tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Platonin arvoitus

Platonin arvoitus on Holger Thesleffin vuonna 2011 ilmestynyt kirja Platonin filosofiasta. Teoksen on ruotsinkielisestä käsikirjoituksesta yhteistyössä tekijän kanssa suomentanut Pinja Riikonen ja sen on julkaissut Gaudeamus.
Sisältö.
1. Lähtökohtia: Arvoituksellinen Platon • Tausta ja elämänvaiheet • Kaikkeuden kaksi tasoa • Platonin tavoitteet • 2. Dialogien luonne ja rakenne: Filosofisten draamojen suullinen tausta • Proosadialogin problematiikkaa • Dialogien yleinen rakenne • Dialogitaide • 3. Menetelmät: Metodeja • Jaettu jana • Dialektiikka • Argumentointi • 4. Ontologia, ideaoppi ja tietoteoria: Ontologisia käsitteitä • Ideaoppi • Tietoteoria ja kieli • 5. Yhteiskunta ja moraali: Ihannevaltio • Toiseksi paras valtio ja lainsäädäntö • Filosofinen ihminen • Hyveet ja tieto • 6. Matematiikka, luonto ja psykologia: Matematiikka • Kosmologia • Fysiikka • Fysiologia ja biologia • Sielu ja filosofinen psykologia • 7. Tunteet, taide ja uskonto: Tunne-elämä • Eros • Mielikuvitus • Luova taide • Uskonto ja eskatologia • 8. Kirjoitusten kronologia ja aitous • 9. Filosofi ja Ateena: "Apologia" • "Kriton" • Huomioita "Valtion" synnystä • "Hippias Minor" • "Ion" • "Euthyfron" • "Gorgias" • "Meneksenos" • 10. Filosofi opettajana: Ihannefilosofin esittelyjä • "Protagoras" • "Kharmides" • "Lysis" • "Euthydemos" • "Symposion" • "Faidon" • Metodeja • "Lakhes" • "Menon" • "Alkibiades I" • "Kratylos" • "Hippias Maior" • "Faidros" • "Theaitetos" • 11. "Valtio" • 12. Akateemisia askelia: Filosofia • "Parmenides" • "Sofisti" • "Valtiomies" • "Timaios" • "Kritias" • "Filebos" • Luento Hyvästä • Seitsemäs kirje • Valtio- ja yhteiskuntateoria • "Lait" • 13. Puoliautenttisia ja epäperäisiä teoksia: Dialogeja • "Kleitofon" • "Kilpailijat" • "Theages" • "Hipparkhos" • "Sisyfos" • "Minos" • "Epinomis" • "Alkibiades II" • "Oikeasta" • "Hyveestä" • "Demodokos" • "Eryksias" • "Aksiokhos" • "Halkyon" ja muita myöhempiä • Kirjeet (paitsi Seitsemäs) • "Määritelmiä" • Epigrammit • 14. Platon ja jälkimaailma: Tekstit • Akatemia • Keskiplatonismi • Uusplatonismi • Keskiaika • Renessanssista 1900-luvulle • Nykyaika
Robert Kurka

Robert Kurka (22. joulukuuta 1921 Cicero, Illinois – 12. joulukuuta 1957 New York, New York) oli yhdysvaltalainen säveltäjä. Hän opiskeli viulunsoittoa Kathleen Parlowin ja Hans Letzin johdolla ja pääsi myöhemmin Columbian yliopistoon, josta hän valmistui "Master of Arts" -arvolla vuonna 1948. Kurka oli säveltäjänä laajalti itseoppinut, mutta hän sai lyhytaikaista opetusta Otto Lueningilta ja Darius Milhaudilta.
Kurka sai muun muassa Guggenheim-stipendin ja palkinnon Kansalliselta taide- ja kirjallisuusinstituutilta. Brandeisin yliopisto myönsi hänelle ensimmäisen "Creative Awardin" hieman ennen hänen kuolemaansa. Kurka opetti City College of New Yorkissa, Queens Collegessa ja Dartmouthissa. Hänen kuolemansa 35-vuotiaana aiheutti leukemia. Hänen tunnetuin teoksensa on postuumisti esitetty ooppera "The Good Soldier Schweik". Hänen musiikkinsa on tyylillisesti uusklassista.
Steve Holman

Steven Clifton Orlando Holman (s. 2. maaliskuuta 1970 Indianapolis) on yhdysvaltalainen entinen yleisurheilija, joka kilpaili keskimatkojen juoksussa ja kestävyysjuoksussa.
Holman juoksi 1 500 metrillä Barcelonan olympialaisissa 1992, joissa hän pääsi välieriin saakka. Hän voitti matkalla vuoden 1992 NCAA:n mestaruuden ja sijoittui seuraavan vuoden halli-MM-kisoissa neljänneksi ajallaan 3.45,59. Holman oli MM-kisoissa 1997 välieränsä seitsemäs 1 500 metrin matkalla eikä päässyt loppukilpailuun, mutta sijoittui 3 000 metrillä kuudenneksi sisäratojen MM-kisoissa 1999. Hän oli vuoden 1999 ulkoratojen maailmanmestaruuskilpailuissa 1 500 metrin matkalla yhdeksäs ja voitti saman matkan Yhdysvaltain-mestaruuden.
Henkilökohtaiset ennätykset.
"Lähde: IAAF"
Teddy Randazzo

Alessandro Carmelo "Teddy" Randazzo (13. toukokuuta 1935 Brooklyn, New York – 21. marraskuuta 2003 Orlando, Florida) oli yhdysvaltalainen lauluntekijä. Hänen Bobby Weinsteinin kanssa tekemiään hittejä olivat "Goin' Out Of My Head", "It's Gonna Take a Miracle", "I'm On The Outside (Looking In)", "Pretty Blue Eyes" ja "Have You Looked Into Your Heart". Randazzon ja Weinsteinin yhteistyö alkoi vuonna 1957.
Randazzo syntyi musikaaliseen perheeseen, ja hän aloitti oman musiikillisen uransa 15-vuotiaana The Three Chuckles -kokoonpanon jäsenenä. Hän toimi päälaulajana yhtyeen ensimmäisessä hitissä ("Runaround"). Hän menestyi myös sooloartistina; hitteihin kuuluivat "Little Serenade" ja "The Way of a Clown". Hän esiintyi Alan Freedin näytöksissä, "Ed Sullivan Show'ssa" ja muiden muassa elokuvissa "Minkäpä tyttö sille voi" ja "Rock, rock, rock!". Randazzo otettiin Songwriters Hall of Fameen vuonna 2007.
Theodore Morse

Theodore Morse (13. huhtikuuta 1873 Washington DC – 25. toukokuuta 1924 New York) oli yhdysvaltalainen lauluntekijä. Hän julkaisi ensimmäisen laulunsa, "Goodbye Dolly Garyn", vuonna 1897. Hänen laulujensa sanoittajia olivat pääasiallisesti Edward Madden, Richard Buck, Howard Johnson, Alfred Bryan, Jack Mahoney ja hänen vaimonsa Theodora Morse.
Morse oli ASCAP:n alkuperäisjäsen, ja hänet otettiin Songwriters Hall of Fameen vuonna 1970.
Irving Burgie

Irving Burgie (28. heinäkuuta 1924 Brooklyn – 29. marraskuuta 2019) oli yhdysvaltalainen karibialaisen musiikin säveltäjä, joka on käyttänyt myös taiteilijanimeä Lord Burgess. Hänen kappaleitaan ovat esimerkiksi "Day-O", "Jamaica Farewell", "Island in the Sun", "Angelina" ja "Mary's Boy Child". Hän on tehnyt useita kappaleita, jotka Harry Belafonte on levyttänyt; näiden joukossa on kahdeksan laulua Belafonten albumilta "Calypso" (1956). Lisäksi Burgien lauluja on esittänyt esimerkiksi Kingston Trio. Kaikkiaan hänen laulujensa levytyksiä on myyty maailmassa yli 100 miljoonaa.
Barbadoslaiselle äidille syntynyt Burgie sanoitti Barbadosin kansallislaulun.
Burgie palveli toisessa maailmansodassa vuonna 1943. Hän opiskeli Juilliard School of Musicissa, Arizonan yliopistossa ja Etelä-Kalifornian yliopistossa. Hänen omaelämäkertansa "Day-O!!!" julkaistiin vuonna 2007. Hänet otettiin samana vuonna Songwriters Hall of Fameen.
Togon vaakuna

Togon vaakuna on Togon tunnus lipun, kansallislaulun ja moton ohella. Se otettiin käyttöön vuonna 1962.
Leijonat ovat vaakunassa symboloimassa kansan rohkeutta. Niiden käsissään pitämät jousi ja nuoli kuvaavat lujaa tahtoa puolustaa maata vihollisilta. Keskellä olevat kirjaimet tulevat sanoista "République Togolaise", Togon tasavalta. Niiden yläpuolella on kaksi Togon lippua.
Ylhäällä lukee valtion ranskankielinen motto "Travail, Liberté, Patrie", suomeksi "työ, vapaus, isänmaa".
Tšadin vaakuna

Tšadin vaakuna on Tšadin tunnus lipun, kansallislaulun ja moton ohella.
Vaakunan kilvessä on keltaista ja sinistä. Sininen kuvaa Tšadjärveä. Kilven yläpuolella on nouseva Aurinko. Kilvenkannattajina on vuohi ja leijona. Kilven oikealla puolella oleva vuohi kuvaa maan pohjoisosaa ja leijona vasemmalla maan eteläosaa. Vaakunassa esiintyvät maan lipun värit.
Vaakunassa on valtion motto "Unité, travail, progrès", suomeksi "yhtenäisyys, työ, kehitys".
Valtiolla on myös erillinen sinetti, jossa on maan afrikkalaisuutta kuvastavat nuoren naisen kasvot.
Jääkiekko talviolympialaisissa 2014 – miesten turnaus

Jääkiekon miesten turnaus talviolympialaisissa 2014 pelattiin 12.–23. helmikuuta Sotšin Adlerissa. Loppuottelu pelattiin Bolšoi-areenalla. Turnauksessa joukkueet saivat nimetä enimmillään 22 kenttäpelaajaa ja 3 maalivahtia joukkueeseen. NHL ja KHL -liigat pitivät olympiaturnauksen ajan taukoa, jolloin liigojen pelaajat pääsivät osallistumaan turnaukseen. 
Olympiamestaruuden voitti Kanada, joka kukisti loppuottelussa Ruotsin maalein 3–0. Suomi voitti pronssia kaatamalla pronssiottelussa Yhdysvallat maalein 5–0.
Lohkot.
Yhdeksän joukkuetta valittiin jääkiekon maailmanrankingin 2012 perusteella joka selvisi maailmanmestaruuskisojen 2012 jälkeen. Loput kolme joukkuetta valittiin karsintojen kautta.
Lohko A
Lohko B
Lohko C
Alkusarja.
Lohko A.
Ottelujen alkamisajat ovat paikallisia aikoja (UTC+4).
Alkusarjan jälkeinen paremmuusjärjestys.
Karsintakierrokselle lähdettäessä joukkueet asetetaan alkusarjan tulosten perusteella paremmuusjärjestykseen seuraavin kriteerein:
Pudotuspelit.
Ottelujen alkamisajat ovat paikallisia aikoja (UTC+4).
Lopputulokset.
 Olympiaturnaus
Karsinnan lopputurnaus
Esikarsinta
Ennakkokarsinta
Sijoituksilla on merkitystä IIHF:n maailmanrankingiin.
Erotuomarit.
Turnaukseen valittiin 14 päätuomaria ja 14 linjatuomaria.
Päätuomarit:
Linjatuomarit:
Dopingkäryt.
Turnauksessa dopingista kiinni jäivät latvialaiset Vitālijs Pavlovs ja Ralfs Freibergs. Myös ruotsalainen Nicklas Bäckström jäi kiinni pseudoefedriinin käytöstä.
Carolyn Leigh

Carolyn Leigh (21. elokuuta 1926 New York – 19. marraskuuta 1983 New York) oli yhdysvaltalainen sanoittaja. Hän opiskeli Queens Collegessa. Hän kirjoitti Broadwaylle ja teki yhteistyötä muiden muassa Cy Colemanin ja Moose Charlapin kanssa. Hänet otettiin Songwriters Hall of Fameen vuonna 1985.
Leighin kappaleisiin lukeutuvat "The Best Is Yet to Come", "Young at Heart", "How Little We Know", "Westport", "Spring in Maine", "The Rules of the Road", "Firefly", "Witchcraft", "I'm Flying", "I Gotta Crow", "I Walk a Little Faster", "You Fascinate Me So", "Hey, Look Me Over", "Tall Hopes", "El Sombrero", "One Day We Dance", "It Amazes Me", "The Other Side of the Tracks", "Real Live Girl", "I've Got Your Number", "Here's to Us", "A Doodlin' Song", "Stay With Me", "On Second Thought", "Pass Me By", "When In Rome" ja "Ouzo".
Leigh työskenteli elokuvissa "Kardinaali" ja "Iso susi kutsuu". Hän sai Tony-ehdokkuudet musikaaleista "Little Me" (1963) ja "How Now, Dow Jones" (1968).
Aasiankiitäjä

Aasiankiitäjä ("Apus pacificus") on kiitäjiin kuuluva lintulaji.
Ulkonäkö ja koko.
Aasiankiitäjä on 18–19 senttimetriä pitkä. Väritykseltään se muistuttaa tervapääskyä, mutta sen yläperä on valkoinen. Lisäksi pyrstön lovi on tervapääskyyn verrattuna syvempi ja siivet pidemmät.
Levinneisyys.
Aasiankiitäjä pesii Aasiassa Keski-Siperiasta itään päin. Harhailijoita on havaittu ainakin Norjassa ja Isossa-Britanniassa.
North Atlantic Tracks

North Atlantic Organised Track System (NAT OTS) ovat Atlantin valtameren ylittäviä lentoreittejä jotka ulottuvat Pohjois-Amerikan rannikolta Länsi-Euroopan rannikolle. Ne varmistavat ilma-alusten riittävät etäisyydet toisiinsa alueilla, joita tutkavalvonta ei kykene täydellisesti kattamaan. Ensimmäiset reitit julkaistiin vuonna 1961, ja järjestelmä otettiin säännölliseen käyttöön vuonna 1965. Lentoreittejä käyttävät mannertenväliset lentovuorot, lentokorkeuden ollessa 34 000:sta 42 000:een jalkaan (10 360–13 020 metriä, vuoteen 2022 8 630–13 020 m). Reiteille ohjaaminen ja niillä liikennöinti on erityisen Oceanic Center -lennonjohtokeskuksen hallinnassa. Käytettävä reitti määräytyy sen perusteella mikä tarjoaa mahdollisimman lyhyen ylitysajan. Reittisuunnittelu riippuu useista tekijöistä, joista merkittävin on ilmakehän suihkuvirtaus. Reittiä määrättäessä pyritään välttämään koneeseen kohdistuvaa vastatuulta ja hyödyntämään mahdollisimman paljon myötätuulta. Tämä on tehokkain keino lyhentää lentoaikaa ja sen seurauksena alentaa lentokoneen polttoaineenkulutusta. Jotta tällainen optimointi olisi mahdollista, reitit laaditaan päivittäin kulloinkin vallitsevien tuuliolosuhteiden perusteella. OTS-reitit eivät tosin ole ainoita valtameri-ilmatilassa käytettäviä, vaan myös omien reittien suunnittelu (ns. "random routes," satunnaisreitit) on mahdollista, ja joillain reiteillä välttämätöntä.
Ennen saapumistaan Oceanic Centerin valvomaan ilmatilaan, koneen lentäjä ottaa yhteyden sen lennonjohtoon ja pyytää selvityksen reitille ilmoittaen arvioidun lentoaikansa reitin alkupisteeseen. Lennonjohto laskee vaaditut lentoetäisyydet ja antaa selvityksen reitille. Voi olla ettei pyydetty reitti ole vapaa koneen nykyisellä lentokorkeudella tai kyseisenä aikana, jolloin lennonjohto määrää vaihtamaan lentokorkeutta tai reittiä. Lentäjä ei voi muuttaa lentokorkeutta tai reittiä ilman lupaa. Maaliskuusta 2024 ei valtameri-ilmatilaan tosin vaadita enää erillistä (menetelmä)lennonjohtoselvitystä, vaan koneet voivat lentää alkuperäisen reittiselvityksensä mukaisesti, johon lennonjohto tarvittaessa puuttuu. Myös järjestelmän lakkauttamisesta on keskusteltu, sillä GPS-suunnistuksen aikakaudella nämä reitit eivät enää ole teknisesti välttämättömiä.
Beninin vaakuna

Beninin vaakuna on Beninin tunnus lipun, kansallislaulun ja moton ohella. Se otettiin käyttöön vuonna 1964, mutta vaihdettiin 1975 ja palautettiin käyttöön vuonna 1990.
Kilpi on nelijakoinen. Ensimmäisessä kentässä on paikallinen Somba-linnoitus, toisessa kentässä on Beninin tähti, ritarikunnan ansiomerkki, kolmannessa kentässä on palmu ja neljännessä purjelaiva. Kilvenkannattajina on kaksi leopardia, Beninin kansalliseläintä. Kilven yläpuolella on kaksi sarvea, joissa on maissia kuvaamassa menestystä.
Ryan Wilson (jääkiekkoilija)

Ryan Wilson (s. 3. helmikuuta 1987 Windsor, Ontario, Kanada) on kanadalainen jääkiekkopuolustaja.
Ura.
Ryan Wilsonin ura alkoi 15-vuotiaana Ontario Hockey Leaguessa hänen edustaessaan kolmen kauden ajan liigassa pelaavaa Toronto St. Michaels Majorsia. Tämän jälkeen hän siirtyi myös OHL:ssä pelaavan Sarnia Stingin joukkueeseen. Wilson tuli tunnetuksi kovana, hyökkäävänä puolustajana, joka teki pelipaikkaansa nähden huomattavan määrän maaleja. Vuonna 2006, ennen Sarnia Stingiin siirtymistään, hän osallistui vapaana agenttina St. Louis Bluesin harjoitusleirille; ura ei kuitenkaan vielä siinä vaiheessa auennut isommissa ympyröissä.
Stingissä Wilsonille kertyi kahdessa kaudessa ja yhteensä 126 ottelussa huimat tehot: 24+122. Viimeiseksi jääneellä OHL-kaudellaan 2007–2008 hän johdatti joukkueensa yhdessä nykyään NHL:n tähtipelaajiin kuuluvan maanmiehensä Steven Stamkosin kanssa liigan läntisen konferenssin finaaleihin. Tuolloin kapteenina pelannut puolustaja nimettiin OHL:n kolmanteen tähdistökentälliseen, mikä ei yhdessä pistetilastojen kanssa jäänyt NHL-seuroilta huomioimatta. Calgary Flames solmi Wilsonin kanssa kolmivuotisen sopimuksen 1. heinäkuuta 2008.
Kausi 2008–2009 Wilsonilla kului Flamesin AHL:ssä tuolloin pelanneen, entisen farmiseuran Quad City Flamesin takalinjoilla. Puolustaja jatkoi seurassa maaliskuuhun 2009 saakka, kunnes juuri ennen NHL:n vaihtojakson umpeutumista hän sai siirron puolustaja Lawrence Nycholat'n kanssa Colorado Avalancheen. Vaihdossa Flamesiin siirtyi puolustaja Jordan Leopold. Wilson päätti kauden Avalanchen niin ikään AHL:ssä pelaavassa farmiseurassa Lake Erie Monstersissa.
Myös seuraavan kauden Wilson aloitti Monsterseissa, kunnes kolmen pelatun ottelun jälkeen saapui kutsu Coloradon edustusjoukkueeseen. Debyyttiottelu pelattiin Montreal Canadiensia vastaan 14. lokakuuta 2009. Ensimmäisen maalinsa hän teki kuukausi myöhemmin entisen seuransa Calgary Flamesin verkkoon. Ensimmäisen kautensa aikana puolustaja hankki liiganlaajuista huomiota fyysisellä pelityylillään ja kovilla taklauksillaan.
Ryan Wilsonin sopimus Avalanchen kanssa päättyi kauteen 2014–2015.
Ylen Urheilu ilmoitti 3. marraskuuta 2017, että Ryan Wilson on siirtynyt Kalevan Pallon edustusmiehistöön ja pelaa jääkiekon SM-Liigassa.
Salottisipuli

Salottisipuli ("Allium cepa" Ascalonicum-ryhmä tai "Allium ascalonicum") on ruokasipuli, jota käytetään kokonaisena pataruokiin ja mausteena esimerkiksi kastikkeisiin, liemiin ja keittoihin. Sen makua pidetään erityisen hienona. Kaakkois-Aasiassa salottisipulia käytetään erittäin yleisesti ruoanlaitossa.
Ruskeanpunainen salottisipuli lisääntyy jakautumalla.
Salottisipuli on luultavasti alun perin kotoisin Keski- tai Lounais-Aasiasta, mistä se on levinnyt Intiaan ja itäisen Välimeren alueelle. Sen nimi juontuu Askalonin kaupungista nykyisessä Israelissa, mistä muinaiset kreikkalaiset uskoivat salottisipulien olevan peräisin.
Lively-luokka (hävittäjä)

Lively-luokka oli Britannian kuninkaallisen laivaston torpedovenehävittäjäluokka (), jonka Laird, Son and Company suunnitteli ja valmisti ilman alustavaa tilausta. Laivasto kuitenkin osti alukset 1901. Ne luokiteltiin 30 solmun nopeuden omaavina ja nelisavuhormisina lokakuussa 1913 B-luokkaan.
Dassault Ouragan

Dassault MD.450 Ouragan () oli ensimmäinen Ranskassa valmistettu suihkuhävittäjä. Marcel Dassaultin suunnitteleman koneen prototyypin ensilento tapahtui 28. helmikuuta 1949. Ouragan teki huomattavan pitkän palvelusuran, ja sitä käyttivät Ranskan ohella Israel, Intia ja El Salvador.
Koneen moottorina on Hispano-Suizan lisenssivalmistama Rolls-Royce Nene 104B. Ouraganin jatkokehittelyn tuloksena syntyi Mystère.
Konetyyppi osallistui ainakin Suezin kriisiin, Kuuden päivän sotaan, sekä Intian-Pakistanin sotaan vuonna 1965. Konetyyppi tunnettiin Intiassa nimellä "Toofani", joka sekin tarkoittaa hurrikaania.
Francisco Sánchez Betancourt

Francisco Demetrio Sánchez Betancourt (s. 6. syyskuuta 1976 Cumaná) on venezuelalainen entinen uimari.
Sánchez voitti lyhyen radan MM-kisoissa 1995 kultaa 50 metrin vapaauinnissa ja sai pronssia 100 metrin vapaauintimatkalta. Hän osallistui seuraavan vuoden olympialaisissa viidelle matkalle ja sai parhaan sijoituksensa 50 metrin vapaauinnista, jossa hän oli seitsemäs. Sánchez sai lyhyen radan MM-mitaleja jälleen Göteborgin kisoissa 1997, kun hän nappasi kultaa sekä 50 että 100 metrin vapaauinneista. Pan-Amerikan kisoissa 1999 hän voitti 100 metrin perhosuinnin, jonka lisäksi Venezuela sai pronssia 4 × 100 metrin vapaauintiviestistä. Sánchez kuitenkin jäi Sydneyn olympialaisissa 2000 aiempaa heikoille sijoille, sillä hänen paras henkilökohtainen tuloksensa oli 29. sija 100 metrin perhosuinnista.
Francisco Sánchez Jover

Francisco Sánchez Jover (s. 24. huhtikuuta 1960 Murcia) on espanjalainen entinen lentopalloilija.
Sánchez oli mukana maansa joukkueessa, joka voitti pronssia Välimeren kisoista 1991, ja pelasi myös Barcelonan olympialaisissa 1992, joissa Espanja sijoittui kahdeksanneksi. Hän oli voittamassa Välimeren kisojen mitalia toistamiseen Languedoc-Roussillonissa 1993, jolloin joukkue sai hopeaa.
Jouko Hautala

Jouko Johannes Abraham Hautala (27. kesäkuuta 1910 Oulu – 5. lokakuuta 1983 Helsinki) oli suomalainen kansanrunoudentutkimuksen professori ja Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran (SKS) kansanrunousarkiston johtaja.
Elämä.
Jouko Hautalan vanhemmat olivat toimittaja Janne Hautala ja Hilma Maria Pohto ja puoliso vuodesta 1937 Irja Annikki Kaartinen. Ylioppilaaksi Hautala tuli 1930 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1936 ja lisensiaatiksi 1945. Filosofian tohtoriksi hän väitteli 1946. Hautala toimi SKS:n kansanrunousarkistossa ja seuran hallintoelimissä sekä Helsingin yliopiston dosenttina ja professorina neljän vuosikymmenen aikana. Hän oli perehtynyt kulttuurintutkimukseen laaja-alaisesti. Hänen suomeksi julkaisemansa perusteellinen historiateos "Suomalainen kansanrunoudentutkimus" (1954) on palvellut jatkuvasti alan käsikirjana ja siitä muokkautui myöhemmin englanninkielinen versio osaksi Suomen tieteen historiaa. Hän oli avustamassa myös suurissa sanakirjahankkeissa. Kansatieteellinen Filmi Oy:n sihteerinä ja taloudenhoitajana Hautala toimi 1938–1944 ja "Studia Fennican" toimitussihteerinä vuodesta 1947.
Perhe.
Jouko Hautalan puoliso oli Irja Annikki Kaartinen (1909-1998), jonka kanssa hän avioitui vuonna 1937. Heidän lapsiaan olivat taidemaalari Jorma Hautala ja elokuvaohjaaja Marja Pensala.
Benjamin Thomsen

Benjamin Thomsen (s. 25. elokuuta 1987) on kanadalainen alppihiihtäjä. Hän on erikoistunut vauhtilajeihin, syöksylaskuun ja supersuurpujotteluun.
Thomsen kilpaili alppihiihdon maailmancupissa ensimmäisen kerran Kvitfjellissä maaliskuussa 2010. Ensimmäiset pisteensä hän saavutti joulukuussa 2010 sijoituttuaan 16:nneksi Val Gardenan syöksylaskussa. Kymmenen parhaan joukkoon hän laski ensimmäisen kerran 4. helmikuuta 2012 oltuaan Chamonix'n syöksylaskussa viides. Viikkoa myöhemmin hän sijoittui toiseksi Sotšin syöksylaskukilpailussa.
Garmisch-Partenkirchenin MM-kilpailuissa 2011 Thomsen sijoittui syöksylaskussa 18:nneksi ja supersuurpujottelussa 19:nneksi. Schladmingissa 2013 hän oli syöksylaskussa 17:s ja supersuurpujottelussa 19:s. Sotšin olympialaisissa 2014 hän sijoittui syöksylaskussa 19:nneksi. Åren MM-kilpailuissa 2019 hän oli syöksylaskussa seitsemäs ja supersuurpujottelussa 17:s.
Maili tunnissa

Maili tunnissa (tunnus mph tai MPH tai mi/h) on Britanniassa ja Yhdysvalloissa käytössä oleva nopeuden yksikkö esimerkiksi autojen nopeuden ja liikenteen nopeusrajoitusten ilmoittamiseen. SI-yksikköjärjestelmän kannalta kyseeessä on vanhentunut tai poistuvaksi luokiteltu yksikkö. Maililla tarkoitetaan tässä maamailia (, mi), 1 mi = 1609,344 m. Siten 1 mph = 1 mi/h = 1,609 344 km/h ≈ 0,447 04 m/s.
Britanniassa maan hallitus viestitti vuonna 1969, että nopeusrajoitukset ja liikennemerkit muutettaisiin metrijärjestelmän mukaisiksi (km/h) vuonna 1973. Muu Kansainyhteisö ilmoitti vastaavasta siirtymästä 1970-luvulla; esimerkiksi Australia (1.7.1974) ja Uusi-Seelanti (1975) toteuttivat muutoksen. Britannian hallitus kuitenkin vesitti siirtymän joulukuussa 1970, kertomalla lykkäävänsä Britannian siirtymää vuoden 1973 määräajasta ja toteamalla "ettei vaihtoehtoista ajankohtaa ole tiedossa".
Mikko Laanniemi

Mikko Laanniemi (s. 17. toukokuuta 1984) on suomalainen koripalloilija. Laiturina pelaava Laanniemi on Kotkan Työväen Palloilijoiden kasvatti. Hän on pelannut Korisliigassa viitenä kautena.
Pelaajaura.
Laanniemi debytoi miesten pääsarjassa kaudella 2001–2002 kasvattajaseuransa KTP:n joukkueessa. Hän pelasi KTP:ssä tulokaskaudellaan viidessä ja seuraavalla kaudella kahdessa ottelussa, joista jälkimmäisissä hän jäi pisteittä. Kaudella 2003–2004 Laanniemi pelasi Korikouvoissa I-divisioonassa ja yhden ottelun Suomen mestaruuden voittaneessa Kouvoissa. Kaudeksi 2004–2005 Laanniemi siirtyi kahden kauden ajaksi Pyrbasketiin, joka jälkimmäisellä kaudella vaihtoi nimensä takaisin Tampereen Pyrinnöksi. Ensimmäisellä kaudella Pyrbasketissa Laanniemi pelasi seitsemässä ottelussa tehden 0,9 pistettä ottelua kohden. Kaudella 2005–2006 Laanniemi pelasi Pyrinnössä 23 ottelua 1,0 pisteen keskiarvolla. Joulukuussa 2011 hän pelasi yhden ottelun Pyrinnön II-joukkueessa tehden kahdeksan pistettä ja antaen yhden syötön.
Léon Huybrechts

Léon Huybrechts (11. joulukuuta 1876 – 9. helmikuuta 1956) oli belgialainen kilpapurjehtija ja olympiavoittaja. Hän kilpaili neljissä kesäolympialaisissa voittaen kolme mitalia.
Huybrechts saavutti Lontoon vuoden 1908 kesäolympialaisten 6mR-luokassa Belgian miehistön jäsenenä hopeaa. Antwerpenissä 1920 hän saavutti jälleen olympiahopeaa samassa lajissa. Pariisissa 1924 47-vuotias Huybrechts voitti olympiakultaa yhden hengen jollissa. Hän osallistui vielä neljänsiin olympiakisoihinsa Amsterdamissa 1928, jolloin hän 51-vuotiaana ylsi yhdeksänneksi 12-jalkaisissa jollissa.
Henrik Robert

Henrik Duntzfeldt Robert (20. maaliskuuta 1887 Hurum – 2. syyskuuta 1971 Asker) oli norjalainen kilpapurjehtija ja olympiamitalisti.
Robert saavutti yksinpurjehdusluokissa olympiahopeaa Pariisissa 1924 ja Amsterdamissa 1928.
Thunderclap Newman

Thunderclap Newman oli Isosta-Britanniasta Lontoosta kotoisin ollut yhtye. Kokoonpano toimi vuosina 1969–1970. Ainoa menestyskappale oli heinäkuussa 1969 Britannian listan 1. sijan saavuttanut "Something In The Air".
Kokoonpano ei aluksi ollut oikea yhtye vaan studioon nauhoitusta varten koottu ryhmä. Rumpali ja laulaja John "Speedy" Keene oli saanut sävellyksensä "Armenia City in the Sky" The Who -yhtyeen "The Who Sell Out" -albumille. Tehtyään kappaleen "Something in the Air" hän esitti toistuvia pyyntöjä The Who -yhtyeen Pete Townshendille saada levyttää se yhtyeen perustamalle Track-levymerkille.
Townshend pyysi studioon muusikoita, jotka olivat kitaristi Jimmy McCulloch ja kosketinsoittaja Andy "Thunderclap" Newman. Keene soitti rummut ja lauloi. Session tuotti Townshend ja hän soitti nimettömänä basso-osuudet nauhoituksessa. Kokoonpano nimettiin kosketinsoittajan lisänimen mukaan.
"Something In The Air" nousi yllättävästi Ison-Britannian single-myyntilistojen ykköseksi heinäkuussa 1969. Yhdysvalloissa se nousi sijalle 37. Esiintymisiä varten kokoonpanoon otettiin basisti Jim Avery sekä rumpali Jack McCulloch. Townshend tunsi McCullochin veljekset näiden One In A Million -yhtyeen oltua The Who -yhtyeen konserttien avaajana. Speedy Keene siirtyi laulajaksi.
Yhtye ei kuitenkaan hioutunut kunnolla yhteen ja konsertit eivät onnistuneet parhaalla tavalla. Hittikappaletta ei myöskään osattu hyödyntää oikein. Thunderclap Newman teki albumin "Hollywood Dream", jonka materiaalin sävelsi suurelta osin Keene. Yhtye hajosi 1970.
"Something In The Air" on ollut elokuvissa "The Magic Christian" ja "Strawberry Statement".
Intianpöllö

Intianpöllö ("Strix ocellata") on suuri pöllöihin kuuluva lintulaji. Sitä tavataan Intiassa, ja sitä esiintyy myös Myanmarissa ja Pakistanissa. Sen elinpiiriä ovat subtrooppiset ja trooppiset monet erilaiset ympäristöt. Intianpöllöt on helppo havaita niiden aamu- ja iltahämärissä kuuluvasta värisevästä kolkosta äänestä. Tyypillinen ääni on koiraan ja naaraan yhteisääntely, ja muita ääniä on matala huhuilu ja kirkuna. Niiden tunnistamista helpottavia ominaisuuksia ovat suuri koko, korvatupsujen puuttuminen ja naamaa kiertävä raidoitus.
Kuvaus.
Intianpöllö on korvatupsuton, täplikäs ja raidallinen ja sen väritys on ruskea-valkoinen. Naamakiehkurassa on ohut kiertävä musta-valkoinen raidoitus. Leuka on valkoinen. Sukupuolet ovat samanlaiset. Silmäluomi on oranssi ja silmäterä tummanruskea. Pyrstössä on ohut musta-valkoinen juovitus. Etelä-Intian ruskopöllöstä sen erottaa naaman raidoitus ja täplikäs kruunu.
Sillä on kolme alalajia, eikä niiden esiintymisalueissa ole tarkkoja rajoja.
Levinneisyys ja elinalue.
Intianpöllöä tavataan Intiassa, ja sitä esiintyy myös Myanmarissa ja Pakistanissa, mutta alkuperä ei ole tiedossa.
Lajia tavataan puutarhoissa ja metsäisillä alueilla. Ne oleilevat päiväsaikaan puissa, jossa ne valitsevat tiheän lehvästön keskellä olevan oksan. Lahoresta on vanha näyte, mutta Pakistanista ei ole tuoreita tietoja. Levinneisyysalue ulottuu Länsi-Bengaliin. Sen elinpiiriä ovat subtrooppiset ja trooppiset kosteat alavat metsät, kuivat savannit, kuivat pensastot, viljelmät, laitumet, puutarhat ja kaupunkialueet.
Käyttäytyminen ja ekologia.
Intianpöllöt lepäävät päiväsaikaan oksalla, yleensä pareittain. Häirittäessä ne voivat lentää auringonvalossa, mutta ne valitsevat mielellään suojaisan paikan tiheässä metsikössä. Niiden kolkko ääni on "tsuhua-aa", jossa toisella sävelellä on tremolo. Koiras ja naaras ääntelevät duettona. Koiras ääntelee kerran tai kaksi, ja sen jälkeen naaras lyhyemmin ja vähemmän tremolona. Ääni kuuluu useammin marraskuussa, jolloin alkaa lisääntymiskausi. Pesiä tavataan eniten helmi-huhtikuussa. Ne voivat äännellä myös yksittäisellä huhuilulla ja kirkunalla, kuten tornipöllö. Pesä on puunkolossa, johon se munii kolme valkoista munaa. Niiden ravintoa ovat palmuoravat, hiiret ja muut pienet nisäkkäät.
Kulttuurissa.
Paikoin Keralassa intianpöllön kolkkoa ääntä pidetään pahana enteenä. Ääni tulkitaan merkitsevän "povaa-aa" (’lähdetään’ malajalamin kielellä) ja sitä pidetään kutsuna henkien maailmaan.
Rikkinäisten ikkunoiden teoria

Rikkinäisten ikkunoiden teoria on kriminologinen teoria siitä, kuinka kaupunkielämässä ilmenevät häiriöt, kuten roskaaminen, töhrintä ja vandalismi lisäävät rikollisuutta ja epäsosiaalista käyttäytymistä. Teorian mukaan kaupunkiympäristön tarkkailu ja pitäminen hyvässä kunnossa ehkäisevät vandalismin ja rikollisuuden laajenemisen.
Teorian esittivät vuonna 1982 yhteiskuntatieteilijät James Q. Wilson ja George L. Kelling artikkelissaan "Broken windows: the police and neighbourhood safety". Sittemmin siitä on kiistelty sekä yhteiskuntatieteiden piirissä että julkisesti. Teorialla on perusteltu kriminaalipolitiikan uudistuksia.
Rikkinäisten ikkunoiden teoria on saanut tukea empiirisistä tutkimuksista. Toisaalta sitä on myös runsaasti arvosteltu. Siihen liittyvä käytetty menetelmä on nollatoleranssi, jolla tarkoitetaan puuttumista pikkurikkeisiin, jolloin rikollisuus vähenee. Suomessa nollatoleranssia on sovellettu Stop Töhryille -kampanjalla.
James Q. Wilson

James Q. Wilson (27. toukokuuta 1931 – 2. maaliskuuta 2012) oli yhdysvaltalainen yhteiskuntatieteilijä. Hän esitti artikkelissa vuodelta 1982 yhdessä George L. Kellingin kanssa rikkinäisten ikkunoiden teorian.
Wilson edusti nuorena demokraattisia arvoja ja äänesti muun muassa John F. Kennedyä, mutta myöhempinä vuosina hän tuli tunnetuksi konservatiivina, mitä kuvastaa hänen asemansa American Enterprise Instituten neuvonantajana.
Marinko Matosevic

Marinko Matosevic (s. 8. elokuuta 1985 Jajce, Bosnia ja Hertsegovina) on australialainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut kaksinpelissä ATP-listan sijalla 47 lokakuussa 2012.
Tennisura.
Maaliskuussa 2012 Matosevic pääsi karsintojen kautta mukaan Delray Beach International Tennis Championships -turnaukseen. Hän selvitti turnauksessa tiensä välieriin voittamalla puolivälierässä Ernests Gulbisin. Ensimmäisessä ATP-välierässään hän voitti Dudi Selan. Loppuottelussa hän hävisi Kevin Andersonille.
Luettelo Suomen arboretumeista

Luettelo Suomen arboretumeista eli Suomessa sijaitsevista puulajipuistoista.
Puulajipuistoja Suomessa.
Erottelu siitä, onko kyseessä puisto, puutarha, kansanpuisto, metsäalue, yksityinen pihapiiri tai vastaava on vaikea tehdä ja termejä käytetään päällekkäin. Puutarhamatkailun yleistyessä on kaupallisten puutarhojen, puutarhamyymälöiden ja taimistojen näyteistutuksista käytetty myös "arboretum"-nimeä. Sääolojen, hoidon, kasvitautien ja kokeiluistutusten vuoksi arboretumien lajisto muuttuu vuosittain.
Kivikautinen ruokavalio (kirja)

Kivikautinen ruokavalio : painonhallintaan luonnon keinoin on Heljä Suuronen-Geibin laatima teos, jossa annetaan ohjeita kivikautisen ruokavalion noudattamiseen ja ruoanvalmistukseen. Kirja on ilmestynyt 2008, ja sen on julkaissut Readme.fi. 
Kirjassa käsitellään ihmisen ravitsemuksen muutoksia vuosituhansien myötä, kerrotaan ihmisen evoluutiossa tapahtuneista sopeutumista aiempaan ruokavalioon. Kirjoittaja kertoo että nykyiset kivikautisen ruokavalion suositukset perustuvat neljänkymmen vuoden aikana tehtyihin tutkimuksiin siitä, millaista ihmisen ruokavalio oli kivikaudella noin 10 000 vuotta sitten. Ihmisen elimistö on yhä samanlainen kuin kivikaudella eikä ole sopeutunut viimeisten vuosikymmenien eikä vuosisatojenkaan ruokavaliomuutoksiin.
Suuronen-Geib on paino-ongelmiin erikoistunut hypnoterapeutti.
Kirjaan liittyy likeisesti Heljä Suuronen-Geibin ja Leena-Sisko Johanssonin laatima teos "Melkein kivikautinen keittokirja. Luonnonmukaista lähiruokaa" (2010).
Tuomas Iiskola

Tuomas Iiskola (s. 28. lokakuuta 1992) on suomalainen salibandyn pelaaja, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa Salibandyliigassa pelaavaa Esport Oilersia. Iiskola on pelannut myös nuorten ja miesten Suomen salibandymaajoukkueissa.
Tähänastinen kohokohta 2010-2011 nuorten MM-kultaan ja Salibandyliiton vuoden poikajuniorin titteliin huipentunut läpimurtokausi. Iiskola löi läpi Salibandyliigassa, jossa oli saldollaan 17+14=31 Erän pistekakkonen Lauri Kapasen jälkeen ja lukemalla +21 joukkueen kärkimies plusmiinustilastossa. Kaudella 2012-13 Iiskola oli joukkueensa pistepörssin ykkönen teholukemin 23+19=42.
Kaudella 2013-2014 oli joukkueensa paras pistemies ja kannatteli harteillaan sarjan huonointa joukkuetta yhdessä maalivahdin Santtu Strandbergin kanssa. Tuomas esiintyi kaikissa joukkueensa runkosarjan otteluissa. Pistekeskiarvoksi runkosarjassa muodostui 2,8. Paras ase kova laukaus, joka viuhuu sisään puolikentästä saakka.
Tuomas Iiskolan veli Heikki Iiskola pelaa salibandya myös Esport Oilersissa.
Paju (täsmennyssivu)

Paju tarkoittaa seuraavia:
Henkilöt.
Paju on seuraavien henkilöiden sukunimi:
Toukkatokot

Toukkatokot ("Schindleria") on tokkokaloihin (Gobiiformes) kuuluva kalasuku. Se luokiteltiin aiemmin omaan toukkakalojen heimoonsa (Schindleriidae). Suvun lajeja tavataan Intian valtameren ja Tyynenmeren lämpimistä vesistä koralliriuttojen läheisyydessä.
Tyypillisiä piirteitä.
Kaikki toukkatokkolajit ovat hyvin pienikokoisia, ja ne kasvavat suurimmillaan noin kahden sentin pituisiksi. Kääpiötoukkatokko ("Schindleria brevipinguis") jää vain noin 8 millimetriä pitkäksi ja on mahdollisesti maailman pienin selkärankainen eläin. Toukkatokot ovat neoteenisiä eli niillä on aikuisenakin useita kalanpoikasille tyypillisiä piirteitä. Toukkatokot ovat pitkulaisia ja niiden ruumis on läpikuultava. Monet luut ja rustot ovat kehittymättömät.
Lajit.
Toukkatokkojen sukuun kuuluu kymmenen lajia:
Burkina Fason vaakuna

Burkina Fason vaakuna on Burkina Fason tunnus lipun, kansallislaulun ja moton ohella. Se otettiin käyttöön vuonna 1997.
Vaakunan keskellä on maan lippuun perustuva kilpi. Lipussa punainen väri kuvaa vallankumousta, vihreä maan luontoa ja tähti vallankumouksen johtavia periaatteita. Kilven takana on kaksi keihästä. Kilvenkannattajina on kaksi valkoista hevosta, jotka symboloivat burkinalaisten jaloutta. Kilven alla on avoin kirja kuvaamassa tiedon ja koulutuksen tavoittelua. Hirssintähkät kuvaavat pyrkimystä olla ruoan suhteen omavarainen. Ylhäällä on maan nimi ja alhaalla lukee valtion motto "Unité, Progrès, Justice", suomeksi "Yhtenäisyys, edistys, oikeus".
Kivikautinen keittokirja

Melkein kivikautinen keittokirja. Luonnonmukaista lähiruokaa on keittokirja, joka on nykyajan sovellutus kivikautisesta ruokavaliosta. Kirjan ovat laatineet hypnoterapeutti Heljä Suuronen-Geib ja fyysikko Leena-Sisko Johansson, ja sen on vuonna 2006 julkaissut Readme.fi. Toinen painos ilmestyi 2010.
Ruokavalio mukailee ennen maanviljelystä käytössä ollutta ruokavaliota ja tarkoittaa lähiruokavoittoista, viljatonta ja vain vähän käsitellyistä raaka-aineista valmistettua ruokaa.
Kirjaan liittyy likeisesti Heljä Suuronen-Geibin laatima teos "Kivikautinen ruokavalio : painonhallintaan luonnon keinoin" (2008), jossa esitellään ruokavalion taustoja.
Voorburg

Voorburg on kaupunki Alankomaissa Etelä-Hollannin provinssissa maan länsiosassa. Kaupungissa on noin 39 000 asukasta ja se kuuluu nykyään Leidschendam-Voorburgin kuntaan.
Kaupungin historia alkaa jo toiselta vuosisadalta ajanlaskumme alun jälkeen, jolloin roomalaiset perustivat nykyisen Voorburgin alueelle "Forum Hadriani"-nimisen kaupungin. Forum Hadriani oli manner-Euroopan pohjoisin roomalaiskaupunki ja Alankomaiden toiseksi vanhin kaupunki.
Olle Gunneriusson

Olle Gunneriusson (26. elokuuta 1924 – 26. marraskuuta 1982) oli ruotsalainen ampumahiihtäjä. Hän edusti seuratasolla Hammerdals IF:ää.
Gunneriusson osallistui vuoden 1958 MM-kisoihin, joissa hän sai hopeaa 20 kilometrin matkalta. Kyseisissä kisoissa Ruotsi voitti joukkuekilpailun, jossa maan neljän parhaan kisaajan ajat laskettiin yhteen joukkueen tulokseksi. Gunneriusson oli ollut samana vuonna maansa mestaruuskisojen toinen, ja vuonna 1965 hän voitti Ruotsin-mestaruuden.
Dmitri Sokolov (ampumahiihtäjä)

Dmitri Petrovitš Sokolov (; 20. toukokuuta 1924 Fadjušino, Jurgamyšskin piiri nykyisellä Kurganin alueella – 4. heinäkuuta 2009) oli Neuvostoliittoa edustanut ampumahiihtäjä. Hän edusti seuratasolla Dinamo Ufaa.
Sokolov voitti MM-kisojen joukkuekilpailusta hopeaa vuonna 1958, kultaa 1959 ja jälleen hopeaa vuoden 1961 kisoissa. Hän sai vuoden 1959 kisoista henkilökohtaisen kilpailun hopeaa ja oli kuudes Squaw Valleyn olympialaisissa 1960. 
Sokolov toimi myös ampumahiihtovalmentajana vuoteen 1964 saakka ja oli Baškortostanin ensimmäinen ammattivalmentaja.
Petteri Kuusela

Petteri Kuusela (s. 9. tammikuuta 1963 Helsinki) on suomalainen aktiiviuransa lopettanut koripalloilija. Hän edusti pääsarjaurallaan Honkaa, HoNsU:a ja Torpan Poikia. Kuusela pelasi myös 54 ottelua maajoukkueessa. Pääsarjauransa jälkeen hän on valmentanut juniorimaajoukkueita sekä toiminut Hongan apuvalmentajana vuosina 2004–2007. Hänen isänsä on tunnettu koripalloilija Seppo Kuusela.
Ura.
Seurajoukkueet.
Kuusela aloitti koripallon 5-vuotiaana Tapion Hongassa, jossa hän pelasi ikäistään vanhempien kanssa. Hän kuului juniorivuosina joukkueensa tärkeimpiin pelaajiin ja samalla Suomen lupaavimpiin pelaajiin yhdessä Kari-Pekka Klingan kanssa. Kaudella 1980–1981 Honkaa valmentanut Kari Liimo nosti Kuuselan edustusjoukkueen kokoonpanoon. Hän pelasi ensimmäisellä kaudellaan joitakin minuutteja Hongassa, mutta tämän lisäksi Kuusela pelasi myös joukkueen A-nuorissa, jonka hän johdatti Suomen-mestaruuteen samana kautena. Kaudella 1981–1982 Honka pelasi taloudellisesti säästeliäämmin, eikä hankkinut heti ulkomaalaispelaajia. Tämän myötä Kuusela nousi joukkueen avausviisikkoon.
Kuusela johdatti Hongan SM-finaaleihin kaudella 1983–1984, mutta tällöin Helsingin NMKY voitti loppuottelusarjan voitoin 3–0. Kauden 1984–1985 aikana Kuusela suoritti varusmiespalveluksensa, mikä vaikeutti hänen peliään. Samalla Honka ajautui pelillisiin vaikeuksiin, jolloin Seppo Kuusela siirtyi joukkueen valmentajaksi. Loppukauden aikana joukkue varmisti sarjapaikkansa.
Kauden 1985–1986 Kuusela vietti vaihto-oppilaana Idahossa. Suomeen palattuaan hän siirtyi pelaamaan HoNsU:un. Vuosikymmenen lopulla Kuusela siirtyi Torpan Poikiin, jossa hän saavutti SM-pronssia. Kaudella 1992–1993 hän palasi Honkaan, mutta joukkue jäi ilman suurempaa menestystä. Kesällä 1994 joukkuetta vahvistettiin valmentaja Kari Liimolla ja pelaajiksi hankittiin Petri Niiranen, Sakari Pehkonen sekä Juha Luhtanen. Honka ei saanut pelaajista kauden aikana parasta irti ja Kuuselan peliaika laski, kun nuori Juha Manner laitettiin pelaajarotaatiossa hänen edelleen. Joukkue joutui lopulta pronssiotteluun, jonka se hävisi Torpan Pojille. Kauden 1994–1995 päätteeksi Kuusela lopetti pääsarjakoripallon.
Maajoukkue.
Kuusela edusti Suomea nuorisomaajoukkuetasolla, jossa hän muodosti ikäluokassaan Kari-Pekka Klingan kanssa joukkueen tehokaksikon. Hän pelasi 24 maaottelua A-junioreissa. Miesten maajoukkueeseen Kuusela nousi jo toukokuussa 1982. Tällöin Suomi pelasi EM-karsinnoissa Portugalia vastaan. Kaiken kaikkiaan Kuusela edusti Suomea 54 kertaa.
Spiteful-luokka

Spiteful-luokka oli Britannian kuninkaallisen laivaston torpedovenehävittäjäluokka (). Ne luokiteltiin 30 solmun nopeuden omaavina ja nelisavuhormisina lokakuussa 1913 B-luokkaan.
Ulkomaisten alusten kasvaneet nopeudet määrittivät torpedovenehävittäjille suuremman 30 solmun nopeuden tarpeen. Amiraliteetti teki uudet tilaukset 30 solmun nopeuden omaavista aluksista, mutta ne eivät kyenneet saavuttamaan vaadittua nopeutta huonoissa olosuhteissa.
Alusten voimanlähteenä olivat 6 300 hevosvoiman Normand-kattilat, joiden avulla ne saavuttivat vaaditun 30 solmun nopeuden. Niiden aseistuksen rungon muodostivat 12 naulan tykki ja torpedoputket.
Tage Lundin

Tage Leif Lundin (11. marraskuuta 1933 Stensele – 6. elokuuta 2019 Storuman) oli ruotsalainen ampumahiihtäjä. Hän edusti seuratasolla IK Berguvenia.
Lundin sijoittui Squaw Valleyn olympialaisissa 1960 henkilökohtaisella matkalla kahdenneksitoista ja sai seuraavan vuoden MM-kisoissa pronssia joukkuekilpailusta. Hän oli MM-kilpailuissa vuonna 1961 20 kilometrin kilpailun kahdeksas, vuoden 1963 kisoissa 24. ja 1965 kahdeskymmenes.
Koutokeino (taajama)

Koutokeino (, ) on Koutokeinon kunnan hallinnollinen keskus ja suurin asutuskeskus 1 354 asukkaallaan. 
Taajamassa sijaitsevat mm. Koutokeinon ala- ja yläaste, ja Sámi joatkkaskuvla ja boazodoalloskuvla (”joatkkaskuvla”, norjaksi ”videregående skole” = ”jatkokoulu”), norjalainen nimitys lukiolle. Koutokeinon keskusta on kerääntynyt pääosin Riksvei 93:n (Álttáluodda/Suomaluodda) ympärille, joka ylittää ydinkeskustan eteläpuolella Koutokeinojoen. Ydinkeskustassa Rv93:sta eroava Bredbuknesveien on myös yksi tärkeimmistä, ellei jopa toiseksi tärkein tie, jonka varrella sijaitsevat ala- ja yläaste, ja LES-viessu (LES-talo), jossa sijaitsevat mm. Koutokeinon kirjaston, Länsi-Finnmarkin poronhoitohallinnon ja Beaivváš Sámi Teáhterin tilat ja osa sanomalehti "Ávvirin" tiloista.
Keskustassa Rv93:n varrella sijaitsee kaksi päivittäistavarakauppaa, Coop Marked ja Rema 1000, joka on toisella puolella jokea, ravintola "Boddu" (’Tauko’) ja Kahvila "Vika". Keskustassa sijaitsee myös Márkan Senter, paikallinen ”kauppakeskus”, jossa on pari kauppaa ja Esso-huoltoasema. Koutokeinon kunnantalo sijaitsee koulujen ja Coop-kaupan välissä. 
Koutokeinolla on myös ”pohjoisempi keskusta”, jossa ovat Thon Hotel, pizza- ja hampurilaisravintola "Pitstop", Circle K -huoltoasema ja Koutokeinon paloasema. Koutokeinon kunta suunnittelee lopettavansa Coop Marked -kaupan ydinkeskustasta ja rakentavansa isomman Coop Prixin pohjoisemmaksi keskustaan. Ydinkeskustan vieressä sijaitsee myös Koutokeinon suurin rakennus Diehtosiida, jossa on Saamelainen korkeakoulu, Gáldu, Sámi Arkiiva ja osa Norjan Saamelaiskäräjistä.
Hieman kirkonkylästä pohjoiseen Koutokeinojoen itärannan jyrkässä rinteessä on sijainnut jo 1950-luvulta hopeaseppäpariskunta Frank ja Regine Juhlsin galleria, joka on avoinna yleisölle. Galleriaa on rakennettu siten, että jokaiselle vuosikymmenelle on oma huoneensa. Yksi huoneista on Afganistan-vaikutteinen. Frank Juhls on syntyjään tanskalainen ja Regine sveitsiläinen. He tutustuivat alun perin Koutokeinossa, jossa he perehtyivät sikäläisen alkuperäiskansan elintapoihin. Galleriassa on myynnissä myös saamelaisteen perinteisiä käsitöitä. Nykyään galleriaa johtaa pariskunnan tytär Sunniva Juhls.
Etelä-Afrikan vaakuna

Etelä-Afrikan vaakuna on Etelä-Afrikan tunnus lipun, kansallislaulun ja moton ohella. Se otettiin käyttöön 27. huhtikuuta 2000, jolloin maassa vietettiin Freedom daytä.
Keskellä olevassa kilvessä kaksi khoisanien kalliotaiteen tapaan kuvattua miestä tervehtii toisiaan kuvaten yhtenäisyyttä. Kilven ympärillä on vehnän tähkiä ja norsun syöksyhampaita. Kilven yläpuolella on ristikkäin keihäs ja nuija symboloimassa puolustusta ja käskyvaltaa. Niiden yläpuolella on protea ja sen yllä sihteeri. Ylimpänä on nouseva Aurinko. Vaakunan on suunnitellut Iaan Bekker.
Alhaalla on valtion ǀxaminkielinen motto "!ke e: /xarra //ke" ().
Suomensarja (koripallo)

Koripallon Suomensarja oli vuoteen 1975 asti Suomen koripallon toinen sarjataso Korisliigan jälkeen. Suomensarja on nykyisin lakkautettu.
Suomensarja pelattiin kolmen tai neljän joukkueen lohkoissa 1950-luvulta lähtien. Järjestelmän myötä samat joukkueet putosivat ja nousivat pääsarjatasolle, jolloin sarjojen tasoero huomattiin. Tämän takia kaudella 1975–1976 aloitettiin kansallinen I-divisioona, joka perustettiin SM-sarjan ja Suomensarjan välille. 
Kaudelle 1983–1984 Suomensarja pudotettiin maan neljänneksi sarjatasoksi, sillä I-divisioonan alapuolelle perustettiin vielä II-divisioona. Muutosten myötä Suomensarjan joukkuemäärä kasvoi. Sarjan alapuolella pelattiin vielä maakuntasarjaa.
Ruandan vaakuna

Ruandan vaakuna on Ruandan tunnus lipun, kansallislaulun ja moton ohella. Se on ollut käytössä vuodesta 2001.
Vaakunaa kiertää vihreä, alhaalta sidottu köysi symboloimassa kovalla työllä saavutettavaa teollista kehitystä. Vaakunan keskellä on kori, hammaspyörä, durra ja kahvipuu. Oikealla ja vasemmalla on kilpi kuvaamassa isänmaallisuutta ja maan puolustamista sekä rehellisyyttä ja oikeutta. Ylhäällä on Aurinko.
Ylhäällä lukee maan virallinen ruandankielinen nimi. Vaakunan alla on valtion motto "Ubumwe, Umurimo, Gukunda Igihugu", suomeksi "Yhtenäisyys, työ, isänmaallisuus".
Alfred Felber

Alfred Felber (19. syyskuuta 1886 – 10. huhtikuuta 1967 Geneve) oli sveitsiläinen soutaja ja olympiavoittaja. Hän edusti seuratasolla SN Genèveä.
Felber osallistui olympialaisiin kahdesti, vuosina 1920 ja 1924. Antwerpenin kisoissa 1920 hän oli voittamassa pronssia perämiehellisistä kaksikoista, ja Pariisissa 1924 Sveitsi voitti kultaa ajallaan 8.39,0 vain sekunnin kymmenesosan erolla toiseksi tulleeseen Italiaan.
Dick Davies

Richard Allen ”Dick” Davies (21. tammikuuta 1936 Harrisburg, Pennsylvania – 25. helmikuuta 2012 Loudon, Tennessee) oli yhdysvaltalainen koripalloilija ja olympiavoittaja.
Takamiehenä pelannut Davies oli mukana Yhdysvaltain olympiakultaa Tokiossa 1964 voittaneessa joukkueessa. Hänet varattiin 79:ntenä , mutta hän ei koskaan pelannut NBA:ssa.
Davies kuoli 76-vuotiaana 25. helmikuuta 2012 Loudonissa, Tennesseen osavaltiossa.
Alston Wise

Joseph Alston Wise (29. lokakuuta 1904 Winnipeg – 23. syyskuuta 1984 Vancouver) oli kanadalainen jääkiekkoilija ja olympiavoittaja.
Wise opiskeli Manitoban yliopistossa ja pelasi koulunsa joukkueessa vasempana laitahyökkääjänä, kunnes meni Winnipeg Hockey Clubiin. Hän oli voittamassa seuran riveissä Kanadan amatöörimestaruuden kaudella 1930–1931 ja niin ollen joukkue pääsi pelaamaan vuoden 1932 olympialaisiin. Joukkue voitti olympiaturnauksen, ja Wise teki viidessä ottelussa yhteensä kaksi maalia. 
Wise nimitettiin Manitoban jääkiekon kunniagalleriaan vuonna 2004.
Per Thorén

Per Ludvig Julius Thorén (26. tammikuuta 1885 Tukholma – 5. tammikuuta 1962 Tukholma) oli ruotsalainen taitoluistelija. Hän sai pronssia yksinluistelussa vuoden 1908 kesäolympialaisissa Lontoossa. Hän sai lisäksi vuonna 1905 pronssia ja vuonna 1909 hopeaa taitoluistelun maailmanmestaruuskilpailuissa. Euroopan-mestaruuskilpailuissa hän sai kultamitalin vuonna 1911 sekä pronssia vuosina 1906, 1909 ja 1910.
Vuonna 1913 Thorén kilpaili maailmanmestaruuskilpailuissa pariluistelijana Elly Svenssonin kanssa.
Karoline Bjørnson

Karoline Bjørnson (o.s. "Reimers", 1. joulukuuta 1835 Bergen – 27. kesäkuuta 1934 Aulestad) oli norjalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten Bjørnstjerne Bjørnsonin vaimona; hän oli mallina useille miehensä henkilöhahmoille. Monet Bjørnstjerne Bjørnsonin runot on omistettu Karolinelle. 
Bjørnson oli teatteriohjaaja Bjørn Bjørnsonin äiti. Hän kuoli Aulestadissa 98-vuotiaana.
Eyolf Sootin vuoden 1897 maalaus Bjørnstjerne ja Karoline Bjørnsonista on Norjan kansallisgalleriassa. Karolinen kuvasivat myös Bernhard Folkestad (1912) ja Olaf Gulbransson (1923). Hänestä kirjoitti elämäkertateoksen Øyvind Anker; "Boken om Karoline" julkaistiin vuonna 1982.
BelOMO

BelOMO (Belorusskoje optiko-mehanitšeskoje objedinenije, "valkovenäläinen optomekaaninen yhtymä") on valkovenäläinen optisia laitteita valmistava yritys. Se on perustettu Minskissä (silloisessa Valko-Venäjän SNT:ssä) 1971.
Yhtymän päätehdas on 1957 perustettu osakeyhtiömuotoinen BelOMA-MMW () Se on yhä liikevaihtoonsa (43,9 milj. EUR) nähden suuri tehdas, sillä tehtaan henkilöstömäärä oli runsas 3 200 henkeä vuonna 2012.
Muut toimipisteet omiksi yrityksikseen.
Minskin tehtaan ja toimintojen ohella BelOMO:lla oli aiemmin useita muita toimipisteitä. Nämä yhtiöitettiin erillisiksi yhtiöiksi vuonna 2009.
Esimerkiksi Zenit-kameroita ja kiikaritähtäimiä valmistettiin Vileikassa (kameroiden päätehdas Krasnogorskissa Moskovan lähellä), jossa sijaitsee BelOMO–Zenit OAO-osakeyhtiö.
BelOMOlla ja saksalaisella Zeissilla oli vuodesta 1995 lähtien JV Zeiss BelOMO -niminen yhteisyritys, joka valmisti mikroskooppioptiikkaa ja muuta optista välineistöä.
Aiempien tehtaiden nykyiiä yhtiönimiä ovat esimerkiksi LEMT, Diaprojektor, Svet ja SVERA.
Tuotteet.
Aluksi BelOMOn tuotanto koostui vaativammasta optiikasta ja kuvausvälineistöstä muun muassa avaruustekniseen käyttöön. Nykyisin tuotteet ovat erilaisia armeijan ja kuluttajien käyttöön tarkoitettuja tähtäimiä sekä järjestelmäkameroiden objektiiveja. Valko-Venäjän SNT:n aikana 1970- ja 1980-luvulla BelOMO valmisti runsain määrin tavallisille neuvostoliittolaisille tarkoitettuja kameroita, joita vietiin myös länsimaihin. Kameroita myytiin muun muassa nimillä Agat, Chaika, Elikon ja Vilia. Viimeksi mainittua ja sen johdannaisia (Siluet, Orion) valmistettiin eri nimillä useita miljoonia. Puolikkaalle kinofilmiruudulle kuvia ottava (eli nk. 'half-frame camera') Agat-18 on yhä suosittu lomografiaharrastajien keskuudessa.
Andreas Kunz

Andreas Kunz (24. heinäkuuta 1946 Leipzig – 1. tammikuuta 2022) oli Itä-Saksaa edustanut yhdistetyn hiihtäjä ja olympiamitalisti. Hänen seuransa oli SC Dynamo Klingenthal.
Kunz voitti pronssia Grenoblen olympialaisissa 1968, ja sai maansa mestaruuskilpailuissa hopeaa vuonna 1968 sekä pronssia vuoden 1969 kisoissa. Hän joutui kuitenkin lopettamaan urheilu-uransa ennenaikaisesti, sillä hänellä oli yhteyksiä Itä-Saksasta loikanneeseen Ralph Pöhlandiin. Kunz jatkoi aktiiviuransa päätyttyä urheiluvirkailijana, ja oli lyhyen aikaa ammuntavalmentajana Saksan jälleenyhdistymisen jälkeen.
SRWare Iron

SRWare Iron on Google Chrome -selaimen avoimeen lähdekoodin perustuva selain. Ironissa on jätetty pois id-tunnistus. Chromesta poiketen Iron ei lisää osoitepalkkiin ehdotuksia. SRWare Iron huolehtii siitä, että Google ja muut palvelut saavat selaimen käyttäjästä mahdollisimman vähän tietoa. SRWare Ironista julkaistiin ensimmäinen beetaversio 18. syyskuuta 2008, 16 päivää Google Chromen ensimmäisestä versiosta.