tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
John Hampden

John Hampden (1594–1643) oli brittiläinen valtiomies. Hampden valittiin parlamenttiin vuonna 1621 edustamaan Grampoundin vaalipiiriä. Hän liittyi pian niihin parlamentin jäseniin, jotka vastustivat kuninkaan itsevaltaisia toimia. Hän kieltäytyi vuonna 1627 useiden muiden parlamentin jäsenten tapaan maksamasta kuningas Kaarle I:n määräämää pakkolainaa ja kymmenen vuotta myöhemmin laitonta laivaveroa, minkä vuoksi hän joutui oikeuteen. Hän hävisi mutta herätti rohkealla vastarinnallaan runsaasti huomiota. 
Vuonna 1640 hän sekä "lyhyessä parlamentissa" että "pitkässä parlamentissa" kuului puritaanisen opposition johtajiin. Hampden oli pitkän parlamentin johtajista maltillisimpia, valistuneimpia ja rehellisimpiä. Hän oli yksi viidestä alahuoneen jäsenestä, jotka pelastuivat 4. tammikuuta 1642 alahuoneen istuntosalissa tapahtuneesta kuninkaan vangitsemisyrityksestä. Sisällissodan aikana Hampden oli parlamentin turvallisuusvaliokunnan jäsen. Hän sai kuolinhaavan monarkian puoltajien vastaisessa taistelussa.
John Hampden oli Oliver Cromwellin serkku.
Hakojärvi (Parkano, Jylhänkylä)

Hakojärvi on Pirkanmaalla Parkanossa Hoseuksessa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Kuivasjärven valuma-alueeseen. Hakojärvi on osa Vatajanjoen valuma-aluetta.
Maantietoa.
Järven pituus on 850 metriä, leveys 250 metriä ja sen pinta-ala on 16 hehtaaria. Se sijaitsee Sompanevan turvetuotantoalueen ja Iso Venesjärven ja Vähä Venesjärven välisellä alueella. Järvi jää soiden täplittämällä alueella Kettusaaren ja Kotkasaaren väliin. Järven länsipuolen suo on tiheästi ojitettu, mutta luoteenpuoleinen suota ei ole juurikaan ojitettu. Järveen on kaivetty yli kymmenen suo-ojaa. Järven oma laskuoja Hakoluoma lähtee järven kaakkoispäästä ja se yhtyy kahden kilometrin jälkeen Venesjokeen, joka laskee Iso Venesjärven pohjoispäähän. Rantaviivan pituus on 2,1 kilometriä. Järven itärannat eivät ole kovin soistuneita. Pääosin itärannoilla, mutta myös Kettusaaressa, sijaitsee vapaa-ajan asuntoja. Niille johtaa tiet metsäautetieltä, joka haarautuu yhdystieltä 13344.
Bror Hjorth

Bror Hjorth (tai Hjort, 22. huhtikuuta 1894 Älvkarleby, Upsalan lääni – 1968) oli ruotsalainen kuvanveistäjä, taidemaalari ja piirtäjä. Hän opiskeli Pariisissa vuosina 1921–1924, ja siellä hän arvioiden mukaan opettajaltaan sai taipumuksen arkkitehtoniseen yksinkertaisuuteen, rytmiseen jännitykseen sekä pintakäsittelyn karkeuteen ja ilmaisuvoimaisuuteen. Pariisissa Hjorthiin vaikuttivat myös primitiivinen taide, naivismi sekä kubismi, varsinkin Pablo Picasso. Hjorthin taide liittyy kuitenkin ennen kaikkea ruotsalaiseen kansanelämään ja talonpoikaiskulttuuriin. Kansanelämää hän kuvasi rehevän naivistisesti. Hän sai merkittäviä vaikutteita Ruotsin kansantaiteesta. Hänen pelkistetyt veistoksensa ja maalatut puureliefinsä ovat monumentaalisia ja rytmisesti rakenteellisia. Hjorth teki myös Jukkasjärven kirkon alttariptyykissä olevat Lars Levi Laestadiuksen herätystyötä kuvaavat puukohokuvat. Hän oli Tukholman taidekorkeakoulun piirustuksen professori vuosina 1949–1959 ja vuonna 1956 perustetun Upsalan kuvanveistokoulun opettaja.
Kunyu

Kunyu (, pinyin: Kūnyù Shì) on piirikuntatason kaupunki Sinkiangin uiguurien autonomisella alueella Kiinassa. Se sijaitsee maantieteellisesti Hotanin prefektuurissa, mutta on autonomisen alueen suoraan hallinnassa.
Kaupunki on Xinjiangin tuotanto- ja rakennuskomennuskunnan 14. divisioonan perustama ja hallitsema alue. Tammikuussa 2016 Kiinan hallitus on hyväksynyt Kunyun kaupungin perustamisen. Kaupunki kattaa 687,13 neliökilometriä ja se koostuu 20 erillisesta alueesta. Kaupungin väkiluku on 47 500 (vuonna 2015). Kaupungin keskusta sijtaisee 78 kilometriä Hotanista länteen ja 380 kilometriä Kašgarista kaakkoon. Kašgar-Hotan -rautatie ja valtatie 315 kulkevat kaupungin läpi.
Kirsi Pimiä

Kirsi Pimiä (s. 1963 Valkeakoski) on suomalainen oikeustieteen kandidaatti ja varatuomari, joka toimi yhdenvertaisuusvaltuutettuna 15. toukokuuta 2015 alkaneella viisivuotiskaudella. Hän toimi sisäministeriön kansliapäällikkönä 2/2020 - 1/2025. Kansliapäälliköiden kausi kestää viisi vuotta. Pimiän nimitystä kansliapäälliköksi on pidetty poliittisena virkanimityksenä.
Pimiä valmistui oikeustieteen kandidaatiksi Turun yliopistosta vuonna 1992. Pimiä on toiminut erityisasiantuntijana Suomen pysyvässä edustustossa EU:ssa (2001–2003), valiokuntaneuvoksena (2003–2007, 2009–2011, 2015) sekä EU-asioiden yksikön päällikkönä valtioneuvoston kansliassa (2012–2013). Vuosina 2013–2014 Pimiä toimi oikeusministeriössä demokratia-, kieli- ja perusoikeusasioiden yksikön johtajana.
Pimiä on myös toiminut oikeusministeri Tuija Braxin erityisavustajana (2007–2008) sekä vihreiden eduskuntaryhmän juristina.
TUL Cup 2016

TUL Umbro-cup 2016 oli 75. kerran pelattu Suomen Työväen Urheiluliiton jalkapallomestaruuskilpailu, joka järjestettiin cup-muotoisena keväällä 2016. Turnaukseen ilmoittautui seitsemän joukketta, joista Tampereen Pallo-Veikot pääsi suoraan välieriin. Tampereella 24. huhtikuuta pelatussa loppuottelussa TPV voitti Toejoen Veikot maalein 5–1. Kilpailu oli nimetty sponsorina toimivan urheiluvälinevalmistaja Umbron mukaan.
Ottelut.
Välierät.
1 "pelattiin 2×40 min."
Mestarit.
TUL Cupin otteluissa esiintyneet TPV:n pelaajat: Mikko Kruuti (mv), Jani-Petteri Soininen (mv), Rudi Dieter, Eino-Veikko Ek, Niko Hasa, Matti Jokinen, Joona Kaikuranta, Oskari Kantanen, Niko Kiiveri, Mohamed Koroma, Sergei Korsunov, Valtteri Käpyaho, Tuomas Majuri, Juho Mattila, Jari Nikkilä, Salomo Ojala, Tommi Smeets, Aleksandr Starovoitov, Teemu Syrjänen, Risto Vihinen, Tomi Ylinen. Valmentajat: Anssi Ylinen ja Jukka Listenmaa.
Allyylialkoholi

Allyylialkoholi (C3H6O) on yksinkertaisin tyydyttymättömiin alkoholeihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään kemianteollisuudessa valmistettaessa muita orgaanisia yhdisteitä ja polymeerejä.
Ominaisuudet.
Huoneenlämpötilassa allyylialkoholi on väritöntä ja pistävänhajuista nestettä. Yhdiste liukenee erittäin hyvin veteen, etanoliin ja muihin poolisiin orgaanisiin liuottimiin, dietyylieetteriin ja aromaattisiin liuottimiin ja hieman vähäisemmässä määrin alifaattisiin hiilivetyihin. Allyylialkoholi muodostaa veden kanssa atseotrooppisen seoksen, joka sisältää 72,4 massaprosenttia allyylialkoholia ja kiehuu 88,6 °C:n lämpötilassa. Allyylialkoholi voidaan hapettaa joko akroleiiniksi, glyseroliksi tai glysidoliksi. Yhdiste reagoi myös halogeenien kanssa ja tetrakloorimetaani reagoi allyylialkoholin kanssa muodostaen 2,4,4,4-tetrakloori-1-butanolia. Yhdiste reagoi kiivaasti hapettimien kanssa, mutta ei kuitenkaan polymeroidu itsestään kovin helposti muista tyydyttymättömistä alkoholeista poiketen. Polymeroitumista tapahtuu vasta kuumennettaessa sen vesiliuoksia yli 100 °C:n lämpötilaan. Allyylialkoholi on suhteellisen myrkyllinen yhdiste ja ärsyttää ihoa, hengitysteitä sekä silmiä aiheuttaen muun muassa kyynelvuotoa, pääkipua ja huonovointisuutta.
Valmistus ja käyttö.
Ensimmäisen kerran allyylialkoholia valmistivat Auguste Cahours ja August Hofmann vuonna 1856 käsittelemällä allyylijodidia hydroksidiliuoksella. Nykyään yhdisteen teollinen valmistus perustuu neljään tapaan. Näitä ovat allyylikloridin hydrolysointi emäksisissä vesiliuoksissa, propeenin hapetus akroleiiniksi ja akroleiinin pelkistys isopropanolin avulla, propyleenioksidin isomerointi litiumfosfaatin katalysoimana sekä propeenin, etikkahapon ja hapen välinen palladiumin katalysoima reaktio allyyliasetaatiksi, joka hydrolysoidaan allyylialkoholiksi ja etikkahapoksi. Yhdistettä voidaan valmistaa myös pelkistämällä propargyylialkoholia.
Tärkein allyylialkoholin käyttökohde on glysidolin valmistus, josta valmistetaan edelleen muun muassa glyserolia, epoksideja ja muita orgaanisia yhdisteitä. Muita allyylialkoholista saatavia yhdisteitä ovat diallyylieetteri, muovien pehmentimenä käytettävät allyyliesterit, hydroformyloinnilla saatava 1,4-butaanidioli, polymeerit ja niiden monomeerit esimerkiksi diallyyliftalaatti ja allyylialkoholi-styreeni-kopolymeeri. Ainetta voidaan käyttää myös fungisidisena ja bakterisidisena säilöntäaineena.
Iso Kivijärvi (Parkano, Mustajärvi)

Iso Kivijärvi on Pirkanmaalla Parkanossa Mustajärvellä tai Hoseuksessa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Kuivasjärven valuma-alueeseen. Iso Kivijärvi on osa Vatajanjoen valuma-aluetta.
Maantietoa.
Järven pituus on 900 metriä, leveys 300 metriä ja sen pinta-ala on 15 hehtaaria. Se sijaitsee Sompionevan turvetuotantoalueelta puoli kilometriä itään Välikankaan takana. Järven pikkuveli Vähä Kivijärvi on kuivatettu avosuoksi, jonka reunaan tuotantoalue rajautuu. Järvi jää kahden kangasmetsäalueen väliin ja suo-ojia laskee siihen pohjois- ja eteläpäässä. Eräs suo-ojista toimii samalla laskuojana, koska järven vedet laskevat pääasiassa noin 2,5 kilometriä suoalueen läpi Iso Pelijärveen. Rantaviivan pituus on 2 kilometriä. Järvi on matala, ja sen rannat ovat ruohottuneita ja soistuneita. Ilmakuvien perusteella järven keskiosat ovat heinittyneitä. Järven rannat ovat autiot. Eteläpuolelta järven ohittaa Hoseuksesta Mustajärvelle kulkeva yhdystie 13344.
Luonto.
Järvi on matala ja ruohottunut järvi, johon laskee ympäristön suoalueen ja viereisen tuotantoalueen kuivatusojien vedet. Niiden vuoksi vesi on happamuusasteeltaan hapanta ja erittäin humuspitoista. Tämä on vaikuttanut veden happipitoisuuksiin negatiivisesti. Vuonna 1994 vedenlaatua tutkittiin kerran. Silloin kokonaistypen pitoisuus oli 1300 μg/l, kokonaisfosforin pitoisuus 86 μg/l (rehevä järvi) ja hapen kylläisyysaste 0%. Veden väriluku oli 400 Pt/l.
Historiaa.
Niemen maatilan mailta Iso Kivijärven rannalta on löydetty liuskeestä valmistettu hiomakivi, jossa on reikä kantohinaa varten. Esineen ikää ei ole arvioitu, mutta se on todennäköisesti pudonnut veteen aikana, jolloin järvi tai meri peitti maat. Seutu on siten ollut kivikaudella asuttua.
Järven rannasta noin 80 metriä itään päin sijaitsee historiallisen ajan jäännös Laurinkämppä, josta on jäljellä asunnon kivijalka. Vuoden 1959 painetussa peruskartassa kohteessa näkyy kahden lämmitettävän asunnon ja kolmen kylmän rakennuksen karttamerkit. Vuoden 1992 peruskartassa toinen lämmitettävistä rakennuksista on poistettu kartalta. Samassa kartassa vastarannan pellot on metsitetty uudelleen.
Vähä Kivijärvi sijaitsee vajaan puolen kilometrin etäisyydellä Iso Kivijärvestä. Jo vuoden 1959 peruskartassa Vähä Kivijärven suolta oli kaivettu oja peltojen läpi Iso Kivijärveen, jonka seurauksena järvi on ajan mittaan soistunut umpeen.
Eudora Welty

Eudora Alice Welty (13. huhtikuuta 1909 Jackson, Mississippi, Yhdysvallat – 23. heinäkuuta 2001 Jackson, Mississippi, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen kirjailija. Hän kirjoitti romaaneja, novelleja ja esseitä. Hän kuului keskeisiin etelävaltalaiskirjailijoihin, ja hän on kuvannut Mississippin suistoaluetta taitavasti ja omaleimaisesti. Hänen proosassaan on vahva paikallissävy, ja siihen liittyy myös myyttistä symboliikkaa tuomaan salaperäisyyttä ja syvyyttä. Hänen novellistiikkaansa on verrattu Katherine Mansfieldiin ja Anton Tšehoviin.
El-Hadji Gana Kane

El-Hadji Gana Kane (s. 11. huhtikuuta 1995 Dakar, Senegal) on senegalilainen jalkapalloilija, joka edustaa Veikkausliigassa pelaavaa Seinäjoen Jalkapallokerhoa. Pelipaikaltaan Kane on keskuspuolustaja.
Kane on RCD Mallorcan kasvatti. Hän pelasi seuran akatemiassa vuodet 2002–2014. Kausina 2014–2015 ja 2015–2016 Kane pelasi Tercera Divisiónin CD Binissalemissa ja CD Ferriolensessa. 
Helmikuussa 2016 Kane siirtyi testijakson jälkeen Veikkausliigan hallitsevaan mestariin Seinäjoen Jalkapallokerhoon (SJK) vuoden mittaisella sopimuksella. SJK ei ollut tyytyväinen El-Hadji Kanen suoritukseen ja purki sopimuksen kauden aikana pelattuaan vain kahdeksan ottelua SJK:n paidassa. Lisäksi ikävänä yllätyksenä SJK:lle tuli jälkikäteen Kanesta maksettavaksi tullut kasvattajaraha. Seuraavat kaksi kautta El-Hadji Kane pelasi Norjan pääsarjassa Sandefjordin riveissä.
El-Hadji Kane palasi kaudeksi 2019 Suomeen Veikkausliigaan nousseen Kokkolan Palloveikkojen (KPV) puolustukseen. Kanen ura tälläkin kertaa jäi lyhyeksi, sillä hän pelasi vain viisi ottelua KPV:n puolustuksessa.
Bakkafrost

P/F Bakkafrost on färsaarelainen elintarvikealan konserniyritys, joka kasvattaa kuoretta, lohta ja taimenta, jalostaa niitä ja myy kalatuotteita.
Yrityksen toiminta on jaettu kolmeen toimintoon: kalanviljely, lisäarvoa antavat tuotteet, sekä kala-aterioiden, -öljyn ja -ruuan tuotanto ja myynti. Bakkafrostilla on 19 omaa kalankasvattamoa Färsaarten 18 eri vuonossa.
Yhtiön perustivat veljekset Hans ja Róland Jacobsen vuonna 1968. Ensimmäinen kalankäsittelylaitos valmistui samana vuonna. Ensimmäisen kymmenen vuoden aikana yritys keskittyi kalastetun kalan, kuten sillien käsittelyyn, jalostamiseen ja myyntiin. Vuonna 1979 yritys aloitti kalanviljelyn yhtenä ensimmäisistä toimijoista Färsaarilla. 1980-luvulla Bakkafrost keskittyi mustakitaturskan jalostukseen, mutta saaliiden määrät romahtivat 1990, mikä ajoi yrityksen ja elinkeinon taloudellisiin vaikeuksiin.
Vuonna 1986 alkoi lohen ja kuoreen viljely. Viljelyä ja kalankäsittelylaitoksia laajennettiin. Vuoteen 2006 mennessä yhtiön kalankasvattamojen laajuus vastasi 18 000 tonnia perattua kalaa ja kalankäsittelylaitokset pystyivät perkaamaan 55 tonnia lohta päivässä. Yritys kasvoi edelleen. Vuonna 2010 perattua kalaa tuotettiin jo yli 21 000 tonnia. Samana vuonna yhtiö listautui Oslon pörssiin. Vuonna 2011 yhtiö hankki enemmistön färsaarelaisesta P/f Havsbrún -yhtiöstä, jolloin se sai kala-aterioiden, -öljyn ja kalanruuan valmistuskapasiteettia ja lisää kalanviljelmiä. Myös muita yritysjärjestelyjä tehtiin. Enemmistö monista yritysostojen seurauksena saaduista kalaviljelmistä jouduttiin myymään Färsaarten kalankasvatussäännösten seurauksena. Vuonna 2013 yhtiö päätti mittavista uudistus- ja laajennusinvestoinneista seuraavan viisivuotiskauden aikana.
Vuonna 2014 Bakkafrost-konserni tuotti runsas 44 000 tonnia perattua lohta ja runsas 85 000 tonnia kalaöljyä. Yhtiöllä on hallussaan noin 55 prosenttia Färsaarten lohentuotannosta. Oman arvionsa mukaan yhtiö on maailman 15. suurin lohentuottaja. Myynnistä suuntautui 64 % Eurooppaan, 16 % Yhdysvaltoihin, 13 % Kiinaan ja 8 % muihin maihin (mm. Venäjä).
 Yrityksen osake noteerataan Oslon pörssissä. Yhtiön osake kuului OBX-indeksiin keväällä 2016; tämä osakeindeksi seuraa Oslon pörssin 25 vaihdetuimman osakkeen kurssikehitystä.
Men’s Riesen Slalom Trail

Men’s Riesen Slalom Trail on laskettelurinne Naeban laskettelukeskuksessa Yuzawassa Niigatan prefektuurissa Japanissa.
Men’s Riesen Slalom Trail tunnetaan miesten suurpujottelun maailmancupin kilpailujen isäntäpaikkana. Vuosien 2016 ja 2020 maailmancupin kilpailuissa rinteen alaosana oli Ski Slope No. 3 -rinne, jonne mentiin viistosti High-Speed Lift No. 8 -hissin yläaseman alapuolelta.
Vähä-Valkiainen

Vähä-Valkiainen eli Vähä Valkijärvi on Pirkanmaalla Parkanossa Jylhänkylässä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Kuivasjärven valuma-alueeseen. Vähä-Valkiainen on osa Vatajanjoen valuma-aluetta.
Maantietoa.
Järven pituus on 550 metriä, leveys 200 metriä ja sen pinta-ala on 8,0 hehtaaria. Se sijaitsee Iso Venesjärven pohjoispuolella ja Jylhänkankaan eteläpuolella. Järven itäpuolella on kahden maatalon peltoja, mutta muuten ovat rannat kangasmetsää. Siihen ei laske muualta ojia ja sen laskuoja yhtyy 200 metrin päässä Venesjokeen. Rantaviivan pituus on 1,4 kilometriä. Järven rantaan on rakennettu kolme vapaa-ajan asuntoa. Niille johtaa tiet Iso Venesjärveä kiertävältä kylätieltä, joka lähtee 200 metriä idässä järveä ohittavalta valtatieltä 3. Pohjoisrannan asuntojen edestä on ranta ruopattu puhtaaksi.
V. E. V. Wessman

Vilhelm Eliel Viktorinus ”Viktor” Wessman (31. tammikuuta 1879 Sipoo – 22. toukokuuta 1958 Tammisaari) oli suomalainen kielentutkija. Hänen tutkimuskohteitaan olivat suomenruotsalaiset murteet ja paikannimet. Hänelle myönnettiin professorin arvonimi vuonna 1942. 
Elämä.
Wessmanin vanhemmat olivat tehtaan isännöitsijä Victor Johan Frederik Wessman ja Ida Magdalena Lindberg. Hän pääsi ylioppilaaksi vuonna 1898 Helsingin ruotsalaisesta reaalilyseosta ja suoritti Helsingin yliopistossa teologisen erotutkinnon 1901 sekä valmistui filosofian kandidaatiksi 1905, filosofian maisteriksi 1907 sekä filosofian lisensiaatiksi ja tohtoriksi vuonna 1937.
Wessman työskenteli vuosina 1906–1925 suomen ja ruotsin sekä uskonnon opettajana Tammisaaressa, Maarianhaminassa, Turussa ja Porvoossa. Vuosina 1925–1947 hän oli historian ja yhteiskuntaopin opettajana Tammisaaren seminaarissa. Hän oli myös pohjoismaisen filologian dosentti Helsingin yliopistossa vuosina 1937–1942. Wessman keräsi ja julkaisi suomenruotsalaista perinnetietoa ja murreaineistoa. 
Wessman julkaisi vuosina 1925–1932 neliosaisen teoksen "Samling av ord ur östsvenska folkmål", johon oli koottu suomenruotsalaisia murresanoja ja joka täydensi Herman Vendellin aiemmin kokoamaa sanakirjaa, sekä toimitti aikakauskirja "Finlands svenska folkdiktningiin" kahdeksan numeroa, joiden aiheina olivat kansanlaulut, uskomukset, arvoitukset ja leikit. Erityisesti Wessmania kiinnosti Uudenmaan ruotsalaismurre. Hän julkaisi myös kolmiosaisen teoksen kotipitäjänsä Sipoon historiasta ("Boken om Sibbo", 1925–1929).
Enn Vetemaa

Enn Vetemaa (20. kesäkuuta 1936 – 28. maaliskuuta 2017) oli virolainen kirjailija ja säveltäjä. Hän kuvaa teoksissaan usein taiteilijoita ja pohtii ihmisen vastuuta ja suhdetta omaan aikaansa. Proosan lisäksi hän julkaisi runoja ja näytelmiä.
Vetemaa oli Viron televisiossa toimittajana 1965–1969. Vetemaan näytelmistä on suomennettu ainakin "Illallinen viidelle" (Öhtusöök viiele), jota esitettiin Tampereen, Kemin ja Varkauden teattereissa vuonna 1974. Sitä seuraavana vuonna Tampereen Teatteri toi näyttämölle Vetemaan näytelmän "Mestareiden Pyhä Susanna" (Püha Susanna ehk Meistrite kool). 
 Väsymys, antologiassa: "Suomenlahden takaa: Viron uutta proosaa". Toim. Eva Hyvärinen ja Endel Mallene, Suom. Eva Hyvärinen, Aino Kaasinen &amp; Kirsti Paukkunen. WSOY, 1968
Suomennetut teokset.
Suomennettuja runoja.
Runoja antologiassa "20 nykyvirolaista runoilijaa", toim. Raili Kilpi-Hynynen &amp; Arvo Turtiainen, Helsinki: Tammi 1969. Runot on suomentanut Väinö Kirstinä.
David Faupala

David Faupala (s. 11. helmikuuta 1997 Bully-les-Mines) on ranskalainen jalkapalloilija, joka edustaa englantilaista Manchester Cityä. Pelipaikaltaan Faupala on hyökkääjä.
Faupala on RC Lensin kasvatti. Hän siirtyi seurasta vuonna 2015 englantilaisen Manchester Cityn juniorijoukkueeseen. Faupala teki debyyttinsä seuran paidassa helmikuussa 2016 FA Cupin ottelussa Chelseaa vastaan onnistuen maalinteossa.
Faupala on pelannut Ranskan alle 17- ja alle 18-vuotiaiden maajoukkueissa.
Johannes Widekindi

Johan(nes) Widekindi (noin 1620 – 24. joulukuuta 1675) oli ruotsalainen kaunopuheisuuden opettaja ja historiografi eli historiantutkija. Hän teki nuoruudessaan opintomatkan ­Englantiin ja toimi sen jälkeen kotiopettajana ja kirjastonhoitajana useissa Tukholman aatelispalatseissa. Hän järjesti valtakunnankansleri Axel Oxenstiernan suuren arkiston. Kirjoittamalla maaliskuun 1. päivänä 1663 kirjeen valtakunnankansleri Magnus Gabriel De la Gardielle Widekindi sai kaksi vuotta myöhemmin historiografin viran ja oikeuden käyttää vapaasti tarvitsemiaan lähteitä. Widekindi kirjoitti latinaksi ja käänsi valmiin tekstin heti apulaisten avulla ruotsiksi. Hän kirjoitti Ruotsin suurvalta-ajasta muun muassa sotahistoriateoksen "Thet Swenska i Ryssland. Tijo åhrs Krijgz-Historie" ja Kustaa Aadolfin elämäkerran. Hänen kirjoittamansa kronikat olivat tyylillisesti kömpelöitä mutta arvokkaita 1600-luvun historian tuntemuksen kannalta, sillä arkistomateriaali, jota hän käytti kirjoitustensa aineistona, on suurelta osin tuhoutunut. Hänet vangittiin 1675 epäiltynä kuningasvallan vastustamisesta mutta vapautettiin pian.
Seksihullut (albumi)

Seksihullut on saman nimisen punkyhtyeen esikoisalbumi, joka julkaistiin huhtikuussa 2011 levymerkillä Temmikongi.
Vastaanotto.
Soundin Antti Luukkanen antoi albumille kolme tähteä viidestä, mainiten Seksihullujen tuntuneen aluksi pelkältä vitsiltä, mutta sen viehätyksen piilevän sopivassa suhteessa punkin anarkiaa ja avantgardea, kommentoiden albumin sopivan nautittavaksi pienissä erissä. Luukkanen sanoi myös seuraavaa:
Kappaleet.
Kaikki kappaleet säveltänyt, sanoittanut ja sovittanut Seksihullut.
Etelästoa (Olympia)

Etelästoa oli antiikin aikainen stoa eli pylväshalli Olympiassa Kreikassa. Sen rauniot sijaitsevat Olympian arkeologisella alueella Archaía Olympían kunnassa Buleuterionin raunioiden eteläpuolella.
Etelästoa rakennettiin klassisen kauden lopulla noin vuonna 360–350 eaa., suunnilleen samaan aikaan niin kutsutun Kaikuhallin kanssa. Rakennuksesta käytetty nimi on nykyaikainen ja perustuu sen sijaintiin. Stoan on ehdotettu olleen sama kuin Olympian nimellä "Proedria" tunnettu rakennus, jonka Pausanias mainitsee, mutta tästä ei ole varmuutta. Herulien hyökkäyksen pelossa stoan ja Zeuksen temppelin ympärille rakennettiin muuri vuonna 267 jaa.
Etelästoa sijaitsi nimensä mukaisesti Olympian pyhäkköalueen etelälaidalla varsinaisen temenos-alueen eli "Altiksen" ulkopuolella. Rakennuksen pituus oli noin 80,6 metriä ja leveys noin 14,1 metriä. Stoa avautui etelään ja siinä oli julkisivun puolella doorilaiset pylväät, pitkillä sivuilla 34 pylvästä ja lyhyillä sivuilla 6 pylvästä. Eteläosan keskellä oli ulkoneva, noin 7 metriä leveä portiikki, jonka julkisivussa oli kuusi doorilaista pylvästä ja sivuilla kolme pylvästä. Se teki rakennuksesta hieman T-kirjaimen muotoisen. Stoan sisäpuolella oli pituussuunnassa 17 korinttilaista pylvästä, jotka jakoivat rakennuksen kahteen laivaan. Stoan pohjoislaita muodostui seinästä, jossa oli pohjoiseen pyhäkköalueen puolelle johtava ovi kummassakin päässä. Stoa oli rakennettu marmoriselle jalustalle ja tehty paikallisesta kalkkikivestä, jossa on paljon mm. simpukankuoria.
Kaakkoistalo

Kaakkoistalo on nimitys, jota käytetään eräästä antiikin aikaisesta rakennuksesta Olympiassa Kreikassa. Se oli mahdollisesti Hestian pyhäkkö. Rakennuksesta käytetty nimi on nykyaikainen ja perustuu sen sijaintiin.
Kaakkoistalo rakennettiin klassisella kaudella. Rakennuksen itäosassa on suorakulmion muotoinen alue, joka on saattanut olla pyhitetty Hestialle. Rakennuksesta käytetään joskus myös nimeä "Hellanodikaion" ja se on saattanut olla pyhäkön lisäksi "hellanodikai"-viranomaisten rakennus. Rakennus oli käytössä ensimmäiselle vuosisadalle eaa., jolloin se purettiin ja paikalle rakennettiin useita erilaisia rakennuksia. Ne puolestaan purettiin ensimmäisellä vuosisadalla jaa., kun paikalle rakennettiin Neron huvila. Myöhemmin paikalle rakennettiin puolestaan niin kutsuttu Itäinen kylpylä.
Kaakkoistalo sijaitsi nimensä mukaisesti Olympian temenos-alueen eli "Altiksen" kaakkoispuolella etelään niin kutsutusta Kaikuhallista. Rakennuksessa oli useita historiallisia vaiheita. Alun perin se koostui kahdesta neliömäisestä reunahuoneesta ja atriumista, jonka koko oli noin 29 x 23 metriä. Myöhemmin noin 373–350 eaa. tämän rakennuksen ydin eli huoneet atriumia lukuun ottamatta ympäröitiin kolmelta sivulta doorilaista tyyliä edustaneella pylväiköllä, joka toimi rakennuksen julkisivuna länteen päin, sekä lisättiin kaksi keskimmäistä neliömäistä huonetta. Tässä vaiheessa rakennus muistutti arkkitehtuuriltaan stoaa eli pylväshallia ja sen pituus oli noin 36,4 metriä ja leveys noin 14,6 metriä.
Rakennuksen historiasta johtuen siitä ei ole säilynyt nykyaikaan paljoakaan. Säilyneisiin jäänteisiin kuuluu muun muassa joitakin katon koristeosia.
Kaikuhalli

Kaikuhalli eli "Ekho-stoa" (), myös "Maalattu stoa" (, "Stoa poikilē"), oli antiikin aikainen stoa eli pylväshalli Olympiassa Kreikassa. Sen rauniot sijaitsevat Olympian arkeologisella alueella Archaía Olympían kunnassa.
Stoa rakennettiin klassisen kauden loppupuolella noin vuonna 350 eaa. ja sen rakennutti mahdollisesti Makedonian kuningas Filippos II. Stoa sai nimensä siitä, että huudettaessa kaiun kerrottiin toistuvan sen pylväikössä seitsemän kertaa. Toisen nimensä rakennus sai siitä, että se oli koristeltu lukuisin maalauksin.
Stoa sijaitsi Olympian temenos-alueen eli "Altiksen" itälaidalla ja muodosti samalla alueen itäisen rajan. Se voitiin rakentaa paikalle sen jälkeen, kun Olympian stadion oli siirretty nykyiselle paikalleen idemmäksi. Stoan pituus oli noin 97,3 metriä ja leveys noin 11,5 metriä. Rakennusta muutettiin sen historian aikana usein ja siinä käytettiin useita tyylejä: toisten lähteiden mukaan sen uloimmat pylväät saattoivat edustaa korinttilaista tyyliä ja sisemmät pylväät doorilaista tyyliä; toisten lähteiden mukaan sisemmät pylväät olisivat puolestaan olleet mahdollisesti joonialaista tyyliä.
Rakennuksen edessä oli lukuisia pyhäkköalueelle annettuja votiivilahjoja, kuten patsaita.
Leonidaion

Leonidaion () oli antiikin aikainen hotellirakennus Olympiassa Kreikassa. Sen rauniot sijaitsevat Olympian arkeologisella alueella Archaía Olympían kunnassa.
Leonidaion rakennettiin hellenistisen kauden alussa noin vuonna 330 eaa. Se on saanut nimensä sen kustantaneesta Leonidas Naksoslaisesta, joka myös toimi rakennuksen arkkitehtina. Leonidaion toimi Olympian pyhäkköalueen ja Olympian kisojen arvovieraiden ja parhaimpien urheilijoiden majoitustilana eli eräänlaisena aikansa hotellina. Roomalaisella ajalla rakennukseen tehtiin suuria muutoksia kahteen otteeseen ja se toimi roomalaisten viranomaisten majoitustilana.
Leonidaion sijaitsi Olympian varsinaisen temenos-alueen eli "Altiksen" lounaispuolella etelään Feidiaan työpajasta. Rakennus oli pohjakaavaltaan neliömäinen, ja sen sivujen pituudet olivat noin 74,8 ja 81,1 metriä. Rakennuksen julkisivun pylväikkö edusti joonialaista tyyliä ja koostui 138 pylväästä. Rakennuksen keskellä oli peristyylisisäpiha, jonka pylväikkö koostui 44 doorilaista tyyliä edustaneesta pylväästä.
Rakennuksen länsisiiven pituus oli alun perin jaettu kuuden huoneen kesken ja muiden siipien pituus 12 huoneen kesken kukin; yhteensä siinä oli yli 50 huonetta. Huoneet avautuivat pihalle päin. Roomalaisella ajalla rakennuksen huonejakoa muutettiin monimutkaisemmaksi ja sisäpihan keskelle lisättiin vesiallas. Leonidaionin koilliskulmassa oli Leonidaan patsas.
Neron huvila

Neron huvila oli antiikin aikainen keisari Neron käyttöön rakennettu huvila Olympiassa Kreikassa. Sen rauniot sijaitsevat Olympian arkeologisella alueella Archaía Olympían kunnassa.
Huvila rakennettiin roomalaisella kaudella noin vuonna 65–67 jaa. Se valmistui keisari Neron käyttöön, kun tämä osallistui vuonna 67 järjestettyihin, vuodelta 65 siirrettyihin 211. olympiadin Olympian kisoihin. Huvila rakennettiin varhaisempien niin kutsutun Kaakkoistalon ja sen Hestian pyhäkön sekä muiden huvilaa varten purettujen rakennusten paikalle. Rakennus on tunnistettu Neron taloksi, koska yhdessä vesiputkessa on Neron keisarillinen leima tekstillä "NER. AVG." Rakennusta muokattiin ja laajennettiin aina 300-luvulle jaa. saakka. Paikalle rakennettiin muun muassa niin kutsuttu Itäinen kylpylä Septimius Severuksen aikana 200-luvun jaa. alkupuolella.
Huvila sijaitsi Olympian temenos-alueen eli "Altiksen" kaakkoispuolella. Rakennuksessa oli lukuisia huoneita. Sen sisäänkäynti oli lännestä ja sen jälkeen tulivat ensin atrium ja sitten joonialaista tyyliä edustanut peristyylipiha. Pihan ympärillä oli lukuisia muita huoneita ja puutarhoja. Rakennuksen eteläsiivessä oli pieni apsiksella varustettu kuuma kylpylä.
Huvilasta länteen aiemman Kaakkoistalon paikan lähellä sijaitsivat Neron triumfikaari sekä pieni odeion eli musiikkiteatteri.
Zanes

Zanes (monikko, , ”Zeukset”) olivat joukko antiikin aikaisia Zeus-jumalaa esittäneitä pronssipatsaita Olympian pyhäkköalueella Kreikassa. Niiden nimi oli peräisin Zeuksen nimen doorilaisesta muodosta "Zan".
Zanes-patsaat oli kustannettu niillä rahoilla, jotka Olympian kisoissa vilppiä tehneet joutuivat maksamaan sakkona. Patsaat oli asetettu riviin Olympian temenos-alueelta eli "Altiksesta" Olympian stadionille johtaneen kulkureitin varten, ja jokaiseen patsaaseen oli kirjoitettu, kenen sakkorahoilla ja minkä teon vuoksi se oli pystytetty. Näin ne toimivat eräänlaisena häpeärangaistuksena sekä kilpailijalle että koko tämän kotikaupungille. Sijaintipaikan ansiosta kaikki kisapaikalle matkalla olleet urheilijat joutuivat kulkemaan niiden ohi. Tämän oli tarkoitus kannustaa muita välttämään vilppiä.
Pausaniaan mukaan ensimmäinen patsas pystytettiin 98. olympiadin kisojen (388 eaa.) jälkeen. Tuolloin eräs thessalialainen nimeltään Eupolos tuomittiin sakkoihin, koska oli lahjonut kolme kanssakilpailijaansa nyrkkeilyottelussa. Muita tapauksia olivat muun muassa ateenalainen Kallippos, joka lahjoi vastustajansa 112. olympiadin kisojen (332 eaa.) viisiottelussa, sekä aleksandrialainen Sarapion, joka tuomittiin pelkuruudesta hänen paettuaan juuri ennen 201. olympiadin kisojen (25 jaa.) pankration-ottelua. Erikoista kyllä, vilpistä tuomittujen voittajien nimiä ei kuitenkaan poistettu virallisista voittajien luetteloista.
Zanes-patsaita oli ainakin kuusitoista. Patsaista yksikään ei ole säilynyt nykyaikaan; ainoastaan niiden jalustat ovat tallella.
Singapore Cup

Singapore Cup on singaporelainen vuosittain järjestettävä jalkapalloturnaus. Nykymuodossaan cup on järjestetty vuodesta 1998 lähtien. Eniten mestaruuksia on voittanut Home United FC, jolla on kuusi mestaruutta.
Mestarit.
Lähde:
Udomporn Polsak

 
Udomporn Polsak (, s. 6. lokakuuta 1981 Nakhon Ratchasima) on thaimaalainen painonnoston olympiavoittaja ja maailmanmestari.
Polsak voitti olympiakultaa naisten 53 kg:n painoluokassa Ateenassa 2004 yhteistuloksella 222,5 kilogrammaa. Tempauksessa hän nosti 97,5 kg ja työnnössä 125 kg.
Polsak voitti saman painoluokan maailmanmestaruuden Vancouverissa 2003 niin ikään yhteistuloksella 222,5 kg. Hän voitti tuolloin tempauksen maailmanmestaruuden tuloksella 100 kg ja sai työnnössä hopeaa nostettuaan 122,5 kg. Varsovan MM-kilpailuissa 2002 hän sai 53 kg:n sarjassa pronssia sekä tempauksessa, työnnössä että yhteistuloksessa. Chiang Maissa 1997 hän oli 46-kiloisissa kuudes. Nuorten MM-kilpailuissa hän sijoittui toiseksi 48-kiloisissa 1998 ja 1999.
Polsak saavutti Busanin Aasian kisoissa 2002 hopeaa 53 kg:n painoluokassa. Aasian-mestaruuskilpailuissa hän oli 48-kiloisissa kolmas 2000 ja 53-kiloisissa toinen 2004.
Lamminpohjalampi

Lamminpohjalampi eli Lamminpohjanlammi on Pirkanmaalla Parkanossa Ylisenpään kylän pohjoispuolella sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Kuivasjärven valuma-alueeseen. Lamminpohjalampi on osa Vatajanjoen valuma-aluetta.
Maantietoa.
Lammen pituus on 250 metriä, leveys 200 metriä ja sen pinta-ala on 4 hehtaaria. Se sijaitsee Lamminpohjankankaan ja Mustakeitaan turvetuotantoalueen välissä. Lammen ympäristö on ojitettua suota. Siihen laskee kaksi suo-ojaa ja siitä lähtee kaivettu suo-oja, joka yhtyy 400 metrin päässä Mustakeitaan tuotantoalueen kuivatusojaan. Noin 1,2 kilometrn päästä kuivatusoja yhtyy vanhaan Kärppäluomaan, joka laskee Ylisenjärveen. Rantaviivan pituus on 900 metriä. Rannat ovat pääosin suota, mutta pohjoisrannat ovat kovaa maata. Lampi on autio eikä sinne johda tietä. Tuotantoalueen huoltotie kulkee lammen ohitse 50 metrin etäisyydeltä.
Lion City Sailors FC

Lion City Sailors FC (tunnettu myös nimillä Home United Football Club ja Police Football Club) on jalkapalloseura Bishanin alueelta, Keski-Singaporesta. Seura pelaa maan korkeimmalla sarjatasolla S.Leaguessa. Home United on voittanut Singaporen mestaruuden kahdesti, vuosina 1999, 2003 ja 2021. Singapore Cupin Home United on voittanut kuudesti: 2000, 2001, 2003, 2005, 2011 ja 2013. Se on täten turnauksen parhaiten menestynyt joukkue.
Pawina Thongsuk

 
Pawina Thongsuk (, s. 18. huhtikuuta 1979 Si Khoraphum, Surin) on thaimaalainen painonnoston olympiavoittaja ja maailmanmestari.
Thongsuk voitti olympiakultaa naisten 75 kg:n painoluokassa Ateenassa 2004 yhteistuloksella 272,5 kilogrammaa. Tempauksessa hän nosti 122,5 kg ja työnnössä 150 kg. Sydneyn olympialaisissa 2000 hän sijoittui 69 kg:n sarjassa seitsemänneksi.
Thongsuk voitti maailmanmestaruuden 69-kiloisissa Varsovassa 2002 yhteistuloksella 260 kg. Hän voitti kultaa myös työnnössä tuloksella 147,5 kg ja sai hopeaa tempauksessa nostettuaan 112,5 kg. Hän voitti 63 kg:n painoluokan maailmanmestaruuden Dohassa 2005 sekä yhteistuloksessa (256 kg), tempauksessa (116 kg) että työnnössä (140 kg). Hän sijoittui MM-kilpailuissa yhteistuloksessa neljänneksi 64-kiloisissa Chiang Maissa 1997 sekä 69-kiloisissa Ateenassa 1999 ja Vancouverissa 2003.
Nuorten MM-kilpailuissa hän sijoittui 69 kg:n sarjassa toiseksi 1998 ja 1999.
Thongsuk saavutti Aasian kisoissa kultaa 63 kg:n painoluokassa Dohassa 2006 yhteistuloksella 252 kg sekä hopeaa 69-kiloisissa Busanissa 2002 yhteistuloksella 260 kg. Hän voitti Aasian-mestaruuden 63 kg:n sarjassa 2005 ja sijoittui toiseksi 69-kiloisissa 2004.
Trump Organization

The Trump Organization on yhdysvaltalainen konserni, jonka päätoimiala on kiinteistötoiminta. Konsernin pääjohtajina toimivat tammikuusta 2017 alkaen Donald Trump Jr., Eric Trump ja Allen Weisselberg.
Konsernin kiinteistöjä.
Hotellit.
 Trump International Hotel, Washington D.C
 Trump International Hotel and Tower, Chicago
 Trump International Hotel Las Vegas, Las Vegas
 Trump International Hotel Waikiki, Honolulu
 Trump International Hotel and Tower, New York City
 Trump SoHo, New York City
 Trump Ocean Club International Hotel and Tower, Panamá
 Trump International Hotel and Tower, Vancouver
Golfkeskukset.
 Trump Turnberry, Turnberry
 Trump International Golf Links Scotland, Aberdeen
 Trump International Golf Links Ireland, Doonbeg
 Trump Golf Links, Ferry Point
 Trump National Dorol, Miami
 Trump National Golf Club, Los Angeles
 Trump National Golf Club, Bedminister
 Trump National Golf Club, Charlotte
 Trump National Golf Club, Colts Neck
 Trump National Golf Club, Hudson Valley
 Trump National Golf Club, Jupiter
 Trump National Golf Club, Philadelphia
 Trump National Golf Club, Washington D.C.
 Trump National Golf Club, Westchester
 Trump International Golf Club, Palm Beach
 Trump International Golf Club, Dubai
 Trump World Golf Club, Dubai
Viinitilat.
 Albemarle Estate at Trump Winery, Charlottesville
Asuinrakennukset.
 Mar-a-Lago Club, Palm Beach (Donald Trumpin oma asunto)
 Trump Grande, Sunny Isles Beach
 Trump Towers, Sunny Isles Beach
 Trump Hollywood, Hollywood Beach
 Trump Plaza, Jersey City
 The Estates at Trump National, Rancho Palos Verdes
 Trump Tower, New York City 
 610 Park Avenue, New York City
 Trump Palace Condominiums, New York City
 Trump Parc, New York City
 Trump Bay Street, New York
 Trump Parc East, New York City
 40 Wall Street, New York City
 Trump Parc Avenue, New York City
 Trump World Tower, New York City
 Trump Park Residences, Yorktown
 Trump Plaza, New Rochelle
 Trump Tower at City Center, White Plains
 Trump Parc, Stamford
 Trump Towers, Istanbul
 Trump World, Soul
Raema Lisa Rumbewas

Raema Lisa Rumbewas (10. lokakuuta 1980 Jayapura, Papua, Indonesia – 14. tammikuuta 2024 Jayapura, Indonesia) oli indonesialainen painonnoston olympia- ja MM-mitalisti.
Rumbewas saavutti olympiahopeaa naisten 48 kg:n painoluokassa Sydneyssä 2000 samalla yhteistuloksella, 185 kg, kuin kultaa voittanut Yhdysvaltojen Tara Nott. Yhdysvaltalainen voitti, koska oli punnituksessa ollut kevyempi. Rumbewas nosti tempauksessa 80 kg ja työnnössä 105 kg. Hän sai olympiahopeaa 53 kg:n sarjassa Ateenassa 2004 yhteistuloksella 210 kg. Tempauksessa hänen tuloksensa oli 95 kg ja työnnössä 115 kg. Pekingin olympialaisissa 2008 hän sijoittui 53-kiloisissa alun perin neljänneksi yhteistuloksella 206 kg., mutta nousi Nastassja Novikavan dopingkäryn vuoksi pronssille. Hänen tuloksensa työnnössä oli 91 kilogrammaa ja tempauksessa 115 kg.
Rumbewas saavutti MM-hopeaa 53 kg:n sarjassa Santo Domingossa 2006 yhteistuloksella 210 kg. Hän sai tempauksessa hopeaa tuloksella 95 kg ja työnnössä pronssia nostettuaan 115 kg. Hän sijoittui MM-kilpailujen yhteistuloksessa neljänneksi 53-kiloisissa Vancouverissa 2003 ja seitsemänneksi 48-kiloisissa Ateenassa 1999.
Rumbewas saavutti Busanin Aasian kisoissa 2002 pronssia 48 kg:n painoluokassa yhteistuloksella 195 kg.
Sri Indriyani

Sri Indriyani (s. 12. marraskuuta 1978 Solo, Keski-Jaava) on indonesialainen painonnoston olympia- ja MM-mitalisti.
Indriyani saavutti olympiapronssia naisten 48 kg:n painoluokassa Sydneyssä 2000 yhteistuloksella 182,5 kg. Tempauksessa hän nosti 82,5 kg ja työnnössä 100 kg.
Indriyani saavutti MM-pronssia 46 kg:n painoluokassa Chiang Maissa 1997 yhteistuloksella 170 kg. Hän oli kolmas myös tempauksessa (75 kg) ja työnnössä (95 kg). Hän sai MM-hopeaa 48 kg:n sarjassa Ateenassa 1999 yhteistuloksella 185 kg. Tempauksessa hän voitti maailmanmestaruuden tuloksella 82,5 kg ja oli työnnössä neljäs nostettuaan 102,5 kg. Nuorten MM-kilpailuissa hän voitti yhteistuloksen maailmanmestaruuden 46 kg:n painoluokassa 1996 ja 1997.
Winarni Binti Slamet

Winarni Binti Slamet (s. 19. joulukuuta 1975 Pringsewu, Lampung) on indonesialainen painonnoston olympiamitalisti ja maailmanmestari.
Slamet saavutti olympiapronssia naisten 53 kg:n painoluokassa Sydneyssä 2000 yhteistuloksella 202,5 kg. Tempauksessa hän nosti 90 kg ja työnnössä 112,5 kg.
Slamet voitti 50 kg:n painoluokan maailmanmestaruuden Chiang Maissa 1997 yhteistuloksella 185 kg. Hän saavutti kultaa myös työnnössä tuloksella 105 kg, tempauksessa hän sai pronssia nostettuaan 80 kg. Hän saavutti MM-hopeaa 53 kg:n sarjassa Ateenassa 1999 yhteistuloksella 202,5 kg. Hän sai hopeaa myös tempauksessa tuloksella 90 kg ja työnnössä nostettuaan 112,5 kg.
Achates Ferdinand Gripenberg

Achates Ferdinand Gripenberg (22. toukokuuta 1805 Ulvila – 14. helmikuuta 1882 Helsinki) oli suomalainen kenraalimajuri ja valtiopäivämies, joka toimi Postihallituksen pääjohtajana eli "postitirehtöörinä" vuosina 1856–1872.
Ulvilan Harjunpäässä sijaitsevassa Sunniemen kartanossa syntynyt Gripenberg palveli muun muassa Suomen jääkärirykmentin Viipurin pataljoonassa 1823–1830 ja Suomen kaartissa 1830–1844, jonka jälkeen hän toimi Suomen kadettikoulun komppanianpäällikkönä sekä vielä vuoden ajan Suomen kenraalikuvernöörin erikoiskäytössä, ennen nimitystään postitirehtöörin virkaan. Suomen kaartissa Gripenberg osallistui muun muassa Puolan kapinan kukistamiseen ja Varsovan valloitukseen vuosina 1831–1832. Varsovassa haavoittunut Gripenberg palkittiin Pyhän Annan ritarikunnan tähdellä.
Gripenberg osallistui Gripenbergin suvun edustajana aatelissäädyssä valtiopäiville 1863–1864 ja 1867. Achates Ferdinand Gripenbergin veli oli jalkaväenkenraali Oskar Gripenberg ja poika itsenäisyysaktiivina tunnettu Alexis Gripenberg.
Postitirehtöörin aika 1856 - 1872.
Gripenberg valittiin Suomen postitirehtööriksi (nyk. pääjohtaja) 1856 aikaan, jolloin postin kulku oli vahvassa murroksessa sekä maailmalla että Suomesssa. Gripenbergin tirehtööriaikana Suomessa julkaistiin ensimmäiset suomalaiset postimerkit ja otettiin käyttöön valmiiksi arvoleimatut ehiökortit yhtenä ensimmäisistä maailman maista. Rautatiepostin kuljetus käynnistyi 1862, kirjelaatikoita alkoi ilmestyä useampiin paikkoihin ja postikonttoreiden määrä kasvoi voimakkaasti. Rautatiekuljetuksissa alettiin lisäksi käyttää erillisiä postivaunuja (ensimmäinen postivaunuvuoro; ns. Helsinki - Viipuri -linja käynnistyi 1870) sekä postia alettiin kuljettaa myös höyrylaivoilla. Gripenbergin kaudella myös alettiin hyväksyä naisia työntekijöiksi postin palvelukseen.
Siboney

Siboney oli vuonna 1989 perustettu helsinkiläinen uudelleenjulkaisuihin keskittynyt levy-yhtiö. Yhtiön toimitusjohtajana toimi sen yksi perustajista Sini Perho. Siboney on alusta lähtien päätoimenaan uudelleenjulkaissut vuonna 1979 konkurssiin menneen Love Recordsin alkuperäisiä äänitteitä CD-levyinä. Vuonna 2010 Love Records -katalogi ja Siboney Oy siirtyivät Universal Music Groupin omistukseen. Siboney Oy toimi 31. joulukuuta 2014 asti, josta alkaen Siboney on ollut Universal Musicin aputoiminimi. Siboneyn levymerkkejä ovat muun muassa Love Records, Cuba, Eteenpäin! ja oma Siboney etenkin levykoodeillaan. Love Recordsin katalogin lisäksi Siboney julkaisi myös mm. Harmony Sistersin sekä Hiski Salomaan vanhaa tuotantoa cd-formaatissa.
Historia.
Yhtiön lähiyhtiöitä ja läheisessä yhteistyössä toimineita ovat olleet muun muassa vuonna 1976 Love Records]]in musiikkikustantajaksi perustettu Love Kustannus Oy, Johanna Kustannus ja nykyinen tuotannon ja yhtiön omistaja Universal Music Oy. 
Uusia kokoelmia artistien nimillä levytyksistä Siboney on julkaissut liki sadalla CD-levyllä.
Vuonna 2012 Siboney julkaisi tupla-CD:n "Love Show 45", jolla on kokoelma Love Recordsin artistien singlelevytyksiä, mukana muun muassa Kirka, Ronnie Österberg, Hector, Tuomari Nurmio, Vesa-Matti Loiri, Ringa, Tauno Palo, KOM-teatteri, Kristiina Halkola, Markku Blomqvist, Pepe Willberg, Rauli Badding Somerjoki, Wigwam, Pekka Streng, Kari Rydman, Dave Lindholm, Juice Leskinen, Kaseva, Kari Peitsamo ja Kontra. 
Musiikki- ja komediaelokuvan "Love Records – Anna mulle Lovee" ensi-ilta oli 29. tammikuuta 2016. Elokuva kertoo, kuinka Love Records mullisti 1960 ja 1970 -luvun nuorisokulttuurin ja loi uskoa sodanjälkeisen Suomen tulevaisuuteen.
Siboney on julkaissut noin kymmenen vinyylilevyä ja lisäksi vinyylejä on uusintajulkaissut myös jonkin verran turkulainen Svart Records lisensseillä.
Trump

Trump voi tarkoittaa seuraavia:
Henkilöitä.
Trumpin suku, johon kuuluvat esimerkiksi:
Muita Trumpeja:
HMS Royal Charles (1673)

Royal Charles oli Englannin kuninkaallisen laivaston vuonna 1673 vesillelaskettu 100-tykkinen kolmikantinen ensimmäisen luokan linjalaiva.
Valmistus.
Sir Anthony Deanen suunnittelema alus tilattiin 26. huhtikuuta 1671 Portsmouthin telakalta, jossa rakennustöistä vastasi Anthony Deane syyskuuhun 1672 ja sen jälkeen Daniel Furzer. Se laskettiin vesille maaliskuussa 1673.
Palvelus.
Alus otettiin palvelukseen 2. helmikuuta 1673 päällikkönään Richard Haddock, joka kuoli 4. kesäkuuta. Aluksesta tuli 5. helmikuuta ruhtinas Rupertin lippulaiva, jolloin lippukapteeniksi tuli Anthony Young. Alus osallistui Schooneveldin taisteluihin 28. toukokuuta ja 4. kesäkuuta punaisen laivueen keskimmäisessä osastossa. Aluksen päälliköksi tuli 15. kesäkuuta John Hayward, joka sai surmansa 11. elokuuta aluksen ollessa sinisen laivueen mukana Texelin taistelussa. Aluksen päälliköksi tuli 14. elokuuta Sir John Holmes, joka oli tehtävässä 17. lokakuuta saakka määrättynä samalla sinisen laivueen kontra-amiraaliksi.
Aluksen päällikkönä oli 24. huhtikuuta 1678 John Rogers, joka oli tehtävässä 29. elokuuta asti. Alus oli vara-amiraali Sir John Kempthornen lippulaivana Kanaalissa. 1680-luvun alussa alus oli Portsmouthissa vartiolaivana.
HMS Queen.
Alus rakennettiin uudelleen Woolwichin telakalla , vaikka alun perin oli 16. maaliskuuta 1691 tilattu ainoastaan korjaus. Rakennustöistä vastasi Joseph Lawrence. Alus nimettiin 27. tammikuuta 1693 "HMS Queeniksi" ja laskettiin vesille tammikuussa mahdollisesti kastepäivänä.
Alus otettiin palvelukseen 16. helmikuuta 1694 päällikkönään James Wishart, joka oli tehtävässä vuoteen 1695. Alus oli vuonna 1694 amiraali lordi John Berkeleyn lippulaivana hyökättäessä Pohjois-Ranskan satamiin kesä-heinäkuussa. Maaliskuusta kesäkuuhun 1695 aluksen päällikkönä oli Thomas Jennings ja sen jälkeen James Wishart, joka luovutti päällikkyyden elokuussa John Hubbardille. Vuonna 1695 alus oli Sir George Rooken lippulaivana.
Elokuusta 1696 joulukuuhun 1697 Thomas Jennings oli jälleen aluksen päällikkönä ja se oli amiraali Sir Cloudisley Shovellin lippulaivana. Alus oli reservissä 1698–1702, mistä se palautettiin palvelukseen tammikuussa 1702 päällikkönään James Stuart, joka luovutti tehtävän maaliskuussa 1703 Edward Goodille. Alus poistettiin palveluksesta 25. toukokuuta. Alus romutettiin 1709 ja rakennettiin uudelleen Woolwichissa 1709–171.
HMS Royal George.
Alus rakennettiin toisen kerran uudelleen Woolwichissa, mistä se laskettiin vesille 20. syyskuuta 1715. Alus nimettiin 9. tammikuuta 1715 "HMS Royal Georgeksi".
HMS Royal Anne.
Runsaasti muokattu alus nimettiin 1756 "HMS Royal Anneksi" ja romutettiin 1767.
Mischa Elman

Mischa Elman (21. tammikuuta 1891 Talnoje – 1967) oli venäläis-yhdysvaltalainen, juutalaissukuinen viulutaiteilija, joka tuli tunnetuksi ihmelapsena opiskellessaan Odessassa ja Pietarissa ja asettui sitten asumaan Yhdysvaltoihin.
Mischa Elman sai ensimmäiset viuluoppinsa isältään Saulilta ja aloitti kuusivuotiaana Odessan musiikkiakatemiassa. Vuonna 1902 hänet hyväksyttiin Leopold Auerin oppilaaksi Pietarin konservatorioon ja hän sai erityisluvan keisarilta asettua kaupunkiin asumaan, vaikka se oli juutalaisilta kiellettyä. Elman esiintyi vuodesta 1904 ja loi mainetta ihmelapsena muun muassa Berliinissä 1904, Lontoossa 1905 ja New Yorkissa 1908. Suomessa Elman esiintyi ensimmäisen kerran jo kymmenvuotiaana.
Elman asettui asumaan Yhdysvaltoihin, josta käsin hän konsertoi ympäri maailmaa. Hän sai Yhdysvaltain kansalaisuuden 1923.
Elman myös sävelsi muun muassa kevyen oopperan ja teki useita viulusovituksia muiden säveltäjien teoksista.
John Eliot

John Eliot (1604–1690) oli englantilainen pappi ja lähetyssaarnaaja. Eliot toimi aluksi brittisiirtolaisten pappina, mutta vuodesta 1646 hän teki lähetystyötä intiaanien parissa. Hän käänsi Raamatun massachusettin kielelle ja koulutti intiaaneja. Eliotia kutsutaankin "intiaanien apostoliksi". Hän oli ruotsalaisen Johannes Campaniuksen jälkeen ensimmäinen intiaanien parissa toiminut lähetyssaarnaaja
HMS St. Andrew (1670)

HMS St. Andrew oli Englannin kuninkaallisen laivaston vuonna 1670 vesillelaskettu 96-tykkinen ensimmäisen luokan linjalaiva.
Valmistus.
Alus tilattiin Woolwichin telakalta, missä rakennustöistä vastasi maaliskuuhun 1668 Christopher Pett ja sen jälkeen Edward Byland. Se laskettiin vesille 4. lokakuuta 1670. Valmistuskustannukset olivat 21 417 puntaa.
Palvelus.
Alus otettiin palvelukseen 18. lokakuuta 1670 päällikkönään John Tinker, joka sai surmansa 6. joulukuuta. Alus oli 16. tammikuuta 1672 amiraali Sir George Ayscuen lippulaivana hänen kuolemaansa saakka 8. huhtikuuta. Tämän jälkeen alus oli kontra-amiraali Sir John Kempthornen lippulaivana aina 18. lokakuuta 1673 saakka lippukapteeninaan 27. maaliskuuta 1673 alkaen John Archer, joka sai surmansa 18. lokakuuta.
Alus osallistui sinisen laivueen jälkiosastossa 28. toukokuuta 1672 Solebayn taisteluun sekä Schooneveldin taisteluihin 28. toukokuuta 1673 ja 4. kesäkuuta. Se oli edelleen sinisessä laivueessa 11. elokuuta Texelin taistelussa. Aluksen päällikkönä oli 1690 Robert Dorrell ja se osallistui sinisen laivueen mukana 30. kesäkuuta Beachy Headin taisteluun. Seuraavana vuonna alus oli punaisen laivueen kontra-amiraalin lordi John Berkeleyn lippulaivana ja se kuului Russellin laivasto-osastoon. Vuonna 1692 aluksen päällikkönä oli George Churchill, kun se osallistui 19.–24. toukokuuta punaisen laivueen mukana Barfleurin taisteluun. Seuraavana vuonna aluksen päällikkönä oli John Clements ja vuonna 1694 Wolfram Cornwall, kun se kuului Russellin laivasto-osastoon Kanaalissa. Alus siirrettiin lokakuussa Välimerelle, mistä se palasi Kanaalin alueelle 1697.
HMS Royal Anne.
Aluksen uudelleen rakentaminen tilattiin 6. maaliskuuta 1703 Woolwichin telakalta, missä rakennustöistä vastasi William Lee. Alus nimettiin Amiraliteetin määräyksestä 8. heinäkuuta 1703 "HMS Royal Anneksi" ja laskettiin vesille 25. huhtikuuta 1704 100-tykkisenä linjalaivana.
Alus otettiin palvelukseen heinäkuussa 1705 kontra-amiraali John Jenningsin lippulaivana päällikkönään Richard Hughes. Alus oli myöhemmin sinisen vara-amiraalin Sir George Byngin lippulaivana vuoteen 1709 Kanaalissa ja Biskajanlahdella. Aluksen päällikkönä oli Välimerellä vuonna 1706 William Passenger, joka luopui tehtävästä 1707. Alus oli Alicantessa heinäkuussa. Päällikkönä oli 1708 Kanaalissa James Moneypenny, joka oli tehtävässä vuoteen 1709. Alus siirtyi 1709 Välimerelle, missä sen päällikkönä oli 1710 Bartholomew Candler aluksen ollessa amiraaliksi ylenneen Sir John Jenningsin lippulaivana.
Amiraliteetti määräsi aluksen 26. elokuuta 1710 ankkuroitavaksi Chathamiin. Se määrättiin uudelleen rakennettavaksi 21. maaliskuuta 1727 ja alus purettiin Chathamissa toukokuussa.