tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Euroopankampela

Euroopankampela ("Platichthys flesus") tai kampela eli maariankala on oikeasilmäkampeloiden (Pleuronectidae) heimoon kuuluva litteä kalalaji, jonka vatsa on useimmiten vasemmalla kyljellä ja selkä (silmät) oikealla kyljellä. Euroopankampela elää meri- ja murtovedessä yleensä mutaisella merenpohjalla enintään noin 50 metrin syvyydessä. Suomessa sitä tavataan eniten Porin ja Porvoon välisellä merialueella, mutta myös Utsjoen Pulmankijärvessä. Itämeressä elää myös kolme muuta kampelalajia: hieta-, puna- ja piikkikampela.
Ulkonäkö ja koko.
Euroopankampela kasvaa tavallisesti 50 senttimetrin, enintään 60 senttimetrin mittaiseksi. Suurin julkaistu paino on ollut 2,9 kilogrammaa. Vanhin Suomen rannikolla tavattu euroopankampela oli 16-vuotias ja maan painavin 1,3 kilogramman painoinen.
Elinympäristö ja levinneisyys.
Euroopankampeloita voi elää sekä makeassa, murto- että merivedessä. Tyypillisesti ne elävät lähellä pohjaa 1–100 metrin syvyydessä. 
Euroopankampeloita tavataan Atlantin itäosassa, Länsi-Euroopasta Vienanmerelle ja Välimerelle sekä Mustallemerelle asti. Kala on kulkeutunut ihmisen mukana, luultavasti painolastivesissä, Pohjois-Amerikkaan ja Iraniin.
Suomessa euroopankampelaa tavataan Itämeressä. Lapin Pulmankijärvessä on erillinen esiintymä. Kalat ovat todennäköisesti kulkeutuneet sinne Tenojoen kautta Jäämereltä.
Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto IUCN on luokitellut euroopankampelan elinvoimaiseksi. Suomessa euroopankampela on luokiteltu silmälläpidettäväksi vuodesta 2019 lähtien.
On havaittu, että eteläisellä Itämerellä elää euroopankampela ja vähäsuolaisilla alueilla oma kampelalaji, itämerenkampela. Sen oletetaan lajiutuneen muutaman tuhannen vuoden aikana.
Ravinto ja elintavat.
Euroopankampela käyttää ravinnokseen simpukoita ja pohjaeläimiä, muun muassa kilkkejä ja katkoja. Se imee ne torvimaisella suullaan jopa viiden senttimetrin syvyisestä pohjaliejusta. Tavallisesti euroopankampelan suolesta löytyy pelkästään simpukoita, harvemmin kilkkejä ja katkoja. Yleensä euroopankampela ruokailee yöaikaan. Sukukypsyyden euroopankampela saavuttaa toisen ja kolmannen ikävuotensa välillä, koiraat yleensä naaraita aikaisemmin. Ne viettävät pääosan vuodesta lähellä rantaa, usein jokisuissa, mutta aikuiset muuttavat talveksi syvempiin vesiin, missä ne kutevat keväällä. Kuoriutuneet toukkamaiset pikkupoikaset siirtyvät rantaveteen kasvamaan.
Pyydystys ja käyttö.
Euroopankampelaa pyydystetään pohjasta verkolla ja ongella. Se on eräs sukelluskalastuskilpailujen pääkaloja.
Liikakalastuksen välttämiseksi WWF ei suosittele ostamaan troolaamalla pyydettyä euroopankampelaa vaan ostamaan mieluummin suomalaisia, vähintään 25 senttimetrin mittaisia yksilöitä, koska näin isot ovat todennäköisesti jo ehtineet lisääntyä. 
Euroopankampelaa voi valmistaa ruoaksi muun muassa savustamalla tai uunissa paistamalla.
Kuore

Kuore eli norssi ("Osmerus eperlanus") on pienehkö sisä- ja murtovesien kala, joka kuuluu lohikaloja muistuttavien kuorekalojen lahkoon. Kuore on läpikuultava, vihertävän kellertävä ja kyljistään hopeanhohtoinen kala, jolla on suuri, terävähampainen suu ja lohikalojen tapaan rasvaevä selkäpuolella lähellä pyrstöä. 
Kuvaus.
Kuore on hoikka ja taaksepäin suippeneva kalalaji. Se on 7–20 senttimetriä pitkä ja painaa yleensä 10–100 grammaa. Suurimmat yksilöt ovat 30-senttisiä ja voivat painaa 300 grammaa. Kuoreella on rasvaevä, ja sen suu on melko suuri. Alaleuka on yläleukaa selvästi pidempi, ja leuoissa on pitkiä teräviä hampaita. Kylkiviiva on epätäydellinen ja päättyy jo rintaevän etupuolella.
Suomut ovat läpinäkyviä ja irtoavat helposti. Ihossa on vain vähän pigmenttejä, minkä takia kuoreet näyttävät läpinäkyviltä. Pienestä järvikuoreesta voi ihon läpi erottaa jopa kylkiluut ja sisäelimet. Kalan selkä on sinivihreä, ja erityisesti järvikuore on sinertävä myös yleisväritykseltään.
Kuoreen tuntomerkkeihin kuuluu myös voimakas tuoretta kurkkua muistuttava tuoksu.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Merikuoreen levinneisyysalueisiin kuuluvat Vienanmeri, Barentsinmeri, Itämeri, Pohjanmeri sekä Pohjois-Atlantin rannikko Garonnen suistoalueelle saakka. Sitä tavataan myös Britannian ympärillä sekä Irlannin läntisellä rannikolla. Järvikuoretta esiintyy puolestaan Pohjanmeren, Itämeren, Vienanmeren ja Barentsinmeren rannikon joissa ja järvissä. Levinneisyysalueen pohjoisraja on noin 68:nnella leveyspiirillä.
Käyttäytyminen.
Kuoreiden kutuvaellus alkaa syys-lokakuussa, jolloin sukukypsät yksilöt kerääntyvät jokien suistoalueille talvehtimaan. Jokivaellus alkaa maalis-huhtikuussa lämpötilan noustua yli 4–6 asteen. Kuoreet kerääntyvät silloin kutemaan virtavesiin tai järvien mataliin kivi- ja sorapohjaisiin rantavesiin. Järvikuore kutee ensimmäisen kerran 1–2-vuotiaana ja merikuore 2–3-vuotiaana. Järvikuoreet ja suuri osa merikuoreista lisääntyy vain kerran elämässään.
12-senttisessä kuoreessa on noin 10 000 mätimunaa, kun taas 20–senttisessä yksilössä munia on noin 30 000. Mätimunan halkaisija on 0,6–0,9 millimetriä. Munat takertuvat voimakkaasti ja kiinnittyvät pohjaan eräänlaisen varren avulla. Munat kuoriutuvat 20–35 päivän kuluessa.
Kuoreet käyttää ravinnokseen lähes yksinomaan eläinplanktonia, vaikka satunnaisesti se saattaa syödä myös joitain pieniä pohjaeläimiä, kuten massiäyriäisiä, hyönteistoukkia ja joskus kalanpoikasia.
Kalastus.
Kuore on merkittävin Suomessa sisävesi- ja rannikkokalastuksen sivusaaliina saatavista kalalajeista. Kuoretta kalastetaan nuotalla ja troolilla sekä harvoin pilkkimällä. Kalan liha on valkoista ja kiinteää ja varsin maukasta. Maku muistuttaa kuhaa. Mäti on keltaista ja pienirakeista. Kuore tunnetaan myös kurkkua muistuttavasta hajustaan. 
Kudun aikana kuoretta on helppo kalastaa lipolla.
Bioanalyytikko

Bioanalyytikko tai myös laboratoriohoitaja työskentelee muun muassa terveyskeskuksen, sairaalan tai yksityisen tervydenhoidon laboratoriossa sekä entistä enemmän myös yliopistojen ja erilaisten tutkimuslaitosten laboratorioissa. 
Koulutus annetaan ammattikorkeakouluissa. Tutkinto on laajuudeltaan 210 opintopisteen arvoinen ja tutkinnon suorittaminen kestää noin 3,5 vuotta. Tukinto on bioanalyytikko (AMK). Sosiaali- ja terveysalan lupa- ja valvontavirasto Valvira myöntää anomukseta bioanalyytikoille oikeuden käyttää laboratoriohoitajan laillistettavaa ammattinimikettä tutkinnon suorittamisen jälkeen. 
Bioanalyytikon toimenkuvaan kuuluvat muun muassa näytteenotto, potilaiden ohjaus ja analytiikka sekä analytiikan laadunarviointi. Bioanalyytikko voi työskennellä useilla eri erikoisaloilla. Näitä ovat esimerkiksi kliininen kemia, hematologia, verensiirtotoiminta, vierianalytiikka, mikrobiologia, molekyyligenetiikka, fysiologia, neurofysiologia sekä patologia.
Suomen Bioanalyytikkoliitto ry on alan ammatillinen edunvalvoja ja se kuuluu Tehy ry:hyn.
Filippos III

Filippos III Arridaios (noin 352 eaa. – 25. joulukuuta 317 eaa.) oli Makedonian kuningas 10. kesäkuuta 323 eaa. – 25. joulukuuta 317 eaa. Hän oli Filippos II:n ja tämän thessalialaisen vaimon Filinnan poika, ja Aleksanteri Suuren velipuoli.
Filippos oli ilmeisesti mielisairas, mutta armeija valitsi hänet kuitenkin kuninkaaksi Aleksanteri Suuren kuoltua vuonna 323 eaa. Vuotta myöhemmin Aleksanterin vastasyntyneestä pojasta Aleksanteri IV:stä tehtiin myös kuningas. Kummatkin kuninkaat olivat virallisena hallitsijana vallassa. Olympias murhaututti Filippoksen vuonna 317 eaa.
Hallitsijoina toimivat:
Aleksanteri IV

Aleksanteri IV Aigos (323–309 eaa.) oli Aleksanteri Suuren ja Roksanen postuumisti syntynyt poika ja Makedonian nimellinen kuningas vuosina 323–309 eaa. 
Aleksanteri hallitsi yhdessä Aleksanteri Suuren veljen Filippos III:n kanssa. Molemmat kuninkaat olivat virallisia hallitsijoita. Olympias murhautti Filippoksen vuonna 317 eaa.
Hallitsijoina toimivat:
Kassandros antoi murhata Aleksanterin ennen kuin hänestä tuli täysi-ikäinen.
Luettelo Makedonian kuninkaista

Tämä on luettelo historiallisen Makedonian kuninkaista. 
Makedoniaa hallitsivat aluksi Argeadien hallitsijasukuun kuuluneet kuninkaat. Kuninkaat väittivät sukunsa olevan lähtöisin myyttisestä Herakleesta Argoksen Temenidien hallitsijasuvun kautta. Kuningas Aleksanteri I sai osallistua Olympian kisoihin, koska hänet laskettiin kreikkalaiseksi. 
Vaikka kuninkaaksi valittiinkin aina hallitsijasuvun jäsen, kuninkaalla ei ollut paljon valtaa, vaan hänen valtansa perustui makedonialaisten aristokraattien tukeen. Kuninkaan valta kasvoi aristokraattien kustannuksella Filippos II:n aikana, ja Aleksanteri Suuren aikana se kasvoi entisestään.
Makedonian kuninkailla oli yleensä useita vaimoja, ehkä siksi että tarjolla olisi aina ollut kruununperillisiä. Kuninkaan kuollessa hänen vanhimmalla aikuisella pojallaan oli yleensä etuoikeus kruunuun. Kuningas valittiin kuitenkin kansankokouksessa, johon osallistuivat asepalvelukseen kykenevät miespuoliset makedonialaiset. Kokous valitsi kuninkaan argeadien suvun keskuudesta. Jos kuninkaalla ei ollut täysi-ikäisiä poikia, valittiin kruununperilliselle yleensä holhooja (), joka myös toimi sijaishallitsijana kuninkaan sijasta. Sijaishallitsija oli yleensä kuninkaan sukulainen.
Argeadien hallitsijasuku.
 Sijaishallitsijat ja valtionhoitajat
Luettelo Suomen liputuspäivistä

Tämä on luettelo Suomen liputuspäivistä. Suomessa liputuspäivät jaetaan virallisiin ja vakiintuneisiin päiviin. Suomen lipulla, Ahvenanmaan lipulla ja Saamen lipulla on omat viralliset liputuspäivänsä.
Liputuspäivät Suomen lipulla.
Viralliset liputuspäivät.
Viralliset liputuspäivät luetellaan liputuksesta annetussa asetuksessa. Näinä päivinä valtion virastot ja laitokset on lailla velvoitettu liputtamaan. Virallisia liputuspäiviä ovat seitsemän kalenterijuhlapäivää sekä vaalipäivä ja tasavallan presidentin toimeenastumispäivä. 
Viralliset liputuspäivät ovat:
Vakiintuneet liputuspäivät.
Vakiintuneet liputuspäivät ovat päiviä, joista ei säädetä laissa tai asetuksessa, mutta joina liputtamista suositellaan. Helsingin yliopisto ylläpitää listaa vakiintuneista liputuspäivistä ja julkaisee sen vuosittain Valtiokalenterissa. Sisäasiainministeriön ohjeistuksessa "hyvään liputuskulttuuriin kuuluu liputtaa vakiintuneina liputuspäivinä Suomen lipulla samaan tapaan kuin virallisinakin liputuspäivinä". Vakiintuneita liputuspäiviä on 15 ja ne ovat kaikki kalenterijuhlapäiviä. Sekä viralliset että vakiintuneet liputuspäivät merkitään yleensä almanakkoihin pienellä Suomen lipun kuvalla.
Vakiintuneita liputuspäiviä ovat:
Suositellut liputuspäivät.
Liputuspäivän vakiintuminen alkaa sisäministeriölle tehdystä ehdotuksesta ja ministeriön suosituksesta liputtaa kyseisenä päivänä. Toistuvan suosituksen jälkeen sisäministeriö voi tehdä esityksen Helsingin yliopiston Almanakkatoimistolle siitä, että päivä listään almanakkaan vakiintuneena liputuspäivänä. Suositeltuja liputuspäiviä 2024 ovat:
Muut liputuspäivät.
Jokaisella on oikeus liputtaa Suomen lipulla silloin, kun katsoo sen aiheelliseksi.
Virallisten valtiovierailujen vuoksi voidaan suosittaa vierailupaikkakunnalla yleistä liputusta. Myös muiden merkittävien tapahtumien vuoksi voidaan suosittaa yleistä liputusta; esimerkiksi 13. maaliskuuta 2010 liputettiin yleisesti talvisodan päättymisen 70-vuotismuistopäivän vuoksi ja 1. lokakuuta 2016 ensimmäisen naisministerin Miina Sillanpään kunniaksi.
Vuodesta 1998 sisäministeriö on suosittanut yleistä liputusta 9. toukokuuta Eurooppa-päivän kunniaksi. 
Uudenvuodenpäivänä liputettiin ensi kertaa vuonna 2000 Suomalaisuuden liiton ja Helsingin yliopiston aloitteesta. Ruotsissa ja Virossa uudenvuodenpäivä on liputuspäivä.
Liputuspäivät Ahvenanmaan lipulla.
Ahvenanmaalla on kolme virallista liputuspäivää, jotka määrätään Ahvenanmaan lipusta annetussa maakuntalaissa:
Liputuspäivät Saamen lipulla.
Saamelaisilla on yksitoista omaa virallista liputuspäivää Suomessa, jolloin liputetaan Saamen lipulla:
* "Suomen, Norjan, Ruotsin ja Venäjän saamelaisneuvoston päivä", 18. elokuuta
Liputuspäivät muilla lipuilla.
Vuonna 2021 sisäministeriö on ohjeisti valtion virastoja ja laitoksia liputtamaan kansainvälisenä romanipäivänä Suomen lipulla 8. huhtikuuta, ja jos lipputankoja on useampia, niin romanien lipulla Suomen lipun rinnalla. Meänmaan lipun päivä 15. heinäkuuta on almanakkaan merkitty liputuspäivä Ruotsissa ja tällöin liputetaan Meänmaan lipulla myös Tornionjokilaakson alueella Suomessa.
Roope-setä

Roope-setä (vuosina 1978–1985 Roope-setä taskulehti) oli Sanoma-yhtymään kuuluvan Sanoma Media Finlandin vuosina 1978–2017 julkaisema suomalainen sarjakuvalehti, joka sisälsi Disneyn sarjakuvamaailmaan sijoittuvia sarjakuvia. Lehden pääosassa seikkaili Roope Ankka.
Ilmestymisaikataulu.
Lehti ilmestyi ensimmäisen kerran vuonna 1978, jolloin siitä ilmestyi neljä numeroa. Vuosina 1979 ja 1980 lehti ilmestyi joka toinen kuukausi, mutta vuodesta 1981 vuoteen 2014 se ilmestyi kerran kuukaudessa. Ilmestymispäivä oli aluksi kunkin kuun ensimmäinen keskiviikko. 
Vuodesta 2015 alkaen lehti ilmestyi 10 kertaa vuodessa. Numeroiden ilmestymisen välillä oli aina noin viisi viikkoa, joten lehti tuli tammi-, helmi-, maalis-, huhti-, kesä-, heinä-, elo-, syys-, marras- ja joulukuussa. Ilmestymispäivä oli perjantai.
Sisältö ja rakenne.
Yleensä lehti sisälsi kolme tai neljä pitkää tarinaa sekä mahdollisesti muutaman lyhyemmän tarinan, jotka olivat Suomessa ennen julkaisemattomia. Tarinat oli pääosin tuotu italialaisesta "Topolino"-lehdestä. 
Sarjakuvien lisäksi lehdessä julkaistiin muun muassa: 
Numeroon 1/2017 (nro 445) asti lähes joka lehdessä oli myös kilpailutehtävä. Lehdessä oli myös usein pieniä artikkeleita Disneyn sarjakuvamaailmasta ja sen sarjakuvataiteilijoista. Lehden tilaajille annettiin myös useana vuonna tilaajalahjoja.
Huhtikuusta 1985 (ja numerosta 68) joka numerossa julkaistiin Carl Barksin yksisivuinen tarina suomeksi. Vuonna 1987 kieleksi tuli englanti. Vuonna 2000 yksisivuisia tarinoita julkaistiin myös muilla kielillä. Vuonna 2001 Barksin yksisivuiset tarinat vaihdettiin Al Taliafferron yksisivuisiin ja vieraat kielet korvattiin suomen eri murteilla. Vuodesta 2002 lähtien yksisivuisten kieli oli jälleen englanti ja niiden käsikirjoittajat ja piirtäjät vaihtelivat.
Vuosina 1997–2003 ja 2005–2011 lehdessä julkaistiin myös keräilykuvia ja jokaisella vuodella oli omat aiheensa:
Vuoden 2007 ensinumerossaan lehti ilmoitti, että saman vuoden joulukuussa ilmestyy kaikkien aikojen paksuin "Roope-setä". Sillä juhlistettiin Roope Ankka -hahmon 60-vuotissyntymäpäivää.
Vuoden 2008 ensimmäisessä numerossa ilmestyi lyhennetty näköispainos kaikkien aikojen ensimmäisestä "Roope-sedästä", koska lehti täytti 30 vuotta.
Tammikuussa 2012 lehden koko muuttui: sivumäärä pysyi samana, mutta leveys ja korkeus kasvoivat parilla sentillä, jotta "Topolino"-lehden tarinoita voitaisiin hyödyntää paremmin.
Vuonna 2012 lehden levikki oli 73 094 (LT 2012). Vuonna 2016 levikki oli supistunut 42 587:ään.
Vuonna 2017 lokakuussa Sanoma-konserni ilmoitti, että se lopettaa "Roope-sedän" julkaisemisen ja tuo tilalle uuden "DuckTales"-lehden, jonka tilaajiksi "Roope-sedän" tilaajat siirretään automaattisesti. Viimeinen numero 10/2017 (#454) ilmestyi joulukuussa 2017.
Sanoma Magazines

Sanoma Magazines oli vuoden 2014 alkuun asti suomalaisen Sanoma-yhtymän suurin liiketoimintaryhmä ja yksi Euroopan suurimmista aikakauslehtikustantajista. Se julkaisi yli 300 lehteä 13 maassa (Belgia, Bulgaria, Hollanti, Kroatia, Serbia, Romania, Slovakia, Slovenia, Suomi, Tšekki, Ukraina, Unkari ja Venäjä). Liiketoimintaryhmän toimitusjohtaja oli Eija Ailasmaa.
Sanoma Magazines muodostui lokakuussa 2001, kun Sanoma-konserni (tuolloin SanomaWSOY) yhdisti yhdeksi liiketoimintaryhmäksi hollantilaiselta VNU Groupilta (nyk. The Nielsen Company) ostamansa aikakauslehtiliiketoiminnot ja ennestään omistamansa Suomen suurimman aikakauslehtikustantaja Helsinki Median. Lehtien toimitustiedoissa Helsinki Median nimi korvautui Sanoma Magazinesilla vuoden 2002 alussa.
Sanoma Magazinesin liikevaihto vuonna 2008 oli 1 246,8 miljoonaa euroa ja liikevoitto 85,7 miljoonaa euroa. Kertaeristä puhdistettu tulos oli 138,9 miljoonaa euroa. Työntekijöitä sillä oli keskimäärin 6 280.
Sanoma Entertainment Finland, Sanoma Magazines Finland ja Sanoma News yhdistettiin uudeksi yhtiöksi Sanoma Media Finland 1. tammikuuta 2014.
PowerPC

PowerPC (lyhennettynä myös PPC) on RISC-suoritinarkkitehtuuri, jonka kehittivät Apple, IBM ja Motorola (AIM) vuonna 1991. PowerPC on läheistä sukua IBM:n Unix-koneissa käytettävälle POWER-arkkitehtuurille. Alun perin PowerPC oli sen karsittu versio, johon oli lisätty joitain käskyjä. Nykyään samat suorittimet toteuttavat sekä POWER- että PowerPC-käskykannan. 
PowerPC on myöhäisempiä RISC-arkkitehtuureja ja se eroaa joiltain osin ensimmäisistä. PowerPC:tä ei enää yritettykään suunnitella 1980-luvun oppikirjaesimerkkien mukaan kuten esimerkiksi MIPS ja SPARC suunniteltiin, vaan siihen otettiin mukaan joitain monimutkaisempia käskyjä. PowerPC-arkkitehtuurin erikoisuus on käänteiset hajautustauluihin perustuvat virtuaalimuistin sivutaulut. Toinen erikoisuus on mahdollisuus vaihtaa suorittimen tavujärjestystä ohjelmallisesti. Suoritin kuitenkin käynnistyy big-endian-tilassa.
Freescale Semiconductor on jatkanut eräiden Motorolan PowerPC-mallien valmistusta kuten 5000-sarjan suorittimet.
Käskykantalaajennukset.
AltiVec on SIMD-tyyppinen käskykantalaajennos PowerPC-suorittimiin.
AltiVec-käskykannasta on käytetty myös nimiä Velocity Engine (Apple) ja VMX ("Vector Multimedia Extension") (IBM).
AltiVec tavujärjestys on oletuksena "Big-endian" mutta käskykanta mahdollistaa käytön joko "Big-" tai "Little-endian" moodissa.
Mallit.
Suoritinperheeseen kuuluvat muun muassa seuraavat mallit:
Suoritinsukupolvet voidaan jakaa Motorolan esitteen (2000) mukaan seuraavasti:
Käyttö.
PowerPC-suorittimia on käytetty muun muassa Amiga- ja Macintosh-tietokoneissa sekä sulautetuissa järjestelmissä, kuten verkkolaitteissa ja autojen tietojärjestelmissä. IBM käyttää Unix-koneissaan paitsi PowerPC:tä myös sen sukulaisarkkitehtuuria POWERia. 
PowerPC:stä yritettiin 1990-luvun puolivälissä tehdä vakiintuneen WINTEL-arkkitehtuurin kilpailija. Vuonna 1994 IBM julkaisi PowerPC Reference Platformin, joka oli periaatteessa PC-klooni varustettuna PowerPC-suorittimella. Erityisesti Apple koki tämän ongelmalliseksi ja 1995 julkaistiin Common Hardware Reference Platform (CHRP) -määrittely, jonka pääasiallinen muutos oli Open Firmware, mahdollisuus ladata alustariippumattomia laiteajureita PCI-väylän korteilta, näin parantaen yhteensopivuutta ei laitteiden välillä. Sekä PReP että CHRP-koneet jäivät hyvin harvinaisiksi.
Tuotteita.
PowerPC-suorittimia on muun muassa seuraavissa laitteissa:
Pelikonsolisuorittimet.
Erikoisversioita saman käskykannan toteuttavista suorittimista.
Liikennelaitos

Liikennelaitos on julkista liikennettä harjoittava liikelaitos.
Suomessa toimivat kunnalliset liikennelaitokset:
Suomen pienin kunnallinen liikennelaitos, Enon liikennelaitos, lakkautettiin 2005. Turun kaupungin liikennelaitos (TuKL) lakkautettiin vuonna 2009.
NGC

NGC eli "New General Catalogue" on luettelo syvän taivaan kohteista. Se sisältää miltei 8 000 kohdetta ja on yksi suurimpia ja kattavimpia luetteloista, jotka eivät ole erikoistuneet esimerkiksi vain galakseihin vaan kaikentyyppisiin syvän taivaan kohteisiin.
J.L.E. Dreyer kokosi NGC-luettelon ("The New General Catalogue of Nebulae and Clusters of Stars") 1880-luvulla käyttäen hyväkseen useimmiten Herschelin havainnointeja ja myöhemmin laajensi sitä kahdella IC ("Index Catalogue") lisäluettelolla, joissa oli lisää noin 5 000 kohdetta. Ensimmäinen lisäluettelo IC I julkaistiin vuonna 1895, ja toinen IC II vuonna 1908.
Eteläisen taivaan kohteet oli jossain määrin huonommin luetteloitu. Alkuperäinen NGC (1888) sisälsi monia virheitä, joista useimmat on saatu korjatuksi uudistetussa NGC:n laitoksessa (1973).
Nykyään molemmat luettelot ovat verkosta ladattavissa.
Antares

Antares ("α Scorpii") on punainen ylijättiläinen ja Skorpionin tähdistön kirkkain tähtijärjestelmä. Nimi Antares on kreikkaa ja tarkoittaa Aresin kilpailijaa tai vastustajaa. Ares on myös planeetta Mars kreikaksi, ja nimi viittaa täten molempien punaiseen väriin. Antares on kymmenenneksi suurin löydetty tähti.
Havaitseminen Suomessa.
Suomessa Antares voi näkyä vain matalalla etelätaivaalla. Tammikuun alussa se on siirtynyt sinne noin kello 9 aamulla, ja kevään kuluessa se nousee esille yhä aikaisemmin yöllä, kunnes kesäkuussa se on etelässä keskiyöllä. Koska kesäkuussa on liian valoisaa tähtien tarkkailuun, parhaiten Antareksen näkee keväisin, sydänyöllä. Tähden tunnistaa sen voimakkaasta punaisesta väristä.
Rakenne.
Antares on M1.5Iab-Ib-spektriluokan punainen ylijättiläinen, jonka halkaisijaksi on mitattu 530 Auringon sädettä ja massaksi 15—18 Auringon massaa. Antares sijaitsee suhteellisen lähellä Maata, 604 valovuoden päässä.
Antares on kaksoistähti. Sen A-komponentti on suuri punainen ylijättiläinen. Punaisen jättiläisen pintalämpötila on 3400 kelviniä ja kirkkaus 40 000 Aurinkoa. Koko tähden säteily eli todellinen luminositeetti on noin 65 000 Aurinkoa. Absoluuttinen kirkkaus on -5,28, näennäinen keskimäärin 0,96, ja se vaihtelee välillä 0,9—1,1. Väri-indeksi B-V on 1,83. Antares A on puolisäännöllinen muuttuja, joka vaihtelee kirkkauttaan noin kuuden vuoden jaksoissa. Antares A tulee räjähtämään supernovana.
Antareksen toinen komponentti, Antares B on noin 3 kaarisekunnin päässä oleva sininen tähti, jonka näennäinen kirkkaus on 6,5 ja kiertoaika arviolta 878 vuotta. Tämän tähden massa on 7—8 Auringon massaa, mikä viittaa kehittymiseen planetaariseksi sumuksi ja valkeaksi kääpiöksi. Etäisyys Antares A:han on 550 AU. Radan eksentrisyys on 0,1. Antares B näyttää vihreältä punaista komponenttia vastaan, vaikka onkin spektriltään B4Ve.
Antares A puhaltaa voimakasta tähtituulta, josta on syntynyt pilvi tähden ympärille.
Messier 13

Herkuleen suuri pallomainen tähtijoukko (Messier 13, M13, NGC 6205) on kirkas pallomainen tähtijoukko Herkuleen tähdistössä. Tähtijoukon löysi Edmond Halley vuonna 1714, ja Charles Messier luetteloi kohteen 1. kesäkuuta 1764.
Tähtijoukon suhteellinen kirkkaus on 5,9m, ja sen voi nähdä paljain silmin hyvissä olosuhteissa. Kohteen läpimitta on noin 145 valovuotta, ja se koostuu useista sadoista tuhansista tähdistä, joista kirkkain on muuttuva tähti V11 11,95 magnitudillaan. Messier 13 on noin 25 100 valovuoden päässä Maasta. Tunnusomaista kohteelle on niin kutsuttu Mersun merkki, joka on pimeä sumu joukon keskustassa. 
Vuonna 1974 tähän pallomaiseen tähtijoukkoon lähetettiin radioviesti Arecibon observatoriosta.
Kulmaminuutti

Kulmaminuutti eli minuutti (tunnus ′, yläpuolinen indeksointipilkku) on asteen kuudeskymmenesosa. Kulmaminuutti jakaantuu edelleen kuuteenkymmeneen kulmasekuntiin. Kulmaminuutin mittaista osaa ympyrän kaaresta kutsutaan kaariminuutiksi.
Tarkkuusammunnassa kulmaminuutista käytetään joskus englanninkielistä lyhennettä MOA ("minute of angle"). Luodikon osumakuvion, puhekielessä kasan koko ilmoitetaan toisinaan kulmaminuutteina, sillä se on suhdeluku ja saadun osumakuvion koko vertautuu näin ilmoitettuna ampumaetäisyyteen.
Jos aseella on ammuttu esimerkiksi 100 metrin etäisyydeltä ja osumat ovat alueella,jonka halkaisija on 30 millimetriä, voidaan sitä verrata yhtä kulmaminuuttia vastaavaan, laskennallisen kuvion kokoon. Tämä luku saadaan 
formula_1
joka on pyöristettynä noin 29,1 mm. Lukua pidetään laatukriteerinä esim. testeissä metsästyskiväärille.
Vastaavasti yhden kulmaminuutin kasan koko kolmensadan metrin etäisyydellä olisi noin 87,3 mm.
Kulmasekunti

Kulmasekunti, kaarisekunti tai vain sekunti (tunnus ″, kaksinkertainen yläpuolinen indeksointipilkku) on tasokulman yksikkö (formula_1 astetta). 60 sekuntia on kulmaminuutti. Kulmasekunti on formula_2 täysympyrästä.
60″ = 1′
3 600″ = 1°
Vaikka kulmasekunnin tunnus (″) on sama kuin vanhalla pituuden yksiköllä tuumalla, yksikköjä ei tule sekoittaa toisiinsa. Kulmasekunti liittyy tähtitieteen pituusyksiköihin siten, että parsek määritellään etäisyytenä, jolla Maan radan säde (eli yksi astronominen yksikkö) näkyy yhden kulmasekunnin kulmassa.
Millikaarisekunti (tunnus mas) on kaarisekunnin tuhannesosa.
Laguunisumu

Messier 8, lyhyemmin "M8" tai Laguunisumu, on kaasusumu, joka sijaitsee keskellä kirkkainta Linnunrataa Jousimiehen tähdistössä. Kohde on laaja ja sisältää paljon yksityiskohtia, mukaan lukien kirkkaahkon avoimen tähtijoukon NGC 6530 ja pimeän sumun Barnard 88 kohteen keskellä. Kohde olisi melko helppo havaita paljain silmin, jos se vain nousisi tarpeeksi korkealle Suomen yötaivaalla.
Perhosjoukko

Perhosjoukko eli Messier 6 on avoin tähtijoukko Skorpionin tähdistössä keskellä Linnunrataa. Joukossa on melko runsaasti kirkkaita tähtiä, joista kirkkain on erittäin punainen muuttuva tähti BM Scorpii (kirkkaus vaihtelee välillä 5,5 - 7,0). Kohde ei näy Suomessa.
Kohteen löysi Giovanni Batista Hodierna ennen vuotta 1654. Charles Messier lisäsi kohteen luetteloonsa 23. toukokuuta 1764.
Omegasumu

Omegasumu eli Hevosenkenkäsumu eli Messier 17 on avoimen tähtijoukon ja kaasusumun yhdistelmä Jousimiehen tähdistössä. Kohteen löysi ensimmäisenä Philippe Loys de Chéseaux, mutta Charles Messier löysi sen itsenäisesti ja luetteloi 3. kesäkuuta 1764.
Kohde sijaitsee niin alhaalla, ettei sitä kovin helposti näe Suomesta. Sumu on monimuotoinen mutta melko selvärajainen. Joukko taas koostuu melko satunnaisesti jakaantuneista näyttävistä tähdistä.
Avoin tähtijoukko

Avoin tähtijoukko (eli avonainen tähtijoukko) on joukko tähtiä, jotka ovat syntyneet samalla alueella tähtienvälisestä kaasu- ja pölypilvestä. Nuorissa avoimissa tähtijoukoissa on yleensä melko paljon nuoria O- tai B-spektriluokan tähtiä, ja niiden lähettyvillä on usein vielä tähtienvälistä kaasua jäljellä. Tämä kaasu muodostaa usein joukkoon heijastussumuja. Nämä molemmat ominaisuudet ovat luonnollinen seuraus siitä, ettei tähtien keskinäinen gravitaatio kykene pitämään joukkoa kasassa vaan avoimet tähtijoukot hajaantuvat ympäröivään avaruuteen satojen miljoonien vuosien kuluessa, joten havaittavissa olevat joukot ovat välttämättä nuoria. 
Ominaisuudet.
Useimmissa avoimissa tähtijoukoissa on ainakin 100 tähteä, joiden yhteismassa on 50 Auringon massaa. Suurimmissa tähtijoukoissa on tuhansia tähtiä, ja niiden massa on yli 10000 Auringon massaa. 
Kaikkein suurimmat tunnetut avoimet tähtijoukot, esimerkiksi Westerlund 1 ja R136 tuovat mieleen pallomaiset tähtijoukot, mutta ovat näitä nuorempia. Onkin vaikeaa erottaa pientä palloamista Palomar 12:n tyyppistä tähtijoukkoa hyvin tähtirikkaasta avoimesta joukosta. 
Pääsarjasovitus.
Avoimet tähtijoukot tarjoavat tärkeän ja yksinkertaisen tähtitieteellisen etäisyydenmittausmenetelmän, joka tunnetaan "pääsarjasovituksena". Menetelmä perustuu siihen, että joidenkin avoimien tähtijoukkojen tähtien etäisyydet on mahdollista mitata suoraan trigonometrisen parallaksin avulla ja kunhan kunkin tähden näennäinen kirkkaus mitataan, tähtien absoluuttiset magnitudit tunnetaan. Kun tällaisen tähtijoukon tähdet merkitään Hertzsprungin–Russellin (HR) -diagrammiin siten, että vaaka-akselilla on tähden väri-indeksi (josta on ensin poistettu tähtienvälisen aineen aiheuttama punertuma) saadaan tunnistettua tähtijoukon tähtien pääsarja sekä tyypillisesti hieman asymptoottihaaraan kehittyviä jättiläistähtiä.
Jos nyt halutaan määrätä uuden, etäisyydeltään tuntemattoman tähtijoukon etäisyys, tehdään tästä uudesta tähtijoukosta samanlainen HR-diagrammi, mutta pystyakselina käytetään absoluuttisen sijasta näennäistä magnitudia. Kun tämän tähtijoukon HR-diagrammi asetetaan tunnetulla etäisyydellä sijaitsevan tähtijoukon diagrammin päälle ja diagrammeja siirretään magnitudiakselin suunnassa niin, että joukkojen pääsarjat menevät päällekkäin, tuntemattoman joukon näennäisen magnitudin (luettuna mistä kohtaa asteikkoa tahansa) ja vertailujoukon absoluuttisen magnitudin (luettuna tietysti samasta kohtaa kuin edellinen) erotus (nk. "etäisyysmoduuli") ilmaisee välittömästi tuntemattoman joukon etäisyyden. 
Vaikka menetelmä voi ensilukemalta vaikuttaa monimutkaiselta se on hyvin yksinkertainen ja tarkka. Menetelmä toimii, koska avoimessa tähtijoukossa on tyypillisesti useita satoja tähtiä ja koska kaikki tähdet ovat suurin piirtein samassa kehitysvaiheessa, jokseenkin kaikki saman väri-indeksin omaavat tähdet ovat yhtä kirkkaita. Lisäksi avoimien tähtijoukkojen läpimitat ovat mitättömiä havaitsijan ja tähtijoukon väliseen etäisyyteen verrattuna, joten kaikkien tähtien voidaan katsoa olevan samalla etäisyydellä.
Pyörä

Pyörä on ympyrän muotoinen esine, joka voi pyöriä ympyrämuodon keskipisteessä, kohtisuoraan ympyräkehään nähden olevan akselinsa ympäri tai akselin pyörimisliikkeen mukana.
Ensimmäisiä käyttötarkoituksia pyörälle oli tavaroiden siirtämisen helpottaminen rakentamalla rattaita, kärryjä ja vaunuja. Pyörä muuttaa suuren liukukitkan kevyemmäksi vierimisvastukseksi ja siten helpottaa raskaiden taakkojen liikuttelua.
Pyörää hyödynnetään paitsi rattaissa, vaunuissa ja kärryissä myös autoissa, moottoripyörissä ja työkoneissa. Hammaspyörä, hihnapyörä, väkipyörä ja ketjupyörä ovat myös pyörän sovellutuksia. Ajatusta liukukitkan muuttamisesta vierintävastukseksi hyödynnetään myös vierintälaakereissa. Vanhahtava nimitys pyörälle on ”ratas”. Ratas voi tarkoittaa myös hammasratasta, hammaspyörää tai muuta pyörivää koneenosaa.
Nykyisin ajoneuvoissa käytetään pyöriä, jotka muodostuvat renkaasta ja vanteesta. Yleisin rengastyyppi on ilmatäytteinen kumirengas. Vanteet valmistetaan yleensä teräksestä tai alumiinista. Vanne voi olla jäykkä levystä väännetty tai valamalla valmistettu vanne tai jännityksien avulla koossa pysyvä pinnavanne. Kiskoilla liikkuvien kulkuneuvojen kuten junien ja raitiovaunujen pyörät ovat yleensä kokonaan terästä.
Aiemmin pyörät valmistettiin puusta. Myöhemmin keksittiin liittää pyörän vierintäpinnan peittävä teräksinen rengas pyörän kestävyyden parantamiseksi.
Pyörän historia.
Pyörä on maailman merkittävimpiä keksintöjä. Live Sciencen artikkelin mukaan kolme johtavaa teoriaa sen synnystä ovat:
Karpaateilta on löytynyt savisia juoma-astioita, jotka näyttävät neljän pyörän vaunuilta. Vanhin löytynyt puinen pyörä on Slovenian alueelta. Tuolloin kuparimalmin saamiseksi piti kaivaa entistä syvemmälle, jolloin tarvittiin myöhäiseltä kuparikaudelta löytyneitä kuparirattaita raskaan malmin liikuttamiseen. Oletetusti ensin malmikärryä työnnettiin pyöreiden puunrunkojen/puurullien päällä, jolloin jatkuvasti piti siirtää puita takaa eteen. Kun keksittiin tehdä lovet rulliin, ne pysyivät puunrungon päällä eikä rullia tarvinnut siirrellä. Kun rullien päitä suurennettiin, oli helpompi kulkea epätasaisten kohtien yli. Lopulta rullien päihin kiinnitettiin pyörät, jolloin rullista tuli akseleita. Erään tutkimuksen mukaan tämä kehityskaari kesti 500 vuotta. Pyörä levisi nopeasti Eurooppaan, Aasiaan ja pohjoiseen Afrikkaan.
Ennen uskottiin, että pyörä keksittiin Mesopotamiassa. Moni tuore tutkimus arvioi, että se on keksitty Itä-Euroopassa tai molemmissa riippumattomasti.
Pyörän synty liitetään yleensä 3000-luvun eaa. Mesopotamiaan, jossa sitä käytettiin savenvalua. Pyörän kanssa samaan tapaan on käytetty myös teloja, mutta alkuun ilman akselia. Esimerkiksi muinaiset egyptiläiset hyödynsivät teloja raskaiden kivien siirtämisessä rakennustyömaillaan.
Pyörän historia alkoi noin 3500 eaa., jolloin pyörä keksittiin. Tällöin pyörät olivat kiekkomaisia ja puisia. Näihin aikoihin hevonen valjastettiin ihmisen käyttöön. Seuraava edistyaskel oli puolapyörä, joka ilmaantui viimeistään noin 2000 eaa. Pyörä levisi laajalle Lähi-idässä, Euroopassa ja Keski-Aasiassa noin 2500 eaa.
Netcat

Netcat (nc) on ohjelmisto TCP- ja UDP-yhteyksien käsittelyyn. Sillä voi sekä muodostaa erilaisia yhteyksiä toisiin tietokoneisiin että avata portteja ja ottaa vastaan yhteyksiä muilta koneilta. Netcat antaa ennen kaikkea mahdollisuuden säätää kaikkia mahdollisia eri parametreja, kuten lähdeporttia tai tiettyjä TCP-optioita, mikä tekee siitä erittäin hyödyllisen kaikenlaisten TCP/IP-järjestelmien testaamiseen. Sillä onkin kätevä testata vaikkapa palomuurin tai pakettisuodattimen toimintaa. 
Netcat on yleiskäyttöisyydestään ja yksinkertaisuudesta huolimatta melko tuore ohjelma.
Hakkeri nimimerkillä _Hobbit_ julkaisi ensimmäisen version vuonna 1995. Alkuperäistä ohjelmaa ei ole ylläpidetty sen suosiosta huolimatta.
Ohjelmasta on lukuisia muiden tekijöiden klooneja, kuten GNU Netcat, OpenBSD:n versio sekä Nmap-projektin Ncat.
Uudemmissa toteutuksissa on mukana IPv6 ja salaustuki, kuten Cryptcat-versiossa.
Mac OS X on sisältänyt netcatin versiosta 10.13 ja Solaris OpenBSD:n netcatin versiosta 11. OpenBSD:n versio on myös mukana FreeBSD:n paketeissa. BusyBox sisältää oman toteutuksensa.
Esimerkkejä.
Komento tulostaa oletustulostusvirtaan netcat:n avulla fi:Wikipedian Etusivun HTML-koodin: 
Niin sanotun back-kanavan tai ts. takaoven teko kohdejärjestelmästä netcat:n avulla omaan koneeseen: 
Jota ennen täytyy omaan koneeseen luoda netcat:llä kuuntelijat esimerkiksi: 
Täten saadaan tyylikkäästi Bourne-shell tai muu haluttu komentotulkki etäkäyttöön.
Voidaan käyttää myös yksinkertaiseen porttiskannaukseen:
Shōgun (romaani)

Shōgun on James Clavellin aasialaissaagan ensimmäinen romaani. Se sijoittuu feodaaliajan Japaniin vuoden 1600 tietämille ja kertoo fiktiivisen tarinan Tokugawa Ieyasun valtaannoususta shōgunaattiin englantilaisen merimiehen ollessa päähenkilönä. Kirjaa myytiin vuosina 1975–1983 maailmalla yli kahdeksan miljoonaa kappaletta. Siitä on tehty myös minisarja "Shōgun", siitä lyhennetty teatterielokuva ja Broadway-musikaali. Vuonna 2024 julkaistiin uusi kymmenosainen televisiosarja.
Romaanin englantilaisella merimiehellä on todellinen esikuva: Will Adams (1564–1620), joka haaksirikkoutui hollantilaisella laivalla Japaniin ja lyhyen vankeuden jälkeen "ystävystyi" Ieyasun kanssa.
Historialliset viittaukset.
Muiden Clavellin romaanien tapaan Shōgunin sisältö perustuu osittain historiaan. Romaanin päähenkilöt perustuvat seuraaviin historiallisiin henkilöihin:
Elokuvakamera

Elokuvakamera on kameratyyppi, joka tallentaa kuvia nopeassa tahdissa filmille. Kun kehitetty filmi projisoidaan, syntyy katselijalle vaikutelma liikkuvasta kuvasta, vaikka kyse on itse asiassa yksittäisistä kuvista. Filmiformaatit luokitellaan niiden leveyden mukaan: yleisimmät elokuva- ja televisiotuotannoissa käytetyt filmityypit ovat 35 mm ja 16 mm. 
Jotkin filmiformaatit ovat olleet ns. amatööriformaatteja jotka eivät ole olleet standardien mukaisia, kuten Movette. Movettea käyttävää kameraa mainostettiin vuonna 1917 Moving Picture World lehdessä.
Elokuvakameroiden tallennusnopeus on yleensä 24 kuvaa sekunnissa, joka on myös esitysstandardi elokuvateattereissa. Hidastuksia kuvatessa voidaan käyttää korkeampaa tallennusnopeutta, ja vastaavasti nopeutuksia kuvatessa matalampaa nopeutta. 
Yleisimmät kuvasuhteet elokuvakäytössä ovat 1,85:1 ja 2,39:1 (”CinemaScope”) ja televisiokäytössä 16:9.
Termillä digitaalinen elokuvakamera tarkoitetaan korkealaatuista ammattilaisvideokameraa, joka on suunniteltu nimenomaan elokuvakäyttöön.
Massaluku

Massaluku (tunnus A) on atomin ytimessä olevien nukleonien lukumäärä eli protonien ja neutronien lukumäärien summa. Massaluku ilmoitetaan alkuaineen nimen jälkeen tai merkitään yläindeksillä kemiallisen merkin vasemmalle puolelle. Esimerkiksi hiili-12:n (12C) massaluku on 12 ja sillä on 6 protonia sekä 6 neutronia.
Alkuaineen eri isotoopeilla on keskenään sama järjestysluku (Z), mutta eri massaluku. Toisin sanoen saman alkuaineen eri isotoopeilla on yhtä monta protonia ytimessään – neutronien määrä (N) sen sijaan vaihtelee.
Toisinaan myös järjestysluku merkitään näkyviin. Esimerkiksi kloori-35 merkitään formula_1. Merkintä tarkoittaa, että atomin massaluku on 35 ja sen järjestysluku eli protonien määrä on 17. Neutroneita atomissa on näin ollen 18.
Koska sekä protonin että neutronin massat ovat likipitäen yhden atomimassayksikön suuruiset, on jokaisen atomin massaluku samalla likiarvo sen atomimassalle. Tästä johtuu käsitteen nimikin. Ydinten sidosenergian vuoksi niiden todellinen massa kuitenkin poikkeaa jonkin verran massa­luvusta, mutta tämä erotus, massaylijäämä, on harvoin suurempi kuin 0,1 atomi­massa­yksikköä.
Fahrenheit 9/11

Fahrenheit 9/11 on vuonna 2004 ensi-iltansa saanut, Michael Mooren ohjaama dokumenttielokuva, joka kertoo kriittisesti George W. Bushin hallinnosta ja terrorisminvastaisesta sodasta. 
Juoni.
Elokuvassa seurataan Bushin hallintoa vuoden 2000 kiistellyistä presidentinvaaleista Irakin sotaan 2003 asti. Elokuvassa perehdytään etenkin Yhdysvaltain ja Saudi-Arabian suhteisiin ja saudiperheen vaikutusvaltaan, ja erityisesti WTC-terrori-iskujen jälkeiseen aikaan USA:ssa.
Elokuvan nimen alkuperä.
Elokuvan nimi on sanaleikki Ray Bradburyn "Fahrenheit 451" -romaanin nimestä, joka viittaa paperin syttymispisteeseen Fahrenheit-asteikolla mitattuna. Elokuvan sloganin mukaan Fahrenheit 9/11 on "lämpötila, jossa vapaus palaa". 9/11 on 11. syyskuuta amerikkalaisen tavan mukaan kirjoitettuna. Bradbury oli itse tuohtunut siitä että Moore kopioi nimen elokuvalleen hänen kirjastaan ilman lupaa.
Vastaanotto.
"Fahrenheit 9/11" voitti parhaan elokuvan palkinnon, Kultaisen palmun, ensiesityksellään vuoden 2004 Cannesin elokuvafestivaaleilla. Elokuva voitti myös huonoimmille elokuville jaettavan Razzie-palkinnon huonoimmasta miespääosasta: palkinto tuli George W. Bushin roolisuorituksesta.
Kantaaottavuus.
Moore on avoimesti myöntänyt tehneensä elokuvan Bushin kampeamiseksi vallasta. "Sunday Herald" -lehden haastattelussa Moore sanoi lisäksi hyväksyvänsä elokuvansa levittämisen vertaisverkoissa. Hänen mukaansa on vain sitä parempi, mitä useammat näkevät elokuvan.
Viipurin kaupunginkirjasto

Viipurin kaupunginkirjasto on Viipurissa sijaitseva vuonna 1935 valmistunut arkkitehti Alvar Aallon suunnittelema merkittävä funktionalistisen kauden rakennus. Kirjasto kuuluu niihin töihin, joilla Aalto nousi maailmanmaineeseen. Alkuperäiseen asuun entistetyn kirjaston avajaiset pidettiin vuonna 2013.
Historia.
Viipurin kaupunki järjesti arkkitehtikilpailun uudesta kaupunginkirjastosta vuonna 1927, jonka voitti nuori arkkitehti Alvar Aalto. Kirjasto valmistui vuonna 1935. Viipurin kirjasto rakennettiin kauppaneuvos Juho Lallukan lesken Marian testamenttivaroin. Suomen vallan aikana kaupunginkirjaston ympäristöä kutsuttiin Torkkelinpuistoksi. Suomi menetti Viipurin toisessa maailmansodassa Neuvostoliitolle, jonka jälkeen kirjastoa peruskorjattiin vuosina 1955–1961. Aallon mielestä tämä remontti pilasi hänen työnsä. Neuvostoaikana rakennus pääsi pahasti ränsistymään.
Kirjastoa alettiin restauroida vuodesta 1994 alkaen Viipurin kirjaston ystävät ry:n johdolla kansainvälisin voimin. Neuvostoliiton aikana tehdyn remontin jälkiä siivottiin pois ja palattiin alkuperäisiin ratkaisuihin. Kunnostustöistä huolimatta rakennus oli pitkään varsinkin julkisivultaan erittäin huonossa kunnossa, ja ongelmana oli lisäksi myös katon vuotaminen. Kunnostusrahoja löytyi Venäjältä, kun presidentti Tarja Halonen oli Pietarissa tutustumassa kunnostettuun Konstantinin palatsiin. Hän kysyi sitä esitelleeltä Vladimir Putinilta, mikä on Viipurin kirjaston tilanne, ja sen jälkeen rahoitusta alkoi löytyä. Venäjän valtio myönsi 2010 kirjaston kunnostamiseen kuusi miljoonaa euroa. Entisöintiä urakoi vanhojen palatsien entisöintiin erikoistunut yritys rakennusliike Sojuzstroirestavratsija.
Kunnostuksen ensimmäinen vaihe valmistui maaliskuussa 2012, ja sen aikana kirjaston luento-, lainaus- ja lukusalit entisöitiin alkuperäiseen asuun. Sisustuksessa käytettiin muun muassa Artekin huonekaluja. Esimerkiksi kirjaston kellarissa oli vielä kunnostettava rakennuksen tekniikkaan liittyvät laitteet. Seinien sisällä olevat keraamiset ilmanvaihtoputket otettiin käyttöön, jolloin kirjasto on ylipaineistettu.
Korjaukset valmistuivat lokakuun alkupuolella 2013, ja urakoitsija luovutti rakennuksen 13. lokakuuta 2013. Avajaiset pidettiin 23. marraskuuta 2013. Viipurin kaupunginkirjaston restaurointiyhdistyksen pääsihteerin, arkkitehti Maija Kairamon mukaan korjaustyö on tehty niin hienosti, että ehkei rakennus ollut valmistuttuaankaan yhtä hieno. Kunnostustyö sai World Monuments Fundin tunnustuspalkinnon vuonna 2014 ja eurooppalaisen kulttuuriperinnön Europa Nostra -palkinnon vuonna 2015.
Aspo

Aspo Oyj on suomalainen monialayritys, joka perustettiin vuonna 1929 alun perin tarkoituksena tuoda maahan taloyhtiöiden lämmitykseen tarvittavaa koksia. Liiketoiminta laajeni ajan myötä kuljetuksiin, laivanvarustukseen ja kemikaalien jakeluun.
Historia.
Aspo oli alun perin perustettaessa 1929 "Asunto-osakeyhtiöitten Polttoaine Osuuskunta", joka toi keskuslämmityksessä tarvittavaa koksia. Toiminta laajeni erilaisiin kuljetuksiin ja kemikaalialalle. Ensimmäisen aluksensa yhtiö hankki vuonna 1949 ja kemikaaliosaston perustaminen aloitettiin 1960-luvulla. Elektroniikkateollisuuteen Aspon toiminta laajeni 1970-luvulla mm. hankkimalla paksukalvohybridejä valmistavan Paramic Oy:n Oulusta.
Monialayritykseksi kasvanut Aspo jakaantui vuonna 1999 Aspoon ja elektroniikkaan keskittyvään Aspocomp Groupiin. Jakautumisesta lähtien Aspon toimitusjohtajana toimi Gustav Nyberg, joka siirtyi hallituksen puheenjohtajaksi 2009. Samalla hänen seuraajanaan toimitusjohtajana aloitti Aspon varatoimitusjohtajana ollut Aki Ojanen. Hallituksen puheenjohtajaksi Nybergin tilalle valittiin Heikki Westerlund 2021.
Vuonna 2008 Aspo kasvoi, kun se hankki Keskolta Kauko-Telko Oy:n. Aspo yritti listata Leipurin-tytäryhtiönsä Helsingin pörssiin marraskuussa 2014. Listautumisanti jouduttiin kuitenkin keskeyttämään joulukuun alussa Venäjän ruplan kurssin romahdettua.
Maaliskuussa 2021 Rolf Jansson nimitettiin Aspon toimitusjohtajaksi. Hän aloitti tehtävässään 16. elokuuta 2021. 
Liiketoiminta.
Aspo on kolmelle toimialalle keskittyvä monialayritys: muoviraaka-aineiden ja teollisuuskemiallisten aineiden jakelija Telko Oy, raaka-aineiden merikuljetuksista huolehtii ESL Shipping sekä leipurien tarvitsemien raaka-aineiden sekä laitteiston tuotannosta ja kuljetuksesta vastaava Leipurin Oy.
Ceuta

Ceuta [ˈθeuta] on Espanjalle kuuluva itsehallinnollinen kaupunki Pohjois-Afrikassa Gibraltarinsalmen etelärannalla. Ennen vuonna 1995 myönnettyä itsehallintoa Ceuta kuului Cádizin maakuntaan. Se on yksi viidestä Espanjan erillisalueesta Pohjois-Afrikassa. Sen etelänaapuri Marokko vaatii sitä itselleen. Ceutan pinta-ala on 18,5 neliökilometriä ja asukasluku 84 959 (2017).
Ceutan maisemaa hallitsee kukkula nimeltä Monte Hacho (204 metriä), jossa sijaitsee Espanjan asevoimien tukikohta.
Ceutasta, yhdessä muiden Espanjan Afrikassa sijaitsevien enklaavien kanssa, on tullut eräs Eurooppaan pyrkivien pakolaisten ja siirtolaisten kauttakulkupaikoista, ja Marokon rajalle on pystytetty kuusi metriä korkea aita estämään laittomia rajanylityksiä.
Historia.
Ceuta on ollut historiansa aikana karthagolaisten, roomalaisten, visigoottien ja arabien hallussa. Portugalilaiset valtasivat kaupungin kuningas Juhana I:n johdolla vuonna 1415.
Lissabonin sopimuksessa 1. tammikuuta 1668 Portugalin Alfonso VI luovutti Ceutan Espanjan Kaarle II:lle ja kaupungista tuli osa Espanjaa. Kaupungin lippu ja vaakuna pysyivät kuitenkin muuttumattomina ja vaakunan kilpi muistuttaa tänäkin päivänä läheisesti Portugalin vaakunaa.
Espanjan tunnustaessa Marokon itsenäisyyden vuonna 1956, se ei kuitenkaan luopunut Ceutasta ja muista rannikon alueistaan.
Väestö.
Kulttuuriltaan Ceuta katsotaan osaksi Espanjan Andalusiaa. Enemmistö asukkaista on espanjalaisia, mutta kaupungissa on myös kasvavat berberi- ja juutalaisvähemmistöt.
Hallinto ja politiikka.
Ceutalla on itsehallinnollisen kaupungin asema, jollaisena se sijoittuu tavallisen kaupungin ja itsehallintoalueen väliin. Ennen 14. maaliskuuta 1995 vahvistettua itsehallintoa Ceuta kuului Cádizin maakuntaan. Vuodesta 2001 lähtien Ceutan presidenttinä on toiminut Juan Jesús Vivas.
Espanjan edustajainhuoneessa Ceutalla on yksi paikka. Vuoden 2023 vaaleissa se meni kansanpuolueelle.
Talous.
Ceuta kuuluu Euroopan unioniin ja sen valuutta on euro. Ennen Espanjan liittymistä EU:hun vuonna 1986 Ceuta oli vapaasatama.
Ceutasta käsin valvotaan myös viisi kilometriä länteen sijaitsevaa, ei-kenenkään maaksi luokiteltua Isla Perejiliä.
Inex Partners

Inex Partners Oy on S-ryhmän logistiikka- ja kuljetusyritys. Se on Suomen Osuuskauppojen Keskuskunnan (SOK) tytäryhtiö. Inex Partners Oy työllistää kaikki toimipaikat mukaan lukien noin 1 200 henkilöä.
Historia.
1990-luvun alussa S-ryhmä ja Tradeka perustivat Inex Partnersin hoitamaan kummankin kaupparyhmän (vuosina 1996–2003 lisäksi Tradekan kanssa yhteistyössä toimineen Elannon) logistiikkapalveluita. Kumpikin ryhmä omisti puolet Inexistä. Tradekan uudelleenjärjestelyiden seurauksena (Wihurin päivittäistavarakauppaketjujen yhdistyessä Tradekan ketjuihin) Tradeka myi elokuussa 2005 osuutensa Inexistä S-ryhmälle ja siirtyi käyttämään Tuko Logisticsin palveluita.
Toimitilat.
Inexin päivittäis- ja käyttötavaroiden logistiikkakeskukset sijaitsevat Sipoon Bastukärrissä. Sipoon päivittäistavaroiden logistiikkakeskuksen 1. vaihe otettiin käyttöön 2016 ja Espoon Kerassa sijaitsevan vanhan logistiikkakeskuksen (ns. Keran hallit) toiminnot siirtyivät kokonaisuudessaan Sipooseen vuosien 2016–2018 aikana. Sipoon logistiikkakeskus on Suomen suurin logistiikkakeskus ja se on toiminnoiltaan pitkälle automatisoitu. Kilon toimipisteessä on ollut toimintaa 1960-luvulta alkaen ja tontille on aiemmin ollut rautatieyhteys ja oma veturi. Kilon toimipisteen maamerkki, suuri pallon muotoinen öljysäiliö rakennettiin öljykriisin aikaan 1970-luvulla. Säiliöitä oli alkujaan kaksi, mutta molemmat on purettu. 
Käyttötavaroiden logistiikkakeskus Bastukärrissä otettiin käyttöön jo vuonna 2012. Sitä ennen käyttötavaroita käsiteltiin ja toimitettiin Vantaan Hakkilan toimipisteestä. 
Sipoon logistiikkakeskuksen lisäksi Inexillä on alueterminaalit Lempäälässä, Kuopiossa sekä Oulussa.
Havaintomaailma

Havaintomaailma tarkoittaa maailmaa, kuten se tavallisille ihmisille heidän viiden aistinsa kautta esiintyy. Kuten Immanuel Kant luonnosteli, ihmiset voivat havaita vain havaintomaailman, eivät maailmaa sinänsä kuten se objektiivisesti on olemassa. Ihmiset eivät juuri saa tietoa maailmasta kuin havaintokokemustensa avulla, mikä jättää maailman todellisen luonteen metafyysiseksi kysymykseksi, emmekä tosiasiassa voi sanoa varmasti, vastaako maailma täysin havaintojamme. Jo Descartes arveli "Matrix"-tyylisen ratkaisun mahdollisuuden, missä kaikki "aistihavaintomme" ovat meille tietoisesti syötettyjä eikä meillä tosiasiassa voi olla varmuutta maailman luonteesta. Samankaltainen filosofinen termi on arkimaailma.
Esimerkki havaintomaailman ja fysiologisen maailman eroista ovat värit, jotka tosiasiassa ovat puhtaasti havaintomaailman ominaisuuksia. Väri sinänsä ei niinkään ole fysiologisen maailman vaan pikemminkin havainnoijan ominaisuus. On totta, että tosimaailman esineillä on fysiologisia ominaisuuksia, joiden ansiosta ne heijastavat tiettyjä aallonpituuksia valosta enemmän kuin muita. Itse väri on kuitenkin henkilön tulkinta tietystä esineen ominaisuudesta, ja esimerkiksi punavihersokean mielestä sekä punainen että vihreä väri ovat itse asiassa sama juttu. Edelleen sokean lepakon havaintomaailmaan on vaikeampi kuvitella itsensä, mutta sekin saattaa muiden aistiensa avulla saada parempaa tietoa maailman esineiden tietyistä ominaisuuksista kuin me saamme omillamme.
Evoluutiopsykologisin mekanismein tutkitut havaintokyvyissä vaikuttavat mekanismit värittävät havaintoja melkoisesti. Ihmisen aivoista löytyy esimerkiksi erityisesti kasvoja tunnistava mekanismi, joka esittää koverankin kasvokuvan täysin kuperaksi. Myös monet muunlaiset kognitiiviset vääristymät heikentävät ihmisen oman havaintokyvyn luotettavuutta.
Edelleen dikotomiaa syventää se, että havaintomaailmamme ei juuri ole antanut meille sellaista tietoa, joka saattaisi olettaa jotain suhteellisuusteorian kaltaista ulkomaailmasta. Tosimaailma saattaa olla rankastikin ristiriidassa havaintomaailmamme kanssa. Ihmisillä on siis hyvin yleinen tapa olettaa ulkomaailman ominaisuuksiksi asioita, jotka ovatkin itse asiassa heidän oman tietoisuutensa ominaisuuksia tai ennakkoluuloja.
Havainto

Havainto on havaitsemalla tehty huomio tai mielle todellisiksi tajutuista asioista, erityismerkityksessä tutkimistarkoituksessa tehty huomio. 
Yleensä havainnolla tarkoitetaan asiaa, jota ei ole vain aistittu, vaan erityisesti "pantu merkille". Sillä on keskeinen osa luonnontieteellisessä menetelmässä. Esimerkiksi mitattaessa suuretta ei yksittäiselle havainnolle aseteta kovin suurta painoarvoa. Jos esimerkiksi halutaan mitata johonkin kappaleeseen kohdistuva voima, mittaus suoritetaan tyypillisesti useita kertoja peräkkäin, ja tulokseksi kirjataan havainnoista laskettu keskiarvo. Myös muilla tunnusluvuilla kuten mediaani, moodi ja keskihajonta on usein käyttöä, kun havainnoista halutaan tehdä johtopäätöksiä.