tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Valko-Venäjä talviolympialaisissa 2006

Valko-Venäjä osallistui Torinon talviolympialaisiin 2006 28 urheilijan voimin. Torinossa Valko-Venäjä voitti hopean freestylehiihdossa. Avaisijassa Valko-Venäjän lippua kantoi toista kertaa Aleksandr Popov.
Mitalit.
Salt Like Cityssä Valko-Venäjä voitti pronssin freestylehiihdossa. Mitalitaulukossa Valko-Venäjä oli sijalla 25, taakse jäi ainoastaan Latvia.
Joukkue.
Valko-Venäjä nimitti kisoihin 28 henkisen joukkueen, joka koostui 14:stä miesurheilijasta ja 14:stä naisurheilijasta. Joukkueen nuorin osallistuja oli mäkihyppääjä Pjotar Tšaadajeu, jolla oli ikää vain 18 vuotta. Joukkueen vanhin urheilija oli 39-vuotias ampumahiihtäjä Vladimir Dratšov.
Kyseinen olympiajoukkue on kooltaan Valko-Venäjän olympiahistorian pienin joukkue.
Vaahteraliigan kausi 2004

Vaahteraliigan kausi 2004 oli Vaahteraliigan 25. kausi. Liigan runkosarja alkoi 5. kesäkuuta 2004 ja Vaahteramalja XXV pelattiin 4. syyskuuta 2004. Runkosarjassa kahdeksan joukkuetta pelasi kymmenen ottelua, minkä jälkeen neljä parasta joukkuetta etenivät pudotuspeleihin.
Vaahteramaljassa Turku Trojans kohtasi kolmannen kerran peräkkäin Helsinki Roostersin. Joukkueet olivat kohdanneet viimeisen seitsemän kauden aikana finaalissa viidesti. Roosters voitti ottelun 49–28. Pronssia voitti Seinäjoki Crocodiles. Lappeenrannan Rajaritarit teki paluun Vaahteraliigaan ottaessaan Vaasa Vikingsin jättämän sarjapaikan.
Pudotuspelit.
&lt;br&gt;
GS Demons – Wolverines : 45 – 22 (30 – 14)
The Dark Embrace

The Dark Embrace on suomalaisen black metal -yhtye Sargeistin EP-levy. Se julkaistiin vuonna 2008 levymerkillä Moribund Records.
Äänitteestä julkaistiin rajoitettu 1000:n kappaleen painos.
Riihimäen Urheilusukeltajat

Riihimäen Urheilusukeltajat ry on Riihimäellä ja lähialueella toimiva sukellusseura. Vuoden 2016 alussa seuraan kuului noin 230 jäsentä. Seurasta käytetään lyhennettä RiUSuk. 
Riihimäen Urheilusukeltajat ry on perustettu vuonna 1978. Seuran toiminta koostuu laitesukellustoiminnasta, uppopallosta, nuorisotoiminnasta (kuutti- ja norppatoiminnasta) sekä koulutustoiminnasta. Nuoria ja lapsia (alle 19-vuotiaita) on jäsenistä yli kolmannes. Elokuusta 2016 alkaen on seura ollut yksi urheilun Sinettiseuroista.
Riihimäen Urheilusukeltajat on Sukeltajaliiton ja Etelä-Suomen Liikunta ja Urheilun (ESLU) jäsen. Seura on valittu Sukeltajaliiton Vuoden seuraksi vuosina 2009 ja 2014.
Seura järjestää säännöllisesti laitesukelluksen perus- ja jatkokoulutusta. Seuran kouluttajat ovat Sukeltajaliiton kouluttamia, ja koulutus täyttää kansainvälisten sukellusjärjestöjen NAUI:n ja CMAS:in koulutusvaatimukset. 
Laitesukellustoiminnassa Riihimäen Urheilusukeltajat järjestää avovesikaudella sukelluksia Suomen järvi- ja merialueilla sekä ulkomaan sukellusleirejä. Seuran pääasiallisena harjoittelu- ja koulutuspaikkana on Lopen Räyskälässä sijaitseva kirkasvetinen erämaajärvi Iso-Melkutin, jonne on rakennettu sukellustoimintaa helpottavat rantaportaat, varustetasanne sekä vedenalainen harjoittelulava. Talven hallikaudella seuran jäsenet harjoittelevat Riihimäen uimahallissa ja Tervakosken uimahallissa.
Riihimäen Urheilusukeltajat on mukana myös Vapaaehtoisen pelastuspalvelun eli Vapepan toiminnassa. Seuralla oli vuoden 2016 alussa neljä Vapepa-sukelluskoulutuksen saanutta sukeltajaa.
Seura on järjestänyt valtakunnallisen nuorten Melqqu-laitesukellusleirin vuosina 2014 ja 2016. Seuraava leiri on määrä pitää RiUSukin 40-vuotisjuhlavuonna 2018.
Uppopallo.
RiUSuk (Riihimäen Urheilusukeltajat) on voittanut Suomen mestaruuden uppopallossa vuosina 2009-2010, 2015-2016, 2016-2017 ja 2017-2018. RiUSuk on tullut toiseksi uppopallossa vuosina 2010-2011, 2011-2012, 2012-2013, 2013-2014, 2018-2019 sekä saanut pronssia vuonna 2014-2015.
Koktebel

Koktebel (, , ) on taajama Krimillä Ukrainassa. Se sijaitsee Mustanmeren rannalla pienien kukkuloiden ympäröimänä, maanteitse noin 15 km Feodosijasta lounaaseen. Koktebelin nimitys on peräisin krimintataarin kielestä ja se tarkoittaa sinisten kukkuloiden maata. 
Vuoteen 1899 asti alue oli melko tuntematon. Tuolloin sinne perustettiin vapauden filosofiaan perustuva yhteisö ja pian siitä tuli pietarilaisten boheemien kesäpaikka.
Martin Ennals -palkinto ihmisoikeuksien puolustajille

Martin Ennals -palkinto ihmisoikeuksien puolustajille () on vuodesta 1993 jaettu ihmisoikeuspalkinto. Se jaetaan henkilölle, joka on valveutunut ihmisoikeuksien puolustaja.
Palkinnon summa on 20 000 Sveitsin frangia. Palkinnonjakotilaisuus on Genevessä, ja Geneven kaupunki on näyttävässä roolissa. 
Palkinto on nimetty Amnesty Internationalin entisen pääsihteerin Martin Ennalsin mukaan.
Moribund Records

Moribund Records on yhdysvaltalainen itsenäinen levy-yhtiö, joka perustettiin vuonna 1993 Port Orchardissa, Washingtonissa.
Levy-yhtiö on julkaissut mm. Antipopen, Azaghalin, Belialin, Hornan, Sargeistin ja Wyrdin albumeita.
Isotelus

Isotelus (nimen merkitys: "”yhtäläiset ääripäät”") on sukupuuttoon kuollut ordovikikautinen trilobiittisuku, joka kuuluu lahkoon Asaphida ja heimoon Asaphidae. Sen fossiileja on löydetty Pohjois-Amerikasta.
Ominaisuudet.
"Isotelus" on tasainen trilobiitti, jolta puuttuu etukaari. Sen silmät ovat korkealla päässä ja joillain lajeilla ne ovat jopa jonkin verran koholla. Sukuun kuuluu useita isokokoisia lajeja kuten "Isotelus gigas" ja "Isotelus maximus", joiden nimet viittaavatkin suureen kokoon. Suvun lajeista suurikokoisin on "Isotelus rex", joka on tämän lisäksi myös kaikista tunnetuista trilobiiteista suurin. Sen pituus on noin 720 mm, suurin leveys noin 400 mm ja korkeus noin 70 mm. Lisäksi "I. rexillä" ei ole sen kokonaispituutta pidentäviä piikkejä tai muita vastaavia rakenteita toisin kuin esimerkiksi "Uralichas" ja "Terataspis" -sukujen trilobiiteilla. 
Käyttäytyminen.
"Isotelus" suvun lajit olivat todennäköisesti lihansyöjiä, saalistajia tai haaskansyöjiä. Eräs joidenkin tämän suvun lajien saalistamiskäyttäytymiseen viittaava asia on se, että kaivamisjälkiä, jotka ovat mitä todennäköisimmin "Isotelus"-lajien tekemiä, on havaittu fossiloituneiden ordovikikautisten matojen kaivamien kolojen yhteydestä. Ne viittaavat siihen, että trilobiitti olisi kaivanut matoja esiin koloistaan syödäkseen ne. Lisäksi "Isotelus"-lajit olivat huonohkoja uimareita ja ne liikkuivatkin todennäköisimmin merenpohjalla tai matalikoissa.
Daitō

Daitō () on kaupunki Osakan prefektuurissa Japanissa. Se sijaitsee prefektuurin itäosassa aivan Osakan kaupungin itäpuolella: lännessä se liittyy Osakan kaupunkialueeseen, idässä kohoavilla vuorilla on luonnonalueita ja Kongō-Ikoma-Kisenin puolikansallispuisto. Daitō rajautuu pohjoisessa Kadoman, Neyagawan ja Shijōnawaten kaupunkeihin, etelässä Higashiōsakan kaupunkiin. Sen pinta-ala on 18,27 neliökilometriä ja siellä on 124 437 asukasta (vuonna 2013).
Daitōn kaupunki perustettiin vuonna 1956 kahden maaseutukaupungin ja yhden kyläkunnan yhdistyessä. Tällöin kaupungissa oli noin 30 000 asukasta. Seuraavan kahden vuosikymmenen aikana sen väkiluku kasvoi nopeasti Osakan kaupunkialueen ja talouden laajetessa ja oli vuonna 1975 jo 111 000.
Daitōta palvelee JR Nishi-Nihonin Katamachi-linja (Gakkentoshi-linja).
Maailman ruokapalkinto

Maailman ruokapalkinto (engl. World Food Prize) on vuodesta 1987 jaettu kansainvälinen palkinto, joka annetaan henkilölle, joka on tehnyt työtä ruuan ja etenkin maatalouden tuotannon parantamisessa maailmassa.
Palkinnon taustalla on useita bioteknologiaan erikoistuneita maatalousalan yhtiöitä. Palkinnon jakaa Maailman ruokapalkinto -säätiö, jonka johtajana on Yhdysvaltain entinen suurlähettiläs Kenneth M. Quinn.
Palkinnon perustaja oli yhdysvaltalainen maataloustieteilijä, vuoden 1970 nobelisti Norman Borlaug. 
Palkinto jaetaan virallisessa tilaisuudessa Maailman nälkäpäivänä Des Moinesin kaupungissa Iowan osavaltion parlamentissa. Palkintotilaisuuden jälkeen palkitut kokoontuvat Norman E. Borlaug kansainväliseen symposiumiin. Palkinnon summa on 250 000 Yhdysvaltain dollaria.
Adapa

Adapa oli babylonialaisessa jumaltarustossa maailman ensimmäinen ihminen ja tietäjä. Nimi Adapa merkitsee sananmukaisesti miestä. Hän on saattanut olla Eridun, sumerilaisen pyhän kaupungin kuningas. Adapa keksi puheen ja loi sivistyneen elämäntavan perustan.
Adapaa voi verrata kristinuskon ensimmäiseen ihmiseen Aadamiin, joka nimesi pedot ja linnut. Adapan taru vastaa kristillistä syntiinlankeemuskertomusta, jossa Eeva, Aadamin puoliso, söi hedelmän kielletystä puusta ja aiheutti ihmisten karkotuksen paratiisista sekä ikuisesta elämästä.
Mytologia.
Adapa sai oppinsa veden, viisauden ja taikuuden jumalalta Ealta, jonka pappina hän toimi. Tarun mukaan Adapa aiheutti ihmiskunnan kuolevaisuuden kieltäytyessään syömästä ikuisen elämän ruokaa taivaassa. Hänen ollessaan kalastamassa Persianlahdella tuuli kaatoi hänen veneensä. Suuttuneena Adapa kirosi tuulen. Hänen kirouksensa oli niin voimakas, että tuulen siivet murtuivat. Huomatessaan tavallisen ihmisen suuren voiman taivaan jumala Anu säikähti. Hän määräsi Adapan tulemaan luokseen taivaaseen. Ea, joka ei halunnut menettää uskollista pappiaan taivaan houkutuksille, laati suunnitelman. Hän pyysi Adapaa pukeutumaan surupukuun sekä olemaan syömättä ja juomatta mitään tarjottua vierailunsa aikana. Adapa suostui tähän. Taivaassa Adapan otti vastaan vuorotellen kuoleva ja uudelleen syntyvä jumala Tammuz. Tammuz kummasteli, miksi Adapa piti taivaassa surupukua yllään. Adapa vastasi surevansa Tammuzin lähtöä maailmasta, ja vastaus miellytti tätä. Näin Adapaa kohdeltiin taivaassa vieraan tavoin, ei suinkaan rikollisena. Taivaan jumala Anu tarjosi Adapalle ruokaa ja juomaa hyvin aikein. Kieltäytyessään kohteliaasti tarjotusta Adapa kertoi Ean varoituksesta. Anu nauroi, sillä hän oli tarjonnut vieraalleen ikuisen elämän ruokaa. Anulla ei tuntunut olevan valinnan varaa miehen näin hienovaraisesti kieltäytyessä. Adapa palautettiin maan päälle, ja näin hän menetti mahdollisuuden kuolemattomuuteen sekä itseltään että kaikilta muilta ihmisiltä.
Rameswaram

Rameswaram (; myös Ramesvaram, Rameshwaram tai Ramisseram) on kaupunki Ramanathapuramin piirikunnassa Tamil Nadun osavaltiossa Etelä-Intiassa. Se sijaitsee Pambanin saarella Palkinsalmen erottamana Manner-Intiasta ja noin 50 kilometrin päässä Sri Lankalle kuuluvasta Mannarin saaresta. Pambanin saaren, joka tunnetaan myös Rameswaramin saarena, yhdistää Manner-Intiaan Pambanin silta. 
Väestö.
Vuonna 2001 Rameswaramissa asui 37 968 ihmistä. Väestöstä 52 % oli miehiä ja 48 % naisia. 16,05 % oli alle kuusivuotiaita.
Vuonna 2011 kaupungin väkiluku oli 44 856.
Uskonto.
Varanasin lisäksi Rameswaramia pidetään yhtenä hindujen pyhimmistä paikoista Intiassa. Kaupungin merkittävin historiallinen maamerkki on Ramanathaswamyn temppeli, joka on omistettu Shivalle. Sekä temppeli että kaupunki ovat tärkeitä pyhiinvaelluskohteita shaiviiteille ja vaishnaville.
Mark Frost

Mark Frost (s. 25. marraskuuta 1953 New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen kirjailija, käsikirjoittaja, ohjaaja ja elokuvatuottaja. Hänet tunnetaan parhaiten televisiosarjan "Hill Street Blues" käsikirjoittajana ja "Twin Peaksin" toisena luojana.
Ura.
Frost oli NBC:n televisiosarja "Hill Street Bluesin" käsikirjoittaja. Hän loi yhdessä David Lynchin kanssa ABC:n televisiosarjat "Twin Peaksin" ja "On the Airin". Hän on ollut kirjoittamassa ja ohjaamassa elokuvaa "Storyville", hän on käsikirjoittanut elokuvaa "Fantastic Four", sekä käsikirjoittanut elokuvan "The Greatest Game Ever Played", joka perustui Frostin omaan, samannimiseen kirjaan.
Frostin muut, golfia käsittelevät kirjat ovat nimeltään "The Match: The Day the Game of Golf Changed Forever" ja "The Grand Slam". Hänen kaunokirjalliseen tuotantoonsa kuuluvat kirjat "The List of Seven", "The Six Messiahs" ja "The Second Objective".
Yksityiselämä.
Frost on syntynyt New Yorkissa, mutta lapsena hänen perheensä muutti Los Angelesiin. Hän on näyttelijä Warren Frostin poika, ja kirjailija Scott Frost on hänen veljensä.
M3 (Valko-Venäjä)

Valtatie M3 on noin 260 kilometriä pitkä valtatie Valko-Venäjällä. M3 alkaa Minskin kaupungin keskustan Jakub Kolasin aukiolta pohjoiskoilliseen johtavan "Jakub Kolasin kadun" () ja sitä seuraavan "Logoiski trakt" -kadun jatkona Minskin kehätieltä M9 eteenpäin kohti Vitsebskiä. Kehätien risteyksen pohjoispuolella on suuri Bigzz-hypermarket. 
Minskin kehätien jälkeen M3 kulkee kohti Lahoiskia, joka ohitetaan kaupungin länsipuolelta. Valtatie M3 kuuluu Lahoiskiin saakka (tilanne vuoden 2014 alkuun mennessä) BelToll-järjestelmään eli se on etelälukevia ja kameravalvottuja mittauspisteitä sisältävä tullitie, jonka käytöstä peritään tulliliittoon kuulumattomilta ulkomaalaisilta henkilöautoilta ja valkovenäläisiltä raskaan liikenteen ajoneuvoilta tietulli. Tämän jälkeen maantie jatkaa yhä pohjoiskoilliseen, kunnes noin 7 kilometriä kantatie P3:n risteyksen jälkeen suuntaa selvemmin itään Bjarezinan biosfäärialueen halkaisten, jonka jälkeen jatkaa koilliseen Lepelin suuntaan. Lepel ohitetaan itäpuolelta ja Bešankovitšy eteläpuolelta kiertäen. Valtatie päättyy Vitsebskiin, jossa sen jatkona on keskustaa kohti vievä katu ("Zelenogurskaja ulitsa"). 
Muutaman kilometrin päässä M3 valtatiestä itään, noin 60 kilometrin päässä Minskistä, on vaikuttava Hatynin muistoalue.
PlayRaven

PlayRaven oli suomalainen pelialan yritys, jonka perustivat keväällä 2013 viisi pelialalla aiemminkin toiminutta yrittäjää. Perustajilla on kokemusta mm. suomalaisista Remedy Entertainmentistä ja Digital Chocolatesta. Yritys sai 1,7 miljoonan euron rahoituksen tammikuussa 2014.
Yrityksen ensimmäisen peli oli SpyMaster Applen mobiililaitteille.
Yritys julkaisi kaksi seuraavaa peliään Robocide ja Winterstate vuonna 2016.
Rovio osti PlayRavenin koko osakekannan vuonna 2018.
Arvioita.
"SpyMaster" sai 1/5 tähteä Pocket Tactics-sivuston arvostelussa ja 7/10 PocketGamer arvostelussa.
"Robocide" sai 8/10 PocketGamer arvostelussa.
"Winterstate" sai 8/10 PocketGamer arvostelussa.
Radimitšit

Radimitšit (, ) olivat Dneprin yläjuoksun vasemmanpuoleisella maa-alueella sekä joen Sož- ja Desna-sivuhaarojen valuma-alueella 800–1100-luvuilla elänyt itäslaavilainen heimoyhteisö.
Heimoyhteisö liittyi sujuvien jokiyhteyksien johdosta tiiviisti Kiovan Rusin keskiosiin. Arkeologisten aineiston mukaan radimitšit muistuttivat ympäröiviä heimoja taloudelliselta, sosiaaliselta ja kulttuuriselta kehitykseltään. 1000- ja 1100-luvuilta alueelta tunnetaan useita feodaalisia kaupunkeja: Homel (Gomel) ja Tšatšersk Sožin varrelta, Vštšiž Desnan varrelta, Vorobin, Ropeisk, Starodub. Alueesta tuli virallisesti osa Kiovan Rusia vuonna 984. Myöhemmin, Jaroslav Viisaan kuoltua alueen länsiosa tuli osaksi Smolenskin ruhtinaskuntaa ja itäosa heimoalueesta liitettiin Tšernihivin ruhtinaskuntaan. Radimitšit mainitaan kronikoissa viimeisen kerran vuonna 1169.
Nykyisen Valko-Venäjän itäisimmässä osassa asuneita radimitšejä pidetään yhtenä valkovenäläisten kantaheimoista.
Omer Beriziky

Omer Berizky (s. 9. syyskuuta 1950) on madagaskarilainen poliitikko, joka toimi maansa pääministerinä vuosina 2011–2014. Hän toimi virassa yhteistoimintahallituksen nimittämänä. Berizky on kotoisin Madagaskarin pohjoisosasta ja työskenteli ennen historian professorina. Hän on toiminut myös maansa EU-lähettiläänä.
Vuonna 2014 Berizikyn seuraajaksi valittiin Kolo Roger.
Valko-Venäjä kesäolympialaisissa 1996

Valko-Venäjä osallistui Atlantan kesäolympialaisiin 1996 157 urheilijan voimin. Kyseessä olivat Valko-Venäjän ensimmäiset kesäolympialaiset omana joukkueena. Maa saavutti myös ensimmäisen olympiakultansa itsenäisenä valtiona.
Avaisijassa Valko-Venäjän lippua kantoi Igor Železovski.
Mitalit.
Valko-Venäjä voitti kisoissa kullan, kuusi hopeaa ja kahdeksan pronssia. Mitalit oikeuttivat mitalitaulukossa sijalle 20. Mitalitaulukossa alapuolella jäi muun muassa Suomi.
Joukkue.
Valko-Venäjää edusti kisoissa 157 urheilijaa, joista 91 oli miehiä ja 66 naisia. Joukkueen nuorin osallistuja oli voimistelija Tatiana Zharganova, jolla oli ikää vain 15 vuotta. Joukkueen vanhin urheilija oli 40-vuotias purjehtia Sergey Khoretskiy. Voimistelija Vitali Štšerbo oli menestynein urheilija, voittaen neljä pronssia. Hän oli henkilökohtaisen mitalitaulukon kymmenes.
Josef Priller

Josef Pips Priller oli saksalainen, vain 163 cm pitkä, hävittäjä-ässä ja merkittävä hävittäjäjohtaja. Priller saavutti kaikki 101 ilmavoittoaan länsi-euroopassa, 307 sotalennolla. Hän kuuluu niiden kahdeksan saksalaisohjaajan joukkoon jotka saavuttivat yli 100 ilmavoittoa länsi-liittoutuneita vastaan. 
Priller ura JG 26:ssa alkoi marraskuussa 1940, jolloin hänet komennettiin JG 51:stä 1. lentueen päälliköksi, 17. marraskuuta 1941 kaatuneen Eberhard Henrici:n korvaajaksi. Prillerille oli vain kuukautta aikaisemmin myönnetty ritariristi saavutuksistaan Hävittäjärykmentti 51:ssä Priller toimi hävittäjälentorykmentti Jagdgeschwader 26 ”Schlageterin” komentajana ajalla 11. tammikuuta 1943 – 27. tammikuuta 1945 Prillerin pudotussuhde oli 3.04.
Julie Gayet

Julie Gayet (s. 3. kesäkuuta 1972) on ranskalainen näyttelijä ja tuottaja. Gayet opiskeli historiaa, psykologiaa ja sirkustaitoja ennen ryhtymistään näyttelijäksi. Hän on esiintynyt useissa elokuvissa sekä televisiosarjoissa, mutta maailmanlaajuisen huomion keskipisteeseen hän tuli, kun tieto hänen ja Ranskan presidentin François Hollanden salasuhteesta tuli julki. Gayet ja Hollande menivät naimisiin Hollanden presidenttikauden jälkeen kesäkuussa 2022.
Raitavesikobra

Raitavesikobra ("Naja annulata") on myrkkytarhakäärmeiden heimoon kuuluva käärmelaji. Se kuuluu kobrien sukuun ("Naja") ja vesikobrien alasukuun ("Boulengerina"). Raitavesikobra saattaa olla liikkeellä sekä yöllä että päivällä.
Ulkonäkö ja koko.
Raitavesikobra kasvaa 1,4–2,7 metriä pitkäksi. Sen ruumiinrakenne on lieriömäinen, pää on lyhyt ja suomut ovat pehmeät. Käärmeen pääväri on punaruskea ja sillä on mustia raitoja. Raitavesikobran itäisellä "N. a. stormsi" -alalajilla on raitoja vain kaulassa.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Raitavesikobraa tavataan Länsi- ja Keski-Afrikassa. Sitä esiintyy metsissä, savanneilla, järvissä ja joissa.
Ravinto.
Laji syö kaloja ja sammakkoeläimiä.
Tupla-tupla

Tupla-tupla on koripalloon liittyvä termi. Tupla-tuplan saavuttaakseen tulee pelaajan päästä yhden ottelun aikana kaksinumeroisiin lukemiin (toisin sanoen 10 tai enemmän) kahdessa tilastokategoriassa viidestä. Nämä viisi kategoriaa ovat pisteet, levypallot, koriin johtaneet syötöt, riistot sekä torjunnat. Useimmiten tupla-tupla saavutetaan pisteiden ja levypallojen avulla. Toiseksi yleisin yhdistelmä on pisteet ja syötöt.
Tupla-tuplat ovat melko yleisiä, etenkin NBA:ssa, jossa peliaika on pidempi kuin muualla. NBA:ssa ottelun kesto on 48 minuuttia, kun muissa sarjoissa ottelu kestää 40 minuuttia.
Aleqa Hammond

Aleqa Hammond (s. 23. huhtikuuta 1965) on grönlantilainen poliitikko ja Grönlannin ensimmäinen naispääministeri. Hän nousi tehtäväänsä vuoden 2013 vaalien jälkeen kerättyään ennätykselliset 6 818 ääntä sosiaalidemokraattisen Siumut-puolueen johtajana. Hammond valittiin Grönlannin parlamenttiin ensimmäistä kertaa vuonna 2005. Ennen pääministeriyttä hän toimi perhe- ja oikeusministerinä sekä talous- ja ulkoministerinä. Hän erosi virastaan vuonna 2014, kun hän oli jäänyt kiinni julkisten varojen käytöstä omiin menoihinsa. Seuraavana vuonna hänet valittiin kansankäräjien jäseneksi. Hammond erotettiin vuonna 2016 Siumut-puolueesta hänen väärinkäytettyään kansanedustajan luottokorttiaan. Hänet hyväksyttiin takaisin puolueen jäsenseksi 2021 ja kesällä 2025 hänet valittiin uudelleen puolueen johtoon.
Hammond yritti pääministerikaudellaan vähentää Grönlannin riippuvuutta Tanskasta, jonka alainen itsehallintoalue Grönlanti on. Tärkein keino tässä on maan mittavien mineraalivarantojen, etenkin uraanin, hyödyntäminen. Tiukkoja ympäristösäädöksiä oli tarkoitus lieventää, jotta maahan saataisiin ulkomaisia investointeja kaivostoiminnan muodossa.
Hammond puhuu sujuvasti grönlantia, tanskaa, englantia, inuktitutia ja saksaa.
Valko-Venäjä kesäolympialaisissa 2000

Valko-Venäjä osallistui Sydneyn kesäolympialaisiin 2000 139 urheilijan voimin. Avajaisissa Valko-Venäjän lippua kantoi painija Sjarhei Lištvan.
Mitalit.
Valko-Venäjä voitti kisoissa kolme kultaa, kolme hopeaa ja yksitoista pronssia. Mitalit oikeuttivat mitalitaulukossa sijalle 16. Mitalitaulukossa alapuolella jäi muun muassa Suomi.
Joukkue.
Valko-Venäjää edusti kisoissa 139 urheilijaa, joista 72 oli miehiä ja 67 naisia. Joukkueen nuorimmat osallistujat olivat voimistelijat Anna Meysak, Tatyana Grigorenko, Maria Lazuk ja Tatjana Ananko, joilla oli ikää vain 16 vuotta. Joukkueen vanhin urheilija oli 51-vuotias soutaja Valentina Khokhlova. Khoklovalle kisat olivat toiset olympialaiset: vuoden 1988 kesäolympialaisissa hän oli edustanut Neuvostoliittoa. Joukkueen menestynein urheilija oli ampuja Igor Basinsky, joka voitti sekä hopeaa että kultaa.
Takuya Izawa

Takuya Izawa (, s. 1. kesäkuuta 1984 Tokio) on japanilainen moottoriurheilija.
Ura.
Hän aloitti Karting-uransa vuonna 1995 ja kilpaili aina vuoteen 2001 asti. Vuonna 2002 Izawa siirtyi Japanin Formula 4 -sarjaan sijoittuen sarjan viidenneksi. Samana vuonna hän kilpaili Saksan Formula Renault -sarjassa. Izawa jatkoi samassa sarjassa vuonna 2003 sijoittuen sarjan seitsemänneksi. Samana vuonna hän kilpaili Japanin Formula Dream -sarjassa sijoittuen sarjan viidenneksi. Vuonna 2004 hän jatkoi samassa sarjassa sijoittuen sarjan kolmanneksi. Vuonna 2005 hän sijoittui sarjan neljänneksi. 
Vuonna 2006 Izawa ajoi Japanin Formula 3 -sarjassa sijoittuen sarjan kuudenneksi. Vuonna 2007 hän sijoittui jälleen kuudenneksi. Samana vuonna hän kilpaili Super GT -sarjassa. Vuodesta 2008 lähtien Izawa kilpaili sekä Super GT- että Formula Nippon -sarjassa. Formula Nipponissa hän sijoittui parhaimmillaan sarjan kolmanneksi vuonna 2012. Super GT -sarjassa Izawa sijoittui parhammillaan toiseksi vuonna 2009. Vuonna 2013 hän ajoi myös kaksi kilpailua WTCC-sarjassa. Vuonna 2014 Izawa siirtyi kilpailemaan Eurooppaan ja kilpaili GP2-sarjassa ART Grand Prix -tallin kuljettajana. Hän ajoi Unkarin pitkässä kilpailussa kolmanneksi ollen kaikkien aikojen vanhin kuljettaja, joka on ajanut GP2-sarjassa palkintokorokkeelle. Hän keräsi kauden aikana lopulta 26 pistettä sijoittuen sarjan 18:nneksi.
Étienne Capoue

Étienne Capoue (s. 11. heinäkuuta 1988 Niort) on ranskalainen jalkapalloilija, joka edustaa Espanjan Primera Divisiónissa pelaavaa Villarrealia. Hän pelaa puolustavana keskikenttäpelaajana tai puolustajana.
Seuraura.
Debyyttinsä Ranskan pääsarjassa Capoue teki Toulousen joukkueessa 8. joulukuuta 2007 kotivoittoon 1–0 päättyneessä ottelussa Lillea vastaan. Avauskautta seuranneena viitenä kautena hän pelasi liigassa joka kausi yli 30 ottelua. Kaudella 2012–2013 hän teki liigassa seitsemän maalia.
Tottenham Hotspur osti Capouen 15. elokuuta 2013 Toulousesta 11 miljoonalla eurolla. Hän pelasi Valioliigassa kahden kauden aikana 24 ottelua ja teki ainoan maalinsa ensimmäisellä kaudella Manchester Cityä vastaan. Heinäkuussa 2015 Capoue siirtyi Watfordiin. Ensimmäisellä kaudellaan hän pelasi 33 liigaottelua tekemättä maaliakaan, mutta kaudella 2016–2017 hän pelasi 37 liigaottelua ja teki seitsemän maalia, joista neljä kauden viidessä ensimmäisessä ottelussa. Kahtena seuraavana kautena hän teki kumpanakin yhden maalin.
Capoue siirtyi tammikuussa 2022 espanjalaisseura Villarrealiin.
Maajoukkueura.
Capoue pelasi Ranskan juniorimaajoukkueissa yli 30 ottelua. Ranskan A-maajoukkueessa hän debytoi 15. elokuuta 2012 ottelussa Uruguayta vastaan. Ensimmäisen maajoukkuemaalinsa hän teki Ranskan 3–1-voittoon päättyneessä MM-karsintaottelussa Valko-Venäjää vastaan 11. syyskuuta 2012. Hän on pelannut seitsemän maaottelua, joista viimeisen elokuussa 2013.
Casino Arena

Casino Arena on kahden hyppyrimäen muodostama mäkihyppystadion Nordic Center Seefeldissä Telfsissä ja Reith bei Seefeldissa Itävallassa. Lisäksi stadionilla sijaitsi kolme pienempää hyppyrimäkeä (K50, K37, K20), jotka purettiin vuonna 2003.
Toni-Seelos-Olympiaschanze.
Toni-Seelos-Olympiaschanzesta hypätään nykyisin enimmäkseen yhdistetyn maailmancupin osakilpailuja ja Alpen Cupia.
Historia.
Seefeldin ensimmäinen hyppyrimäki, Jahnschanze, rakennettiin vuonna 1931 ja vuonna 1948 se nimettiin alppihiihtolegenda Anton Seelosin mukaan.
Vuoden 1962 remontissa luonnonmäen tilalle rakennettiin 14,5 metriä korkea hyppytorni, K-piste oli 72,5 metrissä. Vuoden 1975 remontissa K-piste siirrettiin 72,5 metristä 82 metriin. Vuoden 2002 remontissa K-piste siirrettiin 82 metristä 90 metriin ja HS-piste asetettiin aluksi 98 metriin ja seuraavana vuonna HS-piste siirrettiin 100 metriin. Huhtikuussa 2010 vanha hyppyrimäki purettiin ja tilalle rakennettiin uusi hyppyrimäki (K99 HS109).
Toni-Seelos-Olympiaschanzessa on järjestetty talviolympialaisten normaalimäkikilpailut vuosina 1964 ja 1976, sekä hiihdon maailmanmestaruuskilpailujen normaalimäkikilpailut vuosina 1985 ja 2019. Siinä on myös järjestetty talviuniversiadit vuonna 2005.
Arvokilpailuvoittajat.
Talviolympialaisissa 1964 normaalimäen kilpailun voitti Veikko Kankkonen ja talviolympialaisissa 1976 normaalimäen kilpailun voitti itäsaksalainen Hans-Georg Aschenbach.
Vuoden 1985 MM-kilpailuissa normaalimäen kilpailun voitti itäsaksalainen Jens Weißflog. MM-kilpailuissa 2019 miesten normaalimäen kilpailun voitti puolalainen Dawid Kubacki avauskierroksen sijalta 27, naisten kilpailun voitti norjalainen Maren Lundby ja sekajoukkuemäen voitti Saksa joukkueella Katharina Althaus, Markus Eisenbichler, Juliane Seyfarth ja Karl Geiger.
Talviuniversiadeissa 2005 miesten kilpailun voitti itävaltalainen Manuel Fettner, naisten kilpailun voitti itävaltalainen Daniela Iraschko ja joukkuekilpailun voitti Slovenia joukkueella Anže Damjan, Mateuz Sparovec, Rok Urbanc ja Nejc Frank.
Mäkiennätyksen kehittyminen (miehet).
Virallisen mäkiennätyksen 113,0 metriä on hypännyt Ryōyū Kobayashi, epävirallisen mäkiennätyksen 114,5 metriä on hypännyt Marjan Jelenko.
Mäkiennätyksen kehittyminen (naiset).
Naisten mäkiennätyksen 108,5 metriä on hypännyt Nika Križnar.
Toni-Seelos-HS75.
Toni-Seelos-HS75-hyppyrimäki rakennettiin vuonna 2010 vuoden 2012 nuorten talviolympialaisten mäkihyppykilpailuja varten. Nuorten talviolympialaisissa 2012 miesten kilpailun voitti slovenialainen Anže Lanišek, naisten kilpailun voitti japanilainen Sara Takanashi ja sekajoukkuekilpailun voitti Saksa joukkueella Katharina Althaus, Tom Lubitz ja Andreas Wellinger.
Mäkiennätyksen kehittyminen (miehet).
Mäkiennätyksen 81,0 metriä on hypännyt Anže Lanišek
Mäkiennätyksen kehittyminen (naiset).
Naisten mäkiennätyksen 79,5 metriä on hypännyt Sara Takanashi
Lukufiilis

Lukufiilis on suomalainen nuortenkirjallisuuteen keskittyvä verkossa ilmestyvä kirjallisuuslehti. Sitä tekevät 13–19-vuotiaat nuoret ympäri Suomen. Lehti käsittelee ajankohtaisia kirjoja, kirjailijoita ja kirjallisuuden ilmiöitä, lukemista ja kirjailijoita.
Lukufiilistä on julkaistu vuodesta 1975. Lukufiiliksen ja sen ruotsinkielisen version "Läsglansin" kerrotaan tavoittavan vuosittain noin 90 000 lukijaa.
Lehden päätoimittaja on Sofia Blomberg. Lehteä julkaisee Lukukeskus.
Tea Villilä

Tea Villilä (s. 16. huhtikuuta 1991 Hyvinkää) on suomalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän pelaa naisten liigaa Kiekko-Espoossa. Hän on pituudeltaan 168 cm.
Villilä on Hyvinkään Ahmojen kasvatti. Hän edusti SM-sarjassa Espoo Bluesia kausilla 2007–2010 ja Hämeenlinnan Pallokerhoa kaudella 2010–2011. Hän voitti Suomen-mestaruuden Bluesissa 2008 ja 2009 sekä HPK:ssa 2011. Kausilla 2011–2015 hän edusti yhdysvaltalaisen University of Minnesota Duluthin jääkiekkojoukkuetta, kaudella 2015–2016 jälleen HPK:ta, 2016–2017 Espoo Unitedia, 2017–2019 Bluesia ja kaudesta 2019–2020 Kiekko-Espoota. Hän voitti Suomen-mestaruuden 2019, 2021 ja 2022 sekä sai SM-hopeaa 2017, 2023 ja 2024.
Villilä on pelannut 276 SM-sarjan/liigan runkosarjan ottelua. Niissä hän on tehnyt 48 maalia ja antanut 173 maalisyöttöä. Pudotuspeleissä hän on tehnyt 111 ottelussa yksitoista maalia ja antanut 32 maalisyöttöä. Yhdysvaltojen yliopistosarjassa hän teki pelaamissaan 118 ottelussa viisi maalia ja antoi 30 maalisyöttöä. (tilanne kauden 2022−2023 jälkeen)
Villilä pelasi alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2008 ja 2009. Ensimmäisissä aikuisten arvokisoissaan, Sveitsin MM-kilpailuissa 2011 hän sai pronssia. Hän kuului neljänneksi sijoittuneeseen Suomen joukkueeseen MM-kilpailuissa 2012 ja 2013 sekä viidenneksi sijoittuneeseen Suomen olympiajoukkueeseen Sotšissa 2014.
Villilä on pelannut kaikkiaan 96 naisten maaottelua. Niissä hän on tehnyt kolme maalia ja antanut seitsemän maalisyöttöä. MM-kilpailuissa hän on pelaamissaan 18 ottelussa antanut kaksi maalisyöttöä. Olympialaisissa hän on pelannut kuusi ottelua ilman tehopisteitä.
Immu Suominen

Immu Suominen (oik. Antti Ilmari Suominen) (s. 1980 Kajaani) on oululainen runoilija, joka tunnetaan ravintola- ja runoklubiesiintymisistään. Suominen on julkaissut kuusi omakustanteista runokirjaa. Esikoisteos oli "Tien päällä, matkalla evakkoon" (2008). Muut teokset ovat "Muistoja Dixonin raitilta" (2011), "Myrkyllistä jätettä" (2013), "Pulu nokkii oksennusta ja poliisi taluttaa loppumatkan" (2016), "TSIISUS MAI FYYHRER" (2018) ja toistaiseksi viimeisin Lä'ääniltä piirille (2022).
Suomisen runous käsittelee "arkipäivän iloja ja suruja, köyhyyttä, ja mielenterveydellisiä ongelmia". Toisaalta Suomisen runous on myös voimakkaan poliittista, mistä näkyy Suomisen anarkistinen maailmankatsomus. Suomisen runous joka tapauksessa poikkeaa valtavirtarunoudesta karuudellaan ja rujoudellaan.
Suominen on totaalikieltäytyjä, joka kieltäytyi suorittamasta siviilipalvelusta loppuun vuoden 2002 kesäkuussa. Kieltäytymisprosessia ja vankilaan menemistä kuvataan vuonna 2004 julkaistussa Valtio vapauden vei -dokumenttielokuvassa. Suominen sai kieltäytymisestään eli siviilipalvelusrikoksesta 25 vuorokauden ehdottoman vankeustuomion, joka oli puolet hänen jäljellä olleesta siviilipalvelusajasta.
Suominen on saanut oululaisen NKOTB-klubin Vuoden Parsas 2012 UG(Underground)-runoilija -palkinnon.
Taitoluistelun maailmanmestaruuskilpailut 1913

Taitoluistelun maailmanmestaruuskilpailut 1913 olivat Itävalta-Unkarin Wienissä ja Ruotsin Tukholmassa käydyt taitoluistelun maailmanmestaruuskilpailut, jotka kilpailtiin kahdessa vaiheessa. Miehet kilpailivat Wienissä 23. helmikuuta. Naisten ja parien kilpailu käytiin 10.–11. helmikuuta Tukholmassa Pohjoismaisten kisojen yhteydessä.
Kilpailijat.
Kilpailun tuomaristo: Eduard Engelmann (Wien), Ludwig Fänner (Wien), Dr. Minnich (Budapest), Otto Petersen (Tukholma), Dr. P. von Weryho (Varsova).
Lotto Bayern Eisarena Königssee

Lotto Bayern Eisarena Königssee (ennen vuotta 2014 Kombinierte Kunsteisbahn am Königssee, vuosina 2014–2019 Deutsche Post Eisarena Königssee) on kelkkailurata Schönau am Königsseessä Saksassa.
Historia.
Ensimmäinen luonnonjäärata rakennettiin talveksi 1960. Kelkkailurata tehtiin vuosittain kokoamalla läheisistä Königssee, Hintersee ja Auschauerweiher -järvistä leikatuilla jääpaloilla. Vuonna 1968 samalla paikalle rakennettiin maailman ensimmäinen keinotekoisesti jäädytettävä kelkkailurata. Vuonna 1976 siihen lisättiin Kreisel-mutka. Vuosien 2002–2006 remontissa kaikki lähtöpaikat uusittiin ja mutkat 7–10 muotoiltiin uudelleen. Heinäkuussa 2014 tapahtui rankkasateen aiheuttama maanvyöyrymä ja sen takia rata ja sen tilat jouduttiin puhdistamaan maa-aineksista, sekä varmistumaan perusteiden kunnosta. Kaikki remontit on tehty siten, että talvella radalla on pystytty kilpailemaan ja harjoittelemaan.
Lokakuussa 2014 rata nimettiin uuden nimisponsorin mukaan Deutsche Post Eisarena Königsseeksi ja 29. elokuuta 2019 nimisponsoriksi vaihtui LOTTO Bayern.
The Rebirth of a Cursed Existence

The Rebirth of a Cursed Existence on suomalaisen black metal -yhtye Sargeistin kokoelma-albumi. Se julkaistiin vuonna 2013 levymerkillä World Terror Committee. Albumi koostuu remasteroiduista kappaleista, jotka on aiemmin julkaistu ainoastaan vinyyliformaatissa tai black metal -kokoelma-albumeilla.
Kansikuvan on ottanut Elena Vasilaki.
Tropiikkimatkija

Tropiikkimatkija ("Mimus gilvus") on matkijoiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Tropiikkimatkijaa tavataan Väli-Amerikassa sekä Etelä-Amerikan pohjoisosissa ja koillisrannikolla. Lajin kannaksi arvioidaan 500 000–4 999 999 yksilöä, ja sen kannankehitys on kasvava. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Arginiinimeripihkahappo

Arginiinimeripihkahappo (C10H18N4O6) on eräs aminohapoista. Yhdistettä esiintyy välituotteena ureakierrossa ja sitrulliini-NO-kierrossa.
Biologinen rooli.
Arginiinimeripihkahappoa syntyy osana ureakiertoa ja sitrulliini-NO-kiertoa. Sitrulliiniaminohappo reagoi asparagiinihapon kanssa arginiinimeripihkahapposyntetaasin katalysoimana ja reaktio vaatii myös ATP-molekyylin. Seuraavassa vaiheessa arginiinimeripihkahappolyaasi hajottaa arginiinimeripihkahapon fumaarihapoksi ja arginiiniksi.
Argininomeripihkahappoa kertyy ihmisen elimistöön ja virtsaan perinnöllisessä arginiinimeripihkahappolyaasin puutoksessa. Tällöin urean muodostuminen on vähäisempää ja elimistön liikatyppi poistuu argininomeripihkahappona virtsan mukana.
Ryhor Kastusjou

Ryhor Andrejevitš Kastusjou (, s. 17. huhtikuuta 1957) on valkovenäläinen poliitikko. Hän oli vuoden 2010 presidentinvaaleissa BPF-puolueen ehdokkaana.
Kastusjou opiskeli koneinsinööriksi ja suoritti asepalveluksensa neuvostoarmeijassa 1975–1977.
Kastusjou pidätettiin vuonna 2021 ja hän sai 10 vuoden tuomion rangaistussiirtolassa salaliitosta valtiota vastaan. Hänellä todettiin syöpä tuomionsa aikana. Heinäkuussa 2024 uutisoitiin Kastusjoun ja muutaman muun poliittisen vangin vapauttamisesta.
Kylmä rautainen

Kylmä rautainen on suomalaisen blackened death metal -yhtye Karelian Warcryn esikoisalbumi. Se julkaistiin ensin 100 kappaleen käsinnumeroituna omakustanteena vuonna 2005 ja myöhemmin samana vuonna puolalaisen Seven Gates of Hell -levy-yhtiön kautta 500 kappaleen digipack-painoksena.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet säveltänyt ja sanoittanut Karelian Warcry, ellei toisin mainittu.
Edison Chen

 
Edison Koon-hei Chen (s. 7. lokakuuta 1980) on kanadalaissyntyinen näyttelijä, muusikko, tuottaja, yrittäjä, ja muotisuunnittelija. 21. helmikuuta 2008 Chen kertoi aikovansa jättää "lopullisesti" Hongkongin viihdeteollisuuden seksikuvaskandaalin seurauksena. Vuonna 2010 hän ilmoitti tekevänsä paluun uralleen, mutta ei ole vielä ilmoittanut palaavansa Hongkongin elokuvateollisuuteen.
Nuoruus.
Chen syntyi Vancouverissa, Brittiläisessä Kolumbiassa, Kanadassa, kiinalaistaustaisille vanhemmille (isä on liikemies Edward Chen). Hän on ⅛ portugalilaista syntyperää. Hän oli oppilaana R.C. Palmer Secondary Schoolissa Richmondissa, Brittiläisessä Kolumbiassa, ja osallistui myös Hongkongin kansainväliseen kouluun. Hän oli samalla kymppiluokalla kuin näyttelijä Nicholas Tse. Hänen äidinkielensä on englanti, mutta hän pystyy puhumaan ja laulamaan myös kantoniksi ja mandariiniksi sekä käymään keskusteluja japaniksi.
Ura.
Vuonna 1999 kykyjenetsijä lähestyi Cheniä Hongkongissa. Hän kysyi silloin 19-vuotiasta Cheniä ohjaamaan kaupallista elokuvaa. Chenin ura alkoi japanilaisesta elokuvasta Dead or Alive 2: Birds. Hän teki Hongkong elokuvadebyyttinsä vuonna 2000 yhtiön Gen-Y Cops kanssa.
Chen näytteli monissa elokuvissa kuten "Infernal Affairs, Internal Affairs II, Initial D" ja "Dog Bite Dog". Laajentaakseen näkyvyyttään maailmalla hän näytteli myös japanilaisessa draamassa Under the Same Moon. Elokuvassa Kauna 2 hän teki hänen Amerikan-debyyttinsä journalistin roolissa vuonna 2006. Sen jälkeen hänelle tarjottiin pientä roolia elokuvassa , mutta hän kieltäytyi.
Hänen viimeinen elokuvansa Hongkongissa on The Sniper, joka kuvattiin ennen Chenin valokuvaskandaalia. Hän myös kuvasi cameo-huligaanista kertovan The Dark Knightin mutta koska skandaali tuli, hänen roolinsa supistettiin ja nähtiin hyvin lyhyesti vastaanottovirkailijan sijassa. Jotkut raportit toteavat, että hänet oli alun perin valittu näyttelemään Lauta, vioittuneen Kiinan kirjanpitäjää, jonka esitti Chin Han. Hän ilmoitti paluunsa Aasian Amerikkalaiseen elokuvaan nimeltä Almost Perfect.
Yksityiselämä.
Vuonna 2008 internetissä levisi pornahtavia valokuvia useista julkkiksista. Chen tunnusti ottaneensa kuvat, mutta sanoi ettei ollut levittänyt niitä. Levittäjiksi epäiltiin tietokoneliikettä, jossa Chenin kannettava tietokone oli ollut korjattavana. Tietokoneliikkeen työntekijä todettiin myöhemmin syylliseksi. Chenillä on kaksi isosiskoa.
Attu (Parainen)

Attu on saari Paraisilla. Se sijaitsee Paraisten keskustan eteläpuolella Peimarin suulla, ja sinne on lossiyhteys Mielisholman kautta. Atun asukasluku on 49, mutta kesäasukkaita on 692. Saaren pinta-ala on 19,88 neliökilometriä.
Atun saarella on kolme kylää: Attu, Boda ja Jermo. Atussa sijaitsee Atun kartano. Saaresta on vuodesta 2003 asti ollut siltayhteys Skagsholmenin ja Granholmenin kautta Mielisholmaan. Saarella on aikoinaan ollut kaivostoimintaa ja 1800- ja 1900-lukujen vaihteessa se oli merkittävä teollisuuspaikka, jossa toimi meijeri, saha, sähkölaitos ja tiiliruukki.
Viktar Tsjareštšanka

Viktar Ivanavitš Tsjareštšanka (, s. 30. tammikuuta 1950) on valkovenäläinen ekonomi ja poliitikko. Hän oli vuoden 2010 presidentinvaaleissa ehdokkaana. Hän sai 76 764 ääntä eli 1,19 prosenttia annetuista äänistä.
Tsjareštšanka oli kansanedustaja vuosina 1996–2000 ja johti Valko-Venäjän kansanpuoluetta kunnes tämä lakkautettiin korkeimman oikeuden päätöksellä. Vuosina 2010–2011 hän johti pienten ja keskisuurten yritysten liittoa.
Emma Nuutinen

Emma Nuutinen (s. 7. joulukuuta 1996 Helsinki) on suomalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on pituudeltaan 172 cm.
Nuutinen siirtyi Kiekko-Vantaan juniorijoukkueesta SM-sarjaseura Espoo Bluesiin kauden 2011–2012 aikana. Seuraavalla kaudella hänet valittiin SM-sarjan kauden tulokkaaksi ja pudotuspelien arvokkaimmaksi pelaajaksi. Kaudella 2013−2014 hänet valittiin All Stars -kentälliseen. Hän pelasi Bluesissa kevääseen 2016 saakka. Kauden 2016–2017 hän pelasi Pohjois-Dakotan yliopiston joukkueessa ja kausilla 2017–2020 Mercyhurstin yliopistossa. Lokakuussa 2020 Nuutinen teki tammikuun 2021 loppuun ulottuvan sopimuksen Kiekko-Espoon kanssa. Välivuoden jälkeen hän edusti PHF-seuraa Buffalo Beautsia kaudella 2022–2023.
Nuutinen on pelannut 92 SM-sarjan runkosarjan ottelua, joissa on tehnyt 85 maalia ja antanut 92 maalisyöttöä. Pudotuspeleissä hän on tehnyt 38 ottelussa 24 maalia ja antanut 22 maalisyöttöä. NCAA:n sarjassa hän on pelannut 121 runkosarjan ottelua, joissa hän on tehnyt 55 maalia ja antanut 45 maalisyöttöä. PHF:n 24 ottelussa hän on viimeistellyt neljä ja syöttänyt kuusi maalia.
Nuutinen pelasi alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2012, 2013 ja 2014. Vuoden 2013 kisoissa hänet valittiin all stars -hyökkääjäksi. Hän pelasi ensimmäisen naisten maaottelunsa Japania vastaan elokuussa 2013. Hän kuului viidenneksi sijoittuneeseen Suomen joukkueeseen Sotšin olympialaisissa 2014 sekä Suomen pronssijoukkueisiin MM-kilpailuissa Ruotsissa 2015 ja Yhdysvalloissa 2017. Pyeongchangissa 2018 hän saavutti olympiapronssia. Suomen MM-kilpailuissa 2019 hän oli saavuttamassa Suomen ensimmäistä MM-hopeaa.
Hän on pelannut 27.5.2023 mennessä 102 naisten maaottelua ja kerännyt niissä tehopisteet 14+18=32. Olympialaisissa hän on tehnyt 12 ottelussa kaksi maalia ja antanut yhden maalisyötön, MM-kilpailuissa hän on antanut 18 ottelussa yhden maalisyötön..
Nuutinen on pelannut myös jalkapalloa naisten Ykkösessä Tikkurilan Palloseurassa. Hän edusti Suomea jalkapallon alle 17-vuotiaiden EM-karsintaturnauksessa Ranskassa keväällä 2013.
Kiimaiset poliisit

Kiimaiset poliisit on huhti-toukokuussa 1993 Yle TV2:ssa esitetty Jouko Turkan ohjaama televisiosarja. Se koostui viidestä tunnin pituisesta jaksosta. Turkan mukaan "Kiimaiset poliisit" oli ”kotimainen poliisisarja rangaistukseksi Suomen kansalle vierasmaalaisten poliisisarjojen palvonnasta”. Tyyliltään epätavallinen sarja kertoo kolmesta suomalaisesta poliisista.
Vastaanotto.
"Kiimaiset poliisit" sai ristiriitaisen vastaanoton ja aiheutti jopa kirjallisen kysymyksen hallitukselle. Kysymyksen tehneet poliisitaustaiset kansanedustajat Sulo Aittoniemi (SMP) ja Maunu Kohijoki (kok.) epäilivät sarjan pilaavan Suomen poliisin maineen. Kohijoki pyysi hallitusta hyllyttämään sarjan vielä esittämättömät jaksot ja halusi myös oikeusasiamiehen selvittävän, onko Yleisradio rikkonut ohjelmatoiminnan säännöstöä esittämällä ”poliisivoimia rienaavaa” sarjaa. Oikeusasiamies Jacob Söderman ei kuitenkaan katsonut Yleisradion ohjelmapolitiikkaan puuttumisen kuuluvan toimenkuvaansa ja kehotti sulkemaan television, mikäli ohjelma ei miellytä.
Ilta-Sanomien kriitikko Arja Andersson kehui sarjaa: ”Kenties meillä on käsissämme suomalainen versio "Twin Peaksista" perversioineen, kansallismaisemineen, misseineen, hiekkaan uponneine maaherrojen autoineen ja Lenin-pysteineen?” Helsingin Sanomien kriitikko Jukka Kajava totesi: ”Jouko Turkka ei anna periksi. Kaikki se ilmaisullinen ylitsevuotavuus, joka kiusasi joitain "Seitsemässä veljeksessä", on mukana myös Jouko Turkan kirjoittamassa ja ohjaamassa "Kiimaisissa poliiseissa": hiki, huohotus ja kyyneleet.”.
"Kiimaisten poliisien" ensimmäinen jakso keräsi 357 000 katsojaa televisioiden ääreen. Ylen ohjelmapäivystykseen tuli sen esittämisen jälkeen 123 puhelinsoittoa. Lähes kaikki soittajat olivat raivostuneita, ja osa heistä katsoi sarjan pilkkaavan poliiseja.
"Kiimaisia poliiseja" ei ole esitetty uusintana tekijänoikeudellisista syistä, eikä sitä julkaistu DVD:llä tai videona ennen kevättä 2016. Sarja julkaistiin DVD:llä maaliskuussa 2016. Syyskuussa 2017 se tuli katsottavaksi Yle Areenaan 12 kuukauden ajaksi. Ylen Elävässä arkistossa on sarjasta kymmenen 2–10 minuutin pituista näytettä, kaksi jokaisesta viidestä jaksosta. 
Tuottaja Jori Hulkkonen kirjoitti kolumnissaan Turun Sanomissa vuonna 2012, että yksi sarjan pääosissa olevista näyttelijöistä on kieltänyt uusintojen esittämisen sekä kaupallisen julkaisun. "Kiimaisten poliisien" tuottajan Reima Kekäläisen mukaan kyseinen näyttelijä olisi Merja Larivaara. Ilta-Sanomien vuonna 2022 haastattelema Larivaara kuitenkin kiisti asian. Helsingin Sanomien haastattelussa vuonna 2018 Larivaara sanoi, että ”jos jonkin asian voisi toivoa tekemättömäksi, se olisi "Kiimaiset poliisit"”.
Statiinin uhrit

Statiinin uhrit on vuonna 2013 ilmestynyt Leino Utriaisen kirjoittama kirja, jossa hän kertoo kokemuksistaan ja keräämästään tiedosta statiinin aiheuttamista ongelmista. Kirjan on kustantanut Atar Kustannus.
Yritysjohtajana työskennelleen diplomi-insinööri Leino Utriaisen kolesteroliarvot nousivat koholle, ja hän sai lääkitykseksi statiineja.Kun hän sai haimatulehduksen, ilmeni sen syyksi lääkitys. Hän jätti lääkkeet pois ja kertoo, että samalla katosivat kaikki kummalliset vaivat. Utriainen on kertonut kokemuksistaan myös vuonna 2010 Ylen MOT-ohjelmassa.
Taiteilijan sisaren Ellen Edelfeltin muotokuva

Taiteilijan sisaren Ellen Edelfeltin muotokuva on suomalaisen taiteilijan Albert Edelfeltin öljyvärimaalaus kankaalle vuodelta 1876. Kooltaan tämä muotokuva on 56,5×44,5 cm ja se kuuluu Ateneumin taidemuseon kokoelmiin.
"Taiteilijan sisaren Ellen Edelfeltin muotokuva" on Edelfeltin sisarestaan tämän kuolinvuonna maalaama työ. Tätä maalausta pidetään Edelfeltin ensimmäisenä itsenäistä taiteellista näkemystä osoittavana maalauksena. Työssä nuori vakava tyttö istuu norsunluun värisessä silkkipuvussaan kädet sylissään tummien vihreiden kasvien edessä. Koko työn tunnelma on hiljainen, melkein jäykkä.
Albert Edelfeltillä oli kolme sisarta, joista Ellen (1859–1876) oli vanhin. Perheen isä, Carl Albert Edelfelt (1818–1869), oli tätä maalausta tehdessä kuollut jo aiemmin. Sanotaan, että kasvaminen naisten ympäröimänä teki Albert Edelfeltistä naiseuden tuntijan. Albert piti koko ikänsä säännöllisesti yhteyttä äitiinsä Alexandraan (1833–1901) ja nuorempiin sisariinsa Annieen (1866–1935) ja Bertaan (1869–1934), jotka olivat myös usein hänen malleinaan. Albert oli kiinnostunut asuista, joiden kuvaajana hän oli taitava. Hänen kirjeenvaihtonsa paljastaa, että hän usein myös hankki kotimaahan äidilleen ja sisarilleen kankaita ja asusteita.
Ellan Edelfeltin muotokuva

Ellan Edelfeltin muotokuva (myös Taiteilijan vaimo) on taiteilija Albert Edelfeltin öljyvärimaalaus kankaalle vuodelta 1896. Tämä, kooltaan 100×60 cm, työ on Ellan von Bornin testamenttilahjoitus Ateneumin taidemuseolle vuodelta 1922.
Muotokuvat perheestä ja ystävistä olivat yksi suuri ryhmä Albert Edelfeltin muotokuvatuotannossa. "Ellan Edelfeltin muotokuva" -työssä on kuvattu hänen vaimonsa, Ellan, o.s. de la Chapelle (1857–1921), myöhemmin von Born, jonka kanssa hän avioitui 19. tammikuuta 1888. Kihloihin he olivat menneet edellisenä vuonna. Tässä muotokuvassa Ellan on kietoutunut päällysviittaan. Kuolinvuoteellaan taiteilija pyysi, että maalaukseen lisätään englanninkielinen teksti ”Beauty is a joy for ever” (”Kauneus on ikuinen ilo”), mikä sitten lukeekin maalauksen ylälaidassa oikealla.
Maitokäärme

Maitokäärme eli maitokuningaskäärme eli punakuningaskäärme ("Lampropeltis triangulum") on tarhakäärmeiden heimoon kuuluva käärmelaji. Sitä esiintyy Yhdysvalloissa ja Kanadassa.
Taksonomia.
Eri tutkijat ovat eri aikoina luokitelleet maitokäärmeen sukulaisineen joko yhdeksi tai useammaksi lajiksi. Esimerkiksi 1900-luvun alkupuolella eri tutkijat jakoivat maitokäärmeen 1–4 lajiin. 1980-luvulla Kenneth L. Williams puolestaan katsoi, että maitokäärmeitä on vain yksi laji, jonka levinneisyysalue ulottuu Kanadan kaakkoisosista Ecuadoriin asti. Williams jakoi maitokäärmeen 25 alalajiin, ja tätä jakoa noudatettiin 2010-luvulle asti. Luokittelussa oli kuitenkin ongelmia, ja eri alalajit saattoivat elää samalla alueella risteytymättä keskenään. Tästä päätellen lajeja oli todellisuudessa enemmän kuin yksi.
Vuonna 2014 julkaistiin geneettinen tutkimus, jossa maitokäärme jaettiin seitsemään lajiin. Varsinaisen maitokäärmeen levinneisyysalueeseen jäivät vain Kanadan kaakkoisosat ja Yhdysvaltojen itäosat. Tämäkin on myöhemmin osittain kyseenalaistettu, ja Yhdysvaltojen länsiosissa elävää "Lampropeltis gentilis" -lajia ehdotettiin yhdistettäväksi takaisin maitokäärmeeseen.
Vuonna 2022 julkaistussa tutkimuksessa maitokäärmeen perimää tutkittiin jälleen. Yhdysvaltojen länsi- ja itäosissa elävien maitokäärmeiden todettiin edustavan yhden lajin maantieteellisiä muotoja. Sen sijaan lounaisissa Yhdysvalloissa elävä helakkamaitokäärme ("Lampropeltis elapsoides") on tämänkin tutkimuksen mukaan oma lajinsa. Samoin etelämpänä elävät lajit meksikonmaitokäärme ("Lampropeltis annulata"), sinaloanmaitokäärme ("Lampropeltis polyzona"), hondurasinmaitokäärme ("Lampropeltis abnorma") ja ecuadorinmaitokäärme ("Lampropeltis micropholis") hyväksytään edelleen omiksi lajeikseen. Varsinaisella maitokäärmeellä on nykyään kolme alalajia: idänmaitokäärme ("Lampropeltis triangulum triangulum"), tasankomaitokäärme ("Lampropeltis gentilis") ja "Lampropeltis triangulum syspila".
Kuvaus.
Maitokäärme on pohjaväriltään harmaa tai kermanvärinen, ja sillä on ruskeita, harmaita tai punaisia läikkiä, joiden ympärillä on mustat reunat. Tasankomaitokäärmeellä läikät ulottuvat vatsan puolelle saakka.
Elintavat.
Maitokäärme liikkuu öisin. Se syö muita matelijoita ja pieniä nisäkkäitä. Maitokäärme munii 5–16 munaa.
Arginiinimeripihkahapposyntetaasi

Arginiinimeripihkahapposyntetaasi on entsyymi, joka osallistuu eliöissä solujen sisältävän liiallisen ammoniakin poistoon osana ureakiertoa. Entsyymi katalysoi arginiinimeripihkahapon muodostumista kahdesta aminohaposta: sitrulliinista ja asparagiinihaposta. Energian lähteenä reaktiossa toimii ATP-molekyyli, joka hydrolysoituu AMP:ksi ja pyrofosfaatti-ioniksi. Arginiinimeripihkahapposyntetaasin EC-numero on EC 6.3.4.5 ja CAS-numero 9023-58-9.
Ominaisuudet ja toimintamekanismi.
Ihmisellä arginiinimeripihkahapposyntetaasi on rakenteeltaan tetrameeri eli koostuu neljästä alayksiköstä ja entsyymin molekyylimassa on noin 180–185 kDa. Entsyymi vaati toimiakseen magnesium-ioneja, jotka muodostavat kompleksin ATP-molekyylin kanssa. Arginiinimeripihkahapposyntetaasin katalysoimassa reaktiossa sitrulliinin amidiryhmän karbonyylihiili reagoi nukleofiilisella substituutiolla ATP:n kanssa muodostaen sitrulliinin adenosiinimonofosfaattijohdannaisen, joka on rakenteeltaan iminium-ioni, ja pyrofosfaatti-ionin. Seuraavassa vaiheessa asparagiinihappo reagoi additioreaktiolla tämän välituotteen kanssa aminoryhmällään ja muodostuvasta tetraedrimäisestä välivaiheesta poistuu adenosiinimonofosfaatti ja muodostuu arginiinimeripihkahappo.
Harvinainen arginiinimeripihkahapposyntetaasin puutos johtaa elimistön sitrulliini- ja ammoniakkipitoisuuden kasvuun eli sitrullinemiaan. Tauti voidaan todeta mittaavalla plasman sitrulliinipitoisuus, joka arginiinimeripihkahapposyntetaasin puutostilassa on tyypillisesti yli 1 mmol/l. Taudin esiintyvyys on noin 1:57 000. Sairaus periytyy autosomaalisesti.