tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Arginiinimeripihkahappolyaasi

Arginiinimeripihkahappolyaasi on entsyymi, joka osallistuu eliöissä ureakiertoon. Entsyymi katalysoi arginiinimeripihkahapon hajottamista arginiiniksi ja fumaarihapoksi. Arginiinimeripihkahappolyaasin EC-numero on EC 4.3.2.1 ja CAS-numero 9027-34-3.. 
Ominaisuudet ja toimintamekanismi.
Ihmisen arginiinimeripihkahappolyaasi on rakenteeltaan tetrameeri eli koostuu neljästä alayksiköstä. Molekyylimassaltaan se on 200 kDa painoinen. Arginiinimeripihkahappolyaasin katalysoima reaktio on mekanismiltaan E1cB-reaktio. Reaktion ensimmäisessä vaiheessa entsyymin aktiivisen keskuksen histidiiniaminohappo vastaanottaa arginiinimeripihkahapon sukkinyyliosalta protonin, jolloin muodostuu välituotteena karbanioni. Tämä karbanioni hajoaa muodostaen kaksoissidoksellisen yhdisteen fumaarihapon, ja hiilen ja typen välinen sidos katkeaa, jolloin toisena tuotteena muodostuu arginiinia. Tämä vaihe on reaktiossa reaktionopeuden määräävä vaihe.
Harvinaisessa perinnöllisessä sairaudessa ASA-uriassa potilailla on resessiivisesti autosomien kautta periytyvä arginiinimeripihkahappolyaasin puutos. Tämän vuoksi ureaa ei muodostu normaalisti ja arginiinimeripihkahapon pitoisuus virtsassa on suuri. Myös elimistön ammoniakkipitoisuus on tällöin suuri. Taudin oireita voivat ole eriasteinen kehitysvammaisuus tai epilepsia. Arginiinimeripihkahappolyaasin puutoksen esiintyvyys on noin 1:70 000. Taudin hoito on ruokavalio, jossa proteiinien määrä on rajoitettu, ja arginiinikorvaushoito.
Nejc Dežman

Nejc Dežman (s. 7. joulukuuta 1992) on slovenialainen mäkihyppääjä. Hän edustaa SK Triglav Kranj -seuraa.
Dežman voitti nuorten maailmanmestaruuden Erzurumissa 2012. Hän kilpaili maailmancupissa ensimmäisen kerran Tauplitzissa tammikuussa 2012. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti oltuaan samalla kaudella 29:s Lahden pikkumäen kilpailussa. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan seitsemäs Sapporon suurmäessä tammikuussa 2014. Hän on voittanut kolme Continental Cupin osakilpailua.
Hans Andersson (jääpalloilija)

Hans Andersson (s. 13. maaliskuuta 1982 Söderfors) on ruotsalainen jääpalloilija. Hän on edustanut koko uransa Ruotsin Elitserienissä pelaavaa Edsbyn IF:n joukkuetta siirtyen syksyllä 2013 vuodeksi venäläiseen Dynamo Kazaniin.
Andersson on pelannut kuudet MM-kisat vuosina 2007–2013 ja on saavuttanut niissä kaksi maailmanmestaruutta (2010, 2012). Kaikkiaan hän on pelannut 38 MM-ottelua ja tehnyt niissä seitsemän maalia. Maaotteluita on kertynyt kaikkiaan 64 ennen vuoden 2014 MM-kisoja.
Hans Andersson on ollut Ruotsin jääpallomestaruuden viisi kertaa peräkkäin 2004–2008 voittaneessa Edsbyn IF:n joukkueessa. Ruotsin mestaruuksien voittoajanjaksoon mahtuu myös kaksi kansainvälistä seurajoukkuemenestystä. Kaudella 2007–2008 Jääpallon Champions Cupin isäntänä toiminut Edsbyn IF voitti turnauksen. Seuraavalla kaudella 2008–2009 Edling oli jääpallon maailmancupin voittaneessa Edsbyn joukkueessa. Kaudeksi 2013-2014 Andersson siirtyi sitten Venäjälle Kazaniin. , 
Saavutukset.
Maajoukkueessa
Seurajoukkueissa
Daniel-André Tande

Daniel-André Tande (s. 24. tammikuuta 1994) on uransa vuonna 2024 lopettanut norjalainen mäkihyppääjä, joka edusti Kongsberg IF -seuraa. Hän on joukkuekilpailun olympiavoittaja suurmäestä 2018 sekä maailmanmestari lentomäestä vuosilta 2016, 2018 ja 2020 ja lentomäen henkilökohtaisen kilpailun maailmanmestari vuodelta 2018.
Mäkihypyn maailmancupissa Tande kilpaili ensimmäisen kerran Tauplitzissa tammikuussa 2014 saavuttaen siellä käydyissä kilpailuissa sijoitukset 31 ja 15. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran Nižni Tagilissa joulukuussa 2014 oltuaan kahdeksas. Ensimmäisen palkintokorokesijoituksensa ja samalla voittonsa hän saavutti Klingenthalissa marraskuussa 2015. Sen lisäksi hän on voittanut mäkiviikolla 2017 Garmisch-Partenkirchenissä ja Innsbruckissa, Willingenissä helmikuussa 2018, Oslossa maaliskuussa 2018, Wisłassa ja Kuusamossa marraskuussa 2019 sekä Oslossa maaliskuussa 2022. Toiseksi hän on sijoittunut Lahdessa ja Kuopiossa helmikuussa 2016, Kuusamossa marraskuussa 2016, Klingenthalissa ja Lillehammerissa joulukuussa 2016, Wisłassa tammikuussa 2017, Nižni Tagilissa joulukuussa 2017, Innsbruckissa mäkiviikolla 2018, Kulmin lentomäessä tammikuussa 2018, Titisee-Neustadtissa ja Willingenissä tammikuussa 2021 sekä Klingenthalissa joulukuussa 2021. Kolmas hän on ollut Almatyssa helmikuussa 2016, Titisee-Neustadtissa joulukuussa 2017, Vikersundissa ja Planicassa maaliskuussa 2018, Innsbruckissa tammikuussa 2020, Lahdessa helmikuussa 2020 sekä Willingenissä helmikuussa 2023. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän oli seitsemäs kaudella 2015–2016, kolmas kausilla 2016–2017 ja 2017–2018, yhdeksäs 2019–2020 sekä Keski-Euroopan mäkiviikolla kolmas 2016–2017.
Maaliskuussa 2021 Tande kaatui pahasti Planican lentomäen karsintakilpailun koekierroksella. Hänet vietiin sairaalaan ja vaivutettiin pariksi päiväksi koomaan.
Tande saavutti nuorten MM-kilpailuissa pronssia joukkuekilpailussa 2014. Lentomäen MM-kilpailuissa Kulmissa 2016 Tande oli voittamassa Norjalle joukkuekilpailun kultaa. Lahden MM-kilpailuissa 2017 hän sijoittui suurmäessä kymmenenneksi ja normaalimäessä 15:nneksi ja oli mukana voittamassa Norjalle joukkuemäen hopeaa. Oberstdorfissa 2018 hän voitti lentomäen henkilökohtaisen ja joukkuekilpailun maailmanmestaruuden. Pyeongchangin olympialaisissa hän oli suurmäessä neljäs, normaalimäessä kuudes ja oli voittamassa Norjalle joukkuekilpailun kultaa. Planicassa 2020 hän oli voittamassa Norjalle lentomäen joukkuekilpailun maailmanmestaruutta ja sijoittui henkilökohtaisessa kilpailussa 13:nneksi. Oberstdorfin MM-kilpailuissa 2021 hän oli normaalimäessä yhdeksäs ja suurmäessä kahdestoista. Vikersundin lentomäen MM-kilpailuissa 2022 Tande saavutti joukkuekilpailussa pronssia ja sijoittui henkilökohtaisessa kilpailussa 20:nneksi.
Tehumardin taistelu

Tehumardin taistelu oli toisessa maailmansodassa Viron Saarenmaalla 8. lokakuuta 1944 käyty puolustustaistelu Saksan ja Neuvostoliiton välillä Tehumardin kylässä parikymmentä kilometriä Kuressaaresta lounaaseen.
Taistelussa saksalaiset onnistuivat vetäytymään helpommin puolustettaviin asemiin Sõrvenniemelle kärsien 200 miehen tappiot. Myös venäläiset kärsivät taistelussa 200 miehen tappiot.
Jared Goldberg

Jared Goldberg (s. 17. kesäkuuta 1991 Holladay) on yhdysvaltalainen alppihiihtäjä, joka edustaa Snowbird Sports Education Foundation -seuraa. 
Alppihiihdon maailmancupissa Goldberg kilpaili ensimmäisen kerran Lake Louisen supersuurpujottelussa marraskuussa 2012. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti Beaver Creekin supersuurpujottelussa joulukuussa 2012 oltuaan 30:s. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan yhdeksäs Val Gardenan syöksylaskussa joulukuussa 2017. Ensimmäisen palkintosijansa hän saavutti oltuaan toinen Val Gardenan supersuurpujottelussa joulukuussa 2024.
Goldberg sijoittui Sotšin olympialaisissa 2014 superalppiyhdistetyssä 11:nneksi ja suurpujottelussa 19:nneksi. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän oli syöksylaskussa 20:s. Cortina d’Ampezzon MM-kilpailuissa 2021 hän sijoittui supersuurpujottelussa 15:nneksi.
Sonic Rivals

Sonic Rivals on Sonic the Hedgehog-pelisarjaan kuuluva peli. Peli julkaistiin yksinoikeudella PlayStation Portable -käsikonsolille.
Sonic Rivals sai jatkoa vuonna 2007; Sonic Rivals 2.
Pelattavuus.
Graaffisesti peli näyttää samankaltaiselta kuin Sega Dreamcast aikaiset Sonic-pelit, mutta itse pelattavuus muistuttaa enemmän Sega Mega Drive aikaisia 2D-Sonic pelejä. Pelattavien hahmojen täytyy kisata kuuden eri Alueen (Zones) joissa on kolme eri Näytöstä (Act). Aina kolmannen Näytöksen lopussa pelihahmot kohtaavat tason pomovastuksen.
Juoni.
Pelin alussa tohtori Eggman muuntaa Sonicin ystävät ja Knucklesin Mestarismaragdin erikoisiksi korteiksi upouudella laitteellaan. Sonic ja Knucles saapuvat selvittämään tilannetta. Knuckles, joka oli lähtenyt matkaan pelastaakseen Mestarismaragdin, kertoo Sonicille, että tiimityöskentely ei tule kysymykseenkään ja haluaa löytää Eggmanin ensiksi.
Sillä välin Shadow saa etäisen signaalin Eggmanilta. Yllättäen mysteerinen siili nimeltä Silver saapuu tulevaisuudesta. Hän kertoo Shadowille, että hänen (Silverin) täytyy löytää Eggman ensin. Lukuisten yhteenottojen jälkeen paljastuukin, että tohtori Eggman olikin oikeasti Eggman Nega. Lopullisen taistelun jälkeen kaikki palautuu taas normaaliksi ja Silver palaa tulevaisuuteen mukanaan Eggman Nega.
Aiheesta muualla.
http://info.sonicretro.org/Sonic_Rivals (Englanniksi)
Lonkeromaneetit

Lonkeromaneetit (Tentaculata) on toinen kampamaneettien pääjakson kahdesta luokasta. Siihen kuuluu viisi lahkoa. Yhteinen piirre luokkaan kuuluvilla lajeilla on pari pitkiä tuntoherkkiä lonkeroita, joita voi peittää bioluminoiva kalvo. Lonkeroissa on tahmeapintaisia soluja, joita lonkeromaneetit käyttävät saaliin pyydystämiseen.
Lonkeromaneettien ruumiin koko ja muoto vaihtelevat suuresti. Lonkeromaneetteihin kuuluvat mm. pienet soikeat "Pleurobrachia"-suvun kampamaneetit, joita elää Tyynessämeressä ja Atlantin valtameressä, ja jotka ovat bioluminoivia. Samantyyppinen, mutta suurempi "Leucothea" elää myös Tyynessämeressä. "Cestum"-suvun venuksenvyöt ovat litteitä, nauhamaisia, ja voivat kasvaa yli 90 cm:n pituisiksi. Niitä esiintyy trooppisilla vesillä.
Setšuanin hyvä ihminen

Setšuanin hyvä ihminen () on saksalaisen näytelmäkirjailijan, runoilijan ja teatteriohjaajan Bertolt Brechtin tunnetuimpia näytelmiä.
Näytelmä on syntynyt Brechtin maanpakovuosina 1938–1940: hän alkoi kirjoittaa näytelmää Tanskassa 1938 ja sai sen valmiiksi Ruotsissa 1940. Hän valmisteli näytelmää vielä Suomessa viettämänään talvena 1940–1941. Näytelmän julkaisi Suhrkamp Verlag vuonna 1942. 
Brechtiläinen teatteri on tunnettu yhteiskunnallisesta kantaaottavuudestaan. Tämä ulottuvuus on myös keskeinen "Setšuanin hyvässä ihmisessä". Näytelmä on allegorinen ja sijoittuu Kiinaan, Setšuanin puolittain eurooppalaistuneeseen pääkaupunkiin. Näytelmässä kuvataan, kuinka jumalat saapuvat maan päälle etsimään hyvää ihmistä. Ainoaksi hyväksi ihmiseksi heidän tiellään osoittautuu prostitoitu Sen Te, jonka hyvyys ei kuitenkaan riitä suojelemaan häntä itseään. Näytelmän keskeinen kysymys onkin, mikä on väärin maailmassa, jossa hyvä palkitaan pahalla ja jossa pahuus on elämisen ja selviytymisen edellytys.
Elvi Sinervon suomentamana näytelmän on julkaissut suomeksi ensin Näytelmäkulma 1955 nimellä "Sezuanin hyvä ihminen" ja vuonna 1967 Otava nimellä "Setšuanin hyvä ihminen".
Henkilöt:
Jacqueline Wiles

Jacqueline Wiles (s. 13. heinäkuuta 1992) on yhdysvaltalainen alppihiihtäjä, joka edustaa White Pass Ski Club -seuraa. Parhaat saavutukset hänellä on syöksylaskusta. Hän on sijoittunut maailmancupin osakilpailuissa kerran to8seksi kahdesti kolmanneksi ja arvokilpailuissa parhaimmillaan 12:nneksi. 
Alppihiihdon maailmancupissa Wiles kilpaili ensimmäisen kerran Beaver Creekin syöksylaskussa marraskuussa 2013. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti Cortina d’Ampezzon syöksylaskussa tammikuussa 2014 oltuaan 15:s. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan kymmenes Lake Louisen supersuurpujottelussa joulukuussa 2016. Ensimmäisen palkintosijansa hän saavutti oltuaan kolmas Altenmarkt-Zauchenseen syöksylaskussa tammikuussa 2017. Vuotta myöhemmin hän oli kolmas Cortina d'Ampezzon syöksylaskussa. Tammikuussa 2024 hän sijoittui Cortina d'Ampezzon jälkimmäisessä syöksylaskussa toiseksi.
Wiles sijoittui nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa parhaimmillaan kahdeksanneksi alppiyhdistetyssä ja yhdeksänneksi syöksylaskussa vuonna 2013. Ensimmäisissä aikuisten arvokilpailuissaan Sotšin olympialaisissa 2014 hän sijoittui syöksylaskussa 26:nneksi. Vailin / Beaver Creekin MM-kilpailuissa 2015 hän sijoittui alppiyhdistetyssä 17:nneksi. Sankt Moritzin MM-kilpailuissa 2017 hän oli syöksylaskussa 12:s. Cortina d’Ampezzon MM-kilpailuissa 2021 hän sijoittui syöksylaskussa 24:nneksi ja supersuurpujottelussa 32:nneksi. Pekingin olympialaisissa 2022 hän päätyi syöksylaskussa 21:nneksi.
Ramon Zenhäusern

Ramon Zenhäusern (s. 4. toukokuuta 1992 Bürchen, Valais) on sveitsiläinen alppihiihtäjä, joukkuekilpailun olympiavoittaja ja maailmanmestari sekä pujottelun olympiahopeamitalisti, joka edustaa SC Bürchen -seuraa. Hän on pituudeltaan kaksimetrinen.
Nuorten MM-kilpailuissa vuonna 2013 Zenhäusern saavutti hopeaa pujottelussa. Sotšin olympialaisissa 2014 Zenhäusern sijoittui pujottelussa 19:nneksi. Schladmingin 2013 ja Sankt Moritzin 2017 MM-kilpailuissa hän keskeytti pujottelun. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän voitti kultaa joukkuekilpailussa. Pujottelussa hän sai hopeaa 0,34 sekuntia Andre Myhrerille hävinneenä. Åren MM-kilpailuissa 2019 Zenhäusern voitti joukkuekilpailun maailmanmestaruuden ja oli viides pujottelussa. Cortina d'Ampezzon MM-kilpailuissa 2021 hän sijoittui pujottelussa 11:nneksi, Pekingin olympialaisissa 2022 samassa lajissa 12:nneksi ja Courchevelin / Méribelin MM-kilpailuissa 2023 yhdeksänneksi.
Alppihiihdon maailmancupissa Zenhäusern kilpaili ensimmäisen kerran Levin pujottelussa marraskuussa 2012. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti Adelbodenin pujottelussa tammikuussa 2013 oltuaan 22:s. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan seitsemäs Adelbodenin pujottelussa tammikuussa 2016. Ensimmäisen palkintosijansa, ja voittonsa, hän saavutti Tukholman kaupunkitapahtumassa tammikuussa 2018. Hän oli samalla kaudella kolmas Kranjska Goran pujottelussa. Kaudella 2018–2019 hän sijoittui kolmanneksi Oslon kaupunkitapahtumassa sekä voitti Tukholman kaupunkitapahtuman ja Kranjska Goran pujottelun. Hän sijoittui pujottelucupissa neljänneksi. Kaudella 2019–2020 hän oli Zagrebin pujottelussa toinen ja pujottelucupissa neljäs. Joulukuussa 2020 Zenhäusern voitti Alta Badian pujottelun. Tammikuussa 2021 hän oli Chamonix'n molemmissa pujotteluissa toinen. Maaliskuussa 2021 hän oli kolmas Kranjska Goran pujottelussa. Pujottelucupissa hän sijoittui kolmanneksi.Kaudella 2022–2023 hän sijoittui Schladmingin pujottelussa toiseksi. Hän voitti Chamonix'n ja Soldeun pujottelut. Hän sijoittui maailmancupin kokonaiskilpailussa kymmenenneksi ja pujottelucupissa kolmanneksi.
Zenhäusern voitti pujottelukultaa Universiadeissa 2015. 
Euroopan Cupissa hän on voittanut kolme pujottelukilpailua. Hän sijoittui Euroopan Cupin pujottelucupissa toiseksi kaudella 2015–2016.
Daniel Yule

Daniel Yule (s. 18. helmikuuta 1993) on sveitsiläinen alppihiihtäjä, joukkuekilpailun olympiavoittaja ja maailmanmestari, joka edustaa SC Champex Ferret -seuraa. Hän on erikoistunut pujotteluun.
Yule saavutti nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa pronssia pujottelussa vuonna 2014. Kolmissa ensimmäisissä arvokilpailuissaan, vuoden 2014 olympialaisissa sekä vuosien 2015 ja 2017 MM-kilpailuissa Yule ei päässyt pujottelussa maaliin saakka. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän voitti kultaa joukkuekilpailussa. Samojen kisojen pujottelussa hän oli kahdeksas. Åren MM-kilpailuissa 2019 Yule voitti joukkuekilpailun maailmanmestaruuden ja keskeytti pujottelun avauskierroksella. Cortina d’Ampezzon MM-kilpailuissa 2021 hän sijoittui pujottelussa viidenneksi ja Pekingin olympialaisissa 2022 samassa lajissa kuudenneksi.
Alppihiihdon maailmancupissa Yule kilpaili ensimmäisen kerran Kitzbühelin pujottelussa tammikuussa 2012. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti Bormion pujottelussa tammikuussa 2014 oltuaan 17:s. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran tammikuussa 2014 oltuaan Kitzbühelin pujottelussa seitsemäs. Ensimmäisen palkintosijansa hän saavutti oltuaan kolmas Kitzbühelin pujottelussa tammikuussa 2018. Kaksi päivää myöhemmin hän oli kolmas Schladmingin pujottelussa. Hän sijoittui kauden 2017–2018 pujottelucupissa viidenneksi. Ensimmäisen voittonsa hän saavutti Madonna di Campiglion pujottelussa joulukuussa 2018. Hän oli samalla kaudella kolmas Schladmingin ja Soldeun pujotteluissa. Pujottelucupissa hän sijoittui kolmanneksi. Kaudella 2019–2020 hän sijoittui Levin ja Schladmingin pujotteluissa kolmanneksi sekä voitti tammikuussa Madonna di Campiglion, Adelbodenin ja Kitzbühelin pujottelut. Pujottelucupissa hän oli kolmas. Kaudella 2020–2021 hänen parhaiksi saavutuksikseen jäivät kaksi seitsemättä sijaa. Kaudella 2021–2022 hän sijoittui tammikuussa Wengenin pujottelussa toiseksi ja maaliskuussa Flachaun pujottelussa kolmanneksi. Kaudella 2022–2023 hän voitti Madonna di Campiglion pujottelun. Hän voitti Kitzbühelin pujottelun. Chamonix'n pujottelussa hän sijoittui kolmanneksi. Pujottelucupissa hän oli neljäs. Kaudella 2023–2024 hän sijoittui Kitzbühelin pujottelussa kolmanneksi ja voitti Chamonix'n pujottelun, jossa hän oli ensimmäisen kierroksen jälkeen sijalla 30.
Yule voitti pujottelun Euroopan cupin kokonaiskilpailun kaudella 2013–2014. Hän on voittanut neljä Euroopan cupin osakilpailua.
Mauro Caviezel

Mauro Caviezel (s. 18. elokuuta 1988) on sveitsiläinen alppihiihtäjä, joka edustaa SV Beverin -seuraa.
Euroopan nuorten olympiafestivaaleilla vuonna 2005 Caviezel saavutti pronssia supersuurpujottelussa. Beaver Creekin / Vailin MM-kilpailuissa 2015 hän oli superalppiyhdistetyssä kolmastoista. Sankt Moritzin MM-kilpailuissa 2017 hän sai alppiyhdistetyssä pronssia kuusi sadasosasekuntia kilpailun voittaneelle Luca Aernille hävinneenä. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 häm sijoittui alppiyhdistetyssä 12:nneksi ja syöksylaskussa 13:nneksi. Åren MM-kilpailuissa 2019 hän oli alppiyhdistetyssä seitsemäs ja syöksylaskussa yhdeksäs.
Maailmancupissa Caviezel kilpaili ensimmäisen kerran Kranjska Goran pujottelussa maaliskuussa 2008. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti tammikuussa 2014 oltuaan 12:s Wengenin superalppiyhdistetyssä. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran tammikuussa 2014 oltuaan Kitzbühelin superalppiyhdistetyssä viides. Ensimmäisen palkintosijansa hän saavutti oltuaan kolmas Aspenin supersuurpujottelussa maaliskuussa 2017. Hän sijoittui alppiyhdistetyn cupissa viidenneksi kaudella 2017–2018. 
Kaudella 2018–2019 hän oli kolmas Lake Louisen supersuurpujottelussa sekä toinen Beaver Creekin syöksylaskussa ja supersuurpujottelussa. Soldeun supersuurpujottelussa hän oli toinen. Hän sijoittui maailmancupin kokonaiskilpailussa seitsemänneksi, supersuurpujottelun ja alppiyhdistetyn cupeissa kolmanneksi ja syöksylaskucupissa viidenneksi.
Kaudella 2019–2020 Caviezel sijoittui Lake Louisen supersuurpujottelussa kolmanneksi. Saalbach-Hinterglemmissä hän oli syöksylaskussa kolmas ja supersuurpujottelussa toinen. Hinterstoderissa hn sijoittui toiseksi supersuurpujottelussa ja alppiyhdistetyssä. Hän voitti supersuurpujottelucupin ja sijoittui maailmancupin kokonaiskilpailussa seitsemänneksi.
Caviezel voitti kaudella 2020–2021 Val d’Isèren supersuurpujottelun. Val Gardenan supersuurpujottelussa hän sijoittui toiseksi. Supersuurpujottelucupissa hän oli neljäs.
Myös hänen veljensä, Gino Caviezel, on alppihiihtäjä.
M10 (Valko-Venäjä)

Valtatie M10 () on noin 526 kilometriä pitkä, Valko-Venäjän eteläosien läpi itä-länsisuuntaisesti kulkeva valtatie. Valtatie alkaa lännessä Brestin alueen Kobrynin kaupungista ja jatkuu Homelin alueen itäosissa sijaitsevan Dobrušin kautta Venäjän rajalle asti. Rajan jälkeen tieyhteys jatkuu venäläisenä valtatienä M13. 
Valtatie M10 oli vielä vuoden 2014 alussa valtateiden M8, M11 ja M12 tavoin tietulleista vapaa valtatie eli se ei kuulunut BelToll-tietullijärjestelmän valvottuihin valtatieosuuksiin.
Álvaro del Portillo

Álvaro del Portillo (11. maaliskuuta 1914 Madrid – 23. maaliskuuta 1994 Rooma) oli espanjalainen katolinen pappi ja piispa.
Elämä.
Piispa Álvaro del Portillo syntyi Madridissa Espanjassa 11. maaliskuuta 1914 kristilliseen perheeseen. Hän oli kolmas kahdeksasta lapsesta. Hän liittyi katolisessa kirkossa toimivaan Opus Dei -järjestöön vuonna 1935. Hän sai tohtorinarvon niin tekniikasta, filosofiasta kuin kirkkolaistakin. Hänet vihittiin papiksi 25. kesäkuuta 1944. Álvaro del Portillo oli Opus Dein yleisneuvoston jäsen 1940–1975. Vuosina 1940–1947 ja 1956–1975 hän toimi tuon neuvoston pääsihteerinä.
Álvaro del Portillo toimi neuvonantajana Pyhän istuimen eri virastoissa. Hän työskenteli Vatikaanin II kirkolliskokouksessa, ensin maallikkokysymyksiä käsittelevän valmistelukomission puheenjohtajana, sen jälkeen pappeuskysymyksiä käsittelevän komission sihteerinä ja joidenkin muiden komissioiden neuvonantajana. Hänen kirjansa "Uskovat ja maallikot kirkossa" (1969) ja "Kirjoituksia pappeudesta" (1970) ovat suurelta osin tämän työn hedelmiä.
Vuonna 1975 del Portillo valittiin monsignore Josemaría Escriván seuraajaksi. Kun Opus Deistä tehtiin personaaliprelatuuri, paavi nimitti hänet Opus Dein prelaatiksi. Vuonna 1990 paavi Johannes Paavali II nimitti hänet piispaksi. Paavi vihki hänet piispaksi 6. tammikuuta 1991. Vuonna 1985 Álvaro del Portillo perusti Roomassa Rooman Pyhän Ristin akateemisen keskuksen, josta myöhemmin tuli Paavillinen Pyhän Ristin yliopisto. Álvaro del Portillon oltua yhdeksäntoista vuotta Opus Dein johdossa prelatuurin pastoraalista työtä laajennettiin kahteenkymmeneen uuteen maahan.
Álvaro del Portillo kuoli Roomassa 23. maaliskuuta 1994 palattuaan pyhiinvaellusmatkalta Pyhään maahan. Paavi Johannes Paavali II kävi vielä samana päivänä rukoilemassa hänen ruumiinsa vierellä. Pian sen jälkeen aloitettiin tutkimusprosessi hänen autuaaksi- ja pyhäksijulistamistaan varten. 28. kesäkuuta 2012 Pyhäksi julistamisen kongregaatio julkaisi paavi Benedictus XVI:n vahvistaman dekreetin. Sen mukaan Álvaro del Portillo harjoitti elämässään hyveitä sankarillisella tavalla ja hänestä voi siksi käyttää arvonimeä ”venerabile, kunnianarvoisa”.
Paavi Franciscus allekirjoitti 5. heinäkuuta 2013 dekreetin, jossa todetaan chileläisen pojan parantuneen selittämättömästi Álvaro del Portillon esirukousten ansiosta.
Vierailut Suomessa.
Suomessa Opus Dein toiminta alkoi 1987. Jo vuonna 1983 prelaatti del Portillo oli käynyt silloisen Helsingin piispan Paul Verschurenin luona. He tapasivat uudestaan prelaatin muiden Suomen vierailujen yhteydessä vuosina 1989, 1991 ja 1993. Vierailujen aikana prelaatti kävi myös rukoilemassa monissa eri kirkoissa, muun muassa Pyhän Henrikin katedraalissa, Uspenskin katedraalissa, Vantaan Pyhän Laurin kirkossa sekä Espoon vanhassa kirkossa.
Jan Pesman

Jan Sijbrand Pesman (4. toukokuuta 1931 Stedum – 23. tammikuuta 2014 Delfzijl) oli alankomaalainen pikaluistelija ja olympiamitalisti.
Pesman saavutti 5 000 metrillä olympiapronssia Squaw Valleyssa 1960. Lisäksi hän sijoittui 10 000 metrillä 12:nneksi ja 500 metrillä 33:nneksi.
Pesman kuoli Delfzijlissä 82-vuotiaana 23. tammikuuta 2014.
Balkaninsyklaami

Balkaninsyklaami ("Cyclamen coum") kuuluu heimoon esikkokasvit ("Primulaceae"). Sitä voidaan kasvattaa huonekasvina tai ulkona siellä, missä on tarpeeksi lämmintä. Balkaninsyklaami on kotoisin Krimiltä, Bulgariasta, Turkista, Luoteis-Syyriasta, Kaukasukselta ja Luoteis-Iranista. Se kukkii varhaiskeväällä noin 10 cm korkeana. Kukat ovat pienet ja yksittäin suhteellisen pitkien kukkavanojen latvoissa. Väri voi vaihdella valkoisesta vaaleanpunaiseen. Kasvi istutetaan syksyllä mukuloina tai siemenestä kasvatettuina taimina hyvin vettä läpäisevään maahan.
Sancristóbalinmatkija

Sancristóbalinmatkija ("Mimus melanotis") on matkijoiden heimoon kuuluva varpuslintu. 
Levinneisyys.
Sancristóbalinmatkijaa tavataan kotoperäisenä San Cristóbalin saarella. Lajin populaatioksi on arvioitu noin 20 000–40 000 sukukypsää yksilöä.
Meksikonsirppimatkija

Meksikonsirppimatkija ("Toxostoma longirostre") on matkijoiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Meksikonsirppimatkijaa tavataan Meksikon itäosissa sekä Yhdysvalloissa Texasin eteläosissa. Lajin kannankehitys on runsastuva, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Nuolipääkorallikäärme

Nuolipääkorallikäärme ("Micrurus alleni") on myrkkytarhakäärmeiden heimoon kuuluva laji. Se liikkuu öisin.
Ulkonäkö ja koko.
Yksilön pituus on 0,8–1,1 metriä. Nuolipääkorallikäärmeellä on oranssinpunaisia, keltaisia ja mustia raitoja. Sillä on pieni pää. Nuolipääkorallikäärme muistuttaa keskiamerikankorallikäärmettä ("Micrurus nigrocinctus") ja clarkinkorallikäärmettä ("Micrurus clarki").
Levinneisyys ja elinympäristö.
Nuolipääkorallikäärmettä tavataan Nicaraguassa ja Costa Ricassa. Sitä tavataan sademetsien alavilla alueilla.
Lisääntyminen.
Munia on 2–3.
Ravinto.
Eläin syö muita matelijoita ja kaloja.
Kaktussirppimatkija

Kaktussirppimatkija ("Toxostoma cinereum") on matkijoiden heimoon kuuluva varpuslintu. 
Levinneisyys.
Kaktussirppimatkijaa tavataan Meksikossa Kalifornian niemimaalla. Lajin kannaksi arvioidaan 20 000–49 999 yksilöä, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Béla Várady

Béla Várady (12. huhtikuuta 1953 Gömörszőlős – 23. tammikuuta 2014) oli unkarilainen jalkapalloilija ja olympiamitalisti.
Várady saavutti Unkarin jalkapallomaajoukkueessa olympiahopeaa Münchenissä 1972. Hän teki Unkarin maalin sen tappioon päättyneessä loppuottelussa Puolaa vastaan. Yhteensä Várady teki Münchenissä kuudessa ottelussa kaksi maalia. 
Várady edusti Unkaria vuosina 1972–1982 tehden 13 maalia 36 ottelussa. Hän kuului Unkarin joukkueeseen myös Argentiinan MM-kilpailuissa 1978. Várady kuoli odottamatta kotonaan 60 vuoden iässä 23. tammikuuta 2014.
Rudolf Holtz

Rudolf Holtz on säveltäjä ja muusikko Paul Fagerlundin käyttämä salanimi. Irwin Goodman käytti samaa salanimeä 1970-luvun lopulla, kun hänellä oli verovelkoja ulosotossa ja hän halusi välttää tekijänoikeuspalkkioiden ulosmittausta.
Rudolf Holtz -salanimellä julkaistiin yli 70 sävellystä vuosina 1976–1979. Tuotannon laajuus antaa ymmärtää molempien, sekä Irwinin että Fagerlundin, antaneen sävellyksiin panoksensa.
Michał Joachimowski

Michał Teodor Joachimowski (26. syyskuuta 1950 Żnin – 19. tammikuuta 2014 Bydgoszcz) oli puolalainen kolmiloikkaaja ja sisäratojen Euroopan mestari.
Joachimowski voitti sisäratojen Euroopan mestaruuden Göteborgissa 1974 tuloksella 17,03 metriä, joka oli tuolloin epävirallinen sisäratojen maailmanennätys. Hän saavutti lisäksi sisäratojen EM-hopeaa Rotterdamissa 1973 ja Katowicessa 1975. Joachimowski osallistui myös kaksiin olympiakisoihin: Münchenissä 1972 hän sijoittui seitsemänneksi ja Montréalissa 1976 13:nneksi. 
Joachimowski ennätys kolmiloikassa ulkoradoilla oli 17,06 metriä. Hänen sisäratojen ennätyksensä 17,03 m oli edelleen helmikuussa 2023 Puolan ennätys.
Joachimowski kuoli sydäninfarktiin 63 vuoden iässä Bydgoszczissa 19. tammikuuta 2014.
Valko-Venäjä kesäolympialaisissa 2012

Valko-Venäjä osallistui Lontoon kesäolympialaisiin 2012 166 urheilijan voimin. Avajaisissa Valko-Venäjän lippua kantoi Maks Mirny ja päättäjäisissä meloja Raman Pjatrušenka.
Mitalit.
Valko-Venäjä voitti kisoissa kaksi kultaa, viisi hopeaa ja viisi pronssia. Mitalit oikeuttivat mitalitaulukossa sijalle 26. Mitalitaulukossa alapuolelle jäivät muun muassa Suomi sekä Ruotsi. Joukkueessa oli kaksi tuplamitalistia: tennispelaaja Viktoryja Azarenka voitti kultaa ja hopeaa, uimari Aljaksandra Herasimenja voitti kaksia hopeaa.
Joukkue.
Valko-Venäjää edusti kisoissa 166 urheilijaa, joista 95 oli miehiä ja 71 naisia. Joukkueeseen sisältyi 22 henkinen Valko-Venäjän jalkapallomaajoukkue. Joukkueen nuorimmat osallistujat olivat voimistelijat Aljaksandra Narkevitš ja Natalija Leštšyk, joilla oli ikää vain 17 vuotta. Joukkueen vanhin urheilija oli 57-vuotias ampuja Andrei Kavalenka. Kavalenka on Valko-Venäjän olympiahistorian vanhin urheilija: ikää hänellä oli Lontoon olympialaisten alkaessa 57 vuotta ja 150 vuorokautta.
Doping.
Naisten kuulantyönnössä Valko-Venäjän Nadzeja Astaptšuk voitti tuloksella 21,36 metriä. Astaptšuk oli kuitenkin antanut 5. elokuuta positiivisen dopingnäytteen, joten kultaa sai lajin arvokisoja vuosien ajan hallinnut Uuden-Seelannin Valerie Adams tuloksella 20,70. Venäjän Jevgenija Kolodko otti hopeaa ja pronssille tuli Kiinan Gong Lijiao. Astaptšukin käyttämä dopingaine oli anabolinen steroidi metenoloni.
M6 (Valko-Venäjä)

Valtatie M6 () on Minskin kehätien (M9) länsiosista länteen kohti Hrodnaa ja Puolan rajaa johtava, noin 292 kilometrin pituinen valtatie Valko-Venäjällä. Valtatien alkuosa Minskistä Valožynin lähistölle saakka () on yhteistä Liettuan Vilnaa kohti johtavan valtatien M7 kanssa. 
Vilkasliikenteisin, valtateiden M6 ja M7 yhteisosuus Minskistä Valožynin lähistölle saakka kuuluu vuonna 2013 käynnistettyyn BelToll-järjestelmään. Tie on tältä osin etelälukevia ja kameravalvottuja mittauspisteitä sisältävä tullitie, jonka käytöstä peritään tulliliittoon kuulumattomilta ulkomaalaisilta henkilöautoilta ja valkovenäläisiltä raskaan liikenteen ajoneuvoilta tietulli.
Pääkaupunki Minskissä valtatietä jatkaa 4-6 kaistainen suurtie Ul. Pritytskogo. Puolan rajalla olevan Bruzgi - Kuźnica (Białostocka) raja-asemaparin takana maantieyhteys jatkuu puolalaisella maantienumerolla S19.
Huom. Tässä artikkelissa on noudatettu Valko-Venäjän karttakeskuksen Belkartografian maantiekarttakirjan merkintöjä, joissa valtateillä M6 ja M7 on yhteinen osuus Minskin kehätieltä alkaen ja jossa M6 jatkuu Puolan rajalle saakka. Osa muista lähteistä, esimerkiksi Karttakeskuksen Baltia-maantiekartta, antaa ymmärtää valtatien M6 olevan tätä lyhyempi (esimerkiksi loppuvan Hrodnaan eikä Puolan rajalle).
Said pašša

Muhammad Said pašša (1822 Kairo – 18. tammikuuta 1863 Aleksandria) oli Egyptiä vuosina 1854–1863 hallinnut käskynhaltija.
Elämäkerta.
Said oli sukudynastian perustaneen Muhammad Alin neljäs poika. Hän sai kansainvälisen kasvatuksen ja joutui jo lapsena läheisiin kosketuksiin erityisesti ranskalaisten kanssa. Isänsä valtakaudella hänestä tuli laivaston komentaja, minkä aseman hän säilytti myös veljenpoikansa Abbas I:n kaudella 1848–1854. Said tuli varakuninkaaksi Abbasin kuoltua 13. heinäkuuta 1854.
Said sääti useita lakeja, jotka muuttivat Egyptin perinteisiä maanomistusoloja. Vuonna 1855 säädetty laki antoi talonpoikien pojille perimysoikeuden isänsä maahan. Toinen laki vuodelta 1858 antoi vain muslimeille oikeuden periä maata, mutta määräsi samalla, että veroa maksavat talonpojat saisivat viiden vuoden jälkeen omistusoikeuden viljelemäänsä maahan. Samalla kyläpäälliköt menettivät perinteisen oikeutensa maiden uudelleenjakoon ja kylien kollektiivinen verotus korvattiin henkilökohtaisella verotuksella. Said yritti myös puuttua orjakauppaan kieltämällä orjien tuonnin Sudanista.
Said tutustui jo lapsena Ranskan konsulina Egyptissä toimineeseen insinööri Ferdinand de Lessepsiin. Ystävyys osoittautui myöhemmin merkittäväksi, kun Said 1856 myönsi Lessepsin johtamalle ranskalaiselle yhtiölle oikeuden Suezin kanavan rakentamiseen. Myöhemmin sekä Said että Turkin sulttaani kuitenkin kääntyivät vastustamaan kanavan rakentamista, joten hänen valtakautensa viimeisinä vuosina ranskalaiset jatkoivat rakennustöitä ilman lupia. Saidin kuoltua hänen seuraajakseen tuli hänen veljenpoikansa Ismail pašša.
Suezin kanavan Välimeren puoleisella suulla sijaitseva Port Saidin satamakaupunki on nimetty Saidin mukaan.
Iveco Bus

Iveco Bus (toukokuuhun 2013 asti Irisbus) on Ivecon linja-automerkki, jonka autot valmistetaan Tšekin tehtaalla.
Käyttö Suomessa.
Westendin Linjalla oli 14 kappaletta Irisbus Citelis Line -autoja sekä 13 Crossway LE -autoa.
Crossway LE -mallia käyttävät myös muun muassa Nobina ja tamperelainen Länsilinjat, Pohjolan Liikenne, Savonlinja ja Korsisaari.
Martin Čater

Martin Čater (s. 20. joulukuuta 1992) on slovenialainen alppihiihtäjä, joka edustaa SK Branik -seuraa. 
Alppihiihdon maailmancupissa Čater kilpaili ensimmäisen kerran Kranjska Goran suurpujottelussa maaliskuussa 2013. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti Wengenin syöksylaskussa tammikuussa 2014 oltuaan 30:s. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan yhdeksäs Wengenin alppiyhdistetyssä tammikuussa 2017. Ensimmäisen palkintosijansa hän saavutti voittaessaan Val d’Isèren syöksylaskun joulukuussa 2020. 
Vailin / Beaver Creekin MM-kilpailuissa 2015 Čater oli syöksylaskussa 25:s ja alppiyhdistetyssä 20:s. Sankt Moritzin MM-kilpailuissa 2017 hän sijoittui alppiyhdistetyssä 13:nneksi ja supersuurpujottelussa 17:nneksi. Åren MM-kilpailuissa 2019 hän oli supersuurpujottelussa 13:s.
Bagdadin kongressipalatsi

Bagdadin kongressipalatsi on Irakin pääkaupungissa Bagdadissa sijaitseva konferenssirakennus, joka on valmistunut vuonna 1982. Se on nykyään Irakin parlamentin käytössä.
Kongressipalatsin rakentamiseksi järjestettiin 1970-luvun lopulla kansainvälinen arkkitehtikilpailu, jonka voittivat suomalaisarkkitehdit Kaija ja Heikki Siren. He myös saivat rakennuksen suunnittelun tehtäväkseen. Kongressipalatsin rakennesuunnittelu on insinööritoimisto Magnus Malmbergin ja sen urakoi suomalainen työyhteenliittymä IRCO-Group, jonka muodostivat Lemminkäinen, Polar, Palmberg ja Teräsbetoni.
Kongressipalatsissa oli tarkoitus isännöidä sitoutumattomien maiden maailmankongressi, joka kuitenkin peruuntui, kun Irak hyökkäsi Saddam Husseinin johdolla Iraniin. Palatsin rakennustyöt keskeytyivät tämän sodan takia joksikin aikaa, mutta jatkuivat taas ja rakennus valmistui 1982. Se palkittiin vuonna 1984 suomalaisella Vuoden betonirakenne -tunnustuksella. 
Kongressipalatsi sai osumia Persianlahden sodan pommituksissa 1991, mutta säilyi. Arkkitehti Heikki Sirenin sanoin: ”No sehän on helkkarinmoisen suuri rakennus, 260 000 kuutiometriä. Kyllä sinne pari pommiakin mahtuu.” Rakennuksesta on sittemmin tullut yksi Irakin parlamentin kokousrakennuksista. Huhtikuun 2007 Irakin parlamentin pommi-isku tapahtui kongressipalatsin kahvilassa.
Arosirppimatkija

Arosirppimatkija ("Toxostoma bendirei") on matkijoiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Arosirppimatkija on ruskea ja rinnassa on tummia täpliä. Lajin elinympäristöä ovat kuivat metsät ja pensaikot. Arosirppimatkija syö hyönteisten lisäksi siemeniä ja marjoja.
Levinneisyys.
Arosirppimatkijaa tavataan Meksikon luoteisosissa ja Yhdysvaltain lounaisosissa. Laji on luokiteltu vaarantuneeksi, koska sen uskotaan olevan vähenemässä nopeasti. Vähenemisen syitä ei kuitenkaan tunneta hyvin.
Täpläsirppimatkija

Täpläsirppimatkija ("Toxostoma ocellatum") on matkijoiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Täpläsirppimatkijaa tavataan Meksikossa. Lajin kannaksi arvioidaan 20 000–49 999 yksilöä, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Lavertajasirppimatkija

Lavertajasirppimatkija ("Toxostoma curvirostre") on matkijoiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Lavertajasirppimatkijaa tavataan Meksikossa ja Yhdysvaltain eteläosissa. Lajin kannankehitys on laskeva, mutta sen ei uskota olevan vaarassa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Maciej Bydliński

Maciej Bydliński (s. 11. maaliskuuta 1988) on puolalainen alppihiihtäjä, joka edustaa AZS-AWF Katowice -seuraa. 
Val d’Isèren MM-kilpailuissa 2009 Bydliński sijoittui superalppiyhdistetyssä 23:nneksi ja supersuurpujottelussa 41:nneksi. Garmisch-Partenkirchenin MM-kilpailuissa 2011 hän ei saanut tulosta. Schladmingin MM-kilpailuissa 2013 Bydliński oli superalppiyhdistetyssä 16:s ja supersuurpujottelussa 40:s.
Alppihiihdon maailmancupissa Bydliński kilpaili ensimmäisen kerran Söldenin suurpujottelussa lokakuussa 2008. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti Wengenin superalppiyhdistetyssä tammikuussa 2011 oltuaan 27:s. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran tammikuussa 2013 oltuaan yhdeksäs Kitzbühelin superalppiyhdistetyssä.
Kaliforniansirppimatkija

Kaliforniansirppimatkija ("Toxostoma redivivum") on matkijoiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Kaliforniansirppimatkijaa tavataan Meksikon luoteisosissa ja Yhdysvaltain lounaisosissa. Lajin kannankehitys on laskeva, mutta sen ei uskota olevan vaarassa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Pajusirppimatkija

Pajusirppimatkija ("Toxostoma crissale") on matkijoiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Pajusirppimatkijaa tavataan Meksikossa ja Yhdysvaltain eteläosissa. Lajin kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Aavikkosirppimatkija

Aavikkosirppimatkija ("Toxostoma lecontei") on matkijoiden heimoon kuuluva varpuslintu. 
Levinneisyys.
Aavikkosirppimatkijaa tavataan Meksikon luoteisosissa ja Yhdysvaltain lounaisosissa. Lajin kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Klára Křížová

Klára Křížová (s. 13. heinäkuuta 1989 Zlín) on tšekkiläinen alppihiihtäjä, joka edustaa LK Ski Zlín Charvátová -seuraa. 
Val d’Isèren MM-kilpailuissa 2009 Křížová sijoittui superalppiyhdistetyssä ja supersuurpujottelussa 25:nneksi sekä syöksylaskussa 29:nneksi. Vancouverin olympialaisissa 2010 Křížová sijoittui supersuurpujottelussa 29:nneksi ja syöksylaskussa 37:nneksi. Garmisch-Partenkirchenin MM-kilpailuissa 2011 hän oli superalppiyhdistetyssä 24:s ja syöksylaskussa 28:s. Schladmingin MM-kilpailuissa 2013 Křížová oli syöksylaskussa 24:s ja supersuurpujottelussa 25:s. Sotšin olympialaisissa 2014 hän sijoittui supersuurpujottelussa 17:nneksi, superalppiyhdistetyssä 19:nneksi ja syöksylaskussa 21:nneksi.
Alppihiihdon maailmancupissa Křížová kilpaili ensimmäisen kerran Lake Louisen syöksylaskussa joulukuussa 2005. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti St. Moritzin syöksylaskussa tammikuussa 2010 oltuaan 20:s. Se on toistaiseksi hänen paras sijoituksensa maailmancupissa.
Naamiomatkija

Naamiomatkija ("Melanotis hypoleucus") on matkijoiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Naamiomatkijaa tavataan Meksikossa, El Salvadorissa, Guatemalassa, Hondurasissa ja Nicaraguassa. Lajin kannaksi arvioidaan 20 000–49 999 yksilöä, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Harmaakveekarimatkija

Harmaakveekarimatkija ("Cinclocerthia gutturalis") on matkijoiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Harmaakveekarimatkijaa tavataan Länsi-Intian saaristossa Pieniin-Antilleihin kuuluvilla Martiniquen ja Saint Lucian saarilla. Lajia on kuvattu melko yleiseksi, ja sen kannankehitys on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Artjom Bondarenko

Artjom Igorevitš Bondarenko (, s. 1. huhtikuuta 1986, Krasnojarsk Neuvostoliitto) on venäläinen hyökkääjänä pelaava jääpalloilija, joka edustaa Jenisei, Krasnojarskia. 
Saavutukset.
Seurajoukkueissa
Maajoukkueessa
Martin Vráblík

Martin Vráblík (s. 4. heinäkuuta 1982 Vsetin) on tšekkiläinen entinen alppihiihtäjä.
St. Moritzin MM-kilpailuissa 2003 Vráblík sijoittui syöksylaskussa 40:nneksi. Bormion MM-kilpailuissa 2005 hän oli pujottelussa 26:s. Torinon olympialaisissa 2006 hän sijoittui alppiyhdistetyssä 12:nneksi, pujottelussa 21:nneksi ja supersuurpujottelussa 38:nneksi. Åren MM-kilpailuissa 2007 sekä Val d’Isèren MM-kilpailuissa 2009 Vráblík jäi ilman tulosta. Vancouverin olympialaisissa 2010 hän sijoittui superalppiyhdistetyssä 31:nneksi. Garmisch-Partenkirchenin MM-kilpailuissa 2011 Vráblík sijoittui superalppiyhdistetyssä 17:nneksi. Schladmingin MM-kilpailuissa 2013 hän oli superalppiyhdistetyssä 15:s, syöksylaskussa 36:s ja supersuurpujottelussa 41:s. Sotšin olympialaisissa 2014 hän sijoittui superalppiyhdistetyssä 16:nneksi, suurpujottelussa 31:nneksi, supersuurpujottelussa 33:nneksi ja syöksylaskussa 35:nneksi.
Alppihiihdon maailmancupissa Vráblík kilpaili ensimmäisen kerran Wengenin pujottelussa tammikuussa 2004. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti Kvitfjellin superalppiyhdistetyssä maaliskuussa 2007 oltuaan 30:s. Parhaimmillaan hän on sijoittunut maailmancupissa kolme kertaa sijalle 23, joka kerta superalppiyhdistetyssä. Nämä sijoitukset hän saavutti Val d’Isèressa joulukuussa 2008, Sotšissa joulukuussa 2012 sekä Wengenissä tammikuussa 2014.
Abbas I (Egypti)

Abbas I (tunnettu myös nimillä Abbas Hilmi I ja Abbas pašša; 1813 Jedda, Arabian niemimaa – 13. heinäkuuta 1854 Banha) oli Egyptiä vuosina 1848–1854 hallinnut varakuningas.
Abbas I oli vanhin Egyptiä pitkään hallinneen Muhammad Alin pojanpojista. Hän sai toimia jo nuorena monissa korkeissa sotilas- ja hallintotehtävissä, kuten sotilaskomentajana Syyriassa. Hän tuli varakuninkaaksi vain neljä kuukautta hallinneen setänsä Ibrahim paššan kuoltua marraskuussa 1848. Siinä missä Muhammad Ali oli toteuttanut Egyptissä suuria uudistuksia, Abbas oli vanhoillinen ja laiminlöi edeltäjänsä työn jatkamisen. Hän sulki monia oppilaitoksia ja tehtaita, supisti armeijaa ja keskeytti padonrakennustyöt Niilin suistolla. Myönteisenä seurauksena valtion toimintojen supistamisesta oli tosin talonpoikien verotuksen aleneminen ja pakkotyön väheneminen. Lisäksi joitain teitä parannettiin ja valtion kauppamonopolit kiellettiin. Abbas vastusti myös Ottomaanien valtakunnassa toteutettuja niin sanottuja tanzimat-reformeja, mutta pysyi kuitenkin lojaalina valtakunnalle ja lähetti egyptiläisiä joukkoja turkkilaisten avuksi Krimille Krimin sodassa vuonna 1853.
Abbas torjui ranskalaisten ehdotuksen Suezin kanavan rakentamisesta, mutta salli brittien rakentaa vuosina 1851–1856 rautatien Kairosta Aleksandriaan. Tämä merkitsi käännöstä Egyptin politiikassa, kun Muhammad Alin aikana suurta vaikutusvaltaa nauttineet ranskalaiset työnnettiin sivuun. Abbas nojasi britteihin, koska heidän tuellaan hänen oli helpompi vastustaa turkkilaisten puuttumista Egyptin sisäisiin asioihin.
Henkilönä Abbasia on kuvailtu itsekeskeiseksi, julmaksi ja vetäytyväksi. Hän eli eristäytynyttä elämää palatsissaan Banhassa, josta hänet löydettiin ylättäen kuolleena heinäkuussa 1854. Viralliseksi kuolinsyyksi merkittiin halvauskohtaus, mutta yleisen käsityksen mukaan hän kuoli palvelijoidensa kuristamana. Abbasia seurasi hallitsijana hänen setänsä Said pašša.
Robert Hrgota

Robert Hrgota (s. 2. elokuuta 1988 Celje) on slovenialainen mäkihyppääjä, joka edustaa SSK Velenje -seuraa.
Nuorten MM-kilpailuissa 2006 Hrgota saavutti hopeaa ja vuonna 2007 kultaa joukkuekilpailussa. Liberecin MM-kilpailuissa 2009 Hrgota sijoittui normaalimäen kilpailussa 22:nneksi ja joukkuekilpailussa seitsemänneksi. Lentomäen maailmanmestaruuskilpailuissa vuonna 2010 hän oli henkilökohtaisessa kilpailussa 30:s ja joukkuekilpailussa kuudes.
Hrgota kilpaili maailmancupissa ensimmäisen kerran Titisee-Neustadtin suurmäen kilpailussa helmikuussa 2007 sijoittuen 45:nneksi. Maailmancupin pisteille hän pääsi ensimmäisen kerran Oberstdorfin lentomäkikilpailussa helmikuussa 2009 oltuaan 27:s. Hänen paras sijoituksensa maailmancupin henkilökohtaisissa kilpailuissa on 18:s sija, jonka hän saavutti Sapporon suurmäen kilpailussa tammikuussa 2014.
Tom Niinimäki

 
Tom Niinimäki (s. 25. heinäkuuta 1982) on suomalainen vapaaottelija. Hän on kotoisin Turusta ja 175 cm pitkä.
Hän nousi vapaaottelumaailman huipulle UFC-sarjaan 31-vuotiaana vuonna 2013. Ensimmäisessä ottelussaan hän voitti brasilialaisen Rani Yahyan. Tätä ennen hän oli ammattilaisurallaan voittanut 20 ottelua.
Kahdessa seuraavassa UFC-ottelussa hän kuitenkin kärsi kummassakin tappiot, 31. toukokuuta 2014 ruotsalaista Niklas Bäckströmiä vastaan ja 23. elokuuta 2014 amerikkalaista Chas Skellyä vastaan.
Eteläamerikankorallikäärme

Eteläamerikankorallikäärme ("Micrurus lemniscatus") on myrkkytarhakäärmeiden heimoon kuuluva laji. Se liikkuu öisin.
Ulkonäkö ja koko.
Yksilön pituus on 0,7–1,4 metriä. Sillä on mustalla pohjalla valkoisia ja punaisia raitoja.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Eteläamerikankorallikäärmettä tavataan Etelä-Amerikan pohjoisosassa. Sitä esiintyy metsien jokivarsilla ja savanneilla.
Lisääntyminen.
Munia on 5–6.
Ravinto.
Käärme syö muita matelijoita, sammakkoeläimiä ja kaloja.
Kaavin Kivi

Kaavin Kivi Oy on suomalainen kivituotteiden valmistaja. Yritys valmistaa hautakiviä, kiviveistoksia ja kivitasoja. Kaavin Kivellä on tuotantolaitokset Kaavilla ja Ylöjärvellä. Yrityksellä on lisäksi kaksi myymälää Helsingissä. Yrityksen aputoiminimi on Kivilähde.
Kaavin Kivi aloitti toimintansa 1989. Kaavin kunta rakensi yritykselle uudet tuotantotilat 1991. Muutamassa vuodessa Kaavin Kiven tuotanto kasvoi nopeasti. Nykyiset tuotantotilat otettiin käyttöön 1995.
2012 Kaavin Kivi osti Ylöjärven Kivilähteentieltä tontin uutta tehdasta varten. Kyseisellä tontilla sijaitsi aikanaan kivillä reunustettu lähde, josta tie on saanut nimensä. Kivilähde rekisteröitiin Kaavin Kiven aputoiminimeksi. Samalla kivitasoja valmistanut tytäryhtiö sulautettiin emoyhtiöön saman nimen ja logon alle. Yrityksen nykyinen logo kuvaa lähteestä heijastuvaa kiveä.
Ylöjärvellä sijaitsevat tuotantotilat ovat painottuneet kivitasotuotantoon. Ylöjärvellä tehdään myös hautamuistokivien uustuotantoa niiden kunnostustöiden ja lisäkaiverrusten ohella.
Kaavin Kivi on saanut nimensä sijaintinsa lisäksi kivikautisesta työvälineestä, kaavinkivestä, jota käytettiin muun muassa nahan kaavintaan ja pienissä kaiverrustöissä.
2015 Savon Yrittäjät myönsi Kaavin Kivi Oy:lle maakunnallisen yrittäjäpalkinnon.
Tuotanto.
Kaavin Kivi on Suomen suurin hautamuistomerkkien valmistaja. Yritys on valmistanut (2018) jo noin 40 000 hautamuistomerkkiä sekä kymmeniä veistoksia ja muistomerkkejä muun muassa seurakunnille. Yritys valmistaa myös kivitasoja. 
Yritys louhii viininpunaista gneissiä, Savon helmeä, Rautavaaralta, tummanvihreää graniittia, Vihreää merta, Kiuruvedeltä sekä harmaansävyistä kvartsiittia, Pohjolan loimua, Varpaisjärveltä. Vuosittain yritys käyttää raakakiveä noin 500 kuutiota.
Markkinat.
Kaavin Kiven päämarkkina-alue on Suomi, jossa markkinaosuus on 15-18 %. Yritys on markkinajohtaja päätoimialallaan. Kaavin Kivi on (2015) Suomen kovan kiven jalostusyrityksistä toiseksi suurin.
Irina Avvakumova

Irina Andrejevna Avvakumova (, o.s. Taktajeva, , s. 14. syyskuuta 1991 Moskova, Venäjän SFNT) on venäläinen mäkihyppääjä, sekajoukkuemäen olympiamitalisti.
Avvakumova sijoittui Val di Fiemmen MM-kilpailuissa 2013 13:nneksi, Sotšin olympialaisissa 2014 16:nneksi, Falunissa 2015 11:nneksi, Lahden MM-kilpailuissa 2017 12:nneksi, Pyeongchangin olympialaisissa 2018 neljänneksi, Oberstdorfin MM-kilpailuissa 2021 suurmäessä seitsemänneksi ja normaalimäessä 12:nneksi sekä Pekingin olympialaisissa 2022 seitsemänneksi. Pekingin kisojen sekajoukkuemäessä hän saavutti hopeaa. MM-kilpailujen joukkuekilpailuissa tuloksena on parhaimmillaan ollut kuudes sija. Hän saavutti universiadeissa 2013 kultaa joukkuekilpailussa ja pronssia henkilökohtaisessa kilpailussa. Universiadeissa 2015 hän voitti sekä henkilökohtaisen että joukkuekilpailun.
Avvakumova sai ensimmäiset maailmancupin pisteensä oltuaan neljästoista Hinzenbachissa helmikuussa 2012. Ensimmäiset palkintosijansa hän saavutti oltuaan samalla paikkakunnalla kolmas ja toinen joulukuussa 2013. Hän oli samalla kaudella Tšaikovskissa ensin kolmas ja saavutti toisessa kilpailussa uransa ensimmäisen maailmancupvoiton 4. tammikuuta 2014. Sapporon molemmissa kilpailuissa hän sijoittui kolmanneksi. Maailmancupin kokonaispisteissä hän oli kaudella 2013–2014 neljäs. Seuraavalla kaudella hän oli toinen Zaōssa. Helmikuussa 2016 hän sijoittui Oslon suurmäen kilpailussa kolmanneksi. Maailmancupkauden 2015–2016 kokonaiskilpailussa hän oli seitsemäs. Tammikuussa 2017 hän oli Oberstdorfin suurmäen kilpailuissa toinen ja kolmas sekä kerran kolmas Zaōssa. Maailmancupin kokonaispisteissä hän sijoittui yhdeksänneksi. Tammikuussa 2018 hän oli kerran kolmas Zaōssa. Kauden 2017–2018 kokonaiskilpailussa hän sijoittui viidenneksi ja 2020–2021 seitsemänneksi.
Avvakumova voitti Continental Cupin kokonaiskilpailun kaudella 2012–2013. Hän voitti kolme kilpailua Örnsköldsvikissä maaliskuussa 2013.
Aljaksandra Herasimenja

Aljaksandra Herasimenja (, ; s. 31. joulukuuta 1985 Minsk Valko-Venäjä) on valkovenäläinen uimari, maailmanmestari ja olympiamitalisti. Seuratasolla Herasimenja edustaa RTsFVS Minskiä. Hän voitti Lontoon olympialaisissa vuonna 2012 kaksi hopeaa; 50 metrin vapaauinnissa sekä 100 metrin vapaauinnissa. Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 hän sai 50 metrin vapaauinnissa pronssia.
Herasimenja lähti Puolaan Venäjän hyökättyä Ukrainaan 2022. Hän johtaa sieltä käsin Valkovenäjän urheilun sodiaarisuusssäätiön toimintaa (BBSSF (Belorussian Sprot Solidary Foundation), joka aiemmin tulki Valko-Venäjän vainomia urheilijoita, mutta nyt keskittyy Ukrainan auttamiseen.
Herasimenja jakoi 100 metrin vapaauinnin maailmanmestaruuden Jeanette Ottesenin kanssa Shanghaissa 2011 ajalla 53,45. Hän sai 50 metrin selkäuinnissa hopeaa Melbournen MM-kilpailuissa 2007 ja pronssia Budapestissa 2017 . Hän voitti lyhyen radan maailmanmestaruuden 50 metrin vapaauinnissa Istanbulissa 2012. Hän on voittanut Euroopan-mestaruuden pitkällä radalla 50 metrin selkäuinnissa Budapestissa 2010 ja lyhyellä radalla 50 metrin vapaauinnissa Chartres'ssa 2012. Hän on saavuttanut lisäksi useita muita EM-mitaleja.