tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Dispersiteetti

Kemiassa ja materiaalitieteessä dispersiteetti (Đ) on polymeerinäytteen tasalaatuisuuden numeroarvo. Arvo voi olla ĐM- tai DX-arvo, jotka kuvaavat vastaavasti näytteen polymeerien moolimassojen tai polymerisaatioasteiden jakautumisen tasalaatuisuutta. Poly- ja monodispersiteetti sekä PDI-indeksi ovat vanhentuneita aiheeseen liittyviä termejä, joiden käyttöä IUPAC ei suosittele.
Kaavat.
Moolimassadispersiteetti ĐM kuvaa moolimassojen jakaumaa, ja on
ĐM = MW / Mn
MW on massapainotettu moolimassa eli
formula_1
Mn on moolimääräpainotettu moolimassa eli
formula_2
Yhtälöissä
ni on i molekyylien moolimäärä (mol) näytteessä.
Mi on i molekyylien moolimassa (g/mol).
wi on i molekyylien massafraktio eli
formula_3
Polymerisaatioasteen dispersiteetti ĐX kuvaa polymeeriketjujen pituuksien jakaumaa, ja on
ĐX = XW / Xn
Xn on keskimääräinen polymerisaatioaste eli monomeerien keskimääräinen lukumäärä seoksen polymeeriketjuissa.
XW on polymerisaatioaste jaettuna seoksen MW-arvolla – arvo on siis massapainotettu polymerisaatioaste.
Merkitys.
ĐM ja ĐX on aina 1 tai enemmän eli Đ ≥ 1. Suuri Đ tarkoittaa suurta hajontaa eli epätasalaatuisuutta seoksen osasten ominaisuuksien välillä.
Jos ĐM ≲ 1.1, kutsutaan usein polymeeriseosta tasalaatuiseksi tai monodispersiiviseksi (jälkimmäinen ei ole suositeltu termi). Synteettisten polymeerien ĐM on usein noin 4. Tosin esimerkiksi kaupallisen polyeteenin eli PE-muovin ĐM voi olla lähempänä arvoa 30.
Laskuesimerkki.
Polymeerimateriaalissa on mitattu kromatografisesti olevan tätä polymeeriä kolmessa eri pituudessa. "1. fraktiossa" on 10 grammaa massan 1000 g/mol polymeeriä, "2. fraktiossa" on 5 g 5000 g/mol polymeeriä ja "3. fraktiossa" on 50 g 4000 g/mol polymeeriä. ĐM saadaan selville seuraavanlaisesti:
n1 = 10 g / 1000 g/mol = 0.010 mol
n2 = 20 g / 2500 g/mol = 0.008 mol
n3 = 60 g / 5000 g/mol = 0.012 mol
formula_4
formula_5
ĐM = 4000 / 3000 ≈ 1.33
Magnus Gottfrid Schybergson

Magnus Gottfrid Schybergson (26. marraskuuta 1851 Turku – 6. joulukuuta 1925 Helsinki) oli suomalainen historioitsija ja professori, joka tutki 1600-luvun Euroopan historiaa sekä suomalaista henkilö- ja oppihistoriaa.
M. G. Schybergson oli ylimääräinen professori Helsingin yliopistossa vuosina 1883–1924, "Finsk Tidskriftin" päätoimittaja vuosina 1887–1907, ja hän myös oli mukana perustamassa Svenska Litteratursällskapet i Finlandia ja oli sen puheenjohtaja vuosina 1897–1923.
Hän kirjoitti Jakob Tengströmin (1899), Henrik Gabriel Porthanin (1908–1911) ja C. G. Estlanderin (1916) elämäkerrat. Hän kirjoitti myös teokset "Finlands historia", jonka rahoitus tuli Karl Harald Felix Furuhjelmin tarkoitukseen määräämistä varoista, ja "Finlands politiska historia".
Hänen vaimonsa oli Johanna Schybergson (o.s. Tikkanen) ja poikiaan olivat professorit Carl Schybergson ja Henrik Schybergson sekä sisällissodassa murhattu lääkäri Gösta Schybergson, joista viimeksi mainitun poika oli historioitsija Per Schybergson. Carl Schybergson on kirjoittanut isänsä elämäkerran. Magnus Gottfrid Schybergson veljiä olivat poliitikko Emil Schybergson ja kanneviskaali Gustaf Arvid Schybergson.
Torsten G. Aminoff

Torsten Gregori Aminoff (27. elokuuta 1910 Tampere – 6. lokakuuta 1985 Helsinki) oli suomalainen kirjailija, sukututkija ja Ruotsalaisen kansanpuolueen (RKP) poliitikko.
Torsten Aminoff kuului Aminoffin aatelissukuun. Hänen vanhempansa olivat everstiluutnantti Torsten Carl Otto Aminoff ja Gerda Maria Hornborg. Aminoff kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1929 ja valmistui filosofian maisteriksi 1936. Hän toimi 1937–1941 viikkolehti "Svensk Bottenin", 1944–1945 iltapäivälehti "Aftonpostenin" ja 1945–1960 "Appell"-lehden päätoimittajana. Sen jälkeen hän oli vuoteen 1975 "Hufvudstadsbladetin" poliittinen toimittaja. "Svensk Botten" ja "Aftonposten" tunnettiin hyvin oikeistolaisina julkaisuina ja myös "Appell" oli RKP:n oikeistosiiven lehti. Toimittaja Ralf Fribergin mukaan Aminoff oli ennen talvisotaa äärioikeistolainen ja sodan aikana hyvin saksalaismielinen ja Samfundet Folkgemenskapin aktiivinen jäsen..
Sotavuodet Aminoff oli valtioneuvoston tiedotuskeskuksen ja valtion tiedotuslaitoksen palveluksessa. Hän toimi RKP:n kansanedustajana 1960–1962, noustuaan eduskuntaan varasijalta John Österholmin kuoltua. Hän oli myös presidentin valitsijamiehenä 1956 ja 1962 sekä RKP:n keskushallituksen varapuheenjohtaja. Aminoff oli 1952–1981 Suomen Ritarihuoneen genealogi ja toimitti Suomen aateliskalenteria 1952–1981.. Aminoffin kirja "Karjala lännen etuvartiona" kuvaa Karjalan sotaisaa historiaa.
Aminoff oli vuodesta 1936 naimisissa Gerda Margareta von Rettigin kanssa, joka oli Eric Walter von Rettigin ja Nanna Wilhelmina Ahlströmin tytär. Pariskunta sai kaksi lasta: Torsten-Ericin ja Birgittan.
Jami Laine

Jami Laine (s. 27. heinäkuuta 1990 Pori) on suomalainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa Suomi-sarjan HC Satakunnassa. Laine on vahva peruspuolustaja.
Ura.
Laine on Ässien kasvatti ja edusti joukkuetta koko junioriuransa ajan. Hänet nostettiin kaudeksi 2010–2011 Ässien SM-liigarinkiin yksivuotisella sopimuksella kesäkuussa 2010.
Laine teki SM-liigadebyyttinsä 18. marraskuuta 2010 ottelussa Ilvestä vastaan. Hän sai siinä jääaikaa 12.14 minuuttia. Kauden 2010–2011 aikana Laine pelasi kaksi SM-liigaottelua.
Kaudeksi 2011–2012 Laine siirtyi Suomi-sarjan HC Satakuntaan.
Asgaard

Asgaard on puolalainen death/doom metal -yhtye, joka on perustettu vuonna 1994 Lewin Brzeskissa, Puolassa.
Kokoonpano.
Nykyiset jäsenet
Entiset jäsenet
Diskografia.
Studioalbumit
Demot
Andrew Lee Potts

Andrew Lee Potts (s. 29. lokakuuta 1979) on brittiläinen näyttelijä.
Hän opiskeli Leeds Performing Arts -koulussa ja aloitti uransa musikaaleissa. Potts tunnetaan parhaiten roolistaan omituisena opiskelijana (Connor Temple) ITV:n science fiction -ohjelmassa Uhka menneisyydestä (Primeval). Pääosaa sarjassa esittää hänen tosielämän tyttöystävänsä, Hannah Spearritt (sarjan Abby).
Toronto Blue Jays

Toronto Blue Jays on Major League Baseballin American Leaguen itäiseen konferenssiin kuuluva kanadalainen ammattilaisbaseballjoukkue. Blue Jays on ainoa Major League Baseballiin kuuluva ei-yhdysvaltalainen joukkue. Nimi Blue Jays () tulee alueella elävästä linnusta. Seuran kotistadion, Rogers Centre, sijaitsee Ontariossa, Toronton keskustassa.
Toronto Blue Jays perustettiin vuonna 1977. Joukkue pelasi ensimmäisen pelinsä 7. huhtikuuta 1977 Chicago White Soxia vastaan Torontossa. Blue Jays on voittanut MLB:n mestaruuden World Seriesin kaksi kertaa (vuosina 1992 ja 1993) historiansa aikana.
Amigurumi

Amigurumi on neulottu tai virkattu pehmoeläin tai muu hahmo. Nimi tulee japaninkielisistä sanoista ami, joka tarkoittaa virkattua tai neulottua ja nuigurumi, joka taas tarkoittaa pehmolelua. Amigurumi on yleisimmin eläin, mutta se voi olla myös jokin esine tai olio kuten hedelmä, vihannes tai muffini, joka on usein ”elollistettu” esimerkiksi kirjailemalla sille naama. Amigurumi alkoi kasvattaa suosiotaan vuonna 2003 ja sittemmin suosio on kasvanut. 
Suloisuus on suurin ominaispiirre amigurumeilla. Tämän vuoksi pää on usein suurempi muuta ruumista, ja raajat alamittaisia. Amigurumeja voidaan käyttää muun muassa lasten leluina, mutta useimmin niitä tehdään pelkästään esteettisistä syistä.  
Tekniikka.
Yleisin tapa amigurumin tekemisessä on virkkaus, jolloin eniten käytetty silmukka on kiinteä silmukka. Myös neulomalla voi tehdä amigurumin. Yleensä amigurumin eri osat tehdään erikseen ja sitten yhdistetään ne toisiinsa. Amigurumia tehdessä käytetään yleensä suositeltua puikko- tai koukkukokoa pienempiä puikkoja ja koukkuja, jotta pinta saadaan tiheäksi, että täyte pysyisi paremmin sisällä.
Virkatessa amigurumia, työskentely etenee yksi osa kerrallaan spiraalimaisesti kierros kierrokselta. Lopuksi osat täytetään vanulla, villalla tai muulla täytemateriaalilla ja ommellaan kiinni neulan ja langan avulla. Amigurumille voi ommella oman maun mukaan mm. silmiä, korvia ja muita koristuksia. 
Amigurumien ohjeita löytyy paljon erilaisista kyseiseen tekniikkaan erikoistuneista kirjoista ja etenkin internetistä, kuten harrastajien blogeista.
Tšekin Extraliga -kausi 2009–2010

Tšekin Extraligan kausi 2009–2010 oli Tšekin Extraligan 17. kausi. Se alkoi syyskuussa 2009 ja päättyi huhtikuussa 2010. Sarjan mestari oli HC Pardubice, joka voitti finaalisarjassa HC Vítkovicen. Runkosarjan voittaja oli HC Plzeň 1929. HC Slavia Praha Roman Červenka voitti sekä runkosarjan että pudotuspelien pistepörssin.
Pudotuspelit.
Tapahtumat.
Extraligan voittajaksi nousi HC Pardubice, joka hävisi pudotuspeleissä vain yhden ottelun. Puolivälierien ensimmäisessä ottelussa se hävisi Oceláři Třinecille. Joukkue voitti kuitenkin sen jälkeen 12 ottelua putkeen. Finaalisarjassa kaatui HC Vitkovíce suoraan voitoin 4-0.
Pudotuspelien varsinaisella ensimmäisellä kierroksella, puolivälierissä runkosarjan kaksi parasta joukkuetta tippuivat molemmat jatkosta. Runkosarjan voittanut Plzeň 1929 aloitti ottelusarjan Bílí Tygři Libereciä vastaan kahdella voitolla mutta karsiutui välieristä, kun Liberec voitti seuraavat neljä peliä. Runkosarjan kakkonen Zlín tippui jatkosta myös otteluvoitoin 4-2. Se voitti kotonaan kahdesti suurinumeroisesti Slavia Prahan, joka kuitenkin otti tarvittavat neljä voittoa.
Välierissä Pardubice kaatoi Liberecin neljässä pelissä ja eteni finaalisarjaan. Vitkovíce eteni finaaliin, kun se voitti omassa ottelusarjaan Slavia Prahan. Vitkovíce oli puolivälierissä tiputtanut toisen Prahan joukkueen, Spartan. Tämä oli toinen kerta kymmenen vuoden aikana, kun kumpikaan prahalaisjoukkueista ei pelaa finaalissa. Tšekkiläislehdistössä kuvailtiin Pardubicen ja Vitkovícen finaalisarjaa "menneisyyden ja tulevaisuuden maalivahtien kaksintaisteluna". Pardubicen maalilla torjui 45-vuotias Dominik Hašek, kun Vitkovícen maalilla oli nuori Jakub Štěpánek. Mestaruuden ratkaissut neljäs peli päättyi Pardubicen voittoon jatkoerässä. Vitkovíce johti ottelua vielä sen toiseksi viimeisellä minuutilla, kunnes Aleš Píša tasoitti 82 sekuntia ennen loppua. Jatkoerää pelattiin vain 42 sekuntia, kun Radovan Somík päätti ottelun ja varmisti Pardubicen mestaruuden.
Slavia Prahan Roman Červenka oli pudotuspelien eniten pisteitä tehnyt pelaaja. Hän teki 16 ottelussa 24 pistettä ja voitti seurakaverinsa Tomáš Kůrkan kuudella pisteellä.
Archilochus

Archilochus voi viitata seuraaviin:
Jonas (jalkapalloilija)

Jonas Gonçalves Oliveira (s. 1. huhtikuuta 1984 Bebedouro, Brasilia) on brasilialainen jalkapalloilija. Hän edusti kotimaansa seurojen lisäksi espanjalaista Valenciaa vuosina 2011–2014 ja portugalilaista Benficaa vuosina 2014–2019. Hän oli pelipaikaltaan hyökkääjä.
Seurajoukkueura.
Jonas aloitti ammattilaisuransa vuonna 2005 Guaranista. Hän teki ensiesiintymisensä joukkueessa ottelussa Santo Andréa vastaan. Jonas pelasi joukkueessa lopulta vain vuoden verran, jonka jälkeen hän siirtyi Santosiin.
Hän voitti Santosissa hieman saapumisensa jälkeen vuoden 2006 Campeonato Paulistan, jossa hän teki kuudessa ottelussa viisi maalia. Tämän jälkeen hän kuitenkin loukkaantui ja joutui olemaan polvivamman takia sivussa kuusi kuukautta.
12. syyskuuta 2007 Jonas teki nelivuotisen sopimuksen Grêmion kanssa. Joukkue sai puolet pelaajan oikeuksista maksettuaan hänestä $5 miljoonaa. Kauden 2008–2009 hän pelasi lainasopimuksella Portuguesassa.
24. tammikuuta 2011 Jonas siirtyi espanjalaisseura Valenciaan 1,2 miljoonan euron siirtokorvauksella. Hän pelasi La Ligassa 113 ottelua ja teki niissä 36 maalia. Syyskuussa 2014 hän siirtyi portugalilaisseura Benficaan, jossa hän pelasi viisi kautta. Hän teki Portugalin liigassa 132 ottelussaan 110 maalia ja voitti liigan maalikuninkuuden kahdesti: 32 maalilla kaudella 2015–2016 ja 34 maalilla kaudella 2017–2018. Hän voitti Portugalin mestaruuden neljästi ja cupin kerran.
Edvard Tigerstedt

Edvard Severin Tigerstedt (4. joulukuuta 1858 Sudza, Venäjä – 20. heinäkuuta 1911 Näsby, Ruotsi) oli suomalainen historioitsija, joka sai mainetta henkilöhistorioitsijana ja sukututkijana.
Tigerstedtin vanhemmat olivat everstiluutnantti Fredrik Johan Mauritz Tigerstedt ja Olga Komajevska ja puoliso vuodesta 1883 Märta Sofia Tigerstedt (k. 1949). Hän kävi Haminan kadettikoulun 1875–1882 ja palveli sitten Mikkelin tarkk'ampujapataljoonassa ja tuli sen hajottamisen yhteydessä korotetuksi everstiluutnantiksi 1902. Tigerstedt oli Kotkan ruotsalaisen yhteiskoulun venäjänkielen opettajana 1902–1904, Haminan tilapäisen sairaalan toimitsijana 1904–1906 ja venäjänkielen kääntäjänä Uudenmaan lääninhallituksessa 1906–1911. Hän edusti sukuaan kolmilla viimeisillä säätyvaltiopäivillä 1900, 1904–1905 ja 1905–1906. Tigerstedt oli tunnettu suku- ja henkilöhistorian tutkija, jonka teos "Anteckningar om adeliga ätten Tigerstedts 1691-1891" (1891) oli ensimmäinen Suomessa julkaistu aatelissuvun monografia. Hän julkaisi toisenkin vastaavan monografian, "Slägten Weber i Savolax" (1905) sekä laajat sotilashistorialliset teokset "Biografiska anteckningar om Savolax brigadens män 1808-1809" (1908), "Torsten Tawast och hans omgifning" (1909) ja "Haapaniemi krigsskola, dess lärare och elever" (1910), joka sisältää yksityiskohtaisen matrikkelin Haapaniemen sotakouluun opettajista ja oppilaista.
Boris Tokarev

Boris Sergejevitš Tokarev () (16. toukokuuta 1927 Nevinnomyssk – 17. joulukuuta 2002) oli neuvostoliittolainen yleisurheilija, jonka päälaji oli pikajuoksut.
Hän urheili Neuvostoliiton joukkueessa Helsingin olympiakisoissa 1952 4 x 100 metrin viestissä, jossa hän voitti hopeaa. Sama sijoitus uusiutui neljä vuotta myöhemmin Melbournessa. Siellä hän lisäksi osallistui henkilökohtaisiin kilpailuihin ollen 200 metrillä viides ja 100 metrillä välierässään kuudes.
Euroopan-mestaruuskilpailuissa tuli sekä 1954 että 1958 pikaviestipronssia. 
Lähteet.
Pål Varhaug

Pål Varhaug (s. 26. tammikuuta 1991 Stavanger, Norja) on norjalainen autourheilija. Hän ajoi kaudella 2011 ja 2013 GP2-sarjassa.
Ura.
Varhaug aloitti karting-uransa vuonna 2005. Hän sijoittui viidenneksi ja voitti Norjan ICA junior -sarjan mestaruuden. Vuonna 2007 Varhaug voitti Sveitsin Formula Renault 2.0 -sarjan mestaruuden Jenzer Motorsport -tallissa. Hän otti seitsemän palkintosijaa, joista neljä oli kilpailun voittoja. Hän osallistui myös Italian Formula Renault 2.0- ja Formula Renault 2.0 NEC -sarjoihin. Vuoden 2008 loppupuolella hän osallistui Formula Renault 3.5 -auton testeihin.
Vuonna 2009 Varhaug kilpaili Formula Master -sarjassa, sijoittumalla sarjan viidenneksi. Hän saavutti viisi palkintosijaa ja yhden paalupaikan. Vuonna 2010 Varhaug siirtyi uuteen GP3-sarjaan ajaen jälleen Jenzer Motorsport -tallissa. Hän voitti kauden ensimmäisen kisan, mutta muissa kilpailussa hän ei pisteitä pystynyt ottamaan. Hän sijoittui loppupisteissä 13:nneksi ottaen 10 pistettä. Vuonna 2011 Varhaug ajoi GP2-sarjassa DAMS-tallissa. Hän ei saavuttanut pisteitä. Hänen paras kisasijoituksensa oli kahdeksas sija. Samana vuonna hän ajoi Aasian GP2-sarjassa saavuttaen yhden pisteen.
Vuonna 2012 Varhaug kilpaili Auto GP World Series -sarjassa brittiläisessä Virtuosi UK -tallissa. Hän saavutti kauden aikana kolme voittoa ja yhden nopeimman kierroksen sijoittuen sarjan toiseksi. Vuonna 2013 Varhaug teki paluun GP2-sarjaan Hilmer Motorsport -tallissa. Hän ajoi neljä kilpailua, kunnes rahoitusongelmien takia hänet korvattiin Espanjasta lähtien Jon Lancasterilla. Vuonna 2014 Varhaug teki paluun GP3-sarjaan kilpaillen jälleen Jenzer Motorsport -tallissa saavuttaen 12 pistettä.
Guirane N’Daw

Guirane N’Daw (s. 24. huhtikuuta 1984 Rufisque, Senegal) on senegalilainen jalkapalloilija. Hän edustaa Espanjan Primera Divisiónissa pelaavaa Zaragozaa, jossa hän on lainalla ranskalaisesta Saint-Étiennesta. Hän on pelipaikaltaan puolustava keskikenttäpelaaja.
Seurajoukkueura.
N’Daw aloitti uransa Sochauxista, pelaten aluksi seuran juniorijoukkueissa ja nousten sieltä edustusjoukkueeseen. Hän pelasi yhteensä yli 120 sarjaottelua kuuden pelaamansa kauden aikana joukkueessa. Vuonna 2008 N’Daw teki sopimuksen Nantesin kanssa.
Kaudeksi 2009–2010 hän siirtyi lainasopimuksella Saint-Étienneen, johon sisältyi myös osto-optio kauden jälkeen. Lopulta hyvin sujuneen lainakauden jälkeen N’Daw siirtyi pysyvällä siirrolla joukkueeseen.
24. tammikuuta 2011 N’Daw siirtyi loppukauden kestävällä lainasopimuksella espanjalaisseura Zaragozaan.
Häviöllinen pakkausmenetelmä

Häviöllinen pakkausmenetelmä on tiedonpakkausmenetelmä, joka pakkaa tiedoston sisältöä pienentääkseen tiedoston kokoa. Häviöllinen menetelmä toimii poistamalla osan informaatiosta, jolloin pakkauksen jälkeen purettu tiedosto ei ole täysin samanlainen alkuperäisen kanssa. Useimmiten häviöllisiä menetelmiä käytetään äänen, kuvien ja videon pakkaamiseen. Tyypillisesti häviölliset kuvanpakkausmenetelmät perustuvat diskreetin kosinimuunnoksen tai joissain tapauksessa aallokemuunnoksen hyväksikäyttöön.
Vastakohtana häviötön pakkausmenetelmä ei poista informaatiota.
Periaate.
Häviöllisen pakkauksen menetelmät pyrkivät poistamaan tietoa, joka katsotaan tarpeettomaksi tai redundanttiseksi ja menetelmä keskittyy enemmän tilan säästämiseen kuin tarkkuuteen. Ideaalitapauksessa hävikki on minimaalinen tai ihmiselle havaitsematon. Häviöllistä pakkausta voidaan käyttää kun ei tarvitse palauttaa identtistä alkuperäistä tiedostoa.
Sergei Lomanov (1980)

Sergei Sergejevitš Lomanov (, s. 2. kesäkuuta 1980 Krasnojarsk, Neuvostoliitto) on venäläinen, hyökkääjänä pelaava jääpalloilija, joka edustaa Jenisei Krasnojarskia. Hän on ollut 2000-luvulla maailman menestyksekkäimpiä ja arvostetuimpia jääpalloilijoita.
Saavutukset.
Seurajoukkueissa
Maajoukkueessa
Henkilökohtaisesti
Fernando Birri

Fernando Birri (13. maaliskuuta 1925 Santa Fe, Argentiina – 27. joulukuuta 2017 Rooma, Italia) oli argentiinalainen elokuvaohjaaja, jota kutsuttiin ”uuden eteläamerikkalaisen elokuvan isäksi”. Hänen tunnettuihin elokuviinsa kuuluu muun muassa "Vanha mies, jolla on valtavat valkoiset siivet" (1988).
Birri opiskeli elokuva-alaa Roomassa Centro sperimentale di cinematografiassa 1950–1953. Hän palasi Santa Fehen 1956 ja perusti Universidad Nacional del Litoral -yliopistoon elokuvainstituutin. Seuraavana vuonna hän ryhtyi kuvaamaan Santa Fen köyhälistön kurjuutta. Hanke kesti kolme vuotta ja päättyi 1958. Vuonna 1966 sai ensi-iltansa hänen 33-minuuttinen dokumenttinsa "Tire Dié", joka sai kriitikkojen kiitokset. Hän jatkoi siksi samalla linjalla, ja 1960 valmistui "Buenos Aires, Buenos Aires" ja sen jälkeen 1961 "Los Inudados", josta hänelle myönnettiin Venetsian elokuvajuhlien palkinto parhaasta esikoisohjauksesta.
Birri ohjasi vielä yhden elokuvan, "La Pampa" (1963), jonka jälkeen hän jätti elokuvat 12 vuodeksi. 1985 valmistui hänen Ernesto Che Guevarasta tekemänsä elokuva "Mi hijo el Che". Che oli aiheena seuraavassakin elokuvassa, "Che, ¿muerte de una utopia?", mutta se ei saanut kaupallista levitystä. Sittemmin hän teki kaksi elokuvaa, "El siglo del viento" (1999) ja "ZA 05. Lo viejo y lo nuevo (2006).
Birri oli vuonna 2009 vierailevana professorina Yhdysvalloissa Tuftsin yliopistossa, jossa hän opetti kahdella latinalaisamerikkalaista elokuvaa käsitelleellä kurssilla.
Kestilä (taajama)

Kestilä eli Kestilän kirkonkylä on Siikalatvan kunnassa sijaitseva taajama, ja entisen Kestilän kunnan kirkonkylä. Taajama sijaitsee noin 35 kilometriä kuntakeskuksesta Pulkkilasta itään. Taajama oli Kestilän kunnan kuntakeskus, kunnes vuoden 2009 alussa Kestilän, Piippolan, Pulkkilan ja Rantsilan kunnat yhdistyivät Siikalatvan kunnaksi, jonka kuntakeskukseksi tuli Pulkkilan kirkonkylä. Vuoden 2020 lopussa taajamassa oli 472 asukasta.
Taajamassa sijaitsee vuosina 1854–1855 valmistunut puinen ristikirkko. 
Taajamassa risteävät Suomen pisin seututie 800 ja seututie 822.
Bryan Hartnell

Bryan Calvin Hartnell on toinen kahdesta eloonjääneestä, jotka selvisivät sarjamurhaaja Zodiac Killerin suorittamista veritöistä. . 
Hartnell (20) oli tyttöystävänsä Cecelia Shepard (22) kanssa piknikillä syyskuussa 1969 syrjäisellä Berryessajärvellä Kaliforniassa, kun tuntematon mies ilmestyi heidän luokseen. Mies oli peittänyt kasvonsa hupulla, ja kertoi karanneensa vankilasta Montanassa tai Coloradossa. Hän halusi rahaa ja auton paetakseen Meksikoon. Hartnell tarjosi lompakkoaan ja autonsa avaimia. Vieras ei ottanut kumpaakaan, vaan sitoi nuoret muovisella pyykkinarulla, ja alkoi puukottaa heitä silmittömästi. Tämän tehtyään vieras käveli pois. Lähellä olleet kalastajat kuulivat kirkumista ja hälyttivät puistoa valvovat vartijat paikalle. Ambulanssi vei uhrit sairaalaan kriittisessä tilassa. Kaksi vuorokautta myöhemmin Shepard menehtyi. 
Poliisin tutkiessa tapahtumapaikalla mistä murhaaja oli tullut he löysivät renkaanjäljet uhrien auton takaa. Tarkempi tutkimus paljasti auton oveen kirjoitetun päivämäärän ja pyöreän symbolin, jonka yli kulki risti. Merkki oli sarjamurhaaja Zodiacin omaksuma tunnus, ja ovipellissä oleva päivämäärä sama, jolloin hän oli käynyt edellisten uhriensa Darlene Ferrinin ja Michael Renault Mageaun kimppuun.
Hartnell toipui vammoistaan. Teon tekijää ei saatu kiinni poliisien vuosikausia kestäneestä uurastuksesta huolimatta.
Dmitri Gluhovski

Dmitri Aleksejevitš Gluhovski () (s. 1979 Moskova) on venäläinen toimittaja ja kirjailija. Hänen esikoisromaaninsa "Metro 2033" julkaistiin vuonna 2005.
Gluhovski on asetettu Venäjällä etsintäkuulutetuksi tuomittuaan julkisesti Venäjän hyökkäyksen Ukrainaan. Gluhovski lisättiin listalle 7. kesäkuuta 12. maaliskuuta 2022 tekemästään kirjoituksesta, jossa hän vaati lopettamaan sodan. Hänet lisättiin Venäjän oikeusministeriön "ulkomaisten agenttien" rekisteriin lokakuussa 2022. Hänet on asetettu maan etsintäkuulutettujen listalle, mutta ei tällä hetkellä (lokakuu 2022) ole Venäjällä.
Gluhovskin teoksien pohjalta on tehty videopelit "Metro 2033", "" ja "Metro Exodus".
"Metro 2033" romaanin pohjalta on työstetty elokuvaa "Metro 2033".
Risto Rikala

Risto Rikala (s. 1979 Kotka) on suomalainen rumpali, joka on soittanut useissa kokoonpanoissa, kuten VV "Ville Valo", Jenni Vartiainen, Ellinoora, Redrama, Erin, Kwan, Elastinen, Kaija Koo, Laura Voutilainen ja Ben Granfelt Band. Rikala on ollut Jenni Vartiaisen rumpali vuodesta 2007. Hän on opiskellut Helsingin Pop &amp; Jazz Konservatoriossa. Vuonna 2018 hän soitti Vain Elämää tv-ohjelman 9. tuotantokaudella. Hän on tohtori Kalle Rikalan pojanpojan poika. Rikala on absolutisti ja kasvissyöjä. 
Kwanin lisäksi Risto on vaikuttanut muusikkona myös joidenkien artistien kuten Jenni Vartiaisen ja Samae Koskisen julkaisuissa sekä Uuden edessä-hyväntekeväisyyskappaleen taustalla.
Tabarka

Tabarka (, myös Thabarka tai Barga paikallisille) on kaupunki Välimeren rannalla pohjoisessa Tunisiassa Jendouban kuvernoraatissa, noin 170 kilometriä Tunisian pääkaupungista Tunisista länteen. Asukkaita Tabarkassa oli 15 634 vuonna 2004. Tabarka sijaitsee lähellä Algerian rajaa, noin 15 kilometriä rajalta.
Kansainvälisesti Tabarka on tunnettu muun muassa kauniista koralleistaan ja kesällä pidettävistä jazz-festivaaleistaan. Tabarka on myös suosittu kaupunki turistien keskuudessa kesäkuukausina.
Tabarkan virallinen lentoasema on nimeltään 7 Novembre International Airport.
Hipólito Yrigoyen

Hipólito Yrigoyen (1852–1933) oli argentiinalainen poliitikko. Hän oli lakimies, professori ja metsänhoitaja, ja nousi radikaalipuolueen johtoon vuonna 1896. Yrigoyen toimi maansa presidenttinä kahdesti: 1916–1922 ja 1928–1930. Hänen ensimmäisellä kaudellaan Argentiina pysyi puolueettomana ensimmäisen maailmansodan ajan, vaikka saksalaisvastainen mieliala maassa kasvoi Saksan keisarikunnan asiainhoitaja Karl von Luxburgin vuonna 1917 aiheuttaman diplomaattisen selkkauksen takia. Vuonna 1928 Yrigoyen valittiin presidentiksi suurella ääntenenemmistöllä. Vuoden 1929 talouslama heikensi hänen valtaansa, ja presidenttikausi päättyi sotilasvallankaappaukseen 1930.
Syrjäytetty Yrigoyen vietti loppuelämänsä arestissa Martín Garcían saarella, missä hän kuoli vuonna 1933.
Heinäsirkka (albumi)

Heinäsirkka on samaa taiteilijanimeä käyttäneen suomalaisen laulaja-lauluntekijän Anne Taskisen debyyttialbumi. Se julkaistiin vuonna 1985. "Speedy Gonzales" -kappaleella laulaa myös näyttelijä-muusikko Matti Pellonpää.
Tietäjän lapsuus

Tietäjän lapsuus () on vuonna 1988 ilmestynyt Diana Wynne Jonesin kirjoittama nuorten fantasiaromaani. Se oli ilmestymisvuonnaan ehdolla Carnegie Medalin saajaksi. 
Juoni.
Kirja kertoo sarjan edellisestä osasta tutun Christopher Chantin lapsuudesta. Christopherin vanhemmille selviää, että heidän poikansa voi vierailla muissa maailmoissa uniensa välityksellä ja tuomaan niistä tavaroita mukanansa. Christopherin "henkimatkat" tekevät hänestä äärrettömän arvokkaan hänen enolleen, Ralphille. Ralph kertoo pojalle testaavansa hänen kykyjään, vaikka todellisuudessa Ralph haluaa vain hyötyä Christopherin lahjakkuudesta. Matkoillaan Christopher kohtaa muun muassa maagisia olentoja sekä Ashethin, joka elää temppelissä.
Samanaikaisesti, Christopherin vanhemmat päättävät lähettää poikansa sisäoppilaitokseen, jossa hän oppii muun muassa hallitsemaan kykyään paremmin. Sisäoppilaitoksessa Christopherille ja hänen opettajalleen selviää, että Christopher menettää kykynsä taikoa, kun hänellä on hopeaa. Ilman hopeaa hän on sen sijaan maailman voimakkain velho.
Juan Manuel de Rosas

Juan Manuel de Rosas (1793–1877) oli argentiinalainen konservatiivipoliitikko, Argentiinan ensimmäinen "Caudillo" eli sotilasjohtaja. Hän oli Buenos Airesin maakunnan kuvernööri 1829–1832 ja 1835–1852. Hänellä oli runsaasti valtaa, sillä aluehallinto oli voimakasta ja valtiollinen järjestäytyminen oli hajanaista. Yli 20 vuotta jatkuneen valtansa aikana hän sai paljon ihailijoita ja paljon vihamiehiä. Hän hankki varallisuutensa 1810-luvulla maanviljelijänä ja naudanlihan myyjänä.
Justo José de Urquizan johtama liittouma, johon kuului muita Argentiinan osavaltioita sekä brasilialaisia ja uruguaylaisia kaatoi Rosasin vuonna 1852. Hän joutui lähtemään loppuiäkseen maanpakoon Englantiin.
Saint-Jean (joki)

Saint-Jean on Pohjois-Québecissä virtaava joki, jonka pituus on 256 kilometriä ja valuma-alue 5 600 neliökilometriä. Se saa alkunsa Labradorin ylängön lounaisosasta, josta se virtaa kohti etelää vuoristoisen erämaan halki ja laskee Saint Lawrencen lahteen Rivière-Saint-Jeanin kylän kohdalla.
Joki on suosittu kalastuskohde, josta pyydetään pääasiassa lohta. Tutkimusten mukaan siinä elää myös amerikanankeriaita, haukia, imukarppeja, juovaturpia, jääturskia, kolmipiikkejä, koskisärkiä, mateita sekä puronieriöitä.
Quirino Cristiani

Quirino Cristiani (2. heinäkuuta 1896 Italia – 2. elokuuta 1984 Argentiina) oli argentiinalainen elokuvatuottaja ja animaatioiden tekijä. Cristiani muutti Italiasta Argentiinaan vuonna 1900. Hän teki maailman ensimmäisen pitkän piirrosfilmin ("El Apóstol", 1917), joskin kunnia usein erheellisesti annetaan Walt Disneyn pitkälle piirroselokuvalle "Lumikki ja seitsemän kääpiötä". Hän teki myös ensimmäisen pitkän piirretyn äänielokuvan, joka oli "Peludópolis", 1931. Ainoa Cristianin tähän päivään asti säilynyt animaatio on El mono relojero vuodelta 1938.
Vastuuvakuutus

Vastuuvakuutus on vakuutus, joka otetaan sen vaaran varalta, että vakuutuksenottaja joutuu vahingonkorvausvelvolliseksi.
Vastuuvakuutuksen sisältö.
Vastuuvakuutus on luonteeltaan vahinkovakuutus, mutta se poikkeaa toiminnaltaan muista vahinkovakuutuksista, koska vastuuvakuutuksen kattama riski on vakuutuksenottajan mahdollinen korvausvelvollisuus jollekulle toiselle, kun taas esimerkiksi omaisuusvakuutuksessa vakuutetaan tietty yksilöity vakuutuksenottajan omistama omaisuus ja sovitaan, minkä riskin varalta vakuutus tehdään. Esimerkiksi palovakuutus on tyypillinen tällainen omaisuusvakuutus. 
Vastuuvakuutuksen ensisijainen tarkoitus on vahingon aiheuttajan suojaaminen kattamalla vakuutuksenottajan tai muun vakuutetun vahingonkorvausriski. Sen toissijainen tehtävä on kuitenkin antaa suojaa myös vahingon kärsineelle, koska tällöin hän voi saada korvauksia aiheuttajan lisäksi myös vakuutusyhtiöltä. Vastuuvakuutuksessa on siten aina kolme osapuolta: vakuutusyhtiö, vakuutuksenottaja ja vahinkoa kärsinyt.
Vastuuvakuutuksesta korvataan vain vahinkoja, joista vakuutuksenottaja tai vakuutettu on "voimassa olevan oikeuden mukaan" korvausvastuussa. Korvauksen saaminen vastuuvakuutuksesta edellyttää, että vakuutettu on vahingonkorvausvelvollinen aiheuttamansa vahingon perusteella kolmatta kohtaan. Vastuuvakuutuksesta ei siten korvata vahinkoa vakuutuksenottajan vahingonkorvausvastuuta laajemmin, eli jos vahingon aiheuttaja ei ole vahingonkorvausvelvollinen, myöskään vakuutusyhtiö ei ole vastuuvakuutuksen perusteella velvollinen suorittamaan korvauksia vahinkoa kärsineelle.
Useimmissa vastuuvakuutuksissa edellytetään, että korvattava vahinko on aiheutettu tuottamuksellisesti; törkeä tuottamus (esim. törkeä huolimattomuus) ja tahallisesti aiheutetut vahingot on rajattu pois korvausten piiristä.
Taitoluistelun Euroopan-mestaruuskilpailut 2011

Vuoden 2011 taitoluistelun Euroopan-mestaruuskilpailut järjestettiin Bernissä, Sveitsissä 24. – 30. tammikuuta. Kilpailupaikkana toimi PostFinance Arena. Kilpailujen ohjelmassa olivat miesten ja naisten yksinluistelut, pariluistelu ja jäätanssi. Etukäteen huonoimmilla Sijaing-sijoituksilla olleet urheilijat joutuivat pariluistelua lukuun ottamatta karsimaan paikasta varsinaiseen kilpailuun.
Aiheesta muualla.
Harry Reunanen

Harry (Harri) Henrik Olavi Reunanen (14. syyskuuta 1923 Rauma – 13. tammikuuta 1979) oli suomalainen jalkapalloilija.
Hyökkääjänä pelannut Reunanen edusti Mestaruussarjassa Rauman Työväen Urheilijoita 1948, Turun Pallokerhoa 1951-1952 ja Turun Tovereita 1955. Kaikkiaan hän pelasi neljän kauden aikana 52 pääsarjatason ottelua, joissa teki 27 maalia. Suomensarjassa hän teki neljässä kaudessa 43 maalia.
Suomen maajoukkueessa Reunanen pelasi vuosina 1947–1949 neljä maaottelua, joissa hän teki kaksi maalia. Reunasen lempinimi oli ”Tankki”.
Oyabe

Oyabe () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Chūbun tai Hokurikun alueella Toyaman prefektuurissa. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin länsiosassa Oyabejoen varrella. Lännessä kaupunki rajautuu Ishikawan prefektuuriin. Oyabessa on 29 488 asukasta (marraskuussa 2020) ja sen pinta-ala on 134,07 neliökilometriä.
Oyaben kaupunki perustettiin vuonna 1962 liittämällä yhteen Isurugin ja Tochūn maaseutukaupungit. Kaupungin keskusta sijaitsee Isurugissa, joka kehittyi Edo-kaudella paikallisena hallintokeskuksena ja postiasemana ("shukuba"). Läheinen Kurikaran sola tunnetaan keskiaikaisesta Kurikaran taistelusta. Kaupungissa on esimerkiksi tekstiili- ja kumiteollisuutta, autoteollisuuden liitännäisteollisuutta ja keramiikan tuotantoa. 
Oyaben luonnonnähtävyyksiin kuuluu Miyajiman rotko vesiputouksineen. Rakennettua kulttuuriperintöä edustaa muun muassa Hanyū Gokoku Hachiman-gūn šintolainen pyhäkkö, joka on valittu Japanin tärkeäksi kulttuuriomaisuudeksi. Oyabea palvelee Ainokaze Toyama -rautatien Ainokaze Toyama -rautatielinja (entinen Hokuriku-päälinja).
Hammamet

Hammamet () on kaupunki pohjoisessa Tunisiassa, Nabeulin kuvernoraatissa. Kaupungissa on noin 70 000 asukasta. Matkailijoita käy tuhansia ja heille riittää aurinkoa ympäri vuoden. Kevään ja syksyn lämpötilat ovat runsaat +20 celsiusastetta, kesällä noin +30 astetta. Talvella on viileämpää ja kosteampaa.
Hammamet on Tunisian ensimmäinen turistikohde. Hammametiin järjestävät matkoja monet matkanjärjestäjät. Lomalentoja sinne liikennöidään keväästä syksyyn. Hammametissa on mahdollisuus niin kulttuuriin, auringonottoon kuin harrastamiseenkin. Erityisesti Hammamet on tullut suosituksi golflomakohteeksi edullisuutensa ansiosta. Hammametista löytyy kaksi golfkenttää.
Hammametin tärkein lomailualue Yasminen lomakylä sijaitsee noin kymmenen kilometrin päässä kaupungin keskustasta ja aivan rannan lähellä. Sekä Yasminessa että keskustassa on helppo liikkua kävellen, ja näiden välin pääsee taksilla tai julkisilla kulkuneuvoilla.
Kaupungissa on kilometrien mittaiset hiekkarannat, jotka ovat puhtaita. Yasminessa on hiekkarantojen lisäksi huvipuisto, sisäluistelurata ja sukelluskoulu. Hammametin keskustassa voi tutustua sen medinan ikivanhaan muuriin, Kasbahin pieneen linnoitukseen ja kaupungin muihin vanhoihin osiin. Alueella on myös Antiikin Rooman aikaiset Pupputin kaupungin rauniot mosaiikkitöineen.
Takaoka

Takaoka () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Chūbun tai Hokurikun alueella Toyaman prefektuurissa. Se sijaitsee prefektuurin länsiosassa Japaninmeren Toyamanlahden rannikolla. Kaupunki on rakentunut Tonamin tasangolle Oyabe- ja Shōjokien alajuoksulle, länsiosat ovat vuoristoisia. Takaokassa on 169 052 asukasta (marraskuussa 2020) ja sen pinta-ala on 209,57 neliökilometriä.
Asutus Takaokan alueella on vanhaa, ja siellä sijaitsivat muinoin Etchūn provinssin hallintokeskus ("kokufu") ja provinssitemppeli. Takaokan kaupunki sai alkunsa vuonna 1609, kun Kagan daimiokunnan Maeda Toshinaga rakennutti sinne linnan ja nimesi paikkakunnan Takaokaksi. Linna purettiin pian, mutta Takaoka kehittyi kauppakaupunkina ja hallinnollisena keskuksena. Tärkeä perinteinen elinkeino oli metalliesineiden valmistus. Kaupunkioikeudet osana Japanin nykyistä kunnallishallintoa Takaoka sai vuonna 1889. Kaupunki on laajentunut useissa kuntaliitoksissa, viimeksi vuonna 2005, kun siihen yhdistettiin Fukuokan maaseutukaupunki. Nykyisin kaupunkiin on sijoittunut aiempaan metalliteollisuuteen pohjautuvaa alumiinin tuotantoa sekä muun muassa kemian- ja paperiteollisuutta.
Takaokaa palvelevat JR Nishi-Nihonin suurnopeusjunayhteys Hokuriku Shinkansen, Himi-linja ja Jōhana-linja, Ainokaze Toyama -rautatien Ainokaze Toyama -rautatielinja (entinen Hokuriku-päälinja) sekä Man’yōsen-pikaraitiotie.
Takaokan nähtävyyksiä ovat esimerkiksi Zuiryū-jin buddhalainen temppeli, jonka rakennuksista osa on nimetty Japanin kansallisaarteiksi, Shōkō-jin temppeli, Takaoka Daibutsu eli Takaokan suuri buddhapatsas, Imizu-jinjan ja Keta-jinjan šintolaiset pyhäköt sekä Takaokan linnan raunioita ympäröivä puisto. Futagamivuori tunnetaan "Man’yōshū"-runoilija Ōtomo no Yakamochin runoista, ja kaupunkiin onkin perustettu Man’yōshū-museo vuonna 1990. Kanayamachin ja Yamachōsujin historialliset kaupunkialueet on suojeltu. Unescon aineettoman kulttuuriperinnön luetteloon on hyväksytty Takaokassa vietettävä Mikurumayama-festivaali. Futagamivuori ja Amaharashin rannikkoseutu kuuluvat Noton niemimaan puolikansallispuistoon.
M1 (Valko-Venäjä)

Valtatie M1 (, ) on tärkeä Valko-Venäjän läpi poikittain kulkeva, suurelta osaltaan moottoritieksi luokiteltu valtatie. Se yhdistää osaltaan Puolasta saapuvan eurooppatie :n tämän väylän Venäjän Moskovasta saapuvaan osaan. Valtatie M1 valmistui Moskovan olympialaisiin 1980 ja jatkuu M1-numerointuna väylänä myös Venäjän puolella. 
M1 alkaa Valko-Venäjän "Kozlovitši"-raja-asemalta, joka on Puolan "Kukuryki"n raja-aseman vastinpari. Raja-asema on tarkoitettu vain rahtiliikenteen käyttöön. Alkuosiltaan valtatie M1 kiertää Brestin pohjoispuolelta ja tässä kohdin kulkee eri reittiä kuin eteläisempi , jonka Terespol-Brest -rajanylityspaikka on kaiken maantieliikenteen käytössä ja jonka reitti kulkee Brestin kaupungin läpi. Pian Brestin itäpuolella nämä kaksi valtatietä yhtyvät. Valtatie M1/E30 muuttuu 4-kaistaiseksi moottoritieksi, joka jatkaa itäkoilliseen kohti Minskiä ja Moskovaa. Suurimmat valtatien varrelle osuvat valkovenäläiset kaupungit (Kobryn, Baranavitšy, Minsk, Orša) ohitetaan muutaman kilometrin etäisyydeltä. Valtatie päättyy raja-asemaan "Redki" Venäjän Smolenskin alueen rajalla. 
Elokuussa 2013 maassa otettiin käyttöön etäluettaviin, autojen tuulilasin sisäpuolelle sijoitettaviin tunnistinlaitteisiin perustuva BelToll-tietullijärjestelmä. Järjestelmä on huomattavasti laajempi kuin aiempi M1-valtatien maksupisteisiin perustunut tietullijärjestelmä. Vuoden 2014 alussa järjestelmä kattoi M1-, M2- ja M4-valtatiet ja osia useista muista valtateistä.
Tärkeimmät risteykset ::
Maanteiden luokittelussa R-tiet (venäjäksi P) viittaavat tasavallan (kansallisen) tason maanteihin.
Markku Kangaspuro

Markku Veli Kangaspuro (s. 26. helmikuuta 1960 Espoo) on Helsingin yliopiston Aleksanteri-instituutin johtaja vuodesta 2018 alkaen. Kangaspuro toimii Suomen Rauhanpuolustajat ry:n puheenjohtajana. Kangaspuro valmistui filosofian tohtoriksi Itä-Suomen yliopistosta vuonna 2000. 
Aleksanteri-instituutissa Kangaspuron tehtäviin kuuluvat muun muassa Venäjän ja itäisen Euroopan tutkimukseen keskittyvän tutkimusohjelman kehittäminen ja toteuttaminen. 
Kangaspuro toimi vuosina 2002–2014 Venäjän ja itäisen Keski-Euroopan tutkimukseen erikoistuneen tieteellisen aikakauskirjan "Idäntutkimuksen" päätoimittajana.
Mielipiteitä.
Kangaspuro suhtautuu kielteisesti Suomen Nato-jäsenyyteen. Vuonna 2014 Itä-Ukrainan sodan yhteydessä hän totesi Venäjän yrittävän rauhoitella tilannetta Ukrainassa ja syytti sodan kärjistymisestä muun muassa Yhdysvaltoja. Ennen Itä-Ukrainan taistelujen alkamista hän arvioi huhtikuussa 2014, että aseelliseen voimankäyttöön turvautuminen kriisissä johtaa todennäköisesti Venäjän suoraan sekaantumiseen konfliktiin.
Joe Gores

Joe Gores (25. joulukuuta 1931 Rochester, Minnesota, Yhdysvallat – 10. tammikuuta 2011 Greenbrae, Kalifornia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen jännityskirjailija.
Gores kuului samaan kovaksikeitettyyn dekkariperinteeseen kuin Dashiell Hammett ja Raymond Chandler. Hän kuvasi taitavasti Yhdysvaltojen länsirannikon kaupunkiympäristöä ja yhteiskunnan kerroksisuutta. Ennen kirjailijanuraansa Gores työskenteli sekalaisissa ammateissa, kuten autonkuljettajana ja myyjänä sekä 12 vuotta yksityisetsivänä. Hän opiskeli englanninkielistä kirjallisuutta, josta suoritti loppututkinnon Stanfordin yliopistossa. 
Goresin tuotantoon kuuluu 16 romaania ja useita kertomuskokoelmia. Teoksista "Sam Spaden etsivätoimisto" kertoo tapahtumista ennen Dashiell Hammettin "Maltan haukkaa". Goresin oli tarkoitus tyttärensä pyynnöstä kirjoittaa sille jatko-osa, mutta hän totesi sen mahdottomaksi, joten hän kirjoitti esiosan. Teoksen "Nimeni on Hammett" pohjalta on Wim Wenders ohjannut elokuvan "Hammett – tehtävä Chinatownissa" (1982). Gores on myös kirjoittanut elokuva- ja tv-sarjakäsikirjoituksia, muun muassa sarjoihin "Kojak", "Columbo", "Magnum" ja "Mike Hammer".
Teokset.
DKA = sis. "Dan Kearney and Associates"
Lähteet.
Königsberg (1927)

Königsberg oli Saksan laivaston Königsberg-luokan kevyt risteilijä toisessa maailmansodassa. Alus upposi 1940 Norjan taisteluissa.
Valmistus.
Risteilijä B ("SMS Thetiksen" korvaaja) tilattiin 1925 Marinewerftiltä Wilhelmshavenista, missä köli laskettiin 12. huhtikuuta 1926 telakkanumerolla 108. Alus laskettiin vesille 26. maaliskuuta 1927 nimettynä "Königsbergiksi". Vesillelaskutilaisuudessa aluksen siunasi Königsbergin pormestari ja ensimmäisen maailmansodan risteilijän "SMS Königsbergin" päällikön leski rouva Loof kastoi aluksen. Aluksen ensimmäinen päällikkö Wolf von Trotha otti aluksen Reichsmarinen palvelukseen 17. huhtikuuta 1929. Aluksen miehistö siirtyi risteilijä "Nympheltä", joka oli poistettu palveluksesta edellisenä päivänä. Koeajojen ja miehistön koulutuksen päätyttyä alus oli 18.–26. lokakuuta Barcelonan maailmannäyttelyssä valtakunnan edustajana aluksen uuden komentajan Robert Witthöf-Emdenin alaisuudessa. Alus liitettiin laivastoon 17. joulukuuta 1929.
Palvelus.
Kesäkuussa 1936 "Königsberg" vieraili Helsingissä. Alus oli Espanjan rannikolla marraskuusta 1936 tammikuuhun 1937. Elokuun puolivälissä 1939 alus vieraili Vaasassa Vaskiluodon satamassa. Alus soveltui huonosti kauppamerenkulun häirintään tai yleensäkään avomerelle, joten toisen maailmansodan alkaessa se siirrettiin torpedokoulutuksen maalilaivaksi Itämerelle ja Pohjanmeren miinoitusoperaatioihin kuten operaatio Westwalliin.
Norja.
"Königsberg" osallistui huhtikuun 1940 alussa Norjan taisteluihin, kun se liitettiin kontra-amiraali Hubert Schmundtin komentamaan maihinnousuryhmä 3:een kuljettamaan joukkoja Wilhelmshavenista Bergeniin yhdessä sisaraluksensa "Kölnin" sekä miinalaiva "Bremsen", torpedoveneiden "Wolfin" ja "Leopardin", E-veneiden emälaivan "Carl Petersin" sekä E-veneiden "S 19", "S 21", "S 22", "S23" ja "S 24" kanssa. Osastoon kuuluivat vielä apualukset "Schiff 9" ja "Schiff 18".
Osaston tunkeutuessa aamulla 9. huhtikuuta Bergenin vuonoon alus vaurioitui Norjan rannikkotykistön Kvarvenin linnakkeen avattua tulen kuuden tuuman kranaatin osuttua hieman vesirajan yläpuolelle. Norjalaiset vastarintamiehet ilmoittivat aluksen sijainnin Britanniaan. Vielä samana iltana hyökkäsi Britannian kuninkaallisten ilmavoimien 12 Welligton ja 12 Hampden pommittajaa satamassa olleiden alusten kimppuun tuloksetta. Alus jäi Bergeniin Skoltegrundin laituriin korjattavaksi muiden ryhmän alusten palatessa Saksaan.
Samana iltana sai Orkneylle sijoitetut Britannian kuninkaallisen laivaston ilmavoimien 800 ja 803 laivueiden lentäjät tiedon operaatiosta. Seuraavana päivänä 16 Blackburn Skua pommikonetta Britannian kuninkaallisen laivaston ilmavoimien 800 ja 803 laivueista saivat kolme osumaa alukseen, joka kaatui upoten Bergenin satamaan. Ilmatorjunta ampui alas ainoastaan yhden hyökänneistä lentokoneista (luutnantti Smeeton ja vänrikki Watkinson) ja lisäksi kolme konetta vaurioitui pahoin.
Aluksen hylky nostettiin 17. heinäkuuta 1942 ja maaliskuusta 1943 alkaen sitä käytettiin sukellusvenelaiturina. Hylky kaatui uudelleen 22. syyskuuta 1944 ja romutettiin sodan päätyttyä paikallaan.
Helmipurjepleko

Helmipurjepleko ("Glyptoperichthys joselimaianus") on Etelä-Amerikassa elävä imumonneihin kuuluva kala. Sitä pidetään myös akvaarioissa.
Levinneisyys.
Luonnossa helmipurjeplekoa tavataan Brasiliasta Tocantinsjoesta. Helmipurjeplekot ovat makeanveden kaloja ja se elää vesissä, joiden lämpötila on 24–29 °C. Akvaario-olosuhteissa lajille on hyvä olla tarjolla luolia tai juurakoita. Luonnossa helmipurjepleko voi kasvaa 30 cm pitkäksi.
Ravinto.
Helmipurjepleko syö levää, muiden kalojen mätiä ja kuolleita kaloja. Sitä käytetäänkin usein akvaarioissa levän poistamiseen ja raadonsyöjänä.
Rautaa &amp; magneettia

Rautaa &amp; magneettia on suomalaisen laulaja-lauluntekijän Heinäsirkan kolmas studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 1995.
Mikko Niinikoski

Mikko Niinikoski (s. 3. maaliskuuta 1978 Tampere) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelasi kaudella 2010–2011 Mestiksessä Heinolan Kiekossa.
Niinikoski on Tapparan kasvatteja ja hän on pelannut SM-liigassa 112 ottelua Lahden Pelicansissa. Lisäksi Niinikoski on kiertänyt useissa eri sarjoissa Suomen ulkopuolella. Hän on pelannut muun muassa Tanskan pääsarjassa ja MOL-liigassa sekä Ruotsin ja Sveitsin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla.
Telmana

Telmana () on taajama ja maalaiskunta Leningradin alueen Tusinan piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Inkereenjoen rannalla 26 kilometriä Tusinan kaupungista luoteeseen. Taajamassa on 5 800 (vuonna 2002) ja kunnassa 11 200 (vuonna 2010) asukasta.
Telmanan kunta rajoittuu pohjoisessa Pietariin kuuluvaan Kolpinan kaupunkiin, idässä Punaporuun, koillisessa Liissilään ja lounaassa Possain kuntaan. Keskustaajaman lisäksi siihen kuuluvat Voiskorovan (ven. Войскорово, "Voskorovo") taajama sekä Isoran Lopotin (Ям-Ижора, "Jam-Ižora") ja Pionerin (Пионер) kylät. Kunnan läpi kulkee Moskovan ja Pietarin välinen M10-valtatie.
Taajama on rakennettu Inkereenjoen rannalle 1700-luvun lopulla perustettujen saksalaisten siirtokuntien paikalle. Voiskorovan lähellä, nykyisen Pionerin kylän alueella, sijaitsi Inkereen luterilaisen seurakunnan kirkko. Isoran Lopotti palveli Pietarin ja Moskovan välistä maantieliikennettä. Saksalaissiirtokuntiin perustettiin 1920-luvun lopussa Ernst Thälmannille nimetty kolhoosi (myöhemmin sovhoosi), josta taajama on saanut nimensä. Siirtokunnat ja seudun inkerinsuomalaiset kylät tuhoutuivat toisen maailmansodan taisteluissa. Nykyään taajamassa toimii Thälmannille nimetty karjatila.
Juhani Vellamo

Juhani Vilhelm Vellamo (myös aik. "Wellamo") (4. huhtikuuta 1912 Jämijärvi – 22. toukokuuta 2004 Tampere) oli suomalainen olympiatason painonnostaja.
Vellamo osallistui kaksiin olympiakisoihin sarjassa 82,5 kg. Lontoon kisoissa 1948 hän sijoittui seitsemänneksi yhteistuloksella 355 kg. Helsingissä 1952 hän epäonnistui avauslajissa punnerruksessa, jäi ilman tulosta ja keskeytti kilpailun.
Maailmanmestaruuskilpailuissa hän saavutti pronssia 1947 tuloksella 367,5 kg.
Euroopan-mestaruuskilpailuissa hän saavutti seuraavat mitalisijat: 1947 hopeaa, 1948 ja 1949 pronssia.
Vellamo voitti Tukholman PM-kisoissa 1950 viidennen Pohjoismaiden-mestaruutensa. Hän voitti PM-kullan myös 1951 ja 1953.
Vellamo voitti useita Suomen mestaruuksia 1939 lähtien. Vuonna 1949 hän voitti Suomen-mestaruuden 82,5 kg sarjassa tuloksella 352,5 ja seuraavana vuonna tuloksella 345. SM-mitaleja myös yleisurheilusta.
Vellamo oli myös voittamassa pesäpallon Suomen mestaruutta 1942 Valtion lentokonetehtaan joukkueessa.
Lähteet.
Viitteet.
Marineholmen

Marineholmen oli norjalainen laivastotukikohta Damsgårdssundetin varrella Puddefjordenissa Bergenissä Hordalandin läänissä. Tukikohta perustettiin 1818 ja lakkautettiin toukokuussa 1962, kun toiminnot siirtyivät uuteen Haakonsvernin tukikohtaan. Ensimmäisen maailmansodan aikana Marineholmen oli hyvin tärkeä. Siellä alukset korjattiin ja kunnostettiin ja sieltä ne hakivat polttoaineena käyttämänsä hiilen. Asuntoina siellä oli sekä parakkeja että myös puinen potkurikorvetti "Nordstjernen" (1864–1945). Myöhemmin asuntona käytettiin "Statsraad Lehmkuhlia". Nykyisin laivastotukikohdasta ei ole Bergenissä juuri mitään jäljellä. Niiden hallien paikalla, joissa aikoinaan vuonna 1818 säilytettiin puisia sotaveneitä, perustettiin myöhemmin Høyteknologisenteret, nyk. Marineholmen AS.
Brasiliankolibri

Brasiliankolibri ("Aphantochroa cirrochloris"), myös "Campylopterus cirrochloris", on Brasilian kotoperäinen kiitäjälintu ja sukunsa ainoa laji. Sen esiintymisalue käsittää maan itäosan Goiásta ja Pernambucosta Mato Grossoon ja Rio Grande do Suliin. Louis Jean Pierre Vieillot kuvaili lajin holotyypin Rio de Janeirosta vuonna 1818.
Daumantas

Daumantas eli Pyhä Timofej (k. 27. toukokuuta 1299) oli liettualainen ruhtinas ja myöhemmin Pihkovan ruhtinas ja ortodoksisen kirkon pyhimys. Daumantas tunnetaan myös liettualaisen suuriruhtinas Mindaugasin murhaajana. 
Elämäkerta.
Daumantas oli vuoteen 1263 saakka Nalšian ruhtinas. Liettuaa johti tuolloin Mindaugas, jonka vaimo Morta oli kuollut. Mindaugas kaappasi uudeksi vaimokseen tämän sisaren, joka oli kuitenkin jo Daumantasin vaimo. Niinpä Daumantas surmasi Mindaugasin ja kaksi tämän poikaa Mindaugasin kilpailija Treniotan rohkaisemana vuonna 1263 näiden ollessa sotaretkellä Brjanskissa. 
On olemassa myös tieto, että Vladimirin suuriruhtinas Dmitrin tytär Maria oli hänen puolisonsa.
Murhan jälkeen Mindaugasin poika Vaišvilkas otti vallan Treniotalta ja karkotti Daumantasin Pihkovaan. Pihkovassa Daumantas kastettiin ortodoksiseen uskoon ja hän otti nimen Timofej. Vielä ennen kuolemaansa vuonna 1299 hänet valittiin myös Pihkovan ruhtinaaksi vuonna 1266. Valtakautenaan hän taisteli useaan otteeseen menestyksekkäästi Liivinmaan ritarikuntaa vastaan.
Kuoleman jälkeen.
Daumantasin kuoleman jälkeen ortodoksinen kirkko julisti hänet pyhimykseksi. Ensimmäinen tunnettu hänelle pyhitetty kirkko on rakennettu vuonna 1374 Pihkovaan. Pihkovan ja Liettuan suhteiden lähennyttyä 1300-luvulla Timofejista tuli molempien maiden suojelupyhimys. Hän saikin kuolemansa jälkeen maineen ortodoksisuuden puolustajana ja lännen uhan torjujana. Suuriruhtinaan murhaa ei juurikaan muisteltu. 
Vaikka Daumantas oli Aleksanteri Nevskiä vanhempi hahmo, hän jäi tämän varjoon. Daumantasia ei myöskään kanonisoitu Nevskin tavoin Venäjän kirkon synodeissa 1540- ja 1550-luvuilla, sillä hän painotti Pihkovan itsenäisyyttä Moskovan sijaan. Iivana Julma käytti Daumantasin liettualaistaustaa myöhemmin syynä hyökätä Liettuaan. Hän väitti Liettuan kuuluneen Daumantasin kautta ortodoksiseen maailmaan ja sitä myöten Moskovan olevan oikeutettu valloittamaan tämän.
PSFK Tšernomorets Burgas

PSFK Tšernomorets Burgas () oli jalkapalloseura, jonka kotikaupunki oli Bulgarian Burgas. Seura perustettiin vuonna 2005 nimellä Tšernomorets. Sen kotikenttä oli Lazur-stadion, jolle mahtuu 18 037 katsojaa.
Tšernomorets Burgas ajautui konkurssiin vuonna 2019.
Eva-Maria Wernicke

Eva-Maria Wernicke (s. 30. syyskuuta 1953 Beierfeld) on saksalainen entinen ohjaskelkkailija. Hän edusti maajoukkuetasolla Itä-Saksaa ja seuratasolla SC Traktor Oberwiesenthalia.
Wernicke voitti vuonna 1973 pronssia yksiköstä sekä MM-kisoissa että EM-kisoissa. Hän sai samasta lajista hopeaa EM-kilpailuissa 1975 ja oli neljäs Innsbruckin olympialaisissa 1976.
Wernicke on naimisissa entisen yhdistetyn hiihtäjä Ulrich Wehlingin kanssa.
Lähteet.