tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
The Reap

The Reap on suomalaisen Housemarquen kehittämä isometrisestä kuvakulmasta kuvattu shoot ’em up -videopeli, joka on saanut insiraationsa "Zaxxonista". Take-Two Interactive julkaisi sen PC:lle vuonna 1997.
Pelaaminen.
Pelaaja pelaa alien-palkkasoturilla, jonka tarkoituksena on hävittää ihmiset maapallolta. Peli on kuvattu isometrisestä kuvakulmasta, ja peliruutu vierii eteenpäin viistossa kuvakulmassa. Pelissä on neljä erilaista pelialuetta.
Kehitys.
Housemarquen toimitusjohtajan Ilari Kuittisen mukaan "The Reap" edustaa yrityksen pelikehitysfilosofiaa täydellisesti: Housemarque ”ammentaa arcadehistorian hämäristä” heille tärkeitä pelejä, joihin he yrittävät tuoda jotain uutta. Inspiraation lähteenä "The Reapiin" oli käytetty paitsi "Zaxxonia", myös Neo-Geolle julkaistua "Viewpointia".
"The Reap" julkaistiin osana suomalaisen Tripot-kolikkopeliautomaatin pelivalikoimaa vuonna 1998.
Vastaanotto.
"Pelit"-lehden arviossa Kimmo Veijalainen antoi "The Reapille" 85 pistettä sadasta. Hän kehui pelin grafiikkaa ja pelattavuutta, mutta totesi, että pelistä ei ole ”lajityyppinsä uudistajaksi”.
Kylpyhuonesauna

Kylpyhuonesauna on noin kylpyammeen kokoinen saunatila, joka sijoitetaan kylpyhuoneen yhteyteen. Kylpyhuonesaunan seinät ovat veden-, kosteuden- ja lämmöneristävästä materiaalista valmistettua erikoislevyä, ja ulkoseiniä voidaan hyödyntää myös suihkuseininä.
Osa kylpyhuonesaunoista on kokoontaittuvia. Kokoontaitettava sauna avataan, kun se otetaan käyttöön, ja taitetaan sen jälkeen taas pieneksi.
Lena Petermann

Lena Petermann (s. 2. helmikuuta 1994 Cuxhaven, Saksa) on saksalainen jalkapalloilija. Hän edustaa seurajoukkuetasolla SC Freiburgia. Aikaisemmin urallaan hän on edustanut UCF Knightsia ja Hamburgeria. Hän on pelannut Saksan maajoukkueessa 16 ottelua ja tehnyt niissä neljä maalia, joista kaksi ensimmäistä MM-kilpailuissa 2015. Hän on voittanut alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuden vuonna 2014.
Crazy (Sealin kappale)

Crazy on englantilaisen soul-artisti Sealin kappale, hänen "Seal" -debyyttialbumiltaan. Kappaleen ovat tehneet Seal ja Guy Sigsworth ja sen on tuottanut Trevor Horn. Julkaistuna hänen debyyttisinglenään, siitä tuli yksi Sealin isomimmista hiteistä päästen top viiteen Ison-Britannian listoilla, samalla tullen myös hänen ensimmäiseksi top 10 -singleksi Yhdysvalloissa. Kappaletta on siitä asti tulkinnut lukuisat artistit, mukaan lukien Alanis Morissette, jonka versio julkaistiin hänen "" (2005) -albumillaan.
Coverit.
Hard rock -yhtye Talisman otti kappaleen albumilleen "Life" (1995), ja power metal -yhtye Iron Saviorin versio on lisätty bonuskappaleeksi heidän "Condition Red" (2002) -albumilleen.
Brittiläinen heavy metal -yhtye Panic Cell teki kappaleesta cover-version heidän "Fire It Up" (2010) -albumilleen.
Kreikkalainen artisti Helena Paparizou, joka tunnetaan parhaiten vuoden 2005 Euroviisujen voittajana, teki kappaleesta cover-version albumilleen "Iparhi Logos" (2006)
Vuonna 2003 kappaleesta julkaistiin kaksi cover-versiota, joista toinen oli Me First and the Gimme Gimmes punk yhtyeen versio, heidän albumillaan "Take A Break" . Toinen versio oli Mushroomhead metalliyhtyeen versio, heidän "XIII" -albumillaan. Vuonna 2004 Brooklyn Bounce teki kappaleesta cover-version.
Indie rock/pop artisti Brian Eaton teki kappaleesta cover-version hänen "Graphic Nature" (2011) -albumilleen.
Kappaleesta cover-version on myös tehnyt poplaulaja Tal, hänen debyyttialbuminsa "Le droit de rever" deluxe versioon, joka julkaistiin vuonna 2012.
Alanis Morissetten versio.
Alanis Morissette teki kappaleesta coverin Gap-yrityksen mainokseen vuonna 2005 ja James Michael tuotti remixin Morissetten versiosta. Kappaleen tuotti alun perin Morissetten pitkäaikainen työtoveri, Glen Ballard. Kappale julkaistiin Morissetten kokoelma-albumilla, "", vuonna 2005.
Musiikkivideo.
Singlen musiikkivideon ohjasi Meiert Avis, joka ohjasi myös musiikkivideon Morissetten "Everything" -kappaleeseen. Videossa Morissette kävelee yöllä kaduilla, esittää kappaleen klubilla ja seuraa pakkomielteisesti miestä ja hänen tyttöystäväänsä. Lopulta Morissette kohtaa miehen juhlissa.
USS Prichett

USS Prichett (runkonumero DD-561) oli Yhdysvaltain laivaston vuonna 1943 vesille laskettu Fletcher-luokan hävittäjä, joka palveli toisessa maailmansodassa. Alus oli nimetty James M. Prichettin (1835-1871) mukaan.
Valmistus.
Alus tilattiin Seattlestä Washingtonista Seattle-Tacoma Shipbuilding Corporationilta, missä köli laskettiin 20. heinäkuuta 1942. Alus laskettiin vesille 31. heinäkuuta 1943 kumminaan rouva Orville A. Tucker ja otettiin palvelukseen 10. tammikuuta 1944 ensimmäisenä päällikkönään Cecil T. Caulfield.
Palvelus.
Oltuaan lähes vuoden telakalla, huollossa ja koululaivana, mihin sisältyi laivastoharjoitus maaliskuussa 1969 alus lähti 4. kesäkuuta partiomatkan Vietnamin rannikolle. Alus ei kuitenkaan osallistunut varsinaisiin sotatoimiin ja palasi Yhdysvaltoihin, jossa se siirrettiin tarkastettavaksi 5. joulukuuta. Alus määrättiin 17. joulukuuta palveluksesta poistettavaksi ja lähti San Diegoon, jossa alus poistettiin palveluksesta 10. tammikuuta 1970. Se poistettiin samana päivänä alusluettelosta. Viikkoa myöhemmin alus lainattiin Italialle.
Geniere.
Italian merivoimat otti aluksen palvelukseen nimellä "Geniere" runkonumerolla D555. Alus poistettiin palveluksesta vuonna 1975.
Antero Kostilainen

Antero Kostilainen (2. lokakuuta 1936 Impilahti – 7. helmikuuta 1982 Kuopio) oli suomalainen jalkapalloilija. Hyökkääjänä pelannut Kostilainen edusti koko uransa, kaudet 1955–1970, Kuopion Palloseuraa Mestaruussarjassa.
Kostilainen pelasi 257 sarjaottelua, joissa hän teki 87 maalia.. Hänen aikanaan KuPS saavutti SM-kultaa kausilla 1956, 1958 ja 1966 sekä hopeaa kausilla 1964, 1967 ja 1969. Mestaruuskaudella 1956 hän ei tosin pelannut otteluakaan. KuPS voitti myös Suomen Cupin mestaruuden vuonna 1968. Kostilainen oli tuolloin toinen joukkueensa maalintekijöistä 2–1-voittoon päättyneessä loppuottelussa Kotkan Työväen Palloilijoita vastaan. Kostilainen pelasi KuPSin kanssa myös Euroopan cupissa vuonna 1967 ja Cup-voittajien cupissa vuonna 1969.
Suomen maajoukkueissa Kostilainen pelasi yhden B-maaottelun 1962 ja kaksi nuorten maaottelua 1958.
Ammatiltaan Kostilainen oli myyntimies. Hän harrasti pöytätennistä ja pujottelua. Nuorempana hän kilpaili myös painissa ja hiihdossa. Kostilaisen kotikunta oli Kuopio. Hän kuoli 45-vuotiaana äkilliseen sairauskohtaukseen Kuopiossa. Kostilainen on haudattu Kuopion Isolle hautausmaalle.
Pekka Vepsäläinen

Pekka Vepsäläinen (s. 27. heinäkuuta 1952, Kuopio) on entinen suomalainen jalkapalloilija. Keskuspuolustajana pelannut Vepsäläinen edusti koko uransa, kaudet 1970–1988, kuopiolaisseuroja Kuopion Palloseura, Kuopion Elo ja Kuopion Pallotoverit.
Vepsäläinen kuului jo kaudella 1970 Mestaruussarjassa pelanneen KuPSin kokoonpanoon, mutta ei pelannut tuolloin pääsarjatasolla vielä otteluakaan. Kaudet 1971–1972 hän pelasi Elossa sarjatasoa alempana II divisioonassa (ent. Suomensarja). Kaudet 1973–1980 hän pelasi jälleen KuPSissa ja kaudet 1981–1988 Kopareissa, mistä viimeistä I divisioonassa pelattua kautta lukuun ottamatta kaikki Mestaruussarjassa. Vepsäläinen pelasi 335 Mestarussarjan ottelua, joissa hän teki kuusi maalia. Hänen aikanaan KuPS saavutti SM-kultaa kausilla 1974 ja 1976 sekä hopeaa kausilla 1975, 1977 ja 1979. Koparit puolestaan oli hopealla kaudella 1981. Vepsäläinen pelasi UEFA-cupissa sekä KuPSin että Koparien kanssa ja KuPSin kanssa myös Euroopan cupissa.
Suomen maajoukkueissa Vepsäläinen pelasi 13 nuorten maaottelua 1973–1975.
Film Artistica Gloria

Film Artistica Gloria oli Torinossa vuosina 1913–1919 toiminut italialainen elokuvien tuotantoyhtiö. Se tunnetaan myös nimellä Gloria Films.
Elokuvateatterinomistaja Domenico Cazzulino ja ohjaaja Mario Caserini perustivat osakeyhtiömuotoisen Film Artistica Glorian Torinossa huhtikuussa 1913. Yhtiön toimitusjohtajana työskenteli Cazzulino ja taiteellisena johtajana Caserini. Tekniikasta ja kuvauksesta vastasi Angelo Scalenghe. Ohjaajina ja näyttelijöinä työskentelivät Caserinin lisäksi muun muassa Mario Bonnard, Camillo De Riso, Alberto Degli Abbati, Giuseppe De Liguoro, Amleto Palermi ja Lyda Borelli. Monet heistä olivat aikaisemmin työskennelleet Ambrosio Filmillä.
Gloria Filmsin ensimmäinen menestyselokuva oli Borellin ja Bonnardin tähdittämä melodraama "Ma l’amor mio non muore!" vuonna 1913. Ranskalaisen Pathén levittäminä yhtiön historialliset ja draamaelokuvat saivat suosiota myös ulkomailla. Vuoden 1914 jälkeen Gloria tuotti myös useita komedioita.
Osakeyhtiö hajotettiin vuonna 1916 ja sen studiot myytiin Alfredo Fasolalle, joka seuraavana vuonna vuokrasi ne Bonnardin Electa Filmille. Vuonna 1919 Film Artistica Gloriasta tuli yksi studiot haltuunsa ottaneen Unione cinematografica italiana -konsortion tavaramerkeistä.
Eikesdalen

Eikesdalen on Nessetin kunnassa, Møren ja Romsdalin läänissä, Norjassa sijaitseva laakso.
Maantiede.
Eikesdalen on pitkähkö laakso, joka nousee jyrkästi rotkomaisessa kaakkoispään perukassa Aurstaupetissa. Sieltä se jatkuu ylänköalueella, missä vastaan tulee suuri Aursjøen-ylänköjärvi. Laakson pohjoispäätä hallitsee pitkä Eikesdalsvatnet-järvi. Suuri osa laakson ympärillä olevista vuorenhuipuista yltää noin 1 300–1 800 metrin korkeuteen merenpinnan tasosta.
Jäätiköt.
Laakson ympärillä tai lähettyvillä sijaitsee lähinnä pieniä eristyksiin jääneitä jäätikkölänttejä, jotka sijaitsevat joidenkin korkeiden vuortenhuippujen luona.
Laakson vesi.
Laakson perukalla olevalta Aursjøen-ylänköjärveltä lähtien laakson pohjaa pitkin virtaa Aura-joki, joka on laakson pääuoma. Matkallaan kohti Romsdalsfjordeniin kuuluvaa Langfjorden-vuonoa vesi kulkee Litlevatnetin ja suuren Eikesdalsvatnet-järven kautta. Eikesdalsvatnetin ja vuonon perukan välillä jokiuoman nimi on Eira.
Euroopan kymmenen korkeimman vesiputouksen joukkoon kuuluva Mardalsfossen sijaitsee myös laakson varrella. Se on osa Eikesdalsvatnet-järveen virtaavaa Mardøla-jokea sijaiten noin 2 kilometriä Eikesdalen-kylältä luoteeseen. Vesiputous koostuu kahdesta jyrkästä pudotuksesta, joiden kokonaiskorkeudeksi ilmoitetaan eri lähteissä 657–705 metriä. Vesiputous on esitettynä Nessetin kunnan vaakunassa.
Liikenne.
Laakson pohjalla kulkee Fv191-tie, joka tunnetaan myös nimellä Eikesdalsvegen. Laakson pohjoispäässä tie päättyy Eresfjordissa, lähellä vuonon perukkaa. Se kuitenkin risteää Fv660-tien kanssa, joka jatkuu sekä itään että länteen päin Langfjordenille ja Sunndalsfjordenille. Laakson kaakkoispäässä Fv191-tie jatkuu kiertäen idästä ja kääntyen sitten kohti pohjoista, missä se laskeutuu Sunndalsfjordenin perukassa sijaitsevaan Sunndalsøraan. Siellä tieltä on mahdollisuus jatkaa niin itään, länteen kuin pohjoiseen.
Ambrosio Film

Ambrosio Film oli Torinossa vuosina 1906–1924 toiminut italialainen elokuvien tuotantoyhtiö.
Arturo Ambrosion ja Alfredo Gandolfin perustama yhtiö toimi aluksi nimellä "Società Ambrosio &amp; C." ja vuodesta 1907 osakeyhtiönä "Società Anonima Ambrosio". Vuodesta 1908 lähtien se valmisti lyhytelokuvia ja vuodesta 1911 kokoillan elokuvia. Niistä tunnetuimpia ovat Luigi Maggin ohjaamat historialliset elokuvat "Pompeijin viimeiset päivät" (1908), "Keisari Nero" (1909) ja "Il granatiere Roland" (1911) sekä Eleuterio Rodolfin uusi "Pompeijin viimeiset päivät" vuodelta 1913. Vuonna 1911 yhtiö sai Torinon maailmannäyttelyssä palkinnon historiallisesta draamasta "Nozze d’oro" ja dokumenttielokuvasta "Perhosten synty". Ambrosio tuotti myös komedioita, uutis-, matkailu- ja opetuselokuvia sekä osallistui elokuvatuotannon käynnistämiseen Venäjällä. Yhtiön suurimpia menestyksiä oli jänittävä melodraama "Leijonat laivassa" (1912) ja se muistetaan myös Eleonora Dusen ainoasta elokuvasta "Cenere" (1916).
Ensimmäisen maailmansodan puhjettua Ambrosio joutui luovuttamaan studionsa sotateollisuuden käyttöön, ja vuonna 1917 se teki vain yhdeksän elokuvaa. Sodan jälkeen yhtiö yritti palauttaa asemansa kalliilla suurtuotannoilla kuten "La Nave" (1921) ja "Teodora" (1922), mutta ne osoittautuivat taloudellisesti kannattamattomiksi. Arturo Ambrosio jätti yrityksen vuonna 1923 ja vuotta myöhemmin se lakkautettiin. Sitä ennen yhtiö oli ehtinyt tuottaa 1 400 elokuvaa, joista noin kymmenesosa on säilynyt.
Jäämyrsky

Jäämyrsky ("The Ice Storm") on yhdysvaltalainen draamaelokuva vuodelta 1997. Sen on ohjannut Ang Lee ja käsikirjoittanut James Schamus vuonna 1994 ilmestyneen Rick Moodyn samannimisen romaanin pohjalta. Ironiaa ja satiiria sisältävä draama kuvaa 1970-luvun alun ylemmän keskiluokan esikaupunkielämää ja yhteiskunnallisten muutosten aiheuttamia perheongelmia perheiden vanhempien ja teini-ikäisten lasten kautta. Sekä vanhemmat että lapset tekevät varovaisia kokeiluja seksin ja huumeiden alueella. Tarinan tapahtumapaikka on Connecticutin osavaltiossa sijaitseva New Yorkin esikaupunki New Canaan.
Juoni.
Elokuvan tapahtuma-aika on vuoden 1973 kiitospäivän viikonloppu. Ben Hood (Kevin Kline) ja vaimonsa Elane (Joan Allen) viettävät hippinuoruutensa jälkeistä porvarillista elämää New Canaanin vauraassa pikkukaupungissa. Ben tapailee naapurin rouvaa Janey Carveria (Sigourney Weaver). 14-vuotias tytär Wendy Hood (Christina Ricci) on herännyt seksuaalisiin kokeiluihin itseään nuorempien Carverin poikien (Elijah Wood, Adam Hann-Byrd) kanssa, isoveli Paul Hood (Tobey Maguire) on eliittikoulussaan ihastunut miljonääriperheen tyttöön, jota lähtee tapaamaan New Yorkiin. Hoodin ja Carverin perheen vanhemmat lähtevät muodikkaaseen parinvaihtoon tähtääville kutsuille, ja lapset jäävät omiin oloihinsa. Alueelle saapuu jäämyrsky, joka on pahempi kuin vuosiin ja jättää jälkensä jokaiseen.
Vastaanotto.
"Jäämyrsky" ei saanut Oscar-ehdokkuuksia, mutta ohjaaja Lee oli ehdolla Kultaisen palmun saajaksi Cannesin elokuvajuhlilla, jossa James Schamus palkittiin elokuvan käsikirjoituksesta. Sigourney Weaver sai roolistaan Bafta-palkinnon.
Tauno Mäki

Tauno Mäki -nimisiä henkilöitä ovat olleet:
Not as We

Not as We on kanadalaisen laulaja-lauluntekijä Alanis Morissetten kappale hänen seitsemänneltä studioalbumilta "Flavors of Entanglement". Kappale julkaistiin Pohjois-Amerikassa albumin toisena singlenä, kun taas Euroopassa "In Praise of the Vulnerable Man" julkaistiin albumin toisena singlenä. Kappale julkaistiin radioon 13. lokakuuta 2008.
25. marraskuuta 2008 "Not as We (Remixes) EP" julkaistiin Kanadassa. EP sisältää kappaleen radio editin ja kuusi muuta remixiä.
Kappaleen musiikkivideon ohjasi James Whitaker. Se kuvattiin Los Angelesissa 10. syyskuuta 2008.
Gastón Silva

Gastón Alexis Silva Perdomo (5. maaliskuuta 1994, Salto, Uruguay) on uruguaylainen jalkapalloilija. Hän edustaa torinolaista Torino FC:tä. Aikaisemmin urallaan hän on edustanut Defensor Sporting Clubia. 
Silva aloitti uransa montevideolaisessa Defensor Sportingissa. Ensimmäisen ammattilaisottelunsa Silva pelasi vuonna 2011. Yhteensä Silva pelasi 25 ottelua Sportingissa, joista suurimman osan kaudella 2013-14. Heinäkuussa 2014 torinolainen Torino FC osti Silvan 1,61 miljoonan punnan siirtosummalla. Ensimmäisellä kaudella Torinossa Silva pelasi viisi ottelua.
Silva on pelannut useissa eri ikäluokissa Uruguayn maajoukkueessa. Ensimmäisen ottelunsa aikuisten maajoukkueessa Silva pelasi 13. lokakuuta 2014 Omania vastaan vierasottelussa. Silva oli mukana vuoden 2015 Copa Américassa, mutta ei pelannut otteluakaan.
Lento unelmiin

Lento unelmiin ("Radio Flyer") on yhdysvaltalainen perhe-elokuva vuodelta 1992. Yksinhuoltajaäidin pojista väkivaltaisen isäpuolen vallan alla kertovan elokuvan on käsikirjoittanut David M. Evans ja ohjannut Richard Donner. Poikia näyttelevät Elijah Wood ja Joseph Mazzello ja aikuisrooleja muiden muassa Lorraine Bracco, John Heard ja Adam Baldwin. Kehyskertomuksessa tarinan kertojaa, toista pojista aikuisena, esittää Tom Hanks. Fantasiaa ja todellisuutta yhdistävässä tarinassa pojat rakentavat lelukärrystään lentokoneen paetakseen.
Vastaanotto.
Elijah Wood palkittiin roolityöstään Young Artist -palkinnolla. Myös Mazzello oli ehdokkaana palkintoon omassa ikäsarjassaan.
Olavi Similä sanoi Video-oppaassa vuodelta 1994 elokuvan löytävän poikkeuksellisen hyvin lasten maailman ja sielunelämän, makeiluun sortumatta. Hän antoi elokuvalle neljä tähteä asteikolla 1–5, mikä vastaa sanallista arviota ”erinomainen”.
Giro d’Italia Women

Giro d’Italia Women (”naisten Italian ympäriajo”) on merkittävin maantiepyöräilyn naisten etappikilpailu. Se tunnettiin vuoteen 2012 saakka nimellä Giro Donne, vuosina 2013–2020 nimellä Giro Rosa, vuosina 2021–2023 jälleen Giro Donne ja vuodesta 2024 Giro d'Italian Women. Kilpailu kuuluu UCI Women's World Touriin, tosin vuoden 2021 kilpailu pudotettiin 2. Pro Series -tasolle johtuen muun muassa suorien tv-lähetysten puuttumisesta. Kilpailu käydään Italiassa heinäkuun alkupuolella ja se on kestänyt tavallisesti kymmenen päivää. Vuoden 2024 kilpailussa etappien määrä putosi edellisvuoden yhdeksästä kahdeksaan.
Kokonaiskilpailun kolme parasta.
Lähteet: Mémoire du cyclisme, Pro Cycling Stats
Yichang

Yichang (, pinyin: Yíchāng Shì) on prefektuuritason kaupunki Hubein maakunnan lounaisosassa Kiinassa. Kaupunki sijaitsee noin 290 kilometriä maakunnan pääkaupunki Wuhanista länteen. Kaupunki sijaitsee Kolmen rotkon patoalueen yhden rotkon eli Xilingin rotkon itäpäässä. Yichangin väkiluku on 4,060 miljoonaa (2010) ja pinta-ala 21 081 neliökilometriä. 
Kaupungin naapureina ovat lännessä Enshin tujioiden ja miaojen autonominen prefektuuri ja Shennongjian metsäalue. Pohjoisessa kaupunki rajautuu Xiangyangin, idässä Jingmenin, sekä etelässä Jingzhoun ja Changden prefektuuritason kaupunkeihin.
Hallinnollinen jako.
Piirikuntatasolla kaupunki jakautuu 13 osaan seuraavasti (2010):
Yichang on jo muinoin perustettu kaupunki, jonka historiaa on voitu jäljittää 4 000 vuoden ajalta. Jo Zhou-dynastian Kevättä ja syksyä -aikakaudella (770–476 eaa.) kaupungin sijaintia pidettiin strategisesti merkittävänä.
Kaupunki tunnetaan erityisesti Kolmen rotkon padosta ja vesivaroistaan. Sillä on myös runsasti metsää. Paikkakunta on Hubein maakunnan tee- ja appelsiinituotannon keskus. 
Yichang on nykyään liikenneyhteyksiltään monipuolisesti tavoitettavissa oleva paikkakunta. Sinne pääsee vesitse Jangtsejokea ja sen patokanavia pitkin. Kaupunki on risteysasemapaikkakunta Kiinan rautateiden Wuhanista länteen reittiä Yichang–Enshi–Lishuan–Chongqing–Suining–Chengdu kulkevan suurnopeusjunaradan varrella. Yichangin kautta kulkee valtateitä ja siellä on Yichang Sanxian lentoasema (Kolmen rotkon padon lentoasema).
Varastetut helmet

Varastetut helmet on Jari Sillanpään vuonna 1998 julkaistu neljäs studioalbumi. Albumi nousi ensimmäisellä listaviikollaan marraskuussa 1998 Suomen virallisen albumilistan kahdeksanneksi (46/1998) ja seuraavalla viikolla se saavutti parhaan sijoituksensa, neljännen sijan. Yhteensä "Varastetut helmet" oli albumilistalla kahdentoista viikon ajan. Albumia on myyty yli 53 300 kappaletta, joka tuolloin oikeutti platinalevyyn.
Albumilla Sillanpäätä säestää Vantaan viihdeorkesteri kapellimestarinaan Markku Johansson.
Singleinä albumilta julkaistiin kappaleet ”Keinu kanssani” sekä ”Romanesca”, mutta kumpikaan ei sijoittunut listoille.
UCB Pharma

UCB Pharma eli "Union Chimique Belge Pharma" on belgialainen lääkkeiden valmistaja. UCB S.A. sijaitsee Brysselissä. Lääketehdas on perustettu vuonna 1928. Se on tuottanut sedatiivisia hypnootteja, kuten lääkeainenimillä "Isonox", "Vesparax" ja "Vesparaxette" olleita lääkevalmisteita. Lisäksi tehdas on innovoinut useita antihistamiini-aineita, kuten buklitsiinin ("Longifen"), hydroksitsiinin ("Atarax") ja sen johdanteita: setiritsiinin ("Zyrtec") ja levosetiritsiinin ("Zyxal"). Myös neuroleptisen lääkeaineen ja antihistamiinin yhdistelmävalmiste "Esucos" (diksyratsiini) on UCB Pharman käsialaa.
Luettelo Kehäradan taideteoksista

Luettelo Kehäradan taideteoksista sisältää radan asemilla ja sen läheisyydessä olevat taideteokset.
Kehäradan asemakaavaa tehtäessä Vantaan kaupunki edellytti, että radan vartta elävöitetään taiteen keinoin. Kehäradalle tehtiin ensimmäisenä Suomessa tätä tarkoitusta varten ympäristötaiteen kaava. Kaavan ensisijaisiksi taidepaikoiksi valittiin asemat.
Valtion taideteostoimikunta julisti kesäkuussa 2010 kutsukilpailun taideteoksen hankkimiseksi Lentoaseman asemahalliin. Kilpailun voitti taiteilija Aarne Jämsän ehdotus "Helman heilahdus".
Yksittäisten teosten lisäksi Kehäradan varrella on erilaisia visuaalisia ja taiteellisia ratkaisuja. Kivistön ja Lapinkylän välillä Kehärata kulkee betonikaukalossa. Kaukalon seinämää koristaa musta-valkoinen graafinen taide, jolla ei ole erityistä tekijää. Kivistön asemalla on myös seinien betoniruudukko ja muotoillut valaisimet.
New Canaan

New Canaan [nuː ˈkeɪnən] on New Yorkin esikaupunkialueeseen kuuluva vauras kunta Connecticutin osavaltion Fairfieldin piirikunnassa, noin 13 kilometriä koilliseen Stamfordin kaupungista. New Canaanissa asuu noin 20 000 asukasta, ja vuonna 2008 sen asukkailla oli CNN Moneyn tilaston mukaan korkeimmat mediaanitulot kaikista Yhdysvaltojen kunnista.
New Canaanissa on kaksi Metro-North-rautatielinjan asemaa, "New Canaan" ja "Talmadge Hill". Junamatka New Yorkin Grand Central Terminaliin kestää noin tunnin. Autolla kuntaan pääsee Merritt Parkwaytä pitkin.
New Canaanin naapurikaupunkeja ovat pohjoisessa New Yorkin osavaltioon kuuluvat Lewisboro ja Pound Ridge, idässä Wilton, kaakossa Norwalk, etelässä Darien sekä lounaassa ja lännessä Stamford.
New Canaanin kunnanosia ovat keskusta, Talmadge Hill, Ponus, Smith Ridge Road, Pinneys Corners ja osa Silverminesta.
Historiaa.
1860-luvulla rakennettu rautatie muutti New Canaanin maatalousvaltaisesta alueesta vauraiden newyorkilaisten suosimaksi kesähuvila-alueeksi. Vähitellen he rakensivat sinne ympäri vuoden asuttavia taloja ja alkoivat kulkea junalla töissä Manhattanilla.
Toisen maailmansodan lopusta 1960-luvulle asti New Canaan oli arkkitehtuurin modernismin tärkeä keskus, jonne rakennettiin noin 80 modernia pientaloa suunnittelijoinaan muun muassa Philip Johnson, Marcel Breuer, Landis Gores, John M. Johansen ja Eliot Noyes – viisi arkkitehtia jotka tunnettiin yhteisnimellä ”The Harvard Five”. Tunnetuimmaksi niistä on muodostunut Johnsonin "Glass House".
Vuonna 2015 New Canaaniin valmistui japanilaisten SANAA-arkkitehtien Kazuyo Sejima ja Ryūe Nishizawa suunnittelema ympäristö- ja kulttuurikeskus Grace Farms, maastossa mutkitteleva sarja lasipaviljonkeja.
New Canaanin taloja ja katunäkymiä käytettiin elokuvan "Jäämyrsky" (1997) kuvauspaikkoina. Muita New Canaanissa kuvattuja elokuvia ovat "Hellyyteni kohde" (1998), "Stepfordin naiset" (2004) ja "Revolutionary Road" (2008).
Guardian (kappale)

Guardian on kanadalaisen laulaja-lauluntekijä Alanis Morissetten kappale hänen kahdeksannelta studioalbumilta, "Havoc and Bright Lights". Kappale julkaistiin albumilta ensimmäisenä singlenä. Kappaleen ovat tehneet Alanis Morissette ja Guy Sigsworth ja sen ovat tuottaneet Sigsworth ja Joe Chiccarelli. Se on rock-kappale, jossa Morissette lupaa pitää huolta jostakin erityisestä.
Kappale sai positiivisia arvosteluja musiikkikriitikoilta, joista suurin osa ylistivät Morissetten paluuta ja kiittivät kappaleen tuoreutta ja kirkkautta. Kappaleen musiikkivideo julkaistiin 27. heinäkuuta 2012 ja siinä Morissette laulaa katolla Berliinissä, varustettuna enkelin siivillä ja lopulta kirkastaa lapset ja vanhemmat, joita on tarkkailut.
Kappale sai kohtalaista menestystä joissakin maissa päästen parhaimmillaan top 20:een Itävallan ja Sveitsin listoilla, samalla päästen sijalle 41 Canadian Hot 100 -listalla ja päästen myös Billboardin Adult Pop Songs -listalle. Morissette on promotoinut kappaletta live-esiintymisillä, muun muassa ohjelmissa Dancing with the Stars, The Ellen DeGeneres Show ja The View.
Tausta ja levytys.
"Flavors of Entanglement" -albumin promootion viimeistelyn ja Maverick Recordsilta lähtemisen jälkeen Morissette meni naimisiin ja synnytti pojan vuonna 2010. Hän ei antanut tiedotusta uuden albumin tekemisestä. Hänet oltiin kuitenkin nähty lähtevän Sunset Sound Recordersista, Los Angelesissa. Lopulta marraskuussa 2011 Morissette ilmaantui American Music Awardsissa, jossa hän kertoi tehneensä 31 kappaletta ja julkaisisi albumin seuraavana kesänä.
Toukokuussa Morissette ilmoitti Facebookin kautta tekevänsä muutamia isoja tiedotuksia seuraavan muutaman päivän aikana. Seuraavana päivänä "Billboard"-lehti reportoi, että Morissette julkaisisi seuraavan studioalbumin, "Havoc and Bright Lights", 28. elokuuta 2012. "Billboard" paljasti myös albumin johtosinglen nimen.
Morissette julkaisi virallisen sanoitusvideon yksinomaan MetroLyricsin kautta 10. toukokuuta 2012.
Koostumus.
Kappaleen ovat tehneet Alanis Morissette ja Guy Sigsworth ja sen ovat tuottaneet Sigsworth ja Joe Chiccarelli. Kappale kestää 4 minuuttia ja 18 sekuntia (radioversio on melkein puolitoista minuuttia lyhyempi). Se on rock-kappale normaalilla kappalerakenteella, jossa on raskas kitara/kosketinsoitin intro. Kappaleessa on aurinkoinen melodia korostettuna pianolla ja sähkökitaralla. Radioversio on huomattavasti erilainen, muun muassa lyhyemmällä introlla.
Heptaxodontidae

Heptaxodontidae on sukupuuttoon kuollut jyrsijöiden heimo, joka kuuluu piikkisikamaisten osalahkoon. Siihen luetaan neljä sukua, joissa on viisi lajia. Niitä esiintyi Karibian alueella. Ilmeisesti sukuja "Amblyrhiza" ja "Clidomus" esiintyi vielä ihmisten aikana. Heimon lajien koko vaihteli muihin jyrsijöihin verraten keskikokoisista erittäin suuriin. Heimon oletetaan olevan sukua tsintsilloille (Chinchilloidae), pakaranoille (Dinomyidae) ja hutioille (Capromyidae). Nisäkäsnimistötoimikunnan ehdotus heimon suomenkieliseksi nimeksi on antillienhiiret.
Regina Elena -luokka

Regina Elena -luokka oli neljän Italian kuninkaallisen laivastolle 1900-luvun alussa valmistetun taistelulaivan muodostama alusluokka. Victorio Cunibertin suunnittelemien alusten pääaseistuksena oli kaksi 12 tuuman ja kaksitoista kahdeksan tuuman tykkiä. Alusten huippunopeus oli 22 solmua, mikä teki niistä valmistuessaan oman aikansa nopeimpia taistelulaivoja.
Alukset osallistuivat Italian-Turkin sotaan, jossa ne toistuvasti tukivat tykeillään Pohjois-Afrikassa sekä itäisen Välimeren saarilla sotivia maajoukkoja. Luokan alukset osallistuivat ensimmäiseen maailmansotaan Italian julistettua 1915 sodan keskusvalloille, mutta ne eivät osallistuneet varsinaisiin taisteluihin Adrianmeren tapahtumien muututtua lähinnä piiritykseksi. Luokan alukset poistettiin alusluettelosta vuoteen 1926 mennessä ja ne romutettiin.
Marharyta Dorožon

Marharyta Serhijivna Dorožon (, s. 4. syyskuuta 1987 Dnepropetrovsk, Ukraina) on israelilainen keihäänheittäjä. Dorožon edusti alun perin synnyinmaataan Ukrainaa mutta siirtyi edustamaan Israelia 27-vuotiaana avioiduttuaan israelilaisen kanssa. Hänen henkilökohtainen ennätyksensä on Oslon Bislettillä 11. kesäkuuta 2015 heitetty 64,56 metriä. Se on myös Israelin ennätys naisten keihäänheitossa. 
Dorožon edusti aiemmin Ukrainaa. Hän sai Israelin edustusoikeuden sen jälkeen, kun oli avioitunut israelilaisen miehen kanssa ja saanut joulukuussa 2014 Israelin kansalaisuuden.
Dorožon saavutti pronssia alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailuissa 2006 tuloksella 57,68. Kuusi vuotta myöhemmin Lontoon olympialaisissa hän heitti karsinnassa parhaalla heitollaan 56,74 metriä eikä selviytynyt loppukilpailuun. Yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa 2013 Dorožon karsiutui finaalista tuloksella 58,23. Kansalaisuuteen liittyvien muutosten jälkeen hän voitti toukokuussa 2015 Ostravassa käydyn Kultainen piikkari -kilpailun 63,85 metrin heitolla. Seuraavassa kuussa Dorožon oli Oslossa järjestetyn Timanttiliigan osakilpailun ykkönen tuloksella 64,56 ja paransi samalla Israelin keihäsennätystä kolmannen kerran saman vuoden aikana. Bakussa pidetyissä Euroopan kisoissa 2015 hän voitti naisten keihäskisan tasan 58 metriä kantaneella heitollaan. Kyseessä oli yleisurheilun Euroopan joukkuemestaruuskilpailuiden kolmosliigaan kuulunut mittelö, jonka osanottajamaita olivat muun muassa Azerbaidžan, Albania, Andorra, Luxemburg, Malta ja Montenegro. Niinpä Bakussa ei ollut juurikaan mukana kansainvälisen kärkitason keihäänheittäjiä.
Dorožon karsiutui loppukilpailusta Pekingin MM-kilpailuissa 2015, Amsterdamin EM-kilpailuissa 2016 ja Lontoon MM-kilpailuissa 2017.
Regina Margherita -luokka

Regina Margherita -luokka oli kahden Italian kuninkaallisen laivastolle 1900-luvun alussa valmistuneen aluksen muodostama taistelulaivaluokka. Benedetto Brinin suunnittelemien alusten pääaseistuksena oli neljä 12 tuuman tykkiä.
Alukset osallistuivat Italian-Turkin sotaan, jossa ne toistuvasti tukivat tykeillään Pohjois-Afrikassa sekä itäisen Välimeren saarilla sotivia maajoukkoja. Luokan alukset osallistuivat Italian julistettua sodan keskusvalloille 1915 koululaivoina ensimmäiseen maailmansotaan, jossa ne kumpikin tuhoutuivat.
Alukset.
Alukset suunnitteli Benedetto Brin osana vuoden 1898 laivasto-ohjelmaa. Alun perin luokan alusten aseistuksena oli kaksi kahdentoista ja kaksitoista kahdeksan tuuman tykkiä, mutta Brinin kuoltua hänen seuraajansa Ruggero Alfredo Micheli muutti aseistukseksi neljä kahdentoista ja neljä kahdeksan tuuman tykkiä. Lisäksi alukselle asennettiin kaksitoista kuuden tuuman tykkiä.
Jonathan Rodríguez

Jonathan Javier Rodríguez Portillo (6. heinäkuuta 1993, Florida) uruguaylainen jalkapalloilija. Hän edustaa lissabonilaista SL Benficaa, jossa on lainalla montevideolaisesta Peñarolista. Ammattilaisuransa Rodrígues aloitti 2013 Peñarolissa. Tammikuussa 2015 hän siirtyi lainalle Benficaan. Hän pelasi sitä ennen Peñarolissa 38 ottelua tehden niissä 15 maalia. Benficassa hän on pelannut suurimmaksi osaksi sen B-joukkueessa. Ensimmäisen ottelunsa Benfican pääjoukkueessa Rodríguez pelasi 11. huhtikuuta 2015 Académicaa vastaan.
Rodríguez on pelannut Uruguayn maajoukkueessa seitsemän ottelua tehden yhden maalin. Ensimmäisen ottelunsa Rodríguez pelasi 10. lokakuuta 2014 ystävyysottelussa Saudi-Arabiaa vastaan. Ensimmäisen maalinsa hän teki Omania vastaan ystävyysottelussa 13. lokakuuta 2014. Rodríguez edusti Uruguayta myös vuoden 2015 Copa Américassa pelaten turnauksessa yhdessä ottelussa.
Becky Sauerbrunn

Becky Sauerbrunn (s. 6. kesäkuuta 1985) on yhdysvaltalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Yhdysvaltain naisten maajoukkueessa hän pelannut 164 maaottelua tammikuusta 2008 alkaen.
Sauerbrunn voitti olympiakultaa 2012 sekä MM-kultaa vuosina 2015 ja 2019. Hän on saavuttanut myös MM-hopeaa 2011 ja olympiapronssia vuodelle 2021 siirretyissä Tokion kisoissa. Vuoden 2011 MM-kisoissa hän pelasi vain välieräottelussa Ranskaa vastaan, ja olympiakisoissa 2012 hän pääsi vaihtopelaajan roolissa kentälle vain kolmessa ottelussa. Vuoden 2015 MM-kisoissa Sauerbrunn pelasi täyden ajan kaikissa Yhdysvaltain otteluissa. Vuoden 2019 MM-kisoissa Sauerbrunn pelasi kaikissa muissa Yhdysvaltain otteluissa paitsi ensimmäisessä ottelussa Thaimaata vastaan.
Vuonna 2004 Sauerbrunn saavutti alle 19-vuotiaiden MM-kisoissa pronssia.
Kotimaassaan Sauerbrunn edustaa Utah Royalsia, jonne hän siirtyi FC Kansas Citystä.
The Crying Game

The Crying Game on brittiläinen psykologinen jännityselokuva vuodelta 1992. Sen on käsikirjoittanut ja ohjannut Neil Jordan. Pohjois-Irlannin levottomuuksiin sijoittuvan elokuvan teemoja ovat seksuaalisuus, sukupuoli, rotuidentiteetti ja kansallisuus.
Juoni.
Irlannin tasavaltalaisarmeijan (IRA) vapaaehtoisjäsen Fergus (Stephen Rea) käsketään vartioimaan panttivangiksi otettua brittisotilasta Jodya (Forest Whitaker). Keskustellessaan kolmen päivän aikana he ystävystyvät. Jody pyytää Fergusilta, että jos hänet tapetaan, Fergus menisi Lontooseen ja etsisi käsiinsä hänen tyttöystävänsä Dilin (Jaye Davidson). Fergus saa käskyn teloittaa Jody, mutta ei halua ampua tätä tämän juostessa pakoon. Brittiarmeijan joukot tekevät rynnäkön IRA:n tukikohtaan, ja Fergusin jahtaama Jody kuolee tapaturmaisesti omien joukkojensa ajoneuvon yliajamana.
Fergus luulee IRA-tovereidensa kuolleen ja pakenee Lontooseen, jossa hän hankkii työpaikan nimellä Jimmy. Hän pitää lupauksensa ja löytää Jodyn ystävän Dilin työskentelemässä eräässä kampaamossa. Fergus ihastuu ja alkaa tapailla Diliä, muttei kerro IRA-taustastaan eikä osuudestaan Jodyn kuolemaan. Dil paljastuu transnaiseksi, mikä on aluksi Fergusille järkytys, mutta hän haluaa jatkaa suhdetta.
Fergusin IRA-toveri Jude (Miranda Richardson) ilmestyy yllättäen Lontooseen ja kertoo Fergusille, että hänet tapetaan rangaistuksena aiemmista virheistään ellei hän suostu murhaamaan uudeksi kohteeksi valittua tuomaria. Suunniteltua murhaa edeltävänä iltana Fergus tunnustaa Dilille osuutensa Jodyn kuolemaan. Seuraavana aamuna Dil sitoo nukkuvan Fergusin sänkyyn. Koska Fergus ei saavu paikalle, IRA-ryhmän johtaja Peter joutuu tappamaan tuomarin itse ja saa surmansa tämän henkivartijoiden ampumana, jolloin Jude saapuu kostamaan Fergusille. Dil ampuu Juden Fergusin aseella kostona tämän osuudesta Jodyn kuolemaan ja pakenee. Fergus ottaa vastuun Juden murhasta ja saa pitkän vankeustuomion, mutta Dil vierailee hänen luonaan vankilassa.
Musiikki.
Elokuvan tunnuslaulun ”The Crying Game” esittää Boy George. Geoff Stephensin sävellyksen levytti alun perin Dave Berry vuonna 1964, ja myös tätä versiota kuullaan elokuvassa.
Vastaanotto.
Neil Jordan voitti elokuvastaan parhaan alkuperäiskäsikirjoituksen Oscarin. Vuoden 1993 Oscar-gaalassa "The Crying Game" sai Oscar-ehdokkuudet myös parhaan elokuvan, miespääosan (Rea), miessivuosan (Davidson), ohjauksen (Jordan) ja leikkauksen (Kant Pan) sarjoissa. Bafta palkitsi elokuvan vuoden parhaana ja se sai lisäksi kuusi muuta ehdokkuutta. Kymmenine muine ehdokkuuksineen ja palkintoineen "The Crying Game" oli vuoden 1992 palkituimpia elokuvia maailmassa. Se oli myös vuoden 1993 toiseksi tuottoisin eurooppalainen elokuva maailmassa ranskalaiskomedian "Vierailijat" jälkeen.
Vuonna 1999 British Film Instituten kyselyssä "The Crying Game" äänestettiin kaikkien aikojen 26. parhaaksi britti­elokuvaksi. Vastaajina oli tuhat Ison-Britannian elokuva- ja televisio­ammattilaista."The New York Timesin" kriitikot valitsivat elokuvan vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta maailmassa.
Hepacon

Hepacon Oy on talotekniikan alalla toimiva suunnittelu- ja konsultointiyritys. Yrityksen kuusi perustajaosakasta perustivat osakeyhtiön vuonna 1978 Helsingissä ja omistus on edelleen työntekijöiden hallussa. Hepaconin pääkonttori sijaitsee Helsingissä Malmilla ja vuonna 2018 perustettu aluekonttori sijaitsee Oulussa. Yrityksen henkilöstöstä 11 työskentelee Oulun aluekonttorilla ja muut Helsingin pääkonttorilla.
Yritys on Suunnittelu- ja konsultointiyritykset SKOL ry:n jäsen, ja SKOL-luokituksen mukaiset päätoimialat ovat LVI-, sähkö-, tele- ja turvatekniikka sekä rakennusautomaatio.
Kylmätekniikan suunnittelukohteina on ollut useita elintarviketeollisuuden kylmälaitoksia. Yritys tekee myös ATEX-tilojen räjähdyssuojausasiakirjoja, joita vaaditaan lakisääteisesti syttymis- ja räjähtämisvaarallisiin tiloihin, kuten kemikaalivarastoihin ja leipomoihin sekä laatii energiaselvityksiä ja –todistuksia. 
Yrityksen toimintaa ohjaa RALA-sertifioitu laatujärjestelmä, joka on alun perin otettu käyttöön vuonna 1997 RAKLI-SKOL-ATL –sertifioituna. Yritys on mukana tilaajavastuu.fi-palvelussa.
Toimitusjohtajana on toiminut diplomi-insinööri Otto Jokinen vuodesta 2016 lähtien.
Lens (kappale)

Lens on kanadalaisen laulaja-lauluntekijä Alanis Morissetten kappale, joka julkaistiin toisena singlenä hänen kahdeksannelta studioalbumilta, "Havoc and Bright Lights". Kappaleen ovat tehneet Alanis Morissette ja Guy Sigsworth ja sen ovat tuottaneet Sigsworth ja Joe Chiccarelli.
Musiikkivideo.
Kappaleen musiikkivideo julkaistiin 13. toukokuuta 2013, lähes vuosi singlen julkaisun jälkeen. Musiikkivideon ohjasi Victor Indrizzo. Video on yhdistelmä kohtauksista, joissa Alanis on Israelissa backstagella edellisellä kiertueellaan.
Carli Lloyd

Carli Lloyd (s. 16. heinäkuuta 1982) on yhdysvaltalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Yhdysvaltain naisten maajoukkueessa hän on vuoden 2019 MM-kilpailujen päättyessä pelannut 281 maaottelua heinäkuusta 2005 alkaen ja tehnyt niissä 113 maalia.
Lloyd voitti olympiakultaa vuosina 2008 ja 2012 sekä MM-kultaa vuosina 2015 ja 2019. Hän saavutti MM-hopeaa 2011, MM-pronssia 2007 ja olympiapronssia vuodelle 2021 siirretyissä olympialaisissa.. Vuoden 2008 olympiakisoista lähtien hän on kuulunut pelaavaan vakiokokoonpanoon. Hänet palkittiin Kultaisella pallolla vuoden 2015 MM-kisojen parhaana pelaajana
Lloyd on tehnyt olympiakisoissa kahdeksan maalia, muun muassa Yhdysvaltain kaikki maalit vuosien 2008 ja 2012 olympiafinaaleissa. MM-kisoissa hän on tehnyt seitsemän maalia, joista kuusi vuoden 2015 kisoissa. Vuoden 2008 olympiakisoissa Lloyd teki maalin alkulohkossa Japania vastaan sekä loppuottelussa Brasiliaa vastaan. Vuoden 2012 olympiakisoissa hän teki maalin alkulohkossa sekä Ranskaa että Kolumbiaa vastaan ja kaksi maalia loppuottelussa Japania vastaan. Vuoden 2021 olympiakisoissa hän teki kaksi maalia pronssiottelussa Australiaa vastaan. Vuoden 2011 MM-kisoissa Lloyd onnistui maalinteossa alkulohko-ottelussa Kolumbiaa vastaan. Vuonna 2015 hän teki maalin neljännesvälierässä Kolumbiaa vastaan rangaistuspotkusta, puolivälierässä Kiinaa vastaan sekä välierässä Saksaa vastaan jälleen rangaistuspotkusta. Loppuottelussa hän teki kolme maalia ottelun 16 ensimmäisen minuutin aikana ja nousi kisojen parhaaksi maalintekijäksi yhdessä Saksan Célia Šašićin kanssa.
Kotimaassaan Lloyd edustaa Sky Blue FC:tä, jonne hän siirtyi Houston Dashista tammikuussa 2018. Kevään 2017 hän pelasi lainasopimuksella Englannissa FA:n naisten superliigassa edustaen Manchester Cityä.
Ali Krieger

Alexandra "Ali" Blaire Krieger (s. 28. heinäkuuta 1984) on yhdysvaltalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Yhdysvaltain naisten maajoukkueessa hän on pelannut 103 maaottelua tammikuusta 2008 alkaen ja tehnyt niissä yhden maalin.
Krieger voitti MM-kultaa 2015 sekä 2019 ja saavutti MM-hopeaa 2011. Hän pelasi vuoden 2011 ja 2015 MM-kisoissa alusta loppuun kaikki Yhdysvaltain ottelut lukuun ottamatta vuoden 2015 neljännesvälierän viimeisiä minuutteja.
Kotimaassaan Krieger edustaa Orlando Pridea, jonne hän siirtyi kaudeksi 2018 Washington Spiritistä. Saksassa hän on pelannut 1. FFC Frankfurtin joukkueessa.
Krieger on kihloissa Yhdysvaltain naisten jalkapallomaajoukkueessa pelaavan Ashlyn Harrisin kanssa.
Darien (Connecticut)

Darien (lausutaan [dɛəriˈæn], kuten ”Dairy Ann”) on New Yorkin esikaupunkialueeseen kuuluva vauras, pientalovaltainen kunta Connecticutin osavaltion Fairfieldin piirikunnassa, Stamfordin ja Norwalkin välissä. Darienissa asuu noin 20 000 asukasta, 94 prosenttia valkoihoisia, ja CNN Moneyn tilastojen mukaan sen asukkaat ovat Yhdysvaltojen paikkakunnista parhaiten ansaitsevien joukossa.
Vuonna 2014 Movoto-kiinteistönvälitysyhtiö valitsi Darienin Connecticutin osavaltion seitsemänneksi parhaaksi asuinalueeksi.
Darienissa on kaksi Metro-North-rautatielinjan asemaa, "Darien" ja "Noroton Heights". Lisäksi naapurikunnassa New Canaanissa sijaitseva "Talmadge Hillin" asema on heti pohjoisrajan takana. Junamatka New Yorkin Grand Central Terminaliin kestää noin tunnin. Autolla Darieniin pääsee Merritt Parkwaytä pitkin.
Darienista on kotoisin muun muassa käsikirjoittaja-nåyttelijä Chloë Sevigny.
Receive

Receive on kanadalaisen laulaja-lauluntekijä Alanis Morissetten kappale, joka julkaistiin kolmantena singlenä hänen kahdeksannelta studioalbumilta, "Havoc and Bright Lights". Kappaleen ovat tehneet Alanis Morissette ja Guy Sigsworth ja sen on tuottanut Joe Chiccarelli.
Kappale lähetettiin radiosoittoon Italiassa 12. lokakuuta 2012 ja maailmanlaajuisesti 3. joulukuuta 2012.
Kappaleen virallinen musiikkivideo ensiesiintyi 21. joulukuuta 2012 YouTubessa.
Lauren Holiday

Lauren Holiday (o.s. Cheney, s. 30. syyskuuta 1987) on yhdysvaltalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Yhdysvaltain naisten maajoukkueessa hän on pelannut 130 maaottelua tammikuusta 2007 alkaen ja tehnyt niissä 24 maalia.
Holiday voitti olympiakultaa vuosina 2008 ja 2012 ja MM-kultaa 2015 sekä saavutti MM-hopeaa 2011. Vuoden 2011 MM-kisoissa hän teki kaksi maalia, ensimmäisen alkulohko-ottelussa Pohjois-Koreaa vastaan ja toisen välierässä Ranskaa vastaan. Vuoden 2015 MM-kisojen loppuottelussa Japania vastaan Holiday teki Yhdysvaltain 3–0-johtomaalin. Vuoden 2008 olympiakisoissa hän oli enimmäkseen vielä vaihtopelaajan roolissa mutta on sen jälkeen ollut lähes poikkeuksetta avauskokoonpanossa.
Vuonna 2006 Holiday pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kisoissa, joissa Yhdysvallat sijoittui neljänneksi.
Kotimaassaan Holiday edustaa FC Kansas Cityä.
Holiday on naimisissa koripalloilija Jrue Holidayn kanssa. Holiday on kristitty. Hänen äitinsä vanhemmat olivat lähtöisin Suomesta Kyyjärveltä.
Morgan Brian

Morgan Brian (s. 26. helmikuuta 1993) on yhdysvaltalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Yhdysvaltain naisten maajoukkueessa hän on pelannut 83 maaottelua kesäkuusta 2013 alkaen ja tehnyt niissä kuusi maalia.
Brian voitti maailmanmestaruuden Kanadassa pelatuissa MM-kilpailuissa 2015 ja nousi kisojen aikana Yhdysvaltain avauskokoonpanon pelaajaksi. Vuonna 2012 Brian voitti kultaa alle 20-vuotiaiden MM-kisoissa ja teki maalin välieräottelussa Nigeriaa vastaan. Brian kuului myös Yhdysvaltain joukkueeseen, joka voitti maailmanmestaruuden MM-kisoissa 2019.
Kotimaassaan Brian edustaa Chicago Red Starsia. Aiemmin hän on edustanut Houston Dashia ja hetken aikaa ranskalaista Lyonia.
Tobin Heath

Tobin Heath (s. 29. toukokuuta 1988) on yhdysvaltalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Yhdysvaltain naisten maajoukkueessa hän on pelannut 169 maaottelua tammikuusta 2008 alkaen ja tehnyt niissä 33 maalia.
Heath voitti olympiakultaa Pekingissä 2008 ja Lontoossa 2012 sekä saavutti olympiapronssia vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa. Hän on voittanut MM-kultaa 2015 ja 2019. Heath saavutti MM-hopeaa 2011. Vielä vuosien 2008 ja 2011 kisoissa hän pääsi kentälle lähinnä vaihtopelaajana mutta olympiakisojen 2012 ratkaisuotteluissa ja MM-kisoissa 2015 ja 2019 hän on pelannut avauskokoonpanossa. MM-kisojen 2015 loppuottelussa Japania vastaan hän teki Yhdysvaltain viidennen maalin.
Vuonna 2006 Heath pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kisoissa, joissa Yhdysvallat sijoittui neljänneksi.
Heath edustaa kaudella 2020–2021 englantilaisseura Manchester Unitedia. Kotimaassaan hän on edustanut pitkään Portland Thornsia. Kausina 2012–2014 hän pelasi Ranskassa Paris Saint-Germainin joukkueessa.
Heath on kristitty.
Julie Ertz

Julie Ertz (o.s. Johnston, s. 6. huhtikuuta 1992) on yhdysvaltalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Yhdysvaltain naisten maajoukkueessa hän on pelannut 88 maaottelua helmikuusta 2013 alkaen ja tehnyt niissä 19 maalia.
Ertz voitti maailmanmestaruuden MM-kisoissa 2015 ja pelasi turnauksessa kaikki joukkueensa ottelut alusta loppuun. Hän voitti maailmanmestaruuden myös vuonna 2019. Hän saavutti olympiapronssia vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa.
Vuonna 2012 Ertz voitti Yhdysvaltain joukkueen kapteenina kultaa alle 20-vuotiaiden MM-kisoissa.
Kotimaassaan Ertz edustaa Chicago Red Starsia.
Julie Ertz on ollut maaliskuusta 2017 alkaen naimisissa amerikkalaisen jalkapallon pelaaja Zach Ertzin kanssa.
Norwalk (Connecticut)

Norwalk on New Yorkin koillispuolella sijaitseva kaupunki Connecticutin osavaltion Fairfieldin piirikunnassa. Kaupungin asukasluku oli 85 603 vuonna 2010.
Long Island Soundin rannalla, 34 kilometrin mittaisen Norwalkjoen suulla sijaitseva Norwalk tunnetaan osterinviljelystään ja syyskuisista osterijuhlistaan.
Norwalkissa on neljä Metro-North-rautatien asemaa, "Rowayton, South Norwalk, East Norwalk" ja "Merritt 7".
Norwalkissa sijaitsee Xerox-yhtiön pääkonttori.
Xiaogan

Xiaogan (, pinyin: Xiàogăn Shì) on prefektuuritason kaupunki Hubein maakunnan pohjoisosassa Kiinassa. Kaupunki sijaitsee linnuntietä runsas 50 kilometriä maakunnan pääkaupunki Wuhanista luoteeseen. Xiaoganin väkiluku on 4,815 miljoonaa (2010) ja pinta-ala 8 941 neliökilometriä. 
Kaupungin naapureina ovat etelässä maakunnan alainen Wuhanin kaupunki, lounaassa Xiantaon ja Tianmenin aliprefektuurit. Lännessä Xiaoganin kaupunkia rajaavat Jingmenin, pohjoisessa Suizhoun ja Xinyangin, sekä idässä Huanggangin prefektuuritason kaupungit. 
Piirikuntatasolla kaupunki jakautuu seuraavasti (2010): 
Xiaogan tunnettiin Kiinan historiassa aiemmin nimellä "Danyang"; nykynimensä kaupunki sai vuonna 924 jaa.
Meghan Klingenberg

Meghan Klingenberg (s. 2. elokuuta 1988) on yhdysvaltalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Yhdysvaltain naisten maajoukkueessa hän on pelannut 41 maaottelua tammikuusta 2011 alkaen ja tehnyt niissä kaksi maalia.
Klingenberg voitti maailmanmestaruuden MM-kisoissa 2015 ja pelasi jokaisen minuutin joukkueensa otteluissa. Vuonna 2008 hän voitti kultaa alle 20-vuotiaiden MM-kisoissa.
Kotimaassaan Klingenberg edustaa Houston Dashia. Euroopassa hän on pelannut ruotsalaisseura Tyresössä.
Kelley O’Hara

Kelley O’Hara (s. 4. elokuuta 1988) on yhdysvaltalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Yhdysvaltain naisten maajoukkueessa hän on ennen vuoden 2019 MM-kilpailuja pelannut 124 maaottelua maaliskuusta 2010 alkaen ja tehnyt niissä kaksi maalia.
O’Hara voitti olympiakultaa vuonna 2012 ja MM-kultaa vuosina 2015 ja 2019. Hän saavutti MM-hopeaa 2011 ja olympiapronssia vuodelle 2021 siirretyissä Tokion kisoissa. Vuoden 2011 MM-kisoissa hän pääsi vain yhdessä alkulohko-ottelussa kentälle, mutta vuoden 2012 olympiakisoissa hän pelasi täydet minuutit joukkueensa kaikissa otteluissa. Vuoden 2015 MM-kisoissa hän pelasi tunnin puolivälieräottelussa Kiinaa vastaan ja teki välierässä Saksaa vastaan vaihtopelaajana maajoukkueuransa ensimmäisen maalin viedessään joukkueensa 2–0-johtoon. Loppuottelussa hän pelasi viimeiset puoli tuntia. Vuoden 2019 MM-kisoissa O'Hara oli vakiopelaaja aloituskokoonpanossa. Hän pelasi kaikissa muissa otteluissa, paitsi ei Chileä vastaan alkulohkossa.
Vuonna 2006 O’Hara pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kisoissa, joissa Yhdysvallat sijoittui neljänneksi.
Kotimaassaan O’Hara edustaa Utah Royalsia, jonne hän siirtyi kaudeksi 2018 pelattuaan sitä ennen viisi kautta Sky Blue FC:ssä.
Jingmen

Jingmen (, pinyin: Jīngmén Shì) on prefektuuritason kaupunki Kiinan Hubein maakunnan keskellä. Kaupunki sijaitsee 217 kilometriä maakunnan pääkaupunki Wuhanista länteen. Jingmenin väkiluku on 2,874 miljoonaa (2010) ja pinta-ala 12 404 neliökilometriä. 
Kaupungin etelänaapureina Tianmenin ja Qianjiangin aliprefektuurit ja Jingzhoun kaupunkitason prefektuuri. Lännessä Jingmenin kaupunkia rajaavat Yichangin, pohjoisessa Xiangyangin ja Suizhoun, sekä idässä Xiaoganin prefektuuritason kaupungit.
Piirikuntatasolla kaupunki jakautuu seuraavasti (2010):
Seudulla tiedetään olleen asutusta jo kivikaudella. Kiinalainen hallintopaikka se oli jo Shang- (16.- 11. vuosisadalla eaa.) ja Zhou-dynastian aikaan. Nimen Jingmen se sai Tang-dynastian (618-907) seudulle perustaman piirikunnan myötä.
Kaelakee hääl

Kaelakee hääl () on Maarja-Liis Ilusin ja Ivo Linnan esittämä kappale, jolla he edustivat Viroa Eurovision laulukilpailussa 1996. Kappale sai 94 pistettä ja sijoittui viidenneksi.
Ilusin sijasta kappaleen naisosuus oli tehty Evelin Samuelin laulettavaksi, mutta hän joutui hylkäämään tarjouksen, koska hänellä oli samaan aikaan kiertue Japanissa. Säveltäjä Priit Pajusaar pyysi hänen tilalleen Ilusia, joka suostui lyhyellä varoitusajalla.
Käännökset.
Kappaleesta tehtiin kaksi englanninkielistä versiota: Ilusin ja Linnan esittämä "Away from home" sekä Maarja ja Morgan Johanssonin esittämä "Just a dream away". Maarja Johansson nauhoitti kappaleen myös osittain kreikaksi Yiorgos Dukasin kanssa nimellä "Just a dream away – Πάλι εσένα θα ονειρευτώ".
Kappaleen suomenkielisen version nimi on "Kaulakoru", ja sanoituksen on tehnyt Turkka Mali.
"Kaelakee hääl" on käännetty lisäksi muun muassa ruotsiksi ja espanjaksi.