tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Kuntanumero

Kuntanumero on Väestörekisterikeskuksen (aiemmin Kansaneläkelaitoksen) antama kolminumeroinen koodi, joka on kaikilla Suomen kunnilla. Sitä käytetään Suomen tietojärjestelmissä sekä tilastoinnissa. Kuntanumero muodostaa muun muassa kiinteistö- ja rakennustunnuksien kolme ensimmäistä numeroa, ja siten erotetaan toisistaan eri kuntien kiinteistö- ja rakennustiedot. Uusista kuntanumeroista päättää valtiovarainministeriön kuntaosasto.
Koska kuntanumero on juoksevasti numeroitu koodi ja kattaa myös numerot 1–99, nämä luvut esitetään muodossa 001–099. Myös lakkautetuilla ja luovutetulle alueelle jääneillä kunnilla on kuntanumerot. Kuntanumerot ovat Väestörekisterikeskuksen julkaisussa "Kuntaluettelo".
Keinotekoiset kuntanumerot.
Kuntien lisäksi käytössä on keinotekoisia kuntanumeroita, joita käytetään kotikunnan merkitsemiseen väestötietojärjestelmässä silloin, kun henkilötunnuksellisella henkilöllä ei ole kotikuntalaissa tarkoitettua kotikuntaa Suomessa.
Käytössä ovat seuraavat kuntakoodit:
Kuntanumeroiden muutokset.
Esimerkki kuntanumeron muutoksesta. Kuntanumero sulkeissa:
Jääkiekon SM-sarjakausi 1944–1945

Jääkiekon SM-sarja vuonna 1945, oli ensimmäinen sotien jälkeinen rauhan ajan kausi, tosin Lapin sota oli vielä käynnissä. Sarjassa pelasi yhdeksän joukkuetta, jotka pelasivat yksinkertaisen sarjan, jonka voittaja voitti mestaruuden. Voittaja oli Tampereen Ilves.
Sarjataulukko.
Uusinta: K-Kissat-TBK 2-6&lt;br&gt;
Karhu-Kissat putosi sarjasta, tilalle nousi TaPa
Ilveksen mestarijoukkue.
Juhani Linkosuo (m.v.), Henry Kvist, Pentti Isotalo, Teuvo Hellén, Stig Ålander, Matti Rintakoski, Aarne Honkavaara, Kalle Havulinna, Lotfi Nasib, Eero Saari, Jukka Wuolio, Feyzi Ahsen-Böre, Veikko Kuula ja Seppo Jaakkola.
Pistepörssi.
O=ottelut, M=maalit, S=syötöt, P=pisteer, RM=rangaistusminuutit.
Jääkiekon SM-sarjakausi 1945–1946

Vuonna 1946 jääkiekon SM-sarja pelattiin yhdeksän joukkueen kesken. Joukkueet tulivat Helsingistä, Turusta, Tampereelta ja Hämeenlinnasta. Muissa kaupungeissa ei vielä ollut pelattu SM-sarjajääkiekkoa. Sarjassa pelattiin yksinkertainen sarja, jonka voittaja voitti mestaruuden. Mestaruuden voitti Tampereen Ilves.
Sarjataulukko.
TaPa ja ÅIFK putosivat Suomensarjaan. Tilalle nousivat Karhu-Kissat ja TPK.
Ilveksen mestarijoukkue.
Juhani Linkosuo (m.v.), Aarne Honkavaara, Matti Rintakoski, Lotfi Nasib, Kalle Havulinna, Teuvo Hellén, Osmo Huhti, Pentti Isotalo ja Henry Kvist.
Pistepörssi.
O=ottelut, M=maalit, S=syötöt, P=pisteer, RM=rangaistusminuutit.
Naisten Ykkösen kausi 2011

Naisten Ykkönen on Suomen naisten jalkapalloilun toiseksi korkein sarjataso. Kaudella 2011 se pelattiin kahdessa kaksinkertaisessa alkusarjassa, minkä jälkeen pelattiin valtakunnallinen kahdeksan joukkueen yksinkertainen ylempi jatkosarja, jossa pelasivat kummankin alkusarjalohkon neljä parasta joukkuetta. Oulu Nice Soccer nousi Naisten Liigaan kaudeksi 2012.
Yläloppusarja.
Lähtöpisteet sarjaan: Klubi 09 3, JyPK 3, FC Kuusysi 2, ONS 2, GBK 1, TuWe 1. ONS nousi Naisten Liigaan kaudeksi 2012.
Alaloppusarja Lohko A.
Lähtöpisteet sarjaan: HJS 3, Pyrkivä 2, TiPS 1. HJS ja KaaPo putosivat Naisten Kakkoseen kaudeksi 2012.
Alaloppusarja Lohko B.
Lähtöpisteet sarjaan: SeMi 2, Karhu 1. SeMi putosi Naisten Kakkoseen kaudeksi 2012. Joukkue jatkoi kuitenkin Ykkösessä kaudella 2012 Kauhajoen Karhun luovuttua sarjapaikastaan.
Churchill Barriers

Churchill Barriers -nimellä tunnetut neljä pengertietä sijaitsevat Orkneysaarilla Skotlannissa. Yhteensä 2,3 kilometrin pituiset tiet yhdistävät Orkneyn pääsaaren (Mainland) Lamb Holmin ja Glimbs Holmin kautta Burrayn saareen ja edelleen South Ronaldsayhin.
Teiden rakentamisen taustalla olivat puolustukselliset tarkoitukset. Orkneyn saarten keskellä sijaitseva Scapa Flow oli Britannian Kotilaivaston päätukikohtana aina vuoteen 1956 saakka. Toisen maailmansodan alulla lokakuussa 1939 se oli brittilaivastoa nöyryyttäneen tapahtuman näyttämönä, kun saksalainen U-47-sukellusvene pääsi pääsaaren ja Lamb Holmin välisen Kirk Soundin kautta varsin vapaasti upottamaan tukikohdassa ankkurissa olleen taistelulaiva HMS Royal Oakin. Hyökkäyksessä sai surmansa kaikkiaan 833 miestä. Tapahtuman jälkeen silloinen laivastoministeri Winston Churchill määräsi saarten väliset pengertiet rakennettavaksi estämään vastaavat hyökkäykset jatkossa.
Rakennustyöt aloitettiin toukokuussa 1940 ja ne päättyivät syyskuussa 1944. Virallisesti pengertiet avattiin 12. toukokuuta 1945 – neljä päivää sen jälkeen, kun sota oli päättynyt Euroopassa. Töihin osallistui yhtä aikaa enimmillään lähes 2 000 työläistä. Vuodesta 1942 lähtien iso osa työvoimasta muodostui brittien Pohjois-Afrikassa vangitsemista italialaisista sotavangeista. Sotavankien käyttö sotilaallisiin tarkoituksiin on kielletty Geneven sopimuksen perusteella, joten heidän työnsä määriteltiin ”liikenneyhteyksien parantamiseksi eteläisille Orkneyn saarille”.
Jääkiekon SM-sarjakausi 1946–1947

Kaudella 1947 jääkiekon SM-sarjassa pelattiin yhdeksän joukkueen yksinkertainen sarja, jonka voittaja voitti mestaruuden. Sarjan päättyessä kolme joukkuetta oli kärjessä tasapisteissä, jolloin kahden maalieroltaan kahden parhaan kesken pelattiin uusintaottelu mestaruudesta. Uusinnassa Ilves voitti Tarmon 10-2.
Sarjataulukko.
Uusinta mestaruudesta: Ilves-Tarmo 10-2
KIF, HJK ja K-Kissat putosivat Suomensarjaan. Tilalle nousi ÅIFK
Ilveksen mestarijoukkue.
Juhani Linkosuo (m.v.), Teuvo Hellén, Pentti Isotalo, Henry Kvist, Aarne Honkavaara, Osmo Huhti, Kalle Havulinna, Lotfi Nasib, Jukka Wuolio, Harry Honkanen ja Eero Saari.
Pistepörssi.
O=ottelut, M=maalit, S=syötöt, P=pisteer, RM=rangaistusminuutit.
Jääkiekon SM-sarjakausi 1947–1948

Vuonna 1948 jääkiekon SM-sarjassa pelattiin seitsemän joukkueen yksinkertainen sarja, jonka voittaja voitti mestaruuden. Voittaja oli Hämeenlinnan Tarmo.
Sarjataulukko.
ÅIFK ja TPS putosivat Suomensarjaan. Tilalle nousivat HJK, Karhu-Kissat ja Arsenal.
Pistepörssi.
O=ottelut, M=maalit, S=syötöt, P=pisteer, RM=rangaistusminuutit.
Kings Bastion

Kings Bastion on Gibraltarilla sijaitseva linnake, joka rakennettiin Gibraltarin niin sanotun suuren piirityksen aikana 1779–83 ja se otti osaa tykistötaisteluihin vihollisen laivojen kanssa. Nykyisin linnakkeessa toimi vapaa-ajan keskus. 
Historia.
Kings Bastionin suunnitteli William Green, joka oli tullut Gibraltarille vuonna 1761 pääinsinööriksi. Kings Bastion rakennettiin hänen ehdotuksensa ja suunnitelmansa mukaisesti Line Wallin keskelle tehostamaan sen puolustusta. Rakennelman peruskivi valettiin vuonna 1773 ja se valmistui kokonaisuudessaan kolmessa vuodessa. Linnake oli tarpeeksi suuri 800 miehen varuskunnalle. Linnake pääsi vakavampaan käyttöön vuonna 1779 Espanjan ja Ranskan aloitettua Gibraltarin piirityksen vuonna 1779. Se osoittautui ratkaisevan tärkeäksi espanjalaisten ja ranskalaisten sitä vastaan toteuttamassa hyökkäyksessä vuonna 1782. 13. syyskuuta aloitettu hyökkäys toteutettiin niin sanotuilla kelluvilla pattereilla, eli hyökkäystä varten muokatuilla laivoilla. Niillä oli muun muassa vahvistetut kannet ja vesipumppujärjestelmä palojen sammuttamiseksi. Ne kuviteltiinkin uppoamattomiksi, mutta Kings Bastionin tykit käyttivät niitä vastaan varotoimista huolimatta tehokkaiksi osoittautuneita paloammuksia. 
1800-luvulla linnakkeeseen rakennettiin parakkeja ja vuonna 1874 sen yhteyteen rakennettiin 12,5 tuuman tykki. Linnakkeen jäätyä puolustuskäytöstä se alkoi rappeutua. 1960-luvulla linnoituksen viereen rakennettiin sähkövoimala. Linnakkeen tiloja käytettiin esimerkiksi öljyn säilömiseen ja hallinnon tiloina. Voimala purettiin vuonna 2005 linnakkeen entisöintitöiden yhteydessä sen vanhennettua jo 1980-luvulla. Nykyisin linnakkeessa toimii vuonna 2008 avautunut vapaa-ajan keskus
Moomin’s Tale

Moomin’s Tale () on Sunsoftin kehittämä ja julkaisema toiminta- ja tasohyppelypeli, joka julkaistiin Game Boy Colorille vuonna 2000. Peli perustuu Tove Janssonin "Muumi"-kirjoihin, mutta pelin tapahtumat sijoittuvat "Muumilaakson tarinoita" -animaatiosarjaan. Pelissä on kuusi erilaista tarinaa, joissa kaikissa pelattavana hahmona toimii Muumipeikko.
Peter De Rose

Peter De Rose (10. maaliskuuta 1900 – 23. huhtikuuta 1953) oli yhdysvaltalainen populaarimusiikin säveltäjä. Hänen tunnettuihin sävellyksiinsä kuuluvat kappaleet ”Deep Purple”, ”I Hear America Singing”, ”Evening Star” ja ”As Years Go By”.
De Rose syntyi New Yorkissa suureen perheeseen. Hän alkoi saada pianonsoiton opetusta isosiskoltaan ollessaan 12-vuotias. Hän työskenteli nuorena Schirmer Musicin levykaupassa. 1920-luvulla De Rose esiintyi pianistina ukulelensoittaja May Singhi Breenin kanssa. He juonsivat vuosina 1923–1939 yhdessä radio-ohjelmaa "Sweethearts of the Air". De Rose ja Breen solmivat avioliiton joulukuussa 1929.
De Rose aloitti musiikin säveltämisen koulussa ollessaan ja julkaisi ensimmäisen sävellyksensä vuonna 1918. Vuonna 1920 hän sävelsi kappaleen ”When You’re Gone, I Won’t Forget”, josta tuli yli miljoona kopiota myynyt hitti. Monista De Rosen sävellyksistä tuli listamenestyksiä 1930- ja 1940-luvuilla. Hänen kenties suosituimmaksi sävellyksekseen on muodostunut soolopianolle vuonna 1934 sävelletty ja Mitchell Parishin jälkikäteen sanoittama ”Deep Purple”, jonka ovat nauhoittaneet lukuisat eri tyylilajien artistit ja jota pidetään nykyisin populaari- ja jazzmusiikin standardina.
Peter De Rose kuoli New Yorkissa vuonna 1953. Hänet valittiin Songwriters Hall of Fameen vuonna 1970.
Johan Eichfeld

Johan Eichfeld (13. syyskuuta 1893 Paide – 20. huhtikuuta 1989 Tallinna) oli virolainen tiedemies ja valtiomies.
Nuorena virolaismiehenä Johan Eichfeld joutui ensimmäiseen maailmansotaan vuosiksi 1914–1917 keisarillisen Venäjän joukoissa. Hän jäi Neuvosto-Venäjälle ja opiskeli maatalouden instituutissa Petrogradissa, josta hän valmistui vuonna 1923. Siellä hän oli kuuluisan kasvitieteilijän Nikolai Vavilovin oppilaana.
Vuosina 1923–1930 Johan Eichheld toimi Murmanskin alueella Hiipinän maatalouden koepisteen johtajana. Vuosina 1930–1940 hän toimi Neuvostoliiton pohjoisen napapiirin alueen maataloudesta vastaavana johtajana. Vuonna 1935 hänestä oli tullut Neuvostoliiton maataloustieteiden akateemikko. Hänen tutkimuksensa käsittelivät pääasiassa Napapiirin alueen viljelykasveja, maaperän kunnostusta ja suoviljelyä.
Toisen maailmansodan jälkeen Johan Eichfeld siirtyi Viroon toimien vuodesta 1946 Viron sosialistisen tasavallan tiedeakatemiassa ja vuosina 1950–1969 tiedeakatemian puheenjohtajana Tartossa. Hänet valittiin vuonna 1953 Neuvostoliiton tiedeakatemian jäseneksi. Eichfeld oli siihen aikaan vaikeassa tilanteessa, koska Neuvostoliiton biologian tutkimuksessa Trofim Lysenkon käytännön kokeilut olivat syrjäyttäneet kansainvälisesti arvostetun Vavilovin teoriaperustaisen tutkimuksen. Eichfeld ei vastustanut suoraan Lysenkoa, mutta esimerkiksi Neuvosto-Virossa hänen johtamansa kasvitieteen tutkimus ei sitoutunut täysin Lysenkon periaatteisiin. Eichfeldin aikana Viroon perustettiin useita maatalouden alan tutkimusyksiköitä.
Johan Eichfeld toimi vuosina 1963-1966 Neuvosto-Virossa tehdyn tietosanakirja päätoimittajana.
Vuonna 1958–1961 hän toimi Viron SNT:n korkeimman neuvoston presidiumin puheenjohtajana eli Neuvosto-Viron presidenttinä. 
Johan Eichfeld sai ansioistaan vuonna 1942 Stalinin palkinnon. Hänet nimitettiin vuonna 1963 Sosialistisen työn sankariksi. Uraallaan Neuvostoliitossa Eichfeld sai useita Leninin kunniamerkkejä eli vuosina 1935, 1948, 1950, 1958 ja 1963.
Holiday at Lake Bodom (15 Years of Wasted Youth)

Holiday at Lake Bodom (15 Years of Wasted Youth) on metalliyhtye Children of Bodomin kokoelma-albumi, joka julkaistiin 22. toukokuuta 2012. Albumi sisältää aiemmin julkaistun tuotannon lisäksi kaksi ennen julkaisematonta cover-kappaletta. DVD:llä on backstage-materiaalia ympäri maailmaa ja musiikkivideo kappaleesta ”Shovel Knockout”.
Albumi debytoi Suomen virallisen listan sijalla 40, ja ylsi parhaimmillaan sijalle 12 toisella listaviikollaan.
HMS Amberley Castle

HMS Amberley Castle (viirinumero K386) Britannian kuninkaallisen laivaston Castle-luokan korvetti.
Valmistus.
Alus tilattiin 2. helmikuuta 1942 Hull-Austinilta Sunderlandista, missä köli laskettiin 31. toukokuuta 1943. Alus laskettiin vesille 27. marraskuuta ja valmistui 24. marraskuuta 1944.
Palvelus.
Alus oli valmistuttuaan miehistön koulutuksessa Tobermoryssä, josta se sijoitettiin Liverpoolin saattajaosastoon () suojaamaan Britteinsaarten ja Gibraltarin välisiä saattueita. Euroopan sotatoimien päätyttyä alus siirrettiin ilmavoimien pelastusalukseksi Rosythin alaisuuteen, mistä tehtävästä se siirrettiin edelleen sääalukseksi.
Alus nimettiin 1960 uudelleen "Weather Adviseriksi" ja siirrettiin ilmailuministeriön alaisuuteen 1971 ja edelleen seuraavana vuonna sääpalvelulle. Alus oli modernisoitavana 1972, jonka jälkeen se nimettiin "Admiral Fitzroyksi". Se myytiin romutettavaksi 1983.
Outliner

Outliner ("luonnostin", "jäsennin") on erillinen sovellusohjelma tai tekstieditorin tai tekstinkäsittelyohjelman osa, jonka avulla suuri tekstimäärä voidaan organisoida hierarkkisesti eri otsikoiden alle.
Jäsennin mahdollistaa siirtymisen nopeasti eri kohtiin tekstiä, osien siirtämisen paikasta toiseen eri hierarkiatasojen välillä, ja alempien tasojen piilottamisen näkyvistä (). Osa mahdollistaa myös tiedon organisoinnin ja haun.
Jotkin jäsentimet toimivat kuten muutkin tekstinkäsittelyohjelmat tai tekstieditorit: varsinainen tekstisisältö kirjoitetaan otsikoiden väliin. Toiset jäsentimet puolestaan jakavat käyttöliittymän erilliseen hierarkianäkymään ja tekstieditoriin.
Jäsentimien sovelluksia ovat muun muassa dokumentointi, projektinhallinta, suunnittelu, ideoiden kerääminen, muistiinpanojen tekeminen ja henkilökohtainen tiedonhallinta. Käsitekarttaohjelmistot ja wikit ovat saman alueen ohjelmistoja.
Tunnettu kaupallinen jäsennin on Mac OS X:n OmniOutliner, jota on myös myyty Mac OS X:n mukana. Avoimen lähdekoodin jäsentimiä ovat mm. Treeline ja Emacsin osana toimiva Org-mode.
Akshaye Khanna

Akshaye Khanna (s. 28. maaliskuuta 1975 Bombay, Maharashtra, Intia) on intialainen näyttelijä, joka työskentelee hindinkielisessä elokuvateollisuudessa. Hän on näyttelijä ja poliitikko Vinod Khannan poika.
Khanna teki näyttelijändebyyttinsä elokuvassa "Himalay Putra" vuonna 1997 ja on sen jälkeen esiintynyt useissa yleisön sekä kriitikoiden ylistämissä elokuvissa. Hän on voittanut kaksi Filmfare Awards -palkintoa. Hänen suosituimpiin elokuviinsa kuuluvat muun muassa "Border" (1997), "Taal" (1999), "Dil Chahta Hai" (2001), "Hulchul" (2004) ja "Race" (2008).
Ali Zeidan

Ali Zeidan on libyalainen poliitikko ja maan entinen pääministeri. Maan parlamentti valitsi Zeidanin pääministeriksi lokakuussa 2012 sen jälkeen kun parlamentti ei hyväksynyt edellisen pääministeri Mustafa Abu Shagurin esittämää kriisihallitusta. Zeidan toimi pääministerinä maaliskuuhun 2014, jolloin hänet erotettiin niin sanotun tankkerikohun jälkeen. Zeidan tunnetaan maan entisen hallitsijan Muammar Gaddafin kriitikkona, joka vietti vuosikymmeniä maanpaossa.
Libyan sisällissodan aikana Zeidan oli opposition pääasiallinen yhdyshenkilö Euroopan unionin suuntaan.
Dead City Klowns

Dead City Klowns on 1990-luvulla perustettu suomalainen hard rock -yhtye, joka on julkaissut kolme albumia. Ensisinglellään se käytti nimeä D. C. Klowns.
Porista kotoisin olleen yhtyeen ensimmäisen singlen julkaisi paikallinen pienlevy-yhtiö My Way Records. Tämän jälkeen Dead City Klowns sai levytyssopimuksen EMI Finlandille, jonka Parlophone-levymerkille yhtye teki yhden singlen ja albumin. Esikoislevy sai kohtalaiset arvostelut muun muassa englantilaiselta Kerrang!-lehdeltä, mutta jäi kuitenkin Dead City Klownsin ainoaksi EMI:n julkaisemaksi albumiksi. Yhtyeen toinen albumi ilmestyi pienellä saksalaisella levymerkillä. 
Keväällä 2014 Dead City Klowns ilmoitti 20 vuoden tauon jälkeen tekevänsä paluun lavoille esiintymällä Porissa järjestettävällä Porispere-festivaalilla. Samassa yhteydessä julkaistaan myös yhtyeen uusi EP "Sweet Insanity".
Dead City Klowns julkaisi uusimman albuminsa "Last Fight" helmikuun 1. päivä (2019). Levy sisältää 12 kappaletta, mukana on myös kappaleita päivitettyinä versioina vuoden 1991 debyyttialbumilta "At the Suicide Circus" ja vuoden 1993 "Like Father, Son and Holy Spirit" albumilta.
Jalkapallon Afrikan-mestaruuskilpailut 2013

29. jalkapallon Afrikan-mestaruuskilpailut pelattiin Etelä-Afrikassa 19. tammikuuta – 10. helmikuuta 2013 välisenä aikana. Libyan oli määrä toimia kisojen isäntäna, kun Afrikan jalkapalloliitto jakoi vuosien 2013, 2015 ja 2017 kisaisännyyksiä. Pääsyynä oli Libyan sisällissota, jonka vuoksi isännyys vaihdettiin. Loppuottelussa Nigerian jalkapallomaajoukkue voitti Burkina Fason jalkapallomaajoukkueen. Etelä-Afrikan Johannesburgissa pelattu loppuottelu päättyi 1–0. Mestaruus oli Nigerian kolmas.
Karsinnat.
Kisojen karsinnat alkoivat 15. tammikuuta 2012 ja päättyivät 14. lokakuuta 2012, joista viisitoista maata pääsi isäntämaan lisäksi turnaukseen.
Pelipaikat.
Turnauksen ottelut pelataan viidessä eri kaupungissa.
Lohkoarvonta.
Lohkoarvonta suoritetaan 24. lokakuuta 2012 Durbanissa, Etelä-Afrikassa. Kuusitoista maata on jaettu neljään koriin, joista ensimmäisessä korissa on neljä parasta maata. Etelä-Afrikka on ensimmäisessä arvontakorissa isäntämaana. Loput neljätoista maata on sijoitettu niiden kolmen edellisten Afrikan-mestaruuskilpailujen tilastojen mukaan.
Maalintekijät.
4 maalia:
3 maalia:
2 maalia:
1 maali:
Grunja Suhareva

Grunja Jefimovna Suhareva (; 8. marraskuuta 1891 Venäjän keisarikunta – 26. huhtikuuta 1981 Moskova, Neuvostoliitto) oli neuvostoliittolainen lastenpsykiatrian professori. Hän toimi Kiovan psykiatrisessa sairaalassa vuodesta 1917 vuoteen 1921, jolloin hän siirtyi Moskovaan. Hän toimi muun muassa luennoivana psykiatrina Harkovassa 1933–1935 ja johti lapsuuikään keskittyvää Neuvosto-Venäjän neuropsykiatrista klinikkaa. Sittemmin hän vakiintui Moskovassa V. P. Kaštšenkon psykiatrisen klinikan konsultoivaksi ja tieteelliseksi johtajaksi. Hän jatkoi työskentelyään psykopatogeneettisen systematiikan parissa. Hänellä oli lukuisia tunnettuja oppilaita.
Suhareva julkaisi jo vuonna 1925 Neuvostoliitossa (Saksassa vuotta myöhemmin nimellä G. E. Ssucharewa) viittä lasta käsittelevän artikkelin. Hän kuvasi heitä "lapsuusiän skitsoidista psykopatiaa" sairastaviksi. Taudinkuva on myöhemmin todettu samaksi, jota itävaltalainen Hans Asperger tutki ja jolle brittiläinen tutkija Lorna Wing antoi nimen Aspergerin syndrooma.
Grunja Suharevasta on käytetty monissa teksteissä epävirallista nimeä Eva Sucharewa.
Aiheesta muualla.
Al-Ahli SC (Tripoli)

Al-Ahli Sports Club () on libyalainen jalkapalloseura, joka perustettiin vuonna 1950. Se on voittanut yhteensä kymmenen kertaa Libyan mestaruuden ja on saavutuksella toiseksi menestynein seura Libyan pääsarjassa. Afrokentillä Al-Ahlin paras saavutus on pääsy välieriin vuoden 1984 Afrikan Cup-voittajien cupissa.
Joukkueen kotistadion on June 11 Stadium, joka sijaitsee Tripolissa.
Alkmaar-luokka

Alkmaar-luokka on Alankomaiden Kuninkaallisen laivaston viidentoista miinantorjunta-aluksen muodostama alusluokka.
Niilo Vapaavuori

Niilo Anshelm Vapaavuori (sukunimi vuoteen 1918 "Friberg"; 9. helmikuuta 1899 Kakskerta – 14. heinäkuuta 1949) oli suomalainen päätoimittaja.
Vapaavuoren vanhemmat olivat veneenveistäjä Johan Anshelm Friberg ja Hilda Amanda Nylund. Hän kävi kuusi vuotta lyseota ja yksityisoppilaana 8. luokan. Vapaavuori toimi lennätinvirkailijana Jyväskylässä ja Turussa 1917–1919, "Turun Sanomain" aputoimittajana 1921–1922, "Uuden Auran" toimitussihteerinä 1922–1923 ja "Satakunnan Kansan" toimitussihteerinä 1923–1926. Hän oli "Perä-Pohja"-lehden päätoimittajana 1926–1929, Oy Perä-Pohjan toimitusjohtajana 1926–1927 ja "Uuden Auran" 2. toimittajana 1929–1931. 
Vapaavuori oli päätoimittajana "Savo"-lehdessä 1931–1935, "Varsinais-Suomi"-lehdessä 1935–1940 ja "Ajan Suunta" -lehdessä 1940–1944. Vapaavuori kirjoitti myös pakinoita "Ajan Suuntaan" nimimerkillä "Mauri" ja hän paljasti muun muassa 1943 kuka oli Pekka Peitsi -nimimerkin takana.
Viimeksi Vapaavuori työskenteli vakuutustarkastajana 1945–1949.
Niilo Vapaavuori oli naimisissa vuodesta 1923 Elli Maria Niemen kanssa. Poliitikko Jan Vapaavuori on Vapaavuoren pojanpoika.
Hiuskoukkusammal

Hiuskoukkusammal ("Dichelyma capillaceum") on lehtisammallaji näkinsammalten heimossa ("Fontinalaceae"). Sitä esiintyy Keski- ja Pohjois-Euroopassa sekä Pohjois-Amerikan itäosassa.
Suomen alueella hiuskoukkusammal on harvinainen ja erittäin uhanalainen. Sen esiintymiä löytyy hajanaisesti eteläisimmässä Suomessa ja Hämeessä. Laji on taantunut erityisesti vesistöjen rakentamisen vuoksi. Se kasvaa karujen tai keskiravinteisten vesistöjen ajoittain tulvivilla rannoilla.
Törmänukkasammal

Törmänukkasammal ("Dicranella heteromalla") on lehtisammallaji kynsisammalten heimossa ("Dicranaceae"). Sitä esiintyy Maan pohjoispuoliskon lauhkealla vyöhykkeellä.
Törmänukkasammal kasvaa tiheinä, tummanvihreinä, noin yksi- tai kaksi senttimetriä korkeina mättäinä. Lehdet ovat pitkiä, kapeita, hieman kouruisia ja niiden kärki on pitkä ja piikkimäinen. Ne ovat sirppimäisesti käyristyneet. Itiöpesäkkeitä kasvaa usein. Keltaperäinen pesäke on käyristynyt ja usein pitkittäisuurteinen.
Aiheesta muualla.
Kuvalinkit:
Kalkkikahtaissammal

Kalkkikahtaissammal ("Distichium capillaceum") on lehtisammallaji karvasammalten heimossa ("Ditrichaceae"). Sen levinneisyysaluetta on koko maailma.
Laji muodostaa viidestä kymmeneen senttimetriä korkeita vihreitä mättäitä. Versot liittyvät toisiinsa huopamaisilla ruosteenpunaisilla juurtumahapsilla. Lehdissä on leveä tyvi ja jyrkästi kapeneva piikkimäinen kova kärki. Itiöpesäkkeitä kasvaa yleisesti. Niiden perä on yhdestä kolmeen senttimetriin pitkä, pesäke on pysty.
Kalkkikahtaissammalta esinntyy Suomen alueella Ahvenanmaalta pohjoisimpaan Lappiin. Yleisenä lajia on kalkkiseuduilla ja Pohjois-Suomessa. Se kasvaa erilaisilla paikoilla kalkkipitoisilla kallioilla ja lohkareilla.
007 Legends

007 Legends on Eurocomin kehittämä ja Activisionin julkaisema ensimmäisen persoonan ammuntapeli. Pelissä taistellaan James Bondilla Bond-pahiksia vastaan. "007 Legends" julkaistiin PlayStation 3:lle ja Xbox 360:lle lokakuussa 2012, Microsoft Windowsille marraskuussa sekä Wii U:lle joulukuussa 2012. Bond-elokuvissa esiintyneistä näyttelijöistä muun muassa Judi Dench, Michael Lonsdale, Toby Stephens, Robert Davi ja Naomie Harris näyttelevät hahmojensa ääniroolit pelissä. 
Metacriticin arviointitiivistelmän mukaan Windows-versio sai huonot pisteet (26/100), mutta Xbox-version pisteet olivat jonkin verran paremmat (45/100).
Kalkkikarvasammal

Kalkkikarvasammal ("Flexitrichum flexicaule") on lehtisammallaji. Sen levinneisyysaluetta on Maan pohjoispuolisko ja Uusi-Seelanti. Lajia esiintyy koko Skandinaviassa. Suomen alueella sitä esiintyy kalkkiseuduilla melkein koko maassa. Laji on yleinen ja elinvoimainen.
Kalkkikarvasammal vaatii kalkkipitoisen kasvupaikan. Se kasvaa kalkkikallioilla, -lohkareilla ja kalkkipitoisella maalla.
Paha pajari

Paha pajari on kiteeläisen kansanperinteen hahmo, julma ja kansaa kiusannut pajariylimys, johon liittyy useita tarinoita.
Pahasta pajarista kertovien tarinoiden innoittajana on saattanut olla 1700-luvun alussa elänyt pahamaineinen veronvuokraaja Simon Affleck, joka tunnetaan Itä-Suomen kansantarinoissa myös muilla nimillä kuten Simo Hurtta ja Aplekki.
Kuolema.
Pajarin kerrotaan harjoittaneen omine lupineen ensiyön oikeutta. Lopulta erään rohkean sulhasen johdolla alueen väki lähetti valituksen Ruotsin kuninkaalle. Kuningas määräsi pajarin hankkimaan tarinan versioissa vaihtelevat suuret määrät hankalasti hankittavia aineita kuten jäniksen talia. Pajari hankki aineet erikoisen nopeasti, mistä kuningas päätteli syytösten olevan totta ja tuomitsi pajarin rahvaan vapaasti valitsemallaan tavalla tapettavaksi. Tuomio julistettiin kirkossa, jonne pajarikin oli tullut. Kuultuaan tuomionsa pajari lähti hevosineen pakoon.
Pitkän ajojahdin päätteeksi pajari yhytettiin järven ylityksen jälkeen kapealla niemellä, jonne pajari kivitettiin hevosineen. Nientä on siitä lähtien kutsuttu Pajarinniemeksi ja siellä olevaa kivirauniota Pajarin haudaksi. Pajarin hengen kerrotaan kummitelleen etenkin juhlaöinä ja surreen vääryydellä hankittujen rikkauksiensa menettämistä.
Lammassammal

Lammassammal ("Pseudoscleropodium purum") on lehtisammallaji suikerosammalten heimossa ("Brachytheciaceae"). Sen levinneisyysaluetta ovat lauhkeat alueet sekä pohjoisella että eteläisellä pallonpuoliskolla. Pohjoismaissa lajia esiintyy hemiboreaalisella vyöhykkeellä.
Lammassammal kasvaa alustanmyötäisesti tai vähän kohenevasti. Versot ovat vaaleanvihreitä ja haarovat usein säännöllisesti sulkamaisesti tylppäpäisiksi haaroiksi. Lehdet kasvavat limittäin ja ovat soikeat, kuperat, ehytlaitaiset ja tylppäkärkiset. Itiöpesäkkeitä syntyy harvoin, itiöt ovat pieniä.
Jääkiekon nuorten maailmanmestaruuskilpailut 2001

Jääkiekon nuorten maailmanmestaruuskilpailut 2001 pelattiin Venäjällä, ottelupaikkakuntina olivat Moskova ja Podolsk. 
Lopputulokset.
 MM-taso
 1. divisioona
 2. divisioona
 3. divisioona
 3. divisioonan karsinnat
Aster-luokka

Aster-luokka on Belgian laivaston kymmenen miinantorjunta-aluksen muodostama alusluokka.
Annette Vilhelmsen

Annette Lilja Vilhelmsen (s. 24. lokakuuta 1959, Svendborg, Tanska) on tanskalainen poliitikko ja kansankäräjien jäsen, joka toimi Sosialistisen kansanpuolueen puheenjohtajana vuosina 2012–2014. Vilhelmsen on koulutukseltaan opettaja. Vilhelmsen valittiin ensimmäiselle kaudelleen vuoden 2011 kansankäräjävaaleissa. Puolueen jäsenäänestyksessä lokakuussa 2012 Vilhelmsen sai 66 prosenttia äänistä. Puoluejohdon suosikki terveysministeri Astrid Krag sai äänestyksessä 34 prosentin ääniosuuden.
Vilhelmsenin seuraajaksi Sosialistisen kansanpuolueen johtoon valittiin entinen liikenneministeri Pia Olsen Dyhr helmikuussa 2014.
Alvin E. Roth

Alvin Eliot "Al" Roth (s. 18. joulukuuta 1951) on yhdysvaltalainen taloustieteilijä. Roth palkittiin vuonna 2012 Nobelin taloustieteen palkinnolla yhdessä Lloyd Shapleyn kanssa.
Roth jätti koulunsa kesken mutta alkoi opiskella Columbian yliopistossa ensin viikonloppukursseilla, myöhemmin kokoaikaisena opiskelijana. Hän jatkoi opintojaan Stanfordin yliopistossa ja väitteli tohtoriksi operaatioanalyysistä vuonna 1974. Hän on Harvardin yliopiston professori mutta toimii Stanfordissa vierailevana tutkijana.
Roth on luonut peliteorian sovelluksia arkipäivän maailmaan. Hän on soveltanut optimaalisen parinmuodostuksen teorioita New Yorkin koulujen oppilasvalintoihin, lääkärien sijoittumiseen harjoittelupaikkoihin ja munuaisten luovuttajien ja tarvitsijoiden parittamiseen.
Jussi Jauhiainen (kirjailija)

Akseli Johannes (Jussi) Jauhianen (30. syyskuuta 1923 Viipuri – 27. joulukuuta 1991) oli suomalainen kirjailija.
Jauhiainen osallistui kirjallaan "Valentinalla on lintuja edessään" Otavan 1976 järjestämään jännitysromaanikilpailuun ja sijoittui kilpailun kärkipaikoille.
Jauhiainen oli ammatiltaan rakennusmestari. Hän toimi Kainuun Kirjailijat yhdistyksen sihteerinä 1976–1982.
Martti Uusikylä

Martti Uusikylä (8. maaliskuuta 1928 Vaasa – 28. toukokuuta 1993) oli suomalainen toimittaja ja pakinoitsija.
Uusikylä oli toimittajana Savonlinnassa ilmestyvässä Itä-Savo-lehdessä. Hän kirjoitti myös pakinoita nimimerkillä "Masa".
Kalervo Lindström

Sulo Kalervo Lindström (s. 17. joulukuuta 1933 Kymi) on suomalainen toimittaja ja kirjailija.
Päästyään ylioppilaaksi Lindström opiskeli sanomalehtialaa Yhteiskunnallisessa korekeakoulussa Helsingissä. Hän on työskennellyt artikkelitoimittajana, toimitussihteerinä, toimituspäällikkönä ja päätoimittajana.
Lindströmin kirjoittamia jännityskertomuksia on julkaistu "Seurassa" ja "Koti-Postissa". Hän on kirjoittanut pakinoita "Etelä-Suomi"-, "Kotkan Sanomat" ja "Kymen Sanomat" -lehtiin.
Matti Huumo

Matti Valio Huumo (s. 7. syyskuuta 1933 Nurmo) on suomalainen kirjailija.
Huumon esikoisromaani "Vainotulet" käsittelee hänen omakohtaisiin kokemuksiinsa perustuen maaltapakoa ja maaseudun autioitumista.
Jouhisompasammal

Jouhisompasammal ("Splachnum sphaericum") on lehtisammallaji sompasammalten heimossa ("Splachnaceae"). Sen levinneisyysaluetta on Maan pohjoispuolisko. Suomen alueella laji on elinvoimainen ja esiintyy koko maan alueella, pohjoisessa yleisenä.
Jouhisompasammal on lyhytikäinen löyhinä kellanvihreinä kasvustoina kasvava laji. Lehdet ovat soikeat, kapeatyviset ja teräväkärkiset. Itiöpesäkkeitä kasvaa yleisesti. Niiden perä on punakeltainen, ohut ja huomattavan pitkä, jopa 12 senttimetriä. Itiöpesäke on pieni ja sylinterimäinen. Pesäkeperä muodostaa sen alla noin kaksi kertaa pesäkettä leveämmän munamaisen tai päärynämäisen laajentuman.
Jouhisompasammal elää erityyppisissä metsissä ja tuntureilla kosteilla paikoilla kasvualustanaan hirven ja poron lanta, oksennuspallot ja raadot.
Aiheesta muualla.
Kuvalinkit:
PZL.23 Karaś

PZL.23 Karaś (suom. "ruutana") on puolalainen kevyt toisen maailmansodan aikainen pommikone, jota käytettiin myös tiedusteluun ja Puolan armeijan yhteyskoneena. Konetyyppi oli yksimoottorinen alataso, joka kehiteltiin 6-paikkaisesta P.13 -matkustajakoneesta.
Ensimmäinen, noin 40 lentokoneen A-sarja valmistui Bristol IIM2 -moottorilla, jonka teho oli 590 hevosvoimaa.
Koneen aseistuksena oli kolme 7,7 millimetrin konekivääriä, joista yksi ampui kiinteästi eteen, toinen vapaasti liikuteltavana taakse ylös ja kolmas sijaitsi ala-ampumossa, rungon alapuolisessa gondolissa. Pienestä 680 hevosvoiman (507 kW) moottoritehostaan huolimatta tyyppi kykeni kuljettamaan enimmillään 700 kg suuruisen pommikuorman. Niin kutsutun operatiiviseen käyttöön osoitetun B-sarjan PZL.23 käytti Bristol Pegasus VIII -tähtimoottoria voimanlähteenään.
PZL.23 oli hidas ja kömpelö, sen moottori alimitoitettu ja puolustusaseistus heikohkoa. Siten se oli helppo saalis saksalaisten aseille salamasodan aikana. Laskeutumistelineet olivat kiinteätä muotosuojallista mallia. Suurin nopeus oli 300 km/h ja lentomatka 1 400 kilometriä. Lakikorkeus oli 7 300 metriä. Konetyyppiä valmistettiin arviolta 250 kappaletta.
Humblen mukaan tyyppi oli Puolan pääasiallinen pommikonetyyppi, sekä kärsi kovimpia menetyksiä taistelutoimissa. Osa tämän tyypin koneista internoitiin Romaniaan Puolan puolustuksen romahtaessa syksyllä 1939.
Punasompasammal

Punasompasammal ("Splachnum rubrum") on lehtisammallaji sompasammalten heimossa ("Splachnaceae"). Sen levinneisyysaluetta on Maan pohjoispuoliskon havumetsävyöhyke. Suomen alueella lajia esiintyy melko harvinaisena koko maassa Ahvenanmaata ja Enontekiötä lukuun ottamatta.
Ulkonäöltään punasompasammal muistuttaa keltasompasammalta ("Splachnum luteum"). Lajin pitkäperäisten itiöpesäkkeiden pesäkeosan sompamaiset kaulalaajentumat ovat tummanpunaisia. Punasompasammal on lyhytikäinen ja tuottaa yleisesti itiöpesäkkeitä. Se kasvaa tuoreissa metsissä ja soilla esimerkiksi hirven ja lehmän lannalla.
Aiheesta muualla.
Kuvalinkit:
Keltasompasammal

Keltasompasammal ("Splachnum luteum") on lehtisammallaji sompasammalten heimossa ("Splachnaceae"). Sen levinneisyysaluetta on Maan pohjoispuolisko, erityisesti havumetsäalue. Suomessa keltasompasammalta esiintyy koko maan alueella paitsi lounaassa, pohjoisosassa se on yleinen.
Keltasompasammal on lyhytikäinen ja kasvaa pieneksi, yhdestä kahteen senttimetriä korkeaksi. Lehdet ovat leveät, niissä on lyhyt ja terävä kärki sekä selvä keskisuoni. Lajin itiöpesäke on huomattavan suuri ja pitkäperäinen, jopa 15 senttimetriä pitkä. Pesäke on pysty, pitkänomainen ja haiseva. Sen alla on leveä ja vaaleankeltainen kaulaosan laajentuma, joka toimii laskeutumisalustana lajin itiöitä levittäville kärpäsille.
Keltasompasammal kasvaa lehmän, poron ja hirven lannalla metsissä soisilla paikoilla.
Aiheesta muualla.
Kuvalinkit:
Paris (Texas)

Paris on kaupunki Texasin osavaltiossa Yhdysvalloissa. Vuoden 2010 väestönlaskennassa väestöä oli 25 171 henkilöä, joista miehiä 11 741 ja naisia 13 430 henkilöä.
Liikenne.
Kaupunki sijaitsee valtateiden 82 ja 271 risteyskohdassa. Kaupungissa on Cox Fieldin lentokenttä.
Pohjansompasammal

Pohjansompasammal ("Splachnum melanocaulon") on lehtisammallaji sompasammalten heimossa ("Splachnaceae"). Sen levinneisyysaluetta on Maan pohjoispuoliskon havumetsävyöhyke. Suomessa pohjansompasammalta esiintyy harvinaisena maan pohjoisosissa. Suomen alueella laji on äärimmäisen uhanalainen (CR).
Pohjansompasammal on lyhytikäinen, ruusukelehtinen ja kasvaa yhdestä kolmeen senttimetriä korkeaksi. Lehdet ovat isoja, leveän soikeita, kapeakärkisiä ja jyrkästi suippenevia. Itiöpesäkkeen perä on mustanpunainen ja yhdestä kolmeen senttimetriä pitkä. Pesäkkeen tyvellä on sompamainen, pulleahko, lähes valkoinen laajentuma. Lehtituntomerkeillä laji on hyvin samannäköinen kuin keltasompasammal ("Splachnum luteum"), jonka itiöpesäkkeet ovat erivärisiä ja selvästi pitkäperäisempiä.
Pohjansompasammal kasvaa metsäisillä soilla hirven, poron ja muiden eläinten lannalla ja myös kangasmetsissä koivun mahlaa vuotavilla kannoilla. Itiöt ovat hyönteislevitteisiä ja leviävät erityisesti raatokärpästen mukana.
Päärynäsammal

Päärynäsammal ("Leptobryum pyriforme") on lehtisammallaji nuijasammalten heimossa ("Meesiaceae"). Sen levinneisyysaluetta on koko maailma, laji on kosmopoliitti. Suomen alueella päärynäsammal on elinvoimainen ja sitä esiintyy Ahvenanmaalta pohjoisimpaan Lappiin.
Päärynäsammal on kulttuurielinympäristöjä suosiva yksikotinen pioneerilaji. Itiöpesäkkeitä ja itujyväsiä esiintyy yleisesti. Laji kasvaa luonnonympäristöissä muun muassa kosteilla varjoisilla kalkkikallioilla ja tulvien alle jäävillä lahopuilla. Kulttuuriympäristöissä paljaalla runsasravinteisella maalla, rapautuvalla betonilla, kasvihuoneissa ja kukkaruukuissa.
Aiheesta muualla.
Kuvalinkit:
Lännenriippusammal

Lännenriippusammal ("Neckera pumila") on lehtisammallaji riippusammalten heimossa ("Neckeraceae"). Sen levinneisyysaluetta on Eurooppa Välimereltä pohjoiseen Skandinaviaan ja Pohjois-Afrikka.
Suomen alueella lännenriippusammal on harvinainen ja äärimmäisen uhanalainen (CR). Sillä on kaksi tunnettua esiintymää Vammalassa ja Pälkäneellä, jotka molemmat ovat löytyneet 2000-luvulla.
Lännenriippusammal on väriltään vihreä ja hieman kiiltoinen. Se muistuttaa haapariippusammalta ("Neckera pennata"), mutta on pienempi. Lajin lehtien kärjet ovat suipompia ja verson latvassa voivat olla pitkäsuippuisia. Lännenriippusammal on kaksikotinen (haapariippusammal yksikotinen) ja tuottaa harvoin tai äärimmäisen harvoin itiöpesäkkeitä. Se lisääntyy ja leviää useimmin suvuttomasti ituversoista.
Isoriippusammal

Isoriippusammal ("Exsertotheca crispa") on lehtisammallaji riippusammalten heimossa (Neckeraceae). Sitä esiintyy Euroopassa ja Kaukasuksella, Pohjoismaissa keskiosan korkeudelle asti.
Isoriippusammal kasvaa epifyyttinä varjoisilla kalkkikallioilla ja vanhojen puiden rungoilla. Sen kasvutapa on riippuva tai koheneva. Lajin versot ovat viidestä 20:een senttimetriä pitkiä, litteitä, vaaleanvihreitä ja epäsäännöllisesti sulkahaaraisia. Lehdet ovat kielimäisiä, selvästi poikittaisaaltoisia, ehytlaitaisia ja pyöreäkärkisiä. Laji on kaksikotinen. Itiöpesäkkeitä kasvaa harvoin.
Pahtaomenasammal

Pahtaomenasammal ("Bartramia halleriana") on lehtisammallaji omenasammalten heimossa ("Bartramiaceae"). Sitä esiintyy Maan pohjoisen ja eteläisen puoliskon viileillä vyöhykkeillä ja vuoristoissa. Pahtaomenasammal muodostaa tiheitä kasvustoja jotka ovat enintään 15 senttimetriä korkeita. Lehdet ovat jouhimaisen kapeat ja usein samaan suuntaan taipuvat. Itiöpesäke on pallomainen.
Suomen alueella pahtaomenasammal on elinvoimainen ja melko harvinainen. Sitä esiintyy lähes koko maassa, lukuun ottamatta Ahvenanmaata ja Keski-Pohjanmaata. Laji kasvaa karujen metsäkallioiden seinämillä ja erilaisilla jyrkänteillä kalkkipitoisia kivilajeja karttaen. 
Aiheesta muualla.
Kuvalinkit:
Kairasammal

Kairasammal ("Meesia triquetra") on lehtisammallaji nuijasammalten heimossa ("Meesiaceae"). Sen levinneisyysaluetta on Maan pohjoispuolisko sekä Uusi-Guinea ja Australia.
Kairasammalen lehdet ovat alaspäin taipuvia, reunoilta kauttaaltaan terävähampaisia ja sijaitsevat kolmena rivinä. Itiöpesäkkeitä kasvaa harvoin, itiöt ovat isoja.
Suomen alueella kairasammalta esiintyy Ahvenanmaalta pohjoisimpaan Lappiin, pohjoisessa melko yleisesti. Laji elää eutrofisilla kasvupaikoilla letoilla, lettorämeillä ja muun tyyppisillä soilla.
Eduard Päll

Eduard Päll (15. syyskuuta 1903 Koosa, Tartumaa – 13. kesäkuuta 1989 Tallinna) oli virolainen kirjailija ja tiedemies. Hän käytti kirjailijana myös nimeä Hugo Angervaks.
Koulutus ja työ Neuvostoliitossa.
Nuorena miehenä 1918 Eduard Päll liittyi puna-armeijaan. Pian sen jälkeen vuonna 1920 hän liittyi Neuvosto-Venäjän kommunistipuolueen jäseneksi.
Päll kävi puna-armeijan jälkeen vielä liikealan koulutusta juuri itsenäistyneessä Virossa vuoteen 1921, mutta palasi sitten Neuvostoliittoon. Vuosina 1922-1924 Päll kävi Lännen vähemmistökansallisuuksien yliopiston Pedagoogisen instituutin Petrogradissa. Sen jälkeen vuosina 1924-1926 toimi Omskin oblastissa. Omskin jälkeen Päll opiskeli edelleen vuoteen 1929 asti Herzenille nimetyssä Leningradin Pedagoogisessa yliopistossa. 1930-luvulla hän jatkoi opintoja ollen jatko-opiskelijana (aspirantti) ja edelleen Leningradin opetuslaitosten johtotehtävissä. Tutkimuskohteena Eduard Pällillä oli viron kielen rakenteen tutkimus. 
Paluu Neuvosto-Viroon.
Eduard Päll toimi vuoden 1940-1941 neuvostolaistamisjakson aikana Neuvosto-Virossa ilmestyneen aikakauslehti "Kommunistin" päätoimittajan sijaisena. Neuvostovallan päättyessä kesällä 1941 hän siirtyi Neuvostoliittoon ja toimi vuodesta 1943 Viron kommunistinen puolueen keskuskomitean sihteerinä. Tässä roolissa hän siirtyi takaisin vallattuun Viroon ja valittiin vuonna 1946 Johannes Varesin seuraajaksi Neuvosto-Viron korkeimman neuvoston presidiumin puheenjohtajana eli Neuvosto-Viron presidenttinä. 
Hänet erotettiin kuitenkin jo vajaa neljä vuotta myöhemmin Neuvosto-Viron presidentin tehtävästä maaliskuun 1950 Viron kommunistipuolueen 9. pleenumin päätöksillä samassa yhteydessä puoluejohtaja Nikolai Karotammin kanssa. Erottamiset liittyivät porvarillis-nationalismin jäänteiden kitkemiseen, jossa edellä mainitut kommunistijohtajat eivät olleet Stalinin johtaman Neuvostoliiton mielestä toimineet riittävän ripeästi. Pällin kohdalla kyseessä oli hänen julkisesti puolustamansa 1900-luvun alun nuorvirolainen kirjallisuusliike, jota pidettiin porvarillis-nationalistisena syntinä. 
Neuvosto-Viron kirjallisuuden tutkimuksen johtajana.
Erottamisen jälkeen Eduard Päll toimi vuosina 1950-1955 Tallinnan Pedagogisen Instituutin viron kielen ja kirjallisuuden laitoksella johtajana, 1955-1968 Neuvosto-Viron tiedeakatemian Kielen ja kirjallisuuden instituutin johtajana sekä 1968-1973 Neuvosto-Viron tiedeakatemian yhteiskuntatieteellisen osaston akateemisena sihteerinä.
Runoilija ja kirjailija.
Kirjailijana Päll julkaisi jo Leningradin aikana ensimmäiset teoksensa - ensimmäisenä tarinakokoelma "Kuudes nauha" (1931) ja kokoelmateos "Valitut viestit" (1933) Siim Sepikin nimellä. Lisäksi hän laati oppikirjoja Neuvostoliiton vironkielisille kouluille. Neuvosto-Virossa maailmansodan jälkeen Päll julkaisi salanimellä Hugo Angervaks runokokoelmia kaikkiaan kolme kappaletta sekä kirjoja aina 1950-luvun lopulta 1980-luvun lopulle.
Anomeerinen efekti

Anomeerinen efekti tai anomeerinen vaikutus on eräs stereoelektronisen efektin tyyppi, joka vaikuttaa heterosyklisten yhdisteiden konformaatioon. Anomeerisessa efektissä heterosyklisen yhdisteen heteroatomin vieressä oleva elektroneja puoleensa vetävä substituentti on stabiilimmassa asemassa aksiaalisessa konformaatiossa kuin ekvatoriaalisessa konformaatiossa, vaikka ekvatoriaalinen asema olisi steerisesti suotuisampi. Ensimmäisen kerran anomeerinen efekti havaittiin glukopyranosideilla, mutta se esiintyy myös tetrahydropyraanin johdannaisilla ja myös, jos heteroatomi on typpi tai rikki.
Perusta.
Anomeerista efektiä selitetään usein hyperkonjugaatiolla. Renkaan heteroatomilla on vapaa elektronipari, jonka se voi luovuttaa puoleensa vetävälle ryhmälle. Tällöin muodostuu konjugoitu systeemi, joka on hyvin stabiili. Elektronin siirto onnistuu ainoastaan, jos vapaa elektronipari on antiperiplanaarisessa asemassa elektroneja puoleensa vetävän ryhmän ja hiiliatomin hajottavan σ*-molekyyliorbitaalin kanssa. Tämä toteutuu, kun elektroneja puoleensa vetävä ryhmä on aksiaalisessa asemassa ja heteroatomin vapaa elektronipari on aksiaalisessa asemassa. Tämä lyhentää ja vahventaa renkaan heteroatomin ja hiilen välistä sidosta ja pidentää ja heikentää hiilen ja elektroneja puoleensa vetävän substituentin välistä sidosta. Anomeerinen efekti vaikuttaa muun muassa sokerimolekyylien konformaatioon ja α-anomeeri, jossa substituentti on aksiaalisessa asemassa, on usein suositumpi kuin β-anomeeri.
Bud Blake

Julian ”Bud” Blake (13. helmikuuta 1918 Nutley, New Jersey – 26. joulukuuta 2005 Portland, Maine) oli yhdysvaltalainen sarjakuvapiirtäjä, joka muistetaan parhaiten vuosina 1965–2004 piirtämästään strippisarjakuvasta "Tiikeri" ("Tiger").
Blake työskenteli isänsä tavoin art directorina newyorkilaisessa mainostoimistossa, mutta ryhtyi 1950-luvun alussa piirtämään yksiruutuista "Ever Happen To You?" -sarjakuvaa, joka pääsi King Features Syndicate -sarjakuvasyndikaatin levitykseen. Se ilmestyi 12 vuotta, minkä jälkeen Blake aloitti "Tiikerin" piirtämisen vuonna 1965. "Tiikerin" päähenkilöt olivat kaikki lapsia ja sen huumori viatonta, vaatimatonta ja arkisiin tilanteisiin perustuvaa. Varsinkin Blaken piirrostyötä on arvostettu. Sarja palkittiin Yhdysvalloissa vuoden parhaana huumorisarjakuvana vuosina 1970, 1978 ja 2000. "Tiikerin" suosio oli suurimmillaan 1970-luvulla, jolloin se ilmestyi noin 400 lehdessä eri puolilla maailmaa. Myöhempinä vuosina Blaken viiva alkoi ikääntymisen vuoksi muuttua haparoivaksi, mutta hän ei palkannut avustajia. Hän lopetti viimein sarjan piirtämisen keväällä 2004, mutta se jatkoi edelleen ilmestymistään uusintoina. Blaken kuollessa seuraavana vuonna sitä julkaisi yhä noin sata lehteä. Suomessa "Tiikeriä" julkaisi muun muassa "Helsingin Sanomat" koko sarjan ilmestymisen ajan.
Preeriakana

Preeriakana ("Tympanuchus cupido") on preeriakanojen sukuun kuuluva kanalintulaji.
Tuntomerkit.
Preeriakana on tukeva ja kauttaaltaan ruskean juovikas lintu. Molemmilla sukupuolilla on pitkät niskasulat. Soitimella koiraan keltaiset ilmapussit niskan sivuilla ja silmien yläpuolella täyttyvät.
Levinneisyys.
Preeriakanoja elää Pohjois-Amerikassa Yhdysvalloissa. Aiemmin se on pesinyt myös Kanadassa, mutta on hävinnyt sieltä ja monilta muilta alueilta Yhdysvalloista. Lajin kannan arvellaan olevan noin 360 000 sukukypsää yksilöä.
Samin Gómez

Samin Gómez Briceno (s. 4. helmikuuta 1992 Maracay, Venezuela) on venezuelalainen autourheilija.
Ura.
Hän aloitti uransa karting-sarjoissa vuonna 2006. Hän on urallaan kilpaillut muun muassa Formula Renault Challenge- ja Formula Pilota China -sarjoissa.
Vuonna 2012 Gómez kilpaili Formula Abarth -sarjassa. Vuonna 2013 Gómez kilpaili GP3-sarjassa Jenzer-tallissa saavuttamatta pisteitä. Vuonna 2014 Gómez ajoi kaksi kilpailua Auto GP World Series -sarjassa saavuttaen kaksi pistettä. Vuonna 2015 Gómez teki paluun GP3-sarjaan ajaen Campos Racing -tallissa.
Tiikeri (sarjakuva)

Tiikeri () on yhdysvaltalaisen Bud Blaken vuosina 1965–2004 piirtämä strippisarjakuva. Sarjan kaikki henkilöhahmot ovat lapsia, ja sen huumori on arkista ja viatonta. Sarjaa levitti King Features Syndicate -sarjakuvasyndikaatti, ja se ilmestyi parhaimmillaan 1970-luvulla noin 400:ssä lehdessä eri puolilla maailmaa. Blaken eläköidyttyä sarja jatkui uusintoina ja hänen kuollessaan joulukuussa 2005 se ilmestyi yhä noin sadassa lehdessä. Suomessa sitä julkaisi muun muassa "Helsingin Sanomat" vuodesta 1965 alkaen. "Tiikerissä" on arvostettu varsinkin sen taitavaa piirrostyötä. Sarja palkittiin Yhdysvalloissa vuoden parhaana huumorisarjakuvana kolmesti, vuosina 1970, 1978 ja 2000.
Sarjan päähenkilö on Tiikeri-niminen lippalakkipäinen poika ja muut hahmot ovat hänen kavereitaan.
VMU

VMU tai Visual Memory Unit on muistikortti Sega Dreamcastille.
VMU:lla on eri nimi eri alueilla:
Sega suunnitteli aiemmin laitteen nimeksi VMS kaikilla alueilla, mutta kyseinen markkinointinimi oli jo käytössä Digital Equipment Corporationin VMS-käyttöjärjestelmässä.
Laitteessa on myös pieni näyttö ja D-pad -ohjain. Konsoliin kytkettynä se voi toimia pienenä lisänäyttönä ja irrotettuna se voi toimia käsikonsolina.
Laitetta kritisoitiin sen korkean hinnan vuoksi: hinnasta huolimatta sille voi tallettaa 1 megabitin (128 kilotavun) verran tietoa.
Lehtosuikerosammal

Lehtosuikerosammal ("Brachythecium rutabulum") on lehtisammallaji suikerosammalten heimossa ("Brachytheciaceae"). Sitä esiintyy lähes koko maailmassa lauhkeilla ja viileillä alueilla.
Lehtosuikerosammal kasvaa viidestä viiteentoista senttimetriä pitkäksi ja haaroo usein tiheän pensasmaisesti. Kasvutapa on alustanmyötäinen, sivuhaarat kohenevat. Sammal on vaalean vihreän värinen ja voimakaskiiltoinen. Lehdet ovat leveän soikeita, kuperia, kapeakärkisiä ja hyvin hienohampaisia. Lehden keskisuoni ulottuu puoleen väliin lehteä. Ne ovat kuivana poimuisia. Itiöpesäkkeen perä on karhea, pesäke on vaakasuora, harjuinen ja ruskea.
Lehtosuikerosammal on ravinteisuusvaatimukseltaan mesotrofi. Se kasvaa lehdoissa, lehtomaisissa metsissä, lehtokorvissa jne. kostealla maalla, lehtipuun tyvillä ja kivellä.
Aiheesta muualla.
Kuvalinkit:
Leena (elokuva)

Leena on Sakari Jurkan ohjaama suomalainen elokuva vuodelta 1954. Tarinassa konsulin poika (Matti Oravisto) pelastaa Leenan (Heidi Krohn) myymälävarkaussyytteeltä. Heidän kihlauksensa julkistetaan iltapäivälehdessä, ja siitä lähtee liikkeelle väärinkäsitysten ketju. Elokuvaa on luonnehdittu komedialliseksi romanssiksi.
Juoni.
"Päivän Sanomien" toimittaja Lauri Huurros pelastaa myymälävarkaissa olevan köyhän ja orvon Leena Jonssonin kiinnijoutumiselta: Lauri kertoo Leenan olevan hänen naisystävänsä, ranskalainen Mademoiselle du Pont. Hätävalhe johtaa kihlausuutisen julkaisemiseen. Kihlausjuhlaan saapuu Tiirikka-Eemeli ryöstämään varakkaan juhlaväen omaisuutta, mutta neuvokas Leena tekee voron aikeet tyhjiksi, ja Eemeli pidätetään. Laurin ja Leenan suhteen syvetessä sen tielle kasaantuu alati uusia uhkia. Lauri salaa Leenan todellisen minän kotiväeltään, mutta myöhemmin ilmenee, että tytön syntyperää ei tiedä Lauri eikä Leena itsekään.
Valheiden paino luhistaa Leenan, ja hän pakenee Laurin luota. Sekä alamaailma että lehdistö ovat hänen kimpussaan, ja hän koettaa päästä pois Suomesta, mutta passitta se ei onnistu. Hän saa siivoojan paikan Kansallismuseosta ja pääsee professorien Möller ja Örn suosioon. Lauri etsii Leenaa epätoivoisesti ja poikkeaa myös museossa, mutta ei kuitenkaan tunnista siivoojaksi naamioitunutta morsiantaan. Sattumusten kautta paljastuu, että Leenan äiti ei olekaan hänet kasvattanut suomalainen rappioalkoholisti, vaan korkeatasoinen ranskalainen tanssijatar. Hänen isäkseen osoittautuu professori Möller.
Laurin isoäiti on aavistellut Leenan olevan jotain muuta kuin orpo suomalaistyttö ja saa vahvistuksen arveluilleen, kun Möller ja Leena saapuvat Huurrosten residenssiin selvittämään asiat. Murheen murtama Lauri tekee samaan aikaan lähtöä hermolomalle Pariisiin. Lentokoneessa hän kokee mieluisan yllätyksen, kun hänen vierelleen istuu Leena.
Tuotanto ja julkaisu.
Elokuva syntyi, kun tuottaja Veikko Itkonen näki teatterikoululaisen Heidi Krohnin, jolle Roy teki pikavauhtia käsikirjoituksen. Parikymppiselle Heidi Krohnille nimirooli Leenana oli ensimmäinen elokuvaosa. Sen jälkeen hän oli pääroolissa muun muassa teoksissa "Tähtisilmä" ja "Silja – nuorena nukkunut". Elokuvamenestyksensä takia Krohn keskeytti Teatterikoulun, mikä osoittautui virheeksi hänen myöhemmän näyttelijänuransa kannalta.
Televisiossa "Leena" esitettiin ensi kerran elokuussa 1963. 
Arviot.
Kriitikot suhtautuivat melko nuivasti "Leenan" käsikirjoitukseen. Henkilöasetelmia pidettiin luutuneina, Jurkan henkilöohjaus sen sijaan sai kiitosta. "Elokuva-Aitan" Valma Kivitie mainitsi Krohnin puhetyylin, ilmeet ja liikkumisen luonnollisen sujuviksi. Teatterien primadonna Mia Backman sai myönteiset arviot suorituksestaan konsulinnana. Myös Paavo Jänneksen ja Arvo Lehesmaan roolitöitä pidettiin onnistuneina.
"Tv-maailma"-lehden vuoden 2014 arviossa esitetään, että ”komedia hukkuu omaan päättömyyteensä” ja saa puolitoista tähteä.