tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
ESV Kaufbeuren

ESV Kaufbeuren on saksalainen jääkiekkojoukkue Kaufbeurenin kaupungista. Joukkue on perustettu jo vuonna 1946 ja se pelaa Saksan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla DEL2 -liigassa.
Pelaajat.
Valmennus &amp; Joukkueenjohto.
"Lähde: EliteProspects"
Hugo Schulman

Carl Magnus Hugo Schulman (31. joulukuuta 1850 Hamina – 16. helmikuuta 1919 Kauniainen) oli suomalainen kenraalimajuri ja sotahistorioitsija. 
Henkilöhistoria.
Schulmanin vanhemmat olivat kenraaliluutnantti Alexander Leonard Carl Schulman ja Pauline Glansenstjerna. Hän kävi Pavlovin kadettikoulun ja tuli 1869 Venäjällä kaartin vänrikiksi. Schulman kunnostautui Turkin sodassa, minkä jälkeen hänet määrättiin alikapteenina Haminan kadettikomppanian päälliköksi vuonna 1881. Everstiksi Schulman ylennettiin 1889. Kadettikoulun lakkauttamisen yhteydessä hän erosi palveluksesta 1902 kenraalimajurina. Sen jälkeen hän hoiti Porvoon historiallista museota 1903–1910.
Schulman oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1904–1905 ja 1905–1906.
Schulmanin puoliso vuodesta 1886 oli vapaaherratar Augusta Helena Wrede af Elimä (k. 1923). Myös hänen veljestään Carl Fredrik Schulmanista ja velipuolestaan Carl August Schulmanista tuli kenraaleita.
Kirjallinen tuotanto.
Schulman julkaisi sotahistorialliset teokset "Händelserna i Finland under Krimkriget" (1905, suomennettiin) ja "Striden om Finland 1808-09" (1909, suomennettiin), samoin kuin Sigurd Nordenstrengin kanssa matrikkelin "Finska kadettkårens elever och tjänstemän 1812-1912".
August Benjamin af Schultén

August Benjamin af Schultén (24. joulukuuta 1856 Viipuri – 28. – 29. syyskuuta 1912 Pariisi) oli suomalainen kemisti ja vapaaherra. Hän oli Helsingin yliopistossa dosenttina 1883–1904 ja siirtyi Pariisiin 1901. Hänen tutkimuskohteitaan olivat mineraloginen kemia, mineraalisynteesi ja epäorgaanisten suolojen valmistus.
Af Schulténin vanhemmat olivat Suomen senaatin oikeusosaston varapuheenjohtaja, todellinen valtioneuvos, vapaaherra Otto Reinhold af Schultén ja Anna Karolina Törnqvist. Hän pääsi ylioppilaaksi 1873 Helsingin yksityislyseosta ja valmistui filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1877 sekä filosofian lisensiaatiksi ja tohtoriksi 1881. Vuosina 1892–1894 hän toimitti "Naturen" -nimistä aikakauslehteä.
Af Schulten oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1894, 1897, 1899 ja 1900.
Af Schultén oli naimisissa vuodesta 1883 Johanna Törngrenin kanssa. Hänen veljensä oli Maximus af Schultén.
Johannes Schwartzberg

Johannes Schwartzberg (15. helmikuuta 1846 Pyhäjärvi – 18. syyskuuta 1915 Helsinki) oli suomalainen pappi ja valtiopäivämies.
Schwartzbergin vanhemmat olivat Säräisniemen kappalainen Henrik Schwartzberg (1811–1857) ja Laura Katarina Stenbäck. Hän pääsi ylioppilaaksi Vaasan lukiosta 1864 ja hän suoritti teologian erotutkinnon Helsingin yliopistossa 1867. Schwartzberg oli Kuopion lyseon lehtori 1876–1893 ja koulun rehtori 1887–1893. 
Ura pappina.
Schwartzberg vihittiin papiksi 1867. Hän toimi Kuopion tuomiorovastina 1893–1915 ja raamatunkäännöskomitean jäseenä vuodesta 1886. Hän osallistui valtiopäiville pappissäädyn edustajana 1888, 1891, 1894, 1897, 1899, 1900, 1904 ja 1905 ja oli kirkolliskokouksen jäsen 1886–1913. Teologian kunniatohtorin arvon hän sai 1907.
Kuopion hiippakunnan piispanvaali 1900.
Schwartzberg oli ehdolla Kuopion hiippakunnan piispaksi 1900 ja hän sai piispanvaalissa eniten ääniä. Schwartzberg kuitenkin syrjäytettiin valinnasta yhden vallanpitäjien näkökulmasta harkitsemattomana pidetyn lehtikirjoituksen vuoksi. Kenraalikurvernööri Nikolai Bobrikovin suosituksesta Kuopion piispaksi nostettiin myöntyväisyysmies J. R. Forsman.
Yksityiselämä.
Schwartzberg oli naimisissa vuodesta 1870 Johanna (Hanna) Rahmin kanssa. Heillä oli kaikkiaan kolmetoista lasta, joista yksi, Paavo, kuoli tulirokkoon n. 2 -vuotiaana. Muut lapset kasvoivat aikuisiksi. Heidän poikiansa olivat insinööri ja Lahden Rautateollisuus Oy:n toimitusjohtaja Henrik Schwartzberg ja sokeainkoulun johtaja, kouluneuvos Juho Mustakallio, toiseksi vanhin tyttärensä tekstiilitaiteilija Maria Schwartzberg ja nuorin poikansa lääkäri ja professori Sakari Mustakallio. Schwartzbergin veljiä olivat lähetysjohtaja Jooseppi Mustakallio ja rovasti, runoilija Heikki Mustakallio.
Henrik Schybergson

Paul Henrik Schybergson (26. marraskuuta 1898 Helsinki – 5. toukokuuta 1961) oli Svenska handelshögskolanin liiketalouden professori vuodesta 1934 ja myöhemmin Svenska medborgarhögskolanin rehtori 1946–1951.
Elämä.
Schybergson kirjoitti ylioppilaaksi 1916 ja suoritti ruotsinkielisen kauppaopiston 1918 sekä Tukholman kauppakorkeakoulun 1920. Valmistuttuaan valtiotieteen kandidaatiksi Åbo Akademista 1925 hän siirtyi liiketaloustieteen opettajaksi Svenska handelshögskolaniin ja sai professuurin vuonna 1934. Schybergson oli 1930–1932 aikakauslehti "Kontorsvärdenin" ja 1942–1951 "Affärsekonomisk Revyn" päätoimittaja. Hän kuului Helsingin kaupunginvaltuustoon vuosina 1941–1950. Hänet vihittiin Svenska handelshögskolanin kunniatohtoriksi.
Henrik Schybergsonin isä oli historioitsija Magnus Gottfrid Schybergson.
Olof Gangius

Olof Mårtenson Gangius (k. 1600-luvulla) oli ruotsalainen maanmittari ja ensimmäinen maanmittari Suomessa. Hän sai kamarikollegiolta määräyskirjan lähteä Suomeen maanmittariksi, ja tässä tehtävässä hän keskittyi kaupunkeihin ja teki mittauksia Turussa 1634 ja 1636 sekä Viipurin asemakaavakartan 1630-luvun lopulla. Hänen sanotaan olleen myös Helsingissä.. 
Hänen alaisinaan toimivat maanmittarit Anders Streng ja Lars Schroderus. Kamarikollegio määräsi hänet palaamaan Tukholmaan 1643.
Viimeiset sekunnit

Viimeiset sekunnit ("Ransom") on vuonna 1974 ensi-iltansa saanut toimintaelokuva, jonka on ohjannut suomalaissyntyinen Caspar Wrede. Elokuvan keskeisimpiä rooleja esittävät Sean Connery, Ian McShane ja John Quentin. 
Juoni.
Nimeämättömässä Skandinavian maassa brittiterroristit kaappaavat Britannian suurlähettilään ja tämän taloudenhoitajan, pian myös täyden matkustajalentokoneen, ja vaativat lunnaita. Tapausta ryhtyy selvittämään paikallisen turvallisuuspalvelun eversti Nils Tahlvik (Connery).
Vastaanotto.
"Helsingin Sanomien" Pertti Avola piti elokuvaa sen tv-esityksen alla 1986 nimekkäistä tekijöistään huolimatta melko latteana ja ennalta arvattavana. Hän kehuu Sven Nykvistin tallentamia norjalaismaisemia, mutta pitää Caspar Wreden ohjaustyötä ”korkeintaan rutinoituneena”. Terroristien Avola sanoo näyttävän yliopiston opettajilta, ja käsikirjoituksen loppuyllätystä hän pitää vähemmän vakuuttavana.
Björn Söderberg

Björn Mikael Söderberg (1. huhtikuuta 1958 Tukholma – 12. lokakuuta 1999 Tukholma) oli ruotsalainen ammattiyhdistysaktiivi, joka kuului syndikalistiseen SAC-ammattiliittoon. Söderberg murhattiin kotiovellaan Tukholman Skärholmenin kaupunginosassa lokakuussa 1999. Söderberg oli saman vuoden syyskuussa paljastanut SAC:n "Arbetaren"-lehdelle, että liikealan ammattiliitto Handelsin paikallisosaston hallituksessa istunut Robert Vesterlund oli näkyvä hahmo uusnatsien toiminnassa. Lehtiartikkelin jälkeen Vesterlund erotettiin ammattiliitosta ja myöhemmin hän irtisanoutui työpaikastaan. 
Lokakuun 12. päivän iltana kolme ruotsalaista uusnatsia surmasi Söderbergin tämän asunnon ulko-ovella. Häntä ammuttiin useita kertoja, muun muassa päähän. Kaksi mukana ollutta uusnatsia tuomittiin 11 vuodeksi vankeuteen murhasta, kolmas sai lyhyemmän rangaistuksen ampuma-aserikoksesta sekä rikoksentekijän suojelusta. Ampuja kertoi oikeudessa syyksi Söderbergin tekemät paljastukset. Robert Vesterlund oli tapauksen johdosta myös pidätettynä, mutta häntä ei pysytytty yhdistämään murhaan. Sen sijaan Vesterlund sai rangaistuksen kotietsinnän yhteydessä löydetyistä laittomista teräaseista sekä dopingaineista.
Söderbergin murha sai Ruotsissa aikaan useita äärioikeiston vastaisia mielenosoituksia ympäri maata. Tukholman Medborgarplatsenille kokoontui 23. lokakuuta yli 20 000 ihmistä. Ammattiliitto SAC perusti Söderbergin muistoksi erityisen siviilirohkeuspalkinnon, joka myönnetään vuosittain hänen kuolinpäivänään.
Rudolf Belling

Rudolf Belling (28. elokuuta 1886 – 9. kesäkuuta 1972) oli saksalainen kuvanveistäjä.
Hänen teoksensa olivat uran alkuaikoina kubistisia. Myöhemmin hän teki myös realistisempaa taidetta. Natsi-Saksassa Bellingin teoksia pidettiin rappiotaiteena. Ainoa hänen teoksistaan joka kelpasi natseille oli pronssiveistos nyrkkeilijä Max Schmelingistä. Belling muutti Turkkiin vuonna 1933.
Beat Space Nine

Beat Space Nine on japanilaisen hip hop -yhtyeen m-flon neljäs studioalbumi. Se julkaistiin 24. elokuuta 2005. 
"Beat Space Nine" oli yhtyeen toinen laulaja Lisan lähdön jälkeen äänitetty albumi. Se jatkoi ”m-flo loves...” -projektia, jossa yhden laulajan sijaan yhtyeen albumeilla vieraili lukuisia muita artisteja. "Beat Space Nine" menestyi hyvin ja nousi m-flon albumeista ensimmäisenä Oricon-listan ykkössijalle. Sille osallistui yhteensä 12 vierailevaa artistia aina Miliyah Katōn ja Emylin kaltaisista teinitähdistä japanilaisen populaarimusiikin veteraaniin Akiko Wadaan. Albumilla vieraili myös yhtyeen alkuperäinen laulaja Lisa kappaleella ”Tripod Baby”.
Albumin julkaisun jälkeen m-flo lähti kiertueelle ja esiintyi ensimmäisen kerran Nippon Budōkan -areenalla Tokiossa 10 000 hengen yleisölle. Yhtye sai kunnian esiintyä myös uudenvuoden Kōhaku uta gassen -laulukilpailussa yhdessä Akiko Wadan kanssa. 
m-flon edellisestä, jazzahtavasta studioalbumista "Astromantic" poiketen "Beat Space Ninea" hallitsee voimakkaampi elektroninen saundi. Albumilta julkaistiin useita singlejä: ”Let Go” Yoshikan kanssa, ”Dopamine” Emylin ja Diggi Mo'n kanssa sekä ”Loop in My Heart / Hey!” Emylin, Yoshikan ja Akiko Wadan kanssa. Albumista julkaistiin myöhemmin myös remiks-versio "Dope Space Nine".
Albumin välisoitoilla esiintyvät Coldfeet-yhtyeen Lori Fine ja näyttelijä Kazuo Kumakura.
Gibraltar Music Festival

Gibraltar Music Festival on Gibraltarissa järjestettävä musiikkitapahtuma. Ensimmäisen kerran se järjestettiin vuonna 2012. Gibraltarin kulttuuriministeriö vahvisti 10. elokuuta 2012, että tapahtuma järjestetään Victoria Stadiumilla 8. syyskuuta 2012. Konsertin pääesiintyjä oli brittiläinen Jessie J. Muita konsertissa esiintyneitä artisteja olivat Ali Campbell UB40:stä sekä paikalliset yhtyeet Noiz, Jetstream ja Atomica 4. Liput tapahtumaan maksoivat 30 puntaa. Alle 12-vuotiaat pääsivät ilmaiseksi sisään. Festivaalista odotetaan tulevan vuosittainen tapahtuma.
Tapahtuman järjestämisestä vastasi Gibraltarin hallitus. Se oli osa Gibraltarin kansallisviikon juhlintaa. Festivaali on suurin Gibraltarissa järjestetty musiikkitapahtuma.
Suwałki

Suwałki ([suˈvau̯kʲi]) on 69 900 (2019) asukkaan kaupunki Pohjois-Puolassa. Czarna Hańcza -joki kulkee kaupungin halki. Se on Suwałkin piirikunnan hallintokeskus ja yksi Podlasian voivodikunnan tärkeimmistä kaupungeista. 
Suwałki sijaitsee noin 30 kilometrin päässä Liettuan rajan eteläpuolella. Kaupungin läheisyydessä olevasta harvaanasutusta Puolan ja Liettuan rajaseudusta käytetään nimitystä Suwałkin käytävä; tämä noin 65 kilometriä pitkä maakaistale sijaitsee Venäjän Kaliningradin alueen ja Valko-Venäjän välillä. Eurooppatie (Via Baltican jatkona) kulkee kaupungin vieritse. 
Kaupungin mukaan on nimetty myös sitä ympäröivä Suwałkin piirikunta (powiat suwalski) ja piirikunnan pohjoisosassa sijaitseva, Puolan ensimmäinen maisemansuojelualue Suwalski Park Krajobrazowy.
Kylä on perustettu 1682–1690. Kaupunginoikeudet paikkakunta sai 1720. 
Venäjän keisarikunnan loppuaikoina Suwałki oli Suwałkin kuvernementin (1867–1915) kuvernementti- ja kihlakuntakaupunki. Vuonna 1897 itse kaupungissa asui 22 648, Suwałkin kihlakunnassa 92 910 ja koko kuvernementissä 582 913 henkeä.
Daavidin fuzz / Paratiisin sahakielet

Daavidin fuzz / Paratiisin sahakielet on YUP-yhtyeen maaliskuussa 1992 julkaistu single. Single oli yhtyeen ensimmäinen julkaisu uudella kokoonpanolla, jossa aiemmin rumpuja soittanut Jussi Hyyrynen oli siirtynyt soittamaan kitaraa ja hänen tilalleen yhtyeen rumpaliksi oli liittynyt Janne Mannonen. "Daavidin fuzz / Paratiisin sahakielet" julkaistiin alun perin 7″-vinyylisinglenä.
Kappaleet on myöhemmin julkaistu cd-muodossa yhdessä "Turpasauna"- ja "Julmasti juhlallista" -EP-levyjen ja "Huuda harkiten" -LP:n kanssa albumilla "1990–1992", ja ”Daavidin fuzz” on mukana yhtyeen kokoelmalevyllä "Helppoa kuunneltavaa". ”Paratiisin sahakielistä” äänitetty uusi versio on julkaistu "Hajota ja hallitse 1993–2001" -kokoelmalla.
Sirppiyökkönen

Sirppiyökkönen ("Laspeyria flexula") on pienehkö ja hentorakenteinen keskikesän yöperhonen.
Koko ja ulkonäkö.
Hennon olemuksensa ja sirppimäisten siivenkärkiensä vuoksi sirppiyökköstä helposti tunnista yökköseksi. Etusiipien pohjaväri on vihertävän harmaa, siiven kärjestä selvästi mustanruskea. Etusiiven poikki kulkee kaksi vaaleankeltaista viirua, jotka tekevät siiven etureunan tuntumassa jyrkän mutkan sisäänpäin. Siiven kärkikaartuu sirppimäisesti ja heti sen takana ulkosyrjässä on syvä, kaareva lovi antaen siivelle hyvin tunnusomaisen muodon. Munuaistäplän kohdalla on kaksi mustaa pistettä. Takasiivet ovat tasaisen harmaat ja niissä on yksi kellertävä poikkiviiru. Siipiväli 21–32 mm.
Hieman samannäköinen laji on sirppisiipiin kuuluva nyhäsirppisiipi ("Falcaria lacertinaria").
Levinneisyys ja lentoaika.
Suomessa laji on tavattu ensimmäisen kerran vuonna 1916 ja se on levinnyt vähitellen lounaasta käsin itään ja sisämaahan päin. Nykyisin perhosta tavataan likimain Vaasa-Lieksa-linjalle saakka. Lentoaika alkaa kesäkuun lopussa ja viimeiset perhoset tavataan elokuun alkupuoliskolla. Lajilla saattaa olla pieni toinen sukupolvi syyskuussa.
Elinympäristö ja elintavat.
Melko harvinainen perhonen, joka saattaa yleistyä muutamaksi vuodeksi huomattavasti kadoten sitten taas lähes täysin. Sirppiyökkönen elää erilaisissa valoisissa metsissä, iäkkäitä puita kasvavissa puistoissa ja kuivissa kallioympäristöissä. Perhoset lentävät yöllä ja tulevat valolle, harvemmin syötille. Keskenkasvuinen toukka talvehtii ja koteloituu seuraavana kesänä maahan.
Ravintokasvi.
Toukka syö puiden rungoilla kasvavia jäkäliä.
Refleksiivisyys

Refleksiivisyydellä tarkoitetaan matematiikassa sellaista 2-paikkaisten eli binääristen relaatioiden ominaisuutta, että jokainen alkio on relaatiossa itsensä kanssa. Formaalisti muotoiltuna joukon "A" binäärinen relaatio "r" (jolloin siis formula_1) on "refleksiivinen," jos ja vain jos
formula_2.
Esimerkiksi ekvivalenssirelaatio on kaikkien lukujoukkojen tapauksessa refleksiivinen.
Simon Clarke

Simon Clarke (s. 18. heinäkuuta 1986 Melbourne) on australialainen maantiepyöräilijä. Hän on kilpaillut myös ratapyöräilyssä, jossa voitti joukkuetakaa-ajon nuorten maailmanmestaruuden 2004. Hän aloitti maantiepyöräilyn ammattilaisuransa Amica Chips - Knauf -joukkueessa 2009, edusti ISD-Neri-tallia 2009–2010, Astana Teamia 2011, Orica-GreenEDGE-joukkuetta 2012–2015, yhdysvaltalaistallia, nimeltään viimeksi EF Education First 2016–2020 sekä Team Qhubeka Assos -joukkuetta 2021. Vuodesta 2022 hän on ajanut Israel–Premier Tech-joukkueessa. 
Clarke saavutti ammattilaisuransa ensimmäisen voiton ensimmäisessä suuressa ympäriajossaan Espanjan ympäriajossa 2012. Hän voitti Valdezcarayn nousuun päättyneen neljännen etapin ennen irtiottokumppaniaan Tony Martinia. Clarke siirtyi samalla mäkikirikilpailun johtoon, menetti kärkipaikkansa kahdeksannen etapin jälkeen Alejandro Valverdelle, mutta nousi uudelleen johtoon 14. etapilla ja piti sijoituksensa kilpailun loppuun asti. Hän voitti viidennen etapin Espanjan ympäriajossa 2018 ja mukulakiviosuuksia sisältäneen viidennen etapin Ranskan ympäriajossa 2022.
Saavutuksia.
Lähteet: Cycling Archives, Cyclingbase, Pro Cycling Stats
Joukkuetakaa-ajon nuorten maailmanmestaruus
Pariajon Australian-mestaruus
Vuelta a Navarra, 4. etapin voitto
Tour Down Under, nuorten kilpailun voitto
Herald Sun Tour, nuorten kilpailun voitto
Maantieajon alle 23-v. Australian-mestaruus
Japanin ympäriajo, 4. etapin voitto
GP Industria e Commercio di San Vendemiano, voitto
Espanjan ympäriajo, mäkikirikilpailun ja 4. etapin voitto
MM-kilpailut, maantieajossa seitsemäs
Herald Sun Tour, kokonaiskilpailun ja 2. etapin voitto
Italian ympäriajo, 4. etapilla toinen, kokonaiskilpailun johdossa etapin 4 jälkeen
GP Industria &amp; Artigianato di Larciano, voitto 
Espanjan ympäriajo, 5. etapin voitto
Tour de la Provence, pistekilpailun voitto
Amstel Gold Race, toinen
Royal Bernard Drome Classic, voitto
Italian ympäriajo, 12. etapilla kolmas
Gran Premio Miguel Indurain, kolmas
Ranskan ympäriajo, 5. etapin voitto
Cadel Evans Great Ocean Road Race, kolmas
Punakoiranköynnös

Punakoiranköynnös ("Bryonia dioica") on monivuotinen koiranköynnöslaji, jota käytetään koristekasvina. Sitä esiintyy Etelä-Euroopassa ja Pohjois-Afrikassa, mutta viljelyn myötä se on levinnyt myös Euroopan länsi- ja keskiosiin. Punakoiranköynnöksen varsi kasvaa enintään neljä metriä pitkäksi. Laji on kaksikotinen. Hedekukinnoissa on keskimäärin emikukintoja enemmän kukkia. Kukat ovat viisilukuisia, teriöt vaaleita. Hedelmät ovat marjoja, jotka kypsyessä vaihtavat väriä tummanvihreistä punaiseksi.
Dukinfield Henry Scott

Dukinfield Henry Scott (28. marraskuuta 1854 – 29. tammikuuta 1934) oli englantilainen kasvipaleontologi. Hän oli professori ja työskenteli Lontoossa, ja hän tutki erityisesti kivihiilikauden kasvien anatomista rakennetta.
Hänen nimeämien kasvien tieteellisen nimen perässä käytetään nimen jälkeen liittettävää auktorilyhennettä D.H.Scott.
Hänen isänsä oli arkkitehti Gilbert Scott.
Celebrations

Celebrations on Marsin vuonna 1997 julkaisema makeiskokoelma, joka sisältää Marsin kehittämiä pienoisversioita sen valmistamista suklaapatukoista. Celebrations oli ensimmäinen konvehtirasia, joka sisälsi jo ennestään laatikoissakin myytyjä makeisia. Celebrationsit ovat suosituimpia erilaisten juhlapyhien aikana, kuten joulun, Halloweenin ja pääsiäisen aikaan.
Sisältö.
Celebrations sisältää konvehtiversioita näistä Marsin kehittämistä suklaapatukoista.
Britanniassa myynnissä oleva kokoelma sisälsi ennen seuraavia makeisia.
Twix paikkasi Galaxy Trufflen vuonna 2011.
Herttavuorenkilpi

Herttavuorenkilpi ("Bergenia cordifolia") on Itä-Aasiasta kotoisin oleva vuorenkilpien suvun laji.
Ulkonäkö ja koko.
Herttavuorenkilpi kasvattaa juurakkomaisesta varresta ainavihantia nahkeita lehtiä, joiden lavat ovat muodoltaan lajille tunnuksellisesti pyöreästä leveänpuikeaan, tyveltään herttamaisia. Lehdetön kukintovana kasvaa 10–40 cm korkeaksi. Viuhkokukinnossa on runsaasti violettiteriöisiä kukkia. Kukkapohjus on leveän, pyöreän maljamainen. Terälehdet ovat enemmän pyöreän muotoisia, selvästi toisiaan peittäviä. Heteet ovat tavallisesti noin samanpituisia kuin emin vartalo. Kukkii kesä-heinäkuussa. Hedelmä on kaksiosainen kota.
Kasvupaikka, elinympäristö ja levinneisyys.
Pihoilla, puutarhoissa ja puistoissa. Joskus tavataan villiintyneinä joutomailta tai vastaavilta.
Käyttö.
Herttavuorenkilpeä käytetään koristekasvina.
Soikkovuorenkilpi

Soikkovuorenkilpi ("Bergenia crassifolia") on Siperiassa esiintyvä vuorenkilpien suvun laji. Se kasvattaa juurakkomaisesta varresta ainavihantia nahkeita lehtiä, joiden lavat ovat muodoltaan lajille tunnuksellisesti soikeasta vastapuikeaan, tyveltään kapeita. Viuhkokukinnossa on runsaasti hieman nuokkuvia, teriöiltään vaaleanvioletteja kukkia. Kukkapohjus on kuppimainen. Terälehdet ovat puikeita tai vastapuikeita, eivät juuri toisiaan peittäviä. Heteet ovat tavallisesti selvästi emin vartaloa lyhyempiä.
Soikkovuorenkilpeä käytetään koristekasvina.
Hopeatäpläpeippi

Hopeatäpläpeippi eli täplälehtipeippi eli täpläpeippi ("Lamium maculatum") on monivuotinen peippeihin kuuluva, Euroopassa kasvava kasvilaji, jota käytetään koristekasvina.
Hopeatäpläpeippi näyttää valkopeipiltä ("Lamium album"), mutta sen lehdet ovat tavallisesti lyhytsuippuisempia ja toisinaan yläpinnan keskeltä vaaleakaistaisia. Teriö on enintään kolme senttimetriä pitkä, purppuran- tai vaaleanpunaisenvärinen.
Jalopähkämö

Jalopähkämö ("Betonica macrantha") on monivuotinen pallepähkämöiden sukuun kuuluva laji. Se on kuin rohtopähkämö ("Betonica officinalis"), mutta lehtilavat ovat muodoltaan pitkulaisesta kolmiomaiseen puikeita ja selvästi tyveltä leveneviä. Kukinto on purppuranpunaisista kukista muodostuva latvatähkä. Teriö on 2,5–3,5 senttimetriä pitkä.
Jalopähkämöä esiintyy alkuperäisenä Lounais-Aasiassa. Sitä käytetään koristekasvina ja havaitaan satunnaisesti tulokkaana Suomen luonnossa.
Hammasakankaali

Hammasakankaali ("Ajuga genevensis") on monivuotinen akankaalilaji, jota esiintyy Euroopassa. Suomessa se on satunnainen tulokaslaji. Sen varsi kasvaa kymmenestä 35:een senttimetriä korkeaksi ja on kauttaaltaan hapsikarvainen. Lehdet ovat puikeita tai pitkänsoikeita ja isohampaisia. Kukinnon alimmat tukilehdet ovat niiden kaltaisia, ylemmät pienempiä. Kukan teriö on tavallisesti kirkkaansininen. Heteet ovat sen ylähuulta paljon pidempiä.
Hammasakankaali voi risteytyä rönsyakankaalin ("Ajuga reptans") ja kartioakankaalin ("Ajuga pyramidalis") kanssa.
Vuorirevonpapu

Vuorirevonpapu ("Thermopsis montana") on monivuotinen, hernekasveihin kuuluva ruoho, joka on alun perin kotoisin Pohjois-Amerikasta.
Ulkonäkö ja koko.
Vuorirevonpapu kasvaa 40:stä 80:een senttimetriä korkeaksi. Kierteisesti olevat lehdet ovat kolmisormisia ja lehtien korvakkeet isoja ja lehdykkämäisiä. Lehdykät ovat 3–8 cm pitkiä, alta karvaisia ja vaihtelevat muodoltaan vastapuikeasta suikeaan. Vuorirevonpavun kukinto on harsu latvaterttu. Kaksineuvoisten kukkien verhiö on viisilehtinen ja kellomainen. Teriö on hernekasvien tapaan muodoltaan vastakohtainen ja perhomainen: ylinnä on purje, sivuilla siivet ja alinna kahdesta terälehdestä muodostunut venho. Väriltään teriö on keltainen ja kooltaan 20–24 mm pitkä. Suomessa laji kukkii heinäkuussa. Hedelmä on uloskaartuva, karvainen ja monisiemeninen palko.
Ulkonäöltään laji muistuttaa jossain määrin lupiineja, mihin myös viittaa lajin nimi esimerkiksi ruotsiksi (lupinväppling) ja englanniksi (False Lupin).
Levinneisyys.
Vuorirevonpapu kasvaa alkuperäisenä lajina Pohjois-Amerikassa. Laji on villiintynyt luontoon muun muassa Euroopassa. Suomessa vuorirevonpapua voi tavata satunnaisesti eri puolilta maata Keski-Lappia myöten.
Elinympäristö.
Suomessa vuorirevonpapua tavataan luonnosta asutuksen läheisyydestä viljelyjäänteenä tai karkulaisena. Villiintyneenä lajia kasvaa esimerkiksi joutomailla ja tienvarsilla.
Käyttö.
Vuorirevonpapua viljellään sekä puutarhojen koristekasvina että pelloilla typpikasvina.
Peltolinnunjalka

Peltolinnunjalka ("Ornithopus sativus") on yksivuotinen hernekasvi, jota esiintyy Lounais-Euroopassa. Se kasvaa 30:stä 60:een senttimetriä korkeaksi. Lehdissä on kahdeksasta kuuteentoista paria soikeita lehdyköitä ja päätölehdykkä. Sarjakukinto on lehtihankainen, pitkäperäinen ja koostuu kahdesta viiteen kukasta, joiden teriö on väriltään valkoisesta vaaleanpunaiseen. Peltolinnunjalan juurissa on ilmakehästä typpeä sitovia typensitojabakteereja, jotka lisäävät maan typpipitoisuutta. Lajista esiintyy kaksi alalajia: etelänpeltolinnunjalka ("Ornithopus sativus" subsp. "isthmocarpus") ja rehupeltolinnunjalka ("Ornithopus sativus" subsp. "sativus").
Catalan Bay

Catalan Bay on pieni lahti ja kalastajakylä Gibraltarinvuoren itäpuolella. Paikka tunnetaan myös nimellä "La Caleta". 
Historia.
Catalan Bay tunnettiin ennen yleisemmin nimellä La Caleta. Nimi mainitaan lähteessä vuodelta 1634, jolloin paikan mainittiin kuuluvan Granadan kuningaskuntaan. Catalan Bayn nimen alkuperä ei ole selvillä. Erään tarinan mukaan paikka sai nimensä katalaaneista, joita olisi tullut asuttamaan paikkaa Gibraltarin valtauksen jälkeen. Tästä ei kuitenkaan ole mitään todisteita. Katalaanien sijaan alueella tiedetään asuneen genovalaisia, jotka asuttivat Gibraltarin rannikkoa 1700-luvulla. Genovan murretta puhuttiin Catalan Baylla vielä 1800-luvulla. Samalla vuosisadalla paikalla saivat asua vain kalastajat, joiden täytyi heidänkin hankkia kuvernöörin lupa. Catalan Bayn kohdalta lähtee Gibraltarinvuoren läpi kulkeva Dudley Ward -tunneli, joka nimettiin vuosina 1962–1965 Gibraltarin kuvernöörinä toimineen Alfred Dudley Wardin mukaan.
Nykypäivä.
Nykyisin Catalan Bayn eteläpäässä sijaitsee Caleta Hotel. Lahden ranta on suosittu turistikohde. Kylän keskustassa sijaitsee Our Lady of Sorrows -kirkko. Kirkkoon liittyvää uskonnollista tapahtumaa vietetään syyskuussa, jolloin Our Lady of Sorrows -patsas tuodaan lahden rannalle ja Gibraltarin piispa siunaa meren. Sukunimien mukaan genovalaistaustaiset muodostavat edelleen suurimman osan Catalan Bayn asukkaista.
Scarborough’n matalikko

Scarborough’n matalikko on Etelä-Kiinan merellä 160 kilometriä Filippiinien rannikolta sijaitseva pienten kalliosaarten joukko. Matalikon hallinnasta on kiistaa. Alueella saattaa olla öljy- ja kaasuesiintymiä.
Kiina pitää Scarborough’n matalikkoa omanaan vedoten yhdeksän viivan rajan vaatimukseensa. Kansainvälinen tuomioistuin päätti 12. heinäkuuta 2016, että Kiinan aluevaatimuksille ei ole perusteita. Kiina on ilmoittanut vastustavansa päätöstä ja todennut, ettei se noudata sitä.
Richard Seppälä

Richard Rafael Seppälä (15. tammikuuta 1905 Pori – 25. syyskuuta 1997 Helsinki) oli suomalainen diplomaatti.
Ura.
R. R. Seppälän vanhemmat olivat kauppias Juho Seppälä ja Aurora Maria Sotka. Seppälä kirjoitti ylioppilaaksi 1924, suoritti ylemmän oikeustutkinnon 1929 ja sai varatuomarin arvon 1936. Työskenneltyään vuoden ajan lakitoimistossa hän tuli ulkoministeriön palvelukseen ja toimi avustajana Suomen edustustossa Riiassa 1930–1932 sekä Rio de Janeirossa 1932–1934. Hän oli välillä jaostosihteerinä Helsingissä, mutta siirtyi 1937 lähetystösihteeriksi Lontooseen. Talvisodan aikana hän edesauttoi englantilaisten vapaaehtoisten tuloa Suomeen. Kun Iso-Britannia julisti Suomelle sodan vuoden 1941 lopussa, Suomen Lontoon-lähetystön toiminta lakkasi ja Seppälä palasi Helsinkiin jaostopäälliköksi. Hän toimi poliittisen osaston apulaisosastopäällikkönä 1943–1947 sekä vt. osastopäällikkönä ja osastopäällikkönä 1947–1948.
Vuosina 1948–1953 Seppälä oli Suomen pääkonsulina New Yorkissa ja Suomen pysyvänä tarkkailijana YK:ssa. Sen jälkeen hän toimi Helsingissä ulkoministeriön kansliapäällikkönä 1953–1956 ja valtiosihteerinä 1955–1956. Seppälän ura huipentui toimintaan Suomen suurlähettiläänä Pariisissa 1956–1958, Washingtonissa 1958–1965 sekä uudelleen Pariisissa 1965–1972. Jälkimmäisellä Pariisin kaudellaan Seppälä oli samalla Suomen pysyvä edustaja Unescossa. Suomen liityttyä OECD:n jäseneksi hän toimi myös Suomen edustajana kyseisessä järjestössä 1968–1969.
Seppälä kuului 1940-luvulta alkaen Suomen Sosialidemokraattiseen Puolueeseen (SDP). Diplomaattina hänen on kuitenkin sanottu vältelleen politikointia.
Perhe.
R. R. Seppälän ensimmäinen vaimo oli englantilainen Isabelle Mary Durrant-Fox, mutta liitto päättyi eroon 1952. Hänen toinen puolisonsa oli vuosina 1953–1982 Patricia Seppälä (o.s. Erkko), ja heidän tyttärensä on Rafaela Seppälä. Toinenkin liitto päättyi eroon.
Gibraltarin kansanäänestys suvereniteetista 2002

Gibraltarin kansanäänestys suvereniteetista oli 7. marraskuuta 2002 järjestetty kansanäänestys, jolla otettiin kantaa suunnitelmiin jakaa Gibraltarin suvereniteetti Yhdistyneen kuningaskunnan ja Espanjan välillä. Kansanäänestyksen tulos oli suunnitelman suuri vastustus. Vaikka Yhdistynyt kuningaskunta ja Espanja eivät kummatkaan tunnustaneet Gibraltarilla itsenäisesti järjestettyä kansanäänestystä, suunnitelmat alueen suvereniteetin jakamisesta haudattiin toistaiseksi.
Tausta.
Espanjan ja Britannian aluekiista Gibraltarilla juontaa juurensa Gibraltarin valtaukseen vuonna 1704 ja Utrechtin sopimukseen vuonna 1713, jolla Espanja luovutti alueen Britannialle. Espanja on kuitenkin yrittänyt saada alueen myöhemmin takaisin niin sotilaallisesti kuin diplomaattisestikin. Espanjan ja Britannian välillä oltiin käyty keskusteluja alueen suvereniteetin jakamisesta maiden välillä ja tieto näistä keskusteluista vuoti lehdistölle tammikuussa 2002. Tieto johti Gibraltarilla suuriin mielenosoituksiin. Gibraltarin parlamentti alkoi valmistella kansanäänestystä ja pääministeri Peter Caruana antoi tiedon äänestyksen pitämisestä 3. syyskuuta. Britannian Peter Hain oli jo aiemmin samana vuonna todennut, että maa ei tunnustaisi mitään kansanäänestystä, jonka järjestämisessä Britannia ei ollut mukana. Saman toisti Jack Straw.
Järjestelyt.
Britannian vastustuksesta huolimatta Gibraltarilla aloitettiin äänestykseen liittyvät järjestelyt 7. lokakuuta, jolloin valmisteltiin muun muassa äänestyksessä esitettävä kysymys ja lista 25:stä ulkomaalaisesta tarkkailijasta äänestystä varten. Kansanäänestykseen valittu kysymys oli yksinkertainen kyllä tai ei -kysymys:
Do you approve of the principle that Britain and Spain should share sovereignty over Gibraltar?
Oletko samaa mieltä periaatteesta, että Britannian ja Espanjan tulisi jakaa Gibraltarin suvereniteetti?
Äänestys.
Äänestyspäivänä äänestyspaikkoja oli yhteensä 16, joista neljä oli liikkuvia. Äänestyspaikat aukesivat kello kahdeksan aamulla ja äänestys alkoi vilkkaana. Noin kolmessa tunnissa neljäsosa äänioikeutetuista oli käynyt äänestämässä. Koko äänestyksen aikana heistä äänestämässä kävi 87,9 %. Äänestyksen lopputulos oli lopulta ei-äänien murskavoitto. Kaikista äänistä niitä oli 98,97 % eli noin 17 900 kappaletta. Kyllä-ääniä oli vain 187. Tyhjiä äänestyslippuja palautettiin 72 kappaletta. Äänestyksen tulos julkaistiin puoli kolmelta aamulla.
Reaktiot.
Ei-äänien suuri määrä oli voitto asiaa ajaneille gibraltarilaisille poliitikoille. Peter Caruana puhui tulosten julkaisun jälkeen gibraltarilaisten lähettämästä selkeästä viestistä. Britanniassa virallinen kanta oli kuitenkin edelleen se, että äänestyksellä ei ollut sitovaa merkitystä. Espanjassa asenteet olivat samankaltaiset. Ana Palacio kommentoi äänestystä sanomalla, että sillä ei ollut laillista sitovuutta ja että se oli YK:n päätöslauselmien vastainen.
Julian Serlachius

Johan Julian Serlachius (20. joulukuuta 1854 Kuopio – 16. huhtikuuta 1925 Helsinki) oli suomalainen oikeusoppinut ja korkeimman oikeuden jäsen.
Elämäkerta.
Julian Serlachius kuului Serlachiusten sukuun ja hänen vanhempansa olivat kieltenopettaja Karl Ferdinand Reinhold Serlachius ja Julia Charlotta Karsten. Julian Serlachius kirjoitti ylioppilaaksi Jyväskylän alkeisopistosta vain 15-vuotiaana. Filosofian kandidaatin tutkinnon hän suoritti 1874 ja lakitieteen kandidaatin tutkinnon 1878, varatuomarin arvon hän sai 1879. Lakitieteen tohtoriksi Serlachius väitteli 1881. Hän toimi Helsingin yliopistossa roomalaisen ja yksityisoikeuden dosenttina 1881–1882 ja jonkin aikaa myös vt. professorina, mutta hävisi vakinaisen viran haun vuonna 1885 R. A. Wredelle. Serlachius jätti tämän jälkeen akateemisen uran, mutta kirjoitti myöhemminkin oikeustieteellistä tutkimuskirjallisuutta ja useita alan oppikirjoja. Hänen erikoisalaansa olivat yksityis- ja talousoikeus. Hän puolusti omaperäistä näkemystään oikeuslähdeopista, jossa hänen pyrkimyksenään oli korvata roomalainen oikeus suomalaisiin oikeuslähteisiin perustuvalla oppirakennelmalla.
Serlachius työskenteli lainvalmistelukunnassa ja Viipurin hovioikeuden eri viroissa sekä 1891–1897 Jämsän tuomiokunnan tuomarina. Hän oli myös valtiopäiväedustajana porvarissäädyssä 1885 Kemin kaupungin edustajana ja 1891 Helsingin kaupungin edustajana. Poliittisilta mielipiteiltään hän oli konservatiivinen. Hänet nimitettiin senaatin oikeusosaston jäseneksi vuonna 1900, mutta hän erosi tehtävästä vain muutaman kuukauden kuluttua protestina kielimanifestille. Sen jälkeen hän oli Suomen kaupunkien hypoteekkikassan toimitusjohtaja 1901–1918, Osuuskassojen Keskuslainarahaston hallintoneuvoston puheenjohtaja 1904–1916 ja Pellervo-seuran johtokunnan jäsen 1901–1917, vuodesta 1903 varapuheenjohtaja. Tammikuussa 1919 hänet nimitettiin korkeimman oikeuden oikeusneuvokseksi, mistä tehtävästä hän jäi eläkkeelle vuoden 1924 lopussa. Serlachius muistetaan vuoden 1901 osuustoimintalain valmistelijana. Laista hän julkaisi lakikomitean jäsenen Axel Wilhelm Granströmin kanssa myös Pellervo-Seuran julkaiseman käsikirjan.
Serlachius oli vuodesta 1883 naimisissa Paula Emilia Söderhjelmin kanssa. Heidän lapsiaan olivat oikeusministeri Eric J. Serlachius ja tasavallan presidentin puoliso Gerda Ryti. Julian Serlachiuksen veli oli rikosoikeuden professori ja monipuolisen uran luonut poliitikko Allan Serlachius.
Hult

Hult on muiden muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Hult on myös paikannimi:
Petrus Serlachius

Petrus Serlachius (16. maaliskuuta 1655 Porvoon pitäjä – 20. lokakuuta 1738 Pernaja) oli suomalainen pappi ja Pernajan kirkkoherra vuodesta 1681. 
Serlachiuksen vanhemmat olivat vuorimestari Johan Danielsson ja Anna Thorwöste, veli kirkkoherra Johannes Serlachius, poika juristi ja runoilija Karl Serlachius ja puolisot Elsa Stachaeus (k. 1703), Anna Maria Kristina Huggut (k. 1706) ja Briita Katariina Bosin (k. 1746). Serlachius opiskeli Helsingin triviaalikoulussa ja Viipurin lukiossa, tuli ylioppilaaksi Turkuun 1674 ja valmistui maisteriksi 1677. Hän toimi vuodesta 1681 Turun hovioikeuden presidentin Ernest Johann Creutzin kotisaarnaajana ja Pernajan kirkkoherrana, lääninrovasti hänestä tuli 1695. Serlachius määrättiin isonvihan aikana 1718 Porvooseen asetetun konsistorin esimieheksi. Hänen onnistui säilyttää konsistori, jonka kenraalikuvernööri Gustav Otto Douglas oli määrännyt lakkautettavaksi. 
Porvoon tuomiokapitulin lisäjäsen Serlachius oli 1722–1724 ja valtiopäivämies vuonna 1697.
Karl Serlachius

Karl Serlachius (n. 1687 t. 1693 – 16. toukokuuta 1754 t. 1755 Västerås, Ruotsi) oli suomalainen juristi ja runoilija. 
Karl Serlachiuksen isä oli Pernajan kirkkoherra Petrus Serlachius. Hän valmistui ylioppilaaksi Turussa 1706 ja Tukholmassa 1711 ja oli Svean hovioikeuden asianajaja 1720. Hän joutui maanpakoon 1721 hoitaessaan Ruotsissa asianajajana poliittista tehtävää. Hän palasi armahduksen jälkeen Tukholmaan ja sai 1728 jatkaa asianajajana. Hän menetti Tukholman tulipalossa 1751 talonsa. 
Serlachius julkaisi 1726 lauluja sisältävän teoksen "Christeliga fägnetimmar eller 100 sånger".
Hylättyjen vaimojen kerho

Hylättyjen vaimojen kerho () on yhdysvaltalainen komediaelokuva vuodelta 1996. Elokuva perustuu Olivia Goldsmithin samannimiseen romaaniin vuodelta 1992. Pääosia näyttelevät Goldie Hawn, Diane Keaton ja Bette Midler.
Juuso Hassi

Juuso Antero Hassi (s. 4. huhtikuuta 1993) on suomalainen kymmenottelija. Hän edustaa Oriveden Ponnistusta ja häntä valmentaa Matti Liimatainen.
Vuonna 2010 Hassi voitti kymmenottelussa 17-vuotiaiden SM-kultaa, vuosina 2011 ja 2012 19-vuotiaiden SM-kultaa ja vuonna 2014 22-vuotiaiden SM-kultaa. Sisäradoilla Hassi voitti seitsenottelun 19-vuotiaiden SM-kultaa vuonna 2012 ja 22-vuotiaiden SM-kultaa vuosina 2013, 2014 ja 2015. Kalevan kisoissa hän on voittanut kymmenottelussa Suomen-mestaruuden vuosina 2016, 2017, 2018, 2020 ja 2022, saavuttanut SM-hopeaa vuosina 2013, 2014, 2015 ja 2019 sekä SM-pronssia 2021. Hassi voitti seitsenottelun sisäratojen Suomen-mestaruuden 2016, 2017 ja 2021 sekä sai hopeaa 2018, 2019, 2022 ja 2023.
Vuonna 2011 Hassi oli 19-vuotiaiden EM-kilpailuissa Tallinnassa kymmenottelun yhdeksäs tuloksella 7400. 22-vuotiaiden EM-kilpailuissa hän oli 19:s vuonna 2013 ja yhdeksäs vuonna 2015. Hän voitti kymmenottelun 19-vuotiaiden Pohjoismaiden mestaruuden vuonna 2012 ja 22-vuotiaiden mestaruuden vuonna 2013. Vuoden 2017 kesäuniversiadeissa Hassi sijoittui kymmenottelussa toiseksi.
Hassin ennätys kymmenottelussa on heinäkuussa 2016 Kalevan kisoissa Oulussa oteltu 7734 pistettä.
Henkilökohtaiset ennätykset.
Sisäradat.
Lähde
Välimerensinappikaali

Välimerensinappikaali eli sinappikaali ("Eruca vesicaria") on sinappikaaleihin kuuluva ristikukkaislaji, jota esiintyy Etelä-Euroopassa. Laji on salaattikasvina viljelty.
Välimerensinappikaali on yksivuotinen tavallisesti kalju ruoho. Sen lehdet ovat pariosaisia–parilehdykkäisiä, päätöliuska on suuri. Terälehdet ovat ensin vaaleankeltaisia, sitten haalistuvia, niiden suonet ovat tummanvioletteja. Pystyhköt lidut ovat lyhyiden perien päissä, litujen tyvi on pullea ja kärki litteän nokkamainen.
Fischtown Pinguins

Fischtown Pinguins on saksalainen jääkiekkojoukkue Bremerhavenin kaupungista. Vuonna 2002 perustettu joukkue pelaa Saksan korkeimmalla sarjatasolla DEL-liigassa. Joukkue pelasi pitkään maan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla, mutta kaudeksi 2016-2017 se sai paikan pääsarjasta Hamburg Freezersin ajauduttua konkurssin.
Pelaajat.
Valmennus &amp; Joukkueenjohto.
"Lähde: EliteProspects"
Markku Paretskoi

Markku Paretskoi (s. 1956 Pielavesi) on suomalainen toimittaja ja käsikirjoittaja. Hänet tunnetaan erityisesti huumorilehti "Pahkasian" perustajana ja sen pitkäaikaisena päätoimittajana.
Paretskoi opiskeli toimittajaksi ja yhteiskuntatieteiden maisteriksi Tampereen yliopistossa. Hän asui Tampereella vuosina 1975–2010.
Vuonna 1998 Paretskoi sai Suomen sarjakuvaseuran myöntämän Puupäähatun käsikirjoittamastaan sarjakuvasta "Vanhat herrat" yhdessä piirtäjä-käsikirjoittaja Pauli Heikkilän kanssa. Suomalainen Markku-liitto on valinnut hänet 16. vuoden Markuksi 2012.
Asetyylikloridi

Asetyylikloridi eli etanoyylikloridi tai etaanihappokloridi (CH3COCl) on happoklorideihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Sitä käytetään orgaanisessa synteesissä.
Ominaisuudet.
Asetyylikloridi on pistävänhajuista ja syövyttävää nestettä. Asetyylikloridi liukenee orgaanisiin liuottimiin, kuten bentseeniin, asetoniin, dietyylieetteriin ja kloroformiin. Veden kanssa se reagoi voimakkaasti ja hydrolysoituu etaanihapoksi ja suolahapoksi.
CH3COCl + H2O → CH3COOH + HCl
Asetyylikloridi reagoi alkoholien kanssa muodostaen etikkahapon estereitä, tertiääristen alkoholien kanssa usein tertiäärisiä alkyyliklorideja, ja amiinien kanssa reagoidessaan amideja. Yhdiste reagoi myös eetterien ja tiolien kanssa. Yhdiste reagoi myös aromaattisten hiilivetyjen ja alkeenien kanssa muodostaen ketoneja.
Valmistus ja käyttö.
Teollisuudessa asetyylikloridia valmistetaan etikkahappoanhydridin ja suolahapon välisellä reaktiolla. Myös etaanihapon ja suolahapon välistä reaktiota voidaan käyttää tai valmistaa yhdistettä rikkidioksidin, kloorin ja natriumasetaatin välisellä reaktiolla.Tuote puhdistetaan tislaamalla.
(CH3CO)2O + HCl → CH3COCl + CH3CO2H
Laboratoriomittakaavassa asetyylikloridia valmistetaan etaanihapon ja fosforitrikloridin, fosforipentakloridin, rikkimonokloridin tai tionyylikloridin välisellä reaktiolla.
Yhdistettä käytetään orgaanisessa kemiassa asetyloimisreagenssina. Se on reaktiivisempi kuin etikkahappo tai etikkahappoanhydridi ja sitä voidaan käyttää myös silloin, kun nämä eivät reagoi. Ainetta käytetään useiden lääkeaineiden, kuten asetyylisalisyylihapon, asetaminofeenin ja asetanilidin valmistuksessa. Lisäksi sitä käytetään väriaineiden valmistuksessa. Asetyylikloridi reagoi aromaattisten hiilivetyjen kanssa Friedel–Crafts-asylointireaktiolla, jolloin muodostuu ketoneja. Näin valmistetaan muun muassa asetofenonia.
Söörmarkku

Söörmarkku () on kylä ja taajama nykyään Porin kaupunkiin kuuluvassa entisessä Noormarkun kunnassa. Asukkaita siellä on 997 (2017), joista taajaman alueella 398 (2021).
Söörmarkku sijaitsee kymmenen kilometriä Porin keskustan pohjoispuolella valtateiden 8 ja 23 risteyksen tuntumassa. Kyläraitin muodostaa sen lävitse kulkeva "Söörmarkuntie". Maanteiden lisäksi Söörmarkun yhdistää Porin keskustaan jalankulun ja pyöräilyn väylä. Kunnallisia palveluja ovat vuosiluokkien 1–4 opetusta tarjoava Söörmarkun koulu, sivukirjasto sekä toimintansa vuonna 2009 aloittanut päiväkoti. Yritystoiminta Söörmarkun alueella on vilkasta. Kylässä ja sen läheisyydessä sijaitsevilla teollisuusalueilla toimii yli 40 yritystä. Söörmarkussa sijaitsee myös vuonna 1925 rakennettu nuorisoseurantalo, jossa Suomalainen Markku-liitto kokoontuu vuosittain Markun päivänä 25. huhtikuuta. 
Söörmarkun pronssikautisesta historiasta kertovat Karimaan hautaröykkiöt. Asiakirjoissa Söörmarkku mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1473. Ruotsalainen luonnontieteilijä Carl von Linné vieraili kylässä 1723 ja mainitsee matkakertomuksessaan löytäneensä Söörmarkusta maailman pohjoisimman tammen. Kyseinen puu kaatui myrskyssä vuonna 1979.
Söörmarkun kylä on tunnustettu valtakunnallisesti merkittäväksi rakennetuksi kulttuuriympäristöksi. Valtakunnallisesti merkittävä rakennettu kulttuuriympäristö koostuu edustavasta talonpoikaisesta rakennuskannasta, joka sijoittuu tiiviisti vanhan kylätien varrelle. Kylässä näkyy erinomaisesti kerroksellisuus. Kantatilat myötäilevät joen viljavia viljelyalueita ja pienasutus sijaitsee mäkisellä rinteellä. Kylässä on edelleen nähtävissä vahvaa talonpoikaiskulttuurin vaalimista ja maatalous eri muodoissaan on voimissaan. Kylällä toimii useita aktiivitiloja ja mm. Pyntösjärven metsästysseura, jolla on omat kotisivut. Kulttuuriympäristön luokitteluja on kolme: alueellisesti merkittävä, maakunnallisesti merkittävä ja valtakunnallisesti merkittävä. Söörmarkku sijoittuu näistä korkeimmalle tasolle ja tämä on huomioitu kattavilla suojelumerkinnöillä esim. osayleiskaavassa.
Jews’ Gaten hautausmaa

Jews’ Gaten hautausmaa eli Windmill Hillin hautausmaa on Gibraltarin vanhin juutalainen hautausmaa. Sen ensimmäiset haudat ovat vuodelta 1746, ja hautausmaan käyttö jatkui yli sadan vuoden ajan vuoteen 1848. Hautausmaalle on haudattu monia kuuluisia rabbeja tuolta ajalta. Se sijaitsee lähellä Gibraltarinvuoren luonnonsuojelualueen sisäänkäyntiä Queen’s Roadin ja Engineer Roadin risteyksen kaakkoispuolella. Hautausmaa on Gibraltar Heritage Trustin luetteloima historiallinen suojelukohde.
Utrechtin sopimuksessa (1713) Britannia oli luvannut katoliselle Espanjalle ettei se suosisi juutalaisten tai maurien asutusta Gibraltarissa. Ehkä siksi juutalainen hautausmaa sijoitettiin syrjäiseen paikkaan jossa se ei pistäisi espanjalaisten kävijöiden silmiin.
Talvella ja keväällä rikkaruohojen annetaan kasvaa hautausmaalla vapaasti, ja se vaikuttaa silloin hoitamattomalta alueelta. Päätös on tehty kalliopyyn suojelemiseksi, sillä hautausmaa on niiden suosima soidinpaikka.
Hautausmaalla oleva muistomerkki on pystytetty Herakleen pylväiden kunniaksi ja se esittää Heraklesta kannattelemassa koko maailmaa.
Hannu Artinaho

Hannu Artinaho (s. 1946 Lieksa) on suomalainen taidegraafikko ja taidemaalari. Hän asui ja työskenteli 34 vuotta Raumalla, kunnes muutti Turkuun vuonna 2007. Artinaho on valmistunut Turun piirustuskoulusta 1972. Hän on tehnyt lavastuksia Rauman ja Rovaniemen kaupunginteatterille. Artinaho on saanut muun muassa Valtion vuosiapurahan ja hänet on palkittu esimerkiksi Rauman kaupungin kulttuuripalkinnolla 2006 ja Ruorimies-mitalilla 2002. 
Hannu Artinaho debytoi taiteilijana 1969 ja hänen teoksiaan on muun muassa Suomen, Ruotsin ja Puolan valtion kokoelmissa.
Artinaholle myönnettiin taiteilijaeläke vuonna 2014.
Valehtelija (elokuva)

Valehtelija on Mika Kaurismäen esikoiselokuva ohjaajana vuodelta 1981. 53-minuuttisen suomalais-saksalaisen tuotannon pääosaa esittää ohjaajan veli Aki Kaurismäki. Tämä esittää Ville Alfaa, patologista mutta pohjimmiltaan rakastettavaa valehtelijaa elokuvassa, joka tunnustaa velkansa ranskalaisen 1960-luvun uuden aallon elokuvaohjaajista varsinkin Jean-Luc Godardille ja François Truffaut’lle. Elokuva oli Mika Kaurismäen diplomityö Münchenin elokuvakoulusta.
Arvioita.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Asko Alanen sanoo "Valehtelijan" aikoinaan vapauttaneen suomalaisen elokuvan kulttuurijäykistelyn ja pöljien puskafarssien kahtiajaosta. Hän sanoo sen sisältävän monia Aki Kaurismäen parhaista selityksistä, tokaisuista ja godardilaisista puuskista, joista tosin on paikoin vaikea saada selvää. Hän antaa elokuvalle neljä tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”erinomainen”.
Gibraltarin piiritys (1309)

Gibraltarin piiritys oli Reconquistan aikana, vuonna 1309 tapahtunut taistelu. Gibraltaria puolustaneet Granadan kuningaskunnan muslimit antautuivat sen jälkeen Kastilian kuningaskunnan voitoilla. Gibraltar oli tämän jälkeen 24 vuoden ajan espanjalaisilla, kunnes muslimit valloittivat sen uudestaan vuoden 1333 piirityksessä.
Tausta ja taistelu.
Reconquista oli edennyt jo hyvin 1200-luvulla, ja vuosisadan puolivälin jälkeen Kastilian kuninkaat pyrkivät pääsemään etelään jo Gibraltarinsalmelle. Sen hallitseminen estäisi uusien valtauksien tulemisen Pohjois-Afrikasta. Kastilian kuningas Ferdinand IV ja Aragonian Jaakko II yhdistivät voimansa 1309. Ferdinand piiritti Algecirasia ja Jaakko Almeríaa. Algecirasin piirityksen aikana Ferdinand huomasi Gibraltarin haavoittuvuuden ja lähetti joukkoja valtaan sen.
Ferdinand lähetti Alonso Pérez de Guzmánin hyökkäämään Gibraltarille maitse, ja samaan aikaan Kastilian laivasto Jaspert V de Castellnoun johdolla saartoi sen. Gibraltarin puolustajat eivät kestäneet piiritystä ja neuvottelivat pian antautumisehdoista. Maurit antautuivat lopulta 12. syyskuuta, ja Gibraltar siirtyi espanjalaisten haltuun.
Seuraukset.
Vaikka Gibraltar ei ollut yhtä merkittävä kuin viereinen Algeciras, voitto oli merkittävä saavutus, ja se antoi Kastilialle pysyvän tukikohdan Gibraltarinsalmelle. Ferdinand saapui Gibraltarille todennäköisesti 14. syyskuuta ja määräsi vaurioituneiden muurien korjaamisen sekä uuden kaleereille turvallisen telakan rakentamisen. Gibraltarin asukkaista monet lähtivät pakoon, sillä antautumissopimuksen mukaan 1 125 muslimia muutti Marokkoon, sillä he eivät halunneet jäädä espanjalaisvallan alle.
Gibraltar oli 24 vuoden ajan Kastilian yksinäinen tukikohta keskellä muslimialueita. Se oli kuitenkin heikosti puolustettu, eikä sitä pystytty varustamaan kunnolla, sillä Kastilialla ei ollut vakituista laivastoa. Marokkolaisjoukot valtasivatkin sen takaisin muslimeille vuoden 1333 piirityksessä.
Sumuvirnayökkönen

Sumuvirnayökkönen ("Lygephila viciae") on keskikokoinen keskikesän yöperhoslaji. Se on luokiteltu Suomen lajien uhanalaisarvioinnissa 2010 vaarantuneeksi (VU).
Koko ja ulkonäkö.
Keskikokoinen yökkönen, jonka siipien pohjaväri on ruskeanharmaa. Siipisuonet erottuvat selvästi vaaleina pitkittäisviiruina ja siiven kärkiosa on muuta siipeä tummempi, ruskeansävyinen. Siipisuonet jakavat munuaistäplän 5–7 erilliseksi täpläksi. Näiden täplien väri on yleensä mustanruskea, mutta joskus musta väri puuttuu ja täplät ovat lähes yhtä vaaleita kuin muukin siipi. Rengastäplä puuttuu kokonaan. Siiven etureunassa, lähellä tyveä on yksi selkeä mustanruskea täplä ja aaltoviiru erottuu lähellä siiven kärkeä vaaleana poikkiviiruna. Takasiivet ovat vaalean rusehtavanharmaat, sekä ylä- että alapinnaltaan ulospäin hieman tummuvat. Keskiruumiin etuosa on silmiinpistävän tumma. Siipien kärkiväli on 35–40 mm.
Hyvin samannäköinen on sinivirnayökkönen ("Lygephila craccae"). Sumuvirnayökkösen voi myös sekoittaa yleisempään hakasvirnayökköseen ("Lygephila pastinum"), jonka siipisuonet eivät kuitenkaan erotu samaan tapaan.
Levinneisyys ja lentoaika.
Sumuvirnayökköstä tavataan Etelä-Ranskasta ja Alpeilta aina Kiinaan, Japaniin ja Kuriileille saakka. Lajin esiintyminen Suomessa on selvästi keskittynyt Etelä-Hämeeseen. Muutoin sitä on tavattu vain hajanaisesti etelärannikolla, lounaissaaristossa ja Etelä-Savossa. Perhoset lentävät yhtenä sukupolvena kesäkuun alkupuolelta heinäkuun puoleenväliin lennon huipun ollessa kesä-heinäkuun vaihteessa.
Elinympäristö ja elintavat.
Hyvin paikoittainen ja melko harvinainen laji. Hyvällä paikalla se saattaa olla runsaslukuinen, mutta muuten perhosia tavataan yksitellen. Virnayökkösen elinympäristöjä ovat lämpimät niityt, joilla kasvaa pensaikkoa, erilaiset rinnepaikat, tienpientareet sekä valoisat lehtimetsät. Perhoset lentävät hämärän tulosta alkaen koko yön ja käyvät ahkerasti kukilla. Ne myös tulevat valolle ja jossain määrin makealla nesteellä kostutetulle syötille.
Toukkia voi tavata heinäkuusta syyskuuhun. Kotelo talvehtii.
Ruotsissa laji on luokiteltu silmälläpidettäväksi, Suomessa se on vaarantunut.
Ravintokasvi.
Toukka elää hiirenvirnalla ("Vicia cracca"), mutta ainakin Keski-Euroopassa myös muilla hernekasveilla.