tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Zinzino

Zinzino AB on vuonna 2007 perustettu ruotsalainen suoramyyntiyhtiö, joka myy tuotteita kahdessa eri tuoteryhmässä, Zinzino Health, joka keskittyy terveystuotteisiin ja Zinzino Coffee, joka koostuu espressokeittimistä, kahvista ja lisätarvikkeista. Tuotteiden terveysvaikutukset perustuvat yrityksen omiin väitteisiin eikä vaikutuksia ole tutkittu siten, että tutkimukset täyttäisivät tieteellisen arvioinnin kriteerejä. 
Zinzino toimii kaikissa Pohjoismaissa sekä Baltiassa, Alankomaissa, Saksassa, Puolassa, Yhdysvalloissa ja Kanadassa. Vuodesta 2016 alkaen Zinzino on lisäksi avannut toiminnan koko EU-alueella ja vuonna 2017 Sveitsissä . Zinzinon pääomistaja on norjalainen Finn Ørjan Sæle, joka on yksi Zinzinon perustajista. Yrityksen toimitusjohtaja on Dag Pettersen ja hallituksen puheenjohtaja on Hans Jacobsson. Zinzino on Finn Ørjan Sælen perustama Nature's Own ja Seven yritysten seuraaja. Molempiin yrityksiin liittyi huijausepäilyjä. 
Historia.
Zinzino AB:n nykyinen tytäryhtiö Zinzino Nordic AB perustettiin vuonna 2003 nimellä Seven Nox AB. Seven Noxilla oli Pohjoismaiden lisäksi toimintaa Italiassa. Seven Noxin päätuotteena olivat matkapuhelinliittymät. Vuonna 2005 matkapuhelintoiminnot myytiin pois ja yhtiö keskitti liiketoimintansa kahvituotteisiin. Zinzino-konsernin nykyinen emoyhtiö Zinzino AB perustettiin vuonna 2007 nimellä Zinzino Holding AB. Vuonna 2009 Zinzino AB osti enemmistön nimensä Zinzino Nordic AB:ksi muuttaneesta Seven Nox AB:sta. Zinzinon osake noteerattiin vuonna 2010 Aktietorgetissa. Nasdaqin First North -pörssilistalle Zinzino listautui vuonna 2014.
Zinzinon perustajalla Finn Ørjan Sælellä on usean vuoden kokemus verkostomarkkinoinnista. Hän oli mukana Nature's Own -yrityksessä, kunnes perusti Sevenin. Molempiin yrityksiin liittyi huijausepäilyjä.
Tuotteet.
Zinzino Coffee.
Zinzino Coffee -tuoteryhmään kuuluvat espressokeittimet ja maidonvaahdottimet, kahvipodit, kahvitarvikkeet ja teet. Zinzinon myymät kahvit ja espressolaitteet tulevat Romboutsin ja Malongon kahvitaloilta.
Zinzino Health.
Zinzino Health -tuoteryhmä sai alkunsa Balance-konseptista, johon kuluvat on BalanceOil-öljyt ja BalanceTest-kuivaveritesti . Tuoteryhmään on vuodesta 2015 alkaen lanseerattu useita uusia tuotteita . 
Zinzino Suomessa.
Zinzino Oy kuuluu Suomen asiakkuusmarkkinointiliittoon (ASML), joka on suoramyyntialan itsesääntelyelin. Zinzinolla on Suomessa noin tuhat jälleenmyyjää ja noin 15 000 asiakasta.
Zinzinon itsenäisiä partnereita kouluttaa Team Zinzino Finland, joka on suomalaisten Zinzino-yrittäjien muodostama koulutusorganisaatio. Team Zinzino järjestää partnereille ja jälleenmyyjilleen koulutustilaisuuksia noin 15 paikkakunnalla ympäri Suomea. 
Poliisitutkinta.
Poliisihallituksen arpajaishallintopäällikkö Jouni Laiho jätti syksyllä 2013 Zinzinoa koskevan esitutkintapyynnön, joka perustui epäilylle rahankeräysrikoksesta. Zinzino kiisti epäilyt. Toimitusjohtaja Dag Petterseniä koskenut tutkinta saatiin päätökseen kesäkuussa 2016, kun Helsingin syyttäjänvirasto teki päätöksen esitutkinnan lopettamisesta. Esitutkinnan perusteella kyseessä ei ollut rahankeräyslain kohdan tarkoittama kielletty pyramidipeli.
Helsingin olympiastadionin Super Match 2013

Super Match oli Helsingin olympiastadionilla 10. elokuuta 2013 järjestetty jalkapalloharjoitusottelu, jossa kohtasivat Englannin valioliigan joukkueet Arsenal FC ja Manchester City FC. Ottelu oli joukkueiden viimeinen ottelu ennen Valioliigakautta 2013-2014, joka päättyi lopulta Manchester Cityn mestaruuteen. Super Matchin Suomeen järjesti Hjallis Harkimo. Paikalle ottelua oli saapunut katsomaan 39 216 katsojaa. Arsenal voitti ottelun 3-1.
Taustaa.
Edeltävällä kaudella Manchester City oli sijoittunut Valioliigassa toiseksi ja Arsenal neljänneksi. Manchester Cityn päävalmentaja oli tuolloin juuri seuraan saapunut Manuel Pellegrini ja Arsenalissa samaa virkaa hoiti Arsène Wenger. Joukkueissa oli yksi suomalainen, Arsenalin Carl Jenkinson, joka kiersikin ottelun jälkeen stadionin kiitellen. 
Yle televisioi ottelun ja se oli mahdollista nähdä yli sadassa maassa. Erotuomarina ottelussa toimi suomalainen Mattias Gestranius.
Ottelu.
Arsenal sai otteluun hyvän alun, kun englantilaispelaaja Theo Walcott nosti pallon maaliin yhdeksän minuutin kohdalla. Arsenal siirtyi 2-0 -johtoon, kun toista puoliaikaa oli takana 14 minuuttia, nyt maalintekijänä oli walesilainen Aaron Ramsey. 3-0 syntyi vain kolmen minuutin päästä edellisestä maalista, nyt maalin teki ranskalaispelaaja Olivier Giroud hienolla nostolla yli Manchester Cityn maalivahdin Joe Hartin. Kymmenen minuuttia ennen loppua Manchester Cityn espanjalaishyökkääjä Álvaro Negredo kavensi loppulukemiksi 3-1.
Urheilugaala.
Super Match oli ehdolla Suomen Urheilugaalassa 2014 vuoden urheilutapahtuma-palkintoon. Se ei kuitenkaan saanut palkintoa, vaan palkinnon vei suunnistuksen MM-kilpailut Vuokatissa.
Selfiekeppi

Selfiekeppi (myös selfiesauva tai -tikku) on valokuvauksessa käytettävä, useimmiten alumiinista valmistettu kokoonpainuva varsi. Kepillä henkilö voi kuvata laajemmalta ja pidemmältä alalta kuin mitä itse käsin pystyisi. Kepit varustetaan usein omalla Bluetooth-laukaisimella, jolloin kuvanotto on mahdollista ajastaa. 2010-luvun puolestavälistä eteenpäin keppien suosiota on kasvattanut omakuvien ottaminen.
Lasse Kempas

Lasse Kalevi Kempas (s. 6. marraskuuta 1947 Rauma) on suomalainen taidemaalari. Hän maalaa akvarelleja, guassiteoksia ja akryylivärimaalauksia sekä tekee litografioita.
Kempas on opiskellut Turun taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1975–1976 sekä pariisilaisissa Académie de la Grande Chaumièressa ja Cité International des Artsissa vuonna 1979. Kempaksen teokset ovat olleet yksityisnäyttelyissä esillä muun muassa Rauman taidemuseossa (1977, 1980 ja 1986), Wäinö Aaltosen museossa (1980 ja Kimmo Pyykön kanssa 1986) ja Hämeenlinnan taidemuseossa (Kimmo Pyykön kanssa 1986). Hänen teoksiaan on muun muassa Suomen valtion, Rauman taidemuseon, Porin taidemuseon, Tampereen nykytaiteen museon, Wäinö Aaltosen museon, Hämeenlinnan taidemuseon ja Emil Cedercreutzin museon kokoelmissa. Kempas on palkittu Länsi-Suomen taidemitalilla 1980 ja OAJ:n kultaisella kulttuurimitalilla 1987.
Vladimir Šuhov

Vladimir Grigorevitš Šuhov (Владимир Григорьевич Шухов), s. 16. elokuuta/28. elokuuta 1853, Grajvoron, k. 2. helmikuuta 1939, Moskova, oli venäläinen insinööri, joka usein rinnastetaan kekseliäisyydessään ja metallirakenteiden käyttämisessä Gustave Eiffeliin.
Šuhov syntyi lähellä Belgorodia, joka sijaitsee nykyisen Ukrainan rajan tuntumassa. Hän opiskeli Moskovan Keisarillisessa teknillisessä koulussa, josta valmistui insinööriksi 1876. Työurallaan hän suunnitteli yli viisisataa siltaa ja sata vesitornia. Tehdessään yhteistyötä vuonna 1878 öljyteollisuutta käynnistävän ruotsalaisen Nobel-suvun kanssa hän otti käyttöön öljyputken, kaasuputken ja sylinterinmuotoisen metallisen öljysäiliön.
Strippaus (kemia)

Strippauksella tarkoitetaan kemiassa yksikköoperaatiota, jossa yksi tai useampi komponentti poistetaan nestefaasista kaasuvirran tai höyryn avulla. Strippauksessa poistuva komponentti haihtuu kaasun tai höyryn mukana pois nestevirrasta ja prosessia voidaan pitää absorption käänteisprosessina. Strippausta käytetään muun muassa jätevesien puhdistuksessa, öljynjalostuksessa tuotteiden erottamiseen ja eräissä metallurgisissa prosesseissa. Strippaus suoritetaan tislauskolonneja muistuttavissa kolonneissa, joiden täytteenä on täytekappaleita erottumisen tehostamiseksi.
Strippauksen käyttö.
Strippaus perustuu helposti haihtuvien komponenttien erottumiseen haihtumalla inertin kaasun, kuten ilman tai kuuman vesihöyryn mukana. Komponenttien strippautuvuus riippuu niiden Henryn vakiosta Henryn lain mukaisesti ja tyypillisesti korkeat lämpötilat kasvattavat Henryn vakiota ja siten parantavat erotustehokkuutta. Strippaus voi olla joko myötävirta- tai vastavirtaprosessi. Myötävirtaprosessissa puhdistettava neste ja ilma tai vesihöyry virtaavat kolonnissa samansuuntaisesta ja vastavirtaprosesseissa eri suunnista. Ilmaa käytetään strippausaineena erotettaessa vesiliuoksista helposti haihtuvia veteen niukkaliukoisia orgaanisia komponentteja, kuten bensiiniä ja muita hiilivetyjä, liuottimia kuten trikloorieteeniä ja tetrakloorieteeniä sekä helposti erityisesti emäksisistä liuoksista haihtuvaa ammoniakkia. Käytetyimmät menetelmät ovat vastavirtaprosesseja, joissa strippausilma johdetaan kolonniin alaosasta ja puhdistettava liuos yläosasta.
Vesihöyrystrippausta käytetään veteen enemmän liukenevien ja vaikeammin haihtuvien komponenttien, kuten asetonin ja pentakloorifenolin erottamiseen. Vesihöyrystrippausta käytetään myös butadieenin erottamiseen öljynjalostuksen muista tuotteista ja orgaanisten kompleksinmuodostajien erottamiseen orgaanisista liuottimista esimerkiksi uraanin ja kuparin metallurgiassa. Vesihöyrystrippaus poikkeaa kaasustrippauksesta, kuten ilmastrippauksesta siten, että nestefaasin läpi kulkenut strippaushöyry voidaan tiivistää nesteeksi ja veteen liukenemattomat orgaaniset komponentit voidaan erottaa joko dekantoimalla tai tislaamalla.
Törmäkukat

Törmäkukat eli piirtotörmäkukat ("Scabiosa") on kasvisuku, joka kuuluu kuusamakasvien heimoon. Aiemmin se on luettu purtojuurikasveihin (Dipsacaceae). Suvussa on noin 65 lajia, joita esiintyy alkuperäisenä Euroopassa, Aasiassa ja Afrikassa.
Monia törmäkukkalajeja viljellään koristekasveina, lajista riippuen yksivuotisina, kaksivuotisina tai monivuotisina.
Mario Caserini

Mario Caserini (26. helmikuuta 1874 Rooma – 17. marraskuuta 1920 Rooma) oli italialainen elokuvaohjaaja.
Taidemaalarina ja lavastajana työskennelleen Caserinin elokuvaura alkoi näyttelijänä vuonna 1905. Seuraavana vuonna hänestä tuli yksi Cinesin tärkeimmistä ohjaajista. Hän teki yhtiölle etupäässä historiallisia draamoja ja kirjallisuussovituksia, joiden pääosissa esiintyi usein hänen vaimonsa Maria Caserini-Gasperini. Vuonna 1911 Caserini siirtyi Ambrosio Filmille, jolle hän ohjasi ensimmäisen pitkän elokuvasovituksen Edward Bulwer-Lyttonin romaanista "Pompeijin viimeiset päivät" (1913). Vuonna 1913 Caserini oli mukana perustamassa Gloria Films -yhtiötä, jolle hän teki tunnetuimmat elokuvansa "Mutta rakkauteni ei kuole koskaan" (1913) ja "Nerone e Agrippina" (”Nero ja Agrippina”, 1914). Niistä ensimmäinen muistetaan Lyda Borellin läpimurtoelokuvana ja jälkimmäinen yhtenä italialaisen spektaakkelielokuvan suurmenestyksistä.
Vuonna 1915 Caserini perusti Torinoon oman tuotantoyhtiön Caserini Filmin, jonka tähtinäyttelijöitä olivat Mario Bonnard ja Leda Gys. Ennen kuolemaansa hän palasi vielä Cinesin palvelukseen.
Tähkämunkit

Tähkämunkit ("Phyteuma") on kasvisuku, joka kuuluu kellokasvien heimoon. Suvussa on noin 20 lajia, joita esiintyy Euroopassa. Monia suvun lajeja viljellään perennana. Tummatähkämunkkia ja vaaleatähkämunkkia on tavattu Suomessa paikoitellen luonnonkasviksi villiintyneinä.
Konstantin Melnikov

Konstantin Stepanovitš Melnikov (ven. Константин Степанович Мельников), (3. elokuuta 1890 Moskova – 28. marraskuuta 1974 Moskova) oli venäläinen arkkitehti ja kuvataiteilija. Hän on suunnitellut muun muassa sarkofagin Leninin mausoleumiin. Melnikovin aktiivinen ura kesti vain kymmenen vuotta (1923–1933), jonka jälkeen hänen avantgardistinen tyylinsä joutui Neuvostoliiton johdon epäsuosioon eivätkä hänen suunnitelmansa enää toteutuneet.
Munkit (suku)

Munkit eli mykerömunkit ("Jasione") on kasvisuku, joka kuuluu kellokasvien heimoon. Suvussa on 14 lajia, joita esiintyy Euroopassa, Turkissa ja Luoteis-Afrikassa. Eräitä munkkilajeja viljellään koristekasvina, lajista riippuen yksivuotisena, kaksivuotisena tai monivuotisena. Yksi munkkilaji, vuorimunkki kasvaa luonnonvaraisena Suomessa. Se on erittäin uhanalainen kalliokasvi Etelä-Suomessa.
Samuel Schulteen

Samuel Schulteen eli "Samuel Samuelis, Vestmannus" (7. marraskuuta 1680 Skedvi, Ruotsi – 22. helmikuuta 1752 Turku) oli suomalainen Turun akatemian lainopin professori ja rehtori.
Schulteenin vanhemmat olivat Skedvin kirkkoherra Samuel Schultenius (Samuel Videkindi, k. 1694) ja hänen ensimmäinen puolisonsa Margareta Olofsdotter Schultin. Hän pääsi ylioppilaaksi Uppsalassa 1694 ja teki jo nuorena kiertomatkan Hollantiin, Saksaan ja Ranskaan.
Schulteen oli leskikuningattaren elinikäisten läänitysten asianajajana ja viskaalina vuodesta 1713 ja Gripsholmin ja Vadstenan läänien kuvernementinsihteerinä vuodesta 1718. Hänet valittiin Turun akatemian lainopin professoriksi 1720 mutta hän astui virkaan vasta 1723. Schulteen oli professorina vuoteen 1746 saakka jolloin hän jäi virkavapaalle sairauden takia. Hän oli samalla myös Turun hovioikeuden ylimääräisenä asessorina vuodesta 1726. Schulteen oli Turun akatemian rehtorina 1724–1725 ja 1736–1737 sekä Viipurilaisen osakunnan inspehtorina 1726–1746. Hän omisti Prostvikin tilan Nauvossa.
Schulteen oli naimisissa vuoteen 1744 saakka Elisabet Biurstedtin (k. 1744) kanssa tämän toisessa avioliitossa ja vuodesta 1746 Beata Maria Palanderin (k. 1772) kanssa. Professori ja senaattori Nathanael Gerhard af Schultén oli Schulteenin poika tämän toisesta avioliitosta.
Mehitähdet

Mehitähdet ("Sempervivum") on kasvisuku, joka kuuluu maksaruohokasvien (Crassulaceae) heimoon. Ne ovat vuoristoissa kasvavia matalia mehikasveja. Suvussa on 52 lajia, joita esiintyy pääosin Euroopassa ja Länsi-Aasiassa. Lähisukuiset mehiparrat ("Jovibarba"), kuten pallomehiparta ("Jovibarba globifera", syn. "Sempervivum globiferum") muistuttavat ulkonäöltään mehitähtiä.
Useita mehitähtilajeja ja niiden risteymiä viljellään perennoina.
Anders Pryss (nuorempi)

Anders Pryss (nuorempi) eli "Andreas Andreæ, Australis" (28. syyskuuta 1671 Turku – 22. lokakuuta 1746 Turku) oli suomalainen Turun akatemian runousopin professori, kirjastonhoitaja ja rehtori.
Pryssin vanhemmat olivat Kemiön kirkkoherra Anders Pryss (1640–1689) ja hänen ensimmäinen puolisonsa Margareta Kexlerus. Hän kävi Turun katedraalikoulua vuodesta 1685 alkaen ja pääsi ylioppilaaksi Turussa 1688. Pryss valmistui filosofian maisteriksi Turun akatemiasta 1694.
Pryss oli Turun akatemian varasihteerinä vuodesta 1695 ja samalla toisena filosofian apulaisena vuodesta 1698. Hän oli ensimmäinen filosofian apulainen ja akatemian sihteeri vuodesta 1702 sekä runousopin professori vuodesta 1706 ja samalla kirjastonhoitaja vuodesta 1720. Pryss jäi virkavapaalle professuurista vuonna 1746.
Pryss oli Turun akatemian rehtorina 1712–1713, 1726–1727 ja 1738–1739 sekä sijaisrehtorina 1718–1722. Hän oli lisäksi Satakuntalaisen osakunnan inspehtorina 1735–1746 (mahdollisesti jo vuodesta 1723) ja filosofisen tiedekunnan promoottorina 1726.
Pryss oli naimisissa 1701–1735 Katarina Charlotta Wallenstiernan (k. 1735) kanssa ja vuodesta 1737 Beata Munsterhjelmin (k. 1753) kanssa. Hänen poikiaan olivat Turun katedraalikoulun konrehtori Anders Pryss (1702–1761), Turun akatemian teologian professori, tuomiorovasti Samuel Pryss (1705–1779) ja Turun akatemian lainopin professori Olof Pryss (1708–1785).
Luettelo avaruusluotaimilla tutkituista pikkuplaneetoista ja komeetoista

Tämä luettelo käsittää avaruusluotaimilla tutkitut pikkuplaneetat ja komeetat, sekä tietoja näitä kappaleita tutkineista luotaimista.
Pikkuplaneetat joita aiotaan tutkia luotaimilla.
Seuraavassa luettelossa ovat pikkuplaneetat, joita on tarkoitus tutkia luotaimilla.
Komeetta Siding Spring.
3. tammikuuta 2013 löydetty komeetta C/2013 A1 (Siding Spring) ei ollut midenkään avaruusluotainten valittu kohde, mutta se vieraili Marsia tutkineiden luotainten luona ohittaessaan planeetan lähietäisyydeltä (noin 140000 km) 19. lokakuuta 2014. Useat luotaimet saivat tällöin kerättyä tietoja komeetasta ja sen vaikutuksesta Marsin kaasukehään. Luotaimet paljastivat että komeetan ydin on todennäköisesti pienempi kuin 1 km. Todennäköisesti komeetan ytimen läpimitta on noin 0,6–0,5 km tai vähemmän.&lt;ref name="Images of C/2013 A1"&gt;&lt;/ref&gt;
Mestaritontun seikkailut

Mestaritontun seikkailut on tamperelaisen Aili Somersalon kirjoittama saturomaani. Kirja julkaistiin vuonna 1919, ja vuonna 2009 siitä otettiin jo 20. painos. "Mestaritontun seikkailut" on itsenäinen jatko-osa Somersalon teokselle "Päivikin satu". Teos valittiin "Helsingin Sanomien" äänestyksessä vuonna 2004 suosituimmaksi kotimaiseksi lastenkirjaksi kautta aikojen. Onni Mansnerus teki kirjan vuoden 1945 uusintapainokseen värikuvituksen ja kansikuvan, joita on käytetty kaikissa myöhemmissä painoksissa.
Kirjan päähenkilö on Mestaritonttu, joka kuninkaan moitteista loukkaannuttuaan päättää jättää toimensa Satulinnan vartijana. Jätettyään Satumaan taakseen Mestaritonttu joutuukin melkoisiin seikkailuihin sekä Kyöpelinvuoren noitien että merenväen parissa. 
Ylen radioteatteri teki "Mestaritontun seikkailuista" neliosaisen radiokuunnelman vuonna 1986. Mestaritontun roolissa oli Ossi Ahlapuro ja muissa rooleissa muun muassa Miitta Sorvali, Tuula Nyman ja Maija-Liisa Peuhu. Kirjan pohjalta on tehty myös useita näyttämösovituksia. Lisäksi "Mestaritontun seikkailut" on julkaistu Seela Sellan lukemana äänikirjana.
Kullerot

Kullerot ("Trollius") on kasvisuku, joka kuuluu leinikkikasvien heimoon. Suvussa on 38 pohjoisella pallonpuoliskolla kasvavaa lajia.
Monia kullerolajeja ja niiden jalostettuja lajikkeita viljellään perennana. Yksi kullerolaji, niittykullero kasvaa luonnonvaraisena Suomessa, yleisimpänä Pohjois-Suomessa. Niittykullero on Lapin maakuntakukka.
Neidot

Neidot ("Nigella") on kasvisuku, joka kuuluu leinikkikasvien heimoon. Neitoja on 26 lajia. Eräitä neitolajeja viljellään yksivuotisina koristekasveina. Ryytineito tunnetaan myös hyötykasvina, jonka siemeniä käytetään mauste- ja lääketarkoituksiin.
Kilkat

Kilkat eli kilkkaruohot ("Cymbalaria") on kasvisuku, joka kuuluu ratamokasvien heimoon. Suvussa on 15 lajia, jotka esiintyvät alkuperäisenä Etelä-Euroopassa ja Lounais-Aasiassa. Joitain kilkkojen lajeja viljellään perennana.
Sinipallot

Sinipallot ("Globularia") on kasvisuku, joka kuuluu ratamokasvien heimoon. Suvussa on 28 lajia, joita esiintyy Euroopassa, Länsi-Aasiassa ja Pohjois-Afrikassa. Joitain sinipallojen lajeja viljellään perennana.
Leijonankidat

Leijonankidat ("Antirrhinum") on kasvisuku, joka kuuluu ratamokasvien heimoon. Tunnetuimpia lajeja on isoleijonankita, josta on jalostettu huomattava määrä erivärisiä viljelylajikkeita. Se on perenna, mutta usein yksivuotisena koristekasvina viljelty.
Lajeja.
Leijonankitoihin on alun perin luettu myös pikkumirrinkita eli pikkuleijonankita ("Misopates orontium", aik. "Antirrhinum orontium").
Gabriel Juslenius

Gabriel Juslenius eli "Gabriel Danielis, Virmoensis" (11. lokakuuta 1666 Mietoinen – 19. maaliskuuta 1724 Turku) oli suomalainen Turun akatemian teologian professori ja rehtori.
Jusleniuksen vanhemmat olivat Mynämäen kirkkoherra Daniel Juslenius (k. 1691) ja hänen ensimmäinen puolisonsa Barbro Gjös. Hänen veljensä oli piispa Daniel Juslenius. Gabriel Juslenius kävi Turun katedraalikoulua vuodesta 1678 ja pääsi ylioppilaaksi Turussa 1682. Juslenius valmistui filosofian maisteriksi Turun akatemiasta 1691 ja hänet vihittiin papiksi Turun hiippakunnassa 1708.
Juslenius oli Turun akatemian varasihteerinä vuodesta 1693, toisena filosofian apulaisena vuodesta 1694 sekä ensimmäisenä filosofian apulaisena ja akatemian sihteerinä vuodesta 1698. Hänestä tuli logiikan ja metafysiikan professori 1702 ja hän oli samalla palkkapitäjänsä Paimion kirkkoherra vuodesta 1708. Juslenius pakeni Ruotsiin isovihan aikana 1713. Ruotsissa hän oli Botkyrkan kirkkoherrana Strängnäsin hiippakunnassa 1717–1722. Juslenius oli Turun akatemian kolmas teologian professori vuodesta 1720 ja toinen teologian professori vuodesta 1722. Hän oli myös samalla palkkapitäjänsä Turun suomalaisen seurakunnan ja Kaarinan kirkkoherrana vuodesta 1722. Juslenius toimi Turun akatemian rehtorina 1710–1711. Hän oli Austraalisen osakunnan inspehtorina 1704–1722, Boreaalisen osakunnan inspehtorina 1708–1722 ja Turkulaisen osakunnan inspehtorina 1722–1724.
Juslenius oli naimisissa 1696–1722 Margareta Wallensteenin (k. 1722). kanssa. Heidän poikiansa olivat hovioikeudenneuvos Johan Gabriel Juslenius, myöhemmin Jusleen (1699–1767), Kruunupyyn kirkkoherra Gustaf Juslenius (1702–1774) ja hovioikeudenneuvos Pehr Jusléen (1707–1776). Professori Henrik Gabriel Porthan oli Jusleniuksen tyttären Kristina Jusleniuksen ja Viitasaaren kirkkoherran Sigfrid Porthanin poika.
Talviot

Talviot ("Vinca") on kasvisuku, joka kuuluu oleanterikasvien heimoon. Talvioihin kuuluu vain seitsemän lajia. Niitä viljellään perennana, isotalviota myös huonekasvina.
Käärmeenpistonyrtit

Käärmeenpistonyrtit ("Vincetoxicum") on kasvisuku, joka kuuluu oleanterikasvien heimoon. Suvussa on yli 250 lajia, joita esiintyy alkuperäisenä Euraasiassa, Afrikassa, Australiassa ja Oseanissa. Lisäksi muutamat alun perin eurooppalaiset lajit ovat levinneet Yhdysvaltoihin ja Kanadaan. Yksi käärmeenpistonyrttilaji, kalliokäärmeenpistonyrtti kasvaa luonnonvaraisena Suomessa. Se on kalliokasvi, jota esiintyy vain Lounais-Suomessa. Lisäksi venäjänkäärmeenpistonyrtti on havaittu kerran tulokaslajina 2020-luvulla.
Merikaalit

Merikaalit ("Crambe") on kasvisuku, joka kuuluu ristikukkaiskasvien heimoon. Suvussa on 37 lajia. Merikaaleja voidaan viljellä monivuotisina koristekasveina eli perennoina sekä ravintokasveina. Yksi merikaalilaji, euroopanmerikaali kasvaa luonnonvaraisena Suomessa. Se on merenrantakasvi, jota esiintyy vain aivan etelärannikolla.
Raunikit

Raunikit eli harsot eli harsoraunikit ("Gypsophila") on kasvisuku, joka kuuluu kohokkikasvien heimoon. Suvussa on yli 145 lajia, joita esiintyy suuressa osassa pohjoista pallonpuoliskoa. Monia lajeja viljellään yksi- tai monivuotisina koristekasveina. Kesäharsoa ja morsiusharsoa käytetään lisäksi leikkokukkina.
Suomessa luonnonvaraisina kasvavat kangasraunikki alkuperäisenä ja ketoraunikki muinaistulokkaana. Lajit ovat uhanalaisia. Useita muitakin raunikkeja esiintyy tai on esiintynyt satunnaiskasveina.
Illakot

Illakot ("Hesperis") on kasvisuku, joka kuuluu ristikukkaiskasvien heimoon. Illakoihin kuuluu 50 lajia. Niitä esiintyy alkuperäisenä Euroopassa ja Aasiassa, tulokaslajina myös muun muassa Yhdysvalloissa ja Kanadassa. Muutamia illakkolajeja viljellään perennana tai kaksivuotisena koristekasvina.
Luettelo Albertan kunnista

Luettelo Albertan kunnista käsittää Kanadan provinssin Albertan kunnat. Kuntia on 356, ja ne luokitellaan kaupunkikuntiin, maalaiskuntiin ja erityiskuntiin. Intiaanireservaatit eivät kuulu mihinkään kuntaan, mutta provinssin kuntalaki tunnustaa reservaattien aluehallinnon.
Kunnat toimivat Albertan paikallishallinnon yksiköinä ja niiden tehtävänä ylläpitää yleistä turvallisuutta ja infastruktuuria sekä hoitaa aluesuunnittelu. Terveydenhuolto ja peruskoulut ovat provinssin vastuulla.
Kuntatyypit.
Kaupunkikunnat ovat tiheimmin asuttuja alueita. Kaupunkikuntia on neljää eri tyyppiä: "city", "town", "village" ja "summer village". Kunnan asukasluvun täytyy olla vähintään 300 että se saa kaupunkikunnan statuksen. Kunnasta tulee town, mikäli se kasvaa yli tuhannen asukkaan. Yli 10 000 kunnat voivat anoa provinssilta kaupunginoikeuksia eli city-tyyppiä. Summer village on poistuva kuntatyyppi, jossa vakituisten asukkaiden määrä on alle 300, mutta kesäasukkaita on tarvittava määrä.
Maalaiskunnat ovat harvempaan asuttuja alueita. Maalaiskuntia on kolmea eri tyyppiä: "municipal district", "improvement district" ja "special area". Maalaiskuntien alueilla olevia asutuskeskuksia kutsutaan nimellä "hamlet". Improvement district ja special area -kuntatyyppejä johtavat yleensä provinssin asettamat virkamiehet.
Erityiskunnat ovat omaavat jokainen ainutlaatuisen kunnallishallinnon. Erityiskuntia on viisi ja ne nimetään eri tavoin.
Luettelo.
Kaupunkikunnat.
Albertassa on 269 kaupunkikuntaa.
Maalaiskunnat.
Albertassa on 75 maalaiskuntaa.
Saipot

Saipot ("Iberis") on kasvisuku, joka kuuluu ristikukkaiskasvien (Brassicaceae) heimoon. Suvussa on 27 lajia.
Muutamia saippoja viljellään yksivuotisina koristekasveina. Kivikkosaippo ("Iberis saxatilis") ja talvisaippo ("Iberis sempervirens") ovat perennoja.
Tim Sandberg

Tim Sandberg (s. 8. toukokuuta 1990 Tukholma, Ruotsi) on ruotsinsuomalainen jääkiekkomaalivahti, joka pelaa HockeyAllsvenskan-joukkue Södertälje SK:ssa. Hänen vahvuuksiinsa kuuluvat rauhallisuus, nopeus ja hanskakäsi.
Ura.
Seuraura.
Sandberg on Tyresö HK:n kasvatti, mutta hän pelasi myöhemmät juniorivuotensa kuitenkin Djurgårdens IF:ssä, jossa Sandberg voitti J18 Allsvenskanin kultaa vuonna 2008. Kaudella 2008–2009 hän puki kolmeen Elitserien-otteluun ja pelasi myös yhdessä Elitserien-ottelussa. Syyskuussa 2009 Djurgården lainasi Sandbergin Ruotsin kolmanneksi korkeimmalle sarjatasolle I-divisioonan HC Vita Hästeniin, jossa hän pelasi lähes koko kauden 2009–2010. Kaudeksi 2010–2011 Djurgården lainasi Sandbergin HockeyAllsvenskan-joukkue IF Sundsvalliin. Hän esiintyi kauden aikana myös Djurgårdenin Elitserien-joukkueessa, jossa Sandberg puki 14 runkosarja- ja yhteen pudotuspeliotteluun. Hän pelasi kaksi runkosarjaottelua.
Kauteen 2011–2012 Sandberg lähti Djurgårdenin kakkosmaalivahtina Gustaf Wesslaulle, joka osoittautui kuitenkin selkeäksi ykkösmaalivahdiksi. Sandberg pelasi kolme runkosarja- ja kaksi European Trophy -ottelua. Hän haki kauden aikana pelituntumaa myös yhteensä kymmenen Allsvenskan-ottelun verran Almtuna IS:n ja Mora IK:n joukkueista. Tammikuussa 2012 Djurgården hankki maalivahtiosastolleen Tyler Planten, joka jäi kuitenkin pudotuspeleissä Sandbergin varjoon.
Sandberg siirtyi kaudeksi 2012–2013 Allsvenskan-joukkue Örebro HK:n paitaan. Hän torjui joukkueen SHL:ään kaudeksi 2013–2014, jolloin Sandberg pelasi ensimmäisen Ruotsin pääsarjakautensa joukkueensa selkeänä ykkösmaalivahtina. Hän pelasi 38 runkosarja- ja seitsemän Kvalserien-ottelua. Kaudeksi 2014–2015 Sandberg palasi Allsvenskaniin ja siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Södertälje SK:hon.
Maajoukkueura.
Sandberg on edustanut Ruotsia viidessä poikien maaottelussa.
Muuta.
Sandbergin vanhemmat ovat suomalaisia. Timillä itselläänkin oli 15-vuotiaaksi asti ainoastaan Suomen kansalaisuus, mutta hän otti myös Ruotsin kansalaisuuden päästäkseen edustamaan maata ikäkausimaajoukkueissa.
Night at the Museum – Haudan salaisuus

Night at the Museum – Haudan salaisuus ("Night at the Museum: Secret of the Tomb") on vuonna 2014 ensi-iltansa saanut toimintakomediaelokuva, jonka on ohjannut Shawn Levy. Se on jatkoa elokuville "Night at the Museum – yö museossa" (2006) ja "Night at the Museum 2" (2009). Suomessa "Night at the Museum – Haudan salaisuus" sai ensi-iltansa 13. helmikuuta 2015. Se on Night at the Museum -elokuvasarjan kolmas ja viimeinen näytelty elokuva.
Juoni.
On tavallinen päivä museossa. Juhlat ovat pystyssä ja kaikilla on hauskaa. Yhtäkkiä kaikki museon näytteet, kuten Teddy, Attila the Hun ja muut kaatuvat. Syy kaatumiseen on taulu. Taulu herättää öisin aina kaikki näytteet henkiin. Taulun voima on huvennut. Larry Daleyn täytyy lähteä Lontooseen muiden ystäviensä kanssa ja pelastaa museo.
Université de Montréal

Université de Montréal on yliopisto Kanadan Quebecin Montrealin kaupungissa.
Historia.
Université de Montréal aloitti toimintansa 6. tammikuuta 1876 ja se oli aluksi osa Université Laval de Québeciä. Yliopiston aloittaessa oppilaita oli vähemmän kuin sata ja tiedekuntia vain kolme. Vuonna 1895 yliopisto sai yhtenäiset tilat, joihin aiemmin hajallaan ympäri kaupunkia sijainneet tiedekunnat siirrettiin. Itsenäinen laitoksensa yliopistosta tuli 8. toukokuuta 1919. Tulipalo tuhosi yliopiston tilat ja tämän seurauksena Ernest Cormier suunnitteli uuden kampusalueen julkistaen suunnitelman vuonna 1926. Rakennustyöt saatiin lopullisesti valmiiksi vasta 1943 rakentamisen pysähdyttyä joksikin aikaa suuren laman takia. Vuonna 2002 yliopisto alkoi rakennuttaa viittä uutta rakennusta, joihin on tarkoitus sijoittaa tutkimuslaitoksia ja opetustiloja.
Toiminta.
Université de Montréalin hallinto- ja opetuskielenä toimii ranska ja sen suullista ja kirjallista osaamista testataan yliopistoon pyrkiviltä. Yliopiston rehtorina toimii Guy Breton. Vuonna 2010 tavallisia opiskelijoita oli 61 253 ja jatkotutkintoa suorittavia oli heidän lisäkseen 15 798. Opetushenkilökuntaa oli yhteensä 7 329. QS World University Rankings listasi Université de Montréalin 83. parhaaksi yliopistoksi maailmassa vuonna 2014.
Yliopistoon kuuluu 13 eri tiedekuntaa ja 2 laitosta:
Lampijärvi (Loimaa)

Lampijärvi on Alastarolla Loimaalla Varsinais-Suomessa järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Loimijoen valuma-alueella Kourajoen valuma-alueeseen.
Maantiede.
Järven pinta-ala on 1,0 hehtaaria ja sen pituus on 200 metriä ja leveys 100 metriä. Järvellä ei ole laskujokea, sillä se sijaitsee Lampisuon sisällä. Ympäröivä suo on ojitettua, mutta järven ympäristö ei sitä ole. Järvi on kasvamassa umpeen, ja koska rantaturveikossa ei kasva puustoa, on se jäänyt avosuoksi. Järven rantaviiva on 0,49 kilometriä pitkä. Järvi sijaitsee suon laidassa Ristikallion kohdalla, johon on rakennettu yksi loma-asunto. Asunnolle johtaa tie Alastaron ja Punkalaitumen yhdistävältä tieltä.
Kaapo Hakola

Kaapo Antinpoika Hakola (26. elokuuta 1753 Alahärmä – 17. joulukuuta 1808 Alahärmä) oli suomalainen kirkonrakentaja, Antti Hakolan poika. Hänet mainitaan ainakin seuraavien kirkkojen rakentajana (joissakin lähteissä etunimi on muodossa Kaappo):
Leppijärvi (Loimaa, länsi)

Leppijärvi (läntinen) on toinen Varsinais-Suomessa Loimaalla sijaitsevista vierekkäisistä Leppijärvistä, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Loimijoen valuma-alueella Kourajoen valuma-alueeseen. Järvi kuuluu pääosaltaan entisen Loimaan kunnan Lähteen kylään ja pienemmältä osaltaan entisen Metsämaan kunnan Majanjojan kylään. Toinen Leppijärvi sijaitsee järvestä pohjoiseen läheisen harjun toisella puolen.
Maantiede.
Järven pinta-ala on 2,5 hehtaaria ja sen pituus on 300 metriä ja leveys 100 metriä. Järvellä ei ole laskuojaa, mutta siihen laskee ympäröivältä Leppisuolta muutama suo-oja. Järven rantaviiva on 0,71 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin suota. Koillinen ranta rajautuu hiekkaharjuun, joka kulkee Leppisuon poikki. Harjun päälle on rakennettu valtatie 2, jonka pysähdyspaikka sijaitsee Leppijärvien välissä. Rannoille on rakennettu yksi oma-asunto.
Leppijärvi (Loimaa, itä)

Leppijärvi (itäinen) on toinen Varsinais-Suomessa Loimaalla sijaitsevista vierekkäisistä Leppijärvistä, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Loimijoen valuma-alueella Kourajoen valuma-alueeseen. Järvi sijaitsee Loimaan Orisuon kulmakunnalla pääosaltaan Alastaron Kojon kylässä ja pienemmältä osaltaan entisen Loimaan kunnan Euran kylässä. Toinen Leppijärvi sijaitsee järvestä etelään läheisen harjun toisella puolen.
Maantiede.
Järven pinta-ala on 8,8 hehtaaria ja sen pituus on 600 metriä ja leveys 200 metriä. Järven luusua sijaitsee järven pohjoisrannalla, josta saa alkunsa 1,6 kilometriä pitkä Latvaoja, joka yhtyy Varvusenojaan ja jatkaa alempana Palojoen nimisenä. Palojoki, joka on Kourajoen pisin haara, laskee lopuksi Loimijokeen.
Järven rantaviiva on 1,4 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin suota, joka kuuluu Leppisuohon. Lounainen ranta rajautuu hiekkaharjuun, joka kulkee Leppisuon poikki. Harjun päälle on rakennettu valtatie 2, jonka pysähdyspaikka sijaitsee Leppijärvien välissä. Rannoilla on neljä loma-asuntoa ja motelli.
Sleater-Kinney

Sleater-Kinney on yhdysvaltalainen punk rock -yhtye, joka perustettiin Olympiassa Washingtonissa vuonna 1994.
Anselmi Ilola

Anselmi Ilola (s. 13. tammikuuta 1995) on suomalainen uransa lopettanut mäkihyppääjä. Hän edusti Pöytyän Urheilijoita.
Ilola on kilpaillut myös yhdistetyssä ja harrastanut jalkapalloa. Mäkihypyn maailmancupissa hän ei ole vielä debytoinut. Tammi-helmikuussa 2015 Lapin Urheiluakatemiassa opiskeleva Ilola kilpaili kuudessa Yhdysvaltain US Cupin kilpailussa saavuttaen kilpailuista viisi voittoa ja yhden kakkossijan.
Pillerinpyörittäjä

Pillerinpyörittäjä ("Scarabaeus sacer") on lehtisarvisiin ("Scarabaeidae") kuuluva kovakuoriaislaji. Sitä tavataan Pohjois-Afrikassa, Euroopan eteläosissa ja paikoin Aasiassa.
Kuoriainen on saanut nimensä siitä, että se pyörittelee lehmänlannasta palleroita. Se syö ulostetta ja käyttää pyörittelemiään kikkareita muniensa haudontakammioina. Kun uros on valmis parittelemaan, se pyörittelee lantapallon, ja naaras avustaa tai seuraa sitä. Kun pariskunta on löytänyt sopivan pehmeää maata, ne hautaavat pallon ja kaivautuvat maan alle parittelemaan. Naaras laskee hedelmöittyneet munansa palloon, jossa kuoriutuneet toukat elävät ja josta ne syövät.
Pillerinpyörittäjän pituus on 25–30 mm. Sen päästä lähtee kuusi sakaraa, kuin kruunussa tai sädekehässä. Sakarat ovat hajureseptoreita, joilla pillerinpyörittäjä paikantaa eläinten ulosteet. Kuoriaisen kolmesta jalkaparista ensimmäinen on lyhentynyt, ja se käyttää niitä lantapaakkujen muotoilemiseen palloiksi.
Pillerinpyörittäjä on hyödyllinen, sillä se hautaa ja syö eläinten jätöksiä ja siten parantaa maaperän tuottavuutta, sekä vähentää taudinaiheuttajien lisääntymistä.
Muinaisessa Egyptissä pillerinpyörittäjää pidettiin pyhänä; kovakuoriainen symboloi aurinkoa ja sen pyörittämä lantapallo maapalloa. Egyptiläisten skarabee-amuletti muotoiltiin pillerinpyörittäjän mukaan.
Hannes Teppo

Hannes Heikki Teppo (6. lokakuuta 1898 Nurmo – 29. marraskuuta 1953 Helsinki) oli suomalainen kielitieteilijä ja suomen kielen kehittäjä. 
Henkilöhistoria.
Hannes Tepon vanhemmat olivat maanviljelijä Juho Heikki Teppo ja Maria Matilda Alakoskela ja puoliso vuodesta 1936 lehtori Vuokko Päiviö Suometar Raekallio. Teppo tuli ylioppilaaksi Lapuan yhteiskoulusta 1919 ja valmistui filosofian maisteriksi 1930. Teppo työskenteli ensin sanomalehti "Ilkan" ja WSOY:n palveluksessa. Forssan yhteiskoulun suomen kielen opettaja hän oli 1931–1934 ja Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran palveluksessa vuodesta 1935, ensin kansanrunousarkistossa, sitten Nykysuomen sanakirjan toimittajana ja vuodesta 1945 kielitoimistossa. Hän oli kielitoimiston ensimmäinen johtaja ja loi sanastoa kuten "kaluste", "jäänne" ja "taajama". Teppo oli kysytty kieliasiantuntija, mutta myös muun muassa "Kotiseudun" toimituksen jäsen.
Fe’Fellas

Fe'Fellas on suomalainen esiintyvä ja kilpaileva Vogue -tanssiryhmä. Ryhmän koreografioiden pohjana toimii Vogue-tanssin alatyyli "Vogue Fem". 
Ryhmän ideologiaan kuuluu suvaitsevaisuuden ja tasa-arvon edistäminen, sekä ennakkoluulojen rikkominen. Ryhmän on perustanut Venla Vuorio vuonna 2011. Ryhmä on toiminut itsenäisesti vuodesta 2013 lähtien.
Fe'Fellaksessa tanssivat Olli Haapaniemi, Riku Haaramäki, Heikki Hautajoki, Jarkko Hänninen, Henri Sarajärvi, sekä Topi Tiikeri. 
Historia.
Tanssiryhmän perusti suomalainen Vogue-pioneeri Venla Vuorio vuonna 2011. Ryhmä on toiminut itsenäisesti vuodesta 2013 lähtien. Fe'Fellas on kilpaillut menestyksekkäästi niin suomalaisissa, kuin kansainvälisissäkin tanssikilpailuissa.
Vuonna 2013 ryhmälle myönnettiin 900 euron arvoinen Street -stipendi FDO:n ("Finnish Dance Organization") vuotuisessa Tanssin Gaalassa.
Esiintymiset.
Tanssiryhmä on esiintynyt mm. Helsinki Pride -tapahtumassa, sekä Pietarin LGTB-festivaaleilla vuonna 2013. 
Fe'Fellas on nähty TV:ssä esiintymässä Yle TV2:n Pakko tanssia -ohjelmassa vuonna 2013 ohjelman juontajien Jani Toivolan, sekä Satu Tuomiston kanssa.
Seuraavan kerran tanssiryhmä esiintyi TV:ssä MTV3:n Elämä Lapselle -konsertissa Jenni Vartiaisen kanssa vuonna 2013, sekä Emma-gaalassa vuonna 2014.
Tanssiryhmä on nähdään myös Jenni Vartiaisen musiikkivideolla "Suru on kunniavieras", joka julkaistiin vuonna 2014.
Tuotanto.
Vuonna 2013 ryhmä julkaisi videon "Fe'Fellas' Cats" yhdessä Dancehall-tanssiryhmä JaMam's Catsien kanssa. Tanssivideossa ryhmät yhdistelevät voguingia ja dancehallia. 
Ryhmä on tuottanut myös omia videoita Youtubeen.
Kilpailut.
1. sija Show of the Year -tanssikilpailu "Vuoden pienryhmä" -sarja vuonna 2012 
3. sija Street SM-kilpailut "Katutanssi avoin Showcase" -sarja vuonna 2013 
1. sija Street SM-kilpailut Helsingin karsinnat "Katutanssi avoin Showcase" -sarja vuonna 2014 
2. sija Street SM-kilpailut "Katutanssi avoin Showcase" -sarja vuonna 2014 
2. sija Street SM-kilpailut "Katutanssi avoin Showcase" -sarja vuonna 2015
Psycroptic (albumi)

Psycroptic on australialaisen saman nimisen yhtyeen kuudes studioalbumi. Se julkaistiin 9. maaliskuuta 2015 levymerkillä Prosthetic Records.
Taustaa.
Lokakuussa 2014 yhtye solmi levytyssopimuksen yhdysvaltalaisen Prosthetic Recordsin kanssa. Albumin ensimmäinen singlelohkaisu "Echoes to Come" julkaistiin digitaalisena latauksena 4. marraskuuta 2014. Kappaleesta julkaistiin musiikkivideo joulukuussa 2014.
Daniel Myréen

Daniel Johan Myréen (10. toukokuuta 1782 Lerbo, Ruotsi – 29. joulukuuta 1831 Helsingin maalaiskunta) oli suomalainen Turun akatemian ja Keisarillisen Aleksanterin yliopiston professori ja rehtori.
Elämäkerta.
Myréenin vanhemmat olivat Nyköpingin hospitaalin taloudenhoitaja, lääninkamreeri Daniel Myréen (k. noin 1826) ja Ester Thavenius. Hän kävi Strängnäsin lukiota vuodesta 1796 ja pääsi ylioppilaaksi Uppsalassa 1802. Myréen valmistui Uppsalan yliopistosta filosofian maisteriksi ja molempien oikeuksien kandidaatiksi 1806, molempien oikeuksien lisensiaatiksi 1808 ja molempien oikeuksien tohtoriksi 1810. Hän oli Svean hovioikeuden auskultanttina 1808.
Myréen oli Uppsalan yliopiston konsistorin amanuenssina vuodesta 1807 ja hän meni oikeusrevision palvelukseen 1809. Hän toimi Uppsalan yliopiston kotimaisen ja roomalaisen lainopin dosenttina vuodesta 1809 ja konsistorin kanslistina vuodesta 1811. Hänestä tuli Turun akatemian ja myöhemmin Aleksanterin yliopiston talous- ja kauppaoikeuden professori 1812 sekä kansa- ja valtio-oikeuden sekä kansantalouden professori 1829. Myréen toimi yliopiston rehtorina Turussa 1817–1818 ja yliopiston siirryttyä Turun palon jälkeen Helsinkiin rehtorina Helsingissä 1828–1829.
Myréen omisti Jaakkolan tilan Naantalin Luonnonmaalla. Hän kuoli joulukuun lopulla 1831 koleraan Helsingin pitäjän Talissa ollessaan siellä perheensä kanssa joulun vietossa.
Myréen oli naimisissa vuodesta 1819 Sofie Esperance Bonsdorffin (k. 1887). kanssa.
Syklo-okteeni

Syklo-okteeni (C8H14) on sykloalkeeneihin kuuluva hiilivety. Yhdistettä käytetään polymeeriteollisuudessa polymeerien raaka-aineena ja organometallikemiassa ligandina. Syklo-okteenilla esiintyy cis-trans-isomeriaa.
Ominaisuudet.
Huoneenlämpötilassa syklo-okteeni on väritön neste. Yhdiste ei liukene veteen, mutta liukenee orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin, dietyylieetteriin ja kloroformiin.
Syklo-okteeni on rengaskooltaan pienin sykloalkeeni, jolla sekä cis- että trans-isomeerit ovat stabiileja huoneenlämpötilassa. Cis-syklo-okteeni on näistä kahdesta isomeerista stabiilimpi johtuen trans-syklo-okteenin suuresta rengasjännityksestä. Cis-isomeeri on energialtaan 38 kJ/mol alhaisempi kuin trans-isomeeri. Yhdisteen cis-isomeerilla on useita konformaatioita, joista laskennallisesti alhaisimmalla energiatilalla olevia konformaatioita on 4. Trans-isomeerilla on kaksi konformaatiota. Yhdisteen isomeerit voidaan isomerisoida säteilyttämällä aallonpituudeltaan 185 nm olevalla säteilyllä. Syklo-okteenin trans-isomeeri on kiraalinen, vaikka sillä ei ole kiraliakeskusta.
Valmistus ja käyttö.
Syklo-okteenin valmistusprosessi on kaksivaiheinen. Ensimmäisessä vaiheessa butadieeni dimerisoidaan 1,5-syklo-oktadieeniksi, joka pelkistetään osittain vedyttämällä syklo-okteeniksi. Katalyytteinä käytetään jalometallikatalyyttejä ja ylipelkistyminen syklo-oktaaniksi estetään käyttämällä vähän vetyä ja kontrolloimalla lämpötilaa. Näin muodostuu cis-syklo-okteenia. Trans-syklo-okteenia valmistetaan cis-isomeerista säteilyttämällä pentaani- tai metanoliliuoksessa ja muodostamalla siitä hopeasuola lisäämällä hopeanitraattia. Näin muodostuva hopeasuola voidaan erottaa ja trans-isomeeri vapautuu suolaa kuumentamalla.
Syklo-okteenia käytetään pääasiassa polyoktenameeripolymeerien valmistamiseen. Nämä ovat elastomeereja, joilla on alhainen kiteisyys. Syklo-okteenin polyoktenameerejä valmistetaan niin kutsutulla renkaanavaamispolymeroinneilla ja mekanismiltaan se on olefiinimetateesireaktio. Katalyyttinä käytetään joko volframi- tai molybdeenisuoloja. Ensimmäisen kerran syklo-okteenista polymeerejä valmisti tällä tavoin kemian nobelisti Giulio Natta vuonna 1965. Euroopassa tätä polymeeriä valmistaa Degussa ja vuosituotanto on 12 000 tonnia.
101955 Bennu

101955 Bennu on Aurinkoa kiertävä pikkuplaneetta, joka kuuluu Maan lähelle tuleviin Apollo-asteroideihin. Se löydettiin LINEAR-ohjelmalla 11. syyskuuta 1999, ja se sai nimensä egyptiläisen mytologian Bennu-linnun mukaan. Ennen nimeämistään asteroidi tunnettiin tunnuksella 1999 RQ36.
Fyysiset ominaisuudet.
Bennu on kooltaan pieni. Bennun läpimitta on 490,06 ± 0,16 metriä navoilta 498,49 ± 0,12 m ja 564,73 ± 0,12 × 536,10 ± 0,12 m päiväntasaajalla. Kappaleen albedo on 0,046; massa 7,329 ± 0,009x1010 kilogrammaa ja pyörähdysaika eli vuorokauden pituus sen pinnalla on 4,297 tuntia. Bennun pyörähdysakselin kaltevuus on 177,6±0,11 astetta. Bennu on B-tyypin asteroidi.
Kiertoradan ominaisuudet.
Bennu kiertää Auringon ympäri kerran noin 1,20 vuodessa.
Tutkimus.
Bennu on Nasan vuonna 2016 laukaistun "OSIRIS-REx"-luotaimen tutkimuskohde. Luotain saapui Bennulle 3. joulukuuta 2018. Luotain 20. lokakuuta 2020 pintakosketuksen asteroidiin ja keräsi tomua ja soraa sen pinnalta. Näytteen massaksi arvioitiin 250 grammaa. Se oli ensimmäinen Nasan tekemä näytteenottoyritys asteroidin pinnalta. Luotain aloitti toukokuussa 2021 paluumatkan kohti Maata, jonne se saapui 24 syyskuuta 2023 . Ohi kiitävästä luotaimesta laukaistiin näytteen sisältävä pudotuskapseli Maan ilmakehään, jossa se laskeutui laskuvarjolla Utahissa sijaitsevaan sotilastukikohtaan. Tämän jälkeen luotaimen rataa muutettiin kulkemaan kohti Apophis-asteroidia.
Gornja Maoča

Gornja Maoča on noin sadan asukkaan kylä Brčkon piirissä Bosnia ja Hertsegovinassa. 
Kylän asukaat ovat vanhoillista wahhabilaista sunnalaisuutta seuraavia muslimeja. Arabian niemimaalla syntynyt wahhabilaisuus tuli Bosniaan ulkomaalaisten taistelijoiden mukana, jotka ottivat osaa Bosnian sotaan islaminuskoisten bosnialaisten puolella. Sodan jälkeen osa heistä sai maan kansalaisuuden ja jäi asumaan Bosniaan. Kylä on ollut useamman kerran poliisin ratsioiden kohteena. Paikallisen radion mukaan Bosnia-Hertsegovinan federaation ja Serbitasavallan poliisit pidättivät useita ja takavarikoivat ammuksia helmikuussa vuonna 2010, mutta poliisi ei vahvistanut tietoa.
Poliisi teki jälleen ratsian kylään helmikuussa 2015 sen jälkeen, kun paikallinen televisiokanava näytti kuvia jihadistilipuista, joita oli ripustettu joihinkin taloihin. Liput olivat samankaltaisia Isis-järjestön käyttämien lippujen kanssa. Poliisin mukaan liput oli kuitenkin jo poistettu poliisin saapuessa paikalle.
Suuri asejuna

Suuri asejuna lähetettiin Suomen sisällissodan alkuvaiheissa tammi-helmikuun vaihteessa 1918 Pietarista Suomeen toimittamaan aseita ja ammuksia punaisille.
Aseiden kuljetuksen järjesti Pietarissa oleskellut Leninin henkivartijana toiminut Eino Rahja, joka sai Leniniltä luvan lastata aseet junaan ja toimittaa ne Suomeen. Rahja ja hänen veljensä Jukka Rahja tulivat Suomeen junan mukana. Junan lastina oli 15 000 kivääriä, kaksi miljoonaa patruunaa, 30 kuularuiskua (konekivääreitä) ja niiden patruunat, 10 kolmen tuuman kenttätykkiä, 3 000 tykin ammusta sekä kaksi panssariautoa. Aseet lastattiin junaan Pietari-Paavalin linnoituksessa ja juna lähti Pietarista kohti Suomea 27. tammikuuta 1918. Junan mukana lähti sen kulkua turvaamaan Pietarin suomalaisten punakaartin 120-miehinen 1. komppania.
Junan matkareitti kulki Pietarista Viipurin, Kouvolan ja Lahden kautta Helsinkiin ja sieltä vielä Hämeenlinnan ja Toijalan kautta Tampereelle. Matkan varrella junasta jaettiin aseita ja ammuksia paikallisille punakaarteille. 
Valkoiset yrittivät pysäyttää asejunan väijytyksessä 27. tammikuuta Kämärän asemalla Viipurin eteläpuolella ja sitten yrittämällä räjäyttää Kymijoen yli johtavan Korian rautatiesillan, mutta yritykset eivät onnistuneet. Kämärän väijytyksessä punaiset menettivät neljä miestä kaatuneina ja junan päällikkönä aluksi toiminut Jukka Rahja haavoittui pahoin molempiin jalkoihin niin että Eino Rahja tuli hänen tilalleen junan päälliköksi. Korian rautatiesilta taas vaurioitui pahoin mutta punaiset saivat rakennettua väliaikaisen sillan jonka yli junan vaunut saatiin siirrettyä yksi kerrallaan.
Kirjailija Antti Tuuri on kirjoittanut junan matkasta dokumenttiromaanin "Suuri asejuna Pietarista" (Kustannus HD, 2006).
Peter Lindholm (jalkapalloilija)

Peter Lindholm (s. 8. joulukuuta 1957 Tammisaari) on entinen suomalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan maalivahti.
Lindholm aloitti jalkapallon pelaamisen Ekenäs IF:ssä. Hän siirtyi Mestaruussarjassa pelanneeseen Vaasan Palloseuraan vuonna 1976 ja edusti seuraa kahden kauden ajan. Kausina 1978–1980 Lindholm pelasi Ruotsin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Hudiksvall ABK:ssa. Vuonna 1981 hän siirtyi Allsvenskanin IFK Sundsvalliin. Ainoalla kaudellaan Ruotsin pääsarjassa Lindholm esiintyi seitsemässä ottelussa joukkueen sijoittuessa toiseksi viimeiseksi, tippuen sarjatasoa alemmaksi. Hän pelasi vielä kolmen kauden ajan Sundsvallissa ennen lopettamistaan vuonna 1984.
Maajoukkueessa Lindholm esiintyi kolmesti vuonna 1983.
Åbo Akademin kauppakorkeakoulu

Åbo Akademin kauppakorkeakoulu () oli Åbo Akademin alaisuudessa toiminut kauppakorkeakoulu. Se perustettiin vuonna 1927 ja se liitettiin Taloudellis-valtiotieteelliseen tiedekuntaan vuonna 1980.
Hallintouudistuksessa vuonna 2010 kauppakorkeakoulusta tuli osa Yhteiskuntatieteellistä tiedekunta-aluetta. Kauppakorkeakoulu lakkautettiin vuonna 2015, kun siitä tuli osa uutta Yhteiskunta- ja taloustieteiden tiedekuntaa.
Kauppakorkeakoulun pääaineet:
Sivuaineet
Sandee Westgate

Sandee Westgate (s. 5. toukokuuta 1979 Sacramento, Kalifornia) on yhdysvaltalainen pornonäyttelijä. Vuonna 2000 hän esiintyi sivuroolissa "Rantojen kunkku" -televisiosarjassa. Hän on työskennellyt uransa alkuaikoina "Playboylle". Vuodesta 2007 lähtien Westgate on myös johtanut perustamiaan omaa nimeään kantavaa aikuisviihdeteemaista verkkosivustoa sekä videotuotantoyhtiö Femme-Fusionia.
U. B. Lindström

Ulf Bruno (U. B.) Lindström (26. tammikuuta 1937 Helsinki – 19. heinäkuuta 2025 Helsinki) oli suomalainen kotieläintutkija ja professori, maatalous- ja metsätieteiden tohtori 1969. Hän oli Helsingin yliopiston kotieläinjalostustieteen professori 1981–1983, Suomen Unicef-yhdistyksen pääsihteeri 1984–1998. Hän tutki eläinlajien luonnollisen vastustuskyvyn hyödyntämistä jalostuksessa sekä sonnien jälkeläisten arvostelumenetelmiä. Aiemmin hän oli 1968–1977 Maatalouden Tutkimuskeskuksen tutkija ja 1977–1981 sen kotieläinjalostusosaston johtaja.
Lindström kirjoitti tieteellisiä artikkeleita kotieläinjalostuksesta ja -perinnöllisyydestä sekä kansantajuisia artikkeleita ammatti- ja päivälehtiin muun muassa maataloudesta, ympäristöasioista, perinnöllisyydestä ja kehitysmaista. Hänen teoksiaan ovat "Världens matförsörjning och vår" (1978, P. Tigerstedtin kanssa), "Tillväxt eller hushållning?" (1981, C. Sundgrenin kanssa) ja "Access to water and sanitation – a basic human right" (1998).