tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Kristian Bäck

Kristian Jan Bäck (s. 18. heinäkuuta 1996 Kuopio) on suomalainen pituushyppääjä. Bäck edustaa Viipurin Urheilijoita ja häntä valmentavat Mikael Ylöstalo ja Diari Sharifi. Häntä ovat valmentaneet myös Frank Attoh vuosina 2018–2021 ja sitä ennen hänen vanhempansa Natalia Bäck ja Mikael Bäck. Vuoteen 2020 asti hän edusti Vasa Idrottssällskapia.
Bäck on kansainvälisen yleisurheiluliiton hyväksymä kilpailumanageri.
Ura.
Kalevan kisoissa Bäck on voittanut kultaa vuonna 2017 Seinäjoella tuloksella 791 cm ja vuonna 2018 Jyväskylässä tuloksella 793 cm, hopeaa 2020 Turussa tuloksella 777 cm sekä pronssia vuonna 2016 Oulussa tuloksella 761 cm, 2021 Tampereella tuloksella 740 cm ja 2022 Joensuussa tuloksella 742. Sisäratojen SM-kilpailuissa Bäck voitti kultaa vuonna 2016 tuloksella 763 cm ja pronssia 2023 tuloksella 726 cm. Viestijuoksun SM-kilpailuissa hän saavutti 4 × 100 metrin viestissä pronssia 2021.
Bäck sijoittui seitsemänneksi Eskilstunan alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2015. Bäckin ennätys on 15. toukokuuta 2016 leirikisoissa Italian Formiassa hypätty 795 cm. Tulos ylitti myös Amsterdamin EM-kilpailujen tulosrajan. Hän hyppäsi Amsterdamissa 791 cm ja sijoittui kisassa viidenneksi häviten pronssin vain kahdella sentillä. Bydgoszczin alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2017 ja Berliinin EM-kisoissa vuonna 2018 Bäck ei selviytynyt loppukilpailuun.
Bäck on kilpaillut aikuisten maaotteluissa vuodesta 2016 lähtien. Hän voitti pituuskilpailun ensimmäisessä Suomi–Ruotsi-maaottelussaan 2016.
Dries Devenyns

Dries Devenyns (s. 22. heinäkuuta 1983 Leuven) on belgialainen maantiepyöräilijä. Hän aloitti ammattilaisuransa Predictor-Lotto/Silence-Lotto-joukkueessa 2007–2008, edusti Quick Step/Omega Pharma-Quick Step -tallia 2009–2013, Giant-Shimanoa 2014 ja IAM Cycling -joukkuetta 2015–2016. Viimeisinä ammattilaisvuosinaan 2017–2023 hän ajoi belgialaistallissa, viimeksi nimeltään Soudal-Quick Step. Aktiiviuransa jälkeen hän on jatkanut samassa tallissa apulaisjoukkueenjohtajana.
Saavutuksia.
Lähteet: Pro Cycling Stats, Cycling Archives
Maantieajon alle 23-v. Belgian-mestaruus
Tour de Bretagne, kokonaiskilpailun voitto, 4. etapin ja 5. etapin (aika-ajo) voitto
Vuelta a los Pirineos, prologin voitto
Ilman tallisopimusta olevien aika-ajon Belgian-mestaruus
Itävallan ympäriajo, 5. etapin voitto
Ranskan ympäriajo, 10. etapilla kolmas
,2011
Clásica de San Sebastián, neljäs
Grand Prix d’Ouverture La Marseillaise, voitto
Belgian ympäriajo, kokonaiskilpailun ja 2. etapin voitto
Tour de Wallonie, kokonaiskilpailun ja 5. etapin voitto
Espanjan ympäriajo, 9. etapilla toinen
Tour Down Under, kokonaiskilpailussa viides
Cadel Evans Great Ocean Road Race, neljäs
Cadel Evans Great Ocean Road Race, voitto
Michael Lang

Michael Rico Lang (s. 8. helmikuuta 1991 Egnach) on sveitsiläinen jalkapalloilija, joka on pelannut kotimaansa lisäksi Saksan Bundesliigassa Borussia Mönchengladbachin ja Werder Bremenin joukkueissa. Oikeajalkainen Lang on pelipaikaltaan oikea laitapuolustaja. Hän kuuluu myös Sveitsin jalkapallomaajoukkueeseen.
Seurajoukkueura.
Lang aloitti ammattilaisuransa kasvattajaseurassaan FC St. Gallenissa, jossa hän pelasi vuosina 2006–2011 66 Raiffeisen Super Leaguen ja Challenge Leaguen ottelua onnistuen maalinteossa neljä kertaa. Heinäkuussa 2011 Lang siirtyi Super Leaguen Grasshopperiin, jossa hän voitti kaudella 2012–2013 Sveitsin cupin. Kaudella 2013–2014 hän debytoi Eurooppa-liigassa ja Mestarien liigan karsinnoissa kahden ottelun verran. Yhteensä Lang pelasi seuran paidassa 128 liigaottelussa onnistuen maalinteossa 12 kertaa.
Heinäkuussa 2015 Lang siirtyi Super Leaguen Baseliin. Hän pelasi kauden aikana 22 ottelussa onnistuen maalinteossa viidesti Baselin voittaessa Sveitsin mestaruuden. Seuraavalla kaudella hän teki 31 ottelussa kuusi maalia Baselin uusiessa liigamestaruuden. Hän teki maalin myös Baselin voittoon päättyneessä cupfinaalissa. Seuraavalla kaudella hän pelasi 34 liigaottelua, ja teki viisi maalia. Mestarien liigassa hän pelasi Basel-vuosinaan yhteensä 13 ottelua, joissa viimeisteli kolme maalia.
Lang siirtyi Bundesliigan Borussia Mönchengladbachiin 2,8 miljoonan euron siirtosummalla kesällä 2018. Avauskaudellaan hän teki 17 liigaottelussa yhden maalin. Kauden 2019–2020 hän oli lainalla saman sarjan Werder Bremenissä ja pelasi yhdeksän liigaottelua. Kaudella 2020–2021 hän pelasi Mönchengladbachissa yhden Mestarien liigan ottelun ja kaksi Saksan cupin ottelua mutta ei saanut Bundesliigassa lainkaan peliaikaa.
Maajoukkueura.
Lang on edustanut Sveitsiä nuorten maajoukkuetasolla. Vuoden 2008 alle 17-vuotiaiden EM-kilpailuissa hän pelasi kolmessa ja 2009 alle 19-vuotiaiden EM-kilpailuissa kahdessa ottelussa. Sveitsin jalkapallomaajoukkueessa Lang debytoi elokuussa 2013 ystävyysottelussa Brasiliaa vastaan. Avausmaali syntyi seuraavassa maaottelussa, lokakuussa 2013 MM-karsintaottelussa Albaniaa vastaan. Vuoden 2014 MM-kilpailuissa Lang pelasi alkulohkon ottelussa Hondurasia vastaan 13 minuuttia.
Lang kuului Sveitsin joukkueeseen vuoden 2016 EM-kilpailuissa. Hän pelasi yhteensä 11 minuuttia otteluissa Romaniaa ja Ranskaa vastaan. MM-kilpailuissa 2018 hän pelasi kolmessa ottelussa, näistä Ruotsi-ottelussa hän oli avauskokoonpanossa, mutta sai ottelun viime hetkillä punaisen kortin.
Saavutukset.
Seurajoukkuetasolla
Perttu Ruuska

Perttu Ruuska (s. 15. helmikuuta 2001 Halsua) on suomalainen pesäpalloilija, joka edustaa Superpesis-joukkue Manse PP:tä. Hänen ulkopelipaikkansa on kaudesta 2020 lähtien ollut vakituisesti lukkari. Sisävuoroilla Ruuska on kotiuttaja.
Ruuska on Halsuan Toivon kasvatti. Hän debytoi Vimpelin Vedon paidassa Superpesiksessä toukokuussa 2016 15 vuoden, kolmen kuukauden ja neljän päivän ikäisenä. Hän onnistui ottelussa kotiutuksessa ja näin ollen hänestä tuli miesten Superpesiksen historian nuorin kotiuttaja. 
Ruuska voitti kaudella 2020 kärkilyöntitilaston 167:lla kärkilyönnillä.
Lokakuussa 2021 Ruuska siirtyi Vimpelin Vedosta kolmen vuoden sopimuksella Manse PP:hen. Joulukuussa 2023 hän solmi tamperelaisseuran kanssa kolmivuotisen jatkosopimuksen.
Muuta.
Ruuskan isoveli Arttu Ruuska pelaa pesäpalloa Kempeleen Kirissä.
Andrelton Simmons

Andrelton A. Simmons (s. 4. syyskuuta 1989 Willemstad, Curaçao) on alankomaalainen baseballpelaaja, pelipaikaltaan polttaja. Hän edustaa MLB:n Los Angeles Angels of Anaheimia.
Simmons tunnetaan yhtenä MLB:n parhaista ulkopelaajista.
Ammattilaisura.
Curaçaolta kotoisin oleva Simmons pelasi Yhdysvalloissa yliopistobaseballia. Atlanta Braves varasi hänet vuoden 2010 toisella kierroksella, ja MLB-debyyttinsä hän teki kesäkuussa 2012.
Simmons teki helmikuussa 2014 seitsenvuotisen jatkosopimuksen, arvoltaan 58 miljoonaa dollaria. Hänet kaupattiin marraskuussa 2015 Los Angeles Angels of Anaheimiin.
D. J. Mbenga

Didier ”D. J.” Ilunga-Mbenga (s. 30. joulukuuta 1980 Kinshasa, Zaire) on belgialais-kongolainen koripalloilija. Hänen pelipaikkansa on sentteri.
Mbenga on kaksinkertainen NBA-mestari, ja yksi Belgian menestyneimmistä koripalloilijoista.
Ammattilaisura.
Kinshasassa syntynyt Mbenga ja hänen äitinsä saivat 1990-luvun lopulla turvapaikan Belgiasta, jossa Mbenga pelasi vuosina 2001–2004 ammatikseen. Vuonna 2004 hän teki sopimuksen NBA-seura Dallas Mavericksin kanssa.
Mbenga pelasi NBA-urallaan 2004–2011 neljässä eri joukkueessa yhteensä 234 runkosarjaottelua. Hän voitti Los Angeles Lakersissa kahdesti mestaruuden, kausilla 2008–2009 sekä 2009–2010
Vuosina 2012–2013 Mbenga pelasi Kiinassa sekä Filippiineillä. Hän yritti 2014 paluuta NBA:han, ja teki sopimuksen New York Knicksin kanssa. Mbenga ei kuitenkaan pelannut seurassa yhtään ottelua, vaan vapautettiin sopimuksestaan pari viikkoa myöhemmin.
Willem Peters

Willem ”Wim” Peters (5. heinäkuuta 1903 Meppel, Drenthe, Alankomaat – 30. maaliskuuta 1995 Zwolle, Overijssel, Alankomaat) oli alankomaalainen kolmiloikkaaja.
Peters osallistui kolmiin olympiakisoihin ollen parhaimmillaan viides vuonna 1932. Hänen paras saavutuksensa oli vuoden 1934 Euroopan-mestaruus.
Petersin ennätys on 15,28, jonka hän hyppäsi vuonna 1927.
Nico Elvedi

Nico Elvedi (s. 30. syyskuuta 1996 Zürich) on sveitsiläinen jalkapalloilija, joka edustaa Saksan Bundesliigassa pelaavaa Borussia Mönchengladbachia. Oikeajalkainen Elvedi on pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Hän on pelannut Sveitsin A-maajoukkueessa vuodesta 2016.
Seurajoukkueura.
Elvedi on FC Zürichin kasvatti. Kaudella 2013–2014 hän debytoi seuran edustusjoukkueen paidassa Raiffeisen Super Leaguessa, jossa hän pelasi kahdessa ottelussa. Kaudella 2014–2015 hän pelasi seuran paidassa 16 ottelussa onnistuen kerran maalinteossa ja debytoiden myös Eurooppa-liigassa.
Elvedi siirtyi heinäkuussa 2015 Saksan Bundesliigan Borussia Mönchengladbachiin. Hän debytoi seuran paidassa marraskuussa Ingolstadtia vastaan. Samassa kuussa hän debytoi myös Mestarien liigassa. Avauskaudellaan Mönchengladbachissa Elvedi pelasi 21 Bundesliigan ottelussa. Kauden 2023–2024 loppuun mennessä hän on pelannut 260 bundesliigaottelua, joissa hän on tehnyt 14 ja syöttänyt kahdeksan maalia. Mestarien liigassa hän on pelannut 15 ottelua ja tehnyt maalin marraskuussa 2020 kotiottelussa FK Šah’tar Donetskia vastaan. Eurooppa-liigassa hän on pelannut Mönchengladbachin joukkueessa viisi ottelua.
Maajoukkueura.
Elvedi on edustanut Sveitsiä kaikissa nuorten maajoukkueissa alle 17-vuotiaista alle 21-vuotiaisiin. Hän pelasi kolme ottelua alle 17-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2013.
Toukokuussa 2016 Elvedi debytoi Sveitsin jalkapallomaajoukkueessa ystävyysottelussa Belgiaa vastaan. Hän kuului Sveitsin ryhmään saman kesän EM-kilpailuissa ja MM-kilpailuissa 2018, muttei päässyt kummallakaan kerralla pelaamaan otteluakaan. Kesän 2021 EM-kilpailuissa hän pelasi täydet minuutit Sveitsin kaikissa kolmessa alkulohko-ottelussa. MM-kilpailuissa 2022 hän pelasi täyden ajan kahdessa ensimmäisessä alkulohko-ottelussa. Hän kuului Sveitsin joukkueeseen EM-kilpailuissa 2024 mutta ei päässyt turnauksessa kentälle. Hän on EM-kilpailujen 2024 loppuun mennessä pelannut 53 A-maaottelua, joissa hän on ollut 49 kertaa avauskokoonpanossa. Ensimmäisen maaottelumaalinsa hän teki Kansojen liigan ottelussa Belgiaa vastaan marraskuussa 2018 ja toisen ystävyysottelussa Viroa vastaan kesäkuussa 2024.
Jaakko Tuuri

Jaakko Tuuri (19. maaliskuuta 1884 Ylistaro – 2. maaliskuuta 1947 Hämeenlinna) oli suomalainen säveltäjä. 
Henkilöhistoria.
Tuurin vanhemmat olivat maanviljelijä Jaakko Tuuri ja Kaisa Serafina Perä ja puoliso vuodesta 1929 Martta Aaltonen. Hän valmistui kanttori-urkuriksi Helsingin lukkari-urkurikoulusta 1905, harjoitti opintoja Helsingin musiikkiopistossa 1907-1909 ja laulunopintoja 1909 ja teki opintomatkan Dresdeniin 1911-1912. Tuuri toimi Ylistaron vt. kanttoriurkurina 1903-1905, Kemin kanttori-urkurina 1909-1917 ja Hämeenlinnan kanttori-urkurina vuodesta 1912. Kemin yhteiskoulun laulunopettajana hän toimi 1910-1917 ja Hämeenlinnan kotiteollisuusopiston vuodesta 1925. Tuuri oli Kanta-Hämeen suojeluskuntapiirin piirikapellimestari vuodesta 1943. Hän piti sävellyskonsertteja ja toimi laulusolistina, kuoronjohtajana ja säestäjänä sekä musiikkijuhlien johtajana. Sävellyksistään Tuuri sai useita palkintoja, director musices -arvonimi hänelle myönnettiin 1931.
Saigon (joki)

Saigon () on joki eteläisessä Vietnamissa. Se saa alkunsa Bình Phướcin maakunnasta Kambodžan rajan tuntumasta. Joki virtaa mutkitellen noin 210 kilometriä etelään Hồ Chí Minhin kaupunkiin, jonka itäpuolella se yhtyy Đồng Nai -jokeen. Tästä yhtymäkohdasta virtaus jatkuu edelleen noin 40 kilometriä Etelä-Kiinan mereen Mekongjoen suiston pohjoispuolelle.
Saigon on nykyisin varsin saastunut joki, ja pikaiset toimet sen pelastamiseksi ovat tarpeen.
P-Etyylitolueeni

p-Etyylitolueeni eli 4-etyylitolueeni (C9H12) on aromaattisiin hiilivetyihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää kemianteollisuudessa polymeerien raaka-aineena. p-Etyylitolueeni on o- ja m-etyylitolueenien isomeeri.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö.
Huoneenlämpötilassa p-etyylitolueeni on väritöntä nestettä. Se ei liukene veteen, mutta liukenee useaan orgaaniseen liuottimeen muun muassa etanoliin, dietyylieetteriin, asetoniin ja bentseeniin.
p-Etyylitolueenia voidaan valmistaa alkyloimalla tolueenia etanolin tai eteenin avulla käyttäen kaatalyytteinä alumiinikloridia tai zeoliitteja. Näin muodostuu yleensä eri etyylitolueeni-isomeerien seos. Käyttäen zeoliitteja, joiden huokoskoko on 7–7,5 Å voidaan p-etyylitolueenia valmistaa 94–97 %:n selektiivisyydellä 350–425 °C:n lämpötilassa.
p-Etyylitolueenista voidaan valmistaa dehydrogenoimalla vinyylitolueenia, jota käytetään useiden polymeerien valmistukseen.
Tony Hatch

Tony Hatch (s. 30. kesäkuuta 1939) on brittiläinen musikaali- ja televisiosäveltäjä sekä äänilevytuottaja. Hän sävelsi 1960-luvun loppupuolella menestyskappaleita, jotka usein sanoitti hänen silloinen vaimonsa, laulaja Jackie Trent. Hatchin säveltämiä kappaleita ovat Petula Clarkin ”Downtown” (1964) ja ”Don’t Sleep in the Subway” (1967) sekä Scott Walkerin ”Joanna” (1968). Suomeksi sanoitettuja Hatchin sävellyksi on muun muassa Fredin laulama ”Kolmatta linjaa takaisin”, alun perin Petula Clarkin levyttämä ”Beautiful in the Rain”. Hatch on säveltänyt myös televisiosarja "Emmerdalen" tunnussävelmän.
Hatch oli 1960-luvulla myös levytuottaja. Hän tuotti Pye Records -yhtiössä äänilevyjä muun muassa The Searchersille, David Bowielle, Benny Hillille ja Sacha Distelille.
1970-luvulla Tony Hatch ja Jackie Trent suuntautuivat musiikkiteatteriin. Heidän ensimmäinen musikaalinsa oli Arnold Bennettin romaaniin sekä Keith Waterhousen ja Willis Hallin librettoon perustuva "The Card" (1973). Sitä seurasi näyttelijä David Woodin librettoon sävelletty "Rock Nativity" (1976), jonka tuotti Cameron Mackintosh. 
Vuosina 1978–1982 Hatch ja Trent asuivat Dublinissa, jossa he tekivät Irlannin televisiolle sarjaohjelmia "Words And Music" ja "It's A Musical World". Irlannista pariskunta muutti Australian Sydneyyn 1982. Siellä Tony Hatch toimi muun muassa Australian television vuosittaisen joulushown "Carols in the Domain" tuottajana ja musiikillisena johtajana. Hän vieraili kapellimestarina monien Australian ja Uuden-Seelannin sinfoniaorkestereiden viihdemusiikkikonserteissa.
Australiassa Hatchin ja Trentin tiet erosivat vuonna 1995, ja virallinen avioero tuli voimaan 2002. Jackie Trent kuoli Espanjan Menorcalla 2015 sairastettuaan pitkään. Myös Hatch asuu Menorcalla nykyisen vaimonsa kanssa, työskentelee yhä ja vierailee usein työasioissa Britanniassa.
Hatch valittiin vuonna 2013 Songwriters Hall of Fameen.
Odessa Clay

Odessa Lee Clay (o.s. O’Grady, 12. helmikuuta 1917 Hopkinsin piirikunta, Kentucky – 20. elokuuta 1994 Louisville, Kentucky) oli Muhammad ja Rahman Alin äiti ja Laila Alin isoäiti sekä maalari ja muusikko Cassius Marcellus Clay, Sr.:n vaimo.
Varhainen elämä.
Odessa O'Grady syntyi 12. helmikuuta 1917. Hän oli yksi John Lewis O'Gradyn ja Birdie B. Moreheadin kuudesta lapsesta. Hänen isänisänsä oli valkoinen irlantilainen nimeltä Abe O’Grady, joka muutti Irlannista Yhdysvaltoihin pian sisällissodan jälkeen ja avioitui Lewis ja Amanda J. ”Mandy” Walkerin tyttären Toddin piirikunnasta, Kentuckysta, kanssa. Äidinpuoleinen isoisä, Tom Morehead oli valkoisen miehen ja Dinah-nimisen mustan orjan poika.
Clayn vanhemmat erosivat hänen ollessaan vielä hyvin nuori, ja hänen äitinsä työskenteli kotiapulaisena, tehden kotitöitä ja huolehtien erään valkoisen perheen pienistä lapsista. Clayta kasvatti osin hänen tätinsä. Kasvuiässä Clay jätti koulun kesken ja sai töitä kotiapulaisena äitinsä tavoin. 16-vuotiaana hän tapasi 20-vuotiaan Cassius Marcellus ”Cash” Clayn, ja he avioituivat pian ja muuttivat asumaan taloon Louisvillessä, Kentuckyssä. Avioliitto oli ongelmainen. Alin mukaan ”äiti pelkäsi isää”.
Pyhän Marian roomalaiskatolinen kirkko (Monmouth)

Pyhän Marian roomalaiskatolinen kirkko () on yksi vanhimmista reformaation jälkeisistä katolisista kirkkorakennuksista Britanniassa ja Cardiffin arkkihiippakunnan vanhin kirkko. Aluksi se oli pieni huone talojen takana, koska laki ei sallinut katolista kirkkoa näkyvälle paikalle ennen vuotta 1829.
Kirkko on ollut Grade II -suojelukohde vuodesta 1974 lähtien.
Svedjehamnin näkötorni

Svedjehamnin näkötorni eli Saltkaret () on puinen 20-metrinen näkötorni Mustasaaren kunnan Björköbyssä Pohjanmaan rannikolla.
Mustaksi tervattu puurakenteinen torni sijaitsee noin 800 metriä Svedjehamnin satamasta, Björkö–Panike-vaellusreitin ja Bodvattnetin luontopolun varrella.
Torni sai nimen Saltkaret eli ”Suola-astia” yleisökilpailun tuloksena. Nimi viittaa alueen kalastusperinteeseen.
Jente Bouckaert

Jente Bouckaert (s. 15. tammikuuta 1990) on belgialainen pikajuoksija, joka kilpailee pääasiassa 400 metrin juoksussa.
Hänen suurin saavutuksensa on kultamitali Helsingin Euroopan-mestaruuskilpailuissa 2012 4 × 400 metrin viestijuoksussa.
Kourouma Fatoukouma

Kourouma Fatoukouma (s. 11. heinäkuuta 1984 Saint-Étienne, Ranska) on nigeriläinen jalkapalloilija, joka edustaa Kakkosessa pelaavaa Musan Salamaa. Pelipaikaltaan hän on vasen laitapuolustaja.
Fatoukouma on ranskalaisen Saint-Étiennen kasvatti. Hän edusti seuran reservijoukkuetta vuosina 2003–2009 Ranskan neljänneksi korkeimmalla sarjatasolla ja marokkolaista Al Hoceimaa vuosina 2009–2016 pelaten 105 ottelua maan pääsarjassa. Kesäkuussa 2016 hän teki kahden vuoden pituisen sopimuksen Musan Salaman kanssa.
Maajoukkue.
Nigerin maajoukkueessa Fatoukouma on pelannut vuodesta 2012 lähtien. Hän oli mukana Afrikan-mestaruuskilpailuissa 2013.
Donar Groningen

Donar Groningen on alankomaalainen koripalloseura Groningenin kaupungista.
Donar on tunnettu historiansa aikana useilla eri (sponsori)nimillä kuten GasTerra Flamesina vuosina 2009–2014. Joukkue on osallistunut useasti eurooppalaisiin seurakilpailuihin. Kaudella 2015–2016 se osallistui Fiba Europe Cupiin. Donar on voittanut Alankomaiden mestaruuden vuosina 2004, 2010 ja 2014, Alankomaiden cup-mestaruuden vuosina 2014 ja 2015 ja Alankomaiden supercupin vuonna 2015.
BS Leiden

BS Leiden (tunnettu myös sponsorinimellään Zorg en Zekerheid Leiden, lyh. ZZ Leiden) on alankomaalainen koripalloseura Leidenin kaupungista.
Leiden on osallistunut 2010-luvulla eurooppalaisiin seurakilpailuihin. Kaudella 2015–2016 se osallistui Fiba Europe Cupiin. Leiden on voittanut Alankomaiden mestaruuden vuosina 1978, 2011 ja 2013, Alankomaiden cup-mestaruuden vuosina 2010 ja 2012 ja Alankomaiden supercupin vuosina 2011 ja 2012.
Α-Pyrrolidinopentiotiofenoni

α-Pyrrolidinopentiotiofenoni tai α-PVT on synteettinen stimulantti joka kuuluu katinoneihin, ja sitä on myyty Internetissä muuntohuumeena. Alfa-PVT on Alfa-PVP:n muunnos, jossa sen fenyylirengas on korvattu tiofeenilla.
α-PVT:tä esiintyi ensimmäisen kerran Japanissa vuonna 2013.
Lainsäädäntö.
Ruotsissa α-PVT on luokiteltu vaaralliseksi yhdisteeksi 10. marraskuuta 2014.
Kiinassa se on luokiteltu kontrolloiduksi kemikaaliksi lokakuussa 2015.
Sveitsissä α-PVT on luokiteltu laittomaksi huumausaineeksi marraskuussa 2015.
3C-E

3C-E on psykedeelinen amfetamiini, jonka syntetisoi ensimmäisen kerran Alexander Shulgin. Kirjassaan PiHKAL hän mainitsee annostukseksi oraalisesti annosteltuna 30–60 mg. Vaikutusten on kerrottu kestävän 8–12 tuntia.
Emil Hällström

Emil Theodor William Hällström (25. maaliskuuta 1864 Oulu – 17. syyskuuta 1918 Pori) oli suomalainen kapellimestari ja säveltäjä, joka johti useita soittokuntia Helsingissä, Viipurissa ja Porissa. 
Elämä.
Hällströn kävi kolme vuotta Oulun lyseota ja aloitti vuonna 1882 soittajana Uudenmaan Tarkk'ampujapataljoonan orkesterissa Helsingissä. Vuosikymmenen puolivälissä hän opiskeli Robert Kajanuksen äskettäin perustamassa Helsingin orkesteriyhdistyksen orkesterikoulussa. Myöhemmin Hällström toimi myös Uudenmaan tarkk'ampujapataljoonan jousiorkesterin johtajana, sillä oman soittimensa kornetin ohella hän hallitsi myös viulun. LIsäksi Hällströmillä oli oma orkesteri ja hän toimi Raittiusyhdistys Kilven soittokunnan johtajana. Joidenkin tietojen mukaan Hällström olisi toiminut myös keisari Nikolai II:n huvialuksen "S/S Standardin" varakapellimestarina.
Vuonna 1891 Hällström siirtyi Viipurin työväenyhdistyksen kuoron ja soittokunnan johtajaksi. Hän myös perusti kaupunkiin myös oman jousiorkesterin ja johti sivutoimisesti n soittokuntaa. Jouduttuaan henkilökohtaiseen konkurssiin Hällström palasi vuonna 1895 Helsinkiin, josta hän sai jälleen paikan Uudenmaan tarkk’ampujapataljoonasta. Vuotta myöhemmin hän siirtyi Suomenmaalaisen tykistörykmentin tykistörykmentin soittokunnan johtajaksi Viaporiin.
Vuonna 1909 Hällström valittiin Porin rauta- ja metalliammattiyhdistyksen soittokunnan johtajaksi. Vuonna 1913 soittokunta siirtyi Porin työväenyhdistyksen alaisuuteen ja alkoi toimimaan nimellä Porin Työväen Soittokunta. Samalla Hällström liittyi myös työväenyhdistyksen ja sosialidemokraattisen puolueen jäseneksi. Sisällissodan aikana soittokunta mobilisoitiin osaksi Porin punakaartia. Kapellimestarin tehtävien ohella Hällström toimi tarvittaessa punaisten esikunnan venäjän tulkkina. 13. huhtikuuta punaiset jättivät kaupungin ja Hällström pakeni punakaartilaisten joukossa kohti itää. Vapunpäivänä Hällström jäi saksalaisten vangiksi Hollolan Vesalan kylässä. Lausunnossaan Porin Suojeluskunnan esikunta luonnehti Hällströmiä salaperäiseksi ja kuljeksivaa elämää viettäneeksi henkilöksi, joka oli epäluotettavan miehen maineessa, vaikka hän oli ennen sotaa ollut Porissa erittäin pidetty musiikkielämän hahmo. Hällström vapautui vankileiriltä syyskuussa, mutta kuoli heikentyneen terveytensä johdosta sydänkohtaukseen vain muutaman päivän kuluttua. Hällström on haudattu Poriin Käppärän hautausmaalle.
Tuotanto.
Hällström teki useita sävellyksiä eri torvikokoonpanoille. Hänen levytettyjä kappaleitaan ovat ainakin Porin Työväen Soittokunnan levyttämä "Idylli-masurkka" (1987) sekä Viipurin Työväen Soittajien levyttämä marssi "Rauhan lippu" (1990). Muita Hällströmin sävellyksiä ovat muun muassa gavotti "Minnen från flydda tider" sekä marssit "Konkordia" ja "På Johanneslund". Lisäksi hän sävelsi Suomenmaalaisen tykistörykmentin ja Porin punakaartin kunniamarssit. "Suomenmaalaisen tykistörykmentin kunniamarssi" julkaistiin kenraalimajuri Otto von Freymannin 1900-luvun alussa toimittamassa nuottikokoelmassa, joka sisältää kaikki Venäjän keisarillisen armeijan kunniamarssit.
Moeritherium

Moeritherium (suom. ”Qarunjärven eläin”) oli Pohjois-Afrikassa myöhäisellä eoseenikaudella noin 37–30 miljoonaa vuotta sitten elänyt norsueläinsuku.
Ulkonäkö ja käyttäytyminen.
"Moeritherium" oli 2–3 metriä pitkä ja 70 cm korkea eläin. "Moeritherium" muistutti sekä ulkonäöltään että elintavoiltaan virtahepoa, vaikkei se ollut sukua niille. "Moeritherium" eli luultavasti ainakin osittain vedessä ja uiskenteli joissa ja järvissä ja söi vesikasveja, joita se repi joustavilla huulillaan. Silmät ja korvat sijaitsivat korkealla päässä ja pysyivät aina pinnan yläpuolella, kun se ui. "Moeritheriumilla" ei ollut varsinaista kärsää, mutta sillä oli kärsän tynkä kuten tapiireilla ja sioilla.
Hampaiden mineraalipitoisuuden tutkimukset ovat osoittaneet, että "Moeritherium" vietti suuren osan elämästään makeassa vedessä.
"Moeritheriumin" suuret ylä- ja alaleuan hampaat olivat kuin pieniä torahampaita, jotka työntyivät ulos sen suusta. Ne kehittyivät myöhempien lajien, kuten "Tetrabelodonin", syöksyhampaiksi. "Moeritherium" jauhoi ruokansa sen kuudella poskihammasparilla.
Löydöt.
Ensimmäiset "Moeritheriumin" jäänteet löysi Charles Andrews vuonna 1904 Egyptin Qarunjärveltä, jonka antiikin aikaisesta nimestä eläin on saanut nimensä. Fossiileja on myös löydetty Marokosta.
Luokittelu.
Toisin kuin joskus luullaan, nykyiset norsut eivät kehittyneet suoraan "Moeritheriumista", vaan samaan aikaan eläneestä "Palaeomastodonista".
Meeri Peimola

Meeri Peimola (oik. "Meeri Peimola-Yletyinen") on suomalainen laulaja, joka levytti kymmenkunta kappaletta 1950-luvun puolivälissä Erkki Ertaman ja Ensio Kostan orkesterien sekä Triola-orkesterin solistina, osin gramofonilevyille ja osin vinyylilevyille.
Neljän kappaleen EP-levyllä "Meeri Peimola, Raya Avellan ja Maynie Sirén" vuodelta 1955 Peimola esittää laulut ”Surujen kitara” ja ”Kerroitko hänelle?”.
Peimola oli 1970-luvun alussa mukana Musiikkialan Ammattiyhdistysten Federaatiossa ravintolamuusikoiden edustajana.
Meeri Peimolan pojat Markku ja Ilkka Peimola ovat myös muusikoita. Meeri Peimola on naimisissa basisti Raimo Yletyisen kanssa.
Il trionfo di Maciste

Il trionfo di Maciste (”Macisten riemuvoitto”) on vuonna 1961 valmistunut italialainen seikkailuelokuva. Tyylilajiltaan peplumia edustavan elokuvan on ohjannut Tanio Boccia alias Amerigo Anton. Sen sankaria Macistea esittää Adriano Bellini alias Kirk Morris.
Juoni.
Memfiin valtaistuimen anastaneen kuningatar Tenefin hirmuvaltaan kyllästyneet asukkaat pyytävät Macisten apuun rauhan palauttamiseksi. Tenefi saa Macisten vangikseen, mutta hänen rakastettunsa Antea onnistuu murtamaan taian Yalis-velhon antaman vastamyrkyn avulla. Maciste lyö Tenefin sotilaat ja hirviöt, pelastaa Antean ja palauttaa vallan Memfiin lailliselle hallitsijalle prinssi Hiramille.
Tuotanto ja vastaanotto.
"Il trionfo di Maciste" on kuvattu Totalscope-laajakangastekniikalla Eastmancolor-väreissä Incir De Paolisin studiossa ja Tor Caldaran maisemissa. Se on ”Italian Ed Woodina” tunnetun Tanio Boccian ensimmäinen peplum-elokuva.
Vaatimattomasti toteutetun ja dialogiltaan kömpelön elokuvan juoniainekset on lainattu Pietro Franciscin "Herkuleesta ja Lyydian kuningattaresta". Sen toinen esikuva on Egyptiin sijoitettu Carlo Campogallianin "Kuninkaiden laakson jättiläinen". Lavasteet ja puvustus ovat peräisin Fernando Cerchion elokuvasta "Nefertite – Niilin kuningatar" ja taustoina toimivat mattamaalaukset ovat Joseph Nathansonin käsiäalaa. Boccian ohjaustyön kohokohtia ovat hevosvaljakoihin sidotun Macisten voimainkoetus sekä loppukohtaus, jossa sankari pelastaa rakastettunsa tulitemppelin luolamiehiltä. Yhdysvaltalaiseen versioon "Triumph of the Son of Hercules" on lisätty otoksia Riccardo Fredan elokuvasta "Maciste all’inferno", jossa pääosaa näyttelevällä Adriano Bellinillä on aivan erilainen kampaus ja lannevaate.
"Il trionfo di Macisten" yleisö- ja arvostelumenestys oli poikkeuksellisen heikko. Se keräsi Italiassa vain 98 miljoonan liiran kassatulot. Elokuva menestyi kuitenkin paremmin lähiöiden uusintateattereissa, jonne se siirtyi jo parin viikon kuluttua ensi-illasta.
Anghel Iordănescu

Anghel Iordănescu (s. 4. toukokuuta 1950 Bukarest) on romanialainen jalkapallovalmentaja ja entinen hyökkääjä.
Ura pelaajana.
Seurajoukkueura.
Iordănescu on Steaua Bukarestin kasvatti. Hän edusti seuraa vuosina 1968–1982 tehden 317 ottelussa peräti 155 maalia, joilla hän on seuran historian paras maalintekijä. Kaudella 1981–1982 Iordănescu voitti Liga I:n maalikuninkuuden. Hän saavutti seuran paidassa ensimmäisellä jaksollaan muun muassa kahdesti Liga I:n mestaruuden. Vuodet 1982–1984 Iordănescu edusti kreikkalaista OFI Kreetaa, ennen kuin palasi vuonna 1985 Steaua Bukarestiin, jossa hän voitti Euroopan cupin viimeisellä kaudellaan 1985–1986. Finaalissa FC Barcelonaa vastaan Iordănescu tuli vaihdosta kentälle. 
Maajoukkueura.
Iordănescu kuului Romanian jalkapallomaajoukkueeseen vuosina 1971–1981. Hän pelasi maajoukkueessa 57 ottelua ja teki niissä 21 maalia.
Ura valmentajana.
Iordănescu aloitti valmentajanuransa vuonna 1984 Steaua Bukarestin, jota hän edusti samaan aikaan myös pelaajana, apuvalmentajana. Myös hänen ensimmäinen päävalmentajapestinsä oli samassa seurassa, vuosina 1986–1990. Hän voitti Steauan kanssa neljästi Romanian liigan kahdella jaksollaan seurassa. Vuonna 1993 Iordănescu nimettiin Romanian jalkapallomaajoukkueen päävalmentajaksi. Hän toimi maajoukkueen päävalmentajana vuodet 1993–1998 johtaen maan kaksiin MM-kilpailuihin (1994, 1998) ja maan historian parhaaseen sijoitukseen, puolivälieräpaikkaan vuoden 1994 MM-kilpailuissa. 
Vuodet 1998–1999 Iordănescu toimi Kreikan jalkapallomaajoukkueen päävalmentajana. Hänen toinen jaksonsa Romanian maajoukkueen päävalmentajana ajoittui vuosiin 2002–2004. Iordănescu on toiminut seurajoukkueen valmentajana kotimaansa lisäksi myös Kyproksella, Saudi-Arabiassa ja Arabiemiraateissa. Al-Hilalin ja Al-Ittihadin kanssa Iordănescu on voittanut AFC Champions Leaguen. Vuonna 2006 hän siirtyi eläkkeelle arabiemiirikuntalaisesta Al Ainista. 
Vuonna 2014 Iordănescu pyörsi lopettamispäätöksensä ja hän siirtyi kolmatta kertaa urallaan Romanian maajoukkueen päävalmentajaksi. Hän johti joukkueen vuoden 2016 EM-kilpailuihin. Lopputurnauksessa Romanian menestys jäi kehnoksi ja turnaus päättyi alkulohkon jumbosijaan yhdellä pisteellä. Turnauksen jälkeen hän erosi tehtävistään.
Muuta.
Ensimmäisen lopettamispäätöksensä jälkeen Iordănescu siirtyi politiikkaan. Hän toimi Romanian sosiaalidemokraattisen puolueen jäsenenä maan senaatissa vuodesta 2008 alkaen. 
Myös Iordănescun poika Edward Iordănescu on toiminut jalkapallouransa jälkeen valmentajana muun muassa Liga I:ssä.
Saavutukset.
Pelaajana.
Steaua Bukarest
Henkilökohtainen
Valmentajana.
Steaua Bukarest
Al-Hilal
Al Ain
Al-Ittihad
Norrilampi

Norrilampi on Pirkanmaalla Ikaalisissa Karpanperällä sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Sipsiönjärven valuma-alueeseen. Norrilampi on osa Pääjärven valuma-aluetta.
Maantietoa.
Lammen pituus on 250 metriä, leveys 100 metriä ja sen pinta-ala on 1,3 hehtaaria. Se sijaitsee Pääjärveen laskevan Silmästeenojan varrella Norrinvuoren pohjoispuolella. Lammen ympäristö on mäkien välissä olevaa suota. Lampeen on kaivettu neljä lampea, joista kolme tuo lampeen soiden kuivatusvesiä. Etelästä lähtevä oja on laskuoja, joka yhtyy 400 metrin jälkeen Silmästeenojaan. Rantaviivan pituus on 550 metriä. Rannat ovat kahta kohtaa lukuun ottamatta suota ja ne ovat autiot. Lähin rakennus sijaitsee 50 metriä länteenpäin rannasta. Mökin lähelle johtaa metsäautotie Saukonperältä.
4-pyridoni

4-pyridoni (C5H5NO) on heterosyklinen orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää muiden orgaanisten yhdisteiden synteesien lähtöaineena.
Ominaisuudet.
Huoneenlämpötilassa 4-pyridoni on väritöntä kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee hyvin veteen. 4-pyridonilla on kaksi tautomerista muotoa 4-pyridoni ja 4-hydroksipyridiini. Yhdiste kykenee reagoimaan nukleofiilina sekä enamiinin että fenolin tavoin. Nukleofiilisin kohta on 3-aseman hiiliatomi ja esimerkiksi nitraus tapahtuu tähän asemaan. 4-pyridoni reagoi fosforyylikloridin kanssa muodostaen 4-klooripyridiiniä. Yhdiste on heikko happo ja sen pKa-arvo on 3,23.
Valmistus ja käyttö.
4-pyridonia voidaan valmistaa hydrolysoimalla 1-pyridyylipyridiniumkloridia. Yhdistettä käytetään eräiden lääkeaineiden kuten propyylijodonin ja perisiatsiinin valmistukseen.
Kaitajärvi (Ikaalinen, Karpanperä)

Kaitajärvi on Pirkanmaalla Ikaalisissa Karpanperällä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Sipsiönjärven valuma-alueeseen. Kaitajärvi on osa Pääjärven valuma-aluetta.
Maantietoa.
Järven pituus on 400 metriä, leveys 150 metriä ja sen pinta-ala on 3 hehtaaria. Se sijaitsee Pöytäkivenvuorten vieressä sijaitsevan maaston murroksessa, joka alkaa etelässä Pääjärvellä ja jota myöten virtaa Silmästeenoja. Järven ympäristössä ovat suot ojitettuja ja kaksi suo-ojaa on kaivettu järveen asti ja kaksi muuta järven tulo-ojaa on kaitettu järveä ympäröivälle suolle asti. Järven oma laskuoja lähtee sen eteläpäästä ja laskee 1,2 kilometrin jälkeen Hörskönjärveen, joka myös kuuluu Pääjärvelle johtavaan järvien ketjuun. Rantaviivan pituus on 850 metriä. Rannat ovat suota tai avosuota, mutta pohjoispäässä suoalueen yläpuolelle on rakennettu yksi vapaa-ajan asunto. Järvelle ja asunnolle johtaa tiet tai polut Saukonperältä lähtevältä tieltä.
Aasi, Morso ja Mouru

Aasi, Morso ja Mouru on Tuula Kallioniemen lastenkirjoihin perustuva nukketelevisiosarja, jota esitettiin Yle TV2:n "Pikku Kakkonen" -lastenohjelmassa vuosina 1999−2001. Sarjan päähenkilöt ovat Aasi, Morso ja Mouru-niminen kissa.
Sarjan alussa lapsenmielinen ja arka Aasi asuu yksin pienessä talossa, josta pelkää lähteä ulos. Hän pelkää erityisesti ulkona asuvia morsoja. Aasi seuraa muiden perässä, mutta sarjan edetessä hänen itsevarmuutensa kasvaa. Mouru-kissa puolestaan on itsepäinen ja vahvatahtoinen. Morso on viisas ja kärsivällinen, ja rauhoittelee tilannetta, jos Aasi ja Mouru alkavat riidellä. Toisinaan käkikello kiekuu välihuomioita tilanteisiin. Jukka Saikkonen näytteli Aasia, Aapo Valinen Morsoa ja Juha Kaijomaa Mourua. Käkikellon ääninäyttelijänä toimi Anu Tuomi-Nikula. 
Sarja muistetaan erityisesti Morso-hahmosta, jota osa katsojista on pitänyt pelottavana. Nukentekijä Erja Mikkolan mukaan hahmosta tehtiin tarkoituksella pelottava, koska sarjassa Aasin piti aluksi pelätä sitä. Aasi kuitenkin huomaa sarjan kuluessa, että kilttiä Morsoa ei ole syytä pelätä. Ohjaaja Olli Löytösen mukaan sarjassa olikin kyse erilaisuuden hyväksymisestä. Morson ulkonäön suunnittelussa lähtökohtana oli mopsi-koirarotu.
Sarja on esitetty uusintana ainakin vuonna 2010. 
Jaksot.
Hörskönjärvi

Hörskönjärvi on Pirkanmaalla Ikaalisissa Karpanperällä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Sipsiönjärven valuma-alueeseen. Hörskönjärvi on osa Pääjärven valuma-aluetta.
Maantietoa.
Järven pituus on 550 metriä, leveys 150 metriä ja sen pinta-ala on 4,5 hehtaaria. Se sijaitsee Pääjärveltä lähtevässä murroksessa, missä se on osa Silmästeenojan järviketjussa. Siihen on kaivettu kahdeksan metsäojaa, jotka tuovat vettä ympäröiviltä soilta. Pohjoispäähän laskeva oja tuo Leppinevan kuivatusvedet ja samoin tekee toinen järven pohjoispäähän laskeva oja, joka on Nuuskulammen laskuoja. Kolmas pohjoispäähän laskevista ojista tuo Kaitajärven vedet ja on samalla murroksessa virtaavan järviketjun yhdistävä oja. Järven oma laskuoja lähtee järven eteläpäästä ja laskee 700 metrin jälkeen Aliseen Kivijärveen. Rantaviivan pituus on 1,3 kilometriä. Rannat ovat vain puoliksi suota, mutta siitä huolimatta järvi on autio. Sen ohitse kulkee metsäautotie, joka saa alkunsa Karpanperältä.
Osmo Väinölä

Osmo Tapani Väinölä (21. syyskuuta 1928 Vaasa – 27. helmikuuta 2024 Seinäjoki) oli suomalainen diplomaatti ja suurlähettiläs. 
Väinölä tuli ylioppilaaksi Lapuan yhteiskoulusta 1949 ja valmistui lainopin kandidaatiksi 1955. Ulkoministeriön palvelukseen Väinölä siirtyi 1957. 
Hän oli varakonsulina New Yorkin pääkonsulinvirastossa 1. joulukuuta 1961. Ulkoministeriön jaostopäällikkö hän oli 1.huhtikuuta 1971 alkaen, lähetystöneuvos Berliinissä 1. marraskuuta 1973, ja ulkoasiainneuvos 1. maaliskuuta 1978. Hän oli ulkoministeriön hallinnollisen osaston päällikkö 1978–1979, suurlähettiläs Budapestissa 1979–1985 ja Tel Avivissa sekä samalla Nicosiassa 1985–1989. Hän oli kiertävä suurlähettiläs Länsi-Afrikassa akkreditoituna Dakariin, Ouagadougouun, Abidjaniin, Brazzavilleen sekä Kinshasaan ja Yaoundéen 1989–1991 ja suurlähettiläs Riadissa sekä samalla Muscatissa ja Sanaassa 1991–1993. Eläkkeelle Väinölä siirtyi 1. lokakuuta 1993.
Isonkyrön Sotilaspoikaosaston puheenjohtaja Väinölä oli 1938–1939. Pohjalaiset mieslaulajat -kuorossa hän oli akateeminen mestari 1953. Väinölän puoliso oli Heta Leena Marjatta (o.s. Hokkanen). He saivat kaksi tytärtä. Väinölän vanhemmat olivat Teppo Väinölä ja Matilda Josefina (o.s. Tanner). Isänsä puolelta Väinölän sukujuuret ovat kotoisin Vienasta, Vuokkiniemeltä. Eläkevuosinaan Väinölä asui Seinäjoella. Hänet on haudattu Törnävän hautausmaalle Seinäjoelle.
Marko Pjaca

Marko Pjaca (s. 6. toukokuuta 1995 Zagreb) on kroatialainen jalkapalloilija, joka edustaa HNK Rijekaa. Hän on pelannut kotimaansa lisäksi Italiassa, Saksassa ja Belgiassa. Oikeajalkainen Pjaca on pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä. Hän on pelannut Kroatian A-maajoukkueessa vuodesta 2014.
Nuoruudessaan Pjaca harjoitteli käsipalloa, koripalloa ja pöytätennistä. Hänen isänsä Željko on entinen painija ja äitinsä Višnja on entinen judoka. Hänellä on kaksi siskoa: Martina ja Iva.
Seurajoukkueura.
Pjaca aloitti ammattilaisuransa 1. HNL:n Lokomotivassa, jossa hän pelasi vuosina 2012–2014 49 ottelua onnistuen maalinteossa yhdeksän kertaa. Kesäkuussa 2014 Pjaca teki viiden vuoden sopimuksen saman sarjan Dinamo Zagrebin kanssa, jota hän oli edustanut myös nuorena. Hän teki avauskaudellaan 32 ottelussa 11 maalia juhlien sekä 1. HNL:n että Kroatian cupin voittoa. Myös kaudella 2015–2016 Pjaca saavutti Dinamon kanssa tuplamestaruuden. Hänet valittiin Kroatian sarjan parhaaksi pelaajaksi kausilla 2014–2015 ja 2015–2016.
Heinäkuussa 2016 Pjaca teki viiden vuoden sopimuksen Juventuksen kanssa. Tulokaskaudellaan hän pelasi 14 Serie A -ottelua ilman maaleja Juventuksen voittaessa mestaruuden. Italian cupin voittajajoukkueessa hän pelasi kahdessa ottelussa. Mestarien liigassa hän pelasi neljässä ottelussa ja teki maalin FC Portoa vastaan. Tämän jälkeen hän pelasi Juventuksessa ainoastaan yhden Italian cupin ottelun tammikuussa 2020.
Pjaca oli kevätkauden 2018 lainalla Schalkessa, jossa teki seitsemässä bundesliigaottelussa kaksi maalia. Seuraavan kauden hän vietti lainalla Fiorentinassa, jossa viimeisteli yhden maalin pelaamissaan 19 Serie A -ottelussa. Kevätkaudella 2020 hän pelasi lainasopimuksella Jupiler Pro Leaguen Anderlechtissa neljä liigaottelua ja teki yhden maalin. Lainapestit jatkuivat kaudella 2020–2021 Genoassa, kaudella 2021–2022 Torinossa ja kaudella 2022–2023 Empolissa, joissa hän pelasi vastaavasti 35, 24 ja 17 Serie A -ottelua. Sekä Genoassa että Torinossa hän teki kolme Serie A -maalia.
Pjaca siirtyi syyskuussa 2023 kroatialaisseura Rijekaan.
Maajoukkueura.
Pjaca on edustanut Kroatiaa kaikissa nuorten maajoukkueissa alle 17-vuotiaista alle 21-vuotiaisiin. Vuonna 2013 hän pelasi neljässä ottelussa alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa. Kroatian jalkapallomaajoukkueessa Pjaca debytoi 4. syyskuuta 2014 ystävyysottelussa Kyprosta vastaan. Toistaiseksi ainoan maalinsa hän teki 4. kesäkuuta 2016 ystävyysottelussa San Marinoa vastaan. Pjaca nimettiin Kroatian ryhmään vuoden 2016 EM-kilpailuihin. Hän pelasi kisoissa kolmessa ottelussa, ja oli avauskokoonpanossa Espanjaa vastaan. MM-kilpailuissa 2018 hän pelasi kolmessa ottelussa. Islantia vastaan hän oli avauskokoonpanossa. Hän pääsi yhdeksäksi minuutiksi kentälle tappiollisessa loppuottelussa Ranskaa vastaan.
Pjaca on pelannut toukokuun 2024 loppuun mennessä 25 A-maaottelua, joissa hän on ollut 15 kertaa avauskokoonpanossa.
Saavutukset.
Seurajoukkuetasolla
Dinamo Zagreb
Juventus
Maajoukkuetasolla
Kroatia
Scott Wilson (jääkiekkoilija)

Scott Wilson (s. 24. huhtikuuta 1992 Oakville, Ontario) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelaa KHL-joukkue HK Sibir Novosibirskissa. Pelipaikaltaan vasemmalta laukova 180-senttinen ja 83-kiloinen Wilson on keskushyökkääjä.
Pittsburgh Penguins varasi Wilsonin numerolla 209 . Kaudella 2013–2014 Wilson debytoi AHL:ssä Penguinsin farmiseuran Wilkes-Barre/Scranton Penguinsin paidassa pelaten yhdessä ottelussa. Kaudella 2014–2015 hän teki NHL-debyyttinsä pelaten yhdessä runkosarjan ottelussa ja kolmessa pudotuspelien ottelussa. AHL:ssä hän teki 55 pelissä tehot 19+22. Kaudella 2015–2016 Wilson sai NHL:ssä vastuuta 24 pelin verran tehden tehot 5+1.
Porin Työväen Soittokunta

Porin Työväen Soittokunta ry (myös PTS Suuri Puhallinorkesteri, PTS-Band) on vuonna 1887 perustettu porilainen puhallinorkesteri. Yhdistyksessä toimii nykyään kolme eri kokoonpanoa; PTS Suuri puhallinorkesteri, Delta Eleven Brass Band ja PTS Brass Quintet. Kapellimestarina on vuodesta 2013 lähtien toiminut Tommi Tuominen. PTS on Suomen Työväen Musiikkiliiton vanhin jäsen yhdessä samana vuonna perustetun Tampereen Työväenyhdistyksen Soittokunnan kanssa.
Historia.
Porin Työväen Soittokunta sai alkunsa syyskuisena tiistaina 1887, kun aiemmin maaliskuussa toimintansa aloittaneen Porin Työväenyhdistyksen toimikunnan kokouksessa ”Nostettiin kysymys torvien hankkimisesta yhdistyksen jäsenten kesken perustettavaa torvisoittokuntaa varten ja kehotettiin hra Kauppinen asiasta keskustelemaan asian tuntevain kanssa. Yhdeksän torvea olisi hankittava”. Aloitteentekijänä oli työväenyhdistyksen johtohahmoihin kuulunut kansakoulunopettaja Matti Kauppinen. Porin Työväenyhdistyksen lisäksi PTS on 1900-luvun alkuvuosina toiminut myös 1899 perustetun Porin metallityöväen ammattiosasto nro 6:n alaisuudessa.
Soittokunnan kapellimestareita ovat olleet muun muassa Emil Hällström 1912–1918 sekä Heino Hänninen 1972–2012. PTS on julkaissut kaksi musiikkikasettia "Albumi I" ja "Albumi II" vuosina 1989 ja 1991.
BlueStacks

BlueStacks on yhdysvaltalainen teknologiaan keskittyvä yritys, joka tuottaa Windowsille ja OS X:lle tarkoitettua Android-emulaattori BlueStacks App Playeria sekä GamePop-palvelua. Yritys perustettiin 25. toukokuuta 2011. App Playerin beetaversio julkaistiin joulukuussa 2012. Vuonna 2015 yritys julkaisi App Player 2.0:n.
App Playerin julkinen alpha-versio julkaistiin 11. lokakuuta 2011, ja nykyisin App Playerillä on 130 miljoonaa käyttäjää.
Erkki Wänninen

Erkki Verner Wänninen (9. lokakuuta 1925 Turku – 4. huhtikuuta 2018 Turku) oli suomalainen kemisti. Hän oli Åbo Akademin (ÅA) analyyttisen kemian professori 1967–1987 ja kemiallis-teknillisen tiedekunnan dekaani 1975–1977. Hän oli Åbo Akademin kauppakorkeakoulun rehtori 1965–1969. Hänen tutkimuskohteitaan ovat olleet kompleksometria, analyysimenetelmiät ja automaattinen kemiallinen määritys. Hänen aikanaan ÅA:n analyyttisen kemian laboratorion tutkimustoiminta laajeni huomattavasti ja aloitettiin tutkimustyötä kahdella aivan uudella alueella, analyyttinen instrumentointi ja sähkökemia.
Wänninen väitteli 1960 aiheenaan "Complexometric Titrations with Diethylenetriaminepenta-acetic Acid".
Michael Hector

Michael Anthony James Hector (s. 19. heinäkuuta 1992 East Ham, Lontoo, Englanti) on jamaikalainen jalkapalloilija. Hän on kuulunut Englannissa Readingin ja vuodesta 2015 Chelsean omistukseen mutta on pelannut lainasopimuksilla yli kymmenessä seurassa eikä pelannut Chelseassa otteluakaan. Vuoden 2020 alusta hän siirtyi Englannin mestaruussarjassa pelaavaan Fulhamiin. Hän on pelannut Irlannin ja Skotlannin pääsarjojen lisäksi yhden kauden Saksan Bundesliigassa. Oikeajalkainen Hector on pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Hän kuuluu myös Jamaikan jalkapallomaajoukkueeseen.
Seurajoukkueura.
Hector aloitti ammattilaisuransa Readingissä, jota hän edusti vuodet 2009–2015. Suurimman osan Reading-ajasta Hector vietti kuitenkin lainalla yhteensä 11 muussa seurassa The Football Leaguessa, sen ulkopuolella ja Irlannissa sekä Skotlannissa. Kaudella 2011 hän teki pääsarjadebyyttinsä Irlannin valioliigan Dundalkin paidassa pelaten 11 ottelussa, joissa syntyi kaksi maalia. Kaudella 2013–2014 hän pelasi Skotlannin valioliigan Aberdeenissä 20 ottelua tehden yhden maalin, ennen kuin hän tammikuussa 2014 palasi takaisin Readingiin.
Kaudella 2014–2015 Hector pelasi Readingin paidassa Englannin mestaruussarjassa 41 ottelua onnistuen maalinteossa kolmesti. Syyskuussa 2015 hän siirtyi Englannin valioliigan hallitsevaan mestarijoukkueeseen Chelseaan, mutta hänet lainattiin lähes saman tien takaisin Readingiin. Hector pelasi kaudella 2015–2016 Readingin paidassa 26 ottelua onnistuen kerran maalinteossa.
Kaudella 2016–2017 Hector edusti lainasopimuksella saksalaista Eintracht Frankfurtia ja pelasi Bundesliigassa 22 ottelua, joista puolessa hän pelasi täydet 90 minuuttia ja joissa hän teki yhden maalin, syyskuussa Hertha Berliniä vastaan. Ensimmäisessä bundesliigaottelussaan Schalkea vastaan hänet ajettiin punaisella kortilla kentältä ottelun 79. minuutilla.
Maajoukkueura.
Hector on syntynyt Englannissa, mutta hän sai luvan edustaa Jamaikaa, sillä hänellä on sukujuuria maassa. Hector debytoikin Jamaikan jalkapallomaajoukkueessa kesäkuussa 2015 Copa Américan ottelussa Uruguayta vastaan. Hän pelasi Jamaikan paidassa kaikissa joukkueen otteluissa Copa Américassa. Saman vuoden Gold Cupissa Hector pelasi neljässä ottelussa ja oli mukana saavuttamassa hopeaa.
Hector pelasi myös vuoden 2016 Copa América Centenariossa ja vuoden 2019 Gold Cupissa.
Saavutukset.
Jamaika
Olavi Väyrynen

Erkki Olavi Väyrynen (16. maaliskuuta 1923 Helsinki – 28. joulukuuta 2002 Helsinki) oli suomalainen virkamies, koulutukseltaan oikeustieteen kandidaatti ja ekonomi. Hän oli 1953–1973 sosiaali- ja terveysministeriön hintaosaston osastopäällikkö. Kun elinkeinohallitukseen perustettiin kilpailuasiamiehen toimisto, hän oli toimiston koko toiminnan ajan 1973–1988 kilpailuasiamies.
Belfius Mons-Hainaut

Belfius Mons-Hainaut on belgialainen koripalloseura Monsin kaupungista.
Mons-Hainaut on tunnettu historiansa aikana useilla eri (sponsori)nimillä kuten Dexia Mons-Hainaut'na vuosina 2001–2012. Joukkue on osallistunut useasti eurooppalaisiin seurakilpailuihin. Kaudella 2007–2008 se ylsi FIBA EuroCupin loppuotteluun. Kaudella 2015–2016 se osallistui Fiba Europe Cupiin. Mons-Hainaut on voittanut Belgian cup-mestaruuden vuosina 2006 ja 2011 ja yltänyt useasti Belgian liigan loppuotteluihin.
Soppeenharjun koulu

Soppeenharjun koulu oli Ylöjärven Vuorentaustassa sijainnut luokat 7–9 käsittänyt yläkoulu. Vuonna 2016 koulussa oli noin 380 oppilasta ja noin 40 opettajaa.
Soppeenharjun koulun toiminta alkoi syksyllä 1989 väliaikaisissa tiloissa Metsäkylän vanhalla koululla. Oman koulurakennuksen rakentaminen aloitettiin vuonna 1994, ja toiminta siellä alkoi vuoden 1995 syksyllä.
Vuonna 2016 koulun rehtorina toimi Päivi Anttila. Ylöjärven kaupungin lisäopetusluokka eli 10. luokka sekä erityisopetuksen Sorvi-luokka kuuluvat koulun alaisuuteen.
Soppeenharjun koulu yhdistettiin vuonna 2017 Vuorentaustan koulun kanssa uudeksi Vuorentaustan kouluksi.
Antwerp Giants

Antwerp Giants on belgialainen koripalloseura Antwerpenin kaupungista.
Giants perustettiin vuonna 1995 nimellä Racing Basket Antwerpen. Se on tunnettu historiansa aikana useilla eri (sponsori)nimillä kuten vuonna 2011 käyttöön otetulla Port of Antwerp Giants -nimellä. Joukkue on osallistunut useasti eurooppalaisiin seurakilpailuihin. Kaudella 2015–2016 se osallistui Fiba Europe Cupiin. Giants on voittanut Belgian mestaruuden vuonna 2000 ja Belgian cup-mestaruuden vuonna 2007.
Ilkka Väänänen

Ilkka Sakari Väänänen (1. heinäkuuta 1915 Jyväskylä – 20. joulukuuta 1987) oli suomalainen lääkäri. 
Väänäsen vanhemmat olivat lehtori Oskar Gabriel Väänänen ja Helmi Elin Emilia Karpio (ent. Spets) ja puoliso vuodesta 1941 Anni-Tytti Tellervo Rantasalo. Hän tuli ylioppilaaksi Suomalaisesta normaalilyseosta 1933 ja valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1943. Lastentauteihin Väänänen erikoistui 1953 ja lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi hän väitteli 1962. Väänänen toimi lääkäriksi valmistuttuaan useissa eri sairaaloissa ja organisaatioissa, muun muassa Lapin läänin lääninlääkärinä vuodesta 1946 vuoteen 1951. Vuonna 1953 hänestä tuli Lapin lastensairaalan ylilääkäri Rovaniemellä. Sodissa hän oli pataljoonan, rykmentin, kenttäsairaalan ja sotasairaalan sekä sotavammapoliklinikan lääkäri sekä Päämajan lääkintäosaston toimistoupseeri. Sotilasarvoltaan Väänänen oli lääkintäkapteeni (1942). Väänänen oli Helsingin Lastenlinnan ylilääkäri 1964–1973, johtava lääkäri 1969–1973, Helsingin yliopistollisen keskussairaalan hallintojohtaja 1973–1978 ja Mannerheimin lastensuojeluliiton vt. toiminnanjohtaja 1979–1983. Vuodesta 1968 hän oli Helsingin yliopiston sosiaalilääketieteen dosentti.
Okapi Aalstar

Okapi Aalstar on belgialainen koripalloseura Aalstin kaupungista.
Okapi Aalstar on tunnettu historiansa aikana useilla eri (sponsori)nimillä kuten Generali Okapi Aalstar -nimellä vuosina 2007–2013. Joukkue on osallistunut useasti eurooppalaisiin seurakilpailuihin. Okapi Aalstar on voittanut Belgian cup-mestaruuden vuonna 2012 ja Belgian supercup-mestaruuden vuosina 2012 ja 2013.
Liège Basket

Liège Basket on belgialainen koripalloseura Liègen kaupungista.
Liège Basket on tunnettu historiansa aikana useilla eri (sponsori)nimillä. Joukkue on osallistunut useasti eurooppalaisiin seurakilpailuihin, ja se on voittanut Belgian cup-mestaruuden vuonna 2004 ja Belgian supercup-mestaruuden vuosina 2004 ja 2009.
VOO Wolves Verviers-Pepinster

VOO Wolves Verviers-Pepinster on belgialainen koripalloseura Verviersin ja Pepinsterin kaupungeista.
Verviers-Pepinster on vaihtanut nimeään historiansa aikana useaan otteeseen muun muassa sponsorisyistä. Joukkue on osallistunut useasti eurooppalaisiin seurakilpailuihin. Vuonna 2003 se sijoittui Belgian pääsarjassa hopealle.
Luxemburgin koripalloliiga

Division Nationale 1 on Luxemburgin koripallon miesten pääsarja. Ensimmäinen sarjan mestaruus jaettiin maan koripalloliiton sivujen mukaan vuonna 1936. Sarjan voittaja on koripallon Luxemburgin mestari.
Vähintään kymmenen Luxemburgin mestaruutta ovat voittaneet BBC Nitia, BBC Etzella Ettelbruck, T71 Dudelange ja BBC Sparta Bertrange.