Vladimir Nabokov

Vladimir Vladimirovitš Nabokov, salanimi V. Sirin, (; 22. huhtikuuta 1899 Pietari, Venäjän keisarikunta – 2. heinäkuuta 1977 Montreux, Sveitsi) oli venäläis-yhdysvaltalainen kirjailija, kirjallisuuskriitikko ja perhostutkija. Hän kirjoitti urallaan useita romaaneja, runokokoelmia, novelleja sekä omaelämäkerran ja kirjallisuuskritiikkejä. Nabokovin tunnetuin teos on romaani "Lolita" (1955).
Elämä ja ura.
Nuoruus.
Vladimir Nabokov syntyi Pietarissa vanhaan aristokraattiseen sukuun. Hänen isänsä Vladimir Nabokov oli perustuslaillisdemokraattisen puolueen johtohahmoja ja kirjoitti useita kirjoja ja artikkeleita rikoslaista ja politiikasta. Hänen isoisänsä oli oikeusministeri Dmitri Nikolajevitš Nabokov (1827–1904) ja isoäitinsä paronitar Maria von Korff (1842–1926). Hänen äitinsä oli Jelena Ivanovna Rukavišnikov (1876–1939), äidinisänsä kazanilainen maanomistaja ja kaivostenomistaja Ivan Vasiljevitš Rukavišnikov (1841–1901) ja äidinäitinsä oli Olga Nikolajevna Rukavišnikov, os. Kozlov (1845–1901).
Vladimir Nabokov omaksui jo lapsena venäjän, ranskan ja englannin kielen. Hänet kasvattivat englantilaiset lapsenhoitajat ja kotiopettajat, hän oppi lukemaan ensin englanniksi. Suku omisti Rožestvenon kylässä Tsarskoje Selon kihlakunnassa Pietarin eteläpuolella useita kartanoita, joista yhdessä saattoi olla jopa viisikymmentä palvelijaa. Lisäksi asuttiin Pietarissa kaupunkitalossa Morskaja katu (Herzenin katu) 47:ssä, jossa Vladimir syntyi.
Venäjän vallankumouksen vuoksi hän pakeni perheensä kanssa Krimin kautta Berliiniin vuonna 1919.
Euroopan-aika.
Venäjällä Nabokov oli ehtinyt julkaista kaksi runokokoelmaa, "Stihi" (1916) ja "Dva puti" (1918). Hän muutti perheensä mukana Englantiin vuonna 1919. Nabokov opiskeli stipendiaattina Cambridgen yliopistossa Trinity Collegessa. Hänen pääaineensa oli ensin eläintiede, mutta hän vaihtoi sen pian ranskan- ja venäjänkieliseen kirjallisuuteen. Nabokov valmistui hyvin arvosanoin vuonna 1922.
Nabokov käänsi laajasti englanniksi venäläistä kirjallisuutta, muun muassa Aleksandr Puškinin tuotantoa. Hän oli myös kirjallisuudentutkija, ehkäpä kuuluisimpana työnään tutkielma Nikolai Gogolista. Lisäksi hän julkaisi salanimellä V. Sirin venäjäksi Lewis Carrollin romaanin "Liisan seikkailut ihmemaassa".
Nabokov kirjoitti Englannissakin runoja, pääosin venäjäksi mutta myös englanniksi. Vuonna 1923 ilmestyi kaksi kokoelmaa hänen venäjänkielisiä runojaan.
Nabokov asui vuosina 1922–1940 Saksassa ja Ranskassa. Hän jatkoi runouden parissa mutta kirjoitti myös näytelmän ja useita toteutumattomia elokuvatarinoita. Hänen vuosina 1923–1924 kirjoittama näytelmä "Tragedija gospodina Morna" (”Herra Mornin tragedia”) ilmestyi vasta hänen kuolemansa jälkeen vuonna 1997.
Vladimir Nabokov meni naimisiin vuonna 1925 Véra Jevsejevna Slonimin (1902–1991) kanssa. Heille syntyi toukokuussa 1934 poika Dmitri Nabokov.
Nabokov omaksui vuoteen 1925 mennessä proosan omaksi tyylikseen. Hänen esikoisromaaninsa on "Mašenka". Kirjassa on omaelämäkerrallisia piirteitä, ja siinä kuvataan muun muassa Nabokovin ensimmäistä suhdetta ja perheen tilaa. Romaaneja hän kirjoitti salanimellä V. Sirin.
Nabokov siirtyi jo toisessa romaanissaan "Kuningas, rouva, sotamies" (1928) tyyliteltyyn muotoon, joka on hänen tuotannolleen tyypillistä. Kaksi vuotta myöhemmin ilmestynyt shakkiromaani "Lužinin puolustus" toi Nabokoville mainetta parhaana nuorena venäläisemigranttikirjailijana. 1930-luvun alkupuoliskolla Nabokovilta ilmestyi neljä romaania ja pienoisromaani.
Yhdysvalloissa englanninkielisiä teoksia.
Nabokov muutti 1940 Yhdysvaltoihin. Vuodesta 1940 hän julkaisi teoksensa englanniksi. Nabokovin ensimmäiset englanninkieliset romaanit olivat "Sebastian Knightin todellinen elämä" (1941) ja "Väärin päin" (1947). Nabokov toimi venäläisen kirjallisuuden professorina ja julkaisi perhosia käsitteleviä tieteellisiä tutkimuksia. Hän julkaisi 1944 kriittisen teoksen Nikolai Gogolista, ja hän sai 1945 Yhdysvaltain kansalaisuuden.
Lolita ja paluu Eurooppaan.
Nabokovin tunnetuimpiin teoksiin kuuluu "Lolita" (1955), joka kertoo vanhemman miehen intohimoisesta suhteesta 12-vuotiaaseen tyttöön. Teoksen seurauksena syntynyt kiinnostus hänen aiempiin teoksiinsa toi Nabokoville vaurautta. Hänen aiemmat romaaninsa eivät olleet tuottaneet muutamaa sataa dollaria enempää. Nabokov palasi 1959 Eurooppaan ja asui kuolemaansa asti Montreaux’ssä Sveitsissä. Hän ei kuitenkaan koko elinaikanaan hankkinut asuntoa vaan asui Sveitsissäkin hotellissa.
Nabokovin "Kalvas hehku" ilmestyi 1962. Siinä Nabokov käytti epätyypillistä romaanimuotoa, sillä teos koostui runosta ja sitä kommentoivasta hullusta kirjallisuussaivartelijasta. Nabokovin 17. romaani "", joka oli myös hänen pisimpänsä, oli parodia perhekronikasta.
Nabokov kirjoitti 1960-luvulla romaanien lisäksi neljäosaisen kommentaarin Aleksandr Puškinin teoksesta "Jevgeni Onegin" ja omaelämäkerran "Puhu, muisti", joka käsittelee hänen Euroopan-vuosiaan.
Nabokovin novelleista maineikkaimpia on ”Vanen sisarukset” (suom. Heikki Karjalainen; ”The Vane Sister”, 1959), jonka poissaolevina päähenkilöinä ovat kaksi sisarusta, itsemurhan tehnyt Sybil Vane ja novellin alkaessa äsken kuollut Cynthia Vane, muina henkilöinä D ja kertoja. Novelli ilmestyi alun perin 1959 "The Hudson Review" -julkaisussa, mutta se on sittemmin julkaistu useissa kokoelmissa. Novellin viimeisen kappaleen alkukirjaimista muodostuu kuolleiden sisarusten viesti haudan takaa.
Nabokovilta jäi hänen kuollessaan vuonna 1977 keskeneräinen romaanikäsikirjoitus "The Original of Laura". Vaikka kirjailija määräsi kuolinvuoteellaan käsikirjoituksen poltettavaksi, se päätettiin julkaista vuonna 2009.
Tyyli.
Kirjailijana Nabokov tunnetaan monimutkaisesta juonenkuljetuksesta ja nokkelista sanaleikeistä.
Suomessa Nabokovin tuotantoa erityisesti narratologiselta kannalta on tutkinut yleisen kirjallisuustieteen professori Pekka Tammi.