusten sekä osittain antiikin aikaisen poikkikadun päälle. Kirkko oli Filippoin keskeisin pyhiinvaelluskohde.
Oktagonikirkko on saanut nimensä sen kahdeksankulmaisesta muodosta. Kahdeksankulmion koko on noin 27,5 x 30 metriä ja sitä reunusti 22 pylvästä. Rakennuksen itäpäässä oli puolikaarenmuotoinen apsis, jonka edessä oli alttari. Lattiat oli koristeltu mosaiikein. Rakennus oli alun perin vapaasti seisova, mutta muutettiin 500-luvulla tuetuksi. Tässä vaiheessa se rakennettiin uudelleen niin, että se oli ulkopuolelta neliö ja sisäpuolelta kahdeksankulmio niin, että neliön jokaisessa kulmassa oli puolikaarenmuotoinen syvennys.
Kirkon pohjoispuolella olivat fiale, diakonikon ja prothesis sekä nelihuoneinen baptisterio eli kastekappeli. Sen huoneet olivat "apodyterion" eli kastettavien pukuhuone; "katekhumeneon", jossa saatiin kasteopetusta; "fotisterion" eli varsinainen kastekappeli, jossa oli ristinmuotoinen kasteallas; sekä "khrismatorion", jossa saatiin kasteen jälkeinen mirhavoitelu. Kirkkoon liittyi myös sen etelänpuoleiselle kadulle suuntautunut monumentaaliportti. Kirkon itäpuolella sijaitsi Episkopeion eli piispan asunto.
Kirkon kahdeksankulmainen muoto on ainutlaatuinen koko Kreikassa. Muoto muistuttaa mausoleumia, ja saattaa liittyä siihen, että rakennus oli jonkinlainen ”marttyrium”, joka muisti jotain merkittävää tapahtumaa kyseisellä paikalla. Tapahtuma saattoi liittyä apostoli Paavalin käyntiin kaupungissa tai jonkun myöhemmän Paavali-nimisen kristityn marttyyrikuolemaan paikalla.
Rakennus kärsi vaurioita maanjäristyksessä vuonna 619, mutta se korjattiin ja säilyi käytössä ainakin vielä 800–900-luvuille, jolloin sitä on korjattu uudestaan. Nykyisin kirkon rauniot on osin katettu suurella katoksella.
Garland (Texas)

Garland on kaupunki ja osa Dallasin–Fort Worthin metropolialuetta Texasin osavaltiossa Yhdysvalloissa. Kaupungin asukasluku oli vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 226 876, ja heinäkuussa 2018 sen arvioitiin olevan 242 507 henkeä.
Super Mario Run

Super Mario Run on Super Mario -sarjaan kuuluva päättymätön juoksupeli. Nintendo julkaisi sen iOS:lle 15. joulukuuta 2016 yhteensä 151 maassa. Peli julkaistiin Androidille 23. maaliskuuta 2017.
Pelaaminen.
"Super Mario Run" on side-scrolling-tyylinen päättymätön juoksupeli, jossa pelaajan tulee ehtiä kentän lopussa olevalle lipulle ennen ajan loppumista. Pelissä Mario juoksee automaattisesti, joten pelaaja voi vain hypätä esteiden yli ja kerätä kolikoita. Peli on grafiikoiltaan "New Super Mario Bros." -pelin kaltainen. Ilmaiseksi pelattavia kenttiä oli aluksi kolme, mutta Android-julkaisun myötä niiden määrä nostettiin neljään.
"Super Mario Runissa" on neljä eri pelimuotoa, joista yksi on Toad Rally -niminen moninpelimuoto. Siinä pelaaja yrittää päihittää muiden pelaajien ennätyksiä. Toad Rallyssa ei ole lippua, jonne pelaajan tulee päästä, vaan voittaja määritetään pelin aikana juostun matkan ja kerättyjen kolikkojen perusteella. Toad Rallyssa voi kerätä kolikoiden lisäksi toadeja. Toisessa pelimuodossa pelaajan pitää pelastaa prinsessa Peach suorittamalla maailmoja, kuten aikaisemmissakin tasohyppelypeleissä.Kolmas pelimuoto on Remix 10. Siinä suoritetaan alueita, joissa kussakin on 10 lyhyttä tasoa, jotka perustuvat muihin pelin tasoihin. Kun on suorittanut 30 aluetta, avautuu prinsessa Daisy uutena hahmona. Neljännessä pelimuodossa pelaaja voi luodan oman sienivaltakuntansa muissa pelimuodoissa keräämillään kolikoilla.
Suosio.
"Super Mario Run" keräsi nopeasti paljon latauksia. Apptopian mukaan peliä ladattiin ensimmäisen vuorokauden aikana yli 2,85 miljoonaa kertaa. App Annien mukaan latauksia kertyi vuorokaudessa yli 10 miljoonaa. Neljässä päivässä peliä ladattiin yli 40 miljoonaa kertaa. Viikko pelin julkaisun jälkeen se oli ladatuin peli 68 maassa.
Vastaanotto.
"Super Mario Run" sai arvostelijoilta melko hyvän vastaanoton. Pelaajien keskuudessa vastaanotto oli kuitenkin huonompi. Sen arvostelukeskiarvo pian julkaisu jälkeen App Storessa oli 2,5 tähteä viidestä. Peli keräsi kritiikkiä erityisesti korkeasta hinnastaan.
IGN:n arvostelija Peter Brown kehui peliä Toad Rally -pelimuodon jännittävyydestä. Hän kritisoi peliä jatkuvasta internet-yhteyden tarpeesta, korkeasta hinnasta ja tasojen vähyydestä. Gamereactorin arvostelussa peliä kehuttiin hyvästä pelattavuudesta, ulkoasusta ja musiikista. Sitä moitittiin liiasta yksinkertaisuudesta ja jatkuvasta internet-yhteyden tarpeesta.