tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Cédric Hächler

Cédric Hächler (s. 1. heinäkuuta 1993 Seengen, Sveitsi) on sveitsiläinen jääkiekkopuolustaja.
Ura.
Seuraura.
Hächler on Zürcher SC:n kasvatti. Hän voitti joukkueessa Elite Novizenin mestaruuden vuonna 2010 sekä GCK Lionsissa Elite Junior A:n mestaruuden vuosina 2010, 2011 ja 2013. Hächler debytoi kaudella 2011–2012 GCK:n riveissä miesten peleissä Sveitsin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla National League B:ssä, jossa hän pelasi 37 runkosarjaottelua tehopistein 2+2=4. Kaudeksi 2012–2013 Hächler siirtyi Ruotsiin Malmö Redhawksin J20-junioreihin, joiden varakapteenina hän toimi. Hächler pelasi kauden aikana myös yhden ottelun maan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla HockeyAllsvenskanissa.
Kaudeksi 2012–2013 hän palasi Zürichiin. Hächler pelasi kautensa suurimmaksi osaksi GCK Lionsin NLB-joukkueessa tehden 37 runkosarja- ja neljässä playoff-ottelussa tehot 1+9=10. Hän debytoi kauden aikana myös National League A:ssa, jossa Hächler teki neljässä runkosarjaottelussa yhden maalin ja yhdeksässä playoff-ottelussa yhden syöttöpisteen. Myös kauden 2013–2014 hän pelasi suurimmaksi osaksi GCK:ssa, joiden eniten maaleja tehnyt puolustaja Hächler oli viidellä osumallaan. Hän teki kauden aikana NLA:ssa 18 runkosarja- ja kolmessa playoff-ottelussa yhden syöttöpisteen ja voitti kauden päätteeksi Sveitsin-mestaruuden.
Hächler siirtyi kaudeksi 2014–2015 kaksivuotisella sopimuksella Rapperswil-Jona Lakersiin. Hän nousi joukkueen varakapteeniksi ja Hächlerin ensimmäinen kokonainen NLA-kausi toi 50 runkosarjaottelussa kahdeksan syöttöpistettä ja 15 karsintasarjan ottelussa kaksi maalia. Joulukuussa 2014 hänet nimettiin KHL-joukkue Jokereiden vahvuuteen Spengler Cupiin paikkaamaan joukkueen puolustajavajetta. Hächler ei pelannut kauden päätteeksi NLB:hen pudonneessa Rapperswilissä enää toista sopimuskauttaan, vaan hän palasi kaudeksi 2015–2016 kaksivuotisella sopimuksella ZSC Lionsiin.
Maajoukkueura.
Hächler pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 2012 ja 2013, joista jälkimmäisessä turnauksessä hän toimi Sveitsin varakapteenina. Hächler pelasi myös alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 2010 ja 2011 toimien myös jälkimmäisessä turnauksessa Sveitsin varakapteenina. Hän pelasi myös alle 19-vuotiaiden World Junior A Challengessa vuonna 2012 voittaen pronssia. Sveitsin A-maajoukkueessa Hächler on pelannut viisi ottelua tehden yhden syöttöpisteen.
Mustafa Balel

Mustafa Balel (s. 1. syyskuuta 1945 Sivas, Turkki) on turkkilainen novelli- ja romaanikirjailija.
Vuonna 1968 hän valmistui ranskan kielen ja kirjallisuuden yliopistosta Gazi Ankarassa. Vuonna 1972 hän alkoi kirjoittaa kirjallisuuskritiikkiin sanoma- ja aikakauslehtien monia arvostettuja Istanbulissa. Sitten hän alkoi kirjoittaa novelleja ja romaaneja aikuisille ja lapsille. Hän myös käänsi neljäkymmentä kirjoja ranskankielisen kirjallisuuden. Hänen teoksiaan on käännetty ranskaksi, persia, romania, Portugali, Englanti.
Kreikan presidentinvaali 2014–2015

Kreikan presidentinvaali 2014–2015 järjestettiin 17. joulukuuta 2014 – 18. helmikuuta 2015. Vaaleissa valittiin uusi Kreikan presidentti viisivuotiskaudelle 2015–2020. Valinnan suoritti Kreikan parlamentti, ja presidentiksi valittiin Prokópis Pavlópoulos.
Presidentinvaalissa valittiin seuraaja presidentti Károlos Papoúliakselle. Ehdolla oli alun perin entinen ulkoministeri ja komissaari Stávros Dímas. Vaalin ensimmäinen kierros järjestettiin 17. joulukuuta 2014. Dímas sai yhteensä 160 ääntä, joista 155 tuli Uusi demokratia ja Pasok -puolueilta sekä viisi riippumattomilta edustajilta. Vaalien toinen kierros järjestettiin 23. joulukuuta 2014, jolloin Dímas sai yhteensä 168 ääntä. Vaalien kolmas kierros järjestettiin 29. joulukuuta. Dímas sai jälleen yhteensä 168 ääntä, mikä ei edelleenkään riittänyt valintaan. Tämän vuoksi parlamentti hajotettiin ja maassa järjestettiin uudet parlamenttivaalit 25. tammikuuta 2015.
Vaaleissa valittu uusi parlamentti äänesti presidentistä uudelleen. Vaalissa 18. helmikuuta 2015 presidentiksi valittiin Pavlópoulos. Tämä vannoi virkavalansa 13. maaliskuuta 2015.
Tulokset.
Vaalin tulokset olivat:
Ankeriasmonni

Ankeriasmonni ("Channallabes apus") on ankeriasmonnien heimoon kuuluva kala. Se elää Keskisen Afrikan mutaisilla soilla. Sillä ei ole ollenkaan rintaeviä, ja se voi ruokailla sekä vedessä että maalla. Kuivuuden yllättäessä ankeriasmonni kaivautuu hiekkaan tai mutaan pysyäkseen kosteana.
Poimukellussaniainen

Poimukellussaniainen ("Salvinia molesta") on kellusaniaisiin kuuluva vesisaniaislaji.
Ulkonäkö ja koko.
Kasvin ulkonäkö muuttuu kolmessa vaiheessa, joita säätelee yksilön ikä ja veden virtausolosuhteet. Kasvilla ei ole juuria, mutta sen vedenalaiset lehdet haaroittuvat ja näyttävät juurakolta. Veden pinnalle nousee kaksi kelluvaa lehteä. Nuorella yksilöllä nämä lehdet ovat sileitä ja alle 1 cm läpimitaltaan. Myöhemmin lehtien puoliväliin muodostuu taite ja niiden läpimitta on noin 2,5 cm. Kolmannessa kehitysvaiheessa kelluttavat lehdet ovat lähes 4 cm leveitä, 2,5 cm pitkiä, ja kasvin keskelle syntyy pystysuuntaisia taittuneita lehtiä. Kolmannessa kasvuvaiheessaan kasvi muodostaa paksuja mattoja.
Poimukellussaniainen muistuttaa eurooppalaista sukulaislajiaan kellussaniaista eli parikellussaniaista ("Salvinia natans"). Lehdissä oleva taitos on selvä erottava tuntomerkki.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Poimukellussaniainen kasvaa luonnonvaraisena Kaakkois-Brasiliassa ja Pohjois-Argentiinassa. Se suosii ravinteikkaita, hitaasti virtaavia makean veden vesistöjä, kuten lampia, järviä ja jokia. Se leviää vesistössä virtauksen mukana ja vesistöstä toiseen ihmisten, eläinten ja kulkuneuvojen mukana. Sitä kasvatetaan akvaarioissa ja koristelammikoissa, joista se joskus leviää luontoon.
Kasvista on tullut haitallinen vieraslaji Australiassa, Kaakkois-Aasiassa, Tyynenmeren saarilla sekä Etelä-, Keski- ja Itä-Afrikassa.
Ongelmat ja torjunta.
Suotuisissa kasvuolosuhteissa poimukellussaniainen lisääntyy todella nopeasti; sen kuivapaino voi kaksinkertaistua kahdessa ja puolessa päivässä. Se leviää paksuksi matoksi, joka haittaa vesialueiden käyttöä kasteluun, uimiseen tai liikkumiseen. Salviniamatto tuhoaa varjostamalla vedenpohjan kasvillisuuden ja näin vähentää kasvillisuuden monimuotoisuutta valtaamillaan alueilla. Se lisättiin Kansainvälisen luonnonsuojeluliiton IUCN:n luetteloon sadasta haitallisimmasta vieraslajista vuonna 2013.
Kovakuoriainen "Cyrtobagous salviniae" on osoittautunut tehokkaaksi kasvin biologisessa torjunnassa. Australialainen Commonwealth Scientific and Industrial Research Organisation (CSIRO) sai sen käytöstä Unescon tiedepalkinnon vuonna 1985.
Marco Maurer

Marco Maurer (s. 21. helmikuuta 1988 Affoltern am Albis, Sveitsi) on sveitsiläinen jääkiekkopuolustaja. Hän on puolustava puolustaja, jonka vahvuuksiin kuuluu koko ja laukaus.
Ura.
Seuraura.
Maurer on EV Zugin kasvatti. Hän pelasi seurassa ensimmäiset miesten pelinsä Nationalliga A:ssa jo 17-vuotiaana kaudella 2005–2006, jolloin Maurer pelasi kahdeksan pääsarjaottelua ilman tehopisteitä. Kaudella 2006–2007 hän pelasi NLA:ssa 13 runkosarjaottelua ilman tehopisteitä. Kausi 2007–2008 oli Maurerille ensimmäinen kokonainen liigassa ja hän teki 44 runkosarja- ja seitsemässä playoff-ottelussa tehot 1+1=2.
Kaudeksi 2009–2010 Maurer siirtyi Genève-Servette HC:hen, jonka kanssa hän eteni NLA:n finaaleihin saakka, mutta Sveitsin-mestaruuden vei kuitenkin SC Bern otteluvoitoin 4–3. Maurer pelasi kauden aikana myös yhden runkosarja- ja kahden playoff-ottelun verran lainalla NLB-joukkue HC Lausannessa. Kaudeksi 2010–2011 hän siirtyi Rapperswil-Jona Lakersiin. Maurer sijoittui 115 minuutillaan NLA:n jäähypörssissä neljänneksi. Kahden Rapperswilissä vietetyn vuoden jälkeen hän siirtyi kaudeksi 2012–2013 kaksivuotisella sopimuksella ZSC Lionsin riveihin. Maurer teki NLA:n yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 4+8=12. Hän vahvisti kauden aikana myös saksalaisjoukkue Adler Mannheimia Spengler Cupissa.
Kesken kauden 2013–2014, marraskuussa 2014 Maurer siirtyi kevääseen 2016 asti ulottuvalla sopimuksella HC Luganoon. Kaudella 2014–2015, joulukuussa 2014 hänet nimettiin KHL-joukkue Jokereiden vahvuuteen Spengler Cupiin paikkaamaan joukkueen puolustajavajetta. Kaudeksi 2015–2016 Maurer siirtyi kaksivuotisella sopimuksella EHC Bielin riveihin.
Maajoukkueura.
Maurer pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 2007 ja 2008 sekä alle 18-vuotiaiden I-divisioonan MM-kilpailuissa vuonna 2006, jolloin hän voitti A-lohkon kultaa ja oli nostamassa Sveitsiä seuraavaksi vuodeksi A-sarjaan. Maurer voitti myös turnauksen jäähypörssin 49 minuutillaan.
Andres Larka

Andres Larka (5. maaliskuuta 1879 Pilistvere, Viljandi – 8. tammikuuta 1943 Kirovin alue) oli virolainen kenraali ja poliitikko. Hän toimi Viron vapaussodassa Viron armeijan johdossa, kunnes hänet korvasi tehtävässään Johan Laidoner. Sittemmin hän oli Viron vapaussotureiden liiton eli vapsien presidenttiehdokkaana vuoden 1934 vaaleissa, joita ei kuitenkaan järjestetty Konstantin Pätsin vallankaappauksen jälkeen. Neuvostoliiton miehitettyä Viron Larka vangittiin, ja hän kuoli vankeudessa vuonna 1943.
Elämäkerta.
Larka syntyi mylläriperheeseen Pilistveressä lähellä Viljandia vuonna 1879. Hän valmistui 1902 Vilnan sotilasakatemiasta ja osallistui Venäjän–Japanin sotaan vuosina 1904–1905. Vuonna 1912 Larka valmistui Pietarin Nikolain yleisesikunta-akatemiasta ja palveli sittemmin upseerina ensimmäisessä maailmansodassa. Bolševikkien toteuttaman vallankaappauksen jälkeen vuonna 1917 Larka oli mukana perustamassa ensimmäistä virolaista divisioonaa, ja hän komensi Haapsaluun sijoitettua tykistöprikaatia. Larkasta tuli sotaministeri, ja hän yleni kenraalimajuriksi maaliskuussa 1918. Ministerinä hän oli perustamassa Viron suojeluskuntia ("omakaitse").
Viron miehittäneet saksalaiset eivät tunnustaneet Viron itsenäisyyttä, ja Larka joutuikin tekemään työtään salassa. Hän joutui myös piiloutumaan syyskuussa 1918. Saksan miehitysaika Virossa päättyi marraskuussa 1918, ja Larka toimi marraskuusta joulukuuhun Viron asevoimien johdossa. Viron vapaussodan sytyttyä hänen johtamansa huonosti organisoitu ja varustettu virolaisarmeija ei onnistunut hallitsemaan tilannetta bolševikkeja vastaan. Sotaonni kääntyi kuitenkin Johan Laidonerin tultua Larkan tilalle tammikuussa 1919. Larkasta tuli puolestaan varasotaministeri.
Larka joutui jäämään eläkkeelle vuonna 1925 sairastuttuaan tuberkuloosiin. Sittemmin hän osti maatilan Sauesta läheltä Tallinnaa. Vuonna 1926 Larka liittyi Viron vapaussotureiden liittoon ja oli yksi järjestön johtajista koko sen olemassaolon ajan. Vuoden 1934 presidentinvaaleissa Vapaussotureiden liitto nosti hänet presidenttiehdokkaakseen. Larkan hyvin organisoitua presidenttikampanjaa johti Hjalmar Mäe, mutta vapaussoturien eli vapsien menestyksen esti lopulta Konstantin Pätsin vallankaappaus. Monet vapsijohtajista pidätettiin, mutta Larka pysyi vapaana ja yritti haastaa Pätsin korkeimmassa oikeudessa. Hän suunnitteli myös yhdessä joidenkin muiden vapsien kanssa Pätsin vastaista vallankaappausta. Hänet pidätettiinkin näiden toimien johdosta ja tuomittiin 20 vuoden vankeusrangaistukseen. Larka vapautettiin kuitenkin jo kahden vuoden jälkeen. Sittemmin hän vetäytyi politiikasta. Neuvostoliiton miehitettyä Viron Larka pidätettiin Tallinnassa 23. heinäkuuta 1940. Hän kuoli työleirillä Malmyžissä Kirovin alueella tammikuussa 1943.
Timo Kylmälä

Timo Päiviö Kylmälä (28. joulukuuta 1922 Miehikkälä – 20. joulukuuta 2004 Espoo) oli suomalainen toimittaja, tietokirjailija ja kääntäjä.
Kylmälä opiskeli lehdistöoppia Yhteiskunnallisessa korkeakoulussa ja Pariisissa Sorbonnen yliopistossa. Hän oli 1940-luvulla toimittajana "Etelä-Suomen Sanomissa, Sisä-Suomi"-lehdessä, "Ilta-Sanomissa" ja "Helsingin Sanomissa". Vuosina 1948–1953 Kylmälä asui Ranskassa ja työskenteli kustannusvirkailijana Nord-Sud-kustantamossa.
Suomeen palattuaan Kylmälä oli toimittajana ensin "Uusi Suomi" -lehdessä 1953–1958 ja sitten 25 vuoden ajan A. Ahlström Oy:n "Me kaikki" -henkilökuntalehdessä. Kylmälä toimi lisäksi "Suomen Kuvalehden" avustajana vuosina 1948–1987 ja "Ilta-Sanomien" kolumnistina 1982–1984.
Kylmälä kirjoitti myös matkakirjoja ja yritysjohtajien muotokuvia sekä käänsi kirjallisuutta.
Jymytapiirikala

Jymytapiirikala ("Mormyrus longirostris") on norsukalojen heimoon kuuluva kala. Sillä on sähköelin, jonka avulla se suunnistaa. Laji elää Afrikan suurissa joissa ja järvissä. Ne voivat kasvaa jopa metrin mittaisiksi, mutta yleisemmin ne jäävät alle puolen metrin mittaisiksi.
Toini Maria Railavo

Toini Maria Tuulikki Railavo, o.s. "Lagerström" (22. joulukuuta 1922 Helsinki – 20. heinäkuuta 2000 Rovaniemi) oli suomalainen runoilija.
Railavon vanhemmat olivat Volmar Lagerström ja Alma Ylönen. Hän kävi keskikoulun ja työskenteli konttoristina ja liikkeenharjoittajana.
Railavo oli naimisissa 1946–1980 Mihil Railavon kanssa.
Lane Lambert

Lane Douglas Lambert (s. 18. marraskuuta 1964) on kanadalainen entinen jääkiekkoilija ja nykyinen jääkiekkovalmentaja. Hänet varattiin NHL:ään 25. pelaajana . Lambert pelasi NHL:ssä yhteensä 283 ottelua Quebec Nordiquesin, New York Rangersin ja Detroit Red Wingsin paidassa. 
Lambert oli AHL-joukkue Milwaukee Admiralsin päävalmentaja ennen kuin hänet nostettiin apuvalmentajaksi joukkueen NHL:ssä pelaavaan yhteistyöseura Nashville Predatorsiin 9. kesäkuuta 2011. Vuonna 2014 hän siirtyi Washington Capitalsin apulaisvalmentajana. Vuodesta 2022 Lambert toimi New York Islandersin päävalmentajana. tammikuuhun 2024 saakka. Tällöin hän sai potkut ja hänen tilalleen nimettiin Patrick Roy. Toukokuussa 2025 Seattle Kraken palkkasi hänet päävalmentajakseen.
Brad Lambert on Lanen veljenpoika.
Robin Leone

Robin Leone (s. 30. maaliskuuta 1993 Winterthur, Sveitsi) on sveitsiläis-suomalainen jääkiekkoilija, joka pelaa NLA -joukkue Lausanne HC:ssa. Hän laukoo oikealta.
Ura.
Seuraura.
Leone aloitti jääkiekkoilun 6-vuotiaana EHC Winterthurissa. Hän siirtyi 13-vuotiaana Kloten Flyersiin kaudeksi 2006–2007. Kaudella 2009–2010 Leone oli seuran U17-junioreiden paras pistemies ja maalintekijä kevään 2010 Elite Novizenin pudotuspeleissä tehoilla 10+4=14. Kaudella 2010–2011 hän jakoi kahdeksalla osumallaan Elite Jr. A:n kevään 2011 pudotuspelien maalipörssin voiton GCK Lionsin Eric Arnoldin kanssa. Kausi 2011–2012 Leonelta jäi kokonaan väliin polvivamman vuoksi.
Kaudella 2012–2013 Leone nousi Klotenin miesten joukkueeseen. Hänen tulokaskautensa National League A:ssa toi 30 runkosarja- ja viidessä karsintasarjaottelussa tehot 1+1=2. Kaudella 2013–2014 Leone teki NLA:ssa 36 runkosarja- ja seitsemässä playoff-ottelussa tehot 1+3=4. Kaudella 2014–2015 tehopisteitä syntyi kuusi. Hän pelasi kauden aikana myös seitsemän ottelua lainalla sarjatasoa alempana National League B:n EHC Oltenissa lokakuusta 2014 joulukuuhun 2015.
Maajoukkueura.
Leone edusti Sveitsiä alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2012. Hän pelasi myös alle 19-vuotiaiden World Junior A Challengessa vuonna 2012, jolloin Leone voitti pronssia. Vuoden 2012 alle 18-vuotiaiden MM-kilpailut jäivät häneltä väliin polvivamman vuoksi.
Muuta.
Leonen äiti Päivi on suomalainen. Robinin isosisko Patrizia on pelannut salibandya. Robin osaa myös puhua suomea.
Todd Reirden

Todd R. Reirden (s. 25. kesäkuuta 1971) on yhdysvaltalainen jääkiekkovalmentaja ja entinen pelaaja. Nykyisin hän toimii apuvalmentajana Washington Capitalsissa. Aiemmin hän on toiminut apuvalmentajana Pittsburgh Penguinsissa ja päävalmentajana sen farmijoukkue Wilkes-Barre/Scranton Penguinsissa. Pelaajaurallaan Reirden edusti NHL:ssä Edmonton Oilersia, St. Louis Bluesia, Atlanta Thrashersia ja Phoenix Coyotesia. 
Ura.
Pelaajana.
Reirden varattiin New Jersey Devilsiin 12. kierroksella 242. pelaajana . Ennen tätä hän pelasi neljän kauden ajan Bowling Greenin osavaltionyliopistossa, josta siirtyi myöhemmin pelaamaan ECHL:ään ja IHL:ään ennen kaudella 1998–1999 Edmonton Oilersissa tekemäänsä NHL-debyyttiä. Lyhyen Oilersissa vietetyn ajan jälkeen Rierdeb siirtyi vapaana agenttina St. Louis Bluesiin, jossa pelasi pisteiden valossa tehokkaimman kautensa saaden tilastoihinsa 25 tehopistettä. Seuraavana vuonna Reirden oli suurimman osan kaudesta loukkaantuneena ja pelasi vain 38 ottelua St. Louisissa. Kaudeksi 2001–2002 Reirden siirtyi Atlanta Thrashersiin. Viimeisellä NHL-kaudellaan 2003–2004 hän pelasi seitsemän ottelua Phoenix Coyotesissa.
NHL:n jälkeen kaudella 2005–2006 Reirden pelasi Saksan DEL-liigan joukkueessa DEG Metro Starsissa ja koko pelaajauransa viimeisellä kaudella itävaltalaisessa Graz 99ersissa. 
Valmentajana.
Reirden aloitti uransa valmentajana kaudella 2007–2008 toimiessaan Bowling Greenin osavaltionyliopiston joukkueen apuvalmentajana. 
31. heinäkuuta 2010 Reirden nimettiin Pittsburgh Penguinsin apuvalmentajaksi yhdessä Tony Granaton kanssa. Hän korvasi Mike Yeon, joka siirtyi AHL-joukkue Houston Aerosin päävalmentajaksi.
25. kesäkuuta 2014 Pittsburgh ilmoitti, että Reirden ja Granato oli vapautettu tehtävästään. Myöhemmin samana päivänä hänet palkattiin Washington Capitalsin apuvalmentajaksi. Reirden toimi Capitalsin päävalmentajana kahden kauden ajan mutta sai potkut elokuussa 2020. Syyskuussa 2020 Pittsburgh Penguins palkkasi Reirdenin uudestaan apuvalmentajaksi.
Alexis Clairaut

Alexis Claude Clairaut (13. toukokuuta 1713 Pariisi – 17. toukokuuta 1765 Pariisi) oli ranskalainen matemaatikko ja tähtitieteilijä. Hän oli lapsinero, joka opiskeli matematiikan opettajana työskennelleen isänsä johdolla ja julkaisi ensimmäisen tieteellisen tutkielmansa jo 12-vuotiaana. Vuotta myöhemmin hän esitelmöi ensimmäistä kertaa Ranskan akatemiassa ja Ranskan tiedeakatemian jäseneksi Clairaut hyväksyttiin jo 1731 vain 18 vuoden iässä. Britannian tiedeakatemian Royal Societyn jäseneksi hänet otettiin 1737.
Vuosina 1736 ja 1737 Clairaut osallistui Lapissa Pierre Louis Maupertuis’n geodeettiseen retkikuntaan, jonka tarkoituksena oli selvittää maapallon muotoa. Matkalta palattuaan hän julkaisi teoksen "Théorie de la figure de la terre", jossa Clairaut esitteli niin sanotun Clairautin teorian. Sitä kehittivät edelleen muun muassa matemaatikot Leonhard Euler ja Pierre-Simon Laplace.
Lapin matkan aikana Clairaut seurusteli Torniossa paikallisen raatimiehen tyttären Elisabeth Planströmin kanssa, jonka ilmaantuminen myöhemmin Pariisiin yhdessä sisarensa Christinen kanssa aiheutti kohua kaupungin seurapiireissä. Clairaut’n viettämä sosiaalinen elämä vaikutti lopulta myös hänen tieteelliseen työhönsä ja Clairaut kuoli terveydellistä ongelmista kärsineenä vain 52-vuotiaana.
Kuopion kirkko

Ennen nykyisen kivisen Kuopion tuomiokirkon rakentamista Kuopiossa on ollut neljä puista kirkkoa. Näistä mahdollisesti kaikki, mutta ainakin toinen, kolmas ja neljäs sijaitsivat nykyisen Piispanpuiston alueella Maaherrankadun eteläpäässä.
Ensimmäinen Kuopion kirkko (1552-1588).
Kuopion laaja kirkkopitäjä ulottui Vieremältä Leppävirralle ja Rautalammilta Kaaville. Sen ensimmäinen kirkko rakennettiin vuonna 1552. Kirkko tuhoutui sodassa 1588. Tarkkaa tietoa kirkon paikasta ei, mutta sen uskotaan sijainneen nykyisen Piispanpuiston paikkeilla.
Toinen Kuopion kirkko (1594–1610/11).
Uusi puukirkko rakennettiin edeltäjänsä paikalle. Vuonna 1594 valmistunut kirkko paloi rajavihollisuuskahakoissa 1610.
Kolmas Kuopion kirkko (1639–1719).
Kuopion kolmas kirkko otettiin käyttöön vuonna 1639 ja sen kellotapuli uudistettiin 1656. Kirkko tuhoutui salaman iskusta 1719. 
Neljäs Kuopion kirkko (1730–1817).
Neljättä kirkkoa alettiin rakentaa entisten kirkkojen paikalle 1722, ja se valmistui vuonna 1730. Se purettiin 1817, jolloin kivikirkko, nykyinen tuomiokirkko, oli ollut jo toista vuotta käytössä.
Kirkossa sattui vuonna 1760 neljäntoista ihmisen hengen vaatinut Kuopion rytyjoulu. Joulukirkossa väki joutui paniikkiin, kun kuultiin naisen huutoa ja myöhemmin kirkon huudettiin palavan.
Kuopion viides kirkko - kivikirkko.
Kuopion kivikirkon rakentaminen aloitettiin vuonna 1806. Suomen sota keskeytti kirkon rakentamisen ja rakentaminen jatkui 1812. Kivikirkko valmistui syystalvella 1815.
Henrik Henriksson

Henrik Henriksson (s. 15. huhtikuuta 1981) on suomalainen futsalpelaaja.
Henriksson edustaa Futsal-liigan Golden Futsal Teamiä, jolle hän on 136 ottelussa tehnyt 150+87=237 pistettä. Hänet valittiin liigan kuukauden pelaajaksi joulukuussa 2013.
Suomen futsalmaajoukkueessa Henriksson on pelannut 16 ottelua ja tehnyt niissä kolme maalia.
Beachfutis.
Henriksson kuului Suomen beachfutismaajoukkueeseen maan historian ensimmäisessä ottelussa Viroa vastaan vuonna 2009.
Jalkapallo.
Jalkapalloa Henriksson on pelannut keskikenttäpelaajana Ykkösessä edustaen FC Honkaa ja Grankulla IFK:ta sekä Kakkosessa edustaen Helsingin Ponnistusta, FCK Salamoita, GrIFK:ta ja BK-46:ta.
Jaan Soots

 
Jaan Soots (12. maaliskuuta 1880 – 6. helmikuuta 1942) oli virolainen kenraali ja poliitikko. Hän otti osaa Viron vapaussotaan ja toimi sittemmin esimerkiksi Viron puolustusministerinä. Neuvostoliiton miehitettyä Viron Soots vangittiin ja hän kuoli työleirillä vuonna 1942.
Elämäkerta.
Soots syntyi Helmessä vuonna 1880 ja vuonna 1900 hän liittyi vapaaehtoisena Venäjän keisarikunnan armeijaan. Hän valmistui sotilaskoulusta Vilnasta ja otti sitten osaa vuosina 1904–1905 käytyyn Venäjän–Japanin sotaan. Vuosien 1910 ja 1913 välillä Soots opiskeli puolestaan Nikolain yleisesikunta-akatemiassa Pietarissa. Ensimmäisen maailmansodan aikana hänestä tuli everstiluutnantti. Vuonna 1917 Soots palasi Viroon, jossa hän oli mukana organisoimassa Viron ensimmäistä divisioonaa, jonka johtoon hän päätyi joulukuussa 1918. Soots palveli myös Viron yleisesikunnan päällikkönä ja otti osaa sodan päättäneisiin Tarton rauhanneuvotteluihin Neuvosto-Venäjän kanssa.
Sodan jälkeen Soots alkoi toimia Konstantin Pätsin Maaliit-puolueessa ja hänet valittiinkin puolueen edustajana riigikoguun, jossa hän säilytti paikkansa seuraavat neljä kautta. Soots oli myös puolustusministerinä vuodesta 1921 vuoteen 1927 lyhyttä taukoa lukuun ottamatta vuonna 1924. Puolustusministerinä hän tuki yhteistyötä Puolan kanssa. Sootsin poliittinen asema heikkeni Pätsin tehtyä vallankaappauksen vuonna 1934. Sittemmin hän oli Tarton kaupunginhallituksessa vuoteen 1939 saakka. Neuvostoliiton miehitettyä Viron Soots pidätettiin 20. syyskuuta 1940. Soots kuoli työleirillä nykyisellä Permin aluepiirissä vuonna 1942.
Armor King (Tekken)

Armor King on kahden eri fiktiivisen Tekken-hahmon nimi. Armor King I oli mukana ensimmäisestä "Tekkenistä" lähtien ja Armor King II esiteltiin "issa".
Armor King I.
Armor King oli osallistunut The King Of Iron Fist -turnaukseen tasatakseen tilit King -nimisen ammattilaispainijan kanssa, jonka kanssa oli menettänyt toisen silmänsä painikehässä. Armor King kantoi syvää kaunaa tästä ja otti osaa turnaukseen ja toden totta voittikin Kingin. Kaksi vuotta sitten käydyn ”ystävyysottelun” jälkeen kahdelle painijalle oli kehittynyt luja ystävyys-suhde. Ennen neljättä turnausta, Armor Kingin surmasi baaritappelussa australialainen humaltunut Craig Marduk. King maksoi myöhemmin miehen takuut tasatakseen tilit.
Armor King II.
 itseään Armor Kingiksi nimittävä tuntematon henkilö osallistui turnaukseen. Tämä antoi Mardukille kunnon selkäsaunan ja jatkoi pidemmälle. King vakuuttui miehen ilmiömäisestä painitaidoista ja alkoi pikkuhiljaa miettiä, että oliko kyseessä Armor Kingin paluu. Mies vain ei ollut tuntevinaankaan Kingiä. Kingin ja Mardukin ystävystyttyä he halusivat selvittää Armor Kingin todellisen minän, ja miksi hän runteli Kingiä ja Mardukia niin armotta. Loppuvideoissa Armor King saapuu hautausmaalle, jossa Marduk kaivaa Armor Kingin hautaa esiin, mutta Armor King makaa yhä arkussa kuolleena. Armor King (II) saapuu haudalle ja sanoo Mardukille olevansa alkuperäisen veli.
Canalone Miramonti

Canalone Miramonti on laskettelurinne Madonna di Campigliossa Pinzolossa Italiassa.
Canalone Miramonti on tunnettu ennen kaikkea siinä järjestettävästä alppihiihdon maailmancupin miesten pujottelukilpailusta. Sitä pidetään yhtenä vaikeimmista ja kuuluisimmista pujottelurinteistä.
Ensimmäinen maailmancupkilpailu Canalone Miramontissa käytiin helmikuussa 1967. Ranskalaisten neloisvoittoon päättyneen kilpailun voitti Guy Périllat.
Reitti.
Canalone Miramontin yläasema sijaitsee 1 745 metriä merenpinnan yläpuolella Patascossin kylässä. Se on kokonaisuudessaan jyrkkä ja loivasti vasemmalle kaartuva.
Ensimmäinen rinteen kohta on nimetty "Diagonale"ksi. Diagonalen jälkeen alkaa jyrkänne "Ginocchio" (Polvi). Sen jälkeen tulee "Muro" (Seinämä). Sen loputtua laskettelurinne kääntyy vasemmalle hiihtohissin ala-asemalle, mutta pujottelurinne kulkee suoraan.
Muron jälkeen tulee kumpuileva loiva loppuosuus "Variante Finale", joka kulkee seinämän vieressä. Pujottelurinne päättyy 1 545 metriä merenpinnan yläpuolelle Madonna di Campiglion kylään.
Beji Caid Essebsi

Beji Caid Essebsi (, 29. marraskuuta 1926 Sidi Bou Said, Tunisia – 25. heinäkuuta 2019 Tunis, Tunisia) oli tunisialainen poliitikko ja maan presidentti vuoden 2014 lopusta kuolemaansa saakka. Ennen Tunisian vuoden 2011 vallankumousta hän toimi yksinvaltaisen presidentin Zine el-Abidine Ben Alin hallinnossa sisä- ja ulkoministerinä sekä parlamentin puhemiehenä.
Vallankumouksen jälkeen vuonna 2011 Essebsi toimi väliaikaisena pääministerinä. Hän aloitti politiikassa jo 1950-luvulla Ranskan siirtomaavallan aikana. Nuorena lakimiehenä hän liittyi Habib Bourguiban johtamaan itsenäisyysliikkeeseen. 1970-luvulta alkaen hänet tunnettiin valtaeliitin joukossa demokratian puolustajana, ja suhteellisen liberaalina miehenä jonka suku omisti viinikaupan. 
Essebsi sai vuoden 2014 presidentinvaalien toisen kierroksen äänistä 55,7 prosenttia. Väliaikaisen presidentin Moncef Marzoukiin äänisaalis jäi 44,3 prosenttiin.
Essebsi kuoli tunisialaisessa sairaalassa 25. heinäkuuta 2019. Hänet oli toimitettu sairaalaan vakavien terveysongelmien vuoksi viimeksi kesäkuussa. Hän oli kuolinhetkellään maailman vanhin virassa oleva presidentti 92-vuotiaana.
Xenopus muelleri

Xenopus muelleri on afrikkalainen vedessä elävä sammakkolaji, lemmikkinäkin tunnetun afrikankynsisammakon sukulainen.
"Xenopus muelleri" kasvaa 38–60 mm pitkäksi. Sen jaloissa on kolme varvasta joissa on terävät kynnet. Nappimaiset silmät sijaitsevat pään yläpinnalla.
Lajia tavataan kolmella toisistaan erillisellä alueella: läntinen alue seurailee päiväntasaajaa Norsunluurannikolta ja Burkina Fasosta Kongoon, itäinen alue Afrikan itärannikkoa Keniasta Etelä-Afrikkaan, ja lisäksi Tšadin koillisosassa on pieni erillinen alue.
"Xenopus muelleri" on riippuvainen vedestä. Se elää sekä pysyvissä lammikoissa että sellaisissa, jotka kuivuvat kuivan kauden aikana. Kuivalla kaudella osa sammakoista siirtyy jokiin ja puroihin. Se kutee seisovaan veteen.
Paikalliset asukkaat pyydystävät "Xenopus muelleri" -sammakoita ruoaksi.
Caracazo

Caracazo (vaihtoehtoisesti sacudón) viittaa laajoihin levottomuuksiin, jotka tapahtuivat Venezuelassa helmikuussa vuonna 1989 presidentti Carlos Andrés Pérezin toisella presidenttikaudella. 
Nimi on saanut innoituksensa Bogotazon tapahtumista. Hinnankorotukset toimivat lopullisena sytykkeenä maanlaajuisille levottomuuksille. Taustalla vaikutti kuitenkin vakava taloudellinen kriisi sekä taloudellinen ja sosiaalinen epätasa-arvo. Tavallinen kansa ei päässyt osalliseksi maan laajoista öljyvaroista. Tilannetta ei auttanut se, että maassa toteutettiin IMF:n vaatimia pikaisia ja laajoja taloudellisia uudistuksia, joihin sisältyivät: "raju devalvaatio, kaupan ja sijoitusten rajoitusten purkaminen sekä suorimmin kansalaisiin vaikuttanut valtion tukien poisto monilta perustuotteilta (esim. sähköltä, polttoaineelta, leivältä ja maidolta)". Pérezin toisella presidenttikaudella yksityistettiin aloja, joita oli kansallistettu Pérezin ensimmäisellä presidenttikaudella. Pérezin hallitus kukisti levottomuudet kovin ottein, mikä johti virallisten arvioiden mukaan satoihin kuolonuhreihin.
Tyytymättömyys Pérezia kohtaan oli laajaa Caracazon jälkeen. Pérezin hallitusta pidettiin laajalti korruptoituneena. Pérezia vastaan tehtiin vallankaappausyritys vuonna 1992. Operaatiota johti silloinen everstiluutnantti Hugo Chávez, joka nousi Venezuelan presidentiksi vuonna 1998 luvaten taistella köyhyyttä vastaan.
Järvikaislat

Järvikaislat eli putkikaislat ("Schoenoplectus") on sarakasvien (Cyperaceae) heimoon kuuluva suku. Siihen kuuluu 77 lajia, joita tavataan eri puolilla maailmaa. Merikaislat ("Bolboschoenus") luetaan toisinaan järvikaislojen sukuun kuuluviksi, ja jotkin järvikaisla- ja merikaislalajit voivat risteytyä keskenään.
Järvikaislat ovat monivuotisia ruohokasveja, joiden maavarsi kiemurtelee pitkin vedenpohjaa. Niiden varsi on vihreä tai sinivihreä, täyteinen ja haaraton sekä yleensä lehdetön. Veden alla kasvavat lehdet ovat kapeita ja 2-4 mm leveitä.
Järvikaislojen tieteellinen nimi tulee kreikan kielen sanoista "schoinos" (suom. kaisla tai ruoko) ja "plectos" (suom. matto). Jälkimmäinen osa voi liittyä joko kasvin kasvutapaan tai käyttöön mattojen punomisessa.
Pelomedusidae

Pelomedusidae on sivutaivuttajien alalahkoon kuuluva kilpikonnaheimo. Siihen luetaan 27 lajia, jotka jaetaan kahteen sukuun. Aiemmin Pelomedusidae sisälsi myös Podocnemidae-heimon, jolloin se jaettiin kahteen alaheimoon, Pelomedusinae sekä Podocneminae. Tätä laajempaa heimoa kutsuttiin nimellä arraukilpikonnat, mutta nykyään tätä nimeä käytetään Podocnemidae-heimosta, johon varsinainen arraukilpikonna ("Podocnemis expansa") kuuluu.
Pelomedusidae-heimon kilpikonnia tavataan Saharan eteläpuolisessa Afrikassa, Madagaskarilla ja Seychelleillä. Lajit ovat keskikokoisia, ja niiden kilven pituus vaihtelee 12 sentistä 30 senttiin.
Kaijus Ervasti

Kaijus Tuomo Ervasti (vuoteen 1987 Lehto; s. 21. joulukuuta 1964 Helsinki) on suomalainen oikeustieteen tohtori. Hän työskentelee professorina Itä-Suomen yliopistossa toimittuaan sitä ennen yliopistotutkijana Helsingin yliopiston valtiotieteellisen tiedekunnan kriminologian ja oikeuspolitiikan instituutissa. Hän on myös Helsingin yliopiston oikeussosiologian dosentti ja Itä-Suomen yliopiston prosessioikeuden dosentti. Ervasti on konfliktinratkaisun ja sovittelun johtavia asiantuntijoita Suomessa ja Pohjoismaissa.
Ura.
Ervasti kirjoitti ylioppilaaksi Hykkylän lukiosta vuonna 1983. Oikeustieteen kandidaatiksi hän valmistui vuonna 1992 Helsingin yliopistosta ja oikeustieteen tohtoriksi niin ikään Helsingin yliopistosta vuonna 2004 väitöskirjallaan Käräjäoikeuksien sovintomenettely, empiirinen tutkimus sovinnon edistämisestä riitaprosessissa.
Ervasti on toiminut aktiivisesti useissa toimikunnissa, työryhmissä, yhdistyksissä ja järjestöissä. Hän on ollut muun muassa Oikeus-lehden toimitussihteeri 1994–1995, toimituksen jäsen 1996–2006 ja toimitusneuvoston jäsen vuodesta 2007, Matthias Calonius -seuran hallituksen jäsen 1995–2003, Suomen demokraattiset lakimiehet ry hallituksen puheenjohtaja 1999 ja jäsen 1996–2005, Suomen sovittelufoorumi ry:n puheenjohtaja 2003–2004 ja hallituksen jäsen 2004–2006, Oikeuspoliittisen tutkimuslaitoksen johtokunnan jäsen 2004–2006 ja neuvottelukunnan sihteeri 2006–2008. Lisäksi hän on ollut Tuomioistuinlaitoksen kehittämiskomitean jäsen 2001–2003, Oikeusturva-asiain neuvottelukunnan jäsen 2004–2006, Paremman sääntelyn neuvottelukunnan pysyvä asiantuntija 2007–2011, Pohjoismaisen tuomioistuinsovitteluverkoston jäsen vuodesta 2008 sekä Lakimiesliiton koulutus- ja kustannustoimikunnan jäsen vuodesta 2013.
Ervasti on julkaisut kymmeniä monografioita ja tutkimusraportteja sekä satoja artikkeleita. Tutkimukset ja kirjoitukset ovat käsitelleet oikeushistoriaa, oikeussosiologiaa, oikeustieteen metodeja, oikeustieteen opetusta, lainvalmistelun laatua sekä konfliktinratkaisua, sovittelua ja prosessioikeutta. Viimeisen kymmenen vuoden aikana tutkimuksen pääpaino on ollut alioikeusuudistuksen ja siviiliprosessin toimivuuden arvioinnissa, konfliktinratkaisussa sekä lainvalmistelun laadun arvioinnissa. Pääosa tutkimuksesta on perustunut empiirisille aineistoille. Ervastin tutkimustoiminnalle on ollut tyypillistä monitieteisyys ja laaja-alaisuus sekä ongelmakeskeinen kysymyksenasettelu. Ervastin tuotantoa on luettavissa useilla eri kielillä.
Oikeustieteellisen uran lisäksi Ervasti on intohimoinen kulinaristi ja chiliharrastaja. Hyötykasvikuivaimet ovatkin hänellä kovassa käytössä. Ervasti on julkaissut myös keittokirjat "Juristi liemessä". ja "Juristi veitsen terällä". Lisäksi hän on Suomen Chiliyhdistyksen jäsen sekä akateemisen teerikerhon kunniapuheenjohtaja. Ruoanlaiton ohella Ervasti ehtii harrastaa innokkaasti golfia.
Ammattikasvatuksen aikakauskirja

Ammattikasvatuksen aikakauskirja on suomalainen kasvatustieteellinen aikakauslehti, jota julkaisee Ammattikoulutuksen tutkimusseura OTTU ry. Lehden kustantaa Opetus-, kasvatus- ja koulutusalojen säätiö (OKKA-säätiö). 
Lehti ilmestyy neljä kertaa vuodessa. Lehden vuosikerta 2016 oli sen 18. vuosikerta. 
Ammattikasvatuksen aikakauskirjalla on päätoimittaja, toimittaja, toimitussihteeri ja toimituskunta. Päätoimittajina ovat toimineet:
Henrik Österman

Henrik Mårteninpoika Österman (n. 1718 Taivassalo – 25. elokuuta 1786 Tukholma) oli Tukholman nuotanvetäjien suomalainen oltermanni ja lahjoittaja.
Östermanin vanhemmat olivat ratsutilallinen Mårten Österman ja Saara Juhontytär. Östermanin suku oli tunnettuja suomalaisia nuotanvetäjiä Tukholmassa, ammatin harjoittajia kutsuttiinkin nimellä "notfinne" eli nuottasuomalainen. Hänen setänsä Johan Johaninpoika Österman oli ollut nuotanvetäjien johtajana eli oltermannina ja edustajana Tukholman suomalaisen seurakunnan kirkkoneuvostossa. Österman seurasi setänsä jälkiä 1765. Hän tuki seurakuntaa taloudellisesti avustamalla kirkon sakariston rakentamistyössä ja lahjoittamalla kirkkoon saarnatuolin. Hänen ansiostaan kirkossa pidettiin myös ruotsinkielisiä jumalanpalveluksia ja saatiin niistä seurakunnalle ns. penkkirahoja. Östermanin kuoltua 1786 hänen paikkaansa kirkkoneuvostossa pidettiin kaksi vuotta varattuna hänen saman nimiselle pojalleen, kauppias ja oluenpanija Henrik Östermanille. Tukholmasta joiksikin vuosiksi muualle muuttaneesta pojasta tuli isänsä tavoin kirkkoneuvos kuitenkin vasta parinkymmenen vuoden päästä.
Östermanin puoliso vuodesta 1749 oli Anna Matsintytär Naulin (s. noin 1729). Myös yksi perheen pojista, Johan (1751-1778), oli nuotanvetäjä.
Suomen euroviisukarsinta 2009

Suomen euroviisukarsinta 2009 oli kilpailu, jossa valittiin Suomen edustaja vuoden 2009 Eurovision laulukilpailuun. Karsinnassa kilpaili 12 artistia, jotka Yleisradio oli kutsunut kilpailemaan. Karsinta alkoi kolmella alkukarsinnalla, jotka käytiin peräkkäisinä perjantai-iltoina 9. tammikuuta – 23. tammikuuta 2009. Jokaisesta alkukarsinnasta puhelinäänestäjät äänestivät kaksi parasta finaaliin. Finaali pidettiin lauantaina 31. tammikuuta Tampereen Messu- ja Urheilukeskuksessa. Finaalin aluksi kaikki alkukarsinnoissa pudonneet saivat toisen mahdollisuuden, ja puhelinäänestäjät valitsivat heistä kaksi parasta finaaliin. Tätä seurasi kahdeksan finalistin esitykset, ja heistä kolme parasta valittiin superfinaaliin, jossa voittaja valittiin.
"Keltaisella taustalla olevat esitykset pääsivät finaaliin.
Amedeo Nazzari

Amedeo Nazzari (oikealta nimeltään "Amedeo Buffa", 10. joulukuuta 1907 Cagliari – 5. marraskuuta 1979 Rooma) oli italialainen näyttelijä.
Pitkä, komea ja atleettinen Nazzari oli italialaisen äänielokuvan ensimmäinen suuri tähti. Hän esitti sankarinrooleja ja melodraamojen miespääosia muun muassa Goffredo Alessandrinin, Alessandro Blasettin, Mario Camerinin ja Augusto Geninan sekä toisen maailmansodan jälkeen erityisesti Raffaello Matarazzon ohjaamissa elokuvissa. Merkittäviä rooleja olivat nuori ratsuväen upseeri Alessandrinin pukudraamassa "Cavalleria" (1936), lentäjäsankari saman tekijän "Lentäjä Luciano Serrassa" ("Luciano Serra pilota", 1939) sekä häijy moukka Blasettin historiallisessa elokuvassa "La cena delle beffe" (1942), jossa Nazzari repii Clara Calamain liivin paljastaen italialaisen elokuvan ensimmäiset rinnat.
Sodan jälkeen Nazzari sai parhaan näyttelijän Nastro d’argenton roolistaan Alberto Lattuadan neorealistisessa elokuvassa "Il Bandito" (1946). Hänen muita merkkiteoksiaan olivat Pietro Germin "Suden merkki" ("Il brigante di Tacca del Lupo"), Luigi Zampan "Processo alla città" (molemmat 1952) sekä omaelämäkerrallinen rooli Federico Fellinin "Cabirian öissä" ("Le notti di Cabiria", 1957). Vanhetessaan Nazzari joutui esittämään usein sivuosia. Hän työskenteli paljon myös televisiossa. Hänen viimeinen elokuvansa oli Maurizio Costanzon melodraama-parodia "Melodrammore" (1978), jossa näyttelijä esittää itseään.
Nazzari oli naimisissa näyttelijä Irene Gennan kanssa. Heidän tyttärensä Evelina Nazzari on myös näyttelijä.
Postinumerot Norjassa

Norjalaiset postinumerot ovat nelinumeroisia postinumeroita. Norjalainen postiyhtiö Posten Norge tekee pieniä muutoksia postinumeroihin joka vuosi.
18. maaliskuuta 1968 alkaen Norja on käyttänyt nelinumeroista postinumerojärjestelmää. Numerot kasvavat sitä suuremmiksi, mitä kauempana ollaan Norjan pääkaupungista Oslosta. Suurimmat postinumerot löytyvät Finnmarkin läänistä Norjan pohjoisosasta, jossa ne alkavat numeroilla 95-99. Pienin postinumero on 0001 (Oslo) ja suurin 9991 (Båtsfjord).
Postinumeroalueet.
Kaksi ensimmäistä numeroa määrittelee, mihin lääniin postinumero kuuluu.
Freestylehiihdon maailmanmestaruuskilpailut 2007

Freestylehiihdon maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin vuonna 2007 11. kerran. Kilpailut käytiin Italian Madonna di Campigliossa 6.–10. maaliskuuta. Kilpailulajeina olivat kumparelasku, parikumparelasku, hypyt ja skicross. Half-pipe jouduttiin perumaan huonojen lumiolosuhteiden takia.
Mitalitaulukko.
      Isäntämaa
Oulaisten Nuorisokuoro

Oulaisten Nuorisokuoro oli oulaistelainen nuorisokuoro, jossa oli vuosittain mukana noin 25 peruskoulu- ja lukioikäistä laulajaa. Kuoro oli perustettu vuonna 1972, ja sitä johti koko olemassaolon ajan Tapani Tirilä, vuoteen 2022 saakka.
Kuoro on tehnyt 36 ulkomaanmatkaa, muun muassa festivaaleihin ja kuorokilpailuihin, ja vastaavasti 20 ulkomaista kuoroa on vieraillut Oulaisissa. Vuosina 2000 ja 2008 kuoro esiintyi kutsuttuna Kansainvälisen musiikkikasvattajien järjestön maailmankonferenssissa ja vuonna 2010 Britannian kuoronjohtajien yhdistyksen seminaarissa. Kuoro on kantaesittänyt muun muassa Pekka Kostiaisen, Juhani Komulaisen, Olli Kortekankaan, Herman Rechbergerin, Harri Wessmanin, Seppo Pohjola, Riikka Talvitien, Reijo Kekkosen ja David Hamiltonin musiikkia ja osallistunut lukuisiin yhteistyöproduktioihin.
Vuonna 1975 kuorolle myönnettiin Yleisradion harrastemusiikin kunniapunnus. Kuoro edusti Suomea Tallinnan laulujuhlilla 1980 ja lauloi eduskunnassa sen 75-vuotisjuhlassa 1982. Yleisradion vuoden nuorisokuoro se on ollut kausilla 1989–1990 ja 2018–2019.
Äänitteet.
Oulaisten Nuorisokuoro on tehnyt yhdeksän äänitettä:
Lisäksi kuoro on mukana viidellä kokoomalevyllä.
Mütercim Mehmed Rüşdi pašša

Mütercim Mehmed Rüşdi pašša ( tai "Mütercim Rüşdi Paşa", 1811 Ayancık, Osmanien valtakunta - 27. maaliskuuta 1882 Manisa, Osmanien valtakunta) oli Osmanien valtakunnan valtiomies, joka toimi suurvisiirina viisi erillistä kautta neljän sulttaanin aikana. Mehmed Rüşdi pašša oli reformistinen Tanzimat-uudistusten kannattaja. Aiemmin hän toimi armeijan everstinä ja sotilastekstien kääntäjänä, joka toi hänelle kielenkääntäjää tarkoittavan lisänimen "Mütercim".
Mehmed Rüşdi syntyi köyhän soutajan perheeseen 1811 Ayancıkissa, Sinopin maakunnassa. Vuoden 1814 aikoihin hänen perheensä muutti Istanbuliin, jossa Mehmed Rüşdi kävi koulua. Täysi-ikäisenä hänet värvättiin armeijaan, jossa hänen opettajakseen tuli Lord Tanase. Lord Tanasen ohjauksessa Mehmed Rüşdi oppi puhumaan ja kirjoittamaan ranskaa. Hän oli lahjakas kielten opiskelija ja hän sai edelleen ohjausta valtakunnan parhailta tulkeilta ja kääntäjiltä. Hänen merkittävimpiin käännöksiinsä kuuluivat Ranskan armeijan taktiikan ja sotilaskoulutuksen oppikirjat. Hänet lähetettiin mm. Britanniaan oppiin sekä kääntämään lisää länsimaisia teoksia. Altistus länsimaiselle uudistusajattelulle vaikutti Mütercim Mehmed Rüşdiin, josta tuli aikanaan yksi merkittävistä Tanzimatin käynnistäjistä.
Mehmed Rüşdin sotilasura oli nousujohteinen ja hänet ylennettiin everstiksi 28-vuotiaana 1839. Hän jatkoi sotilasuraansa ja 1843 hänestä tuli sotilasneuvoston johtaja. Kymmenen vuotta myöhemmin 42-vuotias Mütercim Mehmed Rüşdi erosi armeijasta ja hänet nimitettiin Damaskoksen kuvernööriksi, mutta hän kieltäytyi tehtävästä. Hän kieltäytyi myös muista valtionhallinnon tehtävistä välttääkseen joutumista vastustajansa Mehmed Ali paššan alaiseksi. Hänen ensimmäinen kautensa suurvisiirinä alkoi 24. joulukuuta 1859.
Mütercim Mehmed Rüşdi pašša toimi suurvisiirinä Murat V:n hallinnon aikana, jolloin 15. kesäkuuta 1876 Çerkes Hasanin välikohtauksen aikana nuori upseeri ja edellisen sulttaanin sukulainen tunkeutui hallituksen jäsenten kokoukseen surmaten ja haavoittaen useita virkamiehiä.
Hänen viimeinen kautensa kesti vain viikon päättyen kesäkuussa 1878. Kautensa aikana hän käynnisti tutkimuksen selvittääkseen vankilaoloissa menehtyneen sulttaani Abd-ul-Azizin kuolemaa, jonka esitettiin olleen itsemurha. Hän ehti esittää joitakin syytöksiä eri virkamiehiä kohtaan, jonka jälkeen Sulttaani Abd-ul-Hamid II erotti hänet ja määräsi hänet maanpakoon. Mütercim Mehmed Rüşdi pašša kuoli hermostolliseen sairauteen Manisassa 1882 ja hänet haudattiin Hatuniyen moskeijan puutarhaan.
Maxime Fortunus

Maxime Fortunus (s. 28. heinäkuuta 1983) on kanadalainen uransa lopettanut jääkiekkoilija.
Ura.
Fortunus pelasi juniorijääkiekkoa QMJHL-joukkue Baie-Comeau Drakkarissa vuosina 1999–2003 ennen siirtymistään ammattilaiseksi ECHL-seura Louisiana IceGatorsissa. Fortunus on pelannut yli 300 ottelua AHL:ssä Houston Aerosissa, Manitoba Moosessa ja Texas Starsissa.
Fortunus siirtyi vapaana agenttina Dallas Starsiin 3. heinäkuuta 2008. Kaudella 2009–2010 hän pelasi sekä Dallasissa että sen farmijoukkue Texas Starsissa, jossa kuitenkin vietti suurimman osan ajasta. 
Fortunus teki Dallasin kanssa vuoden kaksisuuntaisen jatkosopimuksen 13. heinäkuuta 2012.
MisterWives

MisterWives on yhdysvaltalainen indie pop -yhtye. Laulaja/kosketinsoittaja Mandy Lee, basisti William Hehir ja rumpali Etienne Bowler perustivat yhtyeen vuonna 2012. Myöhemmin yhtyeeseen liittyivät kitaristi Marc Campbell sekä multi-instrumentalisti Jesse Blum. Tämän jälkeen yhtye aloitti debyytti-EP:nsä äänittämisen. "Reflections"-niminen EP-julkaistiin Photo Finish Recordsin kautta vuonna 2014.
Yhtyeen kappale ”Vagabond” soi teemakappaleena MTV:llä vuonna 2014 esitetyssä Finding Carter -sarjassa. Yhtyeen "Reflections"-single ja sen musiikkivideo julkaistiin elokuussa 2014. MisterWives esiintyi Jimmy Kimmel Live! -show’ssa syyskuussa 2014. MisterWives on yksi Spotifyn joulukuussa 2014 julkistaman "Artists to Watch 2015" -listan 16 artistista.
MisterWivesin debyyttialbumi, "Our Own House", julkaistiin 24. helmikuuta 2015. Albumi debytoi Billboard 200 -listan sijalla 31. Toinen studioalbumi, "Connect the Dots", julkaistiin 19. toukokuuta 2017.
Scott Valentine

Scott Valentine (s. 2. toukokuuta 1991) on kanadalainen jääkiekkoilija. 
Ura.
Valentine on Anaheim Ducksin kuudennen kierroksen varaus . Ennen ammattilaisuraansa Valentine pelasi OHL.ssä. 30. syyskuuta 2011 NHL-joukkue Nashville Predators kiinnitti Valentinen itselleen kolmen vuoden tulokassopimuksella. Hän pelasi koko sopimuksensa ajan farmijoukkue Milwaukee Admiralsissa. 
Valentine ei saanut jatkosopimusta Nashvilleen ja hänestä tuli vapaa pelaaja. Hän aloitti kauden 2014–2015 ECHL-joukkue Idaho Steelheadsissa. Tehtyään 12 pelissä kuusi pistettä hän siirtyi AHL:ään Texas Starsiin 19. marraskuuta 2014.
Kaudeksi 2015–2016 Valentine siirtyi Saksan DEL-liigan Krefeld Pinguineen, jota hän edusti kauden ajan. Valentine teki keväällä 2016 sopimuksen DEL-liigassa myös pelaavan Augsburger Pantherin kanssa.
Freestylehiihdon maailmanmestaruuskilpailut 2005

Freestylehiihdon maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin vuonna 2005 kymmenennen kerran. Kilpailut käytiin Suomen Rukalla 17.–20. maaliskuuta. Kilpailulajeina olivat kumparelasku, parikumparelasku, hypyt, half-pipe ja skicross.
Mitalitaulukko.
      Isäntämaa
Freestylehiihdon maailmanmestaruuskilpailut 2003

Freestylehiihdon maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin vuonna 2003 yhdeksännen kerran. Kilpailut käytiin Yhdysvaltain Deer Valleyssä 29. tammikuuta – 1. helmikuuta. Kilpailulajeina olivat kumparelasku, parikumparelasku ja hypyt.
Mitalitaulukko.
      Isäntämaa
Diego Kostner

Diego Kostner (s. 5. elokuuta 1992 Brixen, Italia) on italialainen jääkiekkoilija, joka pelaa Sveitsin National Leaguen HC Ambrì-Piottassa. Hän on pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä ja laukoo oikealta.
Ura.
Seuraura.
Kostner on HC Gherdëinan kasvatti, mutta hän siirtyi jo 15-vuotiaana Sveitsiin Pikes Oberthurgaun junioreihin kaudeksi 2007–2008. Kaudella 2008–2009 Kostner voitti seuran U17-junioreiden sisäisen piste-, maali- ja syöttöpörssin tehoilla 19+20=39. Kaudeksi 2009–2010 hän siirtyi HC Luganon A-nuoriin, joiden sisäisen pistepörssin Kostner voitti tehoilla 16+19=35. Kaudella 2011–2012 hän nousi Luganon National League A -miehistöön. Kostnerilla oli Sveitsissä luodun junioriuransa ansiosta Sveitsin pelaajalisenssi, jonka ansiosta hän ei vienyt paikkaa joukkueen ulkomaalaiskiintiöstä. Kostnerin ensimmäinen NLA-kausi toi 35 runkosarjaottelussa tehot 2+2=4. 
Kaudella 2012–2013 Kostner teki 14 tehopistettä. Tammikuussa 2013 hän teki kolmivuotisen jatkosopimuksen Luganon kanssa. Kaudella 2013–2014 Kostner teki NLA:n yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 6+13=19. Kaudella 2015–2016 hän edusti Luganoa myös Spengler Cupissa, jonka finaalissa joukkue kuitenkin hävisi Kanadalle lukemin 4–3.
Kaudeksi 2016–2017 Kostner teki kaksivuotisen sopimuksen HC Ambrì-Piottan kanssa. Kaudella 2017–2018 hän oli 12 osumallaan joukkueen kolmanneksi paras maalintekijä Cory Emmertonin kanssa. Kostner voitti myös Ambrì-Piottan sisäisen tehotilaston lukemalla +7. Marraskuussa 2018 hän teki joukkueen kanssa kolmivuotisen jatkosopimuksen. 
Maajoukkueura.
Kostner edusti Italiaa MM-kilpailuissa vuosina 2014 ja 2017, joista ensimmäisessä turnauksessa hänet palkittiin joukkueensa yhtenä kolmesta parhaasta pelaajasta. Kostner valittiin myös Kanadaa vastaan pelatun alkulohkon ottelun päätteeksi Italian ottelun parhaaksi pelaajaksi. Hän pelasi myös IA-divisioonan MM-kilpailuissa vuosina 2013, 2015, 2016 ja 2018. Vuosien 2013, 2016 ja 2018 turnaukset päättyivät hopeaan. Vuosien 2015 ja 2016 turnauksissa Kostner toimi Italian varakapteenina. Vuoden 2018 turnauksessa hän jakoi kahdella osumallaan joukkueen sisäisen maalipörssin voiton Giulio Scandellan ja Thomas Larkinin kanssa. 
Kostner pelasi myös Sotšin olympiakisojen 2014 ja Pyeonchangin olympiakisojen 2018 karsinnoissa, joista jälkimmäisten karsintojen esikarsinnoissa hän toimi Italian varakapteenina ja jakoi kahdella osumallaan joukkueen sisäisen maalipörssin voiton kolmen muun pelaajan kanssa. Kostner jakoi myös Italian sisäisen tehotilaston voiton seitsemän muun pelaajan kanssa lukemalla +5. Yhteensä hän on pelannut 70 A-maaottelua tehopistein 9+12=21.
Kostner pelasi myös alle 20-vuotiaiden I-divisioonan MM-kilpailuissa vuonna 2011 sekä alle 18-vuotiaiden I-divisioonan MM-kilpailuissa vuonna 2009 ja II-divisioonan MM-kilpailuissa vuonna 2010, jolloin hän voitti A-lohkon kultaa.
Muuta.
Kostnerin isä Thomas on entinen Italian pääsarjakiekkoilija, joka on sittemmin luonut uraa valmentajana.
Steve Pinizzotto

Steven Pinizzotto (s. 26. huhtikuuta 1984) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelaa DEL-seura EHC Münchenissa. NHL:ssä hän on pelannut aiemmin Vancouver Canucksissa sekä pitkään AHL:ssä Hershey Bearsissa.
Pinizzotto siirtyi Edmontoniin tammikuussa 2014, jolloin hänet kaupattiin Florida Panthersista.
Freestylehiihdon maailmanmestaruuskilpailut 2001

Freestylehiihdon maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin vuonna 2001 kahdeksannen kerran. Kilpailut käytiin Kanadan Whistlerissä 17.–21. tammikuuta. Kilpailulajeina olivat kumparelasku, parikumparelasku ja hypyt.
Mitalitaulukko.
      Isäntämaa