Veddat

Veddat ovat pieni kansa Sri Lankan saaressa Intian eteläpuolella. He ovat luultavasti Sri Lankan ja Etelä-Aasian alkuperäisten asuttajien jälkeläisiä, vaikkakin heihin on aikojen kuluessa sekoittunut muitakin ryhmiä.
Etymologia.
Veddat olivat alun perin metsästäjä-keräilijöitä. Nimitys "Vedda" onkin dravidakielinen sana, joka tarkoittaa jousen ja nuolen käyttäjää. Veddat kutsuvat itseään ”metsän kansaksi”.
Historia.
Anuradhapura- ja rannikkoveddojen myyteissä veddojen esi-isä oli prinssa Vijaya, leijonan lapsenlapsi ja Sinhalin kansakunnan perustaja. Vijaya saapui Sri Lankaan legendan mukaan Pohjois-Intiasta, ja veddat uskovat olevansa hänen poikansa ja tyttärensä yhteisiä jälkeläisiä.
1600-luvun loppupuolella saarella vankina ollut Robert Knox kirjoitti veddoista muistiinpanoissaan vuodelta 1681. Knox oli ensimmäisiä kirjallisuudessa veddoja todenmukaisesti kuvannut. Hänen mukaansa nämä voitiin jakaa keskenään villeihin ja rauhallisiin. Molemmat ryhmät elivät metsissä ja rauhallisemmat olivat paikallisten hallitsijoiden alamaisia. Hän kirjoitti myös, että näitä ihmisiä kutsutaan nimellä "Vaddah".
Sri Lankan jouduttua brittiläisen siirtomaavallan valtaan veddat kapinoivat brittejä vastaan vuosina 1817–1818. Kapina johti monien veddojen kuolemaan ja epäsuorasti myös tautien leviämiseen veddayhteisöihin, mikä lisäsi kuolleisuutta entisestään. Veddojen määrä putosi rajusti 1800- ja 1900-luvuilla. Veddojen perinteinen uskonto "nä yakku" korvautui buddhalaisuudella tai hindulaisuudella alueesta riippuen.
Veddat asuttivat aikoinaan koko Sri Lankan saarta. Nykyisin heitä elää kolmella toisistaan eristyneellä alueella. Suurin ryhmä on anuradhapuraveddat, jotka asuvat Anuradhapuran piirikunnassa Sri Lankan keskiosan pohjoisosissa. Rannikon veddat asuttavat saaren itärannikkoa Trincomaleesta etelään. Pienin ryhmä on bintenneveddat, jotka asuttavat saaren keskiosan vuoriston itärinteitä rannikolle saakka.
Nykyisin veddat ovat muuttuneet enemmänkin kastiksi kuin varsinaiseksi etniseksi ryhmäksi. Suuri osa heistä elää samalla tavalla kuin heidän singaleesinaapurinsa maaseudun yhteisöissä. Yleensä heidän katsotaan olevan samassa asemassa kuin singaleesien hallitseva "Goyigama"-kasti. 1980-luvulla osa veddoista siirrettiin heidän perinteisiltä asuinalueiltaan itäisiltä ylängöiltä osana "Mahaweli Garga"-ohjelmaa.
Kulttuuri.
Sri Lankassa on nykyisin ehkä kaksi tuhatta veddaa. He identifioituvat itse veddoiksi, mutta ovat osittain assimiloituneet singaleeseihin ja tamileihin. Uskonnoltaan he ovat buddhalaisia tai hinduja. He asuvat kylissä tai viljelevät maata tai kalastavat, kuten muutkin seudun asukkaat. Perinteistä veddojen elämäntapaa noudattaa enää 200–300 veddaa. He asuvat puusta tai kivistä rakennetuissa suojissa tai luolissa ja metsästävät riistaa. He omistavat vain vähän tavaraa, kuten kirveen, jousen, nuolia, peurannahan, kattiloita, piikiviä, tauloja, vesiastian, pussin, kaivuukepin, hunajankeruuvälineet ja kangasta. Useimmat veddat omistavat koiran tai kaksi, joista on apua metsästyksessä.
Metsästys on veddamiesten työtä ja keräily naisten työtä. Riista, hunaja ja betelpähkinä ovat tärkeä osa veddojen ruokavaliota. Linnut ja sika ovat ruokatabuja. Nykyaikaisten veddojen ruokavalio on samanlainen kuin muidenkin srilankalaisten.
Veddat puhuvat nykyisin sinhalia tai tamilia. Entisaikoihin oli luultavasti olemassa veddan kieli, josta on saattanut jäädä jälkiä paikalliseen sinhalin murteeseen.
Veddat uskoivat alun perin henkiin, joiden päällikkö oli Kande Yakka. Lisäksi he uskoivat esi-isien henkiin, jotka elivät kukkuloilla, luolissa ja kivissä. Näille hengille uhrattiin, ja shamaani saattoi joutua henkien valtaan. Nykyisin monet veddat tunnustavat pitkälti hindulaisuutta tai buddhalaisuutta, ja he palvovat henkien ohella myös jumalia sekä noudattavat näiden uskontojen kalentereita ja juhlia.
Veddat käyttävät nykyisin kankaasta tehtyjä lannevaatteita. Entisaikaan vaate tehtiin kaarnasta. Veddoilla ei ole merkittävää taide- tai käsityöperinnettä.
Perinteisesti elävät veddat eivät käy koulua. Kylissä elävät veddat käyvät koulua, mutta he ovat silti marginaalisessa asemassa Sri Lankan yhteiskunnassa, ja monet ovat köyhiä. Sairaudet ja nälkä ovat yleisiä. Veddat ovat joutuneet myös väestösiirtojen kohteeksi, ja heidän perinteiset elinkeinonsa on kielletty Sri Lankan kansallispuistoissa. Veddoja uhkaavat myös uudisasukkaat, sisällissota ja assimilaatio.
Yhteiskuntarakenne.
Veddat jakautuvat klaaneihin. Yhteisöön kuuluu yhdestä viiteen perhettä, jotka jakavat samat metsästys-, kalastus- ja keräilyoikeudet tietyllä alueella. Yhdessä metsästää yleensä yksi tai kaksi perhettä. Perheeseen kuuluvat vanhemmat ja naimattomat lapset sekä naimisissa olevat tyttäret ja näiden aviomiehet.
Veddat menevät naimisiin jo ennen murrosikää. Poika valitsee puolisonsa ja tarjoaa lahjoja tytön isälle. Serkusavioliitot ovat perinne, mutta nykyisin kaikki veddat eivät enää noudata tapaa.