tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Metyylisininen

Metyylisininen eli Acid blue 93 (C37H29N3O9S3) on triaryylimetaaniväriaineisiin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään biologisissa tutkimuksissa ja teollisuudessa väriaineena. 
Valmistus ja käyttö.
Metyylisinistä valmistetaan synteettisesti lähtemällä formaldehydistä ja difenyyliaminosulfonihaposta. Ensimmäisessä vaiheessa formaldehydi reagoi kahden difenyyliaminosulfonihappomolekyylin kanssa muodostaen difenyylimetaanijohdannaisen. Tämä johdannainen reagoi kolmannen difenyyliaminosulfonihappomolekyylin kanssa hapettavalla kytkentäreaktiolla rauta(III)kloridin toimiessa katalyyttinä. 
Biokemiallisissa ja biologisissa tutkimuksissa metyylisinistä käytetään solujen värjäykseen. Se värjää sinisiksi muun muassa rustokudoksen, proteiinit, leukosyytit ja mitokondriot. Metyylisinistä käytetään väriaineena muun muassa kynien musteissa ja tekstiilien värjäykseen.
Britannian Grand Prix 2013

Britannian Grand Prix 2013 (virallisesti 2013 Formula 1 Santander British Grand Prix) oli Formula 1 -kauden 2013 kahdeksas osakilpailu, joka ajettiin 30. kesäkuuta Silverstonen moottoriradalla, Englannissa. 
Ennakkotunnelmat.
Red Bull -kuljettaja Mark Webber ilmoitti torstaina lopettavansa uransa kauden päätteeksi, ja siirtyvän ensi kaudeksi FIA World Endurance Championship -sarjaan Porschen -rattiin. Williamsille kyseessä oli tallin 600:s Grand Prix.
Kilpailu.
Kilpailun voitti Nico Rosberg, jolle voitto oli kauden toinen. Kilpailun kärkipaikalla ollut Lewis Hamilton kärsi vasemman takarenkaan rikon, jonka kärsi myös 3 muuta kuljettajaa. Hamiltonin jälkeen kilpailua johti Sebastian Vettel aina vaihdelaatikko-ongelmaansa asti. Sen jälkeen Nico Rosberg siirtyi kärkeen ja johti kilpailua maalin asti. Viimeisillä kierroksilla palkintopallipaikkaa pitänyt Kimi Räikkönen joutui Mark Webberin, Fernando Alonson ja hienon nousun joukon hänniltä tehneen Lewis Hamiltonin ohittamaksi pudoten näin viidenneksi.
Kyseessä oli viimeinen kerta kun Rosberg, Webber ja Alonso kolmikko nähtiin yhdessä palkintokorokkeella.
Lakalaivan eritasoliittymä

Lakalaivan eritasoliittymä (Lakalaivan liittymä, Lakalaivan risteys, Tampereen eteläinen eritasoliittymä) on Tampereen keskustan eteläpuolella sijaitseva iso risteys, jossa valtatie 3, valtatie 9 ja yhdystie 3495 risteävät. Tiet liittymän kohdalla ovat moottoriteitä ja liittymä rakennettiin osana Tampereen kehätieprojektia kehätien ja Helsinkiin vievän tien (valtatien 3 jatke) risteykseen. Kehätie on osa kumpaakin mainittua valtatietä. Lakalaivaan tehtiin liittymä vuonna 1985 rakennettaessa läntistä kehätietä ja nelitasoinen eritasoliittymä valmistui 1994, kun rakennettiin itäistä kehätietä. Lakalaivan liittymän itäpuolella on Karkunvuoren moottoritietunneli ja länsipuolella kehätien ylittävä seututie 130 eli Lempääläntie.
Eritasoliittymän rakenne.
Lakalaivan eritasoliittymä on Suomen ainoa neljään tasoon rakennettu liittymä. Tilanpuutteen takia liittymä on perinteisestä moottoriteiden "neliapilaliittymästä" puolikas, johon on lisätty kaksi pitkää siltaa (puolineliapilatyyppi AB). Näin kaikille liikennesuunnille on saatu kuitenkin rampit. Liittymässä on pohjois-eteläsuuntaiset Lakalaivan risteyssillat sekä ylimpänä pitkät ramppeina toimivat sillat: Rotatorin risteyssilta (299 m) ja Postitorven risteyssilta (386 m).
Asiantuntijaseminaarissa siltoja on arvioitu seuraavasti: Sillat ovat akveduktimaisia. Ne ovat teräspalkkisiltoja, joita kannattaa vain yksi pylväsrivi.
Yhteydet liittymästä.
Lakalaivan eritasoliittymästä pääsee:
Liikennemäärät.
Lakalaivan eritasoliittymä muodostaa keskeisen Sisä-Suomen liikenteen solmukohdan. Vuonna 2021 eritasoliittymän kohdalla kehätien liikennemäärät ovat noin 45 000-55 000 autoa vuorokaudessa. Helsingintiellä liikennemäärät ovat eritasoliittymän pohjoispuolella noin 32 000 autoa vuorokaudessa, josta ne nousevat eritasoliittymän eteläpuolelle päästessä noin 42 000 ajoneuvoon vuorokaudessa.
Rampeilla liikennemäärät menevät seuraavasti (2021): 
Lakalaivan risteyksen ruuhkautuminen.
Risteyksestä kulkee 2025 noin 54 000 ajoneuvoa vuorokaudessa. Etenkin liikenne kohti Vaasaa ruuhkautuu Lakalaivan ja Sarankulman välillä aamuisin, iltaisin ja viikonloppuisin. Risteyksen rakenteen parantaminen on hyvin vaikeaa. Vuodelle 2040 risteyksessä ennustetaan olevan liikennettä 65 000 ajoneuvoa vuorokaudessa, jos uusia teitä ei rakenneta. Laskelmien mukaan Puskiaisten oikaisu helpottaisi ruuhkia siten, että vuonna 2040 risteyksessä olisi vastaava tilanne kuin 2025.
Hiyō

Hiyō () oli keisarillisen Japanin laivaston vuonna 1942 palvelukseenotettu Hiyō-luokan lentotukialus toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Nippon Yusen Kaisha eli Japanin postihöyrylaivayhtiö tilasi aluksen vuoden 1938 lopulla Kawasakin Kōben telakalta ja sen köli laskettiin 30. marraskuuta 1939 telakkanumerolla 660. Alus laskettiin vesille 24. kesäkuuta 1941 nimellä "SS Izumomaru" ja se myytiin 10. helmikuuta 1942 keisarillisen Japanin laivastolle lentotukialukseksi muutettavaksi. Alus liitettiin muutostöiden jälkeen laivastoon 31. heinäkuuta 1942.
Palvelus.
Alus osallistui Guadalcanalin taisteluun, ja sen oli tarkoitus osallistua Santa Cruzin saarten taisteluun, mutta sähköpalo esti tämän. Alukseen osui vuonna 1943 Yhdysvaltain laivaston sukellusvene "USS Triggerin" laukaisema torpedo, ja se vietti kolme kuukautta telakalla korjattavana. Alus upposi Filippiinienmeren taistelussa 20. kesäkuuta vuonna 1944, kun alukseen osui "USS Belleau Woodin" lentokoneiden pudottama torpedo, mikä aiheutti myöhemmin polttoaineen kaasuuntumisen laivan rungossa ja räjähdyksen.
Deon Lendore

 
Deon Lendore (28. lokakuuta 1992 – 10. tammikuuta 2022) oli trinidadtobagolainen pikajuoksija, joka oli erikoistunut 400 metrin juoksuihin. 
Deondore oli mukana voittamassa pronssia 4 x 400 metrin viestissä vuoden 2012 kesäolympialaisissa. 400 metrillä hän karsiutui Lontoossa alkuerissä ja Moskovan MM-kilpailuissa 2013 välierissä. Hän kuului Pekingin MM-kilpailuissa 2015 Trinidad ja Tobagon hopeajoukkueeseen 4 x 400 metrin viestissä. Portlandin MM-hallikilpailuissa 2016 hän saavutti pronssia sekä 400 metrillä ajalla 46,17 että 4 x 400 metrin viestissä. Saman vuoden Rio de Janeiron olympialaisissa hän karsiutui 400 metrin alkuerissä. 
Lendore saavutti Birminghamin sisäratojen MM-kilpailuissa 2018 pronssia 400 metrillä ajalla 46,37. Seuraavana vuonna hän saavutti 4 x 400 metrin viestissä kultaa IAAF World Relays -kilpailuissa ja pronssia Liman Pan-Amerikan kisoissa. Vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa hän karsiutui 400 metrin välierissä.
Lendore sai hopeaa alle 20-vuotiaiden Pan-Amerikan mestaruuskilpailuissa 4 x 400 metrin viestissä 2009 ja 400 metrillä 2011. Keski-Amerikan ja Karibian mestaruuskilpailuissa hän saavutti alle 20-vuotiaiden sarjassa kultaa pitkässä viestissä ja pronssia 400 metrillä 2010 ja yleisessä sarjassa hopeaa 4 x 400 metrin viestissä 2011. Hän voitti NCAA:n mestaruuden 400 metrillä 2014 sekä sisä- että ulkoradoilla.
Lendore juoksi 400 metrin ennätyksensä 44,36 Lexingtonissa 18. toukokuuta 2014. Sisäradoilla hän juoksi maansa ennätyksen 45,03 Texasin College Stationissa 1. maaliskuuta 2014. 200 metriä hän juoksi 20,49 maaliskuussa 2021 ja hallissa 20,68 helmikuussa 2014.
Lendore kuoli auto-onnettomuudessa tammikuussa 2022.
Ade Alleyne-Forte

 
Ade Alleyne-Forte (s. 11. lokakuuta 1988) on trinidadtobagolainen pikajuoksija. Hän kilpaili vuoden 2012 kesäolympialaisissa juosten kolmannen osuuden pronssia saaneessa Trinidad ja Tobagon 4 × 400 metrin viestijoukkueessa. Hän juoksi kolmannen osuuden myös Trinidad ja Tobagon saadessa viestipronssia Portlandin MM-hallikilpailuissa 2016.
Alleyne-Forte saavutti alle 20-vuotiaiden Pan-Amerikan mestaruuskilpailuissa 2007 kultaa 4 × 400 metrin viestissä ja pronssia 400 metrin juoksussa. Keski-Amerikan ja Karibian mestaruuskilpailuissa hän sai pitkässä viestissä alle 20-vuotiaiden ikäluokassa hopeaa 2006 ja miesten sarjassa pronssia 2008.
Alleyne-Forte juoksi 400 metrin ennätyksensä 46,13 Port of Spainissa 23. kesäkuuta 2012.
Antti Soikkeli

Antti Vilho Soikkeli (29. lokakuuta 1883 Kuopio – 17. tammikuuta 1937 Kuopio) oli suomalainen STPV:n listoilta ryhmän silloin vahvimmasta, Kuopion läänin läntisestä vaalipiiristä valittu kansanedustaja vuosina 1924–1927. Hänen isänsä oli kupariseppä Antti Soikkeli ja äitinsä Maria Partanen ja hän oli kahdesti aviossa. Ammatiltaan hän oli Osl. Työkansan varastonhoitajana eduskuntaan valittaessa, mutta oli toiminut myös konepuuseppänä sekä jalkineteollisuudessa. 
Antti Soikkeli sai moitteita STPV:n johdolta poissaoloista, juopottelusta – kieltolain aikana – ja vajavaisesta yhteydenpidosta äänestäjiin. Pahinta kritiikkiä hän sai kuitenkin illegaaliselta SKP:n johdolta, joka väitti hänen sekaantuneen vekseliväärennökseen tai kavallukseen. Ryhmä erotti Soikkelin jäsenyydestään 1926 ryhmää vahingoittavan toiminnan takia.
Jarrin Solomon

 
Jarrin Solomon (s. 11. tammikuuta 1986) on trinidadtobagolainen pikajuoksija, joka on erikoistunut 400 metrin juoksuun. Hän oli osa Trinidad ja Tobagon joukkuetta, joka voitti pronssia 4 × 400 metrin viestissä vuoden 2012 sisäratojen maailmanmestaruuskilpailuissa. Solomon kilpaili myös vuoden 2012 kesäolympialaisissa, joissa hän oli jälleen mukana voittamassa pronssia. Moskovan MM-kilpailuissa 2013 hän karsiutui 400 metrin välierissä. Hän juoksi pitkän viestin alkuerissä Pekingin MM-kilpailuissa 2015. Loppukilpailussa Trinidad ja Tobago sai toisella kokoonpanolla hopeaa. 
Solomon kuului kotimaansa viestipronssijoukkueeseen Portlandin MM-hallikilpailuissa 2016. Hän juoksi avausosuuden Trinidad ja Tobagon voittaessa 4 × 400 metrin viestin maailmanmestaruuden Lontoossa 2017.
Solomon voitti Keski-Amerikan ja Karibian mestaruuden 400 metrillä ja 4 × 400 metrin viestissä 2013. Hän sai pitkässä viestissä pronssia Kansainyhteisön kisoissa 2014 ja kultaa Pan-Amerikan kisoissa 2015.
Solomon juoksi 400 metrin ennätyksensä 44,98 Heusden-Zolderissa 19. heinäkuuta 2014. Sisäradoilla hän on juossut parhaimmillaan 46,23 Albuquerquessa helmikuussa 2013.
Solomon syntyi Albuquerquessa, New Mexicossa, USA:ssa. Hän opiskeli New Mexicon yliopistossa. Hänen isänsä Mike Solomon oli myös 400 metrin pikajuoksija.
Joshua Mance

Ronell Joshua Mance (s. 21. maaliskuuta 1992) on yhdysvaltalainen pikajuoksija, joka on erikoistunut 400 metrin juoksuun.
Mance saavutti Bressanonen alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2009 hopeaa 400 metrillä ajalla 46,22 ja kuului Yhdysvaltojen sekaviestijoukkueeseen, joka voitti kultaa junioreiden maailmanennätysajalla 1.50,33. Vuoden 2010 nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa Monctonissa, Kanadassa Mance voitti kultaa 4 × 400 metrin viestissä ja sijoittui viidenneksi 400 metrillä. Hän voitti alle 20-vuotiaiden Pan-Amerikan mestaruuden 400 metrillä ja 4 × 400 metrin viestissä 2011.
24. kesäkuuta 2012 Mance sijoittui neljänneksi 400 metrin juoksussa Yhdysvaltain olympiakarsinnoissa ja ansaitsi paikan maansa viestijoukkueessa. Hän juoksi toisen osuuden, kun Yhdusvallat sijoittui 4 × 400 metrin viestissä toiseksi vuoden 2012 kesäolympialaisissa. Moskovan MM-kilpailuissa hän juoksi alkuerissä Yhdysvaltojen pitkän viestin joukkueessa, joka voitti loppukilpailussa toisella kokoonpanolla maailmanmestaruuden.
Mancen henkilökohtainen 400 metrin ennätys on 44,83 sekuntia vuodelta 2012.
Courtney Kupets

Courtney Kupets (s. 27. heinäkuuta 1986 Bedford, Texas, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen telinevoimistelun olympiamitalisti.
Kupets saavutti Ateenan olympialaisissa 2004 hopeaa joukkuekilpailussa ja pronssia nojapuilla. Puomilla hän sijoittui viidenneksi ja moniottelussa yhdeksänneksi.
Kupets voitti nojapuiden maailmanmestaruuden vuonna 2002. Vuoden 2003 MM-kisoissa hänen akillesjänteensä katkesi, mutta hän toipui seuraavaksi vuodeksi ja voitti toistamiseen Yhdysvaltain mestaruuden moniottelussa.
Mohini Bhardwaj

Mohini Bhardwaj (s. 29. syyskuuta 1978 Philadelphia, Pennsylvania, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen telinevoimistelun olympiamitalisti.
Bhardwaj saavutti Ateenan olympialaisissa 2004 hopeaa joukkuekilpailussa ja sijoittui kuudenneksi permannolla. Moniottelun karsinnassa hän oli kahdeksas mutta ei päässyt finaaliin, koska hänen edellään oli kaksi muuta yhdysvaltalaista.
Bhardwaj saavutti joukkuekilpailussa MM-pronssia vuonna 2001.
Mohini Bhardwajin isä on kotoisin Intiasta ja äiti Venäjältä.
Alberto Valdés

Alberto Valdés Ramos Sr. (25. kesäkuuta 1919 México – 14. huhtikuuta 2013 México) oli meksikolainen ratsastaja ja olympiavoittaja.
Valdés voitti esteratsastuksen joukkuekilpailussa olympiakultaa Lontoossa 1948. Yksilökilpailussa hän oli kymmenes.
Valdés kuoli Méxicossa 14. huhtikuuta 2013, 93-vuotiaana.
Valdésin poika Alberto Valdés Jr. voitti ratsastuksessa olympiapronssia Moskovassa 1980.
Bryshon Nellum

Bryshon Nellum (s. 1. toukokuuta 1989) on yhdysvaltalainen pikajuoksija.
Nellum saavutti alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2005 kultaa viestissä ja pronssia 400 metrin juoksussa. Seuraavana vuonna hän voitti alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuden 4 × 400 metrin viestissä. Hän voitti Yhdysvaltain junioreiden 400 metrin juoksun mestaruuden vuonna 2007 18-vuotiaalle loistavalla ajalla 45,38. 
Nellumin urheilu-ura keskeytyi marraskuussa 2007, kun häntä ammuttiin Halloweenina jalkoihin. Hän kuitenkin kuntoutui ja juoksi Lontoon kesäolympialaisissa 2012 toiseksi sijoittuneessa Yhdysvaltain 4 × 400 metrin viestijoukkueessa. 400 metrillä hän karsiutui välierissä. Hän voitti pitkän viestin maailmanmestaruuden Pekingissä 2015, jossa karsiutui lisäksi 400 metrin välierissä.
Nellum juoksi 2017 Lontoon MM-kilpailuissa 4 × 400 metrin viestin alkuerissä. Loppukilpailussa Yhdysvallat sai toisella kokoonpanolla hopeaa.
Nellum valmistui Etelä-Kalifornian yliopistosta vuonna 2012 opiskeltuaan hallintotiedettä ja sosiaalialaa ja on tällä hetkellä jatko-opiskelija.
Gomselmaš

Gomselmaš (, ) on suuri maatalouskoneita valmistava valkovenäläinen yritys. Yhtiömuodoltaan se on tuotantoliittouma (PO). Yhtiön päätehdas ja keskushallinto sijaitsee Valko-Venäjän toiseksi suurimmassa kaupungissa Homelissa (Gomel). 
Venäjän ja Valko-Venäjän tulliliiton käynnistymisen (6/2011) jälkeen 2011 monet venäläiset maatalouskoneiden valmistajat ovat esittäneet huolensa omasta kilpailukyvystään. Keväällä 2013 vaadittiin valtiontukea venäläisille maatalouskoneille, koska valkovenäläiset traktori- ja maatalouskoneiden valmistajat kuten Minskin traktoritehdas ja Gomelmaš ovat suojatullien kadottua pystynneet koneitaan venäläistä hintatasoa kilpailukykyisemmillä hinnoilla.
HD 107148 b

HD 107148 b on eksoplaneetta, joka löydettiin 15. heinäkuuta 2006. Planeetan olemassaolo varmistettiin ensimmäisen kerran "Catalog of Nearby Exoplanets" -julkaisussa 21. heinäkuuta 2006. Se kiertää keltaista pääsarjan tähteä HD 107148 noin 167 valovuoden päässä Maasta, Neitsyen tähdistön suunnalla.
Planeetta kiertää emotähteään 0,269 AU:n etäisyydellä, ja sen kiertoaika on noin 48 päivää. Planeetan massa vastaa noin 0,21 Jupiterin massaa (67 Maan massaa). Planeetta on todennäköisesti kaasujättiläinen.
HD 11964 b

HD 11964 b on eksoplaneetta, joka löydettiin 7. elokuuta 2005. Planeetan olemassaolo varmistettiin ensimmäisen kerran "Catalog of Nearby Exoplanets" -julkaisussa 21. heinäkuuta 2006. Se kiertää keltaista alijättiläistähteä HD 11964 noin 110 valovuoden päässä Maasta, Valaskalan tähdistön suunnalla.
Planeetta kiertää emotähteään 0,622 AU:n etäisyydellä, ja sen kiertoaika on noin 1 945 päivää. Planeetan massa vastaa noin 0,622 Jupiterin massaa. Planeetta on todennäköisesti kaasujättiläinen.
HD 66428 b

HD 66428 b on eksoplaneetta, joka löydettiin 15. heinäkuuta 2006. Planeetan olemassaolo varmistettiin ensimmäisen kerran "Catalog of Nearby Exoplanets" -julkaisussa 21. heinäkuuta 2006. Se kiertää keltaista pääsarjan tähteä HD 66428 noin 179 valovuoden päässä Maasta, Yksisarvisen tähdistön suunnalla.
Planeetta kiertää emotähteään melko eksentrisellä radalla 3,18 AU:n etäisyydellä, ja sen kiertoaika on noin 1 973 päivää. Planeetan massa vastaa noin 2,82 Jupiterin massaa. Planeetta on todennäköisesti kaasujättiläinen.
Brad Falchuk

Brad Falchuk (syntynyt n. 1971 Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen ohjaaja, käsikirjoittaja ja tuottaja.
Nuoruus.
Falchuk kävi nuorena Beaver Country Day School -koulua, Massachusettsin Newtonissa. Hän kävi myöhemmin myös Yhdysvaltain elokuvainstituuttia ja valmistui Hobart and William Smith Colleges -koulusta.
Ura.
Brad Falchuk tunnetaan parhaiten töistään televisiosarjoissa "Muodon vuoksi", "Glee" ja "American Horror Story". Falchukin ura alkoi käsikirjoittajana sarjoissa "" (2001–2002) ja "Veritas: The Quest" (2003), joiden jälkeen hän alkoi työstää sarjaa "Muodon vuoksi" vuonna 2003. Sarjan tultua päätökseen 6. tuotantokauden jälkeen, Falchuk ja kyseisen sarjan luoja Ryan Murphy päättivät keskittyä enemmän kevyempään aiheeseen, ja päätyivät luomaan uuden musikaalisarjan "Glee" yhdessä Ian Breannin kanssa vuonna 2009. Vuonna 2011 Murphy ja Falchuk loivat yhteistyössä uuden kauhu-/draamasarjan "American Horror Story", joka sai ensiesityksensä 5. lokakuuta 2011.
Yksityiselämä.
Falchuk kihlautui tammikuussa 2018 näyttelijä Gwyneth Paltrown kanssa, pari vihittiin saman vuoden syyskuussa.
HD 99109 b

HD 99109 b on eksoplaneetta, joka löydettiin 15. heinäkuuta 2006. Planeetan olemassaolo varmistettiin ensimmäisen kerran "Catalog of Nearby Exoplanets" -julkaisussa 21. heinäkuuta 2006. Se kiertää oranssia K-tyypin kääpiötähteä HD 99109 noin 197 valovuoden päässä Maasta, Leijonan tähdistön suunnalla.
Planeetta kiertää emotähteään 1,105 AU:n etäisyydellä, ja sen kiertoaika on noin 439,3 päivää. Planeetan massa vastaa noin 0,502 Jupiterin massaa. Planeetta on todennäköisesti kaasujättiläinen.
HD 164922 b

HD 164922 b on eksoplaneetta, joka löydettiin 15. heinäkuuta 2006. Planeetan olemassaolo varmistettiin ensimmäisen kerran "Catalog of Nearby Exoplanets" -julkaisussa 21. heinäkuuta 2006. Se kiertää oranssia K-tyypin kääpiötähteä HD 164922 noin 70,55 valovuoden päässä Maasta, Herkuleen tähdistön suunnalla.
Planeetta kiertää emotähteään 2,11 AU:n etäisyydellä, ja sen kiertoaika on noin 1 155 päivää. Planeetan massa vastaa noin 0,36 Jupiterin massaa. Planeetta on todennäköisesti kaasujättiläinen.
Saksan jalkapallon 1. Bundesliiga 2012–2013

Bundesliigakausi 2012–2013 oli järjestyksessään 50. jalkapallon Bundesliigakausi. Kausi alkoi 24. elokuuta 2012, samoin kuin kaikkien aikojen ensimmäinen Bundesliigakausi 50 vuotta aiemmin, ja kausi päättyi 18. toukokuuta 2013.
Mestaruuden voitti FC Bayern München.
Ottelut.
83 Leonis Bb

83 Leonis Bb (tunnetaan myös nimellä HD 99492 b) on eksoplaneetta, joka löydettiin 25. tammikuuta 2005. Se kiertää oranssia K-tyypin kääpiötähteä ja kaksoistähteä 83 Leonis B noin 59 valovuoden päässä Maasta, Leijonan tähdistön suunnalla.
Planeetta kiertää emotähteään 0,1232 AU:n etäisyydellä, ja sen kiertoaika on noin 17 päivää. Planeetan massa vastaa noin 0,109 Jupiterin massaa (34,6 Maan massaa). Planeetta on todennäköisesti kaasujättiläinen.
Jasmin Burić

Jasmin Burić (s. 18. helmikuuta 1987 Zenica, Bosnia ja Hertsegovina) on bosnialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan maalivahti. Hän edustaa israelilaista Hapoel Haifaa, jonne hän siirtyi vuonna 2019 pelattuaan kymmenen vuotta Puolan Ekstraklasan Lech Poznańissa. Burić on pelannut kaksi ottelua Bosnia ja Hertsegovinan maajoukkueessa, ensimmäisen vuonna 2008 ja toisen vuonna 2016.
Anthony Byrne

Anthony "Tony, Socks" Byrne (6. heinäkuuta 1930 Drogheda – 27. huhtikuuta 2013 Edmonton, Kanada) oli irlantilainen nyrkkeilijä ja olympiamitalisti.
Byrne voitti nyrkkeilyssä sarjan 60 kg olympiapronssia Melbournessa 1956. Välierässä hän hävisi saksalaiselle hopeamitalisti Harry Kurschatille.
Byrne muutti sittemmin Kanadaan. Hän kuoli Edmontonissa 27. huhtikuuta 2013, 82-vuotiaana.
Ludwig Leitner

Ludwig ”Luggi” Leitner (24. helmikuuta 1940 Mittelberg, Itävalta – 21. maaliskuuta 2013 Mittelberg) oli Länsi-Saksaa edustanut alppihiihtäjä ja maailmanmestari.
Leitner voitti Innsbruckin talviolympialaisissa 1964 maailmanmestaruuden alppiyhdistetyssä, joka ei tuolloin ollut olympialaji. Lisäksi hän sijoittui pujottelussa ja syöksylaskussa viidenneksi ja suurpujottelussa kahdeksanneksi. Leitner kilpaili talviolympialaisissa myös Squaw Valleyssa 1960, jolloin hän oli pujottelussa neljäs, suurpujottelussa 18:s ja syöksylaskussa 11:s sekä Grenoblessa 1968, missä hän sijoittui pujottelussa ja syöksylaskussa 12:nneksi ja suurpujottelussa 23:nneksi. Maailmanmestaruutensa lisäksi Leitner saavutti alppiyhdistetyssä MM-pronssin vuosina 1962 ja 1966.
Leitner esiintyi George Lazenbyn stunt-miehenä "Hänen majesteettinsa salaisessa palveluksessa" -elokuvassa. Hän kuoli Mittelbergissä 21. maaliskuuta 2013, 73-vuotiaana.
Leitnerin Itävaltaa edustanut Mathias-veli saavutti pujottelun olympiahopeaa Squaw Valleystä.
Jean Desforges

Jean Catherine Pickering (o.s. Desforges, 4. heinäkuuta 1929 Newham – 25. maaliskuuta 2013 Welwyn, Hertfordshire) oli brittiläinen pikajuoksija, pituushyppääjä, olympiamitalisti ja Euroopan mestari.
Pickering, tuolloin vielä sukunimeltään Desforges, kuului Ison-Britannian olympiapronssia Helsingissä 1952 ja Euroopan mestaruuden Brysselissä 1950 voittaneisiin 4×100 metrin viestijoukkueisiin. Helsingissä hän oli lisäksi 80 metrin aitajuoksussa viides. Bernissä 1954 hän saavutti Euroopan mestaruuden pituushypyssä.
Pickering kuoli sydäntautiin Welwynissä, Hertfordshiressä 25. maaliskuuta 2013, 83-vuotiaana. Hän oli kärsinyt terveysongelmista vuosia.
Pickeringin poika Shaun Pickering kilpaili kuulantyönnössä olympiatasolla.
Trell Kimmons

David ”Trell” Kimmons (s. 13. heinäkuuta 1985) on yhdysvaltalainen pikajuoksija.
Kimmons kuului nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa 2004 kultaa 4 × 100 metrin viestijuoksussa voittaneeseen Yhdysvaltain joukkueeseen. Joukkue juoksi tuolloin nuorten maailmanennätyksen, 38,66 sekuntia.
Vuoden 2012 kesäolympialaisissa hän oli mukana 4 × 100 metrin viestijoukkueessa, joka sijoittui alun perin hopealle. Joukkue kuitenkin hylättiin myöhemmin Tyson Gayn dopingkäryn takia.
Kimmons jäi kiinni dopingista Yhdysvaltain mestaruuskisoissa maaliskuussa 2106 ja määrättiin kilpailukieltoon 14. huhtikuuta lähtien. Syyskuussa 2016 hänet määrättiin kahden vuoden kilpailukieltoon.
Alice Prin

Alice Ernestine Prin eli Kiki tai Montparnassen Kiki (2. lokakuuta 1901 Châtillon-sur-Seine – 23. maaliskuuta 1952 Pariisi) oli ranskalainen malli, yökerholaulaja, taiteilija, näyttelijä ja muistelmakirjailija. Hänet tunnetaan myös lempinimellä Montparnassen kuningatar.
Köyhään perheeseen vailla isää syntynyt Alice Prin varttui isoäitinsä kasvattamana. Hän muutti 12-vuotiaana äitinsä perässä Pariisin, jossa työskenteli aluksi muun muassa leipomossa, mutta ryhtyi pian toimimaan myös taiteilijoiden mallina.
Taiteilijanimen Kiki omaksunut Prin sai nopeasti mainetta Montparnassen taiteilijapiireissä ja kohosi usean aikansa huippumaalarin suosikkimalliksi poseeraten monen muun ohella Chaim Soutinelle, Tsuguhara Foujitalle ja Moise Kislingille.
Joulukuussa 1921 Kiki kohtasi Pariisissa yhdysvaltalaisen taiteilijan ja valokuvaajan Man Rayn, jonka malli ja rakastajar hänestä tuli usean vuoden ajaksi. Hän esiintyi muun muassa Man Rayn kuuluisassa surrealistisessa valokuvassa "Le violon d’Ingres" (”Ingresin viulu”) sekä useissa avantgardelyhytelokuvissa. 1920-luvun alkupuolella alkoi myös hänen uransa laulajana sekä taidemaalarina. Ensimmäisen taidenäyttelynsä Kiki piti vuonna 1927 ja paria vuotta myöhemmin hän julkaisi muistelmansa nimellä "Souvenirs".
1930-luvulla Kikin ura jatkui muun muassa kabareelaulajana, mutta liiallinen alkoholin ja huumeiden käyttö alkoi aiheuttaa yhä suurempia ongelmia. Heinäkuussa 1939 hän julkaisi kuitenkin ensimmäiset levytyksensä ja ura jatkui myös toisen maailmansodan aikana sekä sen jälkeen, kunnes terveys petti lopulta vuonna 1952.
Gomelski himitšeski zavod

Gomelski himitšeski zavod (, ) eli Homelin kemiallinen tehdas on Valko-Venäjän kaakkoisosassa Homelin eli Gomelin kaupungissa toimiva teollisuusyritys, joka valmistaa esimerkiksi fosforipitoisia mineraalilannoitteita ja petrokemiaan pohjautuvia kemianteollisuuden tuotteita. Yritys on valtion omistama osakeyhtiö (OAO). Yhtiön palveluksessa oli vuonna 2012 keskimäärin 2 400 työntekijää. Liikevaihtonsa puolesta yhtiö lukeutui Valko-Venäjän kahdenkymmenen suurimman valtiollisen osakeyhtiön (OAO) joukkoon.
Homelin kemiallisen tehtaan liikevaihto oli vuonna 2012 yhteensä 3 076 miljardia ja nettotulos 299 miljardia Valko-Venäjän ruplaa. Euroiksi muunnettuna liikevaihto oli 271,3 miljoonaa ja nettotulos 26,4 miljoonaa (valuuttamuunnos Valko-Venäjän virallisin vuoden 2012 lopun kurssein).
Vuonna 2009 yritys vei noin puolet tuotannostaan EU-alueelle. Yhtiö tekee yhteistyötä esimerkiksi venäläisen JevroHim (EuroChem) teollisuuskonsernin kanssa.
Kari Salosaari

Kari Osmo Antero Salosaari (9. huhtikuuta 1932 Viipuri – 30. kesäkuuta 2015 Helsinki) oli suomalainen teatteriteoreetikko, dramaturgian opettaja ja teatteriohjaaja, joka toimi 1963–1974 Tampereen yliopiston Draamastudion johtajana, yleisen kirjallisuustieteen dramaturgian lehtorina vuoteen 1996 ja myöhemmin Helsingin yliopiston teatteritieteen dosenttina.
Semiootikkona Salosaari on soveltanut teatterintutkimukseen ranskalaisen A. J. Greimasin semioottista teoriaa. Opetus- ja tutkimustyön lisäksi Salosaari näytteli myös teatterirooleissa ja Erno Paasilinnan "Kadonnut armeija" -romaaniin perustuvassa televisioelokuvassa.
Ura ja elämänvaiheet.
Salosaari syntyi 1932 Viipurissa. Perhe asui Karjalankannaksella, Koivistolla (nyk. Primorsk), mistä muutti Viipuriin ja sodan syttyessä Helsinkiin. Isä Yrjö Salosaari toimi Viipurin kihlakunnan kruununvoutina ja opetusministeriön hallitussihteerinä; hänen puolisonsa oli varanotaari Maire Salosaari (o.s. Pesonen).
Valmistuttuaan 1951 ylioppilaaksi Helsingin Suomalaisesta Normaalilyseosta Salosaari opiskeli Helsingin yliopistossa pääaineenaan estetiikka ja nykyiskansain kirjallisuus, jonka laudaturtyön aiheeksi valikoitui Maurice Maeterlinck dramaatikkona. 1965 Helsingin yliopistossa hyväksytty lisensiaatintyö käsitteli antiikin myyttejä ranskalaisessa teatterissa 1919–1939 otsikolla "Sofokles ja näyttämön avantgarde".
Vuonna 1957 Helsingissä perustettiin lyhytaikaiseksi jäänyt "Arina"-lehteä julkaissut kulttuurifilosofinen Sirkkeli-ryhmä, jonka toimintaan osallistuivat Salosaaren rinnalla muiden muassa Esko Lehesmaa, Seppo Niinivaara, Jaakko Pakkasvirta, Kari Rydman, Arvo Salo ja Reijo Wilenius. Salosaari kirjoitti myös "Ylioppilaslehteen" ja toimi "Uuden Suomen" teatterikriitikkona 1958-1961.
Salosaaren ensimmäinen teatteriohjaus, Paul Claudelin "Vaihtajat", esitettiin Ylioppilasteatterissa (YT) 1958. Tätä seurasi lisää ohjauksia YT:lle ja Intimiteatterille, muun muassa Arthur Rimbaud’n teksteistä dramatisoitu "Rimbaudiana" YT:ssa.
1962 Salosaari siirtyi Tampereelle Yhteiskunnallisen korkeakoulun yhteyteen perustetun Draamastudion apulaisjohtajaksi ja seuraavana vuonna laitoksen johtoon Eugen Terttulan seuraajana. Samaan aikaan hän alkoi toimia 1960 perustetun Tampereen Ylioppilasteatterin puheenjohtajana.
Kari Salosaari oli naimisissa kirjallisuudentutkija Elina Halttunen-Salosaaren kanssa.
Sigrid Fick

Sigrid Fick, (o.s. Frenckell; 28. maaliskuuta 1887 Helsinki, Suomi – 4. kesäkuuta 1979 Tukholma, Ruotsi) oli Suomessa syntynyt ruotsalainen tennispelaaja.
Fickin vanhemmat olivat päätoimittaja Arthur Reinhold Frenckell ja Hedvig Rosina von Haartman. Hän pääsi ylioppilaaksi 1905 (Nya svenska samskolan i Helsingfors) ja oli naimisissa 1910–1928 luutnantti Henrik E. W. Fickin kanssa. Fick oli kansainvälisesti menestynyt tennispelaaja ja -valmentaja. Hän omisti pensionaatin Firenzessä ja toimi myös hotelliemäntänä Helsingissä.
Fick saavutti Tukholman kesäolympialaisissa 1912 hopeaa sekanelinpelissä ja pronssia sekasisänelinpelissä Gunnar Setterwallin kanssa. Sekanelinpelin loppuottelussa Fick ja Setterwall hävisivät Saksan Heinrich Schomburgkille ja Dora Köringille erin 4–6, 0–6. Hän kilpaili myös Antwerpenin kesäolympialaisissa 1920 sekä Pariisin kesäolympialaisissa 1924.
May Alix

May Alix (31. elokuuta 1902 Chicago, Illinois – marraskuu 1983) oli yhdysvaltalainen kabaree- ja jazzlaulaja. Parhaiten hänet muistetaan levytyksistä, jotka hän teki Louis Armstrongin yhtyeen kanssa.
Elämä.
Liza Mae Alix syntyi 1902 Chicagossa, jossa hän vietti myös nuoruutensa. Laulajana hän käytti nimeä May Alix, vaikka toisinaan hän esiintyi myös nimellä Mae Alix. Moni aikakauden jazzlaulaja käytti taiteilijanimeä, mutta Alix esiintyi omalla nimellään. Jo varhain hän pääsi sisälle kaupungin musiikkipiireihin. Teini-iässä hän esiintyi Chicagon klubeilla Jimmie Noonen yhtyeen laulusolistina. Sittemmin hän esiintyi Carroll Dickersonin orkesterin kanssa. Varhaisina vuosinaan hän työskenteli lähinnä kabareelaulajana ja vaudeville-esityksissä. Kabareeta hän esitti mm. duona Ollie Powersin kanssa. 
Jazzlaulajana May Alix teki debyyttinsä 1920-luvun puolivälissä. Marraskuussa 1926 hän pääsi levyttämään Louis Armstrongin Hot Five-yhtyeen kanssa kappaleet ”Big Butter and Egg Man” ja ”Sunset Cafe Stomp”. Näistä ensin mainitun hän lauloi duettona Armstrongin kanssa. Armstrongilla oli luja luottamus May Alixin kykyihin ja selvä näkemys, että levytyksistä tulisi menestys, vaikka Alixilla ei ollut laulajana aiempaa kokemusta jazzmusiikin esittämisestä. Sävellyksestä ”Big Butter and Egg Man” tulikin eräs Armstrongin ensimmäisistä menestyskappaleista laulajana. 
Armstrongin yhtyeen levytyksien myötä Alix saavutti mainetta jazzpiireissä. Laulaja itse ei kuitenkaan uskonut menestyvänsä jazzmusiikin alueella ja jatkoikin uraansa tasapuolisesti esittäen sekä jazzmusiikkia että kabareeta. Myös jazzkriitikot pitävät Alixin saavuttamaa mainetta ainakin osittain ansaitsemattona. Orkesterinjohtaja Jimmie Noone oli kuitenkin vakuuttunut ja pestasi Alixin orkesterinsa (Apex Club Orchestra) solistiksi 1929. Hän teki yhtyeen kanssa myös joitakin levytyksiä Vocalion -levymerkille. 1930-luvun vaihteessa Alix teki kiertueen Eurooppaan. Palattuaan takaisin Yhdysvaltoihin hän asettui New Yorkiin. Hän esiintyi siellä joitakin vuosia Connie’s Inn –nimisessä revyyssä, jota esitettiin Harlemin oopperatalossa. 
1930-luvun jälkipuoliskolla Alix palasi takaisin Chicagoon. Hän esiintyi siellä mm. Panama Clubilla ja It Clubilla. 1940-luvulla hän esiintyi jälleen New Yorkissa. Alixin viimeinen kiinnitys oli Mimo Clubilla. Terveydelliset ongelmat alkoivat haitata hänen uraansa. Viimein hänen oli pakko lopettaa laulaminen. Hänen myöhemmät vaiheensa eivät ole tiedossa. Alix kuoli marraskuussa 1983. 
Kuuluisa jazzlaulaja Alberta Hunter käytti toisinaan taiteilijanimeä May Alix. Tämä johtui siitä, että Hunter oli Alixin hyvä ystävä ja Alix oli antanut tälle luvan käyttää nimeään.
Hortto Kaalo (albumi)

Hortto Kaalo (SLP 562) on Hortto Kaalo -yhtyeen vuonna 1971 ilmestynyt esikoisalbumi. Albumia myytiin sen ilmestymisvuonna kultalevyyn oikeuttava määrä. Albumin julkaisi Scandia. 
Kappaleet.
A-puoli
B-puoli
Kokoonpano.
Taustayhtye
Si Tianfeng

Si Tianfeng () (s. 17. heinäkuuta 1984 Xintai, Shandong, Kiina) on kiinalainen kävelijä. Hän on edustanut Kiinaa kesäolympialaisissa 2008 ja 2012. Vuonna 2012 hän sijoittui 50 kilometrin kävelyssä alun perin kolmanneksi mutta nousi myöhemmin hopealle, kun venäläinen Sergei Kirdjapkin hylättiin. Edellisissä kisoissa hänen sijoituksensa oli 17:s.
Daegun MM-kilpailuissa 2011 hän sijoittui 50 kilometrillä alun perin neljänneksi, mutta nousi myöhemmin pronssimitalistiksi, kun kilpailun alkuperäinen voittaja Sergei Bakulin hylättiin dopingin takia.
Wang Zhen

Wang Zhen (; s. 24. elokuuta 1991 Suihua, Heilongjiang) on kiinalainen kilpakävelijä, joka on erikoistunut 10 ja 20 kilometrin matkoihin. Hän on olympiavoittaja vuoden 2016 kesäolympialaisista ja pronssimitalisti vuoden 2012 kesäolympialaisista.
Ura.
Wang alkoi kävellä ylimmällä tasolla vuonna 2008. Hän voitti Kiinan kansallisissa kilpailuissa nuorten 30 kilometrin kävelyn mestaruuden ajalla 2.08.46. Hän teki samana vuonna 10 kilometrin kävelyn alle 18-vuotiaiden maailmanennätyksen 40.03. Hän käveli ensimmäisen 50 kilometrin kilpailunsa vuonna 2009. 18-vuotias Wang käveli kuudenneksi ajalla 3.53.00.
Kansainvälisellä tasolla Wang kilpaili ensimmäisen kerran vuonna 2010 IAAF World Race Walking Challenge -tapahtumassa. Hän käveli 20 kilometrin kilpailussa oman ennätysaikansa 1.20.42. Hän käveli samana vuonna Pekingissä 10 kilometrin kävelyn Aasian ennätyksen ja alle 20-vuotiaiden maailmanennätyksen 37.44.
Vuoden 2011 Wang aloitti voittamalla Memorial Mario Albisetti -kilpailun ja parantamalla huhtikuussa kaksi kertaa omaa ennätystään 20 kilometrillä. Hän voitti 20 kilometrin kävelyn Dublinissa ja Lontoossa. Daegun MM-kisoissa 2011 hän oli alun perin neljäs, mutta nousi Valeri Bortšinin ja Vladimir Kanaikinin dopingtapausten vuoksi hopealle ajalla 1.20.54. 
Wang teki 20 kilometrin kävelyn Aasian ennätyksen 1.17.36 voittaessaan IAAF Race Walking Challenge -sarjaan kuuluneen Taicangin kilpailun maaliskuussa 2012. Hän voitti kävelyn maailmancupissa 20 kilometrin kilpailun Saranskissa toukokuussa 2012 ajalla 1.19.13. Lontoon olympialaisissa 2012 Wang sijoittui kolmanneksi Chen Dingin voittamassa kilpailussa ajalla 1.19.25. Hän käveli syyskuussa 2012 Tianjinissa 10 000 metrin Aasian ennätyksen 38.30,38. Vuonna 2013 Wang voitti jälleen Memorial Mario Albisetti -kilpailun. Moskovan MM-kilpailuissa hänet hylättiin.
Wang voitti Aasian kisoissa Incheonissa 2014 kultaa 20 kilometrin kävelyssä ajalla 1.19.45. Hän teki 10 000 metrin kävelyn Kiinan ennätyksen 38.23,73 Genovassa helmikuussa 2015. Hän voitti IAAF Race Walking Challenge -sarjan 20 kilometrin kilpailun A Coruñassa kesäkuussa 2015. Pekingin MM-kisoissa 2015 Wang johti 20 kilometrin kävelyä pitkään, mutta oli lopulta toinen ajalla 1.19.29.
Wang voitti MM-joukkuekilpailussa 20 kilometrin kävelyn Roomassa 2016. Hän voitti olympiakultaa 20 kilometrin kävelyssä Rio de Janeirossa 2016 ajalla 1.19.14.
Henkilökohtaiset ennätykset.
Lähde: IAAF
Päijät-Hämeen Säästöpankki

Päijät-Hämeen Säästöpankki oli vuoteen 1992 saakka toiminut Suomen Säästöpankkiin yhdistetty maakunnallinen säästöpankki. 1848 perustettuna se oli Suomen toinen maaseudulle Tenholan Säästöpankin (1847) jälkeen perustettu säästöpankki ja ensimmäinen suomenkielinen maaseudulle perustettu säästöpankki.
Historia.
23. marraskuuta 1848 hyväksyttiin Ylä-Hollolan Kihlakunnan Säästökassan säännöt. Pyhäniemen kartanon omistaja, kapteeni Carl Dietlov Ammondt oli ehdottanut säästöpankin perustamista ja aloittanut pohjarahaston keräämisen. Muut perustamiseen osallistuneet olivat ylimetsänhoitaja Carl Johan Collin, maisteri Robert von Fieandt ja kruununvouti C. Vilkman.
Pankin toiminta alkoi vuoden 1849 alussa ja sen konttori sijaitsi Pyhäniemen kartanossa kolme vuosikymmentä. Pankki oli auki kaksi kertaa vuodessa juhannuksen aikoihin sekä joulun ja uudenvuoden välissä. Pankin asiakkaat kuuluivat pääasiassa palvelusväkeen, mutta myös talolliset ja torpparit tallettivat. Luotonhakijoiden pääosa kuului pienimpiä tiloja omistaneisiin talollisiin.
Vuonna 1863 pankin nimeksi muutettiin Hollolan-Kärkölän Säästöpankki. 1898 pankista tuli Hollolan Kunnan Säästöpankki, koska kärköläläiset tallettajat erosivat siitä ja perustivat Kärkölän Säästöpankin. Kärkölän Säästöpankki yhdistettiin vuonna 1987 takaisin Päijät-Hämeen Säästöpankkiin ja Kärkölässä oleva konttori vuonna 1993 Kansallis-Osake-Pankkiin.
1992 muodostunut Suomen Säästöpankki – SSP Oy jaettiin vaikeuksien jatkuessa kilpailijapankeille. Sen ongelmaluotot Suomen pankkikriisin vuoksi siirrettiin Omaisuudenhoitoyhtiö Arsenal Oy:lle.
Päijät-Hämeen Säästöpankin toiminnan päättyessä Suomen Säästöpankki – SSP Oy:öön liittymisen seurauksena 1992 seuraavana vuonna sen konttorit jaettiin kaupalla Kansallis-Osake-Pankin, Päijät-Hämeen Osuuspankin ja Suomen Yhdyspankin kesken. 1995 Kansallis-Osake-Pankki yhdistettiin Suomen Yhdyspankkiin Merita Pankki -nimisenä, joka yhdistettiin 1997 ruotsalaiseen Nordeaan MeritaNordbankeniksi, josta tuli 2001 Nordea.
Päijät-Hämeessä Padasjoen Säästöpankki, nykyinen Helmi Säästöpankki Oy, jonka omistaa 2007 perustettu Padasjoen Säästöpankkisäätiö, ja Sysmän Säästöpankki kieltäytyivät Suomen Säästöpankki – SSP Oy:stä eivätkä joutuneet Päijät-Hämeen Säästöpankin tapaan jaetuksi kilpailijoiden kesken.
Itäuusmaalainen Myrskylän Säästöpankki, joka myös kieltäytyi Suomen Säästöpankki – SSP Oy:stä, laajensi toimintaansa entiselle Päijät-Hämeen Säästöpankin alueelle Orimattilaan, jolloin säästöpankkitoiminta palasi Orimattilaan.
XXL (urheilukauppaketju)

XXL on norjalainen, vuonna 2000 perustettu urheilukauppaketju. Ketjulla on Norjassa 31, Ruotsissa 25, Suomessa 15 ja Itävallassa yksi tavaratalo. Se on Pohjoismaiden suurin urheilukauppaketju. Vuonna 2016 konsernin yhteenlaskettu liikevaihto oli noin 835 miljoonaa euroa.
XXL avasi ensimmäisen Suomen myymälänsä Vantaan Tammistossa huhtikuussa 2014. Syyskuussa 2014 ketju avasi Suomen toisen myymälänsä Helsingin Itäkeskuksessa. Myöhemmin ketjun myymälöitä on avattu Ouluun, Tampereen Kalevaan ja Lielahteen, Espoon Suomenojaan, Helsingin Kluuviin ja Rediin, Turun Skanssiin, Raision Myllyyn, Lahteen, Vaasaan, Jyväskylään, Poriin, Kuopioon, Lappeenrantaan sekä Seinäjoelle.
Konsernin emoyhtiö XXL ASA oli listattu Oslon pörssiin. Konsernin suurimpana omistajana toimivat aiemmin ketjun perustaja Øivind Tidemandsen, joka on myös osakkaana pohjoismaisessa Power-kodinkoneketjussa. Tidemandsen omisti ketjusta noin 25 prosenttia Dolphin Invest -sijoitusyhtiönsä kautta, kunnes koko XXL-yhtiö myytiin brittiläiselle Frasers Groupille toukokuussa 2025. 
2010-luvun lopulta lähtien XXL on ollut talousvaikeuksissa ja jopa konkurssin partaalla, mutta uuden omistajan Frasers Groupin myötä tilannetta on saatu parannettua, joskin vuoden 2024 tulostietojen julkistusta on viivytetty. Frasers omistaa nyt ketjun 100-prosenttisesti.
Piipunhattu

Piipunhattu on savupiipun yläpäähän asennettava piipun sade- ja sääsuoja. Piipunhattu suojaa savuhormia sadevedeltä ja lumelta, estää piipun rapautumisen ja parantaa hormin vetoa.
Rakenne ja materiaali.
Savupiipun ja piipunhatun suojan väli tulee olla vähintään 200 mm ja korkeintaan 300 mm. Nuohouksen helpottamiseksi piipunhatussa olisi hyvä olla saranointi.
Nuohousalan Keskusliitto on suositellut piipunhatun rakennusmateriaaliksi syöpymistä vastaan suojattua metallia. Kestävin materiaali savupiipun yläpäähän on ruostumaton eli jaloteräs. 
Piipunhatun lisävarusteet.
Piipunhattu voidaan varustaa nuohousta helpottavilla saranoilla, lintu-/kipinäverkolla ja/tai öljyhormin läpivientiputkella. Nuohousalan Keskusliitto suosittelee öljyhormille läpivientiputkea piipunhatun kannen läpi, jotta öljyn palamisesta muodostuvat syövyttävät savukaasut eivät tiivisty sadesuojan kannen alapinnalle.
Keilatetrat

Keilatetrat eli vanhemmalta nimeltään ylähammastetrat (Hemiodontidae) on tetrakaloihin kuuluva heimo. Heimon lajeja tavataan makeista vesistä Etelä-Amerikasta. Eräitä keilatetroja pidetään akvaariokaloina.
Lajit ja anatomia.
Keilatetrojen heimoon kuuluu 5 sukua ja noin 28 lajia. Ruumiinmuodoltaan ne ovat sukkulamaisia ja virtaviivaisia ja kasvavat 7–30 cm:n mittaisiksi. Tyypillisiä piirteitä ovat hampaiden puuttuminen alaleuasta tai kokonaan aikuisilla heimon kaloilla, rasvaevä, keskiruumiin tumma täplä ja pyrstön alaosan juova. 
Levinneisyys ja elintavat.
Keilatetralajeja tavataan nopeasti virtaavista puroista ja joista Etelä-Amerikan pohjoisosista. Niiden ravintoa ovat kasvit, levät, kuollut orgaaninen aines, planktonäyriäiset ja vesihyönteisten toukat. Eräitä heimon lajeja pidetään akvaariokaloina ja suurimmat keilatetalajit ovat tärkeitä ruokakaloja.
Ruokatieto

Ruokatieto Yhdistys ry edistää suomalaista ruokakulttuuria viestimällä ruuasta ja ruokaketjusta sekä tekemällä tunnetuksi Hyvää Suomesta -merkkiä suomalaisen elintarvikkeen tunnuksena.
Yhdistyksen jäseninä oli vuoden 2024 alussa 300 organisaatiota, joihin kuuluvat kaikki Hyvää Suomesta -merkkiä käyttävät yritykset sekä muita suomalaista ruokaketjua edustavia yhteisöjä. Hyvää Suomesta -merkittyjä tuotteita on noin 13 000 kappaletta. Hyvää Suomesta-merkin käyttäjiä on yhteensä 360. 
Ruokatieto Yhdistys tuottaa monipuolista materiaalia ruokakasvatuksen tueksi. Ruokavisa on yläkoululaisille suunnattu vastuullisen ruokaketjun opetuskokonaisuus, joka koostuu oppimateriaalista, verkossa tehtävästä osaamiskilpailusta ja loppukilpailusta. Retki kauppaan -yhteistyössä S-ryhmän kanssa toteutettu opetuskokonaisuus vie oppilaat opettajan johdolla lähimarkettiin oppimaan kaupasta ja ruokaketjusta. Ruuan reitti on alakoululaisille suunnattu opetuskokonaisuus, joka tutustuttaa ruuan matkaan pellolta pöytään.
Ruokatieto yhdistys tuottaa vuosittain yhteistyössä Agronomiliiton, Luonnonvarakeskus Luken, Maa- ja metsätaloustuottajain Keskusliitto MTK:n, Svenska Lantbruksproducenternas centralförbund SLC:n ja ProAgria Keskusten Liiton kanssa Tietohaarukka-julkaisun. Tietohaarukka - tilastotietoa elintarvikealasta -julkaisu on monipuolinen tilastopaketti koko ruokaketjusta, niin alkutuotannosta, elintarviketeollisuudesta kuin ruuan kulutuksestakin. Tiedot ovat pääosin edelliseltä vuodelta, ja mukana on tilastotietoja aikaisemmilta vuosilta sekä kansainvälisiä lukuja vertailun mahdollistamiseksi. Tietohaarukkaan on sisällytetty tilastolukuina ruokaketjun käytäntöjä ja lisäarvotekijöitä, joita voidaan hyödyntää rakennettaessa suomalaisen ruokaketjun vastuullisuuteen nojaavaa kilpailukykyä.  Tietohaarukka on ladattavissa suomen, ruotsin ja englannin kielellä Ruokatieto.fi -verkkosivuilta.
Vuonna 1958 perustettu yhdistys toimii Helsingin Tukkutorilla. Yhdistyksen aiempina niminä ovat olleet Maatalousalan tiedotuskeskus MAT ry ja Finfood – Suomen Ruokatieto ry. Finfood - Suomen Ruokatieto ry vaihtoi nimensä Ruokatieto Yhdistys ry:ksi joulukuussa 2009.
Yhdistyksen jäseneksi voivat hakea organisaatiot, jotka ovat kiinnostuneita käyttämään Hyvää Suomesta -merkkiä tai muutoin edistämään suomalaista ruokakulttuuria ja kannattamaan työtä suomalaisen ruoan puolestapuhujana..
Tsimafei Kalatšou

Tsimafei Kalatšou (, ; s. 1. toukokuuta 1981 Mahiljou, Valko-Venäjän SNT, Neuvostoliitto) on valkovenäläinen jalkapalloilija. Hän edustaa Venäjän valioliigassa pelaavaa Rostovia ja on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Seurajoukkueura.
Kalatšou pelasi vuosina 2000–2002 valkovenäläisessä Dnepr Mogilevissa 73 ottelua, joissa teki 11 maalia. Vuonna 2003 hän pelasi 30 ottelua ja teki viisi maalia Šahtjor Soligorskille. Kalatšoun seuraava seura oli ukrainalainen Šah’tar Donetsk, jossa hän pelasi kaksi ottelua vuonna 2004. Samana vuonna hänet lainattiin kolmen ottelun ajaksi Illitšivets Mariupoliin. Vuodeksi 2005 Kalatšou siirtyi venäläiseen Himkiin, jossa pelasi 35 ottelua tehden kolme maalia. Seuraavaksi hänen matkansa vei kahden vuoden ajaksi Rostoviin. Pelattuaan Rostovissa 55 ottelua ja tehtyään neljä maalia Kalatšou siirtyi Krylja Sovetov Samaraan, jossa pelasi kahden vuoden aikana 32 ottelua tehden kuusi maalia. Vuonna 2010 hän palasi Rostoviin.
Maajoukkueura.
Kalatšou on pelannut vuodesta 2004 alkaen Valko-Venäjän maajoukkueessa ja tehnyt seitsemän maalia.
Muuta.
Hänen veljensä Dzmitryi on myös jalkapalloilija.
Itä–Länsi-ottelu 1955

Vuoden 1955 Pesäpallon Itä–Länsi-ottelu pelattiin Seinäjoella 3. heinäkuuta. Tämä oli kaikkiaan 21. Itä-Länsi-ottelu ja toinen, joka pelattiin Seinäjoella. Katsojamääräksi ilmoitettiin 3000.
Juoksulista.
Länsi aloitti sisällä.
Sari Saarelainen

Sari Saarelainen (s. 1. maaliskuuta 1981) on suomalainen maantiepyöräilijä.
Artūrs Kulda

Artūrs Kulda (s. 25. heinäkuuta 1988 Leipzig, Itä-Saksa) on latvialainen jääkiekkoilija. Kulda on pelannut useassa KHL-seurassa, kaksi kautta Saksan DEL-liigassa ja Pohjois-Amerikassa. NHL-liigassa hänellä on 15 ottelua.
Ura.
Pohjois-Amerikka 2006-2012.
Juniorivuosinaan Kulda pelasi muun muassa Riian Prizmassa sekä Peterborough Petesin OHL-joukkueessa. 
Sen jälkeen hän siirtyi Chicago Wolvesin AHL-joukkueeseen, ja kaudella 2009–2010 hän pelasi neljä ottelua NHL:ssä Atlanta Thrashersin riveissä AHL:n ohella. Myös seuraava kausi meni hänellä Chicago Wolvesissa AHL:ssä. Kaudella 2011–2012 Kulda siirtyi Winnipeg Jetsin NHL-joukkueeseen, pelaten joukkueessa yhdeksän ottelua. Hän pelasi suurimman osan kaudesta Jetsin farmijoukkueessa St. John’s IceCapsissa AHL:ää. 
Siirtyminen Eurooppaan 2012-.
Kaudeksi 2012–2013 Kulda siirtyi KHL:ssä pelaavaan Sibir Novosibirskiin. Sieltä hän siirtyi maaliskuussa 2013 takaisin Winnipegiin. Hän ei kuitenkaan pelannut keväällä 2013 yhtään NHL-ottelua. Kaudeksi 2013–2014 Kulda siirtyi KHL:ssä pelaavaan Salavat Julajev Ufaan.
Lokakuussa 2015 Kulda solmi vuoden mittaisen sopimuksen Helsingin Jokereiden kanssa. Huhtikuussa 2016 hän solmi vuoden jatkosopimuksen Jokereiden kanssa.
Kesäkuussa 2017 Kulda siirtyi KHL-joukkue Kunlun Red Stariin. Keväällä 2018 Kulda siirtyi loppukaudeksi Tšekin pääsarjaan Sparta Prahan joukkueeseen. 
Kauden 2018-19 Kulda pelasi Severstal Tšerepovetsissa, jonka jälkeen hän palasi kaudeksi 2019-20 kotimaahansa Latviaan ja Dinamo Riian KHL-joukkueen riveihin. Hän ehti pelata Dinamossa vain 6 ottelua, kunnes hän siirtyi edelliskauden joukkueeseen, Severstal Tšerepovetsin riveihin loppukauden mittaisella sopimuksella.
Kulda siirtyi kaudeksi 2020–2021 Saksan DEL-liigan Nürnberg Ice Tigersiin. Siellä hän pelasi yhden kauden ja teki sitten sopimuksen saman sarjan Krefeld Pinguinen kanssa.
Maajoukkueura.
Kulda on edustanut Latviaa MM-kilpailuissa vuosina 2010, 2011, 2013, 2014, 2017, 2019, 2021 ja 2022.
Jukka Sarjala

Jukka Tapani Sarjala (18. joulukuuta 1939 Kangasniemi – 6. kesäkuuta 2013 Helsinki) oli suomalainen opetushallituksen pääjohtaja ja bibliofiili.
Elämä ja ura.
Sarjalan isä oli kunnallisneuvos Wiljam Sarjala. Sarjala kirjoitti ylioppilaaksi Lauttasaaren yhteiskoulusta 1960 ja valmistui valtiotieteen kandidaatiksi Helsingin yliopistosta 1965.
Virkamiehenä.
Sarjala työskenteli Suomen Kunnallisliitossa 1965–1970. Hän oli muovaamassa peruskoulu-uudistusta 1970-luvulla. Sarjala siirtyi vuonna 1970 opetusministeriöön. Hän toimi ministeriön kouluosaston virkamiehenä vuosina 1970–1995, apulaisosastopäällikkönä ja lopulta yksikön johtajana. Vuosina 1995–2002 hän oli opetushallituksen pääjohtaja.
Harrastukset ja luottamustoimet.
Sarjala oli bibliofiili ja kirjojen puolestapuhuja. Hän toimi Bibliofiilien seuran puheenjohtajana 1987–2008 sekä Vammalan vanhan kirjallisuuden päivien puheenjohtajana vuodesta 2004.
Sarjala kutsuttiin myös seurakuntien yhteistyön luottamusmieshallintoon. Hän oli Sisälähetysseuran hallituksen jäsen vuodesta 1996 ja puheenjohtaja 1999–2001, Suomen Kirkon Seurakuntatyön Keskusliiton hallituksen jäsen 1996–2001 sekä Kirkkopalvelut ry:n hallituksen puheenjohtaja 2001–2009. Sarjala oli myös Diakonia-ammattikorkeakoulun hallituksen varapuheenjohtaja vuodesta 2002. Sarjalalle myönnettiin professorin arvonimi vuonna 2002. 
Kirjailijana.
Sarjala kirjoitti useita teoksia koulumaailmasta, kirjoista ja kirjallisuudesta.
Sjarhei Kisljak

Sjarhei Kisljak (, ; s. 6. elokuuta 1987 Kamjanets, Valko-Venäjän SNT, Neuvostoliitto) on valkovenäläinen jalkapalloilija. Hän edustaa Venäjän valioliigassa pelaavaa Rubin Kazania ja on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Seurajoukkueura.
Kisljak pelasi vuosina 2004–2010 valkovenäläisessä Dinamo Minskissä 138 ottelua, joissa teki 34 maalia. Vuodeksi 2011 hän siirtyi venäläiseen Rubin Kazaniin. Vuonna 2012 Kisljak kävi lainalla Krasnodarissa pelaten 11 ottelua.
Maajoukkueura.
Kisljak on pelannut vuodesta 2009 alkaen Valko-Venäjän maajoukkueessa ja tehnyt neljä maalia.