tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Jääkiekon nuorten maailmanmestaruuskilpailut 2002

Jääkiekon nuorten maailmanmestaruuskilpailut 2002 pelattiin Tšekissä ja maailmanmestaruuden voitti Venäjä. 
Turnauksessa Ranska pelasi ensimmäistä kertaa nuorten MM-kisojen korkeimmalla sarjatasolla, mutta jäi kuitenkin turnauksessa viimeiselle sijalle ja näin putosi takaisin alemmalle sarjatasolle. 
Lopputulokset.
MM-Taso
1. divisioona
2. divisioona
3. divisioona
SMHI

SMHI eli Sveriges meteorologiska och hydrologiska institut on Ruotsin ilmatieteen ja hydrologian laitos. Se toimii Ruotsin valtiollisena asiantuntijalaitoksena ilmatieteen, hydrologian, meritieteen ja ilmastotieteen tutkimuksen ja palvelutoiminnan alalla. Päivittäisellä tasolla tutkimuslaitos tunnetaan erityisesti Ruotsin säähän liittyvästä palvelutoiminnastaan, laatimistaan sääennustuksista ja -varoituksista.
SMHI:n edeltäjiä olivat Ruotsin kuninkaallisen tiedeakatemian alainen "Statens Meteorologiska Central Anstalt" vuodelta 1873 ja "Hydrografiska byrån" vuodelta 1908. Nämä yhdistettiin vuonna 1919 ("Statens meteorologisk-hydrografiska anstalt"), mitä pidetään SMHI:n perustamisajankohtana. Nimi SMHI tuli käyttöön vuonna 1945. utkimuslaitos toimi aluksi Tukholmassa, mutta päätoimipiste siirrettiin Norrköpingiin vuonna 1975. SMHI:n sivutoimipisteet ovat Göteborgissa ja Uppsalassa. Tämöän ohella laitoksella on säähavaintoasemia ympäri maata.
Jesse Kaikuranta

Jesse Kaikuranta (s. 13. huhtikuuta 1982 Maarianhamina) on suomalainen laulaja. Kaikuranta asui lapsuutensa Ähtärissä, mutta asuu nykyisin Helsingissä. Hän on ammatiltaan laulunopettaja.
Ura.
Jesse Kaikuranta osallistui "The Voice of Finland" -musiikkikilpailun ensimmäiselle tuotantokaudelle, joka päättyi keväällä 2012, ja eteni Paula Koivuniemen joukkueessa finaaliin asti. Finaalia varten Kaikurannalle kirjoitettiin laulu ”Vie mut kotiin”, jonka singlejulkaisu nousi Suomen iTunesin ladatuimmaksi kappaleeksi. Vaikka Kaikuranta ei voittanut, hän sai siitä huolimatta kilpailussa ilmenneen suosion myötä levytyssopimuksen Universal Musicin kanssa.
Kaikurannan debyyttialbumi "Vie mut kotiin" julkaistiin 2. marraskuuta 2012, ja se sijoittui ensimmäisellä listaviikollaan Suomen virallisen albumilistan kärkeen. Albumia myytiin jo ennen sen julkaisua lähes platinalevyn eli 20 000 kappaleen verran, ja pian julkaisunsa jälkeen sen myyntiluvut ylittivät tämän. Matti Mikkolan ja Eppu Kososen tuottamalle albumille kappaleita ovat tehneet tuottajien ja Kaikurannan itsensä lisäksi muun muassa Aki Tykki, DJPP, Paula Vesala, Freeman ja Hector. Levyn toinen single ”Järjetön rakkaus” julkaistiin 14. syyskuuta 2012. Kappaleesta julkaistiin lokakuussa musiikkivideo, jonka on ohjannut ja käsikirjoittanut Elias Koskimies. Juonellinen video sijoittuu Kallion kaupunginosaan Helsingissä. Kaikuranta osallistui kappaleellaan ”Järjetön rakkaus” 17. marraskuuta 2012 järjestettyyn Syksyn sävel -kilpailuun, jonka hän voitti. Kappale valittiin kilpailussa myös median suosikiksi.
Kaikuranta julkaisi toisen albuminsa vuonna 2013, ja kolmannen vuonna 2016. Elokuussa 2018 julkaistiin Kaikurannan ja Tallari-yhtyeen yhteinen "Lauluni"-albumi. Vuonna 2019 Kaikuranta on julkaissut kaksi singleä.
Yksityiselämä.
Kaikuranta on kertonut julkisuudessa olevansa homoseksuaali.
The Center

The Center () on Hongkongin kaupungissa Kiinassa sijaitseva pilvenpiirtäjä, joka on kaupungin viidenneksi korkein. Rakennus on toimistokäytössä. Rakennus valmistui vuonna 1998, ja se on 346 metriä korkea. Maanpinnan yläpuolella on 73 kerrosta ja alapuolella kolme. Tornin rakenne on kokonaisuudessaan terästä.
Helmut Newton

Helmut Newton, alun perin Helmut Neustädter (31. lokakuuta 1920 – 23. tammikuuta 2004) oli saksalaissyntyinen valokuvaaja. Hänen tavaramerkkinsä olivat mustavalkoiset eroottiset muotikuvat, jotka esittivät naisia huomiota herättävissä ja provokatiivisissa tilanteissa ja asennoissa.
Newton syntyi saksanjuutalaiseen perheeseen, joka pakeni kansallissosialisteja Saksasta vuonna 1938. Hän muutti Singaporeen. Singaporessa hänestä tuli gigolo.
Hän siirtyi Australiaan, missä hän perusti ensimmäisen valokuvausstudionsa. 1950-luvun lopulla hän muutti Lontooseen ja vuonna 1961 Pariisiin, missä hän alkoi saada huomiota tyyliltään rohkeana muotikuvaajana.
Seuraavien vuosikymmenten aikana Newton valokuvasi runsaasti Vogueen, Harper's Bazaariin, Playboyhin ja muihin tunnettuihin lehtiin. Hän julkaisi myös useita valokuvakirjoja, kuten "White Women" (1976), "Sleepless Nights" (1978), "Big Nudes" (1978), "World Without Men" (1984) ja "Sumo" (1999). "Sumo" on huomiotaherättävän kookas kirja: sen ensimmäisen painoksen kappale painaa noin 30 kg.
Newton kuoli lähellä kotiaan Kaliforniassa auto-onnettomuudessa vuonna 2004.
Moision kartano

Moision kartano on kartano Kouvolan Elimäellä, Moision kylässä. Kartano on syntynyt Wrede-suvulle 1608 myönnetystä Elimäen läänityksestä. Nykyisen empiretyylisen päärakennuksen on suunnitellut Carl Ludvig Engel ja se valmistui vuonna 1820. Viime vuosina sitä on käytetty näyttely- ja kokoustilana. Toukokuussa 2022 helsinkiläinen pankkiiri Henrik Andersin osti kartanon Kouvolan kaupungilta ja kertoi palauttavansa sen monelta osin alkuperäisempään asuun.
Historia.
Alun perin Moisio näyttää kuuluneen Wreden suvun vanhemmalle eli niin kutsutulle balttilaiselle haaralle, mutta joutui Peippolan kartanon mukana vaihtokaupassa nuoremmalle haaralle, joilla oli pääpaikka Anjalan kartanossa ja Peippolassa.
Vielä 1700-luvullakin Moisio eli Rahikkala oli Elimäen Peippolan kartanon sivualue, ja 1600-luvulta siellä aletaan mainita niin kutsuttu karjakartano.
Gertrud von Ungernin vanhempi poika Casper Wrede sai jo äitinsä eläessä Elimäen neljänneskunnan läntisen osan eli Peippolan kartanoläänin, siihen sisältyen Moisio ja Mustila.
1652 kuningatar Kristiina korotti molemmat veljekset paroneiksi. Kristiinalla ei ollut paljoa johdonmukaisia vaatimuksia sen suhteen mitä pitäisi ansioitua saadakseen ylennyksiä.
Casperin vanhin poika kreivi Fabian Wrede kuitenkin, saadakseen tältä Ruotsissa Tukholman maakunnassa sijaitsevan Östanån, vaihtoi muutaman elimäkeläiskartanonsa serkulleen Fabian Kaarlenpoika Wreden omistukseen. Näin ainakin Peippola ja Moisio siirtyivät nuoremmalle serkulle.
Peippolan, Moision ja Mustilan kartanot kuuluivat valtaneuvos Fabian Fabianinpoika Wreden osuuteen suvun Elimäen maista. Tämän ainut poika ja perillinen, kenraali Fabian Casimir Wrede myi kaikki kyseiset kartanot vuonna 1767 Loviisan pormestarille, kauppaneuvos Jacob af Forsellesille, pystyäkseen itse keskittymään Ruotsissa omistetuille alueille. Fabian Kasimirista polveutuu Wrede-suvun niin kutsuttu skoonelainen haara.
Kauppaneuvoksen pojanpoika majuri Frederik af Forselles oli ensimmäinen, jolle Moisio oli pääomistus, ja niinpä hänen aikanaan sinne syntyikin komeanpuoleinen kartanorakennus (1820) aiemman sijaan. Tämän poika Theodor af Forselles joutui epäonnisen sahayrittäjyyden tuloksena laman kourissa vararikkoon ja Moisio myytiin huutokaupalla 1880. Ostaja oli aiemman kenraalikuvernöörin veljenpoika, kreivi Berg. Tämän poika myi kartanon Elimäen kunnalle, jotta maat voitaisiin paloitella myytäväksi talonpoikaisille viljelijöille.
Omistajat.
Elimäen Moision kartanon omistajasukuja ovat olleet:
Omistajaluettelo (mahdollisesti epätäydellinen) 1700-luvun alusta lukien:
Mustilan kartano

Mustilan kartano on kartano Elimäellä, Kouvolassa. Kartano on yhtenä osana syntynyt Wreden suvulle 1608 myönnetystä Elimäen neljänneskunnan laajuisesta läänityksestä.
1900-luvun alulta lähtien siellä on ollut Arboretum Mustila.
1600-luvun lopulla Mustila kuului reduktiomiehelle, kreivi Fabian Kasperinpoika Wredelle. Vaikka hän oli vaihtanut muut Elimäen alueensa serkkunsa kanssa saaden Ruotsissa sijaitsevia tiloja, Mustila jäi vielä joksikin aikaa hänen perillisilleen. Mustilan omisti hänen eloonjäänyt tyttärensä, leskikreivitär Agneta Lillie. Tutkimatta on, johtuiko tilanne esimerkiksi sellaisesta että jo ennen vaihtokauppaa, kreivi Fabian olisi ehtinyt antaa Mustilan myötäjäisiksi tyttärelleen. Kreivitär Agnetan kuoleman jälkeen Mustila siirtyi muiden Elimäen vaihtokauppamaiden saajan pojalle, valtaneuvos Fabian Fabianinpoika Wredelle, jolla oli Elimäellä myös Peippolan ja Moision kartanot.
Tämän ainut poika ja perillinen, kenraali Fabian Kasimir Wrede myi kaikki kyseiset kartanot vuonna 1767 Loviisan pormestarille, kauppaneuvos Jakob af Forsellesille, pystyäkseen itse keskittymään Ruotsissa omistetuille alueille. Tämän pojanpoika Berndt Ludvig af Forselles oli ensimmäinen, jolle Mustila oli pääomistus. Tämän pojat kuolivat jälkeläisittä, joten 1900-luvun alussa Mustila siirtyi vanhimman tyttären Tigerstedt-sukuisille lapsille. Näistä vanhin poika osti muidenkin osuudet.
Elimäen Mustilan kartanon omistajaluettelo (mahdollisesti epätäydellinen) 1700-luvun alusta lukien:
Peippolan kartano

Peippolan kartano on kartano Elimäellä Kouvolassa. Kartano on syntynyt Wreden suvulle 1608 myönnetystä Elimäen läänityksestä. Se toimi läänityksen läntisen kolmanneksen pääkartanona.
Ruotsin kuningas Kaarle IX antoi vuonna 1608 hänen henkensä Kirkholman taistelussa pelastaneen ratsumestari Henrik Wreden jälkeläisille ikuisena rälssinä läänitykseksi 131 taloa, jotka käsittivät pääosan Elimäen neljänneskunnasta. Lahjoitukseen sisältyi oikeus perustaa säteri minne tahansa läänityksen alueelle. Läänitystä poikiensa puolesta hoitanut Henrik Wreden leski Gertrud von Ungern päätti perustaa asuinkartanonsa Peippolan kylään, joka oli silloin Elimäen kirkonkylä. Elimäen nimismies Niilo Matinpoika Peipponen määrättiin luovuttamaan tilansa, johon yhdistettiin viisi samassa kylässä sijainnutta autiotilaa. Myöhemmin 1680-luvulle tultaessa kaikki Peippolan kylän tilat yhdistettiin kartanoon. Wreden ja von Ungernin vanhempi poika Casper Wrede sai jo äitinsä eläessä Elimäen neljänneskunnan länsiosan (noin kolmanneksen läänityksen maista), jolloin muun muassa Peippola, Moisio ja Mustila tulivat hänelle. Viimeistään äitinsä kuoltua hän peri myös Baltiassa sijainneet maatilat, mutta ei enempää elimäkeläisiä maita. Vuonna 1652 kuningatar Kristiina korotti Casper Wreden ja hänen veljensä vapaaherroiksi.
Casper Wreden vanhin poika kreivi Fabian Wrede peri isänsä elimäkeläiset omistukset. Hän halusi itselleen kuitenkin Tukholman maakunnassa sijaitsevan Östanån, jonka hänen nuori serkkunsa oli perinyt äitinsä suvulta. Niinpä Fabian Kasperinpoika Wreden sedän ainut poika Fabian Kaarlenpoika Wrede sai serkultaan Östanåsta vastikkeeksi Peippolan ja Moision, mutta ei kuitenkaan Mustilaa, joka jäi Fabian Kasperinpojan tyttärelle kreivitär Agnetalle.
Fabian Kaarlenpojan lasten välisissä perinnönjaoissa 1700-luvun alkupuolella Peippolan, Moision ja Mustilan kartanot kuuluivat valtaneuvos Fabian Fabianinpoika Wreden osuuteen suvun Elimäen maista. Tämän ainut poika ja perillinen, kenraali Fabian Casimir Wrede myi kaikki kyseiset kartanot vuonna 1767 Loviisan pormestarille, kauppaneuvos Jacob af Forsellesille pystyäkseen itse keskittymään Ruotsissa omistetuille alueille. Tämän pojanpoika Peter af Forselles sai Peippolan, kun nuoremmille veljille annettiin Moisio ja Mustila. Peter af Forsellesin poika, aktiivinen kunnallispoliitikko Emil af Forselles joutui laman kourissa velkoihin annettuaan takauksia epäonniselle sahayrittäjyydelle ja myi vuonna 1883 Peippolan vaimonsa veljelle, Elimäen Hämeenkylän kartanon omistajalle Alexander Etholénille.
Peippolan kartanon omistajasukuja ovat olleet:
Omistajaluettelo (mahdollisesti epätäydellinen):
Ørestadin asema

Ørestad on rautatie- ja metroasema Ørestadin alueella Tanskan pääkaupungissa Kööpenhaminassa. Asema on Kööpenhaminan metron linjan M1 käytössä ja sijaitsee joukkoliikenteen maksualueella 3. Kauko- ja lähijunia liikennöi Kööpenhaminan päärautatieaseman suuntaan ja Kööpenhaminan lentoaseman kautta Ruotsin puolelle Malmöhön.
Ørestadin rautatieasema on avattu vuonna 2000. Metroasema otettiin käyttöön 19. lokakuuta 2002. Aseman lähellä sijaitsee Tanskan suurin kauppakeskus Field’s.
Villikkala (Kouvola)

Villikkala on kylä ja tilastoalue Kouvolan Elimäellä. Se sijaitsee entisen Elimäen kunnan alueella Kouvolan eteläosassa. Kylän keskeisenä taloudellisena toimijana on ollut Villikkalan kartano.
Villikkalan tilastoalueeseen kuuluu Villikkalan kylän lisäksi myös suurin osa eteläisen Elimäen kylistä. Asukkaita Villikkalan tilastoalueella on 672.
Villikkalan linnoitus.
Kymijoki, jonka varrella Villikkala sijaitsee, oli Turun rauhasta lähtien, vuosina 1743–1808, Ruotsin ja Venäjän välisenä rajajokena. Villikkala sijaitsi Ruotsin puolella. Vuonna 1793 sinne alettiin rakentaa rajalinnoitusta, Villikkalan linnoitusta. Rakennustyöt kuitenkin keskeytettiin jo seuraavana vuonna.
Lento-onnettomuus.
Villikkalaan putosi 14. joulukuuta 1957 Suomen ilmavoimien harjoituslentokone Valmet Vihuri VH-4 syöksykierteestä. Surmansa saivat ylivääpeli Kolehmainen ja upseerikokelas Kuuskoski.
Tieturi

Tieturi on tieto- ja viestintäteknologian (ICT) alalla toimiva koulutuspalveluita tarjoava yritys. Yrityksen osaamisalueita ovat mm. ohjelmistokehitys, projektityö, infrastruktuuri, tiedonhallinta ja digitaaliset toimistotyövälineet.. Tieturi on perustettu vuonna 1983. 
Samaan konserniin kuuluvat myös Tieturin ruotsalainen tytäryhtiö Informator sekä sisaryhtiö Management Insitute of Finland MIF. Muutos nykyiseksi koulutusyhtiöksi tapahtui vuonna 2014, kun Tieturin ja Informatorin rinnalle kokonaisuuteen ostettiin Management Institute of Finland MIF, joka oli syntynyt kaksi vuotta aiemmin kolmen perinteisen koulutusyhtiötä – JTO, Infor ja Fintra – yhteenliittymästä.
Palvelut.
Tieturin palveluihin kuuluvat ICT-koulutukset, osaamiskartoitukset sekä sertifiointitestit ja -ohjelmat.
Koulutus ja valmennus.
Tieturin koulutuksen ja valmennuksen tavoitteena on tietojärjestelmäosaaminen ja osaamisen systemaattinen kehittäminen. Koulutusaloina ovat
Osaamiskartoitukset.
Organisaation osaamisen kehitystarpeita Tieturi kartoittaa sähköisin kyselyin ja haastatteluin organisaation avainhenkilöiden keskuudessa. 
Koulutuksen vaikuttavuusarviointi pohjautuu nykyaikaisiin oppimisteorioihin ja ottaa huomioon opitun siirtymisen organisaation osaamiseksi. Arvioinnista saavat palautetta niin oppija itse kuin organisaation edustajakin. Arviointi toteutetaan yhdessä asiakkaan kanssa.
Sertifiointiohjelmat ja -testit.
Tieturi on valtuutettu Pearson VUE-testikeskus. 
Tieturilla voi suorittaa ITIL-, COBIT-, Lean IT-, TOGAF-, ISTQB-, CSPO-, CSM-, DASA-, IPMA-, Prince-, PMP-, SAFe- tai IREB-sertifiointeja.
Tieturissa sertifiointiohjelmiin liitetään koulutusta, joka on käynyt läpi tutkintovaatimusten määrittelijätahon virallisen tarkastus- ja hyväksyntäprosessin. Kouluttajat ovat kuhunkin ohjelmaan erikseen hyväksyttyjä. Valmennukset porrastetaan eri tutkintotasoille.
Toimipisteet.
Tieturilla on toimipisteet Helsingissä, Tampereella, Jyväskylässä sekä Oulussa. Tieturin tytäryhtiöllä Informatorilla on toimipisteet Tukholmassa ja Göteborgissa
Emma Lazarus

Emma Lazarus (22. heinäkuuta 1849 New York – 19. marraskuuta 1887 New York) oli yhdysvaltalainen runoilija. Hänen runouteensa lukeutuu sonetti "The New Colossus" (1883), joka on kaiverrettu New Yorkin Vapaudenpatsaan jalustassa olevaan pronssilevyyn. 
Lazarus syntyi sefardijuutalaiseen perheeseen. Hänellä oli myös saksanjuutalaista sukutaustaa äitinsä puolelta. Hän opiskeli kirjallisuutta ja kieliä nuoresta pitäen ja kirjoitti ensimmäisen kirjansa "Poems and Translations" teini-ikäisenä.
Ferdinand Botsy

Ferdinand Botsy (13. kesäkuuta 1940 Nosy Be – 30. huhtikuuta 2025) oli madagaskarilainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin kapusiinien papiksi 9. maaliskuuta 1969 ja nimitettiin Ambanjan hiippakunnan johtoon 8. heinäkuuta 1976. Piispaksi konsekroinnin suoritti 3. lokakuuta Victor Razafimahatratra, jota avustivat Albert Joseph Tsiahoana ja Jérôme Razafindrazaka.
Botsy erosi tehtävistään piispana 25. lokakuuta 1997.
Lady Jay Dee

Lady Jay Dee (oikealta nimeltään Judith Daines Wambura Mbibo; s. 15. kesäkuuta 1979) on tunnettu ja useita palkintoja voittanut tansanialainen R’n’B- ja poplaulaja.
Varhainen elämä.
Lady Jay Dee syntyi Shinyangan alueella Tansaniassa 15. kesäkuuta 1979. Hänen vanhempansa ovat Martha ja Lameck Isambua Mbibo. Lady Jay Dee aloitti laulamisen kirkossa seitsemänvuotiaana. 1990-luvun puolivälissä hän esiintyi Afro Reign -ryhmässä. Valmistuttuaan yläasteelta Lady Jay Dee työskenteli juontajana Clouds FM -radiokanavalla. Saatuaan huomattavasti menestystä ensimmäisen singlensä "Nakupenda" ja sitä seuranneen "Mpenzi Wangu" -singlen myötä vuonna 2000 Lady Jay Dee lopetti radiojuontajan työn ja keskittyi päätoimisesti muusikon uraan.
Muusikon ura.
Vuonna 2001 Lady Jay Dee julkaisi esikoisalbuminsa "Machozin", jota seurasi "Binti" (2003), "Moto" (2005) ja "Shukrani" (2007). Suomalainen tuottaja Miikka "Mwamba" Kari tuotti kappaleet Penzi, Nishike Mkono ja Siku Hazigandi Lady Jay Deen "Shukrani"-levylle. Lady Jay Dee on levyttänyt useiden kansainvälisten artistien kanssa, kuten Samba Mapangalan (Kongo), Chameleonen (Uganda), Mad Icen (Uganda) ja Mina Nawen (Etelä-Afrikka) kanssa. Lady Jay Dee esiintyi vuonna 2009 Mwamba Ngoma nimisessä elokuvassa, joka kertoo aidsista tansanialaisen musiikin kautta. Vuonna 2012 Lady Jay Dee julkaisi ensimmäisen kokoelmalevynsä Ya 5 - The Best of Lady Jay Dee.
Muu toiminta.
Lady Jay Dee omistaa levy-yhtiön nimeltä Jag Records sekä ravintolan nimeltä Nuymbani Lounge, joka sijaitsee Dar es Salaamissa.
Yksityiselämä.
Lady Jay Dee on naimisissa Clouds Fm -radiokanavan juontajan Gardner G. Habashin kanssa.
Hämeenkylän kartano (Elimäki)

Hämeenkylän kartano on kartano Elimäellä Kouvolassa. Kartano on syntynyt Wreden suvulle 1608 myönnetystä Elimäen läänityksestä. Se toimi läänityksen eräänä pääkartanona.
Ruotsin kuningas Kaarle IX antoi vuonna 1608 hänen henkensä Kirkholman taistelussa pelastaneen ratsumestari Henrik Wreden jälkeläisille ikuisena rälssinä läänitykseksi 131 taloa, jotka käsittivät pääosan Elimäen neljänneskunnasta. Läänitystä poikiensa puolesta hoitanut Henrik Wreden leski Gertrud von Ungern perusti alueelle kolme kartanoa, Peippolan, Anjalan ja Hämeenkylän kartanot, joista viimeksi mainitun hän antoi nuoremmalle pojalleen Carl Henrik Wredelle. Äitinsä kuoltua Carl Henrik Wrede sai vielä Elimäen neljänneskunnan itäosatkin. Carl Henrik Wreden poika everstiluutnantti Fabian Wrede joutui myymään isältään perimänsä Hämeenkylän säterin maksaakseen eräät suuret velkansa, ja hänelle jäi Elimäellä ainoastaan Villikkalan kartano.
Hämeenkylän kartanon omistajasuku vaihtui useasti. 1800-luvun puolivälissä sen osti amiraali Arvid Adolf Etholén, jonka poika Alexander Etholén vanhempi osti vuonna 1883 myös Peippolan kartanon. Jälkimmäisen omistajaksi tuli isänsä jälkeen Alexander Etholén nuorempi.
Omistajaluettelo (epätäydellinen):
Mouk

Mouk, suomenkieliseltä nimeltään Mokon seikkailut on televisio-ohjelma, joka kertoo pelottomasta pikkukarhusta nimeltä Moko. Moko esittelee eri maita ja kulttuureja nuorille katsojilleen. 
Mouk kestää noin 11 minuuttia. Mokon seikkailuita näytetään seuraavilla kanavilla: Junior, France 2, JimJam, Disney Junior, KI.KA, Puls 2, RTÉ Two ja RTÉjr.
Moukista on tehty kaksi kautta 62 + 42 jaksoa. Moukia esitetään ranskaksi ja englanniksi, ja nykyään myös suomeksi.
Carlos María Franzini

Carlos María Franzini (6. syyskuuta 1951 Buenos Aires – 8. joulukuuta 2017) oli argentiinalainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi 13. elokuuta 1977 ja nimitettiin Rafaelan hiippakunnan johtoon 29. huhtikuuta 2000. Piispaksi vihkiminen seurasi 19. kesäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Jorge Casaretto, jota avustivat Estanislao Esteban Karlic ja José María Arancibia.
10. marraskuuta 2012 Franzini sai nimityksen José María Arancibian seuraajaksi Mendozan arkkipiispana.
Kiki Bertens

Kiki Bertens (s. 10. joulukuuta 1991 Wateringen) on alankomaalainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut WTA-listalla kaksinpelissä neljäntenä toukokuussa 2019 ja nelinpelissä sijalla 16 huhtikuussa 2018. Hän on voittanut yhdeksän WTA-turnausta kaksinpelissä ja kymmenen nelinpelissä.
Huhtikuussa 2012 Bertens pääsi karsintojen kautta mukaan Fèsin WTA-turnaukseen. Ennen turnausta Bertens ei ollut voittanut yhtään WTA-tason ottelua, mutta eteni loppuotteluun asti voittamalla välierässä Simona Halepin. Loppuottelussa hän voitti Laura Pous Tión luvuin 7–5, 6–0. Hänestä tuli ensimmäinen alankomaalainen WTA-turnausvoittaja vuoden 2006 jälkeen, jolloin Michaëlla Krajicek voitti viimeksi.
Bertens on Fèsin jälkeen voittanut kaksinpelin WTA-turnauksia Nürnbergissä 2016 ja 2017, Gstaadissa 2017 sekä Soulissa, Cincinnatissa ja Charlestonissa 2018. Vuonna 2016 hän ylsi Ranskan avoimissa välieriin voitettuaan muun muassa ensimmäisellä kierroksella kolmanneksi sijoitetun Angelique Kerberin.
Jääkiekon nuorten maailmanmestaruuskilpailut 2000

Jääkiekon nuorten maailmanmestaruuskilpailut 2000 pelattiin Ruotsissa ja maailmanmestaruuden voitti Tšekki. 
Lopputulokset.
 MM-Taso
 B-sarja 
 C-sarja 
 D-sarja
Lawrence Donald Soens

Lawrence Donald Soens (26. elokuuta 1926 Iowa City – 1. marraskuuta 2021 Sioux City) oli yhdysvaltalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Davenportin hiippakuntaan 6. toukokuuta 1950. Hänet nimitettiin Sioux Cityn piispaksi 15. kesäkuuta 1983, ja piispaksi vihkiminen seurasi 17. elokuuta. Pääkonsekraattorina toimi James Joseph Byrne, jota avustivat Gerald Francis O'Keefe ja Frank Henry Greteman. 
Soens erosi tehtävistään piispana 28. marraskuuta 1998.
Baidaratanlahti

Baidaratanlahti () on Karanmeren Jamalin niemimaan länsipuolelle jäävä lahti Venäjän Jamalin nenetsien autonomisen piirikunnan pohjoisrannalla. Lahti on noin 180 kilometriä pitkä ja leveimmillään noin 78 kilometriä leveä. Lahti on varsin matala, sen keskisyvyys on noin 20 metriä.
Tämä Karanmeren lahti on saanut nimensä sinne laskevan Baidarata-joen (joskus "Baidarat") mukaan. Nimitys on esiintynyt kartoissa 1800- ja 1900-luvulta lähtien. Suurimman osan vuodesta lahti on jäässä. Kesällä meriveden pintalämpötila kohoaa 5-6 Celsius-asteeseen. 
Äskettäin kaasuyhtiö Gazprom laski Baidaratanlahden pohjalle lahden poikki kulkevan kaasuputkiston yhteistyössä hollantilaisen ruoppausyhtiön kanssa. Tämä putkistotyö on osa Gazpromin Jamalin megaprojektiin kuuluvaa 1100 kilometriä pitkän maakaasun siirtoputkiston rakentamista välille Bovanenkovo- Komin tasavallan Uhta. Kahdeksasta rinnakkaisesta kaasuputkesta koostuvan putkiston meressä kulkevan osuuden pituus on noin 67 kilometriä ja suurin syvyys 22 metriä.
Sykeröhärkki

Sykeröhärkki ("Cerastium glomeratum") on valkokukkainen, kohokkikasveihin kuuluva kasvi.
Ulkonäkö ja koko.
Yksivuotinen tai joskus ylitalvinen, kellanvihreä sykeröhärkki kasvaa 10–20 cm korkeaksi. Pysty varsi on ala- ja keskiosasta siirottavasti tai loivan alaviistosti pehmeä- ja pitkäkarvainen, ylempänä varsi on nystykarvainen. Kukattomat tyviversot puuttuvat. Lehdet ovat soikeita tai pyöreän soikeita sekä pitkäkarvaisia. Kukinto on kaksihaarainen, tiheä viuhko. Kukinnon tukilehdet ovat kokonaan vihreitä, kukkaperät ovat kukkia lyhyempiä. Kukkia on 5–50 kappaletta. Sekä verhiö että teriö ovat viisilehtisiä. Matalasti kaksihalkoiset terälehdet ovat tyvestä ripsisiä, verholehdet ovat kärkeen asti pitkäkarvaisia. Teriö on jokseenkin verhiön pituinen, mutta toisinaan se on vajaa tai puuttuu kokonaan. Heteet ovat kaljuja. Suomessa sykeröhärkki kukkii heinä-elokuussa. Hedelmä on pitkähkö, kymmenliuskaisesti aukeava kota.
Sykeröhärkki muistuttaa suuresti nurmihärkkiä ("C. fontanum").
Levinneisyys.
Sykeröhärkkiä tavataan Euroopassa Pyreneiden niemimaalta ja Britteinsaarilta Ukrainaan, Etelä-Venäjälle, Kaukasukselle ja Fennoskandiaan saakka. Lajia kasvaa myös Pohjois-Afrikassa, Lähi-idässä, Turkissa ja Iranissa, sekä edelleen laajalla alueella Keski-Aasiasta Kaukoitään. Ihmisen mukana sykeröhärkki on levinnyt myös Pohjois-Amerikan eteläosiin. Suomessa sykeröhärkki on tulokaslaji, jota on tavattu eri puolilla maata aina Pohjois-Lappia myöten.
Elinympäristö.
Sykeröhärkki viihtyy joutomailla, nurmikoilla ja puutarhoissa, sekä myös satama- ja lastauspaikoilla. Laji on levinnyt uusille alueille tuontikukkien ja nurmensiemenen mukana.
Frank Deasy

Frank Deasy (19. maaliskuuta 1959 – 17. syyskuuta 2009) oli irlantilainen elokuvien ja televisiosarjojen käsikirjoittaja. Hän sai Emmy-palkinnon käsikirjoituksestaan televisiosarjaan Epäilyksen polttopiste ja on ollut Emmy-ehdokkaana televisiosarjojen Looking After Jo Jo ja The Grass Arena käsikirjoittamisesta. Hän toimi käsikirjoittajana myös televisiosarjassa Jeesuksen viimeiset päivät. 
Deasy kuoli 17. syyskuuta 2009 maksasyöpään vain 50-vuotiaana. Hän ei ehtinyt saada riittävän aikaisin maksansiirtoa, mikä synnytti kansalaisliikkeen elinluovuttajien määrän kasvattamiseksi. Deasyn kuoleman jälkeen Irlannissa rekisteröitiin ennätyksellisen paljon elinluovuttajia.
Retkikunta 31

Retkikunta 31 () oli Kansainvälisen avaruusaseman 31. miehistö. Retkikunta alkoi 27. huhtikuuta 2012 kello 08:15 UTC Sojuz TMA-02M:n irtautuessa asemasta. Asemalle jääneet Retkikunta 30:n jäsenet Kononenko, Kuipers ja Pettit jatkoivat asemalla Retkikunta 31:n miehistössä. Acaba, Padalka ja Revin saapuivat ISS-asemalle 17. toukokuuta 2012 kello 4:36 UTC Sojuz TMA-04M:n telakoituessa Kansainväliseen avaruusasemaan Telakointi tapahtui ennätysmäisen korkealla, 399 kilometrissä.
Retkikunta päättyi 1. heinäkuuta 2012 kello 4:48 UTC Kononenkon, Pettitin ja Kuipersin irrottautuessa asemasta Sojuz TMA-03M:n kyydissä He laskeutuivat samana päivänä Kazakstaniin kello 8:14 UTC. Asemalle jääneet Acaba, Padalka ja Revin jatkoivat Retkikunta 32:n miehistössä.
Miehistö.
Lähde:
SpaceX Dragonin koelento.
Ensimmäinen kaupallinen rahtialus SpaceX Dragon laukaistiin 22. toukokuuta Floridasta kohti ISS-asemaa koelennolle. 25. toukokuuta kello 16.56 Suomen aikaa Donald Pettit tarttui aseman Canadarm2-robottikäsivarrella Dragoniin, mikä kytketään aseman Harmony-yhdysmoduliin.
Alus kuljettaa asemalle 460 kilogrammaa rahtia, ei matkustajia.
UET Masters Series

UET Masters Series on Euroopan raviliiton UET:n järjestämä lämminveristen Euroopan mestaruuskilpailusarja. Se kilpailtiin ensimmäistä kertaa vuonna 2012. UET Masters Series korvasi vuosina 1956–2011 järjestetyn European Grand Circuitin. 
UET Masters Series koostuu eurooppalaisista suurkilpailuista, jotka on jaettu palkintosumman mukaan kolmeen eri ryhmään. Grand Slamin muodostavat neljä Euroopan suurinta ravikilpailua; Prix d'Amerique, Elitloppet, Lotteria sekä Oslo Grand Prix. Kaksi muuta ryhmää ovat "Group I", johon kuuluvat yli 150 000 euron ykköspalkinnosta ajettavat kilpailut ja "Group II", jossa ensimmäisen palkinnon pitää olla vähintään 50 000 euroa. Suomesta UET Masters Seriesiin kuuluivat vuonna 2013 Finlandia-ajo, Prix d'Etain Royal, Kymi Grand Prix ja St. Michel, jotka kaikki ovat Group II:n kilpailuja.
Vuoden 2012 finaalin voitti Åke Svanstedtin ohjastama ruotsalainen Sebastian K. 
Pistelasku.
UET Masters Seriesin pistelasku on samantyylinen kuin tenniksen ATP-kiertueella. Mukana olevista kilpailuista lasketaan hevosille pisteet aina viimeisen 365:n päivän ajalta. Pisteiden määrä vaihtelee kilpailun tason mukaan ja pisteitä saa jokaisen kilpailun viisi parasta hevosta. Tämä UET Rankingiksi kutsuttu lista päivitetään viikoittain. Elokuun viimeisenä päivänä julkaistavan listan 12 parasta hevosta kohtaavat UET Trotting Masters () -nimellä kilpailtavassa finaalissa, joka järjestetään syyskuun 7. päivänä Pariisissa Vincennesin raviradalla.
Luettelo Réunionin kunnista

Tämä on luettelo Réunionin kunnista. Réunion on Ranskan merentakainen departementti, jossa on 24 kuntaa.
Arne Dahl

Arne Dahl (s. 11. tammikuuta 1963, oik. Jan Arnald) on ruotsalainen kirjailija. Arnald on kirjoittanut kyseisellä salanimellä Ruotsin rikospoliisin erikoisryhmästä (ns. A-ryhmä) kertovan kymmenosaisen trillerisarjan. Kirjailijan henkilöllisyys paljastui yleisölle vasta viidennen dekkarin jälkeen.
Vuonna 2017 Dahl aloitti uuden rikosromaanisarjan, jonka päähenkilöinä ovat Sam Berger ja Molly Blom.
Jan Arnald on kirjallisuuden tutkija, kriitikko ja toimittaja, joka on julkaissut kirjoja myös omalla nimellään.
Obinlahti

Obinlahti () on Karanmereen työntyvien Jamalin niemimaan ja Gydan niemimaan väliin jäävä suuri merenlahti Venäjän Länsi-Siperiassa sijaitsevan Jamalin nenetsien autonomisen piirikunnan pohjoisrannalla. Obinlahti on noin 800 kilometriä pitkä, 30-90 kilometriä leveä ja keskisyvyys 10-12 metriä. Vuorovesi vaihtelee lahdella 12 tunnin kierrossa ja sen suuruus on 0,7 metriä.
Obinlahti on saanut nimensä lahden eteläosaan laskevan mahtavan Ob-joen mukaan. Muita merkittäviä Obinlahteen laskevia jokia ovat Nadym sekä Obinlahden itäiseen haaraan eli Tazinlahteen purkautuvat Pur ja Taz.
Lahti muodostaa luontaisen liikenneväylän erittäin merkittäville Jamalin Nenetsian pohjoisille maakaasu- ja öljykentille. Sen äärellä sijaitsee monia maailmankin mitassa tärkeitä petrokemiallisia tuotantoalueita, kuten Venäjän toiseksi ja maailman viidenneksi suurimmaksi maakaasukentäksi arvioitu Jamburgin kaasukenttä Tazin niemimaalla ja useita Jamalin niemimaan kenttiä. Osa luonnonvaroista on Obinlahden pohjan alla. 
Lahti on kuitenkin matala, mikä yhdessä vuoroveden sekä tuulen ja ilmanpaineen muutosten aiheuttaman meriveden korkeuden vaihtelujen ja aallokon kanssa rajoittaa liikennöitävien alusten syväyksen korkeintaan 9 metriin. Suurimmat tankkilaivat eivät voi täydessä kuormassa siten operoida tällä merenlahdella. Obinlahti on myös suurimman osan vuodesta merijään peittämä. Liikennöintiin tarvitaan talvikaudella jäävahvistettuja aluksia ja/tai jäänmurtajien apua.
Ob-joen ja merenlahden raja vaihtelee runsaasti esimerkiksi kevättulvan mukaan. Joensuulla ja Obinlahden pohjukassa on useita saaria, joista osa kuuluu RAMSAR-suojeluohjelmaan.
St Michel

St Michel on vuosittain heinäkuun puolivälissä Mikkelin raviradalla järjestettävä lämminveristen suurkilpailu. Nimensä se on saanut Mikkelin kaupungin ruotsinkielisestä nimestä. St Michel on kaupungin suurin vuosittainen yleisötapahtuma ja Etelä-Savon toiseksi suurin Savonlinnan oopperajuhlien jälkeen. St Michel -viikonlopun yleisömäärä on 2000-luvulla vakiintunut noin 20 000 henkeen, joista kaksi kolmasosaa saapuu katsomaan sunnuntain pääkilpailua. Vuonna 2012 St Michel on yksi neljästä Suomessa järjestettävästä lämminveristen EM-kiertueen UET Trotting Mastersin osakilpailusta.
St Michel juostaan kansainvälisenä kahdeksan hevosen kutsukilpailuna 1 609 metrin matkalla. Se järjestetään suoraan loppukilpailuna ilman karsintalähtöjä. 
Vaikka St Michel on eurooppalaisen mittapuun mukaan pienipalkintoinen suurkilpailu, on se vuosien saatossa kerännyt useita maanosan huippuhevosia. Tämä johtuu Mikkelin pyöreästä rataprofiilista, joka tekee siitä yhden maailman nopeimmista tuhannen metrin mittaisista raviradoista. Huippuhevoset saapuvat Mikkeliin parantamaan ennätyksiään. St Michelissä on sen 30-vuotisen historian aikana juostu uusi maailmanennätys tai sivuttu voimassa olevaa yhteensä viisi kertaa. Kuuluisin ME-juoksu on yhden kaikkien aikojen parhaana ravihevosena pidetyn Varennen juoksu vuonna 2002: 27 000 katsojan edessä juostu 09,3a oli 31.7.2012 asti voimassa ollut tuhannen metrin ratojen maailmanennätys 1609 metrin matkalla, jolloin Commander Crowe alitti ajan 0,4 sekunnilla. Toisen maailman parhaimmistoon lukeuteneen hevosen Mack Lobellin maailmanennätysyritys vuonna 1990 epäonnistui vuorokauden mittaisen sateen pehmittämän radan vuoksi.
Vuonna 2020 suomalainen Next Direction teki St Michelissä uuden, absoluuttisen Suomen ennätyksen ja Mikkelin rataennätyksen voitettuaan kilpailun ajalla 8,9a.
Vuonna 2011 St Michelin voitti ranskalainen Rapide Lebell ja vuotta aikaisemmin ruotsalaisten NHL-jääkiekkoilijoiden Henrik ja Daniel Sedinin omistama Amour Ami.
Kilpailun voittajat 1981–2025.
1 Hevosen syntymämaa
Keikarilintuhaukka

Keikarilintuhaukka ("Accipiter melanochlamys") on haukkojen heimoon kuuluva lintu. Sitä tavataan Indonesiassa ja Papua-Uudessa-Guineassa.
Sen elinpiiriä ovat subtrooppiset ja trooppiset mangrovekasvustot nousuveden rajan yläpuolella, viljelysmaat ja maaseutupuutarhat. Se painaa keskimäärin 265 grammaa.
Alalajit.
Se jakautuu kahteen alalajiin:
Seinäjoki Race

Seinäjoki Race (myös Seinäjoki-race, Seinäjoki-Race ja Seinäjoki-ajo) on vuosittain huhtikuussa Seinäjoen raviradalla järjestettävä lämminveristen ravihevosten suurkilpailu. 
Seinäjoki Race on kilpailun kolmas virallinen nimi, joka otettiin käyttöön vuonna 2016. Se tunnettiin vuosina 1975–2008 nimellä Seinäjoki-ajo ja vuosina 2009–2015 Prix d’Etain Royal.
Vuonna 2009 kilpailu nimettiin uudelleen ranskalaissyntyisen huippuravurin Etain Royalin kunniaksi. Seinäjokelaisen Reima Kuislan omistama ruuna kilpaili vuosina 1998–2006 ja ansaitsi radoilta yli 1,4 miljoonaa euroa. Nimenmuutoksen yhteydessä korotettiin myös kilpailun palkintosummaa huomattavasti, niin että se sai kansainvälisen suurkilpailun statuksen. Vuodesta 2012 lähtien Prix d’Etain Royal on ollut yksi Euroopan raviliiton UET:n järjestäman EM-kiertueen UET Trotting Mastersin osakilpailuista. Muut kolme Suomessa juostavaa osakilpailua ovat Finlandia-ajo, Kymi Grand Prix sekä St. Michel.
Täplälintuhaukka

Täplälintuhaukka ("Accipiter griseiceps") on haukkojen heimoon kuuluva lintu. Sitä tavataan Indonesiassa.
Sen elinpiiriä ovat subtrooppiset ja trooppiset kosteat alavat ja vuoristometsät, mangrovemetsät nousuveden rajan yläpuolella ja kuivat savannit. Se painaa keskimäärin 255,5 grammaa.
Šabbetai Tsevi

Šabbetai Tsevi (1. elokuuta 1626 Smyrna – n. 17. syyskuuta 1676 Albania) oli Messiaaksi julistautunut sefardijuutalainen kabbalisti. Hänen seuraajansa muodostivat šabbetailaisen liikkeen.
Messiaana.
Euroopan juutalaisten keskuudessa nousi 1500-luvulta alkaen 1800-luvulle asti useita messiaanisia liikkeitä, jotka tarjosivat sorretuille juutalaisille lupauksen paremmasta. Smyrnassa ja Balkanin niemimaalla kierrellyt Šabbetai Tsevi herätti huomiota askeettisuutta ja erikoisia tempauksia sekoittelevalla käyttäytymisellään. Hän julistautui Messiaaksi Salonikissa, mutta paikalliset rabbit karkottivat hänet pian kaupungista. Muutettuaan ensin Kairoon ja sitten Jerusalemiin hän aktivoitui uudelleen, tekeytyi Messiaaksi ratsastellen aasilla ja nimitti ihmisiä opetuslapsikseen. Šabbetai keräsi nopeasti ympärilleen kansanliikkeen Lähi-idässä ja suuressa osassa Eurooppaa, myös Itä-Euroopan aškenasien parissa.
Kääntyminen islamiin.
Šabbetai vangittiin Konstantinopolissa vuonna 1666. Juutalaisten liikehdinnästä huolestunut Osmanien suurvisiiri tarjosi hänelle sulttaanin nimissä kaksi vaihtoehtoa: islamiin kääntyminen tai kuolema. Šabbetai valitsi islamiin kääntymisen. Joidenkin šabbetailaisten usko messiaaseensa jatkui silti vielä tämänkin jälkeen, sillä hänen profeettansa Natan selitti Messiaansa kääntymisen parhain päin pyrkimykseksi valloittaa vihollinen sisältä käsin. Šabbetain esiintyminen johti Osmanien valtakunnan juutalaisen identiteetin hämmennykseen, kun suuret joukot siirtyivät hänen kannattajikseen ja kääntyivät islamiin. Käännynnäiset sekoittivat keskenään juutalaisia ja islamilaisia tapoja.
Jälkimaine.
Šabbetailainen liike koki 1700-luvulla renessanssin uuden Messiaan, Šabbetai Tsevin opetuslapsen Jacob Frankin myötä, mutta hiipui Euroopassa 1800-lukuun mennessä ja Kreikassa vuonna 1924. 
Turkissa toimii yhä esikuvansa tavoin muodollisesti islamiin kääntyneiden juutalaisten dönmeläinen lahko, joka pitää Šabbetaita messiaana.
Soittajan ikkuna

Soittajan ikkuna on talonpoikaisen kansanmestari taiteilija Veikko Vionojan (1909–2001) vuonna 1962 maalaama öljytyö kankaalle, 90,5×131,5 cm. Ateneumin taidemuseo osti sen vuonna 1984 kokoelmiinsa.
Soittajan ikkuna on yksi Veikko Vionojan Pohjanmaata kuvaava teos. Hän maalasi muistojensa lapsuutensa sielunmaisemia, jolloin raja läsnäolevan ja menneen välillä ei ole selvä. Tummasävyisen "Soittajan ikkunan" voi täten katsoa olevan sukua surrealistiselle taiteelle.
Lähteet.
Timo Huusko: Veikko Vionoja: Soittajan ikkuna. Teoksessa Ateneum-opas. Toim. Timo Huusko, 2007, s.113.
Joaquín Hermes Robledo Romero

Joaquín Hermes Robledo Romero (s. 26. syyskuuta 1950 Asunción) on paraguaylainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Asunciónin arkkihiippakuntaan 25. joulukuuta 1975 ja inkardinoitiin San Lorenzon hiippakuntaan 18. toukokuuta 2000. 
Robledo Romero sai 1. heinäkuuta 2009 nimityksen Carapeguán hiippakunnan koadjuuttoripiispaksi, ja piispaksi konsekroinnin suoritti 30. elokuuta Eustaquio Pastor Cuquejo Verga, jota avustivat Celso Yegros Estigarribia ja Adalberto Martínez Flores. 10. heinäkuuta 2010 Robledo Romerosta tuli Carapeguán piispa.
Esteetikon muotokuva

Esteetikon muotokuva on taidegraafikko Pentti Kaskipuron omakuva vuodelta 1961, 19,5 × 18,5 cm. Ateneumin taidemuseo osti sen kokoelmiinsa vuonna 1966.
Kaskipuro käytti "Esteetikon muotokuvassa" kuivaneulatekniikkaa kuten monissa muissakin grafiikantöissään. Kuivaneulaa käytettäessä kuva uurretaan kuparilevylle teräs- tai timanttineulalla. Tällöin syntyy vivahteikas viiva, koska ura jää molemmilta sivulta kierteiseksi. Väriltään sen voidaan sanoa olevan sävykkään mustan.
Omakuva teltassa

Omakuva teltassa on taiteilija Alpo Jaakolan (1929–1997) vuonna 1957 maalaama öljytyö kankaalle, 76,5 × 135 cm. Tämän hänen omakuvansa osti Ateneumin taidemuseo kokoelmiinsa vuonna 1989.
"Kosminen rauha hakee ihmisen sisintä, taiteilija ymmärrystä," ajatteli Alpo Jaakola. "Omakuva teltassa" -maalauksessa telttaan itsensä sijoittanut taiteilija on nukahtanut työstä väsyneenä ja etsintöjensä haavoittamana. Yön syleilylläkin on tehtävänsä hänen hoitamisessaan.
Alpo Jaakola oli kollektiiviseen alitajuntaan uskova taiteilija, joka ei uskonut minuuteen vaikka hän maalasi useampiakin omiakuvia. Luonto edusti Jaakolalle hyvyyttä järjestäytyneen yhteiskunnan mielettömyyden vastapainona. Hänelle oli elämäntapaa asettautua rationaalisen ajattelun ulkopuolelle. "Omakuva teltassa" -maalauksessa hän on sijoittanut taiteilijan nukkumaan lyhdyn alle. Jaakola sanoikin: "Taiteilija on kulkija, joka salalyhty kädessään kulkee pimeään metsään...pakosta nähdä suuren salaperäisyyden rauha, joka levottomasti etsii ankaraa muotoaan minussa". Maalauksestaan löytyy monia surrealistisia piirteitä.
Invokaatio

Invokaatio on latinan kieleen perustuva uskonnollinen käsite, joka tarkoittaa esille tai paikalle kutsumista. 
Kristinuskossa.
Kristinuskossa invokaatio on messun alkuun lausuttava siunaus, esimerkiksi ”Isän ja Pojan ja Pyhän Hengen nimeen”.
Uuspakanallisissa liikkeissä ja luonnonuskonnoissa.
Uuspakanallisissa liikkeissä ja luonnonuskonnoissa invokaatiolla tarkoitetaan yhteyden luomista yliluonnolliseen. Invokaatio eli jumaluuksien kutsuminen läsnä oleviksi rituaaliin on yksi wiccan rituaalien yhdeksästä perusosatekijästä.
Asetelma (Juhani Linnovaara)

Asetelma on taiteilija Juhani Linnovaaran (s. 1934) vuonna 1955 maalaama öljytyö kankaalle. Kooltaan työ on 81 × 70 cm. Ateneumin taidemuseo osti maalauksen kokoelmiinsa vuonna 1956.
Taide on Juhani Linnovaaralle väline merkitä muistiin kokemuksia ja arvoituksellisia asioita. Hänen mukaansa "Kangas, jota maalaan on kuuntelija, joka jaksaa kuunnella alitajuntani puhetta". Linnovaara tekee maalauksensa vanhojen mestareiden tapaan, käyttämällä huolellista alusmaalausta ja lukuisia läpikuultavia värikerroksia. Kuvamaailmassa näkyy jälkiä isä ja poika Brueghelinistä, Hieronymus Boschista ja Ingresistä. Hän teki 1954 opintomatkan Hollantiin, Belgiaan, Ranskaan ja Saksaan. Varsinkin Linnovaaran varhaistuotantoon matka vaikutti paljon.
Lähteet.
Huusko, Timo: Juhani Linnovaara: Asetelma. Teoksessa "Ateneum-opas". Toim. Timo Huusko, 2007, s. 110.
Toys for Bob

Toys for Bob on yhdysvaltalainen videopeliyhtiö. Se on perustettu vuonna 1989, ja yhtiötyöllistää yhteensä 75 työntekijää. Yhtiö tunnetaan parhaiten pelien "Star Control" ja "Star Control II: The Ur-Quan Masters" kehittämisestä. Yhtiö ei ollut mukana enää sarjan kolmannen osan, "Star Control 3":n kehittämisessä. Tämän jälkeen yhtiö alkoi kehittää lukuisia pelejä Crystal Dynamicsille, sisältäen hektistä toiminnan ja strategian yhdistelmää.
Yhteistyö Crystal Dynamicsin kanssa loppui vuonna 2002. Myöhemmin, 3. toukokuuta 2005 Activision osti Toys for Bobin, minkä jälkeen on muutettiin täysin Activisionin tytäryhtiöksi. Tämä hallintoryhmä ja sen kaikki työntekijät sopivat pitkän ajan sopimukset Activisionin kanssa, jonka omistaa puolestaan Microsoft. Toys for Bob jäi sen jälkeen Novatoon, Kaliforniaan.
11. helmikuuta 2011 vahvistettiin, että Toys for Bob oli kehittämässä Activisionin kanssa "a". Peli julkaistiin lokakuussa 2011.
Yhtiö ilmoitti helmikuussa 2024 aikovansa itsenäistyä Activisionista. Saman vuoden maailskuussa "Windows Central" raportoi Toys for Bobin neuvotelleen kumppanuussopimuksesta Microsoftin kanssa uuden pelin julkaisemiseksi. Yhtiöstä tuli virallisesti itsenäinen kesäkuussa 2024.
Yhtiön nimen, Toys for Bobin keksi Laurie Lessen-Reiche. Se oli valittu yhtiön nimeksi lisätäkseen Paulin ja Fredin uteliaisuutta ja arvostusta oikeita leluja kohtaan.
Gévrise Émane

Gévrise Émane (s. 27. heinäkuuta 1982 Yaoundé, Kamerun) on ranskalainen judoka.
Émane voitti maailmanmestaruuden 70 kg:n painoluokassa Rio de Janeirossa 2007 kukistettuaan loppuottelussa Yhdysvaltojen Ronda Rouseyn pistevoitolla. Toisen maailmanmestaruutensa hän saavutti 63 kg:n sarjassa Istanbulissa 2011 voitettuaan loppuottelussa Japanin Yoshie Uenon. Hän voitti maailmanmestaruuden 70-kiloisissa jälleen Astanassa 2015 kukistettuaan loppuottelussa espanjalaisen María Bernabéun. Hän on saanut lisäksi MM-hopeaa 70-kiloisissa Kairossa 2005 ja MM-pronssia 63 kg:n painoluokassa Rio de Janeirossa 2013. Lontoon olympialaisissa 2012 Émane voitti pronssia.
Émane on voittanut Euroopan-mestaruuden 70 kg:n painoluokassa Tampereella 2006, Belgradissa 2007 ja Kazanissa 2016 sekä 63-kiloisissa Istanbulissa 2011 ja Tšeljabinskissa 2012. Hän on saanut lisäksi EM-pronssia 70 kg:n sarjassa Lissabonissa 2008. 
Émane on voittanut joukkuekilpailun maailmanmestaruuden 2006 ja saanut MM-pronssia 2013. EM-joukkuekilpailussa hän on saavuttanut kultaa 2003, 2004, 2005, 2011 ja 2014 sekä pronssia 2010. Hän voitti joukkuekilpailun kultaa myös Euroopan kisoissa 2015. Alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa hän sai hopeaa 70-kiloisissa 2004. Hän voitti kultaa 70 kg:n painoluokassa Jejun universiadeissa 2003. Opiskelijoiden MM-kilpailuissa hän sai samassa sarjassa hopeaa 2004. 
Émane on saavuttanut Masters-, Grand Prix- ja Grand Slam -kilpailuissa kahdeksan turnausvoittoa, neljä kakkossijaa ja neljä kolmossijaa sekä maailmancupeissa ja Continental Open -kilpailuissa kuusi voittoa ja viisi kolmossijaa. Hän on voittanut aikuisten sarjassa neljä Ranskan-mestaruutta.
Juha (maalaus)

Juha on taiteilija Tapani Raittilan (1921–2008) maalaama muotokuva vuodelta 1953, 35×27 cm. Ateneumin taidemuseo osti sen kokoelmiinsa vuonna 1996.
"Juha" on varatuomari Jorma Tissarin pojan muotokuva. Jorma Tissari kuului 1950-luvulla suomalaisiin taidepiireihin.
Tapani Raittila on sanonut, että hän ajatteli maalaamiaan pojanpäitä Cézannen tapaan palloina, kartioina ja sylintereinä. "Juha"-maalauksen pojan välttelevä katse ja askeettinen väritys luovat unenomaista tunnetta tähän italialaista varhaisrenessanssia ihailleen taiteilijan työhön.
Gluteeniataksia

Gluteeniataksia tarkoittaa ataksiaa, joka saattaa olla gluteenin aiheuttama.
Suomalaistutkimuksen mukaan 16,7 % niistä ataksioista, joiden syy on tuntematon, voi johtua ”keliakiasta”. Ravitsemusterapeutti Reijo Luostarisen mukaan tutkimuksessa ”keliakia” tarkoitti gluteenia yleensä ja tulkittiin Saponen ym. tutkimuskatsauksessa (2012) niin, että gluteeni voisi aiheuttaa 16,7 % niistä ataksioista, joita alkoholi ei selitä. Ataksioiden yleisyydeksi maailmassa on arvioitu 7,9 / 100 000 henkilöä. Laatikaisen mukaan walesiläinen tutkimus sai idiopaattisten ataksioiden yleisyydeksi 8,4 / 100 000, ja tällöin Suomessa voisi noin 100 henkilön ataksia johtua gluteenista.
Kuvaus.
Noin 10%:lle ihmisistä, joilla on gluteeniyliherkkyys, kehittyy neurologisia ataksian kaltaisia oireita. Potilaalla voi olla diagnosoitu keliakia, mutta gluteeniataksialle ei ole vielä varmistettua testausmetodia, joten gluteeniyliherkkyys voi olla myös piilevä. Tyypillinen verestä otettava keliakiatesti sisältää viisi eri osuutta. Näistä AGA-lgA- ja AGA-lgG-testit ovat epätarkempia tyypillisessä keliakiatestauksessa, mutta näiden testien avulla voidaan mahdollisesti todeta gluteeniataksia. On myös mahdollista diagnosoida gluteeniataksia gluteenitonta ruokavaliota noudattamalla; dieetin myötä pikkuhiljaa vähenevä oireilu tai oireiden katoaminen puoltaa gluteeniataksiadiagnoosia.
Gluteeniyliherkillä henkilöillä gluteenia sisältävien ruokien syöminen aiheuttaa autoimmuunireaktion, jossa keho hyökkää gluteenia vastaan immunoglobuliineilla samalla tavalla kuin kehon hyökätessä viruksia vastaan. Tämä aiheuttaa vaurioita sisäelimiin, joka usein taas aiheuttaa ravinnepuutoksia.
Vitamiinien puutostilat voisivat olla mahdollinen gluteeniataksian aiheuttaja. Toinen selitys voisi olla se, että gluteeni muistuttaa jotain aivoissa, ja vasta-aineiden hyökätessä gluteiinia vastaan se hyökkää samalla myös keskushermostoa vastaan sille alttiilla henkilöillä.
Vuonna 2003 julkaistussa tutkimuksessa gluteenittomalla dieetillä olleet potilaat saivat merkittävää helpotusta ataksian oireisiinsa verrattuna kontrolliryhmään. Dieetillä olleilla oli myös merkittävästi vähemmän gliadiinin vasta-aineita yhden vuoden kuluttua.
Oireet.
Gluteeniataksia aiheuttaa mm. seuraavia neurologisia oireita:
keskittymisvaikeudet, tasapainohäiriöt, kaatumiset, näköhäiriöt, kävelemisen vaikeus, vapina ja etäisyyksien hahmottamisvaikeudet
Brittiläinen Kamerun

Brittiläinen Kamerun () oli enemmän tai vähemmän virallisesti Britannian länsiafrikkalainen siirtomaa ensimmäisestä maailmansodasta 1960-luvun alkuun. Belgian, Ranskan ja Britannian joukot valtasivat Saksan keisarikunnalta sen siirtomaan Saksan Kamerunin ja sen laajennusosan Neukamerunin sodan alkuvaiheessa. Versailles’n rauhassa Kamerunista tuli Kansainliiton mandaattialue, jonka suurempi itäosa annettiin Ranskalle ja pienempi kapea länsiosa Britannialle. Britannian osa koostui kandesta osasta, eteläisestä ja pohjoisesta. Pohjoinen osakin oli kaksiosainen siten, että sen keskellä oli pätkä Nigerian ja Ranskan Kamerunin yhteistä rajaa. Nigeria oli myös brittiläinen siirtomaa, jonka kautta Brittiläistä Kamerunia hallittiin. Näin tästä tuli eräänlainen siirtomaan siirtomaa.
Toisen maailmansodan jälkeen Kamerunista tuli Kansainliiton kaaduttua Yhdistyneiden kansakuntien huoltohallintoalue brittiläisen ja ranskalaisen osan jäädessä entiseen jakoonsa. Vuonna 1954 Brittiläinen Kamerun muuttui Nigerian autonomiseksi alueeksi. Kamerunin ja Nigerian itsenäistyessä poliittisesti Ranskan ja Britannian vallasta vuonna 1960 oli myös ratkaistavana Brittiläisen Kamerunin kohtalo. Kaksijakoinen muslimienemmistöinen pohjoisosa jäi Nigerian yhteyteen, eteläosasta tuli Kamerunin liittotasavallan kaksi maakuntaa, lounainen ja luoteinen.
Brittiläisen Kamerunin pinta-ala oli 88 297 neliökilometriä, kun Ranskan Kamerunin ala oli 418 215 neliökilometriä. Asukkaita brittiläisessä osassa oli vajaa kolmannes verrattuna ranskalaiseen osaan.
Peltikannuasetelma

Peltikannuasetelma on Tuomas von Boehmin tekemä kivipiirros eli litografia vuodelta 1955. Sen koko on 21,4 × 41 cm.
Ateneumin taidemuseon hallussa olevan "Peltikannuasetelma"-kivipiirroksen Tuomas von Boehm toteutti aiemmin, vuonna 1953 öljymaalauksena.
Von Boehmin graafinen tuotanto on oleellinen osa suomalaista taidehistoriaa. Hän oli järjestämässä myös Viiva ja väri -näyttelyitä Helsingin Taidehalliin grafiikan ja piirustuksen tunnetuksi tekemiseksi. Von Boehmin taiteellisena esikuvana oli muun muassa ranskalainen Roland Oudot, jonka tuotantoa leimaava ulkoisen todellisuuden jalostaminen surrealismin suuntaan näkyy myös von Boehmin monissa teoksissa.
Henkikaartin yhdistetty kasakkarykmentti

Henkikaartin yhdistetty kasakkarykmentti () oli keisarillisen Venäjän armeijan kaartiin kuulunut kasakkarykmentti. Rykmentti muodostettiin yhdistämällä kasakoita neljästä eri kasakkayhdyskunnasta. Samasta kasakkayhdyskunnasta eli voiskosta kotoisin olevat miehet oli järjestetty rykmentissä omiin, kasakka-yhdyskuntansa nimeä kantaviin sotnjiin- eli kasakkaeskadrooniin, joita olivat 1. Uralin hänen majesteettinsa sotnja, 2. Orenburgin sotnja, 3. Yhdistetty (Siperian ja Transbaikalin kasakoiden) sotnja ja 4. Amurin sotnja.'