tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Svenska skolan (Kouvola)

Svenska skolan on Kouvolan Kuusankoskella sijaitseva ruotsinkielinen yhtenäiskoulu. Koulussa on 28 oppilasta ja sen rehtori on Sanna Eloranta. Koulussa on oppilaita ympäri Pohjois-Kymenlaaksoa. Nykyisin noin puolet oppilaista puhuu äidinkielenään suomea. Vuonna 2016 koulussa oli 23 oppilasta.
Samassa rakennuksessa toimii myös Svenska lekskolanin ruotsinkielinen päiväkoti "Svenska lekskolan i Norra Kymmenedalen".
USS Toledo (SSN-769)

USS Toledo (runkonumero SSN-769) on Yhdysvaltain laivaston Los Angeles -luokan ydinsukellusvene.
Valmistus.
Alus tilattiin 10. kesäkuuta 1988 Newport News Shipbuilding and Drydock Companyltä Newport Newsistä Virginiasta, missä köli laskettiin 6. kesäkuuta 1991. Se laskettiin vesille 28. elokuuta 1993 kumminaan rouva Sabra Smith ja liitettiin laivastoon 24. helmikuuta 1995 ensimmäisenä päällikkönään Jack Loye III.
Palvelus.
Palvelukseen otettaessa alus sijoitettiin Grotonin laivastotukikohtaan Connecticutiin.
USS Tucson (SSN-770)

USS Tucson (runkonumero SSN-770) on Yhdysvaltain laivaston Los Angeles -luokan ydinsukellusvene.
Valmistus.
Alus tilattiin 10. kesäkuuta 1988 Newport News Shipbuilding and Drydock Companyltä Newport Newsistä Virginiasta, missä köli laskettiin 15. elokuuta 1991. Se laskettiin vesille 20. maaliskuuta 1994 kumminaan rouva Diane C. Kent ja liitettiin laivastoon 18. elokuuta 1995.
Palvelus.
Palvelukseen otettaessa alus sijoitettiin Pearl Harboriin Havaijille.
USS Columbia (SSN-771)

USS Columbia (runkonumero SSN-771) on Yhdysvaltain laivaston Los Angeles -luokan ydinsukellusvene.
Valmistus.
Alus tilattiin 14. joulukuuta 1988 General Dynamicsin Electric Boat divisioonalta Grotonista Connecticutista, missä rakentaminen aloitettiin 21. huhtikuuta 1993. Se laskettiin vesille 24. syyskuuta 1994 kumminaan Hillary Rodham Clinton ja otettiin palvelukseen 9. lokakuuta 1995 ensimmäisenä päällikkönään Dale R. Govan.
Palvelus.
Palvelukseenotettaessa alus sijoitettiin Pearl Harboriin Havaijille.
USS Greeneville

USS Greeneville (runkonumero SSN-772) on Yhdysvaltain laivaston Los Angeles -luokan ydinsukellusvene.
Valmistus.
Alus tilattiin 14. joulukuuta 1988 Newport News Shipbuilding and Drydock Companyltä Newport Newsistä Virginiasta, missä köli laskettiin 28. helmikuuta 1992. Se laskettiin vesille 17. syyskuuta 1994 kumminaan varapresidentti Al Goren puoliso Tipper Gore ja liitettiin laivastoon 16. helmikuuta 1996.
Palvelus.
Palvelukseenotettaessa alus sijoitettiin Pearl Harboriin Havaijille.
"Greeneville" törmäsi 9. helmikuuta 2001 Honolulun lähistöllä 9 merimailia etelään Diamond Headistä japanilaiseen troolari "Ehimemaruun" ollessaan rutiinipartiossa. Troolari upposi viidessä minuutissa, jolloin sen 35 hengen miehistöstä kyettiin heti pelastamaan 26. Kahdellatoista pelastetulla oli lieviä vammoja. Troolari oli ollut koulutuspurjehduksella mukanaan 13 oppilasta opettajineen. Surmansa saaneet olivat neljä 17-vuotiasta oppilasta, kaksi opettajaa ja kolme troolarin miehistönjäsentä.
USS Cheyenne (SSN-773)

USS Cheyenne (runkonumero SSN-773) on Yhdysvaltain laivaston Los Angeles -luokan ydinsukellusvene.
Valmistus.
Alus tilattiin 28. marraskuuta 1989 Newport News Shipbuilding and Drydock Companyltä Newport Newsistä Virginiasta, missä köli laskettiin 6. heinäkuuta 1992. Se laskettiin vesille 16. huhtikuuta 1995 kumminaan Wyomingin senaattorin Alan K. Simpsonin puoliso Ann Simpson ja liitettiin laivastoon 13. syyskuuta 1996 ensimmäisenä päällikkönään Peter H. Osimik.
Palvelus.
Palvelukseenotettaessa alus sijoitettiin Pearl Harboriin Havaijille.
Kaappari Lamminparras

Kaappari Lamminparras on Lauri Puintilan kirjoittama kirja vuodelta 2010. Kirja kertoo Aarno Lamminpartaasta, joka vuonna 1978 kaappasi Finnairin Caravelle-lentokoneen aseella uhaten. Kirjan lähteinä ovat olleet muiden muassa Lamminpartaan ja lentokoneen miehistöön kuuluneiden haastattelut sekä lentokoneen matkustajien kuulustelupöytäkirjat. 
Kirjasta on tehty myös elokuva, "Kaappari". Ensi-iltansa elokuva sai 18. tammikuuta 2013.
Independence-luokka (lentotukialus)

Independence-luokka oli Yhdysvaltain laivaston lentotukialusluokka, jossa oli yhdeksän 1943 valmistunutta alusta. Luokan aluksista kahdeksan osallistui kesäkuussa 1944 Filippiinien meren taisteluun. Sodan aikana luokan aluksista tuhoutui ainoastaan "USS Princeton".
Taustaa.
Vuonna 1942 Yhdysvaltain laivasto havaitsi, ettei se saisi ennen vuotta 1944 uusia lentotukialuksia palvelukseen. Kyseisenä vuonna valmistuisivat ensimmäiset Essex-luokan alukset. Presidentti antoi määräyksen muuttaa rakenteilla olevat Cleveland-luokan risteilijät lentotukialuksiksi, mikä oli ollut esillä jo elokuusta 1941 alkaen. Varustelutoimisto vastusti esitystä, koska alukset olisivat vain toisen luokan lentotukialuksia. Toisaalta "USS Essex" valmistui etuajassa jo joulukuussa 1942 eli jo ennen ensimmäisenkään Independence-luokan aluksen valmistumista.
Forrestal-luokka

Forrestal-luokka oli Yhdysvaltain laivaston neljän 1950-luvun lopulla valmistetun lentotukialuksen muodostama alusluokka.
Tilauksen taustaa.
Ensimmäisen toisen maailmansodan jälkeisen "superlentotukialuksen", vuonna 1948 tilatun "USS United Statesin" rakennustöiden peruuttaminen oli katkera pala nieltäväksi Yhdysvaltain laivastolle, mutta kesti ainoastaan hetken ennen kuin Yhdysvaltain laivaston ydinasepelotteen esilletuonti nostettiin jälleen esille. Kongressissa olleet laivaston kannattajat nostivat asian uudelleen esille ja olivat suorastaan vainoharhaisia kaikille merkeille laivaston supistamiseksi.
Lopulta esiteltiin syiksi uusien lentotukialusten hankintaan uudet suihkukoneet, jotka todettiin 1950-luvulla ainoiksi taistelukelpoisiksi lentokoneiksi. Koneiden koko ja polttoaineentarve sekä pidempi nousu- ja laskeutumismatka vaativat aiempaa suuremman aluksen. Uudeksi rynnäkkökoneeksi esitettiin Douglas A3D:tä, joka oli valmistunut suurin piirtein edellisen projektin peruuttamisen aikaan. Lentokonetilaukset voitiin siten tehdä heti. Kongressin epäilykset saatiin hälvennettyä Korean sodan syttyessä kesäkuussa 1950 ja tilausvaltuutus annettiin nopeasti budjettivuodesta 1952 alkaen viiden aluksen tilaamiseksi vuosittain. Ensimmäinen alus "USS Forrestal" tilattiin heinäkuussa 1951.
Alusten suunnittelu pohjautui osittain valittuun A3D-lentokoneeseen. Hangaarin korkeus oli 25 jalkaa ja sillä oli tilat 1800 tonnille varusteita sekä 750000 gallonalle lentopetrolia. Aluksen lentokannen reunaan asennetut hissit kykenivät kantamaan 75000 paunan lentokoneen ja sen koko oli 74,5 kertaa 49 jalkaa. Aluksilla otettiin käyttöön 8 asteen kulmassa oleva lentokansi, jolle asennettiin nousua helpottamaan tyypin C7-höyrykatapultit.
Alusluokka oli ensimmäinen Yhdysvaltain laivaston lentotukialusluokka, jossa lentokansi oli kiinteä osa runkoa. Tähän vaikutti rungon jäykistämistarpeen lisäksi vaadittu teräskannen kolmen tuuman paksuus. Samoin ensimmäistä kertaa Yhdysvaltain lentotukialuksessa tykkiasemat sijoitettiin varsinaisen rungon ulkopuolelle asennettuille parvekkeille. Kummallekin puolelle sekä perään että keulaan asennettiin yksiputkiset 5"/54 DP Mk42 -tykit.
Alun perin suunniteltuna lentorykmentin kokoonpanona oli kolme hävittäjälaivuetta (F9F ja F2H), kaksi rynnäkkölaivuetta (AD ja A4D) sekä yksi pommittajalaivue (A3D) sekä kahdeksan erikoistehtäviin suunniteltua konetta (SAR-helikopterit, kuvaustiedustelu ja ilmavalvonta). Alusten elektroniikkavarustus koostui SPS-12 ja SPS-8A -tutkista.
Alukset.
Luokan aluksista kaksi viimeistä valmistuivat parannellun Forrestal-luokan aluksina 3,5 vuoden viiveellä.
Shiloh Fernandez

Shiloh Thomas Fernandez (s. 26. helmikuuta 1985 Ukiah, Kalifornia) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tunnetaan muun muassa televisiosarjoista "Jericho" ja "Taran monta elämää" sekä elokuvasta "Red Riding Hood – Punahilkka".
Varhaiselämä.
Fernandez syntyi Ukiahissa, Kaliforniassa. Hänen isänsä on portugalilaista ja venäjänjuutalaista sukujuurta ja äiti brittiläistä syntyperää. Fernandezilla on nuorempi veli ja sisko. Ennen näyttelijänuraansa hän työskenteli tiskaajana ja katalogimallina sekä varastopoikana Los Angelesiin muutettuaan. Hän on myöhemmin kuvaillut varastopojan työtä ”kamalaksi”.
Ura.
Esiinnyttyään lyhytelokuvassa Fernandez alkoi saada pieniä rooleja sarjoista "Todistettavasti syyllinen", "Drake &amp; Josh" ja "Lincoln Heights". Ensimmäisen isomman roolin hän sai lyhytikäisestä tv-sarjasta "Jericho", jossa hän näytteli Sean Henthornia vuosina 2006–2007.
Vuonna 2008 Fernandez koe-esiintyi Edward Cullenin rooliin "Twilight"-elokuvasarjaan. Hän oli yksi finaaliehdokkaista, mutta hävisi roolin Robert Pattinsonille. Fernandezin läpimurto oli miespääosa vuoden 2011 elokuvassa "Red Riding Hood – Punahilkka", jossa hänen vastanäyttelijänsä oli Amanda Seyfried. Rooli teki hänestä teini-idolin ja vei usean lehden kanteen.
Vuonna 2013 Fernandez näytteli kauhuelokuvassa "Evil Dead", joka on uusintaversio samannimisestä vuoden 1981 elokuvasta.
Vammaispalvelut

Vammaispalvelut ovat valtion, kuntien tai vammaisjärjestöjen tarjoamia palveluita, joiden tarkoituksena on edistää vammaisen henkilön edellytyksiä elää ja toimia muiden kanssa yhdenvertaisena yhteiskunnan jäsenenä sekä ehkäistä ja poistaa vammaisuuden aiheuttamia haittoja ja esteitä. 
Suomessa vammaispalveluiden toteuttamisesta vastaavat vammaispalvelulain mukaisesti pääosin kunnat. Tarvittavien palvelujen ja tukitoimien selvittämiseksi kunnan sosiaalityöntekijä laatii vammaiselle henkilökohtaisen palvelusuunnitelman yhdessä asiakkaan ja hänen perheensä kanssa.
Keskeisiä vammaispalvelujen muotoja ovat muun muassa erilaiset apuvälineet, kuljetuspavelut, tulkkipalvelut, kuntoutus, asunnon muutostyöt, opaskoirat, henkilökohtaiset avustajat, omaishoidon tuki ja palveluasuminen.
Bella Darvi

Bella Darvi (s. Bayla Wegier, 23. lokakuuta 1928 Sosnowiec, Slaskie, Puola – 11. syyskuuta 1971 Monte Carlo, Monaco) oli puolalais-ranskalainen tanssija ja näyttelijä. Natsit vangitsivat hänet toisen maailmansodan aikana. Hän vapautui vuonna 1943.
Tuottaja Darryl F. Zanuck ja hänen puolisonsa Virginia Fox löysivät Wegierin kasinoilta Monte Carlosta, missä hän oli yrittänyt ammattipelurin uraa huonolla menestyksellä. He näkivät hänessä potentiaalisen elokuvatähden. Zanuck maksoi Wegierin pelivelat, teki hänen kanssaan sopimuksen ja toi hänet Hollywoodiin. Taiteilijanimi Bella Darvin etunimi oli yksinkertaisesti amerikkalaisversio alkuperäisestä, sukunimi on yhdistelmä mentorien etunimistä Darryl ja Virginia.
Elokuvaneuvos Kari Uusitalo sanoo, että Zanuckilla ja Darvilla oli suhde ja siksi tuottaja yritti tehdä naisesta tähden inhoamansa Marilyn Monroen tilalle, mutta yleisö ei ollut yhteistyöhaluista. Hänen mainittavia roolejaan olivat muun muassa kurtisaani Neferneferneferin osa elokuvassa "Sinuhe, egyptiläinen" ja naispääosa Samuel Fullerin ohjaamassa elokuvassa "Merten paholaiset".
Uusitalon mukaan Darvin pahin vika näyttelijänä oli puhevika jota ei yritettykään parantaa koska Zanuck piti sitä kyseisen näyttelijän kiehtovimpana ominaisuutena - eikä ollut kuulevinaankaan kun kriitikot ja yleisö olivat aivan eri mieltä. 
Darvin elokuva- ja televisioura päättyi lyhyeen, koska kriitikot teilasivat hänet näyttelijänä, eritoten "Sinuhessa". Rooli olikin alun alkaen suunniteltu Monroelle, mutta Zanuck halusi siihen väkisin uuden suojattinsa. Tuottajan suojelukaan ei pitkälle kantanut, koska suuret tähdet, kärjessä Marlon Brando, eivät voineet sietää Darvia. Uusitalon mukaan vain Richard Widmark tuli hänen kanssaan toimeen. 
Ura tuli päätökseensä kun Fox sai tietää miehensä ja Darvin suhteesta tyttärensä välityksellä. Avioeroa Zanuckeille ei tullut, lopullinen asumusero kylläkin ja Darville lähtö Hollywoodista. Darvi yritti vielä Euroopassakin huonolla tuloksella, päätyi takaisin Monte Carloon ammattipeluriksi alkoholisoituen yhä pahemmin. Enää ei löytynyt uutta suojelijaa ja Darvi kuoli 42-vuotiaana oman käden kautta.
Svanit

Svanit (myös "svaneetit", "svaanit"; omakielinen nimitys "mušwän", monikossa "šwanär") ovat Georgiassa asuva svanin kieltä puhuva etninen ryhmä.
Asuinalue, lukumäärä ja kieli.
Svanit elävät Georgian luoteisosassa Kaukasuksen pääjonon eteläpuolisella vuoristoseudulla. Svanetiaksi kutsuttu alue käsittää Engurin ja Tskhenistskalin yläjuoksut. Hallinnollisesti se jakautuu Mestian ja Lentekhin piireiksi. Nykyään svaneja on myös Abhasian Kodorin laaksossa sekä talven 1986–1987 tuhoisten lumivyöryjen jälkeen Marneulin alueella Tbilisin eteläpuolella. Aikaisemmin he asuivat huomattavasti laajemmalla alueella, johon kuului Kubanin yläjuoksu Kaukasuksen pohjoispuolella.
Neuvostoliiton vuoden 1926 väestönlaskennassa rekisteröitiin 13 200 svania. Myöhemmin heitä on pidetty georgialaisina. Nykyään svaneja arvioidaan olevan noin 50 000 henkeä.
Svanin kieli kuuluu kartvelilaisiin kieliin, joiden keskuudessa sillä on erillinen asema. Kieli jakautuu neljään päämurteeseen, joiden paikallismurteet poikkeavat usein huomattavasti toisistaan. Kirjakielenään svanit ovat aina käyttäneet georgiaa. Nykyään monet heistä osaavat myös venäjää.
Elinkeinot, yhteiskunta ja kulttuuri.
Perinteisiä elinkeinoja ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimpiin viljelyskasveihin kuuluvat vehnä, ruis, ohra ja kaura. Kotieläiminä pidetään nautoja, sikoja, vuohia ja lampaita. Lisäksi harjoitetaan mehiläistenhoitoa ja metsästystä. Aikaisemmin miehet kävivät talvisin ansiotöissä muualla Georgiassa ja Pohjois-Kaukasiassa.
Svanien kylät koostuivat ennen muutamasta kymmenestä puolustustornein varustetusta kolmikerroksisesta kivitalosta. Rakennustavaltaan ne muistuttavat Georgian koillisosan, Ossetian, Ingušian ja Dagestanin vuoristoseutujen asutuksia. Vanhoja puolustustorneja on säilynyt eniten Ylä-Svanetian itäosassa.
Yhteiskuntajärjestyksen perustana oli aikaisemmin lähikylien muodostama yhteisö, jonka asiat ratkaistiin vaaleilla valitun päällysmiehen johtamassa neuvostossa. Perheet muodostivat yleensä samassa kylässä asuvia patrilineaarisia ja eksogamisia klaaneja. Tapakulttuuriin kuului verikosto.
Keskiajalla svanit olivat tunnettuja kultaseppiä ja metalliesineiden valmistajia. Suullinen kansanperinne käsittää yhteisgeorgialaisten piirteiden lisäksi myös pohjoiskaukasialaisen nart-eepoksen aineksia. Svaneilla on omaperäinen moniääninen kuorolaulutyyli.
Kitty Hawk -luokka

Kitty Hawk -luokka oli Yhdysvaltain laivaston lentotukialusluokka, jossa oli neljä 1960-luvun alussa valmistunutta alusta. Aluksista viimeinen "USS Kitty Hawk" poistettiin palveluksesta tammikuussa 2009.
Aluksen omasuojan muodostivat neljä Terrier Mk10 -ohjusten laukaisualustaa, jotka asennettiin pareittain kummallekin laidalle.
Suunnittelu.
Suurimpina eroina edeltäneeseen Forrestal-luokkaan olivat kasvanut pituus ja hissien uudelleen sijoittaminen. Hisseistä kaksi oli sillan etupuolella ja yksi sillan takana ja neljäs perässä oikealla puolella. Neloshissin siirtäminen keulasta perään teki siitä käyttökelpoisen lentokoneiden siirtoon, kun se aiemmin oli käyttökelvoton ollessaan laskeutumisalueella sekä katapulttien numero kolme ja neljä reitillä.
Luokan alusten valmistamisesta vastasi kolme telakkaa: New York Shipbuilding Corporation, New Yorkin laivastontelakka ja Newport News Shipbuilding. Alusten voimanlähteenä oli neljä Westinghouse-turbiinimoottoria, joiden tarvitsema höyry tuotettiin kahdeksalla Foster Wheeler -kattilalla.
Kolmen ensimmäisen aluksen aseistuksena olivat Terrier-ilmatorjuntaohjukset ja AN/SPG-55-tutkajärjestelmä, jotka veivät runsaasti tilaa. "USS John F. Kennedylle" ei Terrier-järjestelmää asennettu, vaan se korvattiin Sea Sparrow -ohjuksin. Myöhemmin modernisointien yhteydessä kaikkien alusten ilmatorjunta-aseistuksen muodostivat NATO Sea Sparrow sekä CIWS. Vuonna 2001 "USS Kitty Hawkille" asennettiin RAM-ohjusten laukaisujärjestelmä, joka korvasi etukannen Sea Sparrow- ja CIWS-järjestelmät. Elektronisen sodankäynnin järjestelmä SLQ-32 asennettiin "USS Kitty Hawkille" ja "USS Constellationille" modernisointien yhteydessä.
Alukset.
Aluksista neljäs "USS John F. Kennedy" lasketaan toisinaan omaksi luokakseen, koska se poikkesi muista.
Édouard Clarisse

Édouard "Eddy" Clarisse (s. 27. toukokuuta 1972) on mauritiuslainen entinen sulkapalloilija.
Clarisse voitti kaksinpelin Afrikan-mestaruuden ensimmäistä kertaa vuonna 1992, jolloin hän päihitti finaalissa eteläafrikkalaisen Anton Krielin. Hän osallistui kaksinpeliin samana vuonna myös Barcelonan olympialaisissa, joissa hän hävisi ensimmäisellä kierroksella. Atlantan olympialaisissa 1996 Clarisse oli mukana kaksinpelissä, nelinpelissä ja sekanelinpelissä, mutta putosi kaikissa heti ensimmäisen ottelun jälkeen. 
Clarisse voitti toistamiseen Afrikan kaksinpelimestaruuden vuonna 1998, mutta hävisi MM-kilpailuissa 1999 ensimmäisellä kierroksella Ruotsin Tomas Viborgille. Clarisse oli MM-kisoissa 1999 mukana myös sekanelinpelissä, jossa hän ja Selvon Marudamuthu putosivat ensimmäisellä kierroksella ja nelinpelissä, jossa hän eteni Mike Adamsin kanssa toiselle kierrokselle saakka.
Clarisse sai vuoden 2000 Afrikan-mestaruuskilpailuista kaksi mitalia, pronssia kaksinpelistä ja kultaa nelinpelistä, jossa hän pelasi Denis Constantinin kanssa. Hän ja Constantin osallistuivat myös Sydneyn olympialaisten nelinpeliin samana vuonna, mutta hävisivät ensimmäisen ottelunsa brittiläisille Peter Knowlesille ja Julian Robertsonille. 
Lähteet.
Long Island -luokka

Long Island -luokka oli Yhdysvaltain laivaston kahden saattuetukialuksen muodostama alusluokka. Luokan alukset olivat rahtialuksesta muutettuja ja niiden tyyppimerkintänä oli aluksi AVG ().
Luokan ensimmäinen alus "USS Long Island" (runkonumerot AVG-1, ACV-1 ja lopulta CVE-1) laskettiin vesille 11. tammikuuta 1940 ja se palveli toisen maailmansodan Yhdysvaltain laivastossa. Luokan toinen alus "HMS Archer" laskettiin vesille 14. joulukuuta 1939 ja se palveli Britannian kuninkaallisessa laivastossa, vaikka sillekin annettiin Yhdysvaltain runkonumero BAVG-1. 
Taustaa.
Jo 1930-luvun alkupuolelta alkaen Yhdysvaltain laivasto oli kiinnostunut hankkimaan pieniä lentokoneiden kuljetuskykyisiä aluksia, jotka joko kuljettaisivat täydennyksiä lentotukialuksille tai maavoimien lentoyksiköiden lentokoneita merten takaisiin tukikohtiin. Washingtonin laivastosopimuksen tonnisto rajoitukset aiheuttivat keskittymisen taistelukelpoisiin aluksiin eikä apualusten valmistuksesta laivasto ja maavoimat päässeet yhteisymmärrykseen.
Alukset.
Moore-Macormick Linen alusten siirto laivastolle varmistui keväällä 1941 ja C3-luokan rahtialus "Mormacmail" siirrettiin muutostöitä varten telakalle. Presidentin tukemana muutostyöt saattuetukialukseksi AVG-1 valmistuivat kolmessa kuukaudessa. Ensimmäistä "USS Long Islandia" lukuun ottamatta muutetut alukset luovutettiin Britannian kuninkaalliselle laivastolle.
Spirokeetat

Spirokeetat ("Spirochaetes") ovat pitkänomaisia spiraalimaisia gramnegatiivisia bakteereita. Spirokeettojen pituus on 5–250 µm ja paksuus 0,1–0,6 µm. Useimmat spirokeetat ovat anaerobisia mutta useita poikkeuksiakin löytyy. Spirokeetat liikkuvat flagellojen avulla.
Luokittelu.
Spirokeetat jaetaan kolmeen heimoon, jotka kaikki kuuluvat Spirochaetales-luokkaan.
Yleisiä taudinaiheuttajia ovat:
Pierre Rolland

Pierre Rolland (s. 10. lokakuuta 1986 Gien) on ranskalainen maantiepyöräilijä. Hän aloitti Crédit Agricole -joukkueessa harjoittelijana syksyllä 2006 ja kilpaili tallissa ammattilaisena seuraavat kaksi vuotta. Hän siirtyi Bbox Bouygues Télécom -joukkueeseen 2009 ja edusti samaa tallia, nimeltään sittemmin Team Europcar, vuoteen 2015. Hän siirtyi 2016 yhdysvaltalaistalli Team EF Education First–Drapac p/b Cannondaleen. Viimeisillä ammattilaiskausillaan 2019–2022 hän on edusti Vital Concept-B&amp;B Hotels / B&amp;B Hotels p/b KTM -joukkuetta.
Ranskan ympäriajossa 2011 Rolland voitti Alpe d'Hueziin päättyneen 19. etapin. Hän voitti myös nuorten kilpailun. Vuoden 2012 kilpailussa hän voitti La Toussuireen päättyneen 11. etapin. Italian ympäriajossa 2017 hän voitti 17. etapin, jonka maalipaikkana oli Canazei.
Saavutuksia.
Lähde: Cycling Archives
Prix d'Armorique, voitto
La Tropicale Amissa Bongo, 1. etapin voitto
Tour du Limousin, 2. etapin voitto
Critérium du Dauphiné Libéré, mäkikirikilpailun voitto 
Circuit de Lorraine, 4. etapin voitto 
Ranskan ympäriajo, kokonaiskilpailussa 10:s, nuorten kilpailun voitto, 19. etapin voitto
Étoile de Bessèges, 3. etapin voitto
Ranskan ympäriajo, kokonaiskilpailussa kahdeksas, 11. etapin voitto
Circuit de la Sarthe, kokonaiskilpailun ja 4. etapin voitto
Italian ympäriajo, kokonaiskilpailussa neljäs, 16. etapilla kolmas
Ranskan ympäriajo, kokonaiskilpailussa 11:s
Vuelta a Castilla y León, kokonaiskilpailun ja 3. etapin voitto
Ranskan ympäriajo, kokonaiskilpailussa kymmenes, 18. etapilla toinen
Ranskan ympäriajo, kokonaiskilpailussa 16:s
Katalonian ympäriajo, sprinttikilpailun voitto
Italian ympäriajo, 17. etapin voitto, 11. ja 19. etapilla kolmas
Route du Sud, 3. etapin voitto
Espanjan ympäriajo, 4. etapilla kolmas
Le Tour de Savoie Mont Blanc, kokonais-, piste- ja mäkikirikilpailun sekä 3. etapin voitto
Ranskan ympäriajo, kokonaiskilpailussa 18:s, 12. etapilla toinen
Ruandan ympäriajo, 6. etapin voitto
Critérium du Dauphiné, mäkikirikilpailun voitto
USS Essex (CV-9)

USS Essex (runkonumero CV-9, 1. lokakuuta 1952 alkaen CVA-9 ja 8. maaliskuuta 1960 alkaen CVS-9) oli Yhdysvaltain laivaston Essex-luokan lentotukialus. Alus oli palveluskäytössä vuosina 1943–1947 ja 1951–1969, joina aikoina se osallistui toiseen maailmansotaan, Korean sotaan ja Kuuban kriisiin.
Valmistus.
Alus tilattiin Newport News Shipbuildingiltä Newport Newsistä Virginiasta, missä köli laskettiin 28. huhtikuuta 1941. Alus laskettiin vesille 31. heinäkuuta 1942 kumminaan ilmavoimista vastaavan apulaislaivastoministerin Artemus L. Gatesin puoliso ja otettiin palvelukseen 31. joulukuuta ensimmäisenä päällikkönään D. B. Duncan.
Palvelus.
Keväällä 1960 alus muutettiin sukellusvenetorjuntatukialukseksi ja se siirrettiin Quonset Pointiin Rhodes Islandille. Samalla alus määrättiin 18. lentotukialusviirikön ja 3. sukellusvenelentotukialusryhmän () lippulaivaksi. Alus osallistui seuraavien vuosien aikana koulutuspurjehduksiin ja Naton sekä CENTOn sotaharjoituksiin. Marraskuussa 1960 alus liitettiin Ranskan laivastoon operaatio Jet Streamiin.
Pinnanalla kulkenut sukellusvene "USS Nautilus" törmäsi 11. marraskuuta 1966 alukseen Moreshead Citystä 350 merimailia itään. Kumpikin alus kykeni palaamaan satamaan ilman ulkopuolista apua. "Essex" siirrettiin Norfolkiin korjattavaksi.
Alus poistettiin palveluksesta 30. kesäkuuta 1969 ja se poistettiin alusluettelosta 1. 
kesäkuuta 1973. Hylky myytiin 1. kesäkuuta 1975 romutettavaksi.
USS Yorktown (CV-10)

USS Yorktown (runkonumero CV-10) oli Yhdysvaltain laivaston Essex-luokan lentotukialus. Alus oli palveluskäytössä vuosina 1943–1947 ja 1953–1970, joina aikoina se osallistui toiseen maailmansotaan sekä Korean ja Vietnamin sotiin.
Valmistus.
Alus tilattiin nimellä "USS Bon Homme Richard" Newport News Shipbuilding and Drydock Companyltä Newport Newsistä Virginiasta, missä köli laskettiin 1. joulukuuta 1942. Alus nimettiin uudelleen 26. syyskuuta "USS Yorktowniksi". Se laskettiin vesille 21. tammikuuta 1943 kumminaan rouva Eleanor Roosevelt ja liitettiin laivastoon 15. huhtikuuta Norfolkin laivastontelakalla ensimmäisenä päällikkönään Joseph J. Clark.
Palvelus.
Alus viipyi Norfolkissa, kunnes se lähti 21. toukokuuta koeajoihin Trinidadiin. Alus palasi 17. kesäkuuta Norfolkiin, jossa aluksella havaittujen vikojen korjaaminen aloitettiin. Se palautettiin palvelukseen 1. heinäkuuta, jolloin se aloitti lentotoimintaharjoitukset Norfolkin edustalla. Harjoitusten päätteeksi 6. heinäkuuta alus lähti Tyynelle valtamerelle läpäisten Panaman kanavan 11. heinäkuuta. Alus jatkoi seuraavana päivänä matkaansa Balboasta saapuen Pearl Harboriin 24. heinäkuuta ja aloittaen kuukauden kestävän harjoittelujakson Havaijin vesillä.
"Yorktown" aloitti 22. elokuuta matkan sotatoimialueelle. Aluksen ympärille koottu TF15 saapui 31. elokuuta 128 merimailia Marcussaarista, josta lentotukialus lähetti koneensa iskemään Marcussaarille ennen paluumatkaansa Havaijille vielä samana iltana. Alus saapui Pearl Harboriin 7. syyskuuta.
Alus lähti 9. syyskuuta San Franciscoon, jonne se saapui 13. syyskuuta. Alukselle siirrettiin lentokoneita ja materiaalia ennen sen lähtöä 15. syyskuuta takaisin Pearl Harboriin. Alus lähti 29. syyskuuta sotatoimialueelle. Varhain 5. lokakuuta aluksen lentokoneet aloittivat rynnäköt Wakesaarten japanilaisasemia vastaan. Yöksi lentotoiminta keskeytettiin tukialusosaston siirtyessä kauemmas saaresta, mutta aamulla 6. lokakuuta niitä taas jatkettiin. Illalla osasto aloitti paluumatkansa Havaijille saapuen Oahulle 11. lokakuuta.
Vuoden 1970 alkupuolen "Yorktown" oli Norfolkissa aloittaen palveluksesta poistamisen. Alus poistettiin palveluksesta 27. kesäkuuta Philadelphiassa Pennsylvaniassa, ja se kiinnittyi laituriin Philadelphiaan sijoitettujen Atlantin reservilaivaston alusten rinnalle. Alus poistettiin laivaston alusluettelosta 1. kesäkuuta 1973. Vuonna 1974 laivastoministeriö hyväksyi aluksen luovuttamisen museoitavaksi Charlestoniin South Carolinaan. Alus hinattiin kesäkuussa 1975 Bayonnesta Charlestoniin, jossa se 13. lokakuuta virallisesti nimettiin laivaston 200-vuotismuistomerkiksi.
Vincent Spadea

Vincent Spadea (s. 19. heinäkuuta 1974 Chicago, Illinois) on yhdysvaltalainen entinen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän oli kaksinpelissä ATP-listan sijalla 18 helmikuussa 2005 ja nelinpelissä sijalla 90 kesäkuussa 2006. Hän voitti urallaan yhden ATP-turnauksen kaksinpelissä ja kolme turnausta nelinpelissä.
Grand Slam -turnauksissa Spadea pääsi kaksinpelissä parhaimmillaan puolivälieriin Australian avoimissa 1999. Turnauksessa hän voitti neljännellä kierroksella maailmanliston kuutosen, Andre Agassin. Puolivälierissä hän hävisi Tommy Haasille.
Ensimmäisen ja ainoan turnausvoittonsa kaksinpelissä Spadea saavutti Scottsdalessa vuonna 2004, jossa hän voitti loppuottelussa Nicolas Kieferin luvuin 7–5, 6–7(5), 6–3. Lisäksi hän oli kaksinpelin loppuottelussa häviävänä osapuolena neljä kertaa. Nelinpelissä hän voitti kolme turnausta. Ensimmäinen tuli Buenos Airesissa 1995 Christo van Rensburgin parina, toinen Orlandossa 1997 Mark Meikleinin parina, ja kolmas Taškentissa 1997 Vincenzo Santopadren parina.
Spadea pelasi kaksissa olympialaisissa, Sydneyssä 2000 ja Ateenassa 2004. Sydneyssä hän hävisi ensimmäisellä kierroksella Patrick Rafterille suoraan kahdessa erässä. Ateenassa hän puolestaan voitti ensimmäisellä kierroksella Jürgen Melzerin, mutta hävisi toisella kierroksella Nicolás Massúlle, joka voitti lopulta olympiakultaa.
Takrolimuusi

Takrolimuusi on lääke muun muassa atopian hoitoon. Esimerkiksi Protopic on yksi atooppiseen ihottumaan käytettävissä oleva voide, joka ei sisällä kortisonia.
Takrolimuusia saadaan "Streptomyces tsukubaensis" -bakteerista. Takrolimuusi kuuluu ns. makrolideihin ja se on kalsineuriini-entsyymin salpaajaa eli tulehdussalpaajaa, jota on viime vuosiin saakka käytetty pääasiassa sisäisesti elintensiirtojen jälkeisten hylkimisreaktioiden estoon.
Takrolimuusin kemiallinen kaava on C44H69NO12, moolimassa 804,018 g/mol ja CAS-numero 104987-11-3.
Sound Pack (Dingo)

Sound Pack on vuonna 2010 julkaistu Dingon kokoelmalevy. Julkaisu on osa Warner Music Finlandin Sound Pack-kokoelmalevysarjaa.
Kappaleet.
Kaikki sävellykset ja sanoitukset Neumann, ellei toisin mainita.
DVD.
DVD:llä on livetaltioinnit yhtyeen esiintymisistä Helsingin Tavastia-klubilla vuonna 1984 ja Porin Puuvillatehtaalla heinäkuussa 1985. Konserttitallenteet on julkaistu aiemmin julkaisuilla "Nimemme on Dingo" (1984, VHS), "Kerjäläisten valtakunnassa" (1985, VHS), "Dingo Live" (1999, VHS), "Dingomania" (2004, DVD) ja "Kunnian päivät 1983–1986" (2006, 3CD+DVD)
Tavastia Klubi -84* (Ohjaaja Hannu Merivirta)
Porin puuvillatehdas -85
Novara Calcio

Novara Calcio on italialainen jalkapalloseura, joka on perustettu Novarassa vuonna 1908. Se pelasi kauden 2010–2011 Serie B:ssä, mutta sijoittui kolmanneksi, ja teki siten seuraavaksi kaudeksi sarjanousun Italian jalkapallon korkeimmalle sarjatasolle Serie A:han. Kauden 2011–2012 päätteeksi se putosi jälleen Serie B:hen. Kaudeksi 2022–2023 joukkue nousi Serie C:hen.
Novara pelaa kotiottelunsa Stadio Silvio Piolalla, jolle mahtuu noin 10 000 katsojaa.
Historia.
Joulukuussa 1908 kahdeksan 15–16-vuotiasta "Liceo Carlo Alberto"n opiskelijaa loivat lukioonsa oman jalkapalloyhdistyksen, "Football Association Studenti"n. Tuohon aikaan Novarassa toisetkin nuoret opiskelijat perustivat muita pieniä urheiluun keskittyneitä yhdistyksiä. Yhdistysten parhaat jalkapalloilijat kerääntyivät yhdeksi joukkueeksi, joka sai nimekseen "Novara Calcio". Joukkue pelasi ensimmäisen ottelunsa 3. marraskuuta 1912. Vastaan asettui vuonna 1906 perustettu Torino FC, joka voitti Novaran 2–1. Novaran kautta aikain ensimmäisen maalin teki Mario Meneghetti.
Ensimmäisen ja toisen maailmansodan välisenä aikana Novara yhdistyi Pro Vercellin, Alessandrian ja Calcion kanssa muodostaen niin kutsutun Piemonten nelikulmion.
Toisen maailmansodan jälkeen Novara pelasi lupaavasti Serie A:ssa. Heidän paras pelaajansa siihen aikaan oli Silvio Piola, joka teki uransan aikana pelkästään seurajoukkueissa yli 300 maalia. Hänellä oli suuri myönteinen vaikutus Novaran etenemiseen. Piola lähti Novarasta 40-vuotiaana vuonna 1954, jolloin hän myös lopetti pelaajauransa. Novaran kotistadion nimettiin Piolan mukaan vuonna 1996 hänen kuolemansa jälkeen.
Vuonna 1956 Novara putosi ensimmäistä kertaa Serie B:hen. Viisi vuotta sen jälkeen joukkue putosi Serie C:hen sääntörikkomuksen vuoksi. Se nousi takaisin Serie B:hen, mutta muutamaa vuotta myöhemmin se romahti taas alemmas aina Italian alimmalle sarjatasolle.
Novara pelasi vuosikymmeniä alimmilla sarjatasoilla Italiassa, kunnes se voitti Lega Pro Seconda Divisionen (entisen Serie C2:n) mestaruuden kaudella 2002–2003, ja nosti itsensä ylemmälle sarjatasolle. Seitsemän vuotta sarjanousun jälkeen se juhli mestaruutta Lega Pro Prima Divisionessa, ja kohosi Serie B:hen, jossa se oli edellisen kerran ollut mukana 33 vuotta aiemmin.
Kesäkuussa 2011 Novara pelasi kauden viimeisen Serie B -ottelunsa, mutta jäi seitsemän pisteen päähän suorasta sarjanousijan paikasta. Joukkue eteni pudotuspeleihin kolmea muuta joukkuetta vastaan ja voitti finaalissa Padova Calcion 2–0 edeten 55 vuoden poissaolon jälkeen Italian korkeimmalle sarjatasolle. Kauden 2011–2012 päätteeksi se putosi jälleen Serie B:hen.
Yūhi Sekiguchi

Yūhi Sekiguchi (, s. 29. joulukuuta 1987 Tokio) on japanilainen moottoriurheilija.
Ura.
Vuonna 2004 hän ajoi kaksi kilpailua Aasian Formula Renault Challenge -sarjassa saavuttamatta pisteitä. Vuonna 2005 Sekiguchi ajoi Formula Toyota -sarjassa sijoittuen viidenneksi. Vuonna 2006 Sekiguchi voitti sekä Formula Toyota että Japanin Formula Challenge -sarjojen mestaruudet. Vuonna 2007 Sekiguchi sijoittui seitsemänneksi All-Japan Formula 3 -sarjassa. Vuonna 2008 Sekiguchi kilpaili International Formula Master ja Super GT -sarjoissa. Hän ajoi myös kaksi kilpailua Aasian GP2-sarjassa saavuttamatta pisteitä. Vuonna 2009 Sekiguchi palasi All-Japan F3-sarjaan sijoittuen viidenneksi National-luokassa. Vuonna 2010 hän sijoittui sarjan toiseksi. Sekiguchi jatkoi sarjassa myös kaudella 2011, jolloin hän onnistui voittamaan sarjan mestaruuden.
Sekiguchi voitti Super GT -sarjan GT500-luokan mestaruuden kaudella 2021.
Washington Shirley

Washington Shirley (1722–1778) oli englantilainen amiraali ja tähtitieteen harrastaja. Hän oli viides Ferrersin jaarli.
Shirley liittyi laivastoon jo nuorena. Hänet ylennettiin luutnantiksi 1741, yliluutnantiksi tammikuussa 1746 ja kapteeniksi huhtikuussa 1756. Hän kohosi vuonna 1746 "Fox"-nimisen fregatin päälliköksi ja nousi siitä vuosien varrella yhä isompien alusten kapteeniksi, joissa oli 50 tykin alustaan. Marraskuussa 1759 Shirleyn komentama alus osallistui seitsenvuotisen sodan Quiberoninlahden meritaisteluun, jossa Englanti voitti Ranskan. Kun hänen veljensä, neljäs Ferrersin jaarli, menehtyi vuonna 1760, Washington Shirley hylkäsi laivastouran ja otti veljensä paikan ylähuoneessa. Vuonna 1761 hänet valittiin Royal Societyn jäseneksi hänen Venuksen ohituksesta tekemiensä havaintojen ansiosta.
Shirley oli kiinnostunut tähtitieteestä ja hänellä oli oma telluurio. Shirley osti Joseph Wrightin maalauksen Filosofi luennoi telluuriosta, ja on arveltu, että maalauksen oikeassa laidassa olevat henkilöt saattavat olla Shirley ja hänen veljenpoikansa.
Teos on nykyisin Derbyn kaupunginmuseossa.
Juan Soldevilla y Romero

Juan Soldevilla y Romero (20. lokakuuta 1843 Fuentelapeña – 4. kesäkuuta 1923 Zaragoza) oli katolisen kirkon espanjalainen kardinaali. Hän sai pappisvihkimyksensä joulukuussa 1867 ja valmistui teologian tohtoriksi vuonna 1868. 
Piispaksi hänet vihittiin 28. huhtikuuta 1889 Valladolidin tuomiokirkossa Benito Sanz y Forésin toimiessa pääkonsekraattorina. Soldevilla y Romero toimi vuosina 1889–1901 Tarazonan piispana ja Tudelan apostolisena hallitsijana. Vuonna 1901 hän siirtyi Zaragozan arkkipiispaksi. Soldevilla y Romerosta tehtiin kardinaalipappi 15. joulukuuta 1919. Hän sai Santa Maria del Popolon kardinaalipapin arvon 22. huhtikuuta 1920, ja hän osallistui vuoden 1922 konklaaviin, joka valitsi paavi Pius XI:n. 
Anarkistiryhmä Los Solidarios murhasi kardinaalin pommi-iskulla vuonna 1923. Romeron surmaaminen oli kosto muun muassa ammattiyhdistysaktiivi Salvador Seguin murhasta, johon hän oli sekaantunut. Kardinaali Romeron tiedetään rahoittaneen ja tukeneen paikallisten työnantajien perustamia ryhmittymiä, jotka olivat suorittaneet useita väkivallantekoja ammattiliittojen jäseniä kohtaan.
Kelpoisuus (oikeustiede)

Kelpoisuus () on sopimusoikeudellinen valtuutukseen liittyvä käsite, joka määrittää sen, kuinka laaja oikeus sitoumusten tekemiseen edustajalla on. Kelpoisuus määrittää toisin sanoen edustusvallan ulkorajan. Kelpoisuus voi määräytyä valtakirjan tai muun valtuutuksen sisällöstä tai ulkoisesti havaittavista tunnusmerkeistä, kuten edustajan asemasta. Kelpoisuus on laajempi käsite kuin toimivalta. Kelpoisuuden rajoituksilla tarkoitetaan edustusvallan rajojen määrittämistä niin, että sopimuskumppanit tulevat tietoisiksi näistä rajoituksista. Oikeustoimi ei sido päämiestä, jos edustaja on sen tehdessään ylittänyt kelpoisuutensa.
Rochelle Ashana

Rochelle Ashana on yhdysvaltalainen entinen näyttelijä, joka esiintyi muun muassa elokuvissa "Kickboxer", "Bushidon miekka" ja "Kauhun yö 2". Hän esiintyi myös "A-Team"-televisiosarjan viidennellä tuotantokaudella ja esiintyi sijaisnäyttelijänä elokuvassa "Blade".
Benito Sanz y Forés

Benito Sanz y Forés (21. maaliskuuta 1828 Gandía – 1. marraskuuta 1895 Madrid) oli katolisen kirkon espanjalainen kardinaali. Hän suoritti Valencian yliopistossa alemman korkeakoulututkinnon oikeustieteessä vuonna 1848. Myöhemmin hän sai Valencian seminaarista tohtorinarvot kanonisessa laissa (1853) ja teologiassa (1857).
Sanz y Forés vihittiin papiksi 27. maaliskuuta 1852 ja piispaksi 8. marraskuuta 1868 Alessandro Franchin toimiessa pääkonsekraattorina. Sanz y Forés oli saanut 22. kesäkuuta nimityksen Oviedon piispaksi. 18. marraskuuta 1881 hänet nimitettiin Valladolidin ja 30. joulukuuta 1889 Sevillan arkkipiispaksi.
Sanz y Forés osallistui Vatikaanin ensimmäiseen kirkolliskokoukseen. Hänestä tehtiin kardinaali 16. tammikuuta 1893; hän sai Sant'Eusebion kardinaalipapin arvon. Hän kuoli vuonna 1895, ja hänen seuraajakseen Sevillan arkkipiispana tuli Marcelo Spinola y Maestre.
MLS All-Star Game

MLS All-Star Game on Pohjois-Amerikan jalkapalloliigan Major League Soccerin järjestämä vuotuinen näytösottelu. Liigan ensimmäisinä vuosina ottelussa olivat vastakkain liigan itäisen ja läntisen konferenssin pelaajista kootut tähdistöjoukkueet, mutta 2000-luvulla ottelussa ovat useimmiten kohdanneet koko liigaa edustava tähdistöjoukkue ja ulkomaalainen seurajoukkue.
Historia.
Vuonna 1996 pelit aloittaneen Major League Soccerin historian kuutena ensimmäisenä kautena MLS All-Star Game pelattiin yhtä poikkeusta lukuun ottamatta liigan itäisen ja läntisen konferenssin välillä. Poikkeuksen muodosti MM-kisavuosi 1998, jolloin ottelussa kohtasivat MLS:n yhdysvaltalais- ja ulkomaalaispelaajista muodostetut joukkueet. MM-kisavuonna 2002 liigan (muut) tähdistöpelaajat pelasivat Yhdysvaltain maajoukkuetta vastaan.
Vuonna 2003 MLS:n tähdistöjoukkue kohtasi ottelussa ensimmäistä kertaa ulkomaalaisen seurajoukkueen, kun vastassa oli meksikolainen Guadalajara. Vuonna 2004 palattiin hetkellisesti vanhaan itä–länsi-järjestelmään, kun alkuperäiseksi vastustajaksi kaavailtu espanjalainen Real Madrid joutui perumaan saapumisensa aikatauluongelmien vuoksi. MLS All-Star Gamen sijaan MLS:n tähdistöjoukkue ja Real Madrid pelasivat espanjalaisseuran Madridissa järjestämässä Trofeo Santiago Bernabéu -ottelussa vuonna 2005.
Vuodesta 2005 alkaen MLS All-Star Gamen vastustaja on tullut joka vuosi Britanniasta. Vuosina 2010–2011 vastustajana oli kahdesti peräkkäin englantilainen Manchester United.
Jérémien lentoasema

Jérémien lentoasema ( ) on lentokenttä Haitissa. Se sijaitsee Jérémien kaupungissa Luoteis-Haitissa. Se on päällystämätön siviililiikenteen kenttä.
Lasilimaetana

Lasilimaetana ("Arion circumscriptus") on siruetanoiden heimoon kuuluva kotilo. Se kasvaa 30–50 millimetriä pitkäksi. Sillä on kaksi selvää tummanharmaata tai mustaa yläreunasta vaaleampaa pitkittäisjuovaa kummallakin kyljellä. Lasilimaetanan selkä on harmaa ja kyljet vaaleammat. Se piilottelee kivien ja maahan pudonneiden lehtien alla ja tulee esiin vasta pimeällä. Lasilimaetana syö lakastuneita kasveja.
Pierre Jonquères d’Oriola

Pierre Jonquères d'Oriola (1. helmikuuta 1920 Corneilla-del-Vercol – 19. heinäkuuta 2011 Corneilla-del-Vercol) oli ranskalainen esteratsastaja, olympiavoittaja ja maailmanmestari. Hän oli lajinsa menestyneimpiä urheilijoita.
Jonquères d'Oriola osallistui esteratsastajana viisiin kesäolympialaisiin. Helsingissä 1952 hän voitti yksilökilpailun kultaa ja sijoittui Ranskan joukkueessa viidenneksi. Melbournessa 1956 hän oli yksilökilpailun kuudes ja joukkuekilpailun kahdeksas, ja Roomassa 1960 yksilökilpailun 18:s ja joukkuekilpailun viides. Tokiossa 1964 Jonquères d'Oriola saavutti toisen yksilökilpailun olympiavoittonsa, minkä lisäksi hän saavutti Ranskan joukkueessa olympiahopeaa. Viimeisissä olympiakisoissaan, Méxicossa 1968 hän saavutti toisen joukkuekilpailun olympiahopean ja oli yksilökilpailun 17:s.
Neljän olympiamitalin lisäksi Jonquères d'Oriola voitti maailmanmestaruuden Buenos Airesissa 1966, kaksi muuta MM-mitalia ja yhden EM-mitalin. Maailmanmestaruutensa myötä hänestä tuli tuolloin Hans Günter Winklerin ja Raimondo D’Inzeon ohella yksi kolmesta kolmeen henkilökohtaiseen olympiavoittoon tai maailmanmestaruuteen yltäneestä esteratsastajasta. Jonquères d'Oriolan serkku Christian d’Oriola oli kaikkien aikojen menestyneimpiä florettimiekkailijoita.
Jonquères d'Oriola menehtyi 91-vuotiaana kotonaan 19. heinäkuuta 2011.
RN Sparviero (1926)

RN Sparviero () oli Italian kuninkaalliselle laivastolle suunniteltu ja valmistettu lentotukialus toisessa maailmansodassa. Alus oli alun perin risteilyalus "MS Augustus", jonka muutostyöt aloitettiin 1942. Ne oli lähes saatu päätökseen, mutta sitä ei koskaan luovutettu laivastolle. Alus romutettiin 1946-1952.
Valmistus.
Navigazione Generale Italiana tilasi aluksen Genovasta Ansaldolta. Alus laskettiin vesille 13. joulukuuta 1926. Se kastettiin "Augustukseksi" kumminaan Benito Mussolinin tytär Edda. Alus lähti neitsytmatkalleen 10. marraskuuta 1927.
RN Aquila (1941)

RN Aquila () oli Italian kuninkaalliselle laivastolle suunniteltu ja valmistettu lentotukialus toisessa maailmansodassa. Alus oli alun perin risteilyalus "SS Roma", jonka muutostyöt aloitettiin 1941. Italian antauduttua työt keskeytyivät ja alus jäi viimeistelemättä. Se romutettiin 1952.
Muutostyöt.
Italian ensimmäisen lentotukialuksen rungoksi hankittiin 32 580 grt:n matkustaja-alus "SS Roma". Alkuperäisen 1930-luvun puolivälin suunnitelman mukaan alukselle piti tehdä ainoastaan lentokansi sekä lentotoiminnan mahdollistavat muutokset ja vain hyvin vähän muutoksia sisätiloihin. Kun kansirakenteet poistettiin, savuhormit vedettiin uudelleen ja lentokansi tehtiin, aluksen todettiin tarvitsevan uusia muutoksia: runkoa täytyi jäykistää ja rakentaa silta lentokannen oikeaan reunaan. Sen jälkeen runkoa pidennettiin ja sivuille asennettiin levikkeet vakauden lisäämiseksi. Levikkeet betonoitiin, jotta konehuoneiden suoja paranisi. Aluksen voimanlähteeksi asennettiin kahden risteilijän koneet ja osa lentokannesta panssaroitiin aluksen polttoainetankkien ja ammusvarastojen suojaamiseksi.
Saksalaisilta saatiin apua lentokannen varustamista suunniteltaessa. Sinne asennettiin kaksi katapulttia ja kaksi hissiä. Täten kansi oli varustettu kuten Kriegsmarinen "Graf Zeppelin" ja suurin ero olikin "Aquilan" yhtenäinen 525 jalkaa pitkä ja 60 jalkaa leveä hangaarikansi.
Aluksen lentokalustoksi suunniteltiin kiinteäsiipiset Re 2001 -hävittäjät. Sen omasuojana oli kahdeksan 5,3 tuuman 45 pituuskaliiperin yksiputkisina asennuksina olevaa laivatykkiä, jotka tarjosivat jonkinlaisen suojan pintamaaleja vastaan. Ilmatorjuntakaluston muodostivat kaksitoista 65 millimetrin 64 pituuskaliiperin yksiputkista ja 132 kappaletta 20 millimetrin kuusiputkisina asennuksina olevaa ilmatorjuntatykkiä.
Aluksen muutostyöt alkoivat 1941 ja se oli Italian antautuessa syyskuussa 1943 lähes valmis. Saksalaiset valtasivat aluksen, mutta se vaurioitui ensin liittoutuneiden ilmahyökkäyksessä ja lopullisesti pienoissukellusvenein toteutetussa iskussa. Alus vaurioitui korjauskelvottomaksi ja se upotettiin paikalleen.
Aluksen hylky nostettiin sodan päätyttyä ja se siirrettiin La Speziaan korjattavaksi, mutta lopulta se romutettiin 1951–1952.
Yhdystie 2403

Yhdystie 2403 on kantatieltä 52 Perttelissä Salossa yhdystielle 2410 Somerolla johtava yhdystie ja Varsinais-Suomessa.
Tie erkanee kantatieltä 52 "Kaivolantienä", mistä se jatkuu Perttelin kirkonkylään Kaivolaan, kulkee Perttelin kirkon sivuitse, ylittää Uskelanjoen sivujoen Kurajoen ja heti tämän jälkeen itse Uskelanjoen. Täällä tiestä erkanee seututielle 110 Muurlassa johtava yhdystie 2402. Sen risteyksessä tien osoitenimi vaihtuu Kaivolantiestä "Isohiidentieksi" ja tie jatkuu Uskelanjokea seuraillen Perttelin Ison-Hiiden kylään ja täältä edelleen Kiikalan Rekijoen kylään, missä tie ylittää ensin Hitolanjoen ja saapuu pian sen jälkeen Rekijoen kyläkeskukseen, missä tiehen yhtyy yhdystieltä 2410 Kiikalan kirkolta alkunsa saava yhdystie 2411. Tämän jälkeen tie seurailee Terttilänjoen etelärantaa ylittäen joen vähän ennen Kiikalan Kärkelän kylää. Kärkelässä tiehen yhtyy kantatieltä 52 alkunsa saava yhdystie 2405, ja tie jatkuu Terttilänjoen pohjoisrantaa seuraillen Kiikalan Hirvelään, missä tien osoitenimi vaihtuu Isohiidentiestä "Terttiläntieksi". Pian tämän jälkeen tie ylittää Someron rajan ja yhtyy yhdystiehen 2410 Someron Lautelassa.
Perttelin Kaivolassa ja Kiikalan Rekijoella tie noudattaa osalla matkaa historiallisen Hiidentien kulkua.
Daily

Daily oli S-ryhmän kauppojen sekä vuoteen 2006 asti myös Tradeka Oy:n kauppojen ja vuoden 2003 loppuun asti myös Elannon kauppojen päivittäistavaroiden tuotemerkki, niin sanottu kaupan oma merkki. Tuotemerkin käyttö lopetettiin myös S-ryhmän osalta vuoden 2010 aikana.
Daily-tuotteiden valmistuttajana toimi Inex Partners. Nimi tarkoittaa suomeksi ”päivittäin” tai ”päivittäinen”.
Tradeka Oy:n kaupoista (Euromarket, Valintatalo ja Siwa) Daily-tuotteet poistuivat jo vuonna 2006 yhdessä Rainbow- ja X-tra-merkkien kanssa, kun Tradeka vaihtoi päivittäistavaroidensa logistiikkayhtiöksi Inex Partnersin sijasta Tuko Logistics Oy:n. Sen mukana Tradekan kauppoihin tulivat Eldorado- ja First Price -tuotteet. Koska vuosina 1996–2003 Inex Partners toimi myös Tradekan kanssa yhteistyössä toimineen Elannon logistiikkayhtiönä, silloin myös pääkaupunkiseudun Maxeissa, Valintataloissa ja Siwoissa myytiin Daily-tuotteita ja muita Inex Parnersin omia tuotemerkkejä.
Zigismunds Sirmais

Zigismunds Sirmais (s. 6. toukokuuta 1992 Riika) on latvialainen keihäänheittäjä ja Euroopan mestari vuodelta 2016.
Alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa Monctonissa 2010 hän voitti karsintakilpailun ikäluokkansa maansa ennätyksellä 77,97 m, mutta jäi loppukilpailussa seitsemänneksi tuloksella 73,38 m. Alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa Tallinnassa 2011 hän voitti kultaa kisaennätyksellä 81,53 m. Daegun MM-kilpailuissa 2011, Helsingin EM-kisoissa 2012 ja Lontoon olympialaisissa 2012 hän karsiutui loppukilpailusta. Alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa Tampereella 2013 hän voitti kultaa tuloksella 82,77 m. Vuoden 2015 kesäuniversiadeissa Sirmais heitti pronssille tuloksella 79,37 m.
7. heinäkuuta 2016 Sirmais voitti Amsterdamin EM-kisoissa kultaa viidennen heittokierroksen tuloksella 86,66, joka on samalla hänen henkilökohtainen ennätyksensä. Rion olympialaisissa 2016 hän karsiutui loppukilpailusta.
20. maaliskuuta 2011 Sirmais heitti Euroopan talviheittocupissa alle 20-vuotiaiden maailmanennätyksen 84,47 m. Entinen ennätys oli Andreas Thorkildsenin vuonna 2001 heittämä 83,87 m. 22. kesäkuuta 2011 hän paransi maailmanennätystään 22 senttimetrillä heitettyään Bauskassa 84,69 m. Sirmaisin ennätyksen rikkoi Neeraj Chopra (86,48 m) kesäkuussa 2016.
Sirmais seurustelee Līna Mūzen kanssa, joka on niin ikään keihäänheittäjä. Heitä molempia valmentaa Kimmo Kinnunen yhteistyössä Jānis Lūsisin kanssa.
Keri-Anne Payne

Keri-Anne Payne (s. 9. joulukuuta 1987 Johannesburg, Etelä-Afrikka) on brittiläinen avovesiuimari, uimari, olympiamitalisti ja maailmanmestari.
Payne saavutti 10 kilometrin avovesiuinnissa olympiahopeaa Pekingissä 2008. Lisäksi hän ui ratauinnissa 200 metrin sekauinnissa 16:nneksi ja 400 metrin sekauinnissa 15:nneksi. Payne on voittanut 10 kilometrin avovesiuinnin maailmanmestaruuden Roomassa 2009 ja Shanghaissa 2011. Shanghain MM-kullan myötä Payne varmisti ensimmäisenä brittinä osallistumisensa Lontoon vuoden 2012 kotiolympialaisiin. Hänellä on myös lyhyen radan Euroopan mestaruus 400 metrin vapaauinnista vuodelta 2004.
RN Lepanto (1927)

RN Lepanto () oli Italian kuningaskunnan laivaston Ostia-luokan miinalaiva.
Valmistus.
Alus tilattiin Anconasta Cantieri Navale Riunitilta, missä köli laskettiin vuonna 1925. Alus laskettiin vesille 22. toukokuuta 1927 ja otettiin palvelukseen vielä samana vuonna.
Palvelus.
Alus oli Italian laivastossa toisessa maailmansodassa, kunnes sen miehistö upotti aluksensa 9. syyskuuta 1943 Shanghain satamaan saatuaan tiedon maansa antautumisesta. Japanilaiset nostivat aluksen ja se liitettiin kunnostettuna keisarillisen Japanin laivastoon nimettynä "Okitsuksi".
Alus vietti sodan lopun saattajana, kunnes se antautui Kiinalle sodan loputtua. Kiinan laivasto nimesi aluksen "Hsienningiksi" (咸宁). Alus oli palveluksessa vuoteen 1949, jolloin se siirrettiin Taiwanille. Alus poistettiin palveluksesta 1956.
I Got You (I Feel Good)

I Got You (I Feel Good) (tunnetaan yleisesti nimellä I Feel Good) on James Brownin hittikappale, joka julkaistiin lokakuussa 1965.
Léon-Arthur Elchinger

Léon-Arthur-Auguste Elchinger (2. heinäkuuta 1908 – 27. kesäkuuta 1998) oli katolisen kirkon ranskalainen pappi, joka toimi Strasbourgin piispana vuosina 1966–1984. Hän sai pappisvihkimyksensä 4. huhtikuuta 1931. Piispaksi hänet vihittiin 16. tammikuuta 1958 Jean-Julien Weberin toimiessa pääkonsekraattorina; hän oli vuonna 1957 tullut nimitetyksi Strasbourgin koadjuuttoripiispaksi ja Antandruksen titulaaripiispaksi.
Elchinger osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen. Vuonna 1982 Elchinger kielsi ILGA:n ("International Lesbian and Gay Association") jäsenille kokoontumisen ajaksi katolisen kirkon tiloista varatut yösijat. Hän mainitsi näkevänsä homoseksuaalisuuden sairautena. Homoseksuaalisuutensa johdosta natsien keskitysleirille aikoinaan joutunut homoaktivisti Pierre Seel raivostui ja lähetti piispalle aiheesta avoimen kirjeen.
Jean-Charles Thomas

Jean-Charles Thomas (16. joulukuuta 1929 Saint-Martin-des-Noyers – 14. lokakuuta 2023) oli ranskalainen roomalaiskatolinen piispa. Hän sai pappisvihkimyksensä 5. heinäkuuta 1953. Hänet nimitettiin 13. maaliskuuta 1972 Aire et Dax'n hiippakunnan vihkipiispaksi ja Gemellae in Numidian titulaaripiispaksi. Hänet vihittiin piispaksi 1. toukokuuta 1972. Pääkonsekraattorina toimi Charles-Auguste-Marie Paty, jota avustivat Marius-Félix-Antoine Maziers ja André Pierre Louis Marie Fauchet. 
Vuonna 1974 Thomasista tuli Ajaccion hiippakunnan piispa. Vuonna 1986 hänet nimitettiin Versailles'n koadjuuttoripiispaksi, ja vuonna 1988 hänestä tuli Versailles'n piispa, jona hän toimi, kunnes erosi 11. tammikuuta 2001.