tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Gospel Riders

Gospel Riders on suomalainen yhteiskristillinen moottoripyöräkerho. Vuonna 1980 perustettu järjestö on noin tuhannella jäsenellään Euroopan suurin kristillinen moottoripyöräkerho. Kerho toimii valtakunnallisesti yli 20 paikallisosaston kautta ja sillä on myös ulkomaiset sisarjärjestöt Espanjassa, Virossa ja Israelissa. Järjestön 7xSF-ajotapahtuma (Seitsemän kertaa Suomi Finland) on Suomen suurimpia evankeliointitapahtumia. Gospel Riders myös julkaisee ja jakaa Uuden testamentin ja Psalmit sisältävää Motoristiraamattua, jonka on saanut yli satatuhatta ihmistä.
Historia.
Kerho on perustettu vuonna 1980 kun Jukka Parkkinen haki lehti-ilmoitusten kautta ajokavereita. Näin syntyi kahdentoista perustavan jäsenen voimin Kristityt motoristit -niminen kerho, joka myöhemmin vaihtoi nimensä muotoon Gospel Riders. Gospel Riders - moottoripyöräkerho ry rekisteröitiin yhdistykseksi 2.7.1992. Järjestö on Suomen Motoristit ry (SMOTO):n jäsen.
Kerhon presidenttinä toimi vuodesta 2011 Tapio Kyllönen. Kyllöstä seurasi Mika Saarinen. Syyskokous 2022 valitsi uudeksi puheenjohtajaksi Ilpo Varhan. Varhan toimikausi presidenttinä on kaksi vuotta 2023 ja 2024.
Toiminta-alue.
Gospel Riders toimii Suomessa valtakunnallisesti. Alueosastoja sillä on yli 20. Paikkakuntia joilla kerho toimii Suomessa ovat: Espoo, Helsinki, Hyvinkää, Hämeenlinna, Jyväskylä, Keuruu, Kestilä, Kokkola, Kouvola, Kukonkylä, Kuopio, Lahti, Lohja, Mikkeli, Oulu, Parikkala, Pietarsaari, Pori, Raasepori, Soini, Tampere, Turku ja Viitasaari. Järjestön kotipaikkakunta on Helsinki. Suomen lisäksi sisarjärjestöjä on myös Espanjassa, Virossa ja Jerusalemissa, Israelissa. Kerho on tehnyt hyväntekeväisyyttä tukemalla lastenkotia Virossa.
Arvot ja tapahtumat.
Gospel Riders on yhteiskristillinen ja poliittisiin puolueisiin sitoutumaton järjestö, jonka taustalla vaikuttaa tunnustuskuntiin sitoutumaton evankelikaalisuus. Se ei ota kantaa eri kirkkokuntien välisiin tunnustuksellisiin eroihin, vaan tukee jäsentensä hengellistä kasvua ja yhdistää heitä moottoripyöräharrastuksen ympärille tukien myös liikennetaitoja. Toisin kuin useissa muissa moottoripyöräkerhoissa järjestön jäsenyys on avoin eli jäseneksi voi liittyä itse ilman että siihen kutsutaan, eikä monivaiheista hakuprosessia ole.
Kerhon 7xSF-ajotapahtuma (Seitsemän kertaa Suomi-Finland) on Suomen suurimpia evankeliointitapahtumia. Tapahtuman tavoite on kiertää Suomi seitsemän kertaa seitsemänä vuotena. Järjestön vuosittainen päätapahtuma on nimeltään MOJ (Message of Joy) -meeting. Talvisin järjestöllä on kerhoiltoja. Kaikki järjestön tapahtumat ovat päihteettömiä.
Gospel Riders julkaisee kerholehteä sekä Motoristiraamattua. Se sisältää Uuden testamentin ja Psalmit Raamattu Kansalle -käännöksenä sekä kertomuksia jäsenten uskoontulosta. Motoristiraamattuja on jaettu 105.000 kappaletta vuodesta 2007 alkaen kouluissa, rippileireillä ja muissa tilaisuuksissa.
Amerikan sosialistinen työväenpuolue

Amerikan sosialistinen työväenpuolue () on Yhdysvaltojen vanhin olemassa oleva marxilainen sosialistipuolue. 
Puolueen ideologinen johtaja oli sen lehden "The Peoplen" toimittaja Daniel De Leon, joka onnistui yhdistämään kannattajansa marxilaisten aatteiden taakse. Sosialistinen työväenpuolue sai aluksi vaikutusvaltaa Knights of Labor ja American Federation of Labor -ammattiliitoissa ja perusti De Leonin johdolla Socialist Trade and Labor Alliance (STLA) -ammattiliiton vuonna 1895. STLA:han liittyi vuoteen 1898 mennessä 30 000 jäsentä, joista oli jäljellä enää 1 450 vuonna 1905, jolloin se sulautui Industrial Workers of the Worldiin.
Politiikka.
Amerikan sosialistisen työväenpuolueen ohjelma perustuu yhä Karl Marxin työn jatkajana pidetyn De Leonin ajatuksiin. Sen tavoitteena on yhteisomistukseen perustuva luokaton yhteiskunta sekä työntekijöiden hallitsemat tuotanto ja palvelut. Puolueen äänenkannattaja "The People" on ilmestynyt vuodesta 2008 lähtien vain Internetissä.
Historia.
Sosialistinen työväenpuolue sai alkunsa New Jerseyn Newarkissa vuonna 1876 pidetyssä Workingmen’s Partyn toisessa kokoontumisessa, joka päätti muuttaa puolueen nimen ja ryhtyä aktiiviseen poliittiseen toimintaan myös ammattiliittojen ulkopuolella. Aluksi puolueen nimenä oli Pohjois-Amerikan sosialistinen työväenpuolue ("Socialistic Labor Party of North America"). Vuosien 1877 ja 1878 paikallisvaaleissa Sosialistisen työväenpuolueen tukemat ehdokkaat saivat noin 100 000 ääntä ja eräät heistä valittiin Illinoisin parlamenttiin sekä Chicagon ja Saint Louisin kaupunginvaltuustoihin. Jo vuoteen 1880 mennessä puolue oli heikentynyt maltillisten ja radikaalien välisen ryhmätaistelun seurauksena.
1890-luvun lopulla Sosialistisesta työväenpuolueesta erotettiin ”kenguruiksi” kutsuttu sosiaalidemokraattinen ryhmä, joka kannatti yhteistyötä Eugene V. Debsin Sosiaalidemokraattisen puolueen kanssa. Erotetut, jotka käsittivät noin puolet Sosialistisen työväenpuolueen jäsenkunnasta, perustivat oman rinnakkaisorganisaationsa, jota johtivat Job Harriman, Max Hayes ja Morris Hillquit. Vuonna 1900 ryhmä liittyi Sosiaalidemokraattiseen puolueeseen, jonka kanssa muodostettiin pian uusi Amerikan sosialistinen puolue. Uusi puolue jätti 1900-luvun alussa varjoonsa De Leonin johtaman Sosialistisen työväenpuolueen, jonka menestyksen esteistä suurin lienee ollut sen keskitetty autoritaarinen rakenne. Sosialistisen työväenpuolueen vallankumouksellinen siipi liittyi myöhemmin kommunistiseen liikkeeseen, jolloin jäljelle jäi vain pieni älymystöryhmä.
Deinogalerix

Deinogalerix on sukupuuttoon kuollut rottasiileihin kuulunut nisäkässuku. Suvun suurin laji, "D. koeningswaldi" oli 60‭ ‬senttiä pitkä ja sen kallo oli ‬20‭ senttiä.
"Deinogalerixin" fossiilit on löydetty Garganon niemimaalta Italiasta.‭ Varhaiselta oligoseenilta myöhäiselle mioseenille merenpinta oli paljon nykyistä korkeampi ja Gargano oli saari eristyksissä mantereelta. Se oli koti monille endeemisille, nykyään hävinneille eläimille.
Jotkut niistä, "‬Deinogalerix" mukaan lukien, kasvoivat huomattavasti normaalia suuremmaksi, johtuen ilmiöstä jota englanniksi kutsutaan nimellä "insular gigantism". Koska suuret pedot puuttuivat eristäytyneiltä saarilta, pienet eläimet kehittyivät ottamaan niiden paikan.
"Deinogalerix" täytti keskikokoisten petoeläinten ekologisen lokeron. Ne pääsivät luultavasti varsin nopeasti ekosysteemin huipulle.‭ ‬Ne pystyivät syömään kaikenlaisia pieniä eläimiä mutta myös joskus selkärangattomia.
Kyyhkynen oksalla istui, olevaista pohtien

Kyyhkynen oksalla istui, olevaista pohtien ("En duva satt på en gren och funderade på tillvaron") on Roy Anderssonin käsikirjoittama ja ohjaama ruotsalainen musta komediadraama vuodelta 2014. Alkutekstien mukaan elokuva on viimeinen osa Anderssonin ”trilogiasta ihmisenä olemisesta”, jonka aiemmat osat olivat "Toisen kerroksen lauluja" (2000) ja "Sinä elävä" (2007). Tragikomedinen elokuva voitti ensimmäisenä ruotsalaiselokuvana Venetsian elokuvajuhlien Kultaisen leijonan.
Juoni.
Anderssonin kahden aiemman elokuvan tapaan "Kyyhkynen oksalla..." koostuu erillisistä, yhdellä otolla kuvatuista kohtauksista, jotka liittyvät toisiinsa vain väljästi. Toistuvia henkilöhahmoja elokuvan 37 kohtauksessa ovat epäonniset pilailuvälinekauppiaat, jotka Andersson sanoo kehittäneensä Ohukainen ja Paksukainen -hahmojen ja Samuel Beckettin näytelmän "Huomenna hän tulee" miesparin pohjalta. Toistuva repliikki monissa kohtauksissa on yleisinhimillinen, puhelimeen sanottu ”Mukava kuulla että teillä on siellä kaikki hyvin”. Useissa kohtauksissa kuullaan vanhaa sotilasmarssia ”Glory glory hallelujah” erilaisin ruotsinkielisin sanoituksin.
Elokuvan pisin kohtaus sijoittuu moderniin kahvilaan ankealla teollisuusalueella, jonne ensin tulevat pilailuvälinekauppiaat kysymään osoitetta. Sen jälkeen kohtaus muuttuu täysin anakronistiseksi, kun Ruotsin 1700-luvun alun kuninkaan Kaarle XII:n sotajoukot alkavat ratsastaa kahvilan ohi. Karoliinisotilaat tunkevat sisään kahvilaan, ajavat naiset ulos ja tekevät tilaa nuorelle kuninkaalle, joka ratsastaa sisään juodakseen kivennäisveden. Kuningas ihastuu kauniiseen tarjoilijapoikaan ja ilmoittaa lakeijansa kautta, että haluaa tämän mukaansa telttakaverikseen Suuren Pohjan sodan sotaretkelle.
Tuotanto.
Kaikki elokuvan ankeudessaan aidoilta vaikuttavat miljööt on rakennettu studioon. Elokuvan kommenttiraidalla Roy Andersson sanoo kunkin kohtauksen teon rakennus- ja purkuvaiheineen kestävän noin kahdesta viikosta kuukauteen. Tuotantoryhmällä oli käytössä kaksi studiota, jolloin uutta kohtausta päästiin kuvaamaan noin joka toinen viikko.
Monissa kohtauksissa käytetään "trompe l’œil’n" kaltaista "matte-maalaustekniikkaa", jossa kuvan elementtejä (kuten huoneiden sisäkattoja, jotka ovat todellisuudessa täynnä valaisimia ja tekniikkaa) on maalattu liikkumattoman kameran eteen sijoitettuun pleksilevyyn. Vaikka elokuva kuvattiin digitaalisesti eikä filmille, tietokonemuokkausta ei ohjaajan mukaan juuri käytetty. Pitkän kahvilakohtauksen taustalla kulkevat Kaarle XII:n sotajoukot monistettiin green screenin ja tietokoneen avulla niin, ettei hevosia ja miehiä tarvittu satoja. Ratapihalla tapahtuvaan, studiossa kuvattuun kohtaukseen lisättiin tietokoneella pienoisjuna jälkikäteen. Elokuvan loppupuolen kidutusväline, valtava kuparisylinteri, rakennettiin todelliseen kokoon ja kuvattiin Oslon Fornebun lentoaseman tyhjässä lentokonehangaarissa.
Vastaanotto.
Venetsian Kultaisen leijonan lisäksi elokuva palkittiin parhaana eurooppalaiskomediana Berliinin elokuvajuhlilla. Ruotsissa elokuva sai puolen tusinaa Guldbagge-ehdokkuuksia, joista se voitti parhaan lavastuksen sarjan.
Onneli, Anneli ja salaperäinen muukalainen

Onneli, Anneli ja salaperäinen muukalainen on vuonna 2017 ensi-iltansa saanut suomalainen lastenelokuva, jonka on ohjannut Saara Cantell.
Elokuva perustuu Marjatta Kurenniemen kirjaan "Onneli, Anneli ja orpolapset", ja se on "Onneli ja Anneli" -elokuvasarjan kolmas osa. Sen kuvaukset alkoivat Loviisassa heinäkuussa 2016.
"Onneli, Anneli ja salaperäinen muukalainen" sai ensi-iltansa 27. tammikuuta 2017. Se rikkoi 100 000 katsojan rajan 5. helmikuuta 2017 eli yhdeksässä päivässä.
Juoni.
Onnelin ja Annelin talon lähelle avataan lastenkoti, josta karkaa Pekki-niminen poika (Aarni Rämö). Pekki kertoo tytöille lastenkodista ja sen tiukasta johtajasta Minna Pinnasta (Jenni Kokander). Lapset perustavat Rosvoliiton ja ryhtyvät toimiin lastenkodin olojen parantamiseksi. Apuna ovat myös Vaaksanheimot ja muut Ruusukujan asukkaat.
Tuotanto.
Elokuvan tekemistä tukivat Suomen elokuvasäätiö ja Yle. Yhteistyökumppaneina toimivat Loviisan kaupunki, Kannustalo ja Novita. Elokuvan levittäjä toimii Nordisk Film.
Ammoniumsyanidi

Ammoniumsyanidi (NH4CN) on ammonium- ja syanidi-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää orgaanisen kemian synteeseissä.
Ominaisuudet.
Huoneenlämpötilassa ammoniumsyanidi on väritöntä kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee hyvin veteen ja myös eräisiin orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin. Ammoniumsyanidi on suhteellisen pysymätön yhdiste ja hajoaa kuumennettaessa jo 36 °C:n lämpötilassa ammoniakiksi ja vetysyanidiksi. Ammoniumsyanidi reagoi ketonien kanssa muodostaen aminonitriilejä.
Valmistus ja käyttö.
Ammoniumsyanidia voidaan valmistaa useilla eri tavoilla. Käytettyjä ovat muun muassa vetysyanidin johtaminen ammoniakkiliuokseen matalassa lämpötilassa, kalsiumsyanidin ja ammoniumkarbonaatin tai bariumsyanidin ja ammoniumsulfaatin vesiliuosten välisellä reaktiolla, jolloin liukenematon kalsium- tai bariumsuola saostuu tai kuumentamalla kaliumsyanidia tai kaliumferrosyanidia ammoniumkloridin kanssa ja tiivistämällä reaktiossa muodostuva höyry ammoniumsyanidiksi.
HCN + NH3 → NH4CN
Ca(CN)2 + (NH4)2CO3 → 2 NH4CN + CaCO3
Ammoniumsyanidia voidaan käyttää orgaanisen kemian synteeseissä. Se reagoi Strecker-reaktiolla karbonyyliyhdisteiden kanssa muodostaen aminohappoja, esimerkiksi glyoksaali reagoi ammoniumsyanidin kanssa glysiiniksi.
Naströnd

Naströnd tai Nastrand on skandinaavisessa mytologiassa vainajien ranta kaukana pohjoisessa, jonne joutuivat kuolemansa jälkeen valapatot, murhaajat ja lainrikkojat. Siellä on synkkä sali, jonka ovi aukeaa pohjoiseen ja jonka seinät on tehty käärmeiden selistä. Lohikäärme Nidhöggr imee siellä vainajien verta. 
Gylfaginningissä Naströndiä kuvataan seuraavasti:
Carlos Agostinho do Rosário

Carlos Agostinho do Rosário (s. 26. lokakuuta 1954 Maxixe, Mosambik) on mosambikilainen poliitikko ja diplomaatti, joka valittiin vuonna 2015 maan pääministeriksi. Hän on toiminut sitä ennen maatalous- ja kalastusministerinä sekä suurlähettiläänä Intiassa ja Indonesiassa.
Rosário opiskeli taloustiedettä Eduardo Mondlane -yliopistossa. Maisteriksi hän kirjoitti Lontoon yliopistosta erikoistumisalanaan kestävä maatalous ja maaseudun kehittäminen.
Rosário työskenteli vuonna 1977 osa-aikaisena julkisten töiden ja asutuksen ministeriössä. Vuosina 1980–1982 hän opetti matematiikkaa Maputon teollisuusinstituutissa. Tämän jälkeen hän työskenteli Manica-sitrusyhtiön taloustieteilijänä, ja vuonna 1987 hänet nimettiin Zambezian provinssin kuvernööriksi.
Rosário valittiin vuonna 1994 parlamenttiin. Hän ei kuitenkaan toiminut kauaa parlamentaarikkona, sillä hänet valittiin pian maatalous- ja kalastusministeriksi, jona hän toimi vuoteen 1999.
Rosário valittiin vuonna 2002 Mosambikin Intian ja Sri Lankan suurlähettilääksi. Hän toimi siellä vuoteen 2008. Seuraavana vuonna hänet valittiin Indonesian suurlähettilääksi, jonka toimialueeseen kuuluivat lisäksi Singapore, Malesia, Thaimaa ja Itä-Timor.
Rosário jätti paikkansa Indonesiassa, kun presidentti Filipe Nyusi valitsi tammikuussa 2015 hänet Mosambikin pääministeriksi.
Sirkka-Liisa Landry

Sirkka-Liisa Landry (o.s. Vuorenpää, 22. marraskuuta 1926 Kivennapa − 19. tammikuuta 2008 Kauniala) oli suomalainen shakinpelaaja. Vuosina 1957−1986 hän voitti 16 kertaa shakin naistensarjan Suomen-mestaruuden ja kolmesti naisten Pohjoismaiden mestaruuden.
Elämä.
Vuorenpää syntyi Karjalankannaksella sijaitsevalla Kivennavalla. 15-vuotiaana kesällä 1942 hän astui metsässä marjastaessaan miinaan. Hän menetti vasemman jalkansa polvesta alaspäin ja joutui viettämään pitkiä aikoja sotasairaalassa, jossa muut potilaat opettivat hänelle shakkia. Sairaala-ajan jälkeen Vuorenpää kävi keskikoulun loppuun Lammilla ja muutti sitten Helsinkiin postivirkailijaksi. Helsingissä oli myös paremmat mahdollisuudet pelata shakkia.
Shakkiliiton ensimmäisessä, vuonna 1954 järjestetyssä naisten mestaruuskilpailussa Vuorenpää oli neljäs. Ensimmäisen mestaruuden hän saavutti vuonna 1957. Hän voitti samana vuonna myös Pohjoismaiden naisten mestaruuden ja osallistui Shakkiolympialaisten Suomen joukkueeseen.
1970-luvun lopulla Vuorenpää meni naimisiin ranskalaisen diplomaatin Jacques Landryn kanssa ja vaihtoi sukunimensä Landryksi. Hän muutti ensin miehensä työn perässä Hollantiin. Miehen jäätyä eläkkeelle he muuttivat Portugaliin. Landry vietti viimeiset vuotensa Kaunialan sotavammasairaalassa, jossa hän kuoli.
Raimo Penttinen

Raimo Otso Kullervo Penttinen (17. lokakuuta 1931 Viipuri – 1. maaliskuuta 2003 Riihimäki) oli suomalainen viestialan kenraaliluutnantti. 
Penttisen vanhemmat olivat majuri Reino Penttinen ja Mirja Kaarina Roiha ja hän oli vuodesta 1953 naimisissa Kerttu Anita Tossavaisen kanssa. Penttinen suoritti Kadettikoulun 1955 ja Sotakorkeakoulun 1963. Hän toimi 1. erillisen viestikomppanian opetusupseerina ja varapäällikkönä 1955–1958, Viestirykmentin komppanianpäällikkönä 1958–1961, Pääesikunnan toimistoupseerina 1963–1967, toimistopäällikkönä 1971–1972, osastopäällikkönä 1978–1980, viestitarkastajana 1981–1986 ja sotatalouspäällikkönä 1986–1991. Etelä-Suomen sotilasläänin esikunnan toimistopäällikkö Penttinen oli 1967–1971, Sotakorkeakoulun opettaja 1973–1976 ja Keski-Suomen viestipataljoonan komentaja 1976–1978. Penttinen julkaisi useita viestialan teoksia ja kirjoituksia. Hänet ylennettiin vänrikiksi 1952, luutnantiksi 1955, yliluutnantiksi 1958, kapteeniksi 1962, majuriksi 1967, everstiluutnantiksi 1972, everstiksi 1978, kenraalimajuriksi 1986 ja kenraaliluutnantiksi 1990.
Viestiupseeriyhdistys on maalauttanut muotokuvan Penttisestä, viestialalla ansioituneena henkilönä.
Gordona

Gordona on kunta Sondrion maakunnassa Lombardian alueella Pohjois-Italiassa.
25. marraskuuta 2015 pieni naapurikunta Menarola fuusioitui Gordonan kuntaan.
Richard Allen (piispa)

Richard Allen (14. helmikuuta 1760 – 26. maaliskuuta 1831) oli yhdysvaltalainen piispa, kouluttaja, kirjailija, ja yksi Amerikan kaikkien aikojen aktiivisimmista ja vaikutusvaltaimmista mustista johtajista. Vuonna 1794 hän perusti "African Methodist Episcopal Church" -kirkon (AME), ensimmäisen riippumattoman mustille tarkoitetun kirkkokunnan Yhdysvalloissa. Sen ensimmäinen kirkkorakennus sijaitsi Pennsylvanian Philadelphiassa.
Allen valittiin AME-kirkon ensimmäiseksi piispaksi vuonna 1816. Hän pyrki työssään parantamaan afroamerikkalaisten yhteiskunnallista asemaa, lukutaitoa ja yhteiskunnallista järjestäytymistä.
Varhainen elämä ja vapaus.
Richard Allen syntyi orjuuteen Delawaressa. Kun hän oli lapsi, hänen perheensä myytiin toiselle maanomistajalle. Myöhemmin tämä isäntä myi Allenin perheen äidin ja joitakin sisaruksista eteenpäin. Jäljelle jääneet perheenjäsenet alkoivat käydä metodistikirkossa, minkä myötä Richard Allen alkoi haaveilla saarnaajan urasta.
Kun omat orjansa jo vuonna 1775 vapauttanut pastori Freeborn Garrettson alkoi saarnata Delawaressa. Allenin valkoinen isäntä kiinnostui tämän ajatuksista ja alkoi nähdä orjien pidon vääränä. Isäntä antoi Richard Allenille mahdollisuuden ostaa itsensä vapaaksi ylitöillä.
Pappisura.
Allen sai metodistikirkolta saarnaajan oikeudet vuonna 1784. Hän sai luvan pitää aamuviiden jumalanpalveluksia, joissa kävivät lähinnä mustat. Pian hän muutti Philadelphiaan, joka oli tuolloin vapautettujen orjien keskuspaikka. Vuonna 1786 Allenista tuli St. George’s Methodist Episcopal Church -kirkon saarnaaja Philadelphiassa, mutta sielläkin hän sai vain varhaisia aamuvuoroja ja joutui tekemään muitakin töitä elääkseen.
Vuonna 1786 Allen oli vähällä joutua takaisin orjuuteen, kun pakosalle lähteneiden orjien etsijä otti hänet kiinni Philadelphian keskustassa väittäen hänen olevan karannut orja. Oikeudenistunnossa arvovaltaiset valkoihoiset henkilöt todistivat Allenin puolesta, ja hän säilytti vapautensa.
Allen alkoi yhdessä Absalom Jonesin kanssa puuhata mustien lähtöä rotuerottelua korostavasta metodistikirkosta ja oman kirkkokunnan perustamista. Vuonna 1787 aie alkoi toteutua, kun Allen muodostivat Free African Societyn (FAS), ei-tunnustuksellisen keskinäisen tukijärjestön, joka auttoi karkuun lähteneitä ja vapautettuja orjia. Järjestön pohjalta syntyi vuonna 1794 AME-kirkko.
Yksityiselämä.
Allenin ensimmäinen vaimo oli nimeltään Flora. He menivät naimisiin lokakuussa 1790. Vaimo työskenteli erittäin tiiviisti Richard Allenin rinnalla kirkkokunnan alkuvuosina, mutta kuoli 1801 pitkään sairasteltuaan. Ei tiedetä, oliko heillä lapsia. Leskeksi jäätyään Richard Allen meni naimisiin virginialaisen vapautetun orjan Sarah Basson kanssa, josta tuli Floraakin innokkaampi uuden kirkkokunnan puuhanainen.
Andragogiikka

Andragogiikka on teoria aikuisen oppimisesta. Käsitteen on tehnyt tunnetuksi Malcolm Knowles 1960-luvulla. Andragogiikka-termi juontuu kreikankielisistä sanoista andros (mies) ja ago (ajaa, ohjata) ja tällä termillä haluttiin tehdä ero pedagogiikasta, joka ymmärretään lähinnä lasten kasvattamisena ja opettamisena. Andragogisia erityispiirteitä ovat esimerkiksi: 
Andragogiikka-käsite on herättänyt myös kritiikkiä, ja on keskusteltu siitä, onko se aikuiskoulutuksen menetelmä tai tekniikka vai vain joukko oletuksia.
Hydraulinen tehonkierrätys

Hydraulinen tehonkierrätys eli renegatiivinen kytkentä on tekniikka, jossa hydraulisen laitteen tuottamaa energiaa käytetään laitteen itsensä liikkuttamiseen. Esimerkiksi kaksitoimisen sylinterin nopeuden voi kaksinkertaistaa kasvattamatta pumpun tilavuutta tai pyörimisnopeutta.
Tehonkierrätys on ylivoimainen tekniikka erityisesti pumppujen ja moottoreiden testauksessa, mutta sen monimutkaisen tekniikan vuoksi se on käytössä vain erittäin harvoissa paikoissa.
Hydraulipumpun testauksessa pumpun tuottama virtaus johdetaan hydraulimoottoriin, joka puolestaan pyörittää testattavaa pumppua. Hydraulimoottorin testauksessa taas moottorin akselin pyörimisliike johdetaan hydraulipumppuun, joka tuottama virtaus puolestaan pyörittää testattavaa moottoria. Testattavan komponentin koko voi näin ollen kasvaa erittäin suureksi, vaikka ensiöpiirin voimanlähde on pieni. Ensiöpiirin voimanlähteeksi riittää sähkömoottori, jonka energia kattaa kitkasta sekä ohivuodoista johtuvan tehohäviön.
Idea tehonkierrätyksestä on vanha ja ainakin Caterpillar on patentoinut tehonkierrätykseen perustuvan testipenkin vuonna 1987.
Läppäsilta

Läppäsilta tarkoittaa siltaa, jonka kansi voidaan kääntää vaakasuoran akselin ympäri pystyasentoon. Näin sillan alittava laivaväylä vapautuu myös korkeampien alusten kuljettavaksi. Läppäsiltoja on kahta eri tyyppiä: kiinteäakselinen läppäsilta ja Scherzer-läppäsilta, jossa akselit avaamisen yhteydessä vetäytyvät väylästä poispäin, jolloin alusten vaatima tila saavutetaan helpommin kuin kiinteäakselisessa sillassa. Molemmissa siltatyypeissä voi olla joko yksi tai kaksi nousevaa läppää.
Suomen läppäsillat ovat useimmiten yksivartisia Scherzer-tyyppisiä siltoja. Suomen ensimmäinen teräsrakenteinen kiinteäakselinen läppäsilta rakennettiin Poriin vuonna 1926. Turkuun vuonna 1931 valmistunut Pansion läppäsilta oli Suomen ensimmäinen Scherzer-tyypin läppäsilta.
Kansan mobilisointiyksiköt

Kansan mobilisointiyksiköt (, "Al-Hashd Al-Sha'abi") on Irakin puolustusvoimiin kuuluva kattojärjestö, johon kuuluu noin 40 prikaatia. Englanniksi Kansan mobilisointiyksiköiden nimi on "Popular Mobilisation Units" (PMU) tai "Popular Mobilization Forces" (PMF). Kansan mobilisointiyksiköiden suurimmat jäsenjärjestöt ovat Badr-järjestö ja Rauhankomppaniat. Näitä joukkoja pidetään tehokkaina taisteluissa. Ihmisoikeusjärjestöt syyttävät šiiamilitioita monista ihmisoikeusrikkomuksista. 
Alkuperä.
Badr-militia perustettiin Irakin ja Iranin aikana, jolloin Iran tuki šiiojen aktivismia Saddam Husseinia vastaan.
Muita ryhmiä syntyi, kun Yhdysvallat miehitti 2000-luvulla Irakia. Viimeiset ryhmät organisoitiin Isisiä vastaan vuosina 2014-2016.
PMF virallisesti järjestettiin kaksi päivää Ayatollah Sistanin Fatwan jälkeen 15 kesäkuuta vuonna 2014.
Shiiojen suuri osuus.
Joukot koostuvat pääosin šiialaisista, mutta mukana on myös sunnien, kristittyjen ja jezidien ryhmiä. Joukoissa on 100 000-120 000 jäsentä, joista sunneja on vain muutama tuhat. Iran tukee joitain Irakin šiiamilitioita.
Carl Michael Runeberg

Carl Michael Runeberg (21. huhtikuuta 1905 Helsinki – 1. elokuuta 1987 Espanja) oli suomalainen rehtori ja historiantutkija.
Runebergin vanhemmat olivat kaupunginlääkäri Einar Runeberg (1877–1938) ja Ennis Selin. Hän oli professori Johan Wilhelm Runebergin pojanpoika ja runoilija Johan Ludvig Runebergin pojanpojanpoika. Runeberg pääsi ylioppilaaksi 1924 ja hän valmistui filosofian maisteriksi 1927, lisensiaatiksi 1934 ja tohtoriksi 1947. 
Runeberg oli sijaisopettajana helsinkiläisissä kouluissa 1931–1932, tilapäisenä historian vanhempana lehtorina Hangon yhteislyseossa 1932–1933 sekä historian ja filosofian opettajana Porvoon yksityisessä ruotsalaisessa tyttökoulussa 1933–1937. Hän toimi sitten historian ja ruotsin kielen opettajana sekä rehtorina Kotkan ruotsalaisessa yhteiskoulussa 1937–1947 ja historian ja psykologian opettajana sekä rehtorina Nya svenska läroverketissä Helsingissä 1947–1968. Hän sai professorin arvonimen 1965.
Runeberg esiintyi näyttelijänä ruotsalaisen John W. Bruniuksen vuonna 1926 ohjaamassa mykkäelokuvassa "Fänrik Ståls sägner / Vänrikki Stoolin tarinat". Hän esitti elokuvassa isoisoisäänsä jonka samannimiseen teokseen elokuva perustui. Elokuvasta tehtiin vuonna 1939 Roland af Hällströmin leikkaama uusi versio jossa oli mukana Teuvo Puron esittämä lausunta ja Tapio Ilomäen sovittama musiikki.
EH Bildu

Euskal Herria Bildu, lyh. EH Bildu (suom. ”Baskimaa yhtyköön”), on vasemmistolainen baskinationalistinen separatistiliittouma Baskimaassa ja Navarrassa.
EHB:n edeltäjä Bildu (”yhtyköön”) perustettiin 3. huhtikuuta 2011 osallistumaan vuoden 2011 Espanjan kunnallisvaaleihin. Tämä oli seuraus Espanjan korkeimman oikeuden maaliskuisesta tuomiosta, joka kielsi vasemmistolaista baskinationalistista Sortu-puoluetta osallistumasta vaaleihin. Bilduun kuuluivat keskusta-vasemmistolainen Eusko Alkartasuna, vasemmistolainen Alternatiba ja riippumattomia vasemmistolaisia nationalisteja, joista moni oli kielletyn Batasuna-puolueen entinen jäsen tai kannattaja.
EH Bildu on separatistinen vasemmistoliittouma. Sen kärkiehdokkaaksi vuoden 2016 aluevaaleissa oli asettumassa baskiseparatismiin liittyvistä rikoksista 15 vuodeksi vankilaan tuomittu Arnaldo Otegi, mutta perustuslakituomioistuin kielsi tämän.
Aiheesta muualla.
Saarijärvi (Yykeänperänjoen vesistö)

Saarijärvi () on Yykeänperänjoen (, ) vesistöön kuuluva järvi Enontekiöllä Suomessa lähellä Norjan rajaa. Järven pinta-ala on 0,3738 km², rantaviivan pituus 5,79 kilometriä ja korkeus merenpinnasta 684,0 metriä.
Järveen laskee kaakosta Salmijärvi (pohjoissaameksi "Šalmmijávri"), johon edelleen laskee idästä Bahtasgophejávri eli Jágonajávri. Pohjoisesta järveen laskee 21 hehtaarin laajuinen nimetön järvi. Järven lasku-uomana on Čoahpemohkki, jota pitkin se laskee länteen Suomen ja Norjan rajalla sijaitsevaan Čoahpejávriin.
Arnaldo Otegi

Arnaldo Otegi Mondragón (s. 6. heinäkuuta 1958) on espanjalainen poliitikko, joka valittiin helmikuussa 2013 baskiseparatistipuolue Sortun pääsihteeriksi. Baskimaan parlamentissa hän on edustanut puolueita Herri Batasuna ja Euskal Herritarrok. Nämä ja Batasuna kiellettiin 2003, syynä yhteydet Euskadi Ta Askatasuna (ETA) -terroristijärjestöön.
Otegi on ollut vankilassa 15 vuotta baskiseparatismiin liittyen. Tuomioita on kidnappauksesta, terrorismin ihannoinnista ja terroristijärjestö ETA:n kielletyn poliittisen siiven, Batasunan, uudelleenperustamisesta. Terrorismin uhrien AVT-järjestön Ángeles Pedraza pitää Otegia terroristina.
Otegin mukaan Espanja on ”harvainvalta, joka kieltää kansoilta vapauden ja työläisiltä tasa-arvon”. Syyskuussa 2016 Otegi oli asettumassa vasemmistolaisen EH Bildu -liittouman kärkiehdokkaaksi baskien aluevaaleissa, mutta Espanjan perustuslakituomioistuin ei antanut lupaa vuoteen 2021 ulottuvan virkakieltotuomion vuoksi.
Kuivausaine

Kuivausaine on mitä tahansa hygroskooppista ainetta, jota käytetään kuivattamaan ympäristöään. Tyypillisesti kyseessä on kiinteä aine, joka absorboi vettä ilmasta. Esimerkiksi joissain tuotteissa myyntipakkauksessa mukana tuleva pieni pussi silikageeliä on tyypillinen arjessa tavattava kuivausaine. 
Silikageelin eli piidioksidin lisäksi muita yleisiä kuivausaineita ovat aktiivihiili, kalsiumsulfaatti, kalsiumkloridi sekä molekyyliseula (kuten zeoliitti).
Maastohiihdon maailmancup 2016–2017

Maastohiihdon maailmancup 2016–2017 oli historian 36. virallinen maailmancup-kausi. Se alkoi 26. marraskuuta 2016 Suomen Kuusamossa ja päättyi 19. maaliskuuta 2017 Kanadan Quebecissä.
Taustaa.
Therese Johaugin dopingkäry.
13. lokakuuta 2016 Norjan tietotoimisto NTB uutisoi, että edelliskauden naisten kokonaiscupin voittanut Therese Johaug oli kärähtänyt clostebol-nimisen anabolisen steroidin käytöstä. Norjan hiihtoliitto, ja Johaug itse kertoivat, että käry johtuu Trofodermin-nimisestä voiteesta, jota käytettiin Johaugin auringon polttamien huulten hoitoon. Norjan hiihtomaajoukkueen lääkäri Fredrik S. Bendiksen kertoi, että oli ostanut aineen italialaisesta apteekista, eikä tiennyt sen sisältäneen Wadan kiellettyjen aineiden listalla olevia aineita. Bendiksen erosi tehtävästään välittömästi. Monet asiantuntijat, esimerkiksi Suomen hiihtoliiton vastuulääkäri Maarit Valtonen ja hiihtovalmentaja Toni Roponen, ovat tyrmänneet Johaugin selityksen epäuskottavana. Aine josta Johaug kärähti on sama, joka siivitti DDR:n monena vuonna olympiamenestykseen.
Syyskuussa 2016 ennen dopingkäryä Johaug myönsi käyttävänsä astmalääkettä, vaikka ei sairastakaan astmaa.
Norjan hiihtoliitto määräsi 19. lokakuuta 2016 Johaugin kahden kuukauden väliaikaiseen kilpailukieltoon dopingin vuoksi. Norjan antidopingkomitea ilmoitti 29. marraskuuta vaativansa Johaugille 14 kuukauden kilpailukieltoa. Norjan urheilun keskusjärjestö langetti helmikuussa 2017 rangaistukseksi kolmentoista kuukauden kilpailukiellon, ja se lasketaan alkavaksi 18. lokakuuta 2016, joten se päättyy 18. marraskuuta 2017. Kansainvälinen hiihtoliitto FIS valittaa tapauksesta urheilun kansainväliseen vetoomustuomioistuimeen CASiin. FIS pitää kilpailukieltoa liian lyhyenä.
Tjumenin kilpailuviikonlopun siirtäminen.
Kansainvälinen hiihtoliitto ilmoitti 23. joulukuuta 2016 siirtävänsä maastohiihdon maailmancupin päätösviikonlopun pois Tjumenista Venäjän dopingskandaalin vuoksi. Samalla FIS asetti kuusi venäläishiihtäjää väliaikaiseen kilpailukieltoon.
"Lähde: FIS"
Kilpailukalenteri.
La Clusaz’ssa oli tarkoitus hiihtää 17. joulukuuta 15 kilometrin (naiset) ja 30 kilometrin (miehet) yhdistelmäkilpailut, mutta lumenpuutteen vuoksi ohjelmaa muutettiin.
Lähde: FIS
Yhdistetyn maailmancup 2016–2017

Yhdistetyn maailmancup 2016–2017 alkoi 26. marraskuuta 2016 Kuusamon Rukalla ja päättyi 19. maaliskuuta 2017 Saksan Schonachissa. Kauden aikana järjestettiin 23 henkilökohtaista kilpailua sekä kaksi joukkuekilpailua, joista toinen oli parikilpailu.
"Lähde: FIS"
"Lähde: FIS"
Čoahpejávri

Čoahpejávri tai Čoahppejávri on Yykeänperänjoen (, ) vesistöön kuuluva järvi Norjan ja Suomen rajalla pääosin Omasvuonon kunnassa Norjassa ja pienemmältä osaltaan Enontekiöllä Suomessa.
Järven korkeus merenpinnasta on Norjan Kartverketin tietojen mukaan 680 metriä ja Suomen maanmittauslaitoksen mukaan 681,0 metriä. Järven pinta-ala on Norges vassdrags- og energidirektoratin tietojen mukaan 2,0662 km².
Järveen laskee pohjoisesta Norjan puolelta Sáđgejohka, joka saa alkunsa Sáđgejávrista, johon edelleen laskee Áldojohka. Tämä vesireitti muodostaa Yykeänperänjoen vesistön () hydrologisesti määritellyn pääuoman ylimmän osan.
Suomen puolelta idästä järveen laskee Saarijärvi (pohjoissaameksi "Suolojávri"), johon edelleen laskee pohjoisesta nimetön järvi ja kaakosta Salmijärvi (pohjoissaameksi "Šalmmijávr"i). Tähän laskee vielä idästä Bahtasgophejávri eli Jágonajávri.
Järvi laskee lounaaseen Norjan ja Suomen rajalla olevaan Čoahpeluoppaliin (myös Čoahppeluoppal) joka laskee Čoahppejohkaa myöden Gállaluoppaliin ja edelleen Gállajávriin. Tämä laskee Gállajohkaa myöten Gálkkojávriin, jonka laskujoki Gálkkojohka muodostaa Yykeänperänjoen yläjuoksun Yykeänperänvankan laaksossa.
Arthur Bispo do Rosário

Arthur Bispo do Rosário (1909 Japaratuba, Sergipe, Brasilia − 5. heinäkuuta 1989, Rio de Janeiro, Rio de Janeiron osavaltio) oli tekstiilitaiteilijana ja kuvanveistäjänä tunnettu brasilialainen.
Elämä.
Tiedoissa Bispo do Rosárion taustasta on ristiriitaisuuksia. Sergipen osavaltiossa sijaitsevan Japaratuban seurakunnan vuoden 1909 kastetietojen mukaan hänen isänsä on Claudino Bispo do Rosário ja äitinsä Blandina Francisca de Jesus. Laivaston rekisteriin on kuitenkin merkitty isän nimeksi Adriano Bispo do Rosário ja sen mukaan Arthur Bispo do Rosário syntyi 14. toukokuuta 1909 Minas Geraisin osavaltiossa. Erään työpaikan arkistojen mukaan Bispo do Rosário syntyi 16. maaliskuuta 1911 Sergipen osavaltiossa.
Vuonna 1925 Bispo do Rosário ryhtyi opiskelemaan Sergipessä oppisopimuksella merenkulkua. Vuosina 1926−1932 hän työskenteli hyttipoikana ja harrasti samalla nyrkkeilyä. Hänet erotettiin laivastosta 8. kesäkuuta 1933 niskoittelun vuoksi. Nyrkkeilijän ura taas katkesi tammikuussa 1936, jolloin Bispo do Rosário kaatui ja jalasta murtui luu.
Vuonna 1938 Bispo do Rosário joutui psykoosiin, jonka aikana hän erään kertomuksen mukaan koki tarpeen muotoilla maailmankaikkeus sellaiseksi, että jumala kelpuuttaisi sen ja antaisi Tuomiopäivänä pelastuksen. Bispo do Rosário pidätettiin ja vietiin sitten sairaalaan, jossa hänellä diagnosoitiin paranoidinen skitsofrenia. Sittemmin hän päätyi Rio de Janeiron Jacarepaguá-asuinalueella sijaitsevaan "Colônia Juliano Moreira" -mielisairaalaan, jossa asui lopun elämänsä vinttikammarissa.
Sairaalassa Bispo do Rosário alkoi rakentaa useista materiaaleista koostuvia ripustettavia tai lattialle pystytettäviä veistoksia ja muita teoksia. Käsinkirjottuihin kankaisiin oli kiinnitetty sekalaisia osia: ylijäämätavaraa kuten nappeja, pulloja, paperia, pahvia, sairaalan liinavaatteita, ruokailuvälineitä, vanhoja univormuja ja kumisaappaita. Bispo do Rosário teki yli 800 teosta, muun muassa vaatteita, julistekankaita, vene-, auto-, ja nyrkkeilykehäveistoksia, pieniä kääreisiin sidottuja katukylttejä, kortteja, joiden tarkoitus oli siirtää esineitä, sekä Marianpäivän vaatteensa eli ponchon, jota hän aikoi pitää Tuomiopäivänä. Osa teoksista muistuttaa hänen alueensa perinteistä taidetta, joissain näkyy kristinusko ja eräät ovat samantyylisiä kuin perinteiset afrikkalaiset hautakoristelut tai kongolaiset taikakalut.
Bispo do Rosário ei mielestään ollut taiteilija. Hänen mukaansa hänellä ei ollut muita vaihtoehtoja. Hän ei tehnyt teoksiaan yleisöä ajatellen, eikä hän myynyt niitä.
Bispo do Rosário kuoli heinäkuussa 1989 "Colônia Juliano Moreirassa" sydänkohtauksen, valtimonkovettumataudin ja pesäkekeuhkokuumeen seurauksena.
Kuoleman jälkeen.
Brasiliassa Bispo do Rosárion elämästä on tehty elokuvia, kirjoja, ja näytelmiä. Hänen tuotantonsa on virallisesti tunnustettu osaksi Brasilian kulttuuriperintöä. Rio de Janeirossa "Museu Bispo do Rosário Arte Contemporanea" -museossa on pysyvästi esillä kokoelma Bispo do Rosárion töistä. Töitä on ollut esillä myös Euroopassa, esimerkiksi Venetsian biennaalissa vuonna 1995 ja 2013 ja lisäksi ainakin Lontoossa ja Pariisissa.
FugeFest

FugeFest oli vuosina 2015-2020 Fuengirolassa Espanjassa vuosittain järjestetty suomalaisen iskelmämusiikin pienoisfestivaali. Tapahtuma järjestettiin lokakuun lopulla ja se oli aluksi kaksipäiväinen ja viimeisenä vuonna 2020 kolmipäiväinen. Tapahtumapaikkana oli Fuengirolan kaupungin omistama Palacio de la Paz (Rauhanpalatsi), jonka etupihalla myytiin myös ruokaa ja juomaa.
Esiintyjät 2015.
Festivaali järjestettiin 23.–24. lokakuuta 2015 ja yleisöä oli noin 3 500 henkeä. Juontajana toimi Lasse Norres.
Esiintyjät 2016.
Festivaali järjestettiin 21.–22. lokakuuta 2016 ja yleisöä oli noin 4 000 henkeä. Festivaali näytettiin myös suorana nettistriimauksena ISTV:ssä. 
Esiintyjät 2017.
Festivaali järjestettiin 20.–21. lokakuuta 2017. Yleisöä oli saman verran kuin vuotta aiemmin. Juontajana toimi Suomipopin hovimuusikko Ilkka.
Esiintyjät 2018.
Festivaali järjestetään 19.–20. lokakuuta 2018. Suunnitellut esiintyjät ovat:
Kauppias

Kauppias on yrittäjä, joka toimii kaupan alalla. Kauppias voi toimia ketjulle tai yksityisyrittäjänä.
18. vuosisadan Euroopassa alkoi suuntaus, jossa termit erosivat ja kauppias eriytyi muunlaisista liiketoiminnan harjoittajista.
1980-luvun puolivälin jälkeen päivittäistavarakauppa on Suomessa keskittynyt ketjuihin, jossa myymälät kuuluvat tiettyyn keskitetysti johdettuun kaupparyhmään. Tällöin itsenäisesti toimineista kauppiaista on tullut ns. ketjukauppiaita.
Crossroads – bluesjätkät

Crossroads – bluesjätkät on Walter Hillin ohjaama musiikkidraama vuodelta 1986. Elokuvan musiikin on säveltänyt Ry Cooder, joka soittaa kitaraa ääniraidalla. Hänen lisäkseen kitarassa kuullaan Steve Vaita, ja huuliharppua soittaa Sonny Terry. Elokuvan käsikirjoitus on John Fuscon opinnäytetyö, jolla hän voitti FOCUS-palkinnon (Films of College and University Students) vuonna 1984.
Elokuvan juoni on muunnelma Faust-teemasta, jossa päähenkilö myy sielunsa paholaiselle saadakseen vastineeksi jonkin ylivertaisen kyvyn, tässä tapauksessa kitaransoittotaidon. Vastaavaa tarinaa on kerrottu vuosikymmenten ajan Robert Johnsonista, jonka yhtyeessä elokuvan hahmo Willie Brown kertoo soittaneensa.
Arvioita.
"Helsingin Sanomissa" Helena Ylänen piti elokuvan lyhyttä kehyskertomusta kiinnostavampana kuin sen sisään leivottua tarinaa. Hän piti kuitenkin bluesmuusikoiden mustavalkoisia nuoruusmuistelujaksoja kauniina ja kehui toimintaelokuvista tunnettua ohjaajaa Walter Hilliä kerrankin pienen ja inhimillisen tarinan kertomisesta ilman omalla osaamisellaan rehentelyä. "Video-oppaassa" vuodelta 1994 "Crossroads" saa kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
International Order of Runeberg

International Order of Runeberg () oli vuosina 1920–2015 toiminut Pohjois-Amerikan suomenruotsalaisten järjestö.
Järjestö syntyi Amerikan suomenruotsalaisten raittiusseurojen liiton ("Svensk-Finska Nykterhets­förbundet av Amerika") ja sairausapuyhdistysten liiton ("Svensk-Finska Sjukhjälpsförbundet Finland av Amerika") yhtyessä vuonna 1920. Se jakautui idän, Keskilännen ja lännen piireihin, joissa oli vuonna 1929 71 osastoa ja 8 500 jäsentä. 1930-luvun alun pulavuosien aiheuttaman notkahduksen jälkeen jäsenmäärä kohosi 7 200:aan vuonna 1939, mutta alkoi sen jälkeen tasaisesti laskea ja oli 4 100 vuoden 1965 lopussa. Jäsenkunnan vähenemistä Yhdysvalloissa kompensoi jonkin verran maahanmuuton jatkuminen Kanadaan.
Alkuperäisestä raittiustoiminnasta luovuttiin pian Yhdysvaltojen kieltolain seurauksena ja sairausapu menetti merkityksensä 1930-luvun sosiaaliuudistusten ansiosta. Runeberg-seuran tärkeimmiksi tehtäviksi muodostuivat jäsenkuntansa yhteis- ja harrastustoiminta, kontaktien ylläpito Suomeen sekä opiskelustipendien jakaminen. Tärkeitä toimintamuotoja olivat muutaman vuoden välein järjestetyt valtakunnalliset ja piiritapaamiset sekä vuodesta 1930 järjestetyt kuoromatkat Suomeen. Toiminnan kieleksi tuli vähitellen ruotsin sijaan englanti. Seuran pääosin englanninkieliseksi muuttunut lehti "Ledstjärnan" sai vuonna 1946 nimen "Leading Star".
International Order of Runeberg päätettiin lakkauttaa Vancouverissa vuonna 2014 pidetyssä järjestön kokouksessa. Sen toimintaa kuitenkin jatkavat seitsemän paikallisosastoa, jotka päättivät julkaista "Leading Star" -lehteä vielä kolmen vuoden ajan. Amerikan suomenruotsalaisten perintöä ylläpitää vuonna 1991 perustettu suomenruotsalainen historiaseura Swedish-Finn Historical Society, jonka arkistoon Runeberg-seuran aineisto on talletettu.
Brasilianrypälemyrtti

Brasilianrypälemyrtti ("Myrciaria cauliflora") on myrttikasvien heimoon kuuluva puu. Brasilianrypälemyrtin hedelmiä kutsutaan nimellä jabuticaba.
Ulkonäkö ja koko.
Brasilianrypälemyrtti on pienikasvuinen puu, yleensä 3–5 metriä korkea. Sen hedelmät muistuttavat rypäleitä tai viinimarjoja. Ne kasvavat suoraan puun rungosta.
Levinneisyys.
Brasilianrypälemyrtti kasvaa luonnonvaraisena Minas Geraisin osavaltiossa Brasiliassa, ja on levinnyt Boliviaan, Paraguayhin ja Argentiinan pohjoisosiin. Sitä viljellään laajemminkin trooppisessa ja subtrooppisessa ilmastossa.
Luettelo keskeisistä kirjallisuuden aiheista

Tämä luettelo antaa yleiskatsauksen kirjallisuuden keskeisistä aiheista.
Kirjallisuus on kirjoitettua tai suullista proosaa (kaunokirjallisuus/tietokirjallisuus), draamaa tai runoutta.
"Katso myös: luettelo keskeisistä runouden aiheista, luettelo keskeisistä kertomakirjallisuuden aiheista"
Mitä on kirjallisuus?
Kirjallisuutta voi luonnehtia kaikilla näillä termeillä:
Kirjallisuuden muodot.
Kirjoitettu kirjallisuus.
Proosa.
Tietokirjallisuus
Kaunokirjallisuus
Kirjallisuuden historia.
Kirjallisuuden historia
Paavo Asanti

Paavo Kalevi Gabriel Asanti (vuoteen 1936 Aschan; 19. syyskuuta 1916 Turku – 15. lokakuuta 2016 Helsinki) oli suomalainen tekniikan tutkija ja professori. 
Asanti valmistui diplomi-insinööriksi 1940 Teknillisestä korkeakoulusta ja tohtori-insinööriksi 1944 Berliinin teknillisestä yliopistosta.
Asanti oli kauppa- ja teollisuusministeriön kaivosinsinööri 1941, Bolidens gruv-ab:n tutkija 1944, Valtion teknillisen tutkimuskeskuksen tutkija 1945–1966, sen metallurgian laboratorion johtaja, sittemmin professori vuodesta 1966. Hän oli Tekniska läroverketin erikoisopettaja 1945–1958, Teknillisen korkeakoulun erikoisopettaja vuodesta 1947, valimotekniikan dosentti vuodesta 1961, Lappeenrannan teknillisen korkeakoulun erikoisopettaja, dosentti vuodesta 1977. Hän oli Unidon tehtävissä Teheranissa 1971, 1972–1975.
Asanti veli oli suurlähettiläs Atle Asanti.
Arbetaren (Yhdysvallat)

Arbetaren oli New Yorkissa vuosina 1894–1928 ilmestynyt ruotsinkielinen sosialistinen sanomalehti.
Nimellä "Skandinaviska-Amerikanska Abetaren" perustettu lehti ilmestyi säännöllisesti joka toinen viikko vapusta 1895 lähtien. Se sisälsi myös tanskan- ja norjankielistä aineistoa, kunnes vuonna 1896 lehti siirtyi osuuskunnalta skandinaaviselle sosialistiyhdistykselle, muuttui kokonaan ruotsinkieliseksi viikkolehdeksi ja sai nimen "Arbetaren". Tanskalaiset ja norjalaiset perustivat samaan aikaan Chicagoon oman lehden "Arbejderenin", joka lakkasi vuonna 1902. 
"Arbetarenin" julkaisijaksi tuli vuonna 1906 Skandinaviska Socialistiska Arbetareförbundet, joka liittyi Amerikan sosialistiseen työväenpuolueeseen vuonna 1915. "Arbetaren" oli tosin jo aikaisemmin tukenut Amerikan sosialistipuolueen varjoon jäänyttä Daniel De Leonin sosialistista työväenpuoluetta, jolla oli huomattavan paljon ruotsalaisia kannattajia. Skandinaviska Socialistiska Abetareförbundet hajosi kahtia vuonna 1920, jolloin järjestöstä erotettu ryhmä perusti New Yorkiin Anders H. Lyzellin toimittaman "Folket"-lehden. "Folket" ja "Facklan"-nimen vuonna 1921 saanut "Svenska Socialisten" yhtyivät vuonna 1922 Chicagossa ilmestyneeksi kommunistiseksi "Ny Tid" -lehdeksi. "Arbetaren" puolestaan siirtyi vuonna 1927 suoraan sosialistisen työväenpuolueen julkaistavaksi ja lakkasi seuraavana vuonna taloudellisista syistä. Samaan aikaan päättyi myös puolueelle uskollisen skandinaavijärjestön jatkuvasti kutistunut toiminta.
Lehden toimittajina työskentelivät aluksi Eric Nordman, noin vuodesta 1900 lähtien vuonna 1907 kuollut Viktor Funke, hänen jälkeensä Anders H. Lyzell, vuosina 1920–1921 Henning Carlson ja vuodesta 1921 suomenruotsalainen Thor Borg. Sen painos oli enimmillään 5 000 kappaletta vuosina 1917–1918. "Arbetaren" oli ulkoasultaan vanhanaikainen, mutta hyvä uutislehti, joka sisälsi runsaasti myös mainoksia ja julkaisi paljon amerikanruotsalaisten kirjoittajien runoja. Skandinaviska Socialistiska Abetarförbundet julkaisi myös "Landkänning" -nimistä joululehteä vuosina 1913–1928 ja "Första Maj" -vappulehteä vuosina 1916–1922 sekä jonkin verran käännettyä ja alkuperäistä kirjallisuutta.
Luettelo keskeisistä kertomakirjallisuuden aiheista

Tämä luettelo antaa yleiskatsauksen kertomakirjallisuuden keskeisistä aiheista.
Kertomakirjallisuus (epiikka) on kertovaa kaunokirjallisuutta, jonka muodostaa tekijän sepittämä narratiivi.
Mitä on kertomakirjallisuus?
Kertomakirjallisuutta voi luonnehtia kaikilla näillä termeillä:
Joseph Aspdin

Joseph Aspdin (1778 Leeds – 20. maaliskuuta 1855 Wakefield) oli brittiläinen muurari ja sementinvalmistaja, joka keksi portlandsementin, joka on muurauslaastin ja betonin tärkeimpiä ainesosia.
Elämä.
Aspdin (tai Aspden) oli vanhin Yorkshiren Leedsissä asuneen muurari Thomas Aspdinin kuudesta lapsesta. Syntymäpäivää ei tiedetä, mutta poika kastettiin joulupäivänä 1778. Hän seurasi isäänsä muurarin ammatissa ja avioitui Mary Fotherbyn kanssa 1811.
Aspdin alkoi tehdä sementin sekoituskokeita ja sai vuonna 1824 patentin ”parannuksesta keinotekoisen kiven valmistustapaan”. Hän kutsui keksintöään Portland-sementiksi sen kalkkikivilajin mukaan, jota saatiin Portlandin saarelta Englannin kanaalista.
Heti patentin saatuaan Aspdin alkoi yhdessä naapurinsa William Beverleyn kanssa valmistaa uudenlaista sementtiä Wakefieldissä 15 kilometrin päässä Leedsistä, jonne hän perheineen muutti. Toisen patenttinsa Aspdin sai vuonna 1825.
1830-luvun lopulla tehtaan toiminnassa olivat jo mukana Aspdinin kaksi poikaa, esikoinen James kirjanpitäjänä ja nuorempi William tehtaanjohtajana.
William Aspdin perusti 1843 oman tehtaan Rotherhitheen lähelle Lontoota. Siellä hän esitteli uuden ja isänsä sementtiä huomattavasti vahvemman sementtilaadun. Joseph Aspdin jäi eläkkeelle 1844 ja siirsi perheyrityksestä omistamansa osuuden James-pojalle, jonka perustama sementtitehdas Ings Roadilla oli toiminnassa vuoteen 1900 saakka. 
Joseph Aspdin kuoli 20. maaliskuuta 1855 kotonaan Wakefieldissä.
Thor Borg

Thor Borg (1. heinäkuuta 1881 Pohja – 20. lokakuuta 1934 New York) oli suomalaissyntyinen Yhdysvaltojen työväenliikkeen aktivisti ja toimittaja.
Borg valmistui tie- ja vesirakennusinsinööriksi Helsingin Teknillisestä korkeakoulusta vuonna 1901 ja työskenteli vähän aikaa esimiehenä valtionrautateillä. Vuonna 1903 hän muutti Yhdysvaltoihin, jossa hän oli teollisuustyöläisenä Chicagossa ja muualla Keskilännessä. Borg liittyi Amerikan sosialistista työväenpuoluetta tukeneeseen Skandinaviska Socialistiska Arbetareförbundetiin ja ryhtyi kirjoittamaan sen lehteen "Arbetareniin". Vuonna 1911 hänestä tuli lehden toimittaja. Vuosina 1914–1919 Borg toimi myös Arbetareförbundetin sihteerinä. Vuodesta 1921 lähtien hän työskenteli "Arbetarenin" päätoimittajana ja johti sosialistiselle työväenpuolueelle uskollista Arbetareförbundetin joukkoa järjestön lakkauttamiseen saakka vuonna 1928.
Työnantajakuva

Työnantajakuva (employer image) on subjektiivinen mielikuva siitä, millainen organisaatio on työnantajana eli mitkä ovat sen erityiset, keskeiset ja pysyvimmät piirteet työnantajana. Mielikuva vaihtelee yksilöittäin riippuen esimerkiksi henkilön näkökulmasta, tiedoista, kokemuksista, asenteista ja tuntemuksista. Vaikka mielikuva on subjektiivinen, vaikuttaa organisaatio omilla toimillaan työnantajakuvan muodostumiseen. 
Työnantajakuva on yksi työnantajabrändin pääoman osatekijöistä ja organisaatiot pyrkivät rakentamaan toivomaansa työnantajakuvaa työnantajabrändityöllä (Employer Branding). Työnantajabrändityöllä kerrytettäviä muita pääomia ovat tunnettuus, kokemukset ja uskollisuus. 
Rekrytointi on keskeinen osa työnantajakuvaan vaikuttamista. Toisaalta hyvä työnantajakuva vaikuttaa merkittävästi rekrytoinnin onnistumiseen. Hyvällä työnantajakuvalla organisaatio voi erottautua kilpailijoistaan ja siten saada sekä määrällisesti että laadullisesti parempia työnhakijoita, jotka vuorostaan nostavat yrityksen suorituskykyä.
Työnantajakuvasta käytetään myös nimitystä työnantajamielikuva.
Työnantajakuvan ulottuvuuksia.
Työnantajakuvaa voi tarkastella useista eri näkökulmista. 
Esimerkiksi sisäisen ja ulkoisen työnantajakuvan näkökulmasta:
Tai odotusten näkökulmasta:
Tai konkreettisesta ja aineettomasta näkökulmasta:
Tai työsuhteeseen liittyvien etujen näkökulmasta: 
Työnantajakuvaan vaikuttavia tekijöitä.
Työnantajakuvaan vaikuttavia tekijöitä voi arvioida ja suunnitella 12 kohdan listalla. Listan kohdat 1-6 liittyvät organisaation laajempaan kontekstiin, kuten politiikkoihin ja linjauksiin. Listan kohdat 7-12 liittyvät lähikontekstiin, kuten toimintatapoihin ja käytäntöihin. Kussakin kohdassa on pohdittava sen merkitys ja vaikutus olemassa olevaan tai potentiaaliseen työntekijään. 
Työnantajakuvan omistajuus organisaatiossa.
Työnantajakuvan ohjausvastuu on organisaation johdolla. Työnantajakuvan omistajuus ja rakentaminen edellyttävät organisaation henkilöstöhallinnon ja viestinnän yhteistyötä. Toiminnallisesti sen toteuttamisesta vastaa jokainen työntekijä.
Työnantajakuvan kehittäminen.
Työnantajakuvaa on kehitettävä pitkäjänteisesti. Se on otettava huomioon organisaation strategisessa suunnittelussa ja strategisten muutosten vaikutuksia on hyvä peilata organisaation työnantajakuvaan. 
Organisaation työnantajakuva välittyy useasta eri lähteestä, joista sosiaalinen media on yksi. Sosiaalista mediaa voi hyödyntää vuorovaikutteisena kanavana työantajakuvan rakentamisessa. Sosiaalisen median vuoksi organisaatioiden toiminta on läpinäkyvää niin organisaation sisällä nykyisille työntekijöille kuin organisaatiosta ulospäin potentiaalisille työntekijöille.