tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Syyriankielinen kristillisyys

Syyriankielinen kristillisyys (; "mšiḥāiūṯā suryāiṯā"; , "masīḥīat surīānīa") tarkoittaa kristillistä kulttuuria ja kirkkokuntia, jotka käyttävät syyriaa liturgisena kielenä ja jotka noudattavat länsisyyrialaista tai itäsyyrialaista liturgista riitusta. Näitä kirkkokuntia yhdistää syyrian kielen käyttö liturgisena kielenä sekä maantieteellinen ja kulttuurinen yhtenäisyys. Syyrian kielestä muotoutui myöhäisantiikissa kreikan ja latinan ohella kolmas varhaisen kristillisyyden teologinen ja liturginen valtakieli.
Sella (M32)

Sella (runkonumero M32) on Espanjan laivaston vuonna 1998 vesillelaskettu Segura-luokan miinantorjunta-alus.
Valmistus.
Alus tilattiin Empresa Nacional Bazánilta Cartagenasta, missä köli laskettiin 3. toukokuuta 1995. Alus laskettiin vesille 6. heinäkuuta 1998 ja valmistui 28. toukokuuta 1999.
Palvelus.
Alus on palveluksessa.
Tambre (M33)

Tambre (runkonumero M33) on Espanjan laivaston vuonna 1999 vesillelaskettu Segura-luokan miinantorjunta-alus.
Valmistus.
Alus tilattiin Empresa Nacional Bazánilta Cartagenasta, missä köli laskettiin 22. heinäkuuta 1997. Alus laskettiin vesille 5. maaliskuuta 1999 ja valmistui 18. helmikuuta 2000.
Palvelus.
Alus on palveluksessa.
Turia (M34)

Turia (runkonumero M34) on Espanjan laivaston vuonna 1999 vesillelaskettu Segura-luokan miinantorjunta-alus.
Valmistus.
Alus tilattiin Empresa Nacional Bazánilta Cartagenasta, missä köli laskettiin 20. heinäkuuta 1998. Alus laskettiin vesille 22. marraskuuta 1999 ja valmistui 16. lokakuuta 2000.
Palvelus.
Alus on palveluksessa.
Duero (M35)

Duero (runkonumero M35) on Espanjan laivaston vuonna 2003 vesillelaskettu Segura-luokan miinantorjunta-alus.
Valmistus.
Alus tilattiin Empresa Nacional Bazánilta Cartagenasta, missä köli laskettiin 11. marraskuuta 1999. Alus laskettiin vesille 29. huhtikuuta 2003 ja valmistui 5. heinäkuuta 2003.
Palvelus.
Alus on palveluksessa.
Tajo (M36)

Tajo (runkonumero M36) on Espanjan laivaston vuonna 2004 vesillelaskettu Segura-luokan miinantorjunta-alus.
Valmistus.
Alus tilattiin 14. toukokuuta 1993 Empresa Nacional Bazánilta Cartagenasta. Alus laskettiin vesille 10. kesäkuuta 2004 kumminaan puolustusministeri Francisco Torrente Sánchezin puoliso Alicia Cenalmor ja otettiin palvelukseen 10. tammikuuta 2005.
Palvelus.
Alus on palveluksessa.
Landquart (joki)

Landquart on Kaakkois-Sveitsissä virtaava Reinin sivujoki. Sen pituus on 38 kilometriä.
Sijainti.
Landquart saa alkunsa Klostersin kaakkoispuolelta. Joen alkupurot alkavat noin 2 500 metrin korkeudesta. Vereinabach ja Verstanclabach yhdityvät 1 340 metrin korkeudessa Landquartjoeksi. Joki virtaa Prättigaun laakson halki laskien Alppi-Reiniin Landquartin kylässä.
Virtaama.
Joen virtaama vaihtelee vuosien 1926–2010 tietojen perusteella vuosittain jonkin verran: joen vuotuinen keskivirtaama alajuoksulla Landquartin Felsenbachissa – ennen joen laskemista Reiniin – on ollut 25 m³/s. Suurin keskivirtaama oli vuonna 1999 (39 m³/s) ja pienin keskivirtaama vuonna 1971 (16 m³/s).
Vesivoima.
Joessa on neljä vesivoimalaa.
Salaisuus

Salaisuus voi viitata johonkin seuraavista:
Allan Schulman (toimittaja)

Allan Schulman (15. syyskuuta 1919 Helsinki – 12. heinäkuuta 2003 Tukholma) oli suomalainen toimittaja. Schulman oli propagandapäällikkö Morgan Schulmanin (1889–1954) ja kirjailija Tyyni Schulmanin (o.s. Krank) (1895–1956) poika.
Schulman työskenteli toimittajana ja toimituspäällikkönä ruotsalaisissa lehdissä ja paikallisradioasemilla Suomessa vuosina 1941–1951 ja tuottajana Yleisradiossa vuosina 1950–1953. Hän muutti Tukholmaan vuonna 1953 ja aloitti työt Radiotjänstillä, jossa hän toimi ensin tuottajana ja vuodesta 1958 johtavana tuottajana. Hän tuotti Sigge Fürstin isännöimää "Frukostklubbenia". Vuosina 1962–1965 hän työskenteli tv-tuottajana. Seuraavina vuosina hän työskenteli Ruotsin Punaisen Ristin viestintäjohtajana. Vuosina 1967–1984 hän oli Sveriges Radiossa ja Sveriges Televisionissa tuottamassa muun muassa ohjelmia "Kvitt eller dubbelt" ja "Hylands hörna".
Schulmanilla on rooli Jan Troellin vuonna 1982 valmistuneessa elokuvassa "Kotkan lento". Hän oli juutalaisen "Menorah"-aikakauslehden päätoimittaja.
Schulman oli naimisissa toimittaja Eva Schulmanin (o.s. Tawaststjerna) kanssa vuosina 1945–1974 ja heillä on neljä lasta, Jannecke, Leif, Micaela ja Annika (naimisissa Åslund). Vuonna 1974 hän meni naimisiin toimittaja Lisette Schulmanin (o.s. Stolpe) kanssa ja heillä on kolme lasta, Niklas, Alex ja Calle.
Solvalla-Swinghill

Solvalla-Swinghill on yksi Suomen talviurheilukeskuksista. Se sijaitsee Espoon Nuuksiossa.
Rinteet.
Solvalla-Swinghillissä on kolme rinnettä. Niistä pisin on perherinne, jonka pituus on 450 metriä. Perherinteen loivassa yläosassa on mattohissi, jolloin sen viereen jää sata metriä pitkä lastenrinne. Lisäksi Solvalla-Swinghillissä on 300 metriä pitkä kilparinne. Rinteiden välissä on hoitamatonta aluetta, joka mahdollistaa rinteiden ulkopuolella laskemisen harjoittelun. Swinghillissä on neljä hissiä: naru-, matto-, sompa- ja ankkurihissi.
USS Dynamic (AM-432)

USS Dynamic (runkonumero AM-432 ja MSO-432) oli Yhdysvaltain laivaston vuonna 1952 vesillelaskettu Aggressive-luokan miinanraivaaja.
Valmistus.
Alus tilattiin Colberg Boat Worksiltä Stocktonista Kaliforniasta, missä köli laskettiin 31. lokakuuta 1951. Alus laskettiin vesille 17. joulukuuta 1952 kumminaan rouva R. W. Harbey ja otettiin palvelukseen 15. joulukuuta 1953 ensimmäisenä päällikkönään J. F. Butler.
Palvelus.
Alus liitettiin palvelukseen otettaessa Tyynenmeren laivaston miinaosaston 9. laivueen Mine Division 91:een, jonka kotisatamana oli Long Beach. Aluksen tehtävänä oli lähinnä koulutus. Alus luokiteltiin 7. helmikuuta 1955 uudelleen avomeriraivaajaksi, jolloin sen runkonumeroksi tuli MSO-432. Alus oli Kaukoidässä vuosina 1957-1958, jona aikana se vieraili Japanissa, Koreassa ja Taiwanilla. Lisäksi alus osallistui laivastojen yhteisharjoituksiin. Alus teki vastaavan purjehduksen vuoden 1960 alkupuoliskolla.
Alus siirrettiin syyskuussa 1967 Mine Divisiona 71:een, jonka muut alukset olivat "USS Engage (MSO-433)", "USS Impervious (MSO-449)", "USS Inflict (MSO-456)" ja "USS Fortify (MSO-446)". Alus poistettiin palveluksesta 8. kesäkuuta 1971 ja myytiin Espanjalle 17. heinäkuuta osana Security Assistance Programia.
Espanjan laivasto.
Espanjan laivasto otti aluksen palvelukseen nimellä "Guadelete" (M41). Alus luokiteltiin vuonna 1980 uudelleen PVZ-41:ksi ja poistettiin palveluksesta 15. heinäkuuta 1998.
Theodore J. Van Kirk

Theodore Jerome Van Kirk (27. helmikuuta 1921 Northumberland, Pennsylvania – 28. heinäkuuta 2014 Stone Mountain, Georgia) oli yhdysvaltalainen ilmavoimien kapteeni. Van Kirk oli toiminut Euroopan sotanäyttämöillä toisessa maailmansodassa, ennen kuin hän oli Enola Gay -nimisen Boeing B-29 pommituskoneen suunnistaja. "Superfortress"-kone pudotti Little Boy-atomipommin Hiroshimaan 6. elokuuta 1945. Kapteeni Van Kirk kuului 509. raskaan erityispommitusrykmentin esikuntaan, ollen rykmentin suunnistaja ja tällä alalla siten myös tuon yksikön kouluttaja. Van Kirk ja Paul Tibbets sekä Thomas W. Ferebee muodostivatkin tiiviin yhteistyön kolmikon Tinianilla. Van Kirk ylennettiin myöhempänä majurin sotilasarvoon.
Vuonna 2014 edesmennyt "Ted" tai "Dutch" Van Kirk oli viimeinen elossa ollut Enola Gayn 12-jäseniseen miehistöön kuulunut henkilö.
Theodore Van Kirk osallistui majurien Charles Sweeneyn ja Claude Eatherlyn tavoin Operaatio Crossroadsiin. Van Kirk päätti palveluksensa elokuussa vuonna 1946. Hänet palkittiin Silver Star, Air Medal sekä Distinguished Flying Cross -ansiomerkeillä.
Vuonna 1950 Van Kirk ryhtyi opiskelemaan kemiaa. Hän valmistui yliopistosta kiitettävin arvosanoin, sekä siirtyi tämän jälkeen DuPont -nimiselle kemian alan suuryhtymälle.
Öölanninsara

Öölanninsara ("Carex colchica", syn. "Carex ligerica") on sarakasvien (Cyperaceae) heimoon, sarojen ("Carex") sukuun kuuluva kasvilaji. Se on hento saralaji, joka muistuttaa yleisempää hietikkosaraa ("Carex arenaria"), mutta lajit ovat erotettavissa kukinnon rakenteiden perusteella.
Öölanninsaran varret kasvavat suikertavasta juurakosta. Varren päässä oleva kukinto on useasta samannäköisestä tähkästä koostuva tähkistö eli öölanninsara on yhtäläistähkäinen saralaji. Tähkissä on tyvillä hedekukkia ja kärjissä emikukkia. Emikukat ovat kaksiluottisia. Tähkäsuomut ovat tummanruskeita, ja pullakot vaaleanruskeita sekä ulkonevan suuodan omaavia.
Öölanninsara kasvaa hiekkaisilla kasvupaikoilla meren läheisyydessä, mutta ei lentohiekalla. Öölanninsaraa kasvaa siellä täällä ympäri Eurooppaa sekä Keski-Aasian aroalueita. Pohjoismaissa öölanninsaraa tavataan pääasiassa vain Öölannissa, mutta joitakin esiintymiä on myös Gotlannissa, Blekingessä sekä Tanskassa. Öölanninsaraa ei ole tavattu Suomessa, ja Suomea lähimmät esiintymät ovat Latvian rannikolla, Öölannissa ja Gotlannissa.
USS Pivot (AM-463)

USS Pivot (runkonumero AM-463 ja MSO-463) oli Yhdysvaltain laivaston vuonna 1954 vesillelaskettu Aggressive-luokan miinanraivaaja.
Valmistus.
Alus tilattiin Wilmington Boat Worksiltä Wilmingtonista Kaliforniasta, missä köli laskettiin 31. maaliskuuta 1952. Alus laskettiin vesille 9. tammikuuta 1954 kumminaan rouva Minor C. Heinl ja otettiin palvelukseen 12. heinäkuuta ensimmäisenä päällikkönään Robert M. Collins.
Palvelus.
Long Beachin ja San Diegon alueella pidettyjen koeajojen jälkeen alus liitettiin Mine Division 93:n johtoalukseksi viirikköä perustettaessa 6. joulukuuta. Alus osallistui 8. tammikuuta 1955 operaatio Rainbowiin aloittaessaan palveluksensa Tyynenmeren laivastossa. Helmikuussa alus luokiteltiin uudelleen, jolloin sen runkonumeroksi tuli MSO-463.
Alus lähti 2. kesäkuuta 1958 Long Beachista Kaukoitään liittyäkseen Yhdysvaltain 7. laivastoon. Alus ajoi karille Naruto Kaikyossa Japanissa yrittäessään pelastaa karille ajaneen "USS Prestigen". Alus kuitenkin pääsi irti karilta. Alus palasi 7. tammikuuta 1959 Long Beachiin.
Aluksen kolme viimeistä palvelusrupeamaa olivat Vietnamin rannikolla valvomassa meriliikennettä. Alus palasi Long Beachiin viimeistä kertaa 10. toukokuuta 1969. Alus poistettiin palveluksesta 1. heinäkuuta 1971 ja alusluettelosta 1. elokuuta 1974. Alus myytiin Espanjalle palveluksesta poistopäivänä.
Espanjan laivasto.
Espanjan laivasto otti aluksen palvelukseen nimellä "Guadamedina" (M42).
Pähkinänsärkijä ja neljä valtakuntaa

Pähkinänsärkijä ja neljä valtakuntaa () on vuonna 2018 ensi-iltansa saanut Lasse Hallströmin ja Joe Johnstonin ohjaama musikaalielokuva. Elokuva perustuu Pjotr Tšaikovskin balettiteokseen "Pähkinänsärkijä" ja pohjana olevaan E. T. A. Hoffmannin satuun "Pähkinänrusentaja ja Hiirikuningas". Elokuvan käsikirjoittivat Ashleigh Powell ja Simon Beaufoy. Pääosissa ovat Keira Knightley, Mackenzie Foy, Eugenio Derbez, Matthew Macfadyen, Richard E. Grant, Misty Copeland, Helen Mirren ja Morgan Freeman. Elokuva sai maailmanensi-iltansa Dolby Theatressa 29. lokakuuta 2018. Elokuvateattereihin se ilmestyi Yhdysvalloissa ja Suomessa 2. marraskuuta 2018.
Tuotanto.
Projekti julkistettiin 4. maaliskuuta 2016, kun Disney kertoi kehittävänsä elokuvaa nimeltä "The Nutcracker and the Four Realms", Lasse Hallströmin ollessa sitoutuneena sen ohjaajaksi, jatkaen satujen klassista toteuttamista näyteltyinä elokuvina. Projekti perustui E. T. A. Hoffmannin satuun "Pähkinänrusentaja ja Hiirikuningas", Ashleigh Powellin käsikirjoittaessa elokuvan. 27. heinäkuuta 2016 paljastettiin, että Mackenzie Foy oli valittu pääosaan Klaaran näyttelijäksi. Misty Copeland vahvisti Instagramissa olevansa mukana projektissa johtavan balleriinana elokuvan ainoassa tanssikohtauksessa. Variety raportoi 29. heinäkuuta 2016, että Morgan Freeman liittyi näyttelijäkaartiin. 16. heinäkuuta 2016 Keira Knightleyn paljastettiin näyttelevän Makeishaltijatarta. 25. elokuuta 2016 Helen Mirren valittiin näyttelemään pahaa Mother Gingeria. The 21. maaliskuuta 2017 Eugenio Derbez vahvisti näyttelevänsä Kukkaisvaltakunnan kuningasta.
Kuvaukset.
Kuvaukset alkoivat lokakuussa 2016 Etelä-Kensingtonissa sekä Pinewood Studiosin tiloissa ja päättyivät tammikuussa 2017. 12. joulukuuta 2017 "The Hollywood Reporter" raportoi Joe Johnstonin ohjanneen uudelleenkuvauksia 32 päivän ajan Hallströmin sijasta. Hallström vastaa kuitenkin itse elokuvan jälkituotannosta. Heinäkuussa 2018 paljastettiin, että Hallström ja Johnston päättivät, että heidät kreditoidaan yhdessä elokuvan ohjaajiksi.
Eronneiden vihkiminen

Eronneiden vihkiminen tarkoittaa kristillisen yhdyskunnan suorittamaa avioliittoon vihkimistä, joissa toinen tai molemmat vihittävistä henkilöistä on jo aikaisemmin vihitty avioliittoon, mutta avioliitto on päättynyt avioeroon. Kristillisten kirkkojen opetukset eronneiden vihkimisestä poikkeavat toisistaan. Eronneiden vihkimisestä kieltäytyvien kirkkojen mukaan Raamattu ja kristillinen traditio opettavat absoluuttista monogamiaa, eli että ihmisellä saa olla vain yksi ainoa aviopuoliso ja että avioliitto kestää siihen saakka, kunnes jompikumpi aviopuoliso kuolee. 
Suomen evankelis-luterilainen kirkko sallii eronneiden uudelleen avioitumisen vastuullisen ja vakavan päätöksen jälkeen, mutta antaa myös papeille mahdollisuuden kieltäytyä eronneiden vihkmisestä omantunnon syistä. 
Katolisen kirkon opetus.
Katolisen kirkon vihkimä avioliitto on purkamaton, eikä kirkko tunnusta avioeroa, eikä siten myöskään hyväksy avioeronneen uudelleen avioitumista vaan pitää tätä moniavioisuutena. 
Ortodoksisen kirkon opetus.
Ortodoksisen kirkon mukaan avioliitto on sakramentti ja liittona Jumalassa ikuinen. Avioero on kuitenkin sallittu ortodoksisessa kirkossa useista syistä. Tavallisesti avioero tapahtuu kirkon pastoraalisessa ohjauksessa, kun kaikki avioliiton pelastamisen yritykset ovat epäonnistuneet. Tällaisissa tapauksissa uudelleen vihkiminen voi olla mahdollista, mutta mahdollinen seuraava liitto toimitetaan erilaisen vihkikaavan mukaan, mikä korostaa ensimmäisen liiton erityistä merkitystä.
Suomen evankelis-luterilaisen kirkon opetus.
Vuonna 1948 Suomen evankelis-luterilaisen kirkon kirkolliskokous totesi, että eronneita, joiden edellinen puoliso oli elossa, ei tullut vihkiä kirkollisesti eikä siunata heidän siviilimenoin solmittua avioliittoaan. Vihkiminen ja siunaaminen oli sallittua vain, jos papin mukaan siihen oli erittäin painavia syitä. Presidentti Paasikivi ei kuitenkaan vienyt asiaa eduskunnalle, joten kirkolliskokouksen esittämää rajoitusta ei tullut kirkkolakiin. Koska kirkkolakiin ei saatu rajoitusta eronneiden vihkimiselle, papeilla oli paitsi oikeus myös velvollisuus vihkiä kaikki eronneet, jotka täyttivät kirkollisen vihkimisen ehdot. Vuonna 1978 piispainkokous antoi suosituksen, jonka mukaan 
papin, joka omatunnon syistä kieltäytyy vihkimästä eronneita avioliittoon, pitää ilmoittaa vakaumuksestaan hiippakuntansa piispalle, joka päättää miten tilanne ratkaistaan. Käytännössä asia hoidetaan seurakunnan sisäisin järjestelyin. Piispainkokouksen suositus on edelleen voimassa. 
Kirkon katekismus kommentoi eronneiden vihkimistä seuraavasti: "Päätös uudelleen avioitumisesta on vastuullinen ja vakava. Sen tuominen Jumalan ja ihmisten eteen ei kysy vain tahtoa sitoutua vaan myös armoa ja anteeksiantamusta."
Ksylanaasi

Ksylanaasi on hydrolaaseihin kuuluva entsyymi. Entsyymiä tuottavat monet bakteerit ja sienet. Ksylanaasi katalysoi ksylaanipolysakkaridin hydrolyysiä ksyloosimonomeereiksi. Sillä on käyttöä teollisuusentsyyminä muun muassa paperiteollisuudessa ja elintarviketeollisuudessa. Ksylanaasin EC-numero on EC 3.2.1.8.
Ominaisuudet ja toiminta.
Ksylanaaseja tuottavat monet sienet ja bakteerit, joista bakteerit tuottavat niitä enemmän kuin sienet. Niissä ksylanaasien tehtävä on hajottaa kasvien soluseinämiä, jolloin patogeenit pääsevät helpommin tunkeutumaan solujen sisään. Ksylanaasit voidaan jakaa useisiin ryhmiin riippuen siitä onko niitä tuottava eliö sieni vai bakteeri, niiden molekyylimassa mukaan ja optimaalisen toiminta-pH:n mukaan. Rakenteeltaan ksylanaasit ovat tyypillisesti monomeereja tai dimeerejä. Ksylanaasit hajottavat ksylaanissa ksyloosisokereiden välisiä 1,4-β-glykosidisia sidoksia. Ksylanaasin katalysoimassa reaktiossa tärkeitä aminohappoja ovat kaksi tyrosiiniaminohappoa, jotka pitävät ksylanaasiketjun oikeassa asemassa ja katalyyttisesti tärkeitä ovat kaksi glutamiinihappoa, joita toinen toimii happo-emäskatalyyttinä ja toinen nukleofiilisena katalyyttinä. Nukleofiilinen negatiivisesti varautunut glutamiinihappo reagoi ksylaanin 1-asemassa sijaitsevan hiiliatomin kanssa nukleofiilisella substituutiolla muodostaen esterin ksylaaniketjun ja entsyymin välille. Samalla ksylaanin glykosidinen sidos ksyloosimolekyylien välillä katkeaa. Seuraavassa vaiheessa negatiivisesti varautunut toinen glutamiinihappo ottaa vastaa protonin vesimolekyyliltä ja vesimolekyylistä muodostuu nukleofiilinen hydroksidi-ioni. Hydroksidi-ioni hydrolysoi entsyymin ja ksylaaniketjun välisen esterisidoksen.
Käyttö.
Ksylanaasi on laajasti käytetty teollisuusentsyymi ja yleisin tuotanto-organismi on "Trichoderma reesei"-home ja "Aspergillus"-suvun lajit. Ksylaania käytetään paperinvalmistuksessa sellun valkaisuun ja tämä bioteknillinen prosessi on ympäristöystävällisempi kuin klooriin perustuvat prosessit. Ksylanaasia käytetään myös eläinten rehun prosessoinnissa, koska kasvien soluseinien ksylaanin hajottaminen parantaa rehun ravintosisällön hyödyntämistä. Ksylanaasia käytetään myös elintarviketeollisuudessa oluen ja mehujen kirkastamiseen sekä leivonnassa, missä se auttaa taikinan käsittelyssä ja stabilisoimisessa sekä lisää leivän ilmavuutta ja tilavuutta.
Clydesdale Bank

Clydesdale Bank on brittiläinen vuonna 1838 perustettu pankki, jonka päämaja on Glasgow’ssa. Se on yksi kolmesta skotlantilaisesta pankista, joilla on oikeus painaa punnan seteleitä.
Clydesdale Bank laski vuonna 2015 liikenteeseen ensimmäiset polymeerimuovista valmistetut setelit Britanniassa. Viiden punnan seteleiden ensimmäinen erä oli kooltaan kaksi miljoonaa seteliä. Seteleissä on kuvattuna Forth Bridge ja sen rakentaja William Arrol.
Kesäkuussa 2018 uutisoitiin, että Clydesdale Bankin holdingyhtiö CYBG oli hankkinut Richard Bransonin Virgin Money UK -yhtiön 1,7 miljardin punnan hintaan. Kaupan seurauksena Clydesdale Bankin samoin kuin Yorkshire Bankin brändi tullaan poistamaan katukuvasta Virginin brändin hyväksi. Prosessin on arvioitu kestävän vuoden 2021 loppuun asti. Lisäksi CYBG aikoo yhdistymisen johdosta irtisanoa ainakin 1 500 työntekijää. Internetissä kiertäneiden spekulaatioiden vastaisesti Virgin Money UK ei aio ryhtyä painamaan omia seteleitään, vaan Clydesdale Bankin seteleiden painaminen jatkuu kaupasta huolimatta entiseen tapaan.
Tiina Silvasti

Tiina Silvasti (s. 14. elokuuta 1967 Vihti) on suomalainen yhteiskuntapolitiikan professori Jyväskylän yliopistossa. Silvasti on erikoistunut suomalaisen elintarvikejärjestelmän, globalisoituvien elintarvikemarkkinoiden sekä rikkaan maailman ruokaturvan ja nälkäongelman tutkimukseen. 
Hän tuonut julkisesti esille, että lihan myyminen halpuuttamalla muulloin kuin eräpäivän lähestyessä suosii suurtuotantoa ja ulkomaista elintarviketeollisuutta eikä edistä kestävää kotimaista ruuantuotantoa. Hänen on osallistunut myös eriarvoistavia työmarkkinoita ja köyhyyttä käsittelevään tutkimustyöhön.
Silvasti kirjoitti ylioppilaaksi Vihdin lukiosta vuonna 1986. Hän valmistui Helsingin yliopistosta valtiotieteen maisteriksi sosiaalipolitiikasta (1995) ja edelleen valtiotieteen tohtoriksi samasta pääaineesta (2001). Hänen suomankielinen väitöskirjansa oli otsikoitu "Talonpojan elämä : tutkimus elämäntapaa jäsentävistä kulttuurisista malleista". Työssä Silvasti paneutui maanviljelijöiden elämäntapaan ja sitä jäsentäviin kulttuurisiin malleihin. Elämäkerta-aineistoista lähtien hän pohti maatalouden ja maaseudun paikkaa maatalouden modernisaation seurauksena. Samaa aihepiiriä hän on käsitellyt myös myöhemmässä tuotannossaan.
Työurallaan Silvasti on työskennellyt muun muassa yliopistonlehtorina ja yliopistotutkijana Helsingin yliopistossa sekä yliopistonlehtorina Jyväskylän yliopistossa. Jyväskylän yliopiston yhteiskuntapolitiikan professorin tehtävässä Silvasti aloitti elokuussa 2014. Hänen edeltäjänsä yhteiskuntapolitiikan professorina oli Marja Järvelä.
Heikki Ahtiala

Heikki Ilmari Ahtiala (4. joulukuuta 1913 Helsinki – 30. joulukuuta 1983) oli suomalainen piirtäjä ja mainosgraafikko. Ahtiala voitti useita palkintoja julisteillaan.
Heikki Ahtiala opiskeli vuosina 1934–1936 Taideteollisuuskoulussa. Jo tällöin hän aloitti mainosuransa mainostoimisto SEK:ssa, jonka palveluksessa hän oli vuoteen 1949. Sitten hän siirtyi Ilmo Oy:n palvelukseen. Ahtiala osallistui talvi- ja jatkosotaan.
Vuonna 1951 Ahtiala vaihtoi työpaikkaa Oy Mainos Taucher Reklam Ab:hen, jossa hän työskenteli eläkeikään saakka. Yhtiössä hän vastasi art directorina projektien suunnittelusta ja nuorten graafikkojen opastamisesta, joten hänen omat suunnittelutyönsä jäivät sivuosaan. Päätyönsä ohessa Ahtiala opetti tekstausta ja layoutia Mainosgraafikkokoulussa sekä Taideteollisessa ammattikoulussa.
Ahtiala voitti useita palkintoja sunnittelemillaan julisteilla. Vuonna 1952 hän voitti yhdessä Aimo Ronkaisen ja Rolf Christiansonin kanssa Helsingin Olympialaisia varten järjestetyn julistekilpailun, joskin mikään kilpailun julisteista ei päätynyt toteutukseen saakka. Vuonna 1960 Ahtiala voitti Sibelius-aiheisella julisteella ensimmäisen palkinnon Finlandia-julistekilpailussa kategoriassa ”Suomalainen kulttuuri”.
Ahtiala suunnitteli myös kirjojen kansikuvia pääasiassa WSOY:lle ja Gummerukselle. Hän suunnitteli muun muassa kannet salapoliisikirjallisuuden klassikoiden suomennoksia sisältävän WSOY:n SaPo-sarjan alkupään kirjoihin.
Ahtiala oli Mainosgraafikot ry:n perustajajäsen ja varapuheenjohtaja vuodesta 1953. Hänelle myönnettiin valtion elinikäinen taiteilijaeläke vuonna 1980.
Mikko Kirjavainen

Mikko Seppo Ilmari Kirjavainen (s. 4. marraskuuta 1957 Helsinki) on suomalainen Rajavartiolaitoksen palveluksesta vuoden alussa 2015 eläkkeelle jäänyt kenraalimajuri.
Mikko Kirjavainen syntyi kenraali Ilmari Kirjavaisen ja Sinikka Mattilan perheeseen. Hänen puolisonsa on opettaja Marja Kukko. Kirjavainen valmistui Kadettikoulusta 1980 ja Sotakorkeakoulusta 1991. Puolustusvoimien palveluksessa Kirjavainen työskenteli 1980–1981 ja sitten Rajavartiolaitoksen palveluksessa. Vuonna 2000 hänestä tuli Lapin rajavartioston komentaja ja vuonna 2004 Rajavartiolaitoksen esikunnan raja- ja meriosaston päällikkö. Hän hoiti tätä tehtävää eläköitymiseensä asti. 
Kirjavainen ylennettiin vänrikiksi 1977, luutnantiksi 1980, yliluutnantiksi 1982, kapteeniksi 1986, majuriksi 1990, everstiluutnantiksi 1993, everstiksi 2000 ja prikaatikenraaliksi 2004.
Kirjavaisen isä oli Rajavartiolaitoksen komentajanakin toiminut kenraaliluutnantti Ilmari Kirjavainen.
The Thrill of It All

The Thrill of It All on englantilaisen poplaulaja Sam Smithin toinen studioalbumi, jonka julkaisi Capitol Records 3. marraskuuta 2017. Albumi oli listamenestys monessa maassa ja Sam Smith lähtee vuoden 2018 kesällä kiertueelle Yhdysvaltohin. 
Sam Smithin mukaan albumissa vain neljä kappaletta kertoo hänestä ja loput muista ihmisistä tai hänen mielipiteistään. Albumi oli listamenestys monissa maissa ja ensimmäinen hänen albuminsa, joka päätyi ensimmäiseksi Billboard 200 - albumilistalla.
Kim Mattsson

 
Kim Jouni Ilari Mattsson (s. 29. marraskuuta 1962 Helsinki) on suomalainen kenraalimajuri.
Mattsson syntyi kirjailija Gunnar Mattssonin ja oopperalaulaja Virpi Augustinin perheeseen. Mattsson suoritti Kadettikoulun 1985, Sotakorkeakoulun 1995, ylemmän päällystön kurssin 2007 ja ylimmän johdon kurssin 2009. Hän toimi kouluttajana Uudenmaan jääkäripataljoonassa 1985–1988 ja Kadettikoulussa 1988–1992. Mattsson oli sotilastarkkailija Lähi-idässä 1992–1993 ja Hämeen rykmentin toimistopäällikkö 1995–1996. Pääesikunnan toimistoupseerina hän toimi 1996–1998 ja oli tasavallan presidentin kolmas adjutantti 2000–2001, toinen adjutantti 2002–2003 ja ensimmäinen adjutantti 2003–2006. Mattsson oli tutkija Harvardin yliopistossa 2006–2007, Utin jääkärirykmentin komentaja 2007–2010 ja valtakunnallisten maanpuolustuskurssien johtaja vuodesta 2010. Pääesikunnan suunnitteluosaston apulaisosastopäällikkönä Mattsson työskenteli 2013–2015, Pääesikunnan komentopäälliköksi hänet nimitettiin 2015. Vuodesta 2021 alkaen hän toimii Maavoimien esikuntapäällikkönä.
Mattsson ylennettiin vänrikiksi 1982, luutnantiksi 1985, yliluutnantiksi 1987, kapteeniksi 1990, majuriksi 1995, everstiluutnantiksi 2001, everstiksi 2007, prikaatikenraaliksi 2015 ja kenraalimajuriksi 2021.
Ingrid Bade

Ingrid Bade (myös Hagström-Bade; 1908 Morgongåva, Ruotsi – 1989 Ruotsi) oli ruotsalainen graafikko ja taiteilija. Bade vaikutti Suomessa 1930- ja 1940-luvuilla.
Ingrid Hagström syntyi Ruotsissa Upplannin Morgongåvassa 1908. Hän opiskeli Tukholman Tekniska Skolanissa, josta valmistui mainosgraafikoksi. Opintojensa aikana hän tapasi suomalaisen taiteilijan Edmund Baden, ja pari meni naimisiin vuonna 1931. Samana vuonna he muuttivat Helsinkiin, josta Ingrid Bade sai ensin töitä Holger Schildts Förlagsaktiebolag -kustantamosta. Vuonna 1932 hän siirtyi mainosgraafikoksi Tilgmannin painotaloon. Työuransa aikana Ingrid Bade teki kuvituksia lähinnä ruotsinkielisiin lastenkirjoihin. Hän suunnitteli myös matkailumainosjuisteita sekä 40–50 erilaista postikorttia, joista useimpien pääteemana oli pääsiäinen.
Päätyönsä ohessa Ingrid Bade suunnitteli vaatteita Suomen oopperalle (myöh. Suomen kansallisooppera), muun muassa Jacques Offenbachin Orfeus manalassa -operettiin.
Vuonna 1945 Baden perhe muutti takaisin Ruotsiin. Ingrid Bade keskittyi tämän jälkeen perhe-elämään, mutta teki vielä jonkin verran myös maalauksia ja veistoksia.
Singaporen kansalliskirjasto

Singaporen kansalliskirjasto (, , , ) on Singaporen kaupunkivaltiossa toimiva kansalliskirjasto. Se toimii osana Singaporen kansallista kirjastohallintoa ("National Library Board Singapore", NLB), joka on kansalliskirjaston ohella maan muista yleisistä kirjastoista ja Singaporen kansallisarkistosta vastaava valtiollinen, maan viestintä- ja informaatioministeriön alainen virasto. NLB perustettiin 1. syyskuuta 1995.
Kansalliskirjaston alkusykäys saatiin kuitenkin jo vuonna 1823, kun British East India Companylle työskennelleen Sir Stamford Rafflesin johdolla käynnistettiin nimellä Singapore Institution -toimineen oppilaitoksen rakentaminen. Rakennus valmistui vuonna 1837. Oppilaitoksen osana toimi kirjasto, jonka kokoelmia henkilökunnan ja oppilaiden ohella yleisö pääsi pientä kuukausimaksua vastaan käyttämään. Kun yleisön kiinnostus kasvoi, perustettiin erillinen "Singapore Library", joka avattiin 22. tammikuuta 1845. Vuonna 1849 kirjaston toimintaa laajennettiin Malesian historiaan keskittyneellä museolla. Kirjaston ja museon nimi muutettiin vuonna 1874 muotoon "Raffles Library and Museum". Kokoelmia kartutettiin ja syksyllä 1887 kirjastolle ja museolle avattiin oma rakennus.
Woodstock (Portugal. The Man -yhtyeen albumi)

Woodstock on yhdysvaltalaisen alternative rock -yhtyeen Portugal. The Manin kahdeksas studioalbumi, jonka julkaisi Atlantic Records 16. heinäkuuta 2017. Yhtye aloitti uuden albumin tekemisen 2013, Evil Friends -albumin julkaisun jälkeen nimellä "Gloomin and Doomin". Albumin nimi vaihdettiin Woodstockiksi myöhemmin.
Nimi Woodstock tulee yhtyeen laulajan, John Gourleyn isän Woodstock-lipusta, jonka hän näytti Gourleylle. Se herätti inspiraatiota yhtyeelle ja albumin viralliseksi nimeksi tulikin lopulta Woodstock. Albumin kansikuva on yhtyeen kaverin kuva, jossa esiintyy palava auto. Kuva otettiin Kaliforniassa. 
Single "Live in the Moment" on mukana Electronic Artsin julkaiseman FIFA 18 -pelin soundtrackissa. Kappaleille "Feel It Still", "Live in the Moment" ja "Rich Friends" on julkaistu musiikkivideot. 
Lähteet.
Retignano

Retignano on kylä Italiassa Stazzeman kunnassa Luccan maakunnassa Toscanassa. Sitä asuttivat alun perin apuaaniliguurit jotka olivat pieni, Pohjois-Euroopasta tuleva yhteisö. Retignano päätyi Rooman keisarikunnan hallintaan vuonna 177 eaa., jolloin siitä tuli yksi menestyneimmistä ja kehittyneimmistä roomalaisista yhteisöistä Apuaanialpeilla. Sitä käytettiin lähinnä piilopaikkana mereltä tulevan hyökkäyksen varalta, sillä se oli tunnetusti hyvä paikka tarkkailla mereltä tulevia vihollisia, ja sieltä sai runsaasti puuta, uuttomateriaaleja ja marmoria. Retignano oli vuosisatojen ajan itsenäinen nimityksellä ”pikkukunta”, mutta vuonna 1776 suurherttua Pietro Leopoldo riisti siltä kyseisen nimityksen alistaen sen osaksi Luccaa, jonka maakunta Retignano nykyäänkin on. Retignano palasi menestyksen polulle 1800-luvun puolessavälissä, kiitos marmorilouhosten, joissa louhitaan arvostettua "bardiglio fioritoa", jota erityisesti projektin englantilaiset rahoittajat arvostivat.
Maailmansotien välissä kylä koki nopeaa väestönlaskua, jota aiheuttivat muuttaminen suuriin kaupunkeihin ja ulkomaille, erityisesti Pohjois-Amerikkaan ja Argentiinaan. Kadehdittavasta sijainnistaan johtuen saksalaiset hyödynsivät sitä, kunnes amerikkalaisjoukot uudelleenvalloittivat sen ja sijoittivat sinne yhden päätukikohdistaan Gootti-linjan etenemisvaiheen aikana.
Reijo Lumisalmi

Reijo Johannes Lumisalmi (19. kesäkuuta 1949 Suomussalmi – 23. huhtikuuta 1987 Raahe) oli suomalainen harrastajamuusikko, jonka tunnetuimpia sävellyksiä ja sanoituksia ovat iskelmälaulaja Reijo Kallion hittikappaleet ”Yksinäinen” (1979) ja suosittu häävalssi ”Suvivalssi” (1980). Lumisalmi ehti elämänsä aikana säveltää yli 40 kappaletta useille kotimaisille 1970- ja 1980-luvulla levyttäneille artisteille. Muun muassa Ahti Lammen vuonna 1980 julkaistulta esikoisalbumilta "Elämän valttikortit" löytyy viisi Lumisalmen säveltämää ja sanoittamaa kappaletta: ”Kesää kaipaan mä taas”, ”Kevään taikaa”, ”Lapsuuden pihamaa”, ”Sait minut tuntemaan” ja ”Kaksin on kauniimpaa”.
Päivätyönsä Lumisalmi teki autonkuljettajana Tie- ja vesirakennushallituksen palveluksessa. Hän soitti kitaraa ja harmonikkaa ja levytti laulujaan myös itse.
Lumisalmi menehtyi vain 37-vuotiaana sairauden uuvuttamana. Hänet on haudattu Haaralan hautausmaalle Raaheen.
Kauppaporvari (Raahe)

Kauppaporvari on Raahen keskustassa sijaitseva julkisia ja liiketiloja sisältävä rakennus, jossa on yli 400-paikkainen konserttisali Raahesali, kokous- ja kongressitiloja sekä kahvila-ravintola. Arkkitehtitoimisto Martti Väisäsen suunnittelema rakennus on valmistunut vuonna 1999 ja on pinta-alaltaan noin 10 000 neliömetriä. Raahesalin akustiikkakonsulttina on toiminut Alpo Halme.
Kiinteistöstä Raahen kulttuuripalveluiden käytössä olevia tiloja kutsutaan nimellä Tapahtumatalo Raahe. Näitä tiloja ovat Raahesali, kokoustilat Fregatti ja Parkki sekä Galleria Myötätuuli, ja ne ovat Raahen kaupungin omistuksessa. 
Kauppaporvarin tiloissa toimii myös muun muassa hotelli Raahen Hovi sekä Raahen seudun hyvinvointikuntayhtymän NeuvoRassi-palvelupiste.
Kaislammi

Kaislammi on Pirkanmaalla Pälkäneellä Äimälässä sijaitseva lampi.
Maantietoa.
Lammen pinta-ala on 2,1 hehtaaria ja se on 250 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Se sijaitsee Murronmäen ja Sydänmaankorven välisellä metsäalueella, jonka painaumassa ovat Sulkavankorven suot. Lammen rantaviivan pituus on 650 metriä ja sen rannat ovat soistunutta metsää. Lampi on autio eikä sen rantaan johda tietä.
Vesistösuhteet.
Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Mallasveden ja Pälkäneveden alueella (35.71), jonka Mallasveden alueeseen (35.711) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 131,3 metriä mpy. Siihen on johdettu kolme suo-ojaa ja sen laskuoja Myllyoja laskee 2,5 kilometrin päässä Ruotsilanselällä Mallasveteen Äimälän Liessaaren kohdalle.
Kirjaslampi (Valkeakoski)

Kirjaslampi , josta käytetään myös muotoa Kirjaslammi , on Pirkanmaalla Valkeakoskella sen kaupunkitaajaman lähellä sijaitseva lampi. Lampi kuuluu osana Valkeakosken ulkoilualueita .
Maantietoa.
Lammen pinta-ala on 1,4 hehtaaria ja se on 150 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 500 metriä. Lammen rannassa on yleinen uimala , jonka yhteyteen on rakennettu laiturirakennelma. Etelärannalla sijaitsee myös tanssilava .
Vesistösuhteet.
Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Mallasveden ja Pälkäneveden alueella (35.71), jonka Mallasveden alueeseen (35.711) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 84,2 metriä mpy. Lammesta on laskuoja Mallasveteen.
Historiaa.
Lammen itärannat ovat olleet saarena silloin kun Mallasveden pinta oli nykyistä korkeampana. Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa tilanne näyttäisi olleen juuri sellainen . Saaressa on asuttu varhaismetallikaudella ja asuinpaikan ranta on Kirjaslammille päin.
Vuoden 1956 peruskartassa lammessa oli jo uimala ja sen etelärannalla tanssilava. Läheinen hotelli on rakennettu vasta vuoden 1986 kartan julkaisun jälkeen.
Kaakkolampi (Valkeakoski)

Kaakkolampi on Pirkanmaalla Valkeakoskella Painon kylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa.
Lammen pinta-ala on 1,4 hehtaaria ja se on 150 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 450 metriä ja sen rannat ovat suota. Lamen rantasuon reunalle on rakennettu kaksi vapaa-ajan asuntoa, joille johtaa tiet seututieltä 310.
Vesistösuhteet.
Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Mallasveden ja Pälkäneveden alueella (35.71), jonka Roineen alueeseen (35.713) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 97,5 metriä mpy. Siihen on johdettu seitsemän suo-ojaa, joista Yhtehittensuolta tuleva on pisin oja. Lammen laskuoja laskee kilometrin päässä Halkohaavanjärven Kaakkoperään, joka sijaitsee 13 metriä alempana.
Kokojärvi

Kokojärvi on Pirkanmaalla Kangasalla Kuohenmaalla sijaitseva järvi.
Maantietoa.
Järven pinta-ala on 1,8 hehtaaria ja se on 200 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 550 metriä ja sen rannat ovat paikoin avosuota. Järven vieressä sijaitsee maatila, jonka peltomaat ympäröivät järveä länsipuolelta. Järven kaakkoispuolella kohoaa 55 metriä korkeammalle kalliohuippuinen Kokovuori.
Vesistösuhteet.
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Mallasveden ja Pälkäneveden alueella (35.71), jonka Roineen alueeseen (35.713) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 95,2 metriä mpy. Järveen on johdettu ympäröivien peltojen kuivatusojia ja sen laskuoja laskee Roineeseen Karpinlahdella.
Historiaa.
Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa järvi on mainittu nimeltä, mutta se oli tuolloin autio erämaajärvi.
Haapajärvi (Kangasala)

Haapajärvi on Pirkanmaalla Kangasalla Kuohenmaalla sijaitseva järvi.
Maantietoa.
Järven pinta-ala on 3,1 hehtaaria ja se on 450 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Sen etelärinteet ovat jyrkkiä ja pohjoiset rannat alavaa mata. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,1 kilometriä ja sen rannat ovat metsämaata. Lännessä sijaitsee maatila, mutta muuten järven rannat ovat autiot..
Vesistösuhteet.
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Mallasveden ja Pälkäneveden alueella (35.71), jonka Roineen alueeseen (35.713) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 100,6 metriä mpy. Siihen laske entisiä pelto-ojia metsämaalta. Järven itäpäästä alkaa laskujoki, joka virtaa alajuoksulla peltomaiden läpi Roineen Haapalahden Eteläistenperään.
Historiaa.
Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa Haapajärvi oli autio, mutta sen pohjoisrannat oli raivattu niityksi. Vuoden 1953 peruskartassa järven länsipuoli oli laajaa yhtenäistä peltomaata, joka on nykyään osittain metsitetty.
Iso Ahvenjärvi (Kangasala)

Iso Ahvenjärvi on Pirkanmaalla Kangasalla Kuohenmaalla sijaitseva järvi.
Maantietoa.
Järven pinta-ala on 3,5 hehtaaria ja se on 300 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Se sijaitsee metsäalueen keskellä avokallioiden välisessä notkossa. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 850 metriä ja sen rannat ovat suomaata. Järvi on autio eikä sen rantaan johda tietä.
Vesistösuhteet.
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Mallasveden ja Pälkäneveden alueella (35.71), jonka Roineen alueeseen (35.713) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 138,8 metriä mpy. Järveen on johdettu viisi suo-ojaa, joista yksi toimii laskuojana. Sen vedet on johdettu muihin metsäojiin, mutta se luetaan vesistöllisesti Roineen alueeseen. Pikku Ahvenjärvi sijaitsee 500 metriä etelään.
Lahnajärvi (Kangasala, Savo)

Lahnajärvi on Pirkanmaalla Kangasalla Savon kylässä sijaitseva järvi.
Maantietoa.
Järven pinta-ala on 24 hehtaaria ja se on 700 metriä pitkä ja 600 metriä leveä. Se sijaitsee Roineen länsirannan lähellä peltojen ympäröimänä. Järvellä on kartan mukaan yksi autiosaari Pajusaari, joka on halkaisijaltaan lähes 50 metriä. Etelärannasta työntyy järvelle leveä niemi, joka on autio. Sen rantaviivan pituus on 3,2 kilometriä ja sen rannat ovat puoliksi metsämaata ja peltomaata. Järven lähiympäristössä on neljä maatilaa ja sen rannoille on rakennettu yli kymmenen vapaa-ajan asuntoa. Niille tulee tiet suoraan seututieltä 310 tai sen sivutieltä yhdystieltä 3110.
Vesistösuhteet.
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Mallasveden ja Pälkäneveden alueella (35.71), jonka Roineen alueeseen (35.713) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 93,5 metriä mpy. Järveen laskee viisi tulo-ojaa, joista pisin on pakolaistenoja. Ojat tuovat muun muassa peltomaiden kuivatusvesiä. Pohjoisrantaan laskee Syväjärven lyhyt laskuoja. Sen kautta tulevat myös esimerkiksi Nelijärven, Iso-Riutan ja Iso-Salmuksen järvet. Järven laskujoki Myllyoja laskee Roineen Kurunlahteen.
Historiaa.
Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa Kurun kylän peltoaukea ulottui Roineelta Lahnajärvelle seuraten vieressä kulkevaa Lempäälään johtanutta tietä. Kummallakin puolella Lahnajärveä oli torppa ja järven kaakkoispuoli oli raivattu niityiksi. Järven laskuojan alajuoksulla Myllyojassa pyöri vesimylly. Vuoden 1953 peruskartassa järven ympäristössä oli peltoja joka suunnalla. Kun Järvenpään maatila luopui viljelystä, metsitettiin sen peltomaat. Etenkin järven kaakkoisrannoille ilmaantui vapaa-ajan asuntoja vuoden 1979 karttaan mennessä runsaasti.
Syväjärvi (Kangasala, Savo)

Syväjärvi on Pirkanmaalla Kangasalla Savon kylässä sijaitseva järvi.
Maantietoa.
Järven pinta-ala on 20 hehtaaria ja se on 1,1 kilometriä pitkä ja 400 metriä leveä. Järven keskellä työntyy pohjoiseen niemi, joka jakaa järven erikokoisiin osiin. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 3,2 kilometriä ja sen rannat ovat metsämaata, jota rikkoo kaksi peltopalstaa. Järven ympäristössä sijaitsee kaksi maatilaa ja rannoille on rakennettu 16 vapaa-ajan asuntoa. Niille tulee tiet yhdystieltä 3110.
Vesistösuhteet.
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Mallasveden ja Pälkäneveden alueella (35.71), jonka Roineen alueeseen (35.713) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 94,1 metriä mpy. Järven ainoa karttaan merkitty tulo-oja on Nelijärven laskuoja, joka laskee järven itäpäähän. Sen kautta laskee kymmenisen metsäjärveä. Vedet jatkavat Syväjärvestä Lahnajärveen, josta ne päätyvät Roineeseen.
Historiaa.
Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa Syväjärvi oli piirretty asumattomaksi järveksi, jonka rannoilta oli jo raivattu pari niittyä. Lempäälään menevä maantie kulki järven ohi sen eteläpuolelta. Vuoden 1953 peruskartassa järvellä toimi neljä maatilaa ja niiden peltoala ympäröi järveä kattavammin. Lopetettujen maatilojen peltoja on sittemmin metsitetty. Vuoden 1960 kartassa järvellä on neljä mökkiä ja vuoden 1975 kartassa yksitoista.
Nelijärvi

Nelijärvi on Pirkanmaalla Kangasalla Savon kylässä sijaitseva metsäjärvi.
Maantietoa.
Järven pinta-ala on 7,7 hehtaaria ja se on 550 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,4 kilometriä ja sen rannat ovat soistuvaa metsämaata. Järvi on yhtä vapaa-ajan asuntoa lukuun ottamatta autio.
Vesistösuhteet.
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Mallasveden ja Pälkäneveden alueella (35.71), jonka Roineen alueeseen (35.713) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 107,8 metriä mpy. Nelijärveen laskee luoteesta Kivinenoja, joka on Lampisen laskuoja. Lampisen kautta laskevat myös Pikku-Salmus, Iso-Salmus ja Lammasjärvi. Nelijärven länsipäähän laskee Mustaoja, joka on Iso-Riutan laskuoja. Muita tämän ojan kautta laskevia järviä ovat Särkijärvi, Vähä-Riutta, Salmus ja Helvetinjärvi.
Luontoarvoja.
Järvi sisältyy Lempäälän ja Kangasalan rajalla sijaitsevaan Salmuksen alueeseen, joka on pienjärvien Natura 2000-suojelualue. Alue on suosittu retkeilyalue.
Särkijärvi (Kangasala, Savo)

Särkijärvi on Pirkanmaalla Kangasalla Savon kylän lähellä sijaitseva metsäjärvi.
Maantietoa.
Järven pinta-ala on 1,3 hehtaaria ja se on 200 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Sen rantaviivan pituus on 550 metriä ja sen rannat ovat soistunutta metsämaata. Järvi on autio, mutta sen läheltä kulkee metsäautotie yhdystieltä 3110.
Vesistösuhteet.
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Mallasveden ja Pälkäneveden alueella (35.71), jonka Roineen alueeseen (35.713) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 121 metriä mpy. Järven ainoa oja on sen laskuoja Mustaojaan, joka laskee Nelijärveen. Sen vedet päätyvät lopuksi Roineeseen.
Luontoarvoja.
Järvi sisältyy Lempäälän ja Kangasalan rajalla sijaitsevaan Salmuksen alueeseen, joka on pienjärvien Natura 2000-suojelualue. Alue on suosittu retkeilyalue.
Vähä-Riutta

Vähä-Riutta on Pirkanmaalla Lempäälässä ja Kangasalla sijaitseva metsälampi.
Maantietoa.
Lammen pinta-ala on 1,7 hehtaaria ja se on 250 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lampi sijaitsee Iso-Riutan lähellä, mutta näiden välillä ei ole kartan mukaan yhteyttä. Sen rantaviivan pituus on 550 metriä ja sen rannat ovat metsämaata. Riuttajärvien välisellä kannaksella sijaitsee Taivalpirtti ja Vähä-Riutan rannassa on nuotiopaikka. Nämä kuuluvat Birgitan polun reitistöön. Kuntien välinen raja ylittää lammen sen keskeltä. Pirtille tulee tie yhdystieltä 3110.
Vesistösuhteet.
Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Mallasveden ja Pälkäneveden alueella (35.71), jonka Roineen alueeseen (35.713) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 125,1 metriä mpy.
Lammesta ei lähde laskuojaa eikä siihen laske muita ojia. Sitä voidaan pitää umpijärvenä.
Luontoarvoja.
Järvi sisältyy Lempäälän ja Kangasalan rajalla sijaitsevaan Salmuksen alueeseen, joka on pienjärvien Natura 2000-suojelualue. Alue on suosittu retkeilyalue.
Historiaa.
Vuoden 1975 peruskartassa lammille tulee etelästä metsätie ja samassa yhteydessä sinne ilmaantuu Taivalpirtti. Molemmat puuttuivat vuoden 1960 kartasta.
Iso-Riutta

Iso-Riutta on Pirkanmaalla Lempäälässä sijaitseva metsäjärvi.
Maantietoa.
Järven pinta-ala on 6,5 hehtaaria ja se on 500 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Sen rantaviivan pituus on 1,2 kilometriä ja sen rannat ovat metsämaata. Riuttajärvien välisellä kannaksella sijaitsee Taivalpirtti ja Vähä-Riutan rannassa on nuotiopaikka. Nämä kuuluvat Birgitan polun reitistöön. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria ja se on muuten autio. Pirtille tulee tie yhdystieltä 3110.
Vesistösuhteet.
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Mallasveden ja Pälkäneveden alueella (35.71), jonka Roineen alueeseen (35.713) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 125,2 metriä mpy. Järven lounaispäähän laskee Salmuksen lyhyt laskuoja. Iso-Riutta laskee Mustaojaa myöten Nelijärveen, josta sen vedet päätyvät lopuksi Roineeseen.
Luontoarvoja.
Järvi sisältyy Lempäälän ja Kangasalan rajalla sijaitsevaan Salmuksen alueeseen, joka on pienjärvien Natura 2000-suojelualue. Alue on suosittu retkeilyalue.
Historiaa.
Järven rantaan rakennettiin Taivalpirtti vuonna 1961.
Vuoden 1975 peruskartassa lammille tulee etelästä metsätie, joka puuttui vuoden 1960 kartasta. Karttojen mukaan laskuojan nimi on ollut myös Koivusoittenoja.
Salmus (Lempäälä)

Salmus on Pirkanmaalla Lempäälässä sijaitseva metsäjärvi.
Maantietoa.
Järven pinta-ala on 11,3 hehtaaria ja se on 900 metriä pitkä ja 250 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 2,1 kilometriä ja sen rannat ovat soistuvaa metsämaata. Järven lounaispäässä sijaitsee kolme vapaa-ajan asuntoa vierekkäin. Niille tulee tie yhdystieltä 3110.
Luontoarvoja.
Järvi sisältyy Lempäälän ja Kangasalan rajalla sijaitsevaan Salmuksen alueeseen, joka on pienjärvien Natura 2000-suojelualue. Alue on suosittu retkeilyalue.
Vesistösuhteet.
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Mallasveden ja Pälkäneveden alueella (35.71), jonka Roineen alueeseen (35.713) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 125,3 metriä mpy. Siihen on johdettu vain kaksi metsäojaa, joista kaakkoispäähän laskeva tule Helvetinjärvestä. Salmus laskee Iso-Riuttaan, jonka vedet päätyvät lopuksi Roineeseen.
Historiaa.
Vuoden 1953 peruskartassa järven nimi oli Salmijärvi, vuoden 1960 kartassa Salmusjärvi ja vuoden 1975 kartassa Salmus.
Lampinen (Kangasala)

Lampinen on Pirkanmaalla Kangasalla sijaitseva metsälampi.
Maantietoa.
Lammen pinta-ala on 2,7 hehtaaria ja se on 300 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Sen rantaviivan pituus on 700 metriä ja sen rannat ovat metsämaata. Lampi on saareton ja autio. Sen lähelle tulee metsäautotie Kangasalan suunnalta.
Luontoarvoja.
Järvi sisältyy Lempäälän ja Kangasalan rajalla sijaitsevaan Salmuksen alueeseen, joka on pienjärvien Natura 2000-suojelualue. Alue on suosittu retkeilyalue.
Vesistösuhteet.
Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Mallasveden ja Pälkäneveden alueella (35.71), jonka Roineen alueeseen (35.713) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 112,7 metriä mpy. Siihen laskee Pikku-Salmuksesta sen ja Iso-Salmuksen yhteinen laskuoja. Lampisesta laskee Kivinenoja Nelijärveen, josta vedet päätyvät lopuksi Roineeseen.
Pikku-Salmus

Pikku-Salmus on Pirkanmaalla Kangasalla sijaitseva metsälampi.
Maantietoa.
Lammen pinta-ala on 2,7 hehtaaria ja se on 300 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Se sijaitsee Hollon suon lounaispäässä Iso-Salmuksen vieressä. Sen rantaviivan pituus on 750 metriä ja sen rannat ovat soistuvaa metsämaata. Lampi on saareton ja autio, mutta sen ympäri kulkee metsäautotie, joka tulee Kangasalta päin.
Vesistösuhteet.
Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Mallasveden ja Pälkäneveden alueella (35.71), jonka Roineen alueeseen (35.713) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 112,8 metriä mpy. Järveen laskee idästä Hollon kuivatusojat ja lännestä Iso-Salmuksen yhdysoja. Pikku-Salmuksen laskuoja laskee Lampiseen, jonkavedet päätyvät lopulta Roineeseen.
Luontoarvoja.
Järvi sisältyy Lempäälän ja Kangasalan rajalla sijaitsevaan Salmuksen alueeseen, joka on pienjärvien Natura 2000-suojelualue. Alue on suosittu retkeilyalue.
Historiaa.
Vuoden 1960 peruskartassa sen nimi oli vielä Vähä Salmus, mutta vuoden 1975 kartassa Pikku-Salmus. Alueelle rakennettiin metsäautotiet vasta 1975 jälkeen.