tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
John Cullen

John Cullen (s. 2. elokuuta 1964 Puslinch, Ontario) on kanadalainen entinen jääkiekkohyökkääjä. Hän pelasi urallaan 10 kautta NHL-liigassa.
Ura.
John Cullen varattiin NHL:ään vuoden 1986 . Hän on yksi harvoista täydennysvarauksista, jotka ovat pelanneet yli 100 ottelua NHL:ssä. Vaikka Buffalo Sabres varasi Cullenin, hän kuitenkin aloitti NHL-uransa Pittsburgh Penguinsissa kaudella 1988–1989.
Vuonna 1997 Cullenilla todettiin Non-Hodgkinin lymfooma, minkä takia häneltä jäi väliin koko kausi 1997–1998. Hän yritti paluuta kaudella 1998–1999, mutta hän oli sairautensa takia menettänyt paljon voimaa ja nopeutta, eikä pystynyt pelaamaan NHL-tasolla, joten hän lopetti uransa. Kauden päätteeksi NHL palkitsi hänet Bill Masterton Memorial Trophylla.
Palloliiton Maakuntasarjan kausi 1950

Palloliiton Maakuntasarja 1950 oli Suomen kolmanneksi korkein sarjataso jalkapallossa kaudella 1950. Kaksi ylintä sarjatasoa oli yhdistetty Työväen Urheiluliiton kanssa, mutta Maakuntasarja pysyi edelleen Palloliiton sisäisenä sarjana. TUL:n puolella vastaava sarjataso oli Suursarja. Liitot järjestivät sarjojen parhaille joukkueille yhteiset karsinnat pääsystä Suomensarjaan kaudelle 1951.
Maakuntasarja.
"Koti- ja vierasjoukkue on valittu Jalkapallokirjassa 1950 esitetystä sarjaohjelmasta ja oletuksella, että SPL:n toimintakertomuksessa esitetyissä tuloksissa ”ylärivin” tulokset on esitetty otteluiden pelaamisjärjestyksessä. Itä B-lohkon 18.5 ottelu MyPa-KUP on arvattu olevan MyPa-SiU, kun sarjaohjelmassa MyPa ja KUP 3 krt vastakkain. Seuranimet ja -lyhenteet ovat Jalkapallokirjan 1950 sarjaesittelyistä s. 113-120"
Pohjoislohko A.
Nykarleby Idrottsklubb luopui sarjasta ennen sen alkua.
Itälohko A.
1 Luovutusvoitto JoPS:lle.
Länsilohko A.
1 Luovutusvoitto Akilleelle.
Suomensarjan karsinnat.
Suomensarjan karsinnoissa pelasivat maakuntasarjan ja TUL:n Suursarjan lohkovoittajat - yhteensä 16 joukkuetta - kahdessa kahdeksan joukkueen lohkossa.
Maakuntasarjan karsinnat.
Maakuntasarjan karsinnoista 8 joukkuetta nousi Maakuntasarjaan 1951. Karsintaan osallistui 31 joukkuetta.
Norberto do Amaral

Norberto do Amaral (s. 17. helmikuuta 1956) on itätimorilainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Dilin hiippakuntaan 18. lokakuuta 1988 ja nimitettiin Malianan hiippakunnan johtoon 30. tammikuuta 2010. Piispaksi vihkiminen seurasi 24. huhtikuuta. Pääkonsekraattorina toimi Leopoldo Girelli, jota avustivat Alberto Ricardo da Silva ja Basílio do Nascimento. Do Amaral asetettiin virkaansa 25. huhtikuuta.
Simo Taavetti Hämäläinen

Simo Taavetti Hämäläinen (30. joulukuuta 1913 Pielisjärvi – 30. joulukuuta 1977 Helsinki) oli suomen kielen tutkija, joka oli Helsingin yliopiston suomen kielen lehtori vuosina 1957–1963 ja 1966–1972.
Hämäläinen valmistui filosofian kandidaatiksi vuonna 1937 ja lisensiaatiksi vuonna 1960. Hän keräsi vuosina 1937–1940 Sanakirjasäätiön stipendiaattina kansankielen sanakirjaa varten sanastoa Nilsiän murteesta sekä vuonna 1945 Rovaniemen ja Inkerin Tyrön murteista. Hämäläinen oli "Nykysuomen sanakirjan" toimittajana vuosina 1946–1957 ja Sanakirjasäätiön johtajana 1963–1965.
Hämäläinen osallistui talvisotaan tulenjohtajana Kollaan rintamalla ja jatkosotaan patterin päällikkönä. Hänen tunnetuin julkaisunsa on vuonna 1963 ilmestynyt "Suomalainen sotilasslangi".
INS Vikramaditya

INS Vikramaditya (, ’vahva kuin aurinko’) on Intian laivaston vuonna 2004 tilaama ja syksyllä 2013 käyttöön saama lentotukialus, joka on entinen Neuvostoliiton laivaston Kiova-luokan lentotukialus. Sen lentokoneiksi on hankittu Venäjältä Mikojan MiG-29K -hävittäjiä.
Valmistus.
Neuvostoliitto tilasi neljännen Kiova-luokan lentokannella varustetun risteilijän (projekti 1143.4) Mustanmeren telakalta Mykolajivista, missä köli laskettiin 17. helmikuuta 1978. Alus laskettiin vesille 17. huhtikuuta 1982 nimellä "Baku" ja valmistui 11. joulukuuta 1987.
Aluksessa oli sama rungon muoto ja propulsiojärjestelmä kuin edeltäneissä luokan aluksissa, mutta sen uppouma oli suurempi eli kuormattuna 44 500 tonnia. Alus oli myös suunniteltu uudelle Yakolev Yak-141 hävittäjille, vaikka lentokoneen valmistuksen hitauden vuoksi sen kalustona olivatkin Yak-38 ja Ka-27 Helix. Alukselle oli asennettu suurempi määrä Bazalt-ohjusten laukaisualustoja, mutta ei varastoituja ohjuksia. Lisäksi aluksen ilmatorjunta-aseistusta oli lisätty samoin kuin tykistöä. Aluksen uudistettuun elektroniikkaan kuului vaiheistetuin paneelein varustettu tutka.
Palvelus.
"Baku" nimettiin 4. lokakuuta 1990 "Admiral Gorškoviksi", koska Bakusta tuli itsenäisen Azerbaidžanin pääkaupunki. Alus siirrettiin 1991 reserviin Rostan telakalle lähelle Murmanskia, missä sillä syttyi tulipalo helmikuussa 1994. Alus myytiin 20. tammikuuta 2004 Intialle, joka ilmoitti aluksen nimeksi "INS Vikramaditya". Intian laivasto otti 16. marraskuuta 2013 aluksen palvelukseen.
Anton von Schmerling

Anton von Schmerling (23. elokuuta 1805 Wien – 23. toukokuuta 1893 Wien) oli itävaltalainen poliitikko, joka toimi Itävallan sisäministerinä vuosina 1860–1865. Hänen merkittävin saavutuksensa oli vuoden 1861 niin sanottu helmikuun patentti, Itävallan ensimmäinen pidempiaikainen perustuslaki. Kokeilu kuitenkin kaatui Itävallan ei-saksalaisten kansallisuuksien vastustukseen.
Elämäkerta.
Schmerling työskenteli vuodesta 1829 virkamiehenä. Hän oli Klemens von Metternichin konservatiivisen hallinnon vastustaja, ja hän osallistui maaliskuun 1848 vallankumoukseen Ala-Itävallan säätyjen edustajana. Uusi hallitus lähetti hänet edustajanaan Frankfurtin liittopäiville. Hänet valittiin siellä Saksan yhdistämistä kaavailleen Frankfurtin kansalliskokouksen jäseneksi Tullnin kaupungin edustajana. Kokouksen Saksan valtionhoitajaksi valitsema arkkiherttua Juhana nimitti Schmerlingin heinäkuussa 1848 hallituksensa sisäministeriksi, ja pian hänestä tuli käytännössä myös ulko- ja pääministeri. Nämä toimet olivat kuitenkin vain puhtaasti muodollisia, ja hän vetäytyi niistä jo joulukuussa, sillä Frankfurtin kansalliskokouksen enemmistö vastusti Itävallan hallitsevaa asemaa. Schmerling jäi vielä Frankfurtiin, jossa hänestä tuli niin sanotun suursaksalaisen puolueen johtohahmo. Hän jätti kansalliskokouksen huhtikuussa 1849, kun se oli valinnut Preussin kuninkaan Fredrik Vilhelm IV:n Saksan keisariksi. Saman vuoden heinäkuussa Schmerling nimitettiin Itävallan oikeusministeriksi, ja hän käynnisti oikeuslaitoksen uudistamisen. Hän kuitenkin erosi hallituksesta vuonna 1851, koska ei hyväksynyt pääministeri Felix zu Schwarzenbergin ajamaa taantumuksellista politiikkaa ja paluuta absolutismiin.
Tämän jälkeen Schmerling toimi korkeimman oikeuden presidenttinä ja oli sivussa politiikasta, kunnes hänet joulukuussa 1860 kutsuttiin sisäministeriksi. Hän sai tehtäväkseen laatia suunnitelman siirtymisestä perustuslailliseen hallintoon. Tuloksena oli 26. helmikuuta 1861 annettu valtiosääntö eli niin sanottu helmikuun patentti, joka oli pääosin Schmerlingin käsialaa. Sen nojalla Habsburgien valtakunnalle perustettiin yhteinen kaksikamarinen parlamentti, valtakunnanneuvosto ("Reichsrat"), jonka tarkoituksena oli luoda monikansaisesta valtakunnasta yhtenäisempi valtio. Valtakunnanneuvoston paikkajakoa oli kuitenkin painotettu saksankielisen väestön eduksi, joten Itävallan muut kansallisuudet, varsinkin unkarilaiset ja kroaatit asettuivat vastarintaan ja boikotoivat uutta parlamenttia. Tämä johti Schmerlingin ”perustuslaillisen kokeilun” epäonnistumiseen, ja hän erosi sisäministerin tehtävistä heinäkuussa 1865. Sen jälkeen hän palasi aiempaan virkaansa korkeimman oikeuden johtoon, josta tehtävästä hän jäi eläkkeelle vuonna 1891. Lisäksi hän oli vuodesta 1867 valtakunnanneuvoston ylähuoneen ("Herrenhaus") elinikäinen jäsen ja vuosina 1871–1879 sen puhemies.
Richard Belcredi

Richard Belcredi (12. helmikuuta 1823 Ingrowitz, Määri – 2. joulukuuta 1902 Gmunden) oli itävaltalainen kreivi ja valtiomies, joka toimi Itävallan pää- ja sisäministerinä vuosina 1865–1867. Hänen hallituksensa ajoi konservatiisia tavoitteita, mutta tuki samalla slaavilaisten vähemmistökansallisuuksien toiveita itsehallinnosta.
Belcredi oli lähtöisin määriläisestä (alkujaan italialaisesta) maanomistajasuvusta ja suoritettuaan lakiopinnot hän aloitti virkauransa vuonna 1842. Hänet nimitettiin 1860 Sleesian kuvernööriksi ja 1864 Böömin käskynhaltijaksi eli statthalteriksi. Hän oli vuosina 1861–1863 parlamentin jäsenenä. Belcredi tuli Anton von Schmerlingin eron jälkeen pääministeriksi 27. heinäkuuta 1865 ja hän kokosi konservatiivisista voimista koostuneen niin sanotun kreivien hallituksen. Ensi töikseen hallitus peruutti 20. syyskuuta Schmerlingin vuonna 1861 laatiman niin sanotun helmikuun patentin eli keskusvaltaa korostaneen perustuslain myönnytyksenä valtakunnan ei-saksalaisille kansallisuuksille. Belcredin hallitus teki ”konservatiivisen federalismin” hengessä muitakin palveluksia slaavilaisille vähemmistökansallisuuksille, esimerkiksi sallimmalla tšekin kielen käytön böömiläisissä kouluissa. Tämä ärsytti saksankielistä väestöä. Vanhoillinen hallitus pyrki myös absolutismin palauttamiseen, feodaalisten oikeuksien ja kirkon aseman vahvistamiseen sekä liberaalien vaikutusvallan heikentämiseen.
Itävallan tappio Preussille vuoden 1866 sodassa romutti Belcredin hallituksen suunnitelmat ja hän erosi 3. helmikuuta 1867. Hän vastusti seuraajiensa politiikkaa, jonka kulmakivenä oli kompromissi itävallan saksalaisten ja unkarilaisten kesken. Belcredi toimi myöhemmin vuosina 1881–1895 hallinto-oikeuden presidenttinä.
Auda ibu Tayi

Auda ban Harb al-Abo Seed al-Mazro al-Tamame abu Tayi (myös Auda ibu Tayi, , k. 1924) oli howeitat-beduiinien päällikkö ensimmäisen maailmansodan aikana käydyssä arabikapinassa.
Auda taisteli arabikapinallisten puolella ja osallistui muun muassa heinäkuussa 1917 käytyyn Akaban taisteluun, jossa kapinalliset valtasivat turkkilaisilta strategisesti tärkeän Akaban kaupungin. Auda kuitenkin piti sodan aikana yhteyksiä myös turkkilaisiin.
Lähi-idän ulkopuolella Auda tunnetaan erityisesti kuvauksestaan brittiläisen sotilaan T. E. Lawrencen omaelämäkerrallisessa teoksessa "Seven Pillars of Wisdom" ja David Leanin elokuvassa "Arabian Lawrence" (1962), jossa häntä näyttelee Anthony Quinn.
Basílio do Nascimento

Basílio do Nascimento (14. kesäkuuta 1950 Suai – 30. lokakuuta 2021) oli itätimorilainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Dilin hiippakuntaan 25. kesäkuuta 1977 ja nimitettiin Baucaun hiippakunnan apostoliseksi hallitsijaksi sekä Septimunician titulaaripiispaksi 30. marraskuuta 1996. Piispaksi vihkiminen seurasi 6. tammikuuta 1997. Pääkonsekraattorina toimi paavi Johannes Paavali II, jota avustivat Giovanni Battista Re ja Miroslav Stefan Marusyn.
Do Nascimento sai 26. marraskuuta 2002 nimityksen Dilin apostoliseksi hallitsijaksi ja 6. maaliskuuta 2004 Baucaun piispaksi.
Paul Nordhues

Paul Heinrich Nordhues (8. helmikuuta 1915 Dortmund – 30. kesäkuuta 2004) oli saksalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Paderbornin arkkihiippakuntaan 23. maaliskuuta 1941 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Cosin titulaaripiispaksi 5. kesäkuuta 1961. Piispaksi vihkiminen seurasi 24. elokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Lorenz Jaeger, jota avustivat Franz Hengsbach ja Adolf Bolte.
Nordhues osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen. Hän jäi eläkkeelle 1. maaliskuuta 1990.
Brian Lee

Brian Lee (s. 26. maaliskuuta 1987 Moorhead, Minnesota, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jääkiekkopuolustaja. Isokokoisen Leen vahvuuksiin kuuluvat luistelu, oman pään pelaaminen ja alivoimapelaaminen. Hänen tulisi kuitenkin käyttää kokoaan enemmän hyödyksi ja lisätä röyhkeyttä. Leellä on parannettavaa myös kokonaisvaltaisessa pelissä, varsinkin hyökkäyspäässä. Hän pelaa useimmiten kiekollisena "syvyyspuolustajana".
Ura.
Seuraura.
Lee kävi lukion Moorhead High Schoolissa. Hänet palkittiin valmistusmisvuotenaan 2005 Minnesotan osavaltion parhaana lukiolaispelaajana Mr. Hockey -palkinnolla. Lee pelasi Moorheadin joukkueen lisäksi NAHL-joukkue Billing Bullsissa kaudella 2003–2004 ja USHL-joukkue Lincoln Starsissa kaudella 2004–2005. Ottawa Senators varasi hänet koko NHL:n varaustilaisuuden yhdeksäntenä pelaajana kesällä . Vuosina 2005–2007 Lee kävi Pohjois-Dakotan yliopistoa. Hän oli ensimmäisellä kaudellaan 2005–2006 joukkueensa tehokkain puolustaja tehoilla 4+23=27, voitti kauden päätteeksi WCHA:n mestaruuden ja valittiin sarjan tulokkaiden tähdistökentälliseen.
Kaudeksi 2007–2008 Lee siirtyi Ottawa Senatorsin organisaatioon. Hän pelasi pääosan kaudestaan farmijoukkue Binghamton Senatorsissa, AHL:ssä, jossa tulokaskausi toi 55 runkosarjaottelussa tehot 3+22=25. Lee pelasi kauden aikana myös ssa. Hän teki NHL-debyyttinsä runkosarjan loppupuolella, 25. maaliskuuta 2008 vieraissa Buffalo Sabresia vastaan. Lee pelasi loppukaudella NHL:ssä kaikkiaan kuusi runkosarja- ja neljä playoff-ottelua tehden yhden syöttöpisteen. Kausi 2008–2009 oli hänelle varsinainen tulokaskausi NHL:ssä. Lee siirrettiin syksyn 2008 harjoitusleirin päätteeksi Binghamtoniin, mutta pelasi valtaosan kaudestaan kuitenkin NHL:ssä tehden 53 runkosarjaottelussa tehot 2+11=13. Kaudella 2009–2010 hän jäi vähemmälle peliajalle NHL:ssä, jossa Lee pelasi 23 ottelua. Maaliskuussa 2010 hän teki kaksivuotisen jatkosopimuksen Senatorsin kanssa.
Leelle kausi 2010–2011 oli NHL:n ensimmäinen ilman farmikomennuksia ja se toi hänelle 50 runkosarjaottelussa kolme syöttöpistettä. Kesken kauden 2011–2012, siirtotakarajalla helmikuussa 2012 Lee kaupattiin Tampa Bay Lightningiin vaihdossa Matt Gilroyhin. Hän teki kauden aikana yhteensä 55 runkosarjaottelussa tehot 1+15=16, jotka on Leen yhden kauden piste-ennätys NHL:ssä. Kesäkuussa 2012 hän teki kaksivuotisen ja yksisuuntaisen jatkosopimuksen Lightningin kanssa. 
Lee pelasi kaudella 2012–2013 NHL:n työsulun päätyttyä tammikuussa 2013 22 NHL-ottelua, kunnes hänet siirrettiin maaliskuussa loppukaudeksi farmijoukkue Syracuse Crunchin vahvuuteen.
Maajoukkueura.
Lee pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 2005, 2006 ja 2007, joista viimeisin turnaus päättyi pronssiin.
Muuta.
Leen pikkuveli John on Florida Panthersin varaus vuodelta . Hän pelaa tällä hetkellä AHL-joukkue San Antonio Rampagessa.
Douglas Corrigan

Douglas Groce Corrigan (22. tammikuuta 1907 Galveston – 9. joulukuuta 1995 Kalifornia) oli yhdysvaltalainen lentokonemekaanikko ja lentäjä, joka tuli tunnetuksi noin 8 300 kilometrin navigaatiovirheestään.
Corrigan nousi ilmaan New Yorkin Floyd Bennet Fieldin lentokentältä 17. heinäkuuta 1938 varhain aamulla. Lennon määränpääksi oli ilmoitettu Long Beach Kaliforniassa. 28 tuntia myöhemmin Corrigan kuitenkin laskeutui Baldonnelin lentokentälle, lähellä Dublinia Irlannissa. Suorituksellaan lempinimen "Wrong Way Corrigan" () ansainnut Corrigan itse väitti johdonmukaisesti sen olleen vain paha navigointivirhe. Corrigan oli kuitenkin suhteellisen kokenut lentäjä, jonka useat viranomaisille osoitetut lentolupahakemukset Atlantin valtameren ylitykselle oli aiemmin hylätty liian vaarallisina. Lisäksi hänen koneeseensa ("Robin", suom. "Punarinta") oli tehty lukuisia Atlantin ylityksen mahdollistavia muutoksia, muun muassa noin 1 200 litran polttoainesäiliöt.
Kotimaahan laivalla palautettu Corrigan sai sankarin vastaanoton, ja merimatkan aikana umpeutui kätevästi myös hänen viranomaisilta saamansa kahden viikon lentokielto. Hänen kunniakseen järjestettiin New Yorkin Broadwaylla paraati, johon osallistui liki miljoona ihmistä. Hän tapasi myös tuolloisen presidentin Franklin Rooseveltin. Vuonna 1939 hän esitti itseään elokuvassa "The Flying Irishman". Corriganin omaelämäkerta "That’s My Story" julkaistiin pian kuuluisan lennon jälkeen.
Myöhemmin Corrigan meni naimisiin ja muutti Texasiin viljelemään appelsiineja ostamalleen maatilalle.
Teemu Isoketo

Teemu Isoketo (s. 7. huhtikuuta 1987 Vimpeli) on suomalainen pesäpalloilija, joka edustaa Superpesiksessä pelaavaa Kempeleen Kiriä. Ulkopelipaikaltaan Isoketo on kakkoskoppari tai kolmosvahti, ja hänen sisäpeliroolinsa on etenijä.
Vaajakosken liikuntapuisto

Vaajakosken liikuntapuisto on urheilukeskus Jyväskylässä. Siellä on jalkapallokenttä (nurmikenttä), yleisurheilukenttä (spurtan-joustopinnoite juoksuradoilla), tekojäärata ja ulkoilureittejä . Kenttä on FC Vaajakosken kotikenttä.
Reinhard Marx

Reinhard Marx (s. 21. syyskuuta 1953 Geseke) on saksalainen roomalaiskatolinen arkkipiispa ja yksi kirkon kardinaaleista. Hän sai teologian tohtorin arvon vuonna 1989. Hänet vihki diakoniksi Paul Nordhues 11. helmikuuta 1978 ja papiksi Paderbornin arkkihiippakuntaan Johannes Joachim Degenhardt 2. kesäkuuta 1979.
Marx nimitettiin Paderbornin vihkipiispaksi ja Pedenan titulaaripiispaksi 23. heinäkuuta 1996. Hänet konsekroi 21. syyskuuta Degenhardt, jota avustivat Hans Leo Drewes ja Paul Consbruch. Hänen piispanmottonsa "Ubi spiritus Domini ibi libertas". 20. joulukuuta 2001 Marx sai nimityksen Trierin piispaksi ja 30. marraskuuta 2007 Münchenin ja Freisingin arkkipiispaksi. Hänestä tehtiin vuonna 2008 Geseken kunniakaupunkilainen. Hän sai kunniatohtorin arvon Philosophisch-Theologische Hochschule Vallendarista tammikuussa 2009.
Syksyllä 2010 Marxista tuli Eichstätt-Ingolstadtin katolisen yliopiston suurkansleri. Hänet ylennettiin kardinaaliksi 20. marraskuuta 2010, jolloin hänet nimitettiin San Corbinianon kardinaalipapiksi. Hän osallistui vuoden 2013 konklaaviin.
Aleksander Vinter

Aleksander Vinter (s. 16. huhtikuuta 1987) on norjalainen muusikko, joka toimii tuottajana nimellä Savant ja on aiemmin toiminut tuottajana nimillä "Vinter in Hollywood", "Vinter in Vegas", "Datakrash", "Blanco", "Megatron", "Numa", "The Protos" ja "Twin World". Hän väittääkin musikaalisen lahjakkuutensa johtuvan savantismin tuomasta erikoiskyvystä ja pystyvänsä luomaan lähes albumin pituisia musiikkikokonaisuuksia vain muutamassa päivässä. Hänellä on diagnosoitu useita neurologisia poikkeavuuksia, muun muassa Aspergerin oireyhtymä. Aleksander Vinterin kerrotaan tehneen ainakin 10 000 kappaletta.
Aleksander Vinter julkaisi ensialbuminsa "Outbreak" vuonna 2009 nimellä Vinter in Hollywood. Albumi oli ehdolla vuoden 2009 Spellemannsprisenin elektronisen musiikin kategoriassa. Vuonna 2011 Vinter teki sopimuksen SectionZ Records levy-yhtiön kanssa ja julkaisi albumit "Mamachine" ja "Ninür".
Jan Lebeda

Jan Lebeda (23. huhtikuuta 1913 Praha – 5. marraskuuta 1991) oli tšekkiläinen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Prahan arkkihiippakuntaan 20. kesäkuuta 1937 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Novin titulaaripiispaksi 19. toukokuuta 1988. Piispaksi vihkiminen seurasi 11. kesäkuuta. Pääkonsekraattorian toimi František Tomášek, jota avustivat Francesco Colasuonno ja Kajetán Matoušek. 
Lebeda kuoli 78-vuotiaana virassa.
Auringon Hauta

Auringon Hauta on vuonna 2009 Imatralla perustettu folk metal -yhtye. Se toimi aikaisemmin nimellä Solgrav.
Auringon Haudan ensimmäisen albumin julkaisi itävaltalainen CCP Records vuonna 2010. Sillä vierailee kanteleensoittaja Juha Jyrkäs, joka on myös tehnyt levylle sanoituksia. Solgrav-nimisenä yhtyeeltä ilmestyi vuonna 2006 omakustannealbumi "Auringon hauta".
Antonín Liška

Antonín Liška (17. syyskuuta 1924 – 15. lokakuuta 2003) oli tšekkiläinen roomalaiskatolinen piispa. Hän kuului redemptoristeihin. Hänet vihki papiksi Kajetán Matoušek 22. syyskuuta 1951. Hänet nimitettiin Prahan arkkihiippakunnan vihkipiispaksi sekä Vergin titulaaripiispaksi 19. toukokuuta 1988, ja piispaksi vihkiminen seurasi 11. kesäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi František Tomášek, jota avustivat Francesco Colasuonno ja Kajetán Matoušek.
Liška sai 28. elokuuta 1991 nimityksen České Budĕjovicen piispaksi, jona hän toimi, kunnes jäi eläkkeelle 25. syyskuuta 2002.
William Patrick Callahan

William Patrick Callahan (s. 17. kesäkuuta 1950 Chicago, Illinois) on yhdysvaltalainen roomalaiskatolinen piispa. Hän kuuluu konventuaaleihin fransiskaaneihin. Hänet vihki papiksi William Edward Cousins 30. huhtikuuta 1977. Hänet nimitettiin Milwaukeen arkkihiippakunnan vihkipiispaksi sekä Laresin titulaaripiispaksi 30. lokakuuta 2007, ja piispaksi vihkiminen seurasi 21. joulukuuta. Pääkonsekraattorina toimi Timothy Michael Dolan, jota avustivat Richard John Sklba ja John Joseph Myers. 
Callahan sai 11. kesäkuuta 2010 nimityksen La Crossen piispaksi, jonka virkaan hänet asetettiin 11. elokuuta.
Shiratsuyu (1906)

Shiratsuyu () oli 1906 valmistunut keisarillisen Japanin laivaston Kamikaze-luokan torpedovenehävittäjä, joka poistettiin alusluettelosta 1. huhtikuuta 1928.
Valmistus.
Alus tilattiin osana vuoden 1904 hankintoja Mitsubishin Nagasakin telakalta, missä köli laskettiin 25. helmikuuta 1905. Alus laskettiin vesille 12. helmikuuta 1906 ja valmistui puolisen vuotta myöhemmin 23. elokuuta.
Palvelus.
"Shiratsuyu" luokiteltiin 28. elokuuta 1912 kolmannen luokan hävittäjäksi, jolloin se poistettiin ensilinjan tehtävistä. Ensimmäisen maailmansodan alkaessa alus palautettiin palvelukseen. Se poistettiin alusluettelosta 1. huhtikuuta 1928.
Christian Lindemans

Christian Lindemans (myös "Christiaan Lindemans", peitenimi "King Kong") () oli hollantilainen kaksoisagentti toisessa maailmansodassa.
Rotterdamissa syntynyt ja siellä automekaanikkona työskennellyt Lindemans liittyi Alankomaiden vastarintaliikkeeseen toisen maailmansodan aikana 1940 Saksan miehitettyä Alankomaat. Hän toimitti aluksi liittoutuneille tietoja Rotterdamin sataman toiminnasta. Vuodesta 1942 alkaen hän johti järjestöä, joka kuljetti natsien vainoamia ihmisiä Hollannista. Järjestö toimi Espanjasta ja Britanniasta käsin. 
Maaliskuussa 1944 Lindemans joutui pulaan, kun Gestapo kaappasi hänen veljensä ja tyttöystävänsä. Pelastaakseen heidät Lindemans liittyi saksalaisten puolelle kesällä 1944. Lindemansin väitetään antaneen saksalaisille ennakkotietoa liittoutuneiden laskuvarjohyökkäyksestä Arnheimiin syyskuussa 1944, mutta tämä on osoitettu vääräksi tiedoksi. Hän kuitenkin paljasti syksyn 1944 aikana lukuisia vastarintaliikkeen jäseniä Gestapolle. Lindemans vangittiin sodan jälkeen ja hän teki itsemurhan vankilassa.
Itä–Länsi-ottelu 2014

Vuoden 2014 Itä–Länsi-ottelu oli järjestyksessään miesten 80. pesäpallon vuotuinen arvo-ottelu, joka pelattiin Seinäjoen Ilkka-areenalla 18.–20. heinäkuuta 2014. Idän ja Lännen joukkueiden välinen paremmuus ratkottiin tapahtumassa viidessä sarjassa: A-pojat, B-pojat, B-tytöt, naiset ja miehet. Tapahtuman järjestelyistä vastasi Seinäjoen JymyJussit, yhdessä omistajaseurojensa Nurmon jymyn ja Seinäjoen Maila-Jussien kanssa.
Vuoden 2014 ottelu oli järjestyksessään 7. kerta kun tapahtuma järjestettiin Seinäjoella. 
Kenttä.
Vuoden 2014 Itä–Länsi-ottelu järjestettiin Seinäjoen Ilkka-areenalla. Stadion on valmistunut vuonna 1992 ja sen katsojakapasiteetti on 4 500 katsojaa. Kentälle tehtiin vuoden 2013–2014 aikana pieni remontti ja katsomokapasiteetti kasvoi 4 500 istumapaikkaan, joista katettuja 2 500.
Tapahtuma.
Tapahtuman avajaisseremoniat pidettiin lauantaina Naisten 54. ottelun yhteydessä. Juhlapuheet piti Superpesiksen hallituksen puheenjohtaja Heikki Takamäki sekä JymyJussien ja Seinäjoen kaupunginhallituksen puheenjohtaja Kimmo Heinonen. Maamme laulun lauloi nuori Miska Mäkiviita. Avausheiton suoritti Merja Riikilä. Ottelussa oli katsojia 3 670 ja se jouduttiin keskeyttämään välillä nousseen rajun ukkosen takia.
Miesten ottelussa sunnuntaina perinteisen avausheiton sijaan suoritettiin toisenlainen avaus. Tuolloin legendat kohtasivat ja Mauri Pyhälahti suoritti avaussyötön Toni Kohoselle. Avauspuheen piti Pesäpalloliiton puheenjohtaja Unto Väisänen ja maamme-laulun suoritti Milla Virta. Ottelussa oli noin 5 500 katsojaa ja se käytiin aurinkoisessa säässä. 
Kokonaisuudessaan viikonlopun aikana tapahtumassa oli katsojia yhteensä 14 000 henkeä.
Gamla Ullevi

Gamla Ullevi () on Göteborgissa sijaitseva jalkapallostadion. Se valmistui vuonna 2009 ja rakennettiin paikalle, jossa vuosina 1916–2006 toimi samanniminen stadion. Gamla Ullevin vieressä sijaitsee vuonna 1958 avattu Ullevin stadion, jota toisinaan kutsutaan myös nimellä Nya Ullevi (Uusi Ullevi). 
Gamla Ullevi on GAIS-, IFK Göteborg - ja Örgryte IS -seurojen kotikenttä sekä Ruotsin naisten jalkapallomaajoukkueen pääasiallinen kotiareena. Stadion on myös yksi vuoden 2013 naisten EM-kilpailuiden pelipaikoista.
Stadionin edustalla on jalkapallolegenda Gunnar Grenin patsas. Vuonna 2010 ruotsalainen yhtye Kent julkaisi singen "Gamla Ullevi", joka nousi Ruotsin singlelistan ykköseksi.
Pyromelliittihappodianhydridi

Pyromelliittihappodianhydridi eli 1,2,4,5-bentseenitetrakarboksyylihappodianhydridi (C10H2O6) on pyromelliittihapon anhydridi. Yhdistettä käytetään polymeerien valmistuksessa.
Ominaisuudet.
Huoneenlämpötilassa pyromelliittihappodianhydridi on valkoista kiteistä ja vettä sitovaa eli hygroskooppista jauhetta. Se ei käytännöllisesti katsoen liukene veteen, vaan reagoi veden kanssa muodostaen pyromelliittihappoa. Yhdiste liukenee paremmin orgaanisiin liuottimiin, kuten asetoniin. 
Valmistus ja käyttö.
Perinteinen tapa valmistaa pyromelliittihappodianhydridiä on hapettaa dureenia typpihapon, kromihapon, kaliumpermanganaatin tai jonkin muun vahvan hapettimen avulla nestefaasissa. Nykyään pääasiallinen pyromelliittihapon tuotantomenetelmä on dureenin, trimetyyli-isopropyylibentseenin tai dimetyylidi-isopropyylibentseenin hapetus kaasufaasissa hapen avulla. Katalyyttinä tässä reaktiossa käytetään vanadiinia, titaania tai muita metallikatalyyttejä. 
Pyromelliittihappodianhydridiä käytetään polyimidipolymeerien valmistamiseen. Erityisen merkittäviä ovat sen ja aromaattisten diamiinien kondensaatiotuotteina muodostuvat polyimidit, kuten kapton. Näillä on usein erittäin hyvä kuumuuden kesto ja hyvät mekaaniset ominaisuudet. Osa niistä on myös sähkönjohteita. Yhdistettä käytetään myös epoksihartsien kovettamiseen ja ristisitomiseen, atsoväriaineiden valmistuksessa ja korroosionestoaineena.
CD Puerta Bonita

 
Club Deportivo Puerta Bonita on jalkapalloseura Espanjan pääkaupungista Madridista. Sen edustusjoukkue pelaa maan kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Segunda División B:ssä.
Historia.
Club Deportivo Puerta Bonita perustettiin 21. huhtikuuta 1942 Julio Barragánin johdolla. Sen synnyinseutua on Puerta Bonitan kaupunginosa Carabanchelissa, joka liitettiin Madridiin vuonna 1948. Puerta Bonita () on myös yksi Vista Alegren kuninkaallisen tilan porteista ja kaupunginosan nähtävyyksistä. Portti esiintyy seuran tunnuksessa.
Seura pelasi Madridin aluesarjoissa vuoteen 1989 asti, jolloin se nousi maan neljänneksi korkeimmalle sarjatasolle Tercera Divisióniin. Tercerassa Puerta Bonita pelasi vaatimattomalla menestyksellä suurimman osan 1990-luvusta ja 2000-luvun ensimmäisestä vuosikymmenestä, pudoten välillä takaisin aluesarjaan. Kaudella 2011–2012 joukkue sijoittui Terceran lohkonsa kolmanneksi ja pääsi ensimmäistä kertaa Segunda División B:n nousukarsintoihin. Kaudella 2012–2013 Puerta Bonita voitti Terceran lohkonsa ja nousukarsinnoissa San Juanin ja nousi Segunda B:hen.
Stadion.
Seuran kotistadion on 4 000 -paikkainen Centro Deportivo Municipal Antiguo Canódromo, joka on nimensä mukaisesti vanha vinttikoirarata. Se muutettiin vuonna 1991 velodromiksi ja vuonna 2007 jalkapallostadioniksi. Kaupungin ylläpitämä stadion sijaitsee Puerta Bonitan naapurikaupunginosassa San Isidrossa.
Ennen Antiguo Canódromoa Puerta Bonitan kotistadion oli El Hogar, jossa kuvattiin vuoden 2004 elokuva "El penalti más largo del mundo".
Juniorit.
Puerta Bonita on yksi Madridin suurimmista junioriseuroista. Kaudella 2012–2013 seuralla oli edustusjoukkueen ohella 21 juniorijoukkuetta. Seuran alaisuudessa on myös kaksi sisarseuraa, Montijo San Antolín ja Oroquieta Villaverde. Jälkimmäinen on kolminkertainen naisten Espanjan-mestari, joka on 2000-luvulla vaipunut alasarjoihin.
Kristinusko Intiassa

Tämä artikkeli käsittelee kristinuskoa Intiassa. Intiassa on vuonna 2011 tehdyn väestönlaskennan mukaan noin 24 miljoonaa kristittyä, joka on 2,3 prosenttia koko väestöstä. Suurin kirkkokunta on katolinen kirkko, johon kuuluu 17,3 miljoonaa intialaista. Erityisen paljon kristittyjä on Intiassa Nagalandin ja aiemmin pitkään Portugalin alaisuuteen kuuluneen Goan osavaltioissa.
Historia.
Perimätiedon mukaan kristinusko tuli Intiaan apostoli Tuomaan mukana. Ensimmäisten käännynnäisten oletetaan olleen Kochin juutalaisia, jotka puhuivat Tuomaan tavoin arameaa.
Rooman valtakunnassa vainottu nestoriolaisuus levisi Länsi-Intian Malbarrannikolle sekä Sokotran ja Ceylonin saarille. Intialaiset kristityt katsoivat uskonsa perustuvan apostoli Tuomaan lähetystyöhön. Varhaisin tieto intialaisesta kirkosta on peräisin 300-luvulta.
1500-luvulla katoliset lähetyssaarnaajat saapuivat Vasco da Gaman löytöretkien jälkeen
Ihmisoikeudet.
Äärihindut ovat polttaneet kirkkoja ja kristittyjen kouluja. Esimerkiksi vuonna 2008 Odishassa kristittyjen vastaisessa mellakassa raiskattiin ja tapettiin kymmeniä ihmisiä, minkä lisäksi satoja kirkkoja poltettiin.. Mellakoiden sarja alkoi, kun jouluna 2007 kristityt pystyttivät torille joulukaaren paikalle, jossa hindut olivat lokakuussa pitäneet oman uskonnollisen juhlansa. Hindut ryöstivät noin 20 kristittyjen kauppaa, minkä jälkeen fundamentalistikristityt hyökkäsivät erästä tunnettua hindumunkkia vastaan. Äärihindut vastasivat tähän väkivaltaisella pogromilla 26.–27. joulukuuta, jolloin Hindutva-liikkeen aktivistit polttivat ainakin 100 kristittyjen kotia.
Syrjittyyn dalit-vähemmistöön kuuluvia on intialaisista kristityistä noin 80 prosenttia. Sikhi- ja buddhalaisdalitit ovat oikeutettuja koulupaikkoihin ja valtion työpaikkoihin, mutta kristityillä daliteilla ei ole samaa oikeutta. Joissakin kirkoissa on voimassa kastijako, eli daliteilla on eri istumapaikat ja jumalanpalvelukset.
Vuonna 2014 hindunationalistit voittivat parlamenttivaalit. Tämän jälkeen Intiassa on lisääntynyt kritiikki ja hyökkäykset myös kristittyjä vastaan. Hindunatonalistit eivät muun muassa pidä kristittyjen käännytystyöstä.
Chorges

Chorges on kunta Hautes-Alpesn departementissa Provence-Alpit-Rivieran alueella Kaakkois-Ranskassa.
Historia.
Keltit asuttivat aluetta 400-luvulla eaa. Tuolloin kaupunki tunnettiin nimellä Caturiges. Myöhemmin roomalaiset valloittivat ja asuttivat sen Julius Caesarin johdolla. Tällöin kaupungista tuli osa Via Domitiaa, tietä joka yhdisti Rooman Espanjaan.
Luonto.
Chorgesin kunta on yhdessä naapurikuntiensa, La Bâtie-Neuven, Ancellen, Prunièresin ja Saint-Apollinairen kanssa perustaneet Natura 2000 alueen "Piolit - Chabrières". Alueen tarkoitus on säilyttää tämän Alppialueen luonnon monimuotoisuus ja suojella harvinaisia kasvi- ja eläinlajeja.
William Edward Cousins

William Edward Cousins (20. elokuuta 1902 Chicago – 14. syyskuuta 1988) oli yhdysvaltalainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihki papiksi Chicagon arkkihiippakuntaan George William Mundelein 23. huhtikuuta 1927. Hänet nimitettiin Chicagon vihkipiispaksi sekä Forman titulaaripiispaksi 17. joulukuuta 1948, ja piispaksi vihkiminen seurasi 7. maaliskuuta 1949. Pääkonsekraattorina toimi Samuel Alphonsus Stritch, jota avustivat John Joseph Boylan ja Albert Rudolph Zuroweste. 
Cousins sai 19. toukokuuta 1952 nimityksen Peorian piispaksi ja 18. joulukuuta 1958 Milwaukeen arkkipiispaksi. Hän osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen ja jäi eläkkeelle 17. syyskuuta 1977.
Shirayuki (1906)

Shirayuki () oli 1906 valmistunut keisarillisen Japanin laivaston Kamikaze-luokan torpedovenehävittäjä, joka poistettiin alusluettelosta 1. huhtikuuta 1924.
Valmistus.
Alus tilattiin osana vuoden 1904 hankintoja Mitsubishin Nagasakin telakalta, missä köli laskettiin 24. maaliskuuta 1905. Alus laskettiin vesille 19. toukokuuta 1906 ja valmistui puolisen vuotta myöhemmin 12. lokakuuta.
Palvelus.
"Shirayuki" luokiteltiin 28. elokuuta 1912 kolmannen luokan hävittäjäksi, jolloin se poistettiin ensilinjan tehtävistä. Ensimmäisen maailmansodan alkaessa alus palautettiin palvelukseen. Se poistettiin alusluettelosta 1. huhtikuuta 1924.
Matsukaze (1906)

Matsukaze () oli keisarillisen Japanin laivaston vuonna 1907 valmistunut Kamikaze-luokan torpedovenehävittäjä.
Valmistus.
Alus tilattiin Mitsubishin Nagasakin telakalta osana vuoden 1904 hankintoja. Sen köli laskettiin 25. syyskuuta 1905, ja alus laskettiin vesille 23. joulukuuta 1906. Alus valmistui 15. maaliskuuta 1907.
Javier Manquillo

Javier "Javi" Manquillo Gaitán (s. 5. toukokuuta 1994 Madrid, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Manquillo on pelipaikaltaan oikea laitapuolustaja.
Seurajoukkueura.
Javi Manquillo pelasi aluksi kaksosveljensä Víctorin kanssa Real Madridin juniorijoukkueissa. Vuonna 2008 veljekset siirtyivät yhdessä Atlético Madridiin, josta Víctor jatkoi myöhemmin matkaansa kolmanteen madridilaisseuraan Rayo Vallecanoon. 
Manquillo nostettiin Atléticon edustusjoukkueeseen jo vuonna 2011, mutta sai peliaikaa enimmäkseen B-joukkueessa. Hän teki liigadebyyttinsä joulukuussa 2012 Deportivo La Coruñaa vastaan pelatussa ottelussa, joka päättyi Atléticon 6–0-voittoon. Hän pelasi neljä ottelua Atléticon voittaessa Espanjan cupin 2013 ja kolme ottelua seuran voittaessa Espanjan-mestaruuden 2014.
Elokuussa 2014 Atlético lainasi Manquillon Liverpooliin kahden kauden mittaisella lainasopimuksella. Lainapesti Englantiin päätettiin kuitenkin keskeyttää kaikkien osapuolten suostumuksella jo yhden kauden jälkeen vähäisen peliajan vuoksi. Manquillo pelasi kauden 2015–2016 lainalla ranskalaisseura Marseillessa ja kauden 2016–2017 englantilaisseura Sunderlandissa. Heinäkuussa 2017 hän siirtyi Newcastle Unitediin. Ensimmäisellä viidellä kaudellaan hän pelasi 13–21 liigaottelua, mutta kaudella 2022–2023 vain neljä ja seuraavalla syyskaudella ei yhtään.
Tammikuussa 2024 Manquillo siirtyi Newcastlesta espanjalaisseura Celta Vigoon 1,5 vuoden sopimuksella. Hän pelasi loppukauden aikana 12 Primera Divisiónin ottelua. Kaudella 2024–2025 hän pelasi 10 Primera Divisiónin ottelua sekä yhden Copa del Reyn ottelun. Manquillon sopimus Celtan kanssa päättyi kauden 2024–2025 jälkeen, eikä sitä jatkettu. 
Maajoukkueura.
Javi Manquillo pelasi Espanjan eri juniorimaajoukkueissa aina alle 21-vuotiaisiin saakka. Hän pelasi kaksi ottelua Espanjan voittaessa alle 19-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden 2012. Hän edusti maataan heinäkuussa 2013 Turkissa pelatussa alle 20-vuotiaiden MM-turnauksessa, jossa pelasi neljä ottelua.
Esa Tommila

Esa Tommila (s. 16. joulukuuta 1962 Rauma) on suomalainen entinen jääkiekkoilija. Hän pelasi urallaan SM-liigassa yhteensä 523 runkosarjaottelua tehopistein 158+171=329 ja 14 playoff-ottelua tehopistein 2+4=6 sekä keräten niissä yhteensä 308 jäähyminuuttia. Tommila pelasi urallaan myös yhden kauden Ranskassa ja Ruotsissa.
Ura.
Seuraura.
Tommila aloitti uransa Rauman Lukossa, jossa hän teki SM-liigadebyyttinsä kaudella 1981–1982. Tommilan tulokaskausi toi 36 runkosarjaottelussa tehot 6+6=12. Kaudeksi 1983–1984 Lukko putosi I-divisioonaan, mutta nousi sieltä takaisin SM-liigaan kaudeksi 1984–1985. Kaudella 1985–1986 Tommilan oli Lukon kolmanneksi paras pistemies tehoilla 13+17=30. Kaudella 1986–1987 hän oli joukkueen kolmanneksi paras maalintekijä 19 osumallaan. Kaudella 1987–1988 Tommila oli Lukon kolmanneksi paras pistemies tehoilla 14+22=36. Hän voitti kauden päätteeksi liigauransa ainoan mitalin, kevään 1988 SM-hopean.
Kaudella 1988–1989 Tommila teki SM-liigan yhden kauden piste-ennätyksensä 18+27=45. Kaudella 1989–1990 hän teki SM-liigan yhden kauden maaliennätyksensä 20 osumallaan, joilla Tommila oli Lukon toiseksi paras maalintekijä Esa Keskisen jälkeen, kuten myös toiseksi paras pistemies 39 tehopisteellään. 
Vietettyään 11 kautta Lukon miesten joukkueessa Tommila siirtyi kaudeksi Tampereen Ilveksen riveihin 1992–1993. Hän oli tehoilla 17+16=33 joukkueen paras maalintekijä ja toiseksi paras pistemies Timo Peltomaan jälkeen. Kesken toisen Ilves-kautensa 1993–1994 Tommila siirtyi sarjatasoa alemmas I-divisioonaan ja TuTon riveihin. Hän voitti joukkueen mukanaI-divisioonan runkosarjan ja oli liigakarsinnoissa tehoilla 4+3=7 TuTon paras maalintekijä sekä pistemies Jouni Tuomisen kanssa. Joukkueen kausi päättyi sarjanousuun SM-liigaan.
Tommila vietti TuTossa yhden SM-liigakauden, jonka jälkeen hän vietti kaksi viimeistä pelivuottaan ulkomailla. Tommila pelasi kauden 1995–1996 ranskalaisessa Brûleurs de Loups de Grenoblessa. Kauden 1996–1997 hän aloitti Elitserien-joukkue AIK IF:ssä, mutta siirtyi kesken kauden sarjatasoa alemmas Ruotsin I-divisioonan Piteå HC:hen.
Maajoukkueura.
Tommila pelasi myös alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 1982, jolloin hän voitti pronssia.
Muuta.
Tommilan serkun poika on nykyään Vaasan Sportin SM-liigajoukkueessa puolustajana pelaava Juho Tommila. Esa Tommila toimii nykyään myyntineuvottelijana Raumanmeren Kiinteistövälityksessä, jonka omistavat hänen entinen joukkuetoverinsa Tero Käpynen sekä Tiia Kastola.
Sergei Pareiko

Sergei Pareiko (s. 31. tammikuuta 1977 Tallinna) on virolainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan maalivahti. Hän pelasi sarjatasolla kotimaansa lisäksi muun muassa Puolassa ja Venäjällä (FK Volga Nižni Novgorod).
Pareiko oli Viron maajoukkueen ykkösmaalivahti Mart Poomin lopettamisen jälkeen ja pelasi 65 A-maaottelua vuosina 1996–2015.
Adolf von Auersperg

Adolf von Auersperg (21. heinäkuuta 1821 Praha, Böömi – 5. tammikuuta 1885 Goldeggin linna) oli itävaltalainen ruhtinas ja valtiomies, joka toimi Itävallan pääministerinä vuosina 1871–1879.
Adolf von Auersperg kuului vanhaan, jo 1000-luvulta tunnettuun Auerspergin aatelissukuun. Hänen vanhempi veljensä oli Karl von Auersperg, joka toimi vuonna 1868 lyhyen aikaa pääministerinä. Adolf von Auersperg palveli aluksi ratsuväenupseerina, kunnes hänet vuonna 1860 valittiin Böömin maapäiville niin sanotun perustuslaillisen puolueen edustajana. Vuonna 1867 hänet nimitettiin Böömin ylimaamarsalkaksi ("oberstlandmarschall") ja 1870 Salzburgin paikallishallinnon johtajaksi ("landespräsident"). Kun Karl Siegmund von Hohenwartin hallitus kaatui 1871 epäonnistuneeseen yritykseen luoda Böömille itsehallinto, keskitettyä hallintoa kannattanut Auersperg tuli uudeksi pääministeriksi. Hän kokosi professoreista ja juristeista hallituksen, joka keskittyi hallinnollisiin uudistuksiin. Böömin suhteen se vetäytyi täydellisesti Hohenwartin linjasta, joten tšekit alkoivat protestina boikotoida parlamenttia ja Böömin maapäiviä. Auerspergin hallitus toteutti vuonna 1873 vaalijärjestelmän uudistamisen ja vähensi kirkon vaikutusvaltaa, mutta se kärsi poliittisista skandaaleista ja puolueiden sisäisistä riidoista. Vuoden 1878 Berliinin kongressin jälkeen Itävalta ryhtyi miehittämään Bosnia-Hertsegovinaa Balkanilla. Valtakunnan slaavilaisen väestön lisääntymistä pelännyt saksalaisten liberaalien puolue veti tämän seurauksena tukensa pois hallitukselta, minkä jälkeen Auersperg erosi helmikuussa 1879. Myöhemmin samana vuonna pääministeriksi tullut Eduard Taaffe sai suostuteltua tšekkiedustajat palaamaan valtiopäivätyöhön. Pääministerikautensa jälkeen Auersperg oli kuolemaansa asti valtakunnan tilintarkastustuomioistuimen presidentti.
Viirusilmävaskinen

Viirusilmävaskinen ("Orthonevra elegans") on Euroopassa pahoin taantunut kukkakärpäslaji. Suomen lajiston uhanalaisarvioinnissa 2010 se on luokiteltu alueellisesti hävinneeksi (RE).
Koko ja ulkonäkö.
Viirusilmävaskinen kuuluu sukuun "Orthonevra", jonka kaikki lajit ovat pieniä, mustia mutta metallinkiiltoisia kärpäsiä, joilla on suvulle tyypillinen pään muoto ja siipisuonitus. Lähisukulaisistaan 5–6 mm:n pituinen viirusilmävaskinen eroaa kuitenkin siinä, että sen verkkosilmissä näkyy tumma ja kapea poikkijuova, raajojen sääret ja nilkkojen ensimmäiset jaokkeet ovat keltaiset sekä tuntosarvien kolmas jaoke on noin neljä kertaa pitempi kuin leveä.
Levinneisyys.
Laji on ilmeisesti hävinnyt Pohjoismaista Länsi-Eurooppaan ulottuvalta alueelta. Sitä tavataan Keski- ja Itä-Euroopassa ja idässä aina Mongoliaan ja Kiinaan saakka, mutta kaikkialla niilläkin alueilla Euroopassa, jolta se ei ole vielä hävinnyt, laji on harvinainen ja varsin paikoittainen. Suomesta lajista tunnetaan vain muutama vanha havainto Karjalohjan tienoolta.
Elinympäristö ja elintavat.
Viirusilmävaskinen elää kosteilla niityillä, joissa on puroja ja lähteikköjä, ja se saattaa lajina olla täysin sidoksissa tällaisiin paikkoihin. Kärpäset ovat lennossa kesäkuusta elokuuhun ja ruokailevat etenkin sarjakukkaisten kukinnoilla. Toukkaa tai sen elintapoja ei tunneta, mutta sen oletetaan lähilajien tapaan elävän veden alla ja hengittävän hengitysputken kautta.
Suomesta laji on hävinnyt, Ruotsissa ja Tanskassa se on erittäin uhanalainen ja sopivien kosteikkojen häviäminen voi vaarantaa lajin säilymisen.
Leopold Hasner von Artha

Leopold Hasner von Artha (15. maaliskuuta 1818 Praha – 5. kesäkuuta 1891 Bad Ischl) oli itävaltalainen poliitikko, joka toimi Itävallan opetusministerinä vuosina 1867–1870 ja pääministerinä lyhyen aikaa vuonna 1870.
Lakia ja filosofiaa opiskellut Hasner tuli vallankumousvuonna 1848 "Prager Zeitung" -nimisen Prahassa ilmestyneen virallisen lehden toimittajaksi. Hän herätti pian liberaaleilla mielipiteillään sekä valtakunnan keskitettyä hallintoa kannattamalla Itävallan hallituksen huomion. Opetusministeri Leo von Thun und Hohenstein järjesti hänet vuonna 1849 oikeusfilosofian professoriksi Prahan yliopistoon. Hän oli myös kansantalouden professori vuodesta 1851 Prahassa ja vuodesta 1865 Wienin yliopistossa. Hasner valittiin 1861 edustajaksi ensin Böömin maapäiville ja sitten Itävallan parlamenttiin eli valtakunnanneuvostoon ("reichsrat"), jonka alahuoneen puhemieheksi hänet valittiin 1863. Neljä vuotta myöhemmin hänestä tuli ylähuoneen elinikäinen jäsen ja opetusministeri Karl von Auerspergin hallitukseen. Hasnerin ministerikaudella Itävallassa otettiin käyttöön kahdeksanvuotinen oppivelvollisuus ja perusopetus muutettiin luonteeltaan ei-uskonnolliseksi ja otettiin valtion valvontaan. Hasner toimi pääministerinä 1. helmikuuta – 5. huhtikuuta 1870, mutta hänen lyhytikäinen hallituksensa kompastui kansallisuusryhmien välisiin jatkuviin ristiriitoihin. Hän jatkoi myöhemmin vaikuttajana ylähuoneessa.
Viirusarvikirvari

Viirusarvikirvari ("Chrysotoxum octomaculatum") on kukkakärpäsiin kuuluva kärpäslaji. Suomen lajiston uhanalaisarvioinnissa 2010 se on luokiteltu alueellisesti hävinneeksi (RE).
Koko ja ulkonäkö.
Viirusarvikirvari muistuttaa paljolti kaarisarvikirvaria ("Chrysotoxum festivum"), mutta viirusarvikirvarin tuntosarvien tyvestä laskien kolmas jaoke on aina lyhyempi kuin ensimmäinen ja toinen jaoke yhteensä. Ruumiin yleisväritys on musta, mutta takaruumiin jaokkeissa on keskeltä katkeavat keltaiset poikkijuovat ja toisen jaokkeen poikkijuova kaartuu taaksepäin. Ainakin neljännessä, mutta usein myös kolmannessa jaokkeessa jaokkeen etureunan mustan alueen katkaisee jaokkeen reunan tuntumassa oranssi pitkittäisjuova. Ruumiin pituus 10–13 mm.
Levinneisyys.
Lajin levinneisyys ulottuu Länsi- ja Etelä-Euroopasta Keski-Aasiaan. Suomessa viirusarvikirvari on tavattu vain kolme kertaa. Kerran Etelä-Karjalan Uukuniemestä ja kahdesti Varsinais-Suomen Koski Tl:n Eriksbergistä.
Elinympäristö ja elintavat.
Viirusarvikirvari suosii lämpimiä ympäristöjä ja viihtyy aukkoisissa lehtimetsissä, sopivan avoimilla mutta pensaikkoisilla niityillä sekä rantojen hiekkapohjaisissa männiköissä. Koiraat lentelevät muutamien metrien korkeudella maanpinnasta, naaraat matalammalla kasvillisuuden yläpuolella ja kärpäset käyvät aterioimassa kukilla. Ruotsissa laji on lennossa touko-kesäkuussa sekä syyskuussa. Toukkaa tai sen elintapoja ei tunneta, mutta se saattaa olla jollakin tapaa sidoksissa muurahaisiin.
Suomessa laji on luokiteltu hävinneeksi, Ruotsissa se on erittäin uhanalainen.
José Lai Hung-seng

José Lai Hung-seng (; s. 14. tammikuuta 1946 Macao) on kiinalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Macaon hiippakuntaan 28. lokakuuta 1972 ja nimitettiin sen koadjuuttoripiispaksi 23. tammikuuta 2001. Piispaksi vihkiminen seurasi 2. kesäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Domingos Lam Ka Tseung, jota avustivat Arquimínio Rodrigues da Costa ja John Tong Hon.
Lai Hung-sengista tuli 30. kesäkuuta 2003 Macaon piispa.
Alfonso de Jesús Hinojosa Berrones

Alfonso de Jesús Hinojosa Berrones (7. lokakuuta 1924 Monterrey – 23. helmikuuta 2017) oli meksikolainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 9. lokakuuta 1949 ja nimitettiin Ciudad Victorian hiippakunnan johtoon 12. helmikuuta 1974. Piispaksi vihkiminen seurasi 5. huhtikuuta. Pääkonsekraattorina toimi Alfonso Espino y Silva, jota avustivat José de Jesús Tirado Pedraza ja Fortino Gómez León. 
Hinojosa Berrones sai 10. huhtikuuta 1985 nimityksen Monterreyn arkkihiippakunnan vihkipiispaksi, jona hän toimi, kunnes jäi eläkkeelle 2. helmikuuta 2000.
Adolf Fischhof

Adolf Fischhof (8. joulukuuta 1816 Alt-Ofen, Unkari – 23. maaliskuuta 1893 Emmersdorf) oli itävaltalainen liberaali poliitikko ja poliittinen teoreetikko.
Fischhof oli nuori apulaislääkäri, joka kohosi merkittävään rooliin vuoden 1848 vallankumouksen aikana. Hän esiintyi Wienissä puhujana kansanjoukkojen edessä vallankumouksen ensimmäisenä päivänä 13. maaliskuuta ja hänestä tuli hetkessä kumousta tukeneen opiskelijaliikkeen johtaja. Toukokuussa hänet valittiin Wieniä käytännössä hallinneen turvallisuuskomitean puheenjohtajaksi ja hän oli keskeisenä vaikuttajana Wienissä ja sitten Kremsierissä kokoontuneissa lyhytikäisissä kansalliskokouksissa. Fischhof oli mukana laatimassa Kremsierin kansalliskokouksen hyväksymää liberaalia perustuslakia, joka ei koskaan tullut voimaan. Vallankumouksen lopullisen kukistamisen jälkeen hänet pidätettiin maaliskuussa 1849 ja hän joutui lyhyeksi aikaa vankilaan. Häntä syytettiin virheellisesti osallisuudesta sotaministeri Theodor Baillet von Latourin murhaan.
Fischhof sai täydet kansalaisoikeutensa takaisin vuoden 1867 yleisessä armahduksessa, mutta kieltäytyi enää osallistumasta politiikkaan ja eli vetäytyneenä Emmersdorfiin. Hän kuitenkin jatkoi toimintaansa poliittisena teoreettikkona. Fischhof ehdotti vuonna 1861 julkaisemassaan lentokirjasessa "Zur Lösung der ungarischen Frage" Itävallan muuttamista kaksoismonarkiaksi – kuusi vuotta ennen vuoden 1867 suurta kompromissia. Vuonna 1869 hän ehdotti myös valtakunnan itävaltalaisen puoliskon muuttamista liittovaltioksi. Nämä ajatukset vaikuttivat paljon varsinkin tuon ajan tšekkiläisiin vaikuttajiin. Vuonna 1882 Fischhof yritti huonolla menestyksellä perustaa Itävaltaan eri kansallisuusryhmät yhdistävää vapaamielistä puoluetta.
Raymundo López Mateos

Raymundo López Mateos (4. maaliskuuta 1932 Angangueo – 3. huhtikuuta 2000) oli meksikolainen roomalaiskatolinen piispa. Hän liittyi fransiskaaneihin 1. tammikuuta 1949 ja sai pappisvihkimyksensä 4. kesäkuuta 1955. Hänet nimitettiin Ciudad Victorian hiippakunnan johtoon 20. joulukuuta 1985, ja piispaksi vihkiminen seurasi 29. tammikuuta 1986. Pääkonsekraattorina toimi Girolamo Prigione, jota avustivat Adolfo Antonio Suárez Rivera ja Alfonso de Jesús Hinojosa Berrones. 
López Mateos erosi tehtävistään piispana 3. marraskuuta 1994.
Salvador Q. Quizon

Salvador Quizon Quizon (6. joulukuuta 1924 Manila – 5. elokuuta 2016) oli filippiiniläinen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 12. maaliskuuta 1949 ja nimitettiin Lipan arkkihiippakunnan vihkipiispaksi sekä Feradi Minuksen titulaaripiispaksi 9. kesäkuuta 1979. Piispaksi vihkiminen seurasi 22. elokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Bruno Torpigliani, jota avustivat Ricardo Jamin Vidal ja Cirilo R. Almario.
Quizon jäi eläkkeelle vihkipiispan tehtävistä 6. huhtikuuta 2002.
Pohjoismaiden yleisurheiluennätykset

Pohjoismaiden yleisurheiluennätyksiä ovat Suomen, Tanskan, Norjan, Ruotsin ja Islannin edustusoikeuden omaavien urheilijoiden tekemät ja kansallisten liittojen ratifioimat kansalliset ennätykset.
Yleisurheilun pohjoismaiden ennätykset.
Islannin, Norjan, Ruotsin, Suomen ja Tanskan yleisurheiluennätykset. Kaikkein tuoreimpia tuloksia eivät lajiliitot ole välttämättä vielä vahvistaneet virallisiksi ennätyksiksi.