Patalahden kalliomaalaus

Patalahden kalliomaalaus sijaitsee Päijät-Hämeessä Asikkalan kunnassa Päijänteen eteläpäässä. Maalauksessa näkyy kaksi venekuviota ja joitakin epämääräisiä punaväriläiskiä. Maalaus on ajoitettu kivikautiseksi.
Löytyminen ja tutkimus.
Kalliomaalauksen löysivät vuonna 2003 Lahden museon kalliomaalausinventoinnin yhteydessä Hannu Poutiainen ja Janne Kinnunen. Kohde inventoitiin vuosina 2003 ja 2004.
Maalauksen kuviot sijaitsevat 4,9−5,2 metriä maanpinnan yläpuolella eikä kalliossa ole sellaista kivihyllyä, jonka päältä kuviot on voitu maalata. Ainoat käytännölliset vaihtoehdot ovat kuvioiden maalaaminen veneestä käsin tai jään päällä seisten. Tämä luonnollisesti edellyttää, että maalausajankohdan aikoihin vesi olisi nykyistä Päijänteen pinnankorkeutta (73,8 metriä merenpinnasta) useita metriä korkeammalla. Alemman venekuvion ja järvenpinnan korkeusero on 12,7 metriä.
Hannu Poutiainen ja Antti Lahelma ovat selvitelleet maankohoamisesta johtuvia Päijänteen rannansiirtymiä ja päätyneet Patalahden venekuvioiden tapauksessa yllättävään varhaiseen ajoitukseen 5000 eaa. eli varhaiskampakeraamiselta kivikaudelta. Koska Muinais-Päijäneen vedet nousivat ennen niiden lopullista laskua nykytasolleen, voi maalaus olla jopa myöhäiseltä mesoliittiselta kivikaudelta. Kuviot olisivat siten Suomen vanhimpien kalliomaalauksien joukossa. 
Venekuviota ja maalauskorkeutta verrattaessa voidaan Saraakallion kaksi ylintä venekuviota, Haukkavuoren venekuviot ja Rautakannanvuoren pieni vene ajoittaa samanikäisiksi. Myös Astuvansalmen ylimmässä venekuvassa miehistöviivojen toteutuksessa ja idempänä Venäinniemen haalistuneessa kalliomaalauksessa löytyy paljon samantapaista.
Saraakallion kaksi venekuviota vaikuttavat samalla tavalla maalatuilta. Niissäkin miehistö on kuvattu kolmiomaisilla ulokkeilla ja hirvenpääkoristeet on maalattu pienillä ristikkäillä vedoilla. Erojakin on, joista tärkein on jalat, jotka on maalattu Saraakallion veneisiin. Pekka Kivikäs väittää jalat on maalattu venekuvioon jälkeenpäin, koska veneen kaarimainen maha johtuisi venekuvioiden tyypillisestä piirteestä, kaarimaisuudesta. Toisaalta Saraakalliolla on myös suoravartaloinen hirvi, jonka selässä on kolmiomaiset ulokkeet, joten kumpi oli ensin, hirvi vai vene?
Muinainen ympäristö.
Patalahti on nykyään noin 100 metriä leveä ja 1,2 km pitkä, ja maalaus sijaitsee noin 300 metriä lahden suulta. Maalauskallion edusta on erittäin lohkareinen ja vaikeakulkuinen. Kallion tyven ja nykyisen rantaviivan välinen etäisyys on noin 15 metriä. Jos oletetaan vedenpinnan olleen maalausajankohtana noin 10 metriä ylempänä, on maisema ollut erilainen. Maalauskallio olisi tuolloin laskenut suoraan veteen ja paikka olisi ollut osa suurta 13×7 kilometristä saarta, jonka etelä- ja pohjoispuolelta kulkivat venereitit Päijänteen ja idässä olevien kulkuväylien välillä.
Maalaus.
Maalaus sijaitsee Päijänteen eteläpään itärannalla, Kinisselän pohjoisrannasta pohjoiseen vetäytyvän pitkän ja kapean Patalahden länsirannalla, kaakkoon katsovassa kallioseinämässä. Kallioseinämä on lähes pystysuora ja sitä suojaa yläosassa pieni ulkoneva lippa. Kuviot sijaitsevat 4,9−5,2 metriä maanpinnan yläpuolella. Kalliossa ei ole sellaista kivihyllyä, jonka päältä kuviot on voitu maalata.
Maalauksessa on vain kaksi hyvin erottuvaa venekuviota, joiden pohja kaartuu voimakkaasti. Miehistöä esittää veneen pituuteen suhteutettuna varsin korkeat kolmiomaiset ulokkeet, joita on kummassakin veneessä viisi (valokuvat ). Veneiden etäisyys toisistaan on 70 senttimetriä.
Oikeanpuoleinen vene sijaitsee jäkälättömällä kallionpinnalla ja erottuu siten haalistuneenakin paljain silmin. Se kulkee oikealle, jossa on selvä miehistöä korkeammalle ylettyvä keulakoriste. Se on maalattu tyylitellen kaarimaisesti nousevana ja pienellä poikittaisella viivalla on tavoitettu hirvenpääkuviomainen vaikutelma. Vene on 27 senttimetriä pitkä ja 12−17 korkea ja sijaitsee 86,83 metriä merenpinnan yläpuolella. Veneen perästä voi erottaa peräsimen, jolla on korvamainen uloke.
Vasemmanpuoleinen vene on maalattu 33 senttimetriä alemmaksi eli 86,50 metriä merenpinnan yläpuolella ja on osittain mustan jäkälän peitossa. Veneessä ei havaittu vuoden 2003 inventoinnin yhteydessä yhtä selvää hirvenpääkoristetta, vaan se ojentuu enemmän eteenpäin. Varma tästä ei voi olla, sillä se on lähes tuhoutunut. Tämänkin veneen perässä on peräsimeksi tulkittava viiva, joka osoittaa alaspäin. Vene on 34 senttimetriä pitkä ja 13 korkea.
Vasemmanpuoleisen veneen yläpuolella on havaittu punaväriläikkiä, joten kuvioita saattaa löytyä enemmänkin. Kuvioiden havainnointi vaatii kuitenkin optimaaliset olosuhteet.