tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Changing (Sigman kappale)

Changing on brittiläisen tuottajaduo Sigman kappale. Sen sanoittivat TMS, Wayne Hector sekä Ella Eyre ja sillä vierailee brittiläinen laulaja-lauluntekijä Paloma Faith. Se julkaistiin Isossa-Britanniassa 14. syyskuuta 2014, saavuttaen listan kärjen yhden viikon ajaksi ja muodostuen tämän myötä Faithin ensimmäiseksi Britannian singlelistan kärjen saavuttaneeksi kappaleeksi. Kappaleella Faith teki myös ensiesiintymisen Uuden-Seelannin singlelistalla, debytoiden listan 9. sijalla.
Kappaleeseen liittyvä virallinen musiikkivideo julkaistiin videopalvelu YouTubessa 17. heinäkuuta 2014. Video kuvattiin Miamissa. Siinä missä Faith näkyy pitkin videota koko sen pituudelta, Sigma tekee esiintymisensä vain aivan videon lopussa.
Lassitude

Lassitude on brittiläisten drum’n’bass-pohjaisten tuottajien Sigman ja Dj Freshin kappale. Se on neljäs ja viimeinen Freshin toiselta, Kryptonite-studioalbumilta julkaistu single. Se saavutti Britannian singlelistan 98.- ja UK Dance Chartin 11. sijan. Kappaleeseen liittyvä musiikkivideo julkaistiin videopalvelu YouTubessa 4. lokakuuta 2010. 
Kappalelista.
Digitaalinen lataus
Digitaalinen lataus - Remixit
CD single
Liquid funk

Liquid funk, liquid drum and bass, liquid DnB tai liquid on drum’n’bassin sub-genre. Muutamilla musiikkityyleillä kuten jazzilla, soulilla sekä jossain tapauksissa myös bluesilla on ratkaiseva vaikutus liquid funkiin. Lajityypin historia alkaa vuodesta 2000, kun Fabio alkoi kehittelemään drum’n’bassin uutta muotoa, jota hän kutsui nimellä ”liquid funk” sekä julkaisi samannimisen kokoelman Creative Source -levy-yhtiönsä alaisena.
Soca (musiikki)

Socamusiikki (tunnetaan myös nimellä "The Soul of Calypso") on karibialaisen musiikin genre, joka on syntynyt Trinidadin ja Tobagon syrjäytyneiden alakulttuurien piirissä 1970-luvun lopulla, josta on kehittynyt erilaisia tyylejä 1980-luvun lopulla ja myöhemmin. Soca kehittyi kaison/calypson sivuhaarana, jossa on viittauksia myös cadence rampasta, funkista ja soulista.
British Rail

British Rail oli Britannian valtiollinen rautatieyhtiö vuosina 1948–1997. Se oli rautateiden omistaja ja myös liikenteenharjoittaja. Yhtiö muodostettiin kansallistamalla maan neljä suurinta rautatieyhtiötä, ja se purettiin vaiheittain rautateiden yksityistämisen myötä vuosien 1994–1997 aikana. Virallisesta nimestä British Railways (BR) johdettu markkinointinimi British Rail otettiin käyttöön vuonna 1965. Yhtiö lakkautettiin vuonna 2001.
Rautateiden kansallistaminen.
Ison-Britannian rautatieverkosto laajeni merkittävästi 1800-luvun aikana. Maan 120 eri rautatieyhtiön sulautumisen jälkeen vuonna 1923 jäi jäljelle neljä suurempaa rautatieyhtiötä, niin kutsuttu "Big Four". Kukin niistä hallitsi omaa maantieteellisesti rajattua aluettaan. Toisen maailmansodan jälkeen rautatieyhtiöiden talous oli kriisissä, ja vuoden 1947 "Transport Actilla" pyrittiin vakauttamaan tilannetta ja turvaamaan mm. rautatieliikenteen toiminta. Rautateiden kansallistaminen oli Britannian Työväenpuolueen agendalla, ja se myös toimeenpantiin vuoden 1948 alusta alkaen.
British Railin yksityistäminen.
British Rail yksityistettiin vuosien 1994–1997 aikana. Ratojen omistus siirtyi Railtrack-yritysryhmälle 1. huhtikuuta 1994 alkaen. Henkilö- ja tavaraliikenne siirtyi vähitellen yksityisomisteisten liikennöitsijöiden hoidettavaksi. Ratojen ylläpidosta vastannut Railtrack oli Lontoon pörssissä listattu osakeyhtiö. Yhtiön kohdattua merkittäviä rahoitusongelmia ratojen omistus ja ylläpito siirrettiin takaisin valtio-omisteiseen, voittoa tavoittelemattomaan Network Rail -yhtiöön vuonna 2002. Loppuosa Railtrackista sai nimen RT Group plc, kunnes yhtiö lakkautettiin vuonna 2010.
Major League Baseball -kausi 1940

Major League Baseball -kauden 1940 päätteeksi pelatussa World Series -ottelusarjassa kohtasivat Detroit Tigers ja Cincinnati Reds. Kahdeksas MLB:n All-Star -ottelu pelattiin Sportsman's Parkilla, St. Louisissa, Missourissa, 9. heinäkuuta 1940. NL voitti ottelun juoksuin 4–0. 
Runkosarjan sarjataulukot.
20.6. pelattu ottelu Chicago White Sox'in ja New York Yankees'in välillä mitätöitiin
Bonsoir

Bonsoir on suomalaisen tyttöbändi U.G.H.:n kappale. Sen julkaisi Sony Music Entertainment 10. lokakuuta 2014. Kappaleeseen liittyvä musiikkivideo julkaistiin 17. lokakuuta 2014. 
Kappalelista.
Digitaalinen lataus
Rautakaktukset

Rautakaktukset ("Ferocactus") on pohjoisamerikkalainen kaktuskasvisuku, jonka 29 lajia ovat pallomaisia tai lieriömäisiä, ja niillä on mehiläispölytteiset, säteittäissymmetriset kukat. Tieteellisen nimen alkuosa tulee latinan sanasta ferox 'hurja, villi', mikä viittaa kasvien hurjaan piikkisyyteen. Rautakaktusten läheisiä sukulaisia ovat siilikaktukset ("Echinocactus"), joista ne eroavat siten, että niiden varren päässä ei koskaan ole tiheää villamaista karvoitusta.
Tuntomerkit.
Rautakaktukset ovat yksi- tai monivartisia, usein kookkaiksi kasvavia. Varsi on pallomainen, usein päältä painunut, tai lieriömäinen. Uurteita siinä on muutama tai paljon, ja usein ne ovat syviä ja silmäänpistäviä. Areolit ovat tavallisesti kookkaita, ja niissä on mettä erittäviä rauhasia sekä vaihtelevanlaisia piikkejä, jotka voivat olla koukkukärkisiä (äimämäisiä). Kukat kehittyvät ainoastaan nuoriin areoleihin yksittäin. Kukat ovat kaksineuvoisia, säteittäisiä, suppilomaisia tai kellomaisia ja niissä on huomiota herättäviä suomuja. Kehän ja hetiön välissä on niitä toisistaan erottava karvakiehkura. Hedelmä on pallomainen tai pitkänomainen, paksuseinäinen, kuiva tai mehevä ja avautuu tyvirei'illä tai epäsäännöllisillä raoilla. Siemenet ovat soikeita, kiiltävän mustahkoja, litteitä, koveria tai hieman kuoppapintaisia.
Levinneisyys.
Erityisen runsaasti rautakaktuksia tavataan Kalifornian niemimaalla, mutta suvun levinneisyys ulottuu Yhdysvaltojen lounaisosista Meksikon keskiosiin asti.
Lajit.
Suvun katsotaan (tässä) käsittävän 29 lajia.
Todistaja

Todistaja on henkilö, jota kuullaan oikeudellisessa menettelyssä jutun kannalta olennaisten tosiseikkojen selvittämiseksi. Eri maiden lainsäädännössä tai tuomioistuinkäytännössä vaihtelee se, voiko asianosainen itse toimia todistajana omassa asiassaan.
Rikosasian esitutkinnassa valmistellaan tulevaa rikosoikeudenkäyntiä ja siinä kuulustellaan henkilöitä todistajina sen selvittämiseksi ylittyykö syytekynnys ja millaista tietoa henkilöllä olisi kerrottavanaan, jos hänet nimetään todistajaksi oikeudenkäynnissä.
Suomessa todistajana voidaan kuulla vain muita kuin jutun asianosaisia. Asianosaista voidaan kuulla todistelutarkoituksessa, mutta asianosaista ei siitä huolimatta kutsuta Suomessa todistajaksi.
Todistaminen on yleinen velvollisuus. Jokainen on velvollinen saapumaan todistajaksi oikeudenkäyntiin tai rikosasian esitutkintaan. Laissa on säännökset henkilöistä, joilla ei tapauskohtaisesti ole velvollisuutta todistaa (syytetyn tai rikoksesta epäillyn lähisukulaiset, toimittajat lähteestään) tai joita on kielletty todistamasta tietyistä asioista (esimerkiksi lääkärit, papit, oikeudenkäyntiasiamiehet jne). Oikeudenkäyntiin todistajaksi haastetun henkilön on ennen kuulemistaan annettava todistajan vakuutus, jonka sanamuoto on määritelty oikeudenkäymiskaaressa. Todistajan on esitettävä lausuntonsa suullisesti ja yhtäjaksoisesti; etukäteen laadittuja kirjallisia muistiinpanoja saa käyttää vain, jos todistaja joutuu kertomaan esimerkiksi runsaasti numerotietoja sisältävistä tai teknisesti monimutkaisista seikoista. Todistajan kuuleminen oikeudenkäynnissä jakaantuu pääkuulusteluun, vastakuulusteluun ja täydentäviin kysymyksiin. Pääkuulustelun suorittaa todistajan nimennyt asianosainen - käytännössä hänen oikeudenkäyntiavustajana toimiva lakimiehensä. Vastakulustelun suorittaa hänen vastapuolensa. Todistajalle ei saa pääkuulustelussa esittää johdattelevia tai muutoin sopimattomia kysymyksiä. Todistaja saa olla läsnä oikeuden istunnossa vain oman lausuntonsa sekä päätöksen julkilukemisen ajan.
Asianosaisten ja todistajien lisäksi oikeudellisissa menettelyissä kuullaan asiantuntijoita. Asiantuntijaa kuullaan oman alansa kokemussäännöistä, johon voi liittyä hänen havaintonsa menettelyn kohteena olevasta seikasta.
Toimitustodistaja.
Toimitustodistaja puolestaan on henkilö, joka on läsnä toimenpidettä tehtäessä ja hän usein vahvistaa asiakirjassa menettelyn tapahtumisen. Esimerkiksi testamentti pitää eri maissa noudatettujen säännösten mukaan allekirjoittaa todistajan tai kahden todistajan taikka julkisen notaarin läsnä ollessa. Lainsäädännössä voidaan edellyttää muotovaatimuksena, että tietty toimenpide on pätevä vain jos se on tehty esteettömien todistajan tai todistajien läsnä ollessa ja heidän myös allekirjoittaessa toimitusta osoittavan asiakirjan.
Michel de Certeau

Michel de Certeau (17. toukokuuta 1925 − 9. tammikuuta 1986) oli ranskalainen kulttuurintutkija. Hän syntyi Savoijissa ja suoritti opintonsa Grenoblessa, Lyonissa ja Pariisissa. Lyonissa de Certeau vihittiin jesuiitaksi. 
Michel de Certeaun tuotanto on laaja-alainen ja ammentaa erilaisista lähteistä. Teoksessaan "La Fable Mystique" (1982) de Certeau kirjoittaa keskiajan katolisista mystikoista. Teoksessaan "L'invention du quotidien" (1980) Michel de Certeau puolestaan analysoi valtarakenteiden purkamista pienissä arkielämän käytännöissä. Kirjassaan hän jatkaa Michel Foucault'n ajatusta vallankäytön jakautumisesta arkisiin käytäntöihin ja ihmissuhteisiin.
Frailea

Frailea on kaktuskasvien heimoon (Cactaceae) kuuluva eteläamerikkalainen suku, jonka lajit ovat pienikokoisia ja pallomaisia, keltakukkaisia ja siemeniltään omalaatuisia. Tieteellinen nimi on johdettu henkilön nimestä Manuel Fraile, joka 1900-luvun alussa oli pitänyt yllä kaktuskokoelmaa Washingtonissa (D. C.).
Tuntomerkit.
"Frailea"-kaktukset ovat tavallisesti monivartisia, matalakasvuisia, litistyneen pallomaisia tai lyhyen lieriömäisiä. Varren uurteet ja nystyrät ovat heikosti kehittyneitä ja piikit pieniä. Kukat sijaitsevat varren kärjessä ja ovat avoinna vain lyhyen aikaa päivällä tai eivät avaudu ollenkaan (kleistogamia eli umpisiittoisuus). Ne ovat pieniä, lyhyen suppilomaisia, väriltään keltaisia. Kukan tyviosa on tiheän huopakarvoituksen ja sukasten peittämä. Hedelmä on ohutseinäinen, kuiva ja avautuu epäsäännöllisesti tai on avautumaton. Siemenet ovat pakkaantuneet tiiviisti ja ovat usein omalaatuisesti hatun muotoisia, ja niissä on toisinaan karvamaisia ulokkeita.
Levinneisyys.
Suvun levinneisyys on melko laaja Etelä-Amerikassa ja käsittää Argentiinan koillisosan, Bolivian itäosan, Kolumbian, Etelä-Brasilian, Paraguayn ja Uruguayn.
Lajit.
Kaikkiaan on kuvattu ja nimetty yli 50 "Frailea"-lajia. Niistä vain 17 on nykyään hyväksyttyjä.
Lähteet.
Anderson E. F. 2001: The Cactus Family. - Timber Press. Portland, Oregon.
Oliiviselkäorneero

Oliiviselkäorneero ("Cranioleuca obsoleta") on orneeroiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Oliiviselkäorneeroa tavataan Argentiinassa, Brasiliassa ja Paraguayssa. Lajia on kuvattu melko yleiseksi, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Suomurintaorneero

Suomurintaorneero ("Cranioleuca muelleri") on orneeroiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Suomurintaorneeroa tavataan Brasiliassa. Se on huonosti tunnettu, eikä sen kannan koosta ole tietoa. Lajia uhkaa elinympäristöjen tuhoutuminen, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Valkovatsaorneero

Valkovatsaorneero ("Certhiaxis mustelinus") on orneeroiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Valkovatsaorneeroa tavataan Brasiliassa, Kolumbiassa ja Perussa. Lajia on kuvattu melko yleiseksi, ja sen kanta on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Bruneinbisaya

Bruneinbisaya on pohjoisborneolainen kieli, jota puhutaan Bruneissa ja Malesian Sarawakin maakunnassa. Sen läheisimmät sukukielet ovat lotud ja sabahinbisaya.
Bruneinbisayaa puhui SIL Internationalin mukaan vuonna 2007 äidinkielenään ihmistä Bruneissa ja Malesiassa.
Sabahinbisaya

Sabahinbisaya on pohjoisborneolainen kieli, jota puhutaan Malesian Sabahin maakunnassa Borneon saarella. Sen läheisimmät sukukielet ovat lotud ja bruneinbisaya.
Sabahinbisayaa puhui vuonna 2000 äidinkielenään ihmistä.
Valkomerikotka

Valkomerikotka ("Haliaeetus leucogaster") on merikotkien sukuun kuuluva päiväpetolintu.
Tuntomerkit.
Valkomerikotkalla on valkoinen pää ja alapuoli ja tummanharmaa selkä ja siivet. Siipien takareuna on alhaalta musta. Nokka on harmaa, ja sen kärki on tummempi. Silmät ovat tummanruskeat. Sukupuolet ovat samannäköiset, mutta naaraat ovat koirasta suurempia. Naaraat painavat 2,8–4,2 kg ja koiraat 2,5–3,7 kg. Valkomerikotkan siipien kärkiväli on 1,8–2 metriä.
Levinneisyys.
Valkomerikotkaa tavataan Etelä- ja Kaakkois-Aasiassa sekä Australiassa. Laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Ravinto.
Valkomerikotka käyttää ravinnokseen pääasiassa vesieläimiä, kuten kaloja, kilpikonnia ja merikäärmeitä, mutta se saalistaa myös nisäkkäitä ja lintuja. Se hyödyntää myös haaskoja.
Mārtiņš Laksa

Mārtiņš Laksa (s. 26. kesäkuuta 1990 Riika, Latvian SNT, Neuvostoliitto) on latvialainen koripalloilija.
Laksa on tehnyt seurajoukkueuraansa latvialaisissa joukkueissa, joissa on Latvian pääsarjan lisäksi pelannut Baltian liigaa ja EuroChallengea.
Geohintonia mexicana

Geohintonia mexicana on kaktuskasvien heimoon kuuluva laji, joka on ainoa suvussaan. Se löydettiin vasta vuonna 1991, kun George S. Hinton tutki Sierra Madre Orientalin kipsikukkuloita Meksikossa.
Ulkonäkö ja koko.
Kaktus on yksivartinen ja pallomainen, satunnaisesti hieman pylväsmäinen, sinivihreä, enintään 11 senttimetriä korkea ja 10 cm:n läpimittainen. Varren uurteet ovat hyvinkehittyneitä ja niitä on 18–20. Harjanteiden reunoilla olevat areolit ovat muodoltaan soikeita, aluksi villakarvaisia, pian kaljuuntuvia; piikkejä niissä on kolme, ja ne ovat enintään 12 mm pitkiä, hieman käyriä, vaaleita ja pian karisevia. Kukat ovat sijainniltaan apikaalisia, päiväaikaan avoinna, suppilomaisia, vaaleanpunaisia tai magentanpunaisia, 2–4 cm leveitä. Hedelmät jäävät varren kärkikarvoitukseen piiloon, ovat marjamaisia, paljaspintaisia ja epäsäännöllisesti avautuvia. Siemenet ovat kiiltävän mustia.
Levinneisyys.
Laji kasvaa samalla alueella kuin kolkkatyynykaktus ("Aztecium hintoni") Meksikossa Sierra Madre Orientalin kukkuloilla Nuevo Leónin maakunnassa.
Keski- ja itä-malaijilais-polynesialaiset kielet

Keski- ja itä-malaijilais-polynesialaiset kielet on malaijilais-polynesialaisten kielten laajin alaryhmä kielten määrässä laskettuna. Siihen kuuluu yli 700 kieltä, joita puhutaan Indonesiassa, Papua-Uudessa-Guineassa, Itä-Timorissa ja lukuisilla Tyynenmeren saarilla.
Kieliryhmä jaetaan edelleen kahteen ryhmään: keskisiin ja itäisiin ryhmiin. Itäiseen ryhmään kuuluu edelleen myös oseanialaisten kielten ryhmä.
Grusonia

Grusonia on opuntioille ("Opuntia") läheinen, 17-lajinen, pohjoisamerikkalainen kaktuskasvisuku. Se on saanut nimensä saksalaisen kasvien keräilijän Herman Grusonin mukaan.
Tuntomerkit.
"Grusonia"-kaktukset ovat joko matalakasvuisia ja mätästäviä tai pensasmaisia tai puumaisia. Varret ovat tavallisesti nivelikkäät, toisinaan uurteiset ja nystyiset. Lehdet ovat pieniä, liereitä, varhain karisevia. Areoleissa on karvoja, väkäsekkäitä glokidioita ja piikkejä, joissa ei yleensä ole paperimaisia tuppia kuten on säännöllisesti lieriöopuntioilla ("Cylindropuntia"). Juuret ovat mukulamaisia, toisinaan rihmamaisia.
Kukat sijaitsevat varren sivulla tai melkein kärjessä, ovat väriltään vaaleanpunaisia, purppuraisia, keltaisia tai valkoisia. Kasvit kukkivat päivällä. Hedelmä on kuiva tai mehevä, joskus avautuva, usein siemenetön. Siemenet ovat valkeahkoja tai kellertäviä.
Levinneisyys.
"Grusonia"-suku kasvaa Yhdysvaltojen lounaisosassa, Kalifornian niemimaalla ja Pohjois-Meksikossa.
Suvun systemaattinen asema ja lajit.
Opuntioideae-alaheimon DNA-sekvenssi-, siementutkimukset sekä morfologiset ja sytologiset analyysit ovat valaisseet huomattavasti tätä opuntioiden sukulaisten ryhmää. On tullut selväksi, että laajasti ymmärretty "Opuntia"-suku on polyfyleettinen, joten se on jaettava pienemmiksi monofyleettisiksi suvuiksi. Kuitenkin monien näin muodostuneiden sukujen rajat ovat jääneet epäselviksi, mikä koskee myös "Grusonia"-sukua. Kansainvälinen eri tutkijoista koostuva International Cactaceae Systematics Group synonymisoi entiset suvut "Corynopuntia", "Marenopuntia" ja "Micropuntia" suvun "Grusonia" kanssa. Näin vm. sukuun sisältyy seuraavat 17 lajia.
Lähteet.
Anderson E. F. 2001: The Cactus Family. - Timber Press. Portland, Oregon.
Maastohiihdon maailmancup 2014–2015

Maastohiihdon maailmancup 2014–2015 oli historian 34. virallinen maailmancup-kausi. Se alkoi 29. marraskuuta 2014 Suomen Rukalla ja päättyi 15. maaliskuuta 2015 Norjan Oslossa.
Lähde: FIS
Lähde: FIS
Moldovan rautatiet

Moldovan rautatiet () on Moldovan junaliikenteestä vastaava valtiollinen rautatieyhtiö.
Moldovan rataverkon tärkein ratayhteys on maan keskiosien läpi kulkeva poikittainen päärata Romanian Iasista Ukrainan Odessan alueelle Razdelnajaan satakunta kilometriä Odessan luoteispuolella, jossa rata yhtyy Ukrainan rautateiden päärataverkkoon. Keskeisimmät rautatieasemat reittillä ovat Ungheni–Strășeni–Chișinău–Bender (Bender 2)–Tiraspol.
Junayhteys Tiraspolista Chișinăuhun käynnistettiin 28. elokuuta 1871, mitä pidetään Moldovan rautateiden nykyverkoston alkuna. Tätä tosin edelsi alkujaan hevosvetoisena jo 1840-luvulla käynnistetty raidehanke Odessasta Dnestrille. Rataa jatkettiin Chişinăusta länteen ja vuonna 1875 junanrata ulottui jo Ungheniin, Romanian rajalle. Perusta nykyiselle pääradalle oli luotu. Romanian Iasin puolelle johtava, Prutjoen ylittävä "Eiffel-silta" avattiin huhtikuussa 1877.
Nykyään pääradan lisäksi Unghenista vie yksiraiteinen sivurata pohjoiseen, mikä rata jakautuu kahteen Ukrainaan johtavaan haaraan Bălțissa. Sieltä yksi sivurata jatkaa pohjoisluoteeseen, toinen itään (asemia mm. -Floreşti–Rîbnița-Ukraina). Pohjoisluoteeseen johtava rata (mm. -Drochia–Donduşeni-) haarautuu vielä ennen Ukrainan rajaa kahtia Ocniţassa. Chișinăusta ja Benderistä (toisen lähteen mukaan vain jälkimmäisestä) erkanee mutkitteleva sivurataverkosto Moldovan eteläosiin, aina Tonavalle saakka. Osa rataosuuksista kulkee Ukrainan Odessan alueen kautta; Basarabeascassa on risteysasema Ukrainan rataverkkoon. Eteläiseltä rataverkostolta on kaksi liityntää myös Romanian rataverkostoon.
Tärkeimpiä rautatieasemia Moldovassa.
Merkittäviä rautatiepaikkakuntia ovat muun muassa:
Liityntä naapurimaiden rataverkkoihin.
Moldovan rautateiden (CFM) rataverkko kytkeytyy kiinteästi naapurimaiden ratoihin. Ukrainan tavoin Moldovan rautatieverkko pohjautuu samaan raideleveyteen kuin Ukrainan rautateiden rataverkko (1 520 mm). Osa matkustajaliikenteenkin junavuoroista liikennöidään Ukrainan, Venäjän (Pietari, Moskova) tai Valko-Venäjän suuntaan, osin sikäläisellä vaunukalustolla. Moldovan eteläosien rataverkko kulkee osin Ukrainan Odessan alueen puolella ja siksi sujuva yhteistyö Ukrainan rautateiden ja viranomaisten suuntaan on siksikin tärkeää. Sen sijaan läntisen naapurimaan Romanian raideleveys on 1 435 mm, mistä syystä pieni osa (13,9 km) kaikkiaan 1 139,3 kilometrin pituisesta rataverkostosta on tällä raideleveydellä. Länsiliikenteessä junien vetureita ja vaunujen telejä joudutaan vaihtamaan rajan tuntumassa tai on käytettävä raideleveyden muutokseen sopeutuvaa kalustoa. Tärkeitä raideliikenteen yhteistyökumppaneja ovat siis:
Togué Morari

Togué Morari on maalaiskunta Moptin alueen Djennén piirissä Malissa. Sen keskuskylä Mourrah sijaitsee Nigerjoen sivuhaaran varrella 60 kilometriä Djennéstä pohjoiseen. Kunnassa on 6 800 asukasta (vuonna 2009).
Togué Morarin kunta rajoittuu etelässä Djennén piirin Kéwan, lännessä Ténenkoun piirin Diakan ja Ouro Guirén, pohjoisessa ja kaakossa Moptin piirin Salsalbén ja kaakossa Ouro Modin kuntiin. Seutu kuuluu Sahelin vyöhykkeeseen. Kunta sijaitsee Nigerin tulva-alueella.
Kuntaan kuuluu 11 kylää. Asukkaat ovat etupäässä fulbeja, bozoja ja markoja.
Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely, karjanhoito ja kalastus. Tärkeimmät viljelykasvit ovat riisi, durra, hirssi, maapähkinä, lehmänpapu ja maapapu. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet ja aasit. Lisäksi harjoitetaan käsityöammatteja ja pienimuotoista kaupankäyntiä.
Kunnan liikenneyhteydet ovat heikot. Tulva-aikaan ainoan kulkureitin muodostavat vesitiet. Palveluihin kuuluvat neljä alakoulua, yläkoulu ja terveysasema.
Junior Club World Cup

Junior Club World Cup (lyhennettynä JCWC; ) on kansainvälinen juniorijääkiekkoturnaus, jonka järjestää Kansainvälinen jääkiekkoliitto. Turnaukseen osallistuvat joukkueet ovat useimmiten A-junioriseurajoukkueita, mutta mm. myös Norjan ja Tanskan alle 20-vuotiaiden maajoukkueet sekä EJHL-junioriliigan tähdistöjoukkue ovat osallistuneet turnaukseen.
JCWC pelattiin ensimmäisen kerran Venäjän Omskissa 30. elokuuta – 3. syyskuuta 2011. Se pelattiin siellä myös kahtena seuraavana vuonna. Suomalaisseurojen A-nuorista JCWC:hen ovat osallistuneet A-nuorten SM-liigan Suomenmestaruusvuosinaan Helsingin IFK vuonna 2012, Hämeenlinnan Pallokerho vuonna 2013, Espoo Blues vuonna 2014, TPS vuonna 2015 ja Oulun Kärpät vuonna 2019. Välillä Jokerit on osallistunut turnaukseen vuosina 2016, 2017 ja 2018. HPK saavutti vuoden 2013 turnauksesta hopeaa hävittyään finaalissa MHL-joukkue Omskije Jastrebylle lukemin 2–0. Kärpät puolestaan saavutti vuonna 2019 pronssia voitettuaan itävaltalaisen EC Salzburgin lukemin 7–4.
Peninsular and Oriental Steam Navigation Company

Peninsular and Oriental Steam Navigation Company, tunnetaan yleisesti P&amp;O, on brittiläinen rahti- ja logistiikkayhtiö. P&amp;O:n historia ulottuu 1800-luvun alkupuolelle. 2006 P&amp;O:n osakkeenomistajat hyväksyivät yhtiön myymisen Arabiemiraateissa kirjoille olevalle Dubai Ports Worldille. P&amp;O Heritage -internetsivusto ylläpitää yhtiön perintöä.
Pondori

Pondori on maalaiskunta Moptin alueen Djennén piirissä Malissa. Sen keskuskylä Gomitogo sijaitsee Nigerjoen ja Banin välisellä tulva-alueella kymmenen kilometriä Djennéstä länteen. Kunnassa on 4 300 asukasta (vuonna 2009).
Pondorin kunta rajoittuu pohjoisessa Djennén piirin Ouro Alin, idässä Djennén, etelässä Dandougou Fakalan ja Niansanarién sekä lännessä Néma-Badenyakafon kuntiin. Seutu kuuluu Sahelin vyöhykkeeseen. Pinnanmuodostukseltaan se on tasankoa. Kunnan alueella virtaa joukko Banin sivuhaaroja.
Kuntaan kuuluu kuusi kylää. Asukkaat ovat etupäässä bozoja, soninkeja ja bambaroita. Vallitseva uskonto on islam.
Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely, karjanhoito ja kalastus. Tärkeimmät viljelykasvit ovat riisi, hirssi ja durra. Lisäksi harjoitetaan käsityöammatteja ja kaupankäyntiä.
Kunnan liikenneyhteydet ovat heikot. Tulva-aikaan ainoan kulkureitin muodostavat vesitiet. Palveluihin kuuluu neljä alakoulua ja terveysasema.
Ruostekaktukset

Ruostekaktukset ("Haageocereus") on eteläamerikkalainen kaktuskasvisuku, joka on saanut tieteellisen nimensä erään saksalaisen kaktuskasvattajan, Walther Haagen, mukaan.
Tuntomerkit.
Ruostekaktukset ovat pensasmaisia tai puumaisia kaktuksia, joiden varret voivat olla maanmyötäisiä, kohenevia tai pystyjä. Pitkittäisuurteita niissä on paljon, ja areolit ovat tiheässä. Myös piikkejä on paljon kussakin areolissa. Kukkivissa areoleissa on lisäksi sukasia. Kukat puhkeavat lähelle varren kärkeä ja ovat avoinna vain yhden yön. Muodoltaan ne ovat putkimaisia tai suppilomaisia ja avautuvat ratasmaisiksi. Niiden väri vaihtelee vaaleanpunaisesta kirkkaampaan punaiseen. Kukkapohjus on tukeva ja mehevä ja siinä on karvoja ja paljon suomuja. Hetiö on yksikiehkurainen; emin vartalot pistävät ulos kukasta. Hedelmä on pallomainen ja mehevä, ja sen pinnalla on muutama suomu ja karvoja sekä kuihtuneet kukan jäänteet. Siemenet ovat munamaisia, kiiltävän mustia ja epäsäännöllisen kuoppapintaisia.
Levinneisyys.
Ruostekaktukset kasvavat Perun ja Pohjois-Chilen länsiosien alavilla mailla. Joidenkin lajien levinneisyys on hyvin rajallinen; esim. "H. tenuis" esiintyy liikkuvilla hiekkadyyneillä ilmeisesti vain yhden neliökilometrin kokoisella alueella. Se on vaarantunut, sillä sen kasvupaikat hupenevat ihmisen toiminnan vaikutuksesta.
Lajit.
Ruostekaktuksia tunnetaan 20 lajia, mutta todellinen lajimäärä voi olla pienempi, sillä lajit ovat hyvin muuntelevia ja niiden rajat ovat epäselvät.
Willy Baer

Bruno Willy Baer (23. kesäkuuta 1875 Markneukirchen – 27. lokakuuta 1961 Turku) oli saksalainen taidemaalari, joka asui Turussa. Hänet tunnetaan erityisesti taidokkaista lasimaalauksista Turun 1900-luvun alun jugendrakennuksissa. Baer myös piirsi ja maalasi, mutta hänen muu taiteensa on jäänyt selvästi lasitaiteen varjoon.
Elämä.
Viulutehtailijan poika Willy Baer aloitti opinnot Berliinin kuninkaallisessa taidekoulussa ("Königliche Kunstschule zu Berlin") vuonna 1893. Hän muutti Suomeen ensi kerran vuonna 1897 ja asettui pysyvästi Turkuun 1901. Ennen Suomen itsenäisyyden aikaa Baer piti Turussa taideteollista ateljeeta, jossa hän opetti ja johti ornamentiikan ja erityisesti lyijylasitusten valmistamista. Baerin luovuttua yrityksestä siitä tuli 1915 yhtiökumppani Herman Niemisen omistama Kaune.
Baer toimi Turussa opetustehtävissä noin 30 vuotta. Eläkkeelle jäätyäänkin hän piirsi paljon muotokuvia ja kasvotutkielmia. Uransa aikana hän teki muun muassa kolmisensataa omakuvaa. Hän muutti Turusta 1944 Ruotsiin, mutta palasi myöhemmin Turkuun. Baerin tytär, musiikinopettaja Inge Lydecken, on lahjoittanut isänsä perintöä Åbo Akademin kirjastolle.
Työt.
Baer teki lasimaalauksia muun muassa Turun Mikaelinkirkkoon ja Beetlehem-kirkkoon. Hän teki yhteistyötä useaan otteeseen myös arkkitehti Frithiof Strandellin kanssa, ja hänen rakennuksissaan Baerin töitä voi nähdä esimerkiksi hotelli Hamburger Börsissä, Panternissa ja Albatrossissa.
Baerin alkuvuosien Art nouveau -tyyli haki vaikutteita lähinnä Belgiasta ja Ranskasta. Siro ja taipuisa viivatyyli oli Suomen oloissa vähän käytetty. Myöhempinä vuosina Baerin esikuvat löytyivät tyylitellystä itävaltalaisesta Wiener-Jugendista.
Osa Mikaelinkirkon lasimaalauksista tuhoutui tammikuun 1940 pommituksissa, mutta Turussa Baerin 1900-luvun alussa toimittamia art nouveau- eli jugendtyylisiä lasitöitä on yhä näkyvillä parissakymmenessä kohteessa. Eräs hienoimmista Baerin lyijylasitöistä sijaitsee Yliopistonkadun ja Käsityöläiskadun kulmassa, vanhan Turun Kirjekuoritehtaan talon julkisivussa.
Aurakadun rinnetontille vuonna 1908 valmistunut Turun kauppaopisto pitää sisällään useita Baerin töitä. Työt kuuluvat kokonaisuutena Turun kaupungin taidekokoelmaan. Rakennuksessa sijaitsee myös Baerin suurin säilynyt yksittäinen lasityö, joka on rakennuksen pääportaikon ikkuna. Kolmijakoinen ikkuna koostuu Turun vaakunasta, kaupan tunnuskuvana tunnetusta Merkuriuksen sauvasta sekä savuavan tehtaanpiipun, vasaran ja hammaspyörän muodostamasta kokonaisuudesta. Ylimpänä teoksessa on aurinkoa vasten kuvattu maapallo ja alimpana on hedelmäpuun oksia. Kokonaisuus viittaa kaupankäynnin kansainvälisyyteen.
Täältä jostakin (runoantologia)

Täältä jostakin – Suomen kenttäarmeijan runoja on vuonna 1943 julkaistu runoantologia, joka sisältää rintamamiesten runoja. 
Teoksen toimitustyö.
Teoksen on toimittanut Olavi Paavolainen ja sen kustantaja on WSOY. Teoksessa on 140 runoa 80 runoilijalta. Alun perin teos annettiin toimitettavaksi kolmihenkiselle ryhmälle, johon Paavolaisen lisäksi kuuluivat Matti Kurjensaari ja everstiluutnantti Yrjö Vasama. Muut eivät kiireiltään juuri ehtineet osallistua toimitustyöhän, joten se jäi Paavolaisen harteille. Heidät on silti mainittu teoksen toimituskuntana. 
Teoksen kolmas painos ilmestyi 50 vuotta ensimmäisen painoksen jälkeen, 1993.
Sisältö.
Kokoelmaan oli tarjolla valtava määrä runoja, suurin osa niistä kirjoitettuna isänmaallis-aatteelliseen paatoshenkeen. Helmenä joukossa oli muun muassa Matti Kuusen "Kuolemanjuoksu", jota Paavolainen piti niin rajuna, että kehotti keventämään alkua, mutta siihen Kuusi ei kyennyt. Runon taustalla oli Kuusen kokemus Tyrjän läpimurtotaistelusta, jossa kaatui kolmisensataa suomalaista sotilasta. Hiukan tarkistettuna mutta olennaisesti samanlaisena runo sisältyy Kuusen kokoelmaan "Routa liikkuu" (1947). Niin Panu Rajala kuin Kuusen elämäkerturi Tellervo Krogerus pitävät runoa ainutlaatuisena sotarunojen joukossa. Muita merkittäviä runoja antologiassa ovat muun muassa Paavo Hynysen "Jäämeren marssi" ja Pentti Lahden "Sikermä talvisodasta 1-5". Mukana ovat myös Reino Helismaan runot "Veli, ei valintaa sulla" ja "Unta ja totta" sekä Erkki Tiesmaan runot "Kehtolaulu korsussa", "Sissien marssi" ja "Eldankajärven jää", joka tunnetaan lauluna. 
Muita tekijöitä ja heidän runojaan ovat muun muassa:
Suuri osa kirjoittajista sai teokseen yhden tai kaksi runoaan, neljä runoa julkaistiin Eetu Hyvämäeltä, Vilho Koljoselta, Lauri Lamminmäeltä, Aarne R. Palkilta, Olavi Rautiolta, Kalle Riikoselta, Leo Tiaiselta ja Aarre Vuorjoelta. Kuusi runoista on lotan kirjoittamaa, kolmetoista on ruotsiksi.
Patukaktukset

Patukaktukset ("Harrisia") on 20-lajinen trooppisen Amerikan kaktuskasvisuku, joka on saanut nimensä William Harrisin mukaan, joka tutki Jamaikan kasvistoa. Patukaktukset ovat puumaisia tai pensastavia, hoikka- ja usein varsin rentovartisia sekä suurikukkaisia kaktuksia. Ne kukkivat yöllä.
Tuntomerkit.
Patukaktusten kasvutapa vaihtelee puumaisesta maanmyötäiseen tai köynnösmäiseen. Pituutta ne voivat saavutta jopa seitsemnän metrin verran. Juuret ovat toisinaan mukulamaisia, varret liereitä, nivelettömiä ja ilmajuurettomia. Pituussuuntaisten uurteiden määrä vaihtelee 4–12. Kussakin piikkiryhmässä (areolissa) on muutama tai paljon piikkejä. Kukat ovat suppilomaisia, valkoisia ja jopa 12 cm leveitä. Hoikassa kukkapohjuksessa on karvamaisia piikkejä tai villakarvaa. Hedelmä on mehevä, keltainen tai oranssinvärinen, toisinaan avautuva. Siemenet ovat leveän soikeita ja mustia sekä nystermäisiä. 
Levinneisyys.
Patukaktusten levinneisyys käsittää Floridan, Karibian alueen, ja Etelä-Amerikassa Brasilian, Paraguayn, Bolivian ja Argentiinan. 
Lajit.
Patukaktusten 20 lajia jaetaan kahdeksi alasuvuksi: Harrisia ja Eriocereus. Edelliseen kuuluu lajeja, joilla on avautumattomat hedelmät ja puumainen kasvutapa, jälkimmäiseen lajeja, joilla on avautuvat hedelmät ja köynnöstävä tai pensasmainen kasvutapa. Edellinen alasuku rajoittuu Floridaan ja Karibian alueelle, jälkimmäinen trooppiseen Etelä-Amerikkaan.
Operaatio Oboe 1

Operaatio Oboe One oli liittoutuneiden koodinimi operaatio Oboeen kuuluvassa operaatiossa, jonka tavoitteena oli vallata Japanin Kaakkois-Aasiassa valloittamat alueet takaisin. Oboe 1 oli operaation ensimmäinen vaihe, ja se kohdistui Tarakanin saarelle, jonka japanilaiset olivat valloittaneet vuonna 1942.
Taustaa.
Tarakanin pieni saari sijaitsee Borneon koillispuolella, ja saaren öljykentät tekivät saaresta japanilaisille houkuttelevan hyökkäyskohteen Tyynenmeren sodassa. Japani hyökkäsi Tarakaniin vuonna 1942 osana Hollannin Itä-Intian sotaretkeä ja Tarakanin taistelun jälkeen japanilaiset saivat saaren öljykentät hallintaansa.
Vuonna 1945 liittoutuneet aloittivat operaatio Oboen, jonka yhtenä tavoitteena oli ajaa japanilaiset pois Tarakanilta. Tarakanilta saatava öljy oli japanilaisille tärkeää sotamenestyksen kannalta ja Tarakanin lentokenttää liittoutuneet saattaisivat käyttää tukikohtanaan muissa operaation sotatoimissa.
Tapahtumat.
Toukokuun 1. vuonna 1945 australialaisten johtama operaatio alkoi, kun australian armeijan joukot nousivat maihin Tarakanin länsipuolelle. Ennen hyökkäystä australialaiset pommittivat aluetta ajaakseen japanilaiset puolustusasemiin ja rannikolla miinanraivaajat tekivät tietä liittoutuneiden maihinnousua varten. Liittoutuneet hyökkäsivät Tarakanin saaren länsirannikolle, ja he saivat rantakaistaleen hallintaansa vähäisin miestappioin. Vallattua rantaa saatettiin käyttää tukikohtana ja asemana raskaampien aseiden ja ajoneuvojen toimittamista varten. Tarakanin lentokentän valtaaminen onnistui japanilaisten ankaran vastarinnan jälkeen 5. toukokuuta, ja Tarakanin kaupungin liittoutuneet saivat hallintaansa seuraavana päivänä.
Tarakanin menetyksen jälkeen japanilaisjoukot vetäytyivät saaren sisäosiin, johon liittoutuneet tekivät ilmapommituksia. Saarelle jääneet japanilaiset yrittivät vallata alueita vielä takaisin, mutta liittoutuneet torjuivat yritykset.
Tarakanin valtauksen ensisijaisena tavoitteena oli vallata takaisin alueen lentokenttä, mutta alue oli niin pahasti vaurioitunut operaatiota edeltävissä pommituksissa, että sen käyttökuntoon saattamisessa kesti useita viikkoja. Kenttä saatiin kuntoon kesäkuun lopulla, mutta se oli liian myöhäistä Borneon takaisinvaltauksen kannalta, eikä Tarakanin kenttää käytetty operaatio oboen muissa toimenpiteissä siinä laajuudessa kuin oli ollut tarkoitus.
Tiiviste (tekniikka)

Tiiviste on koneenelin, jota käytetään eristämään nestemäisiä tai kaasumaisia aineita toisistaan, pitämään painetta tai estämään likaantuminen. Tiivistyminen voi perustua adheesioon tai puristukseen. Tiivistykset voidaan jaotella kiinteisiin ja liikkuviin. Liikkuvat tiivistykset voivat perustua kosketuksellisiin tai kosketuksettomiin tiivisteisiin. Kosketuksettomat tiivistykset, esimerkiksi sokkelotiivisteet, sallivat pientä vuotoa. 
Tiivisteitä ovat esimerkiksi:
USS Houston (CA-30)

USS Houston (runkonumerot CL-30 ja CA-30) oli Yhdysvaltain laivaston vuonna 1930 palvelukseenotettu Northampton-luokan raskas risteilijä.
Valmistus.
Alus tilattiin Newport Newsistä Virginiasta Newport News Shipbuilding and Dry Dock Companyltä ja sen köli laskettiin 1. lokakuuta 1928. Alus laskettiin vesille 7. syyskuuta 1929 kumminaan Houstonin pormestarin Oscar Holcomben tytär Elizabeth ja se otettiin palvelukseen 17. kesäkuuta 1930 ensimmäisenä päällikkönään Jesse Bishop Gay. Aluksen runkonumero vaihdettiin 1. heinäkuuta 1931 CA-30:ksi.
Palvelus.
Alus upposi Sundasalmen taistelussa 1. maaliskuuta 1942. Aluksen miehistöstä pelastui 368 henkeä, jotka joutuivat sotavankeuteen.
Operaatio Oboe 6

Operaatio Oboe Six oli liittoutuneiden koodinimi operaatio Oboeen kuuluvalle operaatiolle, jonka tavoitteena oli vallata Japanin Kaakkois-Aasiassa valloittamat alueet takaisin. Oboe Six oli operaation toinen vaihe, jossa liittoutuneiden tavoitteena oli vallata Borneon saaren pohjoiset osat takaisin japanilaisilta.
Taustaa.
Borneon taistelujen jälkeen vuonna 1942 Japani sai haltuunsa saaren pohjoisosat. Japanin pääkohteina olivat öljykentät Sarawakin Mirissä ja Brunein Seriassa, sekä Kuchingin lentokenttä.
Vuonna 1945 liittoutuneiden aloittaman operaatio Oboen yhtenä tavoitteena oli vallata Borneon saaren pohjoisosat takaisin japanilaisilta.
Tapahtumat.
10. kesäkuuta 1945 Australian armeijan 9. divisioonan sotilaat vahvistettuna yhdysvaltalaisilla laskeutuivat Labuanille, Bruneinlahden suulle. Meri- ja ilmavoimat tekivät pommituksin tietä maavoimille ennen liittoutuneiden maihinnousua Labuanille, missä japanilaiset puolustivat valloittamiaan alueita. Samalla liittoutuneet tekivät kaksi muuta rinnakkaista maihinnousua lähellä Muaran kaupunkia Bruneissa, mitkä yllättivät japanilaiset. Taistelut päättyivät saaren pohjoisosissa 15. elokuuta, jolloin Japani antautui lopullisesti Hiroshiman ja Nagasakin pommitusten jälkeen.
Taisteluiden lopputuloksena Sarawak, Brunei ja Pohjois-Borneo vapautuivat japanilaismiehityksestä.
Liittoutuneille operaatio oli voittoisa, ja pääosan liittoutuneiden armeijasta muodostaneet australialaisjoukot selvisivät suhteellisen pienillä miestappioilla. Liittoutuneiden voittoisaa operaatiota on kuitenkin myös arvosteltu, sillä Pohjois-Borneon Sandakanilla oli japanilaisten vankileiri, jossa oli yli 2 000 brittiläistä ja australialaista sotavankia, jotka oli tuotu Singaporesta ja Jaavalta. Japanilaiset lähettivät yli 1000 sotavankia Sandakanin kuolemanmarssille kesäkuussa 1945 Oboe 6:n aikana. Vain kuusi sotavankia selvisi hengissä.
Shinonome (1927)

Shinonome () oli keisarillisen Japanin laivaston Fubuki-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin vuoden 1935 laivasto-ohjelmassa Sasebon laivastontelakalta, missä köli laskettiin 12. elokuuta 1926. Alus laskettiin vesille 26. marraskuuta 1927 ja otettiin palvelukseen 27. toukokuuta 1928.
Palvelus.
Keisarillisen Japanin laivaston hyökätessä Pearl Harboriin alus oli 1. laivaston 3. hävittäjälaivueen 12. hävittäjäviirikössä, jonka muut alukset olivat "Shirakumo" ja "Murakumo". Alus lähti 20. marraskuuta 1941 laivueen mukana merelle lähteneessä viirikössä Kuresta Samahiin Hainaniin, jonne se saapui 26. marraskuuta.
Alus suojasi 4.-11. joulukuuta viirikön kanssa joukkojenkuljetussaattueen Samahista Malakan niemimaalle, missä viirikön alukset tukivat Khota Bharun maihinnousua. Operaatiosta vapauduttuaan viirikkö jatkoi matkaansa Cam Ranh Bayhin.
Alus kuului 16.-17. joulukuuta Brittiläiselle Borneolle hyökänneeseen osastoon. Hollannin Itä-Intian ilmavoimien GVT-7:n lentoveneen X-32 pudottamat kaksi pommia osuivat 18. joulukuuta 1941 alukseen Sarawakin rannikolla Mirin lähistöllä. Osumien seurauksena aluksen taaempi ammusvarasto räjähti tuhoten aluksen. Alus vei upotessaan mukanaan koko miehistön. Laivasto poisti aluksen 15. tammikuuta 1942 alusluettelosta.
Täpläkiiltokorento

Täpläkiiltokorento ("Somatochlora flavomaculata") on kiiltokorentohin kuuluva sudenkorento, jonka vihreässä takaruumiissa on keltaisia täpliä.
Ulkonäkö ja koko.
Täpläkiiltokorennon ruumiin pääväri on tummanvihreä. Lajin takaruumiin sivuilla on keltaisia laikkuja, joita useimmilla muilla kiiltokorennoilla ei ole. Laikut ovat pienet koiraalla ja suuret naaraalla. Korennolla on kummallakin kasvojen sivulla keltainen täplä. Niiden välillä ei kuitenkaan ole yhtenäistä keltaista viivaa, kuten välkekorennolla.
Täpläkiiltokorennon naaraan sukuaukon suojus on lyhyempi ja tylpempi kuin välkekorennolla. Naaras eroaa liitokorennosta, jolla on takaruumiissa keltaisia täpliä, parhaiten värittömien siipiensä perusteella. Liitokorennolla takasiipien tyvissä on tummat laikut.
Täpläkiiltokorennon takaruumis on 34–40 mm pitkä ja takasiipi 34–39 mm pitkä.
Elintavat.
Täpläkiiltokorennon lentoaika ajoittuu kesäkuun alkupuolelta elokuun loppuun. Päälentoaika on kesäkuun lopulta elokuun alkupuolelle.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Lajia tavataan Keski-Euroopasta Keski-Aasian Altaille ulottuvalla alueella. Keski-Euroopassa levinneisyysalue on hajanainen, idempänä yhtenäisempi. Suomessa laji on yleistynyt, ja 2000-luvulla se on ollut toisinaan jokseenkin yleinen Etelä-Suomessa. Laji ei kuitenkaan elä pohjoisessa Suomessa.
Täpläkiiltokorento elää varsinkin avoimilla suomaastoilla, kuten soisilla rantaniityillä. Muita elinympäristöjä ovat soistuneet metsälampien reunat, soiden ojat, umpeen kasvaneet rehevät järvet ja märät merenrantaniityt.
Shirakumo (1927)

Shirakumo () oli keisarillisen Japanin laivaston Fubuki-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin vuoden 1935 laivasto-ohjelmassa Fujinagatan telakalta, missä köli laskettiin 27. lokakuuta 1926. Alus laskettiin vesille 27. joulukuuta 1927 ja otettiin palvelukseen 28. heinäkuuta 1928.
Palvelus.
Keisarillisen Japanin laivaston hyökätessä Pearl Harboriin alus oli sijoitettuna keisarillisen Japanin laivaston 1. laivaston 3. hävittäjälaivueen 12. hävittäjäviirikköön.
Alus upposi torpedoituna 16. maaliskuuta 1944.
Murakumo (1928)

Murakumo () oli keisarillisen Japanin laivaston Fubuki-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin vuoden 1923 laivasto-ohjelmassa Fujinagatan telakalta, missä köli laskettiin 25. huhtikuuta 1927. Alus laskettiin vesille 27. syyskuuta 1928 ja otettiin palvelukseen 10. toukokuuta 1929.
Palvelus.
Keisarillisen Japanin laivaston hyökätessä Pearl Harboriin alus oli sijoitettuna keisarillisen Japanin laivaston 1. laivaston 3. hävittäjälaivueen 12. hävittäjäviirikköön.
Alus upotettiin ilmahyökkäyksessä saamiensa vaurioiden vuoksi 12. lokakuuta 1942.
Ilpo Kaija

Tuomas Ilpo Kaija (1. kesäkuuta 1921 Alahärmä – 30. lokakuuta 1944 Vuotso, Sodankylä) oli suomalainen vänrikki ja runoilija, joka kaatui Lapin sodan aikana.
Kaija palveli tulenjohtajana Raskas Patteristo 14:ssä. Kaija kaatui 30. lokakuuta 1944 Kaunispäällä suomalaisten hyökätessä Vuotsosta kohti Laanilaa. Kyseessä oli varusmiesten ja kantahenkilökunnan voimin tehtävä hyökkäys. Vuonna 1922 ja sitä ennen syntyneet reserviläiset eivät käskyn mukaan saaneet osallistua hyökkäykseen, koska heidän oli määrä päästä seuraavana päivänä siviiliin, mutta tiedotuskatkon takia käsky saavutti patteriston liian myöhään, ja vuonna 1921 syntynyt Kaija joutui vastoin tarkoitusta tulenjohtajaksi. Kaija on haudattu Hietaniemen hautausmaalle Helsinkiin.
Ennen kaatumistaan Kaija kirjoitti kirjeessä sotasairaalaan patterinpäällikölleen Lauri Jäntille 18. lokakuuta 1944: ”En tiedä, kannattaako yleensä enää lähteä suunnittelemaan opiskelua. Jos luoksesi joskus hämärässa tulevaisuudessa hiippailee mies, jonka nuoruus takertui kerran piikkilankoihin, älä lyö häntä korvalle vaan muista, että meitä on monta, jotka olemme tavoitelleet elämässämme unelmaa ja tavanneet liekin, joka syö...”
Kaijan runo "Rintaman kevät" julkaistiin Olavi Paavolaisen toimittamassa runokokoelmassa "Täältä jostakin – Suomen kenttäarmeijan runoja" (WSOY 1943).
Vuonna 2011 Yle Radio 1:ssä esitettiin "Todellisia tarinoita" -sarjassa Ilpo Kaijasta kertonut radiodokumentti "Tuntemattoman runoilijan kuolema".
Operaatio Oboe 2

Operaatio Oboe Two oli liittoutuneiden koodinimi operaatio Oboeen kuuluvassa operaatiossa, jonka tavoitteena oli vallata Japanin Kaakkois-Aasiassa valloittamat alueet takaisin. Oboe Two oli operaation kolmas ja viimeinen vaihe, jossa liittoutuneiden tavoitteena oli vallata Balikpapanin öljykentät takaisin japanilaisilta.
Taustaa.
Borneon taistelujen jälkeen vuonna 1942 Japani sai haltuunsa Balikpapanin öljykentät Borneon saaren itärannikolla. Vuonna 1945 liittoutuneiden aloittaman Operaatio Oboen, yhtenä tavoitteena oli vallata Balikpapan takaisin japanilaisilta.
Tapahtumat.
Suurimpaan operaatioon Balikpapanilla osallistui liittoutuneiden yli 33 000 hengen armeija. 1. heinäkuuta 1945 Australian maavoimat laskeutuivat muutaman kilometrin päähän Balikpapanista. Maavoimat sai tulitukea ilma- ja merivoimilta ja japanilaiset eivät pystyneet vastaamaan liittoutuneiden hyökkäykseen. Lukumäärältään vähäisemmät japanilaisjoukot olivat alusta alkaen taistelun alakynnessä ja 21. heinäkuuta mennessä japanilaiset joutuivat vetäytymään maan sisäosan viidakoihin. Japanilaiset tekivät viidakosta käsin joitakin iskuja liittoutuneita vastaan, mutta Australian johtama sotilasoperaatio oli liittotuneille menestys.
Fubuki (1927)

Fubuki (, "Pyry") (ex- No 35) oli keisarillisen Japanin laivaston Fubuki-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin osana vuoden 1923 laivasto-ohjelmaa Maizurun laivastontelakalta. Sen köli laskettiin 19. kesäkuuta 1926, ja alus laskettiin vesille 15. marraskuuta 1927. Alus otettiin palvelukseen 10. elokuuta 1928.
Palvelus.
Keisarillisen Japanin laivaston hyökätessä Pearl Harboriin alus oli sijoitettuna keisarillisen Japanin laivaston 1. laivaston 3. hävittäjälaivueen 11. hävittäjäviirikköön.
Yhdysvaltain laivaston taisteluosasto TG 64.2, johon kuului neljä risteilijää ja viisi hävittäjää, upotti 11. lokakuuta 1942 aluksen Cape Esperanzan edustalla.
Sagiri (1929)

Sagiri () oli keisarillisen Japanin laivaston Fubuki-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin Uragan Dock Companylta, missä köli laskettiin 28. maaliskuuta 1929. Alus laskettiin vesille vielä saman vuoden lopulla 23. joulukuuta ja otettiin palvelukseen 31. tammikuuta 1931.
Palvelus.
Keisarillisen Japanin laivaston hyökätessä Pearl Harboriin Sugioka Koshischin komentama alus oli sijoitettuna keisarillisen Japanin laivaston 1. laivaston 3. hävittäjälaivueen 20. hävittäjäviirikköön, jonka muut alukset olivat "Yūgiri", "Asagiri" ja "Amagiri". Alus siirtyi 20.–26. marraskuuta 1941 viirikkönsä mukana Kuresta Hainaniin Samahin alueelle. Se suojasi "Chōkain" Samahista tukemaan Malakan niemimaan valtausta, minkä jälkeen alus jatkoi matkaansa Cam Ranh Bayhin. Alus suojasi 16. joulukuuta Brittiläisen Borneon maihinnousujoukkoja kuljettanutta saattuetta.
Alankomaiden kuninkaallisen laivaston sukellusvene "Hr. Ms. K XVI":n laukaisema torpedo upotti aluksen 24. joulukuuta 1941 lähellä Sarawakin Kuchingia. Aluksen taaempi ammusvarasto räjähti osumasta tuhoten perän, jolloin aluksen miehistöstä sai surmansa 121 henkeä. "Shirakumo" ja "miinanraivaaja No.3" pelastivat 120 eloonjäänyttä mukaan lukien aluksen päällikkö Sugiokan, joka myöhemmin sai komentoonsa "Arashin". "Sagiri" poistettiin alusluettelosta 15. tammikuuta 1942.
Kim Herold (albumi)

Kim Herold on Kim Heroldin 21. marraskuuta 2014 julkaistu kolmas studioalbumi. Albumi on Heroldin ensimmäinen suomenkielinen albumi.
Albumin ensimmäinen single ”Kaikki okei” julkaistiin 14. tammikuuta 2014. Toukokuussa 2014 julkaistulla ”Hengitä”-singlellä Heroldin lisäksi esiintyy räppäri Tuomas Kauhanen. Kolmantena singlenä albumilta julkaistiin lokakuussa 2014 ”Lähellä loppua”. Viimeinen single albumilta oli ainoastaan promootiokäyttöön julkaistu ”35” alkuvuodesta 2015.
Shirayuki (1928)

Shirayuki () oli keisarillisen Japanin laivaston Fubuki-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin vuoden 1923 laivasto-ohjelmassa Jokohaman telakalta, missä köli laskettiin 19. maaliskuuta 1927. Alus laskettiin vesille 20. maaliskuuta 1928 ja otettiin palvelukseen vielä saman vuoden lopulla 18. joulukuuta.
Palvelus.
Keisarillisen Japanin laivaston hyökätessä Pearl Harboriin alus oli sijoitettuna keisarillisen Japanin laivaston 1. laivaston 3. hävittäjälaivueen 11. hävittäjäviirikköön.
Alus upposi ilmahyökkäyksessä 3. maaliskuuta 1943.
Derek Raivio

Derek Richard Raivio (s. 9. marraskuuta 1984 Antwerpen, Belgia) on yhdysvaltalainen koripalloilija.
Suomalaissukuinen Raivio on pelannut ammattilaisurallaan Saksassa, Belgiassa, Japanissa ja Tšekissä sekä D-leaguessa.
Raivion isä Rick Raivio varattiin NBA:han 114. vuorolla . Derek ja hänen kaksi veljeään syntyivät kaikki Yhdysvaltain ulkopuolella. Veljeksistä myös Nik Raivio on pelannut koripalloa yliopistotasolla.
Viipurin historiallinen museo

Viipurin historiallinen museo (alk. Museum Wiburgense) oli vuosina 1892–1939 Viipurissa toiminut museo. Sen toimialueeseen kuuluivat Viipurin kihlakunnan ohella Jääsken, Kymin, Lappeen, Rajajoen sekä Rannan kihlakunnat. Pääosa museon kokoelmasta on nykyään esillä Lahden historiallisessa museossa, osia on sijoitettu myös Etelä-Karjalan museoon Lappeenrantaan, Heinolan kaupunginmuseoon sekä Louhisaaren kartanoon. Kokoelman omistaa Viipuri-säätiö.
Historia.
Viipurin historiallisen museon perustivat vuonna 1892 suomalaisuusaatteen innoittamana yhtyeistyössä Viipurin Suomalainen Kirjallisuusseura sekä Viipurin kaupunki. Kieliriitojen johdosta se aloitti toimintansa latinankielisellä nimellä Museum Wiburgense. Museo sai ensimmäiset omat näyttelytilansa vuonna 1895, jolloin sen käyttöön remontoitiin arkkitehti Brynolf Blomqvistin suunnitelmien mukaan Torkkeli Knuutinpojan torin laidalla sijaitseva Viipurin vanha raatihuone. Museon kokoelmien perusta oli kansatieteellisessä aineistossa, jota oli 1880-luvulta lähtien tallennettu eri puolille Viipurin lääniä tehdyillä keruumatkoilla. Vuonna 1900 museon kokoelmiin saatiin testamenttilahjoituksena Pietarissa syntyneen keräilijän William Grommén suuri taide- ja kansatieteellinen kokoelma. Museon johtajana toimi pitkään myös taidemaalarina tunnettu Rurik Lindquist.
Kaikkiaan Viipurin historiallisen museon kokoelmiin kuului noin 16 000 esinettä. Lähestyvän sodanuhan vuoksi museo suljettiin syksyllä 1939, mutta lopulta kokoelmista pystyttiin pelastamaan vain noin 3 000 esinettä, kun suurin osa tuhoutui talvisodan viimeisen päivän lentopommituksessa. William Grommén ohella toinen merkittävä taidekokoelma oli noin 900 karjalaisen taidemaalarin Viktor Svaetichinin Viipurin läänin rakennuksia kuvaavaa teosta, joista sodan jaloista onnistuttiin pelastamaan yli puolet. Sodan jälkeen vuonna 1950 talteen saatu esineistö luovutettiin Lahden historiallisen museon haltuun.