tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Hämälälä

Hämälälän pienehkö kylä sijaitsi Vuoksen länsirannalla, Rouhialan eteläpuolella ja Kaplahalan pohjoispuolella. Vuoksen vastapäisellä rannalla sijaitsi Aholan kartano. Rouhialan voimalaitos sijaitsi vajaan kilometrin päässä Vuoksen alajuoksulle päin. Hämälälän, Rouhialan ja vastarannan Aholan kartanon kohdalla Vuoksi teki jyrkän mutkan, jossa Järvenkylän suunnalta parin kilometrin matkan itä–länsi-suuntaisena tehnyt joki kääntyi jälleen virtaamaan luode–kaakko-suunnassa. 
Hämälälän kylän poikki kulki Vuoksen länsirannan maantie. Huomattava osa kylän asutuksesta oli keskittynyt maantien varteen. Kylän kohdalla maantiestä erkani pieni yhdystie, joka johti Kärättilän kylään, jossa se yhtyi Jääsken kirkonkylästä Kuurmanpohjaan johtaneeseen poikittaistiehen. Lähellä tämän yhdystien ja Vuoksen rantatien risteystä sijaitsi myös Rouhialan koulupiirin kansakoulu. 
Lasten- ja nuortenkirjailija Aili Konttinen asui Hämälälässä ja toimi opettajana Rouhialan koulupiirin kansakoulussa vuosina 1927–1940.
Viktor Andro

Viktor Andro (Androsow) (3. maaliskuuta 1926 – 12. lokakuuta 1949 Jämijärvi) oli suomalainen lentäjä ja laskuvarjohyppääjä, joka kuoli syksyllä 1949 Jämijärvellä testatessaan kehittämäänsä lepakkopukua.
Andron vanhemmat olivat tulleet Suomeen Venäjältä ja hän joutui orpokotiin äitinsä sairastuttua. Lastenkodista päästyään hän kouluttautui puusepäksi ammattikoulussa, ja jatkosodan loppuvaiheissa hän palveli nostomiehenä toimien polttoaineauton kuljettajana lentokentällä. Andro sai lentäjän koulutuksen ilmavoimissa, mutta hän joutui erotetuksi rikottuaan lentomääräyksiä ja jouduttuaan onnettomuuteen. Andro toimi sitten muun muassa lentokonepuuseppänä Suomen Ilmailuliiton omistamalla Jämin Ilmailukoululla ja onnistui lopulta saamaan myös lentolupakirjansa takaisin.
Andron laskuvarjohyppääjän ura alkoi kesällä 1948 kun Ilmailuliitto tarvitsi ilmailunäytöksiinsä yleisöä vetäviä esityksiä. Andro teki ensimmäisen kahden laskuvarjon kaksoishyppynsä Vaasassa elokuun lopulla 1948 ja sen jälkeen hän teki useita tavallisia ja kaksoishyppyjä "Lentosirkus Pilvien Huimapäiden" lentonäytöksissä eri puolilla Suomea.
Vuonna 1949 Ilmailuliitto etsi uusia ohjelmanumeroita lentonäytöksiinsä. Andro ehdotti tällöin lepakkohyppyä, jossa hyppääjä liitää vapaassa pudotuksessa vartaloon kiinnitettyjen kangassiipien avulla ennen varsinaisen laskuvarjon avaamista. Käsistään kätevänä Andro suunnitteli ja valmisti itse nämä lepakkovarusteet ranskalaisista ilmailulehdistä saamansa mallin mukaan. Lepakkopukua testattiin ensimmäisen kerran 12. lokakuuta 1949, jolloin Andro hyppäsi 1 600 metrin korkeudesta. Hyppy epäonnistui sillä Andro ei saanut laskuvarjoaan avattua nähtävästi siksi, että kangassiipi peitti varjon avauskahvan.
Viktor Andron muistomerkki sijaitsee Jämijärven lentokentän lähistöllä paikassa, johon hänen epäonnistunut hyppynsä päättyi. Sen on pystyttänyt 1981 Tampereen Laskuvarjokerho ry.
Forza Motorsport 4

Forza Motorsport 4 on Turn 10 Studiosin kehittämä ajopeli, joka on neljäs osa "Forza Motorsport" -pelisarjassa. Microsoft Game Studios julkaisi pelin Xbox 360:lle lokakuussa 2011. Peli on sarjan ensimmäinen peli, joka tukee tavallisen ohjaimen ohella Kinect-sensoria.
Uutena pelissä on Autovista-ominaisuus, joka antaa pelaajalle mahdollisuuden tarkastella auton erilaisia ominaisuuksia, esimerkiksi moottoria ja auton sisustuksia lähempää. Pelillä on kumppanuus "Top Gearin" kanssa. Jeremy Clarkson on tehnyt kommentoinnit Autovistassa esillä oleviin autoihin. Pelillä on myös kahden vuoden sopimus ALMS:n kanssa. Pelissä on yli 500 autoa ja 26 rataa.
Pelaaminen.
"Forza Motorsport 4" on ajosimulaattoripeli, ja siinä on pyritty realistisuuteen. Pelin 500 autoa vaihtelevat massatuotantoautoista kilpa-autoihin.
Pelaaja voi käyttää Kinectiä katsoakseen kulman taakse käyttäen uutta pääntunnistusominaisuutta. Peliohjainta tai rattia käytetään ohjaamaan autoa, ja Kinectiä käytetään katsomaan pelaajan ympärille. Kinectiä voi myös käyttää myös peliohjaimena. Autoa ohjataan pitämällä käsiä edessä ikään kuin ohjaten näkymätöntä rattia.
Aivan kuin sarjan aiemmissa peleissä, myös Forza 4:ssä on ura-pelimuoto joka on nimetty maailmankiertueeksi (). Aiempiin osiin nähden kehittyneempi tekoäly mukauttaa peliä ja kilpailijoita pelaajan taitojen mukaan. 
Pelissä on 26 rataa, joista 17 perustuu todellisiin ratoihin. Jokaisella radalla on myös erilaisia päivänaikoja ja käänteinen rata.
Kehitys, markkinointi ja julkaisu.
Demo pelistä esiteltiin vuoden 2010 E3:ssa. Demossa ajettiin vuoden 2010 Ferrari 458 Italialla. Demossa käytettiin Kinectiä. Forza 4 esiteltiin virallisesti vuoden 2010 Spike Video Game Awardseissa. 
Tesla Roadsteria käytettiin nauhoittamaan pelin renkaan äänet. Auto valittiin, koska sen sähkömoottori oli tarpeeksi hiljainen mahdollistamaan renkaiden äänien nauhoituksen. Kaksi mikrofonia kiinnitettiin autoon. Säveltäjä Lance Hayes palasi tekemään pelin ääniraidan, joka sisälsi hänen omia teoksiaan ja muita lisensoituja artisteja.
John Hillcoat

John Hillcoat (s. 30. marraskuuta 1960 Queensland, Australia) on australialaissyntyinen elokuvaohjaaja, -käsikirjoittaja ja -tuottaja. Hän on tullut tunnetuksi myös musiikkivideoiden ohjaajana.
Hillcoat syntyi Australiassa, mutta varttui Kanadassa. Lapsena hän kiinnostui kuvataiteesta ja päätyi sitä kautta lopulta elokuva-alan opintoihin Australian Melbourneen. Hillcoatin elokuvat ovat saaneet useita palkintoja.
Galvanoitu teräs

Galvanoitu teräs on sinkkikerroksella elektrolyyttisesti päällystettyä terästä. Tällaisesta elektrolyysin avulla tapahtuvasta metallin päällystämisestä suojaavalla ja hitaammin hapettuvalla metallilla, sinkillä, käytetään nimitystä galvanointi tai "sähkösinkitys". (Toinen mahdollinen galvanointimenetelmä on teräskappaleen upottaminen sulaan sinkkiin, jolloin taas kyseessä on "kuumasinkitys".)
Galvanoitu teräs kestää korroosiota sinkkikerroksen ansiosta ja on edullisempaa kuin ruostumaton teräs. Galvanoitua terästä on käytetty runsaasti peltikatoissa. Sitä käytetään myös esimerkiksi aidoissa, katuvalojen tolpissa, maanteiden kaiteissa, rakennustelineissä ja erilaisissa rakennustarvikkeissa, kuten kulmaraudoissa ja teräsputkissa. Galvanoidun teräksen tunnistaa kristallisaatiokuviosta ja sinisenharmaasta värisävystä.
Galvanoidun teräksen sinkkipinnoitteessa voi olla lyijyä. Galvanoitua terästä on käytetty vesijohtona, mikä voi aiheuttaa lyijymyrkytyksen varsinkin silloin kun vesijohdon alkupää on kuparia, joka edistää lyijyn liukeamista.
Siim Kallaksen hallitus

Siim Kallaksen hallitus oli 28. tammikuuta 2002 – 10. huhtikuuta 2003 toiminut Viron hallitus, jota johti pääministeri Siim Kallas. Siim Kallaksen hallitus toimi 438 päivää, ja se koostui Reformipuolueesta ja Viron keskustapuolueesta.
Spectravideo

Spectravideo (SVI) oli yhdysvaltalainen peli-, lisälaite- ja mikrotietokonevalmistaja. Spectravideo-tuotteiden maahantuoja Suomessa oli Teknopiste Oy.
Historia.
Yhtiön perustivat vuonna 1981 SpectraVision-nimellä Harry Fox ja Oscar Jutzeler. Yhtiö tuotti aluksi moduulipelejä Atari 2600:lle, ColecoVisionille ja Commodore VIC-20:lle sekä Atari-yhteensopivia Quickshot-peliohjaimia.
Spectravideo-nimen yhtiö otti käyttöön vuonna 1982, jotta yhtiön tuotteita ei sekoitettaisi SpectraVisio-brändillä tuotettuun OnCommand-yhtiön hotellien televisiopalveluun.
Ensimmäiset mikrotietokoneensa, joiden käyttöjärjestelmänä oli Microsoft Extended BASIC, Spectravideo julkaisi 1983. Sisäänrakennetun peliohjaimen sisältävä SV-318 oli suunnattu kotikäyttöön ja CP/M-yhteensopiva SV-328 oli suunnattu yrityskäyttöön.
SV-328 inspiroi MSX-standardia mutta ei ollut vielä MSX-yhteensopiva vaan myöhempi SVI-728 oli yhtiön ensimmäinen yhteensopiva.
Yritys lopetti toimintansa Yhdysvalloissa vuonna 1985 ja siirtyi Hongongiin.
1988 Spectravideo lopetti toimintansa ja Spectravideo-tuotemerkki myytiin brittiläiselle Ash&amp;Newmanille (Logic3).
En svensk tiger

En svensk tiger on ruotsalaisen Bertil Almqvistin toisen maailmansodan aikana luoma iskulause ja vakoilun vastaisen kampanjan tunnus. Lause on kaksimerkityksinen. ”En svensk tiger” () viittaa toisaalta tunnuksessa kuvattuun tiikeriin, mutta toisaalta ruotsin kielessä "tiger" on verbin "tiga" () preesensmuoto, eli lause on myös luettavissa "ruotsalainen vaikenee".
Almqvist loi tunnetun piirrostiikerin vuonna 1941 Ruotsin tiedotusviranomaisen Statens informationsstyrelsen tiedotuskampanjaa varten. Sen tavoitteena oli edistää ulkovaltojen Ruotsissa harjoittaman vakoilun torjuntaa. Kun Almqvist kuoli vuonna 1972, tiikeritunnuksen tekijänoikeudet siirtyivät ruotsalaiselle valmiusajan historiaa vaalivalle Beredskapsmuseetille. Ruotsin puolustusvoimien käytettyä tunnusta omassa toiminnassaan se haastettiin oikeuteen tunnuksen luvattomasta käytöstä. Vuonna 2008, 11 vuoden oikeustaistelun jälkeen, Ruotsin puolustusvoimat määrättiin maksamaan Almqvistin tyttärille vahingonkorvausta 300 000 kruunua kummallekin ja lisäksi 100 000 Beredskapsmuseetille.
Pekka Puustinen (taloustieteilijä)

Pekka Puustinen (s. 1980 Kokemäki) on suomalainen taloustieteilijä ja kauppatieteiden tohtori. Puustisen vuonna 2012 tarkastettu väitöskirja oli Suomen ensimmäinen vakuutustieteen alan väitöskirja.
Puustinen työskentelee varatoimitusjohtajana Pohjola Vakuutuksessa. Aiemmin hän työskenteli samassa konsernissa OP Ryhmän strategiajohtajana ja sitä ennen asiakkuuksista vastaavana johtajana Keskinäisessä työeläkevakuutusyhtiö Ilmarisessa. Hän oli työskennellyt yhtiössä aiemmin kehitysjohtajana ja digitalisaatiosta vastaavana johtajana. Ennen Ilmariseen siirtymistään Puustinen on työskennellyt muun muassa varainhoitoyhtiö Helsinki Capital Partnersissa, Tampereen yliopistossa ja vierailevana professorina St. Gallenin yliopistossa (HSG) Sveitsissä. Puustinen on Tampereen korkeakoulusäätiön hallituksen jäsen.
Akateemisella urallaan Puustinen erikoistui finanssiliiketoimintaa koskevaan tutkimukseen ja erityisesti digitalisaatioon sekä kuluttajan kokeman arvon mallintamiseen ja mittaamiseen vakuutus- ja finanssipalveluissa.
Puustinen on tullut tunnetuksi myös sijoituskäyttäytymistä käsittelevistä tutkimuksistaan, joissa hän on mitannut sijoittajien muitakin kuin taloudellisia pyrkimyksiä (mm. emotionaalisia, toiminnallisia ja symbolisia). Finland’s Sustainable Investment Forum palkitsi Puustisen vuonna 2012 sijoituskäyttäytymistä koskevasta tutkimuksesta. Kirjassaan "Vaihdantavallankumous – Finanssipalvelun uusi logiikka (2013)", Puustinen korostaa tuotteiden lisäksi mobiilipalvelun, asiakasarvon, big datan, asiakkaiden kokemusten, sosiaalisen median ja arvolupauksen lunastamiseen tähtäävän strategian roolia finanssipalvelun kilpailutekijöinä . 
Vuonna 2020 hän julkaisi yhdessä Hannu Saarijärven kanssa kirjoitetun kirjan "Strategiana asiakaskokemus".
Perhoskala

Perhoskala ("Pantodon buchholzi") on arapaimakaloihin kuuluva trooppisessa Länsi-Afrikassa tavattava kalalaji. Se on ainoa laji perhoskalojen ("Pantodontidae") heimossa. Perhoskalaa pidetään usein myös akvaariokalana.
Taksonomia ja ulkonäkö.
Perhoskala on ainoa laji heimossaan. Se on hyvin läheistä sukua arapaimoille ("Osteoglossidae") ja tämän vuoksi eräät kalatieteilijät lukevat sen arapaimojen kanssa samaan heimoon.
Kooltaan perhoskala kasvaa suurimmillaan 10–12 cm:n mittaiseksi. Ruumiinrakenteeltaan se on litteähkö ja selvin tuntomerkki ovat sen evät. Rintaevät ovat hyvin suurikokoiset ja laji pystyy heiluttamaan niitä ylös ja alas. Vatsaevät ovat suuret ja niissä on neljä pitkää ruotoa. Myös pyrstöevä on suurikokoinen. Selkäeviä perhoskalalla on yksi ja se on pienehkö. Lajin suu on suurikokoinen ja ylöspäinsuuntautunut. Hampaita on useita ja ne ovat pieniä. Pohjaväriltään kala on harmaa ja ruumiissa on tummempia täpliä ja laikkuja. Perhoskalan uimarakko on kookas ja kala voi hengittää happea myös suoraan ilmasta.
Levinneisyys ja elintavat.
Perhoskalaa tavataan makeista vesistä, kuten soilta, lammikoista, puroista ja jokien suvantokohdista. Sen levinneisyysalue ulottuu Länsi-Afrikasta Keski-Afrikkaan. Perhoskalat liikkuvat yleensä hyvin lähellä veden pintaa. Ne kykenevät suurten ja voimakkaiden rintaeviensä avulla ponnistamaan vedestä jopa metrin korkeuteen. Varsinaisesti ne eivät kuitenkaan pysty lentämään, toisin kuin aikaisemmin luultiin. Perhoskalan ravinto koostuu pääasiallisesti hyönteisistä ja hyönteisten toukista, mutta se voi syödä myös pieniä kaloja ja äyriäisiä. Lajin lisääntymistavat ovat melko huonosti tunnettuja.
Théodore Rousseau

Théodore Rousseau (15. huhtikuuta 1812 Pariisi − 22. joulukuuta 1867 Barbizon) oli ranskalainen taidemaalari ja yksi Barbizonin koulun perustajista.
Rousseau maalasi maisemia, joissa luonnon ilmiöiden havainnointi oli etualalla. Rousseaun luonnoksia ja akvarelleja pidetään raikkaampina kuin hänen öljyväritöitään, jotka usein ovat raskassävyisiä.
Alakylä (Pyhäjärvi Vpl)

Alakylä oli suurehko ja paikallisesti merkittävä kylä Vpl Pyhäjärvellä. Kylä sijaitsi Pyhäjärven rannalla, hevosenkengän muotoisen järven vasemmanpuoleisen "sakaran", Homalahden, pohjukassa. Kylässä sijaitsivat kunnan lastenkoti, kunnalliskoti, kansakoulu sekä kaupallisia palveluja. Kylän pellot muodostivat laajan, yhtenäisen peltoaukean Puikkoisten ja Pölhölän kylän peltojen yhteyteen.
Alakylä oli liikenneyhteyksiltään keskeisessä asemassa Vpl Pyhäjärvellä. Kylän läpi kulki kunnan kirkonkylästä, Pyhäkylästä Pyhäjärven läntistä rantaa Noitermaan kylään ja edelleen Sakkolaan johtava maantie, johon risteytyi Alakylän keskellä Konnitsan kylään ja edelleen Räisälään johtava maantie. Kylän halki kulki myös Pietari–Hiitola-rata, ja kylässä sijaitsikin Pyhäjärven rautatieasema.
Rautatieasema, joka oli sijoitettu vesiliikenteen vuoksi Pyhäjärven rantaan, sai nopeasti ympärilleen palveluja: matkustajakodin, Pyhäjärven Kauppa Oy:n myymälän, peltisepänliikkeen ja ompelimon. Rautatieaseman pihamaalla sijaitsi Pyhäjärven taistelun muistokivi. Aseman läheisyydessä, Sakkolaan johtavan maantien vastakkaisella puolella, sijaitsivat Pyhäjärven kunnan kunnalliskoti, lastenkoti ja kulkutautisairaala.
Alakylän naapurikyliä olivat Puikkoinen luoteessa, Valkeamäki pohjoisessa, Pyhäkylä idässä, Pölhölä etelässä sekä Kalamaja lounaan ja lännen suunnalla. Alakylän asutus keskittyi teiden varsille sekä kylän keskellä sijaitsevalle Sirkanmäelle. Pyhäjärven lisäksi kyläkuvaan ei kuulunut muita vesistöjä kylän keskellä sijainnutta pientä Piikalampea lukuun ottamatta.
Daniël de Jong

Daniël de Jong (s. 9. heinäkuuta 1992 Rotterdam) on hollantilainen moottoriurheilija. 
Uran alkuvaiheet.
De Jong kilpaili Karting-sarjoissa vuodet 2000-2007. Vuonna 2008 de Jong ajoi Pohjois-Euroopan Formula Renault -sarjassa sijoittuen loppupisteissä 13:nneksi. Samana vuonna hän ajoi Formula Renault NEZ -sarjassa sijoittuen sarjan kahdeksanneksi. Vuonna 2009 de Jong ajoi Eurocup Formula Renault-sarjassa, jossa hän otti 3 pistettä ja sijoittui sarjan 25:nneksi. Samana vuonna hän ajoi Formula Renault NEC-sarjassa sijoittuen sarjan yhdeksänneksi. Vuonna 2010 de Jong jatkoi FR Eurocup-sarjassa ottaen yhden palkintokorokesijan ja sijoittuen loppupisteissä yhdeksänneksi. Samana vuonna hän nappasi Formula Renault NEC-sarjasta yhden voiton, kaksi paalupaikkaa ja kolme nopeinta kierrosta. Hän sijoitui sarjan loppupisteissä 11:nneksi. Vuonna 2011 de Jong kilpaili Formula Renault 3.5-sarjassa saavuttaen kaksi pistettä.
Formula Renault 3.5 -sarjan ohessa de Jong ajoi vuonna 2011 Auto GP -sarjassa kuusi kilpailua ja jatkoi myös kaudella 2012 sijoittuen sarjan viidenneksi. Samana vuonna hän ajoi GP2-sarjassa Euroopan kilpailusta lähtien. Hänet kuitenkin korvasi Stefano Coletti Italian kilpailusta lähtien. De Jong ei saavuttanut pisteitä debyyttikaudella, mutta jatkoi vuonna 2013 GP2:ssa saavuttaen kolme pistettä. Samana vuonna hän jatkoi kilpailemista myös Auto GP -sarjassa ollen parhaimmillaan kilpailussa toinen sijoittuen sarjan seitsemänneksi. Vuonna 2014 de Jong jatkoi kolmannen kauden GP2-sarjassa saavuttaen kaksi pistettä. De Jong aloitti neljännen kautensa vuonna 2015 kahden edellisen kauden mukaisesti MP Motorsportin autolla.
Luettelo Ruotsin päävesistöalueista

Tämä on luettelo Ruotsin päävesistöalueista. Ruotsin päävesistöalueita on yhteensä 119. Päävesistöalueiksi määritellään ne mereen laskevat vesistöalueet, joiden pinta-ala on vähintään 200 km². Päävesistöiksi on määritetty kuusi sellaistakin vesistöä, joiden pinta-ala alittaa tuon raja-arvon. Ruotsin manneralueella on 112 vesistöaluetta ja ne on numeroitu pohjoisesta alkaen (numero 1 on Tornionjoen vesistöalue). Lisäksi on muutamia (numerot 113–116), jotka laskevat Ruotsista Norjan puolelle. Gotlannissa on kaksi päävesistöaluetta (117 ja 118) ja koko Öölanti muodostaa oman vesistöalueensa (119).
Alla on lueteltu kaikki Ruotsin päävesistöalueet. Muut vesistöalueet eli rannikon valuma-alueet puuttuvat. Jos vesistöalueesta ei ole omaa artikkelia, on sen asemesta voitu linkittää joen artikkeli. Osa valuma-alueista on yhteisiä Norjan ja Suomen kanssa . Jos Ruotsin puolelle jäävän valuma-alueen pinta-ala on pienempi kuin koko joen valuma-alueella, on sen pinta-ala lihavoitu. Muuten molemmat arvot ovat samat.
On huomattavaa, että Tornionjoen ja Kalixjoen vesistöt ovat kytköksissä toisiin niin sanotun bifurkaatiojoen kautta. Tämä Tärännönjoki tuo vettä Tornionjoesta Kalixjokeen, jonka vuoksi näiden vesistöjen valuma-alueiden pinta-alat ovat tulkinnanvaraisia.
Lähteet: 1 =
Antónis Samarás

Antónis Samarás (, s. 23. toukokuuta 1951) on kreikkalainen poliitikko ja taloustieteilijä, joka toimi konservatiivipuolue Uuden demokratian puheenjohtajana vuosina 2009–2015. Hän toimi Kreikan pääministerinä 20. kesäkuuta 2012 – 26. tammikuuta 2015.
Aiemmin Samarás on toiminut talousministerinä vuonna 1989, ulkoministerinä 1989–1992 ja kulttuuriministerinä vuonna 2009. Vuosina 2004–2007 hän oli Euroopan parlamentin jäsen Euroopan kansanpuolueen ryhmässä.
Samarásin hallitukseen kuuluivat alun perin Uuden demokratian lisäksi PASOK ja Demokraattinen vasemmisto (DIMAR). DIMAR erosi hallituksesta kesällä 2013, minkä jälkeen hallituksella oli Kreikan parlamentissa vain pieni enemmistö.
Yksityiselämä.
Samaráksen isoisoäiti on tunnettu lastenkirjailija Pinelópi Délta.
You’re a Lie

You’re a Lie on entisen Guns N' Roses-kitaristin Slashin ensimmäinen single hänen toiselta sooloalbumiltaan Apocalyptic Love. Kappaleen ovat kirjoittaneet Slash sekä Myles Kennedy.
Kappaleesta on tehty myös musiikkivideo.
Elias Lönnrot (muistomerkki)

Elias Lönnrot on Emil Wikströmin tekemä, vuonna 1902 paljastettu pronssiveistos Helsingissä.
Veistos sijaitsee Kampin kaupunginosassa, Lönnrotinkadun varrella Lönnrotin puistikossa, Ressun lukion (ent. Helsingin lyseon) rakennuksen edessä ja vastapäätä Vanhaa kirkkoa.
Veistos kuvaa Lönnrotin runonkeruumatkalla kirjaamassa muistikirjaansa kuulemiaan säkeitä ja syntysanoja Kalevalaa varten. Lönnrotin vierellä on Väinämöinen, ja monumentin jalustan juuressa kaihoisa Kantelettaren impi valikoi hiuksistaan sopivia suortuvia kanteletta varten. Jalustassa on tekstit ”Elias Lönnrot” ja ”Sain sanat salasta ilmi”. Maininta sanoista liittyy Väinämöiseen ja jalustan piilokuvaan. Jalustan sivulla on melko huomaamattomana reliefinä kuva tietäjä Antero Vipusesta ylösalaisin Väinämöisen alla. Väinämöinen menee Kalevalan 17. runossa kysymään Vipuselta puuttuvia sanoja ja päätyy Vipusen vatsaan. Vipusen otsassa on kalevalaisen mystiikan merkkinä pentagrammi.
Teoksen tyyli ja vastaanotto.
Lönnrot on kuvattu näköisenä muistomerkissä, jossa myös kansanrunouden ruumiillistumat esitetään realistiseen tyyliin.
Paljastamisen aikoihin veistosta arvosteltiinkin siitä, että Wikström oli kuvannut sekä mielikuvitukseen kuuluvat runohahmot että todellisuudessakin eläneen Lönnrotin yhtä realistisesti.
Kilpailu ja luonnoksen vaiheita.
Muistomerkkikilpailun oli julistanut Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Wikströmin voittoisassa luonnoksessa Lönnrot seisoi muistiinpanovälineiden kera. Muina figuureina olivat Väinämöinen ja Kantelettaren impi, mutta molemmat alhaalla jalustan juuressa. Jalustassa oli myös karjaa suojelevaa Tapiota kuvaava reliefi. Wikström muutti suunnitelmiaan keskusteltuaan Pariisissa Akseli Gallen-Kallelan kanssa. Uudessa versiossa Lönnrot istuutui nyt kuuntelevaan asentoon pieksut jalassaan, Väinämöinen nousi hänen rinnalleen ja taustan reliefit jäivät pois. Veistoksen uudessa asettelussa on nähty vaikutteita myös kilpailussa toiseksi tulleen Eemil Halosen ehdotuksesta.
Pronssivalu tehtiin Brysselissä J. Petermannin valimossa. Veistos paljastettiin 18. lokakuuta 1902 dramaattisesti yöllä, koska Suomi oli yhä osa Venäjän keisarikuntaa ja kansallisen tunnon ilmauksia pidettiin ensimmäisen sortokauden aikana tarkoin silmällä.
Populaarikulttuurissa.
Patsaan hahmojen nähdään heräävän eloon suomalais-neuvostoliittolaisessa elokuvassa "Sampo" (1959).
Muut Lönnrotin muistomerkit.
Elias Lönnrotille on myöhemmin pystytetty kolme muuta muistomerkkiä Suomeen, vuonna 1942 Mauno Oittisen veistämä patsas Kajaaniin ja vuonna 1952 Eino Räsäsen Eemil Halosen alkuperäisen luonnoksen pohjalta veistämä Sammattiin. Kolmas patsas on Emil Cedercreutzin veistämä; se on Nurmes-talon viereisessä puistossa. Veistoksen lahjoitti Emil Cedercreutzin säätiö vuonna 2003.
Christian Eigner

Christian ”Chris” Eigner (s. 3. maaliskuuta 1971 Wien, Itävalta) on itävaltalainen rumpali. Eigner on soittanut Depeche Moden albumeilla "Exciter", "Playing the Angel" ja "Sounds of the Universe". Eigner on säveltänyt kappaleita Dave Gahanin kanssa Gahanin "Hourglass"-levylle, sekä Depeche Moden "Playing the Angel" ja "Sounds of the Universe" -levyille. Eigner on ollut Depeche Moden kiertuerumpalina jo vuoden 1997 Ultra Parties -keikoilla.
Jorge Hernández (nyrkkeilijä)

Jorge Hernández Padrón (17. marraskuuta 1954 Havanna – 12. joulukuuta 2019) oli kuubalainen nyrkkeilijä ja olympiavoittaja.
Hernández voitti vuonna 1974 kultaa alle 48-kiloisten sarjassa lajin ensimmäisissä MM-kisoissa ja sai kultamitalin myös Pan-Amerikan kisoissa 1975 sekä vuoden 1976 olympialaisissa. Hän sijoittui toiseksi MM-kisoissa 1978, mutta putosi toisella kierroksella Moskovan olympialaisissa 1980.
Monmouth-luokka (risteilijä)

Monmouth-luokka oli Britannian Kuninkaallisen laivaston kymmenen aluksen muodostama panssariristeilijäluokka. Luokan alukset laskettiin vesille 1900 - 1903 ja ne oli suunniteltu nimenomaan kauppamerenkulun suojaamiseen. Alukset suunnitteli Sir William White. Toisinaan luokkaa nimitetään County-luokaksi, koska alusten nimet olivat piirikuntien nimiä.
Suunnittelu.
Luokan alukset suunniteltiin kilpailutilanteessa, jossa muiden valtioiden panssariristeilijöiden määrä lisääntyi. Kaksi ensimmäistä' "HMS Kent" ja "HMS Essex", hankittiin osana vuosien 1898-1899 laivasto-ohjelman täydentämistä. "HMS Bedford" ja "HMS Monmouth" tilattiin osana vuosien 1899-1900 laivasto-ohjelmaa ja loput alukset osana vuosien 1900-1901 laivasto-ohjelmaa. Alusten tuli olla ensimmäisen luokan risteilijöitä, joiden nopeus olisi sama kuin Drake-luokalla. Niiden tuli olla samalla pienempiä ja siten halvempia valmistaa sekä kyetä operoimaan pienemmällä miehistöllä, jolloin niitä voitaisiin valmistaa useampia. Tavoite saavutettiin keventämällä panssarointia ja aseistusta, jolloin alusten uppouma laski alle 9800 tonnin. Aluksia kuitenkin kritisoitiin tehtyjen säästöjen vuoksi, koska ne laskivat merkittävästi alusten taisteluarvoa.
Suoja ja aseistus.
Alusten panssarointi vastasi Cressy-luokan panssarointia, mutta se oli paikoin ohuempi. Panssarivyö oli nelituumainen (10 cm) ja sen pituus oli 242 jalkaa ja sen korkeus keskilaivassa oli 11,5 jalkaa. Panssarivyö jatkui kahden tuuman kylkipanssarina aluksen laitaan saakka. Panssarikansi oli vyönpituudelta 2,5 tuumaa väliseinien kohdalla ja muuten 0,75 tuumaa. Pääkansi oli vyönpituudelta 1,25 tuumaa paksua panssaria.
Tykkitornien ja niiden runkojen panssarointi oli viisi tuumaa ja kasemattien 4-2 tuumaa. Kranaattihissit oli suojattu kahden tuuman panssarikerroksella ja tulenjohtotorni kymmentuumaisella panssaroinnilla. Alusten vedenpitävien osastojen seinät olivat viisituumaiset.
Neljä kuuden tuuman tykkiä oli asetettu kaksoistorneihin etu- ja puolikannelle. Kahdeksan kuusituumaista asennettiin kaksikerroksisiin kasematteihin aluksen kylkiin sekä etu- että takamaston kohdalle ja loput kaksi kylkiin keskelle alusta yksittäisiin kasematteihin. Tykkitornit olivat sähkötoimisia ja niitä pidettiin suunnittelun parhaina tuotoksina, vaikka niiden vaihteistot osoittautuivat epäluotettaviksi.
Olof Celsius vanhempi

Olof Celsius vanhempi (19. heinäkuuta 1670 – 24. kesäkuuta 1756) oli ruotsalainen kasvitieteilijä, kielentutkija, riimujentutkija ja pappi. Hän oli Ruotsin ensimmäinen sammaltutkija ja tieteenalan perustaja Ruotsissa.
Hän opiskeli satunnaisesti Uppsalan yliopistossa, sillä hänellä oli taloudellisia vaikeuksia. Hän sai opintonsa päätökseen Kaarle XI:n tuella. Maisterinpromootion (1694) jälkeen hän lähti ulkomaanmatkalle, joka ulottui Italiaan saakka (tammikuusta 1696 elokuulle 1698). Matkansa aikana hän kirjoittautui opiskelijaksi Saksan Leipzigissa (24.4.1694).
Palattuaan kotiin hänet nimitettiin vuonna Uppsalan yliopiston filosofisen tiedekunnan adjunktiksi. Vuonna 1703 hänestä tuli pääaineensa kreikan kielen professori. Itämaisten kielten professori hänestä tuli 1715, teologian professori 1727 ja tuomiorovasti 1736. Hänen merkittävimpiä panoksiaan oli sammalten kerääminen, ja hän oli Carl von Linnén innoittaja, ajoitti useimmat Ruotsin riimukivistä. Hän vastusti heräävää götisismiä, jonka alkuunpanijoita oli Olof Rudbeck vanhempi. Rudbeckiin kohdistuva arvostelu perustui riimujen ikään ja alkuperään. Hänen merkittävin vastustajansa oli Erik Julius Björner, jota hänen esittämänsä arvostelu ei miellyttänyt.
Kuuluisaksi Celsius tuli Euroopassa kaksiosaisella Raamatun kasveja käsittelevällä teoksellaan "Hierobotanicon sive de plantis sacræ scripturæ" (1745–1747) sekä sillä, että hän julkaisi isänsä tulkinnan sauvattomista riimuista eli Hälsinglannin riimuista "Oreades Helsingicæ" (1710) sekä postuumisti julkaistun "De runis Helsingicis observationes quædam" (1771). Hänen merkittävimpänä riimuja käsittelevänä teoksenaan pidetään kuitenkin teosta "Monumenta quædam sveo-gothica suis temporibus reddita" (1726–33).
Hänen nimeämiensä kasvien tieteellisissä nimissä käytetään sen jälkeen liitettävää auktorilyhennettä Celsius.
Celsius valittiin jäseneksi numero 25 Kungliga Vetenskapsakademieniin vuonna 1739, sen perustamisvuonna ja samana vuonna kuin hänen veljenpoikansa Anders Celsius. Hän oli myös johtavia henkilöitä tieteellisessä seurassa "Bokvettsgillet", josta myöhemmin kehittyi Uppsala Vetenskapssocietet.
Hänen puolisonsa oli Margareta Insulander, ja heidän poikiaan olivat Olof Celsius nuorempi ja Magnus von Celse. Hänen isänsä oli kielitieteilijä Magnus Nicolai Celsius ja hänen veljensä oli Nils Celsius ja tämän poika oli Anders Celsius.
Susanna Ruotsalainen

Susanna Ruotsalainen (s. 25. lokakuuta 1973 Uppsala, Ruotsi) on suomalainen markkinoija ja brändääjä ja entinen SM-tason lentopalloilija. Suurelle yleisölle Ruotsalainen tuli tunnetuksi ollessaan "Diili"-tv-ohjelman kilpailijana vuonna 2010. Hän oli myös yksi kilpailija "Viidakon tähtöset" -ohjelman ensimmäisellä tuotantokaudella, jossa hän sijoittui toiseksi. Hän on kilpaillut myös vuoden 2005 "Suuri Seikkailu"-tv-ohjelmassa.
Yksityiselämä.
Ruotsalainen seurusteli syksystä 2010 lähtien entisen mäkihyppääjän Matti Nykäsen kanssa. Pari meni kihloihin tammikuussa 2011 ja he asuivat sittemmin Jyväskylässä. Ennen Jyväskylään muuttoa Ruotsalainen asui Helsingin Punavuoressa kuusi vuotta. Hän hoiti jonkin aikaa myös Nykäsen keikkoihin ja mäkihyppyyn liittyneitä asioita. Kihlaus purkautui keväällä 2013. Ruotsalainen opiskeli urheilujohtamista maisteriohjelmassa Jyväskylässä.
Helvetin portti

Helvetin portit on kuvanveistäjä Auguste Rodinin monumentaalinen veistosryhmä, joka kuvaa näkymää Dante Alighierin "Infernosta", eli Jumalaisen näytelmän ensimmäisestä osasta. Veistosryhmässä on 180 figuuria, joiden korkeus vaihtelee 15 sentistä runsaaseen metriin. Rodin kehitteli ja valoi joitakin hahmoja myös erillisinä, kuten "Ajattelijaa".
Teos oli alun perin tilattu taideteollisuusmuseon sisäänkäynniksi ja työn piti valmistua vuonna 1885. Museota ei lopulta rakennettu, mutta Rodin työskenteli kuitenkin aika ajoin veistosryhmän parissa kuolemaansa asti, eli noin 37 vuotta.
Tilauksessa veistosten teeman valinta jätettiin Rodinin huoleksi ja hän päätyi Danten Helvettiin. Jo ennen tilausta Rodin oli kehitellyt hahmoja Danteen perustuen.
Waheeda Rehman

Waheeda Rehman (s. 14. toukokuuta 1938 Chengalpattu) on intialainen näyttelijä. Hänet tunnetaan monista suosituista Bollywood-elokuvista 1950-, 1960-luvulta ja 1970-luvun alusta. Intian valtio myönsi hänelle Padma Shri -palkinnon vuonna 1972 ja Padma Bhushan -palkinnon vuonna 2011.
Yksityiselämä.
Waheeda Rehman syntyi muslimiperheeseen Chengalpattussa nykyisessä Tamil Nadun osavaltiossa. Hänen luullaan usein olevan kotoisin Hyderabadista, koska elokuvantekijä Guru Dutt löysi hänet sieltä.
Rehman meni naimisiin Shashi Rekhin (tunnettiin taiteilijanimellä Kamaljeet) kanssa vuonna 1974. He saivat kaksi lasta, Sohailin ja Kashvin, jotka ovat molemmat kirjailijoita. Rehmanin aviomies kuoli vuonna 2000.
Vihiniemen kaivos

Vihiniemen rautakaivos toimi Perniössä vuosina 1690–1865. Kaivoksesta louhittiin rautamalmia toiminta-aikana yhteensä 25 269 tonnia ja malmin rautapitoisuus oli 30 %. Malmia käytettiin läheisellä Teijon ruukilla. Vihinimen rautaesiintymä löydettiin jo 1690-luvulla mutta laajamittainen kaivostoiminta alkoi vasta 1829.
Kaivoksesta on säilynyt neljä 10–15 metrin läpimittaista veden täyttämää kaivoskuilua joista kaksi on kivetty. Kaivosalueelta on löydetty ainakin kolmen rakennuksen perustukset, lisäksi alueella on kaivoksen sivukivestä rakennettuja terasseja ja pengerretty tie, kiviaitoja ja kivettyjä tasanteita.
Kuppikakku

Kuppikakku () eli vuokaleivos on pieni ja makea leivonnainen, jossa on yleensä kuorrutus. Kuppikakkuja on syöty Yhdysvalloissa jo 1800-luvun alusta alkaen.
Kuppikakun valmistuksessa rasva ja sokeri vatkataan ensin vaahdoksi kuivakakkutaikinoiden tapaan, ja muut ainesosat lisätään sitten vaahdon joukkoon. Kuppikakkuun voi käyttää esimerkiksi pähkinöitä, suklaata, marjoja tai hedelmiä. Kuppikakut paistetaan uunissa pienissä vuoissa ja koristellaan ennen tarjoilua esimerkiksi tuorejuustosta, voista ja tomusokerista tehdyllä kuorrutteella.
Kuppikakku eroaa muffinista valmistustavaltaan ja makeudeltaan sekä siinä, että kuppikakkuun kuuluu kuorrutus.
Pentagon Design

Pentagon Design on vuonna 1996 perustettu suomalainen designtoimisto. Yrityksen perustajat ovat Arni Aromaa ja Sauli Suomela. Pentagon Design suunnittelee palveluita, kaupallisia tiloja, tuotteita, pakkauksia sekä yritys- ja tuoteidentiteettejä.
Pentagon Designin omistajat Aromaa ja Suomela saivat vuonna 2010 Ornamon ja Grafia ry:n yhdessä myöntämän Vuoden teollinen muotoilija -nimityksen. Yrityksen 15-vuotisjuhlanäyttely "Suunnittelupöydällä" oli huhti–toukokuussa 2012 Designmuseossa. Vuonna 2012 Aromaa ja Suomela saivat muotoilun valtionpalkinnon.
Yrityksen liikevaihto vuonna 2019 oli noin 2 miljoonaa euroa ja henkilökuntaa sillä oli 28.
Scandic Victoria Tower

Scandic Victoria Tower (tunnetaan myös nimellä Victoria Tower) on 34-kerroksinen pilvenpiirtäjähotelli Tukholmassa. Scandic Victoria Tower on Skandinavian korkein hotelli. Se on 120 metriä korkea. Hotellin rakennutti norjalainen liikemies Arthur Buchardt vuosina 2009–2011. Rakennuksen suunnittelivat arkkitehdit Gert Wingårdh ja Karolina Keyzer. Scandic Victoria Towerissa on 299 huonetta.
Justin Smith

Justin Smith (s. 30. syyskuuta 1979, Jefferson City, Missouri) on yhdysvaltalainen entinen amerikkalaisen jalkapallon ammattilaispelaaja, pelipaikaltaan puolustuksen linjamies. Smith pelasi 14 kautta NFL-liigassa edustaen Cincinnati Bengalsia ja San Francisco 49ersia. Hänet valittiin urallaan viidesti NFL:n tähdistöotteluun Pro Bowliin.
NFL-ura.
Cincinnati Bengals varasi Missourin yliopiston joukkueessa yliopistojalkapalloa pelanneen Smithin vuoden 2001 NFL:n varaustilaisuudessa ensimmäisellä kierroksella, koko tilaisuuden neljäntenä pelaajana. Hän pelasi Bengalsissa seitsemän kauden ajan, kunnes teki vuonna 2008 vapaana pelaajana sopimuksen San Francisco 49ersin kanssa.
49ersissa Smith nousi uudelle tasolle, ja valittiin NFL:n tähdistöotteluun Pro Bowliin viisi kertaa peräkkäin vuosina 2009–2013. Jotkut asiantuntijat pitivät häntä jopa mahdollisena ehdokkaana vuoden parhaaksi puolustavaksi pelaajaksi.
Kauden 2014 jälkeen Smith ilmoitti lopettavansa ammattilaisuransa.
Kolmiaivoteoria

Kolmiaivoteoria ("triune brain") on yhdysvaltalaisen neurotieteilijän Paul MacLeanin evoluutioteoria ihmisaivojen jakautumisesta kolmeen osaan: "liskoaivoihin", limbiseen järjestelmään ja neokortikaaliseen osaan. MacLean kehitteli teorian 1960-luvulla ja julkaisi aiheesta kirjan "The Triune Brain in Evolution"..
Teoria on saanut julkisuutta Carl Saganin kirjan "The Dragons of Eden" ansiosta (Pulitzerin palkinto vuonna 1977). Uudemman tutkimuksen tulosten perusteella teoriaa on arvosteltu.
Terrell Suggs

Terrell Raymonn Suggs (s. 11. lokakuuta 1982, Minneapolis, Minnesota) on yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja, pelipaikaltaan ulompi tukimies. Hän pelaa tällä hetkellä NFL-liigan Kansas City Chiefsissa.
NFL-ura.
Baltimore Ravens varasi Arizonan valtionyliopistossa yliopistojalkapalloa pelanneen Suggsin vuoden 2003 NFL:n varaustilaisuudessa ensimmäisellä kierroksella, tilaisuuden 10. pelaajana. Suggsista on kehittynyt tärkeä palanen Ravensin pelätyssä puolustuksessa, yhdessä Ray Lewisin ja Ed Reedin kanssa.
Suggs loukkasi akillesjänteensä keväällä 2012 pelatessaan koripalloa. Vamman pelätään pitävän hänet sivussa koko kauden 2012, joskin Suggs itse on sanonut olevansa kunnossa marraskuuhun mennessä.
Keväällä 2019 Suggs siirtyi yksivuotisella sopimuksella Arizona Cardinalsiin. Suggs aloitti kauden vahvasti, mutta alkoi menettää peliaikaa nuoremmille pelaajille runkosarjan loppupuolella. Cardinals ja Suggs purkivat pelaajasopimuksen yhteisymmärryksessä ja Suggs asetettiin vapaiden pelaajien waiver-listalle, josta Kansas City Chiefs poimi hänet kokoonpanoonsa.
Calvin Johnson

Calvin Enley Johnson, Jr. (s. 29. syyskuuta 1985 Newnan, Georgia) on yhdysvaltalainen entinen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja, pelipaikaltaan laitahyökkääjä. Hän edusti koko uransa NFL-liigan Detroit Lionsia.
Johnson tunnetaan lempinimellä "Megatron", koska hänen pelityyliään on luonnehdittu vahvaksi ja robottimaiseksi. 
NFL-ura.
Detroit Lions varasi Georgia Techin yliopistossa pelanneen Johnsonin NFL:n varaustilaisuudessa vuonna 2007. Johnson oli tilaisuuden kakkosvaraus, ja häntä ennen varattiin ainoastaan Louisianan osavaltionyliopiston pelinrakentaja JaMarcus Russell.
Ennen Johnsonin tuloa Lions oli yksi NFL:n huonoimmista joukkueista, suorastaan yleinen naurunaihe. Huonot suoritukset kuitenkin tuottivat joukkueelle runsaasti hyviä varausvuoroja, joilla seura varasi muun muassa pelinrakentaja Matthew Staffordin ja puolustuksen linjamiehen Ndamukong Suhin. Kaudella 2011 Lions oli jo varteenotettava vastustaja, onnistuen selviytymään pudotuspeleihin pitkän tauon jälkeen.
8. maaliskuuta 2016 Johnson ilmoitti päättävänsä uransa. Hän pelasi yhteensä yhdeksän kautta NFL:ssä.
Muuta.
Fanit äänestivät Johnsonin suositun Madden NFL -pelisarjan vuoden Madden NFL 13 -version kanteen.
Janne Toriseva

Janne Toriseva (s. 1978 Vantaa) on suomalainen sarjakuvapiirtäjä. Hän valmistui taiteen maisteriksi vuonna 2005 ja hänen tunnetuin sarjakuvansa on "Oswald".
Lapsena.
Toriseva on kertonut olleensa lapsena kiinnostunut muun muassa kirjoittamisesta, musiikista ja videopeleistä, joten piirtäminen oli vain yksi kiinnostuksen kohden monien muiden joukossa. Hän kertoi haastattelussa, että hän luki paljon sarjakuvia lapsena mikä auttoi myöhemmin työssään.
The Ex (vuoden 2006 elokuva)

The Ex on vuonna 2006 valmistunut yhdysvaltalainen komediaelokuva, jonka pääosissa ovat Zach Braff, Amanda Peet ja Jason Bateman. Elokuvan on ohjannut Jezze Peretz.
Näyttelijät.
Lähde:
Urkupiste

Urkupiste () on samana pysyvä sävel, joka esiintyy tavallisesti musiikkikudoksen alimmassa äänessä ja jota vasten ylemmät äänet liikkuvat. Duuri–molli-tonaalisessa musiikissa urkupiste on yleensä toonika- tai dominanttisävel. Urkupiste toimii tonaalisesti ja muotorakenteellisesti selkeyttävänä tekijänä sävellyksen lopussa tai impressionistisessa musiikissa sointivärivaikutelmien synnyttäjänä.
Nimitys "urkupiste" viittaa urkuihin, joissa pitkän pedaalisävelen pito on mahdollista; lisäksi urkusävellyksissä urkupiste on yleinen sävellyskeino.
Urkupistettä on käytetty varhaisbarokin taistelumusiikissa (), mm. Heinrich Schützin teoksessa "Es steh Gott auf" (SWV 356). Urkupiste voi esiintyä myös sävellyksen alussa: J. S. Bachin "Matteus-passio", Richard Straussin sävelruno "Näin puhui Zarathustra". Henry Purcellin teoksessa "Fantasy upon One Note" urkupiste kulkee läpi koko teoksen.
Afrikanhiirihaukka

Afrikanhiirihaukka ("Buteo augur") on hiirihaukkojen sukuun kuuluva haukkalaji.
Ulkonäkö ja koko.
Aikuisen afrikanhiirihaukan vatsa ja kurkku ovat valkoisia. Selkä ja siivet ovat mustia. Afrikanhiirihaukan voi helposti tunnistaa lennossa punaisesta pyrstöstä, joka on afrikkalaisilla hiirihaukkalajeilla ainoa laatuaan. Sen jalat ovat paljaat ja keltaiset. Pää on musta lukuun ottamatta ruskeita silmiä.
Aikuisen afrikanhiirihaukan pituus on 55–60 senttimetriä ja paino yksi kilogramma. Sen siipiväli on 125-135 senttimetriä.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Afrikanhiirihaukkaa tavataan nimensä mukaisesti vain Afrikassa. Lajista on tehty havaintoja Etelä-Angolassa, Etiopiassa, Eritreassa, Keski-Namibiassa, Kongossa, Somaliassa, Sambiassa, Ugandassa ja Zimbabwessa. Kaikkiaan lajia tavataan yli 20 000 neliökilometrin laajuisella alueella.
Se suosii saalistukseen avoimia alueita ja pesintään metsäisiä rinteitä sekä eksoottisia puuviljelmiä. Afrikanhiirihaukka viihtyy korkealle vuoristoissa, ja sitä onkin tavattu jopa viiden kilometrin korkeudesta, korkeammalta kuin mitään muuta afrikkalaista petolintua. Päästäkseen ylös se käyttää hyödykseen lämpimiä ilmavirtauksia.
Ravinto.
Afrikanhiirihaukka saalistaa pääasiassa matelijoita (liskot, käärmeet), mutta myös nisäkkäitä (jänikset, jyrsijät ja tamaanit), lintuja ja hyönteisiä. Pienet linnut jäävät kuitenkin harvoin saaliiksi, koska ne osaavat väistellä haukkaa. Afrikanhiirihaukka voi syödä myös auton alle jääneitä eläimiä. Sen ruokavalio on samantapainen kuin amerikanhiirihaukan.
Pesintä.
Afrikanhiirihaukan haudonta alkaa heinäkuussa ja kestää marraskuuhun asti. Useimmiten pesintä ajoittuu elo-lokakuuhun. Se tekee kalliolle tai puuhun pesän, joka koostuu suurista oksista ja niitä reunustavista lehdistä. Pesään se munii 1–3 munaa, useimmiten kaksi. Munat ovat valkoisia ja niissä on ruskeita tai punaisia kuvioita. Munia ja poikasia saalistavat "Python natalensis" -käärme ja valkoniskakorppi. Kuoriutuneista poikasista useimmiten vain yksi selviää, koska poikaset tappavat toisiaan. Heikompi poikanen kuolee usein jo 5–8 päivän ikäisenä. Poikanen saa sulat 45-55 päivän ikäisenä ja lähtee pesästä viimeistään 60 päivän ikäisenä. Afrikanhiirihaukka on yksiavioinen.
Vedran Runje

 
Vedran Runje (s. 10. helmikuuta 1976 Sinj, Jugoslavian SLT) on kroatialainen entinen jalkapallomaalivahti. Hän lopetti uransa vuonna 2010, jolloin hänen sopimuksensa ranskalaisen Lensin kanssa päättyi.
Runje on edustanut ammattilaisurallaan kroatialaista HNK Trogirä (1993–1995), kroatialaista Hajduk Splitiä (1996–1998), belgialaista Standard Liègeä (1998–2001, 2004–2006), ranskalaisia Olympique Marseillea (2001–2004) ja Lensiä (2007–2011) sekä turkkilaista Beşiktaşia (2006–2007). Kroatian maajoukkueessa hän on pelannut 22 ottelua vuosina 2006–2011. Hän oli mukana EM-kilpailuissa 2008.
Stetson

Stetson on yhdysvaltalainen hattuvalmistaja. Sen tunnetuin tuote on cowboyiden suosima leveälierinen lännenhattu, joka on myös yleinen osa americanaa. Stetsoneita valmistaa yhdysvaltalainen John B. Stetson Company, jonka perusti John B. Stetson (1830–1906) vuonna 1865. 1900-luvun alussa Stetsonin hattutehdas oli noussut maailman suurimmaksi. Cowboy-hatun lisäksi Stetson valmistaa muitakin huopahattuja, erimallisia lippiksiä ja muita päähineitä.
Viktor Gaddefors

Viktor Gaddefors (s. 8. lokakuuta 1992 Östersund) on ruotsalainen koripalloilija.
Mainetodistus

Mainetodistus () oli 1800–1900-luvulla Suomessa papiston tai siviilirekisterin pitäjän antama todistus, josta kävi ilmi, nauttiko asianosainen kansalaisluottamusta. Mainetodistuksen sai ilmoitettua tarkoitusta varten pyytää kuka tahansa.
Papiston velvollisuutena oli antaa pyydettäessä mainetodistus, joka laadittiin kirkonkirjojen perusteella. Mainetodistuksen tuli sisältää ainoastaan selvitys siitä, nauttiko todistuksen kohteena oleva henkilö kansalaisluottamusta silloin kun todistus annettiin vai oliko henkilö tuomittu menettäneeksi kansalaisluottamuksen ainiaaksi tai tietyksi määräajaksi.
Jos henkilö oli aiemmin tuomittu menettäneeksi kansalaisluottamuksensa ja tämä määräaika oli päättynyt, ei mainetodistukseen saanut merkitä tietoa aiemmasta luottamuksen menettämisestä.
Papiston lisäksi mainetodistuksia olivat velvollisia antamaan myös niin sanottujen eriuskolaisseurakuntien johtajat sekä tietyt siviiliviranomaiset.
Giovanni Giorgi

Giovanni Giorgi (s. 27. marraskuuta 1871, Lucca, k. 19. elokuuta 1950 Castiglioncello) oli italialainen sähköinsinööri, joka laati "Giorgin yksikköjärjestelmän", nykyisen kansain­välisen yksikkö­järjestelmän eli SI-järjestelmän edeltäjän.
Giorgi syntyi Luccassa ja opiskeli insinööriksi Rooman teknillisessä korkeakoulussa. Hän toimi Fornaci Giorgissa Ferentinossa ja oli vuosina 1906–1923 Rooman teknologiaviraston johtajana. Hän toimi myös Rooman Sapienza-yliopiston opettajana vuosina 1913–1939.
1800-luvun lopulla tieteellisissä yhteyksissä oli otettu käyttöön cgs-järjestelmä, jossa sähkö­suureidenkin yksiköt oli yritetty johtaa mekaanisten suureiden perus­yksiköiden, metrin, kilogramman ja sekunnin avulla. Järjestelmä oli kuitenkin vaikeaselkoinen ja käytännössä hankala, varsinkin kun sähkö­suureille saatiin kaksi eri yksikköä riippuen siitä, millä tavalla yksiköt johdettiin. Sen vuoksi Giorgi ehdotti vuonna 1901 AEI:lle (Associazione Elttrotecnica Italiana) uutta järjestelmää, jossa perus­yksikköinä olivat metrin, kilogramman ja sekunnin lisäksi jonkin sähkö­suureen yksikkö, joko sähkövirran yksikkö ampeeri tai resistanssin yksikkö ohmi. Täten hänen ehdotuksensa yhdisti metrijärjestelmän ja jo tuolloin käytössä olleet ns. "käytännölliset sähköyksiköt". 
Vuonna 1935 kansainvälinen sähkötekninen komissio IEC otti käyttöön tämän "Giorgin järjestelmän", joka tunnettiin myös MKSΩ-järjestelmänä, koska neljäntenä perusyksikkönä oli resistanssin yksikkö ohmi (Ω). Vuonna 1960 yhdestoista kansainvälinen mittojen ja painojen konferenssi vahvisti käyttöön SI-järjestelmän, jossa on seitsemän perusyksikköä: metri, kilogramma, sekunti, ampeeri, kelvin, mooli ja kandela.
Giorgi kuoli Castigilioncellossa Livornossa.
Efraim Zuroff

Efraim Zuroff (s. 5. elokuuta 1948 New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalaissyntyinen israelilainen toisen maailmansodan aikaisten natsisotarikollisten jäljittäjä.
Zuroffin isä oli rabbi ja hänen äitinsä työskenteli Yeshiva-yliopistossa New Yorkissa. Hän opiskeli historiaa Yeshiva-yliopistossa ennen kuin muutti Israeliin, jossa suoritti MA-tutkinnon holokaustitutkimuksessa Jerusalemin heprealaisessa yliopistossa. Tämän jälkeen hän palasi Yhdysvaltoihin ja väitteli tohtoriksi.
Zuroff kutsuttiin Los Angelesin Simon Wiesenthal -keskuksen johtajaksi vuonna 1978. Hän palasi Israeliin vuonna 1980, jossa toimi tutkijana Yhdysvaltain oikeusministeriön Office of Special Investigations -yksikössä. Siellä hän valmisteli useita oikeusjuttuja Yhdysvalloissa asuvia natsirikollisia vastaan. Hän palasi Simon Wiesenthal -keskukseen vuonna 1986.
Zuroff toimii keskuksen Jerusalemin-osaston johtajana. Hänen avullaan aloitettiin vuonna 2002 ”Operaatio viimeinen mahdollisuus”, joka tarjoaa rahallisia palkkioita natsirikollisten kiinnijäämiseen johtavia tietoja vastaan. Hän koordinoi nykyisin keskuksen maailmanlaajuista toimintaa natsirikollisten saamiseksi oikeuteen. Hän laatii keskuksen vuotuisen raportin, jossa luetellaan tärkeimmät, yhä vapaana olevat natsirikolliset.
Suomen kansallisarkiston tutkijat aloittivat joulukuussa 2018 tutkimuksen suomalaisten SS-joukoissa juutalaisten teloituksiin osallistuneiden sotarikoksista Zuroffin kirjoitettua kirjeen presidentti Sauli Niinistölle. Jussi Nuortevan johtama tutkijoiden delegaatio tutki erityisesti suomalaisten sotilaiden toimia Ukrainassa, jossa yli 10 000 juutalaista menehtyi vainojen seuraksena.
Operaatio Ivy

Operaatio Ivy oli kahdeksas Yhdysvaltain tekemistä ydinkoesarjoista. Se sisälsi kahden ydinpommin räjäytyksen Enewetak-atollilla, Marshallinsaarilla vuonna 1952.
Kokeet.
Mike.
Ivy-sarjan ensimmäinen koe, "Ivy Mike" oli ensimmäinen onnistunut täysikokoisen Teller-Ulam-rakenteisen vetypommin räjäytys. Muista vetypommeista poiketen "Mikessa" käytettiin fuusiopolttoaineena nestemäistä deuteriumia, minkä jäähdytys vaati kalliin ja hankalan kryogeenisen järjestelmän. Pommi räjäytettiin Elugelab-saarella ja se tuotti 10,4 megatonnin räjähdystehon, mikä oli noin 500-kertainen verrattuna Nagasakiin pudotettuun pommiin. Pommin uraanipohjainen fissio-osa tuotti noin kahdeksan megatonnia sen räjähdystehosta synnyttäen samalla valtavan radioaktiivisen laskeuman. Räjähdyksen seurauksena koko Elugelabin saari tuhoutui ja paikalle jäi noin 1,9 kilometriä leveä ja 50 metriä syvä vedenalainen kraatteri. Onnistuneen kokeen seurauksena "Miken" pohjalta kehitettiin Mark 16 -ydinpommi, joka kuitenkin korvattiin pian kiinteäpolttoaineisilla pommeilla onnistuneen Castle Bravo -kokeen jälkeen.
King.
Sarjan toinen koe, "Ivy King", on suurin tähän päivään mennessä räjäytty pelkkään fissioon perustuva ydinase. Tämä ”Super Oralloy Bomb” oli tarkoitettu varasuunnitelmaksi, jos fuusiopohjainen pommi olisi epäonnistunut. "King" tuotti 500 kt:n räjähdystehon, joka oli noin 25-kertainen Fat Man -pommiin verrattuna.
Pelkosenniemen seurakunta

Pelkosenniemen seurakunta on Oulun hiippakuntaan ja Lapin rovastikuntaan kuuluva Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta. Seurakunta toimii Pelkosenniemen ja Savukosken kuntien alueella.
Eteläisemmälle Lapille tyypilinen lestadiolaisuus ei ole juurikaan saanut kannatusta Suomen pohjoisosiin lukeutuvassa Pelkosenniemellä. Lestadiolaisuus ei juurikaan saanut kannatusta myöskään saamelaisväestön keskuudessa. Pelkosenniemen alueen väestöä voidaan pitää ns. kirkkokristillisenä.
Historia.
Alue on kuulunut alun perin Sodankylän seurakuntaan. Se itsenäistyi siitä senaatin päätöksellä 21. marraskuuta 1916. Samassa yhteydessä itsenäistyi myös Savukosken seurakunta, joka kuitenkin liitettiin jo vuonna 1931 Pelkosenniemen seurakuntaan. Savukoski muodosti seurakunnan osana oman rajaseutupiirinsä vuosina 1950–1997, jonka jälkeen rajaseutupiirit lakkautettiin. Vuodesta 2018 lähtien seurakunnan vt. kirkkoherrana on toiminut Marja Juntunen.
Pelkosenniemen seurakunta siirtyi vuoden 2023 alussa Lapin rovastikuntaan.
Toimipaikat.
Seurakunnalla on kaksi kirkkoa. Pelkosenniemen kirkko on rakennettu vuonna 1929 ja se on arkkitehti Yrjö Sadeniemen suunnittelema. Savukosken kirkko on rakennettu 1956 arkkitehti Paavo Riihimäen piirustusten mukaan. Pelkosenniemellä on myös seurakuntakoti, jonka yhteydessä ovat kirkkoherranvirasto ja pappila. Savukosken kirkon yhteydessä on seurakuntakeskus. Molemmissa kunnissa on hautausmaa.
Papisto.
Kirkkoherrat.
Seuraavat henkilöt ovat hoitaneet Pelkosenniemen seurakunnan kirkkoherran virkaa:
Kuolleiden saari (maalaus)

Kuolleiden saari on symbolisti Arnold Böcklinin maalaus. Böcklin teki vuosien 1880 ja 1886 välillä aiheesta viisi versiota. Siitä tuli erittäin suosittu Saksassa 1800-luvun loppupuolella ja kuva-aihe levisi laajalle värijäljennöksinä ja etsauksina.
Maalaus kuvaa näkymää, jossa valkoisiin pukeutunut leski seisoo soutuveneessä, jossa kuljetetaan hänen miehensä verhottua arkkua. Vene on matkalla kallioiselle saarelle, jossa on hautaholveja.
Maalauksen ensimmäinen versio on Baselin taidemuseon kokoelmissa. Toinen, Metropolitanin museon kokoelmissa oleva pienempi puulle maalattu versio syntyi tilaustyönä, kun Böcklinin Firenzen työhuoneella 1880 käynyt Marie Berna ihastui ensimmäiseen versioon. Böcklin lisäsi leskeksi jääneen Bernan toivomuksesta maalaukseen arkun ja naisfiguurin. Myöhemmät kolme versiota Böcklin maalasi maalaustensa välittäjän Fritz Gurlittin ehdotuksesta. Kolmessa viimeisessä taivas on aiempia vaaleampi. Maalauksista yksi (1883) on Alte Nationalgaleriessa Berliinissä, toinen (1886) taidemuseossa Leipzigissa. Kolmas 1884 maalattu tuhoutui toisessa maailmansodassa.