tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Vladimir Petrovski

Vladimir Aleksejevitš Petrovski (, kirjallinen salanimi Vladimir Kneht, Влади́мир Кнехт; 12. heinäkuuta 1900 Sillamäe – 30. lokakuuta 1950) oli neuvostoliittolainen kontra-amiraali ja kirjailija.
Vladimir Petrovski syntyi professoriperheeseen. Hän valmistui Vasilinsaaren lukiosta vuonna 1918, liittyi seuraavana vuonna puna-armeijaan ja osallistui Venäjän kansalaissotaan. Vuonna 1924 hän valmistui merisotakoulusta, jatkoi opintoja vuoteen 1927 saakka ja palveli sen jälkeen laivastossa sekä työskenteli sotakoulujen opettajana. Toisen maailmansodan aikana Petrovski toimi merisota-akatemian johtajana, Kronstadtin laivastotukikohdan varakomentajana ja Itämeren laivaston esikunnan varapäällikkönä. Vuonna 1944 hänet nimitettiin laivaston sääpalvelun päälliköksi. Vuosina 1945–1947 Petrovski oli laivastoesikunnan erikoistehtävissä Suomessa ja vuosina 1947–1950 hän työskenteli merikartaston varapäätoimittajana. Petrovski on palkittu Leninin, punaisen lipun ja isänmaallisen sodan ensimmäisen asteen kunniamerkeillä. Kuolemansa jälkeen vuonna 1951 hän sai karttatyöstään Stalin-palkinnon.
Petrovski alkoi kirjoittaa salanimellä "Vladimir Kneht (Knecht)" merisotakoulussa opiskellessaan. Vuonna 1932 hän julkaisi romaanin ”Suomi lukkoon” ("Strana na zamke"). Suomalaisen yhteiskunnan luokkaristiriitoja kuvaava teos sijoittuu 1920-luvun Kemiöön. Neuvostoliittolaisen arvostelijan mukaan se oli ”ensimmäinen neuvostolainen kaunokirjallinen kuvaus nykypäivien Suomesta, joka paljastaa Suomen porvariston ja fascismin tylsän eläimellisyyden sen taistelussa kasvavaa proletaarivallankumousta vastaan”. Kirjasta otettiin useita painoksia ja se käännettiin myös suomeksi.
Kirjailijan muita teoksia ovat romaani "Šturm" (”Rynnäkkö”, 1937), englantilaista laivastoa ensimmäisessä maailmansodassa kuvaava pienoisromaani "Dobraja nadežda" (”Hyvä toivo”) ja Viron kansalaissotaan sijoittuva pienoisromaani "Tovarištš Rene" (”Toveri Rene”).
Ranskan kulttuuriministeri

Ranskan kulttuuriministeri () on yksi Ranskan hallituksen ministereistä. Vuonna 2020 kulttuuriministeriksi valittiin Roselyne Bachelot. Kulttuuriministeri johtaa kulttuuriministeriötä.
Ivan Melež

Ivan Paulavitš Melež (, ; 8. helmikuuta 1921 nykyisen Homelin alueen H’oinikin piirin Gliništšan kylä – 9. elokuuta 1976 Minsk) oli valkovenäläinen neuvostokirjailija.
Ivan Melež syntyi talonpoikaisperheeseen. Hän liittyi NKP:hen vuonna 1940, osallistui toiseen maailmansotaan ja valmistui vuonna 1945 Valko-Venäjän yliopiston filologisesta tiedekunnasta.
Meležin ensimmäiset teokset ilmestyivät vuonna 1939. Kertomuskokoelmat "U zaviruh’u" (”Lumipyryssä”, 1946) ja "Garatšy žniven" (”Kuuma elokuu”, 1948) sekä romaani "Minski napramak" (”Minskin suunta”, 1949–1952) kertovat toisesta maailmansodasta Valko-Venäjän alueella. Kirjailijan tunnetuimpia teoksia ovat maaseudun kehitystä kuvaavat romaanit ”Kaikki ei vielä ole lopussa” (oikeammin ”Ihmiset suolla”, "Ljudzi na balotse", 1961) ja "Podyh’ navalnitsy" (”Ukkosen hengitys”, 1965). Nimellä "Paleskaja h’ronika" (”Polesjen kronikkaa”) ne saivat Lenin-palkinnon vuonna 1972.
Melež sai Valko-Venäjän SNT:n kansankirjailijan arvonimen vuonna 1972. Hän toimi tasavallan korkeimman neuvoston edustajana, Maailman rauhanneuvoston jäsenenä ja Valko-Venäjän kirjailijaliiton varapuheenjohtajana.
Jedward

Jedward on identtisten kaksosten, John Paul Henry Daniel Richard Grimesin ja Edward Peter Anthony Kevin Patrick Grimesin (s. 16. lokakuuta 1991, Dublin, Irlanti) perustama irlantilainen pop-rap-duo. Heidät tunnetaan vaaleista "spikyhaireistaan" eli pystyyn nostetuista hiuksistaan. Kaksoset esiintyivät ensimmäisen kerran Ison-Britannian "The X Factor" -kykyjenetsintäohjelmassa vuonna 2009. Ilmiötä kutsutaan "Jedward-paradoksiksi". Kilpailussa heitä ohjasi Louis Walsh ja he sijoittuivat kuudenneksi.
Jedward edusti Irlantia Eurovision laulukilpailussa vuonna 2011 kappaleellaan "Lipstick". Kaksoset sijoittuivat kilpailussa kahdeksanneksi. Duo edusti maata myös vuoden 2012 kilpailussa kappaleella "Waterline". Finaalissa heidän sijoituksensa oli 19.
Jedwardin ensimmäiseltä levyltä "Planet Jedward" julkaistiin vuonna 2010 singlet "All the small things" ja "Under pressure", joista on julkaistu myös musiikkivideot. Itse levy julkaistiin vuonna 2010. Vuonna 2011 julkaistiin singlet "Lipstick", "Bad behaviour" ja "WoW oh WoW" 5. elokuuta 2011 ilmestyneeltä "Victory"-albumilta. Vuonna 2012 Jedwardilta ilmestyi Albumi "Young Love".
Jedward on tällä hetkellä tekemässä uutta albumia, jolta on ilmestynyt singlet "Free Spirit", "Ferocious", "Make Your Own Luck", "Oh Hell No" ja "Leave A Mark". Duolta tiedetään jo ainakin kaksi tulevaa biisi: "Silent Raindrops" ja "Perfect Wonderland""."
Jedward ja Suomi.
John ja Edward kävivät Lapissa vuoden 2011 marraskuun lopulla kuvaamassa TV-ohjelmaansa ja esiintyivät Helsingin Nosturissa 28. tammikuuta 2012. Kaksoset kävivät myös 25. kesäkuuta 2015 Helsinki-Vantaan lentoasemalla tapaamassa faneja. Suomen lentokenttä kuului poikien ns. 'Lentokenttäkiertueeseen', jossa he kävivät 17 Euroopan maan lentokentällä 10 päivässä. He myös olivat Suomessa lauantaina 9. tammikuuta 2016 ja sunnuntaina 10. tammikuuta 2016 tapaamassa fanejaan.
Raphael Gualazzi

Raffaele Gualazzi (s. 11. marraskuuta 1981 Urbino, Italia), paremmin tunnettu nimellä Raphael Gualazzi, on italialainen laulaja ja pianisti.
Gualazzi julkaisi ensimmäisen studioalbuminsa "Love Outside the Window" vuonna 2005. Hän voitti San Remon musiikkifestivaalien nuorten sarjan vuonna 2011 jazzahtavalla kappaleella ”Follia d’amore”. Hän osallistui kappaleella vuoden 2011 Eurovision laulukilpailuun, jossa hän sijoittui toiseksi. Kyseinen kappale löytyy myös Robert De Niron tähdittämän vuonna 2011 ensi-iltansa saaneen italialaiselokuvan "Manuale d’amore 3" soundtrackilta.
Sami Salmi

Sami Salmi (s. 8. kesäkuuta 1988 Nurmijärvi) on uransa lopettanut suomalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan oikea laitapuolustaja, mutta kykenee pelaamaan myös vasemmalla laidalla.
Salmi on Nurmijärven Natevan kasvatti. Hän pelasi juniorina myös Keravan Pallossa ja Helsingin Jalkapalloklubissa. Kaudeksi 2007 Salmi nousi HJK:n reservijoukkueen Klubi 04:n kokoonpanoon Ykkösessä. Vuosi päättyi Kakkoseen putoamiseen, mutta joukkue onnistui nousemaan heti yhden kauden jälkeen takaisin Ykköseen. Salmi pelasi kaudella 2009 oikean laitapuolustajan paikalla Klubi 04:n jokaisen sarjaottelun alusta loppuun ja hän sai myös kutsun alle 21-vuotiaiden maajoukkueen kokoonpanoon.
Onnistuneen kauden jälkeen Salmi solmi yksivuotisen sopimuksen Veikkausliiga-joukkue Vaasan Palloseuran kanssa. Hän teki pääsarjadebyyttinsä 3. toukokuuta 2010 ottelussa Helsingin Jalkapalloklubia vastaan ja esiintyi kauden aikana yhteensä 18 sarjaottelussa. VPS ei käyttänyt Salmen sopimuksessa ollutta jatko-optiota ja hän palasi pääkaupunkiseudulle Ykkösessä pelanneen PK-35 Vantaan riveihin. Kolmen vuoden jälkeen Salmi siirtyi sarjatasoa alemmaksi Grankulla IFK:n joukkueeseen. Kaudella 2015 hän oli mukana nostamassa GrIFK:ta takaisin Ykköseen kahdeksan vuoden jälkeen joukkueen sijoittuessa ensimmäiseksi länsilohkossa ja voittaessa nousukarsinnoissa Klubi 04:n.
Salmi pelasi yhden ottelun alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa vuonna 2009. Hän tuli 81. minuutilla vaihdosta Jonas Emetin tilalle 1. huhtikuuta pelatussa ottelussa Latviaa vastaan.
Royal Rumble (2011)

Royal Rumble (2011) oli showpaini pay-per-view (PPV) tapahtuma jonka järjesti World Wrestling Entertainment (WWE) 30. tammikuuta 2011 TD Gardenissa Bostonissa, Massachusettsissa. Se oli 24. vuosittainen Royal Rumble -tapahtuma.
Taustaa.
Tapahtuma sisälsi jokavuotisen Royal Rumble ottelun johon osallistui tavallisen kolmenkymmenen osanottajan sijaan neljäkymmentä painijaa, eli enemmän kuin missään aiemassa tapahtumassa. Ottelu käytiin normaalien Royal Rumble sääntöjen mukaan, eli voittaja on viimeinen kehässä olija kun kaikki 39 muuta osanottajaa on eliminoitu eli heitetty ylimmän kehäköyden kautta maahan, niin että molemmat jalat osuvat maahan. Ottelun voittaja ansaitsee maailman mestaruus ottelun valitsemastansa mestaruudesta WrestleMania XXVII tapahtumaan.
Royal Rumbleen johtanut Rawin pääfeudi käytiin WWE Championin The Mizin ja Randy Ortonin välillä. Päivä Survivor Series tapahtuman jälkeen The Miz käytti Money in the Bank sopimuksensa ja voitti WWE mestaruuden Ortonilta sekä puolusti sitä onnistuneesti kuukausi myöhemmin tapahtumassa. Kun Orton voitti Wade Barrettin ja Sheamusin steel cage matsissa eräässä Rawin jaksossa, hän ansaitsi mestaruusottelun The Miziä vastaan.
SmackDownin pääfeudi oli hallitsevan World Heavyweight Championin Edgen ja Dolph Zigglerin välillä. Kun Ziggler selätti Cody Rhodesin, Drew McIntyren ja Big Shown, hän sai mahdollisuuden Edgen Heavyweight mestaruuteen. Zigglerin saatua mestaruus mahdollisuuden, Edge aloitti kampanjan Ziggleriä sekä hänen tyttöystäväänsä, Edgen ex-vaimoa, Vickie Guerreroa vastaan. 28. tammikuuta SmackDownissa, Vickie Guerrero, joka oli sen hetkinen SmackDownin toimitusjohtaja loukkaantuneen Theodore Longin tilalla, kielsi Edgeä käyttämästä Spearia, ja että hän menettäisi mestaruutensa jos hän käyttäisi sitä matsissa Ziggleriä vastaan.
Tulokset.
Royal Rumblen sisääntulo- ja putoamisjärjestys.
Punainen ██ ja "Raw" tarkoittaa "Rawin" painijaa, sininen ██ ja "SD" tarkoittaa "SmackDownin" painijaa ja kultainen ██ tarkoittaa erityis osanottajaa. Uusi painija tuli sisään 90 sekunnin välein.
^ Booker T ja Diesel tekivät molemmat WWE paluunsa Royal Rumblessa.
^ The Miz ei ollut osanottajana ottelussa
Jan Berg

Jan Mikael Berg (s. 22. toukokuuta 1985 Siilinjärvi) on suomalainen jalkapallovalmentaja ja entinen jalkapalloilija, joka toimii Helsingin Jalkapalloklubissa tyttöjunioreiden valmentajana. Peliurallaan hän oli vasen laitapuolustaja. Berg on aikaisemmin edustanut mm. Kuopion Palloseuraa, Vaasan Palloseuraa, PS Kemi Kingsiä, JIPPO:a sekä Kokkolan Pallo-Veikkoja.
Vyötärö–lantio-suhde

Vyötärö–lantio-suhde tarkoittaa vyötärön ja lantion ympärysmittojen suhdetta. Vyötärö–lantio-suhdetta käytetään mittarina, jonka avulla voidaan arvioida ihmisen sairastumisriskiä. Tutkimukset ovat osoittaneet, että omenan muotoisilla vartaloilla on suurempi riski sairastua kuin niillä, joiden vartalo on päärynän muotoinen. Suhdetta käytetään myös ylipainon mittarina.
Mittaaminen.
Tarkasti ottaen vyötärön ympärysmitta mitataan alimman kylkiluun ja lantion yläosan välisen alueen keskeltä. Lantion ympärysmitta mitataan reisiluun pallomaisen pään kohdalta silloin kun jalat ovat yhdessä.
Käytännössä helpompaa on mitata vyötärön ympärysmitta siitä kohtaa missä vyötärö on kapeimmillaan. Yleensä tämä on juuri navan yläpuolella. Lantio taas on helpointa mitata pakaroiden tai lantion leveimmästä kohdasta.
Tanna japonensis

Tanna japonensis, myös higurashi () on "Tanna"-sukuun kuuluva kaskaslaji. Lajia esiintyy Itä-Aasiassa ja se on yleisin Japanissa.
Aikuinen uros on pituudeltaan 28–38 mm. Naaras on hieman pienempi, 21–25 mm. Uroksen vartalo on pidempi ja paksumpi kuin naaraan, mikä tekee sukupuolten erottamisen helpoksi. Laji on väritykseltään punertavan ruskea ja silmien ympäriltä vihreä ja niskasta musta.
Laji on yleinen eteläisessä Hokkaidōlla useissa erilaisissa elinympäristöissä. Lajia esiintyy myös Kiinassa, mutta ei Korean niemimaalla.
Aleksi Paananen

Aleksi Paananen (s. 25. tammikuuta 1993 Siilinjärvi) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa Veikkausliigassa pelaavaa AC Oulua. Pelipaikaltaan hän on keskikenttäpelaaja.
Paananen aloitti jalkapallon Siilinjärven Palloseurassa, josta hän siirtyi 13-vuotiaana Kuopion Palloseuraan. Paananen pelasi ensimmäisen ottelunsa Veikkausliigassa 16. huhtikuuta 2010 ottelussa Helsingin Jalkapalloklubia vastaan. Kauden 2024 loppuun mennessä hän on pelannut 341 liigaottelua ja tehnyt niissä 24 maalia. Paananen on pelannut kolmetoista nuorten ja 41 poikien maaottelua Suomen eri ikäkausimaajoukkueissa.
Kausi 2012 oli Paanasen läpimurtokausi. Paanasen Eurooppa-liigan ensimmäisen kierroksen toisen osaottelun maali Walesissa ratkaisi KuPSille jatkopaikan. Eurooppa-liigan toisella kierroksella Paananen teki KuPSin molemmat maalit vieraspelissä Israelissa. Samalla hänestä tuli jo 19-vuotiaana eniten KuPSille eurocupeissa maaleja tehnyt pelaaja.
Kuopion Palloseuran jälkeen Paananen on edustanut Veikkausliigassa FC Lahtea kausina 2015–2018 ja turkulaista FC Interiä kaudesta 2019 alkaen. Neljän Interissä pelatun kauden jälkeen Paananen siirtyi kaudeksi 2023 HJK:n riveihin. Hän pelasi kaudella 14 liigaottelua HJK:n paidassa ja pääsi kauden päätteeksi juhlimaan uransa ensimmäistä Veikkausliigan mestaruutta. Marraskuussa 2023 AC Oulu tiedotti solmineensa Paanasen kanssa sopimuksen kausista 2024 ja 2025.
Samu Nieminen

Samu Antero Nieminen (s. 14. tammikuuta 1992 Jyväskylä) on suomalainen jalkapalloilija, joka edusti Veikkausliigassa JJK Jyväskylää ja Tampereen Ilvestä sekä pelasi myös Liettuassa. Pelipaikaltaan hän oli keskuspuolustaja. 
Nieminen aloitti jalkapallon pelaamisen 7-vuotiaana Huhtasuon Kisassa. Hän siirtyi Jyväskylän Jalkapalloklubiin C-juniori-ikäisenä. Nieminen solmi ensimmäistä kertaa JJK:n edustusjoukkueen kanssa sopimuksen kaudeksi 2009, mutta debyyttinsä hän teki vasta seuraavalla kaudella 8. toukokuuta pelatussa vierasottelussa Myllykosken Pallo -47:ää vastaan. Kaudella 2011 Nieminen oli useasti mukana JJK:n kokoonpanossa vaihtopelaajana, mutta ei esiintynyt yhdessäkään Veikkausliiga-ottelussa. 
Vuonna 2012 Nieminen murtautui lopullisesti JJK:n avauskokoonpanoon, esiintyen sarjapeleissä 20 kertaa aloituksessa. Hän jatkoi avauksen pelaajana seuraavalla kaudella, mutta vuosi päättyi pettymykseen joukkueen sijoittuessa viimeiseksi sarjataulukossa. Jyväskylästä Nieminen siirtyi Liettuan pääsarjassa pelaavaan FK Kruoja Pakruojisiin, jossa hän oli voittamassa hopeaa. Joulukuussa 2014 Nieminen siirtyi Tampereen Ilveksen riveihin. 
Nieminen on edustanut Suomen alle 21-vuotiaiden jalkapallomaajoukkuetta neljästi ja poikamaajoukkueita yhteensä 42 kertaa. Hän on toiminut kapteenina poikamaaotteluissa.
Lasse Linjala

Lasse Linjala (s. 15. elokuuta 1987 Pieksämäki) on uransa lopettanut suomalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan hyökkääjä.
Ensimmäiset ottelunsa pääsarjatasolla Linjala pelasi siirryttyään JJK Jyväskylään 2010 ja ensimmäisella liigakaudella tilille kertyi kaikkiaan 19 ottelua, joissa kertyi 4 maalia. Seuroja, joissa Linjala on pelannut ennen Jyväskylään tuloaan ovat mm. Savon Pallo, Warkaus JK ja Kokkolan Pallo-Veikot. Elokuussa 2012 Linjala pelasi lainalla Ykkösen KooTeePeessä tehden kolme maalia viidessä ottelussa. Linjala allekirjoitti yksivuotisen pelaajasopimuksen Valkeakosken Hakan kanssa joulukuussa 2012.
Niko Markkula

Niko Markkula (s. 27. kesäkuuta 1990 Jyväskylä) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa Miesten nelosessa pelaavaa Gilla FC:tä Pelipaikaltaan hän on oikea laitapuolustaja tai laitalinkki.
Markkula pelasi JJK:n riveissä 2008–2012 Ykköstä ja Veikkausliigaa ja on myös seuran oma kasvatti. Ensimmäisiä kertoja Markkula pääsi JJK:n edustusjoukkueen mukaan vuonna 2008. Veikkausliigassa hän on pelannut syksyyn 2019 mennessä kahdeksan kautta yhteensä 129 ottelua, joissa on syntynyt viisi maalia. Vuoden 2012 joulukuussa Markkula allekirjoitti sopimuksen ruotsalaisen Eskilstuna Cityn kanssa. Heinäkuussa 2013 Eskilstuna City ja Markkula purkivat sopimuksen yhteisymmärryksessä. Syksyn 2013 JJK-pelien jälkeen Markkula siirtyi Ykkösessä pelanneen FC Hakan riveihin. Haka-kauden jälkeen hän palasi kuitenkin kasvattajaseuraansa JJK:hon keväällä 2015. Keväällä 2017 Markkula siirtyi FC Interin riveihin, mutta joutui aluksi jalkavaivojen vuoksi olemaan syrjässä peleistä. Markkula oli joukkueessa voittamassa kaudella 2019 SM-hopeaa. 
Markkula oli myös Sjk:n mukana voittamassa SM-pronssia vuonna 2021 Vuonna 2023 Markkula siirtyi Miesten Kutosen Gilla Fc:hen.
Chelsean posliinitehdas

Chelsean posliinitehdas oli varhainen englantilainen posliinitehdas, joka toimi vuosina 1745–1770 Lontoon Chelseassa. Sen perusti hopeaseppä Nicholas Sprimont, joka jatkoi hopeaesineiden valmistamista posliinin rinnalla. Tehdas sijoittui lähelle Ranelaghin puistoa, missä liikkui kuninkaallisia ja ylhäisöä. Yksi Sprimontin suojelijoista oli Cumberlandin herttuan sihteeri. Tämän avulla Sprimont onnistui hankkimaan Meissenin posliinia, ja monet Chelsean varhaisista esineistä olivatkin kopioita Meissenin posliinista.
Chelsea tähtäsi selvästi ylellisyystuotteiden markkinoille. Tehdas keskittyi lähinnä posliinisiin koriste-esineisiin, ja 1760-luvulla se teki myös astioita rokokootyyliin. Tähän saatiin vaikutteita ranskalaisesta Sèvresin posliinista. Tehtaan leimana oli aluksi kolmio, vuodesta 1752 ankkuri. Ensimmäisten vuosien eli "kolmio-kauden" tuotteet ovat läpikuultavia ja erittäin kiiltäviä. Astioissa ei ole juuri koristelua, ja niiden muoto muistuttaa klassisten hopeaesineiden muotoa. Kun ankkuri tuli käyttöön leimassa, posliinimassan koostumusta muutettiin eikä se ole enää yhtä läpikuultavaa. Koristeluissa näkyy vaikutteita Japanista ja Meissenistä. Ankkurikaudella alettiin tuottaa myös luonnollisen näköisiä pienoispatsaita eläimistä ja hedelmäasetelmista. Kun Ranskan Sèvres syrjäytti Meissenin esikuvana, myös tehtaanmerkki vaihdettiin punaisesta ankkurista kultaiseen ankkuriin.
Vuonna 1770 tehdas siirtyi derbyläisen William Duesburyn omistukseen, ja senjälkeinen tuotanto tunnetaan "Chelsea-Derbyn" posliinina. Tehdas toimi samalla paikalla vuoteen 1784, jolloin sen koneet ja muotit siirrettiin Derbyyn. Vuonna 2010 Derbyn kaupunginmuseo sai kokoelmiinsa yli seitsemäntuhatta muottia ja esinettä Chelsean ja Derbyn tehtailta.
Birgitta Trotzig

Astri Birgitta Trotzig (o.s. Kjellén; 11. syyskuuta 1929 Göteborg – 14. toukokuuta 2011 Lund) oli ruotsalainen kirjailija, Ruotsin akatemian jäsen (tuoli nro 6) vuosina 1993–2011. Hän syntyi Göteborgissa ja vietti nuoruutensa Kristianstadissa.
Elämänvaiheet.
Birgitta Trotzigin vanhemmat olivat opettajia. Perhe muutti Göteborgista Kristianstadiin vuonna 1937, ja vanhemmat työskentelivät siellä ranskan- ja englanninopettajina. Trotzig opiskeli Göteborgin yliopistossa kirjallisuus- ja taidehistoriaa. Hän avioitui vuonna 1949 taiteilija Ulf Trotzigin kanssa. Birgitta Trotzig työskenteli myös taide- ja kirjallisuusarvostelijana.
Trotzigin esikoisteos oli "Ur de älskandes liv" vuonna 1951. Hän kääntyi roomalaiskatoliseksi vuonna 1955 ja asui Ranskassa vuosina 1955–1972. Hänet valittiin Ruotsin akatemiaan vuonna 1993. Viimeisinä elinvuosinaan Trotzig sairasti Parkinsonin tautia eikä voinut osallistua akatemian työskentelyyn.
Trotzigin tuotanto käsittää muun muassa parikymmentä romaania. Hänen tyylinsä on intensiivinen ja voimakkaasti eettinen. Keskeisiä teemoja ovat syyllisyys ja vapaus, kärsimys ja armo. Toisinaan hän käy vuoropuhelua muiden kirjailijoiden (esimerkiksi Paul Celanin ja Fjodor Dostojevskin) kanssa. 
Hänen merkittävimpiin teoksiinsa kuuluu romaani "Liejukuninkaan tytär" (1985), jonka aihe perustuu H. C. Andersenin satuun. Romaaneissa "Liejukuninkaan tytär" ja "Sjukdomen" päähenkilöt ovat vanhempiaan etsiviä lapsia. Lapsena 1900-luvun alussa menettämäänsä isää tai äitiä he kaipaavat aikuisenakin, ja kumpikin hajoaa mieleltään. Miljöönä ovat Skånen peltomaisema ja kaupunkien lohduttomat köyhälistökorttelit.
Trotzig oli itse pitänyt teoksiaan vastakohtana 1960-luvun ideologisoidulle taide- ja yhteiskuntanäkemykselle. Hän piti taidetta ja uskontoa ihmisen tajunnan tärveltymättömänä kerroksena. Kärsimys ja sen olemus on hänen teoksissaan jatkuvasti läsnä. Teostensa synkkyyden hän katsoi johtuvan varhaislapsuutensa aikaisesta dodan ja juutalaistuhon kokemuksesta.
Trotzigilta on suomennettu romaanit "Liejukuninkaan tytär" ja "Tarina rannikolta" sekä proosarunoteos "Anima".
Ruotsalainen Faethon-kustantamo julkaisee Trotzigin kootut teokset ("Samlade skrifter") kolmentoista osan sarjana.
Joe Johnson

Joe Johnson (s. 29. kesäkuuta 1981 Little Rock) on yhdysvaltalainen koripalloilija, joka on helmikuusta 2018 alkaen edustanut NBA-seura Houston Rocketsia.
Ura.
Johnson pelasi yliopistokoripalloa vain kaksi kautta Arkansasin yliopistossa vuosina 1999–2001. Hän osallistui NBA:n varaustilaisuuteen, jossa Boston Celtics varasi hänet kymmenentenä pelaajana. Johnson pelasi lähes koko ensimmäisen NBA-kautensa seurassa, sillä helmikuussa 2002 hänet kaupattiin Phoenix Sunsille. Hän edusti seuraa vuoteen 2005 asti, jolloin hän siirtyi Atlanta Hawksiin. Atlantassa Johnsonin tilastollisesti paras kausi oli kausi 2006–2007, jolloin hän teki 25,0 pistettä ottelua kohden. Kaudella 2009–2010 hänet valittiin NBA:n .
Johnson edusti Atlantaa seitsemän kautta. Heinäkuussa 2012 hän siirtyi Brooklyn Netsiin osana pelaajakauppaa, jossa Hawks sai vaihdossa Jordan Farmarin, Anthony Morrow’n, Johan Petron, DeShawn Stevensonin ja Jordan Williamsin sekä kaksi varausvuoroa. Helmikuussa 2016 Johnson siirtyi Miami Heatiin ja saman vuoden heinäkuussa Utah Jazziin. Helmikuussa 2018 hän siirtyi Houston Rocketsiin.
Live Today, Gone Tomorrow

Live Today, Gone Tomorrow on suomalaisen hard rock -yhtye Peer Güntin toinen live-albumi. Se julkaistiin 15. kesäkuuta 2011.
Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 49.
Royal Crown Derby

Royal Crown Derby on englantilainen posliinitehdas, joka on toiminut nykymuodossaan vuodesta 1878, mutta jonka edeltäjät ulottuvat vuoteen 1750. Se on eirkoistunut hienoon luuposliiniin. Yritys toimii Derbyssä Englannin keskiosassa.
Vuoden 1750 paikkeilla hugenotti André Planché perusti ensimmäiset posliinitehtaan Derbyyn. Hänen yhtiökumppanikseen tuli William Duesbury, joka vuonna 1770 hankki Chelsean posliinitehtaan muotit ja koneet, ja Bow’n tehtaan muotit. Niiden perässä Derbyyn muutti maan parhaita ammattilaisia. Vuonna 1775 tehdas sai kuninkaalta luva käyttää kruunua takaleimassaan, ja vuonna 1890 kuningatar Viktoria antoi sille luvan kutsua itseään nimellä "The Royal Crown Derby Porcelain Company".
Varsinaisen Derby Crown Porcelain Companyn perusti vuonna 1876 Edward Phillips, joka oli irtisanottu Royal Worcester Companysta edellisvuonna. Uuden yhtiön ensimmäisinä vuosina tehtaan johto pyrki palkkaamaan Euroopan parhaita posliinitaiteilijoita ja kultaajia. Tehdas tuotti kuuluisia astiastoja esimerkiksi pääministerille. Alkuvuosina liikevoiton saaminen oli vaikeaa, ja uniikkitöiden rinnalla tehtiin käyttöastioita kuten sinipunaisia imari-tyylin astioita. Toisen maailmansodan aikana tehtiin käytännöllisiä, valkoisia astioita ja 1950-luvulta alkaen jälleen suuria astiastoja.
Yhtiön tehtaat ovat edelleen Derbyssä, ja sillä on oma museonsa. Lisäksi Derbyn kaupunginmuseon kokoelmissa on tehtaan varhaisia esineitä.
Huaishengin moskeija

Huaishengin moskeija (perint. 廣州懷聖寺, yksink. 广州怀圣寺, pinyin: Guǎngzhōu huáishèngsì) on moskeija Guangzhoussa, Kiinassa. Moskeijaa on kutsuttu monilla nimillä, kuten Kantonin suuri moskeija, Guangta Sin moskeija, Hwai Sun Sun moskeija, Huai-Shengin moskeija, Ying Tongin moskeija, Huai-Shangin moskeija ja Huai-Shang Sin moskeija.
Uskotaan, että moskeija on alun perin perustettu vuonna 627 Tang-dynastian aikana. On todennäköistä, että tämä vuosiluku on legendaa, mutta Huaishengin moskeijan alueella on voinut sijaita moskeija jo Tangin aikana. Moskeija on sen jälkeen rakennettu uudelleen useita kertoja. Nykyisen Huaishengin moskeijan alueen piirrustukset ovat vuoden 1350 paikkeilta.
Guangta-minareetti.
Moskeijan 35,8-metrinen guangta-minareetti (yksink. 光塔寺, pinyin: guāngtǎsì) on kiinalaiselle moskeijalle poikkeuksellinen, sillä se poikkeaa kiinalaisesta tavasta rakentaa minareetit kiinalaisen pagodin tyyliin. Korkeaa minareettia, jonka nimi kääntyy suomeksi "valon torniksi" tai "majakkatorniksi", on ehkä käytetty ohjaamaan laivoja Guangzhoun satamaan. Voi olla, että nimen tarkoitus on myös symbolinen ja se viittaa islaminuskoon. 
Minareettia pidetään Huaishengin moskeijan vanhimpana osana ja yhtenä varhaisimmista islamilaisen arkkitehtuurin esimerkeistä Kiinassa. Minareetti on nykytiedon valossa rakennettu alun perin Song-dynastian (960–1279) varhaisessa vaiheessa. Nykyiset rakenteet ovat peräisin 1800-luvulta. Minareettia saattaa uhata tulevaisuudessa sortuminen, koska se on kallistunut vuosien mittaan.
Oschatz

Oschatz on kaupunki ("Große Kreisstadt") Nordsachsenin piirikunnassa Saksin osavaltiossa Saksassa. Se sijaitsee 60 km itään Leipzigista ja 60 km länteen Dresdenistä. Kaupungin asukasluku oli 14 609 vuoden 2016 lopussa.
Kaupunginosat.
Oschatz on jaettu keskustan lisäksi 14 kaupunginosaan:
Kansainväliset suhteet.
Oschatzin sisarkaupunkeja ovat:
Late fragments

Late fragments on Aku Louhimiehen ohjaama lyhytelokuva vuodelta 2009. Elokuvassa nainen haluaa vielä kerran tavata entisen rakastettunsa. Tapahtumaympäristönä on Rooma, jossa se on kuvattu. Henkilöinä ovat lisäksi miehen italialainen vaimo ja lapset.
Elokuva on saaneet aiheensa Raymond Carverin runosta, ja dialogiltaan ja tapahtumiltaan niukka elokuva on kriitikon mukaan itsekin kuin runo tai minimalistinen novelli.
Elokuvaa ei ole juuri esitetty, mutta Yle TV1 esitti sen 16. toukokuuta 2011 Uusi kino -sarjassa.
Möller

Möller tai Møller on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Liuskapyrstö

Liuskapyrstö ("Radiicephalus elongatus") on kiiltolahnakaloihin kuuluva syvänmeren kalalaji. Se on ainoa laji liuskapyrstöjen heimossa (Radiicephalidae).
Anatomia.
Liuskapyrstö voi kasvaa noin 76 cm pitkäksi. Ruumiinmuodoltaan kala on pitkulainen ja litteä ja suippenee pyrstöä kohti niin että pyrstö on hyvin ohut. Punertava selkäevä on hyvin pitkä ja ulottuu päästä pyrstöön. Vatsa- ja peräevät ovat aikuisilla liuskapyrstöillä hyvin lyhyet. Väriltään laji on hopeanharmaa ja suomuja on ainoastaan kylkiviivalla. Uimarakko on liuskapyrstöllä hyvin kehittynyt ja lisäksi sillä on ruskeaa mustetta sisältävä säiliö, joka tyhjenee peräaukon kautta. Sitä se käyttää petojen sokaisemiseen. Muiden kiiltolahnakalojen tavoin liuskapyrstö pystyy työntämän yläleukansa eteenpäin.
Levinneisyys ja elintavat.
Liuskapyrstöä tavataan Atlantin keski- ja itäosista Marokosta ja Azoreilta etelään Etelä-Afrikkaan sekä Tyynestämerestä Kalifornianvirran alueella sekä UUden-Guinean lähistöllä. Laji elää yli 570 metrin syvyydessä. Liuskapyrstön ravintoa ovat valokalat sekä äyriäiset.
Nabil Elaraby

Nabil Elaraby (; 15. maaliskuuta 1935 – 26. elokuuta 2024) oli egyptiläinen poliitikko ja diplomaatti, joka toimi Arabiliiton pääsihteerinä 15. toukokuuta 2011 alkaen heinäkuuhun 2016 asti. Tätä ennen hän toimi muutaman kuukauden ajan Egyptin ulkoministerinä Essam Sharafin hallituksessa.
Elaraby oli opiskellut lakia New Yorkin ja Kairon yliopistoissa. Hän oli jäsenenä YK:n Kansainvälisen oikeuden toimikunnassa (eng. "International Law Commission") vuosina 1994–2004 ja YK:n korvaustoimikunnassa ("Compensation Commission") Genevessä vuosina 1999–2001. Vuosina 2001–2006 Elaraby oli Kansainvälisen tuomioistuimen tuomari. Hän toimi Tukholman kansainvälisen rauhantutkimusinstituutin (SIPRI) hallituksessa vuosina 2000–2010.
Baseballin SM-sarja 2011

Baseballin SM-sarja 2011 käynnistyi 4.5. ottelulla Expos - Puumat, tulos 3-5. Runkosarja päättyi 1.8. SM-sarjassa on mukana myös yksi joukkue Virosta, Kiilin Pantterit.
Runkosarja.
Pantterit ja Puumat semifinaaliin. Espoo Expos suoraan loppuotteluun.
Yeasayer

Yeasayer on vuonna 2006 perustettu kokeellinen rockyhtye Brooklynistä New Yorkista. Yhtye on julkaissut kaksi albumia, "All Hour Cymbals" (2007) ja "Odd Blood" (2010). Ensimmäinen levy julkaistiin We Are Free -levy-yhtiöllä ja toinen Secretly Canadian ja Mute Records -yhtiöiden avustuksella.
Yhtyeen perustajajäseniä ovat Chris Keating, Ira Wolf Tuton ja Anand Wilder.
Yeasayer oli osittain tuottamassa Bat for Lashesin albumia "Two Suns" (2009).
Bat for Lashes

Natasha Khan (25. lokakuuta 1979 Lontoo), taiteilijanimeltään Bat for Lashes, on englantilainen muusikko. Hän laulaa ja soittaa pianoa, bassokitaraa, kitaraa ja cembaloa.
Debyyttialbumi "Fur and Gold" ilmestyi 11. syyskuuta 2006. Khanista tuli tunnetumpi Mercury Prize (2007) ja BRIT Awards (2008) -ehdokkuuksien myötä. Toinen albumi "Two Suns" julkaistiin 6. huhtikuuta 2009. Myös toinen albumi oli ehdolla Mercury Prizen saajaksi ja Khan oli jälleen BRIT Awardsien paras naisartisti -ehdokkaana. Vuonna 2010 Khan oli mukana Twilight – Epäilys -elokuvan soundtrackilla kappaleella "Let's Get Lost", jonka hän teki yhdessä "Beckin" kanssa. Kolmas albumi "The Haunted Man" julkaistiin 11. lokakuuta 2012. Tämänkin albumin myötä Khan oli ehdokkaana parhaaksi naisartistiksi BRIT Awardseissa.
Bat for Lashes on esiintynyt Suomessa kahdesti, vuoden 2012 Provinssirockissa ja 2013 Flow-festivaalilla.
Lipstick (Jedwardin kappale)

Lipstick on irlantilaisen duon Jedwardin esittämä kappale, joka edusti Irlantia Eurovision laulukilpailussa vuonna 2011. 
Kappale sijoittui toisessa semifinaalissa kahdeksanneksi 68 pisteellä ja pääsi finaaliin. Se sijoittui myös finaalissa 8. sijalle saaden 119 pistettä.
Tristane Banon

Tristane Banon (s. 13. kesäkuuta 1979 Neuilly-sur-Seine, Ranska) on ranskalainen kirjailija ja toimittaja. Hän on noussut julkisuuteen Dominique Strauss-Kahniin liittyvän seksuaalirikosväitteen takia.
Perhe.
Banonin äiti Anne Mansouret on Euren departementin yleisneuvoston ("conseil général") sosialistinen varapresidentti ja edustaa d'Evreux-Estia, ja hän on Ylä-Normandian alueneuvoston jäsen..
Seksuaalirikosväite ja julkisuus.
Banon teki vuonna 2011 IMF:n pääjohtajasta Dominique Strauss-Kahnista rikosilmoituksen, joka koski seksuaalista väkivaltaa. Hänen mukaansa tapaus sattui, kun hän vuonna 2002 haastatteli silloista finanssiministeri Strauss-Kahnia yksityisasunnossa. Strauss-Kahnin puoluetoveri, Banonin äiti pyysi tytärtään luopumaan ilmoituksen teosta.
Heinolan kesäteatteri

Heinolan kesäteatteri on rakennettu vuonna 2000 ja sijaitsee Rantapuistossa Kymijoen rannalla, jossa se muodostaa yhdessä Heinolan taidemuseon ja WPK-talon kanssa oman kokonaisuuden pihapiireineen. Kokonaan katettu teatterialue on tullut tunnetuksi musikaaleista ja komedioista, joissa ovat näytelleet monet kotimaiset näyttelijät. Teatterin omistaa Heinolan kaupunki. Kesäteatterin näytöksissä katettuja, selkänojallisia paikkoja on yli 700 katsojalle. Alueelle mahtuu yli 4 000 henkilöä.
Ensimmäinen Heinolan kesäteatterissa esitetty musikaali oli "Piukat paikat" vuonna 2001. 
Heinolan kesäteatterissa esitetyt näytelmät.
Kesäteatterilla järjestetään näytöskauden ulkopuolella myös monia muita tapahtumia, esimerkiksi konsertteja.
Proffice

Proffice oli ruotsalainen henkilöstöpalveluyritys, jonka Randstad Holding osti vuonna 2016. Samana vuonna Proffice otti käyttöön Randstad-nimen liiketoiminnassaan.
Tuottava Idea -kilpailu

Tuottava Idea -kilpailu on Suomen Nuorkauppakamarit ry:n järjestämä kilpailu, jonka tavoitteena on edistää innovointia sekä nostaa esiin uusia liikeideoita ja korostaa niiden merkitystä yhteiskunnallisen kehityksen avaintekijöinä. Kilpailulla halutaan lisätä yrittämisen yleistä arvostusta korostamalla omiin ideoihin perustuvien ja riskejä ottavien päätöksentekijöiden merkitystä kansantaloudelle sekä hyvinvoinnin lisäämiselle.
Tuottava Idea -kilpailu järjestetään valtakunnallisena kilpailuna, ja siinä palkitaan ideat yrityssarjasta sekä yhteiskuntasarjasta. Lisäksi palkitaan alueelliset voittajat.
Kilpailun tavoite.
Tuottava Idea -kilpailuun voi osallistua mikä tahansa tuotteeseen, palveluun, tuotantomenetelmään, liikeideaan tai muuhun yritystoimintaa edistävään toimenpiteeseen liittyvä idea. Idea saa olla enintään kolme vuotta vanha, ja sen tulee olla jo tuottavassa käytössä. Palkittavaksi voidaan ehdottaa myös henkilöitä, tiimejä tai organisaatioita, jotka ovat idean kehittäneet. Palkittava hanke voi olla kehitetty julkisella tai yksityisellä sektorilla. Arviointikriteereinä käytetään hankkeen uutuutta, hankkeen innovatiivisuutta, idean toteuttamista tuottavaan käyttöön, hankkeen tulevaisuuden kilpailukykyä ja menestysmahdollisuuksia. Erityisesti pk-yrityksiä halutaan kannustaa osallistumaan kilpailuun.
Historia.
Tuottava Idea -kilpailu lähti liikkeelle Turun Nuorkauppakamari ry:stä vuonna 1977, jolloin se järjestettiin paikallisena kilpailuna. Seuraavana vuonna 1978 kilpailu järjestettiin valtakunnallisena pääyhteistyökumppaninaan Kauppalehti. Kilpailu on Suomen Nuorkauppakamarit ry:n merkittävimpiä yhteiskunnallisia hankkeita, jonka avulla halutaan osoittaa, että nuorkauppakamarit ympäri maan ovat mukana kantamassa vastuuta yhteiskunnasta edistämällä yritystoimintaa, jonka tarkoituksena on parantaa paikallista, alueellista ja kansallista kilpailukykyä.
Tuottava Idea -kilpailun käynnistyksessä oli mukana muun muassa turkulaisvaikuttaja Keijo Ketonen. Kilpailun historian ensimmäisen palkinnon sai turkulaisen Arisuo Oy:n (nykyisin Turvanasta Oy:n) Aris-holkkinasta vuonna 1977. Kun Kauppalehti tuli mukaan, kilpailu laajeni valtakunnalliseksi vuonna 1978.
Robert Byron

Robert Byron (26. helmikuuta 1905 Wembley, Middlesex, Yhdistynyt kuningaskunta – 24. helmikuuta 1941 Skotlannin rannikolla) oli brittiläinen matkakirjailija, taidekriitikko ja historioitsija. Hänen tunnetuin teoksensa on matkakirja "Tie Oxianaan" ("The Road to Oxiana", 1937). 
Elämä ja ura.
Byron sai potkut Oxfordin yliopistosta nautinnonhaluisen elämäntyylinsä ja kapinointinsa takia. Hänet tunnettiin yliopistoaikoinaan myös kuningatar Viktoria -imitaatiostaan.
Byron matkusteli laajasti, Athos-vuorella, Intiassa, Neuvostoliitossa ja Tiibetissä. Keskeiseksi aiheekseen hän kuitenkin löysi Afganistanin ja Persian, joista hän kirjoitti tilapäisessä asuinpaikassaan Pekingissä teoksen "Tie Oxianaan". Hänen asuinkumppaninaan Pekingissä oli aikansa julkisuuden lemmikkejä ollut Desmond Parsons.
Byronin kirjoituksissa on keskeisenä aiheena arkkitehtuuri, ja hän puolusti hyvin voimakkaasti historiallisten rakennusten säilyttämistä. Hän ei kuitenkaan pitänyt taiteellisesti merkittävinä talibanien myöhemmin tuhoamia Buddha-veistoksia Afganistanin Bamiyanin maakunnassa.
Byron osallistui viimeiseen Nürnbergin puoluekokoukseen 1938, mutta oli selväsanainen kansallissosialismin vastustaja. Hän kuoli toisen maailmansodan aikana, kun sukellusvene ampui torpedolla alusta "SS Jonathan Holt", jolla hän matkusti.
Gregory H. Johnson

Gregory Harold "Box" Johnson (s. 12. toukokuuta 1962 South Ruislip, Middlesex, Yhdistynyt kuningaskunta) on entinen Yhdysvaltain ilmavoimien eversti ja nykyinen NASAn astronautti. Maaliskuussa 2008 hän osallistui ensimmäiselle avaruussukkulalennolleen STS-123 avaruussukkula "Endeavourin" pilottina. Hän toimi myös 16. toukokuuta 2011 laukaistun STS-134:n pilottina. 
Kuten useimmat muutkin yhdysvaltalaiset astronautit Johnson on partiolainen. Hän on naimisissa Cari M. Harbaughin kanssa. Heillä on kolme lasta.
Matti Anttonen

Matti Kalervo Anttonen (s. 27. marraskuuta 1957 Tampere) on suomalainen diplomaatti. Hän on toiminut Suomen Ranskan-suurlähettiläänä Pariisissa 1. syyskuuta 2022 alkaen. Sitä ennen hän toimi ulkoministeriön valtiosihteerinä 1. maaliskuuta 2018 alkaen.
Vuosina 2017–2018 Anttonen toimi Suomen Ruotsin-suurlähettiläänä Tukholmassa. Hänen edeltäjänsä Jarmo Viinanen kutsuttiin etuajassa pois epäasiallisen käytöksen vuoksi. Anttonen toimi aiemmin Suomen Venäjän-suurlähettiläänä Moskovassa 2008–2012. Hän on toiminut myös taloudellisten ulkosuhteiden alivaltiosihteerinä.
Anttonen on koulutukseltaan kauppatieteiden maisteri Turun kauppakorkeakoulusta ja valtiotieteiden maisteri Turun yliopistosta. Hän astui ulkoministeriön palvelukseen 1986. Vuosina 1987–1991 hän oli avustajana ja lähetystösihteerinä Moskovan suurlähetystössä, sitten kolme vuotta Geneven pysyvässä edustustossa YK:ssa ja vuosina 1994–1996 hän vastasi ulkoasiainministeriössä EU–Venäjä-suhteista. Vuonna 1998 Anttonen nimitettiin Venäjän-yksikön päälliköksi ja vuonna 2001 ulkoasiainministeriön Itäosaston apulaisosastopäälliköksi. Vuosina 2002–2006 hän oli ministeri ja edustuston päällikön sijainen Suomen Washingtonin-suurlähetystössä Yhdysvalloissa ja sitten energiakoordinaattorina Helsingissä 2007–2008, kunnes hänet nimitettiin suurlähettilääksi Moskovaan.
Maggie Siff

Maggie Siff (s. 21. kesäkuuta 1974 Bronx, New York, New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on näytellyt muun muassa televisiosarjoissa "Mad Men", "Sons of Anarchy", "Life on Mars" ja "Billions" ja elokuvissa "Push" ja "Leaves of Grass".
Yksityiselämä.
Siffillä on isänsä puolelta venäjänjuutalaiset sukujuuret, ja hän on kertonut tuntevansa itsensä juutalaiseksi. Hän kävi koulua New Yorkissa Bronx High School of Sciencessa ja Bryn Mawr Collegessa ja New Yorkin yliopiston Tisch School of the Artsissa.
Siff on ollut naimisissa Paul Ratliffin kanssa vuodesta 2012, ja parilla on vuonna 2014 syntynyt lapsi.
Henanin museo

Henanin museo () on Zhengzhoun kaupungissa Kiinassa sijaitseva taide- ja historiamuseo. Museo perustettiin alun perin vuonna 1927 ja on toiminut nykyisissä tiloissaan 1990-luvun loppupuolelta. Vuonna 1997 siihen liitettiin Zhongyuanin kivikaiverrusten museo. Museon kokoelmissa on vuonna 2024 yli 170 000 esinettä. Henanin museo on yksi Kiinan vanhimpia museoita.
Lammijärvi (Somero)

Lammijärvi on Paimionjoen vesistöön kuuluva pieni metsäjärvi Someron Ollilan kylässä. Järven pinta ala on 8,824 hehtaaria, rantaviivan pituus 1,27 kilometriä ja korkeus merenpinnasta 110,4 metriä.
Järvi kuuluu Paimionjoen sivujoen Jaatilanjoen valuma-alueeseen, ja on Jaatilanjoen valuma-alueen järvistä suurin. Sen lasku-uomana on Jaatilanjoen latvahaaraan Katjokeen laskeva Lammijärvenoja.
Someron kaupungilla on Lammijärven rannassa uimaranta.
Jääkiekon B-sarjan maailmanmestaruuskilpailut

Jääkiekon B-sarjan maailmanmestaruuskilpailut pelattiin vuosina 1951–2000, jonka jälkeen sen korvasi jääkiekon 1. divisioonan maailmanmestaruuskilpailut.
Voittajat.
Vuosien 1964 ja 1968 kilpailut kuuluivat olympiakisoihin ja olivat virallisesti alemman loppusarjan (sijat 9.-16.) kamppailuja. Näissä kisoissa ei pelattu noususta tai putoamisesta.
Farah Khan

Farah Khan (s. 9. tammikuuta 1965 Bombay, Maharashtra, Intia) on intialainen koreografi, elokuvaohjaaja ja -tuottaja. Hänet tunnetaan parhaiten työstään Bollywood-elokuvissa. Khan on ohjannut muun muassa suositun elokuvan "Om Shanti Om" (2007).
Koadjuuttorisota

Koadjuuttorisota oli Vanhalla-Liivinmaalla vuosina 1556–1557 käyty sisällissota. Sodan osapuolina olivat puolalaismielinen Riian arkkipiispa ja tätä vastustanut Liivinmaan ritarikunta. Sota päättyi Puolan sekaantumiseen sotaan ja Posvolissa vuonna 1557 solmittuun puolustus- ja hyökkäysliittoon.
Tausta.
Riian arkkipiispana toimi ennen sotaa maakreivi Wilhelm, jolla oli läheiset suhteet veljeensä, Preussia johtaneeseen Albrektiin ja serkkuunsa Puolan kuninkaaseen Sigismund II:een. Wilhelm oli lisäksi koonnut ympärilleen puolalaispuolueen, jota hän aikoi käyttää noustakseen Vanhan-Liivinmaan johtoon. Lähentääkseen suhteita Puolaan Wilhelm valitsi koadjuuttorikseen Mecklenburgin herttuan Kristoferin. Lisäksi hän solmi suhteet ritarikunnan puolalaismieliseen maamarsalkkaan Jaspar Münsteriin, joka pyrki puolestaan ritarikunnan koadjuuttoriksi. Münsterin sijaan ritarikunta valitsi kuitenkin koadjuuttorikseen puolalaisvastaisen Wilhelm von Fürstenbergin.
Sota.
Kun ritarikunnalle oli paljastunut puolalaismielisten valtapyrkimykset, se hyökkäsi Riian arkkihiippakuntaan ja valtasi kaikki alueen linnat. Myös itse arkkipiispa ja hänen koadjuuttorinsa jäivät vangeiksi. Tapahtumien seurauksena Puola keskitti runsaasti joukkoja rajalle ja pakotti näin ritarikunnan kanssaan neuvotteluihin. Neuvotteluihin lähti ritarikunnan Fürstenberg, joka oli tällä välin valittu maamestariksi.
Seuraukset.
Puolalaiset ja ritarikunta solmivat sodan päättäneen sopimuksen Posvolissa syyskuussa 1557. Sopimuksen mukaan Riian arkkipiispa ja hänen koadjuuttorinsa palautettiin virkoihinsa ja ritarikunnan oli pakko solmia hyökkäys- ja puolustusliitto Puolan kanssa. Liiton oli määrä tulla voimaan Puolan ja Venäjän välisen välirauhansopimuksen rauettua viiden vuoden kuluttua. Posvolin sopimus lisäsi merkittävästi puolalaisten vaikutusvaltaa Liivinmaalla, mutta se ei tarjonnut suojaa ulkoista hyökkäystä vastaan. Venäjä hyökkäsikin maahan vuoden kuluttua ja aloitti Vanhan-Liivinmaan hajoamiseen johtaneen Liivinmaan sodan.
Erkki Harju

Erkki Juhani Harju (29. maaliskuuta 1942 Tampere – 29. maaliskuuta 2011 Lempäälä) oli suomalainen jääkiekkoilija. Hän voitti urallaan kolme Suomen mestaruutta. Harju pelasi Tampereen Ilveksessä yhden ottelun SM-sarjakaudella 1959–1960, viisi ottelua kaudella 1960–1961 ja kuului kaksi seuraavaa kautta Ilveksen vakiokokoonpanoon. Sen jälkeen hän pelasi Porin Karhuissa kaksi kautta ja vielä kauden 1965–1966 Ilveksessä. Kaikkiaan hän pelasi SM-sarjassa 90 ottelua, joissa hän teki 50 maalia, antoi 30 maalisyöttöä ja istui jäähyllä 40 minuuttia. Jääkiekkouran jälkeen hän työskenteli kirjapainoalalla Tampereella myynnin ja myyntijohdon parissa sekä ennen eläkkeelle jäämistään konsulttina. 
Erkki Harjun veli Matti oli myös jääkiekkoilija.
Zemaryalai Tarzi

Zemaryalai Tarzi (9. heinäkuuta 1939 Kabul, Afganistan – 19. heinäkuuta 2024 Strasbourg, Ranska) oli kansainvälisesti tunnettu arkeologi, joka oli kotoisin Afganistanista. Professori Tarzi suoritti opintonsa professori Daniel Schlumbergerin ohjauksessa. Tarzilla oli kolme tohtorin arvoa. Hän johti vuosina 1973–1979 Afghanistanin historiallisten muistomerkkien tutkimuksen ja säilytyksen virastoa sekä Kabulin Arkeologista tutkimuslaitosta. Tarzi lähti maanpakoon Ranskaan vuonna 1979, jossa hänestä tuli Strasbourgin yliopiston Itäisen arkeologian professori.
Tarzi johti myöhemmin kaivauksia Bamiyanin Buddha-patsaiden tuhopaikalla ja Haddassa Itä-Afganistanissa Tape Shotorissa ja Tape Tope Kalanissa. Hän johti Ranskan arkeologisia tutkimuksia ja kaivauksia Bamiyanissa. Tarzi oli keskeinen henkilö dokumenttielokuvassa "The Giant Buddhas". Talibanien tuhottua Bamyanin Buddhat sveitsiläinen elokuvantekijä Christian Frei uskaltautui Afghanistaniin Bamiyanin laaksoon Tarzin kanssa saadakseen käsityksen tuhosta ja tutkiakseen legendaaristen patsaiden historiaa.
Professori Tarzi kirjoitti kuutisenkymmentä artikkelia ja kirjaa. Hän oli myös Kaliforniassa San Rafaelissa sijaitsevan Afganistanin arkeologian suojeluyhdistyksen Association for the Protection of Afghan Archaeology, Inc. (APAA) puheenjohtaja.
Marcus Vinicius

Marcus Vinicius oli roomalainen poliitikko. Hän oli naimisissa keisari Caligulan siskon Julia Livillan kanssa. 
Viniciuksen isän isä, jonka nimi myös oli Marcus Vinicius, kuului ritarisäätyyn ja oli kotoisin Campaniasta. Hänestä tuli keisari Augustuksen hyvä ystävä ja hänet tunnettiin erinomaisena sotilaana. Hän toimi muun muassa vuoden 19 eaa. konsulina (suffectus) ja hänelle myönnettiin ornamenta triumphalia. Viniciuksen isä Lucius Vinicius oli vuoden 2 jaa. konsuli, muttei ansioitunut sotilaana. Hänet tunnettiin kuitenkin oraattorina ja kirjallisuuden ystävänä. 
Marcus Vinicius oli myös kiinnostunut kirjallisuudesta ja hän oli historioitsija Velleius Paterculuksen sponsori. Vinicius oli vuoden 30 konsuli. Lucius Annius Vinicianus oli ehkä Viniciuksen siskonpoika. Caligulan murhan jälkeen Vinicius oli yksi potentiaalinen ehdokas hänen seuraajakseen eikä ole täyttä varmuutta mikä rooli Viniciuksella oli Caligulan murhan takana olleessa salaliitossa.
Cedric Hardwicke

Cedric Hardwicke (19. helmikuuta 1893 Stourbridge, Worcester Englanti – 6. elokuuta 1964 New York, New York, Yhdysvallat) oli brittiläinen näyttelijä.
Hän opiskeli näyttelemistä Royal Academy of Dramatic Artissa. Hardwicke näytteli pääasiassa teatterissa ja ystävystyi näytelmäkirjailija George Bernard Shaw'n kanssa, jonka useissa näytelmissä hän esiintyi 1920- ja 1930-luvuilla. Hardwicke lyötiin ansioistaan näyttelijänä ritariksi 1934. Tilaisuudessa huonokuuloinen kuningas Yrjö V käytti Hardwickestä nimeä "Sir Samuel Pickwick", koska oli kuullut tämän nimen väärin.
Hardwicken ensimmäinen elokuva Yhdysvalloissa oli vuonna 1935 valmistunut "Elämän uhkapeli". Yhdysvalloissa hän näytteli sekä suurtuotannoissa ja erityisesti loppuaikoinaan taloudellisten syiden pakottamana myös satunnaisissa rooleissa pienemmissä elokuvissa. Broadwaylla Hardwicke näytteli muun muassa vuonna 1960 näytelmässä "A Majority of One".
Hardwicke on saanut tähden Hollywood Walk of Famelle. Hän kirjoitti kaksi omaelämäkertateosta, joista jälkimmäinen, "A Victorian in Orbit", ilmestyi 1961.
Golf kesäolympialaisissa 1904 – miesten yksinpeli

Golfin miesten yksinpeli käytiin Saint Louis´n kesäolympialaisissa 1904 19. – 24. syyskuuta. 72 yhdysvaltalaista ja kolme kanadalaista golfaajaa pelasivat lyöntipelinä 36 reikää eli kaksi kierrosta käsittäneen karsinnan. Karsinnan 32 parasta pelaajaa selviytyi reikäpelinä pelatuille pudotuspelikierroksille, joita pelattiin yksi päivässä.
Olympiavoittajaksi itsensä pelasi kanadalainen George Lyon, joka oli ainoa pudotuspelikierroksille selviytynyt ei-yhdysvaltalainen pelaaja. Kultaottelun reikäpelissä Lyon voitti Chandler Eganin 3/2. Välierissä Lyonille hävinnyt Francis Newton ja Eganille hävinnyt Burt McKinnie saivat pronssimitalit.
Kilpailutapahtumat.
Karsinta.
      Pudotuspeleihin selviytyneet
Pudotuspelikaavio.
"x/x = tavoittamaton johto (esim. 3/2 = kolmen reiän johto, kun kaksi reikää jäljellä), 1 up = viimeisellä eli 18. reiällä ratkennut peli, (mahdollinen joidenkin reikien päättyessä tasan), 37 reikää = ylimääräisenä pelattu reikä pelin päättyessä tasan 18–18."
Kultaottelu.
Kultaottelupäivän aamun sää oli hämärä ja viileä, ja sade haittasi Lyonia ja Egania koko päivän. 36 reiän reikäpelinä edellisten kierrosten tapaan käyty peli oli turnauksen tasaisimpia. Peli ratkesi Lyonin siirryttyä 34. reiän jälkeen tavoittamattomaan kolmen reiän johtoon. Kilpailusta uupunut 19-vuotias hopeamitalisti Egan suuntasi lepäämään kilpailun jälkeen. 45-vuotias Lyon sen sijaan osallistui palkintoaterialle, jossa käveli käsillään huoneen päästä päähän.
Roman Karmen

Roman Lazarevitš Karmen () (16. marraskuuta 1906 Odessa – 28. huhtikuuta 1978 Moskova Neuvostoliitto) oli neuvostoliittolainen sotakuvaaja ja elokuvaohjaaja, joka luetaan dokumenttielokuvan suurten tekijöiden joukkoon. Kriitikot ovat kiinnittäneet huomiota hänen töittensä propagandistisuuteen ja jopa pitäneet häntä Leni Riefenstahlin neuvostoversiona.
Elokuva "Granada, Granada, Granada" (1937) syntyi Karmenin osallistuessa Espanjan sisällissotaan. Myöhemmin hän laajensi elokuvaa yhdessä kirjailija Konstantin Simonovin kanssa. "Läpi teräsmyrskyn" (1965) on näkemys toisesta maailmansodasta Neuvostoliiton näkökulmasta. Karmenin viimeiseksi itse ohjaamaksi dokumentiksi jäi "Corvalanin sydän" vuodelta 1975. Se kertoo Chilen sotilasvallankaappauksesta 1973 kommunistipoliitikko Luis Corvalánin ja tämän pojan näkökulmasta. Roman Karmen palasi aiheeseen nuorten dokumentaristien sparraajana elokuvassa "Yö Chilen yllä" (1977).
HMS B.1

HMS B.1 oli Britannian kuninkaallisen laivaston B-luokan sukellusvene. Alusta kutsuttiin alun perin nimellä "HMS A.14", mutta se nimettiin valmistuessaan uudelleen B-luokan ensimmäiseksi alukseksi.
Valmistus.
Alus tilattiin 24. maaliskuuta 1904 osana vuosien 1903-1904 laivasto-ohjelmaa Vickers, Sons &amp; Maximiltä Barrow-in-Furnessista. Alus laskettiin vesille 25. lokakuuta 1904 ja valmistui 16. huhtikuuta 1905. Aluksen voimanlähteenä oli Vickersin valmistama 16-sylinterinen dieselmoottori.
Palvelus.
Alus oli ensimmäisen maailmansodan sotatoimiin sopimaton ja se siirrettiin Portsmouthiin koulutuskäyttöön, missä tehtävässä se oli vuoteen 1916 saakka. Se myytiin romutettavaksi 1921.
Kulttuurišokki

Kulttuurišokki tarkoittaa ihmisen vaikeutta sopeutua vieraaseen kulttuuriin. Siihen liittyvät oireet voivat olla psyykkisiä ja fyysisiä, voimakkuudeltaan eriasteisia ja jokainen kokee sen eri tavoin. Kulttuurišokkiin liittyvien tuntemusten voimakkuus riippuu omasta henkisestä kapasiteetista, oman ja kohdattavan kulttuurin erilaisuudesta sekä aiemmista kokemuksista. 
Termin määritteli ensimmäistä kertaa antropologi Kalervo Oberg 1950-luvulla.
Kulttuurišokin vaiheet.
Kulttuurišokkiin on määritelty neljä eri vaihetta:
Berliinin egyptiläinen museo

Berliinin egyptiläinen museo () on Egypti-aiheinen museo Saksan pääkaupungissa Berliinissä. Suurin osa museon aarteista on peräisin Preussin kuninkaiden kokoelmista. Toisen maailmansodan aikana museo vahingoittui pahasti ja sodan päätyttyä kokoelma oli jakautuneena Itä- ja Länsi-Berliinin puolelle. Yhdistynyt kokoelma on vuodesta 2009 lähtien jälleen ollut esillä Museosaaren Neues Museumissa, kuten jo 1800-luvulla.