Pelé

Edison (Edson) Arantes do Nascimento eli Pelé (23. lokakuuta 1940 Três Corações, Minas Geraisin osavaltio, Brasilia – 29. joulukuuta 2022 Morumbi, São Paulo, Brasilia) oli brasilialainen jalkapalloilija, jota pidetään laajalti yhtenä kaikkien aikojen parhaista pelaajista. Hän on lajin ainoa kolminkertainen maailmanmestari. Pelé teki 22-vuotisen uransa aikana ennätykselliset 1 283 maalia 1 363 ottelussa, joista Brasilian maajoukkueessa 92 ottelua ja 77 maalia. Hän voitti pelaamissaan sarjoissa maalikuninkuuden yhteensä 11 kertaa.
Kaikkiaan Pelé voitti kolme maailmanmestaruutta Brasilian maajoukkueessa vuosina 1958, 1962 (loukkaantui turnauksen alussa) ja 1970. Hän on yksi neljästä pelaajasta, joka on tehnyt maalin useammassa kuin yhdessä MM-finaalissa.
Peléstä on julkaistu useita kirjoja, ensimmäiset kaksi vuonna 1961. Ensimmäinen Pelé-elokuva "O Rei Pelé" julkaistiin vuonna 1962.
Nimet.
Pelén oikea nimi on Edison Arantes do Nascimento, mutta oikeasti etunimen pitäisi olla ilman i:tä, Edson, sillä syntymätodistukseen sattui virhe. Etunimi Edison on annettu keksijä Thomas Edisonin mukaan. Peléllä on useita lempinimiä: Perheen kesken hänet tunnetaan "Dicona". Häntä on myös kutsuttu "Gasolinaksi" samannimisen brasilialaisen laulajan mukaan. Kuuluisimman lempinimen Pelé alkuperä on jalkapalloseura Vasco de São Lourençon maalivahti Biléssä. Pieni Edson ei osannut sanoa nimeä kunnolla, ja kotiseudulla Baurussa eräs poika alkoi kiusata häntä kutsumalla Peléksi (sanasta Pilé), joka ei tarkoita mitään. Hänestä on käytetty myös nimitystä "Kuningas" (), "Musta helmi" () ja "Kreoli" ().
Tausta ja lapsuus.
Pelén sukujuurista on kaksi teoriaa, joiden mukaan ne juontavat joko Angolaan tai Nigeriaan. Pelé syntyi köyhään perheeseen Três Coraçõesin kaupunkiin, Rio de Janeiron pohjoispuolelle. Pelén isä João Ramos do Nascimento (tunnetaan lempinimellään Dondinho) oli paikallisen jalkapallojoukkueen Atlético Três Coraçõesin pelaaja. Pelén äiti Dona Celeste oli paikallisen hevoskuskin tytär. Hän kuoli 101-vuotiaana kesäkuussa 2024. Peléllä on veli Jair (tunnetaan nimillä "Zico" ja "Zoca"), joka pelasi myös jalkapalloa mutta jäi veljensä varjoon Santoksessa, lopetti jalkapallouransa ja opiskeli juristiksi. Peléllä on myös sisar Maria Lúcia. 
Dondinho sai vuonna 1944 mahdollisuuden pelata jalkapalloa Baurussa, jonne koko perhe muutti mukanaan Pelén eno Jorge sekä isänäiti Dona Ambrosina. Seitsemän vanhana Pelé alkoi kiillottaa kenkiä ja siirtyi myöhemmin työskentelemään kenkätehtaaseen. Nuorena Pelé itse tahtoi, että hänestä olisi tullut lentäjä, mutta jalkapallo oli pienelle pojalle todella rakas harrastus. 
Katupeleistä Santosiin.
Isän jalkapalloilijan ammatti takasi sen, että jalkapallo oli osa myös Pelén elämää. Pelé perusti naapurin lasten kanssa ensimmäisen jalkapallojoukkueensa "Sete de Setembron". 1950-luvulla Pelé pelasi myös muissa pienissä seuroissa, mutta "Kengättömät" oli Pelén ensimmäinen seura. Kun paikallinen kauppias lahjoitti joukkueen pelaajille kengät, he joutuivat vaihtamaan joukkueen nimeksi "Amériquinha". Joukkue pärjäsi hyvin kaupungin järjestämässä turnauksessa, ja Pelé oli turnauksen paras maalintekijä. Tämän jälkeen Pelé teki uransa ensimmäisen sopimuksen liittyessään "Baquinhon" joukkueeseen, joka oli Bauru Atlético Cluben poikien joukkue. Pelé menestyi Baquinhossa ja teki suuren vaikutuksen jalkapallopäättäjiin, erityisesti Waldemar de Britoon, joka oli saanut Pelén liittymään BAC:iin. Hän järjesti nuorelle lupaukselle mahdollisuuden pelata Santosissa, ja Pelé pelasikin ensimmäisen ottelunsa 7. syyskuuta 1956 Santosin paidassa.
Seurajoukkueura.
Santos (1956–1974).
Vasta 15-vuotias Pelé sai mahdollisuuden pelata Santoksessa, eräässä Brasilian tasokkaimmista jalkapallojoukkueista, jossa pelasi useita maajoukkueessakin pelaavia pelaajia, kuten Pepe. Santoksessa Pelé aloitti pelaamalla alle 20-vuotiaiden sarjassa, vaikka hän 15-vuotiaana olisi saanut pelata alle 16-vuotiaiden joukkueessakin. Lopulta hän pääsi myös viralliseen joukkueeseen. Hänen ensimmäinen pelinsä oli ystävyysottelu, ja Pelé teki siinä maalin. Maalin päästänyt maalivahti Zaluar teetti myöhemmin käyntikortin, jonka mukaan hän oli ”maalivahti, joka päästi sisään Pelén ensimmäisen maalin”. Debyyttinsä ottelussa, joka ei ollut ystävyysottelu, Pelé teki 12. tammikuuta 1957 ruotsalaista AIK:ta vastaan. 
Pelén ensimmäinen Campeonato Paulistan voitto tuli jo vuonna 1956, mutta tuolloin hän ei pelannut virallisessa joukkueessa. Ensimmäisen varsinaisen mestaruutensa kansallisella tasolla Pelé saavutti vuonna 1958 tehden liigassa 58 maalia 38 ottelussa. Vuonna 1959 Pelé suoritti asepalveluksen ja pelasi myös Brasilian armeijan joukkueessa. 
Vuonna 1961 Pelé loukkaantui vakavasti ottelussa Necaxaa vastaan, kun hän sai osuman puolustajan kädestä kasvoihin ja olkapäähän. Loukkaantuminen johti kolmen viikon taukoon. Vuonna 1962 Pelé kärsi nivusvammasta, joka oli seurausta liiallisesta pelimäärästä. 
Pelén edustama Santos pelasi useasti ulkomailla, kuten Euroopassa ja Afrikassa. Real Madridin, Juventuksen ja Manchester Unitedin kaltaiset varakkaat eurooppalaisseurat yrittivät saada Pelén siirtymään Eurooppaan, mutta Brasilian hallitus oli nimennyt Pelén ”kansallisaarteeksi” eikä päästänyt häntä lähtemään pois Brasiliasta.
Kansainvälistä menestymistä.
Loukkaantumisten jälkeen Pelé auttoi joukkueensa vuonna 1962 Copa Libertadoresin voittoon uruguaylaista Peñarolia vastaan. Voitto cupista avasi tien Intercontinental Cupiin, jonka loppuottelussa Santos voitti portugalilaisen Benfican. Seuraavana vuonna Brasilia pystyi uusimaan kummatkin mestaruutensa: ensin Copa Libertadoresissa voitto argentiinalaisesta Boca Juniorsista sekä Intercontinental Cupissa voitto italialaisesta AC Milanista. Pelén edustama Santos ei näiden mestaruuksien jälkeen saavuttanut menestystä kansainvälisillä kentillä, mutta São Paolon mestaruussarjan voittoja Santos saavutti vielä kuudesti (vuosina 1964, 1965, 1967, 1968, 1969, 1973). Yhteensä Pelé saavutti kymmenen Campeonato Paulistan mestaruutta Santoksessa ja oli 11 kertaa turnauksen paras maalintekijä.
Viimeiset kaudet Santoksessa ja jäähyväiset.
Pelé alkoi kyllästyä jatkuvaan matkustamiseen ja harkitsi seurajoukkueuransa lopettamista. Vuonna 1972 rahavaikeuksissa oleva Pelé kuitenkin teki vielä kahden vuoden sopimuksen seuran kanssa. Toisena sopimusvuonna kaikki palkkiot ja palkintorahat menisivät hyväntekeväisyyteen. Seurajoukkuejäähyväiset olivat edessä 1. lokakuuta 1974 Maracanãn stadionilla, kun Santos pelasi Ponte Pretaa vastaan. Ottelussa Pelé otti pallon käsiinsä, vei sen keskiympyrään ja kävi kiittämässä katsojia jokaisessa kulmassa.
Santoksessa Pelé pelasi 1 265 peliä viimeistellen niissä 1 124 maalia.
New York Cosmos (1975–1977).
Pelén omistama liikeyritys joutui vaikeuksiin, ja Pelén oli tehtävä seitsemän miljoonan dollarin sopimus yhdysvaltalaisen New York Cosmosin kanssa. Yhdysvaltoihin oli hankittu myös monia muita huippujalkapalloilijoita, joiden ura alkoi olla loppupuolella, esimerkkinä Franz Beckenbauer, joka oli Pelén joukkuetoverina Cosmoksessa. Pelé muutti perheineen New Yorkiin vuonna 1975. Ensimmäisen pelinsä Cosmoksessa Pelé pelasi kesäkuussa. Vuonna 1976 Cosmos sijoittui toiseksi NASL:n pohjoisessa lohkossa, ja seuraavana vuonna Cosmos voitti mestaruuden. Pelé jätti lopulliset jäähyväisensä Giants Stadiumilla 75 000 katsojan läsnä ollessa 1. lokakuuta 1977. Pelé teki ottelussa uransa viimeisen maalin.
Maajoukkueura.
Pelé pelasi ensimmäisen maaottelunsa Argentiinaa vastaan 7. heinäkuuta 1957. Hän päätti maajoukkueuransa 18. heinäkuuta 1971 ystävyysottelussa Jugoslaviaa vastaan Maracanãlla, jonne oli saapunut 180 000 katsojaa. Ottelu päättyi 2–2. Pelé pelasi Brasilian maajoukkueessa 92 ottelua tehden niissä 77 maalia.
MM-kisat 1958.
Pelén valinta maajoukkueeseen Ruotsin MM-kisoihin herätti hämmästystä, sillä hänet oli valittu Corinthiansin tähtipelaajan Luisinhon tilalle MM-joukkueeseen. Pelé loukkasi ennen kisoja polvensa ottelussa Corinthiansia vastaan. Pelé pelasi lopulta alkusarjassa ainoastaan ottelussa, jossa Brasilia kohtasi Neuvostoliiton.
MM-kisoissa Pelé nousi urheilevan maailman tietoisuuteen tehtyään välierissä Ranskaa vastaan hattutempun. Loppuottelussa Ruotsia vastaan Pelé kuoletti keskityspallon reidellä, vippasi sen yli vastustajan puolustajan ja potkaisi pallon suoraan ilmasta maaliin siirtäen Brasilian 3–1-johtoon. Hän viimeisteli vielä loppunumerot 5–2 puskumaalilla. Hänestä tuli kaikkien aikojen nuorin maailmanmestaruuden voittanut pelaaja.
MM-kisat 1962.
Brasilia oli Chilen MM-kisojen 1962 ennakkosuosikki. Suurin osa joukkueesta oli sama kuin vuoden 1958 MM-kisoissa, mutta valmentaja oli vaihtunut. Brasilia pelasi C-lohkossa yhdessä Meksikon, Tšekkoslovakian ja Espanjan kanssa. Brasilia voitti Meksikon ja Pelé syötti ottelussa Brasilian ensimmäisen maalin ja teki itse toisen. Pelé oli kuitenkin ottelun jälkeen epätavallisen väsynyt. Hän loukkaantui ottelussa Tšekkoslovakiaa vastaan, ja ottelu päättyi 0–0. Pelé ei pelannut alkusarjan päättävässä pelissä Espanjaa vastaan, eikä myöskään myöhemmissä otteluissa Englantia, Chileä ja Tšekkoslovakiaa vastaan.
MM-kisat 1966.
Brasilia oli kaksien edellisten MM-kisojen mestari, minkä vuoksi heihin kohdistettiin suuret odotukset, että he voittaisivat kolmannen kerran Jules Rimet -palkinnon ja saisivat sen omakseen. Joukkueen valmistautuminen ei kuitenkaan ollut optimaalista ja pelaajavalinnoissa oli huomattavia epäselvyyksiä. Lopulta Englannin MM-kisoista muodostui Pelén synkin MM-muisto, sillä Brasilia jäi alkulohkoon. 
Brasilia voitti turnauksen avausottelun Bulgariaa vastaan 2–0 Pelén onnistuessa maalinteossa kertaalleen. Seuraavassa ottelussa Unkaria vastaan Pelé oli vaihtopenkillä, kun Brasilia kärsi 3–1-tappion. Alkulohkon viimeisessä ottelussa Portugalia vastaan Brasilia kärsi myös 3–1-tappion Pelén pelatessa. Turnauksen jälkeen Pelé sanoi lopettavansa maajoukkueuransa, mutta hän pyörsi päätöksensä.
MM-kisat 1970.
Omien sanojensa mukaan Pelé ei halunnut lopettaa maajoukkueuraansa tappioon, ja hän päätti osallistua Meksikon MM-kisoihin 1970. Brasilian uudeksi valmentajaksi oli tullut Mário Zagallon, ja joukkue eteni karsinnoista suoraan kuudella voitolla MM-kisoihin. 
Avausottelussaan Brasilia kohtasi Tšekkoslovakian. Pelé teki ottelussa maalin ja Brasilia voitti 4–1. Alkulohkon toisessa ottelussa vastaan asettui Englanti, jonka Brasilia voitti 1–0. Alkulohkon viimeisessä ottelussa Romaniaa vastaan Pelé teki kaksi maalia, joiden ansiosta Brasilia voitti 3–2. Puolivälierissä Brasilia voitti Perun 4–1. Välierissä oli vastassa Uruguay, jonka Brasilia voitti 3–1. Loppuottelussa Brasilia kohtasi Italian voittaen 4–1. Meksikon maailmanmestaruuskilpailut olivat Pelén ensimmäiset MM-kisat, joissa hän pystyi pelaamaan turnauksen jokaisen ottelun.
Tilastot vuosi vuodelta.
Pelé teki 822 virallisessa ottelussa 760 maalia. Näistä 541 oli pääsarjamaaleja 560 ottelussa. Kun lasketaan mukaan ystävyys- ja näytösottelut, on lukema 1282 maalia 1366 ottelussa.
Pelityyli.
Pelén päätä on kuvailtu tietokoneeksi, joka antoi jatkuvasti uusia ohjeita pallon ja muiden pelaajien sijainnin muuttuessa. Tämän ansiosta hän pystyi olemaan oikeassa paikassa oikeaan aikaan tekemässä tehokkaimman siirron. Pelé hallitsi palloa eri ruumiinosillaan ja yhdisti pallonhallinnan erinomaiseen koordinaatiokykyyn sekä tasapainon hallintaan. Hänellä oli myös tarkka ja voimakas laukaus kummallakin jalalla. Kaiken täydensi ylivertainen peliäly.
Pelé pelasi oppaiden vastaisesti murtautumalla puolustussumppujen läpi rangaistusalueen keskeltä. Hänen pelityyliään tutkineet ovat nimenneet brasilialaistähden vahvuudeksi käsivarsien ja kyynärpäiden käytön. Hän kykeni ”kauhomaan” vastustajien muodostaman sumpun keskellä niin, että sallittu olkapäätaklaus kävi miltei mahdottomaksi. Jalkatekniikallaan Pelé puolestaan pystyi välttämään pallonriistoyritykset. Pelén pelitapa oli osin olosuhteiden sanelema, sillä hänen huippuaikanaan 1960-luvun alussa lajin puolustustaktiikka kukoisti. Tuolloin elettiin myös jalkapalloväkivallan kukkeinta aikaa ennen kuin FIFA alkoi tiukentaa varoitus- ja ulosajokäytäntöä.
Maineikkaita maaleja.
Maaliskuussa 1961 ottelussa Fluminesea vastaan Pelé teki maalin, jossa hän harhautti kuusi pelaajaa sekä maalivahdin. "O-Esporte"-lehti nimesi sen kauneimmaksi Maracanãlla tehdyksi maaliksi. Maalin kunniaksi on muistolaatta stadionin sisäänkäynnin päällä.
Pelén uran yksi suurimmista saavutuksista tapahtui vuonna 1969. Kun Pelén uran tuhannes maali alkoi lähestyä, jokaisessa pelissä oli satoja toimittajia. Pelé teki uransa 999. maalin rangaistuspotkusta ottelussa João Pessoassa Botafogoa vastaan, mutta samassa ottelussa Pelé joutui myös maalivahdiksi. Ottelussa Vasco da Gamaa vastaan vastustajan puolustaja teki oman maalin estääkseen Pelén tuhannen maalin syntymisen. Samassa ottelussa Pelé kuitenkin onnistui tekemään tuhannen maalinsa rangaistuspotkusta.
Urheilu-uran jälkeinen elämä.
Fernando Henrique Cardoson noustua valtaan Pelé ryhtyi Brasilian urheiluministeriksi vuonna 1995. Hän toimi ministerinä kolme vuotta. Hän näytteli useissa elokuvissa, muun muassa "Pako voittoon" -elokuvassa yhdessä Sylvester Stallonen kanssa. Pelé toimi englantilaisseura Fulhamin kykyjenetsijänä.
Pelé aloitti 19. huhtikuuta 1994 toimintansa Unescon hyvän tahdon lähettiläänä. Pelén teemana oli urheilu huumeidenkäytön ja köyhyyden vastaisena toimintana.
Yksityiselämä.
Pelé meni naimisiin vuonna 1966 Rosemerin kanssa Pelén vanhempien talossa Santosissa. Pelélle syntyi ensimmäinen lapsi, Kelly Cristina, vuonna 1967 ja toinen, Edson Cholbi do Nascimento eli "Edinho," 27. elokuuta 1970. Kolmas lapsi Rosemerin Jennifer syntyi vuonna 1978, mutta samana vuonna Pelé ja Rose erosivat. Peléllä on kaksi aviotonta lasta: Flávia Christina Kurtz (s. 1968) toimittaja Lenita Kurtzin kanssa sekä Sandra Regina Machado sisäkkö Anísia Machadon kanssa. Sandra on kirjoittanut kirjan "Tytär, jota Kuningas ei halunnut" ().
Pelé meni huhtikuussa 1994 naimisiin recifeläisen gospelmuusikko Assíria Seixas Lemosin kanssa. Hän sai Assírian kanssa kaksoset Joshuan ja Celesten 26. syyskuuta 1996.
Terveys.
Vuonna 1977 uutisoitiin, että Pelén oikea munuainen on poistettu.
Pelé joutui vuonna 2019 sairaalaan virtsatieinfektion vuoksi. Häneltä leikattiin samalla munuaiskiviä.
Pelé sairastui vuoden 2021 syyskuussa paksusuolen syöpään ja joutui tehohoitoon, josta hän kotiutui saman vuoden lokakuussa. Pelé kävi tämän jälkeen säännöllisesti kemoterapiassa. Marraskuussa 2022 brasilialainen lehti uutisoi, että Pelé olisi siirretty palliatiiviseen hoitoon, mutta Pelén tytär Flavia Nascimento kertoi Pelén olleen sairaalassa hengitystieinfektion vuoksi. Pelé kuoli 82-vuotiaana 29. joulukuuta 2022. Häntä hoitanut Albert Einstein -sairaala ilmoitti kuolinsyyksi ”useiden elinten toimintahäiriöt, jotka johtuivat paksusuolen syövän etenemisestä yhdistettynä Pelén aiempaan terveydentilaan”. Hänet haudattiin tiistaina 3. tammikuuta 2023 kotikaupungissaan Santosissa Memorial Necrópole Ecumênicaan. 230 000 ihmistä kävi jättämässä hyvästit Pelélle Vila Melmiron stadionilla. Brasiliaan julistettiin kolmen päivän suruaika hänen kuolemansa jälkeen.
Saavutuksia ja palkintoja.
Pelén merkitys tunnustettiin jo hänen aktiivivuosinaan. Hänet valittiin vuonna 1973 Etelä-Amerikan parhaaksi jalkapalloilijaksi.
Peléä on kunnioitettu myös urheilu-uransa jälkeen useilla huomionosoituksilla. Hänet valittiin "National Soccer Hall of Fameen" vuonna 1993. Vuonna 1999 Pelé nimettiin vuosisadan parhaaksi urheilijaksi sekä "Helsingin Sanomien", "Dagens Nyheterin", "L’Équipen", että "Reutersin" julkaisemilla listoilla. Kansainvälinen olympiakomitea on nimennyt hänet ”1900-luvun urheilijaksi” ja Kansainvälinen jalkapalloliitto FIFA ”Vuosisadan pelaajaksi”.
Pelé on tehnyt eniten pääsarjamaaleja (541) ja Lionel Messin (672) jälkeen eniten maaleja yhdessä seurassa (643 maalia Santosille).
Peléllä oli 32 joukkuemestaruutta.