tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Silje Norendal

Silje Norendal (s. 1. syyskuuta 1993 Kongsberg) on norjalainen uransa vuonna 2020 lopettanut lumilautailija.
Norendal voitti tammikuussa 2014 X Gameseissä slopestylessä kultaa. Kyseisen kilpailumuodon debytoidessa talviolympiakisojen ohjelmassa kuukautta myöhemmin, Norendal selviytyi olympiafinaaliin. Ennen loppukilpailua hän oli sairaana, hän pystyi kuitenkin osallistumaan loppukilpailuun mutta kaatui molemmissa laskuissaan ja jäi 11:nneksi.
Norendal voitti urallaan yhteensä neljä X Gamesien kultamitalia. Hänellä on vyöllään myös slopestylen MM-hopea ja big airin MM-pronssi.
Norendal kihlautui Kouvolan KooKoossa pelaavan jääkiekkoilija Alexander Bonsaksenin kanssa heinäkuussa 2018 seurusteltuaan hänen kanssaan sitä ennen viisi vuotta. He ilmoittivat vuoden 2020 joulukuussa odottavansa perheenlisäystä ja samalla Norendal ilmoitti lopettavansa uransa. Heidän oli määrä avioitua vuoden 2021 heinäkuussa, mutta koronapandemia esti Italiaan suunniteltujen suurten häiden järjestämisen. Kesällä 2023 pari kertoi häiden olevan yhä tulossa, mutta ajankohtaa ei ollut vielä päätetty. Lokakuussa 2023 Norendal ja Bonsaksen ilmoittivat odottavansa toista yhteistä lasta.
Malika Benarab-Attou

Malika Benarab-Attou (s. 25. maaliskuuta 1963) on ranskalainen vihreä poliitikko, joka oli Euroopan parlamentissa 2009–2014. Hän kuului Kulttuuri- ja koulutusvaliokuntaan ja kahteen kansainvälisten suhteiden valtuuskuntaan.
Benarab-Attou valittiin 2009 europarlamenttiin Vihreiden listoilta, mutta hän erosi sen seuraajasta Europe Écologie – Les Verts -puolueesta. Hän yritti parlamenttiin vielä 2014 Nouvelle Donne -puolueen listalta.
Jean-Paul Besset

Jean-Paul Besset (s. 17. elokuuta 1946) on ranskalainen vihreä poliitikko. Hänet istui Euroopan parlamentissa 2009–2014.
Besset oli vuonna 2008 perustamassa Europe Écologie -koalitiota, ja hänet valittiin 2009 sen listoilta Euroopan parlamenttiin. Hän kuului siellä talous- ja raha-asioiden valiokuntaan ja Mashrek-maiden eli Levantin suhteiden valtuuskuntaan.
Besset jättäytyi 2010 kaikista Europe Écologie – Les Verts -puolueen kansallisista tehtävistä, koska piti liikkeen eri ajatuksien yhdistämistä vaikeana. Hän erosi puolueesta vuodne 2016 alussa.
Barney’s Version

Barney's Version on vuonna 2010 julkaistu draamakomedia, joka perustuu kanadalaisen Mordecai Richlerin samannimiseen romaaniin. Elokuva kuvattiin Kanadassa ja Italiassa.
Elokuvan ohjasi Richard J. Lewis ja käsikirjoituksen romaanin pohjalta teki Michael Konyves. Elokuvan tuotti Robert Lantos. Elokuvan päänäyttelijä oli yhdysvaltalainen Paul Giamatti.
Elokuvan ensi-ilta oli Venetsian elokuvajuhlilla 10. syyskuuta 2010. Elokuvan DVD-julkaisu ilmestyi 28. kesäkuuta 2011.
Elokuva oli ehdolla parhaan maskeerauksen Oscar-palkinnon saajaksi vuoden 2010 gaalassa. Palkinnon voitti kuitenkin elokuva "The Wolfman".
Juoni.
Elokuvan päähenkilö on Barney Panofsky, joka on toimissaan suorasukainen ja impulsiivinen. Hänen elämäänsä varjostavat pitkälti edelliset epäonnistuneet avioliitot. Tämän kerran hän päättää mennä naimisiin Miriamin kanssa vastoinkäymisistä huolimatta. Eräs suurimmista haasteita on tutustua Miriamin isään.
Pluragrotta

Pluragrotta on Norjassa Ranan kunnassa sijaitseva luolasto. Se on Norjan suurin veden täyttämä luolasto ja myös Pohjois-Euroopan syvin luola, joka on kirkkaan vetensä ansiosta suosittu sukelluskohde. 
Luolasto.
Plurdalenin laaksossa sijaitsevan Pluragrotta kokonaispituutta ei tiedetä, mutta se työntyy yli kolmen kilometrin pituudelta viereisen vuoren sisään. Luolan syvin tunnettu kohta on noin 130 metrissä ja sen löysi suomalainen sukeltajaryhmä lokakuussa 2013. Luolastoon on kolme tunnettua sisäänkäyntiä, joista yksi on pitkään ollut jäälohkareiden peittämä. Ne ovat kuitenkin viime vuosien aikana sulaneet lähes kokonaan.
Pluragrotta on syntynyt jääkauden jälkeisten vuosituhansien aikana vuorilta laskevan valumaveden kuluttamana, joka on virratessaan kuljettanut kaiken kalkkikiven ja sedimentin pois. Tämän vuoksi luolaston vesi on kirkasta ja lisäksi nykyään virtaamatonta, joka tekee sukellusolosuhteista ihanteelliset. Pluragrotta luolasto oli aikaisemmin yhteydessä laaksossa virtaavaan Plurajokeen. Se paljastui 1960-luvun puolivälissä, kun joki lähes kuivui Kallvatnet-järven säännöstelyn vuoksi. 
Sukellusonnettomuudet.
Luolastossa on tapahtunut myös vakavia sukellusonnettomuuksia. Elokuussa 2006 kuoli 37-vuotias norjalainen miessukeltaja.. 
Helmikuussa 2014 kaksi suomalaista sukeltajaa kuoli sukellusonnettomuudessa, jossa viisihenkisestä suomalaisryhmästä kolme pääsi omin avuin ylös ja heidät toimitettiin sairaalahoitoon Tromssaan. Onnettomuuden johdosta Norjan viranomaiset kielsivät luolastossa sukeltamisen toistaiseksi. Sukelluskielto on myöhemmin peruttu.
Purmon kirkko

Purmon kirkko () on ruotsinkielisen Purmon seurakunnan kirkkorakennus Pedersören kunnassa, entisen Purmon kunnan Sisbackan kylässä. Kirkko on tasavartinen ristikirkko, jossa on pieni torni, kellotapuli on erillinen. Kirkon ja tapulin rakentajana pidetään alahärmäläissyntyistä Antti Hakolaa. Kirkko on valmistunut 1772 ja kellotapuli 1775.
Rakentaminen ja ulkoasu.
Ennen oman kirkon rakentamista purmolaisten jumalanpalvelukset pidettiin Pedersören kirkossa. Kun sen laajentamista suunniteltiin, purmolaiset kiirehtivät anomaan Turun tuomiokapitulilta lupaa muodostaa oma kappeliseurakunta ja rakentaa oma kirkko. Vuonna 1769 jätetyn anomuksen perusteluna oli pitkä ja vaivalloinen matka Pedersören (ennen Pietarsaaren mlk:n) kirkkoon. Kirkon rakentamiseen piti saada kuninkaan suostumus, jonka Kustaa III antoi 1771.
Purmon kirkon rakentajana pidetään melko varmasti kirkonrakentaja Antti Hakolaa, joka sai työnsä valmiiksi 1772. Kolmelle kellolle suunniteltu kellotapuli valmistui 1775, kelloja siellä on kuitenkin vain kaksi. Kirkkomaan ympärillä on kiviaita vuodelta 1861.
Sisätilat.
Kirkon paikkaluku on noin 450. Alttari on alun perin ollut itäisen ja eteläisen ristisakaran kulmassa. Nykyinen alttari korinttilaisine pylväineen, kaiteineen ja alttaripöytineen on samaa tyyliä kuin saarnastuoli ja peräisin 1810-luvulta. Alttari muistuttaa huomattavasti Ähtävän kirkossa olevaa ja sikäläisen Jonas Portinen tekemää alttariasetelmaa. Saarnastuolin malli on kopioitu Pedersören kirkosta ja se on tehty 1800-luvun alussa.
Alttaritaulu on Johan Gustav Hedmanin maalaama. Kirkon nykyiset urut ovat vuodelta 1969, urkufasadi on edellisistä uruista.
Siniviidakkohaukka

Siniviidakkohaukka ("Leucopternis schistaceus") on haukkojen heimon sukuun kuuluva lintu. Sitä tavataan Etelä-Amerikassa Amazonin altaan alueella Boliviassa, Brasiliassa, Kolumbiassa, Ecuadorissa, Ranskan Guayanassa, Perussa ja Venezuelassa.
Sitä tavataan hyvin laajalla alueella, ja populaation suuruus on kymmeniä tuhansia. Siten se on luokiteltu elinvoimaiseksi, joskin määrä on vähenemässä jopa 25 prosenttia kolmen sukupolven aikana elinalueiden eli metsien hävittämisen vuoksi.
Sen elinpiiriä ovat subtrooppiset ja trooppiset mangrovemetsät vuorovesirajan yläpuolella sekä erityisesti rämeikkömetsät mutta myös ajoittain veden peitossa olevat heinikot.
Venäjän teatteritaiteen akatemia

Venäjän teatteritaiteen akatemia (GITIS) () on vuonna 1878 perustettu moskovalainen teatterikoulu, joka on Venäjän suurin ja vanhin alallaan. Koulu aloitti toimintansa "Šostakovskin musiikkikouluna", nimettiin Moskovan filharmonisen seuran musiikki- ja teatterikouluksi vuonna 1883 ja ylennettiin konservatorioksi vuonna 1886. Vuosina 1934–1991 sen nimenä oli "Lunatšarskin teatteritaiteen valtioninstituutti".
Venäjän teatteritaiteen akatemiassa opiskelee nykyään 1 500 oppilasta. Sieltä on vuosikymmenten varrella valmistunut useita kuuluisia taiteilijoita, kuten Vsevolod Meyerhold, Vasili Kalinnikov, Serge Koussevitzky, Eimuntas Nekrošius, Andrei Zvjagintsev ja Tšulpan Hamatova. Opetus perustuu on stanislavskilaiseen metodiin.
Akatemialla oli vuosina 2001–2009 Tanskan Aarhusissa sivutoimipiste, "GITIS Scandinavia", jonka opetuskieli oli englanti ja se tarjosi ensin kolmivuotisen ja myöhemmin nelivuotisen teatteritaiteen kandidaatin tutkinnon. Tästä sivutoimipisteestä ehti valmistua viisi näyttelijäkurssia eri puolilta Pohjoismaita.
Suuriruhtinatar Elisabet Fjodorovna oli koulun suojelija 1900-luvun alussa.
Journeys to Glory

Journeys to Glory on brittiläisen Spandau Ballet -yhtyeen esikoisalbumi vuodelta 1981.
Tuottaja on Richard James Burgess ja levy-yhtiö Chrysalis. LP-levyjen jakelusta on vastannut RCA.
Yhtyeen managerina on toiminut Steve Dagger.
LP-levyn levypussissa on albumin nimeen liittyvä R. Elmsin tekemä runo ja "Reformation"-kappaleeseen liittyvä sitaatti:
Kappaleet.
Kaikki kappaleet ovat Spandau Balletin johtohahmo Gary Kempin tekemiä.
Muusikot.
LP-levyn sisäpussissa on valokuva yhtyeestä.
Elin (nimi)

Elin on naisen etunimi, pääasiassa skandinaavisissa maissa ja Walesissa esiintyvä muunnos kreikkalaisperäisestä Helena-nimestä.
Suomessa on Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan ollut vuoden 2019 loppuun mennessä 7 691 Elin-nimistä naista ja ainakin viisi miestä. Elinin nimipäivä on suomen­ruotsalaisen kalenterin mukaan 10. helmikuuta.
Taitekohdassa

Taitekohdassa on Samuli Putron albumi vuodelta 2014. Se debytoi Suomen virallisen listan sijalla 2, ja pysyi listalla yhteensä 11 viikkoa.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet säveltänyt ja sanoittanut Samuli Putro.
Bentsylideeniasetoni

Bentsylideeniasetoni eli bentsaaliasetoni (C10H10O) on aromaattinen α,β-tyydyttymätön ketoni. Yhdistettä käytetään orgaanisessa synteesissä ja hajusteissa.
Ominaisuudet.
Huoneenlämpötilassa bentsylideeniasetoni on valkoisia tai kellertäviä kiteitä. Yhdiste liukenee yleisimpiin orgaanisiin liuottimiin, kuten etanoliin, asetoniin, dietyylieetteriin ja bentseeniin, mutta on veteen liukenematonta. 
Valmistus ja käyttö.
Bentsylideeniasetonia valmistetaan emäskatalysoidulla aldolikondensaatiolla bentsaldehydistä ja asetonista.
Bentsylideeniasetonia käytetään pääasiassa orgaanisessa synteesissä ja siitä valmistetaan muita yhdisteitä. Esimerkiksi vedyllä pelkistämällä bentsylideeniasetonista muodostuu bentsyyliasetonia. Yhdistettä voidaan käyttää myös ligandina organometalliyhdisteissä kuten (η4-bentsylideeni)trikarbonyyliraudassa, jota muodostuu bentsylideeniasetonin ja dirautanonakarbonyylin välisessä reaktiossa ja jota käytetään katalyyttinä orgaanisissa reaktioissa. Bentsylideeniasetonia voidaan käyttää myös fiksatiivina hajustevalmisteissa ja apuaineena päällystettäessä metalleja sähkökemiallisesti.
Sinikka Koskela

Sinikka Koskela, oik. "Kuusinen" (17. maaliskuuta 1928 – 18. tammikuuta 2014) oli suomalainen sopraano-oopperalaulaja. Hän oli Suomen kansallisoopperan solisti vuosina 1955–1970 ja esiintyi sekä ooppera- että operettirooleissa.
Hän esiintyi myös elokuvissa "Orpopojan valssi" (1949) ja "Serenaadiluutnantti" (1949).
Koskelan puoliso vuodesta 1951 oli kauppaneuvos Reijo K. Kuusinen.
K. V. Huhtala

Kaarlo Vilho (K. V.) Huhtala (13. lokakuuta 1874 Ulvila – 7. helmikuuta 1941 Pori) oli suomalainen maanviljelijä, rakennusmestari ja kansanedustaja. Hän kuului äärioikeistolaisen Lapuan liikkeen johtohahmoihin.
Nuoruusvuodet.
Ulvilan Kaasmarkussa syntynyt Huhtala opiskeli Harjun maanviljelyskoulussa Virolahdella, sekä myöhemmin Porin Yksityisessä Teollisuuskoulussa, josta hän valmistui rakennusmestariksi 1901. Vuodet 1902–1906 Huhtala työskenteli Rauman rakennustarkastajana, mutta palasi sieltä kotikyläänsä Kaasmarkkuun ja ryhtyi kauppiaaksi. Hän toimi sittemmin Satakunnan maanviljelysseuran neuvojana ja maanviljelijänä Ulvilassa. Huhtala oli vuosikymmenen ajan Ulvilan kunnanvaltuuston puheenjohtajana. Huhtala oli koko elämänsä ajan innokas palokuntamies ja toimi vuonna 1898 perustetun Kaasmarkun VPK:n ensimmäisenä puheenjohtajana vuonna 1941 tapahtuneeseen kuolemaansa saakka.
Sisällissota ja politiikka.
Kaasmarkkuun perustettiin 1905 työväenyhdistys, johon Huhtala suhtautui hyvin kielteisesti, koska se muun muassa vei jäseniä hänen johtamaltaan VPK:lta. Sisällissotaan Huhtala osallistui valkoisten vääpelinä Satakunnan rintamalla. Sodan jälkeen Huhtalaa kutsuttiin ”Ulvilan päälahtariksi”, vaikka hän olikin heti sodan päätyttyä pyytänyt vapauttamaan Hämeenlinnan vankileiriltä joitakin ”kunnon miehinä” pitämiään punakaartilaisia. Hän suoritti 1921 reserviupseeritutkinnon Kadettikoulussa. Myöhemmin 1920-luvulla Huhtala joutui murhayrityksen kohteeksi Koivistonkylässä Kaasmarkkuun johtavalla maantiellä. Ampujan arveltiin olleen jonkun vankileiriltä vapautuneen punaisen.
Huhtala oli innokas suojeluskuntalainen ja muun muassa suoritti 1921 reservinupseeritutkinnonkin. Hän toimi monet vuodet Suomen Suojelusliiton asiamiehenä Satakunnassa. Huhtalalla oli merkittävä osuus Vapaussodan rintamamiesten liiton syntymiseen. Vuosina 1928–1929 hän teki propagandaa asian hyväksi sekä puheilla että kirjoituksilla, niin että häntä voitiin pitää liiton syntysanojen lausujana. Liiton varapuheenjohtajana Huhtala toimi kolme vuotta.
Huhtala toimi Kokoomuksen kansanedustajana 1930–1933. Hän kuului myös Ulvilan kunnanvaltuustoon sekä oli P. E. Svinhufvudin valitsijamiehenä vuoden 1931 presidentinvaaleissa. Hän toimi lisäksi Lapuan liikkeen Satakunnan piirin puheenjohtajana ja kuului järjestön valtuuskuntaan. Heinäkuussa 1930 järjestetyssä talonpoikaismarssissa Huhtala johti Satakunnan osastoa.
Viimeiset elinvuodet.
Huhtala avioitui vuonna 1902 Anna Jaakolan kanssa. Hänen puolisonsa kuoli 1932, samana vuonna jolloin Huhtalan liike teki konkurssin. Hän menetti pakkohuutokaupassa kaiken omaisuutensa ja myös isännöimänsä maatilan, joka oli Anna Jaakolan kotitila. Samalla Huhtala jätti eduskunnan, ja hänet syrjäytettiin myös valtakunnallisen Vapaussodan rintamamiesliiton varapuheenjohtajan tehtävästä. Huhtala joutui muuttamaan tulipalossa tuhoutuneen Kaasmarkun verkatehtaan vanhaan asuintaloon, jossa hän kuoli 1941 lähes unohdettuna.
Julija Lipnitskaja

Julija Vjatšeslavovna Lipnitskaja (, s. 5. kesäkuuta 1998 Jekaterinburg, Venäjä) on venäläinen taitoluistelija, Euroopan-mestari, MM-kisojen hopeamitalisti ja olympiavoittaja. Hän voitti olympiakultaa jo 15-vuotiaana taitoluistelun joukkuekilpailussa Sotšissa 2014.
Lipnitskaja sairastui anoreksiaan ja lopetti luistelu-uransa jo 19-vuotiaana. Hän suunnittelee opiskelujen aloittamista ja harrastaa ratsastusta.
Sambianmedestäjä

Sambianmedestäjä ("Cinnyris oustaleti") on medestäjien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Sambianmedestäjää tavataan Angolassa, Malawissa, Tansaniassa ja Sambiassa. Lajin kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Valkovatsamedestäjä

Valkovatsamedestäjä ("Cinnyris talatala") on medestäjien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Valkovatsamedestäjää tavataan eteläisessä Afrikassa. Lajia on kuvattu runsaslukuiseksi, ja sen kannankehitys on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Keltavatsamedestäjä

Keltavatsamedestäjä ("Cinnyris venustus") on medestäjien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Keltavatsamedestäjää tavataan Saharan eteläpuolisessa Afrikassa. Lajia on kuvattu yleiseksi, ja sen kannankehitys on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Jättikonnamonni

Jättikonnamonni ("Clarias gariepinus") on ankeriasmonnien heimoon kuuluva afrikkalainen kalalaji. Sillä on hengityselin, jolla se voi jonkin verran hengittää ilmassa olevaa happea.
Ulkonäkö ja koko.
Kala on enimmillään 1,5 metrin pituinen. Väriltään se on harmaa ja selkäpuoli on vatsapuolta tummempi. Keskiruumiissa on kauttaaltaan vaaleita laikkuja.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Jättikonnamonni on alun perin afrikkalainen sisävesikala. Se esiintyy lähes koko mantereen alueella, muun muassa Nigerjoessa ja Niilissä. Ihminen on levittänyt lajia Eurooppaan ja Aasiaan.
Ravinto.
Jättikonnamonni syö sekä kasveja että eläimiä. Se saalistaa veden selkärangattomia eläimiä, kaloja ja lintuja. Se syö myös haaskoja ja hedelmiä.
Tuhkamedestäjä

Tuhkamedestäjä ("Cinnyris fuscus") on medestäjien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Tuhkamedestäjää tavataan Angolassa, Botswanassa, Namibiassa ja Etelä-Afrikassa. Lajia on kuvattu paikallisesti yleiseksi, ja sen kannankehitys on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Biokonmedestäjä

Biokonmedestäjä ("Cinnyris ursulae") on medestäjien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Biokonmedestäjää tavataan Kamerunissa ja Päiväntasaajan Guineassa. Laji on luokiteltu elinvoimaiseksi, koska sen levinneisyysalue on suhteellisen laaja eikä sen vähenevä kanta vähene niin nopeasti, että lajia olisi tarvetta luokitella vaarantuneeksi. Sen elinympäristöjä uhkaavat kuitenkin metsien hakkuut.
Guineanmedestäjä

Guineanmedestäjä ("Cinnyris batesi") on medestäjien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Guineanmedestäjää tavataan Länsi-Afrikan eteläosissa sekä Afrikan keskiosissa. Lajin kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Kuparimedestäjä

Kuparimedestäjä ("Cinnyris cupreus") on medestäjien heimoon kuuluva varpuslintu. 
Levinneisyys.
Kuparimedestäjää tavataan Saharan eteläpuolissa Afrikassa. Lajin on kuvattu olevan runsaslukuinen suurimmassa osassa levinneisyysaluettaan, ja sen kannankehitys on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Antonov An-10

Antonov An-10 Ukraina (ven. Антонов Ан-12 Украина) on Neuvostoliitossa suunniteltu ja valmistettu, ylätasoinen nelimoottorinen potkuriturbiineita käyttävä siviililentokone. Ensilento tapahtui keväällä vuonna 1957 ja esittely 1959.
Siviilikäytöstä huolimatta, konetyyppi sai Naton antaman tunnistusnimen ”Cat”. Eräs merkittävä syy tähän lienee: eräs yleinen käytäntö neuvostokoneissa, jossa koneen keulassa oli lasikupoli. Sitä tarvittiin yleensä pommituskoneissa. On arveltu että keulan lasikupoli valittiin siksi, että kriisin tai sodan syttyessä voitaisiin nopeasti muokata matkustajakoneita pommikoneiksi. Matkustajakoneissa ei yleensä ole tarvetta lasikupolien asettamiseksi koneen keulalle, edes tarkempaa suunnistamista varten.
Koneen matkalentonopeus oli 630 km/h ja huippunopeus 715 km/h. Matkustajia se kykeni ottamaan 100–130. Koneen Ivtšenko Al-20 -tyyppiset potkuriturbiinit (4 kpl) olivat 4 000 hevosvoiman eli 2 984 kilowatin tehoiset kukin. Tyyppi poistettiin käytöstä vuonna 1972, jolloin sitä oli valmistettu 104 koneyksilöä. Suurin toimintakorkeus oli 11 000 metriä, mikä vaatii paineistetun matkustamon.
Konetyypille tapahtui 13 vakavaa ilmailuonnettomuutta, joissa menetettiin 370 ihmishenkeä. Neuvostoliiton aikakaudella tällaisista ei tavallisesti raportoitu julkisuudessa.
Tästä konetyypistä kehitettiin sotilaslentokuljetuksia varten oleva erillisversio: Antonov An-12 ”Cub”.
Mustapiikkimonni

Mustapiikkimonni ("Ameiurus melas") on pohjoisamerikkalainen sisävesikalalaji.
Ulkonäkö ja koko.
Kala on 15–40 cm pitkä. Se on enimmäkseen musta tai tummanharmaa, mutta vatsapuoli on vaalemman harmaa.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Mustapiikkimonni on alun perin kotoisin Pohjois-Amerikasta, jossa sen levinneisyys ulottuu Meksikosta Suurille järville mutta ihminen levittänyt sitä myös Eurooppaan. Se elää mutapohjaisissa lammikoissa ja muissa lähes seisovissa vesissä.
Lisääntyminen.
Kutuaika on toukokuulta heinäkuulle. Kutemisesta poikasten kuoriutumiseen kestää 4-10 päivää.
Ravinto.
Kala syö kasveja, muita kaloja ja selkärangattomia eläimiä.
Armisvesi

Armisvesi on Keski-Suomessa Hankasalmen itäosassa ja pieneltä osin Pohjois-Savon Rautalammilla sijaitseva keskikokoinen järvi, joka kuuluu Rautalammin reittiin. Pynnönsalmi jakaa järven pienempään läntiseen ja suurempaan itäiseen osaan. Itäisen osan selkävedet ovat nimeltään Savonselkä ja Kinonselkä. Huomattava etelään pistävä lahti on Hallanlahti. Sen juurella on Hiidenvuoreksi nimetty jyrkkäreunainen kallio. Järven suurin saari on Honkasaari. Reitin vedet laskevat Suolikoskea alas Suoliveteen ja sieltä Masonjokea Hankaveteen. Järvi on kovapohjainen ja kivikkoinen, ja pohjassa on pari syvännettä jyrkkine rantoineen.
Michael Cramer

Michael Cramer (s. 16. kesäkuuta 1949 Gevelsberg) on saksalainen vihreä poliitikko. Hän on ollut Euroopan parlamentin jäsen vuodesta 2004.
Euroopan parlamentissa Cramer kuuluu Vihreät / Euroopan vapaa allianssi -ryhmään. Hän on ollut liikenne- ja matkailuvaliokunnan jäsen vuodesta 2004 ja puheenjohtaja vuodesta 2014. Vuosina 2004–2014 hän oli myös suhteista Australiaan ja Uuteen-Seelantiin vastaavan valtuuskunnan jäsen ja vuosina 2009–2014 valtuuskunnan jäsen EU:n ja entisen Jugoslavian tasavallan Makedonian parlamentaarisessa sekavaliokunnassa.
Vuosina 1989–2004 Cramer oli Berliinin osavaltion parlamentin jäsen ja vaikutti erityisesti liikennepolitiikassa.
Bas Eickhout

Bas Eickhout (s. 8. lokakuuta 1976, Groesbeek) on hollantilainen GroenLinks-puolueen poliitikko. Hänet valittiin Euroopan parlamenttiin ensimmäisen kerran vuoden 2009 europarlamenttivaaleissa.
Europarlamentissa Eickhout oli Vihreät / Euroopan vapaa allianssi -ryhmän taloudenhoitaja vuodesta 2012. Vuonna 2019 hänet valittiin ryhmänsä varapuheenjohtajaksi. Hän kuuluu ympäristön, kansanterveyden ja elintarvikkeiden turvallisuuden valiokuntaan sekä talous- ja raha-asioiden valiokuntaan. Eickhout ja Terry Reintke valittiin Vihreät / Euroopan vapaa allianssi -ryhmän puheenjohtajakaksikoksi vuonna 2024. Lisäksi hän on jäsen EU:n ja Yhdistyneen kuningaskunnan parlamentaarisessa kumppanuuskokouksen valtuuskunnassa sekä suhteista Kiinan kansantasavaltaan vastaavassa valtuuskunnassa.
Eickhout oli Euroopan vihreän puolueen kärkiehdokas Euroopan komission puheenjohtajaksi vuoden 2019 europarlamenttivaaleissa yhdessä Ska Kellerin kanssa sekä vuoden 2024 vaaleissa yhdessä Terry Reintken kanssa.
Sliding Center Sanki

Sliding Center Sanki (alias Sanki Sliding Center, ) on kelkkailurata Esto-Sadokin kylässä lähellä Krasnaja Poljanan taajamaa Sotšissa Venäjällä.
Sliding Center Sanki valmistui vuonna 2012 Sotšin olympialaisia varten. Sen rakentaminen maksoi noin kolme miljoonaa euroa. Radan katsomossa on 10 000 seisomapaikkaa ja 1 000 istumapaikkaa. Olympialaisten aikaan katsomokapasiteetti oli 5 000. Siellä järjestettiin ohjaskelkkailun maailmanmestaruuskilpailut vuonna 2020.
Nopeimmillaan kelkkaradan vauhti voi nousta noin 140 kilometriin tunnissa. Kelkkailulajista riippuen radalla on 16–17 käännöstä ja 314 metrin pituinen jarrutusalue.
Major League Baseball -kausi 1921

Major League Baseball -kauden 1921 päätteeksi pelatussa World Series -ottelusarjassa kohtasivat New Yorkin paikalliskilpailijat toisensa. Sarja pelattiin kolmannen kerran peräkkäin "paras yhdeksästä" -järjestelmällä ja Giants voitti Yankees'in kahdeksassa ottelussa. Yankeesin Babe Ruth paranteli yhden kauden kunnariennätystä kolmannella kaudella peräkkäin, nyt lukemiin 59. Kaikkiaan Ruth löytyi kärkisijalta seitsemästä eri tilastosta. St. Louisin Rogers Hornsby National Leaguen puolella oli liigan tilastokärki yhdeksässä kategoriassa.
Ensimmäinen ja toistaiseksi ainoa suomalaissyntyinen pelaaja esiintyi MLB:ssä. John Michaelson toimi kahdessa ottelussa Chicago White Soxin syöttäjänä.
Polylaktidi

Polylaktidi (PLA) eli polymaitohappo on uusiutuvista raaka-aineista valmistettu biohajoava termoplastinen alifaattinen polyesteri. Sen raaka-aineena voidaan käyttää esimerkiksi maissitärkkelystä tai sokeriruokoa. Muovia voidaan käyttää esimerkiksi 3D-tulostamisessa, jossa se on erinomainen valinta aloittelijalle koska se on halpaa, helppoa käsitellä, sulamispiste on alhainen eikä sisällä myrkyllisiä ainesosia. 
PLA-muovi on yleistynyt myös lääkinnällisten laitteiden ja ruokapakkausten materiaalina kompostoitavuuden ja turvallisuuden ansiosta. Siitä valmistetaan esimerkiksi juomamukeja sekä ikkunoita ja pinnoitekalvoja kartonkisiin take away -rasioihin. 
PLA-muovista valmistetut tuotteet ovat elinkaariarvioinnin perusteella huomattavasti fossiilisia muoveja ekologisempia, jos ne kierrätetään oikein kompostoimalla teollisessa kompostointilaitoksessa.
Naisentappajat

Naisentappajat ("The Ladykillers") on brittiläinen musta komediaelokuva vuodelta 1955. Sen ohjasi Ealing-studioille Alexander Mackendrick, ja pääosissa nähdään muiden muassa Alec Guinness ja koomikonuraansa aloitteleva Peter Sellers.
Juoni.
”Professori” Marcusin (Guinness) johtama eksentrinen rikollisjoukko vuokraa huoneita vanhalta naiselta, joka tunnetaan paikallisella poliisiasemalla jatkuvista perättömistä epäilyistään naapuriston tapahtumista. Miehet kanniskelevat soitinkoteloita, esiintyvät amatöörimuusikoina ja teeskentelevät harjoittelevansa jousikvartettoa soittamalla äänilevyä kovalla voimakkuudella, vaikka todellisuudessa suunnittelevat pankkiryöstöä. Murtokeikan jälkeen kaikki ei mene suunnitelmien mukaan ja ilmenee, että liikaa tietävästä vuokraemännästä olisi hyvä päästä eroon. Kukaan miehistä ei kuitenkaan halua leimautua vanhan tädin tappajaksi, joten he vetävät asiasta pitkää tikkua. Naisen nukahdettua miesten keskinäiset juonittelut alkavatkin koitua heidän itsensä kohtaloksi. Lopulta hengissä on enää vuokraemäntä itse, joka kiikuttaa saaliin poliisiasemalle. Poliisit eivät taaskaan usko naisen juttuja, vaan neuvovat häntä pitämään rahat itse.
Palkintoja ja ehdokkuuksia.
Elokuva sai BAFTA-palkinnon parhaasta brittiläisestä käsikirjoituksesta. Lisäksi elokuva oli ehdolla vuoden parhaaksi brittiläiselokuvaksi, ja Katie Johnson palkittiin parhaasta naispääosasta. William Rose oli Oscar-ehdokkaana käsikirjoituksestaan.
"Naisentappajat" on sijalla 13 British Film Instituten sadan parhaan brittielokuvan luettelossa.
Muita sovituksia tarinasta.
Vuonna 2004 Joel ja Ethan Coen ohjasivat elokuvasta Yhdysvaltain etelävaltioihin sijoittuvan uusintaversion "Ladykillers", jonka pääosaa esitti Tom Hanks. Vuonna 1966 tšekkiläinen säveltäjä Ilja Hurník teki aiheesta oopperan "Dáma a lupiči". BBC teki tarinasta radiokuunnelman 1996, ja näytelmänä tarinaa on esitetty ainakin Liverpoolissa ja Lontoossa.
Hämeenlinnan vankileiri

Hämeenlinnan vankileiri oli Suomen sisällissodan jälkeen huhti-syyskuussa 1918 Hämeenlinnassa Poltinahon kasarmialueella toiminut vankileiri. Yhteensä siellä oli vangittuna noin 12 000 punaista, joista Suomen sotasurmat -tietokannan mukaan kuoli 2 464.
Olosuhteet ja vankien kuolleisuus.
Lukuisista valkoisten perustamista vankileireistä oli Hämeenlinnan leiri yksi pahamaineisimmista ja se tunnettiin erityisesti kovasta kuristaan. Vankien kuolleisuus Hämeenlinnassa oli noin 20 %, mikä oli Lappeenrannan vankileirin ohella toiseksi suurinta Tammisaaren vankileirin jälkeen.
Punavankeja pidettiin Poltinahon vanhoissa venäläisten rakentamissa kasarmirakennuksissa. Huonoissa oloissa eläneiden vankien keskuudessa levisi kulkutauteja, joista vaarallisin oli isorokko. Muita Hämeenlinnan vankileirillä raivonneita tauteja olivat muun muassa tulirokko ja pilkkukuume. Vankien lisäksi kulkutaudit levisivät myös kaupunkiin omaistensa vapauttamista anomaan tulleiden perheenjäsenten sekä itää kohti pyrkivien pakolaisten keskuudessa. Heinäkuusta lähtien joitakin kuolonuhreja vaati myös espanjantauti. Nälkään kuolleita Hämeenlinnan vankileirillä oli sotasurmatiedoston mukaan vain 15, mutta ainoastaan vajaalle 400:lle kuolleelle merkittiin kuolinsyy.
Naisvangit.
Hämeenlinna oli Santahaminan vankileirin lisäksi toinen leiri, jossa säilytettiin myös naisvankeja. Heidän joukossaan oli sotilaiden ohella naisia, jotka olivat toimineet punakaarteissa pelkästään huoltotehtävissä kuten sairaanhoitajina ja keittäjinä.
Joukkohaudat.
Leirillä kuolleita punaisia on haudattu Ahveniston hautausmaan lähistöllä sijaitseviin kahteen joukkohautaan. Toiselle haudalle on myös pystytetty muistomerkki. Vuonna 1962 paljastetussa muistomerkissä on kuvattuna ”vihan pilvi, josta iskee koston salama” sekä uudelleen nousevaa työväenliikettä kuvaava männyntaimi. Joukkohaudat siunasi Tampereen hiippakunnan piispa Juha Pihkala vuonna 2006.
Aavikon tyttäret

Aa­vi­kon tyt­tä­ret on Nura Farahin esikoisromaani. Se ilmestyi 2014 Otavan kustantamana. Teos kuvaa somalialaisen naisen itsenäistymistä ja Somalian itsenäistymisen alkua.
Juoni.
Ro­maa­ni ajoittuu So­ma­lian it­se­näis­ty­mi­sen alkuun 1940–1960-lu­vuille. Äitinsä kieltoja uhmaten teoksen pää­hen­ki­lö, nuori Kha­di­ja-niminen tyttö, osallistuu runonlaulukilpailuun, ja hänen taitonsa puhkeavat kukkaan. Hänet nai­te­taan vanhalle lihavalle ukolle sa­dan kamelin hinnasta. Teos on nuoren naisen kasvutarina. Se kuvailee perinteisen so­ma­li­per­heen arkea, suvun hierarkiaa ja kilpailevien klaanien vaikeaa polkua koh­ti itsenäistä val­tio­ta.
Suomen Huolinta- ja logistiikkaliitto

Suomen Huolinta- ja Logistiikkaliitto ry (SHLL) on vuonna 1906 perustettu toimialaliitto, joka hoitaa Suomessa toimivien huolintayritysten elinkeino- ja työmarkkinapoliittisia asioita.
Suomen Huolinta- ja Logistiikkaliitto kuuluu Elinkeinoelämän keskusliittoon sekä Palvelualojen työnantajat Paltaan. Lisäksi liitto on jäsenenä Pohjoismaisessa Speditööriliitossa, huolinta-alan maailmanlaajuisessa katto-organisaatiossa FIATAssa sekä Eurooppa-järjestö CLECATissa.
Suomen Huolinta- ja Logistiikkaliiton toimisto sijaitsee Helsingissä Eteläranta 10:ssä.
SHLL:n tehtävä.
SHLL:n tehtävänä on edistää huolinta-alalla toimivien jäsenten toimintaedellytyksiä ja lisätä alan tunnettavuutta sekä arvostusta.
SHLL:
Jäsenistö.
Liitolla on noin 70 jäsentä. SHLL:n jäsenet edustavat noin 70–80 % huolinta-alasta. 
SHLL:n jäsenyritysten yhteenlaskettu liikevaihto huolinta-toiminnan osalta vuonna 2017 oli arviolta noin 1,5 miljardia euroa, mikä on noin 80 % huolinta-alan kokonaisliikevaihdosta. 
Liiton jäsenyritykset työllistivät vuonna 2017 yhteensä 5 900 työntekijää, joista huolintatoiminnassa toimi yhteensä noin 3 300 työntekijää. Koko huolinta-toimiala työllisti vuonna 2017 arviolta noin 4 300 työntekijää.
SHLL:n toiminta.
Suomen Huolinta- ja Logistiikkaliiton hallituksen puheenjohtajana toimii CHS Air &amp; Sea Oy:n toimitusjohtaja Heikki Halmetoja. Toimitusjohtajana toimii Petri Laitinen.
Liitossa on neljä jaostoa:
Lisäksi SHLL:ssä toimii viisi työryhmää:
SHLL julkaisi 26.10.2020 Huolinta - avain toimivaan ulkomaankauppaan -selvityksen. Selvitys avaa huolinta-alan merkityksen Suomen ulkomaankaupan toimivuuden varmistajana ja Suomen taloudellisen hyvinvoinnin turvaajana.
Raya (laulaja)

Raisa Bielenberg (o.s. Udovikova, taiteilijanimi Raya) (s. 15. marraskuuta 1935 Kursk, Neuvostoliitto) on Neuvostoliitossa syntynyt norjalainen laulaja ja tanssija.
1,2-dikloori-4-nitrobentseeni

1,2-dikloori-4-nitrobentseeni eli 3,4-dikloorinitrobentseeni (C6H3Cl2NO2) on bentseenin kloorattu ja nitrattu johdannainen. Yhdistettä käytetään valmistettaessa väriaineita ja maatalouskemikaaleja.
Ominaisuudet.
1,2-dikloori-4-nitrobentseenillä on kaksi muotoa. Näistä huoneenlämpötilassa stabiili muoto on α-muoto, joka on keltaisia kiteitä. Epästabiilimpi β-muoto on olomuodoltaan neste ja muuttuu α-muodoksi 15 °C:n lämpötilassa. 1,2-dikloori-4-nitrobentseeni on käytännöllisesti katsoen veteen liukenematon yhdiste, mutta liukenee orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin, dietyylieetteriin ja bentseeniin.
Valmistus ja käyttö.
1,2-dikloori-4-nitrobentseenin valmistukseen käytetään pääasiassa kahta menetelmää. o-Diklooribentseenin nitraus tuottaa seoksen, jossa on 90 % 1,2-dikloori-4-nitrobentseeniä ja 10 % 1,2-dikloori-3-nitrobentseeniä. Isomeerit voidaan erottaa toisistaan kiteyttämällä. Toinen tapa yhdisteen synteesiin on p-kloorinitrobentseenin klooraus. Tämä prosessi on hieman kalliimpi, mutta tuottaa vain 1,2-dikloori-4-nitrobentseeniä.
1,2-dikloori-4-nitrobentseenin reaktiot ja käyttökohteet ovat tyypillisiä aromaattisille klooratuille ja nitratuille yhdisteille. Yhdistettä käytetään herbisidien valmistuksessa käytettävien yhdisteiden valmistukseen. Esimerkiksi pelkistys raudan avulla johtaa 3,4-dikloorianiliiniin ja reaktio kaliumfluoridin kanssa johtaa 3-kloori-4-fluorinitrobentseeniin. 1,2-dikloori-4-nitrobentseeni reagoi myös ammoniakin kanssa, jolloin muodostuu atsovärien valmistukseen käytettävää 2-kloori-4-nitroaniliinia.
Christian Engström

Christian Engström (s. 9. helmikuuta 1960 Tukholma) on ruotsalainen poliitikko. Hän on ollut jäsenenä Euroopan parlamentissa kaudella 2009–2014 ja toimii Ruotsin piraattipuolueen () varapuheenjohtajana. Hän on varsinaiselta ammatiltaan tietokoneohjelmoija ja vastustaa aktiivisesti ohjelmistopatentteja ja käyttöoikeuksien hallintamenetelmiä.
Engström varttui Tukholman Kungsholmenilla ja on taiteilija-kirjailija Albert Engströmin pojanpojan poika. Vuonna 1983 hän suoritti filosofian kandidaatin tutkinnon Tukholman yliopistossa pääaineinaan matematiikka ja tietotekniikka.
1980-luvun alusta Engström toimi aktiivisesti Kansanpuolueen piirissä muun muassa oikeusistuntojen lautamiehenä. Hän jätti puolueen tammikuussa 2006.
Vuoden 2009 europarlamenttivaaleissa Christian Engström tuli valituksi piraattipuolueen vaalilistan pääehdokkaana. Toinen puolueen tuolloin valituksi tullut euroedustaja on Amelia Andersdotter. Kumpikaan ei kyennyt uusimaan paikkaansa vuoden 2014 eurovaaleissa, ja Piraattipuolue jää ilman edustusta Europarlamentissa.
Roza Hutor

Roza Hutor () on talviurheilukeskus Krasnaja Poljanan taajamassa Sotšissa Venäjällä. Keskuksessa on alppihiihtokeskus ja extremepuisto, jotka toimivat vuoden 2014 talviolympialaisten kilpailupaikkoina.
Roza Hutorin olympiarinteet valmistuivat vuonna 2011. Keskuksen katsojakapasiteetti on lajista riippuen 4 000–7 500.
Roza Hutor sijaitsee Aibigavuorten rinteillä Mzymtajoen laaksossa. Alppihiihtokeskuksen on suunnitellut Kansainvälisen hiihtoliiton arkkitehti Bernard Russi.
Mies valkoisessa puvussa

Mies valkoisessa puvussa ("The Man In The White Suit") on vuonna 1951 ensi-iltansa saanut satiirinen komediaelokuva, jonka tuotti brittiläinen Ealing Studios -elokuvayhtiö. Elokuvan ohjasi Alexander Mackendrick ja pääosia esittävät Alec Guinness, Joan Greenwood ja Cecil Parker. Elokuva oli Oscar-ehdokkaana parhaasta alkuperäiskäsikirjoituksesta ja ehdolla myös parhaan elokuvan BAFTA-palkinnon saajaksi.
British Film Instituten valitsemat tuhat asiantuntijaa äänesti "Miehen valkoisessa puvussa" vuonna 1999 mukaan kaikkien aikojen sadan parhaan brittielokuvan listalle. 
Juoni.
"Mies valkoisessa puvussa" on Ealing-studioiden komedioille tyypillinen tarina tavallisen ihmisen taistelusta vallitsevaa järjestelmää vastaan. Sidney Stratton, lahjakas nuori kemisti ja Cambridgen yliopiston stipendiaatti, on saanut potkut monista Pohjois-Englannin tekstiiliyrityksistä, koska käyttää liikaa tutkimusrahoja ja pyrkii kehittämään ikuisesti kestävän kangaskuidun. Työskennellessään tavallisena tehdastyöläisenä Birnleyn tekstiilitehtaassa hän pääsee palkattomaksi apulaiseksi laboratorioon ja keksii uskomattoman vahvan kuidun, joka hylkii kaikkea likaa eikä kulu lainkaan. Hän teettää siitä itselleen puvun, joka on hohtavan valkoinen koska ei ime väriaineita ja sisältää radioaktiivisia aineksia.
Strattonia ylistetään nerona, kunnes sekä tehtaan johto että ammattiyhdistysliike tajuavat keksinnön seuraukset: kun kuluttajat olisivat ostaneet tarpeensa verran tästä kankaasta tehtyjä vaatteita, kysyntä romahtaisi ja tekstiilitehtaat jouduttaisiin sulkemaan. Yrityksen johtajat yrittävät viekoitella ja lahjoa Strattonin luopumaan kaikista oikeuksistaan keksintöönsä, jotta se voitaisiin haudata hiljaisuudessa, mutta mies ei suostu. Hänet vangitaan, mutta hän pääsee pakenemaan. Öisessä takaa-ajossa mies on helppo jäljitettävä hohtavassa puvussaan, ja äkkiä puku alkaa mennä pilalle koska kuidun kemiallinen rakenne alkaa hajota. Väkijoukko repii puvun riemuissaan kappaleiksi, ja Stratton jätetään alusvaatteisilleen kadulle. Vain tehtailijan tytär Daphne ja tehdastyöläinen Bertha tuntevat sympatiaa Strattonia kohtaan.
Seuraavana päivänä Stratton erotetaan työstään. Lähtiessään hän tutkii muistiinpanojaan keksinnöstään ja saa oivalluksen. Hän poistuu, luultavasti kehittämään keksintöään eteenpäin taas jossakin muussa yrityksessä.
Iisa

Iisa on suomalainen naisen etunimi, joka on muodostettu kansainvälisestä nimestä "Isa". Sen juuret ovat nimessä "Isabella" ja on yleinen varsinkin saksan-, hollannin-, italian- ja espanjan­kielisissä maissa. Saksassa Isa esiintyy myös kutsumamuotona nimille "Luise" tai "Isolde". 
"Isa" (eri käännöksineen) on samalla myös arabialainen miehen nimi.
Iisa / Isa (suom.).
Suomessa nimi Isa on 1900-luvun alusta helmikuuhun 2025 mennessä annettu 1 082 naiselle ja noin 110 miehelle. Muodossa Iisa nimi on samaan aikaan annettu noin 2 320 naiselle, joista suurin osa on vuoden 2000 jälkeen syntyneitä. Iisan nimipäivä on 11. helmikuuta, joka on myös Isabellan nimipäivä. Nimi lisättiin suomenkieliseen kalenteriin vuonna 2015. Sama päivä on myös suomenruotsalaisessa kalenterissa Isan nimipäivä.
Iisa on varsinkin nykyään myös lyhyempi versio nimestä "Aliisa". Aliisa ja Alisa ovat suomenkielisiä muunnoksia ranskalaisesta nimestä "Alice", joka puolestaan juontuu saksalaisesta Adelheid-nimestä (alun perin Adalheidis), merkiten "jalolaatuista".
Isa (arab.).
"Isa" on samalla myös arabialainen miehen nimi (عِيسَى, "‘Īsā)", tarkoittaen "Jeesus". Sen juuret juontavat muinaisen heprean kieleen. Nimen ensimmäinen kirjain on "ʿain", jota on käännetty joko a- tai e-kirjaimena (Aisa, Eisa, jne.), tai jätetty kokonaisuudessaan pois (Isa), mikä nykyään on yleisin versio. Turkissa nimi kirjoitetaan "İsa" (arabialaista ääntämystä mukailtaessa ajoittain "Îsâ)".
Tunnettuja Iisa- ja Isa-nimisiä.
Miehiä.
Variaatioita.
Arabialaisessa yhteydessä nimestä on eri variaatioita käännettäessä latinalaiselle kirjaimistolle; muun muassa "Eisa, Eissa, Issa". Sukunimenä se ilmenee Venäjällä muotoon "Gaisin / Aisin" (Гайсин / Айсин).
Robert Adamson

Robert Gillespie Adamson IV (s. 11. heinäkuuta 1985 Salt Lake City, Utah) on yhdysvaltalainen näyttelijä.
Ura.
Adamson on näytellyt Noah Newmanin roolia televisiosarjassa "Tunteita ja tuoksuja" vuodesta 2012 lähtien. Tätä ennen hän näytteli vuosina 2007–2009 ilmestyneessä televisiosarjassa "Lincoln Heights". Vuonna 2012 hän oli mukana televisiosarjassa "Hollywood Heights", jota tehtiin vain 80 jaksoa yhden kauden verran. Tämän lisäksi hän on näytellyt muutamissa elokuvissa.
Yksityiselämä.
Robert Adamson seurusteli "Kauniissa ja rohkeissa" näyttelevän Linsey Godfreyn kanssa. Pariskunta sai tyttären vuonna 2014. He erosivat vuonna 2015.
Joensuun Ortodoksinen Mieskuoro

Joensuun Ortodoksinen Mieskuoro on suomalainen kuoro, joka perustettiin vuonna 1961. Pohjoismaissa ortodoksisia mieskuoroja on yhteensä vain kolme. 
Kuoro on levyttänyt viisi vinyylilevyä ja kolme CD-levyä. Kuoron johtajana toimii Ella Kinnunen.
Alexander Mackendrick

Alexander ”Sandy” Mackendrick (8. syyskuuta 1912 Boston, Massachusetts – 22. joulukuuta 1993 Los Angeles, Kalifornia) oli Yhdysvalloissa syntynyt skotlantilainen elokuvaohjaaja, joka tunnetaan parhaiten lontoolaiselle Ealing Studios -elokuvayhtiölle tekemistään komedioista sekä Hollywood-elokuvasta "Menestyksen huuma" (1957).
Mackendrick syntyi Skotlannista juuri Yhdysvaltain Bostoniin muuttaneen siirtolaispariskunnan esikoisena. Pojan ollessa kuusivuotias hänen laivanrakentajaisänsä kuoli ja köyhä äiti lähetti pojan Skotlantiin isoisän kasvatettavaksi. 1930-luvun alussa nuori Mackendrick sai paikan art directorina lontoolaisessa J. Walter Thompson -mainostoimistossa, jossa hän muun muassa käsikirjoitti elokuvateattereissa esitettyjä mainosfilmejä. Sodan puhjettua Mackendrick komennettiin tekemään propagandaelokuvia Britannian tiedotusministeriölle. Hänet lähetettiin Algeriaan ja Italiaan puolustusvoimien psykologisen sodankäynnin yksikön tehtävissä, joihin kuului muun muassa uutisfilmien, dokumenttielokuvien ja radiouutisten tekoa.
Sodan jälkeen Mackendrick perusti serkkunsa Roger MacDougallin kanssa Merlin Productions -tuotantoyhtiön, mutta se ei menestynyt. Mackendrick liittyi 1946 Ealing Studios -elokuvayhtiön palvelukseen, jossa ohjasi muun muassa elokuvat "Viskiä, viskiä" (1949), "Mies valkoisessa puvussa" (1951), "Elämä alkaa huomenna" (1952), "Merikarhut valloillaan" (1953) ja "Naisentappajat" (1955).
Yhdeksän Ealing-vuoden jälkeen Mackendrick muutti synnyinmaahansa Yhdysvaltoihin ja työskenteli vuoroin Englannissa ja Hollywoodissa, jossa hänen tärkeimmäksi työkseen jäi "Menestyksen huuma" (1957), pääosissa Tony Curtis ja Burt Lancaster. 1960-luvulla Mackendrick palasi mainosten ja televisiotyön pariin, mutta ohjasi kuitenkin vielä muutaman pitkän näytelmäelokuvan. Englannissa syntyivät elokuvat "Yksin halki Afrikan" (1963) ja "Rajumyrsky Jamaikassa" (1965) sekä Yhdysvalloissa seksifarssi "Älä nostata laineita" (1967).
1970-luvun alusta Mackendrick keskittyi opetustehtäviin aluksi California Institute of the Arts -oppilaitoksen dekaanina ja vuodesta 1978 professorina kuolemaansa 1993 saakka.
Hyperiidea

Hyperiidea on yksi katkojen lahkoon kuuluvista kuudesta äyriäisalalahkosta. Ne ovat planktoniin kuuluvia merieläimiä. Hyperiidea-katkoja tunnetaan noin 285 lajia 35:ssä eri heimossa.
Ulkonäkö ja koko.
Ruumis on vaihtelevan muotoinen, yleensä typäkkä. Pää on korkea, pallomainen, verkkosilmät usein hyvin suuret. Suuosat ovat hennommat kuin useimmilla muilla katkoilla. Koirailla on pitkät tuntosarvet, naarailla tuntosarvet ovat pienet.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Hyperiidea-katkoja tavataan kaikissa valtamerissä, enimmäkseen viileillä ja kylmillä alueilla. Ne ovat yksinomaan planktisia ulappaveden eläimiä. Useat heimot elävät muiden makroplanktonlajien, erityisesti meduusoiden. kampamaneettien tai salpojen kanssa, esimerkiksi meduusan uimakellon suojassa.
Pohjoisella Itämerellä on tavattu satunnaisesti siellä esiintyvän hiusmeduusan suojassa elävä meduusakatka "Hyperia galba".
Ronald Mulder

Ronald Mulder (s. 27. helmikuuta 1986 Zwolle) on alankomaalainen pikaluistelija.
Mulder luisteli 500 metrin Alankomaiden ennätyksen 34,52 Calgaryssa joulukuussa 2009. Hän oli sprinttereiden MM-kilpailuissa neljäs vuonna 2010 Obihirossa. Hän sijoittui matkakohtaisissa MM-kilpailuissa 500 metrillä kuudenneksi 2012 ja viidenneksi 2013. Marraskuussa 2013 hän luisteli Salt Lake Cityssä uudeksi 500 metrin Alankomaiden ennätykseksi ajan 34,25. Hän oli kuudes sprintti-MM-kilpailuissa 2014.
Sotšin olympialaisissa 2014 Mulder voitti pronssia 500 metrillä kahden luistelun yhteisajalla 69,460. Hän voitti 500 metrin maailmancupin kokonaiskilpailun kaudella 2013–2014. Hän oli 2016 MM-kilpailujen 500 metrillä kymmenes ja sprinttikilpailussa yhdeksäs. Vuonna 2017 hän sijoittui sprinttereiden EM-kilpailuissa seitsemänneksi, MM-kilpailujen 500 metrillä viidenneksi sekä sprintti-MM-kilpailuissa neljänneksi. Hän sijoittui 500 metrin maailmancupissa kolmanneksi kaudella 2016–2017. Hän paransi maansa 500 metrin ennätystä helmikuussa 2017 Calgaryssa aikoihin 34,18 ja 34,08.
Mulder voitti Kolomnan matkakohtaisissa EM-kilpailuissa 2018 kultaa 500 metrillä ajalla 34,80. Pyeongchangin olympialaisissa hän sijoittui 500 metrillä seitsemänneksi ja sprinttereiden MM-kilpailuissa 2018 kahdeksanneksi. 500 metrin maailmancupissa hän oli kolmas kaudella 2017–2018. Hän voitti Inzellin MM-kilpailuissa 2019 kultaa joukkuesprintissä ja sijoittui 500 metrillä kuudenneksi. Heerenveenin MM-kilpailuissa 2021 hän sijoittui 500 metrillä viidenneksi. Hän oli 500 metrin maailmancupissa kolmas kaudella 2020–2021.
Myös hänen kaksoisveljensä Michel on pikaluistelija.
Oliivimedestäjä

Oliivimedestäjä ("Cinnyris jugularis") on medestäjien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Oliivimedestäjää tavataan laajalla alueella Kaakkois-Aasiassa sekä Australian koillisosissa. Lajia on kuvattu yleiseksi, ja sen kannankehitys on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Sumbanmedestäjä

Sumbanmedestäjä ("Cinnyris buettikoferi") on medestäjien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Sumbanmedestäjää tavataan Indonesiassa.
Mieskuoro Finlandia

Mieskuoro Finlandia oli suomalainen kuoro, joka perustettiin Pohjois-Amerikkaan keväällä 1939 suuntautunutta konserttimatkaa varten. 
Kuoroa ryhdyttiin kokoamaan vuonna 1937, kun Suomi päätti osallistua New Yorkin huhtikuun lopussa 1939 avattavaan maailmannäyttelyyn. Kuorolle annettiin nimi Finlandia-kuoro. Sen kokoamiseksi järjestettiin useita koelaulutilaisuuksia, ja karsintojen perusteella koottiin 70-henkinen valio mieskuoro. Kuoron keski-ikä oli 37 vuotta. Kuoromatkan rahoittamiseksi valtio antoi 300 000 markan apurahan. Lisäksi kuoro sai luvan järjestää arpajaiset matkan rahoittamiseksi.
Kuoron laulajia tuli eri puolelta Suomea, mutta ennen kaikkea pääkaupunkiseudun kuoroista. Johtajaksi nimettiin itseoikeutetusti professori Heikki "Kuisma" Klemetti. Hänen apunaan olivat arvostetut musiikkimiehet ja samalla kuoronjohtajat kouluneuvos L. Arvi P. Poijärvi, toimitusjohtaja Ilmari Kalkkinen ja kuoronjohtaja Bengt Carlson. Tunnettuja kuorolaisia olivat mm. Lahden Mieskuoron johtaja Väinö Kaskinen, radiokuuluttajana tunnettu Carl-Erik Creutz, arkkitehtina tunnettu Arne Thulé, myöhempi Klemetti-opiston perustaja Arvo Vainio, oopperalaulajat Reino Hallaperä ja Arnold Tilgmann, laulajat Armas Hanttu, Sulo Saarits. Kuoron laulajavalinnat oli tehty syksyyn 1938 mennessä, ja kuoro antoi ensikonsertin Helsingissä 19. marraskuuta 1938.
Ennen huhtikuun alkupuoliskolla 1939 tapahtunutta lähtöä mieskuoro Finlandia esiintyi Suomen Amerikan tervehdyksessä 1. tammikuuta 1939, järjesti loppuunmyydyn konsertin Messuhallissa maaliskuun alussa 1939, kaksi konserttia yliopiston juhlasalissa sekä kävi myöhemmin keväällä 1939 tervehdyskäynnillä tasavallan presidentti Kyösti Kallion ja hänen puolisonsa luona presidentinlinnassa. Matka New Yorkiin suuntautui Ruotsin kautta Britanniaan ja siellä Lontooseen, jossa pidettiin ensimmäiset konsertit. Atlantin ylitys tapahtui RMS Queen Maryllä Liverpoolista.
Ensi konsertin kuoro antoi maailmannäyttelyn Suomi-päivänä 4. toukokuuta 1939. Paikkana oli New Yorkin Roosevelt-hotelli. Amerikan mantereella kuoro antoi kaikkiaan toistakymmentä konserttia Yhdysvalloissa ja Kanadassa. Esiintymiskaupunkeja olivat mm. Washington D.C., Pittsburgh, Boston, Cleveland, Chicago, Detroit ja Kanadan puolella Toronto. Detroitissa kuoro kävi tutustumassa mm. Fordin autotehtaaseen sekä esikaupungissa sijainneeseen Cranbrook Educational Community-kampukseen, jonka suunnittelijoihin kuului ajan tunnettu suomalaisarkkitehti Eliel Saarinen. Ennen Amerikasta lähtöään kuoro antoi vielä viimeisen konserttinsa maailmannäyttelyn Suomen paviljongissa. Paluumatkalla kuoro konsertoi lisäksi Lontoossa, Pariisissa ja Berliinissä. Runsaan kuukauden mittaisen matkan aikana kuoro levytti suomalaisia kuorolauluja sekä Lontoossa että Berliinissä. 
Kotimaahan palattuaan 22. toukokuuta 1939 kuoro kävi vielä presidentin ja hänen puolisonsa luona kunniakäynnillä. Paluun jälkeen laulajisto lopetti toimintansa esiintyvänä kuorona.
Kuoron savikiekko-levytyksistä Fazer teki kokoelman vuonna
1987
Merikarhut valloillaan

Merikarhut valloillaan ("The Maggie", Yhdysvalloissa "High and Dry") on vuonna 1954 ensi-iltansa saanut brittiläinen komediaelokuva. Ealing Studios -yhtiön tuottaman elokuvan ohjasi Alexander Mackendrick ja käsikirjoitti William Rose. Neil Munron novelleihin väljästi pohjautuva elokuva kertoo amerikkalaisen liikemiehen ja yhtä itsepäisen skottilaisen merikapteenin välisestä tahtojen taistelusta.
Juoni.
”Maggie” on parhaat päivänsä nähnyt pieni höyrylaiva, jonka kipparina toimii iäkäs MacTaggart (Alex Mackenzie). Hän tarvitsee kipeästi 300 puntaa voidakseen uusia lisenssinsä. Varustamon toimistossa hän tapaa sattumalta herra Puseyn (Hubert Gregg), knallia ja sateenvarjoa käyttävän todellisen brittiherrasmiehen, joka yrittää järjestää amerikkalaisen päämiehensä Marshallin irtaimiston kuljetusta. Kun muita aluksia ei ole vapaana, Pusey antaa tehtävän MacTaggartille luullen tämän edustavan varustamoa ja käyttävänsä ”Maggietä” modernimpaa alusta.
Marshall saa tietää erehdyksestä ja saa aluksen kiinni lentokonetta ja vuokra-autoa käyttäen. Hän määrää Puseyn laivalle huolehtimaan, että lasti siirretään parempikuntoiselle alukselle. Puseystä ei ole vastusta kippari MacTaggartille, joten Marshall tulee alukselle itse. Tehokas liikemies pehmenee vähitellen, varsinkin kun alkaa arvostaa nuoren laivapojan (Tommy Kearins) uskollisuutta ihailemalleen esimiehelle. Amerikkalainen saa myös tottua ajatukseen, että Skotlannin saaristossa rahti kulkee paikallisen yhteisön perinteiden mukaisesti: välillä piipahdetaan muun muassa erään miehen satavuotisjuhlissa.
Matka päättyy lopulta, kun ”Maggien” moottori tekee lakon ja alus ajautuu karille. Osa Marshallin huonekaluista joudutaan heittämään yli laidan ja ilmenee, ettei kippari ole huolehtinut niiden vakuuttamisesta. Tästä huolimatta Marshall antaa MacTaggartin pitää kipeästi tarvitsemansa rahtimaksun. Kiitollisuuden osoituksena kippari nimeää aluksen asiakkaansa mukaan "Calvin B. Marshalliksi".
Rooleissa.
Mustavalkoisen elokuvan ensi-ilta Suomessa oli 1955, ja se on esitetty Yle TV1:ssä 1967 ja 1980.