Huoltovarmuus

Huoltovarmuus tarkoittaa yhteiskunnan kykyä selviytyä häiriötilanteissa ja kriisioloissa mahdollisimman vähin erityisjärjestelyin ja haitoin. Huoltovarmuuden merkitys ja järjestelyt vaihtelevat eri maissa. Siihen vaikuttaa muun muassa maan energiaomavaraisuus ja kuljetusyhteydet sekä ilmasto, sijainti, kuljetusetäisyydet- ja mahdollisuudet sekä talouden ja infrastruktuurin rakenne. Myös tieto- ja viestintäjärjestelmien toimivuus, energiansaannin varmistaminen, luonnonkatastrofit sekä maanpuolutus ovat keskeisiä huomioitavia.
Huoltovarmuus Suomessa.
Suomessa huoltovarmuutta ylläpitää ja kehittää Huoltovarmuuskeskus. Huoltovarmuustyön tavoitteissa ja keinojen valinnassa otetaan huomioon Suomen erityispiirteet, kuten kylmä ilmasto, syrjäinen sijainti, riippuvuus merikuljetuksista, energiaintensiivinen talouden rakenne ja pitkät kuljetusetäysyydet. Valtion ja kuntien lakisääteinen velvollisuus on luoda valmiutta selviytyä häiriötilanteista ja kriisioloissa etukäteen suunnittelemalla ja kartoittamalla mahdollisia riskejä ja niiden vaikutuksia sekä toteuttamalla tarpeellisiksi ja aiheellisiksi katsottuja toimenpiteitä. Huoltovarmuuskeskus on varastoinut poikkeusoloihin muun muassa terveydenhuollossa tarvittavia välineitä, polttoainetta, siemenviljaa sekä leipäviljaa. 
Suomi on taloudellisesti ja teknologisesti kehittynyt yhteiskunta, jossa kansalaiset ostavat ruokaa ja juomaa kaupoista ja ravintoloista, käyttävät pankki- ja terveydenhuoltopalveluita sekä saavat sähköä sähköverkosta ja vettä vesijohtoverkosta. Nämä kaikki palvelut kuuluvat Suomessa huoltovarmuuden piiriin. Huoltovarmuutta rakennetaan yhteistyössä julkisten ja yksityisten toimijoiden kanssa. Suomen luonnonvarat, elintarviketuotantokyky, hyvinvointi- ja koulutusjärjestelmä sekä infrastruktuuri ovat kansallista huoltovarmuutta edistäviä vahvuuksia. Kotitaloudet ovat keskeinen osa yhteiskuntaa, yhteiskunnan toimivuutta sekä huoltovarmuutta, jonka vuoksi Suomessa kehotetaan ylläpitämään vähintään kolmen vuorokauden, mielellään viikon kotivaraa.
Suomi tekee yhteistyötä useiden eri kansainvälisten toimijoiden kanssa. Suomi on aktiivinen jäsen monikansallisissa yhteistyöorganisaatioissa. Huoltovarmuuskeskus tekee yhteistyötä etenkin Ruotsin ja Norjan kanssa, sekä EU- ja OECD-maiden kanssa sekä siviilivalmiuteen liittyen myös Nato-valtioiden kanssa. Yhteistyötahoja ovat myös esimerkiksi Yhdysvallat, Yhdistynyt kuningaskunta, Viro, Sveitsi ja kansainväliset yritykset. Suomi on ollut huoltovarmuuden edelläkävijä jo pitkään, joten Suomen osaaminen ja toimintamallit ovat erityisten arvokkaita myös Euroopan unionin tasolla.
Huoltovarmuudella perusteleminen.
Huoltovarmuudella perustellen on muun muassa vastustettu sähkölaitosten ja vesilaitosten yksityistämistä sekä vaadittu kotimaista eläintuotantoa, luonnonsuojelua, ruoantuotantoa ja kykyä metsien nopeaan hyödyntämiseen. Huoltovarmuudella sodan aikana perustellaan usein myös Finnairin valtio-omistusta, vaikka Ukrainan sota sulki maan ilmatilan ja teki siviilikoneet lähes hyödyttömiksi.
Huoltovarmuus kansainvälisesti.
Euroopan unionissa.
Euroopan unioni ja sen jäsenmaat ovat perustaneet rajojen ylittäviä yhteistyö- ja solidaarisuusmekanismeja hallitakseen kriisejä tehokkaasti ja suojellakseen ihmisiä. Marraskuussa 2021 Euroopan unionin neuvosto hyväksyi päätelmät varautumisen sekä toiminta- ja selviytymiskyvyn vahvistamiseksi tulevien kriisien varalta. Lissabonin sopimus mahdollistaa huoltovarmuuden tarkastelun kokonaisvaltaisemmin. Maastrichtin ja Amsterdamin sopimuksissa, korostuvat yhteisön solidaarisuusvelvoitteet ja keskeiset yhteiset perusjärjestelmät. Euroopan unionilla on useita kriisinhallintamekanismeja luonnonvoimien sekä ihmisten aiheuttamiin kriiseihin ja katastrofeihin:
Yhdysvalloissa.
Yhdysvalloissa ennen Hurrikaani Katriinaa varautuminen oli kiinni pitkälti paikallisista pelastusviranomaisista. Hurrikaanin seurauksena vuonna 2011 perustettiin Yhdysvaltain hätätilavirasto, joka koordinoi liittovaltion, osavaltion ja paikallistason tooimintaa vastaten tulvien, hirmumyrskyjen, maanjäristysten ja muihin luonnontuhoihin liittyvästä toiminnasta. Viraston vastuut ovat jaettu liennykseen, valmiuteen, vastaamiseen sekä elvyttämiseen.
Kanadassa.
Kanadassa Public Safety Canada koordinoi huoltovarmuutta ja onnettomuuksiin varautumista muiden liittovaltioiden toimijoiden, maakuntien, aluehallitusten, korkeakoulujen, kansallisten yhdistysten ja kansalaisjärjestöjen kanssa. Koordinointiin kuuluvat muun muassa suunnittelu, varautuminen, harjoitukset sekä opittujen kokemusten jakaminen.
Japanissa.
Japanissa huoltovarmuus keskittyy etenkin luonnonkatastrofeihin kuten maanjäristyksiin ja tsunameihin varautumiseen. Asukkaita painotetaan etenkin kotivaran ylläpitämisestä sekä huonekalujen ja rakennusten vakauttamisesta. Esimerkiksi Tokion asukkaat osallistuvat vuosittaisiin katastrofiharjoituksiin ja tsunamialueiden asukkaat osallistuvat evakuointiharjoituksiin.
Punaisen Ristin ja Punaisen Puolikuun toiminta.
Punaisen Ristin ja Punaisen Puolikuun kansainvälinen liike tarjoaa sota-, katastrofi- ja onnettmuustilanteissa apua maailmanlaajuisesti. Useissa maissa Punainen Risti vastaa muun muassa veripalvelutoiminnasta, antaa ensiapukoulutusta, tekee kehitysyhteistyötä, harjoittaa valistustoimintaa muun muassa huoltovarmuuden ylläpitämisestä ja ylläpitää auttamisvalmiutta.