tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Martina ja hengenpelastajat

Martina ja hengenpelastajat on suomalainen tositelevisiosarja, jonka ensimmäinen jakso esitettiin Jimillä 9. syyskuuta 2014. Sarjassa kymmenen julkisuudesta tuttua henkilöä osallistuvat Thaimaassa hengenpelastuskurssille, jota johtaa Martina Aitolehti. Jokaisessa jaksossa yksi kilpailija karsiutuu pois kilpailusta. Kummallakin tähän mennessä esitetyllä kaudella ovat kaikki osallistujat olleet naisia. Sarjan toista tuotantokautta alettiin esittää Jimillä 3. syyskuuta 2015.
"Martina ja hengenpelastajat" -formaattia on markkinoitu kansainvälisesti nimellä "All-Star Lifeguards". Syksyllä 2014 Euroopan suurin kaupallinen kanava TF1 osti oikeudet formaattiin.
1. tuotantokausi.
Kilpailijat.
Kilpailun alussa hengenpelastajakokelaat jaettiin keltaiseen ja punaiseen joukkueeseen. He osallistuvat kilpailuihin joukkueina, ja kilpailun hävinnyt joukkue joutuu lähettämään keskuudestaan yhden kilpailijan pois, vaikkakin lopullisen päätöksen tekee Martina Aitolehti. Ohjelman aikana järjestetään tulikokeita, jonka voittaja on suojassa karsinnalta. Joukkueet yhdistettiin kahdeksannessa jaksossa.
Yhteenveto.
Joukkueet yhdistettiin kahdeksannessa jaksossa, ja he osallistuivat kilpailuihin yksilöinä.
1Elina Tervo voitti tulikokeen, mutta ei saanut finaalijaksossa immuniteettia.
2. tuotantokausi.
Kilpailijat.
Kauden alussa kilpailijat jaettiin kahteen joukkueeseen, keltaiseen ja punaiseen. He osallistuvat kilpailuihin joukkueina ja kilpailun hävinneestä joukkueesta pudotetaan yksi kilpailija. Joukkuekilpailun lisäksi he osallistuvat yksilöinä tulikokeeseen, jonka voittaja on suojassa karsinnalta, jos kilpailijan joukkue häviää joukkuekilpailun. Kilpailu muuttui yksilökilpailuksi seitsemännessä jaksossa.
Yhteenveto.
Joukkueet yhdistettiin seitsemännessä jaksossa, ja he osallistuivat kilpailuihin yksilöinä.
1Jasmin Voutilainen voitti tulikokeen, mutta ei saanut immuniteettia ja putosi kisasta.
2Punainen joukkue voitti joukkuekilpailun, mutta Belinda Heinonen jäi tulikokeessa viimeiseksi ja joutui pudotukseen.
3Rita Niemi voitti tulikokeen, mutta ei saanut immuniteettia. Immuniteetin sai yksilökilpailun voittaja Suvi Pitkänen.
4Kauden viimeisessä joukkuekilpailussa vastakkain olivat yhä kilpailussa mukana olevat henkilöt (Eveliina, Rita, Suvi ja Rosanna) sekä neljä aiemmin pudonnutta kilpailijaa (Kristina, Belinda, Amanda ja Janita). Aiemmin pudonneiden kilpailijoiden joukkue hävisi joukkuekilpailun, mutta käänteisessä karsintatilaisuudessa yksi heistä (Amanda) sai palata kilpailuun.
5Yksilökilpailun voitti Rita Niemi, joka sai paikan finaaliin.
6Eveliina Lorek voitti tulikilpailun, mutta ei saanut immuniteettia.
7Suvi Pitkänen putosi semifinaalissa. Finaaliin eteni kolme kilpailijaa; Amanda, Evelina ja Rita.
Turun insinöörit TUIKE

Turun insinöörit TUIKE ry on Turussa kotipaikkaansa pitävä insinöörien edunvalvontaa ja yhteisöllisyyttä edistävä yhdistys. 
Nimenä oli aiemmin Turun Alueen Insinöörit ry:n Konekerho, Turun Insinöörikerho ry. 
Yhdistyksen tarkoituksena on edistää jäseniensä ammatillisia ja paikallisia etuja, sekä edistää jäsentensä yhteenkuuluvuutta keskenään ja muiden insinööriyhdistysten jäsenten kesken. Yhdistys toimii yhdyselimenä jäsentensä ja toisten yhdistysten välillä. Yhdistyksen tarkoituksena on myös tukea teknillisen koulutuksen kehitystä ja työskennellä Suomen teknillisen kehityksen puolesta. 
Näiden tarkoitusten toteuttamiseksi yhdistys mm. järjestää jäsenilleen kokous-, neuvottelu-, kurssi, esitelmä-, tiedotus ja juhlatilaisuuksia sekä opintomatkoja ja pitää yhteyttä toiminta-alueensa teknillisiin oppilaitoksiin ja niiden opiskelijoihin.
Historia.
Turun Insinöörit ry:n Sähkökerho oli esittänyt koneinsinööreille kutsun saapua seuraamaan Sähkökerhon kokousta ravintola Killan kabinettiin 23.11.1959. Kutsua oli noudattanut 8 insinööriä. Ins. Vainio selvitteli näkökohtia, joiden takia koneinsinöörejä oli tähän kokoukseen kutsuttu sekä esitti kysymyksen, olisiko koneinsinöörien aiheellista perustaa uusi kerho, konekerho. Sähkökerhon kokouksen päätyttyä pitivät paikalla olleet 8 koneinsinööriä oman kokouksen. Kokous totesi oman kerhon perustamisen tarpeelliseksi. Samalla päätettiin konekerhon perustamisesta ja valittiin toimeenpaneva elin.
Tuo oli lainaus, lähes sanasta sanaan pöytäkirjasta, jossa pantiin alulle Turun Alueen Insinöörit ry:n Konekerho, sittemmin Turun Insinöörikerho ry ja nykyään Turun Insinöörit TUIKE ry. Kerhon toiminnan avulla oli tarkoitus saada kosketusta Turun seudun opistoinsinöörien välille, sekä tutustua teollisuuslaitoksiin ja muihin sopiviin kohteisiin ja hankkia eri alojen asiantuntijoita kokouksiin esitelmän pitäjiksi. Kerhon toiminta-ajatus on säilynyt suunnilleen samana, miksi se alussa ajateltiin. Ensimmäisen toimintavuoden 1960 päättyessä kerhon jäsenmäärä oli 45. Jäsenrekisterissä on 31.12. 2017 jäseniä 2313.
Tuike on Lounais-Suomen Insinöörit LOUSI ry:n jäsen.
LOUSI puolestaan kuuluu valtakunnalliseen Insinööriliittoon (IL ry), Insinööriliitto on AKAVAn jäsenjärjestö. TUIKE ry:n toiminnan painopiste on jäsenten aktivoinnissa. Insinööriliitto ja AKAVA huolehtivat kaikille insinööreille yhteisistä elinkeinopoliittisista ja laajoista palkkaukseen liittyvistä asioista sekä työsuhteiden kehittämisestä. LOUSI ry on paikallisesti merkittävä toimija insinöörikoulutuksen kehittämisessä ja alueellisessa etujen valvonnassa. TUIKEn rooli korostuu jäsenten aktivoinnissa ja yhteisten toimintojen järjestämisessä.
Toiminta.
Yhdistys järjestää jäsenistölleen koulutustilaisuuksia, ekskursioita, verkostoitumistilaisuuksia.
Ștefan Niculescu

Ștefan Niculescu (31. heinäkuuta 1927 Moreni – 22. tammikuuta 2008 Bukarest) oli romanialainen säveltäjä. Hän opiskeli 1940–1950-luvuilla Bukarestin kansallisessa musiikkiyliopistossa, ja lisäksi hän suoritti opintoja Bukarestin polyteknillisessä yliopistossa. Hän osallistui Mauricio Kagelin pitämälle elektronisen musiikin kurssille Münchenissä vuonna 1966 ja Darmstadtin Ferienkurselle 1966–1969.
Niculescu oli Academia Românăn täysjäsen vuosina 1996–2008. Hän oli vuosina 1993–2008 professorina Bukarestin kansallisessa musiikkiyliopistossa. Hän myös vieraili luennoimassa Zagrebissa, Pariisissa, Valenciassa ja Darmstadtissa. Vuonna 1991 hän perusti Bukarestissa Uuden musiikin festivaalin kansainvälisen viikon.
Niculescun tuotantoon kuuluu muun muassa lastenooppera "Cartea cu Apolodor" (1974), orkesterimusiikkia, kuten sinfonioita, sekä lukuisia kamarimusiikki- ja kuoroteoksia.
Roman Ledenjov

Roman Ledenjov (; 4. joulukuuta 1930 Moskova – 15. elokuuta 2019) oli venäläinen säveltäjä. Hän opiskeli Moskovan konservatoriossa vuosina 1948–1955 ja täydensi siellä vielä opintojaan Anatoli Aleksandrovin johdolla vuoteen 1958 saakka. Vuonna 1984 hän sai Moskovan konservatoriosta kunniatohtorin arvon.
Ledenjov on saanut Venäjän kansantaiteilijan arvon (1995) ja Venäjän federaation valtionpalkinnon (1997). Hänen musiikkiaan on esitetty Euroopan maissa, Israelissa ja Japanissa. Hän on opettanut Moskovan konservatoriossa musiikin teoriaa ja sävellystä; hänestä tuli siellä sävellyksen professori vuonna 1991. Hän on lisäksi toiminut Venäjän säveltäjäliiton sihteerinä. 
Ledenjovin teosten joukossa ovat muiden muassa "Kontsert-elegija" (sellolle ja orkesterille, 1980), "Rus – zeljonaja i belosnešnaja (Simfonija v prostih ladah" (1991) ja "Kontsert-poema" (alttoviululle ja orkesterille, 1994). Hän on myös säveltänyt lukuisia kamarimusiikkiteoksia (mm. "Kuusi kappaletta jousikvartetille ja harpulle", 1966) ja kuoromusiikkia.
Blue Wings

Blue Wings on Fokus Media Finland Oy:n (aiemmin Sanoma Media Finland Oy:n) kustantama lentoyhtiö Finnairin matkustamolehti, joka on saatavilla ilmaiseksi yhtiön jokaisella lennolla. Blue Wingsin painos on 45 000 kappaletta ja lukijamäärä noin 114 000. Sisällöltään Blue Wings on matkailun lifestyle-lehti, jonka aihepiirejä ovat design, kulttuuri, liiketoiminta, teknologia sekä ruokakulttuuri ja hyvinvointi. 
Vuonna 1980 perustettu Blue Wings on yksi maailman vanhimpia matkustamolehtiä. Vuoden 2006 alussa siihen yhdistettiin vapaa-ajan matkustajille tarkoitettu suomenkielinen matkustamolehti Lento. Yhdistämisen jälkeen aikaisemmin pelkästään englanninkielisenä ilmestynyt Blue Wings käsitti noin kolmasosan suomenkielistä materiaalia. Samalla lehden ilmestymistiheyttä nostettiin kahdeksasta kymmeneen kertaan vuodessa. Syyskuusta 2012 alkaen Blue Wings on ilmestynyt jälleen ainoastaan englanninkielisenä. Lehti on nykyään luettavissa myös verkossa.
Alexander Stubb toimi lehden kolumnistina 2005-2017.
Finnair poisti Blue Wings -lehden matkustamoista maaliskuussa 2019, koska lentoyhtiö poisti kaikki painetut lehdet matkustamoista. Lehden toiseksi viimeisin numero julkaistiin helmikuussa vuonna 2019.
Blue Wings -lehden juhlanumero julkaistiin poikkeuksellisesti kesällä 2023, koska Finnair vietti 100-vuotisjuhlia. 
Blue Wings -tarinoita julkaistaan säännöllisesti lentoyhtiön kotisivuilla.
Tietoliikenneanalyysi

Tietoliikenneanalyysi on prosessi, jolla tarkastellaan siepattuja viestejä. Sen tavoitteena on tehdä johtopäätöksiä viestinnässä esiintyvistä ilmiöistä. Sitä voi tehdä jopa silloin kun viestit ovat salattuja ja murtamattomia. Yleisesti, mitä suurempaa viestimäärää tarkastellaan sitä enemmän voidaan päätellä liikenteestä. Tietoliikenteen analysointia voidaan harjoittaa sotilastiedustelussa, vastavakoilussa tai elämäntapa seurannassa ja on yksi huolenaihe kyberturvallisuudessa.
Tietoliikenneanalyysia voi helpottaa siihen tarkoitetut tietokoneohjelmistot. Kehittyneisiin tietoliikenneanalyysimenetelmiin saattaa sisältyä useita sosiaalisen verkostoanalyysin muotoa.
Georges Leygues -luokka

Georges Leygues -luokka (F70) oli Ranskan laivaston seitsemän fregatin muodostama alusluokka. Alusten aseistuksena olleet merimaaliohjukset ja Crotale-ilmatorjuntaohjukset mahdollistivat monenlaiset tehtävät, mutta erityisesti ne soveltuivat strategisten kohteiden suojaamiseen, voimannäyttöön ja avomerisaattajiksi. Kansainvälisesti alukset oli luokiteltu sukellusveneentorjuntahävittäjiksi ja siten niiden runkonumerointi alkoi D kirjaimella, mutta Ranskan merivoimat eivät käytä termiä hävittäjä.
Suunnittelu.
Alusten kansirakenteet oli suunniteltu kestämään ydinräjähdyksen aiheuttama paineaalto. Kolmen viimeisenä valmistuneen aluksen kansirakenteisiin lisättiin yksi kerros, kun havaittiin ongelmia huonossa kelissä. Lisäksi viimeisten alusten elektroniikkavarustukseen lisättiin passiivinen vedettävä kaikuluotain DSBV 61 sekä asennettiin uudempia versioita osasta laitteita.
FS Foudre (L9011)

Foudre (runkonumero L9011) oli Ranskan laivaston Foudre-luokan maihinnousualus. Alus myytiin 2011 Chilelle, joka liitti sen laivastoonsa nimellä "Sargento Aldeaksi".
Valmistus.
Alus tilattiin Brestin laivastontelakalta, missä köli laskettiin 26. maaliskuuta 1986. Se laskettiin vesille 19. marraskuuta 1988 ja otettiin palvelukseen 7. joulukuuta 1990.
Palvelus.
Alus osallistui Jugoslavian vastaisiin sotatoimiin ja oli keskeinen elementti Norsunluurannikolla toteutetussa operaatio Licornessa. Aluksen helikopteri tuhoutui 17. tammikuuta 2009 Gabonin rannikolla, jolloin kyydissä olleet kahdeksan henkeä saivat surmansa.
Lokakuussa 2011 ilmoitettiin, että Ranska ja Chile olivat päässeet sopimukseen aluksen myynnistä noin 80 miljoonalla Yhdysvaltain dollarilla. Alus poistettiin palveluksesta 23. joulukuuta 2011, jolloin se luovutettiin Chilelle. Alus sai nimen "Sargento Aldea" ja runkonumeron LSDH-91.
Silentium (elokuva)

Silentium on Wolfgang Murnbergerin ohjaama rikoselokuva vuodelta 2004. Se perustuu Wolf Haasin rikosromaaniin "Silentium!" vuodelta 1999. 
Tarinassa Wienin poliisista potkut saanut poliisi Simon Brenner työskentelee Salzburgissa yksityisetsivänä. Hän selvittää omintakeiseen tyyliinsä julmaa rikossarjaa mustan huumorin sävyttämässä rikoselokuvassa. "Silentium" on toinen Murnbergerin Haasin romaanin pohjalta tekemä elokuva. Edellinen oli "Komm, süsser Tod". Kolmas on "Der Knochenmann" ("Kananlihalla") 2009.
Elokuvan lajityyppi on rikoselokuva, vaikka se joissakin kohdissa eroaa tavanomaisesta, kuten päähenkilö Brennerin, huumorin käytön sekä elokuva loppuratkaisun ja sisältämänsä kritiikin suhteen.
Murnberger on sanonut, että edellisessä Haasin romaanissa ja hänen siitä tekemässään filmatisoinnissaan "Komm, süßer Tod" oli enemmän toimintaa mutta että tässä hän halusi kallistua enemmän realismin suuntaan ja antaa enemmän tilaa tunnelmalle, kuten jännitykselle, uhkaavuudelle. Jäljellä olevan huumorin pitäisi Murnbergerin mukaan hiukan satuttaa. 
Elokuva sai Österreichischer Filmpreis -palkinnon 2005. Palkinto myönnetään itävaltalaiselle elokuvalle joka on saanut Itävallassa eniten katsojia. Ohjaaja Wolfgang Murnberger oli palkintoehdolla Tokion kansainvälisillä elokuvajuhlilla.
Tuotanto.
Käsikirjoituksen teko alkoi marraskuussa 2002, ja yhteistyössä oli paljolti mukana myös sen pohjana olevan romaanin kirjoittaja Wolf Haas sekä ohjaaja Wolfgang Murnberger ja Josef Hader. Kuvaukset alkoivat elokuussa 2003 ja kestivät 39 kuvauspäivää. Elokuvan tuotantoyhtiö on Dor Film, joka on merkittävimpiä itävaltalaisia tuotantoyhtiöitä. Budjetti oli kolme miljoonaa euroa.
FS Siroco (L9012)

Siroco (runkonumero L9012) oli Ranskan laivaston Foudre-luokan maihinnousualus.
Valmistus.
Alus tilattiin Brestin laivastontelakalta, missä köli laskettiin 9. lokakuuta 1995. Se laskettiin vesille 14. joulukuuta 1996 ja otettiin palvelukseen 21. joulukuuta 1998.
Palvelus.
Alus osallistui 10. lokakuuta - 25. marraskuuta 1999 Itä-Timorissa Australian johtamaan INTERFET-rauhanturvaoperaatioon. Se osallistui 2006 Libanonin sodassa toteutettuun operaatio Balisteen. Haitilla oli 12. tammikuuta 2010 maanjäristys, minkä pelastustöihin alus osallistui operaatio Séisme Haitissa. Joulukuussa 2013 alus oli Somalian rannikolla Euroopan unionin laivasto-osaston lippulaivana.
Ranskan vuoden 2013 puolustusselonteon mukaan alus poistettiin palveluksesta heinäkuussa 2015.
Wolfgang Murnberger

Wolfgang Murnberger (13. marraskuuta 1960 Wiener Neustadt, Itävalta) on itävaltalainen elokuvaohjaaja.
Hänet on palkittu monista elokuvista, esimerkiksi elokuvasta "Himmel Oder Hölle" hän on saanut kolme palkintoa, Max Ophüls Festivalilla 1991 Saarlandin osavaltion pääministerin palkinnon, Rotterdam International Film Festivalilla 1991 FIPRESCI Prize, erikoismaininta, ja Tokyo International Film Festivalilla 1991 pronssipalkinto.
Elokuvista "Komm, süsser Tod" (2000, "Tule, suloinen kuolema"), "Silentium" (2004) ja "Der Knochenmann" (2009, "Kananlihalla") muodostavat trilogian, jonka Yle esittää syksyllä 2014. Ne perustuvat Wolf Haasin romaaneihin. Teattereissa Murnbergerin elokuvia ei ole Suomessa esitetty.
FS Georges Leygues (D640)

Georges Leygues oli Ranskan laivaston 1979 palvelukseen otettu Georges Leygues -luokan monitoimifregatti, joka poistettiin palveluksesta alkuvuodesta 2014.
Valmistus.
Alus tilattiin Brestin telakalta, missä köli laskettiin 16. syyskuuta 1974. Se laskettiin vesille 17. joulukuuta 1976 ja otettiin palvelukseen 10. joulukuuta 1979.
Palvelus.
Alus poistettiin palveluksesta 21. maaliskuuta 2014.
FS Dupleix (D641)

Dupleix on Ranskan laivaston 1981 palvelukseen otettu Georges Leygues -luokan monitoimifregatti.
Valmistus.
Alus tilattiin Brestin laivastontelakalta, missä köli laskettiin 17. lokakuuta 1975. Se laskettiin vesille 2. joulukuuta 1978 ja otettiin palvelukseen 13. kesäkuuta 1981.
Palvelus.
Alus poistettiin palveluksesta kesäkuussa 2014.
FS Montcalm (D642)

Montcalm on Ranskan laivaston 1982 palvelukseen otettu Georges Leygues -luokan monitoimifregatti.
Valmistus.
Alus tilattiin Brestin laivastontelakalta, missä köli laskettiin 5. joulukuuta 1975. Se laskettiin vesille 31. toukokuuta 1980 ja otettiin palvelukseen 28. toukokuuta 1982.
Palvelus.
Alus on palveluksessa 2014.
Tiofosgeeni

Tiofosgeeni eli tiokarbonyylikloridi (CSCl2) on myrkyllinen epäorgaaninen molekyyliyhdiste. Yhdiste on fosgeenin tioanalogia, ja sitä käytetään reagenssina orgaanisen kemian synteeseissä.
Ominaisuudet.
Tiofosgeeni on huoneenlämpötilassa väriltään punakeltaista nestettä, ja sillä on voimakas epämiellyttävä haju. Yhdiste liukenee huonosti veteen ja hydrolysoituu hitaasti veden vaikutuksesta rikkivedyksi, vetykloridiksi ja hiilidioksidiksi. Orgaanisiin liuottimiin, kuten dietyylieetteriin, se sen sijaan liukenee hyvin.
Tiofosgeeni on voimakkaasti elektrofiilinen, ja se reagoi alkoholien ja fenolien kanssa muodostaen tiokarbonaatteja ja primääristen amiinien kanssa isotiosyanaatteja. Sekundaaristen amiinien kanssa muodostuu tiokarbomyyliklorideja. Lisäksi yhdiste reagoi useiden nukleofiilien kanssa muodostaen heterosyklisiä yhdisteitä ja voi toimia dienofiilinä Diels–Alder-reaktioissa.
Tiofosgeeni on hyvin myrkyllinen, voimakkaasti silmiä ja ihoa ärsyttävä sekä syövyttävä yhdiste. Yhdiste aiheuttaa kyynelvuotoa eli on lakrymaattori. Tiofosgeeni voi hengitettynä, nieltynä tai ihon läpi imeytyneenä aiheuttaa jopa hengenvaarallisen myrkytyksen.
Valmistus ja käyttö.
Tiofosgeenia voidaan valmistaa kuumentamalla tetrakloorimetaania rikin, vetysulfidin tai sulfidien kanssa. Käytetympi tapa on kuitenkin hiilidisulfidista saatavan trikloorimetaanisulfenyylikloridin pelkistys tinan, tina(II)kloridin tai raudan avulla happamissa olosuhteissa.
Tiofosgeenia voidaan käyttää orgaanisten yhdisteiden, kuten lääkeaineiden ja maatalouskemikaalien sekä polytiokarbonaattien, valmistukseen.
BBC Television Shakespeare

BBC Television Shakespeare on brittiläinen William Shakespearen näytelmien televisioversioiden sarja, jonka on luonut Cedric Messina. "BBC Television Shakespeare" esitettiin Britanniassa alun perin 3. joulukuuta 1978 – 27. huhtikuuta 1985. Sarjaan kuuluu 37 televisioitua Shakespearen näytelmää.
Sarjaa on esitetty myös nimillä "The Shakespeare Collection" (Iso-Britannia) ja "The Complete Dramatic Works of William Shakespeare" (Yhdysvallat).
N’ko-kirjaimisto

N’ko on guinealaisen kirjailijan Soulemayne Kanten vuonna 1949 kehittämä kirjoitusjärjestelmä, jota käytetään Länsi-Afrikassa puhuttavien manding-kielten kirjoittamiseen. N’kossa on vaikutteita arabialaisesta kirjaimistosta ja sitä kirjoitetaan oikealta vasemmalle, mutta arabialaisesta kirjaimistosta poiketen n’kossa vokaalien ja toonin merkitseminen on pakollista.
”N’ko” tarkoittaa ”minä sanon” kaikilla manding-kielillä. Kirjaimistoa käytetään latinalaisen ja arabialaisen aakkoston ohella bambaran, djulan ja maninkan kirjoittamiseen. Lisäksi kirjaimistolle on kehitetty oma kirjakieli, joka on sekoitus bambaraa, djulaa, maninkaa ja mandinkaa. Kirjakieltä kutsutaan nimellä "kangbe" tai "n’ko" ja kaikki lukutaitoiset manding-kielten puhujat ymmärtävät sitä, minkä vuoksi sitä käytetään paljon eri Länsi-Afrikan manding-kieliryhmien välisessä kommunikoinnissa.
FS Jean de Vienne (D643)

Jean de Vienne on Ranskan laivaston 1984 palvelukseen otettu Georges Leygues -luokan monitoimifregatti.
Valmistus.
Alus tilattiin Brestin laivastontelakalta, missä köli laskettiin 26. lokakuuta 1979. Se laskettiin vesille 17. marraskuuta 1981 ja otettiin palvelukseen 25. toukokuuta 1984.
Palvelus.
Alus oli 2014 palveluksessa.
FS Primauguet (D644)

Primauguet on Ranskan laivaston 1986 palvelukseen otettu Georges Leygues -luokan monitoimifregatti.
Valmistus.
Alus tilattiin Brestin laivastontelakalta, missä köli laskettiin 17. marraskuuta 1981. Se laskettiin vesille 17. maaliskuuta 1984 ja otettiin palvelukseen 5. marraskuuta 1986.
Palvelus.
Alus oli palveluksessa 2014.
Reijo Malka

Reijo Erik Malka (28. marraskuuta 1933 Vaasa – 2015) oli suomalainen koripalloilija, jalkapalloilija ja jääpalloilija. Hän pelasi kunkin lajin mestaruussarjatasolla.
Koripallossa Malka edusti SM-sarjatasolla kausilla 1952 ja 1959 Vaasan Salamaa, jonka puheenjohtajana hän myöhemmin toimi. Kauden 1956 hän edusti Työväen Mailapoikia. Kaudella 1959 Malka pelasi Salamassa 17 ottelua pääsarjauransa parhaalla, 12,7 pisteen keskiarvolla.
Jalkapallossa Malka edusti Vaasan Palloseuraa ja kuului myöhemmin seuran johtokuntaan.
FS La Motte-Picquet (D645)

La Motte-Picquet on Ranskan laivaston 1988 palvelukseen otettu Georges Leygues -luokan monitoimifregatti.
Valmistus.
Alus tilattiin Brestin laivastontelakalta, missä köli laskettiin 12. helmikuuta 1982. Se laskettiin vesille 6. helmikuuta 1985 ja otettiin palvelukseen 18. helmikuuta 1988.
Palvelus.
Alus oli palveluksessa 2014.
Saks Fifth Avenue

Saks Fifth Avenue on yhdysvaltalainen luksustavaratalojen ketju. Sitä hallinnoivan emoyhtiön Saks Inc. omistaa nykyisin Pohjois-Amerikan vanhin yritys, kanadalainen Hudson's Bay Company. Saksin pääkonttori ja lippulaivatavaratalo sijaitsevat Manhattanin Upper East Sidella New Yorkissa. Sen kilpailijoita ovat muut Upper East Siden luksusmyymälät, kuten Bergdorf Goodman, Barneys New York ja Bloomingdale’s. Valtakunnallisesti se kilpailee myös sisaryritys Lord &amp; Taylorin sekä Neiman Marcusin ja Nordstromin kanssa.
Historiaa.
Andrew Saks perusti vuonna 1867 New Yorkiin yrityksen, joka yhtiöitettiin 1902 nimellä Saks &amp; Company. Saks kuoli 1912, ja vuonna 1923 Saks &amp; Co. fuusioitui Gimbels-tavarataloyhtiön kanssa. Vuonna 1924 avattiin Viidennelle avenuelle tavaratalo Saks Fifth Avenue.
Adam Gimbelin johtajakaudella vuodesta 1926 alkaen yritys alkoi laajentua ketjuksi perustamalla ensimmäiset sivuliikkeet kahteen suosittuun lomailukaupunkiin, Floridan Palm Beachiin ja New Yorkin Southamptoniin. Ensimmäinen täyden valikoiman tavaratalo Manhattanin ohella oli vuonna 1929 avattu Chicagon myymälä, ja sitä seurasivat Floridan Miami Beach ja Los Angelesin Beverly Hills.
1930-luvun lopulla Saks Fifth Avenuella oli kymmenen myymälää, mainittujen lisäksi Idahon Sun Valleyssä, Mount Stowessa ja Rhode Islandin Newportiin. 1940-luvulla ketju laajeni Michiganin Detroitiin ja Pennsylvanian Pittsburghiin. San Franciscon tavaratalo avattiin 1952. 1960-luvulta 1990-luvulle Saks Fifth Avenue laajeni Keskilännessä ja Etelävaltioissa, erityisesti Texasissa. Kasvuvauhti oli liian nopea, ja monet uusista myymälöistä osoittautuivat huonosti kannattaviksi. 2000-luvulla Saks lakkautti tavaratalot New Yorkin White Plainsissä, Garden Cityssä ja Southamptonissa, Chicagon esikaupungeissa, Minneapolisissa, San Diegossa ja Oregonin Portlandissa. 2010-luvulla on lopetettu tai suunniteltu lopetettavaksi vielä kymmenkunta myymälää.
Päämyymäläketjun supistusten vastapainoksi Saks perusti vuonna 2000 pienemmistä myymälöistä koostuvan Saks Off Fifth -ketjun.
Vuosikymmenten varrella Saks on kokenut monia omistajanvaihdoksia. Viimeksi heinäkuussa 2013 kanadalainen Hudson's Bay Company ilmoitti ostavansa Saks Fifth Avenuen emoyhtiön Saks Inc:in 2,9 miljardilla Yhdysvaltain dollarilla. Sen suunnitelmiin kuuluu seitsemän Saks-tavaratalon avaaminen Kanadan suurkaupunkeihin. Myös Saks Off Fifth -ketjua aiotaan laajentaa. Jotkut Saksin toimipisteet Yhdysvalloissa suunnitellaan puolestaan muutettavaksi Hudson Bayn toisen ketjun Lord &amp; Taylorin myymälöiksi.
Tammikuussa 2014 Saks Fifth Avenuen johtoon nimitettiin Harrods-tavaratalossa työskennellyt Marigay McKee.
Saks muualla maailmassa.
Saks on hakeutunut valikoidusti myös maailman muille markkinoille, joilla on vauraita kuluttajia. Ensimmäinen Pohjois-Amerikan ulkopuolinen Saks-tavaratalo avattiin Saudi-Arabian Riadissa, ja sen jälkeen ketju on edennyt Arabiemiraatteihin, Bahrainiin, Kazakstaniin ja Méxicoon.
Heikki Ahlqvist

Heikki Juhani Ahlqvist (10. huhtikuuta 1934 Turku – 28. toukokuuta 2025) oli suomalainen puolustusvoimien yleisesikuntaupseeri ja koripalloilija.
Turun NMKY:n kasvatti Ahlqvist edusti SM-sarjatasolla kasvattajaseuraansa kausilla 1955–1956 ja Vaasan Salamaa kaudella 1959. Kaudella 1955 Ahlqvist pelasi Turun NMKY:ssä 17 ottelua pääsarjauransa parhaalla, 8,6 pisteen keskiarvolla.
Ahlqvist tuli ylioppilaaksi vuonna 1954 ja hyväksyttiin kadettikouluun 1955. Kadettikoulusta päästyään vuonna 1957 Ahlqvist siirrettiin Pohjanmaan Jääkäripataljoonaan ja samalla hän siirtyi pelaamaan (puolustajana ja tukimiehenä) Turun NMKY:stä Vaasan Salamaan. Ahlqvist eteni kadettikoulun apulaisjohtajan paikalta Kaartin pataljoonan komentajaksi everstiluutnanttina vuonna 1981. Yleisesikuntaupseerin arvon Ahlqvist sai vuonna 1970.
Ahlqvist kuoli vuonna 2025 ja hänet on haudattu Helsingissä Östersundomin hautausmaalle.
FS Latouche-Tréville (D646)

Latouche-Tréville on Ranskan laivaston 1990 palvelukseen otettu Georges Leygues -luokan monitoimifregatti.
Valmistus.
Alus tilattiin Brestin laivastontelakalta, missä köli laskettiin 15. helmikuuta 1984. Se laskettiin vesille 19. maaliskuuta 1988 ja otettiin palvelukseen 16. heinäkuuta 1990.
Palvelus.
Alus oli palveluksessa 2014.
Esko Vuorinen

Esko Kustaa Vuorinen (14. maaliskuuta 1934 Vaasa – 24. elokuuta 2011 Vaasa) oli suomalainen koripalloilija ja pesäpalloilija.
Vuorinen edusti koripallossa SM-sarjatasolla Vaasan Salamaa kausilla 1952 ja 1959. Kaudella 1952 hän pelasi 16 ottelua 7,7 pisteen keskiarvolla ja kaudella 1959 22 ottelua 13,9 pisteen keskiarvolla. Vuorinen on Salaman historian eniten pääsarjapisteitä tehnyt pelaaja.
Vuorinen pelasi mestaruussarjassa myös pesäpalloa Vaasan Mailan joukkueessa. Vuonna 1954 hän voitti pesäpallossa sotakoulujen mestaruuden. Hän suoritti Pesäpalloliiton valmentajakurssin, toimi pesä- ja koripallotuomarina, kuului Vaasan Mailan johtokuntaan vuodesta 1964, toimi seuran sihteerinä viisi vuotta ja Vaasan Salaman johtokunnassa neljä vuotta. Vuoriselle myönnettiin Etelä-Pohjanmaan piirin plaketti.
Vuorinen työskenteli rautatievirkailijana ja hänen kotikuntansa oli Vaasa. Hän oli sotilasarvoltaan reservin vänrikki. Vuorinen harrasti ulkoilua ja seuratoimintaa.
Manding-kielet

Manding-kielet ovat mandelaisten kielten läntisen haaran ryhmä, johon kuuluvia kieliä puhutaan laajassa osassa Länsi-Afrikkaa. Ne muodostavat murrejatkumon, jossa ”kieliksi” kutsutaan yleensä sellaisia kielimuotoja, joita varten on olemassa kirjakieli. Kielten rajojen määrittely on vaikeaa siirtymämurteiden takia.
Alaryhmät ja kielet.
Manding-kielet jaetaan kahteen alaryhmään. Luoteiseen tai länsiryhmään kuuluvat kielet, joissa on viisi vokaalia:
Itäiseen alarymään kuuluvat seitsenvokaaliset kielet:
Kirjakielet.
Mandinkaa, maninkaa, djulaa ja bambaraa kirjoitettiin ennen siirtomaa-aikaa arabialaisella kirjaimistolla. Perinne on säilynyt mandinkoilla ja Burkina Fason djulilla. Kaartan alueella oli 1930-luvulta lähtien käytössä omaperäinen bambaran tavukirjoitus masaba. Vuonna 1949 luotua n’ko-kirjaimistoa käytetään melko laajasti Guineassa ja naapurimaissa. Sen kannattajat pitävät manding-ryhmän kieliä ja myös eräitä muita mandelaisia kieliä saman kielen murteina. Bambaraa, maninkaa ja eräitä muita kieliä varten on luotu myös latinalaiseen aakkostoon perustuvat kirjakielet.
The Blobjob

The Blobjob on Detonium Interactiven kehittämä ja Sampo Oyn julkaisema seikkailu- ja oppimispeli, joka on julkaistu vuonna 1998 Microsoft Windowsille. Peli sisältää valistusta muun muassa sähköpalon sammuttamisesta, turvaseksistä ja rattijuopumuksesta.
Pelissä viisi synteettistä ”Nanoblobs”-ihmistä on saanut tehtäväkseen toimittaa erittäin salainen kaava patenttitoimistoon. He kaikki kuitenkin katoavat salkut mukanaan. Yhdessä salkussa olleen kaavan avulla voidaan valmistaa liuotetta, jonka avulla orgaanista materiaalia voidaan suurentaa tai pienentää molekyylitasolla. Pelaaja ohjaa Joe Ridleyä, jonka tehtävänä on etsiä kadonneet Nanoblobsit. Hän saa mukaansa pienen materiamuuntimen, jolla pelimaailman objekteja voi muuttaa taskuun sopivan kokoisiksi. 
Pelin pulmat ovat helppoja ja peli on erittäin lyhytkestoinen. "The Blobjobin" toteutus on erikoinen: se yhdistelee oikeiden näyttelijöiden videokuvaa renderöityihin taustoihin. Näyttelijät on kuvattu sinistä taustakangasta vasten, minkä jälkeen heidät on istutettu tietokoneella tehtyihin taustoihin. Peli voitti vuonna 1998 MindTrek-multimediakilpailussa ensimmäisen palkinnon.
Teletunnistetietojen säilyttäminen

Teletunnistetietojen säilyttäminen (tai teletunnistetietojen tallentaminen) viittaa televiestintä-alalla yleensä valtioiden tai yritysten harjoittamaan puhelu- ja internet-liikenteestä sekä tilitapahtumatiedoista kerättyjen teletunnistetietojen varastoimiseen. Valtioiden harjoittamasta datan säilyttämisestä puhuttaessa, säilytetty data on yleensä tehdyistä ja vastaanotetuista puheluista, lähetetyistä ja vastaanotetuista sähköposteista sekä vierailluista verkkosivustoista. Myös paikannustietoja kerätään.
Valtioiden harjoittaman teletunnistetietojen säilyttämisen päämotiivit ovat tietoliikenneanalyysi ja joukkovalvonta. Säilytetyn datan tarkastelun kautta valtiot voivat tunnistaa yksittäisten henkilöiden sijainnit, sosiaaliset kytkökset ja esimerkiksi poliittisten vastustajien kaltaisten ryhmien jäsenet. Nämä yksityisyyttä loukkaavat teot voivat olla lainvastaisia, riippuen valtion lainsäädännöstä.
Yritysten harjoittama teletunnistetietojen säilyttäminen tarkoittaa yleensä tilitapahtumatietojen ja vierailtujen verkkosivustojen säilyttämistä.
Datan säilyttäminen kattaa myös dataa, jota on kerätty ja säilytetty muita keräysmenetelmiä (esimerkiksi automaattista rekisterikilven tunnistusta) käyttäen.
Euroopan unionissa.
Euroopan unionin parlamentti päätti 14.12.2005 velvoittaa puhelin- ja Internet-palveluntarjoajat tallentamaan osan asiakkaidensa teletunnistetiedoista. Tietoja on tarkoitus käyttää vakavien rikosten selvittämiseen. Direktiivin mukaisesti kaikki EU-maat joutuivat sisällyttämään vastaavat määräykset lakiinsa.
EU-direktiiviin perustuva, vuodesta 2006 voimaan tullut laki pidensi Suomessa teleoperaattoreiden velvoitteita säilyttää teletunnistetietoja kolmesta kuukaudesta vuoteen. Puhelujen tai viestien sisältöä ei sen perusteella talleteta. Puhelinoperaattorit Suomessa kuitenkin tallettavat myös tekstiviestien viestisisällön ainakin viikoksi palvelimilleen.
Vuodesta 2006 voimassa ollut EU-direktiivi kumottiin huhtikuussa 2014 sillä perusteella, että se loukkaa ihmisoikeuksia. Ainakin Britanniassa tämän jälkeen alettiin ajaa läpi lakia, joka pitäisi yllä teleoperaattoreille asetetun vuoden säilytysvelvollisuuden. YK:n ihmisoikeusvaltuutettu kritisoi tästä Britannian lainsäätäjiä, sillä Britannian suunnittelema datankeräyslaki ei ota huomioon EU-tuomioistuimen huolta ihmisoikeuksista.
Saksan liittovaltion valtiosääntötuomioistuin kumosi 2010 vuonna 2008 säädetyn lain teletunnistetietojen säilyttämisestä ja määräsi säilytetyt tiedot tuhottaviksi yksityisyyden suojaa loukkaavina.
Skotlannin rugby union -maajoukkue

Skotlannin rugby union -maajoukkue on Skotlannin kansallinen rugby union -joukkue. Se pelasi ensimmäisen maaottelunsa jo vuonna 1871, jolloin vastustajana lajin historian ensimmäisessä kansainvälisessä ottelussa toimi Englanti.
Skotlanti on pelannut kaikissa rugbyn MM-kisoissa, jotka järjestettiin ensimmäisen kerran 1987. Parhaimmillaan se on sijoittunut neljänneksi 1991. 
Skotlanti on voittanut nykyisen Six Nations Championshipin mestaruuden 27 kertaa, näistä 14 vuoteen 1907 mennessä, jolloin mukana oli vain neljä maata. Viimeksi se on voittanut mestaruuden 1999. Lisäksi se on sijoittunut 20 kertaa toiseksi ja 26 kertaa kolmanneksi. 2000-luvulla se on sijoittunut parhaimmillaan neljä kertaa kolmanneksi.
Toukokuussa 2020 Skotlanti oli kansainvälisen rugbyliitto IRB:n rankingissa sijalla kahdeksan.
Kotiottelunsa Skotlanti pelaa Edinburghissa sijaitsevalla yli 67 000 -paikkaisella Murrayfield Stadiumilla.
Arvokisat.
MM-kisat.
Lähde: The-sports.org
Vilpe (yritys)

Vilpe Oy (ent. SK Tuote Oy) on suomalainen erikoiskattotuotteiden, ilmanvaihdon päätelaitteiden ja eristekiinnikkeiden valmistaja. Yhtiön tehdas sijaitsee Mustasaaressa. Yrityksen tuotteita viedään noin 30 maahan. Vilpen tuotteita ovat esimerkiksi poistoputket, huippuimurit, läpiviennit, älykattojärjestelmät, tuuletuspaalut ja kiinnikkeet. Vilpellä on myös toimipiste Vantaalla. Tytäryhtiöt sijaitsevat Yhdysvalloissa, Puolassa, Ukrainassa, Ruotsissa ja Baltiassa.
Perheyritys Vilpe on perustettu vuonna 1975, ja se toimi nimellä SK Tuote vuoteen 2018 saakka. Vilpen oma tuotanto alkoi vuonna 1984, jolloin tehdas valmistui Mustasaaren Lintuvuoreen. Yritykselle on myönnetty ISO 14001 -ympäristösertifikaatti sekä ISO 9001 -laatusertifikaatti. 
Vilpe sai valtakunnallisen yrittäjäpalkinnon 2022.
Toimitusjohtajana vuodesta 2020 asti on toiminut Tuomas Saikkonen. Vuonna 2024 konsernin liikevaihto oli 21 miljoonaa euroa ja sillä oli noin 120 työntekijää.
Murrayfield Stadium

Murrayfield Stadium on Skotlannin pääkaupungissa Edinburghissa sijaitseva pääasiassa rugby union -käyttöön tarkoitettu stadion. Stadionilla on 67 144 istumapaikkaa.
Murrayfield Stadium on avattu vuonna 1925, ja peruskorjattu vuonna 1995.
Skotlannin rugby union -maajoukkue pelaa stadionilla kotiottelunsa, ja siellä järjestetään myös muita suuria rugbyotteluita. Stadionilla järjestetään myös konserttitapahtumia.
Siveä viehättäjätär

Siveä viehättäjätär (; myös "The Bachelor") on vuonna 1919 ensi-iltansa saanut David Kirklandin ohjaama yhdysvaltalainen mykkä komediaelokuva, jonka pääosissa ovat Constance Talmadge ja Conway Tearle.
"Siveä viehättäjätär" perustuu Clyde Fitchin näytelmään "The Bachelor" (1909), jonka pohjalta John Emerson ja Anita Loos laativat elokuvan käsikirjoituksen. Emerson ja Loos olivat myös elokuvan tuottajat. "Siveä viehättäjätär" kuvattiin työnimellä "The Virtuous Vamp", ja elokuvan tuotantoyhtiönä oli Constance Talmadge Film Company. "Siveä viehättäjätär" sai Yhdysvaltain ensi-iltansa 16. marraskuuta vuonna 1919. Suomessa elokuva esitettiin ensi kerran 20. maaliskuuta vuonna 1922. Ilmestyessään elokuva oli suuri menestys. "Siveän viehättäjättären" levittäjänä toimi First National Exhibitors’ Circuit.
"Siveän viehättäjättären" kokonaan säilynyttä kopiota säilytetään New Yorkissa sijaitsevassa Museum of Modern Artin taidemuseossa. Yhdysvaltain kongressin kirjasto ilmoitti 18. joulukuuta vuonna 2013, että "Siveä viehättäjätär" on arkistoitu ”kulttuurillisesti, historiallisesti tai esteettisesti merkittävänä”
elokuvana National Film Registryyn.
Juoni.
Flirttaileva nuori nainen saa työn kiireisestä toimistosta, jossa hänen läsnäolostaan tulee häiritsevää. Kukaan toimiston miehistä ei voi enää keskittyä työntekoon niin kauan kuin toimiston kaunottaren sulot ovat esillä. Nainen iskee silmänsä mieheen, joka ei näytä edes tietävän naisen olemassaolosta.
Façonnable

Façonnable on kansainvälinen miesten ja naisten vaatteiden luksusmerkki, jonka on perustanut ranskalainen Jean Goldberg Nizzassa vuonna 1950.
Merkki tunnetaan myös silmälasikehyksistään.
Historiaa.
Jean Goldberg perusti räätäliliikkeen 1950 Nizzan rue Paradis’lle palvelemaan kansainvälisiä elokuvatähtiä, jotka lomailivat seudulla tai vierailivat läheisen Cannesin kaupungin elokuvajuhlilla ja tarvitsivat räätälintekoisia smokkeja ja iltapukuja. Vuonna 1961 Jean Goldbergin poika Albert otti yrityksen johtaakseen, nimesi sen Façonnableksi ja siirsi sitä räätälipalveluista kohti valmisvaatteita.
Vuonna 1973 perustettiin uusia liikkeitä pitkin Ranskan Rivieran rannikkoa Monte Carloon, Cannesiin, Saint-Tropez’hen ja Marseilleen. Pariisiin Façonnable eteni vuonna 1984. 
Tehtyään 1988 jakelusopimuksen yhdysvaltalaisen Nordstrom-luksustavarataloketjun kanssa yritys avasi ensimmäisen liikkeen New Yorkin Viidennelle avenuelle 1993. Kaksi muuta liikettä avattiin Yhdysvaltojen länsirannikolle 1997. Vuonna 2000 Nordstrom osti koko Façonnable-yrityksen Goldbergin perheeltä 170 miljoonalla Yhdysvaltain dollarilla. Vuonna 2007 Nordstrom myi Façonnablen libanonilaiselle M1 Groupille 210 miljoonalla dollarilla.
Sévaré

Sévaré on Moptin esikaupunki Malissa. Se sijaitsee Nigerjoen tulva-alueen reunalla 13 kilometriä Moptista koilliseen. Hallinnollisesti Sévaré kuuluu Moptin kaupunkikuntaan, jossa se muodostaa kolme kaupunginosaa. Asukkaita on 43 800 henkeä (vuonna 2009).
Sévaré tärkeä maantieliikenteen solmukohta, josta on yhteydet Bamakoon, Gaoon ja Burkina Fason rajalle. Paikkakunnalla on myös kansainvälinen lentokenttä. Sévaré on kasvanut voimakkaasti vuodesta 1970 lähtien riisinviljelyn ja riisinkäsittelylaitoksen rakentamisen seurauksena.
Islam Feruz

Islam Feruz (s. 10. syyskuuta 1995 Kismayo, Somalia) on skotlantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa Kreikan Superliigassa pelaavaa OFI Kreetaa lainasopimuksella Englannin Valioliigan Chelseasta.
Somaliassa syntynyt Feruz muutti perheensä kanssa pakolaisina Britanniaan vuosituhannen vaihteessa. Maajoukkuetasolla hän edustaa Skotlantia, mutta voi halutessaan valita aikuisten maajoukkuetasolla myös Somalian, Tansanian tai Sansibarin.
Pollyn hauskat kepposet

Pollyn hauskat kepposet () on John Emersonin ohjaama yhdysvaltalainen mykkä komediaelokuva, joka sai ensi-iltansa vuonna 1922. Komediaelokuvassa sekoittuvat myös draaman ja romantiikan aineksia, ja sen nimiroolissa on Constance Talmadge Polly Meachamina. "Pollyn hauskat kepposet" on Talmadgen yksi hänen tunnetuimmista elokuvistaan. "Pollyn hauskat kepposet" kertoo Polly Meachamista, pikkukaupungin tytöstä, joka on aina haaveillut Broadway-urasta. Myöhemmin teatteriin päästyään Polly huomaa, että rakkaus on suurempaa kuin ura.
"Pollyn hauskat kepposet" -elokuvan tarinan ja käsikirjoituksen laativat ohjaaja John Emerson ja Anita Loos. Elokuvan tuotti Constance Talmadge, ja sen tuotantoyhtiönä oli Talmadgen oma Constance Talmadge Film Company -elokuvayhtiö. Elokuva kuvattiin työnimellä "Good for Nothing", ja se sai Yhdysvaltain ensi-iltansa 30. tammikuuta vuonna 1922. Suomessa elokuva sai ensi-illan 16. joulukuuta vuonna 1923. Associated First National Pictures toimi elokuvan levittäjänä Yhdysvalloissa. "Pollyn hauskat kepposet" -elokuvaa pidetään nykyään kadonneena elokuvana, koska elokuvan keloja ei tiedetä säilyneen nykypäivään asti.
Kultasahrami

Kultasahrami ("Crocus chrysanthus") on sahramien sukuun kuuluva laji. Lajia tavataan luonnonvaraisena Balkanin alueella, Bulgariassa, Romaniassa ja Lähi-idässä ja luonnossa sitä esiintyy kivikkoisissa heinikoissa 1000-2000 metrin korkeudessa asti. Se menestyy aurinkoisella kasvupaikalla, missä maassa on seassa hiekkaa ja talvella se menestyy suojaisessa ja ojitetussa maassa. Kasvi on korkeintaan 10 cm korkea. Yhdestä mukulasta kasvaa 3-7 lehteä, jotka ovat leveitä ja joissa on keskellä valkoinen raita. Kukat ovat muodoltaan pikarimaisia. Niiden väri on yleensä keltainen, mutta jalostetuissa lajikkeissa on myös violetin sävyjä. Kultasahrami kukkii maalis-huhtikuulla. Mukulat istutetaan 5-10 cm cm syvyyteen. Mukuloita ja hyväkuntoisia kasviyksilöitä voidaan myös jakaa kesän lopulla tai syksyllä.
Branlebas-luokka

Branlebas-luokka oli Ranskan laivaston kymmenen vuosina 1907–1908 vesillelasketun hävittäjän muodostama alusluokka. Luokan alukset olivat käytössä ensimmäisessä maailmansodassa.
Alukset.
Alustyyppi muistutti edeltänyttä Claymore-luokkaa, mutta oli uppoumaltaan hieman suurempi ja vapaakorkeus suurempi. Vedenpinnan yläpuolinen rungon muoto oli myös uudelleen suunniteltu vakauden lisäämiseksi muun muassa keulaa oli nostettu 30 senttimetriä. Kuten Claymore-luokassa aluksilla oli suurehko komentosilta, jonka yläosassa pienehkö ohjaushytti. Valonheitin oli asennettu ohjaushytin katolle. Alusten kone- ja kattilahuoneet oli suojattu 20 millimetrin panssarilevyin, mikä lisäsi uppoumaa 12 tonnilla. Uppouman kasvun kumoamiseksi ministeri Thomson päätti 8. lokakuuta 1907 laskea koeajoissa saavutettavan nopeuden 28 solmusta 27,5 solmuun. Normand vastaanotti 4. marraskuuta 1905 kahden ensimmäisen aluksen tilauksen, minkä jälkeen kolme muuta telakkaa vastaanottivat tilauksensa 8. marraskuuta. Tilaukseen sisällytettiin kaksi jo aiemmin Rochefortin laivastontelakalta tilattua alusta, joiden töitä ei vielä oltu aloitettu. Alukset korvasivat 20 torpedovenettä vuoden 1905 budjetissa.
Angry Birds Stella

Angry Birds Stella oli Rovio Entertainmentin kehittämä pulmapeli, joka julkaistiin mobiililaitteille 4. syyskuuta 2014. Peli oli toinen spin-off-osa "Angry Birds" -pelisarjassa.
Pelissä Stella ja hänen ystävänsä lähtevät hakemaan varastettuja valokuvia takaisin ja päihittämään pahan Galen.
Pelin pelaaminen on samanlaista kuten perinteisissä "Angry Birds"-peleissä: pelaajan pitää tuhota kentissä olevat possut ampumalla niitä kohti lintuja ritsalla. Peli esittelee uusia lintuja ja erikoiskykyjä: Stella pystyy tähtäämään kohteeseensa; Poppy porautuu alaspäin; Willow pyörii siihen suuntaan mihin pelaaja hänet kääntää; Luca särkee kiljunnallaan lasin sekä muutamia erikoispossuja; ja Dahlia menee minkä tahansa läpi ja heilauttaa moukaria.
"Angry Birds Stellasta" oli tarkoitus kehittää kokonainen brändi, johon sisältyy muun muassa leluja, kirjoja ja sarjakuvia.
Tummasyyskorento

Tummasyyskorento ("Sympetrum danae") on syyskorentoihin kuuluva sudenkorento.
Ulkonäkö ja koko.
Tummasyyskorento on muiden syyskorentojen kaltainen ulkonäöltään. Koiras on sukukypsänä väriltään lähes täysin musta, nuoremmat yksilöt ovat keltaisempia. Monille muille syyskorennolle ominaiset punaiset kuviot puuttuvat tummasyyskorennolta kokonaan. Myös jalat ovat mustat, kun punasyyskorennolla ne ovat kaksiväriset. Kaikenikäisillä yksilöillä on tummat juovat keskiruumiin sivuilla. Siivet ovat kirkkaat, mutta niiden tyvessä saattaa olla pieni määrä keltaista väriä. Naaraalla on keskiruumiissa silmien takana tumma kolmion muotoinen kuvio. Naaraalla on myös koirasta paksumpi takaruumis.
Tummasyyskorennon takaruumiine pituus on 18–24 mm ja takasiiven pituus 21–27 mm. Laji on Suomen aitosudenkorentolajeista pienikokoisin.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Lajin levinneisyysalueeseen kuuluvat maanosan eteläosia lukuun ottamatta melkein koko Eurooppa, Aasia aina Japaniin asti ja Pohjois-Amerikka. Enimmässä osassa Suomea laji esiintyy erittäin yleisenä ja runsaana. Pohjois-Suomessa laji on harvinaisempi.
Tummasyyskorento elää melkein millaisissa vesissä tahansa, erityisesti monentyyppisissä seisovissa vesissä.
Elintavat.
Aikuiset tummasyyskorennot lentävät heinäkuun alusta lokakuun alkupuolelle. Päälentoaika ajoittuu elokuuhun ja syyskuun alkupuolelle.
Jerry Bengtson

Jerry Ricardo Bengtson Bodden (s. 8. huhtikuuta 1987) on hondurasilainen jalkapalloilija. Bengtsonin pelipaikka on hyökkääjä. Hän pelaa myös Hondurasin jalkapallomaajoukkueessa.
Seurajoukkueura.
Ammattilaisuransa Bengtson aloitti vuonna 2007 paikallisessa Vidassa. Vuonna 2011 hän siirtyi maan suurseuraan CD Motaguaan ja voitti heti ensimmäisellä kaudellaan maan mestaruuden. Bengtson on voittanut kolmesti liigan maalikuninkuuden. Vuonna 2012 hän siirtyi Major League Soccerissa pelaavaan New England Revolutioniin. Bengtsonille ei tullut seurassa onnistumisia paljoakaan, joten hän siirtyi vuonna 2014 lainalle Argentiinan pääsarjan CA Belgranoon.
Maajoukkueura.
Bengtson debytoi Hondurasin jalkapallomaajoukkueessa huhtikuussa 2010. Hän edusti maataan vuoden 2012 kesäolympialaisissa Lontoossa olympiajoukkueen kanssa. Vuonna 2014 Bengtson oli mukana myös MM-kisoissa, joissa hän pelasi jokaisessa Hondurasin kolmessa ottelussa. Bengtson on pelannut maajoukkueessa 47 ottelua, joissa on tullut 19 maalia.
Tanssii tähtien kanssa (1. tuotantokausi)

Tanssii tähtien kanssa -televisiosarjan ensimmäinen tuotantokausi esitettiin MTV3-kanavalla keväällä 2006. Ohjelma perustuu formaattiin "Dancing with the Stars", jossa julkisuuden henkilöt opettelevat tansseja ammattitanssijoiden opastuksella. Viikoittain yksi pari putoaa katsojien ja tuomarien äänten perusteella.
Sarjan ensimmäinen jakso, jossa seurattiin tanssiparien harjoittelua, esitettiin 5. maaliskuuta 2006. Sunnuntai-iltana esitetty jakso keräsi yli 1,3 miljoonaa katsojaa. Kilpailuun osallistuneesta kahdeksasta parista ensimmäinen putosi viikkoa myöhemmin. Kilpailun voittajaksi selviytyi lopulta laulaja Tomi Metsäketo parinaan tanssija Sanna Hirvaskari.
Ensimmäisen kauden lähetyksillä oli keskimäärin 1,4 miljoonaa katsojaa. Kauden päätöstä seurasi keskimäärin 1,57 miljoonaa suomalaista, mikä nosti finaalin koko vuoden neljänneksi katsotuimmaksi ohjelmaksi. 
Tuotantokaudella kilpaillut Kristiina Elstelä valittiin vuoden 2006 Eevaksi. Hänet palkittiin esimerkistä, jonka hän antoi jaksaessaan jatkaa kilpailussa syvästä henkilökohtaisesta surustaan huolimatta. Hänen poikansa kuoli kesken kilpailun.
Vihreä luku tarkoittaa viikon parhainta pistemäärää.
Punainen luku tarkoittaa viikon huonointa pistemäärää. 
Turkoosi tausta tarkoittaa joukkuetta, joka putosi. 
Keltainen tausta tarkoittaa kilpailun voittajia. 
Hopea tausta tarkoittaa kilpailun 2. sijaa 
Oranssi tausta tarkoittaa kilpailun 3. sijaa
Juontajat ja tuomarit.
Juontajat.
Ensimmäisen tuotantokauden juontajina toimivat Marco Bjurström sekä Ella Kanninen. Bjurström juonsi kilpailua kaikkiaan neljä tuotantokautta vuoteen 2009 asti, minkä jälkeen hän tiedotti jättävänsä ohjelman ja hänen tilalleen valittiin Mikko Leppilampi. Kanninen puolestaan toimi juontajana kaksi ensimmäistä tuotantokautta sekä seitsemännellä tuotantokaudella vuonna 2012.
Tuomarit.
Kilpailun alkuperäisiä tuomareita olivat Jorma Uotinen, Jukka Haapalainen, Mikko Rasila ja Merja Satulehto, joka toimi myös tuomariston puheenjohtajana. Tuomariston kokoonpano säilyi samana myös seuraavalla tuotantokaudella, mutta Rasila ja Satulehto eivät jatkaneet enää kolmannelta kaudelta lähtien.
Hänen siskonsa Pariisista

Hänen siskonsa Pariisista () on vuonna 1925 ensi-iltansa saanut Sidney Franklinin ohjaama yhdysvaltalainen mykkä komediaelokuva, jonka pääosissa ovat Constance Talmadge ja Ronald Colman. Talmadge näyttelee elokuvassa kahta roolia. "Hänen siskonsa Pariisista" on yksi Talmadgen tunnetuimmista elokuvista.
"Hänen siskonsa Pariisista" perustuu Ludwig Fuldan samannimiseen näytelmään, jonka pohjalta Hanns Kräly laati elokuvan käsikirjoituksen. Elokuvan tuottajana oli Joseph M. Schenck, jonka elokuvayhtiö Joseph M. Schenck Productions tuotti elokuvan. "Hänen siskonsa Pariisista" sai Yhdysvaltain ensi-iltansa 2. elokuuta vuonna 1925. Suomessa elokuva sai ensi-illan 12. huhtikuuta vuonna 1926. Elokuvan levitti First National Pictures.
"Hänen siskonsa Pariisista" uudelleenfilmatisoitiin kahdesti. Vuonna 1934 elokuva uudelleenfilmatisoitiin nimellä "Tyttö Montmartrelta", jonka ohjasi Sidney Lanfield, ja elokuvan pääosassa on Constance Bennett. Vuonna 1941 ilmestyneen "Kaksoset" ohjasi George Cukor, ja sen pääosassa on Greta Garbo. "Hänen siskonsa Pariisista" on säilynyt kokonaan nykypäivään asti, ja se julkaistiin DVD:lle 16. maaliskuuta vuonna 2010. DVD-julkaisu sisältää myös Talmadgen "Seikkailurikas yö" -elokuvan (1924).
Juoni.
Helen Weyringer (Constance Talmadge) on hieman epäsiisti kotirouva, jolla on huonomaineinen tanssijana työskentelevä Lola-sisar (Constance Talmadge). Kun Helenille ja hänen aviomiehelleen Josephille (Ronald Colman) tulee riitaa, Helen lähtee sisarelleen. Siskokset suunnittelevat juonen antaakseen Josephille opetuksen. Helen ottaa Lolan henkilöllisyyden ja flirttailee Lolana röyhkeästi Josephin kanssa. Viimein Joseph antaa periksi hänen luuleman Lolan viehätysvoimalle. Myös Josephin ystävä Robert (George K. Arthur) ihastuu ”Lolaan”. Tämä juoni juontaa siihen, että Helen Lolana suostuttelee Josephin karkaamaan hänen kanssaan. Vasta tällöin Joseph saa selville, että hän ollut koko ajan oman Helen-vaimonsa kanssa.