tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Leopold Okulicki

Leopold Okulicki (12. marraskuuta 1898 – 24. joulukuuta 1946) oli puolalainen kenraali ja Armia Krajowan eli saksalaismiehitystä vastustaneen vastarintaliikkeen viimeinen päällikkö toisessa maailmansodassa. Hän kuoli vankeudessa Neuvostoliitossa. Okulicki tunnettiin myös lempinimillä "Kobra", "Kula", "Niedźwiadek" ja "Termit".
Elämäkerta.
Nuoruus.
Okulicki syntyi Bratucicessä lähellä Bochniaa. Hän kävi peruskoulunsa Okulicessa ja lukion Bochniassa. Vuonna 1914 hän liittyi ensimmäisen maailmansodan itärintamalla Saksaa vastaan taistelleeseen puolalaiseen legioonaan, mutta joutui jättäytymään pois jo samana vuonna terveydellisten syiden takia. Seuraavan vuoden syyskuussa hän kuitenkin oli jälleen palveluksessa ja otti osaa taisteluihin Rarańczassa ja Kostiuchnówkassa, Vuonna 1916 hän haavoittui Polska Góran taistelussa. Niin sanotun valakriisin takia vuonna 1917 Okulicki siirtyi Itävalta-Unkarin armeijaan ja kouluttautui reservin upseeriksi Košicessa vuonna 1918. Sodan loputtua hän liittyi puolalaisten joukkoihin ja oli mukana riisumasta aseista itävaltalaisia sekä Ukrainan itsenäisyyssodan puolalaisjoukoissa. Vuonna 1920 hän yleni luutnantiksi ja haavoittui lievästi Berezinajoella käydyssä taistelussa.
Toisen maailmansodan alku.
Vuonna 1925 Okulicki valmistui sotilaskorkeakoulusta Varsovassa. Sotaa edeltäneenä aikana hän toimi useissa eri tehtävissä ja yleni everstiluutnantiksi. Saksan hyökättyä Puolaan hän toimi Varsovassa ja johti kaupungin länsiosan puolustusta. Kaupungin kukistumisen jälkeen Okulicki oli perustamassa miehittäjien vastaista liikettä ja hän toimi vuosina 1939 ja 1940 Varsovassa ja Lvivissä. Tammikuussa 1941 hän joutui NKVD:n pidättämäksi. Saksan hyökättyä Neuvostoliittoon hänet kuitenkin armahdettiin ja myöhemmin hän toimi Neuvostoliiton seitsemännen jalkaväkidivisioonan johdossa. Sittemmin hän siirtyi Britanniaan ja sai koulutusta laskuvarjojääkäreissä tarkoituksenaan myöhemmin hypätä miehitettyyn Puolaan.
Vastarintaliikkeen johdossa.
Okulicki hyppäsi Puolaan 22. toukokuuta 1944 ja hänet ylennettiin samana päivänä prikaatinkenraaliksi. Hän toimi ensin Armia Krajowassa, mutta liityttyään Niepodlegŀość-järjestöön hän asettui taka-alalle. Okulickilla oli kuitenkin tärkeä osuus päätöksessä ryhtyä Varsovan kansannousuun. Kansannousun kukistuttua Okulicki yleni Armia Krajowan johtoon joulukuussa 1944. 19. tammikuuta 1945 hän antoi määräyksen Armia Krajowan hajottamisesta, mutta määräsi myös aseita piilotettavaksi mahdollista uutta sotaa varten. 27. maaliskuuta 1945 hän saapui neuvotteluihin neuvostoliittolaisten kanssa näiden kutsumana, mutta joutuikin NKVD:n pidättämäksi syynä käskyjen tottelematta jättäminen ja sabotaasin järjestäminen puna-armeijaa vastaan. Hänet vietiin Lubjankan vankilaan ja hän sai kymmenen vuoden tuomion. Okulicki kuoli vankeudessa Moskovassa.
Kulta-akaasia

Kulta-akaasia eli mimosa ("Acacia baileyana") on akaasioiden sukuun kuuluva keltakukkainen pensas tai pieni puu.
Ulkonäkö.
Kulta-akaasia kasvaa enintään kahdeksan metriä korkeaksi. Sen lehvästö on tiheä, oksat kaareutuvat alaspäin. Oksia peittää harmaa kaarna, nuoret oksankärjet ovat hienon nukan peitossa. Lehdet muistuttavat saniaisen lehtiä; niiden lehdykät ovat 3-6 mm leveitä. Kullankeltaiset kukat kasvavat noin 10–20 kappaleen tertuissa ja kukkien halkaisija on noin 5 mm.
Koristekasviksi on jalostettu punalehtinen muoto ja toinen, jonka lehdenkärjet ovat keltaiset.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Kulta-akaasiaa kasvaa luonnonvaraisena Australiassa Uuden-Etelä-Walesin osavaltiossa.
Se on levinnyt tulokaslajina muuallekin. Se kestää pakkasta 7 asteeseen asti, ja viihtyy monenlaisessa maaperässä aurinkoisilla kasvupaikoilla. Kulta-akaasiaa käytetään pensasaitoina ja tuulensuojakasveina.
Grodnon kuvernementti

Grodnon kuvernementti () eli Hrodnan kuvernementti oli Venäjän keisarikunnan hallinnollinen alue vuosina 1795–1915. Se käsitti alueen, joka nykyisin muodostaa Valko-Venäjän Brestin, Hrodnan alueiden länsiosat ja suuren osan Puolan Podlasian voivodikunnasta.
Venäjän keisarikunnan ensimmäisessä koko maan kattaneessa väestönlaskennassa 1897 Grodnon kuvernementin asukasluku oli 1 603 409 henkeä ja pinta-ala 33 900,8 neliövirstaa eli nyky-yksiköissä 38 581,2 neliökilometriä. Väestöstä 84,1 prosenttia (1 348 818 as.) asui maaseudulla ja 15,9 prosenttia (254 591 as.) kaupungeissa.
Kuvernementti jakautui kihlakuntiin (ujezd), joiden määrä oli esimerkiksi vuonna 1897 yhdeksän. Kuvernementinkaupunki oli vuodesta 1801 lähtien Grodno (Hrodna) (46 919 as.). Myös Slonim oli ollut muutaman vuoden kuvernementtiä vastaavan käskynhaltijakunnan (наместничество) hallintokeskus. Myös kihlakuntakaupungit Belostok (Białystok, 66 032 as.) ja Brest (Brest-Litovsk, 46 568 as.) olivat merkittäviä. 
Kuvernementin suurimmat väestöryhmät olivat vuonna 1897 äidinkielen mukaan ryhmiteltynä: valkovenäläiset 44,0%, ukrainalaiset 22,6%, juutalaiset 17,4%, puolalaiset 10,1%, (iso)venäläiset 4,6%, saksalaiset 0,6%, liettualaiset ja samogiitit 0,2%, tataarit 0,2% ja muut 0,3%.
Erkki Kaira

Erkki Rainer Kaira (5. kesäkuuta 1926 Turku – 28. huhtikuuta 1991 Helsinki) oli suomalainen kenraalimajuri. Hän oli Uudenmaan jääkäripataljoonan komentaja vuosina 1971–1975, sotilasasiamies Washingtonissa 1975–1978 ja Helsingin sotilaspiirin ja varuskunnan päällikkö 1978–1980. 
Kaira osallistui useisiin , muun muassa vuonna 1956 Suezin suomalaisjoukoissa, vuonna 1958 sotilastarkkailijana Libanonissa ja vuosina 1964–1966 upseerina Kyproksen suomalaisjoukoissa. Vuonna 1980 hänet ylennettiin kenraalimajuriksi, ja hän sai tärkeän tehtävän YK:n alipääsihteerinä Lähi-idässä. Hän oli ensin 1980–1981 UNTSO:n aselevontarkkailuelimen komentajana Palestiinassa ja 1981–1982 Golanin suomalaisjoukoissa sen komentajana. Hän jäi tämän komennuksen jälkeen eläkkeelle.
Ilkka Nummela

Ilkka Antero Nummela (s. 24. syyskuuta 1950 Turku) on Jyväskylän yliopiston Suomen historian professori vuodesta 1995 ja taloushistorian vuodesta 2001. Nummela valmistui ylioppilaaksi Turun normaalilyseosta vuonna 1969 ja suoritti tohtorintutkinnon Jyväskylän yliopistossa vuonna 1990. Hän on suorittanut myös taloustieteen kandidaatin tutkinnon vuonna 1983.
Hänen tutkimuskohteitaan ovat olleet Suomen talouden suorituskyky, elintaso ja taloudellinen eriarvoisuus vuosina 1400–2000, nikkelikauppa sekä yhteiskunnan historian huippuyksikön tutkimuskohde "kontekstuaalinen analyysi suomalaisen yhteiskunnan rakenteista ja identiteeteistä 1400–2000". Nummela johti Biografiakeskuksen "Talouselämän vaikuttajat" -julkaisuhanketta (2007–2013).
Esteri Tomula

Ilta Esteri Tomula (31. lokakuuta 1920 Helsinki – 18. huhtikuuta 1998 Helsinki) oli suomalainen keramiikkataiteilija, joka teki pitkän uran Arabian tehtaiden astia- ja kuviosuunnittelijana vuosina 1947–1984.
Esteri Tomula pääsi ylioppilaaksi Tyttönormaalilyseosta vuonna 1939 ja valmistui keraamikoksi Taideteollisesta oppilaitoksesta vuonna 1947. Samana vuonna hän aloitti Arabian tehtaalla koristetaiteilijana ja pysyi siellä eläkkeelle jäämiseensä, vuoteen 1981 asti. Päivätyönsä ohessa Esteri Tomula toimi kolmisenkymmentä vuotta tuntiopettajana helsinkiläisessä Toimelan vapaaopistossa, jossa hän kasvattavalla otteella jakoi tietojaan ja taitojaan oppilailleen.
Tomulan tunnetuimmat astiamallistot ovat "Fennica"-maljakot ja -vadit, "Krokus"-astiasto, "Vegeta"-sarjan ruokakasviaihein koristellut emaliastiat ja -kattilat sekä "Botanica"-seinälautaset. 
Koristekuvioissa Tomula yhdisti painamisen ja käsinmaalaamisen. Kuvioiden ohuet ääriviivat painettiin astioihin mustalla ja kuviot väritettiin sitten käsin maalaten.
Esteri Tomula osoitti testamentissaan huomattavan summan hänen nimeään kantavan rahaston perustamiseen. Rahasto hankkii Taideteollisuusmuseoon ulkomaista ja kotimaista keramiikkaa sekä järjestää kansainvälistä taiteilijavaihtoa.
Raija Uosikkinen

Raija Liisa Uosikkinen (12. huhtikuuta 1923 Hollola – 15. tammikuuta 2004 Helsinki) oli suomalainen keramiikkataiteilija, joka teki pitkän uran Arabian tehtaiden astia- ja kuviosuunnittelijana vuodesta 1947 vuoteen 1986, jolloin jäi eläkkeelle.
Uosikkinen kävi viisi luokkaa Lahden tyttölyseota ja valmistui keraamikoksi Taideteollisesta oppilaitoksesta 1947.
Raija Uosikkisen ensimmäisiä isoja tehtäviä Arabialla oli Kaj Franckin uuden B-astiaston koristeversioiden suunnittelu. Näihin kuuluvat muun muassa "Linnea, Polaris, Pellervo" sekä "Hattara", joka palkittiin kultamitalilla Yhdysvaltain Sacramentossa 1961. Suosituimpia Uosikkisen malleja ovat "Emilia"-koriste-esinesarja sekä islamilaisesta ornamentiikasta vaikutteensa saanut koristekuvio "Ali".
Vuonna 1976 Uosikkinen sai suunniteltavakseen vuosilautassarjan, josta syntyi vähitellen 24-osainen Kalevala-aiheinen seinälautaskokonaisuus. Hän suunnitteli myös Arabian 1978–1983 valmistetut vuosittaiset joululautaset.
Uosikkisen töitä esiteltiin Milanon triennaalissa 1954 ja 1960 sekä Brysselin maailmannäyttelyssä 1958.
Raija Uosikkinen opetti posliininmaalausta Toimelan vapaaopistossa ja keraamista sarjatuotantokoristelua Taideteollisessa korkeakoulussa.
Kaunasin kuvernementti

Kaunasin kuvernementti (, ) oli Venäjän keisarikunnan hallinnollinen alue vuosina 1843–1915. Se lohkaistiin Vilnan kuvernementin alueesta.
Venäjän keisarikunnan ensimmäisessä koko maan kattaneessa väestönlaskennassa 1897 Kaunasin kuvernementin asukasluku oli 1 544 564 henkeä ja pinta-ala 35 315,5 neliövirstaa eli nyky-yksiköissä 40 191,2 neliökilometriä. Väestöstä 90,7 prosenttia (1 401 420 as.) asui maaseudulla ja 9,3 prosenttia (143 144 as.) kaupungeissa.Tätä aiemmin asukasluku oli 969 369 (1857) ja kuvernementin loppuvuosina 1 857 100 (1914).
Kuvernementti jakautui kihlakuntiin (ujezd). Kuvernementinkaupunki oli Kaunas (Kovno) (70 920 as.). Vuonna 1897 Kaunasin kuvernemenissä oli kaikkiaan seitsemän kihlakuntaa oheisen taulukon kuvaaman jaon mukaisesti: 
Kuvernementin suurimmat väestöryhmät olivat vuonna 1897 äidinkielen mukaan ryhmiteltynä: liettualaiset 37,2%, samogiitit 28,8%, juutalaiset 13,7%, puolalaiset 9,0%, (iso)venäläiset 4,7%, valkovenäläiset 2,4%, latvialaiset 2,3%, saksalaiset 1,4%, ukrainalaiset 0,1% ja muut 0,2%.
Type 69/79

Type 69/79 on kiinalaisvalmisteinen taistelupanssarivaunu. Nimiviite kohdistuu ajankohtaan, jolloin muutosversiointi tuli ajankohtaiseksi. "79" viittaa uuteen päivitettyyn muutosversiointiin.
Vuonna 1969 tapahtui Kiinan sekä Neuvostoliiton välisiä rajakahakoita. Joitain T-62-tyypin vaunuja jäi sotasaaliina Kiinan puolelle. Kiinalaiset käyttivät saamiaan sotasaalisvaunuja uuden tyypin kehittämiseen, sillä viimeksi NL:sta aseapuna saatu versio oli T-54 sekä T-55. Nämä tunnettiin Kiinassa nimellä "Type 59". Tämä vaunutyyppi esiteltiin ensi kertaa sotilasparaatissa Pekingissä, vasta vuonna 1982.
Vaunutyypistä oli olemassa evakuointi-, silta-, sekä ilmatorjuntaversiot. Taistelumassa on 36,5 tonnia. Miehistön määrä on neljä henkeä. V12-dieselmoottori on nestejäähdytteinen, ja 580 hv tehoinen (432 kW). Panssaroinnin vahvuus oli 100 mm. Enimmäisnopeus maantieolosuhteissa on 50 km/h.
Saudi-Arabian välityksellä tätä vaunutyyppiä vietiin paljon Irakiin. Siellä se oli tarkoitettu korvaamaan Irakin ja Iranin välisen sodan aiheuttamia menetyksiä.
Kiinassa tätä tyyppiä seurasi Type 80 sekä sittemmin Type 85.
Run (Snow Patrolin kappale)

Run on skotlantilaisen rockyhtye Snow Patrolin kappale, joka julkaistiin toisena singlenä yhtyeen kolmannelta studioalbumilta "Final Straw" 26. tammikuuta 2004.
Kappaletta ovat versioineet muun muassa Tre Lux, Three Graces ja Damian McGinty. Kenties tunnetuimman coverin on levyttänyt Leona Lewis, joka julkaisi kappaleen singlenä 30. marraskuuta 2008.
A. "Run" (Revised) – 5:56
B. "Post Punk Progression" – 3:23
A. "Run" (Jackknife Lee Remix) – 7:27
B. "Run" (Freelance Hellraiser Remix) – 4:03
Coverit.
Leona Lewisin versio.
Leona Lewis esitti lokakuussa 2007 BBC Radio 1:n ohjelmassa "Live Lounge" coverin Snow Patrolin kappaleesta "Run". Lewisin cover kappaleesta oli heti menestys, joten Lewis julkaisi sen singlenä marraskuussa 2008 debyyttialbuminsa Spiritin deluxe-versiolta. "Run" on yksi Lewisin tunnetuimmista kappaleista. 
Vastaanotto.
Lewisin cover sai kriitikoilta paljon positiivista palautetta. Snow Patrolin laulaja Gary Lightbody itse kommentoi versiota näin: "Hän selvästi tutkiskeli kappaletta ja mietti pitkään ja hartaasti kuinka tulkita se. Hän osui siinä sen ytimeen. Olen sitä mieltä, että hän kuulostaa aivan ilmiömäiseltä. En ole suuri The X Factor -tyyppisten ohjelmien fani, mutta kun lahjakkuus kuten hän tulee esille, en voi kieltää sitä. Hän tulee olemaan pinnalla seuraavien 20 vuoden aikana. Hän on seuraava Whitney. Hän salpaa hengitykseni.
Music Radar kehui Lewisin coveria sanoen "Leona Lewis koskettaa sydämiä". Newsround ylisti kappaletta kolmentoiden, että "suuri gospelkuoro ja orkesteri sopivat hyvin Leonan voimakkaaseen ääneen - ja muistuttaa kuuntelijoita, miksi kappale sai heidät itkemään, kun he kuulivat sen ensikertaa "Live Loungessa" viime vuonna. The Sentinel-lehden mielestä Lewisin single on monta kertaa parempi kuin Snow Patrolin alkuperäinen versio. "Se on voimakas, koskettava ja kuoro sen taustalla vie sen toiselle tasolle.
Listasijoitukset.
Kappale ylsi Irlannin singlelistan kärkeen sen julkaisuviikolla. Se pysyi Irlannissa ensimmäisenä yhteensä neljä viikkoa. Joulukuussa 2008 single sijoittui Isossa-Britanniassa ensimmäiseksi ollen Lewisin kolmas listaykkönen. "Runista" tuli nopeiten myynyt lataussingle Isossa-Britanniassa myytyään 69 244 kopiota vain kahdessa päivässä. Kappale piti ennätystä hallussa vuoden 2009 joulukuuhun asti. 
"Run" sijoittui ensimmäiseksi Irlannin ja Ison-Britannian lisäksi Itävallassa. Saksassa kappale oli parhaimmillaan kolmannella sijalla, maaliskuussa 2011. Suomen virallisella listalla "Run" oli parhaimmillaan seitsemäntenä.
Arne Johansen

Arne Leif Johansen (3. huhtikuuta 1927 Oslo – 25. lokakuuta 2013 Ørland) oli norjalainen pikaluistelija ja olympiamitalisti.
Johansen saavutti 500 metrillä olympiapronssia Oslossa 1952. Hän jakoi pronssin samalla ajalla kanadalaisen Gordon Audleyn kanssa.
Johansen kuoli 86 vuoden ikäisenä Ørlandissa 25. lokakuuta 2013.
Branko Vidović

Branko Vidović (1923 Serbien, kroaattien ja sloveenien kuningaskunta – 5. lokakuuta 2013) oli Jugoslaviaa edustanut uimari.
Vidović saavutti uintiurallaan yhden arvokisamitalin, 4×200 metrin vapaauintiviestin EM-pronssin pitkällä radalla Wienissä 1950. Samalla matkalla hän sijoittui viidenneksi Lontoon kesäolympialaisissa 1948. Hän osallistui Lontoossa myös 400 metrin vapaauintiin, jossa karsiutui välierissä.
Vidović kuoli 90 vuoden ikäisenä 5. lokakuuta 2013.
Retkeilylautakunta

Retkeilylautakunta oli aiemmin Suomessa opetusministeriön alainen valtion lautakunta, jonka tehtävänä oli edistää retkeilyä Suomessa.
Säännökset.
Retkeilylautakunta syntyi valtioneuvoston päätöksellä vuonna 1929.
Retkeilylautakunnan tehtävät.
"Opetusministeriön retkeilylautakunta" ohjasi, avusti ja järjesti sellaisia opintoretkeilyjä, joita Suomen korkeakoulut, oppikoulut, ammattikoulut ja kansakoulut sekä muut niihin verrattavat koulut ja oppilaitokset kuin myös yhdistykset ja tiedettä ja taidetta edustavat seurat toimeenpanivat opetus-, kasvatus- tai kansanvalistustarkoituksessa Suomessa tai ulkomailla.
Retkeilylautakunnan kokoonpano.
Retkeilylautakunnan asetti opetusministeriö ja siihen kuului:
Lautakunta valitsi itselleen sihteerin ja varapuheenjohtajakseen yhden jäsenistään.
Retkeilyohjesääntö.
Vuoden 1929 retkeilyohjesäännön mukaan retkeilylautakunnan huollon alaisia retkeilytoimintaa edistäviä elimiä olivat:
Koulumatkailutoimisto.
Koulumatkailutoimisto järjesti kotimaista ja ulkomaille suuntautuvaa sekä ulkomailta Suomeen suuntautuvaa käytännöllistä retkeilytoimintaa. Näitä olivat muun muassa opastus, majoitus, ohjelmien laatiminen ja muonitus. Koulumatkailutoimisto saattoi myös olla yhteydessä vastaavien ulkomaalaisten järjestöjen kanssa.
Retkeilytoimikunta.
Retkeilytoimikuntia voitiin asettaa huomattavimpiin kaupunki- ja maalaiskuntiin sekä matkailukeskuksiin. Retkeilytoimikunnat asetti retkeilylautakunta opettajapiirien, kuntien viranomaisten tai muiden asianharrastajien ehdotuksesta retkeilytoiminnan tukemiseksi. Retkeilylautakunta määräsi yhden retkeilytoimikunnan jäsenistä retkeilyasiamieheksi.
Retkeilyasiamies.
Retkeilyasiamiehiä saattoi retkeilylautakunta asettaa sellaisiin kaupunki- ja maalaiskuntiin sekä matkailupaikkoihin, joissa ei ollut retkeilytoimikuntia. Retkeilyasiamiehet asetettiin opettajapiirien tai muiden asianharrastajien ehdotuksesta.
Retkeilykerho.
Retkeilykerhot toimivat retkeilyasiamiesten ohjaamina ryhminä retkeilyharrastuksen edistämiseksi keskuudessaan sekä avustivat retkeilytoimikuntia ja retkeilyasiamiehiä niiden toiminnassa.
Retkeilyohjaaja.
Retkeilyohjaaja oli henkilö, jonka tuli olla mukana jokaisella retkeilyllä. Hän ohjasi retkeilyä henkilökohtaisesti, valvoi retkeilijöiden käytöstä sekä huolehti retkeilyn käytännöllisistä asioista. Tarvittaessa retkeilyohjaaja voi muodostaa retkeilijöistä ryhmiä, joilla oli erityiset valvojat. Koululaisten muodostaman retkeilyryhmän ohjaajan tuli olla saman koulun opettaja tai koulun johtajan hyväksymä henkilö.
Kristiina Wiherheimo

Else Helene Kristiina Wiherheimo (o.s. Saanio, s. 7. tammikuuta 1949 Rovaniemi) on suomalainen tekstiilitaiteilija.
Wiherheimo valmistui tekstiilitaiteen linjalta Taideteollisesta oppilaitoksesta 1971. Wiherheimo on uransa aikana toiminut sekä kuvataiteen että muotoilun kentällä. Hänen teostensa keskeisiä piirteitä ovat laajat väripinnat, valot ja varjot.
Kristiina Wiherheimon julkisiin töihin lukeutuu Suomen Kansallisoopperan suuren näyttämön "Rautaesirippu". Hänen töitään on valtion taidekokoelmissa sekä muun muassa Kone Oyj:n, Daniscon ja Vallila Interiorin kokoelmissa. 
Vuonna 2008 Kristiina Wiherheimo valittiin Vuoden tekstiilitaiteilijaksi. Vuonna 2012 hän sai Ornamo-säätiön stipendin näyttelyn järjestämiseksi synnyinkaupunkissaan Rovaniemellä. Näyttely "Saturnuksen renkaat" oli esillä Kulttuuritalo Korundissa alkuvuodesta 2013. Wiherheimolle myönnettiin valtion ylimääräinen taiteilijaeläke vuonna 2016.
Kristiina Wiherheimo on vuodesta 1983 ollut naimisissa sisustusarkkitehti, professori Yrjö Wiherheimon kanssa. Hänen isänsä oli valokuvaaja Matti Saanio ja äitinsä tekstiilitaiteilija Elsa Montell-Saanio.
Emilia Amper

Emilia Amper (s. 1981) on ruotsalainen avainviulun soittaja. Hänet julistettiin vuonna 2010 avainviulun maailmanmestariksi, ja on valittu Ruotsin vuoden 2012 kansanmuusikoksi.
Amper varttui Torsåsissa ja aloitti avainviulun soittamisen kymmenvuotiaana. Hän opiskeli Eric Sahlström -instituutissa. Hän sai "Bachelor of Arts" -arvon musiikkitieteessä ja sävellyksessä Trondheimin NTNU:sta. Hän sai saman oppiarvon ruotsalaisessa kansanmusiikissa Tukholman kuninkaallisesta musiikkikorkeakoulusta. Hän valmistui myös Nordic Master -ohjelmasta.
Euroopan lisäksi Amper on esiintynyt myös Kiinassa, Yhdysvalloissa, Kanadassa, Namibiassa, Intiassa ja Brasiliassa. Hän on esiintynyt sekä solistina että kansanmusiikkiyhtyeiden, kuten ODE:n, Skaranin ja Blinkin, kanssa. Hän on myös esiintynyt esimerkiksi TrondheimSolistenen solistina ja Jon Lordin kanssa. Amper julkaisi TrondheimSolistenen, Gjermund Larsenin ja 2L:n kanssa albumin "In folk style", jolla hän voitti Spellemannprisenin vuonna 2010.
Amper on myös laulaja, säveltäjä ja opettaja. Hänen soolodebyyttialbuminsa oli "Trollfågeln", joka julkaistiin BIS-levymerkillä joulukuussa 2012. Levyllä on sekä perinteistä musiikkia että Amperin omia sävellyksiä avainviululle, lauluäänelle, kansanmusiikkikokoonpanolle ja jousikvintetille.
Maddie Bowman

 
Maddie Bowman (s. 10. tammikuuta 1994 South Lake Tahoe, Kalifornia) on yhdysvaltalainen freestylehiihtäjä, joka kilpailee half-pipessa. Hän voitti lajin olympiakultaa Sotšissa 2014.
Bowman kilpaili freestylehiihdon maailmancupissa ensimmäisen kerran Copper Mountainin osakilpailussa joulukuussa 2011 sijoittuen half-pipessa neljänneksi. Hän on voittanut urallaan kolme half-pipen maailmancupkilpailua. Ensimmäisen voittonsa hän otti Copper Mountainissa tammikuussa 2013, toisen Park Cityssä helmikuussa 2013 ja kolmannen Breckenridgessä tammikuussa 2014.
Vuonna 2012 Bowman saavutti superpipen hopeaa Aspenin X Gameseissa. Vuosina 2013 ja 2014 hän voitti kultaa.
Asfalttijärvi

Asfalttijärvi (joskus suomeksi myös "tervahauta") on alue, jossa maaöljyä nousee maan pinnalle ja sen päälle muodostuu luonnonasfalttia. Luonnonasfalttia muodostuu siksi, että kevyemmät ainesosat höyrystyvät öljystä maan pinnalla pois. Maaöljyseos on erittäin paksua ja tahmeaa. 
Asfalttijärviä on monessa eri maassa. Tunnetuimpia ovat La Brean tervahaudat Yhdysvalloissa sekä Tierra La Brean tervahauta Trinidad ja Tobagossa.
Asfalttijärvissä on myös paljon fossiileja niihin joutuneiden eläinten vuoksi.
Joskus käytetään myös nimitystä "tervahauta". Nimitys on kuitenkin harhaanjohtava, sillä asfalttijärvi ei sisällä tervaa. Sanan tervahauta merkitys yleisimmin käsitetään olevan puutervan valmistukseen käytetty maahan kaivettu rakennelma.
Elävät eliöt.
La Brean tervahaudoista on löydetty eläviä bakteereita, jotka pystyvät elämään ilman vettä sekä happea. "Helaeomyia petrolei" -hyönteinen elää toukkavaiheen asfalttijärvessä.
Vygonitši

Vygonitši () on kaupunkityyppinen taajama ja samannimisen piirin hallintokeskus Venäjän Brjanskin alueella, 38 kilometriä Brjanskista lounaaseen. Taajamassa on rautatieasema. Vuonna 2010 taajaman muodostamassa kaupunkikunnassa asui 4 945 ja koko Vygonitšin piirissä 20 105 henkeä.
Komaritšin taajamassa toimi neuvostovuosina asfalttiasema, meijeri (voin valmistusta) ja eläinkasvatukseen keskittynyt sovhoosi.
Asukasluku.
Oheinen taulukko kuvaa kaupunkimaisen taajaman väkiluvun kehitystä.
Verhnedneprovski

Verhnedneprovski () on kaupunkityyppinen taajama Smolenskin alueella Venäjällä, Dneprin yläjuoksun länsirannalla. Taajamassa, joka on koko 29 077 asukkaan Dorogobužin piirin suurin kaupunkiasutus, asui 12 969 henkeä (vuonna 2010).
Taajamasta on 4 kilometriä Strukovon rautatieasemalle ja 8 kilometriä Dorogobužiin. Taajamassa on Dorogobužin lämpövoimalaitos (Dneprin äärellä), lannoitetuotantoa, kattolevyjen valmistusta.
Köyhäinhoitolautakunta

Köyhäinhoitolautakunta oli aiemmin Suomessa kunnallinen lautakunta, jonka tehtävänä oli hoitaa kunnan köyhäinhoitoon liittyviä asioita.
Säännökset.
Kuntien köyhäinhoitolautakunnista säädettiin vuoden 1922 köyhäinhoitolaissa.
Köyhäinhoitolautakunnan tehtävät.
Köyhäinhoitolautakunnan oli pidettävä huolta hallintoon ja täytäntöönpanoon kuuluvista asioista. Lautakunnan tuli erityisesti:
Köyhäinhoitolautakunnan tuli tarpeen mukaan olla yhteistoiminnassa toisten kuntien köyhäinhoitolautakuntien sekä, mikäli mahdollista, muidenkin sellaisten viranomaisten ja järjestöjen kanssa, joiden toiminnalla ja köyhäinhoidolla tai muulla huoltotoiminnalla oli keskinäistä yhteyttä. Tällainen viranomainen oli esimerkiksi lastenvalvoja, joka oli avioliiton ulkopuolella syntyneiden lasten uskottuna miehenä.
Baiba Skride

Baiba Skride (s. 1981 Riika) on latvialainen viulisti.
Skride syntyi musikaaliseen perheeseen ja aloitti opintonsa Riiassa, josta hän vuonna 1995 siirtyi Rostockin Musiikki- ja teatterikorkeakouluun. Hän voitti vuonna 2001 ensimmäisen palkinnon Kuningatar Elisabetin musiikkikilpailussa. Marraskuussa 2010 hän alkoi soittaa Stradivariuksen "Ex Baron Feilitzsch" -viululla (1734), jonka hän sai lainaksi Gidon Kremeriltä. Orkestereita, joiden kanssa Skride on esiintynyt, ovat olleet Baijerin radion sinfoniaorkesteri, Leipzigin Gewandhaus-orkesteri, Zürichin Tonhalle-orkesteri, Orchestre de Paris, Philharmonia-orkesteri, Sydneyn sinfoniaorkesteri, Philadelphian orkesteri, Houstonin sinfoniaorkesteri ja Cincinnatin sinfoniaorkesteri. Kapellimestareita, joiden kanssa Skride on säännöllisesti tehnyt yhteistyötä, ovat olleet muiden muassa Charles Dutoit, Thierry Fischer, Paavo Järvi, Neeme Järvi, John Storgårds, Andris Nelsons, Kirill Petrenko ja Vasili Petrenko.
Skriden ohjelmistoon lukeutuvat Mozartin konsertot, Bergin viulukonsertto "Erään enkelin muistolle" ja Dmitri Šostakovitšin toinen viulukonsertto. Skride on omistautunut myös nykymusiikille; hän muun muassa kantaesitti Hans Abrahamsenin kaksoiskonserton Lauma Skriden kanssa. Siskokset Baiba ja Lauma Skride ovat myös tehneet pitkäaikaista yhteistyötä kamarimuusikkoina. Tähän yhteistyöhön ovat kuuluneet Pohjois-Amerikan- ja Japanin-kiertueet.
Skride julkaisi Orfeo-levymerkillä Brahmsin musiikista koostuvan CD-boksin, jossa kuullaan hänen tulkintansa säveltäjän viulukonsertosta ja hänen siskonsa kanssa soittamina "Unkarilaiset tanssit". Useita Skriden levyjä on myös julkaistu Sonylla.
Alakansakouluseminaari

Alakansakouluseminaari oli aiemmin Suomessa oppilaitos, joka valmisti opettajia alakansakouluihin. Suomessa toimi kaksi alakansakouluseminaaria, jotka sijaitsivat Hämeenlinnassa ja Torniossa.
Säännökset.
Alakansakouluseminaareista vuonna 1926 annetun asetuksen mukaan valtio ylläpiti opettajien valmistamiseksi alakansakouluihin tarpeellisen määrän naisseminaareja, joiden oppiaika oli kaksivuotinen. Näitä seminaareja kutsuttiin alakansakouluseminaareiksi.
Opetuksen sisällöstä.
Alakansakouluseminaarit antoivat oppilailleen voimistelussa sekä laulussa ja soitossa sellaisen koulutuksen, että seminaarista valmistuneet olivat päteviä opettamaan laulua ja voimistelua myös yläkansakoulussa. Niille oppilaille, joilla oli käsitöissä suurempi harjaantuneisuus kuin mitä yläkansakoulun oppimäärän suorittaminen edellytti, piti antaa tilaisuus sellaisen opetuksen saamiseen käsitöissä, että he olivat päteviä opettamaan sitä myös yläkansakoulussa.
Oppilaitokseen pääsystä.
Alakansakouluseminaariin olivat voimassa seuraavat pääsyvaatimukset:
Oppilaitoksesta.
Alakansakouluseminaarit olivat joko yhdenkertaisia, joissa oli yksi ensimmäinen ja yksi toinen luokka, tai yhdistettyjä, joissa oli kaksi rinnakkaista ensimmäistä ja samoin kaksi rinnakkaista toista luokkaa.
Alakansakouluseminaareihin oli yhdistetty harjoituskoulu, johon kuului yhdenkertaisessa seminaarissa kaksi ja yhdistetyssä seminaarissa neljä alakansakoulun luokkaa, joissa kussakin oli kaksi vuosiosastoa. Sen lisäksi järjestettiin voimistelun ja laulun sekä tarpeen mukaan käsitöiden opetuksen harjoittelua jossain paikkakunnan ylemmässä kansakoulussa.
Siviilivirkakunnan leski- ja orpokassa

Siviilivirkakunnan leski- ja orpokassa oli aiemmin Suomessa valtion laitos, josta maksettiin kuolleiden virkamiesten leskien ja turvattomien lasten eläkkeet.
Toiminta.
Eläkkeen maksaminen.
Siviilivirkakunnan leski- ja orpokassasta maksettiin eläkettä kassan osakkaiden leskille ja turvattomille lapsille. Kassan osakkaat oli jaettu vuoden 1923 palkkauslaissa määrättyjen palkkausluokkien mukaan kahteentoista luokkaan, joissa leskivaimon eläkkeiden määrät vaihtelivat 10 800 markasta 1 360 markkaan. Sekä lesken että turvattomien lasten eläkkeen suuruus vaihteli sen mukaan, milloin ja millaisilla ehdoilla perheen huoltaja oli otettu leski- ja orpokassan osakkaaksi.
Oikeus eläkkeeseen.
Jotta kuolleen osakkaan kuolinpesä olisi voinut heti päästä nauttimaan täyttä eläkettä, vaadittiin yleensä, että osakas koko sen ajan, kun hän oli ollut kassan osakkaana, riippumatta siitä oliko hän kuolemaansa asti ollut peruspalkkaisessa virassa tai toimessa taikka saanut siitä eron, oli suorittanut eläkemaksuja kassaan ja että näiden eläkemaksujen yhteismäärä vastasi vähintään kymmentä vuosimaksua siinä palkkaluokassa, johon osakas oli kuolemansa aikana kuulunut. Jos osakkaan kuoleman aikana eläkemaksuja ei ollut suoritettu vaadittuja määriä, pidätettiin kassan hyväksi neljäsosa eläkkeestä siihen asti, kunnes kassa oli saanut korvauksen puuttuvista maksuista.
Eläkehakemus.
Eläkehakemus tehtiin Helsingissä olevalle leski- ja orpokassan johtokunnalle. Hakemukseen piti laittaa liitteeksi muun muassa seuraavat asiakirjat:
– todistus hakijan mies- tai vaimo- tai isä- tai äitivainajan viimeisestä virasta tai toimesta sekä sen peruspalkasta;
– papinkirja taikka ote siviilirekisteristä tai uskonnollisen yhdyskunnan luettelosta;
– lääkärintodistus; ja
– todistus siitä, että viimeksi kuluneiden kahdentoista kuukauden maksut oli suoritettu eläkelaitokseen.
Jäkälän maastavientilaki

Jäkälän maastavientilaki oli Suomessa vuonna 1931 säädetty laki, jolla säädeltiin jäkälän vientiä Suomesta ulkomaille. Laki kumottiin vuonna 1994.
Laki säädettiin sen vuoksi, että virallisen vientitarkastuksen katsottiin edistävän koristelutarkoituksiin käytettävän jäkälän maastavientiä.
Jäkälänvienti oli paikallisesti merkittävää liiketoimintaa: 1970-luvulla Hailuodon verotuloista kolmannes tuli jäkälänmyynnistä. Jäkälää käytettiin koristeena Keski-Euroopan hautausmailla. Lain kumoamisen aikaan 1990-luvulla jäkäläviennin arvo oli noin 10–13 miljoonaa markkaa vuodessa.
Säännökset.
Lain mukaan jäkälän maastaviennin valvontaa varten tarpeellisista tarkastuksista huolehtivat metsähallitus ja metsähallituksen määräämät tarkastajat. Sen, joka halusi harjoittaa jäkälän maastavientiä, tuli tehdä siitä ilmoitus metsähallitukselle. Suomesta ulkomaille sai viedä jäkälää, joka oli todettu laadultaan kelvolliseksi ja jota sisältävät laatikot oli varustettu tarkastusmerkillä. Jäkälän vienti saattoi tapahtua vain niistä satamista, jotka mainittiin asetuksessa.
Laki kumottiin vuonna 1994 ja lakkasi olemasta voimassa 1. tammikuuta 1995.
Lay All Your Love on Me

Lay All Your Love on Me on Abba-yhtyeen diskotyylinen kappale vuonna 1980 julkaistulta "Super Trouper" -albumilta. Vuonna 1981 se julkaistiin joissain maissa myös singlenä. Kappaleen laulaa pääasiallisesti Agnetha Fältskog.
Kappaleen sanoitus kertoo rakkaansa menettäneestä naisesta, joka ei tiedä mitä tehdä. Kappaleesta tuli suosittu tanssihitti.
"Helsingin Sanomat" pyysi tammikuussa 2022 yli 70:tä suomalaista musiikkialan vaikuttajaa nimeämään korkeintaan 20 itselleen juuri sillä hetkellä tärkeintä laulua paremmuusjärjestyksessä, minkä perusteella lehti laati sadan parhaan laulun listan. ”Lay All Your Love on Me” ylsi kyselyn kokonaistuloksissa sijalle 49.
Metsästysrikos

Metsästysrikos on rikoslakiin merkitty rikosnimike, jossa rikotaan metsästyslakia. Rangaistus metsästyslakiin merkittyjen sääntöjen, kieltojen ja määräysten rikkomisesta on lievemmissä tapauksissa sakko ja törkeimmissä vankeus, joista on säädetty rikoslain (39/1889) 48 a luvun 1 §:ssä. Varsinaisen rangaistuksen lisäksi voidaan tuomioistuimen päätöksellä määrätä muina seuraamuksina metsästyskielto määräajaksi, tai rikokseen syyllistynyt voidaan määrätä maksamaan korvauksia ja menettämään tekoväline valtiolle. Metsästysrikosta lievempi muoto on metsästysrike, joita on 49 kpl tai sitten teossa voi olla kyse metsästyslain säännösten rikkomisesta.Metsästyslain mukaan kiellettyjä välineitä metsästyksessä ovat esimerkiksi varsijouset, tainnutukseen sopivat elektroniset laitteet, kaasut ja savut sekä räjähteet.
Metsästysrikokset.
Seuraavat tahalliset tai törkeää huolimattomuutta osoittavat teot ovat metsästysrikoksia:
Henkilö
Harja-akaasia

Harja-akaasia ("Acacia paradoxa") on akaasioiden sukuun kuuluva keltakukkainen pensas.
Ulkonäkö.
Harja-akaasia on 2–3 m korkea ja 3–4 m leveä piikkinen pensas. Sen aaltolaitaiset lehdet ovat alle 3 cm pitkät. Kukat ovat keltaisia palloja.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Harja-akaasiaa kasvaa luonnonvaraisena Australiassa ja Tasmaniassa. Se on levinnyt tulokaslajina muuallekin. Se kestää pakkasta 7 asteeseen asti ja viihtyy vettä läpäisevässä maaperässä aurinkoisilla kasvupaikoilla. Harja-akaasiaa kasvatetaan tien pengerkasvina.
Harja-akaasiaa pidetään Etelä-Afrikassa haitallisena vieraslajina, joka syrjäyttää alkuperäisiä kasvustoja. Sen siemeniä levittävät muurahaiset, ja on epäselvää, miten se on levinnyt Australiasta Etelä-Afrikkaan ja Pohjois-Amerikkaan, missä sitä tavataan Kalifornian länsirannikolla.
Montezumanviiriäinen

Montezumanviiriäinen ("Cyrtonyx montezumae") on amerikanviiriäisiin kuuluva lintulaji. Sitä tavataan Meksikosta ja Yhdysvaltojen eteläosista.
Koko ja ulkonäkö.
Montezumanviiriäinen voi kasvaa 20,5–23 cm pitkäksi, ja koiraat ovat naaraita kookkaampia. Ruumiinrakenteeltaan lintu on tukevahko. Sukupuolet eroavat toisistaan ulkonäöltään. Koiraspuolisen montezumanviiriäisen pää on musta ja valkoisen kirjava. Kyljet ovat mustat tihein valkoisin pistein, ja rinta ja vatsa ovat väritykseltään punaruskeat. Montezumanviiriäiskoiraan selkä ja siivet ovat punaruskeat tai harmahtavanruskeat valkoisin viiruin ja mustin pilkuin. Koiraiden väritys vaihtelee hieman alalajeittain. Lajin naaraat ovat väriltään ruskeankirjavia. Nuoret koiraat muistuttavat naaraita, mutta niiden pää on mustavalkokuvioinen.
Levinneisyys ja elintavat.
Montezumanviiriäisen alalajia "C. m. mearnsi" tavataan Meksikon pohjoisosista ja Yhdysvaltojen eteläosasta Texasin, Arizonan ja New Mexicon osavaltioista. Muut alalajit ovat endeemisiä Meksikossa. Linnun elinympäristöä ovat puolikuivat tammia kasvavat ruohosavannit sekä tammia ja mäntyjä kasvavat metsät. Tyypillisesti montezumanviiriäiset elävät 1 000–3 000 metrin korkeudella merenpinnasta. Linnut liikkuvat yleensä pieninä noin 20 yksilön ryhminä. Montezumanviiriäisen ravintoa ovat erityisesti kasvien juurakot ja sipulit. Lisäksi se voi syödä siemeniä ja muita kasvinosia sekä hyönteisiä. Hyönteiset ovat tärkeä osa ravintoa etenkin kesällä. Montezumanviiriäisten lisääntymisaika on kesäkuusta elokuulle. Laji rakentaa ruohoista pesän pensaikon tai ruohikon suojiin. Naaras munii 6–12 väriltään valkeahkoa munaa, ja sekä koiras että naaras osallistuvat munien hautomiseen.
Marielle Thompson

 
Marielle Thompson (s. 15. kesäkuuta 1992 North Vancouver, Brittiläinen Kolumbia) on kanadalainen freestylehiihtäjä, joka kilpailee skicrossissa. Hän voitti olympiakultaa Sotšissa 2014 ja maailmanmestaruuden Utahissa 2019.
Nuorten MM-kilpailuissa Chiesa in Valmalencossa 2013 Thompson voitti kultaa skicrossissa. Aikuisten MM-kilpailuissa hän kilpaili ensimmäisen kerran Deer Valleyssa 2011 ja sijoittui skicrossissa 15:nneksi. Hän saavutti hopeaa Vossin MM-kilpailuissa 2013 ja voitti kultaa Sotšin olympialaisissa 2014. Kreischbergin MM-kilpailuissa 2015 Thompson oli kahdeksas ja Sierra Nevadan MM-kilpailuissa 2017 viides. Hänet valittiin Pyeongchangin olympialaisiin 2018 huolimatta lokakuussa 2017 tapahtuneesta loukkaantumisesta, joka esti häntä kilpailemasta ennen olympialaisia. Hän oli olympialaisissa karsintakierroksen nopein mutta karsiutui jatkosta jo ensimmäisessä erävaiheessa.
Thompson voitti skicrossin maailmanmestaruden Utahin MM-kilpailuissa 2019. Hän sijoittui 11:nneksi Idren MM-kilpailuissa 2021. Pekingin olympialaisissa 2022 hän saavutti hopeaa. Bakurianin MM-kilpailuissa 2023 hän oli henkilökohtaisessa kilpailussa neljäs ja saavutti Reece Howdenin kanssa sekaparien kilpailussa hopeaa.
Thompson kilpaili freestylehiihdon maailmancupissa ensimmäisen kerran Innichenissä joulukuussa 2010 sijoittuen 21:nneksi. Hän on voittanut urallaan 36 maailmancupkilpailua: Blue Mountainilla helmikuussa 2012, Brånasissa ja Grindelwaldissa maaliskuussa 2012, Nakiskassa joulukuussa 2013, Val Thorensissa tammikuussa 2014, La Plagnessa maaliskuussa 2014, Nakiskassa joulukuussa 2014, Val Thorensissa kaksi kertaa tammikuussa 2015, Montafonissa joulukuussa 2015, Watlesissa ja Nakiskassa tammikuussa 2016, Idre Fjällissa helmikuussa 2016, Val Thorensissa, Arosassa ja Montafonissa joulukuussa 2016, Watlesissa tammikuussa 2017, Idre Fjällissa ja Sunny Valleyssa helmikuussa 2017, Blue Mountainilla maaliskuussa 2017, Veysonnaz'ssa maaliskuussa 2019, Montafonissa ja Arosassa joulukuussa 2019, Megèvessä helmikuussa 2020, Arosassa joulukuussa 2021, Sankt Moritzissa tammikuussa 2024, Alleghessa ja kahdesti Bakurianissa helmikuussa 2024, Veysonnaz'ssa ja Idre Fjällissa maaliskuussa 2024, Val Thorensissa ja Arosassa joulukuussa 2024 sekä kahdesti Veysonnaz'ssa ja kerran Val di Fassassa helmikuussa 2025.
Thompson voitti skicrossin maailmancupin kausilla 2011–2012, 2013–2014, 2016–2017 ja 2023–2024, ja sijoittui toiseksi kaudella 2015–2016 sekä kolmanneksi kausilla 2018–2019, 2019–2020, 2020–2021, 2021–2022 ja 2022–2023. Freestylehiihdon maailmancupin kokonaiskilpailussa hän sijoittui kolmanneksi kausilla 2011–2012 ja 2016–2017 sekä neljänneksi kaudella 2013–2014.
Keltie Hansen

Keltie Hansen (s. 13. toukokuuta 1992 Edmonton, Alberta) on kanadalainen freestylehiihtäjä, joka kilpailee half-pipessa. 
Nuorten MM-kilpailuissa Snow Parkissa 2010 Hansen saavutti hopeaa slopestylessa. Aikuisten MM-kilpailuissa Park City Mountain Resortissa 2011 hän saavutti pronssia half-pipessa. Hansen kilpaili freestylehiihdon maailmancupissa ensimmäisen kerran Park City Mountain Resortissa tammikuussa 2009 sijoittuen half-pipessa 11:nneksi. Hänen paras sijoituksensa maailmancupissa on kolmas sija, jonka hän saavutti Sotšin half-pipessa helmikuussa 2013.
Pudu

Pudu ("Pudu puda") on pienikokoinen hirvieläinlaji, joka elää Chilen ja Argentiinan lauhkeilla sademetsäalueilla.
Ulkonäkö ja koko.
Pudu kuuluu maailman pienimpiin hirvieläinlajeihin, sen pituus on 60–83 cm ja säkäkorkeus 25–43 cm. Turkki on pitkä ja karkea. Selkä on tumman punaruskea, jalat ja korvat vaaleammat. Uroksella on lyhyet sarvet. Häntä on töpö tai puuttuu kokonaan.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Puduja elää Chilen eteläosissa Maulen maakunnasta Magalhãesinsalmen rannoille asti ja läheisillä alueilla Argentiinan puolella. Ne viihtyvät tiheissä metsissä merenpinnan ja 1 700 metrin korkeuden välissä.
Brita Sigourney

Brita Sigourney (s. 17. tammikuuta 1990 Carmel, Kalifornia) on yhdysvaltalainen freestylehiihtäjä, joka kilpailee half-pipessa.
Sigourney saavutti kultaa half-pipessa vuoden 2010 nuorten MM-kilpailuissa Cardronassa. Aikuisten MM-kilpailuissa Park City Mountain Resortissa vuonna 2011 hän sijoittui kuudenneksi. Sotšin olympialaisissa 2014 Sigourney oli kuudes ja Sierra Nevadan MM-kilpailuissa 2017 yhdeksäs. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän saavutti pronssia. Hän sai half-pipessa pronssia myös Park Cityn MM-kilpailuissa 2019. Hän sijoittui Aspenin MM-kilpailuissa 2021 viidenneksi, Pekingin olympialaisissa 2022 kymmenenneksi ja Bakurianin MM-kilpailuissa 2023 seitsemänneksi. 
Sigourney kilpaili freestylehiihdon maailmancupissa ensimmäisen kerran Park City Mountain Resortissa tammikuussa 2009 sijoittuen half-pipessa kymmenenneksi. Hän on voittanut urallaan neljä half-pipen maailmancupkilpailua. Ensimmäisen voittonsa hän otti Copper Mountainissa joulukuussa 2011 ja toisen Mammothissa maaliskuussa 2012. Hän voitti Copper Mountainilla myös joulukuussa 2013 ja Mammoth Mountainilla tammikuussa 2018. Palkintosijoja hän on saavuttanut kaikkiaan 12. Hän voitti half-pipem maailmancupin kausilla 2010–2011 ja 2011–2012 sekä sijoittui toiseksi kaudella 2017–2018 ja kolmanneksi kaudella 2020–2021.
Sigourney saavutti X Gameseissa superpipen hopeaa vuosina 2011, 2018 ja 2022 sekä sijoittui pronssille vuosina 2012 ja 2015.
Beaumarisin linna

Beaumarisin linna (; ) on Beaumarisin pikkukaupungissa Angleseyn saarella Walesin pohjoisosassa sijaitseva linna, jonka rakennutti Englannin kuningas Edvard I osana mittavaa rakennusohjelmaansa. Linna merkittiin Unescon maailmanperintöluetteloon vuonna 1986, koska sitä pidetään yhtenä Euroopan hienoimmista esimerkeistä 1200- ja 1300-lukujen arkkitehtuurista.
Puolustusrakenteet.
Linna oli rakennettu tasaiseen maastoon, ja ensimmäisenä oli 5,5 metriä leveä vallihauta, sitten noin 4,5 metriä paksu ja 8,2 metriä korkea, ulkomuuri joka on kahdeksankulmainen. Siinä on torneja, joiden seinissä on ampuma-aukkoja. Jos mahdollinen hyökkääjä pystyisi läpäisemään ulkomuurin, se olisi sisemmän osaston jousiampujien tulituksen kohteena miltei vailla suojaa. Ulkomuurien sisällä sisemmän linnan muurit ovat noin 4,9 metriä paksut ja noin 13 metriä korkeat. Kulmissa on tornit ja keskellä muuria myös itä- ja länsipuolella D:n muotoiset tornit. Etelä- ja pohjoispuolilla on kaksoistornimaiset porttirakennukset. Niihin oli suunniteltu sviittejä, mutta nämä kuninkaalliset asunnot jäivät toteuttamatta. Etelänpuoleisesta portista oli pääsy merelle asti, ja sinne pystyivät laivat tuomaan suoraan portille täydennystä varastoihin.
Arkkitehtuuri.
Suunnittelijana oli mestari James St. George, ja hänen Beaumarisin linnaa alettiin rakentaa 1295, sitä rakennettiin vuoteen 1330 asti, eikä se tullut valmiiksi 35 vuoden rakentamisen jälkeen. Tosin työt olivat 1300-1306 keskeytettynä. Puolustusrakennelmat saatiin pääosin valmiiksi, mutta edellä mainitut sviitit eivät koskaan valmistuneet. Englannin sisällissodassa saaren syrjäinen sijainti tarkoitti sitä ei ole osallistunut sotaan ennen kuin 1646 ja siitä tuli yksi viimeisistä rannikon paikoista, jonka kautta kuninkaalla olisi voinut olla toivoa tuoda irlantilaisjoukkoja. Kuitenkin se lopuksi antautui parlamentille 1648.
Paraguayn maantiede

Paraguayn maantiede on kaksiosainen, sillä Paraguayjoki jakaa maan kahtia. Valtaosa maan väestöstä asuu joen itäpuolella eli Paraneñan alueella, vaikka länsipuoli eli Gran Chacon alue käsittää noin 60 % Paraguayn pinta-alasta.
Topografia.
Joen itäpuoli, Paraneña, koostuu ruohikkoisista tasangoista ja metsäisistä kukkuloista. Korkein kohta, Cerro Pero, on 842 metriä korkea.
Länsipuoli eli Gran Chacon alue on soista tasankoa joen lähettyvillä ja kuivaa metsää kauempana lännessä.
Joet.
Joet ovat Paraguayssa olleet aina merkittäviä kulkuväyliä, ja kaikki suurimmat kaupungit ovat jokisatamia. Río Paraguayn 2600 metrin pituudesta 1200 km kulkee joko Paraguayn halki tai sen rajalla.
Kaakkoisrajalla virtaa Paranájoki, jossa on suuri Itaipun pato, jonka Paraguay jakaa Brasilian kanssa. Se on tällä hetkellä maailman suurin vesivoimalaitos ja se tuottaa 95 % Paraguayn ja noin 25 % Brasilian kuluttamasta sähköstä.
Ilmasto.
Paraneñan ilmasto on subtrooppinen, Chacon ilmasto trooppinen. Paraneñassa on kesä lokakuusta maaliskuuhun ja talvi toukokuusta elokuuhun.
Ascuncionissa vuoden lämpimin kuukausi on tammikuu, jolloin keskimääräinen ylin lämpötila on 33,5 astetta. Kylmimmän kuukauden eli heinäkuun keskimääräinen alin on 13,1 astetta. 
Luonto ja luonnonsuojelu.
Paraguayssa elää 200 kalalajia, 645 lintulajia ja 167 nisäkäslajia.
Paraguayssa on 11 kansallispuistoa ja 7 muuta luonnonsuojelualuetta. Matkailijoiden suosimat kansallispuistot ovat Ybycuin kansallispuisto, Cerro Corrán kansallispuisto ja Defensores del Chacon kansallispuisto.
Pantanalin kosteikkoalue ulottuu Brasiliasta myös Paraguayn koillisnurkkaan. Sinne, missä Chacon ruohikkotasanko muuttuu Pantanalin suoalueeksi on perustettu Chaco-Pantanalin luonnonsuojelualue. Siellä tavataan "kolme jättiläistä": uhanalaiset jättiläissaukko, jättiläisvyötiäinen ja isomuurahaiskarhu.
Kulttuurimaantiede.
Vuonna 2002 seitsemässä kaupungissa oli yli satatuhatta asukasta. Suuruusjärjestyksessä ne olivat:
Step by Step (New Kids on the Blockin albumi)

Step by Step on New Kids on the Blockin albumi vuodelta 1990. Se on yhtyeen kaupallisesti menestynein albumi. 
Kappaleessa ”Step by Step” on ensimmäistä kertaa mukana jousisoittimia. ”Happy Birthay” on Jonathan Knightin laulama kappale. Hän toimi ensimmäistä kertaa laulusolistina.
Tyylillisesti albumi on hyvin paljon edeltäjänsä "Hangin’ Toughin" kaltainen. Vuonna 1991 julkaistulla kokoelmalla/remix-albumilla "No More Games/The Remix Album" on mukana neljä uudelleenmiksattua "Step by Stepin" kappaletta, jotka ovat tyyliltään house- ja hip hop -musiikkia. Kappaleiden uudelleenmiksauksesta vastasi suurimmaksi osaksi C+C Music Factory -yhtye.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet säveltänyt ja sanoittanut Maurice Starr, ellei toisin mainita.
Nazanin Aghakhani

Nazanin Aghakhani (s. 22. huhtikuuta 1980 Wien, Itävalta) on itävaltalainen kapellimestari, pianisti ja säveltäjä.
Persialaissukuiseen perheeseen syntynyt tyttö haaveili orkesterin johtamisesta ja aloitti pianotunnit seitsenvuotiaana. 12-vuotiaasta asti opiskeli klassista pianonsoittoa Wienin pääkonservatoriossa Karl Barthin ja Meira Farkasin ohjauksessa. Pian hän alkoi lisäksi ottaa tunteja partituurinluvussa ja kontrapunktissa säveltäjä-kapellimestari Thomas Christian Davidilta. Vuosina 2000–2002 Aghakhani opiskeli orkesterinjohtoa Wienin musiikkiyliopistossa Erwin Acelin, Leopold Hagerin, Yuji Yuasan ja Howard Armanin oppilaana. Hän jatkoi opintojaan Tukholman kuninkaallisessa musiikkikorkeakoulussa opettajinaan Jorma Panula ja Anders Eby, ja osallistui lisäksi muun muassa Alan Gilbertin ja Jukka-Pekka Sarasteen mestarikursseille. Näihin aikoihin Aghakhani alkoi opiskella myös elektroakustisen musiikin säveltämistä Bill Brunsonin ja Fredrik Hedelinin johdolla. Vuonna 2006 Aghakhani siirtyi opiskelemaan Helsingin Sibelius-akatemian maisteriohjelmassa Leif Segerstamin oppilaana. Kapellimestaridiplomissaan Aghakhani johti Kuopion kaupunginorkesteria.
Aghakhani on toiminut Tukholman kuninkaallisen oopperan apulaiskapellimestarina, johtanut monia pohjoismaisia ja itävaltalaisia kokoonpanoja, ohjannut nuoriso-orkestereita ja esittänyt omia sävellyksiään eri puolilla Eurooppaa. Musica nova Helsinki -festivaaleilla Aghakhani on esiintynyt 2007, 2008 ja 2009.
Salzburgin musiikkijuhlilla Aghakhani toimi Mozartin "Don Giovanni" -oopperan apulaiskapellimestarina. Vuonna 2008 hän kantaesitti nuorten säveltäjien teoksia Wien Modern tapahtumassa ja istui Ung Nordisk Musik Festivalin tuomaristossa.
Vuonna 2009 Aghakhanista tuli ensimmäinen Iranissa esiintynyt naispuolinen kapellimestari. Vuonna 2010 hänet nimitettiin Akademisches Sinfonieorchester Münchenin musiikilliseksi johtajaksi.
Kapellimestarityön lisäksi Aghakhani on jatkanut esiintymisiä myös pianistina ja levyttänyt omia sävellyksiään; näihin molempiin hän on saanut sponsoritukea itävaltalaiselta Bösendorfer-pianotehtaalta. Hän on myös kysytty yritysluennoija johtamisen, naisten aseman ja ajankäytön hallinnan aloilla. Aghakhani puhuu sujuvasti saksaa, englantia, farsia ja ruotsia. Hän asuu Itävallassa lakimies-kirjailija-aviomiehensä Friedrich Schwarzingerin kanssa. Heillä on vuonna 2009 syntynyt poika.
Hey Brother

"Hey Brother" on ruotsalaisen DJ:n, Aviciin lokakuussa 2013 julkaistu kappale. Se julkaistiin kolmantena singlenä hänen syyskuussa 2013 julkaistulta "True"-albumiltaan. Kappaleessa laulaa Dan Tyminski.
Single on sijoittunut ykkössijalle Itävallan, Saksan, Ruotsin, Norjan ja Suomen singlelistoilla. Australiassa ja Sveitsissä se on sijoittunut toiselle sijalle.