tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Kuolleista nousseet

Kuolleista nousseet eli Kalastaja (; ) on Lukianoksen kirjoittama satiiri, joka pilkkaa filosofeiksi tekeytyneitä.
Sisältö.
Lukianoksen teos on muodoltaan dialogi, jossa keskustelevat erilaisten abstraktien asioiden henkilöitymät, kuten Vilpittömyys, Filosofia, Totuus, Hyve, Tutkinta ja Syllogismi, sekä joukko manalasta nousseita jo muinoin kuolleita filosofeja, kuten Sokrates, Empedokles, Platon, Aristoteles ja Khrysippos. Dialogissa esiintyvät myös Athene Poliaan papitar sekä joukko Ateenassa tapahtumahetkellä eläviä mutta nimettömäksi jääviä eri koulukuntia edustavia filosofeja. Vilpittömyys (kreikaksi "Parrhesiades", ”Vapaasti puhuva”) on ilmiselvästi Lukianos itse; tämä ilmoittaa olevansa syyrialainen Eufrat-joen varrelta.
Jo kuolleet filosofit ovat palanneet rankaisemaan Vilpittömyyttä, koska se on heidän mielestään pilkannut ja loukannut heitä. Aluksi filosofit aikovat surmata Vilpittömyyden, mutta sitten tämä päätetään kuitenkin asettaa ensin oikeuden eteen. Oikeus kokoontuu Akropoliilla, ja siinä tuomarina toimii itse Filosofia, sekä filosofit, jotka toimivat myös syyttäjinä.
Syyttäjien puhemiehenä toimii Diogenes. Hän sanoo Vilpittömyyden syyttäneen filosofeja huijareiksi ja petkuttajiksi sekä heidän puheitaan jaarituksiksi ja tyhjänpäiväisyyksiksi, ja saaneen ihmiset vihaamaan heitä. Tässä kaikessa hän on käyttänyt Filosofian nimeä ja ottanut filosofien palvelijan Dialogin käyttöönsä puhemieheksi heitä vastaan. Vilpittömyys puolustautuu sanoen pilkanneensa vain henkilöitä, jotka esiintyvät filosofeina, mutta eivät elä filosofin arvon mukaisella tavalla. Sopimattomalla käytöksellään tällaiset henkilöt ovat samalla tahranneet aitojen filosofien maineen:
Puolustuspuhe saa filosofit muuttamaan mieltään Vilpittömyyden suhteen, ja tämä vapautetaan syytteistä. Sen sijaan Akropoliille kutsutaan kaikki kaupungin filosofit tutkittaviksi. Aluksi paikalle ei saavu juuri ketään, mutta kun saapuville luvataan kaksi minaa, seesamikakku ja korillinen viikunoita, pitkäpartaisia filosofeja alkaa tungeksia paikalle ja kiistellä siitä, kelle palkkio kuuluu.
Tajuttuaan päätyneensä tutkittaviksi filosofit kuitenkin pakenevat. Vilpittömyys pyytää papittarelta ongen ja alkaa kalastella heitä takaisin ylös Akropoliille. Koukussa on syöttinä viikuna ja kultaa. Saaliiksi saatuja filosofeja (kuten ”koirakala” eli kyynikko, kampela eli platonilainen jne.) ja heidän arvoaan arvioidaan; saaliit tuomitaan arvottomiksi. Lopuksi Vilpittömyys ja Tutkinta lähtevät kaupungille arvioimaan filosofeja, aikomuksenaan kruunata seppelein aidoiksi filosofeiksi osoittautuvat, mutta polttomerkitä ketun tai apinan kuvalla kaikki vääriksi filosofeiksi osoittautuvat henkilöt.
Kirjallisuutta.
Suomennoksia:
Tekstilaitoksia:
Meteli.net

Meteli.net on suomalainen musiikkitietopalvelu, joka aloitti vuonna 2001 artisti- ja konserttitietokantana. Pop Media osti palvelun Nemesys:ltä vuoden 2012 syksyllä.
Vuoden 2014 alussa sivustoa päivitettiin, jolloin kaikki keikkoihin ja tapahtumiin liittymätön sisältö piilotettiin sekä sivuston käyttöliittymää suoraviivaistettiin. Myös sivuston graafinen ilme muuttui radikaalisti. Aiemmin sivustolta löytyi konserttitietojen lisäksi artistien sekä yhtyeiden diskografioita ja historiaa.
Meteli.net uusiutui (tammikuussa 2014) sekä sisällöllisesti että graafiselta ilmeeltään, jolloin mm. mobiiliversio korvattiin pääsivuston dynaamisella versiolla. Sen yhdeydessä aiemmin toimineet sivustot ovat lopettaneet toimintansa, muun muossa klassisen musiikin sivusto Klassinen.fi (avattu 2005), pääsivuston Meteli.mobi mobiiliversio (avattu 2007) sekä Meteli.net Downloads (avattu joulukuussa 2008) digitaalisen musiikin kauppa, lukuun ottamatta festivaaleihin keskittyvää Festarit.fi-sivustoa (2004).
Nazarovo

Nazarovo () on kaupunki Krasnojarskin aluepiirissä Venäjällä. Se sijaitsee Obin sivujoen Tšulymin rannalla 239 kilometriä Krasnojarskista länteen. Kaupunki on Nazarovon piirin hallinnollinen keskus, mutta ei itse kuulu sen yhteyteen, vaan muodostaa erillisen kaupunkipiirikunnan. Sen kautta kulkee Atšinskin ja Abakanin välinen rautatie sekä Atšinskin ja Užurin välinen maantie. Asukkaita on 53 200 henkeä (vuonna 2009).
Vuonna 1700 syntynyt Nazarovskajan kylä on saanut nimensä ensimmäisestä asukkaastaan. Vuonna 1864 siitä tuli kuntakeskus ja vuonna 1924 piirikeskus. Vuonna 1888 kylän läheltä löydettiin ruskohiiliesiintymä. Vuonna 1925 rakennettiin rautatie, minkä jälkeen paikkakunnalle perustettiin teollisuutta, hiilikaivos ja suuri voimalaitos. Vuonna 1946 Nazarovosta tuli kaupunkimainen taajama ja vuonna 1961 kaupunki.
Nykyään Nazarovossa toimii mm. hiilikaivos, voimalaitos sekä metalli- ja elintarviketeollisuutta. Kaupungissa on kulttuuritalo ja museo.
Lukios (Lukianos)

Lukios eli Aasi (; ) on Lukianoksen nimiin laitettu satiiri, joka kertoo aasiksi muuttuvasta miehestä ja tämän kokemuksista eläimenä.
Historia.
Teos pannaan usein Lukianoksen nimiin, mutta sen aitous on myös kyseenalaistettu. Säilynyt versio saattaa olla jonkun muun kirjoittama lyhennetty versio Lukianoksen alkuperäisestä tekstistä. Sama kertomus esiintyy pidempänä ja yksityiskohtaisempana, osin juoneltaan poikkeavana, Apuleiuksen teoksessa "Kultainen aasi", joka perustuu kreikkalaiseen tekstiin.
Sisältö.
Lukianoksen teos koostuu 56:sta suhteellisen lyhyestä luvusta. Teoksen päähenkilö on Lukios, joka on matkoilla Thessalian Hypatassa. Uteliaisuuttaan hän haluaa tutustua erään paikallisen noitanaisen noituuteen vain nähdäkseen jotakin merkillistä. Lukios saa selville, että kyseessä on hänet majoittaneen miehen, Hipparkhoksen, vaimo.
Lukios tutustuu ensin naisen palvelijattareen nimeltä Palaistra. Heidän lemmenöitään kuvataan painimisen ja taistelun termein. Muutaman päivän kuluttua Palaistra ilmoittaa Lukiokselle, että hänen emäntänsä aikoo muuttua linnuksi lentääkseen rakastajansa luokse. Emäntä saakin sulkapeitteen ja siivet, nousee siivilleen ja lentää ikkunasta ulos. Lukios pyytää Palaistralta samaa ihmeainetta, jota noita käytti. Hän voitelee kuitenkin itseensä vahingossa väärää ainetta, ja muuttuu aasiksi. Hänen mielensä pysyy kuitenkin ihmisen mielenä. Palaistra sanoo, että Lukios muuttuisi takaisin ihmiseksi, jos söisi ruusuja.
Pian taloon tunkeutuvat varkaat vievät talosta kaiken omaisuuden, ja Lukios joutuu sen kantojuhdaksi. Aasia lyödään ja kohdellaan muutenkin huonosti. Hän yrittää karata yhdessä erään vangiksi otetun naisen kanssa, mutta yritys epäonnistuu. Lopulta Lukios ja nainen kuitenkin vapautetaan. Lukios saa palkkioksi oleilla vapaana aasina tammojen seurassa. Pian hän joutuu kuitenkin työhön myllyyn, sekä edelleen kantamaan raskaita taakkoja ja kärsimään aasinajajan temppuja. Hän on myös vaarassa tulla kastroiduksi.
Seuraavaksi Lukios myydään katamiiteille, ja hän joutuu kantamaan selässään erään syyrialaisen jumalattaren patsasta. Kultin harjoittajat paljastuvat huijareiksi, ja jäävät kiinni varkaudesta. Seuraavaksi Lukios myydään eräälle leipurille. Hän joutuu jälleen myllyyn ja kantojuhdaksi.
Seuraava omistaja on erään rikkaan miehen palvelija. Lukios saa viimein syödä ihmisten ruokaa, sillä hän kykenee varastelemaan itselleen herkkupaloja. Hän jää tästä kiinni, mutta omistajat vain nauravat sille, että Lukios syö ruokia, joita aasit eivät yleensä syö, ja jopa juo viiniä. Niinpä hän päätyy näyttelyeläimeksi maksua vastaan. Samalla eräs rikas ja kaunis nainen ihastuu häneen ja haluaa rakastella hänen kanssaan. He viettävät yön yhdessä.
Amfiteatterilla Lukios saa viimein syötäväkseen ruusuja, ja hän muuttuu takaisin ihmiseksi kaikkien nähden. Hän haluaa kuitenkin edelleen tavata naista, jonka kanssa vietti yön — nainen ei kuitenkaan enää ole kiinnostunut Lukioksesta nähtyään tämän alasti, koska hän ei niinkään rakastanut Lukiosta vaan tämän aasinmiehuutta.
Apollofox

Apollofox on ultrakevyt lentokone (LSA), jota valmistaa Halley Inc. Unkarissa. Apollofox on Suomessa koulutus-, kerho- ja harrastuskäytössä.
Apollofox valmistetaan perinteisillä lentokoneen rakennusmenetelmillä. Se soveltuu koulukoneeksi, vesilentokoneeksi ja suksikoneeksi. Apollofoxin saa myös kannuspyöräversiona. Koneen siivet voi taittaa kuljetus- ja varastointiasentoon noin 15 minuutissa, minkä jälkeen kone mahtuu sisäleveydeltään 245 cm tilaan.
Koneita on valmistettu yli 150 kappaletta ja myyty Eurooppaan, Amerikkaan ja Afrikkaan.
Vainajien keskusteluja

Vainajien keskusteluja (; ) on Lukianoksen kirjoittama satiiri, joka on nimensä mukaisesti kokoelma kuolleiden henkilöiden käymiä dialogeja.
Sisältö.
Keskusteluja on kolmekymmentä. Niissä on mukana sekä erilaisia historiallisia henkilöitä että kreikkalaisen mytologian hahmoja. Keskusteluissa Haadekseen tulijat keskustelevat yleensä joko Haadeen väen, kuten lautturi Kharonin, kanssa tai keskenään. Monissa keskusteluissa esiintyy kyynikkofilosofeja, kuten Menippos, Diogenes ja Krates. Mukana on myös tunnettuja hallitsijoita, kuten Aleksanteri Suuri, Filippos ja Minos.
Monissa keskusteluissa teemana on se, että kuoleman jälkeen kaikki ovat tasa-arvoisia ja samassa tilanteessa, vaikka olisivat eläessään olleet mahtavia, rikkaita tai kauniita. Eräässä keskustelussa Kharon käskee Haadekseen tulijoita heittämään pois kaiken mukanaan tuomansa ylimääräisen omaisuuden, jotta he mahtuisivat tämän pieneen lauttaan. Virtaan heitetään niin kyynikon kerjuupussi ja sauva, tyrannin rikkaudet ja turhamaisuus, kauniin pojan kauneus kuin painijan lihaksetkin. Filippoksen ja tämän pojan Aleksanterin keskustelussa Filippos puolestaan huomauttaa, ettei Aleksanteri voi tällä kertaa kieltää olevansa tämän poika; jos Aleksanteri olisi ollut jonkun jumalan poika Filippoksen sijaan, hän ei olisi nyt kuollut.
Keskusteluista on suomennettu kuusi teoksessa "Terve, Lukianos!" (Otava 1924; merkitty tähdellä) ja kuusi teoksessa "Jumalatarten kauneuskilpa ja muita satiireja" (Littera 1983; merkitty kahdella tähdellä).
Keskusteluihin kuuluvat seuraavat:
Šarypovo

Šarypovo () on kaupunki Krasnojarskin aluepiirissä Venäjällä. Se sijaitsee Kuznetskin Alataun alarinteillä Tšulymin sivujokien varrella 414 kilometriä Krasnojarskista länteen. Kaupunki on Šarypovon piirin hallinnollinen keskus, mutta ei itse kuulu sen yhteyteen, vaan muodostaa erillisen kaupunkipiirikunnan, johon kuuluvat myös Dubininon ja Gorjatšegorskin kaupunkimaiset taajamat. Šarypovon kautta kulkee Atšinskin ja Abakanin väliseltä rautatieltä haarautuva sivurata. Kaupungissa on 38 200 ja kaupunkipiirikunnassa 50 800 asukasta (vuonna 2009).
Paikkakunta on saanut alkunsa jo 1700-luvulla tunnetusta Šarypovon kylästä. Vuonna 1981 siitä tuli kaupunki. Vuosina 1985–1988 sen nimenä oli "Tšernenko" Krasnojarskin aluepiirissä syntyneen Konstantin Tšernenkon mukaan. Seudun talous perustuu Berjozovskin ruskohiiliesiintymään ja sitä hyödyntävän voimalaitoksen toimintaan. Kaupungissa on kulttuurikeskus, teatteri ja kotiseutumuseo.
Subh-i azal

Subh-i azal (myös kirjoitusasussa Ṣubḥ-i-Azal, suomeksi "Ikuisuuden aamukoitto", 1831–1921), syntymänimeltään Mirza Yahya Nuri, oli persialainen uskonnollisen baabilaisuus-liikkeen johtaja sekä myöhemmin vähemmistöön jääneen azalien johtaja.
Elämäkerta.
Mirza Yahya Nuri syntyi teheranilaiseen ylempiluokkaiseen perheeseen. Hänen isänsä oli korkea virkamies, visiiri, Qajarin kuninkaan Faith Ali Shahin aikana. Vuonna 1844, hänen olleessaan 14-vuotias, Mirza Yahya tutustui baabilaiseen uskonnolliseen liikkeeseen. Samoihin aikoihin liikkeeseen liittyi myös hänen vanhempi veljensä Mirza Husain Ali Nuri, myöhemmältä nimeltään Baha’ullah.
Baabilaisuuden johtajan Babin kuoleman vuonna 1850 jälkeen johtajaksi nousi testamentin perusteella Subh-i azal. Liike oli menettänyt suuren joukon kannattajiaan hallituksen vainoissa. Subh-i azalin johdolla baabilaisuus etääntyi aiemmasta radikaalisuudestaan. Vuonna 1852 šaahi Nasiraddania vastaan tehtiin murhayritys. Tapahtuman johdosta koko baabilaisuus joutui vainon alle. Tapahtuman johdosta vanhempi veli joutui neljäksi kuukaudeksi vankeuteen.
Huhtikuussa 1853 liikkeen johto karkotettiin yhdessä veljensä kanssa Osmanien valtakuntaan kuuluvaan Bagdadiin. Tältä ajalta ajoittuivat veljesten väliset riidat. Vuonna 1854 Baha’ullah vetäytyi yksin Kurdistaniin, missä hän viipyi seuraavat kaksi vuotta. Samaan aikaan baabilaisen liikkeen Subh-i azalin syrjäänvetäytyvä johtamistapa herätti kasvavaa arvostelua. Käytännössä Baha’ullahista tuli heti Bagdadiin paluun jälkeen baabilaisten johtaja, koska Subh-i azal pysyi pitkälti piilossa. Vuoteen 1866 mennessä Baha’ullah oli saanut liikkeen enemmistön taakseen. 
Viimeistään vuonna 1866 Baha’ullah ilmoitti julkisesti, että hän oli Babin mainitsema "Se, jonka Jumala tuo esiin". Tosin hänen väitetään esittäneen asian lähipiirilleen jo vuonna 1863, saatuaan ilmestyksen Bagdadin Ridvanin puutarhassa. Baha’ullahin ilmoituksen jälkeen liike hajosi kolmeen osaan: enemmistön Baha’ullahin kannattajiin, vähemmistön Subh-i azalin kannattajiin "(azalit)" sekä neutraaleihin "(bayanit)". Viimeksi mainittu hajosi pian. Bahait ja azalit joutuivat pysymään viranomaisten vuoksi Edirnessä vuoteen 1868 asti. Tällöin valtaosa bahaista siirrettiin Akkoon, kun vastaavasti azalit siirrettiin Kyprokselle.
Harmaaotsatimali

Harmaaotsatimali, aikaisemmalta nimeltään juovatiaistimali ("Stachyris leucotis") on Kaakkois-Aasiassa tavattava timaleihin kuuluva varpuslintu.
Ulkonäkö ja koko.
Kooltaan harmaaotsatimali on 14–15 senttiä. Aikuinen harmaaotsatimali on selästään punaruskea ja päästään musta. Päässä on valkoinen silmäkulmajuova ja silmien takana on vaaleampi harmaa alue. Vatsa on väritykseltään linnulla harmaa. Nuori harmaaotsatimali on väriltään aikuista vaaleampi ja vatsastaan tumman ruskea.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Harmaaotsatimalia tavataan Thaimaasta, Malesiasta, Bruneista sekä Indonesiasta Kalimantanista ja Sumatralta. Lajin elinympäristöä ovat ainavihannat metsät ja lajia tavataan myös hakatuissa metsissä. Erityisesti lajia tavataan kukkuloilta ja vuorten rinteiden metsistä. Vaikka lintu pystyy elämään myös hakatuissa metsissä, on sopivien elinympäristöjen määrän väheneminen laajamittaisten hakkuiden vuoksi uhka harmaaotsatimalikannalle. Harmaaotsatimalien elinympäristöt sijaitsevat yleensä alle 1 000 metrin korkeudella merenpinnasta.
Tomi Pallassalo

Tomi Pallassalo (s. 17. elokuuta 1989 Helsinki) on suomalainen keskushyökkääjänä pelaava jääkiekkoilija, joka edustaa Suomi-sarjassa pelaavaa Kokkolan Hermestä.
B-nuorten SM-pronssia vuonna 2006 voittanut Pallassalo teki kaudella 2007–2008 läpimurtonsa A-nuorissa tehoilla 10+37=47. Hän oli Jokereiden paras pistemies, A-nuorten SM-liigan pistepörssin seitsemäs ja syöttöpörssin toinen. Kaudella 2008–2009 tuli tehot 9+28=37, joilla Pallassalo oli Jokereiden toiseksi paras pistemies ja sisäisen syöttöpörssin voittaja.
Pallassalo nostettiin Jokereiden liigarinkiin toukokuussa 2008. Hän oli Jokereiden kokoonpanossa yhdessä SM-liigaottelussa kaudella 2009–2010. Kauden 2010–2011 Pallassalo pelasi kokonaan lainalla Mestis-joukkue Kiekko-Vantaassa. Seuraavaksi kaudeksi hän siirtyi vuoden sopimuksella Mestiksen Peliittoihin.
Kaudeksi 2013-14 Pallassalo siirtyi 1+1-vuotisella sopimuksella Kokkolan Hermekseen.
Maajoukkue.
Pallassalo pelasi alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2007.
Sosnovoborsk

Sosnovoborsk () on kaupunki Krasnojarskin aluepiirissä Venäjällä. Se sijaitsee Jenisein rannalla 20 kilometriä Krasnojarskista koilliseen. Asukkaita on 33 091 henkeä (vuonna 2010).
Paikkakunta on saanut alkunsa vuonna 1971 perustetusta Krasnojarskin perävaunutehtaan työläisasutuksesta. Vuonna 1985 siitä tuli kaupunki.
Symphony of Destruction

Symphony of Destruction on yhdysvaltalaisen thrash metal -yhtye Megadethin kappale. Se on toinen raita yhtyeen viidennellä, vuonna 1992 julkaistulla studioalbumilla "Countdown to Extinction". Kappaleen on säveltänyt Megadethin laulaja ja kitaristi Dave Mustaine, ja se julkaistiin vuoden 1992 kesäkuussa "Countdown to Extinction" -albumin ensimmäisenä singlenä. 
Kappale kertoo asetelmasta, jossa tavallinen kansalainen saa mahdollisuuden johtaa maata haluamallaan tavalla samalla, kun maan hallitus harhaanjohtaa kansalaisia. 
“Symphony of Destruction“ on Megadethin uran tunnetuimpia ja suosituimpia, ja se on vakionumero yhtyeen konserttien ohjelmistossa. Se oli Megadethin ensimmäinen kaupalliseen radiosoittoon yltänyt single Yhdysvalloissa, jossa se nousi Billboard Hot 100 -singlelistan sijalle 71 ja Hot Mainstream Rock Tracks -listan sijalle 29. Yhdysvaltain ohella “Symphony of Destruction“ ylsi listasijalle 91 Kanadan singlelistalla, sijalle 14. Irlannin singlelistalla ja sijalle 15. sekä Uuden-Seelannin että Britannian singlelistalla. Suomessa se nousi virallisen albumilistan sijalle 12. Myös kappaleen musiikkivideo, jonka ohjasi Wayne Isham, nousi valtavan suosituksi Music Televisionilla.
Klassinen musiikkipätkä alussa on säveltäjä Wolfgang Amadeus Mozartin "Domine Jesu Christe".
Toni Pulkkinen

Toni Pulkkinen (s. 1. marraskuuta 1990 Vantaa) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelaa EVU:ssa IV-divisioonaa. Hän on pelipaikaltaan laitahyökkääjä ja laukoo oikealta.
Ura.
Pulkkinen on Etelä-Vantaan Urheilijoiden kasvatti. Hän siirtyi jo juniorina Jokereihin ja voitti C-nuorten SM-pronssia vuonna 2008 sekä B-nuorten Suomenmestaruuden vuonna 2008. Pulkkinen nostettiin monen muun nuoren pelaajan tavoin Jokereiden liigarinkiin toukokuussa 2008. Hän debytoi SM-liigassa seuraavalla kaudella 2009–2010. Pulkkinen pelasi siellä seitsemän ottelun verran ilman tehopisteitä. Hän pelasi ensimmäisen liigaottelunsa 15. syyskuuta 2009 Kalevan Palloa vastaan kauden kolmannessa ottelussa.
Kauden 2010–2011 Pulkkinen vietti suurimmaksi osaksi armeijassa ja hän pelasi ainoastaan neljä ottelua Jokereiden A-nuorissa, eikä ottelukaan SM-liigassa. Elokuussa 2011 Pulkkinen teki vuoden mittaisen sopimuksen Mestis-joukkue Kiekko-Vantaan kanssa. Hän ehti pelata kaudella 2011–2012 kuitenkin vain 11 ottelua, kunnes paha alavartalovamma päätti Pulkkisen kauden jo lokakuussa 2011. Hän oli ennen tätä Kiekko-Vantaan toiseksi paras maalintekijä kolmella osumallaan ja toimi myös joukkueen varakapteenina. Huhtikuussa 2012 Pulkkinen teki Kiekko-Vantaan kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen.
Kaudella 2012–2013 Pulkkinen jäi Kiekko-Vantaassa vähemmälle peliajalle ja kärsi jälleen loukkaantumisista. Hän pelasi runkosarjassa vain 19 ottelua. Tammikuussa 2013 Pulkkinen kävi kahden ottelun verran lainalla Suomi-sarjajoukkue Kotkan Titaaneissa.
Muuta.
Pulkkisen pikkuveli Teemu pelaa KHL-joukkue Dinamo Moskovassa.
Kinuko Y. Craft

Kinuko Yamabe Craft (s. 1940 Kanazawa, Japani) on yhdysvaltalainen taiteilija ja kuvittaja. Hän on kuvittanut erityisesti fantasiaan ja kansanperinteeseen liittyviä aiheita. Hän on tehnyt kansikuvia muun muassa Patricia A. McKillipin kirjoihin ja kuvittanut satukirjoja. Hänen tunnusmerkkejään ovat runsaat yksityiskohdat ja taiteen historiasta ammentava tyyli. Craft on saanut vaikutteita etenkin renessanssin taiteesta kuten Leonardo da Vincilta. Muita vaikuttajia ovat uusklassismi, romantiikka, symbolismi, prerafaeliitit sekä Hudson River -koulukunta.
Elämä ja ura.
Craft suoritti maalaustaiteen tutkinnon Japanissa 1962. 1960-luvun alussa hän opiskeli muotoilua ja kuvittamista Chicagossa puolentoista vuoden ajan. Tämän jälkeen hän työskenteli chicagolaisissa kaupallisissa studioissa. Vuosikymmenen lopulta lähtien hän toimi itsellisenä aikakauslehti- ja mainoskuvittajana. 1990-luvun alusta lähtien hän on keskittynyt lastenkirjoihin, fantasiakirjojen kansikuviin ja julisteisiin. Hänen kuvittamiaan satukirjoja on julkaistu englanninkielisissä maissa, Kreikassa, Kiinassa ja Koreassa. Hänen maalauksiaan on käytetty myös kalentereissa, postikorteissa ja muissa tuotteissa. Craft on pitänyt useita näyttelyitä ja hänen maalauksiaan on muun muassa Smithsonian American Art Museumin kokoelmissa. Hän on saanut muun muassa useita kulta- ja hopeamitaleita Yhdysvaltain kuvittajien järjestöltä. Craft on ollut viisi kertaa ehdolla parhaan taiteilijan World Fantasy -palkinnon saajaksi.
Nykytaiteessa Craft on sanonut arvostavansa muun muassa N. C. Wyethin, Kay Nielsenin, George Tookerin, Jared Frenchin ja Gerhard Richterin teosten fantastisia ja runollisia aineksia.
Prienai

Prienai on Liettuan keskiosassa Prienain kunnallispiirissä, Nemanjoen rannalla sijaitseva kaupunki, joka kuuluu Kaunasin lääniin. Vuonna 2010 kaupungin väkiluku oli 10 874.
Kaupungin nimi on johdettu sukunimestä "Prienas". Pociūnain lentoasema sijaitsee kaupungin alueella.
Historia.
Ensimmäinen kirjallinen maininta Prienain kaupungista on vuodelta 1502, jolloin Liettuan suuriruhtinas Alexander Jagiellon lahjoitti kaupungin alueen aateliselle Mihail Glinskille. Magdeburgin kaupunginoikeudet Prienai sai vuonna 1609, ja kaupungin väkiluku kasvoi 1600-1700-luvuilla. 
Toisen maailmansodan aikana Saksan miehittämässä Prienaissa väkiluku pieneni. Asukkaita karkotettiin, osa pakeni ja saksalaiset teloittivat juutalaisia.
Ystävyyskaupungit.
Prienai on Douzelagen, 23 Euroopan unionin kaupungin ystävyyskaupunkitoimintajärjestön jäsen.
Riekonkääpä

Riekonkääpä (nyk. "Anthoporia albobrunnea", aiemmin rivikääpien sukuun luettuna "Antrodia albobrunnea") on harvinainen kuivahkojen, vanhojen metsien kääpälaji. Suomessa se on luokiteltu silmälläpidettäväksi.
Ulkonäkö ja koko.
Kasvaa alustallaan myötäillen ja ei tee lakkia eli on resupinaattinen. Sillä on pehmeän sametintuntuinen, korkkimainen pillipinta, joka on väriltään nuorena valkoinen ja vanhetessaan likaisen vaalea, harmahtava tai kermanvärinen. Kasvava reuna on repaleinen ja vaalea, mutta vanhalla itiöemällä reunat kuolettuvat ja muuttuvat ruosteenruskeiksi. Riekonkääpä on yleensä 2-3-vuotinen. Pillejä on 3-5 millimetrillä. Riekonkäävän malto jakautuu kahteen osaan: pillipintaa vasten olevaan vaaleaan ja yläosan ruskeaan, joiden välissä on mustanruskea kerros. Kerroksisuus on hyvä lajituntomerkki, mutta on vaikeasti havaittavissa paljaalla silmällä. Selvärajainen reuna alkaa vanhemmiten kuolla keskiosan jatkaessa kasvuaan. Riekonkääpä aiheuttaa puuhun tummaa ruskolahoa, jossa näkyy teräviä poikkisuuntaisia katkoksia.
Itiöemät muodostuvat yleensä runkojen alapinnoille tukevien oksien alueelle. Tuoreena tai puolikuvana yksi sen tuntomerkeistä on kirpeähkö, omenaa muistuttava, vaniljamainen tai hedelmäinen tuoksu.
Elinympäristö ja levinneisyys.
Riekonkääpä kasvaa vanhoissa mäntykeloissa, jotka ovat kaatuneet ja maanneet maassa hyvin kauan. Harvoin isäntäpuuna on kuusi.. Kasvupaikat ovat yleensä ikivanhoissa havumetsissä, Lapissa useimmin karuilla mäntykankailla. Sen levinneisyys painottuu Itä- ja Pohjois-Suomen vanhoihin luonnontilaisiin metsiin, mutta sitä esiintyy myös Etelä-Suomessa, joskin harvakseltaan. Keski-Suomessa lähes kaikki löydöt ovat ikivanhojen kuusi-sekametsien maahan kaatuneista, huomattavasti muuta metsää vanhemmista männyistä. Se reagoi hyvin herkästi metsänkäsittelyyn ja puuttuu talousmetsistä.
Aarnilatikka

Aarnilatikka ("Aradus betulinus") on ludelaji. Sitä tavataan vanhoissa metsissä ja se on luokiteltu aiemmin silmälläpidettäväksi lajiksi. Myöhemmin sitä on löydetty avoimilta paikoilta, eikä sitä enää pidetä uhanalaisena. 
Aarnilatikka on litteä, tummanruskea ludelaji. Erotuksena muista latikkalajeista peitinsiiven tyvi on samanvärinen kuin muu siipi ja selkäpuolen pikkukilven kärjessä on selkeä, vaalea täplä. Naaras kasvaa noin yhdeksän millimetriä pitkäksi, koiras on pari milliä lyhyempi.
Laji elää tyypillisesti havupuiden kantojen käävissä, erityisesti kantokäävällä ("Formitopsis pinicola") sekä rivikäävissä (suku "Antrodia"), ja käyttää ravinnokseen itiöemiä ja sienirihmastoa.
Ruskolatikka

Ruskolatikka, joskus myös rusolatikka ("Aradus obtectus") on ludelaji. Sitä pidettiin aiemmin silmälläpidettävänä ikimetsien lajina, mutta se on osoittautunut varsin tavalliseksi lajiksi.
Ruskolatikka on 6–9 mm pitkä, litteä ja leveä lude. Se on väritykseltään melko tasaisen tummanruskea, joskin takaruumiin sivulla, jaokkeiden ulkoreunat ovat hieman vaaleammat. Tuntosarven kolmannen jaokkeen kärkiosa on selvästi muuta tuntosarvea vaaleampi.
Laji elää valoisissa mutta vanhoissa mäntymetsissä kantoja lahottavilla kääpäsienillä. Suomessa lajin levinneisyys painottuu selvästi Itä-Suomeen.
G. I. Joe (sarjakuvalehti)

G. I. Joe on IDW Publishingin kustantama sarjakuvalehti, joka perustuu Hasbron samannimiseen lelusarjaan. Sarjakuva koostuu pääsarjakuvan lisäksi lyhytsarjakuvista ja muutamista hieman pidemmistä noin 10 numeroa kestäneistä sarjakuvista. IDW loi uudenlaisen taustan ja sisällön G. I. Joe universumiin, joka poikkeaa suurilta osin alkuperäisestä Larry Haman Marvelille tekemästä sarjakuvasta.
Lisensointi.
Devil's Due kustantamon menetettyä oikeudet G. I. Joen sarjakuvan tekemiseen tammikuussa 2008. Hasbro ilmoitti 29. toukokuuta 2008 myyneensä lisenssin IDW:lle, joka julkaisi ensimmäisen sarjakuvan lokakuussa 2008. Myöhemmin ilmoitettiin Larry Haman olevan myös mukana sarjakuvan tekemisessä.
Sarjakuvat.
Ensimmäinen numero oli G. I. Joe nro 0, joka julkaistiin lokakuussa 2008. Se sisälsi kolme itsenäistä tarinaa, jotka toimivat ennakkoesityksinä tuleville sarjakuville.
G. I. Joe.
G. I. Joe on IDW:n julkaiseman sarjakuvan pääsarja, jonka käsikirjoittajana toimii Chuck Dixon. Sarjakuvasta on julkaistu 21 numeroa heinäkuuhun 2010 mennessä.
G. I. Joe: Origins.
G. I. Joe: Origins on Larry Haman käsikirjoittama sarjakuva, joka tarkastelee G. I. Joe ryhmän muodostumista. Sarjakuvasta on julkaistu 17 numeroa heinäkuuhun 2010 mennessä.
G. I. Joe: Cobra.
G. I. Joe: Cobra oli 4-osainen minisarjakuva, joka seurasi tarkemmin Cobran roolia. Tarinan käsikirjoitti Christos Gage ja kuvitti Antionio Fuso.
G. I. Joe: Cobra II.
G. I. Joe: Cobra II oli alun perin suunniteltu olevan edeltäjänsä tavoin 4-osainen minisarjakuva, mutta kesäkuussa 2010 sarjakuvaa päätettiin jatkaa. Sarjakuvasta on julkaistu 6 numeroa heinäkuuhun 2010 mennessä.
G. I. Joe: Hearts And Minds.
G. I. Joe: Hearts And Minds oli 5-osainen minisarjakuva, jonka käsikirjoitti Max Brooks. Jokaisessa numerossa oli kaksi tarinaa, jotka keskittyivät vuorotellen G. I. Joen ja Cobran elämään.
G. I. Joe: The Cobra War.
G. I. Joe: Cobra Specialin toisessa numerossa esiteltiin proosatarina vuoden 2011 alussa julkaistavasta G. I. Joe: The Cobra Warista.
Tyyne Wideman

Tyyne Elovaara (o.s. Wideman, 17. toukokuuta 1920 Vilppula – 4. marraskuuta 2014 Helsinki) oli suomalainen maastohiihtäjä, joka oli lajissaan Suomen parhaita 1940-luvun lopulla ja 1950-luvun alussa. Hän lopetti uransa vuosi ennen kuin naiset hiihtivät ensimmäisen kerran arvokilpailuissa. Seuratasolla Wideman edusti Mäntän Urheilijoita, Mäntän Valoa ja Valkeakosken Koskenpoikia.
Tyyne Wideman syntyi toukokuussa 1920 Vilppulassa tunti ennen identtistä kaksossisartaan Lydiaa perheeseen, jossa oli aiemmin kahdeksan lasta. Hänen isänsä oli kotitienoillaan tunnettu hiihtäjä. Tyyne Wideman sijoittui Lotta Svärd -järjestön mestaruuskilpailujen 5 kilometrillä viidenneksi vuonna 1939. Vuonna 1941 käytiin Valkeakoskella, jonne Tyyne Wideman myöhemmin muutti, lottajärjestön piirien välinen joukkuekilpailu, jossa oli mukana 29 joukkuetta ja 122 lottaa. Tuossa kisassa Tyyne ja hänen Lydia-sisarensa olivat kärkipään hiihtäjiä.
Vuonna 1948 Tyyne Wideman voitti ensimmäisen kerran TUL:n mestaruuden sekä saavutti SM-pronssia Kerttu Pehkosen ja Siiri Rantasen takana. Salpausselän Kisoissa hän sijoittui kolmanneksi. Tammikuussa 1949 hän kilpaili Keski-Euroopassa ja sijoittui Kerttu Pehkosen voittamissa kilpailuissa Grindelwaldissa viidenneksi ja Contamines'ssa kolmanneksi. SM-hiihdoissa hän voitti vihdoin Kerttu Pehkosen ja otti ensimmäisen Suomen-mestaruutensa. Salpausselällä Wideman sijoittui toiseksi minuutin ja seitsemän sekuntia Pehkoselle 10 kilometrin matkalla hävinneenä. Ruotsin hiihtokisoissakin Wideman sijoittui toiseksi.
Vuonna 1950 Wideman osallistui kilpailun ulkopuolisena Moskovan kaupungin mestaruuskilpailuihin ja voitti sekä viiden että kymmenen kilometrin kilpailut. SM-kisoissa hän voitti 10 kilometrillä mestaruuden ennen Kerttu Pehkosta Salpausselällä hän sijoittui kolmanneksi hävittyään vain kolme sekuntia Pehkoselle ja kaksi sekuntia Lydia Widemanille. Ruotsin hiihtokisoissa Östersundissa hän sijoittui toiseksi Kerttu Pehkosen takana. Vuonna 1950 Wideman voitti myös TUL:n mestaruuden.
Vuonna 1951 Tyyne Wideman voitti Suomen-mestaruuden 10 kilometrin, jolla kaksossisar Lydia sijoittui toiseksi, lisäksi myös viestissä, jossa hän hiihti Valkeakosken Koskenpoikien joukkueessa. Salpausselällä Tyyne Wideman voitti minuutin ja 13 sekunnin erolla Lydiaan. Ruotsin hiihtokisoissa Sundsvallissa Wideman ja Siiri Rantanen ottivat kaksoisvoiton. Widemanin saavutuksiin talvella 1951 kuuluivat vielä Kokkolan hiihtojen voitto sekä TUL:n mestaruus. Tuon talven jälkeen hän lopetti hiihtouransa. Seuraavana talvena naishiihtäjät kilpailivat ensi kertaa olympialaisissa, ja kultaa voitti Lydia Wideman.
Tyyne Widemanin aviomies Gunnar Elovaara oli hiihdon olympiavalmennusleirien vetäjä päävalmentaja Veli Saarisen kanssa vuosina 1947–1948 sekä TUL:n hiihtovalmentaja vuosina 1948–1951.
Rosopehkiäinen

 
Rosopehkiäinen ("Calitys scabra") on harvinainen kovakuoriaislaji. Suomessa se luokitellaan silmälläpidettäväksi lajiksi. Se elää käävissä, yleensä kaatuneilla männynrungoilla. Sen pinta on rosoinen, ja siihen tarttuu usein puun purua. Rosopehkiäinen elää erityisesti katkokääpää ("Antrodia xantha") kasvavissa maahan kaatuneissa mäntykeloissa, usein yhdessä ruskopehkiäisen ("Ostoma ferruginea") ja aarnikaskaiden kuten tumma-aarnikaskaan ("Cixidia confinis") kanssa. Tavataan harvoin myös kuusella.
Rämepörhömittari

Rämepörhömittari ("Lycia lapponaria") on harvinainen lovimittareihin kuuluva perhoslaji.
Koko ja ulkonäkö.
Rämepörhömittarikoiraan siipien kärkiväli on noin 3 cm. Naaras on siivetön. Laji on tummempi ja siiviltään läpikuultavampi kuin lähilaji koivikkopörhömittari. Rämepörhömittarin etusiipien ripset ovat lisäksi yksiväriset, erotuksena em. lajista.
Levinneisyys ja lentoaika.
Sitä tavataan Pohjoismaissa, Venäjällä, Baltiassa ja Britteinsaarten pohjoisosassa. Suomesta se puuttuu Ahvenanmaalta ja on alueellisesti uhanalainen muualla maan eteläosassa. Lajin lentoaika alkaa Suomessa lumien lähtiessä ja on parhaimmillaan huhtikuun viimeisellä ja toukokuun ensimmäisellä viikolla. Lapissa laji voi lentää vielä kesäkuun puolivälin jälkeenkin.
Elinympäristö ja elintavat.
Rämepörhömittaria tavataan Suomen eteläosissa vain rämeillä, mutta Lapissa se lentää myös tunturikankailla. Koirasyksilöt parveilevat noin puolen tunnin ajan ilta-auringon aikaan, noin tuntia ennen auringonlaskua. Siivettömät naaraat puolestaan oleilevat rämemäntyjen ja Lapissa myös tunturikoivujen rungoilla. Laji talvehtii useimmiten kuoriutumisvalmiina kotelona. Joskus laji voi talvehtia kotelovaiheessa kaksi kertaa.
Ravintokasvi.
Toukan ravintokasveja ovat vaivaiskoivu sekä vähemmässä määrin myös mustikka ja juolukka tai suopursu.
Utajärven skanssi

Utajärven skanssi oli hirsirakenteinen Oulun linnan ulkolinnake, joka sijaitsi Utajärvellä Sotkakosken lähistöllä Oulujoen etelärannalla nykyisestä Merilän kartanosta lounaaseen. Linnoituksen rakennutti Pohjanmaan maaherra Johan Graan vuonna 1656. Sen rakentaminen oli osa Ruotsin armeijan Pohjan sodan ja siihen liittyvän Suomen alueella käydyn Ruptuurisodan aikaisia puolustusjärjestelyjä.
Utajärven linnakkeen hirsiä oli jäljellä vielä 1940-luvulla, mutta rakennelmat ovat sittemmin tuhoutuneet.
James Collins (jalkapalloilija)

James Collins (s. 23. elokuuta 1983 Newport) on walesilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Hän on seuraurallaan edustanut Cardiff Cityä, West Ham Unitedia ja Aston Villaa sekä pelannut myös Walesin maajoukkueessa.
Ura.
Collins siirtyi Cardiff Cityyn elokuussa 2000. Aiemmin hän oli pelannut kotikaupungissaan Newportissa. Hän debytoi joukkueessa FA Cupin ottelussa Bristol Roversia vastaan. Hän esiintyi kokonaisuudessaan 88 ottelussa, joissa hän teki kuusi maalia. Hänet valittiin Walesin nuoreksi pelaajaksi vuonna 2005.
Collins siirtyi heinäkuussa 2005 West Ham Unitediin 3,5 miljoonalla punnalla. Kunto-ongelmien vuoksi Collins debytoi seurassa vasta syyskuussa Carling Cupin ottelussa Sheffield Wednesdayta vastaan. Hän debytoi Valioliigassa lokakuussa 2005 Bolton Wanderersia vastaan ja teki ensimmäisen maalinsa Portsmouthia vastaan. Tulevilla kausilla Collinsin peliaika laski. Tammikuussa 2008 Collinsin ilmoitettiin olevan sivussa vuoden pahan nivelvamman vuoksi. Tästä huolimatta Collins palasi kentälle Arsenalia vastaan lokakuussa 2008 yhdeksän kuukauden tauon jälkeen.
Collins allekirjoitti neljän vuoden sopimuksen Aston Villan kanssa syyskuussa 2009. Hän pelasi liigadebyyttinsä samassa kuussa Birmingham Cityä vastaan. Hän teki kaudella voittomaalin Chelseaa vastaan.
Collins allekirjoitti elokuussa 2012 neljän vuoden sopimuksen West Ham United:n kanssa. Collins pelasi viimeksi West Ham United:ssa kaudella 2009-2010.
Collins on edustanut myös Walesin A-maajoukkuetta sekä nuorisomaajoukkueita. Vuoden 2010 MM-kilpailujen karsintaottelussa Liechtensteinia vastaan Collins oli Walesin kapteeni. Kaikkiaan hän on pelannut 51 A-maaottelua ja tehnyt niissä kolme maalia.
Festival Puccini

Festival Puccini ("Puccini-festivaalit") on Giacomo Puccinin musiikkiin keskittyvä ulkoilmaoopperatapahtuma, joka pidetään vuosittain heinä-elokuussa Torre del Lago Puccinin taajamassa Viareggion kunnassa Toscanassa Italiassa. Torre del Lago Puccini sijaitsee noin 14 kilometriä Pisasta pohjoiseen. Siellä on asukkaita noin 11 000. Se sijaitsee Massaciuccolijärven ja Tyrrhenanmeren välisellä kannaksella. 
Festivaaliteatteri on Puccinin kodin eli nykyisen "Villa Museo Giacomo Puccinin" vieressä. Puccini asui talossaan miltei 30 vuotta ja sävelsi siellä lähes kaikki oopperansa.
Historiaa.
Puccini-festivaalit perustettiin pian maestron kuoleman jälkeen. Säveltäjän kerrotaan sanoneen Giovacchino Forzanolle ennen lähtöään Brysseliin hoitamaan kurkkusyöpäänsä marraskuussa 1924: ”Tulen tänne aina ja sitten lähden metsästämään kurppia... Mutta ainakin kerran haluaisin tulla tänne kuuntelemaan jonkun oopperoistani ulkoilmassa”.
Puccini kuoli Brysselissä 29.11.1924. Forzano muisti keskustelun ja alkoi suunnitella yhdessä Pietro Mascagnin kanssa festivaalien toteuttamista järvellä maestron kodin läheisyydessä. Tilapäinen teatteri "Carro di Tespi Lirico" nousi pilareiden päälle Massaciuccolijärven rannalle. Ensimmäisen La Bohèmen 24.8.1930 johti Pietro Mascagni ja ohjasi Giovacchino Forzano. Seuraavana vuonna Beniamino Gigli ja Adelaide Saraceni esiintyivät La Bohèmessa ja Rosetta Pampanini sekä Angelo Michetti Madama Butterflyssä. Festivaaleja ei pidetty sotien aikana, ja vasta vuonna 1949 ne käynnistyivät pariksi vuodeksi.
Festivaalit 1960-luvulla.
Teatteri uudistettiin 1966, jolloin se sai kutsumanimen "Teatro dei Quattromila". Se rakennettiin vanhaan venesatamaan, ja istuinpaikkoja sinne saatiin noin 3 200. Näyttämö on veden päällä ja katsomo maalla. Sen jälkeen alkoivat vuosittaiset festivaalit. Vuoden 1980 jälkeen festivaaleja on laajennettu, ja niillä voidaan esittää myös Puccinin aikalaisten teoksia, oopperaa ja balettia.
Laajeneminen 1990-luvun jälkeen.
"Fondazione Festival Pucciniano" (Puccinin festivaalisäätiö) perustettiin vuonna 1990. Sen jälkeen alkoi ammattimainen teatteritoiminta. 
Viareggion kunta osti 2000-luvun alussa 25 000 m2 maata ja päätti rakentaa alueen kokonaan uudestaan. Alueelle rakennettiin "Parco della Musica" (musiikkipuisto) sekä uusi ulkoilmateatteri "Gran teatro all’aperto Giacomo Puccini". Uusi teatteri vihittiin käyttöön vuonna 2008. Teatterissa on moderni orkesterimonttu, harjoitustilat, 3 370 istuinpaikkaa 44 rivissä. Teatterin katsomon alla on 495-paikkainen studioteatteri. Juhlilla on kävijöitä on vuosittain noin 45 000.
Festivaalien tähtiesiintyjiä.
Puccini-festivaaleilla ovat esiintyneet muiden muassa Beniamino Gigli, Franco Corelli, Plácido Domingo, Jose Carreras, Luciano Pavarotti, Ingvar Wixell, Tito Gobbi, Renata Scotto, Raina Kabaivanska, Katia Ricciarelli, Fiorenza Cossotto ja Daniela Dessì.
Mario del Monaco valitsi näyttämön jäähyväisesitykseensä, joka oli Il Tabarro.
Etäisten laaksojen mies

Etäisten laaksojen mies ("Shane") on George Stevensin ohjaama yhdysvaltalainen lännenelokuva vuodelta 1953. Se kuuluu Stevensin niin sanottuun Amerikka-trilogiaan, jonka muut osat ovat "Paikka auringossa" ja "Jättiläinen".
Elokuvan käsikirjoituksen kirjoittivat A. B. Gutherie Jr. ja Jack Sher, ja se pohjautuu Jack Schaeferin romaaniin "Shane" (1949).
Tarina.
Vaitelias asesankari suojelee pientilalla asuvaa perhettä maanomistajan palkkamurhaajalta. Myyttinen hyvän ja pahan taistelu on kuvattu Wyomingin upeissa maisemissa ja kerrotaan perheen nuoren pojan näkökulmasta.
Vastaanotto ja jälkimaine.
Loyal Griggs palkittiin Oscarilla elokuvan kuvauksesta. Elokuvan pohjalta tehtiin myös lyhytikäiseksi jäänyt televisiosarja. 
"Etäisten laaksojen mies" äänestettiin 1979 suomalaiskriitikoiden kokoamalle sadan tärkeimmän elokuvan listalle. "Video-oppaassa" vuodelta 1995 Ilkka Jauhiainen antoi elokuvan Suomessa julkaistulle VHS-kasettiversiolle viisi tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”klassikko, elämää suurempi elokuva”.
Elokuva valittiin vuonna 1993 Yhdysvaltojen kongressin kirjaston National Film Registryyn, johon kootaan esteettisesti, historiallisesti tai kulttuurisesti merkittäviä amerikkalaiselokuvia. Vuonna 2006 American Film Institute nimesi "Etäisten laaksojen miehen" kaikkien aikojen 100 innoittavimman amerikkalaiselokuvan joukkoon."The New York Timesin" kriitikot valitsivat elokuvan vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Muuta.
On laskettu, että päähenkilön nimi lausutaan elokuvassa noin 90 kertaa.
Maahockey olympialaisissa

Maahockey on järjestetty olympialaisissa, ensimmäistä kertaa vuoden 1908 kesäolympialaisissa ja laji on ollut mukana olympiaohjelmassa yhtäjaksoisesti vuodesta 1924 lähtien. Naiset kilpailivat ensimmäisen kerran mitaleista kesäolympialaisissa 1980. Menestyneimmät maat olympialaisten maahockeyssä ovat Intia ja Alankomaat.
Mitalitaulukko.
Vuoden 1908 olympiaturnauksessa Ison-Britannian ja Irlannin yhdistyneen kuningaskunnan joukkueet Englanti, Irlanti, Wales ja Skotlanti sijoittuivat kaikki mitalisijoille. KOK:n tulkinnan mukaan kaikki mitalit menivät näin ollen Isolle-Britannialle.
Abraj Al Bait

Abraj Al Bait (, myös , "’Abrāj as-Sā‘a", ’kellotornit’) on vuonna 2012 valmistunut seitsemän tornitalon rakennuskompleksi Mekan Masjid al-Haram -moskeijan vieressä Saudi-Arabiassa. Sen tieltä purettiin osmanien 1700-luvulla rakentama Ajyadin linnoitus. Kansainvälisestä vastustuksesta huolimatta historiallinen kohde purettiin tammikuussa 2002.
Tornitaloissa on hotelleja, huoneistoja, ostoskeskuksia ja rukoushuoneita. Arviolta jopa 65 000 pyhiinvaeltajaa voi majoittua kompleksin tiloihin. Kompleksin keskeisin rakennus on 601 metriä korkea kellotorni. Se on maailman kolmanneksi korkein rakennus. 
Abraj Al Bait -kokonaisuuden rakentaminen maksoi yli 12 miljardia euroa, joten se on maailman kallein rakennus.
Kellotorni.
Kellotorni on nelikulmainen ja siinä on kooltaan 43 × 43 -metriset kellotaulut neljään eri ilmansuuntaan. Kellotaulua valaisee kaksi miljoonaa LED-valoa. Rakennuksen yläosaan on lisäksi upotettu 20 000 valkoista ja vihreää lamppua. Näillä Saudi-Arabian lipun väreillä ilmoitetaan muslimien viiden rukoushetken alkaminen. Lamppujen valo näkyy 30 kilometrin päähän Mekasta. Lisäksi torniin on rakennettu muitakin valonheitinjärjestelmiä, joiden valo yltää 10 kilometrin korkeuteen.
Mekka vs. Greenwich Mean Time.
Saudien suunnitelmana oli samalla saada maailmaan uusi keskeinen aika ohi Greenwich Mean Timen. Abraj Al Baitin kellotaulu on läpimitaltaan kuusi kertaa suurempi kuin Big Benin Lontoossa.
Malmö MFI-9

Malmö Flygindustri MFI-9 Junior oli ruotsalainen peruskoulutuskone, jonka ensilento tehtiin 10. lokakuuta 1958. Koneen suunnitteli ruotsalainen Björn Andreasson tyyppinimellä BA-7. Hän rakensi prototyypin vapaa-ajallaan toimiessaan Convairin insinöörinä Yhdysvalloissa. Hän teki koneen koelennot itse. 
Vuonna 1960 Andreason palasi Ruotsiin ja alkoi työskennellä Malmö Flygindustri-yhtiössä, jossa jatkokehitti konetta kunnes se meni vuonna 1962 tuotantoon nimellä MFI-9 Junior. Sitä seurasi vuonna 1963 MFI-9B Trainer ja MFI-9B Mili-Trainer.
Konetta käytettiin Biafran puolella Nigerian sisällissodassa 1960-luvun alussa. Ruotsalainen Carl Gustav von Rosen toi sen tähän sotaan.
Ville Laine

Ville Laine (s. 25. helmikuuta 1989 Tampere) on suomalainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa Ranskan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla FFHG Division 1:n HG Dunkerquessa. Hän on pelityyliltään puolustava puolustaja, jolla on myös suhteellisen hyvä laukaus. Laineella on kehitettävää tasaisesti jokaisella osa-alueella.
Ura.
Seuraura.
Laine on Tampereen Ilveksen kasvatti. Hän voitti B-nuorten Suomenmestaruuden vuonna 2006 ja A-nuorten SM-pronssia vuonna 2010. Laine debytoi miesten peleissä kaudella 2008–2009, jolloin hän pelasi kaksi Mestis-ottelua alle 20-vuotiaiden maajoukkueessa. Laine teki sopimuksen Ilveksen SM-liigajoukkueen kanssa huhtikuussa 2008. Hän pelasi kaudella 2009–2010 SM-liigassa ottelun runkosarjassa sekä liigakarsinnoissa. Laine teki liigadebyyttinsä 29. tammikuuta 2010 vieraissa JYPiä vastaan. Hän sai ottelussa jääaikaa 10.12 minuuttia. Laine pelasi kauden aikana myös seitsemän ottelua lainalla Mestis-joukkue Lempäälän Kisassa.
Heinäkuussa 2010 Laine teki 1+1-vuotisen jatkosopimuksen Ilveksen kanssa. Kaudesta 2010–2011 hän pelasi noin puolet LeKissä, joissa 19 runkosarjaottelua toivat tehot 3+2=5. Puolet Laine pelasi taas Ilveksen SM-liigajoukkuessa, jossa hän teki 18 runkosarjaottelussa kolme syöttöpistettä. Huhtikuussa 2011 Ilves käytti Laineen option ja teki hänen kanssaan vuoden mittaisen jatkosopimuksen. Laine pelasi kauden 2011–2012 kuitenkin lähes kokonaan lainalla LeKissä ja pelasi kauden aikana vain yhden SM-liigaottelun.
Syyskuussa 2012 Laine siirtyi try-outille Mestiksen nousijajoukkue HC Keski-Uusimaan riveihin. Hän ei kuitenkaan kerennyt pelata joukkueessa otteluakaan, vaan siirtyi loppukaudeksi Ukrainan PHL:ssä pelaavaan HK Bilyi Barsiin. Kauden 2013–2014 Laine aloitti Italian Serie A:n HC Fassassa marraskuussa 2013, josta hän palasi HCK:hon siirtotakarajalla helmikuussa 2014.
Marraskuussa 2014 Laine siirtyi Ranskan toiseksi korkeimmalle sarjatasolle FFHG Division 1:n HG Dunkerqueen oltuaan ilman sopimusta alkukauden 2014–2015.
Maajoukkueura.
Laine on pelannut yhden poikien maaottelun.
Vaskijärven luonnonpuisto

Vaskijärven luonnonpuisto on luonnonpuisto Pöytyällä Varsinais-Suomessa, entisen Yläneen kunnan alueella. Luonnonpuiston pinta-ala on 15 km² ja sitä hallinnoi Metsähallitus. Luonnonpuisto on osa Natura-aluetta, johon kuuluu myös yksityisten maita. Puisto on ollut suojeltuna vuodesta 1956 alkaen. Sitä laajennettiin vuonna 1983.
Kuten muutkin Suomen luonnonpuistot, Vaskijärven luonnonpuisto on rauhoitettu tieteellistä tutkimusta ja luonnon säilyttämistä varten. Sen alueella ei saa liikkua lumettomana aikana muualla kuin kahdella luonnonpuiston läpi johtavalla merkityllä polulla. Polut kuuluvat myös Kuhankuonon retkeilyreitistöön.
Maasto.
Luonnonpuiston alueesta pääosa on suota. Suon keskellä on metsäsaarekkeina vanhaa metsää, jossa elää harvinaisia hyönteisiä Alueella on myös kolme järveä: Kajavajärvi, Vähä-Valanen ja Iso-Valanen. Puistolle nimen antanut Vaskijärvi on puiston kaakkoisrajalla, mutta sen ulkopuolella. Alueen suot edustavat monia suotyyppejä: enimmäkseen keidassoita, jonkun verran aapasoita ja joitain pohjoisempia piirteitä on myös nähtävissä.
Eläimet, kasvit ja sienet.
Alueella pesii suolintuja kuten kurkia ja vanhojen metsien lajeja kuten metso.
Luontodirektiivin liitteen II lajeja ovat saukko, liito-orava ja susi. Metsissä kasvaa harvinaisia vanhojen metsien kääpälajeja kuten korpiludekääpä.
Hannu Tervaharju

Hannu Tervaharju (s. 29. maaliskuuta 1957) on suomalainen basisti ja kielenkääntäjä. 
Muusikkona Tervaharju on tunnettu Juice Leskinen Slam -yhtyeen basistina. Hän oli Leskisen hyvä ystävä, Harri Rinne puhuu jopa ”henkien avioliitosta” ja mainitsee heidän nukkuneen käsi kädessä. Leskisen mukaan heillä ”synkkasi oivallisesti”. Vuonna 1981 Leskinen kuitenkin erotti Tervaharjun Slamista, koska väittämän mukaan muuten Safka Pekkonen ja Jari Yliaho uhkasivat jättää yhtyeen. Pekkonen ja Yliaho ovat kuitenkin kertoneet erottamisen liittyneen Leskisen ja Tervaharjun tulehtuneisiin väleihin. Vaikka Slam soittikin vielä sovitut esiintymiset loppuun, käytännössä se hajosi Tervaharjun erottamiseen. Tilanne oli Leskiselle hyvin hankala, ja myöhemmin hän teki eräänlaisena anteeksipyyntönä "Dokumentti"-albumille kappaleen ”Hannu”. Se on hänen mukaansa ainoa hänen tekemänsä ”mies miehelle -biisi”.
Tervaharju on suomentanut etenkin scifi- ja fantasiakirjallisuutta. Vuonna 2001 hän sai Tampereen kaupungin kääntäjäpalkinnon. Hän on toiminut kansanedustaja Veltto Virtasen avustajana.
Kreikan pääministeri

Kreikan pääministeri () on Kreikan hallituksen johtaja. Pääministerin nimittää presidentti. Nykyinen pääministeri on Kyriákos Mitsotákis (Uusi demokratia) 26. kesäkuuta 2023 lähtien. Pääministeriä saatetaan toisaalta kutsua hallituksen puheenjohtajaksi.
Pääministerin virka-asunto on Ateenan keskustassa sijaitseva Máximoksen palatsi.
Jalkapallon Euroopan cupin kausi 1987–1988

Jalkapallon Euroopan cupin kausi 1987–1988 oli Euroopan cupin 33. kausi. Loppuottelu pelattiin Stuttgartissa, Neckarstadionilla, 25. toukokuuta 1988. Kauden mestaruuden voitti PSV Eindhoven.
Tulokset.
Finaali.
Euroopan cupin finaali pelattiin Neckarstadionilla, Stuttgartissa, Saksassa. Finaali järjestettiin stadionilla toista kertaa.
Rugby kesäolympialaisissa 1900

Vuoden 1900 kesäolympialaisten rugby järjestettiin 14. – 28. lokakuuta 1900 Pariisissa. Tämä oli ensimmäinen kerta kun laji oli mukana olympialaisten ohjelmassa. Mukana oli 47 osanottajaa kolmesta eri maasta. Joukkueita oli kolme, ja rugby järjestettiin ainoastaan miehille. Pelin muotona oli rugby union. 
Maiden edustajina turnauksessa toimivat seurajoukkueet; Yhdistyneestä kuningaskunnasta Moseley Wanderers, Ranskasta Union des Sociétés Françaises de Sports Athlétiques ja Saksan keisarikunnasta SC 1880 Frankfurt.
Ottelut.
Otteluita pelattiin ainoastaan kaksi. Ensimmäisessä ottelussa kohtasivat Ranskan ja Saksan joukkueet, toisessa ottelussa Ranskan ja Yhdistyneen kuningaskunnan joukkueet. Ranska voitti kummatkin ottelut ja saavutti näin olympiakultaa.
Tansanian vaakuna

Tansanian vaakuna on Tansanian kansallistunnus lipun, moton ja kansallislaulun ohella.
Vaakunan kilpi on jaettu neljään kenttään, ylimpään osaan on kuvattu soihtu keltaiselle pohjalle, toiseksi ylimpään maan lippu, toiseksi alimpään keltainen kirves ja keltainen kuokka punaisella pohjalla ja alimpaan osaan viisi sinivalkoista aaltokoroa. Vaakunan kilven päällä on keihäs. Ylimmän kentäs keltainen väri symboloi maan mineraalivaroja ja soihtu vapautta ja kansan koulutusta. Toiseksi alimman kentän punainen väri symboloi maan hedelmällisyyttä ja kirveet talouskasvua. Alin kenttä symboloi maata, merta, järviä ja rannikkoa. Keihäs symboloi puolustusta.
Vaakunaa kannattelee mies ja nainen, jotka molemmat pitävät käsissään norsun syöksyhammasta. Miehen jalkojen juuressa on mausteneilikan kasvi ja naisen puuvillan kasvi; tämä symboloi maataloutta. Vaakunan alle on kuvattu Kilimanjaro-vuori ja maan swahilinkielinen motto "Uhuru na Umoja (suom. Vapaus ja yhtenäisyys)".
Haartmanin sairaala

Haartmanin sairaala on Helsingissä Meilahden sairaala-alueella toimiva sairaala. Haartmanin sairaala aloitti toimintansa syksyllä 2009. Sairaala on saanut nimensä lääkäri Johan Haartmanista, joka perusti Suomeen ensimmäisen sairaalan Turkuun vuonna 1759 ja jota pidetään Suomen lääketieteen isänä.
Rakennuksen on suunnitellut Virta-Palaste-Leinonen Arkkitehdit. Julkisivut ovat silkkipainettua lasia, jonka takapinnalla on kuvataiteilija Markku Keräsen (s. 1945) suunnittelema sininen kuviointi. Kolmannen kerroksen valokuiluihin on sijoitettu kuvataitelija Kirsi Kaulasen (s. 1969) veistoksia. Valokuilut tuovat valoa keskeisiin potilastiloihin ja toimivat myös savupoiston kanavina. Toiseen eli sisäänkäyntikerrokseen suunniteltiin Suomessa uusi ja maailmallakin tuolloin harvinainen, kokonaan lasinen, äänieristetty ilmoittautumistila. 
Toiminnot.
Sairaalassa on seuraavat toiminnot:
Od Magic

Od Magic on Patricia A. McKillipin vuonna 2005 ilmestynyt fantasiaromaani. Teos oli World Fantasy -palkinnon ehdokkaana vuonna 2006.
Vastaanotto.
Vesa Sisätön mukaan "Od Magic" on viehättävän pienimuotoinen fantasiaromaani, joka kertoo vapaan luovuuden tärkeydestä.