tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Säynätsalon kirkko

Säynätsalon kirkko on Jyväskylässä Säynätsalon kaupunginosassa oleva päätytornillinen pitkäkirkko, jonka suunnittelijoina olivat arkkitehdit Armas Lindgren ja Bertel Liljeqvist. Säynätsalon tehtaiden johtaja, kauppaneuvos Hanna Parviainen rahoitti kirkon rakentamisen. Kirkko on valmistunut vuonna 1927. Vaaleaksi rapatun tiilikirkon päätytorni on barokkityylinen. Kulmikas kuoriosa on kirkkosalia kapeampi ja matalampi. Kirkkosaliin liittyvä seurakuntasali erottuu matalana siipirakennuksena. Kirkon kellotornissa on kolme kelloa. Kirkko vihittiin 6. tammikuuta 1927 ja siinä on 350 istumapaikkaa.
Kuoriosan kirkkosalista erottavassa triumfikaaressa on kuvanveistäjä Gunnar Finnen tekemä krusifiksi. Hän on myös tehnyt kastemaljan ja vastannut urkulehteriä kannattavien pylväiden veistokoristelusta. Kaksiosaisen alttaritaulun on maalannut taidemaalari Hanna Rönnberg. Tunnelmallisen kirkkosalin arkkitehtuuriin olennaisesti liittyvästä muusta taiteellisesta koristelusta ovat vastanneet taidemaalari Paavo Leinonen ja koristetaiteilija Antti Salmenlinna. Barokkikruunut ja muut valaisimet on valmistanut Taito Oy. 
Kirkossa on sopusuhtaisesti yhdistelty useita kertaustyylejä. Kirkkosalin kasettikatto on tehty Säynätsalon tehtaalla valmistetusta vanerista. Kokonaisuuteen sulautuva arkkitehti Aulis Blomstedtin suunnittelema sankarihauta-alue vihittiin 1948. Alueelle on pystytetty Wäinö Aaltosen veistämä pronssinen sankaripatsas "Mies mieheltä". Sankarihautojen hautamerkit ovat Päijänteen rantakiviä.
Säynätsalon kirkko on kulttuurihistoriallisesti arvokas ja se on suojeltu kirkkolain nojalla. Kirkko suljettiin sisäilmaongelmien ja remontin vuoksi syksyllä 2022. Korjauksen myötä kirkkosali entisöitiin aiempaan vaaleaan sävyyn, maalauksia puhdistuskonservoitiin ja kirkon urut uusittiin. Peruskorjatun kirkon avajaisia vietettiin Mikkelinpäivänä 2024 Lapuan hiippakunnan piispa Matti Salomäen läsnäollessa. Urkurakentamo Veikko Virtanen Oy:n rakentamat uudet urut asennetaan parin vuoden sisällä kirkon muun remontin valmistumisesta.
Sodan aikana kirkon tornissa toimi Säynätsalon lottien ilmavalvontapiste. Lähestyvistä pommikoneista ilmoitettiin kirkon kelloja soittamalla.
Dragan Tsankov

Dragan Tsankov (9. marraskuuta 1828 Svištov – 11. maaliskuuta 1911 Sofia) oli bulgarialainen poliitikko, joka toimi vasta itsenäistyneen Bulgarian pääministerinä vuosina 1880 ja 1883–1884.
Tsankov perusti Konstantinopolissa vuonna 1860 "Bălgarija"-nimisen lehden, jossa hän käsitteli kirkollisia asioita. Hän työskenteli Ottomaanien valtakunnan palveluksessa, muun muassa bulgarialaisia kirjapainoja valvoneena sensorina. Venäjän–Turkin sodan (1876–1877) aikana hänestä tehtiin ensin Svištovin ja sitten Tirnovon siviilikuvernööri. Vuonna 1879 Tsankov muodosti Bulgarian liberaalin puolueen yhdessä Petko Karavelovin kanssa. Tsankov nimitettiin ensin itsenäisen Bulgarian ensimmäiseksi lähettilääksi Konstantinopoliin, mutta hänet kutsuttiin vuonna 1880 Bulgarian pää- ja ulkoministeriksi. Hän kuitenkin ajautui kiistoihin ruhtinas Aleksanteri I:n kanssa, ja joutui eroamaan sekä olemaan jonkin aikaa arestissa Vratsassa. Vuonna 1883 Tsankovin johtamat liberaalit pääsivät ruhtinasta lähellä olleiden konservatiivien kanssa yhteisymmärrykseen kaksi vuotta aiemmin kumotun perustuslain palauttamisesta voimaan, jolloin Tsankov saattoi palata pääministeriksi. Hän joutui kuitenkin jo seuraavana vuonna jättämään paikkansa Karaveloville.
Ruhtinas Aleksanterin syrjäyttämisen jälkeen Tsankov asettui Pietariin ja auttoi perustamaan Bulgariaan uuden venäläismielisen puolueen, jota kuitenkin johtivat toiset miehet. Tsankov palasi Bulgariaan pääministeri Stefan Stambolovin syrjäyttämisen jälkeen vuonna 1894. Hän toimi myöhemmin vielä kansalliskokouksen jäsenenä.
Ingolfiellidea

Ingolfiellidea on kuoriäyriäsiin kuuluva äyräisryhmä, joka yleensä on luettu yhdeksi katkojen lahkon alalahkoista, mutta joka hiljattain siirrettiin omaan lahkoonsa Ingolfiellida. Siihen kuuluvia lajeja tunnetaan vain nelisenkymmentä. Niiden kokonaislevinneisyys on kuitenkin jakautunut laajalle alueelle ja ne esiintyvät kovin monipuolisissa elinympäristöissä.
Ingolfiellida-katkat elävät usein maanalaisissa habitaateissa ja niiden ruumis on matomainen. Ne ovat useimmiten vain muutaman millimetrin mittaisia.
Levinneisyys ja elinympäristöt.
Ingolfiellida-lahkoon kuuluvia lajeja elää paitsi makeissa vesissä myös merissä ja murtovesialueilla. Niitä on löydetty vuoristojoista, maanalaisista vesistä, vuorovesialueilta ja syvänmeren pohjamudista. Afrikassa elää kaksi sisävesisukua maanalaisissa ympäristöissä, "Proleleupia" ja "Rapaleleupia". Makean veden lajeja on löydetty myös Etelä-Amerikasta ja Euroopasta. Murtovesien lajeja on löydetty Karibialta, Alaskasta ja Japanista. Vaikka kokonailevinneisyys on laaja, yksittäisten lajien tunnetut esiintymisalueet ovat useimmiten hyvin suppeita.
Heimot.
Ingolfiellidea on jaettu kahteen heimoon, Ingolfiellidae ja Metaingolfiellidae. Jälkimmäiseen luetaan vain yksi laji, Italiasta yhdestä kaivosta kuvattu "Metaingolfiella mirabilis".
Jämsän kirkko

Jämsän kirkko on Jämsässä sijaitseva kivikirkko, joka on valmistunut vuonna 1929. Aikakautensa klassismia edustavan ristikirkon on suunnitellut arkkitehti Kauno S. Kallio. Kirkko ja sen pohjoispuolella olevalla uusklassillisella kellotapulilla on näyttävä sijainti korkean Kalliomäen kupeessa. Kirkon on suunnitellut arkkitehti Kauno S. Kallio. Kirkko rakennettiin vuonna 1925 tulipalossa tuhoutuneen Jämsän vanhan kirkon paikalle.
Arkkitehtuuri ja sisustus.
Kirkon sisätilaa hallitsee suuri kupoli ja sen ikkunallinen lanteriini. Ristivarret ovat lyhyet, jotta näkyvyys alttarille olisi hyvä. Saarnastuoli, alttari- ja kuorikaide sekä taiteilija Urho Lehtisen ikkunanpielimaalaukset ovat tyypillisiä 1920-luvun klassismin elementtejä. Istumapaikkoja on 800 hengelle.
Kuoriseinällä on edellisen kirkon palosta pelastettu taidemaalari Berndt Godenhjelmin tekemä kaksiosainen alttaritaulu vuodelta 1848 ja sen molemmin puolin kuvanveistäjä Eljas Ilkan tekemät evankelistojen tunnuskuvien reliefit. Kirkon ikkunoissa oleva koristeornamentti, tähkän ja ohdakkeen vaihtelu, kuvaa taistelevaa seurakuntaa ja ikkunan yläosa iankaikkista elämää. Kastekappelin kalkkikivimaalaukset kuvaavat Jeesuksen elämään liittyviä tapahtumia, saarnatuolin maalaukset ilmestyskirjan tapahtumia ja urkulehterin maalaukset raamatunhistoriallisia aiheita. Kastekappelin viereisellä seinällä on 13-haarainen kynttilänjalka vuodelta 1790. Kynttilänjalassa on kirjoitus ”Annettu Jämsän miehildä heidän tultua sodasta v. 1790”.
Kellotapuli.
Kirkon vieressä sijaitseva kellotapuli saatiin pelastettua Jämsän vanhan kirkon palosta. Sen on rakentanut Jaakko Heikinpoika Kuorikoski 1857 intendentinkonttorissa 1838 laadittujen piirustusten mukaan.
Helsinge

Helsinge on pohjoismaisissa kielissä esiintyvä erisnimi. Se voi esiintyä muun muassa seuraavissa yhteyksissä:
Andrei Ljaptšev

Andrei Ljaptšev (12. joulukuuta 1866 Resen, Makedonia – 6. marraskuuta 1933 Sofia) oli bulgarialainen poliitikko, joka toimi Bulgarian pääministerinä vuosina 1926–1931.
Ljaptšev kävi koulua Monastirissa, Salonikissa ja Filippopolissa, ja suoritti sen jälkeen yliopisto-opintoja Zürichissä, Berliinissä ja Pariisissa. Opiskeluaikanaan hän oli mukana liikkeessä, joka ajoi vuonna 1885 toteutunutta Itä-Rumelian yhdistämistä Bulgariaan. Hän tuki myös slaavimakedonialaisten kumousliikehdintää. Myöhemmin hän työskenteli toimittajana demokraattisen puolueen "Priaporets"-lehdessä ja toimi pitkään osuustoimintaliikkeen kansallisen keskusneuvoston puheenjohtajana. Vuonna 1908 Ljaptšev valittiin Bulgarian parlamenttiin ja seuraavan kolmen vuoden aikana hän toimi maatalous- ja kauppaministerinä sekä valtiovarainministerinä peräkkäisissä hallituksissa. Ensimmäisen maailmansodan loppuvaiheessa hän oli jälleen valtiovarainministerinä ja sodan jälkeen jonkin aikaa sotaministerinä. Ministerin ominaisuudessa hän allekirjoitti sekä vuoden 1908 sopimuksen Bulgarian täydellisestä itsenäisyydestä että myös syyskuun 1918 raskaan aselevon.
Ljaptšev vangittiin pääministeri Aleksandăr Stambolijskin diktatorisen hallinnon aikana vuonna 1922, ja hänet vapautettiin Stambolijskin syrjäyttämisen myötä kesäkuussa 1923. Ljaptševista tuli pääministeri Aleksandăr Tsankovin ympärille muodostuneen Demokraattinen yhteistyö -nimisen poliittisen koalition johtaja, ja Tsankovin erottua tammikuussa 1926 Ljaptšev seurasi häntä pääministerinä. Ljaptševin hallitus, jolla oli jatkuvasti tukenaan parlamentin konservatiivinen enemmistö, ei ollut oppositiota kohtaan yhtä ankara kuin edeltäjänsä. Tämä mahdollisti toisaalta kommunisteille laillisen toiminnan jatkamisen uuden peiteorganisaation suojassa, toisaalta myös kiihkokansallismielinen VMRO-järjestö sai lisää toimintavapauksia ja saattoi jatkaa terrori- ja salamurhatoimintaansa. Järjestö käytännössä hallitsi joitain osia maasta ja jatkoi myös hyökkäyksiään rajan yli Jugoslavian puolelle. Tämän seurauksena Bulgarian suhteet Jugoslaviaan ja Kreikkaan kiristyivät. Yleisesti Ljaptševin pääministerikausi oli kuitenkin Bulgariassa sisäisesti vakaampaa aikaa kuin 1920-luvun alkupuoli ja poliittinen elämä kutakuinkin normalisoitui. Vuosikymmenen lopulla myös maan talous kasvoi ja tuotantoluvut ylittivät viimein maailmansotaa edeltäneen tason. Ljaptšev ei kuitenkaan saanut Britanniaa tai Ranskaa suostumaan Bulgarialle määrättyjen sotakorvausten ehtojen helpottamiseen.
Ljaptševin aikana Bulgaria alkoi osallistua innokkaasti Kansainliiton toimintaan murtaakseen sodanjälkeisen eristyneisyytensä kansainvälisessä politiikassa. Vuonna 1926 Kansainliitto pakotti kreikkalaiset joukot perääntymään Bulgarian maaperältä. Vuosina 1927–1928 Bulgaria sai myös Kansainliitolta merkittävän lainan, mutta Ljaptševin pääministerikauden loppuvuosia leimasi suuri taloudellinen lama. Hallituskoalitio hävisi lopulta vuoden 1931 vaalit ja Ljaptšev joutui väistymään pääministerin paikalta.
Haukivuoren kirkko

Haukivuoren kirkko on Mikkelin Haukivuorella sijaitseva tiilikirkko. Se on arkkitehti Veikko Larkaksen suunnittelema ja valmistui vuonna 1951. Rakennus on saanut vaikutteita funktionalismista ja keskiajan kirkoista. Kirkon alttaritaulu on Veikko Vionojan maalaama ja se esittää ylösnoussutta Kristusta Pátmoksen saarella apostoli Johannesta lohduttamassa.
Historia.
Haukivuorelle rakennettiin ensimmäinen rukoushuone vuonna 1740. Jaakko Jaakonpoika Leppänen rakensi puisen ristikirkon nykyisen kirkon paikalle vuosina 1794–98. Erillinen kellotapuli rakennettiin vuosina 1838–39 kirkon viereen. Puukirkko tuhoutui tulipalossa vuonna 1949 ja nykyinen tiilikirkko rakennettiin sen tilalle.
Kirkon sankarihautausmaan muistomerkin on tehnyt kuvanveistäjä Oskari Jauhiainen vuonna 1959.
Koskenpään kirkko

Koskenpään kirkko on Jämsän Koskenpään kylässä sijaitseva, rakennusmestari Erkki Alleniuksen suunnittelema puinen pitkäkirkko. Kirkon rakennustyöt Hietamäellä valmistuivat pääosin vuonna 1902, erillinen puinen kellotapuli valmistui 1904 ja koko sisustus vasta 1911.
Arkkitehtuurin tutkijat ovat arvioineet suunnittelija Alleniuksen luoneen vanhoista aineksista aivan ainutkertaisen kokonaisuuden. Kirkko on uusgoottilaista tyyliä edustava torniton pitkäkirkko, jossa on sivuille symmetrisesti sijoitetut pienet sakarat. Kirkkoon sopii 300 henkeä. Kirkon aikaansaamista oli puuhattu vuodesta 1887 alkaen. Paikaksi oli ehdolla kaksi eri tonttia, ja asia ratkesi vasta, kun tontti saatiin lahjoituksena. Rakentaminen oli kaikkiaankin mahdollista huomattavien lahjoitusten, monien rahankeräysten ja lainojen avulla.
Alttaritaulun aiheena on "Jeesus siunaa lapsia" ja se on taiteilija Aukust Koiviston vuonna 1915 maalaama. Vuonna 1962 saatiin Kangasalan urkutehtaan valmistamat 12-äänikertaiset sähköpneumaattiset urut. Vuonna 1968 sisämaalaus toteutettiin taiteilija Yki Nummen suunnitelman mukaisesti.
Zveno

Zveno (, ’lenkki’) oli pienen eliitin muodostama bulgarialainen äärioikeistolainen poliittinen järjestö, joka muodosti toukokuusta 1934 tammikuuhun 1935 vallassa olleen diktatorisen hallinnon johdon.
Zveno perustettiin vuonna 1930 ja sen johtaja oli eversti Kimon Georgiev. Pääosa ryhmän jäsenistä oli siviilejä, jotka olivat tyytymättömiä hallituksen heikkouteen ja halusivat radikaalia muutosta poliittiseen järjestelmään. Zvenon kanssa yhteistyössä ollut eversti Damjan Veltšev teki 19. toukokuuta 1934 vallankaappauksen, jonka seurauksena Georgiev kohosi Bulgarian pääministeriksi. Hänen hallituksensa hajotti parlamentin, lakkautti puolueet, kielsi ammattiliitot ja asetti tiukan lehdistösensuurin. Tavoitteena oli kansallinen uudistuminen autoritaarisen, ei-puolueisiin perustuvan hallinnon avulla. Sitä varten luotiin uusi kansalliskokous, johon valittiin puolueisiin kuulumattomia edustajia hallituksen hyväksymiltä ehdokaslistoilta. Zvenon tavoitteissa oli joitain yhtäläisyyksiä italialaisen fasismin kanssa. Georgievin hallitus myös lakkautti VMRO-järjestön ja pyrki luomaan ystävällisemmät suhteet Jugoslaviaan sekä solmi diplomaattisuhteet Neuvostoliittoon. Lisäksi hallitus toteutti joitain sosiaalisia uudistuksia.
Zvenon valta päättyi kun kuningas Boris III syrjäytti lojaalien upseerien tuella Georgievin hallituksen 22. tammikuuta 1935. Boris nujersi pian myös muut vallasta kilpailleet ryhmät ja loi vuoden 1935 loppuun mennessä eräänlaisen sotilasjohdon tukeen perustuneen kuninkaallisen diktatuurin. Zvenoa ei kuitenkaan lakkautettu. Toisen maailmansodan aikana järjestö liittyi yhteistyötä Saksan kanssa vastustaneeseen isänmaalliseen rintamaan, joka kohosi valtaan sodan jälkeen ja Georgiev toimi uudelleen pääministerinä 1944–1946. Kommunistien otettua vallan Zvenon toiminta itsenäisenä organisaationa lopetettiin 1949.
Guido Morselli

Guido Morselli (1912 Bologna, Italia – 1973 Varese, Italia) oli italialainen kirjailija, jonka tuotanto julkaistiin postuumisti. Hänen ennenaikaista kuolemaansa uskotaan jouduttaneen sen, että kustantajat hylkäsivät toistuvasti hänen teoksensa. Hän ampui itsensä saatuaan kustantajalta torjuvan vastauksen. Tuotantoa alettiin julkaista postuumisti ystävävien ansiosta, ja teoksia pidetään Italian toisen maailmansodan jälkeisessä kirjallisuudessa omaperäisinä ja mielenkiintoisina.
Morselli käsittelee romaaneissaan myötäeläen historiallisia tapahtumia ja ennakoi poliittisia ja yhteiskunnallisia kehityssuuntia. Teoksista on suomennettu "Kadotus".
Operaatio Nordlicht (1942)

Operaatio Nordlicht (suom. "revontulet") oli toisessa maailmansodassa Adolf Hitlerin ja Saksan sodanjohdon suunnitelma Leningradin valtaamiseksi yli vuoden piirityksen jälkeen.
Sevastopolin kukistuttua heinäkuussa 1942 Saksan 11. armeija vapautui muihin tehtäviin ja sai tehtäväkseen vallata kaupungin Saksan pohjoisen armeijaryhmän tukemana.
Samanaikaisesti saksalaiset valmistautuivat Stalingradin taisteluun Kaukasuksella. Hyökkäyksen tarkoituksena oli aiheuttaa sekavuutta puna-armeijalle kahdella hyökkäyksellä pohjoisessa ja etelässä. Suunnitelma oli tarkoitus käynnistää 23. elokuuta 1942 valtavalla tykistö- ja lentopommituksilla kaupunkiin, mutta puna-armeijan aloitettua Vahriselän offensiivin 19. elokuuta 1942, Saksan 11. armeija määrättiin puolustukseen. Saksalaiset onnistuivat torjumaan puna-armeijan hyökkäyksen 10. lokakuuta 1942 mennessä, mutta hyökkäyksen seurauksena suunnitelma Leningradin valtaamiseksi peruttiin. Saksalaiset eivät tämän jälkeen enää kyenneet aloittamaan hyökkäystä kaupunkiin.
Lyijynokka

Lyijynokka ("Pyrenestes ostrinus") eli aiemmalta nimeltään loistomurskaajapeippo on loistopeippojen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Lyijynokkaa tavataan Norsunluurannikolta Itä-Afrikan länsiosiin ja Eteläisen Afrikan pohjoisosiin ulottuvalla alueella. Sitä on kuvattu paikallisesti yleiseksi. Lajin kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi. Lyijynokan elinympäristöä ovat metsien reunamaat. Koiras ja naaras eroavat toisistaan ulkonäöltään.
Hoki Klupi Hyvinkää

Hoki Klupi Hyvinkää (H.K.H) on hyvinkääläinen jääkiekkoseura. Se perustettiin vuonna 2010. H.K.H on voittanut kolmesti II-divisioonan. Viimeksi vuonna 2019 etelän lohkon. Seura pelasi viimeisen kautensa 2021–2022.
Kaudet.
H.K.H. pelasi ensimmäisen kautensa (2010-2011) III-divisioonassa, jonka jälkeen se on pelannut II-divisioonassa. 
Pelaajia.
H.K.H;n tähtipelaajina pidetään Jesse Pehua (33) ja Samu Wilkmania (33).
Jesse Pehulla on kokemusta useasta eri liigasta mm; Allsvenskanissa 34 peliä, SM Liigassa 19 peliä ja Mestiksessä 83 peliä.
Samu Wilkmanilla on SM Liiga kokemusta 64 peliä ja mestis kokemusta 180 peliä.
Punalyijynokka

Punalyijynokka ("Pyrenestes sanguineus") on loistopeippojen heimoon kuuluva varpuslintu. Sitä pidetään joskus samana lajina lyijynokan ja pikkulyijynokan kanssa.
Punalyijynokkaa tavataan Länsi-Afrikassa. Sen kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi. Lajin elinympäristöä ovat suot metsät ja kosteat pensaikot.
Pikkulyijynokka

Pikkulyijynokka ("Pyrenestes minor") on loistopeippojen heimoon kuuluva varpuslintu. Sitä pidetään joskus samana lajina lyijynokan ja punalyijynokanin kanssa.
Pikkulyijynokkaa tavataan Malawissa, Mosambikissa, Tansaniassa ja Zimbabwessa. Sen kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
George Westinghouse

George Westinghouse, Jr (6. lokakuuta 1846 – 12. maaliskuuta 1914) oli yhdysvaltalainen insinööri ja yrittäjä, joka keksi junissa käytetyn paineilmajarrun ja oli sähköteollisuuden edelläkävijä. Westinghouse oli Thomas Alva Edisonin pääkilpailija Yhdysvaltojen sähköistämisessä. Westinghouse Electric Corporationin vaihtovirtajärjestelmä voitti Edisonin ja General Electricin edustaman tasavirtajärjestelmän.
Vuonna 1911 George Westinghouselle myönnettiin IEEE:n Edison-mitali.
Manikit

Manikit ("Lonchura") on loistopeippojen heimoon kuuluva suku.
Lajit.
BirdLife Suomen mukaan sukuun kuuluu 28 lajia:
Myös seuraavia pidetään toisinaan eri lajeina, toisinaan kuitenkin muiden manikkilajien alalajeina:
Pyhän Marian kirkko (Kirkby Lonsdale)

Pyhän Marian kirkko () on kyläkirkko Kirkby Lonsdalessa Englannissa. Se kuuluu Englannin kirkon Carlislen hiippakunnan Kendalin rovastikuntaan.
Vanhimmat osat ovat 1200-luvulta. Lukupulpetti on vuodelta 1619. Uusromaaniseen tyyliin rakennettu eteläkuisti on 1800-luvulta.
Kirkon pohjoispuolella on suojeltu puistomaja, joka on rakennettu 1700- ja 1800-lukujen vaihteessa. Maja oli aiemmin pappilan puistossa ja sillä oli alun perin pyramidin muotoinen katto.
Aleksandăr Malinov

Aleksandăr Malinov (3. toukokuuta 1867 Pandăkli, Bessarabia – 20. maaliskuuta 1938 Sofia) oli bulgarialainen poliitikko, joka toimi Bulgarian pääministerinä vuosina 1908–1911, 1918 ja 1931.
Bessarabialainen Malinov opiskeli oikeustiedettä Kiovassa, ja toimittuaan lakimiehenä Bulgariassa hän sai vuonna 1889 maan kansalaisuuden. Hän kuului Karavelovin demokraattisen puolueeseen ja oli vuodesta 1901 kansalliskokouksen jäsen. Malinov toimi ensimmäisen karran Bulgarian pääministerinä tammikuusta 1908 maaliskuuhun 1911; lokakuusta 1910 alkaen hän oli myös ulkoministerinä. Hänen ensimmäiselle pääministerikaudelleen osui Balkanin kriisi, jonka yhteydessä Bulgaria julistautui lopullisesti itsenäiseksi sekä kuningaskunnaksi. Malinov kannatti Bulgarian liittoutumista Venäjän ja ententevaltioiden kanssa ja varoitti maan ajautumisesta riippuvaiseksi keskusvalloista, mikä tuli ilmeiseksi varsinkin Balkanin sotien jälkeen. Vastoin hänen neuvojaan pääministeri Vasil Radoslavov ja tsaari Ferdinand I päättivät syyskuussa 1915 viedä Bulgarian mukaan ensimmäiseen maailmansotaan keskusvaltojen puolelle.
Bulgarian ajauduttua lähelle romahdusta tsaari erotti Radoslavovin kesäkuussa 1918 ja nimitti Malinovin uudeksi pääministeriksi. Hän tunnusteli mahdollisuuksia rauhan solmimiseen ympärysvaltojen kanssa ja yritti siten samalla painostaa Saksan antamaan taloudellista ja sotilaallista apua Bulgarialle, mutta nämä yritykset osoittautuivat turhiksi. Kun Bulgarian rintama Makedoniassa romahti syyskuussa 1918, Malinov pyysi ympärysvalloilta aselepoa, vaikka tsaari Ferdinand olisi halunnut jatkaa taistelua. Ympärysvallat suostuivat aselepoon sillä ehdolla, että Bulgaria antautui ehdoitta. Malinov jatkoi pääministerinä vielä sen jälkeen, kun Ferdinand oli lokakuussa luopunut kruunusta. Hän erosi marraskuun lopussa protestina Romanian suorittamalle kiistanalaisen Dobrudzhan alueen miehitykselle, josta ei oltu sovittu aselevon yhteydessä. Malinov oli vielä kolmannen kerran pääministerinä kesäkuusta lokakuuhun 1931.
Paul van Buitenen

Paul van Buitenen (s. 28. toukokuuta 1957 Breda) on hollantilainen Euroopan unionin virkamies ja europarlamentaarikko vuosina 2004–2009.
Van Buitenen arvosteli EU:n toiminnassa havaitsemiaan väärinkäytöksiä. Hänen paljastamansa asiat johtivat EU:n Santerin komission eroon 1990-luvun lopulla. Van Buitenen valittiin europarlamenttiin perustamansa Europa Transparant -puolueen listoilta vuonna 2004. Vuonna 2006 hän moitti Clearstream-pankkitoimintaa ja EU:n toimintaa ja julkaisi vuonna 2008 verkkosivuillaan luottamuksellista, EU:n sisäisen raportin tietoa EU:n varojen väärinkäytöstä. Vuonna 2008 van Buitenen ilmoitti Europa Transparant -puolueensa lopettamisesta ja ilmoitti liittyvänsä Kristilliseen liittoon (ChristenUnie), joka on hollantilainen kristillis-demokraattinen puolue.
"Reader's Digest" -lehti ja Australian Broadcasting Commission ovat valinneet van Buitenenin Vuoden eurooppalaiseksi.
Ohion urheilu

Ohiossa harjoitetaan Yhdysvaltojen muiden osavaltioiden tapaan monia eri urheilulajeja.
Yhdysvaltojen ensimmäinen baseballin ammattilaisjoukkue oli Red Stockings Ohion Cincinnatista. Myös amerikkalaisen jalkapallon pääsarjojen juuret ovat Ohiossa: Cantonissa perustettiin 1920 NFL-liigan edeltäjä The American Professional Football Association ja samana vuonna Daytonissa käytiin ottelu, jota pidetään kaikkien aikojen ensimmäisenä NFL-pelinä. Koska Ohiolla on ollut merkittävä asema NFL-liigan kehityksessä, Cantoniin avattiin vuonna 1983 sarjan kunniagalleria Pro Football Hall of Fame.
Ammattilaisjoukkueet.
Monet ohiolaiset urheilujoukkueet ovat menestyneet Pohjois-Amerikan pääsarjoissa:
Yliopistourheilu.
Ohiossa on kahdeksan yliopistojalkapallojoukkuetta NCAA:n I-A-divisioonassa. Ohion osavaltionyliopiston joukkue Ohio State Buckeyes football pelaa kotiottelunsa Ohio Stadiumilla, joka tunnetaan myös nimellä Horseshoe. Sinne mahtuu yli 102 000 katsojaa, joten se on Yhdysvaltojen neljänneksi suurin jalkapallokatsomo.
Monet tunnetut amerikkalaisen jalkapallon valmentajat, kuten Paul Brown, Woody Hayes ja Bo Schembechler, ovat aloittaneet uransa ohiolaisessa Miamin yliopistossa.
Yksilölajit.
Yksilölajien urheilijoista tunnetuimpia ohiolaisia ovat Jack Nicklaus, joka on maailman menestyneimpiä golfaajia, ja nelinkertainen yleisurheilun olympiavoittaja Jesse Owens. Muita menestyneitä ohiolaisia yksilölajien edustajia ovat olleet Dave Albritton ja Butch Reynolds.
Hevosurheilu.
Hevosurheilu on merkittävä osa Ohion urheiluelämää ja taloutta, ja se työllistää noin 16 000 henkeä joko suoraan tai välillisesti. Englannintäysiveristen ja quarterhevosten laukkakilpailuita sekä peitsaus- ja ravikilpailuita järjestetään osavaltion kahdeksalla hevosradalla ympäri vuoden. Laukkaradoista vanhin on vuonna 1923 valmistunut Beulah Park Grove Cityssä. Muita kilparatoja ovat Lebanon Raceway Lebanonissa, Raceway Park Toledossa, River Downs Cincinnatissa, Scioto Downs Columbusissa ja Thistledown North Randallissa. Ohio State Racing Commission valvoo ja säätelee laukka- ja kilpa-ajourheilutoimintaa Ohion alueella ja on sitoutunut suojelemaan, säilyttämään ja edistämään hevosurheilua ja sen lähialoja.
Ohio on ollut Yhdysvaltain suurin amerikanravurien kasvattaja, mutta putosi seitsemänneksi vuonna 2011. Kun rahapeliautomaattikasinot sallittiin hevosratojen yhteydessä, hevoskasvatus elpyi ja laajeni kaksinkertaiseksi. Amerikanravureiden kasvatuksella on merkittävä vaikutus Ohion maanviljelyyn. Delawaren kaupungissa järjestetään vuosittain Yhdysvaltain tärkein kolmivuotiaiden orien ja ruunien peitsauskilpailu Little Brown Jug.
Marta Andreasen

Marta Andreasen (s. 26. marraskuuta 1954) on argentiinalaissyntyinen espanjalainen virkamies ja poliitikko, joka työskenteli EU:n Euroopan komissiossa ja tuli tunnetuksi mielipiteistään siitä että komission tilitysjärjestelmä jätti mahdollisuuden petoksille.
Andreasen raportoi tilihämäryyksistä komissaari Michaele Schreyerille ja komission johtajalle Romano Prodille. Jäätyään näiltä ilman vastausta hän vei asian Euroopan parlamentin budjettikomitealle.
Andreasen kieltäytyi allekirjoittamasta Euroopan komission vuoden 2001 tilejä. Media alkoi kiinnostua asiasta, ja elokuussa 2002 Andreasen julkisti kieltäytymisensä. 
Andreasen erotettiin työstään komissiossa toukokuussa 2002, syynä "henkilöstön sääntöartiklojen 12 ja 21 rikkominen eli ei osoittanut tarpeeksi lojaalisuutta ja kunnioitusta". Hänen on sanottu joutuneen erotetuksi, koska hän kieltäytyi allekirjoittamasta tilejä joiden uskoi olevan epäluotettavia.
Andreasen valittiin vuonna 2009 Isosta-Britanniasta Euroopan parlamenttiin EU-kriittisen UKIP-puolueen edustajana. Hän loikkasi vuonna 2013 konservatiiveihin riitauduttuaan puolueen silloisen puheenjohtaja Nigel Faragen kanssa, jota Andreasen kutsui stalinistiksi ja naisvastaiseksi. Andreasen putosi vuoden vuoden 2014 eurovaaleissa parlamentista.
Öjan kirkko (Gotlanti)

Öjan kirkko () on keskiaikainen luterilainen kirkko Öjassa, Ruotsin Gotlannin saarella. Kirkkorakennus on pääosin 1200-luvulta ja sen runsaat kalkkimaalaukset 1400-luvulta.
Kirkossa on taidokkaasti veistetty puinen krusifiksi 1300-luvulta. Sen tekijän arvellaan saaneen koulutuksensa Ranskassa. Siellä on myös suuri madonna-veistos, nykyisin kirkossa on kopio alkuperäisestä, joka on viety Visbyn maakuntamuseoon.
Kirkko sijaitsee vanhassa kulttuurimaisemassa jota on viljelty pronssi- ja rautakaudelta asti. Muiden Etelä-Gotlannin kirkkojen tapaan se on rakennettu hiekkakivestä. Kirkon eteläpuolen kivijalka näyttää siltä, että rakentamiseen on käytetty aikaisemman kirkon kiviä.
Vaksalan kirkko

Vaksalan kirkko () on keskiaikainen luterilainen kirkko Uppsalassa Ruotsissa. Kirkkorakennus on 1100-luvulta ja sen vanhimmat kalkkimaalaukset 1300-luvun alkupuoliskolta.
Kirkossa on maalauksia 1400-luvun lopulta jotka on yhdistetty Albertus Pictorin työhuoneeseen..
Kirkon näyttävin taideteos on Ruotsin suurimpiin kuuluva alttarikaappi. Se on valmistettu Antwerpenissä 1500-luvulla. Keskuskuvana on Jeesuksen kärsimys ja ristinkuolema. Kaapin siipiin on kuvattu pyhimyksiä ja marttyyreita, kuten Pyhä Andreas, jolle kirkko on pyhitetty ja Pyhä Birgitta. Alaosassa on kuvattu vertaus tyhmistä neitsyistä.
Isonkyrön kirkko

Isonkyrön kirkko on Isonkyrön seurakunnan pääkirkko. Se on valmistunut 1877. Kirkon alttaritaulu on vuodelta 1878. Ida Silverbergin kopio Rubensin maalauksesta "Kristus ristillä".
Kirkko on peruskorjattu ja sisältä maalattu 1956 sekä uudelleen sisältä maalattu 1984. Kirkon kellot ovat olleet alun perin vanhassa kirkossa.
Historia.
Pitäjäkokous päätti uuden kirkon rakentamisesta 1843, kun maaherran määräämässä katselmuksessa oli todettu, ettei vanhan kirkon korjaaminen ja laajentaminen onnistu. Vuonna 1864 kirkonkokous päätti rakentaa kirkon Georg Theodor Chiewitzin suunnitelmien mukaan. Tämän jälkeen rakentaminen viivästyi vielä yli kymmenellä vuodella muun muassa piirustusten uusimisen, Ylistaron omaksi seurakunnaksi eroamisen ja katovuosien vuoksi.
Siunauskappeli.
Kirkon vieressä sijaitseva punatiilinen siunauskappeli on vuodelta 1878. Sen on todennäköisesti suunnitellut pääkirkon rakennustöitä johtanut rakennusmestari August Lassallin.
Hautausmaa.
Kirkon läheisyydessä sijaitseva hautausmaa on vihitty käyttöön 1896. Hautausmaan pinta-ala on noin kaksi hehtaaria ja hautoja siellä on noin 2 000. Erillisen sankarihauta-alueen suunnitteli arkkitehti Matti Visanti vuonna 1918. Visanti on suunnitellut myös hautamuistomerkin Kyrön karhu sekä hautojen laatat ja ristit. Sankarihauta-alueelle on haudattu yhteensä yli 200 vapaus-, talvi- ja jatkosodan sankarivainajaa.
Gabriel Anton Cronstedt

Gabriel Anton Cronstedt (8. joulukuuta 1798 Tukholma – 24. huhtikuuta 1893 Helsinki) oli suomalainen kenraalimajuri, valtiopäivämies ja kuvernööri.
Ura.
Cronstedt valmistui Pietarin Keisarillisesta paašikoulusta vuonna 1820. Hänet ylennettiin vänrikiksi ja määrättiin palvelukseen Henkikaartin Preobraženskin rykmenttiin. Kaksi vuotta myöhemmin Cronstedt siirrettiin aliluutnanttina Helsinkiin Suomen kenraalikuvernöörinä toimineen Fabian Steinheilin nuoremmaksi adjutantiksi. Vuonna 1827 hänet korotettiin kenraalikuvernööri Arseni Zakrevskin vanhemmaksi adjutantiksi ja ylennettiin vuotta myöhemmin kapteeniksi.
Vuonna 1832 Cronstedt siirrettiin everstinä Pietarin jalkaväkirykmenttiin ja vuotta myöhemmin takaisin Helsinkiin Suomen kaartiin eli Henkikaartin 3. Suomen Tarkk'ampujapataljoonaan. Vuosina 1837–1840 hän toimi Mikkelin läänin virkaatekevänä kuvernöörinä ja 1840–1856 Turun ja Porin läänin maaherrana, joista kaksi ensimmäistä vuotta virkaatekevänä. Kenraalimajuriksi Cronstedt ylennettiin 1841 ja salaneuvoksen arvonimi hänelle myönnettiin 1856. Valtiopäiville Cronstedt osallistui aatelissäädyssä 1863–1864, 1867, 1872 ja 1877–1878.
Perhe.
Gabriel Anton Cronstedtin isä oli vara-amiraali Carl Olof Cronstedt. Hän avioitui vuonna 1833 vapaherratar Beata Sofia Johanna Hjärnen kanssa, joka kuoli 1850. Cronstedtin toinen puoliso oli Johanna Elisabet Nassokin vuodesta 1852 lähtien. Ensimmäisen puolisonsa kanssa hän sai kolme lasta, joista vanhin oli Krimin sodassa vuonna 1855 Sevastopolissa kaatunut vänrikki Karl Gustaf Anton Alfred Cronstedt. Juristi, pankinjohtaja ja valtiopäivämies Carl Anton Reinhold Ludvig Cronstedt oli Gabriel Anton Cronstedtin poika toisesta avioliitosta. Cronstedtin toiseksi nuorin lapsi Elisabeth kuoli 93-vuotiaana 1948.
Ivalon kirkko

Ivalon kirkko on Inarin seurakunnan pääkirkko. Vuonna 1966 valmistuneen kirkon ovat suunnitelleet Rakennushallituksen virkatyönä yliarkkitehti Kauko Kokko ja arkkitehti Laura Järvi-Larkas. Kirkon pohjakerroksena on muita seurakuntatiloja. Itse kirkkosali on toisessa kerroksessa. Kirkko on pohjaltaan suorakaiteen muotoinen pitkäkirkko, jonka erikorkuisia seiniä kattaa taitettu viistokatto. Akustiikan parantamiseksi sivuseinät ovat taitteiset ja alttaria kohden laskeutuva sisäkatto on aaltoileva.
Sekä kirkko- että muita tiloja peruskorjattiin 1999. Kirkon ehtoollisvälineet ja vaskoolia muistuttava kastemalja ovat Tapio Wirkkalan muotoilemia.
Kirkon urut on rakentanut Urkurakentamo Tuomi vuonna 1972 ja ne ovat 20-äänikertaiset. Kirkossa ei ole alttaritaulua vaan sen tilalla on lasinen risti vuodelta 1966.
Sydämen syke

Sydämen syke tarkoittaa sydämen lyöntien tiheyttä eli sydämenlyöntien määrää aikayksikössä. Syke ilmaistaan yleensä lukuarvona "lyöntiä minuutissa" ja siitä voidaan käyttää lyhennettä "bpm" (). Syke vaihtelee kehon fyysisten tarpeiden mukaan, kuten hapenoton ja hiilidioksidin poistumisen. Aktiiviteetit, jotka aiheuttavat sykkeen muutoksia ovat liikunta, uni, sairaudet ja lääkeaineet.
Poikkeuksellisen alhainen, korkea tai epäsäännöllinen syke voi viitata sairauteen.
Sykkeen mittaus.
Sykettä voi arvioida helposti mittaamalla pulssia asettamalla sormenpään jonkin ison verisuonen päälle, jolloin pulssi tuntuu sormen päässä. Lääketieteessä ja urheilussa käytettävät sykemittarit mittaavat sykettä sydänsähkökäyrästä (EKG). EKG:llä voidaan mitata myös sykevälivaihtelua.
Leposyke.
Leposykkeellä (HRrest) tarkoitetaan sydämen sykettä täydellisen levon aikana, mutta kuitenkin hereillä oltaessa. Tyypillinen leposyke aikuisella on 60–80 bpm, mutta 50 ja 60 välillä olevaa leposykettä pidetään vielä täysin normaalina. Parhailla kestävyysurheilijoilla leposyke voi olla jopa alle 30 bpm.
Maksimisyke.
Maksimisykkeellä (HRmax) tarkoitetaan suurinta sydämen sykettä, jonka henkilö voi saavuttaa urheilusuorituksen aikana ilman vakavia ongelmia. Maksimisykkeessä on yksilöllistä vaihtelua ja se laskee iän myötä. Tarkin tapa mitata maksimisyke on juoksumatolla tai kuntopyörällä tehtävä testi, jossa mitataan sydänsähkökäyrää harjoituksen aikana, ja harjoituksen intensiteettiä kasvatetaan jaksoissa.
Ilman testiä maksimisykettä arvioidaan yleisimmin Haskell &amp; Foxin kaavalla
 HRmax = 220 - ikä
Muita tilastollisiin menetelmiin perustuvia kaavoja on Tanaka, Monahan, &amp; Seals (2001)
 HRmax = 208 − (0.7 × ikä)
ja naisille Martha Gulatin kaava
 HRmax = 206 − (0.88 × ikä)
Sykereservi.
Sykereservi (HRR) on henkilön maksimisykkeen ja leposykkeen välinen erotus. Jotkut harjoituksen intensiteettiä mittaavat menetelmät perustuvat prosenttiosuuteen sykereservistä, kuten Karvosen kaava.
 HRR = HRmax − HRrest
Vaahteraliigan kausi 1986

Vaahteraliigan kausi 1986 oli Vaahteraliigan seitsemäs kausi. Liigan runkosarjassa kymmenen joukkueutta pelasi yksinkertaisen sarjan, jonka neljä parasta etenivät pudotuspeleihin. Mestaruuden voitti Helsinki Roosters, jolle mestaruus oli seurahistorian kolmas.
Viime kauden kaksi viimeistä joukkuetta Turku Trojans ja Oulu Northern Lights ehtivät jo pudota I-divisioonaan, mutta liigaa päätettiin laajentaa keväällä 1986 ja joukkueet täten jäivät Vaahteraliigaan. I-divisioonasta sarjaan nousivat Jyväskylä Rangers ja Kerava Bulldogs.
Rauma Admirals

Rauma Admirals oli raumalainen amerikkalaisen jalkapallon erikoisseura. Admirals oli toiminnassa vuosina 1985–1992, jonka aikana seura pelasi yhden vuoden Vaahteraliigassa.
Historia.
Admiralsin pelasi ensimmäisen kautensa I-divisioonassa vuonna 1985. Admirals sijoittui sarjassa kuudenneksi, mutta koska seuraavana vuonna Suomeen perustettiin II-divisioona, putosi Admirals sarjatasoa alemmas. Tappiottoman kauden 1987 jälkeen Admirals nousi takaisin I-divisioonaan.
Admiralsin valmentaja Jimmy Lawson asetti noussellee seuralle tavoitteeksi nousta kolmessa vuodessa Vaahteraliigaan. Vuonna 1988 Admirals oli sarjansa viimeisiä, mutta seuraavana vuonna sijoitus oli jo neljäs. Kaudella 1990 Admirals voitti kaikki ottelut ja eteni Spagettimaljaan, jonka Porvoon Butchers voitti. Tappio finaalissa antoi kuitenkin karsintaottelupaikan, jossa Admirals lunasti liigapaikan seuraavaksi kaudeksi.
Talvikaudella pelattiin amerikkalaisen jalkapallon hallisarja, jonka Admirals voitti keväällä 1991. Vaahteraliigassa kausi tuotti vain yhden voiton ja kahdeksan tappiota, mikä tiesi putoamista takaisin I-divisioonaan. Kausi 1992 jäikin seuran viimeiseksi Admiralsin sijoittuessa kuudenneksi. Admirals päätettiin lakkauttaa kauden jälkeen vanhojen taustahenkilöiden lopettaessa.
Pietarin urheilu- ja konserttikeskus

Pietarin urheilu- ja konserttikeskus eli SKK Peterburgski (, "Peterburgski Sportivno-Kontsertnyi Kompleks") on Pietarissa sijaitseva monitoimihalli, joka valmistui vuonna 1980. Hallin yleisökapasiteetti on noin 20 000 henkeä ja se on yksi Pietarin suurimmista rakennuksista.
Pietarin urheilu- ja konserttikeskuksessä järjestetään erilaisia messuja, näyttelyitä, konsertteja ja urheilutapahtumia. Tunnetuista maailmantähdistä siellä ovat viime vuosina esiintyneet muun muassa Madonna ja Lady Gaga vuonna 2012 sekä Justin Bieber ja Green Day 2013. Säännöllisesti järjestettäviä urheilutapahtumia ovat muun muassa tenniksen ATP-turnaus St. Petersburg Open sekä jalkapallon Valentin Granatkin -turnaus.
Vuonna 1994 halli toimi Hyvän tahdon kisojen palloilulajien pelipaikkana. Myös jalkapallojoukkue Zenit on pelannut otteluitaan urheilu- ja konserttikeskuksen täysimittaisella tekonurmella. Lisäksi areenalla on järjestetty useiden eri lajien arvokilpailuja.
Tammikuussa 2020 keskuksen katto romahti remontoinnin yhteydessä. Turmassa kuoli yksi työntekijä.
Clearstream-skandaali

Clearstream-skandaali on pankkialan yritys Clearstreamin toimintaan liittynyt kohu. Kansainvälisen arvopaperikaupan selvityskeskus Clearstream on osa Deutsche Börseä. Clearstream muodostettiin Cedel Internationalista ja Deutsche Börse Clearingista tammikuussa 2000.
Clearstream-skandaali sai alkunsa vuonna 2001.
Clearstreamin johtajan ero ja tutkinta.
André Lussi erotettiin 15. toukokuunta 2001 Clearstreamin johtajan paikalta, ja 31. joulukuuta 2001 hän erosi yhtiöstä. Häntä vastaan avattiin tutkinta helmikuussa 2004 syytteinä muun muassa rahanpesu ja petos. Vuosien tutkimusten jälkeen kaikki syytteet Lussia vastaan todettiin aiheettomiksi ja oikeusjutut hylättiin.
Mediakohu.
Toimittaja Denis Robert ja Cedelin aiempi johtaja Ernest Backes julkaisivat vuonna 2001 kirjan "Revelations", jossa he väittivät Clearstreamillä olleen pääosa mustanpörssin taloudessa. Business Week-lehden mukaan he väittivät sen esimerkiksi olleen mukana rahanpesussa satojen pankkien kanssa ja sillä "olevan satoja luottamuksellisia tilejä pankeille, mikä mahdollistaa salaisen rahansiirron".
Denis Robert syytti useissa haastatteluissa ranskalaista Le Monde -lehteä kirjansa syrjimisestä ja vihjaisi, että syy sensurointiin oli Le Monden ja Deutsche Börsen (joka nyt omistaa Clearstreamin kokonaan) taloudelliset kytkökset. 
Denis Robert todettiin syylliseksi herjaukseen ja tuomittiin Clearstreamin kuvaamisesta valtavana rahanpesuna, isojen pankkien, Shell-yhtiöiden ja järjestäytyneen rikollisuuden käyttämänä. (Paris Court of Appeal, 16, October 2008, 18 December 2008, Tribunal correctionnel de Bordeaux, June 2008). Cour de Cassationin vapautti j'met kaikista syytteistä helmikuussa 2011.
20 Minutes -ohjelma kertoi huhtikuussa 2006, että MEP Paul van Buitenen oli toukokuussa 2005 kauhistellut EU-komissaari Frits Bolkesteinin suhteita kahteen yhtiöön joilla on Clearstream-tilejä, Menatepiin ja brittiläis-hollantilaiseen öljy-yhtiöön Shelliin. Van Buitenen vaati selvitystä Euroopan komissiolta ja parlamentaarisen tutkinnan aloittamista. Euroopan komission puheenjohtaja José Manuel Barroso vastasi, "etteivät nämä tiedot tuo mitään uusia kysymyksiä".
Sarkozy ja Clearstream.
Clearstream-skandaali tuhosi Ranskan pääministeri Villepinin mahdollisuudet vuoden 2007 presidentinvaaleihin. Kesällä 2004 nimetön kirje syytti Sarkozyta kahden miljardin euron lahjusrahojen säilyttämisestä luxemburgilaisessa Clearstream-pankissa. Syytökset osoittautuivat pian vääriksi, mutta huhtikuussa Le Monde julkisti tiedustelupalvelun eläkkeelle jääneen kenraali Philippe Rondotin todistuksen, jonka mukaan De Villepin oli presidentti Chiracin määräyksestä käskenyt kaivaa esiin Sarkozyn mainetta leimaavia asioita.
Keep on Dancing (country style swing) Vol 1

Keep on Dancing (country style swing) Vol 1 on yhdysvaltalaisen Nashville Rhythm Section -yhtyeen studioalbumi vuodelta 1981.
Oman tuotannon lisäksi albumilla on versioita sellaisista menestyskappaleista kuin Donna Summerin "Hot Stuff", Michael Jacksonin "Rock with You" ja Earth, Wind &amp; Firen "September".
Kokoonpano.
Laulajat:
Tuotantotiedot.
Wes Sanborn kiittää seuraavia:
Pystytaivuttajat

Pystytaivuttajat (Cryptodira) on kilpikonniin kuuluva alalahko. Toisin kuin sivutaivuttajat, pystytaivuttajat vetävät kaulansa suoraan suojakilpensä sisään.
Aiheesta muualla.
Sukkinyylikoentsyymi-A

Sukkinyylikoentsyymi-A (C25H40N7O19P3S) on koentsyymi-A:n ja meripihkahapon johdannainen. Yhdiste on tärkeä välituote ja koentsyymi useissa biologisesti merkittävissä aineenvaihduntareaktioissa muun muassa sitruunahappokierrossa ja aminohappojen ja rasvahappojen hajottamis- ja synteesireaktioissa.
Sukkinyylikoentsyymi-A:n biokemiallinen merkitys.
Sitruunahappokierrossa sukkinyylikoentsyymi-A:ta muodostuu alfaketoglutaarihaposta, joka liitetään koentsyymi-A:han ketoglutaraatti­dehydrogenaasi­kompleksinn katalysoimana. Sukkinyylikoentsyymi-A on energiasisällöltään suuri molekyyli ja sen sisältämän tioesterisidoksen hydrolysoitumisessa vapautuu energiaa 33,5 kJ/mol. Sitruunahappokierron seuraavassa vaiheessa tapahtuu yhdisteen tioesteri­sidoksen hydrolyysi ja samanaikaisesti sukkinyyli­koentsyymi-A fosforyloi GDP-molekyylin tai eräillä kasveilla ja bakteereilla ADP-molekyylin muodostaen GTP:tä tai ATP:tä. Tämä reaktio on tyypiltään substraattitason fosforylaatio. Molempia reaktioita katalysoiva entsyymi on sukkinyylikoentsyymi-A-syntetaasi eli sukkinaatti­tiokinaasi. Nukleosidi­trifosfaatin lisäksi reaktiossa muodostuu koentsyymi-A:ta ja meripihkahappoa.
Sukkinyylikoentsyymi-A on välituote eräiden parittomia määriä hiiliatomeja sisältävien rasvahappojen ja isoleusiinin, metioniinin ja valiinin anabolisissa aineenvaihdunta­reaktioissa. Näistä karboksyylihapoista muodostuu eliöissä propionyylikoentsyymi-A:ta ja edelleen metyyli­malonyyli­koentsyymi-A:ta. Metyylimalonyyli­koentsyymi-A toisiintuu sukkinyyli­koentsyymi-A:ksi metyyli­malonyyli­koentsyymi-A-mutaasin katalysoimana. Tämä entsyymi vaatii koentsyymikseen B12-vitamiinin.
Sukkinyylikoentsyymi-A osallistuu eliöissä muun muassa hemiryhmän keskeisen rakenneyksikön porfyriinirenkaan biosynteesiin. Porfyriinisynteesin ensimmäisessä vaiheessa sukkinyyli­koentsyymi-A kondensoituu amino­levulinaatti­syntaasin katalysoimana glysiinin kanssa muodostaen aminolevuliinihappoa.
Sivutaivuttajat

Sivutaivuttajat (Pleurodira) on yksi kilpikonnien kahdesta nykyään elävästä alalahkosta, toinen on pystytaivuttajat (Cryptodira). Alalahkot eroavat toisistaan pääasiassa sen perusteella, miten ne liikuttavat päätänsä. Sivutaivuttajat taivuttavat kaulansa suojakilpensä sisään sivusuunnassa, kun taas pystytaivuttajat tekevät saman pystysuunnassa S-kirjaimen muotoon. Sivutaivuttajien alalahko sisältää vain kolme elossa olevaa heimoa, kun taas pystytaivuttajiin niitä luetaan 11. Sivutaivuttajia ovat esimerkiksi afrikankypäräsuokilpikonna ("Pelomedusa subrufa"), matamata ("Chelus fimbriatus") ja kirjolyhytkaulakilpikonna ("Emydura subglobosa").
Petäjäveden kirkko

Petäjäveden kirkko eli Petäjäveden uusi kirkko on kolmas kirkko Petäjävedellä, ja sen suunnitteli arkkitehti August Boman. Sisäviisteisen ristikirkon rakennusmestariksi valittiin Jaakko Kuorikoski. Kirkko edustaa uusgoottilaista tyyliä. Se valmistui vuonna 1879 järven tuntumaan kuivalle mäntykankaalle ja oli pitkän uran tehneen kirkonrakentaja Kuorikosken viimeinen kirkonrakennusurakka.
Kirkko rakennettiin käyttäen vanhan kirkon tapulia kellotornina. Kirkkoa kunnostettiin vuonna 1937 arkkitehti Kauno S. Kallion suunnitelman mukaisesti. Alttarimaalaus on Frans Hautalan "Ylösnoussut Jeesus siunaamassa lapsia" (1928). Kirkkoa on korjattu myös vuonna 1952 (ulkomaalaus), 1967 (sisämaalaus) ja 2004 (ulkopuolen peruskorjaus) sekä vuonna 2018, jolloin kirkkoa peruskorjattiin laajemmin. Silloin kirkkoon sijoitettiin myös uutta, Samuli Heimosen maalaamaa kirkkotaidetta.
Kirkossa on noin 900 istumapaikkaa. Ensimmäiset urut asensi J. A. Zachariassen vuonna 1889 ja toiset urut Kangasalan urkutehdas vuonna 1944.
Vanha ja uusi kirkko sekä niiden lähialueet kuuluvat valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin. Alueeseen kuuluvat Siltaniemi, jossa on Kanttorilan maatila 1800- ja 1900-luvun vaihteesta sekä kapea Solikkosaari, jonka yli kulkee valtatie 23. Vanhan kirkon länsipuolella sijaitseva Lemettilän maatila peltoineen ja luoteispuolen sodanjälkeinen omakotialue kuuluvat tähän kulttuuriympäristöön.
Kirkon sankarihautausmaan muistomerkki on paljastettu 1954 ja se on arkkitehti Matti Aaltosen teos.
Pyhän Jaakobin kirkko (Tukholma)

Pyhän Jaakobin kirkko () on kirkkorakennus Tukholman keskustassa, Kungsträdgårdenin puiston vieressä. Kirkko kuuluu Tukholman tuomiokirkkoseurakunnalle. Kirkko on nimetty Jaakob Sebedeuksenpojan mukaan.
Historia.
Pyän Jaakobin kirkon historia alkaa jo 1300-luvulta, jolloin Tukholman Solnassa sijaitsi pyhälle Jakobille omistettu kappeli. 1400-luvun alussa on viitteitä Tukholman Norrmalmilla sijainneesta pyhän Jaakobin kivikirkosta, joka kuitenkin purettiin 1500-luvun alussa, koska kuningas Kustaa Vaasa tarvitsi kiviä puolustusrakennelmien rakentamiseen. Vuonna 1580 kuningas Juhana III määräsi uuden kirkon rakennettavaksi alkuperäisen paikalle ja rakennustyöt aloitettiin vuonna 1588. Rakennustyöt etenivät hitaasti ja kirkko vihittiin käyttöön vasta 26. marraskuuta 1643 kuningatar Kristiinan läsnä ollessa. Rakennuksen suunnitteli alun perin arkkitehti Willem Boy, joka johti rakennustöitä 1580–1593. Työn saattoi loppuun 1634–1643 muurarimestari Hans Ferster, jonka johdolla alkuaan ristinmuotoinen kirkko muutettiin pitkäkirkoksi. Myöhäisbarokkityyliset kattorakennelmat lisättiin 1723–1735 alkuperäisten tuhouduttua tulipalossa. Arkkitehdit Göran Josuæ Adelcrantz ja Carl Hårleman suunnittelivat silloin nykyiset tornit. Kirkkoa on muutettu ja restauroitu 1810–1816, 1893–1894, 1936–1937 ja 1965–1968. Viimeisen restauroinnin yhteydessä se sai kirkkaat punavalkoiset värinsä.
Pyhän Klaaran kirkko (Tukholma)

Pyhän Klaaran kirkko () tai Klaaran kirkko () on kirkkorakennus Tukholman ydinkeskustassa, lähellä Tukholman keskusrautatieasemaa. Kirkko kuuluu Tukholman tuomiokirkkoseurakunnalle. Kirkon nimi viittaa Klaara Assisilaiseen.
Historia.
Klarissalaisluostari perustettiin 1280-luvulla todennäköiseti nykyisen kirkon paikalle. Vuonna 1527 kuningas Kustaa Vaasa kuitenkin määräsi kivisen luostarin purettavaksi, koska tarvitsi kiviä kaupunginmuurin materiaaliksi. Uuden kirkkorakennuksen rakentamisen aloitti Juhana III vuonna 1572, koska kaikki paikalliset asukkaat eivät enää mahtuneet Suurkirkkoon. Alkuperäisenä arkkitehtina toimi hollantilainen Willem Boy. Kirkkoa on tämän jälkeen laajennettu useaan otteeseen aina 1900-luvulle saakka. Sisustus ja katto jouduttiin uusimaan 1700-luvun jälkipuoliskolla alkuperäisten tuhouduttua tulipalossa. Suunnittelijoina olivat muun muassa Carl Hårleman, Carl Fredrik Adelcrantz ja Jean Eric Rehn. Nykyinen, 105 metriä korkea torni rakennettiin 1884–1888 Helgo Zettervallin piirustusten mukaan. Rakennusta on restauroitu 1906–1907 ja 1965.
Klaaran kirkko on ympäröivän alueen näkyvä maamerkki. Seinät on päällystetty punaisilla ja mustilla klinkkerilaatoilla.
Haudat.
Klaaran kirkkoa ympäröivällä kirkkopihlla on Carl Michael Bellmanin, Anna Maria Lenngrenin, Carl Gustaf af Leopoldin, Gustaf Åkerhielmin sekä Cajsa Wargin haudat. Kirkon sisäpuolella on lisäksi useita epitafeja. Kirkkopiha on aidattu rauta-aidoituksella.
Bandhagenin metroasema

Bandhagenin metroasema on Tukholman metron asema Bandhagenissa. Bandhagenin asema avattiin 22. marraskuuta 1954. Se on osa vihreää linjaa, ja sijaitsee Sturebyn ja Högdalenin metroasemien välissä. Etäisyys Slussenin metroasemalle on 6,5 kilometriä.
Vuonna 2013 asemaa käytti arkisin 6 500 matkustajaa päivässä. 
Tulevaisuus.
Tukholman metron sinisen linjan eteläinen jatke on parhaillaan rakenteilla, ja sen odotetaan avautuvan matkustajille vuonna 2030. Osana laajennusta Bandhagenin asema siirretään siniselle linjalle.
Seututie 506

Seututie 506 alkaa seututieltä 573 Pohjois-Savosta Kaavin kunnan Luikonlahden kylästä. Tie suuntaa Juukaan Pohjois-Karjalaan. Maakuntien rajalle saakka tie kulkee Juuantienä. Juuan kunnan puolella tie jatkuu Luikonlahdentienä. Ennen päätepistettään tie kulkee Juuan kirkonkylän pääraitin kohdalla Juuantienä. Seututie 506 päättyy valtatielle 6.
Tieyhteydet.
Tien alkupiste on Luikonlahti, josta on matkaa Kaavin kirkonkylälle 13 kilometriä, Outokummun keskustaan 33 kilometriä ja Tuusniemen kirkonkylälle 19 kilometriä.
Kaavin Sivakkavaarassa seututieltä 506 lähtee yhdystie 5731 Kortteiseen ja Kaavin kirkonkylälle. 
Seututieltä 506 on kaksi yhdystietä Polvijärvelle seututielle 502: Onnivaaran kautta pääsee Saarivaaraan ja Ukonvaaran kautta Hukkalaan. 
Juuan Polvelasta lähtee yhdystiet Juankosken Viitaniemestä Juukaan menevälle seututielle 508 ja Outokummusta Kolille menevälle seututielle 504. 
Valtatie 6 lähtee Juuasta Joensuun ja Nurmeksen suuntaan.
Kylät seututien 506 varrella.
Kaavi:
Juuka:
Vaahteraliigan kausi 1987

Vaahteraliigan kausi 1987 oli Vaahteraliigan kahdeksas kausi. Liigan runkosarjassa kymmenen joukkueutta pelasi yksinkertaisen sarjan, jonka neljä parasta etenivät pudotuspeleihin. Sarjan viimeinen putosi suoraan I-divisioonaan ja toiseksi viimeinen joutui liigakarsintaan.
Vaahteramaljassa hallitseva mestari Helsinki Roosters voitti Turku Trojansin 14–7. Pronssia voitti FT Scotch. Vantaan TAFT jäi runkosarjassa viimeiseksi ja putosi I-divisioonaan, ja Jyväskylä Rangers sai karsintaottelussa pitää sarjapaikkansa.
Uutena joukkueensa sarjassa nähtiin Pori Bears, joka nousi sarjaan viime kauden heikoimman joukkueen Kerava Bulldogsin tilalle.
Pudotuspelit.
Whips – Rangers : 14–19