Tiedostopääte

Tiedostopääte on tietokoneessa tiedoston nimeen liittyvä mutta siitä pisteellä erotettu, useimmiten kolmikirjaiminen tunnusosa, jonka avulla erityyppiset tiedostot erottuvat toisistaan. Esimerkiksi codice_1 tiedostonimen lopussa osoittaa, että kyseessä on tekstitiedosto, kun taas tiedostopäätteet codice_2, codice_3 ja codice_4 viittaavat erityyppisiin kuvatiedostoihin. Usein myös eri ohjelmien omiin tiedostomuotoihin liittyy tunnusmerkillinen tiedostopääte. 
Jotkin käyttöjärjestelmät vaativat tiedostopäätteen, jotta ne osaisivat suorittaa tiedoston tai avata sen oikealla ohjelmalla. Toisissa järjestelmissä tiedostopäätteet eivät ole teknisesti välttämättömiä, mutta ne voivat auttaa käyttäjää tunnistamaan tiedostotyypin. Päätteiden mukaan tunnistaminen on ongelmallista, koska useat eri ohjelmat voivat käyttää samaa päätettä täysin erilaisille tiedostomuodoille. Esimerkiksi dokumenttitiedostojen päätettä codice_5 käyttävät ohjelmat kuten FrameMaker, WordStar, WordPerfect ja DisplayWrite.
Historia.
Microsoftin käyttöjärjestelmät.
Tiedostopäätteet yleistyivät erityisesti Microsoftin MS-DOSin ja Windowsin myötä, sillä niissä tiedostopäätteet olivat joissain tapauksissa välttämättömiä. Esimerkiksi tiedostopäätteet codice_6, codice_7, codice_8 ja codice_9 tarkoittavat ohjelmatiedostoa. 
Microsoftin DOS-käyttöjärjestelmä mahdollisti korkeintaan kahdeksan merkin pituisen tiedostonimen, jota sai seurata kolmen merkin pituinen tiedostopääte. Tämä rajoitus oli jäänne DOSin esikuvasta, CP/M-käyttöjärjestelmästä. Lisäksi DOS ei hyväksynyt pienaakkosia. DOSissa tiedostonimi ja pääte erottimena oli joissain tilanteissa piste, vaikka se ei tallentunut levylle eikä näkynyt hakemistolistauksessa. DOSin komentotulkki command.com käytti kuitenkin pistettä tiedostomaskin määrittämiseen, kuten komennossa codice_10.
Vähitellen tiedostopäätteet yleistyivät ohjelmien tunnistamiksi. Esimerkiksi Microsoftin Word-tekstinkäsittelyohjelma tunnisti vain codice_5-päätteiset tiedostot ja jätti käyttäjälle vain kahdeksan merkkiä tilaa tiedostonimelle. Toisaalta eräät DOS-ajan suositut ohjelmat, kuten WordPerfect, eivät käyttäneet mitään vakioitua tiedostopäätettä.
Microsoft otti käyttöön pitkät tiedostonimet Windows 95:n FAT-tiedostojärjestelmän VFAT-laajennuksen myötä. Windows 95 myös sementoi vanhan tiedostopäätteisiin perustuvan käytännön käyttöjärjestelmän osaksi. Windows Explorer tunnistaa tiedostojen tyypit ja yhdistää ne käsittelevään ohjelmaan tiedostopäätteiden avulla. Ainakin Windows XP:stä lähtien Windows kuitenkin oletusarvoisesti piilottaa tiedostopäätteet käyttäjältä, mikä saattaa johtaa tietoturvaongelmiin (tiedosto.jpg.exe näkyy tiedosto.jpg:nä).
Unix.
Unix ja Unixin kaltaiset käyttöjärjestelmät tunnistaa suoritettavat ohjelmat maagisen numeron perusteella, jotka ovat kuvattu codice_12 -tiedostossa..
Ohjelmille kuten make voidaan antaa ohjeet päätteiden mukaan "Makefile" tiedostossa, mutta muutkin säännöt ovat mahdollisia. Unix ja Unixin kaltaiset käyttöjärjestelmät tukevat usein shebang-tunnistetta komentokielitiedostojen alussa, joka kertoo millä ohjelmalla tiedosto suoritetaan.
Tiedostopäätettä voidaan käyttää erilaisten tekstitiedostojen tyypin erotteluun kuten HTML-sivut ja lähdekooditiedostot.
Macintosh.
Apple Macintosh -tietokoneissa ei käytetty tiedostopäätteitä, vaan käyttöjärjestelmä tallensi tiedoston yhteyteen tiedon sen luoneesta ohjelmasta osatakseen myöhemmin käynnistää tiedoston samalla ohjelmalla. Mac OS salli käyttäjän nimetä tiedoston kuten halusi.
Käyttöjärjestelmän uudemmat versiot, mukaan luettuna nykyinen versio macOS, tunnistavat tiedostot tarvittaessa myös tiedostopäätteen mukaan OpenStepin tapaan. Mac OS X 10.4 -versiosta lähtien käyttöjärjestelmä on tukenut myös Uniform Type Identifier -tunnistetta.