tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
London Knights

London Knights on kanadalainen juniorijääkiekkojoukkue Londonin kaupungista, Ontariosta. Se pelaa CHL:ään kuuluvaa OHL-sarjaa. Knights on voittanut neljästi OHL:n mestaruuden ja kolme kertaa Kanadan juniorijääkiekon lopputurnauksen, Memorial Cupin.
Historia.
London Knights aloitti B-juniorijoukkueena kaudella 1950–1951. Joukkue käytti 1950-luvulla useita eri nimiä, jotka riippuivat sen hetkisestä sponsorista. 1960-luvun alussa joukkue sai nimekseen London Nationals pääsponsorin Canadian National Railwayn mukaan. Kun Metro Junior A League kaatui ja Toronto St. Michael's Majors -joukkue hajosi, niin Toronto Maple Leafs halusi uuden junioriseuran, johon sijoittaa pelaajiaan. Maple Leafs yrittikin saada Nationalsia OHA-liigaan (nykyinen OHL). Nationals pääsi lopulta sarjaan kaudeksi 1965–1966. Seura pelasi Nationalsin nimellä kaksi kautta, mutta vuonna 1968 sponsorintijärjestelmä purettiin. Howard Darwin osti joukkueen ja muutti nimen London Knightsiksi.
Vuonna 1994 kiinteistömagnaatti Doug Tarry vanhempi osti Knightsin. Hän kuitenkin kuoli pian oston jälkeen, ja joukkueen omistus siirtyi Doug Tarry nuoremmalle, joka ei välittänyt jääkiekosta. Tarry muutti joukkueen perinteiset värit munakoison ja sinivihreän sekoitukseen. Lisäksi hän nimesi joukkueen jäähallin uudestaan London Ice Houseksi. Hunterin veljekset Dale ja Mark ostivat seuran vuonna 2000. Heidän lisäkseen joukkueen osaomistajaksi tuli Basil McRae, kaikki entisiä NHL-pelaajia. Kaksi vuotta myöhemmin Hunterit palauttivat seuran perinteiset värit: vihreän, kullan, mustan ja valkoisen. Myöhemmin samana vuonna Knights muutti uuteen John Labatt Centreen.
Knights voitti ensimmäisen kerran historiassaan OHL:n mestaruuden kaudella 2004–2005. OHL-mestarina joukkue pääsi myös Kanadan juniorijääkiekkoilun lopputurnaukseen, Memorial Cupiin, jonka se voitti myös historiansa ensimmäisen kerran. Londonin kausi oli yksi Kanadan juniorijääkiekkohistorian parhaita. Joukkue rikkoi kauden aikana OHL:n ja CHL:n ennätyksiä. Se pelasi muun muassa 32 tappiotonta ottelua putkeen, mikä oli CHL:n ennätys. OHL:n pudotuspeleissä joukkue hävisi vain kahdesti ja voitti 16 kertaa. Memorial Cupin lopputurnauksessa joukkue voitti alkusarjassa kaikki ottelunsa ja finaalissa se kaatoi Rimouski Océanicin 4–0.
Suomalaiset pelaajat seurassa:
Joukkue.
"Lähde: EliteProspects"
Valmennus &amp; Joukkueenjohto.
"Lähde: EliteProspects"
Jalkapallon Mestaruussarjan kausi 1981

Jalkapallon SM-sarjassa 1981 pelasi kaksitoista joukkuetta. Sarja pelattiin kaksinkertaisena. Pääkierroksen jälkeen pisteet puolitettiin ja kahdeksan parasta ratkaisi mitalijärjestyksen neljän heikoimman siirtyessä karsintasarjaan 1. divisioonan neljän parhaan joukkueen kanssa. Karsintasarjassa lähtöpisteet määräytyivät pääkierroksen sijoituksen mukaan.
Karsintasarja.
Uusinta: RoPS - Sepsi -78 1-3
Menestys eurokentillä.
"Euroopan Cup:"
"UEFA Cup:"
Unikkoöljy

Unikkoöljy eli unikonsiemenöljy on kirkas, kellertävä kuivuva kasviöljy. Sitä käytetään ruokaöljynä, voiteisiin ja öljyvärien sideaineena.
Unikkoöljy sisältää tyydyttymättömiä rasvahappoja. Sitä valmistetaan kylmäpuristamalla unikon siemenistä, koska kuumapuristus tuottaa tummaa ja vernissamaista öljyä. Elintarvikkeena unikkoöljy sisältää muun muassa paljon E-vitamiinia.
Unikkoöljy on pellavaöljyä ohuempaa ja kuivuu hitaammin, joten se lisää työskentelyaikaa. Paitsi maalausnesteenä, sitä käytetään öljymaalauksessa sideaineena ja loppuvernissana. Se toimii hyvin vaaleiden ja kylmien värien kanssa, koska siinä ei ole kellertävää sävyä kuten pellavaöljyssä.
Unikkoöljyä on käytetty maalausten sideaineena jo pitkään. Yksi vanhimpia maalauksia, jossa sitä todennäköisesti on käytetty, on löydetty afganistanilaisesta luolamaalauksesta noin vuodelta 640 eaa.
Moment of Glory

Moment of Glory on saksalaisen hard rock -yhtye Scorpionsin ja Berliinin filharmonikoiden vuonna 2000 julkaisema albumi.
Bion (satelliitti)

Bion on Neuvostoliiton aloittama satelliittisarja, joissa tehdään 6–22 päivän lennoilla bioteknisiä kokeita. Satelliitteja on kutsuttu myös Biokosmos-satelliiteiksi, koska ne ovat kantaneet myös Kosmos-satelliittitunnusta. Venäjä on tehnyt 1990-luvulla Bion-lentoja.
Neuvostoliiton biosatelliittiohjelma alkoi vuonna 1966 Kosmos 110-lennolla ja jatkui vuonna 1973 Kosmos 605-lennolla. Neuvostoliitto pyysi Yhdysvaltoja lennättämään biologisia kokeitaan Bion-satelliiteissa vuonna 1974 Yhdysvaltain päätettyä oman ohjelmansa vuonna 1969 (yhdysvaltalainen Discoverer-ohjelma oli vakoilusatelliittien peiteohjelma, joten tässä tarjouksessa on voinut olla ironiaa mukana). Yhdysvallat alkoi yhteistyön vuonna 1975, jolloin yhdysvaltalaisia laitteita lensi Kosmos 782-lennolla.
Bion-satelliitti perustui Zenit-vakoilusatelliitin runkoon. 1970-luvun alun Bion-lennot testasivat kudosnäytteiden avulla säteilyn vaikutusta ihmisen kudoksiin. Ohjelmaan kuului myös Zenit-kantoraketin ylimmän vaiheen kuljettamat Nauka-yksiköt, jotka nekin pystyivät kuljettamaan 90 kg testilaitteita.
Nasa on osallistunut kaikkiaan 9 Bion-lentoon, joissa on ollut yli 100 yhdysvaltalaista koetta.
Radviliškis

Radviliškis on pohjoisessa Liettuassa, Šiauliain läänissä sijaitseva kaupunki. Se on Radviliškisin kunnallispiirin hallinnollinen keskus. Vuonna 2010 kaupungin väkiluku oli 19 185 asukasta.
Historia.
Radviliškisin kaupunki mainitaan ensimmäisen kerran kirjallisissa lähteissä vuonna 1567 M. Downar-Zapolskyn kirjoittamassa veronmaksajia ja valtiontaloutta käsittelevässä kirjassa. Nimi Radviliškis on alun perin lähtöisin liettualaiselta Radvilan magnaattisuvulta, joka hallitsi kaupunkia vuodesta 1546 vuoteen 1764.
Kaupunki on ollut historiallisesti ja on yhä tärkeä rautateiden solmukohta. Rautatie kaupunkiin saapui 1870 (linja Venäjän keisarikunnan satamakaupunki Liepāja–Vilna–Minsk–Homel–Ukrainan Romny); jo 1873 Radviliškisin rautatieasemasta tuli risteyspaikkakunta itään Daugavpilsiin ja edelleen Moskovaan johtavan poikittaisradan rakentamisen seurauksena.
Shunji Karube

Shunji Karube (; s. 8. toukokuuta 1969) on japanilainen entinen yleisurheilija, joka kilpaili pikajuoksussa ja 400 metrin aitajuoksussa. Hän edusti seuratasolla Fujitsua. Karube voitti 400 metrin juoksussa pronssia sisäratojen MM-kisoissa 1997 ja 400 metrin aitajuoksussa kultaa Aasian kisoista 1994. Lisäksi hän sai Itä-Aasian kisoista kultaa 400 metrin aitajuoksusta ja hopeaa 400 metriltä. Karube osallistui olympialaisiin kahdesti, vuosina 1996 ja 2000. Hän osallistui molempina vuosina 4 × 400 metrin viestiin, jonka lisäksi hän oli mukana 400 metrin aitajuoksussa Atlantan kisoissa 1996. Karuben paras olympiasijoitus on viides tila, jonka hän saavutti maansa joukkueen mukana 4 × 400 metrin viestissä vuonna 1996.
Ennätykset.
"Lähde: IAAF"
Jubileinyi (satelliitti)

Jubileinyi (, "juhlavuosi") on venäläinen teknologiakoesatelliitti (mikrosatelliitti), jonka rakensi Rešetnjov-yhtiö. Se juhlisti Sputnikin 50-vuotislentoa. Jubileinyi laukaistiin matalalle Maan kiertoradalle 23. toukokuuta 2008 Rockot-kantoraketilla Plesetskin kosmodromilta.
Satelliitti lähetti radioamatööritaajuuksilla taajuuksilla video-ohjelmaa, joka kertoi Neuvostoliiton avaruusohjelmasta.
Rešetnjov-yhtiö

Rešetnjov-yhtiö eli OAO ”ISS” () on venäläinen avaruusteknologiaa kehittävä yhtiö. Sen päätoimipiste on Etelä-Siperian Železnogorskissa. Yhtiössä työskentelee noin 7 700 ihmistä.
Yhtiö rakentaa tietoliikenne- ja paikannussatelliitteja, muun muassa Ekspress- ja GLONASS-satelliitteja. Se on rakentanut myös Jubileinyi-koesatelliittin.
Yhtiö on tehnyt vuodesta 1995 alkaen yhteistyötä muun muassa Thales Alenia Space -yhtiön kanssa.
Vuoteen 2008 yhtiön nimi oli NPO PM (FGUP «Nautšno-proizvodstvennoje objedinenije prikladnoi mehaniki akademika M. F. Rešetnjova») ja se tunnettiin myös nimellä OKB-10. Mihail Rešetnjov perusti sen vuonna 1959. Se toteutti 27 satelliittiperhettä ja rakensi tuhansia satelliitteja.
Muonion vaakuna

Muonion vaakuna on Muonion kunnan tunnus, jonka aihe kuvaa Lapin luontoa.
Vaakunan selitys kuuluu ”punaisessa kentässä harjakoroisen tyviön yläpuolella kuusisakarainen tähti; kaikki hopeaa”. Vaakunan on suunnitellut B. Harald Hellström, ja Muonion kunnanvaltuusto hyväksyi sen kokouksissaan 1. kesäkuuta ja 30. syyskuuta 1955. Sisäasiainministeriö vahvisti vaakunan käyttöön 15. marraskuuta samana vuonna.
Reckless (albumi)

Reckless on Bryan Adamsin neljäs studioalbumi. Albumi julkaistiin 29. lokakuuta 1984 A&amp;M Recordsin kautta ja sen tuottivat Bryan Adams ja Bob Clearmountain. Albumi on yksi menestyneimpiä Adamsin levyjä. Albumi myi Yhdysvalloissa 5 miljoonaa kappaletta ja se oli ensimmäinen kanadalainen albumi, joka myi yli miljoona kappaletta pelkästään Kanadassa. Ilmestymisvuonnaan levy sijoittui ensimmäiselle sijalle Billboard 200 -listalla ja saavutti korkeita listasijoituksia myös muissa maissa.
Albumilta julkaistiin kuusi singleä: "Run to You", "Somebody", "Heaven", "Summer Of '69", "One Night Love Affair" ja "It's Only Love". Kaikki kuusi singleä sijoittuivat TOP-15-osastoon Billboardin singlelistalla. Samaan suoritukseen oli yltänyt aiemmin vain Michael Jackson "Thriller"-albuminsa singleillä. 
Albumi oli sijalla #49 Kerrang!-lehden "100 Greatest Heavy Metal Albums of All Time" -listalla. Levy nauhoitettiin Little Mountain Sound Studios -studiolla Vancouverissa, Kanadassa maalis-elokuun välillä vuonna 1984.
12. joulukuuta 2009 radioasema "In the Air" juhlisti albumin 25-vuotisjuhlaa soittamalla sen läpi kokonaisuudessaan.
Juha Nurmi

Juha "Pinka" Nurmi (s. 25. helmikuuta 1959 Tampere) on suomalainen entinen jääkiekkoilija. Hän pelasi Tapparassa ja TPS:ssä yhteensä 196 SM-liigan runkosarjaottelua tehoin 78+80=158. Elitserien-joukkue Luleå HF:ssä Nurmi pelasi yhteensä 141 runkosarjaottelua tehoin 62+59=121.
Ura.
Nurmi oli Tapparan kasvatti. Hän debytoi SM-liigassa kaudella 1979–1980, jolloin Nurmi teki runkosarjan 36 ottelussa tehot 7+8=15. Kaudella 1980–1981 hän teki runkosarjassa tehot 8+8=16, mutta kevään 1981 pudotuspeleissä Nurmi oli tehoilla 6+10=16 Tapparan paras pistemies ja pudotuspelien pistepörssin toinen Kärppien Kari Jalosen jälkeen. Tappara voitti runkosarjan ja kausi päättyi SM-hopeaan.
Kaudella 1981–1982 Nurmi teki runkosarjassa yhden kauden piste-, maali- ja syöttöennätyksensä tehoilla 21+22=43. Hän oli Tapparan sisäisen pistepörssin toinen Jorma Sevonin jälkeen ja Nurmi jakoi joukkueen sisäisen syöttöpörssin voiton Erkki Lehtosen kanssa. Hän voitti kevään 1982 pudotuspelien piste- ja maalipörssin tehoilla 10+6=16. Kauden päätteeksi Tappara voitti Suomenmestaruuden. Washington Capitals varasi Nurmen numerolla 194 , mutta hän ei ikinä pelannut Pohjois-Amerikassa. Kaudella 1982–1983 Nurmi oli tehoilla 19+21=40 Tapparan toiseksi paras pistemies Timo Suden jälkeen. He jakoivat joukkueen sisäisen syöttöpörssin voiton. Kevään 1983 pudotuspeleissä Nurmi oli Tapparan paras maalintekijä kuudella osumallaan. Hän voitti kauden päätteeksi SM-hopeaa.
Nurmi siirtyi kaudeksi 1983–1984 TPS:ään. Hän pelasi siellä kaksi kautta, joista toinen kausi 1984–1985 päättyi SM-hopeaan. Seuraavat viisi kautta Nurmi pelasi Ruotsissa ja Elitserien-joukkue Luleå HF:ssä. Nurmi pääsi pelaamaan Elitserienin pudotuspeleissä ainoastaan kaudella 1986–1987, jolloin hän teki tehot 2+4=6 ja jakoi Luulajan sisäisen pistepörssivoiton Jari Lindgrenin ja Lars Hurtigin kanssa. Nurmi teki joukkueesta pudotuspeleissä eniten syöttöpisteitä. Hän oli tuon kauden runkosarjassa tehoilla 14+15=29 Luulajan sisäisen pistepörssin toinen Jens Hellgrenin jälkeen. Kaudella 1987–1988 Nurmi teki yhden kauden piste-ennätyksensä Elitserienissä tehoilla 20+18=38. Hän oli Hurtigin jälkeen Luulajan paras pistemies.
Kaudella 1988–1989 Nurmi pelasi vain 26 runkosarjaottelua lonkkavaivojen takia. Häneltä jäi pudotuspelit väliin. Nurmi pelasi vielä kaudella 1989–1990 11 ottelua tehoin 3+5=8, mutta lonkkavaivojen jatkuessa lääkäri suositteli hänelle uran lopettamista. Nurmi lopetti uransa 30-vuotiaana.
Maajoukkue.
Nurmi edusti Suomea MM-kilpailuissa vuosina 1982 ja 1983. Hän pelasi urallaan yhteensä 27 A-maaottelua tehoin 3+9=12. Nurmi pelasi myös alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 1979.
Chevy Chase (Maryland)

Chevy Chase on Yhdysvaltain Marylandin osavaltiossa Montgomeryn piirikunnassa sijaitseva kunnallishallinnoton kaupunki ja väestönlaskennallinen asuinpaikka. Lisäksi siihen kuuluu muutamia seudun kyliä, jotka liittävät Chevy Chasen nimeensä. Siihen kuuluu myös District of Columbian puolella Washingtonissa oleva Chevy Chase -niminen paikkakunta. 
Chevy Chase on lähinnä asuinalue, ja sen lähellä on yksi suuri ostosalue Friendship Heights. 1900-luvun alkupuolella seudun asujaimistolle oli asetettu rajoituksia ihonvärin ja uskonnon perusteella. Rajoitukset kiellettiin 1948 korkeimman oikeuden päätöksellä.
2010-luvulla Movoto-kiinteistövälitysyhtiö valitsi Chevy Chasen Washingtonin pääkaupunkiseudun parhaaksi asuinalueeksi. Toiseksi ja kolmanneksi sijoittuivat niin ikään Marylandin puolella sijaitsevat Kensington ja Bethesda.
Sysmä (Joroinen)

Sysmä eli "Sysmäjärvi" on Vuoksen vesistöön kuuluva suurehko järvi Joroisissa, Etelä-Savossa. Sen pinta-ala on 33 neliökilometriä, ja pinnankorkeus on 88 metriä merenpinnan yläpuolella.
Sysmä saa vetensä pääasiassa lännestä Maavedestä Kiekan kanavaa pitkin sekä myös pohjoisesta Syvänsijärvestä, jonka vedet laskevat Suihkolanjokea pitkin Sysmän pohjoisosaan. Kiekan kanavassa sijaitsee Kiekan voimalaitos, joka säännöstelee Maavedestä laskevia vesiä. Sysmä laskee idässä Huutokoskea pitkin pieneen Jokijärveen, josta vedet laskevat edelleen Välijokea ja Joroisvirtaa pitkin Saimaaseen, Haukiveden Joroisselkään. Kaakossa Kärängänsunti yhdistää järven samalla tasolla sijaitsevaan pienempään järveen, Paroon.
Sysmä on luode–kaakkosuunnassa 15 kilometriä pitkä ja enintään 3 kilometriä leveä. Laaja Savuniemi jakaa järven kahteen suurempaan altaaseen, eteläiseen varsinaiseen Sysmään ja pohjoiseen Sikalanselkään. Järvessä on noin 260 saarta, joista mainittavia ovat Uitonsaari, Kaupinsaari, Laasonsaari, Käpysaari ja Lamposaari. Lännessä sijaitsee pitkä ja kapea Kiekanlahti. Sysmän rantaviivan pituus on 167 kilometriä. Järven keskisyvyys on 5,8 metriä. Suurin syvyys, 18 metriä, on mitattu Tetriniemen koillispuolisesta syvänteestä.
Sysmän vedenlaatu on yleisen käyttökelpoisuusluokituksen mukaan hyvä. Vesi on lievästi humuksista, minkä vuoksi se on väriltään hieman ruskeaa. Järvi on lievästi rehevöitynyt. Pienet ja matalat lahtialueet, kuten Kiekanlahti ja Javananlahti, ovat rehevöityneet rajummin ja ovat vedenlaadultaan tyydyttäviä tai välttäviä.
Sysmän vesitilavuus on 116 387 000 kuutiometriä eli noin 116,4 kuutiohehtometriä.
Labor Day

Labor Day on Yhdysvalloissa virallinen vapaapäivä. Sitä vietetään vuosittain syyskuun ensimmäisenä maanantaina. Sitä ei pidä sekoittaa Suomessa vappuna tunnettuun työläisten juhlapäivään, jota vietetään 1. toukokuuta. Ensimmäistä kertaa Labor Dayta vietettiin 5. syyskuuta 1882 New Yorkissa. Yhdysvalloissa sitä pidetään kesän päätösjuhlana. Silloin järjestetään muun muassa paraateja ja eväsretkiä, ja ihmiset grillaavat pihoillaan. Poliittisten puheiden tai mielenosoitusten osuus on pienempi kuin vastaavana toukokuussa vietettävänä kansainvälisenä työläisten päivinä.
Suomen naisten salibandymaajoukkue

Suomen naisten salibandymaajoukkue on Suomen Salibandyliiton hallinnoima joukkue, joka edustaa Suomea kansainvälisissä otteluissa. Naisten maajoukkue perustettiin vuonna 1992.
Suomi on voittanut salibandyssa naisten maailmanmestaruuden vuosina 1999 ja 2001. Vuoden 2019 maailmanmestaruuskilpailujen jälkeen Suomi oli IFF:n rankingissa kolmantena.
Historia.
Naisten maajoukkueen ensimmäinen tapaaminen pidettiin 1.–2. kesäkuuta 1991 Helsingin Vuosaaressa. Paikalle kokoontui 30 pelaajaa eri puolilta Suomea. Seurajoukkueiden ja Risto Kauppisen aloitteesta syntynyt maajoukkue leireili kauden 1991–1992 aikana kolmesti. Toukokuussa 1992 Kauppinen lähetti kaikille IFF:n jäsenmaille kirjallisen pyynnön ensimmäisen maaottelun järjestämiseksi. Kesäkuun 10. päivä mennessä ei ollut tullut yhtään vastausta, jos huomioon ei oteta Ruotsia, joka oli jo aiemmin ilmoittanut kiinnostuksesta maaottelun järjestämiseen.
Joukkue.
Maajoukkue maailmanmestaruuskisoihin marras-joulukuussa 2021:
Tsiklon (satelliitti)

Tsiklon (venäjäksi Циклон) oli Neuvostoliiton ensimmäinen navigaatiosatelliittijärjestelmä. Sen seuraajaa Parus-järjestelmää ja GLONASS-järjestelmää operoi nykyään Venäjän avaruusvoimat.
Ensimmäinen Tsiklon-satelliitti laukaistiin 15. toukokuuta 1967 ja viimeinen 27. heinäkuuta 1978. Satelliitteja laukaistiin yhteensä 31 kappaletta. Kuten Yhdysvaltain laivaston Transit, Tsiklonin tarkoitus oli antaa omille ydinaseita kuljettaville sukellusveneille riittävän tarkka lähtökoordinaatti ohjusten laukaisua verten. Järjestelmän kehitys alkoi vuonna 1962. Järjestelmä tuli operatiiviseen käyttöön vuonna 1972, jolloin jo kehitettiin Tsiklon B eli Parus-satelliitteja.
Tsiklonin suunnitteli NPO PM eli nykyinen Rešetnev. Paikannus- ja radiojärjestelmät toteutti NII Radiopribor (pääsuunnittelija Ivanov) ja tietoliikennejärjestelmän toteutti MNIIRS MPSS (Nesvist). Satelliitit laukaistiin Kosmos-3M-raketeilla Plesetskistä. 
Laivoihin asennettiin Tsunami-niminen järjestelmä, jossa oli Sirius-radio, Signal-antenniohjaus, Konus-4-antenni ja Kvant-L-antenni. Ensimittauksessa paikkavirhe oli 4 km, jota parannettiin 10–30 kertaa tarkemmaksi. Vuonna 1969 virhe oli 100 metriä. Tarkennus vaati maan painovoiman ja geoidin tarkempaa tuntemusta. 
Tsiklonin runko (KAUR-1 pohjainen) oli kahden metrin halkaisijan omaava kolmimetrinen sylinteri. Asento säädettiin gravitaatiostabiloinnilla. Satelliitin sähköteho oli vain 200 wattia. Se painoi 800 kg.
Kirjamaalaus

Kirjamaalaus on käsikirjoitusten kuvittamista miniatyyrimaalauksilla sekä ornamenteilla ja koristeellisilla alkukirjaimilla. Tekstin ja kuvien ohella sivujen reunoja kuvioitiin ornamentein. Kirjamaalausta harjoitettiin antiikista renessanssiajalle asti. Kirjapainotaito syrjäytti käsin tehdyt maalaukset.
Kirjamaalauksesta käytetään myös nimeä miniatyyrimaalaus, joka kuitenkin sisältää kirjamaalauksen ohella erityisen pienikokoiset maalaukset. Miniatyyri-sana on tullut punaisesta lyijymönjästä, latinalaiselta nimeltään "minium", jota käytettiin paljon varhaisessa kirjamaalauksessa.
Kirjamaalaus kehittyi itsenäiseksi taidelajiksi 400-luvulla, kun sidotut kirjat yleistyivät. Kirjamaalausta käytettiin arvokkaissa käsikirjoituksissa. Vanhimpia kirjamaalauksia ovat egyptiläisten papyruskääröjen kuvitukset 100-luvulla eaa. 
Keskiaika.
Keskiajalla kirjamaalausta harjoitettiin luostareissa. Tärkeimmät keskukset olivat Irlannissa ja Englannissa 650–1150-luvuilla. Merkittäviä paikallisia kirjamaalauksen tyylejä loivat Toursin, Reimsin, Aachenin ja Sankt Gallenin luostareiden maalauskoulut.
Aluksi maalaus keskittyi ornamentiikkaan ja alkukirjaimiin, mutta myös ihmishahmoista tuli tärkeitä kuva-aiheita karolingisella kaudella 750–850. Ottolainen kirjamaalaus 900-luvulla sai aiheensa Kristuksen, Marian ja pyhimysten elämäkerroista. Bysanttilaisessa kirjamaalauksessa taas tyypillistä oli tyylittely ja seremoniallisuus.
Pariisi nousi kirjamaalauksen keskukseksi gotiikan ajalla 1200-luvulla. Maalausten aiheet alkoivat tuolloin maallistua, ja mukaan tulivat muun muassa trubaduurit, minnelaulajat ja ritariromantiikka. Tyyliltään gotiikan kirjamaalaus oli aiempaa sirompaa. 
Myöhäisgotiikan aikana maisemataustat ja syvyysvaikutelman käyttö lisääntyivät kirjamaalauksessa. Uutta realistisempaa suuntaa edustivat Alankomaissa Limbourgin veljekset ja van Eyckit sekä Ranskassa Jean Pucelle ja Jean Fouquet.
Kirjamaalauksen viimeisen kukoistuskauden keskuksia renessanssin aikana oli Ranskan ja Alankomaiden ohella Italia.
Biržai

Biržai on pohjoisessa Liettuassa, Panevėžysin läänissä sijaitseva kaupunki, alle 30 kilometriä itään Baltian läpi vievästä Via Balticasta (). Kaupunki on Biržain kunnallispiirin hallinnollinen keskus ja sijaitsee Vuonna 2012 Biržain väkiluku oli 12 255 asukasta.
Nähtävyyksiä.
Kaupungissa sijaitsee osittain kunnostettu ja historiallisesti merkittävä, useaan kertaan sodissa tuhottu Biržain palatsilinnoitus, joka Liettuan suuriruhtinaskunnan aikaan kuului Radvilan (Radziwill) magnaattisuvulle. Nyttemmin palatsissa toimii Biržain museo.
Nimi.
Liettuan kielen Biržai-nimen lisäksi kaupungilla on ollut emämaasta riippuen monia eri nimiä. Näitä ovat esimerkiksi Birsen (saksaksi), Birże (puolaksi) ja tai .
Nemanja Bjelica

Nemanja Bjelica (, s. 9. toukokuuta 1988 Belgrad, Jugoslavia) on serbialainen koripalloilija.
Ura.
Bjelica aloitti koripallon KK Partizanin juniorijoukkueissa. Kun seuran juniorijoukkue lopetettiin hänen ikäluokaltaan, siirtyi Bjelica itävaltalaiseen Arkadia Traiskirchen Lionsiin vuonna 2007. Hän ehti pelata seurassa 26 ottelua, minkä jälkeen hän loukkaantui. Tämän takia hän palasi Serbiaan kuntouttamaan jalkaansa. Kaudeksi 2008–2009 Bjelica siirtyi KK Crvena zvezdaan ja edusti seuraa kaksi kautta. Hän osallistui NBA:n , jossa Washington Wizards varasi hänet 35. pelaajana. Varaustilaisuuden jälkeen Wizards myi Bjelican pelaajaoikeudet Minnesota Timberwolvesille. Bjelica ei kuitenkaan siirtynyt NBA:han vaan jatkoi pelaamista Euroopassa. Hän oli jo siirtymässä Benetton Trevisoon mutta valitsi lopulta Caja Laboralin. Bjelica edusti seuraa kolmen kauden ajan ja siirtyi kesällä 2013 Fenerbahçeen.
Heinäkuussa 2015 Bjelica siirtyi NBA:han Minnesota Timberwolvesiin arviolta kolmivuotisella, 11,7 miljoonan dollarin arvoisella sopimuksella. Kesällä 2018 hän siirtyi Sacramento Kingsiin. Hän edusti joukkuetta maaliskuuhun 2021 asti, jolloin hänet kaupattiin loppukaudeksi Miamiin. Kesällä 2021 Bjelica teki pelaajasopimuksen Golden State Warriorsin kanssa. Hän voitti Warriorsissa NBA:n mestaruuden vuonna 2022.
Jari Lindgren

Jari ”Linkku” Lindgren (s. 6. tammikuuta 1959 Tampere) on suomalainen entinen jääkiekkoilija, joka pelasi urallaan yhteensä 337 runkosarjaottelua SM-liigassa tehoin 136+142=278. Jäähyminuutteja hän keräsi 136. Juniorina Lindgrenin esikuva oli Väinö Kolkka.
Ura.
Lindgren oli Tampereen Ilveksen kasvatti. Hän siirtyi 17-vuotiaana pelaamaan kauden 1976–1977 BCJHL:n Bellingham Blazersiin. Lindgren teki joukkueessa kovat tehot 55+43=98, ja hän palasi kaudeksi 1977–1978 Ilvekseen. Lindgren pelasi lähes koko kauden keväällä 1978 mestaruuden voittaneissa A-nuorissa. SM-liigassa hän pelasi vain yhden ottelun, joka jäi hänelle uran ainoaksi Ilveksessä. Vaikka Lindgren oli joukkueen kasvatti, hän tuli paremmin tunnetuksi Tapparasta, jonne Lindgren siirtyi kaudeksi 1978–1979. Tulokaskausi SM-liigassa toi hänelle 35 ottelussa tehot 10+7=17. Keväällä 1979 Lindgren voitti Suomenmestaruuden.
Kaudella 1979–1980 Lindgren teki läpimurtonsa SM-liigassa tehoilla 19+20=39, ja hän oli Tapparan toiseksi paras pistemies Erkki Lehtosen jälkeen. Kaudella 1980–1981 Lindgren oli 19 osumallaan joukkueen toiseksi paras maalintekijä Timo Suden jälkeen. Hän voitti keväällä 1981 SM-hopeaa. Keväällä 1982 Lindgren voitti uransa toisen Suomenmestaruuden. Hän oli tehoilla 4+7=11 mestarijoukkueen toiseksi paras pistemies pudotuspeleissä Juha Nurmen jälkeen.
Lindgren siirtyi kaudeksi 1982–1983 pelaamaan Jokereihin. Hän teki Jokereissa yhden kahden piste-ennätyksensä: 26+21=47. Kauden jälkeen hänet valittiin SM-liigan tähdistökentälliseen. Lindgren oli Jokereiden paras pistemies, SM-liigan maalipörssin neljäs ja pistepörssin kahdeksas. Hän voitti keväällä 1983 SM-hopeaa. Kaudella 1983–1984 Lindgren oli 25 syötöllään Jokereiden sisäisen syöttöpörssin voittaja Jari Lindroosin kanssa. Hän pelasi kauden aikana SM-liigaa myös kahden ottelun verran Sarajevon talviolympialaisiin valmistautuneessa Suomen joukkueessa. 
Kaudeksi 1984–1985 Lindgren siirtyi pelaamaan Elitserien-joukkue Luleå HF:n riveihin. Hän oli tehoilla 14+23=37 joukkueen sisäisen pistepörssin toinen edellään vain Tore Ökvist, jonka kanssa Lindgren jakoi Luleån syöttöpörssin voiton. Tehot olivat hänelle yhden kauden ennätys Elitserienissä. Lindgren oli joukkueen pistepörssin toinen myös kaudella 1985–1986. Kevään 1987 pudotuspeleissä hän oli tehoilla 3+3=6 Luulajan paras pistemies Lars Hurtigin ja Tapparastakin tutun joukkuetoverin Juha Nurmen kanssa.
Lindgren palasi kaudeksi 1988–1989 SM-liigaan ja Kalevan Pallon riveihin. Hän teki runkosarjassa tehot 22+21=43 ja oli KalPan kolmanneksi paras pistemies Jouni Rinteen ja Wayne Thompsonin jälkeen. Hän saavutti 21 syöttöpisteellään kaudella 1982–1983 Jokereissa tekemänsä yhden kauden ennätyksen. Seuraavina vuosina Lindgrenin tehot alkoivat heikentyä, ja hän teki kaudella 1989–1990 vain tehot 7+11=18. Kaudeksi 1990–1991 Lindgren palasi Tapparaan. Kausi oli hänelle uran viimeinen, ja Lindgren teki runkosarjassa tehot 5+3=8. Kaudella 1991–1992 hän vielä piipahti yhdessä Tapparan ottelussa.
Maajoukkue.
Lindgren pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 1979.
Solomon Lozovski

Solomon Abramovitš Lozovski (, alk. sukunimeltään Dridzo "Дридзо́") 28. maaliskuuta 1878 Danilovka, Aleksandrovsk, Jekaterinoslavin kuvernementti, Venäjän keisarikunta–12. elokuuta 1952 Moskova, Neuvostoliitto) oli venäjänjuutalainen bolševikkipoliitikko, joka toimi Neuvostoliiton ammattiliittojen johtajana, NKP:n keskuskomitean jäsenenä, SNTL:n korkeimman neuvoston jäsenenä, Neuvostoliiton apulaisulkoministerinä ja Neuvostoliiton tietotoimiston Sovinformbyroon johtajana. Lisäksi hän oli Korkeimman puoluekoulun kansainvälisten asioiden osaston johtaja. Lozovski oli viimeinen Josif Stalinin uhriksi joutunut vanha bolševikki, ja myös iällisesti vanhin.
Elämä.
Lozovskin isä oli hepreanopettaja, joka opetti poikansa lukemaan ja kirjoittamaan hepreaksi sekä venäjäksi. Lozovskin äiti oli lukutaidoton. Hän liittyi Venäjän sosiaalidemokraattiseen työväenpuolueeseen vuonna 1901 ja teki puoluetyötä Pietarissa, Kazanissa ja Harkovassa. Vuonna 1905 hän osallistui Venäjän vallankumoustapahtumiin ja Tampereen puoluekokoukseen. Vuosina 1909–1917 Lozovski asui Genevessä sekä Pariisissa, jossa hän osallistui Ranskan sosialistipuolueen ja ammattiyhdistysliikkeen toimintaan. Venäjälle palattuaan hänet valittiin Venäjän ammattiliittojen keskusjärjestön sihteeriksi. Joulukuussa 1917 Lozovski erotettiin bolševikkipuolueesta, mutta vuonna 1919 hänet hyväksyttiin uudelleen sen jäseneksi.
Vuosina 1918–1921 Lozovski työskenteli eri ammattiliittojen johtotehtävissä ja vuosina 1921–1937 kansainvälisen ammattiyhdistysinternationaalin Profinternin pääsihteerinä. Vuosina 1937–1939 hän oli kaunokirjallisuuden kustannusliikkeen Goslitizdatin johtaja. Vuosina 1939–1946 hän toimi Neuvostoliiton ulkoasiain varakansankomissaarina ja varaulkoministerinä. Vuosina 1941–1948 hän työskenteli myös Sovinformbyroon varajohtajana ja johtajana. Vuonna 1927 Lozovski valittiin NKP(b):n keskuskomitean ehdokasjäseneksi ja vuonna 1939 keskuskomitean jäseneksi. Hän toimi myös Venäjän, Neuvostoliiton ja Kominternin toimeenpanevien keskuskomiteoiden jäsenenä sekä Neuvostoliiton korkeimman neuvoston edustajana.
Lozovski pidätettiin Neuvostoliiton juutalaisvastaisen kampanjan aikana 26. tammikuuta 1949. Vuonna 1952 hänet tuomittiin kuolemaan syytettynä maanpetoksesta ja ammuttiin. Hänen maineensa puhdistettiin vuonna 1955.
David Hofstein

David Hofstein (; 6. elokuuta 1889 Kiovan läänin Korostyšev – 12. elokuuta 1952 Moskova) oli juutalainen neuvostorunoilija.
David Hofstein syntyi virkailijaperheeseen. Hän opiskeli Pietarissa ja Kiovassa. Ensimmäiset teoksensa hän julkaisi vuonna 1917. Vuonna 1923 ilmestynyt runokokoelma ”Lyriikkaa” vaikutti merkittävällä tavalla Neuvostoliiton jiddišinkieliseen kirjallisuuteen. Hofsteinin tyyliltään realistisen runouden aiheita ovat vallankumous, neuvostotodellisuuden muutokset ja ulkomaiden työläisten kamppailu oikeuksiensa puolesta.
Hofstein pidätettiin Neuvostoliiton juutalaisvastaisen kampanjan aikana syyskuussa 1948. Vuonna 1952 hänet tuomittiin kuolemaan syytettynä maanpetoksesta ja ammuttiin. Hänen maineensa puhdistettiin vuonna 1955.
Tsikada

Tsikada (venäjäksi Цикада) on Neuvostoliiton sotilaallisesta Tsiklon-navigaatiosatelliittijärjestelmästä kehitetty siviiliversio. Sen paikannustarkkuus oli 50–100 metriä.
Vuonna 1979 laukaistiin neljä Tsikada-satelliitia 1 000 km korkeille radoille 83 asteen inklinaatiolla. 
Satelliitit lähettivät VHF-signaalia (150–400 MHz). Paikka mitattiin Doppler-siirtymän avulla. 
Uudemmat Tsikadat kulkevat nimellä Nadežda silloin kun niissä on COSPAS-SARSAT-lähettimet meripelastuksen tarpeisiin.
Der Nister

Der Nister (oikea nimi "Pinhos Mendelevitš Kaganovitš", ; 1. marraskuuta 1884 Berditšev – 4. kesäkuuta 1950) oli juutalainen neuvostokirjailija.
Der Nisterin varhaistuotanto (mm. proosarunokokoelma ”Mietteitä ja aiheita” 1907) on muotokieleltään lähellä modernistisia suuntauksia. Vuosina 1922–1925 hän asui Berliinissä julkaisten teoksiaan neuvostoliittolaisissa jiddišinkielisissä lehdissä. Vuonna 1929 julkaistut kertomuskokoelmat ”Omilta mailtani” ja ”Mielikuvitus” ilmentävät symbolistista maailmankäsitystä. Kirjailijan myöhemmistä realistisista teoksista merkittävin on Venäjän juutalaisten elämää 1800-luvun loppupuolella kuvaava romaani ”Mašberin perhe” (1939–1943).
Der Nister pidätettiin Neuvostoliiton juutalaisvastaisen kampanjan aikana vuonna 1949. Hän kuoli vankilasairaalassa.
Pelle Heikkilä

Pelle Heikkilä (s. 31. toukokuuta 1978 Helsinki) on suomalainen näyttelijä. Heikkilä valmistui näyttelijäksi Teatterikorkeakoulusta vuonna 2010. Parhaiten hänet tunnetaan rooleistaan televisiosarjoissa. Heikkilän ensimmäinen päärooli on Chilen sotilasvallankaappauksesta 1973 kertovassa historiallisessa draamasarjassa "Invisible Heroes" (2019), jossa hän näyttelee suomalaisdiplomaatti Tapani Brotherusta.
Heikkilän äidinkieli on ruotsi, mutta hän puhuu sujuvasti myös suomea ja englantia. Hän on naimisissa näyttelijä Sophia Heikkilän kanssa, joka näyttelee Brotheruksen vaimoa "Invisible Heroes" -sarjassa. He menivät naimisiin vuonna 2011 ja heillä on kolme lasta. 
Pelle Heikkilä on kertonut vaikeasta nuoruudestaan, johon liittyi myös rikoksia. Koulunsa keskeyttänyt Heikkilä kuuli, että Teatterikorkeakouluun voi pyrkiä ilman ylioppilastutkintoa. Siellä professori neuvoi uran takia vaihtamaan etunimen Periksi tai Erikiksi, mutta Pelle Heikkilä halusi pitää oikean nimensä.
Leib Kvitko

Leib (Lev) Moisejevitš Kvitko (, 15. lokakuuta 1890 Hersonin kuvernementin Odessan kihlakunnan Goloskovon kylä – 12. elokuuta 1952 Moskova) oli juutalainen neuvostokirjailija.
Leib Kvitko jäi varhain orvoksi ja aloitti jo kymmenvuotiaana itsenäisen elämän. Hänen runoelmansa ”Punainen myrsky” (1918) oli ensimmäinen jiddišinkielinen lokakuun vallankumouksen kuvaus. Myöhemmin Kvitko sai mainetta omaperäisenä lyyrikkona. Vuonna 1941 hän kirjoitti vuoden 1918 tapahtumia kuvaavan runomuotoisen romaanin ”Nuoruusvuodet” (julkaistu venäjäksi vuonna 1968). Vuonna 1958 ilmestyi venäjäksi käännetty omaelämäkerrallinen kertomus ”Ljam ja Petrik”.
Kvitko pidätettiin Neuvostoliiton juutalaisvastaisen kampanjan aikana tammikuussa 1949. Vuonna 1952 hänet tuomittiin kuolemaan syytettynä maanpetoksesta ja ammuttiin. Hänen maineensa puhdistettiin vuonna 1955.
Sami Hirvonen

Sami Hirvonen (s. 7. tammikuuta 1974 Tampere) on suomalainen jääkiekkovalmentaja, joka toimii Ilveksen U18SM-joukkueen valmentajana.
Hirvonen toimi kauden 2003–2004 Tampereen Ilveksen C-nuorten päävalmentajana ja valmensi joukkueen Suomenmestaruuteen keväällä 2004. Vuodet 2005–2008 hän toimi Ilveksen A-nuorten päävalmentajana. 
Kaudeksi 2008–2009 Hirvonen siirtyi valmentamaan Mestis-joukkue Lempäälän Kisaa. Hän valmensi joukkueen toisella kaudellaan 2009–2010 neljänneksi. Toukokuussa 2010 Hirvonen liittyi Petri Mattilan johtamaan Tapparan valmennusryhmään. Mattila kuitenkin erosi päävalmentajan tehtävistä jo ennen kauden 2010–2011 alkua elokuussa 2010. Hirvonen otti hänen paikkansa, kunnes Tappara löytäisi uuden päävalmentajan. Noin kaksi viikkoa myöhemmin hänet nimettiin joukkueen uudeksi päävalmentajaksi ja Hirvonen teki 1+1-vuotisen sopimuksen.
Tammikuussa 2011 Hirvonen käytti optionsa ja jatkoi Tapparan päävalmentajana myös kaudella 2011–2012. Syyskuun lopussa 2011, kauden alettua Tapparan osalta heikosti, seura palkkasi hänen tilalleen uudeksi päävalmentajakseen JYPistä kaksi viikkoa aiemmin lähteneen Risto Dufvan. Hirvonen kuitenkin jatkoi loppukauden seuran edustusjoukkueen valmennusryhmässä apuvalmentajan tehtävässä.
Syyskuussa 2012 Hirvonen liittyi Kalevan Pallon valmennusryhmään noin puolitoista viikkoa ennen kauden 2012–2013 alkua. Hän toimi muutama päivä aiemmin päävalmentajana aloittaneen Jari Laukkasen apuvalmentajana. Huhtikuussa 2013 julkistettiin hänen liittyvän kaksivuotisella sopimuksella Tuomas Tuokkolan johtamaan Tampereen Ilveksen SM-liigajoukkueen valmennusryhmään.
Muuta.
Sami Hirvonen syntyi ilman vasemman käden sormia ja vasenta säärtä. Hän on pelannut Suomen proteesimaajoukkueessa ja käyttää jalkaproteesia. Hirvosen pikkuveljet Tomi ja Ville ovat entisiä SM-liigahyökkääjiä. Veljesten isä on Liiga-Ilveksen entinen puheenjohtaja Simo Hirvonen.
Lähteet.
&lt;br&gt;
Emerald Software

Emerald Software oli vuonna 1988 perustettu videopelien kehittäjä, joka perustettiin Irlannin hallituksen tuella.
Yrityksessä oli 17 ohjelmoijaa ja viisi graafikkoa.
Yritys oli toiminnassa vuoteen 1991 asti.
Jalkapallon Mestaruussarjan kausi 1980

Jalkapallon Mestaruussarjan kausi 1980 oli vuonna 1930 perustetun Mestaruussarjan 49. kausi. Kaudella 1980 Mestaruussarja pelattiin 12 joukkueen kaksinkertaisena sarjana, jonka jälkeen kahdeksan parasta pelasivat yksinkertaisen loppusarjan ja neljä viimeistä osallistuivat karsintasarjaan.
Mestaruussarjan ja Suomen mestaruuden voitti OPS, joka varmisti toisen peräkkäisen mestaruutensa loppusarjan viimeisellä kierroksella, kun se otti ratkaisevan pisteen 5. lokakuuta Juhani Himangan maalilla 1–1-tasapelissä Hakaa vastaan. KPV, OTP ja Reipas putosivat karsintasarjan kautta I divisioonaan.
Mestaruussarjan runkosarjan maalikuninkuuden kaudella 1980 voitti Sepsi-78:n Hannu Rajaniemi 14 maalilla. Palloliitto valitsi vuoden 1980 jalkapalloilijaksi Mestaruussarjassa pelanneen OPS:n puolustaja Aki Lahtisen. Mestaruussarjan runkosarjan yleisömäärä kaudella 1980 oli yhteensä 290 523 henkeä eli keskimäärin 2 201 katsojaa ottelua kohti ja loppusarjan yhteensä 52 843 henkeä eli keskimäärin 1 887 katsojaa. Kauden suurin yleisömäärä nähtiin 6. heinäkuuta Olympiastadionilla pelatussa ottelussa HJK–KuPS, kun ottelua saapui seuraamaan 10 253 katsojaa.
OPS hävisi kaudella 1980–81 Euroopan Cupin ensimmäisen kierroksen otteluparinsa englantilaiselle Liverpoolille yhteismaalein 2–11. Ilves hävisi Cup-voittajien cupin ensimmäisen kierroksen otteluparinsa hollantilaiselle Feyenoordille yhteismaalein 3–7. KuPS hävisi UEFA Cupin ensimmäisen kierroksen otteluparinsa ranskalaiselle Saint-Étiennelle yhteismaalein 0–14.
Joukkueet.
Mestaruussarjaan osallistui 12 joukkuetta, joista kymmenen kaudelta 1979 ja kaksi nousijaa kauden 1979 I divisioonasta. I divisioonan runkosarjassa toiseksi sijoittunut OTP ja kolmanneksi sijoittunut Sepsi-78 nousivat karsintasarjan kautta. Nousijajoukkueet korvasivat karsintasarjan kautta pudonneet Pyrkivän ja MiPK:n.
Runkosarja.
Tulokset.
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
Loppusarja.
Maalit säilyivät runkosarjasta. Joukkueiden pisteet puolitettiin loppusarjaan (OPS 17 pistettä, TPS 16, HJK 15, Haka 15, KTP 12, Ilves 10, Sepsi-78 10 ja KuPS 9).
(M) = Suomen mestari
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
Karsintasarja.
Karsintasarjassa pelasivat Mestaruussarjan neljä viimeistä (9. OTP, 10. Reipas, 11. KPT ja 12. KPV) sekä I divisioonan neljä parasta (1. MP, 2. RoPS, 3. MiPK ja 4. Kuusysi). Yksinkertaisen sarjan neljä parasta pääsivät Mestaruussarjaan kaudeksi 1981. Joukkueet saivat lähtöpisteet karsintasarjaan runkosarjan sijoitusten mukaan. Joukkueet aloittivat ilman maaleja seuraavista pisteistä: OTP 4, Reipas 3, KPT 2 ja KPV 1 sekä MP 4, RoPS 3, MiPK 2 ja Kuusysi 1.
(N) = Nousija; (P) = Putoaja
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
Eurocupit.
Euroopan Cup.
1. kierros
"Liverpool voitti yhteismaalein 11–2."
Cup-voittajien cup.
1. kierros
"Feyenoord voitti yhteismaalein 7–3."
UEFA Cup.
1. kierros
"Saint-Étienne voitti yhteismaalein 14–0."
Ricki Lake

Ricki Pamela Lake (s. 21. syyskuuta 1968 Hastings-on-Hudson, New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja talk show -juontaja. Hän juonsi vuosina 1993–2004 talk show -ohjelmaa "Ricki Lake'. Lisäksi hän on juontanut monia muitakin televisio-ohjelmia ja näytellyt elokuvissa, kuten esimerkiksi "Hairspray" (1988). Hän näytteli elokuvassa Tracy Turnbladin roolin.
Ricki Lake oli naimisissa Rob Sussmanin kanssa vuosina 1994–2004. Heillä on kaksi lasta.
Sventevith (Storming Near the Baltic)

Sventevith (Storming Near the Baltic) on puolalaisen metalliyhtyeen Behemothin ensimmäinen studioalbumi, joka on julkaistu vuonna 1995.
And the Forests Dream Eternally

And the Forests Dream Eternally on puolalaisen metalliyhtye Behemothin ensimmäinen EP, joka on julkaistu vuonna 1993.
Kappalelista.
Alkuperäinen
Uusintapainos
Valeri Leontjev

Valeri Jakovlevitš Leontjev (, s. 19. maaliskuuta 1949 Ust-Usa, Komin tasavalta, Neuvostoliitto) on venäläinen pop-muusikko, joka on etniseltä taustaltaan komi. Leontjevin suosio oli huipussaan 1980-luvun alussa. Hänet nimitettiin vuonna 1996 Venäjän kansantaiteilijaksi. Hänet tunnetaan yhtenä merkittävimmistä venäläismuusikoista. Leontjev on levyttänyt urallaan yli 30 albumia, joista useat ovat myyneet yli miljoona kappaletta.
Sodankylän vaakuna

Sodankylän vaakuna on Sodankylän kunnan tunnus, jonka aihe viittaa Lapin erämaaluontoon. Tähti ja kilven musta väri viittavat Pohjolan pitkään kaamosaikaan ja liekkikoro rakovalkeisiin.
Vaakunan selitys kuuluu ”mustassa kentässä alainen hopeinen hirsi, jossa yläreunastaan liekkikoroinen punainen varras, hirren yläpuolella hopeinen 6-sakarainen tähti”. Vaakunan on suunnitellut Aarno Liuksiala, ja Sodankylän kunnanvaltuusto hyväksyi sen 30. joulukuuta 1959. Sisäasiainministeriö vahvisti vaakunan käyttöön 24. maaliskuuta seuraavana vuonna.
Adam Muraszko

Adam Muraszko (s. 9. heinäkuuta 1976) on tšekkiläinen muusikko ja säveltäjä sekä Behemothin perustajajäsen. Hän on toiminut myös yhtyeissä Damnation sekä Hell-Born.
Diskografia.
Behemoth
Damnation
Hell-Born
Oğuz Savaş

Oğuz Savaş (s. 13. heinäkuuta 1987 Balıkesir) on turkkilainen koripalloilija, joka edustaa nykyisin Fenerbahçea.
Ura.
Savaş aloitti koripallon Ülkerin juniorijoukkueissa, joista hänet myytiin toisella divisioonalla pelanneeseen Yeşilyurtiin kaudeksi 2003–2004. Yhden kauden jälkeen hän siirtyi takaisin Ülkeriin, jota hän edusti kaksi kautta. Vuonna 2006 Savaş liittyi Fenerbahçen joukkueeseen. Vuonna 2010 hän teki kahden vuoden jatkosopimuksen seuran kanssa.
Bridie Carter

Bridie Carter (s. 18. joulukuuta 1970 Melbourne, Victoria, Australia) on australialainen näyttelijä. Hän valmistui National Institute of Dramatic Artista vuonna 1994. Carter on näytellyt muun muassa televisiosarjoissa "McLeodin tyttäret" ja "Piikkejä paratiisissa".
Kaipuun vuosirenkaita

Kaipuun vuosirenkaita on Sir Elwoodin hiljaiset värit -yhtyeen kymmenes studioalbumi, joka julkaistiin 29. syyskuuta 2010. Levy julkaistiin ensin digipak-painoksena ja noin viikko sen jälkeen avattavana tuplavinyylinä, minkä mukana tuli myös CD.
Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 11.
Rachael Carpani

Rachael Ann Carpani (s. 24. elokuuta 1980 Sydney, Uusi Etelä-Wales, Australia) on australialainen näyttelijä. Hän on näytellyt muun muassa sarjoissa "McLeodin tyttäret", "Piikkejä paratiisissa" ja "Home and Away".
Carpani on opiskellut Australian College of Entertainmentissa ja Macquarien yliopistossa. Carpanin äiti on australialainen ja isä italialainen.
Jessica Napier

Jessica Napier (s. 4. huhtikuuta 1979 Wellington, Uusi-Seelanti) on uusiselantilainen näyttelijä. Hän on näytellyt muun muassa televisiosarjassa "McLeodin tyttäret".
Napier on ollut vuodesta 2009 naimisissa David Adlerin kanssa.
Somewhere (elokuva)

Somewhere on Sofia Coppolan ohjaama ja käsikirjoittama yhdysvaltalainen draamaelokuva vuodelta 2010. Sen pääosissa ovat Stephen Dorff ja Elle Fanning. Elokuva palkittiin Kultaisella leijonalla Venetsian elokuvajuhlilla 2010.
Elokuva kertoo näyttelijästä (Dorff), joka elää ylenpalttista mutta hapuilevaa elämää Chateau Marmont -hotellissa. Kun hänen 11-vuotias tyttärensä (Fanning) saapuu yllättäen vierailulle, hän joutuu arvioimaan elämäänsä uudelleen. Coppolan "Lost in Translation" -elokuvan sanotaan saaneen innoituksensa kokemuksista avioliitosta Spike Jonzen kanssa. "Somewheressa" puolestaan sanotaan olevan viitteitä Sofia Coppolan suhteesta elokuvaohjaajaisäänsä Francis Ford Coppolaan.
Coppola sai elokuvaansa varten luvan kuvata losangelesilaisessa Chateau Marmontissa, joka on tullut tunnetuksi tabloidilehdistössä julkkisten suosimana paikkana. Elokuvaa kuvattiin Los Angelesin lisäksi Italiassa. "Somewheren" soundtrackin teki ranskalaisyhtye Phoenix, joka on vastannut myös Coppolan "Lost in Translationin" ja "Marie Antoinetten" musiikeista. Phoenixin keulakuva Thomas Mars on Coppolan puoliso.
"Somewhere" sai ensi-iltansa Venetsian elokuvajuhlilla syyskuussa 2010. Elokuva sai Venetsiassa ristiriitaisen vastaanoton, mutta voitti silti elokuvajuhlien arvokkaimman palkinnon, Kultaisen leijonan. Tuomariston puheenjohtajan Quentin Tarantinon mukaan päätös oli yksimielinen.
Voimahyökkääjä

Voimahyökkääjä () on jääkiekkotermi, jolla kuvataan isoja ja voimakkaita hyökkääjiä, jotka pystyvät sekä pelaamaan kovaa että tekemään pisteitä. Voimahyökkääjille tyypillistä on, että heille kertyy paljon jäähyjä, mutta taitavimmat heistä pystyvät pelaaman myös huomattavasti puhtaammin.
Voimahyökkääjät tarvitsevat kokoa ja kovuutta, jotta he voivat taistella kiekosta kaukalon reunoilla. Heillä pitää kuitenkin myös olla tarpeeksi liikkuvuutta, taitoa sekä hyökkäyspelin vaistoja. Joskus voimahyökkääjien saattaa tarvita myös tapella. Boston Bruinsin managerin Harry Sindenin mukaan voimahyökkääjä tuli terminä ensimmäistä kertaa käyttöön Cam Neelyn pelityylin myötä. Termi on tullut jääkiekkoon koripallon kautta (koripallossa power forwardia kutsutaan suomeksi isoksi laitahyökkääjäksi).
Nykyajan jääkiekon parhaimpia voimahyökkääjiä ovat muun muassa Leon Draisaitl, Mikko Rantanen ja Mark Stone.
Kukka-Maaria Rajalin

Kukka-Maaria Rajalin (o.s. Ahonen) (s. 1976) on suomalainen laulaja. 
Hän on valmistunut laulaja-laulupedagogiksi vuonna 2005 Helsingin Ammattikorkeakoulusta. Hänellä on myös musiikkipedagogin Ylempi AMK-tutkinto Helsingin Ammattikorkeakoulu Metropoliasta. Rajalin on ollut solistina eri orkestereissa. "Mistura Fina" (1994–1998), "Grupo Café" (solisti 1998–) "Las Chicas del Tango" 2000- , "Lohjan kaupunginorkesteri", "Niinisalon varuskuntasoittokunta", "Espoo Big Band", "Martti Metsäkedon orkesteri", "Seinäjoen kaupunginorkesteri", "Einö Grön &amp; Heimo Mäntysen Orkesteri" jne. 
Hänen erityinen mielenkiinnon kohteensa on eteläamerikkalainen musiikki. Rajalin onkin asustellut Brasiliassa ja opiskellut siellä maan kulttuuria, sambatanssia ja brasilialaisen samban rytmiikkaa useiden vuosien ajan. Näitä oppeja hän on jakanut suomalaiseen laulun- ja tanssin sambamusiikin kulttuuriin merkittävällä tavalla laajalla rintamalla. Hän on toiminut Helsingin Sambakoulu "Imperio Do Papagaion" jäsenenä vuodesta 1993. 
Vuonna 2002 Rajalin osallistui Seinäjoen Tangomarkkinoille ja hänet kruunattiin tangoprinsessaksi. Vuonna 2003 Kukka-Maaria kruunattiin Helsingin karnevaalikuningattareksi.
Maailmanmusiikin saralla Kukka-Maaria on esiintynyt lukuisilla maailmanmusiikkifestivaaleilla, muun muassa Ruotsissa, Norjassa, Belgiassa, Ranskassa, Espanjassa, Yhdysvalloissa, Chilessä, Argentiinassa ja Brasiliassa. Hän on esittänyt Lumikin lauluosuudet Walt Disneyn piirroselokuvan Lumikki ja seitsemän kääpiötä suomenkielisessä vuoden 1993 dubbauksessa.
Rajalin on toiminut Metropolia Ammattikorkeakoulun lehtorina ja työskennellyt laulupedagogina Sibelius-Akatemiassa.
Vuodet 2015–2020 Rajalin on asunut Espanjassa ja työstänyt keikkojen ohella uutta albumia. Hän on säveltänyt levyllisen Edith Södergranin runoja. Levy "Kukka Rajalin – Olemisen riemu" julkaistaan vuonna 2021. Levyllä soittaa argentiinalainen huippupianisti Juan Esteban Cuacci ja haitarivirtuoosi Johanna Juhola.
Dumari – Elää, potkii ja puree!

Dumari – Elää, potkii ja puree! (Huutoa ja hakkausta 1990–2010) on Tuomari Nurmion tupla-DVD, joka julkaistiin 1. syyskuuta 2010. Kyseessä on Nurmion ensimmäinen virallinen DVD-julkaisu. Se ylsi parhaimmillaan Suomen virallisen DVD-listan ensimmäiselle sijalle, ja pysyi listalla yhteensä 22 viikkoa.
DVD sisältää keikkatallenteita vuosilta 1990–2010, ja suurin osa niistä on joko ennenjulkaisematonta tai vain kerran televisiossa nähtyä materiaalia. Nurmion kokoonpanoista sillä esiintyvät Alioikeus, Agents, Hunajaluut, Hugry Tribal Marching Band, Korkein Oikeus, Alamaailman Vasarat sekä BumBum Trio. Mukana on myös lukuisia Nurmion sooloesiintymisiä Helsingin pubeista Joensuun kapakoihin.
Sisältö.
DVD 1.
Stadin pubeissa.
Ravintola Juttutupa, Helsinki, 24.8.2007
On the Rocks, Helsinki, 28.3.2007
Brode, Vantaa, 2.12.2006
Aapelin Baari, Helsinki, 25.11.2006
Studiolive Tampereella.
Tulilinja, 1990
Laulava Sydän, 1999
Hunajaluut.
Tavastia, Helsinki, 27.1.2010
Videot
DVD 2.
Nälkämaan Marssiorkesteri.
Savoy-teatteri, Helsinki, 22.5.1991
Korkein Oikeus.
Tavastia, Helsinki, 8.3.2000
Semifinal, Helsinki, 8.5.2000
Kapakkakeikka Karjalan kunnailla.
Utra Pub, Joensuu, 1.3.2008
Palataan Aasiaan.
Huvila-teltta, Helsinki, 29.8.2003
Tavastia, Helsinki, 16.1.2004
BUMBUM TRIO.
Korjaamo, Helsinki, 4.12.2008
Vuotjärvi (Pohjois-Savo)

Vuotjärvi on järvi Kuopion kaupungissa Nilsiän reitillä. Juankosken taajama sijaitsee järven etelärannalta lähtevän Juankosken varrella.
Vuotjärvi on säännöstelty; se laskee Juankosken ja Karjalankosken voimalaitosten kautta Akonveteen. Ekologisesti järven tila on hyvä. Saaria on 253.
ABA (lentoyhtiö)

AB Aerotransport eli ABA oli ruotsalainen vuonna 1924 perustettu matkustajalentoyhtiö, joka sulautui vuonna 1948 SASiin. Yhtiö syntyi nimellä "Aktiebolaget Aerotransport". Sen perustajat olivat Carl Florman, Adrian Florman, Ernst Linder, John Björk ja Johan Nilsson. Päärahoittaja – kuten suomalaisen Aero Oyn synnyssä – oli, Ruotsissa bulvaanin kautta, saksalainen Junkers, joka vuonna 1925 omisti 82 prosenttia yhtiöstä. Ruotsin valtiosta tuli vuonna 1935 yhtiön omistaja.
1920-luku.
Ensimmäinen kaupallinen lento tehtiin 2. kesäkuuta 1924 Lindarängenistä Tukholmassa ja Helsinkiin Junkers F 13 -vesikoneella. Matkustajia oli neljä. Linja Helsinkiin jatkui vuoteen 1928 asti. Tämän jälkeen yhtiö lennätti öisin postilinjalla Tukholma-Malmö-Amsterdam-Lontoo. Vuonna 1925 yhtiö avasi reitin Berliiniin yhteistyössä Deutsche LuftHansan kanssa.
ABA otti ensimmäisenä käyttöön kolmimoottorisen matkustajalentokoneen reitillä Amsterdamiin. Yhtiö osti toukokuussa 1925 kolme Ruotsissa valmistettua Junkers G 24 -konetta olennaisesti Junkersin Ruotsissa sijaitsevalta AB Flygindustri -tehtaalta.
ABAn ensimmäisiin ohjaajiin kuulu saksalainen hävittäjä-ässä Herman Göring, joka kuului Handelsbolaget Aero-Transportin omistajiin; yhtiö oli ABAn edeltäjiä.
1930-luku.
ABA vuonna 1931, ts. laman aikana, useita Junkersin koneita (F 33, F 34, G 23 ja G 24). Pitemmille reiteille oli ostettu kolmimoottorisia Fokker F XII -koneita. Yhtiö muuntui valtioyhtiöksi vuonna 1935.
Vuonna 1938 yhtiö osti yhden Junkers Ju 86Z-7 koneen postikoneeksi, se siirtyi vuonna 1940 Ruotsin ilmavoimille.
Vuosi 1937 ABA hankki Douglas DC-3 -koneita. Näillä yhtiö lensi muun muassa Moskovaan. Vuonna 1939 koneisiin alettiin maalata tunnukseksi "SWEDISH AIR LINES". Yhtiöllä oli myös viisi Junkers Ju 52/3m ja yksi Junkers F 13 ja kaksi Fokker F XII konetta.
1940-luku.
Sodan ajan ABA lensi useimpiin kohteisiinsa, muun muassa Lontooseen lennettiin vuodesta 1942 alkaen kuriirireitillä. Tässä koneena käytettiin mm. Boeing B-17 Flying Fortress. 
30. kesäkuuta 1948 valtio yhdisti ABA:n ja SILAn. Vuonna 1946 ABAn SILA-osuus tuli Ruotsin osuudeksi SAS-yhtiötä, joka oli tuolloin vasta löyhä yhteistyö ABAn, Tanskan DDL:n ja Norjan DNL:n välillä.
Jatko.
1. lokakuuta 1950 ABA sulautui SAS-yhtiöön. ABA omisti vuoteen 1996 asti kolme seitsemäsosaa SASista. ABA, jonka tuolloin omisti SILA, muuntui SAS Sverige AB:ksi.