tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Iso Kilpilammi

Iso Kilpilammi on Kanta-Hämeessä Hämeenlinnassa Könnölän kylässä sijaitseva lampi.
Maantietoa.
Lammen pinta-ala on 1,7 hehtaaria ja se on 200 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Lampi jää yhdessä muiden järvien kanssa Porttilanharjun ja Vinjalamminharjun sisältävän harjujakson eteläpuolella olevalle alueelle. Sen rantaviivan pituus on 550 metriä ja sen rannat ovat suota. Lammen itäpuolella sijaitsee kuitenkin pelto, jonka pelto-ojaan lammesta kaivettu laskuoja on johdettu.
Vesistösuhteet.
Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä Vanajan reitin valuma-alueella Räikälänjoen valuma-alueeseen, johon Alajoen valuma-alue kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 118,2 metriä mpy. Lampeen laskee Pikku Kilpilammi ja siitä laskee oma laskuoja Emälammiin.
Historiaa.
Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa lammen kohdalle oli kirjoitettu nimeksi ”Suolampi” ja Pikku Kilpilammin kohdalle ”Kilpilampi”. Lammet kuuluivat tuolloin Könnölän talon vaikutuspiiriin. 
Vuoden 1960 peruskartassa oli lammen viereen raivattu pieni peltotilkku, joka laajeni vuoden 1979 jälkeen muihin peltopalstoihin kiinni.
Pikku Kilpilammi

Pikku Kilpilammi on Kanta-Hämeessä Hämeenlinnassa Könnölässä sijaitseva lampi.
Maantietoa.
Lammen pinta-ala on 1,0 hehtaaria ja se on 150 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lampi jää yhdessä muiden järvien kanssa Porttilanharjun ja Vinjalamminharjun sisältävän harjujakson eteläpuolella olevalle alueelle. Sen rantaviivan pituus on 400 metriä ja sen rannat ovat suota. Lampi on autio eikä sinne mene tietä.
Vesistösuhteet.
Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä Vanajan reitin valuma-alueella Räikälänjoen valuma-alueeseen, johon Alajoen valuma-alue kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 118,8 metriä mpy. Lammesta on johdettu oja Isoon Kilpilampeen.
Historiaa.
Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa Ison Kilpilammen kohdalle oli kirjoitettu nimeksi ”Suolampi” ja Pikku Kilpilammin kohdalle ”Kilpilampi”. Lammet kuuluivat tuolloin Könnölän talon vaikutuspiiriin.
Löyttylammi (Hämeenlinna)

Löyttylammi on Kanta-Hämeessä Hämeenlinnassa Könnölän kylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa.
Lammen pinta-ala on 0,8 hehtaaria ja se on 200 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Sen rantaviivan pituus on 400 metriä ja sen rannat ovat soistuvaa metsämaata Lampi on autio, mutta sinne tulee kärrypolku yhdystieltä 13661.
Vesistösuhteet.
Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä Vanajan reitin valuma-alueella Räikälänjoen valuma-alueeseen, johon Alajoen valuma-alue kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 132,3 metriä mpy. Lampeen on johdettu neljä metsäojaa, jotka tuovat siihen ojitettujen soiden kuivatusvesiä. Sen koillispäästä lähtee Sonnanoja, joka virtaa luontaisena ja laskee parin kilometrin päässä Takajärven Könnönlahteen.
Väärälammi (Hämeenlinna, Könnölä)

Väärälammi on Kanta-Hämeessä Hämeenlinnassa Könnölän kylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa.
Lammen pinta-ala on 1,3 hehtaaria ja se on 250 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Lampi jää yhdessä muiden järvien kanssa Metsolanharjun ja Porttilanharjun sisältävän eteläpuolelle. Sen rantaviivan pituus on 650 metriä ja sen rannat ovat suota. Lampi on autio eikä sinne tule tietä.
Vesistösuhteet.
Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä Vanajan reitin valuma-alueella, ja siellä tarkemmin Räikälänjoen valuma-alueella ja Alajoen valuma-alueella. Lammen vedenpinnan korkeus on 125,7 metriä mpy. Siihen laskee pitkä metsäoja, jonka valuma-alueella ovat esimerkiksi Ahvenlammi ja Luokkalammi. Lammen oma laskuoja laskee 250 metrin päähän Emälammiin.
Ahvenlammi (Hämeenlinna)

Ahvenlammi on Kanta-Hämeessä Hämeenlinnassa Könnölän kylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa.
Lammen pinta-ala on 1,5 hehtaaria ja se on 200 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lampi jää yhdessä muiden järvien kanssa Metsolanharjun ja Porttilanharjun sisältävän harjujakson eteläpuolelle. Sen rantaviivan pituus on 500 metriä ja sen rannat ovat suota.
Vesistösuhteet.
Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä Vanajan reitin valuma-alueella Räikälänjoen valuma-alueeseen, johon Alajoen valuma-alue kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 132,7 metriä mpy. Lampeen on johdettu kuusi lyhyttä suo-ojaa. Niiden kautta Ahvenlammi on kytketty Väärälammiin johtavaan tulo-ojaan.
Luontoarvoja.
Lampi sijaitsee Metsolanharjun luoteisoien lehtojensuojelualueella. Suojeltuja ovat vain lammen rannat, mutta lampi on vapaa suojelusta.
Luokkalammi (Hämeenlinna)

Luokkalammi on Kanta-Hämeessä Hämeenlinnassa Könnölän kylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa.
Lammen pinta-ala on 1,2 hehtaaria ja se on 300 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Sen rantaviivan pituus on 700 metriä ja sen rannat ovat puoliksi suomaata ja metsämaata. Rantaan on rakennettu yksi rakennus, johon tulee tie viereiseltä entiseltä maatilalta.
Vesistösuhteet.
Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä Vanajan reitin valuma-alueella Räikälänjoen valuma-alueeseen, johon Alajoen valuma-alue kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 140,5 metriä mpy. Lammen pohjoispäähän ja eteläpäähän on kaivettu kuivatusojat. Varsinainen laskuoja lähtee lammen itärannasta ja se laskee parin kilometrin päähän Väärälammiin.
Tyvilammi

Tyvilammi on Kanta-Hämeessä Hattulassa Myllykylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa.
Lammen pinta-ala on 2,2 hehtaaria ja se on 200 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Se sijaitsee Tyvilamminnummella Heinisuon eteläpuolella. Sen rantaviivan pituus on 550 metriä ja sen rannat ovat soistunutta metsämaata.
Vesistösuhteet.
Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä Vanajan reitin valuma-alueella Räikälänjoen valuma-alueeseen, johon Alajoen valuma-alue kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 130,3 metriä mpy. Lammen laskuoja on Heinisuonoja.
Historiaa.
Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa lammen nimi kirjoitettiin ”Tyvilampi”. Sen laskuojan varret oli raivaittu niityiksi.
Joshua Kiprui Cheptegei

Joshua Kiprui Cheptegei (s. 12. syyskuuta 1996) on ugandalainen kestävyysjuoksija, olympiavoittaja ja maailmanmestari. 
Cheptegei saavutti Dohan MM-kilpailuissa 2019 kultaa 10 000 metrillä ajalla 26.48,36. Hän ylsi hopealle 10 000 metrillä vuoden 2017 MM-kisoissa ennätyksellään 26.49,94. Vuotta aiemmin hän sijoittui Rion olympialaisissa samalla matkalla kuudenneksi ja 5 000 metrillä kahdeksanneksi. Pekingin MM-kilpailuissa 2015 hän oli 10 000 metrillä yhdeksäs. Hän voitti Gold Coastin Kansainyhteisön kisoissa 2018 kultaa 5 000 metrillä ajalla 13.50,83 ja 10 000 metriä ajalla 27.19,62. Hän voitti alle 20-vuotiaiden sarjassa 10 000 metrin maailmanmestaruuden Eugenessa 2014 ja Afrikan-mestaruuden Addis Abebassa 2015. 
Cheptegei kuului Ugandan joukkueeseen, joka saavutti maastojuoksun MM-kilpailuissa Kampalassa 2017 pronssia joukkuekilpailussa. Tuolloin hän johti henkilökohtaista kilpailua 12 sekunnin erolla kaksi kilometriä ennen maalia ja seitsemällä sekunnilla vielä kilometri ennen maalia, mutta hyytyi sen jälkeen selvästi ja putosi lopulta sijalle 30. Maastojuoksun MM-kilpailuissa 2019 Cheptegei voitti kultaa sekä henkilökohtaisessa kilpailussa että joukkuekilpailussa.
Joulukuussa 2019 Cheptegei rikkoi 10 kilometrin tiejuoksussa maailmanennätyksen juostuaan Valenciassa ajan 26.38. Vuonna 2020 hän rikkoi kolme maailmanennätystä. 16. helmikuuta hän juoksi Monacossa 5 kilometrin tiejuoksun maailmanennätyksen 12.51. 14. elokuuta jälleen Monacossa hän juoksi 5 000 metriä aikaan 12.35,36 ja alitti Kenenisa Bekelen 16 vuotta vanhan ennätyksen lähes kahdella sekunnilla. 7. lokakuuta Valenciassa hän juoksi 10 000 metriä aikaan 26.11,00 ja alitti Bekelen 15 vuotta vanhan ennätyksen runsaalla kuudella sekunnilla. Kymmenen päivää ME-juoksunsa jälkeen Cheptegei juoksi ensimmäisen puolimaratoninsa matkan MM-kilpailuissa, jossa sijoittui henkilökohtaisessa kilpailussa neljänneksi ajalla 59.21 ja joukkuekilpailussa kolmanneksi.
Vuodelle 2021 siirretyissä Tokion 2020 olympialaisissa Cheptegei voitti kultaa 5 000 metrillä ajalla 12.58,15 ja oli 10 000 metrillä toinen ajalla 27,43,63. Cheptegei voitti kultaa 10 000 metrin juoksussa yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa 2022 ajalla 27.27,43. Samojen kisojen 5 000 metrillä hän oli yhdeksäs. Hän saavutti maastojuoksun MM-kilpailuissa Bathurstissa 2023 pronssia sekä henkilökohtaisessa että joukkuekilpailussa. Saman vuoden Budapestin MM-kilpailuissa 2023 hän voitti kolmannen peräkkäisen maailmanmestaruuden 10 000 metrillä ajalla 27.51,42. Belgradin maastojuoksun MM-kilpailuissa 2024 hän sijoittui nenkilökohtaisessa kilpailussa kuudenneksi ja saavutti joukkuehopeaa. Pariisin olympialaisissa 2024 Cheptegei voitti 10 000 metrin olympiakultaa uudella olympiaennätysajalla 26.43,14.
Henkilökohtaiset ennätykset.
"Lähteet: WA"
Shigeaki Hinohara

Shigeaki Hinohara (; 4. lokakuuta 1911 Yamaguchin prefektuuri – 18. heinäkuuta 2017 Tokio) oli japanilainen lääkäri ja St. Luke's International Hospital -sairaalan johtaja. Hinohara kuului Japanin tunnetuimpiin lääkäreihin ja hänen vuonna 1954 käynnistämää lääkärintarkistusten järjestelmää on pidetty yhtenä Japanin pitkän elinajanodotteen taustatekijöistä. Hinoharan johtama St. Luke's International Hospital hoiti myös useita Tokion metron sariinikaasuiskun uhreja.
Elämäkerta.
Shigeaki Hinohara syntyi 4. lokakuuta 1911 Yamaguchin prefektuurissa ja oli uskonnoltaan kristitty. Hän opiskeli lääketiedettä valmistuen Kioton keisarillisesta yliopistosta vuonna 1937 aloittaen työn lääkärinä St. Luke's International Hospital-sairaalassa Tokiossa vuonna 1941. Toisen maailmansodan aikana Hinohara hoiti Tokion pommitusten palopommien palovammauhreja. Vuonna 1970 hän oli matkustajana Japan Airlinesin lento 351:llä, joka joutui Japanin punaisen armeijakunnan kaappaamaksi. 29 panttivankia ottaneet kaappaajat vapauttivat vankinsa Fukuokassa ja Soulissa kaappaajien paetessa Pohjois-Koreaan.
Hinoharasta tuli St. Luke's International Hospital -sairaalan johtaja vuonna 1992 ja vuonna 1994 hän asennutti happiputkia ympäri sairaalaa käytäville ja auloihin maanjäristyksen varalta. Happiputket pelastivat henkiä Korkein totuus -ryhmän tehdessä Tokion metron sariinikaasuiskun vuotta myöhemmin. Sairaalaan tuotiin 640 kaasuiskun uhria ja heistä vain yksi menehtyi. Hinohara toimi lääkärinä yli 100-vuotiaaksi saakka. Hän kuoli hengityselinsairauteen Tokiossa 18. heinäkuuta 2017 sairastettuaan pitkään ikään liittyneitä sydän- ja muita sisäelinsairauksia.
Hinoharan vuonna 1954 aloittamaa vuosittaisten kattavien lääkärintarkistusten järjestelmää on pidetty yhtenä tärkeänä vaikuttajana Japanilaisten korkeassa elinajanodotteessa. Hän kannusti myös vanhuksia ottamaan aktiivisesti osaa sosiaaliseen elämään. Hänen vuonna 2001 julkaistu esseiden antalogia "Ikikata Jozu" myi 1,2 miljoonaa kappaletta. Kirjassa Hinohara kehottaa ruokailuun ja nukkumiseen liittyvien tiukkojen sääntöjen noudattamiseen. Hinohara esiintyi myös useaan otteeseen Japanin televisiossa.
Michael Wilding

Michael Charles Gauntlet Wilding (23. heinäkuuta 1912 Leigh-on-Sea, Essex, Englanti – 8. heinäkuuta 1979 Chichester, West Sussex, Englanti) oli brittiläinen näyttelijä.
Wilding syntyi vuonna 1912 Englannissa. Hän loi nuorena uraa kaupallisena taiteilijana, kunnes hän liittyi lontoolaisen elokuvastudion riveihin vuonna 1933. Tällöin alkoi hänen neljän vuosikymmenen pituinen näyttelijän ura sekä näyttämöllä että elokuvissa.
Wilding nähtiin urallaan sekä brittiläisissä että yhdysvaltalaisissa elokuvissa. Hänet nähtiin mm. Alfred Hitchcockin elokuvissa "Kauriin merkeissä" (1949) ja "Esirippu laskee" (1950). Elokuvassa "Sinuhe, egyptiläinen" (1954) hän tulkitsi faarao Ekhnatonia, sekä hänet nähtiin tämän lisäksi mm. elokuvissa "En unohda sinua koskaan" (1953) ja "Suzie Wongin maailma" (1960). Wilding näytteli vielä muutamissa elokuva- ja televisiotuotannoissa 1970-luvun alkupuolelle asti.
Pitkästä näyttelijänurastaan huolimatta hänet muistettiin kenties parhaiten näyttelijätär Elizabeth Taylorin toisena aviomiehenä 1952–1957, ja heille syntyi kaksi lasta. Heidän esikoispoikansa Michael Howard syntyi 6. tammikuuta 1953, ja 27. helmikuuta 1955 syntyi Christopher Edward. 
Wilding oli naimisissa kaikkiaan neljä kertaa. Epilepsiaa sairastanut Wilding menehtyi 66-vuotiaana kaatumisen aiheuttamiin päävammoihin.
Joulu tulee laulamalla

Joulu tulee laulamalla on vuonna 1990 äänitetty ja julkaistu joululevy, jolla esiintyvät Jukka Kuoppamäki, Inka Kuoppamäki ja Eeva-Leena Sariola. Se julkaistiin Discophon-yhtiön Kerberos-levymerkillä. Albumi oli samalla yksi viimeisistä Discophonin julkaisuista, sillä yhtiön toiminta päättyi alkuvuodesta 1992, kun sen katalogi myytiin Fazerille. "Joulu tulee laulamalla" oli lisäksi Kuoppamäen ensimmäinen CD-levynä julkaistu albumi. Se ilmestyi kuitenkin myös vinyylilevynä.
Kappaleet.
A-puoli
B-puoli
Karsten Warholm

Karsten Warholm (s. 28. helmikuuta 1996 Ulsteinvik) on norjalainen yleisurheilija, joka kilpailee pääosin 400 metrin aitajuoksussa ja 400 metrin juoksussa. Warholm edustaa Dimna IL -seuraa. Hän on 400 metrin aitajuoksun olympiavoittaja, maailman- ja euroopanmestari ja 400 metrin aitajuoksun maailmanennätyksen haltija.
Warholm voitti Donetskin alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2013 kultaa kahdeksanottelussa pistein 6451. Hän sijoittui alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa Eugenessa 2014 kymmenottelussa kymmenenneksi. Saman vuoden Zürichin EM-kilpailuissa hän karsiutui 400 metrin alkuerissä. Hän saavutti Eskilstunan alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2015 hopeaa sekä 400 metrin juoksussa ajalla 46,50 että kymmenottelussa pistein 7764.
Warholm sijoittui 2016 Amsterdamin EM-kilpailuissa 400 metrin aitajuoksussa kuudenneksi. Hän kilpaili samalla matkalla vuoden 2016 kesäolympialaisissa Rio de Janeirossa selviytyen välieriin. Hän saavutti Bydgoszczin alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2017 kultaa 400 metrin aitajuoksussa ajalla 48,37 ja hopeaa 400 metrin juoksussa ajalla 45,75.
Vuoden 2017 yleisurheilun MM-kilpailuissa Lontoossa Warholm voitti kultaa 400 metrin aidoissa ajalla 48,35. Hän voitti 400 metrin aitajuoksun euroopanmestaruuden Berliinissä 2018 Norjan ennätysajalla 47,64. Lisäksi hän sijoittui 400 metrillä kahdeksanneksi. Hän voitti 400 metrin sisäratojen euroopanmestaruuden Glasgow'ssa 2019 sisäratojen Euroopan ennätyksellä 45,05.
Warholm paransi kesällä 2019 kolme kertaa 400 metrin aitajuoksun Euroopan ennätystä. Hän juoksi ajan 47,33 Oslossa kesäkuussa, 47,12 Lontoossa heinäkuussa ja 46,92 Zürichissa elokuussa. Hän voitti 400 metrin aitajuoksun maailmanmestaruuden 2019 MM-kilpailuissa Dohassa ajalla 47,42. Warholm paransi 400 metrin aitajuoksun Euroopan ennätystään Tukholmassa elokuussa 2020 aikaan 46,87. Hän juoksi maailmanennätyksen 46,70 Oslon Timanttiliigan kilpailussa 1. heinäkuuta 2021. Aiempi maailmanennätys oli Kevin Youngin Barcelonan olympialaisissa 1992 juoksema 46,78. Tokion olympialaisten loppukilpailussa Warholm voitti olympiakultaa ja paransi maailmanennätystään 76 sekunnin sadasosalla juostuaan 45,94. 
Warholm loukkasi takareitensä Rabatin kilpailussa kesäkuussa 2022. Eugenen MM-kilpailuissa hän jäi seitsemänneksi, vaikka johti juoksua kahdeksannelle aidalle saakka. Münchenin EM-kilpailuissa 2022 Warholm voitti EM-kultaa ajalla 47,12. Hän voitti sisäratojen Euroopan-mestaruuden 400 metrin juoksussa Istanbulissa 2023 ajalla 45,35. Hän voitti 400 metrin aitajuoksun maailmanmestaruuden Budapestissa 2023 ajalla 46,89. Hän saavutti Glasgow'n sisäratojen MM-kilpailuissa 2024 hopeaa 400 metrillä ajalla 45,34. Hän voitti 400 metrin aitajuoksun Euroopan-mestaruuden Roomassa 2024 ajalla 46,98. Saman vuoden Pariisin olympialaisissa hän saavutti hopeaa ajalla 47,06.
Warholm pitää hallussaan 400 metrin aitojen ulkoratojen maailmanennätyksen lisäksi Euroopan ennätystä 400 metrin sileällä sisäradalla (45,05). Lisäksi hän on juossut maailman kaikkien aikojen parhaan tuloksen 300 metrin aitajuoksussa ulkoradoilla (32,67) ja sisäradoilla (34,26).
Indosuchus

Indosuchus (nimen merkitys: "intialainen krokotiili") oli teropodeihin kuulunut abelisaurisuku. Sukuun kuuluu yksi laji, tyyppilaji "I. raptorius". Se oli lihansyöjä. "Indosuchus" eli 71–65 miljoonaa vuotta sitten myöhäisliitukaudella. Sen fossiileja on löydetty Intiasta.
Nimi.
"Indosuchus" tarkoittaa "intialaista krokotiilia". Nimen osa "suchus" tulee muinaiskreikan kielen sanasta "soukhos", mikä tarkoittaa krokotiilia. Tämä tulee Friedrich von Huenen mieltymyksestä antaa dinosauruksille "suchus"-päätteisiä nimiä, koska hän ajatteli, että krokotiilit olivat läheisempiä dinosaurusten kuin liskojen kanssa.
Fossiilit ja koko.
"Indosuchuksesta" on löydetty osittaisia kallon jäänteitä. Niitä on löydetty Intiasta. "Indosuchuksen" pituus oli arviolta kuusi metriä.
Luokittelu.
"Indosuchuksen" on joidenkin toimesta katsottu olevan epäselvä suku, koska vuonna 1933 Charles Matley ja Friedrich von Huene nimesivät "Indosuchuksen" lisäksi "Indosauruksen" ja "Compsosuchuksen", kaikki osittaisista jäänteistä. Monet paleontologit katsovat näiden kolmen olevan mahdollisesti yhtä samaa dinosaurussukua. Suora vertailu on tosin mahdotonta, koska "Indosauruksen" holotyyppi kadotettiin.
"Indosuchus" on usein sekoitettu "Indosaurukseen". Tämä johtuu nimien samankaltaisuuden lisäksi siitä, että niiden molempien on ajateltu olleen abelisaureja. "Indosuchus" nimettiin alun perin "Indosauruksen" tapaan allosauriksi, koska näiden dinosaurusten kuvaamisen aikaan abelisaureja ei vielä tunnettu.
Salwa Eid Naser

Salwa Eid Naser (aik. Ebelechukwu Agbapuonwu, s. 23. toukokuuta 1998 Nigeria) on nigerialaistaustainen bahrainilainen pikajuoksija. Hän on 400 metrin juoksun maailmanmestari, ja hän pitää hallussaan matkan Aasian ennätystä.
Naserin päämatka on 400 metrin juoksu, jossa hän saavutti nuorten olympialaisissa 2014 hopeaa ajalla 52,74. Hän voitti vuonna 2015 alle 18-vuotiaiden Aasian-mestaruuden sekä saman ikäluokan maailmanmestaruuden Calissa ajalla 51,50. Hän voitti sisäratojen Aasian-mestaruuden 4 × 400 metrin viestissä 2016. Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 hän karsiutui 400 metrin välierissä.
Naser selviytyi 400 metrillä loppukilpailuun vuoden 2017 MM-kisoissa juoksemalla välierien parhaan ajan sekä samalla Bahrainin ennätyksen 50,08. Loppukilpailussa hän saavutti hopeaa maansa ennätysajalla 50,06. Jakartan Aasian kisoissa 2018 hän voitti kultaa 400 metrillä Aasian kisojen ennätysajalla 50,09, 4 × 100 metrin viestissä ja 4 × 400 metrin sekaviestissä sekä hopeaa naisten 4 × 400 metrin viestissä. Dohan Aasian-mestaruuskilpailuissa 2019 hän voitti kultaa 200 metrillä ennätyksellään 22,74, 400 metrillä ajalla 51,34 sekä 4 × 400 metrin viestissä ja saman matkan sekaviestissä. Lisäksi hän sai pronssia 4 × 100 metrin viestissä.
Naser juoksi 400 metrillä Monacon Timanttiliigan kisassa heinäkuussa 2018 Bahrainin ennätyksen 49,08, joka oli samalla myös Aasian ennätys.
Dohan MM-kisoissa 2019 Naser voitti kultaa 400 metrillä ennätyksellään 48,14. Samalla hän nousi kaikkien aikojen tilastossa kolmanneksi. 4 × 400 metrin sekaviestissä hän saavutti pronssia.
Naser sai kesäkuussa 2021 kahden vuoden kilpailukiellon. Hän oli jättänyt olinpaikkansa ilmoittamatta tai häntä ei ollut tavoitettu dopingtestiin neljästi 12 kuukauden aikana.
Kilpailukiellon jälkeen Naser saavutti Hangzhoun Aasian kisoissa 2023 kultaa sekä naisten että sekajoukkueiden 4 × 400 metrin viestissä sekä hopeaa 400 metrillä. Pariisin olympialaisissa 2024 hän sai 400 metrillä hopeaa ajalla 48,53. Tokion MM-kisoissa 2025 hän saavutti 400 metrillä pronssia uransa toiseksi parhaalla ajalla 48,19.
Henkilökohtaiset ennätykset.
"Lähde: IAAF"
Saksaulit

Saksaulit ("Haloxylon") on revonhäntäkasveihin kuuluva kasvisuku. Siihen sisältyy yksitoista hyväksyttyä lajia. Niitä esiintyy Pohjois-Afrikassa, Lähi-idässä, Arabiassa ja halki Keski-Aasian. Erään rajauksen mukaan suvun lajit kahta lukuun ottamatta ("Haloxylon ammodendron" ja "H. persicum") voidaan sijoittaa läheiseen sukuun "Hammada".
Saksaulit ovat yhdestä yhdeksään metriä korkeaksi kasvavia pensaita tai pieniä puita. Ne ovat kuivuutta kestäviä ja kasvavat laajasti muun muassa Aasiassa hiekka-aavikoilla.
Balázs Baji

Balázs Baji (s. 9. kesäkuuta 1989 Békéscsaba) on unkarilainen yleisurheilija, joka kilpailee 110 metrin aitajuoksussa. 192 senttimetriä pitkä ja 84 kilogrammaa painava Baji edustaa budapestilaista Honvéd SE -seuraa.
Baji saavutti pronssia vuoden 2017 MM-kilpailuista Lontoosta ajalla 13,28. Vuoden 2016 EM-kilpailuista Amsterdamista hän saavutti hopeaa niin ikään ajalla 13,28. Baji on kilpaillut myös kaksissa kesäolympialaisissa, vuosina 2012 ja 2016.
Baji pitää hallussaan Unkarin ennätyksiä 60 metrin ja 110 metrin aitajuoksussa.
Piipensaat

Piipensaat ("Phillyrea") on oliivipuukasveihin kuuluva kasvisuku, jossa on kaksi lajia. Piipensaat ovat Välimeren alueella kasvavia pensaita tai pieniä puita, joilla on nahkeat lehdet ja hedelmänä luumarja.
Brandon Ingram

Brandon Ingram (s. 2. syyskuuta 1997 Kinston, Pohjois-Carolina) on yhdysvaltalainen koripalloilija. Kaudella 2019–2020 hän edustaa NBA-seura New Orleans Pelicansia.
Saavutukset ja palkinnot.
Yliopistovuonnaan Ingram saavutti tilastokeskiarvot 17,3 pistettä, 6,8 levypalloa, 2 syöttöä, 1,1 riistoa ja 1,4 torjuntaa ottelua kohden. Pelitilanneheitot hän heitti 44,2 prosentin ja kolmen pisteen heitot 41 prosentin tarkkuudella. NBA-joukkueet kiinnostuivat Brandonista ja hän päätti lopettaa yliopiston ensimmäisen vuotensa jälkeen ja ilmoittautua . Los Angeles Lakers varasi hänet toisena pelaajana.
Ingram teki ensimmäisellä NBA-kaudellaan (2016-2017) 9,4 pistettä, 4 levypalloa ja 2,1 syöttöä ottelua kohden. Hänen heittotarkkuutensa oli pelitilanneheitoissa 40,2 % mutta kolmen pisteen viivan takaa vain 29,4 %. Joukkue ei menestynyt, sillä Los Angeles Lakers sai kolmanneksi vähiten voittoja koko sarjassa.
Kesällä 2019 Ingram siirtyi New Orleans Pelicansiin osana vaihtokauppaa, jossa Anthony Davis siirtyi Lakersiin.
Fairchild Semiconductor

 
Fairchild Semiconductor oli yhdysvaltalainen puolijohdeteollisuuden yritys. Yritys perustettiin vuonna 1957 nimellä Fairchild Camera and Instrument Corporation.
Yritys on yhdessä Texas Instrumentsin kanssa merkittävä mikropiirien kehityksen vaikuttajista. Yrityksen perustajat rahoittivat myöhemmin useita alan yrityksiä. Vaikka Fairchildin arvo ei ylittänyt 2,5 miljardia dollaria siitä seuranneiden muiden yritysten arvoksi on arvioitu yli kaksi biljoonaa dollaria.
Vuonna 1968 julkaistu artikkeli jäljitti 15 Piilaakson yritystä Fairchildiin ja vuonna 1986 jo 125 yrityksen "sukupuu" johti Fairchildiin.
Historia.
Yrityksen perustivat Gordon Moore, Robert Noyce, Julius Blank, Victor Grinich, Jean Hoerni, Eugene Kleiner, Jay Last ja Sheldon Roberts.
Yrityksen perustajat lähtivät Shockley Semiconductorilta tyytymättöminä yrityksen johtamistapaan. Työntekijät myös halusivat keskittyä enemmän transistoriteknologiaan kuin William Shockleyn kehittämiin nelikerroksisiin PNPN-diodeihin. Arthur Rock auttoi perustajia keräämään 1,38 miljoonaa dollaria ja tutkimuskeskus Palo Altossa varustettiin viidessä kuukaudessa.
Yrityksen perustaminen ajoittui suosiolliseen aikaan, jolloin Yhdysvaltain armeija pyrki pienentämään ja parantamaan luotettavuutta ilmailussa käytettävään elektroniikkaan. Fairchildin perustajat arvioivat uuden tyyppisen transistorin vastaavan näihin tarpeisiin. Uusien transistorien myötä yritys kasvoi nopeasti liikevaihdossa, työntekijöiden määrässä sekä vaikutuksessa paikallisesti. Vuoden 1961 loppuun mennessä yritys oli merkittävä valmistaja.
Yhtiö kehitti uuden tyyppisen transistorin ja valmistustekniikkaa pian perustamisen jälkeen.
Yhtiö kehitti transistoriteknologian CDC 6600 -tietokoneeseen.
Yhtiö oli varhainen mikropiirin kehittäjä, joka kehitti käytännöllisen integroidun piirin Geoffrey Dummerin idean ja Jack Kilbyn prototyypin jälkeen.
Yritys vaikutti myös CMOS-tekniikan kehitykseen. Gordon Mooren vuonna 1965 kirjoittama artikkeli on tullut tunnetuksi Mooren lakina.
1960-luvun loppuun mennessä yhtiöstä oli tullut 150 miljoonan dollarin yritys jossa oli . Tilanne kuitenkin heikentyi tämän jälkeen osittain useiden virheiden ja haaskattujen tilaisuuksien johdosta. Lokakuussa 1967 yhtiö menetti markkinaosuutta Texas Instrumentsille ja tämän jälkeen Moore ja Noyce lähtivät perustamaan Intelin sekä monet muut perustajista olivat jo lähteneet. Vuonna 1968 yhtiön johtoon tuli Motorolalta johtajia, joiden alaisuudessa yhtiö panosti uusiin tekniikoihin kuten CCD-kuvakennoihin. 
Yhtiö kehitti Fairchild F8 -mikroprosessorin, jota käytettiin Fairchild Channel F pelikonsolissa.
Yritys osti vuonna 1997 Raytheonilta puolijohteita valmistavan osaston.
2010-luvulla yritys teki useita säästötoimenpiteitä. Yritys sulki vuonna 2013 piikiekkojen valmistuksen Salt Lakessa sekä kaksi paikkaa seuraavana vuonna. 
Vuonna 2015 kerrottiin ON Semiconductorin ostavan Fairchildin 2,4 miljardin dollarin käteiskaupalla. Kauppa valmistui syyskuussa 2016 ja Fairchildista tuli ON Semiconductorin kokonaan omistama, jolloin kaupankäynti Fairchildin osakkeilla päättyi.
Shockley Semiconductor Laboratory

Shockley Semiconductor Laboratory oli William Shockleyn ja Arnold Orville Beckmanin vuonna 1956 perustama maailman ensimmäinen puolijohdeteollisuuden yritys. 
Yritys sai aikaan myös "Silicon Valley" -alueen (Piilaakson) kehityksen.
Vuonna 1957 kahdeksan Shockleyn johtamistapaan tyytymätöntä insinööriä lähtivät yrityksestä ja perustivat Fairchild Semiconductorin. Beckman sopi yrityksen myynnistä Clevite Companylle vuonna 1960. ITT hankki Cleviten myöhemmin ja vuonna 1969 ITT päätti siirtää toiminnot toisaalle. Kun yrityksen työntekijät kieltäytyivät siirtymästä yrityksen toiminnot lopetettiin.
Työntekijöiden mielestä yrityksen olisi myös pitänyt keskittyä transistoriteknologiaan diodien sijaan.
Amatööriradiomajakkaseura

Amatööriradiomajakkaseura () on Jim Weidnerin, jonka kutsumerkki on K2JXW vuonna 2000 perustama meriradioyhteyksille ja amatööriradioille majakoilla, loistoilla sekä tunnusmajakoilla omistautunut yhdistys. Yhdistys luokittelee ja kirjaa eri maiden majakoita, loistoja ja tunnusmajakoita, joilta on otettu radioyhteyksiä.
Yhdistyksen päämaja sijaitsee Warrentonin kaupungissa, Virginiassa.
Robert de Boron

Robert de Boron (myös Robert de Borron) oli 1100- ja 1200-luvun vaihteessa elänyt ranskalainen runoilija, joka oli kotoisin Boronin kylästä Dellen alueella. Robert de Boron tunnetaan parhaiten runoelmistaan "Joseph d’Arimathie, Merlin" ja "Perceval". Trilogia kertoo Graalin maljan varhaisen historian ja linkittää sen kuningas Arthurin tarustoon. Legendat yhdistää Merlinin profeetallinen hahmo, joka tuntee menneen ja tulevan.
Luettelo diplomaattisista edustustoista Itävallassa

Tämä on luettelo diplomaattisista edustustoista Itävallassa . Tällä hetkellä Wienissä on 120 suurlähetystöä. Useiden maiden suurlähettiläät ovat akkreditoitu Berliinistä.
Suurlähetystöt.
Wienissä
Pääkonsulaatit.
Bregenzissa
Innsbruckissa
Klagenfurtissa
Salzburgissa
Akkreditoidut suurlähetystöt.
Seuraavat suurlähetystöt sijaitsevat Berliinissä ellei toisin mainita
Gnocchi

Gnocchi ("/njokki/" monikollinen, yksikössä italiaksi "gnocco") on alun perin italialaiseen keittiöön kuuluva myky.
Gnocchi voidaan valmistaa pastataikinasta, perunajauhon ja vehnäjauhon sekoituksesta, tai durumvehnäjauhosta ja maissijauhosta. Gnocchi on perinteisesti valmistettu pastajauhoista ja vedestä, ja niin se valmistetaan vielä joissain Italian osissa. Nykyisin yleisin valmistusaine on perunajauhon ja vehnäjauhon sekoitus, joka alkoi yleistyä vuonna 1860.
Gnoccheja saa valmiina kaupasta, ja jotkut leipovat gnocchinsa kotona. Taikina pyöritetään sormustimen kokoisiksi palloiksi ja muotoillaan. Yleisiä muotoilutapoja ovat pyörittäminen taikinapalloja haarukkaa tai raastimen takaosaa vasten sekä puristaminen rottinkisen seulakorin läpi. Keittoon laitettavia minikokoisia gnoccheja tehdään puristamalla ne harvan siivilän tai reikäisen lusikan läpi.
Mykyjen sekaan voi olla leivottuna juustoa, lihaa tai mausteita. Jotkut värjäävät gnocchin pinaatilla vihreäksi.
Gnocchit keitetään ja tarjoillaan pastan tavoin kastikkeen kanssa. Italiassa gnoccheja nautitaan eturuokana tai pääruoan lisäkkeenä.
Eri puolilla Italiaa on omat gnocchierikoisuutensa, kuten Lucanon "strangulapreti", Toscanan "stozzapreti", Napolin "strangulaprievete", Mantuan "gnocchi di zucca", Sardinian "malloreddus" sekä roomalainen gnocchi.
Menoceras

Menoceras on sukupuuttoon kuollut sarvikuonosuku, jonka lajit olivat sian kokoisia. Se oli yksi aikansa pienimmistä sarvikuonoista, ja sen jalat olivat epätavallisen laihat sarvikuonoille. Koiraalla oli lähisukuisen "Diceratheriumin" tapaan pari sarvia vierekkäin kuonon päällä, joita on luultavasti käytetty naaraista taistellessa. Ne koostuivat keratiinista, samoin kuin nykyisten sarvikuonojen sarvet, eivätkä ole fossiloituneet löydetyissä jäänteissä. Kallossa on kuitenkin jäljet sarvien kohdalla, joten tutkijat tietävät missä ne ovat sijainneet otuksen eläessä.
"Menoceras" eli Pohjois-Amerikan keskisillä ja itäisillä tasangoilla mioseenin alkuvaiheilla. Paljon tämän eläimen luita on löydetty, etenkin Nebraskasta (Agate Fossil Beds National Monument), mikä osoittaa niiden liikkuneen suurina laumoina. Sen fossiileja on löydetty Floridasta asti, mikä tekee siitä aikansa eteläisimpänä esiintyneen sarvikuonon. Seuraava sarvikuono alueella oli myöhemmin mioseenilla ilmestynyt "Floridaceras".
Ullmann-kondensaatio

Ullmann-kondensaatio eli Ullmannin eetterisynteesi on kemiallinen reaktio, jossa fenoli tai tiofenolijohdannainen reagoi emäksisissä olosuhteissa kuparin katalysoimana halogenoidun aromaattisen yhdisteen kanssa. Tuotteena reaktiossa muodostuu diaryylieetteri tai -tioeetteri. Ensimmäisen kerran reaktion raportoi Fritz Ullmann vuonna 1905 ja se on nimetty hänen mukaansa.
Reagenssit ja mekanismi.
Ullmann-kondensaatio tapahtuu lähes kaikille fenoli- tai tiofenolijohdannaisille. Aromaattisen halogeeniyhdisteen rakenteessa pitää olla aktivoivana ryhmänä elektroneja puoleensa vetävä ryhmä kuten nitroryhmä tai o-asemassa halogeeniatomiin nähden karboksyylihapporyhmä. Parhaiten reaktio tapahtuu aromaattisille bromideille ja jodideille. Ullmann-kondensaatio vaatii stoikiometrisen määrän kuparia tai kuparisuoloja kuten kupari(II)oksidia tai kuparihydroksidia. Lisäksi reaktiossa vaaditaan usein hyvin korkea lämpötila. Tämän vuoksi reaktiolle on pyritty kehittämään kuparikatalyyttejä, jotka mahdollistaisivat reaktion tapahtumisen myös miedoimmissa olosuhteissa. Erityisesti Ullmann-kondensaatiota käytetään polymeeristen voiteluaineidena käytettävien polyfenolieettereiden valmistamiseen
Ullmann-kondensaation reaktiomekanismin ensimmäisessä vaiheessa muodostuu todennäköisesti aryloksikupariyhdiste, joka reagoi aromaattisen halogeeniyhdisteen kanssa muodostaen diaryylieetterin.
Bo Lundgren

Bo Axel Magnus Lundgren (s. 11. heinäkuuta 1947 Kristianstad, Skånen lääni) on ruotsalainen poliitikko. Hän istui valtiopäivillä vuosina 1976–2004, toimi apulaisvaltiovarainministerinä 1991–1994 ja johti Maltillista kokoomusta 1999–2003. Vuosina 2004–2013 hän oli Ruotsin valtiokonttorin (Riksgäldskontoret) pääjohtaja.
Lundgrenin puheenjohtajakaudella Maltillisen kokoomuksen kannatus laski huomattavasti. Vuoden 2002 valtiopäivävaaleissa puolueen kannatus oli 7,7 prosenttiyksikköä pienempi kuin edellisissä, vuoden 1998 vaaleissa. Puolueen sisäisen tyytymättömyyden takia Lundgren päätti olla hakematta jatkokautta puheenjohtajana vuoden 2003 puoluekokouksessa.
Yksityiselämä.
Lundgren on syntynyt vuonna 1947 Kristianstadissa. Hän valmistui ekonomiksi Lundin yliopistosta vuonna 1972 ja hänen sotilasarvonsa on reservin kapteeni. Hänellä on kaksi lasta.
Luettelo diplomaattisista edustustoista Espanjassa

Tämä on luettelo diplomaattisista edustustoista Espanjassa. Tällä hetkellä Madridissa on 122 suurlähetystöä
Akkreditoidut suurlähetystöt.
Seuraavat suurlähetystöt sijaitsevat Pariisissa ellei toisin mainita
Stipe Žunić

Stipe Žunić (s. 13. joulukuuta 1990 Zadar) on kroatialainen kuulantyöntäjä. Žunić on 185 senttimetriä pitkä ja painaa 115 kilogrammaa.
Žunić saavutti pronssia tuloksella 21,46 vuoden 2017 MM-kilpailuista Lontoosta. Vuoden 2016 kesäolympialaisissa hän oli finaalin yhdestoista. EM-kilpailuissa Žunić on sijoittunut neljänneksi vuonna 2014 Zürichissä, seitsemänneksi Berliinissä 2018 ja yhdeksänneksi Amsterdamissa 2016. Sisäratojen EM-kilpailuissa hän oli viides Belgradissa 2017 ja seitsemäs Prahassa 2015. Hän isa hopeaa Välimeren kilpailuissa 2018.
Žunić pitää hallussaan sekä Kroatian sisä- että ulkoratojen ennätystä.
Žunić on kilpaillut myös muissa lajeissa. Hän on potkunyrkkeilyn nuorten maailmanmestari sekä keihään- ja kiekonheiton nuorten arvokisaedustaja.
Henkilökohtaiset ennätykset.
Ulkoradoilla
Sisäradoilla
Detroit-tekno

Detroit-teknoksi kutsutaan teknomusiikkia, jonka ensimmäiset teknoa tehneet muusikot Detroitista loivat 1980-luvulla ja 1990-luvun alkupuolella. Detroitia on täten pidetty teknon syntymäkaupunkina. Huomattavia Detroit-teknoa tuottavia muusikoita ovat muun muassa Juan Atkins, Eddie Fowlkes, Derrick May, Jeff Mills, Kevin Saunderson, Blake Baxter, Santonio Echols, Will Thomas sekä Mike Banks.
Eija Kankaanranta

Eija Kankaanranta (s. 1972) on suomalainen kanteleensoittaja. Hän valmistui Sibelius-Akatemiasta musiikin maisteriksi vuonna 2000 ja musiikin tohtoriksi vuonna 2009. Konserttikanteleen lisäksi Kankaanrannan instrumentteja ovat sähkökantele, vasaradulcimer ja erilaiset pienkanteleet. Hän toimii kanteleensoiton ja kantelepedagogiikan opettajana Taideyliopiston Sibelius-Akatemiassa.
Kankaanranta on kantaesittänyt muun muassa Lotta Wennäkosken, Asta Hyvärisen, Juhani Nuorvalan, Osmo Tapio Räihälän ja Jukka Tiensuun teoksia. Hän on soittanut kamariorkesteri Avantin, Pori Sinfoniettan, Joensuun kaupunginorkesterin, Suomalaisen barokkiorkesterin ja Nederlands Blazers Ensemblen solistina. Kankaanranta soittaa myös bluesia ja kansanmusiikkia fuusioivassa Juurakko-yhtyeessä, suomalaista ja japanilaista nykymusiikkia esittävässä Superpluck-triossa sekä nykymusiikkiin keskittyvässä duossa huilutaiteilija Camilla Hoitengan kanssa. 
Maaliskuussa 2016 sai Alankomaiden oopperassa kantaesityksensä Kaija Saariahon kahdesta pienoisoopperasta muodostuva "Only The Sound Remains", jossa Eija Kankaanranta soitti keskeiset kanteleosuudet teosta varten rakennetuilla kuudella erikoisviritteisellä soittimella. Ooppera kiersi vuosina 2016–2018 myös Helsingissä, Pariisissa, Madridissa ja New Yorkissa. Kesäkuussa 2021 sai ensiesityksensä oopperan uusi, Aleksi Barriéren ohjaamana Tokyo Bunka Kaikan -teatterissa Japanissa.
Ulf Adelsohn

Ulf Adelsohn (s. 4. lokakuuta 1941) on ruotsalainen Maltillisen kokoomuksen poliitikko ja puolueensa entinen puheenjohtaja (1981–1986).
Adelsohn toimi viestintäministerinä Thorbjörn Fälldinin johtamassa hallituksessa vuosina 1979–1981 ja istui valtiopäivillä vuosina 1982–1988. Vuosina 1992–2001 Adelsohn oli Tukholman läänin maaherra. 
Adelsohn on koulutukseltaan juristi.
Yksityiselämä.
Adelsohnin puoliso Lena Adelsohn Liljeroth on niin ikään Maltillisen kokoomuksen poliitikko. He menivät naimisiin vuonna 1981.
Ritva Koistinen-Armfelt

Ritva Koistinen-Armfelt (s. 1956 Eno) on suomalainen kantelemuusikko. Hänet kutsuttiin vuonna 1987 perustamaan Sibelius-Akatemian solistista kanteleensoiton opetusohjelmaa. Hän on vuodesta 1995 lähtien, jolloin kantelemusiikin lehtoraatti perustettiin, toiminut Sibelius-Akatemian kantelemusiikin lehtorina ja siirtyi eläkkeelle vuonna 2021. Vuonna 2016 hän väitteli tohtoriksi Sibelius-Akatemiasta. 
Ritva Koistinen-Armfeltin isä on kanteleenrakentaja Otto Koistinen. Koistinen Kanteleen perustaja ja toimitusjohtaja Hannu Koistinen on Ritva Koistinen-Armfeltin veli. 
Koistinen-Armfeltille myönnettiin ylimääräinen taiteilijaeläke vuoden 2022 alusta alkaen.
Projekteja.
1970-luvun lopulta 1990-luvulle Ritva Koistinen teki yhteisiä kansanlaulukonsertteja Raita Karpon kanssa. Yhdessä tehty musiikki on päätynyt myös äänilevyille.
Ritva Koistinen-Armfelt on tehnyt yhteistyötä Kronos-kvartetin kanssa ja esiintynyt heidän järjestämässään konserttisarjassa New Yorkin Carnegie Hall -salissa vuonna 2010. Yhteistyö Kronos-kvartetin kanssa jatkui vuosina 2013–2016 muun muassa San Franciscossa pidetyn konsertin muodossa.
Nykysäveltäjistä esimerkiksi Karin Rehnqvist on tehnyt yhteistyötä Ritva Koistinen-Armfeltin kanssa. He tapasivat vuonna 1994 Kööpenhaminassa Pohjoismaisilla musiikkipäivillä. 2002 Viitasaaren Musiikin Aika -festivaalilla Ritva Koistinen kantaesitti Karin Rehnqvistin teoksen "Interludes". Koistinen esitti teoksen myös Torontossa tammikuussa 2007. Tästä yhteistyöstä on poikinut muun muassa sävellys "All those strings!" kanteleelle ja jousikvaretille, joka kantaesitettiin Tukholman konserttitalossa 9. toukokuuta 2014.
Ritva Koistinen on kantaesittänyt myös muun muassa Pekka Jalkasen ja Carl Armfeltin teoksia.
Väitöstyö.
Ritva Koistinen-Armfeltin väitöstyö käsittelee kosketusta kanteleensoiton keskeisenä ilmiönä ja kehollisuutta kosketuksen taitoon liittyvänä tekijänä. Kirjan lisäksi väitöstyöhön sisältyy verkkosivusto "Moniaistinen liikkeellisyys kanteleen soittotekniikoissa". Väitöstyöhön sisältyi myös Sibelius-Akatemian DocMus-sarjassa 25. syyskuuta 2008 pidetty konsertti, jossa Ritva Koistinen esitti Arvo Pärtin, Lauri Jõelehden, Miklos Marosin, Pekka Jalkasen ja Timo Ruottisen musiikkia.
Oppilaita.
Sibelius-Akatemiassa Ritva Koistinen-Armfeltin oppilaina kanteleensoitossa ovat olleet ainakin Eva Alkula , Elisa Kerola, Kristi Mühling, Juulia Pölönen ja Jenny Vartiainen.
Levytyksiä.
Ritva Koistinen on tehnyt kolme soololevyä.
Näiden lisäksi Ritva Koistinen on soittanut konserttikanteletta muun muassa seuraavilla levyillä.
Harri Mantila

Harri Eerik Mantila (s. 30. marraskuuta 1958) on suomalainen kielitieteilijä ja emeritusprofessori. Hän toimi Oulun yliopistossa suomen kielen professorina vuosina 1996–2020 . Oulun yliopiston humanistisen tiedekunnan koulutusdekaanina Mantila toimi vuosina 2014–2020. Vuosina 2000–2009 Mantila toimi Kotimaisten kielten tutkimuskeskuksen suomen kielen lautakunnan puheenjohtajana.
Kielentutkimuksessa Mantila on erikoistunut sosiolingvistiikkaan ja murteidentutkimukseen, ja hän jatkaa täten apulaisprofessori Matti Pääkkösen aloittamaa murteidentutkimuksen traditiota Oulun yliopiston suomen kielen oppiaineessa. Muita Mantilan kiinnostuksen kohteita ovat vähemmistökielet, kielipolitiikka, tekstintutkimus sekä unkarin kieli .
Kielentutkimuksen lisäksi Mantila on julkaissut paljon suomen kielen tutkimusta popularisoivia lehtijuttuja ja artikkeleita. Vuonna 2011 julkaistiin Mantilan ja Vesa Heikkisen teos "Kielemme kohtalo", jossa käsitellään suomen kieleen liittyviä uskomuksia.
Tuotanto.
Toimituksia.
Seija Makkonen &amp; Harri Mantila: Pohjoissuomalaisen puhekielen sosiolingvistinen variaatio (Oulun yliopisto 1987)
Harju (kaupunginosa)

Harju on kaupunginosa Jyväskylässä Kantakaupungin suuralueella. Alueella on myös samanniminen maankohoama. Kaupunginosan osa-alueet ovat Harju ja Tapionkatu. Jyväskylän tilastoalueena paikan nimi on Kauppatori alueella sijaitsevan torin mukaan. Vuonna 2020 kaupunginosan asukasluku oli 3 490.
Osa-alueet.
Harjun pienalue.
Harjun pienalue on rakennettu kaupungin ydinkeskustan välittömäksi jatkeeksi. Alueella on kerrostaloja ja siellä sijaitsee muun muassa tori, Jyväskylän normaalikoulu, Gradian Harjun kampus, vesi- ja näkötorni Vesilinna, Keski-Suomen luontomuseo ja Harjun stadion. 
Tapionkadun pienalue.
Tapionkadun pienalueella on paljon kerrostaloja, joista suurin osa on valmistunut 1940–1960-luvuilla. Tämän jälkeen on tehty myös täydennysrakentamista. Alueella on myös palveluita, joita ovat muun muassa koulu, K-Market, R-kioski ja päiväkoti. Pienalueella on lisäksi uskonnollista toimintaa; alueella sijaitsee esimerkiksi Myöhempien aikojen pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkon seurakunta, katolinen kirkko ja Jyväskylän seurakunnan kirkkoherranvirasto.
Kenian presidentti

Kenian tasavallan presidentti (, ) on Kenian valtionpäämies sekä hallituksen päämies. Kenian presidentti on myös maan asevoimien ylipäällikkö. Presidentin virallinen residenssi sijaitsee State Housessa, Nairobissa. Kenian nykyinen presidentti on William Ruto.
Kenian valtionpäämiehet.
Monarkki.
Kenian ollessa Commonwealth realmina Yhdistyneen kuningaskunnan monarkki, joka oli tuolloin kuningatar Elisabet II, toimi maan valtionpäämiehenä.
Head On

Head On on brittiläisen heavy metal -yhtye Samsonin toinen musiikkialbumi, sekä ensimmäinen jolla laulaa Bruce Dickinson. Se julkaistiin vuonna 1980 levymerkillä RCA Records.
Kappaleet.
A-puoli
B-puoli
Suma (ainejärjestö)

Suma ry on Oulun yliopiston suomen kielen opiskelijoiden ainejärjestö. Suman edeltäjä Ugri perustettiin vuonna 1966 ja Suma vuonna 1969. Saamen kielen pääaineopiskelijat kuuluivat Sumaan vuosina 1981–2005. Vuonna 2005 saamen kielen opiskelijat perustivat oman ainejärjestön, Giekun.
Suman pääasiallista toimintaa ovat erilaisten tapahtumien ja matkojen järjestäminen jäsenistölle, ainejärjestölehti Sumanismin toimittaminen sekä suomen kielen opiskelijoiden edunvalvonnasta huolehtiminen. Suma tekee aktiivisesti yhteistyötä muiden Oulun yliopiston ainejärjestöjen kanssa.
Suma jakaa yhteistyössä Oulun yliopiston suomen kielen oppiaineen kanssa joka toinen vuosi Vuoden Murre -palkinnon jollekin positiiviselle murreteolle. Palkintoa on jaettu vuodesta 2007 lähtien. Palkinto on jaettu seuraaville tahoille:
Shock Tactics

Shock Tactics on brittiläisen heavy metal -yhtye Samsonin kolmas musiikkialbumi, sekä viimeinen jolla laulaa Bruce Dickinson. Se julkaistiin vuonna 1981 levymerkillä RCA Records.
Kappaleet.
A-puoli
B-puoli
Ganeungin asema

Ganeungin asema (, hanja 佳陵驛, ) on metroasema pohjoisessa Uijeongbussa, Etelä-Koreassa. Aseman kautta kulkee Soulin metron linja 1. Asema oli aikaisemmin linja 1:n pohjoisin asema, ennen kuin linjaa laajennettiin Soyosaniin.
Historia.
Asema rakennettiin alun perin rautatieasemaksi vuonna 1961 ja nimettiin Gareungin asemaksi. Asema purettiin vuonna 1963. Se rakennettiin uudelleen Uijeongbu Bukbun asemaksi ja nimettiin uudelleen Ganeungiksi vuonna 2006.
Latvia lasten Eurovision laulukilpailussa

Latvia on osallistunut Lasten Eurovision laulukilpailuun viisi kertaa, ensimmäisen kerran vuonna 2003. Latvian paras sijoitus on vuodelta 2003, jolloin se sijoittui yhdeksänneksi Dzintars Cican esittämällä kappaleella ”Dzintars Cica”.
Luettelo Neuvostoliiton ja sen edeltäjävaltioiden sotilashenkilöiden muistomerkeistä Suomessa

Luettelo Neuvostoliiton ja sen edeltäjävaltioiden sotilashenkilöiden muistomerkeistä kattaa Suomessa olevia sotilashenkilöiden hautojen muistomerkkejä, patsaita ja muistolaattoja. Ne on omistettu pääosin Neuvostoliiton, mutta myös Neuvosto-Venäjän, Venäjän tasavallan, Venäjän keisarikunnan ja Moskovan Venäjän sotilaiden, sotavankien ja joukkohautoihin haudattujen henkilöiden muistolle. Luettelossa ei ole yksittäisten hautojen veistoksia. Luettelossa ei ole myöskään hallitsijoille tai valtionpäämiehille omistettuja muistomerkkejä.
Osa Neuvostoliiton ja sen edeltäjävaltioiden sotilashenkilöiden muistomerkeistä perustuu vuonna 1992 solmittuun sopimukseen yhteistyöstä Neuvostoliitossa kaatuneiden suomalaisten ja Suomessa kaatuneiden neuvostoliittolaisten sotilaiden muiston vaalimisesta. Venäjän Helsingin-suurlähetystön tietojen mukaan Suomessa on nykyisin yli 90 neuvostoliittolaisten ja sen edeltäjävaltioiden sotilaiden hautapaikkaa. Niihin kuuluu suuren Pohjan sodan (1700-1721), Krimin sodan (1853-1856), talvisodan (1939-1940) ja suuren isänmaallisen sodan (1941-1945) aikana kuolleiden sotilaiden hautoja.
Venäjän suurlähetystö on julkaissut verkkosivullaan luettelon, jossa on yhteensä 156 hautamuistomerkkiä ja hautauspaikkaa Suomessa. Suurin haudattujen määrä on Pieksämäen Naarajärvellä, jonne on luettelon mukaan haudattu 2 813 venäläistä.
Luettelo patsaista, muistomerkeistä ja muistolaatoista.
Luettelo on muistomerkkien sijaintikunnan mukaisessa järjestyksessä.
Italian Grand Prix 2017

Italian Grand Prix 2017 (virallisesti Formula 1 Gran Premio Heineken d’Italia 2017) oli Formula 1 -kauden 13. osakilpailu, joka ajettiin 3. syyskuuta Monzan moottoriradalla Italiassa.
Lewis Hamilton rikkoi Michael Schumacherin paalupaikkaennätyksen ajamalla uransa 69. kerran paalupaikalle. Kilpailussa rikottiin Italian Grand Prix’n yleisöennätys.
Kilpailun voittoon ajoi Mercedeksen Lewis Hamilton ennen tallikaveriaan Valtteri Bottasta ja Ferrarin Sebastian Vetteliä.
Rengasseokset.
Formula 1 -sarjassa kaudella 2017 on käytössä seitsemän erilaista rengassarjaa: viidet renkaat on tarkoitettu kuivalle kelille ja väli- ja sadekelin renkaat on tarkoitettu märälle radalle. Pirelli valitsi kauden 2017 kolmanteentoista osakilpailuun kuivan kelin rengasseoksista punaraitaiset superpehmeät renkaat, keltaraitaiset pehmeät renkaat sekä valkoraitaiset keskikovat renkaat. Sääntöjen mukaan Pirelli toimittaa kilpailuviikonloppuun talleille kolme sadekelin rengassarjaa, neljä välikelin rengassarjaa ja yhden rengassarjan jokaisesta kolmesta kuivan kelin rengasseoksesta. Lisäksi tallit saavat vapaasti valita 10 rengassarjaa kolmesta Pirellin valitsemasta kuivan kelin rengasseoksesta.
Liedenpohjan kirkko

Liedenpohjan kirkko on puinen kirkkorakennus Virtain Liedenpohjan kylässä. Kirkko ja sen viereinen hautausmaa sijaitsevat Isoharjun laella noin 20 kilometriä Virtain keskustasta Alavuden suuntaan.
Historia.
Ensimmäinen yritys saada alueelle "saarnahuone" oli vuonna 1813, kun alueen asukkaat pyysivät lupaa Turun tuomiokapitulilta mutta eivät saaneet. Toinen yritys tehtiin puoli vuosisataa myöhemmin, jolloin esitys käsiteltiin senaatissa. Se hyväksyi anomuksen helmikuun viimeisenä päivänä 1861. Lääninarkkitehti Carl Axel Setterberg laati saarnahuoneelle piirustukset, mutta rakentamiskustannukset piirustusten mukaisesti olivat kyläläisille liian suuret, ja hanke kaatui. Seuraaviin yrityksiin oman kirkon rakentamiseksi vuosina 1910 ja 1912 liittyi suunnitelma, jonka tarkoituksena oli perustaa oma kirkkoherrakunta alueen kylistä sekä Virtain että Alavuden puolelta. Hankkeet kaatuivat kylien erimielisyyksiin ja ylempien tahojen kielteisiin kantoihin. Osatekijänä olivat myös meneillään olevat sortovuodet.
Ensimmäisen konkreettisen tuloksen saavutti sotien jälkeen lokakuussa 1947 perustettu "Liedenpohjan hautausmaan ja seurakuntatalon kannatusyhdistys r.y". Jo ennen perustavaa kokousta yhdistys oli saanut paikalliselta maanviljelijältä hehtaarin suuruisen maa-alan hautausmaata varten. Joulukuussa 1949 opetusministeri antoi yhdistykselle oikeuden perustaa hautausmaan, joka vihittiin käyttöön helmikuussa 1950.
Kun Virtain kunta vuonna 1955 luopui 60 vuotta vanhasta kylän koulurakennuksesta, päätti seurakuntataloyhdistys ostaa ja siirtää sen hautausmaan viereen ostetulle maa-alalle. Talkooväki siirsi myös graniittikivijalan. Siirron yhteydessä rakennus muutettiin kirkoksi Voipa Sulkavan suunnitelmien mukaan. Kirkon, jossa oli sata istumapaikkaa, vihki Lapuan piispa Eero Lehtinen 8. lokakuuta 1961. Kirkonkello saatiin lahjoituksena vuonna 1966.
Kirkko sähköistettiin vuonna 1970, jolloin siirryttiin lämmityksen osalta kamiinoiden käytöstä sähkölämmitykseen.
Ak Orda

Ak Orda on Kazakstanin presidentin virka-asunto. Se sijaitsee Išimin varrella, Astanassa. Presidentti asuu ja työskentelee rakennuksessa.
Ak Ordan rakennustyöt aloitettiin vuonna 2001 ja ne päättyivät 2004. Ak Orda rakennettiin betonista ja se koristeltiin marmorilla ja graniitilla. Rakennuksen korkeus tornin kanssa on 85 metriä. Ak Ordassa on seitsemän kerrosta, joista kaksi on maan alla.
Karatalo

Karatalo on yksi Espoon kulttuuripalveluiden alueellisista toimipaikoista. Karatalo sijaitsee Espoon Karakalliossa, osoitteessa Kotkatie 4. Karatalossa toimivat kulttuuripalveluiden lisäksi nuorisopalvelut ja työväenopisto. Lisäksi talossa sijaitsevat kuvataide- ja musiikkikoulu sekä neuvola. Karatalo on arkkitehtitoimisto Nurmela-Raimoranta-Tasan suunnittelema. Talo suunniteltiin monitoimitaloksi ja se otettiin käyttöön vuonna 1987.
Karatalossa on myös erilaisia opetus- ja toimintatiloja, sekä pieni näyttelytila pääaulassa.