tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Girolamo Grillo

Girolamo Grillo (18. elokuuta 1930 Parghelia – 22. elokuuta 2016) oli italialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 25. huhtikuuta 1953 ja nimitettiin Cassano all’Jonion hiippakunnan piispaksi 7. huhtikuuta 1979. Piispaksi vihkiminen seurasi 27. toukokuuta; pääkonsekraattorina toimi paavi Johannes Paavali II, jota avustivat Duraisamy Simon Lourdusamy ja Eduardo Martínez Somalo.
20. joulukuuta 1983 Grillo sai nimityksen Tarquinia e Civitaveccian hiippakunnan piispaksi. Hiippakunnan nimi muutettiin 30. syyskuuta 1986 Civitavecchia-Tarquiniaksi. Grillo jatkoi toimintaansa sen piispana, kunnes jäi eläkkeelle 21. joulukuuta 2006.
John Galt

John Galt (2. toukokuuta 1779 - 11. huhtikuuta 1839) oli skotlantilainen kirjailija, joka on kirjoittanut kirjan "Annals of the Parish". Hän on tiettävästi keksinyt termin utilitarismi. Hän syntyi Irvinessä. Hänen isänsä oli merivoimien kapteeni. Kun perhe noin vuonna 1798 muutti Maldeniin, Galt jäi Irvineen ryhtyäkseen konttoristiksi. Työaikana hän kirjoitti esseitä ja kertomuksia paikalliseen lehteen. Hän muutti sitten Galtoniin opiskelemaan asianajajaksi.
Hän matkusteli Euroopassa ja tapasi näillä matkoillaan Lord Byronin, ja he ystävystyivät. Vuosikymmenten kuluttua hän julkaisi Byronin ensimmäisen elämäkerran.
Galt osallistui Ylä-Kanadan kolonisaatioon Canada Companyn sihteerinä. Hän perusti Guelphin kaupungin 1827 ja hänen mukaansa nimettiin kaupunki Galt (nykyisin Cambridge). Hänen poikansa Alexander Tilloch Galt oli Kanadan konfederaation ensimmäinen finanssiministeri.
Vaasan Isku Power

Vaasan Isku Power on vaasalainen lentopalloseura. Se perustettiin vuonna 1994, kun Vaasan Myyntimiehet ja ABB Power yhdistivät harrastemielisen lentopallotoiminnan pelaajien puutteen vuoksi saman seuran yhteyteen. Yhteinen toiminta oli alkanut kuitenkin jo muutamaa vuotta aiemmin, kun seurat hankkivat toistensa riveistä pelaajia saadakseen täyden ringin pelaajia harjoituksiinsa. Tällä hetkellä seura pelaa 4-sarjassa. Isku Power myös järjestää kesäisin Tropiclandia Beach -kesäsarjaa.
Aiheesta muualla.
Seuran kotisivut 
Tropiclandia Beach-kesäsarjan kotisivut
Robert Huff

Robert Huff (s. 25. joulukuuta, 1979 Cambridge) on brittiläinen kilpa-autoilija. Hän on kilpaillut vuodesta 2005 lähtien World Touring Car Championship -sarjassa.
Ura.
Huff kilpaili Karting-sarjoissa vuodet 1992–1997, kunnes hän siirtyi kilpailemaan Britannian Formula Ford -sarjaan vuonna 1998. Vuonna 2000 Huff voitti Formula Vauxhall -sarjan mestaruuden. Vuonna 2011 Huff ajoi Britannian Formula Renault -sarjassa. Vuonna 2002 Huff ajoi ensimmäisen kerran koppiautosarjoissa kilpaillen Renault Clio Cup -sarjassa. Vuonna 2003 Huff kilpaili SEAT Cupra Championship -sarjassa, jossa hän voitti sarjan mestaruuden. Vuonna 2004 Huff ajoi British Touring Car Championship -sarjassa, jossa hän sijoittui sarjan seitsemänneksi. Vuodesta 2005 lähtien Huff on ajanut WTCC-sarjassa saavuttaen ensimmäisellä kaudellaan 3 pistettä ja sijoittuen sarjan 21:nneksi. Vuonna 2006 Huff jatkoi sarjassa saavuttaen ensimmäisen WTCC-voittonsa sijoittuen sarjan 16:nneksi. Vuonna 2007 Huff ajoi neljästi podiumille, joka sisälsi myös yhden voiton. Hän sijoittui sarjan yhdeksänneksi. Vuonna 2008 Huff otti kaksi voittoa ja sijoittui sarjan kolmanneksi. Vuonna 2009 hän otti kolme voittoa, mutta jäi sarjassa viidenneksi. Vuonna 2010 Huff ajoi kolme voittoa ja sijoittui sarjan kolmanneksi. Vuonna 2011 Huff taisteli sarjan mestaruudesta tiimikaverinsa Yvan Mullerin kanssa. Huff otti kahdeksan voittoa kauden aikana, mutta jäi lopulta sarjan toiseksi. Vuonna 2012 Huff voitti WTCC-sarjan mestaruuden.
Harri Räty

Harri Räty on suomalainen elokuvaaja. Hän on toiminut kuvaajana noin 50 elokuvassa ja televisiosarjassa. Muista töistä mainittakoon tuottajana oleminen elokuvissa "Riisuttu mies" (2006), "Erakkorapu" (1998) ja "Pidetty hiljainen mies" (1994).
Seppo Jolkkonen

Seppo Jolkkonen (s. 14. joulukuuta 1946) on suomalainen jääpalloilija, jääpallovalmentaja ja toimittaja. Hänen pelipaikkansa oli maalivahti. Hänen edustamansa seurat olivat Veitsiluodon Vastus, Oulun Luistinseura, Porvoon Akilles ja porvoolainen Sakta Farten. Mainetta Seppo Jolkkonen saavutti jääpallomaalivahdin roolissaan, josta voi mainita WP-35:n sivuilla annettu kommentti: ”"Vastuksen hurjaheittoinen torjuja, jota myös OLS ja maajoukkue hyödynsivät"” .
Vuonna 1962 15-vuotiaana Veitsiluodon Vastuksessa aloittamallaan jääpallouralla Seppo Jolkkonen on saavuttanut pelaajana seitsemän SM-kultaa, joista neljä Vastuksessa (1969, 1972, 1973 ja 1974) ja kolme OLS:ssa (1975, 1976 ja 1977). Hän oli OLS:n Maailman cupin Ruotsin Ljusdahlissa vuonna 1976 voittaneessa joukkueessa. MM-kisoissa hän saavutti yhden hopean ja viisi pronssia. MM-kisojen all stars -joukkueeseen hänet valittiin 1971. Jääpallomaaotteluita pelaajauralla Seppo Jolkkoselle kertyi kaikkiaan 56 .
Pelaajauransa Jolkkonen päätti Porvoossa, jossa hän edusti ensin Akillesta vuodesta 1977 sitten Sakta Fartenia vuoteen 1981. Pelaajauran jälkeen hän siirtyi valmentajaksi. Nuorten maajoukkueen valmentajana toimi vuosina 1981–1983, A-maajoukkueen valmentajana 1983–1989 ja 1993–1995. Valmentajan roolissa hän saavutti kaksi MM-hopeaa ja kaksi MM-pronssia. Sen jälkeen hän toimi vielä vuonna 2004 Suomen naisten MM-joukkueen valmentajana. Porvoon Akilleksen mestaruussarjajoukkueen valmentajana hän oli vuosina 1981–1983, 1988–1989 sekä loppukauden 1993–1994. Vuoden jääpallovalmentajaksi hänet valittiin vuosina 1984, 1987 ja 1989.
Siviiliurallaan hän työskenteli Kemissä Veitsiluoto Oy:n palveluksessa, Oulussa Pohjolan Kaapeli Oy:n palveluksessa ja siirryttyään Porvooseen toimittajana Uusimaa-lehdessä.
Erityisesti jääpalloon erikoistuneena selostajana Seppo Jolkkonen on ollut mukana televisioitujen MM-kisojen otteluiden ja jääpallon bandyliigan loppuotteluiden selostajana.
Muina lajeina Seppo Jolkkosella ovat olleet uransa alkuvaiheessa Kemissä jääpallon rinnalla pesäpallo ja myöhemmin golf.
Hiihdon Suomen-mestaruuskilpailut 1914

Suomen hiihtomestaruudesta kilpailtiin Jyväskylässä 1. maaliskuuta 1914. Miehillä oli ohjelmassa 30 kilometrin kilpailu. Mestaruuden vei Iisalmen Visaa edustanut Joonas Ryhänen ja saman seuran Lauri Kiiskinen otti hopeaa. Naisten 5 km:n mestaruuden voitti Tilda Sakki, Vehkalahden Veikot. Lisäksi järjestettiin kilpailu pojille – mestari A. Hujanen, Lapinlahden Yritys ja ikämiehille – M. Koivisto, Jyväskylän Kisa-Toverit.
Mäkihypyn Suomen-mestaruuden 1914 voitti Sulo Jääskeläinen (myöh. Usa) Viipurin Pontevasta.
Miehet 30 km.
Kilpailu suoritettiin yhteislähtönä. Kolmisenkymmentä kilpailijaa starttasi.
Jussi Niska ja Santeri Tasa keskeyttivät.
Naiset 5 km.
Kilpailu suoritettiin yhteislähtönä.
Mäkihyppy.
SVUL:n ensimmäiset mäenlaskumestaruuskilpailut järjesti Viipurin Suksimiesten seura 22. helmikuuta Viipurissa. Osanottajia oli ainoastaan Viipurista. Mäen huonosta kunnosta johtuen, oli kilpailijoille annettava lupa kaatua alempana mäessä, etteivät olisi katkoneet suksiaan kivikossa.
Karula

Karula on kylä ja entinen kunta Valgan kunnassa Valgamaan maakunnassa, Virossa. Se sijaitsee Valgan kaupungin itäpuolella. 
Vuoden 2017 kuntauudistuksessa yhdistettiin Valgan kaupunki sekä Karulan, Tahevan, Tõllisten ja Õrun kunnat uudeksi Valgan kunnaksi.
Entinen kunta.
Sen asukasluku oli 1 006 (1.1.2012), pinta-ala 229,9 neliökilometriä ja asukastiheys 4,5 asukasta neliökilometrillä.
Väestö.
Vuonna 2011 Karulan kunnassa oli 902 asukasta, joista 828 (91,8 %) oli virolaisia, 48 (5,3 %) venäläisiä ja 24 (2,7 %) muita kansallisuuksia.
PUE

PUE ("Power Usage Effectiveness" tai "Power Utilization Effectiveness") on suhdeluku, jolla kuvataan datakeskusten energiatehokkuutta. 
PUE lasketaan jakamalla konesalin käyttämä kokonaissähköenergia pelkkien IT-laitteiden käyttämä sähköenergialla. PUE-luvun teoreettinen minimi on 1, mikä tarkoittaisi sitä, että tietokonekeskuksessa käytetään sähköä vain IT-laitteisiin eikä lainkaan esimerkiksi jäähdytykseen tai valaistukseen. IT-laitteiden käyttämä sähköenergia sisältää palvelinten lisäksi verkkolaitteiden ja tallennuslaitteiden kuluttaman energian. 
Alan toimijoiden järjestö The Green Grid arvioi vuonna 2012, että olemassaolevien konesalien PUE-luvut vaihtelevat 1,1:n ja 3,0:n välillä.
Hongiston Tarmo

Hongiston Tarmo on lohjalainen lentopalloseura. Se perustettiin vuonna 1946 Lohjan Urheilijoiden alajaostoksi. Tuolloin seuran ohjelmistoon kuuluivat yleisurheilu, hiihto, lentopallo ja kuntoliikunta. Omaksi seurakseen Tarmo irtautui vuonna 1991, jolloin myös lentopallosta tuli seuran ainut laji. Kaudella 2011–2012 seuran miesten edustusjoukkue pelasi 4-sarjassa ja naisten edustusjoukkue 3-sarjassa.
Lights Volley

Lights Volley on tuusulalainen lentopalloseura, joka on perustettu vuonna 1990. Seuran edustusjoukkue pelaa tällä hetkellä miesten 3-sarjassa.
Rekolan Raikas

Rekolan Raikas on vantaalainen urheiluseura. Se on perustettu vuonna 1929 ja sen toiminta on perustunut alusta lähtien yleisurheilun ja hiihdon harrastamiseen. Näiden lajien lisäksi seurassa on vaihtelevalla menestyksellä ollut mukana myös muita lajeja ja nykyisin lajivalikoimaan kuuluu yleisurheilun ja hiihdon lisäksi lentopallo, joukkuevoimistelu, rytminen voimistelu, paini, kuntoliikunta ja tanssi.
Lentopallossa seuralla on kolme edustusjoukkuetta; miehissä kaksi ja naisissa yksi. Naisten edustusjoukkue pelaa 3-sarjassa ja miesten joukkueet 4-sarjassa ja 5-sarjassa.
Korson Palloilijat

Korson Palloilijat on vantaalainen palloilulajeihin keskittynyt urheiluseura. Se perustettiin vuonna 1959 lajinaan jalkapallo. Nykyisin seuran riveissä pelataan jalkapallon lisäksi lentopalloa, kaukalopalloa ja salibandya.
Kaukalopallossa seuran edustusjoukkue pelaa V-divisioonaa. Lisäksi seuralla on kaksi joukkuetta ikämiesten harrastesarjoissa. Lentopallossa seuran edustusjoukkue pelaa 4-sarjassa.
WAMPAS Baby Stars

WAMPAS Baby Stars oli mainoskampanja, jota sponsoroi Yhdysvaltain "Western Association of Motion Picture Advertisers" -mainostajaryhmä, joka valitsi vuosittain kolmetoista (neljätoista vuonna 1932) nuorta lupaavaa näyttelijätärtä, joiden WAMPAS uskoi olevan elokuvatähteyden kynnyksellä. WAMPAS valitsi "baby starsit" vuosina 1922–1934, ja vuotuiset palkinnot jaettiin heille WAMPAS Frolic -gaalassa. Valitut saivat laajaa huomiota mediassa. Baby starseja ei valittu eikä palkintoja jaettu ollenkaan vuosina 1930 ja 1933. WAMPAS Baby Stars päättyi vuoden 1934 jälkeen, jolloin viimeiset baby starsit valittiin ja palkittiin. WAMPAS-palkinnot lopetettiin suurien studioiden painostuksesta, koska studiot olivat huolissaan siitä, että WAMPAS voisi käyttää liikaa valtaa heidän tähtiinsä.
Elokuussa 2018 kuollut Mary Carlisle (s. 1914) oli viimeinen elossa ollut baby stariksi valittu ja palkittu näyttelijätär. Hänestä tuli viimeinen elossa oleva baby star Gloria Stuartin kuoleman (2010) ja Barbara Kentin kuoleman (2011) jälkeen.
Vuonna 1956 ryhmä alkuperäisiä baby star -tähtiä, muun muassa vuoden 1932 baby stareihin kuuluva Ginger Rogers, valitsi joukon kaunottaria uudeksi baby star -ryhmäksi. Kuitenkaan Western Association of Motion Picture Advertisers -mainostajaryhmää ei ollut enää olemassa, ja ajatus uudesta vuosittaisesta baby star -mainoskampanjasta hajosi. Valinnat kuitenkin tehtiin, ja tällä kertaa viisitoista "babiesta" valittiin: Phyllis Applegate, Roxanne Arlen, Joleen Brand, Donna Cooke, Barbara Huffman (myöhemmin Eden), Jewell Lain, Barbara Marx, Lita Milan, Norma Nilsson, Ina Poindexter, Violet Rensin, Dawn Richard ja Delfin Thursday.
Lista WAMPAS Baby Starseista.
&lt;br clear="all"&gt;
Nick Zano

Nick Zano (s. 8. maaliskuuta 1978) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja tuottaja. Hän on ehkä parhaiten tunnettu televisiosarjasta "Sisko ja sen sisko" (2003–2006), missä hän esiintyi Vincen roolissa 54 jaksossa.
Zano on toiminut juontajana MTV:llä "Movie House"ssa ja tositv-sarjassa "Why Can't I Be You?" Zano esiintyi viidessä jaksossa televisiosarjoissa "Puumanainen" (2009) ja "Melrose Place" (2010). Hän on vieraillut toistuvasti sarjoissa "Tyhjätaskut" (2011–) ja "90210" (2012–). Hän on esiintynyt myös elokuvissa kuten "The Final Destination 3D". Hän on näytellyt vuodesta 2016 lähtien televisiosarjassa "Legends of Tomorrow".
Ō

Ō (ō), latinalainen aakkonen o ja pituusmerkki (engl. latin letter o with macron), on O-kirjaimen tarkkeellinen muunnos.
Ō-kirjain esiintyy muun muassa liivin kielen oikeinkirjoituksessa. Kirjainta käytetään tarvittaessa osoittamaan latinankielisten sanojen "o"-äänteen pituutta. Käytäntö on lainattu uralilaiseen foneettiseen aakkostoon ja suomen kielen tutkimukseen, ja siksi pientä ō-kirjainta näkee suomen pitkän "o":n merkkinä muun muassa Nykysuomen sanakirjan ja eräitten suomalaisten kielenhuolto-oppaitten ääntämisohjeissa. Ō-kirjaimella merkitään pitkää "o"-äännettä laajalti (vaihtoehtoja on) myös kirjoitettaessa japanin kieltä niin sanotulla Hepburn-järjestelmällä. Samantapaisia käyttöjä Ō-kirjaimella on ainakin arabian, kreikan, muinaisenglannin ja sanskriitin transkriptioissa ja translitteraatioissa.
Osvaldo Ríos

Osvaldo Ríos (synt. Osvaldo Ríos Alonso; 25. lokakuuta 1960 Carolina, Puerto Rico) on puertoricolainen näyttelijä, malli, laulaja ja kitaristi. Hänellä on armenialaiset sukujuuret. Hän on parhaiten tunnettu telenoveloista. Ríos on näytellyt lukuisissa saippuaoopperoissa kuten "Abrazame muy Fuerte", "Kassandra" ja "La Viuda de Blanco" (1966).
Hän näytteli Alejandro de la Vegaa vuonna 2007 valmistuneessa telenovelassa "Zorro – miekka ja ruusu".
Metsätähtimö

Metsätähtimö ("Stellaria longifolia") on pienikukkainen, metsissä kasvava kohokkikasvien heimoon kuuluva kasvi.
Ulkonäkö.
Monivuotinen metsätähtimö kasvaa 15–25 cm korkeaksi. Kasvi on koheneva ja hento, mutta muodostaa usein tiiviitä kasvustoja. Varsi on runsashaarainen ja ainakin alaosasta pienistä, läpikuultavista nystermistä karhea. Vastakkain olevat, ruodittomat lehdet ovat tasasoukan suikeita tai kapean vastapuikeita, väriltään vaalean- tai kellanvihreitä, karhealaitaisia ja tyveltä usein harvaripsisiä. Kukinto on runsaskukkainen kaksihaarainen viuhko, joka joskus on muuntunut yksikukkaiseksi. Kukinnon tukilehdet ovat kalvomaisia ja kaljuja. Kukan verhiö ja teriö ovat viisilehtisiä. Verholehdet ovat epäselvästi suonisia ja kaljuja. Verholehtien kanssa samanpituiset, valkoiset terälehdet ovat syvään kaksijakoisia ja 2–3 mm pitkiä. Emiö on kolmilehtinen. Heteiden ponnet ovat 0,3–0,5 mm pitkiä. Suomessa metsätähtimö kukkii kesä-heinäkuussa. Hedelmä on kuusiliuskaisesti aukeava lyhyt kota. Siemen on kooltaan noin 0,9 mm.
Suomessa tavattavista tähtimölajeista metsätähtimö muistuttaa eniten heinätähtimöä ("S. graminea").
Metsätähtimö risteytyy yleisesti pohjantähtimön ("S. borealis") kanssa. Risteymää kutsutaan nimellä viitatähtimö ("S." × "alpestris"). Risteymä muistuttaa ulkonäöltään lähinnä pohjantähtimöä.
Levinneisyys.
Metsätähtimön levinneisyysalue on sirkumpolaarinen ja keskittyy pohjoiselle havumetsävyöhykkeelle. Euroopassa se on itäinen laji, jonka pääesiintymisalue ulottuu Norjasta Ruotsin ja Suomen läpi Baltiaan ja Pohjois-Venäjälle. Muualla Euroopassa sitä kasvaa Alppien alueella, Itä-Saksassa, Puolassa ja Romaniassa. Levinneisyysalue jatkuu Venäjältä itään Aasian puolelle läpi Keski- ja Etelä-Siperian aina Tyynelle valtamerelle saakka. Lajia kasvaa myös Pohjois-Japanissa. Pohjois-Amerikassa metsätähtimö on levinnyt Alaskan eteläosista suurimpaan osaa Kanadaa ja Yhdysvaltojen pohjois- ja keskiosia.
Suomessa metsätähtimöä kasvaa koko maassa. Laji on paikoitellen hyvin yleinen aina Oulun korkeudelle saakka. Pohjoisempana laji harvinaistuu ja puuttuu korkeimmilta tunturialueilta.
Elinympäristö.
Nimensä mukaisesti metsätähtimö on metsien laji. Sitä kasvaa tuoreissa ja soistuvissa kuusikoissa, kivikkoisilla lehtorinteillä, joenvarsipensaikoissa ja ruokokorvissa. Metsätähtimöä tapaa myös usein hakkuuaukeilla ja voimalinja-aukoilla, joissa se saattaa muodostaa suuria, sotkuisia kasvustoja.
Mäntsälän Urheilijat

Mäntsälän Urheilijat, lyhenne MU, on Mäntsälässä toimiva urheiluseura. Se on perustettu vuonna 1946 ja se koostuu kymmenestä kyläosastosta ja kahdeksasta jaostosta. Seuran lajivalikoimaan kuuluu ammunta, hiihto, jalkapallo, lentopallo, pyöräily, suunnistus ja yleisurheilu. Lisäksi seurassa toimii lapsille suunnattu liikuntakoulu.
Jalkapallossa MU:lla on kaksi joukkuetta miehissä ja yksi naisissa. Naisten edustusjoukkue pelaa Kolmosessa ja miesten joukkueet eivät tällä hetkellä missään. Lisäksi seura tekee junioritoimintaan kohdistuvaa yhteistyötä lahtelaisen FC Reippaan kanssa.
Lentopallossa miesten edustusjoukkue pelaa 5-sarjassa.
Vladimir Jaštšenko

Vladimir Iljitš Jaštšenko () (12. tammikuuta 1959 – 30. marraskuuta 1999) oli ukrainalaissyntyinen neuvostoliittolainen korkeushyppääjä. Hän paransi miesten ulkoratojen maailmanennätystä kahdesti lukemiin 234 cm ja sisäratojen maailmanennätystä kerran lukemiin 235 cm. Jaštšenko voitti yhden ulkoratojen ja kaksi sisäratojen Euroopan mestaruutta.
Jaštšenkon ura maailman huipulla oli säkenöivä mutta lyhyt: se alkoi 18-vuotiaana Yhdysvaltain ja Neuvostoliiton nuorisomaaottelussa Richmondissa vuonna 1977 hyppäämästään ME-tuloksesta 233 cm ja päättyi polven vakavaan loukkaantumiseen kaksi vuotta myöhemmin.
Jaštšenko erosi useimmista muista aikansa huippuhyppääjistä tyyliltään: hän käytti kierähdystyyliä, joka oli tuohon aikaan jo väistymässä floppaustyylin tieltä. Hän oli 193 cm pitkä.
Ennenaikaisesti päättyneen urheilu-uran jälkeen Jaštšenkon elämä luisui alamäkeen ja hän kuoli kirroosiin 40-vuotiaana.
Pohjantähtimö

Pohjantähtimö ("Stellaria borealis", syn. "S. calycantha") on pienikukkainen kohokkikasvien heimoon kuuluva kasvi.
Ulkonäkö.
Monivuotinen, rento- tai kohenevakasvuinen pohjantähtimö kasvaa 10–25 cm korkeaksi. Varsi on sileä tai hiukan karhea ja niukkahaarainen. Vastakkain olevat, ruodittomat lehdet ovat 10–30 mm pitkiä, suikeita tai kapeanpuikeita ja väriltään kellanvihreitä. Laidoiltaan lehdet ovat karheita ja harvakarvaisia. Kukinto on harsuhko ja tavallisesti vähäkukkainen, kaksihaarainen viuhko. Joskus kukinto on muuntunut yksikukkaiseksi. Kukat ovat pitkäperäisiä, alimmat kukat sijaitsevat yksittäin lehtihangoissa. Kukkien kaikki tukilehdet ovat vihreitä ja ripsilaitaisia. Kukan verhiö ja teriö ovat viisilehtisiä. Verholehdet ovat 2,5–3,5 mm pitkiä. Valkoiset terälehdet ovat surkastuneita tai puuttuvat kokonaan. Emiö on kolmilehtinen ja heteiden ponnet ovat 0,3 mm pitkiä. Suomessa pohjantähtimö kukkii heinä-elokuussa. Hedelmä on kuusiliuskaisesti aukeava lyhyt kota, johon kehittyy kooltaan 0,8 mm pitkiä siemeniä.
Pohjantähtimö risteytyy yleisesti metsätähtimön ("S. longifolia") kanssa. Risteymä viitatähtimö ("S." × "alpestris") muistuttaa paljolti pohjantähtimöä, mutta lehtilaita on karhea ja vain sen tyvikolmannes on harvakarvainen.
Levinneisyys.
Euroopassa pohjantähtimöä kasvaa ainoastaan Norjassa, Keski- ja Pohjois-Ruotsissa, Pohjois-Suomessa sekä Pohjois-Venäjällä Uralin alueelle saakka. Lisäksi lajia esiintyy harvinaisena Islannissa. Eurooppaa lähimmät pohjantähtimön esiintymisalueet ovat toisaalta Etelä- ja Keski-Grönlannissa, toisaalta Venäjän Kaukoidässä ja Pohjois-Japanissa. Laji on levinnyt laajalti myös Pohjois-Amerikkaan, jossa sitä kasvaa Alaskassa, suurimmassa osassa Kanadaa sekä Yhdysvaltain pohjoisosissa.
Suomessa pohjantähtimöä tavataan Keski-Kainuusta pohjoiseen. Laji yleistyy pohjoiseen päin mentäessä. Myös risteymä viitatähtimö on Pohjois-Suomessa kohtalaisen yleinen.
Elinympäristö.
Pohjantähtimö vaatii kasvupaikoiltaan riittävää kosteutta. Lajille tyypillisiä kasvupaikkoja ovat lähteiköt, hetepurojen varret, rantapensaikot ja puronvarsikorvet.
Painin Suomen-mestaruuskilpailut 1914

Vuoden 1914 painin Suomen-mestaruuskilpailut järjestettiin Helsingissä ja Sortavalassa 7. - 8. maaliskuuta. Ne olivat järjestyksessään seitsemännet SVUL:n painimestaruuskilpailut. Kisojen ainoa laji oli kreikkalais-roomalainen paini, jossa painittiin ensimmäisen kerran viidessä painoluokassa.
Helsingissä painittiin kevytsarja (67,5 kg), kevyt keskisarja (75 kg) ja raskassarja (yli 82,5 kg). Ilmoittautuneita näihin oli yhteensä 22, mutta matolla kävi vain 14 painijaa, sarjoittain 5, 6 ja 3. 
Kevyessä sarjassa Helsingin Atleettiklubin Volmar Vikström paini ratkaisemattoman kotkalaisen S. Ahlqvistin kanssa ja voitti tämän jälkeen joensuulaisen T. Tammisen ja Kotkan Riennon Adam Tantun ja ratkaisuottelussa Helsingin Jyryä edustaneen Theodor Ahlbergin.
Kevyessä keskisarjassa mestaruuden vei August Jokinen kolmella voitolla ja kahdella ratkaisemattomalla. Hopealle sijoittuneen Robert Oksan saldo oli kaksi voittoa ja kolme ratkaisematonta, samoin kuin pronssi mitalisti Arthur Lindforsin.
Raskaassa sarjassa Kalle Viljamaa otteli ratkaisemattomat molempien helsinkiläisten kanssa. Näiden keskinäisen väännön voitti Emil Backenius (Palasmaa) ajassa 26.55 ja vei näin ollen mestaruuden.
Höyhensarjan ja raskaan keskisarjan mestaruuskilpailut järjesti Sortavalan Ponnistus. Höyhensarjaan (60 kg) osallistui peräti kymmenen painijaa. Mestaruuden vei Kalle Leivonen voitettuaan 8 ottelua yhden päättyessä ratkaisemattomaan. 
Raskaassa keskisarjassa painijoita oli kuusi. Vaasan Kiiston Uuno Pelander voitti mestaruuden voitettuaan kolme vastustajaa yhteisajassa 25.07 - Rajalan aika oli 30.37 ja Kummun 41.15. Kaikilla kärkikolmikossa oli tilillään kolme voittoa ja ratkaisemattomat keskinäisistä otteluista, jolloin sijoitukset määräytyivät voittojen nopeuden perusteella.
Raakalaiset (elokuva)

 
Raakalaiset () on vuonna 2012 ensi-iltansa saanut Oliver Stonen ohjaama rikosdraamaelokuva, joka pohjautuu Don Winslow’n samannimiseen romaaniin. Winslow vastasi elokuvan käsikirjoituksesta yhdessä Shane Salernon kanssa. Elokuvan pääosissa näyttelevät John Travolta ja Taylor Kitsch.
Lettotähtimö

Lettotähtimö ("Stellaria crassifolia") on valkokukkainen kosteiden kasvupaikkojen kasvi. Laji kuuluu kohokkikasvien heimoon.
Ulkonäkö.
Monivuotinen, rento- tai pystykasvuinen lettotähtimö kasvaa 10–25 cm korkeaksi. Koko kasvi on kalju. Vastakkain olevat ruodittomat, vihreät lehdet ovat 6–25 mm pitkiä, kapeanpuikeita tai soikeita ja paksuhkoja. Toisinaan lajilla esiintyy itusilmuja. Kukinto on vähäkukkainen, kaksihaarainen viuhko, tai joskus se on muuntunut yksikukkaiseksi. Kukkien tukilehdet ovat vihreitä ja kaljulaitaisia. Kukan verhiö ja teriö ovat viisilehtisiä; teriö on vain hieman verhiötä pitempi. Verholehdet ovat 2,5–3,5 mm pitkiä ja suippoja. Valkoiset terälehdet ovat syvään kaksijakoisia, liuskat ovat tasasoukkia. Heteiden ponnet ovat 0,3–0,5 mm pitkiä, ja emiö on kolmilehtinen. Hedelmä on kuusiliuskaisesti aukeava kota, joka on kypsänä jopa kaksi kertaa verhiön pituinen. Siemenet ovat noin 8 mm pitkiä. Suomessa lettotähtimö kukkii kesä-elokuussa. 
Suomessa tavataan kahta lettotähtimön muunnosta: pohjanlettotähtimöä (var. "crassifolia") ja merilettotähtimöä (var. "minor"). Pohjanlettotähtimö on pysty tai koheneva, ja sen lehdet ovat leveänpuikeita tai soikeita. Merilettotähtimö on puolestaan rantokasvuinen ja löyhästi mätästävä, ja sen lehdet ovat kapeanpuikeita. 
Levinneisyys.
Lettotähtimöä kasvaa Euroopassa Islannissa sekä Saksasta ja Fennoskandiasta itään Pohjois-Ukrainaan ja Keski- ja Pohjois-Venäjälle. Levinneisyysalue jatkuu Aasian puolella läpi Siperian aina Kiinan pohjoisosiin ja Venäjän kaukoitään saakka. Paikoin sitä tavataan myös Keski-Aasiassa. Pohjois-Amerikassa lettotähtimöä tavataan Alaskassa, suurimmassa osassa Kanadaa ja paikoitellen Yhdysvaltain pohjoisosissa. 
Suomessa lettotähtimön alalajeista pohjanlettotähtimöä kasvaa Pohjanlahden rannikolla Vaasan korkeudelta ja sisämaassa Kainuun korkeudelta pohjoiseen. Merilettotähtimö on Suomessa hyvin harvinainen, ja sitä tavataan vain muutamin paikoin Suomenlahden rannikolla Varsinais-Suomessa ja Uudellamaalla.
Elinympäristö.
Lettotähtimö on kosteiden kasvupaikkojen laji. Alalajeista pohjanlettotähtimö kasvaa esimerkiksi koivuletoilla, lettoniityillä, lähteiköissä, puronvarsissa ja rehevillä luhtarannoilla. Merilettotähtimöä tavataan merenrantojen rakkolevävalleilla. Kasvupaikat ovat osaksi lähdevaikutuksen piirissä. Pohjanlettotähtimö on Suomessa harvinaistunut varsinkin levinneisyysalueensa eteläosissa soiden ojitusten, rantarakentamisen ja metsien hakkuiden vuoksi. Esimerkiksi Pohjois-Savosta laji on kadonnut kokonaan elinympäristöjen tuhoutumisen takia.
Raffaele Nogaro

Raffaele Nogaro (s. 31. joulukuuta 1933) on italialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 29. kesäkuuta 1958 ja nimitettiin Sessa Auruncan hiippakunnan piispaksi 25. lokakuuta 1982. Piispaksi vihkiminen seurasi 9. tammikuuta 1983. Pääkonsekraattorina toimi Alfredo Battisti, jota avustivat Emilio Pizzoni ja Vittorio Maria Costantini.
Nogaro sai 20. lokakuuta 1990 nimityksen Casertan piispaksi, jona hän toimi, kunnes jäi eläkkeelle 25. huhtikuuta 2009.
Moudárin majakka

Moudárin majakka () on vuonna 1857 rakennettu majakka Välimeressä sijaitsevan ja Kreikalle kuuluvan Kytheran saaren pohjoiskärjessä, Spathínniemellä. Majakka on yksi Kreikan suurimmista, ja se on 25 metriä korkea. Se toimii aurinkoenergialla. Majakka väläyttää kolme valkoista väläystä puolen minuutin välein.
Kytheran asukkaat kutsuvat majakkaa myös nimellä ”Karaváksen valo”, sillä se sijaitsee lähellä Karaváksen kylää. Toisinaan majakkaa nimitetään myös ”Spathín valoksi”. Majakasta voi hyvällä säällä nähdä koko Lakonianlahden.
Historia.
Moudárin majakka rakennettiin Kytheran ollessa brittivallan alla, ja se valmistui vuonna 1857. Majakka ja sen yhteydessä olevat asuinrakennukset rakennettiin huokoisesta ja pehmeästä kivestä. Alueelle aikoinaan saapunut raemyrsky sai aikaan reikiä majakkatornin pohjoispuolelle ja asuinrakennuksiin. Majakassa oli alun perin Chance Brothersin valmistama pyörivä ensiluokkainen linssi. Linssin avulla valo näkyi 45 kilometrin päähän. Tämän ja korkeuden ansiosta majakan valo oli yksi ensimmäisistä valoista, minkä Kreikkaa lähestyvät alukset havaitsivat. Valon lisäksi aikoinaan päiväaikaan käytettiin myös lippuja merkiksi aluksille. Vuonna 1901 majakka kunnostettiin ja se alkoi toimia kerosiinilampulla. Toisessa maailmansodassa Moudárin majakka ei ollut toiminnassa, ja se käynnistettiin uudelleen vuonna 1945. Majakka kärsi sodassa pieniä vaurioita. Vuonna 1989 majakka automatisoitiin aurinkoenergialla toimivaksi, mutta silti majakassa asuu yhä majakanvartija.
Shōrinji-ryū Renshinkan

Shōrinji-ryū Renshinkan Karatedō () on japanilaisen Isamu Tamotsun vuonna 1955 perustama karaten tyylisuunta. Sana Shōrinji tyylisuunnan nimessä tarkoittaa Shaolin-luostaria.
Alkuperä.
Isamu Tamotsu harjoitteli aluksi judoa, mutta aloitti 13-vuotiaana Taiwanin Kenpon harjoittelun Roshi Shin johdolla. Toisen maailmansodan aikana Tamotsu oli kaksi vuotta pioneerina Kiinan Mantšuriassa, jonka aikana hän sai vaikutteita kiinalaisesta kenposta, jossa hänen opettajanaan toimi O Shi Hei. Sodan jälkeen Tamotsu palasi Kagoshimaan, jossa hän harjoitteli Daito-ryu- ja Hakko-ryu -jujutsua sekä kenjutsua. 1950-luvun alkupuolella hän sai idean karaten tyylisuunnan perustamisesta. Tamotsu halusi tyylisuuntaansa katat, joilla olisi mahdollisimman pitkä historia ja perinne. Tämän vuoksi hän matkusti Okinawan saarelle harjoittelemaan shōrin-ryūta Zenryo Shimabukuron luokse, jonka opetuksessa hän harjoitteli puoli vuotta. Tamotsu palasi takaisin Kagoshimaan, jossa hän aloitti tyylisuunnan opettamisen.
Piirteet.
Shōrinji-ryū Renshinkanissa on pyöriviä tekniikoita, potkupainotteisuutta ja hyvin sovellettavia tekniikoita, hyppypotkuja ja -lyöntejä. Tyylissä edellytetään melko pystyjä ja kapeita otteluasentoja muun muassa etäisyyden, vauhdin ja turvallisuuden säilyttämiseksi
Kata.
Shōrinji-ryū Renshinkanissa harjoiteltavat katat pohjautuvat vanhoihin Okinawalaisiin liikesarjoihin. Tyylissä harjoitellaan kahdeksaa kataa: Ananku, Wanshu, Seisan, Chinto, Gojushiho, Bassai, Kushanku ja Tokumine-no-Kon.
Turnaukset.
Ensimmäiset kilpailut järjestettiin 1967 All Japan Shorinjiryu Karate-do Championship, jossa Tamotsun poika Iwao Tamotsu voitti ensimmäisen Japanin mestaruuden.
Katoúnin silta

Katoúnin silta () on kivisilta Katoúnin ja Káto Livádin kylien välillä Kytheran saarella Kreikassa. Pituutta sillalla on 110 metriä, leveyttä kuusi metriä ja korkeutta enimmillään 15 metriä. Siltaa kannattelee 13 holvikaarta. Silta on rakennettu vuonna 1826 saaren ollessa brittivallan alla, ja se on yksi suurimmista brittien rakentamista silloista Euroopassa. Katoúnin silta on koko Kreikan ja Balkanin suurin kivisilta.
Tarinan mukaan saaren brittikuvernööri Mackwell oli rakastunut Katoúnin kylässä asuvaan nuoreen tyttöön. Hän suunnitteli kylään sillan päästäkseen tapaamaan rakastettuaan säännöllisesti. Mackwell johti myös rakennustyöt. Silta oli osa tietä, joka yhdisti saaren pääkaupungin Chóran Avlémonaksen merenrantakylään. Tämä oli brittien suurin insinöörityön projekti saarella. Tie ei milloinkaan valmistunut, sillä vuonna 1864 Kythera yhdessä muiden Jooniansaarten kanssa liitettiin osaksi Kreikkaa ja britit poistuivat saarelta.
Jumalan tuomio

Jumalan tuomio on Toivo Särkän ja Yrjö Nortan ohjaama draamaelokuva vuodelta 1939. Särkän käsikirjoitus perustuu Arvi Pohjanpään näytelmään "Jumalan käskynhaltija" (1937). Särkkä ja Norta ohjasivat yhteistyössä yksitoista elokuvaa, joista tämä on viimeinen.
Arviot.
"Jumalan tuomio" on julistava ja jylhän paatoksellinen melodraama. Se käsittelee moniselitteisesti uskonnon, rakkauden ja vallan teemoja. Kriitikko Arto Pajukallio mainitsee Ansa Ikosen roolisuorituksen ”pakahduttavana”.
Roštšinon kansainvälinen lentoasema

Roštšinon kansainvälinen lentoasema (, ) on lentoasema Tjumenin alueella, Venäjällä noin 13 kilometriä Tjumenin kaupungista länteen. 
Lentoasema rakennettiin vuonna 1968 ja uudistettiin vuonna 1998.
Onnettomuudet.
2. huhtikuuta 2012 UTairin lento 120 joutui onnettomuuteen pian lentoonlähdön jälkeen. Kone oli matkalla Surgutiin. Koneessa oli 39 matkustajaa ja neljä miehistön jäsentä.
Sibeliuksen syntymäkaupunki -säätiö

Sibeliuksen syntymäkaupunki -säätiö on Hämeenlinnassa vuonna 2011 perustettu säätiö. Se valmisteli, koordinoi ja toteutti Jean Sibeliuksen syntymän 150-juhlavuotta. Hämeenlinna ja Sibeliuksen syntymäkaupunki -säätiö toimivat juhlavuoden 2015 kansallisena ja kansainvälisenä koordinaattoreina.
Säätiö vastasi Hämeenlinnan kaupungin konserttituotannosta, ja lisäksi säätiö loi ja tuotti muitakin Hämeenlinnan kulttuuritapahtumia. Konserttien tapahtumapaikkana oli Verkatehtaan Vanaja-sali.
Sibeliuksen syntymäkaupunki -säätiön markkinointinimi on Sibelius Celebrations.
Dalhousien linna

Dalhousien linna sijaitsee noin 10 km etelään Edinburghista Skotlannissa ja on Ramsay of Dalhousien alkuperäinen sukulinna. 
Monet mahtihenkilöt ovat käyneet linnassa: Kuningatar Viktoria yöpyi siellä kierrellessään Skotlantia 1842. Oliver Cromwell käytti sitä paikallisena päämajanaan ja säästi sen siksi tuhoamiselta. Myös Edvard I on käynyt linnassa.
Nykyisin linna on korkean tason hotelli.
Dalhousien jaarli asuu itse suvun toisessa linnassa, Brechinin linnassa.
UTairin lento 120

UTairin lento 120 joutui onnettomuuteen Tjumenin alueella Venäjällä 2. huhtikuuta 2012 aamulla noin kello 07.33 paikallista aikaa. UTairin ATR 72 -tyypin lentokone rek. VP-BYZ putosi pian lentoonlähdön jälkeen noin 2 kilometrin päässä Roštšinon kansainväliseltä lentoasemalta. Kone oli matkalla Tjumenista Surgutiin. Koneessa oli 39 matkustajaa ja neljä miehistön jäsentä. Koneesta pelastettiin hengissä 14 ihmistä, joista monet olivat kriittisessä tilassa. Onnettomuuspaikalta löydettiin 29:n onnettomuudessa menehtyneen ruumiit. Onnettomuudessa kuoli ainakin 31 ihmistä. Alun perin koneeseen oli tarkoitus tulla 40 matkustajaa, mutta yhden matkustajan kerrottiin myöhästyneen lennolta.
Kone oli yrittänyt pakkolaskua ennen kuin se putosi lumiselle aukealle syttyen tuleen. Venäjän federaation ilmaliikenneviraston Rosaviatsijan mukaan koneelle ei ollut tehty asianmukaista jäänpoisto- tai jäänestokäsittelyä ennen lähtöä Tjumenista, vaikka olosuhteet olisivat sellaista edellyttäneet.
Kone luovutettiin ensimmäiselle omistajalle, TransAsia Airwaysille, 16. joulukuuta 1996. Tämän jälkeen kone oli ollut Finnairin ja Aeron käytössä ennen myyntiä UTairille.
Kivisydän (albumi)

Kivisydän on kokkolalaisen Claudia-yhtyeen toinen studioalbumi vuodelta 1987. Levy on ilmestynyt Polarvoxin Amulet-levymerkillä ja sen on tuottanut T.T. Oksala. Oksala on myös äänittänyt albumin Finnvox-studioilla.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet säveltänyt ja sanoittanut Petri Möller, kaikki kappaleet sovittanut Claudia.
A-puoli
B-puoli
Anders Henrik Ramsay

Anders Henrik Ramsay (15. helmikuuta 1707 Somero – 2. joulukuuta 1782 Espoo) oli suomalainen kenraaliluutnantti, valtiopäiväpoliitikko, kartanonomistaja ja 1765–1774 Kymenkartanon ja Savon läänin sekä 1774–1776 Uudenmaan ja Hämeen läänin maaherra. Ramsay omisti Jakkarilan, Kalaxin, Bergstadin, Hornhattulan, Jernbölen ja Tuomarilan kartanot Porvoossa. Lisäksi hänelle kuului Espoon kartano, jossa oli 52 rälssitilaa. Ramsay omisti Vesunnin kartanon Hattulassa vuonna 1761. Hän kuului Ramsayn aatelissukuun.
Elämäkerta.
Anders Henrik Ramsay syntyi vuonna 1707 suvulle kuuluneessa Ihamäen kartanossa ja osallistui 11-vuotiaana isänsä kanssa 1718 Norjan sotaretkeen. Hänestä tuli Uudenmaan rakuunarykmentin kornetti vuonna 1731. Ramsay siirtyi Ranskaan sotapalvelukseen vuonna 1734, sai luutnantin arvon vuonna 1735 ja kapteenin arvon vuonna 1741. Hattujen sodan puhjettua samana vuonna Ramsay palasi kotimaahansa ja tammikuussa 1742 hänet nimitettiin kapteeniksi Hämeen ratsuväkirykmenttiin. Epäonnisen sodan jälkeen Ramsay oli hovipuolueen kannattaja ja valtaapitävä hattupuolue epäili häntä säätyvallan vastaisista vehkeilyistä 1756 ja 1758, mutta todisteita ei löytynyt. Hattujen jouduttua oppositioon Ramsay sai kuningas Aadolf Fredrikiltä everstin arvon vuonna 1762.
Ramsay nimitettiin vuonna 1765 Kymenkartanon ja Savon läänin maaherraksi. Kun kuningas Kustaa III kaappasi säädyiltä vallan 19. elokuuta 1772, Ramsay oli hänen lähimpiä tukijoitaan. Vallankaappauksen jälkeen kuningas nimitti Ramsayn myös Kymenkartanon ja Savon läänin linnoitusten ylikomendantiksi eli tehtävään, jossa hän vastasi itärajan puolustuksesta, jos venäläiset yrittäisivät palauttaa säätyjen aseman Ruotsissa.
Läänin rälssitalonpoikien yrittäessä parantaa olojaan maaherra Ramsay joutui heidän kanssaan vakavaan selkkaukseen Elimäellä. Kustaa III ratkaisi tilanteen kutsumalla Ramsayn vuonna 1774 Tukholmaan ja määräämällä toisen uskottunsa, Jacob Magnus Sprengtportenin, sovittelijaksi Elimäelle. Ramsayn kuningas nimitti samana vuonna Uudenmaan ja Hämeen läänin maaherraksi, mutta tämä joutui eroamaan terveydellisistä syistä jo vuonna 1776. 
Vuonna 1766 Ramsay korotettiin vapaaherraksi, mutta häntä ei introdusoitu Ruotsin ritarihuoneelle, sillä hänellä ei ollut miespuolista jälkeläistä. Ramsay kuoli vuonna 1782 Jakkarilassa 75 vuoden iässä. Hän oli naimisissa Maria Christina Hisingin kanssa. Heillä oli tytär, Sofia Lovisa Ramsay, joka nai serkkunsa Otto Wilhelm Ramsayn.
Stanley Girard Schlarman

Stanley Girard Schlarman (27. heinäkuuta 1933 Belleville, Illinois – 28. huhtikuuta 2025 Mascoutah, Illinois) oli yhdysvaltalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Bellevillen hiippakuntaan Luigi Traglia 13. heinäkuuta 1958. Hänet nimitettiin sen vihkipiispaksi ja Capreaen titulaaripiispaksi 13. maaliskuuta 1979. Piispaksi vihkiminen seurasi 14. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi William Michael Cosgrove, jota avustivat Albert Rudolph Zuroweste ja Philip Francis Murphy.
Schlarman sai 1. maaliskuuta 1983 nimityksen Dodge Cityn piispaksi, joksi hänet asetettiin 4. toukokuuta. Hän erosi tehtävistään 12. toukokuuta 1998.
Pasi Lönn

Pasi Ensio Lönn (20. maaliskuuta 1967 Äänekoski – 28. elokuuta 2024 Jyväskylä) oli suomalainen kirjailija ja rikosylikonstaapeli. Hän kirjoitti dekkareita nuorille ja aikuisille.
Lönn opiskeli kirjoittamista Oriveden Opistossa ja Jyväskylän yliopistossa.
Glutamiinisyntetaasi

Glutamiinisyntetaasi on entsyymi, joka katalysoi reaktiota, joissa glutamaatista syntyy glutamiinia. Vastakkaista reaktiota katalysoi glutaminaasi-entsyymi. Glutamiinisyntetaasin entsyyminumero on EC 6.3.1.2 ja CAS-numero 9023-70-5.
Monta pientä maailmaa (albumi)

Monta pientä maailmaa on Claudia-yhtyeessä toimineen laulaja ja lauluntekijä Petri Möllerin studioalbumi vuodelta 1988. Sen on kustantanut Polarvox ja tuottaja on Pekka Aarnio. Levy on äänitetty Finnvox-studiolla.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet ovat Petri Möllerin tekemiä. Sovitukset on tehnyt Antero Jakoila
Operaatio Allied Harvest

Operaatio Allied Harvest oli Naton operaatio Adrianmerellä vuonna 1999. Operaation tehtävänä oli poistaa operaatio Allied Forcen aikana mereen pudotetut pommit.
Nato kokosi raivausosaston Luoteis-Euroopan miinanraivausosastosta () ja Välimeren miinanraivausosastosta (). Osastoon liitettiin kaikkiaan yksitoista miinantorjunta-alusta ja miinanraivaajaa sekä Belgian merivoimien tukilaiva. Italian laivasto perusti huoltotukikohdan Anconaan, jotta alusten ja niiden miehistöjen huolto taattaisiin.
Operaatio alkoi 9. kesäkuuta 1999, ja varsinainen raivaus alkoi kolme päivää myöhemmin. Operaatio päättyi 26. elokuuta eli kesti yhteensä 73 vuorokautta. Operaatio päätettiin, kun 3 570 neliökilometrin alueelta oli raivattu kaikkiaan 93 erilaista kohdetta.
Blomstedt (suku)

Blomstedt ['blumstet] on suomalainen kulttuuri- ja sivistyssuku. Samannimisiä sukuja ja henkilöitä on Suomessa tosin muitakin.
Suvun varhaisin tunnettu kantaisä oli Lappeenrannassa syntynyt varakorpraali Mikkel Mikkelinpoika Snäll (n. 1695–1758), jonka jälkeläiset asuivat usean polven ajan Kuorevedellä. Nimeä Blomstedt käytti ensimmäisenä hänen pojanpojanpoikansa Emanuel, joka oli Kuoreveden pitäjänräätäli. Hänen poikansa, Jalasjärven lukkari Aaron Emanuel Blomstedtin (1805–1879) lapsista alkaen suku nousi sivistyspiireihin. Suku on pääosin suomenkielinen, ja osa on suomentanut nimensä muotoon "Jalas".
HMS Bulldog (A317)

HMS Bulldog (viirinumero A317) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Bulldog-luokan tutkimusalus.
Valmistus.
Alus tilattiin Brooke Marinelta Lowestoftista. Se laskettiin vesille 12. heinäkuuta 1967 ja valmistui vuotta myöhemmin 21. maaliskuuta.
Palvelus.
Alus osallistui 9. kesäkuuta – 26. elokuuta 1999 Naton operaatio Allied Harvestiin, jossa se oli "HMS Atherstonen" ja "HMS Sandownin" emäaluksena. Operaation tarkoituksena oli raivata liittouman Adrianmereen Kosovon sodan aikana pudottamat pommit.
Alus poistettiin palveluksesta 26. heinäkuuta 2001 ja myytiin elokuussa, jolloin ostajan oli tarkoitus tehdä siitä jahti. Alus vaurioitui tulipalossa toukokuussa 2004 ollessaan Nelsonissa Uudessa-Seelannissa. Muutostöitä ei saatettu tämän jälkeen loppuun.
Jalas

Jalas voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Sukunimenä.
Jalas on useiden Blomstedt-suvun jäsenten ottama suomalainen sukunimi.
Claudio Stagni

Claudio Stagni (s. 9. kesäkuuta 1939) on italialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Bolognan arkkihiippakuntaan Giacomo Lercaro 25. heinäkuuta 1963. Hänet nimitettiin sen vihkipiispaksi ja Dardanuksen titulaaripiispaksi 6. joulukuuta 1990. Piispaksi vihkiminen seurasi 13. tammikuuta 1991. Pääkonsekraattorina toimi Giacomo Biffi, jota avustivat Benito Cocchi ja Vincenzo Zarri.
26. huhtikuuta 2004 Stagni sai nimityksen Faenza-Modiglianan piispaksi, joksi hänet asetettiin 30. toukokuuta.
The Beach Boys (albumi)

The Beach Boys on The Beach Boysin vuonna 1985 julkaistu albumi. Se on yhtyeen ensimmäinen digitaalisesti äänitetty albumi ja ensimmäinen CD-julkaisu. Albumi on äänitetty Sonyn PCM-3324 digitaalinauhurilla, ja sillä on käytetty myös syntetisaattoreita, erinäisiä ääniefektejä, digitaalisia soittimia sekä näytteenotinta. Levyn tuotti aiemmin Culture Clubin kanssa työskennellyt Steve Levine.
Albumin tekoon osallistui monia vierailevia muusikoita, muun muassa Stevie Wonder kirjoitti yhtyeelle kappaleen "I Do Love You". Gary Moore hoitaa kappaleen "Maybe I Don't Know" kitarasoolot, ja Ringo Starr puolestaan soittaa rumpuja kappaleella "California Calling".
Yhtyeen entinen rumpali Dennis Wilson oli kuollut joulukuussa 1983, joten albumin kappaleilla on useimmiten Steve Levinen ohjelmoima rumpukone. Albumi on omistettu Wilsonin muistolle.
Muusikot.
&lt;br&gt;
&lt;br&gt;
&lt;br&gt;
HMS Bangor

"HMS Bangor" (viirinumero M109) on Britannian kuninkaallisen laivaston Sandown-luokan miinantorjunta-alus.
Valmistus.
Alus tilattiin Vosper Thornycroftilta Woolstonista. Se laskettiin vesille 16. huhtikuuta 1999 ja valmistui vuotta myöhemmin 26. heinäkuuta.
Palvelus.
Kesäkuussa 2011 alus lähti Välimerelle tukeakseen Naton operaatio Unified Protectoria Libyan rannikolla. Aluksen tehtävänä oli seurata Libyan johtajaa Muammar Gaddafia tukevien ja häntä vastustavien taisteluita. Alus paikansi Tobrukin edustalta 2 400 naulan (yhden tonnin) miinan sekä torpedon, jotka saatettiin vaarattomiksi. Operaation päätyttyä 31. lokakuuta alus aloitti kotimatkan, jonka aikana se vieraili Gibraltarilla. Alus saapui Faslaneen 25. marraskuuta.
Nitronit

Nitronit ovat orgaanisia yhdisteitä, joita voidaan pitää imiinien N-oksideina. Niiden rakennetta voidaan kuvata yleisellä kaavalla RR'C=N+(O−)R".
Rakenne ja, valmistus ja reaktioita.
Nitronit voidaan jakaa aldonitroneihin ja ketonitroneihin riippuen hiiliatomeihin liittyneistä ryhmistä. Jos molemmat hiiliatomiin liittyneistä ryhmistä ovat hiilivetyryhmiä, on kyseessä ketonitroni ja jos hiiliatomiin on liittynyt hiilivetyryhmän lisäksi vetyatomi, on kyseessä aldonitroni. Alkeenien tavoin nitroneilla esiintyy Cis-trans-isomeriaa tai uudemman terminologian mukaisesti E,Z-isomeriaa. Aldonitroneilla Z-isomeeri on pysyvä, mutta muuntuu E-isomeeriksi kuumennettaessa.
Asyklisiä nitroneita valmistetaan tyypillisesti hydroksyyliamiinien ja aldehydien tai ketonien välisellä kondensaatioreaktiolla. Voidaan käyttää myös hydroksyyliamiinien hapetusta esimerkiksi vetyperoksidin tai kaliumpermanganaatin avulla tai oksatsiraanien hajotusta kuumentamalla. Myös oksiimeja voidaan käyttää nitronisynteesin lähtöaineina.
Syklisiä nitroneja valmistetaan hapettamalla syklinen tertiäärinen amiini m-klooriperbentsoehapon avulla, jota seuraava eliminaatio johtaa hydroksyyliamiiniin. Hydroksyyliamiini voidaan hapettaa nitroniksi muun muassa elohopeaoksidin avulla. Aromaattisia nitroneita tuotetaan usein aromaattisista nitrosoyhdisteistä.
Nitronit ovat 1,3-dipoleja ja reagoivat 1,3-dipolaarisella sykloadditiolla. Esimerkiksi alkeenien kanssa ne muodostavat isoksatsolidiinejä. Myös monia muita nitronien sykloadditioreaktioita tunnetaan. Nitroneille tunnetaan myös toisiintumisreaktioita ja solvolyysireaktioita esimerkiksi vesi hydrolysoi nitronit aldehydiksi tai ketoniksi ja hydroksyyliamiiniksi.
Kapsálin majakka

Kapsálin majakka () on vuonna 1853 rakennettu majakka Välimeressä sijaitsevan ja Kreikalle kuuluvan Kytheran saaren eteläosassa. Se on Kapsálinlahteen pistävällä pienellä niemellä Kapsálin kylän pienen syväsataman itäpuolella. 
Rakennus ja toiminta.
Majakka on kahdeksan metriä korkea, ja se toimii aurinkoenergialla. Kapsálin majakkatorni on lieriönmuotoinen ja se on päällystetty rappauksella. Torni nousee yksikerroksisesta asuinrakennuksesta ja tornin huipulla on kirkkaansininen kupoli. Majakka väläyttää viiden sekunnin pituisen valkoisen väläyksen kolmen sekunnin välein. Majakan valon avulla alukset voivat hakeutua suojaan alueella puhaltavilta etelätuulilta. Majakkaan johtaa tie Kapsálin satamasta. Rakennus ei ole avoinna yleisölle.
Historia.
Kapsálin majakka rakennettiin Kytheran ollessa brittivallan alla, ja se valmistui vuonna 1853. Majakka rakennettiin uudelleen noin vuonna 1890. Kapsálin majakan yhteydessä oli aikoinaan ”signaalilippuasema”, josta lippujen avulla annettiin merkkejä aluksille. Toisen maailmansodan aikana paikalliset ihmiset ryöstivät majakan, sillä he kärsivät vaatteiden, ruoan ja muiden perustarvikkeiden puutteesta.
Kerosiini lamppua varten sekä muut tarviketäydennykset majakkaan tuotiin ensin Ágios Nikólaokseen, josta ne muulien selässä tuotiin huonokuntoisia teitä pitkin perille majakkaan. Teiden parantuessa muulit vaihtuivat moottoripyörään. Majakanvartijat rakensivat kivistä alueelle altaan, johon he keräsivät sadevettä hätätilanteita ja eläimiä varten. Vuoden 1986 maanjäristyksen seurauksena allas tuhoutui ja kuivui. Majakassa oli aikoinaan myös Fresnel-linssi, joka poistettiin käytöstä vuonna 1990 ja sijoitettiin majakan yhteydessä olevaan asuinrakennukseen. Samana vuonna majakka automatisoitiin. Vuoden 2007 jälkeen Kapsálin majakassa ei ole ollut majakanvartijaa.
Nižyn

Nižyn (, , "Nežin") on keskikokoinen kaupunki Ukrainan pohjoisosissa Tšernihivin alueella, noin 120 kilometriä Kiovasta koilliseen. Nižyn on Nižynin piirin osa ja hallintokeskus. Vuoden 2021 väkilukuarvio oli 66 983 asukasta (76 625, VL 2001).
Paikkakunta mainitaan historiallisissa dokumenteissa vuodesta 1147. Kaupunkioikeudet se sai vuonna 1625. Ennen kesän 2020 alueuudistusta Nižyn oli Tšernihivin alueen ohjauksessa oleva kaupunkialue.
Nižynin rautatieasema on merkittävä solmukohta Valko-Venäjältä ja Venäjän läntisimmistä osista tulevalle rautatieliikenteelle. Kaupungissa Kiovasta Pietariin ja Moskovaan kulkevat pääradat haarautuvat. Aseman kautta kulkevat myös Kiovan ja maakuntakeskus Tšernihivin väliset junat. Satelliittikuvissa näkyy 5 kilometriä kaupungin pohjoispuolella sijaitseva (sotilas)lentoasema.
Kaupungissa toimii 1800-luvun alussa perustettu yliopisto, jossa on muun muassa 2020-luvulla perustettu fennougristiikan keskus.
Kulttuuri.
Kaupungissa toimii paikallishistoriaa esittelevä museo. Kaupungin nähtävyyksiin kuuluu myös patsas ukrainalaissyntyiselle Nikolai Gogolille ja paikallisen säilyketehtaan suolakurkkuja juhlistava patsas. Vuonna 2024 kaupunki tavoitteli muun muassa Sukukansojen ystävien ja Juminkeon järjestämässä kilpailussa suomalais-ugrilaisen kulttuuripääkaupungin arvonimeä vuodelle 2025 vastakilpailijanaan Narva Virosta.
Kosmos 300

Kosmos 300 () oli Neuvostoliiton Luna-kuuohjelmaan kuulunut epäonnistunut kuuluotain, joka lähetettiin matkaan 23. syyskuuta 1969 Baikonurin avaruuskeskuksesta. Kosmos 300 oli edeltävän Luna 15 -luotaimen kaltainen Luna Ye-8-5 -tyypin kuuluotain, jonka oli tarkoitus tehdä pehmeä laskeutuminen Kuun pinnalle, kerätä näyte Kuun pinnalta ja palata takaisin Maahan. Kantoraketin ylimmän Blok-D-vaiheen vika jätti luotaimen kuitenkin matalalle maata kiertävälle radalle, josta ilmakehän kitka pudotti sen neljä päivää myöhemmin. Epäonnistumisen salaamiseksi luotaimelle annettiin Kosmos-sarjan satelliittitunnus eikä sen todellista tehtävää myönnetty julkisesti.
Luotain.
Kosmos 300 oli Luna Ye-8-5-tyypin näytteenhakijaluotain, ja luotaimen sarjanumero oli 403. Luotaimen kokonaismassa oli noin 5 600 kg, siinä oli noin neljä metriä halkaisijaltaan oleva tukirakenne, johon oli kiinnitetty laskeutumistukijalat, neljä pallomaista polttoainesäiliötä ja rakettimoottorit. Näytteiden ottoa varten luotaimessa oli robottikäsivarsi ja stereokamerajärjestelmä. Lisäksi mukana oli säteilymittari. Pallomainen paluuvaihe näytteiden maahan kuljettamiseen oli ylimpänä.
Kosmos 300 oli kolmas Luna-ohjelman näytteenhakijaluotain. Ensimmäinen luotaimen laukaisu oli epäonnistunut kesäkuussa 1969, ja se ei ollut päässyt edes kiertoradalle asti. Luna 15 oli murskaantunut Kuun pintaan tunteja ennen Yhdysvaltojen Apollo 11 -kuulennon lähtöä paluumatkalle Kuusta kohti maata.
Laukaisu.
Kosmos 300 laukaistiin Baikonurin avaruuskeskuksesta Proton 8K82K -raketin ja Blok-D-kiihdytysvaiheen yhdistelmällä 23. syyskuuta 1969. Proton-raketti toimi ongelmitta ja lähtö sujui mallikkaasti aina Blok-D-vaiheen ensimmäiseen polttoon. Luotain asettui maan kiertoradalle odottamaan Blok-D-vaiheen toista polttoa, joka olisi saanut luotaimen Kuuhun vievälle radalle. Ensimmäisen polton jälkeen raketin nestemäisen hapen venttiili jumittui kuitenkin auki, minkä seurauksena happi vuosi avaruuteen. Luotain jäi kiihdytysvaiheen kanssa matalle maata kiertävälle radalle, jonka apogeum oli 189 km korkeudella ja perigeum 184 km korkeudella. Ilmakehän kitka pudotti luotaimen neljä päivää myöhemmin.
Lorna Frampton

Lorna Frampton (2. huhtikuuta 1920 – 23. helmikuuta 2009 Epsom) oli brittiläinen uimari.
Frampton voitti vuonna 1936 maansa olympiakarsinnat ja pääsi joukkueeseen kuudentoista vuoden ikäisenä. Hän sijoittui olympiakisoissa kuudenneksi 100 metrin selkäuinnissa ja oli seuraavana vuonna nopein maansa amatöörien mestaruuskisoissa 150 jaardin selkäuinnissa. Frampton oli voittamassa kultaa 3 × 110 jaardin sekauintiviestissä brittiläisen imperiumin kisoissa 1938, mutta toisen maailmansodan puhkeaminen lopetti hänen uransa.
Frampton työskenteli kilpailu-uransa aikana pankkivirkailijana ja toimi 1950-luvulla Watford Swimming Clubissa valmentajana.