tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Nicolás Lodeiro

Marcelo Nicolás Lodeiro Benítez (s. 21. maaliskuuta 1989 Paysandú) on uruguaylainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja ja pituudeltaan 169-senttimetrinen. Hän edustaa MLS:ssä pelaavaa yhdysvaltalaista Seattle Soundersia.
Lodeiro siirtyi alankomaalaiseen Ajaxiin tammikuussa 2010 kotimaastaan Nacionalin joukkueesta. Hän allekirjoitti puolentoista vuoden sopimuksen, johon sisältyi optio kahdesta vuodesta. Kesästä 2012 helmikuuhun 2015 hän pelasi Brasiliassa Botafogon ja Corinthiansin joukkueissa. Pelattuaan runsaan vuoden Argentiinassa Boca Juniorsin joukkueessa hän siirtyi Seattle Soundersiin kesällä 2016.
Uruguayn A-maajoukkueessa Lodeiro pelasi ensimmäisen kerran vuonna 2009. Hänet valittiin mukaan vuoden 2010 MM-kilpailuihin, joissa Uruguay sijoittui neljänneksi. Ensimmäisessä MM-kisaottelussaan Ranskaa vastaan vaihdosta kentälle tullut Lodeiro ajettiin ulos kahden varoituksen myötä. Hän pelasi jälleen neljännes- ja puolivälierässä mutta oli kahdesta viimeisestä ottelusta poissa varvasvamman vuoksi. MM-kilpailuissa 2014 Lodeiro pelasi kolmessa alkulohko-ottelussa. Hän on pelannut kaikkiaan 60 maaottelua ja tehnyt niissä viisi maalia. Viimeksi hän on pelannut maajoukkueessa Copa Américassa 2019.
Yoann Langlet

Yoann-Jean-Noël Langlet (s. 25. joulukuuta 1982 Le Port, Réunion) on ranskalais-mauritanialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa kreikkalaista Thrasývoulos Fylísta.
Ura.
Langlet pelasi kolme kautta Bordeaux'in reserveissä, josta hän siirtyi pelaamaan ammattilaiseksi Stade Lavalloisiin. Sittemmin Langlet siirtyi sveitsiin, jossa hän edusti vuosien 2003-2007 aikana Sionia, Baulmesia ja Vaduzia. Langlet kävi pelaamassa yhden kauden Libyassa, kunnes palasi takaisin Sveitsiin kaudella 2008-2009.
Vuodesta 2009 lähtien Langlet on pelannut Kreikassa, jossa hän on edustanut Ionikosia ja Thrasývoulos Fylísta.
Hän on pelannut myös Mauritanian maajoukkueessa vuodesta 2003 lähtien.
Lucas Thwala

Lucas Bongane Thwala (s. 19. lokakuuta 1981 Nelspruit, Etelä-Afrikka) on eteläafrikkalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan vasen puolustaja tai keskuspuolustaja. Hän on edustanut koko ammattilaisuransa ajan Premier Soccer Leaguessa pelaavaa Orlando Piratesia. Hänet valittiin Etelä-Afrikan vuoden pelaajaksi 2009. 
Thwala pelasi ensimmäisen maaottelunsa Etelä-Afrikan maajoukkueessa 2005. Hän on mukana MM-kilpailuissa 2010.
Fortunate Son

Fortunate Son on yhdysvaltalaisen Creedence Clearwater Revival -yhtyeen kappale marraskuussa 1969 julkaistulta albumilta "Willy and the Poor Boys". Singlenä se oli julkaistu jo saman vuoden syyskuussa kappaleen ”Down on the Corner” kanssa. Tyylillisesti ”Fortunate Son” on suoraviivainen rock-kappale ja se sijoittui Yhdysvaltain Billboard-listalla sijalle 14. Australiassa sijoitus oli toinen, tosin sijoitus laskettiin yhdessä singlen toisen puolen ”Down on the Corner” kanssa.
Sanoitus.
Yhtyeen laulaja-kitaristi John Fogerty kirjoitti kappaleen noin 20 minuutissa. Hän kirjoitti kappaleen sanoituksen protestiksi sille seikalle, että Vietnamin sotaan lähetettävistä amerikkalaisjoukoista suuri osa oli työväenluokkaisesta taustasta, samalla kun rikkaiden ja poliitikkojen jälkikasvut, tässä tilanteessa onnenpojat, näyttivät usein asemansa vuoksi välttävän palvelukseenastumisen.
CCR pääsi esittämään kappaleen "Ed Sullivan Show" -televisio-ohjelmaan, koska tuottajat eivät tajunneet sen olevan protestilaulu.
Muita versioita.
Cover-version kappaleesta ovat tehneet muun muassa U2, Bruce Springsteen, Kid Rock ja Clutch. Suomeksi kappaleen esitti nimellä ”Onnenpoika” Kari Peitsamo Revival CCR-käännöksiä sisältävällä albumillaan "Jokivarren jytäorkesteri" (1982).
Gacy (elokuva)

Gacy on vuonna 2003 valmistunut suoraan DVD-levitykseen tehty yhdysvaltalainen kauhuelokuva. Elokuva perustuu tositapahtumiin ja sen on ohjannut Clive Saunders ja käsikirjoittanut Saunders yhdessä David Birken kanssa. 
Elokuvan päähenkilö on John Wayne Gacy-niminen yhdysvaltalainen sarjamurhaaja, jota näyttelee Mark Holton. John Wayne Gacy oli nuoria miehiä murhaava sarjamurhaaja, joka pukeutui välillä klovniksi.
Juoni.
Elokuva kertoo John Wayne Gacysta (Mark Holton), joka vaikuttaa päällisin puolin mallikansalaiselta. Hän viihdyttää paikallisessa sairaalassa sairaita lapsia esiintymällä klovnina, ja on muutenkin ihan mukavanoloinen ihminen. 
Elokuvassa paljastuu, että Gacyllä on salaisuus: hän houkuttelee nuoria miehiä taloonsa ja murhaa heidät sadomasokistisen kidutuksen jälkeen. Gacy hautasi ruumiit talonsa alle samalla kun asui siellä vaimonsa ja lastensa kanssa.
Pursimiehen pilli

Pursimiehen pilli eli puosunpilli on metallinen pilli, jota käytetään merellä erityistarkoituksiin. Sitä kannetaan kaulaketjussa tai erityisessä kaulapunoksessa. 
Purjelaivoilla pilliä käytettiin merkinantoon: sen ääni kantautui melunkin läpi kauas ja oli siis erittäin toimiva. Siitä tuli jo varsin varhaisessa vaiheessa pursimiehen tunnus ja työkalu. Samoin jo varhain pursimiehen pillistä tuli kunnianosoituksen väline, pilleillä säestettiin laivastojen eri seremonioita.
Cannibal Corpse (albumi)

Cannibal Corpse on samannimisen yhdysvaltalaisen death metal -yhtyeen demo, joka julkaistiin 2. toukokuuta 1989. Demo on yhtyeen ensimmäisen kokopitkän albumin "Eaten Back to Life" edeltäjä, jota varten demon kappaleet äänitettiin myöhemmin uudelleen. 
Vaikka demon oikea otsikko on yksinkertaisesti "Cannibal Corpse", demoa on yleisesti nimitetty nimellä "A Skull Full of Maggots" tai yksinkertaisesti "demoksi" yhtyeen fanien ja keräilijöiden keskuudessa. 
Kasetin kannessa on valokuva yhtyeestä ja toiselle puolelle piirretyn "logon" on piirtänyt Chris Barnes. Demo itsessään on esillä Cannibal Corpsen vuoden 2003 musiikkiboksilla 15 Year Killing Spreellä.
Frank James

Alexander Franklin "Frank" James (10. tammikuuta 1843 – 18. helmikuuta 1915) oli yhdysvaltalainen lainsuojaton. Hän oli Jesse Jamesin isoveli.
Frank James syntyi Kearneyssa, Missourissa baptistipapin perheeseen. Hän värväytyi etelävaltioiden armeijaan 18-vuotiaana ja taisteli Yhdysvaltain sisällissodassa. Hänet pakotettiin vaihtamaan välillä puolta ja liittymään Pohjoisvaltioiden joukkoihin, mutta hän pakeni ja liittyi William Quantrillin sisseihin. Myöhemmin hän liittyi veljensä Jessen kanssa William T. "Bloody Bill" Andersonin joukkoon.
Sodan jälkeen Frank ja Jesse perustivat rosvojoukon, joka ryösti pankkeja ja junia. Jessen ampui Bob Ford 1882 ja Frank antautui seuraavana vuonna. Loppuelämänsä aikana Frank teki eri töitä, kuten mm. toimi kenkäkaupustelijana.
Mark Feldman

Mark Feldman (s. 1955 Chicago, Illinois) on jazzviulisti. Hänellä on klassinen koulutus. Hän on osallistunut useisiin John Zornin projekteihin ja ollut jäsenenä Arcado String Triossa. Hän on esiintynyt myös muiden muassa Pharoah Sandersin, Ray Andersonin ja Bill Frisellin kanssa. Hän on ollut mukana esimerkiksi Lee Konitzin, They Might Be Giantsin, Willie Nelsonin, Johnny Cashin ja Jimmy Swaggartin levytyksillä. Hän oli aiemmin studiomuusikkona Nashvillessä.
Vuosina 1994–1995 Down Beat -jazzlehti äänesti Feldmanin "laajempaa tunnustusta ansaitsevaksi lahjakkuudeksi". Vuonna 1997 ilmestyi hänen levynsä "Music for Violin Alone" Tzadik-levymerkillä. Hän on naimisissa pianisti Sylvie Courvoisierin kanssa.
Feldman kantaesitti Guus Janssenin viulukonserton Alankomaiden radion filharmonisen orkesterin solistina.
Mimi Pollak

Mimi Pollak (oik. Maria Helena Pollak; 9. huhtikuuta 1903 Karlstad, Värmlanti, Ruotsi – 11. elokuuta 1999 Tukholma, Ruotsi) oli ruotsalainen näyttelijä ja ohjaaja. Hänen vanhempansa olivat Itävallan juutalaisia.
Pollak kävi vuosina 1922–1924 Dramatenin oppilaskoulun, jossa hänen opiskelutovereitaan olivat muun muassa Greta Garbo ja ohjaaja Alf Sjöberg.
Pollak oli Dramatenin ensimmäinen naisohjaaja vuonna 1948 ohjauksellaan Jean Genet’n näytelmästä "Piiat" ("Les Bonnes"). Hän työskenteli Dramatenissa 1920-1950-luvuilla pääasiassa näyttelijänä, sittemmin ohjaajana 1950-1970-luvuilla, ja hän opetti Dramatenin koulussa. Hän ohjasi kuutisenkymmentä näytelmää ja teki lisäksi 30 roolia elokuvassa ja televisiossa.
Pollak oli jonkin aikaa naimisissa näyttelijä Nils Lundellin kanssa.
Pollak julkaisi 1989 muistelmat "Teaterlek".
Safiirimarjukka

Safiirimarjukka ("Chlorophonia cyanea") on Etelä-Amerikassa tavattava varpuslintu. Se ja muut smaragdimarjukoiden suvun lajit on perinteisesti luokiteltu kuuluvaksi tangaroiden heimoon, mutta voivat olla läheisempää sukua peipoille.
Koko ja ulkonäkö.
Kooltaan safiirimarjukka on noin 12 cm. Pää on kokonaan vihreä lukuun ottamatta sinistä silmänympärysrengasta. Niska, selkä ja yläperä ovat lajilla väriltään siniset ja siivet sekä pyrstö ovat vihreät. Safiirimarjukan rinta ja vatsa ovat väritykseltään kirkkaan keltaiset. Naaras on vaaleampi ja sinistä on vain silmien ympärillä. Selkä on vihreä ja vatsa vihertävän keltainen.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Safiirimarjukan levinneisyys on varsin laikuttainen. Lajia tavataan Venezuelan pohjoisrannikolta sekä itäosasta Andeilta. Lisäksi Andeilla lintua esiintyy Kolumbiassa, Ecuadorissa, Perussa ja Boliviassa. Safiirimarjukan eteläisin esiintymisalue ulottuu Brasilian etelärannikolta Paraguayn kautta Argentiinan pohjoisosaan. Linnun elinympäristöä ovat kosteiden metsien lehvästöt, metsien reunat ja aukiot, joilla kasvaa yksittäisiä puita. Lajin elinympäristöt sijaitsevat yleensä 500–2 200 metrin korkeudella merenpinnasta.
Elintavat.
Safiirimarjukat liikkuvat pienissä ryhmissä ja voivat liittyä sekaparviin. Muiden smaragdimarjukoiden tapaan lajin ravinto koostuu erityisesti mistelin marjoista. Linnun pesä on pallomainen.
Val Ferret

Val Ferret käsittää kaksi laaksoa Mont Blancin massiivin pohjoisosien etelä- ja itäpuolella. Niistä toinen sijaitsee Italiassa ja toinen Sveitsissä. Valtioiden rajalla laaksoja erottavat Col Ferretin solat. 
Laaksokokonaisuuden idänpuoleiset vuoret ovat suurimmilta osin 2 000–3 000 metrin korkuisia, kun taas länsipuolella osa huipuista yltää yli 4 000 metriin merenpinnan tasosta. Italian puoleisen laakson pohjalla virtaa Dora di Ferret -joki, joka laskee Aostan laakson Dora Balteaan. Sveitsin puoleisen laakson pohjalla virtaa Drancejokeen laskeva Drance de Ferret.
Aiheesta muualla.
, laakson Italian puoleinen osa
, laakson Sveitsin puoleinen osa
Ristipaatsamat

Ristipaatsamat eli paatsamat ("Rhamnus") on paatsamakasvien heimon kasvisuku, johon kuuluu 147 lajia ja risteymälajia. Lajit ovat pääosin päiväntasaajan pohjoispuolella kasvavia ainavihantia, enintään 50 metriä korkeita puita ja pensaita. Suvun lajeista kaksi kasvaa Suomessa: Korpipaatsama ("Rhamnus frangula") yleisenä maan etelä- sekä keskiosassa Etelä-Lapin korkeudelle ja orapaatsama ("Rhamnus cathartica") Lounais-Suomessa. Paatsamista erotetaan usein suku "Frangula" eli haprapaatsamat, joihin korpipaatsama kuuluu nykyisessä luokituksessa.
Paatsamia on käytetty hyödyksi värjäyksessä.
Paatsamalajeja.
Luettelossa on sekä ristipaatsamien että nykyisten haprapaatsamien lajeja:
Tuonpuoleinen (sarjakuvahahmo)

Tuonpuoleinen () on kuvitteellinen hahmo Marvelin sarjakuvamaailmassa. Hänen ensiesiintymisensä oli "Secret Wars vol. 1 #1" -lehdessä ja hänet loivat Jim Shooter ja Mike Zech.
Hämähäkkimiehen animaatiosarja.
Tuonpuoleinen esiintyi Hämähäkkimiehen animaatiosarjassa 1990-luvulla. 
Häntä ei nähdä ennen sarjan viimeisiä jaksoja, mutta hänen järjestämiin, (sarjakuvista tuttuihin) Salattuihin Sotiin viitataan jo suunnilleen sarjan puolessa välissä, kun hänen avustajansa, Madame Web, tapaa Hämähäkkimiehen ja auttaa tätä erilaisten arvoituspuheiden avulla ratkaisemaan kulloisenkin pulman joka on käsillä. Madame Web kertoo Hämähäkkimiehelle tekevänsä tämän siksi, että Hämähäkkimies olisi valmis "suureen taisteluun", joka on "ymmärryksen tuolla puolen" ("Beyond Believe").
Pian Hämähäkkimies saa kuitenkin tarpeekseen Madame Webistä (kiitos Vihreän Menninkäisen puuhien) ja käskee tämän painumaan tiehensä. Madame Web poistuu, mutta lupaa palata kun suuri taistelu on käsillä. 
Salatut sodat.
Kuluu jonkin aikaa ja Hämähäkkimiehen elämässä ehtii tapahtua paljon, mutta lopulta Madame Web palaa ja vie tämän outoon ja autioon paikkaan (hän muutti tämän eräänlaiseksi patsaaksi matkaa varten). 
Autiossa paikassa (jossa Hämähäkkimies on edelleen patsaana) taivaalle (tai mikä ikinä onkaan) ilmestyy suuret silmät ja jylhä ääni kaikuu kysyen, onko tämä (Hämähäkkimies) oikea. Madame Web vakuuttaa niin ja vapauttaa Hämähäkkimiehen. 
Pian tämän jälkeen Tuonpuoleinen ottaa ihmismäisemmän muodon jutellakseen Hämähäkkimiehelle ja kertoakseen tämän syyn olla siellä. 
Hän haluaa selvittää, onko hyvä vahvempi kuin paha. Tuonpuoleinen on järjestänyt "aution" planeetan, jossa hyvän ja pahan joukot saisivat kohdata. Hämähäkkimies saa itse päättää ketkä ovat hyvien puolella (Tuonpuoleinen oli itse jo järjestänyt pahat) ja keksiä miten voittaa sota.
Tämän jälkeen Tuonpuoleinen ja Madame Web seuraavat sivusta Salattujen sotien tapahtumia, kunnes Tohtori Doom keksii keinon varastaa Tuonpuoleisen voimat saadakseen ne itselleen. Hämähäkkimies ja muut hyvät kuitenkin pysäyttävät Doomin ja Tuonpuoleinen on taas vapaa (hyvillä kuitenkin herää kysymys, tekikö Tuonpuoleinen koko vangitsemisensa tahallaan). Tuonpuoleinen päättää sodan hyvien voittoon ja pyyhkii kaikkien (paitsi Hämähäkkimiehen) muistin tapahtuneesta ja lähettää muut, paitsi Hämähäkkimiehen, kotiin.
Spider Wars.
Tuonpuoleinen lähettää Hämähäkkimiehen takaisin "kotiin", mutta hän huomaa kaupungin olevan melkein täysin tuhoutunut. Pian hänelle selviää sen olevan Spider-Carnagen tekosia. Tuonpuoleinen ja Madame Web selittävät rauhaisassa paikassa Hämähäkkimiehelle (sekä monen muun maailman Hämähäkkimiehille), että Spider-Carnage oli onnistunut tuhoamaan melkein kaikki eri ulottuvuuksien maailmat ja Tuonpuoleinen oli käyttänyt voimiaan mennen ajassa taaksepäin kaikissa eri ulottuvuuksissa ennen kuin mitään ehti tapahtua.
Nyt monien eri maailmojen Hämähäkkimiehien tehtävänä on pysäyttää Spider-Carnage ennen tämän onnistumista. Tuonpuoleinen itse ei voi auttaa, sillä hänen voimansa ovat edelleen vähissä ajassa taaksepäin menemisen takia.
Rauniopaasisammal

Rauniopaasisammal ("Schistidium apocarpum") on paasisammalten sukuun ja kivisammalten heimoon kuuluva elinvoimainen sammal.
Ulkonäkö.
Rauniopaasisammal on pienehkö (1-4 cm) sammal. Se kasvaa löyhinä tuppaina ja sen lehdet ovat teräväkärkiset ja pitkänomaiset. Sen itiöpesäkkeiden perä on lyhyt ja pesäkkeet jäävät versonkärkien tasalle. Pesäkkeiden suuvarushampaat ovat suuret ja punaiset.
Levinneisyys.
Rauniopaasisammal esiintyy pohjoisen pallonpuoliskon laukealla ja viileällä vyöhykkeellä. Suomessa se kasvaa koko maassa yleisenä.
Elinympäristö.
Rauniopaasisammal kasvaa karuilla ja rehevillä rantakallioilla, purokivillä ja varjoisten metsien kivillä.
Sulkaperhoset

Sulkaperhoset (Pterophoridae) on aitoperhosiin kuuluva perhosheimo. Heimon edustajat ovat helposti tunnistettavia erikoisen ulkonäkönsä vuoksi.
Sulkaperhosia tunnetaan maapallolta yli 1000 lajia, jotka jakaantuvat noin 90 sukuun. Heimolle tunnusomaista on siipien voimakas surkastuminen kapeiksi kaistaleiksi. Vartalo on hokka ja raajat pitkät. Lisäksi raajoissa on yleensä pitkiä kannuksia. Etusiipi on yleensä kapea ja jakaantunut kahteen, suurin piirtein yhtäsuureen osaan, jotka erkanevat toisistaan siiven ulkoreunassa tuottaen tyypillisen kaksihaaraisen siivenkärjen. Takasiivet muodostuvat kapeista liuskoista, joiden reunoja kiertää rivi pitkiä ripsiä. Väritys on yleensä ruskean tai harmaankirjava. Kooltaan sulkaperhoset ovat melko pieniä ja suurimpienkin lajien siipiväli on vain muutamia senttimetrejä.
Levätessään kasvillisuuden joukossa sulkaperhosten etusiivet ojentuvat suoraan sivuille ja takasiivet painuvat kokonaan piiloon etusiipien alle, mikä antaa eläimelle tunnusomaisen, T-kirjainta muistuttavan muodon. Lepoasennossa perhonen muistuttaakin enemmän tikkua tai kuivunutta kasvinosaa kuin perhosta. Muutamassa suvussa perhosilla on kuitenkin lähes tavanomaiset siivet. Lentotavaltaan sulkaperhoset muistuttavat paljon koisia (heimot Pyralidae ja Crambidae). Useimmat lajit ovat aktiivisia yöllä.
Toukat elävät hyvin huomaamatonta elämää, usein kasvien varsien sisällä tai lehtien alapinnoilla.
Sulkaperhosten tarkka lajinmääritys on usein vaikeaa ja osa lajeista on määritettävissä vasta genitaalien perusteella.
Lajit Suomessa.
Suomesta on tavattu vuoteen 2009 mennessä 42 eri sulkaperhoslajia ja sittemmin lajeja on tavattu muutama lisää. Osa lajeista on uhanalaisia.
Dennis Christopher

Dennis Christopher (syntyjään Dennis Carrelli, s. 2. joulukuuta 1955 Philadelphia, Pennsylvania, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä.
Hänen tunnetuimpia roolejaan on ollut pääosa palkitussa nuorisoelokuvassa "Fillarijengi" ("Breaking Away", 1979), josta hän sai Young Artist -palkinnon. Lisäksi hän on näytellyt tieteiselokuvissa. Hän on esiintynyt 40 elokuvassa ja TV-elokuvassa vuodesta 1975. Hän on myös näytellyt Stephen Kingin teokseen perustuvassa minisarjassa "Se", jossa hän näytteli Eddie Kaspbrakia.
Christopher tunnetaan myös "Star Trek" -sarjoista.
Sinisiivet

Sinisiivet (Polyommatinae) on sinisiipisten heimoon kuuluva alaheimo. Suurimmalla osalla alaheimon lajeista on siniset siivet. Kuitenkin alaheimoon kuuluu myös esimerkiksi ruskosinisiipi ("Plebeius eumedon"), jonka siivet ovat ruskeat. Alaheimon joukossa on pienin päiväperhonen, vähäsinisiipi ("Brephium exilis"), jota tavataan läntisellä pallonpuoliskolla.
Ivar Andresen

Ivar Frithiof Andresen (27. heinäkuuta 1896 Kristiania – 6. marraskuuta 1940 Tukholma) oli norjalainen oopperalaulaja, joka oli äänialaltaan basso. Hän loi menestyksekkään uran Euroopassa ja Yhdysvalloissa. 
Ura.
Andresen debytoi vuonna 1919 Tukholmassa ja työskenteli sen jälkeen Ruotsin kuninkaallisessa oopperassa vuosina 1921–1926. Sen jälkeen hän esiintyi muun muassa Dresdenin Semperoperissa (vuosina 1926–1931), Berliinin Staatsoperissa (vuosina 1931–1935) ja vieraili vuotuisilla Bayreuthin musiikkijuhlilla vuosina 1927–1936.
Andresen sai huomattavaa suosiota Englannissa, Yhdysvalloissa ja Saksassa. Andresen oli ensimmäinen norjalainen, joka esiintyi New Yorkin Metropolitan-oopperassa. Häntä kutsuttiin vuosisadan ääneksi.
Andresen kuoli 44-vuotiaana Ruotsissa vuonna 1940.
The City (televisiosarja Music Television -kanavalla)

The City on yhdysvaltalaisen menestysreality "The Hillsin" jatkosarja. Cityn pääosassa on Hillsistäkin tuttu Whitney Port, joka lähtee töihin Diane von Fürstenbergin suureen muotitaloon New Yorkiin. Suomessa Sub esitti sarjan ensimmäisen tuotantokauden keväällä 2010. Yhdysvalloissa toinen tuotantokausi alkoi huhtikuussa 2010.
Anchee Min

Anchee Min (閔安琪; Mín Ānqí; s. 14. tammikuuta 1957 Shanghai) on kiinalais-yhdysvaltalainen kirjailija.
Anchee Min muutti Yhdysvaltoihin 1987. Vuonna 1997 hän julkaisi kansainväliseksi bestselleriksi nousseen muistelmaromaanin Punainen Atsalea. Kirjailija asuu Kaliforniassa miehensä ja tyttärensä kanssa.
José de Amézola y Aspizúa

José de Amézola y Aspizúa (9. tammikuuta 1874 Izarra – 1922 Cercedilla) oli espanjalainen pelotari ja olympiavoittaja. Hän voitti kultaa Pariisin olympialaisissa 1900 yhdessä parinsa Francisco Villotan kanssa lyöden ranskalaisen joukkueen, Maurice Durquettyn ja Etchegarayn. Koska pelota on ollut virallisena lajina olympialaisissa vain vuonna 1900, Amézola ja Villota ovat ainoat lajin olympiakultamitalistit.
Riku Rikas

Riku Rikas on vuonna 1994 valmistunut yhdysvaltalainen komediaelokuva. Elokuvan pääosassa on Macaulay Culkin.
Juoni.
Elokuva kertoo pojasta nimeltä Riku, jonka vanhemmat ovat todella rikkaita. Rikulla on kaikkea, mistä muut lapset voivat vain uneksia, mutta hän kaipaa silti ystäviä elämäänsä. Riku on kiinnostunut baseballista ja yrittää tutustua muihin lapsiin, jotka pelaavat sitä. Rikulla on aluksi vaikeuksia, mutta myöhemmin välit alkavat lämmetä lasten välillä.
Rikun vanhemmat lähtevät matkalle, ja sillä välin hänen isänsä työntekijä Van Dough havittelee Rikkaitten perheen omaisuutta. Van Dough on järjestänyt heidän koneeseensa pommin ja kone räjähtää, mutta Rikkaat pelastuvat. He pelastavat lentokoneen ruhosta itselleen täytettävän pelastusveneen ja kelluvat sillä.
Kotona Riku suree vanhempiaan, mutta hänellä on silti tunne, että he ovat elossa. Hänen hovimestarinsa Cadbury hoitaa häntä ja yhdessä hänen kanssaan he huolehtivat isänsä firmasta. Cadbury juonitaan putkaan, mutta pääsee pakenemaan Rikun ja tohtori Älypään avulla.
Van Dough on asentanut Rikun kotiin turvakamerat ja erottanut kaikki työntekijät, korvaten heidät omilla alaisillaan. Riku yrittää saada hänen ja isänsä yhteydenpitovälineen, "isilinjan", kuntoon, mutta Van Dough onnistuu estämään sen. Riku ja hänen ystävänsä yrittävät saada isilinjan kuntoon, jotta hän löytäisi vanhempansa. Hän löytää heidät, koska he sattuvat olemaan samalla hetkellä Rikun sängyssä heidät vanginneen Van Doughin kanssa. Van Dough lähtee Rikun vanhempien kanssa heidän holviinsa, koska luulee heidän omaisuutensa olevan siellä. Samalla hän järjestää Rikun ja tämän ystävät Älypään keksimään laitteeseen joka muuttaa kaikki siihen syötetyt esineet keilapalloiksi. Älypää ehtii juuri ja juuri pelastamaan heidät ja Riku lähtee pelastamaan vanhempiansa. Hän saa heidät pelastettua ja Van Dough pidätetään. Riku sai vanhempansa takaisin sekä haluamiaan ystäviä, joiden kanssa voi pelata baseballia.
New York International Fringe Festival

The New York International Fringe Festival, tai FringeNYC, on vapaiden ja sitoutumattomien ryhmittymien kansainvälinen teatterifestivaali ja samalla nykyisin myös Pohjois-Amerikan suurin monitaidetapahtuma. Vuonna 2010 se järjestettiin ajalla 13.8 - 29.8.
Kaksiviikkoinen festivaali järjestetään vuosittain New Yorkin keskustassa Manhattanilla yli 20 näyttämöllä. Esityksiä kahteen viikkoon mahtuu n.1200, esiintyviä taiteilijoita on n. 5000 ja lippuja myydään jopa yli 75 000 kappaletta. Festivaali työllistää yli 1100 henkilöä, joista suurin osa on osa-aikaisia tai talkootyöläisiä.
Festivaalin perusti vuonna 1996 Off-Broadway teatteriryhmä The Present Company , josta myöhemmin tuli myös festivaalin tuotantoyhtiö. Perustajajäseninä olivat Aaron Beall, John Clancy, Jonathan Harris, ja nykyinen taiteellinen johtaja Elena K. Holy.
Erotukseksi monista muista festivaaleista FringeNYC valitsee esiintyjänsä juryn avulla. Vuonna 2010 festivaaleille pyrki yli 800 teatteriryhmää, joista jury kelpuutti n. 200 esiintymään New Yorkissa. Esitykset edustavat hyvin monenlaisia teatterin eri tyylilajeja. Yhteistä esityksille on vain se, että ne edustavat ns. valtavirran ulkopuolella toimivia teattereita ja ryhmiä. Mm. festivaalin ja New Yorkin suuresta kulttuuritarjonnasta johtuen vain osa näytelmistä saa lehdistöarviointeja New Yorkin lehdistössä.
FringeNYC festivaaleilla on saanut ensi-iltansa myös moni suosikkinäytelmä esim. Urinetown , Dog Sees God , The Black Rider ja Charlie Victor Romeo .. Osittain suomalaisin näyttelijävoimin osallistui FringeNYC festivaaleille vuonna 2010 kansainvälinen Theatre of Eternal Values näytelmällään "Eternity in an Hour".
FringeNYC sisältää myös monia samanaikaisia muita tapahtumia, kuten esim. FringeU (kasvatukselliset tapahtumat), FringeART (taidetapahtumat), FringeJR (lastentapahtumat) ja FringeHigh (perhe- ja nuorisotapahtumat).
Festivaaleilla myydään edullisten peruslippujen lisäksi myös kaikkiin esityksiin oikeuttavaa 500 dollarin arvoista pääsylippua.
Žytkavitšy

Žytkavitšy () eli Žitkovitši ) on pieni noin 15 893 asukkaan kaupunki Homelin alueella Valko-Venäjän eteläosissa. Žytkavitšyn kaupunki, joka on samannimisen 40 838 asukkaan maaseutuvaltaisen hallintopiirin keskus, sijaitsee maanteitse 123 kilometriä Mozyrin ja 232 kilometriä Homelin (Gomel) länsipuolella. Pääkaupunki Minskiin pohjoisessa on 230 kilometriä.
Historiaa.
Ensimmäinen maininta Žytkavitšyn kylästä löytyy vuoden 1500 Liettuan suuriruhtinaskunnan asiakirjoista. Myöhemmin alueesta tuli osa Puola-Liettuaa. Sittemmin tämä maatalousvaltainen alue liitettiin Venäjän keisarikuntaan (Žitkovitšin volost). Polesian rautatien rakentaminen toi junanradan Žytkavitšyyn 1886 ja loi pohjaa puunjalostusteollisuuden samoin kuin maataloustuotteiden jatkojalostukselle. Kylä ja ympäröivä maaseutualue kasvoi vähitellen. Nimitys kaupungiksi tuli vuonna 1971 eli Valko-Venäjän sosialistisen neuvostotasavallan vuosina.
Liikenneyhteydet, Turau ja Pripetin kansallispuisto.
Žytkavitšyn rautatieasema sijaitsee eteläisen poikittaisrautatien eli länsi-itäsuuntaisen Brest-Kobryn-Pinsk-Luninets-Žytkavitšy-Kalinkavitšy-Retšytsa-Homel-radan varrella. Valtatieyhteyksistä tärkein on samansuuntainen M10-valtatie (Brest-Kobryn-Kalinkavitšy-Homel), joka kulkee 5 kilometriä Žytkavitšyn keskustasta pohjoiseen. Valtatieltä etelään erkaneva P88-kantatie kulkee kaupungin keskustan läpi ja jatkaa etelään Pripet-joen yli, ja kääntyy joen eteläpuolella länteen historialliseen Turaun kaupunkiin (Žytkavitšyn keskustasta 26 km), joka kuuluu saman Žytkavitšyn piiriin.. Dneprin navigoitava sivujoki Pripet on myös kaupallisen proomuliikenteen käytössä. 
Muun muassa linnustonsa puolesta merkittävä, 1996 perustettu Pripetin kansallispuisto sijaitsee suurelta osin Žytkavitšyn alueella. Kansallispuistoa taustoittava luontomuseo löytyy samaan hallintopiiriin kuuluvasta Turaun pikkukaupungista (2 967 as., väestönlaskenta 10/2009). Myös Keski-Pripetin kansallinen maisemansuojelualue, joka on Valko-Venäjän tunnetuimpia Ramsarin sopimuksen mukaisia vesiperäisiä suojelualueita, sijaitsee osaksi Žytkavitšyn piirin alueella.
Logman

Logman Oy oli kurikkalainen metsäharvestereita, kuormatraktoreita ja kombiharvestereita valmistava yritys. Yritys oli perustettu vuonna 1992 ja työllisti noin 15 henkilöä. Valmistettavien koneiden kotimaisuusaste oli noin 75 prosenttia.
Yhtiön tuotannosta kolmannes meni ulkomaille ja vientimaita olivat muun muassa Viro, Latvia, Venäjä ja Yhdysvallat. Logman Oy:n valmistamia metsäkonemalleja olivat Logman 801H, 811H, 821H, 811F ja 811c. Vuonna 2017 Sampo-Rosenlew osti Logmanin konkurssipesän, joka seurasi yrityksen 2. kesäkuuta samana vuonna tapahtunutta selvitystilaan ajautumista.
Radosav Petrović

Radosav ”Raća” Petrović (; s. 8. maaliskuuta 1989 Ub, Jugoslavia) on serbialainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Ura.
20. kesäkuuta 2008 Petrović siirtyi Radnički Obrenovacista Partizaniin ja teki joukkueen kanssa viisivuotisen sopimuksen. Hän pelasi 6. elokuuta 2008 ensimmäisen Mestarien liigan ottelunsa Inter Bakua vastaan. Ensimmäisen maalinsa joukkueessa hän teki 21. toukokuuta 2009 Serbian cupin loppuottelussa Sevojnoa vastaan.
Maajoukkue.
Petrović teki ensiesiintymisensä Serbian maajoukkueessa 12. elokuuta 2009 pelatussa ystävyysottelussa Etelä-Afrikkaa vastaan.
20 Massalia

20 Massalia on päävyöhykkeen asteroidi, eli pikkuplaneetta joka kiertää Aurinkoa Marsin ja Jupiterin välisellä asteroidivyöhykkeellä. Massalian löysi A. de Gasparis vuonna 1852.
Nimensä pikkuplaneetta sai Marseillen kaupungin (kreikaksi "Massalia") mukaan.
Asteroidi kiertää Auringon ympäri (noin ) kiertoradalla, jossa se on lähimmillään ja etäisimmillään astronomisen yksikön päässä Auringosta. Asteroidin läpimitta on noin ja sen pyörähdysaika akselin ympäri on . Asteroidin spektrityyppi on S-luokkaa.
Massalia oli ensimmäinen pikkuplaneetta, joka sai ei-mytologisen nimen. Ensimmäisinä löydetyt asteroidit oli nimetty kreikkalaisen ja roomalaisen mytologian jumalattarien mukaan, sillä niitä oli pidetty planeettoina. Yhä uusien asteroidien löytyminen kiihtyvällä tahdilla vuodesta 1845 (Astraea löytyi kyseisenä vuonna) lähtien oli kuitenkin johtanut niiden aseman menetykseen. Massalia ei ollut de Gasparisin ensimmäinen löytö, sillä hän oli jo löytänyt monia asteroideja, esim. Hygiean vuonna 1849.
Opetusministeriö

Opetusministeriö on valtion opetus- ja koulutustoimesta vastaava ministeriö. Opetusministeriöitä ovat muiden muassa:
Nousunopeus

Lentomekaniikassa nousunopeus (RoC, rate of climb) on pystynopeus, jolla lentokoneen lentokorkeus kasvaa. Monissa maissa se ilmaistaan lentämisessa yksiköissä jalkaa minuutissa (ft/min), lentokoneen suunnitellussa käytetään nykyään yleensä SI-yksiköitä. Lentokoneessa tätä mittaa variometri (VSI, vertical speed indicator).
Vastaava mutta vähemmän käytetty termi on olemassa myös lentokorkeuden vähemiselle, mutta se ei ole yhtälailla kriittinen lentokoneen suorituskyvyn mittari kuin nousunopeus.
Lentokoneella on kaksi lentonopeutta, jolla saavutetaan optimaalinen nousu. Niistä käytetään termejä Vx ja Vy. Nopeudella Vx saavutetaan suurin nousukulma. Sitä käytetään lentoonnousussa lyhyiltä kentiltä, joiden nousulinjalla on esteitä, jotka pitää ylittää. Suihkumoottorilla varustetulle lentokoneelle tämä on minimivastusta vastaava lentonopeus. Nopeudella Vy saatutetaan suurin nousunopeus Nopeus Vx on aina pienempi kuin Vy. Vx kasvaa lentokorkeuden mukana, Vy pienenee lentokorkeuden kasvaessa. Lakikorkeudessa nämä ovat yhtä suuria. 
Nousunopeuden vallitseva maailmanennätys kuuluu venäläiselle MiG-29-hävittäjälentokoneelle, jolle se on suurimmillaan merenpinnan tasolla 330 m/s (65,000 ft/min) (1188 km/h). Koneen keskimääräinen nousunopeus merenpinnalta 6 km korkeuteen on 109 m/s (392 km/h)
Manitou (henkiolento)

Manitou on jonkin fyysisen henki tai sielu monien Pohjois-Amerikan algonkinkansojen perinteessä. Manitou on kaikissa ja kaikessa. Manitou kuvaa myös luonnon harmonista tasapainoa, joka on hyvin verrattavissa aasialaiseen elämänvoimaan eli "qi"-käsitteeseen.
Yksinkertaisemmassa asiayhteydessä manitou voi viitata myös "henkiolentoon" eli yliluonnolliseen voimaan. Tämä henki ("Manitou") on fyysisesti läsnä ja kosketeltava henkilö sekä käsite. Jokaisella asialla (ihmisellä, eläimellä, kasvilla, hyönteisellä, pikkukivellä, hiekanjyvällä ja jopa koneilla) on oma manitounsa. Myös cree- ja ojibwe-kielet käyttävät termiä henkien yleisnimityksenä. Samaa esiintyy myös Kanadan aboriginaalien kulttuurissa
Termi oli jo laajalti levinnyt käsite ennen kuin eurooppalaiset saapuivat nykyiseen Pohjois-Amerikkaan. Vuonna 1585, kun Thomas Harriot dokumentoi ensimmäisenä Algonkin kielen Roanoke (Pamlico) -sanastoa, hän tulkitsi sanan "mantóac" merkityksen "Jumaliksi" (sana monikossa). Samankaltaisia termejä havaittiin lähes kaikilla Algonkin-kielillä. 
Shamanistisissa perinteissä sana "manitous" (tai "manidoog" tai "manidoowag") on liitetty ihmisen toimiin saada jollekin haluttu vaikutus, kuten kasvi-manitous edesauttamaan paranemista tai puhveli-manitou paremman metsästysonnen saamiseksi. Anishinaabegien perinteessä "manidoowag" on yksi tapa päästä Suureen Yhteyteen. Manitou kytkeytyi paljolti erilaisiin asioihin joista alettiin vähitellen käyttää pelkistetympiä termejä. Vastaavanlaisia termejä käyttävät Anishinaabegit, joilla on oma "manidoowish" pienille eläimille, sekä "manidoowag" ja "manidoons" on hyönteisille; kaikkien näiden termien yhteinen merkitys on "pikku henki". Joissakin Algonkin-kielissä, kuten Iynu (Montagnais) sanalla "manituw" on alun perin tarkoitettu "vedenalaisia olentoja, joille metsästäjät tarjoavat tupakkaa rauhoittaakseen niitä matkatessaan näiden olentojen alueen läpi".
Manitou liittyy myös Pohjois-Amerikan alkuperäisasukkaiden tapaan käyttää hikimajaa. Uskomuksen mukaan hikimajan manitou asui kiukaan kivissä ja tuli kivistä ulos löylyä heitettäessä. Manitou tulee asumuksestaan höyryn mukana ja asettuu kylpijän sisään. Se liikkuu kylpijän kehossa ja ajaa ulos kaiken, mikä aiheuttaa kipua. Ennen kuin manitou palaa kiukaaseen, se jättää jotain omasta luonnostaan kylpijään. Tämän takia uskomuksen mukaan olo tuntuu paremmalta hikimajassa olon jälkeen.
Gadmental

Gadmental (eli Gadmertal) on Sveitsissä, itäisessä Bernin kantonissa, Innertkirchenin kunnassa ja Urin Alpeilla sijaitseva laakso. Laakson pohjalla virtaa Gadmerwasserjoki, joka saa alkunsa Giglivuoren eteläpuolelta noin 2 200 metrin korkeudesta.
Idässä laakso päättyy 2 224 metriä korkeaan Susteninsolaan, jonka toisella puolella on Meientalin laakso, Urin kantonissa. Lännessä laakso yhdistyy Innertkirchenin kylässä Haslitalin laaksoon.
Laaksoa pitkin kulkee päätie 6 () Innertkirchenistä Wasseniin.
Euroliiga-kausi 2010–2011

Kausi 2010-2011 oli yhdestoista kausi, jolloin pelattiin ULEB-liiton järjestämä kansainvälinen koripalloturnaus. Edellisvuoden mestarina kauteen lähti Regal FC Barcelona. Kauden Final Four oli alun perin tarkoitus järjestää Torinossa, mutta se siirrettiin Barcelonaan. Kauden päätteeksi Panathinaikos voitti seurahistoriansa kuudennen Euroliiga-mestaruuden, kun se voitti loppuottelussa Maccabi Tel Avivin.
Joukkueet.
"* Saivat villin kortin.
Tulokset.
Karsintasarja.
Karsintavaihe aloitettiin 21. syyskuuta 2010.
Tiheyskorkeus

Tiheyskorkeus on ilmailussa käytetty lentokoneen lentokorkeus, joka vastaa kansainvälisen standardi-ilmakehän (ISA, International Standard Atmosphere) korkeutta, jolla on tietty ilman tiheys. Kyseessä on korjattu painekorkeus, jossa otetaan huomioon standardi-ilmakehästä poikkeava ilman lämpötila.
Sekä ilman lämpötilan kasvu että pienemmässä määrin ilmankosteuden kasvu pienentävät ilman tiheyttä. 
Lentoturvallisuutta parantava laskentaparametri.
Ilman tiheys vaikuttaa sekä lentokoneen aerodynaamiseen että sen voimalaitteen suorituskykyyn. 
Määritys.
Kuivalle ilmalle tiheyskorkeus lasketaan:
formula_1
missä
 formula_2 tiheyskorkeus (jalkaa, ft)
 formula_3 ilmanpaine (staattinen paine)
 formula_4 merenpinnan standardin mukainen paine eli 1013,25 hPa
 formula_5 ilman lämpötila (K)
 formula_6 merenpinnan standardin mukainen ilman lämpötila eli 288,15 K
 formula_7 0,235
Vincent Enyeama

Vincent Enyeama (s. 29. elokuuta 1982 Kaduna) on nigerialainen jalkapallomaalivahti, joka edusti pitkään Ranskan liigassa pelaavaa Lille OSC:tä ja pelasi myös muun muassa Israelissa. Enyeama pelasi Nigerian maajoukkueessa 19-vuotiaana MM-kisoissa 2002 alkulohko-ottelun Englantia vastaan ja MM-kisoissa 2010 kaikki Nigerian kolme ottelua.
Enyeama teki ensimmäisen maalinsa maajoukkueessa 5. syyskuuta 2010 pelatussa Afrikan kisojen karsintaottelussa Madagaskaria vastaan.
Pelota kesäolympialaisissa 1900

Vuoden 1900 kesäolympialaisten pelota järjestettiin 14. kesäkuuta 1900 Pariisissa. Tämä oli ensimmäinen ja samalla viimeinen kerta, kun pelota oli mukana olympialaisten ohjelmassa virallisena lajina. Ainoastaan kaksi joukkuetta osallistui lajiin, jolloin pelattiin vain yksi ottelu. Pisteet ovat tuntemattomat.
Pelota kesäolympialaisissa 1924

Vuonna 1924 kesäolympialaisissa pelota järjestettiin näytöslajina Boulogne-Billancourtssa. Tämä oli ensimmäinen kerta kun pelota oli mukana olympialaisten ohjelmassa näytöslajina. Ainoastaan espanjalaisia ja ranskalaisia osallistui pelotaan. Laji oli ainoastaan miehille.
Tapahtumat.
Eskupilota
Paleta
Zesta punta
William Kvist

William Kvist Jørgensen (s. 24. helmikuuta 1985) on tanskalainen jalkapalloilija, joka on seuratasolla pelannut kotimaansa lisäksi Saksassa ja Englannissa. Kvist on monipuolinen puolustaja, joka viihtyy myös keskikentällä.
Rønden kunnassa Jyllannissa syntynyt Kvist aloitti uransa paikallisessa Thorsager Rønde IF:ssä viisivuotiaana. Kahden vuoden päästä hän siirtyi Kööpenhaminaan. Marraskuussa 2000 Kvist debytoi Tanskan nuorisomaajoukkueessa ja kahta vuotta myöhemmin hän edusti maataan alle 17-vuotiaiden EM-kisoissa. Nuorena käsipalloakin harrastanut Kvist murtautui FC Kööpenhaminan edustusjoukkueeseen vuonna 2004 ja teki debyyttinsä 23. huhtikuuta 2004 ottelussa FC Nordsjællandia vastaan.
Kvist on pelannut Tanskan maajoukkueessa yli 80 ottelua. Hänet valittiin Tanskan vuoden jalkapalloilijaksi 2010.
Ilpo Saunio

Ilpo Juhani Saunio (1. huhtikuuta 1939 Tyrväntö – 30. joulukuuta 1999 Helsinki) oli suomalainen pianisti, musiikkitoimittaja ja musiikintutkija, koulutukseltaan humanististen tieteiden kandidaatti. Hän oli merkittävä suomalaisen työväenmusiikin tutkija.
Ura.
Ilpo Saunio opiskeli pianonsoittoa Sibelius-Akatemiassa vuosina 1959–1965 sekä musiikkitiedettä Helsingin yliopistossa vuosina 1959–1960 ja Kölnin yliopistossa 1960–1961. Hän toimi "Kansan Uutisten" musiikkikriitikkona vuosina 1965−1982.
Saunio osallistui keväällä 1967 yhdessä Markku Lahtelan, Kalevi Seilosen ja Tauno Tuomivaaran kanssa rauhanjärjestö Sadankomitean Helsingissä järjestämään, varusmiespalveluksesta kieltäytyneitä tukeneeseen mielenosoitukseen, jonka päätteeksi nelikko poltti julkisesti sotilaspassinsa. Teko herätti laajaa paheksuntaa, ja miehet tuomittiin sakkoihin. 
Saunio teki Yleisradioon 1970-luvulla laajoja etnomusikologisia ohjelmasarjoja mm. jazzin ja Latinalaisen Amerikan musiikin historiasta. Hänen aloitteestaan perustettiin vuonna 1979 Työväenmusiikki-instituutti (vuodesta 1991 Maailman musiikin keskus (), jonka johtajana hän toimi vuoteen 1989. Laitoksen toiminta on 1980-luvun lopulta lähtien painottunut maailmanmusiikin tutkimukseen, ja Saunio teki kenttätöitä Saksassa ja Kuubassa sekä Aasian ja Afrikan maissa.
Sauniolle myönnettiin valtion tiedonjulkistamispalkinto vuonna 1971.
Handelsblatt

Handelsblatt on saksalainen sanomalehti. Se on saksan kielellä ilmestyvä talous- ja finanssilehti, ja sitä julkaisee düsseldorfilainen Handelsblatt Media Group. Lehden päätoimittaja on Sebastian Matthes. "Handelsblatt" ilmestyy maanantaista perjantaihin, ja vuonna 2023 sen levikki oli noin 128 000. Vuonna 2022 "Handelsblatt" oli Saksan siteeratuin talousmedia.
"Handelsblattin" ensimmäinen numero ilmestyi 16. toukokuuta 1946. Vuonna 1970 "Handelsblattiin" liitettiin kilpaileva talouslehti "Industriekurier". Lehti siirtyi marraskuussa 2009 tabloid-formaattiin.
Darcy Werenka

Darcy Werenka (s. 13. toukokuuta 1973 Edmonton, Alberta, Kanada) kanadalais-itävaltalainen jääkiekkopuolustaja, joka siirtyi tammikuussa 2013 Itävallan kolmostasolla pelaavaan Kapfenbergiin. Hän laukoo rightin puolelta.
Ura.
Werenka pelasi vuodet 1989–1993 WHL-joukkue Lethbridge Hurricanesissa ja Brandon Wheat Kingsissä. Kesällä New York Rangers varasi hänet toisella kierroksella numerolla 37, mutta Werenka ei pelannut NHL:ssä. Hän oli kaudella 1991–1992 WHL-puolustajien pistepörssin kolmas. Werenka siirtyi Rangersin organisaatioon keväällä 1993, kun hän pelasi AHL-joukkue Binghamton Rangersissa. Werenka pelasi siellä myös kaksi seuraavaa kautta. Kaudella 1994–1995 hän oli puolustajien pistepörssin seitsemäs. Vuodet 1995–1997 Werenka pelasi neljässä eri IHL-seurassa.
Vuodet 1997–1999 Werenka pelasi Itävallassa Wiener EV:n riveissä. Kaudella 1998–1999 hän oli joukkueensa tehokkain puolustaja ja kolmanneksi paras pistemies tehoilla 11+22=33. Werenka pelasi kauden 1999–2000 IHL-joukkue Utah Grizzliesissä, ja hän oli joukkueensa tehokkain puolustaja tehoin 15+24=39.
Werenka siirtyi kaudeksi 2000–2001 SM-liigajoukkue Jokereihin, mutta hän ei vastannut häneen kohdistuneita odotuksia ja siirtyi kymmenen pelaamansa ottelun jälkeen loppukaudeksi HPK:on. Jokereissa flopiksi osoittautunut Werenka ei aluksi häikäissyt HPK:ssakaan, mutta pelasi siellä kauden edetessä kohtalaisen hyvin. Hän teki SM-liigakauden aikana yhteensä tehot 7+11=18 55 ottelussa. Kaudeksi 2001–2002 Werenka siirtyi Saksan DEL-liigan Schwenninger Wild Wingsin riveihin. Hän oli joukkueen tehokkain puolustaja tehoin 6+23=29. Kauden 2002–2003 Werenka pelasi samaa liigaa Kölner Haiessa.
Kaudeksi 2003–04 Werenka siirtyi Itävaltaan ja Vienna Capitalsin riveihin ja on siitä asti pelannut vain Itävallassa. Hän edusti Vienna Capitalsia kevääseen 2010 asti. Siihen mennessä Werenka voitti Itävallan mestaruuden 2005. Kausina 2004–2005 (23+27=50) ja 2006–2007 (19+42=61) hän voitti liigan puolustajien pistepörssin. Werenka siirtyi kaudeksi 2010–2011 Graz 99ersiin. Werenka pelasi kauden Grazissa ja siirtyi sen jälkeen Ranskan pääsarjan Roueniin. Hän oli voittamassa Rouenissa sekä Continental Cupia että Ranskan liigan mestaruutta.
Werenka oli pelaamatta alkukauden 2012–2013 mutta päätti vielä palata. Hän teki tammikuussa 2013 sopimuksen Itävallan kolmostasolla pelaavan Kapfenbergin kanssa.
Maajoukkue.
Werenka hankki Itävallan kansalaisuuden huhtikuussa 2008 ja on edustanut Itävaltaa MM-kilpailuissa vuosina 2008, 2009 ja 2010. Hän oli nostamassa Itävaltaa A-sarjaan keväällä 2008, mutta joukkue putosi taas vuonna 2009 takaisin B-sarjaan. Vuonna 2010 Itävalta nousi jälleen takaisin A-sarjaan.
Gabe Newell

Gabe Logan Newell ( ; s. 3. marraskuuta 1962 Colorado, Yhdysvallat), lempinimeltään Gaben, on yhdysvaltalainen liikemies. Hänet tunnetaan erityisesti videopelejä kehittävän, julkaisevan ja jakelevan Valven perustajajäsenenä ja toimitusjohtajana.
Ura.
Newell opiskeli Harvardin yliopistossa, mutta jätti sen kesken, ja siirtyi Microsoftille. Newell ja Mike Harrington lähtivät Microsoftilta ja perustivat Valven yhdessä kesällä 1996. 
Vuonna 2013 Newell sai BAFTA Fellowship -tunnustuksen merkittävästä ja poikkeuksellisesta panoksestaan peleihin. Samana vuonna Newell palkittiin myös AIAS Hall of Fame -palkinnolla.
Tätä nykyä Newell on menestynyt liikemies. Vielä vuonna 2014 talouslehti Forbes arvioi Newellin nettovarallisuudeksi 1,2 miljardia dollaria, kun vuonna 2018 nettovarallisuudeksi arvioitiin jo 5,5 miljardia dollaria. Vuonna 2023 Newellin nettovarallisuus oli laskenut 3,9 miljardiin dollariin.
Yksityiselämä.
Newell oli naimisissa Lisa Newellin kanssa. Heillä on kaksi poikaa.
P. J. Soles

Pamela Jayne ”P. J.” Soles (s. 17. heinäkuuta 1950) on yhdysvaltalainen elokuva- ja televisionäyttelijä. Parhaiten hänet tunnetaan rooleistaan elokuvissa "Halloween – naamioiden yö" (1978) ja "Carrie" (1976).
Nuoruus.
Pamela Jayne Hardon syntyi 17. heinäkuuta 1950 Frankfurtissa, Saksassa. Hänen äitinsä oli yhdysvaltalainen ja isä hollantilainen. Aikaisemmin vanhemmat olivat asuneet New Jerseyssä. Koska hänen isänsä työskenteli kansainvälisessä vakuutusyhtiössä, vietti Hardon lapsuutensa muuttaen perheensä kanssa ympäri maailmaa. Perhe asui esimerkiksi Marokossa ja Venezuelassa. Perheen elämäntapojen ansiosta Hardon oppi nuorena puhumaan sujuvasti espanjaa.
Hardon kävi kansainvälistä lukiota Belgiassa. Lukion jälkeen Hardon jatkoi opiskelua Yhdysvalloissa. Tällöin hänen tavoitteenaan oli tulla Neuvostoliiton ensimmäiseksi naissuurlähettilääksi. Vierailu The Actors Studiolla sai kuitenkin Hardonin tavoitteet muuttumaan. 
Aikuisikä.
Hardon avioitui J. Steven Solesin kanssa 1971. Pari asui ensin New Yorkissa, mutta muuttivat yhdessä Los Angelesiin, jossa heillä oli paremmat mahdollisuudet työskennellä tv- ja elokuva-alalla. Pari erosi 1975, mutta Pamela halusi pitää entisen miehensä sukunimen, käyttäen nimeä P.J. Soles.
Soles avioitui uudestaan 1978, näyttelijä Dennis Quaidin kanssa. He erosivat 1983. Samana vuonna Soles meni naimisiin ohjaaja Skip Holmin kanssa. Heillä on kaksi lasta, poika nimeltä Skye (s. 1983) ja tytär nimeltä Ashley (s. 1988). Hän ja Holm erosivat vuonna 1998.
Taye Taiwo

Taye Ismaila Taiwo (s. 16. huhtikuuta 1985 Lagos, Nigeria) on nigerialainen uransa päättänyt jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän oli vasen laitapuolustaja. 
Seurajoukkueura.
Taiwo siirtyi vuonna 2005 nigerialaisesta Lobi Starsista Ranskan pääsarjassa Ligue 1:ssä pelaavaan Marseilleen. Kauden 2004–2005 aikana hän ehti pelata seurassa vain neljä sarjaottelua, mutta seuraavien kuuden kauden ajan kuului joukkueen runkopelaajiin niiden aikana yhteensä 187 sarjaottelua. Maalinteossa Taiwo onnistui Ranskan pääsarjassa 17 kertaa. Kaudella 2009–2010 Marseille voitti sarjan mestaruuden.
Kaudeksi 2011–2012 Taiwo siirtyi Italian pääsarjassa Serie A:ssa pelaavaan Milaniin, jossa hän kuitenkin pelasi vain neljä sarjaottelua. Suurimman osan Milan-ajastaan Taiwo oli lainattuna muualle – hän pelasi kevätkaudella 2012 Englannin Valioliigassa 15 ottelua Queens Park Rangersissa ja kaudella 2012–2013 Ukrainan valioliigassa 20 ottelua edustaen Dynamo Kiovaa. Kaudeksi 2013–2014 Taiwo siirtyi Turkin Superliigassa pelaavaan Bursasporiin, jossa pelasi kauden aikana 27 sarjaottelua. Kauden 2014–2015 Taiwo oli pelaamatta.
Elokuussa 2015 Taiwo siirtyi Suomen pääsarjassa Veikkausliigassa pelaavaan HJK:hon loppukauden kattavalla sopimuksella, jossa on optio myös kaudesta 2016. Taiwo pelasi myös optiokauden HJK:ssa. Kahden kauden aikaan HJK:ssa pelatessaan Taiwo voitti Veikkausliigan pronssia (2015) ja hopeaa (2016).
30. tammikuuta 2017 Taiwo siirtyi Sveitsin Superliigassa pelanneeseen Lausanneen loppukauden kestävällä sopimuksella. Taiwo pelasi Sveitsin liigassa 13 ottelua ja Lausanne sijoittui kymmenen joukkueen sarjassa yhdeksänneksi.
9. elokuuta 2017 Taiwo siirtyi Ruotsin pääsarjassa, Allsvenskanissa, pelanneeseen AFC Eskilstunaan loppukauden ajaksi. Taiwo pelasi Askilstunassa lopulta yhdeksän ottelua.
7. maaliskuuta 2018 Rovaniemen Palloseura uutisoi seuran tehneen yksivuotisen sopimuksen Taiwon kanssa.
Maajoukkueura.
Taiwo pelasi Nigerian maajoukkueessa 53 A-maaottelua ja teki viisi maalia vuosina 2004–2012. Hän edusti Nigeriaa Afrikan-mestaruuskilpailuissa 2006, 2008 ja 2010 sekä MM-kilpailuissa 2010. Taiwo saavutti AM-pronssia vuosina 2006 ja 2010.
 Päivitetty 28. elokuuta 2015.
Saavutukset.
Marseille
Milan
Nigerian maajoukkue
Jonathan Phillips

Jonathan Phillips, myös Johnny Phillips (s. 5. syyskuuta 1963) on brittiläinen näyttelijä, joka näytteli muun muassa 2. perämiehen Charles Lightollerin roolissa vuoden 1997 "Titanic"-elokuvassa. Hän esiintyi myös draamasarjassa "Midsomerin murhat". Vuonna 2012 hän näytteli televisiosarjassa "I Shouldn't Be Alive" David Huntin roolissa ja esitti pääosaa "Hunted"-televisiosarjoissa, jotka esitettiin BBC Onella ja HBOlla. Hän näyttelee DI Everttiä, paheellistunutta poliisia. Vuonna 2013 hän näytteli televisiosarjassa "Death in Paradise".
Terence Fisher

Terence Roland "Terry" Fisher (23. helmikuuta 1904 – 18. kesäkuuta 1980) oli brittiläinen elokuvaohjaaja. Hän erikoistui kauhuelokuviin Hammer Film Productionsille työskennellessään ja hänestä tuli yhtiön merkittävimpiä ohjaajia.
Terence Fisher syntyi Lontoon Maida Valessa, Englannissa. Hän toimi elokuvaleikkaajana vuodesta 1936 vuoteen 1947. Fisher ryhtyi elokuvaohjaajaksi vuonna 1948. Hänen ensimmäinen ohjauksensa on "A Song for Tomorrow" (1948). Fisherin ensimmäinen merkittävä ohjaustyö oli kauhuelokuva "Frankensteinin kirous" (1957), joka käynnisti Hammerin pitkän kauhuelokuvakauden ja teki brittiläisnäyttelijöistä Peter Cushingista ja Christopher Leestä sen ajan johtavimmat kauhunäyttelijät. Fisher ohjasi muitakin kauhuklassikkojen sovituksia: "Dracula" (1958), "Baskervillen koira" (1959) ja "Muumion kosto" (1959). Peter Cushingista ja Christopher Leestä tuli Fisherin luottonäyttelijöitä; Fisher ohjasi Cushingia 14 elokuvassa ja Leetä 12 elokuvassa.
Fisher ohjasi myös "Draculan" (1958) kaksi seuraavaa jatko-osaa "The Brides of Dracula" (1960) ja "Dracula – pimeyden ruhtinas" (1966) sekä "Frankensteinin kirouksen" (1957) neljä jatko-osaa: "Frankensteinin kosto" (1958), "Frankenstein vangitsi sielun" (1967), "Frankenstein on tuhottava" (1969) ja "Frankenstein ja vampyyrin kosto" (1973). Hänen piti ohjata Hammerin Dracula-sarjan neljännen osan "Dracula on noussut haudastaan" (1968), mutta joutui vakavaan auto-onnettomuuteen. Hänet jouduttiin korvaamaan Freddie Francisilla.
Fisher oli kova tupakoitsija ja hän kärsi alkoholismista, joka vaikeutti häntä löytämään töitä loppu-urallaan. Terence Fisher kuoli sydäninfarktiin 76-vuotiaana 18. kesäkuuta vuonna 1980 Lontoon Twickenhamissa. Terence Fisher on ollut vaikutteena Tim Burtonille, Peter Jacksonille, George Lucasille ja Martin Scorseselle.
Tahar el-Khalej

Tahar el-Khalej (, s. 16. kesäkuuta 1968 Marrakech) on marokkolainen entinen puolustaja. 
Ura.
El-Khalej edusti kotimaassaan neljän kauden verran Kawkab Marrakechia, josta hän siirtyi Portugaliin vuonna 1994. El-Khalej edusti aluksi UD Leiria ja sittemmin Benficaa, josta hän siirtyi kesken kauden maaliskuussa 2000 Englantiin Southamptoniin. El-Khalej päätti uransa Charltonissa vuonna 2003.
El-Khalej kuului myös Marokon maajoukkueeseen vuosien 1994 ja 1998 MM-kisossa.
Juan Guillermo Castillo

Juan Guillermo Castillo Iriart (s. 17. huhtikuuta 1978 Durazno, Uruguay) on uruguaylainen jalkapallomaalivahti.
Ura.
Castillo siirtyi tammikuussa 2008 kaksivuotisella sopimuksella brasilialaiseen Botafogoon. Loukattuaan polvensa hän menetti yli puolet kaudesta 2008 ja palasi takaisin vasta seuraavan kauden alussa 24. toukokuuta 2009. Samalla viikolla hän sai myös kutsun Uruguayn maajoukkueeseen vuoden 2010 MM-karsintaotteluihin Brasiliaa ja Venezuelaa vastaan.