Olli Jaatinen

Olli Jaatinen, nykyään Olli Savio (s. 1960 Haukivuori) on suomalainen valokuvataiteilija. Mikkelissä vaikuttava Jaatinen on tehnyt taiteellista tuotantoa vuodesta 1979 lähtien. Hän työskentelee Mikkelin valokuvakeskuksen taiteellisena johtajana ja on saanut useita taidepalkintoja. Vuonna 2009 Mikkelin Nuorkauppakamari nimesi hänet Vuoden mikkeliläiseksi. Valokuvataiteilijoiden liitto nimesi Jaatisen kunniajäsenekseen vuonna 2018. Jaatiselle myönnettiin vuoden 2025 alusta ns. ylimäärinen taiteilijaeläke.
Ura.
Jaatinen on saanut valokuvataiteilijan koulutuksen Taideteollisessa korkeakoulussa 1980–1988. Taiteen maisterin tutkinnon hän suoritti vuonna 2000. Jaatinen on opiskellut myös kirjoittamista Oriveden Opiston kirjoittajalinjalla 1979–1980.
"Replika" (1997) oli Olli Jaatisen ensimmäinen kirja. Sen valokuvat hän otti työskennellessään Vaalijalan keskuslaitoksessa kehitysvammaisten miesten osastolla apuhoitajana kesällä 1979. Replikan tekstit kertovat Jaatisen lapsuudesta ja nuoruudesta koulukaupungissaan Pieksämäellä.
Jaatinen toimi 1980-luvulla freelance-valokuvaajana useissa eri lehdissä Helsingissä. Erityisen keskeiseksi muodostui yhteistyö kirjailija, teatteriohjaaja, käsikirjoittaja, toimittaja ja juontaja Kari Kontion (1956–2006) kanssa. Jaatinen kuvitti Kontion sekä filosofi, kirjoittaja ja suomentaja Tuomas Nevanlinnan yhteisen romaanin "Kirjava lehmä. Suuri luento Suomen sodanjälkeisestä historiasta."
Jaatinen jätti lehtityöt keväällä 1988 keskittyäkseen omaan taiteelliseen tuotantoonsa. Tätä siirtymää edesauttoi hänen valintansa kuvallisen viestinnän ja valokuvataiteen ohjaavaksi läänintaiteilijaksi Mikkelin lääniin. Jaatinen toimi läänintaiteilijana vuoteen 1994 saakka. Jaatinen perusti Mikkelin valokuvakeskuksen, joka aloitti näyttelytoimintansa syksyllä 1989. Kevääseen 2022 mennessä keskuksessa on järjestetty 271 näyttelyä. Mikkelin valokuvakeskus on julkaissut vuosina 2002–2019 kymmenen Jaatisen toimittamaa kuvateosta.
Mikkelin valokuvakeskus sai elokuussa 2018 lahjoituksena pärekorillisen lasinegatiiveja, jotka olivat löytyneet mikkeliläisen omakotitalon vintiltä. Keskuksen toiminnanjohtajana toimiva Jaatinen aloitti aineiston tutkimisen. Pian selvisi, että negatiivit oli kuvannut Puumalan saaristossa asunut valokuvaaja Leo Montonen (1905-1968). Montonen oli aloittanut kuvaamisen vuonna 1923. Ammattimaiseksi hänen kuvaamisensa muuttui 1926, kuten hän itse eräässä jälkeenjääneessä kirjeessään kertoo. Näyttäisi, että aktiivinen kuvaaminen on Montoselta jostakin syystä hiipunut ennen sotaa, 1930-luvun lopulla. Montosen viimeinen ajoitettu kuva on vuodelta 1944, jolloin hän kuvasi naapurinsa hautajaiset. Jaatisella on Suomen Kulttuurirahaston apuraha vuodelle 2019 Montosen tuotannon selvittämiseen, tutkimiseen ja julkituomiseen.
Jaatinen on toiminut opettajana vuodesta 1978 alkaen lukuisissa taideoppilaitoksissa kuten Helsingin Kuvataideakatemiassa, Lahden Muotoiluinstituutin valokuvaosastolla (vs. yliopettajana vuonna 1998) sekä Mikkelin Ammattikorkeakoulussa. Hänen opetusaineenaan on ollut valokuvaus; erityisesti valokuvauksen historia sekä värivedostaminen, jossa hän on käyttänyt apuna Josef Albersin teoriaa värien vuorovaikutuksesta.
Jaatisen oma taiteellinen tuotanto on laaja. Hän on pitänyt yksityisnäyttelyitä säännöllisesti vuodesta 1980 lähtien. Tämän lisäksi hän on osallistunut laajasti yhteis- ja ryhmänäyttelyihin koti- ja ulkomailla. Valokuvien ohella Jaatinen on käyttänyt teoksissaan komponentteja, jotka lähestyvät laadultaan hienopuusepän tuotoksia.
Jaatinen toimi yhteistyössä kuvanveistäjä Kare Lampisen kanssa vuosina 1989–1999.
Jaatinen on ollut aktiivisesti mukana järjestötoiminnassa vuodesta 1981. Hän on ollut Mikkelin valokuvataide ry:n, Valokuvataiteilijoiden Liitto ry:n, ja Mikkelin Taiteilijaseura ry:n perustajajäsen. Jaatinen on ollut Valtion taideteostoimikunnan jäsen (1993–1998), Suomen Taiteilijaseuran hallituksen jäsen (varapuheenjohtaja 1998), Valtion valokuvataidetoimikunnan jäsen (2004–2006).
Kun Jaatinen vuonna 1981 palasi synnyinkyläänsä Kantalaan, hän liittyi paikalliseen yhtyeeseen, joka oli aluksi nimeltään Lead Company, mutta vaihtoi pian nimensä "Lyijykomppaniaksi". Yhtye toimi aluksi vuodet 1981–1983, mutta ei vielä tuolloin levyttänyt. Lyijykomppania koottiin uudelleen vuonna 1990, jolloin yhtye alkoi myös vierailla studiossa. Tästä ajasta on jälkipolville jäänyt "Synkkää jynkytystä" -ep (Bassmania Records, TIK-7, 1991), "Ohjelmanjulistus"-single (Bassmania Records, TIK-3, 1992) sekä "Lyijykomppania-"niminen C-kasetti (Bassmania Records, TIK-12, 1993). Ohjelmanjulistus-single tuli nimetyksi kuukauden singleksi Soundi-lehdessä 1992. Yhä toiminnassa oleva Lyijykomppania nauttii kulttisuosiota, joka perustuu mm. siihen, että yhtye oli ensimmäinen suomenkielistä heviä levyttänyt nuorisomusiikkiorkesteri.