tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Han van Meegeren

Han van Meegeren (10. lokakuuta 1889 Deventer – 30. joulukuuta 1947 Amsterdam) oli alankomaalainen lahjakas mutta urallaan epäonnistunut taidemaalari sekä menestyksekäs taideväärentäjä, joka erikoistui väärentämään varsinkin 1600-luvulla eläneen Jan Vermeerin teoksia. Van Meegereniä on pidetty yhtenä kaikkien aikojen tunnetuimmista taideväärentäjistä.
Elämäkerta.
Van Meegeren syntyi keskiluokkaiseen perheeseen ja kiinnostui jo nuorena taiteesta. Hän ei saanut loppututkintoa Delftin teknillisestä oppilaitoksesta, mutta sai palkinnon parhaasta opiskelijan tekemästä maalauksesta. Hän piti ensimmäisen näyttelynsä Haagissa vuonna 1922, mutta kriitikot haukkuivat sen. Van Meegeren joutui piirtämään muotokuvia ja maalaamaan postikortteja elättääkseen itsensä, mikä katkeroitti hänet taidemaailmaa ja varsinkin taideasiantuntijoita kohtaan. Niinpä hän päätti ryhtyä väärentäjäksi.
Van Meegeren osti huvilan Ranskasta ja valmisteli väärennöksiään neljän vuoden ajan hankkimalla vuosisatoja vanhoja kankaita ja valmistamalla vanhan näköisiä värejä. Hän onnistui vuosina 1937–1943 myymään kahdeksan väärennettyä ”Vermeeriä” yhteensä runsaan seitsemän miljoonan guldenin hinnasta. Niistä paras oli ensimmäinen, "Kristus opetuslapsineen emmausmäellä". Erityisen suurta tyydytystä van Meegerenille tuotti se, että hänen eniten halveksimansa taideasiantuntija Abraham Bredius meni halpaan ja todisti taulun aidoksi. Van Meegeren oli alun perin suunnitellut vain nöyryyttävänsä Brediusta paljastamalla väärennöksen, mutta päättikin ruveta ansaitsemaan väärennöksillään. Toisen maailmansodan päättyessä hän oli upporikas. Hän väitti väärentämiensä maalausten olevan peräisin siltä 12 vuoden ajanjaksolta Vermeerin elämässä, jota ei tarkemmin tunneta.
Vuonna 1945 van Meegeren joutui oikeuteen, sillä hän oli sodan aikana myynyt välittäjän kautta väärentämänsä Vermeerin teoksen "Nainen aviorikoksesta syytettynä" Saksan valtakunnanmarsalkka Hermann Göringille yli puolen miljoonan guldenin hinnasta. Kansallisaarteen myymistä miehittäjälle pidettiin maanpetoksellisena. Oikeudessa van Meegerenin oli lopulta paljastettava itsensä väärentäjäksi vapautuakseen syytteestä, sillä häntä uhkasi kuolemanrangaistus. Kun Bredius ja muut asiantuntijat totesivat Meegerenin myymät teokset edelleen aidoiksi, oli hänen maalattava todistajien edessä ja vartioinnin alaisena vielä yksi Vermeer, "Nuori kristus opettamassa temppelissä", todistaakseen sanansa. Se oli niin vakuuttava, että syytteet peruttiin ilman että hänen tarvitsi edes viimeistellä sitä.
Sen sijaan van Meegereniä vastaan nostettiin uusia syytteitä petoksesta. Lokakuussa 1947 hänet todettiin syylliseksi vain päivän kestäneessä oikeudenkäynnissä ja tuomittiin yhdeksi vuodeksi vankeuteen. Hän kuitenkin sai sydänkohtauksen ennen tuomion täytäntöönpanoa ja kuoli kuusi viikkoa myöhemmin.
Lentopallon Suomen Cup 2011

Lentopallon Suomen Cupiin 2011 osallistui 29 miesten ja 12 naisten joukkuetta. Miesten karsintakierrokset sekä 1. ja 2. kierros pelataan tappiosta ulos -menetelmällä, samoin naisten 1. kierros. Puolivälierät ja välierät pelattiin kaksoisotteluin. Miesten Cup -mestaruuden voitti 8. tammikuuta 2012 Vantaalla pelatussa loppuottelussa Tampereen Isku-Volley. Samana päivänä ja samassa paikassa käydyssä naisten finaalissa LP Viesti Salosta kukisti Oriveden Ponnistuksen viisieräisen taistelun päätteeksi.
Miesten Cup.
Loppuottelu pelattiin Vantaan Energia -areenalla.
Naisten Cup.
Loppuottelu pelattiin Vantaan Energia -areenalla.
Nokia Lumia 710

Nokia Lumia 710 on matkapuhelinvalmistaja Nokian Windows Phone-käyttöjärjestelmällä toimiva kosketusnäytöllinen älypuhelin. Nokia Lumia 710:n hintaluokka on noin 270 euroa ilman veroja. Puhelin tuli myyntiin Suomessa 22. helmikuuta 2012, jolloin sen suositushinta oli 330 euroa.
Nokia Lumia 710:stä on yhdysvaltalaisella puhelinoperaattorilla T-Mobilella oma versionsa, joka eroaa normaalista Lumia 710:stä lähinnä käyttöverkoltaan ja värivaihtoehdoiltaan. T-Mobilen Lumia 710:llä on vähemmän värivaihtoehtoja.
Julkaisu.
Lumia 710 julkaistiin yhdessä Lumia 800-mallin kanssa Lontoossa Nokia World Conference tapahtuman avajaispäivänä 26. lokakuuta 2011. Julkistamistilaisuudessa Nokian CEO Stephen Elop kuvasi laitteita ”ensimmäisinä todellisina Windows Phone –laitteina”. 
Lontoon julkistamistilaisuus markkinoitiin massiivisella ääni- ja laservaloshow’lla, jossa Nokia yhdessä kanadalaisen DJ deadmau5’n kanssa valaisivat Thamesin rannan ja koko Millbank Tower -rakennuksen. The Telegraph –lehti raportoi, että koko 118 metrin rakennus näytti taipuvan ja vääntyvän esityksen aikana.
Ohjelmistot.
Nokian Windows Phone -laitteista löytyy neljä valmistajan omaa ohjelmapalvelua, joka erottaa puhelimet muista saman ohjelmistoalustan laitteista: ilmainen navigointiohjelma "Nokia Navigointi", karttaohjelmisto "Nokia Kartat", musiikki- ja nettiradio-ohjelmisto "Nokia Music" sekä "App Highlights", joka tarjoaa operaattorikohtaisia ohjelmistoja. 
Nokia Collection.
Nokian esiasentamien Windows Phone -ohjelmistojen lisäksi valmistaja tarjoaa laitteeseen joukon muita Nokian omia lisäohjelmia Nokia Collection -nimen alla. Huhtikuussa 2012 Nokia Collection sisälsi seuraavat sovellukset: "Nokia Julkiset", sijaintitietoinen julkisen liikenteen aikataulu- ja reitityspalvelu, "Creative Studio", kuvankäsittelysovellus, "TuneIn Radio", globaaliset ja paikalliset verkkoradiot tarjoavaa sovellus, "CNN", CNN-uutiskanavan uutisluku- ja videonkatselusovellus, "WRC Live", rallin mm-sarjan reaaliaikaisia tuloksia ja syötteitä tarjoava sovellus.
Lentopallon miesten SM-sarjakausi 1983–1984

Lentopallon miesten mestaruussarjassa kaudella 1983–1984 pelattiin kymmenen joukkueen runkosarja, josta kuusi parasta selvisi mitalisarjaan ja loput neljä alempaan jatkosarjaan taistelemaan sarjapaikastaan. 
Miesten SM-sarja.
Ylempi jatkosarja.
Jatkosarjaan annettiin lähtöpisteitä runkosarjan sijoituksen perusteella 6-4-3-2-1-0
Alempi jatkosarja.
Jatkosarjaan annettiin lähtöpisteitä runkosarjan sijoituksen perusteella 3-2-1-0
Sarjasta putosivat Lahden Kimmo ja Lauritsalan Kisa. Tilalle nousivat Seinäjoen Maila-Jussit ja Vammalan Lentopallo
Karsintasarja.
Nousukarsintasarjaan annettiin 1-sarjan lohkovoittajille 1 lähtöpiste.
Operaatio Kashmir

Operaatio Kashmir ("Mission Kashmir") on Vidhu Vinod Chopran ohjaama ja tuottama intialainen hindinkielinen toimintaelokuva vuodelta 2000. Se oli vuoden kolmanneksi eniten tuottanut hindielokuva. Elokuva esitettiin Tukholman elokuvajuhlilla.
Elokuva kertoo Kashmirin konfliktialueella asuvasta Altaafista, jonka perhe tapetaan ja hänet adoptoi heidät tappanut mies. Kun Altaaf saa asian selville, hän päättää kostaa.
Soundtrack.
Elokuvan musiikin sävelsi palkittu säveltäjätrio Shankar-Ehsaan-Loy.
International Software Testing Qualifications Board

International Software Testing Qualifications Board (ISTQB®) vastaa kansainvälisestä ISTQB® Certified Tester -sertifiointijärjestelmästä. Sertifiointi perustuu avoimesti saatavilla olevaan sertifikaattisisältöön ja sertifikaatteja on tarjolla eritasoisia perustasosta asiantuntijatasoon. ISTQB®:n jäseniä ovat lähes 50 alueellista järjestöä, niin sanottua Testing Board:ia. Maaliskuussa 2012 ISTQB® -sertifioitujen testaajien määrä maailmanlaajuisesti oli yli 200 000.
ISTQB® tarjoaa seuraavia sertifiointitasoja:
* Test Manager
* Test Analyst
*Technical Test Analyst
* Improving the Test Process
* Test Management
* Test Automation (tulossa myöhemmin)
* Security Testing (tulossa myöhemmin)
Finnish Software Testing Board (FiSTB).
Suomen edustaja ISTQB:ssa on FiSTB (Finnish Software Testing Board), joka vastaa suomalaisen näkökulman ja osaamisen tuomisesta kansainväliseen yhteistyöhön sekä myös koordinoi useiden kansallisten työryhmien toimintaa. FiSTB järjestää perustason (Foundation Level) sertifiointikokeet suomeksi sekä englanniksi ja jatkotason (Advanced Level) sertifiointikokeet englannin kielellä. FiSTB toimii yhteistyössä Tietotekniikan liitto ry:n kanssa.
Katuvisioita

Katuvisioita on Heikki Kuulan ja Pyhimyksen yhteisalbumi. Heikki Kuula käyttää albumilla nimeä "Perhosveitsi-Heikki" ja Pyhimys nimeä "Lika-Aki". Albumi julkaistiin 1. helmikuuta 2012 ja samalla se nousi Suomen virallisen albumilistan sijalle yhdeksän. Albumi julkaistiin vinyyliversiona 8. huhtikuuta 2016.
Taustaa.
Albumin kappaleesta "Aakkoset" julkaistiin musiikkivideo marraskuussa 2011. Video on mustavalkoinen ja monet sen kohtauksista on kuvattu Helsingin Kalliossa. 10. tammikuuta 2012 albumin kappalelista muuttui ja se sai myös uudet kannet.
Jozef Kabaň

Jozef Kabaň (s. 4. tammikuuta 1973 Námestovo, Tšekkoslovakia) on slovakialainen muotoilija.
Kabaň opiskeli teollista muotoilua Bratislavan kuvataide- ja muotoiluakatemiassa. Opiskeluaikanaan hän osallistui VAG järjestämään Škodan muotoilukilpailuun ja sijoittui toiseksi. Tämän jälkeen hänet palkattiin Volkswagenille ensin nuoremmaksi muotoilijaksi josta hän eteni korinmuotoilijaksi.
Vuonna 1997 Kabaň valmistui taiteen maisteriksi Royal College of Artista ensimmäisenä slovakialaisena. Hänen pääaineenaan oli ajoneuvojen muotoilu. Samana vuonna hänelle myönnettiin Giorgio Giugiaro -palkinto suunnittelemansa futuristisen konseptiauton johdosta.
Vuonna 1999 Hartmut Warkuß otti Kabaňin mukaan Bugatti Veyron -projektiin. Muotoilusta vastannut Kabaň oli mukana projektissa alustavasta hahmottelusta auton tuotannon aloittamiseen asti.
Kabaň siirtyi Volkswagenilta Audille vuonna 2003. Hän johti vuosina 2006–2007 Audin korimuotoiluosastoa ja nimitettiin vuoden 2008 alussa Škoda Auton muotoiluosaston johtajaksi Jens Mansken tilalle.
Muurahaisten kauhu

Muurahaisten kauhu (eng. "The Ant Bully") on vuonna 2006 kuvattu tietokoneanimaatio, joka perustuu vuonna 1999 ilmestyneeseen John Nicklen samannimiseen lastenkirjaan. Elokuvan ääninäyttelijöinä toimivat muun muassa Zach Tyler Eisen, Nicolas Cage, Julia Roberts, Meryl Streep, Paul Giamatti, Regina King, Bruce Campbell ja Ricardo Montalbán. Elokuvan on ohjannut John A. Davis. Elokuvan tuottajina toimivat Tom Hanks ja Gary Goetzman. Elokuva jäi Ricardo Montalbánin viimeiseksi roolityöksi. 
Ääninäyttelijät.
Suomalaiset.
Ohjaus: Antti Jaakola 
Käännös: Susanna Suomi/Mediaplant
Frederick Cook

Frederick Albert Cook (10. kesäkuuta 1865 Hortonville, New York, Yhdysvallat – 5. elokuuta 1940 New Rochelle, New York, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen naparetkeilijä ja tutkimusmatkailija. Hänet muistetaan perättömistä väitteistään, joiden mukaan hän olisi valloittanut ensimmäisenä Pohjoisnavan sekä Pohjois-Amerikan korkeimman vuoren Mount McKinleyn. Vaikka paljastuneet huijaukset mustasivatkin Cookin mainetta, häntä on myös arvostettu tutkimusmatkailijana.
Lapsuus.
Cook syntyi vuonna 1865 Hortonvillessä New Yorkin osavaltiossa Yhdysvaltoihin muuttaneen saksalaisen lääkärin pojaksi. Hän vietti nuoruutensa Catskill-vuorilla. Cook työskenteli ensin lääkärinä New Yorkissa. Kun hänen vaimonsa kuoli synnytyksessä, hän siirtyi tutkimusmatkailijaksi ja naparetkeilijäksi.
Alaskan tutkimusmatka.
Syyskuussa 1906 Cook teki tutkimusmatkan Alaskaan ja väitti kiivenneensä Edward Barrillin kanssa Mount McKinley -vuorelle. Hän esitti todisteeksi valloituksesta valokuvan, jonka kuvauspaikka kuitenkin tunnistettiin myöhemmin toiseksi, paljon matalammaksi vuorenhuipuksi.
Kilpailu Pohjoisnavan valloituksesta.
Vuonna 1908 Cook kilpaili Pohjoisnavan valloituksesta maanmiehensä Robert Pearyn kanssa. Cook oli aiemmin ollut erään Pearyn retkikunnan lääkärinä Grönlannissa. Cook lähti Ellesmerensaarelta kahden inuitin kanssa kohti napaa 20. maaliskuuta 1908. Hän palasi sivistyksen pariin seuraavana vuonna ja väitti käyneensä navalla 21. huhtikuuta 1908. Peary kiisti hänen väitteensä. Cook tuomittiin julkisuudessa huijariksi, kun asiaa tutkinut tieteellinen toimikunta totesi joulukuussa 1909, ettei hänellä ollut tarjota minkäänlaista näyttöä väitteidensä tueksi. Cookin kertomusta ei ole sittemmin pidetty vakavasti otettavana. Mukana olleiden inuitien mukaan hän oli todellisuudessa luovuttanut jo kahden päivän jälkeen. Cook kuitenkin väitti kuolemaansa asti puhuneensa totta. Myöhemmin myös Pearyn pääsy Pohjoisnavalle on asetettu kyseenalaiseksi.
Nelli Hietala

Nelli Vilhelmiina Hietala (s. 18. marraskuuta 1981 Lieksa) on suomalainen kirjailija.
Hietala valmistui ylioppilaaksi vuonna 2000, humanististen tieteiden kandidaatiksi vuonna 2008 ja filosofian maisteriksi vuonna 2010. Hän on opiskellut kirjallisuutta ja informaatiotutkimusta ja tehnyt kirjastovirkailijan ja tarjoilijan töitä.
Vuonna 2008 Hietala sai kunniamaininnan J. H. Erkon kirjoituskilpailussa. Vuonna 2009 ilmestyi Hietalan esikoisromaani "39⁰ luoteeseen". Novellikokoelma "Lintujen käytännöllisyydestä" sai Tampereen kaupungin kirjallisuuspalkinnon vuonna 2011. Vuonna 2014 ilmestynyt "Käsipohjaa" oli ehdolla Tiiliskivi-palkinnon saajaksi ja nuortenromaani "Miia Martikaisen kärsimysviikko" Topelius-palkinnon saajaksi. 
Hietala asuu Hämeenlinnassa.
Walter Pater

Walter Horatio Pater (4. elokuuta 1839 – 30. heinäkuuta 1894) oli englantilainen jälkiromantiikan kirjallisuuskriitikko, esseisti ja dekadentti kirjailija. Hän oli estetismin profeettoja. Hänen tunnetuimpia teoksiaan on "The Renaissance".
Walter Patertilla oli huomattava vaikutus esim. Oscar Wildeen. G. K. Chesterton vastusti Walter Paterin filosofiaa.
Tarhaukonhattu

Tarhaukonhattu ("Aconitum" × "stoerkianum") on monivuotinen leinikkikasvi. Kasvi on myös vanha, perinteinen koristekasvi. Risteymälajin vanhemmat ovat mahdollisesti huppu-ukonhattu ("Aconitum napellus") ja "Aconitum variegatum".
Ulkonäkö ja koko.
Tarhaukonhattu on vankkavartinen ja kasvaa 80–150 senttimetriä korkeaksi. Varren yläosa on kalju. Juurakko on mukulamainen. Aluslehdet ovat pitkäruotisia, varsilehdet lyhytruotisia tai aivan ylimmät ruodittomia. Tummanvihreän lehden lapa on kolmisorminen, lehdykät kapeahkoja, 2–3-jakoisia ja hampaisia. Kukinto on lähes aina haarova, melko harsu ja kalju terttu. Karvaiset kukkaperät ovat tavallisesti kukkia pitempiä. Isot, vastakohtaiset kukat ovat sinisiä tai sinisen ja valkoisen kirjavia. Kukan verhiö on teriömäinen ja viisilehtinen. Verholehti on kypärämäinen, leveytensä korkuinen tai hieman leveyttään korkeampi ja kooltaan 11–20 x 12–20 mm. Reunoja lukuun ottamatta verholehti on kalju. Terälehdet ovat muuntuneet mesilehdiksi, joista kaksi ylintä ovat suorina mesikannuksina verholehden sisällä. Muut mesilehdet puuttuvat tai ovat hyvin pieniä. Tarhaukonhattu kukkii Suomessa heinäkuusta syyskuuhun. Kukinnan jälkeen kukkiin muodostuu tavallisesti kolme, joskus neljä tai viisi heikosti kehittynyttä ja siemenetöntä tuppiloa. Muiden ukonhattujen tapaan koko kasvi on hyvin myrkyllinen.
Tarhaukonhattu muistuttaa suuresti toista yleisesti viljeltyä ukonhattulajia, aitoukonhattua ("A. napellus" subsp. "lusitanicum").
Levinneisyys.
Alun perin tarhaukonhattu on peräisin Keski-Euroopasta, mutta on levinnyt monin paikoin alkuperäisen esiintymisalueensa ulkopuolelle viljelykarkulaisena. Suomessa tarhaukonhattua kasvatetaan koristekasvina, ja sitä voi tavata villiintyneenä viljelyjäänteenä tai -karkulaisena Keski-Lappia myöten.
Elinympäristö.
Viljelykarkulaisena tarhaukonhattua tavataan pihoissa, puistoissa, pientareilla ja joutomailla.
Käyttö.
Tarhaukonhattu on vanha koristekasvi, jota Suomessakin viljelty pitkään. Esimerkiksi Oulussa sitä on kasvatettu koristekasvina ainakin 1800-luvun puolivälistä saakka.
Seututie 194

Seututie 194 eli Y-tie on tie, joka kulkee Mynämäen Pyheeltä Uudenkaupungin Lokalahdelle. Tie on laadultaan seututieksi erittäin suoraa ja loivamutkaista tietä, ja sen pituus on 19 kilometriä.
Y-tietä reunustavat pellot ja lukuisat metsäsaarekkeet, ja Himoisten kohdalta on näkymä Vehmassalmi-nimiselle merenlahdelle. Nimitys Y-tie tulee siitä, että seututie 196 haarautuu Uudenkaupungin suunnasta tultaessa tähän tiehen ja Taivassaloon kulkevaan, samaa numerointia jatkavaan tieosuuteen.
Historia.
Alkuperäisten 1950-luvun suunnitelmien mukaan tien oli tarkoitus kulkea Uudenkaupungin rataa sivuten, mutta tielinjauksesta ei aikoinaan päästy sopuun. Tien tarvetta perusteltiin paikallisella kivi- ja kemianteollisuudella ja maalaisten asioinnilla Uudessakaupungissa.
Lopulta Y-tie kuitenkin valmistui nykyisen linjauksensa mukaisesti vuonna 1972. Se korvasi Vehmaan pääväylänä aiemman, Mynämäen kirkonkylän kautta kiertäneen reitin, joka oli ollut osa Suurta Postitietä. Y-tie paransi uusikaupunkilaisten ja lokalahtelaisten liikenneyhteyksiä Turkuun huomattavasti, sillä enää ei tarvinnut kiertää mutkaisten sivuteiden kautta.
Tien kulku.
Y-tie alkaa Pyheeltä Kustavintien risteyksestä, minkä jälkeen se jatkuu lähes viivasuorana noin viisi kilometriä. Näiden jälkeen tie sivuaa Vehmaan kuntakeskuksen asuinalueita. Kuntakeskuksen jälkeen Y-tie kohtaa yhdystien 1953 risteyksen, minkä jälkeen se ohittaa yhdystien 1954 ja "Kirkkotien" risteyksen. Tie ohittaa tämän jälkeen Kirkkojärven ja Himoisten alueet. Himoisissa tie ohittaa yhdystien 1955 risteyksen ja jatkuu noin neljä ja puoli kilometriä. Tämän osuuden päätyttyä Y-tie saapuu lopuksi seututien 196 risteykseen Lokalahden keskustan läheisyyteen.
Lorna Byrne

Lorna Byrne (s. 1953 Dublin) on irlantilainen kirjailija. Hänet tunnetaan parhaiten kirjastaan "Enkeleitä hiuksissani". Byrne väittää nähneensä enkeleitä ja henkiolentoja lapsesta asti sekä pystyvänsä tuntemaan ennalta tulevia tapahtumia.
Ponciano Leiva

Ponciano Leiva Madrid (19. marraskuuta 1821 Santa Bárbara, Meksikon keisarikunta – 12. joulukuuta 1896 Santa Cruz de Yojoa, Honduras) oli hondurasilainen poliitikko, joka oli maansa presidenttinä kahteen otteeseen, 1874–1876 ja 1891–1893.
Leiva julistautui Hondurasin väliaikaiseksi presidentiksi 23. marraskuuta 1873 ja aloitti taistelut Céleo Ariaksen hallinnon kaatamiseksi. Hän onnistui kukistamaan Ariaksen 13. tammikuuta 1874. Parlamentti valitsi Leivan virallisesti presidentiksi 29. huhtikuuta 1874. José María Medina puolestaan lähti kaatamaan Leivan hallitusta El Salvadorin Andrés del Vallen ja Guatemalan Justo Rufino Barriosin tuella. Leiva joutui jättämään tehtävänsä kesäkuussa 1876, jolloin Marcelino Mejía Serrano otti väliaikaisesti presidentin tehtävät hoidettavakseen.
Presidentti Luis Bográn nimitti Leivan sotaministeriksi maaliskuussa 1891. Syyskuussa järjestetyissä vaaleissa Leiva valitaan presidentiksi, ja hän vannoi virkavalan 30. marraskuuta. Leiva pyrki johtamaan itsevaltiaasti ja hajotti liberaalipuolueen. Leiva vaikuttaa poliittisten vastustajiensa toimia mutta onnistuu myös estämään muutaman vallankaappauksen. Hän joutui kuitenkin syöstyksi vallasta 1893. Leiva kuoli Santa Cruz de Yojoassa 1896.
Policarpo Bonilla

José Policarpo Bonilla Vásquez (17. maaliskuuta 1858 Tegucigalpa, Honduras – 1926 New Orleans, Louisiana) oli hondurasilainen poliitikko, joka oli maan presidenttinä 1894–1899.
Bonilla syntyi Tegucigalpassa 1858. Hän oli nicaragualaisen lakimiehen Inicencio Bonillan ja hondurasilaisen Juana Vásquezin poika. Hän nousi hallintotehtäviin Marco Aurelio Soton valtakaudella. Bonilla oli vuonna 1891 perustamassa Hondurasin liberaalipuoluetta.
Liberaalipuolue onnistui Bonillan johdolla ja Nicaraguan José Santos Zelayan tuella kaatamaan Ponciano Leivan hallinnon 1893. Leiva oli hajottanut liberaalipuolueen ja sortanut oppositiota. Bonilla pyrki palauttamaan Hondurasin poliittisen kentän ennalleen. Vuonna 1895 maahan säädettiin uusi perustuslaki ja Bonilla valittiin neljävuotiselle jatkokaudelle. Hän myös yritti ratkaista Nicaraguan kanssa maiden välisen pitkäaikaisen rajakiistan. Bonilla varmisti valtakautensa lopulla, että sotilasjohtaja Terencio Sierra valittiin hänen seuraajakseen.
Uday Chopra

Uday Chopra (s. 5. tammikuuta 1973) on intialainen näyttelijä, tuottaja ja apulaisohjaaja. Hän on elokuvantekijä Yash Chopran poika ja Aditya Chopran veli.
Chopra on työskennellyt enimmäkseen isänsä tuotantoyhtiön Yash Raj Filmsin tuottamissa elokuvissa. Aluksi hän työskenteli apulaisohjaajana isänsä ja veljensä ohjaamissa elokuvissa. Hän toimi myös tuottajana vuoden 1994 elokuvassa "Yeh Dillagi". Chopra teki näyttelijändebyyttinsä veljensä ohjaamassa elokuvassa "Mohabbatein" vuonna 2000. Hän näytteli Alia suositussa "Dhoom"-elokuvassa vuonna 2004 ja jatko-osa "Dhoom 2:ssa" vuonna 2006. Chopra kertoi kesällä 2011 lopettavansa näyttelemisen "Dhoom 3:n" jälkeen ja olevansa kiinnostunut ohjaamisesta. Hän opiskeli elokuvan tekemistä Kalifornian yliopistossa Los Angelesissa.
Teller (viihdetaiteilija)

Teller (syntymänimeltään "Raymond Joseph Teller") (s. 14. helmikuuta 1948) on yhdysvaltalainen taikuri ja koomikko, joka tunnetaan "Penn &amp; Teller" -taikurikaksikon toisena osapuolena. Esityksissä Teller ei puhu lainkaan, joten hän on vastakohta kaksikon toiselle osapuolelle, runsaspuheiselle Penn Jilletelle. Hänet tunnetaan Jilleten ohella myös ”""” -ohjelmasta.
Teller on ateisti ja skeptikko. Hän on virallisesti muuttanut nimensä pelkäksi Telleriksi.
65 (luku)

65 (kuusikymmentäviisi) on luonnollinen luku, jota edeltää luku 64 ja seuraa luku 66.
66 (luku)

66 (kuusikymmentäkuusi) on luonnollinen luku, jota edeltää luku 65 ja seuraa luku 67.
Guatemalanpöllönen

Guatemalanpöllönen ("Megascops barbarus") on pöllöihin kuuluva lintu. Se on kotoperäinen Guatemalassa ja Meksikossa Isthmus de Tehuantepecin ylängöillä.
Sen luontaisia elinympäristöjä ovat subtrooppiset ja trooppiset kosteat vuoristometsät. Lajia uhkaa elinympäristöjen häviäminen.
Kuvaus.
Aikuisen linnun pituus on 16–20 cm, ja se painaa noin 70 g. Korvatupsut ovat hyvin pienet. Siitä on olemassa vaaleanruskea ja punaruskea muoto. Naamakiehkura on vaalea, ja siinä on ohut tumma reunus. Päälaella on ruskeita, valkeita ja mustia täpliä. Yläpeitinhöyhenissä täplät ovat valkoisia. Hartiasulissa on mustareunaiset vaaleat ulkonevat töyhdöt Rinnassa on paksut ruskeat ja kellanruskeat raidat. Kyljet ja maha ovat valkeat, ja niissä on tummia nuolimaisia juovia. Siivet yltävät yli lyhyen pyrstön. Silmät ovat keltaiset. Nokka on vihreänharmaa. Varpaat ovat harmahtavanpunaiset. Punaruskeakuvioisen muodon värit eivät ole yhtä voimakkaat, ja merkit päässä ja alhaalla ovat punaruskeita. Se ääntelee lyhyinä nopeina 3–5 sekuntia kestävinä äännähdyksinä, ensin voimakkaina, sitten yhtäkkiä katkeaa.
Studiokuviot

Studiokuviot on ILS-tuotannon kolmas levy. Albumilla laulaa rap-artisti Huge L. Julkaisuvuosi on 2004.
Sisältö:
Adelswärd (vapaaherra ja kreivi)

Adelswärd oli Ruotsin ritarihuoneeseen kuulunut vapaaherrallinen (nro 249) ja kreivillinen (nro 138) aatelissuku. Johan Hultmanin poika Johan (s. 1718) auskultoi Svean hovioikeudessa 1737 ja antautui tämän jälkeen sotilasuralle. Erosi palvelusta sotaneuvoksena vuonna 1760 ja korotettiin Adelsnäsin vapaaherraksi vuonna 1770.
 Hänen jälkeläisistään Eric Reinhold (1778-1840) korotettiin kreiviksi vuonna 1823 toimittuaan sitä ennen Uriestadin käskynhaltijana ja kruununprinsessan hovin johtajana.
Adlerbaum

Adlerbaum oli Ruotsin ritarihuoneeseen kuulunut aatelissuku numero 1635. Tuomari ja varalaamanni Hans Baumgart (k. 1735), von Baumgarten-suvun jäsen, aateloitiin vuonna 1718.
 Hänen poikansa Tobias kuoli Suomessa 1742 Venäjää vastaan sotiessaan. Yhdessä Hans Baumgartin kanssa aateloitiin myös hänen tytärpuolensa.
Adlerberg

Adlerberg on Ruotsin ritarihuoneeseen kuuluva aatelissuku numero 1061 B. Ruotsin arkkipiispa Olaus Svebiliuksen (1624–1681) lapset aateloitiin isänsä ansioiden perusteella vuonna 1684. 
Suvun jäsen Carl Gustaf korotettiin vapaaherraksi (vapaaherrallinen suku numero 336) vuonna 1810. Hän kuoli naimattomana 1814.
Adlerbeth

Adlerberth oli Ruotsin ritarihuoneeseen kuulunut aatelissuku numero 1732. Suvun juuret olivat Jönköpingin läänissä. Maisteri Petruksen poika Samuel Beth kohosi kapteeniksi vuonna 1717 ja hänet aateloitiin yhdessä nuoremman veljensä Gudmundin kanssa vuonna 1720
Gudmundin pojanpoika Gudmund Göran Adlerbeth (1751-1818) korotettiin paroniksi, ja hän perusti vapaaherrallisen suvun nro 329, joka kuitenkin sammui hänen poikansa, muinaistutkija Jakob Adlerbethin myötä. Hän oli tunnettu kirjailija ja akateemikko, joka käänsi ruotsiksi Horatiuksen ja Vergiliuksen tekstejä.
Adolf Weber

Adolf Weber (1829 – 1915) oli tunnettu saksalainen oftalmologi. Hän oli silmätautien isäksi kutsutun Albrecht von Graefe vanhemman oppilas. Von Graefe oli ensimmäinen, joka harjoitti onnistuneesti glaukoomakirurgiaa, mutta Weber huomasi parasympatomimeetteihin kuuluvan pilokarpiinin tehokkaaksi lääkehoidoksi kyseiseen tautiin. 
Hän perusti vuonna 1869 Darmstadtiin silmäklinikan, joka on edelleen toiminnassa. Hän toimi yhteistyössä lääketehdas Merckin kanssa. 
Klinikassa hän harjoitti sekä silmäkirurgiaa että lääkinnällistä hoitoa. Hän johti klinikkaansa 1800-luvun lopulle.
Vihreä nauha

Vihreä nauha on vihreä tietoisuusnauha. Se on ollut käytössä maailmalla monissa eri tilanteissa osoittamaan solidaarisuutta tai tukemista jotakin tiettyä asiaa kohtaan. Vihreä nauha on äänetön viesti kertoa ympäristölle, että henkilöt eivät ole tilanteessa yksin. Suomessa Vihreä nauha -kampanjan lanseerasivat Tapiolan Toimihenkilöt lokakuussa 2011. Kampanjalla haluttiin osoittaa tukea Tapiolassa työskennelleille irtisanomisuhan alla olleille henkilöille. Vihreää nauhaa on käytetty myös Otavamediassa, kun yhtiö ilmoitti aloittavansa yt-neuvottelut loppuvuodesta 2011. Kampanja levisi myös muihin suomalaisiin lehtitaloihin 2011 loppuvuoden yt-neuvottelujen sumassa.
Vuodesta 2018 lähtien vihreä nauha on toiminut mielenterveyden tietoisuusnauhana. Vihreä väri perustuu sen käyttöön mielisairaiden merkkinä 1800-luvulla ja vihreän tietoisuusnauhan käyttöön muualla maailmassa.
Tietoisuusnauha on lyhyt kankaasta muodostettu silmukka, jota käytetään osoittamaan jonkin asian kannatusta tai tukemista. Nauhat ovat suosittuja anglosaksisissa maissa.
Useat ryhmät käyttävät nauhoja kannatussymboleinaan ja nauhan merkitys riippuu sen väristä. Esimerkiksi punainen nauha symboloi tukea AIDSin sairastajille ja violetti tai valkoinen tukea Alzheimerin tautia sairastaville. Vaaleanpunaisen nauhan aiheena on rintasyöpä. Oranssin nauhan aiheena on multippeliskleroosi (MS).
Nauhat kiinnitetään yleensä vaatteisiin tai ne solmitaan esimerkiksi auton antennin ympärille.
Ruotsin ritarihuone

Ruotsin ritarihuone on Tukholman keskustassa sijaitseva rakennus, joka on alun perin rakennettu Ruotsin säätyvaltiopäivien aatelisia edustajia varten. Nimellä viitataan myös Ruotsin aatelin "Svenska ridderskap och adel" -nimiseen organisaatioon, joka käyttää edelleen rakennusta. Sen toimintaa säätelee vuodelta 1866 peräisin oleva ritarihuonejärjestys.
Ritarihuonerakennus sijaitsee Stadsholmenin saaren luoteiskolkassa Bonden palatsin vieressä, vastapäätä Riddarholmenia. Rakennuksen suunnitteli alkujaan vuonna 1641 arkkitehti Simon de la Vallée, mutta rakennustöiden venyessä yli 30 vuoden mittaisiksi suunnittelua jatkoivat useat muut arkkitehdit. Vuosina 1642–1652 suunnittelua johti Heinrich Wilhelm, 1652–1656 Justus Vingboons ja 1656–1674 Jean de la Vallée, joka suunnitteli talon viimeistelyn, porraskäytävän ja katon. Ritarihuone edustaa hollantilaistyylistä barokkiarkkitehtuuria. Talon taakse rakennettiin 1870 kaksi Adolf W. Edelsvärdin suunnittelemaa erillistä lisärakennusta.
Ruotsin aatelin edustajat kokoontuivat ritarihuoneelle säätyvaltiopäiviä varten ensimmäisen kerran vuonna 1668 ja viimeisen kerran vuonna 1866. Vuodesta 1869 alkaen talossa on kokoontunut joka kolmas vuosi aateliskokous.
Talon edessä on vuonna 1773 pystytetty kuningas Kustaa Vaasan patsas, jonka on tehnyt ranskalainen kuvanveistäjä Pierre Hubert L’Archevêque.
Teemu Niikko

Teemu Johannes Niikko (s. 13. joulukuuta 1980 Lahti) on suomalainen urheilutoimittaja ja juontaja. Niikko on tullut tutuksi muun muassa MTV3:n, Canal+:n ja Yleisradion urheilulähetyksistä.
Hän isännöi tätä nykyä C Moren ja MTV3:n Hockey Night -lähetyksiä. Vuoden 2017 alussa hän aloitti myös MTV Urheilun toimituspäällikkönä. 
Ura.
Niikko on suorittanut akateemisen Bachelor of Arts -tutkinnon Englannissa, Chesterin yliopistossa. Hän on lisäksi opiskellut radiotyötä Laajasalon opistossa.
Ennen televisiouraansa Niikko työskenteli juontajana lahtelaisessa paikallisradiossa vuodet 2001–2003. 
Niikko aloitti uransa Ylellä 2004, jossa työskenteli vuoteen 2010. Yle-aikanaan Niikko toimi muun muassa jääkiekon MM-kisalähetysten studioisäntänä vuosina 2007–2010, vuoden 2010 jalkapallon MM-kisalähetysten studioisäntänä ja urheiluruutu-lähetysten lukijana. Lisäksi hän juonsi kolme ensimmäistä Suomen Urheilugaalaa.
Hän siirtyi MTV3:n palvelukseen vuonna 2010. MTV:llä Niikko on toiminut muun muassa Tulosruudun ankkurina, jääkiekkolähetysten juontajana sekä toimituspäällikkönä.
Sari Sirkkiä

Sari Sirkkiä (ent. Sirkkiä-Jarva) on suomalainen urheilutoimittaja ja -selostaja. Hän on työskennellyt 1990-luvun alkuvuosista saakka muun muassa Urheiluruudussa, Ylen Aamu-tv:ssä ja TV2:n Peliuutisissa. Radio Suomessa hän on ollut raportoimassa jääkiekon SM-liigakierroksilla. Lehtitoimittajana hän on työskennellyt muun muassa Aamulehdessä. Sirkkiä on ollut myös Jääkiekkojournalistit ry:n puheenjohtaja. Tietokirjailijana hän on kirjoittanut Esa Tikkasen omaelämäkerran "Tiki – Viiden Stanley Cupin mies". Lisäksi hän on julkaissut kaksi sisustusalan tietokirjaa.
Sirkkiä oli aluevaaleissa 2022 keskustan ehdokkaana Pohjois-Karjalassa. Hän sai vaaleissa 83 ääntä eikä tullut valituksi. Syyskuusta 2022 alkaen hän on työskennellyt Keskustan Pohjois-Karjalan piirin toiminnanjohtajan sijaisena.
Tahvo Kaila

Irja Eevi Tellervo Ruokonen, kirjailijanimi Tahvo Kaila (3. joulukuuta 1904 Jyväskylä – 23. elokuuta 1979 Varkaus) oli suomalainen kansakoulunopettaja ja kirjailija. Hän käytti myös nimimerkkiä "Eeva Laviala".
Irja Ruokosen vanhemmat olivat liikemies Johannes Paavo Kaila (Johansson) ja kanslianhoitaja Eva Charlotta Koskinen. Hän oli naimisissa piiriesimies Veikko Herman Ruokosen kanssa. 
Ruokonen asui Varkaudessa vuodesta 1935 alkaen.
Teoksia.
Nimellä "Tahvo Kaila":
Nimimerkillä "Eeva Laviala":
We Are the In Crowd

We Are the In Crowd on yhdysvaltalainen vuonna 2009 perustettu pop-punkyhtye Poughkeepsiesta, New Yorkista. Yhtyeeseen kuuluvat Taylor Jardine (laulu), Jordan Eckes (kitara/laulu), Mike Ferri (basso), Rob Chianelli (rummut) ja Cameron Hurley (kitara). Yhtye julkaisi debyytti-EP:nsä, "Guaranteed To Disagree", 8. kesäkuuta 2010, ja ensimmäisen studioalbuminsa, "Best Intentions" lokakuussa 2011.
Yhtye teki levytyssopimuksen Hopeless Recordsin kanssa marraskuussa 2009. Samoihin aikoihin julkaistiin yhtyeen ensimmäinen single "For The Win".
Yhtye aloitti ensimmäisen studioalbuminsa äänitykset toukokuussa 2011. "Best Intentions" -niminen albumi julkaistiin lokakuussa 2011. Se sijoittui "Billboard" 200 -listalla sijalle 122.
20. elokuuta 2013 yhtye julkaisi ensimmäisen singlen, ”Attention”, toiselta studioalbumiltaan. Lokakuussa 2013 yhtye ilmoitti saaneensa valmiiksi toisen studioalbuminsa. "Weird Kids" -nimeä kantava studioalbumi julkaistiin 18. helmikuuta 2014.
10. helmikuuta 2016 Kerrang! uutisoi Taylor Jardinen paljastaneen yhtyeen olevan tauolla ja työskentelevänsä uuden projektin parissa muiden We Are the In Crowd -jäsenten kanssa, paitsi Jordan Eckesin.
Lokakuussa 2019 uutisoitiin yhtyeen palaavan esiintymislavoille viiden vuoden tauon jälkeen toukokuussa 2020 Britanniassa järjestettävillä festivaaleilla.
K. Rietu

Tuomas Edward Karhu, kirjailijanimi K. Rietu (21. joulukuuta 1892 Kymi – 15. elokuuta 1978 Lohja) oli suomalainen näytelmäkirjailija. Hän oli myös "Uusmaan Kunnallislehden" päätoimittaja vuosina 1958-1961. 
Teoksia.
Nimimerkillä "K. Rietu" :
Nimellä "T. E. Karhu":
P. O. Barck

Per Olov (Per-Olov) Fredrik Barck (1. toukokuuta 1912 Helsinki – 4. marraskuuta 1978 Helsinki) oli suomalainen kirjallisuudentutkija, toimittaja ja kirjallisuusarvostelija. Hän väitteli filosofian tohtoriksi 1953 aiheenaan Arvid Mörne ja vuosisadanvaihteen Suomi. Hän oli merkittävä suomenruotsalainen kirjallisuuskriitikko ja toimi vuosina 1935–1963 useissa lehdissä ja Yleisradiossa. Vuodesta 1954 hän oli Åbo akademin ruotsinkielisen kirjallisuuden dosentti ja 1964–1972 kirjallisuushistorian professori. Hän oli Finlands svenska författareföreningin puheenjohtaja 1953–1956 ja Svenska litteratursällskapet i Finlandin puheenjohtaja 1966–1973. Merkittäviä ovat erityisesti hänen esseekokoelmansa "Dikt och förkunnelse" (1936) ja "Ansikten och möten" (1972) ja Ture Jansonin elämäkerta (1962).
David K. Brown

David K. Brown (1928 Leeds – huhtikuu 2008 Bath, Somerset) oli brittiläinen laivasuunnittelija ja kirjailija. Hän astui Britannian amiraliteetin palvelukseen ja hänestä tuli Royal Corps of Naval Constructorsin jäsen. Hän eteni aina toiseksi pääsuunnittelijaksi ennen eläkkeelle jäämistään 1988.
Eläkkeelle jäätyään Brown aloitti kirjailijanuransa. Hän julkaisi useita teoksia ja artikkeleita sekä osallistui Royal Corps of Naval Contructorsien satavuotisjulkaisun historiatoimikuntaan.
Heronin kolmio

Heronin kolmio on sellainen kolmio, jonka sivujen pituudet ja pinta-ala ovat rationaalilukuja. Myös korkeudet on tällöin rationaalisia. Heronin kolmioita etsittäessä voidaan käyttää Heronin kaavaa. Heronin kaava on nimetty Heron Aleksandrialaisen mukaan, kuten myös Heronin kolmio. 
Esimerkkejä.
Mikä tahansa kolmio, jonka sivunpituudet on Pythagoraan kolmikko, on Heronin kolmio.
Kolmio jolla ei ole suorakulmaa ja jonka sivujen pituudet on 5, 5, ja 6 ja pinta ala on 12. Tämä kolmio saadaan konstruoitua, kun otetaan kaksi suorakulmaista kolmiota, joiden sivujen pituudet ovat 3, 4 ja 5. Nämä kolmiot asetetaan siten, että 4:n pituiset sivut ovat vastakkain. Luvut 3, 4 ja 5 muodostavat tunnetusti Pythagoraan kolmikon. 
Tämä esimerkki voidaan laajentaa yleiseksi tapaukseksi. Eli oletetaan olevan olemassa Pythagoraan kolmikko("a", "b", "c") ja valitaan, että "c" on pisin sivu. Tarvitaan myös toinen Pythagoraan kolmikko ("a", "d", "e"), missä "e" voidaan valita pisimmäksi sivuksi. Nämä kolmiot yhdistetään siten, että sivut "a". Näin saadaan kolmio, jonka sivujen pituudet ovat "c", "e", and "b" + "d". Tällöin kolmion pinta-ala on siis
formula_1 .
Lause.
On olemassa Heronin kolmio siten, että se voidaan jakaa kahdeksi suorakulmaiseksi kolmioksi, joiden sivujenpituudet muodostavat rationaalilukuiset Pythagoraan kolmikot.
Lauseen todistus
Käytetään todistuksessa apuna aiemmin esitettyä esimerkin yleistystä: Olkoon Heronin kolmion sivujen pituudet "c", "e", "b" + "d" ja pinta-ala "A" määritelmän mukaan rationaalilukuja. Oletetaan myös, että sivu jonka pituus on "b" + "d" is on pisin. Jotta saadaan osoitettua, että ("a", "b", "c") and ("a", "d", "e") ovat Pythagoraan kolmikoita täytyy todistaa, että luvut "a", "b", ja "d" ovat rationaalisia.
Osoitetaan ensin, että luku "a" on rationaalinen. Koska kolmion pinta-ala on
formula_2
niin
formula_3
Oikean puolen luvut ovat oletuksen nojalla rationaalisia, siis myös "a" on rationaaliluku. Osoitetaan sitten, että luvut "b" ja "d" ovat rationaalisia.
Pythagoraan lauseen mukaan suorakulmaisille kolmioille pätee, että
formula_4
ja
formula_5
Joista saamme, että
formula_6
ja
formula_7
Taas oikean puolen luvut ovat oletuksen nojalla rationaalisia ja siten myös "b" − "d" täytyy olla rationaalinen. Oletuksen mukaan "b" + "d" on rationaalinen, joten täytyy olla, että "b" ja "d" ovat rationaalisia.
Täsmällinen kaava Heronin kolmioille.
Kaavan kaikille Heronin kolmioille kehitti Euler. Tässä on Brahmagubtan ja Carmichaelin esittämä versio:
formula_8
formula_9
formula_10
formula_11
formula_12
Missä "s" on puolikas piiri ja "A" on pinta-ala. Pätee myös, että
formula_13
formula_14
formula_15.
Taulukko.
Tässä taulukossa on listattu pienimmät sellaiset Heronin kolmiot, joiden sivujen pituuksien suurin yhteinen tekijä on 1.
Bartonella

Bartonella (vanhempi nimitys "Rochalimaea") on bakteerisuku, joka kuuluu gramnegatiiviseen sukuun. Suvussa tunnetaan vähintään kahdeksan lajia. Osa "Bartonella"-lajeista on ihmisen patogeenejä, joista osa voi tarttua esimerkiksi hirvikärpästen ja puutiaisen levittämänä.
Ranskan virallisten terveysohjeiden mukaan Bartonella-infektion mahdollisuus tulee tutkia epäselvissä borrelioositapauksissa.
Suomesta kuvattiin uusi "Bartonella"-laji ("Bartonella naantaliensis") vuonna 2014.
Luettelo New Yorkin metron linjoista

New Yorkin metro on metrojärjestelmä New Yorkissa, Yhdysvalloissa. Asemia on yhteensä 468, joista maanalaisia on 277. Pituutta koko rataverkolla on yhteenlaskettuna 1 355 kilometriä, mistä 40 % on maan pinnalla. New Yorkin metro on yksi harvoista ympärivuorokautisesti toimivista metrojärjestelmistä.
New Yorkin metroa hoitaa New York City Transit Authority (NYCTA), joka on Metropolitan Transportation Authority of the State of New Yorkin (MTA) tytäryhtiö.
Asko Laukka

Asko Nuutinpoika Laukka (ent. Alléen) (23. maaliskuuta 1908 Helsinki – 19. kesäkuuta 1976 Helsinki) oli suomalainen yritysjohtaja ja kirjailija. Nuoruudessaan hän oli HJK:ssa pelannut pääsarjatason jääpalloilija ja jääkiekkoilija. Urheilu-uran aikaan hän käytti vielä sukunimeä Alléen.
Urheilu-uransa jälkeen Asko Laukka tuli tunnetuksi tennis- ja golf-kentällä. 
Ammatillisesti Asko Laukka suoritti alemman oikeustutkinnon Helsingin yliopistossa. Hän toimi 1930-luvun lopulta helmikuuhun 1941 kanslistina Viipurin poliisilaitoksessa. Jatkosodan aikana hän palveli Päämajan valvontaosastossa eli Suomen sotilasvastatiedustelussa, toimien osaston Riihimäen ja Joensuun alatoimistojen päällikkönä. Sodan aikana hän yleni luutnantiksi (1944) ja sittemmin yliluutnantiksi reservissä (1957). Sotien jälkeen hän työskenteli mm. Rauma-Repolan Valkon telakan palveluksessa ja myöhemmin 1950-luvulla autoalan yrityksen toimitusjohtajana.
Laukan nimissä julkaistua teosta "Hullun rengit" (1968) on epäilty salanimellä kirjoitetuksi siten, että todellinen kirjoittaja olisi päätynyt nimeen Asko Laukka ironisointina Mauri Sariolan tunnetusti käyttämästä salanimestä Esko Laukko.
Hello America

Hello America on Blue Systemin vuonna 1992 julkaistu studioalbumi.
Levyn kappaleet "Romeo &amp; Juliet" ja "I Will Survive" ovat rakkauslauluja, joista jälkimmäinen muistuttaa tyylillisesti vuoden 1989 Twilight albumin kappaletta "Everything I Own". I Will Surviven sanoitukset kertovat rakkauden vuoksi taistelemisesta sekä yksinäisyydestä.
Levyllä on myös 50 hengen orkesterin voimin säestetty raita "Crossing the River", josta on tehty pienin muutoksin (muun muassa se ei sisällä laulua) bonusraidaksi merkitty albumin päätöskappale "Final". Crossing the River kappaleen Dieter Bohlen kirjoitti pojalleen Marcille. Se kertoo "joen ylittämisestä", eli vaikeuksien voittamisesta elämässä. 
Albumi nousi parhaimmillaan Saksan listoilla sijalle 18, ja Tšekkoslovakian listoilla sijalle 13.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet kirjoittanut Dieter Bohlen.
Hälvälän ala-aste

Hälvälän ala-asteen koulu sijaitsee Hollolassa. "Hälvälän kansakoulu" perustettiin vuonna 1876. Nykyään Hälvälän koulussa toimii peruskoulun luokat 1-4 ja esikoulu. Oppilaita koulussa oli 11. elokuuta 2014 yhteensä 208, joista 18 esikoululaisia. Nykyään koulussa on N.100 oppilasta mukaan laskettuna esikoululaiset.
Linja 2 (New Yorkin metro)

Linja 2 on yksi New Yorkin metron linjoista. Linjan asemista 20 sijaitsee Bronxissa, 24 Manhattanilla ja loput 16 Brooklynissä. Linja merkitään punaisella metron kartassa, asemakylteissä ja muissa opastimissa.
Linjan pohjoinen pääteasema 241st Street on New Yorkin metron pohjoisin metroasema.
Liiketoimintajärjestelmä

Liiketoimintajärjestelmä on yrityksen tai muun organisaation tietojärjestelmä, jossa useat käyttäjät lisäävät järjestelmään tietoa ja käyttävät järjestelmässä olevaa tietoa työtehtävissään. Liiketoimintajärjestelmiä ovat muun muassa toiminnanohjaus-, asiakkuudenhallinta- ja dokumentinhallintajärjestelmät. 
Liiketoimintajärjestelmät voidaan jakaa funktionaalisiin ja prosesseja tukeviin. Funktionaaliset järjestelmät tukevat yleensä yhtä yrityksen funktiota, kuten taloushallintoa tai myyntiä. Prosesseja tukevat järjestelmä tukevat yleensä yrityksen eri funktioiden läpi meneviä liiketoimintaprosesseja, kuten tilaus-toimitus-laskutusketjua.
Mikäli yrityksellä on käytössä useita liiketoimintajärjestelmiä, on otettava huomioon mahdolliset järjestelmien väliset päällekkäisyydet tai epäjatkuvuuskohdat. Päällekkäisyyksillä tarkoitetaan tilanteita, joissa sama tieto on perustettava useaan järjestelmään, esim. uuden asiakkaan tiedot on perustettava moneen järjestelmään. Epäjatkuvuuskohdilla tarkoitetaan tilanteita, joissa mikään järjestelmä ei tue liiketoimintaprosessin tiettyä kohtaa, vaan prosessien jatkuminen on puhtaasti ihmisen huolellisuuden ja tarkkaavaisuuden varassa.
Nuccia Focile

Nuccia Focile (s. 25. marraskuuta 1961) on italialainen sopraano. Hän syntyi Sisiliassa, opiskeli Torinossa Elio Battaglian johdolla ja teki oopperadebyyttinsä Oscarina Verdin "Naamiohuveissa" La Scalassa vuonna 1986. Samana vuonna hän voitti Kansainvälisen Pavarotti-kilpailun Philadelphiassa. Tämän jälkeen hän teki useita konserttiesiintymisiä Luciano Pavarottin kanssa.
Vuonna 1995 Focile teki Metropolitan-debyyttinsä Mimìn roolissa Puccinin "La bohèmessa". Mimì on hänen tunnetuin roolinsa; hän on samassa oopperassa esiintynyt myös Musettan roolissa. Muita oopperoita, joissa hän on esiintynyt, ovat olleet "Don Carlos", "Così fan tutte", "Lemmenjuoma", "Don Giovanni", "Iphigenia in Tauris", "Pajatso", "Falstaff", "Figaron häät", "Maria Golovin", "Otello", "La traviata" ja "Jevgeni Onegin". 
Focile on tehnyt useita levytyksiä Philipsille, Opera Raralle ja Telarcille. Hän asuu Walesissa miehensä, tenori Paul Charles Clarken ja yhteisen Antonia-tyttären kanssa.
Ortodoksinen teologia

Ortodoksinen teologia on ortodoksisen kirkon harjoittamaa teologiaa. Ortodoksinen teologia ottaa etäisyyttä läntiseen teologiaan ja painottaakin järjen ja antiikin filosofien sijasta vahvaan traditioon patristiikassa ja mystiikassa.
Merkittäviä ortodoksiseen teologiaan vaikuttaneita henkilöitä ovat muun muassa Gregorios Nazianzilainen ja Simeon Uusteologi.
Historia.
Suuren skisman jälkeen lännen ja idän kirkot kulkivat eri tietä. Bysantissa teologia ei saanut samanlaista asemaa yliopistoissa kuten lännessä. Akateemiseksi tieteeksi ortodoksinen teologia kehittyi Balkanilla.
1700-luvulla ortodoksisen teologian luonne muuttui Pietari Suuren myötä, sillä hän halusi länsimaalaistaa myös kirkon. Länsimaiset metodit ja ajattelumallit otettiin käyttöön samalla kun vanhoista perinteistä pyrittiin pitää kiinni. Teologian katsottiin nyt alentuneen muiden tieteiden tasolle ja ortodoksiset kirkkohistorijoitsijat kutsuvat tätä käännekohtaa "länsimaiseksi vankeudeksi" tai "älylliseksi orjuudeksi länsimaisille ideoille".
"Länsimainen vankeus" päättyi 1800-luvun puolivälissä, jolloin metropoliitta Filaret Moskovalainen käänsi liturgian venäjän kielelle. Moderni teologia alkoi kehittyä vuosisadan vaihteessa, ja sen yksi merkittävimmistä moderneista teologeista oli Georgij Florovskij. Myös koulutuskieli vaihtui latinasta venäjäksi ja antiikin filosofien sijasta palattiin kirkkoisien tutkimiseen. Teologia itsessään alettiin nähdä filosofiana joka rakentuu Jumalan tuntemisen ympärille.
Oppi.
Ortodoksisuus ei perustu tunnustuksiin, vaan keskeistä on käsitys kirkosta oikean uskon ilmaisijana. Kirkon usko perustuu opinkappaleisiin eli dogmeihin, jotka puolestaan kirkon näkemyksen mukaan perustuvat suoraan Jumalan ilmoitukseen. Kirkon uskonkappaleet on määritelty seitsemässä ekumeenisessa kirkolliskokouksessa.
Ignitroni

Ignitroni on suuritehoinen 1930-luvulla kehitetty tasasuuntaava elektroniputki.
Historia.
Ignitronin keksi Joseph Slepian työskennellessään Westlinghouse Electricsillä, joka omisti tuotemerkin ja oikeudet nimeen Ignitron.
Toiminta.
Ignitroni on tyypillisesti suuri terässäiliö jonka pohjalla on elohopea-allas joka toimii laitteessa katodina. Elohopea-altaan yläpuolella on anodi joka on valmistettu grafiitista tai metallista joka ei muuta muotoaan korkeissa lämpötiloissa, ja se on eristettynä teräslieriöstä. Elohopea-altaassa on sytyttimenä puolijohteesta – kuten piikarbidista – valmistettu sytytyselektrodi, johon johdetaan pulsseina suuri virta, joka saa aikaan ikään kuin "pöllähdyksen" elektroneja, elohopeaplasmaa joka saa elohopeahöyryn johtamaan sähköä katodin ja anodin välillä.
Elohopea-altaan pinnalle muodostuu valokaaren johdosta paljon vapaita elektroneja, jotka pitävät ignitronin toimintaa yllä. Elohopea toimii katodina ja siitä syntynyt höyry johtaa sähköä vain yhteen suuntaan, ja ignitroni toimii näin tasasuuntaajana. Sytyttyään ignitroni johtaa sähköä niin kauan kunnes virransyöttö ulkopuolelta katkaistaan tai katodin ja anodin välinen jännite muuttuu vastasuuntaiseksi.
Käyttökohteet.
Ignitronia käytettiin pitkään suurien virtojen tasasuuntauksessa suurissa teollisuuslaitoksissa jossa tarvittiin suuritehoista tasasuuntauslaitetta, tällaisia olivat muun muassa alumiinisulatot. Ignitroneja käytettiin myös kontrolloimaan virtaa sähköhitsauskoneissa. Suuria tasavirtamoottoreita on myös ohjattu ignitroneilla joissa on hila, samalla tavoin kuin esimerkiksi triakeilla. Sähköjunissa on myös käytetty ignitroneja tasasuuntaajana muuntajien jälkeen, kun haluttiin muuntaa ajolankojen suuri vaihtojännite tasajännitteeksi. Monissa näissä sovelluksissa ignitroni on korvautunut puolijohteisiin perustuvilla tasasuuntaajilla.
Ignitroni kestää erittäin hyvin ylivirtaa ja vastasuuntaista jännitettä, tämän vuoksi niitä valmistetaan edelleen ja käytetään helpommin särkyvien puolijohteiden sijasta joissakin sovelluksissa. Esimerkiksi erityisesti pulsseilla ohjattaviin sovelluksiin on rakennettu erityisesti tätä varten toimivia ignitroneja jotka antavat sähkön pulsseissa. Nämä pystyvät kytkemään satoja kiloampeereja, ja pystyvät johtamaan jopa 50 kV. Tällaisissa ignitroneissa anodi on yleensä molybdeenia, koska se kestää korkeita lämpötiloja muuttamatta muotoaan. Lämpötila saattaa nousta suureksi vastasuuntaisen virran aiheuttaessa värähtelyä ja sähköpurkauksia putkessa, tämän vuoksi ignitronit ovat yleensä vesijäähdytteisiä. Pulsseilla ohjattavat ignitronit toimivat yleensä hyvin matalilla pulssisuhteilla, ja ohjaavat suurilta kondensaattoreilta energiaa sitä tarvitseville laitteille.
R142

R142 on New Yorkin metron IRT Divisioonan uusin junatyyppi. Junat rakennettiin vuosina 1999-2001 Bombardierin tehtaalla Plattsburghissa ja Barressa.
Kuulutukset.
R142 junat olivat New Yorkin metron ensimmäiset junat, joissa kuulutettiin äänitetyt kuulutukset. Kuulutuksessa ilmoitetaan seuraavan pysäkin nimi ja sitä seuraavan aseman nimi ja vaihtomahdollisuudet. Ennen ovien sulkemista kuuluu varoitusääni.
Esimerkkejä.
5 juna saapumassa 125th Streetin asemalle
Armi Toivanen

Armi Toivanen (s. 19. kesäkuuta 1980 Tampere) on suomalainen näyttelijä. Hän on näytellyt muun muassa Tampereen Työväen Teatterissa ja Helsingin kaupunginteatterissa ja saanut kuuluisuutta koomisista rooleistaan television viihdeohjelmissa.
Ura.
Toivanen pääsi opiskelemaan teatterikorkeakouluun viidennellä yrittämällä. Hänet oli nähty Tampereen Työväen Teatterin lavalla jo 2001: hänellä oli sivurooli klassisessa komediassa "Tulitikkuja lainaamassa". Tuonnempana Toivanen on näytellyt muun muassa teoksissa "Miksi naiset aina rakastuvat Ernestiin" (2007), "Ihmisen osa" (2011) ja "Kauheat lapset" (2017).
Valkokankailla Toivanen debytoi 2009. Hän teki sivuosan Kristana Aleksi Mäkelän ohjaamassa rikoselokuvassa "Rööperi". Vuonna 2012 Toivanen oli mukana "Putous"-viihdesarjan kolmannella tuotantokaudella ja voitti sketsihahmokilpailun hahmollaan Leena Hefner o.s. Herppeenluoma.
Toivasen huomattavia valkokangastehtäviä ovat Sannan osa Johanna Vuoksenmaan suositussa komediassa "21 tapaa pilata avioliitto" (2013) ja Essin osa Antti Heikki Pesosen draamakomediassa "Päin seinää" (2014).
Toivanen voitti huhtikuussa 2012 Potsdamissa, Saksassa Sehsüchte-lyhytelokuvafestivaaleilla parhaan näyttelijän palkinnon roolistaan elokuvassa "Korsoteoria". Hän voitti myös vuonna 2014 Kultaisen Venlan vuoden parhaana naisnäyttelijänä roolistaan "Nuoret nerot" tv-draamassa.
Kesästä 2017 alkaen Toivanen juonsi aamuohjelmaa Radio Helsingissä lokakuuhun saakka, jolloin hän lopetti elokuvan kuvausten takia.
Perhe.
Toivasen identtinen kaksoissisko on muusikko Alina Toivanen, joka on soittanut rumpuja muun muassa yhtyeissä Risto ja Minä ja Ville Ahonen. Heillä on myös isosisko.
Rami Virtanen

Rami Virtanen (s. 7. huhtikuuta 1979) on suomalainen näyttelijä ja mainosääni. 
Hänen tähänastisen näyttelijäuransa ainoa elokuvarooli on elokuvassa "FC Venus". Hän on esiintynyt myös "Kotikatu"-sarjassa kahdeksan vuoden aikana yli kahdessakymmenessä jaksossa.
Virtanen on toiminut mainosäänenä lukuisissa televisio- ja radiomainoksissa. Parhaillaan hän toimii toisena kanavaäänenä Radio Novalla ja aikaisemmin toimi myös SuomiTV:llä kanavaäänenä.