tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
L’Essor

L’Essor (”Nousu, kehitys”) on Malin pääkaupungissa Bamakossa ilmestyvä ranskankielinen päivälehti.
Vuonna 1949 perustettu "L’Essor" oli itsenäisyysmielisen Union soudanaise – Rassemblement démocratique africain -puolueen äänenkannattaja. Malin itsenäistyttyä se toimi Modibo Keitan yksipuoluejärjestelmän ja myöhemmin Moussa Traorén sotilasjuntan ja Union démocratique du peuple malien -puolueen virallisena äänitorvena. Lehdellä oli tuolloin suuri levikki, mutta sen uutissisältö oli heikko.
Lehdistönvapauden taanneen vuoden 1992 perustuslain jälkeen "L’Essor" sai useita kilpailijoita. Virallisesta asemastaan huolimatta se pyrki tiettyyn itsenäisyyteen uutisoinnissaan. Nykyään lehteä julkaisee valtiollinen tietotoimisto Agence Malienne de Presse et de Publicité (AMAP). Sen levikki on 8 000–10 000 kappaletta. Päivälehden rinnalla julkaistaan viikkopainosta, erikoisnumeroita ja erilaisia liitteitä.
Marco Innocenti

Marco Innocenti (s. 16. elokuuta 1978 Prato) on italialainen haulikkoammunnan olympiamitalisti. 179 senttimetriä pitkä ja 90 kilogrammaa painava Innocenti edustaa Montecatini-seuraa ja hänen valmentajanaan toimii Mirco Cenci. Innocenti kilpailee kaksoistrapissa. 
Innocenti saavutti olympiahopeaa kaksoistrapista vuoden 2016 kesäolympialaisista Rio de Janeirosta häviten finaalissa Itsenäisiä olympiaurheilijoita edustaneelle kuwaitilaiselle Fehaid Aldeehanille. Innocenti on kilpaillut myös vuosien 2000 ja 2004 kesäolympialaisissa. EM-kilpailuista hänellä on kolme hopeaa ja yksi pronssi.
Nuorten tasolla Innocenti on saavuttanut kaksi MM-kultaa, kaksi EM-kultaa ja yhden -pronssin.
Esko Oranen

Eskil (Esko) Oranen (25. heinäkuuta 1868 Pyhäjärvi – 27. maaliskuuta 1951 Riihimäki) oli suomalainen aliupseeri, maanviljelijä, talonomistaja ja Maalaisliiton kansanedustaja.
Orasen vanhemmat olivat lampuoti Henrik Oranen ja Maria Kaasalainen. Hän oli puolustusvoimien palveluksessa aliupseerina yleten vääpeliksi ja toimi vuoteen 1928 saakka maanviljelijänä Viipurin läänin Pyhäjärvellä. Hän oli myös Pyhäjärven paloapuyhdistyksen toimitusjohtajana ja Kiimajärven laskuhankkeen päätoimitsija vuosina 1924–1931. Tämän jälkeen Oranen oli talonomistajana Viipurissa ja Antreassa 1928–1939 sekä 1941–1944.
Oranen oli kansanedustajana 1910–1914 edustaen Viipurin läänin itäistä vaalipiiriä. Hän toimi myös Viipurin läänin Pyhäjärven kunnanvaltuuston puheenjohtajana.
Esko Oranen oli naimisissa vuodesta 1892–1926 Liisa Kinnarin kanssa.
Martin Bakoš

Martin Bakoš (s. 18. huhtikuuta 1990 Spišská Nová Ves, Tšekkoslovakia) on slovakialainen jääkiekkoilija. Hän on pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä, mutta osaa pelata myös keskellä. Bakoš laukoo oikealta.
Ura.
Seuraura.
Bakoš on HK Spišská Nová Vesin kasvatti. Hän siirtyi 17-vuotiaana HC Slovan Bratislavaan kaudeksi 2007–2008, jolloin Bakoš oli seuran A-nuorten toiseksi paras pistemies Tomáš Šiffalovičin jälkeen tehoilla 29+32=61. Hän sijoittui Slovakian A-nuorten sarjan pistepörssissä neljänneksi. Bakoš debytoi kauden aikana myös Slovanin Extraliga-joukkueessa, jossa hän pelasi yhden runkosarjaottelun. Kauden 2008–2009 Bakoš pelasi kokonaan seuran A-nuorissa. Syyskauden 2009–2010 hän pelasi suurimmaksi osaksi Extraligaa HK Orange 20:n joukkueessa. Kausi oli Bakošille varsinainen tulokaskausi Extraligassa ja hän teki Orangessa ja Slovanissa yhteensä 41 runkosarjaottelussa tehot 6+6=12 ja 13 playoff-ottelussa tehot 1+2=3. Bakoš eteni Slovanin kanssa aina liigan finaaleihin saakka, mutta Slovakian-mestaruuden vei kuitenkin HC Košice otteluvoitoin 4–2.
Kaudella 2010–2011 Bakoš voitti pudotuspeleissä Slovanin sisäisen tehotilaston lukemalla +7. Kauden 2011–2012 päätteeksi hän voitti Slovakian-mestaruuden. Kaudeksi 2012–2013 Slovan siirtyi pelaamaan KHL:ään, jossa Bakošin ensimmäinen kausi toi 24 runkosarja- ja yhdessä playoff-ottelussa tehot 3+4=7. Hän haki myös kahdeksan ottelun verran pelituntumaa Extraliga-joukkue HK 36 Skalicasta.
Bakoš siirtyi kauden alussa 2014–2015 vuoden mittaisella sopimuksella Tšekin Extraligan HC Libereciin. Hän oli joukkueen kolmanneksi paras pistemies tehoilla 12+11=23. Huhtikuussa 2015 Bakoš teki Liberecin kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen. Hän oli kaudella 2015–2016 17 osumallaan joukkueen kolmanneksi paras maalintekijä. Tehopisteitä runkosarjassa kertyi kaikkiaan 36, mikä on Bakošin yhden kauden ennätys miesten pääsarjatasolla.
Kaudeksi 2016–2017 Bakoš siirtyi KHL:n kiinalaisen laajennusjoukkue Kunlun Red Starin riveihin. Hän toimi joukkueen varakapteenina. Bakoš oli 11 osumallaan Kunlunin kolmanneksi paras maalintekijä. Kaudeksi 2017–2018 hän palasi vuoden mittaisella sopimuksella HC Libereciin.
Maajoukkueura.
Bakoš edusti Slovakiaa Pyeongchangin olympiakisoissa 2018, jolloin hän voitti joukkueen sisäisen tehotilaston lukemalla +2. Bakoš pelasi myös MM-kilpailuissa vuonna 2016. Yhteensä hän on pelannut 41 A-maaottelua tehopistein 8+9=17. Bakoš teki A-maajoukkuedebyyttinsä kaudella 2011–2012.
Bakoš pelasi myös alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2010.
Johan Strömberg (kansanedustaja)

Johannes (Johan) Strömberg (27. elokuuta 1868 Lapinjärvi – 11. maaliskuuta 1952 Lapinjärvi) oli suomalainen maanviljelijä ja Ruotsalaisen kansanpuolueen kansanedustaja.
Strömbergin vanhemmat olivat maanviljelijä Herman Strömberg ja Lena Stina Karlsdotter. Hän kävi kansakoulun ja toimi maanviljelijänä Lapinjärvellä vuodesta 1887 alkaen. 
Strömberg oli kansanedustajana 1909–1910 ja 1911–1917 edustaen Uudenmaan läänin vaalipiiriä. Hän oli myös Lapinjärven kunnanvaltuuston ja kunnallislautakunnan jäsenenä.
Johan Strömberg oli naimisissa vuodesta 1891 Amalia Johansdotterin kanssa.
Nasser Givehchi

Nasser Givehchi (, 12. marraskuuta 1932 – 15. toukokuuta 2017) oli iranilainen vapaapainija ja olympiamitalisti.
62 kilogramman painoluokassa kilpaillut Givehchi voitti vapaapainissa olympiahopeaa Helsingissä 1952. Melbournen kesäolympialaisissa 1956 hän sijoittui samassa sarjassa kuudenneksi ja vuoden 1954 MM-kilpailuissa viidenneksi.
Otto Pesonen

Otto Pesonen (9. syyskuuta 1868 Heinävesi – 21. tammikuuta 1936 Heinävesi) oli suomalainen maanviljelijä, herastuomari, valtiopäivämies ja Nuorsuomalaisen puolueen kansanedustaja.
Pesosen vanhemmat olivat talollinen Henrik Johan Pesonen ja Ulrika Gerdt. Hän kävi kansakoulun ja toimi maanviljeljänä Heinävedellä. Pesonen oli lautamiehenä 17 vuoden ajan ja sai herastuomarin arvonimen. 
Pesonen oli Rantasalmen tuomiokunnan edustaja talonpoikaissäädyssä valtiopäivillä 1905–1906. Hän toimi kansanedustajana 1909–1910, huhtikuusta lokakuuhun 1917 ja helmi-maaliskuussa 1919 edustaen Mikkelin läänin vaalipiiriä. Hän tuli eduskuntaan 24. helmikuuta 1919 sosialidemokraattien Jukka Lankilan tilalle. Pesonen oli myös Heinäveden kuntakokouksen esimiehenä ja Heinäveden kunnanvaltuuston puheenjohtajana. Lisäksi hän oli edustajana kirkolliskokouksessa. 
Otto Pesonen oli naimisissa vuodesta 1888 Hilda Maria Räsäsen kanssa.
Nijat Rahimov

Nijat Rahimov (, s. 13. elokuuta 1993 Baku, Azerbaidžan) on kazakstanilaistunut azerbaidžanilainen painonnoston maailmanmestari. 176 senttimetriä pitkä ja 76 kilogrammaa painava Rahimov kilpailee alle 77-kiloisten sarjassa.
Vuoteen 2013 saakka Azerbaidžania edustanut Rahimov saavutti olympiakultaa uudella maailmanennätystuloksella vuoden 2016 kesäolympialaisista Rio de Janeirosta. Kultamitali otettiin kuitenkin häneltä pois hänen jäätyään toistamiseen kiinni dopingrikkeestä vuonna 2022. MM-kilpailuista hän saavutti kultaa vuonna 2015 Houstonista. Azerbaidžanin edustajana Rahimov voitti kultaa vuoden 2010 nuorten kesäolympialaisista ja hopeaa nuorten MM-kilpailuista 2013. 
Rahimov kärähti oksandrolonin ja metandienonin käytöstä kesäkuussa 2013 saaden kahden vuoden kilpailukiellon, joka umpeutui kesäkuussa 2015.
Rahimov jäi maaliskuussa 2022 kiinni virtsanäytteidensä vaihtamisesta. Hän menettää olympiakultansa ja hänen kaikki suorituksensa mitätöidään maaliskuusta 2016 lähtien. Hänet asetetaan myös kilpailukieltoon joka päättyy vuoden 2029 tammikuussa. Hän voi vielä valittaa tuomiosta.
11B-X-1371

11B-X-1371 on viraalivideo, joka ilmestyi vuoden 2015 alussa, ja jonka alkuperä on tuntematon. Videopätkä koostuu mustavalkoisesta kuvamateriaalista, jossa ruttolääkäriksi pukeutunut henkilö seisoo ja kävelee hylätyssä rakennuksessa. Taustalla olevassa seinässä on kaksi ikkunaa joista näkyy metsä. Videon latasi Youtubeen käyttäjä Parker Wright, jonka henkilöllisyys on jäänyt tuntemattomaksi.
Videota on epäilty rekrytointitritykseksi, jolla yritetään saada värvättyä terroristeja. Tähän tulokseen on päädytty monien johtolankojen jälkeen. 11B-X-1371 on kuvattu puolalaisessa Zofiówkan sanatorio-nimisessä hylätyssä parantolassa. Videota on kutsuttu nimellä ”creepy puzzle” eli suomeksi ”karmiva arvoitus”. Videolla esiintyy piiloviestejä kuten ”red lips like tenth”, joka anagrammina muodostaa lauseen ”kill the president” ().
Video sai myöhemmin jatkoa, kun Parker Wright latasi YouTubeen videon 11B 3 1369. Epäilykset siitä, että nimenomaan Parker Wright oli videoiden takana vahvistuivat, kun Twitterissä Parker Wright lähetteli jatkuvasti viestejä, joissa oli viittauksia videoon 11B-X-1371. Uuden videon ilmestyminen sai monet etsimään vastausta siihen, kuka latasi videot YouTubeen. Loppujen lopuksi saatiin vahvistettua, että nimenomaan Parker Wright oli videoiden takana. Myös videolla esiintyvän ruttolääkärin asuun pukeutuneen henkilön henkilöllisyyttä on yritetty saada selville. Mysteerin ratkojat menivät mm. eBay-verkkokauppaan etsimään ruttolääkärin naamioita, mutta kaikki olivat täysin erinäköisiä.
Synopsis.
Video alkaa vääristyneellä kuvamateriaalilla, jossa näkyy varjoon kätkeytynyt hahmo, joka seisoo kahden avonaisen ikkunan välissä. Samalla taustalla kuuluu epäselvää elektronista surinaa ja hurinaa. Hahmo pitää oikeaa kättä ikkunan edessä samalla kun hän nostaa pystyyn kolme sormea, sitten laskee kaksi sormea alas ja lopuksi nostaa yhden sormen pystyyn.
Hyppyleikkauksen jälkeen kuvamateriaali muuttuu kirkkaammaksi, jolloin näkyy, että hahmolla on yllään ruttolääkärin puku, pitkä, tumma pitkähihainen ja hupullinen viitta, jonka kasvopuolella on pitkä, alaspäin osoittava tumma nokka ja suojalasit. Hahmon oikealla kädellä olkapään korkeudella on vilkkuva valo. Taustalla kuuluvat piippausäänet näkyvät ääniraidalla vilkkuvina pisteinä.
Lopulta hahmo katsoo oikeaa kättään. Hahmo kääntää katseensa kameraan päin, tuijottaa hetken kameraa ja sen jälkeen kääntää katseensa taas oikeaa kämmeneensä. Useiden hyppyleikkausten jälkeen, joissa hahmo vaihtelee asentoaan, hahmo katsoo taas kameraan päin.
Nopean leikkauksen jälkeen hahmo katsoo kameraa ja pitää käsiään vaaka-asennossa. Muutaman hyppyleikkauksen, joissa hahmo kääntyy oikealle ja takaisin, jälkeen hahmo pysähtyy ja sitten kääntyy hitaasti vasemmalle. Sen jälkeen hahmo katsoo alas, jossa on laatikko, jonka sisällä on kolmioita. Sitten hahmo kääntyy hitaasti vasemmalle. Videon lopussa hahmo seisoo selkä seinää vasten samalla kun kuvamateriaali vääristyy.
Mahmoud Mollaghasemi

Mahmoud Mollaghasemi Tabrizi (, s. 5. huhtikuuta 1929) on iranilainen kilpauransa päättänyt vapaapainija ja olympiamitalisti.
52 kilogramman painoluokassa kilpaillut Mollaghasemi voitti vapaapainissa olympiapronssia Helsingissä 1952 ja MM-hopeaa Helsingissä 1951. Vuoden 1954 MM-kilpailuissa hän sijoittui viidenneksi.
Janne Ihamuotila

Johan Adolf (Janne, J. A.) Ihamuotila (7. lokakuuta 1868 Maaria – 21. tammikuuta 1929 Ylöjärvi) oli suomalainen maanviljelijä, kunnallisneuvos ja kokoomuksen sekä myöhemmin maalaisliiton kansanedustaja.
Ihamuotilan vanhemmat olivat rusthollari Johan August Michelsson ja Matilda Henrika Matintytär. Hän kävi kansakoulun ja vuonna 1897 maamieskoulun. Ihamuotila toimi kartanon hoitajana Kemiössä 1897–1904 ja Pirkkalassa 1904–1914 sekä tilanomistajana Ylöjärvellä 1914–1929. 
Ihamuotila oli kokoomuksen kansanedustajana 1919–1922 ja maalaisliiton kansanedustajana 1924–1929 edustaen Hämeen läänin pohjoista vaalipiiriä. Hän kuoli kesken edustajakautensa tammikuussa 1929 ja hänen tilalleen eduskuntaan tuli maalaisliiton Eino Aaltio. Ihamuotila oli presidentin valitsijamiehenä vuoden 1925 presidentinvaaleissa. Hän toimi Ylöjärven kunnanvaltuuston puheenjohtajana ja kunnallislautakunnan varapuheenjohtajana. Hän kuului MTK:n liittoneuvostoon ja valtuuskuntaan. 
Janne Ihamuotila oli naimisissa vuodesta 1901 Matilda Aleksandra Kosken kanssa.
Yasmani Copello

Yasmani Copello Escobar (s. 15. huhtikuuta 1987) on turkkilaistunut kuubalaissyntyinen aitajuoksija ja olympiamitalisti, joka kilpailee 400 metrin aitajuoksussa. Copello on 196 senttimetriä pitkä ja painaa 86 kilogrammaa.
Copello saavutti Kuuban edustajana hopeaa 400 metrin aitajuoksusta Keski-Amerikan ja Karibian -mestaruuskilpailuista Calista vuonna 2008. Hän muutti Turkkiin huhtikuussa 2012 ja sai maan kansalaisuuden lokakuussa 2013 ja edustusoikeuden huhtikuussa 2014. Vuoden 2015 MM-kilpailuissa Pekingissä hän oli 400 metrin aitajuoksun finaalissa kuudes. Vuoden 2016 EM-kilpailuissa Amsterdamissa Copello voitti kultaa ajalla 48,98. EM-kisojen välierissä hän juoksi uuden Turkin ennätyksen 48,42.
Copello saavutti vuoden 2016 kesäolympialaisista Rio de Janeirosta pronssia juostuaan finaalissa jälleen uuden Turkin ennätyksen 47,92. Lontoon MM-kilpailuissa 2017 hän sai hopeaa ajalla 48,49. Hän sijoittui 2018 toiseksi sekä Tarragonan Välimeren kilpailuissa ajalla 48,76 että Berliinin EM-kilpailuissa Turkin ennätysajalla 47,81. Dohan MM-kilpailuissa 2019 hän oli kuudes Vuonna 2021 järjestetyissä Tokion olympialaisissa hän sijoittui niin ikään kuudenneksi ennätyksellään 47,81. Hän karsiutui Eugenen MM-kilpailuissa 2022 välierissä. Oranin Välimeren kilpailuissa hän saavvutti kultaa 400 metrin aitajuoksussa ajalla 48,27 ja pronssia 4 × 400 metrin viestissä. Münchenin EM-kilpailuissa 2022 Copello saavutti pronssia ajalla 48,78. Budapestin MM-kilpailuissa 2023 hän karsiutui 400 metrin aitojen välierissä. Vuonna 2024 hän karsiutui Rooman EM-kilpailuissa välierissä. Pariisin olympialaisissa hän ei osallistunut keräilyeräjuoksuun.
Jahanbakht Tofigh

Jahanbakht Tofigh (, 9. helmikuuta 1931 – 1970) oli iranilainen vapaapainija, olympiamitalisti ja maailmanmestari.
67–73 kilogramman painoluokissa kilpaillut Tofigh voitti vapaapainissa olympiapronssia Helsingissä 1952, maailmanmestaruuden Tokiossa 1954 ja Aasian kisojen hopeaa Tokiossa 1958.
Juho Seppä-Murto

Juho Taavetti Seppä-Murto (7. joulukuuta 1868 Tyrvää – 22. marraskuuta 1942 Tyrvää) oli suomalainen maanviljelijä ja Suomalaisen puolueen kansanedustaja.
Juho Seppä-Murron vanhemmat olivat maanviljelijä David Seppä-Murto ja Johanna Heikintytär. Hän toimi maanviljelijänä Tyrväällä. 
Seppä-Murto oli kansanedustajana 1909–1911 edustaen Turun läänin pohjoista vaalipiiriä. Hän oli myös Tyrvään kunnanvaltuuston jäsenenä. 
Juho Seppä-Murto oli naimisissa 1895–1911 Sofia Kristianintyttären kanssa ja vuodesta 1916 Varma Synerva Välimäen kanssa.
Osea Kolinisau

Osea Kolinisau (s. 17. marraskuuta 1985 Suva) on fidžiläinen rugby union -pelaaja. 174 senttimetriä pitkä ja 90 kilogrammaa painava Kolinisau pelasi Fidžin rugby-7-maajoukkueessa, jonka kapteenina hän toimi.
Kolinisau oli mukana voittamassa olympiakultaa rugby-7:ssä vuoden 2016 kesäolympialaisissa Rio de Janeirossa. Kultamitali oli Fidžin historian ensimmäinen olympiamitali. Kolinisau toimi turnauksessa Fidžin kapteenina. Kolinisau toimi olympialaisten avajaisissa myös Fidžin lipunkantajana.
Pariisin olympialaisissa 2024 Kolinisau toimi Fidžin rugby-7-joukkueen päävalmentajana. Joukkue sai olympiaturnauksessa hopeaa.
Marcelo Huertas

Marcelo ”Marcelinho” Tieppo Huertas (s. 25. toukokuuta 1983 São Paulo) on brasilialainen koripalloilija, pelipaikaltaan pelintekijä.
Vuosina 2015–2017 Huertas edusti NBA-joukkue Los Angeles Lakersiä. Ennen NBA-uraansa Huertas pelasi yli kymmenen vuotta Espanjan pääsarjassa Liga ACB:ssa muun muassa FC Barcelonassa. 
Maajoukkuetasolla Huertas on edustanut Brasiliaa muun muassa MM-kisoissa 2006 ja 2010 sekä olympiaturnauksessa 2012 ja 2016.
Neste Rally Finland 1997

Neste Rally Finland 1997 järjestettiin 29.-31.8.1997. Se oli MM-rallikauden 1997 kymmenes osakilpailu ja 37. Suomen ralli kautta aikain. Rallin vanha nimi "1000 Lakes Rally " tai "Jyväskylän Suurajot" jäi historiaan ja nimeksi vaihdettiin Rally Finland. Rallissa kilpailtiin ensimmäistä kertaa WRC-autoilla. 
Osallistujat.
Kilpailuun ilmoittautui 105 autokuntaa. Tehdastalleista mukana olivat Mitsubishi (Tommi Mäkinen ja Uwe Nittel), Subaru (Colin McRae ja Kenneth Eriksson), Ford (Carlos Sainz ja Juha Kankkunen) ja Toyota (Didier Auriol ja Marcus Grönholm). Toyota-talli palasi välivuoden jälkeen MM-sarjaan uudella Corolla WRC:llä.
Reitti.
Reitin pituus oli 1171,9 km, joista erikoiskokeita 381,55 km. Reitti oli huomattavasti edellisvuosia lyhyempi.
Ralli oli jälleen lyhentynyt kolmipäiväiseksi. Lauantai ja sunnuntai olivat samankaltaisia kuin edellisenä vuonna, mutta perjantaina ajettiin vain lyhyt lenkki, joka käsitti kolme erikoiskoetta Petäjäveden suunnalla sekä uuden Hippoksen yleisöerikoiskokeen. Lisäksi Harjun yleisöerikoiskoe ajettiin lauantain päätteeksi. 
Kilpailun tapahtumat.
Carlos Sainz johti rallia kolmen ensimmäisen erikoiskokeen jälkeen, mutta hän otti tahallisen aikasakon ensimmäiselle yötauolle saadakseen myöhäisemmän lähtöpaikan pitkälle lauantaipäivälle. Täten johtoon siirtyi Marcus Grönholm, Toyota Corolla WRC:n ensimmäisessä kilpailussa. 
Sainz nousi lauantaina uudelleen johtoon, mutta hidasteli päivän päättäneellä Harjun yleisöerikoiskokeella saadakseen jälleen paremman lähtöpaikan sunnuntaille. Täten kipailun johtoon nousi Tommi Mäkinen. Sunnuntaina Sainz keskeytti kuitenkin voimansiirto-ongelmiin, joten voittokamppailu jäi Mäkisen ja Juha Kankkusen väliseksi. 
Subaru-kuljettajat Colin McRae ja Kenneth Eriksson keskeyttivät moottorivikaan lauantaina. Marcus Grönholmin Toyotasta loppui polttoaine sunnuntaina. 
Tulokset.
N-ryhmän voitti Jouko Puhakka.
F2-luokan voitti Harri Rovanperä Seat Ibizalla.
Andrei Jämsä

Andrei Jämsä (s. 14. helmikuuta 1982 Pärnu) on virolainen soudun olympiamitalisti ja Euroopan-mestari. 185 senttimetriä pitkä ja 95 kilogrammaa painava Jämsä edustaa Pärnu Sõudeklubia. 
Jämsä saavutti olympiapronssia pariaironelosesta vuoden 2016 kesäolympialaisista Rio de Janeirosta. Hän on osallistunut myös vuosien 2004, 2008 ja 2012 kesäolympialaisiin. MM-kilpailuista Jämsällä on kolme pariaironelosen pronssia. EM-kilpailuista hän on saavuttanut kolme kultaa ja yhden hopean, jokaisen mitalin pariaironelosesta.
Anshelm Sjöstedt-Jussila

Oskar Anshelm (Oskari, O. A.) Sjöstedt-Jussila (25. elokuuta 1869 Akaa – 6. helmikuuta 1926 Alastaro) oli suomalainen maanviljelijä ja Suomalaisen puolueen, vuodesta 1918 kokoomuksen kansanedustaja.
Sjöstedt-Jussilan vanhemmat olivat rusthollari Axel Olof Sjöstedt ja Maria Kristina Kaulo. Hän kävi oppikoulua vuoteen 1888 saakka ja maanviljelysopiston 1891. Sjöstedt-Jussila toimi maanviljelijänä Alastarolla 1892–1926 ja hän oli Alastaron kirkon isännöitsijänä 1903–1924. 
Sjöstedt-Jussila oli kansanedustajana 1911–1919 ja 1924–1925 edustaen Turun läänin pohjoista vaalipiiriä. Hän erosi kesken edustajakautensa ja hänen tilalleen eduskuntaan tuli 20. lokakuuta 1925 kokoomuksen Kustaa Kylänpää. Sjöstedt-Jussila oli myös Alastaron kunnanvaltuuston ja kuntakokouksen puheenjohtajana sekä oli edustajana kirkolliskokouksessa. 
Anshelm Sjöstedt-Jussila oli naimisissa vuodesta 1892 Serafina Lovisa Jussilan kanssa.
Henri Junghänel

Henri Junghänel (s. 5. helmikuuta 1988 Breuberg) on saksalainen kivääriampuja ja olympiavoittaja. 179 senttimetriä pitkä ja 80 kilogrammaa painava Junghänel edustaa SV Rai-Breitenbachia ja hänen valmentajanaan toimii Bill Murray.
Junghänel saavutti olympiakultaa 50 metrin kiväärin makuukilpailusta vuoden 2016 kesäolympialaisista Rio de Janeirosta. Vuoden 2015 Euroopan kisoista hän voitti kultaa samasta kilpailusta. EM-kilpailuista Junghänelillä on yksi hopea. 
Nuorten sarjoissa Junghänelillä on yksi EM-hopea 10 metrin ilmakivääristä vuodelta 2008.
Luis Garavito

Luis Alfredo Garavito Cubillos (25. tammikuuta 1957 Génova, Kolumbia – 12. lokakuuta 2023 Valledupar, Kolumbia), tunnetaan myös nimityksillä "La Bestia" ("Peto") tai "Tribilín", oli kolumbialainen sarjamurhaaja, pederasti, sadisti, raiskaaja, lasten seksuaalinen hyväksikäyttäjä ja nekrofiili. Vuonna 1999 hän myönsi raiskanneensa, kiduttaneensa, paloitelleensa sekä murhanneensa 147 nuorta miestä sekä poikaa Kolumbian läntisillä alueilla.
Lapsuus.
Luis Garavito oli vanhin seitsemänlapsisen perheen lapsista. Hänen lapsuutensa läntisessä Kolumbiassa oli vaikea, ja hän joutui isänsä ja useiden naapureidensa pahoinpitelemäksi. Garavito ei lopulta käynyt koulua kuin muutaman vuoden.
Murhat.
Kolumbiassa katosi 1990-luvulla useita 8–16-vuotiaita poikia, ja samaan aikaan löytyi myös useita kuolleita poikia, joita oli raa’asti runneltu ja seksuaalisesti pahoinpidelty. Maassa käynnistyi vuonna 1997 laaja ajojahti, kun Pereiran kaupungin läheltä löytyivät 36 pojan haudat. 
Garavito saatiin kiinni vuonna 1999, kun häntä epäiltiin nuoren pojan raiskausyrityksestä. Hän oli tuolloin koditon ja työtön ja kärsinyt vuosia alkoholi- ja mielenterveysongelmista. Raiskausyritystä tutkinut tuomari kysyi tutkimuksissa Garavitolta, onko tämä tappanut ne 114 poikaa, jotka on löytynyt 59:stä eri Kolumbian kaupungista vuoden 1994 jälkeen. Garavito tunnusti lopulta 140 murhaa ja rukoili anteeksiantoa.
Garavito iski erityisesti köyhiin lapsiin, ja joihin sai kontaktin erilaisissa valeasuissa. Monet olivat katukauppiaitten lapsia, joita ei pidetty silmällä. Hän esiintyi usein esimerkiksi munkkina, kolumbialainen media kutsui häntä tämän takia nimellä "El Cura", tai pappina ja lupasi pojille rahaa tai juomaa. Garavito teki murhansa laajalla alueella. Hänen tiedetään tappaneen ainakin 11:ssä Kolumbian 32:sta departementista. Lisäksi hänen epäiltiin murhista myös Ecuadorissa. Garaviton todistettiin murhanneen 138, mutta uhreja epäillään olevan peräti 300 tai enemmän. Hänet tuomittiin 189 pojan 1990-luvulla tehdyistä murhista. 
Vuonna 2000 Garavito sai 835 vuoden vankeustuomion. Vuonna 2001 vankeustuomioiden kokonaismäärän kerrottiin olevan jo 1 853 vuotta, vaikka rikostapauksia oli edelleen vireillä. Kolumbian lakien mukaan ketään ei voida pitää vankilassa yli 40:tä vuotta. Laki myös mahdollistaa vapautumisen hyvän käytöksen ansiosta, kun tuomiosta on kärsitty yli puolet. Myös Garaviton vapauttamista oli alettu harkita, kun hän oli istunut vankilassa parikymmentä vuotta. Kolumbiassa tämä herätti raivoa. Vuonna 2021 silloinen Kolumbian presidentti Ivan Duque vakuutti, että ainakin hänen hallintonsa aikana Garavito pysyy vankilassa.
Toisten tietojen mukaan tuomion pituus oli 22 vuotta, koska Kolumbian laki mahdollisti korkeintaan 30 vuoden tuomion ja koska Garavito tunnusti rikokset ja auttoi poliisia ruumiiden löytämisessä.
Paikallinen media on kuvannut häntä "maailman pahimmaksi sarjamurhaajaksi". Louis Garavito kuoli 66-vuotiaana vankeudessa lokakuussa 2023.
Ioánnis Kyriazís

Ioánnis Kyriazís (, s. 19. tammikuuta 1996) on kreikkalainen keihäänheittäjä.
Nuorten MM-kilpailuissa 2014 Eugenessa Kyriazís sijoittui seitsemänneksi ja nuorten EM-kilpailuissa 2015 Eskilstunassa hän oli neljäs.
Kyriazís selviytyi Amsterdamin vuoden 2016 EM-kilpailuiden finaaliin heitettyään karsinnassa silloisen ennätyksensä 81,92. Finaalissa hän oli viimeinen eli kahdestoista tuloksella 75,57. Hän saavutti hopeaa Bydgoszczin alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2017 tuloksella 81,04. Saman vuoden Lontoon MM-kilpailuissa hän sijoittui kuudenneksi tuloksella 84,52. Rooman EM-kilpailuissa 2024 hän karsiutui loppukilpailusta tuloksella 77,54.
Heinäkuussa 2016 Kyriazís heitti Lárisassa ennätyksekseen 87,14, jota hän paransi maaliskuussa 2017 tulokseen 88,01 Austinissa.
Kyriazís antoi huhtikuussa 2019 positiivisen dopingnäytteen, joka sisälsi merkkejä anabolisen steroidin Ligandrolin käytöstä. Hän sai neljän vuoden kilpailukiellon, joka päättyi toukokuussa 2023.
Juho Virtanen

Juho Vihtori Virtanen (synt. Appelsin, 7. kesäkuuta 1870 Tammela – 7. maaliskuuta 1953 Tampere) oli suomalainen poliitikko, joka toimi SDP:n kansanedustajana vuosina 1919–1922.
Elämä.
Juho Virtanen syntyi Tammelan Liesjärven kylässä. Hänen vanhempansa olivat Kiikalassa syntynyt tehdastyömies Elias Appelsin (1830-1910) ja Kiskosta kotoisin ollut Maija Stina Kaapontytär Syrjälä (s. 1837). Forssan Viksbergissä asunut Virtanen työskenteli Forssan puuvillatehtaalla aluksi työmiehenä ja vuodesta 1909 lähtien kirjurina. Hän liittyi Forssan työväenyhdistys Kuhaan vuonna 1895 ja toimi myöhemmin sen sihteerinä. Virtanen oli myös Hämeenlinnassa ilmestyneen "Hämeen Voiman" Forssan aluetoimituksen hoitaja ja kirjeenvaihtaja 1907-1911 sekä Tammi Kauppa Oy:n johtaja.
Vuonna 1917 Virtanen toimi Tammelan elintarvikelautakunnan puheenjohtajana ja samana syksynä hänet valittiin kunnallislautakunnan puheenjohtajaksi. Sisällissodan jälkeen Virtanen työskenteli Forssan puuvillatehtaalla kirjurintyönsä ohella ammattientarkastajan apulaisena. Vuonna 1919 hänet valittiin eduskuntaan. Ainoaksi jääneen kansanedustajakautensa päätyttyä Virtanen muutti Tampereelle, jossa hän työskenteli valtion ammattientarkastajana 1924–1937.
Perhe.
Juho Virtasen puoliso oli Tammelan Saaresta kotoisin ollut Emma Vilhelmiina Zaar (s. 1873), jonka kanssa hän avioitui vuonna 1892. Pariskunnalle syntyi kahdeksan lasta. Heidän poikansa Paavo Henrik (1898-1918) kuoli sisällissodan jälkeen Lappeenrannan vankileirillä.
Amadou Hampâté Bâ

Amadou Hampâté Bâ (1901 Bandiagara – 15. toukokuuta 1991 Abidjan) oli malilainen kirjailija, kansatieteilijä ja historioitsija.
Aluepäällikön adoptoima Bâ meni 12-vuotiaana ranskalaiseen siirtomaakouluun. Hän jatkoi samalla myös islamin opintoja suufilaisen Tierno Bokarin johdolla. Bâ työskenteli siirtomaahallinnon avustajana ja tulkkina vuoteen 1942, jolloin hän aloitti kansatieteen tutkijana Ranskan mustan Afrikan instituutissa Dakarissa. Vuonna 1958 Bâ perusti johtamansa yhteiskuntatieteiden instituutin Bamakoon. Hän toimi Malin Norsunluurannikon suurlähettiläänä vuosina 1962–1966 ja sen jälkeen Unescon toimeenpanevan neuvoston jäsenenä vuoteen 1970. 
Bâ on tutkinut etupäässä oman kansansa fulbejen historiaa, kulttuuria ja kansanperinnettä. Hän on pyrkinyt rekonstruoimaan historiaa suullisen perinteen pohjalta. Bân kaunokirjallinen tuotanto käsittää runoja ranskaksi ja fulaniksi, kertomuksia, romaanin "L'étrange destin du Wangrin" (1973) sekä muistelmat "Amkoullel, l'enfant peul" (1991) ja "Oui, mon commandant" (1997). Afrikkalainen nationalismi yhtyy kirjailijan tuotannossa voimakkaaseen uskonnollisuuteen.
Jay Thomas Evans

Jay Thomas ”Tommy” Evans (21. tammikuuta 1931 Tulsa, Oklahoma – 18. maaliskuuta 2008 Norman, Oklahoma) oli yhdysvaltalainen vapaapainija ja kreikkalais-roomalaisen tyylin painija, olympiamitalisti ja Pan-Amerikan kisojen kultamitalisti.
67–70 kilogramman painoluokissa kilpaillut Evans voitti vapaapainissa olympiahopeaa Helsingissä 1952 ja Pan-Amerikan kisojen kultaa Méxicossa 1955. Hän kilpaili myös Melbournen kesäolympialaisissa 1956 kummallakin painityylillä ja sijoittui vapaapainissa viidenneksi.
Yambo Ouologuem

Yambo Ouologuem (22. elokuuta 1940 Bandiagara – 14. lokakuuta 2017 Sévaré) oli malilainen kirjailija.
Bamakossa ja Pariisissa opiskelleen Ouologuemin tunnetuin teos on hänen ensimmäinen romaaninsa "Le devoir de violence", josta hän sai Renaudot-palkinnon vuonna 1968. Afrikan historiaa kaunistelematta kuvaava teos on raju hyökkäys négritude-aatteen kannattajien romantisoitua historiakäsitystä vastaan. Se sai ristiriitaisen vastaanoton myös väkivaltaisuutensa ja eroottisuutensa takia. Myöhemmin kirjailijaa syytettiin Graham Greenen ja ranskalaisen André Schwarz-Bartin teosten plagioinnista. Nykyään romaania pidetään yhtenä modernin afrikkalaisen kirjallisuuden klassikoista.
Vuonna 1969 Ouologuem julkaisi esseekokoelman "Lettre à la France nègre" ja sen jälkeen salanimellä Utto Rodolph eroottisen romaanin "Les mille et une bibles du sexe". Palattuaan Maliin 1970-luvun lopulla kirjailija vietti eristäytynyttä elämää kotikaupunkinsa Bandiagaran lähistöllä.
Rəşid Məmmədbəyov

Rəşid Qarabəy oğlu Məmmədbəyov (, 28. helmikuuta 1927 Şağan, Transkaukasian SFNT – 4. joulukuuta 1970 Baku, Azerbaidžanin SNT) oli Neuvostoliittoa edustanut vapaapainija ja olympiamitalisti.
57 kilogramman painoluokassa kilpaillut Məmmədbəyov oli ensimmäinen olympiamitalin voittanut azeri. Hän saavutti vapaapainissa olympiahopeaa Helsingissä 1952.
Kōsuke Hagino

Kōsuke Hagino (; s. 15. elokuuta 1994 Tochigi) on japanilainen kilpauimari.
Hagino voitti 400 metrin sekauinnin olympiakultaa Rio de Janeiron kesäolympialaisissa 2016 ja lisäksi 200 metrin sekauinnin hopeaa ja pitkän vapaauintiviestin pronssia Japanin joukkueessa. Edeltäneissä Lontoon kesäolympialaisissa 2012 hän saavutti 400 metrin sekauinnin pronssia.
Barcelonan MM-kilpailuissa 2013 Hagino saavutti 400 metrin vapaauinnin ja 200 metrin sekauinnin hopeaa. Budapestin MM-kilpailuissa 2017 hän oli 200 metrin sekauinnissa niin ikään toinen. Lyhyen radan MM-kilpailuissa Dohassa 2014 hän sai kultaa 200 metrin sekauinnissa ja hopeaa 400 metrin sekauinnissa.
Hagino voitti Aasian kisoissa 2014 neljä kultamitalia, yhden hopean ja kaksi pronssia. Saman vuoden Tyynenmeren-mestaruuskilpailuissa hän sai kaksi kultamitalia ja kolme hopeaa. Vuonna 2018 hän saavutti Aasian kisoissa yhden kullan, kaksi hopeaa ja yhden pronssin, Tyynenmeren-mestaruuskilpailuissa yhden hopean ja pronssin. Nuorten MM-kilpailuissa 2011 hän saavutti yhden kullan, kaksi hopeaa ja kaksi pronssia
Seydou Badian Kouyaté

Seydou Badian Kouyaté (kirjailijanimeltään "Seydou Badian", 10. huhtikuuta 1928 Bamako – 28. joulukuuta 2018) oli malilainen kirjailija ja poliitikko.
Koyaté suoritti keskikoulun Ranskassa ja valmistui lääketieteen tohtoriksi Montpellier’n yliopistosta vuonna 1955. Hän työskenteli vuodesta 1962 lähtien Malin maatalousministerinä ja vuodesta 1965 suunnitteluministerinä. Vuonna 1966 hän jatkoi uraansa lääkärinä. Vuoden 1968 vallankaapauksen jälkeen Koyaté vietti seitsemän vuotta vankilassa. Vuodesta 1975 lähtien hän asui Senegalin Dakarissa, josta hän palasi vuonna 1991 Maliin ryhtyen jälleen aktiivipoliitikoksi.
Koyatén tunnetuin teos on sukupolvien ja kulttuurien konfliktia kuvaava romaani "Sous l’orage" (1957). Hän kirjoitti myös muita romaaneja ja näytelmiä. Kirjailijan teosten pääteema on afrikkalaisen identiteetin ja perinteiden säilyttäminen modernisoituvassa yhteiskunnassa.
Arvo Kyllönen

Arvo ”Arkko” Kyllönen (17. joulukuuta 1932 Imatra – 10. kesäkuuta 2017) oli suomalainen kreikkalais-roomalaisen tyylin painija ja vapaapainija. Palomiehenä työskennellyt Kyllönen edusti Tainionkosken Tähteä ja Lappeenrannan Työväen Urheilijoita.
57–62 kilogramman painoluokissa kummallakin painityylillä kilpaillut Kyllönen osallistui Helsingin kesäolympialaisiin 1952, joissa hän karsiutui kreikkalais-roomalaisen painin 57 kilogramman painoluokassa kolmannen kierroksen jälkeen. Kyllönen voitti Suomen mestaruuden vapaapainin 57 kg:n sarjassa vuonna 1952 ja kreikkalais-roomalaisen painin 62 kg:n sarjassa vuonna 1954.
Kyllönen sai vuonna 1998 musiikillisista ansioistaan director musices -arvonimen. Hän toimi vuosina 1965–1990 kapellimestarina Imatran työväenyhdistyksen soittokunnassa.
Luuttucembalo

Luuttucembalo (engl. "lute-harpsichord"; saks. "Lautenklavecimbel", "Lautenklavier", "Lautenwerck", "Lautenwerk", "Theorbenflügel"; ransk. "clavecin-luth") on cembalo, jonka kielet on tehty suolesta; tavallisen cembalon kielet ovat metallia. Luuttucembalolla pyritään imitoimaan luutun ääntä, mutta kosketinsoittimena se mahdollistaa polyfonisen musiikin esittämisen luuttua paremmin.
Soitin oli erityisen suosittu 1700-luvun alkupuolen Saksassa, jossa luuttucembaloita rakensivat muiden muassa Johann Christoph Fleischer, Zacharias Hildebrandt ja Johann Nicolaus Bach. Säveltäjä Johann Sebastian Bachin jäämistöön kuului kaksi luuttucembaloa, ja hän sävelsi soittimelle ainakin e-mollisarjan BC L166/BWV 996 ("Preludio con la Svite da Gio: Bast. Bach. aufs Lauten Werck").
Monissa cembaloissa on erityinen luuttuäänikerta, joko varsinainen omin luistein varustettu soinniltaan nasaalinen äänikerta (engl. "lute stop"; ransk. "nasale", "registre d'hautbois"; saks. "Nazard", "Nasal-Register", "Nasalzug", "Oboezug") tai sordiinon tapaan toimiva nahasta tai huovasta valmistettu metallikielten sointia pehmentävä vaimennusmekanismi (engl. "buff stop", "harp stop", virh. myös "lute stop"; ital. "sordino", "liuto"; ransk. "registre de luth", saks. "Lautenzug"). Kumpaakaan näistä ei pidä sekoittaa luuttucembalon perusominaisuuteen eli suolikielisiin äänikertoihin.
Arizonan kuvernööri

Arizonan kuvernööri () on Arizonan toimeenpanovallan haltija ja Arizonan asevoimien ylipäällikkö. Kuvernöörin tehtäviä ovat osavaltion lakien hyväksyminen tai hylkääminen sekä viranomaisten pito ajantasalla osavaltion budjetista. Lisäksi kuvernööri nimittää osavaltion virkamiehet ja korkeimman oikeuden tuomarit sekä mahdollisesti senaattorit Yhdysvaltain senaattiin. Kuvernöörillä on myös veto-oikeus ja armahdusvalta.
Nykyisenä kuvernöörinä toimii Katie Hobbs, joka valittiin 7. marraskuuta 2022 ja astui virkaan 2. tammikuuta 2023. Hän on osavaltion 24. kuvernööri.
Historia.
Nykymuodossaan virka perustettiin vuonna 1912, ja ensimmäinen kuvernööri oli George W. P. Hunt, joka toimi kuvernöörinä neljästi: vuosina 1912–1917, 1917–1919, 1923–1929 ja 1931–1933. Kuvernöörin toimikausien määrä on rajoitettu kahteen peräkkäiseen.
Naisia on toiminut yhteensä viisi (mukaan lukien nykyinen Hobbs), mikä on eniten kaikkien osavaltioiden keskuudessa. Arizona on myös ensimmäinen osavaltio, jossa naiskuvernöörin seuraajaksi valittiin nainen (vuonna 2003), kun Jane Dee Hullin seuraajaksi valittiin Janet Napolitano.
Arizonassa ei ole varakuvernöörin virkaa, mutta asiasta järjestettiin kansanäänestys vuonna 2022. Enemmistö (55 %) äänestäjistä tuki aloitetta, ja ensimmäinen varakuvernööri on tarkoitus valita vuonna 2026 kuvernöörinvaalien yhteydessä.
Pätevyysvaatimukset ja etuudet.
Kuvernöörinvaaleissa voivat asettua ehdolle henkilöt, jotka täyttävät seuraavat ehdot:
Vuonna 2021 Arizonan kuvernöörin vuosipalkka oli 95 000 dollaria, joka oli maan 50 kuvernöörin keskuudessa kolmanneksi matalin. Arizona yksi viidestä osavaltiosta, joka ei tarjoa kuvernöörille virka-asuntoa.
Arizonan territorion kuvernööri.
Arizonan territorio perustettiin 24. helmikuuta 1863, ja se pysyi territoriona 49 vuotta. Arizonan territoriolla oli 17 kuvernööriä:
–. "John A. Gurley (kuoli ennen kuin ehti varsinaisesti astua virkaan)"
Massa Makan Diabaté

Massa Makan Diabaté (1938 Kita – 27. tammikuuta 1988 Bamako) oli malilainen kirjailija.
Kuuluisaan griottisukuun syntynyt Diabaté kasvoi Kongossa, Guineassa ja Ranskassa sekä opiskeli ja väitteli tohtoriksi Pariisissa. Hänen pääteoksensa on malinkekulttuurin muutosta ironisesti kuvaava Kouta-trilogia "Le Lieutenant de Kouta" (1979), "Le Coiffeur de Kouta" (1980) ja "Le Boucher de Kouta" (1982), joka ulottuu siirtomaavallan alkuvaiheista 1980-luvulle. Diabaté sai mustan Afrikan kirjallisuuspalkinnon vuonna 1971 ja Léopold Sédar Senghor -palkinnon vuonna 1987.
Thomaz Soares da Silva

Thomaz Soares da Silva, tunnettiin paremmin taiteilijanimellään Zizinho (14. syyskuuta 1921 – 8. helmikuuta 2002) oli brasilialainen jalkapalloilija. Hän kuului maan parhaimpiin pelaajiin 1940- ja 50-luvuilla.
Brasilian maajoukkueessa Zizinho pelasi 53 ottelua, joissa hän teki 30 maalia. Hän oli aloituskokoonpanossa "Maracanaço"-nimen saaneessa loppuottelussa, jossa Brasilia hävisi maailmanmestaruuden kotikisoissaan 1950 Uruguaylle. Hänet valittiin myös kisojen parhaaksi pelaajaksi.
Zizinho kuoli 80-vuotiaana vuonna 2002.
Taina Karvonen

Taina Karvonen (s. 15. heinäkuuta 1989 Oulu) on suomalainen kilpauransa päättänyt uimahyppääjä. Hän kilpaili kolmen metrin parihypyissä ja metrin ponnahduslaudalla yltäen kummassakin kilpailumuodossa EM-kilpailujen loppukilpailuun.
Ura.
Karvonen kilpaili kolmen metrin parihypyissä Iira Laatusen kanssa vuodesta 2011 toukokuuhun 2016 asti, jolloin Laatunen päätti kilpauransa. Viimeisessä parihyppykilpailussaan Lontoon EM-kilpailuissa he sijoittuivat kahdeksanneksi. Vuoden 2015 EM-kilpailuissa he olivat kuudensia, ja vuoden 2014 EM-kilpailuissa kaksikko sijoittui seitsemänneksi.
Karvonen kilpaili vuoden 2015 uinnin MM-kisoissa. Ensimmäisissä MM-kilpailuissaan hän sijoittui ponnahduslaudan karsinnassa 23:nneksi. Parihypyissä Karvonen–Laatunen-kaksikko oli karsinnan 16:s.
Vuoden 2012 EM-kilpailuissa Karvonen oli yhden metrin ponnahduslaudalla 15:s ja karsiutui 12 parhaan hyppääjän loppukilpailusta. Vuoden 2015 EM-kilpailuissa Karvonen selviytyi metrin ponnahduslaudalla loppukilpailuun jossa sijoittui 12:nneksi. Vuonna 2016 hän karsiutui EM-ponnahduslautafinaalista.
Karvonen ilmoitti elokuussa 2017 päättävänsä kilpauransa ja siirtyvänsä valmentajaksi.
Intel Skylake

Skylake on Intelin kehittämä suoritinarkkitehtuuri. Skylake on Haswellin seuraaja joka julkaistiin elokuussa 2015. Skylake suunniteltiin pääasiassa Intelin Israelin Haifassa sijaitsevassa kehitysyksikössä. Skylakeen perustuvat työpöytäsuorittimet tukevat virallisesti vain DDR3L tai DDR4 muisteja. Skylake prosessorit valmistetaan Intelin 14 nm litografisella prosessilla. Skylaken seuraaja on Kaby Lake.
Joahnys Argilagos

Joahnys Oscar Argilagos Perez (s. 11. tammikuuta 1997) on kuubalainen alemman kärpässarjan nyrkkeilijä. Hän saavutti kultaa AIBA:n maailmanmestaruuskisoissa 2015 ja hopeaa Pan-Amerikan kisoissa 2015, sekä pronssia 2016 kesäolympialaisissa.
Hän on voittanut myös AIBA:n nuoren maailmanmestaruuden 2013.
RFactor 2

rFactor 2 on Image Space Incorporated -yhtiön (ISI) kehittämä ajosimulaatiopeli. Peli perustuu eri autoluokkiin, joista voi valita mopoauton tai Formula 1 -auton väliltä haluamansa menopelin radalle.
ISI on sopinut alankomaalaisen Luminis-yhtiön kanssa jatkokehityksen siirtymisestä uuteen yhtiöön Studio 397.
Pelin jakelu on siirtynyt yksinomaan Steam-alustalle.
Metsälukki

Metsälukki ("Mitopus morio") on suurikokoinen ja pitkäjalkainen lukkien lahkoon kuuluva hämähäkkieläin.
Ulkonäkö ja koko.
Metsälukin väri vaihtelee voimakkaasti, mutta yleensä selän keskellä erottuu leveä, tumma satulakuvio. Koiraiden kylkien pohjaväri on usein hyvin vaaleanruskea ja satulakuvio tummanruskea tai joskus lähes musta. Naaraat ovat pohjaväriltään tummempia ja satulakuvio on toisinaan epäselvä. Metsälukin selkäpuolella on usein myös pieniä, vaaleita nystyjä. Pyyntileuan eli pedipalpin polven kärki on sisäsivulta leventynyt. Metsälukin katse suuntautuu sivuille ja aavistuksen yläviistoon. Terävänystyinen silmäkumpu on suunnilleen yhtä pitkä kuin leveäkin. Silmäkummun ympärillä on vaihteleva määrä pieniä piikkejä. 
Naaraiden ruumiin pituus on 6,4–8,2 mm ja koiraiden 4,2–5,3 mm. Metsälukin jalkojen väritys vaihtelee kellertävänruskeasta tummahkon ruskeaan ja niissä saattaa olla lähes mustanruskeaa kuviointia. Jalkojen reidet ovat okaiset. Jalkojen pituus ja paksuus voivat vaihdella melko paljon eri yksilöiden välillä. Pisimmän eli toisen raajaparin pituus on 30–40 mm.
Metsälukki muistuttaa varsinkin nuorena seinälukkia ("Phalangium opilio").
Elintavat.
Metsälukki elää hyvin monipuolisissa ympäristöissä, mutta suosii etenkin metsäisiä elinympäristöjä. Sitä voi tavata myös puistoista, puutarhoista, soilta, rannoilta ja puuttomilta tunturipaljakoilta. Päivisin metsälukki lepäilee yleensä kasveilla, puunrungoilla ja toisinaan myös talojen seinillä. Puutarhassa metsälukki on hyödyllinen hyönteisten saalistaja.
Suomessa metsälukkia tavataan huhti-toukokuusta aina syys-lokakuulle saakka. Metsälukit ovat yksivuotisia. Syksyllä munitut munat talvehtivat.
Levinneisyys.
Metsälukki on levinnyt Euroopassa laajalle ja se on siellä yleinen laji. Myös Suomessa se on yleinen ja sitä tavataan ainoana lukkilajina koko maassa. Pohjoisin havainto lajista on Nuorgamista. Metsälukkia tavataan myös Pohjois-Amerikassa, Aasiassa ja Pohjois-Afrikassa.
Anton Vaino

Anton Eduardovitš Vaino (, s. 17. helmikuuta 1972 Tallinna, Viron SNT, Neuvostoliitto) on venäläinen virkamies, joka on ollut Venäjän presidentinhallinnon päällikkö elokuusta 2016 alkaen. Hänen edeltäjänsä oli Sergei Ivanov. Vainon isoisä oli Viron neuvostotasavaltaa johtanut Karl Vaino.
Anton Vaino on koulutukseltaan diplomaatti ja edennyt nopeasti virkaurallaan. Vaino on opiskellut muun muassa japania ja työskennellyt vuosina 1996–2001 Venäjän Tokion-suurlähetystössä ja ulkoministeriön toisella Aasian osastolla.
Vaino edustaa Venäjän valtaeliitin uutta sukupolvea. Hän on lähtöisin Vladimir Putinin lähipiiristä, mutta hän ei edusta perinteisiä ”Putinin pietarilaisia”. Vainoa pidetään lännessä kovaotteisena, länsivastaisena byrokraattina ja teknokraattina.
"The New Yorker" -lehden mukaan Vainon kirjoitukset ovat outoja ja pelottavia. Hänen yhdessä Anton Kobjakovin ja Viktor Sarajevin kanssa kirjoittamansa kirja "Voiton kuva" esittää maailmanhistorian kattavan niin sanotun kaiken teorian. Teos opastaa, miten saavutetaan absoluuttinen maailmanherruus Putinin harrastaman sambo-painin tekniikoin, keskeisenä periaatteena: ”iske silloin, kun vastustajasi sitä vähiten odottaa”. Artikkelissa "The Capitalization of the Future" Vaino käsittelee aikaa ja avaruutta. Moskovan kauppakorkeakoulun filosofian professori Kirill Martynovin mukaan Vainon artikkelin ajatuksilla ei juuri ole tekemistä tieteen kanssa.
Vaino toimi aiemmin Ivanovin avustajana ja neljä vuotta presidentin henkilökohtaisena avustajana. Silti moni venäläinen ei ollut kuullutkaan hänestä ennen nimitystä presidentinhallinnon päälliköksi.
Venäläinen "Meduza"-uutissivusto paljasti syyskuussa 2019, että Vainon perheellä on merkittävä kiinteistöomaisuus. Omaisuuden arvoksi arvioidaan jopa 1,6 miljardia ruplaa.
Brice Etès

Brice Etés (s. 11. huhtikuuta 1984, Monaco) on monacolainen ennen Ranskaa edustanut yleisurheilija, joka on erikoistunut keskimatkoihin. Hänellä on hallussaan Monacon 800 metrin ennätys: 1:47,61, jonka hän juoksi vuonna 2010.
Ura.
Brice Etès juoksi Monacon 800 metrin ennätyksen vuoden 2010 Timanttiliigassa Monacossa ajalla 1:47.61 ollen kilpailun yhdeksäs.
Hänen henkilökohtainen ennätys tällä matkalla on vuodelta 2008 ajalla 1:47.03, mutta hänellä ei vielä silloin ollut Monacon kansalaisuutta, vaan hän edusti tällöin Ranskaa.
Etès on osallistunut useisiin arvokilpailuihin parhaana saavutuksenaan vuoden 2010 EM-kisojen semifinaalipaikka.
Hän on ollut mukana myös MM-kisoissa 2011, vuoden 2012 EM-kisoissa, vuoden 2013 MM-kisoissa, EM-kisoissa 2014, MM-kisoissa 2015, EM-kisoissa 2016 ja Rio de Janeiron olympialaisissa 2016.
Kirkkoniemen kirkko

Kirkkoniemen kirkko () on Etelä-Varangin evankelis-luterilaisen seurakunnan kirkko Norjan Kirkkoniemessä Finnmarkin läänissä. Se on valmistunut vuonna 1959. Kirkko on rakennettu sodassa vuonna 1944 tuhoutuneen kirkon paikalle.
Rakentaminen ja muoto.
Kirkkoniemen kirkon suunnitteli arkkitehti Sofus Hougen. Hän sai suunnitelmat valmiiksi jo 1940-luvun lopulla, mutta rakennustöihin päästiin vasta vuonna 1957. Kirkon sanotaan olevan hyvin tyypillinen Pohjois-Norjan jälleenrakennuskauden kirkko: siinä on perinteinen ulkomuoto, mutta nykyaikaiset rakennusaineet. Kirkko on rakennettu betonista ja katettu liuskekivipaanuilla.
Kirkko on muodoltaan kolmilaivainen basilika, sen keskilaiva on leveä ja sivulaivat hyvin kapeat. Klerestorioikkunat muodostavat yhtenäisen nauhan ja antavat kirkkosaliin runsaasti luonnonvaloa. Torni on kuorin päällä.
Sisätilat.
Alttaritauluna on puusta ristin muotoon veistetty reliefi, jonka eri osat kuvaavat kristinuskon symboleja. Alttariveistoksen on tehnyt kuvanveistäjä Kristoffer Leirdal. Kastemaljan valkoista kyyhkystä esittävä puuveistos on Pyhän Hengen symboli ja saarnastuolin veistokset symboloivat uskoa, toivoa ja rakkautta. Kastemaljan ja saarnastuolin puuveistokset on tehnyt kuvanveistäjä Sivert Donali.
Kirkon sivulaivojen seinillä on kymmenen käsin kudottua ryijyä, jotka ovat Kirkenesin kirkkoyhdistyksen lahjoittamat. Kirkon urut ovat lahja Kirkkoniemessä toimineelta kaivosyhtiö A/S Syd-Varangerilta. Kirkossa on tilaa 275 henkilölle.
Edellinen kirkko.
Kirkkoniemen edellinen kirkko oli seudun ensimmäinen kirkko. Malliltaan se oli pitkänomainen kahdeksankulmainen puukirkko, joka oli valmistunut vuonna 1862. Toisen maailmansodan pommituksessa 4. heinäkuuta 1944 kirkko paloi kokonaan kivijalkaa myöten. Raunioista löytyi kirkon torniristi, joka otettiin talteen ja sijoitettiin uuden kirkon kirkkosaliin.
Ensimmäisen kirkon kirkon rakennuspaikaksi kaavailtiin aluksi Svartakslaa, joka on Varangerinvuonon sivuvuonon Bøkfjordenin itärannalla. Vuonna 1857 kirkon paikaksi valittiin Langfjordenin ja Paatsjoen välinen tuolloin vielä Piselvnesiksi kutsuttu niemi. Ensimmäisen kirkon suunnittelija oli arkkitehti Christian Heinrich Grosch.
Myös nykyisen kirkon rakentamispaikasta käytiin keskustelua, mutta seurakuntalaisten toive saada pystyttää uusi kirkko tuhoutuneen kirkon paikalle toteutui.
Amerikanpussitiainen

Amerikanpussitiainen ("Auriparus flaviceps") on pussitiaisten heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Amerikanpussitiaista tavataan Yhdysvalloissa ja Meksikossa, ja sen levinneisyysalueen pinta-ala on noin 1 750 000 km2. Lajin kanta on runsastuva ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Herman Niittynen

Herman Niittynen (20. syyskuuta 1870 Korpilahti – 31. elokuuta 1942 Korpilahti) oli suomalainen maanviljelijä, kunnallisneuvos ja Kansallisen Edistyspuolueen kansanedustaja.
Niittysen vanhemmat olivat maanviljelijä Herman Lönnroth ja Karoliina Tahvonen. Hän kävi kansakoulun ja toimi maanviljelijänä Korpilahdella vuodesta 1886 alkaen. Niittynen oli Korpilahden säästöpankin rahastonhoitajana 1904–1919 ja Kansallis-Osake-Pankin Korpilahden haarakonttorin esimiehenä 1919–1925. Hän sai kunnallisneuvoksen arvonimen 1931.
Niittynen oli kansanedustajana helmi-maaliskuussa 1919 edustaen Hämeen läänin pohjoista vaalipiiriä. Hän tuli eduskuntaan sosialidemokraattien Anni Huotarin tilalle. Niittynen oli Korpilahdella kuntakokouksen varaesimiehenä ja kunnallislautakunnan esimiehenä sekä kuului kunnanvaltuustoon. Hän kuului MTK:n valtuuskuntan ja oli edustajana kirkolliskokouksessa. 
Herman Niittynen oli naimisissa vuodesta 1894 Eeva Sandelinin kanssa.
Tulipäätiainen

Tulipäätiainen ("Cephalopyrus flammiceps") on tiaisten heimoon kuuluva varpuslintu. Aikaisemmin laji luettiin pussitiaisiin.
Levinneisyys.
Tulipäätiaista tavataan Bhutanissa, Kiinassa, Intiassa, Laosissa, Myanmarissa, Nepalissa, Pakistanissa ja Thaimaassa, ja sen levinneisyysalueen pinta-ala on noin 226 000 km2. Laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Tiaishylia

Tiaishylia ("Pholidornis rushiae") eli aiemmalta nimeltään vilistäjätiainen on silkkikerttusten heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Tiaishyliaa tavataan Afrikan länsi- ja keskiosissa, ja sen levinneisyysalueen pinta-ala on noin 3 140 000 km2. Lajin kanta on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Amerikanpuukiipijä

Amerikanpuukiipijä ("Certhia americana") on puukiipijöiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Amerikanpuukiipijää tavataan Kanadassa, Yhdysvalloissa, Meksikossa ja Keski-Amerikassa, ja sen levinneisyysalueen pinta-ala on noin 6 540 000 km2. Lajin kanta on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Ravinto.
Syö pääosin hyönteisiä kuten kärsäkäsmäisiä, kuoriaisia, kirvoja, toukkia, muurahaisia, hämähäkkejä sekä pseudoskorpioneja ja hyönteisten munia ja koteloita.
Kuehneosaurus

Kuehneosaurus on sukupuuttoon kuollut matelijasuku jonka löysi Walter Georg Kühne. Tyyppilaji ja ainoa kuvattu laji on Kuehneosaurus latus.
"Kuehneosaurus" saalisti pääasiassa hyönteisiä. Se oli noin 70 senttiä pitkä ja mahdollisesti erinomainen liitäjä. Siivet muodostuivat sen pidentyneistä kylkiluista, kuten nykyisillä "Draco"-suvun liitoliskoilla.
"Kuehneosaurus" ei pystynyt kääntämään siipiään kokoon, mutta on arvioitu että se pystyi liitämään noin 60 metriä. Pitkä ja kapea häntä tasapainotti liitoa.
Eräässä tutkimuksessa tultiin siihen tulokseen että "Kuehneosaurus", toisin kuin sen pitkäsiipisempi sukulainen "Kuehneosuchus", ei ehkä käyttänytkään siipiään liitämiseen, vaan jarruttamaan laskua kun se hyppäsi puusta. Tutkimuksessa arvioitiin että se putoaisi 45-asteen kulmassa 10–12 m/s. "Kuehneosuchus" saattoi todellisuudessa olla toinen "Kuehneosaurus"-laji tai toista sukupuolta edustava "Kuehneosaurus latus". Silloin "Kuehneosuchus" olisi luultavasti ollut koiras, joka käytti liitotaitoaan ja mahdollisesti räikeän värisiä siipiään naaran ("Kuehneosaurus") houkutteluun.