tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Denis Gurjanov

Denis Gurjanov (s. 7. kesäkuuta 1997 Toljatti, Venäjä) on venäläinen jääkiekkoilija, joka pelaa KHL-joukkue TsSKA Moskovassa.
Ura.
Gurjanov on Lada Toljatin kasvatti. Seura varasi hänet vuorolla 42 . Toljatin KHL-liigan kokoonpanossa Gurjanov pelasi ensimmäisen kerran kaudella 2014–2015, pelaten kuitenkin suurimman osan kaudesta nuorten MHL-liigassa. Kesän Gurjanov oli suurimpia eurooppalaisia lupauksia, ja Dallas Stars varasi hänet ensimmäisellä kierroksella vuorolla 12.
Gurjanov pelasi kauden 2015–2016 Toljatissa ja siirtyi tämän jälkeen kolmivuotisella tulokassopimuksella Dallas Starsin organisaatioon.
Lokakuussa 2020 Gurjanov teki Starsin kanssa kaksivuotisen ja yhteensä 5,1 miljoonan dollarin arvoisen jatkosopimuksen.
Kesäkuussa 2022 Gurjanov teki Starsin kanssa yksivuotisen ja 2,9 miljoonan dollarin arvoisen jatkosopimuksen.
Helmikuussa 2023 Stars kauppasi Gurjanovin Montreal Canadiensiin vaihdossa Jevgeni Dadonoviin.
Heinäkuussa 2023 Gurjanov teki vapaana agenttina Nashville Predatorsin kanssa yksivuotisen ja 850 000 dollarin arvoisen sopimuksen.
Maaliskuussa 2024 Predators kauppasi Gurjanovin Philadelphia Flyersiin vaihdossa Wade Allisoniin.
Elokuussa 2024 Gurjanov palasi kotimaahansa ja siirtyi kaksivuotisella sopimuksella TsSKA Moskovaan.
Gabriel Carlsson

Anders Gabriel Carlsson (s. 2. tammikuuta 1997 Örebro, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa Ruotsin pääsarjassa SHL-joukkue Färjestad BK:ssa. Washington Capitals varasi hänet ensimmäisellä kierroksella 29. pelaajana . Elite Prospects -sivuston mukaan Carlsson on isokokoinen puolustava puolustaja, jonka vahvuuksiin kuuluu pelinavaaminen, pelikäsitys, liike ja alivoimapelaaminen. Hän ei ole kovin hyvä hyökkäyspäässä, eikä tee paljon tehopisteitä, vaikka Carlssonilla on potentiaalia kehittyä sillä osa-alueella.
Ura.
Seuraura.
Carlsson on Örebro HK:n kasvatti. Hän toimi kaudella 2012–2013 seuran U16-junioreiden kapteenina. Carlsson siirtyi seuraavaksi kaudeksi 2013–2014 Linköpings HC:n J18-junioreihin. Hän oli J18 Elitissä Linköpingin tehokkain puolustaja tehoilla 2+12=14 ja Carlsson jakoi joukkueen sisäisen tehotilaston voiton Philip Rondahlin kanssa lukemalla +31. Hän voitti kauden päätteeksi J18 Allsvenskanin hopeaa.
Kaudella 2014–2015 Carlsson debytoi Linköpingin SHL-joukkueessa, jonka vakiokokoonpanoon hän nousi loppukaudesta. Carlsson teki SHL-debyyttinsä 20. helmikuuta 2015 MODO:a vastaan. Hän pelasi kauden aikana kaikkiaan seitsemän runkosarjaottelua tehden kaksi syöttöpistettä sekä kymmenen playoff-ottelua tehden yhden syöttöpisteen. Carlsson pelasi samalla kaudella myös Linköpingin J20-junioreissa voittaen J20 SuperElitin pronssia sekä J18-junioreissa tulleen valituksi J18 Allsvenskanin parhaaksi puolustajaksi. Huhtikuussa 2015 hän teki kaksivuotisen SHL-sopimuksen Linköpingin kanssa.
Columbus Blue Jackets varasi Carlssonin ensimmäisellä kierroksella 29. pelaajana . Varsinaisella SHL:n tulokaskaudellaan 2015–2016 hän teki 45 runkosarja- ja kuudessa playoff-ottelussa tehot 1+8=9. Carlsson teki ensimmäisen SHL-maalinsa 29. lokakuuta 2015 Djurgårdens IF:ää vastaan. Huhtikuussa 2016 hän teki kolmivuotisen tulokassopimuksen Blue Jacketsin kanssa. Carlsson siirtyi kaudeksi 2016–2017 vielä lainalle Linköpingiin. 
SHL-kauden päätyttyä, maaliskuun 2017 lopulla Carlsson siirtyi amatööritry-out -sopimuksella AHL-joukkue Cleveland Monstersin vahvuuteen. Carlsson pelasi siellä kolme runkosarjaottelua tehden yhden syöttöpisteen, kunnes hänet nostettiin Blue Jacketsin NHL-joukkueeseen. Carlsson teki NHL-debyyttinsä runkosarjan toiseksi viimeisellä kierroksella 8. huhtikuuta 2017 vieraissa Philadelphia Flyersia vastaan. Hän sai ottelussa jääaikaa 19.15 minuuttia. Carlsson keräsi kuitenkin myös varsin heikon teholukeman –3. Hän pelasi loppukaudella 2016–2017 NHL:ssä kaikkiaan kaksi runkosarja- ja viisi playoff-ottelua ilman tehopisteitä.
Syksyn 2017 harjoitusleirin päätteeksi Carlsson otti paikan Blue Jacketsin NHL-kauden 2017–2018 avauskokoonpanosta.
Maajoukkueura.
Carlsson pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 2016 ja 2017 sekä alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2015. Hän pelasi myös alle 18-vuotiaiden Ivan Hlinkan muistoturnauksessa vuonna 2014. Carlsson pelasi myös World U-17 Hockey Challengessa vuonna 2014. Yhteensä hän on pelannut sekä 31 nuorten että poikien maaottelua.
Muuta.
Carlssonin isoveli Gustav pelaa puolustajana Hockeyettan-joukkue HC Dalenissa.
Veikko Nevanlinna

Veikko Wilhelm Nevanlinna (12. tammikuuta 1920 – 22. elokuuta 2012) oli Jyväskylän yliopiston matematiikan apulaisprofessori. Nevanlinna työskenteli Jyväskylän yliopiston matematiikan apulaisprofessorina 1966–1983. Veikko Nevanlinna väitteli tohtoriksi Helsingin yliopistossa 1964 lukuteorian alalta aiheesta "Über die elementaren Beweise der Primzahlsätze und deren äquivalente Fassungen". 
Veikko Nevanlinna oli Frithiof Nevanlinnan poika.
Jussi Tammisola

Jussi Tammisola (s. 1944 Lappeenranta) on suomalainen maatalous- ja metsätieteiden tohtori, filosofian lisensiaatti ja Helsingin yliopiston kasvinjalostuksen dosentti. Tammisola kannattaa geenitekniikan käyttöä kasvinjalostuksessa ja hän on arvostellut voimakkaasti luomuviljelyä.
Tammisola pääsi ylioppilaaksi Jyväskylän normaalilyseosta. Hän aloitti 1964 biologian opinnot Turun yliopistossa ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1970 sekä väitteli maatalous- ja metsätieteiden tohtoriksi 1989.
Tammisola oli 1960- ja 1970-lukujen vaihteessa Ydin-lehden päätoimittajana ja Sadankomitealiiton puheenjohtajana. Hän toimi vuodesta 1971 kasvinjalostuksen assistenttina Helsingin yliopistossa ja hän työskenteli 1970-luvulla myös vanhempana atk-suunnittelijana Tilastokeskuksessa. Tammisola oli VTT:n biotekniikan laboratorion tutkijana 1988–1997 ja vuodesta 1997 alkaen hän oli maa- ja metsätalousministeriön erikoistutkijana ja Helsingin yliopiston kasvinjalostustieteen laitoksella kasvinjalostuksen dosenttina. Tammisola oli myös Geenitekniikan lautakunnan jäsen. Hän jäi eläkkeelle erikoistutkijan virasta 2009.
Tammisola kannattaa geenitekniikan käyttöä kasvinjalostuksessa, ja hän on arvostellut luomuviljelyä, joka Tammisolan mielestä on ”mätä kompromissi tiedettä ja taikauskoa”. Tammisolan mukaan luomun aatteellinen ydin polveutuu lähinnä 1800-luvun vitalismista, "”jossa ajatellaan, että kemia ja fysiikka eivät riitä selittämään eliöiden elämää ja tätä on täydennetty saman aikakauden homeopatialla, modernilla tähdistä ennustamisella ja viime vuosisadan joogalennolla”". Tammisolan mukaan kallis luomuruoka vähentää vihannesten ja hedelmien käyttöä ja estää myös riittävän seleenin saannin ravinnon mukana. Tammisolan mielestä geenitekniikka tarjoaa tehokkaamman ja nopeamman tavan jalostaa kasveja kuin perinteinen risteyttämiseen perustuva jalostaminen. Geenitekniikan avulla voitaisiin Tammisolan mukaan kehittää parempia ravintokasveja muun muassa kehitysmaiden tarpeisiin. Tammisola ylläpitää www.geenit.fi-verkkosivustoa jonne hän koonnut geeniteknologiaan ja kasvinjalostukseen liittyvää materiaalia.
Rölli ja kaikkien aikojen salaisuus

Rölli ja kaikkien aikojen salaisuus on 16. syyskuuta 2016 ensi-iltansa saanut, järjestyksessään viides Rölli-elokuva. Elokuvan ohjasi Taavi Vartia.
Elokuvan kuvaukset alkoivat 3. kesäkuuta 2015 Espanjassa. Kuvauksia tehtiin myös Nurmijärvellä, Porkkalassa ja PowerParkin Rölli-kylässä.
Juoni.
Rölli ja Juurakko-tyttö saavat kuulla ystävältään Mauno Madolta, että jossain kaukana, vuorten, metsien ja meren toisella puolella on paikka nimeltään Kaikkien Aikojen Alku. Sieltä haikarat lähtevät aina viemään pieniä vauvoja nyyteissään uusiin koteihinsa. Röllin ja Juurakon uteliaisuus herää. Heitä yhdistää heidän taustansa: Rölli on pudonnut pienessä nyytissä vanhan variksen nokasta ja päätynyt Röllikylään. Juurakko puolestaan on alun perin pudonnut haikaran nokasta täysin vieraaseen paikkaan, johon hän ei kuulunut ja jossa hänellä ei ollut ystäviä. Sattuma ajoi Röllin ja Juurakon yhteen, ja heidän syvän ystävyytensä ansiosta myös Juurakko sai kodin Röllikylästä ja tuli osaksi yhteisöä. Vaikka Juurakko rakastaa Röllikylää ja sen väkeä, hän silti haluaisi löytää juurensa. Hän uskoo, että Kaikkien Aikojen Alussa, paikassa josta haikarat tulevat, odottaisi vastaus elämän suuriin kysymyksiin.
Ystävykset päättävät heittäytyä yhteiseen seikkailuun. He lähtevät matkalle kohti Kaikkien Aikojen Alkua.
Jyrki Pietilä

Hannu Jyrki Pietilä (3. maaliskuuta 1949 Tampere – 16. lokakuuta 2015 Tampere) oli suomalainen filosofian tohtori, yhteiskuntatieteiden lisensiaatti, toimittaja, tutkija sekä viestintäalan yrittäjä ja kouluttaja.
Pietilä pääsi ylioppilaaksi 1968 Tampereen lyseosta. Hän valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1975 pääaineenaan teoreettinen filosofia sekä Tampereen yliopistosta yhteiskuntatieteiden lisensiaatiksi 1980 pääaineenaan tiedotusoppi. Hän väitteli tohtoriksi Jyväskylän yliopistossa 2008, journalistiikkaa käsitelleen väitöskirjan nimenä oli "Kirjoitus, juttu, tekstielementti. Suomalainen sanomalehtijournalismi juttutyyppien kehityksen valossa printtimedian vuosina 1771–2000".
Pietilä työskenteli toimittajana, tiedottajana, ja hän oli myös lehtityön lehtorina Tampereen yliopistossa. Vuodesta 1990 alkaen Pietilä toimi viestintäkouluttajana, vapaana tutkijana ja kirjoittajana sekä viestintäalan yrittäjänä, jolla on Tampereella Moniviestintä Oy -niminen yritys.
Robert Motherwell

Robert Motherwell (24. tammikuuta 1915 – 16. heinäkuuta 1991) oli yhdysvaltalainen taidemaalari. Hän sai vaikutteita abstraktista ekspressionismista ja liitti siihen kollaasitekniikkaa. Hänen vaimonsa oli taiteilija Helen Frankenthaler. Motherwell piti taiteen keskeisenä sisältönä eettisiä arvoja.
Motherwell opiskeli kuvataidetta, mutta 21-vuotiaana hän suuntautui Stanfordin yliopistossa filosofiaan. Varsin pian hän kuitenkin palasi taiteen pariin erityisesti Columbian yliopiston piirissä vuodesta 1937. Hän piti yhteyttä eurooppalaisiin surrealisteihin ja pyrki siirtämään omasta alitajunnastaan kumpuavat kuvat suoraan kankaalle. Vuoden 1940 matka Meksikoon muutti kuitenkin hänen suuntautumisensa ekspressionismiin. Hän sai vaikutteita Mark Rothkon ja Jackson Pollockin taiteesta. Kollaasin hän liitti ilmaisutapaansa vuonna 1943. Motherwellin päätyö on vuonna 1947 valmistunut "Spanish Elegies".
Elsa Montell-Saanio

Elsa Henrika Montell (Montell-Saanio) (29. joulukuuta 1926 Rovaniemi – 17. elokuuta 2019 Rovaniemi) oli suomalainen tekstiilitaiteilija. Hän modernisoi lapinraanua uudistamalla sen värejä. Hänen suunnittelutöihinsä kuuluu raanuja, täkänöitä ja batiikkia. Auttin ja Meltauksen kappelien alttarivaatteet ovat hänen suunnittelemiaan.
Taiteellisen ja taideteollisen työnsä hän aloitti 1950-luvun alussa Rovaniemen maalaiskunnan Oikaraisen kylässä, ja hän yhdisti perinteeseen jälleenrakennusajan tekstiilitaidetta. Hän perusti taidekutomo Lapin raanun ja työllisti paikallisia kutojia. Hän menestyi muotoilun kansainvälisissäkin näyttelyissä, hän sai esimerkiksi tunnustusta Milanon trienaalissa 1957, Brysselin maailmannäyttelyssä 1958 ja Kaliforniassa 1966. Montell-Saanio sai pohjoiskalotin kulttuuripalkinnon 1966, Lapin läänin taidepalkinnon 1978 ja valtion ylimääräisen taiteilijaeläkkeen toukokuusta 1987 alkaen.
Montell-Saanio oli valokuvaaja Matti Saanion ensimmäinen puoliso ja heidän tyttärensä on tekstiilitaiteilija Kristiina Wiherheimo.
Life Looks Better in Spring

Life Looks Better in Spring () on Jon Lilygreenin ja The Islandersin kappale, jolla he edustivat Kyprosta vuoden 2010 Eurovision laulukilpailussa Norjan Oslossa. Kappaleen ovat säveltäneet Násos Lamprianídis sekä Melís Konstantínou ja sanoittanut Lamprianídis. Se lauletaan englannin kielellä.
Kappale selviytyi Euroviisujen toisesta semifinaalista finaaliin, jossa se esiintyi viidentenä. Finaalissa kappale sijoittui sijalle 21 kerättyään 27 pistettä. Finaalipaikka oli Kyproksen ensimmäinen viiteen vuoteen.
Kappaleen nimeä "Life Looks Better in Spring" ei sanota kappaleen aikana kertaakaan, eikä siinä ole myöskään väliosaa. Laulaja Jon Lilygreen on kotoisin Walesista.
Damir Džumhur

Damir Džumhur (s. 20. toukokuuta 1992 Sarajevo) on bosniahertsegovinalainen tennispelaaja, joka aloitti ammattilaisuransa vuonna 2011. Oikeakätinen Džumhur on ollut kaksinpelin maailmanlistalla parhaimmillaan sijalla 23 heinäkuussa 2018. Nelinpelissä Džumhurin uran paras ranking-sijoitus on sija 117 elokuulta 2018. 
Džumhur on saavuttanut urallaan kolme ATP-turnausvoittoa kaksinpelissä. Voitot ovat tulleet Pietarista ja Moskovasta vuonna 2017 sekä Antalyasta vuonna 2018. Grand Slam -turnauksissa Džumhur on päässyt kolmannelle kierrokselle kahdesti Australian avoimissa ja Ranskan avoimissa sekä kerran Yhdysvaltain avoimissa.
Džumhur voitti vuonna 2010 kaksinpelin pronssia nuorten kesäolympialaisissa Singaporessa. Hän on kuulunut myös Bosnia ja Hertsegovinan Davis Cup -joukkueeseen.
Džumhur suljettiin ulos Meksikon Acapulcon turnauksesta vuoden 2021 maaliskuussa hänen uhattuaan tappaa ottelun erotuomarin. Hän menetti noin 10 000 dollaria, 4 500 palkintorahoina ja 5 500 sakkoina epäurheilijamaisesta käytöksestä.
Nörtti Uljas

Nörtti Uljas () on vuonna 2011 ensi-iltansa saanut Disney Channelin alkuperäinen nuortenelokuva. Sen ensimmäinen televisioesitys sai Amerikassa lähes 5 miljoonaa katsojaa. Elokuvan pääosissa ovat Sarah Hyland ja Matt Prokop.
Elokuvassa lukion suosituin tyttö Dylan saa uusia näkökulmia elämään, kun wannabe-leffanörtti pelastaa hänen kalliin laukkunsa suihkulähteestä ja vastapalveluksena suostuu tämän dokumenttielokuvan tähdeksi. Dylan on rikas ja itsekeskeinen diiva ja Josh keskiluokkainen naapurinpoika, mutta heidän välilleen muodostuu orastava ystävyys, joka lopussa syvenee rakkaudeksi. Dylan kilpailee kukkaistytön kruunusta, mutta lopulta ymmärtää todellisen ystävyyden olevan suosiota tärkeämpää.
Matthias Plachta

Matthias Plachta (s. 16. toukokuuta 1991 Freiburg, Saksa) on saksalainen jääkiekkoilija, joka pelaa DEL-joukkue Adler Mannheimissa. Hän on pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä, mutta osaa pelata myös keskellä.
Ura.
Seuraura.
Plachta pelasi kaudella 2005–2006 Schwenninger ERC:n C-nuorissa, jonka jälkeen hän siirtyi kaudeksi 2006–2007 Jungadler Mannheimiin pelaamaan Deutsche Nachwuchsligaa. Placha voitti sarjan mestaruuden vuosina 2008 ja 2009. Jälkimmäisellä kaudellaan 2008–2009 hän debytoi myös miesten peleissä pelattuaan 2. Bundesligan Heilbronner Falkenissa kymmenen runkosarja- ja kolme playoff-ottelua tehden yhden maalin. Plachta pelasi siellä suurimman osan seuraavasta kaudesta 2009–2010, jolloin hän pelasi myös kolme ensimmäistä DEL-otteluaan Adler Mannheimissa.
Varsinaisella DEL:n tulokaskaudellaan 2011–2012 Plachta teki 45 runkosarja- ja kuudessa playoff-ottelussa tehot 7+7=14. Marraskuussa 2010 hänen sopimustaan Adlerin kanssa jatkettiin kahdella vuodella kevääseen 2013. Kaudella 2012–2013 Plachta oli 12 osumallaan joukkueen kolmanneksi paras maalintekijä Frank Mauerin kanssa, jonka kanssa hän jakoi myös Adlerin sisäisen pistepörssivoiton kevään 2013 pudotuspeleissä tehoilla 2+2=4. Plachta edusti joukkuetta kauden aikana myös Spengler Cupissa. Huhtikuussa 2013 hän teki taas kaksivuotisen jatkosopimuksen Adlerin kanssa.
Kaudella 2014–2015 Plachta jakoi Adlerin sisäisen maalipörssin toisen sijan Jon Rheaultin kanssa ja sijoittui sisäisessä pistepörssissä kolmanneksi tehoilla 14+21=35. Joulukuussa 2014 hän teki joukkueen kanssa peräti viisivuotisen jatkosopimuksen kevääseen 2020 saakka. Plachta teki kuitenkin jo toukokuussa 2015 vuoden mittaisen tulokassopimuksen Arizona Coyotesin kanssa. Kesken kauden 2015–2016, NHL:n siirtorakarajalla helmikuun 2016 lopulla seura kauppasi hänet ja kesän seitsemännen kierroksen varausvuoron Pittsburgh Penguinsiin vaihdossa Sergei Plotnikoviin. Plachta pelasi koko kauden AHL:ssä Springfield Falconsin ja Wilkes-Barre/Scranton Penguinsin joukkueeissa tehden 66 runkosarjaottelussa tehot 4+10=14 ja kymmenessä playoff-ottelussa tehot 1+1=2.
Plachta palasi kaudeksi 2016–2017 aiemman sopimuksensa mukaisesti kevääseen 2020 asti ulottuvalla sopimuksella Mannheimiin.
Maajoukkueura.
Plachta oli voittamassa olympiahopeaa Saksan maajoukkueessa Pyeongchangissa 2018. MM-kilpailuissa hän on pelannut 2014, 2015 ja 2017. Yhteensä hän on pelannut 38 A-maaottelua tehopistein 8+3=11. Plachta pelasi myös alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2011 sekä I-divisioonan MM-kilpailuissa vuonna 2010, jolloin hän voitti A-lohkon kultaa ja jakoi tehoilla 2+5=7 Saksan sisäisen pistepörssin voiton Daniel Weißin kanssa.
Plachta pelasi myös alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2009, jolloin hänet valittiin Saksan top-3-pelaajaksi. Plachta pelasi myös World U-17 Hockey Challengessa vuonna 2008.
Muuta.
Plachtan isä Jacek on entinen Puolan maajoukkuepelaaja ja joukkueen nykyinen päävalmentaja.
Einar Ottelin

Einar Arno Ottelin (2. kesäkuuta 1870 Porvoo – 13. lokakuuta 1921 Helsinki) oli suomalainen toimittaja, joka karkotettiin kirjoittelunsa takia ensimmäisen maailmansodan aikana Kazakstaniin Venäjälle.
Ottelinin vanhemmat olivat filosofian maisteri, kollega Konrad Fredrik Ottelin (1834–1881) ja Karolina Wilhelmina Ervast. Hän pääsi ylioppilaaksi Porvoon lyseosta 1889.
Ottelin oli toimittajana useissa eri sanomalehdissä Porvoossa, Vaasassa, Viipurissa ja Tampereella. Vuonna 1916 venäläiset viranomaiset karkottivat Ottelinin Kazakstaniin ja lakkauttivat pienen Tampereella ilmestyneen ruotsinkielisen Tammerfors Nyheter -lehden, jossa Ottelin oli ollut toimittajana. Ottelin pääsi palaamaan Suomeen Venäjän maaliskuun 1917 vallankumouksen jälkeen, ja hän oli viimeksi vuodesta 1917 alkaen Hufvudstadsbladetin toimittajana.
Sinister

Sinister on vuonna 2012 julkaistu kauhuelokuva, jossa on yliluonnollista kauhua. Sen on ohjannut Scott Derrickson, ja sen on käsikirjoittanut Derricksonin kanssa C. Robert Cargill. Pääosia näyttelevät Ethan Hawke, Juliet Rylance, Fred Thompson, James Ransone, Clare Foley ja Michael Hall D'Addario.
Juoni.
Elokuva alkaa tilanteesta, jossa neljä henkilöä seisoo puun alla huput päässään ja silmukat kaulassa. Näkymätön hahmo sahaa oksaa, joka vastapainollaan nostaa henkilöt ylös ja aiheuttaa heidän hirttäytymisensä. 
Kuukausia myöhemmin tosirikoskirjailija Ellison Oswalt (Ethan Hawke) muuttaa murhatun perheen kotiin vaimonsa Tracyn (Juliet Rylance) ja kahden lapsensa kanssa, seitsemänvuotiaan Ashleyn (Clare Foley), joka maalailee omia seiniään, ja kaksitoistavuotiaan Trevorin (Michael Hall D'Addario), joka näkee karmivia painajaisia uudessa kodissa.
Ellison on täysin tietoinen talon aiemmista tapahtumista ja on juuri siksi muuttanut perheineen juuri tuohon taloon. Tätä hän ei kuitenkaan ole kertonut perheelleen. Hän yrittää kirjoittaa uutta mestariromaania todellisten rikosten pohjalta, erityisesti juuri tuossa talossa tapahtuneista.
Pian talossa alkaa tapahtua kummia. Ashley alkaa piirrellä seiniin outoja maalauksia ja Trevor alkaa näkemään painajaisia. Kaiken kukkuraksi Ellison löytää ullakolta laatikon täynnä filmirullia. Yhdessä filmirullassa näkyy edellinen perhe, joka asui talossa. Filmi päättyy äkillisesti kohtaukseen, kun perhe roikkuu puusta hirtettynä. Samaan aikaan outo, pelottava hahmo alkaa ilmestyä talossa ja Ellison saa kauhukseen huomata, että talossa on joku muukin. Muinainen demoni, joka on ottanut heidät seuraavaksi kohteeksi.
Cirice

Cirice on ruotsalaisen heavy metal -yhtye Ghostin single yhtyeen albumilta "Meliora". Se on yhtyeen ensimmäinen julkaisu laulaja Papa Emeritus III:n kanssa. Kappale julkaistiin ensin yhtyeen Children of Ghost -fanisivustolla ja myöhemmin Ghostin kotisivulla ilmaislatauksena uutiskirjeen tilaajille. Kappaleesta julkaistiin myös musiikkivideo.
Ghost palkittiin kappaleesta parhaan metalliesityksen Grammy-palkinnolla helmikuussa 2016.
Singlen kansikuvan on toteuttanut David Brinley.
My God-Given Right

My God-Given Right on saksalaisen power metal -yhtye Helloweenin 16. studioalbumi, joka julkaistiin 29. toukokuuta 2015. He julkaisivat albumille yhden singlen ”Battle’s Won” 17. huhtikuuta 2015.
Albumi ylsi Suomen virallisen listan sijalle 5.
Lue mun huulilta

Lue mun huulilta on rap-artisti Sini Sabotagen 29. toukokuuta 2015 julkaistu ensimmäinen EP-levy. EP julkaistiin kaupallisesti vain digitaalisesti. Sabotage on kertonut halunneensa julkaista uusia kappaleita EP:n muodossa, sillä halusi julkaista uutta tyyliään edustavia uusia kappaleita ennen varsinaista albumia. Kappaleiden tuotannoista vastaavat Aleksi Asiala, DJPP ja JS16.
EP:n ensimmäisenä singlenä julkaistiin sen nimikappale, jolla on mukana myös Goucci-taiteilijanimellä esiintyvä Jare Brand. EP:n ”Muuta ku mä” -kappaleella puolestaan vierailee Idols-finalisti Alma Miettinen.
Sidney Nolan

Sidney Robert Nolan (1917–1992) oli australialainen taidemaalari, jonka töiden aiheet usein nousevat oman maan mytologiasta ja menneisyydestä.
Nolan opiskeli taidetta Melbournessa ja alkoi maalata ammattimaisesti vuonna 1938. Hän siirtyi 1940-luvulla abstraktista taiteesta esittäviin töihin ja otti aiheesta australialaisesta mytologiasta, kuten hänen ehkä tunnetuimmassa työssään, maalaussarjassa lainsuojattomasta Ned Kellystä (1945–1947 ja 1954–1957). Nolanin taiteessa on muistoja nostattava ilmapiiri ja teoksissa on abstrakteja osia. Vuonna 1983 Nolan maalasi Sydneyn oopperan "Trubaduuri"-produktion kulissit.
RN Bombardiere (1942)

RN Bombardiere () oli Italian kuninkaallisen laivaston Soldati-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin Anconasta CNR:n telakalta, missä köli laskettiin 7. lokakuuta 1940. Alus laskettiin vesille 23. maaliskuuta 1942 ja liitettiin laivastoon vielä samana vuonna 15. heinäkuuta.
Palvelus.
Alus tuhoutui 17. tammikuuta 1943.
RN Corsaro (1941)

RN Corsaro () oli Italian kuninkaallisen laivaston Soldati-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin Livornosta OTO:n telakalta, missä köli laskettiin 23. tammikuuta 1941. Alus laskettiin vesille vielä saman vuoden lopulla 16. marraskuuta ja liitettiin laivastoon 16. toukokuuta 1942.
Palvelus.
Alus upposi osuttuaan miinaan 9. tammikuuta 1943.
RN Legionario (1941)

RN Legionario () oli Italian kuninkaallisen laivaston Soldati-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin Livornosta OTO:n telakalta, missä köli laskettiin 21. lokakuuta 1940. Alus laskettiin vesille 16. huhtikuuta 1941 ja liitettiin laivastoon 1. maaliskuuta 1942.
Palvelus.
Alus luovutettiin 15. elokuuta 1948 sotakorvauksena Ranskalle, joka liitti sen laivastoonsa. "Duchaffaultiksi" nimetty alus poistettiin alusluettelosta 12. kesäkuuta 1954.
RN Mitragliere (1941)

RN Mitragliere () oli Italian kuninkaallisen laivaston Soldati-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin Anconasta CNR:n telakalta, missä köli laskettiin 7. lokakuuta 1940. Alus laskettiin vesille 28. syyskuuta 1941 ja liitettiin laivastoon 1. helmikuuta 1942.
Palvelus.
Alus luovutettiin 8. elokuuta 1948 sotakorvauksena Ranskalle, joka liitti sen laivastoonsa. "Jurien de la Gravièreksi" nimetty alus poistettiin alusluettelosta 12. kesäkuuta 1954.
RN Squadrista (1942)

RN Squadrista () oli Italian kuninkaallisen laivaston Soldati-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin Livornosta OTO:n telakalta, missä köli laskettiin 4. syyskuuta 1941. Alus laskettiin vesille 12. syyskuuta 1941. Syyskuussa 1943 Saksa valtasi aluksen hinaten sen Genovaan. Alus liitettiin Saksan laivastoon nimellä "TA33". Alus tuhoutui 4. syyskuuta liittoutuneiden ilmapommituksessa.
RN Velite

RN Velite () oli Italian kuninkaallisen laivaston Soldati-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin Livornosta OTO:n telakalta, missä köli laskettiin 19. huhtikuuta 1941. Alus laskettiin vesille vielä samana vuonna 31. elokuuta ja liitettiin laivastoon 31. elokuuta 1942.
Palvelus.
Alus luovutettiin 24. heinäkuuta 1948 sotakorvauksena Ranskalle, joka liitti sen laivastoonsa. "Duperréksi" nimetty alus poistettiin alusluettelosta 1961.
Vikin kalliopiirrokset

Vikin kalliopiirrokset sijaitsevat Rollan saarella Ibestadissa Tromssan läänissä Norjassa. Piirroskenttä sisältää kuusi kalliopiirrosta ja kenttä aukeaa itään Rollen ja Andørjan saarten väliseen Bygdan salmeen. Piirrokset on ajoitettu Norjan jääkauden jälkeiseen kivikauden alkupuoliskon lopulle noin 4300 eaa.
Tutkimus.
Piirrokset löytyivät vuonna 1947, jolloin dokumentoitiin kaksi kuvakenttää. Povl Simonsen kuitenkin huomautti 1950-luvulla, että kentässä 2 merkityt viivat olivat todennäköisesti luonnollisia halkeamia.
Ajoitus.
Norjassa on nykyään suuri yksimielisyys siitä, että useimmat kalliopiirrokset tehtiin veden äärelle. Silloin Vikin piirrokset olisi tehty merenrantaan veden ollessa 21 metriä korkeammalla kuin nykyään. Meri on jääkauden jälkeisen maankohoamisen vuoksi laskenut saman verran. Kun maankohoamisen historia tunnetaan, voidaan esittää piirroksille ajoitus 5400 BP eli 4330−4240 eaa.. Tämä sijoittuu jääkauden ajan kivikauden alkupuoliskon lopulle.
Piirrosalue.
Muinainen ympäristö.
Rollen saari on melko korkea ja sen huippu ylittää 1000 metriä. Aiemmin dokumentoitiin kaksi piirroskenttää, mutta nykyään kenttää Vik 2 ei pidetä piirroskenttänä. Ainoa piirroskenttä (Vik 1) sijaitsee 21 metriä merenpinnan yläpuolella. Piirroskenttää alempana olevat tasaiset alueet olivat tuolloin merenpohjaa ja kun eläimet kulkivat vuorenrinnettä, joutuivat ne ohittamaan piirroskallion aivan sen vierestä (näin käy nykyäänkin). Merivesi ulottui piirtämisen alkaessa kentän alaosiin asti. Piirretyt kuviot erottuivat hyvin kallion tummasta taustasta kauas merelle, josta saavuttiin saarelle veneellä.
Kalliopiirrokset.
Piirroskenttä on piirretty hakkaamalla pystysuoraan kallionseinämään urat. Sen päähahmo on noin 1,5 metriä pitkä hirvi tai peura, joka katsoo oikealle koilliseen. Kallion pinta on rapautunut laajasti eikä kaikkia viivoja enää erota. Eläimen sarvet ja selkäviiva ovat siksi kadonneet ja etujalka on "katkennut", koska kivipinta on lohjennut siitä kohdasta pois. Eläimen turvan yli on piirretty vaakaviiva. Vasemmalla on geometrinen kuvio, jossa kahden pystyviivan väliin on piirretty sik-sak-kuvioita. Päähahmon alla on toinen geometrinen kuvio, jossa kulmikkaaseen kehykseen on piirretty "tiimalasin" muotoiset viivat.
Pari metriä oikealla ja hieman ylempänä sijaitsee maaeläimen pää, joka myös katsoo koilliseen. Sen takana on kulmaviiva ja sen edessä 7 vinoviivaa. Vinoviivat ovat kuin lukumäärien merkkinä.
Eräs tulkinta geometrisille kuvioille on pyyntiväline. Samalaisia kuvioita tavataan Norjan kalliopiirroksissa muissakin kohteissa. Nekin on piirretty eläimen lähettyville ja niissä on viivamaisesti täytetty alue. Kyseessä voisi olla pyyntikuopan verkko tai pyyntiaitaus.
Annikka Hurme

Annikka Hurme (s. 1964 Helsinki) on Valion toimitusjohtaja vuoden 2014 lokakuusta lukien. Hän on valmistunut elintarviketieteiden maisteriksi Helsingin yliopistosta.
Ura.
Annikka Hurme on työskennellyt Valiossa eri tehtävissä vuodesta 1989 lähtien. Vuonna 2000 hänestä tuli Valion markkinointijohtaja ja konsernin johtoryhmään hän liittyi vuonna 2004. Vuosien 2007-2014 aikana hän on vastannut vuorotellen lähes kaikista Valion liike- ja konsernitoiminnoista. Hurmeen edeltäjä toimitusjohtajana oli Pekka Laaksonen.
Luottamustoimet.
Hurme on ollut Huoltovarmuuskeskuksen Elintarvikehuoltosektorin puheenjohtaja vuodesta 2011 lähtien. Hän on ollut Altian hallituksen jäsen vuodesta 2010 lähtien, vuodesta 2014 lähtien palkitsemisvaliokunnan jäsen ja toimii nykyään sen hallituksen varapuheenjohtajana.
Tunnustukset.
Markkinointi &amp; Mainonnan ja Talouselämän asettama raati valitsi toukokuussa 2015 Hurmeen vuoden markkinointijohtajaksi. Marraskuussa 2025 Hurmeelle myönnettiin vuorineuvoksen arvonimi.
Yksityiselämä.
Hurmeen perheeseen kuuluu aviomies ja kaksi aikuista poikaa.
Kyle Baun

Kyle Baun (s. 4. toukokuuta 1992) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelaa Chicago Blackhawksin organisaatiossa.
26. maaliskuuta 2015 Baun teki kahden vuoden tulokassopimuksen Chicago Blackhawksin kanssa. Hän pelasi Chicagossa loppukauden 2014–2015 ja teki debyyttinsä NHL:ssä 7. huhtikuuta 2015 2–1 -tappiossa Minnesota Wildia vastaan.
Muuta.
Kyle Baunin isoisä Bobby Baun oli myös NHL-pelaaja.
Michael Paliotta

Michael Paliotta (s. 16. huhtikuuta 1993 Westport, Connecticut) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka siirtyi tammikuussa 2018 AHL-joukkue Texas Starsiin organisaatiossa. Hän on Chicagon kolmannen kierroksen varaus .
26. maaliskuuta 2015 Paliotta siirtyi Chicago Blackhawksiin kahden vuoden tulokassopimuksella. 11. huhtikuuta hän teki NHL-debyyttinsä Colorado Avalanchea vastaan runkosarjan 2014–2015 viimeisessä ottelussa. Paliotta siirtyi jo kesällä 2015 Blackhawksista Columbus Blue Jacketsiin isossa pelaajakaupassa, jossa Blackhawks sai Artem Animisovin, Marko Danon, Jeremy Morinin ja Corey Troppin. Blue Jacketsiin menivät Paliottan lisäksi Brandon Saad ja Alex Broadhurst.
Paliotta pelasi kaudella 2015–2016 yhden pelin Blue Jacketsissa. AHL-seura Lake Erie Monstersia hän edusti 68 runkosarja- ja 8 pudotuspeliottelussa. Monsters voitti kauden päätteeksi AHL:n mestaruuden Calder Cupin. Kauden jälkeen Paliotta teki sopimuksen New York Rangersin kanssa.
Paliotta pelasi koko kauden 2016–2017 Rangersin farmijoukkueessa Hartford Wolf Packissa. Kausi oli vaikea sekä joukkueelle että Paliottalle, joka teki 52 ottelussa 14 pistettä. Wolf Packista Paliotta siirtyi kaudeksi 2017–2018 AHL-sopimuksella Toronto Marliesiin. Paliotta oli edustanut Marliesia kahdeksassa AHL-ottelussa, kun hänet kaupattiin Texas Starsiin.
Zach Palmquist

Zach Palmquist (s. 9. joulukuuta 1990) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka edustaa Allsvenkan-joukkue IF Björklöveniä.
Palmquist siirtyi 30. maaliskuuta 2015 vapaana pelaajana vuoden mittaisella tulokassopimuksella Minnesota Wildiin.
Joey LaLeggia

Joey LaLeggia (s. 24. kesäkuuta 1992) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelaa Ruotsin pääsarjassa SHL-joukkue Djurgårdens IF:ssä.
31. maaliskuuta 2015 LaLeggia solmi ensimmäisen ammattilaissopimuksensa siirtyessään kahden vuoden tulokassopimuksella Edmonton Oilersiin.
Brady Skjei

Brady Skjei (s. 26. maaliskuuta 1994) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka pelaa Nashville Predatorsissa. Hän on New York Rangersin ensimmäisen kierroksen varaus .
Ura.
Seurajoukkueura.
Skjei pelasi kaksi vuotta yliopistokiekkoa Minnesotassa Lakeville North Panthersissa. Ensimmäisellä kaudella hänet valittiin vuoden tulokkaaksi ja toisella kaudella arvokkaimmaksi pelaajaksi. Kahden jälkimmäisen yliopistovuoden aikana Skjei pelasi USA Hockey National Team Development Programissa Michiganissa. Hän pelasi vuoden alle 17-vuotiaiden joukkueessa ja toisen alle 18-vuotiaiden joukkueessa. Jälkimmäisen kauden jälkeen Skjei varattiin New York Rangersiin ensimmäisellä kierroksella . Tulokaskaudellaan Minnesotan yliopistossa Skjei pelasi 36 ottelua, joissa teki yhden maalin ja kaksi syöttöpistettä. Skjei teki tulokassopimuksen New York Rangersin kanssa 1. huhtikuuta 2015. Hän pelasi kauden 2014–2015 loppuun asti AHL:ssä Hartford Wolf Packissa.
Skjei teki ammattilaisuransa ensimmäisen maalin sekä samalla pisteen Calder Cupin pudotuspeleissä Providence Bruinsia vastaan 26. huhtikuuta 2015.
Siirtotakarajalla vuonna 2020 Rangers kauppasi Skjein Carolina Hurricanesiin vaihdossa ensimmäisen kierroksen varausvuoroon vuoden 2020 varaustilaisuudessa.
Heinäkuussa 20024 Skjei teki vapaana agenttina Nashville Predatorsin kanssa seitsemän vuoden mittaisen ja yhteensä 49 miljoonan dollarin arvoisen sopimuksen.
Maajoukkueura.
Skjei edustaa maajoukkuetasolla Yhdysvaltoja. Ensimmäisen kerran hän pelasi maajoukkueessa World U-17 Hockey Challengessa vuonna 2011, jolloin hän teki yhden maalin ja sai kolme syöttöpistettä kuudessa ottelussa. Yhdysvallat sijoittui hopealle turnauksessa. Vuonna 2012 Skjei pelasi muutamissa turnauksissa Yhdysvaltojen alle 18-vuotiaiden maajoukkueen kanssa. Yksi näistä oli alle 18-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailut, joissa Skjei voitti heti ensimmäisissä IIHF:n alaisessa turnauksessaan kultaa. Hän oli myös mukana maajoukkueen arviointileirillä ennen vuoden 2013 alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailuja, mutta häntä ei kuitenkaan valittu lopulliseen kisajoukkueeseen. Hän pääsi alle 20-vuotiaiden kisoihin kuitenkin heti seuraavana vuonna, kun kisat järjestettiin Ruotsissa.
RN Alfredo Oriani

RN Alfredo Oriani () oli Italian kuninkaallisen laivaston Oriani-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin Livornosta OTO:n telakalta, missä köli laskettiin 28. lokakuuta 1935. Alus laskettiin vesille 30. heinäkuuta 1936 ja liitettiin laivastoon 15. heinäkuuta 1937.
Palvelus.
Alus luovutettiin 1948 sotakorvauksena Ranskalle, joka liitti sen laivastoonsa. "D'Estaingiksi" nimetty alus poistettiin alusluettelosta 1954.
Elias Gould

Elias Gould (s. 1991) on suomalainen näyttelijä ja laulaja-lauluntekijä. Hän on näytellyt muun muassa yhtä kolmesta pääosasta vuonna 2012 ensi-iltansa saaneessa "Miss Farkku-Suomi" -elokuvassa. Gould on yhdysvaltalaistaustainen.
Gouldin esikoissinglen ”Huvilakatu” julkaisi levy-yhtiö PME Records 20. toukokuuta 2015. Gould on itse säveltänyt ja sanoittanut kappaleen ja sen musiikkivideon on ohjannut hänen veljensä Ezra Gould. Gouldin esikoisalbumi "LP" julkaistiin 7. kesäkuuta 2019. 
Elias Gould oli yksi kilpailijoista "Selviytyjät Suomi" -ohjelman viidennellä tuotantokaudella.
Aaro Harju

Aaro Harju (s. 6. marraskuuta 1954) on koulutukseltaan filosofian tohtori. Tasavallan presidentti myönsi hänelle järjestöneuvoksen arvonimen 11.6.2020. Aaro Harju toimi Sivistysliitto Kansalaisfoorumin pääsihteerinä ennen eläköitymistään 1.3.2019. Hänen toimenkuvaansa ja kiinnostuksen kohteisiinsa ovat kuuluneet kansalais- ja järjestötoiminnan kehittäminen, kansalaisyhteiskunnan edistäminen, osallisuuden, yhteisöllisyyden ja osallistuvan demokratian edistäminen sekä ihmisten omaehtoisen opiskelun tukeminen.
Harju on koulutukseltaan filosofian tohtori Jyväskylän yliopistosta vuodelta 1988. Sotilasarvoltaan hän on reservin majuri.
Kirjallinen toiminta.
Raportit ja selvitykset.
iaan 1978 ja Ylivieskan historiaan 1981
Opel Cascada

Opel Cascada on Opelin vuosina 2013–2019 valmistama kaksiovinen kangaskattoinen avoauto, joka perustuu alustaltaan ja tekniikaltaan Opel Astra J -malliin. Autoa myytiin Isossa-Britanniassa Vauxhallina, Australiassa Holdenina ja vuodesta 2016 alkaen Pohjois-Amerikassa Buickina. Espanjassa mallinimenä oli Opel Cabrio. Cascadaa valmistettiin Puolan Gliwicessä.
Lokakuussa 2018 Opel ilmoitti, ettei se aio kehittää Cascadalle seuraajaa. Mallin valmistus loppui vuonna 2019.
Cascadaan oli saatavana Suomessa kaksi erilaista bensiinimoottoria. Vaihtoehdot olivat 1,4- (140 hv) ja 1,6-litraiset (170/200 hv) turboahdetut Ecotec-moottorit. Kaikki moottorit on varustettu start/stop-järjestelmällä (ei automaattivaihteiston yhteydessä) ja kuusivaihteisella manuaalivaihteistolla. 170-hevosvoimaisen yhteyteen sai halutessaan myös kuusiportaisen automaatin.
Kesällä 2015 Cascada tuli saatavaksi myös dieselkäyttöisenä, voimanlähteenään aiemmin Zafira Tourerissa ja Insigniassa esitelty 2,0 CDTI (170 hv). Samalla uudistettiin myös värivalikoimaa, johon lisättiin kolme uutta vaihtoehtoa.
Ainoa varustetaso Suomessa oli Cosmo, johon kuului neljä turvatyynyä, ESP, aktiiviset pääntuet, ympäriajosuoja, turvavyönmuistutin kuljettajalle ja etumatkustajalle, 18 tuuman kevytmetallivanteet, sähköikkunat edessä, lämmitettävä nahkaverhoiltu ohjauspyörä, lämmitettävät neljässä suunnassa säädettävät etuistuimet, sähkötoiminen käsijarru mäkilähtöavustimella, pysäköintitutka edessä ja takana, osittain nahkaverhoillut istuimet, sumuvalot, tuulilasinpyyhinten sadetunnistin, etuistuinten sähkötoiminen siirto toiselle riville pääsemiseksi, automaattiset kaukovalot, lämmitettävät sähköpeilit, LED-päiväajovalot ja -takavalot, Radio/CD 600 -soitin, IntelliLink-tietoviihdejärjestelmä, Bluetooth-järjestelmä, ajotietokone ja kaksivyöhykkeinen automaatti-ilmastointi. Kangaskattoon oli valittavana neljä erilaista väriä: musta, khaki, ruskea ja viininpunainen.
Sähkölinja-auto

Sähkölinja-auto eli sähköbussi on sähköllä liikkuva linja-auto. 
Sähkölinja-autot Suomessa.
Pääkaupunkiseutu.
Keväällä 2015 ilmoitettiin, että HSL ostaa Linkkeriltä 12 sähköbussia kaupunkiliikenteeseen, joiden tuotannosta ja kokoonpanosta vastaa Fortaco. Vuonna 2019 kalustoon tuotiin myös maailman suurimman bussivalmistajan Yutongin sähköisiä linja-autoja. 
Elokuun 2021 arvioitu sähköbussimäärä pääkaupunkiseudulla oli noin 160 kappaletta. Tuolloin HSL:n alueella alkoi liikennöidä 44 kappaletta sähköisiä nivelbusseja. HSL:n ilmoitti tavoitteekseen sähköistää 35 % pääkaupunkiseudun kalustosta vuosikymmenen puoleenväliin mennessä ja 60 % 2020-luvun loppuun mennessä. 60 %:n osuus vastaisi noin 780 kappaletta sähköbusseja. 35 prosentin tavoite oli saavutettu vuoteen 2024 mennessä.
Tampere.
Tampere aloitti sähköbussikokeilun Tampereen seudun joukkoliikenteessä joulukuussa 2016. Kokeilu päättyi joulukuussa 2021. Käytössä oli neljä Solaris Urbino Electric -bussia linjalla Pyynikintori–Rauhaniemi. Pikalatausasema oli Pyynikintorilla.
Sähköbussikilpailutuksen voittanut Pohjolan Liikenne aloitti liikennöinnin 26:lla Yutong-sähköbussilla kesällä 2022. Linjoja on kahdeksan. Katolla ja perällä olevat autojen akustot ladataan Viinikan varikolla. Kesällä yhdellä latauksella pääsee 300 km. Kuskeja palkattiin noin 100. Kuljettajat ovat tyytyväisiä ajettavuuteen ja matkustajat kulkemisen tasaisuuteen.
Sähköisiin kulkuvälineisiin kuuluvat robottibussit. Hervannassa on kokeilussa toisena ranskalainen Easymilen valmistama automatisoitu bussi, toisena virolainen. Bussi kulkee talvella 14 km/h, maksimissaan 20 km/h. Mukana on turvakuljettaja, mutta tulevaisuudessa kokeiltaneen kulkua ilman kuljettajaa.
Turku.
Sähkölinja-autoja käytetään myös Turun seudun joukkoliikenteessä. Kesällä 2021 sähköbusseja liikennöi Turussa 61 kappaletta ja vuonna 2022 yhteensä 70.
Oulu.
Kesällä 2023 Oulun seudun liikennessä alkoi 15 sähköbussin liikennöinti. Koiviston Auto Oulu toi kesäkuussa linjoille 4/4A ja 20 seitsemän Volvo 7900e -akkusähköbussia. Oubus ja Revon Turistiliikenne toivat molemmat neljä kappaletta kiinalaisvalmisteisia Yutong E12 -akkusähköbusseja. Sähköbussien määrä Oulussa on ennakoitu kasvavan merkittävästi uusien kilpailutusten myötä.
José Rojas

José Manuel Rojas Bahamondes (s. 23. kesäkuuta 1983 Talagante, Chile) on chileläinen jalkapalloilija. Hän edustaa chileläistä Universidad de Chileä ja on pelipaikaltaan puolustaja.
Ura.
Rojas on edustanut koko ammattilaisuransa ajan kasvattajaseuraansa Universidad de Chileä, lukuun ottamatta lainasopimusta Independienteen vuonna 2006.
Rojas teki ensiesiintymisensä Chilen maajoukkueessa 9. toukokuuta 2007 ystävyysottelussa Kuubaa vastaan.
Urho Somerkivi

Urho Artturi Somerkivi (vuoteen 1935 Sällström) (31. lokakuuta 1910 Turku – 27. helmikuuta 1986 Helsinki) oli suomalainen kouluhallintomies, tietokirjailija ja oppikirjojen tekijä.
Henkilöhistoria.
Somerkivi valmistui kansakoulunopettajaksi Sortavalan seminaarista 1933, toimi opettajana Lappeenrannassa 1934–1946 ja Helsingissä 1946–1951, jatkoi opiskelua työn ohessa valmistuen ylioppilaaksi 1940 ja filosofian kandidaatiksi 1946. Somerkivi väitteli filosofian tohtoriksi 1952 kasvatustieteen alaan kuuluvalla tutkimuksella "Bell-Lancasterin vuoro-opetusjärjestelmä Suomessa". 
Akateeminen ura jatkui Helsingin opettajakorkeakoulun kasvatus- ja opetusopin opettajana 1952–1955 ja Helsingin yliopiston kasvatustieteen dosenttina vuodesta 1958 alkaen. 
Kouluhallinnossa ura alkoi 1951 Helsingin suomenkielisten kansakoulujen tarkastajana. Vuonna 1955 Somerkivi siirtyi kouluhallitukseen, missä hän toimi kouluneuvoksena 1955–1969 ja kansanopetusosaston osastopäällikkönä 1962–1969. 
Urho Somerkivi kutsuttiin 1966 kouluhallituksen virkamiehenä Peruskoulun opetussuunnitelmakomitean puheenjohtajaksi. Valtioneuvoston asettaman komitean tehtävänä oli luoda Suomeen muodostettavalle peruskoululle pedagogiset opetustavoitteet. Komitea julkaisi keväällä 1970 ehdotukset "Peruskoulun opetussuunnitelman perusteet" ja "Peruskoulun oppiaineiden opetussuunnitelmat" (POPS I ja II). 
Urho Somerkiven tutkimus- ja julkaisutoiminta ulottui viidelle vuosikymmenelle. Hän julkaisi seitsemän historiallista tietoteosta ja kahdeksan opetusopasta, oli mukana 45 äidinkielen oppikirjalaitoksen toimittamisessa ja lähes 40 erilaisen oppimateriaalikokonaisuuden valmistamisessa. Hänen tieteellisten artikkeliensa määrä kohoaa yli kuudenkymmenen.
Somerkivi oli Suomen kasvatustieteellisen seuran työjäsen vuodesta 1961 ja Suomen kouluhistoriallisen seuran esimies 1953–1973. Hän sai professorin arvonimen 1970. Suomen tietokirjailijat ry myönsi hänelle Warelius-palkinnon 1986 tunnustuksena pitkäaikaisesta työstä tietokirjojen tekijänä.
Mimi

Mimi on naisen etunimi. Se on alun perin Maria-nimen ranskalainen kutsumamuoto.
Suomessa Mimi oli ennen vuotta 1960 annettu nimeksi vain muutamalle henkilölle. Vuosina 1960–2019 syntyneitä Mimi-nimisiä naisia on 241.
Mimi voi olla myös esimerkiksi Mirjasta käytetty lempinimi.
Minka

Minka on naisen etunimi. Sen on alun perin puolalainen variantti Vilhelmiinasta, joka on ”lujatahtoista kypäränkantajaa” merkitsevän Vilhelmin sisarnimi. Suomessa Minka-nimeä annettiin jonkin verran jo 1900-luvun puolivälissä, ja se on selvästi yleistynyt vuosituhannen vaihteen jälkeen. Syyskuuhun 2025 mennessä se oli annettu noin 1090 henkilölle. Vuodesta 2020 lähtien Minkan nimipäivä on 11. huhtikuuta.
Rai Vloet

Rai Vloet (s. 8. toukokuuta 1995 Schijndel) on alankomaalainen jalkapalloilija, joka edustaa Eredivisiessä pelaavaa PSV Eindhovenia. Pelipaikaltaan Vloet on hyökkäävä keskikenttäpelaaja.
Ura.
Seurajoukkueura.
Vloet on PSV Eindhovenin kasvatti. Hän on pelannut seuran kakkosjoukkueessa 39 ottelua tehden niissä yhdeksän maalia. Debyyttinsä seuran edustusjoukkueessa Eredivisiessä Vloet teki elokuussa 2014 NAC Bredaa vastaan. Hän pelasi kauden aikana kahdeksassa Eredivisie-ottelussa ja myös yhdessä Eurooppa-liigan ottelussa sekä juhli kauden päätteeksi Alankomaiden mestaruutta. Kaudella 2015–2016 Vloet debytoi PSV:n paidassa Mestarien liigassa.
Maajoukkueura.
Vloet on edustanut Alankomaita monilla eri nuorten maajoukkuetasoilla. Vuonna 2012 hän oli mukana voittamassa EM-kultaa alle 17-vuotiaiden kanssa. Vuodesta 2015 alkaen Vloet on kuulunut Alankomaiden alle 21-vuotiaiden maajoukkueeseen.
Muuta.
Vloetin isä Wiljan Vloet on myös entinen jalkapalloilija. Hän on toiminut myös valmentajana muun muassa Eredivisiessä.
Reserviupseerikoulun esikunta- ja viestikomppania

Reserviupseerikoulun esikunta- ja viestikomppania on 1. tammikuuta 2015 voimaan tulleen organisaation mukaisen yksikköjaon mukainen Suomen puolustusvoimien perusyksikkö. Sen tehtävänä on kouluttaa reserviupseerikurssin aikana viestiasemalinjan, komentopaikkalinjan ja sotilaspoliisilinjan upseerioppilaat. Aikaisempina vuosikymmenenä ennen viestijoukkojen liittämistä esikunnan suojaksi sotilaspoliisikoulutus annettiin jalkaväessä.
Linjoilla annetaan johtamisen perusteet eri tehtäviin ja kaikkiin puolustushaaroihin sijoittuville viesti- ja sotilaspoliisiupseereille. Heidän tehtäviään ovat mm. komentopaikkojen perustaminen, viestiverkon rakentaminen ja ylläpitäminen sekä tärkeiden kohteiden suojaaminen. Yksikön vahvuus on yli 200 upseerioppilasta. 
Lokakuuhun 2014 saakka viestiaselajin opetus annettiin viestikomppaniassa. Viestikeskus M80:n mukaisesti 1980-luvulla ennen vuoden 1991 uudistusta viestikomppanian opetus jakautui kahtia: prikaatitason viestiminnan kouluttamiseen kolmelle joukkueelle ja pataljoonatason viestitoiminnan kouluttamiseen neljännelle joukkueelle. Neljännen joukkueen upseerioppilaat palvelivat upseerikokelaina reserviupseerikurssin jälkeen mm. kranaatinheitinkomppanioiden viestijoukkueissa. Ensimmäisen, toisen ja kolmannen joukkueen upseerioppilaat palvelivat upseerikokelaina mm. ilmavoimissa sekä 1., 2. ja 3. Erillisissä viestikomppanioissa, Keski-Suomen Viestipataljoonassa sekä Viestirykmentissä.
Det evangelisk-lutherske stift i Norge

Det evangelisk-lutherske stift i Norge (DelsiN) () on 2013 Kautokeinossa perustettu norjalainen hiippakunta. Hiippakuntaan kuuluu neljä seurakuntaa (), Balsfjordissa, Kautokeinossa, Tromssassa ja Trondheimissä. Hiippakunnan piispa on Thor Henrik With.
Det evangelisk-lutherske stift i Norge tekee läheistä yhteistyötä Suomen evankelisluterilaisen lähetyshiippakunnan ja Ruotsin Missionsprovinsenin kanssa. Hiippakuntien on määrä allekirjoittaa yhteistyösopimus.
Jonathan Tah

Jonathan Glao Tah (s. 11. helmikuuta 1996 Hampuri) on norsunluurannikkolaisia sukujuuria omaava saksalainen jalkapalloilija, joka edustaa Bundesliigassa pelaavaa Bayern Müncheniä. Oikeajalkainen Tah on pelipaikaltaan keskuspuolustaja.
Ura.
Seurajoukkueura.
Tah'n kasvattajaseura on Hamburger SV. Hän pelasi seuran kakkosjoukkueessa vuosina 2013–2014. Debyyttinsä seuran ykkösjoukkueessa Bundesliigassa Tah teki elokuussa 2014 Hertha BSC:iä vastaan. Hän pelasi kauden aikana Bundesliigassa 16 ottelua. Syyskuussa 2014 Tah siirtyi kauden mittaiselle lainalle 2. Bundesliigan Fortuna Düsseldorfiin, jossa hän oli kauden aikana kentällä 23 ottelussa.
Heinäkuussa 2015 Tah siirtyi Bundesliigan Bayer Leverkuseniin. Hän debytoi seuran paidassa 15. elokuuta 2015 TSG 1899 Hoffenheimia vastaan. Hän pelasi Leverkusenissa 10 kauden aikana yhteensä 291 bundesliigaottelua, joissa hän teki 15 ja syötti 11 maalia. Mestarien liigassa hän pelasi 32 ja Eurooppa-liigassa 45 ottelua. Vuonna 2024 hän voitti Leverkusenissa Saksan-mestaruuden, Saksan cupin ja DFL-Supercupin. 
Toukokuussa 2025 Tah siirtyi nelivuotisella sopimuksella Bayern Müncheniin.
Maajoukkueura.
Tah edusti Saksaa monissa nuorten maajoukkueissa. Vuosina 2014–2015 hän kuului Saksan alle 19-vuotiaiden maajoukkueeseen, jossa otteluita kertyi kuusi ja maaleja yksi. Hän pelasi kolme ottelua ikäluokan EM-kilpailuissa 2015. Vuonna 2015 hän debytoi alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa. Hän pelasi kaikki viisi ottelua Saksan saavuttaessa hopeaa alle 21-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2019.
Aikuisten tasolla Tah olisi voinut halutessaan edustaa joko Saksaa tai Norsunluurannikkoa. 26. maaliskuuta 2016 hän teki debyyttinsä Saksan maajoukkuessa Englantia vastaan. Kesäkuussa 2016 hänet nimettiin Euroopan-mestaruuskilpailujen joukkueeseen Antonio Rüdigerin tilalle. Hän ei kuitenkaan päässyt pelaamaan turnauksessa. EM-kilpailuissa 2024 Tah pelasi avauskokoonpanossa neljä ottelua ja oli voitokkaan neljännesvälierän pelikiellossa kahden aiemmissa otteluissa hankkimansa varoituksen seurauksena. Tah on pelannut elokuun puoleenväliin 2025 mennessä 37 maaottelua, joista yksi on ollut MM-karsintaottelu ja neljä EM-karsintaotteluja.
Yksityiselämä.
Hänen äitinsä on saksalainen ja isänsä on norsunluurannikkolainen.