tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Jussi Valkonen

Jussi Uolevi Valkonen (s. 14. toukokuuta 1947 Kokkola) on suomalainen kemisti ja kemian emeritusprofessori. Hän toimi Jyväskylän yliopistossa epäorgaanisen kemian professorina 1982–2011. 
Akateeminen ura.
Jussi Valkonen opiskeli Teknillisessä korkeakoulussa ja valmistui sieltä tekniikan tohtoriksi 1979. Valmistuttuaan hän toimi TKK:ssa tutkijana epäorgaanisen kemian laboratoriossa. Vuoden 1982 alussa hänet nimitettiin Jyväskylän yliopiston kemian professoriksi opetusalanaan epäorgaaninen kemia. 
Aloittaessaan professorina Valkonen joutui perehtymään meneillään olevaan yliopistouudistukseen. Uudistuksen mukana otettiin mm. käyttöön opintoviikko, joka vastasi 40 tunnin opiskelua. Hallintomiehenä Valkonen puolusti yliopistodemokratian lisäämistä. Käytännössä kuitenkin byrokratia lisääntyi uudistuksen seurauksena.
Virkavuosinaan Valkonen ohjasi useita väitöskirjoja. Hänen kaudellaan Jyväskylän yliopiston kemian laitoksen epäorgaanisen ja analyyttisen kemian osastolla valmistui yli 30 väitöskirjaa.
Valkonen toimi virassaan vuoden 2011 loppuun, jolloin jäi eläkkeelle.
Hallintotehtävät.
Professorintoimen ohella Valkonen osallistui Jyväskylän yliopiston kemian laitoksen hallintotehtäviin. Sen lisäksi hän toimi tiedekuntansa ja yliopiston hallinnossa. Kemian laitoksella hän toimi analyyttisen kemian osaston johtajana ja kemian laitoksen johtajana. 
Laitoksen hallinnon keskeisiä tehtäviä olivat erilaiset laitehankinnat. Vuonna 1986 kemian laitokselle saatiin uusi yksikidediffraktometri, jonka hankintaan professori Valkonen osallistui. Jyväskylän yliopiston kemian laitoksen yksikide- ja pulveridiffraktiometrilaitteistot ovat liki koko ajan olleet Suomen parhaisiin kuuluvia. Vielä vuonna 2011 Valkonen osallistui uusien yksikidediffraktiometrilaitteiden hankintaprojektiin ja hän ehti nähdä niiden asennuksen. 
Jyväskylän yliopiston matemaattis-luonnontieteellisessä tiedekunnassa Valkonen työskenteli varadekaanina ja dekaanina. Hän oli toiminut vasta vähän aikaa professorina, kun hänet 1986 valittiin tiedekunnan dekaaniksi. Hän toimi virassa vuoteen 1988 asti. Sitten hänet valittiin yliopiston vararehtoriksi. Vielä myöhemmin Valkonen oli vielä tiedekuntansa varadekaanina. 
Tutkimusura.
Professori Valkosen keskeinen tutkimuskohde oli erilaisten epäorgaanisten yhdisteiden ja koordinaatiokompleksien syntetiikka ja analysointi. Hän tutki näitä röntgenkristallografian avulla. Professorina hän pyrki aina siihen, että laitoksella on riittävä laitekanta tutkimuksia silmällä pitäen.
Valkonen julkaisi epäorgaanisen kemian alalta yli 130 tieteellistä artikkelia.
Carlos Mané

Carlos Manuel Cardoso Mané (s. 11. maaliskuuta 1994 Lissabon, Portugali) on portugalilainen jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän on oikea laitalinkki. Mané edustaa Rio Avea. Hän on kotimaansa lisäksi pelannut Saksassa.
Mané pelasi ensimmäisen ottelunsa Portugalin pääsarjassa 5. lokakuuta 2013, kun hänen edustamansa Sporting CP voitti kotonaan Vitória Setúbalin 4–0. Ensimmäisen pääsarjamaalinsa Mané teki 15. helmikuuta 2014 Sporting CP:n voittaessa kotonaan Olhanensen 1–0. Yhteensä hän pelasi 18 liigaottelua ja teki kaksi maalia kaudella 2013–2014. Kaudella 2014–2015 Mané pelasi Portugalin pääsarjassa 29 ottelua ja teki kuusi maalia. Lisäksi hän oli voittamassa Portugalin cupia. Kaudella 2015–2016 Mané voitti Sporting CP:n kanssa Portugalin supercupin. Liigakauden aikana hän pelasi 11 ottelua ja teki yhden maalin.
Elokuussa 2016 Sporting CP lainasi Manén Saksan 2. Bundesliigassa pelaavaan VfB Stuttgartiin.
Mané on edustanut Portugalia kaikissa ikäluokissa alle 15-vuotiaista alle 21-vuotiaisiin. Hän oli mukana saavuttamassa alle 21-vuotiaiden EM-hopeaa 2015.
Eve Kivi

Eeve ”Eve” Kivi (s. 8. maaliskuuta 1938 Paide) on virolainen näyttelijä, joka on tehnyt yli 50 roolia neuvostoliittolaisissa ja virolaisissa elokuvissa. Suomessa hänen tunnetuin roolinsa on Seppo Ilmarisen sisaren Annikin osa vuoden 1959 suomalais-neuvostoliittolaisessa yhteistyöelokuvassa "Sampo".
Pitkä vaalea mustakenkäinen

Pitkä vaalea mustakenkäinen ("Le Grand blond avec une chaussure noire") on Yves Robertin ohjaama ranskalainen komediaelokuva vuodelta 1972. Ohjaaja on tehnyt myös käsikirjoituksen yhdessä Francis Veberin kanssa. Elokuvan pääosissa näyttelevät Pierre Richard, Mireille Darc ja Bernard Blier.
Tarinassa pahaa-aavistamaton viulisti Perrin (Richard) joutuu tietämättään vakoiluosapuolten sekavan välienselvittelyn pyörteisiin.
Musiikki.
Elokuvan musiikin on säveltänyt Vladimir Cosma, ja sen esittää tuolloin suosittu panhuilunsoittaja, romanialainen Gheorghe Zamfir. Koska päähenkilö on orkesteriviulisti, elokuvassa kuullaan myös katkelmia klassisen musiikin teoksista.
Esitykset Suomessa.
Elokuva sai teatteriensi-iltansa Suomessa 1973, ja se on esitetty Suomen televisiokanavilla elokuussa 1986 (Yle TV2) ja joulukuussa 1994 (Yle TV1).
Vastaanotto ja jälkimaine.
"Pitkä vaalea mustakenkäinen" palkittiin Hopeisella karhulla vuoden 1973 Berliinin elokuvajuhlilla.
"Helsingin Sanomien" tv-arvostelussa 1986 Mikael Fränti piti elokuvaa hupaisana kertakäyttökomediana, joka ”tarjoaa hauskoja oivalluksia ja vähän purevaa piruiluakin” etenkin Ranskan poliisitoimen suuntaan.
Jatko-osat ja uusintaversio.
Elokuva sai monia jatko-osia ja jäljittelijöitä, kuten "Pitkän vaalean mustakenkäisen paluu" (Le retour du grand blond, 1974), "Pitkä vaalea punatukkainen" (La moutarde me monte au nez, 1974), "Pitkä vaalea pinteessä" (Le Jouet, 1976) ja "Olen ujo... mutta paranemaan päin" (Je suis timide... mais je me soigne, 1978), videona nimellä "Pitkän vaalean kosto" ("Video-opas" 2/5 tähteä). Monet muutkin Pierre Richardin pääosan ja olemuksen varaan rakennetut komediat saivat ranskaksi tai muilla kielillä nimiä, joissa esiintyvät sanat ”pitkä vaalea” (), vaikkei tarinoilla tai Robertin kulloisellakin hahmolla ole välttämättä tekemistä tämän ”alkuperäisen” elokuvan kanssa. Myös Robertin hahmon nimi François Perrin toistuu monissa myöhemmissä Francis Veberin kirjoittamissa komedioissa muidenkin kuin Robertin näyttelemänä.
Vuonna 1985 elokuvasta tehtiin Tom Hanksin tähdittämä, mutta silti vähän arvostettu amerikkalaisversio nimeltä "Kohtalon kalossi" (The Man With One Red Shoe).
Marvin Zeegelaar

Marvin Romeo Kwasie Zeegelaar (s. 12. elokuuta 1990 Amsterdam, Alankomaat) on alankomaalainen jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän on vasen laitapuolustaja. Hän on pelannut kotimaansa lisäksi Espanjan, Turkin, Englannin, Portugalin ja Italian sarjoissa.
Zeegelaar siirtyi vuonna 2006 Ajaxiin, jossa hän pelasi ensimmäisen Alankomaiden pääsarjan ottelunsa 8. elokuuta 2009 Ajaxin voittaessa kotonaan RKC Waalwijkin 4–1. Zeegelaar pelasi Alankomaiden pääsarjassa vuosina 2009–2011 yhteensä 16 ottelua, joista 12 lainalla Excelsiorissa kevätkaudella 2011. Kesällä 2011 hän siirtyi ilmaisella siirrolla espanjalaisen Espanyolin kakkosjoukkueeseen. Kesällä 2012 Zeegelaar siirtyi Turkin Superliigassa pelaavaan Elazığsporiin. Hän pelasi 19 liigaottelua kaudella 2012–2013. Syyskauden 2013 Zeegelaar oli lainassa Englannin mestaruussarjassa pelaavassa Blackpoolissa, jossa hän pelasi kaksi sarjaottelua. Kevätkaudella 2014 Zeegelaar edusti Elazığsporia 15 liigaottelussa.
Elokuussa 2014 Zeegelaar siirtyi Portugalin pääsarjassa pelaavaan Rio Aveen, jossa hän kaudella 2014–2015 pelasi 25 liigaottelua. Zeegelaar onnistui maalinteossa 9. maaliskuuta 2015 Nacionalia vastaan kotikentällä pelatussa 1–1-tasapeliin päättynessä ottelussa. Maali oli hänen ensimmäisensä pääsarjatasolla. Kauden 2015–2016 syyspuoliskolla Zeegelaar pelasi Rio Avessa 12 liigaottelua ja teki kolme maalia. Tammikuussa 2016 hän vaihtoi seuraa sarjan sisällä siirtyen Sporting CP:hen, jossa pelasi loppukauden aikana 11 pääsarjaottelua. Seuraavalla kaudella hän pelasi Sportingissa 20 liigaottelua.
Kesällä 2017 Zeegelaar siirtyi Watfordiin. Vuoden 2019 alkupuoliskon hän oli lainalla italialaisseura Udinesessa ja pelasi Serie A:ssa 12 ottelua, joista yhdeksässä täydet minuutit. Tammikuussa 2020 hän siirtyi Udinesen omistukseen. Hän pelasi loppukauden 2019–2020 aikana 13 Serie A -ottelua. Seuraavalla kaudella hän pelasi Serie A:ssa 24 ottelua ja teki maalin vierasottelussa Juventusta vastaan. Kaudella 2021–2022 hän pelasi Serie A:ssa 14 ottelua.
Hotel St. George

Hotel St. George on vuonna 2018 avattu hotelli Helsingissä. Se sijaitsee Yrjönkadun ja Lönnrotinkadun kulmassa Vanhan kirkkopuiston laidalla. Hotellissa on 153 huonetta, 5 sviittiä, uima-altaalla varustettu spa, kuntosali, ravintola, leipomo ja cocktail-baari. Hotellin sisäpihalla on lasikattoinen talvipuutarha.
Rakennuksissa ovat toimineet ennen hotellia muun muassa Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran kirjapaino, "Uuden Suomettaren" ja "Uuden Suomen" lehtitoimitukset, Finnfacts-tiedotustoimisto sekä Helsingin Suomalainen Klubi. Suurempi kiinteistön rakennuksista (Yrjönkatu 13) on peräisin 1890-luvulta, toinen (Lönnrotinkatu 4) vuodelta 1910. Molemmat ovat arkkitehti Onni Tarjanteen suunnittelemia. Kiinteistön sisäosissa on myös 1840-luvulta peräisin olevia osia. Yrjönkadun alun perin asuintaloksi piirrettyä rakennusta on korotettu 1920-luvun lopulla kolmella kerroksella.
St. George on Kämp Collection Hotelsin kymmenes hotelli pääkaupunkiseudulla. St. George Oy oli vuonna 2019 Suomen 12:nneksi suurin majoitusalan yritys 13 miljoonan euron liikevaihdollaan. Kämp Collection -konserni oli liikevaihdoltaan Suomen kolmanneksi suurin hotelliryhmä Scandic- ja Sokos-hotellien jälkeen.
Pohjoismaiden Osakepankki

Pohjoismaiden Osakepankki Kauppaa ja Teollisuutta varten (Nordiska Aktiebanken för Handel och Industri, myös Pohjoispankki) oli suomalainen vuosina 1873–1919 toiminut liikepankki. 
Pohjoismaiden Osakepankin perusti vuonna 1873 joukko viipurilaisia liikemiehiä. Perustamiseen liittyi keinottelun vivahde: Pankin osakepääoma oli tarkoitus markkinoida Keski-Eurooppaan ja varat sijoitettaisiin yrityksiin Venäjällä. Jotta vältyttäisiin Venäjällä ehkä syntyviltä hankaluuksilta, pankki perustettiin Suomeen kuuluneeseen Viipuriin.
Osakepääomaa saatiin kerättyä 12 miljoonaa markkaa. Ovensa pankki avasi 21.2.1873. Saadakseen kaavailtuja voittoja Venäjältä avasi pankki asioimiston Pietariin 1876. Se oli kuitenkin suuri virheinvestointi; konttorin lopettamisen yhteydessä jouduttiin osakepääoma alentamaan 8 miljoonaan markkaan.
Pohjoispankin pääkonttori oli Viipurissa vuoteen 1907 saakka, jolloin se siirrettiin Helsinkiin. Osa osakkaista vastusti siirtoa. He perustivat Viipuriin uuden pankin, Suomen Kauppapankin.
Pohjoispankilla oli haarakonttoreita myös muissa Suomen kaupungeissa. 1910-luvulla pankilla oli 35 konttoria.
Vuonna 1919 Pohjoismaiden Osakepankki ja Suomen Yhdyspankki fuusioituivat muodostaen Pohjoismaiden Yhdyspankin. Yhdistetty pankki aloitti toimintansa 1.10.1919. Fuusiota oli yritetty jo useasti aiemminkin, mutta se oli kaatunut toisen osapuolen viipurilaisuuden korostumiseen ja toisaalta pankkien omaisuuden luotettavaan ja tasapuoliseen määrittämiseen. Vuonna 1918 kiristynyt taloudellinen tilanne ajoi pankit jälleen fuusioneuvotteluihin. Yhtenä fuusion hyötynä oli se, että syntyvä pankki sai pankkien suuruuskilpailun kärkipaikan pois Kansallis-Osake-Pankilta.
Pohjoispankin osake noteerattiin Helsingin pörssissä vuosina 1912–1918. Osake oli useana vuonna pörssin vaihdetuin osake.
Champagnole

Champagnole on kunta itäisessä Ranskassa Juran departementissa Burgundi-Franche-Comtén alueella. Se sijaitsee 812 metriä korkean vuoren "Mont Rivel"in juurella.
Tougouni

Tougouni on maalaiskunta ja sen keskuskylä Koulikoron alueen Koulikoron piirissä Malissa. Se sijaitsee lähellä Nigerjokea 80 kilometriä Koulikorosta koilliseen. Kunnassa on 12 600 ja keskuskylässä 1 700 asukasta.
Tougounin kunnan pinta-ala on 746 neliökilometriä. Se rajoittuu idässä Koulikoron piirin Nyaminan, etelässä Dinandougoun ja Méguétanin, lännessä Sirakorolan ja pohjoisessa Banamban piirin Duguwolowulan kuntiin. Seutu on pinnanmuodostukseltaan pääosin pensaikon peittämää tasankoa. 
Kuntaan kuuluu 23 kylää. Asukkaat ovat bambaroita, fulbeja, somonoja ja soninkeja. Yleisin kieli on bambara ja vallitseva uskonto islam.
Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely, karjanhoito ja kalastus. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, durra, maissi, maapähkinä, puuvilla ja seesami. Kotieläimiä ovat lampaat, vuohdet, naudat, aasit ja hevoset. Lisäksi harjoitetaan käsityöammatteja ja kaupankäyntiä. Tougounissa, Gonindossa ja Koninassa pidetään viikoittaiset markkinat. Palveluihin kuuluu joukko alakouluja, yläkoulu, koulutus- ja kehittämiskeskus (CED), Tougounin terveyskeskus ja Koninan neuvola.
Clarion Hotel Helsinki

Clarion Hotel Helsinki on Helsingin Jätkäsaaressa sijaitseva hotelli, joka avattiin 17. lokakuuta 2016. Rakennus on 16-kerroksinen, 78 metriä korkea ja siinä on 425 hotellihuonetta sekä 15 kokous- ja tapahtumatilaa. Clarionin ylimmässä kerroksessa on näköalabaari, kuntosali, sauna ja kattouima-allas. Hotellin rakennuttaja on norjalainen kiinteistömiljonääri Arthur Buchardt. Hotellitoimintaa hoitaa Strawberry, pohjoismainen hotelliketju, jonka ensimmäinen hotelli Suomessa on Clarion Hotel Helsinki. Strawberry on kansainvälisen Choice Hotels -pörssiyhtiön franchising-kumppani, jonka omistaa norjalainen ”hotellimagnaatti” ja ympäristöaktivisti Petter Stordalen.
Hotellin 16-kerroksisista torneista toinen on sisustettu suomalaiseen tapaan vaalein sävyin ja toinen kansainvälisesti tummemmaksi.
Hotellin vieressä oleva Lars Sonckin suunnittelema suojeltu satamamakasiini korjattiin kongressikeskukseksi.
Otto Palander

Karl Otto Palander (28. syyskuuta 1825 Turku – 9. joulukuuta 1902 Lempäälä) oli suomalainen kirjakauppias, päätoimittaja ja kirjapainon omistaja.
Palanderin vanhemmat olivat kihlakunnantuomari Fredrik Vilhelm Palander (1787–1852) ja hänen ensimmäinen puolisonsa Ottiliana Elisabet Uhlstedt. Hän pääsi ylioppilaaksi 1844 yksityistodistuksella ja opiskeli sitten oikeustiedettä Helsingin yliopistossa. Hän toimi käräjäkirjurina 1849–1850 ja oli Ulvilan Tuorsniemen lasitehtaan palveluksessa 1855–1858. Tämän jälkeen Palander oli kirjakauppiaana Porissa 1859–1888. Hän omisti Porissa myös kirjapainon, kustansi "Satakunta"-lehteä (Satakunnan Kansa-lehden edeltäjä) 1873–1888 ja oli Porissa ilmestyneen Björneborgs Tidning–lehden päätoimittajana 1865–1872. Palander muutti sitten Porista Helsinkiin jossa hän oli kirjakauppiaana vuodesta 1891 alkaen mutta hän teki konkurssin jo 1893. Viimeksi Palander asui Lempäälän Kuljussa.
Palander oli naimisissa 1862–1889 Katarina Johanna Nyroosin (k. 1889) kanssa. Heidän pojistaan Elis Palander (1878–1930) oli oppikoulunopettaja ja säveltäjä ja Olli (Otto) Isidor Palander, käytti nimeä Olli Suolahti (1885–1952) oli kantelemestari, trubaduuri ja kirjailija.
Tienfala

Tienfala on maalaiskunta ja sen keskuskylä Koulikoron alueen Koulikoron piirissä Malissa. Se sijaitsee Bamakon ja Koulikoron välisen maantien varrella 27 kilometriä Koulikorosta lounaaseen. Kunnassa on 7 000 ja keskuskylässä 1 500 asukasta.
Tienfalan kunnan pinta-ala on 450 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Koulikoron piirin Koulan, idässä Méguétanin, etelässä Katin piirin Baguinéda-Campin ja N’Gabacoron sekä lännessä Safon ja Yélékébougoun kuntiin. Etelässä on Nigerin jokilaakso ja pohjoisessa Mandinguevuorten jatke. Seutu kuuluu Sudanin ja Sahelin siirtymäalueeseen.
Kuntaan kuuluu 16 kylää. Asukkaista 85 % on bambaroita, 5 % somonoja ja bozoja ja 10 % moseja, mandinkoja, fulbeja ja khasonkoja.
Seudun pääelinkeino on maanviljely. Tärkeimmät viljelykasvit ovat durra, hirssi, riisi, maissi ja lehmänpapu. Lisäksi harjoitetaan karjanhoitoa, kalastusta, käsityöammatteja ja pienimuotoista kaupankäyntiä.
Malbuisson

Malbuisson on kunta itäisessä Ranskassa Doubsin departementissa Burgundi-Franche-Comtén alueella. Kunta sijaitsee Saint-Pointin järven rannalla ("Lac de Saint-Point"), ja se on suosittu vapaa-ajanviettopaikka.
Ruokakulttuuri.
Kunta on tunnettu Juravuoriston juustoista. Näitä ovat esimerkiksi Comté, Morbier ja Mont d'Or.
Filip Valenčič

Filip Valenčič (s. 7. tammikuuta 1992 Ljubljana, Slovenia) on slovenialainen jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän on hyökkääjä. Valenčič edustaa Islannin pääsarjassa pelaavaa ÍBV:tä.
Valenčič pelasi vuosina 2009–2011 slovenialaisessa Interblockissa 31 sarjaottelua, joista kuusi maan pääsarjassa. Vuosina 2011–2015 hän edusti Olimpijaa 88:ssa Slovenian pääsarjan ottelussa, joissa hän teki 13 maalia. Helmikuussa 2015 Valenčič siirtyi Italian Lega Prossa pelaavaan Monzaan, jossa hän pelasi loppukauden aikana kuusi sarjaottelua ja teki yhden maalin. Kauden 2015–2016 Valenčič edusti Englannin kakkosliigassa pelaavaa Notts Countya, jossa hän pelasi yhdeksän sarjaottelua ja teki yhden maalin.
Englannin kauden jälkeen Filip Valenčič siirtyi Suomen Veikkausliigaan ja edusti elokuusta 2016 lähtien sarjaan noussutta kemiläistä PS Kemiä. Hyvän loppukauden jälkeen PS Kemi ja Valenčič jatkoivat sopimusta kaudelle 2017. Valenčič pelasi kaudella 2017 erinomaisesti niin, että hänet valittiin kuukauden pelaajaksi kesäkuussa 2017 juuri ennen siirtymistään seurasta. PS Kemin taloudellisten vaikeuksien vuoksi Valencic siirtyi Helsinkiin HJK:n riveihin elokuusta 2017 alkaen. Kausi 2017 oli kaikkinensa menestyksekäs Valenčičille. Hän oli voittamassa uudessa seurassaan HJK:ssa Suomen mestaruuden, valittiin kauden Veikkausliigapelaajaksi, oli maalintekijätilaston jaetulla kakkossijalla sekä oli kauden aikana eniten maaliin johtaneita syöttöjä antanut pelaaja. Seuraava kausi HJK:ssa ei mennyt kuitenkaan edellisen malliin, sillä hänen ja valmennusjohdon välillä puhkesi ristiriita. Tämän seurauksena Valenčič siirtyi HJK:sta ulkomaille.
Filip Valenčičin uusi seura syyskesällä 2018 oli norjalainen pääsarjajoukkue Bærumin kaupungin Stabæk. Hän pelasi syksyn aikana sekä Stabækin ykkös- että kakkosjoukkueissa. Keväällä 2019 hänet lainattiin takaisin Suomeen, jossa tällä kerralla seurana oli Veikkausliigan turkulainen FC Inter. Kausi 2019 Suomessa oli Valenčičille jälleen menestyksekäs. Hänet valititin peräti kolme kertaa, huhtikuussa, toukokuussa ja heinäkuussa 2019, kuukauden pelaajaksi. Hän voitti kauden maalintekijäkuninkuuden 16 maalillaan. Hänen seuransa FC Inter hävisi viimeisen ottelun Kuopion Palloseuralle, ja näin Inter sijoittui sarjassa hopealle.
Syyskuussa 2020 Valencic purki sopimuksensa Stabekin kanssa ja palasi Interiin.
Kaikkiaan Valenčič on pelannut neljän Veikkausliigakautensa aikana HJK:n, FC Interin ja PS Kemin riveissä 90 ottelua ja tehnyt niissä 37 maalia.
Valenčič pelasi vuosina 2008–2013 Slovenian ikäkausimaajoukkueissa yhteensä 19 ottelua, joissa hän teki kaksi maalia.
Harmaapussitiainen

Harmaapussitiainen ("Anthoscopus musculus") on pussitiaisten heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Harmaapussitiaista tavataan Itä-Afrikassa, ja sen levinneisyysalueen pinta-ala on noin 1 140 000 km2. Lajin kanta on vakaa ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Guineanpussitiainen

Guineanpussitiainen ("Anthoscopus flavifrons") on pussitiaisten heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Guineanpussitiaista tavataan Afrikan länsi- ja keskiosissa, ja sen levinneisyysalueen pinta-ala on noin 1 190 000 km2. Lajin kanta on vakaa ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Keltapussitiainen

Keltapussitiainen ("Anthoscopus parvulus") on pussitiaisten heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Keltapussitiaista tavataan Afrikan länsi- ja keskiosissa, ja sen levinneisyysalueen pinta-ala on noin 1 980 000 km2. Lajin kanta on vakaa ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
La Cluse-et-Mijoux

La Cluse-et-Mijoux on kunta itäisessä Ranskassa Doubsin departementissa Burgundi-Franche-Comtén alueella.
Nähtävyyksiä.
Kunnan nähtävyyksiä on alun perin keskiaikainen linna "Fort de Joux". Se rakennettiin strategisesti tärkeälle paikalle suojaamaan Pontarlieriin johtavaa rotkoa. Linna rakennettiin 1000-luvulla, mutta sitä on paranneltu useasti. Vauban kehitti linnoitusta 1600-luvulla. Linna toimi myös vankilana. Siellä oli vankina muiden muassa vallankumouksellinen Mirabeau sekä Haitin vapauttaja Toussaint Louverture, joka kuoli vankilassa vuonna 1803.
Flying Tiger Linen lento 183

Flying Tiger Linen lento 183 oli Flying Tiger Linen rahtilento Bostonin Loganin kansainväliseltä lentoasemalta Chicagon kautta Burbankin Hollywood-Lockheed Air Terminaliin. 14. joulukuuta 1962 lennolla käytetty Lockheed L-1049H Super Constellation syöksyi maahan lähestymisen aikana. Kaikki viisi koneessa ollutta kuolivat. Kone syöksyi maahan asuinalueelle, jossa se tuhosi kaksi taloa ja vaurioitti yhdeksää asuin- sekä kahta teollisuusrakennusta. Asuinalueella kuolonuhreja tuli kolme.
Onnettomuus.
Sumuisessa säässä Burbankia lännestä lähestynyt kone syöksyi maahan noin kahden kilometrin päässä lentokentästä Vose Streetillä noin kello 22:10. Silminnäkijän mukaan kone kallistui äkkiä vasemmalle ja syöksyi nokka edellä maahan. Koneen tankeissa ollut polttoaine sytytti tulipaloja, ja koneen runko liukui maata pitkin 150 metriä törmäyskohdasta eteenpäin. Kaiken kaikkiaan vaurioita syntyi noin 350 metriä pitkälle ja 25 metriä leveälle alueelle. Koneen miehistön muodostivat kapteeni Karl Rader, perämies David Capro ja lentoinsinööri Jack Grey. Heidän lisäkseen lennolla oli kaksi matkustajaa, jotka kaikki menehtyivät turmassa. Monet alueen asukkaista loukkaantuivat koneen syöksyessä maahan, mutta vain kolme kuoli.
Onnettomuustutkinnassa selvisi, että kapteeni kärsi sepelvaltimotaudista, joka oli riittävän vakava aiheuttaakseen toimintakyvyn menetyksen tai jopa kuoleman. Lisäksi Flying Tiger Linen koulutustiedoista selvisi, ettei perämies ollut tyydyttävästi todistanut kykyään suorittaa ILS-tarkkuuslähestymistä mittarilento-olosuhteissa. Tutkijat pitivät todennäköisenä, että kapteeni menetti toimintakykynsä lähestymisen ollessa kriittisessä vaiheessa, mikä johti hallinnan menetykseen, jota perämies ei saanut korjattua.
Elis Palander

Elias Lyonel (Elis Lionel) Palander (1. toukokuuta 1878 Sääminki – 3. heinäkuuta 1930 Kotka) oli suomalainen oppikoulunopettaja ja säveltäjä.
Elis Palanderin vanhemmat olivat kirjakauppias, lehdenkustantaja Karl Otto Palander ja Katarina Johanna Nyroos. Hän pääsi ylioppilaaksi yksityistodistuksella Helsingin suomalaisesta yhteiskoulusta 1898 ja valmistui kansakoulunopettajaksi Sortavalan opettajaseminaarista 1901.
Palander opetti ruotsin kieltä, laulua ja muita aineita Nurmeksen yhteiskoulussa 1903–1925 ja Haminan yhteiskoulussa 1925–1930. Nurmeksessa asuessaan Palander sävelsi kolme pienoisoopperaa "Edvi ja Elgiiva" (kantaesitetty kevättalvella 1911), "Joutsenluola" Carl Jonas Love Almqvistin tekstiin (kantaesitetty 1915) ja "Lemminkäinen" (kantaesitetty 1917). Hän sävelsi myös kantaatit yhteiskoulun uuden talon vihkiäisiin 10. joulukuuta 1905 ja Nurmeksen sankaripatsaan paljastustilaisuuteen 27. elokuuta 1921 sekä laulun "Me Karjalan lapsia laulavia" Iivo Härkösen sanoihin. Palander toimi Nurmeksessa myös kuoronjohtajana, kapellimestarina, urkurina, klarinetistina ja viulistina.
Elis Palander oli naimisissa vuodesta 1902 Elin Lindbergin kanssa. Elis Palanderin nuorempi veli oli kantelemestari, trubaduuri ja kirjailija Olli (Otto) Isidor Palander, käytti nimeä Olli Suolahti.
Elis Palander kuoli heinäkuun alussa 1930 Kotkan kunnallissairaalassa pitkäaikaisen vatsahaavan johdosta tehdyn leikkauksen komplikaatioihin.
DCLXVI – To Ride Shoot Straight And Speak The Truth

DCLXVI – To Ride Shoot Straight And Speak The Truth, myös "DCLXVI: To Ride Shoot Straight And Speak The Truth", on ruotsalaisen metalliyhtye Entombedin vuonna 1997 julkaistu neljäs studioalbumi. DCLXVI on roomalainen luku, ja se tarkoittaa samaa kuin 666.
"Metal Hammer" -lehti nimesi albumin vuoden 1997 toiseksi parhaaksi metallialbumiksi heti Feederin debyyttialbumi "Polythenen" jälkeen. AllMusicin Stephen Thomas Erlewine antoi arvostelussaan albumille kaksi ja puoli tähteä viidestä.
Albumin kappale ”To Ride, Shoot Straight and Speak the Truth” on myös Tony Hawk’s Underground -pelissä.
Denise Black

Denise Black (s. 16. maaliskuuta 1958 Emsworth, Hampshire, Englanti, Iso-Britannia) on brittiläinen näyttelijä. Hän on näytellyt muun muassa rooleissa ITV:n draamasarjoissa "Coronation Street" (1992–1997, 2007, 2017) ja "Emmerdale" (2013, 2015–2017) sekä Channel 4:n draamasarjassa "Älä kerro äidille" (1999–2000) ja sen jatko-osassa "Cucumber" (2015).
Sallanches

Sallanches on kunta itäisessä Ranskassa Haute-Savoien departementissa Auvergne-Rhône-Alpesin alueella. Se sijaitsee Arvejoen varella, joka on Rhônen sivujoki.
Talous.
Kunnan sijainti lähellä Mont Blancia, sekä seudulla olevien lukuisten laskettelukeskusten ansiosta on matkailu Sallanches'n tärkein elinkeino. Paikkakunnalla oleva suksitehdas valmistaa Dynastar merkkisiä suksia, joka on ainoa täysin ranskalainen suksivalmistaja.
Nähtävyydet.
Kunnan nähtävyyksiä on 1300-luvulta peräisin oleva linna "Château des Rubins". Linnassa on vuoriston luontokeskus "Centre de la Nature Montagnarde". Muita nähtävyyksiä ovat 1600-luvulta oleva kollegiaali Saint-Jacques sekä 1700-luvulta oleva Saint-Martinin silta.
Yves Robert

Yves Robert (19. kesäkuuta 1920 Saumur, Maine-et-Loire – 10. toukokuuta 2002 Pariisi) oli ranskalainen elokuvaohjaaja, -⁠käsikirjoittaja ja -⁠tuottaja sekä näyttelijä. Hän tuli tunnetuksi älykkäistä komediaohjauksista kuten "Pitkä vaalea mustakenkäinen" (1972) ja "Pusu" (1976) sekä sydämellisen nostalgisista lapsuuskuvauksista, kuten "Suuri nappisota" (1961) sekä Marcel Pagnolin muistelmiin perustuvat "Isäni kunnian päivä" ja "Äitini linna" (molemmat 1990).
Yves Robert aloitti 12-vuotiaana kirjapainon latojana ja harrasti sen sivussa teatteria. Hän sai koulutusta näyttelijän työhön mutta laajensi pian elokuvien käsikirjoittamiseen ja tuottamiseen. 1960-luvun alussa tehty "Suuri nappisota" palkittiin Prix Jean Vigolla. Vuoden 1972 komedia "Pitkä vaalea mustakenkäinen", jonka Robert käsikirjoitti yhdessä Francis Veberin kanssa, sai Berliinissä Hopeisen karhun.
Vuoden 1976 komediasta "Pusu" tehtiin Yhdysvalloissa 1984 uudelleenfilmatisointi "Unelmien nainen" (The Woman in Red), jonka on ohjannut Gene Wilder.
Cordon (Haute-Savoie)

Cordon on kunta itäisessä Ranskassa Haute-Savoien departementissa Auvergne-Rhône-Alpesin alueella.
Urheilu.
Kunnan alueella sijaitsevassa laskettelukeskuksessa on yhdeksän aloittelijoille sopivaa rinnettä sekä kuusi hissiä. Rinteille on ilmainen kuljetus.
Kaulauslauta

Kaulauslauta ja -⁠tukki ovat käsityökaluja, joita käytettiin ennen mankelin yleistymistä liinavaatteiden "kaulaamiseen" () eli mankeloimiseen sileäksi pesun jäljiltä. Kaulauslautaa kutsutaan myös kauluulaudaksi sekä Karjalassa nimillä "rullookarttu" ja "kataipaalikka". Nykyisin ainakin antiikinkeräilijät käyttävät myös sanaparia "mankelilauta ja -pölkky".
Kaulauslauta on vajaan metrin pituinen suora tai pohjasta hieman kupera leveähkö (n. 12 cm) lauta, jonka yläpintaan on Länsi-Suomessa ja Ruotsissa kiinnitetty ovenkahvan kaltainen kädensija, joskus myös toiseen päähän nuppi kuten höylässä. Itä-Suomessa kädensija on laudan pään kavennettu jatke kuten pyykkikartussa, ja laudan pohja on usein hammastettu laudan poikki menevin urin paremman pidon aikaansaamiseksi. Sekä vanhimmat, 1600-luvulta peräisin olevat kaulauslaudat, sekä uusimmat teollisesti valmistetut ovat kuitenkin sileäpohjaisia. Itäsuomalainen hammastettu malli levisi 1800-luvulla länteen, muun muassa Sammattiin ja Vähäänkyröön saakka. Kaulauslaudat olivat suosittuja sulhasten tekemiä morsiuslahjoja, joiden yläpintaan kaiverrettiin usein koristeluja. Kädensija veistettiin usein hevosen muotoiseksi.
Kaulauslaudan vastakappale on pyöreäprofiilinen kaulaustukki, jonka pituus on yleensä 50–60 senttimetriä ja halkaisija noin 4–6 senttimetriä. Hieman kostea, viikattu ja vedetty lakana kiedotaan tiukasti kaulaustukin ympärille (pienemmät ja hauraat tekstiilit mankeliliinaa vastaavan kaulausliinan suojaan) ja tukki asetetaan puhtaalle pöydälle tai penkille. Kaulauslaudalla painetaan kaulaustukkia penkkiä tai pöytää vasten ja aletaan vierittää sitä edestakaisin. Kun vaate on silinnyt, tukki vedetään vaatteen sisältä. Jäljelle jäänyt lakanarulla voidaan painaa kaulauslaudalla pöytää vasten litteäksi. Sitten se kääritään säilytykseen tai laitetaan vielä kuivumaan ilmavasti.
Samsung Galaxy J5 (2016)

Samsung Galaxy J5 (2016) on Samsung Electronicsin huhtikuussa 2016 julkaisema älypuhelin, jossa on esiasennettuna Android 6.0 "Marshmallow" -käyttöjärjestelmä, joka on päivitettävissä Android 7.1 "Nougat" -versioon.
Tekniset tiedot.
Muotoilu.
Samsung Galaxy J5 (2016) -älypuhelimessa on 5,2-tuumainen näyttö HD-resoluutiolla.
Fyysiset osat.
Laitteessa on Qualcomm Snapdragon 410 8916 neliydinprosessori. Laitteessa on 2 gigatavua keskusmuistia ja 16 gigatavua sisäistä muistia. Puhelimen muisti on laajennettavissa enintään 128 gigatavun microSD-kortilla.
Kamerat ja multimedia.
Laitteessa on 13 megapikselin takakamera. Etukameran tarkkuus on 5 megapikseliä, jonka lisäksi siinä on myös LED-salama.
Videokuvaus voidaan tehdä 1080p (Full HD) -resoluutioilla 30 fps.
Ohjelmisto.
Julkaisuhetkellä laitteessa oli esiasennettuna Android 6.0 Marshmallow. Myöhemmin laitteeseen on tullut päivitys Android 7.1 Nougat -versioon.
Johan Ismael Tamsén

Johan Ismaël Tamsén (8. toukokuuta 1837 Tampere – 5. joulukuuta 1898 Pori) oli suomalainen opettaja ja päätoimittaja.
Tamsénin äiti oli Johanna Rosengren, jonka aviomies, satulaseppä Fredrik Tamsén, oli kuollut jo 1833. Hän pääsi ylioppilaaksi Porvoon lukiosta 1860 ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1865, opettajakandidaatiksi 1866 ja filosofian maisteriksi 1869.
Tamsén toimi Porin yläalkeiskoulussa ja ruotsalaisessa lyseossa latinan kielen kollegana 1878–1893 jääden sitten lakkautuspalkalle. Hän oli myös koulun vt. rehtorina ja toimi lisäksi säästöpankin johtajana ja painoasiamiehenä Porissa. Tamsén oli "Satakunta"-lehden (Satakunnan Kansa-lehden edeltäjä) ensimmäinen päätoimittaja 1873–1879.
Pyykkikarttu

Pyykkikarttu eli pesukarttu on käsin tapahtuvassa pyykin pesussa käytettävä työkalu, jolla hakataan pyykkipadasta nostettuja vaatekappaleita pyykkipenkkiä tai rantakiveä vasten. Pyykkikarttua voidaan käyttää sekä pesu- että huuhteluvaiheessa tehostamaan veden vaihtumista tekstiilikudoksen sisällä.
Pyykkikarttu on noin metrin mittainen puunuija, jossa on litteä lapa ja toisessa päässä kädensija. Kartut olivat suosittuja sulhasen tekemiä morsiuslahjoja, ja usein ne koristeltiin puukaiverruksin.
Pyykkikarttua on kutsuttu Länsi-Suomessa nimellä "kurikka" ja Päijät-Hämeessä ja Kymenlaaksossa nimellä "tapuin". Karjalassa sen nimiä ovat "paalikka" ja "pulikka".
Nykyajan lapsille pesukarttu on tullut tutuksi Mauri Kunnaksen Koiramäki-kirjoista, joissa Heta pesee sen avulla pyykkiä.
Volmari Kanninen

Volmari (Wladimir) Kanninen (sukunimi vuoteen 1886 "Kannin", 31. lokakuuta 1860 Käkisalmi – 10. syyskuuta 1942 Helsinki) oli suomalainen todellinen valtioneuvos ja ennakkosensuurista vastanneen painoasiain ylihallituksen päällikkö.
Kannisen vanhemmat olivat kauppias Kapiton Kannin ja Aleksandra Volkov. Hän pääsi ylioppilaaksi Viipurin lyseosta 1881 ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1886.
Kanninen oli venäjän kielen opettajana useissa kouluissa. Hän oli Helsingin suomalaisen normaalilyseon kollegana vuodesta 1888 alkaen. Kanninen oli mukana perustamassa Suomen Urheilulehteä vuonna 1898 ja oli lehden toimittajana vuoteen 1899 saakka. Painoasiain ylihallituksen päällikkönä Kanninen oli 1905–1917.
Kanninen toimi Suomen Kennelklubin varapuheenjohtajana ja hän toi 1890-luvulla Suomeen ensimmäisen venäjänvinttikoiran eli borzoin.
Kanninen oli naimisissa vuodesta 1887 Maria Kudinowin kanssa.
Teoksia.
Nimellä "V. Kanninen":
Soumitra Chatterjee

Soumitra Chatterjee (19. tammikuuta 1935 Kalkutta, Bengali, Brittiläinen Intia – 15. marraskuuta 2020 Kalkutta, Länsi-Bengali, Intia) oli intialainen näyttelijä. Hänet tunnettiin parhaiten yhteistyöstään länsimaissakin tunnetun bengalielokuvaohjaajan Satyajit Rayn kanssa. Hänen uransa kesti kuusi vuosikymmentä ja siihen mahtui yli 200 elokuvaa.
Chatterjee kuoli COVID-19-taudin aiheuttamiin komplikaatioihin 85-vuotiaana.
Fiat Tempra

Fiat Tempra on Fiatin vuosina 1990–1996 valmistama keskiluokan automalli, joka perustui Fiat Tipoon. Temprat olivat sedan- ja farmarikorisia, kun taas Tipo oli korimalliltaan hatchback. Ainoastaan Brasiliassa oli saatavana kaksiovinen sedan. Markkinoille tullessaan Tempra korvasi Fiat Regatan, ja seuraajaksi tuli Fiat Marea. Tempran farmarimallista tehty pakettiautoversio oli nimeltään Fiat Marengo.
Fiat Tempra esiteltiin Geneven autonäyttelyssä 1990. Tipon tavoin malliin oli saatavana digitaalinen mittaristo. Moottorivalikoimassa olivat aluksi 1,3- (76 hv), 1,6- (84 hv) ja 1,8-litraiset (109 hv) bensiinimoottorit sekä 1,9-litrainen diesel vapaasti hengittävänä (65 hv) tai turboahdettuna (90 hv) versiona. Jo esittelyvuoden aikana tuli myös 2,0-litrainen (113 hv) bensiiniturbo, jossa oli katalysaattori ja polttoaineen suihkutus. Vuonna 1992 bensiinimoottorit muuttuivat suihkutustyyppisiksi ja saivat katalysaattorit.
Vuonna 1991 2,0-litraisen bensiinimoottorin yhteyteen tuli saatavaksi nelivaihteinen automaattivaihteisto, ja samalla moottorilla varustetut farmarit sai jatkuvalla nelivedolla. Nelivetomallissa oli levyjarrut kaikissa pyörissä ja ABS-järjestelmä vakiovarusteena.
Tempra sai vuonna 1993 samaan aikaan Tipon kanssa pienen kasvojenkohotuksen, johon kuului muun muassa uudenlainen etusäleikkö. Turvallisuutta parannettiin sivutörmäyssuojilla ja vahvistetulla korirakenteella. Osaan malleista tuli myös kuljettajan turvatyyny ja ABS-jarrut vakiovarusteiksi. Vuotta myöhemmin esiteltiin 1,6-litrainen (90 hv) monipistesuihkutusmoottori.
Koo!

Koo! on levy-yhtiö Woimasoinnun ja ramopunk.comin 10-vuotisjuhlalevysarjan kolmas osa, joka julkaistiin 19. huhtikuuta 2012. Kaikki kappaleet ovat aiemmin julkaisemattomia.
EP:n on masteroinut Tuomo Valtonen ja sen kannet on toteuttanut Jyrki Salmijärvi.
Kruununtavoittelija

Kruununtavoittelija on henkilö, joka pyrkii saamaan vallan kruununperimisjärjestykseen perustuvassa monarkiassa, oli kyseessä sitten itsenäinen valtakunta tai autonomisesti hallittu vasallivaltio tai vasallikunta. Tavallisesti kruununtavoittelija on edesmenneen monarkin jälkeläinen tai sukulainen, joka tavoittelee valtaistuinta. Joissakin tapauksissa kruununtavoittelija on aiempi monarkki, joka on syystä tai toisesta joutunut luopumaan vallasta mutta joka on ilmoittanut halustaan palata valtaistuimelle. Monarkioissa laillisiksi kruununtavoittelijoiksi katsotuilla on yleensä ollut perimisoikeuteen perustuva vaatimus tulla kruunatuksi uudeksi hallitsijaksi. Vaikka osa kruununtavoittelijoista tyytyy asemaansa valtaistuimen siirryttyä jollekin toiselle, osa saattaa nousta kapinaan tai aiempina vuosisatoina aloittaa perimyssodan valtaistuimen saamiseksi. Myös perimisjärjestyksen tunnustamia kruununperijöitä, jotka tavoittelevat valtaistuimensa palauttamista valtioissa, joissa monarkia on lakkautettu valtion hallintomuodon muututtua esimerkiksi tasavallaksi, kutsutaan kruununtavoittelijoiksi.
Laittomina pidetyistä kruununtavoittelijoista, joilla on kuitenkin ollut todellinen mahdollisuus nousta valtaan monarkiassa, on käytetty myös muita nimikkeitä, kuten esimerkiksi vallantavoittelija. Myös monet huijarit ovat tavoitelleet kruunua. Esimerkiksi Venäjän viimeisen keisarin Nikolai II:n kadonneiksi jälkeläisiksi on vuosien saatossa ilmoittautunut useita henkilöitä. Suomalaissyntyinen Benjamin Dyster taas esiintyi Ruotsissa 1720-luvulla väittäen olevansa edesmennyt Kaarle XII. Hän koitti nostattaa Taalainmaalla kapinaa itsensä valtaan "palauttamiseksi" väittäen muutamaa vuotta aiemmin kuolleen Kaarlen haudassa olevan jonkun toisen.
Esimerkiksi englannin kielessä varsinaista kruununperijää kutsutaan nimekkeellä "heir". Lailliseksi mahdolliseksi perijäksi katsotusta kruununtavoittelijasta käytetään nimikettä "pretender", joskus myös "royal pretender". Vastaavasti perimisoikeuden tai perimisjärjestyksen ulkopuolelta tulevasta vallantavoittelijasta käytetään termiä "usurper". Myös huijarikruununtavoittelijoista käytetään joskus nimikettä "pretender" mutta myös "impostor" tai "royal impostor".
Fiat Albea

Fiat Albea on Fiatin vuosina 2002–2012 valmistama keskiluokan sedan. Malli suunnattiin erityisesti Itä-Eurooppaan, ja se vastasi pitkälti Etelä-Amerikan markkinoiden Fiat Sienaa, mutta Albean akseliväli on sitä pidempi. Kiinassa Albeaa myytiin Siena-mallinimellä. Auto tuli Suomessa myyntiin vuonna 2007.
Moottorivalikoimassa olivat 1,2- (8V: 60 hv, 16V: 80 hv), 1,4- (77 hv) ja 1,6-litraiset (100 hv) bensiinimoottorit sekä 1,3 litran (70 hv) Multijet-diesel. Suomeen tuotiin pelkästään 1,4-litraisia.
Albea sai vuonna 2005 kasvojenkohotuksen, johon kuului muun muassa uudenlainen keulan ilme.
Matsu-luokka

Matsu-luokka () oli keisarillisen Japanin laivaston hävittäjäluokka, jota kutsuttiin D-tyypin hävittäjiksi ().
Luokan alukset valmistettiin sodan lopulla ja niiden piti olla kustannustehokkaita valmistaa. Alukset olivat keveämpiä ja pienempiä kuin aiemmat hävittäjät ja aseistus poikkesi edeltäjistään voimakkaammalla ilmatorjunta-aseistuksellaan sekä parantuneella sukellusveneentorjuntakyvyllään. Alukset oli myös varustettu kaikuluotaimin ja tutkin. Pinta-alusten yhteenottojen ollessa harvinaisia torpedoputkien määrää oli vastaavasti laskettu.
Domancy

Domancy on kunta itäisessä Ranskassa Haute-Savoien departementissa Auvergne-Rhône-Alpesin alueella. Se sijaitsee Arvejoen laaksossa.
Nähtävyydet.
Kunnan nähtävyyksiä on vuonna 1717 rakennettu Saint-Andrén kirkko. Alkuperäinen puinen kirkko oli todennäköisesti peräisin keskiajalta, mutta se tuhoutui tulipalossa. Tulipalolta kuitenkin säästyi kirkon kellotorni, joka on luokiteltu historialliseksi monumentiksi.
Talous.
Vaellustarvikkeita valmistava yritys Quechua pitää pääkonttoriaan Domancy'ssa.
Urheilu.
Domancy'iin johtava tie rankkoina nousuineen on ollut useassa pyöräilykilpailussa ratkaisevassa osassa. Näin kävi myös maailmanmestaruuskilpailuissa vuonna 1980, jolloin ranskalainen Bernard Hinault ratkaisi mäessä mestaruutensa.
Monument

Monument on turkkilaisen death metal -yhtye Carnophagen toinen studioalbumi, joka julkaistiin 23. syyskuuta 2016 levymerkillä Unique Leader Records. Albumi on yhtyeen ensimmäinen sitten vuoden 2008 esikoisalbumin "Deformed Future // Genetic Nightmare", minkä jälkeen yhtye jäi vuoteen 2014 saakka kestäneelle tauolle.
Fuyutsuki (1944)

Fuyutsuki () oli keisarillisen Japanin laivaston Fuyutsuki-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin Maizurun laivastontelakalta, missä köli laskettiin 8. toukokuuta 1943. Alus laskettiin vesille 20. tammikuuta 1944 ja otettiin palvelukseen vielä samana vuonna 25. toukokuuta.
Palvelus.
Palvelukseenotettaessa alus liitettiin koulutettavaksi yhdistetyn laivaston 11. hävittäjälaivueeseen päällikkönään aiemmin "Tamanamin" päällikkönä ollut komentaja Sakuma Eiji. Se vei kuljetuksen 29.-30. kesäkuuta Yokosukasta Chichijimaan. Alus liitettiin 15. heinäkuuta Japanin 3. laivaston 10. hävittäjälaivueen 41. hävitäjäviirikköön, jonka toisena aluksena oli "Shimotsuki".
Alus teki kuljetusmatkan 15.-17. heinäkuuta Kuresta Okinawalle. Se saattoi 29. heinäkuuta - 4. elokuuta "Zuihōn" Yokosukan edustalle, mistä alus suojasi saattueen Chichijimaan. Tehtävän suoritettuaan alus palasi Kureen. Se oli telakalla Yokosukassa 21.-25. syyskuuta.
Yhdysvaltain laivaston sukellusveneen "USS Trepangin" laukaisemasta torpedosta alus vaurioitui pahoin ollessaan suojaamassa 12. lokakuuta "Ōyodoa" Yokosukasta Japaninmerelle. Räjähdyksessä aluksen keula ja etummainen tykkitorni tuhoutuivat. Alus siirrettiin 14. lokakuuta Kuren laivastontelakalle, mistä se vapautui 20. marraskuuta.
Kuresta alus lähti 23. marraskuuta suojatakseen lentotukialus "Junyōn" Makon kautta Manilaan, jonne ne saapuivat 30. marraskuuta. Ne lähtivät 1. joulukuuta paluumatkalle Makolle, jonne alukset saapuivat 3. joulukuuta. Makolta osastoon liittyi vielä taistelulaiva "Haruna" ja ne saapuivat 9. joulukuuta Saseboon. Alus oli maaliskuuhun 1945 Japaninmerellä valmiudessa ja koulutettavana. Se vaurioitui lievästi ajettuaan 31. tammikuuta 1945 hiekkaharjanteeseen lähellä Ōitaa. Aluksen vauriot korjattiin Kuressa 23.-27. helmikuuta.
Sakuma luovutti aluksen päällikkyyden aiemmin "Kasumin" päällikkönä olleelle Yamana Hiroolle. Alus suojasi 6.-7. huhtikuuta taistelulaiva "Yamaton" Japaninmereltä hyökkäykseen Okinawalle. Taistelulaivan upottua aluksen miehistö pelasti eloonjääneitä merestä ja lisäksi pahoin vaurioituneen "Kasumin" eloonjääneet, minkä jälkeen vaurioitunut hävittäjä upotettiin torpedoimalla. Yhdysvaltain laivaston TF58:n lentokoneiden raketti ja tykki- ja konekivääritulessa alus kärsi lieviä vaurioita. Miehistöstä sai hyökkäyksessä surmansa kaksitoista ja saman verran haavoittui. Vauriot korjattiin Sasebossa.
Alus liitettiin 1. kesäkuuta 41. hävittäjäviirikön mukana yhdistetyn laivaston 31. saattajalaivueeseen. Se saapui samana päivänä Mojiin, missä alus oli Japanin antautumiseen saakka. Aluksen perä vaurioitui sen osuttua 20. elokuuta Mojin edustalla miinaan. Alus antautui liittoutuneille korjaamattomana ja ilman aseita. Hylky poistettiin alusluettelosta 20. marraskuuta 1945 ja sijoitettiin aallonmurtajaksi Takamatsuun heinäkuussa 1948.
Jyväskylän suurajot 1990

Jyväskylän suurajot 1990 (virallisesti "40. 1000 Lakes Rally") järjestettiin 23.–26. elokuuta 1990. Se oli ralliautoilun maailmanmestaruuskauden 1990 yhdeksäs osakilpailu ja 40. Jyväskylän suurajot koskaan.
Osallistujat.
Kilpailuun ilmoittautui 192 autokuntaa. Tehdaskuljettajien joukosta puuttui hallitseva maailmanmestari Massimo Biasion, joka toipui selkäleikkauksesta. Autoista ensiesiintymisensä tekivät Ford Sierra Cosworth 4x4 ja Mazda 323 GT-X.
Reitti.
Reitin pituus oli 1 604,11 km, joista erikoiskoekilometrejä 527,61. Erikoiskokeita oli yhteensä 42.
Ralli alkoi edellisvuodesta poiketen jo torstai-iltana. Lyhyt torstain lenkki oli lisätty, jotta saataisiin muodostettua kuljettajien nopeustason mukainen lähtöjärjestys pidemmälle perjantaipäivälle, sillä vauhtiinsa nähdeen suurella numerolla ajaneille tiet olivat kuluneet aiempen vuosien avauspäivinä liian huonoon kuntoon. Torstain reitti koostui lähinnä hyväpintaisista teistä, joten tien kuluminen ei ollut vielä ongelmana.
Jäppilä oli uusi erikoiskoe, mutta sen reittiä oli ajettu Suontniemen ja Ruuhilammen erikoiskokeiden reitillä 1970-luvulla. Alajoen erikoiskoe oli nimetty uudelleen Kutemajärveksi, mutta reitti pysyi samana.
Laajavuoren erikoiskoe ajettiin nyt käänteiseen suuntaan, eli lähtö oli Killerin raviradalla. Lauantain kaupunkierikoiskoe oli siirretty Valkeakoskelta Tampereelle.
Sunnuntain reitin uusia erikoiskokeita olivat Pitkäjärvi ja Lusi, joskin jälkimmäistä oli ajettu osana Marjoniemen erikoiskoetta 1970-luvulla.
Kilpailun tapahtumia.
Carlos Sainz loukkasi jalkansa viimeisenä nuotituspäivänä väistäessään nypyn alle pysäköityjä autoja.
Didier Auriol osui puuhun heti avauserikoiskoe Harjulla. Hän pääsi jatkamaan, mutta spinnasi perjantaina Myhinpäässä ja keskeytti lauantaina ulosajoon Savon erikoiskokeella.
Juha Kankkunen johti rallia avauspäivän jälkeen, mutta menetti yli viisi minuuttia perjantaina Kalliokosken erikoiskokeella kaasuvaijerin katkeamiseen. Kankkunen joutui istumaan tuulilasin päällä kaasuttamassa autoa kartanlukija Juha Piirosen ohjatessa auton erikoiskokeen maaliin. Kankkunen oli maalissa lopulta viides.
Edellisvuoden voittaja Mikael Ericsson keskeytti ulosajoon Konivuoren erikoiskokeella. Samalle erikoiskokeelle hajosi myös Hannu Mikkolan Mazdan moottori. Timo Salonen menetti aikaa lauantaina kahteen etutasauspyörästön vaihtoon, joista ensimmäisestä seurasi kolme ja puoli minuuttia aikasakkoa.
Kaikki Fordin tehdasautot keskeyttivät: Pentti Airikkala keskeytti vaihteistovikaan EK4:llä, Malcolm Wilson putosi perjantaina – niin ikään vaihteisto-ongelmien vuoksi – niin kauas kärjestä, ettei startannut enää toiselle lenkille, ja Gianfranco Cunico keskeytti lauantaina ulosajoon.
Tulokset.
N-ryhmän voitti Tommi Mäkinen.
Demi-Quartier

Demi-Quartier on kunta itäisessä Ranskassa Haute-Savoien departementissa Auvergne-Rhône-Alpesin alueella. Kunta sijaitsee Combloux'n ja Megèven kuntien välissä. Kunta tekee paljon yhteistyötä Megèven kunnan kanssa. Esimerkiksi Demi-Quartierin kunnantalo sijaitsee Megèvessä.
Kunta elää pitkälti matkailusta. Mont Blancin läheisyys ja lukuisat laskettelukeskukset tuovat alueelle runsaasti matkailijoita. Kunnan keskustasta lähtee "Princesse"-niminen köysirata laajoille laskettelualueille.
Harutsuki (1944)

Harutsuki () oli keisarillisen Japanin laivaston Fuyutsuki-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin Sasebon laivastontelakalta, missä köli laskettiin 23. joulukuuta 1943. Alus laskettiin vesille 3. elokuuta 1944 ja otettiin palvelukseen vielä saman vuoden lopulla 28. joulukuuta.
Palvelus.
Palvelukseenotettaessa alus liitettiin koulutettavaksi yhdistetyn laivaston 11. hävittäjälaivueeseen päällikkönään aiemmin "Hatsushimon" päällikkönä ollut komentaja Kohama Satoru. Se liitettiin 20. tammikuuta 1945 lippulaivaksi 1. saattajalaivaston 103. saattajalaivueen, mistä se siirrettiin koulutettavaksi Japaninmerelle. Alus lähti 8. maaliskuuta Japaninmereltä aloittaen saattajatehtävät. Alus siirrettiin 10. heinäkuuta laivueensa mukana 7. laivastoon. Se saapui 15. elokuuta Sasebosta Kureen, mistä alus jatkoi palvelustaan Japaninmerellä sodan päättymiseen.
Alus poistettiin palveluksesta 5. lokakuuta 1945, minkä jälkeen se kuljetti kotiutettavia sotilaita Japaniin. Se luovutettiin 28. elokuuta 1947 Neuvostoliiton laivastolle, joka nimesi sen "Pospeschnyksi".
Megève

Megève [] on itäisessä Ranskassa Haute-Savoien departementissa Auvergne-Rhône-Alpesin alueella sijaitseva kunta, joka tunnetaan erityisesti laskettelukohteena. Mont Blancin massiivilla sijaitsevan Megèven kehittäminen alkoi 1920-luvulla vaihtoehtona St. Moritzille, ja siitä tuli Alppien ensimmäinen hiihtokeskukseksi rakennettu matkailukohde. Megeve oli alusta alkaen Ranskan aristokraattien suosikki, ja pienuudestaan huolimatta hiihtokeskuksella on edelleen maine yhtenä maailman ylellisimmistä laskettelukohteista. 
Historia.
1900-luvun alkuun saakka Megève oli maatalousaluetta. Hiihtokeskuksen rakentaminen alkoi 1910-luvulla, kun paronitar Noémie de Rothschild (1888–1968) pettyi hiihtolomiinsa Sveitsin St. Moritzissa. Hän mieltyi Megèven seutuun, ja avasi alueella vuonna 1921 Domaine du Mont d'Arbois -luksushotellin, josta tuli välitön menestys. Megèvestä tuli varakkaiden aristokraattien ja seurapiirien suosima ylellinen matkakohde. 1920-luvun lopussa ja 1930-luvun alussa alueella avattiin jäähalli, elokuvateatteri ja maailman ensimmäinen pelkästään laskettelua varten rakennettu tuolihissi. 1950-luvulla Pariisin ja Megèven välille oli avattu suora lentoyhteys, ja entisestä maatalouskunnasta oli tullut yksi Euroopan suosituimmista ja tunnetuimmista hiihtokeskuksista. Alueelle avattiin lisää luksushotelleja. Hiihtokeskusta laajennettiin ja kehitettiin edelleen. Megèvestä tuli aikansa julkisuuden henkilöiden suosikkikohde, jossa kuvattiin useita elokuvia.
Talous.
Kunnan tärkein elinkeino on matkailu. Megève'ssä on 40 000 yösijaa matkailijoille. Megève on keskellä "Evasion Mont Blanc"in ja "Les Portes du Mont-Blanc"in laskettualueita, joilla on yhteensä 400 km laskettelurinteitä.
Nähtävyyksiä.
Alueella kulkevalta 40 km pitkältä retkeilypolulta on panoraamanäkymä Mont Blancin vuorelle ja Aravisin vuoristoon.
Mediassa.
Elokuvassa Charade – vaarallinen peli (1963) Megève on hiihtokeskus, jossa Audrey Hepburnin esittämä Regina Lampert tapaa Cary Grantin esittämän hahmon.
Megève on yksi neljästä Alppien maailmancupin kilpailupaikasta Robert Redfordin ja Gene Hackmanin tähdittämässä elokuvassa Taistelu sekunneista (1969).
Bill Kenwright

Bill Kenwright (4. syyskuuta 1945 Liverpool – 23. lokakuuta 2023) oli brittiläinen teatterin ja elokuvien tuottaja.
Kenwright tuotti muun muassa musikaalit "The Blood Brothers" ja "Whistle Down the Wind" sekä elokuvan "Chéri". Hän toimi myös ohjaajana, näyttelijänä ja muusikkona.
Kenwright tunnetaan lisäksi jalkapallon Englannin Valioliigassa pelaavan Evertonin puheenjohtajana. Hän oli seuran puheenjohtaja ja suurin omistaja vuodesta 2004 lähtien.