tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Kerimäen kirkonkylä

Kerimäen kirkonkylä on entisen Kerimäen kunnan keskus ja yksi Savonlinnan taajamista. Kerimäen kirkonkylä sijaitsee Kantatie 71 varrella noin 23 kilometrin päässä Savonlinnan keskustasta.
Kerimäen kirkonkylä on entinen Jouhenniemen kylä. Pikkuvihan jälkeen 1743 suuri osa Kerimäkeä ja Kerimäen kirkonkylä Haapala nykyisellä Kallunmäellä, jäi Venäjän puolelle. Uudeksi keskukseksi tuli Suomen puolella, Puruveden rannalla oleva Jouhenniemen kylä. Jouhenniemeen Rakennettiin 1844-47 suuri puukirkko ja kylän nimeksi tuli Kerimäki. 
Kerimäen kirkonkylän postinumeroalueella 58200 Kerimäki on 3 317 asukasta (31.12.2015). Kerimäen kirkonkylän muodostamassa taajamassa on puolestaan 2 331 asukasta (31.12.2016).
Palvelut.
Kerimäen kirkonkylällä on peruskoulu ja peruspalvelut, kuten terveys-, kirjasto-, posti-, pankki- ja kirkolliset palvelut. Yhteispalvelupisteessä ovat kunnan, poliisin, Kelan ja verotoimiston palvelut
Yityish Aynaw

Yityish "Titi" Aynaw (, ; s. 1992 Begemder, Etiopia) on israelilainen malli ja vuoden 2013 Miss Israel. Hän on taustaltaan etiopianjuutalainen ja ensimmäinen tummaihoinen Miss Israel. 
Kymmenvuotiaana orvoksi jäänyt Aynaw muutti Israeliin yhdessä isovanhempiensa kanssa vuonna 2004 ja asuu nykyään Netanyan kaupungissa. Hän on suorittanut asepalveluksen Israelin puolustusvoimien sotilaspoliisijoukoissa ja on sotilasarvoltaan luutnantti. Aynaw on Miss Israeliksi valintansa jälkeen tavannut muun muassa Yhdysvaltojen presidentin Barack Obaman tämän Israelin vierailun yhteydessä.
New York Mutuals

The Mutual Base Ball Club of New York, eli lyhyemmin New York Mutuals oli johtava yhdysvaltalainen baseballjoukkue lähes koko 20-vuotisen historiansa ajan. Joukkue perustettiin 1857 vain hieman myöhässä ollakseen National Association of Base Ball Playersin perustajajäseniä. Ensimmäisen ammattilaisliigan, National Association of Professional Base Ball Players 1871, kuten myös 1876 käynnistyneen National Leaguen perustajajäsenistöön se kuitenkin kuului. 
Mutuals pelasi aluksi kotiottelunsa Elysian Fieldsillä Hobokenissa yhdessä New York Knickerbockersin ja useiden muiden manhattanilaisjoukkueiden kanssa, mutta muutti Union Groundsille Brooklyniin vuonna 1868. 
Heikosti sujuneen kauden 1876 (kuudentena saldolla 21–35) ja heikon taloudellisen tilanteen johdosta, joukkue kieltäytyi tekemästä viimeistä pelikiertuetta länteen, jonka johdosta seura lopulta erotettiin liigasta. Seuran omistaja ja Union Groundsin haltija Cammeyer sopi Hartford Dark Bluesin pelaamisesta Union Groundsilla kaudella 1877, jolloin joukkue nimettiin Hartfords of Brooklyniksi. Tämä seura hajosi kauden 1877 päätyttyä.
Toyota GT86

Toyota GT86 on Toyotan vuodesta 2012 lähtien valmistama takavetoinen coupé-korinen urheiluautomalli. GT86 on kehitetty yhteistyössä Subarun kanssa, ja sen lähes identtinen sisarmalli on Subaru BRZ. Aasiassa, Australiassa, Pohjois-Amerikassa, Etelä-Afrikassa ja Etelä-Amerikassa ensimmäisen sukupolven mallin nimenä oli Toyota 86, Bruneissa, Nicaraguassa ja Jamaikassa Toyota FT86. Vuoteen 2016 asti autoa myytiin Yhdysvalloissa ja Kanadassa Scion FR-S -nimisenä, kunnes Toyota lakkautti Scion-merkin. 
Vuonna 2021 esitelty toisen sukupolven malli on nimeltään Toyota GR86, joka tarkoittaa Gazoo Racingia.
Toyota GT86 (2012–2021).
Toyota GT86:n tuotantomalli esiteltiin Tokion autonäyttelyssä joulukuussa 2011. Sarjavalmistus alkoi helmikuussa 2012 Subarun tehtaalla Gunmassa.
Toyota GT86:ssa on vapaasti hengittävä nelisylinterinen 2,0-litrainen bokserimoottori, joka tuottaa tehoa 200 hevosvoimaa. Moottori on Subarun kehittämä, mutta siinä käytetään Toyotan D-4S-suorasuihkutusjärjestelmää. Voimansiirtona on kuusivaihteinen manuaali- tai automaattivaihteisto.
New Yorkin autonäyttelyssä keväällä 2016 esiteltiin kasvojenkohotuksen kokenut GT86. Näkyvimmät uudistukset olivat uudelleenmuotoillut etu- ja takapuskurit. Sekä etu- että takavalot on toteutettu LED-tekniikalla. Lisäksi sisatilojen materiaalit ovat valmistajan mukaan aikaisempaa laadukkaampia. Moottorin teho nousi 205 hevosvoimaan. 
Toyota GR86 (2021–).
Toyota GR86 -nimen saanut toisen sukupolven malli esiteltiin huhtikuussa 2021, viisi kuukautta uutta Subaru BRZ:aa myöhemmin. Euroopassa Subarun mallia ei enää myydä.
Voimanlähteenä on 2,4-litraiseksi kasvanut Subarun nelisylinterinen vapaasti hengittävä bokserimoottori, jonka teho on 235 hevosvoimaa. Vaihteistoksi voi edelleen valita kuusivaihteisen manuaali- tai automaattivaihteiston.
Dekollaasi

Dekollaasi (ransk. "décollage") on taiteen työskentelytapa ja teos, jotka perustuvat materiaalin poistamiseen jostain jo olemassa olevasta, kollaasitekniikassa käytetyn lisäämisen ja yhdistelyn sijaan. Siinä missä jälkimmäisen taustalla on ranskan verbi "coller", liimata, lähtee toiminta dekollaasissa sen vastaparista – irrottamisesta, repimisestä, irtoamisesta ("décoller"). Esimerkkinä seiniin ja katujen varsille päällekkäin liisteröidyt julisteet, joista taiteilija työstää uusia kokonaisuuksia kuorimalla riekaleita näkyvästä, paljastamalla alta uusia kerroksia ja merkityksiä.
Kuten myös kollaasin kohdalla, tekniikan synty ja kehitys linkittyy käytännössä pidempään jatkumoon. Käsitteenä dekollaasi on kuitenkin modernistinen. Ensimmäisiä merkittäviä kokeiluja tekivät 1940–50-luvun taitteesta alkaen mm. Jacques Villeglé, Mimmo Rotella, Raymond Hains ja François Dufrêne. Erityisen suosituksi suuntaus muodostui Ranskassa, jossa valtaosa siihen liitettävistä taiteilijoista 1950–60-luvuilla työskenteli. Monet heistä kuuluivat vuonna 1960 perustettuun ryhmään, joka tunnetaan taidesuuntauksena nimellä Uusi realismi. Tärkeiksi vaikutteiksi mainitaan usein etenkin dadaismi, kubismi, surrealismi ja ready-made.
Punkasalmi

Punkasalmi on entisen Punkaharjun kunnan keskus ja yksi Savonlinnan taajamista. Punkasalmi on Valtatie 14 varrella noin 35 kilometrin päässä Savonlinnan keskustasta.
Punkasalmen postinumeroalueella 58500 Punkaharju on 1 612 asukasta (31.12.2015). Punkasalmen taajamassa on puolestaan 1 339 asukasta (31.12.2016).
Palvelut.
Punkasalmessa on Punkaharjun yhtenäiskoulun alakoulu ja yläkoulu, terveyskeskus, apteekki, paloasema, kirjasto, päiväkoti sekä Postin ja Matkahuollon yhteinen asioimispiste (Shell huoltamo). Yhteispalvelupisteessä ovat kaupungin, poliisin, Kelan ja verotoimiston palvelut. 
Liikuntapalveluita ovat muun muassa pesäpallokenttä, yleisurheilu- ja jalkapallokenttä, jääkiekkokaukalo ja luistinrata, keilahalli, kuntosali, koulujen liikuntasalit, kuntoportaat sekä Kauvonniemen valaistu latu, kuntorata ja frisbeegolfrata. 
Savonlinnan seurakuntaan kuuluvalla Punkaharjun kappeliseurakunnalla on Punkasalmessa kirkko, seurakuntatalo ja Pappilansaaren kesäkoti.
Nobelinniemen vierassatamassa on jätehuolto ja veneluiska.
Liikenneyhteydet.
Punkaharjun rautatieasemalta Punkasalmesta on henkilöjunayhteys Savonlinnaan ja Parikkalaan, josta on yhteys Helsinkiin ja Joensuuhun. Punkasalmen kautta kulkevat myös Parikkalan kautta Helsinkiin vievät linja-autovuorot. 
Teollisuus.
Punkasalmessa on toiminut vuodesta 1964 Punkasalmen tehtaat, jotka ovat nykyisin Metsä Wood Punkaharjun vaneritehdas ja Metsä Wood Punkaharjun Kerto-tehdas. Tehtaat työllistävät yhteensä lähes 500 henkilöä.
Tantallonin linna

Tantallonin linna on raunio North Berwickissä, Skotlannissa, Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Linna koostuu kolmesta 15 metriä korkean muurin yhdistämästä tornista.
Historia.
Tantallonin linnan rakennutti jaarli William Douglas 1350-luvulla.
Linnaa piiritti Skotlannin kuningas Jaakko IV vuonna 1491 ja hänen seuraajansa Jaakko V vuonna 1528, jolloin aiheutui merkittävää vahinkoa. Kaksi tornia tuhoutui lähes kokonaan Englannin sisällissodassa vuonna 1651, jolloin 91 rojalistia piti siellä tukikohtaansa. Cromwellin joukot tulittivat linnaa 12 päivää, jonka jälkeen varuskunta antautui.
Douglasit myivät linnan pois vuonna 1699, jonka jälkeen se jatkoi rapistumista. Viranomaisille se lahjoitettiin vuonna 1924 ja sitä hoitaa nykyään Historic Scotland.
Alan Berg

Alan Harrison Berg () oli amerikanjuutalainen lakimies ja radio­juontaja, jonka uus­natsit murhasivat hänen kotinsa lähistöllä. Hänet tunnettiin ärsyttävästä ja suorasanaisesta tyylistään radio-ohjelmassaan.
Kansallis­mielinen valkoisten valtaa kannattava 'The Order' ("Järjestö"), joka tunnetaan myös saksankielisellä nimillä 'Brüder Schweigen' ('Veljet pysykää hiljaa') englanninkielisellä nimellä 'Silent Brotherhood' (Hiljainen veljeskunta), ampui Bergin Denverissä 18. kesäkuuta 1984. Ketään ei tuomittu Bergin murhasta, mutta kaksi The Orderin jäsentä tuomittiin muiden syytteiden perusteella.
Elokuvat aiheesta.
Oliver Stonen ohjaama elokuva "Talk Radio" (1988) perustuu osittain Alan Bergin tapaukseen, samoin elokuva "Petetty" (1988), jossa pääosissa ovat Debra Winger ja Tom Berenger. Myös "Brotherhood of Murder" (1999) perustuu tosi­tapauksiin ja The Orderin tarinaan sisältäen myös Bergin murhan.
Sven-Olof Hultin

Sven-Olof Hultin (16. kesäkuuta 1920 Kittilä – 24. heinäkuuta 2013 Helsinki) oli suomalainen kilpapurjehtija, kilpapurjehduksen vaikuttaja ja insinööritoimisto Ekonon toimitusjohtaja.
Hultin kilpaili opiskeluaikoinaan soudussa mutta pidemmän kilpauran hän teki purjehtijana. Vuonna 1969 hänet valittiin Suomen Purjehtijaliiton puheenjohtajaksi. Hän toimi Kansainvälisen purjehtijaliiton asiantuntijana monissa olympiakisoissa, viimeksi Busanissa 1988.
Hultin valmistui diplomi-insinööriksi Åbo Akademista 1943. Hän pääsi töihin insinööritoimisto Ekonoon vuonna 1951 ja toimi yhtiön varatoimitusjohtajana vuosina 1960–1964 sekä toimitusjohtajana vuosina 1964–1984 kunnes siirtyi eläkkeelle. Hän toimi pitkään World Energy Councilin puheenjohtajana.
Philadelphia Athletics (1860–1876)

The Athletic Base Ball Club of Philadelphia eli yleisesti Philadelphia Athletics oli yhdysvaltalainen baseballjoukkue, joka toimi National Association of Base Ball Playersissä 1860–1870 ja sittemmin National Association of Professional Base Ball Playersissä 1871–1875 ja oli yksi National Leaguen kahdeksasta perustajajäsenestä vuonna 1876.
Joukkue perustettiin vuonna 1860 nimellä "Athletic Base Ball Club" joka pian muuttui muotoon Athletic of Philadelphia ja Philadelphia Athletics. Ammattilaisjoukkueeksi se muuttui 1869. Seura voitti ensimmäisen ja ainoan ammattilaisliigan, NAPBBP:n mestaruutensa liigan avauskaudella 1871. Joukkue pelasi kautta aikain ensimmäisessä National Leaguen ottelussa 22. huhtikuuta 1876, jolloin se hävisi Bostonille 6–5. Kauden menestys oli kehnohko, kuudestakymmenestä ottelustaan joukkue voitti vain neljätoista. Otteluistaan 35 se pelasi kotona ja 25 vieraissa. Joukkue ei suostunut tekemään loppukaudesta ohjelmaan merkittyjä kiertueita länteen, vaan pelasi mieluummin paikallispelejä liigaan kuulumattomia joukkueita vastaan. Tämän seurauksena liiga erotti joukkueen.
Suruvyökerttuli

Suruvyökerttuli ("Myioborus torquatus") on kerttulien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Suruvyökerttulia tavataan Costa Ricassa ja Panamassa. Sitä on kuvattu yleiseksi, mutta sen kannankehitys on laskeva. Lajin ei kuitenkaan uskota olevan vaarassa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Keltapääkerttuli

Keltapääkerttuli ("Myioborus ornatus") on kerttulien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Keltapääkerttulia tavataan Kolumbiassa ja Venezuelassa. Lajia on kuvattu yleiseksi, mutta sen kannankehitys on laskeva. Sen ei kuitenkaan uskota olevan vaarassa, ja laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Andienviuhkakerttuli

Andienviuhkakerttuli ("Myioborus melanocephalus") on kerttulien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Andienviuhkakerttulia tavataan Andien alueella Kolumbiassa, Ecuadorissa, Perussa ja Boliviassa. Sitä on kuvattu yleiseksi, mutta sen kannankehitys on laskeva. Lajin ei kuitenkaan uskota olevan vaarassa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Valkorillikerttuli

Valkorillikerttuli ("Myioborus albifrons") on kerttulien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Valkorillikerttulia tavataan pienellä alueella Länsi-Venezuelassa. Lajia on kuvattu melko yleiseksi tai yleiseksi, mutta sen kannankehitys on laskeva. Se on luokiteltu silmälläpidettäväksi.
Elinympäristö.
Valkorillikerttuli elää vuoristometsissä ja metsänreunoilla 2 300–3 200 metrin korkeudella merenpinnasta.
Kolumbianviuhkakerttuli

Kolumbianviuhkakerttuli ("Myioborus flavivertex") on kerttulien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Kolumbianviuhkakerttulia tavataan Kolumbian pohjoisosissa. Sitä on kuvattu yleiseksi, mutta sen kannankehitys on laskeva. Lajin ei kuitenkaan uskota olevan vaarassa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Valkonaamakerttuli

Valkonaamakerttuli ("Myioborus albifacies") on kerttulien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Valkonaamakerttulia tavataan Venezuelan eteläosissa. Lajin on kuvattu olevan mahdollisesti melko runsaslukuinen, mutta sen kannankehitys on laskeva. Sen ei kuitenkaan uskota olevan vaarassa, ja laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Elinympäristö.
Valkonaamakerttuli elää kosteissa vuoristometsissä ja metsänreunoilla 900–2 250 metrin korkeudella merenpinnasta. Lajin ekologiasta ei tiedetä paljoa.
Arno Hollmén

Arno Ilmari Hollmén (s. 19. marraskuuta 1930 Helsinki) on suomalainen lääkäri ja professori emeritus. 
Hollménin vanhemmat olivat diplomi-insinööri Aarne Johannes Hollmén ja Wilma Maria Karlström. Hän avioitui 1953 sairaanhoitaja Ulla Margareta Kiurun kanssa. Hollmén tuli ylioppilaaksi Imatran yhteiskoulusta 1949 ja valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1956, anestesiaan hän erikoistui 1961. Hollmén oli Oulun yliopiston anestesiologian professori vuodesta 1974 vuoteen 1992. Hän on tutkinut synnytyskipujen lievittämistä, tehohoitoa, puudutusaineita ja johtopuudutusta. Hollmén julkaisi vuonna 1970 ensimmäisen suomalaisen synnytyskipuja koskevan tutkimuksen.
Ecuadorinkerttuli

Ecuadorinkerttuli ("Myiothlypis fraseri") on kerttulien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Ecuadorinkerttulia tavataan Ecuadorissa ja Perussa. Lajia on kuvattu melko yleiseksi, mutta sen kannankehitys on laskeva. Sen ei kuitenkaan uskota olevan vaarassa, ja laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
The Thermals

The Thermals oli yhdysvaltalainen indie-yhtye, joka perustettiin Portlandissa, Oregonissa vuonna 2002. Yhtyeen musiikissa oli kuultavissa vaikutteita lo-fi:sta sekä tavallisesta rockista. Yhtyeen kappaleet ovat myös tunnettuja poliittisista ja uskonnollisista kannanotoistaan. Yhtye lopetti toimintansa vuonna 2018.
Hollmén

Hollmén on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Erkki J. Hollo

Erkki Johannes Hollo (s. 28. marraskuuta 1940 Janakkala) on suomalainen oikeustieteilijä ja emeritusprofessori.
Elämä.
Hollo valmistui ylioppilaaksi Helsingin normaalilyseosta vuonna 1959. Hän valmistui Helsingin yliopistosta oikeustieteen kandidaatiksi vuonna 1966, oikeustieteen lisensiaatiksi vuonna 1971 ja oikeustieteen tohtoriksi vuonna 1976.
Hollo työskenteli Helsingin yliopiston maa- ja vesioikeuden assistenttina vuosina 1972–1973, vertailevan oikeustieteen assistenttina vuosina 1976–1977 sekä maa- ja vesioikeuden apulaisprofessorina virkaa tekevänä vuosina 1974–1975 ja vakinaisena vuonna 1977. Hollo oli Teknillisen korkeakoulun talousoikeuden professori vuosina 1977–1993 ja Helsingin yliopiston ympäristöoikeuden professori vuosina 1997–2008. Hän toimi myös Suomen Akatemian tutkimusassistenttina vuosina 1973–1974 ja varttuneena tieteenharjoittajana vuosina 1988 ja 1993–1994. Hän sai Teknillisen korkeakoulun talousoikeuden dosentuurin vuonna 1988.
Akateemisten tehtävien ohella Hollo on toiminut myös muissa tehtävissä. Hän oli korkeimman hallinto-oikeuden ylimääräinen hallintoneuvos 1983–1986 ja hallintoneuvos 1993–1997. Hän on toiminut puheenjohtajana ja jäsenenä useissa lainsäädäntökomiteoissa ja -toimikunnissa. Hän on toiminut useissa järjestöissä, mukaan lukien Suomen Ympäristöoikeustieteen Seuran, Maaseutuoikeuden seuran ja Kansainvälisen oikeustieteiden yhdistyksen Suomen osaston puheenjohtajana, European Environmental Law Associationin hallituksen jäsenenä sekä Euroopan maatalousoikeusneuvoston (Comité Européen du Droit Rural) varapuheenjohtajana 1991–2005 ja presidenttinä 2005–2010.
Hollo valittiin Suomalaisen Tiedeakatemian jäseneksi vuonna 1989 ja Latvian Tiedeakatemian jäseneksi vuonna 2003. Vuonna 2007 Suomalainen Lakimiesyhdistys myönsi hänelle Allan Serlachius-Särkilahti -palkinnon.
Hollon isä on J. A. Hollo.
Daptomysiini

Daptomysiini on suonensisäisesti infusoitava antibiootti, joka tehoaa moniin grampositiivisiin bakteereihin.
Daptomysiini tuotiin markkinoille 2003. Se on puolisynteettinen syklinen lipopeptidi. Se aiheuttaa kalsiumkanavista riippuvaisesti bakteerisolun solukalvon depolarisaation ja estää nukleiinihapposynteesiä. 
Daptomysiini tehoaa ainoastaan grampositiivisiin bakteereihin, kuten stafylokokkeihin, streptokokkeihin ja klostrideihin sekä enterokokkeihin. Sen käyttöaiheita ovat lähinnä vaikeat Staphylococcus aureus -infektiot ja se tehoaa myös MRSA-kantoihin. 
Daptomysiini annostellaan suonensisäisenä infuusiona. Se eliminoituu munuaisten kautta ja vaikeassa munuaisten vajaatoiminnassa annosväliä on pidennettävä. Daptomysiinillä ei saavuteta riittäviä lääkepitoisuuksia keuhkoissa ja keuhkojen limakalvon surfaktanttimolekyylit inaktivoivat sitä. Daptomysiini ei siis sovellu keuhkoinfektioiden hoitoon.
Daptomysiinin merkittävimmät haittavaikutukset ovat pahoinvointi ja lihaskipu tai lihasvaurio (rabdomyolyysi).
Koco

Koco oli vuosina 1921-1926 valmistettu saksalainen automerkki.
Koco-autoja valmistettiin vain kolmea mallia, joiden huomattavin ero oli moottorissa: ensimmäisen moottori oli ilmajäähdytteinen ja toisen nestejäähdytteinen nelitahtinen kaksisylinterinen bokserimoottori, jonka iskutilavuus oli 1021 cm³. Sen suurin teho oli 9 kilowattia eli 12 hevosvoimaa. Omapaino oli 510 kiloa ja huippunopeus oli 40 km/t.
Kolmannessa Koco-mallissa oli nelisylinterinen rivimoottori, jonka iskutilavuus oli 1540 cm³.
Koco oli halpa ja yksinkertainen auto. Kori oli vanerirakenteinen avokori. Autoon mahtui kolme ihmistä, kuljettaja etuistuimelle ja kaksi takaistuimelle. Autossa ei ollut sähköjärjestelmää, joten se käynnistettiin magneetolla. Mittareita ei ollut. 
Kaikkiaan Koco-autoja valmistettiin vain 800 kappaletta . Yksi Koco löytyi 1980-luvulla Suomen Kokemäeltä. Se entisöitiin ja merkittiin museoajoneuvorekisteriin 8.6.1990.
Valko-Venäjän kansallinen tiedeakatemia

Valko-Venäjän kansallinen tiedeakatemia (, ) on vuonna 1929 toimintansa aloittanut, Valko-Venäjän pääkaupunki Minskissä sijaitseva tiedeakatemia, maansa johtava tiedekeskus. 
Tiedeakatemia perustettiin lokakuussa 1928 vuosina 1922–1928 toimineen Valko-Venäjän kulttuuri-instituutin (Inbelkult) pohjalta. Nylkyään Valko-Venäjän kansallisena tiedeakatemiana tunnetun organisaation aiempina niminä olivat vuosina 1928-1936 Valkovenäläinen tiedeakatemia, sitten vuosina 1936–1991 Valko-Venäjän SNT:n tiedeakatemia ja vuosina 1991-1997 Valko-Venäjän tiedeakatemia. 
Valko-Venäjän kansallinen tiedeakatemian päärakennus rakennettiin arkkitehtien Iosif Lanhbard (1882–1951) ja G. Lavrov suunnitelmien mukaan vuosina 1932–1939. Kadulta päin katsottaessa päärakennuksen edustalla oleva kaksirivinen pylväikkökaari näkyy tunnusomaisena monumentaalisena piirteenä. Pylväikkökaari muistuttaa tyyliltään Langbardin Kiovaan suunnitteleman, nykyisin Ukrainan ulkoministeriönä toimivan rakennuksen pylväikkökaarta. 
Ennen toista maailmansotaa tiedeakatemiaan kuului 12 tieteellistä ja tutkimusinstituuttia, joissa työskenteli noin 1 000 henkeä. Osa tiedeakatemian rakennuksista vaurioitui pahoin sodan aikana, mutta päärakennus säilyi melko ehjänä. Sotaa edeltäviä suunnitelmia seuranneet kunnostustyöt valmistuivat vuonna 1949. Tiedeakatemian alueelle on rakennettu useita uudempia rakennuksia 1960- ja 1970-luvuilla.
Nykyään kansallinen tiedeakatemia ilmoittaa henkilökuntaansa kuuluvan yli 18 000 tieteentekijää, teknikkoa ja tukihenkilöstöä. Henkilöstön keski-ikä on noin 48 vuotta. Tutkijoita on runsas 5 800, joista noin 250 on professoreja. Valko-Venäjän kansallinen tiedeakatemia edustaa maataan esimerkiksi Kansainvälisessä tiedeneuvostossa (ICSU) ja Euroopan tiedeakatemioiden järjestössä (ALLEA).
Valko-Venäjän kansallisella tiedeakatemialla on useita eri toimintoja. Esimerkiksi Minskin "Kasvitieteellinen keskuspuutarha" eli täsmällisemmin "Valko-Venäjän kansallisen tiedeakatemian Kasvitieteellinen keskuspuutarha" (Tsentralnyi botanitšeski sad (NAN Belarusi)) on osa tiedeakatemiaa.
Cincinnati Reds (1876–1880)

Cincinnati Reds, joka tunnettiin myös nimellä Cincinnati Red Stockings oli yhdysvaltalainen baseball joukkue, joka perustettiin vuonna 1876. Seurasta tuli myös National Leaguen perustajajäsen.
Historia.
Cincinnati menetti ainoan ammattilaisbaseballjoukkueensa 1870, kun alkuperäinen Cincinnati Red Stockings -joukkue hajosi kyseisen kauden jälkeen. Vuonna 1875 John Joyce, joka oli ollut mukana myös Red Stockingsin toiminnassa, päätti kasata uuden ammattilaisjoukkueen paikallisten amatöörijoukkueiden pelaajista. Talven aikana Joyce myi äskettäin perustetun seuran varakkaalle lihanpakkaajalle, Josiah "Si" Keckille. Kun National League perustettiin 2. helmikuuta 1876 Grand Central Hotellissa New Yorkissa, kahdeksan kaupunkia valittiin kilpailemaan uudessa major leaguessa. Joukossa oli myös Cincinnatin joukkue. Joukkueessa oli kaksi pelaajaa mukana vuonna 1870 lakkautetusta joukkueesta. Joukkueen menestys ensimmäisellä kaudella oli surkea, saldo 9–56. Tämä on ainoa kerta major leaguen historiassa, kun joukkue on jäänyt alle 10 voiton.
Kausi 1877 ei ollut juurikaan edellistä parempi. Surkea menestys ja huono talous johti joukkueen hajottamiseen 19. kesäkuuta. Kolme viikkoa myöhemmin seura uudelleenorganisoitiin J. Wayne Neffin omistuksessa. Neff oli pelannut vuoden 1876 joukkueessa kakkospesää. Sanomalehdistössä oli kirjavaa käytäntöä siitä, pidettiinkö joukkueita yhtenä ja samana vai eri joukkueina. Omistajanvaihdos ei pelastanut mitään, Neddin Red Stockings jäi kuuden joukkueen liigassa auttamatta viimeiseksi ja liiga odotti aina joulukuuhun saakka, ennen kuin päätti sisällyttää joukkueen tilastot kyseiseen kauteen.
Kaudella 1878 Reds oli lähellä jopa voittaa liigamestaruuden, mutta hiipui lopulta toiselle sijalle voittokeskiarvolla 0,617, joka tämän päivän 162 ottelun määrillä tarkoittaisi 95 voittoa kaudessa. Kaudella 1879 joukkuetta pidettiin jälleen jopa mestarisuosikkina, mutta huonon puolustuksensa takia siitä ei ollut mestaruushaastajaksi. Taloudellisesti surkean vuoden lopulla Reds virallisesti erosi liigasta. Justus Thorner, puoliammattilaisen Cincinnati Star Base Ball Associationin puheenjohtaja, osti vaikeuksissa olleen seuran 24. lokakuuta ja haki sille liigapaikan.
Kaudella 1880 joukkue ei onnistunut pelikentällä, mutta myös johtajistossa kävi tuuletus. Puheenjohtajuus vaihtui kaikkiaan kolme kertaa ennen kauden päättymistä. Kauden päätyttyä seura poistettiin National Leaguesta ja korvattiin Detroit Wolverines -joukkueella. Syynä oli se, että joukkueen kotiotteluissa myytiin alkoholijuomia, vaikkakin vain ei-liigaotteluissa, ja se, että joukkueen pelikenttä oli auki myös sunnuntaisin.
Vuonna 1882 organisoitiin jälleen uusi, kaikkiaan jo kolmas Cincinnati Reds niminen seura, joka liittyi American Association -liigaan sen avauskaudelle. AA:n tullessa lakkautetuksi, joukkue siirtyi National Leagueen, jossa se edelleen pelaa.
Kotikenttä.
Reds pelasi ensimmäisien toimintavuosiensa ajan kotiottelunsa Avenue Groundsilla, joka sijaitsi lähellä Keckin lihanpakkaamoa ja varastointialuetta. Vuonna 1880 Justus Thorner siirsi joukkueen uudelle pelikentälle, joka sijaitsi Bank Streetillä.
Pellervo (sanomalehti)

Pellervo oli vuosina 1881-1884 Mikkelissä ilmestynyt sanomalehti. Lehden perusti lyseon lehtori Fredrik (Rietrikki) Polén.
Mikkelin suomenmieliset olivat halunneet 1870-luvulla Mikkeliin suomenkielisen sanomalehden. Rietrikki Polén oli maltillinen ja niin sanottu vanha rehellinen fennomaani. Pellervo oli Mikkelin ainoa sanomalehti omana aikanaan ja ensimmäinen suomenkielinen sitten Mikkelin Wiikko-Sanomien 1860-luvun alussa. 
Pellervo oli hyvin toimitettu uutislehti ja sen sisältö oli monipuolinen. Sen levikki ulottui Mikkelin kaupunkiin ja ympäröivälle maaseudulle. Rietrikki Polénin kuolema 1884 lopetti Pellervon ilmestymisen, mutta Mikkelin suomenmieliset perustivat sille pian seuraajan, Mikkelin Sanomat.
Abba Gindin

Avraham ”Abba” Gindin (אבא גינדין, s. 1946 Helsinki) on suomalaissyntyinen israelilainen entinen jalkapalloilija.
Helsingissä syntynyt Gindin edusti Suomessa Helsingin juutalaista urheiluseuraa Makkabia, kunnes muutti Israeliin vuonna 1964. Siellä hän pelasi 11 kauden ajan Hapoel Haifassa. Israelin jalkapallomaajoukkueessa Gindin esiintyi kuusi kertaa vuonna 1973, pelaten viisi MM-karsintaottelua ja yhden ystävyysottelun.
Juha Sipilä (kaupunkineuvos)

Juha Antero Sipilä (23. elokuuta 1935 Helsinki – 7. elokuuta 2002) oli suomalainen kaupunkineuvos ja poliitikko. Hän toimi vuosina 1985–1998 pääkaupunkiseudun yhteistyövaltuuskunnan (YTV) yhteistyöjohtajana ja sitä ennen Elinkeinoelämän valtuuskunnan (EVA) johtajana vuosina 1975–1984. Vuosina 1968–1975 Sipilä toimi Liberaalisen Kansanpuolueen (LKP) puoluesihteerinä. Koulutukseltaan hän oli teologian maisteri.
Sipilä toimi Helsingin kaupunginvaltuutettuna liberaalien ryhmässä 1973–1984, josta kolme vuotta kaupunginhallituksen varapuheenjohtajana. Vuonna 1970 Sipilä oli pääministeri Teuvo Auran sihteeri lyhytaikaisessa virkamieshallituksessa.
Sipilä pääsi ylioppilaaksi 1954, valmistui teologisesta tiedekunnasta 1961 ja opiskeli Yhdysvalloissa 1961–1962. Hän toimi 1960-luvulla muun muassa Töölön yhteislyseon tuntiopettajana, "Partiojohtaja"-lehden ja liberaalien "Polttopiste"-lehden päätoimittajana sekä ulkoasiainministeriön kehitysjoukkosihteerinä.
Sipilä hoiti luottamustoimia myös muun muassa partioliikkeessä, Round Table -järjestössä sekä musiikin ja urheilun parissa. Eläkkeellä ollessaan hän sairasti eturauhassyöpää ja omistautui tiedon levittämiselle syövästä.
Jean Vautrin

Jean Vautrin, oik. Jean Herman (17. toukokuuta 1933 Pagny-sur-Moselle – 16. kesäkuuta 2015 Gradignan) oli ranskalainen kirjailija, elokuvantekijä ja käsikirjoittaja.
Elämä.
Opiskeltuaan kirjallisuutta Auxerressa hän voitti Id'HEC:n palkinnon. Hän opiskeli Ranskan kirjallisuutta Bombayn yliopistossa, ja hänestä tuli Roberto Rossellinin apulaisohjaa. Ranskaan palattuaan hän tuotti viisi pitkää elokuvaa.
Hänen kielensä on runsasta ja omaperäistä, ja varhaiset työt ovat jännityskertomuksia, jotka ovat lämminhenkisiä ja kieleltään rikkaita. Käsikirjoittajana hänen lahjakkuutensa on ilmennyt dialogeissa ja tilanteiden luonnehdinnassa. 
Hän nousi julkisuuteen 1989 voitettuaan Prix Goncourt'n romaanillaan "Un grand pas vers le bon Dieu". Vuonna 1986 hän sai Prix Goncourt de la Nouvelle -palkinnon novellikokoelmastaan "Baby-boom".
Vuonna 1987 hän teki kirjailija Dan Franckin kanssa suurisydämisen valokuvaajahamon Boron (jonka esikuvana on todennäköisesti ollut Robert Capa).
Isotiikerihaikara

Isotiikerihaikara ("Tigrisoma mexicanum") on Keski- ja Etelä-Amerikassa tavattava haikaralaji.
Koko ja ulkonäkö.
Isotiikerihaikara voi kasvaa 71–81 cm pitkäksi. Lajin paras tuntomerkki on niin nuorena kuin aikuisenakin hyöhenistä paljas keltainen kurkku. Päälaki on musta ja pään sivut ja kaula ovat väriltään harmaat ohuin mustin vaakaraidoin. Myös siivet ovat harmaat ja raidalliset. Isotiikerihaikaran kyljet ovat ruosteenruskeat ja vatsa on valkoinen. Nokka ja jalat ovat pitkät ja harmaat. 
Levinneisyys ja elintavat.
Isotiikerihaikaraa tavataan alueelta, joka ulottuu Meksikosta Kolumbiaan. Lajin elinympäristöä ovat mangrovemetsät, jokien ympäristöt, suometsät ja galleriametsät. Lajin ravintoa ovat kalat, sammakot ja äyriäiset ja se ruokailee aikaisin ammulla tai iltaisin ja öisin. Isotiikerihaikarat voivat seisoa pitkiäkin aikoja liikkumatta kunnes keihästävät saaliinsa terävällä nokallaan. Lajin pesimäkausi on Costa Ricassa toukokuulta elokuulle ja Panamassa helmikuulta maaliskuulle. Munia on tyypillisesti 2 tai 3 ja ne ovat väriltään vaaleita vihrein pistein.
Italian muisto

Italian muisto on kuuluisan ranskalaisen maisemamaalarin Jean-Baptiste Camille Corot ín ajoittamaton viivasyövytystyö, 31,9×23,9 cm. työ kuuluu Ateneumin taidemuseon Ester ja Jalo Sihtolan lahjoituskokoelmaan.
Jean Corot oli aikansa pioneereja ulkoilmamaalauksen saralla. Grafiikka ei ollut hänen vahvimpia lajejaan ja usein ystävät auttoivatkin häntä grafiikantöiden loppuunsaattamisessa. "Italian muisto" on kaksivärinen viivasyövytystyö hänen uransa alkupuolelta. Corot kävi Italiassa kolmesti, viimeisen kerran vuonna 1843.
Mies telkien takana

Mies telkien takana on ranskalaisen taiteilijan Honoré Daumierin ajoittamaton lyijykynätyö. Kooltaan tämä työ on 32,5×24,5 cm ja se kuuluu Ateneumin taidemuseon Ester ja Jalo Sihtolan lahjoituskokoelmaan.
Daumier oli tuottelias graafikko, kuvittaja ja karikatyyristi. Hän lähestyi aiheitaan yleensä humoristisesti ja käsitteli niitä sitten lämpimästi taikka armottomasti.
Sihtoloiden lahjoituskokoelmaan kuuluu myös Daumierin "Tauluhuutokauppa"- laveeraus, 19,5×29,5 cm.
Jacoby Jones

Jacoby Rashi'd Jones (11. heinäkuuta 1984 New Orleans, Louisiana – 14. heinäkuuta 2024 Houston, Texas) oli yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja, pelipaikaltaan laitahyökkääjä. Jones pelasi kahdeksan kautta NFL-liigassa vuosina 2007–2016.
Jones voitti kaudella 2012 Baltimore Ravensin riveissä Super Bowlin. Hän oli yksi mestaruuden avaintekijöistä, ja teki loppuottelussa kaksi maalia. Toinen maaleista oli Super Bowl -historian pisin, 108 jaardin palautus toisen jakson aloituspotkusta. Samalla kaudella hänet valittiin myös liigan tähdistöotteluun Pro Bowliin.
Urallaan Jones edusti Houston Texansia, Baltimore Ravensia, San Diego Chargersia ja Pittsburgh Steelersiä. Lisäksi hän pelasi vuonna 2017 NAL-liigassa. Syyskuussa 2017 Jones teki yhden päivän mittaisen sopimuksen Ravensin kanssa, jotta voisi lopettaa uransa Ravensin pelaajana.
Muuta.
Jones oli kilpailijana Dancing with the Stars -televisiosarjan 16. tuotantokaudella. Hän sijoittui kilpailussa kolmanneksi.
Michael Oher

Michael Jerome Oher (s. 28. toukokuuta 1986 Memphis, Tennessee) on yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja, pelipaikaltaan ulompi hyökkäyksen linjamies. Hän on pelannut NFL-liigassa kahdeksan kautta vuosina 2009–2016. Oher ei ole pelannut missään kevään 2017 jälkeen.
Ennen ammattilaisuraansa yliopistojalkapalloa Mississippin yliopistossa pelannut Oher voitti kaudella 2012 Baltimore Ravensin riveissä Super Bowlin.
Elokuva.
Oherin vaikeasta nuoruudesta kirjoitetun kirjan pohjalta tehtiin vuonna 2009 elokuva "Elämä pelissä". Oheria elokuvassa näyttelee Quinton Aaron ja naispääosaa esittänyt Sandra Bullock palkittiin roolisuorituksestaan parhaan naispääosan Oscarilla.
Samoilovo

Samoilovo () on kylä ja maalaiskunta Leningradin alueen Boksitogorskin piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Pikaljovon itäpuolella 40 kilometriä Boksitogorskista koilliseen. Kylässä on 141 ja kunnassa 1 600 asukasta (vuonna 2012).
Maantiede ja asutus.
Samoilovon kunnan pinta-ala on 471,47 neliökilometriä. Se rajoittuu Boksitogorskin Bolšoi Dvorin, Pikaljovon, Boksitogorskin, Borin, Anisimovon ja Jefimovskiin kuntiin sekä Leningradin alueen Tihvinän piiriin. Pinta-alasta 75,3 % on metsää, 18,1 % maatalousmaata, 2,5 % teollisuusaluetta, 2,3 % asuinaluetta ja 1,7 % vesistöjä.
Pinnanmuodostukseltaan seutu on kumpuilevaa tasankoa, jolla kohoaa Tihvinän selänne. Tärkein joki on Tihvinänjoki. Kunnan pohjoisosan joet kuuluvat Javosman kautta Paksujokeen laskevan Retešan ja eteläosan joet Tšagodan altaisiin. Järviä ovat Ozerskoje, Britomlja ja Velje. Hyötykaivannaisiin kuuluvat kalkkikivi, turve, sapropeeli, savi, hiekka, sora ja mineraalivärit.
Kunnan hallinnollinen keskus on Samoilovon itäpuolella sijaitseva Sovhoznyin taajama. Sen lisäksi kuntaan kuuluu 28 kylää ja muuta asutusta: Dubrova, Finikovo, Gorka, Grigorkino, Karpovskaja, Kazjonnoje Selo, Koli, Koskovo, Okulovo, Osinovka, Pakšejevo, Plutino, Podborovje, Rjazanski Šljuz, Samoilovo, Sara, Selivanovo, Sliziha, Sytšovo, Tšudtsyn kylä ja asemataajama, Ugol, Velje, Verhovje, Volodino, Zahoži, Zamošje ja Zarutševje. Suurimmat keskukset ovat yli 700 asukkaan Sovhoznyi ja noin 450 asukkaan Koli.
Liikenne, talous ja palvelut.
Kunnan läpi kulkee Uuden Laatokankaupungin ja Vologdan välinen maantie A114 sekä Olhavan ja Vologdan välinen rautatie, jolla on Kolin asema. Kylistä on linja-autoyhteydet Pikaljovoon, Jefimovskiin ja Boksitogorskiin. Rautatieasemalla pysähtyvät Babajevon ja Pietarin väliset paikallisjunat.
Talous perustuu metsäteollisuuteen. Tärkein tuotantolaitos on Tšudtsyn kylässä sijaitseva Mayr-Melnhof Holz Jefimovskin puunjalostustehdas. Lisäksi louhitaan sementin valmistukseen käytettävää kalkkikiveä. Maataloutta edustaa 18 yksityistilaa, asukkaiden palstaviljelmät ja kalankasvatuslaitos. Huomattavia työllistäjiä ovat erilaiset palvelut.
Sovhoznyin taajaman palveluihin kuuluvat alakoulu, kulttuurikeskus, kirjasto, lääkintäasema, posti ja joukko kauppoja. Julkisia palveluja on myös Kolissa. Maantien varrella on huoltoasemia ja kahviloita.
Nähtävyydet.
Kunnasta on löydetty kolme keskiaikaista hautapaikkaa. Rakennusmuistomerkkeihin kuuluu 1700-luvulla – 1800-luvun alussa rakennettu Samoilovon tsasouna.
Ennen kilparatsastusta

Ennen kilparatsastusta on ranskalaisen taiteilijan Raoul Dufyn litografiatyö. Kooltaan tämä työ on 35,1×47,8 cm ja se kuuluu Ateneumin taidemuseon Ester ja Jalo Sihtolan lahjoituskokoelmaan.
Vihreävoittoinen litografia kuvaa knallipäisiä miehiä ja 1920-luvun tyyliin pukeutuneita naisia sekä ratsuhevosia ratsastajat selässään.
Dufy sai fauvistisia vaikutteita vuoden 1905 fauvistisalongista ja alkoikin tästä eteenpäin esiintyä heidän näyttelyissään.
Naamioiden vallan alla

Naamioiden vallan alla (Sous le règne du masque) ts. Naamion valtakunnassa on belgialaisen taiteilijan James Ensorin öljyvärityö kankaalle vuodelta 1925. Kooltaan tämä työ on 50×60 cm ja se kuuluu Ateneumin taidemuseon Ester ja Jalo Sihtolan lahjoituskokoelmaan.
Tämä heleänvärinen työ "Naamioiden vallan alla" kuuluu Ensorin ns. myöhempään tuotantoon, jolloin hän varioi jo käyttämiään aiheita. Kaiken kaikkiaan se on tyypillinen Ensorille, joka maalasi paljon muitakin asetelmia. Maalauksessa naamioit katselevat pöydän reunalla pöydällä olevia tavaroita: kukkamaljakoita, kankaita ja paria pientä patsasta. Taustan seinällä erottuu hämärästi lentäviä ihmisiä siipineen ja muutamat kujeilevan näköiset ihmiskasvot.
Naamioita Ensor maalasi vuoden 1883 paikkeilta lähtien. Hän oli itse asiassa kasvanut naamioiden ja nukkien ympäröimänä perheensä matkamuistomyymälässä Ostendissa. Siellä myytiin simpukankuoria ja esineistöä Kaukoidästä sulassa sovussa eli viuhkoja, posliinimaljakoita ja naamioita. Ensor maalasi esimerkiksi omankuvan, jossa hänen kasvojaan ympäröi koko joukko naamioita tungokseen asti. On ajateltu Ensorin käyttäneen naamioita ilmaisemassa luonteenpiirteitä ja tunnetiloja. Hänen katsoneen käyttäneen niitä enemminkin paljastamis- kuin peittämistarkoituksessa. Hän maalasi useita näynomaista, karnevalistista groteskinomaistakin maalausta. Hänen painajaismaisimmatkin maalauksensa, jotka ovat ekspressiivisiä ja kirkasvärisiä esiintyvät kuitenkin hyvin maalauksellisessa muodossa.
Jalo Sihtola sai Naamioiden vallan alla- maalauksen lahjaksi belgialaiselta liikemiesystävältään Camille Snauwaertilta vuonna 1937. Sihtola oli itse asiassa tavannut Ensorin itsekin tuona samana vuonna, jota hän kirjeessään liikemiesystävälleen Jean Gutzeitille Brysseliin kuvailee "älykkääksi taiteilijaksi ja suureksi vanhaksi herrasmieheksi".
Major League Baseball -kausi 2005

Major League Baseball kausi 2005 oli Major League Baseballin kausi, joka runkosarjan osalta alkoi 3. huhtikuuta. Viimeinen loppuottelu pelattiin 26. lokakuuta, jolloin Chicago White Sox saavutti neljännen voittonsa Houston Astrosista.
Runkosarjan sarjataulukot.
‡ Yankees voitti divisioonan keskinäisten otteluiden perusteella.
† villi kortti
Saksan 20. panssaridivisioona

20. panssaridivisioona () oli Saksan maavoimien panssariyhtymä toisessa maailmansodassa itärintamalla.
Perustaminen.
Wehrkreis IX perusti 15. lokakuuta 1940 divisioonan Erfurthissa. Sen runkona oli 19. jalkaväkidivisioona ja divisioona oli muodostettu 1. toukokuuta 1941.
Historia.
Divisioona antautui toukokuussa 1945.
Valaanpaloitus

Valaanpaloitus on norjalaisen taiteilijan Henrik Finnen litografia vuodelta 1951. Teos on kooltaan 59×73 cm ja se kuuluu nykyään Ateneumin taidemuseon Ester ja Jalo Sihtolan lahjoituskokoelmaan.
Henrik Finne teki pitkiä merimatkoja muun muassa Etelämerelle 1930-luvun lopulla. "Valaanpaloitus" on tämän saanut aiheensa näiltä Finnen merimatkoilta. Finneä arvostetaan värigrafiikan taitajana. Tämä taito tulee ilmi myös "Valaanpaloitus"-työssä sen kahdeksaine väreineen.
Ratsastajia

Ratsastajia on ranskalaisen taiteilijan Hippolyte Flandrinin ajoittamaton mustepiirros. Kooltaan tämä pikkutyö on 14×19 cm ja se kuuluu Ateneumin taidemuseon Ester ja Jalo Sihtolan lahjoituskokoelmaan.
Lyonilainen Hippolyte Flandrin saapui Pariisiin 20-vuotiaana vuonna 1829, jossa hän pääsi Ingresin oppilaaksi. Hän olikin menestyksekäs ja voitti Prix de Romen vuonna 1832. Tämän jälkeen hän vietti pitkiä aikoja Roomassa, jossa hän kuolikin vuonna 1864. Flandrin oli taidokas piirtäjä. Aiheina uskonnolliset aiheet olivat hänelle läheisiä. Ja parhaiten hänet muistetaankin muotokuvista ja kirkkofreskoista..
Tulo juhlaan

Tulo juhlaan on ranskalaisen graafikon ja kuvittajan Jean-Louis Forainin ajoittamaton viivasyövytystyö. Kooltaan tämä pikkutyö on 17,4×11,6 cm, ja se kuuluu Ateneumin taidemuseon Ester ja Jalo Sihtolan lahjoituskokoelmiin.
Jean-Louis Forain oli aktiivinen graafikko ja kuvittaja 1870-luvun puolivälistä alkaen. Hän kuvasi töissään pariisilaiselämää, myöhemmin myös sosiaalisesti kantaa ottavalla tavalla. Aikaisemmin hän oli osallistunut muutamiin impressionistisiin näyttelyihin, sillä hän oli Édouard Manet’n ja Edgar Degas’n ystävä.
"Tulo juhlaan" -työssä juhlavaatteisiin pukeutuneet pariskunnat, naiset ja knallipäiset miehet odottavat jonossa vuoroaan päästä riisumaan päällysvaatteensa. Lakeija auttaa parhaillaan etumaisena olevaa naista takin riisumisessa. Naisen yllä on pitkä vaalea muutamin kukin koristeltu mekko.
Baseballin Euroopan-mestaruuskilpailujen B-sarja 2013

Vuonna 2013 Baseballin Euroopan-mestaruuskilpailujen B-sarja pelattiin kahtena erillisenä turnauksena. Lohkojen voittajat Venäjä ja Iso-Britannia selvisivät pääsarjan turnaukseen 2014 ja vastaavasti lohkojen viimeiset Irlanti ja Slovenia putosivat C-sarjan turnaukseen kesäksi 2014. 
Ryhmä Wien.
Wien, Itävalta
Loppuottelu.
 - 2–3
Ryhmä Zürich.
Zürich, Sveitsi
Loppuottelu.
 - 0–2
Bermuda (Albert Gleizes)

Bermuda on ranskalaisen taiteilijan Albert Gleizesin maalaus (guassi, lyijykynä, vesiväri) vuodelta 1917. Kooltaan tämä työ on 22×28 cm ja se kuuluu Ateneumin taidemuseon Ester ja Jalo Sihtolan lahjoituskokoelmiin.
Albert Gleizes oli mukana kubismin synnyssä. Hän oli tutustunut Le Fauconiin, Robert Delaunay`hen ja Fernand Légeriin, mikä vaikutti suuresti asiaan. Gleizes julkaisi Jean Metzingerin kanssa kirjan kubismista (Du Cubisme), mutta myös vuonna 1923 teoksen "La Peinture", jota on pidetty yhtenä abstraktin taiteen tärkeimpänä ohjelmanjulistuksena. Albert Gleizes muutti vuonna 1916 New Yorkiin, josta hän keväällä 1916 teki matkan Barcelonaan. Täältä hän palasi syksyllä takaisin Bermudan kautta.
"Bermuda"-maalauksessa näkyy esittäviä kaupunkitaloja, näiden takana kapeita puita, muun maalauksen ollessa pilkottu kubistisesti. Gleises siirtyi täyteen abstraktioon 1920-luvun alussa.
Rutunan kirkko

Rutunan kirkko oli Huittisiin kuuluneen Kauvatsan kappeliseurakunnan ensimmäinen kirkko. Se purettiin vuonna 1800, jolloin seurakunnan uusi kirkko rakennettiin Kauvatsan nykyisen kirkon paikalle. Rutunan kirkon ympärillä oli myös hautausmaa, jonne haudattiin kaikkiaan yli 700 vainajaa. Nykyään vanhan kirkkomaan alue on aidattu puistoksi ja paikalla on muistomerkki.
Historia.
Kauvatsan ensimmäinen kirkkorakennus valmistui vuonna 1646 Rutunan tilan maille Kauvatsanjoen tuntumaan. Se oli kuitenkin vain "julkinen tupa", eikä varsinainen kirkko. Rakennus purettiin epäkäytännöllisyytensä vuoksi 1689 ja sen tilalle rakennettiin uusi kirkko. Se sijaitsi noin viidenkymmenen metrin päässä Rutunan talosta. Ison vihan jälkeen kirkko laudoitettiin ja tervattiin. 1740-luvulla kirkkoon rakennettiin sakasti.
Vuonna 1781 pidetyssä piispantarkistuksessa otettiin esille uuden kirkon rakentaminen. Osa seurakuntalaisista jätti piispalle kirjeen, missä he pyysivät kirkon siirtämistä Rutunasta muutamaa kilometriä pohjoisemmaksi Yttilän kylään. Rutunan kirkon sanottiin olevan kaukana kylistä ja ajoteistä, ja se oli myös käynyt ahtaaksi. Hanke kuitenkin lykkäytyi, koska Huittisten emäkirkkoa piti laajentaa. Isännillä, jotka eivät halunneet näitä työtaakkoja yhtä aikaa, oli manttaalienemmistö äänestyksessä. Lisäksi rovasti Nils Idman nuoremman mielestä Rutunan kirkko oli toistaiseksi riittävä sekä kunnoltaan että tiloiltaan.
Kun Huittisten kirkko oli laajennettu, kauvatsalaiset päättivät syyskuussa 1798 pidetyssä kappelinkokouksessa, että uusi kirkko rakennetaan Yttilään. Rutunan kirkko purettiin vuonna 1800 ja sen kelvollinen aines käytettiin Yttilän pyhäkköön. Uusi kirkko ympäröivine kiviaitoineen oli valmis vuoden 1801 syksyllä.
Jewish Defense League

The Jewish Defense League (JDL) ("Juutalainen Puolustusliitto") on juutalainen, Yhdysvalloissa vuonna 1968 perustettu terroristijärjestö, joka on ilmoittanut päämääräkseen suojella juutalaisia antisemitismiltä kaikin tarvittavin keinoin. JDL:n epäiltiin juonineen pommi-iskua Kalifornian Culver Cityssä sijaitsevaan Fahd Mosque-moskeijaan. FBI on kutsunut JDL:ää "oikeistolaiseksi terroristiryhmäksi".
Duettokerttuli

Duettokerttuli ("Myiothlypis bivittata") on kerttulien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Duettokerttulia tavataan Argentiinassa, Boliviassa, Brasiliassa, Guyanassa, Perussa ja Venezuelassa. Sitä on kuvattu melko yleiseksi, mutta sen kannankehitys on laskeva. Lajin ei kuitenkaan uskota olevan vaarassa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Oliivikulmakerttuli

Oliivikulmakerttuli ("Myiothlypis chrysogaster") on kerttulien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Oliivikulmakerttulia tavataan Boliviassa, Kolumbiassa, Ecuadorissa ja Perussa. Sitä on kuvattu harvinaiseksi ja laikuttaisesti levittäytyneeksi, ja sen kannankehitys on laskeva. Lajin levinneisyysalue on kuitenkin laaja, eikä sen uskota olevan vaarassa, joten oliivikulmakerttuli on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Kenttäkerttuli

Kenttäkerttuli ("Myiothlypis flaveola") on kerttulien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Kenttäkerttulia tavataan laajalla alueella Etelä-Amerikan keskiosissa sekä Kolumbiassa ja Venezuelassa. Lajia on kuvattu melko yleiseksi, mutta sen kannankehitys on laskeva. Se ei kuitenkaan uskota olevan vaarassa, ja laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Keltakulmakerttuli

Keltakulmakerttuli ("Myiothlypis luteoviridis") on kerttulien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Keltakulmakerttulia tavataan Boliviassa, Kolumbiassa, Ecuadorissa, Perussa ja Venezuelassa. Sitä on kuvattu yleiseksi, mutta sen kannankehitys on laskeva. Lajin ei kuitenkaan uskota olevan vaarassa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Inkakerttuli

Inkakerttuli ("Myiothlypis signata") on kerttulien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Inkakerttulia tavataan Argentiinassa, Boliviassa, Kolumbiassa ja Perussa. Sitä on kuvattu melko yleiseksi, mutta sen kannankehitys on laskeva. Lajin ei kuitenkaan uskota olevan vaarassa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Mustakruunukerttuli

Mustakruunukerttuli ("Myiothlypis nigrocristata") on kerttulien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Mustakruunukerttulia tavataan Kolumbiassa, Ecuadorissa, Perussa ja Venezuelassa. Sitä on kuvattu yleiseksi, mutta sen kannankehitys on laskeva. Lajin ei kuitenkaan uskota olevan vaarassa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Venezuelankerttuli

Venezuelankerttuli ("Basileuterus griseiceps") on kerttulien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Venezuelankerttulia tavataan pienellä alueella Venezuelan koillisosissa. Kannan kokoa ei ole arvioita. Laji on luokiteltu silmälläpidettäväksi, koska sen elinympäristöt lajin pienellä esiintymisalueella ovat tuhoutumassa.
Elinympäristö.
Venezuelankerttuli elää pääasiassa koskemattomissa subtrooppisissa metsissä. Se voi elää myös luonnontilattomissa metsissä, jos niissä on tiheä aluskasvillisuus. Lajia on tavattu 1 200–2 440, mutta pääasiassa 1 400–2 100 metrin kordeulla merenpinnasta.
Nivalan paloasema

Nivalan paloasema on Nivalassa sijaitseva Pohjois-Pohjanmaan pelastuslaitoksen käytössä oleva paloasema. Se sijaitsee vajaan kilometrin päässä Nivalan keskustasta Haapajärvelle päin Haapajärventien varrella. Paloasema on valmistunut vuonna 2010. Paloasema on Pohjois-Pohjanmaan pelastuslaitoksen paloasema numero 61.
Historia.
Vanha paloasema.
Nivalan vanha paloasema oli rakennettu vuonna 1966 ja se sijaitsi kaupungintalon vieressä Maitotiellä. Rakennus toimii tällä hetkellä paikallisen yrityksen varastona.
Paloasema oli tiloiltaan ahdas ja epäkäytännöllinen (esim. ajoneuvokalustoa oli sijoitettuna myös muissa lähistöllä olevissa halleissa) ja lisäksi se oli homeessa. Viimeiset pari vuotta ennen uutta paloasemaa mm. henkilökunnan toimistot olivat sijoitettuna paloaseman pihalle parakkeihin.
Uusi paloasema.
Nivalan uuden paloaseman rakentaminen alkoi elokuussa 2009. Paloasemarakennuksen kustannusarvio oli noin 2,6 miljoonaa euroa. Palosuojelurahasto myönsi paloaseman rakentamiseen 350 000 euroa tukea.
Paloaseman rakennutti Nivalan Teollisuuskylä Oy, joka vuokrasi rakennuksen Nivalan kaupungille ja siten pelastuslaitoksen käyttöön. Uusi paloasema otettiin käyttöön 20.3.2010.
Uuden paloaseman myötä paloaseman lähtöajat lyhenivät huomattavasti VPK:n henkilöstön asuessa valtaosin kaupungin Haapajärven puolella ja kaikki kalusto saatiin sijoitettua ns. yhden katon alle.
Valmius ja henkilöstö.
Nivalan paloasemalla ei ole pelastustoimen ympärivuorokautista miehitystä, hoitotason ambulanssi on välittömässä lähtövalmiudessa ympärivuorokautisesti ja perustason ambulanssi joka päivä kello 8-20. Pelastustoimen lähtövalmius on varmistettu virka-ajan ulkopuolella vapaamuotoisella varallaololla, ja on vähintään 1+3 henkilöä 5 minuutin lähtövalmiudella kaikkina vuorokaudenaikoina.
Paloasemalla työskentelee Nivalan paloasemaryhmän päällikkö, palomestari, ylipalomies, palomies, varustehuoltaja (hoitaa koko pelastuslaitoksen varustehuollon)(edelliset virka-aikana) sekä ambulanssien henkilökunta.
Pelastustoimen operatiivisen toiminnan paloasemalta hoitaa yhdessä vakinaisen henkilökunnan kanssa vuonna 1914 perustettu Nivalan VPK.
Pávlos Fýssas

Pávlos Fýssas (, taiteilijanimeltään Killah P, 10. huhtikuuta 1979 – 18. syyskuuta 2013 Ateena) oli kreikkalainen kansalaisaktivisti ja rap-artisti. 
Muun muassa antifasistisessa toiminnassa mukana ollutta Fýssasta puukotettiin syyskuussa 2013 Pireuksen satamakaupungissa hänen ollessaan poistumassa tyttöystävänsä kanssa paikallisesta kahvilasta. Fýssas kuoli myöhemmin ateenalaisessa sairaalassa. Puukotuksesta pidätettiin 45-vuotias äärioikeistolaisen Kultainen aamunkoitto -puolueen jäsen.
Fýssaksen murha aiheutti Kreikassa mellakoita, jossa väkijoukot hyökkäsivät Kultaisen aamunkoiton toimistoihin eri puolilla maata. Poliisi suoritti myös useita iskuja puolueen tiloihin. Hänen puukotuksensa oli ensimmäinen vakava väkivallanteko, joka kyettiin yhdistämään suoraan Kultaisen aamunkoiton jäseniin. Tapauksen johdosta Kreikan hallitus harkitsi puolueen kieltämistä.