tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Fermioni

Fermionit ovat hiukkasia, joiden spin on puoliluku. Tavallinen aine koostuu fermioneista. Ryhmä on nimetty Enrico Fermin mukaan. Fermionit noudattavat Fermin-Diracin statistiikan mukaista käyttäytymistä. Tämä tarkoittaa sitä, että kaksi samanlaista fermionia ei voi olla täsmälleen samassa kvanttitilassa (ns. Paulin kieltosääntö). Mikäli systeemin energiatilat ovat kvantittuneet, joutuvat fermionit miehittämään energiatiloja alhaalta lähtien. Tämä aiheuttaa sisäisen paineen, jonka takia aine ei luhistu kokoon. Tästä johtuvat aineen ominaisuudet kuten tilavuus ja kovuus.
Kaikki alkeishiukkaset ovat joko fermioneja tai bosoneja. Bosoneja, kuten fotoneja, Paulin kieltosääntö ei koske, vaan niitä voi olla useita samassa kvanttitilassa, minkä vuoksi niihin sovelletaan Bosen–Einsteinin statistiikkaa.
Fermionien luokittelu.
Fermioneihin kuuluvat
Näistä leptonit ja kvarkit ovat hiukkasfysiikan standardimallin mukaan alkeishiukkasia, kun taas baryonit koostuvat kolmesta kvarkista ollen yhdistelmähiukkasia. Fermioneista jotka ovat alkeishiukkasia voidaan käyttää nimitystä alkeisfermioni (engl. elementary fermion) erotuksena yhdistelmäfermioneista. Alkeisfermioneja ovat siis leptonit ja kvarkit, kun taas baryonit, pentakvarkit ja heptakvarkit ovat yhdistelmäfermioneja.
On huomattava että kvarkeista jotka ovat fermioneja (eli hiukkasen spin on puoliluku) voi muodostua kolmen kvarkin ryhmien eli baryonien lisäksi myös yhdestä kvarkista ja yhdestä antikvarkista koostuvia mesoneja, mutta mesonit eivät kuulu fermioneihin vaan bosoneihin (eli hiukkasiin joiden spin on kokonaisluku). Matemaattisesti voidaan todeta että fermioneista muodostuvat hiukkaset ovat bosoneita jos yhdistelmähiukkanen koostuu parillisesta määrästä fermioneja.
Bosoni

Bosoniksi sanotaan alkeishiukkasia ja niiden yhdistelmiä, joiden spin on kokonaisluku. Bosonit on nimetty Satyendra Bosen mukaan. Useita bosoneja käsittävä systeemi noudattaa Bosen–Einsteinin statistiikkaa. 
Yleisesti ottaen hiukkaset voidaan jakaa kahteen luokkaan spinin mukaan: Mikäli spin on puoliluku (useimmiten +1/2, –1/2, +3/2 tai –3/2), kutsutaan hiukkasta fermioniksi ja spinin ollessa kokonaisluku (0, 1, 2), on kyseessä bosoni.
Bosoni vai fermioni?
Hiukkasten erottelu bosoneihin ja fermioneihin perustuu kvanttimekaniikkaan. Fermioneja koskee Paulin kieltosääntö, jonka mukaan kahta tai useampaa saman lajin fermionia ei voi olla samassa kvanttilukujen määrittämässä kvanttimekaanisessa tilassa. Bosoneja tämä kieltosääntö ei koske, vaan niitä voi olla samassa kvanttitilassa kuinka monta tahansa.
Ero bosonien ja fermionien välillä perustuu viime kädessä niiden aaltofunktion käyttäytymiseen kahden hiukkasen vaihdossa. Kahden identtisen fermionin aaltofunktio on antisymmetrinen, bosonien tapauksessa symmetrinen. Tällöin kahden samassa tilassa olevan samanlaisen fermionin yhdistetty aaltofunktio häviää identtisesti, joten tällainen kokonaistila ei ole mahdollinen. 
Erona bosonien ja fermionien välillä on myös se, että fermionien eri ryhmille kuten baryoneille ja leptoneille on voimassa lukumäärän säilymislaki. Tällaista säilymislakia ei ole bosoneille, vaan niitä voi eri vuorovaikutustapahtumissa syntyä ja hävitä.
Bosonit.
Bosonit jakaantuvat kahteen ryhmään: perusvuorovaikutusta välittäviin alkeishiukkasiin ja yhdistelmähiukkasiin. 
Alkeishiukkasbosonit.
Mittabosonit ovat alkeishiukkasia eikä niillä siis ole omaa sisäistä rakennetta, ja ne toimivat fermioneiden välillä perusvuorovaikutusten välittäjinä. Hiukkasfysiikan standardimallin mukaisesti mittabosoneita ovat
Myös gravitaatiovuorovaikutuksen hypoteettinen välittäjähiukkanen, gravitoni, on teorian mukaan bosoni, samoin kuin standardimallin ennustama Higgsin hiukkanen on bosoni. Standardimallin muut hiukkaset ovat fermioneja. 
Yhdistelmäbosonit.
Yhdistelmähiukkaset koostuvat pienemmistä hiukkasista ja eivät täten ole alkeishiukkasia. Yhdistelmähiukkaset kuuluvat joko bosoneihin tai fermioneihin. Fermionien (esimerkiksi kvarkkien) spin on puoliluku. Yhdistäessä parillinen määrä spin-½-hiukkasia saadaan yhdistelmähiukkanen, jonka spin on kokonaisluku. Tällainen yhdistelmähiukkanen on siis bosoni, vaikka se koostuukin fermioneista.
Esimerkkejä yhdistelmähiukkasbosoneista:
Pidgin (pikaviestin)

Pidgin (entinen Gaim) on avoimeen lähdekoodiin perustuva pikaviestintäohjelma, joka tukee lähes kaikkia yleisesti käytettyjä pikaviestinprotokollia ja -palveluita sekä IRCiä. Pidgin toimii muun muassa Windowsilla, Linuxilla ja macOS:llä. Vuonna 2007 sillä arvioitiin olevan yli kolme miljoonaa käyttäjää.
Arkkitehtuuri.
Pidgin rakentuu "libpurple"-kirjaston päälle ja käyttää GTK+-käyttöliittymäkirjastoa. Pidginiä varten kehitetty libpurple (entinen "libgaim") on pikaviestinohjelmien ytimeksi tarkoitettu kirjasto, joka muun muassa hoitaa yhteydenpidon eri pikaviestinverkkoihin sekä hallinnoi käyttäjätilejä ja asetuksia. Siihen perustuvien ohjelmien, kuten Pidginin tehtäväksi jää toteuttaa käyttöliittymä ja vuorovaikutus käyttäjän kanssa. Muita libpurplea käyttäviä ohjelmia ovat ainakin tekstitilassa toimiva "Finch" sekä OS X:lle tarkoitettu Adium.
Nimeämiskiista.
Alun perin Pidgin tunnettiin nimellä "GTK+ AOL Instant Messenger", mutta AOL:n painostuksesta nimeksi vaihdettiin "Gaim". Myöhemmin AOL rekisteröi tavaramerkin AIM ja alkoi painostaa Gaimin kehittäjiä. Lopulta 6. huhtikuuta 2007 Gaimin kehitystiimi julkaisi pitkän välienselvittelyn tuloksen, ja Gaim nimettiin uudelleen toistamiseen, tällä kertaa Pidginiksi.
Siemenkasvit

Siemenkasvit eli spermatofyytit (Spermatophyta), toisinaan myös fanerogaamit (Phanerogamae) ovat putkilokasveja (Tracheophyta), jotka nimensä mukaisesti lisääntyvät siemenistä. Siemenkasvi koostuu tyypillisesti varresta, lehdistä sekä yhdestä tai usemmasta kukasta. Siemen kehittyy kukan emiössä olevasta siemenaiheesta. Siemen sisältää alkion ja yleensä varastoravintoa, ja sitä ympäröi siemenkuori. Siemenkasvien kukkalehdet eivät muistuta kasvulehtiä, esimerkiksi männyn käpy. Värikkäitä kehälehtiä on kuitenkin vain osalla koppisiemenisistä.
Muut kasvit kuin siemenkasvit ovat yhteiseltä nimeltään itiökasveja.
Luokittelu.
Siemenkasvit jaetaan viiteen alakaareen:
Aikaisemmassa luokittelussa Cycadophyta, Gingkophyta, Gnetophyta ja Pinophyta sijoitettiin kaikki paljassiemenisiin (Gymnospermae), mutta tarkempi tutkimus on osoittanut, että ne eivät muodosta monofyleettistä ryhmää, sillä niiden yhteinen kantamuoto on myös paljassiemenisiin kuulumattomien kasviryhmien kantamuoto.
Kopete

Kopete on KDE-työpöytäympäristön pikaviestintäohjelma, joka tukee useita protokollia. Tuettuja protokollia ovat AIM-, Gadu-Gadu-, ICQ-, IRC-, XMPP (entinen Jabber)-, MSN- ja Yahoo-protokollat. Näiden lisäksi Kopete tukee myös viestien lähettämistä Windows-lähiverkoissa (WinPopup) sekä tekstiviestien lähettämistä Internetin kautta.
Liitännäiset.
Liitännäisenä Kopeteen on saatavilla muun muassa seuraavat toiminnot:
Liitännäisiä voi ottaa käyttöön menemällä pääikkunasta "Asetukset &gt; Aseta liitännäisiä..."
Tcl (ohjelmointikieli)

Tcl () on John Ousterhoutin kehittämä tulkattava ohjelmointikieli. Sen nimi voidaan lausua englanniksi ”tickle”. Tcl:ää pidetään helposti opittavana, mutta silti tehokkaana työvälineenä oikeissa käsissä. Tcl:ää käytetään yleensä nopeiden prototyyppien luomiseen, ohjelmien komentosarjakielenä, graafisissa käyttöliittymissä ja testauksessa. Tcl on vuoden nuorempi kuin Perl.
Historia.
Kieli syntyi John Ousterhoutin työkaluista mikropiirien suunnitteluun Berkeleyn yliopistossa 1980-luvun alussa. Ousterhout ja hänen oppilaansa tekivät useita interaktiivisia työkaluja mikropiirien suunnitteluun, joissa jokaisessa tarvittiin komentokieli. Kehityksen kohteena olivat työkalut eikä niiden komentokieli, josta johtuen kielet olivat heikkoja.
Syksyllä 1987 Ousterhout oli sapattivapaalla, jolloin syntyi ajatus sulautettavasta tulkattavasta kielestä, joka voitiin toteuttaa uudelleen käytettävänä ohjelmakirjastona. Tulkki tarjoaisi yleiset ominaisuudet kuten muuttujat, kontrollirakenteet ja proseduurit. Kieltä käyttävä sovellus lisäisi omat ominaisuutensa kieleen laajennuksina, jolloin kieltä voisi käyttää sovelluksen ohjaamiseen. Tcl syntyi tästä käyttötarkoituksesta.
Ousterhout aloitti työn kielen parissa palattuaan sapattivapaalta alkuvuodesta 1988.
Vuonna 2024 julkaistu versio 9.0 lisäsi 64-bittisen tuen.
Esimerkkejä.
Kommentit merkitään joko rivin alussa "#"-merkillä tai komennon jälkeen ";"-merkillä.
Hello world -esimerkki:
puts "Hei, maailma!"
Muuttujien käsittely:
set X "This is a string"
set Y 1.24
puts $X
puts $Y
Tcl tukee ehtolauseita kuten useimmat kielet.
Tcl:n codice_1-lause tukee merkkijonojen vertailua.
TCL ja olio-ohjelmointi.
Vaikka TCL:ssä itsessään ei ole olio-ohjelmointirajapintaa, sitä voi laajentaa tukemaan uusia ominaisuuksia tarpeen mukaan. Kieleen on tehty monia C-laajennuksia, jotka mahdollistavat olio-ohjelmoinnin, esimerkiksi XOTcl ja incr Tcl. Myös kokonaan TCL:llä tehtyjä olioperustaisia laajennuksia on. Tästä esimerkkinä Snit.
TCL:ää käyttäviä ohjelmistoja.
TCL:ää käyttäviä ohjelmia ovat aMSN, eggdrop, x-chat, BitchX ja Expect.
Kansanpuolue (maalaisten)

Kansanpuolue oli vuosina 1917–1918 toiminut suomalainen puolue. 
Puolueen takana oli vaikuttajia (varsinkin maataloustuottaja-aktiiveja) sekä Vanhasuomalaisesta että Nuorsuomalaisesta puolueesta. Perustajat pitivät porvarikentän kahtiajakoa turhana ja haitallisena. Loppukesällä 1917 perustetun Kansanpuolueen oli tarkoitus kerätä kahden puolueen kannattajat. Yhdistymistä ei kuitenkaan tapahtunut. Porvarillista kenttää jakoi konservatismin ja liberalismin välinen ero, joka nousi pian esille Suomen valtiomuotoa pohdittaessa.
Vuoden 1917 eduskuntavaaleissa Kansanpuolue oli vaaliliitossa nuorsuomalaisten ja vanhasuomalaisten kanssa. Puolue sai viisi kansanedustajaa, joista kolme nousi eduskuntaan Mikkelin läänin vaalipiiristä. Kansanpuolue keräsi kannatuksensa pääasiassa porvarilliselta maalaisväestöltä, kuten tilanomistajilta.
Osa Kansanpuolueesta ryhmittyi 1918 monarkian kannattajiin, osa tasavallan. Porvarikentän yhdistäjäksi perustettu puolue oli siten itsekin hajalla. Enemmistö päätti 8. joulukuuta 1918 sulauttaa puolueen Kansalliseen Edistyspuolueeseen. Puolueen kansanedustajista tasavaltalaiset Taavetti Heimonen, Erkki Pullinen ja Kaarlo Vuokoski liittyivät Edistyspuolueeseen ja monarkistit Jussi Puumala ja August Tanttu Kokoomukseen.
Edistyspuolueessa moni aiemmista kansanpuoluelaisista asemoitui 1920-luvulla konservatiiviseen siipeen (niin sanottu Pullisen–Viljasen linja). Edistyspuolueen muovauduttua yhä kaupunkilaisemmaksi sekä kuluttaja-asioille ja virkamiesluokalle myönteiseksi, siirtyi puolueen jäsenistä runsas joukko (mm. Erkki Pullinen) Maalaisliittoon, joka oli lähellä Kansanpuoluetta niin aatteellisesti kuin poliittisestikin. Tällöin edistyspuolue menetti suuren osan Mikkelin vaalipiirin kannatuksestaan Maalaisliitolle.
Medium access control

Medium access control eli MAC (myös "media access control") on IEEE 802 -verkoissa (esimerkiksi Ethernet) verkon varaamisen ja itse liikennöinnin hoitava osajärjestelmä. 
OSI-mallissa siirtoyhteyskerros koostuu LLC-kerroksesta "(Logical Link Control)" ja verkkotyypistä riippuvasta MAC-kerroksesta.
MAC-kerros kapseloi tiedon lisäämällä 14 tavun pituisen otsikon ja neljän tavun pituisen CRC-summan tiedon jälkeen.
Ethernetin MAC-kerroksella huolehditaan myös verkkokortin MAC-osoitteista.
Muistikortti

Muistikortti on tietotekniikassa tiedon tallentamiseen käytettävä massamuisti. Muistikortissa tieto tallennetaan tyypillisesti elektroniseen Flash-muistiin. Tällaiset muistit ovat käytössä mm. digitaalikameroissa, PDA -laitteissa sekä useimmissa matkapuhelimissa. Myös useisiin tietokoneisiin voidaan liittää erityyppisiä muistikortteja. Useissa kannettavissa tietokoneissa on muistikortinlukija valmiina. Lisäksi vastaavaa tekniikkaa käytetään USB-muisteissa.
Muistikorttien käsittely ja tietojen säilyminen.
Muistikortit ovat normaalisti kestäviä, mutta väärällä käsittelyllä kortti saattaa tulla lukukelvottomaksi. Yleensä seuraavat syyt aiheuttavat tietojen häviämistä tai kortin muuttumisen lukukelvottomaksi joko osittain tai kokonaan: sormien rasva kontaktipinnoilla, kosteus, hankaussähkö, taivutus ja rajut lämpötilan vaihtelut. Myös kesken kortin lukemisen tai kirjoittamisen aikana tehty irrotus yleensä viottaa korttia. Yleisin tiedostojen hukkaamistapa on kuitenkin kortin käyttäjä itse; vahingossa tehdyt tiedostojen tuhoamiset, kortin tahaton alustus tai epäonnistunut siirto toiselle laitteelle ovat yleisiä. Tietojen hukkuminen ei läheskään aina ole lopullista, vaan sopivilla laitteilla ja ohjelmilla tiedot pystytään usein kaivamaan esiin. Tiedot eivät varsinaisesti katoa kortilta, vaan niiden lukemiseen tarvittavat tiedot ovat näissä tapauksissa saattaneet vioittua. 
Joissakin muistikorteissa on mekaaninen kirjoitussuojauskytkin, jonka päällekytkemisen jälkeen tiedostoja ei voi poistaa tai lisätä mutta ominaisuus voidaan peruuttaa kytkemällä kytkin toiseen asentoon.
Muistikorttitekniikat.
Eräitä yleisiä muistikorttitekniikoita:
Käyttö pelikonsoleissa.
Lisäksi useat pelikonsolit ovat käyttäneet omia muistikorttiformaattejaan pelitilanteen tallentamiseen. Näistä esimerkkinä Nintendo GameCuben ja PlayStationin käyttämät kortit.
Niin sanotuissa 16-bittisissä konsoleissa, jotka käyttivät pelimoduuleja, tila pelitilan tallentamiseen oli toisinaan pelimoduulissa mukana. Viidennen sukupolven pelikonsolit käyttivät tyypillisesti CD-ROM-asemaa, jolloin tarvittiin erillinen muistikortti pelitilanteen tallentamiseen. Myöhemmissä konsoleissa sisällä on kiintolevy tai SSD-levy, jolloin erillistä muistikorttia ei enää tarvita.
Neo-Geo oli ensimmäisiä pelikonsoleita, joissa oli muistikorttituki. Eräät kolikkopelit kuten "Dance Dance Revolution" sisälsivät tuen muistikortille, jolloin pelaajat pystyivät kuljettamaan omia tuloksiaan mukanaan.
DHCP

DHCP () on verkkoprotokolla, jonka yleisin tehtävä on jakaa IP-osoitteita uusille lähiverkkoon kytkeytyville laitteille. Ylläpitäjä antaa tietyn IP-osoiteavaruuden, jolloin jokainen laite pyytää käynnistyksen yhteydessä DHCP-palvelimelta oman IP-osoitteen. Annettu osoite on voimassa ennalta määrätyn ajan. Menettely yksinkertaistaa asiakaskoneiden asetuksien hallintaa huomattavasti.
DHCP-palvelin voi jakaa asiakkaille myös muita asetuksia, kuten oletusyhdyskäytävän ja nimipalvelimen (tai nimipalvelimien) IP-osoitteen. Käytännössä DHCP-palvelin voi jakaa lähes mitä tahansa asetuksia, kuten reitittimille käyttöjärjestelmän lataamiseen käytetyn TFTP-palvelimen osoitteen, aikapalvelimet kellon synkronointiin tai Windowsin SMB-tiedostojaon asetuksia.
Historia.
DHCP on BOOTP-protokollan suora seuraaja. Se määriteltiin ensimmäisen kerran :ssa lokakuussa 1993. Virheen vuoksi tämän korvasi lähes heti . Myöhemmin protokollaa laajennettiin :ssa maaliskuussa 1997 ja tämä on nykyisin voimassa oleva versio.
IPv6:n kanssa toimivan DHCPv6:n standardi julkaistiin vuonna 2003 ja sitä on päivitetty useita kertoja. yhdistää useita aihetta koskevia dokumentteja. IPv6 sisältää jo osittain DHCP:tä vastaavan toiminnallisuuden (Stateless address autoconfiguration, SLAAC) mutta ei kaikkea, joten erillinen DHCP-palvelin voi olla tarpeen.
Osoitteet.
Tyypillisesti DHCP:n jakamat osoitteet kuuluvat yksityisille verkoille varattuihin alueisiin, joita ovat 192.168.0.0 – 192.168.255.255, 10.0.0.0 – 10.255.255.255 ja 172.16.0.0 – 172.31.255.255. (, IPv6:lle katso ).
Jos DHCP:tä käyttävä verkkolaite ei saa yhteyttä palvelimeen, se ottaa tyypillisesti satunnaisesti käyttöönsä Link Local -osoitteen välillä 169.254.1.0 – 169.254.254.255 (, , IPv6:lle katso ).
DHCP Relay.
DHCP-protokolla ei reitity. IP-osoitteita jakava DHCP-palvelu voi kuitenkin sijaita eri verkossa. Tällöin IP-osoitepyynnöt voidaan välittää verkkojen välillä DHCP Relay -toiminnon avulla. DHCP Relay määritetään reitittävän laitteen konfiguraatioon. DHCP Relay toiminnosta voidaan puhua myös DHCP-helper tai IP-helper -address nimillä. DHCP-helper-nimeä käytetään toiminnosta joka nimenomaan käsittelee DHCP-pyynnöt eteenpäin. IP-helper käsittää useiden toimintojen käsittelyä, joista yksi on DHCP-Relay.
Kun DHCP-pyyntöjä käsittelevä laite saa pyyntöjä eri verkkoalueilta, päättelee se oletusyhdyskäytävän IP-osoitteesta mihin verkko-alueeseen IP-osoitevaraus tehdään.
Lähiliikennevaunu

Lähiliikennevaunulla tarkoitetaan rautatiekalustossa sellaista henkilöliikenteen vaunua, joka on suunniteltu käytettäväksi veturivetoisissa junissa. Lähiliikennevaunun ovien sijoittelu ja ovijärjestelmät ovat sellaisia, että matkustajien nousu junaan ja poistuminen junasta on nopeaa, vaivatonta ja mahdollisimman väljää. Vaunuja käytetään pääasiassa ruuhka-ajan veturivetoisissa junissa.
Suomessa käytettiin ruuhka-ajan lähijunissa Eil ja Eilf -sarjojen vaunuja säännöllisesti vuoteen 2017. Ne on rakennettu 1980-luvulla. 1980-luvun lopulle asti oli käytössä myös puukorisia 1950-luvulla rakennettuja Ei-vaunuja, joihin oli muutostyönä tehty kumpaankin päähän pariovet matkustajaruuhkien helpottamiseksi.
UDP

UDP () on ns. yhteydetön tietoliikenneprotokolla, joka ei vaadi yhteyttä laitteiden välille, mutta mahdollistaa tiedon siirron. UDP on yksinkertainen datagram-pohjainen ("tietosähke") kuljetuskerroksen protokolla. UDP ei sisällä virheen korjausta mutta voi sisältää virheen havaitsemisen tarkistussummalla. UDP ei sisällä sekvenssejä (järjestys), kaksoiskappaleiden poistoa, vuon- tai ruuhkanhallintamekanismeja, mutta siihen perustuvat sovellukset voivat niitä itse lisätä.
UDP eroaa TCP:stä monin tavoin. Muun muassa paketin perille menoa ei varmisteta päästä päähän (alempi taso kyllä varmistaa seuraavaan solmuun asti). UDP:ta käytetään esimerkiksi DNS-pyyntöjen lähettämiseen, verkkopeleissä ja reaaliaikaisen videon ja äänen välittämiseen. UDP:n yleisrasite on pienempi kuin TCP:n, siinä ei suoriteta alkukättelyä, pakettien kuittausta eikä yhteyden lopettamista. Se ei silti välttämättä ole nopeampi kuin TCP, koska TCP:n liukuva ikkuna (sliding window) kompensoi tehokkaasti kuittausten viemää aikaa.
UDP:n käyttöön TCP:n asemasta viitataan toisinaan termillä UDP/IP.
UDP:tä käytetään myös perustana HTTP/3-protokollassa, jossa aiemmista HTTP-versioista poiketen ei käytetä TCP:tä lainkaan vaan UDP:hen perustuvaa QUIC:iä. 
UDP-datapaketti.
Vaaleanpunaisella taustalla näkyvät kohdat eivät ole pakollisia. Data-osion teoreettinen maksimikoko on 65 527 tavua.
UDP-paketti on kapseloinnin johdosta läpinäkymätön kuorma IPv4/IPv6-paketeille ja siinä itsessään ei ole eroa. Koska IPv6-paketissa itsessään ei ole tarkistussummaa, se on oltava "pseudoheader"-osiossa UDP-paketin yhteydessä.
UDP-paketti IPv6-verkossa.
Hyötykuorma tarkoittaa datan pituutta IPv6-paketin otsakkeen jälkeen, siihen lasketaan pakettiin lisänä tulevat ylimääräiset otsakkeet.
Standardointi.
UDP on IP-protokolla numero 17. UDP-porttien numerointi löytyy artikkelista "portti".
Käyttö.
Kuljetustasolla.
Vaikka UDP onkin kuljetustason protokolla, se on yksinkertaisiin tietosähkeisiin perustuva. Siitä syystä se on osoittautunut hyväksi alustaksi, joten siihen perustuu moni muukin kuljetustason protokolla, kuten SCTP, UDT ja QUIC.
QUIC on viime vuosien aikana internetin jättiyritysten kesken suosioon noussut kuljetuskerroksen protokolla, joka on monin paikoin syrjäyttänyt TCP/IP:n käytön. Niiden ulkopuolella QUIC-teknologia vaikuttaa kuitenkin vielä olevan marginaalissa, kun kesäkuussa 2024 vain 8% sivustoista tuki kyseistä protokollaa. Se on hiemainen nousu vuodesta 2020 mutta eniten sivuja tuki sitä huhtikuussa 2023.
SQL

Structured Query Language (SQL) on IBM:n kehittämä standardoitu kyselykieli, jolla relaatiotietokantaan voi tehdä erilaisia hakuja, muutoksia ja lisäyksiä. 
SQL-kieltä ehdottivat vuonna 1974 Donald D. Chamberlin ja Raymond F. Boyce IBM:n tutkimuslaboratoriossa, jolloin sitä kutsuttiin nimellä SEQUEL ("Structured English Query Language"). Kieli oli suunnattu uudelle ryhmälle käyttäjiä, jotka eivät halunneet opetella kyselykieltä ja kieli perustui englanninkielisille malleille. Kiinnostus kielen kehittämiseen tuli Edgar F. Coddin esittämästä relaatiomallista. Nimi muutettiin lyhyempään muotoon vuonna 1977 tavaramerkkisyistä. Kieli on kehitetty System R -tietokantajärjestelmää varten.
SQL-kielestä on useita murteita: esimerkiksi Oraclella on PL/SQL, Microsoftilla Transact-SQL ja ANSI-standardi ANSI SQL.
ISO/IEC on julkaissut standardoidun version SQL:stä, jonka uusin versio on ISO/IEC 9075-1:2016. Eri tietokantojen hallintajärjestelmissä on lukuisia eroja SQL-kielen toteutuksissa.
SQL-kieli ei määritä verkkoprotokollaa tai standardia, jolla SQL-komentoja välitetään. ODBC on ohjelmointirajapinta, joka tarjoaa tietokantajärjestelmästä riippumattoman rajapinnan ja vaatii tietokantajärjestelmälle sopivan ODBC-ajurin asiakasohjelmalle. ODBC on osa SQL/CLI-standardia. LDAP on esimerkki tietokannasta, jossa myös verkkoprotokolla on standardoitu.
Tärkeimmät käyttökäskyt ovat SELECT, UPDATE, INSERT ja DELETE. Tärkeimmät tiedon määrittelykäskyt ovat CREATE TABLE, CREATE VIEW, joilla luodaan uusia tietokantaobjekteja (taulu ja näkymä, vastaavasti). ALTER-käskyllä voidaan muuttaa objektia (esim. lisätä tauluun jälkeenpäin uusi sarake).
Esimerkkejä.
 SELECT id, tietue FROM taulu WHERE quux = 'xyzzy' ORDER BY id DESC;
 UPDATE taulu SET kentta = 'esimerkki' WHERE id = 42;
 INSERT INTO taulu (kentta,toinenkentta) VALUES ('tietoa', 5);
 DELETE FROM taulu WHERE kentta = 123;
Käytännön toteutuksia.
SQL-palvelimia.
"Suljettu lähdekoodi"
"Avoin lähdekoodi"
ARP (protokolla)

ARP () on tietoliikenteen protokolla, jolla yhdistetään siirtokerroksen ("link layer") ja Internet-kerroksen osoitteet toisiinsa. Yleisimmin siirtokerrosta edustaa Ethernet-laite, jolle selvitetään "loogista" osoitetta vastaava "fyysinen" osoite: IP:tä käytettäessä IP-osoitetta vastaava Ethernet- eli MAC-osoite. ARP toimii tavallisesti vain "broadcast" tyyppisissä verkoissa, mutta muun tyyppisiin verkkoihin on olemassa NBMA ().
Jotta laite voisi liikennöidä toisen laitteen kanssa Ethernet-verkossa, sen täytyy tietää tuon toisen laitteen MAC-osoite. Niinpä ennen liikennöintiä kone lähettää verkkoon ARP-kyselyn, johon se liittää haluamansa IP-osoitteen. Kaikki koneet kuulevat viestin ja se, jolla on kyseinen IP-osoite, lähettää ARP-vastausviestissä oman MAC-osoitteensa. Liikennöivä kone tallentaa tuon vastauksen myös välimuistiin (ARP cache), joten ARP-kyselyä ei tarvitse tehdä ennen jokaista liikennöintiä. 
ARP-protokolla on hyvin haavoittuvainen hyökkäyksille ja sen avulla on mahdollista salakuunnella jopa kytkentäisiä lähiverkkoja, ks. ARP-väärennös.
Päätelaitteille on kehitetty käänteinen ARP-protokolla eli RARP-protokolla (), jolla fyysisen osoitteensa tietävä laite voi selvittää loogisen osoitteensa.
Komennot.
Unix-ympäristössä komento codice_1 näyttää ARP-välimuistin sisällön.
Verkkoon lisättäviä laitteita on mahdollista seurata codice_2-nimisellä daemonilla, joka lähettää ylläpitäjälle sähköpostin aina, kun verkkoon tulee uusi, aiemmin tuntematon laite.
Valtionrautatiet

Valtionrautatiet (lyh. VR, ruots. "Statsjärnvägarna", vuoteen 1922 asti Suomen Valtion Rautatiet eli SVR) oli Suomen valtiollinen rautatielaitos, joka ylläpiti valtakunnallista rataverkkoa ja harjoitti sillä verkolla rautatieliikennettä sekä sitä tukevaa autoliikennettä. Rautatiehallituksen pääjohtaja oli samalla myös Valtionrautateiden päällikkö. 
Historia.
Etenkin alkuaikoinaan Valtionrautatiet pyrki kehittämään suomalaisten rautatieasemien ulkomuotoa. Valtionrautatiet perusti Valtionrautateiden keskuspuutarhan Hyvinkäälle vuonna 1873. 
Vuonna 1886 Valtionrautatiet työllisti yli 3 500 ihmistä, vuonna 1910 yli 15 000 ja ennen talvisotaa lähes 30 000. Työntekijöihin kuuluivat muun muassa veturinkuljettajat, konduktöörit, sähköttäjät, ratavartijat, siivoojat sekä raiteiden kunnossapidon työntekijät ja konepajatyöntekijät. Mukaan ei kuitenkaan lueta radanrakentajia.
Valtionrautatiet aloitti toiminnan tieliikenteessä vuonna 1929 käynnistämällä kotiinkuljetuspalvelun. Se oli vastaus autoistumisen aiheuttamaa kilpailua vastaan. Kymmenessä vuodessa toiminta laajentui 30 paikkakunnalle. Vuonna 1931 rautatielaitos käynnisti myös oman linja-autoliikenteen. Sen osuus koko Suomen linja-autoliikenteestä oli kuitenkin vähäinen, ja toiminta lakkautettiin vaiheittain vuosina 1966–1971.
Yhtiöitys.
Valtionrautatiet toimi liikenneministeriön alaisuudessa valtion keskusvirastomuotoisena laitoksena vuoteen 1989 asti, jolloin siitä muodostettiin niin sanottu uusimuotoinen liikelaitos, jonka taloudenpito oli irrotettu valtion talousarviosta.
1. heinäkuuta 1995 Valtionrautatiet yhtiöitettiin ja jaettiin kahtia. Siinä yhteydessä muodostettiin valtion rataverkkoa ylläpitävä Ratahallintokeskus (nyk. osa Väylävirastoa) ja liikenteen rataverkolla hoitava osakeyhtiömuotoinen VR-Yhtymä.
Mainoslauseet.
Yhtiön mainoslauseita eli sloganeita ovat olleet: "Kiskoilla on aina kesäkeli" ja "Junassa on hauska matkustaa". Jälkimmäinen oli Autoliiton Moottori-lehden mukaan käytössä vuonna 1985. Samalla uusi logo korvasi aiemman, niin kutsutun siipipyörä-tunnuksen.
Bob Bemer

Robert (Bob) William Bemer (8. helmikuuta 1920 Sault Sainte Marie, Michigan, Yhdysvallat – 22. kesäkuuta 2004 Possum Kingdom Lake, Texas, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen tietotekniikan kehittäjä. Hän oli ASCII-merkistöjärjestelmän kehittäjä.
Nuoruus.
Bemer valmistui Cranbrook Schoolista 1936 ja valmistui matematiikan kandidaatiksi () Albion Collegesta vuonna 1940. Hän sai 1941 todistuksen ilmalutekniikasta Curtiss-Wright Technical Institutesta.
Ura.
Bemer aloitti uransa Douglas Aircraft Companyn palveluksessa vuonna 1941. Hän aloitti ohjelmoijana alkuvuodesta 1949 ja jatkoi sillä uralla eläkeikään asti. Hän oli ensimmäisiä, jotka työskentelivät tietokoneiden parissa ja kehittivät tietokoneita nykyisenlaisiksi. Hän ehti uransa aikana työskennellä useissa yrityksissä: RAND Corporation, Marquardt, Lockheed, IBM (ohjelmastandardien johtaja), Univac, Bull GE, General Electric ja Honeywell.
Bemerin tärkeimpiä töitä on ASCII-standardin kehittäminen. Bemer esitteli ehdotuksen ANSI:lle ja kahden vuoden työn jälkeen ASCII standardoitiin vuonna 1963. ASCII ei yleistynyt heti vaan 1960-luvun lopulla määrättiin ASCII-yhteensopivuus Yhdysvaltain liittovaltion tasolla. Standardi on mahdollistanut muun muassa sähköpostin, World Wide Webin sekä monet muut asiat tietokonealalla. Bemer oli mukana komiteassa, jossa syntyi COBOL.
Vuonna 1971 Bemer julkaisi varoituksen ongelmista, jotka syntyisivät kahden numeron käyttämisestä neljän sijasta vuosien esittämiseen. Bemerin varoituksiin Y2K-ongelmasta ei suhtauduttu vakavasti, ja ongelman korjaamiseen käytettiin paljon rahaa myöhemmin.
Bob Bemer kuoli syöpään 22. kesäkuuta 2004 kotonaan Possum Kingdom -järvellä Texasissa. Bemer ehti olla elämänsä aikana kuusi kertaa naimisissa.
Heikki A. Ollila

Heikki Antero (Heikki A.) Ollila (s. 26. toukokuuta 1950 Kangasala) on suomalainen kokoomuslainen poliitikko, maanviljelijä ja entinen kansanedustaja (1987–1995, 2003–2011). Ollila toimi Kokoomuksen puoluesihteerinä 2002−2004.
Elämä.
Koulutukseltaan Ollila on yhteiskuntatieteiden kandidaatti ja hänen asuinkuntansa on Kangasala. Ollila kuului 1970-luvulla Kokoomuksen remonttimiehiin. Ollila toimi kokoomuksen varapuheenjohtajana 1989–1993 ja puoluesihteerinä 2002–2004.
1980-luvun lopulla Ollila, Sauli Niinistö ja Kari Häkämies muodostivat eduskunnassa Tupuksi, Hupuksi ja Lupuksi kutsutun kolmikon; joskus kolmikkoon luettiin Ollilan sijasta Anssi Rauramo. Miesten työhuoneet olivat samalla käytävällä ja he istuivat samoissa valiokunnissa.
Ollilalla on vaimonsa Pirkko-Liisan kanssa kaksi lasta (s. 1969 ja 1979).
MAC-osoite

MAC-osoite ("Media Access Control") on verkkosovittimen ethernet-verkossa yksilöivä osoite. Se on useimmiten fyysisesti kirjoitettu jo tehtaalla kortille, mutta sitä voi myös vaihtaa ohjelmallisesti jälkikäteen. Jotkut toteutukset arpovat sen, kun ajuri käynnistyy. Osoite koostuu kuudesta kaksinumeroisesta heksadesimaalisesta luvusta, joista kolme ensimmäistä on valmistajan itselleen IEEE:ltä hankkima etuliite ja kolme jälkimmäistä on juokseva sarjanumero.
Erityisiä MAC-osoitteita käytetään multicast-lähetysten välittämiseen. Niitä kutsutaan multicast-ryhmiksi.
RARP muuntaa MAC-osoitteet IP-osoitteiksi ja ARP päinvastoin.
MAC-osoitteen selvittäminen.
Paikallinen kone.
Windowsissa:
Käynnistä &gt; suorita &gt; cmd
Tulosteesta katso kohta "Fyysinen osoite"
Linuxissa:
Tulosteesta katso kohta "HWaddr"
Muu lähiverkon kone.
Käynnistä &gt; suorita &gt; cmd
Etsi saamastasi listasta kyseinen IP-osoite ja vastaava MAC-osoite.
Duplex

Dupleksi () on tietoliikenteen käsite, jolla tarkoitetaan yhteyden tai järjestelmän kaksisuuntaisuutta. Vastakohtana on simpleksi (), jolloin järjestelmässä on lähettäjä ja vastaanottaja eri aikaan lähettämässä ja kuuntelemassa, mistä johtuu, että heidän on vuoroteltava, jotteivat lähetteet mene samalla taajuudella päällekkäin ja häiritse toisiaan.
Vuorosuuntaisessa () järjestelmässä lähettäviä osapuolia voi olla vain yksi kerrallaan, mutta lähettäjä voi vaihtua, jolloin kukin lähettäjä toimii omalla vuorollaan tai tarpeen mukaan, ja yhteys on eriaikaisesti kaksisuuntainen. 
Kaksisuuntaisessa () järjestelmässä lähettäminen ja vastaanotto voivat tapahtua samanaikaisesti, yleensä kahden osapuolen välillä. Tämä edellyttää sitä, että samanaikaiset lähetykset tapahtuvat eri taajuuksilla, kuten puhelimessa, missä kumpikin kuulee toisensa, vaikka molemmat puhuisivat samanaikaisesti.
Käytännön esimerkki vuorosuuntaisesta kommunikaatiosta on kahden tai useamman ihmisen kesken käytävä keskustelu. Myös radiopuhelinliikenne on vuorosuuntaista, koska sekä lähettäminen että vastaanotto tapahtuvat samalla taajuudella.
Kaksisuuntaisia järjestelmiä käytetään mm. tietokoneverkoissa, jolloin esimerkiksi 100 Mbit/s Ethernet-verkon tehollinen nopeus on samanaikaisesti lähetettäessä ja vastaanottaessa 200 Mbit/s. Tällöin myös vuorosuuntaisen verkon edellyttämä vuoronvarausmenetelmä käy tarpeettomaksi, eikä verkko kärsi mahdollisten törmäysten ja niitä seuraavan uudelleenlähettämisen aiheuttamasta suorituskyvyn heikkenemisestä.
Termejä "full duplex" ja "half duplex" käytetään myös tietokoneen äänipiirien tai äänikorttien kohdalla osoittamaan, tukeeko piiri saman- tai eriaikaista toistoa ja digitointia.
Radioliikenteessä dupleksiluku kertoo mistä taajuusparin toinen kanava löytyy suhteessa käytettyyn kanavaan. Dupleksiluku ilmoitetaan esimerkiksi muodossa +4,6, jolloin kanavaparin toinen kanava sijaitsee 4,6 MHz kyseistä taajuutta korkeammalla taajuudella.
Kytkin (tietoliikenne)

Kytkin () on tietotekninen laite, joka yhdistää pakettikytkentäisen paikallisverkon (yleensä lähiverkon) osia. Se perustuu moniporttiseen siltaukseen, ja mahdollistaa sekä fyysisesti että loogisesti tähtimäisen rakenteen. Kytkimillä korvataan yleensä moniporttitoistin, eli keskitin (), koska sellainen välittää kaiken liikenteen joka suuntaan, mutta kytkin sen sijaan oppii tuntemaan minkä kaapelin päässä tietty vastaanottaja (MAC-osoite) on, ja siten välittää liikennettä tehokkaammin vain tarpeelliseen suuntaan.
Kytkimen toiminta.
Kytkin voi yhdistää Ethernet, Token Ring tai muita pakettikytkentäisiä verkon osia toisiinsa, jotta saadaan muodostettua yhtenäinen OSI-viitemallin kerroksella kaksi (siirtoyhteys) toimiva verkko.
Paketin saapuessa kytkimelle, kytkin tallentaa saapuvan paketin lähettäjän MAC-osoitteen ja portin kytkimen osoitetauluun. Tämän jälkeen kytkin vertaa paketissa olevaa vastaanottajan MAC-osoitetta osoitetauluun ja lähettää paketin eteenpäin oikeaan porttiin. Jos vastaanottajan osoitetta ei löydy taulusta, tai kyseessä on yleislähetys- tai ryhmälähetys-paketti, kytkin lähettää paketin kaikkiin portteihin. Jos vastaanottajan portti on sama kuin lähettäjän portti, paketti hävitetään.
Kytkimien ansiosta on mahdollista käyttää full-duplex -liikennöintiä. Jokaisella portilla on oma kaistansa, jolloin 8-porttinen 10/100 Mbit/s-kytkin pystyisi teoriassa välittämään jopa 1,6 Gbit/s. Yleensä rajoittavaksi tekijäksi muodostuu kuitenkin kytkimen taustaväylän nopeus. Niin sanotuissa wire-speed-kytkimissä taustaväylän nopeus ei rajoita liikenteen nopeutta.
Kytkimen käyttötarkoituksia.
Yhdistämällä kytkimiä toisiinsa voidaan verkkoa laajentaa suuremmaksi. Kytkimessä on tavallisimmin kahdeksan, kuusitoista tai kaksikymmentäneljä porttia.
Kytkimillä voidaan parantaa verkon suorituskykyä ja tietoturvallisuutta jakamalla eli segmentoimalla verkko pienempiin osiin. Virtuaalisia lähiverkkoja (VLAN) käyttämällä verkon jako ei ole sidottu fyysisiin kytkinlaitteisiin ja kaapelointeihin.
Kytkimen avulla voidaan myös yhdistää toisiinsa samanlaisia, mutta eri nopeudella toimivia verkkoja. Esimerkiksi niin sanottuun Gigabit-Ethernet -kytkimeen voidaan liittää 1000 Mbps laitteiden lisäksi vanhempia 100 Mbps ja 10 Mbps laitteita.
Rajoituksia ja muita ominaisuuksia.
Kaikkiin portteihin toistettavat Broadcast-paketeista aiheutuvan liikenteen suuri määrä voi muodostaa rajoituksen lähiverkon koolle. Tällöin verkkoa voidaan jakaa useisiin osiin esimerkiksi reitittimien avulla.
Jotkin kytkimet sisältävät edellä kuvatun perustoiminnallisuuden ohella laajan joukon lisäominaisuuksia, joilla voidaan valvoa ja hallita kytkimen toimintaa. Esimerkiksi tietyntyyppiselle liikenteelle voidaan määritellä ensisijaisuus muuhun liikenteeseen nähden tai kytkinten välille voidaan muodostaa esimerkiksi varmennettuja yhteyksiä. Yhteyden vioittuessa kytkimet voivat muodostaa automaattisesti uuden yhteyden varayhteyksien avulla. Yhdistämisellä voidaan myös kasvattaa kahden kytkimen välillä olevan yhteyden nopeutta.
Toistin

 
Toistin () on tietoliikennetekniikassa käytetty verkon komponentti, joka ottaa signaalin vastaan ja lähettää sen edelleen muuttamattomana. Toistin toimii OSI-mallin kerroksella yksi (fyysinen kerros). Toistimen avulla voidaan esimerkiksi pidentää kaapeloinnin pituutta.
Kaksiporttisten toistinten lisäksi käytetään "moniporttitoistimia", jotka ottavat signaalin vastaan yhdestä tulosta, portista, ja lähettävät sen edelleen jokaiseen porttiin. Niitä käytetään keskittiminä (), joilla voidaan koota verkon liikenne yhteen paikkaan, ja siten vähentää kaapeloinnin määrää.
Toistin on myös radiotekniikassa käytetty releasema. Releasemia käytetään esimerkiksi:
Naisten rauha

Naisten rauha oli 3. elokuuta 1529 Cambrain kaupungissa solmittu rauhansopimus Ranskan kuningas Frans I:n ja Kaarle V:n välillä. Kaarle oli Espanjan kuningas ja Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan hallitsija. Nimensä sopimus sai siitä, että Ranskan puolelta neuvottelijana oli Fransin äiti, Savoijin Louise, ja Kaarlen puolelta tämän täti, Alankomaiden käskynhaltija Margareeta Itävaltalainen. Margareeta oli lisäksi ollut aikaisemmin naimisissa Louisen veljen, Savoijin herttua Philibert II:n kanssa.
Naisten rauha katkaisi italialaissodat. Edellinen Fransin ja Kaarlen välinen rauha oli solmittu Madridissa 14. tammikuuta 1526, mutta taistelut puhkesivat uudestaan jo seuraavana kesänä. Aluksi ranskalaiset sotivat menestyksekkäästi, mutta loppuvuonna 1528 sotaonni kääntyi ja he kärsivät menetyksiä. Ranskalaisten vaikeuksien vuoksi sodassa alkoi aselepo joulukuussa 1528. Aselepoa seurasivat heinäkuussa 1529 alkaneet rauhanneuottelut Cambraissa. Neuvotteluiden ilmapiiri oli hyvä. Frans pysytteli neuvottelujen aikana Cambrain lähistöllä, mutta tätinsä neuvottelutaitoihin täydellisesti luottanut Kaarle oli Genovassa. Kaarlen tärkeimpänä tavoitteena oli rauha Italiassa, joka saavutettaisiin solmimalla rauha Ranskan kanssa. Margareeta saavutti neuvotteluissa kaikki tavoitteensa ja rauha solmittiin 3. elokuuta 1529.
Rauhansopimuksen ehdot olivat lähes samat aikaisemman Madridin rauhan kanssa. Frans luopui vaatimuksistaan Napolin kuningaskuntaan, Milanon herttuakuntaan, Genovaan ja Astiin ja oikeuksistaan Flanderissa, Artois'ssa ja Tournaissa. Hänen ja Eleanor Itävaltalaisen Madridin sopimuksessa sovittu kihlaus pidettiin voimassa. Lisäksi Fransin ja Kaarlen piti toteuttaa yhteinen ristiretki muslimeja vastaan. Ainoana erona Madridin sopimukseen Frans ei luovuttanut Burgundin herttuakuntaa Kaarlelle. Koska Frans oli rikkonut Madridin sopimuksen törkeästi ja koska hän sai uudessa sopimuksessa pitää Burgundin tuli hänen maksaa kaksi miljoonaa kultaécua. Fransin muodostaman Kaarlen vastaisen Cognacin liigan muut jäsenet jätettiin sopimuksen ulkopuolelle.
Fransin kaksi poikaa olivat vuodesta 1526 Madridin rauhan panttina Madridissa. Cambrain sopimuksen mukaan pojat vapautettaisiin vasta kun Frans täyttäisi uuden rauhansopimuksen ehdot ja samoin Eleanor lähtisi Ranskaan vasta kun ehdot olisi täytetty. Tämä tapahtui vasta 1. heinäkuuta 1530, koska Fransilla oli vaikeuksia kerätä rahasumma sopimuksen täyttämiseksi. Yhteisestä ristiretkestä ei koskaan tullut mitään, joten 1535 Kaarle hyökkäsi Tunisin merirosvoja vastaan ilman Fransin apua.
Rauha katkaisi italialaissodat marraskuuhun 1535 asti, jolloin Milanon herttua Francesco II Sforza kuoli. Helmikuussa 1536 Fransin joukot miehittivät Savoijin herttuakunnan ja etenivät maaliskuussa Piemonteen. Kesällä 1536 Kaarle teki vastahyökkäyksen Ranskaan.
Brainfuck

Brainfuck on Urban Müllerin noin vuonna 1993 kehittämä esoteerinen ohjelmointikieli, joka tunnetaan äärimmäisestä minimalismistaan. Müllerin tarkoituksena oli saada aikaan mahdollisimman pienikokoinen kääntäjä. Kieli tarjoaa ohjelmoijille älyllistä haastetta ja hupia, mutta käytännöllisiin tarkoituksiin se ei sovellu.
Yleistä.
Brainfuck on yksi tunnetuimmista "esoteerisistä ohjelmointikielistä". Kieli on Turing-täydellinen, eli kaikki mahdolliset algoritmit on periaatteessa mahdollista ohjelmoida sillä. Esteenä on ennen kaikkea ohjelmoijan kyky kirjoittaa nämä ohjelmat.
Brainfuck-ohjelmien tiedostopäätteenä käytetään useimmiten .b. Ohjelmaa suoritettaessa tulkin tulisi ottaa vain ja ainoastaan huomioon brainfuckin omat kahdeksan komentoa ja karsia muu data. Joissakin tulkeissa saattaa olla erityistoimintoja kuten '#', jolla tulkki esimerkiksi näyttää osoittimen nykyisen paikan ja muutaman viereisen solun arvot.
Brainfuck-ohjelmat on suurimmalta osin tehty käyttämään UNIXin rivinvaihtoa, ASCII #010. Jos tulkki lukee syötteen jostain tiedostosta ja päätyy tiedoston loppuun, EOF, sen tulisi jättää solu ennalleen eikä muuttaa sitä. Varsin usein tulkit palauttavat nollan (0) EOF-tilanteessa.
Komennot.
Brainfuckissa on kahdeksan komentoa:
Koodiesimerkki.
Seuraava ohjelma tulostaa tekstin "Hello World!":
Luettavuuden parantamiseksi ohjelman voi kuitenkin jakaa useammalle riville ja siihen voi lisätä kommentteja keskelle, sillä Brainfuck ottaa huomioon vain merkit codice_1 eli erillistä kommentointisyntaksia ei tarvita:
 [
 ] Aloitussilmukka joka asettaa hyödyllisiä arvoja taulukkoon
 &gt;++. tulosta 'H'
 &gt;+. tulosta 'e'
 +++++++. 'l'
 . 'l'
 +++. 'o'
 &gt;++. välilyönti
 «+++++++++++++++. 'W'
 &gt;. 'o'
 +++. 'r'
 ------. 'l'
 --------. 'd'
 &gt;. rivinvaihto
Ensimmäinen rivi kasvattaa taulukon ensimmäisen solun arvoon 10, eli codice_2. Rivien 2—4 silmukka alustaa muiden solujen arvot lähelle hyödyllisiä arvoja: a[1] = 70 (lähellä 72:ta, joka on H-kirjaimen ASCII-koodi), codice_3 (lähellä 101:tä, 'e'), codice_4 (lähellä 32:ta, välilyönti) ja codice_5 (rivinvaihto). Silmukka toimii kertomalla solun codice_6 arvoa, codice_7, seitsemällä, kymmenellä, kolmella ja yhdellä, tallentaen tulokset muihin soluihin. Silmukan päättyessä codice_8.
Sen jälkeen codice_9 siirtää osoittimen kohtaan codice_10 jossa nyt on tallennettuna arvo codice_11, lisää siihen kaksi, jolloin solun arvo on 72 eli H-kirjaimen ASCII-koodi, ja tulostaa sen.
Seuraava rivi siirtää osoittimen kohtaan codice_12, lisää siihen yhden (jolloin codice_13, 'e') ja tulostaa sen.
Pieni-l on seitsemäs kirjain e:n jälkeen, joten ohjelma lisää soluun codice_12 seitsemän (codice_15) ja tulostaa sen kahdesti (codice_16).
Pieni-o on kolmas kirjain l:n jälkeen, joten codice_12:ta kasvatetaan kolme kertaa ja tulostetaan se (codice_18).
Ohjelman loppu toimii kuten edellä.
Arbi Barajev

Arbi Barajev toimi ensimmäisessä Tšetšenian sodassa 1994–1996 silloisen Itškerian tšetšeenitasavallan varapresidentin Zelimhan Jandarbijevin henkivartijana. Barajev oli tuolloin vain hieman yli kaksikymmentävuotias. Jandarbijevin rahoituksella Barajev muodosti myöhemmin šariapataljoonan, joka myöhemmin muutettiin "islamilaiseksi erikoisrykmentiksi."
Arbi Barajev oli merkittävä wahhabiitti, Saudi-Arabiasta peräisin olevan islam-tulkinnan kannattaja. Vuonna 1997 vaaleissa valittu presidentti Aslan Mashadov sääti asetuksen, jolla Barajevin rykmentti alistettiin Itškerian tšetšeenitasavallan sisäministeriölle. Barajev kieltäytyi ja tämä johti avoimeen välirikkoon presidentin kanssa. Rikollisuus ja kidnappaukset lisääntyivät päättyneen sodan jälkeen "de facto" itsenäistyneessä maassa ja Arbi Barajev oli yksi pahamaineisimmista kidnappaajista. Itškerian tšetšeenitasavallan varapääministeri Turpal-Ali Atgerijev syytti julkisesti Barajevia 1998 neljän televiestintäinsinöörin (kolme brittiä ja yksi uusiseelantilainen) kidnappaamisesta ja murhasta.
Vuoden 1998 kesällä tilanne maassa kiristyi äärimmilleen ja Gudermesin kaupungissa johti aseelliseen taisteluun Barajevin miesten ja hallituksen joukkojen välillä. Presidentti Mashadov julisti osittaisen liikekannallepanon, mutta ei sisällissodan pelossa uskaltanut ryhtyä päättäväisiin toimiin Barajevia vastaan. Jo tuolloin epäiltiin Barajevin työskentelevän yhteistyössä venäläisten kanssa maan destabilisoimiseksi.
Toisen Tšetšenian sodan alettua syksyllä 1999 presidentti Mashadov antoi Barajeville hänen sotilasarvonsa ja rykmenttinsä takaisin. Epäilykset hänen yhteistyöstään venäläisten kanssa kuitenkin kasvoivat, sillä huolimatta venäläisten suorittamasta maan miehittämisestä Barajev jatkoi avoimesti asumista kotitalossaan Alhan-Kalassa Groznyin liepeillä. Barajevilla sanotaan liikkuneen ympäri maata täysin esteettä venäläisten myöntämän kulkuluvan ja FSB:n henkilöpaperien turvin. Hän joutui myös useita kertoja pidätetyksi, mutta vapautettiin ylempää tulleen käskyn nojalla. Sodan aikana Barajev nähtiin useita kertoja Moskovassa ja hänen kerrotaan tavanneen salaisesti Kremlin henkilöstöpäällikkö Voloshinia. Samaan aikaan Arbi Barajev oli virallisten venäläisten tietojen mukaan yksi etsityimmistä terroristeista.
Barajevin kuolemasta 23. kesäkuuta 2001 on ristiriitaisia tietoja. Virallisen venäläisen version mukaan hän kuoli onnistuneen armeijan erikoisoperaation seurauksena. Tutkiva journalisti Sanobar Shermatova puolestaan kertoo, että Barajev piileskeli Alhan-Kalassa juuri armeijan päämajassa, mistä tšetšeenivihamiehistä koostunut GRU-osasto (Venäjän sotilastiedustelu) hänet vangitsi. Barajevia kuulusteltiin 11 tuntia, minkä jälkeen hänet teloitettiin.
Pernaruttokirjeet

Pernaruttokirjeet olivat syys–lokakuussa 2001 eli pian syyskuun 11. päivän terrori-iskujen jälkeen yhdysvaltalaisille kongressiedustajille ja tiedotusvälineille lähetettyjä kirjeitä, joiden sisällä oli Ames-tyypin pernaruttobakteerin itiöitä sisältänyttä valkoista jauhetta. Kirjekuoria avanneet henkilöt altistuivat itiöille ja saivat tartunnan. Viisi henkilöä kuoli ja 17 loukkaantui, tosin yhtään kongressiedustajaa ei kuollut. Pernaruttokirjeet saivat aikaan paniikkia kansalaisten keskuudessa.
Itse kirjeissä julistettiin kaikissa ”Allah on suuri”, mutta tutkinnassa ei kuitenkaan paljastunut mitään muslimiterroristeihin tai ulkovaltoihin viittaavaa. Pernaruttokirjeitä pidetään yhtenä syynä siihen, että terrorismia vastaan suunnattu ja kansalaisvapauksia rajoittava "Patriot Act" -laki läpäisi kongressin, vaikka sen tekstistä ei ollut saatavilla kuin tiivistelmä. Pernaruttoa vastaan kehitetyn Zipro-antibiootin suuret myyntiluvut pelastivat Bayer-konsernin vararikolta ja Yhdysvaltojen bioasetutkimus sai vuositasolla seitsemän miljardin dollarin lisärahoituksen.
Rikostutkinta.
Bakteerin alkuperäksi varmistui pian Yhdysvaltain asevoimien laboratorio Fort Detrick tai joku sen alihankkijoista, joille samaa Ames-tyyppiä oli toimitettu. Fort Detrickin egyptiläisestä tutkijasta Ayaad Assaadista tehtiin nimetön ilmianto, joka todettiin aiheettomaksi. FBI piti pääepäiltynä myös laitoksen entistä työntekijää Steven Hatfilliä, mutta syytteet hylättiin myöhemmin.
Tutkivat journalistit ovat nimenneet epäillyiksi myös laitoksesta erotetun everstiluutnantin Philip Zackin ja Yhdysvaltoihin loikanneen entisen Neuvostoliiton bioasetutkimuslaitoksen Biopreparatin varajohtajan Kanatjan Alibekovin (alias Ken Alibek), nykyisen Hadron Advanced Biosystemsin johtajan.
Kaksi tapausta tutkinutta biologisen sodankäynnin asiantuntijaa, professori Barbara Hatch Rosenberg ja professori Francis Boyle, ovat yhtä mieltä siitä, että FBI tiesi kuka kirjeet lähetti, mutta ei ryhtynyt toimenpiteisiin, koska syyllisellä on ollut kytkentä Yhdysvaltojen hallitukseen ja sen bioasehankkeisiin.
Lähettäjän henkilöllisyys.
Elokuussa 2008 FBI ilmoitti selvittäneensä kirjeiden lähettäjän. Lähettäjä on FBI:n mukaan mieleltään häiriintynyt bioasetutkija Bruce Ivins, joka teki itsemurhan 29. heinäkuuta 2008.
Monet alan tutkijat ja Ivinsin kollegat ovat kuitenkin kyseenalaistaneet FBI:n johtopäätöksen. Yhdysvaltain kansallinen tutkimusneuvosto (National Research Council) katsoi raportissaan vuonna 2011, ettei pernaruttokirjeitä ole pystytty yhdistämään Ivinsiin käytettävissä olevan tieteellisen todistusaineiston perusteella.
RPM Package Manager

RPM Package Manager (alkuaan Red Hat Package Manager eli RPM) on Red Hatin luoma paketinhallintajärjestelmä, joka hoitaa asennuksen käyttäjän puolesta ja asentaa tiedostot oikeille paikoilleen. Kussakin RPM-pakettitiedostossa on jokin ohjelmisto, joka on testattu, konfiguroitu (käännetty) ja valmiina käytettäväksi.
RPM-paketeissa tuetaan digitaalista allekirjoitusta kuten PGP-menetelmää.
RPM-paketteja käytetään Red Hatin Linux-jakeluiden lisäksi myös monissa muissa Linux-jakeluissa, kuten esimerkiksi Mandriva Linuxissa, SUSE Linuxissa ja Fedorassa.
Mandriva Linux

Mandriva Linux (aiemmin Mandrake Linux ja Mandrakelinux) oli ranskalaisen Mandriva S.A.:n (aiemmin MandrakeSoft) julkaisema Linux-käyttöjärjestelmä. Se kuului aiemmin kymmenen suosituimman jakelun joukkoon.
Mandriva Linuxia pidetään helppokäyttöisenä ja siten sopivana varsinkin uusille, vielä kokemattomille käyttäjille. Sen mukana toimitetaan joukko graafisia asetustyökaluja, jotka helpottavat järjestelmän hallinnointia. Mandriva Linux on käännetty yli 70 kielelle, joihin suomen kieli lukeutuu.
Mandriva julkaisi viimeisimmän vakaan version keväällä 2011. Mandrivan seuraajaksi on perustettu OpenMandriva ja Mageia.
Historiaa.
Mandriva Linuxin (tuolloin Mandrake) ensimmäinen julkaisu heinäkuussa 1998 perustui Red Hat Linuxin versioon 5.1, jossa oli lisänä KDE 1.0. Julkaisu on sittemmin haarautunut Red Hatista ja sisältää omia työkalujaan ("drakxtools") järjestelmän ylläpitoon. Julkaisun loi alun perin Gaël Duval.
Ensi versiostaan versioon 8.0 nimi oli Linux-Mandrake ja versiosta 8.1 versioon 9.2 Mandrake Linux. Versiosta 10.0 alkaen se oli Mandrakelinux. Huhtikuussa 2005 MandrakeSoft ilmoitti ostaneensa brasilialaisen Conectivan. Fuusion jälkeen yritys vaihtoi nimensä Mandrivaksi käytyään pitkällisen oikeusjutun Mandrake-nimen oikeuksista Hearst Corporationin kanssa Taika-Jim (”Mandrake the Magician”) -sarjakuvahahmon vuoksi. Samalla Mandriva vaihtoi aikaisemmin käyttämänsä MandrakeLinux- ja Mandrake Linux -tuotenimet Mandriva Linuxiksi.
Maaliskuussa 2006 jakelun pääkehittäjä ja Mandrivan perustaja Gaël Duval kertoi että hänet on erotettu yhtiöstä.
Vuonna 2010 yhtiön kerrottiin keikkuvan konkurssin partaalla.
Mageia perustettiin yhteisön johtamana projektina vastauksena arvaamattomiin ja selittämättömiin muutoksiin Mandrivan strategiassa.
Editiot.
Mandriva Linuxista oli tarjolla neljä erilaista painosta käyttäjille.
Mandriva Linux Free on ilmainen, koostuu vain avoimen lähdekoodin ohjelmista ja sitä suositellaan pääasiassa edistyneemmille käyttäjille. Tarjolla ovat 32- ja 64-bittiset versiot.
One on ilmaisen jakelun LiveCD-versio, jolta Mandriva Linuxia voi kokeilla ja asentaa, ja se sisältää joitain suljetun lähdekoodin ohjelmia, kuten Adobe Flashin. One on myös ilmainen, mutta tarjolla on vain 32-bittinen versio.
Powerpack on kaupallinen painos, joka sisältää Mandrivan täyden tuotetuen, ohjekirjan ja kaupallisia ajureita ja sovelluksia. Mukana toimitetaan mm. Acrobat Reader, Skype ja Opera. "Nauttiaksesi Mandriva Linuxista täysin", mainostaa Mandriva Powerpackia.
Flash on kaupallinen, USB-muistille räätälöity toteutus Mandriva Linuxista. Sen avulla Mandriva Linux voidaan käynnistää lähestulkoon miltä tahansa tietokoneelta ja lisäksi mukana toimitetaan erillinen käynnistys-CD vanhempia koneita varten, jotka eivät USB-käynnistystä tue.
Nykyisin Mandriva tarjoaa ainoastaan Mandriva Business Server -tuotetta.