tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Kaia Wøien Nicolaisen

Kaia Wøien Nicolaisen (s. 23. marraskuuta 1990 Trondheim) on norjalainen uransa lopettanut ampumahiihtäjä. 170 senttimetriä pitkän ja 63 kilogrammaa painavan Nicolaisenin valmentajana toimi Arild Askestad ja hän edusti Asker-seuraa.
Nicolaisen debytoi maailmancupissa kaudella 2013–2014 Holmenkollenilla. Avauspisteensä hän saavutti joulukuussa 2014 Pokljukan pikakilpailusta ollen 29:s. Marraskuussa 2015 Nicolaisen voitti Lars Helge Birkelandin kanssa pariviestin Östersundissa. Ensimmäistä kertaa Nicolaisen sijoittui kymmenen parhaan joukkoon helmikuussa 2016 Presque Islen pikamatkalla ollen yhdeksäs. Seuraavan päivän takaa-ajossa hän saavutti toistaiseksi parhaan maailmancupsijansa oltuaan kahdeksas.
Nicolaisen on saavuttanut EM-kilpailuista pronssia sekaviestistä 2018. MM-kilpailuissa hän on ollut parhaimmillaan 21:s takaa-ajokilpailussa Hochfilzenissä 2017. Nuorten MM-kilpailuista hän sai yhden viestihopean ja nuorten EM-kilpailuista yhden henkilökohtaisen hopean.
Nicolaisen lopetti uransa ampumahiihtäjänä keväällä 2018.
Darius Dimavičius

Darius Dimavičius (s. 8. huhtikuuta 1968 Kaunas, Liettuan SNT, Neuvostoliitto) on liettualainen kilpauransa päättänyt koripalloilija ja olympiamitalisti.
Dimavičius kuului Liettuan maajoukkueeseen sen voittaessa olympiapronssia Barcelonassa 1992.
Gintaras Krapikas

Gintaras Krapikas (s. 6. heinäkuuta 1961 Kretinga, Liettuan SNT, Neuvostoliitto) on liettualainen koripallovalmentaja ja kilpauransa päättänyt koripalloilija.
Krapikas voitti Liettuan maajoukkueessa olympiapronssia Barcelonassa 1992 ja EM-hopeaa Kreikassa 1995.
Pelaajauransa jälkeen Krapikas on työskennellyt valmentajana pääasiassa liettualaisissa seurajoukkueissa ja on johdattanut joukkueitaan Liettuan mestariksi ja cup-mestariksi. Hän on saavuttanut myös EM-mitaleita Liettuan maajoukkueen apuvalmentajana.
Warehouse club

Warehouse club () on noutotukkukaupan muoto, joka myy tukkuhintaista tavaraa tukkukokoisissa erissä yksityisille asiakkaille ja pienille ja keskisuurille yrityksille. Suuria tukkuvarastoja muistuttavat liikkeet houkuttelevat penninvenyttäjiä ja pienyritysten omistajia. Päästäkseen asiakkaaksi täytyy olla kaupan jäsenkortti ja jäsenmaksut suoritettu. Yhdysvalloissa tunnetuimpia tämänlaisia kauppoja edustaa Costco ja Sam’s Club. Tuotteet ovat useimmiten ilman merkkejä.
Esimerkiksi Costco-ketjun myymälät ovat keskipinta-alaltaan 13 359 neliömetriä.
Euroopassa warehouse clubeja on ainakin kolmella yrityksellä; Costcolla sekä saksalaisella Metro AG:llä, joka operoi myös Makro-brändillä. Alankomaalaista brändiä Makro käyttävät eri yritykset sijainnista riippuen, ja toisaalta niitä on myyty ja sulautettu toisiin yrityksiin lakkauttaen samalla tuotemerkin käyttö.
Mattia Casse

Mattia Casse (s. 19. helmikuuta 1990 Moncalieri) on italialainen alppihiihtäjä. 182 senttimetriä pitkä ja 83 kilogrammaa painava Casse edustaa GS Fiamme Oroa.
Casse debytoi maailmancupissa joulukuussa 2009 Bormiossa ollen syöksylaskun 31:s. Avauspisteensä hän saavutti maaliskuussa 2010 Garmisch-Partenkirchenistä ollen syöksylaskussa 22:s. Casse saavutti neljännen sija Beaver Creekin supersuurpujottelusta joulukuussa 2015. Hän jakoi sijan yhdessä Adrien Théaux'n kanssa. Hänen ensimmäinen palkintopallisijoituksensa oli Val Gardenan syöksylaskun kolmas sija joulukuussa 2022. Wengenin syöksylaskussa ja Cortina d'Ampezzon supersuurpujottelussa hän sijoittui kolmanneksi tammikuussa 2023. Ensimmäisen voittonsa hän saavutti Val Gardenan supersuurpujottelussa joulukuussa 2024.
Casse saavutti vuoden 2010 nuorten MM-kilpailuista kultaa syöksylaskusta ja pronssia super-G:stä. Åren MM-kilpailuissa 2019 hän sijoittui supersuurpujottelussa kahdeksanneksi. Courchevelin / Méribelin MM-kilpailuissa 2023 hän oli samassa lajissa kolmastoista.
Ainārs Podziņš

Ainārs Podziņš (ven. Айнарс Гинтович Подзиньш, s. 16. maaliskuuta 1992 Jūrmala, Latvia) on latvialais-venäläinen jääkiekkoilija, joka pelaa VHL-joukkue Metallurg Novokuznetskissa.
Latvialaisella Podziņšilla on myös Venäjän passi ja hän on edustanut maan alle 17-vuotiaiden maajoukkuetta. Kesällä 2010 liityttyään KHL-joukkue Dinamo Riikaan, Podziņš haki itselleen takaisin Latvian kansallisuuden.
Hanno Pevkur

Hanno Pevkur (s. 2. huhtikuuta 1977 Iisaku) on virolainen Reformipuolueen poliitikko ja Viron nykyinen puolustusministeri heinäkuusta 2022. Hän on toiminut urallaan Viron sosiaali-, oikeus-, ja sisäministerinä vuosina 2009–2016. Pevkur valittiin Reformipuolueen puheenjohtajaksi tammikuussa 2017.
Poliittinen ura.
Pevkur liittyi Reformipuolueeseen vuonna 2000. Hän valmistui Tarton yliopiston oikeustieteellisestä tiedekunnasta työskennellen lakimiehenä vuoteen 2000 saakka, minkä jälkeen hän aloitti poliittisen uransa toimimalla Tallinnan Nõmmen kaupunginosan aluehallinnossa 2000–2005, ensin hallintosihteerinä, lopuksi aluejohtajana. Pevkur oli jäsenenä Tallinnan kaupunginvaltuustossa 2005–2007 ja tuli valituksi Riigikoguun kevään 2007 vaaleissa. Andrus Ansipin hallituksessa hän toimi sosiaaliministerinä 2009–2012, oikeusministerinä 2012–2014 ja tämän jälkeen Taavi Rõivasin hallituksessa sisäministerinä 2014–2016.
Taavi Rõivasin ilmoitettua eroavansa Reformipuolueen johdosta joulukuussa 2016 asettui Pevkur ehdokkaaksi puolueen johtoon. Reformipuolueen puoluekokouksessa tammikuussa 2017 Pevkur valittiin uudeksi puheenjohtajaksi äänin 1084–635. Äänestyksessä hänen vastaehdokkaansa oli puolueen parlamenttiryhmän puheenjohtaja ja entinen ministeri Kristen Michal.
Pevkurin kautta Reformipuolueen johdossa rasittivat puolueen sisäiset ristiriidat ja lopulta joulukuussa 2017 vain vajaan vuoden jälkeen hän ilmoitti luopuvansa puheenjohtajan tehtävistä. Pevkur kertoi tukevansa puolueen europarlamentaarikkoa ja varapuheenjohtajaa Kaja Kallasta uudeksi puheenjohtajaksi, ja myöhemmin Kallas tiedotti itse virallisesti asettuvansa ehdolle Reformipuolueen johtoon.
Yksityiselämä.
Pevkurin perheeseen kuuluvat vaimo ja kaksi lasta: poika ja tytär.
Sergėjus Jovaiša

Sergėjus Jovaiša (, s. 17. joulukuuta 1954 Anykščiai, Liettuan SNT, Neuvostoliitto) on liettualainen kilpauransa päättänyt koripalloilija, joka edusti maajoukkuetasolla sekä Neuvostoliittoa että Liettuaa.
Jovaiša kuului Neuvostoliiton maajoukkueeseen, joka voitti olympiapronssia Moskovassa 1980, maailmanmestaruuden Kolumbiassa 1982 ja MM-hopeaa Filippiineillä 1978. EM-kilpailuista Jovaiša voitti Neuvostoliiton joukkueessa neljä mitalia, joukossa mestaruudet vuosilta 1981 ja 1985. Neuvostoliiton hajottua Jovaiša ehti edustaa pelaajana Liettuan maajoukkuetta ja voittaa sen jäsenenä olympiapronssia Barcelonassa 1992.
Rodrigo Ābols

Rodrigo Ābols (s. 5. tammikuuta 1996 Riika, Latvia) on latvialainen jääkiekkoilija, joka pelaa NHL-joukkue Philadelphia Flyersissa.
Hänen isänsä on entinen jääkiekkoilija Artis Ābols, joka toimii nykyisin Latvian jääkiekkomaajoukkueen päävalmentajana.
Ura pelaajana.
Ābols pelasi lapsena juniorikiekkoa Ruotsissa, jossa hänen isänsä tuolloin pelasi.
Ābols liittyi MHL:ssä pelanneeseen Dinamo Riian juniorijoukkue HK Riikaan kaudella 2013–2014, kun joukkue oli varannut hänet numerolla 143. Hän pelasi ensimmäisen ammattilaisottelunsa KHL:ssä isänsä valmentamassa Riian joukkueessa 27. joulukuuta 2014, jolloin Riika hävisi jatkoajalla Dinamo Minskille. Tammikuussa 2015 Ābols teki ensimmäisen pisteensä, kun sai syöttöpisteen Riian voittaessa Torpedo Nižni Novgorodin. Ensimmäisen maalinsa hän teki voitetussa ottelussa Severstal Tšerepovetsia vastaan.
Maajoukkueura.
Ābols pelasi Latvian alle 20-vuotiaiden maajoukkueessa vuoden 2013 nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa.
Aikuisten tasolla Ābols debytoi maajoukkueessa vuoden 2015 maailmanmestaruuskilpailuissa Prahassa.
Ābols toimii Latvian kapteenina vuoden 2022 maailmanmestaruuskilpailuissa Tampereella ja Helsingissä.
Tomas Pačėsas

Tomas Pačėsas (s. 11. marraskuuta 1971 Alytus, Liettuan SNT, Neuvostoliitto) on liettualainen kilpauransa päättänyt koripalloilija ja olympiamitalisti.
Pačėsas voitti Liettuan maajoukkueessa olympiapronssia Atlantassa 1996. Vuoden 1998 MM-kilpailuissa hän sijoittui Liettuan joukkueessa seitsemänneksi.
Vladas Garastas

Vladas Garastas (s. 8. helmikuuta 1932 Linkuva) on liettualainen kilpauransa päättänyt koripallovalmentaja.
Garastas valmensi urallaan muun muassa Neuvostoliiton maajoukkueen ja Liettuan maajoukkueen arvokisamitaleille. Liettuan päävalmentajana hän johdatti joukkueen olympiapronssille Barcelonassa 1992 ja Atlantassa 1996.
GI-dieetti

GI-dieetti on matalan glykeemisen indeksin ruokavalio. Päivän glykeemisen kuorman tulisi olla korkeintaan 500. Dieetissä painonpudotus perustuu veren insuliinitason mataluuteen. Insuliinitaso pidetään alhaisena syömällä matalan tai kohtalaisen glykeemisen indeksin omaavia ruoka-aineita. Korkean glykeemisen indeksin ruoka-aineet pyritään karsimaan ruokavaliosta. Proteiinit tasapainottavat verensokeria, ja niiden nauttiminen yhdessä hiilihydraattien kanssa hidastaa hiilihydraattien imeytymistä elimistössä. Rasvojen suositeltuun määrään päivässä vaikuttaa dieetin päämäärä. Jos päämääränä on pudottaa painoa tulisi rasvaa nauttia vähintään 20 grammaa päivässä, suosien tyydyttymättömiä rasvoja. Päämäärän ollessa nykyisen painon ylläpito voi rasvan saanti olla jopa 60 grammaa päivässä. Hiilihydraattien tarve on noin 200–400 grammaa päivässä.
Sampo Kaulanen

Sampo Kaulanen (s. 16. toukokuuta 1979) on äkäslompololainen yrittäjä. Aiemmin hän toimi kauppiaana Jounin Kaupassa yhdessä vaimonsa Minttu Kaulasen kanssa.
Kaulanen on tullut tunnetuksi osallistuttuaan useisiin tv-ohjelmiin, kuten "Diili", "Selviytyjät Suomi" ja "Farmi Suomi".
Keväällä 2023 Kaulanen myi Keskolle Jounin Kaupan liiketoiminnan, rakennukset ja maa-alueet.
Annie Wilkes

Annie Wilkes on kuvitteellinen hahmo Stephen Kingin romaanissa "Piina" ja siihen perustuvassa samannimisessä elokuvassa, jossa häntä esittää Kathy Bates. American Film Institute listasi hänet elokuvahistorian 17. suurimmaksi elokuvaviholliseksi sarjassa "" ja Kathy Bates voitti Parhaan naispääosan Oscar-palkinnon roolistaan Wilkesinä.
Rooli.
Kirjan mukaan Annie Wilkes syntyi 1. huhtikuuta 1943 Bakersfieldissä, Kalifornian osavaltiossa. Hän valmistui sairaanhoitajaksi vuonna 1966. Työskenneltyään useita vuosia sairaaloissa eri puolella maata, hän asettui asumaan syrjäiselle paikalle Coloradossa.
Hän pelasti auto-onnettomuudessa molemmat jalkansa menettäneen kirjailija Paul Sheldonin ja vei tämän kotiinsa toipumaan. Sheldonin ollessa yhä tajuttomana hän kertoo olevansa tämän "ykkösfani" ja hieman myöhemmin rakastavansa tätä. Lisäksi hän väittää käyneensä hotellissa, jossa Sheldon lopettaa kirjansa. Wilkes ei vaikuta haluavan viedä Sheldonia sairaalaan. Psyykkisiä häiriöitä tutkinut Sheldon epäilee Wilkesin olevan henkisesti epävakaa.
Myöhemmin Wilkes raivostuu Sheldonille luettuaan tämän tuoreimman romaanin, jossa tämän ihailema hahmo Misery kuolee ja pakottaa Sheldonin herättämään tämän henkiin keinolla tai toisella. Selviää, ettei Wilkes ole soittanut sairaalaan lainkaan, vaan aikoo pitää Sheldonia väkisin kotonaan.
Annie kiduttaa Sheldonia sekä henkisesti että fyysisesti ja pakottaa tämän polttamaan uuden kirjansa ainoan kopion.
Sheldon onnistuu karkaamaan huoneestaan useita kertoja Annien ollessa poissa ja eräällä kerralla hän löytää tämän vanhan leikekirjan, josta selviää, että Annie on mielisairas sarjamurhaaja. Leikekirjan viimeisessa leikkeessä kerrotaan Sheldonin katoamisesta, joka saa tämän pelkäämään, että on itse Annien seuraava uhri.
Sheldonin tietämättä Annie on tietoinen siitä, että tämä on paennut huoneestaan tämän ollessa poissa. Hän päättää katkaista tämän jalan kirveellä ja polttaa sitä puhalluslampulla (elokuvassa Wilkes taittaa tämän nilkat lekalla). Myöhemmin hän myös katkaisee tämän peukalon.
Myöhemmin Annie murhaa poliisin ajamalla tämän päältä ruohonleikkurilla (elokuvassa paikallinen sheriffi löytää Sheldonin ja Annie ampuu tämän haulikolla). Sitten Wilkes sanoo, että heidän tulisi "juhlia" Sheldonin uuden kirjan onnistumista tekemällä itsemurhan, ja Sheldon väittää suostuvansa. Hän ehdottaa, että sitä ennen he joisivat lasillisen samppanjaa. Sitten hän liottaa kirjansa käsikirjoituksen kellarista löytämällään sytytysnesteellä ja se syttyy palamaan. Kun Wilkes yrittää sammuttaa tulta, Sheldon iskee tätä päähän kirjoituskoneella ja tunkee kirjan tyhjät sivut tämän suuhun. Wilkes yrittää nousta ylös, mutta liukastuu ja hänen kallonsa murtuu.
Kun poliisit tulivat, Wilkesin ruumista ei löytynyt. Selvisi, että tämä oli yrittänyt paeta, mutta kuoli ladossa.
Uleåborg A.I.K

Uleåborg A.I.K on vuonna 2012 perustettu oululainen jääkiekkoseura. Joukkueen kotiareena on Oulunsalon jäähalli.
Joukkueen ensimmäinen kausi oli kausi 2014–2015, jolloin joukkue pelasi jääkiekon II-divisioonassa. U.A.I.K oli runkosarjassa Pohjois-lohkon viides, mutta voitti lopulta lohkon mestaruuden ja ansaitsi nousun Suomi-sarjaan kaudeksi 2015–2016. Runkosarjassa joukkueen paras pistemies oli Jaako Järvilehto (12ot, 10+21=31), pudotuspeleissä Kimmo Koskenkorva (4ot, 8+3=11) sekä Jari Löfman (6ot, 5+6=11).
Osmo Vihanto

Osmo Olavi Vihanto (11. helmikuuta 1909 – 2. maaliskuuta 1979) oli suomalainen kauppaneuvos ja turkulaisen Vihannon Sähkö Oy:n perustaja, toimitusjohtaja ja hallituksen puheenjohtaja. Nyt yritys on kolmannen sukupolven hallussa ja siihen kuuluu muun muassa kodinkoneiden ja valaisimien suurmyymälä Turun Satakunnantiellä.
Elämä ja ura.
Osmo Vihanto syntyi turkulaiseen kauppiasperheeseen ja kiinnostui 1930-luvulla sähköasennusten urakoinnista. Hän osti 1946 Turusta Laurenin sähkö- ja radioliikkeen, jonka nimeksi vaihdettiin Vihannon Sähkö Oy. Leskeksi jäänyttä Osmo Vihantoa auttoi liikkeenpidossa hänen teini-ikäinen poikansa Jukka (1932–2018). Osmo Vihanto avioitui 1940-luvun lopulla uudelleen, ja perheeseen syntyivät pojat Tapio (1948) ja Juha (1952). Vihanto jäi toisen kerran leskeksi 1959 ja luovutti sen jälkeen toimitusjohtajan tehtävät esikoispojalleen Jukalle.
Vihannon Sähkö Oy kasvoi 1950- ja 1960-lukujen mittaan Lounais-Suomen suurimmaksi ja valtakunnallisestikin merkittäväksi vähittäis- ja asennusliikkeeksi. Yhtiöllä oli 1970-luvulla asennustoiminnan ohella viisi kulutuselektroniikan ja sähköalan vähittäismyymälää, huoltopalvelut ja valomainosverstas Turun Valoputki. Turun keskustaan valmistui 1964 Vihannon Sähkön 9 000 kuutiometrin suuruinen Tukkutalo, ja yritys työllisti noin 200 henkilöä.
Osmo Vihanto oli mukana sähköalan ammattikoulutuksen kehittämisessä ja tuki aktiivisesti turkulaista kulttuurielämää sekä urheilu- ja nuorisotoimintaa. Turun NMKY:n yhteyteen perustettiin 1984 kauppaneuvos Osmo Vihannon rahasto stipendien jakamiseksi nuorille lahjakkaille urheilijoille.
Osmo Vihannolle myönnettiin kauppaneuvoksen arvo 1969.
Jukka Wihanto

Jukka Bronislaw Wihanto (27. kesäkuuta 1932 Turku – 6. kesäkuuta 2018 Turku) oli turkulaisen Wihanto-Yhtiöiden hallituksen puheenjohtaja ja toimi vuodesta 1959 isänsä Osmo Vihannon perustaman Vihannon Sähkö Oy:n toimitusjohtajana.
Vihannon Sähkö Oy kasvoi Jukka Wihannon toimitusjohtajakaudella Lounais-Suomen suurimmaksi ja valtakunnallisestikin merkittäväksi vähittäis- ja asennusliikkeeksi. Yhtiöllä oli 1970-luvulla asennustoiminnan ohella viisi kulutuselektroniikan ja sähköalan vähittäismyymälää, huoltopalvelut ja valomainosverstas Turun Valoputki. Turun keskustaan valmistui 1964 Vihannon Sähkön 9 000 kuutiometrin suuruinen Tukkutalo, ja yritykset työllistivät noin 200 henkilöä. Myöhemmin merkittävä osa Vihannon liiketoimintaa oli kiinteistötekniikkayritys Tekmanni Oy, joka myytiin Lemminkäiselle vuonna 2000.
Jukka Wihanto sai vuonna 2005 Turun kauppakorkeakoulun kunniatohtorin arvon. Hän oli myös Turun Kauppakorkeakouluseuran kunniapuheenjohtaja, Suomen Benelux-instituutin perustajajäsen ja entinen Belgian kunniakonsuli, jossa tehtävässä toimii nyt hänen poikansa Antti Wihanto. Vanhin poika Sakari johtaa Vihannon kodinkoneiden suurmyymälää Turun Satakunnantiellä.
Wihanto vaikutti aktiivisesti Turun kauppatorin alueen kaavoitukseen Eerikinkatu 8:n kiinteistön hallituksen puheenjohtajana. Siinä osoitteessa, Kauppiaskadun kulman vuonna 1830 rakennetussa, Charles Bassin suunnittelemassa talossa hän avasi isänsä kanssa sähköliikkeen vuonna 1947. Wihanto ajoi talon ja viereisen Cafénoirin puutalon säilyttämistä täydennysrakentamisesta huolimatta.
Jukka Wihanto oli perheyritystensä lisäksi mukana useiden yritysten ja järjestöjen luottamustehtävissä. 
Koripalloura.
Jukka Wihanto pelasi 1950-luvun puolivälistä vuoteen 1963 koripallon mestaruussarjassa Turun NMKY:n ja Turun Urheiluliiton joukkueissa. Hän oli Turun NMKY:n kunniajäsen ja Turun NMKY:n urheilijoiden kunniapuheenjohtaja.
HMS Centurion (1844)

HMS Centurion oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1844 vesillelaskettu Vanguard-luokan 80-tykkinen toisen luokan linjalaiva.
Valmistus.
Alus tilattiin 18. maaliskuuta 1839 Pembroken telakalta, missä köli laskettiin heinäkuussa. Se laskettiin vesille 2. toukokuuta 1844 ja valmistui 10. kesäkuuta, jolloin se sijoitettiin reserviin. Valmistuskustannukset olivat 57 386 puntaa.
Palvelus.
Alukselle päätettiin asentaa Miller, Ravenhill and Companyn höyrykone, joka tuotti 1 255 ihp:tä mahdollistaen 8,5 solmun nopeuden. Muutostyö tilattiin 10. elokuuta 1854 Devonportin telakalta, missä työt aloitettiin 28. syyskuuta ja saatiin päätökseen 12. marraskuuta 1855. Muutostyöt maksoivat 22 425 puntaa, minkä lisäksi höyrykone maksoi 12 851 puntaa.
Alus otettiin palvelukseen 1. tammikuuta 1856 Välimeren laivastoon päällikkönään Woodford John Williams. Alus myytiin 19. maaliskuuta 1870 romutettavaksi William Lethbridgelle.
HMS Colossus (1848)

HMS Colossus oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1848 vesillelaskettu Vanguard-luokan 80-tykkinen toisen luokan linjalaiva.
Valmistus.
Alus tilattiin 18. maaliskuuta Pembroken telakalta, missä köli laskettiin lokakuussa 1843. Se laskettiin vesille 1. kesäkuuta 1848 ja valmistui 3. heinäkuuta. Alus siirrettiin Portsmouthista reservin ankkuripaikalle, eikä sitä otettu purjealuksena palvelukseen. Valmistuskustannukset olivat 59 119 puntaa.
Amiraliteetti päätti 11. tammikuuta 1854 aluksen muuttamisesta potkuritaistelulaivaksi. Tilaus muutostöistä oli jätetty jo 9. tammikuuta Plymouthin telakalle, missä työt aloitettiin 26. tammikuuta. Telakoimaton alus laskettiin vesille 11. kesäkuuta. Työt saatiin päätökseen 27. kesäkuuta 1855. John Penn &amp; Sonsin valmistaman höyrykoneen asentaminen maksoi 66 209 puntaa, josta höyrykoneen osuus oli 25 031 puntaa. Höyrykone tuotti 1 458 ihp:tä, mikä mahdollisti 9,312 solmun nopeuden.
Palvelus.
Alus otettiin palvelukseen 15. kesäkuuta 1854 Pohjois-Amerikan ja Länsi-Intian laivastoasemalle päällikkönään Robert Spencer Robinson. Alus oli 1855 Oolannin sodan aikana Itämerellä. Se poistettiin palveluksesta 2. kesäkuuta 1857. Alus varustettiin reserviin Chathamissa joulukuusta 1857 maaliskuuhun 1858 ja edelleen ensimmäisen luokan reserviin Sheernessissä toukokuussa 1859.
Alus varustettiin kesäkuun alussa 1860 meripalvelukseen Portsmouthissa, ja se otettiin 11. kesäkuuta palvelukseen Portlandin vartiolaivana päällikkönään Francis Scott. Alus oli vartiolaivana kesäkuuhun 1864. Aluksen päälliköksi tuli 1. huhtikuuta 1861 George Edward Patey, 6. toukokuuta 1862 Swynfen Thomas Carnegie ja 13. huhtikuuta 1863 Edward Codd. Aluksen miehistö siirrettiin 1. heinäkuuta 1864 "HMS Frederick Williamille". Se myytiin maaliskuussa 1867 Charltoniin Castle &amp; Beechille romutettavaksi.
HMS Lion (1847)

HMS Lion oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1847 vesillelaskettu Vanguard-luokan 80-tykkinen toisen luokan linjalaiva.
Valmistus.
Alus tilattiin 12. maaliskuuta 1840 Pembroken telakalta ja sen köli laskettiin heinäkuussa 1840. Alus laskettiin vesille 29. heinäkuuta 1847 ja se valmistui 26. syyskuuta. Alus siirrettiin Plymouthista reserviin, jonne se saapui 28. syyskuuta. Aluksen valmistuskustannukset olivat 59 113 puntaa sisältäen takiloinnin ja varustamisen.
Alukselle tilattiin 20. elokuuta 1856 muutostyö potkuritaistelulaivaksi Devonportin telakalta. Työt aloitettiin 1. helmikuuta 1858, ja ne saatiin päätökseen 17. toukokuuta 1859, jolloin alus palautettiin reserviin. Muutostyöt maksoivat 24 200 puntaa, ja alukselle asennettiin John Penn &amp; Sonsin valmistama höyrykone, joka tuotti 1 665 hevosvoimaa mahdollistaen 10,337 solmun nopeuden.
Palvelus.
Alus otettiin palvelukseen 7. syyskuuta 1864 Greenockin vartiolaivana päällikkönään Arthur Farquhar. Aluksen päälliköksi tuli 28. elokuuta 1865 John Montagu Hayes. Alus siirrettiin lokakuussa 1867 Londonderryyn ja sitten takaisin Greenockiin. Se poistettiin palveluksesta 8. syyskuuta 1868.
Alus palautettiin palvelukseen 1. lokakuuta 1868 Devonportin vastaanottoalukena päällikkönään John Napier, ja se poistettiin palveluksesta 1. marraskuuta 1869. Alus siirrettiin vuonna 1871 koululaivaksi Devonportiin, ja se oli vuosia ankkuroituna Torpointiin. Shotleyn koulutuskeskuksen valmistuessa alus myytiin romutettavaksi 11. heinäkuuta 1905 Portsmouthissa.
Robertlandy Simón

Robertlandy Simón Aties (s. 11. kesäkuuta 1987) on kuubalainen lentopalloilija. Simón on Kuuban lentopallomaajoukkueen entinen pelaaja. Hän on 206 senttimetriä pitkä ja painaa 114 kilogrammaa. Simón oli mukana voittamassa Kuuballe MM-hopeaa vuoden 2010 MM-kisoissa.
HMS Mars (1848)

HMS Mars oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1848 vesillelaskettu Vanguard-luokan 80-tykkinen toisen luokan linjalaiva.
Valmistus.
Alus tilattiin 18. maaliskuuta 1839 Chathamin telakalta, missä köli laskettiin joulukuussa 1839. Se laskettiin vesille 1. heinäkuuta 1848 ja valmistui 30. elokuuta, jolloin se sijoitettiin reserviin. Valmistuskustannukset olivat 57 826 puntaa, mihin sisältyi takilointi ja varustaminen.
Amiraliteetti määräsi 10. elokuuta 1854 aluksen muutettavaksi potkuritaistelulaivaksi. Muutostyö tilattiin vielä samana päivänä Chathamin telakalta, missä työt aloitettiin 7. maaliskuuta 1855 ja saatiin päätökseen 23. marraskuuta. Alus oli 20. kesäkuuta 1856 Chathamissa varustettavana. Sen varustamista reserviin täydennettiin kesäkuusta lokakuuhun 1858 Sheernessissä ja edelleen meripalvelukseen heinäkuusta syyskuuhun 1859. Muutostyöt Chathamissa maksoivat 17 875 puntaa, minkä lisäksi Sheernessille maksettiin Maudslay, Sons &amp; Fieldin höyrykoneesta 25 830 puntaa. Meripalvelukseen varustaminen maksoi 16 548 puntaa. Alukselle asennettu höyrykonetta ei koskaan testattu virallisesti.
Palvelus.
Alus otettiin palvelukseen 20. kesäkuuta 1859 Kanaalin laivastoon päällikkönään James Newburgh Strange. Lokakuussa 1860 alus siirrettiin Välimerelle. Se poistettiin 7. helmikuuta 1863 palveluksesta Sheernessissä. Alus lainattiin Woodhaveniin koululaivaksi ja ankkuroitiin 13. toukokuuta 1869 Tayjoelle, missä se oli koululaivana vuoteen 1921. Alus myytiin 10. kesäkuuta 1929 romutettavaksi Sheffieldiin Thomas Wardille.
HMS Meeanee (1848)

HMS Meanee oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1848 vesillelaskettu Vanguard-luokan 80-tykkinen toisen luokan linjalaiva.
Valmistus.
Alus tilattiin 12. maaliskuuta 1839 Itä-Intian komppanian Bombayn telakalta nimellä "HMS Madras" ja sen köli laskettiin huhtikuussa 1842. Alus laskettiin vesille 11. marraskuuta 1848 ja se valmistui 4. huhtikuuta 1849. Aluksen valmistuskustannukset olivat 87 878 puntaa. Kommodori Edward Augustus Inglefield siirsi aluksen Brittein saarille ja se saapui 1. elokuuta Chathamiin, missä se makasi ankkurissa reserviin sijoitettuna.
Palvelus.
Alukselle päätettiin asentaa John Penn &amp; Sonsin valmistama höyrykone, joka tuotti 1 456 hevosvoimaa mahdollistaen 9,701 solmun nopeuden. Muutostyö tilattiin 20. elokuuta 1856 Chathamin telakalta. Tilaus siirrettiin 26. marraskuuta Sheernessiin, missä työt aloitettiin 6. joulukuuta. Alus valmistui 31. lokakuuta 1857, ja varustaminen saatiin päätökseen syyskuussa 1858. Muutostyöt maksoivat 20 119 puntaa.
Alus otettiin palvelukseen 18. marraskuuta 1862 Välimeren laivastoon päällikkönään George Wodehouse. Se poistettiin palveluksesta 1. maaliskuuta 1866 Sheernessissä. Alus lainattiin sotaministeriölle 5. maaliskuuta 1867 sairaalalaivaksi Hongkongiin. Alus otettiin palvelukseen hinattaessa Hongkongiin 30. maaliskuuta - 28. lokakuuta 1868. Alus myytiin romutettavaksi vuonna 1906.
HMS Formidable (1825)

HMS Formidable oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1825 vesillelaskettu Canopus-luokan 84-tykkinen toisen luokan linjalaiva.
Valmistus.
Alus tilattiin 8. toukokuuta 1815 Chathamin telakalta, jossa vastaavana rakennusmestarina oli George Parkin. Köli laskettiin lokakuussa 1819. Alus laskettiin vesille 19. toukokuuta 1825 ja valmistui 5. elokuuta 1825, jolloin se sijoitettiin reserviin. Valmistuskustannukset olivat 64 342 puntaa.
Palvelus.
Alus otettiin palvelukseen 23. elokuuta 1841 päällikkönään Edward Thomas Troubridge. Varustaminen Välimerellä palvelemista varten saatiin päätökseen 23. marraskuuta, minkä jälkeen alus lähti 14. joulukuuta Välimerelle päällikkönään Charles Sullivan.
Alus siirrettiin 1869 koululaivaksi National Nautical Schooliin Portisheadiin. Se myytiin 1906.
Formidable (1751)

Formidable oli Ranskan laivaston vuonna 1751 vesillelaskettu 80-tykkinen linjalaiva.
Valmistus.
Jacques-Luc Coulombin suunnittelema alus tilattiin Brestin laivastontelakalta. Sen köli laskettiin 1749 ja alus laskettiin vesille kesäkuussa 1751. Se valmistui 1752.
Palvelus.
Alus osallistui 20. marraskuuta 1759 Quiberoninlahden taisteluun De Saint André du Vergén lippulaivana. "HMS Resolution" valtasi aluksen. Vallattu alus tarkistettiin 14.-16. toukokuuta 1760 Plymouthissa ja se lunastettiin 27. kesäkuuta kuninkaalliselle laivastolle Amiraliteetin 19. kesäkuuta tekemän päätöksen mukaisesti 9 644 punnalla 14 shillingillä ja 6 pennyllä. Amiraliteetti maksoi aluksen rungosta neljä puntaa kaksitoista shillinkiä tonnia kohden, 138 puntaa 10 shillinkiä keulakuvasta ja 292 puntaa 14 shillinkiä ja kuusi pennyä kolmesta ankkurista. Alus kastettiin ja se liitettiin virallisesti laivastoon 22. heinäkuuta 1760. Alus varustettiin 28. lokakuuta 1760 - 12. marraskuuta 1761 Plymouthissa, mihin käytettiin lähes 2 000 puntaa.
Alusta ei koskaan otettu palvelukseen eikä sitä siten koskaan valmisteltu meripalvelukseen tai täysin varustettu. Aluksella järjestettiin katselmus 1. marraskuuta 1767 ja se romutettiin Amiraliteetin 10. marraskuuta tekemän päätöksen mukaisesti. Romutus saatiin päätökseen 24. tammikuuta 1768.
Simona Krupeckaitė

Simona Krupeckaitė (s. 13. joulukuuta 1982 Utena) on liettualainen ratapyöräilyn maailman- ja Euroopan-mestari. Hän on pituudeltaan 170 cm.
Krupeckaitė voitti 500 metrin aika-ajon maailmanmestaruuden Pruszkówissa 2009 maailmanennätysajalla 33,296. Hän voitti keirinin maailmanmestaruuden Ballerupissa 2010. MM-hopeaa hän on saavuttanut 500 metrin aika-ajossa 2008 ja 2010 sekä eräajossa 2008, 2011 ja 2012. MM-pronssia hän sai 500 metrin aika-ajossa 2004, eräajossa 2009 ja 2010, joukkuesprintissä 2009 ja 2010 sekä keirinissä 2018.
Krupeckaitė voitti 2012 Euroopan-mestaruuden sekä keirinissä että Gintarė Gaivenytėn parina joukkuesprintissä. EM-hopeaa hän sai keirinissä 2010 sekä EM-pronssia eräajossa 2010 ja 2012. Hän saavutti kultaa eräajossa sekä pronssia keirinissä ja joukkuesprintissä 2016. Keirinin EM-hopeaa h'n sai 2017.
Krupeckaitė sijoittui 2004 Ateenan olympialaisissa 500 metrin aika-ajossa neljänneksi ja eräajossa seitsemänneksi. Pekingissä 2008 hän oli eräajossa kahdeksas. Lontoon olympialaisissa 2012 hän sijoittui eräajossa viidenneksi ja keirinissä seitsemänneksi.
Krupeckaitė teki 200 metrin lentävän lähdön maailmanennätyksen 10,793 Moskovassa 29. toukokuuta 2010. Ennätyksen rikkoi Anna Meares 2012.
Krupeckaitė voitti maailmancupin kilpailut 500 metrin aika-ajossa, eräajossa ja keirinissä Calissa 2008 ja Pekingissä 2009. Keirinin hän voitti myös Calissa 2011, Lontoossa 2012 ja Hongkongissa 2016.
Krupeckaitė valittiin Liettuan vuoden urheilijaksi 2009 ja 2010.
HMS Asia (1824)

HMS Asia oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1824 vesillelaskettu Canopus-luokan 84-tykkinen toisen luokan linjalaiva.
Valmistus.
Alus tilattiin 6. ja 22. huhtikuuta 1819 Brittiläisen Itä-Intian kauppakomppanian Bombayn telakalta, missä köli laskettiin tammikuussa 1822. Alus laskettiin vesille 19. tammikuuta 1824 ja valmistui tammikuussa 1827 Portsmouthissa. Valmistuskustannukset olivat 78 541 puntaa, minkä lisäksi varustaminen Portsmouthissa maksoi 34 162 puntaa.
Palvelus.
Alus otettiin palvelukseen 18. maaliskuuta 1824 Bombay]ssä päällikkönään Mark John Currie, joka purjehti aluksella Bombaysta Portsmouthiin. Alus saapui 10. elokuuta määränpäähänsä, jossa se sijoitettiin reserviin.
Alus palautettiin palvelukseen 6. lokakuuta 1826 Välimeren laivastoon vara-amiraali Sir Edward Corringtonin lippulaivana päällikkönään Edward Curzon. Alus osallistui 20. lokakuuta 1827 Navarinon taisteluun, jossa se menetti 19 miestä kaatuneina ja 57 haavoittuneina.
Alus siirrettiin 1858 vartiolaivaksi ja myytiin vuonna 1908.
HMS Asia (1811)

"HMS Asia" oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1811 vesillelaskettu Armada-luokan 74-tykkinen kolmannen luokan linjalaiva.
Valmistus.
Alus tilattiin 13. heinäkuuta 1807 Josiah &amp; Thomas Brindleyltä Frindsburystä, missä köli laskettiin helmikuussa 1808. Se laskettiin vesille 2. joulukuuta 1811 ja valmistui 9. toukokuuta 1812 Chathamissa. Valmistuskustannukset olivat 56 722 puntaa, minkä lisäksi varustaminen maksoi 36 347 puntaa.
Palvelus.
Heinäkuussa 1813 alus oli Chesapeakenlahden suulla. Alus kuljetti merijalkaväen III pataljoonan patterin Bermudalta Chesapeakeen. Fort Henryn pommituksessa alus oli ankkuroituna Baltimoren edustalle "HMS Seahorsen", "HMS Severnin" ja "HMS Surprisen" kanssa. Alus kuului vuoden 1915 alussa amiraali Alexander Cochranen New Orleansin edustalle purjehtineeseen laivastoon. Eräässä hyökkäyksessä New Orleansiin alukselta nousi maihin 107 merijalkaväen sotilasta.
Vuonna 1828 alus muutettiin 50-tykkiseksi ja romutettiin 1865.
DevOps

DevOps on eräs toimintamalli sähköisten palvelujen tuotantoon. Malli pyrkii automatisoimaan ohjelmistokehitykseen, testaamiseen ja ylläpitoon liittyvät IT-palvelutoiminnot. Ohjelmistokehityksessä käytetään ketterän kehityksen menetelmiä ja jatkuvan integraation () sekä jatkuvan toimituksen (), eli CI/CD menetelmiä.
Devops-menetelmää hyödynnettäessä laadunvarmistus ja ohjelmistopäivitysten vienti tuotantoon ovat pitkälle automatisoituja toimintoja. Nimeke on peräisin ketterän ohjelmistokehityksen ja Lean-konseptin soveltamisesta ohjelmistotuotannosta lähtien operatiiviseen toimintaan kuten palvelun tarjontaan saakka.
Esimerkiksi kuvapalvelu Flickr päivittää ohjelmistoa tuotantoon kymmenen kertaa päivässä.
HMS Thunderer (1831)

HMS Thunderer oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1831 vesillelaskettu Canopus-luokan 84-tykkinen toisen luokan linjalaiva.
Valmistus.
Alus tilattiin 23. tammikuuta 1817 Woolwichin telakalta, missä köli laskettiin huhtikuussa 1823. Alus laskettiin vesille 22. syyskuuta 1831 ja valmistui 8. maaliskuuta 1833, jolloin se sijoitettiin reserviin. Alus varustettiin meripalvelukseen Sheernessissä 24. tammikuuta 1834.
Palvelus.
Alus osallistui 1840 Syyrian retkeen, jossa se osallistui Sidonin taisteluun. Se suojattiin 1863 panssarilevyin testattaessa uusia panssariammuksia ja siirrettiin vielä samana vuonna maalilaivaksi Portsmouthiin. Alus nimettiin 1869 "HMS Cometiksi" ja edelleen 1870 "HMS Nettleksi". Alus myytiin joulukuussa 1901 Messrs. King &amp; Companylle Garstoniin romutettavaksi.
Anitta Ruotsalainen

Anitta Inga-Maj Ruotsalainen (s. 1961) on suomalainen taidemaalari. Ruotsalainen työskentelee Suomen taiteilijaseuran Ateljeesäätiön ateljeessa Helsingissä. Hänellä on ollut työhuone myös Porvoon Taidetehtaassa.
Ruotsalainen on opiskellut Vapaassa taidekoulussa. Hänen debyyttinäyttelynsä oli 1991 galleria Johan S:ssä Porvoossa. Vuosina 1994–1997 Ruotsalainen opiskeli Lahden taideinstituutissa ja myöhemmin Kuvataideakatemiassa.
Ruotsalainen on toiminut puheenjohtajana 1995–1996 Lahden taiteilijaseurassa ja Porvoon Taideyhdistyksessä kaksi vuotta. Taidemaalariliiton hallituksessa hän toimi 2010–2013 ja Porvoon Taidetehtaan Säätiön hallituksessa vuosina 2004–2012. Vuodesta 2013 lähtien Ruotsalainen on ollut Suomen Taideakatemian Säätiön ja Taiteilijakoti Lallukan Säätiön hallituksessa.
Ruotsalainen maalaa öljyväreillä kankaalle. Ruotsalainen on pitänyt yksityisnäyttelyitä muun muassa Helsingissä ja Lahdessa. Ruotsalaisen julkisia teoksia on Ainon ja Wäinön talkootanssi -seinäreliefiteos Turun Hirvensalossa Vason rakennuttamassa rivitalon päädyssä. 
Ruotsalaisen harrastuksiin on kuulunut ikonimaalaus ja Ruotsalainen on ohjannut myös ikonimaalauspiiriä.
Rocksmith

Rocksmith on Ubisoftin kehittämä ja julkaisema musiikkipeli. Peli on julkaistu vuonna PlayStation 3:lle ja Xbox 360:lle sekä Windowsille vuonna . 
Musiikkipelinä se voidaan lukea soittopelien luokkaan. "Rocksmith" poikkeaa monista muista soittopeleistä, koska vuorovaikutus pelin kanssa tapahtuu sähkökitaran tai bassokitaran kautta. Soittimen ääni siirretään haluttuun järjestelmään peliä varten suunnitellun kaapelin kautta, joka sopii yleisimpiin sähkökitaran ja -basson liittimiin. Myös akustisen soittimen voi liittää peliin.
Pelaaja soittaa intrumenttia "Rocksmithin" audiovisuaalisen pelinäkymän kautta. Tavoitteena on onnistua toisintamaan kuultu kitara- tai bassoraita. Peli mukautuu soittajan taidon mukaan, joko lisäämällä vaikeustasoa tai helpottamalla sitä. Pelaaja saa etenemisensä myötä auki lisää sisältöä. Nämä voivat olla uusia pelitiloja ja ominaisuuksia tai uusia areenoita ja soittimia.
Kappaleet perustuvat pääosin suosittuihin rock-musiikin piiriin kuuluviin kappaleisiin. Itse pelissä on yli 50 kappaletta. Lisäksi peliin on tuotettu paljon ladattavaa sisältöä. DLC:nä voidaan ostaa yksittäisiä kappaleita sekä tietyn yhtyeen kappaleiden kokoelmia. Pelille on julkaistu jatko-osa "Rocksmith 2014".
Peli voidaan liittää myös hyötypelien ryhmään koska pelissä opetetaan kitaran soittoa, mutta pelissä on myös ongelmansa.
Toby Leonard Moore

Toby Leonard Moore (s. 21. huhtikuuta 1981 Sydney) on australialainen näyttelijä, joka tunnetaan erityisesti rooleistaan Victorina elokuvassa "John Wick", James Wesleynä televisiosarjassa "Daredevil" ja Bryan Connertyna sarjassa "Billions".
Moore on suorittanut kandidaatin tutkinnon japanin kielestä ja näyttelemisestä Sydneyn National Institute of Dramatic Artissa. Mooren kansainvälinen läpimurto tapahtui "" -televisiosarjan myötä.
Vondie Curtis-Hall

Vondie Curtis-Hall (s. 30. syyskuuta 1956 Detroit, Michigan, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä, käsikirjoittaja sekä televisio- ja elokuvaohjaaja. Hän on näytellyt muun muassa televisiosarjoissa "Chicagon lääkärit" ja "Daredevil".
Hydratsobentseeni

Hydratsobentseeni eli 1,2-difenyylihydratsiini (C12H12N2) on hydratsiineihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään orgaanisen kemian synteeseissä muun muassa väriaineiden ja lääkkeiden valmistamiseen.
Ominaisuudet.
Huoneenlämpötilassa hydratsobentseeni on valkoista tai kellertävää kiteistä ainetta. Se on veteen ja bentseeniin niukkaliukoista, mutta liukenee paremmin etanoliin. Yhdiste hapettuu helposti atsobentseeniksi. Hydratsobentseeni on myrkyllistä maksalle ja se on hyvin todennäköisesti karsinogeeninen yhdiste.
Kuumennettaessa hydratsobentseeniä se reagoi toisiintumisreaktioihin kuuluvalla bentsidiinitoisiintumisella. Reaktiossa muodostuu pääasiassa bentsidiiniä, mutta lisäksi muodostuu muun muassa o- ja p-semidiiniä sekä difenyliiniä.
Valmistus ja käyttö.
Hydratsobentseeniä valmistetaan pelkistämällä nitrobentseeniä sinkillä emäksisissä olosuhteissa. Pelkistimenä voidaan käyttää myös rautaa tai pelkistys voidaan suorittaa elektrolyyttisesti.
Hydratsobentseeniä käytetään pääasiassa bentsidiinin valmistamiseen. Lisäksi siitä voidaan valmistaa eräitä lääkkeitä kuten fenyylibutatsonia ja sulfiinipyratsonia.
Masquerade (suomalainen yhtye)

Masquerade on suomalainen post-punk -yhtye, joka perustettiin loppuvuonna 2012. Yhtyeellä on ollut tv-esiintymisiä esimerkiksi kanavilla Yle Teema ja MTV3. Yhtye on uransa aikana kiertänyt muun muassa Yhdysvalloissa, Japanissa, Brasiliassa, Meksikossa ja lukuisissa Euroopan maissa.. Yhtye lopetti toimintansa tammikuussa 2021.
Kesäkuussa 2017 yhtye esiintyi Wave Gotik Treffenissä, joka on suurimpia goottirock-festivaaleja.
Ohjaskelkkailun maailmanmestaruuskilpailut 2015

Ohjaskelkkailun maailmanmestaruuskilpailut 2015 järjestettiin 14.–15. helmikuuta 2015 Siguldassa Latviassa. MM-kilpailut olivat järjestyksessään 45. ohjaskelkkailun maailmanmestaruuskilpailut. Aiemmin ohjaskelkkailun MM-kilpailut oli järjestetty Siguldassa vuonna 2003.
Mitalistit.
Miehet.
Päivämäärä: 15. helmikuuta&lt;br&gt;
Kilpailussa laskettiin kaksi laskua, joiden yhteenlaskettu aika ratkaisi sijoitukset.
&lt;br clear=all&gt;
Naiset.
Päivämäärä: 14. helmikuuta&lt;br&gt;
Kilpailussa laskettiin kaksi laskua, joiden yhteenlaskettu aika ratkaisi sijoitukset.
&lt;br clear=all&gt;
Parit.
Päivämäärä: 14. helmikuuta&lt;br&gt;
Kilpailussa laskettiin kaksi laskua, joiden yhteenlaskettu aika ratkaisi sijoitukset.
&lt;br clear=all&gt;
Joukkue.
Päivämäärä: 15. helmikuuta&lt;br&gt;
Kilpailussa laskivat nais-, mies- ja parikelkkailijat yhden laskun viestikilpailuna.
&lt;br clear=all&gt;
Franz Rill

Franz Rill (s. 1. joulukuuta 1987 Oshawa) on saksalainen raskaansarjan nyrkkeilijä. Ammattilaisena hän on voittanut kaikki käymänsä yksitoista ottelua, niistä seitsemän tyrmäyksellä.
19. joulukuuta 2015, Rill kamppaili Robert Heleniusta vastaan vapaasta raskaansarjan EM-tittelistä. 12-eräinen ottelu päättyi Heleniuksen pistevoittoon.
Saint Cecilia

Saint Cecilia on yhdysvaltalaisen rock-yhtye Foo Fightersin vuonna 2015 julkaistu EP-levy. Se julkaistiin ladattavaksi ilmaiseksi 23. marraskuuta 2015.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet säv. ja san. Dave Grohl, ellei toisin mainita.
Artur London

Artur Gerard London (1. helmikuuta 1915 Ostrava, Määri, Itävalta-Unkari (nyk. Tšekissä) – 8. marraskuuta 1986 Pariisi, Ranska) oli tšekkoslovakialainen kommunistipoliitikko, joka tuomittiin vuonna 1952 näytösoikeudenkäynnissä. Siirryttyään myöhemmin asumaan Ranskaan hän kirjoitti kriittisen muistelmateoksen "Tunnustus", jonka pohjalta tehtiin vuonna 1970 samanniminen elokuva. Hänen puolisonsa oli ranskalainen kommunisti Lise London.
London liittyi Tšekkoslovakian kommunistiseen puolueeseen jo 14-vuotiaana. Hän osallistui vapaaehtoisena Espanjan sisällissotaan kansainvälisten prikaatien joukoissa. Toisen maailmansodan aikana hän toimi Ranskan vastarintaliikkeessä vuosina 1940–1942, kunnes saksalaiset vangitsivat hänet. Hän joutui sen jälkeen olemaan sodan loppuun saakka Mauthausenin keskitysleirillä. Sodan jälkeen London oleskeli pari vuotta Ranskassa ja jonkin aikaa myös Sveitsissä hoidattamassa tuberkuloosiaan. Hän palasi synnyinmaahansa Tšekkoslovakiaan kommunistien otettua siellä vallan ja vuonna 1949 hänet nimitettiin ulkoministeriön alivaltiosihteeriksi.
Londonista oli yksi syytetyistä niin sanotussa Slánský-oikeudenkäynnissä, jossa entistä puoluesihteeriä Rudolf Slánskýa ja useita muita korkea-arvoisia puoluejohtajia syytettiin vakoilusta. Puhdistuksen kohteena olivat varsinkin juutalaiset ja entiset kansainvälisten prikaatien taistelijat puolueen johtopaikoilla. London pidätettiin tammikuussa 1951 ja häntä pidettiin vankina Unkarissa. Oikeudenkäynti neljäätoista syytettyä vastaan käynnistyi marraskuussa 1952. Slánskýa, Londonia ja useita muita syytettiin heidän juutalaisen syntyperänsä perusteella sionistisiksi vihollisen agenteiksi. Kuulusteluissa harjoitetun kidutuksen vuoksi kaikki syytetyt tunnustivat. London sai elinkautisen vankeustuomion. Hänet kuitenkin armahdettiin destalinisaation yhteydessä vuonna 1956 ja myöhemmin myös rehabilitoitiin.
London jätti Tšekkoslovakian vuonna 1963 ja asettui lopullisesti Ranskaan. Yhdessä vaimonsa Lisen kanssa hän kirjoitti vuonna 1968 julkaistun muistelmateoksen "Tunnustus" ("L’Aveu"), joka kertoi hänen oikeudenkäynnistään. Kreikkalaissyntyinen ohjaaja Costa-Gavras teki kirjan pohjalta vuonna 1970 elokuvan "Tunnustus". Elokuvassa Artur Londonia näyttelee Yves Montand ja Lise Londonia Simone Signoret.
Amber Valley

Amber Valley on Englannin hallintopiiri, joka sijaitsee maan keskiosassa Itä-Midlandsin hallintoalueella Derbyshiressä. Sen asukasluku oli noin vuonna 2018.
Codnorin linnanrauniot sijaitsevat Amber Valleyssä. Amber Valleyn hallintopiiri perustettiin vuonna 1974 yhdistämällä Alfreton, Belper, Heanor, Ripleyn maalaiskunta ja Belperin maalaiskunta. Nimensä se sai sen läpi virtaavasta Amberjoesta.
Tehvandi suusahüppemäed

Tehvandi K90 suusahüppemägi on hyppyrimäki Tehvandi spordikeskuksessa Otepäässä Virossa. Tehvandi K70 suusahüppemägi purettiin nykyisen K90-mäen vierestä vuonna 2008.
Historia.
Ensimmäinen hyppyrimäki Otepäähän avattiin tammikuussa 1938 Apteekrimäelle. Tehvandin ensimmäinen hyppyrimäki, Tehvandi K70 suusahüppemägi, avattiin 14. tammikuuta 1968 ja vuosina 1993–1994 se rekonstruoitiin kokonaan samalle paikalle. Hyppyrimäessä harjoittelivat pääasiassa virolaiset mäkihyppääjät. Vuonna 2001 alettiin suunnitella normaalimäen rakentamista, jotta kansainväliset kilpailut olisivat mahdollisia.
Tehvandi K90 suusahüppemägin rahoitus saatiin koottua vuonna 2006 ja saman vuoden kesäkuussa aloitettiin sen rakennustyöt. Rakennustyöt valmistuivat lokakuussa 2007 ja avajaisia vietettiin 18. tammikuuta 2008. Normaalimäessä on keraaminen latu-ura, muovitus, valaistus, lumetusjärjestelmä sekä 33 metriä korkea kiipeilyseinä. Normaalimäen valmistuttua K70-mäki purettiin sen huonon kunnon takia.
Otepäässä järjestettiin hiihdon nuorten MM-kilpailut 2011. Kesällä 2017 HS-piste siirrettiin 100 metristä 97 metriin. Otepäässä järjestettiin ensimmäistä kertaa yhdistetyn maailmancupin ja naisten yhdistetyn Continental Cupin osakilpailut loppiaisviikonloppuna 2019. Myös vuotta aiemmin oli tarkoitus järjestää kyseiset kilpailut, mutta silloin ne jouduttiin perumaan lumen puutteen takia, naisille Continental Cupin kilpailut olisivat olleet kautta aikain ensimmäiset.
Mäkihypyn nuorten maailmanmestaruuden vuonna 2011 voitti bulgarialainen Vladimir Zografski, naisten kilpailun voitti ranskalainen Coline Mattel ja joukkuekilpailun voitti Itävalta joukkueella Markus Schiffner, Michael Hayböck, Stefan Kraft ja Thomas Lackner.
Tehvandi K90 suusahüppemägi.
Mäkiennätyksen kehittyminen (miehet).
Mäkiennätyksen 103,0 metriä on hypännyt Jarl Magnus Riiber.
Mäkiennätyksen kehittyminen (naiset).
Naisten mäkiennätyksen 102,0 metriä on hypännyt Mari Leinan Lund.
Kesämäkiennätyksen kehittyminen (miehet).
Kesämäkiennätyksen 102,5 metriä on hypännyt Artti Aigro.
Kesämäkiennätyksen kehittyminen (naiset).
Naisten kesämäkiennätyksen 94,5 metriä on hypännyt Mariia Iakovleva.
Tehvandi K70 suusahüppemägi.
Mäkiennätyksen kehittyminen.
Mäkiennätyksen 78,5 metriä on hypännyt Sergei Ponda.
Traitšo Kostov

Traitšo Kostov Džunev (; 17. kesäkuuta 1897 Sofia, Bulgarian ruhtinaskunta – 16. joulukuuta 1949 Sofia, Bulgarian kansantasavalta) oli bulgarialainen kommunistipoliitikko, joka tuomittiin vuonna 1949 näytösoikeudenkäynnissä kuolemaan ja teloitettiin.
Kostov työskenteli nuoruudessaan muun muassa Bulgarian kansalliskokouksen pikakirjoittajana ja oli mukana kommunistien toiminnassa 1920-luvulta alkaen. Hän oleskeli Neuvostoliitossa vuosina 1929–1931, 1932–1935 ja 1936–1938, ja työskenteli Kommunistisessa internationaalissa. Hänet valittiin Bulgarian kommunistisen puolueen politbyroohon vuonna 1936. Toisen maailmansodan aikana hän toimi maan alla, kunnes jäi kiinni vuonna 1942. Hän vältti täpärästi kuolemantuomion, minkä myöhemmin väitettiin johtuneen hänen maan salaisen poliisin kanssa tekemästään sopimuksesta. Kommunistien noustua Bulgariassa valtaan sodan jälkeen Kostovin on sanottu olleen korkeimmillaan kolmanneksi vaikutusvaltaisin henkilö puolueen hierarkiassa. Hän toimi helmikuusta 1945 joulukuuhun 1948 puolueen keskuskomitean sihteerinä ja oli Bulgarian varapääministerinä maaliskuusta 1946 maaliskuuhun 1949.
Kannattaessaan Bulgarian itsenäistä talouspolitiikkaa Kostovin katsottiin olleen mielipiteissään liian lähellä Jugoslavian johtaja Josip Broz Titoa, jonka Neuvostoliitto tuomitsi vuonna 1948. Kostov syrjäytettiin ”titolaisiin” kohdistuneen puhdistuksen alkaessa tammikuussa 1949. Näytösoikeudenkäynti häntä vastaan käynnistyi 7. joulukuuta 1949. Kostovia syytettiin osallisuudesta Jugoslaviasta käsin johdettuun ”operaatio Kostoviin”, johon sisältyi vakoilua länsivaltojen hyväksi ja jonka tavoitteena oli kansandemokratian kumoaminen. Hankkeen väitettiin kytkeytyneen ministeri László Rajkin Unkarissa johtamaan vastaavaan operaatioon. Kostov oli taipunut itsekritiikkiin puoluekokouksessa, mutta julistautui oikeudenkäynnissään syyttömäksi. Hänet tuomittiin kuolemaan ja teloitettiin hirttämällä joulukuussa 1949. Oikeudenkäynnin kymmenen muuta syytettyä tuomittiin pelkästään vankeuteen.
Kostov rehabilitoitiin osittain vuonna 1956 ja kokonaan joulukuussa 1989.
Altain tasavalta Turkvision laulukilpailussa

Altain tasavalta on osallistunut Turkvision laulukilpailuun kerran, vuonna 2013.
Historia.
2013.
Altain tasavalta osallistui kaikkien aikojen ensimmäiseen Turkvision laulukilpailuun Turkin Eskişehirissä vuonna 2013. Altain tasavallassa järjestettiin valintakilpailu 21. marraskuuta. Siellä sitä edustamaan valittiin Artur Marlujokov. 5. joulukuuta kerrottiin, että edustuskappale on ”"Altayym Menin"” (Алтайым Менин).
Marlujokov pääsi semifinaalista jatkoon ja sijoittui finaalissa viidenneksi 189 pisteellä.
2014.
Heinäkuussa 2014 tiedotettiin, että Altain tasavalta osallistuu myös vuoden 2014 kilpailuun. Syyskuussa 2014 julkaistulla päivitetyllä osallistujalistalla Altai ei kuitenkaan enää ollut mukana, eikä osallistunut itse kilpailuun. Syytä tälle ei kerrottu.
Gaujan kansallispuisto

Gaujan kansallispuisto on latvialainen vuonna 1973 perustettu suojelualue, joka sijaitsee Gaujajoen varressa. Puisto sijaitsee Valmieran ja Siguldan välisellä alueella, ja se on 917,5 neliökilometrin laajuinen. Puistossa on sekä suojeltavia luontoalueita että kulttuuriympäristöjä, joista tunnetuin on Turaidan linna. Alue on Latvian vanhin kansallispuisto. Puiston opastuskeskus toimii Siguldassa.
Puiston jokilaakso on jylhimmillään Siguldassa, missä jokitörmät nousevat jopa 85 metriä joen yläpuolelle. Erityinen puiston visuaalinen tunnus on devonikaudelta peräisin olevat punaiset hiekkakivikalliot. Niitä voi nähdä monin paikoin Gaujan ja sen sivujoen Amatan jokivarsilla. Onkin antoisinta tutustua puistoon joelta käsin esimerkiksi kanootilla, kajakilla tai kumiveneellä. Alue käsittää myös metsäalueita, ja se on vuodesta 2004 kuulunut Natura 2000 -suojeluohjelmaan.
Puiston alueella on yli 500 historiallista tai arkkitehtoonista nähtävyyttä, esimerkiksi Ungurmuižan kartano, hansakaupunkina toiminut Straupen kylä sekä monet kirkot ja myllyt. Kulttuurikohteet ovat lyhyiden kävelymatkojen päässä joelta.
Retkeily puistossa.
Koko puiston läpi kulkeminen Valmierasta Siguldaan on Gaujajokea (Koivajokea) pitkin 90 kilometrin matka, mutta aloituspaikkaa muuttamalla matkaa voi lyhentää tai pidentää. Gaujajoen virtaus on melojalle melko nopeaa, mutta siinä ei ole vaikeita koskiosuuksia. Gaujan sivujoki Amata on koskiensa takia melojalle selvästi vaativampi, varsinkin kevättulvien aikaan. Retkeilijöitä varten on kanoottivuokraamoja, nuotiopaikkoja ja leirintäalueita.
Puistossa harrastetaan myös pyöräretkeilyä. Reitin runkona on Valmierasta Cēsisin kautta Siguldaan kulkeva osa LatEst-pyöräreitistä. Koko reitti ulottuu Etelä-Viroon saakka, ja sen varrella on paljon kulttuurikohteita ja majoituspaikkoja.
Karhulampi (Ikaalinen)

Karhulampi on Pirkanmaalla Ikaalisissa sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Kyrösjärven alueeseen. Karhulampi on osa Röyhiönjärven-Iso Karppajärven valuma-aluetta.
Maantietoa.
Lampi on 150 metriä pitkä, 100 metriä leveä ja sen pinta-ala on 1,7 hehtaaria. Se sijaitsee metsämaastossa suon reunassa. Siihen laskeekin seitsemän suo-ojaa ympäröiviltä soilta. Lammen laskuoja lähtee sen lounaiskulmasta ja virtaa 400 metriä alas Iso Karppajärven Myllylahteen. Rantaviivan pituus on 550 metriä. Rannan tuntumaan on rakennettu vain yksi loma-asunto ja lammelle johtaa yksi metsäpolku. Lammen läheisyyteen pääseen Saukonperän suunnasta tulevalta tieltä.