tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Suomen Moneta

Oy Nordic Moneta Ab on pohjoismainen keräilyrahoja ja -mitaleita markkinoiva yritys, joka on ollut toiminnassa vuodesta 2000 lähtien. Suomessa yritys toimii aputoiminimellä Suomen Moneta. Suomen Moneta on osa kansainvälistä Samlerhuset-konsernia, joka toimii 14 eri Euroopan maassa.
Suomen Moneta on suomalaisten rahasarjojen ja erikoiseurojen virallinen myyjä sekä suomalaisten juhlarahojen virallinen valmistuttaja ja myyjä. Yritys toimii osana Samlerhuset-konsernia monien rahapajojen virallisena jakelijana, näiden joukossa mm. Norjan rahapaja, Britannian kuninkaallinen rahapaja, Ranskan rahapaja, Kanadan kuninkaallinen rahapaja ja Suomen rahapaja. Suomen Moneta myy suomalaisten ja kansainvälisten rahojen lisäksi muun muassa harkkoja ja koruja.
Yhteistyökumppanit.
Suomen Moneta tekee yhteistyötä monien eri tahojen kanssa tarjoten esimerkiksi taloudellista tukea sekä auttamalla kumppaneitaan saavuttamaan tavoitteensa. Suomen Moneta on tehnyt yhteistyötä muun muassa John Nurmisen Säätiön, Joulupukkisäätiön, Kultakeskus Oy:n, Lotta Svärd Säätiön, Mannerheimin Lastensuojeluliiton, #OURSEA-kampanjan, Moomin Charactersin, Paavo Nurmi Gamesin, Sotiemme Veteraanien, Suomen Jääkiekkoliiton, Suomen Palloliiton, Suomen kansallismuseon ja Suomen Olympiakomitean kanssa.
Suomen Moneta tukee suomalaista urheilua monin eri tavoin. Yritys on tehnyt Moneta Teamin kautta urheilijayhteistyötä vuodesta 2009 lähtien ja tukenut suomalaista urheilua kaikkiaan yli 1,5 miljoonalla eurolla.
Tunturikulta.
Suomen Moneta tekee yhteistyötä Lemmenjoen kullankaivajien kanssa. Yrityksen valikoimiin kuuluu Tunturikullasta valmistettuja tuotteita, kuten harkkoja ja mitaleita. Tunturikulta on Suomen Lapista peräisin olevaa kultaa. Tunturikultahippujen kultapitoisuus on poikkeuksellisen korkea, peräti 94–96 painoprosenttia.
Fairmined.
Suomen Moneta kuuluu vastuullista kullantuotantoa edistävään Fairmined-verkostoon. Alliance for Responsible Mining -järjestön avulla pieni kaivos voi saada Fairmined-sertifioinnin ja sitä kautta oikeudenmukaisen hinnan kullasta. Kaivos saa myös ylimääräisen maksun, jolla se voi kattaa sertifiointikuluja, kehittää tuotantoaan, suojella ympäristöä sekä parantaa sosiaalista vastuutaan. Fairmined on vastuullisesti tuotettua kultaa, jonka alkuperän voi aina selvittää.
Prometheus-palkinto

Prometheus-palkinto on kirjallisuuspalkinto, jonka Libertarian Futurist Society (LFS) jakaa libertaristisille tieteiskirjoille. Ensimmäinen palkinto jaettiin vuonna 1979 ja vuodesta 1982 palkintoa on jaettu vuosittain.
LFS jakaa samannimisen palkinnon myös "Hall of Fame Award" ja "Special Award" luokissa.
Johanna Sinisalo on saanut palkinnon teoksesta "Auringon ydin" vuonna 2017.
Albany Devils

 Albany Devils oli yhdysvaltalainen jääkiekkoseura Albanysta, New Yorkista. Joukkue pelasi AHL:ssä ja kotiottelunsa Times Union Centerissä. Joukkue toimi New Jersey Devilsin farmijoukkueena. Kesäkuussa 2010 Lowell Devils ilmoitti kotisivuillaan, että joukkue siirtyy pelaamaan New Yorkin Albanyyn, Joukkueen nimi vaihtui tällöin Albany Devilsiksi. Devils siirtyi kaudesta 2017–2018 alkaen New Yorkin Binghamtoniin ja otti käyttöön nimen Binghamton Devils.
William H. Clothier

William H. Clothier (1903 Decatur, Illinois – 7. tammikuuta 1996 Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen elokuvaaja. Hän aloitti avustavana kameramiehenä vuonna 1923, ja oli mukana muun muassa kuvaamassa vuonna 1927 valmistuneen elokuvan "Siivet" ilmakohtauksia. Clothierilla oli vaikeuksia päästä kameramiesten ammattiliiton jäseneksi, joten hän työskenteli ulkomailla ja palasi takaisin Yhdysvaltoihin vasta toisen maailmansodan jälkeen. Pääkuvaajana ollessaan Clothier kuvasi erityisesti lännenelokuvia.
Clothier oli ehdolla parhaan värikuvauksen Oscar-palkinnon saajaksi elokuvista "Alamo" (1960) ja "Cheyenne" (1964).
HMS Ulster (R83)

HMS Ulster (viirinumerot R83 ja F83) oli Britannian kuninkaallisen laivaston U-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa ja sen jälkeen tyypin 15 nopeaksi sukellusveneentorjuntafregatiksi muutettuna viirinumerolla F83.
Valmistus.
Alus tilattiin 12. kesäkuuta 1941 sodan ajan hätäohjelmassa () Swan Hunterilta Wallsendistä, missä köli laskettiin 12. marraskuuta. Alus laskettiin vesille 9. marraskuuta 1942 ja valmistui 30. kesäkuuta 1943.
Palvelus.
Alus saapui elokuussa 1945 Chathamiin, jossa se poistettiin palveluksesta. Alus siirrettiin lokakuussa Chathamin telakalle, mistä se palasi palvelukseen helmikuussa 1946 poikien koulutusalukseksi Kotilaivastoon. Alus siirrettiin toukokuussa 1950 Dartmouthin koulutuslaivueeseen kadettien ja alipäällystön kouluttamiseksi. Se siirrettiin tammikuussa 1951 edelleen Plymouthiin sijoitettuun hävittäjistä koottuun paikallislaivueeseen koulutukseen, koeajoihin ja valvontatehtäviin. Alus poistettiin joulukuussa 1952 palveluksesta ja sijoitettiin Devonportin reserviin.
Alus valittiin muutettavaksi tyypin 15 sukellusveneentorjuntafregatiksi. Se valmisteltiin muutostöitä varten ja hinattiin Chathamin telakalle, jossa muutostyöt aloitettiin 1954. Alus aloitti 1956 koeajot, joiden päätyttyä se määrättiin palvelukseen 8. fregattilaivueeseen. Alus palautettiin 7. maaliskuuta 1957 palvelukseen 8. fregattilaivueeseen. Se aloitti 19. elokuuta 1958 Länsi-Intian aseman vartioaluksena. Se määrättiin reserviin sijoitettavaksi 1963 ja poistettiin palveluksesta syyskuussa sijoitettuna Plymouthin reserviin.
Alus palasi 15. heinäkuuta 1965 palvelukseen sijoitettuna 2. fregattilaivueeseen. Syyskuussa 1966 alus siirrettiin Devonportin telakalle huollettavaksi, jolloin sille siirrettiin "HMS Urchinin" peräosa. Alus poistettiin 1967 palveluksesta sijoitettuna Portsmouthiin "HMS Dryadin" navigoinnin koulu- ja kokeilualuksena.
Alus poistettiin 1977 palveluksesta. Se hinattiin Plymouthiin alokkaiden koulualukseksi liitettynä "HMS Raleighiin". Koulutus aluksella päättyi 1979 ja se sijoitettiin poistolistalle. Alus myytiin 4. elokuuta 1980 T. W. Wardille romutettavaksi ja hinattiin romuttamolle Inverkeithingiin, jonne se saapui 2. marraskuuta.
HMS Ulysses (R69)

HMS Ulysses (viirinumerot R69 ja F17) oli Britannian kuninkaallisen laivaston U-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa ja sen jälkeen tyypin 15 nopeaksi sukellusveneentorjuntafregatiksi muutettuna viirinumerolla F17.
Valmistus.
Alus tilattiin huhtikuussa 1941 sodan ajan hätäohjelmassa () Cammell Lairdilta Birkenheadistä, missä köli laskettiin 14. maaliskuuta 1942 telakkanumerolla 1103. Alus laskettiin vesille 22. huhtikuuta 1943 ja valmistui 23. joulukuuta.
Palvelus.
Alus sijoitettiin 1963 poistolistalle ja sitä käytettiin varaosina aina vuoteen 1969 saakka. Hylky myytiin lokakuussa 1969 Davies and Cannille Plymouthiin romutettavaksi.
HMS Undaunted (R53)

HMS Undaunted (viirinumerot R53 ja F53) oli Britannian kuninkaallisen laivaston U-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa ja sen jälkeen tyypin 15 nopeaksi sukellusveneentorjuntafregatiksi muutettuna viirinumerolla F53.
Valmistus.
Alus tilattiin huhtikuussa 1941 sota-ajan hätäohjelmassa () Cammell Lairdilta Birkenheadistä, missä köli laskettiin 8. syyskuuta 1942 telakkanumerolla 11104. Alus laskettiin vesille 19. heinäkuuta 1943 ja valmistui 3. maaliskuuta 1944.
Palvelus.
Alus upposi maalilaivana marraskuussa 1978.
HMS Undine (R42)

HMS Undine (viirinumerot R42 ja F141) oli Britannian kuninkaallisen laivaston U-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa ja sen jälkeen tyypin 15 nopeaksi sukellusveneentorjuntafregatiksi muutettuna viirinumerolla F141.
Valmistus.
Alus tilattiin huhtikuussa 1941 sodanajan hätäohjelmassa () työnumerolla J4023 John I. Thornycroft and Companyltä Woolstonista, missä köli laskettiin 18. maaliskuuta 1942. Alus laskettiin vesille 1. kesäkuuta 1943 ja valmistui vielä saman vuoden lopulla 23. joulukuuta.
Palvelus.
Alus saapui romutettavaksi 15. marraskuuta 1965.
HMS Ursa (R22)

HMS Ursa (viirinumerot R22 ja F200) oli Britannian kuninkaallisen laivaston U-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa ja sen jälkeen tyypin 15 nopeaksi sukellusveneentorjuntafregatiksi muutettuna viirinumerolla F200.
Valmistus.
Alus tilattiin 12. kesäkuuta 1941 sodan ajan hätä-ohjelmassa () John I. Thornycroft and Companyltä Woolstonista, missä köli laskettiin 2. toukokuuta 1942. Alus laskettiin vesille 22. heinäkuuta 1943 ja valmistui 1. maaliskuuta 1944.
Palvelus.
Alus saapui romutettavaksi 23. syyskuuta 1967.
HMS Urchin (R99)

HMS Urchin (viirinumerot R99 ja F196) oli Britannian kuninkaallisen laivaston U-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa ja sen jälkeen tyypin 15 nopeaksi sukellusveneentorjuntafregatiksi muutettuna viirinumerolla F196.
Valmistus.
Alus tilattiin 12. kesäkuuta 1941 sodanajan hätäohjelmassa () Vickers Armstrongilta Barrow-in-Furnessista, missä köli laskettiin 28. maaliskuuta 1942 telakkanumerolla 831. Alus laskettiin vesille 8. maaliskuuta 1943 ja valmistui puoli vuotta myöhemmin 24. syyskuuta.
Palvelus.
Alus saapui romutettavaksi 6. elokuuta 1967.
HMS Urania

HMS Urania (viirinumerot R05 ja F08) oli Britannian kuninkaallisen laivaston U-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa ja sen jälkeen tyypin 15 nopeaksi sukellusveneentorjuntafregatiksi muutettuna viirinumerolla F08.
Valmistus.
Alus tilattiin 12. kesäkuuta 1941 sodanajan hätäohjelmassa () Vickers Armstrongilta Barrow-in-Furnessista, missä köli laskettiin 18. kesäkuuta 1942 telakkanumerolla 832. Alus laskettiin vesille 19. toukokuuta 1943 ja valmistui 18. tammikuuta 1944.
Palvelus.
Alus saapui romutettavaksi maaliskuussa 1971.
Kalle Niemi

Kalle Niemi (s. 17. kesäkuuta 1955 Helsinki) on suomalainen jalkapalloilija ja kääntäjä. Hän oli pelipaikaltaan laitapuolustaja.
Ura jalkapalloilijana.
Niemi nousi HJK:n edustusjoukkueeseen vuonna 1973, muttei päässyt kauden aikana kentälle. Vuodet 1974–1976 hän edusti toisella sarjatasolla pelannutta Helsingin Palloseuraa. Vuonna 1977 hän palasi HJK:hon ja pelasi seurassa vuoteen 1984 asti. Hän pelasi pääsarjatasolla 198 ottelua ja teki kaksi maalia.
Ura kääntäjänä.
Jalkapallouransa jälkeen Niemi on toiminut kielenkääntäjänä, kääntäen muun muassa televisio-ohjelmia. Niemi on toiminut esimerkiksi Eurovision laulukilpailun tekstittäjänä vuodesta 1991. Hänen Eurovision-laulusuomennoksistaan on kirjoitettu pro gradu -tutkielma.
François Chau

François Chau (s. 26. lokakuuta 1959 Phnom Penh, Kambodža) on kambodžalais-yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan erityisesti Pierre Changin roolista "Lostissa" ja Silppurin roolista elokuvassa '. Chau on myös esiintynyt useissa rooleissa televisiosarjoissa kuten "24", "Tähtiportti", "Veijari nimeltä Brisco", "Kasvottomat sotilaat", "Num3rot", "Teho-osasto", "Baywatch", "Alias", "Shark", "Greyn anatomia", "Kunnian miehet", "Näkijä", ' ja ' sekä luutnantti Winston ”Vagabond” Changina videopeleissä ' ja "".
William A. Fraker

William A. Fraker (29. syyskuuta 1923 Los Angeles, Kalifornia – 31. toukokuuta 2010 Los Angeles) oli yhdysvaltalainen elokuvaaja. Ennen kuvaajaksi päätymistään hän oli työskennellyt elokuvateollisuuden palveluksessa valokuvaajana, leikkaajana, avustavana kameramiehenä ja kameramiehenä. Frakerin ensimmäinen täyspitkä näytelmäelokuva kuvaajana oli vuonna 1967 valmistunut "Paholaisen kolmikko". Fraker myös ohjasi joitain elokuvia. Niistä ensimmäinen oli "Monte Walsh" vuodelta 1970.
Fraker oli viidesti ehdokkaana parhaan kuvauksen Oscar-palkinnon saajaksi. Ehdokkuudet tulivat elokuvista "Etsin sinua Mr. Goodbar" (1977), "Taivas saa odottaa" (1978), "1941 – Anteeksi, missä on Hollywood?" (1979), "Sotaleikit" (1983) ja "Murphyn romanssi" (1985). Elokuvasta "1941 – Anteeksi, missä on Hollywood?" Fraker oli ehdolla myös parhaista erikoistehosteista.
What the Hell

What the Hell on kanadalaisen Avril Lavignen ensimmäinen single hänen vuonna 2011 julkaistulta albumiltaan "Goodbye Lullaby". Kappaleen sanoituksesta vastasivat Lavigne, Max Martin ja Shellback ja tuotannosta Martin sekä Shellback. Single julkaistiin 10. tammikuuta 2011.
Single sijoittui listojen kärkisijoille monissa maissa. Toiseksi korkeimmalle sijalle se sijoittui Tšekissä ja viidennelle sijalle Unkarissa sekä Uudessa-Seelannissa. Australiassa se ylsi parhaimmillaan kuudenneksi ja Belgiassa (Vallonia) 13:nneksi. Canadian Hot 100 -listalla single oli kahdeksantena ja Billboard Hot 100 -listalla sijalla 11. Australiassa single on myynyt platinalevyyn oikeuttavan määrän.
Lavigne on kertonut, että "What the Hell" -kappale on eniten poppia sisältävä kappale albumilta.
Smile (Avril Lavignen kappale)

Smile on kanadalaisen Avril Lavignen toinen single hänen vuonna 2011 julkaistulta albumilta "Goodbye Lullaby". Kappaleen sanoituksesta vastaavat Lavigne, Max Martin ja Shellback ja tuotannosta Martin sekä Shellback. Single julkaistiin Australiassa 11. huhtikuuta 2011 ja muissa maissa touko-kesäkuussa.
Belgiassa (Flanderi) single sijoittui singlelistan sijalle 15, Australiassa sijalle 28 ja Uudessa-Seelannissa sijalle 30.
Martakertin piiri

Martakertin piiri (, ) on paikallishallintoalue virallisesti Azerbaidžaniin kuuluvassa, mutta de facto itsenäisessä Vuoristo-Karabahin tasavallassa. Sen pinta-ala on 1795,1 neliökilometriä. Asukkaita on 19 000 henkeä (vuonna 2005).
Vuoristo-Karabahin autonomiseen alueeseen kuulunut piiri on perustettu vuonna 1930. Vuoteen 1939 saakka sen nimenä oli Džerabertin ja myöhemmin Mardakertin piiri. Neuvostoaikana piirin pinta-ala oli 1700 neliökilometriä. Armenialaisten osuus väestöstä laski 89,3 prosentista vuonna 1939 83,1 prosenttiin vuonna 1979. Samaan aikaan azerien osuus nousi 6,9 prosentista 15,8 prosenttiin.
Azerbaidžanin viranomaiset nimesivät Mardakertin piirin Ağdərən piiriksi marraskuussa 1991 ja liittivät sen Tərtərin piiriin lokakuussa 1992. Vuoristo-Karabahin sodassa azerit miehittivät osan Martakertin piiristä ja toisaalta armenialaiset liittivät siihen valtaamiaan alueita. Nykyisellään piiri rajoittuu pohjoisessa ja idässä Azerbaidžanin hallussaan pitämiin alueisiin, etelässä Vuoristo-Karabahin tasavallan Askeranin ja Qašataghin piireihin sekä lännessä Šahumjanin piiriin. Hallinnollinen keskus on Martakertin kaupunki, josta on 60 kilometriä tasavallan pääkaupunkiin Stepanakertiin. Asukkaista 99,8 % on armenialaisia.
Olivier Pantaloni

Olivier Pantaloni (s. 13. joulukuuta 1966) on ranskalainen jalkapallovalmentaja ja entinen hyökkääjä. Kesästä 2024 lähtien hän on toiminut FC Lorientin päävalmentajana.
Ura pelaajana.
Bastiassa syntynyt Pantaloni aloitti pelaajauransa Gazélec Ajaccion junioriorganisaatiossa 1976. Hän pelasi seurassa vuoteen 1985, jolloin siirtyi ammattilaiseksi mantereelle OGC Nicen joukkueeseen. Pantaloni pelasi Nicessä kolmen kauden ajan, kunnes palasi takaisin Korsikalle ja liittyi SC Bastian organisaatioon. Pantaloni pelasi Division 2:ssa kaksi hyvää kautta. Pelattuaan kauden 1990–1991 FC Martigues’ssa Pantaloni siirtyi AS Saint-Étienneen. Ura ASSEssa ei kuitenkaan lähtenyt lentoon ja vain yhden kauden jälkeen hän palasi takaisin Gazélec Ajaccioon, jossa oli uransa aloittanut. Kaudella 1993–1994 hän yritti vielä läpimurtoa ASSEssa, mutta tuloksettoman kauden jälkeen Pantaloni siirtyi AC Ajaccioon, jossa hän pelasi uransa loppuun saakka. Pantalonin pelaajauran aikana Ajaccio nousi amatöörisarja CFA2:sta aina Division 2:een saakka. Hän lopetti pelaajauransa seurassa vuonna 2000. 
Ura valmentajana.
Pelaajauransa jälkeen Pantaloni jatkoi työskentelyä jalkapallon parissa AC Ajaccion apulaisvalmentajana. Fysiikkavalmennukseen keskittynyt Pantaloni toimi tässä tehtävässä aina helmikuuhun 2009 saakka. Vuosina 2003–2005 hän toimi myös Ajaccion reservijoukkueen päävalmentajana Korsikan aluesarjassa ja Ranskan amatööriliigassa. Lisäksi hän toimi syys-lokakuussa 2004 Ajaccion edustusjoukkueen väliaikaisena päävalmentajana Dominique Bijotat’n potkujen jälkeen.
Helmikuussa 2009 Pantaloni nousi toistamiseen Ajaccion päävalmentajaksi. Pantalonin johdolla Ajaccio selvisi vaikeasta kaudestaan putoamatta Ligue 2:sta, ja hän sai jatkaa tehtävässään. Ensimmäisellä täydellä kaudellaan hän nosti Ajaccion sijalle 13. Täysosuma tuli kuitenkin kaudella 2010–2011, kun Pantaloni luotsasi Ajaccion sarjakakkoseksi. Tuloksen myötä seura palasi pääsarjaan viiden vuoden tauon jälkeen. Pantalonin johdolla Ajaccio onnistui etukäteisarvioita paremmin ja säilytti hyvän kevätkauden myötä sarjapaikkansa liigassa. Kesäkuun puolivälissä Pantaloni erosi yllättäen tehtävästään. 
Kesäkuussa 2013 Pantalonista tuli Ligue 2:ssa pelaavan Toursin päävalmentaja. Hän luotsasi Toursin turvallisesti sarjan keskikastiin kaudella 2013/14, kun seura oli kahdeksas. Hän erosi tehtävästään lokakuussa 2014, kun Tours oli sarjan toiseksiviimeiseksi. 
Marraskuussa 2014 Pantaloni palasi jälleen takaisin AC Ajaccion päävalmentajaksi. Pantalonin johdolla heikon kauden pelannut Ajaccio välttyi täpärästi putoamasta Ligue 2:sta. Menestys antoi Pantalonin alaisuudessa odottaa itseään, kunnes kauden 2021/22 päätteeksi hän johdatti joukkueen Ligue 2:ssa toiseksi ja nousuun pääsarjatasolle. Pantaloni jätti Ajaccion lopulta lähes 10 vuoden valmennuspestin jälkeen ja siirtyi kesällä 2024 Lorientin päävalmentajaksi.
Samsung Galaxy Mini

Samsung Galaxy Mini on Samsung Electronicsin valmistama pieni älypuhelin, jossa oli laitteen myyntiin tullessa Android 2.2.1 -käyttöjärjestelmä. Myöhemmin (joulukuussa 2011) myynnissä olleissa laitteissa käyttöjärjestämänä on Android 2.3 -käyttöjärjestelmä. Epävirallisia versioita Android 4.4. -käyttöjärjestelmästä on saatavilla Galaxy Minille. Pienestä koostaan huolimatta siinä on 3,14 tuuman näyttö ja muistikorttipaikka. Galaxy Mini on saatavana valkoisena, limenvihreänä, teräksenharmaana ja oranssina.
Welwyn Garden City

Welwyn Garden City on noin asukkaan kaupunki Hertfordshiren kreivikunnassa Itä-Englannissa, Lontoon pohjoisreunalla. Sen alueella ei ole kuntia "(unparished area)" ja sen hallinnosta vastaa Welwyn Hatfieldin piirivaltuusto.
Welwyn Garden Citystä tuli Englannin toinen puutarhakaupunki Letchworthin jälkeen 1920-luvulla. Tavoitteena oli yhdistää kaupungin ja maaseudun hyvät puolet.
Inez (lehti)

Inez oli nuorille tytöille suunnattu suomalainen kuukausittainen aikakauslehti. Lehti perustui Disneyn kansainväliseen DNOU-konseptiin, joka lanseerattiin Italiassa syyskuussa 2010. Lehden sisältöön kuului muun muassa nuorten muotia ja kauneutta, julkkishaastatteluita sekä musiikki-, televisio- ja elokuva-arvosteluita. Lehden ensimmäinen numero julkaistiin 28. huhtikuuta 2011 ja viimeinen ilmestyi joulukuussa 2011. Lehti lopetettiin, koska siihen ei ollut enää saatavissa kansainvälistä sisältöä.
Lehden päätoimittajana toimi Heli Koppelo ja se oli suunnattu 10–14-vuotiaille tytöille.
Kidderminster

Kidderminster on noin asukkaan kaupunki Worcestershiren kreivikunnassa läntisessä Keski-Englannissa, Birminghamista länsilounaaseen. Se on Wyre Forestin hallintopiirin suurin kaupunki ja Worcestershiren kolmanneksi suurin kaupunki. Kaupunki sijaitsee Stourjoen ja Staffordshiren–Worcestershiren kanavan varrella. Kidderminster on kuuluisa perinteikkäästä mattoteollisuudestaan, joka tuottaa merkittävän osan Isossa-Britanniassa valmistetuista matoista – kaupungin suurin työllistäjä onkin mattovalmistaja Brintons.
Kidderminster on saksalaisen Husumin ystävyyskaupunki.
Historia.
Kidderminsteristä käytettiin nimeä "Stour-in-Usmere", kun Mercian kuningas Ethelbald luovutti vuonna 736 sen maat päällikkö Cyneberghtille. Myöhemmin se päätyi Worcesterin piispalle ja edelleen vuonna 816 Mercian kuninkaalle Coenwulfille. Anglosaksit kutsuivat sitä nimellä "Chiderminster"; saksin kielen sana "chid" tarkoittaa ’kukkulaa’ ja "dur" ’vettä’ ja loppuosa "minster" viittaa puolestaan siihen, että kylässä oli kirkko. Domesday Bookissa (1086) alkuperäinen nimi oli vääntynyt muotoon Kidderminster. Paikalla oli kuninkaallinen kartano Henrik II:n valtakaudelle (1154–1189) saakka, jolloin kuningas luovutti kartanonherruuden Bassettin suvulle.
Kidderminster sai pitkään vaurautensa kangaskaupasta, josta varhaisin kirjallinen maininta on vuodelta 1334. Vuodesta 1735 alkaen matot alkoivat syrjäyttää villatuotteet kaupungin tärkeimpänä kauppatavarana. Mattoteollisuus lähti kunnolla nousuun, kun William Brinton avasi Kidderminsteriin ensimmäisen tehtaansa 1785, ja nousua kiihdyttivät entisestään uudet kutomakoneet sekä kaupungin keskeinen sijainti ja sen keskustaan rakennettu Staffordshiren–Worcestershiren kanava. Mattoteollisuus kärsi 1970-luvulla halpatuonnista ja tuotantokustannusten kasvusta, mutta se on silti onnistunut pysymään kaupungin tärkeimpänä työllistäjänä.
Landry Chauvin

Landry Chauvin (s. 7. joulukuuta 1968) on ranskalainen jalkapallovalmentaja ja entinen amatöörijalkapalloilija. Kesästä 2022 lähtien hän on toiminut Ranskan alle 20-vuotiaiden maajoukkueen päävalmentajana.
Ura.
Chauvin ei onnistunut luomaan merkittävää pelaajauraa, vaan pelasi amatööritasolla muun muassa Stade Lavallois'ssa. Ura jalkapallon parissa aukeni kuitenkin valmennustehtävien kautta, kun hän vuonna 1992 liittyi Stade Rennes'n organisaatioon. Hän työskenteli pitkään Rennes'n "centre de formation'ssa" kehittäen seuran nuorisovalmennusta ja valmentaen eri ikäluokkien juniorijoukkueita.
Vuonna 2003 hän nousi Rennes'n U18-joukkueen päävalmentajaksi ja luotasi joukkueensa nuorten Coupe Gambardellan mestariksi. Chauvin'n ryhmässä pelasivat muun muassa Jacques Faty, Yoann Gourcuff ja Jimmy Briand. Seuraavana vuonna hän johdatti junioreista koostuneen Rennes'n reservijoukkueen Ranskan reservimestariksi. Pelaajat vaihtuivat, mutta Chauvin jatkoi hyvää työtä voittaen toistamiseen reservimestaruuden 2007.
Vuonna 2007 hän nousi Rennes'n edustusjoukkueen apulaisvalmentajaksi, mutta Pierre Dréossin jätettyä valmentajan tehtävät joulukuussa siirtyi myös Chauvin syrjään. Hän suoritti diplomivalmentajan tutkinnon ja päävalmentajauransa hän pääsi aloittamaan kesällä 2008, kun CS Sedan Ardennes palkkasi hänet José Pasqualettin seuraajaksi. 
Sedanissa alku oli vaikea, kun seura sijoittui kahdella ensimmäisellä kaudella Ligue 2:n keskikastiin. Seurajohto oli kuitenkin tyytyväinen Chauvin'n työhön ja hän sai jatkaa. Kaudella 2010/11 menestystä tulikin jo paremmin ja marraskuussa 2010 hän allekirjoitti kesään 2011 ulottuvan jatkosopimuksen seuran kanssa. Sedan taisteli pitkään noususta pääsarjaan, mutta jäi lopulta viidenneksi. 
Kauden 2010/11 jälkeen Chauvin jätti Sedanin ja siirtyi FC Nantes Atlantiquen päävalmentajaksi. Chauvinin johdolla Nantes sijoittui kaudella 2011/12 yhdeksänneksi. Yhteistyö puheenjohtaja Waldemar Kitan kanssa ei sujunut kitkatta ja kauden jälkeen Chauvin jätti seuran siirtyen liigassa niukasti säilyneen Stade Brestois'n päävalmentajaksi. Kausi 2012/13 ei sujunut Brestois'lta menestyksekkäästi. Kohtuullisen syksyn jälkeen vielä keskikastissa keikkunut seura vajosi kevään aikana putoamistaisteluun. Chauvin sai potkut tehtävstään huhtikuun alussa. 
Tammikuussa 2014 Chauvinista tuli tunisialaisseura Club Africainin päävalmentajana. Hän sai potkut jo helmikuun lopussa huonojen tulosten vuoksi. 
Syyskuussa 2014 Chauvin jatkoi uraansa SM Caenin valmennuskeskuksen johtajana. Helmikuussa 2015 hän jätti seuran ja palasi takaisin Stade Rennes'n valmennuskeskuksen johtajaksi. Neljän Rennes-vuoden jälkeen Chauvin palasi valmennustehtäviin vuonna 2019, kun hänestä tuli Marokon maajoukkueen apuvalmentaja. Vuoden jälkeen hän siirtyi Ranskan jalkapalloliiton palvelukseen maan alle 18-vuotiaiden poikien maajoukkuevalmentajaksi. Hän on valmentanut sen jälkeen myös alle 19-vuotiaiden maajoukkuetta ja kestästä 2022 lähtien alle 20-vuotiaiden maajoukkuetta.
Ezon tasavalta

Ezon tasavalta () oli lyhytikäinen Hokkaidon saarella sijainnut valtio. Sen perustivat Boshin-sodan aikana häviämässä olleet Tokugawa-shōgunaatin joukot. Kapinalliset valtasivat koko Hokkaidon saaren vuoden 1868 loppuun mennessä. Tasavalta perustettiin 27. tammikuuta 1869.
Hakodaten taistelun jälkeen 27. kesäkuuta 1869 tasavallan joukot antautuivat, ja alue liitettiin takaisin Japaniin.
Yhdysvaltailaista hallintomallia muistuttava hallinto luotiin yhteistyössä ranskalaisten kanssa. Tasavallan presidentin virkaa hoiti shogunaatin varakomentajana toiminut Enomoto Takeaki, joka tasavallan kaaduttua joutui vankeuteen kolmeksi vuodeksi, mutta josta tuli sittemmin uudistuneen Japanin merivoimien vara-amiraali.
Mudazumo Naki Kaikaku

Mudazumo Naki Kaikaku (ムダヅモ無き改革, tai "The Legend of Koizumi") on vuosina 2006–2011 julkaistu satiirinen manga, jonka on luonut Hideki Ohwada. Sen päähenkilö on Japanin entinen pääministeri Jun'ichirō Koizumi, joka pitää maiden välisiä suhteita yllä pelaamalla mah-jongia maiden johtajien kanssa. Mangan pohjalta julkaistiin kolmejaksoinen anime 26. helmikuuta 2010.
Hahmot.
Vaikka sarjan hahmot perustuvatkin oikeisiin poliitikkoihin, sarjan tapahtumat ovat kuvitteellisia. Japanin entinen pääministeri Jun'ichirō Koizumi on sarjan päähenkilö. Muita sarjan hahmoja ovat muun muassa Japanin entinen pääministeri Tarō Asō, Yhdysvaltain presidentti George W. Bush, Pohjois-Korean johtaja Kim Jong-il, Kiinan presidentti Hu Jintao ja Venäjän pääministeri Vladimir Putin.
The Writ of Sword

The Writ of Sword on suomalaisen folk metallia soittavan Crimfall-yhtyeen toinen studioalbumi, joka julkaistiin 23. maaliskuuta 2011.
Kokoonpano.
Anti Katajosto, Hanne Rouvali, Helena Haaparanta, Karoliina Virkkunen, Markus Montola, Miska Sipiläinen, Pertti Lehto, Sami Heikura, Sami Huikko, Tiina Lahti, Vera Schneider – kuorolaulu
Livingston (Skotlanti)

Livingston () on kaupunki Skotlannissa, Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Kaupunki sijaitsee Edinburghin ja Glasgown välisen moottoritien varrella ja siihen on junayhteydet, joskaan ei kaupungin keskukseen. Livingston on West Lothianin hallintoalueen laajin kaupunki. Kaupungin asukasluku on 53 670. 
Kaupunki perustettiin vuonna 1962. Se oli aluksi riippuvainen kivihiili- ja öljyliuskekaivoksista, mutta myöhemmin sinne on kehittynyt tietokonelaite- ja ohjemistoteollisuutta.
Maidenhead

Maidenhead on noin asukkaan kaupunki Berkshiren kreivikunnassa Kaakkois-Englannissa. Se sijaitsee Thamesjoen varrella, noin 41 kilometriä Lontoon keskustasta länteen ja 19 kilometriä Readingistä itään. Hallinnollisesti se toimii Windsorin ja Maidenheadin yhtenäishallintopiirin keskuspaikkana eikä sillä ole kunnallista itsehallintoa ("unparished area").
Maidenheadin alueelta on löytynyt joitakin huviloita jo roomalaisvallan ajalta. Kerrotaan, että 800-luvulla tanskalaiset viikingit nousivat maihin Maidenheadissa matkallaan Readingiin. Siihen aikaan kylän keskustan nimi oli South Ellington. Kun se yhdistyi jokivarren kahlaamo- ja telakkapaikkaan nimeltä Maiden-hythe, kaupunki sai nykyisen nimensä.
Ensimmäinen silta Thamesin yli rakennettiin jonkin verran ennen vuotta 1255, jolloin Henrik III määräsi maantien levennettäväksi. 1700-luvulla kaupungissa oli useita majataloja, ja se oli maan postivaunuliikenteen vilkkaimpia kauttakulkupaikkoja. Maidenheadissa on kuuluisa Isambard Kingdom Brunelin suunnittelema rautatiesilta vuodelta 1838. Sen tiilistä tehdyt siltakaaret olivat aikanaan maailman pisimmät ja matalimmat. Oikeanpuoleisen kaaren sisällä kuuluu erikoinen kaiku. Nykyisin junamatka Lontoon Paddingtoniin kestää puolisen tuntia.
Geir Bjørklund

Geir Bjørklund (s. 20. huhtikuuta 1969 Mo i Rana) on norjalainen lääketieteellinen kirjailija, lehtimies ja toimittaja. Hän on World Association of Medical Editorsin jäsen.
Bjørklund tunnetaan parhaiten biologisten lääkkeiden aktiivisena kannattajana. Hän on myös Tenner &amp; Helse - ja Nordisk Tidsskrift for Biologisk Medisin -lehtien perustaja ja entinen päätoimittaja. Hän on konsultoinut Statens helsetilsyniä .
Drifter (albumi)

Drifter on Soma Manucharin ensimmäinen albumi. Albumi julkaistiin 16. helmikuuta 2011 digitaalisesti. Manuchar työsti albumia suomalaisista tuottajista muun muassa Hannu Korkeamäen, Lasse Kurjen, Janne Huttusen ja Nalle Ahlsdtedt sekä Kyösti Salokorven kanssa.
Ensimmäisenä albumilta julkaistiin maxi-singlenä "Janie" jo vuoden 2009 lopussa. Singlellä on Art Sacamanon sekä muun muassa 50 Centille, Pitbullille ja Justin Bieberille materiaalia tuottanut MGI aka Henri Lanz:n remixit. Toinen singlejulkaisu oli "Crazy ’Bout The Boy" maaliskuussa 2010. Manuchar kutsuttiin vuoden 2011 Euroviisukarsintoihin loppuvuodesta 2010, joihin hän lähti kappaleellaan "Strong". Se julkaistiin singlenä 7. joulukuuta 2010. "Strong" kilpaili toisessa alkukarsinnassa 21. tammikuuta 2011 muun muassa viisut voittanutta Paradise Oskaria vastaan, mutta ei selvinnyt finaaliin.
Drifter sai ristiriitaisen vastaanoton. Myös "Strongin" valinta euroviisukarsintaan on mietityttänyt ihmisiä. Neljäntenä singlenä kesäkuun 2011 puolessavälissä albumilta julkaistiin "Making My Heart Beat".
Teemu Lampinen

Teemu Lampinen (s. 23. tammikuuta 1981 Hollola) on entinen suomalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä.
Lampinen aloitti pääsarjauransa FC Lahdessa vuonna 2000. Hän edusti seuraa vuodet 2000–2002 ja pelasi loppukauden 2002 Kakkosessa pelanneissa Lahden Työväen Palloilijoissa. Kaudeksi 2003 Lampinen palasi pääsarjatasolle ja edusti FC Jokereita. Kaudet 2004–2005 hän pelasi Ykkösen FC Kuusankoskessa ja FC Hämeenlinnassa. Tämän jälkeen Lampinen on edustanut alemmilla sarjatasoilla FC City Starsia.
Strong (kappale)

Strong on Soma Manucharin kappale debyyttialbumiltaan Drifter. "Strong" julkaistiin digitaalisesti 7. joulukuuta 2010 ja se palvelee kolmantena singlenä albumilta. Manuchar osallistui tällä kappaleellaan Suomen vuoden 2011 Euroviisukarsintoihin tammikuussa 2011. "Strong" kilpaili toisessa alkukarsinnassa jääden kuitenkin finaalin ulkopuolelle. Myöhemmin ilmoitetuissa sijoituksissa ilmeni, että kappale oli jäänyt oman alkukarsintansa viimeiseksi.
"Strong" on Ellen T.:n ja Antti C.:n säveltämä ja sanoittama sekä heidän lisäksi sovituksessa ovat olleet mukana myös Kim Wennerström ja Elof Loelv.
Musiikkivideo.
Kappaleen "Strong" musiikkivideo julkaistiin Manucharin Youtube ja VEVO-kanavilla 17. tammikuuta 2011.. Videolla nähdään Soma tanssimassa Nelosen Dance-ohjelmasta tutun Markku Haussilan kanssa. Tunnelma on katkera, kolkko sekä hieman vihainen. Video on kuvattu betoniseinää vasten sillan alla. Siinä näytetään Manuchar hänelle tyypillisessä korkeassa ponihännässä sekä mustassa asussa, joka peittää vastakkaiset olkapään ja jalan. Olkapäässä hänellä on kimalteleva koriste. Video on lähes mustavalkoinen.
Brewster Aeronautical Corporation

Brewster Aeronautical Corporation oli Long Islandilla vuonna 1932 perustettu lentokone- ja puolustuvälinevalmistaja. Yhtiö valmisti alussa lentokoneen osia.
Vuonna 1932 ilmailuinsinööri James Work osti Brewster-yhtiön lentokoneosaston 30 000 dollarilla ja perusti Brewster Aeronautical Corporation-yhtiön. Brewster valmisti aluksi vesitasokoneiden kellukkeita ja lentokoneiden siipipaneeleja. Kun pääinsinööri Dayton Brown tuli yhtiöön alkoi Brewster myös suunnittelemaan tuotteita. Brewster operoi lopulta kolmea lentokonetehdasta New Yorkissa Long Island Cityssä (Queensissa), New Jerseyn Newarkissa ja vuodesta 1941 alkaen Pennsylvanian Warminster Township:issa. 
Brownin ensimmäisenä suunnittelema lentokone oli kaksipaikkainen tiedustelupommikone Brewster SBA, joka lensi ensimmäisen kerran 1936 - myöhemmin koneen valmistaminen siirtyi Naval Aircraft Factory:lle, joka valmisti konetta tyyppimerkinnällä SBN-1. 
Vuonna 1936 yhtiö suunnitteli Brewster F2A-hävittäjän. Prototyyppi lensi ensilentonsa 2. joulukuuta 1937.
Brewster SB2A Buccaneer oli lentokone joka kehitettiin SBAn perustella. SB2A oli suurempi ja siinä oli tehokkaampi moottori. Se lensi ensimmäisen kerran 1941. Buccaneer oli tyypiltään verrattavissa Curtiss SB2C Helldiver-koneeseen, joka oli syöksypommittaja/torpedopommittaja.
Loppuaikoina Brewster Aeronautical Corporation kärsi useista ongelmista. Yhtiö oli kasvanut muutamassa vuodessa suhteellisen pienestä lentokoneosavalmistajasta merkittäväksi puolustusvälinevalmistajaksi. Yhtiöön palkattiin hämäräperäisiä myyntimiehiä, jotka liioittelivat asiakkaille yhtiön valmistuskapasiteettia. Ammattitaitoisia työntekijöitä ei ollut enää saatavilla valtavasti kasvaneen aseteollisuuden seurauksena. 
Yhdysvaltain laivasto ei ollut tuotannon viivästyksiin ja otti yhtiön väliaikaisesti haltuunsa 18. huhtikuuta 1942. Kapteeni George Westervelt Navy Construction Corpsista asetettiin johtoon. Toukokuussa 1942 laivasto luovutti yhtiön uudelle johtokunnalle ja asetti Charles Van Dusenin johtoon.
Yritys valmisti Vought F4U Corsair-lentokoneen versiota mallina F3A.
Laivasto lopetti valmistussopimukset 1. heinäkuuta 1944 ja sulki yhtiön samassa kuussa.
Ezzatollah Sahabi

Ezzatollah Sahabi (5. toukokuuta 1930 – 31. toukokuuta 2011) oli iranilainen tutkija, humanisti, demokratia-aktivisti, poliitikko ja parlamentin jäsen. Hän oli iranilaisen kansallispuolueen uskonnollisen liikkeen johtaja vuodesta 2003 kuolemaansa 2011.
Sahabi oli nykyisin kielletyn lehden "Iran-e Farda" ("Huomisen Iran") toimituspäällikkö.
Yksityiselämä.
Sahabi syntyi 5. toukokuuta 1930 Teheranissa Iranissa. Hänen isänsä Yadollah Sahabi oli yksi Iranin vuoden 1979 vallankumouksen vaikuttajista.
Sahabi oli naimisissa Zahra Ataein kanssa, jonka eno oli Mehdi Bazargan. Heillä oli yksi poika ja tytär. Huhtikuussa 2011 Sahabia hoidettiin Persian sairaalassa, ja 1. toukokuuta 2011 hän vaipui koomaan. Hän kuoli 81-vuotiaana 31. toukokuuta 2011.
Sotilaat ja Sahabin kannattajat sekä perhe ottivat yhteen seuraavana päivänä hänen hautajaisissaan, ja siinä yhteydessä Sahabin tytär Haleh Sahabi kuoli. Hän kuoli sydänpysähdykseen.
Jani Juntunen

Jani Juntunen on suomalainen radiojuontaja, joka juontaa "Suomen virallinen lista" -ohjelmaa sunnuntaisin kello 12–14 kolmella eri radiokanavalla: Radio Suomipopilla, Radio Aallolla ja Radio Rockilla. Ennen Radio Suomipoppia hän on työskennellyt kanavilla Radiomafia, YleX, YleQ, Radio Aalto ja Radio Rock. Paitsi radiossa, hän on juontanut myös televisiossa, 1990-luvulla Yle TV1:n nuortenohjelmissa "N.Y.T." ja "Lista". Hän on myös selostanut Yleisradion televisiolähetyksiä Eurovision laulukilpailusta vuosina 1999, 2000 ja 2001.
Vieras kartanossa

Vieras kartanossa ("The Little Stranger") on brittiläisen kirjailijan Sarah Watersin viides romaani. Englanninkielinen alkuteos on ilmestynyt 2009, Helene Bützowin suomennos 2011 Tammen kustantamana. 
"Vieras kartanossa" -teoksen tapahtumien ajankohta on 1940-luku, toisen maailmansodan jälkeinen aika. Teos on Edgar Allan Poen goottilaisen kauhun (muun muassa kertomus "Usherin talon häviö") perinteestä ammentava kertomus suuresta maalaiskartanosta Hundreds Hallista, jonka asukkaat eivät pysty enää huolehtimaan varoja nielevästä talostaan, vaikka myyvät kiinteää ja irtainta omaisuuttaan. Tarinan kertoja on perhelääkäri tohtori Faraday, joka hoitaa sodassa vammautunutta perheen poikaa Rodia ja palvelustyttöä Bettya. Äiti, vanharouva Ayres, on kutsunut tyttärensä, Rodin sisaren, Carolinen kotiin kantamaan vastuuta veljestä. Tohtori Faradayn kohtalo kietoutuu yhteen perheen ja kartanon kanssa tarinassa, jossa yhdeksi päähenkilöksi nousee myös itse kartano, jossa pahat voimat riehuvat. Lukijaa koukutetaan myös viittauksilla englantilaisen kirjallisuuden helmiin Dickensiin ja Henry Jamesiin.
Aiemmissa romaaneissaan lesbohahmoja kuvannut Waters kertoo valinneensa kertojaksi mieluummin juuri miehen, vaikka tapahtuma-aikaan Britanniassa oli jo paljon naislääkäreitä. Mieslääkäri edustaa hänen mielestään juuri sitä perinteistä oppinutta tarkkailijaa, jollainen esiintyy usein tämän kirjallisuudenlajin kertojissa. 
Kirjailija Waters taustasta löytyy yhteyksiä tarinaan, sillä hänen omat isovanhempansa ovat aikoinaan olleet suuren kartanon palveluskuntaa. Teoksessa Waters kuvaa brittiläisen yhteiskunnan luokkajärjestelmää, joka erityisesti vielä 1940-luvulla oli voimissaan vaikkakin hiljalleen murtumassa, kun sodanjälkeinen maailma tarjosi uusia mahdollisuuksia. Vanhaan järjestelmään sitoutuneita uusi tilanne pelotti, kuten Waters hyvin osoittaa kuvatessaan kartanon emännän rouva Ayresin suhtautumista naapurustoon.
Palkinnot ja tunnustukset.
Teos oli Man Booker Prizen kaunokirjallisuuspalkinnon finalistien joukossa vuonna 2009, ja samana vuonna se oli ehdokkaana Shirley Jackson -palkinnon saajaksi Stonewall Awards valitsi hänet vuoden kirjailijaksi, ja hänet kutsuttiin Royal Society of Literaturen jäseneksi.
Vastaanotto.
Romaanista on sanottu, että se on viihdyttävä ja niin omintakeinen, että se kiinnostaa sekä historiallisen romaanin että kauhukirjallisuuden ystäviä, ja Helene Bützowin käännöstä pidetään eleganttina, hivenen vanhahtavana kuten teoksen henkeen sopii.
William Hunt Painter

William Hunt Painter (16. heinäkuuta 1835 – 12. lokakuuta 1910) oli englantilainen kasvitieteilijä. Hän kartoitti Derbyshiren kreivikunnan putkilokasvilajeja, keräsi omia kasvinäytteitä ja vaihtoi niitä muiden kasvitieteilijöiden kanssa. Vuonna 1889 hän julkaisi "Derbyshiren kasviston".
William Hunt Painter syntyi Astonissa, Birminghamissa viisilapsisen perheen esikoisena. Hän työskenteli pankkivirkailijana ja maallikkosaarnaajana ennen kuin ryhtyi kirkolliselle uralle.
William Hunt Painter työskenteli apupappina Barbonin seurakunnassa Cumbriassa, ja tutustui pappiin joka rohkaisi häntä kasvitieteen pariin. Myöhemmin hän toimi apupappina myös High Wycombessa, Edgbastonissa, Derbyssä ja Bristolissa ennen kuin pääsi kappalaiseksi Stirchleyhin. 
Vuodesta 1898 Hunt Painterin kasvitieteelliset tutkimukset ja kasvien keräily keskittyivät sammaliin.
Vuonna 1905 Painter löysi Bishops Castlesta harvinaisen unikkokasveihin kuuluvan kasvin, joka sai tieteelliseksi nimekseen "Fumaria painteri". Vuonna 1907 hän löysi samaa kasvia Ironbridgestä. Nämä ovat edelleen ainoat tämän lajin tunnetut kasvupaikat, ja itse laji on yksi harvoista Englannin kotoperäisistä lajeista. Kasvi on kahden melko yleisen lajin lisääntymiskykyinen hybridi. Se löydettiin mahdollisesti kolmannen kerran vuonna 2005, mutta löytö ja kenties koko erillisen lajin olemassaolo on kiistanalainen.
Hunt Painter lahjoitti kasvikokoelmansa Aberystwythin Walesin yliopiston kasvitieteen laitokselle, mutta hänen keräämiään näytteitä on myös Kew Gardensissa, Birminghamin ja Glasgow'n yliopistoissa sekä Derbyn kaupunginmuseossa.
Mat Devine

Mat Devine (s. 1974 Norwalk, Connecticut) on yhdysvaltalainen laulaja ja lauluntekijä.
Yksityiselämä.
Mat Devine syntyi Norwalkissa, josta hän kuitenkin pian muutti muualle perheensä mukana. Perheeseen kuuluivat hänen lisäkseen vanhemmat ja kaksi siskoa. Aikuisena Devine asui Chicagossa kunnes vuoden 2010 elokuussa muutti New Yorkiin.
Musiikki.
Kill Hannah.
Chicagolainen yhtye Kill Hannah on 19-vuotiaan Mat Devinen perustama. Hän seurusteli silloin 17-vuotiaan Hannah-tytön kanssa ja aluksi yhtyeen nimeksi piti tulla pelkkä Hannah. Kun Devine kuitenkin erosi tyttöystävästään, hän kosti tälle muuttamalla nimen Kill Hannahiksi.
Alkuaikoinaan Kill Hannah kiersi ympäri USA:ta muiden yhtyeiden kanssa, kuten 30 Seconds to Mars, HIM, AFI, My Chemical Romance, The Used, The Sounds, Angels and Airwaves ja Chevelle.
2009 ilmestyneen "Wake up the Sleepers" -albumin kiertueella he olivat yhtyeiden kuten Papa Roach, Jet, Morningwood, She Wants Revenge, Smashing Pumpkins, My Passion ja Lacuna Coil mukana.
Jatkuvuusyhtälö

Jatkuvuusyhtälö eli siirtoyhtälö on yhtälö, joka kuvaa jonkin suureen siirtymistä avaruudessa. Matemaattisesti jatkuvuusyhtälö antaa yhteyden suljetun pinnan sisäänsä sulkeman varauksen ajallisen muutoksen ja pinnan läpi kulkevan nettovirran välille. Fysikaalisissa tieteissä säilyvien suureiden
jatkuvuusyhtälöt ovat keskeisessä roolissa.
Esimerkiksi sähkövarauksen formula_1 ja sähkövirran formula_2 välinen jatkuvuusyhtälö voidaan kirjoittaa differentiaalimuodossa
formula_3,
missä ∇⋅ on divergenssi, "ρ" on varaustiheys, j on sähkövirta ja "t" on aika. Jatkuvuusyhtälöt ovat säilymislakien paikallisia yleistyksiä; varauksen jatkuvuusyhtälö ei kerro ainoastaan että kokonaisvaraus ei muutu, mutta myös ettei varaus voi siirtyä yht'äkkisesti paikasta toiseen.
Virtausmekaniikka.
Virtausmekaniikassa jatkuvuusyhtälö ilmaisee fluidin massavirran säilymisen vuoputken eri osissa.
Staattisessa virtauksessa vuoputken jokaisen osan sisältämän fluidin massa säilyy ajallisesti vakiona. Massavirrat vuoputken virtaviivoja kohtisuorassa vastaan olevien päiden 1 ja 2 läpi ovat täten yhtä suuret, ts.
formula_4, 
missä formula_5 ja formula_6 ovat massavirrat aikayksikköä kohti, formula_7 ja formula_8 fluidin tiheydet, v1 ja v2 sen virtausnopeudet sekä
A1 ja A2 putken poikkipinta-alat sen kummassakin päässä.
Tästä saadaan jatkuvuusyhtälö
formula_9
Koska kokoonpuristumattoman nesteen tiheys pysyy vakiona eli formula_10, sen jatkuvuusyhtälö yksinkertaistuu muotoon
formula_11.
Jonas Jonasson (kirjailija)

Jonas Jonasson (s. 1961 Växjö) on ruotsalainen toimittaja ja kirjailija.
Jonassonin ensimmäinen romaani "Satavuotias joka karkasi ikkunasta ja katosi" () on veijaritarina, josta tuli vuoden 2010 myydyin romaani Ruotsissa. Ruotsinkielisen alkuteoksen kustansi Piratförlaget. Teos on ilmestynyt 42 maassa. Kirjasta on tehty samanniminen elokuva (2013)
Martial Mbandjock

 
Martial Mbandjock (s. 14. lokakuuta 1985 Roubaix) on ranskalainen pikajuoksija. Hän edustaa seuratasolla Asptt Lille Metropole -seuraa. Hän on kolminkertainen EM-mitalisti.
Mbandjock karsiutui 2004 Grosseton alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 200 metrin juoksun välierissä. Vuonna 2007 hän putosi jatkosta Birminghamin sisäratojen EM-kilpailuissa 60 metrin välierissä. Saman vuoden alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa Debrecenissä hän sai pronssia 100 metrillä ajalla 10,27. Osakan MM-kilpailuissa hän karsiutui 100 metrin puolivälierissä.
Mbandjock karsiutui 2008 välierissä sekä Valemcian MM-hallikilpailujen 60 metrillä että Pekingin olympialaisten 100 metrillä. Hän sai kultaa Pescaran 2009 Välimeren kilpailujen 100 metrillä ajalla 10,15. Berliinin MM-kilpailuissa hän karsiutui välierissä sekä 100 että 200 metrillä.
Mbandjock voitti 2010 Euroopan joukkuemestaruuskilpailujen 200 metrin juoksun. Barcelonan EM-kilpailuissa hän sai pronssia 100 metrillä ajalla 10,18 ja 200 metrillä ajalla 20,42. 4 × 100 metrin viestissä hän juoksi ankkuriosuuden Ranskan kultajoukkueessa. Pariisin sisäratojen EM-kilpailuissa 2011 hän oli 60 metrillä viides.
Ammunnan maailmanmestaruuskilpailut 1935

Vuoden 1935 ammunnan maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin Roomassa. Kilpailut olivat 30. ammunnan maailmanmestaruuskisat kaikissa lajeissa. Haulikkolajit suoritettiin Brysselissä. Ensimmäisen kerran ammuttiin sotilaskiväärillä myös joukkuekilpailu. Kisojen ajankohta oli 19.-29. syyskuuta 1935.
Mitalistit.
Kyyhkysammunnan Brysselissä voitti Belgian D'Oreigne G. Carlier.
Arthur Farrell

Arthur "Art" Farrell (8. helmikuuta 1877 – 7. helmikuuta 1909) oli kanadalainen jääkiekkoilija joka pelasi ammattilaisena McGill Universityn joukkueessa 1890-luvulla ja sittemmin Montreal Shamrocksissa Canadian Amateur Hockey Leaguessa. Montrealissa syntynyt Farrell auttoi Shamrocksia saavuttamaan Stanley Cupin mestaruudet vuosina 1899 ja 1900.
Farrell kirjoitti ensimmäisen jääkiekkoa käsittelvän kirjan, "", vuonna 1899, ja siitä tiedetään olevan jäljellä vain neljä kappaletta. Hän kirjoitti vielä kaksi käsikirjatyyppistä teosta kiekkoilusta: "Ice Hockey and Ice Polo Guide" ja "How to Play Ice Hockey".
Farrell kutsuttiin Hockey Hall of Fameen 1965 pelaajana.
Vitali Bianki

Vitali Valentinovitš Bianki (; 30. tammikuuta 1894 Pietari – 10. kesäkuuta 1959 Pietari) oli venäläinen lastenkirjailija. Hänellä katsotaan olevan saksalaisia ja sveitsiläisiä sukujuuria, mistä juontunee italialainen sukunimi Bianchi. Hänen isänsä oli tunnettu eläintieteilijä Valentin Lvovitš Bianki.
Bianki opiskeli Pietarin yliopiston matemaattis-luonnontieteellisessä tiedekunnassa. Hän taisteli ensimmäisessä maailmansodassa Venäjän keisarillisen armeijan tykistössä 1916–1917 ansioituen muun muassa praavosnikein . Hän liittyi Sosialistivallankumoukselliseen puolueeseen eli niin sanottuihin eserriin. Hän toimi komiteassa, joka pyrki säilyttämään Tsarskoje Selon muistomerkit. Sittemmin hänellä oli komennuksia Ufassa, Jekaterinburgissa sekä Bijskissä. Tämän jälkeen hänet mobilisoitiin valkoisen kenraalin Aleksandr Koltšakin valkoarmeijaan, josta hän erkaantui ja liittyi piankin punaisiin salanimellä Vitali Beljanin. Hän joutui myös Valtiollisen keskuspoliisin pidättämäksi.
Kirjailijana Vitali Bianki keskittyi lastenkirjallisuuteen. Hänen Petroskoissa suomeksi painettu sanomalehtensä Metsän sanomia löysi tiensä suomalaisiinkin koteihin.
Juliska Koka

Juliska Koka, oik. "Rachela Wollman" o.s. "Wieliczko-Krutkiewicz" (4. huhtikuuta 1924 Bukarest, Romania − 28. toukokuuta 2011 New Jersey, Yhdysvallat), oli syntyperältään romanianjuutalainen, Suomessa 1940- ja 1950-luvulla vaikuttanut viihdetaiteilija, tanssija ja laulaja.
Koka työskenteli 1940-luvulla ensin kiinnitettynä Helsingin Kansanteatteriin, sen jälkeen hän esiintyi viisi vuotta suositussa Punainen Mylly -teatterissa. Hänellä oli rooli myös kolmessa suomalaisessa elokuvassa, joista tunnetuin on "Rosvo-Roope". Alan opintojen vuoksi Koka muutti 1950-luvun alussa Yhdysvaltoihin, jossa hän avioitui liikemies Robert Wollmanin kanssa ja loi uran televisiossa, kiertueilla ja omilla ravintolashow-ohjelmillaan. Hänellä oli Broadwaylla show, jossa hän esitti Edith Piafia. Hänet palkittiin esityksestä Theatre World -palkinnolla. Jo Suomessa Koka oli levyttänyt Piafin tunnetuksi tekemän kappaleen "Hymne à l'amour" ("Hymni rakkaudelle"). Hän esitti myös Kurt Weillin lauluista kokoamaansa konserttiohjelmaa. Yhdysvalloissa hän käytti taiteilijanimeä Juliette Koka.
Koka kävi myöhemmin usein Suomessa esiintymässä ja lomilla. Hänellä ja Wollmanilla oli kaksi poikaa.
Diskografia.
Juliska Kokan levyttämät kappaleet
Wilhelm von Tegetthoff

Wilhelm von Tegetthoff (23. joulukuuta 1827 Marburg (nyk. Slovenia), Steiermark, Itävallan keisarikunta – 7. huhtikuuta 1871, Wien, Itävalta) oli itävaltalainen amiraali. Hänen katsotaan kuuluvan 1800-luvun merkittäviin merikomentajiin, muun muassa uusien taktiikoiden kehittäjänä ja innostavana johtajana. Hän valmistui Venetsian Marinecollegiumista 1849. Tegethoff osallistui 1864 toiseen Saksan-Tanskan sotaan, jossa hänen komentamansa preussilais-itävaltalainen laivasto-osasto joutui perääntymään Helgolandin taistelussa. Vuonna 1866 Tegethoff johti Preussin-Itävallan sodassa Itävallan laivaston voittoon Preussin liittolaisesta Italiasta (Lissan taistelu). 
Tegetthoff kuoli yllättäen keuhkokuumeeseen Wienissä. Hänet on haudattu Graziin. Hänet on kuvattu itävaltalaiseen postimerkkiin 1935 ja 20 euron kolikkoon 2004. Hänen mukaansa on nimetty useita aluksia, muun muassa:
Frederico Gil

Frederico Gil (s. 24. maaliskuuta 1985 Lissabon) on portugalilainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on sijoittunut ATP-maailmanlistalla kaksinpelissä sijalle 62 huhtikuussa 2011. Kaksinpelissä hän on kerran pelannut ATP-turnauksen finaalissa. Grand Slam -turnauksissa hän on kerran selviytynyt kolmannelle kierrokselle.
Estoril Openissa 2010 Gil saavutti toistaiseksi uransa ainoan finaalipaikkansa voitettuaan välierissä Guillermo García-Lópezin. Finaalissa hän hävisi Albert Montañésille kolmessa erässä. Monte Carlo Mastersissa 2011 Gil selviytyi puolivälieriin voitettuaan kolmannella kierroksella maailmanlistan kymmenenneksi sijoitetun Gaël Monfilsin. Puolivälierässä hän hävisi maailmanlistan neljänneksi sijoitetulle Andy Murraylle.
Lowestoft

Lowestoft on kaupunki Suffolkin kreivikunnassa, Itä-Englannissa. Kaupunki sijaitsee Yhdistyneen kuningaskunnan itäisimmällä paikalla ja Pohjanmeren rannalla. Asukkaita kaupungissa on noin 71 000 (2011).
Kalastus oli aikoinaan merkittävä tulonlähde Lowestoftissa, mutta vuonna 2015 oli jäljellä enää kymmenen kalastusalusta.