tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Much Ado About Nothing

Much Ado About Nothing on William Shakespearen samannimiseen näytelmään perustuva elokuva. Elokuvan ohjasi ja tuotti Joss Whedon. Elokuvan päärooleissa esiintyvät Amy Acker ja Alexis Denisof. Sivurooleja esittävät muiden muassa Nathan Fillion, Clark Gregg, Fran Kranz ja Reed Diamond.
Elokuva ilmestyi vuonna 2012.
Tuotanto.
Elokuva kuvattiin 12 päivässä Santa Monicassa mustavalkoiselle filmille. Joss Whedon ja Kay Cole perustivat tuotantoyhtiön Bellwether Pictures, joka tuotti elokuvan.
Projektista vihjasi ensimmäisenä fanejaan huijaavanakin tunnettu Nathan Fillion, kun hän linkitti Twitteriinsä elokuvan kotisivun. Monet fanit uskoivat tämän olevan jälleen yksi pila, kunnes myös Fran Kranz ilmoitti niin ikään Twitterissä elokuvan olevan tulossa.
Rooleissa.
Whedon palkkasi elokuvaan hänen muissakin projekteissa näytelleitä henkilöitä, kuten Amy Ackerin, Alexis Denisofin, Nathan Fillionin, Fran Kranzin ja Tom Lenkin.
SMS Elsass

SMS Elsass oli Saksan keisarikunnan laivaston Braunschweig-luokan taistelulaiva, joka palveli ensimmäisessä maailmansodassa sekä sen jälkeen Reichsmarinessa. Alus romutettiin 1936.
Valmistus.
Alus tilattiin Schichaulta Danzigista osana vuoden 1900 laivastolain hankintoja ja sen köli laskettiin 1901. Alus laskettiin vesille 26. toukokuuta 1903 ja se valmistui 29. marraskuuta 1904.
Palvelus.
Ensimmäisessä maailmansodassa alus kuului laivaston 4. laivueeseen, joka palveli Itämerellä vuonna 1915. Miehistö vajeen takia laivue siirrettiin satamapalvelukseen ja sen henkilöstö sijoitettiin muille aluksille. Sodan päätyttyä alus jatkoi palvelustaan Reichsmarinessa, kunnes se poistettiin alusluettelosta 31. maaliskuuta 1931.
2C-C

2C-C on 2C-luokan huume, joka on enteogeeni. Yhdisteen kehitti Alexander Shulgin. Shulginin kirjassa PiHKAL suositellaan annokseksi 20–40 mg ja aineen vaikutuksen kestoksi 4–8 tuntia. 2C-C:tä otetaan suun kautta tai nuuskataan.
Laki.
2C-C on luokiteltu Suomessa kuluttajamarkkinoilta kielletyksi psykoaktiiviseksi aineeksi.
Kentucky Derby

Kentucky Derby on kolmivuotiaille hevosille tarkoitettu laukkakilpailu, joka järjestetään vuosittain Churchill Downsin kilparadalla Louisvillessa, Kentuckyssa, Yhdysvalloissa. Kilpailu järjestetään toukokuun ensimmäisenä lauantaina ja se on kolmivuotiaille hevosille tarkoitetun Triple Crownin ensimmäinen osakilpailu. Tapahtumaa seuraa paikan päällä runsaat 150 000 katsojaa, jonka lisäksi televisiokatsojia on miljoonia. Kentucky Derby järjestettiin ensimmäisen kerran 1875, jolloin myös Churchill Downsin rata valmistui.
October Rust

October Rust on Type O Negativen neljäs studioalbumi. Levy sisältää bändin herkintä ja tunteellisinta materiaalia, October Rust on Johnny Kellyn ensimmäinen Type O -albumi. Myöhemmin Josh Silver tosin tunnusti, että October Rust, World Coming Down ja Life Is Killing Me ovat rumpukoneella äänitettyjä. October Rustin sisältö on balladivoittoisempaa kuin raaoilla metalliralleilla täytetyt edeltäjänsä. October Rust oli Bloody Kissesiin verrattuna luopunut raadollisen hitaista kappaleista, mutta säilytti painostavan tunnelman ja ahdistuneen soundinsa yleensä kappaleiden väliosissa. Tosin albumin sisältö oli paljon romanttisempaa ja edellistäkin albumia helpommin lähestyttävissä. Melodiset goottiballadit olivat albumin valtaosa ja Bloody Kisses -henkisiä hidasteluja kuultiin ainoastaan Haunted-päätösraidalla. October Rust edusti jonkinsorttista suosion huippua Type O Negativelle.
Albumilla on paljon jäsenten omaperäistä huumoria, esimerkiksi aloitus- ja lopetusraidat on tehty kuulostamaan hajoavilta kaiuttimilta. Myös osa kappaleista loppuu kuin seinään.
Albumi nousi Suomen virallisen listan 7.
Juha Virtanen (jääkiekkoilija, 1963)

Juha Virtanen (s. 2. heinäkuuta 1963 Helsinki) on suomalainen jääkiekkoilija. Hän pelasi hyökkääjänä SM-liigassa vuosina 1983–2001 ja voitti neljä Suomen-mestaruutta. Suomen maajoukkueessa hän pelasi viisi maaottelua.
Virtanen edusti Hämeenlinnan Pallokerhoa vuosina 1982–1985, joista kauden 1983–1984 SM-liigassa. Kaksi seuraavaa kautta hän pelasi I-divisioonassa Turun Toverien joukkueessa ja siirtyi sitten Turun Palloseuraan, jonka riveissä hän voitti kuuden vuoden aikana neljä Suomen-mestaruutta. Viimeisellä TPS-kaudellaan hän pelasi lisäksi yhden ottelun I-divisioonassa TPS:n farmijoukkueessa Kiekko-67:ssä. Kaudella 1993–1994 hän oli nostamassa TuToa liigaan ja pysyi seurassa kaksi seuraavaakin kautta sen pelatessa liigaa. Kaudelle 1996–1997 Virtanen palasi HPK:hon, josta hän kesken kauden 1999–2000 siirtyi Helsingin Jokereihin. Hän lopetti liigauransa keväällä 2001 pelattuaan SM-liigan runkosarjassa 607 ottelua, joissa hänen tehopisteensä olivat 169 + 134 = 303 ja jäähymääränsä 558 minuuttia. SM-liigan pudotuspeleissä hän pelasi 65 ottelua, joissa hän teki 13 maalia, antoi 17 maalisyöttöä ja istui jäähyllä 79 minuuttia. Hän voitti Suomen-mestaruuden TPS:ssä vuosina 1989, 1990, 1991 ja 1993 sekä saavutti SM-hopeaa Jokereissa vuonna 2000 ja SM-pronssia HPK:ssa vuosina 1997 ja 1999.
Virtanen pelasi viisi maaottelua kaudella 1990–1991.
Virtanen työskenteli 1990-luvun puolivälistä alkaen Turun kaupungin palveluksessa pysäköintimittarien korjaajana. Syyskuussa 2018 Varsinais-Suomen käräjäoikeus tuomitsi Virtasen kahden vuoden ehdottomaan vankeusrangaistukseen osallisuudesta kavallukseen niin sanotussa parkkimittarijutussa, jossa Virtanen ja kaksi muuta syytettyä kavalsivat pysäköintimaksukolikoita 1,3 miljoonan euron edestä. Hovioikeus kovensi rangaistuksen kahteen vuoteen ja kolmeen kuukauteen.
Bill Fitch

William Charles "Bill" Fitch (19. toukokuuta 1934 Davenport – 2. helmikuuta 2022) oli yhdysvaltalainen koripallovalmentaja.
Ura.
Fitch aloitti koripallon valmentamisen Creightonin yliopistossa, minkä lisäksi hän valmensi Pohjois-Dakotan yliopistoa ja Minnesotan yliopistoa. Vuonna 1970 hän aloitti NBA-valmentajana Cleveland Cavaliersissa. Vuonna 1976 hänet valittiin ksi. Vuodet 1979–1983 Fitch valmensi Boston Celticsiä, jossa hänet valittiin jälleen vuoden valmentajaksi vuonna 1980. Lisäksi hän saavutti ainoan NBA-mestaruutensa seuran peräsimessä. Bostonin lisäksi Fitch valmensi Houston Rocketsia, New Jersey Netsiä ja Los Angeles Clippersiä, joissa hän ei saavuttanut suurta menestystä.
Adam Neiman

Adam Neiman (s. 1978) on yhdysvaltalainen pianisti. Orkestereihin, joiden kanssa hän on työskennellyt, ovat lukeutuneet Chicagon, San Franciscon, Saint Louisin, Cincinnatin, Houstonin sinfoniaorkesterit sekä Yhdysvaltain kansallisorkesteri. Hän on pitänyt myös resitaaleja eri maanosissa.
Neimanin opettajiin kuuluivat Trula Whelan, Hans Boepple, Herbert Stessin ja Fanny Waterman; lisäksi hän osallistui György Sándorin, Jacob Lateinerin ja Emmanuel Axin mestarikursseille. Vuonna 1999 tapahtuneen Juilliard Schoolista valmistumisensa yhteydessä hän sai Rubinstein-palkinnon.
Neiman sijoittui 15-vuotiaana toiseksi Kansainvälisessä Casagrande-pianokilpailussa ja on lisäksi voittanut muun muassa kahdesti Juilliardin Kansainvälisen Gina Bachauer -pianokilpailun. Neiman on levyttänyt esimerkiksi Anton Arenskin ja Jennifer Higdonin teoksia Naxokselle.
Neiman on myös säveltänyt. Hänen tuotantoonsa kuuluu piano-, laulu-, kamari- ja orkesterimusiikkia.
William John Coffee

William John Coffee (1774 – 1846) oli englantilainen kuvanveistäjä ja keramiikkataiteilija. Hän aloitti uransa Duesburyn keramiikkatehtaassa ja työskenteli myöhemmin muillekin posliinitehtaille ennen kuin perusti oman yrityksensä, joka tuotti posliinista ja terrakotasta koriste-esineitä ja pienoispatsaita. Coffee oli myös taidemaalari, jonka teoksia oli esillä Lontoon Royal Academyn näyttelyssä useina vuosina. Myöhemmin hän teki muotokuvia paikallisista merkkihenkilöistä, kuten Erasmus Darwinista. Vuonna 1816 hän muutti Yhdysvaltoihin ja tuli siellä niin kuuluisaksi, että sai tehdä muotokuvia merkittävistä henkilöistä, kuten Thomas Jeffersonista ja James Madisonista.
Pentaerytritoli

Pentaerytritoli on neljänarvoinen polyoli, jota käytetään muovien monomeerinä ristisilloittamiseen sekä räjähdysaine pentaerytritolitetranitraatin raaka-aineena.
Pentaerytritolia valmistetaan asetaldehydistä ja formaldehydistä emäksisessä liuoksessa. Asetaldehydi reagoi kolme kertaa formaldehydin kanssa aldoliadditiolla, minkä jälkeen aldehydiryhmä muuttuu alkoholiksi Cannizzaro-reaktiossa, joka muuttaa yhden formaldehydiekvivalentin formiaatiksi.
Pentaerytritolin kemiallinen kaava on C5H12O4, rakennekaava C(CH2OH)4, moolimassa 136,146 g/mol, sulamispiste 260 °C, tiheys 1,4 g/cm3, leimahduspiste 240 °C (o.c.) ja CAS-numero 115-77-5. Pentaerytritoli liukenee veteen 2,5 g/100 ml lämpötilassa 25 °C. Aineesta käytetään myös nimiä "2,2-bis(hydroksimetyyli)-1,3-propaanidioli", "tetrametylolimetaani", "THME" ja "PETP".
Lowell (Massachusetts)

Lowell on kaupunki Massachusettsin osavaltion Middlesexin piirikunnassa Yhdysvalloissa. Se sijaitsee noin 40 kilometriä luoteeseen Bostonista. Kaupungissa oli 105 167 asukasta vuonna 2000.
Alue asutettiin 1653 ja kaupunki perustettiin 1826. Kaupunki on nimetty tekstiilitehtailija Francis Cabot Lowellin mukaan. Lowell oli Yhdysvaltojen ensimmäinen tietoisesti suunniteltu teollisuuskaupunki ja sitä on kutsuttu muun muassa Yhdysvaltain Manchesteriksi tekstiiliteollisuutensa takia. Tekstiiliteollisuuden merkitys kaupungille oli suurimmillaan 1924. Sittemmin teollisuus alueella on monipuolistunut ja kaupungissa on nykyään myös muun muassa elektroniikka- ja kemian teollisuutta.
Philip Chan

Philip Chan (; s. 25. tammikuuta 1945) on hongkongilainen näyttelijä, käsikirjoittaja ja elokuvaohjaaja.
Ura.
Chan työskenteli Hongkongin kuninkaallisissa poliisivoimissa komisariona, kunnes siirtyi vuonna 1976 Bang Bang Films yhtiöön tuottajaksi. Vuotta myöhemmin hän päätyi elokuvanäyttelijäksi ja ryhtyi samalla myös ohjaamaan ja käsikirjoittamaan elokuvia. Chen muun muassa huomioitiin parhaan käsikirjoituksen ehdokkuuksilla elokuvista "Long Arm of the Law" ja "Inspector Chocolate". Hän esiintyi myös 1980-luvun lopulla ja 1990-luvun alussa yhdysvaltalaisissa elokuvissa "Bloodsport – viimeiseen asti" ja "Kaksoisisku" yhdessä Bolo Yeungin kanssa.
Hopeanvalkea

Hopeanvalkea: Matka menneeseen oppaina aurinko, fantasia ja folklore on Lennart Meren kirja. Teoksen tekijä on koonnut ja toimittanut alkuteoksista "Hõbevalge" (1976) ja "Hõbevalgem" (1983). Suomeksi teos ilmestyi 1983 Gummeruksen kustantamana.
RN Leone (1923)

RN Leone () (runkonumero LE) oli Italian kuninkaallisen laivaston Leone-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin Genovasta Ansaldolta, missä köli laskettiin 23. marraskuuta 1921. Alus laskettiin vesille 1. lokakuuta 1923 ja liitettiin laivastoon 1. heinäkuuta 1924.
Palvelus.
Toisen maailmansodan alkaessa alus oli sisaraluksineen Massawassa 5. viirikössä, jonka ensimmäisinä tehtävinä oli miinojen lasku. Kesäkuusta 1940 alkaen alus etsi viirikkönsä mukana tuloksetta liittoutuneiden Suezin kanavan kautta matkanneita saattueita.
Alus törmäsi 31. maaliskuuta 1941 kartoittamattomaan kiveen. Aluksen mukana olleet "Pantera" ja "Tigre" pelastivat aluksen miehistön ennen sen upottamista.
RN Pantera (1923)

RN Pantera () (runkonumero PA) oli Italian kuninkaallisen laivaston Leone-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilatiin Genovasta Ansaldolta, missä köli laskettiin 19. joulukuuta 1921. Alus laskettiin vesille 18. lokakuuta 1923 ja liitettiin laivastoon 28. lokakuuta 1924.
Palvelus.
Toisen maailmansodan alkaessa alus oli sisaraluksineen Massawassa 5. viirikössä, jonka ensimmäisinä tehtävinä oli miinojen lasku. Kesäkuusta 1940 alkaen se etsi viirikkönsä mukana tuloksetta liittoutuneiden Suezin kanavan kautta matkanneita saattueita.
"Leonen" törmättyä 31. maaliskuuta 1941 kartoittamattomaan kiveen alus pelasti "Tigren" kanssa aluksen miehistön ennen sen upottamista. Alus palasi tapahtuman jälkeen Massawaan. Se lähti 2. huhtikuuta uudelleen merelle yhdessä neljän muun Punaisellemerelle sijoitetun aluksen kanssa iskeäkseen Port Sudaniin, mutta "HMS Eagleltä" nousseiden Fairey Swordfish -torpedokoneiden hyökättyä ja upotettua kaksi aluksista "Pantera" ja "Tigre" vetäytyivät Arabian niemimaan rannikolle. Alusten miehistöt upottivat aluksensa 3. ja 4. huhtikuuta välisenä yönä estääkseen niiden joutumisen liittoutuneiden käsiin.
RN Tigre (1924)

RN Tigre () (runkonumero TI) oli Italian kuninkaallisen laivaston Leone-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin Genovasta Ansaldolta, missä köli laskettiin 23. tammikuuta 1922. Alus laskettiin vesille 7. elokuuta 1924 ja liitettiin laivastoon vielä samana vuonna 10. lokakuuta.
Palvelus.
Toisen maailmansodan alkaessa alus oli sisaraluksineen Massawassa 5. viirikössä, jonka ensimmäisinä tehtävinä oli miinojen lasku. Kesäkuusta 1940 alkaen se etsi viirikkönsä mukana tuloksetta liittoutuneiden Suezin kanavan kautta matkanneita saattueita.
"Leonen" törmättyä 31. maaliskuuta 1941 kartoittamattomaan kiveen alus pelasti "Panteran" kanssa aluksen miehistön ennen sen upottamista. Alus palasi tapahtuman jälkeen Massawaan. Se lähti 2. huhtikuuta uudelleen merelle yhdessä neljän muun Punaisellemerelle sijoitetun aluksen kanssa iskeäkseen Port Sudaniin, mutta "HMS Eagleltä" nousseiden Fairey Swordfish -torpedokoneiden hyökättyä ja upotettua kaksi aluksista "Tigre" ja "Pantera" vetäytyivät Arabian niemimaan rannikolle. Alusten miehistöt upottivat aluksensa 3. ja 4. huhtikuuta välisenä yönä estääkseen niiden joutumisen liittoutuneiden käsiin.
Love the Way You Lie

Love the Way You Lie on yhdysvaltalaisen rap-artisti Eminemin kappale, joka julkaistiin toisena singlenä hänen seitsemänneltä studioalbumiltaan nimeltä "Recovery". Kappaleen kertosäkeessä laulaa barbadoslainen laulaja Rihanna. Kappale kipusi yhteensä 23 erilaisen musiikkilistan kärkipaikalle. ”Love the Way You Lie” oli Yhdysvaltain singlelistan ensimmäisellä sijalla seitsemän peräkkäistä viikkoa ja on näin ollen Eminemin neljäs listaykkönen Yhdysvalloissa ja Rihannan seitsemäs.
Kappale voitti parhaan hip-hop-levytyksen Teen Choice -palkinnon vuonna 2010. Joulukuuhun 2010 mennessä single oli myynyt neljä miljoonaa kopiota yksin Yhdysvalloissa ja oli eniten myynyt single vuonna 2010 Isossa-Britanniassa, vaikka ei saavuttanutkaan siellä ensimmäistä sijaa millään musiikkilistalla. Näin kävi ensimmäisen kerran Britannian historiassa sitten vuoden 1969. Helmikuuhun 2011 mennessä kappaletta oli ladattu 4,58 miljoonaa kertaa Yhdysvalloissa ja 9,3 miljoonaa kertaa maailmanlaajuisesti.
Part II.
Eminem ja Rihanna nauhoittivat vaihtoehtoisen version kappaleelle, tällä kertaa Rihanna oli pääosassa tuoden naisnäkökulmaa. Rihanna kertoi MTV:n haastattelussa olleensa aluksi ”hyvin vastahakoinen” jatko-osan suhteen, koska "alkuperäistä ei voisi päihittää". Hän kuitenkin myöhemmin suostui nauhoittamaan jatko-osan, jolle annettiin nimeksi ”Love the Way You Lie, Part II”. Hän kertoi samassa haastattelussa, että ”Part II” on melko riisuttu suhteessa alkuperäiseen. Part II ilmestyi Rihannan viidennellä studioalbumilla "Loud".
Palkinnot ja ehdokkuudet.
Kappale voitti parhaan hip-hop-levytyksen Teen Choice -palkinnon vuonna 2010 Se sai lisäksi viisi Grammy-ehdokkuutta, mukaan lukien paras levytys, paras kappale ja paras yhteistyö.
Musiikkivideo.
Kappaleen musiikkivideo sai ensi-iltansa 5. elokuuta 2010 VEVOssa ja YouTubessa. Video kuvaa pariskuntaa (näyttelijöinä Dominic Monaghan ja Megan Fox) ja heidän viha-rakkaussuhdettaan. He toistuvasti riitelevät ja rikkovat asioita, ja samalla nähdään kohtauksia heidän aikaisemmasta onnellisesta parisuhteestaan. Videolla Rihanna laulaa palavan talon edessä ja Eminem räppää viljapellolla, mutta liittyy myöhemmin Rihannan seuraan.
Videosta tuli online-ilmiö saavuttaen 6,6 miljoonaa katsojaa ensimmäisenä vuorokautenaan VEVOssa ja 18 miljoonaa ensimmäisenä viitenä päivänä. Se rikkoi silloisen YouTube-ennätyksen katsontakertojen määrässä 24 tunnin sisällä saaden 6,6 miljoonaa katsontakertaa ensimmäisen 24 tunnin aikana. Tammikuuhun 2014 mennessä musiikkivideota oli katsottu noin 646 miljoonaa kertaa Youtubessa.
Find Me (kirja)

Find Me on koomikko, näyttelijä ja talk show -juontaja Rosie O'Donnellin kirjoittama muistelmateos. Se julkaistiin vuonna 2002.
Kirja ylsi sijalle kaksi New York Timesin bestseller-listalla. Kirja kertoo O'Donnellin ongelmallisesta lapsuudesta. Kirjassa O'Donnell avautuu myös suhteestaan dissosiatiivisesta identiteettihäiriöstä kärsivään naiseen.
"Find Me" edeltää O'Donnellin seuraava muistelmateosta "Celebrity Detox:The Fame Game", joka julkaistiin vuonna 2007.
Erkki Juho Warpenius

Erkki Juho Warpenius (1818 Orimattila - 25. joulukuuta 1871 Orimattila) oli suomalainen maanviljelijä ja valtiopäivämies. 
Maanviljelijä, kunnallis- ja kirkollismies Warpenius oli Iitin tuomiokunnan edustaja talonpoikaissäädyssä valtiopäivillä 1863-1864 ja 1867. Vuonna 1867 hänet valittiin puhemiesneuvoston varajäseneksi, valitsijamieheksi sekä pankkivaliokunnan, toimitusvaliokunnan ja säädyn yksityisen valitusvaliokunnan jäseneksi. Valtiopäivätoiminaan hän anoi ryysyveroksi kutsutun lumppuveron poistamista, joka meni säädyn yksityisen valitusvaliokunnan tarkastettavaksi. Se hyväksyi esityksen ja siirsi sen eteenpäin senaatille. Myöhemmin lumppuvero poistettiinkin. Toinen Warpeniuksen anomus koski apteekkiliikkeen harjoittamista maalla. Warpenius kannatti lisäksi myös rautateiden rakentamista.
Aleksanteri Tuloisela

Aleksanteri Tuloisela (14. kesäkuuta 1823 Lammi – 28. huhtikuuta 1891 Koski Hl.) oli maanviljelijä ja valtiopäivämies. Hänen etunimensä toisen lähteen mukaan oli varsinaisesti Aleksander. Valtiopäivämies Tuloisela oli kotoisin Hämeen läänin Kosken, Hämeenkosken Putulasta, missä Tuloiselan suuressa talossa toimi kestikievari, mitä kutsuttiin lyhyemmin kevariksi. Putulassa oli kaksi Tuloiselan tilaa, minkä vuoksi kestikievaria pitävät Tuloiselat ottivat nimekseen Tulonen sekaannusten välttämiseksi. 
Tuloiselan vanhemmat olivat Aleksanteri Aleksanterinpoika Tuloisela ja Leena Kaisa Aatamintytär Tuloisela ja puoliso Helena Maria Eerikintytär Ollila. Tuloisela oli talonpoikaissäädyssä Hollolan tuomiokunnan edustaja valtiopäivillä 1863–1864. Valtiopäivillä hänet valittiin valitsijamieheksi sekä lakivaliokunnan ja talousvaliokunnan jäseneksi.
Juho Riihimäki

Juho Riihimäki (13. toukokuuta 1835 Keuruu – 20. helmikuuta 1903 Keuruu) oli suomalainen maanviljelijä ja talonpoikaissäädyn moninkertainen valtiopäivämies.
Riihimäen vanhemmat olivat Johan Fredrik Yrjönpoika ja Hedda Stina Liukko ja puolisot vuodesta 1856 Selma Aurora Pekkala (k. 1869) ja vuodesta 1870 Amanda Jukola (k. 1922). Riihimäki oli maanviljelijä Riihimäen tilalla Keuruulla 1858–1903, jonka hän sai hoidettavakseen 23-vuotiaana. Hän toimi Keuruulla kirkonisäntänä 1862–1895 eli yli 30 vuotta, hoiti kunnallisia luottamustoimia ja muun muassa ajoi voimakkaasti kansakoulujen perustamisasiaa. Talonpoikaissäädyssä Riihimäki oli Jyväskylän tuomiokunnan edustaja 1867, 1872, 1877–1878, 1882, 1888, 1894, 1897 ja 1899. Valtiopäivillä hän oli useiden valiokuntien jäsen ja valitsijamies ja vaati esityksissään muun muassa suomenkielen käyttöä rautateillä. Hän oli säätynsä kaikkein ahkerimpia puhujia.
RusAirin lento 9605

RusAirin lennon 9605 onnettomuus tapahtui 20. kesäkuuta 2011 Petroskoin lentoaseman lähettyvillä Karjalan tasavallassa, kun 43 matkustajaa ja yhdeksää miehistön jäsentä kuljettanut RusAirin operoima Tupolev Tu-134A -tyyppinen matkustajakone syöksyi moottoritielle epäonnistuttuaan laskeutumisessa. Onnettomuudessa kuoli välittömästi 44 ihmistä. Kahdeksan koneessa ollutta selvisi hengissä, mutta kolme heistäkin kuoli myöhemmin vammoihinsa. Onnettomuuden syyksi todettiin tutkinnassa miehistön virheellinen toiminta huonoissa sääoloissa.
Onnettomuus.
Kone oli loppulähestymisessä Petroskoin lentoasemalle, kun se syöksyi läheiselle moottoritielle noin 1,2 kilometriä ennen kiitotien kynnystä toistaiseksi tuntemattomasta syystä noin kello 23.40 paikallista aikaa (19.40 UTC). Lentäjät olivat ilmeisesti yrittäneet laskeutua moottoritielle kiitotien sijaan. Kone vältti täpärästi läheisen pienen kylän. Venäjän valtion uutispalvelu Itar-Tassin mukaan paikallisten viranomaisten mukaan kone oli kärsinyt teknisistä ongelmista, minkä vuoksi lentäjät olisivat päättäneet laskeutua moottoritielle. Sään raportoitiin olleen huono onnettomuuden sattuessa. Venäjän hätätilaministeriön Karjalan alueen toimiston mukaan radioyhteys menetettiin vain hetkeä ennen onnettomuutta.
Lentoasemalla lennonjohtovuorossa olleen Sergei Šmatkovin mukaan lentäjät jatkoivat lähestymistä huonoista sääoloista huolimatta. Hänen mukaansa sää oli vain juuri ja juuri yli minimivaatimusten. Šmatkovin mukaan lentäjien olisi tullut suorittaa ylösveto ja aloittaa uusi lähestyminen. Joidenkin tietojen mukaan kone olisi myös katkaissut voimalinjan lähestyessään aiheuttaen siten kiitotien valojen sammumisen.
Uhrit.
Onnettomuuslennolla oli 43 matkustajaa ja yhdeksän miehistön jäsentä. Onnettomuudessa kuoli 44 henkeä. Onnettomuudesta selvinneet seitsemän matkustajaa ja yksi lentoemäntänä toiminut miehistön jäsen vietiin sairaalahoitoon vaikeiden vammojen vuoksi. Matkustajista kolme kuoli myöhemmin vammoihinsa. Loukkaantuneet siirrettiin Iljušin Il-76 -koneella Moskovaan hoidettavaksi.
Merkittäviä uhreja olivat kolme ydinreaktoreita suunnittelevan OKB Gidropressin johtajaa ja pääsuunnittelijaa Sergei Ryžov, Gennadi Banjuk ja Nikolai Trunov. Ryžov johti VVER-reaktorien suunnittelua 1998–2007. Lisäksi sai surmansa ydinreaktoreiden komponentteja valmistavan OKBM Afrikantovin teknologiajohtaja Andrei Trofimov, sekä Atomenergomašin teknologiajohtaja Valeri Ljalin. Miehet olivat matkalla tutustumaan ZAO Petrozavodskmaš -tehtaaseen, jonka Atomenergoprom oli ostanut helmikuussa 2010.
Onnettomuudessa kuoli myös FIFA:n jalkapallotuomari Vladimir Pettai.
Onnettomuustutkinta.
Koneen mustat laatikot kerättiin onnettomuuspaikalta talteen onnettomuuden syyn selvittämiseksi. Onnettomuustutkinta avattiin heti onnettomuutta seuranneena päivänä.
Tutkinnassa onnettomuuden syyksi todettiin miehistön virheellinen toiminta ja puutteellinen kommunikaatio huonoissa sääoloissa. Navigaattori oli lievästi juopunut (0,8 promillea) ja rohkaisi kapteenia laskeutumaan, vaikka näkyvyys kovassa sateessa ja sumussa oli huono.
George Edward Huthsteiner

George Edward Huthsteiner (17. helmikuuta 1891 – 29. kesäkuuta 1967) oli yhdysvaltalainen sotilasdiplomaatti, Yhdysvaltain Tallinnan apulaissotilasasiamies ja lopulta Yhdysvaltain Helsingin-lähetystön sotilasasiamies, joka onnistui hankkimaan Maximilian von Hellensiltä 1941–1942 tarkkoja sotilaallisia tietoja Saksan valtakunnan sotajoukoista operaatio Barbarossan alussa. Hän seurasi tehtävässään majurina majuri Frank B. Haynea, joka oli Yhdysvaltain ensimmäinen Suomeen sijoitettu sotilasasiamies. Hayne tuli Moskovasta Helsinkiin talvisodan takia marraskuussa 1939. Huthsteinerin tultua sotilasasiamieheksi jatkoi Hayne tämän apulaissotilasasiamiehenä helmikuussa 1940. Huthsteiner palasi alkuperäiseen asemapaikkaansa Riikaan 31. toukokuuta 1940.
Karl Frei

Karl Frei (8. maaliskuuta 1917 Regensdorf, Zürichin kantoni – 18. kesäkuuta 2011 Schlieren, Zürichin kantoni) oli sveitsiläinen telinevoimistelija ja olympiavoittaja. Hän osallistui voimisteluun Lontoon olympialaisissa 1948 ja sai kultamitalin renkailla sekä hopeamitalin joukkuekilpailussa.
Aktiiviuran jälkeen Frei työskenteli valmentajana ja koulun talonmiehenä.
Niini (täsmennyssivu)

Niini voi tarkoittaa seuraavia:
Sukunimi.
Sukunimenä Niini oli vuonna 2011 käytössä 99 elävällä henkilöllä.
Karlsson

Karlsson tai Karlson voi viitata muun muassa seuraaviin:
Massiivi

 Massiivi voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Jemina Sillanpää

Jemina Sillanpää (s. 6. toukokuuta 1982 Hämeenkoski) on suomalainen näyttelijä, muusikko ja ohjaaja.
Ura.
Sillanpää valmistui Teatterikorkeakoulusta Teatteritaiteen maisteriksi vuonna 2010.
Sillanpää on esiintynyt Helsingin kaupunginteatterissa ja Suomen Kansallisteatterissa. Kansallisteatteriin hän on ohjannut esitykset "Unelmien aikataulu" ja revyyn "Kylä elää" sekä "Karavaani" 2017. Lahden kaupunginteatterin päänäyttämölle hän on ohjannut ja käsikirjoittanut musiikkiteatteriteoksen Karnevaali 2020, jonka ensi-ilta oli 14. helmikuuta 2020.
Sillanpää laulaa ja soittaa viulua siskonsa Selinan kanssa yhtyeessä Jemina &amp; Selina. Sillanpäät ovat kiertäneet esiintymässä Yhdysvalloissa ja tehneet yhteistyötä The Rolling Stonesin taustamuusikoiden ja taustalaulajien kanssa. He aloittivat musiikillisen uransa vuonna 1992 isänsä Seppo Sillanpään kirjoittaman lastenlevyn "Siljakudaa" myötä.
Pohjoinen (lehti)

Pohjoinen – pohjoinen kulttuurilehti oli suomalainen kulttuuriaikakauslehti, joka alkoi ilmestyä 1964. Sen taustalle syntyi Kustannusosakeyhtiö Pohjoinen, joka lehtitoiminnan päätyttyä 1974 julkaisi edelleen kirjoja.
Lehteä ilmestyi 70 numeroa.
J. V. Lehtonen

Johannes Vihtori (J. V.) Lehtonen, suomentajana Vihtori Lehtonen (8. joulukuuta 1883 Hollola – 23. toukokuuta 1948 Helsinki) oli suomalainen kirjallisuudentutkija ja professori. Hän tutki erityisesti Aleksis Kiven elämää ja tuotantoa.
Elämä.
Lehtosen vanhemmat olivat maanviljelijä Juho Lehtonen ja Kustaava Sivenius. Hän pääsi ylioppilaaksi 1903 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1906 ja lisensiaatiksi sekä tohtoriksi 1913.
Lehtonen toimi saksan ja ranskan lehtorina Savonlinnan lyseossa vuoteen 1920 saakka ja Turun klassillisessa lyseossa 1921–1922. Hän oli Helsingin yliopiston kirjallisuudenhistorian dosentti 1923–1935 ja kirjallisuudenhistorian henkilökohtainen ylimääräinen professori 1935–1948.
Lehtonen oli valtion filmitarkastamon puheenjohtaja 1924–1935, Suomen kirjailijaliiton puheenjohtaja 1924–1927, Suomalaisen kirjallisuuden edistämisrahaston kaunokirjallisuuden osaston puheenjohtaja 1927–1932, Suomen näyttämöiden 1iiton puheenjohtaja 1942–1947, Kansallisteatterin johtokunnan puheenjohtaja 1942–1947 ja Kordelinin säätiön kirjallisuuden jaoston varapuheenjohtaja 1932–1938 sekä puheenjohtaja 1938–1948.
Lehtonen oli naimisissa historiantutkija Eino Jutikkalan sisaren Elsa Maria Rinteen kanssa. Heidän tyttärensä oli Helsingin yliopiston kirjallisuustieteen professori Maija Lehtonen (1924–2015). J. V. Lehtosen veli oli lakimies, poliitikko ja pankinjohtaja Oskari Lehtonen. 
Lehtonen suomensi ennen yliopistouraansa nimellä Vihtori Lehtonen ranskan- ja englanninkielistä kirjallisuutta. Viljo Tarkiainen kiitti "Valvojassa" (1909. s. 520) hänen Juan Valeran "Kiusaus"-romaanin suomennostaan sujuvaksi ja tyylikkääksi.
9954 Brachiosaurus

 
9954 Brachiosaurus, aiemmin 1991 GX7, on Marsin ja Jupiterin välisellä pääasteroidivyöhykkeellä Aurinkoa kiertävä pikkuplaneetta eli päävyöhykkeen asteroidi. Sen löysi E. W. Elst vuonna 1991. Pikkuplaneetta sai nimensä jurakautisen "Brachiosaurus"-hirmuliskon mukaan. Ennen nimeämistään asteroidi tunnettiin tunnuksella 1991 GX7.
Kohde kiertää Auringon ympäri (noin ) kiertoradalla, jossa se on lähimmillään ja etäisimmillään astronomisen yksikön päässä Auringosta. Kirkkauden ja valon heijastumisen perusteella läpimitta on todennäköisesti – . Asteroidin pyörähdysaika akselin ympäri on .
Aarne Anttila

Aarne Armas Anttila (vuoteen 1906 Andelin; 24. huhtikuuta 1892 Lahti – 16. lokakuuta 1952 Helsinki) oli suomalainen kirjallisuudentutkija ja professori. Hän tutki erityisesti Johannes Linnankosken ja Elias Lönnrotin elämää ja tuotantoa.
Anttilan vanhemmat olivat kelloseppä Johan Erland Andelin ja Matilda Johansson. Hän pääsi ylioppilaaksi 1909 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1912 ja tohtoriksi 1922.
Anttila toimi Grankullan yhteiskoulun opettajana 1914–1927 ja Suomalaisen kirjallisuuden seuran sihteerinä 1927–1952. Hän oli Helsingin yliopiston suomalaisen kirjallisuuden dosentti 1928–1947, kotimaisen kirjallisuuden professori 1947–1952 sekä historiallis–kielitieteellisen osaston dekaani 1948–1952. Anttila oli lisäksi ylioppilastutkintolautakunnan jäsen 1934–1952 sekä puheenjohtaja 1948–1952, Alfred Kordelinin säätiön asiamies 1938–1946 ja valtion kirjallisen asiantuntijalautakunnan jäsen 1936–1952 sekä puheenjohtaja 1940–1952.
Aarne Anttila oli naimisissa vuodesta 1924 Rauha Maria Riihimäen (Ahlqvist) kanssa.
Ruth Hedvall

Ruth Maria Hedvall (8. lokakuuta 1886 Vaasa – 7. helmikuuta 1944 Helsinki) oli suomalainen lyseon lehtori ja ruotsin kielellä kirjoittanut kirjallisuudentutkija.
Ruth Hedvallin vanhemmat olivat kollega Niklas Hedvall ja Seidi Kalm. Hedvall pääsi ylioppilaaksi 1904 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1910 ja tohtoriksi 1915. Väitöskirjan aiheena oli Johan Ludvig Runebergin runouden tyyli.
Hedvall toimi Helsingin ruotsalaisen tyttökoulun nuorempana lehtorina vuoteen 1921 ja Helsingin ruotsalaisen tyttölyseon ruotsinkielen vanhempana lehtorina 1923–1944. Hedvall menehtyi Helsingin suurpommituksissa.
9949 Brontosaurus

 
9949 Brontosaurus on Marsin ja Jupiterin välisellä pääasteroidivyöhykkeellä Aurinkoa kiertävä pikkuplaneetta eli päävyöhykkeen asteroidi. Sen löysi E. W. Elst vuonna 1990. Pikkuplaneetta sai nimensä jurakautisen "Brontosaurus"-hirmuliskon mukaan, joka oli myös aiemmin luokiteltu "Apatosauruksen" synonyymiksi. Ennen nimeämistä asteroidi tunnettiin tunnuksella 1990 SK6.
Kohde kiertää Auringon ympäri (noin ) kiertoradalla, jossa se on lähimmillään ja etäisimmillään astronomisen yksikön päässä Auringosta. Asteroidin läpimitta on noin .
O. J. Brummer

Onni Johannes Brummer (24. kesäkuuta 1878 Hiitola – 11. lokakuuta 1944 Helsinki) oli suomalainen oppikoulun opettaja ja päätoimittaja.
Brummerin vanhemmat olivat rovasti Fredrik Alexander Brummer ja Wilhelmina Jaatinen. Hän pääsi ylioppilaaksi 1897 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1900, lisensiaatiksi 1908 sekä tohtoriksi 1915. Brummer toimi Jyväskylän seminaarin historian ja suomenkielen kollegana 1902–1906 sekä lehtorina 1906–1910. Hän oli Joensuun lyseon historian ja suomenkielen vanhempi lehtori 1910–1912 ja Viipurin suomalaisen lyseon historian ja suomenkielen vanhempi lehtori 1912–1929. 
Brummer toimi myös Viipurin yhteiskoulun suomenkielen opettajana 1915–1920 ja sanomalehti Karjalan päätoimittajana 1920–1944 eli kuolemaansa saakka. Hän työskenteli vielä 1940-luvulla lyhyen aikaa myös opettajana, ensin Helsingin suomalaisessa normaalilyseossa 1940–1941 ja sitten Vaasan suomalaisessa lyseossa historian ja yhteiskuntaopin vanhempana lehtorina 1941–1944.
Brummer oli Jyväskylän kaupunginvaltuuston jäsen 1908–1910, Viipurin kaupunginvaltuuston jäsen 1915–1934 sekä valtuuston varapuheenjohtaja 1924–1926 ja Viipurin kaupunginhallituksen jäsen 1930–1933. Hän oli kokoomuspuolueen Viipurin läänin läntisen vaalipiirin piiritoimikunnan ja Viipurin läänin molempien vaalipiirien toimeenpanevan valiokunnan puheenjohtaja. Brummer kuului Viipurin työväenopiston ja Viipurin museon johtokuntiin ja hän oli vuodesta 1915 Viipurin Suomalaisen Kirjallisuusseuran esimies.
Brummer oli naimisissa kaksi kertaa, vuosina 1904–1907 Helma Abramina Nyströmin (k. 1907) kanssa ja vuodesta 1910 Elsa Matilda Mäkisen kanssa. Lääkäri, professori Pekka Brummer oli Brummerin poika toisesta avioliitosta.
Felix Heikel

Karl Felix Heikel (3. kesäkuuta 1844 Turku – 2. toukokuuta 1921 Helsinki) oli suomalainen pankinjohtaja, toimittaja ja merkittävä valtiopäivämies. Hän kuului Heikel-sukuun.
Henkilöhistoria.
Heikelin vanhemmat olivat lehtori, rovasti Henrik Heikel (1808–1867) ja Wilhelmina Johanna Schauman. Hän pääsi ylioppilaaksi Turun lukiosta 1862 ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1868 ja maisteriksi 1869. Heikel toimi Raahen Porvari- ja Kauppakoulun johtajana 1882–1892 ja hän oli Pohjoismaiden Osakepankin johtokunnan jäsenenä 1892–1913. 
Heikel oli porvarissäädyssä Helsingin edustaja valtiopäivillä 1882 ja 1891, Raahen 1885, Pietarsaaren 1888 ja Viipurin 1894, 1897, 1899, 1900, 1904–1905 ja 1905–1906. Säädyn puhemies hän oli vuoden 1900 valtiopäivillä.
Arne Jörgensen

Arne Skjold Raahauge Jörgensen (11. kesäkuuta 1883 Uusikaupunki – 7. helmikuuta 1941 Helsinki) oli suomalainen kirjastonhoitaja.
Jörgensenin vanhemmat olivat hovineuvos Niels Raahaugo Jörgensen ja Rosalie Twarjansky. Hän pääsi ylioppilaaksi 1901 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1905, maisteriksi 1907 sekä lisensiaatiksi ja tohtoriksi 1930.
Jörgensen toimi Helsingin yliopiston kirjastossa ylimääräisenä amanuenssina 1903–1918 sekä vanhempana alikirjastonhoitajana 1921–1941. Hän oli välillä Holger Schildtin kustannusliikkeen palveluksessa 1918–1921.
Jörgensen oli naimisissa vuodesta 1917 Märta Bergbomin kanssa.
Gabriel Rein (s. 1869)

Gabriel Rein (23. marraskuuta 1869 Helsinki – 23. joulukuuta 1947 Helsinki) oli suomalainen historioitsija ja Helsingin yliopiston professori.
Reinin vanhemmat olivat todellinen valtioneuvos, professori Gabriel Thiodolf Rein ja Hedvig Maria Sofia Florin. Hän pääsi ylioppilaaksi 1887 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1894, lisensiaatiksi 1905 ja tohtoriksi 1907.
Rein toimi opettajana helsinkiläisissä kouluissa 1896–1897 ja 1900–1936. Hän oli Helsingin yliopiston dosenttina 1910–1930 ja yleisen historian professorina 1930–1939. Hän oli Savolais–karjalaisen osakunnan vt. kuraattori 1899–1905 ja vakinainen kuraattori 1905 sekä Karjalaisen osakunnan kuraattori 1905–1906. Rein oli lisäksi Suomen sukututkimusseuran esimies 1928–1934 ja ylioppilastutkintolautakunnan jäsen 1929–1938.
Gabriel Rein oli naimisissa vuodesta 1900 Elsa Rosina Torckellin kanssa. Heillä oli viisi lasta. Gabriel Reinin veli oli filologi Edvard Rein.
Let England Shake

Let England Shake on PJ Harveyn kahdeksas studioalbumi, joka julkaistiin Britanniassa 14. helmikuuta 2011. Levyltä on julkaistu kaksi singleä, "The Words That Maketh Murder" 7. helmikuuta 2011 ja "The Glorious Land" 18. huhtikuuta 2011.
Levyn vastaanotto oli positiivinen. Sen 42 musiikkikriitikon arvioon perustuvat pisteet Metacritic ovat 86/100. Suomessa albumi oli virallisella listalla seitsemän viikkoa, sijoittuen parhaimmillaan seitsemänneksi.
Harvey on maininnut levyn saaneen vaikutteita The Doorsin, The Poguesin ja The Velvet Undergroundin musiikista. Levyn keskeisenä teemana on sodankäynti.
Kokkolan Oopperakesä

Kokkolan Oopperakesä on Kokkolassa vuosittain järjestettävä oopperajuhla. Oopperan tapahtumapaikkana on vuonna 2011 ensi kerran Länsipuistoon pystytettävä suuri teltta.
Tuotantoja ovat olleet "Figaron häät" (2006 ja 2007), "Lepakko" (2007–2008), "Offerere" (2008), "Lulu" (2009), "Döbeln" 1809 (2009, kantaesitys, tilausteos, levytys ilmestynyt 2010), "Hästarna kommer" (2009), ja vuonna 2010 ohjelmassa oli Georges Bizet'n "Carmen". Vuoden 2011 Oopperakesässä pääteoksena oli Mozartin "Taikahuilu". Vuonna 2012 oli ohjelmassa Heinz-Juhani Hoffmannin teos "Ahti Karjalainen – elämä, Kekkonen ja teot".
Vuonna 2013 ei aikataulullisista syistä ollut kesäfestivaalia, ja siksi yhdistys järjesti marraskuussa festivaaliviikon. Viikon pääteos oli Benjamin Brittenin "Pieni nokipoika". Kurt Weillin harvoin esitetty "Silbersee" ("Hopeameri") tulee esitykseen Oopperakesässä 2014. Teoksen ohjaajan Anu Komsin mukaan Weillin musiikki on siinä lyyrisimmillään
Festivaalin järjestää Kokkolan oopperayhdistys.
O. J. Tuulio

Oiva Johannes Tuulio (vuoteen 1933 Tallgren; 17. tammikuuta 1878 Pyhäjärvi Ul – 21. kesäkuuta 1941 Helsinki) oli suomalainen kielentutkija ja Helsingin yliopiston professori. Vuonna 1907 hänestä tuli Helsingin yliopiston ensimmäinen espanjan kielellä väitöksensä tehnyt tohtori. Tuulio oli Satakuntalaisen osakunnan inspehtori vuosina 1931–1934. 
Elämäkerta.
Tuulion vanhemmat olivat rovasti Ivar Markus Tallgren ja Jenny Maria Montin. Hänen sisarensa oli esseisti ja kriitikko Anna-Maria Tallgren ja veljensä arkeologian professori Aarne Michael Tallgren. Tuulio pääsi ylioppilaaksi Turun suomalaisesta klassillisesta lyseosta 1896 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1901 sekä lisensiaatiksi ja tohtoriksi 1907. 
Tuulio työskenteli Helsingin suomalaisen normaalilyseon latinan kielen opettajana 1906–1907, vt. lehtorina 1909–1910 ja ranskan kielen opettajana 1910–1911. Hän toimi Helsingin yliopiston eteläromaanisten kielten dosenttina 1910–1928 ja yliopiston historiallis-kielitieteellisen laitoksen amanuenssina 1920–1935. Hän oli eteläromaanisten kielten ylimääräinen professori vuodesta 1928 alkaen. 
Tuulio oli Suomalaisen kirjallisuuden edistämisrahaston kaunokirjallisuuden osaston jäsen vuodesta 1911, "Nykysuomen sanakirjan" neuvottelukunnan jäsen 1929–1935 sekä Suomen itämaisen seuran johtokunnan jäsen 1933–1935 ja seuran varapuheenjohtaja vuodesta 1935. Hän avusti "Neuphilologische Mitteilungen" -lehteä 1913–1923 ja toimitti espanjankielistä "Revista Comercial de Finlandia" -lehteä vuodesta 1938.
Tuulio oli naimisissa vuodesta 1917 filosofian tohtori, kirjailija Tyyni Maria Haapasen (tunnetaan paremmin nimellä Tyyni Tuulio) kanssa. Heillä oli kolme lasta, joista vanhin Jaakko Marcus Ilmari Tuulio kaatui jatkosodassa.
Vapaa Karjala

Vapaa Karjala (vuosina 1931–1937 Vapaa Karjala ja Inkeri, 1938–1939 Karjala–Inkeri) oli Sortavalassa ja Viipurissa vuosina 1920–1939 ilmestynyt sanomalehti.
Karjalan kansalaisliiton Itä-Karjalan komitean julkaisema "Vapaa Karjala" oli Itä-Karjalan pakolaisille tarkoitettu viikkolehti. Se sisälsi lähinnä pakolaisten lähtöalueita koskevia uutisia ja kirjoituksia. Varsinaista Suur-Suomi-propagandaa lehdessä oli vähän. Aluksi julkaistiin jonkin verran myös karjalankielistä aineistoa.
Vuonna 1923 "Vapaa Karjala" siirtyi Sortavalasta Viipuriin. Vuonna 1928 se muutettiin myös inkeriläispakolaisten äänenkannattajaksi, jolloin Inkerin liiton vuodesta 1922 lähtien julkaisema aikakauslehti "Inkeri" lakkasi ilmestymästä. Vuonna 1931 Karjalan kansalaisliiton Itä-Karjalan komitean ja Inkerin liiton yhteisen lehden nimeksi muutettiin "Vapaa Karjala ja Inkeri". Vuodesta 1938 lähtien se ilmestyi pelkästään kansalaisliiton lehtenä nimellä "Karjala–Inkeri". Lehden ominta alaa olivat Neuvostoliittoa ja varsinkin Neuvosto-Karjalaa koskevat uutiset.
"Vapaan Karjalan" ja sen seuraajien päätoimittajina työskentelivät Ville Söderholm (vastaava toimittaja 1920 ja 1921), Aleksanteri Sadovnikov (1920–1921), Ilmari Havu (1921–1922), Otto Kotonen (1923–1933), Ilmari Raekallio (1934) ja Eino Parikka (1934–1939).
Inkerin Sanomat

Inkerin Sanomat (vuonna 1920 Kirjasalon Sanomat) oli Raudussa ja Käkisalmessa vuosina 1920–1922 ilmestynyt sanomalehti.
”Inkeriläisten äänenkannattajana” kerran viikossa ilmestynyt lehti oli erikoistunut Inkerin ja sieltä Suomeen tulleiden pakolaisten asioihin. Syksystä 1922 lähtien sen työtä jatkoi Inkerin liiton aikakauslehti "Inkeri". Vuoden 1926 lopussa "Inkeri" yhdistettiin Karjalan kansalaisliiton Itä-Karjalan komitean julkaisemaan "Vapaaseen Karjalaan", josta tuli järjestöjen yhteinen lehti.
Sanomalehden luonteisena ilmestyneiden "Kirjasalon" ja "Inkerin Sanomien" päätoimittajina työskentelivät Kaarlo Stendahl ja S. Termonen yhdessä (1920) ja Termonen yksin (1921), vastaavana toimittajana Topi Orpana (1921–1922) ja toimittajana Antti Tiittanen (1921–1922).
1. erillinen viestikomppania

1. erillinen viestikomppania perustettiin 1. joulukuuta 1952 Riihimäellä osana Viestirykmenttiä. Se siirtyi 8. kesäkuuta 1953 Ouluun vanhoille Suomen suuriruhtinaskunnan aikaisille puukasarmeille ja alistettiin Pohjois-Suomen sotilasläänin komentajalle. Viestitarkastaja määräsi kuitenkin komppanian koulutustehtävät ja vastasi sen viestimateriaalisesta kehittämisestä. Komppaniaan kuuluivat neljä radio- ja neljä puhelinjoukkuetta sekä komento- ja huoltojoukkue. Lisäksi komppanialla oli toimisto ja tarvittavat varastot. Komppaniaan kuulunut viestikorjaamo erotettiin myöhemmin erilliseksi korjaamoksi ja se alistettiin Oulun korjaamolle. Komppaniassa annettiin prikaati- ja armeijakuntatason viestijoukkojen sotilasopetusta vuoteen 1989, jolloin yksiköstä muodostettiin Pohjois-Suomen Viestipataljoona. Muodostettaessa pataljoonan henkilöstöä täydennettiin Kainuun prikaatin ja Karjalan prikaatin viestikomppanioiden ja 2. erillisen viestikomppanian kantahenkilökunnalla.
Alvin Ailey American Dance Theater

Alvin Ailey American Dance Theater on amerikkalaisen tanssijan Alvin Aileyn vuonna 1958 New Yorkiin perustama tanssiteatteri. Se on ensimmäinen nykytanssiin keskittyvä tanssiteatteri jolla on oma ohjelmisto. Sen nykyinen johtaja on Judith Jamison.
Siihen kuuluu osana Ailey II, joka perustettiin 1970-luvulla kun kiertueiden vuoksi luovaan työhön ei jäänyt riittävästi aikaa. Ailey II:n johtaja on Sylvia Waters.
Riian keskustori

Riian keskustori () on Latviaa pääkaupungissa Riiassa sijaitseva kauppahalli ja tori, joka on Euroopan suurimpia. Se avattiin 2. marraskuuta 1930, jolloin se oli suurin ja modernein kauppahalli maailmassa. Se on kooltaan 72 300 neliömetriä.
Riian kaupunginvaltuusto teki 28. joulukuuta 1922 päätöksen kauppahallin rakentamisesta keskustaan. Siihen aikaan siellä oli jo lähistöllä tori, mutta se oli liian pieni ja epähygieeninen kasvavaan kaupunkiin.
Suunnittelijana toimi kaupunginarkkitehti Pavils Dreijmanis. Hankkeen suunnittelussa olivat mukana myös insinöörit V. Isajevs ja G. Tolstojs sekä arkkitehti P. Pavlovs. tarkoitus oli rakentaa yhteensä viisi paviljonkia – lihapaviljonki, maitotuotteiden paviljonki, vihannespaviljonki ja kalapaviljonki. Rakennustyöt alkoivat kesäkuussa 1924. Vuonna 1926 kävi kuitenkin ilmi, että alkuperäinen hanke edellyttää muutoksia ja lisäyksiä, jotka ylittivät hankkeen alkuperäiset kustannuslaskelmat, joten rakennustyöt jouduttiin keskeyttämään. Rakentaminen aloitettiin uudelleen vasta vuonna 1928, ja kauppahallikokonaisuus valmistui syksyllä 1930. Riian keskustori on suurin sodanjälkeinen rakennus Riiassa.
Myyjät myyvät tuotteitaan korkeissa halleissa, joihin oli ensimmäisen maailmansodan aikaan sijoitettuna Saksan ilmalaivoja. Alueella on yli 3 000 myyntipaikkaa, ja siellä käy parhaimmillaan päivittäin 100 000 asiakasta.
Erland Piirinen

Erland (Eelu) Piirinen (alk. Piri, 31. lokakuuta 1869 Harjavalta – 24. huhtikuuta 1949 Harjavalta) oli suomalainen toimitusjohtaja ja kirjallisuuden suomentaja. Hän käytti myös nimimerkkejä ”Väinö Marjamaa” ja ”Lauri Suonperä”.
Piirisen vanhemmat olivat maanviljelijä Maurits Biri ja Vivika Wilhelmiina Hälli. Hän pääsi ylioppilaaksi 1891 Porin lyseosta ja opiskeli sitten Helsingin yliopistossa.
Piirinen toimi Haminan kaupunginviskaalina 1905–1910 ja hän oli sitten Weilin &amp; Göös Oy:n palveluksessa vuodesta 1910 alkaen. Myöhemmin Piirinen oli Kustannus Oy Kirjan teknillisenä johtajana ja "Larsson &amp; Jantunen Oy":n toimitusjohtajana.
Erland Piirinen oli naimisissa vuodesta 1906 Hanna Ottilia Mäkelän kanssa.
Venla Luja

Vendla (Venla) Salome Luja, o.s. "Kallio" (7. toukokuuta 1889 Naantali – 13. toukokuuta 1949 Espoo) oli suomalainen kirjailija.
Luja toimi 1934 perustetun Leppävaaran Työväen Näyttämön puheenjohtajana. Hän oli myös Espoon kauppalanvaltuuston jäsen SDP:n edustajana.
Lujan tytär oli poliitikko Sinikka Luja-Penttilä, joka julkaisi vuonna 1983 hänen elämänvaiheistaan kertovan romaanin "Venla".
Nathanaël Berthon

Nathanaël Berthon (s. 1. heinäkuuta 1989 Romagnat) on ranskalainen moottoriurheilija.
Ura.
Hän aloitti uransa karting-sarjoissa vuonna 2006. Vuonna 2008 Berthon kilpaili Formula Renault West European Cup- ja Eurocup Formula Renault -sarjoissa. Hän jatkoi molemmissa sarjoissa vuonna 2009 sijoittuen kolmanneksi. Samana vuonna hän voitti Ranskan Formula Renault -sarjan mestaruuden. Vuonna 2010 Berthon siirtyi Formula Renault 3.5 -sarjaan sijoittuen seitsemänneksi. Hän ajoi myös kolme kilpailua Britannian F3-mestaruussarjassa sijoittuen parhaimmillaan 13:nneksi.
Vuonna 2011 Berthon ajoi neljä kilpailua Aasian GP2-sarjassa Racing Engineering -tallissa saavuttamatta pisteitä. Hän jatkoi myös FR 3.5 -sarjassa samana vuonna. Hän keräsi 37 pistettä ja sijoittui loppupisteissä 13:nneksi. Vuonna 2012 Berthon ajoi GP2-sarjassa Racing Engineering -tallissa. Hän sijoittui toiseksi Espanjan sprinttikisassa. Hän keräsi 60 pistettä sijoittuen loppupisteissä 12:nneksi. Vuonna 2013 Berthon jatkaa GP2-sarjassa Trident-tallissa. Hän otti ensimmäisen GP2-voittonsa Unkarin sprinttikilpailussa. Hän sijoittui sarjan 20:nneksi. Vuonna 2014 Berthon jatkoi sarjassa ja siirtyi Venezuela GP Lazarus -talliin saavuttaen 17 pistettä.
Samana vuonna hän osallistui ensikertaa Le Mansin 24 tunnin ajoon. Vuonna 2015 Berthon jatkoi kilpailemista GP2:ssa jatkaen Lazarus -tallissa.
Kaudella 2015–2016 Berthon kilpaili Formula E -sarjassa Team Aguri -tallissa.
Siviili- ja talousvaliokunta

Siviili- ja talousvaliokunta oli Porvoon valtiopäiville 1809 perustettu ensimmäinen valiokunta, jonka tehtävänä oli käsitellä valtion eli kruununveroja sekä sotalaitosta koskevat esitykset. Porvoon valtiopäiville perustettiin toiseksi valiokunnaksi raha-asiainvaliokunta. Porvoon valtiopäivien Siviili- ja talousvaliokunta koostui 15 jäsenestä ja sitä johti puheenjohtajaksi valittu Reinhold Johan Rehbinder. 
Myöhemmin 1863-1864 valtiopäivillä valtiopäivämiehet järjestäytyivät useiksi valiokunniksi ja valtiopäivätoiminta alkoi jäsentyä.
Valiokunnan jäsenet.
Valiokunta koostui 15 jäsenestä, eli 6:sta aateliston edustajasta, sekä 3:sta jokaisesta aatelittomasta valtiosäädyn edustajasta, jotka olivat: 
muita valiokuntaa merkittyjä jäseniä (varsinainen tai vara jäsen): jäsen, talollinen Juhana Kinttala, Rymättylä, Turun ja Porin lääni,
Plantaasi-festivaali

Plantaasi-festivaali on musiikin ympärille rakentuva kesätapahtuma. 
Historia.
Plantaasi-festivaalin juuret ovat opiskelijoiden järjestämissä kesäbileissä. Tapahtuma tunnettiin vuosina 2001–2009 nimellä Plantaasirock. Plantaasi-nimen tapahtuma on saanut siitä, että se järjestettiin ensimmäisinä vuosinaan paikallisen viljelijän viljelysmailla. Vuonna 2010 tapahtuma laajennettiin julkiseksi. Lisäksi tavoitteeksi asetettiin alueen yleisen kulttuuritarjonnan lisääminen ja väestöryhmien välisen kanssakäymisen kehittäminen. Samalla tapahtuman nimi muuttui Plantaasirockista Plantaasi-festivaaliksi. Vuonna 2012 tapahtuma järjestettiin Kuopiossa.
Plantaasi 2010, Varkaus.
Ensimmäinen kaupallinen Plantaasi-festivaali järjestettiin Kuntorannassa 9.7.–11.7.2010. Tapahtumaan oli hankittu nimekäs esiintyjäkaarti, ja lavalla nähtiin muun muassa Raappana, Paleface, Haloo Helsinki!, Pelle Miljoona, Raaka-Aine ja Bone5. Tapahtuma järjestettiin pääosin paikallisten nuorten, Savonia-ammattikorkeakoulun ulkomaalaisten opiskelijoiden ja nuorten yrittäjien voimin.
Plantaasi 11, Varkaus.
Toista kertaa järjestetty Plantaasi-festivaali kantoi nimeä Plantaasi 11. Perjantaina 8.7. Plantaasi 11 -festivaalissa esiintyivät helsinkiläiset bändit Verga ja Ready for the Rodeo sekä Idols-ohjelmasta tutut Lotta Sandholm ja Jusu Wirekoski. Perjantai-illan pääartistina nähdään Carmen Gray. Lauantaina 9.7. Plantaasin päälavalla nähtiin mm. Tommi Kalenius, blueskitaristi Erja Lyytinen sekä Haloo Helsinki!. Sunnuntaina 10.7. esiintyivät pikkukakkosesta tuttu Tuttiritari sekä Tommi Läntinen ja Pelle Miljoona.
Gabriel Tolpo

Axel (Aksel) Gabriel Tolpo (1. helmikuuta 1813 Nurmijärvi – 31. maaliskuuta 1886 Vihti) oli suomalainen maanviljelijä ja valtiopäivämies. 
Ratsutilallinen Gabriel Tolpo oli Tammikuun valiokunnan jäsen ja talonpoikaissäädyssä Raaseporin itäisen tuomiokunnan edustaja valtiopäivillä 1872. Hän oli valtiopäivillä puhemiesneuvoston varajäsen, valitsijamies ja laki- ja lisätyn suostuntavaliokunnan jäsen. Tolpo kannatti valtiopäivillä mm. hevoskyyditysmaksun korottamista ja tientekovelvollisuuden aikaisempaa tasaisempaa jakamista.
Tolpo oli Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran jäsen vuodesta 1862. Tolpon tyttärenpoika oli vihtiläinen kansanedustaja Artturi Hiidenheimo.
Pyhän ruumiin juhlapäivä

Pyhän ruumiin juhlapäivä eli Herran ruumiin juhla eli Kristuksen pyhän ruumiin ja veren juhla (, usein lyhemmin "Corpus Christi") on roomalaiskatolisen kirkon juhlapäivä, jota vietetään ehtoollisaineissa palvotun Kristuksen ruumiin kunniaksi. Juhlapäivää alettiin viettää vuonna 1264 paavi Urbanus IV:n määräyksestä. 
Pyhän ruumiin juhlapäivää vietetään 60 päivää pääsiäisen jälkeen, Pyhän Kolminaisuuden päivän jälkeisenä torstaina. Se on siten yleensä kesäkuussa, joskus toukokuun lopulla. Vuonna 2015 se oli 4. kesäkuuta.
Päivän viettoon kuuluu katolisissa maissa perinteisesti musiikkia, tanssia ja ilotulituksia.
Pyhän ruumiin juhlapäivää vietetään yleisenä pyhäpäivänä monissa katolisissa Euroopan maissa, muun muassa Itävallassa, Kroatiassa, Puolassa ja Portugalissa, sekä monissa Latinalaisen Amerikan maissa, kuten Brasiliassa, Kolumbiassa, Boliviassa, Chilessä ja Dominikaanisessa tasavallassa.
Viettopäivä.
Varhaisin mahdollinen viettopäivä on 21. toukokuuta (kuten vuosina 1818 ja 2285), myöhäisin 24. kesäkuuta (kuten vuosina 1943 ja 2038).