tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Color Dolor

Color Dolor on helsinkiläinen vuonna 2011 perustettu alternative pop-yhtye. Stina Koistinen perusti Color Dolor -bändin sen jälkeen kun häneltä löydettiin aivokasvain. Yhtyeen esikoisalbumi "Cuckoo in a Clock" julkaistiin vuonna 2013 ja toinen albumi "Wonderchild" 2015 Konkurssi Records levy-yhtiön kautta. Joonas Saikkonen äänitti ja miksasi Cuckoo in a Clock -albumin. Taiteellisesta tuotannosta vastasi bändi itse. Wonderchild -levyllä toimi toisena tuottajana ja äänittäjänä Tommi Vainikainen yhdessä Color Dolorin kanssa ja levyn äänitti sekä miksasi Joonas Saikkonen.
Color Dolor on julkaisi 4.5.2018 ilmestyneeltä "Love" -albumilta kolme singleä, "Revolution", "Anyway the Wind Blows" ja "Running in the Dark", . Albumin on säveltänyt ja sanoittanut Koistinen ja Leissi. Leissi toimi myös levyn äänittäjänä, tuottajana ja muusikkona. Levyn on miksannut Paavo Malmberg ja sen julkaisi Soliti levy-yhtiö. 
Color Dolor voitti Teosto-palkinnon "Love" -levyllään vuonna 2019. 
Color Dolor on toiminut keikkalämmittelijänä St. Vincentille sekä vuonna 2015 Helsingin juhlaviikoilla Susanne Sundførille.
Helmikuussa 2022 yhtye ilmoitti lopettavansa.
Nyamina

Nyamina on maalaiskunta ja sen keskuskylä Koulikoron alueen Koulikoron piirissä Malissa. Se sijaitsee Nigerjoen vasemmalla rannalla 130 kilometriä Koulikorosta koilliseen. Kunnassa on 35 800 ja keskuskylässä 5 200 asukasta (vuonna 2009).
Nyaminan kunnan pinta-ala on noin 1 200 neliökilometriä. Se rajoittuu etelässä Koulikoron piirin Dinandougoun, lounaassa Tougounin, lännessä Banamban piirin Duguwolowulan, luoteessa Toukoroban ja idässä Ségoun alueen Ségoun piirin Souban ja Bellenin kuntiin.
Kuntaan kuuluu 50 kylää. Asukkaat ovat etupäässä bambaroita, fulbeja, soninkeja ja somonoja. Yleisin kieli on bambara. Vallitseva uskonto on islam.
Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely, karjanhoito ja kalastus. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, durra, puuvilla, pavut, vesimeloni ja seesami. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit ja hevoset. Lisäksi harjoitetaan käsityöammatteja ja kaupankäyntiä. Nyaminassa, Tamanissa, Sirakorobougoussa ja Seguelassa pidetään viikoittaiset markkinat. Palveluihin kuuluu joukko kouluja ja kolme terveyskeskusta.
Korkkikuori

Korkkikuori eli peridermi on kasveissa oleva korkkisoluista sekä korkkitylppysoluista koostuva tiivis ja kova solukerros. Korkkikuorta voi muodostua kasvin juureen tai varteen tai molempiin. Korkkikuoren muodostuminen on seurausta korkkijällen toiminnasta, sillä korkkijällen solut jakautuvat ja näin syntyneistä uusista soluista muodostuu korkkisoluja ja korkkitylppysoluja. Muodostuessaan korkkikuoresta tulee kyseessä olevan kasvinosan ulkopinnan uusi rajoitussolukko.
Juurissa korkkikuori alkaa muodostua lieriökettoon eli perisykliin, ja juuren kasvaessa lieriöketon ulkopuolella olevat parenkyymisolukko ja ritsodermi kuluvat hiljalleen pois. Näin korkkikuoresta tulee lopulta vanhan juuren ulkopinnan rajoitussolukko.
Varressa korkkikuori muodostuu alkuperäisen kuorikerroksen ulkopuolelle.
Korkkikuoresta voi myöhemmin kehittyä kaarna.
Taloudellisesti käytettävä korkkiaines on pääasiassa korkkitammen ("Quercus suber") korkkikuorta.
Reaktiivinen välivaihe

Reaktiivinen välivaihe tai reaktiivinen välituote on kemiallisessa reaktiossa esiintyvä hyvin suurienerginen, reaktiivinen ja usein lyhytikäinen molekyyli. Reaktiiviselle välivaiheelle on tyypillistä, että se on joko hyvin steerisesti jännittynyt tai sen elektronirakenne ei ole stabiili. Jälkimmäiseen ryhmään kuuluvat tapaukset, joissa jollakin reaktiivisen välivaiheen atomeista ei ole oktettia tai sillä on sitoutumattomia elektroneja. Reaktiomekanismit kuvaavat reaktioissa reaktiivisten välivaiheiden syntyä ja hajoamista reaktion edetessä lähtöaineista tuotteisiin. Tyypillisiä orgaanisen kemian reaktioissa muodostuvia reaktiivisia välivaiheita ovat esimerkiksi karbonyyliyhdisteiden substituutioreaktioissa muodostuvat tetraedrimäiset välivaiheet, karbokationit, karbanionit, radikaalit, radikaali-ionit, karbeenit ja aryynit kuten bentsyyni.
Reaktiiviset välivaiheet ovat yleensä suhteellisen epästabiileja muuta kuin hyvin alhaisissa lämpötiloissa eikä niitä voida eristää kuin poikkeustapauksissa. Niiden olemassaolo voidaan todistaa spektroskooppisesti tai epäsuorasti niin kutsutusti pyydystämällä ne. Pyydystyksessä tutkittavaan reaktioon lisätään jokin molekyyli, joka reagoi reaktiivisen välivaiheen kanssa. Tässä muodostuvan reaktiotuotteen rakenteen avulla pystytään usein päättelemään, minkälainen reagoinut reaktiivinen välivaihe oli. Toisaalta tunnetaan myös eräitä karbokationeja, radikaaleja ja karbeeneja, jotka ovat stabiileja myös huoneenlämpötilassa, kunhan ne ovat inerteissä olosuhteissa kuten suojakaasun alaisuudessa. Reaktiivisia välivaiheita stabiloivia tekijöitä ovat muun muassa konjugaatio ja mahdollisuus erilaisiin resonanssimuotoihin.
Lieriöketto

Lieriöketto eli perisykli tai perikambium () on kasvin juuren keskuslieriön uloimmainen solukerros. Heti lieriöketon ulkopuolella oleva solukerros on juuren endodermi. Juuren vanhetessa lieriökettoon alkaa muodostua korkkijälsi, jonka toiminnan seurauksena juureen syntyy lopulta korkkikuori. Juuren haarat alkavat kasvaa keskuslieriön sisältä, jolloin osasta lieriöketon soluja tulee syntyvän juuren haaran soluja.
Suita

Suita () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Kansain alueella Osakan prefektuurissa. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin pohjoisosassa aivan Osakan pohjoispuolella. Kaupungissa on 369 647 asukasta (vuonna 2017) ja sen pinta-ala on 36,09 neliökilometriä. Suita on nimitetty yhdeksi Japanin erityiskaupungeista.
Suita sai kaupunkioikeudet vuonna 1940 kuntaliitoksen myötä. Toisen maailmansodan jälkeen se kasvoi voimakkaasti Osakan asuinlähiönä esimerkiksi suuren Senri New Town -aluerakentamishankkeen ansiosta ja kehittyi yliopistokaupunkina. Kaupungissa pidettiin vuoden 1970 maailmannäyttely, jossa kävi yli 60 miljoonaa vierailijaa. Suitaa palvelevat JR Nishi-Nihonin , Hankyū-rautateiden Kioto-päälinja ja Senri-linja, Osakan metron Midōsuji-linja ja Osakan monorail.
Dinandougou

Dinandougou on maalaiskunta Koulikoron alueen Koulikoron piirissä Malissa. Sen keskuskylä Kenenkoun sijaitsee Nigerjoen oikeanpuoleisella rannalla 50 kilometriä Koulikorosta koilliseen. Kunnassa on 21 400 ja keskuskylässä 4 100 asukasta (vuonna 2009).
Dinandougoun kunnan pinta-ala on 534 neliökilometriä. Se rajoittuu lännessä Koulikoron piirin Méguétanin, pohjoisessa Tougounin ja Nyaminan, etelässä Dioïlan piirin Zan Coulibalyn ja Binkon sekä idässä Ségoun alueen Barouélin piirin Kalakén, Barouélin ja Boidién kuntiin.
Kuntaan kuuluu 28 kylää. Asukkaat ovat etupäässä soninkeja, bambaroita, fulbeja, somonoja ja bozoja. Yleisin kieli on bambara. Vallitseva uskonto on islam.
Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely, karjanhoito ja kalastus. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, durra, maissi, maapähkinä, pavut, fonio, vesimeloni, puuvilla ja riisi. Kotieläimiä ovat lampaat, vuohet, naudat, aasit ja hevoset. Lisäksi hyödynnetään metsiä sekä harjoitetaan käsityöammatteja ja kaupankäyntiä. Kenenkounissa pidetään viikoittaiset markkinat. Palveluihin kuuluu 12 koulua ja yksi toimiva terveyskeskus.
Hr. Ms. O 7

Hr. Ms. O 7 oli Alankomaiden kuninkaallisen laivaston vuonna 1916 palvelukseenotettu sukellusvene.
Valmistus.
Alus tilattiin 8. toukokuuta 1913 Maatschappij Fijenoordilta Rotterdamista ja sen köli laskettiin 12. toukokuuta 1914. Alus laskettiin vesille 22. heinäkuuta 1916 ja se otettiin palvelukseen 23. joulukuuta 1916.
Palvelus.
Ruotsalainen "SS Scania" törmäsi alukseen 18. toukokuuta 1927 Texelin rannikolla Haakin majakkalaivan lähellä. Höyrylaivan saavuttua Zaandamiin keulapiikistä oli löytynyt vuoto ja keula oli hieman lytyssä. Sukellusveneen saamat vauriot eivät ole tiedossa.
Vuodesta 1935 lähtien alus oli koululaivana, kunnes se 21. marraskuuta tai joulukuuta 1939 poistettiin palveluksesta palveluskelvottomana ja vanhentuneena. Alus myytiin romutettavaksi.
Saksa valtasi Alankomaat 1940, jolloin alus vallattiin. Se oli kuitenkin pahoin vanhentunut eikä sillä ollut siten sotilaallista arvoa. Alus upposi 2. toukokuuta 1944 ankkuripaikalleen Den Helderissä. Sotatoimien päätyttyä alus nostettiin satama-altaasta ja se romutettiin.
Hr. Ms. K I

Hr. Ms. K I (Koloniaal I, jossa roomalainen numero merkitsee palvelusta Itä-Intian laivastossa) oli Alankomaiden kuninkaallisen laivaston vuonna 1913 vesillelaskettu Hay-Whitehead-tyyppinen sukellusvene.
Valmistus.
Siirtomaaministeriö tilasi aluksen 19. lokakuuta 1910 Koninklijke Maatschappij De Scheldeltä Amsterdamista ja sen köli laskettiin 16. syyskuuta 1911. Alus laskettiin vesille 20. toukokuuta 1913 ja se otettiin palvelukseen 5. heinäkuuta 1914.
Alus oli 48,6 metriä pitkä ja sen leveys oli 4,7 ja syväys 3,1 metriä. Aluksen uppouma oli pinnalla 330 ja sukelluksissa 386 tonnia. Propulsiojärjestelmä oli kaksiakselinen ja akseleita pyöritti kaksi MAN 8-sylinterinen dieselmoottoria tai sähkömoottori. Dieselmoottorit tuottivat 1 800 bhp:tä ja sähkömoottori 500 shp:tä. Järjestelmä mahdollisti kuudentoista solmun nopeuden pinta-ajossa ja 8,5 solmun nopeuden sukelluksissa. Aluksen toimintasäde oli 1 500 merimailia tai 2 250 merimailia nopeudesta riippuen. Sukelluksissa alus kykeni matkaamaan 30 merimailia 8,5 solmun nopeudella.
Aluksen aseistuksena oli kolme 450 millimetrin torpedoputkea, joista kaksi oli keulassa ja yksi perässä. Aluksella oli seitsemäntoista hengen miehistö.
Palvelus.
Alus lähti 12. syyskuuta 1916 Nieuwediepistä Hollannin Itä-Intiaan. Pääosan matkasta hinaaja "Witte Zee" hinasi alusta. Matkalla alukset kulkivat Downsin, Vigon, Maltan, Suezin kanavan, Adenin ja Colombon kautta saapuen Sabangiin 6. marraskuuta. Sabangista alus jatkoi omin voimin Bataviaan saattajanaan "Hr. Ms. Koningin Regentes". Alukset saapuivat Sabangiin 6. marraskuuta, jolloin "Hr. Ms. K I":stä tuli ensimmäinen Alankomaiden laivaston sukellusvene alueella.
Alus poistettiin palveluksesta Sabangissa vuonna 1928.
Keramidit

Keramidit ovat vahamaisia lipidejä ja kuuluvat sfingolipidien luokkaan. Keramidit koostuvat sfingosiinista ja rasvahappoketjusta. Keramidien rasvahappoketju voi vaihdella pituudeltaan 14 hiilestä 26 hiileen. 
Keramidit sijaitsevat solukalvolla. Aiemmin luultiin keramidien olevan vain rakenteellisia molekyylejä, mutta keramidit toimivat myös signalointimolekyyleinä ja osallistuvat mm. solujen erilaistumiseen ja solujen kasvun säätelyyn. Keramidien ja niiden metaboliittien on huomattu olevan yhteydessä syöpiin, hermostollisiin sairauksiin, diabetekseen ja ylipainoon . 
Keramidit säätelevät esimerkiksi tulehdusreaktioita ja ohjelmoitua solukuolemaa eli apoptoosia. Sydän- ja verisuonitautiriskin kanssa korreloivia veren keramidejä erittyy vereen tulehdusreaktioissa, kudosten hapenpuutteessa sekä liiallisen kalorien nauttimisen aiheuttamassa lipidien kertymisessä. Monet keramidit saattavat kertyä verisuonten seinämien plakkeihin lisäten valtiomokovettumataudin riskiä. 
Tällä hetkellä ei tarkkaan tunneta miten keramidit signaloivat. Yksi hypoteesi on, että keramidit vaikuttavat solukalvon jäykkyyteen stabiloiden kalvon lipidimolekyylikeskittymiä ja sitä kautta mahdollistaen signaloinnin. 
Keramidien on myös huomattu muodostavan mitokondrioiden kalvolle kanavia, jota kautta proteiinit pääsevät mitokondriosta ulos.
Ibaraki (Osaka)

Ibaraki () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Kansain alueella Osakan prefektuurissa. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin pohjoisosassa Aijoen varrella Osakan pohjoispuolella. Kaupungissa on 280 518 asukasta (vuonna 2017) ja sen pinta-ala on 76,49 neliökilometriä. Ibaraki on nimitetty yhdeksi Japanin erityiskaupungeista.
Ibarakista tehtiin maaseutukaupunki vuonna 1898 ja kaupunki kuntaliitoksen myötä vuonna 1948. Sen jälkeen se on kasvanut teollisuuskaupunkina ja Osakan asuinlähiönä. Ibarakia palvelevat JR Nishi-Nihonin , Hankyū-rautateiden Kioto-päälinja ja Osakan monorail.
Méguétan

Méguétan on maalaiskunta Koulikoron alueen Koulikoron piirissä Malissa. Sen keskuskylä Gouni sijaitsee Nigerjoen oikeanpuoleisella rannalla Koulikoroa vastapäätä. Kunnassa on 25 400 ja keskuskylässä 2 300 asukasta (vuonna 2009).
Méguétanin kunnan pinta-ala on 1 030 neliökilometriä. Se rajoittuu lännessä Koulikoron piirin Tienfalan, pohjoisessa Koulan ja Sirakorolan, idässä Tougounin ja Dinandougoun sekä etelässä Dioïlan piirin Zan Coulibalyn ja Katin piirin Baguinéda-Campin kuntaan.
Kuntaan kuuluu 25 kylää. Asukkaat ovat bambaroita, fulbeja, bozoja, somonoja, songhaita ja dogoneja.
Paikallisia elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito, kalastus, käsityöammatit, kaupankäynti sekä hiekan, soran ja kiven hyödyntäminen. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, maissi, riisi, maapähkinä, fonio, puuvilla ja vihannekset.
Hr. Ms. K II

Hr. Ms. K II oli Alankomaiden kuninkaallisen laivaston sukellusvene.
Valmistus.
Alus tilattiin Wilton-Fijenoordin telakalta Rotterdamista ja sen köli laskettiin 20. marraskuuta 1915. Alus laskettiin vesille 27. helmikuuta 1919 ja se otettiin palvelukseen 28. maaliskuuta 1922.
Palvelus.
Alus lähti 18. syyskuuta 1923 yhdessä "Hr. Ms. K VII":n, "Hr. Ms. K VIII":n ja sukellusveneiden emälaiva "Hr. Ms. Pelikaanin" kanssa Hollannin Itä-Intiaan. Sukellusveneen matkustajana oli professori F. A. Vening Meinesz, joka teki matkan aikana gravitaatiomittauksia. Professori jäi alukselta Colombossa. "Pelikaan" ajoi karille Tunisissa. Osasto saapui Sabangiin 23. marraskuuta. Matka jatkui 17. joulukuuta Tanjung Priokiin, jonne saavuttiin 24. joulukuuta.
Alus lähti 25. maaliskuuta 1926 sukellusvenelaivueen mukana Tarakanista Manilaan ja takainsin.
Alus poistettiin palveluksesta elokuussa 1937.
U-Multirank

U-Multirank on moniulotteinen yliopistojen ja korkeakoulujen ranking-lista, jonka tavoitteena on tarjota käyttäjälähtöinen ja maailmanlaajuinen kuva yliopistojen monimuotoisuudesta. U-Multirankin on kehittänyt riippumaton eurooppalaisten korkeakoulujen yhteenliittymä, ja sitä tukee Euroopan komissio. 
Vuonna 2014 U-Multirank -vertailu julkaistiin ensimmäisen kerran. Uusi yliopistoranking todettiin kunnianhimoiseksi hankkeeksi, mutta tuloksia kritisoitiin aineistona käytettyjen eri maiden yliopistoaineistojen kattavuuden puutteesta. Vuonna 2015 julkaistiin U-Multirankin toinen versio. Saatuja arvioita pidettiin ainakin osin yllätyksellisinä ja kummallisina. Tämä selittyi osaksi sillä, että vain runsas puolet vertailuun osallistuneista yliopistoista - esimerkiksi Moskovan yliopisto - toimitti "aktiivisesti" aineistoaan arviointiin; eikä kaikki tieto pohjautunut bibliografisiin aineistoihin. U-Multirank -vertailussa esitettyjen arvioiden lähtöaineiston laatu, ja siksi myös arvion lopputulos jäi esimerkiksi useiden arvostettujen brittiyliopistojen kohdalta puutteelliseksi. Arviosta tuli näin yliopistokohtaisesti ailahtelevampi.
Vuonna 2018 yliopistolistan version kattavuus oli parantunut lukumääräisesti aiemmasta. Nyt mukana oli jo 1 614 yliopistoa yhteensä 95 maasta, ja mukana oli tietoa 5 000 tiedekunnasta ja yli 12 500 opinto-ohjelmasta. Käyttäjän valittavissa olevista 1 611:sta yliopistosta tai korkeakoulusta pääosa (926) oli Euroopasta. Vertailun maailmanlaajuinen kattavuus oli yhä rajoitettua. Esimerkiksi Afrikasta oli vertailussa mukana vain 23 yliopistoa (eli enemmistö Afrikan maista uupuu vielä kokonaan), Etelä-Amerikasta vain 26 yliopistoa ja Aasiasta vain 325 yliopistoa.
Kesäkuussa 2019 julkaistu vuoden 2019-2020 U-Multirankin yliopistolista oli järjestyksessään viides. Nyt mukana oli yhteensä 1 711 yliopistoa kaikkiaan 96 maasta. Alueellinen kattavuus oli parantunut hyvin vähän edelliseen listaukseen verrattuna. 
Kuudennessa, eli kesäkuussa 2020 julkituodussa luettelossa oli mukana yhteensä 1 786 yliopistoa tai korkeakoulua 92 maasta.
Karhuvuoren kalliomaalaus

Karhuvuoren kalliomaalaus sijaitsee Pohjois-Savossa Leppävirralla Unnukka-järvessä sijaitsevan Pöyhönsaaren länsirannalla pystysuorassa kalliossa vesireitin kapeikossa useiden metrien korkeudessa. Löydön teki Anssi Toivanen vuonna 2017.
Kalliomaalaus on leveydeltään lähes kaksi metriä. Maalauksessa on yksi tikku-ukkona kuvattu ihmishahmo. Hahmon jalat ovat taipuneet polvista ja toinen käsi nousee yläviistoon. Käteen liittyy kaareva viiva.
Kuva-aiheen ja sijainnin perusteella maalaus on ajoitettu vuosiin 5200–3900 eaa. eli kivikautiseksi. Pohjois-Savossa kalliomaalauksia on löydetty hyvin vähän, kun taas Etelä-Savossa niitä on löydeetty nelisenkymmentä.
Viisastuminen sallittu

Viisastuminen sallittu on kirjailija Jarkko Tontin vuonna 2016 ilmestynyt esseekokoelma.
Esittely.
Teoksen teemoja ovat kirjallisuus, filosofia ja politiikka, ja aiheet vaihtelevat kirjailijoiden keskinäisestä kateudesta 1990-luvun Zeitgeistiin ja tekijänoikeuskiistojen historiaan.
Vastaanotto.
Toimittaja Jorma Mellerin mukaan ”Esseistinä Tontti onkin parhaimmillaan, yksi parhaista.”
"Turun Sanomien" kriitikko Juhana Brander kirjoitti teoksesta: "Kaiken kaikkiaan kyseessä on viisas esseekokoelma, uskottavasti aikuisen ihmisen tekemä."
Hr. Ms. Kortenaer (1894)

Hr. Ms. Kortenaer oli Alankomaiden kuninkaallisen laivaston Evertsen-luokan rannikkopanssarilaiva.
Valmistus.
Alus tilattiin Amsterdamin telakalta, missä köli laskettiin vuonna 1893. Alus laskettiin vesille 27. lokakuuta 1894 ja otettiin palvelukseen 17. joulukuuta 1895.
Palvelus.
Alus lähti 4. helmikuuta 1896 sisaraluksensa "Hr. Ms. Evertsenin" kanssa koulutuspurjehdukselle Valimerelle. Satamalakkojen aikana 11. toukokuuta alus oli Rotterdamissa ja kaksi päivää myöhemmin partiomatkalla Maasilla. "Evertsen", "Hr. Ms. Piet Hein" ja poliisikuunari "Argus" vapauttivat aluksen partiointitehtävästä. Lakko päättyi 21. toukokuuta.
Alus vapautti 30. toukokuuta 1913 "Hr. Ms. Gelderlandin", joka oli ollut Konstantinopolissa 11. marraskuuta 1912 alkaen kasvaneen poliittisen jännityksen ja välittömän sodan uhan vuoksi. Alus lähetettiin 12. huhtikuuta 1914 Curacaosta Meksikon rannikolle suojaamaan Tampicossa toimivaa alankomaalaisomisteista öljy-yhtiötä La Coronaa poliittisten jännitteiden Meksikon ja Yhdysvaltain välillä kasvaessa. Alus poistettiin palveluksesta 1920.
Baguinéda-Camp

Baguinéda-Camp on maalaiskunta ja sen keskuskylä Koulikoron alueen Katin piirissä Malissa. Se sijaitsee Nigerjoen varrella 50 kilometriä Katista kaakkoon. Kunnassa on 51 800 ja keskuskylässä 6 900 asukasta (vuonna 2009).
Baguinéda-Campin kunnan pinta-ala on 987 neliökilometriä. Se rajoittuu etelässä Katin piirin N’Gouraban, Tiélén ja Mountougoulan kuntiin, lännessä Kalabancoron ja N’Gabacoro kuntiin sekä Bamakoon, pohjoisessa Koulikoron piirin Tienfalan ja Méguétanin kuntiin ja idässä Dioïlan piirin Zan Coulibalyn ja Dioumanin kuntiin. 
Seutu kuuluu Sudanin–Sahelin ilmastovyöhykkeeseen. Luonnonvarainen kasvillisuus on savannia. Kunnassa sijaitsee Fayan suojelumetsä ja muita metsäalueita.
Kuntaan kuuluu 32 kylää. Suurin etninen ryhmä ovat bambarat. Lisäksi on fulbeja, boboja, senufoja, miniankoja ja bozoja. Vallitseva uskonto on islam. Kunnassa asuu myös kristittyjä ja animisteja.
Kunnan läpi kulkee Bamakoon johtava maantie RN6. Muut liikenneyhteydet ovat heikot.
Seudun pääelinkeino on maanviljely. Nigerjoen varrella sijaitsee laaja keinokasteltu riisinviljelyalue, jota hallinnoi Office du Périmètre Irrigué de Baguinéda eli OPIB. Riisin ohella viljellään hirssiä, maapähkinää, maissia, durraa, puuvillaa ja vihanneksia sekä kasvatetaan hedelmiä. Lisäksi harjoitetaan karjanhoitoa, kalastusta, käsityöammatteja ja kaupankäyntiä. SOMACO:n tehdas jalostaa hedelmiä ja vihanneksia. Pääkaupungin tarpeisiin tuotetaan hiekkaa ja soraa.
Kunnassa toimii 21 alakoulua, viisi yläkoulua, neljä yhteisökoulua, koulutus- ja kehittämiskeskus ja viisi koraanikoululuokkaa. Terveyspalveluihin kuuluu keskuskylän terveyskeskus, viisi terveysasemaa ja kaksi klinikkaa. Vesihuolto kattaa 48 % puhtaan juomaveden tarpeesta.
Yao

Yao () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Kansain alueella Osakan prefektuurissa. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin itäosassa aivan Osakan kaakkoispuolella. Kaupungissa on 268 013 asukasta (vuonna 2017) ja sen pinta-ala on 41,72 neliökilometriä. Yao on nimitetty yhdeksi Japanin erityiskaupungeista.
Yao sai kaupunkioikeudet vuonna 1948. Se on kasvanut voimakkaasti Osakan asuinlähiönä ja kehittynyt viereisen Higashiōsakan tavoin tavaranvalmistuksen ("monozukuri") kaupunkina, jossa toimii paljon pieniä ja keskisuuria yrityksiä. Yaossa tuotetaan esimerkiksi metalliesineitä ja elektroniikkaa. Kaupunki tunnetaan Kawachi-ondo-lauluperinteestä ja sitä juhlistavasta, elokuisin järjestettävästä Kawachi-ondo-festivaalista. Yaoa palvelevat JR Nishi-Nihonin Yamatoji-linja, Kintetsu-rautateiden Osaka-linja, Shigi-linja ja Nishi-Shigin funikulaari sekä Osakan metron Tanimachi-linja.
Hr. Ms. Piet Hein (1927)

Hr. Ms. Piet Hein oli Alankomaiden kuninkaallisen laivaston Admiralen-luokan hävittäjä.
Valmistus.
Alus tilattiin Burgerhout's Scheepswerf en Machinefabriekilta Rotterdamista ja sen köli laskettiin 16. elokuuta 1925. Alus laskettiin vesille 2. huhtikuuta 1927 ja se otettiin palvelukseen 25. tammikuuta 1929.
Palvelus.
Alus osallistui 23. elokuuta 1936 laivastopäivään Surabayassa yhdessä "Sumatran", "Javan", "Van Galenin" ja "Witte de Within" kanssa. Saman vuoden lopulla 13. marraskuuta sama osasto täydennettynä "Evertsenillä" vieraili Singaporessa. Ennen vierailua alukset olivat koulutuspurjehduksella Etelä-Kiinan merellä.
Alus törmäsi "Javaan" kanssa 13. lokakuuta 1938 Sundasalmessa. Vaurioitunut risteilijä korjattiin Surabayassa.
Toisen maailmansodan alkaessa Tyynellä valtamerellä 1941 alus oli Surabayassa. Se osallistui sisaralustensa kanssa saattueiden suojaamiseen aina helmikuuhun 1942. Alus liitettiin "Hr. Ms. Van Ghentin" kanssa amiraali Doormanin iskuosastoon, joka iski Balikpapanille hyökänneeseen keisarillisen Japanin laivaston osastoon 3.-4. helmikuuta. "Piet Hein" lähti sisaralustensa kanssa Bataviasta 13.-14. helmikuuta osallistuakseen vastaavaan iskuun Bankansalmessa olevia japanilaisia vastaan. Alus suojasi 18. helmikuuta amiraali Doormanin risteilijöitä hyökättäessä Balia uhanneita japanilaisia vastaan. seuranneessa sekavassa yötaistelussa Badunginsalmessa 18.-19. helmikuuta 1942 "Piet Hein" seurasi risteilijöitä, jolloin se joutui japanilaisten torjuntatuleen. Aluksen taaempi ammusvarasto räjähti upottaen aluksen, kun siihen osui keisarillisen Japanin laivaston hävittäjä "Asashion" laukaisema torpedo. Aluksella sai surmansa 64 henkeä mukaan lukien aluksen päällikkö J. M. L. I. Chompff.
Anneli Puura-Märkälä

Anneli Puura-Märkälä on suomalainen diplomaatti. Hän on ulkoministeriön Venäjän yksikön kahdenvälisten ja kaupallistaloudellisten suhteiden tiimin johtava asiantuntija. 
Puura-Märkälä on aiemmin ollut ulkoministeriön alueellisen yhteistyön yksikössä yksikön päällikkö. Hän on ollut Suomen suurlähettiläs Canberrassa Australiassa 2001–2005 ja samalla suurlähettiläänä myös Fidžillä, Papua-Uudessa-Guineassa ja Uudessa-Seelannissa.
Dieter Zetsche

Dieter Zetsche (s. 5. toukokuuta 1953 Istanbul, Turkki) on saksalainen liikemies, joka työskenteli saksalaisen Daimler AG:n hallituksen puheenjohtajana ja Mercedes-Benzin pääjohtajana vuoteen 2019, kunnes jäi eläkkeelle.
Zetsche on valittu Time-lehden sadan vaikutusvaltaisimman ihmisen listalle vuonna 2006.
Kiiltosara

Kiiltosara ("Carex saxatilis") on sarakasvien (Cyperaceae) heimoon kuuluva kasvilaji. Kiiltosara ei muodosta tiiviitä mättäitä, vaan kasvaa yksittäisversoina, jotka tulevat suikertavasta juurakosta. Kiiltosaran varsi on kolmisärmäinen, kuten monilla muillakin saralajeilla, ja lehdet ovat sileitä sekä puhtaanvihreitä. Kiiltosara muistuttaa paljolti aapasaraa ("Carex rotundata").
Kiiltosara on erilaistähkäinen saralaji, ja sen kukinto koostuu tavallisesti yhdestä hedetähkästä sekä yhdestä tai kahdesta emitähkästä. Hedetähkä on kapea sekä sijaitsee kukinnossa ylinnä ja emitähkät ovat erillisiä, pystyjä, lyhyehköjä sekä lieriönmuotoisia. Kaikki tähkät ovat väriltään tummanruskehtavia, lähes mustanvärisiä, ja alimman emitähkän tukilehti on usein pitkä ja ylöspäin siirottava. Emikukissa on kaksi luottia, minkä perusteella kiiltosaran voi varmimmin erottaa paljolti samannäköisestä aapasarasta ("Carex rotundata"). Kiiltosaran tähkäsuomut ovat tummia ja niissä on vaalea keskisuoni. Kiiltosaran pullakot ovat myös hyvin tummia, lähes mustia, sekä selvän suuodan omaavia, ja ne asettuneet tiiviisti emitähkään.
Kiiltosara kasvaa tunturialueilla kosteilla ja kalkkipitoisilla kasvupaikoilla. Suomessa kiiltosaraa kasvaa lähinnä vain käsivarren Lapissa, Enontekiön kunnan luoteisosissa, joskin havainto kiiltosarasta on myös Karigasniemen seudulta. Ensimmäisen kerran kiiltosara on löydetty Lapista ja löydön on julkaissut Carl von Linné vuonna 1737.
Kiiltosara voi risteytyä kurmitsansaran ("Carex stenolepis"), luhtasaran ("Carex vesicaria") ja melko yleisesti myös aapasaran ("Carex rotundata") kanssa.
Jürgen Hubbert

Jürgen Hubbert (24. heinäkuuta 1939 Hagen – 12. tammikuuta 2021) oli saksalainen insinööri ja johtaja. Hän oli DaimlerChryslerin johtokunnan jäsen vuosina 1998–2005.
Lukion jälkeen Hubbert opiskeli Stuttgartin yliopistossa insinööriksi, josta valmistui vuonna 1965. Sama vuonna hän aloitti työskentelyn Daimler-Benzillä, toimien useissa johtotehtävissä Sindelfingenin tehtaalla.
Neyagawa

Neyagawa () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Kansain alueella Osakan prefektuurissa. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin pohjoisosassa Yodojoen vasemmalla rannalla Osakan koillispuolella. Kaupungissa on 236 758 asukasta (vuonna 2017) ja sen pinta-ala on 24,70 neliökilometriä. Neyagawa on nimitetty yhdeksi Japanin erityiskaupungeista.
Neyagawasta tehtiin maaseutukaupunki kuntaliitoksen myötä vuonna 1943 ja kaupunki vuonna 1951. Sen jälkeen se on kasvanut Osakan asuinlähiönä. Kaupunkia palvelevat JR Nishi-Nihonin Katamachi-linja ja Keihan-rautateiden Keihan-päälinja.
Nelly Drell

Nelly Drell (19. lokakuuta 1979 Tallinna) on virolainen taidemaalari.
Elämänvaiheita.
Drell kiinnostui taiteesta jo koululaisena. Hän kävi ylimääräisillä taidetunneilla Kullon taidekeskuksessa ja Kevade-kadun taidekoulussa. Hän pääsi vuonna 1998 opiskelemaan Viron taideakatemiaan. Opintojaan Drell jatkoi Yhdysvalloissa Miamin yliopistossa vuosina 2000–2001 ja vuosina 2001–2003 New Yorkin taideakatemiassa, jossa teki maisterintutkintonsa.
Taiteessaan Drell sekoittaa eri tyylilajeja siirtyen hyperrealismista klassisuuteen. Hän maalaa urheilutapahtumia, maisemia ja historiallisia tapahtumia. Keskiössä on kuitenkin ihminen. Vuodesta 2005 Drell on ollut Viron taidemaalariliiton jäsen. Hänellä on ollut vuoden 1995 jälkeen sekä ryhmä- että yksityisnäyttelyitä Virossa ja Yhdysvalloissa.
Tomelloso

Tomelloso on kaupunki Kastilia-La Manchan itsehallintoalueella Espanjassa. Vuonna 2016 kaupungin asukasluku oli 36 746. 
Tomellosin ympäristössä on kivestä ilman laastia valmistettuja taloja ("los bombos"), jotka antavat seudulle omalaatuisen ilmeen. Talot ovat peräisin 1800-luvulta. Ne on rakennettu antamaan suojaa maanviljelijöille. Taloissa on muun muassa hormi ja piippu tulenpitoa varten, makuusijat sekä tiloja kotieläimille. Museo del Carro on museona toimiva "bombo".
Sabrina Santamaria

Sabrina Santamaria (s. 24. helmikuuta 1993) on yhdysvaltalainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut kaksinpelissä WTA-listan sijalla 384 kesäkuussa 2016 ja nelinpelissä sijalla 84 kesäkuussa 2018. Hän on voittanut urallaan 12 ITF-turnausta nelinpelissä ja kaksi kansinpelissä. Suomessa HVS:ää edustava Santamaria valittiin Tennisliigan kauden 2016−2017 arvokkaimmaksi naispelaajaksi.
Santamaria asuu Helsingissä suomalaisen miehen kanssa.
Siperian evankelis-luterilainen kirkko

Siperian evankelis-luterilainen kirkko () on Venäjällä toimiva kirkko. Kirkko kuuluu Kansainväliseen luterilaiseen neuvostoon ja siihen kuuluu 25 seurakuntaa.
Kuriositeettikabinetti

Kuriositeettikabinetit olivat harvinaisten, arvokkaiden, historiallisesti arvokkaiden tai epätavallisten esineiden kokoelmia. Ne syntyivät 1500-luvulla, ja ne olivat museoiden eräänlaisia edeltäjiä.
Kuriositeettikabinetin kerääjänä toimi useimmiten yksi ihminen, yleensä tieteilijä tai aatelinen. Kokoelman tarkoituksena oli joko tutkimus tai viihde. Museoiden tapaan kuriositeettikabinetin esineitä säilytettiin ja tulkittiin, mutta niiden merkitys erosi silti nykyaikaisten museoiden merkityksestä. Renessanssiajan kuriositeettikabinetit olivat yksityisiä kokoelmia, jotka kerättiin siinä uskomuksessa, että kaikki esineet linkittyivät jollain tavalla toisiinsa.
Ensimmäiset kuriositeettikabinetit olivat esillä kaapeissa ja vitriineissä. Renessanssin loppuvaiheessa kokoelmat saattoivat viedä kokonaisen huoneen. Kokoelmissa oli eksoottisia luontonäytteitä, taidetta sekä vaatteita ja työkaluja kaukaisista kulttuureista. Erityisen suosittuja olivat arvokkaat ja harvinaiset näytteet, jotka saattoivat hämärtää eläimen, kasvin ja mineraalin välistä rajaa. Tällaisia poikkeuksellisia näytteitä olivat muun muassa korallit, fossiilit ja sarvivalaan syöksyhampaat, joiden uskottiin olevan yksisarvisten sarvia. Kokoelmat olivat siis eräänlaisia mikrokosmoksia, joissa oli esineitä ja näytteitä mahdollisimman monipuolisesti.
Jotkut suurimmista ja merkittävimmistä kokoelmista ovat olleet museon perustana. Hans Sloane osti lontoolaisen apteekkarin James Petiverin kokoelman, josta tuli British Museumin kokoelman perusta. Pietari Suuri puolestaan hankki Albertus Seban ja Frederik Ruyschin kokoelman, joka on edelleen nähtävillä Pietarin Kunstkamera-museossa. John Tradescant vanhemman ja nuoremman kokoelma päätyi puolestaan Elias Ashmolelle, joka lahjoitti sen Oxfordin yliopistolle. Sen pohjalle perustettiin Ashmolean Museum.
Vaarallista kokea

Vaarallista kokea on kolmiosainen suomalainen televisiosarja vuodelta 2001. Sarjan käsikirjoitti Harri Virtanen ja ohjasi Sina Kujansuu. Se perustuu runoilija Aila Meriluodon päiväkirjakokoelmaan vuosilta 1953–1975.
"Vaarallista kokea" kertoo Meriluodon elämästä 1950–1970-luvuilla. Hänen avioliittonsa Lauri Viidan kanssa on päättynyt ja hän on neljän lapsen yksihuoltaja. Kunkin jakson teemana on Meriluodon suhde kulloiseenkin mieheen, mutta taustalla jyllää Meriluodon ja Viidan kompleksinen rakkaussuhde. Meriluoto analysoi suhdetta toistuvasti, yrittää saada otteen Viidasta.
Juoni.
Osa 1: Cege, pappi.
Aila yrittää suhdetta kirkkoherra Cegen kanssa. Cegellä on vaimo ja lapsia. Aila muuttaa siitä huolimatta Lappiin Cegen luo. Järjestely toimii huonosti, sillä Cegen vaimo Anna asuu saman pappilan katon alla. Lauri tulee paikalle. Runoilijantyössään Ailalla on meneillään "Aniaran" käännös ruotsista suomeksi, ja hän tapaa runon kirjoittajan Harry Martinsonin Tukholmassa. Jakson kesto 44'34".
Osa 2: Mart, psykiatri.
Lauri haluaa Ailan pois pappilasta. Hän riehuu pappilan tiloissa - poliisi tulee ja vie hänet. Ailan suhde pappi Cegeen päättyy. Aila rakastuu psykiatri Mart Sarnetiin, joka on naimisissa Silvin kanssa, Martilla ja Silvillä on yhteisiä lapsia. Aila tapaa Martin Göteborgissa, missä he kirjautuvat hotelliin, jossa he rakastelevat. Aila matkustaa Suomeen vanhempiensa luo maaseudulle. Mart tulee perässä, perhe mukanaan. Suhde kuihtuu. Jakson kesto 43'24".
Osa 3: Asarias, yksikiveksinen.
Ailan uusin teos saa tyrmistyneen vastaanoton: sen sisältöä pidetään liian seksuaalisena. Aila viettää aikaansa maaseudulla Asariaksen luona. Lauri on ollut jo kauan kuollut ja on vahvasti mukana Ailan elämässä. Asarias avaa Ailan "Lauri-hanat": Aila alkaa kirjoittaa teosta Lauri Viidan elämästä. Tässä vaiheessa eletään 1970-luvun puoltaväliä, Ailan lapset ovat varttuneet jo nuoriksi aikuisiksi ja avioliitosta Laurin kanssa on kulunut parisenkymmentä vuotta. Lopussa pidetään juhlat. Aila tapaa professori Jouko Paakkasen, sarja päättyy. Jakson kesto 46'48".
Tuotanto.
"Vaarallista kokea" -sarjan kuvasi Jarkko T. Laine, lavasti Kristine Elo ja Pirko Koski ja puvusti Seija Lappalainen. Musiikista vastasi Vesa Mäkinen.
MTV Oy on julkaissut "Vaarallista kokea" DVD:nä kokoelmassaan "Suomiviihteen klassikot", sarja on kokoelman 16:s julkaisu. "Vaarallista kokea" -sarjan yhteiskesto on 135 minuuttia. Kuvasuhteena on 16:9.
Jaan Rekkor

Jaan Rekkor (3. huhtikuuta 1958 Juuru, Viro ) on virolainen näyttelijä. Hän on näytellyt sekä Endla-teatterissa että Eesti Draamateaterissa ja sen ohella tehnyt lukuisia rooleja erinäisissä elokuva- ja televisiotuotannoissa.
Lapsuus ja nuoruus.
Hõredan kylässä syntynyt Rekkor kävi koulunsa Märjamaan kauppalassa, mistä hän jatkoi Tarton yliopistoon ja edelleen Viron musiikki- ja teatteriakatemiaan näyttelijäopintojen pariin. Rekkor valmistui 1982.
Teatteriura.
Rekkor aloitti näyttelijänuransa Endla-teatterissa Pärnussa 1982. Vuonna 2005 hän aloitti Eesti Draamateaterin palveluksessa. Rekkorin ensimmäinen roolitehtävä Draamateaterissa oli "Othellon" nimiosa. Rekkor on jatkanut uraansa kumpaisenkin teatterin riveissä.
Endla-teatterissa Rekkorin rooleja ovat olleet muun muassa James Tyrone ("Saatuse heidikute kuu", 1989), Don Juan ("Don Juan", 1990), Tolari ("Parvepoisid", 2002) ja Heinrich IV ("Heinrich IV", 2012).
Elokuva- ja televisiotyöt.
Rekkorin ensimmäinen merkittävä filmirooli oli Jaanus Roog elokuvassa "Nipernaadi" (1983). Teoksen ohjasi Kaljo Kiisk. Vuonna 1986 hän näytteli Jaan Kreuksin roolin niin ikään Kiiskin ohjaamassa elokuvassa "Saja aasta pärast mais". Vuonna 1989 Rekkor näytteli Peeter Kängseppin roolin Jüri Sillartin ohjaamassa historiallisessa draamassa "Äratus", joka kertoo Neuvostoliiton väestönsiirtoihin liittyneestä Operaatio Priboista.
Vuonna 1992 Rekkor näytteli Munan roolin Mati Põldren ohjaamassa elämäkerrallisessa draamassa "Need vanad armastuskirjad", joka kertoo muusikko Raimond Valgresta. Vuonna 1997 hän näytteli Hardi Volmerin ohjaamassa historiallisessa komediassa "Minu Leninid". 2000-luvulla Rekkor näytteli muun muassa komediassa "Röövlirahnu Martin" ja draamakomediassa "Koer, lennuk ja laulupidu". Rasmus Merivoon ohjaamassa musiikkikomediassa "Buratino" Rekkor teki Carabas Barabasin roolin.
2010-luvulla Rekkor on näytellyt muun muassa fantasiaelokuvassa "Väikelinna detektiivid ja valge daami saladus" sekä draamassa "Polaarpoiss".
Televisiossa Rekkor debytoi 1995 herra Saulin roolissa minisarjassa "Wikmani poised". Vuonna 2001 hän näytteli Martin roolin suomalaisessa minisarjassa "Vaarallista kokea". Vuosina 2006–2007 Rekkor näytteli Rein Pihelgas -nimistä rikoskomissaariota rikossarjassa "Ohtlik lend" sekä vuosina 2010–2013 samaa hahmoa Ain Prosan ohjaamassa komediallisessa rikossarjassa "Kättemaksukontor". Lisäksi Carmen Mikiver näytteli Rein Pihelgan vaimoa Ivia molemmissa sarjoissa. Hyvin verrattavissa Kotikatu ja Uusi päivä -sarjojen Mirja Mäkimaahan.
Kishiwada

Kishiwada () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Kansain alueella Osakan prefektuurissa. Se sijaitsee Tyynenmeren Osakanlahden rannalla prefektuurin eteläosassa Osakan ja Sakain eteläpuolella. Kaupungissa on 197 629 asukasta (vuonna 2017) ja sen pinta-ala on 72,32 neliökilometriä. Kishiwada on nimitetty yhdeksi Japanin erityiskaupungeista.
Kishiwada on pitkänomaisen muotoinen kaupunki, joka ulottuu pohjoisen teollistuneelta ja tiheään asutetulta Osakanlahden rannikkoalueelta etelään korkealle vuoristoon Wakayaman prefektuurin rajalle. Kishiwada kehittyi 1600-luvulta alkaen Kishiwadan daimiokunnan linnanaluskaupunkina. Meiji-kaudella 1800-luvun lopulla sinne syntyi kehruuteollisuutta, myöhemmin muun muassa metalli- ja koneteollisuutta sekä Osakanlahden täyttömaalle 1960-luvulta lähtien puunjalostus- ja terästeollisuutta. Kaupunkioikeudet Kishiwadalle myönnettiin vuonna 1922. Se tunnetaan erityisesti Kishiwadan linnasta ja Danjiri-festivaalista. Kishiwadaa palvelevat JR Nishi-Nihonin Hanwa-linja ja Nankai-rautateiden Nankai-päälinja.
Nord-Flyg

Nord-Flyg on vuonna 1952 perustettu ruotsalainen Eskilstunassa kotipaikkaansa pitävä rahtilentoyhtiö. 
Laivasto.
Yhtiön laivasto toukokuussa 2009:
Luettelo Suomen kuntavaalien ääniharavista

Luettelo Suomen kuntavaalien ääniharavista sisältää vuosina 1996–2021 järjestetyissä kuntavaaleissa eniten ääniä saaneet ehdokkaat. Luettelo sisältää kaikki yli 7 000 ääntä saaneet.
Mansour Ojjeh

Mansour Akram Ojjeh (; 25. syyskuuta 1952 – 6. kesäkuuta 2021) oli saudiarabialaissyntyinen ranskalainen liikemies, yrittäjä ja luxemburgilaisen TAG:n yhtiön omistaja. Hän omisti myös 15 % McLaren Groupista sekä 10 % Asprey ja Garrard jalokivialan yrityksistä.
Laukaan kunnanvaltuusto

Laukaan kunnanvaltuusto on Laukaan kunnan ylin päättävä toimielin. Siihen kuuluu 35 valtuutettua, jotka valitaan neljän vuoden välein kuntavaaleissa. Valtuuston puheenjohtajana toimii Leena Kautto-Koukka (sd.), 1. varapuheenjohtajana Sakari Suomala (kesk.) ja 2. varapuheenjohtajana Iiro Järvelin (kesk.).
Valtuustopaikat puolueittain.
Vuoden 1976 vaaleista lähtien valtuustopaikat ovat kussakin vaaleissa jakautuneet seuraavasti:
Jonathan Neale

Jonathan Neale (s. 19. elokuuta 1962) on brittiläinen liikemies ja McLarenin Formula 1 -tallin toimitusjohtaja. Neale aloitti McLarenilla operatiivisena johtajana vuonna 2001. Huhtikuusta 2004 lähtien hän on toiminut tallin toimitusjohtajana.
Neale valmistui Nottinghamin yliopistosta vuonna 1984 oppiaineena fysiikka.
Hr. Ms. Piet Hein (1894)

Hr. Ms. Piet Hein oli Alankomaiden kuninkaallisen laivaston Evertsen-luokan rannikkopanssarilaiva.
Valmistus.
Alus tilattiin Nederlandsche Stoomboot Maatschappijilta Rotterdamista ja sen köli laskettiin vuonna 1893. Alus laskettiin vesille 16. elokuuta 1894 ja se otettiin palvelukseen 3. tammikuuta 1896.
Palvelus.
Rotterdamin satamalakon aikana 11. toukokuuta 1896 asennustyöt keskeytettiin. "Hr. Ms. Kortenaer" partioi kaksi päivää myöhemmin Maasilla. "Hr. Ms. Evertsen", "Piet Hein" ja poliisikuunari "Argus" vastaanottivat tehtävän myöhemmin. Lakon aikana 300 krenatööriä joutui valvomaan lakkoa, joka päättyi 21. toukokuuta.
Alus lähti vuonna 1900 Boksarikapinan aikana "Hr. Ms. Hollandin" ja "Hr. Ms. Koningin Wilhelmina der Nederlandenin" kanssa Shanghaihin turvaamaan eurooppalaisia ja Alankomaiden etuja alueella. "Piet Hein" siirtyi helmikuussa 1901 Hollannin Itä-Intiaan Surabayaan.
Alus poistettiin palveluksesta vuonna 1914.
Hr. Ms. Evertsen (1894)

Hr. Ms. Evertsen oli Alankomaiden kuninkaallisen laivaston Evertsen-luokan rannikkopanssarilaiva.
Valmistus.
Alus tilattiin Koninklijke Maatschappij De Scheldeltä Vlissingenistä ja sen köli laskettiin vuonna 1893. Alus laskettiin vesille 29. syyskuuta 1894 ja se otettiin palvelukseen 1. helmikuuta 1896.
Palvelus.
Alus lähti 4. helmikuuta 1896 yhdessä sisaraluksensa "Hr. Ms. Kortenaerin" kanssa koulutuspurjehdukselle Välimerelle. Satamalakkojen aikana 11. toukokuuta alus oli Rotterdamissa. Kaksi päivää myöhemmin "Hr. Ms. Kortenaer" oli partiomatkalla Maasilla. "Evertsen", "Hr. Ms. Piet Hein" ja poliisikuunari "Argus" vastaanottivat partiointitehtävän myöhemmin. Lakko päättyi 21. toukokuuta.
Alus lähti 5. toukokuuta 1898 Den Helderistä Lissaboniin, jossa se osallistui Vasco da Gaman Intian meritien löytämisen 400-vuotis juhlallisuuksiin. Portugalin hallitsijapari tutustui vierailun aikana alukseen.
Aluksen päällikönä oli 1911-1913 komentajakapteeni Jean Jacques Rambonnet, joka teki useita matkoja Pohjanmerellä. Alus poistettiin palveluksesta 1913.
Endodermi (kasvitiede)

Endodermi eli sisäketto on kasvien juuren kuorikerroksen sisimmäinen solukerros, joka ympäröi juuren keskuslieriötä. Heti endodermin alla on juuressa lieriöketto eli perisykli. Juuren vanhetessa endodermi sekä kaikki sen ulkopuolella olevat juuren kuoren solukerrokset kuluvat pois, kun lieriöketon soluista erilaistunut korkkijälsi tuottaa juureen korkkikuoren.
Endodermin solut ovat kiinnittyneet toisiinsa hyvin tiiviisti paksuin soluseinin, jolloin vesi ja siihen liuenneet aineet eivät pääse kulkemaan endodermikerroksen läpi solujen välisessä tilassa, vaan veden ja muiden aineiden on mentävä endodermin solujen kautta päästäkseen keskuslieriöön ja johtosolukkoon. Tämä mahdollistaa "tarkkailun" siitä, mitä aineita juuren keskuslieriöön ja sitä kautta kasvin johtosolukkoon pääsee. Jos jokin patogeeni pääsee endodermin läpi johtosolukkoon, voi se sitä kautta kulkea helposti eri kasvinosiin. Juuren endodermin solujen paksujen soluseinien muodostamaa rengasmaista rakennetta kutsutaan Casparin renkaaksi tai juovaksi.
Havupuiden neulasten johtojänteen ympärillä olevaa solukerrosta kutsutaan myös endodermiksi.
Casparin rengas

Casparin rengas eli Casparin juova eli Casparyn vyö (engl. "Casparian strip") on kasvin juuren endodermin solujen kautta kulkeva paksujen soluseinien rengasmainen ketju. Endodermissä oleva Casparin rengas löytyy kaikilta putkilokasveilta, ja koppisiemenisillä vastaavanlainen rakenne löytyy myös eksodermistä eli ulkoketosta. Casparin renkaan paksut soluseinät on muodostuvat täyttämällä primaarisen soluseinän huokoset ja kolot ligniinillä ja suberiinilla. Näiden lisäksi soluseinissä on erilaisia rakenneproteiineja.
Casparin renkaan eli endodermin solujen välisten paksujen ja tiiviiden soluseinien ansiosta vesi ja sen mukana kulkevat aineet eivät pääse juuren keskuslieriöön ja johtosolukkoon endodermin solujen väleistä, vaan kaikkien maaperästä juuren keskuslieriöön ja johtosolukkoon kulkevien aineiden on mentävä endodermin solujen läpi. Näin kasvi voi yleisesti ottaen säädellä sekä seurata, mitä aineita ja kuinka paljon, juurista johtosolukkoon ja sitä kautta koko kasviin pääsee.
Casparin rengas on saanut nimensä saksalaisen kasvitieteilijän Robert Casparyn mukaan.
Avant Garden

Avant Garden on Helsingissä kesällä 2013 perustettu alternative rock -yhtye. Yhtyeen debyytti-EP "The Amazing Adventures Of Space Cadet" julkaistiin marraskuussa 2015, ja ensimmäinen täyspitkä albumi "Avant Garden" lokakuussa 2017.
Historia.
Yhtye sai alkunsa Queens Of The Stone Agen konsertin jälkeen kesäkuussa 2013. Perustajajäsenet, laulaja-kitaristi Jaakko Inkinen, multi-instrumentalisti Teemu Kaipomäki ja basisti Ville Hardén tapasivat alun perin opiskellessaan Keski-Suomen Opistolla vuonna 2009. Yhtyeen nykyiseen livekokoonpanoon kuuluu kolmikon lisäksi multi-instrumentalisti Samuli Hyvönen sekä rumpali Konsta Vehkala.
Les Destinées sentimentales

Les Destinées sentimentales on vuonna 2000 ensi-iltansa saanut Olivier Assayasin ohjaama ranskalais-sveitsiläinen romanttinen draamaelokuva, jonka pääosia näyttelevät Emmanuelle Béart, Charles Berling ja Isabelle Huppert. Elokuva perustuu Jacques Chardonnen samannimiseen romaaniin "Les Destinées sentimentales" (1934), jonka pohjalta Olivier Assayas ja Jacques Fieschi laativat elokuvan käsikirjoituksen. Elokuvan tuottajana oli Bruno Pésery.
"Les Destinées sentimentales" sai ensi-iltansa vuoden 2000 Cannesin elokuvajuhlilla, missä Olivier Assayas oli ehdokkaana pääkilpailussa parhaan elokuvan Kultaisen palmun saajaksi. Elokuva sai lisäksi muun muassa neljä César-ehdokkuutta.
Juoni.
"Les Destinées sentimentalesin" tapahtumat sijoittuvat 1900-luvun kolmelle ensimmäiselle vuosikymmenelle. Pikkukylän protestanttipappi Jean Barnery (Charles Berling) kuohuttaa seurakuntaansa, kun hän jättää Nathalie-vaimonsa (Isabelle Huppert) ja muuttaa kauniin Paulinen (Emmanuelle Béart) kanssa Ranskasta Sveitsiin. Myöhemmin Jean palaa kylään johtamaan perimäänsä posliinitehdasta.
Tuotanto.
"Les Destinées sentimentalesia" aloitettiin kehitellä vuonna 1994. Elokuva kuvattiin Ranskassa ja Belgiassa. Ranskassa elokuvan kuvauspaikkoina olivat Richelieun ja Champigny-sur-Veuden kunnat Indre-et-Loiren departementissa sekä Jarnacin kunta Charenten departementissa. Belgiassa elokuvaa kuvattiin Hainaut’n provinssissa, La Louvièren kaupungin Houdeng-Aimeriesissa. Elokuvan budjettina oli 14 980 000 euroa ja tuotantoyhtiöinä olivat sekä ranskalaiset Arcade, Arena Films, Canal+, CNC, Cofimage 11, Procirep ja TF1 Films Production että sveitsiläiset CAB Productions, OFC ja TSR.
Julkaisu ja vastaanotto.
"Les Destinées sentimentales" sai ensi-iltansa Cannesin elokuvajuhlilla Ranskassa 16. toukokuuta 2000. Elokuvan Ranskan teatteriensi-ilta oli 12. heinäkuuta 2000 ja Sveitsin 1. elokuuta 2000. Pathé oli elokuvan teatterilevittäjänä niin Ranskassa kuin Sveitsissäkin. Elokuvakerho Arkadin esitti elokuvan Suomessa vuoden 2003 syksyn ohjelmistossaan 13. lokakuuta. Elokuva esitettiin myös muun muassa vuoden 2000 Toronton elokuvajuhlilla Kanadassa. Elokuva keräsi Ranskassa teatterikierroksensa aikana 532 161 katsojaa.
"Les Destinées sentimentales" on saanut elokuvakriitikoilta lähinnä myönteisen vastaanoton. Rotten Tomatoes -sivuston mukaan 61% kriitikoista on antanut elokuvalle positiivisen arvosanan 6/10 keskiarvolla. Keräys perustuu 49 arviointiin. 667 käyttäjästä 40% on antanut elokuvalle positiivisen arvosanan 3,1/5 keskiarvolla. Metacritic-sivuston mukaan 18 arvostelun perusteella elokuva on saanut 73 pistettä sadasta mahdollisesta. Internet Movie Databasen 1 003 käyttäjää on antanut elokuvalle keskiarvon 6,8/10.
"Les Destinées sentimentales" julkaistiin Yhdysvalloissa DVD:lle 22. lokakuuta 2002.
Hr. Ms. Kortenaer (1927)

Hr. Ms. Kortenaer oli Alankomaiden kuninkaallisen laivaston Admiralen-luokan hävittäjä.
Valmistus.
Alus tilattiin Burgerhout's Scheepswerf en Machinefabriekilta Rotterdamista ja sen köli laskettiin 24. elokuuta 1925. Alus laskettiin vesille 30. kesäkuuta 1927 ja se otettiin palvelukseen 8. syyskuuta 1928.
Palvelus.
Merijalkaväkiosasto kuljetettiin 11. kesäkuuta 1929 aluksella Curacaoon, kun Venezuelan kapinoijat olivat hyökänneet Willemstadissa Fort Amsterdamiin 8. kesäkuuta.
Alus vartioi vuonna 1940 "Hr. Ms. Van Galenin" kanssa viittä saksalaista rahtilaivaa. Alukset luovuttivat tehtävän 26. huhtikuuta risteilijä "Hr. Ms. Javalle".
Alus oli vuonna 1941 Tyynenmeren sodan alkaessa Hollannin Itä-Intiassa Surabayassa. Alus oli Badunginsalmen taistelussa 18.-20. helmikuuta 1942, jolloin se ajoi karille. Aluksen peräsin vaurioitui ja se menetti ohjattavuuden. Alus palasi Surabayaan korjattavaksi.
Alus oli Jaavanmeren taistelussa 27. helmikuuta, jolloin keisarillisen Japanin laivaston risteilijä "Haguro" torpedoi aluksen. Britannian kuninkaallisen laivaston hävittäjä "HMS Encounter" pelasti merestä 113 uponneen aluksen miehistönjäsentä. Pelastetut laskettiin maihin Surabayassa.
Chase Carey

Chase Carey (s. 1954) on yhdysvaltalainen liikemies ja Formula 1 -sarjaa hallinnoivan Formula One Group -yhtiön toimitusjohtaja. Aiemmin hän toiminut News Corporation, 21st Century Fox ja DirecTV -yhtiöiden palveluksessa.
Hr. Ms. Evertsen (1926)

Hr. Ms. Evertsen oli Alankomaiden kuninkaallisen laivaston Admiralen-luokan hävittäjä.
Valmistus.
Alus tilattiin Burgerhout's Scheepswerf en Machinefabriekilta Rotterdamista ja sen köli laskettiin 5. elokuuta 1925. Alus laskettiin vesille 29. joulukuuta 1926 ja se otettiin palvelukseen 12. huhtikuuta 1928.
Palvelus.
Alus lähti 27. syyskuuta 1928 sisaraluksensa "Hr. Ms. De Ruyterin" kanssa Alankomaista Hollannin Itä-Intiaan. Alukset lähtivät 29. heinäkuuta 1929 risteilijän "Hr. Ms. Javan" ja sukellusveneiden "Hr. Ms. K II:n" ja "Hr. Ms. K VII:n" kanssa Surabayasta Tanjung Priokiin, jossa osasto odotti Thaimaan kuninkaallista jahtia "Maha Chakria" ja sitä saattanutta hävittäjä "Phra Ruangia". Thaimaalaisten saavuttua osasto vieraili Bangkassa, Belitungissa, Riaussa, Linggassa, Belawanilla ja Delissä sukellusveneiden lähdettyä omille teilleen. Osasto palasi 28. elokuuta Tanjung Priokiin, jossa se osallistui Alankomaiden kuningattaren Wilhelminan syntymäpäivän vuoksi järjestettyyn laivastokatselmukseen 31. elokuuta.
Partiomatkalla risteilijä "Hr. Ms. Sumatra" ajoi 14. toukokuuta 1931 kartoittamattomalle karille Kebahoen edustalla. Risteilijä saatiin irti karilta myöhemmin "Hr. Ms. Soemban" ja hinaajan avustamina.
Alus oli mukana osastossa, joka vieraili 13. marraskuuta 1936 Singaporessa. Ennen laivastovierailua osasto teki koulutuspurjehduksen Etelä-Kiinan merellä.
Toisen maailmansodan alettua alus oli saattuetehtävissä. Se tuhoutui 1. maaliskuuta 1942 Sundasalmen taistelussa keisarillisen Japanin laivastoa vastaan.