tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Hävittäjälentolaivue 41

Hävittäjälentolaivue 41 (lyhenne "HÄVLLV 41") on Suomen ilmavoimien Ilmasotakoulun Tikkakoskelle sijoitettu joukkoyksikkö, jonka kalustona on Hawk-harjoitushävittäjät. Laivue vastaa kadettikurssien ja lentoupseerien lentokoulutuksesta.
Organisaatio.
Laivueen komentajan everstiluutnantti Lauri Suomisen johtamisen tukena on esikunta. Laivue on jaettu kolmeen lentueeseen. Lisäksi siihen kuuluvat simulaattoriosasto ja käyttölentue, jonka vastuulla oli lentokonekaluston käyttö-, polttoaine- ja lentovarustehuolto sekä pelastustoimi.
Historia.
Laivue oli osa Ilmasotakoulua vuoden 2004 loppuun saakka. Vuosina 2005-2014 laivue kuului Lentosotakoulun alaisuuteen Kauhavalla. Valtakunnallisen puolustusvoimauudistuksen viimeisessä vaiheessa Lentosotakoulu lakkautettiin. Sotilaslentäjien jatkokoulutus ja Hawk-suihkukonekalusto siirtyi Kauhavalta Ilmasotakouluun vuoteen 2015 mennessä. Ilmavoimien teknillisen koulun antama koulutus siirrettiin Jämsän Hallista Tikkakoskelle 2014. 
Laivueen laivuetunnuksessa (mm. hihamerkissä) esiintyy villisikasymboli.
Komentajat.
Laivueen komentajina ovat olleet:
Muuta.
Midnight Hawks -taitolentoryhmä koostuu Ilmasotakoulun lennonopettajista.
Dragen-luokka

Dragen-luokka oli Tanskan kuninkaallisen laivaston kuuden aluksen muodostama torpedoveneluokka. Luokan kaikki alukset joutuivat saksalaisten haltuun ja ne liitettiin Saksan laivastoon torpedoammuntojen apualuksiksi, jolloin ne riisuttiin aseista lukuun ottamatta 20 millimetrin tykkejä.
Alukset.
Alukset valmistettiin kahdessa kolmen aluksen muodostamassa erässä. Erät poikkesivat toisistaan vain tykkiaseistuksensa vuoksi.
Yu Jing

Yu Jing (, s. 29. toukokuuta 1985 Harbin) on kiinalainen pikaluistelija
Yu voitti sprinttereiden naisten maailmanmestaruuden Calgaryssa 2012 yhteispistein 148,610 ja Naganossa 2014 pistein 151,275. Sprintteiden MM-hopeaa hän sai Salt Lake Cityssä 2013 ja MM-pronssia Moskovassa 2009. Obihirossa 2010 hän sijoittui kuudenneksi ja Changchunissa 2018 seitsemänneksi. Matkakohtaisissa MM-kilpailuissa hän sai Heerenveenissä 2012 hopeaa sekä 500 metrillä kahden luistelun yhteisajalla 76,120 että 1 000 metrillä ajalla 1.15,98. Gangneungissa 2017 hän saavutti pronssia 500 metrillä ajalla 37,57. Lisäksi hän on sijoittunut 500 metrillä neljänneksi Richmondissa 2009 ja kahdeksanneksi Kolomnassa 2016.
Yu voitti Aasian-mestaruuden 500 metrillä 2011, 2013 ja 2014 sekä 1 000 metrillä 2008 ja 2011. Hopeaa hän sai 500 metrillä 2007 ja 2015 sekä 3 000 metrillä 2015. Pronssia hän saavutti 500 metrillä 2008 sekä 1 000 metrillä 2007 ja 2015. Vancouverin olympialaisissa 2010 hän oli 1 000 metrillä 32:s. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän sijoittui 500 metrillä yhdeksänneksi ja 1 000 metrillä 17:nneksi.
Yu voitti 500 metrin maailmancupin kokonaiskilpailun kaudella 2011–2012. Hän on voittanut kaksitoista maailmancupin henkilökohtaista osakilpailua.
Mujaddid

Mujaddid () tarkoittaa islamin uudistajaa. Islamiin kuuluu ajatus, että joka vuosisata ilmestyy "uskon uudistaja", jonka tehtävä on palauttaa alkuperäinen islam juurilleen. Ajatus löytyy "hadithista", jonka mukaan Muhammed oli sanonut: "Joka vuosisadan alussa Allah lähettää jonkun, joka uudistaa ihmisille uskonnon." "Hadith" ei sisälly tärkeimpiin kokoelmiin, mutta se on antanut aihetta moniin spekulaatioihin. On tehty luetteloita mujaddid-persoonista, sillä kysymys on kiistanalainen ja mielipiteitä paljon. Suhteellisen yksimielisiä ollaan islamin toisen vuosisadan mujaddid-persoonasta: Umar ibn Abd al-Aziz (682–720). 
Mirza Ghulam Ahmadin näkemys "mujaddidista".
Ahmadiyya- liikkeen perustaja Mirza Ghulam Ahmad (n. 1839–1908) kirjoitti Mujaddidista seuraavasti: """Mujaddid on se Profeetan sijainen, joka kuvastaa Profeetan muotoa. Hän on Profeetan jäljittelijä, jonka omakin olemus kuvastaa Profeetan erinomaisuutta. Hän kykenee totuuden kautta vakuuttamaan vastustajat ja osoittaa vääryyden olleen todellista ja lannistavaa." 
Mirza Ghulam Ahmad esittää oman luettelonsa mujaddideista:
Wii Party

Wii Party on Nintendon kehittämä ja julkaisema partypeli Wiille, joka sisältää yli 80 pelattavaa minipeliä. Peli lainaa runsaasti pelielementtejä Mario Party-pelisarjasta, Nintendon toisesta tavaramerkistä. Tämä oli myös ensimmäinen peli, jota Shigeru Miyamoto ei kehittänyt.
Peli julkaistiin Japanissa 8. heinäkuuta, Pohjois-Amerikassa 3. lokakuuta, Australiassa 7. lokakuuta ja Euroopassa 8. lokakuuta 2010. "Wii Partyn" paljasti ensimmäisen kerran Satoru Iwata 7. toukokuuta 2010. Peli sai arvostelijoilta vaihtelevia vastaanottoja ristiriitaisista positiivisiin, ja maaliskuussa 2012 sitä oli myyty maailmanlaajuisesti 7,94 miljoonaa kappaletta.
Vuonna 2013 Wii U:lle julkaistiin Wii Party U, joka on jatkoa Wii Partylle.
Pelit.
Pelin sisällöllisemmät pelit on sijoitettu kolmeen kategoriaan: Party Games (), Pair Games () ja House Party (). Pienemmät pelit löytyvät Minigames -osiosta ().
Paripelit.
Paripelit ovat pelejä, joita nimensä mukaisesti pelataan vain kahdestaan.
Kotibileet.
Kotibilepelit ovat pelejä, joita ei voi pelata tietokene-miitä vastaan, vaan pelajia täytyy olla useampi.
Pesäpallon suomensarja 1951

Pesäpallon suomensarja pelattiin seitsemännen kerran kaudella 1951. Sarjan mestaruuden voitti Vimpelin Veto. Muut nousijat olivat Kuopion Kelta-Mustat ja Kouvolan Pallonlyöjät.
Loppuottelut.
Ensimmäisessä vaiheessa lohkovoittajat jaettiin kahteen ryhmään maantieteellistä jakoa noudattaen.
Pohjoiset markkinat.
Pelattiin Rovaniemellä 15.-16. syyskuuta.
Eteläiset markkinat.
Pelattiin Kouvolassa 15.-16. syyskuuta. 
Kakkosmarkkinat.
Nousukarsinnan toinen vaihe pelattiin Hesperiassa 22.-23. syyskuuta.
Vimpelin Veto ja Kuopion Kelta-Mustat nousivat suoraan mestaruussarjaan. Kouvolan Pallonlyöjät jatkokarsintaan.
Kolmosmarkkinat.
Pelattiin Nurmossa 29. -30. syyskuuta. Mukaan kelpuutettiin suomensarjan lopputurnauksen 3. sijoittunut Kouvolan Pallonlyöjät sekä niiden lohkojen toiseksi sijoittuneet, joiden voittajat nousivat kakkosmarkkinoilta Mestaruussarjaan. Muhoksen Urheilijat pääsi mukaan turnaukseen, koska se oli välierävaiheessa hävinnyt molemmille nousijajoukkueille.
Kouvolan Pallonlyöjät nousi kolmantena joukkueena Mestaruussarjaan kaudeksi 1952.
Jääpallon Maakuntasarja 1951

Jääpallon Maakuntasarja 1950-1951 pelattiin cup-kilpailuna. Osallistuvia joukkueita sarjassa oli 43. Joukkueet jaettiin neljään lohkoon ja lohkovoittajat nousivat seuraavaksi kaudeksi Suomensarjaan. Etelälohkosta nousi kaksi parasta joukkuetta.
Maakuntasarja.
Itälohko.
TBK, GBK, PK-35, VU-48 ja PK-37 nousivat Suomensarjaan, josta putosivat Virkkalan Kiri, PoPa, JoPS ja Jäntevä.
Aleksandr Bogdanov

Aleksandr Aleksandrovitš Bogdanov (, oikea sukunimi "Malinovski", Малино́вский; 22. elokuuta 1873 Grodnon läänin Sokółka – 7. huhtikuuta 1928 Moskova) oli venäläinen filosofi, luonnontieteilijä ja yhteiskunnallinen vaikuttaja.
Aleksandr Bogdanov syntyi opettajan perheeseen. Hän opiskeli vuodesta 1892 lähtien Moskovan yliopiston fysikaalis-matemaattisessa tiedekunnassa. Vuonna 1894 hänet pidätettiin ja karkotettiin opiskelijalevottomuuksiin osallistumisen takia. Aluksi Bogdanov oli narodnikki, mutta myöhemmin hän siirtyi kannattamaan sosiaalidemokraatteja.
Ura.
Bogdanov valmistui Harkovan yliopistosta vuonna 1899 erikoisalanaan psykiatria. Samana vuonna hän julkaisi ensimmäisen filosofisen teoksensa. Bogdanovin filosofia perustui Karl Marxin ja Ernst Machin oppeihin, joita hän pyrki kehittämään luonnontieteen saavutusten pohjalta. Hän esittää näkemyksensä laajimmin teoksessa "Tektologija: Vseobštšaja organizatsionnaja nauka" (”Tektologia: yleinen organisaatiotiede”, 1913–1922). V. I. Lenin arvosteli Bogdanovin filosofisia käsityksiä teoksessaan "Materialismi ja empiriokritisismi".
Bogdanov liittyi Venäjän sosiaalidemokraattisen työväenpuolueen bolševikkiryhmään vuonna 1903. Hän kuului puoleen keskuskomiteaan vuosina 1905–1907. Vuonna 1907 Bogdanov muutti ulkomaille toimien jonkun aikaa bolševikkipuolueen oppositioryhmien johtajana. Hänet erotettiin puolueesta vuonna 1909. Myöhemmin Bogdanov loittoni politiikasta ja palasi Venäjälle vuonna 1913. Ensimmäisen maailmansodan aikana hän työskenteli rintamalla lääkärinä.
Lokakuun vallankumouksen jälkeen Bogdanov oli yksi proletkultin johtajista sekä harjoitti tieteellistä tutkimustyötä. Vuosina 1918–1926 hän toimi Kommunistisen akatemian opettajana ja vuodesta 1926 perustamansa verensiirtoinstituutin johtajana. Hän kuoli epäonnistuneen verensiirtokokeen seurauksena.
Kirjailijana.
Bogdanov on kirjoittanut kaksi utopistista tieteisromaania "Krasnaja Zvezda" (”Punatähti”, 1908) ja "Inžener Menni" (”Insinööri Menni”, 1912). Niistä ensimmäinen sisältää tieteellisiä hypoteeseja atomin halkaisuun perustuvista rakettimoottoreista, automaation vaikutuksesta työntekoon, tietokoneista sekä kommunistiseen työhön perustuvasta uudenlaisesta yhteiskuntajärjestyksestä. ”Koneiden imperialismin” syntyä kuvaavaa toista romaania pidetään heikompana.
Hyyryläinen

Hyyryläinen on seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi:
Hyytinen

Hyytinen on suomalainen sukunimi, joka syntyi Lappajärvellä Etelä-Pohjanmaalla, kun sinne Savosta 1500-luvulla muuttaneen kaskiviljelijä Olof Hyytiäisen taloa alettiin kutsua Hyytisen taloksi. 1700-luvulla syntyi sukunimi Hydenius, kun Juhani Hyytinen opiskeli papiksi ja otti käyttöön nimen Johan Hydenius. 
Nimi lyheni myöhemmin vielä muotoon Hyden.
Nimen alkuperäinen muoto hyytiäinen juontuu ilmeisesti huuhkajasta ja kuuluu siten vanhoihin savo-karjalaisiin linnun nimiin.
Nimi Hyytinen on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Ilvonen

Ilvonen on seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi:
Tribune Tower

Tribune Tower on 141 metriä korkea pilvenpiirtäjä, joka sijaitsee Chicagossa Illinoisin osavaltiossa Yhdysvalloissa. Rakennuksen suunnittelivat arkkitehdit John Mead Howells ja Raymond Hood. Rakennus edustaa tyyliltään uusgotiikkaa.
Vuonna 1922 "Chicago Tribune" -sanomalehden omistava Tribune-yhtiö järjesti suunnittelukilpailun, jonka ideana oli suunnitella yritykselle ja lehden toimitukselle uusi pääkonttori. Voittajiksi valittiin Raymond Hood ja John Mead Howells, ja heidät palkittiin 100 000 dollarilla. Toiseksi tuli suomalainen arkkitehti Eliel Saarinen, joka palkittiin 20 000 dollarilla.
Muutama muu rakennus jäljittelee ulkoasullaan Tribune Toweria, muun muassa Grace Building Sydneyn kaupungissa ja Manchester Unity Building Melbournen kaupungissa.
Johannes Rydberg

Johannes (Janne) Robert Rydberg (8. marraskuuta 1854 Halmstad — 28. joulukuuta 1919 Lund) oli ruotsalainen fyysikko.
Akateeminen ura.
Johannes Rydberg opiskeli Lundin yliopistossa matematiikkaa vuodesta 1873 alkaen, väitteli tohtoriksi vuonna 1879 ja sai matematiikan dosentuurin vuonna 1881 ja fysiikan dosentuurin seuraavana vuonna. Hän haki fysiikan professorin virkaa vuonna 1897, mutta virkaan valittiin Viktor Bäcklund. Rydbergistä tuli ylimääräinen professori vuonna 1901 ja varsinainen professori 1909.
Tutkimustyö.
Rydberg tunnetaan parhaiten spektroskopian alaan kuuluvista tutkimuksistaan. Hän selvitti spektriviivojen suhteita, ja myöhemmät teoriat atomien rakenteesta perustuvat hänen työhönsä. Niin kutsuttu Rydbergin kaava vuodelta 1888 ennusti oikein vedyn spektriviivojen aallonpituudet. Koska vetyatomin rakennetta ei tunnettu, ei osattu selittää, miksi kaava toimi, ennen kuin Niels Bohr esitti atomimallinsa vuonna 1913.
Yhdysvaltain Fed Cup -joukkue

Yhdysvaltain Fed Cup -joukkue edustaa Yhdysvaltoja Fed Cupissa. Se toimii Yhdysvaltain tennisliiton alaisuudessa. Yhdysvallat osallistui Fed Cupiin ensimmäisen kerran vuonna 1963. Kaiken kaikkiaan Yhdysvallat on pelannut 189 maaottelua, joista voittanut 151 ja hävinnyt 38. Yhteensä maa on saavuttanut 18 mestaruutta, enemmän kuin mikään muu maa.
Tšekin Fed Cup -joukkue

Tšekin Fed Cup -joukkue edustaa Tšekkiä Fed Cupissa. Se toimii Tšekin tennisliiton alaisuudessa. Tšekki osallistui Fed Cupiin ensimmäisen kerran vuonna 1963. Kaiken kaikkiaan Tšekki on pelannut 144 maaottelua, joista voittanut 106 ja hävinnyt 38. Mestaruuksia sillä on 11 kappaletta, joista viisi ensimmäistä tuli maan ollessa Tšekkoslovakia.
Sanni Haahdenmaa

Sanni Haahdenmaa-Vaine (s. 1982 Vantaa) on suomalainen näyttelijä.
Hän on näytellyt Wasa Teaterissa, Rauman kaupunginteatterissa sekä Rauman kesäteatterissa. Rauman kaupungin kulttuuripalkinnon Haahdenmaa on saanut vuonna 2009 "Pudotusuhka"-näytelmästä. 
Haahdenmaa on esiintynyt Elina Haaviston roolissa televisiosarjassa "Uusi päivä" vuosina 2010–2012, vuoden 2012 joulujaksossa sekä keväästä 2013 lähtien maaliskuuhun 2015 saakka. Uudessa päivässä hän on näytellyt sarjan alusta lähtien, ja on jäänyt jo kahteen kertaan joksikin aikaa pois sarjasta. Keväällä 2017 hahmo palasi lyhyelle vierailulle. Samaisen kevään päätösjaksossa Elina palasi jälleen Virtaukseen.
Hän toimi laulajana vuonna 2004 perustamassaan yhtyeessä Vaarna.
Haahdenmaa on naimisissa näyttelijäkollegansa Kai Vaineen kanssa. He asuvat Tampereella ja heillä on kaksi yhteistä lasta. Sannilla on aiemmasta avioliitostaan kaksi lasta.
Elämäni ensimmäinen yö

Elämäni ensimmäinen yö ("La primera noche de mi vida") on vuonna 1998 ensi-iltansa saanut espanjalais-ranskalainen elokuva, jonka on ohjannut Miguel Albaladejo. Suomen ensi-iltansa se sai 1. marraskuuta 2002.
Näyttelijät.
Lähde:
10 päivää ilman rakkautta

10 päivää ilman rakkautta ("El Cielo abierto") on vuonna 2001 ensi-iltansa saanut komediaelokuva, jonka on ohjannut Luis Miguel Albaladejo. Suomen ensi-iltansa se sai 12. heinäkuuta 2002.
Juoni.
Madridilaisen psykiatrimiehen vaimo karkaa Japaniin uuden rakkautensa kanssa. Vaimo on unohtanut kertoa, että anoppi on tulossa heille asumaan muutamaksi päiväksi lääkärikäyntiensä takia. Psykiatrin lompakon varastaa yksi hänen potilaistaan, ja tapausta selvittäessään mies tutustuu ja ihastuu varkaan sisareen.
Vastaanotto.
"Helsingin Sanomien" Pertti Avolan mukaan arkinen komedia on sympaattinen mutta välillä hieman laahaava.
Celebrity

Celebrity ("Celebrity") on vuonna 1998 ensi-iltansa saanut Woody Allenin ohjaama komediaelokuva. Sen pääosaa esittää Kenneth Branagh, mutta näyttelijäensembleen kuuluu parikymmentä muutakin hyvin tunnettua nimeä. Donald Trump tekee yhden repliikin mittaisen cameoroolin omana itsenään, newyorkilaisena kiinteistöliikemiehenä.
Suomen ensi-iltansa "Celebrity" sai 25. kesäkuuta 2000.
Juoni.
Neljääkymmentä ikävuotta lähestyvä Lee Simon (Branagh) on huonojen arvostelujen musertama parin romaanin kirjailija, joka tekee nyt sekalaisia kirjoitustöitä New Yorkissa. Aikakauslehden tilaamat julkkishaastattelut tutustuttavat hänet supermalleihin ja naisnäyttelijöihin lähemminkin kuin lehti edellyttäisi. Samalla hän saa mahdollisuuden kaupata elokuva-alan ihmisille käsikirjoitusideaansa, joka pohjautuisi hänen keskeneräiseen romaaniinsa. Uuden vauhdikkaan seurapiirielämänsä myötä Lee haluaa avioeron opettajavaimostaan Robinista (Judy Davis). Tämä suhtautuu asiaan hysteerisesti, turvautuu plastiikkakirurgiaan ja katoliseen kirkkoon ja alkaa puolestaan tapailla kuuluisaa televisiotuottajaa (Joe Mantegna), joka auttaa hänet seurapiiriaiheisen tv-uran alkuun. Uusissa kuvioissa vastaeronneiden Leen ja Robinin tiet kohtaavat välillä kiusallisesti, ja Leen on vaikea käsittää miten hänen ex-vaimonsa noin vain onnistui sujahtamaan julkkispiireihin häntä paremmin.
Tuotanto.
Mustavalkofilmille kuvattu "Celebrity" jäi ruotsalaisen kuvaajamestarin Sven Nykvistin viimeiseksi työksi, sillä noihin aikoihin hänen puhe- ja näkökykynsä heikkenivät nopeasti harvinaisen aivosairauden takia.
Vastaanotto.
"Celebrity" sai vaihtelevia arvosteluja eikä sitä pidetä aivan Woody Allenin parhaimpiin töihin kuuluvana, joskin ohjaajan vaisun 1990-luvun yhtenä kohokohtana kuitenkin. Kritiikkiä sai muun muassa Kenneth Branagh’n liiallinen Woody Allenin näyttelijämaneerien käyttö roolissa, joka kuitenkin selvästi on eräänlainen ohjaajan nuorempi alter ego. Roger Ebert luonnehti elokuvaa kuin revyyksi kaikista Allenin muissa elokuvissa käyttämättä jääneistä ideoista: toinen toistaan tunnetummat näyttelijät piipahtavat kuvaruudussa esittämässä Allenin heille käsikirjoittaman numeron, joskus enemmän ja joskus vähemmän hauskan, ja sitten häipyvät. Suomalaisen Film-O-Holic.com-elokuvasivuston Eero Tammi näki "Celebrityn" muodoltaan Allenin elokuvista hauraimpiin kuuluvana, mutta arvokkaampana ja ohjaajalleen ominaisempana kuin esimerkiksi vuotta myöhemmin julkaistu jazzaiheinen "Sweet and Lowdown".
Chelsea Physic Garden

Chelsea Physic Garden on Lontoon Chelseassa sijaitseva kasvitieteellinen puutarha. Puutarhan perustivat vuonna 1673 apteekkariharjoittelijat oppiakseen tunnistamaan lääkekasveja. Siitä tulikin aikoinaan eräs kasvitutkimuksen keskuksista maailmassa. Puutarha on ollut yleisölle avoinna vuodesta 1983 ja sen omistaa säätiö, jonka tarkoitus on jakaa tietoa kasvien lääkinnällisestä käytöstä. 
Kasvillisuus.
Puutarha on Thamesjoen rannalla. Edullisen sijainnin ja lämpimän mikroilmaston ansiosta siellä kasvaa myös eteläisempien kasvillisuusvyöhykkeiden kasveja. Siellä kasvaa muun muassa Britannian suurin oliivipuu sekä maailman pohjoisin ulkona kasvava greippipuu. Puutarhassa on myös kasvihuoneita, joissa on trooppisten jasubtrooppisten vyöhykkeiden kasvien kokoelma sekä viktoriaaninen saniaiskokoelma. Alueella esitellään myös etnisten kansojen lääkekasveja ympäri maailmaa, lääketeollisuuden käyttämiä kasveja, tuoksuvia ja aromiterapeuttisia kasveja sekä vanhoja perinnevihanneslajeja.
Kerkko Koskinen Kollektiivi (albumi)

Kerkko Koskinen Kollektiivi on Kerkko Koskisen, Paula Vesalan, Mannan ja Vuokko Hovatan muodostaman yhtyeen esikoisalbumi, joka julkaistiin 24. elokuuta 2012 Johanna Kustannus -levy-yhtiön kautta. Albumi on myynyt kultalevyyn oikeuttavat yli 10 000 kappaletta. Albumi oli ehdolla Emma-gaalassa vuoden 2012 pop-albumiksi, mutta hävisi kategorian Robinin "Koodi"-albumille.
Albumi sijoittui ensimmäisellä listaviikollaan Suomen virallisen albumilistan toiselle sijalle, mutta nousi jo seuraavalla viikolla listan kärkeen. Yhteensä albumi oli listalla 13 viikkoa.
Levyltä julkaistiin singleinä kappaleet ”Nukun hiljaa kirkkomaassa” sekä ”Laura Palmer”, joista jälkimmäisestä muodostui julkaisunsa jälkeen radiohitti.
Kappaleet.
Kaikki sävellykset Kerkko Koskinen.
Kadonneen Louhikäärmeen arvoitus

Kadonneen Louhikäärmeen arvoitus on lapsille suunnatun heavy metal -yhtye Hevisauruksen konseptialbumi. Se julkaistiin 7. syyskuuta 2012 Sony Musicin kautta.
Hyvästi Afrikka

Hyvästi Afrikka on vuonna 1966 julkaistu italialainen mondo-dokumentti, joka seuraa Afrikan tilannetta ja maanosan väkivaltaisia valtataisteluita 1960-luvulla, kun siirtomaaherruuden aikainen sorto vaihtuu paikallisten johtamaan sortoon.
Elokuva kiellettiin vuonna 1967 Suomessa kokonaan perusteella "raaistava". Kielto kumottiin korkeimmassa hallinto-oikeudessa, ja elokuvaa levitettiin leikattuna. "Hyvästi Afrikka" esitettiin leikkaamattomana ensimmäisen kerran Suomen televisiossa Yle Teema -kanavalla 15. lokakuuta 2003.
Jari Metsberg

Jari Metsberg on suomalainen kitaristi ja kitaransoiton opettaja, joka on soittanut vuosien varrella lukuisissa tunnetuissa yhtyeissä, kuten Karma, Freud Marx Engels &amp; Jung, Dallas Wayne &amp; The Dimlights, Horseshoe sekä Paavo ja Zephyr. Vuodesta 2000 lähtien Metsberg on soittanut Jussi &amp; The Boys -yhtyeessä. Lisäksi Metsberg on tällä hetkellä lead-kitaristina suomalaisessa Luxury Liner -countrybändissä, jonka perustaja on Tuomas Metsberg.
Jääpallon nelimaaottelu 1954

Jääpallon nelimaaottelu 1954 oli jääpallomaajoukkueiden välinen turnaus, joka pelattiin Moskovassa, Neuvostoliitossa 24. - 28. helmikuuta 1954. Tämä oli ensimmäinen kerta, kun Neuvostoliitto osallistui pohjoismaiden kanssa yhteiseen turnaukseen, pohjoismaat olivat pelanneet keskenään aiemmin Oslon talviolympialaisissa 1952 ja Pohjoismaisissa kisoissa jo 1920 -luvulla. 
Turnauksen katsastusottelussa 25. tammikuuta Helsingissä Suomen A- ja B-joukkueet pelasivat kahden tunnin ottelun, jossa toinen tunti noudatettiin pohjoismaisia ja toinen neuvostoliittolaisia pelisääntöjä, jotka tuolloin poikkesivat jonkin verran toisistaan. Sääntökompromissien vuoksi turnauksen otteluita ei lasketa virallisiksi A-maaotteluiksi.
Moskovan turnaus.
Joukkueet.
Neuvostoliitto: Anatoli Melnikov, Vladimir Bykov, Viktor Tšigirin, Ivan Kaptelov, Anatoli Vasiljev, Ivan Davidov, Boris Petrov, Benjamin Bystrov, Nikolai Martinov, Mihail Orehov, Vladimir Jelisarov.
Ruotsi: Yngve "Yppe" Palmqvist, Orvar Bergmark, Lasse Pihlgren, Tore Wikner, Olle Lindgren, Sture Strand, Martin Johansson, Tore Olsson, Olle Sääw, Rune Sääf, Sven Lööv.
Suomi: Kullervo Muurinen, Ohto Uotinen, Juhani Turpeenniemi, Veijo Saariaho, Antti Inkinen, Veikko Partanen, Martti Nyyssönen, Arto Raitavuo, Risto Ovaska, Stig-Göran Myntti, Kauko Tukiainen, Kauko Korpela, Tauno Timoska, Veikko Allinen, Alpo Aho, Heikki Ollikainen, Ville Kantanen.
Pelko ja rakkaus

Pelko ja rakkaus on marraskuussa 2012 ilmestynyt Yön yhdeksästoista studioalbumi. Lähes kolmenkymmenen Poko Rekordsilla vietetyn vuoden jälkeen se oli yhtyeen ensimmäinen levy, jonka julkaisi Epe Heleniuksen ja Gabi Hakasen perustama Ratas Music Group. Singleinä siltä julkaistiin kappaleet "Pelko ja rakkaus", "Syyt syntyjen" sekä "Helmoista taivaan". Yhtyeen kahden edellisen studioalbumin tapaan, myös "Pelko ja rakkaus" äänitettiin usealla studiolla eri paikkakunnilla. Levyn kannen on suunnitellut Herra Ylppö. Albumi on ensimmäinen Yön 2000-luvun albumi, jolla Jussi Hakulinen ei ole mukana.
Levyä myytiin nopeasti platinalevyyn oikeuttava määrä, mutta kriitikoilta se ei saanut kehuja. Esimerkiksi "Rumban" toimittaja Markku Halme kuvasi sitä jopa "patentoiduksi paskaksi" ja muutoinkin albumia arvosteltiin intohimon puutteesta.
Listasijoitukset ja myyntiluvut.
Albumi nousi Suomen virallisen listan kärkeen heti ilmestymisviikollaan ja pysyi listalla viidentoista viikon ajan. Levy saavutti platinarajan puolessatoista viikossa ja yhteensä sitä on myyty lähes 23 000 kappaletta.
Konserttikiertue.
Yö järjesti myös "Pelko ja rakkaus" -nimisen konserttikiertueen, joka käsitti yhteensä 31 esiintymistä eri puolilla Suomea sekä myös yhden konsertin Tallinnassa. Se alkoi 4. Lokakuuta 2012 Rovaniemeltä ja päättyi 16. Joulukuuta Tampereelle. Konsertit olivat edellisvuoden 30-vuotisjuhlakiertueesta poiketen huomattavasti pelkistetympiä, vaikka niissä käytettiinkin paljon erilaisia valoja, kuvia ja animaatioita. Yö esiintyi puoliakustisesti ja lähes kolmen tunnin mittaisissä konserteissa oli myös väliaika. Uusien kappaleiden lisäksi kuultiin vanhempaa materiaalia sekä harvinaisempia kappaleita yhtyeen uran varrelta.
Wally Pfister

Wally Pfister (s. 8. heinäkuuta 1961) on yhdysvaltalainen Oscar-palkittu elokuvaaja. Hän on tunnettu kuvaajana esimerkiksi Christopher Nolanin elokuvissa "Yön ritari" ja "Inception". Vuonna 2014 ensi-iltansa saanut tieteiselokuva "Transcendence" oli Pfisterin debyytti ohjaajana.
Jadeskorpionin kirous

Jadeskorpionin kirous ("The Curse of the Jade Scorpion") on vuonna 2001 ensi-iltansa saanut Woody Allenin ohjaama elokuva. Tässä screwball-komediassa viekas hypnotisoija saa vakuutustarkastajan ja tehokkuuskonsultin toteuttamaan jalokiviryöstön.
Arvioita.
"Turun Sanomien" Tapani Maskulan mielestä "Jadeskorpionin kirous" edustaa ulkoisesti taattua Woody Allenia: ”sävytetty lavastus, hivelevä taustamusiikki ja mutkikas tarina nivoutuvat konseptiin hiottuina, yksityiskohdiltaan asiantuntevasti epookkia tukevina elementteinä.” Hän kuitenkin kaipaisi Allenilta tällaisten nostalgiapakettien sijaan terävämpiä luotauksia amerikkalaiseen nykykulttuuriin: ”Tyylikkään pintasilauksen alta "Jadeskorpionin kirouksesta" paistaa läpi kärttyisän miehen taaksepäin tuijottava äksyily.”
Janhonen

Janhonen on muun muassa seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi:
Cassandra’s Dream

Cassandra’s Dream on vuonna 2007 ensi-iltansa saanut Woody Allenin ohjaama ja käsikirjoittama dramaattinen jännityselokuva.
Juoni.
Lontoolaisveljesten Terryn (Colin Farrell) ja Ianin (Ewan McGregor) ravintoloitsijavanhemmat arvostavat kovasti Howard-setää (Tom Wilkinson), menestyvää liikemiestä.
Pojat ostavat hyväkuntoisen purjeveneen, jota heille tarjotaan yllättävän edullisesti. Veneen nimeksi tulee "Cassandra’s Dream" sen greyhound-koiran mukaan, jota veikkaamalla pojat voittivat venerahat. Pojat eivät tiedä, että kreikkalaisessa mytologiassa Kassandra oli tuhoa ennustava profeetta, jota ihmiset eivät kuunnelleet. 
Pojat veneilevät tyttöystäviensä kanssa, kunnes Ian iskee silmänsä upeaan näyttelijään Angela Starkiin (Hayley Atwell).
Terry kärsii peliriippuvuudesta, ja Ian alkaa haaveilla sijoittamisesta kalifornialaisiin hotelleihin ja uuden elämän aloittamisesta Angelan kanssa. He pyytävät apua rikkaalta Howard-sedältä, joka lupaakin sitä mutta vastapalvelusta vastaan: poikien olisi murhattava muuan todistaja, tai muuten Howard itse joutuu vankilaan.
Murha onnistuu vasta toisella kerralla. Ian ottaa asian kevyesti, mutta Terry sortuu omantunnon tuskissaan viinaan ja pillereihin ja kertoo lopulta Ianille, että aikoo mennä tunnustamaan murhan poliisille. Ian kysyy neuvoa Howard-sedältä, ja heidän johtopäätöksensä on, että myös Terryn on kuoltava.
Jääpallon Maakuntasarja 1952

Jääpallon Maakuntasarja 1951-1952 pelattiin cup-kilpailuna. Osallistuvia joukkueita sarjassa oli 37, jaettuna neljään lohkoon. Suomensarjaan nousi vain helsinkiläinen BK Sparta, Tornion Palloveikkojen ja Turun Palloseuran luovuttua karsinnoista.
Maakuntasarja.
Karsintaottelut.
Bollklubben Sparta Helsingistä nousi Suomensarjaan.
Suomen Suunnistusliitto

Suomen Suunnistusliitto on suunnistuksen kattojärjestö Suomessa. Liitto perustettiin 18. maaliskuuta 1945 nimellä Suomen Suunnistamisliitto. Nimi muutettiin vuonna 1959 Suomen Suunnistusliitoksi. Suomen Suunnistusliiton lajeja ovat suunnistuksen lisäksi hiihtosuunnistus, pyöräsuunnistus ja tarkkuussuunnistus. Liittoon kuuluu noin 400 jäsenseuraa.
Suomen Suunnistusliitto on Vapaaehtoisen pelastuspalvelun valmiusjärjestö.
Suunnistusliitto alkoi vuonna 1946 julkaista "Suunnistamisreiteiltä"-lehteä. Vuodesta 1950 lehden nimeksi muutettiin "Suunnistaja".
Talous.
Suomen Suunnistusliitto on saanut vuosina 2018–2023 Opetus- ja kulttuuriministeriön yleisavustusta liikuntaa edistävien järjestöjen toimintaan yhteensä noin 5 010 860 euroa. Vuosittainen tuki on ollut vuodesta 2023 lähtien 805 000 euroa.
Robert Altmanin huonot vitsit

Robert Altmanin huonot vitsit ("A Prairie Home Companion") on Robert Altmanin ohjaama, hänen viimeisekseen jäänyt elokuva vuodelta 2006.
Elokuva kertoo pitkäaikaisen, elävän yleisön edessä toteutetun radion kantrimusiikishown esiintyjistä ja maailmasta. Käsikirjoituksen teki show’n vetäjä, kirjailija Garrison Keillor.
Näyttelijät.
Lähde:
Kantabrianajokoira

Kantabrianajokoira (kantabrian murteella "sabuesu cántabru", ) on espanjalainen koirarotu.
Ulkonäkö.
Karvapeite on musta ruskein ja valkoisin merkein (tricolor eli kolmivärinen).
Luonne ja käyttäytyminen.
Kantabrianajokoiraa käytetään jäljestykseen, ja se metsästää ajueissa. Sen pääasiallista riistaa ovat jänis ja villisika. Se on puhtaasti työkoira eikä sovellu pelkäksi seurakoiraksi. Rotu tulee hyvin toimeen muiden koirien kanssa.
Alkuperä.
Kantabrianajokoira on kotoisin maan pohjoisosasta Kantabriasta. Ensimmäiset maininnat siitä ovat 1800-luvun alusta, jolloin sitä esiintyi paikallisilla vuoristoalueilla. Sitä on käytetty alueen vuoristoissa metsästykseen satojen vuosien ajan, ja se kykenee metsästämään kaikenlaista riistaa: villisikaa, jänistä, ruskeakarhua, sutta, saksanhirveä, kettua, metsäkaurista ja gemssiä.
Rotu ehti vuosien ajan sekoittua muiden koirien kanssa, kunnes vuonna 2005 perustettiin Asociación Española del Sabueso Cántabro, joka otti tehtäväkseen sen elvyttämisen.
Satiinin puna

Satiinin puna ("Al-satan al-akhmar", "Satin rouge") on vuonna 2002 ensi-iltansa saanut tunisialaisen Raja Amarin ohjaama elokuva. Siinä perinteinen kodinhoitoon jämähtänyt tunisialainen leskirouva vapauttaa itsensä ryhtymällä harrastamaan vatsatanssia.
Vastaanotto.
"Film-O-Holic.com"-elokuvasivuston Rita Aihosen mukaan "Satiinin punaa" markkinoitiin Suomessa ”naisohjaajan uskaliaana elokuvana”, mikä hänestä alleviivaa turhaan elokuvan feministisiä lähtökohtia eikä suomalaisessa kulttuurissa merkitse mitään. Hänestä on sääli, miten arkisesti elokuvassa kuvataan vatsatanssia verrattuna vaikkapa Carlos Sauran flamencoelokuviin. "Helsingin Sanomien" Helena Ylänen sanoo Raja Amarin edustavan Férid Boughedirin ja Moufida Tlatlin jälkeistä tunisialaisohjaajien sukupolvea, eikä tämän elokuvan perusteella pidä häntä kovin taitavana henkilöohjaajana. Siksi päähenkilön muutosprosessi ei hänestä avaudu kovin uskottavana.
Vaarallista seuraa (vuoden 1999 elokuva)

Vaarallista seuraa () on vuonna 1999 ensi-iltansa saanut ranskalaisen Jean-Pierre Amérisin ohjaama elokuva.
Heikki Hyvönen (jääpalloilija)

Heikki Hyvönen (s. 20. marraskuuta 1967 Tornio) on suomalainen uransa lopettanut jääpalloilija. Hän edusti Bandyliigassa pelaavaa Porin Narukerää. 
Hyvösen kasvattajaseura on torniolainen Länsi-Rajan Konkarit, josta hän siirtyi Narukerään jo 1980-luvun lopulla. Hyvönen on pelannut myös Ruotsin pääsarjassa kolmen kauden ajan seuroinaan Ljusdals BK ja IFK Motala. 
Suomen jääpallomaajoukkueessa hän on pelannut 42 A-maaottelua ja ollut mukana MM-kilpailuissa 1999 ja 2001.
Bandyliigakausi 2013–2014 oli Hyvösen 21. ja viimeinen pääsarjakausi Suomessa. Uransa jälkeen hän toimi Narukerän valmentajana kaudet 2014-18.
Hänen poikansa Jaakko Hyvönen on myös pääsarjatason jääpalloilija.
Ytimessä

Ytimessä ("The Core") on vuonna 2003 ensi-iltansa saanut Jon Amielin ohjaama yhdysvaltalainen katastrofielokuva, jossa tutkijat porautuvat maapallon ytimeen.
Arvioita.
"Turun Sanomien" Päivi Valotien mielestä maailmanlopun uhkakuvia maalaileva "Ytimessä" on mahtipontinen katastrofielokuva, joka etenee ilman yllätyksiä lajityyppinsä lapsellisimpien tusinatuotteiden kaavoja toistaen. Edes erikoisefektit eivät säväytä: ”Maan läpi matkaaminen näyttää kovin tylsältä puuhalta, lähinnä samalta kuin tuijottelisi laavalampun sisälmystä.”
The Machinist

The Machinist (televisioesityksessä Koneenkäyttäjä, "El Maquinista") on vuonna 2004 ensi-iltansa saanut Brad Andersonin ohjaama psykologinen trilleri. Sen pääosia esittävät Christian Bale ja Jennifer Jason Leigh.
Juoni.
Anoreksiasta ja unettomuudesta kärsivä Trevor pesee pakkomielteisesti käsiään lipeällä, tarkkailee sairaalloisesti painoaan ja vierailee ilotytön luona ja lentokentän baarissa. Päivisin hän työskentelee tehtaalla sorvin ääressä puhumatta juuri kenellekään. Kun tehdashalliin ilmaantuu outo hitsaaja, alkaa tapahtua, mutta ovatko tapahtumat totta vai sairaan Trevorin harhoja?
Arvioita.
"Turun Sanomien" Tapani Maskulan mielestä "The Machinist" ei ole virheetön elokuva, mutta vangitsee ja kiehtoo mielikuvitusta: ”Lohduttavasti se todistaa amerikkalaisten ohjaajien sankkaan joukkoon yhä mahtuvan myös omaperäisiä vastavirtaan kulkijoita.” Hämmästyttävää Maskulan mielestä on ennestäänkin laihan Christian Balen kolmanneksen painonpudotus anorektikon roolia varten, mistä tuli elokuvan tärkeimpiä visuaalisia tunnusmerkkejä.
Punch-Drunk Love – rakkauden värit

Punch-Drunk Love – rakkauden värit () on vuonna 2002 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen romanttinen draamakomediaelokuva, jonka on ohjannut ja käsikirjoittanut Paul Thomas Anderson. Sen pääosissa ovat Adam Sandler ja Emily Watson.
"Punch-Drunk Love – rakkauden värit" sai maailmanensi-iltansa Cannesin elokuvajuhlilla 2002, jossa se kilpaili Kultaisesta palmusta. Paul Thomas Anderson palkittiin elokuvajuhlien parhaan ohjaajan palkinnolla. Adam Sandler sai myös roolistaan parhaan miespääosan Golden Globe -ehdokkuuden.
Juoni.
Barry (Adam Sandler) on hissukkamainen seitsemän sisarensa nöyryyttämä vanhapoika, jolla on humoristisia WC-tarvikkeita myyvä yritys. Mies ihastuu häntä vaivihkaa lähestyvään brittikaunokaiseen, mutta turvautuu arkuuksissaan mieluummin maksulliseen puhelinseksipalveluun, joka osoittautuu kiristäjien virittämäksi ansaksi.
Arvioita.
"Turun Sanomien" Tapani Maskulan mielestä "Punch-Drunk Love" on pitkälti vain venytetty vitsi ja itsetarkoituksellinen ilveily. Elokuvan värikäs musikaaliestetiikka on ristiriidassa sen paikoilleen jämähtäneen toteutuksen kanssa, joka kärjistyy koomikko Adam Sandlerin fyysisessä kömpelyydessä. ”Hempeää hupsuttelua vaativissa kehyksissä on äärimmäisen vaikea niellä hänen neuroottisen kiukuttelevaa aikuislastaan, josta ei häivähdä esiin lainkaan romantiikan hehkua eikä liikunnan iloa.”
Royal Tenenbaums

Royal Tenenbaums ("The Royal Tenenbaums") on vuonna 2001 ensi-iltansa saanut Wes Andersonin ohjaama komediaelokuva omalaatuisten lapsinerojen ja heidän yhtä originellien vanhempiensa muodostamasta perheestä. Sen pääosia näyttelevät Gene Hackman, Anjelica Huston, Ben Stiller ja Gwyneth Paltrow. Elokuva oli ohjaaja Andersonin ja hänen vakioyhteistyökumppaniensa, veljesten Owen ja Luke Wilson, läpimurtoteos. Wes Andersonin ja Owen Wilsonin tekemä käsikirjoitus oli ehdolla parhaan alkuperäisen käsikirjoituksen Oscar-palkinnon saajaksi.
Isä Royal Tenenbaum (Hackman) on itsekäs asianajaja, äiti Etheline (Huston) menestyvä arkeologi ja bridgenopettaja, poika Chas (Stiller) on talousnero, tytär Margot (Paltrow) perheeseen adoptoitu lahjakas näytelmäkirjailija ja poika Richie (Luke Wilson) USA:n kolminkertainen tennismestari. Naapurinpoika Eli (Owen Wilson) senttaa roskakirjallisuutta.
Vuonna 2016 "Royal Tenenbaums" äänestettiin BBC:n kyselyssä tämän vuosisadan 100 parhaan elokuvan joukkoon. Vastaajina oli 177 elokuva-asiantuntijaa eri puolilta maailmaa. Seuraavana vuonna BBC:n äänestyksessä 253 eri puolilta maailmaa olevaa kriitikkoa valitsi elokuvan kaikkien aikojen sadan parhaan komedian listalle.
Varastettu elämä (vuoden 1998 elokuva)

Varastettu elämä ("Voleur de vie") on vuonna 1998 ensi-iltansa saanut Yves Angelon ohjaama ranskalainen elokuva.
Tarinassa Alda, sisarensa Olga ja tämän tytär Sigga asuvat vanhassa talossa meren rannalla, hautausmaan vieressä. Itsevarma Alda ”keräilee” miessuhteita, joita Olga taas välttelee mutta on silti Aldalle kateellinen.
Ikuinen rakkaus (vuoden 2001 elokuva)

Ikuinen rakkaus () on vuonna 2001 ensi-iltansa saanut Vicente Arandan ohjaama elokuva. Elokuva kertoo 1500-luvulla eläneestä kuningatar Johanna Mielipuolesta ja hänen uskottomasta puolisostaan, kuningas Filip Komeasta.
The Fountain

The Fountain ("The Fountain") on vuonna 2006 ensi-iltansa saanut Darren Aronofskyn käsikirjoittama ja ohjaama romanttinen draamaelokuva, jonka pääosia esittävät Hugh Jackman ja Rachel Weisz.
Elokuva oli ehdolla Parhaan musiikin Golden Globe -palkinnon saajaksi.
Kantabrianvesikoira

Kantabrianvesikoira (, ) on espanjalainen koirarotu. Se ei ole FCI:n eikä Real Sociedad Canina de Españan hyväksymä, mutta alueellinen ympäristöministeriö MMA tunnusti sen viralliseksi roduksi 22. maaliskuuta 2011.
Ulkomuoto.
Kantabrianvesikoira on keskikokoinen, lihaksikas, elegantti ja tasapainoinen koira. Kirsu, huulet ja silmäluomet ovat joko mustat tai ruskeat. Iho on joustavaa, ohutta ja tiivistä. Karvapeite on vesikoirille tyypilliseen tapaan kihara, vedenkestävä ja tiheä. Runsas alusvilla muodostaa kasvaessaan karvapeitteeseen rastamaisia "laattoja", minkä vuoksi karvapeite pysyy helppohoitoisempana jos sen leikkaa säännöllisesti lyhyeksi. Väri on yleensä valkoinen, mutta myös mustia, musta-valkoisia ja fawn-valkoisia yksilöitä esiintyy. Urosten säkäkorkeus on 42–45 cm ja paino 15–17 kg, nartuilla vastaavat mitat ovat 40–43 cm ja 12–14 kg.
Rotu eroaa selvästi sekä ulkoisesti että geneettisesti lähialueiden ja naapurimaiden vesikoirista. Geneettisten tutkimusten mukaan se on yhtä lähellä villakoiraa ja barbetia kuin espanjanvesikoiraa. Se on esimerkiksi pienikokoisempi ja kevytrakenteisempi kuin espanjanvesikoira.
Luonne ja käyttäytyminen.
Kantabrianvesikoira on älykäs, aktiivinen, iloinen, itsevarma ja erittäin oppivainen työkoira. Se on erinomainen uimari, joka nauttii vedestä. Se on kotioloissa tyyni ja hiljainen, mutta työskennellessään aktiivinen. Jalostuksessa pääpaino on koirien rohkeudessa, valppaudessa, älykkyydessä, työhalukkuudessa, luontaisessa vedestä nauttimisessa ja ennen kaikkea yleisessä laadussa. Arkuus ja aggressiivisuus ovat ei-toivottuja ominaisuuksia.
Alkuperä.
Kantabrianvesikoira on ikivanha rotu, jolla on yhteinen alkuperä barbetin kanssa. Sen sosiaaliset, kulttuurilliset, historialliset ja maantieteelliset juuret ovat vahvasti sidoksissa Biskajanlahden kylissä, erityisesti Kantabrian rannikolla, mutta myös osittain Itä-Asturiassa ja Länsi-Vizcayassa. Sitä on perinteisesti käytetty kalastukseen liittyviin tehtäviin: pyydystämään yli laidan pudonneita tai verkoista karanneita kaloja, paikantamaan matalikoissa uivia kaloja, valvomaan saaliita veneen ollessa ankkuroituna satamassa, kuljettamaan köysia veneestä toiseen tai kiinnittämistä varten laiturille ja tilapäisten haaksirikkojen aikana toimimaan lisäksi hengenpelastajana. 1900-luvun puolivälistä lähtien populaation lukumäärä on laskenut jyrkästi, koska nykyteknologian vuoksi rotu ei ole enää yhtä tärkeä apu kalastuksessa kuin ennen. Sitä näkee nykyisin mukana veneissä vain harvoin, mutta se on yleinen satamissa pelkkänä seurakoirana. Kantabrian Maataloudellisen Kehityksen Ministeriön laskennan mukaan nykyinen populaatio käsittää 1 200 yksilöä.
Zapoljarnyin piiri

Zapoljarnyin piiri () on laaja paikallista itsehallintoa toteuttava kunnallispiiri Venäjän Nenetsian autonomisessa piirikunnassa.
Piiri kattaa koko Nenetsian lukuun ottamatta pääkaupunki Narjan-Maria. Piirin on pinta-alaltaan noin 176 700 neliökilometriä eli puolen Suomen kokoinen. Kunnallispiirin leveys on noin 950 kilometriä ja ulottuvuus pohjois-etelä -suunnassa noin 320 kilometriä.
Zapoljarnyin piirin hallinnollisena keskuksena toimii Iskatelein kaupunkityyppinen taajama, jossa asui vuoden 2010 väestönlaskennan aikaan 6 881 henkeä (vuonna 2012: 6936 as.). Koko piirissä asukkaita oli vajaa puolet Nenetsian asukkaista eli 20 432 henkeä. Vuoden 2012 tammikuun alun väkilukuarvioksi Rosstat esitti piirille 20 062 ja koko Nenetsian asukasluvuksi 42 437. Tilastojen valossa kaupunkialueet eli Narjan-Mar ja Iskantelein taajama kasvoivat ja maaseutukuntien väestö paria poikkeusta lukuun ottamatta pieneni 2010 väestönlaskentaan verrattuna.
Zapoljarnyin piiri on perustettu vuonna 2005. Piiriä johtaa "Aleksander Bezumov". Piiriin kuuluu yksi kaupunkikunta (Iskatelei) ja 18 maalaiskuntaa. 
Yhden maalaiskunnan keskus eli Harutan taajama sijaitsee eksklaavina Komin tasavallan pohjoisosissa, mutta kuuluu silti Nenetsian paikallishallinnon piiriin.
Oheisessa taulukossa on esitetty Zapoljarnyin piirin kuntajako vuoden 2010 väestönlaskennan mukaisine asukaslukuineen. Piiriin kuuluu yhteensä 19 kaupunki- tai maalaiskuntaa (taulukossa c.= сельсовет= kyläneuvosto (maalaiskunta), г.п.= городское поселение= kaupunkikunta; п.= посёлок= taajama, п.г.т.= посёлок городского типа= kaupunkityyppinen taajama).
Pariisi, rakkaudella

Pariisi, rakkaudella ("Paris, je t’aime") on vuonna 2006 ensi-iltansa saanut elokuva, joka koostuu eri ohjaajien 18 lyhyestä, eri puolille Pariisia sijoittuvasta lyhytelokuvasta. Huippuohjaajien lisäksi mukana on kansainvälisiä näyttelijäkuuluisuuksia.
Mukana ovat ohjaajat Bruno Podalydès, Paul Mayeda Berges, Gurinder Chadha, Sylvain Chomet, Joel ja Ethan Coen, Gena Rowlands, Wes Craven, Alfonso Cuarón, Nobuhiro Suwa, Christopher Doyle, Vincenzo Natali, Richard LaGravenese, Olivier Assayas, Oliver Schmitz, Isabel Coixet, Alexander Payne, Tom Tykwer, Walter Salles, Daniela Thomas, Yolande Moreau ja Gus Van Sant.
Pikkutumpurasammal

Pikkutumpurasammal ("Streblotrichum convolutum") on lehtisammallaji toukosammalten heimossa ("Pottiaceae"). Sitä esiintyy Maan pohjoispuoliskolla ja Australiassa. Laji kasvaa kalkkikallioilla, betonirakenteissa, soraikoissa, tienvarsissa, pelloilla, joutomailla ja paljaalla maalla.
Pikkutumpurasammalen versot kasvavat tyypillisesti viidestä kahteenkymmeneen millimetriä pitkäksi ja muodostavat kirkkaan kellertävänvihreää kasvustoa. Lehdet ovat lajityypilliseen tapaan kiertyneet kuivana. Ne ovat tavallisesti alle yhden millimetrin pitkiä ja leveimmillään noin keskikohdaltaan. Keskisuoni yltää lähes tai juuri lehden suippenevaan kärkeen. Lehtien laidat ovat samantasoisia tai enintään hyvin kapeasti taakäänteisiä lehden alaosassa. Laji lisääntyy pienistä itiöistä tai itujyväsistä.
Aiheesta muualla.
Kuvalinkit:
Savikkosiipisammal

Savikkosiipisammal ("Fissidens viridulus") on lehtisammallaji siipisammalten heimossa ("Fissidentaceae"). Sitä esiintyy Maan pohjoisen ja eteläisen puoliskon lauhkealla ja viileällä alueella. Suomessa lajia esiintyy lähes koko maassa epäyhtenäisellä levinneisyysalueella. Se on elinvoimainen (LC) ja eteläosassa melko yleinen.
Savikkosiipisammal kasvaa paljaalla ja kostealla savimaalla. Laji muistuttaa ulkonäöltään pientä saniaisen lehteä. Se on kooltaan hyvin pieni, enintään viisi millimetriä. Itiöpesäkkeitä kasvaa yleisesti, itiöt ovat melko pieniä.
Tunturikoukerosammal

Tunturikoukerosammal ("Lescuraea plicata") on lehtisammallaji viitasammalten heimossa ("Leskeaceae"). Se on ainoa laji "Ptychodium"-suvussa. Tunturikoukerosammalta esiintyy Euroopassa ja Kaukasuksella. Suomen alueella laji on harvinainen ja tavattu kahdesta paikasta Enontekiön Lapin luoteistuntureilta. Lajin on arvioitu hävinneen Suomesta 2000-luvun alun aikana. Vuoden 2019 arvioinnissa se luokiteltiin Suomessa äärimmäisen uhanalaiseksi.
Tunturikoukerosammalen kasvupaikkoja ovat kuivat ja paahteiset kalkkikallioiden seinämät, lohkareet ja liuskekalliot.
Silta (vuoden 1999 elokuva)

Silta ("Un pont entre deux rives") on vuonna 1999 ensi-iltansa saanut Frédéric Auburtinin ja Gérard Depardieun ohjaama ranskalainen elokuva.
Juoni.
1960-luvun Normandiassa kaunis ja järkevä kotirouva Mina menee 15-vuotiaan poikansa kanssa katsomaan West Side Story -elokuvaa. Siellä hän tapaa miehen, johon rakastuu. Pian aviomies saa töitä muualta ja alkaa viettää viikot poissa kotoa. Lopulta Mina muuttaa kotoa uuden rakkautensa luo.
Fuerteventuranpaimenkoira

Fuerteventuranpaimenkoira () on espanjalainen koirarotu, joka on Espanjan Kennelliiton hyväksymä. Myös muut Alianza Canina Latina -järjestöön kuuluvat kennelliitot ovat tunnustaneet sen. Se on myös Yhdistyneiden kansakuntien elintarvike- ja maatalousjärjestön "Domestic Animal Diversity Information System" -tietokantaan virallisesti kuuluva rotu. 
Ulkomuoto.
Fuerteventuranpaimenkoira muistuttaa ulkonäöltään melko paljon castro laboreironkoiraa. Se on keskikokoinen, vankkarakenteinen koira. Sillä sallitaan takaraajoissa kaksoiskannukset. Sen karvapeite on lyhyt ja sileä. Väritys on brindle, usein erittäin tummasävyinen: pohjaväri on sysimusta ja siinä on vaalean beiget tai harmaat raidat. Karvapeite voi näyttää jopa hieman vihertävältä, ja tätä sävyä kutsutaan nimellä "verdino". Urosten säkäkorkeus on 57–63 cm ja paino 30–45 kg, nartuilla vastaavat mitat ovat 55–61 cm ja 25–35 kg. 2 cm poikkeama kumpaan tahansa suuntaan sallitaan molemmilla sukupuolilla.
Luonne ja käyttäytyminen.
Fuerteventuranpaimenkoira on tyyni, valpas ja tasapainoinen. Paimenkoirana sillä on hyvin vähäinen metsästysvietti, ja se tulee hyvin toimeen muiden lemmikki- ja kotieläinten kanssa. Se ei ole suositeltava rotu kokemattomalle omistajalle ja vaatii oikeanlaisen koulutuksen. Sitä käytetään kotimaassaan paimen-, seura-, perhe- ja vahtikoirana.
Kirjailija ja historioitsija José Viera y Clavijo kuvailee rotua seuraavasti:
"„... hoikan ulkomuotonsa, eloisuutensa, rohkeutensa ja nopeutensa lisäksi sillä on hieno ja harvinaislaatuinen tunneherkkyys, joka auttaa sitä kommunikoimaan ihmisten kanssa. Se ymmärtää ihmisen arvon, taistelee hänen puolestaan, tottelee ja auttaa häntä, puolustaa ja rakastaa häntä... ja tietää tarkalleen miten voi ansaita omistajansa rakkauden.“"
Alkuperä.
Fuerteventuranpaimenkoira on hyvin vanha rotu. Nimellä "bardino majorero" tunnettu muinainen kanarialainen rotu kuoli alkuperäisessä olomuodossaan sukupuuttoon 1800-luvulla bulldoggien ja mastiffien saavuttua saarille ja risteydyttyä paikallisten koirien kanssa.
Etymologia.
Nimitys "majorero" tarkoittaa sananmukaisesti "fuerteventuralainen". Sen vaihtoehtoinen nimitys "perro de ganado majorero" vastaavasti tarkoittaa "fuerteventuralainen karjakoira" tai oikeammin alkuperäisen käyttötarkoituksen huomioon ottaen "vuohipaimenkoira".
Timo Oksanen

Timo Oksanen (s. 12. huhtikuuta 1976) on suomalainen uransa päättänyt jääpallomaalivahti. Hän pelasi valtaosan urastaan Ruotsin Elitserienissä Bollnäsin joukkueessa. 
Porin Narukerän kasvatti Oksanen pelasi urallaan Suomen ja Ruotsin lisäksi myös kaksi kautta Venäjän mestaruussarjassa. Suomen jääpallomaajoukkueessa hän pelasi yli 80 kertaa.
Timo Oksanen pelasi Suomen joukkueessa useissa jääpallon maailmanmestaruuskilpailuissa. Ensimmäisen kerran hän oli mukana vuonna 2001. Oksanen oli maalivahtina vuoden 2004 loppuottelussa, jossa Suomi voitti ensimmäisen ja toistaiseksi ainoan maailmanmestaruutensa. Hän antoi jatkoajalla pitkän avaussyötön Sami Laakkosen tekemään voittomaaliin. 
Timo Oksasen neljä vuotta nuorempi veli Esa Oksanen on myös pelannut jääpalloa Suomen A-maajoukkueessa.
Esko Tammilehto

Esko Tammilehto (s. 1. huhtikuuta 1958 Kemi) on suomalainen jääpallovalmentaja ja entinen jääpalloilija. Hän valmensi Suomen jääpallomaajoukkuetta vuosina 1999–2004. Vuonna 2004 Suomi voitti Tammilehdon valmennuksessa toistaiseksi ainoan maailmanmestaruutensa. 
Ura.
Pelaajana.
Tammilehto edusti pelaajaurallaan kasvattajaseuransa Veitsiluodon Vastuksen lisäksi Jyväskylän Seudun Palloseuraa, Botniaa sekä ruotsalaista Selånger SK Bandya. Maajoukkueessa Tammilehto pelasi 121 A-maaottelua. Vuoden jääpalloilijaksi hänet valittiin vuonna 1986.
Tammilehto on myös pelannut jalkapalloa. Hän pelasi muun muassa JyP-77:n joukkueessa I divisioonaa kaudella 1982. Lisäksi hän on edustanut Kemin Palloseuraa.
Valmentajana.
Valmentajana Tammilehdon suurin saavutus on Suomen ensimmäinen maailmanmestaruus vuonna 2004. Suomen Valmentajat ry palkitsi hänet tuolloin vuoden joukkuevalmentajana. 
Lisäksi Tammilehto on voittanut kaksi SM-kultaa Warkauden Pallo -35:n valmentajana. Vuoden jääpallovalmentajaksi hänet on valittu neljästi.
Yksityiselämä.
Jyväskylässä asuva Tammilehto työskenteli liikunnan sekä tietotekniikan aineopettajana. Lisäksi Tammilehto toimii juniorivalmentajana Jyväskylän Seudun Palloseurassa. Tammilehdon poika Lasse (s. 1996) bedytoi Bandyliigassa kaudella 2013-2014.
HMS Alarm (1910)

HMS Alarm oli Britannian kuninkaallisen laivaston Acorn-luokan hävittäjä.
Valmistus.
Alus tilattiin John Brown and Companyltä Clydebankistä, missä köli laskettiin 7. helmikuuta 1910. Alus laskettiin vesille 29. elokuuta ja valmistui maaliskuussa 1911.
Palvelus.
Alus myytiin 9. toukokuuta 1921 romutettavaksi.
HMS Brisk (1910)

HMS Brisk oli Britannian kuninkaallisen laivaston Acorn-luokan hävittäjä.
Valmistus.
Alus tilattiin John Brown and Companyltä Clydebankistä, missä köli laskettiin 21. helmikuuta 1910. Alus laskettiin vesille 20. syyskuuta ja valmistui kesäkuussa 1911.
Palvelus.
Alus myytiin 15. marraskuuta 1921 romutettavaksi.
HMS Cameleon (1910)

HMS Cameleon oli Britannian kuninkaallisen laivaston Acorn-luokan hävittäjä.
Valmistus.
Alus tilattiin Fairfield Shipbuilding and Engineering Companyltä Govanista, missä köli laskettiin 6. joulukuuta 1909. Alus laskettiin vesille 2. kesäkuuta 1910 ja valmistui vielä saman vuoden lopulla joulukuussa.
Palvelus.
Alus myytiin 15. marraskuuta 1921 romutettavaksi.
HMS Comet (1910)

HMS Comet oli Britannian kuninkaallisen laivaston Acorn-luokan hävittäjä.
Valmistus.
Alus tilattiin Fairfield Shipbuilding and Engineering Companyltä Govanista, missä köli laskettiin 1. helmikuuta 1910. Alus laskettiin vesille 23. kesäkuuta ja valmistui kesäkuussa 1911.
Palvelus.
Alus upposi 6. elokuuta 1918 Itävalta-Unkarin laivaston sukellusveneen torpedoimana.
HMS Goldfinch (1910)

HMS Goldfinch oli Britannian kuninkaallisen laivaston Acorn-luokan hävittäjä.
Valmistus.
Alus tilattiin Fairfield Shipbuilding and Engineering Companyltä Govanista, missä köli laskettiin 23. helmikuuta 1910. Alus laskettiin vesille 27. heinäkuuta ja valmistui helmikuussa 1911.
Palvelus.
Alus haaksirikkoutui sumussa 18.-19. helmikuuta 1915 välisenä yönä Start Pointissa Sandayssä Orkneyssä. Hylky myytiin romutettavaksi huhtikuussa 1919.