FS Iéna (1898)

Iéna oli vuonna 1902 valmistunut Ranskan laivaston pre-dreadnought taistelulaiva.
Valmistus.
Alus tilattiin 3. huhtikuuta 1897 Brestin laivastontelakalta, missä köli laskettiin 15. tammikuuta 1898. Alus laskettiin vesille vielä samana vuonna 1. syyskuuta ja otettiin palvelukseen 1. marraskuuta 1899 koeajoihin. Alus otettiin palvelukseen 14. huhtikuuta 1902.
Palvelus.
Alus siirrettiin 4. maaliskuuta 1907 Missiessyn kuivatelakalle No.2, missä aluksen runko oli tarkoitus huoltaa ja peräsinvarsi tarkastaa. Peräsinvarren liitoskohta oli vuotanut koko aluksen uran alun erityisesti, kun nopeus oli 11-12 solmua. Taistelulaiva "Suffren" oli 12. maaliskuuta telakka-altaassa No.3 ja "Masséna" oli juuri siirretty pois altaasta No.1. "Iénalla" havaittiin kello 13.35 toisen savuhormin takaa aina takakannen 305 millimetrin tykkitornille keltainen leimahdus, mitä seurasi joukko räjähdyksiä. Joidenkin lausuntojen mukaan räjähdyksiä oli seitsemän.
Ilma täyttyi sirpaleista ja lieskat löivät ilmastointiputkista. Telakalla kolmen verstaan katot tuhoutuivat. Tutkimuslautakunnan mukaan taaempi ammusvarasto räjähti tuhoten lähes kaiken kaarien 78 ja 61 väliltä. Vauriot jatkuivat aluksen perään ja etummaiseen 305 millimetrin tykkitorniin, joka säilyi vaurioitumattomana. Ylöspäin vauriot jatkuivat aina komentosillalle. Kansirakenteet tulenjohtotornin ympäriltä romahtivat. Ensimmäisten räjähdysten jälkeen jatkuneet räjähdykset repivät aluksen kyljet auki kaarien 74 ja 84 väliltä ja panssarivyön alalaidasta alkaen, mikä tuhosi konehuoneet. Viimeinen räjähdys kuultiin kello 14.25.
Ammusvarastoissa oli ollut 43 kappaletta 305 millimetrin mustaruutitäytteistä ja 24 kappaletta meligniittitäytteistä HE-ammusta, 31 kappaletta meligniittitäytteistä SAP ammusta ja 36 kappaletta AP-ammuksia. Lisäksi varastoissa oli 633 kappaletta 100 millimetrin ammuksia ja 5 298 kappaletta 47 millimetrin kranaatteja. Näiden lisäksi oli ajopanoksia 15 139 kilogrammaa.
Lähellä olleen taistelulaiva "Patrien" päällikkö määräsi laukaistavaksi 164 millimetrin tykin kuivatelakan porttiin, jotta se olisi täyttynyt vedellä. Yritys ei kuitenkaan onnistunut. Kranaatti murskautui porttiin, jolloin sirpaleet lensivät yli telakka-alueen muurin. Enseigne de vaisseau Roux avasi altaan sulkuja, mutta sai hetkeä myöhemmin surmansa lentäneestä sirpaleesta. Tulipalo saatiin tuntien taistelun jälkeen hallintaan, mutta kello 16.00 jälkeen ei enää odotettu uusia räjähdyksiä. Kello 17.00 5. varikko järjesti nimenhuudon. Tämän jälkeen piti siirtää surmansa saaneet ja loukkaantuneet. Aluksen sisältä löytyi 99 ruumista, joista 29 ei kyetty tunnistamaan. Lisäksi 33 miestä toimitettiin Saint Mandrieriin laivastonsairaalaan. Viimeiset ruumiit hylystä poistettiin vasta 16. ja 24. toukokuuta. Uhreja ei ollut ainoastaan aluksella, vaan myös Pont-Lasin lähiössä Zoé kadulla sirpale surmasi 17 kuukautisen vauvan, joka oli myös surmansa saaneen äitinsä sylissä. Onnettomuudessa saivat surmansa "Iénan" päällikkö Adigard, ensimmäinen upseeri Vertier ja upseerit Thomas, Gié, Estève, Roustan, Roux sekä 111 telakkatyöläistä ja miehistönjäsentä.
Uhreille järjestettiin 17. maaliskuuta Toulonissa hautajaiset, johon osallistuivat presidentti Armand Fallières, pääministeri Georges Clemenceau. Laivaston edustajina olivat kontra-amiraalit Marquis ja Manceron. Iénan uhrien muistoksi tuli kansallinen muistopäivä ja Lagoubranin hautausmaan allée du Souvenir Francaisille tehtiin muistomerkki.
Tutkimusten tuloksena esitettiin, että kelluvaksi korjaaminen maksaisi 400 000 Ranskan francia ja täydellinen korjaaminen maksaisi 7 miljoonaa francia ja veisi kaksi vuotta. Hylky poistettiin alusluettelosta 18. maaliskuuta ja toukokuussa aluksella jäljellä olleet ampumatarvikkeet oli siirretty proomuun, joka upotettiin syvään veteen. Aluksella ei ollut 3. heinäkuuta jälkeen miehitystä.
Vuonna 1908 päätettiin hylystä tehdä tykistömaali. Hylystä poistettiin edelleen käyttökelpoisia osia kuten etummainen 305 millimetrin tykkitorni. Projektin kustannusarvio oli 700 000 francia. Työn valmistuttua alus kellui ja siirrettiin Isle de Porquerollesiin Lequin Pointin ja Cap de Mèdesin väliin. Verkonlaskija "Poluphème" vastasi maalista. Panssariristeilijä "Condé" oli ensimmäinen alus, joka testasi 194 ja 164 millimetrin kranaatteja maaliin. Tämän jälkeen koeammunnoissa oli useita aluksia, kuten "Suffren". Alus oli myös rannikkopatteriston 240 millimetrin tykkien maalina.
Marraskuussa 1910 hylky laitettiin myyntiin, mutta prosessi oli vaikea. Vaatimuksina oli muun muassa ostajan ranskalaisuus ja työ tuli tehdä salassa. Nicolini osti 21. joulukuuta 1912 hylyn 33 005 francilla. Romutus kesti vuoteen 1927. Vuonna 1957 toiselle yhtiölle annettiin tehtäväksi poistaa loput hylyn jäänteet ankkuripaikalta.