tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Osuuspankki Yhteistuki

Osuuspankki Yhteistuki (OPY) oli Suomessa vuosina 1963–1993 toiminut ammattiyhdistysliikkeen osuuspankki, jonka pääkonttori oli Helsingissä.
Historia.
Yhteistuen perustamiseen johti sosiaalidemokraattien hajaantuminen. Hajaantuminen ”leskisläisiin” ja ”skogilaisiin" oli alkanut 1956 yleislakosta. Leskisläisten hallintaan oli jäänyt Helsingin Työväen Säästöpankki, joka toimi ay-liitto SAJ:n päärahoittajana. Skogilaisten johtama kilpaileva ay-liitto SAK perusti oman rahalaitoksen, Yhteistuen.
Yhteistuki perustettiin osuuskassana siitä huolimatta, että osuuskassaliike tunnettiin leimallisesti maalaisliittolaisena. Tämä aiheutti kilpailevassa leirissä kritiikkiä siitä, että ammattiliittojen varat olisivat päässeet maalaisliiton valvontaan. Yhteistuki muutettiin osuuspankiksi vuonna 1970, kun laki muuttui.
SAK:n ja SAJ:n kilpailu lakkasi 1969. Se ei kuitenkaan vastaavasti johtanut työväenliikkeen pankkien yhdistymiseen. Helsingin Työväen Säästöpankin seuraaja Suomen Työväen Säästöpankki (STS) ja Yhteistuki kilpailivat keskenään. STS oli taloudellisesti vahvempi: palkansaajien talletuksissa se oli ylivoimainen ja se sai myös joitain ay-liittoja asiakkaikseen. Osuuspankki Yhteistuen asiakkaina olivat kuitenkin useimmat ammattiliitot ja SAK. Pankkien yhdistämishankkeet eivät tuottaneet tulosta.
Osuuspankki Yhteistuki kasvoi 1980-luvun loppuun mennessä yhdeksi Suomen suurimmista osuuspankeista. Ay-liikkeen rahojen hoito ei Yhteistuelle enää riittänyt, vaan se kehitti tuotteita palkansaajille. Pankkiryhmää Yhteistuki ei halunnut vaihtaa, mutta sillä ei ollut halua myöskään keskinäiseen kampittamiseen STS:n kanssa.
Osuuspankki Yhteistuella oli 1980-luvulla yksitoista toimipaikkaa eri puolilla maata. Vuonna 1985 pankin ottolainaus oli 878 miljoonaa markkaa ja antolainaus 746 miljoonaa markkaa. Sillä oli tuolloin henkilökuntaa 152. 
Yhteistuen viimeinen toimitusjohtaja oli vuodesta 1983 Reijo Setälä. Pankki meni 1984 Peruspankin osakkaaksi ostamalla sen osakekannasta viisi prosenttia. 
Osuuspankki Yhteistuki ajautui 1990-luvun laman aikana kriisiin. Se fuusioitiin 1993 Suur-Helsingin Osuuspankkiin (SHOP). Molemmat pankit olivat tuolloin huonossa kunnossa. Yhteistuella oli järjestämättömiä luottoja 15 % lainakannasta. Lähes kaikki maksukyvyttömät asiakkaat olivat epäonnistuneita kiinteistösijoittajia. Luottojen vakuuksiksi annettujen kiinteistöjen arvot olivat romahtaneet. Vuonna 1994 Yhteistuen lainoista kertyi noin 500 miljoonan markan tappiot. Fuusio ei auttanut, vaan SHOP muutettiin 1996 osuuspankkien roskapankiksi.
Maciste contro Ercole nella valle dei guai

Maciste contro Ercole nella valle dei guai (”Maciste vastaan Herkules murheen alhossa”) on vuonna 1961 valmistunut italialainen komediaelokuva. Peplum-tyylilajia parodioivan elokuvan on ohjannut Mario Mattoli. Se tunnetaan koomikkopari Franco Franchin ja Ciccio Ingrassian mukaan myös nimellä "Franco, Ciccio &amp; Maciste contro Ercole nella valle dei guai".
Juoni.
Milanolainen showpainiotteluiden järjestäjä Mario ja hänen sihteerinsä Raimondo pakenevat velkojiaan aikakoneella. Tulevaisuuden sijasta miehet joutuvat antiikin Kreikkaan, jossa he kohtaavat kuningas Eurystheuksen, Deianeiran ja tämän vihaisen poikaystävän Herkuleen. Monien seikkailujen jälkeen Maciste ja hänen rakastajattarensa Ekho auttavat Mariota ja Raimondoa löytämään aikakoneen, jolla he palaavat turvalliseen nykyaikaan.
Tuotanto ja vastaanotto.
"Maciste contro Ercole nella valle dei guai" on kuvattu Totalscope-laajakangastekniikalla Eastmancolor ja Telecolor -väreissä Incir De Paolisin studiossa ja Rooman lähistöllä Via Cassian varrella. Sen huumori kohdistuu peplum-kliseiden ohella aikansa viihdeteollisuuteen, mutta sisältää myös paljon harmittomia anakronismeja ja pikkutuhmia piloja. Kovaäänisen ja kaoottisen komedian sivuosissa nähtävä koomikkopari Franco ja Ciccio oli tuolloin vasta uransa alussa. Muutamaa vuotta myöhemmin he saivat nimensä myös uudelleenjulkaisun otsikkoon. Elokuvan voimamiehet tekevät parodiaa itsestään. Venetsialaissyntyinen Adriano Bellini alias Kirk Morris puhuu paikallista murretta ja lyhytkasvuinen Frank Gordon, oikealta nimeltään Franco Gori, kävelee ainoassa elokuvaroolissaan paksupohjaisilla korkokengillä.
Elokuva tuotti Italiassa 238 miljoonan liiran pääsylipputulot. Samaan ideaan perustuu seuraavana vuonna valmistunut yhdysvaltalainen "The Three Stooges Meet Hercules".
Mäntysalon koulu

 
Mäntysalon koulu on Nurmijärven Klaukkalassa, Mäntysalon alueella toimiva suomenkielinen yhtenäiskoulu (luokka-asteet 4-9).
Koulu toimii kahdessa erillisessä koulurakennuksessa (opetuspisteessä):
Molempien opetuspisteiden naapurissa sijaitsee päiväkoti.
Déodat de Séverac

Déodat de Séverac [deoda də sevəʁak] (20. heinäkuuta 1872 Saint-Félix-Lauragais – 24. maaliskuuta 1921 Céret) oli ranskalainen säveltäjä, jota omana aikanaan arvostettiin Claude Debussyn ja Maurice Ravelin veroiseksi, mutta joka on sittemmin jäänyt näiden aikalaistensa varjoon.
Taidemaalarin pojaksi aatelissukuun syntynyt Séverac varttui Languedocin maakunnassa Etelä-Ranskassa ja kävi koulunsa Toulousessa. Hän opiskeli 1893–1896 Toulousen konservatoriossa ja sitten Vincent d’Indyn perustamassa Pariisin Schola cantorumissa 1896–1907, yhtenä sen ensimmäisistä opiskelijoista. Pariisissa hän opiskeli muun muassa Isaac Albénizin johdolla ja toimi vuodesta 1900 tämän assistenttina. Hän tutustui kaupungissa muun muassa Debussyhin, Raveliin ja Manuel de Fallaan sekä kuvataiteilijoihin kuten Picasso, Braque ja Gris.
Maalaishenkisyyteen suuntautunut Séverac sai vuonna 1900 valmiiksi pianosarjansa "Le chant de la terre, poème géorgique pour piano" (”Maan laulu, maatyörunoelma pianolle”) joka oli ylistyslaulu Languedocin alueen maalaiselämälle. Veijo Murtomäen mukaan sen tyyli muistuttaa paikoin Modest Musorgskia tai Edvard Griegiä. Samaa tyyliä jatkoi vielä laajempi pianosarja "En Languedoc" (”Languedocissa”, 1903–1904), jonka osien nimet ovat ”Kohti maalaistaloa juhlapäivänä”, ”Lammella iltaisin”, ”Ratsain niityllä”, ”Hautausmaan nurkkaus keväällä” ja ”Markkinapäivä maalaistalossa”. Murtomäki kuulee tässä Debussyn ja Ravelin vaikutusta. Debussy olikin innoissaan Séveracista ja sanoi tämän musiikin ”tuoksuvan hyvälle”. Myöhemmin säveltäjä Henri Sauguet kertoi löytäneensä Séveracin lähes yhtä aikaa Debussyn ja Ravelin kanssa ja piti heitä uuden musiikin merkittävänä kolmikkona.
Séveracin nelikätinen "Le Soldat de plomb, Histoire vraie en 3 récits pour piano à 4 mains" ("Tinasotilas, kolmiosainen tositarina”, 1905) edeltää Debussyn lapsi- ja satuaiheisia teoksia, ja impressionismin vaikutusta on kuultavissa erityisesti teoksissa "Baigneuses au soleil" (”Aurinkokylpijättäret”, 1908) ja "Les naïades et le faune indiscret" (”Merenneidot ja tungetteleva fauni”, 1908), joita pidetään yhtä korkeatasoisina pianoteoksina kuin Ravelin "Jeux d’eaux" (1901) ja Debussyn "L’isle joyeuse" (1904). Séveracin oopperaa "Le cœur du moulin" (”Myllyn sydän”, 1903–1908) pidetään aikansa parhaimpiin ranskalaisoopperoihin kuuluvana Debussyn "Pélléas et Mélisanden" ohella.
Pariisista Séverac vetäytyi takaisin Etelä-Ranskaan, pieneen Céret’n kaupunkiin lähellä Espanjan rajaa, jossa vaikutti monia taiteilijoita, etenkin kubisteja. Seudun innoittamana hän sävelsi kypsimpänään pidetyn viisiosaisen pianosarjan "Cerdaña" (1908–1911), jossa on yhtäläisyyksiä hänen opettajansa Albenizin "Iberia"-sarjaan.
Japanilais-suomalainen Izumi Tateno on levyttänyt Séveracin keskeisen pianotuotannon tupla-albumille "Sunflower Sea. Pianoworks by Déodat de Séverac" (Finlandia Records, 2006). Myös pianisti Aldo Ciccolini levytti paljon Séveracin musiikkia.
Table for One

Table for One on suomalaisen punkyhtye Anal Thunderin esikoisalbumi, joka julkaistiin 10. maaliskuuta 2006 levymerkillä Fullhouse Records.
Vastaanotto.
Lammaszinen Sörn Sörnsen ylisti laulaja OP:n persoonallista lauluääntä sekä artikulaatiota ja piti albumia siihenastisista vuoden 2006 julkaisuista parhaimpana. Metalragen arvio oli pääosin positiivinen, vaikkakin albumin alkoholiorientoituneet sanoitukset myös ärsyttivät arvioitsijaa.
Monty Pythonin paremmat pilat

Monty Pythonin paremmat pilat ("And Now for Something Completely Different", levitetty Suomessa myös nimellä Elämä on Pythonia) on brittiläisen Monty Python -komediaryhmän ensimmäinen pitkä elokuva vuodelta 1971. Toisin kuin ryhmän myöhemmät elokuvat, se sisältää pelkästään televisiosarjasta "Monty Pythonin lentävä sirkus" poimittuja irrallisia sketsejä uudelleennäyteltyinä. Sketsien välissä nähdään televisiosarjan tavoin Terry Gilliamin toteuttamia lyhyitä surrealistisia animaatiopätkiä.
Elokuvassa esiintyvät Monty Python -ryhmän jäsenet John Cleese, Graham Chapman, Michael Palin, Eric Idle, Terry Jones ja Terry Gilliam, jotka myös käsikirjoittivat elokuvan, sekä pieniä sivurooleja tv-sarjassakin esittäneet Carol Cleveland ja Connie Booth. "Monty Pythonin paremmat pilat" oli alun perin suunnattu pääasiassa yhdysvaltalaiselle yleisölle, joka ei ollut vielä nähnyt "Monty Pythonin lentävää sirkusta". Elokuvan tuotti "Playboy"-lehden Britannian toimitusjohtaja Victor Lownes ja ohjaajana toimi televisiosarjaakin ohjannut Ian MacNaughton. Elokuva tuotettiin alhaisella 80 000 punnan budjetilla. Se menestyi lopulta paremmin kotimaassaan kuin Yhdysvalloissa.
Elokuvassa nähdään joitain "Monty Pythonin lentävän sirkuksen" kahden ensimmäisen tuotantokauden tunnetuimpia sketsejä, kuten ”Kuollut papukaija”, ”Maailman hauskin vitsi” ja ”Vuoden yläluokkainen hölmö -kisa”. Mukana on myös TV-sarjasta tuttu ”Lumberjack Song” -laulu. Sketsejä on jonkin verran lyhennetty ja muutettu eikä niissä ole mukana sarjassa käytettyä taustanaurua. Elokuvan englanninkielinen nimi viittaa TV-sarjassa ja itse elokuvassakin toistuvaan vitsiin, jossa John Cleesen esittämä kuuluttaja istuu pöytineen erikoisissa paikoissa ja ilmoittaa sketsin vaihtumisesta katsojille sanoilla ”Ja nyt jotain aivan muuta” (”"And Now for Something Completely Different"”).
Urheilupuiston koulu (Nurmijärvi)

 
Urheilupuiston koulu (ent. Klaukkalan yläaste) on Nurmijärven Klaukkalassa toimiva suomenkielinen yläkoulu (luokka-asteet 7–9). Oppilaita lukuvuonna 2020–2021 on noin 430. Tällä hetkellä oppilaita on 500 eikä koulussa ole enää erityisluokkia.
Koulun ympäristössä toimivat muun muassa Arkadian yhteislyseo, Klaukkalan urheilualue, jäähalli, tennis- ja squash-halli sekä päiväkoti. Koulussa aloitti vuonna 2018 liikuntapainotteinen 7. luokka, ja tänä lukuvuonna liikunnan painotusluokat löytyvät jokaiselta vuosiluokalta.
Seitsemän veljeksen koulu

Seitsemän veljeksen koulu (ent. Rajamäen yläaste) on Nurmijärven Rajamäellä toimiva suomenkielinen yläkoulu (luokka-asteet 7–9). Koulu sai alkunsa vuonna 1960 Rajamäen yhteiskouluna. Ensimmäinen koulurakennus valmistui vuonna 1961, ja sitä laajennettiin vuosina 1964 (yläsiipi), 1984 (kuntola) ja 1999 (lisärakennus). Yhteiskoulu siirtyi peruskoulu-uudistuksen seurauksena Nurmijärven kunnan vastuulle vuonna 1976. Päärakennus on kunnostettu vuonna 2000. Lukuvuonna 2010–11 yläkoulussa opiskeli noin 450 oppilasta. Elokuussa 2017 koulun nimi vaihtui muotoon Seitsemän veljeksen koulu.
Vuoden 2020 alussa koulun päärakennus meni käyttökieltoon sisäilmaongelmien vuoksi, ja toiminta siirtyi siltä osalta viereiselle hiekkakentälle rakennettuihin kaksikerroksisiin parakkeihin. 
Koulun yhteydessä toimii Rajamäen lukio. Yläasteen läheisyydessä sijaitsevat muun muassa Rajamäen uimahalli, urheilualue, kirjasto, Rajamäen koulu (alakoulu) ja terveysasema.
László Kleinheisler

László Kleinheisler (s. 8. huhtikuuta 1994 Kazincbarcika) on unkarilainen jalkapalloilija, joka edusti tammi-toukokuussa 2024 kroatialaisseura Hajduk Splitiä lainalla kreikkalaisesta Panathinaikosista. Hän on Unkarin, Kroatian ja Kreikan lisäksi pelannut Saksassa ja Kazakstanissa. Oikeajalkainen Kleinheisler on pelipaikaltaan hyökkäävä keskikenttäpelaaja. Hän on pelannut Unkarin maajoukkueessa vuodesta 2015.
Seurajoukkueura.
Kleinheisler pelasi kotimaassaan Unkarin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla NB II:ssa ja sittemmin pääsarja Nemzeti Bajnokság I:een nousseessa Puskás Akadémiassa 39 ottelua, joissa hän teki kahdeksan maalia, ja pääsarjajoukkue Videotonissa 30 ottelua, joissa hän teki neljä maalia.
Tammikuussa 2016 Kleinheisler siirtyi Saksan Bundesliigan Werder Bremeniin. Hän teki bundesliigadebyyttinsä samassa kuussa Hertha Berliniä vastaan. Kleinheisler pelasi debyyttikaudellaan Werder Bremenin paidassa kuudessa ottelussa. Hänen uransa jatkui lainasopimuksilla Bundesliigan Darmstadtissa, unkarilaisessa Ferencvárosissa ja kazakstanilaisessa Astanassa, joista viimeksi mainittu osti hänet itselleen kesällä 2018. Kleinheisler siirtyi helmikuussa 2019 Kroatian Osijekiin, jossa hän pelasi nelisen vuotta. Tammikuussa 2023 hän siirtyi kreikkalaisseura Panathinaikosiin, josta hän oli kevätkauden 2024 lainalla kroatialaisseura Hajduk Splitissä.
Maajoukkueura.
Kleinheisler on pelannut Unkarin nuorten maajoukkueissa. Debyyttinsä Unkarin jalkapallomaajoukkueessa hän teki marraskuussa 2015 EM-jatkokarsintaottelussa Norjaa vastaan. Kleinheisler teki tuon ottelun ainoan maalin. Hänet nimettiin Unkarin ryhmään vuoden 2016 EM-kilpailuihin, jonne Unkari selviytyi voitoilla Norjasta. Hän pelasi EM-turnauksessa kaksi ensimmäistä alkulohko-ottelua avauskokoonpanossa mutta jäi sen jälkeen vaihtopelaajaksi. Kesällä 2021 käydyissä EM-kilpailuissa hän oli avauskokoonpanossa joukkueensa kaikissa kolmessa ottelussa. Kleinheisler on kesäkuun 2024 puoliväliin mennessä pelannut 52 A-maaottelua, joista 35 ottelua avauskokoonpanossa. Toisen maaottelumaalinsa hän teki syyskuussa 2018 Kansojen liigan ottelussa Kreikkaa vastaan ja kolmannen maaliskuussa 2021 MM-karsintaottelussa Andorraa vastaan.
Muuta.
Kleinheislerin lempinimi on Scholes, joka tulee hänen yhdennäköisyydestään entiseen Manchester Unitedin pelaajaan Paul Scholesiin.
Saavutukset.
Ferencváros
Astana
Ann-Kristin Schevelew

Ann-Kristin Birgitta Schevelew ['ševelef] (s. 30. syyskuuta 1945 Helsinki) on suomalainen (suomenruotsalainen) musiikkitoimittaja. Hän on työskennellyt 1960-luvulta alkaen Yleisradion ruotsinkielisessä ohjelmatuotannossa ("Språklådan", "Öronfröjd", "Musikväktarna", "Verket"). Vuonna 1998 hän oli mukana television yhteispohjoismaisessa musiikkitietokilpailussa "Kontrapunkti", ja hänen ansiostaan Suomen joukkue voitti loppukilpailun.
Vuonna 1993 Schevelewille myönnettiin Hugo Bergroth -seuran kielipalkinto ja vuonna 2007 Topelius-palkinto.
Birgit Finnilä

Birgit Finnilä (s. 20. tammikuuta 1931 Falkenberg, Ruotsi) on ruotsalainen konsertti- ja oopperalaulaja, äänialaltaan kontra-altto. Hän on Ruotsin kuninkaallisen musiikkiakatemian jäsen.
Finnilä opiskeli Ingalill Lindénin johdolla Göteborgissa ja Roy Hendersonin johdolla Lontoon Royal Academy of Music -oppilaitoksessa. Hän teki vuonna 1967 menestyksekkään esikoisroolin Orfeuksena Gluckin oopperassa Orfeus ja Eurydike Göteborgissa. Sen jälkeen hän sai kansainvälistä mainetta tulkinnoillaan muun muassa Bachin, Brucknerin, Mahlerin ja Wagnerin teoksista. Hän on konsertoinut muun muassa Claudio Abbadon, John Barbirollin, Daniel Barenboimin, Sergiu Comissionan, John Eliot Gardinerin, Bernard Haitinkin, Herbert von Karajanin, Rafael Kubelikin, Erich Leinsdorfin ja Georg Soltin johdolla. Hänen uransa on painottunut konserttiesiintymisiin, mutta hän on tehnyt myös oopperarooleja muun muassa Brittenin, Gluckin ja Mozartin oopperoissa.
Birgit Finnilä on levyttänyt paljon etenkin EMI-, Philips- ja Erato- levymerkeille.
Kivenpuiston koulu

Kivenpuiston koulu on Nurmijärven kirkonkylällä toimiva suomenkielinen eritysopetuksen koulu (luokka-asteet 1–9).
Koulun vieressä sijaitsee Lukkarin koulu.
Röykän koulu

Röykän koulu on Nurmijärven Röykässä toimiva suomenkielinen alakoulu (luokka-asteet 1–6). Oppilasmäärä lukuvuonna 2024-2025 on noin 175. Yksikössä toimii 15 opetushenkilöstön jäsentä.
Koulun taustalla on vuodesta 1899 toiminut Korven-Leppälammen koulu, joka sijaitsi etäämmällä Röykän taajaman nykyisestä keskustasta. Kyseistä koulurakennusta laajennettiin vuosina 1907 ja 1927. 1980-luvulla luovuttiin tuolloisen koulurakennuksen opetuskäytöstä. Tuo koulurakennus toimii nykyisin asuintiloina. 
Nykyinen Röykän koulu sijaitsee Kangastiellä lähellä Röykän taajaman ydinkeskustaa. Koulu on peruskorjattu ja laajennettu, ja sen opetustilat ovat nykyaikaiset ja opetuskäyttöä hyvin palvelevat. 
Aivan Röykän koulun lähellä toimii Röykän päiväkoti, jonka esikoululaisten kanssa Röykän koulun 1. ja 2. luokkien oppilaat toteuttavat ns. alkuluokkatoimintaa tulevat lukuvuodet 2024-2025 ja 2025-2026.
Länsikaaren koulu

Länsikaaren koulu on Nurmijärven Rajamäellä toimiva, syyslukukaudella 2011 toimintansa aloittanut suomenkielinen alakoulu (luokka-asteet 1–6). Koulua käy noin 150 oppilasta.
Koulun vieressä toimii päiväkoti.
Denis Lill

Denis Lill (s. 22. huhtikuuta 1942 Hamilton, Uusi-Seelanti) on brittiläinen näyttelijä. Hän on näytellyt muun muassa kirurgi Rosen roolissa vuosina 2003–2011 ITV:n sairaalasarjassa "Kyläsairaala" ("The Royal"). Vuonna 2014 Lill näytteli jännityssarja "24 – Lontoossa".
Elisabeth Hesselblad

Elisabeth Hesselblad (4. heinäkuuta 1870 Fåglavik, Hudene, Länsi-Götanmaa – 24. huhtikuuta 1957 Rooma) on ruotsalainen katolinen nunna, jonka roomalaiskatolinen kirkko julisti pyhimykseksi kesäkuussa 2016. Hänen kerrotaan tehneen ihmeitä kuolemansa jälkeen. Toinen syy pyhimykseksi julistamiseen on, että hän piilotti toisen maailmansodan aikana juutalaisia turvaan roomalaiseen luostariin. Samasta syystä Israelin valtio on nimennyt hänet yhdeksi tittelin "vanhurskaat kansakuntien joukossa" kantajaksi.
Lukkarin koulu (Nurmijärvi)

Lukkarin koulu on Nurmijärven kirkonkylällä toimiva suomenkielinen alakoulu (luokka-asteet 1–6).
Koulun vieressä opetusta antaa Kivenpuiston koulu, Nurmijärven ainoa erityisopetuksen koulu.
Nukarin koulu

Nukarin koulu on Nurmijärven Nukarin kylällä toimiva suomenkielinen alakoulu (luokka-asteet 1–6). Koulua käy lähes 100 oppilasta.
Koulun lähistöllä sijaitsee muun muassa vuonna 1873 perustetun Nurmijärven ensimmäisen kansakoulun oloja esittelevä Nukarin koulumuseo, joka on avoinna sovittaessa.
Revolverisankari

Revolverisankarit olivat villin lännen hahmoja, jotka saivat mainetta aseenkäyttäjinä ja tappajina. Revolverisankareiksi on kutsuttu niitä aseenkäyttäjiä, jotka noudattivat lakia tai vartioivat sitä työkseen. Lainsuojattomia tai häiriintyneitä asemiehiä kutsuttiin yleensä vain pyssymiehiksi.
Tunnettuja revolverisankareita olivat esimerkiksi Wild Bill Hickok, Ben Thompson ja Bat Masterson.
Revolverisankarit käyttivät aseenaan 1850-1870-luvuilla eniten iskurevolveria. Moni kuljetti mukanaan kahta asetta tai ladattua vararullaa. Asetta kannettiin turvallisuuden vuoksi yleensä perä edellä, ja se vedettiin esiin vastakkaisen puolen kädellä.
Revolverisankari on historiankirjoituksen, kirjallisuuden ja lännenelokuvan suosittu hahmo. Hänet kuvataan yleensä yksinäiseksi sudeksi, joka ei harjoita mitään ammattia eikä halua solmia kestäviä suhteita vaan häipyy kun tehtävä on suoritettu. Lännenelokuvissa hyvä ja paha asemies on erotettu hatun väristä: sankarit pitivät valkoista hattua ja konnat mustaa.
Vaasankatu SS

Vaasankatu SS on vuonna 2008 perustettu suomalainen punkyhtye, jonka keulahahmona toimii mm. Pää Kiissä, The Heartburnsissa ja Nazi Death Campissa vaikuttanut laulaja-kitaristi Teemu Bergman. Yhtye julkaisi ensisinglensä ”Mä haluun kamaa” 7" vinyylinä alkuvuonna 2010. Yhtyeen toinen julkaisu oli saman vuoden huhtikuussa julkaistu EP ”Mummokeikka”. Molemmat julkaisut ovat nykyään keräilyharvinaisuuksia. Musiikkilehti Rumba valitsi yhtyeen kappaleen "Hesari Blues" kierroksen 5/2010 parhaaksi singleksi.
Yhtye on ottanut nimensä Helsingin Vaasankadusta, jolla sijaitsi punk-alakulttuurin erikoisliike Combat Rock Shop.
Đồng Nai (joki)

Đồng Nai () on joki eteläisessä Vietnamissa. Se saa alkunsa Vietnamin keskiseltä ylänköalueelta. Joen pituus on noin 586 kilometriä. Saigonjoki yhtyy Đồng Naihin Hồ Chí Minhin kaupungin itäpuolella, josta virtaus jatkuu Nhà Bè- ja Soài Rạp -nimisenä Etelä-Kiinan mereen Mekongjoen suiston pohjoispuolelle.
Đồng Nain maakunta on saanut nimensä sen halki virtaavan Đồng Nai -joen mukaan.
Francisco Elson

Francisco Marinho Robby Elson (s. 28. helmikuuta 1976 Rotterdam) on alankomaalainen kilpauransa päättänyt koripalloilija. Elson pelasi urallaan pääasiassa NBA:ssa ja Espanjan pääsarjassa. Hän voitti kummankin sarjan mestaruuden ja Espanjan cup-mestaruuden.
Elson aloitti uransa aikuisten sarjoissa kotimaassaan, mistä hän siirtyi Yhdysvaltain yliopistokentille. Yliopistouransa päättymisen jälkeen Denver Nuggets varasi sentterinä pelanneen Elsonin NBA:han 41. vuorolla . Seuraavat neljä kautta Elson pelasi kuitenkin kolmessa eri Espanjan pääsarjaseurassa. Hän voitti tuona aikana FC Barcelonassa Espanjan mestaruuden ja cup-mestaruuden.
Vuonna 2003 Elson siirtyi NBA:han, missä hän edusti Nuggetsia ensimmäiset kolme kauttaan. Tämän jälkeen hän jatkoi NBA:ssa edustaen useita eri seuroja, pisimpään kahden kauden ajan San Antonio Spursia ja Milwaukee Bucksia. Spursissa hän voitti vuonna 2007 NBA:n mestaruuden. Elson käväisi vielä pelaamassa Iranissa vuonna 2013 ennen uransa virallista lopetusta.
Nummenpään koulu

Nummenpään koulu oli Nurmijärven Perttulan Nummenpäässä toiminut suomenkielinen alakoulu (luokka-asteet 1–6).
Suomiehen koulu

Suomiehen koulu on Nurmijärven pohjoisosassa Suomiehen kylässä sijaitseva (postinumero Hyvinkää) suomenkielinen alakoulu (luokka-asteet 1–6).
Syrjälän koulu

Syrjälän koulu on Nurmijärven Klaukkalassa sijaitseva suomenkielinen alakoulu (luokka-asteet 1–6).
Koulurakennuksen yhteydessä toimii myös päiväkoulu. Myös ruotsinkielinen alakoulu Vendlaskolan toimii Syrjälän koulun kanssa samalla tontilla ja osin samoissa tiloissa.
Valkjärven koulu

 
Valkjärven koulu on Nurmijärven Perttulan Valkjärven kylällä toimiva, vuonna 1921 perustettu suomenkielinen alakoulu (luokka-asteet 1–6). Lukuvuonna 2015–2016 koulua kävi 75 oppilasta. Koulurakennus otettiin käyttöön lokakuussa 1923, ja sitä laajennetiin 1990-luvulla.
Koulurakennus paloi 28. lokakuuta 2019. Tulipalo oli jo toinen lyhyen ajan sisällä sattunut koulupalo Nurmijärvellä. Toinen palo oli Lepsämän koulussa, ja kumpaakin paloa epäillään tuhopoltoksi. Palohetkellä rakennus oli tyhjä. Kaksi paikkakuntalaista otettiin kiinni tiistaina 3. joulukuuta tuhopoltoista epäiltyinä.
Karhunkorven koulu

Karhunkorven koulu on Nurmijärvellä toimiva suomenkielinen, noin 100 oppilaan alakoulu (luokka-asteet 1–6). Koulu sijaitsee noin 4,5 kilometriä Nurmijärven kirkonkylän keskustasta koilliseen ja noin 400 metriä Hämeenlinnanväylältä (valtatie 3) itään.
Koulun vanhin osa on vuodelta 1934. Karhukorven koulun laajennukset ovat vuosilta 1949 ja 1982. Koulun peruskorjaus ja laajennus oli meneillään lukuvuonna 2015–2016.
Lepsämän koulu

Lepsämän koulu on Nurmijärven Lepsämän kylässä toimiva, lähes 250 oppilaan suomenkielinen alakoulu (luokka-asteet 1–6).
Koulun uusi, vuonna 2002 valmistunut puurakennus paloi lokakuussa 2019. Tulipalo on jo toinen lyhyen ajan sisällä sattunut koulupalo Nurmijärvellä toisen tapahtuessa Valkjärven koulussa, ja kumpaakin paloa epäillään tuhopoltoksi. Palohetkellä rakennus oli tyhjä. Kaksi paikkakuntalaista otettiin kiinni tiistaina 3. joulukuuta tuhopoltoista epäiltyinä.
Harjulan koulu

Harjulan koulu on Nurmijärven Klaukkalassa toimiva, noin 250 oppilaan suomenkielinen alakoulu (luokka-asteet 1–6).
Koulun vieressä toimii päiväkoti. Mauri Aalto toimi pitkään koulun rehtorina, mutta siirryttyään eläkkeelle keväällä 2022, Katri Halosesta tuli rehtori. Syksyllä 2024 kouluun saapui uusi rehtori Samuli Salonen.
Klaukkalan koulu

Klaukkalan koulu on Nurmijärven Klaukkalan keskusta-alueella sijaitseva suomenkielinen alakoulu (luokka-asteet 1–6). Lukuvuonna 2023-2024 koulua käy vähän alle 500 oppilasta.
Koulun lähistöllä sijaitsevat muun muassa Klaukkalan urheilualue ja Klaukkalan kirkko.
Yhdistyneen kuningaskunnan EU-kansanäänestys

Yhdistyneen kuningaskunnan EU-kansanäänestys järjestettiin 23. kesäkuuta 2016. Kansanäänestyksessä äänestäjät valitsivat neuvoa-antavassa äänestyksessä, pysyykö Yhdistynyt kuningaskunta Euroopan unionin jäsenenä vai eroaako se siitä. Unionin jättämistä kannattaneet voittivat äänestyksen ja poliitikot olivat luvanneet kunnioittaa äänestyksen tulosta sen epävirallisesta luonteesta huolimatta. Maa liittyi EU:n edeltäjään, Euroopan yhteisöön, vuonna 1973, ja EU-jäsenyys on ollut maassa merkittävä kiistakysymys koko jäsenyyden ajan.
Äänioikeus ja vaalikysymys.
Äänioikeus kansanäänestyksessä oli sellaisilla henkilöillä, jotka olivat äänestyspäivään mennessä väh. 18-vuotiaita rekisteröityneitä äänestäjiä. Lisäksi heidän tuli täyttää jokin seuraavista ehdoista:
Toisten EU-maiden Yhdistyneessä kuningaskunnassa asuvat kansalaiset eivät saaneet äänestää, elleivät nämä olleet Irlannin, Maltan tai Kyproksen kansalaisia (kaksi viimeisintä ovat Kansainyhteisö-maita).
Kruununalusmaiden asukkaat, huolimatta siitä, että nämä ovat Yhdistyneen kuningaskunnan kansalaisia, eivät olleet äänioikeutettuja vaaleissa. Syynä tähän oli se, etteivät nämä alueet ole virallisesti osa Yhdistynyttä kuningaskuntaa tai Euroopan unionia.
Äänestäjille esitettävä kysymys julkaistiin syyskuussa 2015:Should the United Kingdom remain a member of the European Union or leave the European Union?
Mielipidetiedustelut ja kampanjointi.
Ennen äänestystä julkaistujen mielipidetiedusteluiden mukaan EU-jäsenyyden kannattajat ja sitä vastustavat olivat suhteellisen tasaväkiset. Ennusteiden perusteella äänestyksestä oli tulossa hyvin tasainen: esimerkiksi "The Independent" -lehden huhtikuussa teettämässä kyselyssä EU:sta eroamista kannatti 51 prosenttia ja vastusti 49 prosenttia vastaajista.
Työväenpuoluetta edustanut ja EU-jäsenyyttä puolustava alahuoneen edustaja Jo Cox murhattiin Bristallissa torstaina 16. kesäkuuta. Tapauksen johdosta pidätetty mies kertoi oikeussalissa nimekseen "kuolema pettureille, vapaus Britannialle ()". Molempien vaihtoehtojen puolesta kampanjoivat leirit ilmoittivat lopettavansa kampanjoinnin loppuviikon ajaksi, mutta kansanäänestyksen jälkeen selvisi, että Leave.EU-kampanjaa tukeva Arron Banks oli kehottanut kampanjaa levittämään Facebookissa olevia kampanjamainoksiaan lupauksesta huolimatta.
Tulos.
Euroopan unionin jättämisen puolesta äänesti noin 52 prosenttia ja pysymistä kannatti noin 48 prosenttia äänioikeutetuista. Äänestysprosentti oli 72,2. Enemmistö skoteista ja pohjoisirlantilaisista äänesti EU:n puolesta, walesilaiset ja englantilaiset vastaan. Käytännössä kaikki Skotlannin alueet äänestivät EU:n puolesta, ja maassa aiotaankin kenties järjestää uusi kansanäänestys itsenäisyydestä ja EU:sta.
Kansanäänestyksen tuloksen seurauksena konservatiiveja edustava pääministeri David Cameron ilmoitti eroavansa virastaan lokakuuhun 2016 mennessä.
Sophie Polkamp

Sophie Polkamp (s. 2. elokuuta 1984 Groningen) on alankomaalainen maahockeypelaaja, olympiavoittaja, maailman- ja euroopanmestari.
Polkamp kuului Alankomaiden olympiakultajoukkueisiin Pekingissä 2008 ja Lontoossa 2012.
Hopeajärvi

Hopeajärvi on suomalainen alternative rock -yhtye, jonka kitaristi-laulaja Teemu Tanner perusti Helsingissä vuonna 2011. Perustamista oli harkittu jo pitkän aikaa, ja ajan koittaessa Tanner oli päättänyt saada mukaan Ukko Perttilän ja Timo Tikan. "Soundi" on kuvaillut yhtyettä tervetulleeksi hämmentäjäksi Suomen rockpiireihin. Yhtye mainitsee vaikuttajikseen Sielun Veljet sekä Radiopuhelimet.
Yhtye sai paljon julkisuutta vuonna 2013. Verkkomedia Nuorgam teki yhtyeestä jutun ”Kaikki huomisen bändit” -artikkelisarjassaan. Yhtye sijoittui myös toiselle sijalle "Rumban" ja YleX:n järjestämässä lupaavimpia yhtyeitä listaavassa ”Tulevaisuuden tusina 2014” -äänestyksessä.
Yhtyeen esikoisalbumi "Hopeajärvi" julkaistiin 20. helmikuuta 2015 Ektro Recordsin alamerkillä Full Contact.
Eva de Goede

Eva Roma Maria de Goede (s. 23. maaliskuuta 1989 Zeist) on alankomaalainen maahockeypelaaja, olympiavoittaja, maailman- ja euroopanmestari.
De Goede pelasi Alankomaiden maajoukkueessa ensimmäisen maaottelunsa heinäkuussa 2006. Hän on huhtikuuhun 2021 mennessä pelannut 235 maaottelua ja tehnyt niissä 29 maalia. Hän on alankomaalaisnaisista pelannut kolmanneksi eniten maaotteluita.
De Goede kuului Alankomaiden olympiakultajoukkueisiin Pekingissä 2008 ja Lontoossa 2012. Hän saavutti olympiahopeaa Rio de Janeirossa 2016. Hän voitti olympiakultaa Tokion olympialaisissa 2020. Hän on MM-kilpailuissa voittanut kultaa Madridissa 2006, kotikisoissa Den Haagissa 2014 ja Lontoossa 2018 sekä saavuttanut hopeaa Rosariossa 2010. Champions Trophyssa saavutuksina on kultaa vuosina 2007, 2011 ja 2018, hopeaa vuosina 2010 ja 2016 sekä pronssia vuosina 2006, 2008, 2009, 2012 ja 2014. EM-kilpailuissa hän on voittanut kultaa vuosina 2005, 2009, 2011 ja 2019 sekä saanut hopeaa vuosina 2007 ja 2015 sekä pronssia vuonna 2013.
De Goede edustaa vuonna 2018 seuratasolla Amsterdamia. Aiemmin hän on pelannut Phoenixissä, Schaerweijdessä ja Kampongissa. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Kim Lammers

Kim Lammers (s. 21. huhtikuuta 1981 Amsterdam) on alankomaalainen maahockeypelaaja, olympiavoittaja, maailman- ja euroopanmestari.
Lammers kuului Alankomaiden olympiakultajoukkueeseen Lontoossa 2012.
Lennart Samuelsson

Torsten Lennart Samuelsson (4. heinäkuuta 1924 Borgstena, Borås – 27. marraskuuta 2012 Borlänge) oli ruotsalainen jalkapalloilija, jalkapallovalmentaja ja olympiamitalisti.
Samuelsson kuului Ruotsin maajoukkueeseen sen voittaessa olympiapronssia Helsingissä 1952 ja MM-pronssia Brasiliassa 1950. Hän toimi pelaajauransa jälkeen valmentajana.
Samuelsson kuoli Borlängessä 88-vuotiaana 27. marraskuuta 2012.
Malmin Ponnistajat

Malmin Ponnistajat on vuonna 1924 perustettu helsinkiläinen urheiluseura Malmin kaupunginosasta. Sen valikoimaan kuului aikoinaan useita lajeja, mutta nykyisin sen päälaji on jalkapallo. Miesten edustusjoukkue pelaa kaudella 2018 Kolmosessa. Kausilla 2000–2002 se pelasi Kakkosessa.
Seura perustettiin Pukinmäessä nimellä Pukinmäen Ponnistajat, mutta se siirtyi jo vuonna 1928 Malmille ja vaihtoi nimensä. Alkuperäisistä juurista on muistona seuran logossa pukin sarvet.
Historia.
Voimistelu- ja urheiluseura Ponnistajat perustettiin Pukinmäessä 27. toukokuuta 1924. Perustamispaikkana toimi A. Joutsimäen huvila, samalla suunnalla missä nykyinen Asteritie ulottuu lähelle junarataa. Ensimmäinen puheenjohtaja oli Yrjö Vehmersalo. Heti perustamisen yhteydessä seuraan liittyi kahdeksantoista henkilöä, ja vuoden loppuun mennessä jäsenistö oli kasvanut 29:ään. Ponnistajien perustaminen oli seurausta vuoden 1924 Pariisin olympialaisten aiheuttamasta urheilukuumeesta nuorison keskuudessa.
Pukinmäen Ponnistajissa harrastettiin kesäisin yleisurheilua, kun hiekkapintaisilla kyläteillä muun muassa juostiin sekä hypättiin pituutta. Talvisin jäsenistö voimisteli Malmin kansakoululla. Kesällä 1925 seura vuokrasi Longinojan markkina-alueen harjoituskentäkseen. 
Seura toimi alun perin Pukinmäen ja Malmin rajaseudulla, vaikkakin Ponnistajien johdon ja jäsenistön enemmistö työskenteli Pukinmäen puolella. Vuonna 1928 tuolloin 100-jäseninen seura muutti Malmille, jolloin nimeksi vaihdettiin Malmin Ponnistajat.
Nykyisin Ponnistajien päälajina on jalkapallo, ja seuran edustusjoukkue pelaa kaudella 2025 Kolmosessa. Ponnistajat pelasi Kakkosessa kaudet 2000–2002.
Erik Nilsson

Erik Henry Sixten Nilsson (6. elokuuta 1916 Limhamn – 9. syyskuuta 1995 Höllviken) oli ruotsalainen jalkapalloilija ja olympiavoittaja.
Seuraurallaan Malmö FF:ää edustanut Nilsson kuului Ruotsin maajoukkueeseen sen voittaessa olympiakultaa Lontoossa 1948, olympiapronssia Helsingissä 1952 ja MM-pronssia Brasiliassa 1950. Hän kilpaili jo vuoden 1938 MM-kilpailuissa. Vuonna 1950 Nilsson palkittiin Guldbollenilla.
Kyösti Teljo

Gustaf (Kyösti) Alfred Teljo (12. lokakuuta 1879 Tampere – 17. joulukuuta 1933 Helsinki) oli suomalainen pianisti, urkuri ja kapellimestari, joka toimi orkesterinjohtajana muun muassa Oulussa, Porissa ja Kotkassa. Hänet tunnetaan myös kansanedustaja Ida Aalle-Teljon puolisona.
Elämä.
Kyösti Teljon vanhemmat olivat Finlaysonin työmies Oskar Alfred Teljo ja Tekla Elina Ahlstedt. Kansakoulun ja käsityöläiskoulun jälkeen hän kävi Helsingissä kolme vuotta musiikkiopistoa ja elätti itsensä 19-vuotiaasta lähtien pianistina. Urkurikoulusta valmistuttuaan Teljo työskenteli vuodesta 1905 lähtien Uudenkirkon seurakunnan kanttorina. Suurlakon jälkeen hän liittyi sosialidemokraattiseen puolueeseen ja toimi Uudenkirkon työväenyhdistyksen puheenjohtajana. Keväällä 1912 Teljo oli Tampereen työväenyhdistyksen soittokunnan pääkapellimestarina, kunnes lähti syksyllä Berliiniin Sternin konservatorioon. Hän opiskeli lukuvuoden pienonsoittoa ja orkesterinjohtoa saksalaisen säveltäjän Alexander von Fielitzin oppilaana. Suomeen palattuaan Teljo työskenteli muun muassa Oulun Työväen Näyttämön pianisti-kapellimestarina.
Hieman ennen sisällissotaa Teljo sai paikan Ihanneliiton laulunopettajana. Sodan aikana hän työskenteli kansanvaltuuskunnan palveluksessa Valtiokonttorin kirjanpitäjänä aluksi Helsingissä ja myöhemmin Viipurissa. Sodan loppuvaiheessa Teljo pakeni puolisoineen Kotkaan, jossa he piileskelivät valkoisia Ida Aalle-Teljon sisarten luona ja pääsivät kesäkuussa virolaisen kalastajan mukana Suomenlahden yli. Pariskunta asettui lopulta Tallinnaan, jossa Teljo työskenteli kahvilapianistina, kunnes heidät pidätettiin ja toimitettiin Suomeen maaliskuussa 1919. Hän sai 2 vuoden ehdollisen kuritushuonetuomion avunannosta valtiopetokseen ja pääsi vapaaksi jo muutaman viikon kuluttua, mutta Ida Aalle-Teljo joutui istumaan vankilassa vuoteen 1922 saakka.
Sodan jälkeen Teljo asettui vuonna 1921 Kotkaan, jossa hän työskenteli 1930-luvulle saakka kaupungin palkkaamana kuoro- ja orkesterijohtajana sekä Kotkan Työväen Teatterin pianistina. Näyttämökauden 1923–1924 Teljo vieraili Porin Työväen Teatterin kapellimestarina. Teatterin orkesteria laajennettiin Teljon aloitteesta ja sen pohjalle työväenyhdistyksen alaisuuteen perustettiin Porin Amatööriorkesteri, jonka ensimmäinen kapellimestarina hän toimi. Teljolla oli myös oma ravintolaorkesteri. Lisäksi hän toimi lyhyen aikaa Työväen Musiikkiliiton väliaikaisena sihteerinä. Kyösti Teljo kuoli keuhkokuumeeseen 54-vuotiaana joulukuussa 1933.
Perhe.
Kyösti Teljon puoliso oli kansanedustaja Ida Aalle-Teljo, jonka kanssa hän avioitui vuonna 1912. Teljon veli oli pianisti Hugo Teljo.
Viikintie

Viikintie on Helsingissä sijaitseva pääkatu, joka johtaa Vanhastakaupungista Viikin kautta Herttoniemeen. Sen pituus on noin 5,6 kilometriä. Tie alkaa aivan Lahdenväylän (valtatien 4) välittömästä läheisyydestä ja päättyy Itäväylälle (seututielle 170).
Herttoniemen ja Viikin tiedepuiston väliselle suoralle osuudelle, jota kutsutaan myös Viikinsuoraksi, rakennettiin vuosina 2019–2022 pikaraitiotie Raide-Jokeri.
Historia.
Historiallisesti nykyinen Viikintie jakautuu selvästi kahteen osaan. Sen länsiosa Vanhastakaupungista nykyisen Viikin tiedepuiston alueelle, Pihlajamäentien risteyksen paikkeille saakka on alkujaan osa vanhasta, jo 1600-luvulla rakennetusta Helsingin ja Hämeenlinnan välisestä maantiestä. Tien kantakaupungissa oleva osuus on nykyinen Hämeentie. Tie jatkui Viikistä edelleen Malmille ja nykyistä Kirkonkyläntietä pitkin Helsingin pitäjän kirkonkylään, sieltä nykyistä Tuusulanväylää myöten Hyrylän sekä edelleen Hyvinkään kautta Hämeenlinnaan. Nykyinen Vantaanjoen ylittävä Viikintien holvisilta rakennettiin kuitenkin vasta vuonna 1926.
Viikintien itäosa Viikistä Herttoniemeen sen sijaan rakennettiin vasta 1930-luvulla osana Helsingistä Porvooseen johtanutta uutta päätietä, joka muodosti valtateiden 6 ja 7 yhteisen alkuosan. Herttoniemestä eteenpäin tie jatkui nykyisen Itäväylän kohdalla. Kun Kulosaaren kautta kulkenut Itäinen moottoritie eli nykyisen Itäväylän länsiosa 1950-luvulla valmistui, viitoitettiin valtatiet kulkemaan sitä kautta ja Viikintie jäi sivutieksi.
Nimi Viikintie vahvistettiin vuonna 1957. Sitä ennen nykyisen Viikintien nimenä oli Uusi Porvoontie (Nya Borgåvägen) tai lyhemmin Porvoontie (Borgåvägen), samoin kuin nykyisen Itäväylänkin itäosan nimenä Viikintien liittymästä itään.
Vuoteen 2012 asti Viikintie ylitti Herttoniemen satamaradan vartioimattomassa tasoristeyksessä nykyisen Viilarintien kiertoliittymän kohdalla. Junaliikenne radalla tosin oli Herttoniemen sataman lakkauttamisen jälkeen erittäin vähäistä.
Viikintiellä tapahtui tammikuussa 2012 vakava päälleajo, jossa rattijuoppo ajoi 11-vuotiaan tytön yli ja pakeni paikalta. Tyttö sai surmansa heti. Myöhemmin kuljettaja tuomittiin neljäksi vuodeksi ja kahdeksi kuukaudeksi vankeuteen.
Heinrich Wächter

Heinrich Hermann Wächter (13. tammikuuta 1818 Hannover – 22. huhtikuuta 1881 Viipuri) oli Suomessa vaikuttanut saksalaissyntyinen musiikinopettaja, urkuri ja kuoronjohtaja. Häntä pidetään Erik August Hagforsin ohella suomalaisen musiikinopetuksen uudistajana ja uranuurtajana. Wächter julkaisi myös ensimmäisen suomenkielisen laulukirjan vuonna 1864.
Ura.
Saksassa syntynyt Wächter saapui Viipuriin vuonna 1845 yksityiseksi musiikinopettajaksi ja kolme vuotta myöhemmin hän aloitti Viipurin saksalaisen seurakunnan urkurina. Saksankielisen Behmin koulun laulunopettajana Wächter toimi sen perustamisesta vuodesta 1853 lähtien. Koulun oppilasmäärän kasvaessa, toiseksi opettajaksi palkattiin vuonna 1856 niin ikään saksalainen Richard Faltin. Wächter oli opettajana myös kaupungin ala- ja yläalkeiskouluissa, Viipurin lukiossa sekä Fruntimmersskolan i Viborg -tyttökoulussa, joiden kaikkien opetuskielenä oli ruotsi. Lisäksi Wächter opetti syyslukukauden 1874 suomenkielisessä Viipurin reaalikoulussa. Hän johti Viipurissa myös paikallisen lauluyhdistyksen kuoroa. Vuonna 1869 Wächter perusti kirjakaupan, joka toimi samalla kaupungin ensimmäisenä musiikkiliikkeenä.
Koulun musiikinopetusta Wächter uudisti ottamalla laulutunneille virsien ohella myös maallisia lauluja. Ne olivat lähinnä kansanlauluja sekä suomalaisilta runoilijoilta, kuten Zachris Topeliukselta ja J. L. Runebergilta tilattuja isänmaallisia laulutekstejä. Hän jakoi laulutuntien opetuksen virsilauluun, maallisiin ja isänmaallisiin lauluihin sekä nuottioppiin. Wächterin mallia seurasi pian myös Uno Cygnaeus laatiessaan ehdotusta vuoden 1866 kansakouluasetuksen opetusohjelmaksi.
Vuonna 1864 Wächter julkaisi ensimmäisen suomenkielisen laulukirjan "50 Koulu-Laulua". Teos sai innokkaan vastaanoton erityisesti suomenkielisissä kouluissa ja siitä tuli suunnannäyttäjä koko maan laulunopetukselle. Yli kymmenen koululaulukirjan lisäksi Wächter toimitti hengellisiä laulukirjoja sekä erilaisia opetusopillisia teoksia.
Professori Yrjö Sakari Yrjö-Koskinen lähetti Wächterin vuonna 1867 mieskuoroille julkaiseman nuottivihkon "Kokous Neliäänisiä Lauluja" Viron kansallisiin johtomiehiin kuuluneelle Carl Robert Jakobsonille. Tämä valitsi siitä sävelmiä ja sovituksia omaan vuonna 1871 julkaistuun neliääniseen kokoelmaansa, josta niitä siirtyi edelleen Viron laulujuhlien vuosien 1879 ja 1880 kuoro-ohjelmiin. Wächterin saksankielisiä laulukokoelmia hyödynsi Virossa myös Behmin koulun opettajakollega, hiidenmaalainen kuorotoiminnan kehittäjä Gustav Felix Rinne, joka sanoitti Maamme-laulun sekakuorosovituksen Hiidenmaan hymniksi.
Lähdevero

Lähdevero on tuloverotuksen muoto, jossa vero peritään bruttotulosta suoraan tulon lähteeltä. 
Esimerkki lähdeverosta Suomessa on korkotulojen lähdevero. Lähdevero pidätetään myös Suomeen enintään kuudeksi kuukaudeksi tulevan ulkomaalaisen Suomesta saamasta tulosta.
Korkotulojen lähdeverotus Suomessa.
Korkotulon lähdevero koskee kotimaasta saatuja korkoja, jotka on maksettu
Korkotulon lähdeverotus koskee vain luonnollisten henkilöiden ja kuolinpesien saamia korkotuloja. Korkotulon lähdevero on 30 prosenttia koron määrästä. Veron pidättää koron maksaja kuten pankki, huoltokonttori tai joukkovelkakirjan liikkeellelaskija, ja vero tilitetään valtiolle. Korkotulon lähdeveron alaisesta talletuksesta tai joukkovelkakirjasta saatu korko on tuloverotuksessa verovapaa.
Lentoon – Live

Lentoon – Live on popyhtye Gimmelin vuonna 2003 julkaistu DVD, joka sisältää "Popstars"-ohjelman ensimmäisen tuotantokauden lopuksi televisiossakin esitetyn keikan. Bonusmateriaalina on muun muassa laulajattarien koelauluja ja haastatteluita sekä musiikkivideot Etsit Muijaa Seuraavaa ja Roviolla. Pääosa DVD:n materiaalista on peräisin "Popstars"-ohjelman kuvauksista.
Kanervala (runokokoelma)

Kanervala – runoelmia on Aleksis Kiven ainoa runokokoelma. Kokoelma ilmestyi 1866, ja Kivi julkaisi sen omalla kustannuksellaan.
Kokoelmassa Kivi kehitteli vapaata runomittaa, josta sai arvostelua etenkin professori August Ahlqvistilta. Ahlqvist arvosteli kokoelmaa muodottomuudesta – hänhän yritti itse saada muiden kielten runomittoja käyttöön suomen kieleen.
Kokoelman on kääntänyt ruotsiksi Thomas Warburton, ja se on julkaistu nimellä "Ljunglandet och andra dikter" (Atlantis, Stockholm 1995).
Ádám Nagy

Ádám Nagy (, s. 17. kesäkuuta 1995 Budapest) on unkarilainen jalkapalloilija. Hän on kotimaansa lisäksi pelannut Italiassa ja Englannissa. Hän siirtyi vuonna 2021 Italian Serie B:ssä pelaavaan Pisaan mutta pelaa kevätkauden 2024 lainalla saman sarjan Speziassa. Molempijalkainen Nagy on pelipaikaltaan puolustava keskikenttäpelaaja. Hän on pelannut Unkarin A-maajoukkueessa vuodesta 2015.
Nagy on Ferencvárosin kasvatti. Hän debytoi seuran paidassa Unkarin pääsarjassa Nemzeti Bajnokság I:ssä kaudella 2014–2015, jolloin hän voitti Unkarin cupin ja liigacupin. Kaudella 2015–2016 hän pelasi NB I:ssä 25 ottelua voittaen sarjan mestaruuden. Kaudella 2015–2016 Nagy voitti Ferencvárosin kanssa myös Unkarin cupin ja supercupin. Kausina 2016–2019 hän edusti italialaisseura Bolognaa. Hän pelasi Serie A:ssa 51 ottelua ja teki maalin huhtikuussa 2018 Hellas Veronaa vastaan. Elokuussa 2019 Nagy siirtyi Englannin mestaruussarjan Bristol Cityyn, jossa hän pelasi kaksi kautta ennen paluutaan Italiaan.
Nagy on pelannut Unkarin nuorten maajoukkueissa. Vuonna 2015 hän pelasi neljässä ottelussa alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa, joissa Unkari selviytyi 16 parhaan joukkoon. Unkarin jalkapallomaajoukkueessa hän debytoi syyskuussa 2015 EM-karsintaottelussa Pohjois-Irlantia vastaan. Hän pelasi vuoden 2016 EM-kilpailuissa täydet minuutit kahdessa alkulohko-ottelussa ja tappiollisessa neljännesvälieräottelussa Belgiaa vastaan. Kesällä 2021 käydyissä EM-kilpailuissa hän pelasi lähes täydet minuutit joukkueensa kaikissa kolmessa ottelussa. Kesäkuun 2024 puoliväliin mennessä Nagy on pelannut 82 A-maaottelua ja tehnyt niissä kaksi maalia: marraskuussa 2018 Kansojen liigan ottelussa Suomea ja marraskuussa 2023 EM-karsintaottelussa Montenegroa vastaan.
Saavutukset.
Ferencváros
Darío Lezcano

Darío Lezcano Mendoza (s. 30. kesäkuuta 1990 Asunción) on paraguaylainen jalkapalloilija, joka edustaa Saksan Bundesliigassa pelaavaa Ingolstadtia. Oikeajalkainen Lezcano on pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän kuuluu Paraguayn jalkapallomaajoukkueeseen.
Ura.
Seurajoukkueura.
Lezcano aloitti uransa Paraguayn Primera Divisiónin Sportivo Trinidensessä, jossa hän vuosina 2007–2008 pelasi 11 ottelua ja onnistui kerran maalinteossa. Vuodet 2008–2011 Lezcano edusti Sveitsin toiseksi korkeimman sarjatason Challenge Leaguen FC Wiliä, jossa otteluita kertyi 66 ja maaleja 14. Tammikuussa 2011 Lezcano siirtyi Sveitsin pääsarjan Raiffeisen Super Leaguen Thuniin, jossa hän pelasi runsaan vuoden aikana 34 ottelua ja onnistui maalinteossa neljästi.
Lezcano siirtyi helmikuussa 2012 saman sarjan Luzerniin. Hän edusti seuraa viisi kautta ja teki tasan sadassa pelaamassaan ottelussa 31 maalia. Parhaimmalla kaudellaan, kaudella 2014–2015, Lezcano teki 33 ottelussa 12 maalia. Lezcano siirtyi tammikuussa 2016 Saksan Bundesliigan Ingolstadtiin. Hän pelasi jo samassa kuussa ensi kerran seuran paidassa Mainzia vastaan. Avausmaali syntyi maaliskuussa 2016 Stuttgartin verkkoon. Lezcano pelasi loppukauden aikana 17 bundesliigaottelua, joissa hän onnistui maalinteossa kahdesti.
Maajoukkueura.
Lezcano pelasi vuosina 2006–2007 Paraguayn alle 17-vuotiaiden maajoukkueessa 15 ottelua onnistuen viisi kertaa maalinteossa.
Paraguayn jalkapallomaajoukkueessa Lezcano debytoi lokakuussa 2015 MM-karsintaottelussa Argentiinaa vastaan. Avausmaali syntyi seuraavassa kuussa, niin ikään MM-karsintaottelussa Bolivian verkkoon. Lezcano kuului Paraguayn ryhmään vuoden 2016 Copa América Centenariossa.
Lezcano on pelannut 13 maaottelua ja tehnyt niissä neljä maalia.
Tölli-Kivijärvi

Tölli-Kivijärvi on Pirkanmaalla Ikaalisissa Sisätössä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Sipsiönjärven valuma-alueeseen. Tölli-Kivijärvi on osa Pääjärven valuma-aluetta.
Maantietoa.
Järven pituus on 500 metriä, leveys 300 metriä ja sen pinta-ala on 8,4 hehtaaria. Se sijaitsee Kivijärvenkulmalla Kaukaloistenvuoren ja Kiimanevanvuoren itäpuolella. Järvessä on 60-metrinen saari, joka on kokonaan avosuota. Järveen on kaivettu kahdeksan suo-ojaa, joista eteläisin toimii laskuojana. Se on kaivettu Haapaportaannevan, Isonevan ja Rapakonnevan kautta ja viimeksi mainitussa se kääntyy länteen, missä se yhtyy Silmästeenojaan Silmästen kohdalla. Rantaviivan pituus on 1,6 kilometriä. Pohjoisrannat ovat avosuota ja etelärannat metsäistä suota. Itäpuolella sijaitsee entinen Kivijärven maatila, mutta nykyään rannoilla sijaitsee kolme vapaa-ajan asuntoa. Niille johtaa tiet Tampere-Seinäjoki-junaradan viertä kulkevalta tieltä, joka haarautuu etelässä yhdystieltä 2764.
Historiaa.
Vanhassa vuoden 1955 painetussa peruskartassa järven nimi kirjoitettiin ”Kivijärvi”. Siinä oli silloin kaksi saarta, joista pohjoisin on nykyään maatunut kiinni pohjoisrantaan. Myös pohjoisrannan rantaviiva on kaartunut etelään ja vanhan järvenpohjan kohdalla sijaitsee nykyään avosuo. Syy maatumaan lienee laskuojan kaivaminen Silmästeenojaan ja suo-ojien tuoma humus. Kivijärven tilaa ei enää viljellä.
Sar-i Sang

Sar-i Sang (Sar-e Sang) on asutus Kuran Wa Nunjanin piirikunnassa, Badahšanin maakunnassa, Koillis-Afganistanissa lähellä Tadžikistanin rajaa. Paikka on noin 70 km Faizabadista itäkaakkoon. Lähellä on Eskashem ja Iskashemin luonnonpuisto. Paikka on tunnettu siitä, että sen läheltä saadaan hienoa sinistä lapislatsuli-kiveä, jonka päämineraali on sininen lasuriitti.
Historia.
Lapislatsulia louhittiin Badahšanista jo 7. vuosituhannella eaa.. Vanhalla ajalla Mesopotamian, Egyptin ja Indus-joen sivistysalueille vietiin Badaksanin lapislatsulia.
Henri Delaunay

Henri Delaunay (15. kesäkuuta 1883 – 9. marraskuuta 1955) oli ranskalainen jalkapalloerotuomari ja urheiluvaikuttaja. Delaunay toimi hyvin lyhyen aikaa erotuomarina. Delaunay oli yksi henkilöistä, jotka ehdottivat jalkapallon Euroopan-mestaruuskilpailujen järjestämistä jo 1920-luvulla. Delaunay oli UEFAn ensimmäinen pääsihteeri. EM-kilpailujen voittajalle jaettava pokaali on nimetty hänen mukaansa.
Dakin–West-reaktio

Dakin–West-reaktio on kemiallinen reaktio, jossa aminohapot reagoivat happoanhydridien kanssa emäksen esimerkiksi pyridiinin läsnä ollessa. Tuotteena reaktiossa muodostuu ketoamidi. Reaktio on nimetty kehittäjiensä Henry Drysdale Dakinin ja Randolph Westin mukaan ja he julkaisivat sen ensimmäisen kerran vuonna 1928.
Reagenssit ja mekanismi.
Dakin–West-reaktion olosuhteissa sekä α- että β-aminohapot reagoivat, mutta β-aminohapot muodostavat tuotteina vain typestä asyloituneita tuotteita. Tyypillisin käytetty happoanhydridi on etikkahappoanhydridi, mutta muitakin voidaan käyttää. Reaktio tapahtuu yleensä yli 100 °C:n lämpötilassa käyttäen emäksisenä katalyyttinä ja liuottimena pyridiiniä. Katalyyttinä voidaan käyttää myös natriumasetaattia. Dakin–West-reaktio voi tapahtua jo huoneenlämpötilassa, kun katalyyttinä käytetään 4-dimetyyliaminopyridiiniä.
Dakin–West-reaktion reaktiomekanismin ensimmäisessä vaiheessa aminohapon nukleofiilinen aminoryhmä reagoi elektrofiilisen happoanhydridin karbonyyliryhmän kanssa muodostaen asyloidun johdannaisen. Muodostuvan asyloidun aminohapon karboksyyliryhmän nukleofiilisin happiatomi reagoi toisen happoanhydridimolekyylin kanssa muodostaen niin kutsutun sekahappoanhydridin. Tämä syklisoituu oksatsolonijohdannaiseksi eli atslaktoniksi. Pyridiini tai muu emäs deprotonoi atslaktonin, jolloin muodostuu karbanioni, joka reagoi kolmannen happoanhydridimolekyylin kanssa ja setyloituu. Karboksylaatti-ioni reagoi asyylisubstituutiolla, jolloin atslaktonin rengasrakenne avautuu ja muodostuu uusi sekahappoanhydridi. Tämä välituote reagoi uudelleen karboksylaatti-ionin kanssa muodostaen uuden sekahappoanhydridin ja karboksyylihapon. Tästä karboksyylihaposta eliminoituu hiilidioksidia ja muodostuu tuotteena ketoamidi.