tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Streets of Rage II

Streets of Rage II on jatkoa "Streets of Rage" -pelille. Yhdysvalloissa peli tunnetaan nimellä "Streets of Rage 2", kun Euroopassa "2" on kirjoitettu roomalaisin numeroin (II).
Juoni.
Vuosi on kulunut "Streets of Ragen" tapahtumista. Adam Hunter, Axel Stone ja Blaze Fielding juhlivat Mr. X:n ja hänen järjestönsä tuhoamista suosikkiyökerhollaan kaupungissa. Axel ja Blaze ovat muuttaneet pois kaupungista. Axel on aloittanut osa-aikatyön henkivartijana, ja Blaze pitää tanssitunteja. Adam on sittemmin liittynyt takaisin poliisivoimiin ja asuu pienessä talossa nuoremman veljensä kanssa.
Seuraavana aamuna Axel sai puhelinsoiton Eddie "Skate" Hunterilta, Adamin nuoremmalta veljeltä. Skate oli saapunut koulusta kotiin ja järkyttyi, kun näki talon olevan sekoitettu ja Adam oli kadonnut. Etuoveen oli kiinnitetty kuva, jossa Adam oli kahlittuna seinään Mr. X:n eteen. Kriminaalit alkoivat jälleen vallata katuja.
Pahoinpitelyjä ja ryöstelyjä tapahtui säännöllisesti ja kirkkaassa päivänvalossa. Kaaos hallitsi kaupunkia, ja tällä kertaa pahempana kuin koskaan. Tajuttuaan että Mr. X ja hänen syndikaattinsa ovat palanneet kostamaan heitä vastaan, Skate ja Axel eivät tuhlanneet aikaa kertomalla Blazelle odottamattomasta tilanteesta ja Blaze itse päätti auttaa Axelia kukistamaan Mr. X ja pelastamaan Adamin.
Mukaan lukien Adamin nuorempi veli, Skate, ja Axelin ystävä, ammattilaispainija nimeltään Max Thunder, Axel ja Blaze aloittivat pelastusoperaation, mikä vie heidät kaupungista aina Mr. X:n piilopaikkaan autiolle saarelle.
Toisin kuin muissa kahdessa sarjan pelissä, tässä pelissä on vain yksi lopetus, ”hyvä lopetus”, jossa Mr. X on kukistettu ja Adam on pelastettu. Helikopteri tulee hakemaan viisi sankaria Mr. X:n saarelta.
Eliahu Inbal

Eliahu Inbal (; s. 16. helmikuuta 1936 Jerusalem) on israelilainen kapellimestari.
Inbal opiskeli kotimaassaan viulunsoittoa ja sai myös sävellyksen opetusta Paul Ben-Haimilta. Leonard Bernsteinin tukemana hän pääsi stipendillä opiskelemaan orkesterinjohtoa Pariisin konservatorioon. Lisäksi hän osallistui Sergiu Celibidachen ja Franco Ferraran kursseille. Vuonna 1963 hän voitti Novarassa ensimmäisen palkinnon Guido Cantelli -orkesterinjohtokilpailussa.
Useimmat varhaiset esiintymisensä Inbal teki Italiassa, mutta Britannian-debyytti vuonna 1965 Lontoon filharmonikkojen kanssa johti useisiin brittiläisiin kiinnityksiin. Inbal on sittemmin saanut myös Britannian kansalaisuuden.
Vuosina 1974–1990 Inbal toimi Frankfurtin Hr-Sinfonieorchesterin ylikapellimestarina ja levytti sen kanssa useita Brucknerin sinfonioita alkuperäisversioissaan. Hänelle myönnettiin "Jahrespreis der deutschen Schallplatten-Kritik". Lisäksi hän on levyttänyt Mahlerin ja Šostakovitšin sinfoniat. Inbal on myös tulkinnut muun muassa oopperaa ja kantaesittänyt nykyteoksia. Hän toimi vuosina 1984–1989 La Fenicen ylikapellimestarina ja sai tammikuussa 2007 nimityksen sen musiikilliseksi johtajaksi.
Inbal toimi vuosina 2001–2006 Konzerthausorchester Berlinin ylikapellimestarina. Vuodesta 2008 hän on ollut Tokion Metropolitan-sinfoniaorkesterin ja vuodesta 2009 Tšekin filharmonisen orkesterin ylikapellimestari.
Jalkapallon Mestaruussarjan kausi 1937

Jalkapallon Mestaruussarjan kausi 1937 oli vuonna 1930 perustetun Mestaruussarjan kahdeksas kausi. Kaudella 1937 Mestaruussarja pelattiin kahdeksan joukkueen kaksinkertaisena sarjana.
Mestaruussarjan ja Suomen mestaruuden voitti HIFK, joka varmisti neljännen mestaruutensa viimeisessä ottelussa 10. lokakuuta, kun se otti ratkaisevan pisteen Holger Salinin, Gunnar Åströmin ja Olof Strömstenin maaleilla 3–3-tasapelissä Susia vastaan. Viimeiseksi sijoittunut UL putosi suoraan Itä–Länsi-sarjaan, ja toiseksi viimeiseksi jäänyt VIFK putosi sarjasta karsintojen kautta.
Mestaruussarjan maalikuninkuuden kaudella 1937 voitti HJK:n Aatos Lehtonen 25 maalilla. Mestaruussarjan yleisömäärä kaudella 1937 oli yhteensä 89 057 henkeä eli keskimäärin 1 535 katsojaa ottelua kohti. Yleisömäärä oli Mestaruussarjan uusi ennätys.
Joukkueet.
Mestaruussarjaan osallistui kahdeksan joukkuetta, joista kuusi kaudelta 1936 ja kaksi nousijaa kauden 1936 Itä–Länsi-sarjasta. Itä–Länsi-sarjan loppusarjan kaksi parasta, VIFK ja UL, nousivat suoraan. Nousijajoukkueet korvasivat edellisellä kaudella viimeiseksi jääneet VPS:n ja IF Drottin.
Tulokset.
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
Mestaruussarjakarsinta.
Mestaruussarjakarsinnassa pelasivat Mestaruussarjassa seitsemänneksi sijoittunut VIFK ja Itä–Länsi-sarjassa toiseksi sijoittunut VPS. Kaksiosaisen otteluparin voittaja ratkaistiin laskemalla kahden ottelun pisteet yhteen.
"VPS nousi Mestaruussarjaan kaudeksi 1938 yhteispistein 3–1."&lt;/small&gt;
Maahantulokortti

Maahantulokortti (, ) on useissa maissa vaadittava, tyypillisesti valtion rajalta tai rajaa ylittäviä matkustajia kuljettavasta liikennevälineestä (lentokone, juna, laiva) saatava, valtion maahantuloviranomaisten virallinen lomake, joka osoittaa muun muassa matkustajan maahan saapumisen ajankohdan, matkan tarkoituksen, majoituspaikan ja suunnitellun maasta poistumispäivän.
Usein matkustajan on täytettävä maahan tullessaan kaksi samanlaista lomaketta. Näistä yksi jää jo rajalla rajaviranomaisille maahantulon rekisteröimiseksi. Toisen lomakkeen leimaa viranomainen, ja se jää matkustajalle matkan ajaksi. Sillä voidaan osoittaa maahantulon tapahtuneen laillisesti. Joissain maissa, kuten Venäjällä ja Valko-Venäjällä, matkustajan tulee esittää maahantulokortti hotellissa tai muussa majoituspaikassa tai rekisteröidä majoituksensa omatoimisesti tiettyyn aikarajaan mennessä (esimerkiksi viimeistään 3-5 arkipäivän aikana). Maasta poistuttaessa majoitusrekisteröinnillä vahvistettu maahantulokortin toinen kappale (maastapoistumiskortti) annetaan rajaviranomaisille.
Australian maahantulokortti.
Australian maahantulokortti on yhdistelmälomake, joka itse asiassa sisältää perinteisemmän maahantulokortin ja lyhyen tullille tehtävän tulliselvityksen (tulli-ilmoitus). Tästä syystä maahantulokortin virheellisestä täyttämisestä voi seurata sakko raja-asemalla (tullissa). Esimerkiksi Australian karanteenisäännökset ovat erityisen tarkkoja sen suhteen, onko tulijalla ruokaa tai vastaavaa mukanaan. Kohdassa 6 kysytään mukana olevia elintarvikkeita, jotka voivat olla missä muodossa tahansa − myös makeiset katsotaan elintarvikkeiksi ("All food - includes dried, fresh, preserved, cooked, uncooked?"). Jos maahantulokorttiin ei merkitse "Kyllä" (Yes), kun elintarvikkeita on mukana, matkustaja voi joutua maksamaan sakkoa jopa 220 Australian dollaria (160 euroa), vaikka mukana oleva elintarvike olisi sallittukin.
Jalkapallon Mestaruussarjan kausi 1939

Jalkapallon Mestaruussarjan kausi 1939 oli vuonna 1930 perustetun Mestaruussarjan kymmenes kausi. Kaudella 1939 Mestaruussarja pelattiin kahdeksan joukkueen kaksinkertaisena sarjana. Sarja jouduttiin kuitenkin keskeyttämään, kun talvisotaa edeltäneet ylimääräiset kertausharjoitukset alkoivat 10. lokakuuta 1939. Palloliitto ilmoitti 12. lokakuuta keskeyttävänsä kaikki jalkapallosarjat.
Sodan vuoksi sarjaa ei voitu pelata loppuun loppuvuoden aikana, ja kun seitsemän pelaamatta jääneen ottelun pelaaminen näytti epävarmalta myös seuraavana keväänä, Palloliiton edustajakokous päätti 28. huhtikuuta 1940, että kauden 1939 Mestaruussarja on päättynyt. Mestaruussarjan ja Suomen mestaruuden voitti TPS, joka varmisti Palloliiton päätöksen myötä toisen mestaruutensa. TPS oli ensimmäinen Helsingin ulkopuolinen joukkue, joka voitti Mestaruussarjan. Viimeiseksi sijoittunut Reipas putosi suoraan B-sarjaan ja toiseksi viimeiseksi jäänyt KPT putosi sarjasta karsintaottelun kautta.
Mestaruussarjan maalikuninkuuden kaudella 1939 voitti HJK:n Aatos Lehtonen 15 maalilla.
Joukkueet.
Mestaruussarjaan osallistui kahdeksan joukkuetta, joista seitsemän kaudelta 1938 ja yksi nousija kauden 1938 Itä–Länsi-sarjasta. Itä–Länsi-sarjan voittaja Reipas nousi suoraan ja KPT säilytti paikkansa karsintojen kautta. Reipas korvasi edellisellä kaudella viimeiseksi jääneen Sudet.
Tulokset.
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
Mestaruussarjakarsinta.
Mestaruussarjakarsinnassa pelasivat Mestaruussarjassa seitsemänneksi sijoittunut KPT ja Itä–Länsi-sarjassa toiseksi sijoittunut KIF. Jalkapallosarjojen jäätyä kesken syksyllä 1939, karsinta pelattiin ennen seuraavan kauden alkua ja karsinnan voittaja ratkaistiin yhdellä ottelulla.
"KIF nousi Mestaruussarjaan kaudeksi 1940–41."&lt;/small&gt;
Jalkapallon Mestaruussarjan kausi 1943–1944

Jalkapallon Mestaruussarjan kausi 1943–44 oli vuonna 1930 perustetun Mestaruussarjan 12. kausi. Kaudella 1943–44 Mestaruussarja piti pelata kevätkauden karsintasarjan jälkeen kymmenen joukkueen yksinkertaisena sarjana ja ensimmäistä kertaa yhdessä Työväen Urheiluliiton (TUL) kanssa. Sarjan aloittaminen jatkosodan aikaisissa olosuhteissa oli kuitenkin epävarmaa. Edellinen kausi oli jäänyt kesken kesällä 1941, eikä Palloliitolla ollut mahdollisuuksia käynnistää jalkapallosarjoja vuoden 1942 aikana. Elo-lokakuussa 1942 järjestettiin ainoastaan cup-kilpailu vuoden 1942 jalkapallon suomenmestaruudesta. Mestaruusarja käynnistyi kuitenkin yli kahden vuoden tauon jälkeen kesällä 1943, mutta se jouduttiin jälleen keskeyttämään, kun jatkosodan asemasotavaihe päättyi Neuvostoliiton suurhyökkäykseen kesäkuussa 1944. Palloliitto ilmoitti 17. kesäkuuta peruuttavansa sarjassa jäljellä olevat ottelut.
Sodan vuoksi sarjaa ei voitu pelata loppuun vuoden 1944 aikana ja Palloliiton edustajakokous päätti 10. joulukuuta 1944, että kauden 1943–44 Mestaruussarjassa pelaamatta jääneet kaksi ottelua pelataan keväällä 1945. TUL:n seurat TPV ja MKV jättivät sarjan kesken sen keskeydyttyä ja joukkueiden ottelut mitätöitiin. Mestaruussarjan voiton jakoivat tasapistein TPS, VIFK ja Sudet, joten Suomen mestaruus ratkaistiin maalisuhteen perusteella kahden parhaan joukkueen välisellä uusintaottelulla. Olympiastadionilla 20. kesäkuuta 1945 pelatun uusintaottelun ja ensimmäisen mestaruutensa voitti VIFK Erik Beijarin (4) ja John Sjöbergin maaleilla 5–1.
Mestaruussarjan maalikuninkuuden kaudella 1943–44 jakoivat TPS:n Urho Teräs ja Susien Leo Turunen 9 maalilla. Kauden suurin yleisömäärä nähtiin Olympiastadionilla pelatussa mestaruusottelussa TPS–VIFK, kun ottelua saapui seuraamaan 5 725 katsojaa. Yleisöennätys oli samalla 1940-luvun suurin yleisömäärä Mestaruussarjassa.
Karsintasarja.
Karsintasarjaan osallistuivat Mestaruussarjan kauden 1940–41 kolme viimeistä joukkuetta Toverit, KIF ja HPS sekä Helsingin Kullervo, Kotkan Työväen Palloilijat (KTP) ja Maarian Kisa-Veikot (MKV) TUL:sta. Yksinkertaisen sarjan kaksi parasta pääsivät Mestaruussarjaan kaudeksi 1943–44. Karsintasarjan ottelut pelattiin 23.5.–4.7.1943.
Joukkueet.
Mestaruussarjaan osallistui kymmenen joukkuetta, joista viisi kaudelta 1940–41, TPV, kaksi nousijaa kauden 1940–41 B-sarjasta ja kaksi parasta kevätkauden karsintasarjasta. B-sarjan kaksi parasta, VIFK ja KPT, nousivat suoraan. 
Tulokset.
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
Uusintaottelu.
TPS:n, VIFK:n ja Susien päädyttyä tasapisteisiin Suomen mestaruus ratkaistiin maalisuhteen perusteella kahden parhaan joukkueen välisellä uusintaottelulla.
"VIFK voitti Suomen mestaruuden."
Yasuhiro Yamashita

Yasuhiro Yamashita (, s. 1. kesäkuuta 1957 Yamato, Kumamoton prefektuuri) on japanilainen judoka, olympiavoittaja ja nelinkertainen maailmanmestari.
Yamashitaa pidetään yhtenä kaikkien aikojen judokoista. Hän voitti olympiakultaa miesten avoimessa luokassa Los Angelesin kesäolympialaisissa 1984, joiden finaalissa Yamashitalle hävisi egyptiläinen Mohamed Ali Rashwan. Olympiakullan lisäksi Yamashita voitti neljä maailmanmestaruutta. Hänen onnistui myös kamppailla 203 ottelussa peräkkäin häviämättä (196 voittoa, 7 tasapeliä).
Jalkapallon Mestaruussarjan kausi 1953

Jalkapallon Mestaruussarjan kausi 1953 oli vuonna 1930 perustetun Mestaruussarjan 22. kausi. Kaudella 1953 Mestaruussarja pelattiin 10 joukkueen kaksinkertaisena sarjana.
Mestaruussarjan voiton jakoivat VIFK ja Jäntevä, joten Suomen mestaruus ratkaistiin joukkueiden välisellä uusintaottelulla. Turussa 1. marraskuuta pelatun uusintaottelun ja kolmannen Suomen mestaruutensa voitti VIFK Olof Stolpen, Veikko Kuusiston ja Stig-Göran Myntin maaleilla 3–1. Viimeiseksi sijoittuneet VPS ja KaPa putosivat Suomensarjaan.
Mestaruussarjan maalikuninkuuden kaudella 1953 voitti Pyrkivän Rainer Forss 15 maalilla. Palloliitto valitsi vuoden 1953 jalkapalloilijaksi Mestaruussarjassa pelanneen HJK:n maalivahti Mauno Rintasen. Mestaruussarjan yleisömäärä kaudella 1953 oli yhteensä 197 344 henkeä eli keskimäärin 2 169 katsojaa ottelua kohti. Yleisökeskiarvo oli Mestaruussarjan uusi ennätys. Kauden suurin yleisömäärä nähtiin 18. lokakuuta Olympiastadionilla pelatussa ottelussa HJK−VIFK, kun ottelua saapui seuraamaan 4 718 katsojaa.
Joukkueet.
Mestaruussarjaan osallistui 10 joukkuetta, joista kahdeksan kaudelta 1952 ja kaksi nousijaa kauden 1952 Suomensarjasta. Suomensarjan Länsilohkon voittaja HJK ja Itälohkon voittaja KaPa nousivat suoraan. Nousijajoukkueet korvasivat edellisellä kaudella viimeiseksi jääneet TPK:n ja TPS:n.
Tulokset.
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
Uusintaottelu.
VIFK:n ja Jäntevän päädyttyä tasapisteisiin Suomen mestaruus ratkaistiin uusintaottelulla.
"VIFK voitti Suomen mestaruuden."
Jalkapallon Mestaruussarjan kausi 1954

Jalkapallon Mestaruussarjan kausi 1954 oli vuonna 1930 perustetun Mestaruussarjan 23. kausi. Kaudella 1954 Mestaruussarja pelattiin 10 joukkueen kaksinkertaisena sarjana.
Mestaruussarjan ja Suomen mestaruuden voitti Pyrkivä, joka varmisti ensimmäisen mestaruutensa toiseksi viimeisessä ottelussa 26. syyskuuta, kun se voitti KPT:n Rainer Forssin (2) ja Aulis Lähtisen (2) maaleilla 4–0. Viimeiseksi sijoittuneet Jäntevä ja KPT putosivat Suomensarjaan.
Mestaruussarjan maalikuninkuuden kaudella 1954 voitti TuTo:n Eino Koskinen 16 maalilla. Palloliitto valitsi vuoden 1954 jalkapalloilijaksi Mestaruussarjassa pelanneen Jäntevän Pekka Kupiaisen. Mestaruussarjan yleisömäärä kaudella 1954 oli yhteensä 194 374 henkeä eli keskimäärin 2 160 katsojaa ottelua kohti. Kauden suurin yleisömäärä nähtiin 22. elokuuta Turussa Kupittaan jalkapallostadionilla pelatussa ottelussa Pyrkivä−HJK, kun ottelua saapui seuraamaan 4 510 katsojaa.
Joukkueet.
Mestaruussarjaan osallistui 10 joukkuetta, joista kahdeksan kaudelta 1953 ja kaksi nousijaa kauden 1953 Suomensarjasta. Suomensarjan Länsilohkon voittaja TuTo ja Itälohkon voittaja KPT nousivat suoraan. Nousijajoukkueet korvasivat edellisellä kaudella viimeiseksi jääneet VPS:n ja KaPa:n.
Tulokset.
Darwin!

Darwin! on italialaisen Banco del Mutuo Soccorson toinen studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 1972 Ricordi-levymerkillä. Albumi on temaattinen kokonaisuus Darwinista ja hänen evoluutioteoriastaan.
Albumi on korkealle arvostettu progressiivisen rockin fanien keskuudessa ja sitä pidetään yhtenä genrensä parhaista levyistä.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet kirjoittanut Vittorio Nocenzi.
Rämeikkölapionokka

Rämeikkölapionokka ("Ramphotrigon fuscicauda") on Etelä-Amerikassa tavattava tyranneihin kuuluva varpuslintu.
Koko ja ulkonäkö.
Kooltaan rämeikkölapionokka on noin 17 cm. Selästään laji on väriltään ruskehtavan oliivinvihreä ja päälaeltaan hieman tummempi. Siivet ja pyrstö ovat lajilla tuhkanharmaat ja siivissä on kaksi kanelinruskeaa juovaa. Vatsa on väriltään vihertävän keltainen ja siinä on tummempia raitoja.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Rämeikkölapionokan levinneisyysalue on laikuttainen ja lajia tavataan Kolumbian koillisosista, Perusta, Pohjois-Boliviasta ja Brasiliasta Mato Grosson osavaltiosta. Linnun elinympäristöä ovat bambutiheiköt, rämeikköinen metsien reunamaiden aluskasvillisuus ja soiset metsät. Rämeikkölapionokan elinympäristöt sijaitsevat yleensä alle 900 metrin korkeudella merenpinnasta.
Elintavat.
Rämeikkölapionokat liikkuvat yleensä pareittain. Ravintonaan laji käyttää hyönteisiä. Linnut voivat istua pitkiäkin aikoja oksilla, kunnes ne nappaavat ravinnokseen ilmassa lentävän hyönteisen. Rämeikkölapionokka on kolopesijä ja sisustaa puunkolon höyhenillä, eläinten karvoilla ja lehdillä. Naaras munii kaksi munaa, jotka ovat ruskehtavia ja joissa on tummanpunaisia pilkkuja.
Fundació Joan Miró

Fundació Joan Miró () on modernin taiteen museo Barcelonassa. Sillä on erityisen laaja kokoelma Joan Mirón töitä. Säätiön kokoelmien pohjana on Mirón suuri näyttely Barcelonassa vuonna 1968. Museo avattiin vuonna 1975, ja sillä on myös muiden modernien taiteilijoiden töitä.
Museon on suunnitellut Mirón ystävä, arkkitehti Josep Lluís Sert.
Museon keskiosa on omistettu Joan Mirón töille. Hänen veistoksiaan on myös ulkotiloissa. Museossa järjestetään lisäksi vaihtuvia näyttelyitä. Vuonna 2011 museo liitti osaan kokoelmistaan QRpedia-koodit, joiden avulla vieraat voivat lukea teoksiin liittyviä wikipedia-artikkeleita mobiililaitteillaan monilla eri kielillä. Tämä osanäyttely lähtee myöhemmin kansainväliseen vaihtoon, ensimmäisenä Lontoon Tate-galleriaan.
Fondation Maeght

Fondation Maeght [mɑɡ] on nykytaiteen museo Saint-Paul-de-Vencessa noin 25 kilometrin päässä Nizzasta. Sen perustivat Marguerite ja Aimé Maeght vuonna 1964. Museon kokoelmissa on monien merkittävien 1900-luvun taidemaalarien ja kuvanveistäjien teoksia.
Museon tilat suunnitteli arkkitehti Josep Lluís Sert yhteistyössä niiden taiteilijoiden kanssa, joiden usein monumentaalisia töitä on museossa saumattomasti integroituina sen puutarhoihin ja rakennuksiin. Marc Chagallin ja Pierre Tal-Coatin mosaiikit ovat suoraan seinällä, Joan Miron töitä on omassa labyrintissään. Pol Buryltä on suihkulähde, Georges Braquelta allas ja lasimaalaus ja Alberto Giacomettilta sisäpiha.
Paternoster (albumi)

Paternoster on 2. Maanantain kolmas studioalbumi, joka julkaistiin 8. joulukuuta 2010. Kappaleet ”Sahara” ja ”Mixet tahdo olla munkaa 2010” on julkaistu aiemmin singlenä samana vuonna. Levyllä esiintyy alkuperäisen miesräppärin Petri Flanderin lisäksi naisvokalistina CatCatista tunnettu Katja Kätkä.
Eurodanceartistit Pandora ja Dr. Alban vierailevat albumin kappaleella ”Haddaway, tule takaisin”. Kappaleen idea perustuu Haddawayn 1990-luvun hittiin ”What Is Love?”. Kappale ”Mixet tahdo olla munkaa 2010” on remixversio yhtyeen 1990-luvulla tehdystä kappaleesta.
Lähteet.
Tarja Keinänen

Tarja Keinänen (s. 29. kesäkuuta 1950 Oulu) on suomalainen näyttelijä, joka on esiintynyt useissa suomalaisissa elokuvissa ja näytelmissä. Hän on esiintynyt myös "Kotikatu", "Olipa kerran löytöretkeilijä" ja "Avaruusarkki" -sarjoissa.
Keinänen sai parhaan naissivuosan Jussi -palkinnon elokuvasta "Ihmiselon ihanuus ja kurjuus" vuonna 1989.
Jalkapallon Mestaruussarjan kausi 1955

Jalkapallon Mestaruussarjan kausi 1955 oli vuonna 1930 perustetun Mestaruussarjan 24. kausi. Kaudella 1955 Mestaruussarja pelattiin 10 joukkueen kaksinkertaisena sarjana.
Mestaruussarjan ja Suomen mestaruuden voitti KIF, joka varmisti neljännen mestaruutensa kolmanneksi viimeisessä ottelussa 2. lokakuuta, kun se voitti TuTo:n Yrjö Asikaisen maalilla 1–0. Viimeiseksi sijoittuneet TuTo ja KoRe putosivat Suomensarjaan.
Mestaruussarjan maalikuninkuuden kaudella 1955 voitti KIF:n Yrjö Asikainen 12 maalilla. Palloliitto valitsi vuoden 1955 jalkapalloilijaksi Mestaruussarjassa pelanneen VIFK:n maalivahti Matti Jokisen. Mestaruussarjan yleisömäärä kaudella 1955 oli yhteensä 191 741 henkeä eli keskimäärin 2 107 katsojaa ottelua kohti. Kauden suurin yleisömäärä nähtiin 22. kesäkuuta Olympiastadionilla pelatussa paikallisottelussa HJK–KIF, kun ottelua saapui seuraamaan 5 160 katsojaa. Yleisömäärä oli sotien jälkeen toiseksi suurin Mestaruussarjassa.
Joukkueet.
Mestaruussarjaan osallistui 10 joukkuetta, joista kahdeksan kaudelta 1954 ja kaksi nousijaa kauden 1954 Suomensarjasta. Suomensarjan Länsilohkon voittaja VPS ja Itälohkon voittaja KoRe nousivat suoraan. Nousijajoukkueet korvasivat edellisellä kaudella viimeiseksi jääneet Jäntevän ja KPT:n.
Tulokset.
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
Uusintaottelu.
HJK:n ja TuTo:n päädyttyä tasapisteisiin Mestaruussarjan kahdeksas sija ratkaistiin uusintaottelulla.
"HJK säilytti sarjapaikkansa. TuTo putosi Suomensarjaan."
Unplugged DVD (Alicia Keys)

Unplugged on Alicia Keysin MTV Unplugged-sarjaan kuuluva konserttitaltiointi, joka nauhoitettiin 4. heinäkuuta 2005 Brooklyn Academy of Musicissa New Yorkin Brooklynissä. Keys esitti konsertissa tunnetuimpia hittejään kahdelta ensimmäiseltä albumilta sekä muutaman cover-kappaleen. Vierailevina artisteina nähdään Maroon 5:n Adam Levine sekä rap-artistit Damian Marley, Mos Def ja Common.
Jalkapallon Mestaruussarjan kausi 1956

Jalkapallon Mestaruussarjan kausi 1956 oli vuonna 1930 perustetun Mestaruussarjan 25. kausi. Kaudella 1956 Mestaruussarja pelattiin 10 joukkueen kaksinkertaisena sarjana.
Mestaruussarjan ja Suomen mestaruuden voitti KuPS, joka varmisti ensimmäisen mestaruutensa kolmanneksi viimeisessä ottelussa 30. syyskuuta, kun se voitti HPS:n Seppo Pelkosen ja helsinkiläisten omalla maalilla 2–0. Viimeiseksi sijoittuneet VIFK ja Pyrkivä putosivat Suomensarjaan.
Mestaruussarjan maalikuninkuuden kaudella 1956 voitti HJK:n Pentti Styck 20 maalilla. Palloliitto valitsi vuoden 1956 jalkapalloilijaksi Mestaruussarjassa pelanneen HJK:n Lauri Lehtisen. Mestaruussarjan yleisömäärä kaudella 1956 oli yhteensä 177 498 henkeä eli keskimäärin 1 972 katsojaa ottelua kohti. Kauden suurin yleisömäärä nähtiin 30. syyskuuta Olympiastadionilla pelatussa ottelussa HPS–KuPS, kun ottelua saapui seuraamaan 3 560 katsojaa.
Joukkueet.
Mestaruussarjaan osallistui 10 joukkuetta, joista kahdeksan kaudelta 1955 ja kaksi nousijaa kauden 1955 Suomensarjasta. Suomensarjan Länsilohkon voittaja I-Kissat ja Itälohkon voittaja HPS nousivat suoraan. Nousijajoukkueet korvasivat edellisellä kaudella viimeiseksi jääneet TuTo:n ja KoRe:n.
Tulokset.
Bebé

Tiago Manuel Dias Correia (s. 12. heinäkuuta 1990 Agualva-Cacém, Portugali) on portugalilainen jalkapalloilija. Hänet tunnetaan paremmin lempinimellä Bebé. Hän pelaa laiturina tai hyökkääjänä.
Ura.
Bebé pelasi juniorina portugalilaisessa Grupo Sportivo de Louresissa. Hän pelasi siellä vuosina 2001–2008. Bebé pelasi ensimmäisen ammattilaiskautensa kaudella 2009–2010 portugalilaisessa CF Estrela da Amadorassa. Hän siirtyi sinne kesällä 2009 pelaten ennen amatöörinä Louresissa. Hän pelasi siellä 26 ottelua tehden neljä maalia. Hänen entinen agenttinsa Gonçalo Reis kertoi, että hän oli siirtynyt PSV Eindhoveniin ilmaiseksi toukokuussa 2010, mutta PSV kieltäytyi siitä, koska he eivät tunteneet häntä. Hän siirtyi Vitória de Guimarãesiin kesällä 2010 ilmaisella siirrolla. Hän allekirjoitti viiden vuoden sopimuksen yhdeksän miljoonan euron myyntihinnalla. Hän ei kuitenkaan pelannut seurassa yhtäkään ottelua.
Manchester United.
11. elokuuta 2010 vain viisi viikkoa sen jälkeen kun hän siirtyi Vitória de Guimarãesiin, hän siirtyi Manchester Unitediin. Siirto toteutui 16. elokuuta ja hänet näytettiin medialle seuraavana päivänä yhdessä muiden uusien hankintojen, Javier Hernándezin ja Chris Smallingin, kanssa.
6. syyskuuta 2010 hänet valittiin ManUn 25 pelaajan joukkueeseen Mestarien liigaan. Hän teki debyyttinsä seurassa 22. syyskuuta tullessaan vaihdosta kentälle 74 minuutilla 5–2-voitossa Scunthorpesta Englannin liigacupissa. 2. lokakuuta hän teki Valioliiga-debyyttinsä tullessaan kentälle ottelun 80 minuutilla 0–0-tasapelissä Sunderlandia vastaan. Hänen ensimmäinen aloituksensa tuli Wolvesia vastaan liigacupin neljännellä kierroksella 26. lokakuuta, jossa hän teki ensimmäisen maalinsa, Unitedin ensimmäisen 3–2-kotivoitossa. Hänen ensimmäinen Mestarien liiga -maalinsa tuli hänen Mestarien liiga -debyytissään hänen tehtyään 3–0-vierasvoiton viimeisen maalin Bursasporista 2. marraskuuta. 19. helmikuuta hän pelasi täydet 90 minuuttia 1–0-kotivoitossa Crawley Townista FA Cupin viidennellä kierroksella.
Beşiktaş, Benfica, Eibar, ym..
15. kesäkuuta 2011 hänet lainattiin kauden mittaisella sopimuksella turkkilaiseen Beşiktasiin. Tämän jälkeen hän on pelannut Benficassa sekä useissa portugalilaisissa ja espanjalaisissa seuroissa lainalla. Vuodesta 2016 hän on edustanut espanjalaista Eibaria.
Issei Sagawa

Issei Sagawa (; 26. huhtikuuta 1949 – 24. marraskuuta 2022) oli japanilainen murhaaja ja kannibaali, joka vuonna 1981 tappoi hollantilaisen Renee Harteveltin. Sagawan vapauduttua laitoksesta hänestä tuli Japanissa pienimuotoinen julkimo.
Elämä.
Sagawa syntyi Kobessa, Japanissa ja hänen vanhempansa olivat rikkaita. Hän opiskeli Pariisin yliopistossa.
Harteveltin murha.
Sagawa murhasi luokkatoverinsa - Renée Harteveltin - Pariisissa ja joutui istumaan tuomionsa ranskalaisessa vankilassa. Sagawa kutsui Harweltin luokseen syömään, ja tämän saavuttua Sagawa ampui häntä niskaan kiväärillä ja aikoi syödä tämän. Sagawa valitsi juuri Harveltin koska hänen mielestään nainen oli kaunis ja terve, ominaisuudet joita Sagawalla ei itsensä mielestä ollut, Sagawa kuvaili itseään adjektiiveilla heikko, ällöttävä ja pieni mies. Hän oli vain 1,52m pitkä.) ja hän kertoi aikovansa varastaa murhaamansa naisen kauneuden ja terveyden syömällä tämän lihaa.
Sagawa sai šokin naisen ampumisesta ja pyörtyi, mutta herättyään hän "tajusi" että hänen on syötävä uhrinsa lihaa. Hän alkoi syödä uhriaan aloittaen huulista ja jaloista, ensin raiskattuaan ruumiin. Hän kertoi kuulusteluissa yllättyneensä huomattuaan ihmisen ihonalaisen rasvan olevan maissinkeltaista. Kahden päivän aikana Sagawa söi osia ruumiista. Hän kuvaili naisen lihaa pehmeäksi ja hajuttomaksi, ja muistuttavan tonnikalaa. Sagawa yritti hävittää silvotun ruumiin heittämällä ja upottamalla hänet läheiseen järveen, mutta ranskalaiset poliisit saivat hänet kiinni itse teossa ja pidättivät miehen.
Sagawan rikas isä järjesti hänelle parhaan mahdollisen juristin oikeudenkäyntiä varten, mutta Sagawa joutui ensin istumaan vankilassa kaksi vuotta ennen oikeudenkäyntiä. Oikeudenkäynnissä tuomari totesi Sagawan olevan selvästi mielisairas ja kykenemätön osallistumaan oikeudenkäyntiin. Hänet siirrettiin mielisairaalaan ja hänet tuomittiin elämään loppuelämänsä kyseisessä sairaalassa suljetulla osastolla. Hänet siirrettiin myöhemmin Japaniin Matsuzavan sairaalaan jossa psykiatri totesi hänen olevan mieleltään terve, mutta "paha". Koska Sagawan rikossyyte kumottiin mielisairauden vuoksi, tapauksen oikeusasiakirjat Ranskan lain mukaisesti salattiin eikä niitä näin ollen voitu lähettää Japaniin. Japanin viranomaiset taas eivät lain mukaan voineet pitää Sagawaa vangittuna sairaalassa, koska häntä ei syytetty mistään. Sagawa kirjoittautui ulos sairaalasta 12. elokuuta 1986, ja on ollut vapaa mies siitä lähtien.
Vapautuksen jälkeen.
Sagawa asui tapauksen jälkeen Tokiossa. Hän oli Japanissa pienimuotoinen julkimo, ja vieraili usein erinäisissä televisio- ja radio-ohjelmissa. Sagawa kirjoitti vuonna 1997 kritisoivan kirjan "Shonen A" (Poika A), ja murhasta huolimatta hän omisti kirjansa japanilaiselle 14-vuotiaalle sarjamurhaajalle joka mm. murhasi useita lapsia ja katkaisi uhreiltaan kaulat. 
Sagawa kuoli keuhkokuumeeseen marraskuussa 2022.
Pajarien tulo

Pajarien tulo () on Johan Halvorsenin orkesterisävellys vuodelta 1893. Teos kuuluu Halvorsenin suosituimpiin, ja siitä tuli nopeasti maailmanlaajuinen menestys.
Teoksen taustalla on Halvorsenin saama työtarjous: hänet oli kutsuttu Bukarestin konservatorioon musiikinopettajaksi, mutta hän kieltäytyi tarjouksesta. Hän kiinnostui kuitenkin kaupungin historiasta ja luki Romanian pajareista ja näiden saapumisesta Bukarestiin 1700-luvulla. Selostus kiehtoi Halvorsenin mielikuvitusta niin että hänen oli lähes pakko säveltää siihen musiikkia. "Pajarien tuloa" käytettiin aluksi näytelmämusiikkina Bergenin teatterissa, ja kaksi vuotta myöhemmin Halvorsen sovitti sen suurelle sinfoniaorkesterille.
Palojoki (Vantaanjoen sivujoki)

Palojoki on Vantaanjoen sivujoki Hyvinkäällä, Tuusulassa ja Nurmijärvellä keskisellä Uudellamaalla eteläisessä Suomessa.
Joki saa alkunsa Hyvinkäältä kaupungin keskustaajaman etelälaidoilta ja virtaa sieltä etelään alittaen pääradan lähellä Palopuron seisaketta, jonka nimenä vuoteen 1951 oli joen mukaan "Palojoen seisake". Tuusulan puolella joki virtaa halki Jokelan taajaman, alittaa pääradan uudelleen, virtaa kappaleen matkaa Tuusulan ja Nurmijärven rajajokena, mutkittelee sitten vuoroin Tuusulan ja vuoroin Nurmijärven alueilla ja laskee Vantaanjokeen Nurmijärven Palojoen kylän luona, Suomen kansalliskirjailijan Aleksis Kiven lapsuusmaisemissa.
Joen valuma-alueen pinta-ala on 88,41 km² ja valuma-alueen järvisyys 0,05 %. Palojokea suurempia Vantaanjoen sivujokia ovat Keravanjoki, Lepsämänjoki, Luhtajoki, Kytäjoki, Keihäsjoki ja Tuusulanjoki.
Palojoessa on ollut, tai on, Rauhakoski, jonka tarkka sijainti ei ole tiedossa.
Parallel Universe

Parallel Universe on Red Hot Chili Peppersin kappale, joka julkaistiin singlenä vuonna 2000, vuoden 1999 albumilta Californication. Kappale on albumin toinen. Kappale löytyy yhtyeen Greatest Hits-kokoelma-albumilta.
Single oli parhaimmillaan 37. Alternative Songs-listalla, viettäen yhteensä kolme viikkoa listalla.
Kappale on samankaltainen kuin Otherside, toinen albumin kappale. Kummatkin kappaleet ovat muihin albumin kappaleisiin nähden synkkiä ja kertovat yhtyeen laulaja Anthony Kiediksen huumekierteestä. Kummatkin kappaleet edustavat Red Hot Chili Peppersin uutta tyyliä, jota yhtye ajoi sisään albumilla Californication, sisältäen yhä vähemmän funk-vaikutteita.
Va-Bank

Va-Bank () oli neuvostoliittolainen, NL:n hajoaminen jälkeen venäläinen punkrock-yhtye. Se esitti kappaleensa ru-wikin tietojen mukaan venäjäksi. Yhtye levytti Suomessa vuonna 1988 Polarvox-levy-yhtiölle. Va-Bank esiintyi Jyrockissa Jyväskylässä samana vuonna.
Yhtye sai nimensä puolalaisesta samannimisestä elokuvasta vuodelta 1981.
Va-Bank on moskovalainen rock-yhtye, ja perustettu vuonna 1986. Sen perusti laulaja-kitaristi Alexander Feliksovitsh Sklar (ven. Александр Феликсович Скляр).
Nuorison suosima musiikki alkoi olla hyväksytympää Neuvostoliitossa pääsihteeri Mihail Gorbatšovin valtakaudella, uuden niin sanotun avoimuuden politiikan mukaisesti.
What Next?

What Next? on Elliott Carterin säveltämä yksinäytöksinen, 40-minuuttinen ooppera. Genre oli noin 90-vuotiaalle säveltäjälle uusi aluevaltaus. Teos kantaesitettiin Deutsche Staatsoperissa Berliinissä vuonna 1999. Libretto on musiikkikriitikko Paul Griffithsin käsialaa. 
"What Next?" on komedia kuudesta auto-onnettomuudesta selvinneestä (tai kenties siinä kuolleesta) henkilöstä, jotka pyrkivät ymmärtämään, mitä heille on tapahtunut ja mitkä ovat heidän välisensä suhteet. Teoksen esitys Amsterdamissa 2000 on julkaistu levytettynä ECM-levymerkillä.
Bravo (yhtye)

Bravo () on venäläinen, alkujaan neuvostoliittolainen poprock-yhtye. Bravo perustettiin Moskovassa vuonna 1983. Yhtyeen perusti kitaristi Jevgeni Havtan. Tyylilajina on helposti tunnistettava slaavilais-melankolia, jazz-vaikuttein. Yhtye esittää kappaleensa venäjäksi, vaikka niiden nimet ovat joskus englanniksi. Venäjänkielisen wikiartikkelin mukaan yhtyeen äänitettä (oletettavasti vuodelta 1987 julkaistua) on myyty 5 miljoonaa kappaletta. Yhtyeessä 1980-luvulla esiintyneestä laulajasta, Žanna Aguzarovasta tuli myöhemmin hyvin suosittu Venäjällä.
Suomessa julkaistiin vuonna 1987 taltioitu äänite, joka kantoi yhtyeen nimeä. Siinä olevista kappaleista ehkä tunnetuin lienee ""Old Hotel" (ven. Старый отель/translitt. "Staryj Otelj""). Suomalainen levykustantaja oli Polarvox. Kappaleiden nimet translitteroitiin, ja äänite julkaistiin LP-levynä sekä C-kasettina.
Eino Ojanen

Eino Olavi Ojanen (17. marraskuuta 1924 Helsinki – 12. marraskuuta 2010) oli suomalainen urheilutoimittaja, koripallovalmentaja ja erotuomari. Ojanen pelasi pääsarjatasolla koripalloa, käsipalloa sekä pesäpalloa.
Ojanen voitti Karhun Poikien paidassa koripallon SM-pronssia. Hän edusti käsipallossa samaa seuraa ja voitti kolme SM-kultaa. Pesäpallossa Ojanen edusti Katajanokan Haukkoja, muttei voittanut SM-mitalia. Käsipallossa hän pelasi myös 13 maaottelua. Ojanen valmensi Suomen koripallomaajoukkuetta vuosina 1950–1955 lukuun ottamatta neljää ottelua vuonna 1952. Hänen aikanaan maajoukkue osallistui kolme kertaa EM-kilpailuihin.
Vuonna 2018 Ojanen nimettiin Suomen koripallon Hall of Fameen.
Ojanen ehti edustaa useita seuroja kuten Karhun Poikia, Katajanokan Haukkoja, Pankki-Veikkoja, Helsingin Tovereita, Helsingin Kisa-Tovereita, Kallion Palloseuraa ja Helsingin Pallo-Tovereita. Ojanen avusti urheilutoimittajana Helsingin eri lehtiä vuodesta 1949 (nimimerkki "Eden"), oli Koripallo- ja Koripallo-Lentopallo-lehden toimitussihteeri vuosina 1951–1962, SKL:n toiminnanjohtaja vuosina 1951–1964 ja SVUL:n tiedotuspäällikkö vuosina 1959–1960. Ojanen kuului SVUL:n järjestövaliokuntaan, Suurkisojen järjestelytoimikuntaan ja Pesäpalloliiton kilpailuvaliokuntaan. Hän toimi myös Koripalloliiton koulutusvaliokunnan puheenjohtajana. Vuosina 1951–1964 Ojanen toimi kouluttajana Koripalloliiton leireillä. Lisäksi hän oli Haukkojen käsi- ja pesäpallo- sekä Karhun Poikien koripallovalmentaja, Karhun Poikien puheenjohtaja ja Haukkojen johtokunnan jäsen. Ojanen oli myös kansainvälinen koripalloerotuomari ja "arbitre international honoraire" kunniajäsen.
Ansioistaan Ojanen sai Koripalloliiton kultaisen ansiomerkin, Pesäpalloliiton tunnustusmerkin ja hopeisen ansiomerkin, Käsipalloliiton pelaajamerkin, Suomen Urheilulehden ansiomerkin, Karhun Poikien kultaisen ansiomerkin ja Suomen Olympialaisen ansioristin.
Seututie 339

Seututie 339 on Tampereen Kaukajärveltä Kangasalan Huutijärvelle johtava seututie. Tien pituus on noin 10,5 kilometriä. Se kulkee Vatialan kautta Lentolaan, josta se menee Suoramalle. Sieltä tie jatkaa Pikonkankaan kautta Kangasalan keskustaan ja Huutijärvelle.
David Alaba

David Olatukunbo Alaba (s. 24. kesäkuuta 1992 Wien, Itävalta) on itävaltalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Espanjan Primera Divisiónissa pelaavaa Real Madridia. Alaba on pelipaikaltaan vasen laitapuolustaja, mutta pystyy pelaamaan myös keskikentän keskellä tai keskuspuolustajana.
Ura.
Alaba aloitti uransa SV Aspernissa, mistä hän siirtyi myöhemmin Austria Wieniin. Wienissä hän pelasi seuran reserveissä. Sieltä hän jatkoi Bayern Müncheniin, jonne hän siirtyi kesäkuussa 2008. Hän oli ensimmäisen kerran vaihtopenkillä Bundesliigan ottelussa huhtikuussa 2008. Hän pelasi seuran juniorijoukkueissa ennen siirtymistä reserveihin kaudeksi 2009–2010. Helmikuussa 2010 hän pelasi ensimmäisen kerran edustusjoukkueessa Saksan cupin ottelussa. Hän debytoi maaliskuussa 2010 Mestarien liigassa Fiorentinaa vastaan ja pelasi kolme bundesliigaottelua. Bayernin edustusjoukkueessa Louis van Gaalin alaisuudessa Alaba pelasi useimmiten vasempana puolustajana. Alkuvuoden 2011 Alaba oli lainalla Hoffenheimissa, jossa hän pelasi 17 liigaottelua ja teki kaksi maalia, mutta sen jälkeen hän on pysynyt Bayern Münchenissä.
Alaba on voittanut Bayernissa kymmenen Saksan-mestaruutta. Hän on pelannut Bayernin riveissä Bundesliigassa 281 ottelua, joissa hän on tehnyt 22 ja syöttänyt 29 maalia. Saksan Cupin hän on voittanut kuusi kertaa. Hän oli avauskokoonpanossa Bayernin voittaessa Mestarien liigan 2013 ja 2020. Kaikkiaan hän on pelannut Mestarien liigassa 91 ottelua, joissa on tehnyt viisi maalia ja antanut 17 maalisyöttöä. Hän oli voittamassa seurajoukkueiden maailmanmestaruutta 2013 ja 2020.
28. toukokuuta 2021 Alaba siirtyi espanjalaisseura Real Madridiin viisivuotisella sopimuksella ilmaisella siirolla, kun hänen sopimuksensa Bayern Münchenin kanssa päättyi kesään 2021. Hän pelasi ensimmäisellä Madridin-kaudellaan Espanjan liigassa 30 ottelua, joissa hän teki kaksi maalia, toisella 23 ottelua, joissa hän teki yhden maalin, ja kolmannella 14 ottelua. Hänen eturistisiteensä repesi joulukuussa 2023 ottelussa Villarrealia vastaan, ja hän joutui olemaan poissa pelikentiltä koko loppukauden.
Maajoukkueura.
Alaba on edustanut Itävallan nuorisomaajoukkueita. Hän pelasi kaksi ottelua alle 19-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2010. Lokakuussa 2009 hän debytoi Itävallan maajoukkueessa ystävyysottelussa Ranskaa vastaan ja hänestä tuli samalla nuorin maan paidassa pelannut pelaaja. Ensimmäisen maaottelumaalinsa hän teki MM-karsintaottelussa Kazakstania vastaan lokakuussa 2012. Hän oli avauskokoonpanossa Itävallan kaikissa kolmessa ottelussa EM-kilpailuissa 2016. Kesällä 2021 pelatuissa EM-kilpailuissa hän oli joukkueen kapteeni ja pelasi täydet minuutit kaikissa neljässä ottelussa. Joulukuussa 2023 tulleen pahan polvivamman vuoksi hän joutui jäämään pois vuoden 2024 EM-kilpailuista.
Muuta.
Alaban äiti on kotoisin Filippiineiltä ja etniseltä ryhmältään joruboihin kuuluva isä Nigeriasta.
Saavutukset.
Bayern München
Real Madrid
Henkilökohtaiset
Melonta kesäolympialaisissa 1952 – miesten 1 000 metrin kajakkiyksikkö

Helsingin olympiakisojen miesten kajakkiyksiköiden 1 000 metrin melontaan osallistui 20 melojaa. Kilpailu käytiin 28. heinäkuuta Soutustadionilla.
Alkuerät.
Jokaisesta erästä kolme nopeinta loppukilpailuun.
1.erä
2.erä
3.erä
Mount Juneau

Mount Juneau on 1 090 metriä korkea vuori Kaakkois-Alaskassa noin puolitoista mailia itään Juneaun keskustasta.
Historia.
Mount Juneau pohjautuu kaivoshistoriaan. Alun perin kaivosmiehet nimesivät vuoren Gold Mountainiksi vuonna 1881, mutta se nimettiin uudelleen Bald Mountainiksi vuonna 1896.
Ilmasto.
Mount Juneaulla sataa 300% enemmän kuin Juneaun keskustassa.. Talvella Mount Juneau on yksi pahimmista lumivyöryn uhkista suurelle asutuskeskukselle..
Final Fight 3

Final Fight 3 on vuoden 1995 joulukuussa julkaistu tappelupeli. Capcomin kehittämä peli julkaistiin vain Super Nintendolle. Japanissa peli tunnetaan nimellä Final Fight Tough. 
Peli julkaistiin myöhemmin Wiille Virtual Consolen kautta aluksi Japanissa joulukuussa 2009 ja Euroopassa helmikuussa 2010.
Juoni.
Mad Gear rikosorganisaation hajottua täysin jäljelle jääneet rikolliset jäivät tappelemaan Metro Cityn alueista. Skull Cross nousi jengisodan jälkeen johtavaksi katujengiksi Metro Cityssä. Guyn palattua Metro Cityyn harjoittelureissultaan pormestari Haggarin luokse, Skull Cross jengi on aloittanut mellakan kaupungissa. Haggar lähtee Guyn, etsivä Lucian ja yllättäen paikalle ilmestyneen katutappelijan Deanin kanssa estämään Skull Cross jengiä tekemästä enempää tuhoa.
Pelattavuus.
Pelissä on neljä hahmoa valittavana; alkuperäisten Haggarin ja Guyn lisäksi pelissä on kaksi uutta hahmoa, Lucia ja Dean. Edellisten pelien tavoin hahmoilla on omat erityisliikkeet, sekä vahvuudet ja heikkoudet. Uutena ominaisuutena hahmot saivat uusia hyökkäys ja niskalenkki liikkeitä, sekä erityisesti Street Fighter peleistä tuttuja comboja. Liikettä varten kuvaruudun alalaidassa on combomittari, joka täyttyy pisteiden myötä. Mikäli liikettä ei käytä ollenkaan mittari tyhjenee automaattisesti itsekseen. Se myös tyhjenee myös käytön myötä.
Normaalin yksin- ja kaksinpelin lisäksi pelaaja voi pelata tietokoneen kanssa pelin läpi. Mukana on myös edellisten versioiden tavoin energiaa ja pisteitä lisääviä esineitä, jotka useimmiten ovat tynnyreiden ja laatikoiden sisällä. Myös eri aseita voi saada haltuunsa, joko maasta tai lyömällä esimerkiksi puukkoa pitävää roistoa.
Edeltäjiensä tavoin pelissä on yhteensä kuusi tasoa ja kaksi bonus tasoa. Pelin lopputekstit puolestaan määräytyvät valitun hahmon mukaan.
Kumatetralyyli

Kumatetralyyli on rotanmyrkyissä käytettävä myrkyllinen tuholaistorjunta-aine. Ensimmäisen sukupolven 4-hydroksikumariini-johdannainen.
Kumatetralyyli on toistomyrkky, joka vaatii useita syöntikertoja, koska se poistuu elimistöstä nopeasti. Myrkkysyöttiä on pidettävä vähintään 10 vrk rottien saatavilla, ja syöttejä täytyy ennemmin lisätä useita kertoja viikossa kuin laittaa kerralla paljon. Muuten syötti voi homehtua ja pilaantua, jolloin se ei enää tehoa eikä maistu rotille.
Kumatetralyylin laskettu LD50-arvo on rotalla noin 33 000 mg/kg, aine on erittäin myrkyllistä joutuessaan iholle tai nieltynä. Toistomyrkyt häviävät rotan elimistöstä nopeasti, siksi myrkyn tehoamista joutuu odottamaan. Kumatetryylin ja muiden vastaavien 4-hydroksikumariini-myrkkyjen teho perustuu siihen että ne heikentävät veren hyytymistä ja aiheuttavat vaurioita verisuoniin ja maksaan. Koska rotanmyrkky vaikuttaa viiveellä, rotta ei tiedä syövänsä myrkkyä. Vaikka kumatetralyyli on myrkyllistä, se ei välttämättä tehoa esimerkiksi hiiriin, siksi sitä on syytä käyttää vain rottien torjuntaan. 
Kumatetralyyliä sisältävä rotanmyrkky on vaarallista myös lemmikeille, erityisesti koirille. Oireena ilmenee voimattomuutta, kalpeutta limakalvoilla ja mahdollista verenvuotoa tai veristä virtsaa. Hoitona annetaan K1-vitamiinia.
Slovenian sosialistinen tasavalta

Slovenian sosialistinen tasavalta, lyhenteeltä Slovenian ST () eli Slovenian kansantasavalta, lyhenteeltä Slovenian KT (), vuosina (1945–1963) oli sosialistinen tasavalta osana Jugoslavian sosialistista liittotasavaltaa vuodesta 1944 vuoteen 1991. Ennen vuotta 1963 alueen nimi ollut Slovenian kansantasavalta. Vuonna 1990, kun alue oli edelleen osa Jugoslaviaa, Slovenian kommunistit sallivat muiden poliittisten puolueiden perustamisen, mikä johti valtion muuttumiseen demokraattiseksi. 8. maaliskuuta 1990 Slovenian sosialistinen tasavalta poisti sanan ”sosialistinen” nimestään, jolloin siitä tuli Slovenian tasavalta, joka itsenäistyi 25. kesäkuuta 1991.
Itsenäistyminen.
Maaliskuussa 1990 Slovenian sosialistisen tasavallan hallitus hyväksyi alueen perustuslakiin joitakin muutoksia, jotka mahdollistivat demokraattisen yhteiskuntajärjestyksen. Heti saman vuoden huhtikuussa pidettiinkin demokraattiset vaalit. Parlamenttivaalit voitti oppositio Jože Pučnikin johdolla. Samaan aikaan Milan Kučan, aiempi kommunistisen puolueen kansanedustaja, äänestettiin alueen presidentiksi. Kristillisdemokraattien Lojze Peterlesta tuli pääministeri, ja hän lopetti 45 vuotta kestäneen kommunistipuolueen hallinnon virallisesti. Tänä ajanjaksona Slovenia palautti vanhan lippunsa ja vaakunansa, mikä viittasi vahvasti alueen tulevaan itsenäistymiseen. Vanhan kansallislaulun, Naprej zastava slaven, tilalle oli tullut kappale nimeltä Zdravljica jo maaliskuussa 1990.
23. joulukuuta 1990 Sloveniassa pidettiin kansanäänestys itsenäisyydestä. Kansanäänestyksen äänistä 92,3 % kannatti Slovenian itsenäistymistä Jugoslaviasta. 25. kesäkuuta 1991 Slovenian parlamentti vahvisti alueen itsenäisyyden. Lyhyen 10 päivää kestäneen sodan jälkeen Slovenian armeija oli turvannut alueen itsenäisyyden. Pian tämän jälkeen muut valtiot alkoivat tunnustamaan Slovenian. Syntyi Slovenian tasavalta.
Nina Zanjani

Nina Zanjani (s. 1. syyskuuta 1981 Iran) on ruotsalainen näyttelijä. Hän on näytellyt Wallander-elokuvissa poliisiharjoittelijaa sekä ollut yksi päähenkilöistä useassa ruotsalaisessa elokuvassa. Hän on näytellyt myös teatterissa ja televisiosarjoissa.
Zanjani on valmistunut Tukholman teatterikorkeakoulusta. Hänen vielä opiskellessaan ohjaaja Eva Bergman kiinnitti huomiota Zanjanin lahjakkuuteen ja tarjosi hänelle pääosaa kuningatar Elisabethina näytelmässä "Don Carlos". Teatterikorkeakoulussa yksi hänen opettajistaan oli Krister Henriksson, jonka ehdotuksesta Zanjani otettiin Wallander-elokuviin.
Zinjani on lähtöisin Iranista, josta hän muutti kuusivuotiaana Ruotsiin vanhempiensa kanssa.
Sverrir Gudnason

Sverrir Gudnason (; s. 12. syyskuuta 1978 Lund, Ruotsi) on syntyperältään islantilainen näyttelijä.
Varhainen elämä.
Gudnason muutti vanhempiensa kanssa Islannista Ruotsiin vuonna 1990. Hän harrasti lapsena Islannissa näyttelemistä koulussa. Hän pääsi nuorena esittämään pää­osaa Halldór Laxnessin kirjoittamaan näytelmään "Maailman valo" Reykjavíkin kaupungin­teatterissa, missä hän esiintyi noin vuoden ajan.
Ura.
Gudnasonin tavoitteena oli päästä ammatti­näyttelijäksi. Muutettuaan Ruotsiin hän oppi ruotsin kielen nopeasti. Hän opiskeli teatteri­lukiossa ja sai pieniä televisio­rooleja. Vuonna 2007 hän esiintyi pää­osassa ruotsalaisessa televisio­sarjassa "Upp till kamp". Seuraavana vuonna Shanghain kansain­välisillä filmi­festivaaleilla hän sai palkinnon parhaasta mies­pää­osasta suorituksestaan ruotsalais-tanskalaisessa elo­kuvassa "Original".
Vuonna 2009 hänet valittiin keskeiseen rooliin "Wallander"-elo­kuva­sarjassa, jossa hän esiintyi 12 elo­kuvassa.
Gudnason näytteli keskeistä roolia suomalaisessa "Omerta 6/12" -toiminta­elo­kuvassa, joka sai ensi-iltansa marras­kuussa 2021.
Marja Tyrnin Joulushow

Marja Tyrnin Joulushow on spin-off-sarja suomalaisesta sketsiohjelma "Putouksesta". Lifestyle-ohjelman muotoon rakennetussa ohjelmassa "Vuoden sketsihahmo" -tittelin "Putouksessa" voittanut pallivahalainen leskirouva Marja Tyrni esittelee katsojille vieraidensa kera erilaisia vinkkejä jouluvalmisteluihin. Kaikkiaan kuuden jakson mittainen ohjelma esitettiin MTV3-kanavalla vuodenvaihteessa 2010–2011. Sarjaa on esitetty uusinnoin jouluisin. 
"Marja Tyrniä" ohjelmassa näyttelee Aku Hirviniemi. Lisäksi ohjelmassa esiintyvät Marja Tyrnin apulaiset; Jucci Hellström ("Marja's Personal Assistent") sekä tonttutytöt Hilla Ruoppila ja Mimosa Willamo. Loppulaulun pianistina nähdään Larry Läskinen (Leri Leskinen). Jokaisessa jaksossa nähdään lisäksi useita vieraita. 
Viittaukset Putoukseen.
Ohjelmassa tehdään useita viittauksia "Putous"-ohjelman hahmoihin. Ensimmäisessä jaksossa vierailee "Tyrnin kuumalinja" -osiossa "Putouksessa" tutuksi tullut sketsihahmo "Raisa Reikänaama" (Krista Kosonen), viimeisessä jaksossa "Jättipipariluukun" vieraana on "Vuoden sketsihahmo" -kilpailussa toiseksi selviytynyt "Kete Rahkonen" (Riku Nieminen). Lisäksi "Raisa Reikänaama" ja "Kete Rahkonen" mainitaan ohjelmassa useaan kertaan; muista "Putouksen" hahmoista mainitaan "Birger Borg" ja "moppitukka" eli ohjelman juontaja Jaakko Saariluoma.
Jaksot.
Alla olevaan taulukkoon on listattu jaksoittain osioiden "Hannu Karpolta pöllitty pukintunnistusformaatti", "Jättipipariluukku" ja "Tyrnin kuumalinja" vieraat.
Iain Clark

Iain Clark (s. 20. elokuuta 1946) on brittiläinen rumpali, joka on soittanut yhtyeissä Uriah Heep ja Cressida. Ensin mainitussa hän oli vuoden 1971 ajan ja soitti studioalbumilla "Look at Yourself".
Terhit

Terhit ("Asperugo") on lemmikkikasvien (Boraginaceae) heimoon kuuluva pieni kasvisuku. Sukuun luetaan kuuluvaksi nykyisin vain yksi laji: terhi ("Asperugo procumbens"). Aikojen kuluessa sukuun on kuvattu kuuluvaksi muutamia muitakin lajeja, mutta ne on sittemmin todettu samaksi lajiksi kuin terhi tai todettu muihin sukuihin, lähinnä rastien ("Anchusa") sukuun, kuuluviksi.
Terhit ovat yksivuotisia ja karheakarvaisia ruohovartisia kasveja. Niiden varret ovat särmikkäitä ja kasvutapa vaihtelee maanmyötäisestä kohenevaan. Lehdet ovat ruodittomia tai lyhytruotisia ja muodoltaan suikeita. Lehtiasento on kierteinen, joskin ylimmät lehdet näyttävät olevan vastakkaisesti. Kukat sijaitsevat lehtihangoissa yksittäin tai pareittain lyhyiden kukkaperien päissä. Kukkien verhiöt ovat viisiliuskaisia ja kasvavat hedelmävaiheessa yhteen hedelmien kanssa. Teriöt ovat pieniä ja suppilomaisia sekä aluksi väriltään punaisia, mutta myöhemmiten sinivioletteja. Heteet ovat keskenään yhtä pitkiä, ja emit yksiluottisia. Hedelmänä on lohkohedelmä.
Suvun tieteellinen nimi ("Asperugo") tulee latinan sanasta "asper" (suom. karhea) ja viittaa terhien karheakarvaisiin varsiin.
Vaskionjoki

Vaskionjoki on Halikonjoen vesistöön kuuluva joki Vaskiolla Salon kaupungissa Varsinais-Suomessa. Joki saa alkunsa Toivilanjoen ja Kumionojan yhtymässä. Vaskionjoki yhdistyy Vaskion taajaman eteläpuolella Kuusjoen kanssa muodostaen Halikonjoen. Vaskio on saanut nimensä joen mukaan.
Vaskionjokea kuormittavat Vaskion vedenpuhdistamo ja maanviljely. 30 prosenttia joen valuma-alueesta on peltoa. Vaskionjoki, kuten muutkin alueen joet, virtaa syvässä uomassa savimaassa. Joen alkulähteet sijaitsevat Vaskion soisilla reuna-alueilla.
Charles Brackett

Charles Brackett (26. marraskuuta 1892 Saratoga Springs, New York – 10. maaliskuuta 1969 Hollywood, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen elokuvakäsikirjoittaja ja -tuottaja. Lakiopintojensa jälkeen hän kirjoitti lehtiartikkeleita ja romaaneja, joihin moniin ostettiin elokuvaoikeudet äänielokuvan tultua. Bracket päätyi pian kirjoittamaan suoraan elokuvakäsikirjoituksia. Hän kirjoitti studion vaatimuksesta paljon yhteistyössä Billy Wilderin kanssa ja yhteistyö jatkui Wilderin ryhdyttyä elokuvaohjaajaksi. Yhteistyö oli välillä riitaisaa ja päättyi pian "Auringonlaskun kadun" valmistumisen jälkeen.
Brackett voitti kolmesti Oscar-palkinnon. Palkinnon parhaasta sovitetusta käsikirjoituksesta hän sai vuoden 1945 elokuvasta "Tuhlattuja päiviä". Parhaan alkuperäisen käsikirjoituksen palkinnon Brackett sai elokuvista "Auringonlaskun katu" (1950) ja "Titanic" (1953).