tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Väinö Pesola

Väinö Johannes Pesola (28. toukokuuta 1886 Kaarina – 20. huhtikuuta 1966 Helsinki) oli suomalainen säveltäjä ja kuoronjohtaja. 
Elämäkerta.
Pesolan vanhemmat olivat kansakoulunopettaja Matti Pesola ja Aleksandra (Sanni) Sofia Gestrin ja puoliso vuodesta 1920 voimistelunopettaja Alma Esteri Salminen. Teollisuusneuvos Matti Pesola oli heidän poikansa. Väinö Pesolan veli oli puolestaan kasvinjalostaja Vilho A. Pesola. Väinö Pesola valmistui filosofian maisteriksi vuonna 1919 ja opiskeli kotimaan lisäksi Budapestissa, Wienissä ja Milanossa. Pesola opiskeli useita aineita Helsingin yliopistossa ja liittyi myös Ylioppilaskunnan Laulajiin, jossa laulajaveljet antoivat hänelle lempinimen Poloneesi. Musiikkiopintoja hän suoritti Erkki Melartinin ja Ilmari Krohnin johdolla ja myöhemmin hän oli myös Leo Funtekin sävellys- sekä kapellimestarioppilaana.
Pesola sai ensimmäiset kokemuksensa kuoronjohdosta turkulaisen Nuori Laulu -kuoron vetäjänä vuodesta 1909 alkaen. Kuoron muodostivat suurelta osin Varsinaissuomalaisen Osakunnan kuoron entiset laulajat. Pesolan tiedetään Turussa johtaneen myös epäsäännöllisesti konsertoinutta Turun koululaisorkesteria ainakin vuonna 1915, jolloin hän asui jo vakituisesti Helsingissä. Kymmenluvulla Pesola johti parin vuoden ajan Polyteknikkojen Kuoroa sekä ainakin yhtenä kesänä myös YL:n kesäkuoroa kotimaan kiertueella. Pesola jatkoi sävellysopintojaan 1920- ja 1930-luvulla Wienissä ja Budapestissä Hans von Koesslerin ja Carl von Prochaczkan johdolla. Hän toimi Helsingin työväen mieskuoron johtajana 1911–1938, Kilven kuoron johtajana 1926–1938 ja 1940–1950 sekä lyhyempiä aikoja muissa kuoroissa. Pesola oli myös monien laulujuhlien yleisjohtaja. Elämänsä loppuvuosina hänet kutsuttiin useiden kuorojen kunniajäseneksi tai -johtajaksi. Hän piti kymmenkunta sävellyskonserttia, johti pariasataa kuorokonserttia ja sai noin kaksikymmentä palkintoa sävellystyöstään.
Pesola toimi Valtion säveltaidetoimikunnan sihteerinä yli kahdenkymmenen vuoden ajan ja sivistysjärjestöjen kansankonsevatorion johtokunnassa tätäkin pidempään. Yleisradion ohjelma-ja hallintoneuvostossa Pesola työskenteli vuodesta 1936. Erityisesti häntä arvostettiin sillanrakentajana työväen ja porvarien kulttuuriklikkien välillä, ja hänelle myönnettiin viides Suomen Työväen Musiikki­liiton kultainen ansiomerkki. Pesola oli "Suomen Sosialidemokraatti" -lehden musiikkiarvostelija vuodesta 1918. Hänelle myönnettiin professorin arvonimi 1956.
Sävellyksiä ja sovituksia.
Pesolan sävellyksiin kuuluu muun muassa sinfonioita, orkesterisarjoja, ooppera "Ulkosaarelaisia", jousikvartetto, kantaatteja sekä kuorolauluja:
Urpo Pesonen

Urpo Rafael Pesonen (8. toukokuuta 1915 Helsinki – 22. tammikuuta 1994 Lahti) oli suomalainen viulutaiteilija, kapellimestari ja kuoronjohtaja. Hän opiskeli Saksassa, Itävallassa ja Yhdysvalloissa. Hän piti ensikonserttinsa viulistina vuonna 1940 ja johti jatkosodan aikana Uhtuan suunnan rintamaorkesteria. Sodan jälkeen Pesonen toimi Oulun kaupunginorkesterin johtajana 1944–1959, Oulun musiikkiopiston johtajana 1952–1959 sekä Lahden kaupungin musiikinjohtajana ja Lahden kaupunginorkesterin kapellimestarina 1959–1978. Hän vieraili kapellimestarina myös Ruotsissa ja Neuvostoliitossa.
Hänen isänsä oli herännäisyyden johtohenkilöihin kuulunut säveltäjä, kansanedustaja Matti Pesonen.
Öiset leikit

Öiset leikit ("Nattlek") on Mai Zetterlingin ohjaama ruotsalainen draamaelokuva vuodelta 1966. Elokuva kuvaa miehen yritystä päästä eroon muistikuvista neuroottisesta äidistään. Elokuvassa lomittuvat kaksi tarinaa, jotka kertovat miehestä aikuisena ja 12-vuotiaana. 
Vastaanotto.
"Öiset leikit" oli Ruotsin virallinen edustaja Venetsian biennaalissa 1966. Elokuva herätti suurta huomiota insestiteemansa sekä julisteessa olleen yhdyntää esittävän Leonardo da Vincin piirustuksen takia. Elokuvan julkinen esitys peruutettiin ja vain yksi näytös arvostelijoille tuomareille ja toimittajille sallittiin. "Öisten leikkien" esittäminen sallittiin Italiassa ja Ranskassa vasta sensuurin toimenpiteiden jälkeen.
Ortokolmio

Ortokolmioksi kutsutaan geometriassa sellaista kolmiota, joka saadaan yhdistämällä referenssikolmion korkeusjanojen kantapisteet janoilla toisiinsa. Kolmion sivun kantapiste on se kohta, johon vastaisesta kulmasta vedetty korkeusjana, tai korkeusjanan jatke, osuu.
Ortokolmio, joka syntyy kolmion sivuilla olevista pisteistä, luokitellaan sisäkolmioksi. Tällainen ortokolmio on siten eräs kolmion sisäkolmio. Korkeusjanan kantapiste voi jäädä myös kolmion sivun jatkeelle eli kolmion ulkopuolelle, jolloin ortokolmio ei ole enää sisäkolmio. Kaikista sisäkolmioista ortokolmiolla on pienin piiri.
Ominaisuuksia.
Jos teräväkulmaisen referenssikolmion formula_1 sivujen pituudet ovat formula_2 ja sivujen vastaiset kulmat formula_3, ovat sen ortokolmion sivujen pituudet formula_4
formula_5
formula_6 ja
formula_7 
Ortokolmion pinta-ala on 
formula_8 
missä R on alkuperäisen kolmion formula_1 ympäröivän ympyrän säde.
Referenssikolmion korkeusjanat, tai niiden jatkeet, ovat konkurrentit eli ne leikkaavat samassa pisteessä, jota kutsutaan ortokeskukseksi O. Korkeusjanat lähtevät myös ortokolmion kärjistä puolittaen näiden kulmat. Referenssikolmion ortokeskus on siten ortokolmion kulmanpuolittajien leikkauspiste.
Ympäri ja sisään piirretty ympyrä.
Teräväkulmaisen kolmion korkeusjanat ovat ortokolmion kulmien kulmanpuolittajat. Ortokolmion sisään voidaan piirtää ympyrä siten, että ympyrä sivuaa kaikkia sen sivuja. Tämän ympyrän keskipiste sijaitsee alkuperäisen kolmion ortokeskuksessa O. Ympyrän keskipiste kuuluu Eulerin suoralle. Sisään piirretyn ympyrän säde formula_10 on 
formula_11 
missä R on alkuperäisen kolmion ympäröivän ympyrän säde. Ortokolmion ympäri piirretyn ympyrän säde formula_12 on 
formula_13
Tylppäkulmainen kolmio

Tylppäkulmainen kolmio on geometriassa kolmio, jolla on yksi kulmista yli 90° eli tylppä kulma, ja muut kaksi kulmaa teräviä kulmia.
Jos valitaan tasolta satunnaisesti kaksi pistettä ja oletetaan niiden muodostavan kolmion pisimmän sivun päätepisteet, voidaan niiden kautta piirtää ympyrä käyttäen pisintä sivua sen halkaisijana. Tällöin tylppäkulmaisen kolmion kolmas piste sijaitsee tämän ympyrän sisäpuolella. Toisaalta, jos tylppäkulmaisen kolmion ympäri piirretään ympyrä, voidaan tähän ympyrään aina vetää halkaisija, jonka toiselle puolelle kolmio jää kokonaisuudessaan.
Šimozero

Šimozero (, vepsäksi "Šimgäŕv") on järvi Vologdan alueen Vytegran piirin Oštan kunnassa. Sen pinta-ala on veden pinnan ollessa ylimmillään 8,2 neliökilometriä. Kuivana aikana järvi on puolta pienempi. Valuma-alueen laajuus on yli 100 neliökilometriä.
Vepsän ylängöllä sijaitsevan järven vedet laskevat karstimaassa olevan aukon kautta. Kalalajeja ovat särki, ahven ja salakka. Šimozero lähiympäristöineen muodostaa rauhoitusalueen.
Järven rannoilla on sijainnut samanniminen vepsäläiskylien ryhmä Šimozero. Nykyään alue on täysin asumaton.
Metro (ravintola)

Metro oli Lahdessa vuoteen 2013 saakka toiminut olutravintola. Metron erikoisuutena voidaan pitää sitä, että se toimi Lahden Alatorin alla entisissä yleisen käymälän tiloissa, baaritiskin ollessa entisen käymälän lippukassan paikalla. Ravintola profiloitui rauhalliseksi laajan valikoiman erikoisolut- ja sahtiravintolaksi, joka sai huomiota sekä kotimaisten että ulkomaisten olutharrastajien keskuudessa . Toimintaa pyöritti yrittäjä Kari Kaksonen .
Historia.
Ravintola Metro toimi Lahden alatorilla 1990-luvun alusta noin kahdenkymmenen vuoden ajan . Lahden alatorilla on sijainnut käymälä jo 1879 vuodesta lähtien toimien aluksi pienen arestihuoneen ulkorakennuksessa . Metron käytössä ollut entinen yleinen käymälähuoneisto valmistui vuonna 1952 ja se oli kaupunginarkkitehti Arvi Lepikön suunnittelema . Metron toiminta kuitenkin loppui keväällä 2013. Alueella alkoivat arkeologiset kaivaukset, jotka liittyvät uuden toriparkin rakentamiseen. Kaivaukset ovat mittavimmat, joita alueella on tehty. Lisäksi Hämeen ELY-keskus vaati Lahden kaupungilta, että alueella tehdään puhdistustöitä johtuen Alatorin ympäristössä vuosina 1930-1950 sijainneen huoltoaseman aiheuttamasta maaperän pilaantumisesta . Arkeologisten kaivausten ja maanpuhdistustöiden johdosta entisen käymälän tilat purettiin ja näin ollen myös Metro-ravintolan toiminta loppui. Metron yrittäjä Kaksonen haki Lahden kaupungilta korvauksia vuokrasopimuksen oikeudettomasta irtisanomisesta, mutta Lahden kaupunginhallitus torjui korvausvaatimukset . Yrittäjän mukaan vaihtoehtoisia keinoja maan puhdistamiseksi ilman ravintolatilojen hävittämistä ei selvitetty . Lahden kaupungin edustajien mukaan maan puhdistustoimet vaativat entisten käymälätilojen hävittämisen .
Kansalaisliike Metron säilyttämisen puolesta.
Metron toiminnan lopettaminen aiheutti paljon keskustelua sekä internetissä että Lahden alueen paikallislehdissä. Facebookissa toimi ryhmä, joka puolusti Metron toiminnan jatkamista. Kansalaisliike yritti vedota lahtelaisiin päättäjiin myös jättämällä adressin Metron säilyttämisen puolesta joulukuussa 2012 . Kaupungin virkamiehet vakuuttivat aiemmin, ettei toriparkin rakentaminen vaikuta Metron toimintaan. Vaatimukset maaperän puhdistamisesta johtivat kuitenkin siihen, että Metron tilat purettiin. Erityisesti Metron säilyttämistä puolustettiin sen kulttuurihistoriallisella merkityksellä lahtelaisten kannalta . Jo entiset käymälätilat sinänsä olivat merkitykselliset, ja Lahden kaupunginmuseo ilmoittikin kiinnostuksensa irrottaa käymälään vievän käytävän liuskekivimuurit. Tarkoituksena oli sijoittaa muurin osat esimerkiksi johonkin Lahden puistoista. Kaupunginmuseon mukaan sekä käymälän portaat että niiden katokset ja liuskekivimuuri ovat tärkeä osa Alatorin puistokokonaisuutta.
Glyoksyylihappo

Glyoksyylihappo eli oksoetikkahappo (C2H2O3) on karboksyylihappoihin kuuluva yhdiste. Se sisältää karbonyyliryhmän lisäksi myös aldehydin funktionaalisen ryhmän. Glyoksyylihappoa käytetään orgaanisen kemian synteeseissä.
Esiintyminen luonnossa ja ominaisuudet.
Glyoksyylihappoa esiintyy raparperissa ja eräissä raaoissa hedelmissä ja marjoissa kuten greipissä ja karviaisissa ja monien kasvien lehdissä. Se on keskeisessä osassa niin kutsutussa glyoksyylihappokierrossa.
Kiteisenä ja liuoksessa glyoksyylihappo esiintyy monohydraattina tai dimeerinä. Yhdiste liukenee hyvin veteen, mutta vain huonosti orgaanisiin liuottimiin. Kuumennettaessa yhdiste disproportioituu glykoli- ja oksaalihapoiksi. Glyoksyylihappo reagoi aldehydeille ja karboksyylihapoille tyypillisesti. Tämän lisäksi se muodostaa useita kondensaatiotuotteita muun muassa urean kanssa muodostuu allantoiinia. Glyoksyylihappo muodostaa kompleksiyhdisteitä eräiden metalli-ionien kanssa.
Valmistus ja käyttö.
Glyoksyylihappoa voidaan valmistaa hydrolysoimalla dibromi- tai dikloorietikkahappoa tai kloraalia. Yhdistettä voidaan valmistaa myös hapettamalla glykolihappoa hapen avulla tai glyoksaalia typpihapon avulla, oksaalihapon elektrolyyttisellä pelkistyksellä tai maleiinihapon otsonolyysillä. 
Glyoksyylihappoa käytetään pääasiassa orgaanisessa synteesissä valmistettaessa muita yhdisteitä. Glyoksyylihappo reagoi guajakolin kanssa muodostaen mantelihappojohdannaisen, jonka dekarboksyloivalla hapetuksella muodostuu vanilliinia. Lisäksi yhdisteestä valmistetaan muun muassa lääkeaineita ja hyönteismyrkkyjä.
Fredrik Julius Petersen

Fredrik Julius Petersen (4. huhtikuuta 1820 Tuulos – 8. joulukuuta 1883 Helsinki) oli suomalainen kielitieteilijä ja professori. Hän oli Helsingin yliopiston ylimääräinen professori 1871–1881.
Henkilöhistoria.
Petersenin isä oli Tuuloksen kappalainen Frans Fredrik Petersen ja äiti Gustafva Elisabet Lalin. Ylioppilaaksi Petersen tuli 1838 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1845. Hänen väitöskirjansa hyväksyttiin 21.9.1870. Hän oli Helsingin yksityislyseon opettaja 1846–1848 ja 1849–1854, samalla Helsingin yläalkeiskoulun vt. rehtori 1848–1854, sitten vt. konrehtori 1854–1856. Porvoon lukion apulainen hänestä tuli 1853, virkaan hänet nimitettiin 1856. Hän oli Helsingin yliopiston vt. roomalaisen kirjallisuuden professori 1870–1883 ja saman oppiaineen ylimääräinen professori 1871–1881.
Kelvin (jalkapalloilija)

Kelvin Mateus de Oliveira, yleensä vain Kelvin (s. 1. kesäkuuta 1993 Curitiba, Brasilia) on brasilialainen jalkapalloilija. Hän edustaa brasilialaista Palmeirasia ja on pelipaikaltaan hyökkäävä keskikenttäpelaaja tai oikea laitahyökkääjä.
Seurajoukkueura.
Kelvin on Paraná Cluben kasvatti. Hän edusti seuraa kesään 2011 asti, jolloin hän teki sopimuksen Porton kanssa.
Yhdessä joukkuetoverinsa Christian Atsun kanssa Kelvin pelasi kauden 2011–2012 lainasopimuksella Rio Avessa. Hän teki ensiesiintymisensä joukkueessa 21. elokuuta 2011 ottelussa Académica de Coimbraa vastaan.
Palattuaan Portoon kaudeksi 2012–2013, hän vietti aikaa pääosin seuran reservijoukkueessa. 8. huhtikuuta 2013 hän teki kaksi ensimmäistä maaliaan joukkueessa ottelussa Bragaa vastaan.
Volter af Petersén

Volter af Petersén, aiemmin Petersen (23. lokakuuta 1774 Dragsfjärd – 13. joulukuuta 1841 Dragsfjärd) oli suomalainen tehtailija ja vuorineuvos.
Petersénin vanhemmat olivat Taalintehtaan ja Björkbodan patruuna, vuorineuvos Johan Adam Petersen ja Fredrika Wittfooth ja puoliso vuodesta 1799 Charlotta Margareta Helena Hästesko (k. 1850), eversti Johan Henrik Hästeskon tytär.
Petersén oli ylioppilas Turussa 1786 ja Uppsalassa 1791. Hän oli Turun hovioikeuden auskultantti 1793 ja ylimääräinen notaari 1794. Taalintehtaan ja Björkbodan patruuna hänestä tuli isänsä jälkeen 1797. Petersén laajensi molempia omistukseensa tulleita tehtaita. Hänet aateloitiin ja hän sai vuorineuvoksen arvon 1810.
Krapina-Zagorje

Krapina-Zagorje on yksi Kroatian piirikunnista. Se sijaitsee maan pohjoisosassa. Krapina-Zagorjen pinta-ala on 1 229 neliökilometriä ja väkiluku oli vuoden 2018 arvion mukaan 124 786. Piirikunnan hallintokeskus on Krapina.
Bjelovar-Bilogora

Bjelovar-Bilogora on yksi Kroatian piirikunnista. Sen pinta-ala on 2 640 neliökilometriä ja väkiluku oli vuoden 2018 arvion mukaan 107 186. Piirikunnan hallintokeskus ja samalla suurin kaupunki on Bjelovar.
Karlovac

Karlovac on yksi Kroatian piirikunnista. Sen pinta-ala on 3 626 neliökilometriä ja väkiluku oli vuoden 2018 arvion mukaan 116 166. Vuosina 2010–2018 Karlovacin väkiluku laski 9,5 prosenttia. Piirikunnan hallintokeskus on Karlovac.
Koprivnica-Križevci

Koprivnica-Križevci on yksi Kroatian piirikunnista. Se sijaitsee maan pohjoisosassa. Koprivnica-Križevcin pinta-ala on 1 748 neliökilometriä ja väkiluku oli vuoden 2018 arvion mukaan 107 076. Piirikunnan hallintokeskus on Koprivnica.
Isokaalikärpänen

Isokaalikärpänen ("Delia floralis") on noin 6–7,5 mm pitkä, harmaa ja mustajalkainen kärpänen, jonka toukat tekevät tuhoaan ristikukkaisten viljelykasvien juuristossa. Ne ovat yhdessä lähilajin pikkukaalikärpäsen ("Delia radicum") kanssa kaalin, lantun, retiisin ja nauriin tuholaisia. Isokaalikärpästä esiintyy ainakin Pohjoismaissa, Venäjällä ja Skotlannissa.
Torjunta.
Kemiallisesti isokaalikärpäsen pieniä toukkia voidaan torjua ruiskuttamalla dimetoaatilla noin viikon kuluttua munintahuipusta. Lentäviä aikuisia voi torjua pyretroideilla. Harsoilla ja houkutuskaistoilla voi myös pyrkiä torjumaan isokaalikärpäsen aiheuttamia tuhoja. Houkutuskaistakasvina voi käyttää kukkakaalikaistoja. Houkutuskaistat tulee tuhota 2–3 viikkoa munintahuipun jälkeen. Kaalikärpäsiä voi torjua myös viljelykierron avulla sijoittamalla kaali-, lanttu-, retiisi- tai nauris-viljelmät mahdollisimman kauas edellisvuoden viljelmästä.
Lika-Senj

Lika-Senj on yksi Kroatian piirikunnista. Sen pinta-ala on 5 353 neliökilometriä ja on täten Kroatian suurin piirikunta. Lika-Senjin väkiluku oli vuoden 2018 arvion mukaan 44 834. Vuosina 2011–2018 Lika-Senjin väkiluku laski noin 12 prosenttia. Piirikunnan väestöntiheys on 8,3 asukasta neliökilometriä kohden, mikä tekee siitä Kroatian harvaan asutuimman piirikunnan. Lika-Senjin hallintokeskus on Gospić.
Međimurje

Međimurje () on Kroatian pohjoisin piirikunta. Sen pinta-ala on 729 neliökilometriä ja väkiluku oli vuoden 2018 arvion mukaan 109 537. Piirikunnan hallintokeskus on Čakovec.
Primorje-Gorski Kotar

Primorje-Gorski Kotar on yksi Kroatian piirikunnista. Sen pinta-ala on 3 588 neliökilometriä ja väkiluku oli vuoden 2018 arvion mukaan 283 405. Piirikunnan hallintokeskus on Rijeka.
Sisak-Moslavina

Sisak-Moslavina on yksi Kroatian piirikunnista. Sen pinta-ala on 4 468 neliökilometriä ja väkiluku oli vuoden 2018 arvion mukaan 147 216. Vuosina 2011–2018 piirikunnan väkiluku laski 14,6 prosenttia. Sisak-Moslavinan hallintokeskus on Sisak.
Varaždinin piirikunta

Varaždinin piirikunta on yksi Kroatian piirikunnista. Se sijaitsee maan pohjoisosassa. Piirikunnan pinta-ala on 1 262 neliökilometriä ja väkiluku oli vuoden 2018 arvion mukaan 166 658. Piirikunnan hallintokeskus on Varaždin.
Zadarin piirikunta

Zadar on yksi Kroatian piirikunnista. Sen pinta-ala on 3 646 neliökilometriä ja väkiluku oli vuoden 2018 arvion mukaan 168 031. Piirikunnan hallintokeskus on Zadar. Muita kaupunkeja ovat Benkovac ja Biograd na Moru.
Port Klang

Port Klang eli Klangin satama (, LOCODE MY PKG , MY XPQ ) on Malakansalmessa, Malesian pääkaupunki Kuala Lumpurin lounaispuolella Klangin satamakaupungissa sijaitseva suuri rahtiliikenteen satama. Sataman terminaalit sijaitsevat osin mantereella, osin läheisillä saarilla. Erityisen merkittävää on sataman konttiliikenne.
Rahtiliikenne.
Klangin sataman toiminnot jakautuvat useille alueille. Näistä merkittävimmät ovat: Northport (pohjoissatama, mantereella, muun muassa konttiterminaaleja), Westports Malaysia (Pulau Lumut -saarella, muun muassa konttiterminaaleja ja matkustaja-aluslaituri) ja South Point (mantereella).
Port Klang on maailman suurimpia rahtisatamia. Satama luetaan tilastoissa yleensä kokonaisrahtimäärältään maailman 30 suurimman sataman joukkoon ja konttisatamana maailman 20 suurimman joukkoon.
Amerikkalaisten satamaviranomaisten järjestön AAPA:n maailmantilaston mukaan Port Klangin kautta kulki vuonna 2011 yhteensä 193,7 miljoonaa tonnia rahtia, josta konttiliikenteen osuus oli 9 435,4 kTEU konttia. Eurooppalaisen Rotterdamin sataman mukaan Port Kalangin kautta kulki vuonna 2011 yhteensä 9 604 kTEU kontteja. Vuonna 2012 satama ilmoitti käsitelleensä jo yli 10 000 kTEU kontteja.
Petrus Petrosa

Petrus Petrosa eli Pietari Eerikinpoika eli Petrus Erici (k. 1606) oli poliittinen seikkailija, kotoisin Pohjanmaalta. Hän kirjoittautui Braunsbergin jesuiittaseminaariin, opiskeli myös Vilnassa ja kävi Roomassa. Hän palasi 1604 Ruotsiin, ja meni palvelukseen Kaarle IX:n kansliaan. Hänet lähetettiin Prahaan keisari Rudolfin luokse valtion asioissa. Hän palasi Ruotsiin 1605, ja hänet mestattiin epäiltynä salahankkeista Ruotsia ja itse Kaarlea vastaan.
Johan Henrik Holmbergson on tehnyt etsauksen "Petrus Petrosa afskräckt från att begå mord på Carl IX", joka sijaitsee Sinebrychoffin galleriassa.
Jukataninharakka

Jukataninharakka ("Cyanocorax yucatanicus") on varisten heimoon kuuluva varpuslintu.
Tuntomerkit.
Jukataninharakka on noin 31–33 cm pitkä. Aikuisella jukataninharakalla on musta pää, niska, vatsapuoli ja pyrstön alapuoli sekä sininen selkä, siivet ja pyrstön yläpuoli.
Levinneisyys.
Jukataninharakkaa esiintyy Jukatanin niemimaalla. Sitä tavataan Meksikossa, Belizessä ja Guatemalassa. Lajin populaatioksi arvioidaan 50 000–500 000 yksilöä ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi lajiksi.
Lisääntyminen.
Jukataninharakka pesii alle 10 yksilön perhekunnittain, joissa nuoret yksilöt auttavat pesivää paria poikasten kasvattamisessa. Naaras munii 4–6 munaa, joita haudotaan 17 päivää.
Ravinto.
Jukataninharakka käyttää ravinnokseen siemeniä ja niveljalkaisia.
Mangroveharakka

Mangroveharakka ("Cyanocorax sanblasianus") on varisten heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Mangroveharakkaa tavataan Meksikon länsirannikolla Jaliscosta Guerreroon. Mangroveharakan populaatioksi arvioidaan 50000–500000 yksilöä ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi lajiksi.
Töölönjärvi

Töölönjärvi () oli järvi Helsingissä Helsingin kaupungin, Pikku-Huopalahden (Lillhoplax) kylän ja Kumpulan kylän (Gumtäkt by) raja-alueella. Töölönjärvi kuivatettiin 1870-luvulla. Järvi sijaitsi Pasilan ratapihan paikalla nykyisessä Keski-Pasilassa.
Töölönjoki.
Töölönjoki () oli Töölönjärvestä Töölönlahteen johtanut pieni laskujoki. Se kuivui samalla, kun Töölönjärvi kuivattiin. Ratapenkereen, Vauhtitien ja Helsinginkadun rajaamassa puistikossa on jäljellä joen uomaa, ja lumien sulamisen aikaan siinä saattaa olla vettäkin. Töölönjoen suu on Helsinginkadun toisella puolella Eläintarhassa. Näkymä sen kohdalla on taustana Hugo Simbergin maalauksessa "Haavoittunut enkeli" (1903). Paikka on nimetty taiteilijan samalta paikalta tekemissä luonnoksissa, ja se on edelleen mahdollista tunnistaa maastossa.
Coit Tower

Coit Tower (myös Lillian Coit Memorial Tower) on 64 metriä korkea näkötorni, joka valmistui vuonna 1933. San Franciscon Telegraph Hill -kukkulalla Yhdysvaltain Kaliforniassa sijaitseva torni valittiin San Francisco Designated Landmarks (San Franciscon maamerkit) -rekisteriin vuonna 1984 ja National Register of Historic Places -rekisteriin vuonna 2008.
Art deco -tyyliin rakennetun tornin suunnitteli amerikkalainen arkkitehti Arthur Brown, Jr. avustajanaan Henry Howard. Torni on betonirakenteinen.
August Pettinen

August Pettinen (9. joulukuuta 1857 Ristiina – 5. maaliskuuta 1914) oli suomalainen lähetystyöntekijä, joka työskenteli Ambomaalla parikymmentä vuotta vuodesta 1887. Hän kehitti lähetyskouluja, kokeili puuvillan viljelyä Ambomaalla ja laati ndongankielisiä oppikirjoja. Hän keräsi kielitieteellistä ja kansatieteellistä aineistoa, jota on julkaistu aikakauskirjassa "Zeitschrift für Eingeborenensprachen" vuosina 1925–1927.
Pettisen vanhemmat olivat koulumestari Karl Pettinen ja Eeva Katarina Pettinen. Hän kävi Suomen lähetysseuran lähetyskoulun ja hänet vihittiin lähetyssaarnaajaksi 1886. Pettinen oli lähetyssaarnaajana Ambomaalla vuosina 1887-1896, 1899-1908 sekä 1911-1914.
Radanrakentajien hautausmaa (Lahti)

Radanrakentajien hautausmaa on Lahdessa Järvenpään kaupunginosassa sijaitseva hautausmaa, jolle on haudattu menehtyneitä Riihimäki–Pietari-radan rakentajia. Hautausmaa sijaitsee Lahti-Nastola maantien eli seututien 312 varrella Valtatie 12 risteyksen lähellä. Hautausmaalle on viitoitus seututieltä.
Pietarin radan rakentaminen alkoi vuonna 1868 ja Lahden seudulle saapui ihmisiä ulkopaikkakunnilta ratatöiden houkuttelemina. Työnetsijöiden ja kerjäläisten mukana Lahden ja Hollolan seudulle levisi tauteja, joista kohtalokkaimpana lavantauti. Myös paikallista väestöä vaivasi suuri kuolleisuus, ja tällöin päätettiin perustaa erillinen hautausmaa ulkopaikkakuntalaisille radanrakentajille. Ratatyöläisille tehtiin radanvarteen tilapäisiä hautausmaita, ja näistä yksi on Lahden radanrakentajien hautausmaa. On arvioitu, että Lahden radanrakentajien hautausmaalla on haudattuna noin 300 vainajaa. Radanrakentajien hautausmaat sijaitsevat myös Hausjärvellä, Hollolassa, Nastolassa ja Kärkölässä.
Hautausmaata ympäröivä aita on rakennettu rautatiekiskoista ja sisäänkäynnin yhteydessä on vuonna 1953 Lahden seurakunnan pystyttämä muistopatsas. Patsaassa on teksti ”Vuosien 1867–1868 suurina nälkävuosina haudattiin tähän paikkaan nälkään ja kulkutauteihin kuolleita Hollolan pitäjän Lahden ja Järvenpään kylistä sekä muualta kotoisin olleita Riihimäen – Pietarin radan rakentajia.”
Vallankumoustuomioistuin (Ranska)

Vallankumoustuomioistuin eli vallankumoustribunaali () oli Ranskan suuren vallankumouksen aikana vuosina 1793–1795 Pariisissa toiminut tuomioistuin, jossa tuomittiin poliittisia rikollisia. Niin sanottuna terrorin aikana se langetti tuhansia kuolemantuomioita.
Vallankumoustuomioistuin toimi Palais de la Cité -rakennuksessa (nykyinen Pariisin oikeuspalatsi) ja syytetyt odottivat oikeudenkäyntiään palatsin yhteydessä olleessa Conciergerien vankilassa.
Vaiheet.
Kansalliskonventti päätti erityisen tuomioistuimen perustamisesta 10. maaliskuuta 1793 Georges Dantonin ehdotuksesta, ja se nimettiin vallankumoustuomioistuimeksi 29. lokakuuta samana vuonna. Konventti valitsi oikeuteen valamiehistön, yleisen syyttäjän ja kaksi sijaista. Oikeuden presidenttinä toimi M. J. A. Herman ja syyttäjänä Antoine Quentin Fouquier-Tinville. Syytettyjen nimilistat laati erityinen komissio ja ne hyväksyttiin tarkistamisen jälkeen yleisen turvallisuuden valiokunnan ja yhteishyvän valiokunnan yhteisistunnossa. Oikeuden toimivaltaan kuuluivat vastavallankumouksellinen toiminta sekä hyökkäykset vapautta, tasa-arvoa, tasavallan yhtenäisyyttä tai jakamattomuutta ja valtion sisäistä tai ulkoista turvallisuutta vastaan. Vallankumoustuomioistuimen päätöksistä ei voinut valittaa ja sen tuomiot pantiin täytäntöön vuorokauden sisällä. Vastaavia tuomioistuimia perustettiin myös maakuntiin. Keväällä 1794 Pariisin tuomioistuin sai kuitenkin yksinoikeuden vastavallankumouksellisten tuomitsemiseen ja syytetyt piti lähettää sinne myös maan muista osista.
Vallankumoustuomioistuin tuomitsi alkuun varsinkin vastavallankumouksellisia ja rojalisteja, mutta pian vallankumouksen johtajat alkoivat käyttää sitä keskinäisen valtataistelunsa välineenä. Varsinkin yhteishyvän valiokuntaa hallinnut Maximilien Robespierre käytti sitä hankkiutuessaan eroon kilpailijoistaan. Tuomituiksi joutui muun muassa runsaasti Dantonin kannattajia sekä girondisteja. Robespierren aloitteesta 10. kesäkuuta 1794 säädettiin vallankumoustuomioistuimen toimintaa koskenut niin sanottu prairialkuun 22. päivän laki, joka lakkautti syytettyjen kuulemisen, poisti heiltä oikeuden asianajajaan ja määräsi kuolemantuomion ainoaksi mahdolliseksi rangaistukseksi syyllisiksi todetuille. Sitä ennen tuomioistuin oli langettanut 13 kuukauden aikana 1 220 kuolemantuomiota; uuden lain voimaanastumisen ja Robespierren kukistumisen välisten 49 päivän aikana se antoi 1 376 kuolemantuomiota.
Kaikkiaan Pariisin vallankumoustuomioistuin antoi 2 639 kuolemantuomiota, mikä oli 15,9 % terrorin ajan kaikista kuolemantuomioista Ranskassa. Vallankumoustuomioistuin lakkautettiin 31. toukokuuta 1795.
Santa Catarinan yliopisto

Santa Catarinan yliopisto (; UFSC) on Brasilian Santa Catarinan osavaltiossa toimiva yliopisto. Pääkampus on Florianópolisin kaupungissa jonka lisäksi yliopistolla on kampus neljällä muull paikkakunnalla. Se on perustettu 18. joulukuuta 1960. 
Se on yksi Brasilian ja Latinalaisen Amerikan suurimmista korkeakouluista. Yliopistossa alempaa korkeakoulututkintoa suoritti yli 30 000 opiskelijaa ja maisteri- tai tohtoriopintoja 7 000 opiskelijaa. Lisäksi erikoistumisopintoja teki 3 000 opiskelijaa ja yliopistolla oli yli 2 000 etäopiskelijaa. Henkilökuntaan kuuluu yli 5 600 ihmistä, joista noin 2 500 on opetustehtävissä. 
Vuonna 2017 kansainvälinen Shanghain Jiao Tong -yliopiston ARWU-yliopistoranking luokitteli Santa Catarinan yliopiston ehdokaslistansa yliopistona sijaluokkaan 601.-700. maailmassa. Se oli vertailussa Brasilian 9.-10. korkeimmalle sijoittunut yliopisto.
Levon hautausmaa

Levon hautausmaa on vuonna 1958 käyttöönotettu Lahden Kolavan kaupunginosassa sijaitseva hautausmaa. Hautausmaan pinta-ala on noin 43,6 hehtaaria, josta käytössä on tällä hetkellä noin 25 hehtaaria. Levon hautausmaa on Lahden kaupungin alueella sijaitsevista hautausmaista suurin.
Rakennukset.
Levon hautausmaan kappelirakennuksen ovat suunnitelleet Niilo Pulkka ja hänen vaimonsa Aili Pulkka. Kappelirakennus on valmistunut hautausmaan käyttöönottovuonna 1958. Kappeli on peruskorjattu vuonna 2007.
Levon hautausmaan alueella sijaitsee myös krematorio, joka on otettu käyttöön tammikuussa vuonna 2016. Krematoriossa on maakaasulla toimiva tuhkausuuni.
Aikaisempi krematorio oli vuodelta 1969. Siinä oli kaksi tuhkausuunia, jotka toimivat polttoöljyllä, toinen alkuperäinen ja toinen vuodelta 2001.
Kolmion ympäri piirretty ympyrä

Kolmion ympäri piirretty ympyrä tarkoittaa geometriassa kolmion kärkien kautta kulkevaa ympyrää. Kolmen pisteen kautta voidaan aina piirtää joko ympyrä tai suora. Jos kolme pistettä ovat kollineaarisia, voidaan niiden kautta piirtää suora. Jos pisteet ovat epäkollineaariset, muodostuu pisteistä kolmio. Koska kolmio on aina konsyklinen, voidaan sen kärkien kautta piirtää ympyrä. Ympyrää kutsutaan myös nimellä ulkoympyrä.
Ympyrän keskipiste voi olla kolmion sisä- tai ulkopuolella. Jos kolmio on teräväkulmainen kolmio, on keskipiste kolmion sisäpuolella. Jos kolmio on suorakulmainen kolmio, on keskipiste kolmion hypotenuusalla. Jos kolmio on tylppäkulmainen kolmio, on keskipiste kolmion ulkopuolella.
Yleinen kolmio.
Koordinaateilla.
Jos kolmion kärkien koordinaatit merkitään formula_1 formula_2 ja formula_3, voidaan ympyrän yhtälö kirjoittaa determinantilla
formula_4 
joka on evaluoituna
formula_5 
missä
formula_6
"x:n" kerroin formula_7 saadaan matriisista
formula_8
jättämällä formula_9 termejä sisältävä sarake pois (vastaavasti formula_10:n suhteen) determinantista
formula_11
ja
formula_12
ja vakiotermi "c"
formula_13
Ympyrän yhtälö voidaan esittää keskipistemuodossa
formula_14 
missä keskipisteen koordinaatit ovat
formula_15
ja
formula_16
sekä säde
formula_17 
Sivujen pituuksilla.
Jos kolmion sivujen pituudet merkitään a, b ja c, on säde
formula_18 
Sivun ja kulman avulla.
Jos kolmiosta tunnetaan sivu ja sen vastainen kulma, saadaan Sinilauseesta
formula_19 
Erityinen kolmio.
Tasakylkisellä ja -sivuisella kolmiolla.
Tasasivuisen kolmion, jonka sivun pituus on a, ympäröivän ympyrän säde R on 
formula_20
Tasakylkisellä kolmiolla, jossa kylkien pituudet ovat a ja kannan pituus b säde on
formula_21 
Suorakulmaisella kolmiolla.
Ympyrän säde on puolet hypotenuusan c eli kolmion pisimmän sivun pituudesta
formula_22
ja keskipisteen paikka on hypotenuusan keskipisteessä (Thaleen lause).
Euro Truck Simulator 2

Euro Truck Simulator 2 on vuonna 2012 julkaistu ajosimulaattoripeli. Pelissä voi rahdata tavaraa ympäri Eurooppaa ja perustaa oman kuljetusyrityksen. Pelissä on yli 200 Euroopan kaupunkia, joiden välillä voi kuljettaa rahtia omalla tai työnantajan rekalla.
Pelaaminen.
Alussa valitaan maa, johon pelaaja sijoittaa ensimmäisen tallinsa. Vaihtoehtoina ovat mikä tahansa alla listatuista maista, mikäli omistaa myös lisäosat. Sen jälkeen voi alkaa tehdä pikakeikkoja, eli kuljettaa lasteja työnantajien rekoilla. 
Työstä saadulla palkalla voi ostaa oman rekan. Rekkoja on tällä hetkellä seitsemän eri merkkistä: Volvo, Scania, MAN, Iveco, Renault, DAF ja Mercedes-Benz. Omaa yritystä voi kasvattaa laajentamalla tallia, jossa omat rekat ovat. Pelaaja voi myös palkata kuljettajia ja ostaa uusia rekkoja, ja muokata niitä erilaisilla väreillä ja maalauksilla, koristeilla ja niin edelleen. Kun pelaajalla on tarpeeksi rahaa oman rekan ostamiseen, hän voi perustaa oman yrityksen. 
Kaupungit.
Pelissä on yli 200 kaupunkia. Tässä luettelo maista kaupunkimäärineen:
Lisäosat.
Pelissä on lisäosia, jotka lisäävät peliin alueita ja maalipintoja rekkoihin. Lokakuuhun 2023 mennessä peliin on ilmestynyt 85 erilaista lisäosaa, joista kartan laajennuksia on kahdeksan, "Going East!" (2013), "Skandinavia" (2015), "Viva La France!" (2016), "Bella Italia" (2017), "Beyond the Baltic Sea" (2018), "Road to the Black sea" (2019), "Iberia" (2021) ja "West Balkans" (2023)"." Peliin oli tarkoituksena julkaista "Heart Of Russia" -niminen lisäosa, jonka julkaisun SCS kuitenkin peruutti vuoden 2022 alussa maailmantilanteen takia. Pelissä on kehitteillä myös kaksi lisäosaa, Greece ja Nordic Horizons. Sen mukana tulee kaikki Norjan, Ruotsin ja Suomen alueet. 
Moninpeli.
Pelissä on tällä hetkellä virallinen ja epävirallinen moninpeli, joka vaatii pelin Steam-version.
Vampyyripäiväkirjat (5. tuotantokausi)

Vampyyripäiväkirjat-televisiosarjan 5. tuotantokausi alkoi Yhdysvalloissa 3. lokakuuta 2013 ja Suomessa Sub-kanavalla 3. kesäkuuta 2015.
Näyttelijäkokoonpano.
Päärooleissa
Sivurooleissa
Vierailevissa rooleissa
Amin Affane

Amin Tareq Affane (s. 21. tammikuuta 1994 Angered, Ruotsi) on marokkolaistaustainen ruotsalainen jalkapalloilija, joka edustaa Ruotsin Allsvenskanin joukkuetta IFK Göteborg. Affane on pelipaikaltaan vasen laituri ja hänen pelinumeronsa on 11.
Affane siirtyi Ruotsista entisestä seurastaan Lärje-Angereds IF:stä Englantiin, Chelsean akatemiaan. Hän ei päässyt peliajalle A-joukkueessa, joten siirtyi kaudeksi 2011–2012 lainaan Roda JC:hen. Tämän jälkeen hän pelasi kaudet 2013-2015 Saksassa, kunnes palasi Ruotsiin.
Missourinsavikka

Missourinsavikka ("Chenopodium missouriense") on Pohjois-Amerikasta kotoisin oleva kookaskasvuinen savikkalaji.
Ulkonäkö ja koko.
Missourinsavikka kasvaa 30–120 senttimetriä korkeaksi. Useimmiten kasvi on kookaskasvuinen. Kasvin nuoret osat ovat tavallisesti jauhoisia. Varsi on pysty, kova ja runsashaarainen. Väriltään varsi on vihreä- tai punaraitainen, lehtihangat ovat usein punaisia. Kierteisesti kasvavat lehdet ovat usein väriltään tummanvihreitä. Lehtilapa on kasvin keskiosissa pituudeltaan tavallisesti yli 6 cm ja muodoltaan vinoneliömäinen ja tavallisesti niukkahampainen. Hampaat ovat teräviä, tyvihampaat ovat muita isompia. Ylimmät varsilehdet ovat usein kapeita, muodoltaan suikeita tai kapeanpuikeita sekä ehytlaitaisia. Vihreä kukinto on lehdetön, kapean tähkämäinen ja pienisykeröinen. Suomessa missourinsavikka kukkii syys-lokakuussa. Pähkylä on kehän muodostaman hedelmäverhiön suojaama. Siemen on noin 1,2 mm pitkä, ympärykseltään pyöreä, terävähköreunainen, kiiltävä ja pinnaltaan melkein sileä. Suomessa missourinsavikka elää levinneisyysalueensa pohjoisrajoilla ja tuottaa erittäin harvoin siemeniä.
Muista savikkalajeista missourinsavikka muistuttaa läheisesti ainakin jauhosavikkaa ("C. album") ja soijasavikkaa ("C. probstii").
Levinneisyys.
Missourinsavikka on alkujaan kotoisin Pohjois-Amerikasta, mutta on levinnyt tulokkaana muun muassa Eurooppaan. Suomessa lajia on tavattu harvinaisena maan etelä- ja länsiosista.
Elinympäristö.
Suomessa missourinsavikka on harvinainen uustulokas, jota voi kasvaa erilaisilla joutomailla kaatopaikoilla, myllyillä ja satamissa.
Soijasavikka

Soijasavikka ("Chenopodium probstii") on Pohjois-Amerikan eteläosista kotoisin oleva kookaskasvuinen savikkalaji.
Ulkonäkö ja koko.
Soijasavikka kasvaa 80–150 cm korkeaksi. Kasvin nuoret osat ovat tavallisesti jauhoisia. Varsi on pysty, kova ja runsashaarainen, ja väriltään punainen. Kierteisesti olevat paksut, nahkeat lehdet ovat usein punareunaisia ja päältä kiiltäviä. Lehtilapa on kasvin keskiosissa pituudeltaan jopa 15 cm ja vaihtelee muodoltaan leveänpuikeasta vinoneliömäiseen. Lehtilapa on myös hieman kolmiliuskainen, tyvestä tavallisesti leveäntylppä, kärjestä tylpähkö. Laidalta lapa on isohampainen. Vihreä kukinto on lehdetön ja tähkämäinen. Suomessa soijasavikka kukkii vasta loka-marraskuussa. Pähkylä on kehän muodostaman hedelmäverhiön suojaama. Kiiltävänmusta siemen on yhden millimetrin pituinen. Suomessa soijasavikka kukkii harvoin eikä todennäköisesti tuota siemeniä.
Muista savikkalajeista soijasavikka muistuttaa läheisesti muun muassa jauhosavikkaa ("C. album") ja missourinsavikkaa ("C. missouriense").
Levinneisyys.
Soijasavikka on alkujaan kotoisin Pohjois-Amerikan eteläosista. Tulokkaana se on levinnyt tulokkaana muun muassa Eurooppaan. Suomessa lajia on tavattu harvinaisena maan eteläosissa sekä Raahen seudulta.
Elinympäristö.
Suomessa soijasavikka on harvinainen uustulokas, jota kasvaa kaatopaikoilla ja täyttömailla.
Jääpallon Ruotsin-mestaruuskilpailut 1930

Vuoden 1930 jääpallon Ruotsin-mestaruuskilpailujen loppuottelussa kohtasivat Djurgårdens IF ja SK Tirfing. Ruotsin parhaat seurat eivät osallistuneet mestaruuskilpailuun, vaan ne pelasivat keskenään ns. kuuden joukkueen sarjassa. Kausi oli viimeinen, jolloin Ruotsin-mestaruus ratkaistiin cup-kilpailussa.
Välierät.
16. ja 23. helmikuuta
Loppuottelu.
2. maaliskuuta 1930 Tukholmassa.
Eero Petäjäniemi

Armas Eero Emil Petäjäniemi (2. toukokuuta 1907 Tampere – 9. helmikuuta 1974 Helsinki) oli suomalainen toimittaja. 
Eero Petäjäniemen vanhemmat olivat varastonhoitaja Heikki Emil Petäjäniemi ja Anna Gustava Palo. Hän pääsi ylioppilaaksi 1927. Petäjäniemi oli Helsingin Sanomain ulkomaan osaston toimittajna 1933–1936 ja lehden Lontoon kirjeenvaihtajana 1936–1939 ja 1946–1949 sekä Berliinin kirjeenvaihtajana 1939–1944. Hän oli Helsingin Sanomain toimituspäällikkönä 1945, Valittujen Palojen päätoimittajana 1945, Ilta-Sanomain päätoimittajana 1949–1956 ja Uuden Suomen päätoimittajana vuosina 1956–1967. Hän jäi eläkkeelle 1967. Petäjäniemi toimi lisäksi Dagens Nyheterin Helsingin kirjeenvaihtajana 1945 ja New York Timesin Helsingin kirjeenvaihtajana vuodesta 1949. Hän oli vuoden 1952 Helsingin olympialaisten sanomalehti- ja tiedoitusjaoston päällikkönä 1951–1952 ja Verein der Ausländisehen Presse-yhdistyksen puheenjohtajana Berliinissä 1944. .
Eero Petäjäniemi toimi myös Helsingin Sanomalehtimiesyhdistyksen puheenjohtajana.
Eero Petäjäniemi oli naimisissa vuodesta 1936 käsityönopettaja Ella-Maria Willmanin (s. 1910) kanssa. Heidän tyttärensä on elokuva- ja teatteriohjaaja Kirsti Petäjäniemi (s. 1942). 
Aiheesta muualla.
Eero Petäjäniemen lehtiartikkeleita 1930-luvulta:
Alfred Philippson

Alfred Philippson (1864–1953) oli saksalainen maantieteilijä. Hän oli professorina Bonnin yliopistossa 1911–1929. Hänen pääasiallisia tutkimuskohteitaan olivat geomorfologia ja Välimeren maat. Philippson joutui juutalaisen syntyperänsä vuoksi vaikeuksiin ja lopulta perheineen Theresienstadtin keskitysleirille, josta he kuitenkin selviytyivät ja palasivat vapautumisen jälkeen Bonniin.
Philippsonin isä oli rabbi ja kustantaja Ludwig Philippson ja hänen veljensä historioitsija Martin Philippson.
FC Kaarina

FC Kaarina on vuonna 2010 perustettu junioritoimintaan erikoistunut jalkapalloseura. 
Sen muodostivat neljä Kaarinan kaupungissa toimivaa jalkapalloseuraa; Kaarinan Pojat, Littoisten Työväen Urheilijat, Piikkiön Palloseura sekä Kaarinan Nappulat. Kaikki jatkavat edelleen myös itsenäisinä, mutta seuroilla on vuodesta 2012 lähtien valtakunnallisissa sarjoissa FC Kaarinan nimellä esiintyneet yhteiset A- ja B-juniorijoukkueet.
Kaudella 2013 FC Kaarinan A-juniorit pelaavat A-poikien SM-sarjassa ja B-juniorit toiseksi korkeimmalla sarjatasolla B-poikien Ykkösessä. Vuonna 2012 FC Kaarina saavutti hopeaa B-poikien SM-sarjassa.
Orléans (suku)

Orléans oli Ranskassa nimi, jota käytettiin Valois- ja Bourbon-hallitsijasukujen nuoremmista haaroista, useasta eri suvusta 1300-luvulta alkaen. Nimi tuli Orléansin herttuan arvosta, joka kuului kyseisten sukujen päämiehille. Usein nimellä viitataan viimeiseen Orléans-sukuun, joka polveutuu Ludvig XIV:n nuoremmasta veljestä Filip I:stä.
Ensimmäinen Orléansin herttua Filip (1336–1375) kuoli ilman perillisiä. Hänen jälkeensä arvon sai Ludvig I (1372–1407), jonka jälkeläisille se perityi aina vuoteen 1545 saakka. Seuraavaksi arvo annettiin Gaston Orléansille (1608–1660), jolta se siirtyi Filip I:lle (1640–1701).
Orléans-suku oli Ranskan hallitsijasukuna niin sanotun heinäkuun monarkian aikana vuosina 1830–1848, jolloin kuninkaana toimi Filip I:n jälkeläinen Ludvig Filip. Vuoden 1848 jälkeen Orléans-suvun oikeutta kruunuun puolustaneita rojalisteja kutsuttiin orleanisteiksi. Bourbon-suvun päähaara sammui vuonna 1883, minkä jälkeen Orléans-suvun päämies peri myös Bourbonien oikeuden Ranskan kruunun.
Krapina

Krapina on Krapina-Zagorjen piirikunnan pääkaupunki Kroatiassa. Vuonna 2011 siellä oli 4471 asukasta.
Kaupungissa on nykyaikainen neanderthalinihmisistä kertova museo. Sieltä lähtee polku Hušnjakovon kukkulalle, josta on löydetty jäänteitä neanderthalin ihmisistä.
Vasco da Gama (kaupunki)

Vasco da Gama (konkaniksi वास्को) on Goan osavaltion suurin kaupunki Intian länsirannikolla. Se sijaitsee Etelä-Goan piirikunnassa Mormugaon niemimaan kärjessä, Zuarijoen suulla. Nimensä kaupunki on saanut vuonna 1917 portugalilaisen löytöretkeilijä Vasco da Gaman mukaan. Kaupungin väkiluku on noin 100 000.
Kaupunki jakautuu kahteen vyöhykkeeseen: keskustavyöhykkeeseen ja etelävyöhykkeeseen, joka tunnetaan myös nimellä ”Baina”. Keskustavyöhykkeellä on paljon kaupallista ja teollista toimintaa. Hotellit ja ravintolat sijaitsevat lähellä keskustaa.
Ilmasto.
Vasco da Gaman ilmasto on trooppinen, mutta sitä hillitsevät hieman mereltä ja joilta puhaltavat tuulet.
Liikenne.
Dabolimin lentokenttä sijaitsee Dabolimin kylässä, lähellä Vasco da Gaman kaupunkia.
Maata pitkin Vasco da Gamaan pääsee valtatieltä 17A tai junalla.
Vesireittejä suosivia matkustajia palvelee Mormugaon satama, joka on myös alueen suurin työnantaja.
Veli Toukomies

Veli Vesa Toukomies (s. 28. syyskuuta 1944) on suomalainen tietokirjailija ja lautapelien suunnittelija. Koulutukseltaan hän on filosofian ja teologian maisteri. 1970–1980-luvun pappisuran jälkeen Toukomies luopui uskosta ja ryhtyi skeptikoksi. Hän on toiminut Skepsis ry:n eri tehtävissä, muun muassa puheenjohtajana 1994.
Nuoruus.
Toukomies tuli uskoon 16-vuotiaana viidennen herätysliikkeen vaikutuksesta. Hän alkoi opiskella teologiaa, hänet vihittiin papiksi vuonna 1967, ja hän astui 24-vuotiaana apupapin virkaan Lahdessa. Hän toimi muun muassa Artjärven kirkkoherrana 1978–1981.
Slavonski Brod

Slavonski Brod on Brod-Posavinan piirikunnan pääkaupunki Kroatiassa. Vuonna 2011 siellä oli 53 531 asukasta.
Slavonski Brod on perustettu Sava-joen varrelle vanhan Marsonianin roomalaiskaupungin paikalle. Itävaltalaiset rakennuttivat linnoituksen Slavonski Brodiin 1700-luvulla suojelemaan valtakuntaa turkkilaisilta. Linnoituksen pohjakaava on tähden muotoinen. Se vaurioitui pahoin toisessa maailmansodassa ja Jugoslavian hajoamissodissa.
Tapio Peitsara

Tapio Nyyrikki Peitsara (vuoteen 1935 Blässar; 24. elokuuta 1902 Viipurin maalaiskunta – 13. toukokuuta 1989 Kuopio) oli Suomen Puolustusvoimien eversti. 
Peitsara liittyi vuonna 1917 Helsingin suojeluskuntaan ja osallistui 15-vuotiaana polkupyörälähettinä Helsingin valtaukseen sisällissodassa vuonna 1918. Hän kirjoitti ylioppilaaksi 1922 ja kävi Kadettikoulun 1925 sekä Sotakorkeakoulun 1937 (ye-upseeri 1938). Hän toimi Hämeen ratsurykmentissä nuorempana upseerina 1925–1928 ja johti ratsuväen aliupseerikoulua 1929. Ratsuväkiprikaatin adjutanttina hän oli 1930 ja Kadettikoulun adjutanttina 1931–1935. Yleisesikunnan operatiivisella osastolla Peitsara työskenteli toimistoupseerina ja toimistoesiupseerina 1937–1939. Talvisodan aikana hän toimi Päämajan maavoimatoimiston päällikkönä ja välirauhan aikana maavoimatoimiston toimistoesiupseerina sekä jälleen päällikkönä 1942–1943. Jääkäripataljoona 6:tta Peitsara johti vuonna 1943. JR 49:n komentajana hän oli elo–marraskuussa 1944. Sodan jälkeen hän komensi Jääkäripataljoona 4:ää 1945–1948. Kymen sotilaslääniin esikuntapäällikkönä hän toimi vuonna 1949. Jääkäripataljoona 1:tä Peitsara komensi 1950–1951. JR 2:n (myöhemmin Pohjois-Savon prikaati) komentajana Peitsara toimi 1952–1959. Hän oli vuonna 1959 vähän aikaa Savo-Karjalan sotilasläänin komentajana, mistä tehtävästä jäi eläkkeelle.
Peitsara julkaisi vuonna 1941 selvityksen "Suomen ja Venäjän talvisota 1939–40: yleistajuinen katsaus", joka käännettiin kuudelle kielelle. Sen on sanottu herättäneen suurta kiinnostusta varsinkin Saksassa.
Peitsara oli vuosina 1954–1960 kaksi kautta Kuopion kaupunginvaltuutettuna ja toimi kaupunginhallituksen jäsenenä. Eläkevuosinaan hän oli 13 vuotta Kuopion raastuvanoikeuden ja maistraatin kunnallisneuvosmiehenä. Hän oli aktiivinen Upseeriliiton ja Kadettikunnan toiminnassa.
Ylennykset: kornetti 1925, luutnantti 1927, kapteeni 1931, ratsumestari 1935, majuri 1939, everstiluutnantti 1942, eversti 1952.
Tapio Peitsaran vanhemmat olivat rautatievirkamies Tuure Peitsara, ent. "Blässar" ja Alva Maria Makkonen. Tapio Peitsaran poika oli eversti Perttu Peitsara (1930-2022).
Richard Bonynge

Richard Bonynge (s. 29. syyskuuta 1930 Sydney) on australialainen kapellimestari. Hän opiskeli aluksi pianonsoittoa ja esitti 14-vuotiaana Griegin pianokonserton a-mollissa. Hän sai opetusta muun muassa Herbert Fryeriltä Lontoon Royal College of Musicissa.
Bonynge alkoi säestää sopraano Joan Sutherlandia, ja vuonna 1954 hän meni tämän kanssa naimisiin. Tämä suhde sai Bonyngen tutkimaan bel canto -ohjelmistoa. Hän debytoi kapellimestarina vuonna 1962 Santa Cecilian orkesterin kanssa Roomassa. Vuonna 1963 hän johti Gounod'n "Faustin" esityksen Vancouverissa ja Bellinin "Unissakävelijän" esityksen San Franciscossa. Hän teki Covent Garden -debyyttinsä vuonna 1964 johtamalla Bellinin "Puritaanien" esityksen. Vuonna 1965 Bonynge palasi Sutherlandin kanssa Australiaan, jossa hänestä tuli Sutherland-Williamson International Grand Opera Companyn musiikillinen johtaja.
Vuonna 1966 Bonynge debytoi Metropolitan-oopperassa johtamalla Donizettin "Lucia di Lammermoorin" esityksen, jossa Sutherland esitti nimiroolin. Vuosina 1974–1978 Bonynge toimi Vancouverin oopperan taiteellisena johtajana ja vuosina 1975–1986 Australian oopperan musiikillisena johtajana. Hänestä tuli Brittiläisen imperiumin ritarikunnan komentaja vuonna 1977.
Bonynge on tutkinut Bellinin teosten lisäksi ajan ranskalaista oopperaa ja säveltänyt kadensseja, joita ovat käyttäneet monet laulajat, kuten Sutherland.
Annie (vuoden 1982 elokuva)

Annie on vuonna 1982 ensi-iltansa saanut John Hustonin ohjaama yhdysvaltalainen elokuvamusikaali.
Juoni.
Lastenkodissa asuvan Annien elämä muuttuu, kun hän pääsee asumaan miljonääri herra Warbucksin luokse. Henkilökunta on ystävällinen, ja Annie viihtyy. Lisäksi Warbucks alkaa pitää Anniesta koko ajan enemmän. Lastenkodin johtaja alkaa juonia rahan huiputusta vankilasta vapautuneen veljensä kanssa. He onnistuvat 50 000 dollarin huijauksessa esiintymällä Annien vanhempina. Kun huijaus paljastuu, syntyy suuri kahakka. Lopulta lastenkodin johtaja ja tämän veli pidätetään huijauksesta, ja Warbucks adoptoi Annien.
Vastaanotto.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Harri Närhi kirjoitti mestariohjaaja Hustonin "Annien" tarjoavan paljon suurieleisiä musiikkinumeroita ja sujuvan tarinan, mutta vain vähän lämpöä. Hän antoi elokuvalle kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
Jääpallon Ruotsin 1.divisioonan kausi 1931

Jääpallon Ruotsin Division I:n kausi 1931 pelattiin kahdessa kahdeksan joukkueen lohkossa, joiden voittajat pelasivat loppuottelun vuoden 1931 Ruotsin jääpallomestaruudesta. Tämä oli ensimmäinen kausi, jolloin Ruotsin-mestaruudesta pelattiin sarjamuotoisesti.
Lohkovoittajiksi selviytyivät IF Göta ja AIK. Loppuottelu pelattiin Tukholmassa 1. maaliskuuta. 
Division I.
Loppuottelut.
1.3. Tukholma
Pieno

Pieno (ital. &lt; ) musiikkitermi, joka tarkoittaa 'täysi', esimerkiksi "organo pieno" = 'täysin uruin'.
Zimbabwelainen viittomakieli

Zimbabwelainen viittomakieli on joukko kieliä, jotka ovat kehittyneet itsenäisesti ja erillään toisistaan oppilaiden keskuudessa kuurojen kouluissa Zimbabwessa 1940-luvulta alkaen. Ne ovat mahdollisesti sukua Saksasta, Irlannista, Australiasta, Englannista ja Etelä-Afrikasta tulleille viittomakielille. Zimbabwelaisia viittomakieliä on vain vähän tutkittu, joten tarkasta määrästä tai keskenään ymmärrettävyydestä ei ole paljon tietoa. Jokaisessa kuurojen koulussa käytetään eri viittomakieltä, jotka poikkeavat myös niistä viittomakielistä, joita koulujen ulkopuolella olevat aikuiset käyttävät.
Esimerkiksi Zimbabwen pääkaupungissa Hararessa "kenkää" merkitsevä viittoma tarkoittaa Bulawayossa "sikaa". Lisäksi Bulawayossa sanotaan "hyvä" näyttämällä kaksi peukaloa, kun taas Hararessa laitetaan neljä sormea peukalon päälle.
Vuonna 2011 julkaistiin ensimmäinen zimbabwelaisen viittomakielen sanakirja, jonka toivottiin yhdistävän Zimbabwen lukuisia eri viittomakieliä ja sen kautta takaavan kuuroille zimbabwelaisille oikeutensa mm. koulutukseen, oikeudenmukaiseen oikeudenkäyntiin ja sananvapauteen. Sen toivottiin myös poistavan tulkkien tarpeen. Sanakirja on King George VI School and Centre -nimisen kuurojen koulun oppilaiden kokoama, minkä takia se ei ole kokenut samaa kohtaloa kuin edelliset sanakirjat, jotka olivat kuulevien ihmisten tekemiä ja joutuivat kuurojen yhteisön hylkäämiksi.
Sanakirjassa pyrittiin kulttuurin kannalta merkityksellisyyteen. Esim. laajassa käytössä oleva "tyttö"-viittoma, joka tehdään esittämällä vetävänsä sormilla pitkien hiusten läpi, korvattiin viittomalla, joka tehdään laittamalla kädet rintojen päälle. Näin koska useimmat zimbabwelaiset naiset pitävät hiuksensa lyhyinä.
Hallituksen virallisten lukujen mukaan kuuroja on maassa yhteensä noin 20 000, mutta sanakirjan teossa mukana olleet uskovat määrän olevan paljon suurempi.
Kielen sormiaakkoset, jolla siis tavataan yksittäisiä sanoja englanniksi, ovat mahdollisesti sukua Etelä-Afrikassa käytössä oleville sormiaakkosille.