tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Aikuiskasvatuksen tutkimusseura

Aikuiskasvatuksen tutkimusseura (ATS) perustettiin 7. joulukuuta 1940 Helsingissä nimellä "Kansansivistysopillinen Yhdistys". 
Yhdistyksen sääntöjen mukaan ATS:n tarkoituksena on aikuiskasvatustyön tukeminen ja edistäminen. Tarkoituksensa toteuttamiseksi yhdistys pyrkii aikaansaamaan aikuiskasvatuksen tutkimus- ja selvitystyötä, harjoittamaan julkaisu-, esitelmä-, luento- yms. informaatiotoimintaa sekä panee toimeen ja tukee alan koulutusta ja muuta edellisiin verrattavaa toimintaa.
Seuran esihenkilönä toimii dosentti Karin Filander.
Seuran vaiheita.
Alkuaan yhdistyksen tarkoituksena oli edistää kansansivistysopillista tutkimusta ja teoreettista keskustelua järjestämällä esitelmä- ja keskustelutilaisuuksia ja harjoittamalla julkaisutoimintaa. Yhdistys perustui henkilöjäsenille, jotka johtokunta valitsi. Akateeminen osuus jäsenistössä oli varsin vahva: neljännes ensimmäisen toimintavuoden jäsenistä oli tohtoreita tai professoreita. Alfred Kordelinin säätiö ja vapaan sivistystyön järjestöt tukivat rahallisesti alusta alkaen yhdistyksen toimintaa.
Seuran hallinto ja toiminnan painopiste olivat aluksi Helsingissä, mutta kun Yhteiskunnallinen korkeakoulu muutti vuonna 1960 Tampereelle, siirrettiin myös yhdistyksen hallinto pari vuotta myöhemmin Tampereelle. Kansansivistysopillinen Yhdistys muutti nimensä Aikuiskasvatuksen Tutkimusseuraksi vuonna 1971.
Seuran toiminta.
ATS:n toiminta ryhmittyy seuraaviin toimintamuotoihin.
Seura:
ATS julkaisee yhteistyössä Kansanvalistusseuran kanssa Aikuiskasvatus-lehteä, Aikuiskasvatuksen vuosikirjaa ja Lifelong Learning in Europe -lehteä.
Aikuiskasvatuksen tutkijatapaamiset.
Seura järjestää alan tutkijoille aikuiskasvatustieteen tutkimuspäivät. Ensimmäinen aikuiskasvatuksen tutkijatapaaminen järjestettiin Oriveden Opistossa elokuussa 1989. Helsingin, Jyväskylän, Kuopion, Tampereen ja Turun yliopistojen ja Teknillisen korkeakoulun ja Suomen Akatemian tutkijat esittelivät tutkimuksiaan kaksipäiväisessä seminaarissa. Nyt tutkijatapaamisesta on jo muodostunut traditio. Seura järjestää tutkijatapaamisia parin kolmen vuoden välein eri yliopistopaikkakunnilla. Viimeisin, yhdeksäs tutkijatapaaminen järjestettiin Itä-Suomen yliopistossa Joensuussa helmikuussa 2010. Useimmista näistä tapaamisista on toimitettu myös julkaisu.
Nitro Games

Nitro Games oyj on vuonna 2007 perustettu kotkalainen videopelien kehittäjä sekä julkaisija. Se kehittää pelejä varsinkin keskisuurille käyttäjäsegmenteille. 
Historia.
Yhtiö perustettiin vuonna 2007 Kotkassa, Suomessa. Sen päätoimisto sijaitsee Kotkassa sekä sivutoimisto Helsingin keskustassa. Nitro Games listautui kesäkuussa 2017 Tukholman pörssin First North -kauppapaikalle.
Yhtiön alkuperäinen painotus oli strategiapeleissä, mutta vuodesta 2014 alkaen Nitro Games on keskittynyt ilmaiseksi pelattaviin peleihin mobiililaitteilla. Yhtiö on tehnyt yhteistyötä muun muassa Remedyn, Wargaming.netin, Rovion, Paradoxin ja Netmarblen kanssa.
Alkuvuodesta 2019 yhtiössä aloitettiin yt-neuvottelut. Neuvottelujen seurauksena yritykseen jäi 35 työntekijää aiemman 56 sijasta.
Vuonna 2022 yritys kertoi hankkineensa nimeämättömän pelin immateriaalioikeudet tanskalaiselta Doomsdayltä 2,7 miljoonan euron hinnalla.
Marraskuussa 2023 kerrottiin, että yhtiö on tehnyt 9 miljoonan euron sopimuksen Netflixin kanssa nimeämättömään peliprojektiin liittyen. Projektin ennakoidaan valmistuvan vuonna 2026.
Pelit.
Nitro Games tunnetaan muun muassa "Alan Waken" kääntämisestä tietokoneille yhdessä Remedyn kanssa.
Vuonna 2014 Nitro Games julkaisi mobiilistrategiapelin "Raids of Glory". Pelin ns. "soft launch" tapahtui Kanadassa 15. heinäkuuta 2014 ja maailmanlaajuisesti Raids of Glory julkaistiin vuoden 2015 alussa. Raids of Glory on voittanut parhaan sosiaalisen pelin palkinnon Game Connection Europe -tapahtumassa tammikuussa 2015.
Nitro Gamesin kehittämiä pelejä ovat:
Medals of War on saatavilla Nitro Gamesin julkaisemana Euroopassa, Pohjois- ja Etelä Amerikassa, Intiassa ja Venäjällä. Netmarble EMEA on tuonut pelin nimellä The Warland MEA -alueelle vuonna 2018.
Heroes of Warland on sankaripohjainen mobiilipeli, jossa on 4 vastaan 4 live-pelaajaa 3D-mallinnetuissa kentissä. Peli julkaistiin marraskuussa 2018.
Annoonakasvit

Annoonakasvit eli annonakasvit (Annonaceae) on yli 2 000 lajia käsittävä trooppinen kukkakasviheimo, jonka lajit ovat pääasiassa puita ja pensaita. Eräistä lajeista saadaan syötäviä hedelmiä. Lajeja tavataan kaikkialla tropiikissa, mutta erityisen luonteenomaisia ne ovat vanhan maailman trooppisten alankoseutujen ainavihannissa metsissä. Annoonakasvit ovat niissä varsin yleisiä.
Tuntomerkit.
Annoonakasvit ovat puuvartisia, joskus köynnöstäviä, ja niiden varsissa on hartsikäytäviä. Lehdet ovat yleensä ainavihantia; lisäksi ne ovat ehyitä, korvakkeettomia, kahdessa rivissä sijaitsevia ja sinertävän- tai metallinkiiltoisia. Kukat ovat tuoksuvia, usein nuokkuvia, ja niissä on erikoista se, että ne avautuvat usein nupustaan jo ennen kuin niiden kaikki osat ovat kehittyneet täydelleen. Kukat houkuttelevat kovakuoriaisia, jotka suorittavat pölytyksen; useilla lajeilla kukasta muodostuu niille loukku terälehtien karisemiseen asti. Kukan osia on epämääräinen luku. Kehälehtikiehkuroita on tavallisesti kolme. Heteet sijaitsevat kierteisesti. Emilehdet ovat yleensä täysin erillään, ja hedelmä koostuu useiden marjojen yhteen kasvusta. Siemenessä on kirjava siemenvalkuainen. Vain lajilla "Anaxagorea javanica" on avautuva hedelmä ja avautuminen tapahtuu räjähdysmäisesti.
Systemaattinen asema ja alaryhmät.
Annoonakasvit kuuluvat lahkoon Magnoliales yhdessä viiden muun heimon kanssa. Niistä läheisin annoonakasveille on kauluskukkakasvien (Eupomatiaceae) heimo.
Annoonakasveihin kuuluu 2430 lajia, jotka ryhmitellään 106–110 suvuksi. Niiden ryhmitteleminen alaheimoiksi on aina tuottanut vaikeuksia, mutta DNA-molekyylitutkimusten mukaan on erotettavissa useita ryhmiä eli kehityslinjoja:
Alaheimo Anaxagoreoideae.
Yksi suku "Anaxagorea", joka käsittää 30 trooppisen Amerikan, Sri Lankan ja kaakkoisimman Aasian saaristoineen lajia.
Alaheimo Ambavioideae.
Alaheimo sisältää yhdeksän sukua ja 56 lajia, jotka kasvavat kaikkialla tropiikissa, myös Madagaskarilla.
Alaheimo Malmeoideae.
Alaheimoon kuuluu 49 sukua, jotka jaetaan yhdeksään eri tribukseen. Runsaslajisia sukuja ovat muun muassa:
Alaheimo Annonoideae.
Alaheimoon kuuluu 47 sukua, jotka jaetaan seitsemään eri tribukseen. Runsaslajisia sukuja ovat muun muassa:
Wolfgang Makatsch

Wolfgang Makatsch (16. helmikuuta 1906 Zittau – 23. helmikuuta 1983 Bautzen) oli saksalainen lintutieteilijä. 
Makatsch työskenteli sekä Helgolandin lintuasemalla että Rossittenin lintuasemalla. Valmistuttuaan biologiksi hän vuonna 1967 esitti kirjoituksessaan "Kein Ei gleicht dem anderen" ("Yksikään muna ei ole toisen kaltainen") teorian, että valkoinen munan väri on evolutiivisesti munan alkuperäisin väri, koska matelijoiden munat ovat valkoisia. Suojaväritys petoja ja pesärosvoja vastaan on ainoa syy munan väreille.
Makatsch matkusteli laajalti ja keräsi matkoillaan yli 30 000 munan kokoelman. Kokoelma on eräs laajimmista Saksassa, ja se on sijoitettu Dresdenin Staatliches Museum für Tierkundeen. 
Makatsch oli tuottelias kirjoittaja. Hänen tuotantonsa käsitteli lähinnä lintujen määrittämistä ja munia.
John Abbot

John Abbot (31. toukokuuta 1751 Lontoo – kuoli joulukuussa 1840 tai tammikuussa 1841 Bulloch, Georgia) oli englantilais-yhdysvaltalainen hyönteistutkija ja lintutieteilijä.
Elämäkerta.
John Abbot oli James Abbotin ja Ann Clousingerin vanhin poika. Hänestä odotettiin tulevan isänsä tavoin lakimies, ja hän työskenteli neljä vuotta oikeudessa. Isä kannusti poikaa taiteisiin ja tutkimaan hyönteisiä. Abbot opiskeli maalaamista ja kaiverrusta kaivertaja Jacob Bonneaun (1741–1786) opissa. Hänen kykynsä teki vaikutuksen Dru Druryyn ja eräisiin Royal Societyn luonnontieteilijöihin, jotka rohkaisivat häntä muuttamaan Virginiaan keräämään näytteitä. Abbot saapui Virginiaan 1773 tai 1775 ja asettui sittemmin Georgiaan.
Abbot maalasi tuhansia hyönteistauluja sekä useita lintuasetelmia. Valtaosa niistä on sijoitettu Lontoon Natural History Museumiin, British Museumiin ja Harvardin yliopistoon. Joitakin maalauksia on sijoitettu myös Johns Hopkinsin yliopistoon, Etelä-Carolinan yliopistoon, Emory-yliopistoon ja Uuden-Seelannin Alexander Turnbull Libraryyn. Abbotin keräämät lintu- ja hyönteisnäytteet toimitettiin Britanniaan ja Eurooppaan, mutta osa tuhoutui merikuljetuksen aikana. Abbot jatkoi keräilyä ja maalaamista ainakin vuoteen 1835 saakka.
Ainoa julkaisu, jossa kuvittajana mainitaan Abbot, oli James Edward Smithin "The Natural History of the Rarer Lepidopterous Insects of Georgia" (1797). Kirjassa oli 104 kuvataulua, jotka on sijoitettu Johns Hopkinsiin.
Vuosina 1829–1837 julkaisivat ranskalainen hyönteistieteilijä Jean Baptiste Alphonse Dechauffour de Boisduval (1799–1879) ja varakas amerikkalainen luonnontieteilijä John Eatton Le Conte (1784–1860) jatko-osina teossarjan "Histoire Générale et Iconographie des Lépidoptères et des Chenilles de l’Amérique Septentrionale". Siinä oli 78 käsinväritettyä kaiverrustatekniikalla tehtyä kuvataulua, jotka pääosin olivat Abbotin piirroksista tehtyjä. Valtaosa alkuperäisistä piirroksista on sijoitettu Etelä-Carolinan yliopistoon.
Aminoglutetimidi

Aminoglutetimidi (C13H16N2O2) on glutaari-imidijohdannaisiin kuuluva lääkeaine, jota käytetään rintasyövän ja eturauhassyövän hoitoon. Sitä voidaan käyttää myös Cushingin oireyhtymän lääkehoitona.
Synteesi.
Aminoglutetimidi on optiivisesti aktiivinen. Lääkeaineena tehoaa ainoastaan R-konformaatiossa oleva (±)-R-aminoglutetimidi ja (±)-S-aminoglutetimidi on lääkeaineena tehoton, mutta aiheuttaa R-muodon kaltaisia sivuvaikutuksia. Tämän vuoksi aminoglutetimidin synteesiin on kehitetty tekniikoita, jotka tuottaisivat ainoastaan R-aminoglutetimidia. Lähtöaineina voidaan käyttää esimerkiksi formaldehydiä ja dietyylifenyylioksaloasetaattia, jolloin syntynyt tuote pelkistetään leivinhiivalla ja syntyneestä välituotteesta saadaan muutaman askeleen jälkeen aminoglutetimidia. Toinen vaihtoehto on käyttää lähtöaineina nitrobentseeniä, etyyli-2-klooributyraattia ja 3-bromipropionitriiliä.
Vaikutusmekanismi.
Aminoglutetimidi kehitettiin alun perin antikolvusantiksi epilepsian hoitoon, johon tarkoitukseen se tuotiin vuonna 1957. Sittemmin vuodesta 1967 alkaen sillä alettiin hoitaa rintasyöpää. Yhdiste on niin kutsuttu ensimmäisen sukupolven aromataasientsyymin estäjä, joka estää aromataasientsyymin toimintaa ja sitä kautta vähentää estrogeenihormonien tuotantoa. Syöpien hoidossa aminoglutetimidi on nykyään korvattu pääosin muilla lääkkeillä.
Yhdiste estää myös kolesterolista pregnenolonia muokkaavaa entsyymiä CYP11A1 ja CYP11B1-entsyymiä ja estää siten kortisolin, estrogeenien ja aldosteronin tuotantoa. Tämän vuoksi sitä on käytetty Cushingin syndrooman hoidossa, mutta nykyään käytetään pääasiassa muita lääkeaineita.
Sivuvaikutukset.
Tyypillisimpiä aminoglutetimidin käyttöön liittyviä haittoja ovat ihottuma, huonokuntoisuus ja pahoinvointi. Harvinaisempia ja vakavampia ovat maksan toiminnan vaurioitumiset.
Piranha II – Lentävät tappajat

Piranha II – Lentävät tappajat (alkup. "Piranha II: The Spawning") on James Cameronin ohjaama kauhuelokuva vuodelta 1981. Elokuva on Cameronin ensimmäinen pitkä elokuva. "Piranha II: Lentävät tappajat" on jatko-osa vuonna 1978 julkaistulle elokuvalle "Piraija". Ensimmäisestä elokuvasta tehtiin kaksi uudelleenfilmatisointia: "Piranha"-televisioelokuva vuonna 1995 sekä "Piranha 3D" vuonna 2010.
Arvioita.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Bello Romano sanoo, ettei Cameronin esikoisohjaus, halpa "Tappajahai"-kopio, mitenkään ilmennä tämän lahjoja alalle. Hän antaa elokuvalle kaksi tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”keskinkertainen”.
Kuplakammio

Kuplakammio on hiukkasilmaisin, jolla havaitaan sen läpi kulkeneita sähköisesti varattuja hiukkasia. Kuplakammion periaatteen keksi yhdysvaltalainen fyysikko Doland Glaser vuonna 1952. Hän sai siitä fysiikan Nobelin palkinnon 1960. Entisaikoina kuplakammio oli suosittu väline korkeaenergiafysiikan tutkimuksissa, nykyään ne on korvattu muilla ilmaisimilla.
Toimintaperiaate.
Kuplakammio on painesäiliö, jonka sisällä on nestettä. Sen täytteenä voi käyttää esimerkiksi vetyä, neonia tai propaania. Neste pyritään pitämään lähellä kiehumispistettään. Kammio on kuitenkin rakennettu siten, että painetta voidaan muuttaa hyvin nopeasti.
Ennen hiukkasen odotettua saapumista kammioon sen painetta lasketaan äkillisesti, jolloin nesteen kiehumispiste laskee alemmaksi kuin nesteen lämpötila on. Tämä aiheuttaa kammion sisäisen nesteen ylikuumenemisen. Tutkittavan varatun hiukkasen mennessä ylikuumentuneen nesteen läpi syntyy hiukkasen reitin varrelle ioni-elektroni -pareja. Energia siirtyy nesteeseen ja syntyy pieniä kuplia, jotka jatkavat laajenemistaan nopeasti, kun painetta kammiossa edelleen lasketaan. Hiukkasen kulkema reitti nähdään näiden kuplien muodostamista helminauhamaisista jonoista.
Tällainen ilmaisin vaatii visuaalista analysointia. Hiukkasen tunnistaminen ja siihen liittyvät mittaukset tehdään analysoimalla kuplakammiosta useasta suunnasta otettuja valokuvia.
Lehtijousi

Lehtijousi on yleinen ajoneuvoissa käytetty jousitustyyppi. Se koostuu yhdestä tai useammasta joustavasta teräslevystä, jotka on kiinnitetty toisiinsa siten, että ne toimivat yhtenä kokonaisuutena. Teräslevyt on taivutettu kaarelle ja kiinnitetty päistään ajoneuvon rakenteeseen ja keskeltä akseliin. Toinen pää on joskus kiinnitetty ajoneuvon runkoon riipukkeen kautta, joka sallii paremmin jousen pään liikkumisen jouston mukaan, millä saavutetaan pehmeämpi jousitus.
Yksilehtisen jousen keskiosa on yleensä päitä paksumpi. Monilehtisissä jousissa on pitkä lehti, jonka alle on pinottu lyhyempiä lehtiä siten, että alemmat lehdet ovat ylempiä lyhyempiä. Monilehtisten jousien kantokyky on yleisesti parempi kuin yksilehtisten. Monilehtinen jousipakka kiinnitetään akseliin U-kirjaimen mallisilla sinkilöillä, jotka myös estävät jousilehtien liukumisen pois paikoiltaan.
Jousen materiaalina on yleensä teräs, mutta jotkut valmistajat käyttävät komposiittimateriaaleja, jotka tekevät jousituksesta pehmeämmän.
Historia.
Lehtijousitus on eräs vanhimmista jousitustyypeistä, sillä se on tunnettu ainakin keskiajalta lähtien. Lehtijousitus oli vielä takavuosikymmeninä yleinen henkilöautoissa, mutta se on korvautunut sittemmin kierrejousituksella. Nykyisin lehtijousitusta käytetään etupäässä kuorma- ja pakettiautoissa, perävaunuissa ja rautatiekalustossa.
Rami Renko

Rami Renko on tamperelainen iskelmä-/poplaulaja ja säveltäjä. Hänen vuoden 1997 debyyttialbuminsa "Linda-Lindaa..." julkaistiin CD-levynä ja C-kasettina. Rengon kappaleita ovat mm. ”Sellonsoittaja”, ”Huurteinen hurmuri” ja ”Kun sä kulta päälle tulet”. Hän lopetti aktiiviuransa ensimmäisen albuminsa jälkeen ja on sen jälkeen säveltänyt kappaleita eri kotimaisille artisteille. Vuonna 2009 hän kuitenkin teki pienen paluukiertueen.
Vuonna 2017 ilmestyi EP-levy "Tästä se kurjuus taas alkaa" joka löytyy ainakin YouTubesta.
Swindon Town FC

Swindon Town FC on englantilainen jalkapallojoukkue. Kaudella 2025–2026 se pelaa Kakkosliigassa, jonne se putosi keväällä 2021 Ykkösliigasta. Kaudella 1993–1994 seura pelasi korkeimmalla sarjatasolla Valioliigassa, mutta sijoittui viimeiseksi. Seuraa valmentaa Ian Holloway ja sen kotikaupunki on Swindon Wiltshiressä, Lounais-Englannissa. Seuran kotikenttä on The County Ground, jolle mahtuu 15 547 katsojaa.
Historia.
Swindon Town FC:n perusti pastori William Pitt vuonna 1879. Siitä tuli ammattilaisseura 1894, jolloin se liittyi Southern Leagueen. Kaudella 1909–1910 Swindon ylsi FA Cupin välieriin, jossa se hävisi cupin voittaneelle Newcastle Unitedille. Seuraavalla kaudella Swindon voitti Southern Leaguen mestaruuden.
Swindon liittyi Englannin liigaan 1920 ja oli yksi 3. divisioonan perustajajäsenistä. Ensimmäisen kerran se nousi 2. divisioonaan 1963. Seuran saavutti suurimman menestyksensä vuonna 1969, jolloin se voitti Englannin liigacupin kukistamalla loppuottelussa Arsenalin 3–1.
1970-luvun lopulla ja 1980-luvun alussa vaikeuksissa ollut Swindon putosi lopulta 4. divisioonaan 1982. Swindon teki paluun 3. divisioonaan 1986 ja nousi heti seuraavalla kaudella 2. divisioonaan. Kaudella 1989–1990 Swindon eteni nousukarsintojen finaaliin, jossa se voitti Sunderlandin 1–0. Swindonin nousu kuitenkin evättiin, kun selvisi että seura oli tehnyt laittomia maksuja pelaajilleen. Aluksi se pudotettiin 3. divisioonaan rikkomusten vuoksi, mutta sai lopulta säilyttää paikkansa vetoomuksen jälkeen.
Kauden 1992–1993 päätteeksi Swindon nousi ensimmäistä kertaa pääsarjatasolle, Valioliigaan, kun se voitti nousukarsintojen finaalissa Leicester Cityn. Swindon ei onnistunut säilyttämään sarjapaikkaansa ja seuraavalla kaudella se putosi uudestaan kolmannelle sarjaportaalle. Swindon nousi takaisin 1. divisioonaan 1996.
2000-luvulla Swindon on pudonnut ja noussut useita kertoja Ykkös- ja Kakkosliigojen välillä. Vuonna 2006 siitä tuli ensimmäinen Englannin liigan alimmalle tasolle pudonnut Valioliigassa ollut joukkue.
Hamilton (Bermuda)

Hamilton on Britannian merentakaisen alueen Bermudan pääkaupunki. Se on alueen finanssikeskus, suurin satama sekä turistikohde. Kaupungin pinta-ala on 0,8 neliökilometriä ja asukasluku oli vuoden 2016 väestönlaskennan mukaan 854. Turismi on Hamiltonille tärkeä elinkeino.
Historia.
Hamilton perustettiin vuonna 1790. Se nimettiin saaren kuvernöörinä vuosina 1788–1794 toimineen Henry Hamiltonin mukaan. Hamilton sai ensimmäiseksi pormestarikseen Daniel Tuckerin 1795. Bermudan pääkaupunki Hamiltonista tuli vuonna 1815, kun se ohitti asukasluvussa St. Georgen, jolla oli siihen asti ollut pääkaupungin asema. Hamiltonista tuli vapaasatama vuonna 1956.
Puistot.
Hamiltonissa on kokoonsa nähden paljon puistoja, joista merkittävin on Victoria Park, joka on nimetty kuningatar Victorian mukaan. Muita puistoja ovat Par La Ville Park, Barr's Park ja All Buoy's Point Park.
Ilmasto.
Hamiltonissa on Köppenin ilmastoluokituksen mukaan lauhkea ilmasto. Kuumin kuukausi on elokuu, jolloin keskimääräinen lämpötila on 27,0 astetta. Kylmin kuukausi on helmikuu, jolloin keskimääräinen lämpötila on 17,2 astetta. Koko vuoden keskimääräinen lämpötila on 21,7 astetta. Hamiltonissa sataa tasaisesti ympäri vuoden. Sateisin kuukausi on lokakuu, jolloin sataa keskimäärin noin 160 millimetriä. Vähäsateisin kuukausi on huhtikuu, jolloin sataa keskimäärin noin 100 millimetriä. Vuosittainen sadanta on keskimäärin noin 1 470 millimetriä.
George Vernot

George Edward Vernot (27. helmikuuta 1901 Montreal – 22. marraskuuta 1962 Montreal) oli kanadalainen uimari ja olympiamitalisti. Hän edusti seuratasolla montrealilaista McGillin yliopistoa. Vernot voitti urallaan kaksi olympiamitalia, hopeaa 1 500 metrin vapaauinnissa Antwerpenin olympialaisissa 1920 ajalla 22.36,4 ja pronssia 400 metrin vapaauinnista samoista kisoista, missä hänen aikansa oli 5.29,8. Hän osallistui myös Pariisin kisoihin 1924, mutta ei selvinnyt enää finaaliin saakka.
Lähteet.
Viitteet.
Kashmir (täsmennyssivu)

Kashmir tai kašmir voi tarkoittaa muun muassa seuraavia:
Jordan Caron

Jordan Caron (s. 2. marraskuuta 1990 Sayabec, Quebec, Kanada) on kanadalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan laitahyökkääjä. Hän pelaa Sveitsin NLA-joukkue Genève-Servettessä. Hän on edustanut Kanadan jääkiekkomaajoukkuetta alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2010. Caron on Boston Bruinsin ensimmäisen kierroksen ja koko NHL:n 25. varaus vuodelta 2009.
Albert Ayat

Albert Robert Ayat (1876–1935) oli ranskalainen miekkailija ja olympiavoittaja. Hän edusti seuratasolla pariisilaista CEA-seuraa. Ayat voitti urallaan kaksi olympiamitalia, kultaa Pariisin olympialaisissa 1900 sekä kalvan avoimessa luokassa että "mestareiden" luokassa.
Mikstuura

Mikstuura on nestemäinen lääkemuoto. Siinä lääke voi olla esim. siirappina. Yskänlääkkeet lienevät yleisimmin käytettyjä lääkemikstuuroita. Mikstuurat otetaan suun kautta eli peroraalisesti.
Mikstuuran annostelu voi tapahtua joko lusikalla, taikka mitta-astian avulla, jossa on jaottelu millilitroittain. Yleensä jakoväli on 5 ml. Yskänlääkepulloissa saattaa seurata annostelua varten oleva muovinen kertapikari lääkepakkaukseen kuuluvana.
Lääkemikstuuroitten viskositeetti voi vaihdella. Osa näistä on veteen sekoitettavia jauheita, osa taasen emulsioita.
Mikstuuroita voidaan käyttää vaikkapa silloin, kun potilaalla on lääkkeen ottamiseen tablettina liittyviä vaikeuksia. Näitä voivat olla nielemisvaikeudet. Lapset saattavat ottaa myös lääkkeensä mieluummin mikstuurana, kuin muissa muodoissa.
Lääkemikstuurat makeutetaan usein sorbitolilla taikka maltitolilla. Muitakin makeutusaineita käytetään.
Konneveden vaakuna

Konneveden vaakuna on Konneveden kunnan tunnus. Vaakunan aihe viittaa metsätalouteen.
Vaakunan selitys on ”punaisessa kentässä hopeiset tukkisakset.” Vaakunan on suunnitellut Gustaf von Numers, ja Konneveden kunnanvaltuusto hyväksyi sen kokouksissaan 23. huhtikuuta 1964. Sisäasiainministeriö vahvisti vaakunan käyttöön 21. elokuuta samana vuonna.
Palapelimenetelmä

Palapelimenetelmällä on yhteistoiminnallisen oppimisen metodi, jossa kukin ryhmän jäsen opettaa toisille yhden osion. 
Mallin kuvaus.
Opiskelijat kuuluvat kotiryhmään (2-5 henkilöä), joka saa oppimistehtävän. Tehtävä jaetaan vastuualueisiin, ja jokainen kotiryhmän jäsen valitsee itselleen läheisen vastuualueen. Vastuualueen perusteella muodostetaan asiantuntijaryhmät, jotka saavat siis yhden aiheen tai ongelman ratkaistavakseen. Kun asiantuntijaryhmä on saanut työnsä valmiiksi, jokainen palaa omaan kotiryhmäänsä ja opettaa juuri oppimansa asian kotiryhmänsä jäsenille. Lopuksi kotiryhmä kokoaa yhteisen ymmärryksensä oppimistehtävän asiasta.
Kees van Baaren

Kees van Baaren (22. lokakuuta 1906 Enschede – 2. syyskuuta 1970 Oegstgeest) oli alankomaalainen säveltäjä ja pedagogi. Hän opiskeli vuosina 1924–1929 Berliinin Stern-konservatoriossa sävellystä Friedrich Kochin sekä pianonsoittoa Rudolph Breithauptin johdolla. Kotimaahansa palattuaan hän otti oppitunteja Willem Pijperiltä.
Jotkin van Baarenin teokset ovat tonaalisia, mutta toisissa hän kehitti tyyliään kohti sarjallisuutta. Hänen sarjallinen tekniikkansa oli täysin kehittynyt septetossa huilulle, oboelle, klarinetille, fagotille, käyrätorvelle, viululle ja kontrabassolle (1952). Van Baaren oli ensimmäinen huomattava alankomaalainen dodekafonisen musiikin säveltäjä.
Van Baaren työskenteli uransa aikana eri konservatorioissa. Hänen johdollaan opiskelivat muiden muassa Louis Andriessen, Reinbert de Leeuw, Misha Mengelberg, Peter Schat ja Jan van Vlijmen.
Kiteen vaakuna

Kiteen vaakuna on Kiteen kaupungin tunnus. Vaakunan aihe viittaa sisävesiliikenteeseen yleensäkin, mutta tässä tapauksessa erityisesti Suomen ensimmäisen höyrylaivan, höyrylaiva Ilmarisen vesillelaskuun Kiteen Puhoksella 1833.
Vaakunan selitys on ”puna-mustakatkoisessa kilvessä hopeinen ruoriratas.” Vaakunan on suunnitellut Tapio Vallioja, ja Kiteen kunnanvaltuusto hyväksyi sen 29. kesäkuuta 1953. Sisäasiainministeriö vahvisti vaakunan käyttöön 7. marraskuuta samana vuonna.
Mauno Ihanti

Mauno Ihanti (17. syyskuuta 1951 Kinnula – 20. heinäkuuta 1996 Jyväskylä) oli suomalainen lehtialan yrittäjä ja toimittaja.
Ihanti aloitti lehtimiesuransa 1960-luvulla lehtiavustajana Keskisuomalaisessa. Hän myös kirjoitti artikkeleita MTV:lle ja lehtiyhtiö Hami Oy:lle sekä toimi 1970-luvun loppuun mennessä Vaajakoski-lehden päätoimittajana.
Toimiessaan Keskisuomalaisen Kinnulan avustajana vuonna 1971 Ihanti oli mukana Kinnulan ufohuijauksessa. Hän kirjoitti reportaasin, jonka mukaan kaksi miestä olisi Kinnulassa kohdannut avaruusolentoja. Tapaus sai runsaasti huomiota.
Ihanti teki elämäntyönsä kustantajana Jyväskylässä. Hän omisti muun muassa Jyväskylän Ympäristölehden ja Jyväskylän Maalaiskuntauutiset. Hän perusti Nelilehti Oy:n, jonka suosituimpia lehtiä olivat hevosurheiluun keskittyvät Ravimies ja Hevosviesti. Myöhemmin se julkaisi myös lastenlehteä Toni Poni &amp; Poliisikoira Rippe, joka ei kuitenkaan menestynyt, vaan loppui kolmen numeron jälkeen vuonna 1991. Myös Ihantin muu lehtitoiminta hiipui tämän jälkeen.
1990-luvun puolivälissä Ihanti rakennutti pienen, yleisölle avoimen hiljentymiskirkon Pihtiputaan Elämäjärvelle Nelostien viereen. Kirkon alttarimaalaukset on tehnyt kuvataiteilija Pellervo Lukumies.
Damnation (yhtye)

Damnation on puolalainen death metal -yhtye, joka perustettiin vuonna 1991. Yhtye lopetti toimintansa määrittelemättömäksi ajaksi vuonna 2003.
Kokoonpano.
Viimeisin tunnettu kokoonpano
Entiset jäsenet
Diskografia.
Studioalbumit
Kokoelma-albumit
EP:t
Split-albumit
Demot
Pabradė

Pabradė on kaupunki Vilnan läänissä itäisessä Liettuassa. Se on osa Švenčionysin kunnallispiiriä. Vuonna 2010 kaupungin väkiluku oli 6 121 asukasta.
Pabradė sijaitsee kahden joen, Žeimenan ja Dubingan, yhtymäkohdassa. 1400-luvulla, kun kaupunki mainitaan ensimmäisen kerran historiallisissa lähteissä, jokien yli ei ollut vielä rakennettu siltoja, minkä vuoksi ensimmäisten asuttajien on mahdollisesti täytynyt kahlata jokien yli. Tämän vuoksi kaupungin nimi saattaa juontua liettuan kielen sanasta "brada" ’kahlata’. 1800-luvulle tultaessa kaupunki oli vielä hyvin pieni, mutta sen väkiluku alkoi kasvaa junaradan valmistuttua Varsovan ja Pietarin välille.
Samuli Edelmannin diskografia

Tämä artikkeli sisältää Samuli Edelmannin diskografian.
Singlet.
" "Listasijoitukset Suomen viralliselta singlelistalta (Single Top 20), Rumba-lehden 50 Hittiä (Rumba Top 50) (julk. 1992-2007), Suomen virallinen latauslista (Top 30) (2007-&gt;) ja Suomen suosituimmat (Music Control -radiolista) (Radio Top 10/Top 20).
Elektron

Elektron on kevytmetalliseos, jota käytetään ilmailu- ja ajoneuvoteollisuuden komponenttien valmistuksessa. Aineen pääasiallinen ainesosa on magnesium, johon seoksesta riippuen lisätään muita seosaineita, kuten neodyymiä, gadoliniumia ja sinkkiä.
Historia.
1900-luvun alussa magnesiumpohjaisten seosten valmistamisen edelläkävijä oli saksalainen yritys nimeltä " Chemische Fabrik Griesheim Elektron", joka kehitti elektrolyysiin pohjautuvan valmistusmenetelmän vuonna 1909. Ensimmäisen maailmansodan aikana ainetta alettiin hyödyntää lentokoneteollisuudessa alumiinivaluosien korvaajana, sillä aine on alumiinia kevyempää. Sitä väitetään käytetyn pommien valmistukseen, sillä kerran sytyttyään tuon aikainen seos paloi niin kuumalla liekillä, että se pystyi polttamaan reiän panssareihin eikä sitä voinut sammuttaa. Lisäksi se oli niin kevyttä, että sitä kyettiin kuljettamaan lentokoneessa suuria määriä. 1920-luvulla materiaalin tuotanto kasvoi ja sen kaupallinen käyttö laajeni. Vuonna 1936 perustettu brittiläinen Magnesium Elektron -niminen yritys kehittyi nopeasti alan edelläkävijäksi.
Vuonna 1938 saksalainen Bitterfeldin tehdas oli maailman suurin magnesiumjalosteiden valmistaja.
Elektron ei ollut laajassa käytössä autoteollisuudessa sen korroosioherkkyyden, heikkouden ja huonon lämmönsietokyvyn tähden, kunnes 1980-luvulla huomattiin, että korroosionsietokykyä voitiin parantaa aineen epäpuhtauksia vähentämällä. Toinen syy vähäiseen käyttöön ollut se, että aikaisemmat elektronseokset oli suunniteltu hiekkavalamiseen, missä suhteessa se hävisi alumiinille. Nykyiset seokset kestävät korroosiota kohtalaisesti, kun ne pidetään erossa jalommista metalleista galvaanisen korroosion välttämiseksi. On myös kehitetty tavalliseen tarkkuusvalamiseen soveltuvia seoksia. Nykyään elektron on jo yleinen materiaali Formula 1 -autoissa ja se on yleistymässä myös tavallisissa henkilöautoissa.
Kybartai

Kybartai on lounaisessa Liettuassa, Marijampolėn läänissä sijaitseva kaupunki. Se on osa Vilkaviškisin kunnallispiiriä. Vuonna 2012 kaupungin väkiluku oli 5 501 asukasta.
Rautatie tälle tuolloin Itä-Preussin rajapaikkakunnalle saatiin jo 1861 Venäjän keisarikunnan Pietari–Varsova-radan sivuhaarana. Kaupunki on kasvanut Kybartain rautatieaseman ympärille. Henkilö- ja tavaraliikenne tältä asemalta alle 1 km:n päässä sijaitsevan Venäjän Kaliningradin alueelle on nykyäänkin vilkasta. Asemalta pääsee Liettuan rautateiden junavuoroilla esimerkiksi Kaunasiin, jossa voi vaihtaa junaa.
Leslie Claudius

Leslie Walter Claudius (25. maaliskuuta 1927 Bilaspur, Uttar Pradesh, Brittiläinen Intia, Brittiläinen imperiumi – 20. joulukuuta 2012 Kalkutta) oli intialainen maahockeypelaaja. Hän oli Udham Singhin lisäksi ainoa neljään olympiamitaliin yltänyt lajinsa edustaja; hän voitti vuosina 1948, 1952 ja 1956 kultaa sekä vuonna 1960 (joukkueen kapteenina toimiessaan) hopeaa. Claudius vetäytyi uraltaan kauden 1965 jälkeen ja sai Padma Shrin vuonna 1971. Hän kuitenkin palveli maajoukkuetta vielä toimimalla joukkueenjohtajana Aasian kisoissa 1974 ja 1978.
Claudius kuoli 85-vuotiaana sairastettuaan kirroosia.
Lotta Nevalainen

Lotta Nevalainen (s. 1994) on suomalainen uimari. Hän edustaa Vuoksen Uimaseuraa.
Nevalainen ui Eindhovenin lyhyen radan EM-kilpailuissa 2010 kolmannen osuuden Suomen 4 × 50 metrin vapaauintiviestijoukkueessa, joka sai pronssia suomenennätysajalla 1.39,02. Hän voitti kahden eri juniori-ikäluokan Pohjoismaiden-mestaruuden 50 metrin vapaauinnissa 2008. Nuorten kesäolympialaisissa 2010 hän oli 50 metrin selkäuinnissa kahdeksas. Marraskuussa 2012 hän oli Suomen hopeaa voittaneessa 4 × 50 metrin vapaauinnin ja pronssia voittaneessa 4 × 50 metrin vapaauinnin sekakilpailun viestijoukkueissa uinnin lyhyen radan EM-kilpailuissa Chartresissa.
Donald Saddler

Donald Edward Saddler (24. heinäkuuta 1918 Van Nuys, Kalifornia – 1. marraskuuta 2014 Englewood, New Jersey) oli yhdysvaltalainen koreografi, tanssija ja teatteriohjaaja. Hän aloitti tanssimisen varhaisella iällä saadakseen kuntonsa takaisin tulirokon jälkeen. Hän pääsi lopulta työskentelemään musikaalielokuvissa, joiden joukossa oli "Rosalie" (1937). 
Saddler oli American Ballet Theatren alkuperäisjäsen, mutta päätti ensin toisessa maailmansodassa palveltuaan keskittyä Broadway-musikaaleihin. Hän esiintyi muun muassa "High Button Shoes" -musikaalissa ja teki vuonna 1953 debyyttinsä koreografina "Wonderful Townissa". Hänelle myönnettiin vuosina 1953 ja 1971 Tony-palkinnot, joista ensimmäinen tuli "Wonderful Townin" ja toinen "No, No, Nanetten" koreografiasta. Jälkimmäisestä Saddler sai myös Drama Desk -palkinnon 1971. Hän sai Dance Magazine- (1984) ja Capezio Dance -palkinnot (2006) elinikäisistä saavutuksistaan. Lisäksi hänellä oli 1970–1980-luvuilla kaksi muuta Tony- ja kolme Drama Desk -ehdokkuutta.
NW C

NW C oli itävaltaunkarilaisen Nesselsdorfer Wagenbaun (NW) vuonna 1904 valmistama henkilöautomalli. Autoja valmistettiin tiettävästi vain kaksi kappaletta. Sekaannusta aiheuttaa se, että vaikka malli on tallentunut tehtaan asiakirjoihin mallina C, mutta julkisissa asiakirjoissa se on mainittu tyyppinä D. Mallin tekniset dokumentit eivät ole säilyneet, ja tiedot siitä pohjautuvat pitkälti aikalaiskuvauksiin.
Teknisiä tietoja.
Autossa oli voimanlähteenä keskelle sijoitettu vesijäähdytteinen nelisylinterinen, sivuventtiilinen bokserimoottori, joka oli sijoitettu auton keskiosaan lattian alle. Moottorin kaikki pyörivät osat oli laakeroitu vierintälaakerein. Moottorissa oli Boschin valmistama magneettosytytys, jonka sytytysennakon säädön ansiosta käyttökelpoinen kierrosalue oli suhteellisen laaja, noin 150–1 300 1/min. Moottorin etupuolella oli jäähdytysnestesäiliö sekä lauhdutin, joka koostui litteistä putkista. Sen yhteydessä oli tuuletin.
Moottorilta voima välittyi kartiokytkimen kautta nelivaihteiseen vaihteistoon, josta kulki ketjuveto takapyörille. Molemmat akselit olivat jäykkiä ja jousitettu puolielliptisin lehtijousin. Käyttöjarru vaikutti voimansiirron kautta takapyörille. Seisontajarruna oli pantajarru. Auton kantavana rakenteena oli suorakaiteen muotoinen runko.
Polttoainetankin tilavuus oli 48 litraa ja auton henkilöluku oli 3–6.
Ominaisuuksia.
Moottori oli aikakaudelle tyypillisesti sijoitettu lattian alle. Tämä haittasi suuresti huoltotöitä, sillä jotta siihen pääsi käsiksi, autosta oli irrotettava etuistuimet ja lattia. Auton huippunopeus oli 50 km/h ja sen maavara oli 233 mm.
Matti Korhonen (pankinjohtaja)

Matti Hannu Korhonen (7. elokuuta 1939 Kuopio – 29. kesäkuuta 2000) oli suomalainen pankinjohtaja, valtiosihteeri ja työnantajajohtaja.
Korhonen valmistui kansantaloustieteestä valtiotieteen maisteriksi Helsingin yliopistosta vuonna 1964. Hänen pankkiuransa alkoi vuonna 1962, kun hänet palkattiin ekonomistiksi Suomen Yhdyspankkiin, ja myöhemmin hän työskenteli myös Postipankin ekonomistina. Hänen seuraavia työnantajiaan olivat Taloudellinen tiedotustoimisto, jossa hän toimi varatoimitusjohtajana, ja Suomen Työnantajain Keskusliitto, jossa hän toimi kansantalousjohtajana.
Vuodesta 1983 vuoteen 1992, Jaakko Lassilan pääjohtajakaudella, Korhonen toimi Kansallis-Osake-Pankin johtokunnan jäsenenä. Vuosina 1990–1991 hän oli tehtävästä virkavapaalla toimiessaan valtioneuvoston kanslian valtiosihteerinä Holkerin hallituksen loppuvaiheessa. Kansallis-Osake-Pankin ja Suomen Yhdyspankin fuusion jälkeen hän toimi vuosina 1995–1996 Merita Pankin sidosryhmäjohtajana. Tammikuussa 1996 hänet valittiin Metsäteollisuus ry:n toimitusjohtajaksi ja hän aloitti tehtävässä heinäkuussa 1996, kun hänen edeltäjänsä Jarl Köhler oli jäänyt eläkkeelle. Korhonen toimi tehtävässä vuoden 1997 loppuun.
Vuoden 1998 alussa Korhonen aloitti Suomen Pankin johtokunnassa Harri Holkerin jäätyä eläkkeelle. Hänen vastuualueitaan Suomen Pankissa olivat rahahuolto, hallinto ja siirtymätalouksien tutkimus. Hän ehti toimia johtokunnan jäsenenä kahden ja puolen vuoden ajan. Hän kuoli kesäkuussa 2000, 60-vuotiaana, vaikeaan sairauteen. Vain muutama päivä ennen kuolemaansa hän oli ilmoittanut aikovansa jäädä eläkkeelle Suomen Pankista täytettyään 61 vuotta.
Korhosen luottamustehtäviin kuuluivat muun muassa jäsenyydet Elinkeinoelämän valtuuskunnan työvaliokunnassa, Pörssisäätiön hallituksessa ja Talentumin hallituksessa. Hän myös pyrki kahdesti, ensimmäisen kerran vuonna 1983 ja toisen kerran vuonna 1994, Suomen Palloliiton puheenjohtajaksi, muttei tullut valituksi.
Vuonna 1997 Matti Korhonen vaati metsäaktivistien sulkemista yhteiskunnan ulkopuolelle. Hän tuomitsi paitsi laittomuudet, joihin metsäaktivistit olivat joutuneet turvautumaan, myös sen, että metsäaktivistit olivat eri mieltä kuin hän.
Ingrid Pitt

Ingrid Pitt (alk. "Ingouska Petrov", 21. marraskuuta 1937 Varsova, Puola – 23. marraskuuta 2010 Lontoo, Britannia) oli puolalaissyntyinen brittiläinen näyttelijä.
Pittin läpimurtorooli oli 1969 salainen agentti Heidi elokuvassa "Kotkat kuuntelevat". Sittemmin hän näytteli useissa Hammer Horrorin tuottamissa vampyyrielokuvissa, kuten "The Vampire Lovers" (1970) ja "The House That Dripped Blood" (1971). Muita hänen elokuviaan olivat "Draculan himo" (1971), jossa hän näyttelijä hahmoa, joka perustuu Elisabet Báthoryyn, "Uhrijuhla" (1973) ja "Hannan sota" (1988).
Hän kirjoitti muutamia kirjoja, sekä kaunokirjallisuutta että tietokirjallisuutta. Hän kirjoitti myös säännöllisesti verkkosivulleen ”Pitt of Horror” ajankohtaisista poliittisista tapahtumista.
Käytettyä rakkautta

Käytettyä rakkautta on laulaja-lauluntekijä Tuomari Nurmion studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 1986 Megamania-levymerkillä.
Äänityksen ja miksauksen ovat tehneet Kari Kalén Soundtrack-studioilla ja Risto Hemmi Finnvox-Studioilla (A1, A4, B1, B3). Tuottajia ei ole erikseen mainittu.
LP-levyn kannen on suunnitellut Gogh / Riipinen ja valmistanut Kirjapaino E. Kuronen. Levypussissa on kuva Tuomari Nurmion nelimiehisestä yhtyeestä.
Kiitoksissa on mainittu Atte, Antiikki &amp; Nykyaika, Jimi, Yari, Pauli, Reija ja Miltsi.
Kappaleet.
Kappaleiden sävellykset ja sanat on tehnyt Hannu Nurmio ja sovitukset Nurmio, Mattila, &lt;br&gt; Marja-aho ja Hillilä paitsi kappaleiden A4 ja B3 osalta Nurmio, Leppänen, Brunberg ja Tuovinen.
Puhallinsovituksien tekijät ovat Jukka Tuovinen (B2) ja Ahti Marja-aho (B4).
Laulujen sanat on painettu LP-levyn suojakuoreen.
Levy-yhtiö on Megamania Musiikki ja tekijänoikeuksien haltija Love Kustannus Oy.
Mark Catesby

Mark Catesby (24. maaliskuuta 1682 Castle Hedingham, Essex – joulukuu 1749) oli englantilainen luonnontieteilijä ja taiteilija.
Mark Catesbyn isä John Catesby oli lakimies ja tilanomistaja. Hänen äitinsä oli Elizabeth Jekyll Catesby. He omistivat maatilan ja kartanon Sudburyssa Suffolkissa. Luonnontieteilijä John Ray oli perheen tuttava, ja hänen kauttaan nuori Catesby kiinnostui luonnosta. Hän opiskeli luonnontieteitä Lontoossa, kunnes muutti sisarensa Elizabeth Catesby Cocken kanssa Virginian Williamsburgiin vuonna 1712. Hänen isänsä oli kuollut kuusi vuotta aikaisemmin ja jättänyt perinnön, jonka turvin sisarukset saattoivat elää. Elizabeth-sisar avioitui, vastoin suvun tahtoa, tohtori William Cocken kanssa jo ennen Virginiaan muuttoa.
Catesby matkusteli Länsi-Intian saaristossa 1712, palasi Virginiaan, ja muutti kotiin Englantiin 1719. Hän oli kerännyt siemeniä ja kasvinäytteitä Virginiasta ja toimittanut ne Englantiin Thomas Fairchildille Hoxtonin puutarhaan. Näin hänen nimensä tuli tunnetuksi Englannin luonnontieteilijöiden keskuudessa. 1722 William Sherard pyysi häntä Royal Societyn edustajana johtamaan kasvintutkimusretkeä Carolinaan. Catesby asettui Charlestowniin ja matkusteli pitkin Pohjois-Amerikan itärannikkoa ja Länsi-Intian saaristoa keräten kasveja ja lintuja. Suuren osan näytteistä hän lähetti Hans Sloanelle Lontooseen. Catesby palasi Englantiin 1726.
Seuraavat 17 vuotta Catesby vietti valmistellen teostaan "The Natural History of Carolina, Florida and the Bahamas". Sen kustantajaksi saatiin Royal Societyn varakas jäsen, kveekari Peter Collinson. Catesbyn teoksessa oli ensimmäistä kertaa luontokirjojen historiassa foliokokoisia värikuvatauluja. Hän opetteli valmistamaan taulut itse. Tauluja oli kaikkiaan 220. Kahdeksassa ensimmäisessä taulussa ei ollut taustalla mitään, mutta seuraaviin tauluihin hän maalasi eläinten lisäksi kasveja. Ensimmäinen osa valmistui 1731. Helmikuussa 1733 Catesby valittiin Royal Societyn jäseneksi. Toinen osa ilmestyi 1743. Vuonna 1746 hän julkaisi täydennysosan, jossa hän kuvaili näytteitä, joita hänen ystävänsä, etenkin John Bartram, olivat lähettäneet hänelle Amerikasta. Catesby kuoli juuri ennen joulua 1749, ja hänet haudattiin 23. joulukuuta 1749.
Carolus Linnaeus otti runsaasti tietoa "Natural Historysta" teoksensa "Systema Naturaen" 10. painokseen (1758).
Catesby nimeämien kasvien tieteellisissä nimissä käytetään sen jälkeen liittettävää auktorilyhennettä Catesby.
Haanpää

Haanpää on seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi:
Goottisota (402–403)

Goottisota (402–403) oli visigoottien sota Rooman valtakuntaa vastaan. Visigoottien kuningas Alarik I hyökkäsi Italian niemimaalle vuonna 400. Alarik valtasi osan niemimaasta, mutta Stilicho torjui hyökkäyksen vuonna 403.
Sotatoimet.
Visigootit solmivat Alarikin johdolla Tonavan liiton alaanien ja vandaalien kanssa. Vuoteen 401 mennessä liitto hyökkäili Pohjois-Italiaan ja erityisesti Milano oli hyökkäysten kohteena. Stilikon joukot ajoivat Tonavan liiton armeijan länteen päin ja löi ne Pohjois-Italiassa verisessä Pollentian taistelussa vuonna 402. Stiliko otti taistelussa vangiksi Alarikin perheen ja vaimon ja pakotti Alarikin perääntymään takaisin Illyriaan. Alarik kuitenkin hyökkäsi vuoden sisällä takaisin Pohjois-Italiaan ja alkoi piirittää Veronaa. Stiliko olisi voinut lyödä Alarikin joukot taistelussa, mutta koska hän halusi nousta Itä-Rooman hallitsijaksi, teki hän sen sijaan sopimuksen Alarikin kanssa vuonna 403. Sopimuksen tavoitteena oli yhteinen hyökkäys Itä-Roomaan. Sopimus epäonnistui, koska goottipäällikkö Radagaisus hyökkäsi Italiaan vuonna 405.
Metsola (Lohja)

Metsola on Lohjan 12. kaupunginosa. Se sijaitsee Valtatien 25:n eteläpuolella ja Karjaa-Hyvinkää-radan pohjoispuolella. Koillisessa raja Metsolan ja Keskilohjan välillä kulkee Malminkadun kohdalla. Lounaassa Metsola rajautuu Gunnarlaan.
Metsolassa on Metsolan ala-asteen koulu. Siellä on myös 1951 perustettu Lohjan seurakunnan hautausmaa, jossa on arkkitehti Erik Bryggmanin suunnittelema siunauskappeli.
Aleksei Poltoranin

Aleksei Jurjevitš Poltoranin (, s. 29. huhtikuuta 1987 Leninogorsk) on kazakstanilainen hiihtäjä.
Poltoranin kilpaili maailmancupissa ensimmäistä kertaa vuonna 2004. Poltaranin on voittanut urallaan viisi varsinaista maailmancupin kilpailua: Davosin 15 kilometrin perinteisen hiihtotavan kisan joulukuussa 2010, La Clusaz'n 15 kilometrin perinteisen yhteislähtökilpailun tammikuussa 2013, Davosin perinteisen hiihtotavan sprintin helmikuussa 2013, Planican 15 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailun tammikuussa 2018 ja Lahden 15 kilometrin perinteisen kilpailun maaliskuussa 2018. Lisäksi hän oli nopein kauden 2011–2012 Rukan triplan päätösetapilla. Tour de Skillä 2012–2013 hän voitti Toblachin 5 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailun ja Val di Fiemmen 15 kilometrin perinteisen yhteislähtökilpailun. Tour de Skillä 2013–2014 Poltoranin voitti 15 kilometrin perinteisen hiihtotavan yhteislähtökilpailun Lenzerheidessa, Tour de Skillä 2015 Toblachin 10 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailun, Tour de Skillä 2016 Oberstdorfin 15 kilometrin perinteisen hiihtotavan yhteislähtökilpailun ja Tour de Skillä 2017–2018 Val di Fiemmen 15 kilometrin perinteisen hiihtotavan yhteislähtökilpailun. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän sijoittui neljänneksi kaudella 2012–2013, seitsemänneksi 2017–2018 ja kahdeksanneksi 2014–2015. Normaalimatkojen cupissa hän oli neljäs kaudella 2012–2013. Tour de Skin kokonaiskilpailussa hän on ollut niin ikään parhaimmillaan neljäs kaudella 2017–2018.
Poltoranin on osallistunut olympialaisiin neljästi, vuosina 2006, 2010,
2014 ja 2018. Hänen paras olympiasijoituksensa on viides sija, jolle hän pääsi Vancouverin kisoissa 2010 sekä henkilökohtaisessa että joukkuesprintissä. Sotšissa 2014 hän oli 15 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa yhdeksäs. Val di Fiemmen MM-kilpailuissa 2013 Poltoranin voitti parisprintin pronssia yhdessä Nikolai Tšebotkon kanssa sekä saavutti pronssia myös 50 kilometrillä. Falunin MM-kilpailuissa 2015 hän sijoittui 50 kilometrin perinteisen kilpailussa seitsemänneksi. Lahden MM-kilpailuissa 2017 hän oli 15 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa seitsemäs.
Seefeldin MM-kilpailuissa 2019 Poltoranin jäi kiinni veridopingista ja oli poliisin pidättämänä. Hän joutuu oikeuteen urheiluun liittyvästä petoksesta, josta maksimituomio on Itävallassa kolme vuotta vankeutta. Poltoranin sai tapauksesta neljän vuoden kilpailukiellon. Poltoranin kilpailukielto päättyi 1. maaliskuuta 2023, mutta hän sai tammikuussa 2024 uuden, nyt kolmen vuoen kilpailukiellon, koska ei ollut ollut testattavissa. Kilpailukielto päättyy 3. tammikuuta 2026.
I Medici

I Medici on Ruggero Leoncavallon säveltämä ooppera. Vahvoja vaikutteita Richard Wagnerilta saanut säveltäjä suunnitteli oopperasta Italian historiaan pohjautuvan "Crepusculum"-trilogian ensimmäistä osaa. Renessanssiajan Italiaan sijoittuva "I Medici" sai innoituksensa Pazzi-salaliitosta ja Giuliano de’ Medicin salamurhasta (1478). Teokseen on kätketty useita viittauksia "Nibelungin sormukseen", ja Wagnerin tavoin Leoncavallo myös oli oma libretistinsä.
Kustantaja Ricordi ei hyväksynyt teosta, vaan kehotti Leoncavalloa keskittymään työhön libretistinä. "Pajatson" (1892) saavuttaman valtaisan menestyksen jälkeen "I Medici" kuitenkin esitettiin vuonna 1893 Milanossa ja sittemmin Berliinissä, jossa se sai keisari Vilhelm II:n tilaamaan säveltäjältä historiallisen oopperan Hohenzollerneista.
Vuonna 2010 "I Medicistä" julkaistiin Deutsche Grammophon -levymerkillä Alberto Veronesin johtama levytys, jossa rooleissa ovat mm. Plácido Domingo, Daniela Dessì, Renata Lamanda ja Carlos Álvarez. Koko levytys toteutettiin Firenzessä.
Paimion vaakuna

Paimion vaakuna on Paimion kaupungin tunnus. Vaakunan tunnusaihe on peräisin paimiolaisen aatelisen Erik Puranpojan sinetistä 1400-luvun alusta. Puranpoika oli kunnostautunut laivanrakentajana, jonka kautta laivanrakennuksessa käytetty napakaira päätyi hänen sinettiinsä kaksin kappalein. Paimion vaakunassa kairan voidaan tulkita kuvaavan varhaista paimiolaista laivateollisuutta, sekä talonpoikaispurjehdusta. Kairan ympärille sirotellut apilanlehdet kuvaavat maataloutta.
Vaakunan selitys on ”punaisessa, kulta-apilasirotteisessa kentässä hopeinen napakaira.” Vaakunan on suunnitellut Ahti Hammar, ja Paimion kunnanvaltuusto hyväksyi sen 25. kesäkuuta 1953. Sisäasiainministeriö vahvisti vaakunan käyttöön 12. syyskuuta samana vuonna.
Paimion vaakuna muistuttaa paljon Kymenlaaksossa sijaitsevan Virolahden vaakunaa.
Ruskoselkätyranni

Ruskoselkätyranni ("Lessonia oreas") on Etelä-Amerikassa tavattava tyranneihin kuuluva varpuslintu.
Koko ja ulkonäkö.
Kooltaan ruskoselkätyranni on noin 13 cm. Koiras on väriltään, päästään, vatsastaan, pyrstöstään ja siivistään musta. Siipien alapuolella on myös valkoisia höyheniä, jotka näkyvät vain lennossa. Koiraan selkä on väriltään ruosteenruskea. Naaras on pääväritykseltään harmahtavan ruskea ja selkä on punaruskea. Naarasruskoselkätyrannin vatsa on harmahtava. Ulkonäöltään ruskoselkätyranni muistuttaa huomattavasti kastanjaselkätyrannia ("Lessonia rufa"), mutta on hieman sitä kookkaampi ja naaras on kastanjaselkätyranninaarasta tummempi.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Ruskoselkätyrannia tavataan Andeilla Perun etelä- ja keskiosissa, Bolivian länsiosissa, Pohjois-Chilessä ja Argentiinan koilliskärjessä. Linnun elinympäristöä ovat vesialueiden kuten järvien lähellä sijaitsevat avoimet ruohikkomaat. Ruskoselkätyrannin elinympäristöt sijaitsevat yleensä 3 000–4 000 metrin korkeudella merenpinnasta.
Kirjavala

Kirjavala on kylä Parikkalan kunnassa valtatien 6 varrella, noin 20 kilometriä Parikkalan keskustasta koilliseen. Kylä kuului Saaren kuntaan vuoden 2005 alkuun asti, jolloin Saari liitettiin Parikkalaan. Kirjavalan ja viereisen Kesusmaan kylän alueella asuu yhteensä noin 430 asukasta.
Kirjavala on historiallisesti ollut maatalousvaltainen kylä. 1800-luvulla kyläläiset kaivoivat Kirjavalan kanavan tarkoituksenaan laskea alueella sijainneita järviä uuden peltomaan saamiseksi. Kanavan varrella on nykyisin luontopolku. Maatalouden lisäksi Kirjavalassa toimii esimerkiksi kyläkauppa, taidenäyttely ja monenlaisia pienyrittäjiä. Vielä 1960-luvulla kylässä oli toiminut kansakoulu. Kirjavala-Kesusmaa valittiin vuoden eteläkarjalaiseksi kyläksi 2002.
Lucius Caesennius Paetus

Lucius Caesennius Paetus (ensimmäinen vuosisata) oli roomalainen sotilas ja poliitikko.
Paetus oli konsulina vuonna 61. Rooman keisari Nero nimitti hänet Kappadokian ja Galatian legaatiksi vuonna 62 ja hänelle annettiin vastuu Rooman ja Parthian välisen sodan jatkamiseksi Armeniassa. Paetus otti komentoonsa kaksi legioonaa, IV Scythican ja XII Fulminatan sekä apujoukot. Paetus johti joukkojaan epäpätevästi ja armeijan huolto oli puutteellinen. Hän vei armeijansa Taurusvuorten läpi Armeniaan mutta kärsi tappion Rhandeian taistelussa. Paetus kutsuttiin Roomaan, jossa Nero ei antanut hänelle muuta rangaistusta kuin moitteet. 
Vuonna 70 keisari Vespasianus nimitti Paetuksen Syyrian maaherraksi ja hän valtasi Kommagenen Roomalle vuonna 72 tai 73.
Siwalikvuoret

Siwalikvuoret (kirjoitetaan myös Sivalik) on Himalajan eteläisin ja geologisesti nuorin vuoriketju. Sen huiput kohoavat 600–1200 metrin korkeuteen. Ketju on 1600 km pitkä ja monihaarainen. Se ulottuu Bhutanin, Intian, Nepalin ja Pakistanin alueille. 
Nepalissa Siwalikvuoret tunnetaan myös nimellä Churevuoret. Sieltä on louhittu runsaasti rakennusmateriaalia ja viety Intian puolelle, mikä on aiheuttanut ympäristöongelmia. Vuoden 2010 alussa Nepal kielsi soran ja rakennuskiven viennin.
Valborg Aulin

Laura Valborg Aulin (9. tammikuuta 1860 Gävle – 13. maaliskuuta 1928 Örebro) oli ruotsalainen säveltäjä ja pianisti. Hänen veljensä oli Tor Aulin.
Aulin opiskeli pianonsoittoa isoäitinsä johdolla ja aloitti 12-vuotiaana opinnot pianisti Hilda Thegerströmin johdolla. Vuoden kuluttua hän sai sävellyksenopettajakseen Albert Rubensonin; myöhemmin hänelle opettivat sävellystä Tukholman konservatoriossa Herman Behrens ja Ludvig Norman. Aulin myös matkusti 1880-luvulla stipendillä opiskelemaan Kööpenhaminaan Niels W. Gaden ja Pariisiin Jules Massenet'n, Ernest Guiraudin sekä Benjamin Godardin oppiin.
Palattuaan Tukholmaan Aulin toimi pianonsoiton, harmonian, kontrapunktin ja sävellyksen opettajana, mutta sävelsi samalla ja esitti omaa tuotantoaan resitaaleissa. Hän esiintyi pianistina myös veljensä ja Aulin-kvartetin kanssa. Kvartetin esitykset kuitenkin harvenivat, ja Aulin menetti Ludvig Normanin ja muita suojelijoitaan. Hän hyväksyi toimen urkurina ja opettajana Örebrossa, jossa kuoli 68-vuotiaana. Hänen teostensa joukossa on kaksi jousikvartettoa.