tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Johnny Åkerholm

Bo Johnny Åkerholm (s. 16. heinäkuuta 1948 Vaasa) on suomalainen pankinjohtaja ja Suomen Pankissa sekä valtiovarainministeriössä pitkään vaikuttanut virkamies. Åkerholm toimi Valtion taloudellisen tutkimuskeskuksen johtokunnan puheenjohtajana 1995–2002.
Ura.
Åkerholm on koulutukseltaan valtiotieteen lisensiaatti ja kauppatieteiden kandidaatti. Hän toimi huhtikuusta 2005 alkaen Pohjoismaiden investointipankin toimitusjohtajana, kunnes jäi eläkkeelle keväällä 2012. Hän seurasi tehtävässä islantilaista Jón Sigurðssonia. Ennen Pohjoismaiden investointipankkia hän työskenteli vuosina 1975–1978 OECD:n palveluksessa Pariisissa, vuosina 1982–1995 Suomen Pankissa, muun muassa 1983–1993 keskuspankkipolitiikan osaston osastopäällikkönä ja 1993–1995 kansantalousosaston osastopäällikkönä, vuonna 1995 valtiovarainministeriön kansantalousosaston ylijohtajana, vuosina 1995–2003 valtiovarainministeriön kansantalousasioista vastaavana alivaltiosihteerinä ja vuosina 2003–2004 Euroopan jälleenrakennus- ja kehityspankin pääsihteerinä Lontoossa.
Åkerholm on toiminut myös muun muassa Tilastokeskuksen johtokunnan puheenjohtajana ja Euroopan unionin talous- ja rahoituskomitean puheenjohtajana. Åkerholm kuuluu Vaasan yliopiston hallitukseen.
Åkerholm oli vuonna 2000 ehdolla Suomen Pankin johtokunnan jäseneksi. Sekä eduskunnan pankkivaltuusto että Lipposen II hallitus esittivät häntä ja Mauri Pekkarista eläkkeelle jäämässä olleen Esko Ollilan ja edesmenneen Matti Korhosen tilalle, mutta presidentti Tarja Halonen nimitti lopulta heidän sijastaan vain yhden ehdokkaan, Sinikka Salon.
Näkemyksiä.
Vuonna 2017 Åkerholm kannatti, että Suomessa otettaisiin käyttöön negatiivinen tulovero.
Kritiikki.
Entinen veroministeri Arja Alho ja entinen Vasemmistoliiton puheenjohtaja Suvi-Anne Siimes ovat syyttäneet Åkerholmia uusliberalististen talouspoliittisten linjausten ajamisesta. Alhon mukaan ”valtiovarainministeriön virkamieskvartetti” Raimo Sailas, Johnny Åkerholm, Erkki Virtanen ja Martti Hetemäki ”ujuttivat markkinaohjautuvaa uusliberalismia julkisen ohjauksen sijaan suomalaiseen yhteiskuntapolitiikkaan”, kun valtiovarainministeri vaihtui Iiro Viinasesta Sauli Niinistöön.
DAMS

Driot-Arnoux Motorsport lyhennettynä DAMS on ranskalainen formulatalli, jonka perustivat Jean-Paul Driot ja entinen F1-kuljettaja René Arnoux vuonna 1988. Talli kilpailee GP2 ja World Series by Renault -sarjoissa. Tallin päämaja sijaitsee Le Mansissa lähellä Bugatti Circuitia. Vuonna 2014 talli osallistuu uuteen Formula E sähköautosarjaan nimellä E.dams-Renault.
Historia.
DAMS on yksi menestyneimmistä tiimeistä voittojen ja mestaruuksien määrissä. Talli aloitti toimintansa International Formula 3000 -sarjassa jossa se voitti 90-luvulla useita mestaruuksia. Vuodesta 2005 lähtien talli on kilpaillut GP2-sarjassa joka korvasi F3000 -sarjan. Talli on voittanut yhteensä kolme kuljettajien ja kaksi tiimien mestaruutta. Vuonna 2011 Romain Grosjean voitti tallin autolla mestaruuden mutta talli sijoittui toiseksi. Vuonna 2012 talli voitti sekä kuljettajien että tiimien mestaruudet Davide Valsecchin voimin. Tiimien mestaruus oli DAMS-tallin ensimmäinen GP2-sarjassa. Vuonna 2014 Jolyon Palmer voitti kuljettajien ja tiimien mestaruudet. Lisäksi Kamui Kobayashi voitti Aasian GP2-sarjan mestaruuden kaudella 2008–2009 ja Romain Grosjean kaudella 2011.
Auto GP:n kaudella 2010 DAMS-kuljettajat Romain Grosjean, Edoardo Piscopo ja Duncan Tappy ottivat kolmoisvoiton sarjapisteissä ja DAMS voitti tallien mestaruuden ylivoimaisesti. DAMS toisti mestaruutensa vuonna 2011.
Talli ajattama Ranska voitti A1 Grand Prix -sarjan mestaruuden kaudella 2005–2006. Samalla kaudella DAMS:n ajattama Sveitsi sijoittui toiseksi. Vuonna 2003 talli voitti Formula Renault V6 Eurocup -sarjan mestaruuden. Talli on kilpaillut myös Le Mansin 24 tunnin ajossa vuosina 1997–2002.
DAMS on kilpaillut myös Formula Renault 3.5 -sarjassa vuodet 2005, 2012-2015. Talli voitti sarjassa kaksi kuljettajien ja tiimien mestaruutta Kevin Magnussenin ja Carlos Sainz Jr.:n voimin. Talli vetäytyi sarjasta vuoden 2015 päätteeksi ja siirtyi kilpailemaan GP3 -sarjassa vuonna 2016. Tallipäällikkö Jean-Paul Driot kuoli elokuussa 2019. Hänen poikansa Gregory ja Olivier jatkoivat tallin johtamista ja tallipäällikkönä on toiminut Francois Sicard.
Tulokset ja tilastot.
GP2-tulokset.
• GP2-finaali 2011 oli GP2-kauden 2011 ulkopuolinen finaali.
Barry Dennen

Barry Dennen (22. helmikuuta 1938 Chicago, Illinois – 26. syyskuuta 2017 Burbank, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä, laulaja ja kirjoittaja. Hän näytteli muun muassa elokuvissa "Jesus Christ Superstar" (1973) ja "The Shining – Hohto" (1980).
Vincent Bolloré

Vincent Bolloré (s. 1952) on ranskalainen liikemies ja suursijoittaja, joka omistaa Bolloré-konsernin. Omaisuudesta merkittävä osa sijaitsee Kamerunissa. Omistuksiin kuuluu osia useista mediataloista ja mainostoimistoista. Hänen yhtiöillään on kymmenien laivojen laivasto, öljypalmuviljelmiä Malesiassa. Hän hallinnoi Abidjanin satamaa Norsunluurannikolla ja Kamerunin rautateitä. Ranskalaisen Médiapart-sivuston mukaan Bolloré-konserni kuljettaa 20–30 % Afrikan öljyn, palmutuotteiden, kaakaon, kahvin ja puuvillan viennistä.
Vuonna 2006 hän oli Forbesin maailman rikkaimpien listalla 451. Omaisuutensa hän on saanut perintönä ja sijoittamalla.
Bolloré omistaa merkittävän osan Guineanlahden rannikon satamista ja Kamerunin rautateistä. Arvostelijoiden mukaan viranomaiset suosivat kohtuuttomasti Bollorea Ranskan entisessä siirtomaassa.
Afrikan logistiikka.
Vincent Bolloré on paperiteollisuussuvun perijä. Bolloré sijoittaa logistiikka-, energia-, media- ja markkinointialoilla. Bolloré on lisännyt omaisuuttaan siirtomaa Afrikasta. Bolloré Africa Logistics on johtava Afrikan kuljetus- ja vientiverkostossa. Yhtiö toimii 41 maassa Afrikassa. Se työllistää 20 000 ihmistä. Yhtiö omistaa useita satamia Guineanlahdella. Yhtiö omistaa Kamerunin rautatiet ja Burkina fason ja Norsunluurannikon välisen rautatien.
Kamerun.
Bolloré osti Kamerunin yksityistämisessä maan rautatieverkon ja suurimman kaupungin Doualan sataman. Hänen kuljetusalan monopolinsa hallitsee koko maan vientiä ja tuontia. Kamerunin vientituotteet ovat öljy, puu, kaakao, alumiini, kahvi ja puuvilla.
Kritiikki.
Kamerunin demokratialiike haluaa Vincent Bollorén ulos maasta, koska hänen talousvaltansa koetaan uuskolonialismiksi. Ranskalaisen Survie-järjestön mukaan Bollorén valtaa vahvistaa Kamerunin talouskorruptio ja poliittinen korruptio. Kamerunin presidentti on Paul Biya vuodesta 1982. Bolloré rahoittaa ensimmäisen naisen Chantal Biyan säätiötä.
Bolloré-konserni torjui suomalaistoimittajan haastattelupyynnöt, mutta konserni yritti estää Helsingin Sanomien kirjoitukset uhkauksin.
Nicolas Sarkozy on lomaillut Bollorén huvijahdilla ja lainannut hänen suihkukonettaan. Ranska antoi Kamerunin lainoja anteeksi ehdoilla, jotka sopimusten kautta toivat ranskalaisyhtiöille suuria voittoja Kamerunissa.
Lähiopetus

Lähiopetus tarkoittaa opetusta, joka tapahtuu fyysisesti jaetussa tilassa, jossa siis opettaja ja oppilaat ovat lähekkäin. Termi on varsin tuore, koska ennen internetin käytön yleistymistä opetuksessa kaikki opetus oli lähiopetusta - ainoa oppimisen osa, joka ei ollut lähiopetusta, oli itseopiskelua. Nykyisin opetusta voidaan järjestää lähiopetuksen lisäksi lähi- ja etäopetusta yhdistävänä monimuoto-opetuksena, puhtaana etäopetuksena tai useita eri ympäristöjä yhdistävänä sulautuvana opetuksena.
Vaikka lähiopetus onkin perinteisin oppimisympäristön fyysinen ulottuvuus, hyödynnetään lähiopetuksessakin nykyisin verkkoa. Oppimateriaali voi sijaita verkossa, jolloin se esitetään lähiopetustilanteessa esimerkiksi videoprojektorin avulla, mutta samalla oppijat pääsevät aineistoon käsiksi myös itsenäisesti omalla ajallaan. Osa oppilaista voi mahdollisesti seurata lähiopetusta etänä, esimerkiksi videoneuvotteluyhteyden avulla.
Verkkoa voi hyödyntää lähiopetuksessa monilla tavoin:
Alkuopetus

Alkuopetus tarkoittaa peruskoulun kahden ensimmäisen vuoden opetusta. Alkuopetuksessa katsotaan, että lapsi on utelias ja sosiaalinen, omia ajatuksiaan tiedostava, edistymisestä nauttiva, joka tutkii ympäristöään, kysyy, vertaa, kuuntelee, pohtii ja havainnoi. Alkuopetuksen oppimisympäristö pyritäänkin pitämään virikkeellisenä, joka ohjaa lapsen uteliaisuutta, mielenkiintoa ja motivaatiota. Opettajan tärkeä tehtävä on tarjota ohjaavaa kasvatusta, luoda suotuisia oppimistilanteita sekä virittää ja laajentaa lapsen motivaatiota.
Historia.
Alkuopetuksen alkuperäinen tehtävä oli valmistaa oppilaita kansakouluun, jonne pääsyn edellytyksenä oli lukutaito. Kiinteää alkuopetusta oli vain kaupungeissa, kun maaseudulla alkuopetus oli kotien ja kirkon järjestämien kiertokoulujen vastuulla.
Vuoden 1921 oppivelvollisuuslain myötä muodostettiin 6-vuotinen kansakoulu ja sitä edeltävä kiinteä tai kiertävä alakansakoulu. Alkuopetuksen didaktiikka oli ikäkausididaktiikkaa, jossa lapsia opetettiin heidän ikänsä mukaisesti. Suomalaisen alkuopetuksen perustajana pidetään Aukusti Saloa, jonka vuoden 1935 opetussuunnitelman myötä alakansakoulusta tuli maailman huipputasoa ja varsinaista kansakoulua modernimpaa. Opetus perustui kokonaisopetukseen, jossa joka viikko järjestettiin yhden keskusaiheen ympärille, jota käsiteltiin eri oppiaineissa oppiainerajoja heikentäen (katso moderni suuntaus, ilmiöpohjainen oppiminen). Alakansakoulussa oli myös yleisopetusta, joka toimi pehmeänä laskuna koulun käytänteisiin.
Vuoden 1957 kansakoululain myötä alakansakoulun ja yläkansakoulut yhdistettiin varsinaiseksi kansakouluksi. Tällöin lopetettiin myös alakansakoulun opettajien erilliskoulutus, jolloin tämä moderni opetusoppi hävisi käytännöstä, palaten vasta peruskoulu-uudistuksen yhteydessä. 1970-luvulla luokanopettajakoulutus siirtyi yliopistoihin ja alkuopetus oli eräs erikoistumislinja.
Seppo Järvinen

Seppo Järvinen (18. toukokuuta 1936 Tampere – 27. huhtikuuta 2023 Tampere) oli suomalainen kirjailija sekä kirjallisuus- ja taidekriitikko. Hän oli koulutukseltaan filosofian maisteri. Pääaineenaan hänellä oli Tampereen yliopistossa yleinen kirjallisuustiede. Hän valmistui kansakoulunopettajaksi Rauman seminaarista, kansalaiskoulun yleisaineiden opettajaksi Hämeenlinnan seminaarista ja peruskoulun opinto-ohjaajaksi Joensuun yliopistosta. Järvisen tuotanto käsittää muun muassa runokokoelmia, novellikokoelman, lastenkirjan, kuunnelmia, tekstejä eri antologioissa, esseitä, matkakirjoja sekä kirjallisuuskritiikkiä ja artikkeleita lehdissä. Hän oli sanataideohjaajana Oriveden opistossa, Järvi-Pohjanmaan kansalaisopistossa ja Valamon kansanopistossa, Aholansaaressa. Järvinen oli Suomi 100 vuotta -kirjoituskilpailun koordinaattori. Hänellä oli ortodoksinen lukija-tutkinto Valamon kansanopistosta.
Järvinen sai Tampereen kaupungin kirjallisuuspalkinnon kahdesti (1985, 1989) ja Einari Vuorelan Korpirastas-palkinnon vuonna 1995. Hän piti valokuvanäyttelyn Soinin ja Hervannan kirjastoissa.
Intia oli Järviselle rakas matkakohde ja siellä hän vieraili kymmenkunta kertaa ja kertoi matkoistaan myös lehdissä. Elämäntyönsä hän teki opinto-ohjaajana Tampereella. Hän oli myös aktiivinen soinilaisen Kukonkylän kyläyhdistyksen toimija.
Lisäksi kirjoituksia on julkaistu eri antologioissa. Järvinen julkaisi myös kirjallisuuskritiikkejä useissa lehdissä. Hän järjesti valokuvanäyttelyitä Intiasta Soinin, Alajärven, Lehtimäen ja Vimpelin kirjastoissa.
Ystävyyskoulu

Ystävyyskoulu tarkoittaa kahden tyypillisesti eri maissa sijaitsevan koulun välistä yhteistyösuhdetta. Ystävyyskoulut ovat yhteydessä toisiinsa, järjestävät yhteistä opetusta, luokkaretkiä sekä muuta toimintaa. Ystävyyskoulutoiminnan tavoitteena on muun muassa kansainvälisyyden ja kulttuurisen ymmärryksen lisääminen, sekä joissain tilanteissa myös hyväntekeväisyys.
Euroopan alueella eTwinning-projekti toimii koulujen välisenä yhteistyöverkostona, jossa oli vuonna 2010 mukana yli 70 000 koulua. Etenkin muihin maanosiin Suomen kouluilla on itsenäisesti hankittuja ystävyyskouluja.
Vankilapappi

Vankilapappi on vankilassa toimiva pappi. Pappi toimii vankilassa uskontovirkamiehenä huolehtimalla vankeinhoitolaitoksessa uskonnonvapauslain toteutumisesta käytännössä. Tämä koskee myös ei-kristillisiin kirkkoihin / uskontoihin kuuluvia sekä vankeja, joilla ei muutoin ole mahdollisuutta harjoittaa uskontoaan.
Useissa Euroopan maissa isoimmissa vankiloissa onkin vankilapappeja ja diakoneja eri kirkoista. Käytännössä vankilapapit organisoivat vankilan jumalanpalvelukset, käyvät sielunhoitokeskusteluja, toimittavat yksityisiä ehtoollisia ja rippejä, muistotilaisuuksia, kasteita, vihkimisiä ja ruumiin siunaamisia, pitävät vankilarippikouluja ja hengelliseen musiikkiin liittyvää toimintaa. Vankilapapit ja vankiladiakonit ovat usein mukana vankilan perhetyössä. Vankilapapeille ohjautuvat usein asiantuntijakysymykset vankeinhoitoon liittyvistä ihmisoikeuskysymyksistä.
Suomessa valtio maksaa vankilapappien ja evankelis-luterilainen kirkko vankiladiakonien palkan. Suomalainen vankilapappijärjestelmä kattaa kaikki Suomen vankilat.
Arvostelua.
Vapaa-ajattelijain liiton mielestä vankilapappien virat on lakkautettava osana kirkon ja valtion eroa ja tilalle on perustettava psykologien, psykiatrien ja kouluttajien virkoja.
Paula Sieppi

Paula Sieppi (s. 1960) on suomalainen kirjailija. Hän varttui Muonion Liepimässä ja suoritti opintoja kuvataiteen alalla Peräpohjolan opistossa ja Vapaassa taidekoulussa. Hän on ammatiltaan puutarhuri. Hänen romaaninsa "Aurinko maassa" ilmestyi Gummeruksen kustantamana vuonna 1996. Kirjailija sai esikoisteoksellaan Kalle Päätalo -stipendin ja oli ehdolla Helsingin Sanomain kirjallisuuspalkinnon saajaksi. Sieppi on kirjoittanut myös novelleja. Virpi Peitso ja Anja Tornensis ovat esittäneet hänen kirjallisuudestaan tehtyjä monologinäytelmiä.
Kirjoittamisen ohella Sieppi on myös maalannut ja tehnyt grafiikkaa. Hänellä on ollut taidenäyttelyitä eri paikkakunnilla.
Vastavuoroinen opetus

Vastavuoroinen opetus on opetusmenetelmä, jossa opettaja ja oppilaat käyvät keskustelua haastavasta oppikirjan tekstistä. Menetelmässä käytetään lukemisen strategiaa, johon kuuluu selvennys, ennakointi, kysely sekä yhteenveto.
Wurfrahmen 40

Wurfrahmen 40 oli saksalainen toisessa maailmansodassa käytetty raketinheitin, joka pystyi ampumaan 280mm, 300mm ja 320mm raketteja. Se oli rakennettu SdKfz 251 -puolitelavaunurungolle. Wurfrahmen 40:tä kutsuttiin joskus myös nimellä "kävelevä Stuka" ("Stuka zu Fuß").
Isotuomipihlaja

Isotuomipihlaja ("Amelanchier spicata") on tuomipihlajien ("Amelanchier") sukuun kuuluva kasvi, joka on todennäköisesti kotoisin itäisestä Pohjois-Amerikasta. Isotuomipihlaja on Suomen suosituin tuomipihlaja, joka leviää helposti luontoon vaikeasti poistettavaksi vieraslajiksi.
Kuvaus.
Isotuomipihlaja kasvaa 2–6 metriä korkeaksi tiheäversoiseksi pensaaksi, jonka haarat ovat pystyjä. Se muodostaa runsaasti tyvivesoja. Silmut ovat viininpunaisia. Lehtien kevätväri on harmaanvihreä ja syysväri keltainen tai oranssinpunainen. Lehtiruoti on karvainen. Lehtilapa on soikea ja 2,5–6 cm pitkä. Lehdet ovat nuorina kellertävän nukkakarvaisia alapuolelta. Lehtien laitahampaat ovat pieniä ja tiheässä.
Kukinto on pysty, kapea ja tiheä terttu. Tertussa on valkoisia kukkia yleensä 8–11. Teriöt ovat 12–20 mm leveitä. Terälehdet ovat kaksi kertaa leveytensä pituiset. Kukinta-aika on touko–kesäkuussa. Hedelmä on 8–10 mm kokoinen kuivahko pohjusmarja, jonka kärki on karvainen. Verholehdet ovat lähes pystyt. Marjat ovat syötäviä. Isotuomipihlaja kukkii ja marjoo runsaasti. 
Viljely Suomessa ja poistaminen luonnosta.
Isotuomipihlajaa on käytetty Suomessa 1900-luvun alkupuolelta. Sitä on käytetty kestävyytensä ja koristeellisuutensa vuoksi yksittäisenä aidannekasvina tai leikattuna pensasaitana. 
Isotuomipihlaja menestyy Lappia myöten vyöhykkeillä I–VI (VII). Lintujen levittämänä se on villiintynyt ja täysin kotiutunut maan eteläosiin. Sitä tavataan metsissä, metsänreunamissa, kallioilla, tienvierillä, pientareilla ja harjunrinteillä. Isotuomipihlaja voi levitä laajoiksi kasvustoiksi etenkin hiekkamaassa. Lajin viljelystä pitäisi siksi luopua ja luontoon levinneet isotuomipihlajat olisi hyvä poistaa mieluiten juurineen. Pensaan leviämistä voidaan myös hidastaa katkaisemalla isotuomipihlajan vesat tyvestä, mutta työ täytyy uusia säännöllisesti, koska isotuomipihlaja muodostaa runsaasti tyvivesoja.
Lincoln Center for the Performing Arts

Lincoln Center for the Performing Arts on New Yorkin Upper West Sidessa sijaitseva esittävän taiteen keskus. Siellä on 14 salia ja muuta paikkaa, jotka tarjoavat oopperaa, klassista sinfonia- ja kamarimusiikkia, jazzia, balettia ja teatteria. Lincoln Center rakennettiin 1960-luvulla purettujen vanhojen kerrostalojen tontille. Keskukseen sijoitettiin aluksi yli 165 miljoonaa dollaria. Osavaltio lahjoitti tontin ja loput rahat saatiin yksityisistä lahjoituksista.
New York City Ballet toimii Lincoln Centerissä.
Osmo Omenamäki

Osmo Antero ”Omppu” Omenamäki (s. 15. helmikuuta 1940 Helsinki) on suomalainen graafikko, joka on tunnetaan suunnittelemistaan postikorteista ja postimerkeistä. Omenamäki toimi mainospiirtäjänä eri toimistoissa 1960-luvun alusta noin 14 vuoden ajan, ja vuodesta 1974 lähtien hänellä on ollut oma toimisto Ateljee Omppu.
Omenamäki suoritti ABC-piirustuskoulun vuosina 1954–1955 ja valmistui Taideteollisen keskuskoulun koristemaalauslinjalta 1959. Lisäksi hän on käynyt Mainosgraafikkojen koulun 1962–1964. Hän on työskennellyt muun muassa Sokoksen tavaratalossa Helsingissä sekä Mainosyhtymässä.
Vuonna 1991 Omenamäen suunnittelema postimerkki valittiin Suomen kauneimmaksi postimerkiksi. Omenamäki on piirtänyt kaikkiaan yli 1 700 painettua postikorttia. Hänen tuotantonsa keräilijöillä on vuonna 1995 perustettu Omppu-kerho. 
Osmo Omenamäen vanhemmat olivat suutari Anton Villiami Omenamäki ja liikkeenharjoittaja Aina Ripatti. Hänen puolisonsa oli offsetasemoija Sirkka Amanda Häkkinen (1941–2008). Heillä on yksi lapsi.
Suurin pudottaja (yhdysvaltalainen televisiosarja)

Suurin pudottaja ("The Biggest Loser") on yhdysvaltalainen tositelevisio-ohjelmaformaatti. Ohjelma keskittyy ylipainoisiin kilpailijoihin, jotka yrittävät laihtua, parantaakseen elämänsä ja myös tavoitellakseen rahapalkintoa. Ohjelmasta on tehty omia versioita useissa maissa.
"The Biggest Loser" Yhdysvalloissa.
Sarjaa on kuvattu yksitoista kautta.
Juontajat.
• Caroline Rhea – Kaudet 1–3 – Vuosina 2004–2006
• Alison Sweeney – Kaudet 4– (2007–)
Valmentajat.
• Jillian Michaels – (2004–2005, 2007–2011)
• Bob Harper – (2004–)
• Kim Lyons – (2006–2007)
• Cara Castronuova – (2011)
• Brett Hoebel – (2011)
• Anna Kournikova – (2011–)
• Dolvett Quince – (2011–)
Norjan radion orkesteri

Norjan radion orkesteri () on vuonna 1946 perustettu 53 muusikosta koostuva orkesteri. Sen ohjelmistoon kuuluu taidemusiikin ohella myös jazzia, popmusiikkia ja rockia. Orkesterin ensimmäisenä pääkapellimestarina toimi Øivind Bergh. Vuosina 1976–1988 orkesteria johti Sverre Bruland, vuosina 1989–1992 Avi Ostrowsky, vuosina 1994–2002 Ari Rasilainen ja vuosina 2003–2005 Rolf Gupta. Häntä seurasivat tanskalainen Thomas Søndergård (2009–2012), perulainen Miguel Harth-Bedoya (2013-2020) ja tsekkiläinen Petr Popelka (2020-2023).
Orkesteri on tehnyt yhteistyötä useiden kansainvälisten muusikoiden ja kapellimestareiden kanssa. Heidän joukossaan ovat olleet muiden muassa Mario Venzago, Juano Mena, Kees Bakels, Mikail Jurowski, Anna Netrebko, Truls Mørk, Chloë Hanslip, Yo-Yo Ma ja Stephen Kovacevich. Orkesteri on myös ollut oikeutettu esiintymään vuosittain Nobelin rauhanpalkintokonsertissa ().
Lähteet.
]
Diego Nunes

Diego Nunes (s. 12. heinäkuuta 1986 Curitiba) on brasilialainen moottoriurheilija. Hän on kilpaillut Formula Renault -sarjassa vuosina 2002-2004, Formula 3- ja Formula 3000 -sarjassa 2005–2006, GP2-sarjassa 2008–2009 ja Aasian GP2-sarjassa 2008–2010. Nunez saavutti GP2-vuosinaan yhden palkintosijan ja 11 MM-pistettä.
Nunes ajoi Aasian GP2-sarjassa kaksi voittoa kaudella 2008–2009. Hän jatkoi sarjassa kaudella 2009–2010, mutta hänet korvattiin jo kahden kilpailun jälkeen Alexander Rossilla. Vuodesta 2010 hän on ajanut Stock Car Brasil -sarjaa, jossa hän on saavuttanut kaksi voittoa ja muutamia muita podiumsijoituksia.
Harriet Sansom Harris

Harriet Sansom Harris (s. 8. tammikuuta 1955) on yhdysvaltalainen näyttelijä.
Elämä ja ura.
Hän syntyi Fort Worthissa, Texasissa, Yhdysvalloissa. Hän aloitti näyttelemisen nuorena New Yorkin Juilliard Schoolissa. Valmistuttuaan sieltä hän siirtyi John Housemanin teatteriseurueeseen, jossa hän oli kolme vuotta. Sinä aikana hän näytteli muun muassa Shakespearen näytelmissä "Kuningas Lear" sekä "Romeo ja Julia". 
Harrisilla oli rooli Paul Youngin arkkivihollisena Felicia Tilmanina televisiosarjassa "Täydelliset naiset". Hänen omat sarjansa (mukaan lukien "The 5 Mrs. Buchanans", "Union Square" ja "It's All Relative") eivät olleet suosittuja, mutta hänen vierailunsa hittisarjoissa "Aavekuiskaaja", "Murphy Brown", "Ally McBeal", "Mullan alla", "Frasier" ja "Ellen" olivat muistettavia. Hän myös vieraili "Salaisissa kansioissa" vuonna 1993. Myöhemmin hän on näytellyt Sci Fi Channelin minisarjassa "The Lost Room" Margaret Milneä.
Harris on voittanut Tony-palkinnon vuonna 2002 musikaalista "Thoroughly Modern Millie".
Harriet Sansom Harris palasi "Täydellisiin naisiin" 7. tuotantokaudella 2010–2011.
Pentti Hakkarainen

Pentti Kalevi Hakkarainen (s. 23. heinäkuuta 1958 Iisalmi) on suomalainen pankinjohtaja. Hän toimi vuodesta 2002 Suomen Pankin johtokunnan jäsenenä ja vuodesta 2008 johtokunnan varapuheenjohtajana. Vuonna 2017 Hakkarainen siirtyi Suomen Pankista Euroopan keskuspankin (EKP) edustajaksi yhteisen valvontamekanismin valvontaelimeen. Huhtikuussa 2017 hänet valittiin valtion vientitakuu- ja erityisrahoitusyhtiö Finnveran hallituksen puheenjohtajaksi.Lokakuussa 2021 Hakkarainen valittiin Euroopan keskuspankin oikaisulautakuntaan (Administrative Board of Review, ECB) ja sen puheenjohtajaksi 2023 alkaen.
Elämä ja ura.
Hakkarainen valmistui oikeustieteen kandidaatiksi Helsingin yliopistosta vuonna 1982 pääaineenaan vero-oikeus. Hän sai varatuomarin arvonimen vuonna 1984. Hakkarainen valmistui kauppatieteiden maisteriksi vuonna 1987 Helsingin kauppakorkeakoulusta pääaineinaan laskentatoimi ja rahoitusmarkkinat. Vuosina 1982–1983 Hakkarainen auskultoi Pielaveden tuomiokunnassa ja hoiti käräjätuomarin viransijaisuuksia. Hän kävi ulkoasiainministeriön kansainvälisten asioiden valmennuskurssin (Kavaku) ja toimi virkamiesharjoittelijana vuosina 1984–1985.
Uransa Hakkarainen aloitti Outokumpu Oy:ssä, jossa hän työskenteli 1985–1995, vuosina 1989–1995 rahoitusjohtajana. Sieltä hän siirtyi Osuuspankkien Keskuspankki Oy:n (OKO) palvelukseen vuosiksi 1995–1997 toimien johtokunnan jäsenenä 1995–1997 ja toimitusjohtajana 1997. Hakkarainen toimi Postipankki Oyj:n toimitusjohtajana 1998–2000 ja sitä seuranneen Leonian konsernijohtajana 2000 ja johtokunnan puheenjohtajana 2001. Vuodet 1998–2000 hän oli pankin johtokunnan varapuheenjohtaja ja vuonna 2001 puheenjohtaja. Vuonna 2001 Hakkarainen toimi myös Sampo-konsernin pankkitoiminnasta vastaavana varatoimitusjohtajana.
Suomen Pankissa Hakkarainen on ollut johtokunnan jäsen vuodesta 2002 ja johtokunnan varapuheenjohtaja vuodesta 2008. Hänen vastuualueitaan ovat rahapolitiikan toteutus, sijoitustoiminta, hallinto, laki ja kansainväliset asiat sekä makrovakauspolitiikka. Aiemmin Hakkarainen on vastannut muun muassa pankkitoiminnasta, riskienhallinnasta ja -valvonnasta sekä rahoitusmarkkinoiden vakaudesta ja taloushallinnosta.
Hakkarainen nimitettiin vuonna 2016 Euroopan keskuspankin Pankkivalvontaneuvostoon (Supervisory Board) EKP:n edustajana, jossa tehtävässä hän toimi vuodesta 2017 vuoteen 2022. 
Vuodesta 2009 Hakkarainen on toiminut Finanssivalvonnan johtokunnan puheenjohtajana, mitä ennen hän toimi vuonna 2008 sen edeltäjän Rahoitustarkastuksen johtokunnan puheenjohtajana, vuoteen 2017. Lisäksi hän on ollut muun muassa Olvi Oyj:n hallituksen puheenjohtaja 2017 - 2023, Suomen pankkiyhdistyksen (nykyinen Finanssialan Keskusliitto) ensimmäinen varapuheenjohtaja 2000–2001 ja hallitusten jäsen IS-yhtymässä (1991–1998), Veikkauksessa (2000–2001) ja Palvelutyönantajissa (2000–2001).
Yksityiselämä.
Hakkarainen on ollut vuodesta 1986 naimisissa KHO:n jäsenen Hannele Ranta-Lassilan kanssa.
Ilvessiilikäs

Ilvessiilikäs ("Spilosoma luteum") on siilikkäisiin kuuluva yöperhoslaji.
Koko ja ulkonäkö.
Ilvessiilikkään etusiivet vaihtelevat yleisväritykseltään täysin aprikoosinkeltaisesta puhtaan valkoiseen ja niissä on harvakseltaan muutamia pieniä, mustia pilkkuja, jotka sijoittuvat erityisesti siiven poikki kulkevalle viivalle. Takasiivet ovat etusiipien väriset vain muutamin mustin pilkuin. Etusiiven etureunassa on yhdestä kahteen mustaa täplää. Naaraat ovat koiraita vaaleampia, joskus lähes valkoisia. Siipiväli 32–43 mm. Perhosen ruumis on kokonaan tuuhean karvainen ja siipien tapaan vaihtelee väriltään aprikoosinvärisestä valkeaan. Takaruumiin selkäpuolella on rivi mustia täpliä.
Levinneisyys ja lentoaika.
Ilvessiilikästä tavataan koko Euroopassa pohjoisimpia osia lukuun ottamatta. Levinneisyysalue jatkuu idässä Japaniin asti. Suomessa laji on yleinen Keski-Suomen korkeudelle asti. Aikuiset perhoset lentävät kesäkuun alusta heinäkuulle.
Elintavat ja elinympäristö.
Ilvessiilikäs viihtyy lämpimillä ja avoimilla paikoilla, usein rantojen lähellä tai kulttuuriympäristöissä. Lajin elinympäristöt ovat yleensä mikroilmastoltaan lämpimämpiä kuin läheistä sukua olevalla tiikerisiilikkäällä ja se esiintyy usein samoilla paikoilla hukkasiilikkään kanssa. Laji lentää öisin ja koiraat tulevat valolle, naaraat harvemmin. Aikuinen perhonen ei nauti ravintoa.
Naaras munii noin 300 munaa noin 50 munan ryhminä kasvien lehtien alapinnoille. Toukat ovat aktiivisia öisin ja viettävät piilottelevaa elämää matalalla kasvillisuuden joukossa, minkä vuoksi niitä näkee harvoin. Toukat ovat täysikasvuisia syyskuussa. Laji talvehtii kotelona.
Ravintokasvi.
Toukan ravintokasveihin kuuluvat mm. nokkonen ("Urtica dioica"), harmaaleppä ("Alnus incana") sekä tammi ("Quercus robur").
Poitounhevonen

Poitounhevonen (myös poitevin, mulassier) on Ranskan Poitousta kotoisin oleva, suuri ja raskasrakenteinen hevosrotu.
Ominaisuudet.
Rotu on suuri ja raskasrakenteinen, jaloissa on vuohistupsut. Korkeus on yleensä noin 162–170 cm. Väri on yleensä harmaanruskea, myös ruunikoita ja harvinaisempia rautiaita esiintyy.
Historia.
Alun perin tämä pohjoisesta (Alankomaat, Tanska, Norja) peräisin oleva hevonen tuotettiin Ranskaan suoalueiden kuivaustyötä varten. Koska se on kotoisin samankaltaisilta tasaisilta suoalueilta, sopivat sen suuret, pyöreät kaviot erittäin hyvin tähän työhön.
Käyttö.
Poitounhevonen tunnetaan myös nimellä "mulassier", joka viittaa rodun erääseen käyttötarkoitukseen: tammoja käytetään synnyttämään suurikokoisia poitevin-muuleja, jotka ovat hyvin kysyttyjä eritoten Amerikassa. Poitounhevostammat astutetaan suurilla aasioreilla ("baudetes du Poitou") näiden arvokkaiden muulien synnyttämiseksi.
LOMO

LOMO (; Ленинградское оптико-механическое объединение, "Leningradskoje optiko-mehanitšeskoje objedinenije", 'Leningradin optomekaaninen yhtymä') on venäläinen sairaalavälineistön, optisten kojeiden, linssien ja kameroiden valmistaja, joka on perustettu Pietarissa vuonna 1914.
Historia.
LOMO perustettiin venäläis-ranskalaisena yhteisyrityksenä Pietarissa 1914. Ensimmäisen maailmansodan aikaan tehtaan tuotantoon kuuluivat mm. tähtäinkiikarit ja etäisyysmittarit. Myös ensimmäinen, vuonna 1930 myyntiin tullut, venäläinen kamera oli Lomon valmistama. 1930-luvun mittaan alettiin myös kehittää 35-millistä kinofilmiä käyttäviä kameroita, joihin haettiin ilmeisesti mallia saksalaisista tuotteista (muun muassa vuosina 1932–1935 valmistettu VOOMP I voidaan varsin helposti tulkita Leica-kopioksi). Ensimmäinen elokuvakamerakin ehti myyntiin jo 1933. Vuotta myöhemmin saatiin valmiiksi myös ensimmäiset mikroskoopit.
Tuotteet.
Tavallisille kuluttajille LOMO on parhaiten tunnettu kameravalmistajana. Tunnetuimpiin tuotteisiin kuuluvat mm. keskikoon TLR-kamera Lubitel (1950–) ja halvaksi ensikameraksi tarkoitettu Smena (eri muodoissaan samalla nimellä 1953–1991). Smenan tunnetuimpiin käyttäjiin lukeutuu Venäjän entinen presidentti Dmitri Medvedev:
Imeytymishäiriö

Imeytymishäiriö tai malabsorptio on aineenvaihdunnallinen vaiva, joka ilmenee ruoansulatuselimistön kyvyttömyytenä hajottaa ravintoaineita myöhempää imeytymistä varten. Imeytymishäiriön muoto ja vakavuus riippuu sitä aiheuttaneesta taudista. Hoitamatonta imeytyshäiriö voi johtaa mm. anemiaan ja aliravitsemukseen.
Imeytymishäiriöitä voidaan jakaa seuraavasti:
Jouni Peltonen

Jouni Peltonen (s. 21. tammikuuta 1955 Rauma) on suomalainen uransa lopettanut jääkiekkopuolustaja. Hän pelasi koko uransa Rauman Lukossa vuosina 1973–1987. Peltonen pelasi SM-sarjassa ja SM-liigassa yhteensä 443 ottelua tehoin 60+107=167. Jäähyminuutteja tuli 346.
Lukko on jäädyttänyt Peltosen pelinumeron #4. Lukko on "tuplajäädyttänyt" numeron, sillä samalla numerolla pelasi myös Teppo Rastio.
Peltonen pelasi urallaan yhteensä 11 A-maaottelua. Hän edusti Suomea MM-kilpailuissa vuonna 1977. Peltonen pelasi myös vuoden 1976 Kanada-cupissa sekä alle 18-vuotiaiden EM-kilpailuissa 1974.
Aleksandr Solovjov

Aleksandr Konstantinovitš Solovjov (, 30. elokuuta 1846 Ylä-Laukaa – 9. kesäkuuta 1879 Pietari) oli venäläinen vallankumouksellinen narodnikki, joka yritti murhata keisari Aleksanteri II:n.
Aleksandr Solovjov syntyi virkamiehen perheeseen. Vuosina 1865–1866 hän opiskeli Pietarin yliopistossa, mutta joutui varattomana keskeyttämään opintonsa. Vuonna 1867 hän suoritti opettajan tutkinnon ja työskenteli sen jälkeen opettajana Toropetsin kihlakuntakoulussa. Vuonna 1876 hän liittyi Zemlja i volja -järjestöön. Vuosina 1877–1878 hän levitti vallankumouksellista propagandaa Volgan alueen talonpoikaiston keskuuteen.
Vuoden 1878 lopussa Solovjov saapui Pietariin, jossa hän ehdotti Zemlja i voljan jäsenille Aleksanteri II:n murhaamista. Huhtikuun 21. päivänä 1879 hän yritti omasta aloitteestaan murhata keisarin Palatsiaukiolla, ampui kolmesti ohi ja joutui pidätetyksi. Murhayrityksen jälkeen hän oli vangittuna Pietari-Paavalin linnoituksessa. Oikeudenkäynnissä Solovjov tuomittiin kuolemaan ja hänet hirtettiin Smolenskin kentällä.
Solovjovin tekemän murhayrityksen jälkeen Venäjän hallitus yritti tukahduttaa vallankumouksellisen liikkeen nimittämällä erityisvaltuuksin toimivat kenraalikuvernöörit Pietariin, Harkovaan ja Odessaan (aikaisempien Moskovan, Kiovan ja Varsovan lisäksi). Samalla muodostui myös liberaalien virkamiesten ryhmä, jonka vaikutusvalta oli aluksi vähäinen. Vallankumouksellisten pidätykset ja heidän käymänsä kiistely tsaarin murhaamisesta lamauttivat Zemlja i voljan toiminnan ja johtivat järjestön hajoamiseen Narodnaja volja ja Tšornyi peredel -ryhmiksi syksyllä 1879.
Nikolai Sablin

Nikolai Aleksejevitš Sablin (, 22. helmikuuta 1849 Vologda – 14. maaliskuuta 1881 Pietari) oli venäläinen vallankumouksellinen narodnikki.
Nikolai Sablin syntyi aatelisperheeseen. Hän opiskeli Moskovan yliopistossa, liittyi tšaikovskilaiseen narodnikkikerhoon ja levitti vallankumouksellista propagandaa talonpoikaiston keskuuteen. Marraskuussa 1874 Sablin muutti ulkomaille, missä hän liittyi ensimmäiseen internationaaliin ja toimitti "Rabotnik"-lehteä. Palattuaan Venäjälle hänet pidätettiin maaliskuussa 1875. Hän oli tuomittavana ns. 193:n oikeudenkäynnissä (1877–1878).
Vuonna 1879 hän Sablin liittyi Narodnaja voljaan. Hän toimi sen toimeenpanevan komitean agenttina, "Rabotšaja gazeta" -lehden toimittajana ja osallistui Aleksanteri II:n murhayrityksiin. Keisarin murhan jälkeen hän ampui itsensä pidätyksen yhteydessä. Sablin tunnetaan myös runoilijana.
Yliopistokatu

Yliopistokatu on katu Oulun Linnanmaan kaupunginosassa. Katu alkaa Linnanmaantieltä jatkuen Kaitoväylälle. Pituutta kadulla on 800 metriä. Kadun varrella sijaitsee suuri osa Linnanmaan opiskelija-asunnoista ja YTHS:n terveysasema.
Katu on saanut nimensä Oulun yliopistosta, joka sijaitsee sen länsipuolella. Tunnetuimpia Yliopistokadulla sijaitsevia rakennuksia on Pyhän Luukkaan kappeli.
Sergei Kovalik

Sergei Filippovitš Kovalik (; 25. lokakuuta 1846 Poltavan läänin Zenkovin kihlakunta – 26. huhtikuuta 1926 Minsk) oli venäläinen vallankumouksellinen narodnikki.
Sergei Kovalik syntyi aatelisperheeseen. Hän opiskeli sotakoulussa, Pietarin yliopistossa ja valmistui Kiovan yliopistosta matematiikan kandidaatiksi. Kovalik osallistui narodnikkikerhojen perustamiseen ja oli yksi talonpoikaiston keskuuteen tehdyn vallankumouksellisen propagandakampanjan (ns. ”Meno kansaan”) alullepanijoista. Vuonna 1873 hän matkusti ulkomaille, missä tutustui Mihail Bakuniniin, Pjotr Lavroviin ja Pjotr Tkatšoviin. Palattuaan hän teki propagandatyötä eri puolilla Venäjää.
Kovalik pidätettiin Samarassa heinäkuussa 1874. Hän oli vangittuna Pietari-Paavalin linnoituksessa ja Špalernajan tutkintavankilassa, josta hän yritti paeta yhdessä Porfiri Voinaralskin kanssa. Tammikuussa 1878 ns. 193:n oikeudenkäynnissä hänet tuomittiin kymmenen vuoden pakkotyörangaistukseen laittoman järjestön jäsenyydestä ja kapinan lietsonnasta. Rangaistuksensa Kovalik kärsi Borisoglebskin ja Karan pakkotyövankiloissa. Sen jälkeen hänet karkotettiin Verhojanskiin. Vuonna 1892 hän sai luvan siirtyä Balaganskiin ja sieltä Irkutskiin. 
Siperiassa Kovalik tutki jakuuttien kulttuuria ja kieltä sekä osallistui Venäjän maantieteellisen seuran tutkimusretkiin. Vuonna 1898 hänen sallittiin siirtyä Euroopan-puoleiselle Venäjälle, missä hän asettui Minskiin. Vallankumouksen jälkeen hän osallistui yhteiskunnalliseen toimintaan ja luennoi Minskin polyteknisessä instituutissa. Kovalik on kirjoittanut 1870-luvun vallankumousliikkeen historiaa käsittelevän teoksen "Revoljutsionnoje dviženije semidesjatyh godov i protsess 193-h", joka ilmestyi Moskovassa vuonna 1928.
Dmitri Rogatšov

Dmitri Mihailovitš Rogatšov (, 1. joulukuuta 1851 Orjolin lääni – 5. helmikuuta 1884 Karan pakkotyövankila) oli venäläinen vallankumouksellinen narodnikki.
Dmitri Rogatšov syntyi aatelisperheeseen. Hän opiskeli kadetti- ja tykistökouluissa sekä Pietarin teknologisessa instituutissa. Rogatšov oli yksi narodnikkien talonpoikaiston keskuudessa tekemän vallankumouksellisen propagandakampanjan (ns. ”Meno kansaan”) alullepanijoista ja aktiivisista osallistujista. Hänen onnistui paeta poliisin pidätyksestä Tverin läänissä marraskuussa 1873. Johannes Pelkosen Saratovin-verstaan paljastuttua hän vältti jälleen pidätyksen.
Rogatšov pidätettiin Pietarissa elokuussa 1876. Hän oli vangittuna Pietari-Paavalin linnoituksessa ja Špalernajan tutkintavankilassa. Ns. 193:n oikeudenkäynnissä tammikuussa 1878 hänet tuomittiin kymmenen vuoden pakkotyörangaistukseen laittoman järjestön jäsenyydestä ja luvattoman kirjallisuuden levittämisestä. Hän kärsi rangaistustaan Novoborisoglebskin ja Karan pakkotyövankiloissa. Karassa Rogatšov johti poliittisten vankien vastarintaa. Hän kuoli keuhkokuumeeseen.
Dmitri Rogatšovin veli Nikolai toimi 1880-luvun alussa vallankumouksellisessa Narodnaja volja -järjestössä.
Adrian Zaugg

Adrian Zaugg (s. 4. marraskuuta 1986 Singapore) on eteläafrikkalainen moottoriurheilija. Hän on kilpaillut Formula BMW -sarjassa vuonna 2004, Formula Renault -sarjassa vuosina 2005–2006 ja uudestaan 2009, A1 Grand Prix -sarjassa 2006–2009 ja GP2-sarjassa 2007 ja 2010.
Zaugg debytoi GP2-sarjassa vuonna 2007 Ardenilla ja sai kauden aikana 10 MM-pistettä. Hänet korvattiin päätöskilpailussa Filipe Albuquerquella. Zaugg palasi GP2-sarjaan kaudeksi 2010 Trident-talliin.
Jaara

Jaara on runsaan kahden sadan asukkaan kylä Sastamalassa entisen Kiikoisten kunnan alueella. Jaaran lävitse virtaa Kiikoisjärvestä laskeva Jaaranjoki, joka muuttuu Kokemäen puolella Piilijoeksi ja laskee Kokemäen Sääksjärveen.
Jaarassa on ollut asutusta jo kivikaudella 2000 vuotta eaa. Yli-Jaaran alueella on löytynyt esineistöä kivi- ja pronssikaudelta. Nimi Jaara (oinas) on alkukantainen yhteiskunta- ja uskontomuotoinen nimi. Jaara on ollut käsityöläisten ja ammatinharjoittajien kylä, joka on säilyttänyt kylämäisen asutuksen vanhoina puutaloineen.
Mogens Wieth

Mogens Frits Carl Wieth (16. syyskuuta 1919 Kööpenhamina – 10. syyskuuta 1962 Lontoo) oli tanskalainen näyttelijä. Hän näytteli muun muassa Tanskan kuninkaallisessa teatterissa ja useissa elokuvissa.
Elämä ja ura.
Mogens Wiethin vanhemmat olivat näyttelijät Carlo Wieth ja Agnes Thorberg Wieth. Hän suoritti Tanskan kuninkaallisen teatterin oppilaskoulun vuosina 1937–1939 ja työskenteli samaisessa teatterissa näyttelijänä kahteen otteeseen: 1939–1950 ja 1954–1955. Vuosina 1950–1954 Wieth työskenteli Lontoossa ja vuosina 1955–1959 Kööpenhaminan Det Ny Teaterissa. Hän palasi Lontooseen vuonna 1962. Tuolloin hänen oli määrä näytellä Old Vic -teatterissa Antonion rooli kappaleessa "Venetsian kauppias". Wieth kuitenkin menehtyi ennen näytelmän ensi-iltaa.
Wieth näytteli myös elokuvissa, radioteatterissa ja tanskalaisissa televisiotuotannoissa.
Mogens Wieth avioitui näyttelijä Lily Weidingin kanssa vuonna 1954. Pariskunnalle syntyi tytär Julie 1960.
Sami Mustakallio

Sami Kimmo Kalervo Mustakallio (s. 13. lokakuuta 1958 Helsinki) on suomalainen pastori. Hän on näyttelijä Marita Nordbergin ja lääketieteen tohtori, professori Kimmo K. Mustakallion poika.
Sami Mustakallio valmistui teologian maisteriksi Helsingin yliopistosta vuonna 1992. Hänen pro gradunsa aihe oli pelastus ja parantaminen Kirkkojen maailmanneuvoston lääketieteellisen komission asiakirjoissa vuosina 1979–1981. Mustakalliolla on CP-vamma. Vammaisuutensa vuoksi hän joutui odottamaan pappisvihkimystään yhdeksän vuotta. Suomen evankelis-luterilaisen kirkon piirissä epäiltiin hänen kykyään suoriutua tehtävästään. Mustakallion käsityksen mukaan Tampereen silloinen piispa arveli ettei Mustakallion puheesta saataisi selvää. Kiistaa oli ilmeisesti myös siitä, voiko vammainen pappi hyödyntää työssään avustajansa käsiä. Lopulta piispainkokous totesi, että vammainen voi toimia pappina, mikäli hänet katsotaan kelvolliseksi tehtävään. Jälkikäteen Mustakallio kritisoi kirkon suhtautumista hänen vammaisuuteensa muun muassa seuraavasti: ”Kukaan ei alussa edes katsonut, miten voisin mitäkin asioita tehdä. Nähtiin vain pyörätuoli.”
Ennen vihkimystään Mustakallio työskenteli Invalidiliiton sopeutumisvalmennuskeskuksessa (nyk. Validia Kuntoutus Lahti) sosiaaliterapeuttina. 1. kesäkuuta 2000 Mustakallio viimein vihittiin, jolloin hänestä tuli ensimmäinen Suomen evankelis-luterilaisen kirkon vihkimä vaikeavammainen pappi. Vihkimisen toimitti Juha Pihkala Tampereen tuomiokirkossa. Mustakalliota varten perustettiin Lahden seurakuntien yhteisen diakoniatyön alaisuuteen määräaikainen seurakuntapastorin virka, joka päättyi vuoden 2002 lopussa. Sopimuksen mukaan hän hoiti virkaansa 10-prosenttisesti.
Mustakallio valittiin vuoden 2000 kunnallisvaaleissa Lahden kaupunginvaltuustoon vihreiden listalta. Valtuustoaikanaan hän oli myös sosiaali- ja terveyslautakunnan jäsen. Hän oli vasemmistoliiton ehdokkaana vuoden 2003 eduskuntavaaleissa, mutta ei tullut valituksi.
2000-luvun ensikymmenen loppupuolella Mustakallio muutti Lahdesta takaisin Helsinkiin. Hän asuu MS-liiton palvelutalossa Arabianrannassa ja käy eri seurakunnissa saarnaamassa. Hänen harrastuksiaan on teatterissakäynti, ja hän on myös pelannut sähköpyörätuolisalibandyä maalivahtina M-Team Electric Gladiators -joukkueessa.
Vuonna 2009 Mustakallio siunasi äitinsä hautaan Hietaniemen kappelissa. Vuonna 2016 oli hänen isänsä vuoro.
Ikarus Aero 2

Ikarus Aero 2 oli jugoslavialainen vuonna 1940 ensilentonsa lentänyt koulutuslentokone, jota valmistettiin Jugoslavian ilmavoimille vuodesta 1948 lähtien. Lentokone oli ilmavoimien käytössä vuoteen 1959 asti.
Kone suunniteltiin toista maailmansotaa edeltävän Jugoslavian ilmavoimien vaatimusten perusteella korvaamaan Fizir FN-kaksitasot. Se oli melko moderni, tosin sen voimalaite de Havilland Gipsy Major oli vähätehoinen sotilaskoulukoneelle. Laskuteline oli kiinteä.
Ikarus-lentokonetehtaan Boris Cijanin ja Djordje Petkovicin suunnittelema kone pääsi kolmesta kilpailijasta koevaiheeseen kesä-marraskuussa 1940.
Vuosien 1948 ja 1959 välissä Ikarus Tvornica Aero i Hydroplana valmisti kaikkiaan 248 konetta, ehkä jopa 380 konetta..
Hispano Aviación

 Hispano Aviación S.A. (HASA) oli vuodet 1939–1972 toiminut espanjalainen lentokonetehdas. Yritys aloitti toimintansa Hispano-Suiza-tehtaan frankolaisena osana Espanjan sisällissodan aikana. 
Vuonna 1972 tehdas sulautui CASA-lentokonetahtaaseen.
Hispano Aviaciónin tehdas sijaitsi Tabladassa. Tehdas suunnitteli omia lentokoneita aikana, jolloin niitä ei voinut ostaa ulkomailta, ja kansallisena teknologiahankkeena myös toisen maailmansodan jälkeen.
Haspra

Haspra () tai Gaspra (; ) on taajama Krimin autonomisessa tasavallan Jaltan piirissä Mustanmeren rannalla. Se sijaitsee eurooppatie n varrella Jaltan länsipuolella ja on lomakeskus ja kylpyläpaikkakunta. Vuonna 2013 siellä oli 11 384 asukasta.
Leo Tolstoi asui Hasprassa vuosina 1901 ja 1902. Asteroidi 951 Gaspra on nimetty Haspran mukaan.
Nähtävyyksiä.
Kaupungin lähellä on nähtävyyksiä, muun muassa roomalainen linnoitus Charax ja Pääskysenpesän linna.
Touko-Pouko

Touko-Pouko on näyttelijä Jukka Rasilan esittämä ja luoma kuvitteellinen hahmo television viihdeohjelmissa "Studio Julmahuvi" ja "JugiStyle".
Kuvaus.
Lyhytmittaisissa sketseissä maanis-depressiivinen Touko-Pouko juontaa kuvitteellista lastenohjelmaa nimeltä "Muksuluuri". Hänen tavaramerkkinään on kiero katse. Sketseissä Touko saattaa riehua ympäri studiota intiaanina tai Tarzanina, ”askarrella-paskarrella” muovailuvahasta sielun tai valistaa lapsia ”ydinsodan-pydinsodan” vaaroista. Ohjelmassa hän pääsee myös vastaamaan satunnaisiin puheluihin lapsilta sekä esittämään kappaleen ”Kreikan Meri”. Muksuluurin puhelinnumero on 0700-6528834 eli ”kuusi-puusi viisi-piisi kaksi-paksi kasi-pasi kasi-pasi kolme-dolme ja nelkku-kelkku”.
Muksuluurin tunnusmusiikkina on Erste Allgemeine Verunsicherungin ”Kann Denn Schwachsinn Sünde Sein” -kappaleen alkuosa, jonka sanoitus kuuluu: ”Come on everybody, lets do the Musi!”.
Roolit.
Touko-Pouko esittää jokaisessa jaksossa eri hahmoa, joita ovat Tarzan, intiaani, ninja, mellakkapoliisi ja astronautti. Sketsi, jossa Touko-Pouko esiintyy Robin Hoodina ei päätynyt televisioon, mutta sisältyy Studio Julmahuvin DVD-julkaisuun. "JugiStylessa" Touko-Pouko esiintyy TV-chatin juontajana.
”Kreikan Meri”.
”Kreikan Meri” on Touko-Poukon säveltämä, sanoittama ja luoma kappale. Ensimmäisen kerran hän esitti laulun "Studio Julmahuvissa" ja myöhemmin myös JugiStylessa. Kappaleen sanoissa toistetaan hokemaa ”Kreikan meri, meri Kreikan”. Samalla sävelellä ja tyylillä hän on laulanut kappaleen myös eri sanoilla.
Said Chayesteh

Said Chayesteh (s. 21. heinäkuuta 1984) on iranilaista syntyperää oleva tanskalainen näyttelijä.
Hänet tunnetaan Suomessa parhaiten poliisisarjasta Anna Pihl, jossa hän esitti järjestyspoliisi Karimia. Hän on myös ollut mukana tanskalaisessa versiossa Tanssii tähtien kanssa -kilpailusta (missä hän sijoittuu kuudennelle sijalle). 
Chayestehilla ei ole näyttelijän koulutusta. Hän on opiskellut aiemmin kauppatieteitä, tällä hetkellä hän on humanististen tieteiden opiskelijana Roskilden yliopistossa.
Arno Gruen

Arno Gruen (26. toukokuuta 1923 Berliini – 20. lokakuuta 2015 Zürich) oli saksalais-sveitsiläinen psykologi ja psykoanalyytikko. Hän muutti vanhempiensa kanssa jo nuorena vuonna 1936 Yhdysvaltoihin, missä hän myöhemmin loi uraa. Gruen oli muun muassa neurologisen tutkimuksen professori Cornellin yliopistossa ja psykologian professori Rutgersin yliopistossa. Lisäksi hän työskenteli useilla klinikoilla.
Gruen tutki ihmisen väkivaltaisuuden syitä ja haastoi Sigmund Freudin näkemyksen ihmisen luontaisesta väkivaltaisuudesta. Gruenin mukaan väkivaltaisuuden perusongelma kulminoituu kieltämistä ja palkitsemista suosivaan kasvatukseen, joka opettaa miellyttämään auktoriteetteja, mutta ei ohjaa yksilöä varsinaiseen moraaliseen kasvuun. Tämä johtaa välinpitämättömyyteen, väkivaltaisuuteen ja lopulta sellaiseen yhteiskuntaan, joka nostaa omistamisen kaltaiset seikat henkilökohtaisen omanarvontunnon mitaksi.
Gruenin mukaan ihmisten ei pidä tyytyä siihen, että maailmassa käydään sotia, sillä sodat ovat ihmisten aiheuttamia ja jokainen voi tehdä jotain niiden estämiseksi. Hänen mielestään monet pitävät ajatusta väkivallattomasta maailmasta naurettavana, koska tällaisten unelmien voima vaarantaa sopeutumisen ikuiseksi kuviteltuun todellisuuteen ja maailmanjärjestykseen.
Gruenin lukuisista kirjoista on julkaistu suomeksi ainakin "Itseään pettävä ihminen" (Otava 1988) sekä "Tahdon maailman ilman sotaa" (Like 2008).
Sven Otto Littorin

Sven Otto Littorin (s. 20. toukokuuta 1966 Skänninge, Ruotsi) on kokoomuslainen ruotsalainen poliitikko ja Ruotsin entinen työministeri. Hän oli kokoomuspuolueen puoluesihteeri 2003–2006 ja työministeri 2006–2010, kunnes 7. heinäkuuta 2010 ilmoitti eroavansa yksityisasioiden vuoksi. Julkisuudessa esitettyjen väitteiden mukaan hän olisi ostanut seksiä, mikä Ruotsissa on kiellettyä, mutta hän on kieltänyt väitteen todenperäisyyden.
Littorin on opiskellut taloustieteitä Lundin yliopistossa. Littorinin isä Sven Littorin on keskustapuoluelainen poliitikko ja sikatilallinen, äiti Lillemor Littorin toimittaja, joka on työskennellyt muun muassa Ruotsin Pelastakaa lapset -järjestössä. Hän on ollut naimisissa Ann Zetterberg Littorinin kanssa, ja heillä on kolme lasta.
Kari Klemelä

Kari Klemelä (s. 1955 Koski Tl) on suomentaja, kustantaja ja valokuvaaja.
Suomentajana 1987 aloittanut Klemelä käänsi ensin kymmenen vuotta venäjästä, muun muassa Andrei Saharovin "Muistelmat", Edvard Radzinskin teoksia ja Boris Akuninin salapoliisiromaaneja. Vuodesta 1997 hän on suomentanut entisen Jugoslavian alueen eteläslaavilaisista kielistä sloveenista, kroatiasta, serbiasta, bosniasta ja makedoniasta. Aiemmin alueen kirjallisuutta suomennettiin välikielen, esimerkiksi englannin, kautta.
Klemelän suomennoksiin kuuluu muun muassa jugoslavialaisen Nobel-ehdokkaan Danilo Kišin trilogian suomentaminen. Trilogian viimeinen osa "Tiimalasi" ilmestyi 2009.
Klemelän aloitteesta perustettiin Slovenia-seura vuonna 1999, hänen toimiessaan sen varapuheenjohtajana 1999–2001 ja puheenjohtajana 2001–2009. Vuonna 2005 hän perusti suomennosten julkaisemiseksi kirjankustantamo Mansardan.
Klemelällä on avioliitosta kaksi poikaa. Hän asuu Sauvossa ja Izolassa.
Teoksia.
"Virtuaaliluostari". Romaani, Mansarda 2024.
BCN Competicion

BCN Competicion oli espanjalainen autourheilutalli, joka kilpaili GP2-sarjassa kausina 2005–2008. Talli ei saavuttanut menestystä, ja tuloksena viisi palkintosijaa neljässä vuodessa. BCN oli ainoa GP2-talli, joka ei pystynyt voittamaan yhtään kilpailua. Kauden 2008 jälkeen Tiago Monteiro ja José Guedes ostivat tallin ja nimesivät sen Ocean Racing Technologyksi. Uusi talli ajoi voittoon Belgian kilpailussa Álvaro Parenten voimin.
Ennen GP2-sarjaa BCN kilpaili muun muassa Formula Nissan, A1 Grand Prix ja International Formula 3000 -sarjoissa.