tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Eric Castrén

Eric Castrén (14. heinäkuuta 1732 Paltamo – 21. joulukuuta 1787 Kemi) oli valistushenkinen pappi, joka toimi mm. Kemin kirkkoherrana.
Castrénin vanhemmat olivat Kajaanin pormestari ja kihlakunnan vouti Matias Castrenius, myöh. Castreen (1693–1771) ja hänen ensimmäinen puolisonsa Helena Albogius. Hän pääsi ylioppilaaksi Turussa 1748 ja valmistui filosofian maisteriksi 1754. Castrén vihittiin papiksi Turun hiippakunnassa 1755.
Turun akatemiassa opiskellessaan Eric Castrén laati talousopin professorin Pehr Kalmin ohjauksessa väitöskirjan "Öfver Kajanaborgs län", jossa kuvattiin Kajaanin kaupungin sekä Paltamon ja Sotkamon pitäjien historiaa ja taloudellisia oloja. Papiksi vihkimisen jälkeen Castrén sai 1755 viran kotipitäjänsä Paltamon kirkkoherran apulaisena. Tämän jälkeen hän toimi Pohjanmaan jalkaväkirykmentissä pataljoonansaarnaajana vuodesta 1759 sekä Pudasjärven kirkkoherrana vuodesta 1762. Kemin kirkkoherran virkaan hänet nimitettiin vuonna 1785. Castrénista tuli lääninrovasti 1786 ja hän oli saarnaajana pappeinkokouksessa Kokkolassa 1784.
Castrén kirjoitti tutkielman myös Pudasjärven pitäjästä, mikä julkaistiin H.G. Porthanin lehdessä "Tidningar utgifne af et Sällskap i Åbo" vuonna 1776. Papintoimensa ohessa Pudasjärvellä Castrén otti osaa suuren pitäjänsä elinkeinojen edistämiseen ja vaikutti poronhoidon vakiintumiseen talonpoikaiston keskuudessa.
Eric Castrén oli naimisissa 1763–1784 Pudasjärven kirkkoherran Samuel Keckmanin tyttären Katarina Elisabet Keckmanin (k. 1784) kanssa ja vuodesta 1786 Oulun kappalaisen Jakob Elfvingin tyttären Brita Helena Elfvingin (k. 1817) kanssa tämän ensimmäisessä avioliitossa. Hänen poikiaan olivat Kemin kirkkoherra, teologian tohtori Matthias Castrén (1764–1845), Utsjoen kirkkoherra Samuel Castrén (1765–1797), Alatornion kirkkoherra Erik Castrén (1771–1846), Rovaniemen kirkkoherra Kristian Castrén (1779–1825), Evijärven kappalainen Jakob Castrén (1781–1816) ja Säräisniemen kappalainen Zachris Castrén (1782–1818).
Sleepover

Sleepover on vuonna 2004 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen teinikomediaelokuva. Elokuvan aiheita ovat hulvaton kesämeininki, tyttöenergia ja tosiystävyys.
Elokuva tuli ensi-iltaan 9. heinäkuuta 2004. Yhdysvaltalaisen "The Seattle Times" -lehden kriitikko arvioi sen muistuttavan ”lumoavaa tuhkimosatua”.
Juoni.
Teinikomedia kertoo neljästä bestiksestä, jotka päättävä pitää kesäiset pyjamabileet juuri ennen lukion alkamista parantaakseen sosiaalista statustaan. Tytöt ryhtyvät hullunkuriseen, läpi yön kestävään haastekisaan sabotoidakseen arkkivihollisiaan – koulun suosituimpia tyttöjä.
Aiheesta muualla.
Gustav Adolph Lammers

Gustav Adolph Lammers (26. toukokuuta 1802 Kööpenhamina – 2. toukokuuta 1878 Skien) oli norjalainen luterilainen pastori ja herätyssaarnaaja. Hän oli myös arkkitehti ja taidemaalari.
Pappi ja herätysliikkeen johtaja.
Lammers syntyi vuonna 1802. Hän valmistui Oslon yliopistosta 1825 ja astui pappisvirkaan 1827. Toimiessaan pastorina Skienissä hänestä tuli kiihkeä herätyssaarnaaja.Vuonna 1850 hän rakennutti Skieniin Norjan ensimmäisen rukoushuoneen ja 1853 perusti paikkakunnalle ensimmäisen sisälähetyksen paikallisosaston. Vuonna 1856 hän luopui pappisvirasta ja Norjan kirkosta ja perusti itsenäisen vapaakirkon.
Lammersin pappisvirasta eroamiseen vaikutti Søren Kierkegaardin "Øieblikket"-teos. Lammersin johtamassa vapaakirkossa oli suurimmillaan noin 200 jäsentä. Suunnilleen vuonna 1855 liike levisi myös Tanskaan. Skienin ulkopuolella suurin vapaakirkoista oli Tromssassa. Mutta kun liikkeen piirissä alettiin uudelleen kastaa, palasi Lammers Norjan kirkkoon ja otti julkisesti kantaa lapsikasteen sekä luterilaisen tunnustuksen puolesta vuonna 1860. Lammers haki useita papinvirkoja, mutta ei tullut valituksi ja vetäytyi sen jälkeen julkisuudesta.
Arkkitehti ja taiteilija.
Lammers työskenteli myös arkkitehtina ja kuvataiteilijana. Arkkitehtina hän suunnitteli Norjan ensimmäiset puiset uusgoottilaiset kirkot, kuten Bamblen kirkon (1841–1845) ja Hisøyn kirkon Arendaliin (1846–1849) sekä osallistui Larvikin Tanumin kirkon laajennustöihin (1848–1850). Lammers maalasi useita alttaritauluja, muun muassa Bakken kirkkoon Trondheimissa ja Bøn kirkkoon Telemarkissa.
Gustav Lammersin on oletettu olleen Henrik Ibsenin Brand-näytelmän nimihahmon esikuva.
Meronia

Meronia on vuonna 1994 ilmestynyt Circlen esikoisalbumi, jonka Ektro Records julkaisi uudelleenmasteroituna vuonna 2007. Levyn alkuperäisessä vinyyliversiossa on mukana molemmilta CD-julkaisuilta puuttuva bonuskappale "Low-pursed". 
Kappaleesta "Kyberia" on valmistunut Mika Taanilan ohjaama musiikkivideo, jolla Circlen lisäksi esiintyy tuolloin vasta 11-vuotias Elena Leeve.
"Rumba"-lehden kriitikot äänestivät levyn vuoden 1994 parhaiden suomalaisalbumien listalle, mutta ei aivan kärkeen. "Helsingin Sanomien" Ilkka Mattila luonnehti "Meroniaa" sanalla nerokas.
Eredivisie (amerikkalainen jalkapallo)

Eredivisie on amerikkalaisen jalkapallon korkein sarjataso Alankomaissa. Vuonna 2014 korkeimmalla sarjatasolla pelaa kahdeksan joukkuetta. Sarjan mestaruusottelun nimi on Tulip Bowl, jota on pelattu vuodesta 1985 lähtien.
Alankomaissa oli kaksi kilpailevaa lajiliittoa vuosina 1997–2001. Liittojen yhdistettyä luotiin kolmiportainen sarjajärjestelmä aiemman kahden kilpailevan sarjan sijasta. Sarjojen nimet olivat "Eerste divisie", "Tweede divisie" ja "Derde divisie". Vuonna 2014 maan sarjasysteemi uusittiin ja korkeimman sarjatason nimeksi tuli Eredivisie, ja alempien nimiksi Eerste divisie A ja B. Vuodesta 2015 lähtien maassa on ollut vain kaksi sarjatasoa.
Vuonna 2023 muutama alankomaalainen joukkue loikkasi uuteen BNL-liigaan typistäen Eredivisien kuuden joukkueen sarjaksi.
Turkin amerikkalaisen jalkapallon 1. liga

Turkin 1. liga on amerikkalaisen jalkapallon korkein sarjataso Turkissa. Sarjassa pelaa kaudella 2015 kahdeksan joukkuetta. Sarjan runkosarja pelataan talvisin.
Jarl Hellemann -palkinto

Jarl Hellemann -käännöskirjapalkinto on Tammen perustama kirjallisuuspalkinto, joka jaetaan vuosittain korkeatasoisen kaunokirjallisen teoksen laadukkaasta suomennoksesta. Palkinto on nimetty Tammen aiemman toimitusjohtajan ja Keltaisen kirjaston perustajan Jarl Hellemannin mukaan.
Palkinto jaettiin ensimmäisen kerran toukokuussa 2015 uudessa Helsinki Lit -kirjallisuustapahtumassa. Palkintoraatiin kuuluivat puheenjohtajana toimitusjohtaja Jaakko Tapaninen ja jäseninä kirjailija Marko Hautala sekä Helsingin yliopiston käännöstieteen professori Liisa Tiittula.
Suomen Kirjasäätiön jakaman palkinnon suuruus on 5 000 euroa, ja se myönnetään edellisenä vuonna julkaistulle suomennokselle. Palkinto jäi tauolle vuonna 2024 jaetun palkinnon jälkeen.
Helsinki Lit

Helsinki Lit on kansainvälinen kirjallisuustapahtuma, joka järjestettiin ensimmäisen kerran Helsingissä Savoy-teatterissa 22.–23. toukokuuta 2015. Tapahtuman järjesti Helsingin Kirjallisuusfestivaali -niminen yhdistys, jonka perustajajäseniä ovat "Hufvudstadsbladetin" entinen kulttuuritoimittaja, kirjailija Philip Teir, Henrikki Timgren (WSOY), Päivi Koivisto-Alanko (Tammi), Aleksi Pöyry (Granta/Otava) ja Antti Kasper (Otava). Tapahtuman suunnittelussa oli mukana myös 12 kustantajaa. Tapahtuman aloitteentekijä oli Teir.
Tapahtumaan kutsuttiin ensimmäisellä kerralla erityisesti pohjoismaisia kirjailijoita, kuten tanskalainen Peter Høeg, ruotsalainen Carl-Johan Vallgren ja suomalainen Sofi Oksanen. Mukana olivat myös irakilais-suomalainen Hassan Blasim sekä venäläinen Mihail Šiškin. Tapahtuman ideana oli, että kirjailijat keskustelevat keskenään kaksi kerrallaan.
Tapahtumassa jaettiin ensimmäistä kertaa kustannusyhtiö Tammen perustama Jarl Hellemann -käännöskirjapalkinto.
Toisen kerran tapahtuma järjestettiin 13.–14. toukokuuta 2016. Tapahtuman vieraiden joukossa olivat muiden muassa Sadie Jones, Helen Macdonald, Jonas Hassen Khemiri, Sara Stridsberg, Mark Levengood ja Tore Renberg. Kotimaisten vierailijoiden listalla olivat muiden muassa Sofi Oksanen, Rosa Liksom, Riikka Pulkkinen, Tommi Kinnunen, Katri Lipson, Hannu Väisänen, Juha Itkonen, Claes Andersson ja Sirpa Kähkönen. Juontajana oli Pekka Strang.
Vuosien varrella tapahtumaan on osallistunut myös Nobelin kirjallisuuspalkinnon voittaneita, kuten vuonna 2023 esimerkiksi Annie Ernaux, Édouard Louis ja Elisa Shua Dusapin.
Sittemmin tapahtuma on järjestetty vuosittain toukokuussa.
Legalize It

Legalize It on jamaikalaisen Peter Toshin ensimmäinen sooloalbumi vuodelta 1976. 
Kappaleet.
Sony Legacy Edition.
Sony Legacy Edition julkaistu kesäkuussa 2011.
CD 1: Original LP &amp; demos.
CD 2: Tosh’s Original Mix, Alternates &amp; Dubs.
Levy 1, Raidat 1-9 julkaistu original LP - Columbia PC 34253 (U.S.), 1976
Levy 1, Raidat 10-16 ja Disc 2, raidat 1-10 ennen julkaisemattomia
Levy 2, Raidat 11-12 ja 14-16 julkaistu limited edition dub plates, 1976
Levy 2, Raita 13 julkaistu The Ultimate Peter Tosh Experience (Shanachie 6802, 2009)
Equal Rights

Equal Rights on jamaikalaisen Peter Toshin toinen albumi vuodelta 1977. 
Kappaleet.
Sony Legacy Edition.
CD 1.
Raidat 1–8 alkuperäinen julkaisu 1977, Equal Rights (Columbia 34670).
Raidat 9–15 session ennenjulkaisemattomat nauhoitukset. 
CD 2.
Raidat 1, 5, 8–10 ja 15 ennenjulkaisematonta alkuperäisen nauhoituksen alternate- ja extended-versiot.
Raidat 2–4, 6 ja 11–14 aiemmin saatavilla vain erittäin rajoitetulla Dub Plates -painoksella.
65803 Didymos

65803 Didymos on pikkuplaneetta, joka kuuluu Maan lähelle tuleviin Apollo-asteroideihin. Kappale löydettiin Spacewatch-ohjelmalla Kitt Peak Observatoryssä Yhdysvalloissa 11. huhtikuuta 1996. Didymoksen nimi tulee kreikan kielen kaksosta tarkoittavasta sanasta, sillä tällä pikkuplaneetalla on oma kuunsa. Ennen kuin Didymos sai nimensä se tunnettiin tunnuksella 1996 GT. Asteroidi nimettiin 13. heinäkuuta 2004. Didymoksen kuun löysivät P. Pravec, L. A. M. Benner, M. C. Nolan, P. Kusnirak, D. Pray, J. D. Giorgini, R. F. Jurgens, S. J. Ostro, J.-L. Margot, C. Magri, A. Grauer, ja S. Larson 20. marraskuuta 2003. 
Ominaisuudet.
Didymoksen läpimitta on 750 ± 100 metriä ja pyörähdysaika on 2,2593 tuntia. Kappaleen kuu on läpimitaltaan 170 ± 30 m sen keskietäisyys asteroidista on 1,18 ± 0,03 km. Kuun kiertoaika on 0,4958 ± 0,0002 päivää ja sen radan eksentrisyys on 0,06 ± 0,06/0,04. Didymoksen kiertoaika Auringon ympäri on suunnilleen 770 päivää eli 2,11 Maan vuotta, ja radan eksentrisyys on noin 0,383752 ja inklinaatio vain noin 3,4°. Didymoksen systeemin massa on 5,27x1011 kg
Tutkiminen.
ESA:n ja NASA:n yhteinen AIDA-hanke tutki Didymoksen systeemiä vuonna 2022. AIDA koostui kahdesta eri luotaimesta: Törmääjästä (DART) ja tutkivasta luotaimesta (AIM). DART törmäsi Didymoksen kuuhun ja AIM:in keräsi tiedot törmäyksen vaikutuksista pikkuplaneettaan ja sen kuuhun. Tarkoituksena oli tutkia Didymosta ja sen kuuta myös muutenkin, kuten selvittää kappaleiden tarkemmat massat ja geologia sekä pinnan ominaisuudet.
DART törmäsi Didymoksen kuuhun Dimorphokseen 26. syyskuuta 2022, kello 23.14 (UTC). Törmäys vastasi energialtaan 4,8 TNT-tonnia ja se lyhensi Dimorphoksen kiertoaikaa Didymoksen ympäri 32 minuuttia.
Ixonanthaceae

Ixonanthaceae on pieni ja huonosti tunnettu trooppinen kasviheimo koppisiemenisten Malpighiales-lahkossa.
Tuntomerkit.
Heimon kasvit ovat puita, joilla on kierteinen lehtiasento. Lehdet ovat tavallisesti hammaslaitaisia ja korvakkeellisia. Kukinto on huiskilomainen ja sijaitsee lehtihangassa. Verhiö on tavallisesti yhdislehtinen ja heteitä on 5–20, kaikki toimivia. Mesiäinen on huomattava, pohjuksesta kohoava ja kehrämäinen. Sikiäin on yhdislehtinen, 2–5 emilehdestä koostunut, vartalo haaraton ja hoikka, luotti pallomainen tai kiekkomainen. Hedelmä on liiteluomainen, joskus myös selkäluomainen kota, jota kehälehdet suojaavat. Siemen on siivellinen tai vaipallinen, endospermi on vähäinen tai puuttuu.
Levinneisyys.
Ixonanthaceae kasvaa trooppisessa vyöhykkeessä.
Luokittelu.
Lähin sukulaisheimo on pellavakasvit (Linaceae), jonka kanssa Ixonanthaceae muodostaa yhteisen kladin Malpighiales-lahkon sukupuussa. Kladia luonnehtivat oksalaattikiteitä sisältävät kivisolut eli sklereidit, suljettuna spiraalikierteinen eli kontortti teriö, tietyt siemenaiheen ominaisuudet ja kookkaat sirkkalehdet.
Ixonanthaceae käsittää neljä tai viisi sukua ja 21 lajia. Sukujen evoluutio lienee alkanut noin 52 miljoonaa vuotta sitten, ja heimon kokonaisikä saattaa olla 111–110 miljoonaa vuotta.
Heimon suvut ovat "Allantospermum", "Cyrillopsis", "Ixonanthes", "Ochthocosmus" ja "Phyllocosmus".
Stephen Graham

Stephen Graham (s. 3. elokuuta 1973 Liverpool, Englanti) on brittiläinen näyttelijä, joka on esiintynyt esimerkiksi elokuvissa "Snatch – hävyttömät" (2000), "This Is England" (2006) ja "Public Enemies" (2009) ja "" (2011). Graham on esiintynyt myös useissa televisiosarjoissa, ja hänen tunnetuin televisioroolinsa on Al Capone sarjassa "Boardwalk Empire" vuosina 2010–2014.
Raadelman kartano

Raadelman kartano () sijaitsee entisen Piikkiön kunnan, nykyisen Kaarinan kaupungin alueella, Kuusistonsalmen rannalla Varsinais-Suomessa. Kartanoalueen läpi kulkee Suuren Rantatien eli Kuninkaantien historiallinen reitti Turusta Viipuriin. 
Raadelman kartano on taustaltaan keskiaikainen katolisen kirkon tila, joka otettiin Kustaa Vaasan aikana 1500-luvulla kruunun haltuun. Vapaaherra Seved Bååth, maaherra Christoffer Johan Rappe ja suurliikemies Jakob Bremer kuuluvat kartanon 1600–1700-lukujen omistajiin. Raadelman kartano on ollut valtioneuvos Gabriel Erik von Haartmanin ja kauppaneuvos Fredric von Rettigin sukukartano. 
Keisari Aleksanteri I vieraili Raadelman kartanossa Porvoon valtiopäivien avajaismatkansa yhteydessä vuonna 1809 ja myöhemmin myös tavatessaan Ruotsin kruununprinssi Bernadotten (kruunattiin v. 1818 Kaarle XIV Juhanaksi) vuonna 1812. Vierailun muistona Raadelmaan jäi keisarin rintakuva, jonka tämä itse lahjoitti. 
Vuonna 1792 rakennettua päärakennusta ympäröi 1800-luvun alussa perustettu englantilaistyyppinen maisemapuisto, jota ovat reunustaneet hyötypuutarhan ruutuvyöhykkeet. Päärakennusta on laajennettu 1880-luvulla arkkitehti Frans Anatolius Sjöströmin piirustusten mukaan uusrenessanssityyliin ja nykyiseen klassistiseen ulkoasuun 1930-luvulla. Kartanoalueella on säilynyt historiallista rakennuskantaa, mm. huvimaja, jonka alla on vesisäiliö kuten naapurissa Tuorlan kartanon huvimajassa, sekä tiilinen tupakkamakasiini, jossa toimii vanhainkoti ja päiväkoti.
Vuonna 1890 Fredric von Rettig perusti Piikkiön ensimmäisen meijerin Raadelmaan. Rettigien aikana Raadelmassa toimi myös oma tiilitehdas ja sähkölaitos, ja kartanon puutarhatoimintaa laajennettiin merkittäväksi kauppapuutarhaksi, joka tuotti mm. omenoita, leikkokukkia, vihanneksia ja juureksia. Tilalla koeviljeltiin myös tupakkaa. 
Raadelmassa toimi kartanohotelli ja -ravintola vuosina 1968–1983. Nykyisin kartano on yksityiskäytössä.
Miikka Peltonen

Miikka Peltonen (s. 19. tammikuuta 1987 Hamina) on suomalainen ampumaurheilija, joka edustaa Honkajoen Seudun Ampujia. Peltonen on ammatiltaan rajavartija, hän opiskeli Immolassa.
Peltonen saavutti vuoden 2014 Suomen mestaruuden skeet-ammunnassa.
Blackwood-luokka

Blackwood-luokka (eli tyyppi 14) oli Britannian kuninkaallisen laivaston viidentoista sukellusveneentorjuntafregatin muodostama alusluokka.
Suunnittelu.
Vaikka Whitby-luokan (tyyppi 12) alukset olivat erinomaisia sukellusveneentorjuntafregatteja, ne olivat kalliita ja hitaita valmistaa eli mahdollisen kriisin aikana suuren määrän tuottaminen nopeasti ei olisi ollut mahdollista. Puutteen korjaamiseksi aloitettiin suunnittelu, jonka perusteina olivat edullisuus, helppo valmistettavuus ja sukellusvenetorjunnan tehokkuus. Nopeuden lisäämiseksi alukset valmistettiin hitsatuista osista, jotka voitiin siirtää tiekuljetuksina ja kasata jossain muualla. Tällä saatiin tuotannolle kriisin aikaista kestävyyttä.
Propulsiojärjestelmäksi valittiin perinteiset höyryturbiinit, mutta se kytkettäisiin vain yhteen akseliin. Järjestelmä kopioitiin suoraan Whitby-luokalta puolittamalla propulsiojärjestelmä lukuun ottamatta yhden ison kattilan vaihtaminen kahteen pieneen, jotka toimittivat tarvittavan höyryn Y-100 turbiinille. Järjestelmän teho oli 15 000 akselihevosvoimaa, mikä mahdollisti lähes 28 solmun nopeuden.
Alusten pääaseistuksena oli kaksi Limbo Mk.10 -sukellusveneentorjuntaheitintä, jotka oli asennettu puolikannelle. Tyyppien 174, 170 ja 162 kaikuluotaimet mahdollistivat maalien hakemisen ja tulenjohdon. Aluksille asennettiin myös sukellusveneentorjuntatorpedoputket, jotka kuitenkin poistettiin 1960-luvun alussa. Muina aseina olivat kolme yksiputkista Boforsin 40 millimetrin ilmatorjuntakanuunaa, joista kaksi oli asennettu komentosillan sivuille ja kolmas puolikannen takaosaan oikeaan reunaan. Ainoana tutkana aluksilla oli tyypin 974 tutka, joka soveltui lähinnä navigointiin mahdollistaen kuitenkin lyhyen kantaman pintavalvonnan.
Intian laivasto.
Intian laivaston alukset olivat hieman muuteltuja ja ne tilattiin vuonna 1954. Aluksille ei asennettu torpedoputkia.
Giuseppe Amato

Giuseppe Amato (oikealta nimeltään "Giuseppe Vasaturo", 24. elokuuta 1899 Napoli – 3. helmikuuta 1964 Rooma) oli italialainen elokuvatuottaja ja -ohjaaja.
Napolin elokuvayhtiöissä työskennellyt Amato kokeilu onneaan Hollywoodissa, mutta palasi vuonna 1932 Italiaan, jossa hän tuotti Mario Bonnardin ohjaustyöt "Cinque a zero" ja "Varastettu ääni" ("Tre uomini in frac") sekä joukon muita suosittuja komedioita. 1930- ja 1940-lukujen vaihteessa hän tuotti muun muassa Mario Camerinin komedian "I grandi magazzini" (1939) ja Alessandro Blasettiin elokuvan "Quattro passi fra le nuvole" (1942). Toisen maailmansodan jälkeen Amato tuli tunnetuksi erityisesti Vittorio De Sican neorealististen klassikkojen tuottajana. Hänen viimeinen suuri tuotantonsa oli Federico Fellinin "Ihana elämä" vuonna 1960. Amato myös ohjasi joukon elokuvia.
Pellavakasvit

Pellavakasvit (Linaceae) on pienehkö kasviheimo, joka kuuluu koppisiemenisten Malpighiales-lahkoon. Suomenkielisellä nimellä tunnettuja edustajia ovat pellavat ("Linum"), kääpiöpellava ("Radiola linoides") ja keltaliina ("Reinwardtia indica").
Tuntomerkit.
Pellavakasveihin kuuluu pääasiassa ruohovartisia lajeja, mutta myös puita, pensaita ja liaaneja. Lehtiasento on tavallisesti kierteinen, ja lehdet ovat pieniä, ehytlaitaisia ja korvakkeellisia. Kukinnot ovat viuhkomaisia ja niissä on kaksineuvoiset ja säteittäiset kukat. Verholehtiä on viisi, joskus neljä, joko erillisiä tai tyvestä yhdistyneitä. Terälehtiä on myös neljä tai viisi. Heteet sijaitsevat vuorottaisesti terälehtiin nähden, ja joskus on myös joutoheteitä. Palhot ovat lyhyitä ja yhtyneitä tyveltään. Sikiäin on kehänpäällinen, 2–5 emilehdestä muodostunut ja 2–10-lokeroinen; kussakin lokerossa yksi tai kaksi siemenaihetta keskisaumaistukassa. Erillisiä vartaloita on 2–5. Hedelmä on tavallisesti verhiöllinen kota, joskus luumarja. Siemenessä on suora alkio, ja endospermin määrä vaihtelee tai voi puuttuakin.
Heimossa esiintyy jonkin verran erilaisvartaloisuutta (heterostyliaa), mikä edistää ristipölytystä. Joskus ilmiöön liittyy myös ponsien ja luottien asettumista niin, että pölyttävä hyönteinen saa siitepölyä eri kohtiin kukkatyypistä riippuen.
Levinneisyys.
Pellavakasveja tavataan lähinnä lauhkeassa vyöhykkeessä; puuvartiset lajit ovat trooppisia.
Luokittelu.
Pellavakasvisukuja on 10–12 ja lajeja 300. Ne jaetaan kahdeksi alaheimoksi:
1. Linoideae Arnott. Alaheimon kasvit ovat yksi- tai monivuotisia ruohoja, joskus pensaita. Lehdet sijaitsevat vastakkain tai kierteisesti ja ovat ehyt- tai hammaslaitaisia ja tavallisesti korvakkeellisia. Verholehdet ovat keskenään enemmän tai vähemmän samankokoisia, terälehdet kynnellisiä. Heteitä on viisi ja ne sijaitsevat verhovastaisesti vuorotellen joutoheteiden kanssa. Siemenet ovat usein limautuvia. Alaheimon levinneisyys on lähes yleismaailmallinen, erityisesti lajeja on kuitenkin pohjoisella lauhkealla vyöhykkeellä ja subtropiikissa. Sukuja on kuusi, lajeja 240, ja niistä 180 kuuluu pellavien ("Linum") sukuun.
2. Hugonioideae Hooren &amp; Nooteboom. Alaheimo on levinneisyydeltään trooppinen ja siihen kuuluu pelkästään puuvartisia lajeja, joista monet ovat liaaneja. Lehtiasento on kierteinen tai kaksirivinen. Verholehdet ovat usein erikokoisia ja terälehdet enintään hieman kynnellisiä, usein keltaisia. Heteitä on kymmenen, joista osa on toisia pidempiä. Hedelmä on luumarja tai lohkohedelmä. Sukuja on viisi, lajeja 61; suurin suku on "Hugonia" ja se käsittää 40 lajia.
Heimoon kuuluvat suvut ovat:
Käyttö.
Peltopellavasta ("Linum usitatissimum") saadaan kuituja, öljyä sekä rehua. Syötäviä hedelmiä saadaan joistakin afrikkalaisista "Hugonia"-lajeista. Koristekasveina käytetään monia pellavalajeja.
Christoph Preuß

Christoph Preuß (s. 4. heinäkuuta 1981 Gießen) on saksalainen entinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustava keskikenttäpelaaja.
Juniorina Preuß edusti TSV Großen-Lindeniä ja Eintracht Frankfurtia. Ammattilaisena hän pelasi vuosina 2002–2010 edustaen koko uransa Eintracht Frankfurtia kahta kautta lukuun ottamatta – hän pelasi yhden kauden ajan sekä Bayer 04 Leverkusenissa että VfL Bochum 1848:ssa. Preuß pelasi yhteensä 131 ottelua Bundesliigassa ja 31 ottelua 2. Bundesliigassa. Hän saavutti Eintracht Frankfurtissa Saksan cupin toisen sijan kaudella 2005–2006.
Päivi Hartzell

 Päivi Helena Hartzell (oik. Kemppinen, o.s. Purhonen; s. 10. toukokuuta 1949 Forssa) on suomalainen elokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja.
Hartzell valmistui Taideteollisen oppilaitoksen kamerataiteen osastolta vuonna 1972. Hän ja hänen kurssitoverinsa Liisa Helminen (s. 1950) tekivät 1970-luvulla runsaasti lyhytelokuvia ja tv-ohjelmia lapsille ja kehittelivät ajatusta kokoillan satuelokuvasta. Vuonna 1982 valmistui heidän yhdessä ohjaamansa Mika Waltarin tarinaan pohjautuva elokuva "Kuningas jolla ei ollut sydäntä", jota esiteltiin ensimmäisenä suomalaisena satuelokuvana yli 30 vuoteen, vuonna 1949 valmistuneen "Prinsessa Ruusunen" -elokuvan jälkeen. Hartzell ohjasi yksin toisen pitkän satuelokuvan "Lumikuningatar" (1986), joka pohjautuu H. C. Andersenin samannimiseen satuun. Kumpikin elokuva sai kohtalaisen hyvän yleisömenestyksen, sadantuhannen verran katsojia. "Kuningas" sai lastenelokuvan Jussin ja Moskovan elokuvajuhlien Lasten elokuvafestivaalin lapsituomariston palkinnon. Lisäksi elokuva sai laatutukea ja ohjaajat Lastenkulttuurin valtionpalkinnon. "Lumikuningatar" sai laatutukea ja Anjalankosken elokuvapalkinnon.
Päivi Hartzellin ensimmäinen puoliso oli elokuvaaja Raimo Hartzell vuosina 1971–1978 ja nykyinen puoliso professori Jukka Kemppinen vuodesta 1996.
Zaid Ashkanani

Zaid Ashkanani (Arabiaksi: زيد أشكناني, s. 24. toukokuuta 1994) on kuwaitilainen moottoriurheilija. 
Ura.
Ashkanani aloitti uransa karting-sarjoissa. Vuonna 2013 hän ajoi Britannian Formula Ford -sarjassa kolme kilpailua vierailevana kuljettajana. Vuonna 2012-2013 Ashkanani kilpaili Porsche GT3 Cup Challenge Middle East -sarjassa, sijoittuen sarjan kuudenneksi. Vuonna 2013-2014 hän jatkoi sarjassa ja voitti sen mestaruuden. Vuonna 2013 Ashkanani osallistui yhteen Porsche Supercup -kilpailuun vierailevana kuljettajana. Samana vuonna hän ajoi muutamia kilpailuja ADAC Formel Masters -sarjassa. Vuonna 2015 Ashkanani kilpaili GP3-sarjassa Campos Racing -tallissa, saavuttamatta pisteitä.
Joss Whedonin filmografia

Joss Whedon (s. 1964) on yhdysvaltalainen käsikirjoittaja, ohjaaja ja tuottaja. Hän on Mutant Enemy Productions -tuotantoyhtiön perustaja ja yksi Bellwether Pictures -tuotantoyhtiön perustajista. Hän on luonut mun muassa televisiosarjat "Buffy, vampyyrintappaja" (1997–2003), "Angel" (1999–2004), "Firefly" (2002), "Dollhouse" (2009–2010) ja "S.H.I.E.L.D. Agentit" (2013–). Lisäksi hän on ollut mukana käsikirjoittamassa elokuvaa "Toy Story – leluelämää" (1995), josta hän sai jaetun Oscar-ehdokkuuden parhaasta alkuperäisestä käsikirjoituksesta, ohjannut ja käsikirjoittanut elokuvan "Serenity" (2005), käsikirjoittanut ja tuottanut elokuvan "The Cabin in the Woods" (2012) sekä ohjannut ja käsikirjoittanut elokuvat "The Avengers" (2012) ja "" (2015).
Filmografia.
Whedonin käsikirjoittamat televisiojaksot.
Alla listattu Whedonin käsikirjoittamat televisiojaksot.
Charles Lloyd

Charles Lloyd (s. 15. maaliskuuta 1938 Memphis Tennessee Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jazz-saksofonisti ja -huilisti sekä säveltäjä.
1960-luvulla hän johti Charles Lloyd Quartet -nimistä kokoonpanoa, joka oli kymmenluvun jälkipuoliskolla arvostetuimpia jazz-yhtyeitä. Lloyd soitti siinä tenorisaksofonia ja huilua, Keith Jarrett pianoa, Ron McClure bassoa ja Jack DeJohnette rumpuja.
Hän on tehnyt yhteistyötä muun muassa Anders Jorminin ja Bobby McFerrinin kanssa. Vuonna 1967 yhtye esiintyi Tallinnan musiikkifestivaaleilla ja konsertista julkaistiin albumi. Vuonna 1978 häneltä ilmestyi sooloalbumi "Weavings".
Vuonna 2010 Lloyd levytti yhdessä kreikkalaislaulaja Maria Farantourin kanssa "Athens Concert" -albumin, joka sekoittaa kreikkalaista kansanmusiikkia, rembetikoa ja jazz-musiikkia. Hän ja Farantouri pitivät myös useita konsertteja ympäri Eurooppaa. 
Lloyd on kvartetteineen esiintynyt Helsingissä 1966 sekä Pori Jazz -festivaaleilla vuosina 1983, 1993 ja 2011.
Charles Lloyd New Quartet esiintyi Lloydin 75-vuotisjuhlakonsertissa Espoon April Jazzissa 24. huhtikuuta 2013. Hänen yhtyeessään soittivat rumpali Gregory Hutchinson, pianisti Jason Moran ja basisti Reuben Rogers.
Olav Selvaag

Jens Olav Walaas Selvaag (17. joulukuuta 1912 Vanse – 14. tammikuuta 2002 Oslo) oli norjalainen insinööri ja rakennusurakoitsija. Selvaag kehitti sodan jälkeisellä jälleenrakennuskaudella Selvaag-tyyppitalon.
Länsi-Agderin läänissä vuonna 1912 syntyneen Olav Selvaagin isä oli lääkäri ja myöhemmin kansanedustaja. Selvaag valmistui diplomi-insinööriksi vuonna 1935 Norjan teknillisestä korkeakoulusta (NTH) Trondheimista. Hän kuului niiden rakennusinsinöörien joukkoon, jotka ensimmäisinä Norjassa saivat opetusta raudoitettujen betonirakenteiden käytöstä.
Urakoitsijan palvelukseen ja urakoitsijaksi.
Selvaag aloitti vuonna 1936 pienessä oslolaisessa rakennusliikkessä, jonka omistaja insinööri Fredrik Ringnes huomasi pian Selvaagin kyvyt, liiketoiminta vilkastui ja Selvaag sai enemmän vastuuta. Jo vuonna 1937 Ringnes lupasi ottaa nuoren insinöörin osakkaaksi. Hän toteutti lupauksensa vuonna 1943.
Saksalaismiehityksen aikana "Fr. Ringnes" oli eräs niistä harvoista rakennusliikkeistä, jotka järjestelmällisesti kieltäytyivät tekemästä töitä miehittäjille. Sekä Ringnes että Selvaag olivat vastarintaliikkeen aktiiveja. Miehityksen loppupuolella Ringdes joutui painumaan maan alle ja Selvaag hoiti yritystä, samalla hän hoiti Milorgin asevarastoja.
Sodan jälkeen 1945 yhtiö muutti nimensä "Ringdes &amp; Selvaagiksi", vuonna 1956 Selvaag osti yhtiökumppaninsa osuuden ja seuraavana vuonna rakennusliike sai nimen "Selvaagbygg". Olav Selvaag oli yhtiön johdossa vuoteen 1985 asti, jolloin hänen pojastaan Ole Gunnar Selvaagista tuli yhtiön toimitusjohtaja. Olav Selvaag oli kolme vuotta aiemmin jakanut yhtiön kolmelle lapselleen.
Asuntotuotantoa jälleenrakennuskaudella.
Sodan jäljilta Norjassa oli valtava puute asunnoista ja muista rakennuksista, mutta myös materiaaleista ja rakentajista. Varsinkin asuntorakentamisessa turvauduttiin vielä silloin perinteisiin rakennusmenetelmiin ja käsityöhon. Laki ja määräykset sitoivat rakentamista, ja samalla rakentamisen kehittämistä vastustettiin lujasti. Rakennustuotantoa oli kuitenkin suuren kysynnän takia tehostettava. Selvaag teki laskelmia siitä, paljonko yhteiskunta säätäisi, jos rakennustyötä kehitettäisiin. Hän kirjoitti vuonna 1948 Suurkäräjille avoimen kirjeen, jossa hän esitti väitteensä: samalla panoksella pystytään rakentamaan kolme kertaa enemmän asuntoja kuin perinteisin menetelmin. Sama kirje lähti myös 12:lle Norjan suurimmalle sanomalehdelle. Selvaagia pyydettiin todistamaan väitteensä. Hän teki sen ensin rakentamalla Osloon Ekebergin kaupunginosan puistoon koetalon saman vuoden syksyllä, vain 12 viikossa. Rakentamisen edullisuus tuli suurin piirtein todistettua oikeaksi. Selvaag rakensi uudella menetelmällä Osloon vielä kaksi asuinaluetta, Bestumiin ja Veitvetiin. Koetalo "Ekebergshuset " oli ensimmäinen Selvaag-tyyppinen puutalo ja samalla ensimmäinen moderni norjalainen puutalo.
The Hershey Company

The Hershey Company, tai yleisesti Hershey’s, (vuoteen 2005 asti Hershey Foods Corporation) on Pohjois-Amerikan suurin suklaanvalmistaja ja maailman kuudenneksi suurin makeisvalmistaja 7,5 miljardin Yhdysvaltain dollarin liikevaihdollaan
. Sen pääkonttori sijaitsee Hersheyssä, Pennsylvaniassa, jossa sijaitsee myös Hershey’s Chocolate World. Milton S. Hershey perusti yrityksen vuonna 1894 nimellä Hershey Chocolate Company, joka oli hänen Lancaster Caramel Companyn tytäryhtiö. Hersheyn tuotteita myydään maailmanlaajuisesti noin 60 eri maassa.
Hershey on yksi vanhimmista suklaayrityksistä Yhdysvalloissa. Se on yksi yrityksistä, jotka Milton Hershey perusti. Milton Hershey perusti lisäksi Hershey Trust Companyn, Hershey Entertainment and Resorts Companyn, joka pyörittää suklaateemaista Hersheypark-huvipuistoa, ammattilaisjääkiekkojoukkue Hershey Bearsin, Hersheypark Stadiumin ja GIANT Centerin. Suuri osa tehtaan työntekijöistä tulee naapuripiirikunnista ja -kaupungeista.
Syysunelma (kappale)

Syysunelma on Katri Helenan singlen nimikappale vuodelta 1976.
Laulun on säveltänyt ja sovittanut Veikko Samuli. Sanoittaja ja tuottaja on Chrisse Johansson.
Levy-yhtiö on Scandia ja singlen kaupallinen tunnus KS 971. Kappaleen luettelotunnus on SC 3026. Tuotantoyhtiö on Fazer ja kappaleen kesto 2:39.
Kappale on mukana Katri Helenan kokoelma-albumilla "20 suosikkia – Syysunelma" vuodelta 1996.
Tukkilaiselokuva

Tukkilaiselokuva on suomalaisen elokuvan lajityyppi, jossa keskeisiä ovat tukinuitto ja tukkijätkät. Ensimmäinen suomalainen tukkilaiselokuva on Erkki Karun ohjaama "Koskenlaskijan morsian" vuodelta 1923. Sen jälkeen niitä tehtiin viisikymmentä vuotta.
Kansallisen audiovisuaalisen instituutin arkistonjohtajan, elokuvatutkija Outi Hupaniitun mukaan tukkilaiselokuvia on Suomessa tehty 22 kappaletta.
Näyttävimmin lajin elokuvia tuotti 1950-luvulla Suomen Filmiteollisuus, ja yhtiön käsikirjoittajana oli usein Reino Helismaa.
Ennen sotia tukkilaiselokuvat olivat vakavia elokuvia. Ainoastaan kansannäytelmään pohjautuvassa elokuvassa "Tukkijoella" (filmattu kolmeen otteeseen 1928, 1937, 1951) oli myös koomisia aineksia. Ne myös perustuivat yleensä kirjallisuuteen. 1950-luvun tukkilaiselokuva sisälsivät komiikkaa ja jopa farssin aineksia. 1970-luvulta lähtien tukkilaiselokuvat olivat realistista metsätyön kuvausta, eivätkä tukkilaiset olleet enää suomalaisen elokuvan sankareita, esimerkkeinä Kalle Päätalon teosten pohjalta tehdyt elokuvat.
Kalajoella järjestettiin elokuussa 2010 tukkilaisfilmifestivaali.
Aurinkoon

Aurinkoon on Katri Helenan levyttämä kappale vuodelta 1976. Se ilmestyi singlen "Syysunelma" toisena kappaleena.
Laulun on säveltänyt J. Bouwens ja sen alkuperäinen nimi on "Morning Sky". Suomenkieliset sanat on tehnyt Chrisse Johansson, ja hän on toiminut myös tuottajana. Sovittaja on Olli Heikkilä.
Levy-yhtiö on Scandia ja singlen kaupallinen tunnus KS 971. Kappaleen luettelotunnus on SC 3027. Tuotantoyhtiö on Scandia ja kappaleen kesto 3:14.
Pekka Varis

Pekka Varis (s. 1972) on suomalainen hiihtosuunnistaja ja MM-mitalisti.
Hinterstoderin MM-kilpailuissa 1998 Varis voitti hopeaa normaalimatkalta. Kaksi vuotta myöhemmin Krasnojarskissa hän voitti viestin MM-hopeaa joukkuetovereinaan Raino Pesu, Jukka Lanki ja Matti Keskinarkaus.
Hiihtosuunnistuksen maailmancupiin Varis osallistui vuosina 1993–2000. Vuonna 1997 hän sijoittui maailmancupin kokonaiskilpailussa Vesa Mäkipään jälkeen toiseksi.
Huippuvuosinaan seuratasolla Varis edusti Ounasvaaran hiihtoseuraa.
Vierwaldstätterjärvi

Vierwaldstätterjärvi (, ) on Keski-Sveitsissä sijaitseva suuri järvi. Reuss laskee järven kautta. 
Järvi sijaitsee neljän kantonin alueella (Luzern, Nidwalden, Schwyz, Uri). Nimensä järvi on saanut sijannistaan neljän Sveitsin vanhan valaliiton aikaisen metsäkantonin () alueella (Luzern, Schwyz, Unterwalden, Uri). 
Suurimmat kaupungit järven rannalla ovat Luzern, Horw, Küssnacht ja Altdorf. Järvellä on SGV-yhtiön reittilaivaliikennettä ympäri vuoden.
Katja Rajaniemi

Katja Rajaniemi (s. 1979) on suomalainen hiihtosuunnistaja ja MM-mitalisti.
Nuorten MM-kilpailuissa 1998 Rajaniemi voitti kultaa viestistä ja hopeaa normaalimatkalta. Seuraavana vuonna nuorten MM-kilpailuissa Rajaniemi voitti kultaa sekä normaalimatkalta että viestistä ja hopeaa pikamatkalta.
Aikuisten MM-kilpailuihin Rajaniemi osallistui ensimmäisen kerran Krasnojarskissa 2000. Silloin hän sijoittui yhdeksänneksi pikamatkalla ja 12:nneksi normaalimatkalla. Borovetzin MM-kilpailuissa 2002 hän sijoittui neljänneksi sprintissä sekä keskimatkalla ja voitti viestipronssia. MM-kilpailuiden jälkeen Rajaniemi ajautui ylikuntoon, mutta palasi MM-kilpailuihin Kittilässä 2005. Kittilässä Rajaniemi voitti pronssia sprintistä ja sijoittui yhdeksänneksi keskimatkalla.
Hiihtosuunnistuksen maailmancupin kokonaiskilpailussa Rajaniemi sijoittui seitsemänneksi vuosina 2001 ja 2006.
Seuratasolla Rajaniemi edusti huippuvuosinaan Oulaisten Tarua.
Piikkikalat (heimo)

Piikkikalat (Gasterosteidae) on ahvenkalojen lahkoon ja piikkikalojen alalahkoon kuuluva kalaheimo. Heimon lajeja tavataan pohjoiselta pallonpuoliskolta lauhkeilta alueilta niin makeista, suolaisista kuin murtovesistäkin.
Lajit ja anatomia.
Varhaisimmat piikkikalojen heimoon kuuluvien lajien fossiilit on ajoitettu mioseenikaudelle. Nykyään heimoon kuuluu 5 sukua ja lähteestä riippuen 8–20 lajia. Lajien määrästä on epävarmuutta, koska monimuotoisuus heimossa on suurta. Lajeja ovat muun muassa nelipiikki ("Apeltes quadracus"), viisipiikki ("Culaea inconstans"), kolmipiikki ("Gasterosteus aculeatus"), "G. whiteheadi", "Pungitius hellenicus", ukrainanpiikki ("P. platygaster"), kymmenpiikki ("P. pungitius") ja vaskikala ("Spinachia spinachia"). Heimon kalat ovat pienehköjä kaloja ja suurin laji vaskikala voi saavuttaa noin 18 cm:n pituuden. Tyypillisiä piirteitä ovat enemmän tai vähemmän pitkulainen ruumis, 3—16 piikkiä ennen selkäevää, pienet vatsaevät, pienikokoinen suu, suomuton ruumis ja ruumiissa voi olla suojaavia luulevyjä.
Axel von Kothen (säveltäjä)

Carl Axel von Kothen (15. elokuuta 1871 Hamina – 7. heinäkuuta 1927 Tammisaari) oli suomalainen laulaja, laulunopettaja ja säveltäjä.
Henkilöhistoria.
Von Kothenin vanhemmat olivat kenraalimajuri Mauritz Ferdinand von Kothen ja Valborg Forsblom. Hänen ensimmäinen puolisonsa 1898–1910 oli Anna Sofia Eugenia Danielsson, toinen 1911–1916 Katarina Vilhelmina Mjahkin ja kolmas vuodesta 1916 Valborg Antonia Hellström. Hän tuli ylioppilaaksi 1894, opiskeli Helsingin musiikkiopistossa laulua Abraham Ojanperän ja sävellystä Martin Wegeliuksen johdolla ja harjoitti musiikkiopintoja sen jälkeen useaan otteeseen Euroopassa Roomassa, Pietarissa, Wienissä, Dresdenissä, Pariisissa ja Münchenissä. Von Kothen toimi yksityisenä laulunopettajana 1901–1924 ja Helsingin musiikkiopiston laulunopettajana 1908–1924. Hän oli myös "Finsk Musikrevy" -lehden perustaja ja päätoimittaja 1905–1906, "Nya Pressen" -lehden musiikkikriitikko 1908 ja "Die Musik" -lehden avustaja 1910–1914. Taiteilijaeläke von Kothenille myönnettiin vuonna 1920.
Taiteellinen tuotanto.
Von Kothen sävelsi yksin- ja kuorolauluja, piano- ja orkesteriteoksia kuten muun muassa sinfonian, sekä kantaatteja. Hän konsertoi laulajana kotimaassa, Pietarissa, Berliinissä ja Pariisissa."" Von Kothen sävelsi vuonna 1919 Suomen armeijan kilpailua varten rukousmusiikin "Bevare Gud vårt fosterland", joka lunastettiin Suomen puolustusvoimien omaisuudeksi ja jota käytetään edelleen armeijan hartaustilaisuuksissa ja kenttähartauksissa. Kappale on tunnettu nimellä "Kothenin hymni""". Sota-ajan radioidut sotilasiltahartaudet tekivät sen laajemminkin tunnetuksi. Nykyään se on myös sävelmänä Suomen evankelis-luterilaisen kirkon virsikirjan virressä nro 551, "Sinua, Kristus, kiitämme""".
Sävellyksiä.
Von Kothenin sävellyksiä ovat muun muassa seuraavat:
Mauno Kotilainen

Mauno Johannes Kotilainen (30. huhtikuuta 1895 Kuopio – 16. huhtikuuta 1961 Helsinki) oli suomalainen kasvitieteilijä. Kotilainen väitteli tohtoriksi 1924, väitöskirja käsitteli Luoteis-Enontekiön sammalia ja sammalkasvillisuutta. 
Kotilainen oli Suomen Suonviljelysyhdistyksen botanisti 1925–1926, Helsingin yliopistossa kasvitieteen apulainen 1934–1943 ja kasvimaantieteen ylimääräinen professori 1943–1961. Lisäksi hän opetti Teknillisessä korkeakoulussa suotiedettä ja kasvitiedettä. Hän julkaisi tutkimuksia suokasvitieteen, sammaltutkimuksen ja kasvimaantieteen alalta. Kaikkiaan Kotilainen kirjoitti 144 julkaisua joista 13 käsitteli yksinomaan sammalia. Hän sai Helsingin yliopiston maatalous- ja metsätieteiden kunniatohtorin arvon 1958.
Arian Band

Arian Band () on iranilainen popmusiikkia esittävä yhtye. Sen historia alkoi, kun perustajat Ali Pahlavan ja Payam Salehi tapasivat toisensa vuonna 1998 asepalvelusta suorittaessaan. Debyyttialbumi "Sun Flower" julkaistiin vuonna 2000. Yhtye nousi nopeasti listojen kärkeen, ja se aloitti kansainvälisen uransa esiintymisillä Manamassa ja Dubaissa. Esiintymisiä seurasi myös Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja Saksassa. Yhtye esiintyi hyväntekeväisyyskonsertissa Berliinissä Bamin maanjäristyksen jälkeisenä päivänä.
Vuonna 2005 Arian Band esiintyi Kanadassa ja Ruotsissa, ja vuonna 2006 yhtye sai maininnan International Who's Who in Music -kirjaan. Sen vuonna 2008 julkaistulla "Without You, With You" -albumilla esiintyi myös irlantilainen Chris de Burgh. Arian Band on ollut ehdolla BBC:n maailmanmusiikkipalkinnon saajaksi albumilla "Till Eternity". 
Arian Band on ensimmäinen virallisen hyväksynnän saanut iranilainen popyhtye, jonka jäseniin kuuluu sekä miehiä että naisia. Myös elokuvista tunnetuksi tullut Mohammad Reza Golzar on ollut yhtyeen jäsenenä.
Kraftman

Kraftman on muun muassa seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi:
Anders Kraftman

Anders Kraftman (11. toukokuuta 1711 Porvoo – 22. huhtikuuta 1791 Porvoo) oli suomalainen opettaja ja valtiopäivämies (myssy, 1765). 
Kraftmanin nimissä valtiopäiville annettiin Anders Chydeniuksen laatima anomus painovapauslain säätämiseksi. Kraftmanin veli oli talous- ja maataloustieteilijä Johan Kraftman. Anders Kraftmanista löytyy tarkempi artikkeli Svenska Biografiska Lexiconista Stig Jägerskiöldin laatimana.
Sanna Savolainen

Sanna Savolainen on suomalainen hiihtosuunnistaja ja MM-mitalisti.
Hiihtosuunnistuksen maailmancupissa 1993 Savolainen sijoittui kokonaiskilpailussa neljänneksi. Seuraavana vuonna Val di Nonin MM-kilpailuissa hän voitti hopeaa pikamatkalta ja pronssia viestistä. Viestissä hänen kanssaan hiihtosuunnistivat Arja Nuolioja ja Virpi Juutilainen. Maailmancupin kokonaiskilpailussa 1995 Savolainen sijoittui 11:nneksi.
Anders Kramer

Anders Kramer (14. lokakuuta 1874 Turku – 13. maaliskuuta 1952) oli suomalainen teollisuusjohtaja. Kramer valmistui insinööriksi Helsingin Polyteknillisestä opistosta 1896 ja jatkoi opintojaan Saksassa Darmstadtin teknillisessä korkeakoulussa 1896–1897. Tämän jälkeen hän työskenteli insinöörinä Ruotsissa vuoteen 1903 saakka, jolloin hän palasi Suomeen ja oli työssä Insinööritoimisto Zitting &amp; Co:ssa 1903–1906. Vuodesta 1906 hän työskenteli Suomen Teollisuudenharjoittajain Keskinäisen Paloapuyhdistyksen tarkastajana.
Karhula Oy oli perustettu 1888. Siihen kuului saha, lasitehdas, konepaja ja puuhiomo. Vuonna 1915 yhtiö myytiin A. Ahlström Osakeyhtiölle, joka antoi sen jatkaa erillisenä yhtiönä. Ahlströmiä kiinnostivat ensisijaisesti puunjalostus, mutta myös konepaja. Näillä aloilla Karhulasta tuli maan johtavia teollisuuslaitoksia, Kramerista tuli vuonna 1916 sen toimitusjohtaja, joka oli keskeisesti mukana toimialojen kehittämisessä. Hän toimi tässä tehtävässä vuoteen 1941. Ensimmäinen maailmansota toi konepajalle paljon tilauksia, mutta muuten sota vaikeutti teollisuuslaitosten toimintaa.
Karhula Oy:ssä aloitettiin 1920-luvulla laaja suunnittelu- ja saneerausohjelma, jonka tavoitteena oli jalostusasteen nostaminen. Erityisesti kehitettiin puunjalostuskoneiden ja paperiteollisuuden koneiden valmistamista. Karhulan saha lopetettiin 1923 osana Ahlströmin saneerausohjelmaa.
Yleismaailmallinen lamakausi 1920- ja 1930-lukujen vaihteessa vaikutti myös Karhulan tehtaiden toimintaan. Samaan aikaan Ahlströmin johdossa tapahtui sukupolven vaihdos, joka näkyi Karhulassakin. Erityisesti kehitettiin kartonkiteollisuutta. Vanha Korkeakosken hiomo oli jo 1920-luvun puolivälissä muutettu kartonkitehtaaksi.
Ahlström oli Karhulan lasitehtaan lisäksi ostanut Iittalan lasitehtaan 1917, mutta lasiteollisuus eli hiljaiseloa 1920-luvulla. Karhulan ja Riihimäen lasitehtaat ryhtyivät yhteistoimintaan ja määräsivät yhteistyön suunnan, johon pienemmät tehtaat joutuivat suostumaan. Kieltolain päättyminen 1932 vireytti lasiteollisuutta. Vuonna 1935 ruvettiin toteuttamaan uudistusta, jonka tavoitteena oli automatisoida Karhulan lasitehdas ja siirtää käsityötuotanto Iittalaan. Toteutus keskeytyi sodan ajaksi ja jatkui vasta 1940-luvun lopulla Kramerin ollessa jo eläkkeellä.
Kramer oli Suomen Ikkunalasikonttorin johtokunnan puheenjohtajana vuodesta 1919, Kemin Lauttausyhdistyksen puheenjohtajana vuodesta 1918 ja Suomen Puuhiomoyhdistyksen hallituksen puheenjohtajana vuodesta 1926 sekä Suomen Puunjalostusteollisuuden Keskusliiton hallituksen jäsenenä vuodesta 1926.
Kramer toimi vuonna 1907 perustetun Kulosaaren huvilakaupunkiyhtiön sivutoimisena isännöitsijänä ja toimitusjohtajana 1915–1929, jolloin rakennustoiminta oli laajimmillaan Kulosaaressa ja sen itäpuolella. Hänellä oli teknistä asiantuntemusta ja laajat yhteiskuntasuhteet, jotka edistivät huvilakaupungin rakentamista ja rahoitusta. Hän toimi myös pari vuotta Kulosaaren raitiotieyhtiön toimitusjohtajana. Hän ei kuitenkaan koskaan asunut Kulosaaressa.
Kramerille myönnettiin vuorineuvoksen arvonimi 1932. Hänet on haudattu Kulosaaren hautausmaalle.
Juhani Niskavuori

Juhani Niskavuori on kuvitteellinen henkilö Hella Wuolijoen kirjoittamassa "Niskavuori"-näytelmäsarjassa. Hän on sarjan keskushenkilön Loviisan aviomies, Niskavuoren perijä ja valtiopäivämies. Hahmolla on miespääosa 1880-luvulle ajoittuvassa näytelmässä "Niskavuoren nuori emäntä" ja sivuosa 1890–1920-luvuille ajoittuvassa näytelmässä "Niskavuoren Heta".
Kuvitteellinen henkilöhistoria.
Juhanin ikää ei ole kerrottu, kuten ei muidenkaan Niskavuoren hahmojen; hän on puolisen vuosikymmentä vaimoaan Loviisaa vanhempi - Loviisa puolestaan täyttää 80 vuotta 1940-luvun puolivälissä. Hänellä on yhteinen poika, Juhani, meijerska Malviina Multian kanssa. Loviisan kanssa hänellä on neljä poikaa: Fredrik, Kaarle, Matti ja Aarne sekä kaksi tytärtä: Saima ja Anna-Liisa. 1930- ja 1940-lukujen tapahtumista kertovissa "Niskavuori"-näytelmissä Aarne ja Juhani nousevat miespääosaan. Sisaruksia Juhanilla on kolme: Heta, Antti ja Kustaava. Lisäksi hänellä on siskopuoli, Sauna-Maija.
Juhanin suhde meijerska Malviinaan järisyttää hänen avioliittoaan, mutta ei riko sitä. Hän taipuu niskavuorelaisiin perinteisiin ja luopuu Malviinasta, mutta haluaa silti pitää tämän lähellään. Loviisa lähettää Malviinan pois Niskavuorelta. Juhani hukuttaa suruaan viinaan, mutta onnistuu lopulta kokoamaan itsensä. Juhani Niskavuori kuolee ennen "Niskavuoren naiset" -näytelmän tapahtumia, jotka alkavat 1930-luvun alusta. Suurtilan isännäksi ryhtyy Aarne, muut lapset suuntautuvat akateemisille urille.
Esikuva.
Loviisan esikuvana pidetään Wuolijoen rusthollin pitkäaikaista emäntää Serafina Wuolijokea. Tämän puolison, Juho Wuolijoen, elämässä on paljon yhtäläistä Juhanin kanssa, mutta häntä ei varsinaisesti pidetä Juhanin esikuvana. Juho Wuolijoki oli huomattavasti määrätietoisempi kuin Juhani Niskavuori. Wuolijoki oli myös oppimishaluinen ja luontainen johtaja. Harteikas ja väkivahva Wuolijoki laskettiin jo 16-vuotiaana täydeksi mieheksi, ja hän oli päättämässä Hauhon kunnan asioista jo ennen kuin hänen ikänsä olisi sen lain puolesta sallinut.
Wuolijoen tilalla oli 1800-luvun lopussa meijerskana parikymppinen Maija Olander, jolla oli 1893 syntynyt poika Kaarlo Iisakki Olander. Isästä ei ollut tietoa, mutta Juho Wuolijoki oli vahvasti epäilty ja hän huolehti Olanderien toimeentulosta. Kaarlo Iisakki Olander kuoli melko nuorena, päinvastoin kuin Malviinan ja Juhanin poika, joka palaa Niskavuorelle täysissä sielun ja ruumiin voimissa toisen maailmansodan loppuvaiheiden aikana.
Tulkitsijoita.
"Niskavuoren nuoren emännän" kantaesityksessä Suomen Kansallisteatterissa marraskuussa 1940 Juhania näytteli Urho Somersalmi. Valentin Vaalan elokuvassa "Loviisa – Niskavuoren nuori emäntä" Juhania näyttelee Tauno Palo. Vuoden 1987 televisioelokuvissa "Niskavuoren nuori emäntä" ja "Niskavuoren Heta" häntä näyttelee Veikko Honkanen. Edvin Laineen "Niskavuoren Hetassa" Juhanina on Kullervo Kalske.
Juban kansainvälinen lentoasema

Juban kansainvälinen lentoasema (IATA: JUB, ICAO: HSSJ) on kansainvälinen lentoasema Etelä-Sudanin Jubassa. Se sijaitsee 461 metrin korkeudessa merenpinnasta. Sillä on yksi päällystetty kiitotie, jonka mitat ovat 2400 × 45 metriä. Lentoasemalle valmistui uusi terminaali ja se vihittiin käyttöön vuonna 2018. Lentoasema sijaitsee noin 3 kilometrin päässä Juban kaupungin keskustasta.
Kaupalliset lennot Jubaan alkoivat vuoden 2005 rauhansopimuksen jälkeen. Etelä-Sudanin itsenäistyttyä toiminta vilkastui, ja sinne alkoivat tehdä lentoja kenialaiset, ugandalaiset, etiopialaiset ja egyptiläiset lentoyhtiöt. Maaliskuussa 2012 Jubaan lentoja tekevien lentoyhtiöiden määrä oli jo 22.
Kohteet ja lentoyhtiöt.
Lähde:
Bye, Bye, Baby (Baby, Goodbye)

”Bye, Bye, Baby (Baby, Goodbye)” on lauluyhtye The Four Seasonsin musiikkikappale vuodelta 1964. Sen sävelsivät ja sanoittivat The Four Seasonsin laulaja Bob Gaudio ja tuottaja-lauluntekijä Bob Crewe. Single julkaistiin joulukuussa 1964 ja nousi singlelistan kymmenen kärkeen seuraavan vuoden helmikuussa. Kappale on julkaistu usealla The Four Seasonsin kokoelma-albumilla.
Skotlantilainen popyhtye Bay City Rollers nauhoitti Britannian listaykköseksi nousseen cover-version kappaleesta vuonna 1975. Nauhoitusta käytettiin vuoden 2003 elokuvan "Rakkautta vain" musiikkiraidalla.
Kappaleen sanoissa mies kertoo naiselle jättävänsä tämän toisen naisen takia. Ennen pitkää paljastuu, että ”toinen nainen” onkin itse asiassa hänen vaimonsa.
Krogius

Krogius on muun muassa seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi: