Herakleios

Herakleios () (noin 575 – 11. helmikuuta 641) oli Itä-Rooman eli Bysantin keisari vuosina 610–641. 
Herakleios käänsi voitoksi Persian sassanideja vastaan käynnissä olleen sodan, mutta joutui silti vetäytymään Lähi-idän alueiltaan. Ne jätettiin Bysantin liittolaisjoukkojen (lat. "foederati", arab. "Quraiš") haltuun vasallivaltiona. Herakleioksen aikana kreikasta tuli Bysantin virallinen kieli latinan sijaan. Vanhat roomalaiset arvonimet "imperator", "augustus" ja "caesar" jäivät syrjään keisarin alkaessa käyttää kreikaksi kuningasta tarkoittavaa arvonimeä "basileus".
Herakleios uudisti myös keisarikunnan armeijaa ja aluejakoa siten, että armeijalla oli paremmat edellytykset torjua etenkin Anatoliaan kohdistuvia hyökkäyksiä.
Varhainen elämä.
Tuleva keisari syntyi oletettavasti vuonna 575. Herakleioksen isä, myös nimeltään Herakleios, toimi Karthagon kuvernöörinä. Kun Konstantinopolin senaatti lähetti Herakleioksen isälle pyynnön tulla vapauttamaan pääkaupunki hirmuhallitsija Fokasin vallasta lokakuussa 610, tämä lähetti poikansa, joka sai komentoonsa laivaston. Konstantinopoliin päästyään armeija hylkäsi Fokasin ja nosti Herakleioksen uudeksi keisariksi. 
Herakleioksen sodat.
Herakleios peri edeltäjältään sodan Persiaa vastaan. Vuonna 613 persialaiset valtasivat Damaskoksen ja Armenian. Vuonna 614 he valtasivat Jerusalemin ja veivät mukanaan Pyhän ristin, jonka suojelija keisari oli. Herakleios palautti ristin Jerusalemiin vuonna 627 lyötyään sassanidit. Vuonna 614 persialaiset taas etenivät Vähään-Aasiaan eli nykyisen Turkin alueelle ja osa pääsi Bosporinsalmelle asti. Egyptin sassanidit valtasivat 619.
Bysantti joutui käymään kahden rintaman sotaa, sillä samaan aikaan avaarit ja slaavit etenivät Balkanilla ja Italian niemimaalla langobardit olivat uhkana.
Herakleioksen aikana Vähässä-Aasiassa olevat alueet, joihin vihollinen ei ollut vielä koskenut, järjestettiin sotilaallisesti themoihin (). Themat tulivat olemaan osa Bysantin hallintoa monen vuosisadan ajan. Themoja johti "strategos", jolla oli korkein valta niin sotilas- kuin siviiliasioissa. Sotilaille annettiin maita themoissa ja sotilaspalveluksesta tuli perinnöllinen. Themojen ansiosta Bysantille voitiin luoda luotettava armeija eikä tarvittu enää barbaarien palkkasotureita.
Persialaiset ja avaarit lyödään.
Herakleios sai aikaan rauhansopimuksen avaarien kanssa suurta rahapalkkiota vastaan. Näin hän pystyi siirtämään armeijansa Vähään-Aasiaan. Koko vuoden 622 Herakleios koulutti uutta armeijaansa themoissa. Armeija koostui nyt suurelta osin ratsuväestä ja ratsastavat jousiampujat olivat ilmeisesti Herakleioksen mielestä erittäin tärkeä osa armeijaa. Bysantin armeija siirtyi syksyllä Armeniaan kiertäen persialaiset, jotka jättivät valtaamansa alueet ja seurasivat keisarin armeijaa. Kun armeijat kohtasivat Armeniassa, roomalaiset saivat ensimmäisen voittonsa sassanideista vuosikausiin ja persialaiset karkotettiin Anatoliasta.
Herakleios joutui palaamaan Konstantinopoliin, koska avaarit olivat taas alkaneet käyttäytyä vihamielisesti. Heille maksettiin lisää lunnaita, ja keisarin sukulaisia lähetettiin avaarien kaanille panttivangeiksi. Sota Persiaa vastaan jatkui vuonna 623, kun Herakleios suuntasi taas Armeniaan ja sieltä eteenpäin Ganzakiin, joka oli persialaisten uskonnollinen keskus. Kristityt kostivat nyt Jerusalemin kärsimät tuhot kun he polttivat Zarathustran temppelin.
Persialaiset tekivät vastahyökkäyksiä vuonna 626 ja pääsivät Bosporille asti kenraali Sahrbarâzin johdolla. Vähän myöhemmin avaarien kaani piiritytti Konstantinopolin toiselta puolelta. Voiton vei lopulta Bysantin laivasto, joka tuhosi avaarien ja slaavien laivaston 10. elokuuta. Kun keisarin veli Theodoros löi yhden persialaisten armeijoista, Sahrbarâz joutui vetäytymään Syyriaan. Samalla kun pääkaupunki oli ollut uhattuna, keisari oli kaukaisessa Lazicassa solmimassa liittoa kasaarien kanssa.
Kasaarien avustamana keisari hyökkäsi Persiaan syksyllä 627 ja pääsi joulukuuksi Niniveen. Niniven taistelussa Persian armeija lakkasi käytännössä olemasta. Vuonna 628 vallattiin Dastegers, Persian kuninkaan suosikkiasuinpaikka, josta hänen oli paettava. Kuningas Khosrau II:n torjuttua Herakleioksen rauhantarjouksen hänen poikansa ja seuraajansa Kavadh-Siroe murhasi hänet ja sitten solmi Herakleioksen kanssa rauhan. Sopimus merkitsi paluuta vuoden 602 rajoille. Persialaiskenraali Sahrbarâz palautti aiemmin ryöstämänsä Pyhän ristin vastineeksi siitä, että Bysantti tuki hänen nousuaan valtaistuimelle.
Arabien valloitukset.
Vuonna 634 arabiheimot hyökkäsivät Persialta juuri takaisin valloitetuille alueille. Antiokia kuten monet muutkin kaupungit antautuivat valloittajille. Vuonna 639 arabit kukistivat Persian ja jatkoivat valtaamalla Mesopotamian (639), Armenian (640) ja Egyptin (641). Herakleios ei johtanut joukkoja arabeja vastaan, ja Antiokian valtauksen jälkeen hän vetäytyi Konstantinopoliin.
Kotirintama.
Herakleioksen ensimmäinen vaimo Fabia Eudocia kuoli vuonna 612 saatuaan yhden tytön ja yhden pojan (tulevan keisari Konstantinos III:n). Herakleios meni uusiin naimisiin siskontyttärensä Martinan kanssa. Tätä avioliittoa kirkko ja kansa eivät olisi halunneet hyväksyä, olihan se lain vastainen. Yli yhdeksästä lapsesta, jotka Herakleios sai Martinan kanssa, neljä kuoli lapsena ja kaksi vanhinta poikaa olivat vammaisia. Martina yritti saada keisarinvallan omille lapsillensa, mutta Herakleios määräsi, että Konstantinos ja hänen velipuolensa Heraklonas hallitsisivat yhdessä hänen kuoltuaan. Määräys johti tragediaan.
Herakleios kuoli 11. helmikuuta 641.