tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Elisabet Vaasa

Ruotsin prinsessa Elisabet Vaasa (4. huhtikuuta 1549 – 19. marraskuuta 1597) oli Ruotsin kuningas Kustaa Vaasan ja kuningatar Margareetan tytär. Heidän kymmenestä lapsestaan Elisabet oli yhdeksäs. Hänen veljensä Juhana III ja Kaarle IX toimivat vuoroillaan Ruotsin kuninkaina, kuten myös hänen velipuolensa Eerik XIV. 
Elämä.
Prinsessa sai hyvän kasvatuksen ja oli erittäin musikaalinen. Päinvastoin kuin vanhempaa sisartaan Sofia Vaasaa, Elisabetia on kuvailtu tasaiseksi ja onnelliseksi ihmiseksi. Häntä pidettiin eräänä Euroopan "täydellisimmistä" prinsessoista, ja hän sai useita avioliittotarjouksia, muun muassa Toscanan suurherttualta Francesco I:ltä. Jo vuonna 1562 Elisabet kihlattiin Mecklenburgin herttuan Kristoferin kanssa, mutta tämän jouduttua pitkäksi aikaa puolalaisten vangiksi Elisabetin veli Juhana III purki kihlauksen. 
Syksyllä 1573 Eerik XIV:n uskottu valtaneuvos Charles de Mornay johti salaliittoa Juhanaa vastaan. Myös Elisabet oli mukana salaliitossa, ja muut liittoon kuuluvat kokoontuivat usein hänen luonaan. He suunnittelivat, että Juhana murhattaisiin eräässä skotlantilaisille palkkasotureille järjestetyssä läksiäisjuhlassa, minkä jälkeen Eerik vapautettaisiin, kruunu siirtyisi joko hänelle tai Kaarlelle ja Charles de Mornay paljastaisi, mihin Eerik oli piilottanut kulta-aarteen. On epäselvää, kenelle kruunu olisi siirtynyt. Suunnitelma epäonnistui, koska de Mornay unohti antaa palkkasotureille merkin toimia.
Elisabet sai vuonna 1574 avioliittotarjouksen Ranskan Henrik III:lta, mutta suunnitelma kariutui Henrikin päädyttyäkin toiseen morsianehdokkaaseen.
Elisabet piti omaa hoviaan Tukholmassa, eikä masentunut epäonnistuneesta avioliittosuunnitelmasta. Hän vastasi veljiensä aviottomien lasten kasvatuksesta. Vuonna 1577 Mecklenburgin herttua vapautui vankeudestaan ja esitti Elisabetille uuden kosinnan. Ilmenneiden ongelmien johdosta häitä vietettiin vasta 7. toukokuuta 1581, jolloin Elisabet oli 32-vuotias. Pariskunta asettui asumaan Mecklenburgiin, missä oleilunsa aikana Elisabet perusti kirjaston, toimi välittäjänä sisarustensa kiistoissa ja synnytti pariskunnan ainoan lapsen, Margareta Elisabetin. Kristofer kuoli maaliskuussa 1592 ja Elisabet palasi tyttärensä kanssa Ruotsiin kysyäkseen veljiltään apua uuden avioliiton järjestämiseksi. Myös taloudelliset ongelmat vaikuttivat Elisabetin päätökseensä palata Ruotsiin; hänen myötäjäisiään ei ollut koskaan maksettu. Vuonna 1594 hän sai asuttavakseen Norrköpingshusin kartanon veljeltään Kaarle IX:ltä.
Elisabet kuoli yllättäen vuonna 1597 kesken avioliittoneuvottelujen. Hänet on haudattu Uppsalan tuomiokirkkoon. 
Lapset.
Elisabet sai yhden tyttären Mecklenburgin herttuan Kristoferin kanssa.
Daniel Ayala

Daniel Sánchez Ayala (s. 7. marraskuuta 1990 El Saucejo, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Ayala edustaa Englannin mestaruussarjassa pelaavaa Nottingham Forestia lainalla Englannin Valioliigan Norwich Citystä.
Ayala on Sevillan kasvatti, joka siirtyi Liverpooliin vuonna 2007. Hän nousi edustusjoukkueeseen kaudella 2009–2010, jonka aikana hän pelasi viisi Valioliigan ottelua. Kauden 2010–2011 hän pelasi lainalla muissa seuroissa, syyskaudella Hull Cityssä ja kevätkaudella Derby Countyssa, yhteensä 29 Englannin mestaruussarjan ottelua ja teki niissä yhden maalin. Ayala on edustanut Espanjan alle 21-vuotiaiden maajoukkuetta. Ayala siirtyi Liverpoolista Norwich Cityyn noin 800 000 punnan siirtosummalla ja solmi nelivuotisen sopimuksen seuran kanssa. Siirto vahvistettiin 16. elokuuta 2011.
The Six Teens

”The Six Teens” on brittiläisen Sweet-yhtyeen vuonna 1974 julkaistu kappale ja single. Se on myös samana vuonna ilmestyneen "Desolation Boulevard" -studioalbumin avausraita.&lt;ref name="Väistö, Perttunen/44"&gt;Väistö, Perttunen 2003, s.44.&lt;/ref&gt; Kappaleen ovat kirjoittaneet Nicky Chinn ja Mike Chapman, kuten kaikki yhtyeen vuosien 1971–1974 singlet.&lt;ref name="Väistö, Perttunen/43"&gt;Väistö, Perttunen 2003, s.43.&lt;/ref&gt; 
Kappale on yksi Sweetin tunnetuimmista, ja se oli kohdistettu erityisesti teini-ikäiseen yleisöön, sillä imagonmuutoksista huolimatta yhtyeen suurimmat ihailijat olivat edelleen pääasiassa nuorisoa.&lt;ref name="Väistö, Perttunen/43"&gt;Väistö, Perttunen 2003, s.43.&lt;/ref&gt; Sweetin kitaristin Andy Scottin mielestä ”The Six Teens” on kaikkien aikojen paras Chinn/Chapman-kappale.
Julkaisu ja vastaanotto.
”The Six Teens” ilmestyi singlenä heinäkuussa 1974. Sekä Euroopassa että Yhdysvalloissa julkaisijana toimi RCA Records.&lt;ref name="Väistö, Perttunen/138"&gt;Väistö, Perttunen 2003, s.138.&lt;/ref&gt; Britanniassa singlen sijoitus oli 9. Länsi-Saksassa kappale ylsi neljänneksi katkaisten samalla siellä yhtyeen kuuden peräkkäisen ykkössinglen putken. ”The Six Teens” ylsi top 10:een ainakin kymmenessä maassa. Rateyourmusic.com-sivuston käyttäjien arvostelujen perusteella ”The Six Teens” on vuoden 1974 110:nneksi paras singlenä julkaistu kappale.
Singlen B-puoli oli yhtyeen itse kirjoittama melodinen ”Burn on the Flame”, jonka on sanottu olevan tasavertainen ”The Six Teensin” kanssa. Yhtye esitti kappaletta livesetissään vielä 1990-luvullakin.&lt;ref name="Väistö, Perttunen/43"&gt;Väistö, Perttunen 2003, s.43.&lt;/ref&gt;
Kappaleet singlellä.
A-puoli
B-puoli
Limapääkalat

Limapääkalat (Beryciformes) on viuhkaeväisiin kuuluva kalalahko. Lahkoon kuuluvia lajeja tavataan kaikista valtameristä.
Taksonomia.
Limapääkalojen luokitus on epäselvää ja erityisesti sukulaissuhteet okakalojen lahkon (Stephanoberyciformes) heimoihin ovat epäselvät. Eräät tutkijat sijoittavat osan näiden lahkojen heimoista lahkoon Trachichthyiformes. Varhaisimmat tähän lahkoon kuuluvien kalojen fossiilit on ajoitettu myöhäiselle liitukaudelle. Nykyään lahkoon kuuluu yhdeksän heimoa, joissa on lajeja lähteestä riippuen yhteensä 120–144.
Tyypillisiä piirteitä.
Limapääkaloilla on sekä kehittyneiden että alkeellisten viuhkaeväisten piirteitä. Niiden uimarakko, suomut ja evien ruodot muistuttavat ahvenkaloja. Niiden kitaluut taas muistuttavat alkeellisempien viuhkaeväisten luita. Lahkon heimoille ovat tyypillisiä suurikokoinen pää ja kookkaat silmät. Päässä voi olla myös limaonteloita, valoelimiä ja varsinkin poikasilla piikkejä. Kaikille lahkon heimoille on yhteistä silmäkuopan ylä- ja alapuolisten aistikanavien muunnos, jota kutsutaan Jabukowskin elimeksi.
Attenborough

Attenborough voi tarkoittaa sukunimenä:
Attenborough voi tarkoittaa myös:
Juha Aro

Juha Aro (s. 1974) on vuodesta 2001 alkaen toiminut Punkalaitumen Sanomien päätoimittajana ja on Punkalaitumen Sanomat Oy:n toimitusjohtaja. Aro on vuonna 1909 perustetun, Suomen neljänneksi vanhimman paikallislehden järjestyksessä kuudes päätoimittaja.
Aro on valmistunut Turun yliopistosta filosofian maisteriksi suomen historian alalta. Vuonna 2000 tarkastetussa opinnäytteessään hän tutki mikrohistorian ja aatehistorian näkökulmasta punkalaitumelaisen maanviljelijä Juho Lähtin toimintaa paikkakunnan julkisen elämän keskeisenä vaikuttajana. Punkalaitumen Sanomissa Aro ehti työskennellä myös jo ennen opintojaan ja niiden aikana.
Virenojan tiilitehdas

Virenojan tiilitehdas toimi Orimattilan Virenojalla vuosina 1927–1975. Tehtaan perusti lahtelainen rautakauppias K. E. Mäkelä. Tehtaan vuosituotanto oli aluksi 2,5–3,5 miljoonaa tiiltä ja myöhemmin jopa 6 miljoonaa tiiltä. Tiilitehdas oli Suomen seitsemänneksi suurin. Tehtaan valmistamia punaisia tiiliä on edelleen nähtävissä monissa vanhoissa rakennuksissa Etelä- ja Keski-Suomessa. 
Puurunkoinen tehdas tuhoutui täysin tulipalossa juhannusaattona 1975 eikä sitä enää rakennettu uudelleen. Tehdas on nykyään airsoft-pelialue.
Tehtaalla käytettiin valmiiden tiilien kuljetukseen työntö- ja sähköratoja. Savi kuljetettiin tehtaalle savenottopaikoilta 600mm kapearaiteista kenttärataa pitkin joka oli vuoteen 1950 saakka hevosvetoinen mutta myöhemmin sillä käytettiin moottorivetureita. Radalla oli käytössä veturit "Rheiner Maschinenfabrik Windhoff 779/1949", "Motor Rail Simplex 21558" ja "Motor Rail Simplex 21564". 1970-luvun alussa kenttäradalla oli 31 kuuppavaunua.
Tehtaalle johti myös 350 metriä pitkä vuonna 1960 avattu leveäraiteinen sivuraide Lahti–Loviisa-radalta.
Tony Allen (muusikko)

Tony Oladipo Allen (12. elokuuta 1940 Lagos, Nigeria – 30. huhtikuuta 2020 Pariisi) oli nigerialainen muusikko. Hän oli yksi afrobeat-musiikin pioneereista. Hän perusti vuonna 1969 Fela Kutin kanssa Africa '70 -yhtyeen, jossa toimi rumpalina ja epävirallisena musiikillisena johtajana vuoteen 1979. Kuti ja Allen olivat aiemmin tehneet yhteistyötä jo vuodesta 1964. Allen soitti Africa '70:n jälkeen vuoteen 1984 saakka Lagos-yhtyeessään ja muutti sitten Eurooppaan. Asuttuaan aluksi Lontoossa hän siirtyi vuonna 1985 Pariisiin, jossa pääsi Ray Leman ja Manu Dibangon sessiorumpaliksi.
Allenilla oli myös sooloura, jonka aikana hän muun muassa levytti afrobeatia ja myös hyödynsi dubin ja avantgarderapin vaikutteita. Hän perusti Paul Simononin, Simon Tongin ja Damon Albarnin kanssa vaihtoehtorockyhtyeen, joka julkaisi vuonna 2007 albumin "The Good, the Bad &amp; the Queen". Allen julkaisi myös Jimi Tenorin kanssa levyn "Inspiration Information, Vol. 4" (2009).
Kurko (lonkero)

Kurko, myöhemmin Fresh, oli suomalaisen Sinebrychoffin käymisteitse valmistama lonkero, joka lanseerattiin vuonna 2003. Tuotteen nimi muuttui Freshiksi elokuussa 2017, ja tuotteen valmistus ja myynti lopetettiin vuonna 2018.
Pesäpallon suomensarja 1946

Pesäpallon suomensarja pelattiin toisen kerran kaudella 1946.
Loppuottelut.
Ykkösmarkkinat.
Lohkovoittajat Nokialla
Lahden Mailaveikot nousi suoraan mestaruussarjaan. Kauhajoen Karhu ja Nokian Urheilijat kolmosmarkkinoille.
Kakkosmarkkinat.
Lohkojen kakkoset pelasivat karsintaturnauksen Myllykoskella.
Myllykosken Kilpa-Veikot ja Tampereen Pyrintö kolmosmarkkinoille.
Kolmosmarkkinat.
Pelattiin Kauhajoella.
Myllykosken Kilpa-Veikot ja Tampereen Pyrintö nousivat SM-sarjaan.
Arvostele mun illallinen

Arvostele mun illallinen, tunnettiin myös aiemmin nimellä Syödään yhdessä () on alun perin brittiläinen Channel 4:n televisio-ohjelma, joka esitettiin ensimmäisen kerran tammikuussa 2005.
Ohjelmassa neljä tai viisi henkilöä pitää vuorotellen kutsut, johon kukin isäntä tai emäntä kutsuu muut osallistujat. Mahdollisesti vieraat saavat myös tutkiskella isännän tai emännän kotia ja tavaroita. Kutsujen pitäjän on tarkoitus järjestää mahdollisimman herkulliset ja upeat kutsut, sillä vieraat arvostelevat ne pistein 1–10. Kutsujen pitäjät eivät saa tietää pisteitä, vaan ne pidetään kaikilta salassa, kunnes kaikki ovat pitäneet kutsunsa ja saaneet pisteensä. Voittaja on eniten pisteitä saanut. Voittona on 1000 punnan rahapalkinto.
Suomessa sarjaa ovat esittäneet Nelonen ja Liv. Formaatti on levinnyt laajalle, ja Suomessa nähdään paitsi brittiversiota myös ruotsalaista "Arvostele mun illallinen Ruotsissa" (Halv åtta hos mig). Lokakuussa 2011 ohjelman suomalainen versio "Arvostele mun illallinen Suomessa" alkoi Liv-kanavalla.
Suomessa esitetään lisäksi formaattia muistuttavaa ohjelmaa Neljän tähden illallinen, jossa osallistujina ovat julkisuuden henkilöt.
Ohjelmalle tyypillistä on kertoja, joka ikään kuin keskustelee osallistujien kanssa humoristiseen sävyyn ja joskus usuttaen osallistujat hieman naurunalaisiksi.
HMS Terpsichore (R33)

HMS Terpsichore (viirinumerot R33 ja F19) oli Britannian kuninkaallisen laivaston T-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa. Alus muutettiin 1952 tyypin 16 fregatiksi.
Valmistus.
Alus tilattiin maaliskuussa 1941 William Denny and Brothersilta Dumbartonista, missä köli laskettiin vielä saman vuoden lopulla 25. marraskuuta. Alus laskettiin vesille 17. kesäkuuta 1943 ja valmistui 20. tammikuuta 1944.
Palvelus.
Alus sijoitettiin 1964 poistolistalle ja myytiin BISCOlle. Alus saapui 17. toukokuuta 1966 hinattuna West of Scotland Shipbreakersille Trooniin romutettavaksi.
HMS Troubridge

HMS Troubridge (viirinumerot R00 ja F09) oli Britannian kuninkaallisen laivaston T-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa. Alus muutettiin 1955 tyypin 15 fregatiksi.
Valmistus.
Alus tilattiin 13. maaliskuuta 1941 kuudennessa hätälaivueessa () John Brown and Companyltä Clydebankistä, missä köli laskettiin vielä saman vuoden lopulla 10. marraskuuta. Alus laskettiin vesille 23. syyskuuta 1942 ja valmistui 8. maaliskuuta 1943 varustettuna laivueenjohtajaksi. 
Palvelus.
Alus poistettiin palveluksesta 27. maaliskuuta 1969 ja sijoitettiin poistolistalle. Alus saapui 5. toukokuuta 1970 "HMT Rewardin" hinaamana Cashmorelle Newportiin romutettavaksi.
Ivan Emilianov

Ivan Emilianov (s. 19. helmikuuta 1977 Chișinău) on moldovalainen yleisurheilija, joka kilpailee kuulantyönnössä.
Emilianov osallistui olympialaisiin ensimmäistä kertaa Sydneyssä 2000, jossa hän putosi finaalista jäätyään karsinnan 36. tilalle. Hän karsiutui myös MM-kisoissa 2001 ja EM-kilpailuissa 2002. Emilianov oli karsintakierroksen 25. Ateenan olympialaisissa 2004 työnnettyään kuulan 19,25 metrin päähän. Hän ei päässyt finaaliin asti myöskään Osakan MM-kisoissa 2007 eikä Pekingin olympialaisissa 2008. Sisäratojen MM-kilpailuihin hän osallistui vuosina 2004 ja 2008 ja sisäratojen EM-kilpailuihin vuosina 2002 ja 2005, jääden joka kerta karsintaan.
Emilianov jäi kiinni dopingin käytöstä vuonna 2011 ja sai kahden vuoden kilpailukiellon ajalle 21.7.2011–20.7.2013.
Henkilökohtaiset ennätykset.
"Lähde: IAAF"
HMS Tumult (R11)

HMS Tumult (viirinumerot R11 ja F121) oli Britannian kuninkaallisen laivaston T-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa. Alus muutettiin 1949-1950 tyypin 16 fregatiksi.
Valmistus.
Alus tilattiin 14. maaliskuuta 1941 kuudennessa hätälaivueessa () John Brown and Companyltä Clydebankistä, missä köli laskettiin vielä saman vuoden lopulla 16. marraskuuta. Alus laskettiin vesille 9. marraskuuta 1942 ja valmistui 2. huhtikuuta 1943.
Palvelus.
Alus sijoitettiin poistolistalle ja myytiin 1965 BISCOlle. Alus saapui 25. lokakuuta hinattuna romutettavaksi Arnott Youngille Dalmuiriin.
HMS Tuscan (R56)

HMS Tuscan (viirinumerot R56 ja F156) oli Britannian kuninkaallisen laivaston T-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa. Alus muutettiin 1952 tyypin 16 fregatiksi.
Valmistus.
Alus tilattiin 14. maaliskuuta 1941 kuudennessa hätälaivueessa () Swan Hunter and Wigham Richardsonilta Wallsendistä, missä köli laskettiin vielä samana vuonna 6. syyskuuta. Alus laskettiin vesille 28. toukokuuta 1942 ja valmistui 11. maaliskuuta 1943.
Palvelus.
Alus sijoitettiin 1965 poistolistalle ja myytiin BISCOlle. Alus saapui 26. toukokuuta 1966 hinattuna MacLellanille Bo'nessiin romutettavaksi.
HMS Tyrian (R67)

HMS Tyrian (viirinumerot R67 ja F67) oli Britannian kuninkaallisen laivaston T-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa. Alus muutettiin tyypin 16 fregatiksi.
Valmistus.
Alus tilattiin maaliskuussa 1941 kuudennessa hätälaivueessa () Swan Hunter and Wigham Richardsonilta Wallsendistä, missä köli laskettiin vielä samana vuonna 15. lokakuuta. Alus laskettiin vesille 27. heinäkuuta 1942 ja valmistui 8. huhtikuuta 1943.
Palvelus.
Alus sijoitettiin poistolistalle ja myytiin BISCOlle. Alus saapui 9. maaliskuuta 1965 hinattuna Trooniin romutettavaksi.
Antti Poikela

Antti Poikela (s. 6. huhtikuuta 1989) on suomalainen lentopalloilija. Poikela on pelannut uransa aikana kotimaisen lentopalloliigan lisäksi Italiassa, Tšekissä, Ranskassa Bulgariassa ja Saksassa. Suomessa Poikelan seuroja ovat olleet Korson Veto, Valkeakosken Isku-Veikot, Pielaveden Sampo, Hurrikaani Loimaa ja Akaa-Volley. Kaudella 2017–2018 Poikela voitti Ranskan Pro B -liigan Cannesin riveissä.
Kaudella 2025-2026 Poikela toimii Helsinki Volleyball Academyn (HVA:n) päävalmentajana lentopallon naisten 1-sarjassa.
Ura.
Poikela on kotoisina Sallasta ja on Napapiirin Pallokettujen kasvatti. Hän debytoi lentopalloliigassa kaudella 2006-2007 KoVen riveissä. KoVen pudottua sarjaporrasta alemmassa Poikela pelasi seuraavat kaudet 1-sarjassa. Kaudeksi 2009–2010 hän solmi sopimuksen Valkeakosken Isku-Veikkoihin, mistä hän siirtyi myöhemmin Pielaveden Sampoon.
Kaudella 2011–2012 Poikela pelasi Italian A2-liigassa. Sopimus Euroopan kentille varsin yllättävä, koska hänellä ei ollut allaan ainoatakaan A-maaottelua. Myöhemmin Poikela on pelannut jälleen pari kautta Sammossa, kauden Tšekin liigaa ja marraskuusta 2017 alkaen Ranskan Pro B -liigassa AS Cannesissa. Kauden 2018–2019 hän aloitti bulgarialaisessa Montana Volleyssa mutta siirtyi sieltä joulukuussa 2018 Saksaan TSV Giesen Grizzlysin joukkueeseen.
HMS Volage (R41)

HMS Volage (viirinumerot R41 ja F41) oli Britannian kuninkaallisen laivaston V-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa. Sodan jälkeen alus muutettiin tyypin 15 nopeaksi sukellusveneentorjuntafregatiksi viirinumerolla F41.
Valmistus.
Alus tilattiin 1. syyskuuta 1941 8. hätälaivueessa () J. Samuel White and Companyltä Cowesista Isle of Wightilta, missä köli laskettiin 31. joulukuuta 1942. Alus laskettiin vesille 15. joulukuuta 1943 ja valmistui 26. toukokuuta 1944 varustettuna pohjoisille merialueille.
Palvelus.
Alus osui 22. lokakuuta 1946 miinaan Korfun kanavassa. Se korjattiin Maltalla, jonka jälkeen alus siirrettiin 1949 Britteinsaarille reserviin. Alus muutettiin valmistajan telakalla sukellusveneentorjuntafregatiksi, mistä se palasi palvelukseen 1954 liitettynä Dartmouthin koulutuslaivueeseen. Vuonna 1956 alus siirrettiin reserviin Portsmouthissa. Alus sijoitettiin poistolistalle ja myytiin 28. lokakuuta 1972 BISCOlle romutettavaksi. Alus hinattiin romutettavaksi Poundsille Portchesteriin myöhemmin samana vuonna.
Chikugon provinssi

Chikugo () oli Japanin provinssi, joka kattoi nykyisen Fukuokan prefektuurin Kyūshūn saarella. Sitä ympäröivät Hizenin, Chikuzenin, Bungon ja Higon provinssit.
Sengoku-kaudella provinssi jakaantui kahteen läänitykseen, joista eteläistä osaa hallitsi Tachibana-klaani ja pohjoista Arima-klaani.
55 Cancri f

55 Cancri f on noin 41 valovuoden päässä Maasta sijaitsevaa tähteä 55 Cancri A kiertävä eksoplaneetta Ravun tähdistössä. Se on viides tähtijärjestelmästä löydetty planeetta ja etäisyyden mukaan neljäs tähdestä. 55 Cancri f oli ensimmäinen eksoplaneetta, jonka tunnuskirjain oli "f".
Löytäminen.
55 Cancri f:n löytämisestä mainittiin ensimmäisen kerran American Astronomical Societyn kokouksessa huhtikuussa 2005, kuitenkin uutinen planeetan löytämisestä kerrottiin julkisuuteen vasta vuonna 2007. 55 Cancri f oli ensimmäinen eksoplaneetta, jonka kiertoradan tiedettiin olevan kokonaan elinkelpoisella vyöhykkellä. Lisäksi 55 Cancrista tuli ensimmäinen tähti, jota tiedettiin kiertävän 5 planeettaa (Auringon lisäksi).
International Astronomical Unionin järjestämässä julkisessa eksoplaneettojen nimeämiskilpailussa 55 Cancri f:lle ehdotettiin nimeksi Harriot, astronomi Thomas Harriotin mukaan.
Kiertorata ja massa.
55 Cancri f:n kiertorata on noin 0,781 AU:n päässä tähdestään, ja planeetan vuosi on 260 päivän pituinen. Säteittäisliiketutkimuksen mukaan 55 Cancri f:n massan alaraja on 0,144 kertaa Jupiterin massa eli puolet Saturnuksen massasta. Planeetan kiertoradan on useasti arvioitu olevan lähes ympyrän muotoinen.
Hubble-avaruusteleskoopin avulla tehtyjen astrometristen tutkimusten perusteella 55 Cancria kiertävä, ulompi planeetta 55 Cancri d on inklinoitunut 53°:n kulmaan. Mikäli tämä on totta ja tähtijärjestelmä on koplanaarinen, 55 Cancri f:n massa voisi olla 25% suurempi kuin sen arvioitu alaraja eli noin 0,18 Jupiterin massaa.
Fyysiset ominaisuudet.
Koska planeettaa ei löydetty suoraan vaan säteisnopeusmenetelmän avulla tarkkailemalla tähteä, jota se kiertää, ominaisuudet kuten säde, koostumus ja lämpötila ovat tuntemattomia. Planeetan massa on noin puolet Saturnuksen massasta. Tämä viittaa siihen, että 55 Cancri f on luultavasti kaasujättiläinen, jolla ei ole kiinteää pintaa. Kuitenkin, koska planeetta on elinkelpoisella vyöhykkeellä, sen mahdollisen kuun pinnalla voisi olla nestemäistä vettä.
Veinoplus

Veinoplus on luokan IIa lääkinnällinen laite, jolla on CE-merkintä. Laite on tarkoitettu käytettäväksi laskimovajaatoiminnan hoidossa. Kyseessä on neuromuskulaari stimulaattori, jonka on kehittänyt amerikkalainen tiedemies, Jozef Cywinski.
Kuvaus.
Veinoplus on taskukokoinen laite varustettuna kahdella elektrodilla. Laitteessa on kolme painiketta: keskimmäinen on päälle/pois -painike ja kaksi muuta merkittyinä “+” ja “-” –merkein, ovat painikkeita, joilla säädetään stimuluksen voimakkuutta. Elektrodit tulee asettaa pohkeeseen: joko molemmat elektrodit yhteen pohkeeseen, jos laskimovajaatoiminta on vain toisessa jalassa tai yksi elektrodi kumpaankin pohkeeseen, mikäli molemmissa jaloissa on laskimovajaatoimintaa.
Veinoplus teknologia.
Veinoplus teknologia perustuu sähköstimulaatioon. 9V pariston johdosta laitteen antamat sähköimpulssit ovat alhaista taajuutta ja jännitettä. Input power on alle 0.3W ja output power on alle 0.05W. Veinoplus-laitteen ja muiden sähköisten lihasstimulaattoreiden ero on impulssien aaltomuodossa. Tällä ainutlaatuisella aaltomuodolla sähköinen kenttä pääsee syvälle läpi pohkeen ja siten stimuloi tärkeää kudosmäärää. Tämän seurauksena Veinoplus aiheuttaa syvien lihasten supistelun vaikka molemmat elektrodit ovat yli metrin etäisyydellä toisistaan, esimerkiksi yksi elektrodi kummassakin pohkeessa.
Veinoplus tuottaa turvallisia ja kivuttomia sähköisiä impulsseja. Itse asiassa signaalin voimakkuus on alle rajojen, jotka ovat asettaneet Association for the Advancement of Medical Instrumentation ja American National Standards Institute (AAMI / ANSI ; NS-4; 1986/2002). Laite ei aiheuta kohtuuttomia sähkömagneettisia häiriöitä. Näin sitä voidaan käyttää lentokoneessa, paitsi nousun ja laskun aikana. Lopuksi, tutkimus raskaana olevilla naisilla on osoittanut, että Veinoplus –laitteella ei ole haittavaikutuksia sikiölle eikä raskaudelle.
Kliiniset tiedot.
Fysiologiset ominaisuudet.
Veinoplus aktivoi pohjelihaspumpun, mikä on vastuussa noin 80 %:sti laskimoveren paluusta. Pohjelihassupistukset puristavat syviä laskimoita ja pumppaavat laskimoverta sydäntä kohti painovoimaa vastaan.
Voimme nostaa esiin kolme hemodynaamista vaikutusta:
Käyttöaiheet.
Veinoplus on tarkoitettu käytettäväksi kroonisten laskimovajaatoiminnan oireiden hoidossa: 
Veinoplus voi myös helpottaa kroonisen laskimoperäisen haavauman paranemista.
Veinoplus –laitetta voivat käyttää joko potilaat, jotka kärsivät laskimotaudista tai joilla on riski laskimovajaatoiminnalle:
Vasta-aiheet.
Ainoa vasta-aihe Veinoplus-laitteen käytölle on sydämentahdistin.
Heikki Väisänen (kansanedustaja)

Heikki Väisänen (29. syyskuuta 1864 Iisalmi – 25. marraskuuta 1940 Lapinlahti) oli suomalainen poliitikko, joka toimi SDP:n ja STPV:n kansanedustajana vuosina 1917, 1919 ja 1929–1930. Väisäsen poliittinen ura päättyi 1930, jolloin kommunistien julkinen toiminta kiellettiin Suomessa ja hän sai vankilatuomion.
Elämä.
Nerkoon kylässä syntyneen Heikki Väisänen vanhemmat olivat Aatami Väisänen (s. 1838) ja Ulrika Katainen (1843-1884). Hän ei käynyt edes kansakoulua, vaan teki maatöitä ja oli myöhemmin parinkymmenen vuoden ajan radanrakentajana eri puolilla Suomea. Vuodesta 1906 lähtien Väisänen viljeli omaa pientilaansa Parikkalassa.
Väisänen lähti työväenliikkeeseen 1905. Hän vaikutti Parikkalan kunnalliselämässä useiden lautakuntien jäsenenä. Vuoden 1916 eduskuntavaaleissa Väisänen jäi varasijalle, mutta hänestä tuli kansanedustaja Juho Pihlmanin kuoltua ennen eduskunnan kokoontumista keväällä 1917. Sisällissodan jälkeen Väisänen oli pienviljelijänä Jaakkimassa. Tammikuussa 1919 hän nousi niin sanottuun tynkäeduskuntaan, kun Vilho Lehokas oli teloitettu Viipurin taistelun jälkimainingeissa. Siirryttyään vuosikymmenen vaihteessa kommunistisen SSTP:n riveihin Väisänen työskenteli Iisalmen työväentalon vahtimestarina. Hän oli Iisalmen kaupunginvaltuuston jäsen. Vuonna 1929 Väisänen valittiin jälleen eduskuntaan SSTP:n seuraajaksi perustetun STPV:n listoilta.
Heinäkuussa 1930 Svinhufvudin hallitus määräsi äärioikeistolaisen Lapuan liikkeen painostamana kaikki STPV:n kansanedustajat vangittaviksi. Eino Pekkalan ja Jalmari Rötkön jouduttua Etsivän keskuspoliisin haaviin Väisänen piileskeli viikon ajan kotiseudullaan. Kuultuaan talonpoikaismarssille kokoontuneiden lapualaisten poistuneen Helsingistä hän palasi noutamaan edustajanpalkkiotaan ja pidätettiin Säätytalolla. Marraskuussa Turun hovioikeus tuomitsi Väisäsen valtiopetoksen valmistelusta puoleksitoista vuodeksi kuritushuoneeseen. Valtiopäivätoimintansa ohella hänen katsottiin kuuluneen Sosialistisen nuorisoliiton Iisalmen nuorisoyhdistykseen. 
Perhe.
Heikki Väisäsen puoliso oli Hanna Halonen (s. 1868), jonka kanssa hän avioitui vuonna 1895. Perheeseen syntyi viisi lasta. Kestävyysjuoksija Onni Väisänen (1896-1972) oli heidän poikansa.
Jääkiekon C-sarjan maailmanmestaruuskilpailut 1999

Jääkiekon C-sarjan maailmanmestaruuskilpailut 1999 pelattiin Alankomaiden Eindhovenissa 5.–11. huhtikuuta.
Jugoslavia ei saanut kutsua kisoihin Kosovon kriisin takia.
Loppusarjat.
Alankomaat nousi B-sarjaan. Kiina ja Etelä-Korea Kaukoidän karsintaan, jonka voittajalle paikka A-sarjassa ja kahdelle muulle C-sarjassa. Kolmas karsija on Japani. Sarjasta ei pudotettu yhtään joukkuetta.
Katō Yoshiaki

Katō Yoshiaki (, 1563 – 7. lokakuuta 1631) oli japanilainen daimio, joka palvelii sotilasdiktaattori Toyotomi Hideyoshia. Yoshiaki keräsi mainetta etenkin Shizugataken taistelussa, jonka myötä hänet nimettiin yhdeksi Shizugataken seitsemästä keihäästä. Yoshiaki myös osallistui Hideyoshin Korean kampanjaan, jonka aikana hän toimi laivaston amiraalina. Hänen laivastonsa kuitenkin tuhoutui korealaisen Yi Sun-sinin hyökkäyksessä.
Hideyoshin kuoltua Japanin daimiot hajosivat kahteen leiriin Ishida Mitsunarin ja Tokugawa Ieyasun ympärille, ja Yoshiaki valitsi näistä jälkimmäisen. Saatuaan tärkeän voiton Sekigaharan taistelussa, Ieyasu laajensi Yoshiakin läänityksen kaksinkertaiseksi.
Sekigahara

Sekigahara () on Japanin maaseutukaupunki Chūbun alueella Gifun prefektuurin Fuwan piirikunnassa. Se sijaitsee prefektuurin lounaisosassa Ibukivuorten ja Suzukavuorten välisellä tasangolla noin 100–200 metrin korkeudella merenpinnasta. Maaseutukaupungissa on 7 035 asukasta (elokuussa 2019) ja sen pinta-ala on 49,28 neliökilometriä.
Alueella käytiin merkittävä Sekigaharan taistelu vuonna 1600. Taistelussa kohtasivat Ishida Mitsunarin ja Tokugawa Ieyasun johtamat liittoumat, ja sen voittajaksi selviytyi sittemmin shōguniksi noussut Ieyasu.
Maaseutukaupunki Sekigaharan kunnasta tehtiin vuonna 1928. Nykymuotonsa se sai syyskuussa 1954, kun siihen liitettiin kolme muuta kuntaa.
Tomi Hirvonen

Tomi Hirvonen (s. 11. tammikuuta 1977 Tampere) on suomalainen entinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Hän pelasi urallaan yhteensä 396 SM-liigan runkosarjaottelua tehoin 43+71=114. Jäähyminuutteja kertyi 478. 
Puolustavana hyökkääjänä tunnettu Hirvonen osasi pelata sekä keskellä että laidassa. Hän pelasi myös melko fyysistä peliä.
Ura.
Hirvonen oli Ilveksen kasvatti. Hän voitti joukkueessa A-nuorten SM-hopeaa vuonna 1995. Samana vuonna Québec Nordiquesin tilalle perustettu Colorado Avalanche varasi Hirvosen 207. pelaajana .
Kaudella 1995–1996 Hirvonen debytoi SM-liigassa ja pelasi Ilveksessä 28 runkosarjaottelua tehden yhden maalin. Hän pelasi miesten pelejä myös seitsemän ottelun verran lainalla I-divisioonajoukkue KOO-VEEssa. Kaudella 1997–1998 Hirvonen teki läpimurtonsa SM-liigassa tehdessään 48 runkosarjaottelussa tehot 10+12=22. Tehot olivat hänen yhden kauden piste-ennätys SM-liigassa. Keväällä 1998 Hirvonen voitti SM-hopeaa.
Vuodet 2000–2002 Hirvonen pelasi JYPissä ja kaudeksi 2002–2003 hän siirtyi Lahden Pelicansiin. Kaudeksi 2003–2004 Hirvonen siirtyi Ruotsiin ja HockeyAllsvenskan-joukkue Skellefteå AIK:hon. Hän oli tehoilla 21+21=42 joukkueen paras maalintekijä ja toiseksi paras pistemies Johan Åkermanin jälkeen. Hirvonen jakoi koko HockeyAllsvenskanin maalipörssin yhdeksännen sijan Almtuna IS:n Fredrik Abrahamssonin kanssa. Hän eteni Skellefteån kanssa molempina kausinaan aina Elitserienin karsintoihin saakka, mutta jäi molempina keväinä ilman sarjanousua.
Kaudeksi 2005–2006 Hirvonen palasi Ilvekseen. Kausi jäi hänen uransa viimeiseksi ja vain 26 runkosarjaottelun mittaiseksi selkä- ja polvivaivojen takia.
Maajoukkue.
Hirvonen pelasi kahdeksan B-, 34 nuorten ja 22 poikien maaottelua. Hän pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 1996 ja 1997. Hirvonen pelasi myös alle 18-vuotiaiden EM-kilpailuissa vuonna 1995 voittaen kultaa.
Muuta.
Hirvosen isoveli Sami toimii Saimaan Pallon apuvalmentajana ja pikkuveli Ville on pelannut myös SM-liigassa. Veljesten isä on Liiga-Ilveksen entinen puheenjohtaja Simo Hirvonen.
Suomi sydämessä

Suomi sydämessä on Marja-Liisa Kuosmasen 1. kesäkuuta 2011 julkaistu single. Kappaleen taustalta löytyvät konkaritekijät säveltäjä Veikko Samuli ja sanoittaja Chrisse Johansson.
Kappale on suunnattu erityisesti ulkosuomalaisille.
”Suomi sydämessä” on myös Suomen siirtolaisuusinstituutin järjestämän suuren Suomi sydämessä -ulkosuomalaistapahtuman tunnuslaulu. Suomi sydämessä -tapahtuma järjestettiin Turussa 1.–4. heinäkuuta 2011.
Juhan Talve

Juhan Kristjan Talve (26. marraskuuta 1951 Tukholma – 26. maaliskuuta 2003 Turku) oli Suomessa vaikuttanut ruotsinvirolainen juristi, toimittaja ja kirjailija. Talve levitti länsimaihin tietoa neuvostovallan toiminnasta Virossa. Hän käytti pseudonyymia Sirje Sinilind (suomeksi. "Sinilintu"). Talve toimi pitkään Radio Free Europen toimittajana ja Viron itsenäistyessä hänet valittiin Viron kongressin jäseneksi. 
Henkilöhistoria.
Juhan Talven isä oli kansatieteilijä Ilmar Talve. Talve opiskeli Turun yliopiston oikeustieteellisessä tiedekunnassa. Vuosina 1978–1999 hän oli töissä eläkevakuutusyhtiö Verdandissa (nyk. Veritas).
Poliittinen toiminta.
Juhan Talve toimi Virossa asuvien toisinajattelijoiden yhteyshenkilönä ja levitti länsimaihin informaatiota Viron tilanteesta. Suomessa hän oli Kokoomuksen nuorten liiton ja opiskelijajärjestö Tuhatkunnan toiminnassa mukana vuosina 1968–1978.
Viron itsenäistyessä hän tuli valituksi yli 500-henkisen Viron kongressin jäseneksi yhtenä 35 ulkovirolaisesta. Hän oli mukana muun muassa kirjoittamassa Viron tasavallalle perustuslakia. Myöhemmin hän oli mukana perustamassa Kansallista kokoomuspuolue Isänmaata. Myöhemmin, vuosina 1998–1999, hän toimi Viron ulkoministeriössä analyytikkona.
Toiminta toimittajana ja kirjailijana.
Juhan Talve julkaisi lukuisia artikkeleja Suomen, Ruotsin ja Viron mediassa, luennoi ja koulutti. Radio Free Europelle hän kirjoitti parinkymmenen vuoden aikaan yli tuhat kommenttia demokratian olemuksesta ja totalitarististen diktatuurien ihmisvihamielisestä luonteesta. Hänen esimiehensä Radio Free Europassa oli tuleva Viron presidentti Toomas Hendrik Ilves.
Vuonna 1983 ilmestyi Tukholmassa pseudonyymilla 'Sirje Sinilind' hänen teoksensa "Viro ja Venäjä: havaintoja Neuvostoliiton kansallisuuspolitiikasta Virossa 1940–1984", joka käsittelee systemaattisesti neuvostovallan rikollista politiikkaa Viron alueella vuodesta 1940 alkaen. Teos ilmestyi Suomessa vuonna 1984. Teos katkaisi vaikenemisen todellisuudesta miehitetyssä Virossa, kun se esiteltiin avoimen myönteisesti mm. Helsingin Sanomissa ja Yleisradion Ajankohtaisessa kakkosessa. Tämä suomeksi, englanniksi ja unkariksi käännetty teos hermostutti suuresti Viron Neuvostotasavallan johtoa. Teoksen julkaisi Kauko Kareen kustannusyhtiö Alea-Kirja. Neuvostoliiton turvallisuuspalvelu antoi Viron tiedeakatemian työryhmälle tehtäväksi selvittää Sinilindin oikein henkilöllisyyden. 
Lisäksi hän käänsi muun muassa Joseph Brodskya ja Stig Dagermania viroksi, sekä Jakov Vinkovetskia suomeksi.
Klippan

Klippan on samannimisen Klippanin kunnan keskustaajama. Se sijaitsee Skånen läänissä ja Skånen historiallisessa maakunnassa Etelä-Ruotsissa. Vuoden 2010 lopussa taajamassa oli 8 116 asukasta.
Klippan oli 1970-luvun alun kuntauudistukseen asti kauppala.
Ujjwala Raut

Ujjwala Raut (s. 11. kesäkuuta 1978 Mumbai) on intialainen malli. Hän on esiintynyt monien tunnettujen merkkien muotinäytöksissä, kuten Gucci, Hugo Boss, Valentino, Oscar de la Renta ja Victoria’s Secret. Hän on poseerannut muun muassa Dolce &amp; Gabbanan, Yves Saint Laurentin, Roberto Cavallin ja H&amp;M:n mainoksissa.
Yksityiselämä.
Ujjwala Raut meni naimisiin miesmalli Craig Maxwell Sterryn kanssa 19. kesäkuuta 2004. Raut haki avioeroa vuonna 2009, minkä jälkeen he taistelivat oikeudessa Ksha-tyttärensä huoltajuudesta. Raut sai yksinhuoltajuuden.
Jouni Törmänen

Jouni Törmänen (s. Kuusamo) on suomalainen Michelin-kokki, jolla on ollut arvostettuja ravintoloita Ranskassa.
Törmäsellä on ollut Nizzassa Michelin-tähtiä kahdesti saanut ravintola, vuonna 2002 avattu Atelier de Goût, sekä vuonna 2007 yhteistyökumppanin kanssa avattu Réserve de Jouni, jonka toiminta kuitenkin päättyi talousvaikeuksiin. Hänellä oli kesällä 2010 MTV3:lla ruokaohjelma "Chez Jouni", jonka pohjalta on julkaistu kirja "Chez Jouni".
Kesän 2011 Törmänen toimi ranskalaisessa joogakeskuksessa ja tekee vierailuja muun muassa pop up -ravintolatapahtuman yhteydessä Helsinkiin syksyllä 2011.
Törmänen (täsmennyssivu)

Törmänen viittaa seuraaviin:
Sukunimi.
Törmänen oli Suomen 414:nneksi yleisin sukunimi vuonna 2023. Törmäsiä oli Suomessa kesäkuussa 2024 yhteensä 2 078 henkilöä.
USS Mississippi (BB-23)

USS Mississippi (runkonumerot BB-23) oli Yhdysvaltain laivaston Mississippi-luokan taistelulaiva, joka palveli ennen ensimmäistä maailmansotaa. Alus myytiin heinäkuussa 1914 Kreikan laivastolle, missä se palveli aina uppoamiseensa huhtikuussa 1941 saakka.
Valmistus.
Alus tilattiin William Cramp and Sons Ship and Engine Building Companyltä Philadelphiasta Pennsylvaniasta. Sen köli laskettiin 12. toukokuuta 1904 ja alus laskettiin vesille 30. syyskuuta 1905 kumminaan Mississippin senaattorin Hernando DeSoto Moneyn tytär Mabel Clare Money. Alus otettiin palvelukseen 1 helmikuuta 1908 Philadelphian laivastontelakalla League Islandilla ensimmäisenä päällikkönään John C. Fremont.
Palvelus.
Diplomaattinen jännite Kreikan ja Ottomaanien välillä kiristyi vuosien 1912-1913 Balkaninsodan jälkeen kummankin ostaessa uusia sotalaivoja hallitakseen Egeanmerta. "Mississippi" sisaraluksineen myytiin 8. heinäkuuta 1914 Fred J. Gauntlettille, joka myi ne edelleen Kreikan hallitukselle. Kaksi päivää kaupan jälkeen "Mississippi" lähti 10. heinäkuuta Newport Newsiin, jossa se poistettiin Yhdysvaltain palveluksesta 21. heinäkuuta ja vielä samana päivänä otettiin palvelukseen Kreikan kuninkaallisessa laivastossa.
"Kilkikseksi" nimettynä alus palveli Kreikassa. Se muutettiin koululaivaksi 1930-luvun puolivälissä ja lopulta se oli satamapalveluksessa Salamiissa. Saksan julistettua sodan Kreikalle alus joutui ilmahyökkäykseen upoten satama-altaaseen 23. huhtikuuta 1941. Toisen maailmansodan päätyttyä hylky nostettiin ja se romutettiin.
Lea Pulkkinen

Lea Raakel Pulkkinen (o.s. Marttunen, 1961–1975 Pitkänen; s. 29. lokakuuta 1939 Heinolan maalaiskunta) on suomalainen psykologian emeritaprofessori, joka teki uransa pääasiassa Jyväskylän yliopistossa. Pulkkisen erikoisaloja ovat esimerkiksi kotikasvatuksen psykologia sekä lasten sosiaalisen kehityksen ja aggressiivisuuden tutkimus. Hän on jatkanut tutkijantyötään vielä jäätyään eläkkeelle 2006. Hän on Joensuun yliopiston kunniatohtori.
Elämä ja ura.
Pulkkinen kirjoitti ylioppilaaksi Heinolan yhteislyseosta vuonna 1958. Hän valmistui Jyväskylän kasvatusopillisessa korkeakoulussa (nykyisessä Jyväskylän yliopistossa) kasvatustieteen maisteriksi vuonna 1963, kasvatustieteen lisensiaatiksi vuonna 1966 ja väitteli kasvatustieteen tohtoriksi vuonna 1970. Vuosina 1972–1973 hän teki väitöskirjan jälkeisiä sosiaalipsykologian jatko-opintoja Sussexin yliopistossa Britanniassa. 
Pulkkinen toimi psykologian assistenttina, lehtorina ja apulaisprofessorin viransijaisena Jyväskylän kasvatusopillisessa korkeakoulussa vuosina 1961–1967 (1966 lähtien Jyväskylän yliopisto). Hän oli Valtion tieteellisen toimikunnan rahoittama tutkija 1968–1969. Hän toimi Jyväskylän yliopiston kasvatustieteen apulaisprofessorina 1970–1972, psykologian apulaisprofessorina 1972–1982 ja psykologian professorina 1982–2005, mistä ensimmäiset kymmenen vuotta hoiti viransijaisuutta.
Pulkkinen johti yliopiston Perhetutkimusyksikköä 1990–1996 ja Ihmisen kehitys ja sen riskitekijät -huippututkimusyksikköä (JY/SA) 1997–2005, Psykonet-yliopistoverkostoa 1999–2001 ja Psykocenter-huippuyksikköä (JY/SA) 2000–2005. Hän toimi vuosina 1996–2001 Suomen Akatemian akatemiaprofessorina. Hän teki 1992 tutkijavierailun Yhdysvaltoihin Kalifornian yliopistoon Berkeleyyn, työskenteli 1993 vierailevana professorina Arizonan osavaltionyliopistossa (Arizona State University) ja vuonna 1999 vierailevana tutkijana Britanniassa Cambridgen yliopiston St John’s Collegessa. 
Pulkkinen aloitti 1968 väitöstutkimuksenaan edelleen jatkuvan, ainutlaatuisen Lapsesta aikuiseksi -pitkittäistutkimuksen. Tutkimuksessa seurataan tuolloin kansakoulun toista luokkaa käyneiden henkilöiden elämänkulkua. Hän valitsi tutkimukseen Jyväskylän kansakoulujen silloisista toisista luokista satunnaisesti 12 luokkaa. Yhteensä näitä oppilaita oli 369. Pulkkinen johti tutkimusta, kunnes vuoden 2013 alussa hänen seuraajakseen tutkimuksen johtoon tuli Katja Kokko.
Pulkkinen ehdotti 2005 ilmestyneessä kirjassa "Eheytetty koulupäivä" yhdessä Leevi Launosen kanssa koulupäivien pidentämistä siten, että oppituntien välissä olisi harrastuksia.
Pulkkinen on ollut Academia Europæan jäsen vuodesta 1988 ja Suomalaisen Tiedeakatemian jäsen vuodesta 1994 lähtien. Jyväskylän yliopiston Agora-rakennuksessa on hänen mukaansa nimetty "Lea Pulkkisen sali".
Bjarne Holmbom

Bjarne Richard Holmbom (s. 28. syyskuuta 1943 Inkoo) on suomalainen puu- ja paperikemian emeritusprofessori Åbo Akademissa, jossa hän on pitkälti luonut elämäntyönsä.
Vuonna 1978 Holmbom väitteli Åbo Akademista, jossa hän on sittemmin toiminut apulaisprofessorina (1981–1985), tutkimusprofessorina (1990–1995) ja varsinaisena professorina (1985–1990, 1995–1998, 2003–2008). Suomen Akatemian akatemiaprofessorina hän toimi kauden 1998–2003. 
Hän sai Suomen tiedepalkinnon vuonna 2005. Vuonna 2008 hän sai yhdessä dipl.ins. Christer Eckermanin kanssa arvostetun Marcus Wallenberg -säätiön jakaman metsäteollisuutta tukevan Marcus Wallenberg -palkinnon, arvoltaan 2 milj. Ruotsin kruunua.
Holmbom on myös hypännyt pituutta, jossa hänen parhaat saavutuksensa ovat kaksi SM-hallihopeaa vuosina 1968 ja 1972 sekä maaotteluedustus vuonna 1973. Hänen ennätyksensä on 745 cm, jonka hän hyppäsi sekä sisäradoilla vuonna 1972 että ulkoradoilla vuonna 1973 (myötätuulessa samana vuonna 774 cm). Kolmiloikassa Holmbomin ennätys on 15,19 m vuodelta 1967.
Kari Kivirikko

Kari Ilkka Kivirikko (s. 2. tammikuuta 1937 Helsinki) on suomalainen akatemiaprofessori ja lääketieteellisen kemian emeritusprofessori Oulun yliopistossa.
Henkilöhistoria.
Kivirikon vanhemmat olivat lääketieteen tohtori Kaarlo Kivirikko ja sairaanhoitaja Maija-Liisa Nyman. Kivirikko tuli ylioppilaaksi Seinäjoen lyseosta 1954 ja valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1960. Kivirikko on toiminut akatemiaprofessorina vuosina 1976–1983 ja uudelleen vuodesta 1988 alkaen toistaiseksi. Hänet valittiin Suomalaisen Tiedeakatemian jäseneksi vuonna 1983 ja vuodesta 1989 hän on ollut Academia Europæan jäsen.
Hän avioitui 1959 kuvaamataidonopettaja Kirsti Sofia Toivasen kanssa.
Sis-vuoret

Sis-vuoret ( tai "Serra del Cis") () on 28 kilometriä pitkä vuoristo Pyreneillä. Se sijaitsee Isábena-, Escales Reservoir- ja Noguera Ribagorzana -jokien laaksojen välissä Ribagorzan "comarcassa" Aragoniassa, Espanjassa.
Korkeimmat kohdat ovat Pico de l'Amorriador (1 791 m) ja Puialto (1 782 m).
800–1000-luvuilla Santa María de Obarran luostari sijaitsi vuorten länsijuurella. Alueella on myös monia vanhoja karjankasvattajien rakennuksia, joita kutsutaan alueella nimellä "borda".
Jotkut jyrkistä ja kivikkoisista kallioista ovat suosittuja vuoristokiipeilijöiden keskuudessa. Vuorijono nousee jyrkästi ja näyttää melko massiiviselta tietyistä kulmista, ja antiikin maantieteellisissä teoksissa aluetta on kutsuttu myös nimellä Sisin suuret vuoret (espanjaksi: "La Gran Sierra de sis").
Mikkelin valokuvakeskus

Mikkelin valokuvakeskus on Etelä-Savossa Mikkelissä toimiva valokuvakeskus ja taidekeskus. Se järjestää näyttelyitä, koulutusta, tapahtumia, sekä tekee tutkimusta ja julkaisuja, ylläpitää digitaalisen valokuvauksen työpajaa, käsikirjastoa sekä valokuvakokoelmia. Tavoitteena on esitellä visuaalista kulttuuria ja valokuvaa monipuolisesti. Pääpaino on suomalaisessa valokuvataiteessa.
Mikkelin valokuvakeskusta hallinnoi keskuksen kannatusyhdistys Mikkelin valokuvataide ry, joka rekisteröitiin ja aloitti toimintansa 7.3.1989. Keskus toimii yhteistyössä Mikkelin kaupungin kulttuuripalveluiden ja Taiteen edistämiskeskuksen kanssa. 
Historia.
Mikkelin valokuvakeskuksen kannatusyhdistys, Mikkelin valokuvakeskus ry, rekisteröitiin ja aloitti toimintansa 7.3.1989. Mikkelin valokuvakeskuksen ensimmäisenä johtajana toimi Etelä-Savon taidetoimikunnan silloinen läänintaiteilija, taiteen maisteri Olli Jaatinen.
Ensimmäinen Mikkelin valokuvakeskuksen näyttely (Jukka Lehtinen: Ei pakotietä) avattiin yleisölle syyskuussa 1989. Keskuksella on järjestetty toistaiseksi yli 200 näyttelyä. Taiteilijoita ovat olleet muun muassa Ulla Jokisalo, Heli Rekula, Pentti Sammallahti, Timo Kelaranta, Sanni Seppo, Raakel Kuukka, Kari Holopainen, Petri Nuutinen, Marja Pirilä, Juha-Pekka InkinenPekka Turunen, Jukka Male, Perttu Saksa, Ilkka Halso, Aino Kannisto, Kapa, Tuula Närhinen, Jan Kaila, Pekka Elomaa, Kimmo Räisänen, Petri Anttonen, Maija Holma, Stefan Bremer, Juha Metso, Hugo Simberg ja Akseli Gallen-Kallela.
Mikkelin valokuvakeskus toimi pitkään Mikkelin keskustassa, torin laidassa. Vuosina 1989–1999 keskuksen yhteydessä toimi myös värivedostuspaja, joka muutettiin vuonna 1999 digitaaliseksi.
Keväällä 2010 valokuvakeskus siirtyi nykyisiin tiloihin Mikkelin yliopistokeskukselle, Puistokadulle, puiseen suojelurakennukseen. Mikkelin valokuvakeskus avasi ovensa yleisölle Puistokadulla 4.12.2010.
Toiminta.
Mikkelin Valokuvakeskus toimii osoitteessa Puistokatu 3. Mikkelin valokuvakeskuksella on viisi galleriatilaa: Aulagalleria, Sali, Galleria I, Galleria II, Galleria III. Keskuksella on lisäksi Digipaja ja koulutus- ja kokoontumistila Kultura.
Keskuksella on noin 500 valokuvan kokoelma. Keskuksella on oma valokuvakirjojen julkaisusarja. Keskus järjestää monipuolista visuaalisen viestinnän koulutusta, lukien mukaan vuosittaisen Mediakasvatuksen kulttuuripolun nuorille.
Keskuksen toteuttamat näyttelyhankkeet.
Keskus on kuratoinut ja tuottanut omia näyttelyjä, joihin useimpiin liittyy myös julkaistu kuvateos. Näyttelyt on koonnut valokuvakeskus ja suurin osa kuvista on vedostettu ja kehystetty keskuksen Digipajassa.
Julkaisutoiminta.
Mikkelin valokuvakeskus on julkaissut tähän mennessä 13 kirjaa:
Aallotar (nimi)

Aallotar on suomalainen naisen etunimi. Se mainittiin nimiehdotuksena "Uusi Suometar" -lehdessä vuonna 1879 ja se oli vuonna 1892 Kansanvalistusseuran kalenterissa nimipäivänään 24. lokakuuta, mutta ei ole koskaan ollut virallisessa almanakassa. 1800-luvun lopulla ehdotettiin myös muita kansallismielisyydestä inspiraationsa saaneita nimiä, kuten Ilmatar, Päivätär ja Suometar, mutta heikolla menestyksellä. Vuonna 1980 Aallotar-nimisiä henkilöitä oli 952, mutta 1980-luvulla vain kymmenkunta lasta sai tämän nimen. Tammikuuhun 2025 mennessä nimi Aallotar on annettu noin 1300 henkilölle.
Matjaž Kopitar

Matjaž Kopitar (s. 6. marraskuuta 1965 Jesenice) on slovenialainen uransa päättänyt jääkiekkoilija ja nykyinen valmentaja. Hän on tunnetun jääkiekkopelaajan Anže Kopitarin isä. Myös hänen toinen lapsensa Gašper Kopitar pelaa jääkiekkoa. Matjaž Kopitar pelasi maailmanmestaruuskilpailuissa Jugoslavian jääkiekkomaajoukkueessa 1991 sekä Slovenian joukkueessa 1993 ja 1994.
Seuratasolla Matjaž Kopitarin joukkue oli 1983–1995 HK Acroni Jesenice, 1995–1997 HK Sportina Bled, 1998–2000 Itävallan DEK Schellander Klagenfurt ja 2001–2003 HK Maribor.
USS Idaho (BB-24)

USS Idaho (Battleship No. 24 ja runkonumero BB-24) oli Yhdysvaltain laivaston Mississippi-luokan taistelulaiva ennen ensimmäistä maailmansotaa. Alus myytiin heinäkuussa 1914 Kreikalle, jonka laivastossa se oli aina uppoamiseensa huhtikuussa 1941 saakka.
Valmistus.
Alus tilattiin William Cramp and Sons Ship and Engine Building Companyltä Philadelphiasta Pennsylvaniasta, missä köli laskettiin 12. toukokuuta 1904. Alus laskettiin vesille 9. joulukuuta 1905 kumminaan Idahon kuvernöörin Frank R. Goodingin 13-vuotias tytär Louise May Gooding ja liitettiin laivastoon 1. huhtikuuta 1908 Philadelphian laivastontelakalla League Islandilla ensimmäisenä päällikkönään Samuel W. B. Diehl.
Palvelus.
Alus lähti 15. huhtikuuta League Islandilta Hampton Roadsin kautta Guantanamonlahdelle Kuubaan vastaanottotesteihin. Alus palasi League Islandille, jossa se siirrettiin telakalle havaittujen vikojen korjaamiseksi 15. toukokuuta. Alus palasi palvelukseen 20. kesäkuuta.
Vuosina 1912-1913 käydyn Balkanin sodan jälkeen välien kiristyminen Kreikan ja Ottomaanivaltakunnan välillä johti kummankin maan varustautumiseen. Osana varustautumista kumpikin valtio pyrki muodostamaan toista vahvemman laivaston, joka kykenisi hallitsemaan Egeanmerta. "Idaho" sisaraluksensa "USS Mississippin" kanssa olivat vanhentuneina myyty 8. heinäkuuta 1914 Fred J. Gauntlettille, joka siirsi alukset edelleen Kreikalle.
Alus liitettiin virallisesti Kreikan laivastoon 30. heinäkuuta nimellä "Lemnos", mikä oli samalla kunnianosoitus ensimmäisessä Balkanin sodassa 5. tammikuuta 1913 käydylle voitokkaalle meritaistelulle.
Suni (täsmennyssivu)

Suni voi tarkoittaa seuraavia:
Sukunimi.
Tunnettuja nimenkantajia ovat:
Ted Greene

Theodore ("Ted") Greene (26. syyskuuta 1946 – 23. heinäkuuta 2005) oli yhdysvaltalainen jazz-kitaristi, musiikkikolumnisti sekä musiikinopettaja, joka toimi Encinossa, Kaliforniassa.
Greene tunnettiin "fingerstyle" -koulukunnan kitaristina ja hän soitti useimmiten itseään säestäen. Vaikka hänet tunnetaan jazz-muusikkona, hän soitti montaa musiikin tyylilajia. Kitaristit tunsivat hänet musiikinopettajana. Hän antoi yksityisopetusta, seminaareja The Guitar Institute of Technology -musiikki-instituutissa, kirjoitti kolumneja "Guitar Player" -lehdelle, sekä kirjoitti kirjat "Chord Chemistry", "Modern Chord Progressions: Volume I", "Jazz Guitar Single Note Soloing: Volume I" ja "Jazz Guitar Single Note Soloing: Volume II". Hän nauhoitti yhden albumin, "Solo Guitar" (1977), jossa hän soittaa soolokitaraa ilman päällekkäisäänityksiä. Kitaristi Steve Vai on ylistänyt Greenen albumillaan esittelemää musiikillista tietoutta ja terävyyttä.
Tachibana Muneshige

Tachibana Muneshige (, 18. joulukuuta 1567 – 15. marraskuuta 1643 oli japanilainen daimio eli lääninherra, joka hallitsi Yanagawan linnaa Kyūshūn saarella.
Muneshige palveli sotilasdiktaattori Toyotomi Hideyoshia, ja osallistui tämän kahteen Korean kampanjaan. Kun Hideyoshi menehtyi, hänen nimittämässään sijaishallitsijoiden neuvostossa syntyi pian erimielisyyksiä. Daimiot jakaantuivat kahteen leiriin Ishida Mitsunarin ja Tokugawa Ieyasun ympärille. Muneshige siirtyi Mitsunarin palvelukseen. Osapuolet kohtasivat Sekigaharan taistelussa, joka päättyi Ieyasun voittoon ja Mitsunarin teloitukseen. Muneshige ei itse ollut osallistunut taisteluun, koska oli samana päivänä valtaamassa Ōtsun linnaa Kyōgoku Takatsugulta.
Kuultuaan Mitsunarin kuolemasta Muneshige palasi Kyūshūlle, missä Kuroda Yoshitaka, Nabeshima Katsushige ja Katō Kiyomasa olivat alkaneet vallata saarta Ieyasun alaisuuteen. Myös Yanagawa oli joutunut hyökkäysten kohteeksi, mutta sen puolustukset olivat kestäneet. Linnan puolustamiseen olivat osallistuneet sotilaiden lisäksi Muneshigen entisen vaimon, Tachibana Ginchiyon, aseistamat nunnat. Kiyomasa ja Yoshitaka kehottivat Muneshigea antautumaan, ja liittymään sotaan Mitsunarin puolella taistellutta Shimazua vastaan. Muneshige suostui, mutta Ieyasu keskeytti kampanjan, koska ei halunnut sotaa Kyūshūlle. Lisäksi hän armahti Muneshigen, mutta vei tämän läänityksen.
Vuosina 1637–1638 Muneshige osallistui Shimabaran kapinan aikaiseen Haran piirtykseen, jossa shōgunaatin joukot lähetettiin kukistamaan verotuksesta ja kristittyjen vainoista vihastuneet kapinalliset. Shōgunaatin armeija koostui pääasiassa nuoremmista komentajista, jotka halusivat taistelun voitosta kunniaa pitkällä sodattomalla kaudella. Muneshige esitti että armeijan ei tulisi lähteä suoraan hyökkäykseen, vaan ainoastaan katkaista puolustajien huoltotiet, mutta tätä suunnitelmaa pidettiin raukkamaisena. Shōgunaatin joukot yrittivät vallata linnan useaan otteeseen, ja lopulta onnistuivat tässä Matsudaira Nobutsunan alaisuudessa. Piirityksen päätteeksi joukot olivat kuitenkin menettäneet jopa 13 prosenttia sotilaistaan harkitsemattomien hyökkäysten takia.