tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Francesca Marsaglia

Francesca Marsaglia (s. 27. tammikuuta 1990) on italialainen alppihiihtäjä. Myös hänen veljensä, Matteo Marsaglia, on alppihiihtäjä.
Alppihiihdon maailmancupissa Marsaglia kilpaili ensimmäisen kerran Sestrieressä helmikuussa 2008. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän sai joulukuussa 2010 Lake Louisen syöksylaskusta, jossa hän sijoittui 13:nneksi. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan yhdeksäs Sankt Moritzin suurpujottelussa joulukuussa 2013. Ensimmäisen palkintosijansa hän saavutti oltuaan kolmas Lake Louisen syöksylaskussa joulukuussa 2019.
Sotšin olympialaisissa 2014 hän sijoittui suurpujottelussa 16:nneksi. Vailin / Beaver Creekin MM-kilpailuissa 2015 hän oli alppiyhdistetyssä kahdeksas. Åren MM-kilpailuissa 2019 hän sijoittui supersuurpujottelussa seitsemänneksi. Cortina d'Ampezzon MM-kilpailuissa 2021 hän oli syöksylaskussa 17:s ja supersuurpujottelussa 23:s. Pekingin olympialaisissa 2022 hän sijoittui supersuurpujottelussa 22:nneksi.
Kääpiömonninen

Kääpiömonninen "(Corydoras pygmaeus)" on pienikokoinen monnislaji. Sitä pidetään akvaariokalana.
Se jää tyypillisesti noin kahden sentin pituiseksi. Kääpiömonninen on kotoisin Etelä-Amerikasta Madeira-joen vesistöstä. Se elää pienissä sivujoissa ja tulvametsissä. Sitä tavataan usein suurissa ryhmissä puunjuurien tai rantakasvien alla.
Robert Ehrström

Robert Otto Fredrik Ehrström (29. maaliskuuta 1874 Helsinki – 30. toukokuuta 1956 Helsinki) oli suomalainen lääkäri ja professori.
Ehrström väitteli kirurgian tohtoriksi 1900, keskittyi aluksi lääketieteen kemiaan ja toimi alan dosenttina 1902–1910, minkä jälkeen dosentuuri siirrettiin sisätaudeille. Vuosina 1920–1930 hän oli Helsingin yliopiston sisätautiopin ylimääräinen ja 1930–1941 varsinainen professori. Hän oli erityisesti kiinnostunut maksa- ja verenpainetaudeista sekä suolistoloisista. 
Robert Ehrströmin isä oli Karl Gustaf Ehrström. Professorin arvonimen saanut, isänsä tavoin sisätauteihin perehtynyt lääkäri ja dosentti Mons-Christian Ehrström oli Robert Ehrströmin ja tämän puolison Lilli Frassettin poika.
Stefan Luitz

Stefan Luitz (s. 26. maaliskuuta 1992) on saksalainen alppihiihtäjä.
Hän kuului Schladmingin MM-kilpailuissa 2013 Saksan pronssijoukkueeseen joukkuekilpailussa. Sankt Moritzin MM-kilpailuissa 2017 hän oli suurpujottelussa neljästoista. Hän sai joukkuekilpailun MM-pronssia myös Cortina d'Ampezzossa 2021 sekä oli lisäksi suurpujottelussa seitsemäs ja parisuurpujottelussa yhdeksäs.
Alppihiihdon maailmancupissa Luitz kilpaili ensimmäisen kerran Adelbodenissa tammikuussa 2011. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän sai helmikuussa 2012 Crans-Montanan suurpujottelusta, jossa hän sijoittui 29:nneksi. Kymmenen parhaan joukkoon – ja samalla palkintokorokkeelle – hän pääsi ensimmäisen kerran Val d'Isèren suurpujottelussa joulukuussa 2012 oltuaan toinen. Vuotta myöhemmin hän oli vastaavassa kilpailussa kolmas. Joulukuussa 2014 hän sijoittui kolmanneksi Åren suurpujottelussa. Hän oli kolmas myös Garmisch-Partenkirchenin suurpujottelussa tammikuussa 2017. Hän sijoittui joulukuussa 2017 kolmanneksi Beaver Creekin ja toiseksi Val d’Isèren suurpujottelussa. Joulukuussa 2018 hän voitti Beaver Creekin suurpujottelukilpailun, mutta menetti voittonsa myöhemmin käytettyään sääntöjen vastaisesti lisähappea ennen toisen kierroksen laskuaan. Joulukuussa 2019 hän sijoittui toiseksi Alta Badian parisuurpujottelussa.
Ryan Cochran-Siegle

Ryan Cochran-Siegle (s. 27. maaliskuuta 1992) on yhdysvaltalainen alppihiihtäjä, joka kilpailee vauhtilajeissa. Hän saavutti supersuurpujottelussa olympiahopeaa vuonna 2022. Hänen äitinsä, Barbara Cochran, on pujottelun olympiavoittaja Hänen serkkujaan ovat alppihiihtäjät Jimmy Cochran, Robby Kelley, Tim Kelley, Jessica Kelley ja Roger Brown.
Nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa Cochran-Siegle voitti kultaa vuonna 2012 sekä syöksylaskussa että alppiyhdistetyssä. Schladmingin MM-kilpailuissa 2013 hän sijoittui supersuurpujottelussa 15:nneksi. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän oli suurpujottelussa yhdestoista ja supersuurpujottelussa neljästoista. Åren MM-kilpailuissa 2019 hän sijoittui supersuurpujottelussa 11:nneksi ja syöksylaskussa 12:nneksi. Pekingin olympialaisissa 2022 hän sijoittui syöksylaskussa 14:nneksi ja saavutti supersuurpujottelussa hopeaa 0,04 sekuntia kilpailun voittanutta Matthias Mayeria hitaampana. Courchevelin / Méribelin MM-kilpailuissa 2023 hän oli alppiyhdistetyssä kymmenes.Saalbachin MM-kilpailuissa 2025 Cochran-Siegle sijoittui supersuurpujottelussa seitsemänneksi, syöksylaskussa 13:nneksi ja joukkuealppiyhdistetyssä neljänneksi.
Alppihiihdon maailmancupissa Cochran-Siegle kilpaili ensimmäisen kerran Lake Louisessa marraskuussa 2011. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän sai joulukuussa 2011 Beaver Creekin supersuurpujottelusta, jossa hän sijoittui 29:nneksi. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan kymmenes Santa Caterinan alppiyhdistetyssä joulukuussa 2016. Toisen kerran hän saavutti saman sijoituksen Kranjska Goran suurpujottelussa maaliskuussa 2018. Ensimmäisen palkintosijansa hän saavutti oltuaan toinen Val Gardenan syöksylaskussa jououkuussa 2020. Kymmenen päivää myöhemmin Cochran-Siegle saavutti ensimmäisen maailmancupin osakilpailuvoittonsa Bormion supersuurpujottelussa. Hän oli kolmas Val Gardenan syöksylaskussa joulukuussa 2024.
Karmela Bélinki

Karmela Bélinki (s. 19. toukokuuta 1947 Helsinki) on suomalainen toimittaja, tutkija ja kirjailija.
Elämä.
Bélinki työskenteli työvoimaministeriössä, Suomen ulkomaankauppaliitossa, kieltenopettajien liitossa ja Yleisradiossa, kunnes hänet vuonna 1997 nimitettiin Suomalais-norjalaisen kulttuuri-instituutin ensimmäiseksi johtajaksi Osloon. Bélinki on toiminut sekä kotimaisissa että kansainvälisissä juutalaisjärjestöissä.
Bélinki toimi 1980-luvun alussa Helsingin kaupunginvaltuustossa aluksi Ruotsalaisen kansanpuolueen ryhmässä, mutta siirtyi 1980 kesken kauden kokoomuksen valtuustoryhmään. Hän oli jäsenenä Helsingin kulttuurilautakunnassa 1981–1984, mutta jätti sitten oman ilmoituksensa mukaan politiikan lopullisesti ja keskittyi tutkijan uraan.
Väitöskirjakohu.
Vuonna 1984 Bélinki esitti Helsingin yliopistossa väitöskirjaksi englanninkielisen tutkimuksen naisasialiikkeen historiasta. Tutkimus sai painoluvan, mutta väitöstilaisuudessa molemmat vastaväittäjät ehdottivat sen hylkäämistä. Tapausta puitiin myöhemmin muun muassa väittelijän oikeusturvan kannalta. Bélinki sai myöhemmin Ph.D. -oppiarvon Tanskassa toimineelta Knightsbridge University -nimiseltä laitokselta. Knightsbridge Universityn tutkintoja ei tunnusteta muun muassa Tanskassa, ja sitä on pidetty ns. valeyliopistona tai "diplomitehtaana" (engl. "diploma mill"). Tanskan korkeakoulu- ja tiedeministeriö kielsi Knightsbridgeltä ”university”-nimikkeen käytön vuonna 2010.
Aitotäpläpleko

Aitotäpläpleko ("Hypostomus punctatus") on imumonnien heimoon kuuluva alun perin eteläamerikkalainen kalalaji, joka on kotoisin Brasilian eteläosista. Aitotäpläpleko kasvaa 30 cm pitkäksi. Siinä on vaaleanruskealla pohjalla tummanruskeita täpliä.
Tätä ja muita täpläplekolajeja pidetään suurikokoisissa akvaarioissa. Täpläplekojen lajinmääritys on vaikeaa, ja luultavasti kaikki aitotäpläplekoina myydyt kalat eivät kuulu juuri tähän lajiin.
Haarniskamonni

Haarniskamonni ("Megalechis thoracata") on aitopanssarimonneihin kuuluva pohjakala. Se on kotoisin Etelä-Amerikasta. Haarniskamonnien taksonomia ja sen mukana suomenkielinen nimistö vaikuttaa olevan epäselvä. FishBasen mukaan "M. personata" on "M. thoracata"n vanhentunut nimi, ja suvun toinen laji on "M. picta".
Haarniskamonni kasvaa noin 18 senttimetriä pitkäksi. Sen voi erottaa lähisukulaisestaan pistehaarniskamonnista ("Megalechis thoracata") pyrstöevän värityksen avulla: haarniskamonnin pyrstö on tasaisen harmaa, pistehaarniskamonnilla siinä on tummempi pystyraita.
Haarniskamonneja pidetään akvaarioissa. Laji on helppohoitoinen ja pitkäikäinen. Ne lisääntyvät jopa kotiakvaarioissa, ja kaikki myynnissä olevat kalat ovatkin akvaarioissa kasvatettuja.
Jääpallon II-divisioona 1971–1972

Kaudella 1971–1972 jääpallon toiseksi korkein sarjataso II-divisioona pelattiin kolmessa lohkossa. Lohkojen voittajat etenivät SM-sarjan karsintaan, jonka voittaja nousi SM-sarjaan. Lohkojen viimeiset putosivat III-divisioonaan. Kausi oli viimeinen joka pelattiin Palloliiton alaisuudessa. Seuraavana kautena ottelujen järjestämisestä vastasi maaliskuussa 1972 perustettu Suomen Jääpalloliitto.
Sarjataulukko.
Länsilohko.
Pohjoinen alalohko.
Ottelut länsilohkon voitosta:&lt;br&gt;
Tarmo-V-67 1–2&lt;br&gt;
V-67-Tarmo Tarmo luopui.
SM-sarjakarsinta.
LaPa nousi SM-sarjaan, josta putosi VPP&lt;br&gt;
LoKV, JMP ja PatV putosivat III-divisioonaan, josta nousivat Dicken, ToPV ja PU-62
Jukka Hakala (jalkapalloilija)

Jukka Sakari Hakala (s. 7. marraskuuta 1977 Kokkola) on entinen suomalainen jalkapalloilija ja nykyinen jalkapallovalmentaja. Hän oli pelipaikaltaan keskuspuolustaja tai puolustava keskikenttäpelaaja.
Hakala aloitti uransa kasvattajaseurassaan Kokkolan Pallo-Veikoissa, joita edusti kausina 1996–1998. Syksyllä 1998 hän siirtyi ammattilaiseksi Tanskan Superliigan Silkeborg IF:ään, jossa hän pelasi kaudet 1998–2002 vakiinnuttamatta kuitenkaan pelipaikkaansa. Syksyllä 2002 Hakala siirtyi Norjaan Elitesarjan IK Startiin, jossa hän kuului pelaanneeseen kokoonpanoon. IK Start putosi kaudeksi 2003 Norjan toiseksi korkeimmalle sarjatasolle 1. divisioonaan, jossa tuli muutamia pelejä. Kaudella 2004 hän siirtyi Norjan pääsarjassa pelanneeseen Sogndal Fotballiin.
Kaudella 2005 Jukka Hakala palasi Suomeen ja edusti Veikkausliigan torniolaista TP-47:ää kauden ajan ja Veikkausliigapelejä kertyi kaikkiaan 25 ja niissä kaksi maalia. Torniolaiset putosivat kaudella Ykköseen, ja Hakala siirtyi takaisin Norjaan 1. divisioonassa pelannesseen Notodden FK:hon, jossa hän pelasi kolme kautta.
Kaudeksi 2010 Hakala palasi kotiseudulleen kasvattajaseuraansa KPV:hen, joka pelasi silloin Ykkösessä, mutta putosi kaudeksi 2012 Kakkoseen. Kauden 2011 aikana hän siirtyi Henri Myntin kanssa valmennustehtäviin, vaikka kuului myös pelaavaan kokoonpanoon.
Rantahaarniskamonni

Rantahaarniskamonni ("Hoplosternum littorale") tai rantamonni on aitopanssarimonneihin kuuluva pohjakala. Se on kotoisin Etelä-Amerikasta.
Rantahaarniskamonni kasvaa noin 21 senttimetriä pitkäksi. Sitä tavataan Amazonin, Orinocon ja La Platan vesistöissä sekä Etelä-Amerikan itärannikolla Argentiinasta Venezuelaan ulottuvalla alueella.
Rantahaarniskamonni elää suoalueilla. Kuivan kauden aikana se syö monia maahyönteisiä.
Augusta Holtz

Augusta Louise Holtz (3. elokuuta 1871 – 21. lokakuuta 1986) oli amerikansaksalainen henkilö. Hän syntyi Posenin provinssissa nykyisen Puolan alueella, joka oli aikanaan osa Saksan keisarikuntaa. Hän muutti vanhempineen Yhdysvaltoihin vuonna 1873. Hänen isänsä omisti maatilan Illinoisissa lähellä Troyta. Hän muutti myöhemmin Missouriin St. Louis Countyyn. Holtz kuoli 115 vuoden ja 79 päivän iässä vuonna 1986.
Holtz oli aikanaan todistetusti maailman vanhin ihminen Emma Wilsonin kuoltua 13. lokakuuta 1983. Hänen jälkeensä titteli siirtyi Mary McKinneylle vähäksi aikaa. Holtz on edelleenkin vanhimmaksi koskaan elänyt saksalaissyntyinen henkilö.
Petri Nieminen (säveltäjä)

Petri Nieminen (s. 1965) on suomalainen säveltäjä ja puhallinmuusikko. Hänet tunnetaan erityisesti elokuva- ja teatterisäveltäjänä. Lisäksi Nieminen on toiminut saksofonin- ja klarinetinsoiton opettajana muun muassa Tampereen konservatoriossa ja Pirkanmaan musiikkiopistossa.
Tamperelainen Nieminen on tehnyt musiikkia useisiin elokuviin ja televisiosarjoihin. Hänen sävellyksiään kuullaan muun muassa elokuvissa "Eila", "Joki" ja "Sairaan kaunis maailma" sekä televisiosarjassa "Rikospoliisi ei laula". "Joki"-elokuvan musiikki oli ehdolla Jussi-palkinnon saajaksi vuonna 2002.
Elokuvien ja television lisäksi Nieminen on säveltänyt musiikkia muun muassa Oulun ja Rauman kaupunginteattereille sekä Teatterikorkeakoululle. Lisäksi hän on työskennellyt muusikkona Tampereen Työväen Teatterissa ja säveltänyt musiikkia kamariorkestereille.
Otto Walter Ehrström

Otto Walter Ehrström (4. kesäkuuta 1890 Turku – 19. maaliskuuta 1966 Turku) oli suomalainen eläinlääkäri, eläinlääketieteen tohtori. Hän toimi vuosina 1918–1954 Helsingin kaupungineläinlääkärinä. Hän oli Suomen maidontarkastustoiminnan uranuurtajia. Hän opiskeli Saksassa ja väitteli tohtoriksi Leipzigissa 1920. Hän on ensimmäinen suomalainen, joka on väitellyt maitohygienian alalta tohtoriksi.
1920-luvulla Ehrström loi Helsinkiin maidontarkastusjärjestelmän. Se sisälsi säännönmukaisen näytteenoton tuotantoketjun eri vaiheista tuottajalta kuluttajalle. Oleellisena osana siihen kuuluivat tuottajatiloilla suoritettu hygieeninen valvonta sekä siihen liittyvä valistus- ja neuvontatyö. Hän otti ohjelmaan jo 1920-luvulla palkitsemis- ja kilpailutoiminnan. Helsingissä otettiin käyttöön vuonna 1932 laatumaksutapa maidon hinnoitteluun. Näiden toimenpiteiden johdosta maidon laatu parani tuntuvasti.
Helsingin maidontarkastusjärjestelmä otettiin käyttöön muissakin kaupungeissa ja kauppaloissa. Se oli mallina myös 1946 säädetyssä maidontarkastuslaissa. Sen valmistelussa ja toteutuksessa Walter Ehrström oli keskeisesti mukana. Myös nykyinen EU-lainsäädäntö rakentuu samoille periaatteille.
Walter Ehrström osallistui aktiivisesti kansainväliseen toimintaan. Hänellä oli merkittävät ansiot siinä, että Unicef lahjoitti 1950-luvulla huomattavan määrän meijerikoneita Suomen valtiolle, joka sitten myi ne edelleen meijereille. Valuuttapulan takia meijerit eivät sodan jälkeen päässeet uusimaan vanhoja kuluneita koneitaan.
Kaukokatseisena miehenä Ehrström tajusi, ettei yksityinen henkilö tai pieni ryhmä yksin saa suuria aikaan yleisessä kehityksessä. Tämän takia hänen aloitteestaan perustettiin lukuisia terveydenhoitotyötä tekeviä yhdistyksiä. Vielä tänä päivänäkin näistä ovat toiminnassa mm. Maitohygienialiitto ja Maito ja Terveys r.y. Tunnustuksena työstään elintarvikehygienian, erityisesti maitohygienian hyväksi hänet promovoitiin kunniatohtoriksi vuonna 1953 Hannoverissa Saksassa ja vuonna 1965 Helsingin Eläinlääketieteellisessä korkeakoulussa. 
Ehrströmin elämäntyötä kunnioittamaan perustettiin 1958 Walter Ehrströmin säätiö. Säätiö on lahjoittanut Helsingin yliopistoon jo kaksi pysyvää maitohygienian alan professuuria edistämään alan tieteellistä tutkimusta. Säätiö jakaa myös mitaleita laadukkaille maidontuotantotiloille.
Taste

Taste oli vuosina 1967–1971 toiminut maineikas irlantilainen blues rock -yhtye.
Sen alkujuuret olivat dublinilaisessa pääasiassa viihdemusiikkia esittäneessä Fontana Showbandissa (loppuaikoina orkesterin nimi oli Impacts), jonka riveissä toimeentuloaan hankkivat blues-harrastajat kitaristi Rory Gallagher, basisti Charlie McCracken ja rumpali John Wilson.
Fontana Showband hajosi vuoden 1967 loppupuolella, joten kolmikko päätti perustaa oman yhtyeen, kun bluesin arvostus saarivaltakunnassa oli muutenkin noussut. Itse asiassa trio oli jo tehnyt tiettävästi heinäkuussa 1967 äänityksiä Belfastissa Major Minor -yhtiölle. Tuolloin niitä ei kuitenkaan julkaistu, vaan nämä myöhempiin töihin verrattuna heikkotasoiset esitykset on julkaistu myöhemmin Saksassa nimellä "Taste First" (BASF 20 29084-0). 
Soitettuaan Irlannissa muutaman koeluontoisen keikan yhtye lähti promoottorinsa järjestämänä esiintymään vakituisesti Hampuriin. Vuoden aikana syntyi niin paljon soittokokemusta, että vuoden 1968 lopulla yhtye palasi levyttäminen mielessään Dubliniin ja sieltä edelleen Lontooseen. Yhtye saikin levytyssopimuksen Polydor Recordsin kanssa ja teki ensimmäisen Englannin kiertueensa. Yhtyeen nimeä kantava esikoisalbumi otettiin kohtalaisen hyvin vastaan, mutta varsinainen läpimurto tapahtui Wightsaaren suurilla festivaaleilla vuonna 1969. Yhtyeen toinen albumi oli nimeltään "On the Boards" (Polydor 583 083). Yhtyeestä alettiin puhua "Irlannin Creamina", ja kun sen johtaja Rory Gallagherin rooli oli niin merkittävä, yhtyeen muut jäsenet turhautuivat ja yhtye lopetti toimintansa vuonna 1971 ollessaan suosionsa huipulla.
McCracken ja Wilson perustivat sitten Jim Creganin kanssa lyhytikäiseksi jääneen Stud-yhtyeen ja Rory Gallagher alkoi esiintyä oman nimensä alla basisti Gerry McAvoyn ja rumpali Wilgar Campbellin kanssa.
Lockheed F-94 Starfire

Lockheed F-94 Starfire on Yhdysvalloissa suunniteltu ja valmistettu, kaksipaikkainen jokasään suihkuhävittäjä. Lentokonetyyppi oli F-80 Shooting Starin seuraaja. F-94 Starfire kykeni 1 030 km/h huippunopeuteen, ja sitä käytettiin Korean sodassa. Koneen pääasiallinen käyttö tapahtui B-29 Superfortressien suojahävittäjänä.
Suorasiipinen, taikka oikeammin ilmaistuna: loivasti trapetsisiipinen konetyyppi jäi Yhdysvaltain lentävän kansalliskaartin ANG:n käyttöön, aina vuoteen 1959 asti.. Ilmavoimat olivat luopuneet koneen käytöstä jo edellisenä vuonna.
Aseistuksenaan tämä konetyyppi käytti 24 kappaleen erissä laukaistuja 2,75" (tuuman) "Mighty Mouse" -tyyppisiä ilmasta ilmaan-raketteja. A- ja B-versioissa oli keulassa, taikka siipien alla sijaitsevissa erillisissä podeissa neljä 12,7 mm (.50 BMG) kaliiperista Browning M3 -konekivääriä.
Banana Yoshimoto

Banana Yoshimoto (, s. 24. heinäkuuta 1964 Tokio) on japanilaisen kirjailija Mahoko Yoshimoton () taiteilijanimi.
Yoshimoton isä oli tunnettu runoilija ja kriitikko Takaaki Yoshimoto ja sisko Haruno Yoiko sarjakuvapiirtäjä.
Hän valmistui Nihon Yliopiston taidelinjalta pääaineenaan kirjallisuus. Noihin aikoihin hän otti taiteilijanimekseen ”Banana”, koska hän piti banaanin kukista.
Yoshimoto aloitti uransa työskennellessään golf-kerhon ravintolassa tarjoilijana vuonna 1987. Hänen innoittajiaan olivat Stephen Kingin muut kuin kauhuteokset. Myöhemmin hän on nimennyt esikuvikseen kirjailijat Truman Capoten sekä Isaac Bashevis Singerin.
Ensimmäinen romaani, "Kitchen", oli välitön menestys, josta otettiin yksin Japanissa 60 painosta. Kirjasta on tehty myös kaksi elokuvaa, toinen Japanissa ja toinen Hongkongissa.
Rantakerttuli

Rantakerttuli ("Parkesia noveboracensis") on kerttulien heimoon kuuluva varpuslintu.
Tuntomerkit.
Rantakerttuli on 13–14,5 senttimetriä pitkä. Sen yläpuoli on väriltään harmaanruskea ja alapuoli kellertävä tai valkea. Rinnassa ja vatsassa sillä on tummaa täplitystä. Lisäksi sillä on pitkä, kellertävä silmäkulmanjuova.
Levinneisyys.
Rantakerttuleita pesii Pohjois-Amerikan pohjoisosissa. Talvehtimisalueet sijaitsevat Väli-Amerikassa ja Etelä-Amerikan pohjoisosissa.
Rudolf Lagi

Rudolf Theodor Lagi (27. helmikuuta 1823 Kuopio – 30. joulukuuta 1868 Helsinki) oli suomalainen kirkkomuusikko ja säveltäjä. 
Henkilöhistoria.
Lagin vanhemmat olivat lääninrahastonhoitaja Fredrik Krook ja Agata Juliana Aminoff. Hän otti käyttöön äitinsä edellisen aviomiehen Fredrik Lagin sukunimen. Lagin puoliso vuodesta 1857 oli Evelina Augusta Schmidt (k. 1864). Helsingissä lyseon käytyään Lagi toimi 1840–1842 erään oopperaseurueen orkesterimuusikkona ja opiskeli samalla kieliä ja musiikkia. Hän opetti Kuopion yläalkeiskoulussa saksan kieltä ja laulua 1845–1850. Urkujen soittoa Lagi opiskeli Tukholmassa. Vuonna 1851 hänet nimitettiin Helsingin Nikolainkirkon ensimmäiseksi urkuriksi, mutta hän jatkoi samalla myös opettajan työtään. Lagi perehtyi Suomen ruotsinkielisten ja suomenkielisten virsikirjojen virsien syntyhistoriaan ja keräsi aiheesta laajan aineiston. Työ jäi kesken, mutta aineisto siirrettiin Helsingin yliopiston kokoelmiin. Virsikirjakomitean jäsenenä Lagi toimi 1866–1868.
Taiteellinen tuotanto.
Lagi sai lähes valmiiksi uuden koraalikirjan, jonka viimeisteli ja täydensi Richard Faltin vuonna 1871. Hän julkaisi lisäksi muun muassa "Valittujen Suomalaisten kansanlaulujen vihkot II, IV" vuonna 1855. Lagi johti useita sinfoniakonsertteja, piti itsekin pari kirkkokonserttia ja avusti muissa konserteissa.
Sävellyksiä.
Lagin säveltämiä ovat seuraavat virret:
Aitokonnat

Aitokonnat ("Bufo") on konnien heimoon kuuluva sammakkoeläinten suku, johon kuuluu 22 lajia. Aiemmin lajeja oli noin 150, mutta ne on siirretty muihin sukuihin.
Tuntomerkit.
Suvun lajeilla on tukeva vartalo ja lyhyet jalat, joten ne ovat huonoja loikkimaan. Niiltä puuttuvat hampaat ja pyrstö ja niillä on horisontaalisesti sijoittuneet silmät. Niillä on kuiva, paksu ja pahkainen iho.
Levinneisyys.
Aitokonnia tavataan Euraasiassa ja Pohjois-Afrikassa.
Lajit.
Aitokonnia on 22 lajia:
Maison &amp; Dragen

Maison &amp; Dragen on suomalainen duo, joka tunnettiin aiemmin nimellä Marcus Maison &amp; Will Dragen. Duon tuotannon päätyylilaji on progressiivinen house.
Maison &amp; Dragen on noussut nopeasti julkisuuteen, kun Armada Musiciin kuuluva Zouk Recordings on julkaissut heidän tuottamiaan singlejä kuten esimerkiksi Rio De Janeiron. Varsinainen nousukiito alkoi vuoden 2012 aikana. Duo on tehnyt myös monia remixejä tunnettujen elektronisen ja popmusiikin tekijöiden, kuten Martin Solveigin ja Kelly Clarksonin, kappaleista.
Kynsirausku

Kynsirausku ("Amblyraja radiata") on rauskujen heimoon kuuluva kalalaji.
Ulkonäkö ja koko.
Kynsirausku on aikuisena nelikulmainen , nuorena pyöreämpi. Sillä on lyhyt, jäykkä, kolmikulmainen kuono ja vartaloa lyhyempi pyrstö. Selkäpuoli on karhea ja piikikäs, vatsapuoli sileä.
Töyhtöpääkyy

Töyhtöpääkyy eli sarvikyy ("Bitis caudalis") on kyykäärmeiden (Viperidae) heimoon kuuluva käärmelaji, joka elää Lounais-Afrikan aavikoilla ja pensaikkoalueilla. Se on 30–50 senttiä pitkä, vankkarakenteinen ja yöaktiivinen. Sillä on harmaita, hiekanvärisiä, oransseja ja punaruskeita laikkuja kolmessa suomurivissä. Alapuoli on täysin valkoinen. Töyhtöpääkyyn pää on kolmionmallinen ja sillä on sarvet kummankin silmän yläpuolella. Se synnyttää 4–27 elävää poikasta. Ravintona ovat matelijat, sammakkoeläimet ja nisäkkäät.
Risedronihappo

Risedronihappo eli risedronaatti (C7H11NO7P2) on kolmannen sukupolven bisfosfonaattilääke, jota käytetään osteoporoosin ja Pagetin taudin hoidossa.
Vaikutusmekanismi ja käyttö.
Risedronihappo, kuten muutkin bisfosfonaattilääkkeet sitoutuvat luun hydroksiapatiittiin. Ne estävät luukudosta hajottavien osteoklastien toimintaa haittaamalla niiden protonipumppuja ja aiheuttaa niiden apoptoosin. Siten risedronihappo estää luukudosta haurastumasta. Risedronihappoa käytetään Pagetin taudin sekä osteoporoosin hoitoon, naisilla vaihdevuosien jälkeen. Lääkeaine soveltuu myös kortikosteroidien aiheuttaman osteoporoosin hoitoon. Risedronihappo otetaan tyypillisesti kerran viikossa, joskus vain kerran kuukaudessa. Risedronihappo annostellaan tablettina, joskin se imeytyy melko huonosti.
Sivuvaikutukset.
Risedronihappo on yleensä kohtuullisen hyvin siedetty lääkeaine. Mahdollisia sivuvaikutuksia voivat olla pääkipu ja flunssan kaltaiset oireet, huonovointisuus ja vatsakipu.
Filip Novák

Filip Novák (s. 7. toukokuuta 1982 České Budějovice) on tšekkiläinen ammattilaisjääkiekkoilija.
Ura.
Novák pelasi Tšekin junioriliigassa ja Regina Patsin joukkueessa WHL-liigassa ennen varaustaan New York Rangersiin. Hänet varattiin toisella kierroksella numerolla 64 vuoden 2000 varaustilaisuudessa. 
Novák pelasi AHL- ja NHL-liigoissa, mutta siirtyi kaudeksi 2007–2008 Tšekin Extraliigaan kasvattajaseuransa riveihin. Seuraavan kauden hän pelasi KHL:n Dianmo Riian joukkueessa ja saalisti 18 tehopistettä 50 ottelussa. Kaudeksi 2009–2010 Novák siirtyi Moskovan Dynamoon, jossa hän pelasi viisi kautta. Kaudella 201 5–2016 pelasi KHL:ää slovakialaisessa Slovan Bratislavassa, siirryttyään kuitenkin kesken kauden saman liigan Traktor Tšeljabinskiin. Kauden 2016–2017 Novák aloitti kotimaansa pääsarjassa HC Pardubicessa, mutta palasi jo yhdeksän ottelun jälkeen Slovaniin. Slovanissa pelejä kertyi vain 11 ennen kuin seura purki hänen sopimuksen.
Novák on pelannut Tšekin jääkiekkomaajoukkueessa 54 ottelua.
Fredrik Eimele

Fredrik Eimele (Fredric Eimelé) (28. syyskuuta 1804 Vaasa – 24. tammikuuta 1871 Tukholma) oli suomalais-ruotsalainen kieltenopettaja, muusikko ja säveltäjä. 
Henkilöhistoria.
Eimelen isoisä oli Aejmelaeus-sukuinen Kalannin kirkkoherra Johan Aejmelaeus ja hänen vanhempansa olivat lääketieteen tohtori Kristian Aejmelé ja Charlotta Elisabet Fluur. Hän tuli ylioppilaaksi 1821 ja filosofian maisteriksi 1827 ja väitteli samana vuonna filosofian tohtoriksi. Eimele opiskeli ulkomailla useita vuosia kieliä ja musiikkia, kunnes asettui Tukholmaan 1834. Hän toimi ensin Karlbergin sotakorkeakoulun opettajana ja sitten ruotsin ja uusien kielten opettajana teknillisessä alkeiskoulussa Boråsissa 1856–1870. 
Taiteellinen tuotanto.
Eimele sävelsi orkesteriteoksia, muunnelmateoksen viululle ja orkesterille, jousikvarteton, yli kaksikymmentä yksinlaulua, ainakin kuusitoista mieskuorolaulua sekä viulusävellyksiä. Hän julkaisi myös useita oppikirjoja ja musiikkitutkielmia. Käsikirjoituksena on säilynyt Eimelen tutkielma "Beethovens sinfonier, tekniskt estetisk skildring", jota säilytetään Tukholman musiikkiakatemian kirjastossa, sekä kaksi sävelmää "Maamme" -lauluun.
Matthias Johann Eisen

Matthias Johann Eisen (16. syyskuuta 1857 Vigala, Viro – 6. elokuuta 1934 Tartto, Viro) oli virolainen pappi, joka keräytti ja julkaisi virolaista kansanrunoutta. 
Eisen oli virolainen kansanrunouden kerääjä ja julkaisija. Hän syntyi Vigalassa, missä isä oli kansakoulunopettaja. Jo Pärnun lukiossa käydessään Eisen käänsi ja muokkasi viroksi saksalaisia kirjoja koulutusta vaille jääneille virolaisille. Opiskellessaan 1879–1885 Tartossa hän jatkoi kirjanjulkaisua ja alkoi lisäksi vuodesta 1880, avustajia käyttäen, kerätä kansanrunoutta. Opiskelunaikaisia julkaisuja ovat Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran 50-vuotisjuhlaksi 1881 julkaistu "Eesti luuletused" (täydennetty laitos "Uued Eesti luuletused" 1888); "Esivanemite varandus" (1882, lisätty painos 1908), "Wäike Kalevala" (1883); "Tähtsad mehed" (merkittävien miesten elämäkertoja; I–VI vuonna 1882–1884).
Kansanrunouden keräyksillään Eisen on saavuttanut erinomaiset tulokset. Hänen kokoelmansa käsittävät 50 000 sivua tarinoita, pilajuttuja, taikuutta, sananlaskuja, tapojenkuvauksia ynnä muuta sekä noin tuhat sivua runoja ja lauluja. Kokoelmistaan hän on muokannut ja julkaissut tutkimuksia sekä lukuisia kiinnostavia kansankirjasia saattaakseen aarteet uudelleen takaisin kansalleen. Niinpä hän on nimellä "Rahva nali" ja "Eesti rahva nali" (1895–1910) painattanut muutamia tuhansia kansan leikkisiä pilajuttuja. Virossa tunnettuja ovat monet hänen kirjasensa väkevän ja viekkaan seikoista, "Vanapaganajutud" (1893–1909) ja "Kuninga jutud" (1894, 1908); "Rahva raamat" (I ja II 1893, III–IV 1894, V 1895); "Krati raamat" ja "Luupainaja" (1896). Muista Eisenin julkaisuista esimerkkejä ovat esitykset Kalevipoegista; "Eesti rahva möistatused" (sananlaskut, 1890); "Eestlaste sugu S" (1909, II 1910). Eisen on kirjoittanut myös kaunokirjailijallisuutta, esimerkiksi eeppisen runoelman "Kõu ja Pikker" (1885). Hän on myös kääntänyt Kalevalan viroksi (I vuonna 1891, II vuonna 1898), ilman korvausta monivuotisesta työstään. Kaikkiaan häneltä on ilmestynyt 215 tieteellistä ja kansantajuista kirjaa ja kirjasta sekä joukko kirjoitelmia.
Eisen toimi pappina ensin Inkerissä ja Aunuksessa ja sitten 1888–1912 Kronstadtissa. Vuonna 1912 hän siirtyi Tarton yliopistoon, jossa hänet 1920 nimitettiin kansanrunoustieteen ylimääräiseksi professoriksi. Hän sai Helsingin yliopiston kunniatohtorin arvon 1932. Hän aloitti kansanrunouden kokoamisen papiksi valmistuttuaan. Keräystyössä hän käytti apunaan asiamiesverkostoa ja teki tätä työtä kuolemaansa saakka. Hänen kokoelmaansa sisältyy sata nidettä, yhteensä 90 100 sivua, ja niihin kuuluu satuja, tarinoita, taikoja ja uskomuksia sekä myös muinaisrunoja, loitsuja, sananlaskuja ja arvoituksia. Hän julkaisi niistä kokoelmia, samoin yleistajuisia tutkielmia, joita hän lähetti avustajille palkkioksi. Hän käänsi "Kalevalan" viroksi 1891–1898.
Eisen oli virolais-saksalais-suomalaisten luterilaisten seurakuntien pappina Inkerissä, Aunuksessa ja 1888–1912 Kronstadtissa. Hän oli ensimmäisiä raittiusaatteen ajajia Virossa, ja hän julkaisi raittiudesta kirjoituksia sanomalehdissä ja kalentereissa.
Kultakylkiviiripyrstö

Kultakylkiviiripyrstö ("Aphyosemion congicum") on Afrikasta kotoisin oleva "Nothobranchiidae"-heimon hammaskarppikala. Se kasvaa 4,5 cm pitkäksi. Sitä tavataan Kwango- ja Gambajokien välisellä alueella sekä Kasaijoen vesistössä Kongon demokraattisessa tasavallassa. Levinneisyysalue saattaa olla laajempikin, ja siksi lajin uhanalaisuudesta ei ole tietoa.
Carl Evert Ekelund

Carl Evert Ekelund, sukunimi alun perin "Eklund" (13. lokakuuta 1791 Heinola – 9. marraskuuta 1843 Helsinki) oli suomalainen juristi. Hän oli vuodesta 1829 Helsingin yliopiston roomalaisen ja venäläisen oikeuden professori. Hänet määrättiin avustamaan komissiota, joka suoritti lainkodifioimistyön, mutta suunnitelma todettiin vääräksi, ja näin hänen työnsä jäi turhaksi. Hänen luentosarjojaan julkaistiin postuumisti.
Ekelundin vanhemmat olivat Heinolan residenssin vouti, nimismies Johan Eklund ja Sofia Magdalena Maexmontan. Hän kävi Porvoon lukiota ja pääsi ylioppilaaksi Turussa 1807. Ekelund valmistui Turun akatemiasta filosofian kandidaatiksi 1814, filosofian maisteriksi 1815 sekä molempien oikeuksien kandidaatiksi 1821, lisensiaatiksi 1827 ja tohtoriksi 1840. Hän toimi Turun akatemian konsistorin amanuenssina vuodesta 1816, yleisen lainopin apulaisena vuodesta 1825 sekä Aleksanterin yliopiston roomalaisen ja venäläisen lainopin professorina vuodesta 1829. Hän jäi virkavapaalle 1840.
Jake Dennis

Jake Dennis (s. 16. kesäkuuta 1995 Nuneaton, Warwickshire) on brittiläinen rata-autoilija.
Ura.
Hän aloitti uransa karting-sarjoissa. Vuonna 2005 hän voitti South West Cadet -luokan mestaruuden. Vuonna 2008 Dennis voitti Britannian KF3-luokan mestaruuden. Vuonna 2010 hän voitti sekä MSA Super 1 British Junior Championship- että CIK-FIA U18 World Championship -luokkien mestaruudet. Vuonna 2011 Dennis kilpaili uudessa InterSteps Championship -luokassa voittaen sarjan mestaruuden debyyttikaudellaan. Vuonna 2012 hän kilpaili Formula Renault NEC -sarjassa voittaen sarjan mestaruuden. Hän ajoi myös kuusi kilpailua Eurocup Formula Renault -sarjassa saavuttaen yhden palkintosijan. Samana vuonna hän voitti McLaren Autosport BRDC Award -palkinnon hyvistä ajosuorituksistaan. Vuonna 2013 Dennis kilpaili täyden kauden Eurocup Formula Renault -sarjassa sijoittuen sarjan neljänneksi.
Vuonna 2014 Dennis siirtyi Euroopan Formula 3 -sarjaan saavuttaen kauden aikana kolme kolmossijaa sijoittuen sarjan loppupisteissä yhdeksänneksi. Vuonna 2015 Dennis jatkoi Euroopan F3 -sarjassa keräten kauden aikana kuusi voittoa ja kuusi paalupaikkaa sijoittuen sarjan kolmanneksi. Vuonna 2016 Dennis siirtyy GP3-sarjaan Arden International -tallin kuljettajaksi.
Hääheila

Hääheila ("The Wedding Date") on vuonna 2005 ensi-iltansa saanut Clare Kilnerin ohjaama elokuva.
Juoni.
Kat Ellis (Debra Messing) on New Yorkin sinkku, joka matkustaa vanhempiensa luo Lontooseen pikkusisarensa (Amy Adams) häihin. Sulhasen bestman osoittautuu Katin entiseksi kihlatuksi, joka jätti tytön pari vuotta aiemmin. Kat ottaa seuralaispalvelusta mielevän Nickin (Dermot Mulroney) esiintymään hänen poikaystävänään häissä. He rakastuvat.
Vastaanotto.
"Ilta-Sanomissa" Timo Kuismin luonnehti elokuvaa jäykisteleväksi ja niukasti romantiikkaa tarjoavaksi komediaksi ja antoi sille kaksi tähteä viidestä.. 2/5 tähteä antoi myös DVD-Oppaan Tommi Kuosmainen, joka kirjoitti "Hääheilan" saavan häneltä nis­ka­kar­vat pys­tyyn ällöttä­vyy­dellään ja ennalta-arvattavuudellaan, lukuun ottamatta muutamaa hauskaa kohtausta.
Vilhelm Ekelund

Otto Vilhelm Ekelund (14. lokakuuta 1880 Stehag, Ruotsi – 3. syyskuuta 1949 Saltsjöbaden, Ruotsi) oli ruotsalainen runoilija ja aforistikko. Häntä luonnehditaan ylhäiseksi mietelyyrikoksi. Hän korostaa yksilön merkitystä. Uransa myöhemmässä vaiheessa hän muuttui sovinnollisemmaksi.
Ekelundin muistoksi on perustettu Vilhelm Ekelund -seura, joka on toimittanut muistojulkaisun ja julkaissut postuumisti hänen teoksiaan.
Herzbergin kaksifaktoriteoria

Yhdysvaltalainen psykologi ja liikkeenjohdon tutkija Frederick Herzberg (1923–2000) lähti tutkimuksissaan liikkeelle siitä, että ihmisellä on kaksi tarvejärjestelmää: perustarpeet välttää kipua ja tarve kasvaa ja kehittyä ihmisenä.
Fredrik Herzberg jaotteli vuosina 1959–1970 tutkimuksissaan työtyytyväisyyden kahteen osaan;
motivaatiota lisääviin työtyytyväisyystekijöihin ja sitä laskeviin työtyytymättömyystekijöihin.
Tutkimuksissaan hän löysi, että työtyytyväisyyttä lisäävät tekijät ovat eri tekijöitä kuin työtyytymättömyyttä
lisäävät tekijät ja ne ovat toisistaan riippumattomia. Työtyytyväisyyden vastakohta ei ole työtyytymättömyys
vaan ei-työtyytyväisyys ja työtyytymättömyyden vastakohta ei ole työtyytyväisyys vaan ei-työtyytymättömyys. 
Motivaatiota lisäävät tekijät kuvaavat henkilön suhdetta siihen, mitä hän tekee ja motivaatiota alentavat tekijät taas
suhdetta työympäristöön ja työoloihin. Työtyytymättömyystekijöitä kutsutaan hygieniatekijöiksi ja
ne ovat merkittäviä työympäristön ulkoisia tekijöitä, joista tärkeimpiä ovat yrityksen
johto, hallinto, yrityspolitiikka, palkka, työolot, suhteet työkavereihin, asema ja turvallisuus.
Nämä tekijät eivät hyvin hoidettuina juurikaan motivoi huippusuorituksiin, mutta lisäävät työtyytymättömyyttä huonosti hoidettuina. 
Esimerkiksi Herzbergin mukaan peruspalkka lisää runsaasti työtyytymättömyyttä huonosti hoidettuna,
mutta hyvin hoidettunakin sen motivaatiovaikutus on suhteellisen pieni. Peruspalkka yksinään tyydyttää vain
alemman tason tarpeita ja kun ihmisen tulot kasvavat, sen merkitys pienenee, mutta jos se sidotaan tulokseen,
siitä tulee menestyksen mittari mikä lisää palkan merkitystä.
Työtyytyväisyystekijät ovat avain pitkäaikaisiin hyviin suorituksiin ja hyviin asenteisiin työtä kohtaan. Työtyytyväisyystekijät ovat sisäisiä motivaatiotekijöitä ja ylemmän tason tarpeita. Tärkeimpiä motivaatiotekijöitä Herzbergin mukaan työssä ovat saavutukset, saatu tunnustus, työ sinänsä, kokemus vastuusta, tunne oppimisesta, uramahdollisuudet ja kasvu. Näiden kokemusten varassa ihminen voi saada saavuttamisen riemua, innostavaa haastetta, tyydytystä ja onnistumista sekä arvostusta ja kiitosta. Parhaimmillaan työ mahdollistaa kehityksen ja sisäisen kasvun. Herzbergin mukaan motivaatiotekijät ratkaisevat, pyrkiikö ihminen työssään hyvään suoritukseen. Jos motivaatiotekijät puuttuvat, työntekijä työskentelee mekaanisesti ja heikoimmillaan menee aina sieltä, missä aita on matalin. Silloin, kun työ on yksitoikkoista ja rutiininomaista, joudutaan ylemmän tason tarpeet tyydyttämään jossakin muualla. Työtyytyväisyystekijöitä ovat ihmistä kehittävät ja osallistavat toimintatavat.
The Isle – saari

The Isle – saari tai Saari () on vuonna 2000 ensi-iltansa saanut Kim Ki-dukin ohjaama eteläkorealainen elokuva.
Tämä Kim Ki-dukin viides elokuva oli ensimmäinen, joka toi laajempaa kansainvälistä huomiota hänen tyylilleen. Siitä tuli tunnettu myös vastenmielisten kohtaustensa takia, joka tekee siitä vaikeasti katsottavan elokuvan. Kun Saari ensiesitettiin Venetsian elokuvajuhlilla, väitetään joidenkin katsojien pyörtyneen tai oksentaneen.
Juoni.
Mykkä tyttö Hee-Jin työskentelee kalastukseen erikoistuneessa lomakylässä Korean syrjäseudulla. Hän myy syöttejä, ruokaa ja toisinaan itseään kalastusturisteille. Hän rakastuu poliisia pakoilevaan Hyun-Shikiin, joka yrittää itsemurhaa mutta Hee-Jin pelastaa hänet kalastuskoukulla.
Näyttelijät.
Lähde:
Mormonismi Suomessa

Myöhempien Aikojen Pyhien Jeesuksen Kristuksen Kirkolla on Suomessa noin 3 200 jäsentä. Kirkon seurakuntia Suomessa on 31. Helsingissä toimii kolme seurakuntaa, ja maan pohjoisin seurakunta toimii Rovaniemellä. Espoossa sijaitseva Helsingin temppeli on Suomen ainoa mormonitemppeli.
Kirkolla on Suomessa kaksi "vaarnaa" ja kolme "piiriä". Vaarna on kirkon itsenäinen hallinnollinen yksikkö, joka koostuu noin kymmenestä seurakunnasta. Myös piiri käsittää useita seurakuntia. Piiristä voi tulla itsenäinen vaarna siinä vaiheessa, kun alueen jäsenmäärä ylittää noin 1 500.
Historia.
Ensimmäiset lähetyssaarnaajat saapuivat Suomeen 1860-luvulla, ja ensimmäinen seurakunta perustettiin Vaasaan vuonna 1876. Alkuun seurakunnan toiminta oli aktiivista, mutta laantui muutaman vuoden kuluttua. Toiminta keskittyi myöhemmin Pietarsaaren ympäristöön, missä se jatkui ajoittain vilkkaana aina 1940-luvulle asti. Vuonna 1947 Suomessa perustettiin oma lähetyskenttä, ja kirkko rekisteröitiin viralliseksi uskonnolliseksi yhdyskunnaksi 1948. Samana vuonna vihittiin myös ensimmäinen kirkkorakennus. Mormonin kirja suomennettiin vuonna 1954.
Kirkon historiaan kuuluu merkittävästi myös vuosina 1948–1955 tehty projekti, jossa mikrofilmatiin Suomen evankelis-luterilaisten ja ortodoksisten seurakuntien kirkonkirjoja vuoteen 1860 saakka. Tämä massiivinen dokumentointipyrkimys käsitti noin 10 miljoonaa aukeamaa ja auttoi säilyttämään tärkeitä historiallisia tietoja. 1980-luvulla kirkon yhdyskuntajärjestykseen tehtiin lisäyksiä, jotka korostivat sen kristillisiä juuria.
Seurakunnat.
Seuraavat seurakunnat kuuluvat mormonikirkon toimintaan Suomessa:
Etelä-Karjala
Etelä-Savo
Kainuu
Kanta-Häme
Keski-Suomi
Keski-Pohjanmaa
Kymenlaakso:
Lappi
Pohjois-Karjala:
Pirkanmaa
Pohjanmaa
Pohjois-Pohjanmaa
Pohjois-Savo
Päijät-Häme
Satakunta
Varsinais-Suomi
Uusimaa
Yhteiskunnallinen vaikutus.
Kirkon jäsenet hyväksyvät Suomen yhteiskuntajärjestyksen ja osallistuvat aktiivisesti muun muassa asepalvelukseen. Suomessa toimii kerrallaan 80-100 pääosin amerikkalaista lähetyssaarnaajaa, ja vuosittain 20-30 suomalaista nuorta osallistuu lähetystyöhön ulkomailla. Poliittisesti kirkon jäsenet edustavat Suomen yleistä poliittista kirjoa. Kirkon toiminnassa korostuvat tyypillisesti amerikkalaiset kristillisyyden piirteet, kuten viikoittainen kirkossakäynti ja maallikkoaktiivisuus, mutta se pyrkii kunnioittamaan kunkin maan kansallisia erityispiirteitä.
Parittaja (elokuva)

Parittaja () on vuonna 2001 ensi-iltansa saanut Kim Ki-dukin ohjaama eteläkorealainen elokuva. Se kertoo yliopisto-opiskelijasta joka pakotetaan työskentelemään bordellissa. 
Juoni.
Elokuva kertoo rikollisjengin johtajasta nimeltään Han-ki (Cho Jae-hyun) joka on parittaja. Hän näkee yliopisto-opiskelija Sun-hwan (Seo Won) istumassa puistonpenkillä taidekirjoja sylissään. Han-ki rakastuu tähän välittömästi ja yrittää väkisin suudellä Sun-hwata, paikalla on Sun-hwan poikaystävä ja muita jotka yrittävät turhaan estää tätä. Myöhemmin Han-ki onnistuu järjestämään Sun-hwalle ansan, ja häntä onnistutaan syytämään rahan varastamista. Summa on niin suuri ettei hän pysyt maksamaan sitä ja hänet pakotetaan bordelliin töihin. Sun-hwa ei tiedä että bordellin omistaja on Han-ki joka katselee yksisuuntaisen pelin läpi huoneeseen jossa hän ottaa vastaan asiakkaita joista suurin osa on juovuksissa ja välillä myös väkivaltaisia.
Näyttelijät.
Lähde:
Kiedditsohkka

Kiedditšohkka tai Gieddečohkka on Suomen kolmanneksi korkein tunturi Enontekiön Yliperällä. Sen korkeus on 1 285 metriä ja se sijaitsee aivan Suomen ja Norjan rajan tuntumassa, noin kaksi kilometriä Haltista lounaaseen.
Yleistä.
Kiedditšohkka sijaitsee Käsivarren erämaa-alueella aivan Käsivarren ylimmän kulmauksen tuntumassa. Suomen ja Norjan välinen raja kulkee tunturin kautta niin, että pääosa tunturista ja sen korkein huippu jäävät Suomen puolelle. Rajapyykki 303A on lähellä tunturin korkeinta huippua. Haltiin nähden tunturi on lounaassa noin kahden kilometrin päässä.
Ristiriitaista tietoa tunturin korkeudesta.
Tunturilla on kaksi selvästi erottuvaa huippua. Nykyään näistä pohjoisemmasta ja korkeammasta käytetään tunturin nimeä Kiedditšohkka. Joissain kartoissa sen korkeudeksi on merkitty 1 271,6 metriä. Kartoissa olevien korkeuskäyrien perusteella tuo korkeus on kuitenkin virheellinen ja Kiedditšohkkan korkeudeksi tulee käyristä laskemalla 1 285 metriä. 
Kiedditšohkkan eteläisemmälle huipulle on annettu nimi Etu-Halti tai Pikku-Halti. Vielä 1990-luvulla koko tunturi tunnettiin vain nimellä Kiedditšohkka. Etu-Halti on tasan 1 200 metriä korkea ja kahden huipun välinen satula laskee alimmillaan noin 1 145 metriin. Etu-Haltin huipulta on hieno näkymä etelään yli Pitsusjärven ja sieltä saa ehkä parhaan kokonaiskuvan Haltin ja Ridnitsohkkan vierekkäisistä tunturimassiiveista.
Viisi vuodenaikaa

Viisi vuodenaikaa () on vuonna 2003 ensi-iltansa saanut Kim Ki-dukin ohjaama draamaelokuva.
Vuonna 2016 "Viisi vuodenaikaa" äänestettiin BBC:n kyselyssä tämän vuosisadan 100 parhaan elokuvan joukkoon. Vastaajina oli 177 elokuva-asiantuntijaa eri puolilta maailmaa. 
Juoni.
Nuori munkkipoika ja vanha buddhistimestari asuvat kelluvalla temppelilautalla kauniilla järvellä. Poika varttuu ja löytää seksuaalisuutensa nuoren tytön kanssa, joka on tullut mestarin parannettavaksi. Rakastunut nuorukainen pakenee temppelistä ulkomaailmaan, mutta hänen elämänsä muuttuu helvetiksi ja hän palaa takaisin mestarin luo.
Tvigle

Tvigle on nettisivusto, videosyndikointiverkko sekä Over-the-Top (OTT) toimituspalvelu, joka tarjoaa mainos-tuettuja TV-ohjelmia, webisodeja ja muita videoita esimerkiksi BBC Worldwidelta, Foxilta, Nickelodeonilta, Channel Onelta sekä muilta pienemmiltä nettisivustoilta. Tviglen videoita pystyvät näkemään vain Venäjällä ja Ukrainassa asuvat ihmiset Flash Videon ja HTML5-formaatin avulla, sekä 288p:n, 360p:n, 480p:n ja 720p:n HD:nä.
Tvigle on yksityisessä omistuksessa oleva yritys, jonka perusti Egor Yakovlev vuonna 2007, mutta vuodesta 2009 eteenpäin Allianz ROSNO on omistanut siitä 25 prosenttia.
Tvigle on tunnettu erityisesti sen kehittämästä "Versus"-lyhytanimaatiosarjasta, jonka jaksot olivat todellinen hitti Venäjällä vuosina 2009 ja 2010.
Pullokapokkipuu

Pullokapokkipuu eli pullokapokki ("Ceiba speciosa") on puulaji kapokkipuiden ("Ceiba") suvussa malvakasvien ("Malvaceae") heimossa. Lajista käytetään yleisesti myös vanhaa tieteellistä nimeä "Chorisia speciosa". Pullokapokkipuu on kausivihanta puu, joka kukkii lehdettömänä ollessaan suurin vaaleanpunaisin kukin. Alun perin trooppisesta Etelä-Amerikasta kotoisin olevaa pullokapokkipuuta kasvatetaan nykyään laajalti koristekasvina maailman trooppisilla ja subtrooppisilla alueilla.
Kuvaus.
Pullokapokkipuu on keskikokoinen puu. Se kasvaa noin 15–18 metriä korkeaksi. Latvus on nuorena kapean pysty ja tavallisesti vanhemmiten pyöristynyt ja leveä. Ohuen kaarnan väri vaihtelee vihreästä harmaanruskeaan. Oksat ja runko ovat tavallisesti piikkien peittämiä, mutta piikit saattavat pudota vanhoista puun osista. Runko on usein huomattavan leveä läheltä tyveä.
Lehdet ovat sormilehdykkäisiä. Lehdykät ovat soikeita, noin 10–20 senttimetriä pitkiä ja noin 5–10 senttimetriä leveitä. Ne ovat sahalaitaisia ja sulkasuonisia. Pullokapokkipuu on kausivihanta ja talvehtii lehdettömänä.
Kukat kehittyvät yleensä syys- tai talvikuukausina puun varistettua lehtensä. Ne kasvavat pienissä kukinnoissa. Teriöön kuuluu viisi terälehteä. Terälehdet ovat tavallisesti suurimmaksi osaksi vaaleanpunaisia ja tyvestään kellertävän valkoisia tai ruskehtavia.
Pullokapokkipuun hedelmä on noin 15–30 senttimetriä pitkä puutunut kota. Kodan lukuisia siemeniä ympäröi valkoinen kuitukerros.
Pullokapokkipuu on nuorena nopeakasvuinen puu ja voi kasvaa korkeutta jopa 1,5 metriä vuodessa. Kasvunopeus hidastuu puun vanhetessa ja alkaessa kasvattaa latvuksen leveyttä.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Pullokapokkipuu esiintyy luontaisena Etelä-Amerikassa Brasiliassa ja Argentiinassa.
Pullokapokkipuu on trooppisen ilmastoalueen puu. Se viihtyy parhaiten hyvin vettä läpäisevässä maaperässä aurinkoisella paikalla. Puu tavallisesti pudottaa lehtensä altistuessaan noin −3 celsiusasteen pakkaselle. Täysikasvuisten puiden tiedetään selvinneen elossa enintään noin −7 celsiusasteen pakkasesta.
Käyttö.
Pullokapokkipuuta käytetään koristepuuna trooppisilla ja subtrooppisilla alueilla. Puun hedelmien sisältämää kuitua eli kapokkia on käytetty tyynyjen täytteenä. Kaarnasta on lisäksi valmistettu köyttä.
Länsi-Virginian yliopisto

Länsi-Virginian yliopisto (WVU, West Virginia University) on julkinen yliopisto Morgantownissa, Länsi-Virginian osavaltiossa Yhdysvalloissa. Yliopisto on perustettu vuonna 1867, ja 2010-luvun alkuvuosina siellä opiskeli yli 30 000 opiskelijaa. WVU on niin sanottu ei-selektiivinen yliopisto, joka hyväksyy opiskelijoikseen noin 80 prosenttia hakijoista.
2020-luvulla WVU joutui monien muiden Yhdysvaltojen yliopistojen tavoin talousvaikeuksiin vähentyneen opiskelijamäärän takia. Vuonna 2023 päätettiin yli sadasta pääaineesta 28 lopettaa ja muun muassa kielten laitos lakkauttaa kokonaan. Henkilöstövaikutusten arvioitiin nousevan yli 250:een.
NCAA:n alaisessa yliopistourheilussa yliopistoa edustavat West Virginia Mountaineersin nimellä kulkevat joukkueet.
Rotterdamin satama

Rotterdamin satama (, LOCODE: NL RTM) on Rotterdamissa sijaitseva Alankomaiden ja Euroopan suurin satama. Satama sijoittuu laajalle alueelle: Pohjanmereltä noin 40 kilometrin matkalle Reinin Nieuwe Maas -suuhaaran varteen. Laitureita satamalla on yhteensä 64 kilometriä.
Vuonna 2011 sataman liikevaihto oli 588 miljoonaa euroa. Satama-alueelle sijoittuu erittäin paljon kemian ja energiateollisuuden tuotantoa. Siellä toimii esimerkiksi viisi öljynjalostamoa, kuusi biopolttoaineen tuotantolaitosta, viisi kasvisöljyjalostamoa, neljä kaasuvoimalaitosta, kolme hiiltä ja biopolttoainetta käyttämää voimalaa, 70 tuulivoimalaa, kuusi höyry- ja sähkövoimalaa sekä yksi jätehuoltolaitos.
Euroopan suurin satama - rahtimäärä.
Kokonaisrahtimäärällään (noin 430 milj. tonnia) mitattuna Rotterdamin satama oli vuonna 2010 Kiinan Shanghain ja Singaporen satamien jälkeen maailman kolmanneksi suurin satama. Rotterdamin sataman omien tilastojen mukaan sen edellä oli 2010 toinenkin kiinalainen satama (eli Rotterdamin oma sijoitus 2010: 4. suurin) ja vuonna 2011 kolmaskin (Rotterdamin sijoitus 2011: 5.). Shanghain merenkulkuyliopiston ylläpitämän satamalistauksen mukaan vuonna 2013 Rotterdam oli useiden kiinalaissatamien kasvun seurauksena pudonnut jo sijalle 9. maailman suurimpien rahtisatamien tilastossa. Lähes puolet sataman kautta kulkevasta rahdista on öljyä, öljynjalostustuotteita ja muuta nestemäistä irtolastia (nestebulkki). Konttiliikenteen tilastoissa Rotterdam sijoittui maailmanlistan 10. sijalle vuosina 2009–2011.
Tuomas Yli-Ruka

Tuomas Yli-Ruka (s. 17. heinäkuuta 1973) on aktiiviuransa lopettanut suomalainen koripalloilija. Hän pelasi neljän kauden ajan Suomen pääsarjassa. Kolmena kautena hänen edustamansa joukkue pelasi pudotuspeleissä.
Pelaajaura.
Yli-Ruka aloitti koripalloilijanuransa Pirkkalan Virissä. Miesten pääsarjauransa hän aloitti Pyrbasketin joukkueessa kaudella 1997–1998. Pyrbasket oli runkosarjassa kahdeksas ja selviytyi puolivälieriin, joissa se hävisi ToPolle otteluvoitoin 3–0.
Seuraavalla kaudella Yli-Ruka siirtyi KTP:hen, joka sijoittui runkosarjassa kansainvälisen lohkon viimeiseksi. Neljännesvälierissä joukkue voitti Pyrbasketin otteluvoitoin 1–2, mutta puolivälieränsä se hävisi lopulta pronssia voittaneelle turkulaiselle Piilosetille.
Kaudella 1999–2000 Yli-Ruka siirtyi BC Nokiaan. Nokia oli runkosarjassa yhdeksäs ja tippui pudotuspeleistä. Yli-Ruka pelasi kuitenkin tilastojen valossa uransa parhaan kauden: hän pelasi 3,7 pisteen ja 0,7 syötön keskiarvoilla. Seuraavalla kaudella Nokia selviytyi runkosarjan kahdeksannella sijallaan pudotuspeleihin mutta hävisi runkosarjan voittaja Pyrbasketille puolivälierissä voitoin 3–2.
Kaaresuvanto (Kiiruna)

Kaaresuvanto tai Karesuvanto (, ) on taajama ja entinen kunta Pohjois-Ruotsissa. Alue kuuluu Kiirunan kuntaan, Norrbottenin lääniin ja Lapin historialliseen maakuntaan. Kaaresuvanto sijaitsee aivan Ruotsin pohjoisimmassa osassa, jossa se rajautuu Suomen Enontekiöön.
Vuoden 2010 lopussa Kaaresuvannon taajamassa oli 303 asukasta. Taajama sijaitsee Muonionjoen rannalla vastapäätä Suomen Kaaresuvantoa.
Kaaresuvannon entinen kunta liitettiin osaksi Kiirunan kuntaa vuoden 1971 kuntauudistuksessa. Kaaresuvanto muodostaa edelleen oman seurakunnan. Kaaresuvannon kirkko on Ruotsin pohjoisin.
Nándor Tánczos

Nándor Tánczos (s. 29. toukokuuta 1966 Englanti) on uusiseelantilainen vihreän puolueen poliitikko. Hän on istunut maansa parlamentin jäsenenä vuosina 1999–2005 ja uudelleen 2005–2008. Hän valmistui oppiarvolla psykologiassa ja sosiologiassa Waikaton yliopistosta.
Tánczos on rastafari. Hän on kertonut käyttävänsä kannabista ja kampanjoinut sen laillistamisen puolesta.