tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Virginian kuvernöörinvaali 2013

Virginian kuvernöörinvaali 2013 järjestettiin 5. marraskuuta 2013. Demokraattien Terry McAuliffe valittiin Virginian osavaltion seuraavaksi kuvernööriksi.
"Helsingin Sanomien" kirjeenvaihtajan Tuomas Niskakankaan mukaan äänestys oli yksi harvoista tärkeistä vaaleista Yhdysvalloissa vuonna 2013 ja republikaanien tappio heijastaa puolueen tilaa. Niskakankaan mukaan kuvernöörinviran oletettiin aluksi pysyvän republikaaneilla, sillä varakuvernööri Bill Bolingin odotettiin jatkavan kuvernöörinä Bob McDonnellin jälkeen. Teekutsuliikkeen tuella osavaltion oikeusministeri Ken Cuccinelli kuitenkin haastoi Bollingin esivaaleissa. Kun Bolling hävisi esivaalin, hän ei suostunut tukemaan Cuccinellia. Niskakankaan mukaan tämä heijastelee republikaanisen puolueen sisäistä valtakamppailua äärikonservatiivien ja maltillisten välillä. Hän myös toteaa, että Cuccinellin tiukat kannat aborttiin, asevalvontaan ja siirtolaislakien uudistukseen koituivat hänen tappiokseen. Vaalien tulos ei päätynyt McAuliffen hyväksi siksi, että hänellä olisi ollut paljon kannatusta, vaan siksi, että Cuccinellilla oli paljon vastustusta.
Oliveniitti

Oliveniitti on mineraali, joka kuuluu kuparimineraaleihin. Se on nimensä mukaisesti väriltään oliivinvihreä. Se on monimutkainen kuparin ja arseenin yhdiste. Kemiallinen kaava on Cu2(AsO4)(OH).
Esiintyminen.
Oliveniittia esiintyy muiden kuparimineraalien yhteydessä. Sitä on löydetty Isosta-Britanniasta, Ranskasta, Saksasta, Chilestä ja Namibiasta.
Fredrik Lassas

Fredrik Jean Joakim Lassas (s. 1. lokakuuta 1996 Porvoo) on suomalainen jalkapalloilija. Hänen pelipaikkansa oli keskikentän keskellä. Lassas pelasi Veikkausliigassa Helsingin Jalkapalloklubin ja Helsingin IFK:n joukkueissa. Hän lopetti pelaajauransa kauteen 2017.
Lassas on porvoolaisen FC Futuran kasvatti. Hän on pelannut juniorina myös FC Hongan sekä HJK:n joukkueissa. Lassas on ollut vuodesta 2011 vakiokasvo poikamaajoukkueissa. Hän on pelannut Suomen paidassa kymmeniä otteluja ja toiminut myös poikamaajoukkueiden kapteenina. Hän teki ensiesiintymisensä Veikkausliigassa kauden 2013 päätöskierroksella 26. lokakuuta, tultuaan vaihdosta kentälle Sakari Mattilan tilalle.
Lassas hyväksyttiin keväällä 2015 opiskelijaksi Helsingin yliopiston oikeustieteelliseen tiedekuntaan.
Huilukuhankeittäjä

Huilukuhankeittäjä ("Oriolus brachyrhynchus") on kuhankeittäjien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Huilukuhankeittäjää tavataan Afrikan länsi- ja keskiosissa. Sen kannan kokoa ei tiedetä, mutta lajin ei uskota olevan vaarassa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Munkkikuhankeittäjä

Munkkikuhankeittäjä ("Oriolus monacha") on kuhankeittäjien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Munkkikuhankeittäjää tavataan Eritreassa ja Etiopiassa. Lajia on kuvattu yleiseksi tai runsaslukuiseksi ja sen kannankehitys on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Savannikuhankeittäjä

Savannikuhankeittäjä ("Oriolus percivali") on kuhankeittäjien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Savannikuhankeittäjää tavataan Burundissa, Kongon demokraattisessa tasavallassa, Keniassa, Ruandassa, Tansaniassa ja Ugandassa. Lajia on kuvattu laajalla levinneeksi ja melko yleiseksi. Sen kannankehitys on vakaa ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Chen Duxiu

Chen Duxiu (, 8. lokakuuta 1879 – 27. toukokuuta 1942) oli kiinalainen sosialisti, joka perusti Kiinan kommunistisen puolueen Li Dazhaon kanssa vuonna 1921, ja jonka ensimmäisenä pääsihteerinä hän toimi vuosina 1921–1927. Chen oli myös yksi johtohahmoista anti-imperialistisessa Xinhai-vallankumouksessa sekä Toukokuun neljännen päivän liikkeessä.
Vuonna 1927 Chen erotettiin kommunistisen puolueen pääsihteerin tehtävästä ja vuonna 1929 koko puolueesta, koska häntä syytettiin kommunistisen vallankumouksen epäonnistumisesta kiinalaiskaupungeissa.
Vuonna 1932 Chen pidätettiin trotskilaisena ja hänet tuomittiin 13 vuodeksi vankilaan. Hänet kuitenkin vapautettiin aiemmin heikon terveydentilan vuoksi. Vapauduttuaan Chen pysytteli poissa julkisuudesta ja kuoli 27. toukokuuta 1942.
Higashiyodogawa-ku

Higashiyodogawa-ku () on yksi Osakan kaupungin 24:stä suuralueesta. Se sijaitsee kaupungin koillisosassa Yodogawa-joen oikealla puolella (pohjoispuolella). Pohjoisessa ja idässä se rajautuu Osakan prefektuurin Suitan, Settsun ja Moriguchin kaupunkeihin; etelässä sen raja kulkee Yodogawajokea, pohjoisessa Kanzakigawa- ja Aigawa-jokia pitkin. Sen länsirajan muodostaa JR Westin Tōkaidō-päälinja. Suuralueen pinta-ala on 13,25 neliökilometriä ja siellä on 173 434 asukasta (2012).
Muinaisaikoina alueella kulki lukuisia pieniä virtoja, jotka jättivät väliinsä ruovikkoisia saaria. Alueen nykyinen pinnanmuodostus on syntynyt joen tuoman maa-aineksen kasautuessa. Higashiyodogawan suuralue muodostettiin alun perin vuonna 1925, sitä muutettiin vuonna 1943 ja nykyisen muotonsa se sai heinäkuussa 1974, kun sen länsiosasta irrotettiin Yodogawa-ku. Väkiluvultaan se on Osakan toiseksi suurin suuralue.
Higashiyodogawan nähtävyyksiin lukeutuu vuonna 1914 valmistunut Kunijiman vesilaitoksen rakennus, jonne on perustettu Suidō kinenkan -vesimuseo. Vesilaitoksen kirsikkapuukuja on keväisin suosittu kirsikankukkien katselupiste.
Higashiyodogawaa palvelevat Osakan metron Imazatosuji-linja, JR Westin Tōkaidō-päälinja sekä Hankyū-rautateiden Senri-linja ja Kioto-linja. Lisäksi Shin-Ōsakan rautatieasema sijaitsee aivan suuralueen länsirajalla, ja asemalle päättyvä Tōkaidō Shinkansen kulkee sen läpi.
Liedon asemanseutu

Liedon asemanseutu on Liedon pohjoisosassa sijaitseva taajama, jossa on 1 083 asukasta (31.12.2011). Alue on aiemmin tunnettu nimellä "Tammentaka", mutta rautatieaseman myötä sitä on alettu kutsua "Asemankulmaksi" tai "Asemanseuduksi". Alueen postinumero on 21360.
Nähtävyydet.
Liedon asemanseudulla sijaitsevat Nautelankoski (samassa yhteydessä toimii Lauri Nautelan museo), eläintarha Zoolandia ja Mannin navetta.
Liikenne.
Taajaman läpi kulkevat seututie 222 ja yhdystie 2224. Kylän läheltä kulkee valtatie 9 moottoritienä Turun ja leveäkaistatienä Auran suuntaan. Fölin linja 402 kulkee Vanhaa Tampereentietä Turun suuntaan sekä linja 413 moottoritietä Turun suuntaan ja Vanhaa Tampereentietä Auran suuntaan. Kylän läpi kulkee myös Turku–Toijala-rata, mutta Liedon rautatieasema sen varressa on lakkautettu. 
Seututien 222 (Vanha Tampereentie) vieressä kulkee koko matkaltaan Liedon asemanseudulta Turun keskustaan jalankulun ja pyöräilyn väylä.
Välimatkoja: 
Palvelut.
Liedon asemanseudulla toimivat Pahkamäen koulu, Tammentuvan päiväkoti ja seurakunnan päiväkerho.
Liedon asemanseudulla palveluita tarjoaa myös SEO-huoltoasema.
Harrastusmahdollisuudet.
Alueelta löytyy pururata ja hiihtomaja, jossa kokoontuu Liedon Eränkävijöiden Aseman partiolippukunta.
Media.
Liedon asemanseudulla sijaitsi vuosina 1954–2025 paikallislehti "Turun Tienoon" konttori. Se muutti syyskuussa 2025 Liedon keskustaan.
Neosaurus

Neosaurus (nimen merkitys: "”uusi lisko”") on sukupuuttoon kuollut Sphenacodontiaan kuuluva synapsidisuku. Se luokitellaan Sphenacodontidae-heimoon. Sukuun luetaan yksi laji, "Neosaurus cynodus".
Se oli lihansyöjä, joka eli varhaisella permikaudella. "Neosaurus" tunnetaan leuanpalasesta, joka löydettiin Ranskasta. Fossiilin epätäydellisyyden takia "Neosaurus"-sukua ei voida pitää kunnolla määriteltynä, sillä fossiilia ei voida luotettavasti määrittää Sphenacodontidae-heimoa tarkemmin. Tämän fossiilin luokittelu on muuttunut useammin kuin kerran. Sitä oli pidetty aluksi varhaisena diapsidina ja myöhemmin krokotiilieläinten sukulaisena, ennen kuin se tunnistettiin synapsidiksi vuonna 1899.
Eeva Lilja

Eeva Marjatta Lankinen (o.s. Kiehelä, myöhemmin Lilja, myöhemmin Lankinen; 5. elokuuta 1918 Kälviä – 21. heinäkuuta 1979 Imatra) oli suomalainen opettaja ja nuortenkirjailija.
Eeva Kiehelä tuli ylioppilaaksi Imatran yhteiskoulusta 1936. Hän suoritti Helsingin yliopiston alempaan oikeustieteelliseen tutkintoon kuuluvat lopulliset tentit paitsi kansantaloustieteessä. Kiehelä teki opintomatkoja Englantiin 1949 ja 1950 sekä Ruotsiin 1953. Hän oli Imatran yhteislyseon opettaja 1946–1947, Kalajoen kansakoulun opettaja 1947–1948, ja Vuoksenniskan yhteiskoulun opettaja vuodesta 1950.
Liljan vanhemmat olivat filosofian maisteri Lauri Kiehelä ja Rauha Maria (o.s. Ruohonen). Liljan puoliso vuodesta 1941 oli kirjailija ja sanomalehden toimittaja Matti Lilja (1903–1956).
Nanny Rantamäki

Nanny Elisabeth Rantamäki, o. s. "Flinkkilä" (18. elokuuta 1918 Peräseinäjoki – 26. syyskuuta 2005 Kurikka) oli suomalainen opettaja ja kirjailija.
Rantamäki toimi peruskoulun luokanopettajana Kurikassa.
Teoksia.
Nimellä "Nanny Flinkkilä":
Nimellä "Nanny Flinkkilä-Rantamäki":
Nimellä "Nanny Rantamäki":
Lliga Mediterrània

Lliga Mediterrània ("kataalaniksi") tai Liga Mediterránea ("espanjaksi") oli Espanjan sisällissodan aikana vuonna 1937 tasavaltalaisten hallitsemalla alueella pelattu jalkapallosarja. Se perustettiin pelaamaatta jääneen Espanjan pääsarjan La Ligan tilalle.
Taustaa.
Heinäkuussa 1936 alkaneen Espanjan sisällissodan johdosta maa jakautui kahtia tasavaltalaisten ja diktaattori Francon johtamien kansallismielisten hallitsemiin alueisiin. Sodan vuoksi La Ligan kaudet 1936–1937, 1937–1938 ja 1938–1939 jäivät pelaamatta. Sarjan joukkueista Sevilla, Real Betis, Real Sociedad, Athletic Bilbao, Celta Vigo ja Deportivo de La Coruña jäivät Francon hallitsemille alueille. Tasavaltalaisten hallussa puolestaan oli kolme suurinta kaupunkia Madrid, Barcelona ja Valencia ympäristöineen sekä suurin osa Levanten rannikkoseudusta.
Campeonato Levante ja Campionat de Catalunya 1936.
Syksyllä 1936 pelattiin tasavaltalaisten alueella kaksi paikallista sarjaa, Valencian ja Murcian alueiden "Campeonato Levante" sekä Katalonian mestaruussarja Campionat de Catalunya, jota oli pelattu jo vuodesta 1901 lähtien. Myös madridilaisseurat Madrid CF ja Atletico Madrid olivat halukkaita osallistumaan Katalonian sarjaan, mutta FC Barcelonan vaatimuksesta niitä ei hyväksytty mukaan.
Campeonato Levanten mestaruuden voitti Valencia FC ja Campionat de Catalunyan Espanyol. Molemmissa sarjoissa pelasi kuusi joukkuetta.
Lliga Mediterrània 1937 ja Lliga Catalana 1937–1938.
Lliga Mediterrànian käynnistivät tasavaltalaiset tammikuussa 1937 korvaamaan La Ligan. Alun perin kaikkien kahdentoista Campeonato Levanten ja Campionat de Catalunyan joukkueen oli tarkoitus osallistua sarjaan. Hércules, Murcia ja Cartagena joutuivat kuitenkin luopumaan niiden kotikaupunkeihin kohdistuneiden ilmapommitusten vuoksi. Tasapuolisuuden vuoksi myös kaksi katalonialaisseuraa, Sabadell ja Badalona, vetäytyi sarjasta, ja tilalle kutsuttiin neljänneksi levantelaisseuraksi Atlético Castellón. Tasavaltalaisten hallitseman Madridin joukkueet eivät osallistuneet sarjaan, syynä oli lähinnä kaupungin sijainti sodan eturintaman lähellä.
Toinen Lliga Mediterrànian kausi piti aloittaa syksyllä 1937, mutta rintamalinjojen muutosten takia Levanten seurojen osallistuminen kävi mahdottomaksi, ja sarja päätettiin käydä pelkästään Katalonian seurojen kesken nimellä "Lliga Catalana". Kymmenen joukkueen sarja jäi kuitenkin kesken, joukkueet ehtivät pelata kevääseen 1938 mennessä 16–17 ottelua yhden joukkueen luovuttua jo kahden kierroksen jälkeen. Mestariksi julistettiin jälkikäteen sarjaa sen keskeytyshetkellä johtanut FC Barcelona.
Vaatimukset Espanjan jalkapalloliitolle.
2000-luvulla FC Barcelona sekä Yhdistyneen vasemmiston ja Katalonian vihreiden parlamenttiryhmät ovat vaatineet Espanjan kuninkaallista jalkapalloliittoa virallistamaan Lliga Mediterrànian tulokset ja julistamaan Barcelonan vuoden 1937 Espanjan mestariksi. Samana vuonna Copa de la España Libren (Vapaan Espanjan cup) voittanut Levante FC puolestaan on jo 1940-luvulta lähtien vaatinut kyseisenä vuonna pelaamatta jääneen Espanjan cupin mestarin titteliä itselleen. Espanjan jalkapalloliitto ei kuitenkaan ole suostunut pyyntöihin.
Piemontiitti

Piemontiitti eli piedmontiitti on silikaattimineraaleihin, tarkemmin sanoen sorosilikaatteihin kuuluva mineraali. Sen nimi tulee Italian Piemonten alueesta. Se kuuluu samaan mineraaliryhmään epidootin kanssa. Kemiallinen kaava on Ca2(AlMnFe)3Si3O12(OH).
Esiintyminen.
Piedmontiittia esiintyy metamorfisissa ja mangaanipitoisissa kivilajeissa sekä hydrotermisissä juonissa. Sitä on löydetty Italiasta, Ranskasta, Japanista, Australiasta, Yhdysvalloista ja Marokosta.
Antimonitrioksidi

Antimonitrioksidi (Sb2O3) on yksi antimonin oksideista. Yhdistettä käytetään estämään kankaiden ja muovien palamista, antimonin ja antimoniyhdisteiden valmistukseen sekä katalyyttinä. Yhdisteestä käytetään myös nimiä "antimoniseskvioksidi", "antimoni(III)oksidi" ja "antimonivalkoinen". 
Rakenne ja ominaisuudet.
Antimonitrioksidilla on kiinteässä olomuodossa kaksi alkeiskopiltaan eroavaa kidemuotoa, jotka muodostuvat Sb4O6-yksiköistä. Näistä huoneenlämpötilassa stabiilimpi on kuutiollinen muoto, joka esiintyy luonnossa senarmontiittimineraalissa. Kuutiollinen antimonitrioksidi muuntuu alkeiskopiltaan ortorombiseksi yli 570 °C:n lämpötilassa. Ortorombista antimonitrioksidia esiintyy luonnossa valentiniittimineraalissa. Kuumennettaessa yhdistettä se muuttuu väriltään kellertäväksi, mutta palautuu valkoiseksi jäähdytettäessä. Nestemäisessä ja kaasumaisessa olomuodossa antimonitrioksidi esiintyy dimeerisenä Sb4O6-molekyylinä. Antimonitrioksidi liukenee erittäin huonosti veteen. Happoihin se liukenee sen sijaan hyvin. Yhdiste on luonteeltaan amfoteerinen ja emäksiin se liukenee heksahydroksoantimonaatti- eli antimoniitti-ionina ([Sb(OH)6]3-). Kuumennettaessa antimonitrioksidia 700–1 000 °C:n lämpötilaan hapen läsnä ollessa se hapettuu antimonitetroksidiksi.
Antimonitrioksidi ärsyttää hengitystietä ja ihoa. Yhdiste saattaa olla ihmiselle karsinogeeninen.
Valmistus ja käyttö.
Antimonitrioksidia muodostuu kuumentamalla antimonia ilman hapen läsnä ollessa. Muita teollisuudessa käytettyjä yhdisteen valmistusmenetelmiä ovat antimonitrisulfidin pasutus tai antimonitrisulfidin tai antimonitrikloridin hydrolyysi veden tai vesihöyryn avulla. 
 4 Sb + 3 O2 → 2 Sb2O3
2 Sb2S3 + 9 O2 → 2 Sb2O3 + 6 SO3
Antimonitrioksidin tärkein käyttökohde on toimia paloa estävänä lisäaineena kankaissa ja muoveissa yhdessä halogeenien kanssa. Sitä lisätään muun muassa polyvinyylikloridi- polyesteri- ja polyamidimuoveihin. Muoveissa se toimii myös stabilisaattorina. Muita käyttökohteita ovat lasin kirkastaminen, emalien ja lasitteiden valmistus, antimoniyhdisteiden synteesi ja polyestereiden valmistuksessa polymeroitumisreaktion katalyyttinä toimiminen.
Suomen Radiohistoriallinen Seura

Suomen Radiohistoriallinen Seura ry (SRHS ry) on 1991 perustettu suomalaiseen radiotekniikkaan ja radiotoimintaan keskittyvä seura. Seura on valtakunnallinen radiohistorian harrastajien yhteisö, joka myös kerää, tutkii ja tallentaa radiohistoriallista esineistöä ja tietoa. Seurassa keskitytään monipuolisesti sähköiseen viestintään: kiinnostusta on muun muassa radiolaitteisiin, puhelinlaitteisiin, äänentallennukseen ja sotilasradioihin.
Suomen Radiohistoriallinen Seura ry on maan johtavia vapaaehtoisvoimin sähköisen viestintäteknologian vaalimiseen keskittyneitä tahoja. Seuran yhteistyökumppaneita ovat muun muassa ASA-radiomuseo Kotkassa, radio- ja puhelinmuseo Petäjävedellä sekä Kouvolan Putkiradiomuseosäätiö.
Kia (etunimi)

Kia on naisen etunimi. Sillä on nimipäivä 24. heinäkuuta suomalaisessa kalenterissa, ja se on Kristiinan lyhentymä. Kristiina on Christina-nimen suomalainen muoto, Christina puolestaan feminiininen muoto nimestä Christian, joka tarkoittaa 'kristittyä'.
Suomessa nimi Kia on vuoden 2019 loppuun mennessä annettu noin 1710 henkilölle. Suurin osa heistä on syntynyt vuoden 1980 jälkeen. 2010-luvulla nimen sai 130 henkeä. Nimi Kia on annettu 1920- ja 1930-luvulla myös muutamille miehille. Tällöin nimi on voinut syntyä lyhentymällä "kia"-loppuisista miehennimistä (esim. Hiskia, Malakia).
Radion ja television historia Suomessa

Radion ja television historia Suomessa käsittelee teknisiä radio- ja tv-laitteita sekä radio- ja tv-toimintaa Suomessa.
Radiotekniikan varhaisvaiheet Suomessa.
Venäläinen Aleksandr Popov teki radioteknisiä kokeiluja, ja hän järjesti varhaisen radioyhteyden käytännön tarkoituksiin Suursaaren ja Kuutsalon välille vuonna 1900.
Tampereella Arvi Hauvosen rakentama 3NB Tampere-radioasema aloitti lähetystoimintansa vuonna 1923. Vuonna 1924 perustettiin Tampereen radioyhdistys. Samana vuonna Tammerkosken rantaan perustettiin Tammerkosken asema, jonka lähetysantenni oli vedetty kosken yli.
Yleisradiotoiminta.
Yleisradio perustettiin vuonna 1926. Taajuusmoduloitua (FM) ULA-verkkoa alettiin rakentaa 1956. ULA-lähetysten äänenlaatu oli aikaisempia pitkillä (LW), keskipitkillä (MW) ja lyhyillä aalloilla (SW) tapahtuneita AM-lähetyksiä ratkaisevasti parempi, mutta lähetysasemien verkoston piti olla tiheämpi. AM-lähetykset jäivät käyttöön lähinnä ulkomaan lähetyksissä.
Kaupallinen radiotoiminta alkoi Suomessa vuonna 1985.
TV-toiminta.
TV-toiminta alkoi Suomessa kokeiluilla vuonna 1955.
Yleisradio aloitti säännölliset televisiolähetykset 1. tammikuuta 1958. MTV perustettiin vuonna 1957 nimellä Oy Mainos-TV-Reklam Ab. MTV vuokrasi Yleisradion jakeluverkkoa vuoteen 1993 asti, jolloin se sai oman televisiokanavansa.
Yleisradion esimmäinen virallinen värilähetys oli presidentti Urho Kekkosen uudenvuodenpuhe 1.1.1969. Sen jälkeen väri levisi televisioon hitaasti. Vuonna 1970 väri-tv-lupia oli koko maassa 2 146. Vuotta myöhemmin niitä oli ostettu 8 280. Vuoden 1974 lopussa 114 215 katsojaa oli hankkinut itselleen väriluvan, kun radio- ja tv-lupia oli kaikkiaan 1 260 967. Väri ulottui TV-uutislähetyksiin asti vuonna 1977. 
Maanpäälliset televisiolähetykset muuttuivat digitaalisiksi vuonna 2007. 
Teräväpiirtolähetysten oli määrä korvata standardipiirron lähetykset 1. huhtikuuta 2020 alkaen, mutta hetki siirtyi myöhemmäksi oikeusjutun vuoksi. Muutos tapahtuu keväällä 2025, Ylen osalta maalis- ja muiden kanavien osalta kesäkuun lopussa.
Kai Söderhjelm

Kai Henning Söderhjelm (13. elokuuta 1918 Helsinki – 18. toukokuuta 1996 Göteborg, Ruotsi) oli ruotsinsuomalainen ruotsin kielellä kirjoittanut kirjailija, toimittaja ja kirjastonhoitaja.
Söderhjelmin isä oli kirjailija Henning Söderhjelm. Perhe muutti vuonna 1923 Ruotsiin Göteborgiin, mutta Kai Söderhjelm palasi Suomeen 1939 osallistuakseen vapaaehtoisena talvisotaan. Vuonna 1940 hän toimi "Göteborgs-Tidningen "-lehden sotakirjeenvaihtajana Norjassa. Söderhjelm asui 1943–1949 Boråsissa ja oli ensin "Borås Tidning" -lehden toimittajana ja sitten Allmänco-nimisen postimyyntiyrityksen mainospäällkkönä.
Kai Söderhjelm toimi 1953–1965 kirjastonhoitajana Kiirunassa ja vuodesta 1965 alkaen hän asui Göteborgissa. Hän oli aluksi Västra Frölundan kirjaston johtajana ja sittemmin Göteborgin kaupunginkirjaston palveluksessa.
Teoksia.
Omalla nimellä:
Salanimellä "Jonas Bergman":
Control-Alt-Delete

Control-Alt-Delete on näppäinyhdistelmä, jolla oletuksena uudelleenkäynnistetään IBM PC-yhteensopiva tietokone. Windows-käyttöjärjestelmissä versiosta 3.0 lähtien se on liittynyt päällä olevien ohjelmien ja kirjautumisten hallintaan eikä enää käynnistä tietokonetta uudelleen. Useimmissa Linux-distroissa näppäinyhdistelmä uudelleenkäynnistää tietokoneen myös muilla kuin IBM PC -yhteensopivilla alustoilla. Näppäinyhdistelmä tehdään painamalla ensin "Control"- ja "Alt"-näppäimet, ja sen jälkeen "Delete"-näppäin. 
Näppäinyhdistelmän kehitti IBM:llä työskennellyt David Bradley ohjelmistokehittäjien apuvälineeksi, mutta se tuli tutuksi myös muille PC-käyttäjille. 
Vastaava näppäinyhdistelmä Amiga-tietokoneissa oli "Control"-"Amiga"-"Amiga".
Aira Ruishalme

Aira Liisa Ruishalme (o.s. "Värilä", 26. kesäkuuta 1918 Kouvola − 30. tammikuuta 1987 Helsinki) oli suomalainen toimittaja ja televisiosarjojen käsikirjoittaja. Ruishalme toimi Suomen talvisodan ja jatkosodan aikana lääkintälottana. Sodan jälkeen hän siirtyi toimittajan uralle ja työskenteli "Savon Sanomissa" 1944–1947 ja "Etelä-Saimaassa" 1947–1948. 1950-luvulla hän oli toimittajana "Kansan Kuvalehdessä" ja toimitussihteerinä Suomen Punaisen Ristin lehdessä. Valtaosan työurastaan hän työskenteli kuitenkin vapaana toimittajana.
kirjoitti laajasti kulttuurista, yhteiskunnasta ja tieteestä aikakauslehtiin, kuten "Viuhkaan, Suomen Kuvalehteen, Käytännön Lääkäriin" ja Suomen Lääkäriseura Duodecimin "Terveydenhuoltolehteen". Ruishalme oli mukana tuomassa Suomen MTV:lle ohjelmamuotoa dramatisoitu dokumenttielokuva, jota hän kutsui nimellä ”fakta kertaa fiktio”. Hän sai työstään tunnustuksena valtiolta taiteilijaeläkkeen sekä vuonna 1982, itsenäisyypäivänä 6. joulukuuta, Suomen Leijonan Ritarikunnan Ansioristin Otavamedian luovuttamana.
Aira Ruishalme toimi käsikirjoittajana seuraavissa sarjoissa:
Akasiakuhankeittäjä

Akasiakuhankeittäjä ("Oriolus larvatus") on kuhankeittäjien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Akasiakuhankeittäjää tavataan laajalla alueella Afrikan etelä- ja itäosissa. Sitä on kuvattu pääosin yleiseksi tai melko yleiseksi. Lajin kannankehitys on runsastuva, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Guineankuhankeittäjä

Guineankuhankeittäjä ("Oriolus nigripennis") on kuhankeittäjien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Guineankuhankeittäjää tavataan Afrikan länsi- ja keskiosissa. Sen ei uskota olevan vaarassa, ja laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Huppukuhankeittäjä

Huppukuhankeittäjä ("Oriolus xanthornus") on kuhankeittäjien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Huppukuhankeittäjää tavataan laajalla alueella Etelä- ja Kaakkois-Aasiassa. Sitä on kuvattu yleiseksi, ja laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Borneonkuhankeittäjä

Borneonkuhankeittäjä ("Oriolus hosii") on kuhankeittäjien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Borneonkuhankeittäjää tavataan Indonesiassa ja Malesiassa. Laji on suhteellisen yleinen mutta huonosti tunnettu, ja se on vähenemässä elinympäristöjen tuhoutumisen takia. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Naukukuhankeittäjä

Naukukuhankeittäjä ("Oriolus cruentus") on kuhankeittäjien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Naukukuhankeittäjää tavataan Indonesiassa ja Malesiassa. Lajin ei uskota olevan vaarassa.
Kastanjakuhankeittäjä

Kastanjakuhankeittäjä ("Oriolus traillii") on kuhankeittäjien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Kastanjakuhankeittäjää tavataan Aasian kaakkoisosissa. Lajin ei uskota olevan vaarassa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Hopeakuhankeittäjä

Hopeakuhankeittäjä ("Oriolus mellianus") on kuhankeittäjien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Hopeakuhankeittäjää tavataan pesivänä Kiinan kaakkoisosissa ja talvehtivana Thaimaassa ja Kambodžassa. Lajin kannaksi arvioidaan 3 500–15 000 yksilöä. Se on luokiteltu erittäin uhanalaiseksi, koska sen pieni populaatio on pienenemässä elinympäristöjen tuhoutumisen takia.
Elinympäristö.
Hopeakuhankeittäjä pesii ikivihreissä metsissä 600–1 700 metrin korkeudella merenpinnasta. Talvehtimisalueilla Thaimaassa sitä esiintyy ikivihreissä metsissä 600–1 300 metrin korkeudella merenpinnasta.
Raphigraphe

Raphigraphe on sokeille tarkoitettu kirjoituskone, jonka avulla sokeat voivat kirjoittaa näkeville. Laite koostuu kymmenestä jousivälitteisestä ja pistokärkisestä näppäimestä, joiden avulla voidaan kirjoittaa kohotekstiä. Raphigraphen jokainen näppäin vastaa yhtä kirjaimen osaa, joten sillä kirjoittaminen on hidasta. 
Pistekirjoituksen kehittäjä Louis Braille loi yhdessä ystävänsä Francois-Pierre Foucaultin kanssa ”raphigraphiaksi” kutsutun kirjoitustavan, jonka avulla sokeat voivat kirjoittaa näkeville. Kirjoitustapa hyödyntää paperiin kohopainettuja kirjaimia. Foucault kehitti vuonna 1841 kirjoitustapaa hyödyntävän raphigraphe-koneen.
Raphigraphe on kreikkaa ja tarkoittaa ”neulakirjoitinta” ("raphis" ’neula’, "graphein" ’kirjoittaminen, piirtäminen’).
Raphigraphe edeltää ensimmäisiä varsinaisia kirjoituskoneita yli kahdellakymmenellä vuodella.
Pathway to Glory

Pathway to Glory on RedLynxin tekemä, vuoropohjainen strategiapeli Nokia N-Gage pelipuhelimelle. Peli sijoittuu toiseen maailmansotaan Euroopassa, ja pelaaja ohjaa ryhmää jalkaväkisotilaita kenttä kerrallaan.
Arvioita.
Peli sai pisteet 8.1/10 GameSpotin arvostelussa.
"Pathway to Glory 2".
Pelille julkaistiin jatko-osa
Ahveniston koulu

Ahveniston koulu oli Hämeenlinnan Ahveniston kaupunginosassa, osoitteessa Turuntie 33, toiminut vuosiluokkien 7–9 koulu. Koulu koostui kolmesta eri rakennuksesta.
Syyslukukauden 2016 alusta lähtien Ahveniston koulu ja Nummen koulu muodostivat uuden Nummen yhtenäiskoulun. Ahveniston koulusta tuli Nummen yhtenäiskoulun Ahveniston yksikkö, jossa esimerkiksi lukuvuonna 2017–2018 järjestettiin opetusta luokka-asteille 4–9. Vanha Nummen koulu purettiin vuonna 2015, ja vuosina 2016–2018 tilalle rakennettiin uudisrakennus. Elokuussa 2018 yhtenäiskoulu aloitti koulun uudessa Nummikeskuksessa, jolloin yläkoulu luopui sisäilmaongelmista kärsineistä Ahveniston koulurakennuksista.
Ahveniston koulun kentällä oli vuosina 2014–2018 Nummen väistökoulu, jossa opiskelivat Nummen koulun luokat 4–6.
Nykyään osia rakennusryhmästä on poistettu käytöstä sisäilmaongelmien vuoksi.
Historia.
Poltinahon koulu, myöhemmin Ahveniston koulu, rakennettiin useassa vaiheessa vuosien 1959 ja 2007 välisenä aikana. Vuosina 1959–1963 rakennettiin koulun luokkatiloja ja liikuntasali. Vuonna 1968 valmistui lisärakennus, jossa oli uusia luokkatiloja. Uudet teknisen työn tilat valmistuivat vuonna 1986. Rakennusten suunnitelmat teki Hämeenlinnan silloinen kaupunginarkkitehti Olavi Sahlberg. Koulurakennuksia kunnostettiin useassa vaiheessa. Vuosina 2003–2007 tehdyssä peruskorjauksessa muun muassa kaksi vanhaa pitkänomaista rakennusta yhdistettiin uudisrakennuksella ja rakennettiin uusi kuvataiteen luokka. Uuteen rakennukseen tuli tilat koulun kirjastolle, ruokasalin laajennukselle ja juhlasalille näyttämöineen.
Vuonna 2020 rakennuksessa aloitti kuvataidekoulu Aimokoulu, ja myöhemmin samana vuonna sen ohelle rakennukseen tulivat Myllymäen koulun väistötilat.
Hyundai Elantra

Hyundai Elantra on Hyundain vuodesta 1990 lähtien valmistama alemman keskiluokan automalli. Se tunnetaan joillain markkinoilla myös nimillä Avante tai Lantra. Nykyinen, kuudes sukupolvi esiteltiin vuonna 2015.
Vuoden 2001 Euro NCAP -kolaritestistä Elantra sai tulokseksi kolme tähteä viidestä.
The O’Reilly Factor

The O’Reilly Factor on yhdysvaltalainen ajankohtais- ja keskusteluohjelma, jota esitettiin arkipäivisin Fox News -kanavalla. Ohjelmaa juonsi konservatiivisena pidetty poliittinen kommentaattori Bill O’Reilly. Se oli maan katsotuin kaapeliuutisohjelma.
Ohjelma lopetettiin huhtikuussa 2017 O’Reillyn saatua potkut.
Why Not

Why Not (L-3) on ensimmäisiä Suomessa rakennettuja kansainvälisiä int5m-purjeveneitä. Birger Slotten suunnittelema klassinen vene rakennettiin Jakobstads Båtvarvilla Pietarsaaressa vuonna 1936. Veneen tilasi silloinen Helsingfors Segelsällskapetin (HSS) kommodori Arthur E. Nikander. Jo valmistumista seuraavana vuonna Nikander myi veneen kamreeri Eynar Sandmanille, joka nimesi sen "Linneaksi". Ostaessaan Linnean 1977 Kari Lottanen nimesi veneen vaimonsa Irman mukaan "La Douceksi". Kolmas nimenmuutos syntyi, kun Lottanen myi veneen Riggert Förnäsille, joka nimesi Linnean "Rositaksi" tenorisaksofonisti Ben Websterin kappaleen mukaan. Riggert palautti veneen alkuperäisnimen kuultuaan, että veneen nimen vaihtaminen ei ole tapana. Veneen kotisatama on HSS, mistä veneen alkutaival alkoi vuonna 1936. 
Perustiedot.
&lt;br&gt;
Historia.
Omistajat:
Entistykset ja muutostyöt:
Kolmas Suomen kovasta viitoslaivueesta.
Ensimmäiset viitoset rakennettiin Suomessa vuonna 1936. Ensimmäisenä vuorossa oli Hans Robertsin suunnittelema L-1 Marina, toisena G. L. Stenbäckin suunnittelema L-2 Barbro ja kolmantena Birger Slotten Why Not. Viitosluokka on alusta saakka ollut kilpailuhenkinen, ja se on vakiintumassa aktiiviseksi ja tasaiseksi kilpailuluokaksi, jossa veneiden osalta painopiste on vanhan säilyttämisessä.
Merikarvia-lehti

Merikarvia-lehti on Merikarvialla Satakunnassa ilmestyvä paikallislehti. Lehti ilmestyy kerran viikossa torstaisin ja sen levikki vuonna 2013 oli 3 379. "Merikarvia-lehti" kuului Alma Media -konserniin vuoden 2020 maaliskuuhun saakka, jolloin se myytiin Sanomalle. Lehden nykyinen päätoimittaja on Juho Pekka Mikola, joka seurasi tehtävässään Jarkko Ambrusinia.
Lehden päätoimittaja 2010-luvulla oli Kaisla-Kaarina Rostedt joulukuuhun 2014 asti, jolloin hän kuoli 60-vuotiaana. Rostedt oli myös Noormarkussa ilmestyvän "Luoteisväylä"-lehden päätoimittaja. Rostedt nimitettiin sekä "Luoteisväylän" että "Merikarvia-lehden" päätoimittajaksi syyskuussa 2012. Sitä ennen hän oli "Luoteisväylän" toimittaja siitä alkaen, kun hänen oma lehtensä "Luoteis-Satakunta" yhdistyi "Uutismarkkuun" ja sai nimekseen "Luoteisväylä".
Lehden sidottuja vuosikertoja on Merikarvian kirjaston kotiseutukokoelmassa.
Kaija Koon diskografia

Tämä on suomalaisen iskelmä-poplaulaja Kaija Koon diskografia.
Albumit.
Listasijoitukset viittaavat Suomen viralliseen albumilistaan.
Singlet.
Listasijoitukset viittaavat Suomen viralliseen listaan (single-, lataus- ja radiosoittolista, osa striimauksista), NRJ:n julkaisemaan Suomen viralliseen striimauslistaan sekä vuosina 1992–2007 "Rumba"-lehdessä julkaistuun, levymyynnin ja radiosoiton yhteen koonneeseen 50 hittiä -listaan.
Virheravitsemus

Virheravitsemus eli malnutritio tarkoittaa yhden tai useamman ravintoaineen puutetta tai ylimäärää ravinnossa. Virheravitsemus on siten yläkäsite, joka kattaa sekä liian pienestä energiansaannista johtuvan aliravitsemuksen ja tiettyjen ravintoaineiden puutostilat tai ravintoaineiden epätasapainoisen saannin ja liiallisesta energiansaannista johtuvan ylipainon. Virheellisesti ravitun henkilön ruokavalio ei sisällä oikeaa määrää ravintoaineita oikeissa suhteissa. 
Ihminen voi olla virheravittu, vaikka nauttisi tarpeeksi kaloreita, jos hänen ruokansa ei sisällä riittävästi vitamiineja, hivenaineita ja proteiinia.
Virheravitsemuksen tyypeistä aliravitsemuksen yleisin oire on laihtuminen, yliravitsemuksen taas ylipaino tai lihavuus. Myös aliravittu henkilö saattaa lihoa, jos hän saa syömästään ruoasta tarpeeksi kaloreita mutta liian vähän muita ravintoaineita. Yhdistyneiden kansakuntien ravitsemuskomitean (SCN) mukaan virheravitsemus on maailman merkittävin taudinaiheuttaja. Sairaus onkin usein virheravitsemuksen syy tai seuraus.
Carlo Rosselli

Carlo Rosselli (16. marraskuuta 1899 Rooma – 9. kesäkuuta 1937 Bagnoles-de-l’Orne) oli italialainen sosialisti ja antifasisti. Hänet tunnettiin reformistisen niin sanotun liberaalisosialismin teoreetikkona sekä antifasistisen Giustizia e Libertà -järjestön perustajana.
Varhaiset vuodet.
Rosselli syntyi Roomassa varakkaaseen juutalaisperheeseen. Hän varttui ja kävi koulunsa Firenzessä. Hän opiskeli poliittisia tieteitä Firenzen yliopistossa ja valmistui vuonna 1921. Roselli jatkoi opintojaan lakitieteen parissa ja valmistui kahta vuotta myöhemmin Sienan yliopistosta. Hän oli opiskeluaikoinaan aktiivisesti mukana vasemmistolaisessa ja fasismin vastaisessa toiminnassa. 
Maanpako.
Vuonna 1927 Rosselli tuomittiin arestiin Liparin saarelle hänen oltuaan järjestämässä tunnetun sosiologin ja antifasistin Filippo Turatin pakoa Ranskaan. Rossellin lisäksi Turatia oli avustanut muun muassa myöhemmin Italian presidentiksi noussut Sandro Pertini. Heinäkuussa 1929 Rosselli pakeni saarelta Tunisiaan, josta hän jatkoi Ranskaan. Siellä Rosselli oli perustamassa useiden muiden Italian poliittisten pakolaisten kanssa antifasistista Giustizia e Libertà -järjestöä. Hän julkaisi vuonna 1930 ainoaksi jääneen teoksensa, joka sisälsi muun muassa kritiikkiä marxismia kohtaan sekä jyrkkää stalinismin ja Kolmannen internationaalin arvostelua. Italian radikaali vasemmisto tyrmäsi Rossellin ajatukset täysin, maan tunnetuimman kommunistin Palmiro Togliattin mielestä hänen liberaalisosialismillaan ei ollut mitään tekemistä työväenluokan kanssa.
Espanjan sisällissota ja murha.
Saksassa vuonna 1933 tapahtuneen natsien valtaannousun jälkeen Giustizia e Libertà muuttui jyrkempään, jopa aseelliseen suuntaan fasismin vastustamisessa. Heinäkuussa 1936 syttyi Espanjan sisällissota, johon Rosselli osallistui tasavaltalaisten joukoissa italialaista vapaaehtoisista kootun niin sanotun Matteottin pataljoonan riveissä. Joukko-osastossa oli mukana maltillisten sosialistien ja liberaalien lisäksi anarkisteja ja kommunisteja. Haavoituttuaan Rosselli palasi Ranskaan keväällä 1937. 
Kesäkuussa 1937 Rosselli oli toipumassa Bagnoles-de-l’Ornen kylpyläkaupungissa. Kesäkuun 9. päivänä Rossellin vieraana oli hänen Nello-veljensä. Saman päivän iltana ranskalainen La Cagoule -fasistijärjestö hyökkäsi veljeksiä vastaan ja molemmat puukotettiin hengiltä. Iskun toimeenpanija oli Italian ulkoministeri Galeazzo Ciano.
Rossellin kuoleman jälkeen yksi kansainvälisten prikaatien pataljoonista nimettiin hänen mukaansa.
Muuta.
Carlo Rossellin kohtalo toimi innoittajana hänen serkkunsa Alberto Moravian romaanille "Il conformista" (1947). Kirjassa päähenkilö professori Quaddrina murhaa Rossellin. Vuonna 1970 romaanin pohjalta valmistui samanniminen Bernardo Bertoluccin ohjaama elokuva, jota Suomessa on esitetty nimellä "Fasisti".
Bagnoles-de-l’Orne-Normandie

Bagnoles-de-l’Orne-Normandie on kunta Pohjois-Ranskassa Ornen departementissa Normandian alueella.
Historia.
Kunta muodostettiin 1. tammikuuta 2016 kun kaksi kuntaa Bagnoles-de-l’Orne ja Saint-Michel-des-Andaines yhdistyivät.
Bagnoles-de-l’Ornen kylpylä ja kasino.
Bagnoles-de-l’Orne on suosittu lomanviettopaikka, joka on tunnettu kylpylästään, kasinostaan sekä art deco -tyylisestä arkkitehtuuristaan. Paikkakunnan kuumia lähteitä on hyödynnetty jo keskiajalta lähtien.
Bagnoles-de-l’Ornen kylpylässä on aikojen kuluessa vieraillut useita hallitsijoita, poliitikkoja ja muita merkkihenkilöitä, kuten Romanian, Montenegron ja Kreikan kuninkaallisia, Alexandre Dumas vanhempi, marsalkka Pétain, Georges Pompidou ja Jacques Chirac. Vuonna 1937 fasistinen La Cagoule -järjestö murhasi Bagnoles-de-l’Ornen kylpylässä Espanjan sisällissodassa saamiaan vammoja hoidattaneen italialaisen sosialistin Carlo Rossellin. Samassa hyökkäyksessä sai surmansa myös hänen veljensä Nello Rosselli.
Lipari

Lipari (sisiliaksi: "Lipari"), antiikin Lipara (, lat.) on Italiaan kuuluva saari ja samanniminen kunta Tyrrhenanmerellä. Se on Liparisaarten suurin saari ja sijaitsee noin 30 kilometriä Sisilian rannikosta pohjoiseen. Liparin pinta-ala on 37,6 km² ja asukkaita on vajaat 13 000. Se on yksi seitsemästä Etnan ja Vesuviuksen välillä sijaitsevasta tuliperäisestä saaresta. Saaren keskus Liparin kaupunki.
Historia.
Antiikki.
Liparin saari on asutettu jo esihistoriallisella kaudella viimeistään noin 5000 eaa. Antiikin aikana saari tunnettiin alun perin nimellä "Meligunis" (), mikä oli todennäköisesti peräisin kreikkalaista siirtokuntaa edeltäneeltä ajalta. Myöhemmin saari sai nimen "Lipara". Kreikkalaiset asuttivat saaren noin vuonna 580–577 eaa. Saaren polis eli kaupunkivaltio Lipara oli Knidoksesta ja Rhodokselta tulleiden doorilaisten perustama. Siirtokunta kukoisti merenkulun kannalta edullisen sijaintinsa sekä tuliperäisyyden vuoksi hedelmällisen maaperänsä ansiosta. Saarelta kaivettiin myös alunaa, mikä oli myös tuliperäisyyden ansiota. Lipara oli välillä Karthagon vallassa. Roomalaiset valtasivat sen vuonna 252/251 eaa.
Myöhempi historia.
Liparin tulivuori on viimeksi purkautunut 400-luvulla. Antiikin ajan jälkeen saarta ovat pitäneet hallusaan muun muassa arabit, saraseenit sekä osmanit. Liparin merkittävimpiä nähtävyyksiä on Kaarle V:n aikainen Liparin kaupungin linnoitus Castello eli La Cittade, joka on rakennettu kaupungin antiikin aikaisen akropoliin paikalle, sekä sitä ympäröivä vanhakaupunki.
1930–1940-luvuilla Lipari toimi karkotuspaikkana, jonne Italian diktaattori Mussolini lähetti poliittisia vankeja. Saarella olivat arestissa muun muassa Curzio Malaparte sekä Carlo Rosselli.
Blek le Rat

Blek le Rat (virallinen nimi Xavier Prou, syntynyt 1952) oli yksi Pariisin ensimmäisiä graffititaiteilijoita ja merkittävä vaikuttaja etenkin 1980- ja 1990-lukujen eurooppalaisessa katutaiteessa. Hän oli myös sapluunatekniikalla toteutettujen graffitin pioneeri. Toinen tästä tekniikasta kuuluisaksi tullut graffitaiteilija on englantilainen Banksy, joka on saanut vaikutteita Blek le Ratilta. 
Nimi Blek le Rat tulee italialaisesta sarjakuvakirjasta Blek le Roc. Sana "rat" (rotta) on anagrammi sanasta "art" (taide). Xavier Prou aloitti vuonna 1981 maalaamalla rottia Pariisin kaduille. Rottaa hän kuvaili tuolloin kaupungin ainoaksi vapaaksi eläimeksi, joka levittää ruttoa eteenpäin, aivan kuten katutaidekin.
Donald William Wuerl

Donald William Wuerl (s. 12. marraskuuta 1940 Pittsburgh, Pennsylvania) on yhdysvaltalainen roomalaiskatolinen arkkipiispa ja yksi katolisen kirkon kardinaaleista. Hänet vihittiin papiksi Pittsburghin hiippakuntaan 17. joulukuuta 1966 ja nimitettiin Seattlen arkkihiippakunnan vihkipiispaksi sekä Rossmarkaeumin titulaaripiispaksi 30. marraskuuta 1985. Piispaksi konsekroinnin suoritti 6. tammikuuta 1986 paavi Johannes Paavali II, jota avustivat Agostino Casaroli ja Bernardin Gantin.
Wuerl sai 11. helmikuuta 1988 nimityksen Pittsburghin piispaksi, jonka virkaan hänet asetettiin 12. helmikuuta. Hänet nimitettiin 16. toukokuuta 2006 Washingtonin arkkipiispaksi ja asetettiin uuteen virkaansa 22. kesäkuuta. Wuerl ylennettiin kardinaaliksi 20. marraskuuta 2010, jolloin hänet nimitetettiin San Pietro in Vincolin kardinaalipapiksi. Hänet asetettiin tähän virkaan 8. toukokuuta 2011.
Wuerl osallistui vuoden 2013 konklaaviin.
Francesco Coccopalmerio

Francesco Coccopalmerio (s. 6. maaliskuuta 1938 San Giuliano Milanese) on italialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa ja yksi kirkon kardinaaleista. Hänet vihittiin papiksi Milanon arkkihiippakuntaan 28. kesäkuuta 1962 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Coelianan titulaaripiispaksi 8. huhtikuuta 1993. Piispaksi vihkiminen seurasi 22. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Carlo Maria Martini, jota avustivat Attilio Nicora ja Giovanni Giudici.
15. helmikuuta 2007 Coccopalmerio sai nimityksen paavillisten lainsäädäntötekstien neuvoston puheenjohtajaksi ja Coelianan titulaariarkkipiispaksi. 18. helmikuuta 2012 hänet nimitettiin San Giuseppe dei Falegnamin kardinaalidiakoniksi. Hänet asetettiin virkaansa 26. huhtikuuta 2012, ja hän luopui tehtävistään 28. helmikuuta 2013.
Kesäkuussa 2017 hänen sihteerinään toimineen papin asunnossa pidettiin ”huumehuuruisiksi homobileiksi” luonnehditut juhlat, jotka päättyivät Vatikaanin poliisin tekemään ratsiaan. Asunnosta tavattiin huumeita käyttäviä miehiä, jotka harrastivat keskenään seksiä.
Worried Life

Worried Life on kokoelma-albumi yhdysvaltalaisen bluespianisti ja –laulaja-lauluntekijä Memphis Slimin tuotannosta. Kokoelma on vuodelta 1990 ja alkuperäisäänitteet on remasteroitu digitaalisesti.
Levymerkki on ROOTS ja albumi on ilmestynyt sekä LP-levynä (RTS 113013), &lt;br&gt; C-kasettina (RTS 43013) että CD-levynä (RTS 33013). Julkaisulisenssi on saatu yhtiöltä Phonoco International Ltd. LP-levyjä on valmistettu EY:n alueella ja editiosta ja jakelusta on vastannut Movieplay SA.
Kannen valokuvan on toimittanut Michael Ochs ja esittelytekstin Memphis Slimin urasta on laatinut Herman van der Horst.
Kappaleet.
 Sivu 1 (Kesto 28:03)
 Sivu 2 (Kesto 28:19)
Saarenputaan silta

Saarenputaan silta tai Saarenputaan Vaskurin raittisilta Rovaniemellä on vuonna 1925 valmistunut teräsbetoninen holvisilta. Jäämerentie Rovaniemeltä Liinahamariin, myöhemmin valtatie 4, kulki sillan kautta vuoteen 1965 asti. Sillasta tuli museosilta vuonna 1982, ja se on nykyään ainoastaan jalankulun ja pyöräilyn käytössä.
Saarenputaan sillan ainoa aukko on 10 metriä leveä. Holvin jännemitta on 10 metriä ja sillan kokonaispituus 16 metriä. Sillalle jää hyötyleveyttä 4,8 metriä.
Saarenputaan silta on ainoa Jäämerentien silta, joka säästyi tuholta toisessa maailmansodassa. Silta ja Inarin Magneettimäki ovat Jäämerentien tiehistorialliset kohteet, jotka sisältyvät Museoviraston inventoimiin valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin.
Siltapaikka.
Entisen Rovaniemen maalaiskunnan suurin taajama Saarenkylä sijaitsee Kemijoen saaressa, jonka erottaa mantereesta kapea Saarenpudas-niminen pudas. Betonisillan paikalla oli aikaisemmin matala puusilta, Vaskurin silta. Vaskisepän mukaan nimetty silta joutui keväisin tulvaveden valtaamaksi, ja uuden, korkeamman sillan suunnittelu aloitettiin jo vuonna 1916. Suunnittelijaksi valittiin insinööri Olli Martikainen. Sillan rakentaminen päästiin aloittamaan vasta vuonna 1924, ja se valmistui seuraavana vuonna.
Autobahn A5 (Sveitsi)

Autobahn A5 on moottoritie läntisessä Sveitsissä. 
Reitti.
A5 on osa kansallista valtatietä N5 (), joka kulkee Juravuoriston itäpuolisten suurten järvien (Neuchâtelinjärvi ja Bieljärvi) länsipuolitse, vuoriston ja järvien välistä. Moottoritie A5 alkaa moottoritieltä A1 Yverdonissa ja päättyy samalle tielle Solothurnin itäpuolella, Bernin pohjoispuolella.
A5-moottoritien rakentaminen on kesken: Bieljärven länsipuoli (Le Landeron – Biel, noin 20 km) on moottoriliikennetietä ja osin maantietä.
Autobahn A5 kulkee Vaud'n, Neuchâtelin, Bernin ja Solothurnin kantonien alueella. 
Rakennushankkeet.
Biel/Biennessä on menossa ohitustiehanke, jossa A5 rakennetaan kulkemaan kaupungin itä- ja eteläpuolitse suurelta osin tunnelissa. Itäpuolinen tunnelihanke (4,9 km) on alkanut vuonna 2007 ja päättyy suunnitelmien mukaan vuonna 2017. Eteläinen ohitustie (6,7 km) on tarkoitus toteuttaa vuosina 2019–28. Hankkeiden kustannusarvio on yhteensä 2,9 mrd CHF.
Moby Lines

Moby Lines (Moby Lines S.p.A.) on italialainen laivayhtiö, joka liikennöi 13 aluksellaan Italian ja Ranskan alueella. Yhtiö perustettiin vuonna 1959 nimellä Navigazione Arcipelago Maddalenino (Navarma). 
Moby Linesin reitit kulkevat muun muassa Elbaan, Sardiniaan ja Korsikaan.
Vuonna 2006 Moby Lines osti Lloyd Sardegnan. Moby Linesin alusten kylkiin on maalattu "Looney Tunes" -animaatiohahmoja.
Historia.
Navarma perustettiin vuonna 1959. Yhtiö aloitti liikennöinnin Sardiniasta rannikon saariin pienellä Tanskasta ostetulla "M/S Maria Maddalena" -lautalla. Vuonna 1966 yhtiö osti toisen lautan, "M/S Bonaficion", ja aloitti liikennöinnin Sardinian ja Korsikan välillä. Yhtiö hankki seuraavan autolauttansa vuonna 1967 ja aloitti liikennöinnin manner-Italian satamiin.
Ensimmäinen Moby-etuliitettä käyttänyt laiva oli vuonna 1982 Townsend Thoresenilta ostettu autolautta, joka sai uuden nimen "M/S Moby Blue". Alus oli kaksi kertaa suurempi kuin Navarman siihen asti suurin alus. Vuoteen 1988 mennessä Navarma hankki vielä neljä suurempaa autolauttaa, joiden kaikkien nimen alussa oli Moby. Laivoilla yhtiö aloitti uusia reittejä manner-Italiaan.
Vuonna 1991 yhtiön laiva M/S Moby Prince oli osallisena toisen maailmansodan jälkeisen Italian suurimassa laivaonnettomuudessa, jossa laiva törmäsi ankkurissa olleeseen öljytankkeriin ja 140 ihmistä kuoli.
1990-luvun alussa yhtiö osti lisää käytettyjä autolauttoja ja korvasi niillä 1980-luvulla ostetut laivat. Samoihin aikoihin yhtiön nimeksi tuli Moby Lines. Vuodesta 1996 eteenpäin yhtiön laivaston koko on kasvanut yhtiön hankkiessa uusia suurempia ja nopeampia lauttoja, kuten uutena Daewoo Shipbuilding &amp; Heavy Machineryltä tilatut Moby Wonder, Moby Freedom ja Moby Aki. Vuonna 2003 yhtiö teki sopimuksen Warner Brosin kanssa laivojensa maalaamisesta "Looney Tunesin" hahmoilla. "Looney Tunes" -teemainen väritys oli kuitenkin vain suuremmissa laivoissa, pienemmissä laivoissa oli yksinkertaisempi väritys tai Moby Linesin valaslogo.
Haarajoen museosilta

Haarajoen museosilta Joensuun Tuupovaarassa on vuonna 1926 valmistunut teräsbetoninen ulokepalkkisilta, joka on ollut museosilta vuodesta 1982 lähtien.
Haarajoen ylittävän sillan paikka on ikivanha kulkuväylä. Ensimmäinen puuarkkujen varaan rakennettu silta paikalle valmistui 1820-luvun alussa, kun Huhtilampi–Kovero-tie valmistui. Suomi oli 1920-luvulla autoistumassa, ja se loi koko maassa painetta laajaan tie- ja siltarakenteiden uusimiseen. Maan hallituksen mukaan betonisiltoja tuli rakentaa ”koneellista liikennettä silmälläpitäen”.
Sillan kautta kulkenut tie puusiltoineen on rakennettu 1800-luvun alussa, nykyään tie on seututie 495. Ulokepalkkisillan suunnittelija on TVH:n siltaosaston päällikkö, insinööri Harald Backman. Sillan kansi on kivetty. Haarajoen sillasta tuli museosilta uuden sillan valmistuttua vuonna 1982.
Kokonaispituudeltaan 31-metrisessä sillassa on kolme aukkoa, keskiaukon jännemitta on 18 metriä, aukkomitta on 16,7 metriä. Sillan hyötyleveys on 4,9 metriä.
Ulokepalkkisiltoja rakennettiin paljon 1920-luvulla, ja Tie- ja vesirakennushallitus teki niistä tyyppipiirustuksetkin. Haarajoen museosilta kuuluu Museoviraston inventoimiin valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin teemakohteessa "museosilta".
Isopökkelökehrääjä

Isopökkelökehrääjä ("Nyctibius grandis") on pökkelökehrääjiin kuuluva lintulaji. Sitä tavataan laajalta alueelta Keski- ja Etelä-Amerikasta.
Koko ja ulkonäkö.
Isopökkelökehrääjä on suurikokoisin kehrääjälinnuista ja voi kasvaa 48–60 cm pitkäksi. Ruumiinrakenteeltaan laji on suuripäinen ja pitkäpyrstöinen. Alalajin "N. g. guatemalensis" pyrstö ja siivet ovat pidemmät kuin nimialalajilla. Isopökkelökehrääjä on väritykseltään kauttaaltaan vaaleanharmaa mustin viiruin ja kuvioinnein. Vatsassa on valkoista. "N. g. guatemalensis" -alalaji on selästään ruskeampi kuin "N. g. grandis". Linnun silmät ovat suuret ja väriltään ruskeat tai oranssit.
Levinneisyys ja elintavat.
Isopökkelökehrääjää tavataan Meksikon eteläosista Boliviaan ja Brasiliaan asti ulottuvalta alueelta. Sen elinympäristöä ovat sademetsät ja metsät tyypillisesti alankomailla, mutta sitä on tavattu aina 2 900 metrin korkeudessa kasvavista metsistä. Laji viettää päivät nukkuen puiden oksilla ja on yöaktiivinen. Se saalistaa vaanimalla puiden oksilla ja syöksyy yllättäen saaliinsa kimppuun. Isopökkelökehrääjän ravintoa ovat pääasiassa lentävät hyönteiset, mutta se voi syödä myös pieniä lepakoita. Isopökkelökehrääjän pesimäkausi on kostealla kaudella, jonka ajankohta vaihtelee Keski- ja Etelä-Amerikassa. Pesä sijaitsee korkealla puussa kolossa tai oksanhaarukassa. Pesä on risuista rakennettu litteähkö alusta. Naaras munii tyypillisesti yhden valkoisen ja tummapilkullisen munan. Sekä koiras- että naarasisopökkelökehrääjät hautovat munia ja ruokkivat poikasia.
James Aloysius Hickey

James Aloysius Hickey (11. lokakuuta 1920 – 24. lokakuuta 2004) oli yhdysvaltalainen roomalaiskatolinen arkkipiispa ja yksi kirkon kardinaaleista. Hänet vihittiin papiksi Saginaw’n hiippakuntaan 15. kesäkuuta 1946 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Taraquan titulaaripiispaksi 18. helmikuuta 1967. Piispaksi vihkiminen seurasi 14. huhtikuuta. Pääkonsekraattorina toimi John Francis Dearden, jota avustivat Stephen Stanislaus Woznicki ja Stephen Aloysius Leven.
Hickey sai 1. maaliskuuta 1969 nimityksen Pontifical North American Collegen rehtoriksi. 5. kesäkuuta 1974 hänet nimitettiin Clevelandin piispaksi, jonka virkaan hänet asetettiin 16. heinäkuuta. Hän sai 17. kesäkuuta 1980 nimityksen Washingtonin arkkipiispaksi, ja tähän virkaan hänet asetettiin 5. elokuuta.
Hickey sai ylennyksen kardinaaliksi 28. kesäkuuta 1988, jolloin hänet nimitettiin Santa Maria Madre del Redentore a Tor Bella Monacan kardinaalipapiksi. Hän jäi eläkkeelle 21. marraskuuta 2000.
Valtionraja

Valtionraja on raja, joka määrittää valtion kansallisen alueen (maa-alueen, vesialueen ja ilmatilan) eli valtion toimivallan alueen. Yleensä valtionrajoja pyritään valvomaan. Joillakin valtioiden välisillä rajoilla, kuten Schengen-alueella, vartiointi on rajoitettua. Muut rajat ovat osittain tai täysin vartioituja ja ne voidaan ylittää laillisesti ainoastaan virallisissa rajanylityspaikoissa ja rajavyöhykettä voidaan vartioida. Joillekin rajoille, kuten kiistanalaisille alueille voidaan rakentaa puskurivyöhykkeitä tai rajaesteitä kuten raja-aitoja tai rajamuureja.