tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Magio

Magio on vuonna 2001 ilmestynyt Liekki-yhtyeen esikoisalbumi, jonka julkaisi Spinefarm Recordsin alamerkki Hawaii Sounds. Se nousi Suomen virallisella listalla parhaimmillaan sijalle 24.
1970-luvun suomalaisesta progesta vaikutteita saanutta levyä on verrattu muun muassa Wigwamin ja Pekka Strengin tuotantoon. Sitä pidetään myös Liekin johtohahmon Janne Kuuselan edellisen yhtyeen Karkkiautomaatin viimeisen "Suudelmilla"-albumin jatkona. "Magion" kannen on tehnyt sarjakuvataiteilija Jenni Rope.
Rajan piirsin taa

Rajan piirsin taa on vuonna 2005 ilmestynyt Liekki-yhtyeen kolmas studioalbumi. Helmikuussa 2005 julkaistu levy pysyi Suomen virallisella listalla kuuden viikon ajan ja oli parhaimmillaan sijalla 4.
Albumin julkaisi monikansallinen Universal Music Group, jonka Liekki valitsi uudeksi levy-yhtiökseen kolmesta eri ehdokkaasta. "Rajan piirsin taa" -albumista piti alun perin tulla tuplalevy, mutta yhtye kyllästyi lopulta ajatukseen ja halusi pelkästään saada sen nopeasti valmiiksi. "Rajan piirsin taa" keräsi Liekin edellisen "Korppi"-albumin tapaan kriitikoilta runsaasti kehuja. Soinniltaan se on huomattavasti raskaampi kuin edeltäjänsä ja levyä on jopa kutsuttu sinfoniseksi. 
Singlenä albumilta julkaistiin kappaleet "Veljet" ja "Päijänne". Levyn kannen on kahden ensimmäisen Liekin albumin tapaan tehnyt sarjakuvataiteilija Jenni Rope.
Željka Cvijanović

Željka Cvijanović (o.s. Grabovac, kyril. Жељка Цвијановић; s. 1967) on bosnialainen serbipoliitikko. Hän oli Serbitasavallan presidentti vuodesta 2018 vuoteen 2022 ja oli sen pääministeri 2014-2018. Hän on toiminut aiemmin taloussuhteiden ja alueellisen yhteistyön ministerinä Džombićin hallituksessa.
Cvijanović edustaa Itsenäisten sosiaalidemokraattien liittoa ja häntä pidetään entisen presidentti Milorad Dodikin läheisenä yhteistyökumppanina.
Cvijanović on ammatiltaan englanninopettaja.
Kalliot leikkaa

Kalliot leikkaa on vuonna 2007 ilmestynyt Liekki-yhtyeen neljäs studioalbumi. Syyskuussa 2007 julkaistu levy pysyi Suomen virallisella listalla neljän viikon ajan ja oli parhaimmillaan sijalla 11.
Musiikillisesti levy edustaa edeltäjänsä, vuoden 2005 "Rajan piirsin taa" -albumin tavoin 1970-luvulta vaikutteita ammentavaa progressivista rockia ja sillä on mukana jopa hard rock -elementtejä. Kriitikoilta levy sai ristiriitaisen vastaanoton. Albumilta julkaistiin single "Marie" ja kappaleesta "Loistaa loistaa" tehtiin musiikkivideo. Kannen on muiden Liekin albumien tapaan tehnyt sarjakuvataiteilija Jenni Rope.
Mladen Ivanić

Mladen Ivanić (; s. 16. syyskuuta 1958 Sanski Most) on bosnialainen serbipoliitikko. Hän oli Bosnian sosialistisen tasavallan silloisen yhdeksänjäsenisen presidenttineuvoston jäsen 1988–1991, Serbitasavallan pääministeri 2001–2003, Bosnian ulkoministeri 2003–2007, Bosnian parlamentin ylähuoneen (Dom Naroda) puhemies 2008–2009. Hänet valittiin Bosnian presidenttineuvostoon lokakuun 2014 vaaleissa.
Ivanić opiskeli taloustieteitä Banja Lukan yliopistossa ja myöhemmin Belgradin yliopistossa, josta hän väitteli tohtoriksi 1988 ja jossa hän on työskennellyt siitä lähtien.
Ivanić on johtanut keskustaoikeistolaista PDP-puoluetta sen perustamisesta vuodesta 1999.
Ivanić valittiin Bosnian presidenttineuvostoon serbien edustajana 2014. Hän voitti hallituspuolueen Željka Cvijanovićin. Samaa puoluetta edustava RS:n presidentti Milorad Dodik piti valitettavana että Ivanić sai kansainvälistä tukea ja muslimit tukivat häntä.
Hyönteinen (albumi)

Hyönteinen on vuonna 2008 julkaistu Liekki-yhtyeen viides studioalbumi. Sen on tuottanut yhtyeen seitsemän vuotta aikaisemmin ilmestyneen esikoisalbumin tapaan Janne Haavisto. "Hyönteinen" viipyi Suomen virallisella listalla viikon ajan sijalla 17.
Musiikillisesti levy on hieman kevyempi kuin edeltäjänsä, vuonna 2007 julkaistu "Kalliot leikkaa". Se on myös kestoltaan huomattavasti edellisiä albumeja lyhyempi, esimerkiksi "Kalliot leikkaa" oli lähes 20 minuuttia pidempi. Kriitikot eivät albumista juurikaan innostuneet, vaan sitä pidettiin pääsääntöisesti Liekin uran heikoimpana. Levyn kannen on muiden yhtyeen albumien tapaan tehnyt sarjakuvataiteilija Jenni Rope.
Paimen (albumi)

Paimen on vuonna 2010 julkaistu Liekki-yhtyeen kuudes ja toistaiseksi viimeisin studioalbumi. Kaksi vuotta aikaisemmin ilmestyneen "Hyönteisen" tapaan se ei ollut suuri myyntimenestys, vaan pysyi Suomen virallisella listalla ainoastaan viikon ajan sijalla 37. "Paimen" on listasijoitukseltaan huonoin yhtyeen albumeista.
Musiikillisesti Liekki palaa "Paimenella" usean raskaampaa progressiivista rockia sisältäneen levyn jälkeen kahden ensimmäisen albuminsa tunnelmiin, jossa on progen lisäksi vaikutteita myös popista ja folk rockista. "Paimen" sai kriitikoilta jälleen myönteisen vastaanoton edellisen levyn murskaavien arvioiden jälkeen. Albumin kannen on muiden yhtyeen levyjen tapaan tehnyt sarjakuvataiteilija Jenni Rope.
The Mint (kirja)

The Mint on brittiläisen sotilashenkilön T. E. Lawrencen teos, jossa tämä kuvaa palvelustaan Kuninkaallisissa ilmavoimissa 1920-luvulla. Kirjaa ei voitu aikakaudelle liiallisen vapaamielisyyden vuoksi julkaista Lawrencen elinaikana, vaan se julkaistiin vasta tämän kuoleman jälkeen 1955.
"The Mint" ja sotamuistelmat "Seven Pillars of Wisdom" (1922) ovat T. E. Lawrencen merkittävimmät kirjalliset teokset tämän käännösteosten ja kirjeenvaihdon ohella. "The Mint" on Lawrencen sotamuistelmien ohella käännetty useille eri kielille.
Leonard Woolley

Leonard Woolley (17. lokakuuta 1880 Lontoo, Yhdistynyt kuningaskunta – 20. helmikuuta 1952 Lontoo,Yhdistynyt kuningaskunta) oli brittiläinen arkeologi, joka tunnetaan parhaiten kaivauksistaan Urin kaupungissa Mesopotamiassa.
Woolleyta pidetään yhtenä ensimmäisistä moderneista arkeologista ja hänet lyötiin ritariksi 1935 saavutuksistaan arkeologiassa.
Woolley työskenteli vuosina 1907–1911 lähellä Wadi Halfaa, Sudanissa jossa hän teki kaivauksia alueella josta löytyi muinaisia egyptiläisiä esineitä. Myöhemmin vuosina 1912–1914 Woolley ja Arabian Lawrencena tunnettu T. E. Lawrence työskentelivät yhdessä Karkemišin kaivauksilla.
FS Linois (1867)

Linois oli Ranskan laivaston vuonna 1867 vesillelaskettu puurunkoinen parkkitakiloitu 1. luokan aviso.
Valmistus.
Alus tilattiin Toulonin laivastontelakalta ja sen köli laskettiin 18. toukokuuta 1865. Alus laskettiin vesille 31. lokakuuta 1867 ja se otettiin palvelukseen 1. helmikuuta 1869.
Palvelus.
"Linois" poistettiin alusluettelosta 31. joulukuuta 1890.
Menden kieli

Mende on Sierra Leonen etelä- ja keskiosassa puhuttu mandelainen kieli. Sitä puhuu äidinkielenään 1,5 miljoonaa ihmistä. Mende kuuluu mandelaisten kielten lounaishaaraan ja sen läheisin sukukieli on loko. Sierra Leonen lisäksi menden puhujia asuu myös Liberiassa ja Guineassa. Liberiassa menden puhujamäärä oli vuonna 1991.
Mendeä voidaan kirjoittaa latinalaisilla kirjaimilla, mutta sille on kehitetty myös oma mende-kirjoitusjärjestelmä.
La Primavera (kappale)

La Primavera on saksalaisen Sash!-tuottajatiimin musiikkikappale, jolla vierailee myös yhdysvaltalainen laulaja La Trec. Kappale julkaistiin 16. maaliskuuta 1998 tiimin toisen studioalbumin "Life Goes Onin" ensimmäisenä singlenä.
Kappaleet.
CD Maxi-single (Europe, 1998)
Lucian Sânmărtean

Lucian Iulian Sânmărtean (s. 13. maaliskuuta 1980 Bistrița) on romanialainen jalkapalloilija, joka kotimaansa lisäksi on pelannut Kreikassa, Alankomaissa ja Saudi-Arabiassa. Oikeajalkaisen Sânmărteanin pelipaikka on keskikenttä. Hän on kuulunut myös Romanian jalkapallomaajoukkueeseen. 
Seurajoukkueura.
Sânmărtean aloitti uransa kotikaupunkinsa Gloria Bistrițassa, jota hän edusti vuodet 1998-2003. Vuonna 2003 hän siirtyi Kreikan Superliigan Panathinaikosiin. Panathinaikosissa Sânmărtean pelasi viisi kautta, mutta tilille kertyi vain 24 ottelua Superliigassa. Kaudella 2003–2004 hän voitti seuran paidassa sekä Superliigan että Kreikan cupin.
Talvella 2007 Sânmărtean siirtyi Alankomaiden Eredivisien Utrechtiin. Hän pelasi seurassa vuoteen 2008 asti ollen kentällä vain 16 liigaottelussa ilman maaleja. Tammikuussa 2009 Sânmărtean palasi kasvattajaseuraansa Gloria Bistrițaan. Hän edusti seuraa vain saman vuoden joulukuuhun asti, kunnes siirtyi FC Vasluihin. Vasluissa pelatun neljän vuoden aikana Sânmărtean voitti Romanian cupin. Hän pelasi 121 ottelua, joissa hän onnistui maalinteossa 11 kertaa. 
Talvella 2014 Sânmărtean siirtyi kotimaansa suurseuraan Steaua Bukarestiin, jossa hän voitti liigamestaruuden kaudella 2013–2014 ensimmäistä kertaa urallaan. Myös kaudella 2014–2015 Sânmărtean juhli Liga I:n mestaruutta. Hän pelasi seuran paidassa vuosina 2014–2015 26 ottelua tehden niissä viisi maalia. Vuonna 2014 hänet valittiin vuoden jalkapalloilijaksi kotimaassaan.
Tammikuussa 2015 Sânmărtean siirtyi Saudi-Arabian valioliigan Ittihadiin. 
Maajoukkueura.
Romaniaa alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa edustanut Sânmărtean debytoi Romanian jalkapallomaajoukkueessa vuonna 2002. Silloinen päävalmentaja Ioan Sabău sanoi Sânmărteanin olevan Romanian lahjakkain pelaaja sitten Gheorghe Hagin. Sânmărteanin ura ei kuitenkaan edennyt odotetulla tavalla loukkaantumisista johtuen ja hän pelasi seuraavat maaottelunsa vasta vuonna 2011, kahdeksan vuotta edellisestä maajoukkuekomennuksesta. Victor Pițurcăn aikana Sânmărtean nousi mukaan maajoukkueeseen vakiopelaajaksi. Hän pelasi kaikkiaan 21 maaottelua, joista viimeisen kesäkuussa 2016..
Saavutukset.
Seurajoukkuetasolla
Henkilökohtainen
Otto Leonidas Sirelius

Otto Leonidas Sirelius (15. toukokuuta 1859 Pietari – 1918 (?) Pietari) oli suomalaista sukua ollut Venäjän keisarikunnan armeijassa palvellut jalkaväenkenraali.
Sireliuksen vanhemmat olivat kenraalimajuri Otto Arvid Ferdinand Sirelius ja vapaaherratar Maria Stackelberg. Sirelius kävi Pietarissa Paavalin sotaopiston vuosina 1877–1879 ja Nikolain yleisesikunta-akatemian vuosina 1883–1885. Hän palveli ensin upseerina Henkikaartissa ja myöhemmin esikuntaupseerina useissa joukko-osastoissa. Hänet ylennettiin 1894 everstiksi ja 1902 kenraalimajuriksi. Vuosina 1897–1903 Sirelius toimi Venäjän sotilasasiamiehenä Kööpenhaminassa ja Tukholmassa, minkä jälkeen hän komensi Henkikaartissa ensin jääkärirykmenttiä ja vuodesta 1906 jääkäriprikaatia. Vuonna 1908 hänet ylennettiin kenraaliluutnantiksi ja siirrettiin 23. jalkaväkidivisioonan komentajaksi Helsinkiin, mistä hän siirtyi kaksi vuotta myöhemmin 3. jalkaväkidivisioonan komentajaksi.
Ensimmäisen maailmansodan sytyttyä Sirelius määrättiin Aleksandr Samsonovin komentamaan Venäjän 2. armeijaan II armeijakunnan komentajaksi. Hän osallistui muun muassa venäläisille katastrofaalisen tappion tuottaneeseen Tannenbergin taisteluun elokuussa 1914. Sirelius kuitenkin ylennettiin vuoden 1915 alussa jalkaväenkenraaliksi ja siirrettiin XXIII armeijakunnan komentajaksi. Vuonna 1916 hän komensi IV Siperian armeijakuntaa. Vuoden 1917 alussa Sirelius sai komentoonsa Romaniassa XXIII ja XXXIV armeijakunnista yhdistetyn niin sanotun Dobrudžan armeijan. Hän oli jalkaväenkenraali Leonid Leschin ohella ainoa Venäjän armeijan suomalaissukuisista upseereista, joka sai ensimmäisen maailmansodan aikana komentoonsa kokonaisen armeijan.
Sirelius erosi sotapalveluksesta helmikuun vallankumouksen jälkeen vuonna 1917. Hän tuki Venäjän sisällissodan alkuvaiheessa Etelä-Venäjällä toimineita valkoisia kenraaleita, mutta jäi bolševikkien vangiksi. Hänet vietiin vankina Pietariin (Petrogradiin), minkä jälkeen hänet teloitettiin tarkemmin tuntemattomana ajankohtana.
Kenraalimajuri ja lääninkuvernööri Leo Aristides Sirelius oli Otto Leonidas Sireliuksen veli.
International Federation of the Phonographic Industry

International Federation of the Phonographic Industry (IFPI) on järjestö, joka edustaa maailmanlaajuista ääniteteollisuutta. Se on voittoa tavoittelematon järjestö, joka on rekisteröity Sveitsissä. Yrityksen sihteeristö toimii Lontoossa, ja sillä on aluetoimistoja Brysselissä, Hongkongissa ja Miamissa.
Toiminta.
Järjestön päätehtävä on edistää musiikkiäänitteiden arvoa, turvata äänitetuottajien oikeuksia sekä laajentaa musiikkiäänitteiden kaupallista käyttöä. Sen palveluja jäsenille ovat oikeudellisen alan neuvonta (lobbaus), piratismin valvonta, oikeudenkäynti ja sääntelyasiat, markkinatutkimus ja viestintätuki.
Rakenne.
Frances Moore nimitettiin IFPIn nykyiseksi toimitusjohtajaksi 1. heinäkuuta 2010. Hän korvasi John Kennedyn, joka oli johtanut organisaatiota vuodesta 2005 lähtien ja oli yksi Live Aidin sekä Live8:n vastaavista tuottajista. IFPIn päämaja on tällä hetkellä City of Westminsterin kaupunginosassa Lontoossa, Englannissa.
Luettelo Euroopan valtioiden johdon vierailuista Yhdysvaltoihin

Tämä on luettelo Euroopan valtioiden johdon vierailuista Yhdysvaltoihin. Luettelo on osa artikkelikokonaisuutta, joka on sivulla Luettelo valtioiden johdon vierailuista Yhdysvaltoihin.
Ari Moilanen (painonnostaja)

Ari Moilanen (s. 1956) on suomalainen painonnostaja ja painonnostovalmentaja. Hän valmentaa OAK:ssa (Ounasvaaran Atleetti Klubi). 
Omalla painonnostourallaan Moilasen parhaat kansainväliset saavutukset olivat maailmancupin 5. tila (1985 Jerevan, Armenia) ja Pohjoismaiden mestaruuskilpailujen pronssimitali (1985 Tanska) sekä kotimaiset saavutukset nuorten SM-kultaa 1978 ja 1979 ja miesten SM-hopeaa 1986 ja 1990. Hänen parhaat tuloksensa ovat 347,5 kg (tempaus 157,5 kg + työntö 190 kg) sarja 110 kg vuonna 1984.
Ari Moilanen on ollut aktiivinen painonnostovalmentaja, joka on toiminut muun muassa Viron miesten lentopallomaajoukkueen fysiikkavalmentajana 2006, Uuden-Seelannin painonnostomaajoukkueen päävalmentajana 2007–2009, Pekingin olympialaisissa 2008 Uuden-Seelannin painonnostojoukkueen johtajana ja päävalmentajana ja Suomen joukkueen päävalmentajana.
Moilanen sai vuonna 1992 elinikäisen kilpailu- ja toimitsijakiellon dopingin vuoksi. Toimitsijakielto on sittemmin purettu.
Oskar Krabbe

Oskar Krabbe-Rosqvist (5. marraskuuta 1871 Hämeenlinna – 11. joulukuuta 1951) oli suomalainen näyttelijä. Hän esiintyi sekä suomen- että ruotsinkielisissä teattereissa. Lisäksi hän kirjoitti ja käänsi lukuisiä näytelmiä ja työskenteli sanomalehtitoimittajana.
Elämä ja ura.
Oskar Krabbe-Rosqvistin vanhemmat olivat oluenpanija Anders Krabbe-Rosqvist ja Hilda Albertina Granbohm. Turussa suorittamansa Leistenin yhteiskoulun jälkeen Krabbe kävi Dramaattisen Oppilaskoulun kurssin Helsingissä. Krabbella oli lukuisia näyttämökiinnityksiä: Ida Aalberg-Teatteri 1893–1894, Svenska Inhemska Teatern 1894–1899, kiertueita Ruotsissa ja Suomessa 1899–1903, Svenska Inhemska Teatern 1903–1904, Helsingin Ruotsalainen Teatteri ja Folkteatern 1904–1906, Tampereen Teatteri 1906–1908, oma kiertue 1908–1912, Suomalainen Maaseututeatteri (ohjaaja) 1912–1913, Svenska Inhemska Teatern 1913–1916 ja Kansan Näyttämö 1916–1920.
Krabben ruotsinkielisiä näyttämötehtäviä olivat muun muassa Niilo (näytelmässä "Murtovarkaus") ja Göran Persson ("Kaarina Maununtytär"). Suomeksi hän näytteli muun muassa pääroolin kappaleessa "Kauppaparooni".
Oskar Krabbella oli roolitehtäviä kolmessa suomalaisessa mykkäelokuvassa, jotka kaikki ovat kadonneet: "Nuori luotsi" (1913), "Verettömät" (1913) ja "Kesä" (1915).
Oskar Krabben nuorempi veli, Albin Krabbe, oli niin ikään näyttelijä.
Orhei

Orhei (, aiemmin myös , ) on Moldovan 9. suurin kaupunki ja piirikeskus. Se sijaitsee maan keskiosassa, maanteitse 47 kilometriä pääkaupunki Chișinăusta pohjoiseen.
Vuoden 2014 alussa Sorocan kaupungin väkiluvuksi arvioitiin 33 600; koko Orhein piirissä oli 125 400 asukasta. Vuosikymmen aiemmin (väestönlaskenta 2004) kaupungin asukasluku oli 25 641.
Ungheni

Ungheni (, ) on Moldovan seitsemänneksi suurin kaupunki ja Unghenin piirin keskus. Se sijaitsee Prutjoen itärannalla Romanian vastaisella rajalla ja on osa Keski-Moldovaa. Ungheniin on maanteitse 126 kilometriä pääkaupunki Chișinăusta länteen.
Vuoden 2014 alussa Unghenin kaupungin asukasluvuksi arvioitiin 38 400 ja koko Unghenin piirin 117 400 henkeä. Vuosikymmen aiemmin (2004) toteutetussa väestönlaskennassa kaupungin väkiluku oli 32 530.
Noin 20 kilometriä kaupungin luoteispuolella on kansainvälinen maantien raja-asema ja siltayhteys Prutjoen vastarannalle Romaniaan, jossa Iașin kaupunki sijaitsee 29 kilometrin päässä rajasta. Ungheni on merkittävä rautateiden kauttakulku- ja risteyspaikkakunta. Kaupungin kautta kulkee Moldovan rautateiden (Calea Ferată din Moldova, CFM) pääratayhteys, joka saapuu lännessä Romanian Iașista ja jatkaa Unghenin pääkaupunkiin Chișinăuhun Transnistrian Benderin ja Tiraspolin kautta Ukrainan Odessan alueelle. Myös sivuratayhteys Moldovan pohjoisosiin (mm. Bălți) ja sitä kautta Ukrainaan liittyy päärataverkkoon Unghenissa.
Soroca

Soroca (, ) on Moldovan 8. suurin kaupunki. Se sijaitsee maan pohjoisosassa Dnestrin lounaisrannalla, noin 150 kilometriä pääkaupunki Chişinăusta pohjoiseen.
Vuoden 2014 alussa Sorocan kaupungissa arvioitiin olevan noin 37 500 ja koko Sorocan piirissä 100 100 asukasta. Vuosikymmen varhaisemmassa (2004) väestönlaskennassa kaupungin asukasluku oli 28 362.
Kaupungista johtaa paikallistie joen vastarannalle Ukrainan Vinnytsjan alueelle ja tällä tiellä on paikallinen raja-asema. Noin 10 kilometriä kaupungin pohjoispuolella on kansainvälinen raja-asema ja suurempi siltayhteys Dnestrjoen vastarannalle Ukrainan Jampolin kaupunkiin.
Albin Krabbe

Albin Krabbe-Rosqvist (1. lokakuuta 1879 Hämeenlinna – 20. toukokuuta 1918) oli suomalainen näyttelijä. Hän näytteli paitsi suomenruotsalaisissa, myös ruotsalaisissa teattereissa.
Elämä ja ura.
Albin Krabbe-Rosqvistin vanhemmat olivat oluenpanija Anders Krabbe-Rosqvist ja Hilda Albertina Granbohm. Turussa suorittamansa yhteiskoulun jälkeen Krabbe opiskeli maalaustaidetta Helsingissä ja Kööpenhaminassa. Näyttämötaidetta hän opiskeli Tukholmassa 1889–1891. Krabbella oli lukuisia näyttämökiinnityksiä 1900-luvun vaihteen molemmin puolin: August Arppen seurue 1891–1892, Tukholman Folkteatern 1892–1894, Svenska Inhemska Teatern (Turku) 1894–1897, Axel Collinin, Bror Olssonin ja v. d. Ostenin seurueet (Ruotsi) 1897–1903 sekä Svenska Teatern ja Folkteatern 1903–1911.
Krabben näyttämötaiteellisia tehtäviä olivat muun muassa Romeo ("Romeo ja Julia"), Nikita ("Pimeyden valta"), Turkka ("Tukkijoella") ja nimiosa kappaleessa "Rikskurtisören". Kaikki edellä mainitut roolit olivat ruotsinkielisiä.
Krabbe toimi muodostamansa Oulunkylän suojeluskunnan päällikkönä. Muutamia vuosia ennen edesmenoaan hänet nimitettiin reservinvänrikiksi.
Albin Krabben vanhempi veli, Oskar Krabbe, oli niin ikään näyttelijä.
Geoffrey de Havilland

Geoffrey de Havilland, OM, CBE, AFC, TKI, FRAeS, (27. heinäkuuta 1882 – 21. toukokuuta 1965) oli brittiläinen ilmailun pioneeri ja ilma-insinööri. Hänen suunnittelemaansa kaksimoottorista Mosquito lentokonetta on pidetty monipuolisimpana koskaan rakennettuna sotakoneena. de Havillandilla oli avioliitosta Louise Thomasin kanssa kolme poikaa; Peter, Geoffrey ja John joista Geoffrey ja John kuolivat koelento-onnettomuuksissa. Näyttelijät Olivia De Havilland ja Joan Fontaine olivat Geoffrey de Havillandin serkkuja.
Hän perusti de Havilland Aircraft Companyn 25. syyskuuta 1920 ostettuaan Aircraft Manufacturing Companyn ilmailuun liittyneet osat George Holt Thomasin tuella.
Dubăsari

Dubăsari (, ) on Moldovan itäosissa, autonomisessa, separatistisessa Transnistriassa sijaitseva kaupunki ja Dubăsarin piirin keskus. Kaupunki sijaitsee maanteitse 62 kilometriä aluekeskus Tiraspolista luoteeseen Dnestrin itärannalla. Molodovan pääkaupunki Chișinău on noin 50 kilometriä Dubăsarista lounaaseen. Moldovan puoleinen rajakaupunki Dnestrin länsipuolella on Criuleni.
Vuoden 2014 alussa kaupungin väkiluvuksi arvioitiin 25 060, kun koko Dubăsarin piirissä asui yhteensä 34 994 henkeä. Vuosikymmen aikaisemmin (2004) kaupungissa oli 23 650 ja piirissä 37 449 asukasta.
Kaupungin nimi Dubăsari tarkoittaa soutajaa. Paikkakunta on yksi Dnestrin varren kohdista, joihin aikoinaan rakennettiin linnoitus (kuten Benderiin etelämpänä ja Sorocaan pohjoisempana). Seutu on ollut pitkään asuttua, sillä ympäristöstä on löydetty kivikautista esineistöä, vaikka Neuvostoliiton ajan raskas teollisuus turmelikin osan muinaisista asuinpaikoista. Itse Dubăsarin kylä on 1500-luvulta. Kaupungin eteläpuolella on silta Dnestrin yli ja rajanylityspaikka Transnistriasta varsinaisen Moldovan puolelle. Viitisen kilometriä sillasta luoteeseen - kaupungin länsipuolella - on Dubăsarin vesivoimala (Dubossaeskaja GES), jossa on mahdollista vierailla.
Rajanylityspaikkana kaupungissa käytiin vuoden 1992 sodan tärkeimpiä taisteluita. Luodinreikiä saattaa yhä nähdä rakennusten seinissä (tieto vuodelta 2010). Palvelut ovat keskittyneet erityisesti prospekt Leninan varrelle. Sieltä löytyy muun muassa ravintola, muutama kahvila ja sairaala.
Salsette

Salsette ( tai साष्टी, "Sāṣṭī") on väkiluvultaan Intian suurin saari. Se sijaitsee Arabianmeressä Maharashtran osavaltion länsirannikolla. Saarella sijaitsevat Mumbain ja Thanen kaupungit.
Nykyinen Mumbain alue koostui alun perin seitsemästä asutetusta saaresta. 1600-luvulla alkaneessa maantäyttöhankkeessa seitsemän saarta yhdistettiin 150 vuoden kuluessa yhdeksi saareksi.
Ciadîr-Lunga

Ciadîr-Lunga (gagauziksi Çadır-Lunga, , ) on kaupunki Moldovan eteläosissa, Gagauzian autonomisella alueella. Kaupunki on maanteitse 128 kilometriä pääkaupunki Chișinăusta etelään; Gagausia aluekeskus Comrat on 36 kilometrin päässä.
Kaupungin vuoden 2014 alun väkiluvuksi arvioitiin 22 800, jolla se oli autonomisen, 161 900 asukkaan Gagauzian toiseksi suurin kaupunki. Vuosikymmen aiemmin (väestönlaskenta 2004) kaupungin asukasluku oli ollut 19 401.
Ensimmäinen historiallinen maininta paikkakunnasta on vuodelta 1541. Kaupungissa sijaitsee muun muassa nunnaluostari. Ukrainan Odessan alueen raja on melko lähellä kaupungin itä- ja eteläpuolella maantien rajanylityspaikkoineen. Rautatie Chişinăusta Romanian Bukarestiin kulkee kaupungin kautta.
Krabbe

Krabbe on baltiansaksalaista alkuperää oleva aatelissuku, joka on naturalisoitu, Norjan (aateliin), Tanskan (aateliin ja paronin arvoon), Ruotsin (aateliin ja vapaaherralliseen arvoon), Suomen suuriruhtinaskunnan (aateliin) ja Venäjän keisarikunnan (aateliin)
Pandora ja lentävä hollantilainen

Pandora ja lentävä hollantilainen (myös "Pandora ja Lentävä hollantilainen"; ) on vuonna 1951 ensi-iltansa saanut Albert Lewinin ohjaama, tuottama ja käsikirjoittama brittiläinen draamaelokuva, jonka pääosissa ovat Ava Gardner ja James Mason. "Pandora ja lentävä hollantilainen" kertoo naisesta, joka ei pysty rakastamaan, ja miehestä, joka ei pysty kuolemaan. "Pandora ja lentävä hollantilainen" perustuu Lentävän hollantilaisen kansantaruun.
Juoni.
"Pandora ja lentävä hollantilainen" sijoittuu 1930-luvun Espanjan katalonialaiseen rannikkokaupunkiin, missä amerikkalainen yökerholaulaja ja viettelijätär Pandora Reynolds (Ava Gardner) viettää aikaansa. Pandora vetää miehiä puoleensa, mutta hän ei itse pysty rakastumaan. Kylmäsydämisen kaunottaren sisin alkaa kuitenkin lämmetä, kun hän kohtaa satamaan jahdillaan purjehtivan salaperäisen kuolemattoman hollantilaisen Hendrik van der Zeen (James Mason).
Tuotanto.
"Pandora ja lentävä hollantilainen" kuvattiin Technicolor-elokuvausmenetelmällä vähän yli 1,2 miljoonan dollarin budjetilla lähinnä Espanjassa. Elokuvan kuvauspaikkoina olivat Espanjassa Katalonian Barcelona, Costa Brava, Palamós ja Tossa de Mar, jonne pystytettiin pronssiveistos Ava Gardnerin näyttelemästä Pandora Reynoldsista Gardnerin kunniaksi kesällä 1998. Elokuvaa kuvattiin myös Ison-Britannian Lontoossa ja Surreyn Sheppertonissa sijaitsevilla studioilla. Elokuvan kuvaukset olivat alkaneet toukokuun alussa ja päättyneet elokuun lopulla 1950. Dorkay Productions ja Romulus Films olivat elokuvan tuotantoyhtiöinä.
Elokuvan kuvauksien aikana Mario Cabrélle ja Ava Gardnerille kehittyi rakkaussuhde, joka kiinnitti paljon median huomiota. Cabrén ja Gardnerin lyhytikäinen romanssi hiipui, kun Gardner lähti Espanjasta elokuvan kuvauksien päätyttyä.
Julkaisu ja vastaanotto.
"Pandora ja lentävä hollantilainen" sai ensi-iltansa Isossa-Britanniassa helmikuussa vuonna 1951 ja Suomessa 13. huhtikuuta 1951. Yhdysvalloissa elokuva sai ensi-iltansa ensiksi New Yorkissa 6. joulukuuta 1951 ja sitten Los Angelesissa 11. tammikuuta 1952. Metro-Goldwyn-Mayer oli elokuvan levittäjäyhtiönä.
MGM:n merkintöjen mukaan elokuva tuotti Yhdysvaltain ja Kanadan teatterilevityksessä 1 247 000 dollaria ja muualla 354 000 dollaria. Ilmestyessään "Pandora ja lentävä hollantilainen" sai kriitikoilta myönteisen vastaanoton, ja Rotten Tomatoes -sivuston mukaan kriitikoiden arvosteluista 86 prosenttia on myönteistä perustuen neljääntoista arvosteluun. Ohjaaja Albert Lewin sai parhaan ohjauksen Directors Guild of America -ehdokkuuden vuonna 1952. "Pandora ja lentävä hollantilainen" on julkaistu niin VHS:nä, DVD:nä kuin Blu-raynäkin.
Lehtikaktukset

Lehtikaktukset ("Epiphyllum") on 19-lajinen kaktuskasvisuku, jonka lähimpiä sukulaisia ovat talvikaktukset ("Schlumbergera") ja hovikaktukset ("Disocactus"). Lehtikaktukset ovat epifyyttisiä metsissä kasvavia kaktuksia, joilla on litteät lehtimäiset varret ja yöllä kukkivat valkoiset kukat. Suvun tieteellinen nimi on muodostettu kreikankielisistä sanoista epi 'päällä' ja fyllon 'lehti'. Nimi viittaa kukkiin, jotka näyttävät sijaitsevan lehtien päällä.
Tuntomerkit.
Lehtikaktukset ovat monihaaraisia pensaita, joko pystykasvuisia, kiipeileviä köynnöksiä tai riippuvia puiden oksilla tai kivien päällä kasvavia kaktuksia. Usein niillä on ilmajuuria. Vanhat haarat ovat tyvestään liereitä, tavallisesti piikittömiä ja usein puutuneita, kun taas nuoret varret ovat litteitä ja lehtimäisiä. Lehtimäisen varren reunassa on pyöristyneitä tai teräviä hampaita, jotka voivat olla liuskoittuneita tai pariosaisia. Hampaat sijaitsevat areoleiden eli kääpiöversojen väleissä. Areolit ovat tavallisesti piikittömiä. 
Lehtikaktusten näyttävät ja isot (pituus 10–30 cm), mutta yleensä vain öisin auki olevat kukat sijaitsevat kasvien varsissa yksittäin. Ne ovat muodoltaan suppilomaisia tai tarjottimen tavoin laakeita, ja emin vartalon tyvellä on pieniä suomuja ja harvoin sukasia tai karvoja. Kukan tyvimalja on pitkä ja sen pinta on suomuinen. Malja laajenee äkisti nielun kohdalta. Uloimmat kehälehdet ovat väriltään vaaleita, kellertäviä tai vaaleanpunertavia, sisimmät vaaleankeltaisia tai valkoisia. Heteet kiinnittyvät nieluun. Hedelmä on munamainen tai pitkänomainen, ja sen pinnalla on pieniä suomuja ja piikittömiä areoleja. Siemenet ovat munuaismaisia ja mustia.
Levinneisyys.
Lehtikaktusten luontainen levinneisyysalue käsittää Keski-Amerikan ja Meksikon, mutta jokunen laji kasvaa myös Karibian alueella ja Etelä-Amerikan pohjoisosassa.
Lajit.
Lehtikaktuksiin kuuluvat lajit:
Jos... (elokuva)

Jos… ("if...") on brittiläinen draamaelokuva vuodelta 1968. Englantilaista poikien sisäoppilaitoskuria satirisoivan elokuvan on ohjannut Lindsay Anderson, joka toimi tuolloin vahvana äänenä Britannian vastakulttuuripiireissä. Pääosaa näyttelee Malcolm McDowell ensimmäisessä elokuvaroolissaan.
Elokuva poikien tekemästä vallankumouksesta omassa koulussaan on ohjaaja Andersonin mukaan paljossa velkaa Jean Vigon mykkäelokuvaklassikolle "Nolla käytöksessä".&lt;ref name="LA 1/6/3/8"&gt;Lindsay Andersonin kirje Jack Landmanille 1976 , "The Anderson Collection", University of Stirling.&lt;/ref&gt;
"Jos..." on ensimmäinen osa Lindsay Andersonin kolmen elokuvan trilogiasta, jonka kaikissa osissa Malcolm McDowell esittää jokamieshahmoa nimeltä Mick Travis. Muut elokuvat ovat "Onnenpoika" ja "Britannia Hospital – juhlapäivä". Niiden tarinat eivät muodosta mitään jatkumoa tai kokonaisuutta, mutta kaikissa esiintyy samannimisiä hahmoja.
Tuotanto.
David Sherwin pohjasi käsikirjoituksen omiin sisäoppilaitoskokemuksiinsa Kentissä. Hän kirjoitti ensimmäisen version jo kymmenkunta vuotta aiemmin yhdessä John Howlettin kanssa ja antoivat sen luettavaksi Ealing Studios -yhtiön veteraanileikkaajalle Seth Holtille, joke tuolloin yritti siirtyä ohjaajaksi Hammer-yhtiöön. Holt innostui aiheesta muttei katsonut olevansa sopiva ohjaajaksi vaan tuottajaksi, ja ehdotti ohjaajaksi Lindsay Andersonia. Kuvauspaikaksi satin Andersonin oma vanha koulu, Cheltenham College Gloucestershiressä. Elokuvaa kuvattiin kouluaikana maaliskuusta 1968 lähtien, ja avustajina on koulun oppilaita, jotka saivat osallistua filmin tekoon vapaatunneillaan. Kesäaikaan koulu oli varattu muuhun käyttöön, jolloin kuvauksia jatkettiin Aldenhamin koulussa Hertfordshiressä.
Elokuva käyttää vuorotellen väri- ja mustavalkokuvausta.
Toistuvana musiikkina kuullaan kongolaisen lapsikuoron esittämä ”Sanctus” messusta "Missa Luba", joka oli aiemmin ollut Britannian singlelistoilla.
Vastaanotto ja jälkimaine.
Elokuva voitti Kultaisen palmun vuoden 1969 Cannesin elokuvajuhlilla. Vuonna 2004 Total Film -elokuvalehti nimesi sen kaikkien aikojen 16. parhaaksi brittielokuvaksi. Vuonna 1999 British Film Instituten kyselyssä "Jos..." äänestettiin kaikkien aikojen 12. parhaaksi brittielokuvaksi. Vastaajina oli tuhat Ison-Britannian elokuva- ja televisioammattilaista. "The New York Timesin" kriitikot valitsivat elokuvan vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta maailmassa.
Erne

Erne () on 120 kilometriä pitkä joki Irlannissa ja Pohjois-Irlannissa. Joen valuma-alue on 4 372 neliökilometriä.
Erne saa alkunsa Beaghy Lough -järvestä Irlannissa. Se virtaa aluksi etelään, kääntyen sitten pohjoiseen ja laskien lopulta Pohjois-Irlannin puolella Donegalinlahteen Atlanttiin. Matkan varrella se virtaa usean järven läpi, joista suurimmat ovat Lough Gowna, Lough Oughter ja Lough Erne. Erne on suosittu kalastusalue.
Shannon-Ernen kanava yhdistää Ernen Shannonjokeen.
Ava Gardnerin filmografia

Ava Gardner (1922–1990) näytteli yhteensä 45 vuotta (1941–1986) kestäneen uransa aikana yli 60 elokuva- ja televisiotuotannossa. Seuraavassa luettelossa ovat kaikki hänen elokuva-, televisio- ja radioesiintymisensä. Lisäksi artikkelissa ovat Gardnerin palkinnot ja palkintoehdokkuudet.
Disykloheksyyliamiini

Disykloheksyyliamiini (C12H23N) on amineihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään muiden kemikaalien valmistamiseen, korroosionestoaineena ja hapettumista estävänä kemikaalina kumeissa.
Ominaisuudet.
Huoneenlämpötilassa disykloheksyyliamiini on väritöntä nestemäistä ainetta. Yhdiste liukenee vain himena veteen ja paremmin orgaanisiin liuottimiin. Disykloheksyyliamiinin vesiliuokset ovat emäksisiä ja aine reagoi happojen kanssa muodsotaen suoloja.
Valmistus ja käyttö.
Disykloheksyyliamiinia voidaan valmistaa ammoniakin ja sykloheksanolin välisellä reaktiolla. Muita tapoja valmistaa yhdistettä ovat sykloheksanonin pelkistävä aminointi sykloheksyyliamiinin, vedyn ja palladium- tai platinakatalyytin avulla sekä fenolin ja aniliinin välisellä reaktiolla ja vedyttämällä muodostuvatuote palladiumin toimiessa katalyyttinä.
Disykloheksyyliamiinia ja sen suoloja voidaan käyttää korroosionestoaineena, kumien hapettumisenestoaineena, kumien vulkanoinninkiihdyttimenä, polttoaineiden lisäaineena, kefalosporiiniantibioottien valmistuksessa, väriaineiden valmistuksessa, hyönteismyrkkyjen valmistuksessa ja polykarbonaattien valmistuksessa katalyyttinä.
Rat Pack (televisioelokuva)

Rat Pack () on HBO:n ja Original Filmin tuottama yhdysvaltalainen televisioelokuva vuodelta 1998. Televisioelokuva on genreltään draama, ja sen ohjasi Rob Cohen, käsikirjoitti Kario Salem ja tuotti Fred C. Caruso. "Rat Pack" kertoo Rat Packista. Televisioelokuvan pääosissa ovat Ray Liotta Frank Sinatrana, Joe Mantegna Dean Martinina, Don Cheadle Sammy Davis Juniorina ja Angus Macfadyen Peter Lawfordina.
"Rat Pack" kuvattiin Kalifornian Los Angelesissa 33:ssa päivässä 9,6 miljoonan dollarin budjetilla, ja televisioelokuva ensiesitettiin Yhdysvalloissa 22. elokuuta vuonna 1998. "Rat Pack" sai 24 palkintoehdokkuutta, joista se voitti seitsemän. Televisioelokuva sai muun muassa Golden Globen ja kolme Primetime Emmy -palkintoa. Rotten Tomatoes -sivuston mukaan kriitikoiden arvosteluista 67 prosenttia on myönteistä perustuen kahteentoista arvosteluun. Televisioelokuva on julkaistu Yhdysvalloissa virallisena DVD:nä viimeksi vuonna 2007.
Britannia Hospital – juhlapäivä

Britannia Hospital – juhlapäivä ("Britannia Hospital") on brittiläinen musta komediaelokuva vuodelta 1982. Britannian julkista terveydenhoitoa satirisoivan elokuvan on ohjannut Lindsay Anderson.
"Britannia Hospital" on viimeinen Andersonin arvostetusta kolmen elokuvan sarjasta, jotka kaikki on kirjoittanut David Sherwin ja joissa kaikissa Malcolm McDowell esittää jokamieshahmoa nimeltä Mick Travis. Elokuvassa "Jos..." (1968) hän tekee vallankumousta sisäoppilaitoksessa, elokuvassa "Onnenpoika" (1972) hän etenee kahvin myyntimiehestä filmitähdeksi, ja tässä elokuvassa hän on röyhkeä reportteri, joka tutkii erään professori Millerin touhuja. Trilogian elokuvissa on muitakin yhteisiä henkilöhahmoja, mutta tarinat ovat täysin erillisiä.
Juoni.
Britannia Hospitalin uusi lisärakennus odottaa avajaisiaan, joihin vieraaksi on tulossa myös kuningataräiti. Sairaalan johtaja Potter (Leonard Rossiter) törmää mielenosoittajiin, jotka protestoivat afrikkalaisen diktaattorin oleskelua sairaalan VIP-potilaana. Lisäksi keittiöhenkilökunta lakkoilee yksityispotilaiden erikoisten ruokatoiveiden takia, ja uuden siiven johtaja professori Millar on kaikkea muuta kuin yhteistyöhaluinen.
Mick Travis (McDowell) on sairaalassa kuvaamassa salaa dokumenttielokuvaa sieltä raportoiduista oudoista tutkimustavoista. Kaaos on valmis, ja ruumiitakin alkaa tulla.
Vastaanotto.
"Britannia Hospital" ei kerännyt odotetusti katsojia ja sai valtaosin kielteisiä arvosteluja. Tuottajayhtiö EMI veti elokuvan pois teattereista kuukauden kuluttua ensi-illasta. Kriitikko Ian Haydn Smith pitää "Britannia Hospitalia" Andersonin uran pohjanoteerauksena, jossa satiirin korvaaminen tavanomaisemmalla komedialla ei auta elokuvaa kritisoimaan National Health Servicen toimintaa.
Kymmenestä suomalaisesta ensi-iltakriitikosta yksi antoi "Britannia Hospitalille" kolme tähteä, kaksi arvostelijaa kaksi tähteä ja kolme yhden tähden, keskiarvona 1,22 tähteä neljästä.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Bello Romano antoi elokuvan Suomessa julkaistulle VHS-kasettiversiolle neljä tähteä viidestä, joka teoksen mukaan vastaa sanallista arviota ”erinomainen”. Hänestä elokuva on pureva ja etenkin anarkismiin taipuvaisia viihdyttävä satiiri.
Åsa Romson

Åsa Elisabeth Romson (s. 22. maaliskuuta 1972 Rönninge, Salemin kunta) on ruotsalainen juristi ja poliitikko. Hän on istunut valtiopäivillä vuodesta 2010 ja toimi Ympäristöpuolue Vihreiden puoluejohtajana yhdessä Gustav Fridolinin kanssa vuosina 2011–2016. Romson oli Ruotsin ilmasto- ja ympäristöministerinä sekä varapääministerinä 2014–2016.
Romson väitteli Tukholman yliopistossa tohtoriksi ympäristöoikeudesta huhtikuussa 2012. Hän on aiemmin opiskellut Tukholman yliopistossa oikeustieteen kandidaatiksi vuosina 1996–2001.
Romson erosi ympäristöpuolueen johdosta toukokuussa 2016, kun puolueen vaalikomitea oli esittänyt hänen siirtämistään syrjään puoluejohdosta. Vaalikomitean mukaan Romsonilla ei ollut enää riittävää tukea ympäristöpuoluetta koetelleiden skandaalien jälkeen. Taustalla vaikutti puoluejohtoon kasvanut tyytymättömyys asuntoministeri Mehmet Kaplanin jouduttua eroamaan. Gustav Fridolinin pariksi ympäristöpuolueen johtoon Romsonin tilalle nousi kehitysministerinä toiminut Isabella Lövin.
Sinatra (minisarja)

Sinatra (; myös "The Frank Sinatra Story") on James Steven Sadwithin ohjaama yhdysvaltalainen neliosainen minisarja vuodelta 1992. Minisarjan käsikirjoittajina olivat William Mastrosimone ja Abby Mann. Elokuvan tuottajana oli Richard M. Rosenbloom ja tuotantoyhtiöinä TS Productions ja Warner Bros. Television. "Sinatran" pääosissa ovat Philip Casnoff, Olympia Dukakis, Joe Santos, Gina Gershon, Nina Siemaszko ja Marcia Gay Harden.
"Sinatra" on genreltään elämäkerrallinen draama, joka kertoo laulaja-näyttelijä Frank Sinatran elämästä ja urasta. "Sinatra" kuvattiin New Jerseyn Hobokenissa ja Kalifornian Los Angelesissa 19 miljoonan dollarin budjetilla helmi-toukokuussa 1992. Frank Sinatran nuorin tytär Tina Sinatra tarjosi alun perin Ray Liottalle Sinatran roolia, mutta Liotta kieltäytyi siitä. Liotta näytteli Frank Sinatraa vuonna 1998 televisioelokuvassa "Rat Pack". Minisarjan ensimmäinen osa ensiesitettiin CBS-kanavalla 8. marraskuuta vuonna 1992. Minisarja sai muun muassa kolme Golden Globe -ehdokkuutta ja yhdeksän Primetime Emmy -ehdokkuutta, joista "Sinatra" voitti lopulta yhden Golden Globen ja kaksi Primetime Emmyä vuonna 1993. Warner Home Video julkaisi "Sinatran" VHS:nä vuonna 1993 ja DVD:nä 2008.
Arvioita.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Bello Romano kutsuu minisarjaa ja sen pääroolia tasapaksuiksi ja harmittelee Sinatran 1950-luvun huippukauden kuittaamista kuvakavalkadina. Hän antaa "Sinatralle" kaksi tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”keskinkertainen”.
Oscar-gaala 2015

Oscar-gaala 2015 oli 87. kertaa järjestetty palkintogaala, jossa Yhdysvaltain elokuva-akatemia jakoi Oscar-palkinnot vuoden 2014 parhaille elokuville. Gaala järjestettiin Dolby-teatterissa Los Angelesin Hollywoodissa 22. helmikuuta 2015. Gaalan juonsi ensi kertaa näyttelijä Neil Patrick Harris.
Oscar-kunniapalkinnot jaettiin tänä vuonna Jean-Claude Carrièrelle, Hayao Miyazakille ja Maureen O’Haralle. Jean Hersholtin humanitaarisen palkinnon sai Harry Belafonte.
Oscar-ehdokkaat julkistettiin 15. tammikuuta 2015. Eniten ehdokkuuksia saivat "Birdman" ja "The Grand Budapest Hotel", jotka molemmat saivat yhdeksän ehdokkuutta.
"Birdman" ja "The Grand Budapest Hotel" saivat molemmat myös eniten palkintoja, molemmat neljä Oscaria. "Birdman" palkittiin parhaana elokuvana sekä parhaasta ohjauksesta, alkuperäiskäsikirjoituksesta ja kuvauksesta. "The Grand Budapest Hotel" palkittiin parhaasta musiikista, lavastuksesta, puvustuksesta ja maskeerauksesta. Julianne Moore palkittiin parhaan naispääosan Oscarilla elokuvasta "Edelleen Alice" ja Eddie Redmayne parhaan miespääosan Oscarilla elokuvasta "Kaiken teoria".
Televisiointi.
Suomessa gaala lähetettiin suorana lähetyksenä Yle Teemalla sunnuntain ja maanantain välisenä yönä 22–23. helmikuuta. Punainen matto -osuus alkoi noin klo. 2.00 ja itse gaala alkoi kolmen jälkeen. Koko Oscar-lähetys uusittiin kanavalla suomeksi tekstitettynä maanantai-iltana 23. helmikuuta.
Voittajat ja ehdokkaat.
Voittajat on listattu ensimmäisenä ja lihavoitu.
Punta del Este

Punta del Este on kaupunki ja lomakohde Maldonadon departementissä eteläisessä Uruguayssa. Vuoden 2011 laskennassa kaupungissa oli vajaat 10 000 asukasta, mutta kesäisin lomakauden aikaan siellä on henkilöitä paljon enemmän.
Ensimmäiset eurooppalaiset, espanjalaiset, saapuivat Punta del Esteen 1500-luvulla. Vuonna 1907 Punta del Esten kylästä tuli kaupunki. Kaupunkia on kutsuttu Etelä-Amerikan Monacoksi, johtuen siitä, että Punta del Estessä on kasino, joista Monaco on tunnettu.
Punta del Esten katuradalla ajetaan sähköformuloiden Formula E -sarjan osakilpailuja.
Luettelo pankkisuvuista

Tämä on luettelo pankkisuvuista. Pankkiirisuvut ovat sukuja, jotka ovat olleet mukana pankkialalla useiden sukupolvien ajan, yleensä nykyaikana pankkien omistajina tai yhteisomistajina, ja jotka ovat usein saaneet nimensä suvunsa mukaan. 
Pankkiirisuvut ovat olleet tärkeitä pankkitoiminnan historiassa, erityisesti ennen 1900-lukua. Pankkiirisuvut ovat olleet ja ovat edelleen olemassa monissa maissa.
Stefan Matteau

Stefan Matteau (s. 23. helmikuuta 1992 Chicago, Yhdysvallat) on Yhdysvalloissa syntynyt kanadalainen uransa lopettanut jääkiekkoilija. Vasemmalta laukovan Matteaun pelipaikka on vasen laitahyökkääjä. New Jersey Devils varasi hänet numerolla 29 . Matteau debytoi NHL:ssä tammikuussa 2013 New York Islandersiä vastaan. Kauden aikana hän pelasi 17 peliä tehoin 1+2=3. Kauden 2013–2014 Matteau vietti kokonaan farmissa ja kauden 2014–2015 hän aloitti niin ikään farmissa. Matteaun isä Stéphane Matteau on myös entinen jääkiekkoilija ja Stanley Cup -voittaja vuodelta 1994 New York Rangersin riveistä.
Wilson (Pohjois-Carolina)

Wilson on kaupunki Pohjois-Carolinan osavaltiossa Yhdysvalloissa. Wilson on samannimisen piirikunnan pääkaupunki ja samalla myös suurin kaupunki. Kaupungilla on pinta-alaa 60,7 km², josta on vettä 0,4 %. Wilsonin asukasluku oli 50 113 vuonna 2013 ja asukastiheys 736,3 as/km². Wilsonin asukkaista on 48% afroamerikkalaisia, 43% valkoihoisia ja 9% etnisiä ryhmiä, joita ovat esimerkiksi aasialaiset, latinot, vietnamilaiset ja kiinalaiset.
Wilsonin historia ylettyy 1800-luvun alkuun, jolloin kaupunki tunnettiin Toisnotin yhteisönä. Wilsonin läpi kulkee seitsemän moottoritietä, ja kaupungissa on kaksi lentokenttää. Wilsonilla on lisäksi oma koripallojoukkue ja päivittäin ilmestyvä "Wilson Daily Times" -paikallislehti, joka perustettiin vuonna 1896. Wilsonissa sijaitsee monia kouluja, joihin lukeutuu kaksi collegea.
Valekytät

Valekytät ("Let’s Be Cops") on yhdysvaltalainen Luke Greenfieldin ohjaama sekä Nicholas Thomasin käsikirjoittama komediaelokuva. Elokuvassa seurataan kahta Jake Johnsonin ja Damon Wayans, Jr.:n esittämää kaverusta, jotka ovat olevinaan Los Angelesin poliiseja. Sivurooleissa nähdään myös esimerkiksi Nina Dobrev, Rob Riggle ja Keegan-Michael Key. Elokuvan ensi-ilta oli 13. elokuuta 2014.
Alexander Koch

Alexander Koch (s. 24. helmikuuta 1988 Grosse Pointe Park, Michigan, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on näytellyt Junior Rennietä Stephen Kingin romaaniin perustuvassa televisiosarjassa "Under the Dome".
Koch valmistui vuonna 2006 Grosse Pointe South High Schoolista. 188 senttimetriä pitkän Kochn ensimmäinen elouvarooli oli Eddie O'Keefen ohjaamassa vuonna 2011 valmistuneessa lyhytelokuvassa "Ghosts". Vuonna 2012 hän oli sivuroolissa "Underemployed"-televisiosarjan yhdessä jaksossa. Vuodesta 2013 asti hän on esittänyt Junior Rennietä "Under the Dome"-sarjassa. Vuonna 2020 hän esiintyi elokuvassa 'Sightless'.
Drochia

Drochia (, ) on kaupunki Pohjois-Moldovassa. Tämä noin 20 500 asukkaan kaupunki toimii 88 500 asukkaan Drochian piirin hallintokeskuksena. Kaupunki on kasvanut vuoden 2004 jälkeen, jolloin väkiluku oli 16 606.
Drochiassa on rautatieasema Ukrainan Hmelnytskyistä Kamjanets-Podilskyin kautta Pohjois-Moldovan Bălțiin johtavan radan varrella.
Geoffrey Salmond

William Geoffrey Hanson Salmond (19. elokuuta 1878 – 27. huhtikuuta 1933) oli Kuninkaallisten lentojoukkojen komentaja ensimmäisen maailmansodan aikana ja jatkoi Kuninkaallisissa ilmavoimissa sodan jälkeen toimien korkeissa viroissa Lähi-idässä, Britanniassa ja Intiassa.
Wyndham Deedes

Wyndham Henry Deedes (10. maaliskuuta 1883 – 2. syyskuuta 1956) oli Britannian armeijan upseeri ja siviilivirkamies. Hän toimi muun muassa Palestiinan brittiläisen mandaatin korkeana edustajana (Chief secretary).
Deedesin perustama Anglo-Israel Association myöntää vuosittain hänen kunniaksi opiskelustipedenjä brittiläisistä yliopistoista valmistuneille henkilöille jatko-opiskeluun Israelissa.
Luis Miguel Dominguín

Luis Miguel González Lucas (9. marraskuuta 1926 – 8. toukokuuta 1996) oli tunnettu espanjalainen härkätaistelija, joka tunnettiin nimellä Luis Miguel Dominguín.
Dominguínin isä Domingo Dominguín oli oman aikansa tunnetuimpia härkätaistelijoita. Dominguín teki jo 11-vuotiaana ensimmäisen julkisen esiintymisensä kehässä. Hän oli suosittu 1940- ja 1950-luvuilla etenkin Espanjassa, Portugalissa ja Kolumbiassa. Dominguínista tuli seurapiirihenkilö, jolla oli muun muassa Pablo Picasso ystävänään ja rakkaussuhde yhdysvaltalaisnäyttelijä Ava Gardnerin kanssa vuonna 1954. Dominguín jäi eläkkeelle vuonna 1973. Hänen viimeinen härkätaistelunsa oli Barcelonassa 12. syyskuuta 1973.
Dominguín avioitui italialaisen näyttelijän Lucia Bosén kanssa 1. maaliskuuta 1955 Las Vegasissa, ja he saivat lapset Miguel (s. 1956), Lucia (s. 1957) ja Paola (s. 1960). Dominguín ja Bosé erosivat vuonna 1967. Dominguínin toinen ja viimeinen avioliitto oli Rosario Primo de Riveran kanssa. He avioituivat vuonna 1987, ja heidän avioliittonsa kesti Dominguínin kuolemaan 1996 asti. Luis Miguel Dominguín kuoli 69-vuotiaana sydämen vajaatoimintaan, ja hänet haudattiin San Enrique de Guadiaron hautausmaalle Andalusian Cádiziin lähelle Sotograndea.
Louella Parsons

Louella Parsons (oikealta nimeltään Louella Rose Oettinger; 6. elokuuta 1881 Freeport, Illinois – 9. joulukuuta 1972 Santa Monica, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen juorukolumnisti ja käsikirjoittaja.
Parsons oli ensimmäinen elokuvamaailmasta kirjoittanut kolumnisti. Hänen kolumniaan luki 20 miljoonaa ihmistä, ja hänen kolumniaan julkaistiin maailmanlaajuisesti 400:ssä sanomalehdessä. Parsons pysyi ”Hollywoodin kuningattarena” Hedda Hopperin tuloon asti. Parsons ja Hopper kilpailivat keskenään, ja heidän välillään oli vuosikausia kestänyt vihanpito. Louella Parsons kirjoittamisen ohella esiintyi muutamissa elokuvissa. Hän oli aviossa kolme kertaa, ja hän sai ensimmäisestä avioliitostaan yhden tyttären. Parsons kuoli 91-vuotiaana arterioskleroosiin. Hänellä on kaksi tähteä Hollywood Walk of Famella.
Hedda Hopper

Hedda Hopper (oikealta nimeltään Elda Furry; 2. toukokuuta 1885 Hollidaysburg, Pennsylvania – 1. helmikuuta 1966 Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä ja juorupalstaa kirjoittanut kolumnisti. Hopper oli yksi Yhdysvaltain tunnetuimmista kolumnisteista Louella Parsonsin ohella. Ennen kirjoittamista Hopper oli työskennellyt näyttelijänä. Hopperin omaa kolumnia "Hedda Hopper’s Hollywood" julkaistiin "Los Angeles Timesissa".
Hedda Hopper kasvoi yhdeksänlapsisessa perheessä Pennsylvaniassa. Hän jätti kahdeksannen luokan kesken auttaakseen kotona ja isänsä lihakaupassa, ja kadehti veljiensä vapautta. Nähtyään Ethel Barrymoren lavalla, Hopper päätti tulla näyttelijäksi. Hän opiskeli musiikkia Pittsburghissa ja liittyi sitten kiertueseurueeseen New Yorkissa. Vuonna 1908 hän esiintyi The Pied Piperin kuorossa ja tapasi näyttelijä DeWolf Hopperin, joka oli häntä 27 vuotta vanhempi; hänestä tuli hänen viides vaimonsa ja hän muutti nimensä Heddaksi.
Poikansa syntymän jälkeen vuonna 1915 Hopperit muuttivat Hollywoodiin. Hedda teki pieniä näyttämö- ja elokuvarooleja, joilla hän sai taloudellisen riippumattomuuden. Hopperit erosivat vuonna 1922.
Vuonna 1938 Hopper aloitti palstansa "Hedda Hopper's Hollywood". Hänellä oli elokuva- ja teatteritaustansa takia erinomaiset kontaktit. Hänestä tuli mahtava kilpailija juorukuningatar Louella Parsonsille, ja hänet tunnettiin kaikialla elegantista hatustaan. Kolumnisti Hopperin politiikka muuttui yhä konservatiivisemmaksi ja hänen moraalinsa ankarammaksi. Hän kampanjoi kiivaasti kommunismia vastaan Hollywoodissa. Huipussaan hänellä oli 35 miljoonaa lukijaa.
Tarkalleen ottaen Hopper ei kirjoittanut tekstejään itse, vaan saneli henkilökunnalleen, jotka sitten tarkistivat ja kirjoittivat kolumnin lopullista hyväksyntää varten. Hän ei osannut oikeinkirjoitusta tai kielioppia eikä välittänyt niistä.
Kalle Pitkänen

Kalle Pitkänen (4. maaliskuuta 1869 Kuopion maalaiskunta – 6. joulukuuta 1952 Kuopion maalaiskunta) oli suomalainen runoilija.
Pitkäsen vanhemmat olivat suutari Juho Pitkänen ja Ulriika Maria Hassinen.
Pitkäsen 1910 julkaiseman runon aiheena olivat elokuussa 1907 tapahtunut Kuopion Haapaniemen rullatehtaan palkkarahojen ryöstö ja lokakuussa 1907 tapahtunut Karhonsaaren sahan kassanhoitajan ryöstö. Ryöstäjät kuuluivat maanalaiseen työläisaktivistien järjestöön, jonka yksi keskeisistä johtajista Savossa oli marraskuussa 1907 Suomesta paennut "Savon Työmies" -lehden päätoimittaja Johan Arvid Mustonen.
FS Hirondelle (1869)

Hirondelle oli Ranskan laivaston vuonna 1869 vesillelaskettu puurunkoinen risteilijä, joka oli valmistuessaan keisarillinen jahti.
Valmistus.
Alus tilattiin Le Havresta Chantiers et Ateliers Augustin Normandilta, missä köli laskettiin 1. heinäkuuta 1868. Alus laskettiin vesille 15. huhtikuuta 1869 ja otettiin palvelukseen vuonna 1871.
Palvelus.
Alus poistettiin laivastoluettelosta 11. joulukuuta 1896.
Ilot, halut ja valheet

Ilot, halut ja valheet on Milla Rumin 3. lokakuuta 2014 julkaistu esikoisalbumi. Sen on tuottanut Anssi Växby, joka myös vastaa kappaleiden sovituksista. Kaikki kappaleet on säveltänyt ja sanoittanut artisti itse.
Albumin ensimmäinen single ”Sitä mikä vaan” julkaistiin elokuussa 2013. Myöhemmin albumilta julkaistiin myös kolme muuta singleä vuonna 2014: ”Luulaulu” tammikuussa, ”Hei ihminen” huhtikuussa ja viimeisimpänä albumin nimikappale syyskuussa. Singleistä ”Luulaulu” on tilastoitunut Musiikkituottajat – IFPI Finlandin keräämille listoille; radiolistan sijalle 100.
Albumi ei ole sijoittunut Suomen viralliselle albumilistalle.