tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Tarton vanha observatorio

Tarton vanha observatorio eli Tarton yliopiston observatorio eli Tarton tähtitorni () on observatoriorakennus Virossa Tartossa. Tarton observatorio toimi siinä 1810–1964. Rakennuksessa on nykyisin museo, ja se kuuluu Tarton yliopiston museoon.
Historia.
Observatorion rakentaminen alkoi 1808, ja se valmistui 1810, mutta tarpeellisten laitteiden asentaminen vei vielä muutaman vuoden. Viimeisenä asennettiin 1824 Fraunhofer linssiteleskooppi (Dorpatin suuri teleskooppi), joka oli aikansa suurin linssiteleskooppi. Sitä on sanottu "ensimmäiseksi nykyaikaiseksi akromaattiseksi linssiteleskoopiksi".
Friedrich Georg Wilhelm von Struve työskenteli observatoriossa vuodesta 1813, ja vuonna 1820 hänestä tuli professori ja observatorion johtaja. Hän tutki kaksoistähtiä, ja hän oli ensimmäinen, joka laski tähden tarkan etäisyyden. Hän loi Struven ketjun, joka kuuluu Unescon maailmanperintöluetteloon. Tarton vanha observatorio on ketjun ensimmäinen mittauspiste. Struve avusti Pulkovon observatorion rakentamisen suunnittelussa, ja kun se avattiin 1839, hänestä tuli sen johtaja.
Uudeksi johtajaksi nimitettiin 1840 Johann Heinrich von Mädler, joka on tehnyt Kuusta ensimmäisen tarkan kartan. Hän kansantajuisti tähtitiedettä ja kirjoitti kirjan "Populäre Astronomie". Hänen jälkeensä johtajaksi tuli Thomas Clausen ja sitten Peter Carl Ludwig Schwarz.
Grigori Levitski (johtajana 1894–1907) laajensi seismologian alalle, ja Konstantin Pokrovski (johtajana 1907–1917) tutki uuden observatorion rakentamisen mahdollisuutta kaupungin ulkopuolelle.
Observatorion ensimmäinen virolainen johtaja oli Taavet Rootsmäe (johtajana 1919–1948). Se oli myös aikaa, jolloin siellä työskenteli maineikas virolainen tähtitieteilijä ja astrofyysikko Ernst Öpik. Öpik arvioi etäisyyden Andromedan galaksiin, kehitti järjestelmän, jolla lasketaan meteoriitteja ja esitti teorian aurinkokuntamme komeettojen alkuperästä (tunnetaan nykyisin hänen kunniakseen nimellä Öpikin-Oortin pilvi). Toisen maailmansodan aikaisen Viron miehityksen jälkeen Öpik pakeni ulkomaille ja jatkoi työtään Pohjois-Irlannissa Armaghin observatoriossa.
Observatorio siirrettiin 1946 Tarton yliopistolta Viron tiedeakatemian hallintaan. Tõravereen rakennettiin suurempi observatorio, joka valmistui 1964, ja sinne siirrettiin suurin osa Tarton observatorion toiminnoista. Vanhaan observatorioon jäi vain toimistotiloja. Viimeinen tieteellinen mittaus Tarton vanhassa observatoriossa tehtiin 1985.
Rakennus palautui Tarton yliopistolle 1996. Se remontoitiin 2009–2010, ja nykyisin siinä on museo.
Tarton observatorio

Tarton observatorio () on Viron suurin astronominen observatorio. Se sijaitsee Tõraveren mäellä 20 kilometriä Tartosta lounaaseen Tartumaalla Nõon kunnassa. Tarton vanha observatorio on Tarton keskustassa, ja se tunnetaan maailmalla yhteyksistään Friedrich Georg Wilhelm von Struveen ja Struven ketjuun, jonka ensimmäinen mittauspiste se on.
Historia.
Tarton observatorio on perustettu Dorpatin keisarilliseen yliopistoon (Tarton yliopisto), kun yliopisto avattiin uudelleen 1802. Observatoriorakennus valmistui 1810 Tarttoon Toomemäelle. Laitteet asensi vuonna 1814 von Struve, joka aloitti havaintojenteon. Vuonna 1824 sinne saapui yhdeksäntuumainen Fraunhoferin linssiteleskooppi, joka oli aikanaan maailman suurin akromaattinen teleskooppi. Kun G. W. von Struve ryhtyi rakentamaan kolmiomittausketjuaan vuonna 1816, sen ensimmäiseksi pisteeksi tuli observatorion ulkoporras.
Uudelleennimetty Tarton observatorio erotettiin vuonna 1946 yliopistosta ja liitettiin Viron tiedeakatemiaan. Viranomaiset ryhtyivät 1950 etsimään observatoriolle uutta paikkaa. Uudeksi paikasi määrättiin Tõraverenmäellä oleva maapala, ja rakennustyöt aloitettiin 1958. Uusi observatoriorakennus valmistui 1963, osa vanhan observatorion tähtitieteilijöistä siirtyi sinne, ja 50:n senttimetrin peiliteleskooppi otettiin käyttöön. Kun Tartossa järjestettiin vuonna 1964 kansainvälinen konferenssi, observatorio sai uuden nimen, Von Struven observatorio. Vuonna 1974 otettiin käyttöön 1,5-metrinen teleskooppi. Vuonna 1995 observatorion nimeksi palautettiin Tarton observatorio. Viimeinen suuri laitepäivitys on tehty 1998, kun asennettiin 0,6-metrinen peiliteleskooppi. Vanha observatororiorakennus on nykyisin lähinnä museokäytössä ja kuuluu julkiseen tiedekeskukseen.
Tarton observatorioon kytkeytyy muutamia merkittäviä tieteentekijöitä: von Struve, Johann Heinrich von Mädler, Thomas Clausen, Ernst Julius Öpik, Grigori Kuzmin, Jaan Einasto.
Laitteet.
Observatoriolla on kaksi pääteleskooppia. 1,5-metristä Cassegrain-teleskooppiia, joka on Pohjois-Euroopan suurin optinen teleskooppi, käytetään spektroskooppisiin havainnontekoihin. Toinen teleskooppi on 0,6-metrinen ja on tarkoitettu fotometriseen havainnointiin. Observatorion alueella on myös hieno kokoelma meteorologisia laitteita.
Kerli Kivilaan

Kerli Kivilaan (s. 15. joulukuuta 1992) on virolainen laulaja. Vuonna 2013 hänestä tuli Põhja-Tallinn-yhtyeen jäsen, kunnes ilmoitti joulukuussa 2016 eroavansa yhtyeestä. Hän opiskelee Tarton yliopistossa valtiotieteitä.  
Kivilaan opiskeli vuoteen 2008 asti Viljandin musiikkikoulussa. Hän on osallistunut tv-ohjelmiin "Laulukarusell" ja vuonna 2009 "Eesti otsib superstaari" -laulukilpailuun, jossa hän putosi ennen semifinaalivaihetta.
Hänen isosiskonsa Triinu Kivilaan on laulanut Vanilla Ninja -yhtyeessä. Myös Kerli liittyi yhtyeeseen vuonna 2022. Kivilaan seurustelee laulaja Karl-Erik Taukarin kanssa.
Zimbabwen krikettimaajoukkue

Zimbabwen krikettimaajoukkue edustaa Zimbabwea kriketin miesten maajoukkuekilpailuissa. Sitä hallinnoi "Zimbabwe Cricket".
Test matchit.
Zimbabwesta tuli yhdeksäs viisipäiväisiä test match -maaotteluita pelaava joukkue vuonna 1992. Se on pelannut kesäkuuhun 2020 mennessä kaikkiaan 110 test match -ottelua, joista se on voittanut 12, hävinnyt 70 ja "tasapeliin", eli käytännössä kesken, on jäänyt 28 ottelua. 
Zimbabwella on Bangladeshia vastaan test matcheissa seitsemän voittoa ja seitsemän tappiota. Pakistania vastaan sillä on kolme voittoa ja kymmenen tappiota, Intiaa vastaan kaksi voittoa ja seitsemän tappiota. Muita maita Zimbabwe ei ole test matcheissa voittanut: Sri Lankalle se on hävinnyt 14 kertaa, Uudelle-Seelannille 11, Etelä-Afrikalle kahdeksan, Länsi-Intian saaristolle seitsemän ja Australialle sekä Englannille kolme kertaa. 
MM-kilpailut ja muut yksipäiväiset maaottelut.
Zimbabwe pelasi ensimmäisen yhden päivän maaottelunsa (eli pelimuodon, jossa kummallakin joukkueella on tavallisesti 50 syöttövuoroa, joissa jokaisessa kuusi syöttöä) vuonna 1983. Se on pelannut yksipäiväisiä maaotteluja kesäkuuhun 2020 mennessä kaikkiaan 529. Niistä se on voittanut 138, hävinnyt 373, tasajuoksuihin on päättynyt seitsemän ja ilman ratkaisua 11 ottelua. Irlantia vastaan sillä on kuusi voittoa ja kuusi tappiota. Kaikkia muita "test match -tason" maita vastaan se on hävinnyt suurimman osan yhden päivän maaotteluistaan, samoin Alankomaita (yksi voitto, kaksi tappiota) vastaan. Huonoimmat saldot sillä on Etelä-Afrikkaa (kaksi voittoa, 38 tappiota), Australiaa (2–27) ja Pakistania (4–52) vastaan. vastaan.
Zimbabwe on yltänyt MM-kilpailuissa parhaimmillaan "Super Six" -loppusarjan viidenneksi 1999 ja kuudenneksi 2003.
Twenty20-maaottelut.
Zimbabwe pelasi ensimmäisen Twenty20-pelimuodon (eli pelin, jossa kummallakin joukkueella on 20 syöttövuoroa) maaottelunsa vuonna 2006. Se on pelannut kesäkuuhun 2020 mennessä kaikkiaan 76 maaottelua. Ratkaisuun päättyneistä otteluista se on voittanut 18 ja hävinnyt 56. Sillä on negatiivinen ottelusaldo kaikkia "Test match -tason" maita vastaan. Zimbabwe on hävinnyt kaikki Twenty20-maaottelunsa Pakistania (yksitoista), Uutta-Seelantia (kuusi), Etelä-Afrikkaa (viisi), Sri Lankaa (kolme) ja Englantia (yksi) vastaan.
Henkilökohtaiset tilastot.
Andy Flower on lyönyt Zimbabwen pelaajista eniten juoksuja sekä test match -otteluissa, kaikkiaan 4 794, että yhden päivän maaotteluissa, 6 786. Heath Streak on puolestaan "polttanut" Zimbabwen pelaajista eniten vastustajia sekä test matcheissa, 216, että yhden päivän maaotteluissa, 237.
Pyhän Laurentiuksen kirkko (Church Stretton)

Pyhän Laurentiuksen kirkko on Church Strettonissa, Shropshiressa, Yhdistyneessä kuningaskunnassa sijaitseva kirkko, jonka English Heritage on listannut Grade I -luokan suojelukohteeksi.
Laiva on peräisin 1100-luvulta, kuori ja tornin yläosa 1400-luvulta. Sakasti rakennettiin vuonna 1831.
Ympäristö.
Kirkkomaalla on 13 eri suojelukohdetta, joista jokainen on Grade II -luokassa. Poikkilaivan eteläpuolella on aurinkokello, joka on entinen risti.
Põhja-Tallinn (yhtye)

Põhja-Tallinn on virolainen pop-vaikutteita ottava hiphop-yhtye, joka koostuu Pelgulinnan asuinalueelta kotoisin olevista kolmesta hiphopparista, naislaulajasta ja muualta Tallinnasta kotoisin olevasta livebändistä.  
Historia.
Vuonna 2007 pohjoistallinnalaiset räppärit tekivät kertaluontoisen projektin merkeissä yhteisen kappaleen "Probleem". Projektin päättymisen jälkeen he tapasivat kitaristi Eric Kammisten, jonka kanssa he aloittivat kitaran lisäämisen lauluun ja jonka avulla löytyi rumpali ja basisti. Kesästä 2011 yhtye on toiminut seitsenhenkisenä. Saman vuoden toukokuussa valmistui musiikkivideo kappaleeseen "Me ei salli vaikust", jossa mukana ovat artistit Mini, Wind Disease, Chance, Fate ja Kenny. Sama kappale on Chris Kalan kirjaan "Ebaõnnestunud" perustuvan elokuvan taustamusiikkina. 
Keväällä 2013 yhtyeen naissolisti Maia Vahtramäe lähti bändistä terveydellisistä syistä. Hänen tilalleen valittiin Kerli Kivilaan. Vuoden 2014 syksyllä Põhja-Tallinn jatkoi kuusihenkisenä, kun Alvar Risto Vürst päätti jättää yhtyeen.
Põhja-Tallinn osallistui vuonna 2013 Viron euroviisukarsintaan kappaleella "Meil on aga veel", mutta sitä pidettiin liian samanlaisena kuin Johann Pachelbelin tunnetuin teos "Canon D-duurissa".
Samana vuonna heidät palkittiin vuoden yhtyeenä, vuoden debyyttialbumista ja vuoden hiphop-albumista. 
Alkuvuonna 2015 Kenneth Rüütli lähti bändistä ja pian yhyeeseen liittyivät räppärit Kaspar Raudkivi (Mini) ja Kristjan Soomre (Chance). 
Uudestaan he pyrkivät Euroviisuihin 2015 "Eiolemulolla" -nimisellä kappaleella, mutta eivät edenneet finaaliin. 
Vuoden 2016 helmikuussa Kristjan (Chance) Soomre jätti yhtyeen ja Alvar Risto Vürst palasi jälleen jäseneksi. Joulukuussa 2016 myös Kerli Kivilaan ilmoitti lopettavansa yhtyeessä.
Gojoseon

Gojoseon tai Muinais-Choseon oli muinainen korealainen kuningaskunta. Lisäys "Go" (고, 古), tarkoittaa vanhaa, erottamaan sen muista Joseon-nimisistä kuningaskunnista. Korean myyttisenä perustajana pidetään jumalkuningas Dangunia, jonka uskotaan laskeutuneen taivaasta ja perustaneen Gojoseonin 2333 eaa. Vaikka sitä pidetäänkin vain myyttinä, niin kertomuksella Dangunista on ollut merkittävä rooli Korean kansallisen identiteetin muodostumiseen.
Historiallinen Gojoseonin valtakunta mainittiin ensimmäisen kerran kiinalaisessa historiankirjoituksessa 700-luvun alussa eaa. Alkuvaiheessa Gojoseonin pääkaupunki sijaitsi Liaoningissa, kunnes noin 400 eaa. Se siirrettiin Pjongjangiin.
Vuonna 108 eaa. Han-dynastian Kiina tunkeutui maahan ja valtasi Gojoseonin. Kiina perusti sinne neljä sotilasläänitystä hallinnoimaan Gojoseonin aluetta. Alueen valloitti myöhemmin Goguryeo vuonna 313 eaa.
Perustaminen.
Dangun-myytti.
Dangun on korealaisen mytologian mukaan Korean valtion legendaarinen perustaja. Vaikka on olemassa erilaisia versioita ja suullisia kertomuksia siitä miten Korea syntyi, suosituin versio myytistä on peräisin Samgungnyusasta, joka on 1300-luvun kokoelma legendoja ja tarinoita. Legendan mukaan Taivaan herralla, Hwaninilla oli poika Hwanung, joka laskeutui Baekdu-vuorelta ja perusti Shinsin kaupungin. Karhu ja tiikeri tulivat Hwanungin luokse ja kertoivat haluavansa tulla ihmisiksi. Hwanung sanoi heille, että jos he menisivät luolaan ja asuisivat siellä sata päivää, syöden ainoastaan pujoa ja valkosipulia, hän muuttaisi heidät ihmisiksi. Kuitenkin, noin puolessa välissä tiikeri luovutti ja juoksi ulos luolasta. Kun taas karhun onnistui hillitä itsensä ja siitä tuli kaunis nainen nimeltä Ungnyeo (웅녀, 熊 女). Myöhemmin Hwanung nai Ungnyeon, ja tämä synnytti Dangunin.
Vaikka Dangunin tarinaa pidetään myyttinä, uskotaan sen olevan synteesissä useiden historiallisten tapahtumien kanssa, jotka liittyvät Gojoseonin perustamiseen.
Bangladeshin krikettimaajoukkue

Bangladeshin krikettimaajoukkue edustaa Bangladeshia kriketin miesten maajoukkuekilpailuissa. Sitä hallinnoi "Bangladesh Cricket Board".
Test matchit.
Bangladeshista tuli kymmenes viisipäiväisiä test match -maaotteluita pelaava joukkue vuonna 2000. Se on pelannut kesäkuuhun 2020 mennessä kaikkiaan 119 test match -ottelua, joista se on voittanut 14, hävinnyt 89 ja "tasapeliin", eli käytännössä kesken, on jäänyt 16 ottelua. Bangladeshilla on Zimbabwea vastaan seitsemän voittoa ja seitsemän tappiota, Länsi-Intian saaristoa vastaan neljä voittoa, kymmenen tappiota, Australiaa vastaan yksi voitto, viis tappiota, Englantia vastaan yksi voitto ja yhdeksän tappiota sekä Sri Lankaa vastaan yksi voitto ja 16 tappiota. Se on hävinnyt kaikki ratkaisuun saakka pelatut test matchit Uutta-Seelantia (12), Pakistania (kymmenen), Etelä-Afrikkaa (kymmenen), Intiaa (yhdeksän) ja Afganistania (yksi) vastaan.
Yhden päivän maaottelut.
Bangladesh pelasi ensimmäisen yhden päivän maaottelunsa (eli pelimuodon, jossa kummallakin joukkueella on tavallisesti 50 syöttövuoroa, joissa jokaisessa kuusi syöttöä) vuonna 1986. Se on pelannut yksipäiväisiä maaotteluja kesäkuuhun 2020 mennessä kaikkiaan 376. Niistä se on voittanut 128, hävinnyt 241 ja ilman ratkaisua on päättynyt seitsemän ottelua. Sillä on "test match -tason" maista positiivinen ottelusaldo Irlantia (7 voittoa, 2 tappiota), Zimbabwea (47–28) vastaan ja Afganistania (5–3) vastaan. Huonoin tilasto Bangladeshilla on Australiaa (yksi voitto ja 19 tappiota), Pakistania (5–32), Intiaa (5–30) ja Sri Lankaa (7–39) vastaan.
Bangladesh on selviytynyt MM-kilpailuissa parhaimmillaan puolivälieriin 2015.
Twenty20-maaottelut.
Bangladesh pelasi ensimmäisen Twenty20-pelimuodon (eli pelin, jossa kummallakin joukkueella on 20 syöttövuoroa) maaottelunsa vuonna 2006. Se on pelannut kesäkuuhun 2020 mennessä kaikkiaan 96 maaottelua. Ratkaisuun päättyneistä otteluista se on voittanut 32 ja hävinnyt 62. "Test match -tason" maista sillä on positiivinen tilasto Irlantia (kolme voittoa ja yksi tappio) sekä Zimbabwea (yhdeksän voittoa ja neljä tappiota) vastaan. Länsi-Intian saaristoa vastaan sillä on viisi voittoa ja kuusi tappiota. Se on hävinnyt kaikki seitsemän otteluaan Uutta-Seelantia, kuusi peliään Etelä-Afrikkaa sekä neljä otteluaan Australiaa vastaan.
Henkilökohtaiset tilastot.
Musfiqur Rahim on lyönyt Bangladeshin pelaajista eniten juoksuja test match -otteluissa, kaikkiaan 4 413, ja Tamim Iqbal yhden päivän maaotteluissa, 7 202. Shakib Al Hasan on puolestaan "polttanut" Bangladeshin pelaajista eniten vastustajia test matcheissa, 210 ja Mashrafe Mortaza yhden päivän maaotteluissa, 269.
Mack Horton

Mackenzie "Mack" Horton (s. 1996 Malvern, Australia) on australialainen vapaauintiin keskittyvä kilpauimari, joka on voittanut olympiakultaa ja maailmanmestaruusmitaleja. Hän on pituudeltaan 190 cm ja painaa 88 kg. 
Ura.
Mack Horton saavutti vuoden 2013 nuorten uinnin MM-kisoissa Dubaissa, Yhdistyneissä arabiemiirikunnissa, viisi kultaa ja yhtä monta nuorten maailmanennätystä.
Hän voitti ensimmäisen maailmanmestaruuskilpailumitalinsa vuonna 2015 Kazanissa, Venäjällä järjestetyissä uinnin maailmanmestaruuskilpailuissa uituaan pronssille 800 metrin vapaauinnissa.
Vuotta myöhemmin Rio de Janeiron kesäolympialaisissa hän voitti olympiakultaa 400 metrin vapaauinnissa ajalla 3.41,55. Hän kilpaili myös 1 500 metrin vapaauinnissa, jossa oli viides, ja 4x200 metrin vapaauintiviestissä, jossa Australia sijoittui neljänneksi.
Horton saavutti Budapestin MM-kilpailuissa 2017 hopeaa 400 metrin ja pronssia 1 500 metrin vapaauinnissa. Gwangjun MM-kilpailuissa 2019 hän saavutti kultaa 4 × 200 metrin vapaauintiviestissä ja hopeaa 400 metrin vapaauinnissa.
Vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa Horton oli mukana Australian 4 × 200 metrin vapaauintiviestijoukkueessa, joka voitti pronssia. Hän tosin ui vain lajin alkuerissä. Budapestin MM-kilpailuissa 2022 hän saavutti hopeaa 4 × 200 metrin vapaauintiviestissä. Saman vuoden Melbournen lyhyen radan MM-kilpailuissa hän sai hopeaa 4 × 200 metrin vapaauintiviestissä.
Horton on saavuttanut mitaleja myös Kansainyhteisön kisoissa ja Tyynenmeren-mestaruuskilpailuissa.
Falémé

Falémé on Senegalin sivujoki Guineassa, Malissa ja Senegalissa. Sen pituus on 625 kilometriä ja valuma-alueen laajuus 29 000 neliökilometriä.
Falémé on Senegalin tärkein sivujoki. Se saa alkunsa Touguén kaupungin koillispuolelta Fouta Djallonin ylängön pohjoisosasta. Joki virtaa mutkitellen kohti pohjoista, jossa se muodostaa osan Malin ja Senegalin välisestä rajasta. Se laskee Senegaliin Bakelin kaupungin luona.
Joen keskimääräinen virtaus Kidiran mittauspaikalla on 170 kuutiometriä sekunnissa. Virtaus on suurimmillaan heinäkuusta lokakuuhun. Tammikuusta kesäkuuhun joki on eräinä vuosina kokonaan kuiva.
Falémé on historiallisen Bamboukin kulta-alueen pääväylä. Nykyään kultaa louhitaan teollisesti joen rannalla Loulossa ja Tabakotossa. Suunnitteilla on myös suuren rautakaivoksen perustaminen.
Bambouk

Bambouk (myös "Bambougou") on historiallinen alue Falémé- ja Bafing-jokien välillä läntisessä Malissa. Nykyään suurin osa siitä kuuluu Kayesin alueen Kéniéban piiriin.
Bambouk oli muinaisen Ghanan ja myöhemmin Malin vasallivaltio, mutta sen poliittinen merkitys oli vähäinen. Keskiaikaiset arabit kutsuivat sitä ja eräitä muita kullantuotantoalueita yhteisnimityksellä Wangara. Portugalilaiset saapuivat ”kullan maana” tunnettuun Bamboukiin vuonna 1550, mutta he kuolivat pian sairauksiin tai joutuivat toistensa ja paikallisten asukkaiden tappamiksi. Ranskalaiset tunkeutuivat Bamboukiin 1700-luvulta lähtien. Vuonna 1714 he rakensivat Faléméjoelle Saint Pierren linnoituksen. Kullan tuotanto osoittautui kuitenkin vähäiseksi, ja 1700–1800-luvuilla ranskalaiset hylkäsivät kauppapaikkansa.
Vuonna 1940 Bambouk tuotti 320 kiloa kultaa. Nykyään alueella on rautakaivoksia.
Yhdistyneen kuningaskunnan parlamenttivaalit 1951

Yhdistyneen kuningaskunnan parlamenttivaalit 1951 järjestettiin 25. lokakuuta 1951. Vaaleissa valittiin parlamentin alahuoneen 625 jäsentä. Vaalien noin 35 miljoonasta äänioikeutetusta kävi äänestämässä 82,6 prosenttia.
Tausta.
Vaalit järjestettiin vain 20 kuukautta edellisten parlamenttivaalien jälkeen, koska vallassa olleen Työväenpuolueen eli Labourin parlamenttienemmistö oli niin kapea, että kuningas Yrjö VI pelkäsi hallituksen kaatuvan hänen ollessaan valtiovierailulla. Vaalit käytiin keskellä Korean sotaa ja kylmää sotaa, ja siksi Labour ja konservatiivipuolue kiistelivät vaalikampanjan aikana siitä, kumpi niistä pystyisi turvaamaan paremmin rauhan säilymisen. Labour vetosi vaalikampanjassaan kuuden vuoden valtakautensa aikaisiin onnistumisiin, kuten täystyöllisyyteen ja rauhan säilymiseen. Konservatiivit taas lupasivat ratkaista Britanniaa vaivanneen asuntopulan ja inflaation. Konservatiivit hyötyivät siitä, että heillä oli enemmän nuoria parlamenttiedustajia kuin Labourilla, jonka monet merkittävät poliitikot olivat kuolleet vaalikauden aikana. Lisäksi Labour kärsi sisäisistä poliittisista erimielisyyksistä.
Tulokset.
Labour sai vaaleissa suurimman äänisaaliin: 13,95 miljoonaa ääntä eli 48,8 prosenttia annetuista äänistä. Konservatiivipuolue sai yhdessä liittolaistensa kanssa 13,72 miljoonaa ääntä eli 48,0 prosentin kannatuksen. Britanniassa käytettävän enemmistövaalitavan vuoksi konservatiivit saivat kuitenkin alahuoneeseen enemmistön 321 edustajanpaikan turvin, kun taas Labour sai vain 295 edustajanpaikkaa. Clement Daviesin johtama liberaalipuolue sai 0,73 miljoonaa ääntä eli 2,6 prosentin kannatuksen ja 6 edustajainpaikkaa.
Vaalituloksen seurauksena Labourin johtaja Clement Attlee joutui luovuttamaan pääministerin viran konservatiivien johtajalle Winston Churchillille, joka palasi valtaan yli kuuden vuoden tauon jälkeen. Ennen seuraavia vaaleja Churchill vetäytyi syrjään maan ja puolueensa johdosta, ja hänen seuraajakseen valittiin vuonna 1955 Anthony Eden.
Mamari Kulibali

Biton Mamari Kulibali (myös "Biton Mamary Coulibaly", k. 1755) oli Segun bambaravaltakunnan hallitsija eli "fama" vuodesta 1712 lähtien.
1600-luvulla Segu oli Djennéä hallinneiden soninkejen alainen. Perinteistä uskontoa harjoittaneisiin bambaroihin kuuluneesta Kulibalista tuli nuorten miesten "ton"-yhteenliittymän johtaja, ja hän käytti asemaansa hyväkseen Segun bambaravaltion lujittamiseksi. Kulibaly ajoi kilpailevan Massassi-suvun Kaartaan sekä valloitti Macinan, Djennén, Timbuktun ja Bamakon. Hänen valtakuntansa talous perustui maatalouteen ja orjakauppaan. Kulibalin seuraajia olivat hänen poikansa Cekoro (Dikoro, 1755–1757) ja Bakari (1757), joiden jälkeen hallitsijoiksi valittiin "ton"-järjestön jäseniä.
Utu (yhtye)

 Utu on seitsemänhenkinen tamperelaisyhtye, joka on perustettu vuonna 2007. Musiikillisesti Utu on sekoitus vaihtoehtorockia, progea, trip hopia, kantria, eri maiden kansanmusiikkeja, klassista, taidepoppia ja alkuvoimaista lyriikkaa. Sävellyksistä ja sanoituksista vastaa yhtyeen keulakuva Petra Poutanen.
Houkanjärvi

Houkanjärvi on Pirkanmaalla Kangasalla sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Vanajaveden–Pyhäjärven alueen Pyhäjärven alueeseen. Houkanjärvi on osa Vihiojan valuma-aluetta.
Maantietoa.
Järvi on 450 metriä pitkä, 150 metriä leveä ja sen pinta-ala on 3,6 hehtaaria. Siihen on kaivettu kolme suo-ojaa, joista länsipuolella olevat tuovat soiden kuivatusvesiä ja itäpäähän kaivettu toimii laskuojana. Laskuoja on osa Houkansuon ja Koivistonsuon suo-ojia, jotka jatkavat Houkanojana eteenpäin Kaukajärvelle ja siitä eteenpäin Vihiojana Viialan ja Koivistonkylän läpi Pyhäjärveen. Houkanjärvi sijaitsee erämaassa 600 metriä länteen Tampereen, Lempäälän ja Kangasalan yhteisestä rajapyykistä. Sen eteläpuolella kohoaa kallioinen Houkanvuori. Järven rantaviivan pituus on 1,0 kilometriä. Järven luoteispäässä järven ohittaa korkeajännitelinja ja luoteeseen jatkava kävelypolku. Järvi on autio, mutta läheisen metsäutotien pohjoispuolella sijaitsee kolme vapaa-ajan asuntoa.
Historiaa.
Järven laskuoja on kaivettu koneellisesti auki ja se näkyy vuoden 1953 peruskartassa. Suo-ojia täydennettiin ennen vuoden 1991 kartan painamista, mutta korkeajännitelinjaa taikka vapaa-ajan asuntoja ei tuolloin vielä ollut olemassa.
Malin frangi

Malin frangi () oli Malin rahayksikkö vuosina 1962–1984. Se jakautui sataan centimeen.
Historia.
Mali vetäytyi vuonna 1962 CFA-frangia käyttäneestä Afrikan rahayhteisöstä ja otti käyttöön oman valuuttansa. Muutos aiheutti Bamakossa yksityiskauppiaiden mellakan, jonka vuoksi poliitikot Fily Dabo Sissoko ja Hamadoun Dicko sekä kauppias Kassoum Touré tuomittiin elinkautiseen vankeuteen. Lisäksi 77 henkilöä sai pakkotyörangaistuksia.
Vuonna 1967 Mali oli ajautunut vakaviin talousvaikeuksiin ja etsi Ranskan tukea rahajärjestelmälleen. Ranskan takaama Malin frangi devalvoitiin 50 prosentilla ja siitä tuli vaihdettava valuutta. Kaksi Malin frangia vastasi yhtä CFA-frangia ja sata yhtä Ranskan frangia. 1970-luvun lopulta lähtien Mali yritti liittyä Länsi-Afrikan rahaliittoon UMOA:an, mutta Ylä-Volta esti sen aikeet veto-oikeudellaan vuosien 1974–1975 rajasodan takia. Vuonna 1984 Mali hyväksyttiin UMOA:n jäseneksi ja CFA-frangi korvasi Malin frangin.
Setelit ja kolikot.
Malin tasavallan pankin vuosina 1962 ja 1967 julkaisemat setelisarjat käsittävät 50, 100, 500, 1 000 ja 5 000 frangin setelit. Ne on päivätty maan itsenäistymispäivälle vuonna 1960 ja varustettu presidentti Modibo Keïtan kuvalla. Malin keskuspankin vuodesta 1970 lähtien julkaisema päiväämätön sarja käsittää 100, 500, 1 000, 5 000 ja 10 000 frangin setelit, joissa on kuvattu erilaisia paikallisia aiheita.
Vuodelle 1961 päivättyjen 5, 10 ja 25 frangin kolikoiden kuva-aiheita ovat virtahepo, hevonen ja leijona. Presidentti Keïtan kuvalla on varustettu itsenäistymispäivälle päivätyt 10, 25 ja 50 sekä vuonna 1967 julkaistut 10, 25, 50 ja 100 frangin kolikot. Vuosina 1975–1977 julkaistiin 10, 25, 50 ja 100 frangin kolikot, joiden kuva-aiheita ovat riisi, hirssi ja maissi.
Peugeot 4008

Peugeot 4008 on Peugeot’n vuosina 2012–2017 valmistama crossover-tyyppinen henkilöautomalli. Peugeot 4008 kehitettiin edeltäjänsä 4007:n tavoin PSA:n ja Mitsubishin välisessä yhteistyössä, ja sen sisarmallit ovat Citroën C4 Aircross ja Mitsubishi ASX. Mallia ei tuotu C4 Aircrossista poiketen Suomeen.
Peugeot 4008 esiteltiin Geneven autonäyttelyssä keväällä 2012. Bensiinimoottoreiksi olivat valittavissa 1,6- (115 hv) sekä 2,0-litraiset (150 hv) ja dieselvaihtoehdot puolestaan olivat 1,6- (110 hv) ja 1,8-litraiset (150 hv). Dieselmallit olivat saatavana nelivetoisina, ja 2,0-litraisen bensiinimoottorin yhteyteen sai portaattoman CVT-automaattivaihteiston.
Carbonemys

Carbonemys cofrinii oli sukupuuttoon kuollut kilpikonnalaji. Se tunnetaan paleoseenin Cerrejón muodostumasta Kolumbiasta, 60 miljoonaa vuotta sitten, noin viisi miljoonaa vuotta liitukauden joukkosukupuuton jälkeen.
Vuonna 2005 Pohjois-Carolinan osavaltionyliopiston jatko-opiskelija nimeltä Edwin Cadena löysiholotyypin kolumbialaisesta hiilikaivoksesta. Se oli noin 1,75 metriä pitkä kuori, joten se oli yksi suurimmista koskaan eläneistä kilpikonnista.
"Carbonemyksen" leuat olivat massiiviset ja olisivat voineet olla tarpeeksi vahvat krokotiilin syömiseen. Tämä kilpikonna eli rinnakkain jättiläiskäärme "Titanoboan" kanssa.
Heckler &amp; Koch Mark 23

Heckler &amp; Koch Mark 23 on saksalaisen asevalmistajan Heckler &amp; Kochin valmistama itselataava puoliautomaattipistooli. Mk23 on suunniteltu haastavaan ympäristöön, vedenpitäväksi ja ruostumattomaksi. Siinä käytetään monikulmaista ulkopiipun muotoa, joka parantaa hallittavuutta ja kestävyyttä. Aseessa on varmistin sekä oikea- että vasenkätiselle. Lisäksi lippaanvapautin on kummallakin puolella asetta. Pistooliin voi asentaa lasermaalinosoittimen (LAM) ja äänenvaimentimen (suppressor) ja muutamia muita ominaisuuksia.
Aleksandr Trepov

Aleksandr Fjodorovitš Trepov (; 30. syyskuuta 1862 Kiova, Venäjän keisarikunta – 10. marraskuuta 1928 Nizza, Ranska) oli venäläinen poliitikko, joka toimi Venäjän keisarikunnan toiseksi viimeisenä pääministerinä marraskuusta 1916 tammikuuhun 1917.
Aleksandr Trepovin isä oli Pietarin kaupunginpäällikkönä ("gradonatšalnik") toiminut Fjodor Trepov ja veli vuoden 1905 vallankumouksen aikana Pietarin kenraalikuvernöörinä toiminut kenraali Dmitri Trepov. Perhe oli aatelisia suurmaanomistajia. Käytään Pietarin paašikoulun Trepov liittyi vuonna 1880 vänrikkinä keisarilliseen kaartiin. Hän kuitenkin erosi armeijasta vuonna 1889 ja siirtyi virkamieheksi Venäjän sisäministeriöön. Vuosina 1892–1896 hän oli Pereslavin kihlakunnan aatelismarsalkka ja sen jälkeen virkamies valtakunnankansliassa. Trepov nimitettiin 1899 valtakunnanneuvoston sihteerin apulaiseksi, 1906 senaattoriksi ja 1914 valtakunnanneuvoston jäseneksi. Hän toimi marraskuusta 1915 alkaen liikenneministerinä Ivan Goremykinin ja Boris Stürmerin hallituksissa. Trepov kiirehti muun muassa Muurmannin radan rakennustöitä.
Trepov nimitettiin Venäjän pääministeriksi Stürmerin seuraajana 23. (10.) marraskuuta 1916. Hän yritti huonolla menestyksellä palauttaa luottamuksen hallituksen ja valtakunnanduuman välille. Hän ajautui kiistoihin munkki Grigori Rasputinin ja oman hallituksensa sisäministerin Aleksandr Protopopovin kanssa. Lopulta keisari Nikolai II myönsi Trepoville eron 9. tammikuuta 1917 .
Lokakuun vallankumouksen jälkeen Trepov pakeni Suomeen. Suomen tiedotusvälineiden mukaan hän tuli maahan 24. syyskuuta 1918 uimalla Siestarjoen yli yhdessä entisen sotaministerin Vladimir Suhomlinovin kanssa. Trepov johti syksystä 1918 tammikuuhun 1919 Helsingissä toiminutta ”erikoista komiteaa venäläisten asioita varten Suomessa”, joka pyrki toimimaan valkoisten emigranttien virallisena Suomen-edustustona. Trepov asettui myöhemmin Ranskaan, jossa hän oli yksi venäläisten monarkistien huomattavimpia johtajia.
Telinevoimistelun Euroopan-mestaruuskilpailut 1957 (miehet)

Vuoden 1957 telinevoimistelun Euroopan-mestaruuskilpailut, jotka olivat järjestyksessään toiset, järjestettiin miesten osalta Pariisissa Ranskassa 10.-11. huhtikuuta 1957. Kyseessä oli henkilökohtainen kilpailu eli yhteispisteet ja telinekohtaiset kilpailut. Osanottajia oli 35, jotka tulivat 20 maasta . Maata kohti osanottajia sai olla kaksi. Suomesta kisoihin osallistui yksi osanottaja, Olavi Leimuvirta, jonka sijoitus yhteispisteissä oli 12.
Naisille vastaavat kilpailut järjestettiin ensimmäisen kerran ja kisapiakkana oli Romanian Bukarest.
MD Helicopters MD 500

MD Helicopters MD 500 on MD Helicoptersin valmistama helikopterisarja, jonka oikeudet se on ostanut McDonnell Douglas Helicopters -divisioonalta Boeingilta helmikuussa 1999. MD 500 on peräisin Hughes Helicoptersin kehittämästä mallista Hughes 500.
Hughes 500 (tai "Model 500") on saanut alkunsa siviiliversiona Hughes OH-6 Cayuse -mallista.
Käyttäjät.
Mallin helikoptereita käyttävät eri tehtävissä ainakin Kanada, Chile, Kolumbia, Ecuador, Suomi, Unkari, Korean Demokraattinen tasavalta, Italia ja USA.
Tietoja.
500-sarjan ominaisuuksista akseliturbiini- moottori on asennettu 45 asteen kulmassa takaosaa kohti. 
Moottorin pakokaasun portti sijaitsee lopussa ohjaamon alla.
Citroën C4 Aircross

Citroën C4 Aircross on Citroënin valmistama crossover-tyyppinen henkilöautomalli. Sen ensimmäistä sukupolvea myytiin vuosina 2012–2017 Euroopan markkinoilla. Vuosina 2018–2020 valmistettua toisen sukupolven mallia myytiin ainoastaan Kiinassa.
Citroën C4 Aircross I (2012–2017).
Ensimmäisen sukupolven malli esiteltiin Geneven autonäyttelyssä keväällä 2012. Nimestään huolimatta C4 Aircross ei perustu Citroën C4 -malliin, sillä auto kehitettiin edeltäjänsä C-Crosserin tavoin PSA-konsernin ja Mitsubishin välisessä yhteistyössä, ja sen sisarmallit ovat Peugeot 4008 ja Mitsubishi ASX. Mallia tuotiin Peugeot 4008:sta poiketen myös Suomeen.
C4 Aircrossin moottorivalikoimassa olivat Suomessa 1,6-litrainen (117 hv) bensiinimoottori sekä 1,6- (114 hv) ja 1,8-litraiset (150 hv) dieselmoottorit. Dieselmallit olivat kuusivaihteisia ja saatavana nelivetoisina. Joillain markkinoilla oli tarjolla myös 2,0-litrainen (150 hv) bensiinimoottori portaattomalla CVT-automaattivaihteistolla. 
Citroën C4 Aircross II (2018–2020).
Kiinassa valmistettava ja myytävä toisen sukupolven C4 Aircross esiteltiin Pekingin autonäyttelyssä keväällä 2018. Se on 12 senttimetriä pidempi versio Euroopassa myytävästä C3 Aircross -mallista.
Mercedes-AMG GT

Mercedes-AMG GT (C190) on kaksiovinen urheiluautomalli, jonka on kehittänyt Mercedes-AMG. Malli paljastettiin 9. syyskuuta 2014, ja virallisesti se esiteltiin saman vuoden lokakuussa Pariisin autonäyttelyssä. Mercedes-Benz SLS AMG:n jälkeen kyseessä on toinen kokonaan Mercedes-AMG:n suunnittelema auto. Autosta valmistetaan kahden eri suorituskyvyn versiota. Auto tuli myyntiin maaliskuussa 2015 ja GT3-mallit julkaistiin vuonna 2016.
Auton kaikki versiot koottiin aluksi Mercedes-Benzin tehtaalla Saksan Sindelfingenissä. Heinäkuussa 2022 tiedotettiin, että Valmet Automotive alkaa valmistaa Mercedes-AMG GT:tä Uudessakaupungissa loppuvuonna 2023. Suomessa valmistetaan auton nelioviset mallit, joita on saatavilla sekä polttomoottori- että hybridikäyttöisenä.
Pariisin autonäyttelyssä syyskuussa 2016 esiteltiin kangaskattoinen avomalli Roadster. 
Mercedes-Benz julkisti 28. lokakuuta 2021 uuden Mercedes-AMG R232 SL-sarjan Roadster-version suoraksi seuraajaksi.
Elossa 24h

Elossa 24h on tammikuussa 2017 alkanut suomalainen dokumentaarinen tositelevisiosarja. Ohjelmassa seurataan yhtä vuorokautta sairaaloissa ja terveydenhuollon yksiköissä eri puolilla Suomea. Ohjelma perustuu brittiläiseen ohjelmaformaattiin "Keeping The Nation Alive".
Ohjelmassa potilastarinoita kerrotaan niin potilaiden, heidän läheistensä kuin sairaalahenkilökunnankin näkökulmasta. Ohjelmaa on esitetty seitsemän tuotantokautta, ja se on palkittu kolmesti Kultainen Venla -palkinnolla.
1. tuotantokausi.
Ensimmäinen tuotantokausi kuvattiin 21. syyskuuta 2016 kahdeksalla eri paikkakunnalla. Kuvauksia tehtiin sairaaloissa, terveyskeskuksissa, päivystyksissä, ambulansseissa, hälytysajoissa ja helikoptereissa Helsingissä, Tampereella, Turussa, Oulussa, Kuopiossa, Rovaniemellä, Hämeenlinnassa ja Nilsiässä.
Ensimmäinen tuotantokausi sisältää seitsemän jaksoa, ja ne esitettiin 1. tammikuuta 2017 alkaen. Ohjelman jaksoja niiden ensilähetyksinä seurasi keskimäärin 648 000 ihmistä.
2. tuotantokausi.
Toinen tuotantokausi kuvattiin 20. syyskuuta 2017. Kausi sisältää seitsemän jaksoa, jotka esitettiin 7. tammikuuta 2018 alkaen Yle TV1:llä ja Yle Areenassa.
3. tuotantokausi.
Kolmas tuotantokausi kuvattiin 3. lokakuuta 2018. Kahdeksan jaksoa esitettiin Yle TV1:llä ja Yle Areenassa 6. tammikuuta 2019 alkaen.
4. tuotantokausi.
Neljännen kauden jaksot kuvattiin lähes kokonaan keskiviikkona 2. lokakuuta 2019 eri puolilla Suomea. Jaksot esitettiin Yle TV1:ssä ja Yle Areenassa yhden viikon aikana 12. tammikuuta 2020 alkaen. Kuvauksia tehtiin noin kymmenessä suomalaisessa kaupungissa, ja mukana olivat kaikki Suomen yliopistosairaalat. Kaikkiaan ohjelmaa oli toteuttamassa yhden päivän aikana noin sata tv-alan ammattilaista. Tuotantokausi sisältää kahdeksan jaksoa. Kausi alkoi ensihoitoon keskittyvällä erikoisjaksolla, jossa seurattiin akuuttilääkärin, helikopterilääkärin sekä ensihoitajan työtä.
5. tuotantokausi.
Viidennen kauden kaikki jaksot kuvattiin 18.11.2020. Koko kausi julkaistiin Yle Areenassa 28.3.2021 ja ne esitettiin televisiossa yhden viikon aikana 28.3.2021 - 4.4.2021. Kaudella käsiteltiin koronapandemiaa.
Citroën C-Elysée

Citroën C-Elysée on Citroënin vuodesta 2012 lähtien valmistama keskiluokan sedan. Malli esiteltiin Pariisin autonäyttelyssä syksyllä 2012, ja se on suunnattu erityisesti kehittyville markkina-alueille, kuten esimerkiksi Itä-Eurooppaan ja Pohjois-Afrikkaan. Citroën C-Elyséen lähes identtinen sisarmalli on Peugeot 301. Kiinan markkinoilla C-Elysée korvasi aiemman Elysée-mallin, joka perustui Citroën ZX:ään.
Vuoden 2014 Euro NCAP -kolaritestistä C-Elysée sai tulokseksi kolme tähteä viidestä.
Vuonna 2016 Citroën C-Elyséen ulkoista ilmettä muutettiin uudempia Citroën-malleja vastaavaksi. Ohjaamossa kojelauta uusittiin.
Puhemiehet

Puhemiehet. Muotokuvia eduskunnan kokoelmista on Liisa Lindgrenin toimittama tieto- ja taidekirja eduskunnan puhemiesten muotokuvista.
Teoksen julkaiseminen.
Teos julkaistiin Suomen eduskunnan 100-vuotisjuhlan yhteydessä kesällä 2007 Suomen kansallismuseossa pidetyn näyttelyn pohjalta, jossa oli esillä puhemiesten muotokuvia eduskunnan taidekokoelmasta. Näyttelyssä oli esillä ja teoksessa esitellään yhteensä kolmekymmentäkolme Suomen suuriruhtinaskunnan säätyvaltiopäivien ja yksikamarisen eduskunnan puhemiehen muotokuvaa Jacob Tengströmistä Riitta Uosukaiseen. Teoksen toimittanut Liisa Lindgren eduskunnasta kuului näyttelytoimikuntaan Suomen kansallismuseon Liisa Erä-Eskon ja Tomi Nikanderin sekä eduskunnan Inka Laineen kanssa. Teoksen valokuvat on ottanut Pentti Nisonen, graafinen suunnittelu on Marjaana Kinnermän. Teoksessa on värikuvitus.
Sisältö.
Ennen Liisa Lindgrenin esipuhetta "Puhemiesten muotokuvat ja puhuttelun taito" on lainaus Suomen perustuslain 42 §:n "Puhemiehen tehtävät täysistunnossa" alusta: "Puhemies kutsuu koolle täysistunnot, esittelee niissä asiat ja johtaa keskusteluja sekä valvoo, että asioita täysistunnossa käsiteltäessä noudatetaan perustuslakia." Esipuheen jälkeen on Timo Turjan lyhyt esitys "Eduskunnan puhemies".
33 puhemiehen muotokuvat esitellään kukin yhdellä aukeamalla niin, että varsinaisen taideteoksen lisäksi esitetään sen kohteena oleva henkilö ja tarkastellaan lyhyesti hänen toimintaansa, samoin kuin kuvataan taiteilija, tarkastellaan taideteoksen syntyhistoriaa ja luonnehditaan teosta. Muotokuvat ja niiden tekijät ovat seuraavat: 
Muotokuvien esittelyn jälkeen teoksessa on vielä lähde- ja kirjallisuusluettelo, sisällysluettelo ja kirjan painatustiedot, samoin kuin sen perustana olleen näyttelyn lyhyet tiedot.
Istanbulin isku 2017

Istanbulin yökerhoammuskelu 2017 tapahtui Turkissa Istanbulin Beşiktaşin alueella Reina-yökerhossa 1. tammikuuta 2017. Terrori-iskussa kuoli 39 ihmistä ja haavoittui 69. Terroristijärjestö Isis ilmoittautui iskun tekijäksi.
16. tammikuuta 2017 uzbekistanilainen ampuja, 34-vuotias Abdulgadir Masharipov, taistelijanimeltään Ebu Muhammed Horasani, pidätettiin Esenyurtin kaupunginosassa Istanbulissa ja hän on tunnustanut tekonsa. Hän toimi Isisin nimissä ja oli saanut terroristikoulutusta Afganistanissa. Hänen piilopaikkansa kotietsinnässä löytyi 185 000 €:n arvosta eri maiden valuuttoja. Hänen lisäkseen on pidätetty yksi irakilainen mies ja kolme naista, jotka ovat kotoisin Egyptistä ja kahdesta muusta Afrikan maasta.
Axel Kyander

Axel Kyander, (14. toukokuuta 1838 Mäntyharju – 12. huhtikuuta 1920 Mäntyharju) oli suomalainen kauppias, maanviljelijä, moninkertainen valtiopäivämies, kunnallisneuvos, kuntakokouksen puheenjohtaja ja ritari venäläisessä Pyhän Stanislauksen ritarikunnassa.
Kyanderin vanhemmat olivat maanviljelijä ja varanimismies Johan Henrik Kyander (1805–1850) ja Helena Hokkanen (–1891). Kyander kasvoi Pekkalan maatilalla Mäntyharjulla. Hän avioitui vuonna 1865 Hilma Charlotta von Pfalerin (1837–1894) kanssa, joka oli Heinäveden nimismies Fredrik von Pfalerin ja Anna Maria Hjelmmanin tytär. Kyander piti maaseutukauppaa Mäntyharjulla vuodesta 1860 ja toimi kauppiaana Mikkelissä 1880-luvulta alkaen. Hän oli kunnallisneuvos ja kuntakokouksen puheenjohtaja Mäntyharjulla useisiin otteisiin. Hän osallistui Mäntyharjun tuomiokunnan edustajana  talonpoikaissäädyssä valtiopäiville 1872, 1882, 1885, 1888, 1891 ja 1897. Vuonna 1893 Akseli Kyander lyötiin Pyhän Stanislauksen ritarikunnan 3. luokan ritariksi. Kyander omisti Ryönän hovin Mäntyharjulla 1888–1899.
Boffa

Boffa on kaupunki ja prefektuurin hallintokeskus Guinean länsiosassa Atlantin valtameren rannikolla. Aluehallinnollisesti se sijaitsee Bokén alueen Boffan prefektuurissa. Kaupungin väkiluku oli 27 130 (vuonna 2014), kun koko Boffan prefektuurissa asui 212 583 ihmistä. Seutua asuttavat erityisesti bagat ja susut.
Kaupunki sijaitsee linnuntietä noin 83 kilometriä Guinean pääkaupunki Conakrystä luoteeseen, Fatalajoen suualueella Pongon estuaarin luoteisrannalla. Siellä on kalastussatama. Boffa on markkinapaikka kalalle, riisille, banaanille, palmuöljylle ja siemenille. Kaupungin telakka sijaitsee 16 kilometriä ylävirtaan ja voi nousuveden aikaan ottaa vastaan enintään syväykseltään 5 metrin aluksia. Kaupungin satamatoimintojen merkitys on kuitenkin vähentynyt rannikon siirtyvien hiekkasärkkien ja mangrovesoiden sekä pääkaupunki Conakryn sataman kehittymisen johdosta.
Paikkakunta oli aikoinaan orjien keräilyasema ja 1860-luvulla siitä tuli Ranskan kauppapaikka, ja tärkeä luonnonkumin viejä (1870–1914). Boffassa oli Guinean ensimmäinen katolinen lähetysasema (1877, ylläpitäjänä "Congrégation du Saint-Esprit", Pyhän Hengen kongregaatio) ja ranskankielinen koulu (1878).
Einar Runeberg

Einar Runeberg (16. syyskuuta 1877 Helsinki – 4. toukokuuta 1938 Tammisaari) oli suomalainen lääkäri.
Elämäkerta.
Runebergin vanhemmat olivat professori, valtioneuvos Johan Wilhelm Runeberg ja Edith Alexandra Levón. Hän pääsi ylioppilaaksi Nya svenska läroverket i Helsingforsista 1895 ja valmistui Helsingin yliopistosta lääketieteen kandidaatiksi 1902 ja lääketieteen lisensiaatiksi 1907.
Runeberg oli Lappeenrannan kaupunginlääkärinä 1908–1914 ja vuonna 1906 perustetun Kauniaisten parantolan (Bad Grankulla) ylilääkärinä 1913–1923. Munuaistuberkuloosista kärsinyt venäläinen poliitikko Aleksandr Kerenski oli vuonna 1916 hoidettavana Runebergin johtamassa Kauniaisten parantolassa. Keväällä 1917 maaliskuun vallankumouksen jälkeen Venäjän oikeusministeriksi noussut Kerenski yritti Runebergin kautta saada neuvotteluyhteyttä suomalaisiin aktivisteihin. Kerenski tapasikin 14. huhtikuuta 1917 Bad Grankullassa suomalaisten aktivistien lähetystön, johon kuuluivat tohtori Yrjö Kajava, maisteri Erik Grotenfelt sekä ylioppilaat Vilho Setälä ja Kaarlo Ruuskanen. Aktivistien lähetystö ilmoitti Kerenskille jättämässään kirjelmässä jatkavansa politiikkaa, jonka tavoitteena oli Suomen täysi riippumattomuus. 
Suomen sisällissodan aikana Runeberg oli mukana järjestämässä tanskalaisia vapaaehtoisia Suomeen. Sodan jälkeen hänet nimitettiin Suomen Tanskan-lähetystön attaseaksi.
Runeberg oli Suomen Kööpenhaminan-lähetystön avustajana 1918–1919 ja hän oli jo aikaisemmin Suomalaisen yhdistyksen puheenjohtajana Kööpenhaminassa ennen Suomen sisällissodan puhkeamista, kunnes Suomen lähetystö perustettiin kaupunkiin. Runeberg toimi sittemmin vt. kaupunginlääkärinä Porvoossa 1921–1922, Kristiinankaupungissa 1922–1930 ja Tammisaaressa 1930–1938. Runeberg oli myös Lappeenrannan ja Kristiinankaupungin kaupunginvaltuustojen jäsenenä.
Einar Runeberg oli naimisissa vuodesta 1902 Enni Selinin kanssa. Heidän poikansa oli rehtori ja historiantutkija Carl Michael Runeberg. Einar Runebergin veljiä olivat professori Birger Runeberg ja metsänhoitaja Lars Runeberg.
Shanghai Port

Shanghai International Port Group F.C. tai Shanghai SIPG on kiinalainen jalkapalloseura Shanghain kaupungista. Seuran omistaa Shanghai International Port Group (SIPG). Seuran miesten edustusjoukkue pelaa maan korkeimmalla sarjatasolla Kiinan Superliigassa. Joukkue pelaa kotiottelunsa Shanghai Stadiumilla.
Jääpallon Neuvostoliiton mestaruussarja 1970–1971

Neuvostoliiton jääpallon mestaruussarja kaudella 1970-1971 pelattiin neljäntoista joukkueen kaksinkertaisena sarjana. Sarjan voittaja voitti mestaruuden ja viimeinen putosi sarjasta. Mestaruuden voitti Sverdlovskin SKA.
Sarjataulukko.
Severonikel putosi mestaruussarjasta. Tilalle nousi Fili Moskova.
Jääpallon Neuvostoliiton mestaruussarja 1971–1972

Neuvostoliiton jääpallon mestaruussarja kaudella 1971-1972 pelattiin neljäntoista joukkueen kaksinkertaisena sarjana. Sarjan voittaja voitti mestaruuden ja viimeinen putosi sarjasta. Mestaruuden voitti Moskovan Dynamo.
Sarjataulukko.
Fili putosi mestaruussarjasta. Tilalle nousi Yunost Omsk.
Jääpallon Neuvostoliiton mestaruussarja 1972–1973

Neuvostoliiton jääpallon mestaruussarja kaudella 1972-1973 pelattiin neljäntoista joukkueen kaksinkertaisena sarjana. Sarjan voittaja voitti mestaruuden ja viimeinen putosi sarjasta. Mestaruuden voitti Moskovan Dynamo.
Sarjataulukko.
Yunost putosi mestaruussarjasta. Tilalle nousi Start Gorki.
Jääpallon Neuvostoliiton mestaruussarja 1973–1974

Neuvostoliiton jääpallon mestaruussarja kaudella 1973-1974 pelattiin neljäntoista joukkueen kaksinkertaisena sarjana. Sarjan voittaja voitti mestaruuden ja viimeinen putosi sarjasta. Mestaruuden voitti Sverdlovskin SKA.
Sarjataulukko.
Start putosi mestaruussarjasta. Tilalle nousi Severonikel Montsegorsk.
Jääpallon Neuvostoliiton mestaruussarja 1974–1975

Neuvostoliiton jääpallon mestaruussarja kaudella 1974-1975 pelattiin neljäntoista joukkueen kaksinkertaisena sarjana. Sarjan voittaja voitti mestaruuden ja viimeinen putosi sarjasta. Mestaruuden voitti Moskovan Dynamo.
Sarjataulukko.
Litejshik luopui seuraavan kauden mestaruussarjasta. Tilalle nousi Start Gorki.
Jääpallon Neuvostoliiton mestaruussarja 1975–1976

Neuvostoliiton jääpallon mestaruussarja kaudella 1975-1976 pelattiin neljäntoista joukkueen kaksinkertaisena sarjana. Sarjan voittaja voitti mestaruuden ja viimeinen putosi sarjasta. Mestaruuden voitti Moskovan Dynamo.
Sarjataulukko.
Severonikel putosi mestaruussarjasta. Tilalle nousi Yunost Omsk.
Jääpallon Neuvostoliiton mestaruussarja 1976–1977

Neuvostoliiton jääpallon mestaruussarja kaudella 1976-1977 pelattiin neljäntoista joukkueen kaksinkertaisena sarjana. Sarjan voittaja voitti mestaruuden ja viimeinen putosi sarjasta. Mestaruuden voitti Alma-Atan Dynamo. Mestaruus oli seuran ensimmäinen.
Sarjataulukko.
Vodnik putosi mestaruussarjasta. Tilalle nousi Sibselmash Novosibirsk.
Jääpallon Neuvostoliiton mestaruussarja 1977–1978

Neuvostoliiton jääpallon mestaruussarja kaudella 1977-1978 pelattiin neljäntoista joukkueen kaksinkertaisena sarjana. Sarjan voittaja voitti mestaruuden ja viimeinen putosi sarjasta.Mestaruuden voitti Moskovan Dynamo.
Sarjataulukko.
Sibselmash putosi mestaruussarjasta. Tilalle nousi Vodnik Arkangeli.
Metsäketo

Metsäketo on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä:
Trust (ranskalainen yhtye)

Trust on ranskalainen vuonna 1977 perustettu heavy metal -yhtye. Yhtyeen suurin hitti on 1980 julkaistu "Antisocial", josta amerikkalainen thrash metal -yhtye Anthrax teki englanninkielisen version vuoden 1988 albumilleen "State of Euphoria". 1980-luvulla Trustin kokoonpanoon kuuluivat myös Iron Maidenissa soittaneet rumpalit Nicko McBrain ja Clive Burr.
Trust on tunnettu poliittisista ja yhteiskunnallisista sanoituksistaan, joissa on vaikutteita muun muassa anarkismista. Yhtyeen varhaisimpien albumien kappaleissa käsiteltiin muun muassa Neuvostoliittoa, Iranin islamilaista vallankumousta ja ranskalaisten sodanaikaista natsiyhteistyötä.
Afganistanin krikettimaajoukkue

Afganistanin krikettimaajoukkue edustaa Afganistania kriketin miesten maajoukkuekilpailuissa. Sitä hallinnoi Afghanistan Cricket Board. Siitä tuli Kansainvälisen krikettiliiton täysjäsen, eli viisipäiväisiä "test match"eja pelaava joukkue 2017. 
Test matchit.
Afganistan on pelannut kesäkuuhun 2020 mennessä neljä test match -ottelua, joista se on voittanut kaksi ja hävinnyt kaksi. Koska test matcheista tavallisesti varsin suuri osa päättyy ratkaisemattomaan, on Afganistan ainoa maa, joka on voittanut vähintään puolet pelaamistaan test match -otteluista. Se on voittanut kerran Bangladeshin ja Irlannin sekä hävinnyt Intialle ja Länsi-Intian saaristolle.
Yhden päivän maaottelut.
Afganistan pelasi ensimmäisen yhden päivän maaottelunsa (eli pelimuodon, jossa kummallakin joukkueella on tavallisesti 50 syöttövuoroa, joissa jokaisessa kuusi syöttöä) vuonna 2009. Se on pelannut yksipäiväisiä maaotteluja kaikkiaan 126 (tilanne 19.6.2020). Niistä se on voittanut 59, hävinnyt 63 ja tasan on päättynyt yksi ottelu sekä ilman ratkaisua kolme ottelua. Kriketin korkeimman tason maista sillä on positiivinen ottelusaldo Zimbabwea (15 voittoa, 10 tappiota) vastaan. Yhtä aikaa Afganistanin kanssa täysjäsenyyden saavuttanutta Irlantia vastaan sillä on 13 voittoa ja 13 tappiota. Muista "test match -tason" maista Afganistanilla on kolme voittoa ja viisi tappiota sekä Bangladeshia että Länsi-Intian saaristoa vastaan. Sri Lankaa vastaan saldona on yksi voitto ja kolme tappiota. Muita korkeimman tason maita se ei ole voittanut. Muita maita vastaan Afganistanilla on paras ottelutilasto Kanadaa (neljä voittoa, yksi tappio), Skotlantia (8–4), Keniaa (4–2) ja Alankomaita (4–2) vastaan.
Afganistan pelasi MM-kilpailuissa ensimmäisen kerran 2015. Se ei selviytynyt alkulohkosta jatkoon mutta saavutti kuitenkin yhden voiton kukistettuaan Skotlannin.
Twenty20-maaottelut.
Afganistan pelasi ensimmäisen Twenty20-pelimuodon (eli pelin, jossa kummallakin joukkueella on 20 syöttövuoroa) maaottelunsa 2010. Se on 19. kesäkuuta 2020 mennessä pelannut 81 maaottelua, joista se on voittanut 55 ja hävinnyt 25. Se on huippumaista saavuttanut Zimbabwea vastaan kahdeksan voittoa ja yhden tappion, Irlantia vastaan 14 voittoa ja kolme tappiota sekä Bangladeshia vastaan neljä voittoa ja kaksi tappiota. Länsi-Intian saaristoa vastaan sillä on kolme voitto ja neljä tappiota. Muita kärkimaita se ei ole voittanut. Muista maista se on voittanut Skotlannin kaikissa kuudessa ja Omanin kaikissa viidessä ottelussa.
Afganistan selviytyi ICC World Twenty20 -turnauksessa 2016 kymmenen parhaan joukkoon voitettuaan alkukarsintalohkonsa.
Henkilökohtaisia tilastoja.
Afganistanin pelaajista on eniten juoksuja test matcheissa lyönyt Rahmat Shah, kaikkiaan 298, yhden päivän maaotteluissa Mohammad Nabi, 2 782 ja Twenty20-maaotteluissa Mohammad Shahzad, 1 936. Rashid Khan on "polttanut" Afganistanin pelaajista eniten vastustajia sekä Teat matcheissa, kaikkiaan 23, yhden päivän maaotteluissa, 133, että Twenty20-otteluissa, 87.