Valkoiset rajahit

Sarawakin valkoiset rajahit oli Brooke-suvun dynastia, joka hallitsi Borneon saarella sijainnutta Sarawakin kuningaskuntaa yli sadan vuoden ajan, vuodesta 1841 vuoteen 1946. Nykyisin Sarawakin kuningaskunnan alueella on Malesian osavaltio Sarawak.
Kuningaskunnan perustaja ja ensimmäinen hallitsija oli englantilainen James Brooke. Hän sai Sarawakin alueen hallinnan Brunein sulttaanilta palkinnoksi avusta kapinallisten kukistamisessa. Sulttaani nimitti Brooken Kuchingin radžaiksi ja tämän arvonimestä tehtiin perinnöllinen. Brooke hallitsi Sarawakia kuin omaa maataan ja hänen jälkeensä valtaistuimelle nousi hänen veljenpoikansa Charles Brooke ja tämän jälkeen Charlesin poika Charles Vyner Brooke. Vyner Brooke luopui oikeuksistaan Yhdistyneen kuningaskunnan hyväksi vuonna 1946.
Historia.
Sarawakin alue kuului Brunein sulttaanikuntaan 1500-luvulta 1800-luvulle asti. Brittiläinen seikkailija James Brooke saapui 1839 Borneon saarelle aikeenaan ottaa alue Britannian hallintaan. Brooke oli jäänyt eläkkeelle Englannin Itä-Intian kauppakomppaniasta, sillä hän oli haavoittunut Burmassa. Eläkkeelle jäämisen sijaan Brooke lähti löytöretkelle, apunaan hyvin aseistettu laiva. Hän pyrki lakkauttamaan Borneolla harjoitetun merirosvouksen, pääkallonmetsästyksen ja orjuuden sekä Brunein vallanpitäjien kauppamonopolin. Brooke uskoi, että alueen ottaminen Britannian hallintaan ratkaisisi nämä ongelmat.
Kun Brooke vuonna 1840 saapui Sarawakiin, maassa oli menossa kapina Brunein sulttaani Omaria vastaan. Brooke auttoi sulttaania kapinan tukahduttamisessa, ja sulttaani nimitti Brooken kiitokseksi Sarawakin rajahiksi ja antoi hänen hallittavakseen palan Sarawakin alueesta. Vuonna 1846 Brooken arvonimestä tehtiin perinnöllinen, jolloin sai alkunsa valkoisten rajahien dynastia ja Sarawakin kuningaskunta. Britannian hallitus ei kuitenkaan suostunut ottamaan aluetta hallintaansa, sillä brittihallitus ei uskonut Brooken väitteitä siitä, että alueella olisi rajattomat kaupankäyntimahdollisuudet.
Koska Britannia ei ottanut vastuuta alueesta, James Brooke hallitsi sitä kuin henkilökohtaista läänitystään. Brooke nimitti malaijiväestöä alueen hallintoon ja hyödynsi dajak-väestön taistelutaitoja maan armeijassa ja poliisivoimissa. Dajakkien avulla Brooke myös laajensi Sarawakia Brunein kustannuksella 1850- ja 1860-luvuilla.
James Brooken kuoltua 1868 hänen veljenpoikansa Charles Brooke jatkoi suvun yksinvaltaa alueella. Charles käytti hajota ja hallitse -politiikkaa ja oli armoton niitä kohtaan, jotka kyseenalaistivat hänen valtansa. Charles myös laajensi Sarawakin aluetta sen nykyisiin mittoihin. Kun Charles kuoli vuonna 1917, valtaan tuli hänen poikansa Charles Vyner Brooke.
Vynerin valtakausi keskeytyi toisessa maailmansodassa, kun japanilaiset miehittivät Borneon. Japanilaiset antautuivat vuonna 1945 operaatio Oboen jälkeen, ja Sarawak otettiin Australian sotilashallinnon hallintaan sen sijaan, että Sydneyyn paennut Vyner Brooke olisi palautettu hallitsemaan. Vyner luovutti vuonna 1946 Sarawakin kuningaskunnan Britannialle, ja Sarawakista tuli kruununsiirtomaa.
Luovutusta seurasi lyhyt mutta verinen liikehdintä, jota tuki Vynerin veljenpoika ja perillinen Anthony Brooke. Noin 300 hallinnon virkamiestä protestoi poliittista prosessia, josta heidät oli syrjäytetty. Protestit huipentuivat vuonna 1949, kun Sarawakin kuvernööri murhattiin. Vuonna 1951 Anthony kehotti protestoijia luovuttamaan.