tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Hr. Ms. Van Ghent (1926)

Hr. Ms. Van Ghent oli Alankomaiden kuninkaallisen laivaston Admiralen-luokan hävittäjä.
Valmistus.
Alus tilattiin Koninklijke Maatschappij De Scheldeltä Vlissingenistä, missä köli laskettiin 28. elokuuta 1925. Alus laskettiin vesille 23. lokakuuta 1926 nimellä "Hr. Ms. De Ruyter" ja otettiin palvelukseen 31. toukokuuta 1928.
Palvelus.
Alus lähti 27. syyskuuta 1928 sisaraluksensa "Hr. Ms. Evertsenin" kanssa Alankomaista Hollannin Itä-Intiaan. Alukset lähtivät 29. heinäkuuta 1929 risteilijän "Hr. Ms. Javan" ja sukellusveneiden "Hr. Ms. K II:n" ja "Hr. Ms. K VII:n" kanssa Surabayasta Tanjung Priokiin, jossa osasto odotti Thaimaan kuninkaallista jahtia "Maha Chakria" ja sitä saattanutta hävittäjä "Phra Ruangia". Thaimaalaisten saavuttua osasto vieraili Bangkassa, Belitungissa, Riaussa, Linggassa, Belawanilla ja Delissä sukellusveneiden lähdettyä omille teilleen. Osasto palasi 28. elokuuta Tanjung Priokiin, jossa se osallistui Alankomaiden kuningattaren Wilhelminan syntymäpäivän vuoksi järjestettyyn laivastokatselmukseen 31. elokuuta.
Partiomatkalla risteilijä "Hr. Ms. Sumatra" ajoi 14. toukokuuta 1931 kartoittamattomalle karille Kebahoen edustalla. Risteilijä saatiin irti karilta myöhemmin "Hr. Ms. Soemban" ja hinaajan avustamina. Jotta aluksen nimi voitaisiin antaa vesillelasketulle kevyelle risteilijälle niin "De Ruyter" nimettiin 1. lokakuuta 1934 "Hr. Ms. Van Ghentiksi".
Vuonna 1940 alus vartioi "Hr. Ms. Kortenaerin" kanssa viittä saksalaista rahtialusta. Risteilijä "Java" vapautti hävittäjät vartiotehtävästä 26. huhtikuuta.
Tyynenmeren sotatoimien alkaessa joulukuussa 1941 alus oli Hollannin Itä-Intiassa kontra-amiraali Karel Doormanin laivasto-osastossa. Alus oli mukana Yhdysvaltain laivaston kuljetusalus "USAT Libertyn" pelastamisessa.
Alus osallistui iskuun keisarillisen Japanin laivaston Balikpapanin maihinnousuosastoa vastaan 3.-4. helmikuuta 1942. Hyökkäysosasto torjuttiin ilmahyökkäyksin. Doormanin laivasto-osasto yritti uutta iskua 15. helmikuuta, jolloin "Van Ghent" haaksirikkoutui ajaessaan Tjilatjapin satamaan suulla karille. Aluksen miehistö ja "Hr. Ms. Banckert" upottivat pahoin vaurioituneen aluksen.
Taskutelevisio

Taskutelevisio (lyhyemmin tasku-tv) on mukana kuljetettava pienikokoinen televisiovastaanotin. Kokonsa puolesta se mahtuu usein kämmeneen, ja siitä käytetäänkin usein myös nimitystä kämmentelevisio. Taskutelevisio käyttää Suomessa yleensä DVB-T-tekniikkaa. Taskutelevision tyypillisiä virtalähteitä ovat litiumioniakku tai paristot. Jotkin taskutelevisiot toimivat myös MP3-soittimina ja DVD-soittimina.
Historia.
Ensimmäiset suureen taskuun mahtuvat televisiot kehitettiin 1970-luvulla, jolloin ne käyttivät vielä kuvaputkea. 1980-luvun puolivälissä AMLCD-näyttö yleistyi taskutelevisioissa. Taskutelevision odotettiin yleistyvän Suomessa 2000-luvun alussa, mutta se ei koskaan saavuttanut suuren yleisön kiinnostusta. Nykyään myytävät taskutelevisiot käyttävät yleensä OLED-näyttöä.
Thilo Kehrer

Thilo Kehrer (s. 21. syyskuuta 1996 Tübingen, Saksa) on saksalainen jalkapalloilija, joka pelaa puolustajana Ligue 1:n AS Monacon joukkueessa.
Ura.
Jalkapallon harrastamisen Kehrer aloitti TSG Tübingenin joukkueessa. Vuodesta 2012 hän pelasi Schalken juniorijoukkueessa. Kausilla 2015–2016 hän pelasi Schalken edustusjoukkueessa, sekä seuran kakkosjoukkueessa.
Seurajoukkueura.
Kehrer debytoi Bundesliigassa 6.2.2015 VfL Wolfsburgia vastaan. Schalke voitti ottelun kotonaan 3–0. Ensimmäisen maalinsa hän teki 1. huhtikuuta 2017 kotiottelussa Borussia Dortmundia vastaan. Hän teki 1–1-tasoituksen Schalkelle. Hän pelasi Schalkessa kaikkian 45 bundesliigaottelua ja kahdeksan peliä Eurooppa-liigassa.
Thilo Kehrer siirtyi elokuussa 2018 PSG:n riveihin 37 miljoonan euron siirtokorvauksella. Saksalaisen sopimus oli viiden vuoden pituinen. Tulokaskaudellaan hän pelasi 27 liigaottelua, mutta toisella kaudella kärsi pitkään jalkavammasta ja pelasi vain seitsemän sarjaottelua. Kumpikin kausi päättyi PSG:n mestaruuteen. Hän voitti kaudella 2019–2020 myös Ranskan cupin, liigacupin ja supercupin. Hän pelasi täyden ajan tappiollisessa Mestarien liigan loppuottelussa. Kaudella 2020–2021 hän pelasi 24 Ranskan pääsarjaottelua ja oli voittamassa Ranskan Cupia. Seuraavalla kaudella PSG voitti liigamestaruuden ja hän teki 27 ottelussa kaksi maalia. Mestarien liigassa hän pelasi Pariisin-vuosinaan kaikkiaan 20 ottelua.
Kehrer siirtyi 12 miljoonan euron siirtosummalla Englannin Valioliigan West Hamiin kesällä 2022. Avauskaudellaan hän pelasi kahdeksan ottelua West Hamin voittamassa Konferenssiliigassa. Valioliigassa hän pelasi 27 ottelua, joista 25 avauskokoonpanossa. Syyskaudella 2023 hän pelasi neljässä valioliigaottelussa vain 22 minuuttia. Eurooppa-liigassa hän pelasi viisi ottelua.
Kehrer pelasi kevätkauden 2024 lainalla Ligue 1:n AS Monacossa. Pelaamissaan 15 Ranskan pääsarjaottelussa hän teki yhden maalin. Hän siirtyy Monacoon pysyvästi 11 miljoonan euron siirtosummalla kesällä 2024.
Maajoukkueura.
Kehrer pelasi useissa Saksan juniorimaajoukkueissa ja teki niissä kolme maalia. Hän pelasi yhdessä ottelussa Saksan voittaessa alle 21-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden 2017. Hän on pelannut Saksan aikuisten maajoukkueessa 27 ottelua. Ensimmäisen maaottelunsa hän pelasi Perua vastaan syyskuussa 2018. Hän pelasi ottelun Espanjaa vastaan MM-kilpailuissa 2022. Hän on pelannut seitsemän MM- ja kaksi EM-karsintaottelua. Kansojen liigassa hän on pelannut kahdeksan ottelua.
Perhe.
Kehrerin isä on saksalainen ja äiti syntyperäinen burundilainen.
Hang (soitin)

Hang on harvinainen idiofoninen lyömäsoitin. Sitä valmisti yhtiö nimeltä PANArt Hangbau AG. Hang on yhtiön rekisteröimä tavaramerkki.
Harvinaisuutensa takia internetissä on myyty väärennettyjä hang-soittimia.
Botulf

Botulf (k. mahd. 1311) oli ruotsalainen talonpoika, joka tuomittiin vuonna 1311 kerettiläisyydestä, koska hän kiisti julkisesti ehtoolliseen liittyneen transsubstantiaatio-opin. Kyseessä on Ruotsin ja Pohjoismaiden historian tunnetuin kerettiläisyysoikeudenkäynti.
Botulf asui Upplannin Gottröran pitäjässä, mutta hänen elämänvaiheistaan ei tiedetä mitään. Hän lienee syntynyt 1200-luvun lopulla.
Botulfin oikeudenkäynti.
Botulfin tiedetään kieltäneen herran ehtoollisen sakramentin toistuvasti ja Gottröran kirkkoherra Andreas kanteli asiasta useasti Uppsalan arkkipiispalle. Ensimmäisellä kerralla silloinen arkkipiispa Nicolaus Allonis määräsi Botulfille rangaistuksena katumusharjoituksia. Kun Botulfin kerrottiin uusineen tekonsa vuoden 1310 pääsiäisenä kieltäytymällä nauttimasta ehtoollisleipää, uusi arkkipiispa Nicolaus Catilli (tunnettu myös nimellä Nils Kettilsson) kutsui hänet vastaamaan syytöksiin, mutta Botulf ei noudattanut kutsua. Arkkipiispan vieraillessa marraskuussa 1310 Närtunassa paikallisissa Martinpäivän juhlallisuuksissa Gottröran kirkkoherra Andreas tunnisti sattumalta Botulfin väkijoukosta ja toimitti hänet arkkipiispan eteen. Koska Botulf ei kiistänyt tekoaan eikä sanojaan, arkkipiispa Catilli määräsi hänet vangittavaksi ja järjesti hänelle oikeudenkäynnin. Botulfin oman tunnustuksen ohella kolmetoista Gottröran asukasta todisti oikeudessa hänen lausuneen julkisesti harhaoppeja. Vielä oikeuden edessäkin hän kieltäytyi perumasta puheitaan. Kiirastorstaina 1311 julkistetussa tuomiossa arkkipiispa totesi Botulfin syylliseksi harhaoppisuuteen ja luovutti hänet maallisten viranomaisten rangaistavaksi. Botulfin lopullisesta kohtalosta ei ole varmaa tietoa, mutta todennäköisesti hänet tuomittiin kuolemaan ja poltettiin roviolla.
Käsityksiä Botulfista.
Tuomioasiakirjan mukaan Botulf kiisti opin ehtoollisleivän ja ehtoollisviinin muuttumisesta Kristuksen ruumiiksi ja vereksi, sillä hänen mukaansa siinä tapauksessa Kristuksen ruumis olisi syöty loppuun jo kauan sitten. Katolinen kirkko oli hyväksynyt uuden transsubstantiaatio-opin virallisesti vuoden 1215 IV lateraanikonsiilissa. Jotkut historioitsijat ovat väittäneet Botulfin saaneen ajatuksiinsa vaikutteita Etelä-Ranskassa vaikuttaneesta kataarilaisuudesta, mutta tästä ei ole mitään todisteita ja monet ovat pitäneet yhteyttä epäuskottavana. Lisäksi ainoa Botulfin toimintaa kuvaava aikalaislähde on arkkipiispa Catillin laatima tuomiokirje, joka ei välttämättä edes kuvaa totuudenmukaisesti hänen sanojaan ja tekojaan.
Nykyajan ruotsalainen historiankirjoitus on tyypillisesti esittänyt Botulfin vieraiden katolisten oppien sankarillisena vastustajana ja vapaa-ajattelun marttyyrina. Protestanttisesta ja nationalistisesta näkökulmasta Botulfin on nähty edustaneen aitoa ruotsalaista kansanuskoa vastakohtana katolisuudelle, ja toisaalta uskontokriittisestä näkökulmasta rationaalista maalaisjärkeä vastakohtana ”maagisille” teologisille opeille. Sekularisaation edistämiseen perustettu ruotsalainen järjestö Human-Etiska Föreningen julkaisee "Botulf-bladet"-nimistä lehteä.
Heikki Haapala

Heikki Ensio Matias Haapala (s. 8. heinäkuuta 1942 Lapua) on suomalainen everstiluutnantti, joka toimi muun muassa Lapin ilmatorjuntarykmentin komentajana.
Haapala syntyi liikemies Ensio Haapalan ja Sylvi Lillvisin perheeseen. Hänen puolisonsa vuodesta 1963 on Anna-Liisa Kujala.
Haapala tuli ylioppilaaksi Kauhavan yhteiskoulusta 1960, Kadettikoulusta hän valmistui 1965 ja Sotakorkeakoulusta 1981. Haapala toimi Pohjanmaan ilmatorjuntapatteriston opetusupseerina 1965–1967, patterinpäällikkönä 1967–1968 ja aliupseerikoulun johtajana 1968–1971. Rovaniemen Ilmatorjuntapatteristossa hän oli toimistopäällikkö 1971–1975 ja Seinäjoen sotilaspiirin esikunnassa toimistoupseeri 1975–1979 ja toimistopäällikkö 1981–1985. Oulun ilmatorjuntapatteriston patteristoupseerina Haapala toimi 1985–1987 ja komentajana 1987–1989. Lapin ilmatorjuntarykmentin esikuntapäällikkönä hän toimi 1989 ja komentajana vuodesta 1990 vuoteen 1996, jolloin hän erosi vakinaisesta palveluksesta.
Haapala ylennettiin vänrikiksi 1962, luutnantiksi 1965, yliluutnantiksi 1968, kapteeniksi 1971, majuriksi 1980 ja everstiluutnantiksi 1987.
Eocardia

Eocardia on sukupuuttoon kuollut jyrsijäsuku, joka eli mioseenikaudella Etelä-Amerikassa. Se oli kooltaan vaatimaton, noin 30 senttiä pitkä, ja muistutti ulkomuodoltaan marsua tai kapybaraa.
Home (Simply Redin albumi)

Home on Simply Redin kahdeksas studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 2003. Se on ensimmäinen Simply Redin albumi, joka julkaistiin Mick Hucknallin omalla levy-yhtiöllä (Simplyred.com). Albumi oli maailmanlaajuinen menestys ja sisältää neljä singleä : “Sunrise”, “Fake”, “You Make Me Feel Brand New” ja “Home”.
Albumi sisältää kolme cover-versioita, jotka ovat Bob Dylanin kappale “Positive 4th Street”, The Stylisticsin kappale “You Make Me Feel Brand New”, ja Dennis Brownin kappale “Money in My Pocket”.
Liikkuva koulu

Liikkuva koulu on kansallinen koulupäivän liikunnallistamiseen tähtäävä ohjelma. 
Ohjelman tausta ja valmistelu.
Ohjelman taustana voi pitää Koululaiset liikkeelle -yhteistyöverkoston esittämää kehyssuunnitelmaa koululaisen ja kouluyhteisön hyvinvoinnin edistämiseksi liikunnan avulla vuodelta 2006. Verkostossa osapuolina olivat valtion liikuntahallinto, Opetushallitus, liikuntajärjestöt (käytännössä Nuori Suomi ry) ja alan tutkimusyhteisöt. Vuonna 2008 opetusministeriö ja Nuori Suomi julkaisivat Fyysisen aktiivisuuden suosituksen kouluikäisille. Kannanotto Liikkuvan koulun toteuttamiseksi ohjelmatasoisena esitettiin Pääministeri Matti Vanhasen II hallituksen politiikkariihessä 24.2.2009.Vuotta myöhemmin julkaistiin Liikkuvaa koulua valmisteleva raportti. Ministerit Stefan Wallin, Jyri Häkämies ja Henna Virkkunen linjasivat kouluviihtyvyyden, terveyden ja kansantalouden edellyttävän koulupäivän liikunnallistamista.
Liikkuvan koulun pilottivaihe.
Samana keväänä alkoi ohjelman pilottivaihe: Ensimmäiset toimet olivat opetushenkilöstön täydennyskoulutus, oppilaiden fyysisen toimintakyvyn seurantajärjestelmän kehittäminen, ohjelman työryhmän asettaminen ja päätös ensimmäisistä kokeiluavustuksista. Kokeilut käynnistyivät 20 kunnassa. Fyysisen toimintakyvyn seurantajärjestelmä FTS julkaistiin maaliskuussa 2011. Sitä puolsivat Opetushallituksen pääjohtaja Timo Lankinen, THL:n pääjohtaja Pekka Puska ja puolustusvoimien henkilöstöpäällikkö Antero Karumaa. 
Pilotista ohjelmaksi.
Pilotin muuttaminen ohjelmaksi oli kirjattu pääministeri Jyrki Kataisen hallituksen ohjelmaan 2011. Opetushallituksen ylijohtaja Petri Pohjonen esitti liikunnallisen aktiivisuuden perusteeksi sen yhteyden oppimiseen. Opetusministeri Jukka Gustafsson korosti liikunnan kokonaisvaltaista tärkeyttä. Kulttuuri- ja urheiluministeri Paavo Arhinmäki nosti esiin sen, että koulu tavoittaa kaikki lapset. Vuonna 2014 Opetushallitus julkaisi uudet Perusopetuksen opetussuunnitelman perusteet, joissa koulujen toimintakulttuurille esitettiin linjaus: Oppivassa yhteisössä ymmärretään fyysisen aktiivisuuden merkitys oppimiselle ja irrottaudutaan istuvasta elämäntavasta. Pääministeri Juha Sipilän hallitusohjelman perusteella Liikkuva koulu laajennettiin valtakunnalliseksi. Se nimettiin hallituksen Osaamisen ja koulutuksen kärkihankkeen 2. toimenpiteeksi, jolle on osoitettu 21 miljoonan euron kärkihankerahoitus vuosina 2016–2018. Fyysisen toimintakyvyn seurantajärjestelmä otettiin kouluissa virallisesti käyttöön 1.8.2016 nimellä Move! Maaliskuussa 2017 opetusministeri Sanni Grahn-Laasonen ilmoitti, että Valo ryn toteuttama Ilo kasvaa liikkuen -ohjelma siirretään osaksi Liikkuvaa koulua.
Liikkuva koulu nyt.
Liikkuviksi kouluiksi on rekisteröitynyt valtaosa Suomen kouluista. Koulut voivat valita liikunnallistamisen tapansa itse. Tyypillisiä ovat olleet toiminnallinen oppiminen, välituntien muuttaminen aktiivisiksi ja ulkoilu myös yläkouluissa, kerhotoiminta sekä koulumatkojen aktiivisen kulkemisen edistäminen.
Susan Athey

Susan Carleton Athey (s. 29. marraskuuta 1970 Boston, Massachusetts) on yhdysvaltalainen taloustieteilijä ja taloustieteen professori (The Economics of Technology Professor) Stanford Graduate School of Businessissa. Aiemmin hän toimi professorina Harvardin yliopistossa. Athey on ensimmäinen nainen, joka on voittanut John Bates Clark -mitalin.
Athey on erikoistunut tutkimuksissaan muun muassa huutokauppoihin, mekanismin suunnitteluun, soveltavaan ekonometriaan ja koneoppimiseen.
Atheyn puoliso on taloustieteilijä Guido Imbens.
Äänekosken kaupunginvaltuusto

Äänekosken kaupunginvaltuusto on Äänekosken kaupungin ylin päättävä toimielin. Siihen kuuluu 35 valtuutettua. Valtuuston puheenjohtajana toimii Tommi Lunttila (kok.), ensimmäisenä varapuheenjohtajana Ville Kivimäki (sd.) ja toisena varapuheenjohtajana Sirpa Martins (vas.).
Kuntamuodon mukaisesti valtuuston nimi on aiemmin ollut kauppalanvaltuusto ennen vuotta 1973. Kuntaliitoksien myötä Äänekosken hallinnon alle on kuulunut Äänekosken maalaiskunta vuodesta 1969, Konginkangas vuodesta 1993 sekä Suolahti ja Sumiainen vuodesta 2007.
Koostumus vaaleittain.
1968–1995.
Äänekosken kauppalanvaltuustoon ja myöhempään kaupunginvaltuustoon kuului 31 jäsentä. Valtuutettujen määrä nousi neljällä henkilöllä vuodesta 1977, jolloin valtuuston jäsenmääräksi vakiintui 35.
1992–2006.
Vuoden 1992 kunnallisvaalit käytiin seuraavan vuoden kuntajaon mukaisesti, eli konginkankaalaiset äänestivät ehdokkaita ja asettuivat ehdolle Äänekosken kaupunginvaltuustoon.
2007–2008: Siirtymäkauden valtuusto.
Äänekosken, Suolahden ja Sumiaisten yhdistyttyä vuonna 2007 uudeksi Äänekosken kaupungiksi kaikkien kolmen kunnan sen hetkiset valtuustot yhdistettiin yhdeksi 79-henkiseksi väliaikaiseksi valtuustoksi. Valtuusto koostui 35:stä äänekoskelaisesta valtuutetusta, 27:stä suolahtelaisesta valtuutetusta ja seitsemästätoista sumiaislaisesta valtuutetusta. Siirtymäkauden valtuuston puheenjohtajana oli Risto Kumpu.
2008–: Uuden Äänekosken valtuusto.
Ensimmäiset kunnallisvaalit uudessa yhdistyneessä Äänekosken kaupungissa olivat vuoden 2008 vaalit. Valtuustoon valittiin 43 jäsentä. Vuoden 2025 kuntavaaleihin Äänekosken kaupunginvaltuuston paikkamäärä laski kuntaliitosta edeltäneeseen paikkamäärään.
Katso myös.
Äänekoskeen liitetyissä kunnissa ennen niiden lakkauttamista toimineet valtuustot:
Designated Survivor

Designated Survivor on yhdysvaltalainen poliittinen draamasarja, jonka loi David Guggenheim. Sarjan ensimmäinen jakso esitettiin Yhdysvalloissa 21. syyskuuta 2016. Kaksi ensimmäistä tuotantokautta esitettiin ABC-televisiokanavalla ja syyskuussa 2018 Netflix tilasi sarjalle kolmannen tuotantokauden.
Juoni.
Kansakunnan tila -puheen aikana tapahtuneessa räjähdyksessä Yhdysvaltain presidentti ja kaikki hänen muut seuraajansa paitsi asuntoministeri Tom Kirkman saavat surmansa. "Selviytyjäksi valittuna" Kirkman nousee Yhdysvaltain presidentiksi.
Carl-Johan Slotte

Carl-Johan Waldemarsson Slotte (30. syyskuuta 1933 Hammarland – 17. helmikuuta 2017 Espoo) oli suomalainen (suomenruotsalainen) arkkitehti. Slotte valmistui arkkitehdiksi Teknillisestä korkeakoulusta vuonna 1964. Hän työskenteli Erik Kråkströmin arkkitehtitoimistossa vuosina 1959–1970, ja vuonna 1972 hän perusti André Schützin kanssa Arkkitehtitoimisto Slotte &amp; Schützin, jota hän johti vuoteen 2011 saakka.
Slotten erityisalaa olivat sakraalirakennukset. Hän suunnitteli useita kirkkoja, esimerkiksi Bromarvin kirkon (1981) ja Rantasalmen kirkon uudelleenrakennustyön (1989), Neulamäen kirkon (1993), sekä restaurointeja. Perheelleen Slotte suunnitteli yhteistyössä Pasi Hakalan ja Arto Kukkasniemen kanssa asuintalon, joka sijaitsee Espoon Haukilahdessa.
Hiittisten kirkon sankarimuistomerkki on Slotten suunnittelema ja paljastettiin 16.8.1964.
Slotte kuoli Espoon Aurorakodissa pitkäaikaisen sairauden murtamana helmikuussa 2017.
Kakogawa

Kakogawa () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Kansain alueella Hyōgon prefektuurissa. Se sijaitsee Seton sisämeren rannalla Kakojoen suulla prefektuurin pääkaupungin Kōben länsipuolella. Kaupungissa on 266 087 asukasta (vuonna 2017) ja sen pinta-ala on 138,48 neliökilometriä. Kakogawa on nimitetty yhdeksi Japanin erityiskaupungeista.
Kakogawan kaupunki perustettiin vuonna 1950 yhdistämällä Kakogawan maaseutukaupunki ja neljä muuta kuntaa. Kaupungissa sijaitsee merkittävä Kakurin-jin buddhalainen temppeli, jonka prinssi Shōtoku perusti vuonna 589. Temppelin päähalli (1397) ja "Taishidō"-halli (1112) on valittu Japanin kansallisaarteiksi. Kakogawa tunnetaan myös naudanliharuoka "katsumeshin" syntypaikkana. Kaupunkia palvelevat JR Nishi-Nihonin (San’yō-päälinja) ja Kakogawa-linja sekä San’yō-rautateiden päälinja. Luotijunayhteys San’yō Shinkansen kulkee Kakogawan läpi, mutta sillä ei ole kaupungissa asemaa.
Julius Sergius von Klever

Julius Sergius von Klever (31. tammikuuta 1850 Tartto – 24. joulukuuta 1924 Pietari) oli virolainen taidemaalari. Kansallisuudeltaan hän oli baltiansaksalainen. 
Elämänvaiheita.
Von Kleverin isä oli kemisti eläinlääketieteellisessä instituutissa. Poika osoitti taiteellisen lahjakkuutensa jo lapsena ja pääsi Konstantin von Kögelgenin yksityisoppilaaksi.
Perusopintojensa jälkeen von Klever kirjoittautui Pietarin taideakatemiaan jossa isän toivomuksesta opiskeli aluksi arkkitehtuuria. Maisemamaalausta hänelle opetti Mihail Konstantinovitš Clodt. Tuntemattomiksi jääneiden syiden johdosta hänet erotettiin akatemiasta vuonna 1870. 
Vuonna 1871 von Klever piti kuitenkin ensimmäisen näyttelynsä ja alkoi saada heti töitään kaupaksi. Kreivi Stroganov osti häneltä maalauksen ja myös suuriruhtinatar Maria Nikolajevna. Tuleva tsaari Aleksanteri III kiinnostui hänen töistään ja akatemia myönsi hänelle oikeuden käyttää taiteilijan titteliä, vaikka hänen opintonsa olivat kesken. Akateemikon arvonimi hänelle myönnettiin vuonna 1878. Hän osallistui myös Venäjän paviljongin suunnitteluun Antwerpenin vuoden 1885 maailmannäyttelyä varten.
Omana aikanaan von Klever oli erittäin suosittu ja hän sai paljon kunniamerkkejä ja huomionosoituksia. Hän saattoi tehdä maalauksen päivässä ja usein pohjatyön tekivät apulaiset.
1890-luvun lopulla von Kleverin akateemikkoystävä sekaantui uhkapeliin ja aiheutti skandaalin. Myös von Kleverin nimi tuli selvitysten yhteydessä esiin ja tämä aiheutti hänelle hermoromahduksen. Hermoromahduksen takia hän lopetti vähäksi aikaa maalaamisen. Päästäkseen eroon hankalasta tilanteesta hän muutti vuonna 1908 Saksaan. Saksassa hän asui perheineen vuoteen 1915 asti Neustrelizin kaupungissa. 
Ensimmäinen maailmansota pakotti von Kleverin palaamaan Venäjälle. Hän palasi opettamaan nyt neuvostonimen saaneeseen akatemiaan. Hänet nimitettiin "monumentaalimaalauksen osaston" johtajaksi, missä virassa työskenteli kuolemaansa asti.
Von Kleverin neljästä lapsesta kolmesta tuli taiteilijoita: tytär Maria (1878–1967) oli näyttämötaiteilija, pojat Julius (1882–1942) ja Oscar (1887–1975), joista ensimmäinen opetti taideakatemiassa ja jälkimmäinen oli näyttämötaiteilija ja pukusuunnittelija.
Uusi maailma

Uusi maailma on yksi monista nimityksistä Maan läntiselle pallonpuoliskolle, erityisesti Amerikan mantereelle. Mukaan luetaan myös lähisaaristot, kuten Karibia ja Bermuda.
Nimitys on peräisin 1500-luvun alkupuolelta. Löytöretkeilijöiden rantautuminen Amerikkaan 1400−1500-lukujen taitteessa laajensi eurooppalaisten maantieteilijöiden horisonttia suuresti, sillä ennen Amerikan löytymistä he uskoivat maailman koostuvan Afro-Euraasiasta eli Afrikasta, Euroopasta ja Aasiasta, joista voidaan käyttää uuden maailman vastinparina nimitystä vanha maailma. 
Uuden maailman käsitteen keksi firenzeläinen löytöretkeilijä Amerigo Vespucci. Amerikan mantereesta käytettiin myös nimitystä ”Maailman neljäs osa”.
Takarazuka

Takarazuka () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Kansain alueella Hyōgon prefektuurissa. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin itäosassa Mukojoen varrella Kōben koillis- ja Osakan luoteispuolella. Kaupungissa on 225 010 asukasta (vuonna 2017) ja sen pinta-ala on 101,89 neliökilometriä. Takarazuka on nimitetty yhdeksi Japanin erityiskaupungeista.
Takarazuka tunnetaan kuumista lähteistään ("onsen") ja Takarazukan suurteatterista, jossa esiintyy Takarazukan revyy. Takarazukan onsen avattiin jo vuonna 1887, ja rautatieyhteyden paikkakunta sai kymmenen vuotta myöhemmin. Kaupunkioikeudet Takarazukalle myönnettiin vuonna 1954, minkä jälkeen se on kasvanut nopeasti Osakan ja Kōben asuinlähiönä noin puolen tunnin junamatkan päässä molemmista kaupungeista. Se kärsi pahoja vaurioita vuoden 1995 maanjäristyksessä, jossa sai surmansa 118 henkeä. Takarazukaa palvelevat JR Nishi-Nihonin Fukuchiyama-linja eli Takarazuka-linja sekä Hankyū-rautateiden Takarazuka-päälinja ja Imazu-linja.
Club Penguin Island

Club Penguin Island (CPI) oli massiivinen monen pelaajan verkkoroolipeli mobiililaitteille. Pelissä pingviinit voivat chattailla ja pelata minipelejä lumen peittämässä virtuaalimaailmassa. Se oli seuraaja maaliskuussa 2017 lopetetulle Club Penguinille. Club Penguin Island julkaistiin maailmanlaajuisesti 29. maaliskuuta 2017.
Pelin julkinen beta-testijakso tapahtui Australiassa ja Uudessa-Seelannissa alkaen 15. 
joulukuuta 2016 päättyen sen maailmanlaajuiseen julkaisuun. Kanadassa puolestaan beta-testijakso alkoi 13. tammikuuta 2017 päättyen myös sen maailmanlaajuiseen julkaisuun.
Pelin tiedotus, alkuperäisen Club Penguinin sulkemisen ohella, järkyttää monia alkuperäisen Club Penguinin pelaajia. Club Penguin Island on kerännyt enimmäkseen negatiivisia käyttäjien arvosteluja sen maailmanlaajuisen julkaisun jälkeen, ja monet pelaajat ovat kyseenalaistaneet Disneyn valinnan lopettaa alkuperäinen Club Penguin. 
27. syyskuuta 2018 Disney ilmoitti lopettavansa Club Penguin Islandin vuoden 2018 loppuun mennessä. Peli suljettiin lopullisesti 20. joulukuuta 2018.
Historia.
Peli oli alun perin tunnettu nimellä "Project: Super Secret", josta Club Penguinin ylläpito oli vihjaillut jo heinäkuussa 2015. Hankkeen nimeksi paljastettiin 17. marraskuuta 2016 "Club Penguin Island".
Pelin ennakkorekisteröinti alkoi 17. marraskuuta, kun ylläpitäjät kertoivat blogissaan ensimmäistä kertaa uudesta pelistään. Blogissa oli linkki Club Penguin Islandin verkkosivulle, josta pystyit rekisteröimään käyttäjätunnuksen itse peliin. Ensimmäisistä rekisteröityneista valittiin testaajia suljettuun betaan.
Pelin suljettu beta alkoi, kun pelin ylläpitäjät ilmoittivat asiasta pelin verkkosivulla 18. Marraskuuta ja loppui 6. joulukuuta 2016. Suljettuun beta-testaukseen valittiin ihmisiä, jotka olivat tehneet käyttäjän heti kuin ennakkorekisteröinti alkoi (17. marraskuuta). Nämä valitut henkilöt saivat kutsun peliin sähköpostitse. Suljettu beta-testaus oli yksinomaan käyttäjille, joilla oli iOS-laite.
Melko yksityinen "geo-beta" pidettiin Australiassa ja Uudessa-Seelannissa 15. joulukuuta 2016 sen maailmanlaajuiseen julkaisuun. Tämä beta oli pitkitetty iOS - käyttäjille Kanadassa 13. tammikuuta 2017.
Alkuperäisen Flash-pelin palvelimet poiskytkettiin Club Penguin Island -pelin julkaisupäivänä, 30. maaliskuuta 2017 7:01:25 AM UTC .
Pelattavuus.
Pelattavuus oli samanlainen kuin alkuperäisessä "Club Penguinissa", vaikka se toimi kolmiulotteisella pelimoottorilla, toisin kuin Club Penguin, joka toimi Adobe Flash playerilla. Peli sisälsi opastavan tehtäväjärjestelmän sekä pakollisen opetusohjelman, kun pelaajat ensin liittyivät.
Vastaanotto.
Alustavat arviot Club Penguin Island-pelille olivat vaihtelevia, mutta enimmäkseen negatiivisia, koska monet arvioijat kyseenalaistivat alkuperäisen Club Penguinin sulkemisen.
Todistaja (televisiosarja)

Todistaja (Øyevitne) on norjalainen televisiosarja vuodelta 2014. Sen on luonut Jarl Emsell Larsen. Sarjassa on pääosassa kaksi 15-vuotiasta poikaa (näyttelijät Odin Waage ja Axel Bøyum), jotka joutuvat murhien silminnäkijöiksi, mutta eivät uskalla kertoa asiasta poliisille. Sarjassa on kuusi jaksoa. Yle Fem on esittänyt sen Suomessa.
Sarjasta on tehty yhdysvaltalainen versio "Eyewitness" sekä romanialainen "Valea Mută".
Adam Parr

Adam Parr (s. 26. toukokuuta 1965) on brittiläinen liikemies ja entinen Williamsin Formula 1 -tallin puheenjohtaja. Parr toimi Williamsin toimitusjohtajana vuosina 2006–2009 ja tallin puheenjohtajana 2010–2012. Vuonna 2014 Parr liittyi Cosworthin moottoriosaston johtoportaaseen.
Parr on kirjoittanut Williams -tallin aikaisista johtotehtävistään graafisen muistelmakirjan "The Art of War - Five Years in Formula One".
Kelanauha

Kelanauha on 1930-luvulla Saksassa kehitetty magneettinen ääniteformaatti. Nauhoja on malliltaan kolmesta tuumasta kymmeneen ja puoleen tuumaan. Nauhakelat ovat joko muovia tai alumiinia.
Kohinanvaimennuksen ansiosta kelanauhat olivat aikoinaan tekniikaltaan ja äänenlaadultaan hifitasoa. Niiden suosio alkoi hiipua 1980-luvun jälkeen, mutta ne ovat sittemmin tehneet uutta tulemista hifipiireissä. Kotikäytössä kelanauhaa alkoi 1970-luvun alusta syrjäyttää c-kasetti paremman käyttömukavuutensa ja edullisemman hintatasonsa ansiosta.
Yamaguchi (kaupunki)

Yamaguchi () on Japanin Yamaguchin prefektuurin pääkaupunki Honshūn saarella Chūgokun alueella. Se sijaitsee prefektuurin keskiosassa Seton sisämeren rannalla. Fushinojoki virtaa kaupungin läpi. Yamaguchissa on 196 007 asukasta (vuonna 2017) ja sen pinta-ala on 1 023,23 neliökilometriä. 
Yamaguchi sai kaupunkioikeudet vuonna 1929. Se laajeni huomattavasti vuosina 2005 ja 2010, kun siihen liitettiin ensin Aion, Ajisun, Ogōrin ja Tokujin maaseutukaupungit ja myöhemmin Atōn maaseutukaupunki. Nykyään se onkin prefektuurinsa kaupungeista pinta-alaltaan suurin ja käsittää laajoja vuoristoalueita. Yamaguchin nähtävyyksiin kuuluvat esimerkiksi Rurikō-jin temppeli, jossa on yksi maan kuuluisimmista pagodeista, katolinen Xavierin muistokirkko, Yamaguchin prefektuurin taidemuseo ja Yuda-onsenin kuuma lähde. Kaupunkia palvelevat luotijunayhteys San’yō Shinkansen, joka pysähtyy kuitenkin Shin-Yamaguchin rautatieasemalla noin 20 minuutin junamatkan päässä kaupungin keskustasta, sekä JR Nishi-Nihonin San’yō-päälinja, Yamaguchi-linja ja Ube-linja.
Carme Chacón

Carme María Chacón Piqueras (13. maaliskuuta 1971 Esplugas de Llobregat – 9. huhtikuuta 2017 Madrid) oli espanjalainen poliitikko.
Carme Chacón kuului Katalonian sosialistien puolueeseen ja Espanjan sosialistiseen työväenpuolueeseen. Vuonna 2011 hän hävisi niukasti sosialistisen työväenpuolueen pääsihteerin vaaleissa vastaehdokkaalleen Alfredo Pérez Rubalcaballe. Chacón toimi Espanjan asuntoministerinä 2007–2008 ja puolustusministerinä 2008–2011.
Chacónin kuolinsyynä pidetään synnynnäistä sydänvikaa. Hän kertoi sairaudestaan "La Vanguardia" -lehdessä vuonna 2015. Chacón oli eronnut ja hänellä oli 8-vuotias poika.
Idänsara

Idänsara eli aikainen sara ("Carex praecox") on sarakasvien heimoon, sarojen sukuun kuuluva kasvilaji. Se kasvaa 15–60 senttimetriä korkeaksi ja sen varsi on ohut sekä kolmisärmäinen. Idänsaran lehdet ovat 1–1,5 mm leveitä ja rentoja.
Idänsaran kukinnon muodostavat varren päässä sijaitsevat kolmesta kuuteen pystyssä olevaa tähkää ja tähkistön korkeus on noin 1–2 cm. Emikukat ovat kaksiluottisia. Pullakot ovat 3–3,5 mm pitkiä ja suippokärkisiä. Idänsara kukkii touko–kesäkuussa.
Idänsara kasvaa kuivilla, hiekkaisilla paikoilla. Idänsaran päälevinneisyysalue painottuu Itä-Eurooppaan ja Aasiaan. Suomesta on jonkin verran havaintoja eri puolilta maata, lähinnä eteläisestä Suomesta.
Das Schwarze Auge

Das Schwarze Auge () on saksalainen fantasia-aiheinen roolipeli. Pelin on kehittänyt Ulrich Kiesow ja se on julkaistu vuonna 1984.
Sarja on ollut saksankielisellä markkina-alueella suositumpi kuin Dungeons &amp; Dragons.
Videopelit.
Peliin pohjautuen on tehty myös useita videopelejä.
Lippasarvinokka

Lippasarvinokka ("Anthracoceros coronatus") on sarvinokkien heimoon kuuluva lintu. Sitä tavataan Etelä- ja Keski-Intiassa ja Sri Lankassa.
Laji on silmälläpidettävä, vaikka se on Intiassa yleinen muutamilla alueilla. Se on kuitenkin taantumassa, ja sitä esiintyy maa-alueilla alle 300 metrin korkeudessa. Sri Lankassa se on paikallisesti kohtalaisen runsas, mutta nykyisin sen elinalue rajoittuu lähinnä kuivien alankomaiden eristyneisiin metsiin.
Sen elinpiiriä ovat avoimet tuoreet leveälehtiset ikivihreät lehtimetsät, etenkin mäkisillä ja jokisilla alueilla. Se siirtyy vuodenaikojen mukaan hedelmien kypsymisen perässä ja käy toisinaan viljelyalueiden hedelmäpuissa.
Hr. Ms. Van Nes (1930)

Hr. Ms. Van Nes oli Alankomaiden kuninkaallisen laivaston Admiralen-luokan hävittäjä.
Valmistus.
Alus tilattiin Burgerhout's Scheepswerf en Machinefabriekilta Rotterdamista ja sen köli laskettiin 15. elokuuta 1928. Alus laskettiin vesille 20. maaliskuuta 1930 ja se otettiin palvelukseen 12. maaliskuuta 1931.
Palvelus.
Alus saattoi sukellusvene "Hr. Ms. K XIII":n, jonka akustossa oli 21. joulukuuta 1941 räjähtänyt Singaporessa, Surabayaan korjattavaksi. Onnettomuudessa oli saanut surmansa kolme miestä. Alukset saapuivat Surabayaan 6. tammikuuta 1942.
Alus upposi 17. helmikuuta 1942 Bangkan saaren eteläpuolella suojatessaan joukkojenkuljetusalus "Sloet van Beeleä". Keisarillisen Japanin laivaston lentotukialus "Ryūjōltä" lähteneet lentokoneet upottivat molemmat alukset. Laivaston ilmavoimien lentokoneet pelastuvat useita mereen joutuneita. "Van Nessin" miehistöstä sai surmansa 68 miestä.
Hr. Ms. Banckert (1929)

Hr. Ms. Banckert oli Alankomaiden kuninkaallisen laivaston Admiralen-luokan hävittäjä.
Valmistus.
Alus tilattiin Burgerhout's Scheepswerf en Machinefabriekilta Rotterdamista ja sen köli laskettiin 15. elokuuta 1928. Alus laskettiin vesille 14. marraskuuta 1929 ja se otettiin palvelukseen 14. marraskuuta 1930.
Palvelus.
Postilaiva "Van der Wijck" kaatui 20. lokakuuta 1936 Jaavanmerellä. "Banckert" osallistui uponneen aluksen miehistön pelastamiseen. Operaatiossa saatiin pelastettua 210 henkeä 261 hengen miehistöstä.
"Hr. Ms. Van Ghent" ajoi 14. helmikuuta 1942 riutalle, jonka jälkeen aluksen miehistö määrättiin sytyttämään aluksensa tuleen. "Banckert" pelasti miehistön. Alus osallistui Palembangille hyökänneen keisarillisen Japanin joukkojen torjuntaan tuloksetta.
Keisarillisen Japanin lentokoneet hyökkäsivät aluksen kimppuun 24. - 28. helmikuuta, jolloin se vaurioitui pahoin. Aluksen miehistö upotti aluksensa 2. maaliskuuta. Japanilaiset päättivät nostaa aluksen hylyn korjattavaksi partioaluksena "No 106". Korjauksia ei kuitenkaan saatu päätökseen. Sotatoimien päätyttyä alus löydettiin ja se tuhottiin maalilaivana Maduransalmessa syyskuussa 1949.
Luhalahti

Luhalahti on yksi Ikaalisten kylistä. Se sijaitsee Kyrösjärven pohjoispuolella. Luhalahdesta Hämeenkyröön on matkaa noin 20 km ja Ikaalisten keskustaan noin 30 km. Luhalahden asukasluku on noin 300. Luhalahti valittiin vuonna 2008 Pirkanmaan vuoden kyläksi. Luhalahti palkittiin Pirkanmaan vuoden kyläteko -palkinnolla 2025.
Aiheesta muualla.
Luhalahti
Hr. Ms. Van Galen (1928)

Hr. Ms. Van Galen oli Alankomaiden kuninkaallisen laivaston Admiralen-luokan hävittäjä.
Valmistus.
Alus tilattiin Fijenoordilta Rotterdamista ja sen köli laskettiin 28. toukokuuta 1927. Alus laskettiin vesille 22. kesäkuuta 1928 ja se otettiin palvelukseen 22. lokakuuta 1929.
Palvelus.
Alus lähti 22. helmikuuta 1932 Surabayasta Shanghaihin valvomaan Alankomaiden etuja alueella. Se palasi huhtikuussa Surabayaan.
Alus osallistui 16. marraskuuta 1935 laivastovieraluun Saigonissa risteilijä "Hr. Ms. Sumatran" ja sisaraluksensa "Hr. Ms. Witte de Within" kanssa.
Alus osallistui laivastoparaatiin 23. elokuuta Surabayassa.
Alus lähti 16. elokuuta 1937 Surabayasta Shanghaihin poliittisten jännitteiden kasvaessa Kiinassa. Se kuljetti 150 merijalkaväensotilasta suojaamaan eurooppalaisia.
Alus palasi 8. toukokuuta 1940 Alankomaihin ja kaksi päivää myöhemmin Saksa aloitti hyökkäyksen länteen. Saksalaiset valtasivat Waalhavenin lentotukikohdan Rotterdamissa, jolloin alus määrättiin tulittamaan kentällä olevia saksalaisia. Saksan ilmavoimien pommikoneet upottivat siirtymässä olevan aluksen lähellä Merwehavenia. Saksalaiset päättivät nostaa hylyn 23. lokakuuta 1941 ja se romutettiin Hendrik-Ido-Ambachtilla.
Hr. Ms. Witte de With (1928)

Hr. Ms. Witte de With oli Alankomaiden kuninkaallisen laivaston Admiralen-luokan hävittäjä.
Valmistus.
Alus tilattiin Fijenoordilta Rotterdamista ja sen köli laskettiin 28. toukokuuta 1927. Alus laskettiin vesille 11. syyskuuta 1928 ja se otettiin palvelukseen 20. helmikuuta 1930.
Palvelus.
Alus osallistui 16. marraskuuta 1935 laivastovieraluun Saigonissa risteilijä "Hr. Ms. Sumatran" ja sisaraluksensa "Hr. Ms. Van Galenin" kanssa.
Alus osallistui laivastoparaatiin 23. elokuuta Surabayassa. Se osallistui 13. marraskuuta laivastovierailuun Singaporessa yhdessä Java-luokan risteilijöiden, "Hr. Ms. Evertsenin" ja "Hr. Ms. Piet Heinin" kanssa. Ennen vierailua osasto harjoitteli Etelä-Kiinan merellä.
Alus osallistui 27. helmikuuta 1942 Jaavanameren taisteluun. Se suojasi taistelussa vaurioitunutta Britannian kuninkaallisen laivaston risteilijää "HMS Exeteriä" paluumatkalla Surabayaan. "Witte de With" joutui pari päivää myöhemmin 1. maaliskuuta keisarillisen Japanin lentokoneiden hyökkäyksen kohteeksi. Alus vaurioitui hyökkäyksessä ja sen miehistö upotti aluksensa seuraavana päivänä.
Kuntavaalit

Kuntavaalit tai kunnallisvaalit ovat vaalit, joissa valitaan kuntien ja kaupunkien valtuustoihin valtuutetut ja varavaltuutetut. Kuntavaaleja käydään niillä alueilla, joilla kunta on käytössä paikallishallinnon yksikkönä.
Kuntavaalit maittain.
Ranska.
Ranskassa kunnanvaltuustojen jäsenet valitaan yleisillä ja suorilla vaaleilla aina kuuden vuoden kaudeksi kerrallaan.
Ruotsi.
Ruotsissa kunnallisvaalit järjestetään joka neljäs vuosi ja ne käydään suhteellisella vaalitavalla.
Suomi.
Suomessa kuntavaaleista säädetään perustuslaissa, kuntalaissa, vaalilaissa ja Ahvenanmaata koskien sen omassa lainsäädännössä. Kuntavaalit järjestetään joka neljäs vuosi, ja niissä valitaan edustajat kuntien ja kaupunkien valtuustoihin.
Schorpioen-luokka

Schorpioen-luokka oli Alankomaiden Kuninkaallisen laivaston kahden vuosina 1867-1868 valmistetun aluksen muodostama monitoriluokka. 
Suunnittelu.
Luokan alukset perustuivat samoihin suunnitelmiin, mutta ne poikkesivat yksityiskohdissa toisistaan. "Schorpioen" oli aluksista hieman suurempi.
Propulsiojärjestelmänä oli kaksi erillistä höyrykonetta, jotka pyörittivät omia akseleitaan ja 3,84 metrin potkuria. Alun perin aluksilla oli risteilykäyttöä varten myös kaksi mastoa. Alusten vapaakorkeus oli etriä etu- ja takakannen kansirakenteiden kohdalta. Aseistuksen muodostivat aluksi kaksi 9 tuuman rihlattua ML -tykkiä ja lopulta yksi 11 tuuman 22 pituuskaliiperin, viisi yhden naulan tykkiä ja kaksi yhden naulan revolveritykkiä. Alusten raudasta valmistettu panssarointi oli kyljissä kuusi tuumaa ja tykkitornissa 11-8 tuumaa. Aluksilla oli 136 hengen miehistö.
Hertta (testi)

Hertta, toiselta nimeltään CERT ("Coronary Event Risk Test"), on suomalainen verinäytteeseen perustuva diagnostinen menetelmä, jolla mitataan vakavan infarktin tai sydänkuoleman riskiä 
Hertta on maailman ensimmäinen molekylaarisiin keramideihin perustuva diagnostinen testi .
Taustatietoa.
Hertta-tutkimuksessa näytteestä mitataan keramidimolekyylien pitoisuuksia, joiden perusteella lasketaan riskiluku. Hertta ennustaa riskit esimerkiksi LDL-kolesterolia tarkemmin . Testi mittaa myös statiinilääkityksellä olevien henkilöiden jäännösriskiä ja ennustaa sydäninfarktiriskiä henkilöillä, joilla sepelvaltimotautia ei ole vielä todettu.
Tutkimus antaa riskiluvun ja siihen perustuvan lausunnon. Korkea riskiluku indikoi tarvetta tehostaa sepelvaltimotaudin hoitoa, esimerkiksi elämäntapamuutoksilla tai mahdollisen lääkehoidon optimoinnilla..
Kohderyhmät.
Hertta-tutkimusta voidaan käyttää sydäninfarktin ja sydänperäisen kuoleman riskin ennustamiseen erityisesti seuraavissa potilasryhmissä:
Prolagus

Prolagidae on sukupuuttoon kuollut jäniseläinten heimo, jota on aiemmin pidetty piiskujänisten alaheimona nimeltä Prolaginae. Heimoon luetaan vain yksi suku, Prolagus.
"Prolagus" ilmestyi varhaisella mioseenilla Euroopassa, missä se selvisi historiallisiin aikoihin asti. Afrikasta ja Aasiasta suku on tunnettu mioseenilta ja plioseenilta. Sen tieteellinen nimi saattaa tarkoittaa "ennen jäniksiä" tai "primitiivisiä jäniksiä" ("pro-" tarkoittaa "ennen" ja "lagos" tarkoittaa "jänistä").
Lajit.
Suku "Prolagus" koostuu useista esihistoriallista lajeista. Vain yksi, sardinianpika ("P. sardus"), säilynyt historiallisiin aikoihin.
Alfa Romeo 105/115-sarja

Alfa Romeo 105/115-sarja on Alfa Romeon vuosina 1963–1977 valmistama mallisarja coupé- ja cabriolet-korisia urheiluautoja, jotka perustuvat sedan-malli Giulian lyhennetylle alustalle. Mallit korvasivat coupé-korisen Giuliettan, ja niiden seuraajiksi tulivat Alfa Romeo Alfetta GTV- ja Sprint-mallit.
Alfa Romeo Giulia Sprint GT (1963–1965).
Ensimmäisenä esitelty malli oli Giulia Sprint GT, joka tuli markkinoille vuonna 1963. Moottori oli 1,6-litrainen ja tuotti tehoa 106 hevosvoimaa.
Giulia GTC (1964–1966).
Geneven autonäyttelyssä keväällä 1965 esiteltiin Giulia GTC, joka oli Sprint GT:n kangaskattoinen avoversio. Sitä valmistettiin ainoastaan noin 1 000 kappaletta. 
Alfa Romeo Giulia Sprint GT Veloce (1965–1968).
Giulia Sprint GT Veloce (GTV) esiteltiin vuonna 1966. Alkuperäiseen malliin verrattuna moottorin teho oli noussut 109 hevosvoimaan, ja autoon oli tehty myös muita pienempiä muutoksia. 
Alfa Romeo 1750 GT Veloce (1967–1971).
Alfa Romeo 1750 GT Veloce esiteltiin vuonna 1967 samaan aikaan sedan-korisen 1750 Berlinan kanssa. Koriin oli tehty pieniä muutoksia, ja ajovaloja oli kaksi kummallakin puolella. Moottori oli 1,8-litrainen ja 120 hevosvoiman tehoinen. 
Alfa Romeo 2000 GT Veloce (1971–1976).
Vuonna 1971 sedan-korisen 2000 Berlinan tultua markkinoille sen 2,0-litrainen (132 hv) moottori tuli saataville myös coupéen, jolloin syntyi 2000 GT Veloce. 
GT Junior -mallit.
Alfa Romeo GT 1300 Junior (1965–1977).
Alfa Romeon coupé-malliston perusmalliksi esiteltiin vuonna 1965 1300 GT Junior, joka oli varustettu 1,3-litraisella (89 hv) moottorilla. Vuonna 1974 nimeksi vaihtui Alfa Romeo 1.3 GT Junior. 
Alfa Romeo GT 1600 Junior (1972–1976).
Vuonna 1972 esiteltiin 1300:n yläpuolelle 1600 GT Junior, jonka moottori oli 1,6-litrainen. Vuonna 1974 mallin nimeksi vaihtui Alfa Romeo 1.6 GT Junior. 
Alfa Romeo Junior Z (1969–1972) ja 1600 Junior Z (1972–1976).
Torinon autonäyttelyssä 1969 esiteltiin Alfa Romeo Junior Z. Se perustui GT 1300 Junior -malliin, mutta kori oli Zagaton uudelleen muotoilema. Moottori oli sama 1,3-litrainen kuin GT 1300 Juniorissa.
Mallia uudistettiin vuonna 1972, jolloin se sai 1,6-litraisen moottorin ja nimeksi vaihtui Alfa Romeo 1600 Junior Z. 
GTA-mallit.
Alfa Romeo GTA -mallit perustuivat tavallisiin 105/115-sarjan autoihin, mutta teräksiset koripaneelit oli vaihdettu painon keventämiseksi alumiinisiin ja moottoria oli tehostettu. GTA-malleja rakennettiin paljon kilpailukäyttöön suoraan tehtaalta.
Varjonahkajäkälä

Varjonahkajäkälä ("Peltigera collina)" on nahkajäkälien sukuun kuuluva jäkälä. Sen yläpinta on sinertävän harmaa tai ruskeanharmaa. Alapinta on vaaleanruskea, epäselvästi verkkosuoninen. Liuskat ovat 0,5–1 senttimetrin levyisiä, kasvustot enintään 10 senttimetriä leveitä. Kasvaa kallioseinämien, kivien ja sammalikon seassa, harvoin myös puiden tyvien sammalilla.
Varjonahkajäkälän jäkäläaineena eli sekundaarisena aineenvaihduntatuotteena esiintyy tenuioriinia (C26H24O10), metyyligyroforaattia (C25H22O10), gyroforahappoa (C24H20O10) ja triterpenoideja, kuten zeoliinia (C30H52O2).
Nuotionahkajäkälä

Nuotionahkajäkälä ("Peltigera didactyla") on nahkajäkälien sukuun kuuluva jäkälä. Yläpinta on ruskeanharmaa, reunoilta huopakarvainen. Alapinnan suonet ruskettuvia ja kapeita. Yleinen koko Suomessa. Kasvaa paljaalla maalla, etenkin ravinteikkailla, palaneilla ja kalkkipitoisilla paikoilla, myös puiden tyvien sammaleilla. Nuotionahkajäkälältä jäkäläaineet eli sekundaariset aineenvaihduntatuotteet yleensä puuttuvat, kuitenkin poikkeuksellisesti voi esiintyä hieman metyyligyroforaattia (C25H22O10) ja gyroforahappoa (C24H20O10).
Twist and Shout (EP)

Twist and Shout on brittiläisen The Beatles -yhtyeen 17. heinäkuuta 1963 julkaistu EP-levy, jonka kaikki kappaleet ovat peräisin aiemmin samana vuonna julkaistulta esikoisalbumilta "Please Please Me".
EP nousi Britannian "Record Retailer" -listan ykköseksi 21 viikon ajaksi ja sitä myytiin 250 000 kappaletta, mikä teki siitä historian myydyimmän EP:n Britanniassa. Kaikkiaan "Twist and Shout" pysyi listalla 64 viikkoa.
EP:stä julkaistiin uusintapainos vuonna 1992, jolloin se kuului "The EP Collection" -boksiin.
Kappaleet.
A-puoli
B-puoli
Magical Mystery Tour (EP)

Magical Mystery Tour on The Beatles -yhtyeen tupla-EP-levy, joka julkaistiin Britanniassa 8. joulukuuta 1967. Se ilmestyi kyseisessä formaatissa, koska yhtyeelle oli kertynyt liikaa kappaleita tavalliselle EP:lle, mutta liian vähän albumille.
"Magical Mystery Tour" -EP:tä myytiin ensimmäisen kuukauden aikana puoli miljoonaa kappaletta. Vuonna 1967 EP-listaa ei enää ollut, joten "Magical Mystery Tour" nousi singlelistan toiseksi. Kärkipaikalta sen piti poissa Beatlesin oma single ”Hello, Goodbye”. 
Yhdysvalloissa "Magical Mystery Tour" julkaistiin samannimisenä albumina, johon oli lisätty mukaan yhtyeen viimeisimpiä singlekappaleita.
Kappaleet.
Levy 1.
A-puoli
B-puoli
Levy 2.
A-puoli
B-puoli
Paul Chapman

Paul William ”Tonka” Chapman (9. kesäkuuta 1954 – 9. kesäkuuta 2020) oli walesilainen muusikko, joka tunnetaan brittiläisen hard rock -yhtye UFOn entisenä kitaristina. Hän on soittanut myös walesilaisessa Lone Star -rockyhtyeessä.
Uransa alkuvaiheessa Chapman soitti yhtyeissä Universe ja Kimla Taz. Hän oli vähän aikaa Gary Mooren korvaajana Skid Row’ssa 1970-luvun alussa. Chapman liittyi ensimmäisen kerran UFO-yhtyeeseen vuonna 1974 toiseksi kitaristiksi kiertueelle, ja hänen soittoaan voidaan kuulla myöhemmin julkaistuilla BBCn livetaltioinneilla. 
Chapman lähti yhtyeestä jo seuraavana vuonna ja liittyi yhtyeeseen Lone Star. Yhtye teki kaksi albumia, debyyttialbumi "Lone Star" ilmestyi vuonna 1976 ja "Firing on All Six" vuonna 1977. 
Chapman palasi UFOon takaisin vuonna 1978 entisen kitaristin Michael Schenkerin lähdettyä yhtyeestä. Hän oli yhtyeessä vuoteen 1983 saakka ja soitti albumeilla "No Place To Run" (1980), "The Wild, The Willing And The Innocent" (1981), "Mechanix" (1982) ja "Making Contact" (1983).
UFOn jälkeen Chapman soitti muun muassa entisen UFO-basisti Pete Wayn perustamassa Waysted-yhtyeessä. Hän teki yhtyeen kanssa kaksi albumia "The Good, The Bad and The Waysted" (1985) ja "Save Your Prayers" (1986). Chapman oli yhtyeessä vuosina 1984-1987 sekä 2003-2004. 
Tämän jälkeen Chapman vetäytyi kotiinsa Floridassa ja esiintyi useissa lyhytaikaisissa projekteissa kuten Gator Country ja Killer Bee yhtyeissä ja opetti soittamista studiollaan Floridan Melbournessa. 
Chapman menehtyi syntymäpäivänään 9. kesäkuuta vuonna 2020.
Kölnin keskusmoskeija

Kölnin keskusmoskeija on Saksan Kölnissä toimiva, Saksan turkkilaisen islamilaisen yhteisön (Diyanet İşleri Türk İslam Birliği, DITIB) keskusmoskeija.
Vuodesta 2008 lähtien rakenteilla ollut rakennus edustaa modernia pyhäkköarkkitehtuuria vaikka muotokielessä on mukana ottomaanimoskeijoiden perinteitä. Moskeijassa on toiminut rukoussali vuodesta 2011 lähtien; moskeijan on arvioitu valmistuvan vuoden 2017 aikana. Moskeija-rakennuksen päämateriaaleina on käytetty betonia, lasia ja puuta. Rakennuksen kupoli kohoaa 36,5 metrin korkeuteen ja kaksi minareettia 55 metrin korkeudelle maanpinnasta. Hankkeen kustannusarvio on yli 30 miljoonaa euroa, josta huhtikuuhun 2016 mennessä oli kerätty runsas 19,4 miljoonaa euroa.
Moskeijan pääsalissa on tilaa 1 200 rukoilijalle. Tämän ja rituaaliseen puhdistautumiseen tarvittavien saniteettitilojen ohella keskusmoskeijan kokonaisuuteen sijoittuu islam-instituutti ja islaminuskon koulutuskeskus, uskontojen ja kulttuurien välisen työskentelyn toimitilat, islamilainen kirjasto lukusaleineen, islamilaisen taiteen museo ja muita näyttelytiloja, Saksan turkkilaisen islamilaisen yhteisön (DITIB) hallinto, nuorisokeskus, lehdistötyön ja tiedotuksen tilat, kokoustiloja, myymälä ja maanalainen pysäköintihalli.
Saksan liittopäivävaalit 1983

Saksan liittopäivävaalit 10. liittopäivävaalit järjestettiin Saksan liittotasavallassa 6. maaliskuuta 1983. Vaaleissa valittiin liittopäivien kaikki 520 jäsentä. 39 279 529 äänestäjää osallistui vaaleihin äänestysaktiivisuuden ollessa 89,1 prosenttia.
Tausta.
Länsi-Saksaa oli aiemmin hallinnut sosiaalidemokraattien ja vapaademokraattien sosiaaliliberaali koalitiohallitus, joka kuitenkin kaatui syksyllä 1982, kun vapaademokraatit äänestivät opposition kristillisdemokraattien esittämän epäluottamuslauseen puolesta. Tämän jälkeen kristillisdemokraattien johtaja Helmut Kohl muodosti porvarillisenkoalitiohallituksen yhdessä vapaademokraattien kanssa. Kohlin hallitus hankki tahallaan epäluottamuslauseen liittopäiviltä, minkä ansiosta ennenaikaisten liittopäivävaalien järjestäminen tuli mahdolliseksi.
Tulokset.
Kristillisdemokraatit ja vapaademokraatit saivat liittopäiville yhteensä 290 edustajaa eli yksinkertaisen enemmistön, ja näin Kohlin porvarihallitus jatkoi Länsi-Saksan johdossa. Sosiaalidemokraatit ja myös vapaademokraatit menettivät kannatustaan edellisiin vaaleihin verrattuna, kun taas kristillisdemokraatit ja vihreät saivat vaalivoiton. Tämä oli ensimmäinen kerta, kun liittopäiville valittiin vihreiden edustajia.
Lee Ingleby

Lee David Ingleby (s. 28. tammikuuta 1976 Burnley, Lancashire, Yhdistynyt kuningaskunta) on englantilainen näyttelijä. Hän on näytellyt muun muassa rikosylikonstaapeli John Bacchusin roolissa BBC:n draamasarjassa "George Gentlyn tutkimukset" (2007–2017) sekä Stan Pikitien roolissa elokuvassa "Harry Potter ja Azkabanin vanki" (2004).
Martta Tynni

Martta Anna Sofia Tynni (27. heinäkuuta 1910 Inkeri – 13. marraskuuta 1989 Helsinki) oli suomalainen yliopiston lehtori ja kääntäjä. 
Inkerissä syntyneen Tynnin vanhemmat olivat Kolppanan opettajaseminaarin johtaja Kaapre Tynni ja Lilja Maria Piipponen. Hänen sisariaan olivat runoilija Aale Tynni ja professori Katri Rehtijärvi.
Martta Tynni toimi Helsingin yliopiston ranskan kielen lehtorina.