tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Seminaarinmäen viljamakasiini

Seminaarinmäen viljamakasiini on Seminaarinmäellä sijaitseva Jyväskylän vanhin kivirakennus. Se rakennettiin vuonna 1851 turvaamaan viljansaantia huonoina satovuosina. Arkkitehti Wivi Lönnin suunnitelmien perusteella rakennus muutettiin Jyväskylän kaupunginkirjaston ja Jyväskylän tieteellisen kirjaston käyttöön vuonna 1916 ja se toimi kaupunginkirjastona vuosina 1948–1980. Rakennuksessa toimi tämän jälkeen Suomen kotiteollisuusmuseo. Jyväskylän yliopiston rehtoraattina rakennus oli vuosina 2001–2014.
Keski-Suomen Suojeltavat Museokiinteistöt Oy osti Jyväskylän yliopistolle tarpeettomaksi jääneen viljamakasiinin loppuvuodesta 2016 Suomen Yliopistokiinteisöt Oy:ltä. Samassa kaupassa omistajuus siirtyi myös aiemmin yliopiston käytössä olleiden Villa Ranan ja Parviaisen talon kohdalla.
Arvo Naukkarinen

Arvo Artturi Naukkarinen (s. 11. huhtikuuta 1938 Parikkala) on Oulun yliopiston maantieteen professori emeritus. Hän on alueellisen kehittämissuunnittelun asiantuntija.
Naukkarinen kirjoitti ylioppilaaksi Parikkalan yhteislyseossa 1958 ja valmistui Oulun yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1964, filosofian lisensiaatiksi 1966 ja väitteli filosofian tohtoriksi Oulun yliopistossa 1970.
Oulun yliopisto on ollut Naukkarisen työnantajana koko hänen työuransa ajan. Hän aloitti maantieteen assistenttina 1964, sai maantieteen apulaisprofessorin viransijaisuuden 1971 ja toimi maantieteen professorin viransijaisena 1973–1978. Vuosina 1977–1978 hän työskenteli myös maantieteen apulaisprofessorina, kunnes nimitettiin maantieteen professoriksi 1978. Naukkarinen oli myös yliopiston maantieteen laitoksen johtaja 1987–1999, luonnontieteellisen tiedekunnan varadekaani 1988–1993. Hän jäi professorin virasta eläkkeelle 2001.
Päätyönsä ohessa Naukkarinen on toiminut Maaseutuneuvottelukunnan puheenjohtajana 1994–1999, Thule-instituutin johtokunnan puheenjohtajana 1997–1999, Siirtolaisuusinstituuttisäätiön valtuuskunnan jäsenenä 1987–2001 sekä matkailualan verkostoyliopiston hallituksen jäsenenä 1994–2001. Hänet on palkittu Suomen Valkoisen Ruusun I luokan ritarimerkillä, valtion virka-ansiomerkillä 30 vuoden palveluksesta ja Oulun yliopisto teetti hänestä 1999 muotokuvan, jonka maalasi Olli Pohjola.
Matilda Södergran

Matilda Södergran (s. 17. marraskuuta 1987) on suomalainen runoilija, kriitikko ja kääntäjä. Södergran on syntynyt ja viettänyt lapsuutensa Suomessa mutta asuu ja työskentelee nykyisin Ruotsissa. Hän on julkaissut muutamia runokokoelmia. Valikoima hänen runojaan on käännetty englanniksi antologiaan "Six Finnish Poets" (2013). Södergran on runoilija Edith Södergranin etäinen sukulainen.
Södergran on kuvannut kirjailijanolemustaan pyrkimyksesi pyrkiä kohtaamaan ja haastamaan totisuuden. Vallan analyysi, kahlitsevat sukupuoliroolit ja ruumis ovat keskeisiä teemoja kirjoittajan runodiskurssissa. 
Kritiikki.
Södergranin feministiseen runouteen on kiinnitetty huomiota. Kokoelma "Maror" (2012) käsittelee sellaisia teemoja kuin naisenruumiin kurittaminen. Kokoelmassa "Lotusfötter" (2014) Södergran haastaa suoraviivaisen kertomuksen rajat tutkiessaan väkivallan rakennette, naisen älyä ja aktiivista naisruumista. "Lotusfötterin" arviossa kirjoitti Ny Tidin kriitikko, että Södergran ”liikkuu varmoin ja täsmällisin askelin uusilla alueilla, niin temaattisesti kuin muodonkin puolesta.” 
Palkinnot ja tunnustukset.
Södergran on saanut runoilijana useita palkintoja, muun muassa Arvid Mörne -kilpailussa 2006 ja Svenska litteratursällskapetin palkinnon 2013. Kun Södergran sai vuoden kirjallisuuspalkinnon Kreagalanissa 2013, häntä kuvailtiin sanoin ”Nuori kirjailija, jolla on kyky luoda maaginen universumi, jossa runollinen ja hauras kohtaavat sanan voimakkuuden. Poikkeuksellisella kielentajullaan hän vakiinnuttanut paikkansa runoilijana Pohjolassa.” Vuonna 2019 hän sai Ruotsin radion runopalkinnon teoksesta "Överlevorna".
Kalastonhoitomaksu

Kalastonhoitomaksu on kalastajilta perittävä veronluonteinen maksu, jota lain mukaisesti kerää Metsähallitus. Kalastuslaki (82 §) määrittelee kohteet, joihin kalastonhoitomaksuvarat käytetään. Kalastuslain ja kalastonhoitomaksun tavoitteena on turvata luontaiset kalakannat ja hyvät kalastusmahdollisuudet.
Kalastonhoitomaksun ovat velvollisia maksamaan kaikki 18–64-vuotiaat, jotka kalastavat muuten kuin yhdellä ongella, pilkillä tai silakkalitkalla. Maksun suorittaminen oikeuttaa viehe- eli heittokalastamaan yhdellä vavalla lähes koko Suomessa ilman vesialueen omistajan erillistä lupaa..
Vuonna 2021 kalastonhoitomaksu on 45 euroa kalenterivuodelta, 15 euroa viikolta ja kuusi euroa vuorokaudelta. Kalastonhoitomaksun voi maksaa Metsähallituksen verkkokaupassa tai puhelinsovelluksella, useissa luontokeskuksissa ja R-kioskeilla
Tavex

Tavex Oy on suomalainen rahoitusyhtiö, joka tarjoaa fyysisiä jalometalleja, valuutanvaihtoa sekä maksupalveluita yksityishenkilöille, eri kokoisille yrityksille sekä rahoituslaitoksille. Tavex ostaa ja myy sijoituskultaa, sijoitushopeaa ja noin 40 eri valuuttaa. Tavex palvelee Suomessa kahdessa toimipisteessään Helsingissä. 
Tavex OY kuuluu Tavex-konserniin, joka on Pohjois-Euroopan suurin sijoituskultaa myyvä yhtiö.
Historia.
Tavex Oy on rekisteröity Suomeen 27.5.1996 ja liike avattiin vuoden 1996 kesäkuussa. Alussa Tavex keskittyi ainoastaan valuutanvaihtoon. Tavexin valikoimassa on edelleen noin 40 eri maan valuuttaa. Toimipisteiden välisiä rahan pikasiirtoja on suoritettu heti alusta alkaen. Sijoituskullan myynti aloitettiin vuonna 2004. Tavexilla on suorasopimukset maailman suurimpien kullantuottajien kanssa . Vuonna 2005 Tavex myi sijoituskultaa 430 kiloa, 1500 kiloa vuonna 2009 ja 1750 kiloa vuonna 2010 . Sijoitushopea lisättiin valikoimaan vuonna 2012. Tavex ostaa myös romukultaa. Romuhopeaa Tavex on ostanut vuodesta 2013 saakka.
Tavexin nykyinen toimitusjohtaja Marek Viskman on työskennellyt Suomen toimipisteessä alusta alkaen ja yleni toimitusjohtajaksi 4.5.2000.
Tavex konserni.
Tavex OY:n emoyhtiö Tavid AS perustettiin huhtikuun 1. päivä vuonna 1991, Alar Tammingin toimesta. Firman nimi Tavid tuli siitä, että Alar Tamming oli aikaisemmin Tallinna Videokeskus-organisaation johtaja.
Yhtiö laajeni vuonna 1996 ensimmäistä kertaa ulkomaille, Suomeen, kun Tavex OY aloitti toimintansa tytäryhtiönä. Tavid laajeni vuonna 2002 Latviaan, jossa se toimii Tavex SIA nimellä. Helmikuussa 2005 yhtiö avasi Tavex AB toimiston Ruotsiin. Tavex EOOD Bulgariassa aloitti toimintansa vuonna 2009, Tanskan Tavex A/S vuonna 2010, Norjan Tavex AS vuonna 2011, sekä Puolan Tavex Sp. z o.o. vuonna 2014.
Helvi Mäkinen

Helvi Aallotar Mäkinen (24. lokakuuta 1902 Tampere – 27. helmikuuta 1988) oli suomalainen säveltäjä ja pianisti. Hänen tunnetuin sävellyksensä on Kotkan ruusu. Mäkinen työskenteli Tampereen Työväen Teatterin kapellimestarina vuosina 1936–1958.
Jessica Yeaton

Jessica Yeaton (s. 21. marraskuuta 1991) on australialainen maastohiihtäjä.
Yeaton osallistui Falunin MM-kilpailuihin 2015, missä hän oli Australian viestijoukkueen mukana 14:s, parisprinttijoukkueessa 18:s, perinteisen hiihtotavan sprintissä 50:s ja vapaan hiihtotavan 10 kilometrin kilpailussa 60:s. Maastohiihdon maailmancupissa hän kilpaili ensimmäisen kerran Östersundissa helmikuussa 2015. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti Pyeongchangissa helmikuussa 2017 sijoituttuaan ensin perinteisen hiihtotavan sprintissä 30:nneksi ja seuraavana päivänä 15 kilometrin yhdistelmäkilpailussa 24:nneksi.
Eva Urevc

Eva Urevc (s. 2. marraskuuta 1995 Jesenice) on slovenialainen maastohiihtäjä.
Alle 23-vuotiaiden MM-kilpailuissa Urevc oli parhaimmillaan 27:s kolmeen otteeseen: Râșnovin sprintissä 2016 ja Soldier Hollow'n sprintissä sekä yhdistelmäkilpailussa 2017. Seefeldin MM-kilpailuissa 2019 hän sijoittui vapaan hiihtotavan sprintissä 21:nneksi ja 4 × 5 kilometrin viestissä yhdeksänneksi. Oberstdorfin MM-kilpailuissa 2021 hän saavutti Anamarija Lampičin kanssa vapaan hiihtotavan parisprintissä pronssia.
Urevc kilpaili maastohiihdon maailmancupissa ensimmäisen kerran Planicassa tammikuussa 2016. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti Davosissa joulukuussa 2016 oltuaan vapaan hiihtotavan sprintissä 30:s. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan kuudes Cognen vapaan hiihtotavan sprintissä helmikuussa 2019. Parhaimmillaan hän on ollut viides Ulricehamnin vapaan hiihtotavan sprintissä helmikuussa 2021. Seuraavana päivänä hän voitti Anamarija Lampičin kanssa vapaan hiihtotavan parisprintin.
Willem de Vos

Willem de Vos (s. 30. lokakuuta 1954, Apeldoorn) on hollantilainen Wageningenin yliopiston mikrobiologian professori, joka on toiminut tutkimusprofessorina myös Helsingin yliopistossa. Hän oli Suomen Akatemian akatemiaprofessori kaudella 2011–2015. 
Willem M. de Vos valmistui maisteriksi (biologia/biokemia) vuonna 1978 ja väitteli vuonna 1983 Groningenin yliopistosta. Molemmista tutkinnoistaan hän sai erinomaisen arvosanan. Osan väitöskirjatyöstään hän teki Max Plankin molekyyligenetiikan instituutissa Berliinissä. Tämän jälkeen hän oli tovin Englannissa, sitten käynnisti tutkimusryhmän ja eteni tutkimuspäälliköksi Alankomaiden meijerialan tutkimuslaitoksessa (Netherlands Institute for Dairy Research, nykyään NIZO Food Research) vuonna 1987. Hänet nimitettiin samana vuonna Wageningenin yliopiston bakteerigenetiikan osa-aikaiseksi professoriksi, ja vuonna 1994 mikrobiologian professoriksi. Hän on tämän professuurin rinnalla hoitanut moninaisia yliopiston ja tieteellisten laitosten johtotehtäviä. Vuodesta 2007 hänellä on ollut osa-aikainen tutkimusprofessuri Helsingin yliopistossa.
Vuonna 2008 hän sai NWO:n Spinoza-palkinnon uraauurtavasta työstään mikro-organismien kuten bakteerien merkityksestä ihmisruualle ja ihmisten terveydelle. Palkinto on Alankomaiden korkein tieteellinen palkinto. Vuodesta 2009 lähtien hän on ollut Alankomaiden kuninkaallisen tiedeakatemian jäsen.
Professori de Vos on erittäin tuottelias tiedemies, jolla on työhänsä liittyen erittäin laaja yhteistyöverkosto. Vuoteen 2008 mennessä hänellä oli 25 patenttia tai patentoitua sovellusta ja hän oli ohjannut jo noin 75 väitöskirjaopiskelijaa. Hänen julkaisuluetteloonsa sisältyi helmikuussa 2017 yli 710 tieteellistä artikkelia tai muuta nimikettä. Hän on osallistunut myös tieteen arvostetuimmissa lehdissä kuten Naturessa julkaisujen alkuperäisartikkelien laatimiseen.
Private Property

Private Property () on vuonna 2006 ensi-iltansa saanut Joachim Lafossen ohjaama ranskalais-belgialais-luxemburgilainen draamaelokuva, jonka pääosia näyttelevät Isabelle Huppert, Jérémie Renier ja Yannick Renier. Joachim Lafosse ja François Pirot käsikirjoittivat elokuvan, jonka tuottajana oli Joseph Rouschop.
"Private Property" sai ensi-iltansa vuoden 2006 Venetsian elokuvajuhlilla, missä se kilpaili pääkilpailussa parhaan elokuvan Kultaisesta leijonasta.
Juoni.
Kymmenen vuotta sitten eronnut Pascale (Isabelle Huppert) asuu kahden nuoren aikuisen poikansa, Thierryn ja Françoisin (Jérémie Renier ja Yannick Renier), kanssa kauniissa ja vanhassa maalaistalossa Belgian maaseudulla. Pascale on kiistellyt talosta entisen aviomiehensä Lucin (Patrick Descamps) kanssa jo vuosia, ja kun uudesta elämästä haaveileva Pascale päättää myydä talon, Thierry ja François ovat sitä vastaan. Pian rumat totuudet alkavat nousta pintaan, minkä seurauksena kaikki kääntyvät toisiaan vastaan.
Julkaisu ja vastaanotto.
"Private Property" sai ensi-iltansa Venetsian elokuvajuhlilla Italiassa 1. syyskuuta 2006. Elokuva sai teatteriensi-iltansa Belgiassa 24. tammikuuta 2007. Elokuvan Ranskan ensi-ilta oli Angersin elokuvajuhlilla 27. tammikuuta 2007 ja maanlaajuinen teatteriensi-ilta 21. helmikuuta 2007. Haut et Court oli elokuvan teatterilevittäjänä Ranskassa ja Cinéart Belgiassa. "Private Property" ei saanut Suomessa teatteriensi-iltaa, mutta se esitettiin Espoo Cinén elokuvajuhlilla 22. elokuuta 2007. Elokuva kiersi lisäksi useita muita elokuvajuhlia ympäri maailman, kuten Toronton ja Karlovy Varyn elokuvajuhlat.
"Private Property" on saanut elokuvakriitikoilta myönteisen vastaanoton. Rotten Tomatoes -sivuston mukaan 76% kriitikoista on antanut elokuvalle positiivisen arvosanan 6,8/10 keskiarvolla. Keräys perustuu 33 arviointiin. 886 käyttäjästä 66% on antanut elokuvalle positiivisen arvosanan 3,5/5 keskiarvolla. Metacritic-sivuston mukaan 11 arvostelun perusteella elokuva on saanut 78 pistettä sadasta mahdollisesta. Metacriticin viisi käyttäjää on antanut elokuvalle keskiarvon 8,2/10. Internet Movie Databasen 1 428 käyttäjää on antanut elokuvalle keskiarvon 7,1/10.
"Private Property" julkaistiin Yhdysvalloissa DVD:lle 11. syyskuuta 2007 ja Ranskassa 13. marraskuuta 2007.
Debora Roncari

Debora Roncari (s. 17. marraskuuta 1992) on italialainen maastohiihtäjä.
Roncari kilpaili maastohiihdon maailmancupissa ensimmäisen kerran Milanossa tammikuussa 2012. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti Toblachissa tammikuussa 2017 oltuaan vapaan hiihtotavan sprintissä 29:s.
Samuli Tanhua

Samuli Tanhua (s. 21. lokakuuta 1995 Oulunsalo) on suomalainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa Mestis-joukkue Imatran Ketterässä. Hän toimii joukkueen varakapteenina.
Ura.
Tanhua on Oulunsalon Kiekko-Kettujen kasvatti. Hän siirtyi juniorina sittemmin Oulun Kärppiin. Kauden 2011–2012 Tanhua pelasi Kiekko-Laserissa lähinnä seuran B2-nuorissa, joiden tehokkain puolustaja hän oli B2-nuorten SM-sarjan runkosarjassa tehoilla 4+14=18. Kaudeksi 2012–2013 Tanhua palasi taas Kärppiin, joiden B-nuorten eniten maaleja tehnyt puolustaja hän oli kuudella osumallaan. Kauden 2013–2014 päätteeksi Tanhua voitti A-nuorten SM-hopeaa. Kaudella 2014–2015 hän nousi Kärppien A-nuorten varakapteeniksi ja kaudella 2015–2016 kapteeniksi.
Kaudeksi 2016–2017 Tanhua siirtyi kaksivuotisella sopimuksella Mestis-joukkue Kajaanin Hokkiin. Hänen tulokaskautensa toi 43 runkosarjaottelussa tehot 1+7=8 ja kahdeksassa karsintasarjan ottelussa kaksi syöttöpistettä. Helmikuussa 2017 Hokki lainasi Tanhuan Kärppien SM-liigajoukkueeseen, jossa hän pelasi kaksi ottelua. Tanhua sai tililleen ensimmäisen liigaottelunsa 10. helmikuuta 2017 Tapparaa vastaan. Hänet merkittiin Kärppien seitsemänneksi puolustajaksi, eikä Tanhua saanut lopulta peliaikaa. Ensimmäiset jääaikansa hän sai seuraavassa ottelussa 14. helmikuuta 2017 vieraissa Saimaan Palloa vastaan. Tanhua merkittiin jälleen Kärppien seitsemänneksi puolustajaksi, mutta hän sai ottelussa peliaikaa 8.59 minuuttia.
Tanhua siirtyi kaudeksi 2017–2018 vuoden mittaisella sopimuksella Mestiksen nousijajoukkue Imatran Ketterään. Hänen sopimuksessaan on myös yhden vuoden optio SM-liigasopimuksesta seuran yhteistyöjoukkueen, Saimaan Pallon kanssa. Tanhua nimettiin Ketterän varakapteeniksi. Hän pelasi kauden aikana myös kaksi ottelua lainalla Kärppien SM-liigajoukkueessa helmikuussa 2018 tehden niissä yhden syöttöpisteen, kun seura paikkasi Pyeongchangin olympiakisoihin lähteneiden Lasse Kukkosen ja Miika Koiviston sekä loukkaantuneen Teemu Kivihalmeen jättämää aukkoa.
Kaudella 2018–2019 Tanhua voitti Ketterässä sekä Mestiksen mestaruuden että Suomen Cupin. Myös kaudella 2019–2020 hän voitti Suomen Cupin. Toukokuussa 2020 Tanhua teki Ketterän kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen. Kauden 2020–2021 päätteeksi hän voitti Mestiksen mestaruuden.
Pelityyli.
Tanhuan aiemman seuran Kajaanin Hokin silloisen päävalmentajan Jari Laukkasen mukaan hän on kova ja fyysinen peruspuolustaja, joka tykkää kamppailla niin kulmissa kuin oman maalin edessä.
Muuta.
Tanhua valmistui ylioppilaaksi Oulunsalon lukiosta keväällä 2015.
Furore

Furore on kunta Salernon maakunnassa, Campanian alueella Italiassa, noin 20 km Sorrentosta itään. Se sijaitsee Sorrenton niemimaalla, Salernonlahden pohjoisrannalla. Kunnassa on noin 800 asukasta, ja sen pinta-ala on 1,88 neliökilometriä.
Furore on osa Amalfin rannikkoa (), joka on Unescon maailmanperintökohde.
Conca dei Marini

Conca dei Marini on kunta Salernon maakunnassa, Campanian alueella Italiassa, noin 20 km Sorrentosta itään. Se sijaitsee Sorrenton niemimaalla, Salernonlahden pohjoisrannalla. Kunnassa on noin 700 asukasta, ja sen pinta-ala on 1,13 neliökilometriä.
Conca dei Marini on osa Amalfin rannikkoa (), joka on Unescon maailmanperintökohde.
Honky-tonk

Honky-tonk on countrymusiikin tyylilaji. Honky-tonkissa yleisimpiä soittimia ovat akustinen kitara, sähkökitara, steel-kitara, bassokitara ja jousisoittimet, erityisesti viulu. 
Honky-tonk on myös baari, jossa country-musiikkia esitetään. 
Historia.
Honky-tonk-termin alkuperä on epäselvä. Se liitetään usein William Tonk &amp; Bros of Chicago and New York -nimiseen yritykseen, joka alkoi valmistaa Ernest A. Tonk -merkkisiä pystypianoja vuonna 1889. Yhtä usein väitetään, että honky-tonk liittyy newyorkilaiseen Tin Pan Alleyhin, jonka sanotaan ottaneen käyttöönsä Tonkin pianoja 1890-luvulla. Tätä oletettua yhteyttä on käytetty selityksenä sille, miksi honky-tonkista tuli ragtime-tyylisen pianomusiikin nimitys. Kuitenkin honky-tonkia levytettiin ensimmäisen kerran jo vuonna 1889. Termi oli selvästi jo riittävän tunnettu, joten sitä ei tarvinnut selittää. Se tarkoitti halpaa viihdettä. 
”Variety show” oli kiertoilmaus, jonka huvittelupaikkojen omistajat ottivat käyttöön esitelläkseen niitä hyvämaineisina. Villissä lännessä honky-tonkit olivat rivon varieteen, kasinon, saluunan, halvan tanssihallin ja bordellin sekoituksia, jotka usein liitettiin laittomuuteen ja väkivaltaan. Ne olivat työväenluokan miehille tarkoitettuja halpoja kapakoita, jotka saivat mainetta asiakkaiden kynimisestä. Tästä johtuen honky-tonk tuli myöhemmin tarkoittamaan huonomaineista ja alhaista. Honky-tonk-sanan alkuperää ei tiedetä, mutta se perustuu todennäköisimmin kapakoiden remuisaan olemukseen. 
Honky-tonk-musiikki.
Mahdollisesti ensimmäinen merkittävä honky-tonk-muusikko oli Ernest Tubb, joka julkaisi hitiksi muodostuneen ”Walking the Floor Over You” -kappaleensa vuonna 1941. Myöhemmin Tubbin innoittamana mm. Hank Williams, Lefty Frizzell, George Jones, Jerry Lee Lewis, Justin Tubb ja Merle Haggard nousivat erittäin suureen suosioon 1940-, 1950- ja 1960-luvuilla.
Tunnettuihin honky-tonk-kappaleisiin lukeutuvat ”Walking the Floor Over You”, ”Your Cheatin’ Heart”, ”Thanks a Lot”, ”Old Black Joe”, ”A Hard Act to Follow”, ”Sleepy Eyed John”, ”Jackson”, ”I Walk Alone”, ”Sugar Bee” ja ”Half a Man”.
Sant’Egidio del Monte Albino

Sant’Egidio del Monte Albino on kunta Salernon maakunnassa, Campanian alueella Italiassa, noin 30 km Napolista kaakkoon. Se sijaitsee Sorrenton niemimaalla, Lattarivuorten pohjoisrinteellä, moottoritie A3:n varrella. Kunnassa on noin 9 000 asukasta, ja sen pinta-ala on 7,25 neliökilometriä.
Osa Sant’Egidio del Monte Albinosta on Amalfin rannikkoa (), joka on Unescon maailmanperintökohde.
Your Cheatin’ Heart

Your Cheatin’ Heart on Hank Williamsin kappale. Se oli yksi Williamsin viimeisistä kappaleista, ja se julkaistiin tammikuussa 1953. Kappale menestyi loistavasti – se oli "Billboard"-lehden countrylistan ykkössijalla kuusi viikkoa ja sitä myytiin lyhyehkössä ajassa yli miljoona kappaletta. Myös kappaleen lukuisat cover-versiot olivat menestyksekkäitä. "Rolling Stonen" 500 suurimman kappaleen listassa se on 217. sijalla, ja ylsi viidennelle sijalle Country Music Televisionin 100 suurimman countrykappaleen listassa.
Esimerkiksi Elvis Presley, James Brown ja Jerry Lee Lewis ovat tehneet kappaleesta omat tulkintansa.
Kappaleen mukaan jopa nimettiin Hank Williamsin elämästä kertova elokuva.
Kappaleen eräässä säkeistössä (”you’ll walk the floor, the way I do”) on viittaus Ernest Tubbin kappaleeseen ”Walking the Floor Over You”.
Wamos Air

Wamos Air , aiemmin Pullmantur Air, on espanjalainen tilauslentoyhtiö. Sen kotikenttä on Madrid-Barajasin lentoasema. Suuren osan lennoistaan se operoi sisaryhtiö Pullmantur Cruisesin puolesta.
Laivasto.
Laivaston keski-ikä huhtikuussa 2023 on 13,6 vuotta.
Andreas Elgfoth

Andreas (Anders) Elgfoth, sukunimi esiintyy myös muodossa Elgfooth (28. maaliskuuta 1725 Loimaa – 30. kesäkuuta 1784 Säkylä) oli suomalainen kirkkoherra ja uskonnollisen kirjallisuuden suomentaja.
Elgfothin vanhemmat olivat Alastaron kappalainen Olof Elgfoth (k. 1743) ja Maria Gummerus. Hän kävi Turun katedraalikoulua ja pääsi ylioppilaaksi Turussa 1742. Elgfoth vihittiin papiksi Turun hiippakunnassa 1747.
Elgfoth oli Säkylässä krkkoherran apulaisena vuodesta 1747 ja kirkkoherrana vuodesta 1755.
Elgfoth suomensi 1763 Suomen evankelis-luterilaisen kirkon virsikirjan virren 58 "Kas Karitsata Jumalan!" sanat.
Elgfoth oli naimisissa vuodesta 1747 Katarina Laihianderin (k. 1796) kanssa jonka isä oli Säkylän kirkkoherra Henrik Laihiander (1682–1753). Heidän poikansa oli Kokemäen pitäjänapulainen Johan Jakob Elgfoth (1761–1809).
Al-Fayyumin kuvernementti

Al-Fayyum () on yksi Egyptin kuvernementeista. Alueen pinta-ala on 6 068,0 km² ja väkiluku 3 170 150 (2015). Kuvernementin hallinnollinen keskus on Al-Fayyum. Unescon maailmanperintökohde Wadi Al-Hitan sijaitsee alueella.
Perejaslav

Perejaslav (; aikaisemmin Perejaslav-H’melnytskyi, Перея́слав-Хмельни́цький) on keskikokoinen kaupunki Ukrainan Kiovan alueella, rautateitse 78 kilometriä ja maanteitse 90 kilometriä maan pääkaupungista Kiovasta kaakkoon. Se oli vuoden 2020 aluehallinnolliseen uudistukseen saakka hallinnollisesti suoraan Kiovan alueen alainen kuntatason yksikkö. Kesän 2020 uudistuksessa kaupunki tuli osaksi Boryspilin piiriä.
Perejaslav toimii ennen kesää 2020 myös ympäröivän Perejaslav-H’melnytskyin piirin hallintokeskuksena. Kaupungin väkiluvuksi arvioitiin 27 548 ja ympäröivän maaseudusta koostuvan piirin väkiluvuksi 28 096 henkeä (1.1.2017).
Liisa Heinämäki

Liisa Heinämäki (s. 1961) on kasvatustieteen ja yhteiskuntatieteen tohtori, opettaja ja lastentarhanopettaja. Kasvatustieteiden väitöskirjassaan (2004, Jyväskylän yliopisto) hän tutki erityispäivähoitoa kunnallisena palvelujärjestelmänä. Yhteiskuntatieteiden väitöstutkimus (2012, Itä-Suomen yliopisto) tarkasteli valtion ohjelmaohjausta kuntien sosiaali- ja terveydenhuollossa.
Heinämäki on työskennellyt kunnissa ja oppilaitoksissa, Terveyden ja hyvinvoinnin laitoksessa (THL) ja sosiaali- ja terveysministeriössä. THL:ssä (aikaisemmin Stakes) hän toimi tutkijana ja tutkimuspäällikkönä Helsingissä ja Jyväskylän toimipaikassa. Hän tutki ja kehitti erityispäivähoitoa ja varhaista tukea varhaiskasvatuksessa ja koulussa . Hän on käynnistänyt mm. viisivuotisen ParasSos -tutkimushankkeen, jossa tutkittiin kuntien sosiaali- ja terveyspalvelujen muutosta kunta- ja palvelurakenneuudistuksessa. Hän on julkaissut useita tutkimuksia kuntien palveluista ja palveluiden muutoksista.
Vuodesta 2013 alkaen Heinämäki työskenteli sosiaali- ja terveysministeriön esikuntayksikössä ja vuodesta 2017 alkaen valtioneuvoston kansliassa muun muassa sosiaaliturvan uudistamishanke Toimin projektipäällikkönä. 
Heinämäki valittiin vuonna 2019 Alavuden kaupunginjohtajaksi.
Benjamin Enroth

Benjamin Enroth (s. 26. lokakuuta 1989 Tampere) on suomalainen laulaja. 
Enroth osallistui Iskelmäartisti-kilpailuun vuosina 2010 ja 2011 sekä Idolsiin 2011. Hän oli Seinäjoen Tangomarkkinat -laulukilpailun finalisti vuosina 2015 ja 2016. Hän oli yleisön suosikki tangokuninkaaksi vuonna 2016 ja Iskelmäartisti-kilpailussa vuonna 2010.
Enrothin isä on laulaja Pepe Enroth, jonka kanssa hän on esiintynyt.
Enroth ilmoitti huhtikuussa 2022 lopettavansa aktiivisen keikkailun.
Bilokurakynen piiri

Bilokurakynen piiri () on Ukrainan Luhanskin alueen pohjoisosassa sijaitseva hallinnollinen piiri. Se rajoittuu pohjoisessa Venäjään. 
Piirin väkiluvuksi arvioitiin 19 135 ihmistä (1.1.2017), joista kaupunkilaisiksi luokiteltiin piirikeskuksen, Bilokuranynen (Білокуракине, 6 589 as.) ja Lozno-Oleksandrivkan (Лозно-Олександрівка, 917 as.) kaupunkityyppisten taajamien asukkaat.
&lt;br clear=left&gt;
2535 Hämeenlinna

2535 Hämeenlinna on asteroidi, joka kiertää Aurinkoa Marsin ja Jupiterin välisellä asteroidivyöhykkeellä. Asteroidi on nimetty Hämeenlinnan kaupungin mukaan.
Kuvaus.
Asteroidin löysi Yrjö Väisälä Turussa 17. helmikuuta vuonna 1939. Asteroidin kiertoradan isoakselin puolikas on  AU, eksentrisyys  ja inklinaatio  ekliptikan suhteen. 2535 Hämeenlinna on kaksoisasteroidi. Kiertävä kappale löydettiin vuonna 2015. Toisen kappaleen läpimitta on noin . 
Kohde kiertää Auringon ympäri (noin ) kiertoradalla, jossa se on lähimmillään ja etäisimmillään astronomisen yksikön päässä Auringosta. Kohteen läpimitta on noin . Pyörähdysaika akselin ympäri on . Albedo on ja magnitudi .
Bilovodskin piiri

Bilovodskin piiri (, ) on Ukrainan Luhanskin alueen koillisosassa sijaitseva hallinnollinen piiri. Se rajoittuu idässä Venäjään. 
Piirin väkiluvuksi arvioitiin 23 746 ihmistä (2017), joista kaupunkilaisiksi luokiteltiin piirikeskuksen, Bilovodskin kaupunkityyppinen taajaman väestö (Біловодськ; 8 094 as.).
Trojitsken piiri

Trojitsken piiri (; ) oli Ukrainan Luhanskin alueen luoteisosassa sijaitseva hallinnollinen piiri. Se rajoittuu pohjoisessa Venäjään. Ukrainan kesän 2020 aluehallinnollisessa uudistuksessa, piiri sulautettiin osaksi laajentunutta Svatoven piiriä.
Piirin väkiluvuksi arvioitiin 19 926 ihmistä (2017), joista kaupunkilaisiksi luokiteltiin piirikeskus, Trojitsken kaupunkityyppisessä taajamassa väestö (Троїцьке, 7 582).
Svatoven piiri ja siihen sulautunut aiempi Trojitsken piiri tuli Venäjän hyökkäyssodan 2022 johdosta sotatoimialueeksi.
ORCID

ORCID () on kansainvälinen digitaalinen tutkijatunniste. Sen tarkoitus on mahdollistaa tutkijoiden yksilöiminen. Digitaalinen pysyvä tunniste helpottaa tutkijoiden tunnistamista muun muassa tilanteissa, joissa tutkija vaihtaa nimeä (esimerkiksi avioliiton solmimisen yhteydessä) tai useilla tutkijoilla on sama nimi. ORCIDin taustalla on yhdysvaltalainen voittoatavoittelematon ORCID-säätiö. ORCID-tunnisteen käyttö on tutkijalle maksutonta. 
Tunnistetta ehdotettiin vuonna 2009 ja 2010 idean ympärille perustettiin voittoatuottamaton organisaatio ORCID inc. Vuonna 2012 tekninen infrastruktuuri oli luotu ja ensimmäiset ORCID-tunnisteet jaettu. Marraskuussa 2023 tunnisteita oltiin otettu käyttöön 18 miljoonaa joista viimeisen vuoden aikana aktiivisia oli ollut 8 miljoonaa.
Blaydonin rautatieasema

Blaydonin rautatieasema on rautatieasema Blaydon-on-Tynen kaupungissa Tyne ja Wearin alueella. Se sijaitsee Tyne Valley Linen varrella.
Asema avattiin 9. maaliskuuta 1835. Sitä käytti 14 116 matkustajaa kaudella 2017–2018.
Bariumbromaatti

Bariumbromaatti (Ba(BrO3)2) on barium- ja bromaatti-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää muiden bromaattien valmistukseen ja korroosionestoaineena.
Ominaisuudet.
Huoneenlämpötilassa bariumbromaatti on väritöntä tai valkoista kiteistä ainetta. Kidevedettömän yhdisteen lisäksi tunnetaan myös kidevedellinen monohydraatti (Ba(BrO3)2·H2O). Kuumennettaessa monohydraattia kidevesi poistuu noin 180–200 °C:n lämpötilassa. Voimakkaammin kuumennettaessa bariumbromaatti hajoaa bariumbromidiksi ja hapeksi. Bariumbromaatti on veteen suhteellisen niukkaliukoista ja liukoisuus kasvaa lämpötilan noustessa. Laimean rikkihappoliuoksen kanssa yhdiste reagoi muodostaen bromihappoa ja bariumsulfaattia.
Valmistus ja käyttö.
Bariumbromaattia voidaan valmistaa bariumhydroksidin ja bromin välisellä reaktiolla tai saostamalla bariumsuolojen liuoksesta bromaattiliuoksilla. Bariumbromaattia käytetään pääasiassa muiden bromaattisuolojen valmistukseen ja lisäksi sillä on vähäistä käyttöä korroosionestoaineena.
Puistosyreeni

Puistosyreeni ("Syringa" × "henryi") on unkarinsyreenin ("Syringa josikaea") ja villasyreenin ("Syringa villosa") välinen risteymä. Sitä käytetään pensasmaisena koristekasvina ja siitä on myynnissä useita erilaisia lajikkeita. 
Ulkonäkö ja koko.
Puistosyreeni kasvaa noin 2–4 metriä korkeaksi, leveäksi ja tuuheakasvuiseksi pensaaksi. Oksat ovat pystyjä. Lehdet ovat leveänsoikeat, tyvi suippo. Lehtilapa on 8–18 cm pitkä ja lehtiasento vastakkainen. 
Kukinto on harsu, leveä kartiohuiskilo, yksittäisen kukan torvi suppilomainen, teriön liuskat, joita on neljä, avautuvat sivulle. Puistosyreenin kukkien väri vaihtelee, lajikkeesta riippuen, valkoisesta violettiin. Kukkii edellisen vuoden versoilla kesä-heinäkuussa. Se on nopeakasvuinen ja pitkäikäinen, ei juurikaan leviä istutuspaikaltaan, mutta viihtyy pitkään suotuisissa oloissa ja levittäytyy kasvullisesti suureksi pensaikoksi. Hedelmä on kota.
Levinneisyys.
Puistosyreeni on kotoisin Unkarista. Sitä on tavattu Suomen luonnosta sieltä täältä Helsingistä Rovaniemelle.
Putran moskeija

Putran moskeija () on Malesian hallinnollisen pääkaupungin Putrajayan päämoskeija. Se rakennettiin vuosina 1997–1999. Moskeija sijaitsee Putrajayan tekojärven äärellä lähellä Perdana Putraa, pääministerin johtaman toimistorakennuksen ja useiden muiden hallintorakennusten kokonaisuutta. Rakennus on nimetty Malesian ensimmäisen pääministerin, Tunku Abdul Rahman Putra Al Hajin mukaan.
Kupoliltaan vaaleanpunainen Putran moskeija on rakennettu pääosin punertavasta graniitista. Ovissa, ikkunoissa ja paneeleissa on käytetty tummasävyistä puuta. Malesialaisen moskeija-arkkitehtuurin luokittelussa moskeija voidaan lukea ulkomaalaisvaikutteisen postmodernin revivalismin tyylisuuntaan. 
Päätyyliltään rakennus muistuttaa safavidien dynastian ajan persialaisen islamilaisen arkkitehtuurin muotokieltä. Tätä on täydennetty vaikutteilla useista muista maista. Bagdadin Sheikki Omanin moskeijan mallin mukainen minareetti kohoaa 116 metrin korkeuteen. Moskeijan pääportti on koristeltu persialaisten porttien tapaan. Pohjakerroksen seinät muistuttavat Marokon Casablancassa sijaitsevan Kuningas Hassanin moskeijan seiniä. 
Rakennuksessa on kolme toiminnallista osaa: rukoussali, piha (Sahn) ja erilaisten oppimisen ja muiden toimintojen tilat. Elegantin pelkistetyn rukoussalin 36 metriä leveää kupolikattoa kannattelee 12 pilaria. Monin vesiaihein koristettu piha-alue mahdollistaa rukoilemisen. Oppimis- ja oheistiloihin kuuluvat muun muassa VIP-tilat, koraanin käsikirjoitusten museo, kirjasto, ruokala, auditorio, näyttelysali ja seminaarihuone. Moskeijan yhteydessä toimii myös hautauspalvelu. 
Moskeijaan sopii yhteensä 15 000 rukoilijaa, joista 10 000 sisälle rakennukseen ja 5 000 piha-alueelle. Sisätilat (pohjakerros) on mitoitettu 8 000 miespuoliselle rukoilijalle ja 2. kerrokseen sopii 2 000 naispuolista rukoilijaa.
Hietakaunokki

Hietakaunokki eli reininkaunokki ("Centaurea stoebe") on asterikasvien (Asteraceae) heimoon, kaunokkien ("Centaurea") sukuun kuuluva kasvilaji. Se on kaksivuotinen ja muistuttaa paljolti ketokaunokkia ("Centaurea scabiosa"), josta hietakaunokin erottaa mykeröiden koon, kukkien värin ja kehtosuomujen värin perusteella.
Hietakaunokki kasvaa noin metrinkorkuiseksi ja sen varsi on runsashaarainen. Hietakaunokin lehdet ovat muodoltaan pariosaiset, syvään hyvin kapeiksi liuskoiksi liuskoittuneet. Hietakaunokin kukinto on monesta mykeröstä koostuva mykeröstö, jossa yksittäiset mykeröt ovat noin 2 cm leveitä. Mykeröiden kukat ovat väriltään aniliininpunaisia tai violetinpunaisia ja laitakukat ovat neuvottomia sekä kehräkukkia suurempia. Kehtosuomut ovat vaaleanruskeita, viisisuonisia ja niiden kärjissä on tummanruskea karvareunus. Hietakaunokin hedelmä on vaaleanruskea ja haivenellinen.
Hietakaunokki kasvaa hiekkaisella maaperällä sekä joutomailla ja on kotoisin Keski-Euroopasta. Suomessa hietakaunokkia on tavattu vain muutaman kerran yli 50 vuotta sitten ja Ruotsissa lajia tavataan harvinaisena Skånessa, Gotlannissa ja Öölannissa. Ruotsissa hietakaunokki on tavattu ensimmäisen kerran vuonna 1909 Skånessa.
Luoti sydämessä

Luoti sydämessä on Matti Kassilan käsikirjoittama ja ohjaama 55-minuuttinen televisioelokuva vuodelta 1964. Tositapahtumiin perustuva draama kertoo pienoiskiväärin luodin sydämeensä saaneen yhdeksänvuotiaan Markku-pojan selviytymisestä monimutkaiseksi käyvässä hoitoketjussa aikana, jolloin terveydenhoito Suomessa oli nykyistä heikompaa. 
Juoni.
Vanhempi naapurin poika leikkii pienoiskiväärillään ampumalla hirsisen ulkorakennuksen seinään, mutta yksi luodeista lentää läpi seinien rakennuksen toisella puolella leikkivän Markun rintaan. Apuun haetaan kunnanlääkäri, joka lähettää Markun isänsä ja naapurin miehen kanssa Kuopion keskussairaalaan. Markkua tutkitaan ja hoidetaan ensin Kuopiossa, sitten Helsingissä, mutta leikkaukseen ei katsota olevan aihetta. Kuukausien päästä avun koteloituneen luodin poistamiseksi Markku saa Tukholman Karoliinisesta instituutista, sielläkin vasta toisella yrittämällä. Tukholmaan hoitoon pääsy on hyväntahtoisten ihmisten avun varassa, ja myös Markun perhe joutuu myymään karjansa ja maitaan kustannusten kattamiseksi. Lopulta Ruotsissa leikkaukset tehnyt kirurgi luopuu palkkiostaan, ja Markun tapauksesta tulee pieni mediatapahtuma sekä Suomessa että Ruotsissa.
Elokuva sai aiheensa vuonna 1957 Lapinlahden Nerkoon kylässä sattuneesta tapauksesta. Elokuva tuotettiin näyttelijälakon 1963–1965 aikana. Siksi valtaosa esiintyjistä on amatöörejä, mikä lisää elokuvan dokumentaarista sävyä. Tarinan kertojana toimii ohjaaja Kassila.
"Luoti sydämessä" sai ensiesityksensä Suomen televisiossa itsenäisyyspäivänä 1964. Se on esitetty uudelleen Yle Teemalla 2008 ja 2014 sekä Yle TV1 -kanavalla 2017.
Opinsaunan kiuas

Opinsaunan kiuas on muistomerkki Jyväskylän Isossa Haapasaaressa. Muistomerkin ovat pystyttäneet Jyväskylän seminaarin opiskelijat vuosina 1867–1937.
Margit Mattsson

Margit Mattsson (myöh. Valkama, 17. marraskuuta 1930 Suoniemi – 21. maaliskuuta 2019 Urjala) oli suomalainen missifinalisti. 
Hän oli kolmilapsisen perheen keskimmäinen lapsi. Hän oli vasta 16-vuotias osallistuessaan virallisiin ja valtakunnallisiin kauneuskilpailuihin. 
Hän saavutti Maakunnan kaunotar, Miss Pirkka-Häme virallisen arvonimen, huhtikuussa 1947 Tampereella.
Ohjelma Oy kutsui hänet Helsingissä toukokuussa 1947 järjestettävään Kevään Kuningatar -kauneuskilpailuun, mutta siitä hän kieltäytyi. 
Ohjelma Oy kutsui hänet vielä syyskuussa järjestettäviin Valtakunnan kaunotar, Miss Suomi 1947 virallisiin valtakunnallisiin kauneuskilpailuihin Helsingin messuhalliin. Siellä hänet valittiin 21.9.1947 Miss Suomen 1. perintöprinsessaksi Valtakunnan Ihannetyttö tittelillä. Samoissa kilpailuissa hän nappasi vielä yhden voiton saaden Valtakunnan Elokuvatyttö 1947 tittelin.
Hän osallistui vielä Miss Pyynikki 1949 kilpailuun, jossa hänet valittiin yleisöäänillä Ihannetytöksi. Tämän jälkeen hän jätti kauneuskilpailut.
Hän työskenteli Siuronkosken konttorissa konttoristina, jossa hänen isänsä oli toimitusjohtajana. Hän avioitui ja sai 3 poikaa. Ensimmäinen pojista syntyi 1950, toinen 1954 ja kolmas 1959.
Margit asui elämänsä aikana jonkin aikaa Saksassa. Suomessa hän asui vuosia mm. Raisiossa ja Kokemäellä. Viimeiset elinvuotensa Margit vietti Urjalassa.
HC 07 Detva

HC 07 Detva on slovakialainen jääkiekkoseura, joka pelaa Slovakian kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla.
Jyväskylän yliopiston kasvitieteellinen puutarha

Jyväskylän yliopiston kasvitieteellinen puutarha käsittää Seminaarinmäen, Mattilanniemen ja Ylistönrinteen kampusten viheralueet ja sen pinta-ala on 36 hehtaaria.
Historiaa.
Jyväskylän seminaari sai uudet, Seminaarinmäelle sijoittuvat rakennukset 1880 -luvulla. Samassa yhteydessä alueelle sijoitettiin L. A. Jernströmin suunnittelema puutarha, joka valmistui 1883. Varsinainen puutarhaopetus aloitettiin 1898. Opetuksen lisäksi puutarhalla järjestettiin kesäisin noin kaksi viikkoa kestäviä puutarhakursseja seminaarin opiskelijoille.
Varsinainen kasvitieteellinen puutarha Seminaarinmäelle perustettiin 1990. Sen tehtävä oli palvella biologian alojen tutkimusta ja opetusta. Kasvitieteelliseen puutarhan kasvikokoelma käsittää noin 570 lajia. 
Nykyisin kasvitieteellinen puutarha on Jyväskylän museon kasvitieteellisen osaston yksikkö.
The Addams Family (videopeli)

The Addams Family on Ocean Softwaren kehittämä ja julkaisema tasohyppely, joka julkaistiin vuonna 1992. Peli julkaistiin Amigalle, Atari ST:lle, Sega Mega Drivelle ja SNES:ille.
Peli perustuu vuoden 1991 elokuvaan "The Addams Family – Perhe Addams".
Ocean julkaisi pelistä myös useita muita eri versioita, joita julkaistiin muun muassa Nintendo Game Boylle, Amstrad CPC:lle, NES:lle, Commodore 64:lle ja ZX Spectrum alustoille. Pelit poikkesivat alkuperäisestä versiosta pelattavuudeltaan ja pelin tasosuunnittelultaan. Elokuvan pohjalta on julkaistu myös flipperipeli. 
Juoni.
Addamsin perheen lakimies on kaapannut Addamsien kartanon ja vanginnut Mortician, Wednesdayn, Puggsleyn, Festerin sekä isoäiti Addamsin sijoittaen heidät eri puolille kartanoa, jotka Gomez Addamsin täytyy pelastaa.
Vastaanotto.
Pelin Amiga-versio on saanut arvosanaksi 90% "The One" -lehden arvostelussa.
Peli on saanut arvosanaksi 95% "CU Amiga" -lehden arvostelussa.
Markivkan piiri

Markivkan piiri (; ) oli aluehallinnollinen piiri Ukrainan Luhanskin alueen pohjoisosassa. Piiri rajoittui pohjoisessa Venäjän Voronežin alueeseen. Osanan Ukrainan kesän 2020 aluehallinnollisia uudistuksia piirien lukumäärää karsittiin tuntuvasti. Heinäkuussa 2020 Markivkan piiri yhdistettiin osaksi laajennettua Starobilskin piiriä.
Piirin väkiluvuksi arvioitiin 14 980 henkeä (1.1.2017). Heistä kaupunkilaisiksi luokiteltiin piirikeskus, Markivkan kaupunkityyppinen taajaman väestö (Марківка, 5 974 as.).
&lt;br clear=left&gt;
Caproni Ca.310

Caproni Ca.310 Libeccio () oli Capronin 1930-luvun lopulla kehittämä alatasoinen ja kaksimoottorinen sekä kolmipaikkainen tiedustelu- ja kevyt pommikone. Prototyypin ensilento oli huhtikuussa 1937. Espanjan sisällissotaan siirrettiin 16 konetta Francon joukoille kehitystyötä varten. Mallin pääkäyttäjä oli Regia Aeronautica. Sitä kaupattiin Unkariin, Kroatiaan ja Peruun. Norjan kuninkaalliset ilmavoimat vastaanotti neljä konetta. Unkariin toimitetut 36 konetta, joista palautui 33 kappaletta, olivat kuitenkin osoittautuneet suoritusarvoiltaan ala-arvoisiksi. Syynä oli se, että nämä jäivät kauas luvatusta suorituskyvystä. Koneet palautettiin Italiaan, joka korvasi näillä omat Breda Ba.65 koneensa.
Libecciosta tehtiin kaksi kehitysversiota Ca.311 ja Ca.313, joiden moottoritehot sekä muut suoritusarvot olivat paremmat kuin Ca.310:lla. Norja oli tilannut tyyppiä Ca.313, mutta Saksan salamasota esti tilausten toteutumisen. Tyyppiä tilasi Ruotsin ilmavoimat suurin luvuin eri variantteina. Perusversio oli tunnukseltaan "B 16". 
Moottorit olivat Piaggion 470 hevosvoiman (351 kW) P.VII C35 tähtimoottorit. Kantama oli 1 690 km (1 200 km maksimikuormalla) ja huippunopeus 365 km/h. Aseistuksena oli kolme 7,7 mm konekivääriä, joista kaksi siivissä, kiinteästi asennettuina ja eteenpäin ampuvina sekä yksi liikuteltava ylätornissa. Suurin pommikuorma oli 400 kg. Myöhemmät muunnokset kykenivät tätä jonkin verran suurempaan pommilastiin. Konetyypin käytännöllinen lakikorkeus oli 7 000 m.
Juan’ya Green

Juan’ya Green (s. 8. helmikuuta 1992 Philadelphia, Pennsylvania) on yhdysvaltalainen koripalloilija, pelipaikaltaan pelintekijä. Kertaalleen yliopistokonferenssinsa parhaaksi pelaajaksi valittu Green on pelannut urallaan yliopistosarjan lisäksi Kreikan ja Suomen pääsarjoissa.
Pelaajaura.
Green pelasi yliopistokoripalloa merkittävässä roolissa Niagaran ja Hofstran joukkueissa vuosina 2011–2013 ja 2014–2016. Viimeisellä yliopistokaudellaan hänet valittiin CAA-konferenssin vuoden pelaajaksi. Häntä ei varattu NBA:han , ja heinäkuussa 2016 hän siirtyi ammattilaiseksi Eurooppaan, Kreikan pääsarjajoukkue Kymisiin, jossa pelasi vain hetken.
Heinäkuussa 2017 Green siirtyi Suomen pääsarjaan Tampereen Pyrintöön.
Kesällä 2018 Green siirtyi Unkarin pääsarjaan Kecskeméti TE:hen.
Pelityyli ja ominaisuudet.
Pyrinnön valmentaja Sami Toiviainen kuvaili Greeniä heinäkuussa 2017 luontaiseksi pelintekijäksi, joka korintekemisen lisäksi kykenee hyvin löytämään vapaita pelaajia ja toteuttamaan pick’n roll -tilanteita.
Tuote (albumi)

Tuote on Yhteiskunnan Mutanttien toinen studioalbumi, joka julkaistiin 29. syyskuuta 2017.
Ensimmäinen single ”Se parempi joutsenlaulu” julkaistiin 19. kesäkuuta 2017. Albumin kansikuvan on toteuttanut Samu Peltola.
Vastaanotto.
Imperiumin Janne Rintala antoi albumille arvosanaksi 8.5/10. Hän kuvaili yhtyettä linjattomaksi, riitasointuiseksi, svengaavaksi ja eritoten kieroksi, joka kappaleiden sillisalaattimaisuudesta huolimatta kykenee pitämään kappaleidensa rungot selkeinä, ja totesi sen pitävän niin sävellykset kuin sanoituksetkin kasassa. Erityisesti kehua keräsi laulaja Teron laaja raivokkaan ja pehmeän sävelen hallinta.
Erikoislähettiläs (arvonimi)

Erikoislähettiläs () on Suomessa tasavallan presidentin myöntämä arvonimi, joka kuuluu 2. ryhmään. Arvonimestä maksettavan veron määrä on joko .
Arvonimi otettiin käyttöön vuonna 2017 muuttamalla aikaisemmin käytössä ollut arvonimi "erikoislähettiläs ja täysivaltainen ministeri" muotoon "erikoislähettiläs".
Organ

Organ oli vuosina 1981–1982 sekä jälleen vuodesta 2007 toiminut suomalainen synthpop-musiikkia esittänyt yhtye. Yhtye itse kutsui esittämäänsä musiikkia termillä "futu".
Yhtyeen ensimmäisen kokoonpanon muodostivat Mikko Saarela sekä Argon-yhtyeen Seppo Parkkinen ja Pekka Tolonen. Organin soitinarsenaaliin kuului muun muassa Pekka Tolosen rakentama analoginen rumpukone ”Zyrgo”. Kokoonpano levytti singlen "Kärpästen juhlat", joka julkaistiin kesäkuussa 1981 Saarelan soolosinglenä. Marraskuussa 1981 yhtyeeltä julkaistiin nimellä Mikko Saarela &amp; Organ single "Kundi meikkaa". Tässä kokoonpanossa oli mukana myös progressivisen musiikkityylin basisti Tapani Lahtinen. Helmikuussa 1982 yhtyeeltä julkaistiin albumi "Nekrofiilis." Albumin kappaleita työstettiin Helsingin yliopiston elektronisen musiikin studiossa"." Levyllä on oodi 1940-luvun Suomi-filmien valovoimaisimmalle tähdelle Regina Linnanheimolle, ja Saarelan yhteiskunnallisesti kantaa ottavissa sanoituksissa käsiteltiin koe-eläimiä, kehitysapua ja sodanvastaisia teemoja. Myös Parkkinen sanoitti biisejä. Organin ura jäi lyhytaikaiseksi futuinnostuksen laannuttua ja yhtyeen viimeiseksi julkaisuksi jäi marraskuussa 1982 julkaistu single "Suajele mua vähän jostakin päin".
Esiintymiset.
2007.
Yhtye esiintyi pitkän hiljaiselon jälkeen comeback-keikalla vuoden 2007 marraskuussa Avanto-festivaalilla Helsingissä.
2008.
Vuonna 2008 yhtye esiintyi tammikuussa Tavastia-klubilla Saarelan 50-vuotissyntymäpäivillä sekä toukokuussa Club Denaro -klubilla.
2009.
Yhtye esiintyi elokuussa 2009 Flow-festivaaleilla Helsingissä.
2019.
Mikko Saarelan kuoltua Organ Requiem ilmoitettiin esiintyvän hänen muistokonsertissaan Tavastialla 5. maaliskuuta. Organ ei kuitenkaan esiintynyt ilman Saarelaa, vaikka yhtyeen jäsenet oli yleisössä, vaan yhtyeestä nähtiin konsertissa dokumenttielokuva.
Hervannan uimahalli

Hervannan uimahalli on Tampereen Hervannassa sijaitseva uimahalli. Kallioon louhittu halli sijaitsee 30 metriä maanpinnan alapuolella, ja se valmistui vuonna 1978. Uimahallissa on kuusiratainen 25 metrin allas, lastenallas, kuntosali sekä sauna-, pesu- ja pukutilat. Uimahallia saneerattiin yli neljällä miljoonalla eurolla 2019–2020, jolloin se oli suljettuna vuoden verran.
Hervannan uimahalli oli 2010-luvulla Tampereen uimahalleista kävijämäärältään pienin. Tampereen uintikeskus eli Kalevan uimahalli sai vuosittain noin 400 000 kävijää, Pyynikin ja Tesoman uimahallit kumpikin noin 130 000 ja Hervanta noin 70 000. Harjoituspaikkana Hervannan uimahallia ovat käyttäneet ainakin uimaseurat TaTU Tampere ja Uinti Tampere.
Maanantai-iltaisin Hervannan uimahalli on ollut varattu vain naisille.
Historiaa.
Vuonna 1978 avatun Hervannan uimahallin on suunnitellut arkkitehti Arjo Harmes. Se rakennettiin ensimmäiseen Hervannan kallioon louhituista luolista, joka on pituudeltaan kolmisen kilometriä. Uimahallin lisäksi luolaan tehtiin parinsadan auton pysäköintihalli. Myöhemmin rakennetuissa luolissa on muun muassa jääkiekon harjoitushalli. Kaikki luolatilat ovat samalla alueen väestönsuojatiloja kriisitilanteen varalta. . 
Hallin painehiekkasuodatuksella toimiva vesijärjestelmä on uusittu vuonna 2006. Kesäkuussa 2011 hallissa sattui suuri vesivahinko, kun ilmeisesti ukkosen aiheuttama sähkövika valutti altaiden vettä alapuolisiin laitteistotiloihin.
Hervannan uimahallissa järjestetään vuosittain joulun alla uintitilaisuus kynttilöiden valossa. Vuoden 2015 kynttiläuinnin teemana oli Jean Sibeliuksen 150-vuotisjuhla, ja hallissa soitti Tampere Filharmonian puupuhallintrio.
2018 suoritettujen kuntoselvitysten mukaan Hervannan uimahalli oli pikaisen remontin tarpeessa. Alkuperäinen kustannusarvio oli 600 000 euroa ja se piti sisällään altaiden, pukukaapistojen, lukitus- ja kulunvalvontajärjestelmän uudistuksen, sekä kaikkien pintojen ja sisäänpääsytilojen parannuksen. Hanke hyväksyttiin ja uimahalli suljettiin 24.5.2019 ja remontin alkuperäinen suunntiteltu valmistumisajankohta olisi ollut tammikuussa 2021. Tampereen kaupunki teki jatkoselvityksiä 2019 joiden perusteella alkuperäinen aikataulu-ja kustannusarvio todettiin alimitoitetuiksi. Hankkeen lopullinen kustannusarvio nousi 6 miljoonaan euroon ja sen on määrä valmistua 2021 kesällä ja avautua syyskaudelle 2021.
Bila Tserkvan piiri

Bila Tserkvan piiri () on yksi Ukrainan Kiovan alueen hallinnollisista piireistä. Piiri on perustettu alkujaan vuonna 1930, ja sitä laajennettiin huomattavasti heinäkuun 2020 aluehallinnollisen uudistuksen yhteydessä. Piiri sijaitsee linnuntietä noin 50–110 kilometriä Kiovasta etelälounaaseen. Piirin hallintokeskus on Bila Tserkvan kaupunki (208 737 as., 2021).
Bila Tserkvan piiri kuuluu Ukrainan aluehallinnon toiseen tasoon. Heinäkuussa 2020 Ukraina supisti Kiovan alueen piirien lukumäärän seitsemään. Laajentuneen Bila Tserkvan piirin pinta-alaksi tuli 6 510,3 neliökilometriä.
Ukrainan tilastokeskus arvioi Bila Tserkvan piirin väkiluvuksi 436 115 (1.1.2021). Kaupunkilaisiksi luokiteltiin 66,6 prosenttia piirin asukkaista (290 605 as.), mihin kuului viiden kaupungin (Bila Tserkva, Skvyra, Taraštša, Tetijiv ja Uzyn) ja kuuden kaupunkityyppisen taajaman (Volodarka, Hrebinky, Doslidnytske, Rokytne, Stavyštše, Terezyne) väestö. Ennen kesän 2020 aluehallinnon muutosta olemassaolleen Bila Tserkvan piirin väkiluku oli oleellisesti pienempi (49 867 ihmistä, arvio 1.1.2017)
Männynrosoruoste

Männynrosoruoste eli männynversoruoste ("Cronartium pini") on ruostesieniin kuuluva sienilaji. Yhdessä pioninkarvaruosteen ("Cronartium flaccidum") kanssa se aiheuttaa männyissä tervasrosoa.
Laura Groeseneken

Laura Groeseneken (s. 30. huhtikuuta 1990), tunnettu myös taiteilijanimellään Sennek, on belgialainen laulaja ja lauluntekijä. Hän edusti Belgiaa vuoden 2018 Eurovision laulukilpailussa Lissabonissa. Hänen edustuskappaleensa on nimeltään "A Matter of Time".
Groeseneken on toiminut kosketinsoittajana belgialaiselle muusikolle, Ozark Henrylle Rock Werchter-musiikkifestivaaleilla. Hän työskentelee IKEA:ssa visuaalisena vähittäiskauppiaana sekä lauluopettajana omassa kotikaupungissaan. Groeseneken on kirjoittanut musiikkia belgialaiselle bändille nimeltä Hooverphonic, yhdessä Alex Callierin kanssa.
Viljo Kämäräinen

Viljo Johan Kämäräinen (30. toukokuuta 1892 – 5. syyskuuta 1945) oli suomalainen kestävyysjuoksija, joka juoksi 25 000 metrin maailmanennätyksen vuonna 1915. Sulkavalta kotoisin ollut Kämäräinen edusti aluksi Viipurin Reipasta, kunnes muutti Helsinkiin 1913, edustaen sen jälkeen Helsingin Kisa-Veikkoja ja vuodesta 1915 lähtien Helsingin Jyryä. Varsinaiselta ammatiltaan hän oli kirjaltaja.
Ura.
Vuonna 1912 Kämäräinen saavutti SM-pronssia 10 000 metrin (5×2 000m) viestinjuoksussa Viipurin Reippaan joukkueessa ja samana vuonna hän kuului myös seuran joukkueeseen, joka voitti Pietarissa St. Petersburger Amaterur-Sportvereinin järjestämän maastojuoksun joukkuekilpailun. Kesäkuussa 1913 Kämäräinen voitti Riiassa järjestetyn 5 000 metrin kilpailun ja osallistui myöhemmin syksyllä Suomen edustajana Kööpenhaminassa järjestettylle kansainväliselle maratonille. Vuoden 1915 maastojuoksun SM-kilpailuissa Kämäräinen sijoittui kolmanneksi ja voitti joukkuekilpailun Helsingin Jyryn joukkueessa yhdessä Tiivo Lahman ja A. Böökin kanssa.
Vuonna 1915 Kämäräinen juoksi tuolloin yleisen 25 000 metrin maailmanennätyksen, joka oli ensimmäinen Kansainvälisen yleisurheiluliiton IAAF:n perustamisen jälkeen noteerattu 25 000 metrin maailmanennätys. Hän juoksi 31. heinäkuuta Helsingissä Eläintarhan kentällä ajan 1.27.11,1 alittaen Ison-Britannian George Crosslandin vuonna 1894 juokseman epävirallisen amatöörien ME-tuloksen 10,9 sekunnilla. Ennätys kesti ainoastaan puolitoista kuukautta, kunnes Tatu Kolehmainen alitti sen 37,5 sekunnilla Viipurissa 12. syyskuuta. Kämäräinen sijoittui kilpailussa toiseksi, mutta hävisi Kolehmaiselle lähes puolitoista minuuttia. 26. syyskuuta 1915 Kämäräinen sijoittui kolmanneksi Oulunkylän raviradalla järjestetyssä kahden tunnin juoksussa, jonka yhteydessä Albin Stenroos teki uuden 30 000 metrin maailmanennätyksen.