tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Eero Neva

Eero Neva on suomalainen koripallovalmentaja.
Neva valmensi Tampereen Pyrintöä miesten SM-sarjassa kaksi kautta vuosina 1983–1985. Ensimmäisellä Nevan-kaudellaan Pyrintö sijoittui SM-sarjassa neljänneksi ja toisella kuudenneksi. Seuraavalla kaudella Neva oli Tapiolan Hongan päävalmentaja. Myöhemmin hän on valmentanut muun muassa Suomen joukkuetta koululaisten maailmanmestaruuskilpailuissa.
Neva on vaikuttanut Tapiolan Hongassa muun muassa nuorisovalmentajana ja seuran hallituksessa. Neva toimi myös Suomen Koripalloliiton liittovaltuustossa. Hänet palkittiin vuonna 2011 liiton kultaisella ansiomerkillä.
Kaudelle 2014-2015 Neva valittiin Hongan Korisliigajoukkueen apuvalmentajaksi.
Hugh Gough

Hugh Gough, Goughin ensimmäinen varakreivi (3. marraskuuta 1779 Limerick, Irlanti – 2. maaliskuuta 1869 St. Helens, lähellä Dublinia, Irlanti) oli brittiläinen sotamarsalkaksi ylennyt upseeri. Hänen on sanottu johtaneen useampia operaatioita kuin kukaan muu brittiläinen sotilas lordi Wellingtonia lukuun ottamatta.
Goughin isä oli everstiluutnantti Limerickin kaupungin kansalaismiliisissä. Gough liittyi armeijaan 13-vuotiaana. Hän oli brittiläisten miehitysjoukkojen mukana Etelä-Amerikassa ja Länsi-Intiassa 1796–1800. Ostettuaan itselleen majurin arvon 25-vuotiaana Gough kunnostautui Espanjan sotaretkellä 1808–1814, jossa hän komensi Irlannin kuninkaallista musketöörirykmenttiä. Hän osallistui muun muassa Talaveran (1809), Barrosan (1811) ja Vitorian taisteluihin (1813) sekä piiritetyn Tarifan puolustukseen. Gough lyötiin ritariksi vuonna 1815, minkä jälkeen hän oli pitkään rauhanomaisissa tehtävissä, lukuun ottamatta talonpoikien levottomuuksien kukistamista Etelä-Irlannissa 1821–1824. Hänet ylennettiin 1830 kenraalimajuriksi ja nimitettiin 1837 Mysoren armeijan komentajaksi Intiaan.
Gough toimi Kiinan vastaisen sotaretken ylipäällikkönä ensimmäisessä oopiumisodassa 1839–1842. Vuonna 1842 hänet korotettiin baronetiksi ja ylennettiin kenraaliluutnantiksi. Seuraavana vuonna hänestä tuli Intian joukkojen komentaja. Gough löi Maratin Maharajporen taistelussa 1843 sekä sikhit kahdessa sikhisodassa 1845–1846 ja 1848–1849. Ensimmäisen sikhisodan jälkeen hän sai 1846 päärinarvon ja hänestä tuli paroni Gough. Toisessa sikhisodassa Gough kärsi raskaita tappioita sikhejä vastaan ja sai osakseen kritiikkiä, minkä vuoksi hänet määrättiin korvattavaksi Charles James Napierilla. Liitettyään kuitenkin sodan päätteeksi Punjabin kokonaan brittiläiseen Intiaan Goughia ylistettiin ja hänestä tehtiin 1849 varakreivi nimellä "Gough of Goojerat and Limerick". Vuonna 1862 hänet ylennettiin sotamarsalkaksi.
Harmony of Struggle

Harmony of Struggle on Clandestine Blazen seitsemäs studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 2013 levymerkillä Northern Heritage.
Albumin kansikuvan maalauksen on toteuttanut Jukka Siikala.
Primitive Finland

Primitive Finland on levy-yhtiö Northern Heritagen vuonna 2003 julkaisema split-albumi. Albumi sisältää suomalaisten black metal -yhtyeiden Clandestine Blazen, Annihilatusin, Baptismin, Bloodhammerin, Incriminatedin ja Blasphemous Evilin kappaleita.
Äänitteen CD-versiosta julkaistiin 1 000 kappaleen painos, ja 10″ vinyylejä julkaistiin 333 kappaletta.
Fairfax (Oklahoma)

Fairfax on pieni kaupunki Oklahoman osavaltiossa Yhdysvalloissa. Vuonna 2010 sen asukasluku oli 1 380.
Fairfaxin historia alkaa vuodesta 1903 jolloin seudulle vedettiin rautatie. Kaupunki kasvoi tasaisesti, sen tärkeimmät tulonlähteet olivat karjankasvatus, maanviljely ja öljy. Vuonna 1940 kaupungissa oli yli 2400 asukasta. Sen jälkeen, kun öljylähteet ovat alkaneet tyrehtyä, kaupungin väkiluku on kääntynyt laskuun.
John Burgoyne

John Burgoyne (1722 Sutton, Bedfordshire – 4. kesäkuuta 1792 Lontoo) oli brittiläinen kenraali, joka muistetaan parhaiten tappiostaan siirtokuntien armeijalle Yhdysvaltain vapaussodan Saratogan taisteluissa vuonna 1777.
Burgoyne palveli seitsenvuotisessa sodassa (1756–1763) ja komensi 1762 armeijakuntaa Portugalissa. Hän oli myös parlamentin jäsen 1761–1792. Vuonna 1776 kenraalimajuri Burgoyne lähetettiin Kanadaan. Siirtokuntien kapinan puhjettua hän sai komentoonsa 10 000 miehen suuruisen armeijan. Pohjoisesta hyökkäävien Burgoynen joukkojen oli tarkoitus kohdata etelästä hyökkäävät kenraali William Howen joukot ja lännestä hyökkäävät eversti Barry St. Legerin joukot Albanyssa, jolloin Uusi Englanti olisi joutunut eristetyksi muista kapinallisista siirtokunnista. Burgoynen joukot saavuttivat Fort Ticonderogan New Yorkissa 6. heinäkuuta 1777 ja etenivät Hudson-joelle, mutta Philip Schuylerin, Horatio Gatesin ja Benedict Arnoldin komentamat ylivoimaiset siirtokuntien joukot pakottivat hänet pysäyttämään etenemisensä. Howe ja St. Leger eivät päässeet tulemaan Burgoynen avuksi, joten muonan ja ammusten ehtyessä Burgoyne joutui lopulta antautumaan Gatesille Saratoga Springsissä 17. lokakuuta 1777. 5 500–5 700 brittisotilasta jäi vangiksi. Kapinallisten suurvoitto muodostui koko sodan käännekohdaksi.
Amerikkalaiset vapauttivat Burgoynen ja hänen miehensä sillä ehdolla, että he palaisivat Englantiin. Kotimaahan palattuaan hän joutui voimakkaan kritiikin kohteeksi. Hän toimi vielä 1782–1783 ylipäällikkönä Irlannissa, mutta jätti sen jälkeen sotilaspalveluksen. Burgoyne onnistui vielä pääsemään suosioon Lontoon seurapiireissä, ja kirjoitti useita menestysnäytelmiä. Burgoynen näytelmistä suosituin oli 1786 julkaistu "The Heiress" (”Perijätär”) – esimerkiksi Horace Walpole piti sitä aikakauden parhaana komediana.
Marsalkka John Fox Burgoyne (1782–1871) oli John Burgoynen avioton lapsi.
Jarmo Hakanen

Jarmo Hakanen (s. 21. heinäkuuta 1953 Teisko) on suomalainen urheiluvaikuttaja ja liikuntaneuvos. Hänet tunnetaan etenkin yleisurheilun eteen tekemästään työstä. Hän on aktiivinen ja palkittu toimija myös muun muassa koripallossa.
Hakanen on toiminut Tampereen Pyrinnön toiminnanjohtajana vuodesta 1987 lähtien. Suomen Urheiluliiton liittovaltuustoon hän on kuulunut vuodesta 1985, ja sen puheenjohtajana hän on toiminut vuodesta 2013 lähtien.
Elämä ja ura.
Hakanen syntyi Teiskossa vuonna 1953, ja vuonna 1965 hän muutti Aitolahdelle. Ylioppilaaksi hän valmistui Messukylän yhteiskoulusta vuonna 1974. Hakanen työskenteli koko lukioaikansa Aamulehden lehdenjakajana koska tarvitsi rahaa. Hän oli työssään omien sanojensa mukaan liiankin tunnollinen. Lisäksi Hakanen harrasti yleisurheilua TU-38:ssa. Hakanen avioitui vuonna 1977, ja liitosta syntyi kaksi tytärtä, Pyrinnön seurajohdossa kunnostautunut Elisa Hakanen (s. 1982) ja yleisurheilun SM-mitalisti Tiina Hakanen (s. 1985). Vuonna 1985 Hakaset muuttivat asumaan Härmälään.
Hakanen aloitti järjestötoiminnan vuonna 1972 toimien SVUL:n Hä­meen pii­rin nuo­ri­so­työ­noh­jaa­ja­na. Viisi vuotta tästä hän oli edennyt piirin yleisurheilujaoston sihteeriksi. Valtakunnallisissa toimissa hän aloitti vuonna 1985. Vuonna 1986 taloudellisissa vaikeuksissa ollut tamperelainen perinteikäs urheilun yleisseura Tampereen Pyrintö valitsi puheenjohtajakseen Mauno Koivulan, joka oli nähnyt Hakasen innon tämän toimittua Tampereen kaupungin vapaa-ajan lautakunnassa vuosina 1976–1985. Koivula pyysi Hakasta hakemaan töitä Pyrinnöstä, ja Hakanen aloittikin työnsä seurassa toimistosihteerinä. Vuodesta 1987 alkaen Hakanen on toiminut Pyrinnön toiminnanjohtajana ja on kyseisessä toimenkuvassa Pyrinnön historian pitkäaikaisin. Hän on suunnitellut jäävänsä eläkkeelle 68-vuotiaana hoidettuaan Tampereella järjestettävät vuoden 2021 Kalevan kisat.
Koripallossa Hakanen on valittu vuoden seurajohtajaksi vuosina 2010 ja 2011. Yleisurheilussa hän oli päätekijöitä muun muassa Tampereen eliittikisaosakilpailun ja Tähtien kisojen luomisessa. Vuonna 2011 Euroopan yleisurheiluliitto palkitsi Hakasen tunnustuspalkinnolla ja opetus- ja kulttuuriministeriö Liikuntakulttuurin ja urheilun kultaisella ansioristillä. 
Tammikuussa 2014 Hakanen valittiin Suomen urheilugaalassa vuoden urheiluvaikuttajaksi. Hänellä on oma nimilaatta Pyynikin palloiluhallissa. Loppuvuodesta 2018 Hakaselle myönnettiin liikuntaneuvoksen arvonimi. Tampereen Urheilutoimittajain kerho myönsi hänelle elämäntyöpalkinnon vuonna 2017.
Hakanen on tunnettu Pyrinnön tarkasta taloudenpidosta, ja hän kritisoi julkisesti etenkin Korisliigan herrasmiessopimusta ulkomaalaispelaajien määrän nostamisesta neljään sekä muita seuroja pitkäjänteisen toimintatavan puutteesta, mikä tuli erityisen ajankohtaiseksi asiaksi vuosina 2015–2016 usean pääsarjaseuran ajauduttua pahoihin talousvaikeuksiin.
John Dalberg-Acton

John Emerich Edward Dalberg-Acton (10. tammikuuta 1834 – 19. kesäkuuta 1902) — tunnettu nimellä John Dalberg-Acton, kahdeksas vuodesta 1837 vuoteen 1869 pelkästään Lord Acton — oli englantilainen roomalais­katolisen kirkon historiantutkija, poliitikko ja kirjailija. Hän oli sir Ferdinand Dalberg-Actonin, seitsemännen paronin ainoa poika ja amiraali Sir John Actonin pojanpoika.
Dalberg-Actonin vuonna 1887 kirjeeseen kirjoittamansa ajatelmat, "Valta turmelee, ja absoluuttinen valta turmelee absoluuttisesti" ja "Merkittävät miehet ovat melkein aina pahoja miehiä"; ovat yleisesti tunnettuja.
New Year’s Day

New Year’s Day on irlantilaisen rockyhtye U2:n esikoissingle albumilta "" (1983). Kappale julkaistiin maailmanlaajuisesti singlenä ja se sijoittui Ison-Britannian singlelistalla sijalle 10. Kappaleessa on tunnettu Adam Claytonin bassokuvio.
Kappale käsittelee konflikteja ja Puolan sotatilan kumoamista uudenvuodenpäivänä 1982.
Hoover Company

Hoover Company on North Canton, Ohiossa perustettu yritys, joka vuonna 1908 aloitti pölynimureiden valmistuksen. Imurin oli kehittänyt ja patentoinut James Murray Spangler. Tuotteen menestyksen vuoksi Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja Irlannissa "hoover"-sanaa käytetään pölynimureista yleensä.
James Murray Spangler (1848-1915) oli eläessään tehnyt useita maatalouskoneiden patentteja mutta ei huonojen liikemiestaitojensa vuoksi menestynyt niillä. Vuonna 1907 hän oli päätynyt talonmieheksi tavarataloon. Hänen tehtäviinsä kuului siivous, mutta astmaa sairastavalle miehelle se oli ongelmallista, minkä vuoksi hän yritti rakentaa sähköisen lakaisukoneen imemään pölyt pussiin. Moottorin hän otti ompelukoneesta ja pyöritti sillä hihnavälityksellä harjaa ja tuuletinta. Pölypussina hän käytti tyynyliinaa. Saatuaan laitteen toimimaan haluamallaan tavalla hän haki sille vuonna 1907 patenttia, joka myönnettiin seuraavana vuonna. Samana vuonna hän perusti Electric Suction Sweeper Companyn. 
Spangler ei onnistunut löytämään rahoitusta laitteidensa sarjatuotannon aloittamiseksi. Susan Hoover oli Spangelerin serkku, joka nähtyään koneen esittelyn kertoi siitä aviomiehelleen William Hooverille (1849-1932). William Hoover oli kauppias, joka myi valjaita hevosille. Näiden myynti oli alkanut kuihtua autojen yleistyessä. Hoover osti Spanglerilta oikeudet patenttiin ja investoi hänen yritykseensä, jonka nimi myöhemmin muutettiin Hoover Companyksi. Spangler jatkoi yrityksessä kuolemaansa vuoteen 1915 saakka kehittäen tuotetaan.
Pelkästään toimiva tekniikka ei tehnyt Hoover-pölynimurista menestystä, vaan myyntiä edisti suuresti uusi myyntimenetelmä. Hoover tarjosi asiakkaille 10 päivän koekäyttöajan. Jos tämä ei ollut tyytyväinen, tämä sai palauttaa laitteen postituskulujen hinnalla. Naisten roolin muuttuminen yhteiskunnassa auttoi myös myyntiä. Ensimmäisen maailmansodan aikana naisia tarvittiin helpottamaan työvoimapulaa, joten kotityön helpottamiseen oli tarvetta.
Ensimmäinen Hoover-pölynimuri painoi lähes 20 kiloa, ja sen liikuttaminen vaati voimaa. Se oli silti pienempi kuin aikaisemmat hevosvetoiset imurit. Vuosien mittaan imurin tehoa kasvatettiin ja painoa vähennettiin. Hooverin pystysuoramalli säilyi samankaltaisena 1900-luvun loppupuolelle saakka.
Hoover Company on nykyään osa Candy-yritystä.
Lasse Rantala

Lasse Rantala (s. 27. heinäkuuta 1974) on suomalainen koripallovalmentaja.
Koripalloilijana Kouvojen Rantala esiintyi seuran edustusjoukkueessa kahdessa ottelussa kaudella 1993–1994.
Kaudella 2005–2006 Rantala toimi BC Nokian päävalmentajana. Kesällä 2013 Pieti Poikolan siirryttyä Tanskan maajoukkueen päävalmentajaksi tuli Rantalasta maajoukkueen apuvalmentaja. Syksystä 2013 lähtien Rantala toimi Poikolan apuvalmentajana myös Tampereen Pyrinnössä päävastuullaan joukkueen hyökkäys. Ensimmäisellä Pyrinnön-kaudellaan Rantala voitti joukkueessa Suomen mestaruuden, ja Baltian liigassa joukkue sijoittui neljänneksi. Kauden aikana Rantala teki myös henkilökohtaista valmennustyötä Petri Heinosen kanssa, ja Heinonen kehittyi kauden aikana ollen muun muassa ensimmäisen loppuottelun ratkaisuhahmoja. Pyrinnön valmennusryhmä teki vuoden jatkosopimuksen heinäkuussa 2014.
Lasse Rantala on yksi rahapeleihin erikoistuneen online-viihdealan yrityksen Rootz Ltd:n perustajista. Yrityksen pääkonttori sijaitsee Maltalla, ja se toimii useissa maissa ja säännellyillä markkinoilla. Toimitusjohtajana Rantala on vastannut useiden nettikasinobrändien lanseerauksesta, mukaan lukien Wildz, Wheelz, Spinz, Caxino ja Chipz. Rantala valittiin vuoden 2021 MiGEA Awards -gaalassa vuoden Maltan pelialan toimitusjohtajaksi.
Vuonna 2023 Rantala aloitti Rootzin hallituksen puheenjohtajana, ja entinen viestintäjohtaja Sam Brown siirtyi toimitusjohtajaksi.
Säräjärvi

Säräjärvi on kylä Kiikalassa Salossa Varsinais-Suomen maakunnassa. Kylä sijaitsee sille nimensä antaneen Säräjärven rannalla Kiikalan Johannislundin kulmakunnalla, Lohjan, aiemmin Nummen, rajalla. Sen historiallisia rajanaapureita ovat olleet lännessä Kiikalan Hidoisenpyöli (vuodesta 1963 vir. "Lasikylä") ja idässä Nummen Leppäkorpi. 
Historia.
Historialtaan Säräjärvi on eräs Varsinais-Suomen maakunnan vajaasta neljästäkymmenestä keskiajalla muodostuneesta autiopyölistä eli ulkoveromaasta, jotka olivat varsinaisista kylistä erillisiä, asumattomia mutta silti verolle pantuja maakappaleita. Ainakin osa niistä on saattanut syntyä keskiajan uudisasutuskaudella syntyneitten uudisasutusten autioituessa. 
Autiopyölinä nykyisen Säräjärven kylän alue tunnettiin nimillä "Haitonpyöli" tai "Säräkoskenmaa". 1500-luvun alussa sen omisti Kiikalan Saaren kylä, sittemmin se kuului Kiikalan Rekijoen kylän Perttulin talolle, ja 1600-luvulla siellä ollutta myllynpaikkaa vuokrasivat myös Someron Kaskiston ja Suojoen kylien asukkaat. Historialtaan samanlainen autiopyöli oli myös Säräkoskenmaahan lännessä rajoittunut Hidoisenpyöli, jonka omistuksesta eri aikoina olivat käräjöineet useat lähiseudun kylät sekä eräät Perniössä sijainneet kartanot.
Asutus alueella sai alkunsa, kun Säräkoskenmaan ulkoveromaalle vuonna 1757 syntyi Säräjärven torppa, joka kuului Kiikalan Saarenkylän Mikolan talolle. Vuonna 1826 Säräjärvestä tuli verollepantu uudistalo, joka luettiin Nummen Leppäkorven kylään. Vuonna 1858 Säräjärvi erotettiin Leppäkorvesta yksinäistaloksi ja tuli taas kuulumaan Kiikalaan. 1860-luvun puolivälissä Säräjärven eli Särämäen yksinäistalon osti viereiselle Hidoisenpyölin ulkoveromaalle vuonna 1813 perustettu Johannislundin lasitehdas, jolla oli käyttöä etenkin talon viljelyksille yhdyskunnan ruokahuollon turvaamiseksi.
Kun Johannislundin lasitehdas vuonna 1960 lopetettiin, muodostettiin pian tämän jälkeen vuonna 1963 varsinaisesta tehdasalueesta Hidoisenpyölin ja Säräjärven kylissä uusi Johannislund-niminen maarekisterikylä. Tämän seurauksena aiemman Säräjärven kylän historiallisesta alueesta pääosa tuli kuulumaan muodostettuun Johannislund-nimiseen yksinäistaloon, ja vain pieni osa kylän historiallisesta alueesta jäi kuulumaan jäljelle jääneeseen Säräjärvi-nimiseen maarekisterikylään.
Birsfelden

Birsfelden on kaupunki Basel-Landschaftin kantonissa Sveitsissä. Kaupungissa on runsaat 10 000 vakinaista, pääosin saksankielistä asukasta. 
Sijainti.
Birsfelden sijaitsee Birsjoen ja Reinin yhtymäkohdassa, Reinin etelärannalla, pari kilometriä Baselista itään muodostaen yhtenäisen taajaman Baselin ja muun muassa Muttenzin kanssa.
Liikenne.
Moottoritiet A2 ja A3 ohittavat Birsfeldenin länsi- ja eteläpuolelta.
Rein on koko Sveitsille tärkeä tavarankuljetusreitti. Birsfeldenissä sijaitsee osa kansainvälisen Baselin sataman alueista.
Volgogradin pommi-iskut 2013

Volgogradin pommi-iskut 2013 olivat lyhyenajan kuluessa kolmen pommi-iskun sarja Volgogradissa vuonna 2013. Ensimmäinen tehtiin 21. lokakuuta johdinautoon, toinen 29. ja kolmas 30. joulukuuta 2013 Volgogradin päärautatieasemalla, joissa kuoli yhteensä 34 henkeä.
Reaktiot.
Presidentti Vladimir Putin määräsi turvatoimia kiristettäväksi ja sotilaat ovat pidättäneet lukuisia henkilöitä. Yhdysvallat tarjosi terrorisminvastaisiin toimiin apua, jota Venäjä ei ottanut vastaan.
Evelyn Wood

Henry Evelyn Wood (9. helmikuuta 1838 Braintree, Essex – 1. joulukuuta 1919 Lontoo) oli brittiläinen sotamarsalkka.
Evelyn Woodin isoisä oli kuningasperheen ystävänä tunnettu parlamenttiedustaja Matthew Wood, ja hänen setänsä oli lordikansleri William Wood. Evelyn palveli aluksi laivastossa ja osallistui sen riveissä Krimin sotaan, mutta siirtyi 1855 luutnantiksi ratsuväkeen. Wood osallistui myös Intian sepoykapinan kukistamiseen ja yleni vuoteen 1873 mennessä everstiluutnantiksi. Hän palveli Garnet Wolseleyn alaisuudessa Ašantin kuningaskuntaa vastaan suunnatulla sotaretkellä ja komensi armeijan oikeaa siipeä keskeisissä taisteluissa, kuten Kumasin valtauksessa helmikuussa 1874. Sodan jälkeen hänet ylennettiin everstiksi. Zulu-sodassa vuonna 1879 Wood komensi tuhannesta brittien puolelle siirtyneestä zulusta muodostettua joukkoa ja löi moninkertaisesti ylivoimaisen vihollisen Kambulassa vain kaksi päivää sen jälkeen, kun muu brittiarmeija oli kärsinyt tappion Isandlwanan taistelussa. Hänen saavutettuaan vielä toisen voiton Kambulan taistelussa maaliskuussa 1879 hänet ylennettiin kenraalimajuriksi ja palattuaan kotimaahan myöhemmin samana vuonna hänet aateloitiin. Hän osallistui eteläisessä Afrikassa myös ensimmäiseen buurisotaan 1880–1881.
Vuoden 1882 Egyptin-sotaretken aikana Wood komensi prikaatia ja brittijoukkojen miehitettyä maan hänet nimitettiin joulukuussa 1882 Egyptin armeijan ylipäälliköksi ("sirdar"). Hän osallistui myös vuosien 1884–1885 Niilin retkeen. Tämän jälkeen Wood oli kotimaassa itäisen sotilasalueen komentajana 1886–1888 ja Aldershotin alueen komentajana 1889–1893. Hänet ylennettiin kenraaliluutnantiksi 1891 ja 1895 kenraaliksi. Vuosina 1893–1901 hän toimi sotaministeriössä päämajoitusmestarina. Wood oli vielä 1901–1904 toisen armeijakunnan komentaja ja sai 1903 ylennyksen sotamarsalkaksi.
Han Hendrik Piho

Han Hendrik Piho (s. 24. huhtikuuta 1993 Võru, Viro) on virolainen yhdistetyn hiihtäjä, joka edustaa Skystar-seuraa.
Nuorten MM-kilpailuissa Liberecissä vuonna 2013 Piho saavutti pronssia normaalikilpailussa. Aikuisten arvokisoissa hän on kilpaillut vuodesta 2010 lähtien. Hänen paras henkilökohtainen sijoituksensa on 33:s sija, jonka hän saavutti normaalimäen kilpailussa Val di Fiemmen MM-kilpailuissa 2013.
Yhdistetyn maailmancupissa Piho kilpaili ensimmäisen kerran Lahdessa maaliskuussa 2012. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti Ramsaussa joulukuussa 2012 oltuaan 28:s. Hänen paras henkilökohtainen sijoituksensa on Tšaikovskin toisesta kilpailusta tammikuussa 2014, jossa hän sijoittui 11:nneksi.
Myös hänen veljensä, Kail Piho, on yhdistetyn hiihtäjä.
Kail Piho

Kail Piho (s. 28. toukokuuta 1991 Võru) on virolainen yhdistetyn hiihtäjä, joka edustaa Skystar-seuraa.
Aikuisten arvokisoissa Piho on kilpaillut vuodesta 2009 lähtien. Hänen paras henkilökohtainen sijoituksensa on 27:s sija, jonka hän saavutti suurmäen kilpailussa Val di Fiemmen MM-kilpailuissa 2013. Normaalimäen kilpailussa hän oli 28:s.
Yhdistetyn maailmancupissa Piho kilpaili ensimmäisen kerran Kuusamossa marraskuussa 2008. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti Liberecissä helmikuussa 2012 oltuaan 29:s. Hänen paras henkilökohtainen sijoituksensa on Tšaikovskin toisesta kilpailusta tammikuussa 2014, jossa hän sijoittui 16:nneksi.
Myös hänen veljensä, Han-Hendrik Piho, on yhdistetyn hiihtäjä.
Kristjan Ilves

Kristjan Ilves (s. 10. kesäkuuta 1996 Tartto) on virolainen yhdistetyn hiihtäjä, joka edustaa Elva Suusaklubia.
Nuorten MM-kilpailuissa Liberecissä vuonna 2013 Ilves saavutti pronssia sprinttikilpailussa. Ensimmäisissä aikuisten arvokilpailuissaan, Val di Fiemmen MM-kilpailuissa 2013 Ilves sijoittui suurmäen kilpailussa 39:nneksi ja normaalimäen kilpailussa 48:nneksi. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän oli normaalimäen Gundersen-kilpailussa kuudestoista. Oberstdorfin MM-kilpailuissa 2021 hän sijoittui suurmäen Gundersen-kilpailussa 11:nneksi ja Pekingin olympialaisissa 2022 yhdeksänneksi. Planican MM-kilpailuissa 2023 Ilves sijoittui suurmäen Gundersen-kilpailussa neljänneksi ja normaalimäen Gundersen-kilpailussa kuudenneksi. Trondheimin MM-kilpailuissa 2025 hän oli Gundersen-kilpailussa yhdestoista.
Yhdistetyn maailmancupissa Ilves kilpaili ensimmäisen kerran Sotšissa helmikuussa 2013. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti Tšaikovskin toisessa kilpailussa tammikuussa 2014 oltuaan 30:s. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan kuudes Seefeldissä tammikuussa 2018. Ensimmäisen palkintosijansa hän saavutti oltuaan viikkoa myöhemmin toinen Hakubassa. Ilves sijoittui toiseksi Klingentahlin molemmissa kilpailuissa tammikuussa 2022. Hän oli kauden 2021–2022 kokonaiskilpailussa viides. Kaudella 2022–2023 Ilves sijottui Schonachin ensimmäisessä kilpailussa kolmanneksi. Lahdessa hän oli toinen ja kolmas. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän sijoittui viidenneksi. Kaudella 2023–2024 hän sijoittui toiseksi Otepään yhteislähtökilpailussa ja ensimmäisessä Gundersen-kilpailussa. Hän sijoittui kolmanneksi Lahden kilpailussa. Hän sijoittui kolmanneksi Oslon toisessa kilpailussa. Hän sijoittui kolmanneksi Trondheimin kilpailussa. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän oli viides. Kaudella 2024–2025 hän sijoittui kolmanneksi Ramsaun ensimmäisessä kilpailussa. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän oli kymmenes.
Nakajima Kikka

Nakajima Kikka () oli ensimmäinen japanilainen suihkulentokone. Se oli yksipaikkainen kaksimoottorinen torjuntahävittäjä. Kikka ehti lentää vain kerran ennen Japanin antautumista ja toisen maailmansodan loppua.
Suunnittelu.
Nakajima Kikka sai voimakkaasti vaikutteita saksalaisesta Messerschmitt Me 262 -hävittäjästä, joka oli Japanin ja Saksan yhteistyön tulosta. Kikka suunniteltiin siten, että hävittäjiä voitaisiin koota kokemattomallakin työvoimalla. Koneen siivet suunniteltiin myös taitettaviksi, jolloin hävittäjiä olisi voitu piilottaa Japanin pääsaarien luoliin Yhdysvaltain mahdollisen maihinnousun torjuntaa varten.
Me 262 -hävittäjään verrattuna Kikka oli merkittävästi pienempi, ja sen rakenne muistutti enemmän perinteisiä potkurihävittäjiä, koska koneessa oli suorat siivet nuolisiipien sijasta. Kikan päälaskutelineet olivat A6M Zero -hävittäjästä ja nokkapyörä Yokosuka P1Y -pommikoneen kannuspyörä.
Hiihdon Suomen-mestaruuskilpailut 2014

Hiihdon Suomen-mestaruuskilpailut järjestettiin vuonna 2014 Vantaalla 17.–19. tammikuuta ja Jyväskylän Vaajakoskella 21.–23. maaliskuuta.
Tulokset.
Miehet.
Sprintti, 1,6 km, vapaa.
Vantaa, 17. tammikuuta
10 kilometriä, vapaa.
Vaajakoski, 21. maaliskuuta&lt;br&gt;Alun perin kolmanneksi sijoittunut Tero Similä hylättiin dopingin takia.
15 kilometriä, perinteinen.
Vantaa, 18. tammikuuta
30 kilometriä, perinteinen.
Vaajakoski, 23. maaliskuuta&lt;br&gt;Lumipulan takia matka lyhennettiin 50 kilometristä 30 kilometriin.&lt;br&gt;Alun perin kuudenneksi sijoittunut Tero Similä hylättiin dopingin takia.
Sprinttiviesti, 6 × 1,6 kilometriä, vapaa.
Vantaa, 19. tammikuuta
4 × 10 kilometriä, (p + p + v + v).
Vaajakoski, 22. maaliskuuta
Naiset.
Sprintti, 1,4 km, vapaa.
Vantaa, 17. tammikuuta
5 kilometriä, vapaa.
Vaajakoski, 21. maaliskuuta
10 kilometriä, perinteinen.
Vantaa, 18. tammikuuta
20 kilometriä, perinteinen.
Vaajakoski, 23. maaliskuuta&lt;br&gt;Lumipulan takia matka lyhennettiin 30 kilometristä 20 kilometriin.
Sprinttiviesti, 6 × 1,4 kilometriä, vapaa.
Vantaa, 19. tammikuuta
3 × 5 kilometriä, (p + v + v).
Vaajakoski, 22. maaliskuuta
Alamäkiluistelu

Alamäkiluistelu on talviurheilulaji, jossa rinnettä tai mäkeä lasketaan alas jäädytetyissä kouruissa luistellen. Kilpailut lasketaan neljän luistelijan erissä, joissa vauhti voi nousta jopa yli 80 kilometriin tunnissa. Rataan on usein rakennettu kurveja, kaarteita ja hyppyjä. Kilpailuvarustus muodostetaan usein yhdistämällä suojia jääkiekosta, motocrossista ja alamäkipyöräilystä. Lajissa on kilpailtu virallista MM-sarjaa vuodesta 2010 asti. MM-sarjassa luistelevia suomalaisia ovat muun muassa Paavo Klintrup, Markus Juola ja Mirko Lahti. Uransa lopettaneita tunnettuja luistelijoita ovat Arttu Pihlainen, Miikka Jouhkimainen ja Lari Joutsenlahti. Naisten tunnetuin suomalainen alamäkiluistelija on ollut Salla Kyhälä.
Suomessa alamäkiluisteluratoja on ollut muun muassa Espoossa, Jyväskylässä, Kempeleessä, Rautalammilla ja Soinissa. Radoilla on järjestetty Suomen cupin osakilpailuita ja muuta toimintaa. Vuonna 2015 perustetun Suomen Alamäkiluisteluliiton puheenjohtaja on Arttu Pihlainen. Liitto on maailman ensimmäinen alamäkiluistelun lajiliitto.
Suomalaisia alamäkiluistelun maailmanmestareita:
Saint-Chamond (panssarivaunu)

Saint-Chamond oli Ranskan ensimmäisessä maailmansodassa rakennuttama ja käyttämä panssarivaunu. Vaunu otettiin käyttöön Ranskan ensimmäisen panssarivaunu Schneider CA1:n käyttöönoton jälkeen. Kuten muutkin varhaiset panssarivaunut Saint-Chamond kärsi teknisistä ongelmista ja Ranska keskittyi myöhemmin rakentamaan kevyempiä Renault FT-17 -vaunuja.
Piirteet.
Ranskalaiset kiinnostuivat telaketjuilla kulkevista ajoneuvoista vuonna 1915, kun he etsivät keinoa ajaa vihollisen piikkilankaesteiden yli. Ranskalainen eversti Jean E. Estienne kirjoitti kirjeen kenraali Joseph Joffrelle ehdottaen tällaisten ajoneuvojen rakentamista. Idean innoitti brittien käyttämät Holt-traktorit, joita käytettiin tykkien liikutteluun. Kirjeessä ehdotettiin samanlaista ratkaisua Ranskan asevoimille, mutta ajoneuvoon rakennettaisiin lisäksi panssarisuoja ja oma tykki. Saint-Chamondin prototyyppi rakennettiin vuoden 1916 alkupuolella ja se perustui kahteen yhteen liitettyyn Holt-traktoriin ja sen rakennutti Compagnie des Forges d’Honecourt eli FAMH. Prototyyppi oli aseistettu Saint-Chamond TR -tyyppisellä 75 mm tykillä ja sen voimanlähteenä toimi Panhard-bensiinimoottori, joka tuotti 90-hevosvoimaa ja mahdollisti vaunun nopeudeksi noin 8,5 kilometriä tunnissa. Vaunussa oli kahdet ohjaimet, joilla sitä pystyi kuljettamaan sekä edestä että takaa. Vaunussa oli myös omalla aikaansa nähden edistynyt sähköinen voimansiirto. 
Vaunuun tehtiin joitakin parannuksia valmistamisen aikana. Kun ensimmäiset 165 vaunua oli tuotettu tykki vaihdettiin Schneiderin TR:stä malliin Canon de 75 modèle 1897. Vaunun kattoa muutettiin tasaisesta kuperammaksi ja panssarointia lisättiin 17 millimetriin saksalaisten otettua käyttöön panssaria läpäisevät ammukset.
Käyttö.
Joseph Joffre tilasi 400 Saint-Chamond-vaunua samaan aikaan 400 Schneider CA1 -vaunun tilauksen kanssa alkuvuodesta 1916. Saint-Chamond osallistui taisteluihin ensimmäistä kertaa 5. toukokuuta 1917. Vaunun ongelmina oli tekniset viat ja moottorin liikuttavien osien sijainti miehistön kanssa vaunun sisällä ilman suojaa, minkä takia vaunun sisätilat olivat vaarallisia miehistölle. Saint-Chamondissa oli kuitenkin suurempi tykki kuin Schneider CA1:ssä, minkä lisäksi sen telat olivat pidemmät, mikä teki juoksuhautojen ylittämisestä helpompaa. Saint-Chamond oli lisäksi helpompi ajaa sähköisen voimansiirron ansiosta, joka tosin vaikutti myös heikentävästi sen luotettavuuteen. Vaunun suurempi paino teki siitä myös hankalammin liikkuvan pehmeässä maastossa. Myöhemmin käyttöön otettu kevyt Renault FT-17 osoittautui lopulta paremmaksi vaunuksi. Venäjän vallankumouksen jälkeen muutamia Saint-Chamond-vaunuja lähetettiin valkoisille ja niitä päätyi vallattuina myös punaisten käyttöön.
Dark Horse (Katy Perryn kappale)

Dark Horse on kappale yhdysvaltalaisartisti Katy Perryn neljänneltä studioalbumilta "Prism". Kappaleella on mukana myös rap-artisti Juicy J. Se julkaistiin Capitol Recordsin albumin ensimmäisenä promootiosinglenä 17. syyskuuta 2013. Kolme kuukautta myöhemmin se julkaistiin virallisesti albumin kolmantena virallisena singlenä 17. joulukuuta 2013. Kappaleen ovat tehneet Perry, Sarah Hudson, Juicy J, Max Martin, Cirkut, ja Dr. Luke. Kappaleen virallista musiikkivideota on katsottu vuoden 2022 syyskuuhun mennessä YouTubessa yli 3 341 739 306 kertaa, mikä tekee siitä YouTuben kolmanneksi katsotuimman videon.
Kappale on yhdistelmä trapin sekä grimen genrejä ja siinä on elementtejä myös popista. Kappale sisältää "synkempiä" ja "seksikkäämpiä" teemoja kuin Perryn aiemmassa tuotannossa. Perry on sanonut, että hän halusi kappaleen olevan taianomainen, joten hän sanoitti sen noidan näkökulmasta, joka varoittaisi miestä rakastumasta häneen, ja että jos hän tekisi niin, se jäisi hänen viimeiseksi teokseen.
Ennen kappaleen julkaisua Perry ja Pepsi järjestivät yhteistyössä kilpailun, jossa fanit voivat äänestää, olisiko uuden albumin ensimmäinen julkaistava single "Dark Horse" vai "Walking on Air".
"Dark Horse" sai positiivisen vastaanoton musiikkikriitikoilta, jotka ylistivät urbaanin musiikin kokeilua. Juicy J:n osuudet kappaleessa saivat ristiriitaista palautetta. 
Kappale oli kohtalainen menestys. Vaikka kappale julkaistiin virallisena singlenä vasta joulukuussa 2013, se saavutti jo ennen sitä maailmanlaajuisesti lukuisia listasijoituksia, kuten 4. sijan Yhdysvaltain Billboard Hot 100 -listalla sekä 8. sijan Canadian Hot 100 -listalla. Kappaleen korkein sijoitus oli Uuden-Seelannin singlelistalla, jossa se oli parhaimmillaan 2. sijalla. Kappaleesta tuli Perryn kolmastoista Top 10-kappale Billboard Hot 100 -listalla sekä kymmenes kappale, joka saavutti "Billboard" Digital Songs -listan kärkisijan. Perry esitti kappaleen livenä ensimmäistä kertaa vuoden 2013 iHeartRadio Music Festival -tapahtumassa Las Vegasissa 20. syyskuuta 2013.
Vuonna 2019 oikeus tuomitsi kappaleen plagiaatiksi yksimielisesti. Kappaleessa on tuomion mukaan käytetty elementtejä gospelräppäri Flamen eli Marcus Grayn kappaleesta "Joyful Noise", joka julkaistiin vuonna 2008.
Kappale.
Digitaalinen lataus
Tsurumi-ku (Osaka)

Tsurumi-ku () on yksi Osakan kaupungin 24:stä suuralueesta. Se sijaitsee kaupungin itäosassa ja rajautuu lännessä Jōtōn ja Asahin suuralueisiin sekä idässä Osakan prefektuurin Daitōn, Higashiōsakan, Kadoman ja Moriguchin kaupunkeihin. Neyagawa-joki virtaa alueen halki itä-länsisuunnassa. Tsurumin suuralueella on 110 880 asukasta (vuonna 2010).
Tsurumi erotettiin Jōtōn suuralueesta 22. heinäkuuta 1974. Sen pohjoisosassa sijaitsee osa suuresta Tsurumiryokuchin puistosta, joka rakennettiin vuoden 1990 kansainvälistä puutarhanäyttelyä varten. Alueella on erilaisia urheilumahdollisuuksia, kasvihuone Sakuya konohana -kan, museo ja puutarhoja. Puutarhanäyttelyn myötä ja jälkeen alueen liikenneyhteydet ovat parantuneet ja sinne on rakennettu runsaasti uusia asuntoja ja palveluja. 
Tsurumin suuraluetta palvelevat Osakan metron Nagahori–Tsurumiryokuchi-linja sekä JR Westin Katamachi-linja ja Ōsaka higashi -linja.
Paul McBeth

Paul McBeth (s. 9. heinäkuuta 1990) on yhdysvaltalainen frisbeegolfaaja ja lajin kuusinkertainen maailmanmestari vuosilta 2012–2015, 2019 ja 2022. Muita McBethin voittamia major-tason kisoja ovat United States Disc Golf Championships 2015, 2018 ja 2021; European Open 2013 ja 2015 Copenhagen Open 2013,; European Masters 2014 ja 2015 ja Aussie Open 2015. Hän on voittanut Yhdysvaltain kansallisen sarjan 2012 ja 2013. McBethiä pidetään yleisesti nykyajan frisbeegolfin (eli Ken Climon jälkeisen ajan) parhaana ja menestyneimpänä pelaajana.
Kalifornian Huntington Beachistä kotoisin oleva McBeth tunnetaan lempinimellä McBeast. Hän kertoo suosivansa kiekkoja, jotka ovat täysipainoista kevyempiä. Hänellä on hallussaan ennätys kaikkien aikojen parhaimman ratingin kierroksesta, jonka hän heitti 2013 Memorial Championship:issä. Kierroksen rating tulos oli 1132 
Nuorempana McBeth harrasti baseballia, jonka hän vaihtoi frisbeegolfiin noin 14-vuotiaana. Ammattilaisura alkoi vuonna 2007.
Hänen uransa ansiot ovat yli 380 000 dollaria (toukokuussa 2018). Hänen sponsoreitaan ovat Innova Discs ja Adidas. Vuoden 2019 Wintertime Open:sta lähtien McBethin pääsponsorina on toiminut Discraft. 
McBethillä on hallussaan frisbeegolfin kaikkien aikojen korkein rating, kun hänen arvonsa nousi tulokseen 1062 heinäkuussa 2020.
Frederick Lambart Cavan

Frederick Rudolph Lambart, Cavanin 10. jaarli (16. lokakuuta 1865 Ayot St Lawrence, Hertfordshire – 28. elokuuta 1946 Lontoo) oli brittiläinen sotilas, joka palveli komentajana ensimmäisessä maailmansodassa.
Cavan jäi jo kertaalleen eläkkeelle armeijasta vuonna 1913 vain 48-vuotiaana, mutta palasi palvelukseen maailmansodan sytyttyä. Syyskuussa 1914 hänet nimitettiin neljännen kaartinprikaatin komentajaksi haavoittuneen Robert Scott-Kerrin tilalle. Kesäkuussa 1915 hän yleni 50:nnen divisioonan komentajaksi, mistä siirtyi kaksi kuukautta myöhemmin kaartindivisioonan johtoon. Tammikuusta 1916 maaliskuuhun 1918 hän toimi 14:nnen armeijakunnan komentajana ja sai maineen yhtenä länsirintaman parhaista komentajista. Italialaisten kärsittyä katastrofaalisen tappion Caporetton taistelussa Cavan siirrettiin armeijakuntineen Italian-rintamalle ja maaliskuussa 1918 hänestä tuli virallisesti kaikkien sinne sijoitettujen brittijoukkojen ylipäällikkö. Hän johti Italian 10:ttä armeijaa ratkaisevassa Vittorio Veneton taistelussa aivan sodan lopussa.
Maailmansodan jälkeen Cavan toimi 1922–1926 Britannian pääesikunnan päällikkönä ja hänet ylennettiin 1931 sotamarsalkaksi.
Edmund Ironside

William Edmund Ironside, paroni Ironside (6. toukokuuta 1880 Edinburgh, Skotlanti – 22. syyskuuta 1959 Lontoo) oli brittiläinen sotamarsalkka, joka toimi maan pääesikunnan päällikkönä toisen maailmansodan alussa.
Ironside osallistui nuorena buurisotaan. Ensimmäisen maailmansodan jälkeen hän komensi vuonna 1918 ympärysvaltojen interventiojoukkoja Pohjois-Venäjällä sekä vuonna 1920 Persiassa. Vuosina 1928–1931 hän oli Intiaan ja myöhemmin Lähi-itään sijoitettujen joukkojen komentajana. Toisen maailmansodan alussa Ironside toimi Britannian pääesikunnan päällikkönä 1939–1940. Hänet ylennettiin 1940 sotamarsalkaksi, ja sen jälkeen hän komensi kodinturvajoukkoja.
Hänet korotettiin paroniksi helmikuussa 1941 nimellä Baron Ironside, "of Archangel and of Ironside in the County of Aberdeen".
Jacob Wallenberg (yritysjohtaja)

Jacob Wallenberg (s. 1956 Tukholma) on ruotsalainen Wallenbergin mahtisukuun kuuluva yritysjohtaja.
Hän on sijoitusyhtiö Investor AB:n hallituksen puheenjohtaja sekä LM Ericssonin johtokunnan varapuheenjohtaja.
Wallenberg on toiminut Skandinaviska Enskilda Bankenin johtajana, nykyisin johtotehtäviä muun muassa yrityksissä Atlas Copco, SAS Group, Skandinaviska Enskilda Banken, ABB Group, Ericsson, Coca-Cola-yhtiö ja Knut and Alice Wallenberg Foundation sekä Tukholman kauppakorkeakoulu. Hän kuuluu myös Bilderberg-ryhmää hallinnoivaan komiteaan sekä Serafiimiritarikuntaan (Order of the Seraphim).
Perhe.
Jacob Wallenberg on pankkiiri ja teollisuusmies Peter Wallenberg vanhemman ja Suzanne Wallenbergin poika. Wallenbergin vaimo on Suzanne Grevillius ja heillä on kolme lasta.
Elizabeth Bigley

Elizabeth Bigley (10. lokakuuta 1857 Eastwood, Kanada – 10. lokakuuta 1907 Columbus, Ohio, Yhdysvallat) oli kanadalainen identiteettihuijari. Bigley aloitti rikollisen uransa väärentämällä sekkejä. Hän alkoi pian esiintyä useilla eri henkilöllisyyksillä. Naimisissa hän oli useita kertoja. Vuonna 1886 hän synnytti ainoaksi jääneen lapsensa. Emil-nimen saaneen pojan isää ei tunneta. Vuonna 1889 Bigley tuomittiin neljäksi vuodeksi vankeuteen väärennöksistä. Ehdonalaiseen hän pääsi vuonna 1891.
Kuuluisin Bigleyn huijauksista lienee esiintyminen Andrew Carnegien aviottomana tyttärenä. Väärien identiteettiensä avulla Bigley onnistui nostamaan lainoja useilta pankeilta useiden vuosien aikana miljoonien dollareiden edestä. Näillä varoilla hän rahoitti itsensä ja perheensä kallista luksuselämää, kunnes hän jäi kiinni vuonna 1904. Hän kuoli vankilassa viisikymmentävuotispäivänään.
The Heat

The Heat on vuonna 2013 ensi-iltansa saanut Paul Feigin ohjaama komediallinen toimintaelokuva. Se kertoo kahdesta poliisista, jotka joutuvat vasten tahtoaan työskentelemään yhdessä huumekauppiaan jäljittämiseksi. Elokuvan pääosissa ovat Sandra Bullock ja Melissa McCarthy.
Elokuva sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa 28. kesäkuuta 2013 ja Suomessa 20. syyskuuta 2013. Suomessa elokuva sai alun perin ikärajamerkinnän K12, mutta myöhemmin elokuvien ikärajoja valvova Meku nosti ikärajamerkinnän 16 vuoteen väkivaltakriteerin perusteella. Sen mukaan väkivaltatilanteisiin liittyvää ahdistavuutta lieventää kuitenkin elokuvan selkeä toimintakomediakonteksti.
Juoni.
Sarah Ashburn (Sandra Bullock) on erittäin ammattitaitoinen FBI-agentti, joka ei kuitenkaan ylimielisyytensä vuoksi tule toimeen kollegoidensa kanssa. Hänen pomonsa (Demián Bichir) lähettää hänet Bostoniin etsimään huumeparoni Simon Larkinia ja lupaa ylennyksen, jos hän onnistuu tehtävässä.
Bostonissa Ashburn joutuu työskentelemään paikallisen konstaapelin Shannon Mullinsin (Melissa McCarthy) kanssa, jonka väkivaltainen ja kaoottinen lähestymistapa asioihin poikkeaa jyrkästi Ashburnin tavoista käsitellä asioita. Mullinsin veli Jason (Michael Rapaport) on juuri vapautunut vankilasta, jonne Mullins itse hänet lähetti, ja saattaa olla sekaantunut huumesotkuihin.
Julkaisu ja vastaanotto.
Elokuva näytettiin Yhdysvalloissa 3 181 teatterissa ja se tuotti avausviikonloppunaan 39 115 043 dollaria. Elokuva tuotti Yhdysvalloissa yhteensä 159 582 188 dollaria ja maailmanlaajuisesti 70 348 583 dollaria eli yhteensä 229 930 771 dollaria.
Rotten Tomatoes -internetsivustolla 66 % kriitikoista on antanut elokuvalle positiivisen arvosanan 6,2/10 keskiarvolla. Keräys perustuu 163 arvioon. 142 500 käyttäjästä 73 % on puolestaan antanut elokuvalle positiivisen arvosanan 3,8/5 keskiarvolla. Metacritic-sivustolla 37 kriitikkoa on antanut elokuvalle arvosanan 60/100 ja 188 käyttäjää keskiarvon 6,5/10.
Helsingin Sanomien Nyt-liite antoi elokuvalle kolme tähteä viidestä ja luonnehti sitä keskivertohauskaksi elokuvaksi. Yle, Iltalehti ja Ilta-Sanomat antoivat elokuvalle kaksi tähteä. V2.fi antoi elokuvalle yhden tähden ja moitti muun muassa tarinan kerrontaa.
Elokuva julkaistiin DVD- ja Blu-ray-tallenteina Yhdysvalloissa 15. lokakuuta 2013 ja Suomessa 31. joulukuuta 2013. Tallenteet sisältävät muun muassa poistettuja kohtauksia.
Tuntematon sotilas (ooppera)

Tuntematon sotilas on Tauno Pylkkäsen säveltämä ooppera, joka kantaesitettiin Suomen Kansallisoopperassa 16. marraskuuta 1967 Edvin Laineen ohjaamana. Ooppera perustuu Väinö Linnan romaaniin "Tuntematon sotilas", ja libreton laativat Pylkkänen ja Laine. Seppo Heikinheimo arvioi kantaesityksen jälkeen oopperan muodostuvan klassikoksi: 
Kansallisoopperan tuore pääjohtaja Alfons Almi tilasi "Tuntemattoman sotilaan" Suomen itsenäisyyden 50-vuotisjuhlavuotta varten vuoden 1966 alussa. Väinö Linna antoi hankkeelle siunauksensa, kun kantaesityksen ohjaajaksi luvattiin Edvin Laine. Kansallisoopperan taiteellinen johtaja Tauno Pylkkänen oli kokenut oopperasäveltäjä ryhtyessään työhön, mutta vaikeuksia tuottivat tiukka aikataulu ja Pylkkäsen paheneva alkoholiongelma. Hän sai kuitenkin viimeistellä teoksen kesällä 1967 Teoston taiteilijaresidenssissä Villa Vikanissa Pohjassa, jossa hän saattoi työskennellä rauhassa ja raitistui. "Tuntemattomasta sotilaasta" tuli Pylkkäsen uran suurin arvostelu- ja katsojamenestys. Teos esitettiin kaikkiaan 32 kertaa ja se sai enemmän katsojia kuin mikään suomalainen ooppera sitten Leevi Madetojan "Pohjalaisten". Se jäi myös Pylkkäsen viimeiseksi oopperaksi.
Kantaesityksensä jälkeen "Tuntematon sotilas" on esitetty ulkoilmaversiona Imatralla 1998 professori Markus Lehtisen aloitteesta. Vuonna 2014 ooppera esitettiin Oulussa, ja ohjaaja oli Lauri Maijala. Tutkija Ville Kivimäki pitää Maijalan ohjausta ”läpeensä lohduttomana”. (Kivimäki on tutkinut sotilaiden murtumista kirjassaan "Murtuneet mielet: Taistelu suomalaissotilaiden hermoista 1939–1945", joka sai vuonna 2013 Tieto-Finlandian.)
Oura

Oura voi viitata seuraaviin asioihin:
Mabuijat

Mabuijat ("Mabuya") on skinkkien heimoon kuuluva liskosuku, johon luetaan yhdeksän lajia. Ne kaikki elävät Karibialla: kahdeksan Pienillä Antilleilla ja yksi Hispaniolalla. Aiemmin mabuijoiden suku oli huomattavasti laajempi, ja se sisälsi yli sata lajia, joita oli lähes kaikilla mantereilla. Nykyään näistä lajeista kaikki yhdeksää lukuun ottamatta luetaan muihin sukuihin Mabuyinae-alaheimossa.
Lajit.
Mabuijojen lajit:
Shadow in the Night

Shadow in the Night on yhdysvaltalaisen laulaja Rita Coolidgen singlen "I’ll Never Let You Go" B-puolen kappale. Julkaisuvuosi on 1983.
Laulun tekijät ovat Jimbeau Hinson ja Tony Brown.
Tuottajina ovat toimineet David Anderle ja Bernie Worrell.
Singlen molemmat kappaleet ovat Coolidgen albumilta "Never Let You Go" (A&amp;M Records AMLH 64914).
Levy-yhtiö on A&amp;M Records ja jakelija CBS Records. Vinyylisinglejä on valmistettu Hollannissa.
Singlen kappaleen kaupallinen tunnus on AMS 9704 ja kappaleen luettelotunnus 19-009704-2. Musiikkikustantajat ovat Goldline Music, Inc. ja Silverline Music, Inc.
I’ll Never Let You Go

I’ll Never Let You Go on yhdysvaltalaisen laulajan Rita Coolidgen singlen nimikappale vuodelta 1983.
Laulun tekijät ovat James House ja Wendy Waldman.
Tuottajana on toiminut David Anderle.
Kappale on erikoisversio Coolidgen albumilla "Never Let You Go" (A&amp;M Records AMLH 64914) olevasta esityksestä.
Levy-yhtiö on A&amp;M Records ja jakelija CBS Records. Vinyylisinglejä on valmistettu Hollannissa.
Singlen kappaleen kaupallinen tunnus on AMS 9704 ja kappaleen luettelotunnus 19-009704-1. Musiikkikustantajat ovat Casa Slambé Music, Barracuda Music, Moon and Stars Music, Cotillion Music ja Stalker Music.
French Kiss

French Kiss oli suomalainen yhtye, joka teki kaksi albumia CBS-levymerkille . Yhtye toimi vuosina 1981–1984.
Historia.
Yhtye oli kotoisin Tammisaaresta. Yhtyeellä on kahdella levyllään kaksi eri kokoonpanoa. Levyjen välillä yhtye vaihtoi kitaristia. Valtaosa kappaleista oli Ben Marlenen tekemiä. Ensimmäinen levy "Painted Faces" äänitettiin toukokuussa 1982 Kokkolassa RM-studiossa. Levyn tuotti yhtye itse Ben Marlenen johdolla. Äänittäjänä oli Jari Laasanen.
Toisen levyn "Dancing In The Shadows" tuottajana toimi Classix Nouveaux -yhtyeen Mik Sweeney. Levy äänitettiin Helsingin Myllypurossa sijaitsevassa Millbrook-studiossa heinäkuussa 1983. Äänittäjänä toimi Juha Heininen. Ben Marlene oli siirtynyt yhtyeen laulajaksi Gigi Sannholmin jätettyä yhtyeen. Hieman ennen toisen levyn äänityssessioiden alkua aloitti uusi kokoonpano. Rumpaliksi tuli tammisaarelaisen Crossroaders-yhtyeen rumpali Stefan Möller ja Fabrics-yhtyeen kitaristi Ari "Hombre" Lampinen. Yhtye ehti soittaa vain muutaman esiintymisen tässä kokoonpanossa ennen kuin jo siirtyi studioon levyttämään albumia. "Can You Hear Me" oli ensimmäinen ja "Dancing In The Shadows" levyn toinen singlejulkaisu. Jälkimmäisen kappaleen saxofonisoolon soittaa Oscar Morse. Hän soitti Suomessa Paul Oxleys´s Unit -yhtyeessä. 
"Dancing In The Shadows" -levyltä julkaistiin myös maxi-single jossa A-puolella on kappaleet "Dancing In The Shadows" ja "Can You Hear Me". B-puolella on "You Promised Me". 
Yhtye otti mukaan taustalaulajiksi ja tanssijoiksi kaksoset Yvonne ja Susanne Holmström (The Marlenettes). Kaksikko oli myöhemmin mukana Ben Marlenen kanssa hänen perustamassaan Trance Dance -yhtyeessä. French Kiss hajosi vuonna 1984, ja Ben Marlene muutti takaisin Ruotsiin ja perusti Trance Dance -yhtyeen. Hombre Lampinen perusti Tommi Läntisen kanssa Boycott-yhtyeen, ja Stefan Möller perusti Olle Kidronin ja Paul Oxley´s Unit -yhtyeen entisen kitaristin Uffe Enbergin kanssa 2FUN-yhtyeen. Alkaen vuodesta 2017 soittavat Ben Marlene, Uffe Enberg ja Stefan Möller InstaPunk UnLtd:ssä ja The Old -yhtyeessä, jossa basistina toimii Micke Metsämäki.
Tuntematon tekijä (yhtye)

Tuntematon tekijä oli suomalainen yhtye, joka teki yhden pitkäsoiton Ihmemaa (1983) Columbia Recordsille.
Kuttainen

Kuttainen (pohjoissaameksi "Guhttás") on taajama Kiirunan kunnassa Pohjois-Ruotsissa. Se sijaitsee Norrbottenin läänissä ja Norrbottenin maakunnassa. Vuoden 2010 lopussa taajamassa oli 333 asukasta.
Kuttainen sijaitsee entisen Kaaresuvannon kunnan alueella Muonionjoen etelärannalla Suomen rajalla. Suomen puolella jokea on Enontekiöön kuuluva asutuskeskus nimeltä Kuttanen. Suomen Kuttasen ja Ruotsin Kuttaisen välillä ei ole siltaa, mutta talvisin jäätynyt joki voidaan ylittää autolla.
Counting Stars

Counting Stars on yhdysvaltalaisen pop rock-yhtyeen OneRepublicin kappale, joka julkaistiin singlenä 14. kesäkuuta 2013 heidän kolmannelta, Native-nimiseltä studioalbumiltaan. Kappaleen sanoitti yhtyeen laulaja Ryan Tedder ja sen tuottivat Tedder sekä Noel Zancanella. "Counting Stars" on pop-kappale, jossa on mukana vahvasti folk-musiikin elementtejä.
"Counting Stars" on yksi yhtyeen menestyneimmistä singleistä. Se oli OneRepublicin kolmas top 10 -hitti Yhdysvalloissa saavuttaen Billboard Hot 100 -listan toisen sijan, mikä on OneRepublicin korkein sijoitus kyseisellä listalla yhdessä yhtyeen debyyttisinglen "Apologizen" kanssa. Parhaiten se menestyi Isossa-Britanniassa, jossa se pääsi singlelistan kärkisijalle kahdeksi viikoksi. Kappale on päässyt kymmenen parhaan joukkoon kahdessakymmenessä valtiossa, kuten Australiassa, Kanadassa, Saksassa, Irlannissa ja Uudessa-Seelannissa. Tammikuussa 2014 single oli myynyt pelkästään Yhdysvalloissa yli 3 miljoonaa kappaletta. Kappaleelle on tehty myös James Leesin ohjaama musiikkivideo.
Kappalelista.
CD-single
Sata Lasta

Sata Lasta oli suomalainen rockyhtye. Yhtye voitti Rock SM -kilpailun vuonna 1986.
Lokit (alaheimo)

Lokit (Larinae) on rantalintujen lahkoon kuuluva alaheimo, johon kuuluu 11 sukua. Varsinaisten lokkien täysikasvuisten yksilöiden höyhenpeitettä hallitsevat tyypillisesti musta ja valkoinen väri sekä harmaan eri sävyt. Nuoret ja talvipukuiset linnut ovat hyvin erivärisiä, usein ruskeankirjavia.
Elintavat.
Lokit pesivät rannikoilla, sisävesillä ja soilla, yleensä suurissa yhdyskunnissa. Pesän ne tekevät maahan ja munivat lähes aina kolme munaa.Pesä on yksinkertainen kasveista rakennettu syvennys matalan kasvillisuuden joukossa.
Varsinkin pesimäajan ulkopuolella lokit kerääntyvät usein monen lajin sekaparvina suojaisille vesistöille, järville, satamiin ja keinoaltaiden lähettyville yöpymään tai etsimään ravintoa. Väliä ruokailu- ja yöpymispaikoilla voi olla 40 kilometriä. Lokit lentävät ruokailu- ja yöpymispaikoille aamu- ja iltalennoilla korkealla jonoissa tai auramuodostelmassa.
Pienikokoiset lokkilajit pyydystävät ravintonsa yleensä veden pinnalta, mutta voivat kastautua veteen saadakseen kalan kiinni. Kesällä ne voivat kokoontua isoina parvina saalistamaan korkealta ilmasta surviaissääskiä ja lentomuurahaisia. Suurikokoisemmat lajit syövät haaskoja, kalaa, jätteitä, lintujen poikasia ja munia ja joskus myös aikuisia vesilintuja. Sekä pienet että suuret lajit kerääntyvät usein pelloille ja niityille syömään kastematoja.
Netsuke

Netsuke () on japanilainen yleensä puusta tai norsunluusta veistetty kiinnitysnappi tai vastaavanlainen pidin. Sillä kiinnitetään vyöhön inrō. Netsuket voivat olla taiteellisia pienoisveistoksia.
Juovaskinkki

Juovaskinkki ("Trachylepis striata") on skinkkien heimoon kuuluva liskolaji. Se liikkuu päiväaikaan.
Ulkonäkö ja koko.
Yksilön pituus on 22–25 senttiä. Yleisväri on ruskea tai oranssi. Selkäpuolella on kaksi vaaleaa juovaa. Alue huulista kaulaan on valkoinen tai keltainen.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Juovaskinkkiä tavataan Etelä- ja Itä-Afrikassa. Sitä esiintyy ihmisasutuksen yhteydessä.
Lisääntyminen.
Laji lisääntyy synnyttämällä. Poikasia on yhdessä pesueessa 3-9.
Ravinto.
Laji syö enimmäkseen hyönteisiä.