tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Kohtuuttomuuksia

Kohtuuttomuuksia on Yle TV1:llä vuonna 2016 ensiesitetty neliosainen komediasarja. Siinä parodioidaan nykyajan ilmiöitä, kuten menestymispaineita ja sukupuolirooleja. Sarjan on käsikirjoittanut Tiina Lymi; hän on myös yksi sarjan pääosanäyttelijöistä. Muissa päärooleissa esiintyvät Elina Knihtilä, Hannu-Pekka Björkman sekä Ville Tiihonen.
Sarjan kolme ensimmäistä jaksoa ovat irrallisia kokonaisuuksia, mutta niissäkin satunnaiset kohtaukset risteävät keskenään. Neljännessä jaksossa näyttelijät esittävät itsejään osittain fiktiivisesti sarjan tekemisestä kertovassa jaksossa.
Sarja kuvattiin kesäkuun 2015 aikana. Sen budjetti oli 765 000 euroa, josta Suomen elokuvasäätiön tukea oli 150 000 euroa.
Juoni.
Ensimmäinen jakso ”Ystäviä ja vaikutusvaltaa” seuraa viisihenkisen toimistotyöporukan ihmissuhteita tyhjine bisnesjargoneineen ja seksuaalisine häirintöineen tilanteissa, joissa sosiaalisesti kömpelö puurtaja (Kaihua) jätetään aina ulkopuolelle.
Toisessa jaksossa ”Kiekkovaimo” Anne (Lymi) kuljettaa autolla vanhaa SaiPan cheerleader-kaveriaan, Amerikkaan jääkiekkovaimoksi päätynyttä viinan- ja kokaiininhuuruista Pirjoa (Knihtilä) Helsingistä kohti molempien kotiseutua Lappeenrantaa.
Kolmannessa jaksossa ”Juhannussalko” pelibisneksistä haaveileva mies (Tiihonen) etsii rahoittajaa hankkeilleen ja kohtaa sopivalla hetkellä vauraan suomenruotsalaisen perheen tyttären (Soulié), joka vie hänet sukunsa saareen kohtalokkaaseen juhannuksenviettoon.
Neljännessä jaksossa ”Mitä todella tapahtui” seurataan pseudodokumentaarisesti edellisten kolmen jakson tekovaiheita. Päähenkilönä on ohjaaja Kotwica, joka joutuu muka kärsimään Knihtilän ja Lymin telaketjufeminismistä ja tuottaja Markus Selinin tyranniasta. Tuottajan vaatimuksesta mukaan otetusta Aku Hirviniemestä päästään eroon.
Vastaanotto.
"Helsingin Sanomien" Leena Virtasen mukaan "Kohtuuttomuuksien" tyyli on mustaa komediaa, muttei yhtä synkeää kuin Aleksi Salmenperän "Häiriötekijässä". Hänestä jokaisen neljän tainan perusjännite on hyvä, mutta jännitteen purkaminen onnistuneeksi lopuksi on usein jäänyt kesken. ”Raivarit ja totaaliset kännisekoilut naurattavat hetken, mutta ne ovat myös helppoja ratkaisuja eivätkä tarjoa mitään yllättävää.”
Luettelo Suomen valtiollisista hautajaisista

Tämä on luettelo Suomen itsenäisyyden aikana järjestetyistä valtiollisista hautajaisista. Vuoteen 1989 saakka käytettiin ilmaisua ”haudataan valtion varoin”, minkä jälkeen hallitus teki päätöksen vanhasta menettelystä luopumisesta. Vuodesta 1990 lähtien on käytetty nimitystä ”valtiolliset hautajaiset”, jotka järjestetään tasavallan presidenteille tai poikkeustapauksissa valtioneuvoston päätöksellä muutoin merkittäville henkilöille.
Historia.
Valtioneuvosto aloitti käytännön jo vuonna 1920, mutta siitä ei tehty mitään säännöksiä, eikä valtion varoin haudatuista henkilöistä myöskään pidetty eritystä luetteloa. Taiteilijoiden ja urheilijoiden hautajaisia esitti Opetusministeriö, upseerien Puolustusministeriö, ja muiden merkkihenkilöiden valtioneuvoston kanslia. Vuonna 1980 asiasta tehtiin selvitys, ja samalla ehdotettiin käyttöönotettavaksi termiä ”valtiolliset hautajaiset”, joka ei kuitenkaan saanut kielitieteilijöiden hyväksyntää. Joulukuussa 1989 hallitus päätti vähentää merkkihenkilöiden hautaamista valtion varoin niin, että jatkossa pääsääntöisesti vain presidentit saavat valtiolliset hautajaiset. Poikkeustapauksiksi luettiin hyvin pitkäaikaiset pääministerit, eduskunnan puhemiehet sekä erityistä merkitystä omaavat henkilöt, kuten Nobel-palkinnon saajat. Lisäksi puolustusvoimien palveluksessa olevien henkilöiden, virantoimituksessa kuolleiden virkamiesten sekä suuronnettomuuksien uhrien hautajaisia päätettiin edelleen tukea valtion varoista.
Vuosina 1921–1989 valtion varoin haudattiin yhteensä 73 merkkihenkilöä. Lisäksi valtion varoin haudattiin puolustusvoimien palveluksessa olleita henkilöitä, suuronnettomuuksien uhreja sekä virantoimituksessa surmansa saaneita poliiseja, rautatietyöläisiä ja postivirkailijoita. Vuoden 1989 jälkeen valtiolliset hautajaiset on järjestetty yhdeksän kertaa.
Luettelo haudatuista vuodesta 1921.
Luettelo sisältää kaikki valtiolliset hautajaiset vuodesta 1990 lähtien sekä 71 nimeä vuosilta 1921–1989.
Isoruokorotta

Isoruokorotta ("Thryonomys swinderianus") on suurikokoinen Afrikassa elävä jyrsijä.
Isoruokorotan vartalo kasvaa 35–60 cm pitkäksi, ja häntä tuo eläimelle 6–25 cm lisää pituutta. Koiraiden keskipaino on 4,5 kg, naaraiden 3,5 kg. Isoruokorotan kuono on pyöreä, korvat lyhyet ja karva karkeaa.
Isoruokorottia tavataan yleisesti Saharan eteläpuolisessa Afrikassa. Sen levinäisyysalue ulottuu Guineanlahden pohjoisrannalta koko mantereen poikki itään ja sieltä Afrikan itäosia pitkin aina Etelä-Afrikan Itä-Kapin provinssiin.
Isoruokorotan tyypillistä elinympäristöä ovat ruovikot tai muut tiheää ruohoa kasvavat paikat, usein jokivarressa. Niitä tavataan harvoin kaukana vesialueista. Maanviljelys on luonut uusia niille sopivia elinympäristöjä kuten maissi- ja sokeriruokopellot. 
Laji on aktiivinen yöaikaan. Vuodessa syntyy kaksi poikuetta, yhteensä jopa kaksitoista poikasta.
Ghanassa isoruokorottia pidetään arvostettuna pikkuriistalajina (bushmeat). Niitä on alettu kasvattaa häkissä ravintoeläimiksi.
Ruokorotat

Ruokorotat (Thryonomyidae) on jyrsijöiden heimo, johon kuuluu vain yksi suku, "Thryonomys", jossa on kaksi Afrikassa elävää lajia.
Ruokorottien lihaa pidetään herkullisena monissa osissa Afrikkaa. Niitä pyydystetään luonnosta pienriistaksi (bushmeat) ja kasvatetaan tarhoissa.
Thalassocnus

Thalassocnus (tunnetaan myös nimellä vesilaiskiaiset) on sukupuuttoon kuollut erikoistuneiden maalaiskiaisten suku. Se kuului heimoon Nothrotheriidae ja oli läheistä sukua heimon Megatheriidae jättimäisille maalaiskiaisille. "Thalassocnuksen" eläessä sisämaa oli karua aavikkoa, joten se joutui sopeutumaan hankkimaan ravintonsa merestä. Lajit elivät Etelä-Amerikan länsirannikon vesissä myöhäiseltä mioseenilta myöhäiselle plioseenille.
Suvun fossiilit on löydetty Perusta, ja yksi yksilö Bahía Inglesasta pohjoisesta Chilestä vuonna 2008. "Thalassocnuksen" vanhemmat lajit "T. antiquus", "T. natans" ja "T. littoralis" elivät osittain vedessä ja söivät mahdollisesti rannalle huuhtoutunutta merilevää tai ajokkaita matalassa vedessä. Myöhemmät lajit "T. carolomartini" ja "T. yaucensis" näyttävät olleen erikoistuneita sukeltamaan syvemmässä vedessä ravinnon perässä.
"Thalassocnuksen" kallo oli pidempi kuin muilla maalaiskiaisilla. Se oli laajentunut eläimen alaspäinkääntyneen kuonon kohdalla, mahdollisesti tukien paksuja huulia joita se käytti ravinnon käsittelyyn, samaan tapaan kuin nykyinen dugongi. Käsien vahvat kynnet ovat käyttötarkoitukseltaan verrattavissa merileguaaniin, pitämään kiinni merenpohjasta syödessä. Myös käsien luut olivat levittäytyneet hylkeiden tapaan, helpottaakseen liikkumista vedessä. Litistynyttä ja lihaksikasta häntää käytettiin uimista edesauttavana elimenä.
Lajit.
Tunnetut lajit:
Dietikon

Dietikon on kaupunki Pohjois-Sveitsissä, Zürichin kantonissa, kymmenkunta kilometriä Zürichistä luoteeseen. Kaupungissa on runsaat 26 000 asukasta. Dietikon on samannimisen hallintoalueen keskuspaikka.
Sijainti.
Dietikon sijaitsee Zürichin läntisen ohikulkutien kupeessa ja Limmatjoen varrella, joen länsirannalla.
Liikenne.
Zürichin ja Badenin välinen moottoritie (A1/A3) kulkee Dietikonin kautta. SBB:n rautatie Zürich–Baden kulkee Dietikonin kautta. Lisäksi Dietikonista on Aargau Verkehr AG:n junayhteys Bremgarteniin ja Wohleniin (Zürichin S-Bahnin reitti S17).
Bruno Bozzetto

Bruno Bozzetto (s. 1938 Milano) on italialainen animaatio-ohjaaja. Hän on tehnyt lyhytelokuvia ja televisiosarjoja. Tunnetuin hänen luomistaan hahmoista on signor Rossi, jonka ensimmäiset animaatiot hän teki 1960-luvulla.
Bozzetton ensimmäinen lyhytelokuva esitettiin vuonna 1958. Nykyisin hän julkaisee niitä myös verkossa. Hän on tehnyt noin 350 lyhytelokuvaa ja opetusfilmiä.
Paavo Mikkola

Paavo Mikkola (29. syyskuuta 1906 Hietamäki, Inkeri – 13. huhtikuuta 1977 Lahti) oli suomalainen kuvanveistäjä.
Paavo Mikkola veisti kivestä veljiensä Edvard ja Walter Mikkolan kanssa Lahden sankaripatsaan Vapauden Hengetär Wäinö Aaltosen kipsimallin mukaan. Mikkolan veljesten kiviveistämö valmisti myös Padasjoen ja Lapinjärven sankarimuistomerkkien kivet.
Julkiset työt.
Lähde:
Baar

Baar on kaupunki Keski-Sveitsissä, Zugin kantonissa, pari kilometriä Zugin kaupungista pohjoiseen. Kaupungissa on runsaat 23 000 asukasta. 
Sijainti.
Baar sijaitsee Zuginjärven koillispuolella, Lorzejoen varrella.
Liikenne.
Zugin ja Zürichin välinen päätie 4 kulkee Baarin kautta. Baarista on myös moottoritieliityntä (A4a) moottoritielle A4. Baarista on rautatieyhteys Zugiin sekä Zimmerbergin tunnelin ja Thalwilin kautta Zürichiin.
Markku Wilenius

Markku Johannes Wilenius (s. 28. marraskuuta 1961 Helsinki) on suomalainen tutkija, tulevaisuudentutkimuksen professori Turun yliopiston tulevaisuuden tutkimuskeskuksessa marraskuusta 2014 lähtien ja Dubain tulevaisuusakatemian tieteellinen johtaja vuoden 2020 alusta.
Koulutus ja ura.
Wilenius kirjoitti ylioppilaaksi Helsingin steinerkoulusta (1981). Hän valmistui puutarhuriksi vuonna 1988. Sen jälkeen hän opiskeli Jyväskylän yliopistossa yhteiskuntatieteiden maisteriksi (1992) ja lisensiaatiksi (1995). Valtiotieteiden tohtoriksi hän valmistui Helsingin yliopistosta vuonna 1997. Hänen englanninkielinen, yhteiskuntatieteelliseen ympäristötutkimuksen piiriin kuuluva väitöskirjansa (1997) oli otsikoitu "Faust on Wheels: Conceptualizing Modernization and Global Climate Change".
Vuonna 1992 hän toimi tutkijana Suomen Akatemian ilmastonmuutoksen tutkimusohjelmassa. Vuonna 1996 Wilenius aloitti Turun kauppakorkeakoulun tulevaisuuden tutkimuskeskuksen koordinaattorina Suoman Akatemian "Citizenship and Ecomodernization in the Information Society: Futures Approach" -tutkimushankkeessa. Wilenius johti keskusta vuosina 1999–2001 ja 2003–2005. Hän työskenteli tulevaisuudentutkimuksen professorina Turun yliopiston kauppakorkeakoulun Tulevaisuuden tutkimuskeskuksessa vuosina 2004–2012.
Vuosina 2007–2010 Wilenius työskenteli vakuutusyhtiö Allianzin ylimmässä johdossa ja neuvonantajana toimien muun muassa strategiayksiön johtajana.
Vuonna 2016 hänelle myönnettiin neljän vuoden kestoinen Unescon professuuri (UNESCO Chair in Learning Society and Futures of Education). 
Jäätyään valitsematta Suomen itsenäisyyden juhlarahaston Sitran johtajaksi vuonna 2019 hän aloitti työt Dubai Future Academyn dekaanina vuoden 2020 alussa.
Wilenius on tutkinut muun muassa teknologian, talouden, ruoan, kulttuurin, ilmaston, koulutuksen, median, alueellisen kehityksen ja Euroopan tulevaisuuteen liittyviä teemoja. Hän on toiminut monissa valtionhallinnon toimikunnissa ja on muun muassa Suomen IPCC-työryhmän ja Rooman Klubin jäsen sekä Walter Ahlströmin säätiön ja Runar Bäckströmin säätiön puheenjohtaja.
Markku Wileniuksen "Tulevaisuuskirja" (Otava, 2015) sai Lauri Jäntin säätiön kunniamaininnan vuonna 2016.
Yksityiselämä.
Wileniuksen isä oli filosofian emeritusprofessori Reijo Wilenius.
Kriens

Kriens on kaupunki Keski-Sveitsissä, Luzernin kantonissa, pari kilometriä Luzernista lounaaseen. Kaupungissa on runsaat 27 000 asukasta. 
Sijainti.
Kriens sijaitsee Vierwaldstätterseen länsipuolella, Pilatus- ja Sonnebergvuorten rinteillä. Kaupunki muodostaa Luzernin kanssa yhtenäisen kaupunkialueen.
Liikenne.
Moottoritie A2 kulkee Kriensin kautta. Kriens on Zentralbahn-rautatieyhtiön Luzern–Hergiswil-rautatien varrella.
Kriensistä on köysiratayhteys Pilatusvuorelle.
Ylioppilastutkinto

Ylioppilastutkinnoksi kutsutaan tutkintoa, joka suoritetaan toisen asteen yleissivistävän koulutuksen, tavallisimmin lukion, päätteeksi. Ylioppilastutkinnon hyväksytysti suorittanutta kutsutaan "ylioppilaaksi". Läpäisty ylioppilastutkinto antaa nimensä mukaisesti ylioppilaalle valmiudet hakeutua opiskelemaan yliopistoon.
Aikaisemmin ylioppilastutkinnon suorittaminen merkitsi suoraan oikeutta kirjautua yliopiston opiskelijaksi, mutta opiskelijamäärien kasvettua nopeasti 1900-luvulla käytännöstä on useimmissa maissa jouduttu luopumaan. Perinteisesti ainoastaan ylioppilaita on otettu yliopistoihin opiskelijoiksi, mistä johtuen "ylioppilas" oli suomen kielessä pitkään "yliopisto-opiskelijan" synonyymi, tosin tämäkään ei nykyisin esimerkiksi Suomessa enää päde. Tästä huolimatta ylioppilaalla on yleissivistävän koulutuksen ansiosta yleensä toisen asteen ammatillisen koulutuksen käynyttä paremmat valmiudet opiskeluun yliopistossa ja muualla korkea-asteella.
Ylioppilastutkinto eri maissa.
Ylioppilastutkinto tai sitä vastaava toisen asteen päättävä suoritus on käytössä seuraavissa maissa:
Yleisimmin ylioppilastutkinto on käytössä Euroopassa. Tutkintojen nimissä on nähtävissä jonkin verran yhteneväisyyksiä; yhden ryhmän muodostavat pohjoismaiset nimet, minkä lisäksi Abitur (peräisin latinan sanasta "abire", , vrt. abiturientti) viittaa tutkinnon rooliin lukion päättävänä suorituksena ja Matura () sen asemaan kypsyyskokeena.
Suomi.
Suomessa ylioppilastutkinto suoritetaan lukion päättövaiheessa ja sen tarkoituksena on selvittää, ”ovatko opiskelijat omaksuneet lukion opetussuunnitelman mukaiset tiedot ja taidot sekä lukion tavoitteiden mukaisen riittävän kypsyyden.” Ylioppilastutkinto on toisen asteen tutkinto. Tutkinnon suorittamista varten lukioissa järjestetään kahdesti vuodessa ylioppilaskokeet, jotka läpäissyt ja lukion oppimäärän suorittanut henkilö on "ylioppilas".
Ylioppilastutkinnon johtamisesta, järjestämisestä ja toimeenpanosta vastaa ylioppilastutkintolautakunta. Ylioppilastutkinnon suorittanut hankkii yleensä merkiksi saavutuksesta ylioppilaslakin. Ylioppilaskirjoitukset järjestetään kaksi kertaa vuodessa, keväällä maalis-huhtikuussa ja syksyllä syys-lokakuussa. Vuosittain Suomessa pääsee ylioppilaaksi noin 35 000 henkilöä, joista noin 30 000 valmistuu keväällä. Ylioppilastutkinto muuttui asteittain sähköiseen muotoon syksyn 2016 ja kevään 2019 välillä. Kirjoitettavista aineista matematiikka siirtyi viimeisenä.
Bones (rap-artisti)

Bones (oik. Elmo Kennedy O'Connor, s. 11. tammikuuta 1994) on yhdysvaltalainen rap-artisti.
Hän on julkaissut yli 40 mixtapea ja 80 musiikkivideota uransa aikana. Bonesin managerin mukaan suuremmat levy-yhtiöt ovat olleet kiinnostuneita hänestä, mutta Bones jatkaa musiikin julkaisua oman levy-yhtiön kautta.
Syntymä ja nuoruus.
Bones syntyi perheeseen, jossa äiti oli muotisuunnittelija ja isä oli web-suunnittelija. Hänen isoisänsä oli näyttelijä Robert Culp. Kun Bones oli 7-vuotias, hänen perheensä muutti Howelliin, Michiganiin. Bones lopetti koulunkäynnin 16-vuotiaana ja muutti Los Angelesiin veljensä, Elliottin perässä.
Diskografia.
Albumit.
Nimellä "Th@ Kid":
Nimellä "BONES": 
Mixtapet
Singlet
Nimellä "Oregontrail":
Singlet
Mixtapet
Singlet
Vismuttipentafluoridi

Vismuttipentafluoridi (BiF5) on vismutin ja fluorin muodostama epäorgaaninen molekyyliyhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää voimakkaana fluoraavana reagenssina.
Ominaisuudet.
Huoneenlämpötilassa vismuttipentafluoridi on valkoisia neulasmaisia kiteitä. Yhdisteen alkeiskoppi on tetragonaalinen hilakeskeinen rakenne ja rakenne koostuu pitkistä polymeeriketjuista, jotka ovat järjestäytyneet kerroksittain. Vismuttipentafluoridi liukenee moniin orgaanisiin ja epäorgaanisiin liuottimiin, mutta veden kanssa se reagoi erittäin voimakkaasti. Reaktiossa muodostuu otsonia, happidifluoridia ja ruskeaa vismutti(V)oksifluoridia. Vismuttipentafluoridi on erittäin voimakas hapetin ja fluoraava reagenssi. Se esimerkiksi muodostaa hiilivedyistä fluorihiilivetyjä, uraanitetrafluoridista uraaniheksafluoridia, bromista bromitrifluoridia ja -pentafluoridia ja kloorista kloorimonofluoridia. Aine on vahva Lewis-happo ja reagoi monien fluoridien kanssa muodostaen yhdisteitä, joissa on heksafluorivismutaatti-ioni BiF6-. Kuumennettaessa yli 120 °C:n yhdiste alkaa hajota fluoriksi ja vismuttitrifluoridiksi.
Valmistus ja käyttö.
Vismuttipentafluoridia voidaan valmistaa kuumentamalla vismuttia tai vismuttitrifluoridia noin 500–600 °C:n lämpötilaan fluorin tai klooritrifluoridin toimiessa fluoraavana reagenssina. Tuote puhdistetaan sublimoimalla alipaineessa.
Orgaanisissa synteeseissä vismuttipentafluoridia voidaan käyttää fluoraavana reagenssina. Siitä valmistetaan muun muassa jodifluorialkaaneja, fluorattuja polttoaineseoksia ja fluorialkyylifosforaaneja. Aine toimii myös katalyyttinä muodostettaessa karbokationeja.
Magaza Stomp

Magaza Stomp on ruotsalaisen blueskitaristi-laulajan Rolf Wikströmin seitsemäs albumi, joka julkaistiin vuonna 1981 levymerkillä MNW. 
Kappaleet.
Kaikki kappaleet kirjoittanut Rolf Wikström, ellei toisin mainita.
Archeynsammakko

Archeynsammakko ("Leiopelma archeyi") on kantasammakoihin kuuluva, Uudessa-Seelannissa elävä endeeminen sammakko.
Koko ja ulkonäkö.
Archeynsammakko on pieni, noin 38 millimetrin kokoinen. Sammakko on yöeläin; suurimman ajan päivästä ne ovat piilossa kosteissa koloissa kivien tai kaatuneiden puunrunkojen alla. Sammakot eivät kurnuta ja niillä on pyöreät silmät.
Levinneisyys.
Sammakkoa tavataan kahdella alueella Pohjoissaarella. Elinympäristönä toimii noin 400–1000 metrin korkeudessa olevat kosteat metsät.
Lisääntyminen.
Archeynsammakko munii munat kosteisiin paikkoihin kivien tai kaatuneiden puunrunkojen alle. Urossammakko kantaa kuoriutuneita yksilöitä selässään muutaman viikon ajan, kunnes poikasten muodonmuutos varsinaisiksi sammakoiksi on lähes täydellinen.
Uhat ja suojelu.
"Batrachochytrium dendrobatidis" -sienitauti romahdutti luonnossa elävän sammakkokannan 2000-luvun vaihteen tienoilla. Aucklandin eläintarhaan perustettiin kannan koon turvaamiseksi lajia varten lisääntymiskeskus, jonka tavoitteena on turvata sammakon säästyminen sukupuutolta.
Noitia on minun sukuni

Noitia on minun sukuni on suomalaisen, melodista black metalia soittavan yhtyeen, Hiidenhaudan ensimmäinen varsinainen studioalbumi, ja se on julkaistu vuonna 2014. 
Kokoonpano.
Levyllä esiintyy myös Jonne Järvelä, kappaleessa Hiiden virsi.
Uster

Uster on kaupunki Pohjois-Sveitsissä, Zürichin kantonissa, parikymmentä kilometriä Zürichin kaupungista itään. Kaupungissa on runsaat 33 000 asukasta. 
Sijainti.
Uster sijaitsee Greifenseen itäpuolella, kumpuilevassa Mittellandissa.
Liikenne.
Usterista on moottoritieyhteys (A53) moottoritielle A1. SBB:n rautatie Zürichistä Dübendorfin kautta Rapperswiliin kulkee Usterin kautta.
Vincent Janssen

Vincent Janssen (s. 15. kesäkuuta 1994 Heesch) on alankomaalainen jalkapalloilija, joka edustaa belgialaisseura Royal Antwerpia. Hän kuului kaudet 2016–2019 Englannin Valioliigan Tottenham Hotspurin miehistöön mutta pelasi kauden 2017–2018 lainassa Turkin Superliigan Fenerbahçessa. Kausina 2019–2022 hän pelasi Meksikossa. Vasenjalkainen Janssen on pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on pelannut Alankomaiden maajoukkueessa vuodesta 2016.
Seurajoukkueura.
Janssen debytoi Almere Cityn paidassa Eerste divisiessä kaudella 2013–2014. Hän pelasi seuran paidassa kahden kauden aikana 69 ottelua onnistuen niissä 29 kertaa maalinteossa. Heinäkuussa 2015 Janssen siirtyi Eredivisien AZ Alkmaariin. Hän teki pääsarjadebyyttinsä seuraavassa kuussa Ajaxia vastaan ja teki avausmaalinsa lokakuussa 2015 Twenten verkkoon. Hän teki tuossa ottelussa kaksi maalia. Hän voitti kauden 2015−2016 Eredivisien maalikuninkuuden tehtyään 27 maalia.
Janssen siirtyi Englannin Valioliigan Tottenhamiin 22 miljoonalla eurolla kesällä 2016. Hän teki debyyttikaudellaan vain kaksi valioliigamaalia 27 ottelussa. Kauden 2017−2018 hän pelasi lainalla Turkin Superliigan Fenerbahçessa, jossa teki 16 sarjaottelussa neljä maalia. Seuraavaksi kaudeksi hän pelasi Tottenhamiin, jossa pelasi vain kolmessa valioliigaottelussa ilman maaleja.
Janssen siirtyi meksikolaiseen Monterreyhyn 9 miljoonalla eurolla kesällä 2019. Hän oli samana vuonna voittamassa Meksikon Primera Divisiónin Apertura-mestaruutta. Hän teki 13 pelaamassaan ottelussa kaksi maalia. Hän jatkoi Monterreyssä kesään 2022 saakka. Tuolloin hän siirtyi belgialaisseura Royal Antwerpiin.
Maajoukkueura.
Janssen edusti Alankomaita nuorten maajoukkuetasolla 15-vuotiaista alkaen. Alankomaiden alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa hän pelasi vuosina 2014−2015. Alankomaiden jalkapallomaajoukkueessa Janssen teki debyyttinsä maaliskuussa 2016 ystävyysottelussa Ranskaa vastaan. Ensimmäisen maalinsa Janssen teki toisessa maaottelussaan Englantia vastaan. Ensimmäisen arvokilpailujen karsintaottelunsa hän pelasi Ruotsia vastaan syyskuussa 2016. Lokakuun 2017 jälkeen hän oli lähes viisi vuotta poissa maajoukkueesta, johon hän teki paluun kesäkuussa 2022. MM-kilpailuissa 2022 hän pelasi avauskokoonpanossa ensimmäisessä alkulohko-ottelussa Senegalia vastaan ja tuli vaihdosta kentälle kolmannessa alkulohko-ottelussa Qataria vastaan.
Janssen on vuoden 2022 loppuun mennessä pelannut 22 A-maaottelua ja tehnyt niissä seitsemän maalia. Maaleistaan kaksi hän on tehnyt MM-karsinnoissa ja viisi ystävyysotteluissa.
Muuta.
Janssenin äiti Annemarie Verstappen on uinnin olympiamitalisti ja maailmanmestari.
China Northern Airlinesin lento 6136

China Northern Airlinesin lento 6136 oli China Northern Airlinesin reittilento Pekingin kansainväliseltä lentoasemalta Dalianin Zhoshuizhin kansainväliselle lentoasemalle. 7. toukokuuta 2002 lentoa operoinut McDonnell Douglas MD-82 syöksyi Bohainlahteen matkustajan sytytettyä koneessa tulipalon ilmeisesti vakuutuspetostarkoituksessa.
Lentokone.
Onnettomuuskone, McDonnell Douglas MD-82, rekisteritunnukseltaan B-2138, rakennettiin Shanghai Aviation Industrial Corporationin tehtaalla Kiinassa. Se lensi ensilentonsa lokakuussa 1990 ja toimitettiin China Northern Airlinesille heinäkuussa 1991. Koneelle oli kertynyt noin 26 000 lentotuntia 16 000 lennolla. Se oli osallisena kahdessa kaappaustapauksessa vuoden 1993 marras- ja joulukuussa. Molemmilla kerroilla kaappari halusi päästä Taiwaniin, ja sinne päästyään antautui viranomaisille.
Onnettomuus.
Lento lähti Pekingistä kello 20.37 paikallista aikaa, ja lennon arvioitu kesto oli noin tunti. Lentäjät ilmoittivat lennonjohdolle koneessa olevasta tulipalosta kello 21.20, ja yhteys koneeseen menetettiin kello 21.24. Kahdeksan minuuttia myöhemmin kello 21.32 se syöksyi mereen noin 20 kilometriä Dalianista itään. Erään silminnäkijän mukaan kone oli alkuun kaarrellut ympäri ja sitten syöksynyt mereen.
Ohjaamon ääninauhuri löydettiin viikko onnettomuuden jälkeen, 14. toukokuuta. Lentoarvotallennin löytyi 18. toukokuuta.
Onnettomuudessa kuolivat kaikki yhdeksän miehistön jäsentä ja 103 matkustajaa, joista 95 oli Kiinan kansalaisia. Lopuista kahdeksasta kolme oli kotoisin Japanista, muut muun muassa Etelä-Koreasta.
Onnettomuuden syy.
Uutistoimisto Xinhua julkaisi onnettomuustutkinnan tulokset 8. joulukuuta 2002. Palo oli kehittynyt ja levinnyt niin nopeasti, että suurin osa matkustajista oli kuollut hiilidioksidimyrkytykseen jo ennen mereensyöksyä. Tutkinnassa tuli ilmi, että palo alkoi kiinalaisen Zhang Pilinin istumapaikalta. Pilin oli onnettomuuspäivänä ostanut kaksi matkavakuutusta, lentänyt Dalianista Pekingiin ja ostanut sieltä viisi matkavakuutusta lisää. Vakuutusten arvo oli yhteensä yli 1,5 miljoonaa renminbiä, lähes 190 000 Yhdysvaltain dollaria. Valvontakameroiden mukaan hän vietti tämän jälkeen useita tunteja Pekingin lentoasemalla polttaen savukkeita.
Tutkinnassa Pilinin istumapaikan ympäristöstä löydettiin jäämiä bensiinistä. Sattumalta Pilin oli valinnut istumapaikan suuren virtajohdon yläpuolelta. Bensiinin syttyessä tapahtunut räjähdys todennäköisesti vaurioitti tätä johtoa, mikä johti lentokoneen tärkeiden järjestelmien vioittumiseen tai menettämiseen ja sitä kautta poikkeuksellisen nopeaan hallinnan menetykseen. Pilinin asunnolta löydettiin bensiinillä täytettyjä pulloja, ja ilmeisesti samanlaisilla pulloilla hän sytytti tulipalon lennolla 6136.
Pilinin motiivi oli ilmeisesti vakuutuspetos. Hänellä ei kuitenkaan ollut selkeää syytä tekoonsa: hän oli naimisissa, hänellä oli pieni poika, oma yritys eikä epätavallisen paljon velkoja. Edes Pilinin vaimo ei tiennyt hänen aikeistaan eikä osannut sanoa syytä sille, miksi Pilin olisi ollut itsetuhoinen tai halunnut tehdä vakuutuspetoksen.
Dübendorf

Dübendorf on kaupunki Pohjois-Sveitsissä, Zürichin kantonissa, kymmenkunta kilometriä Zürichin kaupungista itään. Kaupungissa on runsaat 26 000 asukasta. 
Sijainti.
Dübendorf sijaitsee Glattjoen laaksossa, kumpuilevassa Mittellandissa.
Liikenne.
Moottoritie A1 ohittaa kaupungin pohjoispuolitse. SBB:n rautatie Zürichistä Usterin kautta Rapperswiliin kulkee Dübendorfin kautta.
Lentokenttäalue.
Dübendorfissa on ollut lentokenttä vuodesta 1910 ja Sveitsin ilmavoimien sotilastukikohta vuodesta 1914. Reittiliikenne Dübendorfista alkoi vuonna 1922, ja lentoasema rakennettiin vuonna 1932. Dübendorfin lentokentästä tuli sotilaskenttä vuonna 1948, jolloin Klotenin uusi lentoasema otettiin käyttöön.
Sotilastoiminta on vuonna 2014 tehdyllä päätöksellä vähenemässä lähivuosina merkittävästi. Jäljelle jää ilmavoimien helikopteritukikohta sekä liikelento- ja harrastusliikennettä. Iso osa lentokenttäalueesta tulee Zürichin kantonin innovaatiokeskuksen käyttöön. Alueella on myös ilmailumuseo elämyspuistoineen.
Tavolaran kuningaskunta

Tavolaran kuningaskunta on Tavolaran saaren Sardinian rannikolla Italiassa käsittävä mikrovaltio. Kuningaskuntaa ei ole koskaan virallisesti liitetty Italiaan, vaikkakaan sitä ei myöskään tunnusta itsenäiseksi yksikään valtio. Saarella on nykyisin vain 11 väliaikaista asukasta ja saaren nykyisen hallitsijasuvun pääelinkeino on turismi.
Historia.
Saaren ensimmäinen asukas genovalainen Giuseppe Bertoleoni asettui Tavolaralle vuonna 1807. Bertoleoni oli nainut kaksi siskosta ja pakeni saarelle karkuun syytettä moniavioisuudesta. Ennen ihmisasukkaita saaren ainoita asuttajia olivat villivuohet, jotka tulivat pian kuuluisiksi. Vuohet elivät merilevällä ja saivat ruokavalionsa takia kullankeltaiset hampaat. Sardinian kuningas Carlo Alberto saapui saarelle metsästämään vuohia vuonna 1836 ja metsästysretkellä hänen oppaanaan toiminut Bertoleonin poika Paolo esittäytyi tälle leikkimielisesti Tavolaran kuninkaana. Metsästysretken jälkeen Carlo Alberto lähetti Paololle asiakirjan, joka vahvisti Bertoleonien monarkian virallisen aseman. Paolo Bertoleoni tekaisi tämän jälkeen hallitsijasuvulleen vaakunan ja sukupuun sekä hautausmaan, jonne Tavolaran hallitsijat oli tarkoitus haudata.
Seuraavien vuosien aikana Tavolaran kuningaskunta saavutti julkisuutta. Kuningassuku tunsi esimerkiksi nykyisen Italian yhtenä perustajana pidetyn Giuseppe Garibaldin, ja kuningas Vittorio Emanuele II kirjoitti jopa "rauhansopimuksen" Tavolaran kuningaskunnan ja sen tuolloisten 33:n asukkaan kanssa. Valtionpäämiesten valokuvia keräillyt kuningatar Viktoria määräsi brittialuksen pysähtymään saarella ikuistamassa "maailman pienimmän kuningaskunnan" johtajat. Valokuva oli pitkään näytteillä Buckinghamin palatsissa. Kuningaskunnan muodollinen itsenäisyys päättyi kuitenkin käytännössä Naton tukikohdan perustamiseen saarelle vuonna 1962. Kuningaskuntaa ei kuitenkaan koskaan virallisesti liitetty Italiaan San Marinon tavoin. Toisaalta mikään maa ei ole myöskään tunnustanut Tavolaran itsenäisyyttä.
Nykyisin Tavolarassa on vain 11 asukasta ja hekään eivät asu saarella vakituisesti. Saari elää nykyisin turismista, jonka toimintaa pyörittää Tavolaran kuningasperhe. Hallitsevan kuninkaan Antonio Bertoleonin poika Giuseppe ja hänen vaimonsa omistavat saaren ainoan ravintolan. Kuninkaan veljenpoika Antonio puolestaan kalastaa ravintolan tarpeita varten veneellään. Saari liitettiin hiljattain merensuojelualueeseen ja siitä on tullut suosittu sukellusturismin kohde.
Hayastan MMA

 
Hayastan MMA Academy on yhdysvaltalainen vapaaotteluseura, jonka perusti armenialainen Gokor Chivichyan vuonna 1991. Seuran tunnetuimpia ottelijoita ovat Ronda Rousey, Travis Browne ja Karo Parisyan.
Travis Browne

Travis Kuualiialoha Browne (s. 17. heinäkuuta 1982 Oahu, Havaiji) on yhdysvaltalainen vapaaottelija. Hän otteli UFC:ssä vuosina 2010–2017. Browne voitti urallaan pienemmän organisaation mestaruuksia Gladiator Challengessa ja Victory Fighting Championshipissa.
Vapaaottelu.
Browne kiinnostui kamppailulajeista 2008 ollessaan 26-vuotias, kun hän päätyi harrastamaan brasilialaista jujutsua ja myöhemmin nyrkkeilyä. Vuotta myöhemmin Browne otteli ensimmäisen vapaaottelunsa Meksikossa helmikuussa 2009 Cage of Fire 15 -tapahtumassa. Browne voitti ottelunsa Evan Langfordia vastaan teknisellä tyrmäyksellä 43 sekunnissa. Ottelun jälkeen Browne otteli vielä kahdeksan ottelua vuoden 2009 aikana. Hän muun muassa voitti Mychal Clarkin Bellator 10 -tapahtumassa tuomariäänin, sekä tyrmäsi potkulla kymmenessä sekunnissa Brian Campbellin Gladiator Challenge 107 -tapahtumassa.
Helmikuussa 2010 Browne otteli VFC järjestön raskaansarjan mestaruudesta. VFC 30 – Night of Champions -tapahtumassa käyty kamppailu päättyi Brownen voittoon Abe Wagneria vastaan. Hän voitti ottelun teknisellä tyrmäyksellä toistamiseen kymmenessä sekunnissa. Mestaruuden jälkeen Brownelle tarjoutui tilaisuus otella Gladiator Challengen raskaansarjan mestaruudesta vain 16 päivää edellisestä ottelusta. Gladiator Challenge 111 -tapahtumassa käyty kamppailu päättyi Brownen tyrmäysvoittoon Aaron Brinkistä 35 sekunnissa.
UFC (2010–2017).
Browne allekirjoitti monivuotisen sopimuksen UFC:n kanssa maaliskuussa 2010. Kesäkuussa 2010 Browne otteli ensimmäisen UFC-ottelunsa The Ultimate Fighter: Team Liddell vs. Team Ortiz Finale -tapahtumassa. Hän kohtasi James McSweeneyn, jonka Browne voitti teknisellä tyrmäyksellä ensimmäisessä erässä. Lokakuussa 2010 Browne otteli toisen ottelunsa UFC:ssä Cheick Kongoa vastaan UFC 120 -tapahtumassa. Ottelu päättyi tasapeliin, kun Kongo sai miinus pisteen tartuttuaan toistuvasti Brownen shortseista.
Browne sai vastaansa Stefan Stuven toukokuussa 2011 UFC 130 -tapahtumassa. Hän voitti ottelun tyrmäyksellä ensimmäisessä erässä. Brownen "teräsmieslyönnillä" tullut tyrmäys palkittiin Illan tyrmäys bonuksella. Syyskuussa Browne otteli vuoden toisen ottelunsa Rob Broughtonia vastaan. UFC 135 -tapahtumassa käyty ottelu päättyi Brownen voittoon tuomariäänin.
Morgan Ellis

Morgan Ellis (s. 30. huhtikuuta 1992 Ellerslie-Bideford, Prinssi Edwardin saari, Kanada) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelaa Saksan pääsarjassa DEL-liigajoukkue ERC Ingolstadtissa. Hän on Canadiensin neljännen kierroksen varaus .
Ura.
Ellis varattiin vuonna 2008 kolmannella kierroksella Cape Breton Screaming Eaglesiin. Hän pelasi neljän kauden ajan vuosina 2008–2012 QMJHL:ssä tehden 27 maalia ja 96 syöttöpistettä eli yhteensä 123 tehopistettä, joiden lisäksi hänelle kertyi 222 rangaistusminuuttia. Hän pelasi 237 ottelua. Viimeisellä kaudellaan 2011–2012 Ellis palkittiin liigan parhaana puolustavana puolustajana Kevin Lowe Trophylla. Hänet myös nimettiin QMJHL:n toiseen tähdistöön. Ellis pelasi Cape Breton Screaming Eaglesissa koko QMJHL-uransa viimeisen kautensa joulukuuhun asti, jolloin tuli kaupatuksi Shawinigan Cataractesiin. Cataractesin paidassa hän voitti Memorial Cupin. Ellis teki kuudessa Memorial Cupin ottelussa viisi tehopistettä.
Ellis varattiin neljännellä kierroksella Montreal Canadiensiin. Hän pelasi NHL-varauksensa jälkeen vielä QMJHL:ssä, mutta solmi Canadiensin kanssa kolmivuotisen tulokassopimuksen maaliskuussa 2012. Hän siirtyi heti sopimuksen solmimisen jälkeen kaudeksi 2012–2013 Canadiensin AHL-farmiseura Hamilton Bulldogsiin. Ensimmäisellä ammattilaiskaudellaan Ellis pelasi 71 ottelua, joissa teki neljä maalia ja sai yhtä monta syöttöpistettä.
Kauden 2013–2014 Ellis jatkoi Bulldogsissa. Hän pelasi 59 ottelua, joissa teki kolme maalia ja yhteensä kymmenen tehopistettä. Hänelle kertyi 36 rangaistusminuuttia. Tulokassopimuksensa viimeisellä kaudella Ellis joutui 27 AHL-ottelun lisäksi pelaamaan 39 peliä ECHL:ssä Bulldogsin yhteistyöseura Wheeling Nailersissa. Hän teki 13 maalia ja sai 13 syöttöpistettä eli yhteensä 26 tehopistettä. Pudotuspeleissä Ellis pelasi viisi ottelua, joissa sai tilastoihinsa kaksi syöttöpistettä.
Kauden jälkeen Ellis solmi yhden vuoden mittaisen kaksisuuntaisen jatkosopimuksen Canadiensin kanssa. Hän aloitti kauden 2015-2016 Canadiensin uudessa farmiseurassa, St. John's IceCapsissa. Hän teki 31 tehopistettä 56 ottelussa. Helmikuun lopulla 2016 Ellis nostettiin Canadiensin NHL-kokoonpanoon. Hän pääsi debytoimaan 3. maaliskuuta 2016 Anaheim Ducksia vastaan, kun Canadiens hävisi ottelun rangaistuslaukauksilla lukemin 3–2. Hän pelasi ottelussa 10.31 minuuttia. Hän laukoi kaksi kertaa maalia kohti ja sai kahden minuutin rangaistuksen. Ellis ehti pelata kolme NHL-ottelua ennen kuin hänet lähetettiin takaisin farmiin.
Aksu

Aksu (, ) on piirikuntatason kaupunki Sinkiangin uiguurien autonomisella alueella Kiinassa. Se on Aksun prefektuurin hallintopaikka. Kaupungin pinta-ala on 14 450 neliökilometriä ja väkiluku 535 657 (2010). Kaupungin keskusta sijaitsee linnuntietä noin 670 kilometriä autonomisen alueen pääkaupunki Ürümqistä lounaaseen.
Maantiede.
"Aksu" tarkoittaa uiguurin kielessä "valkoista vettä" ja Aksun keidas sijaitsee Toshkanjoen ja Aksujoen yhtymäkohdassa, jossa niiden virtaus on kova. Vetensä joet saavat Tienšanin vuorilta sulavista jäätiköistä ja lumesta. Aksujoki on myös Tarimjoen pääasiallinen vedenlähde. Aksu sijaitsee Tienšanin ja Taklamakanin aavikon välissä ja Aksun valuma-alue ulottu Kiinan puolelta aina Itä-Kirgisiaan saakka. Sen pohjoisosissa sataa enemmän, kuin etelässä Kiinan puolella.
Historia.
Han-dynastian ja myöhemmin Tang-dynastian aikana Aksun keidas kuului Kiinaan ja se muodosti tärkeän etapin silkkitien pohjoishaaralla. Keidas oli ilmeisen vauras ja siitä kerrotaan kiinalaisissa kronikoissa. Buddhalaisuus levisi silkkitietä pitkin Gandharata Intian niemimaalta ensimmäisellä vuosisadalla jaa. ja kukoisti alueella. Lähellä Aksua sijaitsee useita historiallisia kohteita pääasiassa 200-luvulta 400-luvulle. Monet niistä ovat kaupungin ympäristön hiekkakivikallioihin kaiverrettuja luolia. Aksun merkitys väheni karavaanireittien muututtua 1300-luvulla, mutta se oli edelleen lähialueiden kaupan keskus. Francis Younghusband vieraili kaupungissa vuonna 1887 ja kuvaili sen suuria basaareja. Tuolloin kaupungissa oli noin 20 000 asukasta ja siellä sijaitsi kahdentuhannen miehen varuskunta. Kiinan keskushallinto on kehittänyt Aksua ja sen lähialueita etenkin 1980-luvun jälkeen tarkoituksena houkutella han-kiinalaisia siirtolaisia vähemmistöjen asuttamille strategisille alueille. Alueelle rakennettiin suuria valtion maatiloja keinokastelun avulla. Itse keitaan alue onkin kastelujärjestelmien takia kaksinkertaistunut alkuperäisestä koostaan. Han-kiinalaisten määrä on lisääntynyt etenkin vuoden 1998 jälkeen, jolloin kaupunki liitettiin Sinkiangin eteläiseen rautatiehen.
Talous.
Perinteinen elinkeino Aksun keitaalla on ollut maatalous, mutta teollisuuden merkitys on kasvanut huomattavasti nykyajalla. Teollisuus on kasvanut nopeasti Tarimin altaan luonnonvarojen hyödyntämisen kautta. Alueella on esimerkiksi öljy- ja maakaasuesiintymiä. Vuonna 2007 Aksusta rakennettiin yli 400 kilometriä pitkä maantie Taklamakanin läpi aavikon öljykentille ja Aksuun on kasvanut petrokemian teollisuutta, jonka lisäksi Aksussa tuotetaan lannoitteita ja muoveja.
Väestö.
Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan Aksun väkiluku oli 535 657. Vuonna 2000 sen asukkaista 52 % oli han-kiinalaisia, 47 % uiguureja ja 1 % hui-kiinalaisia.
Vaasan käytännöllinen naisopisto

Vaasan käytännöllinen naisopisto ("Vasa praktiska flickinstitut", myös "Vasa praktiska skola för unga kvinnor"), oli vuonna 1916 perustettu kaksikielinen opisto. Opiston perusti Elli Ansas, joka myös johti sitä koko sen toiminta-ajan vuoteen 1948. Toiminta päättyi 28. toukokuuta 1948
Aluksi järjestettiin lastenhoitokursseja. Opiskelijat harjoittelivat Ansaan edellisenä vuonna perustamassa lastentarhassa. Vuonna 1917 ohjelmaan tuli puku- ja liinavaateompelu ja ruoanlaiton ja kotitalouden opetus. Lisäksi opetettiin yleissivistäviä aineita, kuten siveys-, kasvatus- ja kansantalousoppia ja taide- ja kirjallisuushistoriaa sekä voimistelua, piirustusta ja laulua. 
Opiston toimintatila olivat Ansaksen omistamassa talossa Kauppapuistikko 28:ssa. Pääsyvaatimuksena oli kansakoulun käynti, ja oppilaat tulivat kaikkialta maasta. Opisto sai vuodesta 1918 alkaen valtionapua. Koulussa oli osalle oppilaista oppilaskoti. Kurssien pituus vaihteli 3,5 kuukaudesta yhteen vuoteen. Oppilaita oli opiston historian aikana 2 680 ja lastentarhassa oli hoidossa 1 921 lasta.
Ansaksen lisäksi opettajina olivat muun muassa Helga Emilia Berglund vuosina 1932–1937, joka antoi lastentarhanopettajan koulutusta, ja Dagny Appelberg, joka opetti käsityötä.
Jábmiidáhkka

Jábmiidáhkka on saamelaisten muinaisuskon vainajalan naispuolinen hallitsija. Jábmiidáhkka ei todennäköisesti ollut vainajalan alkuperäinen hallitsija, vaan se on korvannut miespuolisen hahmon.
Uskomukset.
Jábmiidáhkka oli saamelaisten vainajalan ("Jábmiidaibmu") naispuolinen hallitsija. Koska vainajalaa ei koettu kammottavaksi paikaksi, hän oli käytännössä onnellisen olotilan valtiatar.
Vainajalassa asuvat vainajasielut ikävöivät sukulaisiaan, minkä takia Jábmiidáhkka salli toisinaan vainajasielujen aiheuttaa eläville vakavia seurauksia. Kun sielu nappasi elävän ihmisen, useimmiten sukulaisensa, aliseen maailmaan, siepattu ihminen ajautui koomaan tai kuolemaan johtavaan sairauteen. Tällaisessa tapauksessa samaani joutui matkustamaan vainajalaan hakemaan sielua takaisin. Jábmiidáhkka vaati palauttamisesta korvaukseksi uhreja.
Tausta.
Kantauralilaisissa uskomuksissa ei ollut naispuolista alisen maailman hallitsijaa, vaan vainajalaa on hallinnut luojajumalaa avustanut petollinen miespuolinen apulainen. Tämä on kuitenkin korvautunut monissa mytologiassa naispuolisella hallitsijalla. Jábmiidáhkka ei todennäköisesti ollutkaan saamelaisten vainajalan alkuperäinen hallitsija.
Sekä Jábmiidáhkka että suomalaisen mytologian Louhi liittyvät selkeästi pohjoisten kulttuurien logiikkaan: tuonpuoleisessa kaikki oli toisin. Miehen hallitessa tätä maailmaa manalassa hallitsijana toimii nainen.
Sabin Merino

Sabin Merino Zuloaga (s. 4. tammikuuta 1992 Urduliz, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Espanjan Primera Divisiónissa pelaavaa Leganésia ja on pelipaikaltaan hyökkääjä.
Seurajoukkueura.
21. kesäkuuta 2013 Sabin nostettiin Athletic Bilbaon reservijoukkueeseen, joka pelasi maan kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Segunda División B:ssä. Kauden 2014–2015 päätteeksi hänen maalisaldonsa näytti 18 osumaa, ja 29. kesäkuuta 2015 onnistuneen kauden johdosta, Sabin nostettiin seuran edustusjoukkueeseen.
Sabin teki ensiesiintymisensä edustusjoukkueessa 6. elokuuta 2015 Eurooppa-liigan karsintaottelussa azerbaidžanilaista İnter Bakua vastaan. Ensimmäisen maalinsa hän teki 20. elokuuta 2015 Eurooppa-liigan karsintaottelussa slovakialaista MŠK Žilinaa vastaan.
John Engdahl

John Erhard Engdahl (24. kesäkuuta 1874 Viipuri – 5. elokuuta 1919 Siuntio) oli suomalainen eläinlääkäri, joka työskenteli pitkään Huittisten piirieläinlääkärinä. Hän oli yksi Satakunnan suojeluskuntaliikkeen alkuvaiheen johtohahmoja ja toimi sisällissodan jälkeen puolustusvoimien ensimmäisenä ylieläinlääkärinä.
Elämä ja ura.
Viipurissa syntynyneen Engdahlin vanhemmat olivat apteekkari Emil Engdahl (1843–1886) ja laulaja Emma Engdahl. Hän kirjoitti ylioppilaaksi Helsingin Nya svenska samskolanista 1895 ja valmistui eläinlääkäriksi Dresdenin yliopistosta 1899. Engdahl työskenteli Turussa eläinlääkäri K. A. Nybergin apulaisena, kunnes sai Huittisten piirieläinlääkärin viran vuonna 1902. Hänen vastuualuettaan oli keskinen Satakunta, johon kuului myös Huittisten naapuripitäjiä. 1910-luvun alussa Engdahlin apulaisena työskenteli Agnes Sjöberg, josta tuli Euroopan ensimmäinen eläinlääkärin tutkinnon suorittanut nainen. Vuonna 1914 Engdahl väitteli eläinlääketieteen tohtoriksi Leipzigin yliopistossa.
Englund oli kiinnostunut erityisesti hevosjalostuksesta ja omisti lukuisia ravihevosia. Hän oli myös perustamassa Satakunnan Hevosjalostusliittoa. Lisäksi Engdahl osallistui aktiivisesti Huittisten kunnalliselämään kuuluen muun muassa Lauttakylän yhteiskoulun perustajiin.
Kesän 1917 maatalouslakkojen aikana Engdahl johti Gotthelm Klenbergin kanssa vartijayhdistystä, jonka tarkoituksena oli turvata työnantajapuolen edut. Huittisten meijerikahakan jälkeen vartiokaarti järjestäytyi suojeluskunnaksi ja elokuussa Engdahl oli perustamassa Porin suojeluskuntapiiriä, jonka päällikkönä hän toimi. Myöhemmin syksyn aikana Engdahl hankki aseita Huittisten suojeluskunnalle ja marraskuussa hän johti Loimaalla tapahtuneen Vesikosken kahakan päättäneitä neuvotteluita. 
Sisällissodan käynnistyttyä Engdahl kokosi suojeluskuntaosaston, joka yritti vallata Kauvatsalla sijainneen venäläisen varuskunnan. Hieman myöhemmin Engberg nimitettiin hyvän paikallistuntemuksensa johdosta valkoisten Satakunnan rintaman tiedusteluosaston päälliköksi. Sodan jälkeen heinäkuussa 1918 Engdahl ylennettiin eläinlääkintäeverstiksi ja nimitettiin armeijan ylieläinlääkäriksi. Hän työskenteli samalla myös Sotaministeriön eläinlääkintäosaston johtajana tehtävänään organisoida sen toiminta.
Sydänvaivoista kärsinyt Engdahl kuoli sydänkohtaukseen 45-vuotiaana Siuntiossa elokuussa 1919. Hänet on haudattu Helsinkiin Hietaniemen hautausmaalle.
Perhe.
Engdahlin ensimmäinen puoliso oli turkulainen Valborg Helena Wilén (1877–1917), jonka kanssa hän avioitui vuonna 1901. Heidän poikansa oli eläinlääkäri Björn-Ole Engdahl (1905–1965), joka toimi muun muassa Helsingin kaupungin teurastuslaitoksen toimitusjohtajana. Leskeksi jäätyään Engdahl meni vuonna 1919 naimisiin Myrskylästä kotoisin olleen Anna Katarina Krogiuksen (1880–1926) kanssa.
Peter Christen Asbjørnsen

Peter Christen Asbjørnsen (15. tammikuuta 1812 Christiania, Norja – 5. tammikuuta 1885 Kristiania, Norja) oli norjalainen kirjailija ja tiedemies, kansansatujen ja -tarinoiden kerääjä ja julkaisija. Hänen julkaisemansa tarinat esitystavaltaan ovat kansanomaisia vaikka uudelleen taiteellisista lähtökohdista kerrottuja. Niistä on julkaistu monia painoksia, ja ne ovat suuresti vaikuttaneet Norjan kirjakielen ja kirjallisuuden kehittymiseen. Niitä on myös käännetty paljon. Grimmin veljesten esikuvan mukaisesti hän toimitti yhdessä Jørgen Moen kanssa satukokoelman "Norske folkeeventyr" (suom. "Satukirja lapsille"), joka ilmestyi vuosina 1841–1844. Yksin Asbjørnsen toimitti irlantilaisen Thomas Crokerin esikuvaa noudattavan tarinakokoelman "Norske Huldreeventyr og Folgesagn" (suom. 1. osa "Norjalaisia satuja ja tarinoita"). Asbjørnsen aloitti tarinoiden keräämisen vuonna 1835.
Asbjørnsen sai vuonna 1997 kuvansa 500 Norjan kruunun seteliin. Seteli jäi pois käytöstä vuonna 2019.
Sholem Asch

Sholem Asch, myös Schalom Asch, (1. marraskuuta 1880 Kutno, Kongressi-Puola, Venäjän keisarikunta – 10. heinäkuuta 1957 Lontoo, Britannia) oli juutalaissyntyinen puolalais-yhdysvaltalainen kirjailija, ajan merkittävimpiä jiddišinkielisiä kirjailijoita. Romaaneissaan, novelleissaan ja näytelmissään hän käsittelee juutalaisten historiaa ja Puolan juutalaisten elämää. Hän julkaisi lisäksi "Farn Mabl" -kaupunkitrilogian vuosina 1927–1932. Asch kirjoitti myös hepreaksi. Suurin osa hänen tuotannostaan on käännetty englanniksi. Asch oli Šolom Aleichemin rinnalla jiddišinkielisen kirjallisuuden pääedustaja.
Asch syntyi Kutnossa köyhään, kymmenlapsiseen perheeseen ja sai koulutuksensa paikallisessa juutalaisessa koulussa. Hän julkaisi vuonna 1900 ensimmäisen hepreaksi kirjoitetun tarinansa. Jiddišiksi kirjoittaneen kirjailijan I. L. Peretzin suosituksesta Asch siirtyi tuotannossaan käyttämään jiddišiä. Hänen uransa alkoi teoksella "Dos Shtetl" (1905). Uransa ensimmäisessä vaiheessa Asch kirjoitti tragikoomisesti pienten itäeuroppalaisten kylien ristiriitaa perinteisen juutalaisuuden ja emansipaation välillä. Hän kuvasi juutalaisia kyliä idyllisessä valossa, toisin kuin monet aikalaiset. "Kidesh hashem" (1920) oli historiallinen romaani, joka kertoi kasakkajohtaja Bohdan H’melnytskyin tutkimista verilöylyistä, ja näytelmä "Got fun nekome". Sen päähenkilönä oli juutalainen bordellin omistaja, jonkä tytär ajautui lesbosuhteeseen yhden prostituoidun kanssa. Näytelmää esitettiin Berliinissä, mutta muualla se kiellettiin.
Asch muutti 1914 Yhdysvaltoihin ja sai maan kansalaisuuden 1920. Hänen romaaneistaan "Onkl Mozes" (1918), "Toyt urteyl" (1926) ja "Khayim Lederers tsurikkumen" käsittelivät itäeurooppalaisten juutalaisten kohtaamia kulttuurillisia ja taloudellisia vaikeuksia Yhdysvalloissa. Uransa loppuvaiheissa syntyi monia teoksia, joissa Asch yritti yhdistää juutalaisuutta ja kristinuskoa niiden yhteisten historiallisen teologis-eettisten siteiden avulla. Nämä teokset herättivät paljon keskustelua, ja monet juutalaiset pitivat Aschia luopiona. "Der man fun Netseres" (1943) kertoo Kristuksen elämästä ja "The Apostle" (1943) tutkii Paavalia. "Mary" (1949) puolestaan käsittelee Jeesuksen äitiä Mariaa ja "The Prophet" (1955) niin kutsuttua Deutero-Jesajaa.
Asch eli viimeiset vuotensa Tel Avivin esikaupunkialueella Bat Yamissa, minne on myöhemmin perustettu Sholem Asch -museo.
Elli Ansas

Elin (Elli) Ammy Augusta Ansas, o.s. "Åkerberg" (23. joulukuuta 1872 Kristiinankaupunki – 26. joulukuuta 1950 Vaasa) oli Vaasaan käytännöllisen naisopiston perustaja ja johtaja.
Ansaksen vanhemmat olivat värjärimestari Reinhold Emil Åkerberg ja Selma Augusta o.s. Fontell. Hän kävi Helsingin jatko-opiston ja avioitui toimittaja Frans Ossian Ansaan kanssa 26.4.1894. Vuoteen 1916 hän toimi saksankielen ja piirustuksen opettajana Vaasan suomalaisessa ja ruotsalaisessa tyttökoulussa. Ossian Ansas kuoli 1916, ja samana vuonna Elin Ansas perusti Vaasaan käytännöllisen naisopiston, jonka johtajana hän toimi sen lakkauttamiseen, vuoteen 1948, saakka. Koulun idea syntyi, kun hän ensimmäisen maailmansodan sytyttyä joutui jäämään Saksaan ja seurasi siellä samanlaisen koulun toimintaa.
Ansas kävi jatko-opiston, josta hän valmistui 1894. Hän teki 1892 ja 1914 opintomatkoja Saksaan, 1922 Saksaan, Itävaltaan ja Italiaan ja jälleen 1923 Saksaan. Hän työskenteli valmistavan koulun opettajana Vaasassa 1890–1893 ja jatkoi opetustyötä solmittuaan 1894 avioliiton. Vuosina 1900–1910 ja 1911 hän työskenteli Vaasan suomalaisen ja ruotsalaisen tyttökoulun saksan kielen opettajana. Hän oli Martta-piiriliiton sihteeri Vaasassa 1911–1926. Hän osallistui Helsingissä järjestettyyn kolmanteen pohjoismaiseen naisasiakongressiin.
Jozabed

Jozabed Sánchez Ruiz eli Jozabed (s. 8. maaliskuuta 1991 Mairena del Alcor, Sevillan maakunta) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Primera Divisiónin Rayo Vallecanoa ja on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Jozabed on Sevillan kasvatti, mutta ei koskaan noussut seuran edustusjoukkueeseen. Parhaimmillaan hän pelasi kakkosjoukkueessa Sevilla Atléticossa kolmanneksi korkeimman sarjatason Segunda División B:n otteluita kausina 2011–2013. Kauden 2012–2013 kevätpuoliskoksi hän siirtyi toiseksi korkeimman sarjatason Segunda Divisiónin Ponferradinaan, ja kaudella 2013–2014 hän edusti saman sarjan Jaénia.
Jaénin pudottua Segundasta Jozabed siirtyi kaudeksi 2014–2015 korkeimman sarjatason Primera Divisiónin Rayo Vallecanoon, jonka kanssa hän teki kolmevuotisen sopimuksen. Hän debytoi Primerassa 4. lokakuuta 2014 ottelussa Barcelonaa vastaan. Kaudella 2015–2016 hän vakiinnutti paikkansa avauskokoonpanossa ja oli liigan eniten maaleja tehneitä keskikenttäpelaajia.
Andorran ruhtinaskumppanit

Andorran ruhtinaskumppanit ovat Andorran valtionpäämiehet, jotka hallitsevat Andorraa yhdessä. Vuonna 1278 tehdyn sopimuksen perusteella ruhtinaskumppanit ovat Urgellin piispa ja Foix’n kreivi. Kyseinen kreivinarvo periytyi lopulta Ranskan kuninkaalle, ja nykyään toinen ruhtinaskumppani onkin Ranskan presidentti.
Aikaisemmin Andorra maksoi ruhtinaskumppaneille palkkiota vuorovuosin: Urgellin piispalle maksettiin parillisina vuosina 12 $ sekä kuusi kinkkua, kuusi kanaa sekä kuusi kokonaista juustoa kun taas Ranskan presidentille maksettiin parittomina vuosina 460 $. Palkkioiden maksamisesta on sittemmin luovuttu.
Andorran perustuslaki, joka astui voimaan 1993, määrittelee ruhtinaskumppanit maan valtiopäämiehiksi, mutta toimeenpanovalta on Andorran pääministerillä. Lisäksi perustuslaki erottaa toisistaan lainsäädännöllisen, toimeenpanevan ja tuomiovallan.
Vuonna 2009 Ranskan presidentti Nicolas Sarkozy uhkasi eroavansa ruhtinaskumppanin virasta vastalauseena Andorran vahvalle pankkisalaisuuslaille. Myös Urgellin piispa on uhannut useaan otteeseen eroavansa ruhtinaan paikaltaan, mikäli Andorra laillistaisi abortin.
Nykyiset ruhtinaskumppanit ovat Ranskan presidentti Emmanuel Macron, joka nousi virkaan 14. toukokuuta 2017, ja Urgellin piispa Josep-Lluís Serrano Pentinat, joka on toiminut virassa 31. toukokuuta 2025 lähtien.