tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Vedenkeitin

Vedenkeitin on kodinkone, joka kuumentaa vettä. Vedenkeitin käyttää vähemmän sähköä verrattuna saman vesimäärän keittämiseen hellalla.
Vedenkeittimen pohjassa on sähkövastus, kun se kytketään päälle, vastus lämpenee. Keittimessä on termostaatti, joka katkaisee keittimen vastukselta sähkövirran veden kuumennuttua termostaatille säädettyyn lämpötilaan. Vedenkeitin toimii yleensä verkkojännitteellä. Joissakin malleissa on lämpötilasäädön mahdollisuus, jolloin vesi voidaan kuumentaa haluttuun lämpötilaan.
Esimerkiksi vihreä, valkoinen ja oolong-tee haudutetaan noin 70–80 °C-asteen lämpötilassa ja musta tee noin 80–95 °C-asteen lämmöllä.
Glögiä tai muitakaan mehujuomia ei saa kuumentaa suoraan vedenkeittimessä. Niistä voi irrota haitallisia aineita, esimerkiksi hapan mehu voi liuottaa keittimen vastuksista kuparia.
Vedenkeittimen sisäpuolelle kertyy vähitellen kalkkisaostumia, jotka voi poistaa valmistajan ohjeiden mukaan.
Pinot Meunier

Pinot Meunier on viinin valmistukseen käytettävä tumma rypälelajike. Se on yksi Pinot Noirin mutaatioista. Saksassa rypäle tunnetaan nimellä "Müllerrebe" tai "Schwarzriesling". Pinot Meunieria viljellään etenkin Champagnessa Ranskassa, ja se on yksi kolmesta tärkeimmästä samppanjaan käytettävästä lajikkeesta. Lajiketta viljellään Ranskan lisäksi myös Saksassa sekä vähäisissä määrin Australiassa, Uudessa-Seelannissa ja Yhdysvalloissa.
Pinot Meunier versoo myöhemmin ja kypsyy aiemmin kuin Pinot Noir, joten se ei kärsi Pohjois-Ranskan keväthallasta ja syyssateista yhtä herkästi. Lajike viihtyy hyvin ja tuottaa tasaisesti lähes kaikissa maaperätyypeissä. Pinot Meunierin sato on muita samppanjalajikkeita luotettavampi ja on usein 6–8 tonnia eekkeriltä.
Pinot Meunier on hiukan hapokkaampi kuin Pinot Noir. Se antaa samppanjalle kirkkautta, hedelmäisyyttä ja mausteisuutta. Se ei kuitenkaan säily yhtä hyvin.
Rauta-rikkiproteiini

Rauta-rikkiproteiini on proteiini, johon on kiinnittynyt rautaioni, joka ei ole sitoutunut hemiryhmään. Sen sijaan rauta on sitoutunut joko kysteiiniaminohappoon tai kysteiinin lisäksi rikkiatomeihin muodostaen klustereita, joissa rautaan voi olla sitoutuneina muitakin ligandeja. Monet rauta-rikkiproteiinit osallistuvat eliöiden aineenvaihdunnassa hapetus-pelkistysreaktioihin tai toimivat sensoreina tai proteiinin rakennetta tukevina yksiköinä.
Rauta-rikkiproteiinien rakenne.
Rauta-rikkiproteiineille tunnusomaista on, että proteiinit ovat kovalenttisesti sitoutuneet yksiköihin, joissa on yksi, kaksi, neljä tai kahdeksan rautaionia, rikkiatomeja ja mahdollisesti myös muita ligandeja. Näiden proteiinin molekyylimassa vaihtelee välillä 6–20 kDa. Rauta-rikkiproteiinit osallistuvat eliöiden aineenvaihdunnassa hapetus-pelkistysreaktioihin, koska rauta on stabiili sekä hapetusluvuilla +II että + III.
Rubredoksiinit.
Yksinkertaisimpia rauta-rikkiproteiineja ovat rubredoksiinit. Niiden rakenteessa rautaioni on sitoutunut joko neljään kysteiiniamonihappoon tai kahteen kysteiiniin ja kahteen histidiiniaminohappoon niin kutsuttujen Riesken proteiinien tapauksessa.
2Fe-2S-klusterit.
Kahdesta rautaionista, joita yhdistää kahden sikkiatomin muodostama rikkisilta on yksinkertaisin rauta-rikkiproteiinien sisältämistä klustereista. Ferredoksiineissa tämän klusterit rautaionit ovat koordinoituneet lisäksi proteiinissa neljään kysteiiniaminohappoon ja niin kustutuissa Riesken proteiineissa rautoihin koordinoituvat kaksi kysteiiniä ja kaksi histidiiniä. Tällainen proteiini on myös eliöiden hapetus-pelkistystasapainoa säätelevä SoxR-proteiini.
4Fe-4S-klusterit.
Neljästä rautaionista ja neljästä rikkiatomista koostuva rakenteeltaan kuutiomainen klusteri on yksi tyypillisimmistä rauta-riikiproteiineissa esiintyvistä klustereista. Nämä klusterit ovat lisäksi koordinoituneet kysteiiniaminohappoihin. Tätä klusteria esiintyy useissa hapetus-pelkistysreaktioita katalysoivissa entsyymeissä, kuten nitrogenaaseissa ja NADH-dehydrogenaasissa, radikaalireaktioita katalysoivissa entsyymeissä kuten biotiinisyntaasissa sekä eräissä muita kuin hapetus-pelkistysreaktioita katalysoivissa entsyymeissä kuten akonitaasissa ja amidofosforibosyylitransferaasissa. 4Fe-4S-klusteri esiintyy myös raudan imeytymistä ja kudoksissa siirtymistä säätelevissä proteiineissa.
3Fe-4S-klusterit.
3Fe-4S-klusterit ovat harvinaisempia kuin 4Fe-4S-klusterit. Tällainen on esimerkiksi inaktiivisessa muodossa oleva akonitaasi, joka aktivoituu raudan lisäyksessä pelkistimen läsnä ollessa.
Muita rauta-rikkiproteiineissa esiintyviä klustereita.
Nitrogenaaseissa on 4Fe-4S-klusterien lisäksi 8 rauta-atomista ja 7 rikkiatomista koostuva klusteri, jonka keskusatomina on hiiliatomi ja lisäksi kolmeen rikkiatomiin on koordinoitunut myös molybdeeni-ioni. Rauta-atomit ovat lisäksi koosrdinoituneet kysteiiniaminohappoihin ja molybdeeni-ioni on koordinoitunut histidiiniin ja homositruunahappoon. Myös esimerkiksi hiilimonoksididehydrogenaasi sisältää useista rauta- ja rikkiatomeista koostuvan klusterin.
Osmo Mäkitie

Osmo Ahti Mäkitie, vuoteen 1939 "Mecklin" (27. heinäkuuta 1920 Helsinki – 8. elokuuta 1991) oli suomalainen kemisti. Hän oli Helsingin yliopiston analyyttisen kemian professori 1973–1984 ja dosentti 1984–1988 ja tutki maaperäkemiaa ja analyyttistä kemiaa.
Patrik Carlgren

Patrik Ulf Anders Carlgren (s. 8. tammikuuta 1992 Falun) on ruotsalainen jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän on maalivahti. Hän edustaa Tanskan Superliigassa pelaavaa FC Nordsjællandia.
Carlgren oli voittamassa alle 21-vuotiaiden Euroopan-mestaruutta Tšekissä 2015. Debyytin Ruotsin A-maajoukkueessa hän teki 10. tammikuuta 2016 Suomea vastaan.
Nabil Bahoui

Nabil Bahoui (s. 5. helmikuuta 1991) on ruotsalainen jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän on keskikenttäpelaaja tai hyökkääjä. Bahoui on vuodesta 2019 edustanut Tukholman AIK:ta, jossa hän on pelannut aiemminkin.
Bahoui teki ensiesiintymisensä Ruotsin pääsarjassa Allsvenskanissa 1. toukokuuta 2009, kun hänen edustamansa IF Brommapojkarna pelasi kotonaan 1–1-tasapelin IF Elfsborgia vastaan. Hän pelasi seurassa yhteensä 14 pääsarjaottelua kausina 2009 ja 2010. Seuraavat kaksi kautta Bahoui edusti Brommapojkarnaa Superettanissa ja kävi lainalla useissa seuroissa. Paikkansa pääsarjatasolla hän vakiinnutti kaudella 2013 siirryttyään AIK:hon. Allsvenskan-kaudella 2014 Bahoui oli joukkueensa paras maalintekijä tehtyään 14 maalia.
Banoui siirtyi heinäkuussa 2015 saudiarabialaiseen Al-Ahliin. Sittemmin hän on edustanut Saksassa Hamburger SV:tä, Sveitsissä Grasshoppersia, lainalla Ruotsissa AIK:ta ja Alankomaissa De Graafschapia, kunnes hän kesällä 2019 palasi pysyvästi AIK:hon.
Ruotsin A-maajoukkueessa Bahoui teki ensiesiintymisensä tammikuussa 2014 ystävyysotteluissa Moldovaa ja Islantia vastaan. Hän on pelannut kaikkiaan kahdeksan A-maaottelua, joista viimeisimmän tammikuussa 2015. Maaotteluista kuusi oli ystävyysotteluita ja kaksi EM-karsintaa.
Sari Palmgren

Sari Palmgren (s. 19. joulukuuta 1976) on suomalainen tanssitaiteilija. Hän on valmistunut tanssitaiteen maisteriksi Teatterikorkeakoulusta vuonna 2004. 
Palmgren on toiminut laajasti tanssitaiteen eri alueilla freelancetanssijana, yhteisötaiteilijana, koreografina ja tanssinopettajana. Palmgrenin viimeisimpiä töitä on seitsemässä maassa kuvattu tanssidokumenttielokuva Connective Patterns (Ensi-ilta Loikka tanssielokuvafestivaaleilla 2015), kuolemaa käsittelevä kvartetto Mortal road movie (2014 Routa company) ja ympäristöaiheinen tanssimusiikkiteos The Earth Song (Zodiak – Uuden tanssin keskus 2013), ja Minun nimeni on- yhteisötaideprojektit Kannelmäkeen ja Vuosaareen 2012-2015. Palmgrenin viimeaikaiset työt ovat syntyneet dokumentaatiosta, yhteiskunnan rakenteista, ympäristön tilasta, musiikista, energiasta ja dynaamisesta liikkeestä. 
Sari Palmgren on toiminut tanssinopettajana muun muassa Länsi-Suomen opiston vuoden kestävällä tanssitaidelinjalla, Tanssille ry:n ammattilaistunneilla, Zodiak – Uuden tanssin keskuksessa ja Footlight-tanssikoulussa. Palmgren on ollut mukana erilaisissa ympäristö-ja poikkitaiteellisissa projekteissa muun muassa British Councilin ilmastolähettiläänä Challenge Europe projektissa 2009-2010 ja Kedja Sustainable Think Tankissa. Hän on myös Arts Management Helsingin taiteilijajäsen. 
Taiteen edistämiskeskus on myöntänyt Palmgrenille kolmen vuoden valtion taiteilija-apurahan 2016-2018. 
Tunnetuimmat teokset.
Immersiiviset ja Site specific -teokset.
Muut esitykset: Kajaanin taidemuseossa 2016, Generaattori/ Kajaani 2016, Porin taidemuseossa 2016, Täydenkuun tansseilla 2017.
Pentti Mälkönen

Pentti Jooseppi Mälkönen (26. maaliskuuta 1928 Viipuri – 28. lokakuuta 2023 Helsinki) oli suomalainen kemisti. Hän oli Joensuun yliopiston kemian professori 1979–1991 ja yliopiston rehtori 1981–1984.
Akateeminen ura.
Pentti Mälkönen väitteli tohtoriksi 1964 Helsingin yliopistossa. Hänen orgaanisen kemian alaan kuuluva väitöskirjansa ("Beiträge zur Stereochemie der Grignard-Reaktionen in der Bicyclo [2.2.1]heptan-Reihe: Grignard-Addition an Campher und Dehydrocampher") käsitteli Grignard-reaktioita.
Mälkönen nimitettiin heinäkuun loppupuolella 1967 Jyväskylän yliopiston kemian apulaisprofessoriksi opetusalana orgaaninen kemia. Hän toimi virassa vuoden 1973 loppuun asti. Mälkönen kuului Jyväskylän yliopiston kemian laitoksen perustajiin. Hänellä oli laitoksen toiminnan alkuvuosina keskeinen rooli orgaanisen kemian opetuksen ja tutkimuksen käytäntöjen rakentamisessa orgaanisen kemian osastolle sekä alan tutkimuksen johtamisessa. Vasta joulukuussa 1969 laitokselle saatiin vakinainen orgaanisen kemian professori, kun Jaakko Paasivirta nimitettiin virkaansa.
Vuonna 1973 Mälkönen siirtyi orgaanisen kemian apulaisprofessoriksi Helsingin yliopistoon. Sieltä hän siirtyi 1979 Joensuun yliopistoon, jossa hän sai professorin viran. Hän jätti professorin tehtävät tilapäisesti, kun hänet valittiin 1981 Joensuun yliopiston rehtoriksi. Mälkönen oli huolissaan yliopiston roolista ja opetuspainotteisen korkeakoulun tieteellisestä tasosta. Rehtorina hän painotti vuonna 1982 tiedeyhteisön yleisvaltakunnallista tehtävää ja korosti, että tiedetoiminta on kansainvälistä ja yleismaailmallista. Mälkönen toimi rehtorina vuoteen 1984 asti. Hän jäi eläkkeelle professorin virasta heinäkuussa 1991.
Tutkimusura.
Kemistinä Mälkösen tutkimusala oli orgaanisten yhdisteiden rakenne (myös stereokemia) ja syntetisointi. Hän teki rakennetutkimusta muun muassa massaspektrometrin avulla. Osan tutkimustyöstään Mälkönen teki Suomen Akatemian rahoittamissa projekteissa.
Teoksia.
Professori Mälkönen on tieteellisten artikkeleiden lisäksi kirjoittanut orgaanisen kemian oppikirjan.
Tunnustuksia.
Professori Mälkönen sai vuonna 2009 tunnustuksena ansioistaan kemian alalla Suomalaisten Kemistien Seuran (SKS) ansiomitalin.
Samu Alanko

Samu Alanko (s. 16. toukokuuta 1998 Hyvinkää) on suomalainen jalkapalloilija, joka pelaa hyökkääjänä Veikkausliigan Vaasan Palloseurassa. Alanko debytoi Veikkausliigassa kaudella 2015 Vaasan Palloseuran riveissä.
Seurajoukkueet.
Alangon pelaajaura aikuisten tasolla alkoi kaudella 2015, kun hän nousi Veikkausliigassa pelanneen VPS:n kokoonpanoon. Alanko debytoi Veikkausliigassa 5. heinäkuuta 2015 ottelussa VPS–FC Inter. Kaudella 2015 Alanko pelasi myös Kakkosessa FC Kiistossa ja kaudella 2016 Ykkösessä FF Jarossa. Kevätkauden 2017 Alanko pelasi Itävallan kolmostasolla First Viennan joukkueessa, ja kauden 2017–2018 samassa sarjassa pelanneessa Austria Wienin reservijoukkueessa.
Alanko palasi VPS:n riveihin kaudella 2018. Hän pelasi loppukauden aikana yhdeksässä liigaottelussa. VPS oli kaudella 2018 Veikkausliigassa kuudes. Kaudella 2019 Alanko pelasi VPS:n riveissä 16 liigaottelua, joista 10 avauskokoonpanossa. Ensimmäisen liigamaalinsa Alanko teki 25. kesäkuuta 2019 FC Interiä vastaan. VPS jäi kaudella 2019 liigassa viimeiseksi ja putosi Ykköseen. Alanko jatkoi VPS:n runkopelaajana ja pelasi kaudella 2020 yhteensä 18 Ykkösen ottelua. Hän teki kauden aikana kuusi maalia. VPS oli kaudella 2020 Ykkösessä kuudes. Alanko siirtyi kaudeksi 2021 Veikkausliigassa pelaavaan AC Ouluun. Elokuussa 2022 Alanko palasi Vaasan Palloseuraan.
Samu Alanko on pelannut Veikkausliigassa kauden 2023 loppuun mennessä kahdeksan kautta kahdessa joukkueessa (VPS ja AC Oulu) yhteensä 89 ottelua ja tehnyt kahdeksan maalia.
Maajoukkue.
Samu Alanko debytoi ikäluokkansa (1998) maajoukkueessa 14-vuotiaana 16. huhtikuuta 2013 Dublinissa pelatussa ottelussa Irlanti–Suomi. Hän pelasi oman ikäluokkansa maajoukkueessa 18 ottelua.
Omar Craddock

Omar Craddock (s. 26. huhtikuuta 1991 Kileen, Texas) on yhdysvaltalainen kolmiloikkaaja. 180 senttimetriä pitkä ja 77 kilogrammaa painava Craddock edustaa Jump Corps -seuraa.
Vuoden 2010 alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuista Craddock saavutti pronssia tuloksella 16,23. Hän oli mukana vuoden 2013 MM-kilpailuissa Moskovassa, mutta jäi siellä karsintaan. Pekingin MM-kilpailuissa 2015 hän sijoittui neljänneksi tuloksella 17,37. Portlandin MM-hallikilpailuissa 2016 hän oli viides. Hän voitti kultaa Pan-Amerikan kisoissa Limassa 2019 tuloksella 17,42. Saman vuoden Dohan MM-kilpailuissa hän karsiutui loppukilpailusta.
Hän on voittanut Yhdysvaltain mestaruuden ulkoradoilla 2013 ja 2015 ennätystuloksellaan 17,53 sekä sisäradoilla 2015.
Craddock sai toukokuussa 2021 dopingrikkomuksesta 20 kuukauden kilpailukiellon. Häntä ei ollut kahdesti tavoitettu dopingtestiin ja kertaalleen hän oli laiminlyönyt olinpaikkatietojensa ilmoittamisen.
Craddock harrasti nuorempana myös amerikkalaista jalkapalloa, mutta lopetti sen keskityttyään täysillä kolmiloikkaan.
Henkilökohtaiset ennätykset.
Ulkoradoilla
Sisäradoilla
Abdalelah Haroun

Abdalelah Haroun Hassan (; 1. tammikuuta 1997 – 26. kesäkuuta 2021) oli sudanilaissyntyinen qatarilainen pikajuoksija. Haroun kilpaili 400 metrillä, jossa hänen ennätyksensä oli Lontoossa heinäkuussa 2018 juostu 44,07. 
Ura.
Helmikuussa 2015 Qatarin edustusoikeuden saanut Haroun voitti kesäkuussa 2015 kultaa Aasian-mestaruuskilpailuista Wuhanista ajalla 44,68. Samoista kisoista hän saavutti kultaa myös pitkästä viestistä. Saatuaan Qatarin edustusoikeuden hän juoksi vielä samassa kuussa Tukholmassa Aasian sisäratojen uudeksi ennätykseksi 45,39. Toukokuussa 2015 Haroun voitti Timanttiliigan osakilpailun yhteydessä käydyn kilpailun Dohassa. 
Haroun juoksi helmikuussa 2016 Tukholmassa 500 metrin juoksun sisäratojen maailmanennätyksen 59,83. Muutamaa päivää myöhemmin hän voitti Dohassa sisäratojen Aasian-mestaruuden 400 metrillä ja 4 × 400 metrin viestissä. Vuoden 2016 sisäratojen MM-kilpailuista Portlandissa Haroun saavutti hopeaa 400 metriltä ajalla 45,59. Hän voitti samana vuonna alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuden Bydgoszczissa ajalla 44,81. Rio de Janeiron olympialaisissa hän karsiutui 400 metrin välierissä.
Haroun saavutti Lontoon MM-kilpailuissa 2017 pronssia 400 metrillä ajalla 44,48. Saman vuoden sisäratojen Aasian kisoissa hän voitti kultaa 400 metrillä ajalla 45,68. Hän voitti sisäratojen Aasian-mestaruuden 400 metrillä ja 4 × 400 metrin viestissä Teheranissa 2018. Birminghamin MM-hallikilpailuissa hänet hylättiin 400 metrin alkueräjuoksussa. Hän juoksi Qatarin 400 metrin ennätyksen 44,07 Lontoossa 21. heinäkuuta 2018. Jakartan Aasian kisoissa hän voitti kultaa 400 metrillä ajalla 44,89 ja 4 × 400 metrin viestissä. Hän voitti 400 metriä Ostravan maanosien cupissa 2018. Dohan MM-kilpailuissa 2019 hän karsiutui 400 metrin alkuerissä.
Haroun kuoli auto-onnettomuudessa Dohassa kesäkuussa 2021.
Henkilökohtaiset ennätykset.
Ulkoradoilla
Sisäradoilla
Bonairen jalkapallomaajoukkue

Bonairen jalkapallomaajoukkue edustaa Bonairea kansainvälisessä jalkapallossa. Se kuuluu CONCACAFiin ja CFUhun, mutta se ei kuulu FIFAan, joten se ei voi osallistua jalkapallon MM-kisoihin eikä muihin FIFAn turnauksiin, mutta se voi osallistua esimerkiksi CONCACAF Gold Cupiin ja Karibian Cupiin. Se osallistuu myös vuosittain järjestettävään ABCS-turnaukseen, johon osallistuvat sen lisäksi Aruba, Curacao sekä Suriname.
Pelaajat.
"Päivitetty 7.9.2014"
Viimeiset siemenperunat

Viimeiset siemenperunat on Tapio Piiraisen Yleisradiolle ohjaama televisiosarja vuodelta 1993.
Juoni.
Huuskosen tontille suunnitellaan ostoskeskusta. Pankki aikoo irtisanoa Huuskosen Romun lainan, jolloin Huuskosen tilaa uhkaa pakkohuutokauppa.
Näyttelijät.
Pääosissa näyttelevät Kai Lehtinen, Olavi Ahonen, Aarno Sulkanen, Kari Sorvali, Susanna Haavisto ja Pirkko Hämäläinen. Sivurooleissa näyttelevät muun muassa Jukka Sipilä, Jyrki Kovaleff, Kaija Kärkinen, Markku Maalismaa, Petteri Kaukoranta, Kari Stenberg, Jussi Lampi, Aino Lehtimäki, Eeva Litmanen, Tuula Nyman, Jari Pehkonen, Tapio Liinoja, Eira Soriola, Jari Heikkilä, Sampsa Henni, Erja Manto, Päivi Nikula, Ari Peltola, Asa Savolainen, Ilkka Toiviainen, Jarmo Mäkinen, Hannu Aaltonen, Ilmari Hytönen, Olli Ikonen, Kirsi Kannas, Risto Kaskilahti, Jukka Kärkkäinen, Risto Lamberg, Teijo Lepola, Raul Mannola, Juan Antonio Muro, Esa Saario, Eero Walden, Risto Aaltonen, Pekka Huotari, Maria Kuusiluoma, Marko Salminen ja Terttu Korhonen.
Raimela

Raimela on kylä ja taajama Mynämäellä, Varsinais-Suomessa. Raimela sijaitsee Valtatie 8:n itäisellä puolella ja jakaantuu Yläneentien molemmille puolille.
Historia.
Ensimmäinen maininta Raimelasta asiakirjoissa on jo 1300-luvulta. 
Vuonna 1540 Raimelassa oli yhdeksän taloa.
Palvelut.
Raimelassa oli Raimelan kyläkauppa.
Dango

 on japanilainen myky ja "mochi"insukuinen "mochiko"sta (riisijauho) valmistettu makeinen. Sitä tarjoillaan usein vihreän teen kanssa.
"Dango"a syödään vuoden ympäri, mutta tiettyjä laatuja syödään perinteisesti tiettyinä ajankohtina. Kolmesta neljään "dango"a tarjoillaan usein vartaassa.
Lajit.
Dangoja on useita eri laatuja, jotka on usein nimetty niiden päällä tai kanssa tarjoiltavien erilaisten höysteiden kanssa. 
Johdetut termit.
Yleinen japanilainen sananlasku viittaa käytännön asioiden suosimiseen ennen estetiikkaa.
"Dango"n kaltaisista nutturoista toisella puolella päätä koostuvaa kampausta kutsutaan joskus nimellä odango.
Dorodango on japanilainen taidemuoto, jossa maasta ja vedestä muovaillaan kiiltävä, biljardipalloa muistuttava pallo.
RN Benedetto Brin

RN Benedetto Brin () oli Italian kuninkaallisen laivaston vuonna 1905 palvelukseen otettu Regina Margherita -luokan predreadnought-taistelulaiva.
Valmistus.
Alus tilattiin Castellammare di Stabiasta Regio Cantiere di Castellammare di Stabialta, missä köli laskettiin 30. tammikuuta 1899. Alus laskettiin vesille 7. marraskuuta 1901 ja liitettiin laivastoon 1. syyskuuta 1905.
Palvelus.
Alus tuhoutui räjähdyksessä Brindisin satamassa 27. syyskuuta 1915.
RN Regina Margherita

RN Regina Margherita () oli Italian kuninkaallisen laivaston vuonna 1905 palvelukseen otettu Regina Margherita -luokan predreadnought-taistelulaiva.
Valmistus.
Alus tilattiin La Spezian laivastontelakalta, missä köli laskettiin 20. marraskuuta 1898. Alus laskettiin vesille 30. toukokuuta 1901 ja liitettiin laivastoon 14. huhtikuuta 1904.
Palvelus.
Alus tuhoutui osuttuaan miinaan Valonan edustalla 11. joulukuuta 1916.
RN Emanuele Filiberto (1897)

RN Emanuele Filiberto () oli Italian kuninkaallisen laivaston vuonna 1897 vesillelaskettu Ammiraglio di Saint Bon -luokan predreadnought-taistelulaiva.
Valmistus.
Alus tilattiin Castellammare di Stabiasta Regio Cantiere di Castellammare di Stabialta, missä köli laskettiin 5. lokakuuta 1893. Alus laskettiin vesille 29. syyskuuta 1897 ja otettiin palvelukseen 16. huhtikuuta 1902.
Palvelus.
Alus poistettiin alusluettelosta 29. maaliskuuta 1920.
Tampereen Tenniskeskus

Tampereen Tenniskeskus on Tampereen Niihamassa sijaitseva monipuolinen tennis- ja sisäliikuntakeskus. Tenniskeskus valmistui vuonna 1979. Sitä on laajennettu vuosina 1985, 2006, 2014, 2018 sekä 2023.
Keskuksessa on yhteensä 16 sisätenniskenttää. Tenniksen ulkokenttiä keskuksessa on 12. Lisäksi siellä on 14 sulkapallokenttää, kuusi padelkenttää ja kolme squashkenttää. Sieltä löytyy myös monitoimikenttä, kuntosali, studio sekä kaksi pingispöytää, ja siellä voi pelata myös salibandya. Tenniskeskus on Tampereen Tennisseuran päätoimipaikka. Siellä on järjestetty vuodesta 2007 lähtien vuosittain pelattava miesten ATP Challenger -turnaus Tampere Open sekä naisten ITF-turnaus.
Hammassilta

Hammassilta eli silta on yhden tai useamman puuttuvan hampaan korvike. Omat hampaat hiotaan puudutuksessa kartiomaisiksi pilareiksi ja hammassilta kiinnitetään niiden päälle erityisellä kiinnityssementillä. Silta voi olla ainakin posliininen silta, perinteinen metallokeraaminen silta tai kuitusilta. Silta voi kestää koko elämän, mutta se voi myös löystyä tai irrota, mitä voi välttää hyvällä suuhygienialla ja välttämällä syömästä ruokaa, jonka syöminen edellyttää vahvaa purentaa.
RN Caracciolo (1869)

RN Caracciolo () oli Italian kuninkaallisen laivaston vuonna 1869 vesillelaskettu puurunkoinen täystakiloitu korvetti.
Valmistus.
Giuseppe Michelin suunnittelema alus tilattiin Castellammare di Stabiasta Regio Cantiere di Castellammare di Stabialta. Aluksen köli laskettiin lokakuussa 1865 nimellä "Brilliante" ja se nimettiin tammikuussa 1869 uudelleen "Caraccioloksi". Alus laskettiin vesille 18. tammikuuta 1869 ja se liitettiin laivastoon 20. heinäkuuta 1870.
Palvelus.
Vuosina 1875-1880 alus oli torpedoerikoismiesten koululaivana, jolloin sille oli asennettu yksi 15 tuuman torpedoputki. Torpedoputki poistettiin vuonna 1880. Aluksen höyrykone poistettiin 1893-1894, minkä jälkeen se jatkoi palvelustaan purjealuksena. Sen takilointi ja aseistus oli kuitenkin muutettu kahdeksi 75 millimetrin ja neljäksi 57 millimetrin tykiksi. Alus romutettiin 10. maaliskuuta 1907.
Viisarimäki

Viisarimäki (myös "Viisarinmäki") on kylä Toivakan eteläosassa Joutsan (vuoteen 2008 asti Leivonmäen) rajalla. Nelostie kulkee kylän läpi. Kylässä toimii kylätoimikunta. Kylässä on toiminut koulu, mutta se on lakkautettu.
Viisarimäen nimi viittaa kylän lähellä sijaitsevaan mäkeen, jolla on ollut neljän tien välinen "viisari" eli tienviitta.
Tonatiuh

Tonatiuh oli asteekkien auringonjumala ja soturien jumala. Ne jotka kuolivat häntä palvellessaan saivat ikuisen elämän. Tonatiuh hallitsi Tolan-nimistä paratiisia, jonne pääsivät kaatuneiden soturien ja synnytyksessä kuolleiden naisten sielut.
Tonatiuh oli uskomusten mukaan viidennen ja viimeisen ajan eli viidennen auringon jumala. Keski-Amerikan nahua-kansojen myyteissä Tonatiuhin aikaa edeltää neljä aikaa, joista jokainen päättyy tuhoon.Tonatiuh yhdistettiin kotkaan, ja asteekit liittivät hänet myös Huitzilopochtliin.
Asteekit uskoivat, että Tonatiuh syntyi joka päivä aamunsarastuksessa ja kuoli auringon laskiessa. Hänen jokapäiväinen matkansa taivaan halki vaati suunnattomia ponnistuksia. Asteekkien uskonnon mukaan jumalat tekivät uhrauksia voidakseen luoda Tonatiuhin aina uudelleen ja ravitakseen häntä raskaalla matkallaan. Tonatiuhin julmat palvontamenot edellyttivät ihmisverta ja sydämiä. Säännöllisillä ihmisuhreilla uskottiin voivan taata maailman jatkuminen.
Tonatiuh esitetään yleensä värikkäänä kiekkona. Jumala on myös kuvattu asteekkien kalenterin keskellä, pitämässä ihmisten sydämiä kotkankynsissään.
Kaarlo Varmavuori

Kaarlo Erkki Aleksanteri Varmavuori (16. marraskuuta 1890 Sakkola – 24. joulukuuta 1939 Suomussalmi) oli Suomen sisällissodan Pohjois-Hämeen rykmentin 1. pataljoonan ratsuosaston komentaja, joka menehtyi talvisodassa Suomussalmen taistelussa.
Varmavuoren vanhemmat olivat rovasti Kaarlo Varmavuori ja Alma von Pfaler. Hän tuli ylioppilaaksi Hämeenlinnan klassisesta lyseosta ja opiskeli Teknillisessä korkeakoulussa pari vuotta, kunnes antautui sotilasuralle. Hän kävi Jelisevatgradin ratsuväen-junkkarikoulun Venäjällä ja palveli sitten eri joukko-osastoissa, viimeksi eskadroonanpäällikkönä II balttilaisessa rykmentissä.
Venäjän armeijasta Varmavuori erosi luutnanttina 1917. Hän perusti ja koulutti ratsuosaston, joka liitettiin Suomen sisällissodan Pohjois-Hämeen rykmentin 1. pataljoonaan ja osallistui sen käymiin taisteluihin. Viron vapaussodassa Varmavuori ylennettiin ratsumestariksi ja hän toimi muun muassa pataljoonan komentajana. Siirryttyään takaisin siviilielämään 1920 Varmavuori työskenteli Yhdysvalloissa, Kanadassa, Kuubassa, Panamassa ja Meksikossa vuoteen 1931 asti, jolloin hän palasi Suomeen. 
Talvisodassa luutnantti Varmavuori palveli JR 64:ssä ja kaatui vastahyökkäyksessä jouluaattona 1939, oltuaan vasta muutaman päivän rintamalla.
Punapaputahna

Punapaputahna tai adsukipaputahna on tummanpunaista, makeaa paputahnaa. Sitä käytetään japanilaisissa makeisissa, kiinalaisessa keittiössä sekä korealaisessa keittiössä. Se valmistetaan keittämällä ja survomalla adsukipapuja ja makeuttamalla tahna sokerilla tai hunajalla. Papujen kuoret saatetaan poistaa siivilöimällä ennen makeutusta, jolloin syntyy sileämpää ja tasaisempaa tahnaa.
Lajit.
Punapaputahnaa luokitellaan koostumuksen perusteella.
Japanilaisessa keittiössä yleisimmät lajit ovat:
Kiinalaisessa keittiössä yleisimmät lajit ovat:
Etymologia.
Japanissa käytetään useita nimiä viittaamaan punapaputahnaan, kuten , ja . Tarkasti ottaen termi "an" voi viitata melkein mihin tahansa makeaan, syötävään, survottuun tahnaan, vaikka adsukipavut ovatkin oletuksena ilman tarkempia määreitä. Yleisiä vaihtoehtoja ovat muun muassa "shiroan" (白餡), joka on valmistettu japanilaisista valkoisista tarhapavuista (白いんげん豆 "shiro ingenmame"), ja "kurian" (), joka on valmistettu kastanjoista.
Samaten kiinankielinen termi dòu shā (豆沙) koskee punapaputahnaa, kun sitä käytetään ilman määreitä, vaikkakin "hóngdòu shā" (紅豆沙) nimenomaisesti tarkoittaa ”punapaputahna”.
Käyttötavat.
Japani.
Punapaputahnaa käytetään monissa japanilaisissa makeisissa.
Kiina.
Punapaputahnaa käytetään useissa kiinalaisissa ruoissa, kuten:
Korea.
Punapaputahnaa käytetään useissa korealaisissa naposteltavissa ja jälkiruoissa, muun muassa:
Akaa Futsal

Akaa Futsal (aiemmalta nimeltään Leijona Futsal) on Akaasta, Etelä-Pirkanmaalta kotoisin oleva futsalin erikoisseura, joka pelaa kotiottelunsa Akaa Areenalla. Seuran edustusjoukkue pelaa Suomen Futsal-Liigassa, jossa se on saavuttanut SM-kultaa 2024 ja 2025, SM-hopeaa vuosina 2019 sekä 2018 ja SM-pronssia vuonna 2017. Leijonat pelaavat kaudella 2025-26 Uefa Futsal Champions League
Akaa Futsalin tavoitteena on seuran joukkueiden menestymisen ohella kehittää futsalin lajikulttuuria ja tarjota niin nuorille kuin aikuisillekin liikunnallinen harrastus sekä upeita elämyksiä hienon lajin parissa Etelä-Pirkanmaalla.
Joukkueen päävalmentajana toimii suomalainen Johannes Axerud. Leijona Futsal tekee yhteistyötä Toijalan Pallo -49:n kanssa.
Historia.
Seuran juuret ulottuvat syksyyn 1998, josta aina vuoteen 2014 asti joukkue totteli nimeä Kylmäkosken Veikot. Keväällä 2012 seura juhli nousua Futsal-Ykkösestä Futsal-Liigaan. Kahdella ensimmäisellä pääsarjakaudella joukkueen sijoitus oli seitsemäs. Kaudeksi 2014-2015 nimi vaihtui Leijona Futsaliksi toiminnan pysyessä yhä emoseura KylVen alaisuudessa. 
Ensimmäisellä Leijona Futsalin nimissä pelatulla liigakaudella joukkue ylsi viidenneksi. Neljäs kausi päättyi kuudenteen sijaan, ja kaudella 2016-2017 Leijona Futsal saavutti ensimmäisen SM-mitalinsa, kun Someron Voima kaatui pronssiottelussa. Kaudella 2017-2018 Leijona Futsal ylsi ensimmäistä kertaa Futsal-Liigan finaaleihin, joista tuloksena oli SM-hopeaa Kampuksen Dynamon viedessä mestaruuden otteluvoitoin 3-1.
Vuoden 2018 alussa futsaltoiminta siirrettiin juuri perustetun Leijona Futsal ry:n alle. Kausi 2018-2019 oli Leijona Futsalin seitsemäs kausi pääsarjatasolla. Kaudeksi 2019-2020 seuran nimi muutettiin Akaa Futsaliksi korostamaan seuran paikallista identiteettiä. Akaa Futsal on vakiinnuttanut paikkansa kotimaisen futsalin huipulla, viimeiset kolme kautta ovat kaikki päättyneet mitalisijoille (2017 pronssia, 2018 hopeaa ja 2019 hopeaa). Kaudella 2019-2020 Akaa Futsal oli runkosarjassa kärkipaikalla kun kausi jouduttiin keskeyttämää koronapandemian johdosta. Keskeyttämishetkellä runkosarjasta oli pelaamatta vain viimeinen ottelukierros. Mestaruutta ei tuolla kaudella jaettu mutta runkosarjan voittajana Akaa Futsal sai paikan futsalin mestareiden liigaan karsintoihin. Vuonna 2024 seura voitti ensimmäisen suomenmestaruutensa ja 2025 se uusi mestaruutensa. Akaa pelasi Mestarien Liigaa kaudella 2025-2026.
Kärsäkoiso

Kärsäkoiso ("Solanum rostratum", aik. "S. cornutum") on yksivuotinen, keltakukkainen ja piikikäs koisokasvi. Kasvi on myrkyllinen.
Ulkonäkö ja koko.
Kärsäkoiso kasvaa 20–50 senttimetriä korkeaksi. Varsi on tyvestä puutunut, tanakka ja haarova. Varressa, lehdissä ja verhiössä on vankkoja, jopa 1 cm:n pituisia keltaisia piikkejä. Koko kasvissa on vanukemaista hapsi- ja tähtikarvapeitettä. Lehdet ovat pariosaisia. Lehtien liuskat vaihtelevat muodoltaan puikeista soikeisiin ja ovat pariliuskaisia. Pikkuliuskat ovat pyöreäkärkisiä. Kukinto on viuhko. Kukintoperä on yhdiskasvuinen varren kanssa. 3–8-kukkaiset viuhkot sijaitsevat yksittäin paljon lehtihankojen yläpuolella. Verhiö ja teriö ovat hieman vastakohtaisia. Verhiö on kellomainen. Ratasmainen teriö on 2–4 cm leveä ja keltainen. Heteitä on viisi kappaletta ja ne ovat toisiaan vasten kartiomaisena ryhmänä. Niistä neljä ylintä ovat lyhyitä ja keltaisia, alin on pitkä ja punakärkinen. Ponnet ovat kärkirei'illä avautuvia. Suomessa kärsäkoiso kukkii elo-lokakuussa. Pallomainen, keltainen marja on halkaisijaltaan noin senttimetrin.
Levinneisyys.
Kärsäkoiso on alkujaan kotoisin Pohjois- ja Keski-Amerikasta. Se on levinnyt tulokaslajina muun muassa Eurooppaan. Pohjoismaissa sitä tavataan Tanskassa, Etelä-Ruotsissa ja -Suomessa sekä Norjassa lähes koko rannikkoalueella aivan pohjoisimpia osia lukuun ottamatta. Suomessa kärsäkoiso on satunnainen uustulokas, jota on tavattu lähinnä Lounais-Suomessa. Uusia yksittäisiä havaintoja lajista on tehty Etelä-Savosta ja Raahen tienoilta.
Elinympäristö.
Pohjoismaissa kärsäkoison kasvupaikkoja ovat ratapihat, satamat, joutomaat ja pellot.
Abbeville

Abbeville on kunta Pohjois-Ranskassa Sommen departementissa Picardien alueella. Kunta sijaitsee Sommejoen rannalla. Vuonna 2019 Abbevillen väkiluku oli 22 980, ja sen pinta-ala on 26,4 neliökilometriä. Toisessa maailmansodassa kaupungin lähettyvillä käytiin Abbevillen taistelu.
Abbeville on jalkapalloseura SC Abbevillen kotipaikka.
Nähtävyyksiä.
Kaupungissa oleva "Beffroi d'Abbeville" -kellotorni kuuluu osana alueen kellotorneja Unescon maailmanperintöluetteloon.
Kaupungissa sijaitsee goottilainen Saint-Vulfranin kirkko ("Église Saint-Vulfran d'Abbeville"), jossa on kaksi 55-metristä tornia.
Jehu-luokan maihinnousuvene

"Jehu"-luokka (tunnetaan myös U-700 -luokkana) on Suomen merivoimien 12 Marine Alutechin valmistaman Watercat M18 AMC -tyyppisen maihinnousuveneen muodostama alusluokka. Veneet ovat monitoimialuksia, joiden mahdolliset tehtävät vaihtelevat taistelusta, partiointi- ja saattotehtäviin sekä johto-, tuki- ja logistiikkatehtäviin. Luokan veneet ovat huomattavasti isompia ja paremmin aseistettuja kuin niitä edeltäneet Jurmo-luokan joukkojenkuljetusveneet.
Historia.
Uusi maihinnousualusluokka tilattiin lokakuussa 2012 täydentämään Jurmo- ja Uisko-luokkien veneitä. Tilauksen hinta on noin 34 miljoonaa euroa.
Ominaisuudet.
Luokan veneet ovat 19,9 metriä pitkiä ja 4,3 metriä leveitä, syväyksen ollessa 1,1 metriä. Täydessä lastissa uppouma on 32 tonnia. Veneiden voimanlähteenä toimivat kaksi 900 hevosvoiman (662 kW) Scania DI16 007 dieselmoottoria, jotka käyttävät kahta Rolls-Royce 40A3 vesisuihkupropulsioyksikköä. Veneiden maksiminopeus on yli 40 solmua (74 km/h) ja normaali matkanopeus 35 solmua (65 km/h) täydessä lastissa. Veneet ovat alumiinirunkoisia ja niiden kansirakenteet on valmistettu komposiittimateriaaleista, jotka antavat veneelle ballistisen suojaustason, joka vastaa tai ylittää Patria Pasi miehistönkuljetusajoneuvon suojaustason.
Aluksen kuuden hengen miehistöön kuuluu kaksi vakinaista upseeria ja neljä varusmiestä tai reserviläistä. Vene pystyy kuljettamaan 25 täysin varustettua taistelijaa katetussa ja suojatussa matkustamossa. Maihinnousu- ja taisteluoperaatioiden lisäksi alus on helposti muunnettavissa esimerkiksi esikunnan komentopaikaksi tai sairaankuljetusalukseksi. Matkustamo on varustettu mikroaaltouunilla, vedenkeittimellä ja vesivessalla. Aluksessa on lämmitys- ja ilmanvaihtojärjestelmät sekä CBRN-suojausjärjestelmä (kemiallisilta, biologisilta ja säteilyuhkilta suojaava järjestelmä).
Veneiden aseistus sisältää kauko-ohjattavan Saab Trackfire aseyksikön (RWS), johon voidaan asentaa joko 12,7 mm NSV ilmatorjuntakonekivääri tai 40 mm Heckler &amp; Koch GMG kranaattikonekivääri sekä lisäksi koaksiaalinen 7.62mm PKM konekivääri Modulaariseksi rakennetussa veneessä on lisäksi jalustat kahdelle NSV-konekiväärille miehistön käyttöön sekä valmius merimiinakiskojen ja meritorjuntaohjusjärjestelmän asentamiseen.
Oittila

Oittila on kylä Korpilahdella Jyväskylässä. Se sijaitsee Korpilahden Vespuolella eli Päijänteen itäpuolisella alueella, Synsiänlahden länsirannalla. Oittila oli yksi Korpilahden rekisterikylistä, johon kuului myös osa Synsiästä.
Jyväskylän kaupungin aluejaossa Oittila kuuluu Vespuolen kaupunginosaan, joka kattaa koko Vespuolen alueen. Vespuolen tilastoalue vastaa kaupunginosaa ja jakautuu kahteen pienalueeseen: pohjoisosan kattaa Oittilan pienalue ja eteläosan Putkilahden pienalue.
Oittilassa toimii Oittilan maamiesseura. Kylässä toimi aikaisemmin myös Vespuolen koulu, joka lakkautettiin vuonna 2013.
Historiaa.
Ennen nykyisen asutuksen syntymistä Oittilan seutu oli Sääksmäen erämaata. Vuonna 1561 erämaalle tuli uudisasukkaaksi savolainen Erkki Oittinen, joka perusti Oittilan talon. Oittila oli yksinäistalo vuoteen 1603 asti, jolloin se jakautui Oittisen poikien kesken Tihtariksi ja toiseksi taloksi, jonka nimeksi tuli vuosisadan loppupuolella Vilppula. Kylä pysyi kaksitaloisena vuoteen 1708 asti, jolloin Tihtarista erotettiin isännän veljenpojalle Mäkelän talo.
Talojen määrä alkoi kasvaa 1700- ja 1800-lukujen vaihteessa, kun kolmesta vanhimmasta talosta erotettiin uusia taloja. Myös ensimmäiset torpat perustettiin tuohon aikaan. Vuonna 1860 Oittilassa oli yhdeksän taloa sekä viisitoista torppaa.
Korpilahden kappeliseurakunta erotettiin Jämsästä erilliseksi seurakunnaksi vuonna 1861. 
Oittilasta tuli osa Jyväskylää vuoden 2009 alussa, kun Korpilahden kunta liitettiin kaupunkiin.
Vol. 1 (Ilpo Kaikkosen albumi)

Vol. 1 on Ilpo Kaikkosen esikoisalbumi, joka julkaistiin 9. marraskuuta 2012. "Idolsin" viidennellä kaudella neljänneksi sijoittumisen jälkeen Kaikkonen kiinnitettiin Sony Music -levy-yhtiölle, jonka kautta hän julkaisi kuitenkin vain yhden singlen. Hänen esikoisalbuminsa julkaisi AXR Music -yhtiö.
Albumilta julkaistiin yhteensä kolme singleä, joista parhaiten menestyi ensimmäisenä julkaistu ”Kleinbus”, joka nousi parhaimmillaan kahdeksanneksi soitetuimmaksi radiokappaleeksi. Kaksi muuta singleä ”Terveiset sinne taivaaseen” sekä ”Mannerheimintiellä” eivät sijoittuneet lainkaan.
Albumi ei sijoittunut Suomen viralliselle albumilistalle.
Eliittikisat 2011

Eliittikisat järjestettiin vuonna 2011 viidellä paikkakunnalla: Tampereella, Kuortaneella, Lapinlahdella, Joensuussa ja Lappeenrannassa.
Osakilpailut.
Tampere.
Tampereen eliittikisat järjestettiin 12. kesäkuuta 2011.
Miehet
Naiset
Kuortane.
Kuortaneen eliittikisat järjestettiin 25. kesäkuuta 2011.
Miehet
Naiset
Lapinlahti.
Lapinlahden eliittikisat järjestettiin 24. heinäkuuta 2011.
Miehet
Naiset
Joensuu.
Joensuun eliittikisat järjestettiin 27. heinäkuuta 2011.
Miehet
Naiset
Lappeenranta.
Lappeenrannan eliittikisat järjestettiin 13. elokuuta 2011.
Miehet
Naiset
Pertti Hilkamo

Pertti ”Pepe” Viljo Olavi Hilkamo (23. elokuuta 1949 Hämeenlinna – 8. kesäkuuta 2004 Nilsiä) oli suomalainen lavastaja, joka teki uransa aikana yli 20 elokuvalavastusta sekä teatterilavastuksia muun muassa Tampereen Teatteriin, Suomen Kansallisteatteriin ja Kajaanin kaupunginteatteriin.
Hilkamo palkittiin parhaan lavastuksen Jussi-palkinnolla elokuvista "Hamlet liikemaailmassa" (1988), "Rölli – hirmuisia kertomuksia" (1991), "Rukajärven tie" (2000) sekä "Rölli ja metsänhenki" (yhdessä Ulla-Maija Väisäsen kanssa, 2002). Muita hänen lavastamiaan elokuvia ovat Pekka Parikan "Pohjanmaa" ja "Talvisota" sekä Matti Ijäksen "Sokkotanssi" ja "Haaveiden kehä".
Lavastustyön lisäksi Hilkamo toimi muutamassa elokuvassa myös näyttelijänä. Hän teki nimiroolin vuoden 1976 elokuvassa "Antti Puuhaara". 
Hilkamo kuoli 54-vuotiaana ollessaan elokuvausmatkalla Nilsiässä kesäkuussa 2004. Hänet on haudattu Vuorentaan hautausmaalle.
Sabrina Filzmoser

Sabrina Filzmoser (s. 12. kesäkuuta 1980 Wels, Ylä-Itävalta) on itävaltalainen judon MM-mitalisti ja Euroopan-mestari.
Filzmoser saavutti MM-kilpailuissa pronssia 57 kg:n sarjassa Kairossa 2005 ja Tokiossa 2010 sekä sijoittui seitsemänneksi Tšeljabinskissa 2014. Olympialaisissa hän oli seitsemäs Lontoossa 2012.
Filzmoser voitti 57 kg:n Euroopan-mestaruuden Lissabonissa 2008 kukistettuaan loppuottelussa espanjalaisen Isabel Fernándezin, ja Istanbulissa 2011, jolloin finaalissa kaatui portugalilainen Telma Monteiro. Hän saavutti samassa sarjassa EM-hopeaa Wienissä 2010 hävittyään finaalissa romanialaiselle Corina Căprioriulle, ja Budapestissa 2013, jolloin hävisi loppuottelussa ranskalaiselle Automne Pavialle. Hän on saavuttanut 57-kiloisissa EM-pronssia Düsseldorfissa 2003, Rotterdamissa 2005, Tampereella 2006, Belgradissa 2007 ja Montpellier’ssa 2014. Lisäksi hän oli viides Bukarestissa 2004 ja Tel Avivissa 2018 sekä seitsemäs Tbilisin EM-kilpailuissa 2009 ja Bakun Euroopan kisoissa 2015. Hän saavutti sekajoukkuekilpailussa pronssia Minskin Euroopan kisoissa 2019.
Filzmoser saavutti alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa 52 kg:n sarjassa kultaa 1998, hopeaa 1999 ja pronssia 1997. Sotilaiden maailmankisoissa hän on saanut kultaa 57-kiloisissa 2007 ja hopeaa 52-kiloisissa 1999. Sotilaiden maailmanmestaruuden hän on voittanut 57 kg:n painoluokassa 2001, 2002, 2004, 2005 ja 2006 sekä saanut pronssia 2000.
Filzmoser on saavuttanut Masters-, Grand Slam- ja Grand Prix -kilpailuissa neljä turnausvoittoa, neljä kakkossijaa ja kolmetoista kolmossijaa. Maailmancupeissa ja Continental Open -kilpailuissa hänellä on kuusi turnausvoittoa, kahdeksan kakkossijaa ja neljä kolmossijaa. Hän on voittanut aikuisten sarjassa neljätoista Itävallan-mestaruutta.
Tapio Wartiovaara

Tapio Wartiovaara (18. toukokuuta 1909 Helsinki – 20. helmikuuta 1940 Joutseno) oli suomalainen ampuja, joka menehtyi talvisodassa Taipaleenjoen Terenttilässä saamiinsa vammoihin.
Wartiovaaran vanhemmat olivat lääketieteen ja kirurgian tohtori Arvi Wartiovaara ja Tyra Charlotta Herlin. Hän tuli ylioppilaaksi 1928, aikoi diplomaatiksi ja opiskeli Helsingin yliopistossa valtiotieteitä 1929–1934, mutta siirtyi sitten Teknilliseen korkeakouluun opiskelemaan arkkitehdiksi. Lääkintöhallituksen rakennustoimistossa Wartiovaara työskenteli elo- ja syyskuun 1939, mutta ei ehtinyt valmistua ennen talvisodan syttymistä.
Wartiovaara oli menestynyt pistooliampuja, Suomen mestari 50 m vapaapistoolissa 1933–1935 ja sotilaspistoolin Suomen mestari kahtena vuotena. Berliinin olympialaisissa 1936 hän sijoittui 50 m vapaapistoolissa viidenneksi tuloksella 537. Ammunnan maailmanmestaruuskilpailuissa 1937 hän voitti Suomen joukkueessa samassa lajissa hopeaa.
Wartiovaara suoritti asevelvollisuutensa 1928–1929, talvisodassa reservin vänrikki Wartiovaara palveli JR 28:ssa, joka muuttui JR 19:ksi tammikuussa 1940. Hän osallistui rykmentin 1. konekiväärikomppaniassa Taipaleenjoen Terenttilän kylän Mustaojan taisteluihin. Ampumahautaa vihollisista puhdistanut Wartiovaara haavoittui 19. helmikuuta 1940 ja kuoli seuraavana päivänä Rauhan sotasairaalassa Joutsenossa.
Edenred

Edenred Finland Oy on työsuhde-etujen, kuten lounasedun, liikunta- ja kulttuuriedun sekä työmatkaedun, maksuratkaisuja tarjoava yritys.
Edut toimivat Edenredin Mastercard-pohjaisella maksukortilla (aiemmin Ticket-kortti). Muita yrityksen tarjoamia ratkaisuja ovat perinteiset etusetelit sekä mobiilimaksuvälineet Apple Pay, Google Pay ja yrityksen oma Edenred Pay. Suomessa Edenredin maksuvälineiden piiriin kuuluu noin 15 000 lounasedun ja 9 000 liikunta- ja kulttuuriedun käyttöpaikkaa. Edenred Finland tarjoaa myös Delicard-lahjakortteja. Lahjakortin vastaanottaja valitsee haluamansa lahjan etukäteen määritellystä valikoimasta itse.
Yritys.
Edenred Finland Oy (ent. Delicard Oy) on toiminut Suomessa vuodesta 2005, jolloin sen päätuote oli yrityslahjana toimiva Delicard. Nykyään Edenred tunnetaan työsuhde-eturatkaisuistaan, joiden parissa yritys on toiminut vuodesta 2011. Edenred Finland nousi Suomen suurimmaksi työsuhde-etuihin keskittyvien maksuvälineiden tarjoajaksi vuonna 2014, kun Edenred osti lounas- sekä liikunta- ja kulttuurietujen maksuvälineet Lounassetelin ja Virikesetelin sekä näiden korttivastineet Nets Oy:ltä.
Suomen Edenred toimii Helsingin Vallilassa. Se on osa Pariisin Euronext-pörssiin listattua Edenred-konsernia, jolla on noin 10 000 työntekijää 46:ssa maassa. Konsernin toimialaan kuuluvat työsuhde-etuihin, kulujen hallinnointiin sekä motivointi- ja palkitsemisohjelmiin tarkoitetut ratkaisut. Sillä on maailmanlaajuisesti lähes 850 000 asiakasta yksityiseltä ja julkiselta sektorilta, 2 miljoonaa palveluntarjoajaa ja 50 miljoonaa edunsaajaa.
Edenred Finlandin liikevaihto vuonna 2020 oli noin 21 miljoonaa euroa ja tilikauden tulos 3,9 miljoonaa euroa. Yrityksellä oli 55 työntekijää.
Flavodoksiini

Flavodoksiini on syanobakteereissa, eräissä heterotrofisissa bakteereissa ja eräissä levissä esiintyvä proteiini. Se kuuluu flavoproteiineihin, eli siihen on liittynyt prosteettiseksi ryhmäksi flaviinimononukleotidi. Flavodoksiini kykenee osallistumaan bakteerien ja levien aineenvaihdunnassa hapetus-pelkistysreaktioihin ja se korvaa ferredoksiinin toiminnan erityisesti ympäristöissä, joissa rautaionipitoisuus on matala.
Flavodoksiini on molekyylimassaltaan noin 20 kDa oleva proteiini ja se on rakenteeltaan yksi yksinkertaisimmista flavoproteiineista. Flavodoksiini kuuluu happamiin proteiineihin ja se kykenee luovuttamaan ja vastaanottamaan sekä elektroneja että protoneja. Proteiini korvaa ferredoksiinin eräissä levissä ja syanobakteereissa toimien nitrogenaasin pelkistäjänä typensidonnassa ja fotosynteesissä. Flavodoksiinilla on muitakin biologisesti merkittäviä rooleja esimerkiksi "Escherichia coli" -bakteerissa se kykenee korvaamaan ferredoksiinin fosforoklastisissa reaktioissa, joissa palorypälehaposta muodostuu asetyylifosfaattia ja pelkistää hapettuneen metioniinisyntaasin uudelleenaktivoiden sen. Flavodoksiini toimii myös pelkistimenä eräiden bakteerien ribonukleotidireduktaasien toiminnassa. Hapettunut flavodoksiini on väriltään sinistä ja pelkistynyt väritöntä. Flavodoksiinia esiintyy solujen sytoplasmassa.
Emiliano Velázquez

Emiliano Daniel Velázquez Maldonado (s. 30. huhtikuuta 1994 Montevideo) on uruguaylainen jalkapalloilija. Hän edustaa espanjalaista Rayo Vallecanoa. Velázquez on pelipaikaltaan keskuspuolustaja.
Velázquez aloitti ammattilaisuransa kaudella 2011–2012 kotimaansa pääsarjassa pelaavassa Danubiossa. Elokuussa 2014 hän solmi viisivuotisen sopimuksen Atlético Madridin kanssa. Kauden 2014–2015 Velázquez pelasi lainasopimuksella Atléticon naapuriseurassa Getafessa. Elokuussa 2015 lainaa jatkettiin yhdellä kaudella. Kesän 2016 päätteeksi hän siirtyi lainalle portugalilaisseura Bragaan. Elokuusta 2017 alkaen hän on edustanut Rayo Vallecanoa, ensimmäisen kauden lainasopimuksella.
Velázquez on edustanut Uruguayn A-maajoukkuetta yhden kerran, lokakuussa 2014 Saudi-Arabiaa vastaan pelatussa ystävyysottelussa.
RN Ammiraglio di Saint Bon

RN Ammiraglio di Saint Bon () oli Italian kuninkaallisen laivaston vuonna 1897 vesillelaskettu Ammiraglio di Saint Bon -luokan predreadnought-taistelulaiva.
Valmistus.
Alus tilattiin Venetsian laivastontelakalta, missä köli laskettiin 18. heinäkuuta 1893. Alus laskettiin vesille 29. huhtikuuta 1897 ja otettiin palvelukseen 24. toukokuuta 1901.
Palvelus.
Alus poistettiin alusluettelosta 18. kesäkuuta 1920.
RN Affondatore

RN Affondatore () oli Regia Marinan eli Italian kuningaskunnan laivaston vuonna 1865 vesillelaskettu törmäyskeulalla varustettu taistelulaiva.
Valmistus.
Alus tilattiin 11. lokakuuta 1862 Britteinsaarilta Millwallista Mare of Millwallilta, mutta telakan taloudellisten vaikeuksien vuoksi tilaus siirrettiin Harrisonille. Talousvaikeudet kuitenkin viivästyttivät myös Harrisonin telakan toimintaa. Köli laskettiin 11. huhtikuuta 1863, ja alus laskettiin vesille 3. marraskuuta 1865. Alus lähti Lontoosta 20. kesäkuuta 1866 eli samana päivänä kuin Italian ja Itävallan väliset sotatoimet alkoivat.
Palvelus.
Alus liittyi Regia Marinaan Lissan edustalla vain muutamaa tuntia ennen taistelun alkamista. Se poistettiin alusluettelosta vuonna 1907.
Sotkamo-lehti

Sotkamo-lehti on Sotkamon alueella tiistaisin ja perjantaisin ilmestyvä sanomalehti. Lehti on perustettu vuonna 1962. 
"Sotkamo-lehti" julkaisee painetun lehden lisäksi verkkolehteä. Lisäksi "Sotkamo-lehti" julkaisee matkailulehti "Vuokatti Newsin" viisi kertaa vuodessa.
"Sotkamo-lehden" kustantaja on Hilla Group Oyj.
"Sotkamo-lehden" päätoimittajana toimii Hanna Turunen. "Sotkamo-lehdellä" on yli 15 000 lukijaa.
Jandomjärvi

Jandomjärvi () on kylä Karjalan tasavallan Karhumäen piirin Suurlahden kunnassa Venäjällä. Se sijaitsee samannimisen järven keskelle työntyvässä niemessä 17 kilometriä Suurlahdesta itään. Kylässä ei ole vakituisia asukkaita (vuonna 2012).
Jandomjärven pogosta lähikylineen muodosti 1900-luvun alussa Suurlahden volostiin kuuluneen kyläkunnan. Vuonna 1905 siihen kuului kahdeksan kylää, joissa oli yli tuhat asukasta. Neuvostoaikana perustettiin Äänisentauksen piiriin kuulunut Jandomjärven kyläneuvosto. Vuonna 1933 siihen kuului 14 asutusta, joissa oli lähes 800 asukasta. Asukkaat olivat kaikki venäläisiä. Toisen maailmansodan jälkeen Jandomjärvi liitettiin Suurlahden kyläneuvostoon.
Nykyään kylässä on vain muutama talo. Sen nähtävyys on vuonna 1650 (tai vuosina 1653–1656) rakennettu puinen Suurmarttyyri Barbaran kirkko, joka on valtakunnallinen suojelukohde. Kirkko on restauroitu vuosina 1951–1957 ja uudelleen vuonna 1989. Jandomjärvellä on historiallisen asutuksen status.
Kosmojärvi

Kosmojärvi () on kylä Karjalan tasavallan Karhumäen piirin Suurlahden kunnassa Venäjällä. Se sijaitsee samannimisen järven rannalla 11 kilometriä Suurlahdesta pohjoiseen. Kylässä on 186 asukasta (vuonna 2012).
Kosmojärven pogosta lähikylineen muodosti 1900-luvun alussa Suurlahden volostiin kuuluneen kyläkunnan. Vuonna 1905 siihen kuului 14 kylää, joissa oli yli 1700 asukasta. Neuvostoaikana perustettiin Äänisentauksen piiriin kuulunut Kosmojärven kyläneuvosto. Vuonna 1933 siihen kuului 21 asutusta, joissa oli yli 1350 asukasta. Asukkaat olivat lähes kaikki venäläisiä. Toisen maailmansodan jälkeen Kosmojärvi liitettiin Suurlahden kyläneuvostoon.
Kylän nähtävyys on vuosina 1769–1770 pystytetty puinen Aleksanteri Syväriläisen kirkko, joka on valtakunnallinen suojelukohde. Se on restauroitu vuosina 1978–1982. Vieressä seisseet Taivaaseenastumisen kirkko ja kellotapuli paloivat vuonna 1942. Kosmojärvellä on myös muita vanhoja puurakennuksia. Kylällä on historiallisen asutuksen status. Sen palveluihin kuuluvat alakoulu, kirjasto ja kauppa.
Nordend

Nordend on 4 609 metriä korkea vuori Sveitsin ja Italian rajalla Valais’n Alpeilla. Se on Monte Rosan massiivin neljänneksi korkein huippu ja ryhmän pohjoisin.
Oskar Sandström

Oskar Sandström (s. 16. huhtikuuta 1998 Pietarsaari) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa Ykkösessä pelaavaa FF Jaroa. Pelipaikaltaan hän on keskikenttäpelaaja.
Sandström teki ensiesiintymisensä Veikkausliigassa 16. kesäkuuta 2015, Jaron voittaessa Ilveksen kotonaan 3–0. Kaikkiaan Sandström pelasi 4 Veikkausliigaottelua kaudella 2015, jolloin Jaro putosi Ykköseen. Kauden 2015 päätteeksi Sandström oli testeissä siirtyäkseen Ruotsin mestarin IFK Norrköpingin rivieihin. Tämä ei toteutunut, joten Sandström jatkoi Jaron riveissä Ykkösessä. Välillä hän on pelannut myös Kakkosessa pelanneen Jaron farmijoukkueen JBK:n riveissä.
Oskar Sandström on pelannut säännöllisesti ikäkausimaajoukkueissa kaikkiaan 19 maaottelua.
Glory Days

Glory Days on amerikkalaisen laulaja-lauluntekijä Bruce Springsteenin tekemä ja esittämä kappale. Se julkaistiin vuonna 1985 viidentenä singlenä hänen suuresti menestyneeltä albumiltaan "Born in the U.S.A.". Kappale nousi Suomen virallisen singlelistan sijalle 17.
Historiaa.
”Glory Days” nauhoitettiin huhti- tai toukokuussa vuonna 1982. Kappale on surkuhupaisa tarina miehestä, joka surumielisesti muistelee niin sanottuja "loistokkaita päiviään" (englanniksi: glory days) ja ihmisiä, joita tunsi lukion aikana. Musiikki kappaleessa on hilpeää. Siinä kuullaan myös Steven Van Zandtin mandoliinisoolo. Kappale pääsi parhaimmillaan sijalle viisi "Billboard" Hot 100 pop singles -listalla kesällä 1985.
Parrotspitze

Parrotspitze on 4 432 metriä korkea vuori Sveitsin ja Italian rajalla Valais’n Alpeilla. Se on Monte Rosan massiivia.