tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Francisco Serrano

Francisco Serrano y Domínguez, de la Torren herttua (17. joulukuuta 1810 Cádiz – 26. marraskuuta 1885 Madrid) oli espanjalainen sotamarsalkka ja poliitikko. Hänellä oli keskeinen rooli vuoden 1868 vallankumouksessa, jolla kuningatar Isabella II syrjäytettiin vallasta. Serrano toimi Espanjan pääministerinä vuosina 1868–1869, valtionhoitajana 1869–1871 ja uudelleen pääministerinä 1871, 1872 sekä 1874.
Elämä.
Serrano liittyi jo 12-vuotiaana Espanjan armeijaan ja soti ensimmäisessä karlistisodassa kuningatar Isabellalle uskollisten joukkojen puolella. Hän yleni vuoteen 1841 mennessä kenraaliluutnantiksi ja hänet nimitettiin vuonna 1845 sotaministeriksi sekä vuonna 1848 Granadan kenraalikapteeniksi. Serranolla oli näihin aikoihin suuri vaikutusvalta hovissa ja hän oli läheisissä väleissä kuningatar Isabellan kanssa. Vähitellen hän kuitenkin ajautui hallitsijan epäsuosioon ja joutui asumaan välillä maanpaossa. Hän osallistui vuonna 1854 kenraali Leopoldo O’Donnellin johtamaan maltilliseen vallankumoukseen. Sen jälkeen Serrano oli vuonna 1856 Uuden-Kastilian kenraalikapteenina, 1857–1858 Espanjan suurlähettiläänä Pariisissa, 1859–1862 Kuuban käskynhaltijana ja 1862–1863 ulkoministerinä. Hän sai 1862 de la Torren herttuan arvon.
Kenraali O’Donnellin kuoltua vuonna 1867 Serranosta tuli kuningatar Isabellan vastaisen liberaalin opposition johtava hahmo. Vuonna 1868 hänet pidätettiin ja karkotettiin Kanarialle, mutta hän palasi vallankumousliikehdinnän käynnistyttyä saman vuoden syyskuussa. Hänet nimitettiin kumouksellisten joukkojen ylipäälliköksi ja hän löi kuninkaallisen armeijan Alcolean taistelussa 28. syyskuuta. Isabellan luovuttua kruunusta Serranosta tuli uuden väliaikaisen hallituksen pääministeri. Hallituksen vahva mies oli kuitenkin Juan Prim. Seuraavan vuoden aikana Espanjassa toteutettiin miesten yleinen äänioikeus, vahvistettiin paino- ja uskonnonvapaus, uudistettiin oikeuslaitosta ottamalla käyttöön valamiehistöt, karsittiin kristillisten munkkiveljeskuntien etuoikeuksia ja kiellettiin jesuiittojen toiminta.
Serrano toimi valtionhoitajana 15. heinäkuuta 1869 – 2. tammikuuta 1871, kunnes uudeksi kuninkaaksi valittu Amadeus I pääsi aloittamaan tehtävässään. Amadeuksen lyhyeksi jääneen hallitsijakauden aikana Serrano oli vielä kahdesti pääministerinä: tammikuusta heinäkuuhun 1871 ja hetkellisesti kesäkuussa 1872.
Kun Amadeus I luopui kesäkuussa 1873 kruunusta ja Espanja julistettiin tasavallaksi, Serrano siirtyi maanpakoon Ranskaan. Hän palasi pääministeriksi tammikuussa 1874 suoritetun vallankaappauksen myötä, mutta joutui uudelleen eroamaan ja lähtemään maasta kenraali Arsenio Martínez Camposin julistettua Alfonso XII:n kuninkaaksi joulukuussa 1874. Serrano palasi vuonna 1876 Espanjaan, jossa hänestä tuli jälleen oppositiossa olleiden liberaalien johtaja ja muun muassa senaatin puhemies. Hän ilmoitti 1881 tunnustavansa Alfonso XII:n kuninkuuden ja sai toimia 1883–1884 lyhyen aikaa suurlähettiläänä Pariisissa. Hän kuoli marraskuussa 1885 päivää kuningas Alfonso XII:n jälkeen.
Rauno Ojanen

Rauno Ojanen (s. 19. maaliskuuta 1965, Helsinki) on suomalainen entinen jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja, joka toimii päävalmentajana Ykkösen AC Oulussa. 
Ojasen pelaajaura aikuisten tasolla alkoi kaudella 1985 OPS:in riveissä II divisioonassa. Ojanen pelasi OPS:in riveissä II divisioonaa kaudet 1985–1987. Kausina 1988–1990 Ojanen pelasi RoLa:ssa II divisioonaa ja III divisioonaa. Pelaajaura päättyi kuitenkin ennenaikaisesti kauden 1991 jälkeen loukkaantumisten vuoksi.
Valmennusuran Ojanen aloitti vuonna 1999 juniorivalmentajana Tervareissa. Ojanen toimi juniorivalmentajana vuoteen 2010 saakka, ja hänet palkittiin Palloliiton Vuoden kaikki pelaa -valmentajana 2007 ja Poikajoukkueiden vuoden valmentajana 2010.
Ojasen valmennusura aikuisten tasolla alkoi kaudella 2011, kun hän liittyi Ykkösessä pelanneen AC Oulun valmennusryhmään. Ojanen nousi apuvalmentajan paikalta AC Oulun päävalmentajaksi kaudella 2012, kun Juha Malinen siirtyi loppukaudeksi FC Hakan päävalmentajaksi. Ojanen teki lokakuussa 2012 AC Oulun kanssa 1+1 -vuotisen päävalmentajasopimuksen kausista 2013–2014. Ojanen irtisanoutui siviilityöstään OYS:ssa 2014, ja AC Oulu jäi kaudella 2014 vain kolmen pisteen päähän liiganoususta. AC Oulu ja Ojanen tekivät kolmevuotisen jatkosopimuksen lokakuussa 2014. AC Oulu oli Ojasen johdolla lähellä liiganousua myös kaudella 2016, kun joukkue johti sarjaa kauden aikana. AC Oulu ilmoitti syyskuussa 2017, että Ojasen sopimusta seuran päävalmentajana ei enää jatketa. Ojanen toimi AC Oulun päävalmentajana Ykkösessä kuudella kaudella 2012–2017.
Ojanen siirtyi marraskuussa 2017 Veikkausliigassa pelanneen SJK:n organisaatioon juniorivalmentajaksi. Ojanen valmensi kaudella 2018 SJK:n U20-joukkuetta. Ojanen palasi takaisin AC Oulun valmennusryhmään kaudella 2019. Hänestä tuli kesäkuussa 2019 jälleen AC Oulun päävalmentaja, kun seura irtisanoi päävalmentaja Mika Lähderinteen sopimuksen odotuksia heikommin sujuneen alkukauden jälkeen.
Mikko Koutaniemi

Mikko Koutaniemi (s. 21. tammikuuta 1986 Rovaniemi) on suomalainen uransa lopettanut maastohiihtäjä. Hän edusti Vuokatti Ski Teamiä.
Kansainväliset kilpailut.
Koutaniemi kilpaili maailmancupissa ensimmäistä kertaa 8. maaliskuuta 2009 Lahdessa 15 kilometrin vapaan hiihtotavan kisassa, jossa hän oli 87:s. Yhteensä Koutaniemi hiihti vuosina 2009–2014 maailmancupissa kahdeksan yksittäistä henkilökohtaista osakilpailua ja Kuusamon Nordic Opening -kiertueen 2011. Hänen paras sijoituksensa oli 48. sija Lahdessa yhdistelmäkilpailussa 6. maaliskuuta 2010. Henkilökohtaisten kisojen lisäksi Koutaniemi oli mukana 12. sijalle hiihtäneessä viestijoukkueessa Lahdessa 7. maaliskuuta 2010.
Skandinavia Cupissa Koutaniemi kilpaili vuosina 2005–2015. Koutaniemi hiihti kymmenen parhaan joukkoon kahdesti: perinteisen hiihtotavan sprintissä Nesissä 21. tammikuuta 2012, jossa hän oli seitsemäs, ja 15 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa Keuruulla 26. helmikuuta 2011, jossa hän oli yhdeksäs. Pisteille eli 30 parhaan joukkoon Koutaniemi sijoittui 22 kertaa.
27. helmikuuta 2016 Koutaniemi voitti Worldloppet-sarjaan kuuluvan Finlandia-hiihdon.
Vuonna 2009 Koutaniemi osallistui alle 23-vuotiaiden MM-kilpailuihin Ranskan Praz de Lys Sommandissa. Hän oli 15 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa 13:s, perinteisen hiihtotavan sprintissä 21:s ja yhdistelmäkilpailussa 27:s.
Kansalliset kilpailut.
SM-kilpailuissa Koutaniemi on saavuttanut yhden henkilökohtaisen mitalin – pronssin 50 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa Imatralla 2012. Sijoituksia kymmenen parhaan joukkoon SM-kilpailujen henkilökohtaisilla matkoilla hänellä on yhteensä 15.
Lisäksi Koutaniemi on voittanut Suomen-mestaruuden Vuokatti Ski Teamin viestijoukkueessa 2011, 2013, 2014, 2015 ja 2016 sekä saavuttanut SM-hopeaa sprinttiviestissä Vuokatti Ski Teamin kakkosjoukkueessa Iivo Niskasen kanssa 2014 ja pronssia Sami Jauhojärven parina 2016.
Korson kirkko

Korson kirkko on Vantaan Korsossa sijaitseva muodoltaan epäsymmetrinen pitkäkirkko, joka rakennettiin vuonna 1962 kaksi vuotta aiemmin käydyn suunnittelukilpailun voittaneen Olli Kuusen ehdotuksen pohjalta. Itä-länsisuuntainen kirkkosali kapenee kohti länsipäässä olevaa alttaria, jonka aluetta korostaa taitteinen penkkirivistö. Matalampi siipirakennus, jossa on muun muassa seurakuntasali, liittyy rakennukseen.
Kirkon rakentaminen oli osa Helsingin pitäjän suomalaisen seurakunnan ja Kansallis-Osake-Pankin yhteishanketta aikana, jolloin Korso muuntui pienestä asemanseudusta uudenaikaiseksi liikekeskukseksi. Seurakunta tarvitsi itselleen kirkon, kellotapulin ja seurakuntakeskuksen ja pankki omat toimitilansa uuteen liikerakennukseen. Hankkeeseen kuului myös molempien käyttöön suunniteltu asuinrakennus. Rakennusten materiaalit olivat yhtenäisiä siten, että ulkopinnat olivat pääosin Kupittaan Saven tiiliä. Kellotapulin neonvalaistu risti näkyi kauas kaikkiin ilmansuuntiin, toinen valaistu risti sijaitsi kirkon pääoven yläpuolella ja valoaihe jatkui liikerakennuksen mainosvaloina. Vuosituhannen vaihteen uudistuksessa osa liikerakennuksesta ja alkuperäinen tapuli purettiin. 
Kirkon uudistamiseksi ja uuden seurakuntakeskuksen suunnittelemiseksi käytiin 2000-luvun vaihteessa arkkitehtuurikilpailu, jonka voitti Jari Frondeliuksen ja Jaakko Kepon suunnitelma "Puro". Uudistettu kirkko ja uusi seurakuntakeskus vihittiin käyttöön 2001. Aiemmin alttarilla ollut risti sijoitettiin kirkon parvelle, kirkkotekstiilit suunnitteli Katri Haahti ja keraamiset kastemaljat Irma Weckmann. Taiteilija Oili Mäen vanhaan kirkkoon suunnittelema alttaritaideteos "Minun Herrani ja minun Jumalani" sijoitettiin vanhaan seurakuntasaliin, uudessa seurakuntakeskuksessa sijaitsevan kappelin ja seurakuntasalin lasimaalaukset suunnitteli taiteilija Carolus Enckell. Kirkon kellotorni uudistettiin muutostöiden yhteydessä, mutta kellot ovat entiset. Niihin on valettu lauseet ""Tulkaa sillä kaikki on valmistettu", "Palvelkaa Herraa iloiten" ja "Kunnia Jumalalle korkeuksissa"". 
Korson kirkon hautausmaa.
Korson kirkon yhteydessä sijaitsee kirkkoon rajoittuva pieni tuhkahautausmaa, joka tunnetaan nimellä Korson kirkon hautausmaa. Se on vihitty käyttöön 2. kesäkuuta 2002. Hautausmaan muistopuutarhassa tuhkauurna lasketaan maahan kokonaisuudessaan. Muistolehdossa vain tuhka kätketään maahan. Vitriini-ikkunassa olevaan, "Elämän kirja"ksi kutsuttuun kirjaan kirjoitetaan hautausmaalle haudattujen nimet. Vuonna 2021 otettiin käyttöön 4 kpl:tta ns.holvihautoja, joihin vainajan tuhka kaadetaan. Tuhkahautausmaan on suunnitellut arkkitehtuuritoimisto Jari Frondelius - Jaakko Keppo.
Vuonna 2015 arvioitiin, että Korson kirkon uurnahautauspaikat loppuisivat ilman lisärakentamista vuonna 2022. Tämä lisätilantarve suunniteltiin ratkaistavan uuden tuhka- tai uurnaholvin avulla. 
Hautausmaalla on kaksi kivistä yhteismuistomerkkiä. Näistä ensimmäinen ("Taivaaseen ota tykösi") paljastettiin hautausmaan vihkimisen yhteydessä vuonna 2002 ja toinen ("Tyhjän sylin muistokivi") vuonna 2008.
Teemu Härkönen

Teemu Härkönen (s. 21. syyskuuta 1983) on suomalainen uransa lopettanut maastohiihtäjä. Hän edusti Vuokatti Ski Teamiä.
Härkönen kilpaili maailmancupissa ensimmäistä kertaa 7. maaliskuuta 2009 Lahdessa vapaan hiihtotavan sprintissä. Seuraavana päivänä käydyssä 15 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa hän oli 59:s, mikä jäi hänen parhaaksi maailmancupsijakseen.
SM-kilpailuissa Härkönen sijoittui kuusi kertaa kymmenen parhaan joukkoon henkilökohtaisilla matkoilla, parhaimmillaan viidenneksi 50 kilometrin vapaan hiihtotavan kisassa Kontiolahdella 2009. Viestin Suomen-mestaruuden Vuokatti Ski Teamin viestijoukkueessa hän voitti vuosina 2009, 2010, 2011, 2013 ja 2016.
Janne Häkkinen

Janne Häkkinen (s. 28. toukokuuta 1984) on suomalainen hiihtosuunnistaja. Hän edustaa Suunta Jyväskylää.
Häkkinen on saavuttanut arvokisoissa yhden henkilökohtaisen mitalin – MM-hopeaa pitkältä matkalta 2013 – ja kolme viestimitalia (EM-hopeaa 2011 sekä EM-pronssia 2013 ja 2014). SM-kisoissa hän on voittanut mestaruuden sprintissä 2010 ja saavuttanut viestit mukaan luettuna yhteensä 14 mitalia.
Häkkinen on kilpaillut myös maastohiihdossa, jossa hänen paras sijoituksensa SM-kilpailuissa on 16:s 15 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa Jämijärvellä 2013.
Häkkinen on ammatiltaan maanmittausinsinööri.
Käylän rajaseutukirkko

Käylän rajaseutukirkko on Kuusamon Käylässä sijaitseva puinen, satulakattoinen niin sanottu kotakirkko, joka rakennettiin 1958 Olli Vahteran suunnitelman perusteella. Kirkkosali on yksilaivainen ja sivuseinät korvaa kokonaan katto, johon myös ikkunat on sijoitettu. Kirkon pinta-ala on 234 neliötä ja siinä on istumapaikkoja noin 140 hengelle. Kirkon alkuperäiset 6-äänikertaiset urut valmisti Kangasalan urkutehdas 1971. Nykyiset vuonna 1991 käyttöönotetut 16-äänikertaiset urut rakensi Veikko Virtasen urkurakentamo. Kirkon puisen alttariveistoksen "Vapahtaja ristillä" on tehnyt taiteilija Uuno Poikonen vuonna 1958. Erillinen kellotapuli rakennettiin kirkon yhteyteen vuonna 1977, uumajalaisten lajhoittamat kellot ovat vuodelta 1951. Kirkon alttarisyvennyksen vieressä on sakasti, sisäänkäynnin vieressä taas rippikoulusali ja sen päällä parvi. Alakerrassa on majoitus-, ruokailu- ja sosiaalitiloja. Kirkon edustalla on Paanajärvelle vuosina 1934–1944 haudattujen muistomerkki.
Bandyliigakausi 2014–2015

Jääpallon Suomen mestaruus kaudella 2014-2015 ratkaistiin yhdeksän joukkueen runkosarjan jälkeen kahdeksan parhaan joukkueen pudotuspeleillä. Tornion Palloveikot luopui sarjapaikastaan, ja keskitti voimansa yhteistyöhön Ruotsin Allsvenskanissa pelanneeseen Haparanda-Tornio Bandyn kanssa. Suomen bandyliigan mestaruuden voitti Mikkelin Kampparit hieman yllättäen, sillä ennen kauden alkua mestariksi povattiin muun muassa Veiterää, Botniaa ja Akillesta. Runkosarjassa vasta seitsemänneksi sijoittunut Kampparit otti SM-kultaa voittamalla Helsingissä runkosarjassa viidenneksi sijoittuneen HIFK:n maalein 6-3. Mestaruus oli seuran toinen mestaruus. Kampparit voitti Helsingissä Brahenkentällä pelatussa loppuottelussa HIFKn maalein 6-3. Pronssia sai Lappeenrannan Veiterä. Edellisen kerran lappeenrantalaiset olivat mitaleilla kaudella 1994-1995.
Suomen mestarit.
Kampparien joukkue 2014-2015: Iikka Lempinen, Eetu Sviili, Erkki Koivuranta, Joni Maaranen, Juho Tikka, Timo Piskonen, Marko Laitinen, Lasse Kyllönen, Alpo Kaartinen, Jari Purovirta, Jani Kokko, Nikke Tuhkanen, Jaakko Manninen, Kimmo Huotelin, Mikko Hyvönen, Juho Liukkonen, Tuomas Liukkonen, Valtteri Hauska, Eetu Karhunen, Kalle Lempinen, Iisakki Kaivola, Joonas Kakriainen Taustajoukot: valmentajat: Antero Levänen, Olli Manninen huoltajat: Aimo Hokkanen, Arto Sviili
Vuoden peli

Vuoden peli on Suomen leluyhdistyksen vuosittain jakama palkinto lautapeleille. Kilpailuun osallistuvat pelien valmistajat tai maahantuojat. Osallistujat valitsevat tuotteistaan yhden, joka kilpailee tittelistä. Kilpailukategorioita on vuodesta 2015 alkaen neljä (strategia-, lasten-, perhe- ja partypeli). Kuusihenkinen tuomaristo valitsee ensin kaikista osallistujista finalistit ja finalisteista voittajan. Tuomaristo koostuu viidestä toimittajasta ja yhdestä kaupan edustajasta, paitsi lasten peleissä, joissa tuomaristo koostuu päiväkotien työntekijöistä. Tunnustus näkyy voittajapelin pakkauksessa vuoden peli -tunnuksella. Samankaltaisia palkintoja jaetaan muun muassa Ruotsissa (Årets spel), Tanskassa (Årets spil), Saksassa (Spiel des Jahres) ja Yhdysvalloissa (Origins Award).
Voittajat.
Palkintoja on jaettu vuodesta 1994 asti perhe- ja lastenpeleille. Aikuistenpelien palkintoja on jaettu vuodesta 1999 ja partypelien vuodesta 2015. Vuonna 2015 lisäksi Vuoden aikuistenpeli nimitys muutettiin Vuoden strategiapeliksi. Aikuistenpelien kategoriaan ei saatu tarpeeksi osallistujia kilpailun läpikäymistä varten vuosina 2000 ja 2004.
Streets

Streets oli lyhytkestoinen yhdysvaltalainen hard rock -yhtye. 
Historia.
Streets -yhtyeen perustivat laulaja-kosketinsoittaja Steve Walsh, kitaristi Mike Slamer, basisti Billy Greer ja rumpali Tim Gehrt. Walsh oli laulanut Kansas -yhtyeessä aikaisemmin ja Slamer, joka oli englantilainen, soittanut kitaraa City Boy -nimisessä yhtyeessä. Slamer oli muuttanut Yhdysvaltoihin kotimaastaan Isosta-Britanniasta tekemään hard rock -musiikkia ja hän liittyi Walshin tykö. Streets sai levytyssopimuksen Atlantic Recordsilta ja debyyttialbumi "1st" julkaistiin vuonna 1983. Walshin sanojen mukaan albumi sai hyvää palautetta ja hänen mielestään Streets oli osoittanut, että he osaavat soittaa livenä ja Kansasista lähdön jälkeen uudelleen aloittaminen oli hyvin palkitsevaa. Yhtyeen debyyttialbumin tuotti Neil Kernon.
Toinen studioalbumi julkaistiin vuonna 1985 nimellä "Crimes in Mind", jonka tuotti Beau Hill. Kyseistä albumi pidetään melodisen rockin yhtenä klassikkoteoksista. Streets hajosi kuitenkin pian albumi julkaisun jälkeen. Walsh muodosti Kansasin uudestaan ja loput yhtyeen jäsenistä jatkoivat omien projektien parissa.
Krissy Taylor

Kristen Erin “Krissy” Taylor (15. toukokuuta 1978 Miami, Florida – 2. heinäkuuta 1995 Pembroke Pines, Florida) oli yhdysvaltalainen malli, jonka lupaava ura katkesi äkilliseen kuolemaan vain 17-vuotiaana.
Varhainen elämä ja ura.
Taylor syntyi Miamissa ja kasvoi eteläisessä Floridassa vanhempiensa ja kahden isosiskonsa kanssa. Krissy pääsi jo nuorena mukaan mallimaailmaan lähinnä sisarensa, supermalli Niki Taylorin, ansiosta. 10-vuotiaasta alkaen Krissy kävi kuvauksissa yhdessä siskonsa kanssa, ja vähitellen hänkin pääsi kuviin mukaan. Ensimmäisen kerran hän oli sisarensa rinnalla "Seventeen" -lehden kannessa. Pian hän allekirjoitti sopimuksen newyorkilaisen IMG-mallitoimiston kanssa.
Taylor pääsi nopeasti catwalkeille yhdessä Naomi Campbellin, Christy Turlingtonin ja Claudia Schifferin kanssa. Samalla häntä kuvattiin useiden suurten muotilehtien kanteen, kuten "Elle", "Glamour", "YM", "Cosmopolitan" ja "Vogue". Taylor esiintyi myös mm. Ralph Laurenin kevätmalliston catwalkilla 1994.
Taylorin viimeinen kuvaussessio oli Niki-sisaren kanssa "Ocean Drive" -lehden kanteen syys/lokakuun numeroon 1995.
Kuolema.
2. heinäkuuta 1995 Niki Taylor löysi sisarensa tajuttomana lattialta kotoaan Floridassa. Elvytysyritykset eivät tuottaneet tulosta, joten Krissy vietiin sairaalaan, jossa hänet todettiin kuolleeksi aamulla kello 5:39. Taylor oli kuollessaan vain 17-vuotias.
Krissy Taylorin viralliseksi kuolinsyyksi kirjattiin astmakohtaus, jonka aiheutti äkillinen sydämen rytmihäiriö. Hän ei kuitenkaan ollut koskaan aiemmin kärsinyt astmasta, eikä hänellä ollut todettu sydänvian oireita. Taylorin perhe oli epäuskoinen kuolemansyyntutkijan diagnoosin suhteen ja palkkasi asiantuntijoita tutkimaan Taylorin sydämestä otettua koepalaa. Tutkimuksen tuloksena Taylorin todennäköisempi kuolinsyy olikin harvinainen sydänsairaus, arytmogeeninen oikean kammion dysplasia.
Pohjan Koitto

Pohjan Koitto on rovaniemeläinen urheiluseura. Pohjan Koiton toiminta on alkanut jo 1900-luvun alussa, mahdollisesti jo 1800-luvun puolella, mikä tekee siitä yhden Rovaniemen vanhimmista seuroista. Yhdistysrekisteriin seura on merkitty 1946. Pohjan Koitto on lähtöisin Paavalniemen kylästä. 
Seura on alkujaan nuorisoseurapohjainen yhdistys. Nuoriseuroille tyypillisesti lajivalikoima on ollut laaja, jonka lisäksi on yhdistys on järjestänyt myös muuta sivistys- ja valistustoimintaa. Nykyään seuran toiminta keskittyy yleisurheiluun. Pohjan Koitto on ollut Santasport-yleisurheiluakatemian kumppanuusseura syksystä 2014 alkaen. Harjoitustoiminta keskittyy talvikaudella Lapin urheiluopistolle ja kesäkaudella Saarenkylän urheilukentälle. Tunnetuimpia Pohjan Koiton järjestämiä kilpailuja ovat Tunturihallit, Pohjan koitokset-kilpailusarja sekä Kirkkolammen juoksu.
Pohjan Koiton puheenjohtajana toimii Kimmo Niukkanen.
Leopoldo O’Donnell

Leopoldo O’Donnell, Tetuánin herttua (12. tammikuuta 1809 Santa Cruz de Tenerife, Kanariansaaret – 6. marraskuuta 1867 Biarritz, Ranska) oli espanjalainen kenraali ja valtiomies, joka toimi Espanjan pääministerinä vuosina 1856, 1858–1859, 1860–1863 ja 1865–1866.
Leopoldo O’Donnellin esi-isät olivat irlantilaista O’Donnellin mahtisukua, joka oli lähtenyt Irlannista vuoden 1690 Boynen taistelun jälkeen. O’Donnell nousi ensi kerran maineeseen taistellessaan ensimmäisessä karlistisodassa (1833–1839) kuningatar Isabella II:lle uskollisissa joukoissa. Hänet nimitettiin sodan lopussa vuonna 1839 Aragonian, Valencian ja Murcian kenraalikapteeniksi. Saavutettuaan voiton Lucenan taistelussa 17. heinäkuuta 1839 hänelle myönnettiin Lucenan kreivin arvo. O’Donnell osallistui 1841 Pamplonassa epäonnistuneeseen yritykseen syrjäyttää sijaishallitsija Baldomero Espartero ja palauttaa leskikuningatar Maria Kristiina sijaishallitsijaksi. O’Donnell joutui tämän vuoksi lähtemään maanpakoon Ranskaan. Hän palasi kuitenkin 1843 osallistuakseen Esparteron syrjäyttäneeseen sotilaskapinaan, jossa hänellä oli keskeinen rooli. Vuosina 1844–1848 O’Donnell toimi Kuuban sotilaskäskynhaltijana. Hänet nimitettiin 1850 armeijan jalkaväen tarkastajaksi, mutta hän erosi tehtävästään jo seuraavana vuonna ja ryhtyi toimimaan oppositiossa.
Liberaalin opposition tukemana O’Donnell johti heinäkuussa 1854 menestyksestä sotilasvallankaappausta, joka kaatoi kreivi San Luisin hallituksen. Espartero onnistui tällöin palaamaan pääministeriksi ja O’Donnellista tuli hänen hallituksensa sotaministeri. Heinäkuussa 1856 O’Donnell sai Esparteron syrjäytettyä ja tuli itse pääministeriksi, mutta hänen ensimmäinen hallituksensa kaatui jo saman vuoden lokakuussa. Hän oli uudelleen pääministerinä heinäkuusta 1858 vuoteen 1863. O’Donnell nojasi maltillisista konservatiiveista muodostuneen Liberaalin unionin tukeen. Hänellä itsellään ei ollut selkeää poliittista ohjelmaa, mutta hän pysyi uskollisena kuningatar Isabellalle ja hänen hallintonsa oli melko konservatiivista. O’Donnell aloitti toisen pääministerikautensa aikana useita sotia määrätessään hyökkäykset Marokkoon, Santo Domingoon ja Meksikoon. Espanjan–Marokon sodassa 1859–1860 hän komensi henkilökohtaisesti espanjalaisia joukkoja ja johdettuuaan espanjalaiset voittoon Tetuánin taistelussa helmikuussa 1860 hänet palkittiin Tetuánin herttuan arvolla. Tämä sota lisäsi huomattavasti hänen suosiotaan kotimaassa. O’Donnell toimi vielä kolmannen kerran pääministerinä kesäkuusta 1865 heinäkuuhun 1866. Tuolloin hän yritti aluksi opposition suuntaan sovittelevaa politiikkaa, mutta joutui lyhyessä ajassa kukistamaan kaksikin kapinaa. Kuningatar Isabella korvasi hänet tiukempaa linjaa edustaneella Ramón Narváezilla. O’Donnell kuoli seuraavana vuonna Ranskassa.
Horonkylä

Horonkylä (myös "Horo," ) Horo on saanut nimensä ruotsinkielestä, sillä kylän läpi virtaava joki on vanhoissa, ruotsinkielisissä kartoissa Hår Å. Horo on kylä Etelä-Pohjanmaalla Teuvan kunnan luoteisosassa lähellä Närpiön, aiemmin Ylimarkun rajaa. Kylä sijaitsee valtatien 8 itäpuolella seututien 682 varrella.
Horonkylän asukasluku on 356 henkeä. Vuonna 1902 perustettu Horon koulu lakkautettiin vuonna 2014.
Teuvan Horonkylällä toimii nuorisoseura, maa- ja kotitalousseura, metsästysseura, poliittisia yhdistyksiä ja diakoniapiiri.
Vuonna 2015 MTV3:n Kingi-viihdeohjelman voitti Krista Kososen esittämä, Horonkylältä kotoisin oleva uskovainen laulaja Tsiisus Nieminen. Idean hahmon asuinpaikkaan Kosonen oli saanut ohjelman kuvauksissa työskenneeltä audiotaiteilija Sami Aurulta, joka on itse viettänyt lapsuutensa Horonkylällä.
Sosiaalidemokraattinen puolue ”Harmonia”

Sosiaalidemokraattinen puolue ”Harmonia” (, lyh. SDPS) on latvialainen sosiaalidemokraattinen puolue. Harmonia ei ole koskaan ollut Latvian hallituksessa, vaikka se on lukeutunut maan suurimpien puolueiden joukkoon. Pääsyynä tähän on ollut näkemys Harmoniasta "venäläisten puolueena", ja puolue onkin kerännyt pääosan kannatuksestaan Latvian suuren venäläisvähemmistön keskuudesta.
Nils Ušakovs on puheenjohtajana pyrkinyt muuttamaan Harmoniaa ja viemään sitä enemmän kohti eurooppalaista sosiaalidemokraattista puoluetta, mutta monet ovat pitäneet muutosta lähinnä kosmeettisena. Vuoden 2018 vaalien alla Harmonia katkaisi solmimansa yhteistyösopimuksen Yhtenäisen Venäjän kanssa.
Historia.
Sosiaalidemokraattinen puolue ”Harmonia” syntyi vuonna 2010 "Kansallisen harmonian puolueen" (TSP), "Uuden keskustan" (JC) ja "Sosiaalidemokraattisen puolueen" (SDP) yhdistyttyä; näistä puolueista TSP:n ja JC:n jäsenistö edusti pääosin maan venäjänkielistä vähemmistöä, kun taas SDP:n tausta oli etnisesti latvialainen. Vuonna 2011 Harmoniaan liittyi myös "Daugavpilsin kaupunkipuolue".
Ennen yhdistymistään TSP, JC ja SDP olivat muodostaneet vuonna 2009 yhteislistan Riian kunnallisvaaleja varten ja saivat valtuustoon 26 paikkaa 60:stä. Vaalien jälkeen puolueet liittoutuivat Ainārs Šlesersin puolueen kanssa ja saivat valittua Nils Ušakovsin Riian pormestariksi. Harmonia menestyi tämän jälkeen myös vuosien 2013 ja 2017 kunnallisvaaleissa. Šlesersin puolueen hajottua pian vuoden 2010 parlamenttivaalien jälkeen sen entiset jäsenet perustivat "Kunnia palvella Riikaa" -puolueen (GKR), joka liittoutui ja jakoi vallan kaupungissa Harmonian kanssa.
Harmonian saavuttaessa ensimmäisen vaalivoittonsa Riiassa 2010 se sai myös parlamenttivaaleissa 29 paikkaa 101-paikkaiseen Saeimaan. Vuotta myöhemmin parlamentti kuitenkin hajotettiin, ja tämän jälkeen pidetyissä uusissa vaaleissa Harmonia sai eniten ääniä ja kasvatti paikkamääräänsä 31:een. Joidenkin arvioiden mukaan noihin aikoihin Harmonian kannattajista noin 20 prosenttia oli etnisesti latvialaisia.
Vuoden 2011 vaalivoiton jälkeen Ušakovs pyrki luomaan Harmoniasta kuvaa sosiaalidemokraattisena puolueena, joka ei olisi pelkästään venäjänkielisille. Näkemys puolueesta kuitenkin kärsi etnisten latvialaisten keskuudessa vuonna 2012, kun Harmonia ajoi venäjän kielen ottamista Latvian toiseksi viralliseksi kieleksi kansanäänestyksessä, jossa lopulta 74,8 % äänestäjistä hylkäsi ehdotuksen. Ušakovsin myös epäonnistui saada puolue Latvian virallisen linjan taakse, kun Venäjä miehitti Krimin niemimaan 2014.
Kansallinen liittouma (Latvia)

Kansallinen liittouma, virallisesti: ”Kaikki Latvian Puolesta!” – ”Isänmaa ja vapaus/LNNK” (, lyh. NA) on latvialainen kansalliskonservatiivinen puolue, joka syntyi kahden puolueen, "Kaikki Latvian Puolesta!" ja "Isänmaa ja vapaus/LNNK", yhdistyessä. LNNK on lyhenne sanoista ”Latvian Kansallisen Itsenäisyysliike” ("Latvijas Nacionālās Neatkarības Kustība"), poliittinen puolue Latviassa 1988–1997.
Puolueella on Krišjānis Kariņšin hallituksessa kaksi ministeriä ja parlamentissa puhemiehen paikka. Puolueen tavoite on "latvialainen Latvia", ja puolue saa voimansa latviankielisten ja venäjänkielisten välisestä jännitteestä.
Puolueen puoluesihteerillä Raivis Zeltitsillä on paljastunut äärioikeistolaisia yhteyksiä. Ne eivät kuitenkaan Latvian yliopiston politiikan tutkimuksen professorin Janis Ikstensin arvioiden mukaan vaikuttane puolueen vahvaan kannatukseen.
Alapitkän kirkko

Alapitkän kirkko on Lapinlahden Alapitkässä sijaitseva rungoltaan puinen, mineriittipäällysteinen arkkitehti Esko Laitisen suunnittelema kirkko, joka rakennettiin 1970. Myös alttariseinällä oleva lasimaalaus "Elämän puu" on Laitisen suunnittelema. Arkkitehti Eino Pitkänen laati alun perin jo 1951 Alapitkän hautausmaan yhteyteen suunnitellun rukoushuoneen piirustukset, mutta ne tilannut rukoushuoneyhdistys ei toteuttanut hanketta. Se luovutti rukoushuoneelle varatun tontin vuonna 1969 Lapinlahden seurakunnalle. 1970 valmistunut kirkkorakennus on lähes neliömäinen ja sen toisesta päästä kohoaa porrastettuna alttaripääty. Sisällä puiset kattopalkit nousevat kohti alttaripäätyä, ikkunat ovat kapeita ja korkeita ja sijaitsevat seinäpilareiden välissä. Kirkon pinta-ala on 528 neliötä ja siinä on istumapaikkoja 105 hengelle. Kirkon alttaripäätyyn liittyvässä kellotelineessä on kaavilaisen Juutilan valimon valamat kellot.
Kirkon laajennoksen suunnitteli arkkitehti Matti Höyhtyä 1986, kirkkosalin viereiseen lisärakennukseen tehtiin on kerho-, toimisto- ja sosiaalitilat sekä keittiö.
Lapinlahden kirkko

Lapinlahden kirkko on Lapinlahdella sijaitseva arkkitehti Frans Sjöströmin suunnittelema puinen länsitornillinen pitkäkirkko, joka rakennettiin vuosina 1877–1880. Kirkon runkohuoneesta ulkonee kaksi matalampaa sakaraa, itäpäädyssä on kuori ja tornin sekä runkohuoneen sisäkulmissa suorakulmaiset ulokkeet. Torni on nelipäätyinen. Kirkon sisätila on jaettu pylväiköillä kolmeen laivaan, joista keskimmäisessä on kulmikas lautakatto. Ulkoasultaan kirkko edustaa moni-ilmeistä ns. nikkarityyliä. Kirkon pinta-ala on noin 815 neliömetriä ja siinä on istumapaikkoja 1 250 hengelle.
Rakentaminen ja korjaukset.
Lapinlahdelle oli tehty rukoushuone jo vuonna 1843, sen tultua huonokuntoiseksi uuden kirkon rakentamislupa saatiin senaatilta 11. kesäkuuta 1876. Rakennusmestari Johannes Storen johtama rakennustyö alkoi vuonna 1877. Kuopion lääninarkkitehti Ferdinand Öhman piti rakennuksen lopputarkastuksen syyskuussa 1880, käyttöön kirkko vihittiin 10. lokakuuta. Kamiinalämmityksen kirkko sai vuonna 1905 ja vuonna 1913 kirkon paanukatto vaihdettiin peltiseksi. Silloin vaalean harmaaksi muutettu kirkon ulkoväri palautettiin alkuperäiseksi 1935. Arkkitehti Kauno Kallion suunnitelmien mukainen kirkon peruskorjaus tehtiin vuosina 1955–1956. Kamiinalämmitys muutettiin sähkölämmitykseksi ja kirkko sai sähkövalaistuksen. Uudistetun kirkon vihki käyttöön piispa Eino Sormunen 29. huhtikuuta 1956 kirkon 75-vuotisjuhlien yhteydessä.
Vuonna 1984 uusittiin sisämaalaus ja vuonna 1998 ulkomaalaus ja katon maalaus. Vuonna 2002 kirkossa tehtiin useita sisätilojen korjauksia, kirkkosalin ilmettä silti muuttamatta. Kirkon kahden kellon soittolaitteisto automatisoitiin 2014. Ensimmäinen kelloista hankittiin Pietarista 1837 ja toisen valoi 1880 Claes Engelbrecht Helander Oulussa. Automatisoinnin yhteydessä molempien kellojen kielet korvattiin vasaramekanismeilla ja kyläseppä Eino Pauluksen valmistama kirkontornin luukkujen hydraulinen avauslaitteisto huollettiin.
Alttaritaulu.
Kirkon alttaritauluna oli aluksi sammalista tai jäkälistä sommiteltu risti, joka korvattiin myöhemmin puuristillä. Pekka Halonen lupautui 1895 maalaamaan kotipitäjänsä kirkkoon alttaritaulun edellisenä vuonna tekemäänsä luonnokseen "Kolme pyhää miestä" perustuen, mutta seurakunta ei kelpuuttanut koivumetsään sijoitettuja tietäjiä alttaritaulun aiheeksi. Vaikka piispa J. R. Forsman huomautti jo vuonna 1900 tarkastuksessaan alttaritaulun puuttumisesta, sen hankinta aloitettiin vasta 1929. Taulun aiheeksi päätettiin "Kristuksen kirkastuminen". Kolmen pyydetyn ja yhden oma-aloitteisesti ehdotuksensa lähettäneen taiteilijan ehdotuksista valittiin Alvar Cawénin työ, joka valmistui vuonna 1931.
Urut.
Kirkkoon hankittiin ensimmäiset urut 1908, ne olivat 17-äänikertaiset ja ne valmisti Kangasalan urkutehdas. Uudet urut hankittiin 1984, ne ovat puolestaan Urkurakentamo Matti Erolan tekemät ja 26-äänikertaiset. Alkuperäisten urkujen julkisivu säilytettiin uudistuksen yhteydessä.
Kirkkomuseo.
Kirkon sakastin yläkerrassa on esillä vanhoja kirkollisia esineitä ns. Bassin kirkkomuseossa. Se on auki kesäisin tiekirkon aukiolon yhteydessä.
Heinkel He 280

Heinkel He 280 oli maailman ensimmäinen suihkumoottoreilla lentänyt hävittäjälentokone. Sitä ei kuitenkaan otettu taistelukäyttöön. Poliittisista ja teknisistä syistä Heinkel He 280 -hanke väistyi Messerschmitt Me 262 -hankkeen tieltä.
Heinkel He 280:n ensimmäinen liitolento toteutui 22. syyskuuta 1940. Varsinainen ensilento eli ensimmäinen omin moottorein suoritettu koelento toteutui 2. huhtikuuta 1941.
Raise Your Glass

Raise Your Glass on yhdysvaltalaisen laulaja-lauluntekijä Pinkin kappale, joka julkaistiin hänen Greatest Hits... So Far!!! -studioalbuminsa ensimmäisenä singlenä 6. lokakuuta 2010. 
Kappaleen ovat sanoittaneet Pink, Max Martin ja Shellback, joista kaksi jälkimmäistä myös tuottivat sen. Kappale juhlistaa Pinkin ensimmäistä vuosikymmentä hänen vuonna 2000 julkaisemansa debyyttialbumin jälkeen, ja se on omistettu hänen faneilleen, jotka ovat tukeneet häntä vuosien varrella. Samat tuottajat ovat olleet vastuussa monista Pinkin kappaleista ja tekivät myös Raise Your Glassia seuranneen singlen, "Fuckin' Perfect". 
Vastaanotto.
"Raise Your Glass"in julkaisivat LaFace Records ja RCA Records lokakuussa 2010. Levy saavutti kaupallista menestystä keräten positiivisia arvosteluja monilta musiikkikriitikoita monien kuvaillessa sitä juhlahymniksi. Se nousi listoilla kymmenen parhaan joukkoon monissa valtioissa, mukaan lukien Yhdysvalloissa, missä siitä tuli hänen kolmas singlelistan kärjen saavuttanut singlensä. Vuonna 2011 "Raise Your Glass" sijoittui 13:nneksi Mediabasen "Top 40 Year End Chart" -listalla. Kappaletta on käytetty elokuvan Morsiusneidot televisiomainoksessa sekä elokuvien Sinun numerosi? – Kuinka monta on liian paljon? ja New Year's Eve teatterillisissa trailereissa.
Meet Me Halfway

Meet Me Halfway on yhdysvaltalaisen hip hop -yhtye The Black Eyed Peasin kappale. Se julkaistiin kolmantena promootiosinglenä heidän viidenneltä, "The E.N.D" -studioalbumilta. Myöhemmin se julkaistiin albumin kolmantena singlenä. Kappale saavutti parhaimmillaan Billboard Hot 100 -listan seitsemännen sijan sekä saavutti listan kärjen Australiassa, Saksassa, Romaniassa ja Isossa-Britanniassa. Viimeisimpänä mainitussa valtiossa siitä tuli vuoden 2009 kymmeneksi myydyin single.
Nitroguanidiini

Nitroguanidiini eli pikriitti (CH4N4O2) on guanidiinin nitrattu johdannainen. Yhdistettä voidaan käyttää räjähteenä, metallien pinnoitteissa ja orgaanisten synteesien lähtöaineena.
Ominaisuudet.
Nitroguanidiini esiintyy kahdessa eri tautomerisessa muodossa: nitroimiininä tai nitroamiinina. Näistä nitroimiini on vallitseva sekä kiinteässä yhdisteessä että liuoksissa.
Huoneenlämpötilassa nitroguanidiini on väritöntä kiteistä ainetta, joka hajoaa kuumennettaessa sulamispisteeseensä, jopa räjähtäen. Myös tärähdys voi aiheuttaa räjähdysmäisen reaktion. Yhdisteen räjähdysnopeus on suuri ja räjähdysvoimaltaan se vastaa TNT:tä. Se liukenee hieman kylmään veteen ja paremmin kuumaan ja liukenee myös etanoliin. Nitroguanidiini on hyvin heikko emäs ja muodostaa suoloja vain vahvojen happojen kanssa. Amiinien kanssa yhdiste reagoi muodostaen substituoituja nitroguanidiineja.
Valmistus ja käyttö.
Nitroguanidiinia valmistetaan kuumentamalla guanidiininitraattia väkevän rikkihapon tai rikkihapon ja väkevän typpihapon seoksella.
Nitroguanidiinia käytetään nitroselluloosan ja nitroglyserolin kanssa leimahtumattomissa ja savuttamattomissa ruudeissa. Nitroguanidiinin räjähdyksessä muodostuvat tuotteet eivät ole yhtä korrodoivia tykeille kuin monien muiden käytettyjen räjähteiden räjähtäessä muodostuvat tuotteet. Yhdistettä voidaan käyttää myös kaasua kehittävänä aineena autojen turvatyynyissä, valmistettaessa neonikotinoidihyönteismyrkkyjä ja metallien korroosionsuojauskylvyissä.
Joni Mäki

Joni Mäki (s. 24. tammikuuta 1995) on suomalainen maastohiihtäjä, olympia- ja MM-mitalisti. Hän edustaa Pyhäjärven Pohti SkiTeamia. Ennen Pohti SkiTeamiin siirtymistä Mäki edusti Vaasan Hiihtäjiä ja Pyhäjärven Pohtia.
Mäki saavutti pronssia nuorten MM-kilpailuissa Val di Fiemmessä vapaan hiihtotavan sprintissä 29. tammikuuta 2014. Alle 23-vuotiaiden MM-kilpailuissa hän oli vapaan sprintissä seitsemäs 2016 ja kahdeksas 2018.
Mäki sijoittui Seefeldin MM-kilpailuissa 2019 vapaan hiihtotavan sprintissä 13:nneksi ja 15 kilometrin perinteisen kilpailussa 52:nneksi. Oberstdorfin MM-kilpailuissa 2021 hän saavutti Ristomatti Hakolan kanssa hopeaa vapaan hiihtotavan parisprintissä sekä oli perinteisen hiihtotavan sprintissä kolmastoista ja viestissä kuudes. Pekingin olympialaisissa 2022 hän sijoittui vapaan hiihtotavan sprintissä neljänneksi ja hiihti neljännen osuuden Suomen kuudenneksi sijoittuneessa viestijoukkueessa. Perinteisen hiihtotavan parisprintissä hän saavutti hopeaa yhdessä Iivo Niskasen kanssa. Planican MM-kilpailuissa 2023 hän sijoittui perinteisen hiihtotavan sprintissä 19:nneksi ja vapaan hiihtotavan parisprintissä 11:nneksi. Trondheimin MM-kilpailuissa 2025 hän oli vapaan hiihtotavan sprintissä 37:s.
Maailmancupissa Mäki kilpaili ensimmäisen kerran 1. maaliskuuta 2014 Lahden vapaan hiihtotavan sprintissä. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti tammikuussa 2016 oltuaan Planican vapaan hiihtotavan sprintissä 29:s. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan kymmenes Lillehammerin Nordic opening -tapahtumaan kuuluneessa vapaan hiihtotavan sprintissä marraskuussa 2018. Kaksi viikkoa myöhemmin hän oli samalla sijalla Davosin vapaan hiihtotavan sprintissä. Hän sijoittui kuudenneksi Rukan perinteisen hiihtotavan sprintissä marraskuussa 2021. Ensimmäisen palkintokorokesijoituksena hän saavutti Falunin perinteisen sprintissä oltuaan toinen. Parisprintissä hän sijoittui kolmanneksi Planicassa joulukuussa 2019.
Mäki saavutti vapaan hiihtotavan sprintissä SM-kultaa 2020, 2022 ja 2024 sekä pronssia 2019, perinteisen hiihtotavan sprintissä SM-hopeaa 2023 ja SM-pronssia 2025, 10 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa hopeaa 2022, 15 kilometrin vapaalla hopeaa 2021 ja 2023 sekä 50 kilometrin vapaalla pronssia 2019.
Thank U

”Thank U” on kanadalaisen laulaja-lauluntekijä Alanis Morissetten kappale hänen neljänneltä studioalbumiltaan "Supposed Former Infatuation Junkielta". Morissette kirjoitti kappaleen yhdessä Glen Ballardin kanssa, joka oli tuottanut hänen edellisen albuminsa. Morissette kirjoitti kappaleen palattuaan Intiasta.
”Thank U” sai musiikkikriitikoilta pääosin positiivisen vastaanoton ja menestyi hyvin myös singlelistoilla saavuttaen sijoituksia kymmenen parhaan joukossa monissa eri maissa. Kappaleeseen liittyvällä musiikkivideolla nähdään Morissette alastomana lukuisilla Los Angelesin kaduilla. Video sai pääosin positiivisen vastaanoton musiikkikriitikoilta, mutta aiheutti myös lievää kiistelyä videolla ilmenevästä alastomuudesta johtuen. Kappale oli ehdolla vuoden 2000 Grammy-palkintogaalassa kategoriassa ”paras naispoplaulajan esitys”.
You Oughta Know

You Oughta Know on kanadalaisen laulaja-lauluntekijä Alanis Morissetten kappale hänen kolmannelta studioalbumiltaan "Jagged Little Pill". Morissette teki sen yhdessä Glen Ballardin kanssa, joka toimi myös kappaleen tuottajana. Se oli Maverick Recordsin julkaiseman albumin ensimmäinen single, ja julkaistiin 7. heinäkuuta 1995. Se oli Morissetten ensimmäinen kappale, kun hän siirtyi purkkapopista vaihtoehtorockiin.
Kappaletta pidettiin laajalti albumin kohokohtana, ja se sai pääosin positiivisen vastaanoton musiikkikriitikoilta. Se pääsi myyntilistoilla kymmenen parhaan joukkoon Australiassa ja Yhdysvalloissa, jossa se oli hitti monen eri genren listoilla. Tämän lisäksi kappale pääsi 20 parhaan joukkoon Kanadassa sekä 40 parhaan joukkoon Ruotsissa, Uudessa-Seelannissa, Belgiassa, Alankomaissa ja Isossa-Britanniassa.
Kappale voitti Grammy-palkinnon kahdessa kategoriassa: ”Paras rock-kappale” ja ”Paras naisrocklaulajan esitys”. Kappale oli myös ehdolla kategoriassa ”Vuoden levytys”.
Flea ja Dave Navarro Red Hot Chili Peppersistä soittavat kappaleella bassoa ja kitaraa.
Anni Kainulainen

Anni Hilda Julia Kainulainen (s. 17. elokuuta 1992 Kuivaniemi) on suomalainen maastohiihtäjä. Hän edusti vuoteen 2021 asti Hämeenlinnan Hiihtoseuraa ja kaudesta 2021–2022 lähtien Vantaan Hiihtoseuraa.
Kainulainen teki ensiesiintymisensä maailmancupissa 10. maaliskuuta 2013 Lahden 10 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa. Parhaimmillaan hän on sijoittunut 38:nneksi Lahden yhdistelmäkilpailussa tammikuussa 2021.
Kainulainen on saavuttanut SM-kilpailuissa 12 peräkkäistä viestimitalia vuosina 2013–2025. Hämeenlinnan Hiihtoseuran joukkueessa hän voitti kultaa Jyväskylässä 2014, Rukalla 2015 ja Imatralla 2016 sekä sai hopeaa 2013, 2019 ja 2021 ja pronssia 2017 ja 2018. Vantaan Hiihtoseurassa hän voitti kultaa 2025, sai hopeaa 2022 ja pronssia 2023 ja 2024. Parisprintissä hän sai SM-kultaa Imatralla 2022, SM-hopeaa 2019 ja SM-pronssia 2018 ja 2021. Ensimmäisen henkilökohtaisen SM-mitalinsa hän sai oltuaan kolmas 10 kilometrin perinteisen kilpailussa 2022.
Titta (laulaja)

Titta Hakala (s. 1986) on suomalainen laulaja ja lauluntekijä. Hän nousi julkisuuteen vuonna 2014 julkaistuaan singlen ”Maailma loppuu tänään”. Vuonna 2003 16-vuotias Hakala osallistui "Idolsin" ensimmäiselle tuotantokaudelle ja pääsi kahdentoista parhaan joukkoon. Ylioppilaaksi valmistumisen jälkeen Hakala on toiminut mallina ja parturi-kampaajana. 
Aluksi Titta ei kokenut itseään biisintekijäksi, mutta sittemmin myös hänen tekemiään kappaleita on julkaistu.
Rikkihemppo

Rikkihemppo ("Crithagra sulphurata") on peippojen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Rikkihemppoa tavataan Afrikassa päiväntasaajan eteläpuolella. Lajin on raportoitu olevan melko yleinen tai paikallisesti yleinen, ja sen kanta on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Tyräkkihemppo

Tyräkkihemppo ("Crithagra albogularis") on peippojen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Tyräkkihemppoa tavataan eteläisessä Afrikassa. Lajin kanta on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Viirukalottihemppo

Viirukalottihemppo ("Crithagra striatipectus") on peippojen heimoon kuuluva varpuslintu. Viirukalottihemposta on erotettu omaksi lajikseen sambiankalottihemppo ("Crithagra reichardi").
Levinneisyys.
Viirukalottihemppoa tavataan Afrikan itäosissa. Lajin kanta on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Kalottihemppo

Kalottihemppo ("Crithagra gularis") on peippojen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Kalottihemppoa tavataan Afrikan länsi-, keski- ja eteläosissa. Lajin kanta on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Tarzanin viidakkoseikkailuja

Tarzanin viidakkoseikkailuja on Edgar Rice Burroughsin seikkailuromaani, joka on alun perin julkaistu vuonna 1919 nimellä "Jungle Tales of Tarzan". Se on järjestyksessä 6. Tarzan -kirja.
Ensimmäinen suomennos kirjasta julkaistiin vuonna 1923.
Juoni.
Kirja sisältää 12 vuosina 1916 ja 1917 kirjoitettua tarinaa:
Nuori Tarzan kaipaa itselleen seuraa ja päättää ryöstää alkuasukaslapsen.
Mustakorvahemppo

Mustakorvahemppo ("Crithagra mennelli") on peippojen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Mustakorvahemppoa tavataan Afrikan kaakkoisosissa. Lajin kanta on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Bernhard Ernst von Bülow

Bernhard Ernst von Bülow (2. elokuuta 1815 – 20. lokakuuta 1879) oli vanhaan saksalaiseen von Bülow -sukuun kuulunut tanskalais-saksalainen diplomaatti. 
Von Bülow oli maineikkaan preussilaisen diplomaatin Heinrich von Bülowin veljenpoika. Hän opiskeli saksalaisissa yliopistoissa ja palveli sen jälkeen Tanskan valtion diplomaattina. Hullun vuoden 1848 aikana von Bülow irtisanoutui tehtävästään ja toimi Holsteinin Tanskasta irrottamisen puolesta. Välirikko ei kuitenkaan ollut pysyvä, vaan vuosina 1851–1862 von Bülow toimi Tanskan lähettiläänä Saksan valtiopäivillä. 1850- ja 1860-luvuilla hän osallistui Tanskan valtuuttamana useisiin neuvotteluprosesseihin, kuten tuloksettomaan Holsteinin itsenäisyysprosessiin 1863. Hän kieltäytyi kuitenkin ministerinpaikasta Carl Christian Hallin johtamassa Tanskan hallituksessa 1857.
Holsteinia koskevien neuvottelujen epäonnistuminen johti toiseen Saksan–Tanskan sotaan 1864. Tällöin von Bülow suositteli maan hallitukselle Britannian välitystarjouksen hyväksymistä. Kun suositusta ei noudatettu, von Bülow erosi tehtävästään ja siirtyi Mecklenburgin suuriruhtinaskunnan palvelukseen. 
Bernhard Ernst von Bülowin poikia olivat Saksan valtakunnankansleriksi noussut Bernhard von Bülow ja saksalainen ensimmäisen maailmansodan kenraalimajuri Karl Ulrich von Bülow.
Ogadeninhemppo

Ogadeninhemppo ("Crithagra tristriata") on peippojen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Ogadeninhemppoa tavataan Eritreassa, Etiopiassa ja Somaliassa. Lajia on kuvattu paikallisesti yleisestä runsaslukuiseksi, ja sen kanta on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Uptown Funk

Uptown Funk (tyyliteltynä UpTown Funk!) on brittiläisen tuottajan Mark Ronsonin single hänen neljänneltä studioalbumiltaan "Uptown Special." Singlellä laulaa yhdysvaltalainen laulaja-lauluntekijä Bruno Mars. 
Uptown Funk oli kaupallinen menestys, ja se saavutti ensimmäisen sijan Yhdysvaltain Billboard Hot 100-listalla, sekä useiden muiden maiden listoilla. Kappale voitti BRIT Awardseissa vuoden brittiläisen singlen palkinnon.
Ankoberinhemppo

Ankoberinhemppo ("Crithagra ankoberensis") on peippojen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Ankoberinhemppoa tavataan pienellä alueella Etiopian keski- ja pohjoisosissa. Lajin populaatioksi on arvioitu 10 000–19 999 yksilöä. Sitä uhkaa elinympäristöjen tuhoutuminen, ja laji on luokiteltu vaarantuneeksi.
Jääpallon Elitserien-kausi 2014–2015

Ruotsin jääpallon Elitserien pelattiin kaudella 2014-2015 neljäntoista joukkueen kaksinkertaisena sarjana. Kahdeksan parasta joukkuetta selviytyivät pudotuspeleihin ja sijoille 11-14 sijoittuneet joukkueet joutuivat karsimaan sarjapaikastaan. Sarjan jukkueet pysyivät samana, sillä viime kauden neljä viimeistä GAIS Bandy, Kalix Bandy, IK Sirius ja Ljusdals BK säilyttivät pääsarjan sarjapaikkansa. Kauden jälkeen göteborgilainen GAIS Bandy luopui kuitenkin Elitserien-sarjapaikastaan, koska Göteborgin kaupunki ei sitoutunut uuden jääpallohallin rakentamiseen., Västeråsin TB Västerås nostettiin tämän vuoksi Allsvenskanista Elitserieniin.
Pudotuspelivaiheen peleistä ottelusarja Sandvikens AIK-Hammarby IF venyi viiden ottelun mittaiseksi. Hammarby otti aluksi kaksi voittoa, mutta ottelusarjan ollessa näin sen jälkeen katkolla, Sandvikens AIK otti kolme voittoa ja venyi näin loppuoteluun. 
Mestaruuden voitti Västerås SK. Se voitti Tukholman Tele2 Arenalla pelatussa loppuottelussa Sandvikens AIK:n 6-4. Västeråsk SK:n joukkueessa oli mestaruutta voittamassa Ruotsin pitkäaikainen maajoukkuemies Johan Esplund, jolle mestaruus oli pitkän uran ensimmäinen. Samoin Västeråsin joukkueessa oli mestaruutta voittamassa Suomen maajoukkuemies Janne Rintala, joka teki itse yhden Västeråsin maaleista. Ensimmäisen kerran uuden Elitserienin historiassa pelattiin myös pronssiottelu. Siinä tukholmalainen Hammarby IF voitti tiukassa ottelussa Villa-Lidköpingin 6-5. Markus Kumpuoja saavutti näin Hammarbyn riveissä pronssimitalin.
Sarjataulukko.
Kahdeksan parasta pudotuspeleihin, neljä viimeistä putoamiskarsintaan.
Karsinnat.
Karsinnat pelattiin kahdessa neljän joukkueen lohkossa. Karsinnoissa pelasivat Elitserienin neljä heikointa ja Allsvenskanin neljä parasta joukkuetta. Molempien lohkojen kaksi parasta joukkuetta selviytyivät seuraavaksi kaudeksi Elitserieniin.
Lohko 2.
IFK Kungäv, TB Västerås ja Sirius säilyttivät Elitserien-paikkansa. Gripen Trollhättan nousi Elitserieniin ja pudotti näin Ljusdals BK:n Allsvenskaniin.
Arabianhemppo

Arabianhemppo ("Crithagra menachensis") on peippojen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Arabianhemppoa tavataan Omanissa, Saudi-Arabiassa ja Jemenissä. Lajia on kuvattu yleiseksi tai paikallisesti yleiseksi, ja sen kanta on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Guineanlahdenhemppo

Guineanlahdehemppo ("Crithagra rufobrunnea") on peippojen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Guineanlahdenhemppoa tavataan Sao Tome ja Principessä. Lajin kanta on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Proteahemppo

Proteahemppo ("Crithagra leucoptera") on peippojen heimoon kuuluva varpuslintu.
Taksonomia.
Proteahempun aikaisempi luokittelu keltahemppojen sukuun perustui vanhaan näkemykseen, mutta uudempi fylogeneettinen analyysi paljasti, että suku oli monimuotoinen eli polyfyleettinen. Tämän perusteella suku jaettiin uudelleen, ja useita lajeja, mukaan lukien proteahemppo, sijoitettiin uuteen afrikanhemppujen sukuun.
Levinneisyys.
Proteahemppoa tavataan Etelä-Afrikassa. Lajin kanta on vähenemässä, ja se on luokiteltu silmälläpidettäväksi.
Johanna Paasikangas-Tella

Johanna Paasikangas-Tella (o.s. Paasikangas, s. 28. maaliskuuta 1974 Forssa) on suomalainen shakinpelaaja, joka on saavuttanut FIDE:n naisten kansainvälisen mestarin arvon. Johanna Paasikangas-Tella on voittanut naisten sarjan Suomen mestaruuden neljästi. Hän on edustanut shakin SM-liigassa Gardea ja EtVaS:ia ja kuulunut Suomen joukkueeseen shakkiolympialaisissa.
Charles James Napier

Charles James Napier (10. elokuuta 1782 – 29. elokuuta 1853) oli englantilainen kenraali ja Britannian joukkojen ylipäällikkö Intiassa.
Napier haavoittui lähes kuolettavasti Corunnan taistelussa Espanjassa vuonna 1809, mutta selvisi hengissä, kun ranskalaiset löysivät hänet taistelukentältä ja ottivat sotavangikseen. Vuonna 1843 Napier johti englantilaisia joukkoja Intiassa ja valloitti Sindhin alueen. Intiassa Napier perusteli sati-seremonian kieltoa sanomalla, että ”englantilaisten tapana on hirttää miehet, jotka polttavat naisia elävältä”.
Napierin patsas Trafalgar Squarella Lontoossa pystytettiin Horatio Nelsonin patsaan viereen vuonna 1856.
Kapinhemppo

Kapinhemppo ("Crithagra totta") on peippojen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Kapinhemppoa tavataan Etelä-Afrikassa. Lajin kanta on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Lesothonhemppo

Lesothonhemppo ("Crithagra symonsi") on peippojen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Lesothonhemppoa tavataan Etelä-Afrikassa ja Lesothossa. Lajin kanta on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Mustahuppuhemppo

Mustahuppuhemppo ("Serinus alario") on peippojen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Mustahuppuhemppoa tavataan Etelä-Afrikassa, Lesothossa ja Namibiassa. Lajia on kuvattu paikallisesti yleiseksi, ja sen kanta on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Sundanhemppo

Sundanhemppo ("Chrysocorythus estherae") on peippojen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Sundanhemppoa tavataan Indonesiassa ja Filippiineillä. Lajin kanta on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.