tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
HMS Redoubt (H41)

HMS Redoubt (viirinumero H41) oli Britannian kuninkaallisen laivaston R-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin huhtikuussa 1940 neljännessä hätälaivueessa () John Brown and Companyltä, missä töiden alkamista viivytti Norjan taisteluiden ja Dunkerquen evakuoinnin vaurioiden korjaaminen, joten köli laskettiin 19. kesäkuuta 1941. Alus laskettiin vesille 2. toukokuuta 1942 ja valmistui vielä saman vuoden lopulla 1. lokakuuta.
Palvelus.
Alus palasi 22. syyskuuta 1945 laivueen mukana Colombon kautta Britteinsaarille. Chathamissa se siirrettiin marraskuussa reserviin ja edelleen 1947 Harwichiin. Alus huollettiin 1948 valmistauduttaessa siirtoon Intialle. Se luovutettiin 4. heinäkuuta 1949 Intian laivastolle nimellä "Ranjit". Se poistettiin palveluksesta 1979 ja myytiin romutettavaksi.
HMS Relentless (H85)

HMS Relentless (viirinumero H85) oli Britannian kuninkaallisen laivaston R-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin toukokuussa 1940 neljännessä hätälaivueessa () Fairfield Shipbuilding and Engineering Companyltä Govanista Glasgow'sta. Tilaus kuitenkin siirrettiin John Brown and Companylle Clydebanksiin, jossa valmistuksen aloittaminen viivästyi Norjan taisteluiden ja Dunkerquen evakuoinnin vaurioiden korjaamisen vuoksi. Köli laskettiin 20. kesäkuuta 1941. Alus laskettiin vesille 15. heinäkuuta 1942 ja valmistui vuoden lopulla 30. marraskuuta.
Palvelus.
Alus poistettiin palveluksesta 1968, minkä jälkeen se makasi ankkurissa Portsmouthissa. Alus sijoitettiin 1970 poistolistalle ja myytiin 29. huhtikuuta 1971 J. W. Wardille. Alus saapui hinattuna kesäkuussa Inverkeithingiin romutettavaksi.
HMS Rocket (H92)

HMS Rocket (viirinumero H92) oli Britannian kuninkaallisen laivaston R-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin toukokuussa 1940 neljännessä hätälaivueessa () Scotts Shipbuilding and Engineering Companyltä Greenockista, missä töiden aloitus viivästyi Norjan taisteluiden ja Dunkerquen evakuoinnin aiheuttamien korjaamistöiden vuoksi. Köli laskettiin 14. maaliskuuta 1941. Alus laskettiin vesille 28. lokakuuta 1942 ja valmistui 4. elokuuta 1943.
Palvelus.
Marraskuussa 1945 alus siirrettiin Chathamissa reserviin. Alukselle siirtyi 1946 supistettu miehistö, kun se muutettiin Pohjanmerelle sijoitettavaksi ilmavoimien maalilaivaksi. Alus palautettiin 1948 reserviin Portsmouthissa ja valittiin muutettavaksi tyypin 15 sukellusveneentorjuntafregatiksi Devonportin telakalla.
Toukokuussa 1951 palvelukseen palatessaan alus liitettiin 3. fregattilaivueeseen Londonderryyn. Alus vieraili Länsi-Intiassa sekä otti osaa kesäkuussa 1953 kruunajaiskatselmukseen. Alus poistettiin palveluksesta 1954 ja sijoitettiin reserviin. Alus palautettiin palvelukseen lokakuussa 1960, jolloin se liitettiin Kauko-Itään 6. fregattilaivueeseen.
Alus palautettiin reserviin Chathamissa ja sijoitettiin poistolistalle 1967. Alus myytiin BISCOlle ja hinattiin maaliskuussa Arnott Youngille Dalmuiriin romutettavaksi.
HMS Roebuck (H95)

HMS Roebuck (viirinumero H95) oli Britannian kuninkaallisen laivaston R-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin toukokuussa 1940 Scotts Shipbuilding and Engineering Companyltä Greenockista osana neljättä hätälaivuetta (). Aluksen rakennustöiden aloittaminen viivästyi, koska telakalla korjattiin Norjan taisteluiden ja Dunkerquen evakuoinnin aluksille aiheuttamia vaurioita. Köli laskettiin 19. kesäkuuta 1941. Alus laskettiin vesille 10. joulukuuta 1942. Alus vaurioitui 10. joulukuuta telakalle tehdyssä ilmahyökkäyksessä ja noston jälkeen se valmistui 10. kesäkuuta 1943.
Palvelus.
Alus myytiin BISCOlle ja se hinattiin 8. elokuuta 1968 T. W. Wardille Inverkeithingiin romutettavaksi.
Skatoli

Skatoli eli 3-metyyli-indoli (C9H9N) on lievästi myrkyllinen orgaaninen yhdiste. Skatoli on puhtaana aineena valkoista, kiteistä ja epämiellyttävän hajuista, ja se tummuu ilman ja valon vaikutuksesta. Skatoli liukenee kuumaan veteen, asetoniin, kloroformiin, etanoliin, eetteriin ja bentseeniin.
Skatoli on merkittävä ulosteiden hajun aiheuttaja, sitä muodostuu nisäkkäiden ruoansulatuskanavassa mikrobien hajottaessa tryptofaanin ensin indoliksi ja siitä edelleen skatoliksi. Hyvin pieninä konsentraatioina sillä on kuitenkin miellyttävä tuoksu ja sitä on aromiaineena useissa tuoksuvissa kukissa ja eteerisissä öljyissä. Sitä käytetään myös esimerkiksi hajusteiden ainesosana.
Skatolia esiintyy kasveissa ja kukkien tuoksuissa sekä semiokemikaalina eliöiden viestinnässä.
Kaprionlahti

Kaprionlahti (, myös Копорский залив, "Koporski zaliv") on Suomenlahden etelärannalla Soikkolanniemen ja Uustianniemen välissä sijaitseva lahti. Sen pituus on 12 kilometriä, leveys 26 kilometriä ja suurin syvyys 20 metriä. Rannat ovat alavia ja kivisiä, paikoin metsän peittämää hiekkaa. Kaprionlahteen laskevia jokia ovat Siestajoki, Vornaisienjoki ja Hevaanjoki. 
Lahti on saanut nimensä sen eteläpuolella sijaitsevasta Kapriosta. Hevaanjoen suussa on Sosnovyi Borin kaupunki.
Ojankylä (Sosnovyi Bor)

Ojankylä () on kylä Venäjällä Leningradin alueen Sosnovyi Borin kaupunkipiirikunnassa. Se sijaitsee lähellä Suomenlahden rantaa Sosnovyi Borin luoteispuolella.
Ojankylä mainitaan ensimmäisen kerran vuosina 1618–1623 laaditussa ruotsalaisessa verokirjassa. Tuolloin siellä asui kolme Äyräpäästä muuttanutta isäntää. 1800-luvun lopussa kylässä oli 47 taloa ja 278 asukasta. Siellä toimi suomenkielinen koulu ja Kaprion luterilaisen seurakunnan rukoushuone. Vuonna 1929 perustettiin kalastusta ja maanviljelyä harjoittanut kolhoosi. Vuonna 1942 kylän inkerinsuomalaiset asukkaat karkotettiin Siperiaan. Osa heistä pääsi palaamaan 1970-luvulla. Sodan jälkeen kylään perustettiin kalatehdas, joka nykyään toimii Sosnovyi Borin kaupungissa. Nykyään Ojankylässä on huvila-asutusta.
Fleet Foxes

Fleet Foxes on Seattlesta, Yhdysvalloista kotoisin oleva folk-yhtye. Yhtyeellä on levytyssopimus Sub Popilla Yhdysvalloissa ja Bella Unionilla Isossa-Britanniassa. Yhtyeen jäseniä ovat Robin Pecknold, Skyler Skjelset, Joshua Tillman, Casey Wescott, Christian Wargo ja Morgan Henderson.
Yhtyeen ensiesiintyminen Suomessa oli kesän 2011 Ruisrockissa.
HMS Saumarez (G12)

HMS Saumarez (viirinumero G12) oli Britannian kuninkaallisen laivaston S-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin tammikuussa 1941 viidennessä hätälaivueessa () Hawthorn Leslie and Companyltä Newcastlesta, missä köli laskettiin 8. syyskuuta 1941. Alus laskettiin vesille 20. marraskuuta 1942. Aluksen valmistuminen viivästyi suunnittelussa ja valmistuksessa olleiden viiveiden vuoksi, mikä viivästytti aseiden ja niiden tulenjohtolaitteiden toimituksia. Se valmistui 1. heinäkuuta 1943. 
Palvelus.
Joulukuussa 1945 alus palasi 26. hävittäjälaivueen mukana Britteinsaarille. Alus liitettiin seuraavana vuonna Välimeren laivaston 3. hävittäjälaivueeseen Maltalle. Alus osui miinaan 22. lokakuuta Korfun kanavassa samoin kuin "HMS Volage". Aluksella sai surmansa kaikkiaan 43 henkeä.
Vuonna 1947 Maltalla tehdyssä tutkimuksessa todettiin aluksen korjaamisen olevan taloudellisesti kannattamatonta, joten se siirrettiin poistolistalle. Hylky hinatteen Britteinsaarille, jossa se myytiin 8. syyskuuta 1950 BISCOlle. Alus hinattiin Charlestowniin Fifeen lokakuussa romutettavaksi.
Pohjoisranta BCW

Pohjoisranta BCW on strategiseen viestintään erikoistunut liikkeenjohdon konsulttitoimisto. Yrityksen palveluita ovat viestintään liittyvä strategiatyö, tutkimus ja konsultointi. Pohjoisranta BCW kuuluu kansainväliseen BCW-ketjuun, joka on yksi maailman suurimmista viestintätoimistoketjuista ja osa maailman suurinta markkinointiviestintäyritysten ryhmää, pörssiyhtiö WPP:tä.
Pohjoisranta BCW työllistää noin 30 henkilöä. Yrityksen toimitusjohtajana toimii Antti Lehtinen. 
Toiminta ja palvelut.
Pohjoisranta BCW:n palveluita ovat strateginen viestintä, vaikuttajaviestintä, kriisiviestintä, data ja analytiikka sekä liikkeenjohdon koulutukset ja valmennukset.
Tunnustukset ja palkinnot.
Pohjoisranta BCW arvioitiin Suomen parhaaksi viestintätoimistoksi Taloustutkimus Oy:n tekemässä Viestintätoimistojen imagotutkimuksessa vuonna 2010.
Viestinnän ja suhdetoiminnan ammattijulkaisu The Holmes Report nimesi Pohjoisranta BCW:n Pohjoismaiden parhaaksi viestintätoimistoksi vuonna 2012. 
Suomen, Ruotsin ja Norjan yhdessä muodostama BCW Nordics palkittiin parhaana pohjoismaisena viestinnän konsulttitoimistona EMEA Sabre Awards -tapahtumassa vuosina 2020 ja 2023. 
Historia.
Pohjoisrannan perustivat Helsingissä vuonna 1995 Jouni Heinonen, Esa Laurila ja Tommi Siikaniva. Yritys lanseerasi Suomessa maineajattelun, jossa yrityksen maine nähdään keskeisenä aineettoman pääoman lähteenä. 
Vuonna 2005 Pohjoisranta osti Viestintä Oy Intercomin tutkimustoiminnan. 
Vuonna 2012 kansainvälinen markkinointiviestinnän suuryritys WPP osti enemmistön Pohjoisrannasta. Yrityskaupan myötä Pohjoisranta liittyi osaksi Burson-Marstelleria. 
Vuonna 2018 pörssiyhtiö WPP yhdisti Cohn &amp; Wolfe ja Burson-Marsteller-ketjut. Alkuvuodesta 2019 Pohjoisranta Burson-Marstelleristä tuli Pohjoisranta BCW.
Loppuvuodesta 2020 Pohjoisranta BCW muutti Helsingin Kalevankadulta uusiin tiloihin Ruoholahdenkadulle. 
Vuonna 2021 Pohjoisranta BCW lanseerasi Lobbarikoulun, jonka pyrkimyksenä on antaa yhteiskunnallista vaikuttamista työkseen tekeville valmiuksia ymmärtää ja vaikuttaa yhteiskunnalliseen keskusteluun ja päätöksentekoon.
Hirsikontu

Hirsikontu () on kylä Venäjällä Leningradin alueen Sosnovyi Borin kaupunkipiirikunnassa. Se sijaitsee Suomenlahden rannalla Sosnovyi Borin pohjoispuolella.
Hirsikontu mainitaan ensimmäisen kerran vuosina 1618–1623 laaditussa ruotsalaisessa verokirjassa, jolloin sen isännät kantoivat vielä venäläisiä nimiä. Myöhemmin kylän asukkaat olivat Kaprion luterilaiseen seurakuntaan kuuluneita inkerinsuomalaisia. 1800-luvun lopussa taloja oli 16 ja asukkaita 125. Kyläläiset harjoittivat kalastusta ja merenkulkua, toimivat kyytimiehinä ja kävivät metsätöissä. Vuonna 1929 perustettiin kalastusta ja maanviljelyä harjoittanut kolhoosi. Vuonna 1942 inkeriläiset karkotettiin Siperiaan.
Nykyään Hirsikontu on Sosnovyi Borin esikaupunki, jossa on huvila-asutusta ja kaupungin paras hiekkaranta.
Rakopesä

Rakopesä () on kylä Venäjällä Leningradin alueen Sosnovyi Borin kaupunkipiirikunnassa. Se sijaitsee kaupungin eteläpuolella.
Kylä mainitaan autiona vuosina 1618–1623 laaditussa ruotsalaisessa verokirjassa. Myöhemmin sen asukkaat olivat Kaprion luterilaiseen seurakuntaan kuuluneita inkerinsuomalaisia. Suomalaiset karkotettiin vuonna 1942 Krasnojarskin aluepiiriin, ja vain osa heistä pääsi palaamaan takaisin.
Apassionata

Apassionata on eri puolilla Eurooppaa kiertävä tapahtuma, jossa on paljon erirotuisia hevosia ja poneja. Esityksissä esiintyy eläimiä aina aaseista hevosiin.
Apassionata-hevosesityksissä ratsastajat esittävät temppuja tai ohjaavat hevosia tekemään erilaisia asioita. Lisäksi ohjelmaan kuuluu myös elokuvamaisia esityksiä.
Apassionatan mukaan show edustaa ystävyyttä hevosen kanssa ja harmoniaa, joka yhdistää kaksi eri eläintä, heidän sielunsa ja tahdonvoimansa. Usein esityksen nimissä lukeekin "Apassionata, yhteisiä ihmeitä". Yleisölle halutaan näyttää, mitä kärsivällisyydellä ja taidolla voi luoda.
Siesta-Palkkina

Siesta-Palkkina () on kylä Leningradin alueen Lomonosovin piirin Kaprion kunnassa Venäjällä. Se sijaitsee Kaprionlahteen laskevan Siestajoen suussa 15 kilometriä Kapriosta luoteeseen. Kylässä on 65 asukasta (vuonna 2010).
Kaprion kihlakunnan Kargalin pogostaan kuulunut Siesta-Palkkina mainitaan ensimmäisen kerran Novgorodin Vatjan viidenneksen verokirjassa vuonna 1500. Sen nimi perustunee joen lisäksi venäläiseen henkilönimeen "Palka".
Lähiseudun muista kylistä poiketen Siesta-Palkkinan asukkaat olivat venäläisiä. 1860-luvulle saakka he olivat tilanomistajan maaorjia. Vuonna 1862 kylässä oli 42 taloa ja 337 asukasta, jotka kuuluivat Kaprion volostiin ja ortodoksiseen seurakuntaan.
Kylän talonpojat harjoittivat kalastusta ja kuljettivat polttopuita laivoilla Pietariin. Vuonna 1871 Siesta-Palkkinaan avattiin koulu.
Venäjän vallankumouksen jälkeen Siesta-Palkkina muodosti Kaprion volostiin kuuluneen kyläneuvoston. Vuodesta 1923 lähtien se kuului Kirnun (Pogranitšnyin) kyläneuvostoon. Kylä tuhoutui lähes kokonaan toisen maailmansodan aikana.
Vuosina 1950–1960 Siesta-Palkkina kuului Vääskylän ja sen jälkeen Uustian kyläneuvostoon. Vuonna 1974 se liitettiin Sosnovyi Borin kaupunkineuvoston alaisuuteen. Kylässä oli koulu ja lääkintäasema. Paikallinen kalastuskolhoosi yhdistettiin Uustiaan vuonna 1956.
Siesta-Palkkina koostuu puutarhapalstojen ympäröimistä omakotitaloista. Kesäasukkaiden määräksi arvioidaan noin 250 henkeä. Kaprion kunnan vuoden 2015 yleiskaavassa suunnitellaan kylän kehittämistä matkailukohteeksi.
Suryo Agung Wibowo

Suryo Agung Wibowo (s. 8. lokakuuta 1983 Solo) on indonesialainen yleisurheilija, joka kilpailee pikajuoksussa.
Wibowo osallistui MM-kisoihin Pariisissa 2003. Hän oli tuolloin 100 metrillä alkueränsä kolmas eikä päässyt seuraavalle kierrokselle. Widowo jäi alkueriin myös Pekingin olympialaisissa 2008, joissa hän juoksi ajan 10,46 sekuntia. Hän on voittanut Kaakkois-Aasian kisoissa 100 ja 200 metrin juoksun vuosina 2007 ja 2009. Vuonna 2009 Widowo teki 100 metrillä kisaennätyksen 10,17.
Ennätykset.
"Lähde: IAAF"
Kumho Tire

Kumho Tire on eteläkorealainen rengasvalmistaja. Yritys perustettiin vuonna 1977 nimellä Samyang Tire. Yritys valmistaa renkaita mm. F3- ja F3 Euroseries -sarjoihin. Yrityksellä on tytäryhtiöitä muun muassa Kiinassa, Yhdysvalloissa, Englannissa ja Vietnamissa. Yrityksellä on maailmanlaajuinen verkosto ja se on nykyään yksi maailman suurimmista rengasvalmistajista ja osa Kumho Asiana Groupia. Vuonna 2007 yritys ryhtyi Manchester Unitedin pääsponsoriksi. Nimi Kumho tarkoittaa koreaksi kirkasta järveä.
Suomessa jälleenmyyjänä toimii Scason Oy. 
Poiketen valtaosasta muita rengasvalmistajia, Kumho valmistaa myös talvirenkaita. Euroopassa renkaat testataan Suomen kovissa keliolosuhteissa Ivalossa sekä saksalaisilla ja espanjalaisilla radoilla, mukaan lukien erilaiset tutkimus- ja tuotekehitystiimit ympäri maailman. Vuonna 2007 yrityksestä tuli Manchester Unitedin pääsponsori ja vuonna 2016 Tottenham Hotspurin sponsori. 
Historia ja jälleenmyynti Suomessa.
Kumholla on pitkät ja maineikkaat perinteet laadukkaiden renkaiden valmistuksessa. Yritys on perustettu vuonna 1960 Koreassa, ollen tällä hetkellä yhdenneksi suurin rengasvalmistaja maailmassa. 
Rengasnastavalmistaja Scason Oy toimii Kumho-renkaiden jälleenmyyjänä Suomessa.
HMS Savage (G20)

HMS Savage (viirinumero G20) oli Britannian kuninkaallisen laivaston S-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin 9. tammikuuta 1941 viidennessä hätälaivueessa () Hawthorn Leslie and Companyltä Newcastlesta, missä köli laskettiin saman vuoden lopulla 7. joulukuuta. Alus laskettiin vesille 24. syyskuuta 1942 ja valmistui 8. kesäkuuta 1943. Sen pääaseistus poikkesi muista luokan aluksista, koska sille asennettiin 4,7 tuuman tykkien tilalle kaksiputkisiin torneihin asennetut 4,5 tuuman tykit.
Palvelus.
Syyskuusta 1945 alus oli Portsmouthissa tykistökoululaivana, mistä se siirrettiin 1948 Chathamin reserviin. Alus palautettiin palvelukseen testattaessa uusia akseli ja potkuriratkaisuja 1950. Vaikka alus modernisoitiin, se ei koskaan palannut varsinaisesti aktiivipalvelukseen. Alus sijoitettiin poistolistalle 1960 ja saapui 11. huhtikuuta Newportiin romutettavaksi.
Tribecan elokuvajuhlat

Tribecan elokuvajuhlat () on vuosittain New Yorkin Manhattanilla Tribecan alueella pidettävä elokuvatapahtuma. Se on järjestetty vuodesta 2002 elävöittämään syyskuun 11. päivän terrori-iskuista kärsinyttä aluetta. Tapahtuman perustivat alun perin elokuvatuottaja Jane Rosenthal, näyttelijä Robert De Niro ja Rosenthalin puoliso Craig Hatkoff.
Elokuvajuhlilla on nähty myös suomalaisia elokuvia. Vuonna 2005 esitettiin Liisa Helmisen lastenelokuva "Pelikaanimies", vuonna 2010 Mika Ronkaisen ohjaama "Freetime Machos" osallistui dokumenttielokuvien kilpasarjaan ja vuonna 2011 elokuvajuhlilla nähtiin Mika Kaurismäen ohjaama Miriam Makebasta kertova dokumentti "Mama Africa".
Vuonna 2011 festivaaleilla oli ensimmäistä kertaa esillä myös videopeli, "L.A. Noire".
HMS Scorpion (G72)

HMS Scorpion (ex-"HMS Sentinel") (viirinumero G72) oli Britannian kuninkaallisen laivaston S-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin 9. tammikuuta 1941 viidennessä hätälaivueessa () nimellä "HMS Sentinel" Cammell Lairdilta Birkenheadistä, missä köli laskettiin vielä samana vuonna 19. kesäkuuta telakkanumerolla 1094. Jokitykkivene "HMS Scorpionin" tuhouduttua Sumatran rannikolla 13. helmikuuta 1942 valmisteilla olevan aluksen nimeksi vaihdettiin "HMS Scorpion". Valmistumista viivästyttivät suunnitteluongelmat sekä aseiden ja tulenjohtojärjestelmien toimituksen viivästyminen. Alus valmistui 11. toukokuuta 1943.
Palvelus.
Toisen maailmansodan päätyttyä alus siirrettiin reserviin ja myytiin 1. lokakuuta 1945 Alankomaille, joka liitti aluksen laivastoonsa nimellä "Hr. Ms. Kortenaer". Alus muutettiin 1957 fregatiksi ja romutettiin 1962.
UCLA Bruins

UCLA Bruins on yleisnimitys Kalifornian yliopiston (UCLA) urheilujoukkueille. Yliopiston joukkueet kilpailevat Big Ten Conferencessa. Bruins on yliopistourheilun menestyneimpiä instituutioita.
Lajit.
Amerikkalainen jalkapallo.
UCLA pelaa amerikkalaisessa jalkapallossa NCAA:n I-divisioonan korkeimmassa FBS-sarjassa. UCLA pelaa kotiottelunsa Rose Bowl-stadionilla, joka on yliopistojalkapallon 10. suurin stadion.
Mestaruudet.
Mukana ovat korkeimmalla yliopistotasolla voitetut joukkuemestaruudet.
OpenSimulator

OpenSimulator on avoimen lähdekoodin ohjelmisto virtuaalimaailmojen luomiseen. OpenSimulatoria voi käyttää kokonaisen virtuaalimaailman luomiseen johon myös muilla käyttäjillä on pääsy. Käyttäjä voi luoda myös oman standalone-serverin joka tarkoittaa sitä, että virtuaalisimulaattori pyörii ainoastaan omalla kotikoneella olematta yhteydessä muihin käyttäjiin netin välityksellä.
OpenSimulator käyttää Second Life -protokollaa asiakasohjelman ja palvelimen väliseen kommunikointiin. OpenSimulator käyttää myös Second Life käyttöliittymää sekä myös muita viewereitä, jotka avoimen lähdekoodin yhteisö on kehittänyt.
HMS Scourge (G01)

HMS Scourge (viirinumero G01) oli Britannian Kuninkaallisen laivaston S-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin 9. tammikuuta 1941 Cammell Lairdilta Birkenheadistä osana viidettä hätälaivuetta () ja sen köli laskettiin vielä samana vuonna 26. kesäkuuta telakkanumerolla 1095. Alus laskettiin vesille 8. joulukuuta 1942 ja se valmistui 14. heinäkuuta 1943. Aluksen valmistumista viivästyttivät suunnittelussa havaitut virheet sekä ase- ja tulenjohtojärjestelmien myöhäinen toimitus.
Palvelus.
Toisen maailmansodan päätyttyä alus siirrettiin reserviin ja se myytiin 1946 Alankomaille, joka liitti aluksen laivastoonsa nimellä "Hr. Ms. Evertsen". Alus muutettiin 1957 fregatiksi ja se romutettiin 1962.
HMS Serapis (G94)

HMS Serapis (viirinumero G94) oli Britannian Kuninkaallisen laivaston S-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin 9. tammikuuta 1941 Scotts Shipbuilding and Engineering Companyltä Greenockista osana viidettä hätälaivuetta () ja sen köli laskettiin vielä samana vuonna 14. elokuuta. Alus laskettiin vesille 25. maaliskuuta 1943 ja se valmistui vielä saman vuoden lopulla 23. joulukuuta. Aluksen valmistusta viivästyttivät suunnittelussa havaittujen virheiden korjaaminen sekä ase- ja tulenjohtojärjestelmien toimituksen viivästyminen.
Palvelus.
Alus siirrettiin 2. lokakuuta 1945 Chathamin telakalta Alankomaiden laivastolle, joka nimesi sen "Hr. Ms. Piet Heiniksi". Alus muutettiin 1957 fregatiksi ja se poistettiin palveluksesta 16. lokakuuta 1961. Alus sijoitettiin poistolistalle ja se myytiin romutettavaksi 1962.
HMS Swift (G46)

HMS Swift (viirinumero G46) oli Britannian kuninkaallisen laivaston S-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin tammikuussa 1941 viidennessä hätälaivueessa () J. Samuel White and Companyltä Cowesista, missä köli laskettiin 12. kesäkuuta 1941. Alus laskettiin vesille 15. kesäkuuta 1943. Aluksen valmistuminen viivästyi 6. joulukuuta saakka erilaisten suunnittelu- ja valmistusongelmien vuoksi kuten tykkien ja tulenjohtojärjestelmien toimitusongelmat.
Palvelus.
Joulukuussa 1943 aluksella aloitettiin valmistajan koeajot. Alus valmistui 12. joulukuuta, joilloin se siirrettiin laivastolle vastaanottotesteihin. Tammikuussa 1944 aluksen miehistö oli koeajojen päättymisen ja varustamisen jälkeen koulutettavana Scapa Flowssa ennen aluksen liittymistään helmikuussa Kotilaivaston 23. hävittäjälaivueeseen.
Alus liittyi 6. helmikuuta "HMS Obedientin" ja "HMS Verulamin" kanssa Kuolan niemimaalta palaavaan saattueeseen RA56, josta ne erkanivat 9. helmikuuta palaten Scapa Flowhun. Alus saattoi 22. helmikuuta Mahrattan", "HMS Savagen", "HMS Matchlessin", "HMS Meteorin", "HMS Milnen", "Obedientin", "HMS Offan", "HMS Onslaughtin", "HMS Oribin", "HMS Serapiksen", "Verulamin" ja "HMS Vigilantin" kanssa risteilijä "HMS Black Princeä", kun suojattiin Kuolan niemimaalle matkannutta saattuetta JW57, josta suojue erkani 28. helmikuuta määränpäähän saavuttuaan.
Alus liittyi 2. maaliskuuta Britteinsaarille palaavaan saattueeseen RA57 suojatakseen "Black Princeä". Seuraavana päivänä saattue joutui Saksan laivaston sukellusveneen "U-739" maaliksi, jolloin alus kykeni väistämään sukellusveneen laukaiseman akustisen torpedon. Alus erkani 7. maaliskuuta saattueesta suojueen mukana. Seuraavana päivänä se jatkoi palvelustaan Kotilaivastossa laivueensa mukana.
Toukokuussa alus määrättiin laivueensa mukana Normandian maihinnousuun, jossa se muodosti "HMS Impulsiven", "HMS Kelvinin", "HMS Saumarezin", "Savagen", "HMS Scorpionin", "HMS Scourgen", "HMS Serapiksen" ja Norjan laivaston "KNM Stordin" kanssa Force S:n, minkä tehtävänä oli tukea maihinnousua tykkitulella sekä estää akselivaltain alusten pääsy maihinnousualueelle. Osaston maalialueeksi määrättiin Francevillen puolustuslaitteet Sword-rannalla. Alus osallistui osastonsa mukana maihinnousuharjoituksiin.
Kesäkuussa alus siirtyi Clydeen, josta se suojasi 2. kesäkuuta "Saumarezin" ja "Stordin" kanssa tulitukiosasto Force D:n alukset "HMS Warspiten", "HMS Ramilliesin" ja "HMS Mauritiuksen" Solentiin. "Swift" saattoi samat alukset 5. kesäkuuta takaisin maihinnousurannan edustalle.
Seuraavana päivänä alus tulitti omaa lohkoaan ennen maihinnousun aloittamista alueella. Samana päivänä sen miehistö pelasti Saksan laivaston E-veneiden torpedoiman "KNM Svennerin" miehistön. Alus tulitti 7. kesäkuuta itäisen maihinnousuosaston alueen kohteita sekä suojasi alueelle saapuvia saattueita. Alus oli 23. kesäkuuta täydennettävänä Portsmouthissa. Seuraavana päivänä alus laukaisi miinan Sword-rannan edustalla katketen kahtia. Alus upposi nopeasti vieden mukanaan 53 merisotilasta.
Jukka Paasikivi

Jukka Jalmar Paasikivi (s. 1946) on suomalainen yritysjohtaja ja sijoittaja. Hän on Oras-konsernin sekä Tikkurilaa, Uponoria ja Kemiraa omistavan Paasikiven suvun jäsen. 
Paasikivi on koulutukseltaan insinööri. Hän oli vientipäällikkönä ja myöhemmin toimitusjohtajana vuonna 1976 Laitilaan perustetussa Oras Valves Oy -venttiiliyhtiössä sekä toimitusjohtajana Ontarion Whitbyyn vuonna 1975 perustetussa Oras Canada -yhtiössä. Vuosituhannen vaihteen jälkeen hän on ollut toimitusjohtajana ja hallituksen puheenjohtajana ensin koko Oras-konsernissa ja sitten suvun sijoitusyhtiössä Oras Invest Oy:ssä.
Paasikivi on Suomen suurimpia pörssisijoittajia ja Satakunnan suurituloisimpia henkilöitä. Hän on muun muassa Uponorin suurimpia omistajia. 
Muut luottamustehtävät.
Perheensä yhtiöiden lisäksi Paasikivellä on tai on ollut hallituspaikka: 
Yksityiselämä.
Jukka Paasikivi on Oraksen perustajan Erkki Paasikiven toiseksi vanhin poika. Hänellä on kaksi veljeä, Pekka Paasikivi ja Jari Paasikivi.
Vehkajärvi (Punkalaidun)

Vehkajärvi on Pirkanmaalla Punkalaitumella sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Loimijoen valuma-alueella Punkalaitumenjoen valuma-alueeseen.
Maantiede.
Järven pinta-ala on 193 hehtaaria ja sen pituus on 3,8 kilometriä ja leveys 900 metriä. Järven luusua sijaitsee järven pohjoisrannalla, josta saa alkunsa 4,8 kilometriä pitkä Myllyoja, joka laskee Punkalaitumenjokeen.
Järven rantaviiva on 11,5 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa. Pohjois- ja eteläpäät rajautuvat peltomaahan. Järven poikki pituusuuntaan kulkee hiekkaharju, joka kulkee suurimman osan matkaa veden alla. Harjusta näkyy vedenpinnan yläpuolella Särkän niemi, Huvilasaari, Pikkusaari ja Isosaari. Urjalan ja Punkalaitumen välinen raja ylittää järven sen eteläkärjessä.
Virkistys.
Sen rannalla sijaitsee luonnonkauniilla paikalla Särkän tanssilava.
Erkki Paasikivi

Erkki Paasikivi (3. joulukuuta 1917 Rauma – 19. kesäkuuta 2003 Rauma) oli teollisuusneuvos ja perheyritys Oraksen perustaja. Hän toimi Oraksen toimitusjohtajana vuosina 1945–1978 ja jatkoi sen jälkeen yrityksen hallituksen puheenjohtajana vuoteen 1996 asti. 
Ura.
Erkki Paasikivi perusti Oras Oy:n 1945 alun perin autokorjaamoksi, mutta oli erittäin kiinnostunut omien tuotteiden valmistamisesta. Niin yrityksestä muodostuikin LVI-tuotteita valmistava tehdas, jossa hanatuotanto alkoi vuonna 1948 yksinkertaisista tappihanoista. 1950- ja 1960-luvuilla Orasta alettiin arvostaa yrityksenä valtakunnan tasolla, ja vuonna 1975 sille myönnettiin valtakunnallinen yrittäjäpalkinto. Oras alkoi kansainvälistyä 1980- ja 1990-luvuilla, jolloin tehtiin merkittäviä yritysostoja Saksasta, Norjasta ja Puolasta. Erkki Paasikivi toimi yrityksen toimitusjohtajana vuoteen 1979 asti ja jatkoi sen jälkeen hallituksen puheenjohtajana vuoteen 1996 asti.
Henkilökohtainen elämä.
Erkki Paasikiven vaimo Irja Oras (1921–) kuuluu tunnettuun raumalaiseen Oraksen liikennöitsijäsukuun. Heillä on kolme poikaa, Jukka, Pekka ja Jari, jotka ovat kaikki työskennelleet yritysjohtajina.
Erkki Paasikivi piti tärkeänä perhettä ja lähiyhteisöä ja tuki sotaveteraanien toimintaa. Eläkkeellä Erkki Paasikivi loi metalliveistoksia ja koruja. Hänen nimeään kantava säätiö perustettiin 1987 taustanaan ajatus Paasikiven halusta jatkaa elämäntyötään vesiteknologian, talotekniikka-alan ja kulttuurin parissa. Se on tukenut merkittävästi raumalaista kulttuuria ja urheilua. 
Paasikivi sai teollisuusneuvoksen arvonimen 1975 ja Suomen Leijonan ritarikunnan komentajamerkin 1983.
Euroopan unionin julkaisutoimisto

Euroopan unionin julkaisutoimisto on toimielinten yhteinen toimisto, jonka tavoitteena on varmistaa Euroopan yhteisöjen ja Euroopan unionin toimielinten julkaisujen julkaiseminen parhain mahdollisin edellytyksin - Päätös 2009/496/EY, Euratom.
Julkaisutoimisto tarjoaa myös useita verkkopalveluja, joiden avulla voi tutustua maksutta EU:n lainsäädäntöön (EUR-Lex), EU:n julkaisuihin (EU Bookshop), EU:n julkisiin hankintoihin (TED-tietokanta) sekä EU:n tutkimus- ja kehitystoimintaan (CORDIS-tietopalvelu).
Lokakuusta 2009 lähtien kaikki Euroopan unionin julkaisutoimiston vuodesta 1952 julkaisemat EU:n toimielinten, erillisvirastojen ja muiden elinten julkaisut ovat maksuttomasti ladattavissa EU Bookshopin digitaalisesta kirjastosta skannattuina pdf-tiedostoina.
Pekka Kuusniemi

Pekka Veikko Kuusniemi (s. 1968) on suomalainen yritysjohtaja. Kuusniemi toimi Raision toimitusjohtajana vuosina 2017–2024 ja Oras-konsernin toimitusjohtajana vuosina 2008–2017. Lisäksi hän oli Hansa Armaturen GmbH:n toimitusjohtaja 2014–2017 sekä Oraksen myynti- ja markkinointijohtaja 2006–2007 ja markkinointijohtaja 2002–2006.
Kuusniemi valmistui Åbo Akademista kauppatieteiden maisteriksi. Opiskelujen jälkeen hänen ensimmäinen työpaikkansa oli Suomen Unileverillä teknokemian kuluttajatuotteiden markkinoinnissa. Unileverin jälkeen Kuusniemi työskenteli Turussa R. J. Reynolds Finland -yrityksessä ja Tunturilla.. 
Vuonna 2002 Kuusniemi siirtyi Oraksen markkinointijohtajaksi vastuualueenaan muun muassa Suomi ja Venäjä. Hänet kutsuttiin mukaan myös samana vuonna perustettuun konsernin johtoryhmään. Vuodesta 2004 hän vastasi Oraksen brändistä ja vuodesta 2006 koko konsernin myynnistä ja markkinoinnista. Vuonna 2007 hänet nimitettiin Jari Paasikiven seuraajana yrityksen ensimmäiseksi Paasikiven suvun ulkopuolelta tulleeksi toimitusjohtajaksi.
Jalkapallon suomenmestaruuskilpailut 1921

Jalkapallon SM-kilpailu 1921 järjestettiin kolmattatoista kertaa Suomen historiassa. Mestaruuden voitti Helsingin Palloseura.
Suomen mestarit.
HPS:n joukkue: Harald Belewicz; Niilo Koskinen - Sven Lydman; Alexander Karjagin - Hugo Mantila - Lauri Virta; Yrjö Tornivuori - Vilho Hirvonen - Bruno Mantila - Arvi Katajavuori - Aarne Linna.
Jalkapallon suomenmestaruuskilpailut 1923

Jalkapallon SM-kilpailu 1923 pelattiin cup-järjestelmällä ja kilpailu järjestettiin viidettätoista kertaa. Mestaruuden voitti Helsingin Jalkapalloklubi. Tämä oli ensimmäinen kerta vuoden 1909 jälkeen, kun sama seura voitti saman vuoden aikana mestaruuden sekä jääpallossa että jalkapallossa.
Kilpailuun osallistui kaikkiaan 25 seuraa. Loppuottelussa Helsingin Jalkapalloklubi voitti Turun Palloseuran 3 – 1. 
Alkuerät.
Alla esitetyissä ottelupareissa
saman paikkakunnan seurojen otteluissa voittanut joukkue on merkitty kotijoukkueeksi.
Vasama - Drott on uusintaottelun tulos. Ensimmäisen ottelun Drott voitti 2.9. kotonaan 4-1, mutta Vasama teki vastalauseen, joka hyväksyttiin.
Kilpailun kulku neljännesvälieristä eteenpäin.
Kaaviossa kotijoukkue on esitetty ottelupareissa ylempänä. Saman paikkakunnan seurojen otteluissa voittanut joukkue on merkitty kotijoukkueeksi.
1 Kuopion Palloseuran molemmat puolivälieräottelut, 2-2 ja uusinta 3-1 pelattiin Kuopiossa.&lt;br&gt;
Suomen mestarit.
HJK:n joukkue: Niilo Tammisalo; Yrjö Valkama, Hjalmar Kelin; Aarre Åkerberg, Eino Soinio, Aarne Vihavainen: Bertil Silve, Kalle Korma (= Fallström), Erkki Helenius, Verner Eklöf, Aarre Tolonen.
Jalkapallon suomenmestaruuskilpailut 1925

Jalkapallon SM-kilpailu 1925 järjestettiin seitsemättätoista kertaa. Kilpailuun osallistui 14 seuraa. Mestaruuden voitti Helsingin Jalkapalloklubi voittamalla loppuottelussa Turun Palloseuran.
Suomen mestarit.
HJK:n joukkue: Niilo Tammisalo; Hjalmar Kelin - Aarne Vihavainen, Toivo Ovaska - Eino Soinio - Max Viinioksa, Aarre Tolonen – Kalle Fallström – Verner Eklöf - Joshua Nadbornik - Aarre Åkerberg.
Oras Invest

Oras Invest Oy on suomalainen perheyritys, joka investoi teollisiin yrityksiin, jotka toimivat rakentamisen, veden ja biopohjaisten materiaalien arvoketjussa tai lähellä niitä. Oras Invest omistaa Oraksen ja on suurin omistaja Uponorissa (25,7 %), Kemirassa (20,6 %) ja Valmetissa (10,4 %). Tämän lisäksi Oras Invest oli vuoteen 2021 asti suurin omistaja Tikkurila Oyj:ssä (18 %) ja Neleksen toiseksi suurin omistaja vuoteen 2022 . 
Yrityksen toimitusjohtaja on Annika Paasikivi ja hallituksen puheenjohtaja Jari Paasikivi.
Drive (Poisonblackin albumi)

Drive on Poisonblackin viides studioalbumi, joka julkaistiin 27. huhtikuuta 2011. Se ylsi Suomen virallisen listan sijalle 3.
We Are the Physics

We are the Physics on vuonna 2005 perustettu alternative-yhtye Glasgowsta, Skotlannista.
Historia.
Yhtye aloitti vuonna 2005 nimellä We are the Physics Club and Therefore Everything We Say Is Fact. Bändi listaa musiikillisiksi esikuvikseen mm. seuraavia yhtyeitä: Polysics, Ex Models, Devo ja Buddy Holly. Yhtye sai omien sanojensa mukaan alkunsa vahingossa. Yhtyeessä vaikuttavat kolme Michaelia (laulaja, kitaristi ja rumpali), sekä kaimojen keskellä bassoa soittava Chris.
We are the Physics julkaisi kaksi singleä One Records -yhtiöllä, kunnes kirjoitti sopimuksen lontoolaisen This Is Fake DIY:n kanssa vuonna 2008. Uuden levytyssopimuksen saatuaan bändi julkaisi ensimmäisen kokopitkän albuminsa, We are the Physics Are OK at Music. Tällä hetkellä uusi levy on työn alla, osaa kappaleista on jo kuultu livenä.
Keikat.
We are the Physics on kiertänyt keikkalavoja ahkerasti klubeille Isossa-Britanniassa. Näkyvyyttä he ovat niittäneet myös lämmittelybändinä, kiertäen suuriakin saleja yhdessä 30 Seconds to Marsin, Art Brutin, Polysicsin sekä You Say Party! We Say Die!n kanssa. Keikoilla We are the Physics tarjoilee energistä livemeininkiä höystettynä bändin omaperäisellä jammailulla.
Suomessa We are the Physics teki kolmen keikan minikiertueen kesällä 2007, selviydyttyään yhteiskiertueesta 30 Seconds to Marsin kanssa. Vierailullaan skotlantilaiset soittivat Helsingin Semifinalissa, Mikkelin Jurassic Rockissa sekä Jyväskylän Lutakko liekeissä -tapahtumassa.
Julkaisut.
Singlet:
Albumit:&lt;br&gt;
Marc-André Gragnani

Marc-André Gragnani (s. 11. maaliskuuta 1987 Montréal, Québec, Kanada) on kanadalainen jääkiekkopuolustaja. Buffalo Sabres varasi hänet 87. pelaajana .
Ura.
Gragnani pelasi vuodet 2003–2007 QMJHL-joukkue Prince Edward Island Rocketissa. Hän teki siellä parhaimmillaan 71 pistettä kaudella 2005–2006, jolloin Gragnani sijoittui joukkueen sisäisessä pistepörssissä toiseksi Vjatšeslav Truhnon jälkeen. Hän oli myös QMJHL:n puolustajien pistepörssin viides Val-d’Or Foreursin Sébastien Bisaillonin kanssa. Kaudella 2004–2005 39 pistettä riittivät kymmenenteen sijaan ja kaudella 2006–2007 68 pistettä viidenteen sijaan.
Kaudeksi 2007–2008 Gragnani siirtyi Buffalo Sabresin organisaatioon. Hän pelasi kauden lähinnä AHL-joukkue Rochester Americansissa, joiden paras syöttäjä ja toiseksi paras pistemies Gragnani oli tehoilla 14+38=52. Hän sijoittui puolustajien pistepörssissä kolmanneksi. Gragnani pelasi kauden aikana myös kaksi NHL-ottelua keräten neljä jäähyminuuttia. Hän teki NHL-debyyttinsä 23. helmikuuta 2008. Seuraavalla kaudella 2008–2009 Gragnani pelasi neljä NHL-ottelua. Hän teki Sabresin uudessa farmijoukkueessa Portland Piratesissa tehoilla 9+42=51 seurakohtaisen puolustajien piste-ennätyksen, jonka Gragnani rikkoi sittemmin kaudella 2010–2011. Hän sijoittui puolustajien pistepörssissä neljänneksi Binghamton Senatorsin Erik Karlssonin kanssa.
Kaudella 2009–2010 Gragnani pelasi ainoastaan Portland Piratesissa, jonka tehokkain puolustaja hän oli tehoilla 12+31=43. Seuraavalla kaudella 2010–2011 Gragnani teki henkilökohtaisen AHL:n yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 12+47=59, joilla hän voitti Piratesin sisäisen syöttöpörssin ja sijoittui pistepörssissä kolmanneksi. Gragnani rikkoi jälleen joukkueen seurakohtaisen puolustajien piste-ennätyksen. Hän voitti koko AHL:n puolustajien pistepörssin ja palkittiin liigan parhaana puolustajana Eddie Shore Awardilla sekä valittiin ensimmäiseen tähdistökentälliseen.
Maaliskuussa 2011 Gragnani teki paluun NHL:ään ja hän pelasi koko loppukauden Sabresissa. Hän teki NHL-uransa avausmaalin 3. huhtikuuta 2011 Carolina Hurricanesia vastaan, joka oli ottelun jatkoajalla syntynyt voittomaali. Yhteensä Gragnani pelasi yhdeksän runkosarjaottelua tehoin 1+2=3. Hän voitti myös sensaatiomaisesti koko Sabresin sisäisen pudotuspelien pistepörssin tehoilla 1+6=7.
Helmikuussa 2012, kesken kauden 2011–2012, Gragnani siirtyi Vancouver Canucksiin osana pelaajakauppaa, jossa Canucks sai hänen lisäkseen hyökkääjä Zack Kassianin, ja jossa Sabresiin siirtyivät hyökkääjä Cody Hodgson ja puolustaja Alexander Sulzer. Kausi oli ensimmäinen, jonka hän pelasi kokonaan NHL:ssä. Heinäkuussa 2012 Gragnani teki yksivuotisen ja kaksisuuntaisen sopimuksen Carolina Hurricanesin kanssa.
Maajoukkue.
Gragnani voitti olympiapronssia Pyeongchangissa 2018. MM-kilpailuissa hän on edustanut Kanadaa 2011. Juniorimaajoukkueista hänellä on 18-vuotiaiden MM-hopeaa vuodelta 2005.
Christoph Ullmann

Christoph Ullmann (s. 19. toukokuuta 1983 Altötting) on saksalainen uransa lopettanut jääkiekkoilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän pelasi urallaan 19 kautta Saksan pääsarjassa DEL-liigassa ja edusti Saksan maajoukkuetta useissa arvokisoissa.
Rosetta (elokuva)

Rosetta on ranskalais-belgialainen Jean-Pierre ja Luc Dardennen ohjaama elokuva vuodelta 1999. Se kertoo Émilie Dequennen esittämästä 17-vuotiaasta Rosetasta, joka asuu asuntovaunussa alkoholisoituneen äitinsä kanssa. Hän yrittää löytää ja pitää työn, jotta pystyisi muuttamaan pois asuntovaunusta ja äitinsä luota.
"Rosetta" palkittiin Cannesin elokuvajuhlien pääpalkinnolla, Kultaisella palmulla. Lisäksi Dequenne sai Cannesin parhaan naisnäyttelijän palkinnon. Dequenne oli ehdolla lisäksi lupaavimman naisnäyttelijän César-palkintoon. Elokuva sai loistavan vastaanoton Belgiassa, missä se sai ensi-iltansa syyskuussa 1999. Sitä kävi katsomassa loppuvuoden aikana yli 185 000 katsojaa, mikä oli sitä levittäneen yrityksen mukaan paras tulos miesmuistiin.
"Rosettaa" on verrattu Vittorio De Sican neorealistisiin elokuviin ja Robert Bressonin "Mouchetteen", vaikkakin siitä puuttuu De Sican sentimentaalisuus ja Bressonille tyypillinen kristillinen armo.
Belgialainen sosialistijohtaja Laurette Onkelinx ehdotti "Rosetan" inspiroimana niin kutsuttua Rosetta-suunnitelmaa, jonka tarkoituksena oli helpottaa alle 25-vuotiaiden työllisyystilannetta. Belgiassa hyväksyttiinkin elokuvan yllyttämänä laki, joka kielsi työntekijöitä maksamasta nuorilla työntekijöille minimipalkkaa alittavaa palkkaa.
Todellinen prinsessa

Todellinen prinsessa, tunnettu myös nimellä Prinsessa ja herne () on yksi tanskalaisen Hans Christian Andersenin tunnetuimmista saduista. Satu julkaistiin ensi kertaa vuonna 1835, samassa kirjassa kolmen muun tarinan kanssa. 
Juoni.
Satu kertoo prinssistä, joka haluaisi löytää prinsessan kumppanikseen, mutta ei löydä sopivaa. Eräänä myrskyisenä yönä nuori nainen ilmestyy prinssin linnan ovelle pyytäen suojaa myrskyltä. Hän väittää olevansa prinsessa. Kuningatar, prinssin äiti, testaa puhuuko nainen totta piilottamalla herneen hänen vuoteeseensa, neljänkymmenen päällekkäin ladotun patjan alle, joiden välissä oli untuvahöyheniä. Aamulla nainen valittaa ettei nukkunut yhtään yön aikana, koska jokin kova pisteli hänen ihoaan ja lisäksi hän oli yltä päältä mustelmilla. Se todisti hänet todelliseksi prinsessaksi.
HMS Tenacious (R45)

HMS Tenacious (viirinumero R45) oli Britannian kuninkaallisen laivaston T-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa. Alus muutettiin 1952 tyypin 16 fregatiksi.
Valmistus.
Alus tilattiin maaliskuussa 1941 kuudennessa hätälaivueessa () nimellä "HMS Tempest" Cammell Lairdilta Birkenheadistä, missä köli laskettiin vielä samana vuonna 3. joulukuuta telakkanumerolla 1100. Alus laskettiin vesille 24. maaliskuuta 1943 nimellä "HMS Tenacious", koska alukselle suunniteltu nimi oli annettu vastavalmistuneelle sukellusveneelle. Se valmistui 30. lokakuuta 1943.
Palvelus.
Alus oli Brittiläisessä Tyynenmeren laivastossa osallistuen joukkojen kotiuttamiseen ja imperiumin alueiden haltuunottoon. Helmikuussa se vierali Melbournessa, jonka jälkeen alus palasi Britteinsaarille. Alus siirrettiin reserviin Devonportissa, mistä se palautettiin 1949 palvelukseen 3. sukellusvenelaivueen maalilaivaksi. Alus muutettiin tyypin 16 fregatiksi. Se vapautui telakalta 1954 sijoitettuna reserviin. Alus sijoitettiin poistolistalle ja myytiin BISCOlle. Alus saapui Trooniin romutettavaksi kesäkuussa 1965.
XXX (albumi)

XXX on yhdysvaltalaisen ZZ Topin vuonna 1999 julkaisema kolmastoista studioalbumi. Kappale "Sinpusher" on uudempi versio vuoden 1994 kappaleesta "Pincushion", tosin uusilla sanoilla ja kitarariffillä.
Kappaleista "36-22-36" ja "Fearless Boogie" julkaistiin singlet.
Basisti Dusty Hill laulaa päälauluosuudet kappaleessa "(Let Me Be Your) Teddy Bear" [live]".
Karim Maroc

Karim Maroc (, s. 5. maaliskuuta 1958 Tonnay-Charente, Ranska) on algerialainen entinen jalkapalloilija. Hän pelasi keskikentällä.
Ura.
Maroc vietti suurimman osan uransa Ranskassa pelaten muun muassa Lyonissa, Angersissa, Toursissa ja Montpellier’ssa. Hän pelasi sittemmin uransa viimeiset neljä vuotta Algeriassa MC Oranissa, jossa Maroc saavutti muun muassa Algerian mestaruuden vuonna 1988.
Maroc kuului myös Algerian maajoukkueeseen vuosien 1982 ja 1986 MM-kisossa.
Djamel Menad

Djamel Menad (, 22. heinäkuuta 1960 El Bayadh, Ranskan Algeria – 22. maaliskuuta 2025) oli algerialainen jalkapallovalmentaja ja jalkapalloilija, joka on Algerian maajoukkueen kautta aikain kolmanneksi paras maalintekijä 25 maalilla. Menad voitti Afrikan mestaruuden vuonna 1990.
Ura.
Menad aloitti ammattilaisuransa CR Belouizdadissa, jossa hän pelasi viiden kauden ajan. Tuona aikana Menad voitti joukkueen kanssa Algerian cupin vuonna 1978. Hän siirtyi vuonna 1981 Tizi-Ouzoun, jossa Menad voitti heti ensimmäisellä kaudellaan Algerian mestaruuden. Menestys jatkui myös seuraavillakin kausilla, kun hän voitti Algerian mestaruuden vuosina 1983, 1985 ja 1986.
Menestyksekkäiden Algerian vuosien jälkeen Menad siirtyi Eurooppaan vuonna 1987 ja aluksi Ranskaan Nîmes Olympiquehen. Menad onnistui kohtuullisesti maalinteossa tehden parhaimmillaan 12 maalia 27 ottelussa Nîmesille. Matka jatkui kolmen kauden jälkeen vuonna 1990 Portugaliin Famalicãoon, jossa hän vietti kaksi kautta. Menad pelasi vielä yhden kauden Portugalissa Belenensesissa, jossa maalinteko jäi vaisuksi onnistuessaan tekemään vain kolme maalia.
Vuonna 1993 Menad palasi takaisin kotimaahansa ja vanhaan seuraansa JS Kabylieen. Hän palasi joukkueensa kanssa takaisin menestyksen makuun, kun Kabylie voitti viiden vuoden tauon jälkeen Algerian mestaruuden. Lisäksi se juhli historian ensimmäistä Afrikan Cup-voittajien cupin voittoa vuonna 1995. Menad myös päätti uransa Kabylien riveissä kaudella 1995–1996.
Maajoukkueura.
Menad kuului Algerian maajoukkueeseen vuosina 1980–1995. Tuona aikana hän edusti maataan kaksissa arvokisoissa vuoden 1986 MM-kisossa ja 1990 Afrikan kisoissa. Menad voitti Afrikan kisoissa Algerialle sen maan historian ensimmäisen Afrikan mestaruuden, lisäksi samoissa kisoissa hän oli turnauksen paras maalintekijä neljällä maalilla. Kaiken kaikkiaan Menad pelasi Algerian paidassa 80 maaottelua ja teki niissä 25 maalia.
Julija Krevsun

Julija Krevsun (, o.s. Gurtovenko, s. 8. joulukuuta 1980) on ukrainalainen keskipitkän matkan juoksija, joka on erikoistunut 800 metrille.
Hän karsiutui alkuerissä sekä Münchenin EM-kilpailuissa 2002 että Pariisin MM-kilpailuissa 2003. Vuonna 2007 hän karsiutui välierissä Birminghamin sisäratojen EM-kilpailuissa ja alkuerissä Osakan MM-kilpailuissa. Hän oli seitsemäs Pekingin olympialaisissa 2008 ajalla 1.58,73 ja neljäs Berliinin MM-kilpailuissa 2009 ajalla 1.58,00. Dohan sisäratojen MM-kilpailuissa 2010 hän karsiutui alkuerissä, kuten myös saman vuoden Barcelonan EM-kilpailuissa. Seuraavan vuoden Daegun MM-kilpailuissa hän karsiutui välierissä.
Hän on juossut 800 metriä ulkoradoilla aikaan 1.57,32 Pekingissä 16. elokuuta 2008 ja sisäradoilla aikaan 2.00,36 Birminghamissa 20. helmikuuta 2010. Lisäksi hän on juossut 400 metriä ulkoradoilla aikaan 52,45 Kiovassa 3. elokuuta 2007 ja 1 500 metriä sisäradoilla aikaan 4.13,43 Gentissä 4. helmikuuta 2007.
Tortturalli

Tortturalli on MTV3-kanavan "Putous"-viihdeohjelmasta tunnetuksi tulleen Aku Hirviniemen esittämän sketsihahmon Marja Tyrnin toukokuussa 2010 julkaistu musiikkialbumi. "Tortturalli" nousi julkaisunsa jälkeen Suomen virallisen albumilistan kolmanneksi. Se pysyi kolmen myydyimmän albumin joukossa seitsemän viikkoa, käyden parhaimmillaan toiseksi myydyimpänä. Albumi myi alle kuukaudessa kultaa. Yhteensä sitä on myyty yli 12 000 kappaletta.
Albumin kappale ”Suut makiaks!” julkaistiin singlenä 3. toukokuuta 2010. Kappaleesta on julkaistu myös musiikkivideo, jonka on ohjannut Kusti Manninen.
Suojaviittamadonna

Suojaviittamadonna on maalaustaiteen ja kuvanveiston kuva-aihe, jossa Neitsyt Maria kokoaa uskovat viittansa suojaan. Suojaviittamadonna-aihe kehittyi 1200-luvulla varsinkin dominikaani- ja sisterssiläisveljeskuntien keskuudessa.
Suojaviittamadonnoja kutsutaan myös italiaksi "Madonna della Misericordia" ja latinaksi "Mater Misericordiae", eli laupeuden tai armeliaisuuden äiti. 
Suojaviitta-aihe juontuu oikeuskäytännöstä, joka oli yleinen varhaiskeskiajalla etenkin Alppien pohjoispuolella. Korkea-arvoiset henkilöt, varsinkin naiset, saattoivat tarjota tarjota vainotuille turvapaikan "viittansa alla" ja pyytää armoa heidän puolestaan. Naisten suojaviittaoikeus liitettiin myöhemmin Neitsyt Marian hahmoon. Neitsyt Maria toimi "Armeliaisuuden äitinä", jonka valtava viitta tarjosi suojan uskoville.
Domenico Ghirlandaion "Suojaviittamadonna"-freskossa Neitsyt Maria seisoo jalustalla. Hän on levittänyt suojaavat kätensä lahjoittajien ylle ja enkelit avustavat viitan kannattelussa. Lahjoittajat ovat polvistuneet sukupuolen mukaan eri puolille Mariaa. Madonnan takana vasemmalla on löytöretkeilijä Amerigo Vespucci, jonka mukaan Amerikka nimettiin.
Natalija Tobias

Natalija Viktorivna Tobias (o.s. Sydorenko, ; s. 22. marraskuuta 1980) on ukrainalainen keskipitkän matkan juoksija, joka on erikoistunut 1 500 metrille.
Vuonna 2004 hän oli viides Budapestin sisäratojen MM-kilpailuissa ajalla 4.09,03, mutta karsiutui välierissä Ateenan olympialaisissa. Vuonna 2006 hän karsiutui alkuerissä Moskovan sisäratojen MM-kilpailuissa, mutta oli seitsemäs Göteborgin EM-kilpailuissa ajalla 4.02,71. Seuraavana vuonna hän oli kuudes Birminghamin sisäratojen EM-kilpailuissa ajalla 4.09,62 ja yhdeksäs Osakan MM-kilpailuissa ajalla 4.10,56. Hän osallistui Osakassa myös 3 000 metrin esteisiin karsiutuen alkuerissä. Vuonna 2008 hän karsiutui alkuerissä Valencian sisäratojen MM-kilpailuissa, mutta voitti pronssia Pekingin olympialaisissa ajalla 4.01,78.
Vuonna 2011 hän teki paluun arvokisoihin Pariisin sisäratojen EM-kilpailuissa karsiutuen 1 500 metrin alkuerissä, mutta sijoittuen 3 000 metrillä kuudenneksi ennätysajallaan 9.02,94. Saman vuoden Daegun MM-kilpailuissa hän oli alun perin yhdeksäs 1 500 metrillä ajalla 4.08,68. Istanbulin sisäratojen MM-kilpailuissa 2012 hän oli alun perin yhdeksäs 3 000 metrillä ajalla 9.00,78.
Kesällä 2012 järjestetyssä Daegun MM-kisojen doping-näytteiden uudelleenanalysoinnissa ilmeni, että Tobias oli käyttänyt synteettistä testosteronia. Hän sai tapauksesta kahden vuoden kilpailukiellon. Hänen kilpailusuorituksensa hylättiin takautuvasti 23. elokuuta 2011 alkaen, joten hän menetti muun muassa Daegun MM-kilpailuiden ja Istanbulin MM-hallikilpailuiden sijoitukset.
Henkilökohtaiset ennätykset.
Ulkoradat
Sisäradat
Jon Hamm

Jonathan Daniel ”Jon” Hamm (s. 10. maaliskuuta 1971 St. Louis, Missouri, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on näytellyt muun muassa Don Draperin roolin menestyssarjassa "Mad Men".
Ura.
Hamm aloitti näyttelijänuransa 2000-luvun alussa. Tuolloin hän näytteli sivurooleja lukuisissa elokuvissa ja televisiosarjoissa. Elokuvista tunnetuimmat ovat Clint Eastwoodin ohjaama elokuva "Space Cowboys" (2000) ja Mel Gibsonin ohjaama sotaelokuva "Olimme sotilaita" ("We Were Soldiers", 2002). Hän sai vierailuroolin sarjasta "Vain yksi elämä", jossa hän näytteli Burt Ridleytä 18 jaksossa. Lisäksi hän on vieraillut monissa televisiosarjoissa, kuten sarjoissa "Gilmoren tytöt", "C.S.I. Miami", "Siskoni on noita", "Num3rot" ja "30 Rock".
Hamm näytteli 2002–2004 televisiosarjassa "The Division" ja 2007–2015 Don Draperin roolissa menestyssarjassa "Mad Men". Hän on ollut Broganin äänenä animaatiossa "Shrek ja ikuinen onni" (Shrek Forever After, 2010). Vuonna 2010 Hamm näytteli FBI:n agenttia Ben Affleckin elokuvassa "The Town".
Yksityiselämä.
Jon Hammilla on irlantilais-englantilais-saksalaiset sukujuuret. Hänen vanhempansa erosivat hänen ollessaan kaksivuotias ja hän jäi asumaan äitinsä luokse. Hammin ollessa kymmenvuotias hänen äitinsä kuoli syöpään ja hänen oli muutettava isänsä luokse. Hammin isä kuoli hänen ollessaan 20-vuotias. Ennen näyttelijäuraansa Hamm toimi opettajana. 
Hamm on seurustellut yhdysvaltalaisen näyttelijän Jennifer Westfeldtin kanssa vuodesta 1997.