Clevelandin torsomurhaaja

Clevelandin torsomurhaaja on tunnistamaton sarjamurhaaja, joka murhasi vähintään 12 ihmistä Clevelandin alueella vuosina 1935-1938. Uhrien joukossa oli sekä naisia että miehiä, ja ruumiita löytyi ympäri Clevelandia. Tekijä tappoi ja paloitteli varmuudella 12 ihmistä, joista vain kaksi tunnistettiin. On hyvin todennäköistä, että uhreja oli lopulta ainakin 15 tai jopa enemmän. Myöhemmissä tutkimuksissa on pidetty mahdollisena, että uhreja oli yhteensä jopa yli 40 Clevelandissa, Pittsburghissa ja Youngstownissa, ja että sama tekijä oli aktiivinen 1920-luvulta aina 1950-luvulle saakka.
Sarjamurhaajan toimintatapoihin kuului uhrin mestaaminen, jonka jälkeen hän monessa tapauksessa katkaisi ruumiit. Joidenkin uhrien elimille oli tehty jonkinlaisia kemiallisia kokeita. Uhrien tunnistaminen oli hankalaa, koska monesti pää jäi löytymättä.
Sarjamurhaaja sai lempinimikseen muun muassa "Clevelandin torsomurhaaja" ja "Kingsbury Runin hullu teurastaja".
Pennsylvanian torsot.
Useita tuntemattomia ruumiita löydettiin silvottuina soilta New Castlen lähistöltä vuosina 1921-1934 sekä 1939-1942.
"Psykopaatti, mutta ei hullu".
Päätutkija Eliot Ness kokosi tutkimustensa avuksi asiantuntijaryhmän, joka koostui armeija- ja poliisiviranomaisista, syyttäjästä, kuolinsyytutkijasta, patologista ja muutamista lääketieteen konsulteista.
Ryhmä tuli siihen tulokseen, että tekijä oli psykopaatti, mutta ei missään tapauksessa mielisairas ottaen huomioon hänen järjestelmällisyytensä. Erimielisyyttä aiheutti se mahdollisuus, että tekijä oli homoseksuaali. Joillekin miesuhreille oli tehty kastraatio, mutta toisaalta se saattoi olla keino vaikeuttaa uhrien tunnistamista. Uhrien paloitteluille ei kuitenkaan löydetty mitään selvää motiivia.
Asiantuntijoiden mielestä tekijä tunsi jonkin verran anatomiaa, mutta ei välttämättä ollut lääkäri. Teurastajan tai metsästäjän anatomiantuntemus olisi ryhmän mukaan riittänyt paloitteluihin. Tekijä ei myöskään voinut olla nainen, sillä vammojen perusteella murhaaja oli käyttänyt hyvin rajua väkivaltaa, joka onnistui vain isolta ja vahvalta mieheltä. Todennäköisesti tekijä asui Kingsbury Runin alueella.
Pääepäilty Francis Sweeney.
Ensimmäinen pidätetty epäilty oli clevelandilainen Frank Dolezal. Poliisikuulusteluissa Dolezal vihjaili olleensa Florence Pollilon murhan takana ja tehneensä sen itsepuolustustarkoituksessa. Myöhemmin kuitenkin on selvinnyt, että poliisit olivat pahoinpidelleet Dolezalia yrittäessään saada tältä tunnustusta.
Tapauksen pääepäillyksi nousi pian tohtori Francis Sweeney. Hän oli ollut usein poissa samaan aikaan sairaalasta jossa hän työskenteli kun murhia oli tehty. Sweeney oli toiminut ensimmäisessä maailmansodassa lääkintäjoukoissa, jossa oli suorittanut myös amputaatioita. Siellä hän oli myös saanut vakavan päävamman, jonka vuoksi hän oli osa-aikaeläkkeellä. Sweeney oli myös sodan jälkeen alkanut käyttää reilusti alkoholia. Sweeneystä tuli murhia tutkineen Eliot Nessin pääepäilty. Pian hän päätti järjestää kuulustelun.
Nessin mieleen jäi varmasti loppuelämäkseen kuulustelutilanne, jossa hän oli kahdestaan Sweeneyn kanssa tämän kotona. Ness kuulusteli Sweeneyä tämän makuuhuoneessa. Sweeney kysyi ensin virnuillen Nessiltä: "Oletko nyt tyytyväinen itseesi?", johon Ness vastasi: "Kyllä, koska uskon, että olet tappaja". Suurikokoinen Sweeney käänsi pian kasvonsa lähelle Nessin kasvoja ja sanoi kiukusta sihisten: "Niinkö luulet? Todista se sitten!". Pelästynyt Ness nousi tuolilta, avasi huoneen oven ja kutsui kollegoitaan paikalle. Kukaan ei kuitenkaan vastannut. "He taisivat lähteä lounaalle", Sweeney oli hymyillen sanonut. Ness riensi pian soittamaan eräälle poliisille, jotta tämä hakisi hänet pois. Ness kertoi vuosia myöhemmin vaimolleen, ettei ole koskaan pelännyt niin paljon kuin Sweeneyn kuulustelussa.
Tutkijat olivat yhtä mieltä siitä, että heillä oli vihdoin tekijä. Mutta todisteet olivat vain pelkkiä aihetodisteita, eikä intuition perusteella saa ketään tuomiolle.
Taustalla vaikutti myös poliittinen peli, sillä Sweeneyn serkku oli kongressiedustaja ja Nessin poliittinen vastustaja Martin Sweeney. Martin aloitti näkyvän kampanjan serkkunsa maineen puhdistamiseksi ja julisti yleisesti, ettei Francisilla ollut mitään tekemistä paloittelumurhien kanssa.
Kaikesta huolimatta saman tekijän tekemiksi varmistetut paloittelumurhat loppuivat vuoden 1938 jälkeen, kun Sweeney hankkiutui laitoshoitoon. Sweeney kuitenkin lähetteli laitoksesta uhkausviestejä Nessille ja tämän perheelle aina 1950-luvulle saakka. Francis Sweeney kuoli veteraanien sairaalassa vuonna 1964.
Oliko tekijöitä yksi vai useampia?
Vuosikymmenten varrella on esitetty lukuisia teorioita paitsi tekijästä myös tekijöiden lukumäärästä. Alkuperäisen kannan mukaan sama murhaaja tappoi ja paloitteli ainakin 12 uhria, mutta tämä teoria on saanut nykypäivänä kyseenalaistusta.
On väitetty, että torsojen tutkiminen oli huolimatonta, eikä 1930-luvun ruumiinavausraporteille annettu paljonkaan painoarvoa.