tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Piter FM

Piter FM on venäläinen, vuonna 2006 ilmestynyt elokuva. Se on Venäjällä erittäin tunnettu varsinkin nuoren väestön keskuudessa. Ensi-ilta oli 20. huhtikuuta 2006 ja se oli samalla ohjaaja Oksana Bytškovan ensimmäinen kokopitkä elokuva. Tyyliltään se on draamakomedia. 
Juoni.
Elokuva kertoo joukosta sattumia Pietarin kaupungissa. Maša (Jekaterina Fedulova) on nuori venäläinen radiojuontaja, joka työskentelee pietarilaisella Piter FM -nimisellä radiokanavalla. Hän on menossa naimisiin vanhan luokkakaverinsa Kostjan kanssa, mutta ei kuitenkaan vaikuta onnelliselta. Elokuvan toinen päähenkilö on arkkitehti Maksim (Jevgeni Tšyganov), joka on muuttanut Pietariin Nižni Novgorodista ja on eronnut tyttöystävästään. Hänen suunnitelmissaan on ottaa etäisyyttä Venäjään ja lähteä voittamansa arkkitehtikilpailun ansiosta töihin Saksaan. Sattuma puuttuu kuitenkin peliin, kun Masha hävittää kännykkänsä liikennevaloissa. Maksim löytää kännykän, mutta sen palauttaminen Mashalle on monen mutkan takana. 
Kiinnostavia yksityiskohtia.
Vuonna 2009 Pietarissa avattiin uusi Piter FM -niminen radiokanava.
Eräs useassa kohtauksessa taustalla ollut rakennus, Kapustinin talo, restauroitiin elokuvan ilmestymisen jälkeen sen muodostuttua pienimuotoiseksi nähtävyydeksi.
Kimmo Granqvist

Kimmo Granqvist (19. heinäkuuta 1968 Ahvenanmaa) on suomalainen romanikielen tutkija. Hän toimi vuosina 2017–2021 Södertörnin korkeakoulussa Tukholmassa Pohjoismaiden ensimmäisenä romanitutkimuksen professorina. Hän on 1. lokakuuta 2019 – 30. syyskuuta 2023 välisen ajan Uppsalan yliopiston vierailevana romanitutkimuksen professorina. Hän tutkii ja opettaa romanikieltä ja kreikkaa Helsingin yliopistossa. Aiemmin vuosina 1997–2011 hän työskenteli Kotimaisten kielten tutkimuskeskuksessa erikoistutkijana ja osastonjohtajana.
Granqvist on opiskellut kreikan kieltä Helsingin ja Tukholman yliopistoissa ja on väitellyt tohtoriksi Tukholmassa. Hän tuli 1997 siviilipalvelukseen Kotimaisten kielten tutkimuskeskukseen samaan aikaan kun siellä aloitettiin romanikielen tutkimusta, ja tähän työhön Granqvist osallistui, alkuun sanakirjatyössä. Hän on Suomessa romanikielen ylin auktoriteetti. 
Granqvist on koordinoinut useita varsinkin romanikieltä tarkastelevia kansainvälisiä hankkeita vuodesta 2012. Hän on Ruotsissa laajan tutkimusohjelman "Romani language repertoires in an open world" (2019–2025) johtaja. Hän oli "Romani Studies" -aikakauslehden päätoimittaja 2017–2019. 
Granqvist on tehnyt romanikielestä lyhyen kieliopin "Lyhyt Suomen romanikielen kielioppi", ja valmistumassa on perusteellisempi. Hän on julkaissut verkkoteokset Suomen romanikielen varhaishistoriasta 1780-1939 (Granqvist 2024a) sekä Suomen romanikielen sananmuodostuksesta. Tekeillä on myös Pohjois-Euroopan romanikielen murteiden kartasto. Vastaavia ei ole aiemmin tehty. Hän on laatinut Suomen romanikielen automaattisen muoto-opin jäsentiminen.
Granqvist on kansainvälisen romanitutkimuksen laitosten verkoston (Network of Academic Institutions in Romani Studies, NAIRS) perustajia ja oli sen ensimmäinen puheenjohtaja kaudella 2016–2020
ARC 7 de Agosto

ARC 7 de Agosto () (runkonumero D-06) oli Kolumbian laivaston Ruotsissa valmistettu Halland-luokan hävittäjä.
Valmistus.
Alus tilattiin Göteborgista Götaverkeniltä, missä köli laskettiin marraskuussa 1955 nimellä "ARC 13 de Junio" (). Alus laskettiin vesille 19. kesäkuuta 1956 ja valmistui 31. lokakuuta 1958.
Palvelus.
Se oli Kolumbian laivastossa, kunnes se romutettiin 1986.
ARC 20 de Julio

ARC 20 de Julio (runkonumero D-05) oli Kolumbian laivaston Ruotsissa valmistettu Halland-luokan hävittäjä.
Valmistus.
Alus tilattiin Malmöstä Kockumsilta, missä köli laskettiin lokakuussa 1955. Alus laskettiin vesille 26. kesäkuuta 1956 ja valmistui 15. kesäkuuta 1958.
Palvelus.
Alus oli Kolumbian laivastossa, kunnes se romutettiin vuonna 1986.
Östergötland-luokka

Östergötland-luokka oli Ruotsin laivaston neljän 1950-luvun lopulla valmistuneen hävittäjän muodostama alusluokka. Ne olivat hieman pienempiä kuin edeltäneet Halland-luokan alukset.
Cerium(IV)hydroksidi

Cerium(IV)hydroksidi (Ce(OH)4) on cerium- ja hydroksidi-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste.
Cerium(IV)hydroksidi saostuu ceriumpitoisista liuoksista vahvojen emästen vaikutuksesta amorfisena, hyytelömäisenä massana. Liuoksesta voi saostua myös cerium(III)hydroksidia, mutta se hapettuu helposti cerium(IV)hydroksidiksi. Happo-emäsluonteeltaan yhdiste on amfoteerinen ja muodostaa vahvojen emästen kanssa ceraattisuoloja.
Cerium(IV)hydroksidina saostamista käytetään ceriumin erottamiseen muista harvinaisista maametalleista. Cerium(IV)hydroksidi saostuu muita maa-alkalimetallihydroksideja helpommin, koska sen liukoisuustulo Ksp on noin 10-54, kun kolmenarvoisilla harvinaisten maametallien hydroksideilla liukoisuustulo on luokkaa 10-22. Jotta cerium(IV)hydroksidi saostuisi mahdollisimman hyvin, voidaan mukana käyttää myös hapettimia, esimerkiksi kaliumpermanganaattia, jotka hapettavat kolmenarvoisen ceriumin neljänarvoiseksi.
Väinö Lehtonen (rehumestari)

Väinö Lehtonen (8. heinäkuuta 1884 Loimaa – 14. syyskuuta 1956 Helsinki) oli suomalainen Korkeasaaren eläintarhassa työskennellyt rehumestari joka julkaisi useita kirjoja Korkeasaaren eläimistä. 
Hämeestä Helsinkiin muuttanut Lehtonen aloitti työnuransa Korkeasaaressa eläintenhoitajana 1923. Hän siirtyi pian eläintarhan rehumestariksi ja hän työskenteli tässä tehtävässä aina eläkkeelle jäämiseensä saakka 1940-luvun lopulla.
Lehtonen julkaisi kuusi kirjaa Korkeasaaren eläimistä. Kirjat oli kuvitettu hänen itse ottamillaan valokuvilla. Lehtonen oli aloittanut valokuvauksen 1920-luvulla ja hän kuvasi pääasiassa Korkeasaaressa mutta myös muuallakin Heisingissä. Lehtoselta jäi kaikkiaan noin 1 200 lasinegatiivia. Lehtosen kuvia oli esillä kesällä 2009 Korkeasaaren Karhulinnassa pidetyssä näyttelyssä.
Lintu- ja luontokirjoja kirjoittanut biologi, opettaja ja lintutieteilijä Leo Lehtonen oli Väinö Lehtosen poika.
Aiheesta muualla.
Väinö Lehtosen lehtiartikkeleita:
DAMA

DAMA International on kansainvälinen tiedonhallinnan ammattilaisten yhdistys. Sen tarkoituksena on kehittää tiedonhallinnan alaa, käsitteistöä ja käytäntöjä. Yhdistyksellä on alayhdistyksiä lähes 30 maassa.
DAMA Finland on DAMAn paikallinen jäsenyhdistys Suomessa sekä Tieto- ja viestintätekniikan ammattilaiset TIVIAn valtakunnallinen teemayhdistys. Yhdistys on toimittaja- ja teknologiariippumaton yhdistys.
Yhdistyksen tarkoituksena on edistää tiedonhallinnan ja informaation roolia organisaatioiden kehittämisessä ja alan toimijoiden verkostoitumista liiketoiminta- ja teknologiarajojen yli.
HMS Östergötland (J20)

HMS Östergötland (runkonumerot 20 ja J20) oli Ruotsin laivaston Östergötland-luokan hävittäjä.
Valmistus.
Ruotsin hallitus vahvisti 1953 aluksen hankinnan. Alus tilattiin Göteborgista Götaverkeniltä, missä köli laskettiin 1. syyskuuta 1955. Alus laskettiin vesille 8. toukokuuta 1956 ja valmistui 3. maaliskuuta 1958.
Palvelus.
Alukselle asennettiin 1965 Sea Cat -ilmatorjuntaohjustenlaukaisualusta () ja samalla poistettiin kolme Boforsin 40 millimetrin tykkiä.
Se poistettiin palveluksesta 1. heinäkuuta 1982 ja romutettiin Espanjassa.
Juho Koivistoinen

Johannes (Juho) Koivistoinen (29. elokuuta 1872 Pietari – 27. tammikuuta 1956 Helsinki) oli suomalainen lehtori ja kirjailija.
Koivistoisen vanhemmat olivat talollinen, liikemies Aleksander Koivistoinen ja Elisabet Hölkker. Hän pääsi ylioppilaaksi Viipurin klassillisesta lyseosta 1892 ja opiskeli Helsingin yliopistossa valmistuen filosofian kandidaatiksi 1895 ja maisteriksi 1897.
Koivistoinen toimi Suomen kenraalikuvernöörin kanslian ja senaatin virkamiehenä ja kielenkääntäjänä 1896–1915. Hän oli Koulutoimen ylihallituksen vanhempi venäjän kielen tarkastaja 1915–1918 ja oli tässä virassa lakkautuspalkalla vuoteen 1933 saakka. Koivistoinen oli myös Suomen Liikemiesten Kauppaopiston opettajana ja Kauppakorkeakoulun venäjän kielen lehtorina 1911–1943. Hän sai hovineuvoksen arvon 1915.
Koivistoinen julkaisi useita liikealan oppi- ja tietokirjoja. Hän toimi Systeman ja Neoviuksen mainospäällikkönä, Oy Rebuiltin toimitusjohtajana ja Kotimasien Työn johtokunnan jäsenenä. Koivistoinen oli myös Inkerin väliaikaisen hoitokunnan ja Inkerin Liiton johtokunnan jäsenenä. Hän oli Inkerin Ystävät-yhdistyksen jäsenenä sen perustamisesta 1891 lähtien ja oli yhdistyksen puheenjohtajana 1919–1931. Lisäksi Koivistoinen oli Helsingin Inkeri-kerhon puheenjohtajana vuodesta 1931 alkaen.
Juho Koivistoinen oli naimisissa 1902–1951 Aino Maria Kilpeläisen (k. 1951) kanssa.
Teoksia.
Nimimerkillä "J. Savakko":
Signe Stenbäck

Signe Alida Stenbäck-Lönnberg, vuoteen 1908 "Stenbäck" (26. maaliskuuta 1887 Helsinki – 7. toukokuuta 1958 Porvoo) oli suomalainen suomen ja ruotsin kielillä kirjoittanut kirjailija. 
Stenbäckin vanhemmat olivat Suomen kaartin aliupseeri Leopold Bernhard Stenbäck ja Anna Kristina Brännlund. Hän meni naimisiin 1908 agronomi Åke Lönnbergin (s. 1881) kanssa joka toimi maanviljelijänä Porvoon maalaiskunnan Vävarsbackassa.
Stenbäck kävi tyttökoulun ja suoritti 1907 jatko-opiston. Hän toimi Mikkelin ruotsalaisen yhteiskoulun kirkkohistorian, dogmatiikan, historian ja maantiedon opettajana 1907–1908.
Stenbäck julkaisi suomen kielellä useita romaaneja ja ruotsin kielellä runokokoelman. Hän toimi myös kääntäjänä.
Teoksia.
Nimellä " Signe Stenbäck":
Nimellä "Signe Stenbäck-Lönnberg":
Eva Mannerheim-Sparre

Eva Hedvig Wilhelmina Mannerheim-Sparre (30. kesäkuuta 1870 Askainen – 27. joulukuuta 1957) oli suomalainen ruotsin kielellä kirjoittanut kirjailija. 
Elämä.
Eva Mannerheim-Sparren vanhemmat olivat kreivi Carl Robert Mannerheim (1835–1914) ja Hedvig Charlotta Hélène von Julin. Perheessä oli seitsemän lasta, joista Eva oli kolmanneksi nuorin. Hänen sisaruksiaan olivat marsalkka Carl Gustaf Emil Mannerheim, pankinjohtaja Carl Mannerheim, liikemies Johan Mannerheim ja sairaanhoitaja Sophie Mannerheim.
Eva Mannerheim-Sparre oli naimisissa vuodesta 1893 ruotsalaisen kreivi Louis Sparren kanssa. Louis Sparre johti Porvooseen perustamaansa Iris-tehdasta jossa valmistettiin huonekaluja ja keramiikkaa. He asuivat Porvoossa "Villa Wilhelmsberg"-nimisessä huvilassa vuoteen 1908 saakka jolloin he muuttivat pois Suomesta. Eva Mannerheim-Sparre harjoitti kirjojen korusidontaa ja hän perusti myöhemmin miehensä kanssa kirjansitomon.
Eva Mannerheim-Sparre tunnetaan erityisesti keittokirjastaan "Kokbok för finsmakare och vanliga hungriga" joka käännettiin myös suomen kielelle. Hän kirjoitti myös muistelmateoksia ja matkakuvauksia.
HMS Gästrikland (J22)

HMS Gästrikland (runkonumerot 22 ja J22) oli Ruotsin laivaston Östergötland-luokan hävittäjä.
Valmistus.
Alus tilattiin Göteborgista Götaverkeniltä, missä köli laskettiin 1. lokakuuta 1955. Alus laskettiin vesille 6. kesäkuuta 1956 ja otettiin palvelukseen 14. tammikuuta 1959.
Palvelus.
Alukselle asennettiin 1963 Sea Cat -ilmatorjuntaohjustenlaukaisualusta () ja samalla poistettiin kolme Boforsin 40 millimetrin tykkiä.
Se poistettiin palveluksesta 1. heinäkuuta 1982 ja romutettiin Britteinsaarilla.
HMS Södermanland (J21)

HMS Södermanland (runkonumerot 21 ja J21) oli Ruotsin laivaston Östergötland-luokan hävittäjä.
Valmistus.
Alus tilattiin Eriksbergs Mekaniska Verkstads AB:lta Göteborgista, missä köli laskettiin 1. kesäkuuta 1955. Alus laskettiin vesille 28. toukokuuta 1956 ja otettiin palvelukseen 27. kesäkuuta 1958.
Palvelus.
Alukselle asennettiin 1963 Sea Cat -ilmatorjuntaohjustenlaukaisualusta () ja samalla poistettiin kolme Boforsin 40 millimetrin tykkiä.
Se poistettiin palveluksesta 1. heinäkuuta 1982 ja alus romutettiin Espanjassa.
HMS Hälsingland (J23)

HMS Hälsingland (runkonumerot 23 ja J23) oli Ruotsin laivaston Östergötland-luokan hävittäjä.
Valmistus.
Alus tilattiin Eriksbergs Mekaniska Verkstads AB:lta Göteborgista, missä köli laskettiin 1. lokakuuta 1955. Alus laskettiin vesille 14. tammikuuta 1957 ja otettiin palvelukseen 17. kesäkuuta 1959.
Palvelus.
Alukselle asennettiin 1965 Sea Cat -ilmatorjuntaohjustenlaukaisualusta () ja samalla poistettiin kolme Boforsin 40 millimetrin tykkiä.
Se poistettiin palveluksesta 1. heinäkuuta 1982 ja alus romutettiin Karlskronassa.
Peter von Köppen

Peter von Köppen (, myös Кёппен, "Kjoppen"; 2. maaliskuuta 1793 Harkova – 4. kesäkuuta 1864 Karabagin kartano Aluštan lähellä) oli saksalaissyntyinen venäläinen tilastotieteilijä, etnografi ja bibliografi.
Peter von Köppenin isä oli Katariina II:n Venäjälle kutsuma brandenburgilainen lääkäri. Köppen valmistui Harkovan yliopistosta oikeustieteilijäksi ja työskenteli Pietarissa postivirastossa. Hän osallistui Venäläisen kirjallisuuden harrastajien seuran perustamiseen vuonna 1816 ja julkaisi yhtä Venäjän ensimmäisistä bibliografisista aikakauslehdistä. Vuodesta 1829 lähtien Köppen asui Krimillä, jossa hän keräsi aineistoa Venäjän maantieteestä ja luonnonhistoriasta. Vuonna 1834 hän palasi Pietariin saksankielisen sanomalehden toimittajaksi. Hänet valittiin Pietarin tiedeakatemian tilastotieteen akateemikoksi vuonna 1843. Vuonna 1845 hän osallistui Venäjän maantieteellisen seuran perustamiseen. Vuodesta 1852 lähtien Köppen vietti suurimman osan ajastaan Krimillä.
Köppenin tärkeimmät teokset käsittelevät Venäjän väestöä ja kansallisuusrakennetta laajan tilastollisen aineiston valossa. Vuonna 1851 hän julkaisi Venäjän ensimmäisen etnografisen kartan ja vuonna 1857 monografian "Devjataja revizija. Issledovanije o tšisle žitelei v Rossii v 1851 godu". Hänen aloitteestaan alettiin julkaista Venäjän asutuskeskusten luetteloja. Köppenin aineistoon perustuu myös vuosina 1863–1885 ilmestynyt Venäjän keisarikunnan maantieteellis-tilastollinen sanakirja.
Köppenin vuonna 1849 julkaisema Pietarin läänin etnografinen kartta selityksineen ("Erklärender Text zu der ethnographischen Karte des St. Petersburger Gouvernements, 1867") sisältää arvokkaita tietoja Inkerinmaan inkerinsuomalaisesta, inkerois- ja vatjalaisasutuksesta. Hän on laatinut myös kansatieteellisen esityksen Suomesta ("Finnland in ethnographischer Bezeihung", 1846).
Köppenin poika oli meteorologi Wladimir Köppen (1846–1940).
Mankalan rautatieasema

Mankalan rautatieasema () on rautatieliikennepaikka -radalla Iitin Mankalassa noin 9 kilometriä Kausalasta Lahden suuntaan.
Liikennepaikka avattiin laiturivaihteena vuonna 1916 kaksoisraiteen käyttöönoton yhteydessä, jolloin myös Sitikkalan henkilöliikenteen pysähdykset siirtyivät sinne. Mankalan asemarakennus valmistui vuonna 1917 ja sitä laajennettiin vuonna 1945. Henkilöliikenne lakkautettiin toukokuussa 1970 ja liikennepaikka vuotta myöhemmin. Sivuraiteet ja asemarakennus on sittemmin purettu.
Mankala avattiin uudelleen liikenteelle lokakuussa 2013 raiteenvaihtopaikkana.
Iitin kirkonkylä

Iitin kirkonkylä on Iitin kunnan historiallinen keskus. Kylä sijaitsee noin seitsemän kilometriä kuntakeskuksesta Kausalasta pohjoiseen. Kirkonkylä valittiin vuonna 1990 Suomen kauneimmaksi kyläksi. Kyläkuvaa hallitsee vuonna 1693 rakennettu punainen Iitin kirkko sekä ohi virtaava Kymijoki. Iitin kirkossa ja "Wanhassa Pappilassa" järjestetään vuosittain Iitin musiikkijuhlat kesäkuussa. Iitin kirkonkylä on myös tilastollinen taajama, jossa oli vuoden 2017 lopussa 231 asukasta. Iitin kirkonkylän postinumeroalueen (47520 Iitti) väkiluku oli 170 vuonna 2020.
Dejan Tomašević

Dejan Tomašević (; s. 6. toukokuuta 1973 Belgrad) on serbialainen kilpauransa päättänyt koripalloilija.
Ura.
Seurajoukkueet.
Tomašević pelasi koripalloa KK Borac Čačakin juniorijoukkueissa, joista hän nousi edustusjoukkueeseen kaudeksi 1990–1991. Kauden päätteeksi hän siirtyi KK Crvena zvezdaan, jossa hän pelasi vuoteen 1995 asti. Seuran paidassa Tomašević voitti Serbia ja Montenegron-mestaruuden vuosina 1993 ja 1994. Vuodet 1995–1999 hän pelasi KK Partizanissa, jossa hän voitti niin ikään kaksi maan mestaruutta. Lisäksi hänet valittiin kaudella 1997–1998 sarjan arvokkaimmaksi pelaajaksi ja hän voitti Euroliigan levypallotilaston. Vuosiksi 1999–2001 Tomašević siirtyi KK Budućnost Podgoricaan, jossa hän voitti jälleen kaksi kertaa Serbia ja Montenegro-mestaruuden. Hänet valittiin myös kauden 2000–2001 arvokkaimmaksi pelaajaksi Euroliigassa.
Vuonna 2001 hän siirtyi ensimmäistä kertaa ulkomaille, TAU Cerámicaan. Kausi päättyi Espanjan-mestaruuteen ja Tomašević siirtyi kolmeksi kaudeksi Pamesa Valenciaan. Seuran paidassa hän voitti Eurocupin. Vuonna 2005 Tomašević siirtyi Panathinaikosiin, jossa hän voitti ainoan Euroliiga-mestaruutensa kaudella 2006–2007. Kauden 2008–2009 Tomašević pelasi PAOK Thessalonikissa ja lopetti ammattilaiskoripallon tämän jälkeen.
Maajoukkue.
Maajoukkuetasolla Tomašević edusti Jugoslaviaa ja myöhemmin Serbia ja Montenegroa. Hän voitti Euroopan-mestaruuden vuosina 1995, 1997 ja 2001. Lisäksi hän voitti EM-pronssia vuonna 1999. MM-tasolla Tomašević juhli kaksi kertaa maailmanmestaruutta vuosina 1998 sekä 2002. Olympialaisista hän voitti hopeaa vuonna 1996. Tomašević edusti maataan myös vuosien 2000 ja 2004 olympialaisissa.
Kerron sinulle kaiken

Kerron sinulle kaiken on Simo Halisen ohjaama suomalainen elokuva vuodelta 2013. Elokuvan pääosissa nähdään Leea Klemola ja Peter Franzén. Elokuvan tuotti Edith Film Oy. 
Juoni.
Maarit on älykäs ja kaunis nainen, aiemmin mies. Sukupuolenkorjauksen myötä hän on vieraantunut entisestä elämästään, jopa tyttärestään, ja työskentelee siivoojana. Hän ihastuu jalkapallovalmentajana ja opettajana toimivaan Samiin. Kun Maarit kertoo taustastaan, Sami joutuu painimaan ennakkoluulojensa kanssa. Maaritkin joutuu kohtaamaan maailman uudella tavalla, Samin kanssa tai ilman.
Palkinnot ja ehdokkuudet.
Leea Klemola palkittiin parhaan naispääosan ja Simo Halinen parhaan käsikirjoituksen Jussilla.
Vuonna 2013 elokuva oli Suomen ehdokkaana Pohjoismaiden neuvoston elokuvapalkinnon saajaksi.
Levitys.
"Kerron sinulle kaiken" sai teatteriensi-iltansa 8. maaliskuuta 2013. Se on esitetty televisiossa vuosina 2015, 2016 ja 2020 sekä julkaistu DVD:nä ja blu-rayna.
Predrag Danilović

Predrag "Saša" Danilović (; s. 26. helmikuuta 1970 Sarajevo, Bosnia ja Hertsegovinan ST, Jugoslavia) on serbialainen kilpauransa päättänyt koripalloilija.
Ura.
Seurajoukkueet.
Danilovićin koripallotaidot huomasi Željko Obradović, joka hankki hänet KK Partizanin juniorijoukkueisiin. Danilović pelasi seurassa jonkin aikaa, kunnes lähti Yhdysvaltoihin Cookevillen lukioon. Vuonna 1988 hän palasi Jugoslaviaan ja aloitti pelaamisen Partizanissa. Seuran paidassa hän pelasi sekä edustusjoukkueessa että juniorijoukkueessa. Hän harjoitteli koripalloa ajoittain jopa 7–8 tuntia päivässä. Partizanin paidassa Danilović voitti Euroliigan-mestaruuden kaudella 1991–1992. Hän ilmoittautui NBA:n vuoden varaustilaisuuteen, jossa Golden State Warriors varasi hänet toisella kierroksella. Vuonna 1992 hän siirtyi italialaiseen Virtus Bolognaa, jonka paidassa hän voitti kolme Italian-mestaruutta vuosina 1993–1995. 
Danilović siirtyi vuonna 1995 NBA:han, jossa hänen pelioikeutensa oli kaupattu Miami Heatille. Ensimmäisellä pelikaudellaan hän teki 13,4 pistettä ottelua kohden. Hän aloitti kauden 1996–1997 Miamissa, mutta hänet kaupattiin helmikuussa 1997 Dallasiin. Loppukausi oli tilastollisesti hänen paras kautensa, sillä hän teki Dallasin paidassa 16,6 pistettä ottelua kohden. Hän palasi kuitenkin Bolognaan vuonna 1997 ja voitti sekä Italian- että Euroliigan-mestaruuden vuonna 1998. Hän lopetti ammattilaisuransa kauden 1999–2000 päätteeksi.
Maajoukkue.
Danilović edusti maajoukkuetasolla Jugoslaviaa, jonka paidassa hän voitti EM-kultaa vuosina 1989, 1991, 1995 ja 1997. Vuoden 1999 EM-kisoista hän voitti pronssia. Olympiatasolla Danilović voitti olympiahopeaa vuonna 1996. Hän edusti maataan myös vuoden 2000 olympialaisissa.
Liègen joukkosurma 2011

Liègen pommi-isku tapahtui Belgian Vallonia-alueella Liègen kaupungissa 13. joulukuuta 2011.
Hyökkääjä, 33-vuotias Nordine Amrani, heitti kranaatteja ja ampui FN FAL -aseella tavallisia ihmisiä kohti. Hän tappoi viisi ihmistä ja 125 loukkaantui, joista seitsemän vakavasti. Aiemmin samana päivänä hyökkääjä ampui naisen kotonaan.
Polvilumpion ruston pehmentyminen

Polvilumpion ruston pehmentyminen tunnetaan myös nimella CMP ja Chondromalacia patellae
Luokittelu.
Ruston pehmentyminen jaetaan neljään vaikeusasteeseen seuraavasti:
Fennica (elokuvayhtiö)

Fennica-Filmi tai Oy Fennica Ab oli suomalainen elokuvatuotantoyhtiö. Sen perusti vuonna 1926 liikemies Armas Willamo kumppaneineen. Hallituksen varajäsenenä toimi venäläisperäinen liikemies Georg Uschakoff. Virallisesti se oli ”teknisten ja muiden luvallisten tavaroiden agentuuri- ja myyntiliike”.
Vuonna 1928 Willamo rahoitti nuorten Valentin Vaalan ja Teuvo Tulion ensimmäisen elokuvan "Mustat silmät", joka valmistui seuraavana vuonna. Yhtiö toimi viiden ensimmäisen Vaalan elokuvan tuotantoyhtiönä. Kuudeskin elokuva ehdittiin aloittaa, mutta sen teki loppuun toinen tuotantoyhtiö.
Vuonna 1932 Vaala osti vähemmistöosuuden Fennica-Filmi Oy:stä. Seuraavana vuonna myös Tulio osti yhden osakkeen. Vuonna 1934 yhtiö joutui talousvaikeuksiin, mutta se välttyi konkurssilta epämääräisten olosuhteiden vallitessa, jossa myös tuotantoyhtiö Aho &amp; Soldan kärsi tappioita. Konkurssiin Fennica-Filmi Oy asetettiin vuonna 1949, jolloin sen toimialueena oli ollut viimeiset vuodet turpeennosto.
Olancho (departementti)

Olancho on departementti Hondurasin itäosassa. Sen pääkaupunki on Juticalpa, pinta-ala 23 905 km2 ja asukasluku 459 816 asukasta. Departementti on perustettu vuonna 1825. Sen maatalouden tärkeitä tuotteita ovat kahvi, maissi, sokeriruoko, banaanit ja riisi.
Miroslav Berić

Miroslav Berić (; s. 20. tammikuuta 1973 Belgrad) on serbialainen kilpauransa päättänyt koripalloilija.
Ura.
Seurajoukkueet.
Berić nousi KK Partizanin edustusjoukkueeseen vuonna 1993. Hän voitti seuran kanssa Jugoslavian-mestaruuden kolme kertaa vuosina 1995–1997. Lisäksi Berić voitti cup-mestaruuden kahdesti vuosina 1994 ja 1995. Vuosiksi 1997–1999 hän siirtyi espanjalaiseen Saski Baskoniaan, jossa hän voitti yhden Copa del Reyn-mestaruuden. Lisäksi seura sijoittui Espanjan liigassa parhaimmillaan hopealle. Kauden 1999–2000 Berić vietti italialaisessa Scaligera Basket Veronassa, josta hän siirtyi vuodeksi takaisin Partizaniin. Vuosiksi 2001–2003 hän siirtyi Scavolini Pesaroon. Kauden 2003–2004 Berić pelasi liettualaisessa Žalgiriksessa. Tämän jälkeen hän edusti muun muassa Azovmaš Mariupolia ja Gijón Baloncestoa.
Maajoukkue.
Berić edusti maajoukkueurallaan Jugoslaviaa. Hän voitti EM-kilpailuista kultaa vuosina 1995 ja 1997. MM-kilpailuissa Berić voitti MM-kultaa vuonna 1998. Lisäksi hän voitti olympiahopeaa vuonna 1996.
Luettelo Ruotsin merivoimien risteilijöistä

Luettelo Ruotsin merivoimien risteilijöistä listaa Ruotsin merivoimissa palvelleet risteilijät. Ensimmäinen laskettiin vesille 1896 ja viimeinen 1945.
Apuristeilijät.
Toisen maailmansodan aikana merivoimat kutsui palvelukseen siviilialuksia, jotka täydensivät merivoimien omaa kalustoa. Alusten otto oli suunniteltu jo aiemmin ja yksistään vuonna 1939 palvelukseen oli tarkoitus ottaa yhdeksän kauppalaivaa aseistettavaksi apuristeilijöiksi. Nämä olivat Sveayhtiön rahtialukset "Regin" ja "Ragne", rautateiden junalautta "Drottning Victoria", Sveayhtiön "Waria", "Warun", "Wiril" ja "Wormo", Svenska Lloydin matkustaja-alus "Suecia" sekä Transatlanticsin "Kaaparen".
Näistä kuitenkin otettiin palvelukseen ja varustettiin lopulta vain viisi. Näistäkään kaksi ei toiminut apuristeilijöinä, vaan oli muissa tehtävissä. Vuonna 1942 tehtiin päätös ottaa palvelukseen vielä Broströmin "MS Gotland", mutta muutostyö peruutettiin miinalaiva "HMS Älvsnabbenin" valmistuessa telakalta.
Palvelukseen otetut alukset:
Tappavat ajatukset (elokuva)

Tappavat ajatukset ("Mortal Thoughts") on vuonna 1991 ensi-iltansa saanut trilleri. Elokuvan on ohjannut Alan Rudolph. Elokuva tuotti yhteensä yli 19 miljoonaa dollaria.
Arvioita.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Olavi Similä sanoo henkilöhahmojen olevan hyvin näyteltyjä mutta niin tympeitä, että koko elokuva saa tunkkaisen maun. Hän antaa "Tappaville ajatuksille" kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
Bert Schneider

Berton "Bert" Jerome Schneider (5. toukokuuta 1933 New York, New York, Yhdysvallat – 12. joulukuuta 2011 Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen elokuvatuottaja. 
Elämäkerta.
Schneider on peräisin yläluokkaisesta juutalaisperheestä. Hän opiskeli Cornellin yliopistossa mutta sai potkut 1953 huonojen elämäntapojen vuoksi. Hän avioitui 1954 Judy Feinsteinin kanssa. Perhe oli mukana elokuva-alalla itärannikolla, mutta Schneider muutti 1965 Hollywoodiin ystävänsä Bob Rafelsonin kehotuksesta.
Kohtaamisesta Kalifornian hippikultturin kanssa seurasi, että Schneiderin elämä keskittyi seksiin ja huumeisiin mutta samalla hän osoitti merkittävää luovuutta. Rafelsonin kanssa hän tuotti The Monkeesia käsitelleen televisiosarjan, josta hän sai 1967 Emmyn, mutta kyllästyi sarjaan muutamassa vuodessa. 
Schneider rahoitti tuotantoyhtiönsä Raybertin (myöhemmin BBS) kautta Peter Fondan ja Dennis Hopperin elokuvaa "Easy Rider", kun he olivat joutuneet kahnauksiin APIn kanssa. Schneider edisti "Easy Riderin" syntyä, ja hänen merkittävin tehtävänsä oli arvaamattoman Hopperin pitäminen ohjissa. Schneider myös järjesti Jack Nicholsonille roolin elokuvassa vain siksi, että tämä toimisi välittäjänä Fondan ja Hopperin välillä. Schneider taivutteli Columbia Picturesin elokuvan jakelijaksi. Kun "Easy Riderista" tuli yllättäen menestyselokuva, se oli myös Schneiderille läpimurto nykyaikaisena riippumattomana tuottajana. Hopperin silloinen vaimo on kommentoinut Schneirin osuutta: "Bert oli sankari joka pelasti elokuvan. Ilman häntä koko "Easy Rideria" ei olisi syntynyt". 
Columbia taustavoimana hänen tuotantoyhtiönsä avasi toimiston osoittessa 933 North LaBrea, joka oli jossakin vaiheessa Hollywoodin muodikkain paikka. 8. helmikuuta 1971 (samana yönä, jolloin Kaliforniassa sattui maanjäristys, jossa kuoli 68 ihmistä) särkyi Schneiderin ja hänen vaimonsa Judyn avioliitto. Schneider muutti suureen bungalowiin, ja hänellä oli sen jälkeen pitkäaikainen suhde näyttelijä Candice Bergenin kanssa. Kotonaan hän järjesti maineikkaita suurellisia juhlia. Noihin aikoihin Schneider seurusteli radikaalien kuten Huey Newtonin kanssa. Vuonna 1972 hän alkoi kyllästyä BBS:ään, ja yritys ajatui taloudelliseen alamäkeen. 
Poliittisten harrastustensa vuoksi hän tuotti Vietnamin sodasta dokumenttielokuvan "Hearts and Minds", jonka ensi-ilta oli 1974. Schneidersin ja Bergenin suhde päättyi maaliskuussa 1975. 8. huhtikuuta 1975 Schneider vastaanotti parhaan dokumenttielokuvan Oscarin "Hearts and Mindsista". Hän järkytti (ja ilahdutti) yleisöä lukemalla palkintojenjakotilaisuudessa Etelä-Vietnamin väliaikaishallituksen tervehdyksen ”Yhdysvaltain kansalle”. 
Schneiderin ura polki kuitenkin paikallaan vuoden 1975 jälkeen, joskin hän tuotti vuonna 1978 Terrence Malickin ohjaaman elokuvan "Onnellisten aika", jossa näytteli muun muassa Richard Gere. Henkilökohtaiset ongelmat ja poliittisten tuulien suunnanmuutokset 1980-luvulla aiheuttivat sen, että Schneider irtautui elokuva-alalta. Hän asui vuosia Jack Nicholsonin naapurina.
Henkitorven syöpä

Henkitorven syöpä on harvinainen henkitorvessa alkava syöpäsairaus. Tavallisimmin se ilmenee levyepiteelikarsinoomana (varsinkin yli 60-vuotiailla miehillä), mutta myös esimerkiksi adenoidista kystistä karsinoomaa tavataan henkitorvessa (varsinkin 40–60-vuotiailla henkilöillä). Tupakoinnilla on tunnettu yhteys levyepiteelikarsinoomaan mutta ei adenoidiseen kystiseen karsinoomaan.
Henkitorven syövälle tyypillisiä oireita ovat hengitys- ja nielemisvaikeudet, kuiva yskä, veriyskä, äänen käheytyminen, kuumeilu, vilu ja toistuvat rinnan alueen infektiot. Oireet ovat yleisiä myös monissa hyvänlaatuisissa taudeissa. Henkitorven syövän pääasialliset hoitomuodot ovat leikkaus ja sädehoito. Kemoterapiaa annetaan yleensä palliatiivisessa tarkoituksessa, oireiden lievityksenä. Siinä voidaan käyttää sisplatiinia tai karboplatiinia. Henkitorven syöpäkasvain on mahdollinen yläonttolaskimo-oireyhtymän aiheuttaja.
Henkitorven syöpä kattaa 0,02–0,04 % raportoiduista syöpätapauksista. Taudin ennuste on yleisesti ottaen huono; 5–35 % potilaista elää viiden vuoden kuluttua diagnoosista. Adenoidisen kystisen karsinooman ennusteen on havaittu olevan huomattavasti parempi kuin levyepiteelikarsinooman.
Henkitorven syöpää sairastanut henkilö sai ensimmäistä kertaa keinotekoisen henkitorven vuonna 2011 Karoliinisessa yliopistosairaalassa Tukholmassa. Potilas oli 36-vuotias geologian opiskelija Eritreasta. Potilas kuoli tammikuussa 2014 uuden henkitorven irrottua. Menetelmän kehittänyttä tohtori Paolo Macchiarinia epäillään kuolemantuottamuksesta ja tutkimusvilpistä.
Brysselin metro

Brysselin metro (, ) on Belgian pääkaupungissa Brysselissä toimiva metroverkosto, johon kuuluu yhteensä neljä metrolinjaa. Vuonna 2010 sillä tehtiin 150 miljoonaa matkaa. Verkosto kattaa hyvin varsinkin keskustan, jonne jokainen neljästä metrolinjasta pysähtyy. Metrojen maksimivauhti linjoilla 1, 5 ja 6 on 72 kilometriä tunnissa ja linjalla 2 50 kilometriä tunnissa. Metrojen keskimääräinen vauhti koko metroverkostossa on 29,4 kilometriä tunnissa.
Brysselin metro avattiin vuonna 1976 ja sitä on siitä lähtien vähitellen laajennettu. Yhteensä raiteiden pituus on 32 kilometriä, mutta mikäli laskuihin otetaan myös raitiovaunujen (ranskaksi "prémétro") raiteet, niin verkosto käsittää 55,7 kilometriä. Metroverkostojen pituudessa Brysselin metro sijoittuu 61. sijalle maailmantilastoissa. Varsinaisia metroasemia Brysselin metrossa on 58. Metrojen raiteiden leveys on 1,435 metriä. Metromalli M6 "Boa" tuli vuonna 2007. 
Seuraava malli on M7, jonka ensimmäinen juna esiteltiin heinäkuussa 2020.
Pommi-isku 2016.
Brysselin metron Maelbeek/Maalbeekin metro-asemalle tehtiin 22. maaliskuuta 2016 pommi-isku.
Moldavian maalatut kirkot

Moldavian maalatut kirkot sijaitsevat Suceavan piirikunnassa, Romaniassa. Kirkkoja on kahdeksan, ja ne on listattu 1994 Unescon maailmanperintökohteiksi. Suceviţan luostari listattiin vuonna 2010.
Johannes Kastajan kirkko.
Johannes Kastajan kirkko rakennettiin 1503 aluksi Suceavan kuvernöörin Luca Arboren asuinpaikaksi. Se koristeltiin hän lapsenlapsensa määräyksestä 1541, ja perheen kuoltua siitä tuli Arboren kylän kirkko. Kirkon arkkitehtuuri poikkeaa muista alueen kirkoista tornin puuttumisen vuoksi.
Humor:n luostari.
Ensimmäiset merkinnät luostarin rakentamisesta on 1415, mutta varsinaisen muotonsa se sai 1530. Luostari sijaitsee Humorin kylässä. Luostarin puolustamiseksi ruhtinas Vasile Lupu rakennutti tornin 1641. Sen ulkoseinän freskot ovat alueen vanhimpia.
Neitsyt Marian ilmestyksen kirkko.
Tunnetaan myös nimellä Moldoviţan luostari ja se sijaitsee Moldovițan kylässä. Sen rakennutti Peter IV Rareș, ja se valmistui vuonna 1532. Kirkon arkkitehtuuri on samankaltainen kuin Humorin luostarissa, joten uskotaan luostarien rakentajana olleen sama henkilö.
Pătrăuţin pyhän ristin kirkko.
Rakennetiin vuonna 1487 Tapani III Suuren määräyksestä nunnaluostariksi. Kirkko ryöstettiin vuosina 1653 ja 1684. Kirkon loiston palautti 1800-luvun alkupuolella prinssi Nicolas Mavrocordat. Kirkko on alueen pienimpiä.
Pyhän Nikolauksen kirkko.
Prinssi Peter IV Rareș rakennutti kirkon 1531 alun perin perheensä mausoleumiksi Probotaan. Kirkon kaikki seinämaalaukset on maalattu uudelleen 1900-luvulla. Kirkon ulkopuoliset maalaukset ovat kuluneet, mutta niistä on silti nähtävissä runsas värien käyttö.
Pyhän Yrjön kirkko.
Valmistui vuonna 1522 ja rakentaminen aloitettiin Tapani III Suuren määräyksestä Suceavaan. Kirkon holviin ja seiniin on maalattu 365 pyhimystä, yksi vuoden jokaiselle päivälle.
Voroneţ:n luostari.
Voronețn kylässä sijaitseva luostari valmistui 1488. Sen rakennutti Tapani III Suuri Vasluin taistelun muistoksi. Kerrotaan, että sen rakentaminen kesti kolme kuukautta ja kolme viikkoa.
Ylösnousemuksen kirkko.
Kirkko tunnetaan myös nimellä Suceviţan luostari, ja sen katsotaan valmistuneen 1583. Se on saanut vaikutteita Bysantin sekä goottilaisesta arkkitehtuurista
Pohjanleinikki

Pohjanleinikki ("Ranunculus hyperboreus") on kosteissa paikoissa kasvava pohjoisen pallonpuoliskon arktisten alueiden leinikkikasvi ("Ranunculaceae").
Elinympäristö ja koko.
Monivuotinen pohjanleinikki kasvattaa 3–20 cm pitkän, vedessä kasvaessaan jopa 40 cm pitkän, tavallisesti kaljun varren. Varsi on suikerteleva tai joskus koheneva, nivelistä juurehtiva ja 0,5–1 mm paksu. Monista muista leinikkilajeista poiketen kasvin alus- ja varsilehdet ovat samanlaisia. Lehtien ruoti on 1–6 cm pitkä, kelluslehdissä vielä pitempi. Lehtilapa on 3–17 mm leveä, hertta- tai tylppätyvinen, 3–5-halkoinen tai -jakoinen sekä ehytliuskainen. Keltaiset, 4–7 mm leveät kukat sijaitsevat yksittäin lehtihangoissa. Kukkaperä on 1–2 cm pitkä ja pitenee hedelmävaiheessa. Kukassa on kaksi kehäkiehkuraa. Verhiö on kolmelehtinen ja noin teriön pituinen, teriö on kaksi- tai kolmilehtinen. Terälehdet ovat mesikuopallisia. Pohjanleinikki kukkii Suomessa heinä-elokuussa. Kasvin hedelmistö on hieman pitkänomainen. Siihen kehittyy 1–1,4 mm pituisia pähkylöitä, joissa on koukkupäinen, 0,1 mm pituinen ota. Muiden leinikkien tavoin myös pohjanleinikki on myrkyllinen kasvi.
Pohjanleinikki muistuttaa jossain määrin pikkuleinikkiä ("R. pygmaeus"), joka kuitenkin on karvainen ja sen kukassa on viisi terä- ja verholehteä.
Levinneisyys.
Pohjanleinikin levinneisyysalue on sirkumpolaarinen, ja sitä tavataan laajalla alueella pohjoisen pallonpuoliskon arktisilla alueilla. Laji kasvaa Fennoskandian keski- ja pohjoisosissa Norjassa, Ruotsissa, Suomessa ja Kuolan niemimaalla, josta levinneisyysalue jatkuu Venäjän pohjoisrannikkoa pitkin aina Tyynellemerelle saakka. Itä-Venäjällä lajia tavataan myös Kamtšatkan niemimaalla. Pohjanleinikki kasvaa myös suurimmassa osassa Alaskaa ja Pohjois-Kanadaa, sekä paikoitellen etelämpänä Kalliovuorilla. Laji viihtyy lisäksi Grönlannissa, Islannissa sekä Huippuvuorilla. Suomessa pohjanleinikkiä kasvaa paikoitellen Oulun korkeudelta pohjoiseen. Laji runsastuu pohjoisempaan päin mentäessä.
Elinympäristö.
Pohjanleinikki vaatii menestyäkseen hyvin kostean kasvupaikan. Sitä tavataan lähteiköissä, järvenrannoilla, jokien lieterannoilla, soitten mutarimmissä sekä suo- ja tienvarsiojissa. Joskus lajia tavataan myös vedessä kellusvartisena ja -lehtisenä tai upoksissa.
Anton Kuivanen

Anton Kuivanen (s. 1. toukokuuta 1984) on suomalainen vapaaottelija. Kuivanen on myös Tony Halmeen jälkeen toinen Ultimate Fighting Championship -organisaatiossa otellut suomalainen.
Kuivanen harjoittelee pääsääntöisesti GB-Gymillä, mutta hän on käynyt treenaamassa ympäri maailmaa, muun muassa Floridassa American Top Teamilla. Hänet on tällä hetkellä rankattu kevyensarjan maailman 100 parhaan joukkoon ja Euroopan listalla toiseksi.
Vapaaottelu.
UFC (2012–2013).
Kuivasen kiinnitys lajin huippuna pidettyyn Ultimate Fighting Championship -organisaatioon julkistettiin 16. tammikuuta 2012. Alun perin Kuivasen oli tarkoitus kohdata C.J. Keith, mutta tämä vetäytyi ottelusta vanhempiaan kohdanneen onnettomuuden takia. Hän otteli ensimmäisen UFC-ottelunsa 15. helmikuuta toista UFC-ensikertalaista, yhdysvaltalaista Justin Salasia vastaan "UFC on Fuel TV: Sanchez vs. Ellenberger" -tapahtumassa. Kuivanen hävisi ottelun kaikin tuomariäänin (30–27, 30–27, 29–27). Kuivanen oli ensimmäinen UFC:ssä otellut suomalainen sitten Tony Halmeen, joka kohtasi Randy Couturen "UFC 13" -tapahtumassa vuonna 1997. 
Huhtikuussa 2012 UFC ilmoitti Kuivasen ottelevan seuraavan kerran 21. heinäkuuta UFC 149 -tapahtumassa Kanadan Calgaryssä. Hänen vastustajansa oli Mitch Clarke, painitaustan omaava kanadalaisottelija, joka hävisi UFC-debyyttinsä John Cholishille teknisellä tyrmäyksellä UFC 140 -tapahtumassa. Kuivanen voitti ottelun Clarkea vastaan tuomariston hajaäänin (29–28, 28–29, 29–28). 23. helmikuuta 2013 hän otteli Anaheimissa pidetyssä UFC 157 -tapahtumassa Ultimate Fighter -voittaja Michael Chiesaa vastaan. Ottelu päättyi Kuivasen tappioon Chiesan saatua hänet luovuttamaan toisessa erässä kuristusotteellaan. Hävittyään kolmesta ottelustaan kaksi Kuivanen menetti UFC-sopimuksensa maaliskuussa 2013.
Cage (2013–).
Suomalainen Cage-promootio ei riisunut Kuivaselta kevyen sarjan mestaruutta tämän UFC-sopimuksen ajaksi ja sopimuksen loputtua Kuivanen palasi puolustamaan mestaruuttaan CAGE 22-tapahtumaan yhdysvaltalaista Jason Pierceä vastaan. Kuivanen voitti kolme erää kestäneen ottelun kaikin tuomariäänin. Seuraavaksi Kuivanen puolusti mestaruuttaan Cage 23 -tapahtumassa syyskuussa 2013. Hänet haastoi yhdysvaltalainen Eric Reynolds(17-7-0). Kuivanen arvioitiin ennen ottelua hienoiseksi ennakkosuosikiksi mutta vapaaottelun lisäksi ammattilaisnyrkkeilyssä otellut Reynolds yllätti heti ensimmäisen erän alussa pään sivuun osuneella vasemmalla koukulla joka tiputti Kuivasen mattoon. Reynolds tyrmäsi Kuivasen kahdella jatkolyönnillä ja voitti tältä Cage-promootion kevyen sarjan mestaruuden.
Kuivanen otteli seuraavan kerran Cage 29 -tapahtumassa Helsingissä 28. helmikuuta 2015. Hän voitti täyteen aikaan käydyssä ottelussa kaikin tuomariäänin liettualaisen Sergej Grechichon. Grechichon manageri Marius Mazulis jätti sekä kehä- että arvostelutuomarien toiminnasta ottelussa virallisen valituksen Suomen Vapaaotteluliitolle. Liitto käsitteli protestin ja totesi sen perusteettomaksi.
16. huhtikuuta 2015 Kuivanen otteli Cage 30 -tapahtumassa Helsingissä. Hänen vastustajansa oli Sean Carter.
Ari Pulkkinen (säveltäjä)

Ari Pulkkinen (s. 15. tammikuuta 1982 Helsinki) on suomalainen säveltäjä, muusikko ja äänisuunnittelija. Hän on suunnitellut muun muassa "Angry Birdsin", "Outlandin", "Dead Nationin" ja "Trinen" tunnusmusiikit. 
Elämäkerta.
Pulkkinen aloitti pianon opiskelun kuusivuotiaana ja sävelsi ensimmäisen kappaleen 12-vuotiaana. Hän oli kiinnostunut tietokoneilla tehdystä musiikista ja alkoi tehdä musiikkia Tracker-ohjelmistolla. Hän voitti useita kilpailuja ja teki ensimmäisen tunnusmusiikin peliin nimeltä "Starfight VI: portinvartijoita" vuonna 1999. Pulkkinen ei ole opiskellut musiikin sävellystä. Hän sanoo, että teoksissaan hän ei halua luokitella tai merkitä tiettyjä tyylejä tai genrejä, vaan säveltää musiikkia, joka erottuu massasta. Pulkkinen on suorittanut Sibelius-Akatemian musiikkiteknologiatutkinnon 2006, Adultan pelituottajatutkinnon ja äänialan erikoisammattitutkinnon 2007.
Tunnustukset.
Pulkkinen valittiin vuonna 2011 vuoden suomalaiseksi pelinkehittäjäksi. Tuomaristo totesi valinnan perusteluissa: ”Ari Pulkkisen panos peliteollisuuteen on myös todistanut sen, että pelit ovat, ehkä suuremmassa määrin kuin mitkään muut sisältötuotteet, tuotteita joissa jokaisella elementillä on omassa roolissaan suuri merkitys. Pulkkinen on onnistunut omalla sarallaan tekemään osuutensa siten, että hänen tuotoksensa on toiminut yhteydessä pelien kokonaisuuteen luoden tunnelmaa, mielikuvia ja pelaamisen iloa.”
Yritys.
AriTunes on Ari Pulkkisen vuonna 2008 perustama yritys, joka keskittyy musiikkiin ja äänituotantoon videopeleihin.
Tuotanto.
Pulkkinen on säveltänyt seuraavat albumit ja ääniraidat videopeleihin:
George Whitman

George Whitman (12. joulukuuta 1913 East Orange, New Jersey, Yhdysvallat – 14. joulukuuta 2011 Pariisi, Ranska) oli pariisilaisen Shakespeare &amp; Company -kirjakaupan omistaja. Hänen aikalaisiaan olivat sellaiset beat-sukupolven runoilijat kuin Jack Kerouac ja Allen Ginsberg. 
Whitman perusti tädiltään perimillään rahoilla 1951 Pariisiin kirjakaupan Le Mistral mutta nimesi sen myöhemmin uudelleen Sylvia Beachin kirjakaupan mukaan. Whitmanin teki julkisuudessa tunnetuksi elokuva "Portrait of a Bookstore as an Old Man". 
Whitman kuoli kirjakaupan yläpuolella olevassa asunnossaan 98-vuotiaana. Hänet haudataan Père-Lachaisen hautausmaalle.
Sylhetin alue

Sylhetin alue () on yksi Bangladeshin kahdeksasta hallinnollisesta alueesta. Alueen hallinnollinen keskus ja suurin kaupunki on Sylhet. Alueen pinta-ala on 12 596 km² ja väkiluku 9,9 miljoonaa (VL 2011). Alueen pohjoispuolella sijaitsee Intian Meghalayan osavaltio, eteläpuolella Tripuran osavaltio, idässä Assamin osavaltio, lännessä Dhakan alue ja Mymensinghin alue sekä lounaassa Chittagongin alue.
Sylkhetin alue jakaantuu neljään piirikuntaan: Habiganj, Moulvibazar, Sunamganj, ja Sylhet. Näistä Habiganj, Moulvibazar ja Sylkhet kuuluvat Bangladeshin keskeisimpiin teetuotantoalueisiin.
&lt;br clear=left&gt;
Meriastrolabi

Meriastrolabi on vanha kulmanmittauslaite leveyspiirin määrittämiseksi laivassa joko keskipäivän auringon tai tähtien tunnetun aseman perusteella. Meriastrolabi ei ollut täydellinen astrolabi, vaan enemmänkin asteikolla merkitty kehä varustettuna kohdistimella pystysuorien kulmien määrittämiseksi. Meriastrolabit oli suunniteltu käytettäviksi laivoissa kovassa merenkäynnissä ja tuulessa, jolloin astrolabit ovat hankalia käsitellä.
Historia.
Meriastrolabin ensi ilmaantumiselle on tarjolla useita ajankohtia. Vanhimman ajoituksen, 1295, tarjoaa astromoni Ramon Llull, joka eli Mallorcalla olleessa Majorcan kuningaskunnassa. Myöhemmät ajankohdat keskittyvät 1400-luvun loppupuolelle, Samuel Purchasin väittäessä meriastrolabin, että Martin Behaim, merenkulkija, jota kaikki eivät pidä luotettavana kertojana, otti sen käyttöön navigoinnissa. Monin lähteiden mukaan väline tunnettiin varmuudella 1400-luvun lopulla. Vanhin tunnettu kuvaus meriastrolabin valmistamisesta ja käytöstä on saatu Martín Cortés de Albacarin kirjasta "Arte de Navegar" julkaistu vuonna 1551. vaikkakin meriastrolabin perusperiaate on sama kuin arkkipendulumin, jota muinaisessa Egyptissä käytettiin rakennettaessa pyramideja. On olemassa todisteita siitä, että meriastrolabi on kehittynyt tähtitieteessä käytetystä astrolabista, koska vanhimmissa meriastrolabeissa on säilynyt joitakin merkintöjä (esimerkiksi "umbra recta" ja umbra vera") vanhemmista laitteista vaikka näissä ei enää ole ollut vastaavia osia.
Meriastrolabin on syrjäyttänyt tai täydentänyt vanhempia navigaattoreiden käytössä olleita instrumentteja, kuten Jaakobinsauvaa ja kvadranttia. Meriastrolabi jäi käytöstä 1600-luvun puoleen välin jälkeen. Sen korvasi tarkemmat ja helppokäyttöisemmät laitteet kuten Davis'n kvadrantti. Säilyneet meriastrolabit ovat harvinaisia. Vuonna 1979 niitä tiedettiin löytyneen 33 kappaletta, kun vuonna 1988 tunnettiin 65 kappaletta. Mitä laajemmin meriarkeologiassa saadaan hylkyjä tutkittua, sitä enemmän niitä löytyy. Niiden raskas messinkinen rakenne takaa niiden hyvän säilyvyyden meriolosuhteissa.
Käyttö.
Käytettäessä meriastrolabia navigoija nostaa laitetta renkaasta laiteen yläosassa. Tämä pitää laitteen pystysuorassa asennossa. Käyttäjä suuntaa laitteen haluamaansa kohdetta kohti. Kohdistin käännetään kohteen määräämään kulmaan ja näin saatu kulma luetaan kehän asteikolta. Katsottaessa himmeitä kohteita kuten tähtiä, navigoija katsoi kohdistimen läpi. Aurinkoa mitattaessa kohdistimen ristikon varjosta saatiin kulma.
Nocebo (Stam1nan albumi)

Nocebo on Stam1na-yhtyeen 8. helmikuuta 2012 ilmestynyt viides studioalbumi. Albumin nimi viittaa lumelääkkeen negatiiviseen vaikutukseen noseboon. Kappaleesta ”Valtiaan uudet vaateet” julkaistiin single ja kuvattiin musiikkivideo, jonka ohjasi Medialouhoksen Tuomas Petsalo. Albumin kannessa on kuva Kotiteollisuuden rumpalin Jari Sinkkosen rintaan tatuoidusta Stam1nan hammaslogosta.
Nauhoitus.
"Nocebon" tuotti, äänitti ja miksasi yhdysvaltalainen Joe Barresi. Albumi äänitettiin Petrax-studiossa Hollolassa syyskuussa 2011, ja Barresi miksasi sen JHOC-studiossaan Pasadenassa.
Päävastuun albumin säveltämisestä kantoivat Antti Hyyrynen ja Pekka Olkkonen. Edellisellä "Viimeinen Atlantis" -albumilla sävellysdebyyttinsä Stam1nassa tehnyt Kai-Pekka Kangasmäki sävelsi tällä kertaa kaksi kappaletta. Sanoituksista vastasi Hyyrynen lukuun ottamatta Kangasmäen säveltämää ”Tavastia palamaan!” -kappaletta, jonka sanoitti Mariska. Kyseessä oli ensimmäinen kerta, kun yhtye käytti ulkopuolista sanoittajaa. ”Nomad” puolestaan on Stam1nan ensimmäinen englanninkielinen kappale sitten yhtyeen demoaikojen.
Vastaanotto.
Albumia myytiin Suomessa kultalevyyn oikeuttavat 10 000 kappaletta heti julkaisupäivänään, ja se sijoittui viikolla 7/2012 Suomen albumilistan ensimmäiseksi. Yhtye sai kultalevynsä 18. helmikuuta 2012 Finnish Metal Expo -tapahtumassa, jossa se myös esitti "Nocebon" kokonaisuudessaan livenä. Albumi pysyi Suomen top 50:ssä kaksitoista viikkoa.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet sanoittanut Antti Hyyrynen sekä sovittanut Stam1na, ellei toisin mainittu.
Francisco Morazán

Francisco Morazán Quezada (3. lokakuuta 1792 Tegucigalpa – 15. syyskuuta 1842 San José, Costa Rica) oli hondurasilainen kenraali ja liberaalipoliitikko, joka johti useita Keski-Amerikan maita 1827–1842. Hän oli myös Keski-Amerikan liittotasavallan presidentti.
Elämäkerta.
Morazán syntyi Hondurasissa 1792, ja hän ei käynyt kouluja. Hän liittyi nuorena armeijaan ja sai pian tunnustusta urheudestaan. Morazán oli kookas aikakauteen nähden, älykäs ja johtamistaitoinen, joten hän sai myös pian johtotehtäviä. Morazán osallistui myös politiikkaan ja vastusti 1821 Keski-Amerikan liittämistä Meksikoon. Keski-Amerikan liittotasavalta irtautuikin Meksikosta 1823.
Liberaali Manuel José Arce valittiin Keski-Amerikan liittotasavallan presidentiksi 1824, mutta hän siirtyi hallituskaudellaan konservatismin suuntaan. Liberaalien ja konservatiivien riidat räjähtivät, kun Arce lähetti armeijansa kapinoivaan Hondurasiin. Morazán johti Hondurasin puolustusta, mutta hänet kukistettiin, ja hän joutui lähtemään maanpakoon. Nicaraguassa Morazán sai johdettavakseen pienen armeijan, joka onnistui kukistamaan liittotasavallan joukot La Trinidadin taistelussa 11. marraskuuta 1827. Morazánista tuli voiton ansiosta liberaalien johtohahmo. Liberaalit kaatoivat konservatiivihallinnon 1829, ja Morazán valittiin seuraavana vuonna liittotasavallan presidentiksi.
Morazán uudisti presidenttinä liittotasavaltaa. Hän muun muassa rajoitti katolisen kirkon valtaa. Hän siirsi 1834 pääkaupungin San Salvadoriin, ja hänet valittiin jatkokaudelle 1835. Morazán onnistui kukistamaan useita konservatiivien kapinayrityksiä. Guatemala syttyi kuitenkin intiaanien tukema kapina, jota johti lukutaidoton sikafarmari Rafael Carrera. Kansannousua seurasivat useat muut konservatiivijohtajat, mutta Morazán oli taitava sotapäällikkö, ja hän pystyi voittamaan vuonna 1839 käydyssä San Pedro Perulapánin taistelussa määrällisesti suuremman vastustajan. Liittotasavalta oli kuitenkin jo pahasti hajaantunut, ja Morazán johti käytännössä enää El Salvadoria, Costa Ricaa ja joitakin mutia yksittäisiä alueita.
Nicaragua erosi liittotasavallasta 5. marraskuuta 1838, ja sitä seurasivat muutaman vuoden sisällä muutkin valtiot. Carreran joukot onnistuivat kukistamaan liittotasavallan armeijan lopulta 1840, ja Morazán lähti maanpakoon Kolumbiaan. Costaricalainen kenraali Vicente Villaseñor houkutteli 1842 Morazánin auttamaan häntä Braulio Carrillo Colinan vastaisessa kapinassa. He onnistuivat kaatamaan hallinnon, ja Morazán nimettiin Costa Rican presidentiksi. Hänen tavoitteenaan oli yhdistää Keski-Amerikka uudestaan Costa Ricasta käsin. Kansa nousi kuitenkin Morazánia vastaan, ja hänet syöstiin pian vallasta. Morazán ja Villaseñor teloitettiin 15. syyskuuta 1842.
Rekki

Rekki on miesten telinevoimistelulaji, jossa voimistelija suorittaa telineellä heilahduksia ja käännöksiä pysähtyen välillä eri asentoihin. Voimistelija heilahtelee eteen- ja taaksepäin ilman pysähdyksiä, tekee liikkeitä niin rekin alla kuin päällä ja vaihtaa otetaan moneen kertaan. Rekistä päästetään liikesarjan aikana usein irti. Voimistelijan vartalo ei saa koskettaa rekkiä. 
Rekki on ollut olympialaji voimistelussa ensimmäisistä nykyaikaisista olympialaisista vuonna 1896 lähtien.
Laite.
Lajissa käytetään voimistelulaitteena rekkitankoa, jonka on kehittänyt saksalainen Friedrich Ludwig Jahn 1800-luvun alussa. Rekkitanko on kiillotettu teräksinen tanko, jonka halkaisija on 2,8 cm, pituus 2,4 metriä ja korkeus lattiasta noin 2,8 metriä.
Intian jako

Intian jako oli toimenpide, jossa Brittiläinen Intia jaettiin vuonna 1947 uskontorajojen perusteella kahdeksi valtioksi, hinduenemmistöiseksi Intiaksi ja muslimienemmistöiseksi Pakistaniksi. Jaon yhteydessä Pakistanin puolelle siirtyi kahdeksan miljoonaa muslimia Intian puolelta rajaa, niin sanotut muhajirit, pakolaiset tai siirtolaiset. 
Itä-Pakistanina tunnettu Itä-Bengalin maakunta kuului Pakistaniin vuoteen 1971 asti, jolloin se itsenäistyi Intian sotilaallisella tuella itsenäisyyssodassa nykyiseksi Bangladeshin valtioksi.