tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Bruno Procopé

Karl Bruno Procopé (10. kesäkuuta 1887 Pietari – 6. huhtikuuta 1967 Helsinki) oli suomalainen kauppaneuvos ja metsänhoitaja, joka teki elämäntyönsä Oy Waldhof Ab:n ja Oy Syskyjärven Hovin toimitusjohtajana.
Hän opiskeli kauppakoulussa sekä Pietarin metsäopistossa. Opiskeluaikoinaan hän työskenteli Zellstoff-fabrik Waldhof AG:ssä Pärnussa ja valmistumisensa jälkeen myös saman yrityksen palveluksessa Mannheimissa Saksassa. Hän teki opintomatkoja Alankomaihin ja Saksaan.
Hän perusti amerikkalaisen laivaus- ja tuontiliike Heinz &amp; Tascheit Oy:n Pietarissa sekä 1923 oman puutavara- ja laivausalan yrityksen Suomessa. Hän oli myös johtajana paperitehtaassa Pietarissa 1915–1918.
Saksalainen monikansallinen Zellstoff-fabrik Waldhof AG oli yksi Euroopan suurimmista paperin- ja selluloosan tuottajista. Se laajeni Suomeen 1920- ja 1930 luvun taitteessa ja perusti ja rakensi selluloosatehtaan ja sahan Käkisalmelle ja osti metsiä lähitienoilta sekä Lohjan seuduilta. Yrityksen ylivaltaa Suomen selluloosateollisuudessa pelättiin. Procopéllä oli omistuksessaan viipurilainen puutavaraliike, jonka hän oli perustanut 1927. Se toimitti rahtauksia, huolintaa ja puutavaran hankintaa Waldhofin tehtaalle. 
Procopélla oli keskeinen asema Waldhof-yhtiön perustamisessa Käkisalmelle, ja yhtiöllä oli suuri merkitys Käkisalmen työllisyyteen ja yleiseen kehitykseen. Waldhof työllisti niin paljon väestöä, että se oli 1930-luvun neljänneksi teollistunein paikkakunta Suomessa. Yhtiön vienti suuntautui pääosin Yhdysvaltoihin ja Japaniin. Myös Käkisalmen maalaiskunta työllistyi välillisesti yhtiön avulla, varsinkin tehtaan rakennusvaihe työllisti ja toi paikkakunnalle runsaasti ammattilaisia ja asiantuntijoita. Waldhofin tehdas jäi sodan jälkeen luovutetulle alueelle ja siirtyi Neuvostoliiton omistukseen.
Procopé oli myös Syskyjärven Hovin nimellinen omistaja. Tila sijaitsi Impilahdella Syskyjärven kylässä, ja tilan metsät kuuluivat Waldhof-yhtiölle. Tila oli muodostettu 1916, ja osakeyhtiön perustamisen jälkeen metsien hoitoon ja kehittämiseen alettiin kiinnittää erityistä huomiota. Pinta-alaa tilalla oli noin 6 000 hehtaaria, ja siellä oli metsien lisäksi myös kasvitarha, puutarha sekä eläimiä. Suomalaisen lammasrodun kehittämisessä Syskyjärven Hovi kuului ensimmäisten joukkoon. Tilan edellinen omistaja oli vuorineuvos Gösta Serlachius, jonka aikana aloitettua maatalouden kehittämis- ja valitustoimintaa Procopé jatkoi.
Procopén ansioiksi mainitaan muun muassa puutavaran viennin kehittäminen, satamalaitteiden rakennuttaminen ja lastaustehon kehittäminen muun muassa Makslahden, Turun ja Ykspihlajan satamissa. Hän vaikutti myös tehokkaasti sulfiittiväkiviinan käyttöönotossa moottorien polttoaineena.
Hän sai kauppaneuvoksen arvonimen vuonna 1935.
Hän asui 1940-luvulta lähtien Helsingissä ja vaikutti edelleen erilaisissa luottamustehtävissä, muun muassa Kulosaaren huoneenvuokralautakunnassa sekä Svenska klubbenissa ja Yksityismetsänhoitajayhdistyksessä. Hän oli jäsenenä myös Ekonomiska Samfundetissa, Nordiska föreningenissa, Nylandska Jatktklubbenissa, ja Pörssiklubissa.
Hänet on haudattu Kulosaaren hautausmaalle.
Uhrilähde (Jämijärvi)

Uhrilähde on Hämeenkankaan harjujaksoon liittyvä lähde Jämijärvellä Satakunnan maakunnassa. Sen pohjassa on useita lähteensilmiä, joista pohjavesi kumpuaa pyörteinä. Kasvilajeista esiintyvät kevätlinnunsilmä ja lähdesara. Lähde liittyy alueen geologiaa esittelevään Hämeenkankaan itäosan luontopolkuverkostoon. Lähteelle on esteetön pääsy. Samaan polkuverkostoon liittyy myös läheinen Kylmänmyllynlähde.
Mashu Baker

Mashu Baker tai Matthew Baker (, s. 25. syyskuuta 1994 Tokio) on japanilainen judoka ja olympiavoittaja. 178 senttimetriä pitkä ja 90 kilogrammaa painava Baker kilpailee alle 90-kiloisten sarjassa.
Baker saavutti olympiakultaa alle 90-kiloisten sarjasta vuoden 2016 kesäolympialaisista Rio de Janeirosta voittaen finaalissa Georgian Varlam Lipartelianin. Vuoden 2015 MM-kilpailuista Astanasta Baker saavutti pronssia samasta sarjasta. 
Seitsenvuotiaana judon aloittaneen Bakerin isä on kotoisin Yhdysvalloista.
Kuivaslammi

Kuivaslammi on Pirkanmaalla Ylöjärvellä Luoteen kylässä sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Sipsiönjärven valuma-alueeseen. Kuivaslammi on osa Liesijärven valuma-aluetta.
Maantietoa.
Lammen pituus on 150 metriä, leveys 100 metriä ja sen pinta-ala on 1,1 hehtaaria. Se sijaitsee Liesijärven itäpuolella noin 200 metriä rannasta. Sen rantaan rajautuva suo on harvaan ojitettu ja siihen on kaivettu kaksi suo-ojaa. Ne toimivat samalla lammen laskuojina, jotka laskevat Liesijärveen. Rantaviivan pituus on 400 metriä. Lampi on autio eikä sinne johda teitä. Lähin tie tulee Kuivasniemen maatalolle, josta on 150 metriä lammelle.
Aleksandr Vasjutin

Aleksandr Jurjevitš Vasjutin (, s. 4. maaliskuuta 1995 Pietari) on venäläinen jalkapallomaalivahti, joka edustaa kotimaassaan Zenit Pietaria. Vasjutin on oikeajalkainen.
Pietarin Zenitin kasvatti Vasjutin oli ensimmäistä kertaa kasvattajaseuransa edustusjoukkueen Venäjän valioliigan ottelussa vaihtopenkillä kaudella 2013–2014. Elokuussa 2016 Vasjutin siirtyi loppukauden kattavalla lainasopimuksella Suomen Veikkausliigan FC Lahteen. Hän teki pääsarjadebyyttinsä samassa kuussa PK-35 Vantaata vastaan. Vasjutin onnistui puskemaan ottelun tasoihin viimeisellä minuutilla noustuaan mukaan sivuvapaapotkuun.
Heinäkuussa 2018 Vasjutin siirtyi Norjaan Sarpsborg 08 FF:ään kahden ja puolen vuoden sopimuksella. 
Vasjutin on edustanut Venäjää alle 17-, alle 18- ja alle 19-vuotiaiden maajoukkueissa.
Waldemar Blatskauskas

Waldemar Blatskauskas (17. maaliskuuta 1938 São Paulo – 6. maaliskuuta 1964) oli brasilialainen koripalloilija, olympiamitalisti ja maailmanmestari.
Blatskauskas voitti Brasilian miesten maajoukkueessa olympiapronssia Roomassa 1960, maailmanmestaruuden Chilessä 1959 ja Brasilian kotikisoissa 1963 ja kaksi mitalia Pan-Amerikan kisoista. Hän voitti mitaleita myös Etelä-Amerikan mestaruuskilpailuista. Blatskauskas kuoli liikenneonnettomuudessa vain 25-vuotiaana.
Fernando Pereira de Freitas

Fernando ”Fernando Brobró” Pereira de Freitas (18. heinäkuuta 1934 Rio de Janeiro – 10. helmikuuta 2006 Niterói) oli brasilialainen koripalloilija, olympiamitalisti ja maailmanmestari.
Pereira de Freitas voitti Brasilian miesten maajoukkueessa olympiapronssia Roomassa 1960, maailmanmestaruuden Chilessä 1959 ja pronssia vuoden 1959 Pan-Amerikan kisoista. Hän voitti mitaleita myös Etelä-Amerikan mestaruuskilpailuista.
Waldyr Boccardo

Waldyr Geraldo Boccardo (28. tammikuuta 1936 São Manuel – 18. marraskuuta 2018 Rio de Janeiro) oli brasilialainen koripalloilija, olympiamitalisti ja maailmanmestari.
Boccardo voitti Brasilian miesten maajoukkueessa olympiapronssia Roomassa 1960, maailmanmestaruuden Chilessä 1959 ja pronssia vuoden 1959 Pan-Amerikan kisoista. Hän voitti kultamitalin myös Etelä-Amerikan mestaruuskilpailuista.
Moysés Blás

Moysés Blás (s. 24. maaliskuuta 1937 Belo Horizonte) on brasilialainen kilpauransa päättänyt koripalloilija ja olympiamitalisti.
Blás kuului olympiapronssia Roomassa 1960 voittaneeseen Brasilian miesten maajoukkueeseen.
Pure Pool

Pure Pool on VooFoo Studiosin kehittämä ja Ripstonen julkaisema urheilu ja biljardipeli. Peli julkaistiin vuonna 2014 Microsoft Windows-, PlayStation 4- ja Xbox One -alustoille.
Jousiammunta kesäolympialaisissa 2016 – naisten yksilökilpailu

Naisten jousiammunnan henkilökohtainen kilpailu Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 käytiin 5. – 13. elokuuta Sambódromossa. Turnaukseen osallistui 64 urheilijaa 40 maasta. Turnauksen voitti eteläkorealainen Chang Hye-jin. Hopealle sijoittui saksalainen Lisa Unruh, ja pronssia saavutti eteläkorealainen Ki Bo-bae.
Tulostiivistelmä.
Taulukko kattaa tulokset neljännesävälieristä lähtien.
Kyynärjärvi (Kankaanpää)

Kyynärjärvi on Karvianjoen vesistön kuuluva järvi Kankaanpäässä Satakunnassa. Järven pinta-ala on 44,5 hehtaaria, rantaviiva 3,38 kilometriä ja korkeus merenpinnasta 68,0 metriä. Järvi sijaitsee noin neljä kilometriä Kankaanpään keskustaajamasta pohjoiseen kantatien 44 länsipuolella. Järven lounaisrannassa on lintutorni. Järvellä pysähtyvät varsinkin viklot ja metsähanhet.
Kyynärjärvi on matalaan hiekkalaaksoon syntynyt kortejärvi. Se on lähes umpeenkasvanut. Vettä on 1–2 metriä. Rannat ovat erittäin loivia ja järvi tulvii keväisin ja sateiden jälkeen.
HMS Culloden (1747)

HMS Culloden oli Britannian Kuninkaallisen laivaston 1770 vesillelaskettu 74-tykkinen kolmannen luokan linjalaiva.
Valmistus.
Alus tilattiin 31. joulukuuta 1744 Deptfordin telakalta, jossa rakennustöistä vastasi John Hollond. Sen köli laskettiin 23. toukokuuta 1745 ja alus laskettiin vesille 9. syyskuuta 1747. Alus valmistui 1. lokakuuta, jolloin sen valmistuskustannukset olivat varustettuna 34 372 puntaa yksitoista shillinkiä ja viisi pennyä.
Palvelus.
Alus otettiin palvelukseen syyskuussa 1747 päällikkönään Francis Geary. Se liittyi seuraavana vuonna Warrenin laivasto-osastoon. Alus siirrettiin 22. marraskuuta 1748 tekemällä päätöksellä vartiolaivaksi, jolloin sen miehistössä oli vain 140 miestä. Vuonna 1749 aluksen päällikkönä oli Arthur Scott ja vuosina 1750-1752 Cotton Dent. Se oli Chathamissa vartiolaivana vuoteen 1751, jolloin se siirrettiin Sheernessiin. Alus poistettiin palveluksesta Chathamissa marraskuussa 1752.
Alus myytiin 29. kesäkuuta 1770.
HMS Namur (1756)

HMS Namur oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1756 vesillelaskettu 90-tykkinen toisen luokan linjalaiva.
Valmistus.
Alus tilattiin 12. heinäkuuta 1750 Chathamin telakalta. Se laskettiin vesille 3. maaliskuuta 1756.
Palvelus.
Alus osallistui vuonna 1797 Cabo de São Vicenten taisteluun päällikkönään James Hawkins-Whitshed. Alus muutettiin 74-tykkiseksi vuonna 1805 poistamalla ylin tykkikansi, ja se siirrettiin vuonna 1807 satamapalvelukseen. Myöhemmin aluksen kapteenina toimi Jane Austenin veli Charles Austen. Alus romutettiin vuonna 1833.
HMS Neptune (1757)

HMS Neptune oli Britannian Kuninkaallisen laivaston vuonna 1756 vesillelaskettu Neptune-luokan 90-tykkinen toisen luokan linjalaiva.
Valmistus.
Alus tilattiin 12. heinäkuuta 1750 Portsmouthin telakalta, missä köli laskettiin 20. heinäkuuta 1750. Alus laskettiin vesille 8. joulukuuta 1756 ja valmistui 2. huhtikuuta 1757. Aluksen valmistuskustannukset olivat 39 692 puntaa ja 11,5 pennyä sisältäen varustamisen ja muutostyöt. Alus laskettiin uudelleen vesille 17. heinäkuuta 1757.
Palvelus.
Alus otettiin palvelukseen marraskuussa 1756 päällikkönään Michael Everett. Alus oli vuonna 1757 vara-amiraali Sir Charles Knowlesin lippulaivana päällikkönään James Galbraight. Se osallistui Ile d'Aixin taisteluun 23. syyskuuta.
Alus siirrettiin tammikuussa 1777 reserviin Portsmouthissa ja muutettiin proomuksi heinäkuussa 1784. Alus oli vastaanottoaluksena vuodesta 1802 ja romutettiin lokakuussa 1816 Portsmouthissa.
HMS Union (1756)

HMS Union oli Britannian Kuninkaallisen laivaston vuonna 1756 vesillelaskettu Neptune-luokan 90-tykkinen toisen luokan linjalaiva.
Valmistus.
Alus tilattiin 12. heinäkuuta 1750 Chathamin telakalta, missä köli laskettiin 5. kesäkuuta 1751. Alus laskettiin vesille 25. syyskuuta 1756 ja valmistui 21. tammikuuta 1757. Aluksen valmistuskustannukset olivat 52 157 puntaa 7 shillinkiä ja 8 pennyä sisältäen varustamisen.
Palvelus.
Alus otettiin palvelukseen amiraali Thomas Smithin lippulaivana syyskuussa 1756 päällikkönään James Galbraith.
Alus muutettiin vastaanotti alukseksi 6. helmikuuta 1802 ja samalla se nimettiin "HMS Sussex'ksi". Alus siirrettiin reserviin maaliskuussa 1816 ja se romutettiin lokakuussa Chathamissa.
HMS Cambridge (1755)

HMS Cambridge oli Britannian Kuninkaallisen laivaston 1755 vesillelaskettu 80-tykkinen kolmannen luokan linjalaiva.
Valmistus.
Alus tilattiin 12. heinäkuuta 1750 Deptfordin telakalta, missä köli laskettiin 29. elokuuta. Alus laskettiin vesille 21. lokakuuta 1755 ja valmistui 15. tammikuuta 1756. Aluksen valmistuskustannukset olivat 43 974 puntaa 10 shillinkiä ja 3 pennyä sisältäen varustamisen.
Palvelus.
Alus otettiin palvelukseen lokakuussa 1755 päällikkönään Sir Piercy Brett läntiseen laivueeseen.
Alus poistettiin palveluksesta huhtikuussa 1802 ja se romutettiin heinäkuussa 1808.
Hangaslampi (Parkano)

Hangaslampi on kuivatettu järvi Pirkanmaalla Parkanossa Kuivasjärven kylässä, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Kuivasjärven valuma-alueeseen. Hangaslampi, joka on osa Vääräjoen valuma-aluetta, on nykyään ojitettua metsäistä suota.
Maantietoa.
Lampi on sijainnut loivassa painanteessa, joka on ollut lammen muotoinen. Lampi on ollut 650 metriä pitkä ja 400 metriä leveä. Se sijaitsi Hangasnevan itäreunalla ja sen laskuoja, jota kutsutaan nykyään Myllyluomaksi, lähtee sen kaakkoispäästä ja yhtyy Vääräjokeen hieman pohjoisempana. Lammen pohja on nykyään tiheästi ojitettua suota, joka kasvaa harvaa metsää. Myllyluoma laski aikaisemmin Matkuslampeen, mutta se on nykyään kuivatettu järvi.
Historiaa.
Vanhoissa pitäjänkartoissa, joita tehtiin Suomessa 1840–1870-luvuilla, järvet on kuvailtu hyvin. Parkanon pitäjänkartassa lammelle oli merkitty nimeksi "Hongaslampi", ja se oli sijoitettu avosuon itälaidalle. Sen laskuoja laski Matkuslampeen, mutta Liesilampi ei tuolloin vielä laskenut tähän laskuojaan. Kartassa lammen ohi kulki kävelypolku ja lammen luoteiskulmaan oli raivattu heinäniitty. Myös Myllyluoman varsi oli raivattu niitylle. Järvi oli silloin autio.
Vuonna 1848 entinen talollinen Gabriel Johansson Kuivasen maatilalta haku lupaa kuivattaa "Hangaslammi". Lupa saatiin jo 31.07.1848. Ei ole tarkkaa tietoa, milloin lampi on kuivatettu, mutta se tehtiin luultavasti varsin pian. Vuoden 1959 painetussa peruskartassa lampea ei enää ollut, mutta siinä ei myöskään ollut vielä ojiakaan. Vuoden 1985 peruskartassa suo-ojia oli jo runsaasti.
HMS Chichester (1753)

HMS Chichester oli Britannian kuninkaallisen laivaston 1753 vesillelaskettu 70-tykkinen kolmannen luokan linjalaiva.
Valmistus.
Alus tilattiin 12. heinäkuuta 1750 Portsmouthin telakalta, missä köli laskettiin 28. heinäkuuta. Alus laskettiin vesille 4. kesäkuuta 1753 ja valmistui 14. tammikuuta 1756. Aluksen valmistuskustannukset olivat 22 288 puntaa 7 shillinkiä ja 3 pennyä, minkä lisäksi tuli varustamiskustannuksia 5 058 puntaa 4 shillinkiä ja 8 pennyä.
Palvelus.
Alus otettiin palvelukseen helmikuussa 1755 päällikkönään John Brett. Se lähti 11. toukokuuta täydennyksenä Boscawenille ja liittyi tammikuussa 1756 Osbornen johtamaan laivasto-osastoon. Alus valtasi 13. heinäkuuta 1757 takaisin 10-tykkisen sluupin 'HMS Merlinin". Se valtasi 24. marraskuuta "HMS Sheernessin" kanssa 36-tykkisen "L'Abenakisen" ja 1. tammikuuta 1758 kaappari "L'Actifin".
Alus sijoitettiin huhtikuussa 1783 vastaanottoalukseksi Plymouthiin, missä se romutettiin lokakuussa 1803.
Oranienbaumin sillanpääasema

Oranienbaumin sillanpääasema () oli Neuvostoliiton puna-armeijan toisen maailmansodan aikana hallussaan pitämä alue Oranienbaumin ympäristössä Suomenlahden eteläpuolella.
Saksalaisten hyökätessä kohti Leningradia syyskuussa 1941 rintama vakiintui linjalle Kirnu (ven. "Kernovo") – Lupanova ("Lubanovo") – Terenttilä ("Terentjevo") – Joenkylä ("Bolšoje Gorlovo") – Porsas ("Porzolovo") – Pietarhovi. Neuvostojoukot pitivät sen pohjoispuolisen alueen hallussaan tammikuussa 1944 aloitettuun vastahyökkäykseen saakka. Oranienbaumin sillanpääasemalla oli suuri merkitys piiritetyn Leningradin puolustuksessa. Sen huolto tapahtui meritse ja talvisin Retusaaren kautta kulkenutta jäätietä pitkin. Sillanpääaseman puolustuslinjoilla on paljon sotamuistomerkkejä.
HMS Princess Amelia (1757)

HMS Princess Amelia oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1757 vesillelaskettu 80-tykkinen kolmannen luokan linjalaiva.
Valmistus.
Alus tilattiin 25. huhtikuuta 1751 Woolwichin telakalta nimellä "HMS Norfolk". Se nimettiin 1. marraskuuta 1755 "HMS Princess Ameliaksi" ja laskettiin vesille 7. maaliskuuta 1757.
Palvelus.
Alus osallistui 1781 Doggermatalikon taisteluun päällikkönään Macartney. Alus lainattiin marraskuussa 1788 tullilaitokselle, jolloin se poistettiin alusluettelosta. Alus saapui 24. maaliskuuta 1818 Stangate Creekistä Sheernessiin. Amiraliteetti myi aluksen 11. kesäkuuta Mr. Snooksille 2 160 punnalla.
Piirtoheinät

Piirtoheinät ("Rhynchospora") on sarakasvien (Cyperaceae) heimoon kuuluva kasvisuku, johon kuuluu Suomessa kaksi luonnonvaraista lajia. Maailmanlaajuisesti sukuun kuuluu noin 250–350 lajia. Piirtoheinät ovat pieniä, ja niiden varret ovat karvattomia sekä kolmisärmäisiä. Suvun lajit ovat monivuotisia, vaikka niillä ei ole varsinaista juurakkoa, vaan sen sijaan talvehtimissilmu. Kukintona on kahdesta neljään pienehköä tähkää tai sarjamaista ryhmää. Suomessa tavattavat lajit ovat valkopiirtoheinä ("Rhynchospora alba") ja sitä harvinaisempi ruskopiirtoheinä ("Rhynchospora fusca").
Diatsiini

Diatsiinit ovat orgaanisia yhdisteitä, joiden empiirinen kaava on C4H4N2. Diatsiinilla on kolme eri isomeerista muotoa.
Tetratsiini

Tetratsiinit ovat orgaanisia yhdisteitä, joiden empiirinen kaava on C2H2N4. Tetratsiinilla on kolme eri isomeerista muotoa.
HMS Dublin (1757)

HMS Dublin oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1757 vesillelaskettu Dublin-luokan 74-tykkinen kolmannen luokan linjalaiva.
Valmistus.
Alus tilattiin 26. elokuuta 1755 70-tykkisenä kolmannen luokan linjalaivana Deptfordin telakalta, missä köli laskettiin 18. marraskuuta 1755. Alus laskettiin vesille 6. toukokuuta 1757 ja valmistui 1. heinäkuuta. Aluksen valmistuskustannukset olivat 36 590 puntaa 3 shillinkiä ja 1 dime, mikä sisälsi varustamisen.
Palvelus.
Alus otettiin palvelukseen huhtikuussa 1757 päällikkönään George Rodney.
Alus siirrettiin helmikuussa 1783 reserviin Plymouthissa, missä se romutettiin 13. toukokuuta 1784.
HMS Norfolk (1757)

HMS Norfolk oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1757 vesillelaskettu Dublin-luokan 74-tykkinen kolmannen luokan linjalaiva.
Valmistus.
Alus tilattiin 26. elokuuta 1755 70-tykkisenä kolmannen luokan linjalaivana Deptfordin telakalta, missä köli laskettiin 18. marraskuuta 1755. Alus laskettiin vesille 28. joulukuuta 1757 ja valmistui 28. joulukuuta. Aluksen valmistuskustannukset olivat 36 082 puntaa 17 shillinkiä ja 2 pennyä, mikä sisälsi varustamisen.
Palvelus.
Alus otettiin palvelukseen joulukuussa 1757 päällikkönään Piercy Brett. Alus kuului heinäkuussa Ansonin laivasto-osastoon väliaikaisena päällikkönään Sir John Bently ja lokakuussa aluksen päällikkönä oli Robert Hughes. Alus lähti 12. marraskuuta 1758 Tuulensuunnansaaristoon ja se oli Martiniquella tammikuussa 1759 ja Guadeloupella helmikuussa. Vuonna 1759 aluksen köli päällystettiin kuparilla Portsmouthissa.
Aluksen päällikkönä oli 1760 Hyde Parker ja se lähti 6. tammikuuta Itä-Intiaan. Kesäkuussa aluksen päällikkyyden vastaanotti Richard Kempenfelt, jolloin se oli kontra-amiraali Charles Stevensin lippulaivana. Alus osallistui Pondicherryn piiritykseen ja valtaukseen ja seuraavana vuonna Mahén valtaukseen.
Toukokuusta 1761 alkaen alus oli kontra-amiraali Samuel Cornishin lippulaivana ja se osallistui Manilan operaatioihin 23. syyskuuta - 5. lokakuuta 1762. Marraskuussa aluksen päälliköksi tuli George Curry ja se lähti kotimatkalle 21. lokakuuta 1763.
Alus tarkastettiin lokakuussa 1764, minkä tuloksena ei ilmoitettu korjaustarpeita. Alus romutettiin joulukuussa 1774 Portsmouthissa.
HMS Shrewsbury (1758)

HMS Shrewsbury oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1758 vesillelaskettu Dublin-luokan 74-tykkinen kolmannen luokan linjalaiva.
Valmistus.
Alus tilattiin 28. lokakuuta 1755 70-tykkisenä kolmannen luokan linjalaivana Wellsiltä Deptfordista, missä köli laskettiin 14. tammikuuta 1756. Alus laskettiin vesille 23. helmikuuta 1758 ja valmistui 2. toukokuuta Deptfordin laivastontelakalla. Aluksen rungon valmistuskustannukset olivat 26 285 puntaa 19 shillinkiä ja 3 pennyä, minkä lisäksi 9 466 puntaa 12 shillinkiä ja 8 pennyä varustamisesta.
Palvelus.
Alus otettiin palvelukseen maaliskuussa 1758 päällikkönään Hugh Palliser ja se liitettiin Ansonin laivasto-osastoon. Alus upotti 12. syyskuuta 1758 "HMS Unicornin" ja "HMS Lizardin" kanssa Ranskan laivaston fregatin "La Calypson" Audiernenlahdella.
Rodney ilmoitti huhtikuussa 1782 aluksen olevan sopimaton palvelukseen. Alus oli laho ja miehistö upotti aluksensa 12. kesäkuuta 1783 Jamaikalla.
HMS Lenox (1758)

HMS Lenox oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1758 vesillelaskettu Dublin-luokan 74-tykkinen kolmannen luokan linjalaiva.
Valmistus.
Alus tilattiin 17. marraskuuta 1755 70-tykkisenä kolmannen luokan linjalaivana Chathamin telakalta, missä köli laskettiin 8. huhtikuuta 1756. Alus laskettiin vesille 25. helmikuuta 1758 ja valmistui 26. toukokuuta. Aluksen valmistuskustannukset olivat 39 295 puntaa 4 shillinkiä ja 5 pennyä, mikä sisälsi varustamisen.
Palvelus.
Alus otettiin palvelukseen maaliskuussa 1758 päällikkönään Francis Geary liitettynä Ansonin laivasto-osastoon. Helmikuussa 1759 aluksen päällikkönä oli Robert Jocelyn ja se oli kontra-amiraali Samuel Cornishin lippulaivana. Alus lähti 14. huhtikuuta Itä-Intiaan.
Alus poistettiin palveluksesta maaliskuussa 1783 ja on mahdollista, että se upotettiin aallonmurtajaksi 1784 ja nostettiin myöhemmin. Tämä on kuitenkin epätodennäköistä. Amiraliteetti määräsi aluksen romutettavaksi 2. huhtikuuta 1789 ja se romutettiin toukokuussa Plymouthissa.
HMS Mars (1759)

HMS Mars oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1759 vesillelaskettu Dublin-luokan 74-tykkinen kolmannen luokan linjalaiva.
Valmistus.
Alus tilattiin 17. marraskuuta 1755 70-tykkisenä kolmannen luokan linjalaivana Woolwichin telakalta, missä köli laskettiin 1. toukokuuta 1756. Alus laskettiin vesille 15. maaliskuuta 1759 ja valmistui 12. huhtikuuta. Aluksen valmistuskustannukset olivat 30 150 puntaa 7 shillinkiä ja 2 pennyä, mikä sisälsi varustamiskustannukset.
Palvelus.
Alus otettiin palvelukseen maaliskuussa 1759 päällikkönään James Young liitettynä Hawken laivasto-osastoon, jonka mukana se osallistui 20. marraskuuta Quiberoninlahden taisteluun.
Alus siirrettiin satamapalvelukseen 1772 ja se myytiin 17. elokuuta 1784.
HMS Resolution (1758)

HMS Resolution oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1758 vesillelaskettu Dublin-luokan 74-tykkinen kolmannen luokan linjalaiva.
Valmistus.
Alus tilattiin 24. marraskuuta 1755 70-tykkisenä kolmannen luokan linjalaivana Birdiltä Northamista, missä köli laskettiin joulukuussa. Alus laskettiin vesille 14. joulukuuta 1758 ja valmistui 23. maaliskuuta 1759 Portsmouthissa. Aluksen valmistuskustannukset olivat 24 750 puntaa 16 shillinkiä, minkä lisäksi varustamiskustannuksia 8 505 puntaa 15 shillinkiä ja 1 penny.
Palvelus.
Alus otettiin palvelukseen vuonna 1759 päällikkönään Francis Geary. Alus oli kommodorialuksena 21. toukokuuta alkaen. Aluksen päälliköksi tuli 5. kesäkuuta Richard Norbury ja se oli kontra-amiraaliksi ylennetyn Gearyn lippulaivana Hawken komentamassa laivasto-osastossa. Heinäkuussa aluksen päällikkyyden vastaanotti Henry Speke.
Alus osallistui 20. marraskuuta 1759 Quiberoninlahden taisteluun. Se vastaanotti Ranskan laivaston "Formidablen" antautumisen. Yöllä nousseen myrskyn aikana alus ajautui matalikolle Four Shoalisa menettäen mastonsa ja lopulta upoten.
Metal Ligaenin kausi 2014–2015

Metal Ligaenin kausi 2014–2015 oli Tanskan jääkiekon pääsarjan Metal Ligaenin 55. kausi. Tanskan mestaruuden voitti lopulta SønderjyskE Ishockey, jolle mestaruus oli historian yhdeksäs ja jo kolmas perättäinen.
Pudotuspelit.
Maalivahdit.
Vähintään neljä ottelua pelanneet maalivahdit.
Egyptin asevoimat

Egyptin asevoimat () vastaa Egyptin sotilaallisesta puolustuksesta. Armeija on yhteensä noin 450 000 hengen vahvuinen.
HMS Burford (1757)

HMS Burford oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1757 vesillelaskettu Burford-luokan 70-tykkinen kolmannen luokan linjalaiva.
Valmistus.
Alus tilattiin 15. tammikuuta 1754 Chathamin telakalta, missä köli laskettiin 30. lokakuuta. Alus laskettiin vesille 5. toukokuuta 1757 ja valmistui 15. heinäkuuta. Aluksen valmistuskustannukset olivat 38 118 puntaa 8 shillinkiä sisältäen varustamisen.
Palvelus.
Alus otettiin palvelukseen huhtikuussa 1757 päällikkönään James Young.
Alus myytiin 31. maaliskuuta 1785 Woolwichissa 1 320 punnalla.
HMS Dorsetshire (1757)

HMS Dorsetshire oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1757 vesillelaskettu Burford-luokan 70-tykkinen kolmannen luokan linjalaiva.
Valmistus.
Alus tilattiin joko 15. tai 19. tammikuuta 1754 Chathamin telakalta, missä köli laskettiin 22. kesäkuuta. Alus laskettiin vesille 13. joulukuuta 1757 ja valmistui 12. kesäkuuta 1758. Aluksen valmistuskustannukset olivat 21 693 puntaa 19 shillinkiä ja 2,75 dimeä, minkä lisäksi varustamiskustannukset olivat 6 728 puntaa 9 shillinkiä ja 3 dimeä.
Palvelus.
Alus otettiin palvelukseen tammikuussa 1758 päällikkönään Peter Denis. "Dorsetshire" ja "HMS Achilles" pakottivat 29. huhtikuuta 1758 Biskajanlahdella Ranskan laivaston 64-tykkisen linjalaivan "Raisonnablen" antautumaan taistelun päätteeksi.
Alus romutettiin 22. maaliskuuta 1775 Chathamissa.
HMS Boyne (1766)

HMS Boyne oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1766 vesillelaskettu Burford-luokan 70-tykkinen kolmannen luokan linjalaiva.
Valmistus.
Alus tilattiin 13. toukokuuta 1758 Plymouthin telakalta, missä köli laskettiin 9. elokuuta. Alus laskettiin vesille 31. toukokuuta 1766 ja valmistui 8. maaliskuuta 1771. Aluksen valmistuskustannukset olivat 29 205 puntaa 5 shillinkiä ja 6 dimeä, minkä lisäksi varustamiskustannukset olivat 10 541 puntaa 1 shillinki ja 1 dime.
Palvelus.
Alus otettiin palvelukseen lokakuussa 1770 päällikkönään Thomas Burnett Falklandin saarten retkikuntaan. Alus lähti 3. kesäkuuta 1771 Jamaikalle, mistä se määrättiin palaamaan kotiin seuraavana vuonna.
Alus varustettiin huhtikuussa 1773 vartiolaivaksi Plymouthissa ja uudelleen vuonna 1776. Alus oli vartiolaivana vuodet 1773 ja 1774. Alus oli 22. kesäkuuta 1773 laivastokatselmuksessa Spitheadissä.
Aluksen päällikkyyden vastaanotti 1774 Broderick Hartwell ja alus lähti 23. lokakuuta Pohjois-Amerikkaan, mistä se palasi Britteinsaarille maaliskuussa 1776. Vuonna 1777 aluksen päällikkönä oli Herbert Sawyer ja se palveli Kanaalin alueella, kunnes alus lähti 24. toukokuuta 1778 Tuulensuunnansaaristoon. Alus oli St. Lucialla 14.-15. joulukuuta 1778.
Alus osallistui Grenadan taisteluun 6. heinäkuuta 1779, jolloin sen miehistöstä sai surmansa 12 ja 30 haavoittui. Vuonna 1780 aluksen päällikkönä oli Charles Cotton, jonka alaisuudessa alus osallistui Martiniquen taisteluun 17. huhtikuuta ja St. Lucian kahakoihin 15. ja 19. toukokuuta.
Alus palasi marraskuussa Britteinsaarille, missä se poistettiin palveluksesta. Alus siirrettiin marras-joukukuussa reserviin Plymouthissa, missä se romutettiin toukokuussa 1783.
Kenney Jones

Kenneth Thomas "Kenney" Jones (s. 16. syyskuuta 1948) on englantilainen rumpali, joka on vaikuttanut muun muassa The Small Faces, The Faces ja The Who -yhtyeissä. Jones tuli The Whon edesmenneen Keith Moonin tilalle loppusyksystä 1978.
Jones on vaikuttanut yhtyeissä vuodesta 1964 lähtien ja merkityksellinen ura alkoi vuotta myöhemmin The Small Faces -modyhtyettä perustettaessa. Jones soitti yhtyeessä rumpuja yhtyeen The Facesin hajoamiseen saakka vuoteen 1975. Marraskuussa 1978 The Whon kitaristi Pete Townshend pyysi 1960-luvun modpiireistä tuttua Jonesia yhtyeeseen yliannostukseen kuolleen Keith Moonin korvaajaksi. Jones jätti The Whon vuonna 1988, koska hänen soittotekniikkansa ei miellyttänyt laulaja Roger Daltreytä. Jones palasi lavalle The Whon kanssa kesällä 2014 soittamaan keikan Huntwoodin poolokerholla, jonka Jones itse omistaa. 
Jones tunnetaan konservatiivipuolueen kannattajana ja ketunmetsästyksen tukijana. Jonesilla todettiin eturauhassyöpä syyskuussa 2013.
Autovaras

Autovaras on vuonna 1991 valmistunut suomalainen draamasarja, jonka on ohjannut ja käsikirjoittanut Taavi Kassila. Autovarkaan ensiesitys nähtiin Yle TV2:lla helmikuussa 1991. Sarjan pääosassa nähdään Antti Majanlahti.
Juoni.
Autovarkaan pääosassa on Jesse Ovaskainen (Majanlahti), joka on nuorisorikollinen. Kaverinsa Vekan (Sampsa Helminen) kanssa Jesse on varastanut autoista stereoita ja myynyt näitä eteenpäin. Jessellä on vaikeuksia kotona, hänen vanhempansa Marja-Leena (Tuija Ernamo) ja Purtsi (Matti Viironen) ovat eronneet ja Purtsista on tullut alkoholisti. Jesse haluaa myös tehdä vaikutuksen Tuijaan (Sanna Salminen) ja tätä varten hän varastaa hienon auton.
Työläisäiti

Työläisäiti on Helsingin Alppiharjussa Sturenkadun ja Läntisen Brahenkadun risteykseen jäävässä puistikossa sijaitseva veistos. Kuvanveistäjä Panu Patomäen toteuttama "Työläisäiti" paljastettiin vuonna 1996.
Pronssiin valettu veistos on hieman luonnollista kokoa suurempi patsas, joka esittää lakanapyykkistä vettä pois vääntävää äitiä ja tytärtä. Kaupunkilaiset ovat nimeneet äitiä esittävän patsaan osan Lyyliksi ja tyttären Liisaksi. Usein tämän "Työläisäiti"-patsaan luo on tuotu kukkia, varsinkin äitienpäivänä, koska se on muistomerkki äidille. Patsas päljastettiin äitienpäivänä 12. toukokuuta 1996. Suuri joukko kaupunkilaisia oli kokoontunut tähän tilaisuuteen, jossa tasavallan presidentin puoliso rouva Eeva Ahtisaari toimi patsaan paljastajana. Ajatus tällaisesta muistomerkistä oli syntynyt neljä vuotta aikaisemmin vuonna 1992 Vallilan Päijänne-saunan saunaporukassa. Hankkeen toteuttajia olivat muun muassa niin sanotut Kirstarin jengiläiset, jotka asuivat lapsuudessaan Kirstinkadulla sekä monet muut hankkeeseen mukaan lähteneet kaupunkilaiset. Aktiiviset kaupunkilaiset toteuttivat tämän aloitteen ja patsastoimikunta järjesti hankeelle rahoitusta erilaisilla varainhankintatempauksilla. Veistoksen on sanottu olevan "jäntevää realismia".
Taideteos on antanut nimen koko pikkuruiselle puistolle. Tässä "Työläisäidin puistossa" on muutama puu, istutuksia ja kallio, johon patsas on kiinnitetty. Helsingin kaupunki järjesti vuonna 2004 patsaalle pysyvän valaistuksen 60-vuotislahjana presidentti Tarja Haloselle.
Niemenlampi (Parkano)

Niemenlampi on Pirkanmaalla Parkanossa Lamminkosken kylässä sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Kuivasjärven valuma-alueeseen. Niemenlampi on osa Kuivasjärven lähialuetta.
Maantietoa.
Lammen pituus on 750 metriä, leveys 350 metriä ja sen pinta-ala on 7,7 hehtaaria. Se sijaitsee Kuivasjärven laskujoessa, jonka eri osuuksilla on eri nimiä. Joen alkuosaa kutsutaan Kuivasjoeksi, Niemenlammen ja Ruonanlammen väliä Ruonanjoeksi ja Ruonanlammesta eteenpäin eli joen alajuoksua Jarvanjoeksi. Jarvasjoki laskee Linnanjärveen. Joki virtaa lammen läpi. Lampi ja joki on täysin peltomaiseman keskellä. Rantaviivan pituus on 1,3 kilometriä. Lähiympäristössä sijaitsee kahdeksan maatilaa ja rantaan on rakennettu neljä vapaa-ajan asuntoa. Kylätie kiertää sekä lammen että joen uoman.
Historiaa.
Jokiuomaa on yli sadan vuoden aikana perattu ja joessa olevien lampien vedenpintaa samalla alennettu. Kun joessa oleva lampia arvioidaan, tulisi Niemenlampea kohdella historiallisista syistä omana lampenaan ja Linnanlahti tulisi samasta syystä katsoa kuuluvan Ruonanlampeen. Vanhoista Parkanon ja Kihniön pitäjänkartoista näkee, kuinka Niemenlammen luusua on kapea ja kuinka Linnanlahden ja Ruonanlammen väli on lähes yhtä leveä kuin Ruonanlampi koko matkaltaan.
Vuoden 1959 painetussa peruskartassa tilanne on muuttunut selvästi. Linnanlahti on kuin oma lampensa, jonka vedenpinta on yhtä korkealla molempien lampien kanssa. Nyt se vaikuttaisi kuuluvan läheisesti Niemenlampeen ennemmin kuin Ruonanlampeen. Matala Niemenlampi on alkanut ruohottumaan länsirannastaan.
Ruonanlampi (Parkano)

Ruonanlampi on Pirkanmaalla Parkanossa Lamminkosken kylässä sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Kuivasjärven valuma-alueeseen. Ruonanlampi on osa Kuivasjärven lähialuetta.
Maantietoa.
Järven pituus on 550 metriä, leveys 200 metriä ja sen pinta-ala on 3,7 hehtaaria. Se sijaitsee Kuivasjärven laskujoessa, jonka eri osuuksilla on eri nimiä. Joen alkuosaa kutsutaan Kuivasjoeksi, Niemenlammen ja Ruonanlammen väliä Ruonanjoeksi ja Ruonanlammesta eteenpäin eli joen alajuoksua Jarvanjoeksi. Jarvanjoki laskee Linnanjärveen kapean ja lopuksi koskisen osuuden jälkeen. Ruonanlammen pohjoisosa on metsää, mutta eteläosa rajautuu peltomaahan. Lokalammen laskuoja laskee Ruonanjokeen Ruonanlammen yläpuolelle. Lampeen laskee myös viisi pelto- tai metsäojaa. Linnanlahti, Ruonanlahti ja niiden väliin jäävä lampare ovat alkaneet matalina vesistöinä ruohottumaan. Ruonanlampea on hiljattain ruopattu virtaaman säilyttämiseksi. Rantaviivan pituus on 850 metriä. Lammen lähiympäristössä sijaitsee viisi maatilaa. Rannalle ei ole rakennettu mitään eikä sinne johda myöskään tietä. Valtatie 3 ohittaa lammen 250 metrin etäisyydeltä.
Historiaa.
Jokiuomaa on yli sadan vuoden aikana perattu ja joessa olevien lampien vedenpintaa on samalla alennettu. Kun joessa olevia lampia arvioidaan, tulisi Niemenlampea kohdella historiallisista syistä omana lampenaan ja Linnanlahti tulisi samasta syystä katsoa kuuluvan Ruonanlampeen. Vanhoista Parkanon ja Kihniön pitäjänkartoista näkee, kuinka Niemenlammen luusua on kapea ja kuinka Linnanlahden ja Ruonanlammen väli on lähes yhtä leveä kuin Ruonanlampi koko matkaltaan.
Vuoden 1959 painetussa peruskartassa tilanne on muuttunut selvästi. Linnanlahti on kuin oma lampensa, jonka vedenpinta on yhtä korkealla kuin viereisissä lammissa. Entinen pitkä Ruonanlampi käsittää nykyään kapean jokiuoman ja kolme perusuomaa leveämpää lampea.
Hugh Fraser

Hugh Fraser (s. 7. lokakuuta 1950) on englantilainen näyttelijä, teatteriohjaaja ja kirjailija. Hänet tunnetaan erityisesti kapteeni Arthur Hastingsin roolista "Hercule Poirot" -televisiosarjassa.
Myöhemmin Fraser on ryhtynyt kirjailijaksi. Hänen ensimmäinen romaaninsa "Harm", julkaistiin vuonna 2015. Toinen romaani "Threat" julkaistiin vuonna 2016 ja kolmas romaani "Malice" vuonna 2017.
Liesilampi

Liesilampi eli Liesilammi on Pirkanmaalla Parkanossa Kuivasjärven kylässä sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Kuivasjärven valuma-alueeseen. Liesilampi on osa Vääräjoen valuma-aluetta.
Maantietoa.
Lammen pituus on 250 metriä, leveys 100 metriä ja sen pinta-ala on 1,6 hehtaaria. Se sijaitsee keskellä ojitettua Liesinevaa, joiden suo-ojista vain yksi laskee lampeen. Toinen oja toimii laskuojana, joka yhtyy pohjoisempana Myllyluomaan ennen Matkuslammen kierto-ojia. Rantaviivan pituus on 550 metriä. Ranta on kauttaaltaan suota, jossa kasvaa harvaa puustoa. Lampi on autio, mutta sen rannan läheisyyteen johtaa traktorinura.
Historiaa.
Vanhassa 1800-luvulla valmistuneessa Parkanon ja Kihniön pitäjänkartassa lampi on piirretty nimettömänä keskelle koskematonta suota. Vuoden 1959 painetussa peruskartassa Liesilammesta oli kaivettu yhdysoja Myllyluomaan. Suolla näkyi tuolloin latoja, jotka on rakennettu joko heinänsäilytykseen tai turpeen kuivatukseen. Vasta vuoden 1985 peruskartassa suon pohjoisosa on ojitettu tiheästi.
Tim Kelley

Tim Kelley (s. 20. toukokuuta 1986 Burlington) on yhdysvaltalainen alppihiihtäjä, joka edustaa Cochran Ski Clubia.
Kelley kilpaili maailmancupissa ensimmäisen kerran Beaver Creekin pujottelussa joulukuussa 2006. Maailmancupin pisteille hän pääsi ensimmäisen kerran Wengenin pujottelussa tammikuussa 2016 oltuaan 12:s. Se on myös toistaiseksi hänen paras sijoituksensa maailmancupissa. Vailin / Beaver Creekin MM-kilpailuissa 2015 Kelley sijoittui pujottelussa 23:nneksi.
Breezy Johnson

Breezy Johnson (s. 19. tammikuuta 1996) on yhdysvaltalainen alppihiihtäjä, joka edustaa Rowmark Ski Academya.
Johnson kilpaili maailmancupissa ensimmäisen kerran Lake Louisen syöksylaskussa joulukuussa 2015 sijoittuen 41:nneksi. Maailmancupin pisteille hän pääsi ensimmäisen kerran Garmisch-Partenkirchenin syöksylaskussa helmikuussa 2016 oltuaan 28:s. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan kymmenes Cortina d'Ampezzon syöksylaskussa tammikuussa 2017. Kaudella 2018–2019 hän ei kilpaillut lainkaan saatuaan polvivamman harjoitellessaan Chilessä syyskuussa 2018. Kesäkuussa 2019 hän loukkasi toisen polvensa harjoitellessaan kotimaassaan ja joutui leikkaukseen. Hän palasi maailmancupiin tammikuussa 2020.
Johnson saavutti ensimmäiset maailmancupin palkintosijansa oltuaan kolmas Val d’Isèren molemmissa syöksylaskuissa joulukuussa 2020. Hän sijoittui kolmanneksi myös tammikuussa 2021 St. Antonin ja Crans-Montanan syöksylaskuissa. Syöksylaskucupissa hän sijoittui neljänneksi. Kaudella 2021–2022 hän sijoittui toiseksi Lake Louisen molemmissa syöksylaskuissa ja Val d’Isèren syöksylaskussa. Tammikuussa 2022 hän sai polvivamman kaaduttuaan harjoituksissa Cortina d’Ampezzossa. Kaudella 2024–2025 hän sijoittui kolmanneksi Kvitfjellin ensimmäisessä syöksylaskussa.
Johnson sijoittui nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa neljänneksi syöksylaskussa vuonna 2016. Ensimmäisissä aikuisten arvokilpailuissaan Sankt Moritzin MM-kilpailuissa 2017 hän sijoittui syöksylaskussa 15:nneksi ja supersuurpujottelussa 28:nneksi. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän oli syöksylaskussa seitsemäs ja supersuurpujottelussa neljästoista. Cortina d’Ampezzon MM-kilpailuissa 2021 hän sijoittui syöksylaskussa yhdeksänneksi ja supersuurpujottelussa 15:nneksi. Vuonna 2022 hän jäi Pekingin olympialaisista pois polvivamman vuoksi. Saalbachin MM-kilpailuissa 2025 hän saavutti kultaa syöksylaskussa ja joukkuealppiyhdistetyssä.
Antiikin Korintin arkeologinen museo

Antiikin Korintin arkeologinen museo () on arkeologinen museo antiikin Korintin arkeologisella alueella Archaía Kórinthoksen kylässä Kreikassa. Se esittelee Korintin ja sen ympäristön kaivauksissa löydettyä esineistöä pääosin antiikin ajalta.
Museo on perustettu vuonna 1931. Museorakennuksen suunnitteli W. Stuart Thompson ja se valmistui vuonna 1932. Museon rakensi Korintin arkeologiset kaivaukset suorittanut American School of Classical Studies at Athens eli Yhdysvaltain arkeologinen koulu Ateenassa. Museota laajennettiin vuonna 1950. Vuonna 1990 museossa tapahtui varkaus, jossa viedyt esineet saatiin takaisin vuonna 2001. Vuonna 2015 museoon oli valmistumassa uusi laajennos.
Kokoelmat.
Museon kokoelmiin kuuluu esineitä esihistorialliselta ajalta bysanttilaiselle ajalle, pääpainon ollessa antiikin ajassa. Suurin osa esineistä on peräisin antiikin Korintista, mutta museossa on myös muualta Korinthiasta, kuten Teneasta, löydettyä esineistöä. Esineisiin kuuluu muun muassa roomalaiselta ajalta peräisin olevia hallitsijoiden ja merkkihenkilöiden kuvapatsaita, roomalaisten huviloiden lattiamosaiikkeja, Asklepieionista löydettyjä votiivilahjoja, kreikan- ja latinankielisiä piirtokirjoituksia sekä löytöjä Korintin myöhäisroomalaisen ajan juutalaisesta synagogasta ja varhaiskristillisen ajan hautausmailta.
Pythagóreion arkeologinen museo

Pythagóreion arkeologinen museo () on arkeologinen museo Pythagóreion kylässä Sámoksen saarella Kreikassa. Se esittelee saarelta löydettyä antiikin aikaista esineistöä.
Museo perustettiin 1900-luvun alussa. Se toimi pitkään Pythagóreion kunnantalossa. Vuonna 2010 otettiin käyttöön uusi museorakennus, joka sijaitsee erään arkeologisen alueen laidalla kylän keskustassa. Sámoksella toimii myös Sámoksen arkeologinen museo, joka sijaitsee Sámoksen kaupungissa.
Kokoelmat.
Museon kokoelmiin kuuluu noin 3 000 esinettä. Ne ajoittuvat neoliittiselta kaudelta 4000-luvulta eaa. varhaisbysanttilaiselle kaudelle 600-luvulle jaa. Ne ovat peräisin Pythagóreion paikalla sijainneen antiikin aikaisen Samoksen kaupungin arkeologisilta kaivauksilta sekä muista kaivauksista eri puolilta saarta, mukaan lukien Kástron kivikautinen asutus. Esineisiin kuuluu esimerkiksi veistoksia, keramiikkaa, votiivilahjoja, rakennusten koristeosia, jalokiviä ja rahoja, hautakiviä sekä muita esineitä.
Merkittävimpiin esineisiin kuuluvat muun muassa marmorinen Aiakeen, Samoksen tyranni Polykrateen isän, patsas, jonka Aiakes oli omistanut Heralle, noin vuodelta 540 eaa.; keisari Trajanuksen marmorinen noin 2,7 metriä korkea patsas; Augustuksen ja Claudiuksen marmoriset rintakuvat; marmorinen temppelinmuotoinen sarkofagi noin vuodelta 550–500 eaa.; Diagoras Deloslaisen palmettikoristeinen hautakivi noin vuodelta 530 eaa.; toinen Chórasta löydetty palmettikoristeinen hautakivi noin vuodelta 500–490 eaa.; sekä 300 bysanttilaisaikaisesta rahakätköstä löydettyä rahaa 600-luvulta.
Samothrákin arkeologinen museo

Samothrákin arkeologinen museo (myös "Samothraken arkeologinen museo"; ) on arkeologinen museo Palaiópolin kylässä Samothrákin saarella Kreikassa. Se toimii Suurten jumalten pyhäkköalueen yhteydessä ja esittelee pääosin sen alueelta löydettyä antiikin aikaista esineistöä.
Museo on perustettu vuonna 1939 ja museorakennus rakennettiin vuosina 1939–1955. Sitä laajennettiin vuosina 1960–1961. Museon rakensi American School of Classical Studies at Athens eli Yhdysvaltain arkeologinen koulu Ateenassa.
Kokoelmat.
Museon kokoelmiin kuuluu esineistöä antiikin Samothraken pyhäkköalueelta sekä Samothraken kaupungista ja sen hautausmaalta, jotka kummatkin sijaitsivat Palaiópolin lähellä. Esineisiin kuuluu muun muassa rakennusten koristeosia, veistoksia, keramiikkaa, piirtokirjoituksia ja rahoja.
Merkittävimpiin esineisiin kuuluvat muun muassa myöhäiseltä geometriselta kaudelta olevat "kantharos"-juoma-astiat (600-luvun alku eaa.); Eufiletos-maalarin tyyliä edustava attikalainen amfora, jonka kuvitus esittää mm. Athenea (525 eaa.); mustakuviotekniikalla koristeltu "pelike", jonka kuvitus esittää Heraklesta ja Dionysosta puristamassa ja maistamassa viiniä (noin 500–490 eaa.); persialainen leijonanmuotoinen kultaneula Akhaimenidien hallitsijasuvun ajalta (400-luku eaa.); Kuorotanssijoiden salin eli Temenoksen marmoriset friisit, jotka esittävät tanssivaa naisten kuoroa (noin 340 eaa.); Arsinoeionin eli Arsinoe II:n rotundan koristeosat (288–281 eaa.); Ptolemaios II:n propylonin aarnikotkia kuvaavat koristeosat (285–281 eaa.); sekä Anaktoronista löydetty kaksikielinen piirtokirjoitus, joka kielsi sisäänpääsyn rakennuksen "adytoniin" vihkiytymisriittejä suorittamattomilta (1. vuosisata).
Museossa on myös pyhäkköalueelta vuonna 1863 löydetyn Samothraken Niken kopio. Alkuperäinen patsas on Louvressa.
Tyler Back

Tyler Bishop Back (s. 6. huhtikuuta 1993 Falls Church, Virginia) on yhdysvaltalainen jalkapallomaalivahti, joka edustaa Veikkausliigassa pelaavaa Rovaniemen Palloseuraa. 
Back pelasi vuodet 2011–2013 Mary Washingtonin yliopiston Eagles-joukkueessa ja vuonna 2015 Oregonin osavaltionyliopiston Beavers-joukkueessa. Helmikuussa 2016 Back siirtyi treenijakson jälkeen Suomen Veikkausliigan Rovaniemen Palloseuraan.
Serafin Wiestner

Serafin Wiestner (s. 20. heinäkuuta 1990 Ilanz) on sveitsiläinen ampumahiihtäjä. Hän edustaa SC Trin -seuraa.
Wiestner aloitti ampumahiihdon vuonna 2004. Hän kilpaili nuorten MM-kisoissa 2008–2011 parhaana sijoituksenaan pikakilpailun viides sija Nové Městossa vuonna 2011. EM-kisoihin hän osallistui vuosina 2010, 2011 ja 2013 sijoittuen parhaimmillaan 15:nneksi normaalimatkalla Ridnaun–Val Ridannassa 2011.
Ensimmäisissä aikuisten arvokisoissaan, Sotšin talviolympialaisissa 2014, Wiestner oli pikamatkalla 40:s, takaa-ajossa 56:s ja viestissä 14:s. Kontiolahden MM-kilpailuissa 2015 hänen paras henkilökohtainen sijoituksensa oli pikamatkan 29:s. Oslon MM-kilpailuissa 2016 hän sijoittui pikamatkalla 11:nneksi. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän oli pikakilpailussa yhdeksäs.
Ampumahiihdon maailmancupissa Wiestner debytoi tammikuussa 2014 Oberhofin pikakilpailussa ollen 45:s. Ensimmäiset pisteensä hän saavutti saman vuoden maaliskuussa ollen Kontiolahden pikamatkalla 29:s. Ensimmäistä kertaa Wiestner sijoittui kymmenen parhaan joukkoon helmikuussa 2016 ollen Presque Islen pikamatkalla viides.
Ammatiltaan Wiestner on rajapoliisi.
Juustoportti

Juustoportti Oy on Jalasjärvinen meijerialan perheyritys, jonka päätuotteita ovat juustot ja muut maitopohjaiset elintarvikkeet. Sillä on myös tienvarsikahvilat (liikenneasemat) viidessä paikassa: Kurikan Jalasjärvellä ja Ylöjärvellä Kolmostien, Mäntsälässä ja Kärsämäellä Nelostien sekä Kuopiossa Viitostien varressa.
Juustoportti kertoo olevansa Suomen suurin leipäjuuston ja kellaroitujen juustojen valmistaja. Omien tienvarsikahviloiden lisäksi Juustoportilla on Juustokellari-myyntipisteitä suurimmissa päivittäistavarakaupoissa. Yrityksen muita tuotteita ovat maidot, piimät, voit, rahkat, smetanat, ranskankermat, mehukeitot ja jogurtit. Yritys valmistaa myös vegaanisia kasviperäisiä tuotteita kaurasta. Juustoportti omistaa suurimman osan Kuopiossa toimivasta Kasvisgalleria Oy:stä.
Historia.
Juustoportin perusti vuonna 1989 maatilan poika Timo Keski-Kasari, joka opiskeli agrologiksi Ilmajoen maatalousoppilaitoksessa. Hän teki tulevan vaimonsa kanssa yhteisen opinnäytetyön silloin vielä kuvitteellisesta yrityksestä nimeltä Juustoportti. Keski-Kasarin perhe oli jo 1960-luvulta asti toimittanut friisiläislehmiensä ternimaidosta tehtyä leipäjuustoa Jalasjärven Hirvijärveltä paikallisiin kauppoihin, ja Juustoportti ryhtyi jatkamaan tätä toimintaa suuremmassa mittakaavassa.
1990-luvun puolivälissä yritykseen palkattiin sveitsiläinen juustomestari Edi Wägeli, jonka johdolla Juustoportti lisäsi runsasaromisten kellarissa kypsytettävien juustojen tuotantoa. Näistä suosituimmaksi nousi Viinitarhurin juusto, jota kypsytetään 6–8 kuukautta ja sivellään aika ajoin punaviinillä.
Vuonna 2015 Juustoportti käytti 35 miljoonaa litraa maitoa, josta miljoona litraa oli vuohenmaitoa. Sitä kerätään 700 kilometriä pitkän keräilyreitin varrella olevilta vuohitiloilta. Jalasjärven tuotantolaitoksen lisäksi juustoja ja muita tuotteita valmistetaan yrityksen vuonna 2011 ostamassa Ilmajoen meijerissä.
Vuonna 2018 syksyllä avattiin liikenneasema Ylöjärvelle ja 2019 Viitostien varteen, Kuopion Matkukseen.
Keväällä 2023 Juustoportti osti Pauligin Frezza-brändin ja liiketoiminnan.
Tunnustuksia.
Ensimmäisen Vuoden elintarvike -palkintonsa Juustoportti sai 1993. Vuonna 2004 yritys sai valtakunnallisen yrittäjäpalkinnon ja vuonna 2007 valtakunnallisen hyvän työnantajan palkinnon. Vuonna 2014 Juustoportin tuotteet voittivat kaksi kultamitalia kansainvälisessä premium-juustojen Käsiade-kilpailussa Tirolissa vuohenjuustoillaan Vuohen Grand Reserve ja Vuohen Viinitarhuri. Vuonna 2015 Juustoportti palkittiin Juustopöytä ry:n myöntämällä Kultainen juustohöylä -palkinnolla.
Ylivuoton hautausmaa

Ylivuoton hautausmaa on Oulun seurakuntayhtymän omistama hautausmaa Oulun Vuoton Ylivuotolla.
Yli satavuotias hautausmaa tuli Oulun seurakuntien hoitoon vuonna 2007, kun Ylikiimingin seurakunta liitettiin osaksi Oulujoen seurakuntaa. Hautausmaa sijaitsee noin kolmekymmentä kilometriä kaakkoon eli Utajärven Sanginkylälle päin Ylikiimingin taajamasta, seututie 836:n varrella puolisentoista kilometriä Ylivuoton jälkeen. Hautausmaan osoite on Puolangantie 2586, 91300 Ylikiiminki.
Hautausmaa-alueen maasto on hiekkaista mäntykangasta, haudoilla on vain vähän pintakasvillisuutta. Hautausmaata ympäröi puuaita ja pääportin lähellä on puinen siunauskappeli. Myös muualle haudattujen muistopaikka on pääportin lähellä. Hautausmaa-alueen ja seututien välissä on pysäköintipaikka noin 40 autolle. Hautauksia Ylivuoton hautausmaalle on vuosittain tavallisesti alle kymmenen.
Caroline Catz

Caroline Catz (o.s. Caplan, s. 19. lokakuuta 1969 Manchester, Iso-Britannia) on brittiläinen näyttelijä. Hän on näytellyt muun muassa televisiosarjassa "Doc Martin" vuodesta 2004 päähahmon tohtori Ellinghamin vaimoa Louisa Ellinghamia.
Lisäksi Catz näyttelee rikossarjassa "Ylikomisario Banks" rikoskomisario Helen Mortonia. "The Vice" -rikossarjassa hän näyttelee konstaapeli Cheryl Hutchinsia.
Yksityiselämä.
Catz on naimisissa näyttelijä Michael Higgsin kanssa, jonka hän tapasi "The Bill" -sarjan kuvauksissa. Heillä on vuonna 2001 syntynyt poika Sonny Higgs ja vuonna 2006 syntynyt tytär Honour Higgs.
Maahes

Maahes (muinaisegyptin "Hän joka on tosi hänen vierellään", ) oli muinaisessa Egyptissä palvottu leijonapäinen sodanjumala. Maahesia pidettiin luojajumala Ptahin ja kissajumala Bastetin tai Sakhmetin poikana. Nimen muita muotoja ovat Mihos, Miysis, Mios, Maihes ja Mahes.