tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Markku Nenonen

Markku Tapani Nenonen (s. 6. joulukuuta 1960 Helsinki) on suomalainen tanssija, koreografi, näyttelijä ja teatteriohjaaja. Hänet tunnetaan erityisesti musiikkiteatterin freelance-ammattilaisena.
Uransa alussa Nenosella oli kiinnitys tanssijana Helsingin kaupunginteatterissa pari vuotta, kunnes hänet hyväksyttiin Carolyn Carlsonin tanssiryhmään Pariisiin, jossa Nenonen asui kolme vuotta. Tanssijana Nenonen on ollut mukana muun muassa teoksissa "Peter Pan" (HKT 1984), "Kalevala" (HKT 1985) ja "Cats" (HKT 1986) sekä "Dark" ja "Steppe" (Carolyn Carlson, 1980-luvun loppu)..
Kesällä 2007 Nenonen esitti toista pääosaa (Albin/Zaza) Heinolan kesäteatterin suomenkielisenä kantaesityksenä toteuttamassa musikaalifarssissa "Lainahöyhenissä" ("La Cage aux folles"). Seuraavana kesänä hän esiintyi Heinolassa musikaalissa "Housut pois" ("The Full Monty") Malcolmin roolissa. Molemmat tuotannot ohjasi Tiina Brännare. Vuonna 2007 Nenonen teki myös koreografian Mel Brooksin musiikkikomediaan "The Producers", jonka ohjasi Helsingin kaupunginteatteriin Neil Hardwick.
Vuonna 2012 Nenonen suomensi, ohjasi, lavasti ja puvusti Tampereen Työväen Teatterin Kellariteatteriin puhenäytelmän "Rakkauden vaatekaappi" ("Love, Loss And What I Wore") ja teki samana syksynä samaan teatteriin ensimmäisen operettiohjauksensa "Kreivitär Mariza". Aiemmin hän on tehnyt koreografiat TTT:n "Amadeukseen", "Tuhkimoon" ja lastennäytelmään "Heinähattu ja Vilttitossu".
Vuonna 2014 Markku Nenonen ohjasi Helsingin kaupunginteatteriin musikaalin "Miten menestyä vaivatta liike-elämässä". Syksyllä 2015 sai kantaesityksenä hänen ohjauksensa Elton Johnin ja Lee Hallin menestysmusikaalista "Billy Elliot".
Nenosen muita ohjauksia ovat olleet "Rocky Horror Show" (myös koreografia, Åbo Svenska Teater 2002), "Tell Me On A Sunday" (ÅST 2007), "Cabaret" (Joensuun kaupunginteatteri 2010), "I Love You, You’re Perfect, Now Change" (ÅST 2004), "Urinetown" (myös koreografia, ÅST 2006) ja "Next To Normal" (myös koreografia ja pukusuunnittelu, HKT 2010).
Koreografina Nenonen on työskennellyt muun muassa produktioissa "Rose" (HKT 1992), "Mambo Kings" (HKT 1995), "Flyin’ Jay" (Turun kaupunginteatteri 1995), "Crazy For You" (Kuopion kaupunginteatteri 2001), "Sadan vuoden yksinäisyys" (Turun kaupunginteatteri 2002) ja "Evita" (HKT 2006) sekä monissa Komediateatteri Arenan esityksissä, joita hän on myös ohjannut.
Näyttelijänä hänet on nähty teoksissa "Chicago" (HKT 1983), "Sweet Charity" (Nickie, Turun kt 1999), "Cabaret" (seremoniamestari, HKT 2000), "Aladdin" (Jafar, Aleksanterin teatteri 2012) sekä Paulin roolissa tv-sarjassa "Kuumia aaltoja" (MTV3 2003). Lisäksi hän on tehnyt omia koreografioita mm. "Romantikuu, Pastellaria" ja "Tango" sekä esiintynyt Superdames-ryhmässä drag-roolissa nimeltä Raffaella Della Rosa.
Zhongshan

Zhongshan () on prefektuuritason kaupunki Kiinan Guangdongin maakunnan eteläosassa Helmijoen suistossa. Kaupungin keskusta sijaitsee linnuntietä noin 70 kilometriä maakunnan pääkaupunki Kantonista etelään. Kaupungin väkiluku on 3,12 miljoonaa (2010) ja pinta-ala 1 785 neliökilometriä. Se on tiheästi asutun, vauraan alueen liiketoiminnan keskus hyvien liikenneyhteyksien varrella: sen läpi kulkee valtatie Macaosta Kantoniin ja vesireitit yhdistävät sen eri puolille suistoaluetta.
Aiemmin kaupunki on tunnettu nimellä "Xiangshan", suomeksi "tuoksuva mäki". Zhongshan on yksi harvinaisia paikkoja, jotka ovat nimetty henkilöiden nimien mukaan. Se on nimetty Sun Yat-senin mukaan. Sun Yat-sen oli Kiinan tasavallan ensimmäinen presidentti, tunnettu myös nimellä Sun Zhongshan. Hän oli syntynyt Xiangshanin piirikunnan Cuihengin kylässä. Vuonna 1925 Sunin kuoleman jälkeen piirikunta sai nimensä Sun Zhongshanin mukaan.
Maantiede.
Zhongshan sijaitsee Guangdongin maakunnassa Helmijoen suistossa. Se sijaitsee 70 kilometriä Kantonista etelään. Prefektuuri rajoittuu pohjoisessa Foshanin ja Kantonin, etelässä Zhuhain, sekä lännessä Jiangmenin prefektuuritason kaupunkeihin. Idässä ja etelässä naapurina on myös Etelä-Kiinan meri.
Ilmasto.
Zhongshanissa on Köppenin ilmastoluokituksen mukaan subtrooppinen kostea ilmasto. Kesät ovat kuumia ja sateisia, talvella on kuivempaa ja leutoa. Vuoden keskilämpötila on noin 23 °C ja keskimääräinen sademäärä 1 630 millimetriä. Heinäkuu on lämpimin kuukausi. Silloin vuorokauden keskilämpötila on noin 29 °C. Viilein kuukausi on tammikuu, jolloin keskilämpötila on noin 15 °C. Sateisin kuukausi on kesäkuu, jolloin sataa keskimäärin noin 270 millimetriä. Tammikuu puolestaan on kuivin kuukausi. Silloin keskimääräinen sadanta on 27 millimetriä.
Hallinnollinen jako.
Paikallistasolla kaupungilla ei ole varsinaista piirikuntatason jakoa, vaan se jakautuu suoraan 6 alipiiriin ja 18 suurkuntaan. Hallintokeskus sijaitsee Dongqun alipiirissä.
Sallila Energia

Sallila Energia Oy (alkujaan "Sallilan Sähkölaitos Osakeyhtiö") on vuonna 1914 perustettu, kolmesta yhtiöstä koostuva energiayhtiöiden konserni, joka toimii Lounais-Suomessa. Yhtiön pääpaikka on Alastarolla, joka kuuluu Loimaan kaupunkiin. Sallila Energia Oy omistaa yhdessä Haminan Energia Oy:n, Keravan Energia Oy:n, Kokemäen Sähkö Oy:n, KSS Energia Oy:n, Köyliön-Säkylän Sähkö Oy:n, Nivos Energia Oy:n, Nurmijärven Sähkö Oy:n, Paneliankosken Voima Oy:n, Porvoon Energia Oy:n, Vatajankosken Sähkö Oy:n ja VSV-Energiapalvelu Oy:n kanssa Suomen Voima Oy:n, joka on yksi kahdeksastatoista suomalaisittain Fennovoimaa omistavan Voimaosakeyhtiö SF:n osakkaasta. 
Emoyhtiö Sallila Energia Oy omistaa sataprosenttisesti Sallila Sähkönsiirto Oy:n sekä 70 % Sallila Energiapalvelut Oy:stä. Konsernin liikevaihto vuonna 2021 oli 36,1 milj. € ja liikevoitto 1,7 milj. €. 
Yhtiön nimi juontaa juurensa Loimijoessa sijaitsevaan Sallilankoskeen ja siihen vuonna 1911 rakennettuun Sallilan voimalaitokseen. Entisen Vampulan kunnan kirkonkylän nimi on Sallila. Yhtiön toinen voimalaitos 2000-luvulla on vuonna 1955 valmistunut Vuolteen voimalaitos Alastarolla. Myös Vesikosken voimalaitos Loimaalla oli 1980-luvun lopulta alkaen Sallilan sähkölaitoksen omistuksessa mutta myytiin pois vuonna 1999.
Zhaotongin maanjäristys 1974

Zhaotongin maanjäristys oli 10. toukokuuta 1974 Kiinan Yunnanin maakunnassa sattunut maanjäristys, jonka episentrumi sijaitsi Zhaotongin prefektuurissa.
Järistys vaikutti noin 400000 neliökilometrin suuruiseen alueeseen.
Benishangul-Gumuz

Benishangul-Gumuz on yksi Etiopian yhdeksästä etnisin perustein muodostetusta osavaltiosta. Sen pääkaupunki on Asosa. Vuoden 2012 heinäkuun virallisen tilaston mukaan osavaltion pinta-ala on 50 699 neliökilometriä ja asukasluku 0,98 miljoonaa. Väkiluku on arvio, joka perustuu vuonna 2007 tehtyyn väestönlaskentaan. Alueen nimi tulee kahdesta kansasta: bertat eli Benishangulit ja gumuzit.
Osavaltio sijaitsee Etiopian luoteisosassa, Sudanin ja Etelä-Sudanin vastaisella rajalla. Alueella on ollut etnisiä levottomuuksia, jotka vuonna 2018 johtivat kymmenientuhansien ihmisten maansisäiseen pakolaisuuteen. Väkivaltaisuudet muuttuivat vakavammiksi ja vuonna 2019 niitä kutsuttiin Metekelin konfliktiksi.
Alueen korkeus merenpinnasta vaihtelee 600 metristä Sudanin rajalla yli 2500 metriin. Suurimmat joet ovat Abay ja Akobo. Yhdessä useiden pienempien jokien kanssa ne tarjoavat mahdollisuuden kasteluviljelyyn ja vesivoiman tuotantoon.
Eurovision laulukilpailu 2016

Eurovision laulukilpailu 2016 oli järjestyksessään 61. Eurovision laulukilpailu. Se järjestettiin Tukholman Globenissa, Ruotsissa Måns Zelmerlöwin voitettua vuoden 2015 kilpailun kappaleellaan ”Heroes”. Kilpailun semifinaalit järjestettiin 10. ja 12. toukokuuta sekä finaali 14. toukokuuta 2016. Eurovision laulukilpailun 2016 voitti Ukrainan Jamala kappaleellaan ”1944”.
Australia osoitti kiinnostusta osallistua tämänkin vuoden kilpailuun, mutta asiasta ei ollut aluksi varmuutta, koska alkuperäisen suunnitelman mukaan Australian osallistuminen olisi kertaluontoinen vuoden 2015 kilpailuun. EBU vahvisti kuitenkin marraskuussa 2015, että Australia palaa Euroviisuihin vuonna 2016. Poiketen vuoden 2015 käytännöstä Australia joutui kisaamaan finaalipaikasta semifinaalin kautta. Euroviisut järjestettiin Ruotsissa viimeksi vain kolme vuotta sitten, jolloin Malmö isännöi vuoden 2013 kisoja. Tämä on kolmas kerta, kun Ruotsi isännöi kisaa 2000-luvulla, ja lyhyin väli samassa maassa pidettyjen viisujen välillä sitten Irlannin vuosina 1995 ja 1997 järjestämien Euroviisujen. Vuoden 2013 juontaja Petra Mede juonsi myös vuoden 2016 kilpailun, tällä kertaa yhdessä Zelmerlöwin kanssa.
Laulukilpailu televisioitiin ensimmäistä kertaa sen historiassa myös Yhdysvaltoihin, kun Logo TV välitti kilpailun finaalin.
Formaatti.
Viisi suurinta rahoittajamaata Ranska, Saksa, Italia, Espanja ja Iso-Britannia sekä isäntämaa Ruotsi esiintyivät niissä semifinaaleissa, joissa äänestivät. Maat pääsivät silti edelleen suoraan finaaliin.
Kilpailun pisteiden laskutapaa myös muutettiin. Aiempina vuosina kukin maa oli antanut puhelinäänestyksen ja tuomaristojen yhdistetylle kymmenelle parhaalle esitykselle 12, 10 ja 8–1 pistettä, mutta nyt tuloksiin laskettiin kummatkin pisteet erikseen. Myös finaalin tulosjulkistusta muutettiin; ensin kaikkien maiden pisteidenantajat ilmoittivat omien tuomaristojensa antamat pisteet, jonka jälkeen lopuksi kerrottiin puhelinäänestyksen yhteenlasketut pisteet alkaen vähiten puhelinääniä saaneesta maasta.
Osallistujamaat.
1. semifinaali.
Espanja, Ranska ja Ruotsi äänestivät ja esiintyivät tässä semifinaalissa.
2. semifinaali.
Saksa, Iso-Britannia ja Italia äänestivät ja esiintyivät tässä semifinaalissa.
Real Friends

Real Friends on yhdysvaltalainen vuoden 2007 tammikuussa perustettu pop-punkyhtye Tinley Parkista, Illinoisista. Yhtye on julkaissut neljä EP:tä ja yhden studioalbumin. Tällä hetkellä yhtyeen levy-yhtiönä toimii Fearless Records.
Historia.
Kyle Fasel ja Dave Knox perustivat yhtyeen vuonna 2008. Dan Lambton liittyi pian yhtyeen solistiksi ja Eric Haines kitaristiksi. Brian Blake luki Twitteristä, että yhtye haki rumpalia ja otti yhteyttä. Loppuvuonna 2013 yhtye ilmoitti levytyssopimuksestaan Fearless Recordsin kanssa ja suunnitelmistaan julkaista studioalbumi seuraavana vuonna. Real Friends julkaisi ensimmäisen studio albuminsa, mikä kantoi nimeä "Maybe This Place Is The Same And We're Just Changing", 22. heinäkuuta 2014. Albumi debytoi Billboard 200 - listalla järjestysnumerolla 24.
YeDebub Biheroch Bihereseboch na Hizboch Kilil

YeDebub Biheroch Bihereseboch na Hizboch Kilil (, , toisinaan ) on yksi Etiopian yhdeksästä etnisin perustein muodostetusta osavaltiosta. 
Osavaltion pääkaupunki on Awasa. Vuoden 2012 heinäkuun virallisen tilaston mukaan osavaltion pinta-ala on 105 887 neliökilometriä ja asukasluku noin 17,4 miljoonaa. Väkiluku on arvio, joka perustuu vuonna 2007 tehtyyn väestönlaskentaan.
Nathalie Emmanuel

Nathalie Joanne Emmanuel (s. 2. maaliskuuta 1989 Southend-on-Sea, Essex, Englanti) on englantilainen näyttelijä. Hänet tunnetaan rooleistaan Daenerys Targaryenin tulkkina ja neuvonantajana Missandeina televisiosarjassa "Game of Thrones" sekä Ramsey-hakkerina elokuvassa "Fast &amp; Furious 7" (2015).
Emmanuelin äiti on kotoisin Dominicalta, isä on juuriltaan puoliksi englantilainen ja puoliksi Saint Lucialta. Emmanuel kasvoi Essexissä ja harrasti jo lapsena teatteria, laulamista ja tanssia. Kymmenvuotiaana hän esiintyi nuorena Nalana West Endin "Leijonakuningas"-musikaalissa.
Vuosina 2006–2010 Emmanuel esiintyi brittiläisessä "Hollyoaks"-saippuasarjassa Sasha Valentinen roolissa.
Emmanuel on esiintynyt HBO:n menestyssarjassa "Game of Thrones" keväällä 2013 esitetyltä kolmannelta tuotantokaudelta lähtien. Vuonna 2015 Emmanuel esiintyi ensimmäisessä suuremmassa roolissaan valkokankaalla toimintaelokuvassa "Fast &amp; Furious 7". Hänellä on rooli myös elokuvassa "Labyrintti – Aavikkokokeet" (2015) ja sen jatko-osassa "Labyrintti – Tappava lääke" (2018).
Jyrki Kallio

Jyrki Tapani Kallio (s. 1965) on Ulkopoliittisen instituutin tutkija, Kiinan tuntija ja kiinankielisen kirjallisuuden suomentaja. Hän on työskennellyt ulkoministeriössä lähetystöneuvoksena ja sitä ennen 1996–1999 lähetystösihteerinä Pekingissä. Kallio on valtiotieteen maisteri ja filosofian tohtori. Hänen erikoisalansa ovat Kiinan poliittinen kulttuuri, Kiinan ulkopolitiikka, Itä-Aasian alueelliset kysymykset, Kiinan yhteiskunta, perinteiset kiinalaiset oppisuunnat. Hän oli 2017–2018 Suomi–Kiina-seuran puheenjohtaja.
Kalliolle myönnettiin vuonna 2015 J. A. Hollon palkinto suomennoksesta "Mestari Kongin keskustelut – kungfutselaisuuden ydinolemus" ja Joel Toivolan satavuotisjuhlapalkinto. Hänelle on myönnetty Suomen Leijonan I luokan ritarimerkki
Karkauslammi

Karkauslammi on Kanta-Hämeessä Tammelassa Liesjärvellä oleva järvi, joka kuuluu Liesjärven alueeseen. Liesjärvi kuuluu Kokemäenjoen vesistön Loimijoen valuma-alueella olevaan Turpoonjoen valuma-alueeseen.
Maantiede.
Järven pinta-ala on 5,7 hehtaaria ja sen pituus on 400 metriä ja leveys 230 metriä. Siihen laskee kolme suo-ojaa. Järven luusua sijaitsee järven länsirannalla, josta saa alkunsa 80 metriä pitkä oja Liesjärven Soukanjärven osaan.
Järven rantaviiva on yhden kilometrin pituinen ja sen ranta on pääosin moreenipohjaista metsämaastoa. Länsiranta päättyy suohon. Järven itä- ja etelärannoille on rakennettu asuntoja, jotka sijaitsevat Liesjärven kylällä.
Luonnontila.
Järvi on hyvin matala ja se kärsii toistuvasti happikadosta. Tämä johtuu veden ravinnetilasta ja järvi onkin rehevä. Vedenlaatu on kuitenkin parantunut viime vuosikymmeninä. Järvessä on pohjamutaa 1,6−4 metriä ja se voi olla vaarassa kasvaa umpeen ilman ihmisen korjaavaa toimintaa.
Historia.
Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa järven nimi kirjoitettiin "Karkausjärvi". Vuoden 1884 Senaatin kartastossa järvellä oli sama nimi. Silloin sen rantaan rajautui peltoa ja järveen oli piirretty ruohottumista merkitseviä karttamerkkejä.
Sanofi

Sanofi S.A. on ranskalainen monikansallinen lääkeyhtiö. Vuonna 2013 se oli viidenneksi suurin reseptilääkkeiden valmistaja. Nykyinen yritys syntyi vuonna 2004, kun Aventis ja Sanofi-Synthélabo yhdistettiin Sanofi-Aventikseksi. Vuonna 2011 se palautti nimensä Sanofiksi.
Talousjulkaisu "Forbesin" maailman suurimpien julkisesti noteerattujen yritysten Forbes Global 2000 -listalla Sanofi oli vuonna 2016 sijalla 89 ja oli samalla Ranskan viidenneksi suurin julkisesti noteerattu yritys. Yrityksen markkina-arvon "Forbes" raportoi olevan 115,4 miljardia Yhdysvaltain dollaria (toukokuussa 2016) ja liikevaihdon 40,47 miljardia dollaria (2015). Konsernin palveluksessa oli yhteensä 115 631 henkilöä.
Sanofi keskittyy tutkimaan, kehittämään, valmistamaan ja markkinoimaan reseptilääkkeitä, mutta se kehittää myös itsehoitotuotteita.
Historia.
Sanofi-Synthélabo.
Sanofi perustettiin vuonna 1973 Elf Aquitainen tytäryhtiönä (ranskalainen öljy-yhtiö, joka yhdistyi myöhemmin Totaliin), kun Elf Aquitaine osti Labaz-lääkeyhtiön.
Synthélabo syntyi kahden ranskalaisen laboratorion, Laboratoires Dausse (perustettu 1834) ja Laboratoires Robert &amp; Carrière (perustettu 1899) yhdistymisessä vuonna 1970. Vuonna 1973 ranskalainen kosmetiikkayhtiö L’Oréal osti sen osake-enemmistön.
Sanofi-Synthélabo syntyi vuonna 1999, kun Sanofi yhdistyi Synthélaboon. Fuusion aikaan Sanofi oli myynnin perusteella toiseksi suurin lääkeyhtiö Ranskassa ja Synthélabo kolmanneksi.
Aventis.
Aventis syntyi vuonna 1999, kun ranskalainen Rhône-Poulenc S.A. yhdistyi saksalaiseen Hoechst Marion Rousseliin, joka taas syntyi Hoechst AG:n, Cassellan, Roussel Uclafin ja Marion Merrell Dow’n fuusiossa vuonna 1995. 
Fuusio: Sanofi-Aventis.
Sanofi-Aventis syntyi, kun vuonna 2004 Sanofi-Synthélabo osti Aventiksen. Vuoden 2004 alussa Sanofi-Synthélabo teki aggressiivisen 47,8 miljardin euron ostoyrityksen Aventiksesta, jonka tämä hylkäsi. Koska yrityksen hallitus koki, ettei ostoyrityksen arvo vastannut yhtiön todellista markkina-arvoa, se kutsui Novartiksen mukaan myyntineuvotteluihin. Kolmen kuukauden pituinen ostokamppailu päättyi siihen, että Ranskan hallitus painosti Sanofi-Synthélabon nostamaan tarjoustaan 54,5 miljardiin euroon ja Aventiksen hyväksymään tämän, "jotta yritys pysyisi paikallisena".
Cenere

Cenere (”Tuhkaa”) on vuonna 1916 valmistunut italialainen mykkäelokuva. Grazia Deleddan samannimiseen romaaniin perustuvan melodraaman on ohjannut Febo Mari. Sen pääosaa esittää kuuluisa teatterinäyttelijä Eleonora Duse. "Cenere" on Dusen ainoa elokuva.
Juoni.
Köyhä maalaisnainen Rosalia jättää aviottoman lapsensa Ananian tämän isän perheen kasvatettavaksi. Pojan tultua aikuiseksi hän lähtee etsimään äitiään haluten turvata tämän vanhuuden. Ananian morsian Margherita ei halua naista heidän luokseen, ja poika joutuu jälleen eroamaan äidistään. Anania purkaa kihlauksen ja palaa maaseudulle, jossa hän löytää äitinsä kuolleena.
Tuotanto, teemat ja vastaanotto.
"Cenere" on saanut alkunsa teatterin lavalta jo vetäytyneen näyttelijädiiva Eleonora Dusen halusta kokeilla elokuvaa ilmaisumuotona. Duse valitsi itse sen aiheen, laati käsikirjoituksen ja osallistui jälkituotantoon. Elokuvan ohjaaja Febo Mari näyttelee myös sen toista pääosaa. Nobel-palkitun Grazia Deleddan Sardiniaan sijoittuvan romaanin (1904) tapahtumat on kuvattu studiossa ja manner-Italian vuoristoisissa maisemissa, mutta kansatieteellisiä yksityiskohtia korostaen.
Elokuva on tyypillinen ”äitimelodraama”, jossa päähenkilö turvaa poikansa yhteiskunnallisen aseman vetäytymällä syrjään ja uhraamalla itsensä. Äitiään kaipaava heikko poika kapinoi patriarkaalisen yhteisön sääntöjä vastaan, mutta aiheuttaa vain lisää kärsimystä tilanteen kaikille osapuolille. Pateettisen tarinan tarkoitus on herättää katsojissa sääliä ja ihailua äitiä kohtaan. Elokuvan fragmentaarinen rakenne korostaa eroa ja kaipausta. Lähikuvia välttävä ohjaus ja Dusen vähäeleinen näyttelijänsuoritus tekevät varjoihin vetäytyvästä äidistä lähes mystisen marttyyrihahmon.
Yleisön parissa huonosti menestynyt "Cenere" sai elokuva-arvostelijoilta varautuneen vastaanoton. Kriitikot pitivät herkkää ja inhimillistä elokuvaa yleisölle liian vaikeana, ja Dusen näyttelijäpersoonallisuus jäi valkokankaalla kovin valjuksi. Duselle "Cenere" osoittautui pettymykseksi ja se jäi hänen ainoaksi elokuvakseen. Myöhemmin sitä on pidetty yhtenä italialaisen neorealismin varhaisista edeltäjistä.
Restauroinnit.
Elokuvasta on säilynyt useita kopioita. George Eastman Housen kokoelmaan kuuluva kopio on restauroitu Friulin ja Sardinian elokuva-arkistojen yhteistyönä vuonna 1992. Alkuperäisestä 914 metrin pituudesta on jäljellä 808 metriä. Restauroitu versio on varustettu italiankielisillä väliteksteillä ja Bruno Morettin säveltämällä pianomusiikilla. Toinen, Italian elokuva-arkistossa säilynyt 729 metrin pituinen nitraattifilmikopio on restauroitu vuonna 2008.
Einari Leino

Einari Viktorinpoika Leino (14. tammikuuta 1897 Anjala – 28. syyskuuta 1938 Petroskoi) oli suomalaissyntyinen Neuvosto-Karjalassa asunut kirjailija.
Leino pakeni Suomen sisällissodan jälkeen Suomesta Neuvosto-Venäjälle 1919. Hän asui Neuvosto-Karjalassa Äänisenrannan piirissä, toimi ainakin traktoriaseman työläisenä ja oli Venäjän kommunistisen puolueen jäsen. Leino tuomittiin Neuvostoliiton rikoslain 58 pykälän 6 kohdan perusteella vakoilusta kuolemaan ja ammuttiin Petroskoissa syyskuussa 1938. Leino rehabilitoitiin eli hänen maineensa palautettiin 1963. 
Leinon runoja on julkaistu kokoelmassa "Rakettu on raudalla, tulesta on tuotu : Neuvosto-Karjalan suomenkielistä runoutta vuosilta 1917–1940" (Karjala-kustantamo, Petroskoi 1976).
Next to Normal

Next to Normal on rock-tyylinen draamamusikaali, jonka libreton on tehnyt Brian Yorkey ja musiikin Tom Kitt. Se kertoo pahenevasta kaksisuuntaisesta mielialahäiriöstä kärsivästä äidistä ja hänen perheestään. Muita teemoja musikaalissa ovat menetys, suru, itsemurha, huumeet, lähiöelämä ja psykiatrian moraali.
"Next to Normal" esitettiin useille koeyleisöille ennen kuin se tuotiin ensi-iltaan New Yorkin off-Broadwayllä vuonna 2008. Musikaali sai Outer Critics’ Circle Awardin musiikistaan sekä kaksi Drama Desk Awards -ehdokkuutta, musiikistaan ja Alice Ripleyn pääosaroolista. New Yorkista esitys siirtyi vuodeksi Washingtonin lähelle, kunnes palasi New Yorkiin Broadway-teatteriin huhtikuussa 2009. Tuolloin se sai 11 Tony-palkintoehdokkuutta, joista voitti kolme. Se voitti myös vuoden 2010 Pulitzer-draamapalkinnon ensimmäisenä musikaalina sitten vuoden 1996 "Rentin"; molemmat musikaalit ohjasi Michael Greif. 
Euroopassa musikaali otettiin ensimmäisenä ohjelmistoon Oslon Det Norske Teatretissa 2010, minkä jälkeen toisena Suomessa. "Next to Normalia" esitettiin Helsingin Kaupunginteatterin Studio Pasilassa joulukuusta 2010 joulukuuhun 2011 yhteensä 43 kertaa. Mikko Koivusalon suomennoksen ohjasi Markku Nenonen ja kapellimestarina toimi Lasse Hirvi. Pääroolissa äiti Dianana nähtiin Jonna Järnefelt. Tampereen Työväen Teatteri toi musikaalin ensi-iltaan lokakuussa 2012 Tuomas Parkkisen ohjaamana, kapellimestarina Eeva Kontu. Wasa Teater esitti musikaalin ruotsinkielistä versiota 45 kertaa 2012–2013, ohjaajana Victoria Brattström.
Kööpenhaminan Nørrebro Teaterin ohjelmistoon "Next to Normal" tuli huhtikuussa 2012, ja saman vuoden syyskuussa Tukholman kaupunginteatteriin. Musikaalia on esitetty myös Alankomaissa, Saksassa, Italiassa, Itävallassa, Israelissa, Filippiineillä, Etelä-Koreassa, Japanissa, Singaporessa, Australiassa, Uudessa-Seelannissa, Perussa, Argentiinassa ja Brasiliassa.
Seitajärventie

Seitajärventie eli yhdystie 19905 on museotie Savukoskella. Tie alkaa Sodankylän ja Savukosken väliseltä seututie 967:ltä Värriön kylän kohdalta ja johtaa Seitajärven kylään.
Seitajärven tie otettiin museotieksi vuonna 2010. Tie edustaa toisen maailmansodan jälkeen Lappiin tehtyjä polkuteitä, joiden tarkoitus oli turvata tasa-arvoiset liikkumismahdollisuudet myös syrjäseutujen asukkaille. Seitajärven polusta tuli polkutie vuoden 1951 alusta lukien, silloin sen numerona oli 50003.
Tien syntyvaiheet.
Tien pituus on 13,6 kilometriä ja sen leveys vaihtelee 4,4 metristä 6,2 metriin. Seitajärven kylässä on viisi taloa, mutta ei enää ympärivuotisia asukkaita. Tie on vapaa-ajan asuntojen, poronhoidon ja metsätalouden takia kuitenkin käytössä koko pituudeltaan, tien alkupäässä on myös vakituista asutusta. 
Seitajärven kylään Värriöstä johtava polku on ollut käytössä ainakin sata vuotta. Polku oli aluksi niin kapea ja vaatimaton, ettei sitä voinut kulkea hevosvetoisilla ajoneuvoilla tai polkupyörällä. Tavarankuljetuksessa saattoi käyttää apuna purilaita. Polun maasto oli lähes kokonaan helppokulkuista. Alkuperäinen polku jatkui Seitajärven kylästä vielä pohjoiseen useaa reittiä.
Seitajärventietä ei ole varsinaisesti koskaan rakennettu eli tiepohjaa ei ole paria kohtaa lukuun ottamatta vahvistettu. Polkutie tehtiin poistamalla kunttamaa eli humuskerros puskutraktorilla ja kivet työnnettiin syrjään. Vain parissa kohdassa tien vierelle on kaivettu ojat, tien sorastus on tehty luonnonsoralla. Reitillä on muutama rumpu. Tie muistuttaa alkuperäistä vaatimatonta polkutietä osuuksilla, joilla se kulkee kuivalla kankaalla. Tietä on hoidettu sorastamalla ja lanaamalla, uusimalla tarvittaessa rumpuja ja raivaamalla tienvarren vesaikkoja. Seitajärventiestä tuli autolla ajettava ilmeisesti vuonna 1961.
Tien museaalista arvoa lisää Seitajärven kylän asutus- ja kulttuurihistoria: kylästä on löytynyt kaksi kivikautista asuinpaikkaa ja siellä on kaksi seitakiveä. Tien varrella on peuranpyyntikuoppia. Kylä on tärkeä partisaanien uhrien muistelupaikka: heinäkuussa 1944 sinne hyökkäsi kaksi partisaaniosastoa yhteensä 152 partisaanin voimin. He tappoivat kylästä 14 asukasta ja ottivat vangiksi kolme asukasta, jotka tapettiin myöhemmin. Kylän asukkaiden turvaksi määrätystä sotilasvartioryhmästä kaatui kaksi ja kaksi surmattiin myöhemmin vangittuina. Kylään on pystytetty kolme muistomerkkiä uhrien muistolle. Yksi syy partisaanien tuhotyön onnistumiseen oli kylän tiettömyys. Suomen ensimmäinen tielaki oli vuodelta 1918, mutta voimavarojen puutteessa tiet jäivät rakentamatta.
Huai’an

Huai'an on prefektuuritason kaupunki Kiinassa Jiangsun maakunnassa. Vuonna 2010 siellä oli 4,8 miljoonaa asukasta. Huai'anin seudulta on löytynyt arkeologisia jäänteitä kivikaudelta asti, ja sen historia alkaa Xiu-dynastian ajoilta. Kaupungin talous alkoi kasvaa voimakkaasti 500- ja 600-luvulla, kun Keisarinkanava rakennettiin.
Ilmasto.
Huai'anissa on Köppenin ilmastoluokituksen mukaan subtrooppinen kostea ilmasto. Kesäisin on kuumaa ja sateista, talvella on kuivaa ja viileää. Vuoden keskilämpötila on noin 15 °C ja keskimääräinen sademäärä 910 millimetriä. Heinäkuu on lämpimin kuukausi. Silloin vuorokauden keskilämpötila on noin 27 °C. Viilein kuukausi on tammikuu, jolloin keskilämpötila on noin 1 °C. Sateisin kuukausi on heinäkuu, jolloin sataa keskimäärin noin 250 millimetriä. Joulukuu puolestaan on kuivin kuukausi. Silloin keskimääräinen sadanta on 22 millimetriä.
Salama Hirvonen

Salama Hirvonen (o.s. Simonen; 1. elokuuta 1910 Mikkeli – 4. tammikuuta 2007 Helsinki) oli suomalainen toimittaja ja kääntäjä.
Elämä.
Hirvosen vanhemmat olivat sanomalehdentoimittaja Vihtori Simonen ja Anna Maria Sohlman. Hän pääsi ylioppilaaksi 1928 ja valmistui filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1934. 
Hirvonen oli tamperelaisen "Aamulehden" toimituksen jäsen ja lehden sunnuntailiitteen toimittaja 1935–1937, ja sen jälkeen hän oli "Uuden Suomen" toimituskunnan jäsenenä vuodesta 1938 vuoteen 1975, jolloin hän jäi eläkkeelle. Hän kirjoitti "Uuteen Suomeen" myös elokuva-arvosteluja ja pakinoita nimimerkillä "Jaana".
Hirvonen oli myös Yhteiskunnallisen korkeakoulun sanomalehtiopin harjoitusmestarina 1949–1953 ja vt. lehtorina 1955–1956 sekä toimi Suomalaisen Sanomalehtimiesliiton sihteerinä 1943–1974 ja Suomen Journalistiliiton hallituksen jäsenenä 1946–1956.
Perhe.
Salama Hirvonen oli naimisissa vuodesta 1954 "Uuden Suomen" toimituspäällikkö Uuno Hirvosen (kirjailija Simo Penttilä) kanssa.
Herttuanjärvi

Herttuanjärvi on Kanta-Hämeessä Tammelassa Liesjärven Koivusenkulmalla oleva järvi, joka kuuluu Liesjärven alueeseen. Liesjärvi kuuluu Kokemäenjoen vesistön Loimijoen valuma-alueella olevaan Turpoonjoen valuma-alueeseen.
Maantiede.
Järven pinta-ala on 33 hehtaaria ja sen pituus on 950 metriä ja leveys 450 metriä. Siihen laskee pelto-, metsä- tai suo-ojaa, yksi on Lintumaanjärven ja Levoniemenjärven yhteinen laskuoja Syrjälänpuro, ja toinen on pienen Kakarilammin laskuoja. Myös Likolammin vedet päätyvät järveen. Sen luusua sijaitsee järven luoteisrannalla, josta saa alkunsa 1,3 kilometriä pitkä Rasinjoki, joka laskee Liesjärveen.
Järven rantaviiva on 2,7 kilometriä pitkä ja sen ranta on pääosin moreenipohjaista metsämaastoa. Järven pohjoisrannat ovat peltomaata. Rannoille on rakennettu maatiloja ja loma-asuntoja, joille johtaa tiet Liesjärveltä. Itärannalla sijaitsee Honkapirtti, jonka yhteydessä on uimaranta.
Luonnontila.
Järvellä on pienialainen syvänne, jossa on 12 metriä vettä, ja näissä syvyyksissä vesi kerrostuu lämpötilan mukaan. Koska järvi on lievästi rehevä ja sen vesi sisältää kohtalaisesti ravinteita, kuluttavat pieneliöt hapen toisinaan loppuun järven alusvesissä. Järven yleisluokitus on kuitenkin hyvä.
Historia.
Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa järven nimi kirjoitettiin "Hertua järvi". Vuoden 1884 Senaatin kartastossa järven nimenä luki "Herttojärvi". Eri puolilla järveä oli silloin tilat "Wähä-Hertto" ja "Iso-Hertto". Näiden nimet ovat nykyään "Herttua"-loppuisia.
Nantong

Nantong on prefektuuritason kaupunki Kiinassa Jiangsun maakunnassa. Vuoden 2016 arvioiden mukaan siellä oli 7,302 miljoonaa asukasta.
Maantiede.
Nantong sijaitsee Jangtsejoen suun pohjoisrannalla Jiangsun maakunnan itäosissa. Kaupungin liikenneyhteyksiä parantavat useat kanavat.
Ilmasto.
Nantongissa on Köppenin ilmastoluokituksen mukaan subtrooppinen kostea ilmasto. Kesäisin on kuumaa ja sateista, talvella on melko kuivaa ja viileää. Vuoden keskilämpötila on noin 15 °C ja keskimääräinen sademäärä 1 070 millimetriä. Heinäkuu on lämpimin kuukausi. Silloin vuorokauden keskilämpötila on noin 27 °C. Viilein kuukausi on tammikuu, jolloin keskilämpötila on noin 3 °C. Sateisin kuukausi on heinäkuu, jolloin sataa keskimäärin noin 180 millimetriä. Joulukuu puolestaan on kuivin kuukausi. Silloin keskimääräinen sadanta on 34 millimetriä.
Historia.
Han-, Sui- ja Tang-dynastian aikaan merenranta sijaitsi lännempänä kuin nykyään, ja nykyisen Nantongin alue oli osa Hailing-nimistä syrjäistä maakuntaa. Kaupunki kehittyi, ja siitä tuli prefektuuri vuonna 958 nimellä Tong. Vuonna 1368 se menetti prefektuuriasemansa, kunnes sai sen takaisin vuonna 1724. Samalla kaupunki sai nykyisen nimensä. Kaupungin kehitys ennen 1900-luvulla oli puuvillan ansiota. 
Vuonna 1984 Nantongista tuli yksi Kiinan 14 rannikkokaupungista, jotka saivat ensimmäisenä aloittaa ulkomaankaupan.
Talous.
Nantongissa sijaitsee satama, ja sen lähistöllä sijaitsee myös useita muita satamia. Kaupunki on yksi Kiinan tärkeimmistä satamakaupungeista. Kaupungin teollisuus on kasvanut voimakkaasti 1980-luvulta lähtien, ja siellä tuotetaan erityisesti tekstiilejä, laitteita, elektroniikkaa ja kemikaaleja. Jangtsen ylittävän Sutong Bridgen valmistuttua vuonna 2008 nopeutti maantieliikennettä Shanghaihin ja Suzhouhun. Kaupungissa sijaitsee lentokenttä, josta on säännöllisiä lentoja Pekingiin, Kantoniin ja Amoyyn. 
Väestö.
Vuoden 2016 arvioissa Nantongin asukasluku oli 7,302 miljoonaa, kun vuoden 2010 väestönlaskennassa asukkaita oli 7,284 miljoonaa. Kaupungin väestöstä 56 prosenttia asuu kaupunkialueella ja 44 prosenttia maalaismaisilla alueilla. Vuonna 2010 kaupungin väestöstä 0–14-vuotiaita oli noin 11 prosenttia ja yli 65-vuotiaita 17 prosenttia. Suurin ikäryhmä oli 40–49-vuotiaat, joita asui kaupungissa 1,45 miljoonaa eli noin 20 prosenttia väestöstä.
Rovaniemen NMKY

Rovaniemen NMKY (lyh. RoNMKY) on rovaniemeläinen koripalloseura. Sen miesten edustusjoukkue pelasi kaudella 2014–2015 pohjoisen alueen II-divisioonassa. Vuonna 2014 seurassa oli yli 130 lisenssipelaajaa.
Historia.
Seura perustettiin vuonna 1980. Koripallon ohella RoNMKY:ssä harrastettiin alkuvuosina yleisurheilua ja lentopalloa. Kaupungin lentopallon järjestyessä uudelleen lentopallojaosto lakkautettiin vuonna 1995, ja yleisurheilujaoston lakkautuksen jälkeen, vuodesta 2002, RoNMKY on toiminut koripallon erikoisseurana.
Lasse Aavamäen ja seuran oman kasvatin Turo Sonkajärven vahvistamalle RoNMKY:lle myönnettiin kauden 2005–2006 jälkeen paikka Suomen toiseksi korkeimmalta sarjatasolta, I-divisioonasta, mutta seura kieltäytyi tästä turvatakseen taloutensa.
Areena.
RoNMKY:n miesten edustusjoukkue pelaa kotiottelunsa Keltakankaan liikuntahallissa, johon mahtuu noin 460 katsojaa.
Google Lunar X Prize

Google Lunar XPRIZE (GLXP) on Googlen sponsoroima X Prize Foundationin teknologian edistämiskilpailu, jossa yksityisesti rahoitettujen kilpailijoiden tulee laskea Kuun pinnalle robottimönkijä, joka kykenee etenemään vähintään 500 metriä ja lähettämään sieltä kuvia ja muuta dataa Maahan. Hankkeen tavoitteena on mahdollistaa uudenlainen yhteys Kuuhun ja muualle avaruuteen. Jotta voittajajoukkue hyväksytään, sen rahoituksesta 90 % on oltava yksityistä.
Tavoitteen täyttänyt ryhmä saa 20 miljoonan dollarin pääpalkinnon. Toiseksi tullut joukkue saa 5 miljoonaa. 
Google Lunar XPRIZE julkistettiin 13. syyskuuta 2007.
Syyskuussa 2015 kilpailussa mukana oli 16 joukkuetta. Lukuisten pidennysten jälkeen viimeiseksi määräajaksi jäi 31. maaliskuuta 2018.
Kilpailuun osallistuneista kukaan ei edennyt määräajassa laukaisuun saakka mutta kilpailun jo rauettua SpaceIL:n alus laukaistiin matkaan 22. helmikuuta 2019.
Osallistujat.
Vuodesta 2010 alkaen rekisteröityneet joukkueet:
X Prize Foundation

X Prize Foundation on voittoa tavoittelematon järjestö, joka järjestää avoimia tekniikan edistämiskilpailuja.
Kilpailut.
Menneitä kilpailuja
Peruttuja kilpailuita
Meneillään olevia kilpailuita
Vähänkyrön kirkko

Vähänkyrön kirkko (ruots. "Lillkyro kyrka") on David Olanderin vuonna 1803 rakentama tasavartinen ja sisäviisteinen ristikirkko, joka sijaitsee Vaasan Vähässäkyrössä. Kirkon piirustukset laati 1786 Intendentinkonttorissa Olof Tempelman. Niistä poiketen kirkon ristikeskustaan rakennettiin nelisivuinen torni lyhtyineen vasta vuoden 1937 korjauksessa. Kirkon pyörökaariset ikkunat ovat päädyissä kolmen ikkunan ryhmissä, joiden yläpuolella on matalat päätykolmiot. Päätyseinien muuraus jäljittelee rustikointia. Kirkkosalissa on sisällä puinen holvikatto, ulkokatteena on kuparipeltikatto. Uusklassinen kirkko muistuttaa tyyliltään kymmenisen vuotta aiemmin valmistunutta Alatornion kirkkoa. Kirkon pinta-ala on 638 neliömetriä ja siellä on 900 istumapaikkaa. Rakennusta on korjattu vuosina 1811, 1837, 1843, 1891–1893, 1905 ja 1937. Kirkon 20-äänikertaiset urut valmisti Kangasalan urkutehdas 1962, niiden julkisivu on Zachariassenin uruista vuodelta 1878. Alttaritaulu "Ehtoollisen asettaminen" ja "Ristiinnaulittu" on Ebba Lundgrenin 1892 maalaama jäljennös Kristiinankaupungin kirkon alttaritaulusta. Aiempi Gustaf Erik Hedmanin 1819 maalaama alttaritaulu "Ristiinnaulittu" on kirkon alueella sijaitsevassa siunauskappelissa. Kirkossa on myös keskiaikaisia veistoksia.
Kirkon ulkorappaus uusittiin 1980-luvun alussa ja maalattiin valkeaksi. Kirkon vuonna 1767 rakennettu kellotapuli siirrettiin nykyiselle paikalleen 1804, sen suunnittelijasta tai rakentajasta ei ole tietoa. Tapuli on 18 metriä korkea ja sen isonvihan aikana tuhoutuneiden kellojen tilalle hankitut uudet kellot ovat vuosilta 1724 ja 1731. Kirkon yhteydessä olevan sankarihautausmaan sankaripatsaan on suunnitellut taiteilija Ilmari Wirkkala, patsas paljastettiin 1922.
Kanteluslammi

Kanteluslammi eli Kantelusjärvi on Kanta-Hämeessä Tammelassa oleva järvi, joka kuuluu Liesjärven alueeseen. Liesjärvi kuuluu Kokemäenjoen vesistön Loimijoen valuma-alueella olevaan Turpoonjoen valuma-alueeseen.
Maantiede.
Järven pinta-ala on 12,5 hehtaaria, ja sen pituus on 650 metriä ja leveys 400 metriä. Siihen laskee kaksi suo-ojaa, joista toinen tuo Pikku Katavalammin vedet. Järvestä laskee 200 metriä pitkät laskuojat Liesjärveen.
Järven rantaviiva on 1,8 kilometriä pitkä, ja sen ranta on pääosin moreenipohjaista metsämaastoa. Järven kaakkois- ja lounaisrannat ovat soistuneita. Rannoille on rakennettu yhdeksän loma-asuntoa, joille johtaa tiet Liesjärveltä.
Luonnontila.
Järveen suo-ojista laskevat vedet tekevät vedestä humuspitoista, hapanta ja ravinteikkasta. Järvi on matala ja pieni, joten sen happitilanne heikkenee talvisin. Esimerkiksi vuonna 2003 happi loppui kokonaan ja aiheutti kalakuolemia. Järven yleisluokitus on muuten hyvä. Järven sedimentit ovat paksuudeltaan 1−4 metriä, ja niiden alla on savipatja. Järven poikki kulkee harjuselänne, jonka kohdalla pohja on karkeaa soraa.
Kansallispuisto.
Järven rannasta pieni osa kuuluu Liesjärven kansallispuistoon.
Historia.
Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa järven nimi kirjoitettiin "Kanttelusjärvi".
Tung Chee-hwa

Tung Chee-hwa (; s. 7. heinäkuuta 1937) oli Hongkongin ensimmäinen hallintojohtaja (1997–2005) sen jälkeen, kun Yhdistynyt kuningaskunta luovutti alueen Kiinalle vuonna 1997. Hän erosi tehtävistään vuonna 2005 virallisesti terveyssyiden takia saatuaan ensin kritiikkiä Pekingistä tehottomuudesta.
Elämäkerta.
Tung syntyi rikkaaseen perheeseen Shanghaissa vuonna 1937. Hänen isänsä oli Oriental Overseas Container Line -nimisen laivayhtiön perustaja. Tung muutti Brittiläiseen Hongkongiin ollessaan kymmenvuotias ja vuonna 1982 hän peri isänsä aseman laivayhtiössä. Vuonna 1993 Hongkongin viimeinen kuvernööri Chris Patten nimitti hänet Hongkongin hallintoon. Tungista tuli myös poliittisesta kokemattomuudestaan huolimatta suosikkiehdokas suunnitellun vallanvaihdoksen jälkeiseen hallintojohtajan asemaan, sillä hänestä pitivät niin britit kuin mannerkiinalaiset ja hongkongilainen talouseliittikin. 400-hengen vaalikomitea valitsikin hänet hallintojohtajaksi suurella äänten enemmistöllä.
Virkakaudellaan Tung pyrki uudistamaan siirtomaahallinnon aikaista järjestelmää ja aloitti esimerkiksi suuren asuntojen rakennuskampanjan. Tätä hankaloitti kuitenkin Aasian talouskriisi ja Tungia syytettiin sitä seuranneesta asuntomarkkinoiden romahduksesta, sekä myös tukijoidensa suosimisesta. Tästä huolimatta Tung valittiin myös seuraavalle kaudelle vuonna 2002. Tungin toisella virkakaudella tuli uusia ongelmia. SARS-epidemia ja sitä seurannut paniikki hankaloittivat elämää Hongkongissa vuoden 2003 alussa. Saman vuoden heinäkuussa Tungin ajama keskushallintoa vahvistava lakiuudistus herätti 500 000:n henkilön mielenosoitukset ja siitä jouduttiinkin luopumaan liberaalipuolueen vedettyä kannatuksensa aloitteelle. Kiinan kommunistisen puolueen keskuskomitean johtajat arvostelivat Tungia heikkoudesta ja vuonna 2005 hän joutuikin eroamaan virallisesti terveyssyiden takia. Uransa jälkeen Tung sai kuitenkin Grand Bauhinia Medal -kunniamerkin, sekä kaksi kunniatohtoriutta työstään Hongkongissa.
Assa Abloy

Assa Abloy AB on ruotsalainen lukkovalmistaja, ja maailman suurin lukkovalmistaja myyntimäärän perusteella.
Historia.
Yhtiön nimi.
Yhtiön nimi on ASSA ABLOY. ASSA tulee sanoista August Stenman Stenman August Nimi Abloy tulee vuonna 1918 perustetun Ab Låsfabriken Lukkotehdas Oy:n nimestä, jonka nimeksi tuli seuraavana vuonna Ab Lukko Oy. Vuonna 1990 nimeksi vaihtui Abloy Oy.
Perustaminen, kasvu ja kehitys.
Emil Henriksson, Abloyn perustaja, keksi haittalevylukon, ja Assa Abloy tuottaa edelleen laajaa valikoimaa kyseisiä lukkoja Abloy-brändin alla.
Assa Abloy syntyi vuonna 1994, kun ASSA AB irrotettiin ruotsalaisesta vartiointiyritys Securitas AB:sta. Pian tämän jälkeen ASSA AB fuusioitui suomalaisen lukkovalmistaja Abloy Oy:n (tuolloin osa Wärtsilää) kanssa. Yhtiö hakeutui myöhemmin samana vuonna Tukholman pörssiin.
Vuodesta 1995 lähtien Assa Abloy on tehnyt yli 150 yritysostoa. Muutamia näistä ovat Yale lock, lukkoyhtiö Medeco Yhdysvalloissa, Mul-T-Lock Israelissa, Fichet-Bauche Ranskassa, ja VingCard Elsafe International Norjassa. Yhtiön kaksi suurinta osakkeenomistajaa ovat Latour ja Melker Schörling AB.
Assa Abloy irtisanoi 1 800 työntekijäänsä ja sulki 15 yksikköään vuonna 2009. Yhtiön tulot vuonna 2014 olivat 56 843 miljoonaa Ruotsin kruunua.
Yleiskatsaus.
Toimialat.
Assa Abloylla on viisi toimialaa: "EMEA" (toimii Euroopassa, Lähi-idässä ja Afrikassa), "Americas" (toimii Pohjois- ja Etelä-Amerikassa), "Asia-Pacific" (toimii Aasiassa ja Oseaniassa), "Global Technologies" ja "Entrance Systems".
Tuotemerkit ja markkinointi.
Kilpailijat.
Assa Abloylla on viisi pääkilpailijaa: Ingersoll-Rand (Yhdysvallat), Stanley Black &amp; Decker (Yhdysvallat), Dorma (Saksa), Kaba (Sveitsi) ja Hörmann (Saksa). Ne kaikki ovat vahvoja omilla kotimarkkinoillaan sekä kansainvälisellä läsnäolollaan. Aasiassa on monia pienempiä kilpailijoita. Yhdelläkään niistä ei kuitenkaan ole hallitsevaa asemaa.
Yhteistyö korkeakoulujen ja yliopistojen kanssa.
Assa Abloy on yksi Partners-jäsenistä Tukholman kauppakorkeakoulun yrityksille tarkoitetussa kumppaniohjelmassa, joka rahoittaa korkeakoulua ja toimii sen kanssa tiiviissä tutkimus- ja koulutusyhteistyössä. Vuonna 2015 Assa Abloy liittyi kumppaniksi KTH Thingsiin, joka on yrityksille tarkoitettu start-up-keskus The Internet of Things -alueella.
Palkinnot.
Forbes nimittää Assa Abloyn yhdeksi maailman 100 innovatiivisimmista yrityksistä. Vuonna 2013 sijoitus on 78 ja vuonna 2014 puolestaan 93.
Iso villihanhipagodi

Iso villihanhipagodi tai Suuri villihanhipagodi () on buddhalaispagodi Xi’anissa Shaanxin maakunnassa Kiinassa. Se sijaitsee "Suuren äidinrakkauden temppelissä" (Da Ci’en Si), noin 4 kilometriä kaupungin keskustasta etelään. Pagodi on Xi’anin tunnusrakennus ja se esiintyy myös kaupungin vaakunassa.
Pagodi rakennettiin vuonna 652 pyhien kirjoitusten ja buddhalaispatsaiden säilytyspaikaksi. Munkki Xuanzang toi aarteet silloiseen Chang’aniin Intiasta. Keisarina Wu Zetian rakennutti alun perin viisikerroksiseen pagodiin kaksi kerrosta lisää vuonna 701 ja 704, jolloin siitä tuli 64 metriä korkea.
Vuonna 2014 Iso villihanhipagodi pääsi muiden kohteiden, mm. Pienen villihanhipagodin, kanssa Unescon maailmanperintökohteeksi osana silkkitietä.
Luciano Martins

Luciano Luís Turconi Martins (s. 3. maaliskuuta 1963 Porto Alegre, Brasilia) on entinen brasilialainen jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja. Hän on ensimmäinen Suomen jalkapallosarjoissa esiintynyt brasilialainen ja myös yksi ensimmäisistä brasilialaisista Saksan pääsarjassa Bundesliigassa.
Porto Alegressa syntynyt Martins saapui Suomeen vuonna 1985 ja edusti kahden kauden ajan Lahden Reipasta silloisessa I divisioonassa. Lahdesta hän siirtyi Portugalin liigan Portimonensen kautta tuolloin ensimmäistä kertaa Bundesliigassa pelanneen FC 08 Homburgin riveihin. Saksassa viettämänsä kauden jälkeen Martins palasi Portugaliin, jossa hän pelasi maan kahdella korkeimmalla sarjatasolla neljän vuoden ajan. Vuonna 1992 Martins teki sopimuksen Tampereen Ilveksen kanssa ja edusti Veikkausliigassa myös FC Kuusysiä sekä FC Lahtea ennen siirtymistään Ykkösen FC Hämeenlinnaan. Martins pelasi Veikkausliigassa neljän kauden aikana yhteensä 64 ottelua, joissa teki 17 maalia.
Peliuransa jälkeen Martins toimi vuodet 2003–2010 FC Lahden kakkosvalmentajana sekä lyhyen aikaa myös päävalmentajana syksyllä 2007, jolloin hänet nimitettiin tehtävästä eronneen Antti Muurisen tilalle. Martins on valmentanut myös lahtelaista City Starsia. Nykyään hän työskentelee Lahdessa ravintoloitsijana.
Honkatalot

Honkatalot on suomalainen hirsitaloja ja -huviloita sekä pre-cut-puutaloja valmistava yritys. Yhtiön Töysässä sijaitsevasta tehtaasta toimitetaan vuosittain n. 200 hirsirakennusta ja puutaloa ympäri maailmaa. Yhtiön liikevaihto vuonna 2013 oli 16,217 miljoonaa euroa.
Yrityksen toteuttama kaupunkihirsitalo voitti vuonna 2013 Hirsitaloteollisuus ry:n Vuoden hirsirakennuskilpailun.
Yhteistyössä Plusarkkitehtien kanssa suunniteltu Plushuvila-mallisto on voittanut kansainvälisiä suunnittelupalkintoja, kuten Fennia-palkinto vuonna 2007 sekä Good Design Award vuonna 2007
Levoniemenjärvi

Levoniemenjärvi on Kanta-Hämeessä Tammelassa oleva järvi, joka kuuluu Liesjärven alueeseen. Liesjärvi kuuluu Kokemäenjoen vesistön Loimijoen valuma-alueella olevaan Turpoonjoen valuma-alueeseen.
Maantiede.
Järven pinta-ala on 16 hehtaaria ja sen pituus on 800 metriä ja leveys 350 metriä. Siihen laskee kaksi ojaa. Järven luusua sijaitsee järven lounaisrannalla, josta saa alkunsa 600 metriä pitkä laskuoja Lintumaanjärveen.
Järven rantaviiva on 2,2 kilometriä pitkä ja sen ranta on pääosin moreenipohjaista metsämaastoa. Järven etelärannat ovat soistuneita. Rannoille on rakennettu 15 loma-asuntoa, joille johtaa tiet yhdystieltä 13607.
Luonnontila.
Järvi on kirkasvetinen ja karu. Järvi on matala minkä vuoksi siitä vähenee talvisin happi, mutta sen yleisluokitus on hyvä.
Historia.
Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa järven nimi kirjoitettiin "Poikipolianen järvet", jolla viitattiin myös Lintumaanjärveen. Vuoden 1884 Senaatin kartastossa järven nimenä luki "Poikkipuolijärvi". Lähes koko järvi oli peitetty ruohikkomerkeillä.
Lintumaanjärvi (Tammela)

Lintumaanjärvi on Kanta-Hämeessä Tammelassa oleva järvi, joka kuuluu Liesjärven alueeseen. Liesjärvi kuuluu Kokemäenjoen vesistön Loimijoen valuma-alueella olevaan Turpoonjoen valuma-alueeseen.
Maantiede.
Järven pinta-ala on 23 hehtaaria ja sen pituus on 750 metriä ja leveys 600 metriä. Siihen laskee viisi ojaa, joista yksi on Levoniemenjärven laskuoja. Järven luusua sijaitsee järven lounaisrannalla, josta saa alkunsa 2,3 kilometriä pitkä Syrjälänpuro, joka laskee Herttuanjärveen.
Järven rantaviiva on 2,1 kilometriä pitkä ja sen ranta on pääosin moreenipohjaista metsämaastoa. Järven rannat ovat soistuneita lounais- ja pohjoispäässä. Rannoille on rakennettu vain muutama loma-asunto, joille johtaa tiet Liesjärveltä.
Luonnontila.
Järvi on kirkasvetinen ja karu. Järvi on matala minkä vuoksi siitä vähenee talvisin happi, mutta sen yleisluokitus on hyvä.
Historia.
Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa järven nimi kirjoitettiin "Poikipolianen järvet", jolla viitattiin myös Levonniemenjärveen. Vuoden 1884 Senaatin kartastossa järvi nimenä luki "Lintumaajärvi".
Kakarilammi (Tammela)

Kakarilammi on Kanta-Hämeessä Tammelassa oleva lampi, joka kuuluu Liesjärven alueeseen. Liesjärvi kuuluu Kokemäenjoen vesistön Loimijoen valuma-alueella olevaan Turpoonjoen valuma-alueeseen.
Maantiede.
Lammen pituus on 100 metriä ja leveys 50 metriä. Se sijaitsee keskellä ojittamataonta ja lähes puutonta suota, mutta lammelle on kaivettu yksi 700 metriä pitkä purkausoja, joka laskee Herttuanjärveen. Lammen lähiympäristö on avosuota eikä sinne ole rakennettu mitään. Lähin rakennus seisoo keskellä suota 60 metrin etäisyydellä. Viereinen Kakarlamminmäki kohoaa 32 metriä suonpintaa ylemmäksi.
Historia.
Vuoden 1884 Senaatin kartastossa järven nimenä luki "Kakkarala".
Tuulikki Alkio

Alli Kirsti Tuulikki Alkio o.s. Holvia (15. joulukuuta 1920 Helsinki – 12. huhtikuuta 2007 Espoo) oli suomalainen toimittaja ja lehdistösihteeri. Hän suoritti ylioppilastutkinnon vuonna 1939 ja opiskeli sen jälkeen sekä Helsingin yliopistossa että Yhteiskunnallisessa korkeakoulussa. Hänen vanhempansa ovat kirvesmies Martin Holm ja Hilja Lindfors.
Toimittajana Alkio aloitti Karjalan Sanomissa (ent. ja myöh. Maakansa &gt; Suomenmaa) Viipurissa, jossa hän työskenteli jatkosodan aikana 1942–1944. Hän työskenteli toimittajana myös Ilkassa 1944–1946, "Maakansassa" 1946–1952 ja Suomen Sosialidemokraatissa ennen kuin siirtyi Kansaneläkelaitoksen lehdistösihteeriksi. Tässä toimessa hän työskenteli vuosina 1967–1984 ja toimi samalla Kansanvakuutuslehden toimitussihteerinä (3.) Kirjoittaessaan Alkio käytti nimimerkkiä Venla.
Alkio avioitui toimittaja Sameli Alkion kanssa vuonna 1944, ja avioliitosta syntyi kaksi lasta. Pariskunta erosi vuonna 1956.
Palkitsemiset.
Alkio on palkitti SLR:n ritarimerkillä vuonna 1964 ja tiedonjulkistamisen valtionpalkinnolla vuonna 1983.
Heini Mankki-Simpura

Heini Mankki-Simpura (4. marraskuuta 1922 Viipuri – 10. maaliskuuta 2004) oli suomalainen toimittaja, joka toimi työuransa lopulla "Suomenmaa"-lehden päätoimittajana. Hän jäi tehtävästä eläkkeelle vuonna 1983.
Tausta.
Heini Mankki oli alkujaan viipurilainen, mutta muutti Helsinkiin työn perässä. Hän oli suorittanut kaupallisia opintoja ja opiskeli nuorena runsaasti kieliä, mikä auttoi arkityössä.
Sodanjälkeen Mankki opiskeli Englannissa. Siellä hän tutustui Mauno Koivistoon, joka myöhemmin pääministeriaikanaan kiusoitteli tästä ajasta Mankkia tämän arvostellessa kärjekkäämmin hänen tekojaan.
Mankki avioitui vasta vähän ennen eläkkeelleen jäämistään Kansan Uutisten entisen päätoimittajan ja sittemmin Alkoholipolitiikka-lehden päätoimittajan Jorma Simpuran kanssa.
Ura.
Mankki sai aikanaan paljon kiitosta hyvästä asenteestaan ja kiinnostuksesta työtään kohtaan.
Hän oli urallaan toimelias ja hänet tunnettiin lehdistötilaisuuksien aktiivisena kysyjänä ja kommentoijana. Mankki oli myös tunnettu Suomen poliittisen ja taloudellisen johdon keskuudessa. Hänen myös kerrotaan saaneen ujutettua uutisensa lehteen silloin, kun se ei onnistunut muilta suomalaisilta toimittajilta.
Mankki aloitteli lehdistönuraansa vuonna 1950 Maakansassa, jota johti Pentti Sorvali. Mankin erikoisalaa olivat taloudelliset ja poliittiset asiat. Hän ajoi Kekkosen ajan politiikkaa ja otti aikanaan voimakkaasti kantaa Urho Kekkosen sekä Suomen ja Neuvostoliiton naapuriystävyyden puolesta.
Mankki ehti toimia urallaan paitsi toimittajana, myös uutispäällikkönä, toimituspäällikkönä, apulaispäätoimittajana ja kuutena viimeisenä vuotenaan toisena päätoimittajana. Hän teki koko uran maalaisliiton Maakansassa ja sen seuraajassa Suomenmaassa.
Politiikka.
Mankki oli keskustapuolueen kannattaja aina eläkkeelle siirtymiseensä saakka. Erityisesti hän oli kova Kekkosen kannattaja. Hänen kerrotaan kuitenkin taiteilleen hyvin Suomenmaan johdossa henkilökiistojen yläpuolella mutta samalla hän yhdisti eri voimat tukemaan Urho Kekkosen politiikkaa.
Monien muiden kuuluisuuksien ohella Mankki mainittiin Matti Simolan kirjassa, joka kertoi suomalaisten ja KGB:n yhteyksistä.