tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Daniel Amokachi

Daniel Amokachi (s. 30. joulukuuta 1972 Kaduna, Nigeria) on nigerialainen entinen jalkapalloilija, entinen Nigerian maajoukkueen apuvalmentaja ja nykyinen oululaisen Hercules-jalkapallojoukkueen valmentaja. Amokachin pelipaikka oli hyökkääjä.
Seurajoukkueet.
Amokachi aloitti uransa kotimaansa sarjassa Ranchers Beesin joukkueessa vuonna 1989. Vuonna 1990 Nigerian maajoukkueen valmentajan ollut belgialainen Clemens Westerhof valitsi hänet Nigerian joukkueeseen 1990 Afrikan Mestaruusturnauksessa. Sen seurauksena heinäkuussa 1990 hän teki sopimuksen Belgian pääsarjaan Club Bruggen joukkueeseen. Bruggen paidassa Amokachi teki myös nykymuotoisen Champions Liigan ensimmäisen maalin ottelussa Moskovan ZSKA:ta vastaan. Hyvät otteet Bruggessa sekä Nigerian maajoukkueessa vuoden 1994 MM-turnauksessa pantiin merkille myös Englannissa ja niinpä heinäkuussa 1994 Everton osti Amokachin oikeudet 3.5 miljoonalla Eurolla Vaikka Amokachi teki 1995 FA Cupin semifinaaliottelussa Tottenhamia vastaan kaksi maalia päästyään vaihdosta kentälle, hän ei kuitenkaan onnistunut vakuuttamaan joukkueen valmennusjohtoa. Kärkipelaajana hän jäi Evertonissa Paul Rideoutin ja Duncan Fergusonin varjoon. Ainoastaan Fergusonin istuessa kuuden viikon vankilatuomiota päällekarkaukseta Amokachi pääsi avauskokoonpanoon. Everton kauppasi hänet kahden kauden jälkeen Turkin liigan Beşiktaşiin. Beşiktaş maksoi hänestä Evertonille 2 miljoonaa Euroa. 43 valioliigan ottelussaan Evertonin paidassa Amokachi viimeisteli kymmenen maalia.
Turkissa Amokachi pelasi kolme kautta ja teki 19 maalia 77 ottelussa. Heinäkuussa 1999 Amokachi lopetteli uraansa. 2002 hän teki vielä sopimuksen Yhdysvaltain MLS-liigan Colorado Rapidsiin mutta ei kuitenkaan pelannut yhtäkään ottelua joukkueen paidassa. 2005 Amokachi teki vielä lyhyen paluun pelikentälle kotimaansa Nasarawa Unitedin riveissä ennen kuin siirtyi joukkueen penkin taa valmentajaksi.
Maajoukkue.
Amokachi oli mukana Nigerian joukkueessa sen voittaessa vuoden 1994 Afrikan mestaruusturnauksen samoin kuin saman vuoden MM-kisoissa. 
Seuraavana vuonna Amokachi oli jälleen mukana maajoukkueen sijoittuessa neljänneksi tammikuussa Saudi-Arabiassa pelatussa Kuningas Fahdin cupissa.
Vuonna 1996 olivat vuorossa olympiakisat Atlantassa, joissa Nigeria voitti kultaa.
Vuoden 1998 MM-turnauksessa Nigeria voitti alkulohkonsa mutta putosi sitten neljännesvälierissä Tanskalle.
Kaikkiaan Amokachi pelasi uransa aikana maajoukkueessa 44 maaottelua ja teki niissä 13 maalia.
Valmentaja ja siviilielämä.
Vuonna 2007 Amokachi toimi ensimmäisen kerran maajoukkueen apuvalmentajana. Hän kuitenkin palasi seuraavana vuonna valmentamaan nigerialaista seurajoukkuetta Enyimbaa. Vuodesta 2008 alkaen hän on toiminut jälleen päätoimisesti maajoukkueen apuvalmentajana.
Amokachi aloitti vuoden 2016 alusta oululaisen kakkosdivariin nousseen Herculeksen valmentajana. Amokachista tulee myös oululaisen Top Spotin Afrikkaan tekemän Amokachi Adventures-tv-sarjan päähenkilö. Tv-sarja kuvaa sitä, miten afrikkalainen pärjää oudossa maassa missä on outo sää. Hän on tehnyt pelaajauransa jälkeen paljon tv-töitä, dokumentteja, suoria lähetyksiä ja tosi-tv:tä.
Anna Klein

Anna Klein (16. helmikuuta 1883 Nürnberg, Saksa – 25. marraskuuta 1941 Kaunasin ghetto, Liettua) oli saksalainen taidemaalari ja graafikko. Baijerissa ja Tirolissa öljyllä maalattujen maisema-, eläin- ja genremaalausten lisäksi hän teki grafiikkaa ja kuvitustöitä, kuten kirjankuvituksia, kirjankansia, leimoja, postikortteja jne.
Hänen isänsä oli juutalaissyntyinen protestantiksi kääntynyt viini- ja humalakasvikauppias. Vuoden 1901 aikoihin katolilaiseksi siirtynyt Anna Klein liittyi Dachaun taiteilijayhteisöön, jossa häntä opetti Hans von Hayek. Hän opiskeli maalausta myös yksityisoppilaitoksessa Karlsruhessa 1902–1903 aikoihin ja valmistui kuvataiteilijaksi Münchenin taiteilijayhdistyksen naisten akatemiasta, jossa häntä opettivat Max Feldbauer ja Julius Diez. Suoritettuaan opettajatutkinnon Münchenin kuninkaallisessa taidekoulussa Klein toimi Münchenin Gernin kaupunginosassa yksityisenä taideopettajana. Hän perusti ystävänsä kanssa yksityisen taidekoulun. Yksityisnäyttelyjen lisäksi Klein osallistui uransa aikana useisiin yhteisnäyttelyihin. Hän osallistui painetun taiteen ja grafiikan maailmannäyttelyyn Leipzigissa vuonna 1914. Vuonna 1927 hän piti yksityisnäyttelyn Axel Juncker-Verlag -kustantamolla Berliinissä. 
Natsien valtaannousun 1933 jälkeen Anna Klein ei juutalaistaustaisena saanut enää harjoittaa taiteilijan ammattiaan. Hänen taidekoulunsa suljettiin samana vuonna ja hänet siirrettiin pakkotyöhön mattotehtaaseen. 20. marraskuuta 1941 Anna Klein kuljetettiin Liettuaan Kaunasissa olleeseen ghettoon, jossa hänet murhattiin viisi päivää myöhemmin.
Saturday (Remix)

Saturday (Remix) on yhdysvaltalaisen R&amp;B-laulaja Norma Jeanin (sukunimi Wright) single vuodelta 1978. Single on ns. maxisingle eli se on tehty albumikokoon 12".
Tuottajat ovat Nile Rodgers ja Bernard Edwards. He ovat myös osallistuneet singlen nimikappaleen tekoon.
Vastaavat tuottajat ovat Marc Kreiner ja Tom Cossie yhtiöstä MK Productions.
Levy-yhtiö on Warner Communicationsiin kuuluva Bearsville Records ja singlen kaupallinen tunnus BSS 0326.
Singlejä on valmistettu myös UK:ssa tunnuksella LV 13.
Norma Jean on ollut mukana Chic-yhtyeessä ja häneltä on myöhemmin ilmestynyt mm. single "High Society" (Bearsville 49119) ja hän on ollut mukana mm. Randy Crawfordin albumilla "Abstract Emotions" (1986) taustalaulajana.
Listahistoriaa.
Blues News -lehden numerossa 4/1978 on julkaistu kopio Blues &amp; Soul -lehdessä olleesta "Top American Soul Singles" -listasta. Siinä Norma Jean Wrightin kappale "Saturday" on sijalla 47 aikaisemman sijoituksen ollessa 70. Sijalla 46 on Bunny Siglerin "I Got What You Need" (Gold Mind 4010) ja sijalla 48 Stargardin "What You Waiting for" (MCA 40932).
Anna Klein (SS-vartija)

Anna Friederike Mathilde Klein os. Plaubel (4. maaliskuuta 1900 – ?) oli natsi-Saksan keskitysleireillä toiminut naisavustaja.
Anna Klein liittyi natsipuolueeseen 1930. Klein saapui naisille tarkoitetulle Ravensbrückin keskitysleirille 1. syyskuuta 1943. 1. joulukuuta 1943 hänet ylennettiin SS:n naisvartijoille myönnetyistä arvoista korkeimpaan ja hänestä tuli naisvartijoiden päällikkö ("Chef Oberaufseherin"). Ylennyksen myötä Klein saattoi nauttia siihen kuuluvista eduista, kuten paremmasta palkasta, asunnosta, vaatteista ja vallasta. Ruoka jota hän söi ei ollut vankien tekemää, vaan sen valmistivat muut SS-naisavustajat, joiden päällikkö hän leirillä oli. Klein ei voinut komentaa SS:n kuuluneita miehiä, vaan ylin naisen arvo jäi SS:n sotamiehen arvon alapuolelle. Hänen lähin apulaisensa Ravensbrückissa oli "Oberaufseherin" Dorothea Binz. Syyskuussa Klein siirrettiin Sachsenhausenin keskitysleiriin, jossa hän toimi myös "Chef Oberaufseherininä" kunnes liittoutuneet vapauttivat leirin huhtikuussa 1945. Sachsenhausenissa hänen avustajanaan oli Hilde Schlusser.
Sodan jälkeen Hampurissa käydyssä Ravensbrückin naisvartijoiden sotarikosoikeudenkäynnissä 2.–12. heinäkuuta 1948 Kleiniä syytettiin liittoutuneiden kansallisuuksiin kuuluneiden vankien huonosta kohtelusta ja osallistumisesta kaasukammioissa murhattavien vankien valitsemiseen. Syytettyjä oli kuusi, ja Klein vapautettiin heistä ainoana riittävien todisteiden puuttuessa.
Prix Veuve Clicquot

Prix Veuve Clicquot de la Femme d’Affaires on eri puolilla maailmaa vuosittain jaettava palkinto menestyksekkäille liikenaisille.
Vuodesta 1972 jaettu palkinto perustettiin kunnioittamaan Veuve Clicquot -samppanjayrityksen johtajan, leskeksi jääneen Madame Clicquot Ponsardinin muistoa. 
Palkintoa jaetaan nykyisin 27 maailman maassa. Vuosittain eri maiden voittajat saavat kutsun Ranskan Reimsissä pidettävään kansainväliseen liikenaisten seminaariin The International Business Woman Forum.
Veuve Clicquot -palkinto Suomessa.
Suomessa palkintoa on jaettu vuodesta 2004. Palkittujen joukkoon kuuluvat Skannon toimitusjohtaja Barbara Roos (2003), Levin matkailuyrittäjä Päivikki Palosaari (2004), Vallila Interiorin johtaja Anne Berner (2006), Lappset Groupin hallituksen puheenjohtaja Johanna Ikäheimo (2007), Stala Oy:n toimitusjohtaja Tuija Rajamäki (2008), Dextran toimitusjohtaja Leena Niemistö (2009), Andiatan Tarja Rantanen (2011) ja Marketing Clinicin Catharina Stackelberg (2013).
Ranskan avoin tennisturnaus 2014 – naisten kaksinpeli

Serena Williams oli turnauksen puolustava mestari, mutta hän hävisi toisella kierroksella Garbiñe Muguruzalle.
Turnauksen voitti Marija Šarapova, joka päihitti yli kolme tuntia kestäneessä loppuottelussa Simona Halepin.
Sijoitetut pelaajat.
&lt;ol start="17"&gt;
&lt;li&gt; Roberta Vinci "(1. kierros)"
&lt;li&gt; Eugenie Bouchard "(välierät)"
&lt;li&gt; Samantha Stosur "(4. kierros)"
&lt;li&gt; Alizé Cornet "(2. kierros)"
&lt;li&gt; Kirsten Flipkens "(2. kierros)"
&lt;li&gt; Jekaterina Makarova "(3. kierros)"
&lt;li&gt; Lucie Šafářová "(4. kierros)"
&lt;li&gt; Anastasija Pavljutšenkova "(2. kierros)"
&lt;li&gt; Kaia Kanepi "(1. kierros)"
&lt;li&gt; Sorana Cîrstea "(3. kierros)"
&lt;li&gt; Svetlana Kuznetsova "(puolivälierät)"
&lt;li&gt; Andrea Petkovic "(välierät)"
&lt;li&gt; Venus Williams "(2. kierros)"
&lt;li&gt; Klára Koukalová "(1. kierros)"
&lt;li&gt; Daniela Hantuchová "(3. kierros)"
&lt;li&gt; Jelena Vesnina "(2. kierros)"
Ranskan avoin tennisturnaus 2014 – miesten kaksinpeli

Rafael Nadal oli turnauksen nelinkertainen puolustava mestari. Hän voitti turnauksen myös tänä vuonna, voittaen näin turnauksen jo yhdeksännen kerran. Loppuottelussa hän päihitti Novak Đokovićin luvuin 3–6, 7–5, 6–2, 6–4.
Sijoitetut pelaajat.
&lt;ol start="17"&gt;
&lt;li&gt; Tommy Robredo "(3. kierros)"
&lt;li&gt; Ernests Gulbis "(välierät)"
&lt;li&gt; Kevin Anderson "(4. kierros)"
&lt;li&gt; Aleksandr Dolgopolov "(2. kierros)"
&lt;li&gt; Nicolás Almagro "(1. kierros)"
&lt;li&gt; Jerzy Janowicz "(3. kierros)"
&lt;li&gt; Gaël Monfils "(puolivälierät)"
&lt;li&gt; Fernando Verdasco "(4. kierros)"
&lt;li&gt; Marin Čilić "(3. kierros)"
&lt;li&gt; Feliciano López "(2. kierros)"
&lt;li&gt; Roberto Bautista-Agut "(3. kierros)"
&lt;li&gt; Philipp Kohlschreiber "(3. kierros)"
&lt;li&gt; Gilles Simon "(3. kierros)"
&lt;li&gt; Vasek Pospisil "(1. kierros)"
&lt;li&gt; Dmitri Tursunov "(3. kierros)"
&lt;li&gt; Andreas Seppi "(3. kierros)"
Heikki Koskelo (laulaja)

Heikki Koskelo (s. 4. toukokuuta 1983 Kajaani) on suomalainen iskelmälaulaja ja Helmi-yhtyeen solisti. Hän osallistui Tangomarkkinat 2011 -kilpailuun, jossa sijoittui toiseksi eli valittiin tangoprinssiksi.
Koskelo oli vuosina 2016–2017 kihloissa laulaja Heidi Pakarisen kanssa. Koskelo avioitui keväällä 2025 Hanna-nimisen naisen kanssa, jonka oli tavannut alkuvuodesta 2024.
Boxcar

Boxcar oli 1970-luvun lopulla toiminut suomalainen rockyhtye, jonka jäsenet olivat:
Vuonna 1978 yhtyeeltä ilmestyi Richard Stanleyn tuottama englanninkielinen albumi "Necktie Party" (Kompass Records KOLP 6). Kyseessä on 1800-luvun Villiin länteen sijoittuva siirtolaisuutta yksilön näkökulmasta käsittelevä teema-albumi, jonka päähenkilö Kid Hoover joutuu kamppailemaan yhteiskuntaa vastaan. C-kasetin luettelotunnus on KOC 6.
Willis R. Whitney

Willis R. Whitney (22. elokuuta 1868 – 9. tammikuuta 1958) oli yhdysvaltalainen kemisti. Hän oli kehittämässä maailman ensimmäisiä yritysten tutkimusosastoja, ja johti perustamaansa General Electricin tutkimusosastoa pitkään.
Whitney opiskeli MITssä, valmistui 1890 ja pääsi samana vuonna kemian apulaisprofessoriksi. Hänen väitöskirjansa hyväksyttiin vuonna 1896 Leipzigin yliopistossa. Whitney kyllästyi akateemisen maailman kapea-alaisuuteen ja lähti tilaisuuden tullen General Electricin tutkimuslaboratorion johtoon vuonna 1900. 
General Electricissä Whitney osallistui hehkulamppujen ja röntgenlaitteistojen kehitystyöhön.
John Vincent Atanasoff

John Vincent Atanasoff (4. lokakuuta 1903 – 15. kesäkuuta 1995) oli yhdysvaltalainen keksijä ja fyysikko. Syntynyt bulgarialaisen isän ja irlantilaisen äidin suureen perheeseen. Yhdessä oppilaansa Clifford Berryn kanssa hän kehitti edistyksellisen laskukoneen Atanasoff-Berry Computer (ABC), jota osa tieteenhistorioitsijoista pitää ensimmäisenä tietokoneena. Joka tapauksessa Atanasoffin keksinnöt vaikuttivat tietojenkäsittelyn kehitykseen.
Atanasoffin ja Berryn laskukone suunniteltiin 1937 ja prototyyppi valmistui 1939. Se käytti binäärilukuja ja suoraa logiikkaa laskentaan. Kehitystyö keskeytettiin maailmansodan vaatimien ponnistusten takia.
Myöhemmin oikeudenkäynnissä todettiin, että eräät John Mauchlyn ENIACissa käyttämät ideat olivat peräisin Atanasoffilta ja Sperry Randin patenttivaatimukset mitätöitiin vuonna 1973.
Klabböle kraftverk

Klabböle kraftverk oli vesivoimala Uumajan kunnassa, Ruotsissa. Voimala otettiin käyttöön vuonna 1899 ja se syötti kaupungille sähköä vuoteen 1958 saakka, jolloin sen korvasi Stornorrforsin voimalaitos. Klabböle kraftverk on nykyään museo Uumajanjoen etelärannalla, Klabbölen kylässä, noin seitsemän kilometriä Uumajasta ylävirtaan.
Jo 1500-luvulta lähtien Klabböleforsenissa oli ollut vesimylly, jota käytettiin jauhojen jauhamiseen ja vesikäyttöiseen sahaan. Höyryvoimala sijaitsi Uumajan keskustassa, mutta vuonna 1892 se piti korvata ja Uumajan kaupunki osti kosken rakentaakseen vesivoimalan vuonna 1897. Arbogalainen insinööritoimisto Qvist &amp; Gjers sai projektikseen rakentamisen. Qvist &amp; Gjers suunnitteli ja rakensi voimalan, jossa oli kaksi, yhteensä 400 kW:n generaattoria, sekä tilaa kahdelle generaattorille.
Taloussyiden ja niin sanotun kungsådran (vanha laki torjua vesistön osia tukkimiselta) takia koko jokea ei padottu. Sen sijaan koskenniskaan rakennettiin saranavipu, joka loi kanavan voimalaitokselle. Voimala toimitti Uumajaan sähköä ensimmäisen kerran 6. joulukuuta 1899. Kuitenkin jo muutaman viikon jälkeen hyyde aiheutti ongelmia, ja siitä tuli toistuva ongelma. Syy oli se, että voimala sijoitettiin virran alempaan osaan, Norrforsin ja Klabbölen väliin, jossa vesi oli jäähtynyt pisteeseen, jossa siitä tuli alijäähtynyttä.
Voimala hyödynsi joen virtaamasta vain 10 kuutiometriä sekunnissa, kun keskimääräinen veden virtaama oli 430 kuutiometriä sekunnissa. Näin ollen, parantaakseen virran hyödyntymistä, vesivoimalaa laajennettiin vuonna 1904 kolmannella 200 kW:n generaattorilla. Myöhemmin Axel Rudolf Bergman rakensi uuden voimalan tiilistä ja betonista vanhemman vesivoimalan viereen. Uusi voimala valmistui 28. toukokuuta 1910 ja pienempi laajennus rakennettiin vuonna 1914. Samaan aikaan Uumajan kaupunki halusi, että valtion omistama Vattenfall aloittaa rakentamaan voimalaa Norrforsenille, ja Vattenfall suostui. Ensimmäisen maailmansodan aikaan ei kuitenkaan ollut varoja käytettävissä tähän projektiin ja siten Klabböleä laajennettiin vasta vuonna 1931. Vuonna 1958 valtion omistama Stornorrforsin voimalaitos otettiin käyttöön Norrforsenissa. Tämän myötä Klabbölen uudemmat laajennukset purettiin. Vanhemmat osat kuitenkin pidettiin ja nykyään ne toimivat voimalaitosmuseona, osana Umeå Energi centrumia.
Vuonna 1995 Klabböle kraftverk julistettiin Ruotsin kulttuuriperintörakennukseksi.
Fiona Ferro

Fiona Ferro (s. 12. maaliskuuta 1997 Libramont, Belgia) on ranskalainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut kaksinpelissä WTA-listan sijalla 98 tammikuussa 2019.
Ferro sai villin kortin pääsarjaan Ranskan avoimissa 2014. Hän hävisi ensimmäisellä kierroksella Sabine Lisickille. Vuonna 2018 hän pääsi Ranskan avoimissa ensimmäisen kerran toiselle kierrokselle voitettuaan ensimmäisellä kierroksella Carina Witthöftin.
Amandine Hesse

Amandine Hesse (s. 16. tammikuuta 1993 Montauban) on ranskalainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut kaksinpelissä WTA-listan sijalla 154 toukokuussa 2016 ja nelinpelissä sijalla 108 toukokuussa 2016. Häntä valmentaa hänen isänsä, Yannick. Hän aloitti tenniksen pelaamisen viisivuotiaana. Hesse on voittanut urallaan kolme ITF-turnausta kaksinpelissä.
Hesse sai villin kortin pääsarjaan Ranskan avoimissa 2014. Hän hävisi ensimmäisellä kierroksella Yvonne Meusburgerille.
Sofia Shapatava

Sofia Shapatava (s. 12. tammikuuta 1989 Tbilisi) on georgialainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut kaksinpelissä WTA-listan sijalla 200 huhtikuussa 2014 ja nelinpelissä sijalla 160 maaliskuussa 2014. Hän on voittanut urallaan 11 ITF-turnausta nelinpelissä.
Shapatava sai villin kortin karsintaan Ranskan avoimissa 2014. Hän selvitti tiensä karsinnoista pääsarjaan, mutta hävisi ensimmäisellä kierroksella Svetlana Kuznetsovalle.
Kalle Kaskinen

Kalle Kaskinen (s. 10. huhtikuuta 1974 Turku) on suomalainen jääkiekkovalmentaja joka toimii ruotsalaisen SHL-joukkue Brynas IF:n apulaisvalmentajana. Hänellä on pelaajataustaa alemmilta sarjatasoilta, joissa Kaskinen pelasi laitahyökkääjänä. Hän pelasi vielä juniori-ikäisenä aina ikäkausimaajoukkueissa asti. Kaskinen laukoi oikealta.
Pelaajaura.
Seuraura.
Kaskinen aloitti jääkiekkoilun Turun Palloseurassa. Hän edusti tunnettua 1974-ikäluokkaa ja pelasi TPS:n juniorijoukkueissa myös Saku Koivun kanssa samassa ketjussa. Hän voitti B-nuorten SM-hopeaa vuonna 1991 sekä A-nuorten Suomenmestaruuden vuonna 1992 ja hopeaa vuosina 1993 ja 1994. 
Kaskinen aloitti miesten pelinsä II-divisioonajoukkue Turku HT:n riveissä kaudella 1994–1995. Kaudeksi 1998–1999 hän siirtyi IV-divisioonajoukkue Chiefsiin, jota Kaskinen oli nostamassa III-divisioonaan kaudeksi 1999–2000. Kaudeksi 2001–2002 hän oli nostamassa joukkuetta taas sarjatasoa ylemmäs II-divisioonaan.
Maajoukkueura.
Kaskinen pelasi alle 18-vuotiaiden EM-kilpailuissa vuonna 1992, jolloin hän oli Suomen paras pistemies ja maalintekijä tehoilla 7+3=10. Koko turnauksen maalipörssissä Kaskisen edellä oli vain Venäjän Vadim Šarifijanov.
Valmentajaura.
Kaskinen aloitti valmentajauransa jo pelaajurallaan pelaajavalmentajana alemmissa sarjoissa. Hän kuului vuosina 2003–2005 Turun Palloseuran A-nuorten valmennustiimiin. Joukkue voitti kaudella 2003–2004 A-nuorten SM-liigan runkosarjan ja kauden päätteeksi SM-hopeaa. Kaudeksi 2005–2006 Kaskinen siirtyi espanjalaisen FC Barcelonan päävalmentajaksi Superligaan. Hän toimi myös seuran jääkiekkojaoston valmennuspäällikkönä.
Kaudeksi 2006–2007 Kaskinen liittyi TPS:n SM-liigajoukkueen apuvalmentajaksi Hannu Jortikan johtamaan valmennustiimiin. Kaudella 2007–2008 hän jatkoi joukkueen kakkosvalmentajana, kun Kaskisen roolin edeltäjä Hannu Virta nousi TPS:n päävalmentajaksi. Joulukuussa 2007 Kaskinen jatkoi sopimustaan vuodella. Hänen kautensa 2008–2009 päättyi kuitenkin jo lokakuussa 2008, kun päävalmentaja Virran lisäksi myös Kaskinen irtisanottiin tehtävästään.
Kaudeksi 2009–2010 Kaskinen nimettiin Suomen alle 18-vuotiaiden maajoukkueen apuvalmentajaksi Sakari Pietilälle. Vuoden 2009 Ivan Hlinkan muistoturnauksessa joukkue jäi turnauksen viimeiselle, kahdeksannelle sijalle, mutta kevään 2010 MM-kilpailut päättyi kuitenkin pronssiin. Kaskinen jatkoi Suomen valmennuksessa myös Jukka Rautakorven apuvalmentajana kaudella 2010–2011. Vuoden 2010 Ivan Hlinkan muistoturnaus päättyi seitsemänteen sijaan ja Suomi jäi myös kevään 2011 MM-kilpailuissa ulos mitalipeleistä. Kaudella 2011–2012 hän toimi Suomen alle 20-vuotiaiden maajoukkueen toisena apuvalmentajana Raimo Helmiselle. Vuoden 2012 MM-kilpailut päättyi kuitenkin neljänteen sijaan joukkueen hävittyä pronssiottelun Kanadalle lukemin 4–0.
Kaskinen toimi kaudella 2012–2013 pääasiassa Suomen alle 16-vuotiaiden maajoukkueen päävalmentajana, mutta hän osallistui myös alle 18-vuotiaiden maajoukkueen valmennukseen. Kauden 2013–2014 Kaskinen valmensi alle 17-vuotiaiden maajoukkuetta. Kaudeksi 2014–2015 hän siirtyi KHL:ään siirtyneiden Jokereiden apuvalmentajaksi Erkka Westerlundin johtamaan valmennustiimiin.
Charles Marie de La Condamine

Charles Marie de La Condamine (28. tammikuuta 1701 – 13. helmikuuta 1774) oli ranskalainen luonnontieteilijä, matemaatikko ja löytöretkeilijä. Hän teki tutkimusmatkoja Etelä-Amerikassa.
La Condamine suoritti opintonsa Pariisissa ja lähti aluksi sotilasuralle. Hän teki vuoden mittaisen tutkimusretken pitkin Välimerta, ja raportoi tieteelliset löytönsä Ranskan tiedeakatemialle. Akatemia päätti lähettää La Condaminen Etelä-Amerikkaan mm. mittaamaan kuinka pitkä on yksi pituusaste päiväntasaajalla. Retkikunta lähti 1735 ja sai työnsä päätökseen vasta 1743. Paluumatkalla La Condamine vietti neljä kuukautta Amazonin suistossa tutkien maantiedettä, tähtitiedettä, biologiaa ja etnologiaa.
The Two Orphans

The Two Orphans on vuonna 1915 ensi-iltansa saanut Herbert Brenonin ohjaama ja käsikirjoittama yhdysvaltalainen mykkä romanttinen draamaelokuva, jonka pääosassa on Theda Bara. Elokuvan oletetaan olevan nykyisin kadonnut.
"The Two Orphans" perustuu ranskalaisten Adolphe d’Enneryn ja Eugène Cormonin romaaniin ja näytelmään "Les deux orphelines" (1872). Romaanin ja näytelmän oli kääntänyt englannin kielelle N. Hart Jackson. "Les deux orphelines’ta" oltiin esittämässä juuri silloin Brooklyn Theaterissa, jolloin teatterin tuhosi 5. joulukuuta vuonna 1876 tuhoisa tulipalo.
Elokuvan tuotanto- ja jakeluyhtiönä toimi Fox Film Corporation, ja se kuvattiin työnimellä "The Hunchback" Foxin studioilla New Jerseyn Fort Leessä ja Kanadan Québecissä. "The Two Orphans" sai Yhdysvaltain ensi-iltansa 6. syyskuuta vuonna 1915. Elokuvasta tuli ensimmäinen näytelmän pitkä elokuvasovitus. Ennen vuoden 1915 versiota oli tehty kolme lyhytelokuvaa vuosina 1910 ja 1911. Vuonna 1921 D. W. Griffith teki oman elokuvasovituksensa näytelmästä. Elokuvan "Orpolapset" pääosissa ovat Dorothy Gish ja Lillian Gish.
Juoni.
"The Two Orphans" sijoittuu Pariisiin, missä irstaileva markiisi de Presles sieppaa orvon Henrietten. Tällöin Henrietten sokea ja puolustuskyvytön Louise-ystävä jää yksin harhailemaan Pariisin kaduille. Kerjäläinen ja varas äiti Frochard tyrkyttää Louisea kerjäämään ruokansa. Samaan aikaan Henrietten pelastaa häntä rakastava ritari de Vaudrey. Ritarin äiti, kreivitär de Liniere, saa selville, että Louise on hänen kauan kadoksissa ollut tyttärensä ja päättää etsiä hänet. Sillä välin äiti Frochardin poika, koukkuselkäinen Pierre, rakastuu Louiseen. Pierre tappaa Jacques-veljensä, joka julmasti pahoinpitelee Louisea. Juuri silloin kreivitär löytää Louisen, ja kun Louise saa näkönsä takaisin, hän ja Pierre menevät yhteen. Kreivitär antaa siunauksensa poikansa ja Henrietten avioliitolle.
Michał Przysiężny

Michał Przysiężny (s. 16. helmikuuta 1984 Glogow) on puolalainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut kaksinpelissä ATP-listan sijalla 57 tammikuussa 2014 ja nelinpelissä sijalla 171 maaliskuussa 2008.
Przysiężny on päässyt Grand Slam -turnauksissa parhaimmillaan toiselle kierrokselle.
Srinath Kale

Srinath V. Kale (s. 1. kesäkuuta 1972) on intialainen kuvataiteilija, joka asuu Sandurussa Bellaryn piirissä Karnatakan osavaltiossa. Hän on merkittävä kuvataiteilija.
Kalen työt ovat runollisia tarinoita naisen ja miehen ikuisesta leikistä. Vahvasti eroottisväritteisiä, ja naisen valtaa mieheen käsitteleviä kuvia. Hänen työnsä ovat pääosin öljyväritöitä. Hän maalaa myös vesiväritutkielmia Intian historiallisista maisemista. Hän asuu lähellä Hampin maailmanperintökohdetta ja on kuvannut vesivärein Hampin maisemia.
Kalen töitä oli näytteillä Turun Työhuone-Galleria Linnankatu 33:ssa keväällä 2015. Näyttelyn järjesti Kalen suomalainen ystävä Maria Laitakari. Näyttelyn avajaisissa vieraili Intian Suomen-suurlähettiläs, ja itse taiteilija teki samassa yhteydessä ensimmäisen matkansa Intian ulkopuolelle.
Srinath V. Kalen isä V. Kale oli Intiassa tunnettu näytelmäkirjailija, runoilija ja muotokuvamaalari.
Josephine Cochrane

Josephine Garis Cochrane (8. maaliskuuta 1839 Ohio – 3. elokuuta 1913 Chicago, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen leskirouva ja keksijä, joka kehitti ensimmäisen toimivan astianpesukoneen.
Cochrane varttui Valparaisossa Indianan osavaltiossa. Hän avioitui 19-vuotiaana vuonna 1858 William A. Cochranin kanssa. He elivät Illinoisin Shelbyvillessä vuoteen 1883 saakka, jolloin William kuoli. Heidän ainoa lapsensa Hallie-poika oli kuollut jo aiemmin vain kaksivuotiaana. Miehensä kuoleman jälkeen Josephine lisäsi sukunimensä loppuun e-kirjaimen, ja hänestä tuli näin Cochrane.
Cochranen kerrotaan emännöineen palveluskutsuja ja väsyneen palvelijoihin jotka rikkoivat perintöposliineja tiskatessaan. Cochrane suunnitteli koneen, jossa eri muotoiset astiat laitettiin omiin koreihinsa ja laskettiin kupariseen tiskialtaaseen, jossa pumppu ruiskutti niille kuumaa saippuavettä. Hän patentoi koneen 28. joulukuuta 1886. Teknisesti se patentoitiin parannuksena Joel Houghtonin vuonna 1850 patentoimaan aikaisempaan versioon; Houghtonin kone ei pessyt astioita puhtaiksi, joten siitä ei koskaan tullut suosittua. Cochranen koneet sen sijaan saivat suosiota, ja hän saattoi siirtyä tilausvalmistuksesta oman tehtaan tuotantoon vuonna 1897. Vuonna 1900 Cochrane patentoi edistyneemmän mallin, joka pumppasi vettä automaattisesti ja nosti ja laski astiakoreja moottorilla. Useimmat asiakkaat olivat hotelleja, sillä yksityiskoteihin laite oli liian kallis.
Cochranen kuoleman jälkeen hänen yrityksensä siirtyi omistajalta toiselle kunnes siitä tuli KitchenAid, osa Whirlpool-konsernia.
Sakari Vapaasalo

Tauno Sakari Vapaasalo (6. syyskuuta 1911 Kemi – 22. kesäkuuta 1984 Ruotsi) oli suomalainen 1930-luvun opiskelijajohtaja, päätoimittaja ja professori.
Vapaasalon vanhemmat olivat kaupunginviskaali W. Jämsen ja Anna Luoma. Hän pääsi ylioppilaaksi Oulussa 1929 ja opiskeli Helsingin yliopistossa valmistuen filosofian kandidaatiksi 1936. Vapaasalo väitteli vuonna 1961 filosofian tohtoriksi Uppsalan yliopistossa, väitöskirjan aiheena oli Eino Leinon tuotannon Kalevala-romantiikka. Hän oli ensimmäinen, joka väitteli Ruotsissa tohtoriksi suomenkielisestä kirjallisuudesta.
Vapaasalo toimi 1930-luvulla Sinimustat-järjestön johtajana ja hän oli Ylioppilaslehden päätoimittajana 1938–1943. Vapaasalo oli Aikakauslehti Sinimustan toimitusneuvoston jäsen 1933–1936, ja hän kirjoitti artikkeleita muun muassa Ajan Suunta- ja Suomen Heimo -lehtiin. Hän oli Helsingin yliopiston ylioppilaskunnan varapuheenjohtaja 1938–1943 ja Pohjois-pohjalaisen osakunnan kuraattori 1939–1941. Vapaasalo oli myös Akateemisen Karjala-Seuran jäsen. Jatkosodan aikana hän toimi muun muassa TK-kirjeenvaihtajana ja vuosina 1942-1943 Itä-Karjalan sotilashallinnon julkaiseman "Vapaa Karjala" -lehden päätoimittajana.
Vapaasalo toimi Uppsalan yliopiston suomen kielen lehtorina vuodesta 1951 sekä suomen kielen ja kirjallisuuden dosenttina vuodesta 1961, kunnes jäi eläkkeelle vuonna 1978. Kevätlukukausilla 1970 ja 1972 hän oli Tukholman yliopiston suomen kielen ja kulttuurin vt. professorina. Vapaasalo sai Ruotsissa professorin arvonimen vuonna 1972.
Vapaasalo oli naimisissa vuodesta 1953 Hansi Popperin kanssa.
Mylène Demongeot

Marie-Hélène ”Mylène” Demongeot (29. syyskuuta 1935 Nizza, Alpes-Maritimes – 1. joulukuuta 2022) oli ranskalainen näyttelijä. Hän näytteli vuodesta 1953 lähtien yhteensä 72 elokuvassa.
Etelä-Ranskan Nizzassa syntynyt Demongeot avioitui 1968 ohjaaja Marc Simenonin kanssa.
Ura.
Demongeot tuli tunnetuksi esittäessään Abigail Williamsia ranskalais-itäsaksalaisessa yhteistuotannossa "Tulikoe" (1957), ja hän oli ehdokkaana Bafta-palkinnon saajaksi sarjassa lupaavin tulokas. Hän näytteli muun muassa seikkailuelokuvassa "Kolme muskettisoturia" (1961) Milady de Winterin roolin ja kolmessa André Hunebellen ohjaamassa "Fantômas"-elokuvassa. Yhdysvalloissa hän näytteli David Nivenin vastanäyttelijänä Otto Premingerin ohjaamassa elokuvassa "Tervetuloa ikävä" (1958). Hän oli myös César-palkintoehdokkaana parhaan sivuosanäyttelijän sarjassa elokuvista "Vallan piiri" (2004) ja "La Californie" (2006).
The Eternal Sapho

The Eternal Sapho (myös nimikkeinä "Bohemia" ja "The Eternal Sappho") on vuonna 1916 ensi-iltansa saanut Bertram Brackenin ohjaama yhdysvaltalainen mykkä draamaelokuva, jonka pääosaa näyttelee Theda Bara. Elokuvan oletetaan olevan nykyisin kadonnut.
"The Eternal Sapho" perustuu ranskalaisen Alphonse Daudet’n romaaniin "Sapho" (1881), jonka pohjalta Mary Murillo laati käsikirjoituksen. Elokuvan tuotanto- ja jakeluyhtiönä toimi Fox Film Corporation, ja se kuvattiin työnimellä "A Modern Sapho" Foxin studioilla New Jerseyn Fort Leessä. "The Eternal Sapho" sai Yhdysvaltain ensi-iltansa 8. toukokuuta vuonna 1916.
Juoni.
"The Eternal Sapho" kertoo vampista, Laura Bruffinsista, jonka avioliittosuunnitelmat varakkaan nuoren miehen kanssa kariutuvat. Laura palaa entisen kuvanveistäjänä työskentelevän rakastajansa luokse, mutta löytää hänet kuolleena. Entinen rakastaja on tehnyt itsemurhan, mikä järkyttää Lauraa pahoin. Tragedia vie Lauran mielenterveyden.
Jarkko Honkanen

Jarkko Tapio Honkanen (s. 24. lokakuuta 1972 Kemijärvi) on 1990-luvulla uransa aloittanut laulaja. Jarkko on ollut yhtyeineen mukana "Taivaan tulet" -televisiosarjassa. Hän osallistui Tangomarkkinat-laulukilpailuun vuonna 2014 sijoittuen tangokuningasfinaalissa viidenneksi. 
Hänen kotipaikkansa on Rovaniemi. 
Honkanen on tehnyt laulujen sanoituksia myös muille artisteille ja yhtyeille.
Yhtyeet.
Iskelmäkeikoilla Honkanen aloitti esiintymisensä Pohjantähti-yhtyeen solistina vuonna 2004. Vuonna 2009 nimi muutettiin Taiga-yhtyeeksi, jonka kanssa hän esiintyy edelleen. Jarkko Honkanen &amp; Taiga valittiin Vuoden 2017 tanssittajaksi. 
Hän laulaa myös Honkanen &amp; Vaara -duossa, sekä 2021 perustetussa Lätkäfaijat -yhtyeessä.
Vuosituhannen alkupuolella hän on laulanut H. Moilanen &amp; Osviitta -kokoonpanossa, sekä 90 -luvulla toimineissa The Beats ja Sulo Armas &amp; Pilvilinna -bändeissä.
How Could I Want More

”How Could I Want More” on yhdysvaltalaisen näyttelijä-laulaja Jamie Lynn Spearsin esikoissinglenä marraskuussa 2013 julkaistu countrykappale. Spears kirjoitti kappaleen yhdessä Rivers Rutherfordin kanssa. Sen tuotti Corey Crowder. Toukokuussa 2014 kappale julkaistiin Spearsin ensimmäisellä EP:llä "The Journey".
”How Could I Want More” sijoittui Billboardin Hot Country Songs -listalla sijalle 29 ja Country Digital Songs -listalla kahdeksanneksi.
Ricardo van Rhijn

Ricardo van Rhinj (s. 13. kesäkuuta 1991 Leiden) on alankomaalainen jalkapalloilija, joka edustaa AFC Ajaxia. Hän on oikea laitapakki. Vuodesta 2012 lähtien hän on edustanut Alankomaiden jalkapallomaajoukkuetta.
Jyväskylän ylioppilasteatteri

Jyväskylän ylioppilasteatteri (JYT) toimii Jyväskylän yliopiston ylioppilaskunnan piirissä. Se aloitti toimintansa syyskuussa 1960 silloisen Kasvatusopillisen korkeakoulun opiskelijoiden teatteriryhmänä. Taiteellisia voittoja JYT sai muun muassa 1970-luvulla Markus Packalénin ohjauksilla Aristofaneen "Rauha" (1975) ja Bertolt Brechtin "Sezuanin hyvä ihminen" (1976).
1980-luku oli JYT:n kukoistuskausi. Tuolloin teatterissa työskenteli kaksi erityisen lupaavaa ohjaaja-käsikirjoittaja-näyttelijää. Sirkku Peltolan näytelmistä "Pikku Jättiläinen" (1986) ja "Maailman baari" (jossa Torstin roolissa Jukka Keinonen) - muodostui suorastaan kulttinäytelmiä. Samaan aikaan alkoi JYT:ssä ohjaaja Juha Hurmeen monipolvinen tie, joka 1980-luvulla vei Yövieraat- ja Nälkäteatteri-ryhmien perustamiseen.
Muita 1980-luvulla JYT:ssa vaikuttaneita ja sittemmin luovilla aloilla kunnostautuneita toimijoita olivat muun muassa Heikki Salo, Jaana Pesonen, Harto Hänninen, Anu Kuivasmäki ja Auli Mantila.
Näkyvintä JYT:n toimintaa ovat näytelmäproduktiot, joita JYT toteuttaa vuosittain 3–5 kappaletta. Lisäksi teatteri toteuttaa tilausesityksiä ja koulutuksia.
Tekstit vaihtelevat suomalaisista klassikoista eurooppalaisiin tuoreisiin teksteihin ja teatterin omiin tuotantoihin, aina kuitenkin ylioppilasteatterin henkeen sopivalla raikkaudella ja uskalluksella.
Esiintymistilana toimii Jyväskylän yliopiston pääkampuksella sijaitsevan Ylioppilastalo Ilokiven monitoimitila.
JYT kuuluu valtakunnalliseen ylioppilasteattereiden kattojärjestöön, Suomen Ylioppilasteatteriliitto SYTY ry:hyn. SYTY ry järjestää vuosittain ylioppilasteatterifestivaalit, joihin myös JYT on näytelmillään menestyksekkäästi osallistunut. JYT isännöi festivaalin viimeksi vuonna 2014.
Red Bull Crashed Ice

Red Bull Crashed Ice on energiajuomatuotemerkki Red Bullin sponsoroima joka talvi järjestettävä alamäkiluistelusarja, joka toimii myös lajin maailmanmestaruussarjana. Vuodesta 2001 vuoteen 2009 asti mestaruus ratkaistiin vain yhdessä kilpailussa, mutta vuodesta 2010 lähtien se on ratkaistu 2–5 kilpailun sarjassa. Yhden kilpailun aikana joinakin vuosina mestaruus saatettiin ratkaista useammankin kerran. Lajin menestynein urheilija on ruotsalais-yhdysvaltalainen Jasper Felder, joka voitti yhden kilpailun sarjan kuudesti vuosina 2001–2009. Nykyisin lajin tunnettuja kilpailijoita ovat muun muassa Marco Dallago, Kyle Croxall ja Cameron Naasz
Oheisluokkia.
Miesten pääsarjaa on kilpailtu vuodesta 2013 asti, minkä rinnalle tuli naisten sarja vuonna 2011. Suomalainen Salla Kyhälä on voittanut naisten maailmanmestaruuden kolmesti: vuosina 2011, 2014 ja 2015. Nykyään ei ole enää joukkuesarjaa. Sen on korvannut junioreiden (16v-20v) MM-kisa ja freestyle-sarja vuodesta 2016
Pistelasku.
Voittaja saa pisteitä 1000, toinen 800, kolmas 600 ja tästä alaspäin siten, että sadanneksi sijoittunut kilpailija palkitaan 0,5 pisteellä. 
Tunnettuja kilpailijoita.
Kaikkien aikojen menestynein Red Bull Crashed Ice -kilpailija on Jasper Felder, joka on voittanut sarjan yksipäiväisen kilpailun kuusi kertaa. Suomessa etenkin jo uransa päättänyt Arttu Pihlainen (maailmanmestari 2008, 2009 ja 2011) on tunnettu.
Riders Cup.
Kaudelle 2015 kilpailuohjelmaan tuli uusia kilpailuita, joita kutsutaan nimellä Riders Cup. Sen tarkoituksena on laajentaa alamäkiluistelua ja tarjota useammille urheilijoille mahdollisuuksia osallistua sarjan kilpailuihin. Riders Cupissa on kauden aikana neljä osakilpailua, joista kuljettajat voivat kerätä lisäpisteitä varsinaisen MM-sarjan pisteiden lisäksi. Riders Cup -kilpailuista saa 25 prosenttia varsinaisen MM-sarjan osakilpailun pisteistä.
Kaikkien aikojen ensimmäisen Riders Cup -kilpailun voitti Cameron Naasz Hastingsissa, Minnesotassa tammikuussa 2015. Riders Cupin yhteispisteissä voittaja tuolla kaudella oli koko sarjan mestaruuden voittanut Scott Croxall.
Pirkanmaan musiikkiopisto

Pirkanmaan musiikkiopisto (lyh. PMO) on vuonna 1970 perustettu Pirkanmaan alueella toimiva musiikkiopisto, jossa voi opiskella soittoa ja laulua taiteen perusopetuksen laajan ja yleisen oppimäärän mukaan. Opistolla on myös laajaa muskari- ja musaryhmätoimintaa 0–9-vuotiaille. Pirkanmaan musiikkiopiston ylläpitäjä on YMCA Tampere. 
Opiston päätoimitalo sijaitsee Tampereen Kaakinmaalla osoitteessa Eteläpuisto 4. Tampereen lisäksi toimipisteitä on Hämeenkyrössä, Kangasalla, Pirkkalassa ja Ylöjärvellä. Pirkanmaan musiikkiopistossa voi opiskella lähes kaikkia soittimia kanteleesta sähkökitaraan sekä klassista ja pop/jazz-laulua. Oppilaita on n. 1600 ja opettajia n. 90 (tilanne 26.4.2021). 
Pirkanmaan musiikkiopiston rehtorina on toiminut Jouni Auramo vuodesta 2010. Apulaisrehtoreina ovat Niina Haapanen ja Timo Saarinen. Opiston opettajia ovat muun muassa saksofonistit Masa Orpana ja säveltäjä Petri Nieminen.
Scott Dann

Scott Dann (s. 14. helmikuuta 1987 Liverpool, Englanti) on englantilainen jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän on keskuspuolustaja. Hän on pelannut Englannin Valioliigassa Birmingham Cityn, Blackburn Roversin ja vuosina 2014–2021 Crystal Palacen joukkueissa.
Seurajoukkueura.
Jalkapallon pelaamisen Dann aloitti Walsallin juniorikoulussa. Hän myös aloitti aikuisten uransa seurassa pelaten 63 ottelua, joissa viimeisteli kahdeksan maalia. Vuosien 2005 ja 2006 aikana hän kävi seurastaan pelaamassa lainalla Køge BK:ssa (2 ottelua), Redditch Unitedissa (11 ottelua, 1 maali) ja Hednesford Townissa (3 ottelua) ennen kuin siirtyi pelaamaan Coventry Cityn riveissä. Coventryssä hän pelasi vuosina 2008-2009 kaikkiaan 51 ottelua, joissa viimeisteli neljä maalia. Vuonna 2009 Dunn siirtyi Birmingham Cityyn, jossa pelasi vuoteen 2011 saakka. Näiden vuosien aikana hänen tililleen Birminghamissa kertyi 60 ottelua, joissa syntyi kolme maalia. Vuodesta 2011 lähtien Dannin seurana oli Blackburn Rovers, ennen kuin tammikuussa 2014 hän siirtyi Crystal Palaceen. Blackburnissa hän pelasi 106 ottelua, joissa viimeisteli seitsemän maalia. Crystal Palacessa Dann pelasi kauden 2020–2021 loppuun mennessä 181 ottelua, joista 164 ottelua Valioliigassa. Näissä otteluissa hän teki 16 maalia, joista 13 maalia Valioliigassa. Kaudet 2021–2023 hän edusti Englannin mestaruussarjassa Readingiä.
Maajoukkueura.
Dann on pelannut kaksi ottelua Englannin alle 21-vuotiaiden jalkapallomaajoukkueessa.
2,4,6-trikloorianisoli

2,4,6-trikloorianisoli eli TCA (C7H5Cl3O) on aromaattinen orgaaninen yhdiste, anisolin kloorattu johdannainen, jota syntyy myös eräiden sienien ja bakteerien aineenvaihduntatuotteina. TCA on tärkein aiheuttaja korkkivikana tunnetulle viinin makuvirheelle.
TCA on myös pääaiheuttaja Etelä-Amerikasta tuoduissa kahvinpavuissa esiintyvälle Rio-y -ominaismaulle, jota kahvinharrastajapiireissä ei välttämättä pidetä makuvirheenä.
Hambletonian Stakes

Hambletonian Stakes (myös The Hambletonian) on vuosittain New Jerseyssä Meadowlandsin raviradalla järjestettävä Pohjois-Amerikan suurin ravikilpailu, joka on tarkoitettu kolmivuotiaille hevosille. Se on nimetty Yhdysvalloissa 1850-luvulla kilpailleen Hambletonian 10 -nimisen oriin mukaan. Hambletonian Stakes on yksi maailman kolmesta merkittävimmästä ravilähdöstä Prix d'Ameriquen ja Elitloppetin ohella sekä myös ensimmäinen Yhdysvaltojen kolmesta Triple Crown -kilpailusta. Sen perinteinen ajankohta on elokuun ensimmäinen lauantai.
Historia.
Vuonna 1926 perustettu Hambletonian järjestettiin ensimmäistä kertaa New Yorkin osavaltion Syracusessa Great New York State Fair -maatalousnäyttelyn yhteydessä. Seuraavana vuonna kilpailu siirtyi Kentuckyn Lexingtoniin kolmen vuoden ajaksi ja sieltä edelleen New Yorkin Gosheniin vuoteen 1956 saakka. Poikkeuksena oli sotavuosi 1943, jolloin kilpailu käytiin säännöstelyn vuoksi New Yorkin kaupungissa sijaitsevalla Yonkersin raviradalla. Vuosina 1957–1980 Hambletonian järjestettiin Illinoisin Du Quoinin maatalousnäyttelyn yhteydessä, jonka jälkeen se siirtyi Meadowlandsin raviradalle.
Jim Benning

Jim Benning (s. 29. huhtikuuta 1963 Edmonton, Alberta) on pelaajauransa lopettanut kanadalainen jääkiekkoilija, ja nykyinen Vancouver Canucksin toimitusjohtaja. Benning pelasi pelaajaurallaan yhteensä 610 NHL-ottelua Vancouver Canucksissa sekä Toronto Maple Leafsissa. 
Pelaajaura.
Ennen NHL-uraa Benning pelasi juniorijääkiekkoa Alberta Hockey Leaguessa, sekä WHL:ssä, Portland Winterhawksin joukkueessa. Pelatessaan WHL:ssä kaudella 1980–81, hänet valittiin liigan parhaaksi puolustajaksi.
Toronto Maple Leafs varasi Benningin koko tilaisuuden kuudentena pelaajana. Tulokaskaudellaan Benning pelasi 74 ottelua, joissa hän teki viisi maalia, ja antoi 17 maaliin johtanutta syöttöä. Benning pelasi 
Torontossa kauteen 1986–1987 asti, jolloin hän siirtyi kesken kauden Vancouver Canucksiin, jossa pelasi loput NHL-urastaan.
Ura jääkiekkovaikuttajana.
Pelaajauransa jälkeen Benning aloitti Mighty Ducks of Anaheimin organisaatiossa kykyjenetsijänä. Seuraavalla kaudella Benning siirtyi kykyjenetsijäksi Buffaloon, jossa hän palveli kesään 2006 asti. Buffalosta Benning pääsi Boston Bruinsiin apulaistoimitusjohtajaksi. Benning voitti ensimmäisen kerran Stanley Cupin kaudella 2010–2011. Kesällä 2014 Vancouver Canucks ilmoitti tehneensä monivuotisen sopimuksen seuran uuden toimitusjohtaja Benningin kanssa.
Algol (yritys)

Algol Oy on suomalaisen teknistä tukkukauppaa harjoittavan Algol-konsernin emoyhtiö. Yhtiön tytäryhtiöt ovat: 
Historiaa.
Algolin historia juontaa saksalaisen Albert Goldbeck-Löwen vuonna 1894 Helsingin Liisankadulle perustamaan agentuuriliikkeeseen, joka alkoi toimittaa kemikaaleja, metalleja ja rakennusaineita Suomen teollisuudelle. Yritys laajeni tukkukaupaksi 1920-luvulla, ja 1930-luvulla Algol sai luvan harjoittaa apteekkitavaroiden tukkukauppaa. 1970-luvulla Algol aloitti omien nostolaitteiden tuotannon. Algol vetäytyi lääkekaupasta, kun Algol Pharma myytiin ranskalaiselle Biocodexille vuonna 2016. Yhtiön liiketoimintakokonaisuus muodostuu kolmesta osa-alueesta: kemikaalit ja muut raaka-aineet, teollisuutta palveleva teknologia sekä terveydenhoito. 
Algolin pääkonttori on 1980-luvulta asti sijainnut Espoon Karamalmilla, jonne 1960-luvulla rakennettiin yrityksen keskusvarasto. 1990-luvulla Algol alkoi laajentua Suomesta muihin Pohjoismaihin sekä Baltian suuntaan. Algolilla on toimipisteitä yhdeksässä maassa.
Algol on tehnyt vastuullisuusraportointia vuodesta 2022 alkaen.
Finnsonic

FinnSonic Oy on Lahdessa toimiva yritys, joka on perustettu 1979. FinnSonic kehittää ja valmistaa ultraäänipesu- ja särötarkastuslaitteita teollisuuden osienpesutarpeisiin ja NDT-järjestelmiin. Ensimmäisen pöytämallisen ultraäänipesurin FinnSonic valmisti vuonna 1979. FinnSonic on toimittanut laajoja osienpesu- ja tarkastusratkaisuja ilmailualalle vuodesta 1991. 
Yrityksen päätuotteita ovat ultraäänitekniikkaan perustuvat manuaaliset ja automaattiset pesulaitteet. Noin 34 henkilöä (2023) työllistävä Finnsonic on ainoa suomalainen yritys, jossa valmistetaan ultraäänipesulaitteita. FinnSonic on yksi pohjoismaiden suurimmista teollisten pesulaitteiden valmistajista. Yrityksen liikevaihdosta yli 80 % menee vientiin.
Pentre Ifan

Pentre Ifan on asuinpaikka Nevernin kunnassa Pembrokeshiressa Walesissa. Siellä on Walesin suurin ja parhaiten säilynyt kivikautinen paasikammio.
Historia.
Paasikammio on peräisin suunnilleen ajalta 3 500 eaa. ja sitä on mahdollisesti käytetty yhteishautana. Olemassaolevista kivistä muodostuu portaali ja haudan päätila, joka on alkujaan saattanut olla suuren kiviröykkiön peitossa, jonka koko on voinut olla noin 36,6 × 17 metriä. Osa kivistä on levällään, mutta ainakin seitsemän on alkuperäisillä paikoillaan. Päällyskiven pituus on 5,1 metriä, ja sen arvioidaan painavan 16 tonnia, ja se on 2,4 metrin korkeudessa maanpinnasta. Se on hyvin tarkasti tukeutunut kolmen pystykiven kapeisiin kärkiin. Portaalia ympäröivä fasadi on rakennettu huolellisesti kuivamuurauksena.
Arkeologisia kaivauksia on tehty paikalla vuosina 1936–1937 ja 1958–1959, ja molempia johti William Francis Grimes.
Paasikammion omistaa ja sitä ylläpitää Walesin historiallisista ympäristöistä vastaava virasto Cadw. Paikasta huolehditaan hyvin, ja sinne pääsy on maksuton. Se on noin 17 kilometrin päässä Cardiganista.
Daniel Owusu

Daniel Owusu (s. 13. heinäkuuta 1989) on ghanalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Kakkosessa pelaavaa FC Jazzia.
Daniel Owusu tuli vuonna 2006 Fulhamin jalkapalloakatemiaan, josta hän oli vuokralla belgialalaisissa pääsarjassa pelanneessa Beerschotin ja toisella sarjatasolla pelanneessa KV Turnhoutin joukkueissa. 
Keväällä 2011 Owusu siirtyi Suomeen ja Ykkösen AC Oulun riveihin. Seuraavan vuoden belgialaisen KV Turnhout-kauden jälkeen Owusu palasi kaudeksi 2013 AC Oulun riveihin.
Mika Raatikainen

Mika Pekka Raatikainen (s. 7. marraskuuta 1961 Helsinki) on suomalainen poliisi ja perussuomalainen poliitikko. Hänestä tuli kansanedustaja varasijalta heinäkuussa 2014, kun Jussi Halla-aho valittiin Euroopan parlamenttiin kevään 2014 europarlamenttivaaleissa.
Raatikainen valittiin jatkokaudelle vuoden 2015 eduskuntavaaleissa. Hän jäi valitsematta vuoden 2019 eduskuntavaaleissa, mutta toimi Halla-ahon varaedustajana heinäkuuhun 2019 saakka. Hän on myös Helsingin kaupunginvaltuuston jäsen.
Ura.
Siviiliammatiltaan Raatikainen on poliisi. Hän on työskennellyt Helsingin poliisilaitoksella vuodesta 1983. Raatikainen on ollut rikoskomisario ja tutkinnanjohtaja Helsingin poliisin huumerikosyksikössä ja toiminut ulkomaalaispoliisin maastapoistamisryhmässä.
Raatikainen on työskennellyt yli kymmenen vuotta ulkomailla. Hän on ollut sotilaspoliisina rauhanturvatehtävissä Libanonissa, kouluttanut irakilaisia poliiseja Jordaniassa ja ollut YK:n tehtävissä Gazassa ja Kosovossa. Lisäksi Raatikainen on toiminut EU:n korruptionvastaisen projektin pysyvänä asiantuntijana Jordaniassa Resident Twinning Adviser -nimikkeellä.
Raatikainen oli Perussuomalaisten ehdokkaana ensimmäisen kerran vuoden 2008 kunnallisvaaleissa Helsingissä ja jäi varasijalle 596 äänellä. Vuoden 2012 kunnallisvaaleissa Raatikainen valittiin Helsingin kaupunginvaltuustoon 1 071 äänellä. Raatikainen valittiin Helsingin kaupunginhallitukseen Halla-ahon siirryttyä europarlamenttiin. Lisäksi Raatikainen on johtanut Helsingin pelastuslautakuntaa vuodesta 2013 lähtien ja hänet valittiin Uudenmaan maakuntahallitukseen vuonna 2014 missä tehtävässä hän jatkaa edelleen. Kuntavaaleissa 2017 Raatikainen uusi paikkansa Helsingin kaupunginvaltuustossa 1 407 äänellä.
Vuoden 2011 eduskuntavaaleissa Raatikainen sai Helsingin vaalipiirissä 2 425 ääntä ja jäi varasijalle. Kun Halla-aho valittiin Euroopan parlamenttiin kevään 2014 vaaleissa, Raatikainen nousi kansanedustajaksi 4. heinäkuuta 2014.
Monista muista perussuomalaisista poiketen Raatikainen ei vastusta pakkoruotsia. Hän ei kannata sukupuolineutraalia avioliittolakia.
Raatikainen oli jälleen ehdolla vuoden 2015 eduskuntavaaleissa. Hän sai vaaleissa 3 370 ääntä ja tuli valituksi. Vuoden 2019 eduskuntavaaleissa Raatikainen jäi valitsematta, mutta kohosi varasijalta kansanedustajaksi Halla-ahon pyydettyä vapautusta edustajantoimestaan heinäkuuhun 2019 asti, jolloin vuonna 2014 valitun Euroopan parlamentin toimikausi päättyi.
Yksityiselämä.
Raatikainen on ollut vuodesta 2012 naimisissa libanonilaisen kääntäjänä ja tulkkina työskentelevän Stacy Makhoulin kanssa. He tapasivat Italiassa vuonna 2006 Raatikaisen luennoidessa International Institute of Humanitarian Law-instituutissa (IIHL).
Raatikaisella on kaksi aikuista lasta. Hänen äitinsä on suomenruotsalainen. Raatikainen ilmoitti huhtikuussa 2017 eroavansa protestina evankelis-luterilaisesta kirkosta.
Katja Hänninen

Katja Maria Hänninen (o.s. Laurila, s. 26. tammikuuta 1980 Oulainen) on suomalainen vasemmistoliittoa edustava poliitikko. Hän nousi kansanedustajaksi varasijalta heinäkuussa 2014 Merja Kyllösen siirryttyä Euroopan parlamentin jäseneksi. Hänet valittiin Vasemmistoliiton eduskuntaryhmän 2. varapuheenjohtajaksi 02.02.2021. 
Hänninen on Raahen kaupunginvaltuutettu vuodesta 2009.
Ura.
Koulutukseltaan Hänninen on ylioppilasmerkonomi ja ammatiltaan myyjä. Ennen eduskuntaan valitsemistaan hän työskenteli vuodesta 2001 Raahen Prismassa.
Hänninen on ollut Raahen kaupunginvaltuuston jäsen vuodesta 2009. Vuoden 2008 kuntavaaleissa hänet valittiin valtuustoon 71 äänellä. Vuoden 2012 kunnallisvaaleissa Hänninen oli Raahen ääniharava 736 äänellä. Hän on Raahen kaupunginvaltuuston 1. varapuheenjohtaja. Hänninen on myös vasemmistoliiton puoluevaltuuston ja Raahen kirkkovaltuuston jäsen.
Vuoden 2011 eduskuntavaaleissa Hänninen sai 4 326 ääntä Oulun vaalipiirissä. Hän jäi tuolloin varasijalle, mutta nousi eduskuntaan 4. heinäkuuta 2014, kun Merja Kyllönen valittiin Euroopan parlamenttiin vuoden 2014 vaaleissa. Hänninen oli ehdolla Oulun vaalipiiristä myös vuoden 2015 eduskuntavaaleissa. Niissä hän sai 6007 ääntä, joka riitti eduskuntapaikkaan.
Katja Hänninen oli eduskunnan valtiovarainvaliokunnan, hallinto- ja turvallisuusjaoston, työ- ja elinkeinojaoston, kunta- ja terveysjaoston sekä tulevaisuusvaliokunnan jäsen.
Toukokuussa 2016 Hänninen sai eduskunnan puhemieheltä nuhteet alkoholinkäytöstään valtiovierailulla Ruotsissa. Hänninen pahoitteli tapahtunutta.
Vuoden 2019 eduskuntavaaleissa Hänninen uusi paikkansa eduskunnassa saatuaan 4 145 ääntä.
Hänninen kuuluu ydinvoimaa vastustavaan Pro Hanhikivi -liikkeeseen ja vastustaa Fennovoiman Pyhäjoen ydinvoimalaitoksen lupaa.
Yksityiselämä.
Hänninen asuu Raahessa Piehingin kylässä. Hänellä on viisi lasta, joista ensimmäinen syntyi Katjan ollessa 14-vuotias. Pari vihittiin Katjan ylioppilasjuhlien jälkeen. He ovat sittemmin eronneet.