tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Pimeäfermentaatio

Pimeäfermentaatio on mikrobien aineenvaihduntaa, jossa ei ole valoa tai valo on saatu fotosynteesissä ja on siirrytty seuraavaan vaiheeseen, jossa saatu energia käytetään solun kasvuun.
Pimeäfermentaatiota tapahtuu käymisessä. Pimeäfermentaatiosta käytetään uudempaa nimitystä; Valosta riippumaton reaktio. 
Pimeäfermentaatiota tapahtuu nisäkkäillä ruoansulatuskanavassa sekä luonnossa mm. järven pohjasedimentissä. Nämä ovat esimerkkejä metanogeneesistä. Teollinen esimerkki on biokaasulaitos, jossa ilman happea ja valoa bakteerit syövät orgaanista ainetta metaaniksi ja hiilidioksidiksi 4:ssä eri vaiheessa.
Käytännön esimerkki on hiiva ja sen käyttäminen leivonnassa sekä kotikaljan sekä siman valmistuksessa.
Levien kasvussa ja yhteyttämisessä on fotosynteesivaihe sekä valosta riippumaton kasvuvaihe. Tällöin solujen toiminta on sekä valosta riippuvaa että riippumatonta vuorotellen. Levää voikin kasvattaa siten, että se saa valoa ja jatkaa kasvua esimerkiksi kasvunestettä sekoittamalla läpinäkyvän säiliön reunalle ja taas keskiosiin.
The Venetian Macao

The Venetian Macao () on kasino ja hotellikompleksi Macaossa Kiinassa. 
Se avattiin 28. elokuuta 2007.
The Venetian Macaon omistaa kasinomiljardööri Sheldon Adelsonin Las Vegas Sands -yhtiö. Hotellihuoneita on 3 000, erilaisia pelikoneita kasinolla on 3 400 ja pöytä- ja pokeripelejä on 870. The Venetian Macao on maailman suurin kasino ja maailman toiseksi suurin vapaasti seisova rakennus Kiinassa sijaitsevan monitoimirakennuksen New Century Global Centerin jälkeen.
Kasino.
Kasino on pinta-alaltaan 50 700 neliömetriä. Se on jaettu neljän erin teeman mukaiseen pelialueeseen, joita kutsutaan nimillä Golden Fish, Imperial House, Red Dragon ja Phoenix. Kasinossa on yli 3 400 peliautomaattia ja 800 pelipöytää.
Hotellissa on oma klubinsa (nimeltä Paiza Club), joka on tarkoitettu pelkästään arvostetummille vieraille. Sille on oma sisäänkäynti, aula, vastaanottotiski sekä vain klubin jäsenten käytössä olevat hissit. Paiza Clubin pelialue on jaettu yksityisiin pelihuoneisiin, jotka on nimetty tunnettujen Aasian kaupunkien ja alueiden mukaan esimerkiksi Yunnaniksi, Kantoniksi, Hongkongiksi, Singaporeksi ja Kuala Lumpuriksi.
Majoitus.
Hotellitorni tarjoaa 2 905 sviittiä. Majoitusta on kerroksissa 7–38.
Paiza-sviitit on varattu pelkästään arvostetuille vieraille. Suurin niistä on nimeltään The Presidente, johon kuuluu muun muassa neljä makuuhuonetta.
Gas (albumi)

Gas on samannimisen minimal techno -artistin debyyttialbumi, joka julkaistiin loppuvuodesta 1996. Albumin kaikki kappaleet ovat nimettömiä, kuten muissakin Gasin studioalbumeissa.
Albumi julkaistiin kokonaisuudessaan vuonna 2008 kokoelma-albumilla "Nah und Fern", yhdessä muiden Gasin studioalbumien kanssa.
Barolo (Italia)

Barolo on kunta Italiassa Piemonten alueella sijaitsevassa Cuneon maakunnassa. Barolo sijaitsee noin 15 kilometriä Albasta lounaaseen. 
Historiaa.
Kunnan historia ulottuu aina keskiajalle saakka. 
Talous.
Kunta on barolo-viinin tuotantoalueen keskus. 
Linnat.
Barolon keskustaa hallitsee suuri linna, "Castello Falletti di Barolo". Linnassa sijaitsee viinimuseo, jossa esitellään alueen viinintuotantoa. Barolon linnassa on lukuisien vanhojen salien lisäksi nähtävillä Silvio Pellicon historiallinen kirjasto. Linnassa on myös taidenäyttelyitä. La Morraan johtavan tien varrella on toinen linna, "Castello della Volta", joka myös näkyy Barolon kylään.
Soha Ali Khan

Soha Ali Khan Pataudi (; s. 4. lokakuuta 1978 New Delhi) on intialainen näyttelijä, joka tunnetaan pääasiassa työstään hindinkielisissä elokuvissa. Hän on kriketinpelaaja Mansoor Ali Khan Pataudin ja näyttelijä Sharmila Tagoren tytär, ja näyttelijä Saif Ali Khanin nuorempi sisar.
Yksityiselämä.
Khan meni naimisiin näyttelijä Kunal Khemun kanssa Mumbaissa 25. tammikuuta 2015. Heidän tyttärensä syntyi syyskuussa 2017.
Southern Poverty Law Center

Southern Poverty Law Center (suom. 'Etelän köyhäin lakikeskus') on 1971 Morris Deesin ja Joseph J. Levin Jr:in Montgomeryssä, Alabamassa perustama ihmisoikeusasiajärjestö, joka tarjoaa lakiapua.
Se voitti vuonna 1987 alabamalaisen mustan nuoren (Michael Donald) lynkkaus-jutussa oikeusjutun United Klans of Americaa (suom. 'Amerikan yhdistyneet klaanit') vastaan.
Morris Deesin ja Southern Poverty Law Centerin tarinaa on kuvattu vuonna 1991 tv-elokuvassa "Blind Hate".
Austin Pendleton

Austin Pendleton (s. 27. maaliskuuta 1940) on yhdysvaltalainen näyttelijä sekä teatteriohjaaja. Pendleton on tehnyt yhteensä yli sata esiintymistä eri televisiosarjoissa ja elokuvissa, joista tunnetuimpia ovat mm. William Giles vankiladraamassa "Kylmä rinki" sekä Frederick Larrabee komediaelokuvassa Ottaaks’ päähän?.
Pendleton on ollut naimisissa v. 1970 alkaen Katina Commingsin kanssa, jonka kanssa hänellä on yksi lapsi.
Je ne sais pas pourquoi

"Je ne sais pas pourquoi" (), nimeltään "I Still Love You (Je Ne Sais Pas Pourquoi)" Australiassa, Uudessa-Seelannissa, Yhdysvalloissa ja Kanadassa, on kappale Kylie Minoguen debyyttialbumilta "Kylie" (1988). Se julkaistiin singlenä 17. lokakuuta 1988, ja sen kirjoittivat ja tuottivat Stock, Aitken ja Waterman.
Lautanen Guatemalan verta

Lautanen Guatemalan verta on Love Recordsin vuonna 1969 julkaisema albumi, joka sisältää musiikkia Kalle ja Ritva Holmbergin ohjaamasta katuteatteriesityksestä "Saaren vangit" sekä Televisioteatterin kabareesta "Oma", jonka ohjasivat Anu Saari ja Timo Bergholm.
"Saaren vankien" ensiesitys oli vuonna 1969 Jyväskylän teatterikesässä. Näytelmä taltioitiin marraskuussa, jolloin siitä tehtiin Yleisradion tuottama 37 minuutin pituinen televisio-ohjelma. Televisioteatterin "Oma" esitettiin 25. syyskuuta 1969.
Levyn A-puolen kaikki kappaleet sekä B-puolen kappaleet 1–4 ovat "Saaren vangeista" ja loput B-puolen kappaleista näytelmästä "Oma". Albumin kappaleista tunnetuimmaksi on muodostunut Kristiina Halkolan esittämä "Laulu 20 perheestä". Suurin osa sävellyksistä on Kaj Chydeniuksen tekemiä, mutta mukana on myös esimerkiksi Latinalaisesta Amerikasta peräisin olevia kansanlauluja. Sanoituksina on käytetty muun muassa Pablo Nerudan ja Bertolt Brechtin runoja. 
Kappaleet.
A-puoli
B-puoli
CD-version bonuskappaleet
Julkaistiin myös pienenä painoksena LP:nä uudelleen vuonna 1990
Who Is In Your Heart Now?

”Who Is In Your Heart Now?” on englantilais-tanskalais-suomalaisyhtye Studio Killersin kappale yhtyeen nimeä kantavalta esikoisalbumiltaan. Kappale julkaistiin albumin neljäntenä singlenä lokakuussa 2013.
Kappale ei saavuttanut kovin suurta menestystä, sillä sen ainoaksi listamerkinnäksi jäi Suomen radiolistan 73. sija.
Rifabutiini

Rifabutiini (C46H62N4O11) on puolisynteettinen antibiootti ja rakenteeltaan rifamysiinin spiropiperidyylijohdannainen. Yhdiste on vaikutukseltaan laajakirjoinen antibiootti ja erityisesti sitä käytetään tuberkuloosin ja muiden mykobakteerien ("Mycobacterium") aiheuttamien infektioiden hoitoon.
Vaikutusmekanismi ja käyttö.
Rifabutiini sitoutuu bakteerien RNA-polymeraasientsyymiin ja inhiboi sen toimintaa. Tämän seurauksena bakteerin RNA:n synteesi estyy. Yhdiste estää myös DNA-synteesiä estämällä uusien tymidiiniemästen liittymistä DNA-ketjuun. Rifabutiini vaikuttaa useisiin sekä grampositiivisiin että gramnegatiivisiin bakteereihin muun muassa "Pseudomonas"-, "Staphylococcus"- ja "Mycobacterium"-sukujen lajeihin. Erityisesti yhdistettä käytetään tuberkuloosin hoitoon ja "Mycobacterium avium-intracellulare" -infektion hoitoon HIV:tä sairastavilla. Rifabutiini on tehokkaampi antibiootti kuin rifampisiini ja sillä on rifampisiiniin verrattuna vähemmän yhteisvaikutuksia muiden lääkkeiden, esimerkiksi proteaasien estäjien kanssa. Myös resistenttiyden kehittyminen rifabutiinia vastaan on vaikeampaa kuin rifampisiiniä vastaan.
Haitta- ja yhteisvaikutukset.
Rifabutiini voi aiheuttaa toimintahäiriöitä maksassa, niveltulehduksen tai uveiitin eli silmän suonikalvoston tulehduksen. Rifabutiini aktivoi maksan CYP3A4-entsyymin toimintaa ja tämä voi nopeuttaa muiden lääkeaineiden aineenvaihduntaa, mikä heikentää niiden tehoa. CYP3A4:ää inhiboivat entsyymit puolestaan hidastavat rifabutiinin aineenvaihduntaa, mikä voi altistaa haittavaikutuksille.
Castiglione Falletto

Castiglione Falletto on kunta Italiassa Piemonten alueella olevassa Cuneon maakunnassa. Kunnan keskustaa hallitsee linna, Castello di Castiglione Falletto, joka on yksityisomistuksessa. Kunnan nähtävyyksiin kuuluu myös Pyhän Laurentiuksen kirkko, La chiesa di San Lorenzo.
Kunta kuuluu barolo-viinin tuotantoalueeseen.
Tom Starke

Tom Starke (s. 18. maaliskuuta 1981) on saksalainen jalkapallomaalivahti, joka edusti vuonna 2018 päättyneellä pelaajaurallaan Leverkusenia, Hamburgia, Paderbornia, Duisburgia, Hoffenheimia ja Bayern Müncheniä.
Kiinan tieteen ja tekniikan historia

Kiinan tieteen ja tekniikan historia käsittelee Kiinan ja kiinalaisen kulttuurin piirissä olevan tieteen ja tekniikan historiaa sivilisaation synnystä moderniin aikaan.
Kiina on ollut lähes koko historiallisen ajan maailman suurin talous. Tieteellisteknisen kehityksen lähdettyä kiihtymään uudella ajalla länsimaissa, Kiina jäi kehityksestä jälkeen. Vielä 1800-luvun alussa suuren väestömääränsä vuoksi Kiinan talous oli Eurooppaa suurempi, mutta talous- ja väestönkasvun tyrehtyi vuosisadaksi ja 1800-luvun lopulla Yhdysvallat oli jo suurempi ja Kiinan talous noin neljäsosa Euroopan taloudesta.
Muinais-Kiinasta uuden ajan alkuun.
Sivilisaatio kehittyi Kiinassa erillään Euroopasta. Kulttuuri syntyi siellä noin 4000 eaa. Kiinan dynastioiden aika alkoi 2100 eaa. Xia-dynastiasta ja jatkui 1200-luvulle, jolloin mongolit valloittivat alueen. Kirjoitusjärjestelmä kehitettiin 2000-luvulla eaa., ja vanhimmat säilyneet kirjoitukset ovat ajalta 1500–1200 eaa. Mongoliaikana 1300-luvulla Marco Polo kävi Kiinassa ja tietoisuus Kiinan kehittyneestä kulttuurista levisi Eurooppaan. Yhteyksiä länteen Kiinalla oli ollut jo aikaisemmin esimerkiksi 600-luvulla Buddhalaismunkkien, kuten Xuanzangin kautta. Myös kiinalaiset tekivät merimatkoja, ja tunnetuin merenkulkija on Zheng He. Silkkitien kautta kiinalaisia keksintöjä, kuten ruuti ja kompassi, levisi Eurooppaan, mutta tekniikkaa siirtyi myös toiseen suuntaan, esimerkiksi viljelykasveista durra. Rautaa Kiinassa käytettiin valurautana, kun muualla käytettiin takorautaa, mikä johtui ilmeisesti sikäläisen rautaseoksen alhaisemmasta sulamispisteestä ja käytössä olleista palkeista. Keskiajalle asti tekniikkaa siirtyi Kiinasta länteen, mutta jo uudenajan alussa asetelma oli muuttunut, ja länsimaiset ideat, kuten ruuvi siirtyivät Kiinan.
Algo Kärp

Algo Kärp (s. 13. huhtikuuta 1985 Viljandi) on virolainen uransa lopettanut maastohiihtäjä, joka edusti Skiclub Viljandi -seuraa. 
Liberecin MM-kilpailuissa 2009 Kärp sijoittui 15 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa 57:nneksi. Vancouverin olympialaisissa 2010 Kärp sijoittui 50 kilometrin perinteisen hiihtotavan yhteislähtökilpailussa 41:nneksi ja viestijoukkueen mukana 14:nneksi. Oslon MM-kilpailuissa 2011 hän sijoittui samalla matkalla 23:nneksi ja Viron viestijoukkueen mukana kymmenenneksi. Val di Fiemmen MM-kilpailuissa 2013 Kärp sijoittui 50 kilometrin perinteisen hiihtotavan yhteislähtökilpailussa 47:nneksi. Sotšin olympialaisissa 2014 Kärp sijoittui 15 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa 42:nneksi ja viestijoukkueen mukana kymmenenneksi.
Maastohiihdon maailmancupissa Kärp kilpaili ensimmäisen kerran Otepäässä tammikuussa 2006. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti tammikuussa 2010 oltuaan Otepään 15 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa 29:s. Parhaimmillaan hän on sijoittunut henkilökohtaisissa kilpailuissa 16:nneksi Oslon 50 kilometrin perinteisen hiihtotavan yhteislähtökilpailussa maaliskuussa 2014. Kärp myönsi 4. maaliskuuta 2019 käyttäneensä veridopingia muun muassa Lahden MM-kisoissa 2017 ja Pyeongchangin olympialaisissa 2018. Kärp sai tapauksesta neljän vuoden urheilun toimintakiellon.
Kärp lopetti uransa maastohiihtäjänä helmikuussa 2019.
Turun kansallinen kaupunkipuisto

Turun kansallinen kaupunkipuisto on kesäkuussa 2013 Turkuun perustettu, Aurajoen alajuoksun varrella ja tuntumassa sijaitseva, pituudeltaan noin 15 kilometrin mittainen ja 22 nelikökilometrin laajuinen kansallinen kaupunkipuisto.
Turun kansallisen kaupunkipuiston alue ulottuu koillisessa Kuralan Kylämäeltä lounaassa Aurajokivarren miljöön puistojen ja rakennettujen kulttuurikohteiden (kuten Turun tuomiokirkko, Turun vanha keskusta, Kakola, Turun linna) kautta Airiston äärelle Ruissalon saaren eteläkärkeen eli Kuuvannokkaan.
Vuonna 2014 Suomen kansalliset kaupunkipuistot voittivat eurooppalaisen puutarhaperinneverkoston (EGHN) puutarhapalkinnon laaja-alaisten viheralueiden sarjassa. Tässä vaiheessa Suomessa oli jo kuusi kansallisia kaupunkipuistoa. Vuoden 2019 lopussa Suomessa oli yhdeksän kansallisia kaupunkipuistoa: Forssassa, Hangossa, Heinolassa, Hämeenlinnassa, Kotkassa, Kuopiossa, Porissa, Porvoossa ja Turussa.
Luciana Angiolillo

Luciana Angiolillo (oikealta nimeltään "Luciana Nevi", 22. joulukuuta 1925 Rooma – 2015) oli italialainen elokuvanäyttelijä.
Pitkä, hoikka ja kaunis Angiolillo teki näyttelijädebyyttinsä lähes 30-vuotiaana Luciano Emmerin elokuvassa "Camilla" (1954). Ensimmäisen pääosansa hän sai Vittorio Salan elokuvassa "Donne sole" (1956). Angiolillo esitti lähinnä porvarisrouvan ja ”toisen naisen” rooleja ja tuli tunnetuiksi yhtenä Italian eleganteimmista näyttelijättäristä. Myöhemmin hän keskittyi perustamansa muotihuoneen johtamiseen.
Sekasorto (yhtye)

Sekasorto on helsinkiläinen punkyhtye, joka on perustettu vuonna 1985. Yhtyeen ensimmäisestä kokoonpanosta on mukana laulaja Kaide ja alkuperäisbasisti Timppa. Alkuperäisjäsenten lisäksi yhtyeessä on ollut mukana vuodesta 2017 kitaristi Joonas Walker Ikonen eli Walker (tunnetaan myös Valko/Valkku-nimellä) ja rumpali Tapio Lepistö loppuvuodesta 2023. Sekasorron rumpali, punkgenressä kansainvälisesti kunnioitettu mies ja multilahjakkuus Janne Piipponen sekä alkuperäisbasisti Timo Mäntylä ovat vuonna 2025 sivussa. Sekasorron kokoonpanoissa vuosien varrella on soittanut noin 20 eri muusikkoa, muun muassa Jyrki ”Spider” Hämäläinen, joka soitti bassoa, ja Sami Vuorela, joka oli rummuissa samaan aikaan.
Yhtye on ottanut kantaa niin laulun teksteissä kuin yhtyeen soittajien toiminnan kautta. Yhtye tunnetaan raivokkaasta lavaesiintymisestä, jossa musiikin lisäksi on erilaista rekvisiittaa ja kappaleiden välissä on poliittisia runoja ja agitaatiopuheita. Sekasorto on esiintynyt erilaisissa paikoissa ja tilaisuuksissa, kuten vallatuissa taloissa, soramontussa, festivaaleilla, pimeässä kellarissa, Finlandia-talossa (Kaide ja valvontakomissio), kuorma-auton lavalla, mielenosoituksissa ja kirkossa. Yleisönä on ollut muun muassa punkkareita, kansalaisaktivisteja, presidentti Mauno Koivisto, Tellervo Koivisto ja presidentti Tarja Halonen. Sekasorto on konsertoinut myös ulkomailla, kuten Lontoossa, Riiassa ja Tallinnassa.
Sekasorron musiikkia on käytetty elokuvissa, radio-ohjelmien tunnuksissa ja tv-ohjelmissa. Sekasorto jatkaa edelleen alkuperäisellä, arvoilleen uskollisella tavalla keikkailua ja yhteiskunnallista vaikuttamista.
Mara Berni

Mara Berni (oikealta nimeltään "Mara Bernasconi", s. 12. kesäkuuta 1932 Brunate) on italialainen näyttelijä.
Berni valmistui pianistiksi, opiskeli näyttelemistä Teresa Franchinin johdolla ja aloitti esiintyjänuransa televisiossa. Hänen ensimmäinen elokuvansa oli Luigi Comencinin ohjaama "Valkoista orjakauppaa Napolissa" ("La tratta delle bianche", 1953). Sivuroolit elokuvissa kuten "L'amore in città" (”Rakkautta kaupungissa”, 1953) tekivät Bernin tunnetuksi yhtenä 1950-luvun italiaisen elokuvan vaaleista povipommeista. Hänen ensimmäinen pääosansa oli Giorgio Bianchin elokuvassa "Buonanotte... avvocato!" (”Hyvää yötä, asianajaja”, 1955). Myöhemmin Berni näytteli lukuisissa vähäpätöisissä komedioissa ja seikkailuelokuvissa sekä työskenteli teatterissa ja televisiossa.
American Association (1800-luku)

American Association (American Association of Base Ball Clubs) oli 2. marraskuuta 1881 Cincinnatissa perustettu ammattilaisbaseball liiga, joka oli olemassa kymmenen kautta 1882–1891. Tuona aikana se haastoi National Leaguen kilpailuun ammattilaisbaseballin herruudesta. NL ja AA pelasivat varhaista versiota World Seriesista seitsemän kertaa. Liigan tultua lakkautetuksi, muutamat sen joukkueista siirtyivät National Leagueen.
Historia.
American Association poikkesi monella tavalla puritanistisena pidetystä National Leaguesta. AA tarjosi mm. halvempia pääsylippuja, sunnuntaiotteluita sekä alkoholijuomien tarjoilua. National Leaguessa alkoholin myynti oli tuolloin kiellettyä, mutta AA:ssa ei asettanut tällaisia rajoitteita, varsinkin kun useiden sen joukkueiden tukena olivat panimot ja tislaamot. NL:n omistajat käyttivätkin liigasta halventavaa nimitystä "The Beer and Whiskey League".
AA:n ja NL:n mestareiden väliset ottelut olivat vähemmän järjestäytyneitä kuin moderni versio. Sarjan pituudet vaihtelivat kolmesta viiteentoista otteluun. NL voitti sarjoista neljä, AA yhden ja kaksi kertaa jäätiin tasatilanteeseen.
American Associationia heikensivät koko sen olemassaolon ajan useat tekijät. Yksi oli joukkueiden taipumus hypätä National Leagueen. Johdonmukaisesti vahvempi NL oli paremmassa asemassa selvitäkseen hengissä vaikeissa olosuhteissa ja jotkut AA joukkueen omistajat omistivat joukkueen myös NL:ssa. Merkittävin takaisku AA:lle oli Players Leaguen perustaminen kaudeksi 1890.
Yksikään pelaaja, joka on pelannut pääosan urastaan American Associationissa ei ole saanut paikkaa Baseball Hall of Famessa. Perinnöksi liigasta jäi muutama joukkue, jotka saivat pysyvästi paikan National Leaguessa. Pittsburgh Pirates siirtyi NL:aan kauden 1886 jälkeen, Bridegrooms/Dodgers ja Cincinnati Reds kauden 1889 jälkeen ja Browns/Cardinals liigan tultua lakkautetuksi kauden 1891 jälkeen. NL:n supistettua joukkuemääränsä kahdestatoista kahdeksaan kaudelle 1900 puolet jäljelle jääneistä joukkueista oli entisiä American Associationin jäseniä.
Vuosisadan taitteessa esiintyi pyrkimystä elvyttää American Association henkiin. Takana olivat vuonna 1892 NL:aan liittyneet ja nyt ulos joutuneet Baltimore Orioles, Washington Senators ja Louisville Colonels sekä vuodesta 1889 NL:ssa pelannut Cleveland Spiders. Tämä yritys päättyi American Leaguen syntyessä.
Liigamestarit.
merkinnät
Brinell-kovuus

Brinell-kovuus on kokeellinen mitta-asteikko, jolla voidaan vertailla eri materiaalien, varsinkin metallien ja metalliseosten kovuutta. Mittausmenetelmän, johon asteikko perustuu, keksi ruotsalainen insinööri Johan August Brinell vuonna 1900. Alun perin Brinell-kovuus määriteltiin puristamalla teräskuulaa tutkittavaa materiaalia vastaan. Kovuus määriteltiin puristavan voiman suhteena sen jättämän kuopan pinta-alaan.
Brinellin kovuustestiä käytetään yleisesti materiaalitieteessä ja metallurgiassa.
Mittausmenetelmä.
Tavallisimmin Brinellin kovuustestissä käytetään läpimitaltaan 10 millimetrin suuruista teräskuulaa, jolla painetaan tutkittavaan aineeseen kuoppa 3000 kilopondin (noin 29 000 newtonin) voimalla. Pehmeisiin materiaaleihin käytetään pienempää voimaa, kovimpiin materiaaleihin taas teräskuulan sijasta volframikarbidista valmistettua kuulaa. Tutkittavan materiaalin pintaan syntyvä kuoppa mitataan, ja materiaalin kovuus lasketaan seuraavasti:
formula_1
missä:
"P" = puristava voima (yksikkönä tavallisesti kilopondi)
"D" = puristavan kappaleen läpimitta (yksikkönä millimetri)
"d" = syntyvän kuopan läpimitta (yksikkönä millimetri)
Käytettessä SI-yksiköitä, jolloin voiman yksikkönä on newton, saadaan materiaalin kovuuden yksiköksi pascal. Suuruusluokkansa vuoksi se on luonnollisempaa ilmaista megapascaleina, jota yksikkönä käytettäessä Brinellin kovuudelle käytetään tunnusta BHN. Tavallisesti Brinellin kovuus ilmaistaan kuitenkin kilopondeina neliömillimetriä kohti, ja tällöin, mikäli voimayksikkönä on käytetty newtonia, on edellä olevasta kaavasta saatu luku kerrottava vakiolla 0,102. Tällä asteikolla mitatulle Brinellin kovuudelle käytetään tunnusta HB.
Esimerkiksi, jos pallon halkaisija on 10 mm, käytetty voima 1 kilopondi (9,81 newtonia) ja syntyvän kuopan läpimitta 9 mm, on materiaalin kovuus
formula_2
Eri aineiden kovuuksia.
Brinellin kokeessa käytetty kuula on tavallisimmin terästä tai volframikarbidia. Koska kokeen tulos riippuu myös kuulan materiaalista, käytetään Brinellin kovuudelle tunnusta HBW, jos käytetty kuula on volframikarbidia, ja HBS, jos se on terästä. Kovuudet ilmaistaan tavallisesti esimerkiksi muodossa "HBW 10/300", missä 10 merkitsee kuulan läpimittaa millimetreinä ja 3000 voimaa kilopondeina. Vaikka Brinell-kovuusluvut itse asiassa tarkoittavat kilopondeja neliömillimetriä kohti, jätetään yksikkö tavallisimmin pois.
Kovuus voidaan ilmaista myös muodossa XXX HB YY"D"2. Tällöin XXX on käytetty voima kilopondeina, ja tunnus YY ilmaisee materiaalin tyypin: 5 alumiiniseoksille, 10 kupariseoksille ja 30 teräksille. Täten tyypillisen teräksen
kovuus voidaan ilmoittaa muodossa
250 HB 30"D"2.
Lapin kirkko

Lapin kirkko on Lapin kappeliseurakunnan kirkko Raumalla, entisen Lapin kunnan kirkonkylässä. Punainen puukirkko on vuodelta 1760. Kellotapuli on rakennettu kirkkomaan ulkopuolelle pienelle mäelle ja se on vuodelta 1806. Kirkossa on noin 500 istumapaikkaa.
Lapin kirkon rakentajiksi mainitaan Jaakko Simonpoika, Martti Jaakonpoika (luultavasti), Mikko Mikonpoika ja Matti tai Martti Iisakinpoika. Rakentajien puumerkit löytyvät hirsiseinistä, mutta niissä on tulkinnan varaa. Lisäksi tiedetään, että seurakunnan lukkari Job Höckert, joka oli myös kuuluisa kirkonrakentaja, suunnitteli kirkkoon sipulikattoisen tornin. Tornia ei enää ole.
Kirkon ulkomuoto muuttui 1800-luvun alussa, kun ruotsalaisviranomaiset määräsivät kirkon muutettavaksi empiretyyliseksi, samassa yhteydessä rakennettiin erillinen kellotapuli. Kirkkoa on korjailtu runsaasti. Viimeisimpänä suurena työnä oli kahden sakaran välissä olevan sakariston rakentaminen uudelleen vuonna 1998. Kirkon sisätilojen maalaus on samalta vuodelta ja ulkopuoli on maalattu vuotta myöhemmin.
Kirkossa ei ole alttaritaulua, vaan alttarin taustana on ikkuna ja siinä arkkitehti Ilmari Launiksen lasimaalaus vuodelta 1926. Saarnastuoli on peräisin kirkon rakentamisvuodelta.
Sekasorto

 Sekasorto voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Terminator Genisys

Terminator Genisys on yhdysvaltalainen tieteis- ja toimintaelokuva, joka sai ensi-iltansa kesäkuussa 2015. "Genisys" toimii eräänlaisena uudelleenkäynnistyksenä "Terminator"-sarjalle, eikä se näin ollen jatka aikaisempien elokuvien juonta. 
66-vuotias Arnold Schwarzenegger palasi näyttelemään Terminator-kyborgia, jonka ihokudos on vanhentunut. Edellisen kerran hän näytteli hahmoa vuoden 2003 elokuvassa "". "Genisys" on ensimmäinen "Terminator"-elokuva, jonka lopputeksteissä Schwarzeneggerin roolihahmo ei ole nimellä ”Terminator” vaan ”Guardian”.
Elokuvan oli tarkoitus olla uuden trilogian käynnistys, ja sen jatko-osia kaavailtiin vuosille 2017 ja 2018. "Genisys" menestyi kuitenkin taloudellisesti huonosti, ja jatko-osasuunnitelma hylättiin. Vuonna 2017 uuden jatko-osasuunnitelman loivat ohjaaja Tim Miller sekä kahden ensimmäisen "Terminator"-elokuvan luoja James Cameron. Cameron tuotti elokuvasarjan kuudennen osan, "n", joka sai ensi-iltansa marraskuussa 2019. Myös Schwarzenegger on mukana elokuvassa.
Soundtrack.
Kesäkuussa 2015 julkaistun "Terminator Genisys: Music from the Motion Picture" albumin taustamusiikit ovat Lorne Balfen tekemiä.
Tuotanto.
Kuvaukset alkoivat New Orleansissa 21. huhtikuuta 2014. Tuotantovaiheessa elokuvan koodinimi oli ”"Vista"”, joka viittasi elokuvasarjasta tuttuun ”"Hasta la vista, baby"” -repliikkiin.
Elokuvan ensimmäinen traileri julkistettiin 4. joulukuuta 2014. "Genisys"-elokuvan ensi-ilta Suomessa oli 26. kesäkuuta 2015 ja Yhdysvalloissa 1. heinäkuuta. Se julkaistiin myös 3D-konversiona.
Venäjän tasavalta

 
Venäjän tasavalta () oli vuonna 1917 olemassa ollut Venäjän keisarikunnan lyhytikäinen seuraajavaltio. Virallisesti Venäjä oli tasavaltana 14. syyskuuta – 7. marraskuuta 1917, tosin keisarinvalta oli käytännössä päättynyt jo helmikuun vallankumoukseen saman vuoden maaliskuussa.
Venäjän viimeinen keisari Nikolai II luopui vallasta helmikuun vallankumouksen yhteydessä 15. (2.) maaliskuuta 1917 ja luovutti kruunun veljelleen Mikael Aleksandrovitšille, joka kieltäytyi siitä seuraavana päivänä. Valta siirtyi Venäjän väliaikaiselle hallitukselle, kunnes Venäjän perustuslakia säätävä kansalliskokous päättäisi tulevasta valtiomuodosta. Väliaikainen hallitus julisti Venäjän tasavallaksi 14. syyskuuta, jo ennen perustuslakia säätävän kansalliskokouksen vaaleja. Venäjän tasavalta lakkasi olemasta lokakuun vallankumouksen seurauksena, jolloin sitä seurasi Neuvosto-Venäjä.
Erkki Saksa

Erkki Saksa (s. 17. huhtikuuta 1944 Teuva) on suomalainen toimittaja, joka teki lähes 40 vuoden uran Yleisradiossa vuodesta 1968 lähtien. Saksan toimittamia ohjelmia olivat muun muassa "Rivit ja välit" (sanomalehtikritiikkiä), "Ajankohtainen kakkonen", "Kiitos ajatuksesta - mietelause illan päätteeksi" -sarja, "Maailma sanojen vankina" -sarja (mediakritiikkiä) ja "Vapauden valtakunta" -sarja (yhdessä Timo-Erkki Heinon ja Risto-Olavi Koskisen kanssa), jossa kyseenalaistettiin aikansa suuria talous- ja sosiaalipoliittisia ”totuuksia”. Saksa on koulutukseltaan yhteiskuntatieteiden maisteri.
Saksa on luennoinut ja esitelmöinyt paljon muun muassa joukkotiedotuksen etiikasta, tutkivan journalismin menetelmistä, dokumentista ja todellisuudesta, rauhasta ja journalismista, EU:n haasteista journalismille sekä mediakritiikistä muun muassa Yleisradion, eduskunnan, Tampereen yliopiston, SSL:n, SAL:n, Päätoimittajien yhdistyksen, Suomen tiedottajien liiton ja erilaisten opintopiirien tilaisuuksissa.
Vuonna 1972 Saksa sai valtion tiedonjulkistamispalkinnon osana "Ajankohtaisen kakkosen" työryhmää. Vuonna 1981 hän sai yhdessä Vesa Toijosen ja Eero Ojanperän kanssa Vuoden paras tv-ohjelma -palkinnon ohjelmasta "Uurnilla tavataan". "Maailma sanojen vankina" -ohjelmasta Saksa ja työryhmä saivat Ylen Kouran kunniamaininnan vuonna 1993 ja toisen sijan vuoden parhaiden tv-ohjelmien Telviskisassa vuosina 1992 ja 1993. Saksa ja "Maailma sanojen vankina" -ohjelman työryhmä saivat Vuoden Kiila -palkinnon vuonna 1994 ja Journalistiliiton Sananvapauden kunniastipendin ja -miekan 1995. Vuonna 1997 Saksa sai Suomen Mielenterveysseuran 100-vuotisjuhlapalkinnon tunnustuksena luovasta toiminnasta, joka on edistänyt mielen mahdollisuuksia.
Viiruapotti

Viiruapotti ("Melitograis gilolensis") eli aiemmalta nimeltään viirukaljumesikko on mesikoiden heimoon kuuluva varpuslintu. 
Levinneisyys.
Viiruapottia tavataan Indonesiassa. Lajia on kuvattu suhteellisen yleiseksi, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Tumma-apotti

Tumma-apotti ("Philemon meyeri") eli aiemmalta nimeltään tummakaljumesikko on mesikoiden heimoon kuuluva varpuslintu. 
Levinneisyys.
Tumma-apottia tavataan Indonesiassa ja Papua-Uudessa-Guineassa. Lajin ei uskota olevan vaarassa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Ranta-apotti

Ranta-apotti ("Philemon brassi") eli aiemmalta nimeltään rantakaljumesikko on mesikoiden heimoon kuuluva varpuslintu. 
Levinneisyys.
Ranta-apottia tavataan pienellä alueella Indonesiassa. Lajin populaation uskotaan olevan pieni. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Eteläntöyhtökarakara

Eteläntöyhtökarakara ("Caracara plancus") on etelän yleinen iso haukkalintu. Eteläntöyhtökarakara on hiljattain erotettu omaksi lajikseen pohjantöyhtökarakarasta ("Caracara cheriway").
Ulkonäkö ja koko.
Eteläntöyhtökarakara on hiljattain erotettu omaksi lajikseen ja se eroaa lähisukulaisestaan pohjantöyhtökarakarasta ("Caracara cheriway") mm. tummemman päälaen ja niukemmin juovikkaan selän, rinnan ja alaperän perustella. 
Levinneisyys ja elinympäristö.
Eteläntöyhtökarakara on melko yleinen kaikkialla Kaakkois-Brasiliassa. 
Ravinto.
Syö lihaa.
Keltakurkkuapotti

Keltakurkkuapotti ("Philemon citreogularis") eli aiemmalta nimeltään kaljumesikko on mesikoiden heimoon kuuluva varpuslintu. 
Levinneisyys.
Keltakurkkuapottia tavataan Australiassa ja Indonesiassa. Lajin on kuvattu olevan mahdollisesti yleinen. Sen kannankehitys on vakaa, ja laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Timorinapotti

Timorinapotti ("Philemon inornatus") eli aiemmalta nimeltään timorinkaljumesikko on mesikoiden heimoon kuuluva varpuslintu. 
Levinneisyys.
Timorinapottia tavataan Indonesiassa ja Itä-Timorissa. Lajia on kuvattu yleiseksi, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Molukkienapotti

Molukkienapotti ("Philemon fuscicapillus") eli aiemmalta nimeltään molukkienkaljumesikko on mesikoiden heimoon kuuluva varpuslintu. 
Levinneisyys.
Molukkienapottia tavataan Indonesiassa. Laji on luokiteltu silmälläpidettäväksi, koska sen populaatio on pienenemässä elinympäristöjen tuhoutumisen takia.
Kainardža

Kainardža (, ) on kylä Bulgarian Dobrudžassa Silistran alueella Silistran kaakkoispuolella. Sen pinta-ala on 44,871 km². Vuonna 2012 kylässä oli 668 asukasta ja asukastiheys oli 14,9 henkeä neliökilometriä kohden. Asukasmäärä supistui 1,75 % edellisestä vuodesta. 
Kylässä tehtiin 24. heinäkuuta 1774 Venäjän ja Turkin kesken Kutšuk Kainardžin rauha, jossa tunnustettiin muun muassa Krimin riippumattomuus Turkista.
Luciano Marin

Luciano Marin (9. joulukuuta 1931 Rooma – 12. marraskuuta 2019) oli italialainen näyttelijä.
Puhdasotsainen ja urheilullinen hyvän perheen poika aloitti uransa Pietro Germin elokuvassa "L’uomo di paglia" (”Olkinukke”, 1958). Hän esitti ihanteellisia poikaystäviä komedioissa, joista parhaita ovat "Primo amore" (”Ensirakkaus”, 1958) ja "I tartassati" (”Ahdistetut”, 1959). Marinista povattiin aikansa teini-idolia, mutta hänen uransa kääntyi pian laskuun. Hän näytteli useissa seikkailuelokuvissa, kunnes vetäytyi alalta 1960-luvun puolivälissä.
Supermicro

Supermicro (myös Super Micro Computer) on tietokonelaitteistoja suunnitteleva, kehittävä, tuottava ja myyvä yhdysvaltalainen yhtiö. Yhtiön päämaja on Kalifornian San Joséssa. Yhtiön osake on noteerattu NASDAQ-pörssissä.
Yhtiön perusti Charles Liang vuonna 1993.
Lokakuussa 2018 uutisoitiin, että yhtiö oli toimittanut asiakkailleen palvelimia joissa pintaliitoskomponentteja oli korvattu kiinalaisilla vakoilulaitteilla. Vuonna 2021 julkaistun raportin mukaan yhtiötä tutkittiin vuosia aikaisemmin yhtiöön soluttautuneiden tekijöiden vuoksi. Supermicro kertoi yhtiöön kohdistuneen tietomurtoja vuosina 2011 ja 2018. NSA:n entisen johtajan mukaan vuonna 2013 Yhdysvaltain hallinto päätti pitää löydökset salassa ja seurata hyökkäyksien etenemistä. Kahden viranomaisen mukaan tämä mahdollisti tietojen keräämisen Kiinan toiminnasta. Supermicron tietokoneiden BIOS-koodista löytyi suunnitteluvaiheessa lisättyä koodia. Joissakin tietokoneissa oli mukana mikropiirejä, jotka lisäsivät takaoven.
Syyskuussa 2024 uutisoitiin Yhdysvaltain oikeusministeriön tutkinnasta yhtiöön. Yhtiötä on syytetty vuonna 2020 kirjanpitoon liittyvistä rikkomuksista.
Tuotteet.
Yhtiön tuotteisiin kuuluvat muun muassa palvelimet, työasemat, tallennusjärjestelmät, tietoliikennelaitteet, virtalähteet ja niiden osat.
Kevyt Kanava

Kevyt Kanava Oy on yksityinen, radiotoimintaa harjoittanut mediatalo. Se sijaitsee Lapualla ja toimi pääosin Etelä- ja Keski-Pohjanmaan alueella.
Elokuussa 2019 Sanoma Media Finland ilmoitti ostavansa Kevyt Kanava Oy:n radiotoiminnot. Kanavat liitettiin osaksi Nelonen Mediaa syyskuun 2019 alussa.
Kevyt Kanava aloittaa Classic Hits -radiokanavan lähetykset maaliskuun lopussa 2023.
Kanavat.
Kevyt Kanava hallinnoi alla olevia kanavia:
Rudolf Buchheim

Rudolf Buchheim (1. maaliskuuta 1820 – 25. joulukuuta 1879) oli saksalainen farmakologian professori Tartossa ja myöhemmin Gießenissä. Buchheimia pidetään ensimmäisenä modernin farmakologian edustajana. Hän hyväksyi kirjoittamaansa oppikirjaan vain sellaiset lääkkeet, joille voitiin tieteellisesti osoittaa tehoa. 
Buchheim tuli vuonna 1847 Tarton yliopiston ensimmäiseksi farmakologian professoriksi ja aloitti kotinsa kellarissa aktiivisen tutkimustyön. Hän jakoi lääkkeet niiden vaikutusten mukaan eikä kasvitieteellisen systematiikan mukaan. Hän pyrki selittämään lääkkeinä käytettävien kemikaalien vaikutukset niiden fysikaalis-kemiallisten ominaisuuksien perusteella. Tästä alkoi kriittinen farmakodynamiikka, joka hänen kuuluisiksi tulleiden oppilaidensa kuten Oswald Schmiedebergin aikana johti lääkeaineiden vaikutusmekanismien ymmärtämiseen ja reseptoriteorian syntymiseen.
Liigacup 1994

Liigacup 1994 oli ensimmäinen järjestetty Suomen jalkapallon Liigacup. Myöhemmistä vuosista poiketen se pelattiin liigakauden jälkeen lokakuun kolmen viimeisen viikon aikana. Kilpailuun osallistuivat Veikkausliigan kuusi parasta joukkuetta TPV, MyPa, HJK, FC Jazz, RoPS ja FC Haka. Liigan kaksi parasta TPV ja MyPa selviytyivät suoraan välieriin.
Liigacupin voittaja HJK sai rahapalkintona 100 000 markkaa. FC Jazzin ja Rovaniemen Palloseuran välinen ensimmäisen kierroksen ottelu ratkesi jatkoajalla niin sanottuun kultaiseen maaliin.
Parhaat maalintekijät.
3 maalia:
2 maalia:
Anne-Catharina Vestly

Anne-Cath(arina) Vestly (15. helmikuuta 1920 Åmot, Hedmark, Norja – 15. joulukuuta 2008 Nedre Eiker, Buskerud, Norja) oli norjalainen lastenkirjailija ja näyttelijä. Myöhemmällä iällä hänestä tuli kansallinen ikoni ja hän sai norjalaisen kulttuurielämän merkittävimpiä huomionosoituksia. Vestly osasi nähdä ja kokea maailmaa lapsen näkökulmasta ja antaa sille sellaisen kielellisen ilmaisun, jota lapsi ymmärtää.
Vestlyn isä oli kirjailija Mentz Oliver Schulerud (1876–1931), hänen veljensä oli kirjailija Mentz Schulerud ja puolisonsa kuvataiteilija ja kuvittaja Johan Vestly.
Isän varhainen kuolema leimasi hänen elämäänsä. Perhe asui useilla paikkakunnilla, ennen kuin asettui Lillehammeriin, jossa Vestly suoritti examen artiumin 1939. Samana vuonna hän muutti Osloon ja hakeutui teatteripiireihin, missä hän tapasi Johan Vestlyn. He menivät naimisiin 1946, ja myöhemmin Johan Vestly kuvitti hänen kirjojaan. Vestly aloitti Studioteateretissa 1945, jossa hän työskenteli viisi vuotta. Vuonna 1950 hän sai ensimmäisen tehtävänsä Norjan radiossa (NRK) Lørdagsbarnetimenissa, ja näin alkoi hänen elämänmittainen työnsä radion lastenohjelmissa.
Lastenohjelma "Barnetimen for de minste" alkoi 1952, ja siitä tuli tärkeä taiteellinen kanava paitsi esimerkiksi Thorbjørn Egnerille ja Alf Prøysenille, myös ja ennen kaikkea Vestlylle yli 50 vuodeksi. Lastentunnit saivat kirjallisen muodonkin, ja siten Vestlystä kehittyi kirjailija. Hänen esikoisteoksensa "Ole Aleksander Filibom-bom-bom" ilmestyi 1953, ja aikaa myöten hänestä tuli Norjan tuotteliain ja suosituin lastenkirjailija, jonka kirjat rikkoivat perinteisen lastenkirjallisuuden muodon. Päähenkilö Ole Aleksanderin myötä lapset samastuivat kaupunkielämään. Myöhemmissä kirjoissa päähenkilöksi nousi isoäiti, josta kertova sarja alkoi kirjalla "Kahdeksan pientä, kaksi suurta ja kuorma-auto" vuonna 1957. Sarjaa dramatisoitiin myöhemmin sekä näyttämölle että elokuvaan Vestly itse pääroolissa isoäitinä. Lähiöelämää kuvaavissa kirjoissa Vestly loi Tirilltoppen-nimisen yhteisön, ja niissä hän käsittelee monenlaisia lapsen elämänpiirissä esiintyviä asioita, kuten kuinka työelämä ja työnjako ovat ristiriidassa perinteisten sukupuoliroolien kanssa. Häntä on arvosteltu liiallisesta idyllin luomisesta, mutta toisaalta hän on herättänyt mediamyrskyn 1953, kun hän yhtenä ensimmäisistä kertoi radio-ohjelmassa, mistä lapset tulevat.
Vestlyn kirjailijanura jatkui vielä 2000-luvulla, ja tuotanto käsittää lähes 50 nimikettä. Hän oli lasten puolestapuhuja norjalaisessa lastenkirjallisuudessa 50 vuoden ajan, ja hänen kirjojaan on käännetty lukuisille kielille. Johan Vestlyn kuoleman jälkeen hän kuvitti kirjojaan itse. Hän kirjoitti omasta elämästään muistelmakirjat "Lappeteppe fra en barndom" (1990) ja "Nesten et helt menneske – lappeteppe 2" (2000).
Vestlyn tarinat ovat tunnettuja myös lastenelokuvista, kuten "Puukamu" (2009) ja "Puukamun häähumu" (2010).
Berner Oberland-Bahn

Berner Oberland-Bahn (lyhenne BOB) on rautatie Keski-Sveitsissä Interlakenin eteläpuolella. Rautatien omistaa Berner Oberland-Bahnen AG, jonka omistuksessa on myös toinen rautatie samalla seudulla, Schynige Platte-Bahn.
Historiaa.
Berner Oberland-Bahnin rata Interlaken Ostista Zweilütschinenin kautta Grindelwaldiin ja Lauterbrunneniin otettiin käyttöön 1.7.1890. Rata sähköistettiin vuonna 1914. 
Rataverkko.
Berner Oberland-Bahnin rataverkon pituus on 23,7 kilometriä. Rataverkko on kapearaiteinen (1 000 mm). Radan suurin jyrkkyys on 120 ‰ ja radalla on hammasratasosuuksia. Radan käyttöjännite on tasajännite, 1 500 V.
Yhtiön rata ei liity teknisesti muihin rautateihin, mutta vaihtoyhteyksiä on muiden ratojen juniin useita:
Junaliikenne.
Berner Oberalpbahnin junat kulkevat ½ tunnin välein. Interlakenin ja Zweilütschinenin välillä kulkee yksi juna, joka vuorille mennessä jaetaan Zweilütschinenissä kahtia. Vastaavasti alaspäin tullessa junat yhdistetään. Matka Interlaken Ostista Lauterbrunneniin kestää 20 minuuttia ja Grindelwaldiin 34 minuuttia, alaspäin tullessa minuutin kauemmin.
Now That’s What I Call Music! 87

Now That’s What I Call Music! 87 tai Now! 87 on Now!-albumisarjan 87:s albumi. Se julkaistiin Irlannissa 4. huhtikuuta ja Isossa-Britanniassa 7. huhtikuuta 2014 ja siinä on aiempien albumien tapaan kaksi CD-levyä.
"Now 87" sisältää kymmenen singleä, jotka ovat päässeet Britannian singlelistan ensimmäiselle sijalle: "Happy", "", "Money On My Mind", "She Looks So Perfect", "Wrecking Ball", "Skyscraper", "Timber", "Tsunami (Jump)", "Under Control" ja "I Got U".
Vihersammakko

Vihersammakko eli syötävä sammakko ("Pelophylax" kl. "esculentus", aiemmin "Rana esculenta") on eurooppalainen sammakkolaji, jota käytetään ihmisravintona. Sille on ehdotettu uutta suomenkielistä nimeä "ruokasammakko".
Vihersammakko ei ole varsinaisesti oma lajinsa, vaan mölysammakon ja lessonansammakon risteytymisen tuloksena syntynyt lisääntymiskykyinen hybridi.
Vihersammakkoa tavataan Länsi-, Keski- ja Itä-Euroopassa. Sitä on lisäksi istutettu Britanniaan ja Espanjaan. 2000-luvulla vihersammakoita on löydetty myös Suomesta Turun seudulta. Suomessa vihersammakot katsotaan vieraslajeiksi, joista on haittaa kotoperäisille lajeille muun muassa ravintokilpailun vuoksi.
Suomessa vihersammakoiden ravntoa on tutkittu DNA-analyysillä, koska pienten saalislajien erottelu on muuten hyvin vaikeaa.
Rifampisiini

Rifampisiini (C43H58N4O12) on puolisynteettinen antibiootti. Yhdiste on laajakirjoinen antibiootti, joka tehoaa moniin sekä grampositiivisiin että gramnegatiivisiin bakteereihin. Sitä käytetään erityisesti tuberkuloosin hoidossa.
Rakenne ja käyttö.
Rifampisiinin esiaste rifamysiini S eristettiin 1950-luvun lopulla maaperässä elävästä "Streptomyces mediterranei" -bakteerista. Rifamysiini kuuluu niin sanottuihin ansamakrolideihin, ja rifampisiini on sen N-amino-N'-metyylipiperatsiinihydratsonijohdannainen. Rifampisiini on huoneenlämpötilassa punertava kiteinen jauhe, joka liukenee veteen vain pienissä määrin, mutta on liukoinen orgaanisiin liuottimiin. Rifampisiinin antibioottinen vaikutus perustuu siihen, että yhdiste sitoutuu bakteerien RNA-polymeraasia. Tämä johtaa RNA:n synteesin estymiseen ja bakteerisolujen kuolemaan. Nisäkkäiden RNA-polymeraasit eivät sisällä samaa aminohapposekvenssiä, joten yhdiste ei vaikuta niiden RNA-synteesiin.
Rifampisiini tehoaa useisiin bakteereihin. Näitä ovat grampositiivisista bakteereista stafylokokit, streptokokit ja pneumokokit ja gramnegatiivisista bakteereista mykobakteerit, "Haemophilus influenzae" ja "Neisseria"-suvun lajit. Rifampisiinia käytetään erityisesti tuberkuloosin hoidossa yhdessä isoniatsidin kanssa. Sitä voidaan käyttää myös lepran hoitoon ja aivokalvontulehduksen ehkäisyyn.
Haitta- ja yhteisvaikutukset.
Rifampisiini on yleisesti ottaen hyvin siedetty lääkeaine. Tyypillisimmät haittavaikutukset ovat maksan toimintahäiriöt, mikä näkyy kasvaneena transaminaasiaktiivisuutena. Harvinaisempia sivuvaikutuksia ovat munuaistoksisuus ja kuumeilu. Yhdiste voi värjätä elimistön eritteet kuten virtsan ja syljen punertaviksi, mutta tämä on vaaratonta. Bakteerit saattavat kehittää resistenssin rifampisiinia vastaan. Resistenssi kehittyy melko hitaasti, mutta on yleinen. Tämän vuoksi rifampisiinia käytetään yleensä muiden antibioottien kanssa. Rifampisiini aktivoi voimakkaasti maksan CYP3A4-entsyymiä, mikä voi nopeuttaa muiden lääkeaineiden metaboliaa ja siten heikentää niiden tehoa.
Samanaikainen rifampisiinin käyttö voi pienentää mm. seuraavien lääkeaineiden pitoisuuksia: Amiodaroni, beetasalpaajat, digoksiini, digitoksiini, disopyramidi, enalapriili, kalsiumkanavan salpaajat, kinidiini, losartaani, meksiletiini, propafenoni, tokainidi, atovakoni, atsoli-sienilääkkeet, antiretroviraaliset HIV-lääkkeet, dapsoni, delavirdiini, doksisykliini, erytromysiini, klaritromysiini, kloramfenikoli, meflokiini, tsidovudiini, terbinafiini, atsatiopriini, glukokortikoidit, siklosporiini, sulfasalatsiini, takrolimuusi, barbituraatit, bentsodiatsepiinit, buspironi, fenytoiini, haloperidoli, klotsapiini, lamotrigiini, metadoni, nortriptyliini, opioidit, tsolpideemi, etinyyliestradioli, feksofenadiini, levotyroksiini, noretindroni, ondansetroni, repaglinidi, selekoksibi, statiinit (kuten simvastatiini ja fluvastatiini), sulfonyyliureat, tadalafiili, tamoksifeeni, teofylliini, tropisetroni ja varfariini.
Vihersammakot

Vihersammakot ("Pelophylax") on aitosammakoiden heimoon kuuluva suku. Sukuun kuuluvia Suomessakin tavattuja lajeja ovat:
Muita sukuun kuuluvia lajeja:
Sing When You’re Winning

Sing When You're Winning on brittiläisen laulaja-lauluntekijä Robbie Williamsin kolmas studioalbumi.
Taustaa.
Kun Williams oli julkaissut hänen aiemman albuminsa, I’ve Been Expecting Youn vuonna 1998 ja aloittanut kiertueen vuonna 1999, hän löysi jonkin verran aikaa miettiä että mikä voisi olla hänen kolmas studioalbuminsa. Albumin nimi viittaa samannimiseen jalkapalloilukappaleeseen, koska Williams halusi ilmaista olevansa Port Vale F.C.:n fani. Albumin kansikuva sisältää muutamia kuvia Williamsistä juhlimassa pokaalin saamista Chelsean stadionilla, Stamford Bridgessä. Levylle julkaistuista kappaleista mikään ei ole kuitenkaan samanniminen levyn kanssa tai levyn nimeen liittyviä, sillä Williams vaihtoi niiden nimet ja sanoitukset. Albumin kuvat Williamsistä otti valokuvaaja Paul M. Smith. Loka- ja marraskuussa 2000 Williams teki kiertueen Kylie Minoguen kanssa ympäri Britanniaa edistääkseen albumin myyntiä myymällä sitä joka esiintymispaikassa.
Kaupallinen vastaanotto.
Kun albumi julkaistiin elokuussa 2000, siitä tuli heti menestys Isossa-Britanniassa, saavuttaen ensimmäisellä viikollaan listan ensimmäisen sijan ja samalla viikolla se myi jo tuplaplatinaa. Albumi saavutti listan kärjen myös Uudessa-Seelannissa, Irlannissa, Saksassa sekä pääsi kymmenen parhaan joukkoon Argentiinassa, Itävallassa, Australiassa, Suomessa, Meksikossa, Ruotsissa sekä Sveitsissä. Albumi pysyi 91 viikon ajan Britannian singlelistalla, myyden jo pelkästään Britanniassa 2.4 miljoonaa kappaletta sekä saavuttaen kahdeksankertaista platinaa. Albumista tuli myös valtion parhaiten myynyt albumi vuonna 2000 sekä 51 parhaiten myynyt albumi Britannian historiassa. Maailmanlaajuisesti albumia myytiin yli 6 miljoonaa kopiota. Albumi saavutti myös pieneksi koituneen menestyksen Yhdysvalloissa, saavuttaen 110. sijan Billboard 200-listalla.
Kriittinen vastaanotto.
Kokonaisuudessaan kriittinen vastaanotto "Sing When You're Winning"-albumilla oli positiivista. Metacriticin keskiarvoksi muodostui 11 arvostelun pohjalta 69/100.
Ōyama Iwao

Ōyama Iwao (12. marraskuuta 1842 Kagoshima – 10. joulukuuta 1916) oli japanilainen ruhtinas ja sotamarsalkka. Venäjän–Japanin sodan aikana vuosina 1904–1905 hän komensi Japanin armeijaa Mantšuriassa.
Ōyama kuului kagoshimalaiseen mahtisukuun, ja hän oli samuraikomentaja Saigō Takamorin serkku. Ōyama kunnostautui upseerina vuoden 1868 Meiji-restauraation yhteydessä, ja hänet lähetettiin Eurooppaan opiskelemaan sotilastaktiikkaa. Vuosien 1870–1871 Ranskan–Saksan sodan aikana hän toimi Japanin sotilastarkkailijana saksalaisten puolella. Saatuaan ylennyksen kenraalimajuriksi hän palasi Ranskaan suorittamaan lisäopintoja. Satsuman kapinan kukistamisen yhteydessä Ōyama komensi ensimmäistä prikaatia. Hänet ylennettiin vuonna 1878 kenraaliluutnantiksi, ja hän toimi vuosina 1880–1895 Japanin sotaministerinä. Hän sai 1884 kreivin arvon ja 1891 ylennyksen kenraaliksi.
Vuosien 1894–1895 Kiinan–Japanin sodassa Ōyama komensi Japanin 2. armeijaa, joka nousi maihin Liaotungin niemimaalla ja valtasi rynnäköllä Port Arthurin 21. marraskuuta 1894. Lyötyään perääntyvät kiinalaiset useissa muissakin taisteluissa hän siirtyi vuodenvaihteessa 3. armeijan komentajaksi. Ylitettyään tammikuun 1895 lopussa Bohainmeren hän nousi maihin Shantungin niemimaalla ja valtasi 10. helmikuuta kolmen viikon piirityksen jälkeen Weihaiwein tärkeän sotasataman. Tämän sodan jälkeen Ōyama sai markiisin arvon. Vuonna 1898 hänet nimitettiin pääesikunnan päälliköksi ja ylennettiin sotamarsalkaksi ("gensui").
Venäjän–Japanin sodan puhjettua Ōyama nimitettiin helmikuussa 1904 Mantšuriaan lähetetyn armeijan komentajaksi. Hänen suunnitelmansa mukaan kolme armeijaa etenisi Korean niemimaan länsirannikolta ja Liaotungin niemimaan itärannikolta kohti Liaoyangia, ja samanaikaisesti Port Arthur vallattaisiin venäläisiltä. Port Arthur kesti japanilaisten piiritystä odottamattoman pitkään, mutta muilta osin Ōyaman suunnitelma toteutui. Ōyama siirtyi heinäkuussa 1904 Tokiosta Mantšuriaan johtamaan operaatioita. Hänen johdollaan japanilaiset voittivat Liaoyangin, Shahon ja Mukdenin taistelut, joista viimeinen ratkaisi sodan heidän edukseen. Ōyama vetäytyi vuonna 1906 sotilaspalveluksesta. Seuraavana vuonna hän sai ruhtinaan ("kōshaku") arvon. Vuodesta 1914 hän toimi keisarillisena sinetinhaltijana.
Nuorena upseerina Ōyama valitsi vuonna 1868 irlantilaisen John William Fentonin pyynnöstä sanat Kimi ga yo -lauluun, jonka Fenton sävelsi. Siitä tuli vuonna 1880 Japanin kansallislaulu.
Nitor

Nitor Group Oy on vuonna 2007 perustettu suomalainen ohjelmistoyritys. Nitor Groupin liiketoiminnoista Nitor Creations kehittää sähköisen liiketoiminnan ratkaisuja ja Nitor Delta kouluttaa ketteriä menetelmiä ja valmentaa organisaatioita ketterään malliin.
Historia.
Nitor perustettiin 2007 ja on yksi Suomen nopeimmin kasvaneista ohjelmistoyrityksistä. Talentumin Tivi-lehti valitsi yrityksen 250 suurimman tietoalan yrityksen joukosta vuoden Tivi-yritykseksi vuonna 2014. Yritys on sijoittunut kolmena peräkkäisenä vuonna (2012–2014) Deloitten Technology Fast 50 -kilpailun päälistalle.
Nitor valittiin Suomen edustajaksi European Business Award -kilpailuun vuonna 2013 ja valittiin kansalliseksi voittajaksi (National Public Champion)
Suomen Asiakastieto valitsi vuonna 2011 Nitorin Uudenmaan vahvimmaksi yritykseksi Suomen Asiakastieto on rankannut Nitorin Suomen Vahvimpien yritysten joukkoon 2008–2015.
Ernst &amp; Young valitsi Nitorin aluevoittajaksi Uudeltamaalta Suomen Entrepreneur of the Year 2012 -kilpailussa
Riippumattoman tutkimusyhtiö Onwayn asiakastyytyväisyysmittauksissa Nitorin asiakastyytyväisyys on ollut Onwayn historian korkeinta Suomessa IT-alalla. 
Nitor sijoittui vuoden 2017 Suomen parhaat työpaikat -kilpailussa keskisuurten sarjassa toiseksi.
Taivallahden kasarmit

Taivallahden kasarmit ovat Helsingin Taivallahdessa Taka-Töölössä sijaitseva kasarmialue, jossa toimi aiemmin muun muassa Helsingin Autokomppania (HelAutoK), joka oli osa Kaartin Jääkärirykmenttiä.
Funktionalistista tyylisuuntausta edustavat rakennukset ovat arkkitehti Martta Martikaisen suunnittelemat, ja ne valmistuivat vuosina 1935–1938. Vuonna 1939 kasarmin yhteyteen valmistui Märtha Lilius-Tallrothin suunnittelema korjauspaja.
Toiminta kasarmeissa päättyi 2000-luvun alkupuolella, ja viimeiset varusmiehet poistuivat vuonna 2012, kun Kaartin soittokunta siirtyi Finlandia-talolle. 
Vuonna 2014 Senaatti Kiinteistöt myi kasarmialueen kiinteistöt Auratum Kiinteistöille. Vuosien 2015–2017 aikana vanhat rakennukset saneerattiin hoivakodiksi, päivittäistavarakaupaksi ja loft-asunnoiksi. Hoivakodiksi saneeratun kasarmirakennuksen sekä autohalliin rakennetun päivittäistavarakaupan kiinteistöt myytiin valmistumisen jälkeen Veritas Eläkevakuutukselle. Hoivakotia operoi Tavallahden Helmi nimellä Mikeva, sittemmin Attendo.
Museovirasto on listannut kasarmit valtakunnallisesti merkittävien rakennettujen kulttuuriympäristöjen luetteloon, ja Docomomo on valinnut ne modernin arkkitehtuurin merkkikohteeksi Suomessa.