tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Erik Pieters

Erik Pieters (s. 7. elokuuta 1988) on alankomaalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Burnleyä.
Pieters on pelipaikaltaan vasen laitapuolustaja. Hän voi pelata myös keskuspuolustajana.
Pieters aloitti ammattilaisuransa Eredivisien Utrechtissa vuonna 2006 ja pelasi joukkueessa 51 liigaottelua, joissa hän teki kaksi maalia. Hän pelasi vuosina 2008–2013 PSV:ssä Eredivisiessä 93 ottelua mutta oli lähes koko viimeisen kauden sivussa loukkaantumisen vuoksi. Vuosina 2013–2019 hän edusti englantilaista Stoke Cityä mutta oli viimeiset puoli vuotta lainalla ranskalaisessa Amiensissa. Stokessa hän pelasi 169 valioliigaottelua ja teki ensimmäisellä kaudellaan yhden maalin. Kaudella 2018–2019 Stoke pelasi kakkostasolla mestaruussarjassa, jossa Pieters teki 21 ottelussa kaksi maalia. Kevätkaudella 2019 hän pelasi Amiensissa Ranskan pääsarjassa Ligue 1:ssä 15 ottelua ja teki yhden maalin. Heinäkuussa 2019 Pieters siirtyi Burnleyyn, jossa hän pelasi 24 valioliigaottelua kaudella 2019–2020.
Pieters pelasi ensimmäisen ottelunsa Alankomaiden maajoukkueessa elokuussa 2010 Ukrainaa vastaan. Hän pelasi vuosina 2010–2014 kaikkiaan 18 maaottelua, joista puolet oli karsintaotteluita vuoden 2012 EM-kilpailuihin ja joista 12 ottelussa hän pelasi täydet 90 minuuttia. Viimeksi hän pelasi maajoukkueessa syyskuussa 2014 ystävyysottelussa Italiaa vastaan. Pieters voitti Alankomaiden riveissä alle 21-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden vuonna 2007; hän pelasi turnauksessa neljä ottelua, myös välierän ja loppuottelun. Pekingin olympialaisissa 2008 Pieters tuli vaihdosta kentälle viimeisessä alkulohko-ottelussa ja pelasi Alankomaiden tappioon jatkoajalla päättyneen puolivälieräottelun kokonaan.
Bartosz Kurek

Bartosz Kamil Kurek (s. 1988) on puolalainen lentopalloilija, joka on edustanut maansa A-maajoukkuetta kesästä 2007 lähtien. Kurek on noussut viime vuosina yhdeksi maajoukkueen runkopelaajaksi ja kantavaksi voimaksi. Kurek voitti Euroopan-mestaruuden yhdessä Puolan A-maajoukkueen kanssa vuonna 2009. Hän on myös voittanut Puolan liigan sekä Puolan Cupin useaan kertaan. A-maajoukkueessa Kurek voitti Maailmanliigan vuonna 2012. Hänet palkittiin finaaliturnauksen arvokkaimmaksi pelaajaksi. Kurek kuului Puolan joukkueeseen Lontoon kesäolympialaisissa 2012, Rion kesäolympialaisissa 2016 ja Tokion kesäolympialaisissa 2020.
Ura.
Kurek aloitti ammattilaisuransa kotikaupunkinsa seuran Nysan riveissä kaudella 2004–2005. Avauskauden jälkeen hän vaihtoi Kędzierzyn-Koźlen riveihin, missä hän pelasi aina kauden 2008 loppuun asti. Tämän jälkeen Puolan maajoukkuepelaajaksi noussut nuorukainen vaihtoi yhteen Euroopan parhaista joukkueista, Skra Bełchatówiin. Bełchatówissa Kurek niitti menestystä kovalla tahdilla: hän on jo moninkertainen Puolan liigamestari ja Cup-mestari.
Kaudella 2012–2013 Kurek pelasi ensimmäisen ammattilaiskautensa ulkomailla kotimaansa Puolan sijaan. Kurek teki sopimuksen Venäjän Superliigaan kaudeksi 2012–2013 ja esiintyy VC Dynamo Moscowin riveissä.
Muuta.
Syyskuussa 2009 Kurekille myönnettiin Polonia Restituta -kunniamerkki, joka myönnetään henkilölle, joka on tehnyt ja saavuttanut jotain merkittävää maansa eteen. Kurekin isä, Adam Kurek, oli myös puolalainen lentopalloilija, joka esiintyi A-maajoukkuetasolla useasti.
Kurek tunnetaan erittäin vahvasti peliin eläytyvänä pelaajana, mistä esimerkiksi Puolan päävalmentaja Andrea Anastasi on muutaman kerran huomauttanut häntä. Kurek on esiintynyt lähes kaikissa lentopallon huipputurnauksissa: Maailmanliiga, EM-kisat, MM-kisat, Mestareiden liiga, CEV-Cup. Vuoden 2008 olympialaisiin häntä ei valittu. Puolalainen on yleispelaajaksi erittäin pitkä, hänen pituutensa on 205 senttimetriä.
Lauantaileikit

Lauantaileikit on Maunu Kurkvaaran ohjaama elokuva vuodelta 1963. Elokuva koostuu pääosin musiikkinumeroista, juonen merkitys on vähäinen.
Lauluja esittävät ajan tunnetuimmat laulajat eri puolilla Helsinkiä. Mukana ovat niin Eino Grön, Reijo Taipale, kuin Laila Kinnunen ja Kai Lind. Kuningattareksi elokuvassa nousee ajan suuri tähti Laila Kinnunen. 
"Helsingin Sanomien" kritiikissä vuodelta 2011 Leena Virtanen viittaa uuteen aaltoon, mutta toisaalta elokuvaa ei hänen mukaansa voi ”parhaalla tahdollakaan verrata esimerkiksi Jean-Luc Godardin irrotteluihin”. Kriitikko Arto Pajukallio kutsuu teosta iki-ihanaksi, joskin replikointia hän pitää kökkönä.
Janet Evanovich

Janet Evanovich (o.s. Schneider, s. 22. huhtikuuta 1943 South River, New Jersey, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen kirjailija. Hän aloitti uransa kirjoittamalla romanttisia novelleja, mutta on saanut myöhemmin mainetta Stephanie Plum -kirjasarjallaan. Evanovich muutti miehensä kanssa New Hampshirestä Naplesiin Floridaan 2000–luvulla.
Henkilökohtainen elämä ja ura.
Janet Schneider syntyi vuonna 1943 South Riverissä New Jerseyssä työläisperheeseen. Hän opiskeli maalausta Rutgersin yliopistoon kuuluvassa Douglass Residential Collegessa. Vuonna 1965 hän suoritti bachelor-tutkinnon. Seuraavana vuonna 1966 hän meni naimisiin Peter Evanovichin kanssa. Hänen miehensä on matemaatikko Yhdysvaltojen laivastossa ja he joutuivat hänen miehensä työn vuoksi vaihtamaan usein asuinpaikkaa. Kahden lapsen syntymän jälkeen hän jäi kotiin kotiäidiksi ja alkoi kirjoittaa tarinoita joista ensimmäiset olivat erottisia. Hän yritti saada kirjoituksiaan julkaistuiksi mutta vasta kymmenen vuoden kuluttua hän sai ensimmäisen romanttisen tarinansa julkaistua "Hero at Large" vuonna 1987. Hän käytti siinä salanimeä Steffie Hall.
Hän siirtyi myöhemmin kirjoittamaan rikoskirjallisuutta ja hänen ensimmäinen dekkarinsa "One for the Money" julkaistiin vuonna 1994. Hänen dekkareistaan tuli menestys ja myöhemmin hän perusti yrityksen markkinoimaan hänen teoksiaan. Yritys on sittemmin työllistänyt hänen perheensä.
Stephanie Plum -sarja.
Evanovichin kaksi ensimmäistä Stephanie Plum -dekkaria ilmestyivät suomeksi 1990-luvun puolivälissä Tammen kustantamana ja Kristiina Drewsin suomentamana. Vuonna 2008 sarjaa alettiin julkaista suomeksi uudestaan alusta alkaen WSOY:n kustantamana.
Hungaria-ryhmä

Hungaria-ryhmä on asteroidiryhmä Marsin ja Jupiterin välisellä pääasteroidivyöhykkeellä. Ryhmän asteroidit kiertävät Aurinkoa päävyöhykkeen sisä-osissa 4:1 Jupiter-rataresonanssin kohdalla Kirkwoodin aukossa radoilla joiden inklinaatio on suuri. Osa ryhmän kappaleista kulkee Marsin radan leikkaavilla radoilla, eli kaikki ryhmän pikkuplaneetoista eivät ole oikeita päävyöhykkeen asteroideja. Hungaria-ryhmä on nimetty 434 Hungarian mukaan. Hungaria-ryhmän pikkuplaneettojen ei uskota olevan törmäyksessä hajonneen kappaleen jäänteitä vaan kulkevan vain samantyyppisillä radoilla.
Asteroidit.
Ryhmään kuuluvat 434 Hungarian lisäksi muun muassa 1019 Strackea, 1453 Fennia ja 2001 Einstein.
Ryhmään kuuluvilla asteroideilla on korkea inklinaatio (16 &lt; i &lt; 34 astetta), alhainen eksentrisyys (e &lt; 0.18) ja iso-akselin puolikas välillä 1.78 &lt; a &lt; 2.0 astronomista yksikköä.
Euroliiga-kausi 2011–2012

Kausi 2011–2012 oli kahdestoista kausi, jolloin pelattiin ULEB-liiton järjestämä kansainvälinen koripalloturnaus. Edelliskauden mestarina kauteen lähti Panathinaikos BC. Kauden final four järjestettiin Istanbulissa sijaitsevalla Sinan Erdem Domella. Kauden mestaruuden voitti Olympiakos BC.
Joukkueet.
"* Saivat karsintapaikan"
"**Saivat villin kortin"
Diary of a Serial Killer

Diary of a Serial Killer on yhdysvaltalainen Andy Hurstin ohjaama ja Ellis Walkerin käsikirjoittama kauhutrilleri joka sai ensi-iltansa vuonna 2008. Elokuvassa esiintyy kuuluisia sarjamurhaajia kuten Jeffrey Dahmer, Ed Gein, Ted Bundy ja Richard Ramirez. Diary of a Serial Killer perustuu tositapahtumiin.
Juoni.
Elokuvan päähenkilö on toimittaja nimeltä Laura Nelson (Chloe Snyder) joka auttaa poliiseja jäljittämään salaperäistä sarjamurhaajaa, joka tuntuu matkivan kuuluisia sarjamurhaajia. Hän on tappanut jo viisi ihmistä eikä aio lopettaa.
Murhaaja jättää aina rikospaikalle uhrin verellä kirjoitetun kirjeen. Kun kuudennen uhrin luota löytyy samanlainen kirje, Laura päättää nostaa kissan pöydälle ja tehdä murhaajasta ja hänen "päiväkirjoistaan" etusivun lehtiartikkelin johon hän liittää kirjeestä ottamansa valokuvan jonka poliisi nimeltä Robert (Mark Hengst) antoi ottaa. Senkin uhalla, että se suututtaisi itse murhaajan. Kuten arveltiin, murhaaja löytää hänet. Lauran kävellessä pysäköintihalliin, valot alkavat vilkkua ja hän menee paniikkiin. Hän juoksee autoonsa jonka tuulilasista hän löytää artikkelinsa johon on kirjoitettu seuraavan uhrin verellä "Stop me" (suom. pysäytä minut). Laura ryntää poliisiasemalle peloissaan. Elokuvan edetessä käy ilmi, että sarjamurhaajan ensimmäinen uhri oli hänen äitinsä, jonka silvotun ruumiin Laura löysi. Laura tapaa ehdonalaisessa olevan rikollisen jolta hän ostaa laittoman aseen.
Myöhemmin illalla Robert tulee käymään Lauran asunnolla. He suutelevat ja antavat soivan puhelimen mennä vastaajaan. Kuinka ollakaan, soittaja on itse murhaaja joka kertoo tarkkailevansa heitä ulkopuolelta. Robert lähtee ulos etsimään murhaajaa ja käskee Lauran pysyä puhelimessa pelaamassa aikaa. Robert löytää ulkona olevasta autosta ruumiin, ja hänet kolkataan.
Sisällä Laura etsii asettaan, ja huomaa että se on viety. Murhaaja on päässyt sisälle taloon.
Laura herää hylätyssä varastorakennuksessa. Murhaaja näyttää hänelle videolta filmejä erilaisista sarjamurhaajista, "taiteilijoista", joiden työtä hän ihailee. Hän kuitenkin kertoo tahtovansa tietää miltä tuntuu elää. Hän päästää Lauran irti tuolista ja heittää hänelle aseen ja luoteja. Laura lataa aseen murhaajan paetessa. Seuraa kissa ja hiiri -leikki joka päättyy kun Laura kävelee umpikujaan murhaajan yllättäessä hänet takaa. Laura saa hänet tähtäimeen.
Poliisit löytävät autossa olleesta ruumiista paperinpalan jossa lukee hylätyn tehdasrakennuksen osoite. He ryntäävät rakennukseen jossa Laura tähtää murhaajaa aseella. Robert käskee Lauraa laskemaan aseensa mutta hän ei tottele, vaan ampuu murhaajaa päähän. Tilanne on ohi ja kaikki huokaavat helpotuksesta. Lopulta Laura kohottaa aseensa Robertia kohti ja ampuu.
Etelä-Sudanin lippu

Etelä-Sudanin lippu on Etelä-Sudanin kansallistunnus. Sen värien sanotaan kuvaavan Etelä-Sudanin ihmisiä (musta), rauhaa (valkoinen), vapauden puolesta vuodatettua verta (punainen), maata (vihreä) ja Niilin vettä (sininen). Kultainen tähti, Betlehemin tähti, kuvaa maan yhtenäisyyttä. Lippu itsessään on maata vanhempi, sillä se otettiin käyttöön vuonna 2005, kun taas Etelä-Sudan saavutti itsenäisyyden vuonna 2011.
Lippu on maan vapautusliikkeen (Sudan People's Liberation Army, SPLA) entinen tunnus.
Lipussa olevat vaakaraidat ovat samankaltaiset kuin Kenian lipun vaakaraidat, joskin punaisten ja vihreiden raitojen värisävyissä on pientä eroa. Muuten lippu muistuttaa tyylillisesti hieman Mosambikin lippua, mutta muun muassa lippujen värit ovat erilaiset.
Virheelliset liput.
Vuonna 2023 maan mediaviraston täytyi selventää, miltä lippu virallisesti näyttää, sillä liikkeellä oli lukuisia erilaisia versioita. Yleisesti käytetyssä muunnelmassa oli tummansininen kolmio ja joskus hieman kääntynyt tähti.
Abel Hernández

Abel Mathías Hernández Platero (s. 8. elokuuta 1990 Pando, Uruguay) on uruguaylainen jalkapalloilija. Hän edustaa Englannin Mestaruussarjassa pelaavaa Hull City AFC:ta ja on pelipaikaltaan hyökkääjä.
Seurajoukkueura.
Hernández aloitti ammattilaisuransa Central Españolissa vuonna 2007. Hän aloitti uransa tehokkaasti tehden viisi maalia ensimmäisten neljän ottelun aikana. Kauden jälkeen Hernández siirtyi Peñaroliin, jossa hän vakiinnutti pelipaikkansa joukkueen avauskokoonpanossa nopeasti. 2. helmikuuta 2009 hän teki sopimuksen italiasseura Palermon kanssa, jossa pelasi jo ennestään hänen maanmiehensä Edinson Cavani.
Hän teki ensiesiintymisensä joukkueessa 15. maaliskuuta 2009 ottelussa Lecceä vastaan.
Maajoukkueura.
27. heinäkuuta 2010 Hernández sai ensimmäisen kutsunsa Uruguayn maajoukkueeseen ystävyysotteluun Angolaa vastaan. Ystävyysottelu pelattiin 11. elokuuta 2010 Lissabonissa. Hernández onnistui ottelussa myös maalinteossa viemällä joukkueensa 2–0-johtoon.
St. Anger (kappale)

St. Anger on Metallican "St. Anger" -levyltä ensimmäisenä julkaistu single, joka julkaistiin 23. kesäkuuta 2003. Sen sanat kertovat henkilöstä, joka ei saa kunnioitusta eikä välitä oikein mistään ja saa raivonpuuskan.
Zack Phillips

Zack Phillips (s. 28. lokakuuta 1992 Fredericton, New Brunswick) on kanadalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan keskushyökkääjä. NHL:n kykyjenetsijäpalvelu arvioi Phillipsin Pohjois-Amerikassa pelaavista kenttäpelaajista sijalle 15. Minnesota Wild varasi hänet kuitenkin vasta numerolla 28 .
Pelaajaura.
Ensimmäisellä kaudellaan Quebecin junioriliigassa Phillips sijoittui 44 pisteellä runkosarjan yhdeksänneksi tulokkaiden pistepörssissä. Pudotuspeleissä hän auttoi Saint John Sea Dogsin finaaleihin tehtailemalla kaksi maalia ja neljä maalisyöttöä 21 ottelussa. Finaaleissa joukkue kuitenkin hävisi Moncton Wildcatsille voittamalla kaksi ottelua kuudesta.
Kaudella 2010–2011 Phillips sijoittui pistepörssissä jaetulle kuudennelle sijalle tekemällä peräti 95 pistettä 67 ottelussa. Hänen joukkueensa eteni taas finaaleihin, joissa se voitti Gatineau Olympiquesin. Ratkaisevan kuudennen ottelun se voitti jatkoajalla 3–2.
Mih’ail Tšyhir

Mihail Mikalajevitš Tšyhir (, , s. 24. toukokuuta 1948 Kapylin piirissä Minskin alueella Neuvostoliitossa) toimi Valko-Venäjän pääministerinä vuosina 1994-1996. 
Tšyhir on taustaltaan Valko-Venäjän valtiollisesta kauppatieteellisestä yliopistosta valmistunut (1960) ekonomi (ekonomisti). Hän täydensi opintojaan valmistuen myös Moskovan rahoitusalan korkeakoulun Kansainvälisten kauppasuhteiden tiedekunnasta (1982). Tšyhir on naimisissa ja hänellä on kaksi lasta. 
Työuransa alkuvuosina 1973-80 Tšyhir toimi valtion pankin Kletskin konttorin johtajana, sitten Neuvostoliiton valtionpankin Moskovan haaran Minskin osaston johtajana. Vuosina 1982-1986 puoluetehtävissä ja 1986- Minskin kaupungin valtiollisen pankin pääkonttorissa. 1988-1991 hallituksen varapuheenjohtajana Valko-Venäjän kansallisessa Agroprombank-pankissa. Tästä eteni kaupallisen Belagroprombank-pankin hallituksen puheenjohtajaksi. 
Päästyään presidentiksi Lukašenka nimitytti 22. heinäkuuta 1994 Mihail Tšyhirin Valko-Venäjän pääministeriksi. Tästä tehtävästä Tšyhir myös sai presidentiltä pyytämänsä eron 18. marraskuuta 1996. Eroa Tšyhir haki vastalauseena presidentin valtaoikeuksien lisäämiselle (presidentin ajama referendum). Seuraajaksi pääministerinä nousi Sjarhei Linh.
Vuorikalahuuhkaja

Vuorikalahuuhkaja ("Ketupa flavipes") on pöllöihin kuuluva lintu. 
Tätä pöllöä tavataan Bangladeshissa, Bhutanissa, Kiinassa, Intiassa, Laosissa, Myanmarissa, Nepalissa, Taiwanissa ja Vietnamissa. Sen elinpiiriä ovat subtrooppiset ja lauhkeat metsät. Se syö kalaa, äyriäisiä, sammakoita, liskoja, käärmeitä ja pikkunisäkkäitä, kuten maamyyriä, ja erityisesti jyrsijöitä, kuten hiiriä, rottia ja myyriä. Se saalistaa myös lintuja, esimerkiksi Taiwanissa mandariinisorsia. Pöllö elää 5,5–7,7 kilometrin pituisella jokialueella.
Lintu on kooltaan 48–58 cm. Se on selkäpuolelta punaruskea tai punertava, ja siinä on tummia juovia. Sen voi sekoittaa sundankalahuuhkajaan, joka tosin on ruskeampi.
Attack Attack!

Attack Attack! oli yhdysvaltalainen electrocore-yhtye. Austin Carlile, Nick White, Ricky Lortz, Andrew Whiting ja Andrew Wetzel perustivat sen vuonna 2007. Yhtyeen ensimmäinen julkaisu, "If Guns Are Outlawed, Can We Use Swords?" julkaistiin vuonna 2008. Yhtye solmi sen myötä sopimuksen levy-yhtiö Rise Recordsin kanssa. Attack Attack! lopetti toimintansa vuonna 2013.
If Guns Are Outlawed, Can We Use Swords? ja Someday Came Suddenly (2007–2008).
Attack Attack! julkaisi omatoimisesti kappaleen ”If Guns Are Outlawed, Can We Use Swords?” alkuvuonna 2008. Yhtye solmi myöhemmin samana vuonna levytyssopimuksen levy-yhtiö Rise Recordsin kanssa. Esikoisalbumi "Someday Came Suddenly" julkaistiin pian sopimuksen solmimisen jälkeen.
Carlilen erottaminen (2008).
Yhtyeen laulaja sekä perustajajäsen Austin Carlile erotettiin tämän terveydentilan ja henkilökohtaisten ongelmien vuoksi lokakuussa 2008 kesken kiertueen Maylene and the Sons of Disaster. Carlile aloitti heti erottamisen jälkeen uuden projektin yhtyeen Of Mice &amp; Men parissa. Hän on yhä sen jäsen. Carlilen tilalle värvättiin myöhemmin yhtyeen For All We Know perustajajäsen Nick Barham.
Viimeinen kiertue (2013).
Attack Attack! aloitti kiertueen alkuvuonna 2013 ja ilmoitti 22. heinäkuuta sen olevan myös heidän viimeisensä, minkä jälkeen yhtye hajoaisi. Joitakin perustajajäseniä esiintyi kiertueella ”hyvästeinä” yhtyeen faneille. Kiertue päättyi Pittsburghissa, Yhdysvalloissa.
Sillankorvan emäntä

Sillankorvan emäntä on Ilmari Unhon ohjaama elokuva vuodelta 1953. Elokuvan 1950-luvulle sovitettu käsikirjoitus perustuu Hilja Kilven näytelmään "Sillankorvan emäntä" (1915). Elokuva jäi Unhon viimeiseksi ohjaustyöksi. 
Kovasydämisen emännän pääosa näyttelee varsinaiselta ammatiltaan lausuja Helena Futtari. Leskeksi jäänyt emäntä on iskenyt silmänsä naapurin nuoreen isäntään Hallan Jaakkoon (Helge Herala), joka kuitenkin on kääntänyt katseensa tämän tyttäreen Johannaan (Elina Pohjanpää).
Tuotanto.
Aiheen filmaus on tiettävästi ollut suunnitteilla jo 1945 mutta toteutui eri yhtiössä vasta 1950-luvun puolella. Käsikirjoituksen pohjana ollut Kilven näytelmä on vuodelta 1915, ja sen asenteet ovat siirtyneet muuttumattomina 1950-luvulle.
Elokuvassa on puolittain dokumentaarinen jakso Käpylässä ajetusta ravikilpailusta, jossa Helge Herala on ohjastajana.
Vastaanotto.
Aikalaisarviossa Leo Nordberg (Uusi Suomi) moittii elokuvaa asenteellisuudesta: ”Suomalaisen maalaistalon emännän on näköjään oltava kivikova, häikäilemätön naishirmu kelvatakseen meikäläiseen näytelmään tai elokuvan päähenkilöksi.” Toisaalta Helena Futtari roolissa saa kiitosta: ”Hänen olemuksestaan ja osuvista ilmeistään uhkuu mahtavuuden ja ylpeyden henki ja hänen replikointiaan on ilo kuunnella.” Vaikka Juha Nevalainen, (Ilta-Sanomat) antaa Unholle arvon ohjaajana, hän moittii ohjausta laahaavaksi, kun taas Satakunnan Kansan Kauko Peltola piti ohjausta varmatyylisenä. Kaiken kaikkiaan aikalaisarvioiden näkemykset elokuvasta olivat melko ristiriitaiset.
Myös televisioajan kritiikeissä suhtautuminen elokuvaan vaihteli. Toisaalta on todettu, että elokuva on mainettaan parempi ja että se on lajissaan hyvin puhutteleva. Toisaalta sitä on luonnehdittu innottomaksi kuvaukseksi ”rakkauden ristipistoista”. Eräs kriitikko kiinnittää huomiota emännän henkiseen sukulaisuuteen Hella Wuolijoen Niskavuori-sarjan kovasydämiseen emäntään Hetaan. Elokuvan valopilkkuna nähdään varakkaan naapurin Savelan Eetun hahmo (Aku Korhonen).
It’s Better Than Working!

It's Better Than Working on brittiläisen Mud-yhtyeen marraskuussa 1976 julkaistu neljäs studioalbumi, ja samalla toinen Private Stock Records -yhtiölle.
Levyä äänitettiin seitsemällä eri studiolla maaliskuun ja syyskuun 1976 välisenä aikana. Albumi on Mudin ainoa, joka ei sisällä lainakappaleita.
Albumin tuotti parhaiten Status Quo -yhtyeen tuottajana tunnettu Pip Williams, joka oli myös soittanut Mudin sekä Sweet-yhtyeen ensimmäisillä singleillä kitaraa. Tuottajan vaihtumisen myötä myös yhtyeen tyylilaji muuttui hieman, ja "It's Better Than Workingin" äänimaailma on edeltäjiään kevyempi ja jopa funkimpi. Albumilla on vain yksi Mudille tyypillinen rock and roll, ”Nite on the Tiles”, joka oli myös ensimmäinen levyn kahdesta singlestä.
Basisti Ray Stiles laulaa albumin kappaleet ”It Don’t Mean a Thing” ja ”All I’ve Got to Give”.
Kappaleet.
A-puoli
B-puoli
Nuerit

Nuerit ovat Itä-Afrikassa elävä nilootteihin kuuluva kansa. Nuerit ovat yksi Etelä-Sudanin suurimmista etnisistä ryhmistä. Osa nuereista elää Etiopian puolella. Nuerien lukumääräksi on arvioitu vajaa miljoona, joista vuoden 1995 väestönlaskennan mukaan noin 65 000 asui Etiopiassa. Nuerit puhuvat niloottisiin kieliin kuuluvaa nuerin kieltä.
Nuerien perinteinen elinkeino on paimentolaisuus, ja vielä 1930-luvulla he elivät omavaraisina rahatalouden ulkopuolella harjoittaen karjanhoidon lisäksi omavaraisviljelyä ja vaihtokauppaa.
A Song for You (The Temptationsin albumi)

A Song for You on yhdysvaltalaisen soul-lauluyhtye The Temptationsin vuonna 1974 julkaistu studioalbumi.
Albumi on ilmestynyt Motown Record Corporationin levymerkillä Tamla Motown ja sen on tuottanut Jeffrey Bowen. Poikkeuksena ovat kappaleet "I'm a Bachelor", jonka ovat tuottaneet James Carmichael ja Suzee Ideka ja "Firefly", jonka ovat tuottaneet Terry Woodford ja Clayton Ivey yhtiölle Wishbone, Inc. Vastaava tuottaja on Berry Gordy.
Äänityksestä ovat vastanneet Cal Harris, Russ Terrana, Art Stewart ja Fred Ross. Albumi on äänitetty ja miksattu Hollywoodissa Motownin äänitysstudioilla.
Taiteellisena johtajana on toiminut Katarina Pettersson ja kannen suunnittelusta on vastannut John Le Prevost. LP-levyssä on tavallisuudesta poikkeava kansi siten, että yhtyeen nimen muodostavat kirjaimet on leikattu kääntyvästä läpästä jolloin näkyvissä on alla oleva harmaa osa. LP-levyn poistaminen kotelostaan edellyttää läpän kääntämistä.
Euroopan markkinoille LP-levyjä on valmistanut Kölnissä EMI Electrola GmbH.
Kappaleet.
Kappaleiden sovitukset on tehnyt James Carmichael lukuun ottamatta kappaletta "Firefly", jonka ovat sovittaneet Ted Stovall ja Harrison Calloway. Torvisektion sovitukset kappaleilla 1.1, 1.3, 1.4. ja 2.1 sekä jousisektion sovitukset kappaleilla 1.4, 2.1 ja 2.2 ovat Carmichaelin käsialaa.
Julkaisijat ovat Jobete Music Co., Inc. ASCAP (1.1, 1.3); edellinen ja Stone Diamond Music Corp. BMI (1.2, 1.4, 2.2); Skyhill Pub. Co. Inc. BMI (2.1); Stone Diamond Music Corp. BMI (2.3, 2.4).
Lauluosuudet kappaleella "I'm a Bachelor" on sovittanut The Temptations.
Albumin nimikappale "A Song for You" on Leon Russellin tekemä ja siitä on levyttänyt oman mieliinpainuvan versionsa myös Ray Charles pitkän uransa loppupuolella vuonna 1993.
Singlet.
Albumilta on julkaistu single "Happy People" / "Happy People – Instrumental" (Tamla Motown 006-96143). Se on arvosteltu Soundi-lehdessä ja sen mukaan single on paremman luokan diskomusiikkia: "Wahwahilla sävytetty basso luo järkähtämättömän menevän pohjan, jolle laulajien äänet tiukkojen torvien ryydittäminä rakentavat varsinaisen meiningin". Kääntöpuolen soitinversiossa on mukana kitarasoolo.
Myös "Shaky Ground" on noussut listoille. Kappaleen on levyttänyt myös Delbert McClinton vuoden 1980 albumilleen The Jealous Kind.
Muusikot.
The Temptations -lauluyhtyeen jäseniä ei ole mainittu, mutta kappaleen "I'm a Bachelor" tekijätietojen perusteella mukana ovat
Muista muusikoista on kiitetty seuraavia:
Entrance

Entrance on kuusamolaisen thrash metal -yhtye A.R.G:n debyyttialbumi vuodelta 1989. Albumi oli ensimmäisiä suomalaisia thrash metal -albumeja ja A.R.G. oli Suomessa genren pioneereja yhdessä Stonen ja Airdashin kanssa. 
Yhtye nousi yleisön tietoisuuteen voitettuaan Pohjois-Suomen bändimestaruuskisan vuonna 1988. Voiton ansiosta yhtye pääsi levyttämään singlen ”Aggressive Confessor”, joka menestyi hyvin nousemalla top-5:een Suomen singlelistalla. Menestyksen myötä yhtye sai sopimuksen Megamania-yhtiöltä ja pääsi levyttämään ensimmäisen albuminsa. Tuottajina toimivat Zero Nine -yhtyeen kitaristi Mara Mäntyniemi ja Ilari Niemelä. 
Vaikkakin vahvaa, niin Slayer- kuin Sodom-yhtyeiltä vaikutteita saanutta kappalemateriaalia kehuttiin, "Entrance"-albumi sai julkaisunsa aikaan kritiikkiä niin yhtyeeltä itseltäänkin kuin myös faneilta johtuen ”liian kevyestä” tuotannosta. Yhtyeen kitaristin Jari Kelloniemen mukaan he eivät juurikaan päässeet osallistumaan albumin jälkituotantoon ja miksaukseen.
Albumi julkaistiin remasteroituna CD-versiona bonuskappalein varustettuna vuonna 2012.
Abstract Emotions

Abstract Emotions on yhdysvaltalaisen soul-laulaja Randy Crawfordin vuonna 1986 julkaistu studioalbumi.
Albumin tunnetuimpia kappaleita on listoille noussut ja Crawfordin itsensä tekemä balladi "Almaz". Katri Helena on tehnyt kappaleesta suomenkielisen version nimellä "Almaz, onnen lapsi" vuonna 1988.
Randy Crawfordin levy-yhtiö on Warner Bros. Records, 3300 Warner Blvd., Burbank, Kalifornia 91510 ja 3 East 54th Street, New York 10022. Albumin kansiteksteissä Crawford kertoo olleensa tässä vaiheessa yhteistyössä Warnerin kanssa kymmenen vuotta.
Tuottaja ja sovittaja on Reggie Lucas yhtiöstä Kalisa Inc. Kappaleen "Don't Wanna Be Normal" ovat kuitenkin tuottaneet Hawk Wolinski ja James Newton Howard. Se on Warnerin elokuvasta "Wildcats" ja sen on äänittänyt Ray Blair ja miksannut Peter Doell. 
Muilta osin äänittäjänä on toiminut Joe Ferla apunaan Jimmy Santos, Glenn Rosenstein, Jeff Cox ja Craig Johnson. Lisä-äänityksiä ovat tehneet Jim "Doc" Dougherty, Jay Mark ja Alan Silverman. Albumi on äänitetty ja miksattu Quantum Sound -studioilla New Jerseyssä. Lisä-äänityksiä on tehty Giant Sound- ja Sigma Sound -studioilla New York Cityssä. Käytössä on ollut DMM Direct Digital Mastering -tekniikka.
Levykannen teossa taiteellisena johtajana ja suunnittelijana on toiminut Pietro Andrew Alfieri ja valokuvat on ottanut Aaron Rapoport. Ehostustaiteilija on Wendy Osmonden Cloutier-yhtiöstä.
LP-levyjä on Euroopan markkinoille valmistanut Saksassa WEA Musik GmbH, joka on Warner Communicationsin yhtiö.
Kappaleet.
&lt;hr&gt;
Julkaisijat ovat (Iso-Britannia):
Kappaleiden julkaisu- ja kopiointioikeuksia hallitsee Warner Bros. Records Inc. Yhdysvalloissa ja WEA International muualla.
Muusikot.
Kosketinsoittimet ja syntetisaattorit:
Kitarat:
Lyömäsoittimet:
Sähköbassokitara:
Taustalaulajat:
Synclavier II:n ja Octave-Plateau Sequencerin ohjelmointi:
Syntetisaattorin ohjelmointi:
Kappaleella "Don’t Wanna Be Normal" kosketinsoittimien ohjelmoijina ja soittajina ovat James Newton Howard ja Hawk Wolinski. Syntetisaattorien soittajana on myös Patrick Leonard. Kappaleella ei ole muita soittajia em. kitaristi Paul Jackson Jr:n lisäksi.
William Strutt

William Strutt (1756–1830) oli puuvillatehtailija Belperissä lähellä Derbyä. Hän oli tehtaan perustajan Jedediah Struttin vanhin poika, joka saatuaan sen ajan mittareilla hyvän koulutuksen tuli töihin isänsä tehtaaseen 14-vuotiaana. Hänen kaksi nuorempaa veljeään, Joseph ja George, tulivat myös mukaan yritykseen, ja työnjako muovautui sellaiseksi että William hoiti tekniikan, Joseph markkinoinnin ja George johtamisen. Veljekset tunnettiin liberaaleista näkemyksistään, hyväntekeväisyydestä ja suvaitsevaisuuden edistämisestä.
William Struttista tuli menestyvä sivutoiminen arkkitehti, joka suunnitteli monia Derbyn silloista. Hän käytti siltojen materiaalina takorautaa, ja keksi soveltaa samanlaista rakennetta tehdasrakennuksiinkin. Tämä oli suuri edistysaskel, sillä tehtaat oli aiemmin rakennettu kokonaan puusta, ja niiden romahtaminen tulipaloissa oli ollut turvallisuusriski, varsinkin jos niissä käsiteltiin palonarkoja aineita ja materiaaleja. Struttin perheen North Mill oli palanut, ja William Strutt suunnitteli sen tilalle uuden paloturvallisen rakennuksen, joka valmistui 1803. Siinä on myös kuumalla ilmalla toimiva keskuslämmitys ja uudentyyppinen vesiratas, ja koko rakennusta pidettiin yhtenä aikansa edistyksellisimmistä. Tehdas on nykyisin osa Unescon maailmanperintökohdetta Derwentin laakson tehtaat.
Ystävystyttyään ensin Erasmus Darwinin kanssa Strutt tutustui moniin aikansa johtaviin tiedemiehiin ja ajattelijoihin. Hän oli Derby Philosophical Societyn perustajajäsen ja johti seuraa Darwinin jälkeen. Vuonna 1817 hänet valittiin Royal Societyn jäseneksi.
Joni Karvinen

 
Joni Jalmari Karvinen (s. 7. helmikuuta 1994 Lahti) on suomalainen keihäänheittäjä. Hän edusti urheilu-urallaan vuoteen 2014 asti Ylöjärven Urheilijoita, vuosina 2015–2017 Tampereen Pyrintöä ja vuodesta 2018 Joensuun Katajaa. Häntä valmensi uransa aikana Jarmo Pusa (2007–2011), Erkki Helanoja (2009–2011), Kari Ihalainen (2011–2014), Viljo Toivanen (2014–2015) ja vuodesta 2015 Olavi Parjanen. Karvinen lopetti aktiiviuransa kesän 2021 jälkeen.
Karvisella on useita SM-mitaleja nuorten sarjoista. Lillen alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2011 Karvinen oli kuudes tuloksella 74,49 m. Kisojen karsinnassa hän heitti 700-grammaisella keihäällä ennätyksensä 80,05 m. Karvinen oli kuudes myös Barcelonan alle 20-vuotiaiden MM-kisoissa 2012 tuloksella 70,90 m. Rietin alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2013 hän oli seitsemäs tuloksella 71,40 m ja Tallinnan alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2015 kahdeksas tuloksella 74,10 m.
Karvinen voitti keihään Suomen hallimestaruuden 2015 ja 2019.
Karvisen ennätys on 80,04 m, jonka hän heitti 12. kesäkuuta 2016 Karjaalla Raaseporissa.
Suomen itämainen seura

Suomen Itämainen Seura (lyh. SIS, ) on suomalainen tieteellinen järjestö, joka perustettiin joulukuussa 1917 edistämään itämaiden kulttuurien tutkimusta ja tuntemusta Suomessa. Alkujaan toiminta kohdistui ensisijaisesti Lähi-itään, mutta sittemmin se on laajentunut käsittämään koko Aasian, Afrikan ja Oseanian. SIS on siten keskeinen ulkoeurooppalaisista kulttuureista kiinnostuneiden yhteisö Suomessa.
SIS:n toiminnan ydin on julkaisutoiminta. SIS julkaisee kansainvälistä tieteellistä julkaisusarjaa "Studia Orientalia" sekä laajemmalle yleisölle tarkoitettua julkaisusarjaa "Suomen Itämaisen Seuran suomenkielisiä julkaisuja" itämaiden tutkimuksen eri osa-alueilta. Suomenkielisessä sarjassa julkaistaan muun muassa kielten oppikirjoja, kaunokirjallisia käännöksiä ja alan tietokirjallisuutta. Lisäksi SIS julkaisee ruotsinkielistä sarjaa "Svenskspråkiga skrifter utgivna av Finska orientsällskapet". Julkaisutoiminnan ohella SIS järjestää säännöllisesti yleistajuisia yleisöluentoja.
Suomen Itämaisen Seuran puheenjohtajina ovat toimineet
Anton Hysén

Anton Hysén (s. 13. syyskuuta 1990 Liverpool, Britannia) on ruotsalainen mediapersoona.
Hysénin isä Glenn on entinen jalkapalloilija. Myös hänen veljensä Alexander ja velipuolensa Tobias ovat jalkapalloilijoita. Anton Hysén pelaa jalkapalloa Ruotsin neljänneksi korkeimmalla sarjatasolla Utsiktenin joukkueessa. Aiemmin hän oli kirjoilla Allsvenskanin Häckenissä.
Hysén on avoimesti homoseksuaali. Hän "tuli kaapista ulos" vuonna 2011.
Hysén osallistui vuonna 2012 TV4:n "Let’s Dance" -tanssiohjelmaan, parinaan Sigrid Bernson. Heidät äänestettiin ohjelman seitsemännen tuotantokauden voittajiksi.
I Pray Everyday You Won’t Regret Loving Me

I Pray Everyday You Won't Regret Loving Me on yhdysvaltalaisen soul-laulaja David Ruffinin singlejulkaisu vuodelta 1969. Levy-yhtiö on Motown Record Corp ja levymerkki Motown.
David Ruffin vaikutti The Temptations -yhtyeessä ennen soolouraansa. Singlellä olevat kappaleet ovat hänen toiselta albumiltaan "Feelin' Good" (Motown M 696, 1969). Nimikappaleen on tuottanut Johnny Bristol ja sovittanut Paul Riser. Kääntöpuolen kappaleen on tuottanut Berry Gordy, Jr. ja sillä on mukana Hal Davis Singers. Julkaisuyhtiö on Jobete BMI.
Ultšat

Ultšat (myös "ultšit", omakielinen nimitys "nani") ovat Venäjällä Habarovskin aluepiirissä asuva tunguusilaista ultšan kieltä puhuva kansa. Heillä on laissa tunnustettu Venäjän vähälukuisen alkuperäiskansan asema.
Asuinalue ja lukumäärä.
Ultšat asuvat etupäässä Amurin alajuoksulla Habarovskin aluepiirin Ultšan piirissä. Neuvostoliiton vuoden 1989 väestönlaskennassa rekisteröitiin 3200 ultšaa, joista 2700 asui Habarovskin aluepiirissä. Venäjän vuoden 2002 väestönlaskennan mukaan ultšia oli 2900 henkeä. Habarovskin aluepiirissä heitä oli 2700, joista 2300 asui maaseudulla. 
Kieli.
Lähes kaikki ultšat osaavat venäjää, kun taas ultšan kieltä puhuu vain 700 henkeä. Tarkempi tilasto kertoo, että Habarovskin aluepiirin ultšista vain alle 400 ilmoitti osaavansa kansansa omaa kieltä. 
Käytännössä kansan puhekielenä toimii venäjä, ja vain vanhempi sukupolvi käyttää ultšaa jonkin verran perhepiirissä sekä perinteiseen kulttuuriin liittyvissä yhteyksissä. Vuonna 1990 kieltä varten luotiin kyrilliseen kirjaimistoon perustuva kirjoitusjärjestelmä. Myöhemmin ultšaa on alettu opettaa kouluissa.
Etninen historia.
Ultšien lähin sukukansa ovat nanait. Samaan kulttuuripiiriin kuuluvat myös udeget, negidaalit, orotšit, orokit (ultat) ja nivhit, joiden kanssa ultšat ovat osittain sekoittuneet. Seudulle 1850-luvulta lähtien asettuineilla venäläisillä on ollut huomattava vaikutus kansan elinkeinoihin, yhteiskuntaan ja aineelliseen kulttuuriin. 1800-luvun lopussa ultšat käännytettiin muodollisesti kristityiksi.
Elinkeinot ja kulttuuri.
Perinteisiä elinkeinoja olivat miehille kuuluneet kalastus ja metsästys. Naiset hoitivat kotityöt ja saaliin käsittelyn sekä keräsivät erilaisia villikasveja. Perheet olivat yleensä pieniä ja yksiavioisia. Yhteiskuntajärjestelmän perustana oli kyläyhteisö sekä aviosuhteita säädellyt suku. Jokien varsille keskittynyt asutus oli jo vanhastaan kiinteää. Asumuksena toimi yksihuoneinen hirsitalo. Kesäisin perheet muuttivat erämaajärvien ja -jokien rannoille pystytettyihin majoihin. Ruokavalion perustan muodosti kala, jota syötiin keitettynä, paistettuna, kuivattuna ja toisinaan myös raakana. Lisäksi käytettiin lihaa, hylkeenrasvaa sekä juureksia ja heinäkasveja.
Ultšien perinteiseen uskontoon kuului animistinen taivaan, veden, metsän, asuinpaikan ja muiden henkien kunnioittaminen, karhunpalvonta sekä šamanismi. Suullinen kansanperinne käsittää myyttejä, historiallisia tarinoita, satuja, arvioituksia ja sananlaskuja. Taidekäsitöistä korkealla tasolla ovat puun- ja luunleikkaus sekä vaatteiden ja muiden esineiden kirjonta. Seudulle on ominaista erityinen Amurin ornamenttityyli.
Yritysvälitys

Yritysvälitys on kiinteistönvälitykseen rinnastettava eritysosaamista edellyttävä toimiala, jossa välityksen kohde on kiinteistön sijasta yritys tai sen osa kuten liiketoiminta. Yritysvälitystä harjoittavat tai siihen liittyviä toimia hoitavat alaan keskittyneiden toimijoitten lisäksi sivutoimenaan monet tahot kuten asianajajat, pankit ja tilitoimistot. Alan ammattitoimijoiden yhteenliittymä on nimeltään Suomen yritysvälittäjäin liitto ry, jonka jäsenet ovat sitoutuneet noudattamaan toiminnassaan hyvää välitystapaa. 
Yritysvälityksen ala-laji on ravintolavälitys. Toiminnan harjoittaja on silloin erikoistunut vain ravintoloiden ja niitä omistavien yhtiöiden välitykseen. 
Toisin kuin kiinteistönvälitystoiminta, ei yritysvälitystoiminta ole Suomessa toistaiseksi luvanvaraista.
Ristikukkula

Ristikukkula () on Liettuassa Šiauliain tienoilla sijaitseva uskonnollinen kohde ja suosittu nähtävyys.
Kukkula mainitaan kirjallisissa lähteissä ensimmäisen kerran vuonna 1850. Uskotaan, että ensimmäiset ristit tuotiin vanhan linnavuoren alueelle sen jälkeen, kun puolalaiset ja liettualaiset olivat epäonnistuneesti kapinoineet Venäjän keisarikuntaa vastaan Marraskuun kansannousussa vuonna 1831. Lisää ristejä nousi toisen kapinan jälkeen 1863. Risteillä oli symbolinen merkitys kansannousun yhteydessä kadonneiden henkilöiden perheille.
Kun ristien määrä vuonna 1900 ensimmäisen kerran kirjattiin ylös, niitä oli kukkulalla 130 ristiä. Vuonna 1902 kukkulalla oli 155 ristiä, 1922 enää vain 50 ristiä, 1938 enemmän kuin 400 ristiä. Neuvostoliiton aikana vuosien 1961 ja 1984 välillä neljä kertaa tuhottiin ristit maansiirtotraktoreilla. Liettualaiset harjoittivat väkivallatonta vastarintaa neuvostomiehitystä vastaan tuomalla tuhottujen ristien tilalle uusia. 1961 tuhottiin 5 000 ristiä, 1975 tuhottiin 1 200 ristiä. Ristejä pystytettiin kuitenkin aina uudelleen.
Ristien määrä on lisääntynyt viime vuosina huomattavasti. Liettuan alkaessa itsenäistyä 1990 oli kukkulalla 55 000 ristiä. Uuden itsenäisyyden alkuaikoina, 7. syyskuuta 1993, paavi Johannes Paavali II vieraili kukkulalla. Nykyään ristejä on alueella yli 100 000, ja uuden ristin saa vapaasti pystyttää. Ristien lisäksi kukkulalla on esimerkiksi suuria krusifikseja ja Neitsyt Marian patsaita.
Ultšan piiri

Ultšan piiri () on kunnallinen itsehallintoalue Habarovskin aluepiirissä Venäjällä. Vuonna 1933 perustetun piirin pinta-ala on 39 100 neliökilometriä. Asukkaita on 21 900 henkeä (vuonna 2010).
Ultšan piiri sijaitsee Amurin alajuoksulla. Se rajoittuu koillisessa Nikolajevskin piiriin, kaakossa Tatariansalmeen, etelässä Vaninon ja Komsomolskin piireihin, lännessä Solnetšnyin ja Polina Osipenkon piireihin sekä pohjoisessa Tugurin–Tšumikanin piiriin.
Piirin hallinnollinen keskus on Bogorodskojen kylä, josta on 820 kilometriä aluepiirin pääkaupunkiin Habarovskiin. Muita huomattavampia paikkakuntia ovat Bulavan ja De-Kastrin kylät. Maalaiskuntia on yhteensä 18 ja asutuskeskuksia 32. 
Seudun kanta-asukkaita ovat ultšat. Nykyään enemmistön muodostavat venäläiset, joita alkoi muuttaa alueelle 1850-luvulla. Muita ryhmiä ovat nanait, nivhit, negidaalit ja evenkit.
Tärkein tuotannonala on metsäteollisuus. Lisäksi harjoitetaan kullan huuhdontaa ja kalastusta. Ultšan piiri on yksi aluepiirin köyhimpiä ja tulee toimeen lähinnä valtion avustusten varassa.
Kennevic Asuncion

Kennevic Asuncion (s. 21. maaliskuuta 1980) on filippiiniläinen sulkapalloilija.
Asuncion pelasi MM-kisoissa 2003 sekanelinpelissä siskonsa Kennien kanssa ensimmäisenä filippiiniläisparina. Hän on pelannut MM-kisoissa myös vuonna 2007, jolloin hän hävisi kaksinpelissä ensimmäisellä kierroksella Nabil Lasmarille ja eteni sekanelinpelissä toiselle kierrokselle saakka Kennien kanssa. Asuncion osallistui Aasian-mestaruuskilpailuihin vuosina 2008 ja 2009, mutta ei päässyt kumpanakaan vuonna ensimmäistä kierrosta pidemmälle missään turnauksessa.
Asuncionin korkein sijoitus BWF:n ranking-listalla on 117. tila, jonka hän saavutti nelinpelissä Antonino Benjamin Gadin kanssa vuonna 2010.
Lähteet.
Theódoros Vélkos

Theódoros Vélkos (; s. 20. marraskuuta 1976 Pazardžik, Bulgaria) on kreikkalainen sulkapalloilija.
Vélkos osallistui MM-kisoihin vuonna 2003, mutta hävisi tuolloin ensimmäisellä kierroksella sekä nelinpelissä että sekanelinpelissä. Hän pelasi EM-kilpailuissa 2004 vain nelinpelissä, jossa hän putosi ensimmäisellä kierroksella parinsa Giórgos Pátisin kanssa. Vélkos ja Patis osallistuivat nelinpeliin myös Ateenan olympialaisissa 2004, joissa he hävisivät jälleen ensimmäisen ottelunsa.
Alleghe Hockey

Alleghe Hockey on jääkiekkojoukkue Alleghesta, Italiasta. Joukkue pelaa Italian IHL:ssä, joka perustettiin vanhan Serie B:n tilalle kaudeksi 2017–2018. Joukkuetta valmentaa suomalainen Juhani Matikainen.
Joukkue perustettiin vuonna 1933. Vuonna 1956 joukkue lakkautettiin, mutta vanhan joukkueen tilalle perustettiin Mount Civetta Alleghe HC. Joukkueen nimi kuitenkin vaihtui jo muutaman kauden jälkeen takaisin alkuperäiseen muotoon Alleghe Hockey. 
Joukkueen parhaimmat sijoituksen ovat kausilta 1984/85 ja 2001/02, kun joukkue saavutti Serie A:n hopeaa. Kaudella 1992/93 joukkue voitti Alpenligan mestaruuden kukistamalla finaalissa HC Bolzanon numeroin 7-4. 
Lisäksi joukkue on voittanut Serie B:n mestaruuden kausilla 1962/63, 1963/64, 1969/70 ja 2014/15 sekä Serie C:n mestaruuden kausilla 1968/69 ja 2013/14.
Käärmenilkat

Käärmenilkat (Ophidiidae) eli partanilkat on runsaslajinen käärmenilkkakaloihin kuuluva kalaheimo. Heimon lajeja tavataan kaikista valtameristä.
Taksonomia.
Vanhimmat käärmenilkkoihin kuuluvien lajien fossiilit on ajoitettu tertiäärikauden varhaisvaiheille. Tällaisia sukuja ovat muun muassa "Ampheristus" ja "Hoplobrotula". Nykyään heimossa elää lähteestä riippuen 209–222 lajia, jotka jaetaan 46–48 sukuun. Partanilkkojen heimo jaetaan neljään alaheimoon, jotka ovat Brotulinae, Brotulotaeniinae, Ophidiinae ja runsaslajisin Neobythitinae. Neobythitnae-alaheimo ei kuitenkaan ole monofyleettinen. Lajeja ovat muun muassa kapinpartanilkka ("Genypterus capensis"), rusopartanilkka ("Genypterus blacodes") ja käärmepartanilkka ("Ophidion barbatum").
Anatomia.
Käärmenilkat ovat kooltaan 10–200 cm. Pisimmistä lajeista kapinpartanilkka voi kasvaa 1,6 metriä ja "Lamprogrammus shcherbachevi" 2 metriä pitkäksi. Ruumiinmuodoltaan ne ovat pitkulaisia ja muistuttavat ankeriaita. Selkä- ja peräevät ovat pitkät ja yhtyneet pyrstöevään. Joillakin lajeilla rintaevät puuttuvat ja eräillä ne ovat kapeat. Brotulinae-alaheimon lajeilla on kuonossa viiksisäikeitä. Toisin kuin monilla muilla käärmenilkkakalojen heimoilla käärmenilkoilla on pienet suomut.
Levinneisyys.
Käärmenilkat ovat mereisiä kaloja ja lajeja tavataan Atlantin, Intian valtameren ja Tyynenmeren alueilta. Monet niistä elävät lähellä pohjaa melko matalissa vesissä, mutta heimoon kuuluu myös maailman syvimmällä elävä kala "Abyssobrotula galatheae", joka on tavattu 8 370 metrin syvyydestä. Monet käärmenilkkalajit ovat tärkeitä kalastuksen kohteita.
Hockey Club Asiago

Asiago Hockey Club, entinen Asiago Hockey Sports Association, on jääkiekkojoukkue Asiagosta, Italiasta. Joukkue pelaa Itävallan monikansallisessa Alps Hockey League:ssa. 
Joukkue on voittanut Serie A -mestaruuden kolme kertaa vuosina 2001, 2010 ja 2011. Italian Cupin joukkue on myös voittanut kolme kertaa vuosina 1991, 2001 ja 2002. Vuonna 2003 joukkue voitti Italian Super Cupin.
Vuonna 1987 joukkueen taustaorganisaatiolle myönnettiin Italian "Stella al merito sportivo" eli urheilun kultainen tähti -palkinto. Palkinto myönnetään Italiassa ansioituneille urheilujoukkueille.
Joukkueessa ovat pelanneet myös suomalaisista Veli-Pekka Hård, Lauri Kinos, Mika Kortelainen, Marko Kuikka, Henri Laurila ja Mika Lehtinen.
Pedro Yang

Pedro Alejandro Yang (s. 9. lokakuuta 1976) on guatemalalainen sulkapalloilija. Hän edustaa seuratasolla tanskalaista Skovshoved IF:ää.
Yang voitti vuonna 1999 Pan-Amerikan kisoista pronssia kaksinpelistä. Hän sai vuoden 2003 kisoissa hopeaa nelinpelistä Erick Anguianon kanssa ja uusi kaksinpelin pronssimitalinsa. Yang osallistui Ateenan olympialaisissa 2004 kaksinpeliin, jossa hän putosi heti ensimmäisellä kierroksella hävittyään Norjan Jim Ronny Andersenille. Hän voitti vuonna 2007 Pan-Amerikan kisoista pronssia nelinpelistä Anguianon kanssa ja osallistui myös MM-kilpailuihin, joissa hän putosi ensimmäisellä kierroksella sekä kaksin- että nelinpelissä.
Lähteet.
Britannian Grand Prix 2011

Britannian Grand Prix 2011 (virallisesti 2011 Formula 1 Santander British Grand Prix) oli Formula 1 -kauden 2011 yhdeksäs osakilpailu, joka ajettiin 10. heinäkuuta Silverstonen moottoriradalla, Englannissa. Kilpailu oli Daniel Ricciardon debyytti F1-sarjassa. Hän ajoi Hispania -tallissa.
Paalupaikalta kilpailuun lähti Red Bull -tallin Mark Webber. Kilpailun voitti Fernando Alonso, jolle voitto oli kauden ensimmäinen. Kyseessä oli Ferrarin kauden ainoa voitto.
David Frölander-Ulf

David Wilhelm Frölander-Ulf (13. elokuuta 1874 Ruotsi - 22. joulukuuta 1947 Helsinki) oli ruotsalaissyntyinen Suomessa vaikuttanut arkkitehti, joka tunnettiin ennen muuta sisustusarkkitehtina. Frölander-Ulf suunnitteli muun muassa ravintolasisustuksia, liikesisustuksia, pankkien ja teollisuusyritysten toimistosaleja sekä johtokunnanhuoneita.
Henkilöhistoria ja ammattiura Suomessa.
Ruotsissa syntynyt Frölander-Ulf muutti Tukholmasta Suomeen vuonna 1897-1898. Helsingissä hän työskenteli professori Gustaf Nyströmin toimistossa, professori Lars Sonckin toimistossa, Gesellius, Lindgren, Saarisen toimistossa, ja vuodesta 1912 lähtien omassa arkkitehtitoimistossaan.
Frölander-Ulfin puoliso oli Hilma Thérèse Wallgren, heidän pojastaan Torsten Frölander-Ulfista (s. 1907) tuli lääkäri. 
Töitä.
Frölander-Ulf teki 1900-luvun alkukymmenten aikana parinkymmenen hotellin ja ravintolan sisustukset. Joukkoon kuuluvat niin Ekbergin kahvila (ainoa alkuperäisenä säilytetty), Seurahuone (1914–1915) kuin elokuvateatteri Maxim. 1930-luvulla syntyivät English Tea Room ja Mikado. Pörssitalon Adlon on näistä viimeinen ja loistokkain. Se valmistui vuonna 1938.
Teollisuuskeskus

Teollisuuskeskus (viitataan usein myös nimellä Eteläranta 10 ja Palacen talo) on Helsingissä sijaitseva rakennus, jossa toimii Elinkeinoelämän keskusliiton ja muiden tärkeimpien työnantajajärjestöjen pääkonttori. Vuoteen 2009 rakennuksessa toimi myös Hotelli Palace. Viljo Revellin ja Keijo Petäjän suunnittelema rakennus valmistui osoitteeseen Eteläranta 10 vuonna 1952, juuri ennen Helsingin olympialaisia.
Historia.
Rakennuksen suunnitelma oli työ nimeltä "Ratas" arkkitehtikilpailussa, jonka voittivat arkkitehdit Viljo Revell (1910–1964) ja Keijo Petäjä (1919–1988). Rakennuksessa tavoiteltiin viistoine pintoineen, vaijerikaiteineen ja savupiippuineen suuren valtamerilaivan tunnelmaa, innoittajana Le Corbusier. Samaa mielikuvaa loivat pilareitten kannattama katutaso ja nauhaikkunat.
Suunnittelutyötä jaettiin silloisen tavan mukaan arkkitehti Olli Borgin toimiessa vetäjänä. Borg itse suunnitteli hotellin ja ravintolat, Styrbörn Andersin toimistokerrokset, Antti Nurmesniemi viimeisteli huonesisustuksen ja suunnitteli 11. kerroksen saunaosaston kuuluisine lypsyjakkaroineen. Olavi Hännisen käsialaa olivat toisen kerroksen kahvila ja baarin teräsputkirunkoiset muovi-istuimet. Rakennuksen tieltä
purettiin tulli- ja pakkahuoneena toiminut entinen Venäjän armeijan muonamakasiini.
Hotelli oli maineestaan huolimatta suhteellisen pieni, käsittäen vain 50 huonetta ylimmissä kerroksissa huippuravintoloineen. Hotellin lopetettua toimintansa vuonna 2009 myös ravintola suljettiin, mutta Royal Ravintolat avasi sen uudestaan marraskuussa 2017 ja ravintola sai vuonna 2019 yhden Michelin-tähden.
TerraSAR-X2

TerraSAR-X2 on Saksan avaruusjärjestön DLR:n 2010-luvulla kaavailema uuden sukupolven tutkasatelliitti. 
Se seuraa saksalaisia TerraSAR-X ja TanDEM-X-satelliitteja, jos satelliitin rahoitus järjestyy. DLR pohti kesällä 2011 pitäisikö satelliitin olla kokonaan yrityksen rahoittama, jolloin valtio maksaisi sen keräämää dataa hankittaessa, vai pitäisikö satelliitin olla kokonaan valtion rahoittama. TerraSAR-X2 -tutkasatelliitin oli määrä aloittaa toimintansa vuonna 2016 ja toimia vuoteen 2025 asti, mutta projekti on toistaiseksi jäissä.
Hotelli Vaakuna

Hotelli Vaakuna eli Sokos Hotel Vaakuna on Sokos Hotels -ketjuun kuuluva helsinkiläinen hotelli, joka sijaitsee samassa rakennuksessa kuin Helsingin keskustan Sokos. Rakennus käsittää Mannerheimintien, Postikadun, Asema-aukion ja Kaivokadun välisen korttelin kokonaisuudessaan. Tavaratalo on sen viidessä alimmassa, hotelli ylimmissä kerroksissa.
Historiaa.
Hotelli Vaakuna rakennettiin ja avattiin Helsingin vuoden 1940 olympialaisia varten. Rakennustyöt aloitettiin jo 1930-luvun puolivälin jälkeen. Talvisota kuitenkin keskeytti hankkeen.
Ravintola Vaakuna avattiin maaliskuussa 1947 samoin kuin nykyisen Casa Largo -ravintolan paikalla ollut Pika-Pala, josta sittemmin kuoriutui Vaakuna-Grilli. Vaakunan hotelli, joka sijaitsi aluksi vain 7. ja 8. kerroksessa, avattiin kesäkuussa vuonna 1952. 
Ravintola Vaakuna oli vuoteen 1952 saakka kaupungin "hienoimman" ravintolan maineessa, kunnes Palace-hotelli avattiin, kertoo talon henkilökunta Vaakunan 30-vuotisjuhlajulkaisussa vuonna 1977. Vielä 1990-luvun alussa ravintola tunnettiin kalliista apajapöydästään ja siitä, että se rauhallisuudestaan johtuen soveltui hyvin mm. liikeneuvotteluihin.
Vaakunan rakennuksen suunnitteli arkkitehti Erkki Huttunen käyttäen kalustesuunnittelussa apunaan oman toimistonsa väkeä. Hotellin sisustuskin tuli pääosin Huttusen toimiston tiimin tehtäväksi. Tuolit kuitenkin tulivat muualta. Valaisimet olivat Paavo Tynellin, tekstiilit Greta Skogster-Lehtisen.
Vaakunan rakentaminen ajoittui vaikeaan sodanjälkeisen aikaan, jolloin rakennus- ja muusta tarvittavista materiaaleista oli pula. Huttusen kekseliäisyyden sekä HOK:n silloisen kauppaneuvos Lauri Koskivaaran intensiivisen kiinnostuksen ja hyvien liikesuhteiden avulla onnistuttiin kuitenkin luomaan funkkishenkinen kokonaisuus, josta tuli yksi Helsingin hotelli- ja ravintola-arkkitehtuurin maamerkkejä.
Huttusen toimiston arkkitehdit keksivät myös piirustuksiin leikkisän nimen SOKOS, joka aluksi vakiintui käyttöön osuuskaupparyhmässä ja myöhemmin myös kansan suussa.
Vaakuna siirtyi Helsingin Osuuskaupalta SOK:n hoitoon vuonna 1995. Norjalainen Peter Abrahamssen suunnitteli Vaakunan ravintolatilojen perinpohjaisen remontin Huttusen hengessä. Mittava työ toteutettiin vuonna 1996. Silloin avattiin Vaakuna 10th Floor Restaurants eli suosituiksi tulleet, oikeasti yhdeksännessä kerroksessa sijaitsevat, ravintolat. Remontissa Abrahamssen yhdisti tilallisesti vanhan funkkis-ravintolasalin ja entisen Sky Barin. Kokonaisuuteen Abrahamssen liitti vielä Rautatieaseman puoleisen modernin aamiais- ja tilausravintolan Sokoksen tavaratalon ylittävällä käytävällä. Työ lienee yksi Helsingin ravintoloiden parhaimmin onnistuneista uuden ja vanhan yhdistämisyrityksistä.
Vaakunan sisääntuloaulan ja 9:n kerroksen aulat ovat nykyään suojeltuja.
Vaakunan liikeideoita ja sisustuksia on sittemmin uudistettu. Esimerkiksi rakennuksen katu- ja toisessa kerroksessa toimii espanjalaisteemainen ravintola Casa Largo.