tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Chinyere Pigot

Chinyere Pigot (s. 1. toukokuuta 1993 Paramaribo) on surinamelainen uimari. Hän edustaa seuratasolla Oltin Suv Clubia. Pigot osallistui Pekingin olympialaisiin 2008 vain 15 vuoden ikäisenä ja on maansa nuorin olympiaurheilija. Hän oli 50 metrin vapaauinnissa 54. ajallaan 27,66 sekuntia. 
Ennätykset.
"Lähde: Swim Rankings" 
Lähteet.
Eigersund

Eigersund on Norjan kunta Rogalandin läänissä. Sen rajanaapureita ovat lännessä Hå, pohjoisessa Bjerkreim, idässä Sirdal ja Lund sekä kaakossa Sokndal. Vuoden 2022 alussa Eigersundissa oli 14 860 asukasta.
Kunnan hallintokeskus on Egersundin kaupunki, jonne myös pääosa väestöstä on keskittynyt. Kunnassa sijaitsee lisäksi Hellvikin taajama sekä Hellelandin kylä, joiden lisäksi tiheämpää asutusta on Eigerøyalla sekä Egersundista etelään sijoittuvalla rannikolla.
Eigersund on Hyvinkään ystävyyskaupunki.
Media.
Paikallislehti "Dalane Tidende" ilmestyy kolmesti viikossa.
Endgame (Rise Againstin albumi)

Endgame on Rise Againstin vuonna 2011 julkaistu albumi. Se nousi Suomen virallisen listan sijalle 42.
Kambodžan kansallinen yhtenäisyysrintama

Kambodžan kansallinen yhtenäisyysrintama (ranskaksi Front uni national khmer, FUNK) oli Lon Nolia vastustava kambodžalainen vastarintajärjestö. Sen perusti kuningas Norodom Sihanouk 5. toukokuuta 1970 ollessaan maanpaossa Pekingissä. Se perusti maahan varjohallituksen, jonka nimeksi tuli Kambodžan kansallisen yhtenäisyyden kuninkaallinen hallitus (GRUNK) Aluksi rintamaan kuului sekä kuningasmielisiä että radikaaleja punaisia khmerejä, mutta vuoden 1973 loppuun mennessä kuningasmieliset oli siivottu pois johtotehtävistä.
Sipaliwini

Sipaliwini on yksi Surinamen kymmenestä piiristä, ja kattaa maan eteläosan. Se on pinta-alaltaan suurin, 130 567 neliökilometriä, mutta asukkaita on vain noin 34 000 (2004). Piirillä ei ole varsinaista pääkaupunkia, vaan sitä hallitaan Paramaribosta käsin. Sipaliwini on varsinkin etelä- ja itäosiltaan lähes asumaton. 
Sipaliwinin eteläosa on savannia, joka jatkuu Brasilian puolelle. Sinne on perustettu tuhannen neliökilometrin laajuinen Sipaliwinin luonnonsuojelualue. Se tunnetaan ainutlaatuisista eläinlajeistaan, kuten endeemisestä sininuolimyrkkysammakosta.
Marowijne

Marowijne on yksi Surinamen kymmenestä piiristä, ja kattaa maan koillisosan Atlantin rannalla. Se on pinta-alaltaan 4 627 neliökilometriä, ja vuonna 2004 siellä oli noin 16 600 asukasta. Piirin pääkaupunki on noin viidentuhannen asukkaan Albina. 
Piiri on tärkeää kaivosaluetta. Vuonna 1900 sieltä löydettiin bauksiittia.
Yleisurheilu kesäolympialaisissa 1952 – naisten 200 m

Helsingin olympiakisojen naisten 200 metrin juoksuun osallistui 38 urheilijaa edustaen 21 kansallisuutta. Kilpailupäivät olivat 25.–26. heinäkuuta. Virallisissa tuloksissa käytettiin käsiaikaa.
Alkuerät.
Eriä kaikkiaan 7, joista jokaisesta 2 nopeinta jatkoon.
1.erä
2.erä
3.erä
4.erä
5.erä
6.erä
7.erä
Välierät.
1.erä
2.erä
Peptaibolit

Peptaibolit ovat ryhmä lyhytketjuisia peptidejä, joiden pituus on ≤ 20 yksikköä. Lisäksi peptaiboleille on luonteenomaista C-päätteinen yksikkö, joka sisältää alkoholiryhmän. Peptaibolit sisältävät merkittäviä määriä epätavallisia aminohappoja, pääasiassa α-aminoisobutyyrihappoa (Aib), isovaleriaanahappoa (Iva) sekä iminohappo hydroksiproliinia (Hyp). 
Luonnosta saadut peptaibolit on eristetty maaperässä esiintyvistä sienistä (esim. "Trichoderma" ja "Emericellopsis"), joilla usein on antibakteerisia ja antifungaalisia ominaisuuksia. Näitä peptidejä valmistetaan ei-ribosomaalisesti. Peptaibolien antibioottiset ominaisuudet johtuvat siitä, että ne tunkeutuvat biologisiin kalvoihin ja muodostavat niihin huokosia. Peptaibolien pieni koko ja rasvahakuisuus ovat aiheuttaneet sen, että niitä on tutkittu vain vähän.
Brokopondo

Brokopondo on yksi Surinamen kymmenestä piiristä. Se on pinta-alaltaan 7 364 neliökilometriä, ja vuonna 2004 siellä oli noin 14 215 asukasta. Piirin pääkaupunki on noin 2 800 asukkaan Brokopondo. 
Piirin alueella sijaitsee Brokopondon tekojärvi, joka muodostui, kun Surinamejokeen tehtiin pato ja voimalaitos, joka tuottaa energiaa sekä alumiinisulatolle että muuhun kulutukseen.
Brasiliankaarikolibri

Brasiliankaarikolibri ("Glaucis dohrnii") on yksi Brasilian kotoperäisistä kiitäjälinnuista. Lajin esiintymisalue sijaitsee maan itäosassa Bahian ja Espírito Santon osavaltioissa. Jules Bourcier ja Étienne Mulsant kuvailivat lajin holotyypin Rio de Janeirosta vuonna 1852.
Brasiliankaarikolibri on päästään, selästään ja siivistään ruskehtavan vihreä. Naama on harmaa ja silmäkulma- ja viiksijuovat valkoiset. Rinta ja vatsa ovat punaruskeat tai tummat. Nokka on suora. Lajin elinympäristöä ovat kosteat metsät. Brasiliankaarikolibri syö kasvien mettä ja hyönteisiä. Kantaa uhkaa elinympäristön häviäminen.
Iivana Onoila

Iivana Onoila (18. elokuuta 1842 Suistamo – 10. lokakuuta 1924 Suistamo) oli runonlaulaja. 
Onoilan isä oli Ontrei-niminen talonpoika ja hänen äitinsä runonlaulutaitoisena tunnetun Ondrei Sotikaisen tytär. Onoilakin oli talonpoika Suistamon Suursaran kylässä. Vuodesta 1884 alkaen häneltä kerättiin viitisenkymmentä runoa ja loitsua, mutta suuri osa hänen muistamistaan saduista jäi keräämättä talteen. Vuonna 1906 Onoila kutsuttiin esiintymään Sortavalan laulujuhlille ja hän ryhtyi sittemmin kiertelemään esittämässä runonlaulua juhlissa ja koulujen tilaisuuksia eräiden muiden suistamolaisten kanssa. Karjalan sivistysseura pystytti kolme vuotta aiemmin kuolleen Onoilan haudalle muistokiven vuonna 1927.
Yleisurheilu kesäolympialaisissa 1952 – naisten 80 m aitajuoksu

Helsingin olympiakisojen naisten 80 metrin aitajuoksuun osallistui 34 urheilijaa edustaen 22 kansallisuutta. Kilpailupäivät olivat 23.–24. heinäkuuta. Virallisissa tuloksissa käytettiin käsiaikaa.
Alkuerät.
Eriä kaikkiaan 6, joista jokaisesta 2 nopeinta jatkoon.
1.erä
2.erä
3.erä
4.erä
5.erä
6.erä
Välierät.
1.erä
2.erä
Moanmetsästys

Moanmetsästys oli moalintujen elossaollessa tärkeä osa maorien elinkeinoa. Metsästys johti lopulta moalintujen sukupuuttoon muutaman sadan vuoden kuluttua siitä, kun maorit saapuivat Uuteen-Seelantiin 1200–1300-luvuilla. Uudesta-Seelannista tunnetaan useita moalintujen metsästyspaikkoja ja metsästettyjen lintujen jäänteitä on löydetty runsaasti. Metsästyksen kannalta kaikkein tärkein moalaji oli noin 80-kiloinen "Euryapteryx geranoides".
Metsästyspaikat.
Uudesta-Seelannista on löydetty noin 300 asuinpaikkaa, joista on löydetty moanluita. 50 näistä paikoista on tutkittu. Useimmat näistä sijaitsevat Uuden-Seelannin Eteläsaarella ja siellä miltei poikkeuksetta Etelä-Alppien itäpuolelta. Alueen vuotuinen sademäärä on 300 mm ja kasvillisuus vaihtelee harvasta metsästä avoimeen heinikkoon. Löydettyjen metsästyspaikkojen joukossa on hyvin suuria paikkoja. Suurimpiin lukeutuvassa Waitaki Mouthissa moanpaistouuneja on löydetty noin 60 hehtaarin alalta. Rakaiassa on kaksi metsästyspaikkaa, joista toinen on 40 hehtaarin kokoinen. Paikoille kuljetettiin todennäköisesti tuhansia moanruhoja sisämaasta. Kuljetus tapahtui kaislaveneillä jokia pitkin. 
Metsästysmenetelmät.
Tarkkaa tietoa moalintujen metsästysmenetelmistä ei ole. Muinaisilta asuinpaikoilta ei ole löydetty aseita, jotka olisi voitu selvästi yhdistää moanmetsästykseen. Metsästysperinteetkään eivät ole säilyneet. Metsästyksessä käytettiin luultavasti apuna keihäitä ja koiria varsinaisen tappamisen tapahtuessa ansoilla. Ansojen etu oli niiden turvallisuus. Moa oli luultavasti lähietäisyydeltä vaarallinen metsästettävä sen vahvojen jalkojen takia. Koirien avulla saatettiin myös ehkä paimentaa lintuja maorien metsästyspaikoille. Teurastuksessa käytettyjä tarvetyökaluja on löydetty vanhoilta asuinpaikoilta runsaasti. Niiden lisäksi on löydetty silkriittiteriä, hiekkakivilohkareiden kappaleita ja liuskekiviveitsiä. Koska pysyviä rakennuksia ei juuri tehty, moaa metsästettiin luultavasti kausittain. Kausittainen metsästys keskittyi todennäköisesti kevääseen ja kesään, mikä on päätelty asuinpaikoilta löydetyistä munankuorista. Moan luista valmistettiin muun muassa ongenkoukkuja ja erilaisia koruja. Lisäksi sulkia käytettiin vaatteiden tekoon ja munia käytettiin niiden syömisen ohella veden varastointiin.
Vaikutus moalintujen häviämiseen.
Yleisesti hyväksytyn teorian mukaan metsästys johti moalintujen kuolemiseen sukupuuttoon. Moalintujen metsästyksen huippu ajoittui 1300-luvulle ja niiden määrä pieneni paljon hyvin nopeasti tämän huipun jälkeen. Moalintujen nopeaan häviämiseen metsästyksen seurauksena vaikutti muun muassa väestön liiallinen kasvu ja moan metsästämisen helppous. Metsästyksen ohella niiden häviämiseen vaikutti väestönkasvun aiheuttama elinympäristöjen häviäminen. Moalinnut hävisivät luultavasti 100–200 vuoden sisällä siitä, kun maorit asuttivat Uuden-Seelannin. Tuoreimmat moalintujen metsästyksestä jääneet jäänteet ovat 1550-luvulta. Moalintujen mukana kuoli myös monia muita lentokyvyttömiä lintulajeja.
AAUSAT-II

AAUSAT-II on 28. huhtikuuta 2008 Intiasta PSLV-kantoraketilla laukaistu tanskalainen CubeSat-satelliitti. Sen rakensivat Aalborgin yliopiston opiskelijat. 
Yliopisto oli ollut mukana vuonna 1999 laukaistun Ørsted-mikrosatelliitin toteutuksessa ja rakensi itse AAU CubeSat -satelliitin, joka toimi vain 10 viikkoa laukaisun, 30. kesäkuuta 2003, jälkeen. AAUSAT-II-projekti aloitettiin vuonna 2005.
Myös AAUSAT-II-satelliitissa oli tietoliikenneongelmia, mutta maa-aseman antennia suurentamalla jne. satelliittiin voitiin pitää nominaalisesti yhteyttä toukokuuhun 2009 asti. Vielä joulukuussa 2010 satelliitti lähetti dataa. Aiemmin oli todettu, että satelliitti kieppuu, ts. asennonsäätö ei enää toimi.
Satelliitti oli 1U-kokoa ja painoi 750 grammaa. Asennonsäädössä oli sekä liikemääräpyörä että magneettiset vääntimet. Satelliitti oli pinnoitettu aurinkopaneeleilla ja sen Li-ion-akku (8.2V) omasi 2,2 Ah kapasiteetin. Satelliitti käytti kahta jännitettä: 3,3 ja 5 V.
Radioamatööritunnus oli OZ2CUB. Tietoliikenne: Up/downlink 437.425 MHz AFSK &amp; FSK. Tiedonsiirtonopeus 1200-9600 bit/s.
Rubén Gallego

Rubén David González Gallego (, s. 20. syyskuuta 1968 Moskova, Neuvostoliitto) on Venäjällä syntynyt ja kasvanut kirjailija. Gallego syntyi espanjalaiselle äidille ja venezuelalaiselle isälle. Hän syntyi kaksosena ja hänellä todettiin vaikea CP-vamma. Kaksosveljistä ensimmäisenä syntynyt kuoli joitakin päiviä synnytyksen jälkeen.
Elämä ja ura.
Gallego joutui eroon perheestään 1-vuotiaana. Hänen isoisänsä, Espanjan kommunistisen puolueen pääsihteeri Ignacio Gallego järjesti hänet lastenkotiin, koska häpesi häntä. Tämän tehtyään Ignacio kertoi Aurora-äidille Rubénin kuolleen.
Vammaisuudestaan huolimatta Gallego selviytyi aikuiseksi. Elossa pysyminen ei ollut itsestäänselvyys. Vaikeavammaisia orpoja siirrettiin muun muassa vanhainkoteihin heidän oppivelvollisuutensa tultua täyteen. Vanhainkodeissa liikuntakyvyttömien annettiin nääntyä nälkään, mikäli he eivät syöneet itse.
Gallego on ollut elämänsä aikana kahdesti naimisissa. Hänellä on kaksi tytärtä. Vuoteen 2000 asti hän asui Venäjällä ja työskenteli tietotekniikan erityisasiantuntijana, kunnes löysi äitinsä Prahasta. Hän muutti äitinsä luo Prahaan ja sitten Madridiin.. Myöhemmin hän muutti Freiburgiin, Saksaan ja sieltä Yhdysvaltoihin.
Gallego on kirjoittanut muistelmateoksen "Valkoista mustalla". Teos käsittelee hänen ankaraa lapsuuttaan neuvostoaikaisissa hoitolaitoksissa. Kirja sai Venäjän Booker-palkinnon vuonna 2003. Kirja on käännetty yli 20 kielelle. Suomennos ilmestyi vuonna 2006 Kustannusosakeyhtiö Sammakon kustantamana.
Yleisurheilu kesäolympialaisissa 1952 – naisten 4 × 100 m viestijuoksu

Helsingin olympiakisojen naisten 4 x 100 metrin viestijuoksuun osallistui 15 joukkuetta, 60 juoksijaa. Kilpailu käytiin 27. heinäkuuta.
Alkuerät.
Jokaisesta erästä kaksi nopeinta loppukilpailuun.
1.erä
2. erä
3. erä
Max Houben

Max Houben (5. toukokuuta 1898 Verviers – 10. helmikuuta 1949 Lake Placid, Yhdysvallat) oli belgialainen rattikelkkailun olympia- ja MM-mitalisti, yleisurheilija, jalkapalloilija ja kilpa-autoilija.
Urheilullisesti monipuolinen Houben menestyi parhaiten rattikelkkailussa, jossa hän saavutti olympiahopeaa Sankt Moritzissa 1948 ja kaksi MM-mitalia vuonna 1947. Yhteensä hän osallistui neljiin talviolympialaisiin. Houbenin 49 vuoden ja 278 päivän ikäisenä voittama olympiamitali teki hänestä vanhimman talvikisojen olympiamitalistin aina vuoteen 2006 saakka, jolloin kanadalainen Russ Howard ohitti hänet. Houben oli myös ensimmäinen sekä kesä- että talviolympialaisissa kilpaillut belgialainen.
Rattikelkkailun lisäksi Houben kilpaili muissakin lajeissa. Yleisurheilussa hän voitti 100 metrin juoksun Belgian mestaruuden vuonna 1920, teki matkalla oman ennätyksensä 10,8 sekuntia ja kilpaili samana vuonna Antwerpenin olympialaisissa 200 metrillä ja pikaviestissä. Jalkapallossa Houben pelasi Belgian pääsarjassa, ja voitti maan mestaruuden vuonna 1933. Hän harrasti myös kilpa-autoilua.
Houben kuoli rattikelkkailun vuoden 1949 MM-kilpailuissa Lake Placidissa. Kahden miehen kelkkojen harjoituslaskussa Belgian kelkka lensi ulos radalta: Houben kuoli välittömästi, ja toinen laskija sai vakavia vammoja.
Erkki Putkonen

Erkki Putkonen (s. 13. marraskuuta 1964 Tampere) on uransa lopettanut suomalainen jalkapalloilija.
Laitapuolustajana pelannut Putkonen edusti urallaan Tampereen Ilvestä 1984–1989 ja 1992–1993 mestaruussarjassa ja Veikkausliigassa. Lisäksi hän pelasi alemmilla sarjatasoilla Rautsun Reippaassa 1990 sekä FC Tampereessa 1991 ja 1994. Putkonen voitti Ilveksessä SM-hopeaa ja pronssia. Kaikkiaan hän pelasi kahdeksan kauden aikana 133 pääsarjatason ottelua, joissa hän teki kuusi maalia.
Putkonen pelasi Suomen maajoukkueessa vuosina 1987–1988 yhteensä neljä maaottelua.
Xatcobeo

Xatcobeo on espanjalainen Vigon yliopistossa rakennettu CubeSat-pikosatelliitti. . Instituto Nacional de Técnica Aeroespacial (INTA) ja galicialainen valtionyhtiö Retegal tukivat hanketta. Tarkoitus on, että satelliitin laukaisee ESA Vega-raketin koelennolla, mutta Vegan ensilento on viivästynyt vuodelta 2009 vuoden ainakin 2011 loppuun. 
Satelliitti toimii 6-12 kuukautta. Sen toteutus maksoi noin 1,2 miljoonaa euroa.
Markus Malin

Markus Malin (s. 28. toukokuuta 1987 Lahti) on suomalainen uransa lopettanut lumilautailija. Hän kilpaili half-pipessa.
Malin kilpaili Vancouverin talviolympialaisissa 2010 sijoittuen half-pipessa 11:nneksi. Vuosina 2011 ja 2013 Malin voitti pronssia half-pipessa lumilautailun maailmanmestaruuskilpailuissa. Hän oli kolmas myös Aspenin X Gamesin superpipessa vuonna 2013.
Yrjö Pärnänen

Yrjö Pärnänen (5. tammikuuta 1931 Pohja – 1. marraskuuta 2009) oli suomalainen jalkapalloilija.
Välihyökkääjänä, tukimiehenä ja puolustajana pelannut Pärnänen edusti urallaan BK-46:a 1957 ja 1968–1969 sekä HIFK:a 1958–1966. Hän voitti HIFK:ssa Suomen mestaruuden 1959 ja 1961. Kaikkiaan Pärnänen pelasi yhdeksän kauden aikana 169 mestaruussarjan ottelua, joissa hän teki 19 maalia. 
Pärnänen pelasi maajoukkueessa vuosina 1961–1963 yhteensä neljä maaottelua.
Yleisurheilu kesäolympialaisissa 1952 – naisten korkeushyppy

Helsingin olympiakisojen naisten korkeushyppyyn osallistui 17 urheilijaa edustaen 10 kansallisuutta. Kilpailu käytiin 27. heinäkuuta.
Loppukilpailu.
O = ylitys, X = pudotus, - = väliin jätetty yritys.
Cameron Meyer

Cameron Meyer (s. 11. tammikuuta 1988 Viveash, Länsi-Australia) on australialainen rata- ja maantiepyöräilijä. 
Meyer on voittanut ratapyöräilyn MM-kilpailuissa pisteajon maailmanmestaruuden 2009, pisteajon, joukkuetakaa-ajon ja pariajon maailmanmestaruuden 2010, pariajon maailmanmestaruuden 2011, pisteajon maailmanmestaruuden 2012, pisteajon ja joukkuetakaa-ajon maailmanmestaruuden 2017 sekä pisteajon maailmanmestaruuden 2018. Lisäksi hänellä on kolme MM-hopeaa ja kaksi MM-pronssia. Delhin Kansainyhteisön kisoissa 2010 hän voitti kolme kultamitalia.
Meyer aloitti maantiepyöräilyn ammattilaisuransa Garmin-tallissa 2009–2011. Hän edusti Orica-GreenEDGE-joukkuetta 2012–2015, Dimension Dataa puoli vuotta kesäkuuhun 2016 sekä Mitchelton-Scott / Team BikeExchangea syyskuusta 2017 alkaen uransa loppuun, syyskuuhun 2022 saakka. Hän voitti UCI World Tour -sarjaan kuuluneen Tour Down Under -etappikilpailun 2011 kahden sekunnin erolla Matthew Gossiin. Hän voitti Kansainyhteisön kisoissa 2018 kultaa aika-ajossa.
Saavutuksia.
Lähde: Cycling Archives
Junioreiden MM-kilpailut, pronssia pariajossa ja joukkuetakaa-ajossa
Junioreiden MM-kilpailut, kultaa takaa-ajossa, pariajossa ja joukkuetakaa-ajossa
Maailmancup, Los Angeles, voitto pisteajossa
Oseanian mestaruuskilpailut, kultaa pisteajossa ja joukkuetakaa-ajossa, hopeaa pariajossa, pronssia linja-ajossa
Maailmancup, Los Angeles, voitto pisteajossa
Australian-mestaruuskilpailut, kultaa joukkuetakaa-ajossa
MM-kilpailut, kultaa pisteajossa, hopeaa pariajossa ja joukkuetakaa-ajossa
MM-kilpailut, kultaa pisteajossa, pariajossa ja joukkuetakaa-ajossa
Kansainyhteisön kisat, kultaa pisteajossa, linja-ajossa ja joukkuetakaa-ajossa
Maailmancup, Melbourne, voitto pariajossa ja joukkuetakaa-ajossa
MM-kilpailut, kultaa pariajossa, hopeaa pisteajossa
MM-kilpailut, kultaa pisteajossa, pronssia pariajossa
Maailmancup, Glasgow, voitto pisteajossa
Australian-mestaruuskilpailut, kultaa pariajossa ja joukkuetakaa-ajossa
MM-kilpailut, kultaa pisteajossa ja joukkuetakaa-ajossa
MM-kilpailut, kultaa pisteajossa, pronssia pariajossa
Maailmancup, Hongkong, voitto omniumissa
Maailmancup, Brisbane, voitto madisonissa
Japanin ympäriajo, kokonaiskilpailun voitto
MM-kilpailut, pronssia alle 23-v. aika-ajossa
Australian-mestaruuskilpailut, kultaa aika-ajossa 
Australian-mestaruuskilpailut, kultaa aika-ajossa
Tour Down Under, kokonaiskilpailun ja 4. etapin voitto
Espanjan ympäriajo, 13. etapilla toinen
MM-kilpailut, pronssia joukkueaika-ajossa
Australian-mestaruuskilpailut, kultaa kriteriumajossa
Oseanian-mestaruuskilpailut, kultaa maantieajossa
Sveitsin ympäriajo, 1. etapin (aika-ajo) voitto
Sveitsin ympäriajo, 2. etapin voitto
Herald Sun Tour, kokonaiskilpailun ja 1. etapin voitto
Cadel Evans Great Ocean Road Race, kolmas
Dwars door de Vlaamse Ardennen, voitto
Kansainyhteisön kisat, kultaa aika-ajossa
Britannian ympäriajo, 2. etapin voitto
Australian-mestaruuskilpailut, kultaa maantieajossa
Australian-mestaruuskilpailut, kultaa maantieajossa
Son Ngoc Thanh

Son Ngoc Thanh (1908–1977) oli kambodžailainen poliitikko ja nationalisti. Hän toimi maansa pääministerinä muutaman kuukauden ajan vuonna 1945 ja uudelleen 1972.
Son Ngoc Thanh opiskeli Pariisissa yliopistossa. Palattuaan vuonna 1933 hän työskenteli buddhalaisessa keskuksessa Phnom Penhissä. Thanh vastusti ranskalaisten siirtomaavaltaa, toimi aasialaismielisen lehden toimittajana ja joutui lähtemään Japaniin maanpakoon. Kun kuningas Norodom Sihanouk maaliskuussa 1945 julisti maansa itsenäiseksi, Thanh kutsuttiin kotiin ja ulkoministeriksi. Elokuussa Japani antautui ja Thanhista tuli uuden hallituksen pääministeri. Lokakuussa Ranska valloitti Kambodžan uudelleen, Thanh pidätettiin japanilaismielisenä, karkotettiin Ranskaan ja asetettiin kotiarestiin. Hänen kannattajansa maan pohjoisosissa järjestäytyivät Khmer Issarak -liikkeeksi. 
Vuonna 1951 Sihanouk pyysi ranskalaisia sallimaan Thanhin paluun, ja hän palasi riemusaatossa. Hän alkoi pian vaatia ranskalaisten lähtöä Kambodžasta ja julkaisi kansallismielistä "Khmer Krok" -sanomalehteä. Sihanouk leimasi hänet vuoroin kommunistiksi, vuoroin CIA:n agentiksi, ja Thanh lähti jälleen maanpakoon palatakseen vasta 1970. Lähes kahdenkymmenen vuoden ajan hän johti "Khmer serai" -sissijoukkoja Etelä-Vietnamin ja Kambodžan rajaseudulla.
Vuonna 1972 Thanh oli jälleen lyhyesti pääministerinä.
Vuonna 1975 Punaiset khmerit listasivat Thanhin yhdeksi seitsemästä isänmaanpetturista, jotka tulisi teloittaa kiinni saataessa. Hän vetäytyi Etelä-Vietnamiin ja kuoli vankilassa vuonna 1977.
Francisco Ventoso

Francisco José Ventoso Alberdi (s. 6. toukokuuta 1982 Reinosa, Kantabria, Espanja) on espanjalainen maantiepyöräilijä, ajajatyypiltään kirimies. Hän aloitti ammattilaisuransa Saunier Duval-Prodir -tallissa 2004–2007, ajoi Andalucía-CajaSur-joukkueessa 2008 ja CarmioOro-tallissa 2009–2010. Kausilla 2011–2016 hän edusti Team Movistaria ja viimeisillä ammattilaiskausillaan 2017–2020 UCI World Tour -tasolla kilpaillutta BMC Racing Team / CCC Teamia.
Ventoso voitti Almendralejoon päättyneen kolmannen etapin Espanjan ympäriajossa 2006. Vuoden 2010 Pariisi–Bryssel-klassikon hän voitti massakirin kautta ennen Romain Feillua. Italian ympäriajossa 2011 hän voitti Fiuggiin päättyneen kuudennen etapin. Seuraavan vuoden Italian ympäriajossa hän voitti Frosinoneen päättyneen yhdeksännen etapin. Vuonna 2012 hän voitti maantieajon Espanjan-mestaruuden.
Saavutuksia.
Lähde: Cycling Archives
Philadelphia International Championship, voitto
Qatarin ympäriajo, 1. etapin voitto
Espanjan ympäriajo, 3. etapin voitto
Euskal Bizikleta, 4a -etapin voitto
Vuelta a Castilla y León, 2., 3. ja 5. etapin voitto
Vuelta a Castilla y León, 3. etapin voitto
Vuelta a La Rioja, 1. etapin voitto
Tour of Hainan, kokonaiskilpailun ja 4. etapin voitto
Paris–Corrèze, kokonaiskilpailun voitto
GP Beghelli, voitto
Vuelta a la Comunidad de Madrid, 2. etapin voitto
Cinturó de l'Empordà, kokonaiskilpailun sekä 1. ja 2. etapin voitto
Tour du Gévaudan, 1. etapin voitto
Pariisi–Bryssel, voitto
Vuelta a Andalucía, 5. etapin voitto
Ster Elektrotoer, 2. etapin voitto
Vuelta a la Comunidad de Madrid, 2. etapin voitto
Tour Down Under, 5. etapin voitto
Vuelta a Andalucía, 3. etapin voitto
Vuelta a Castilla y León, 1. ja 2. etapin voitto
Italian ympäriajo, 6. etapin voitto, 10. etapilla toinen
Circuit de la Sarthe, 3. etapin voitto
Italian ympäriajo, 9. etapin voitto
Maantieajon Espanjan-mestaruus
Tour du Poitou-Charentes, 5. etapin voitto
Pop up -ravintola

Pop up -ravintola tarkoittaa väliaikaisravintolaa siinä mielessä kuin niitä on syntynyt 2000-luvulla. Niihin liittyy usein olennaisena osana taide. Tiloina käytetään usein entisiä teollisuushalleja ja liiketiloja, mutta myös yksityiskoteja. 
Julkisuutta saaneita pop up -ravintoloita ovat esimerkiksi Lontoossa suomalaisen design-festivaalin aikana 2010 Hel Yes! -ravintola, joka avasi tammikuussa 2011 kahdeksi viikoksi ravintolan myös Helsingissä. Vuoden 2010 aikana useita väliaikaisravintoloita erilaisten tapahtumien yhteydessä ja myös itsenäisinä tapahtumina.
Ravintolapäivä.
Suomessa pop up -ravintoloita on perustettu erityisen paljon Ravintolapäivän yhteydessä, joka järjestettiin Suomessa ensimmäisen toukokuussa 2011.
Pop up -ravintolan pitämistä on luennehdittu kansalaistottelemattomuudeksi, sillä siinä irtosanoudutaan ravintolan perustamiseen liittyvästä lainsäädännöstä.
Eviran mukaan tilapäisen ravintolan saa perustaa ilmoituksella kunnan valvontaviranomaiselle.
Lisäksi tulevat ALV-velvollisuus ja anniskeluvat.
Keltakuume (albumi)

Keltakuume eli englanninkieliseltä nimeltään "Yellow Fever" on turkulaisen Yellow-yhtyeen ainoaksi jäänyt studioalbumi vuodelta 1975. Sen julkaisi levy-yhtiö Finnlevy LP-levynä SFLP 9561 ja musiikkikasettina FDE 210.
Albumin on äänittänyt Antti Joki Finnlevy-Studioilla ja nimellisenä tuottajana on ollut Vexi Salmi. Studioaikaa tarvittiin vain neljä päivää. Kannen on suunnitellut Toivo Niiranen. Kansikuvassa näkyvässä ristissä on yhtyeen jäsenten nimet: Melvin, Hanski, Helge, Romi. 
CD-muodossa levyn on julkaissut uudelleen vuonna 2010 Rocket Records luettelotunnuksella ROK-062. CD-levyn valmistaja on Optimal Media Production. Cd-layoutin on suunnitellut ja esittelytekstin laatinut Juha Rantala. Masteroinnin on alkuperäisestä masternauhasta tehnyt Risto Ylihärsilä. 
Äänite on tuotettu yhteistyössä Warner Music Finlandin kanssa.
Kappaleet.
Sivu 1:
Sivu 2:
a) Säv., san. ja sov. Melvin McRae
b) Säv., san. ja sov. Hannu Takala
c) Säv. ja sov. Melvin McRae, san. Hannu Takala
Kappaleen "Longest Day" osalta on kiitetty Mick McRaeta ja kappaleen "Arkeologi santaa kaivaa" osalta Timo Vähä-Mäkilää. Kappaleiden kustantaja on Fazer.
Lasse Velmala

Lasse Johannes Velmala (18. kesäkuuta 1944 Turku – 27. toukokuuta 1986) oli suomalainen muusikko, joka oli yksi Turussa 1960-luvulla toimineen underground-liikkeen vaikuttajista ja underground-henkisen Turun Rappioryhmän perustajajäsen. Hän herätti huomiota muun muassa "Hymy"-lehden tekemän jutun myötä, jossa Velmala pyöräili Turun halki alastomana. Velmala julkaisi syksyllä 1971 esikoissinglensä "Murtuneen sydämen hotelli", jolla hänen taustayhtyeenään oli turkulainen Yellow. 
Turun yliopistossa biologiaa opiskellut ja myöhemmin opettajana työskennellyt Velmala tunnettiin myös innokkaana lintuharrastajana. Hän kuului Turun Lintutieteellisen Yhdistyksen perustajiin ja toimi sen ensimmäisenä puheenjohtajana. Lisäksi Velmala oli käynnistämässä Jurmon lintuaseman toimintaa.
Teuvo Laine

Teuvo Ilmari Laine (4. marraskuuta 1930 Kalvola – 22. elokuuta 1996 Turku) oli suomalainen orkesterinjohtaja, sovittaja ja säveltäjä. Laineen oma instrumentti oli trumpetti. 
Teuvo Laine pääsi soitto-oppilaaksi puolustusvoimien soittokuntaan, jossa teki töitä lähes koko uransa. Laine jäi eläkkeelle puolustusvoimien ylikapellimestarin virasta vuonna 1990. Sotilasarvoltaan hän oli musiikkieverstiluutnantti.
El Prat de Llobregat

El Prat de Llobregat on kunta ja kaupunki Espanjan Kataloniassa. Se sijaitsee Barcelonan naapurissa Llobregatjoen ja Välimeren rannalla. Vuoden 2016 alussa kunnan asukasluku oli 63 457.
Kunnassa sijaitsee Barcelonan lentoasema, joka on Espanjan toiseksi suurin.
Dumbarton

Dumbarton () on kaupunki Skotlannissa. Se on Länsi-Dunbartonshiren hallinnollinen keskus ja ollut entisen Dumbartonshiren kreivikunnan keskuspaikka. Se sijaitsee Clydejoen pohjoisrannalla. 
Vuonna 2011 kaupungissa oli lähes 20 000 asukasta.
Dumbarton on perustettu 75 metriä korkean basalttikukkulan päälle. Kukkula toimi luonnollisena puolustautumispaikkana jo kelttien ja skottien hallitessa aluetta, ja paikka oli Strathclyden pääkaupunki 400-luvulta 700-luvulle. Nykyisin paikkakunnan tärkein teollisuudenala on viskin tislaus ja sekoittaminen.
Düsseldorfin pörssi

Düsseldorfin pörssi on julki-virallinen alueellinen arvopaperipörssi, jonka kotipaikka on Düsseldorf Saksassa. Se on osa Nordrhein-Westfalenin osavaltion finanssikeskusta. 
Düsseldorfin pörssi on perustettu vuonna 1853 viljamarkkinoista. Vuonna 1865 laadittiin ohjeet pörssissä kaupattaville tavaroille ja arvopapereille. Düsseldorfin pörssi muutti Düsseldorfer Börsenhaus GmbH:n rakentamiin tiloihin Wilhelm-Marx-Hausiin 3. lokakuuta 1924. Vuonna 1935
Saksan talousministerin asetuksella Saksan pörssien määrää vähennettiin 21:stä 9:ään toimivien Saksan arvopaperimarkkinoiden turvaamiseksi. Tässä yhteydessä Düsseldorfissa sijaitseva Rein-Westfalenin pörssi otti hoitaakseen aiemmin Kölnin ja Essenin pörssien hoitamat tehtävät pääkonttorin ollessa Düsseldorfissa. Toisen maailmansodan jälkeen
sotilashallitus hyväksyi pörssikaupankäynnin uudelleenkäynnistämisen 15. huhtikuuta 1946. Düsseldorfin pörssi jatkoi normaalia kaupankäyntiä vasta toukokuussa 1949. Siitä tuli nopeasti Saksan volyymiltaan suurin pörssi. Valuuttapörssit avattiin uudelleen 1953. Düsseldorfin pörssin uusi rakennus avattiin 15. marraskuuta 1957. Keskipisteenä oli suuri kaupankäyntisali, jossa oli elektroninen tulostaulu. Vuonna 1973 Düsseldorfin pörssi saavutti 35 prosentin markkinaosuuden pörssinoteeratuista arvopapereista. Se oli tuolloin Saksan kannattavin pörssi.
Nykyisin pörssitoimintaa Hampurin, Hannoverin ja Düsseldorfin pörssissä hoitaa BÖAG Boersen AG -niminen yritys, joka perustettiin 1999.
Metsähelmikäs

Metsähelmikäs ("Pardalotus striatus") on Australiassa tavattava helmikkäisiin kuuluva varpuslintu.
Koko ja ulkonäkö.
Kooltaan metsähelmikäs on 8–12 cm. Selästään laji on väriltään harmaa ja siivet ovat mustat. Siivissä on valkoinen poikkiraita ja punainen tai Tasmaniassa elävällä alalajilla keltainen laikku. Päälaki on musta ja päässä on valkoiset silmäkulmajuovat. Nokan ja silmien välissä on keltainen täplä. Vatsa on metsähelmikkäällä vaalean ruskea ja vatsassa on myös keltaisia höyheniä. Sukupuolet eivät eroa toisistaan ulkonäkönsä perusteella.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Metsähelmikästä tavataan koko Australian alueelta lukuun ottamatta maan kuivimpia keskiosia. Alalajeja tavataan seuraavasti:
Linnun elinympäristöä ovat avoimet eukalyptusmetsät, malleekasvusto, pensaikot, maatalousmaat sekä puistot ja puutarhat.
Elintavat.
Pesimäkaudella metsähelmikkäät liikkuvat yleensä pareittain. Muulloin ne voivat muodostaa satojenkin yksilöiden parvia ja myös sekaparvia muiden hyönteisiä syövien pikkulintujen kanssa. Laji syö hyönteisiä ja hämähäkkieläimiä sekä hyönteisten erittämiä makeita nestepisaroita. Ravintonsa linnut etsivät puiden lehvästöjen joukosta.
Metsähelmikkään pesimäkausi kestää heinäkuulta tammikuulle. Pesä sijaitsee lähellä maan pintaa puunkolossa tai tunnelissa. Naaras munii kolmesta viiteen munaa, joita hautovat sekä koiras- että naarasmetsähelmikkäät. Molemmat huolehtivat myös poikasten ruokkimisesta. Laji voi pesiä myös pienissä ryhmissä, jolloin ryhmän linnut auttavat toisiaan.
Amazing Race (10. tuotantokausi)

Amazing Racen kymmenes tuotantokausi alkoi Yhdysvalloissa 17. syyskuuta 2006 ja Suomessa keväällä 2009. Kilpailuun osallistui 12 joukkuetta, jossa jokaisessa oli kaksi kilpailijaa. Sarja vieraili myös Suomessa. Kilpailu alkoi Yhdysvalloista ja päättyi Ranskaan, josta lennettiin takaisin Yhdysvaltoihin. Suomessa sarja kävi Helsingissä, Tampereella, Lohjalla, Turussa ja Ylöjärvellä. Ensimmäisessä jaksossa kukaan ei vielä tippunut.
Amazing Race Suomessa.
Tällä tuotantokaudella Amazing Race vieraili myös Suomessa. Kilpailijat tulivat ensin Helsinki-Vantaan lentoasemalle, josta heidän piti menne takseilla Kahvila Kappeliin. Siellä heitä odottivat seuraavat ohjeet: Kappelista heidän piti mennä Helsingin päärautatieasemalle, ja sieltä junalla Tampereelle. Tampereen rautatieasemalta he lähtivät takseilla Soppenharjun kouluun, Ylöjärvelle. Siellä kilpailijat joutuivat valitsemaan jommankumman tehtävän. Tehtävässä "Tämä suo" piti ratkaista esterata suolla, "Tuo suo" -tehtävässä piti opetella suohiihtoa. Ylöjärveltä kilpailijat lähtivät autolla takaisin Tampereen rautatieasemalle. Sieltä he menivät junalla Turkuun. Turun rautatieasemalta he menivät autoilla Lohjan kalkkikaivokseen. Siellä oli ensimmäinen tiesulku. Kalkkikaivoksessa he joutuivat pyöräilemään pimeässä kaivoksessa, etsiä kalkkikivi, ja tuoda se takaisin ylös. Sen jälkeen he saivat uudet ohjeet. Seuraava etappi oli Helsingissä. Kilpailijat joutuivat laskeutumaan alas Helsingin olympiastadionin tornista. Suomessa ei ollut ollenkaan varikkoa, vaan matka jatkui suoraan Ukrainaan.
Valtiot.
Amazing Race kävi seuraavissa maissa. Maat kilpailun kulun mukaisessa järjestyksessä.
Rubén Castro

Rubén Castro Martín (s. 27. kesäkuuta 1981 Las Palmas, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän edustaa espanjalaista Las Palmasia ja on pelipaikaltaan hyökkääjä.
Seurajoukkueura.
Rubén edusti uransa alkuvaiheilla paikallisseura Las Palmasia kolmen kauden ajan. Hän teki ensimmäiset maalinsa joukkueessa kaudella 2001–2002 ottelussa Real Madridia vastaan. Kauden 2003–2004 päätteeksi hän oli Segunda Divisiónin paras maalintekijä 22 osumallaan.
Kesällä 2004 hän siirtyi Deportivo La Coruñaan. Rubénista ei tuolloin maksettu siirtokorvausta, mutta hänen siirtonsa kuittasi seurojen välisen aikaisemman velan 3,6 miljoonaa euroa, joka oli jäänyt argentiinalaispelaaja Gabriel Schürrerin siirryttyä Las Palmasiin.
Rubénin oli tarkoitus pelata kausi 2006–2007 lainalla Racing Santanderista, mutta vähäisen peliajan vuoksi hän jätti joukkueen ja siirtyi tammikuun siirtoikkunassa loppukauden kestävällä lainasopimuksella Gimnàstic Tarragonaan. Hän aloitti katalonialaisseurassa vauhdikkaasti tehden kolmessa ensimmäisessä ottelussa saman verran maaleja. Joukkue ei kuitenkaan kauden päätteeksi onnistunut säilyttämään sarjapaikkaansa ja niin hän palasi Deportivoon.
Hän jäi kuitenkin vähälle peliajalle Deportivossa kaudella 2007–2008, pelaten vain seitsemässä ottelussa. Heinäkuussa 2008 oli tiedossa jälleen lainasopimus ja tällä kertaa hän siirtyi Huescaan. Hän teki pelasi kauden aikana lopulta 41 ottelua ja teki niissä 14 maalia. Kauden 2009–2010 hän pelasi lainalla Rayo Vallecanossa.
Elokuussa 2010 Rubén siirtyi pysyvällä siirrolla sevillalaisseura Betisiin. Hänestä maksettiin 1,7 miljoonan euron siirtokorvaus. Hän muodosti ensimmäisellä kaudellaan tehokkaan hyökkäyskolmikon yhdessä kärkiparinsa Jorge Molinan ja hyökkäävänä keskikenttäpelaajana pelanneen Achille Emanan kanssa. Kolmikko viimeisteli kauden aikana yhteensä yli 50 maalia, kun seura nousi kahden vuoden tauon jälkeen takaisin maan pääsarjaan Primera Divisióniin.
27. elokuuta 2011 Castro onnistui maalinteossa paikallisvastustaja Granadaa vastaan. Hän onnistui jatkamaan maaliputkeaan niin ikään seuraavalla viikolla Mallorcaa vastaan. 10. joulukuuta 2011 Castro katkaisi kahdella maalillaan joukkueensa kymmenen ottelun pituisen voitottoman putken ottelussa Valenciaa vastaan. Hän oli kauden päätteeksi 18 maalillaan sarjan kahdeksanneksi parhain maalintekijä ja pelkästään espanjalaiset huomioiden kolmanneksi paras.
Vita Semerenko

Viktorija Oleksandrivna ”Vita” Semerenko (, s. 18. tammikuuta 1986) on ukrainalainen ampumahiihtäjä.
Semerenko hiihti Östersundin MM-kilpailuissa 2008 toisen osuuden Ukrainan hopeaa voittaneessa viestijoukkueessa. Hän sijoittui samoissa kisoissa yhteislähtökilpailun neljänneksi. Pyeongchangin MM-kisoissa 2009 hän oli yhteislähdössä niin ikään neljäs. Hanty-Mansijskin MM-kilpailuissa 2011 hän sai pronssia normaalimatkalla. Hän hiihti toisen osuuden Ukrainan viestijoukkueessa, joka menetti hopeamitalinsa Oksana H’vostenkon jäätyä kiinni dopingista. Ruhpoldingin MM-kilpailuissa 2012 hän sai sprinttikilpailussa pronssia sekä oli yhteislähdössä seitsemäs ja takaa-ajossa kahdeksas. Nové Měston MM-kisoissa 2013 hän oli niin ikään sprintissä kolmas ja hiihti lisäksi toisen osuuden Ukrainan hopeajoukkueessa naisten viestissä. Yhteislähdössä hän sijoittui neljänneksi, normaalimatkalla viidenneksi ja takaa-ajossa yhdeksänneksi. Sotšin olympialaisissa 2014 Semerenko sijoittui sprintissä kolmanneksi, takaa-ajossa kymmenenneksi ja oli mukana Ukrainan naisten olympiakultaa voittaneessa viestijoukkueessa. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän oli sprintissä neljästoista. Östersundin MM-kilpailuissa 2019 hän saavutti pronssia viestissä. Anterselvan MM-kilpailuissa 2020 hän voitti viestissä pronssia. 
Semerenko on saavuttanut EM-kilpailuissa hopeaa pikakilpailussa ja pronssia viestissä Banskossa 2007, kultaa viestissä Nové Městossa 2008, kultaa viestissä ja hopeaa takaa-ajossa Ufassa 2009, kultaa takaa-ajossa, hopeaa viestissä ja pronssia pikakilpailussa Otepäässä 2010, kultaa viestissä Ridnaunissa 2011 ja Breznossa 2012 sekä pronssia sekaviestissä Duszniki-Zdrój'ssa 2021. Junioreiden MM-kilpailuissa hän sai hopeaa normaalimatkalla ja viestissä Kontiolahdella 2005 sekä junioreiden EM-kilpailuissa pronssia viestissä Novosibirskissä 2005. 
Semerenko on saanut rulla-ampumahiihdon MM-kilpailujen juniorisarjassa kultaa viestissä ja pronssia pikakilpailussa ja yhteislähdössä Muoniossa 2005 sekä hopeaa viestissä ja pronssia pikakilpailussa Ufassa 2006. Naisten sarjassa hän sai hopeaa takaa-ajossa ja viestissä sekä pronssia pikakilpailussa Otepäässä 2008. Hän sai pronssia takaa-ajossa Minskissä 2019. 
Hän oli kaudella 2006−2007 maailmancupin kokonaistilanteessa sijalla 46, 2007–2008 37, 2008–2009 sijalla 13, 2009–2010 18, 2010–2011 14, 2011–2012 12., 2012–2013 kymmenen, 2013–2014 31, 2017–2018 15, 2018–2019 46 ja 2019–2020 sijalla 41. Yhteislähtöcupissa hän sijoittui kolmanneksi kaudella 2012–2013. Kausille 2014-2015, 2015-2016 ja 2016-2017 hän ei osallistunut.
Hänen kaksoissiskonsa Valja Semerenko on myös ampumahiihtäjä.
Logomo

Logomo on tapahtumakeskus Turussa Pohjolan kaupunginosassa, Turun päärautatieaseman tuntumassa. Näyttely- ja tapahtumatilojen lisäksi Logomossa on ravintola sekä toimitiloja yrityksille ja taiteilijoille. Aiemmin Logomo toimi VR:n konepajana. Kulttuurikeskukseksi rakennus avattiin vuonna 2011, jolloin se toimi yhtenä Euroopan kulttuuripääkaupunkivuoden päätapahtumatiloista. Rakennuksesta on toimitilaa noin 9 000 neliömetriä.
Rakennuksen vanhin osa on rakennettu vuonna 1876 VR:n konepajaksi, ja sitä on laajennettu myöhemmin yhdeksään otteeseen. 
Tapahtumat.
Logomossa järjestetään paljon erilaisia tapahtumia kuten konferensseja, konsertteja ja muita kulttuuritapahtumia. Logomo toimi myös Turun kaupunginteatterin väistötilana varsinaisen teatterirakennuksen ollessa remontissa 2014. Logomossa on tehty myös erilaisia televisiotuotantoja, muun muassa "The Voice of Finland", "The Voice Kids" ja Uuden Musiikin Kilpailu 2019, 2022 sekä 2023.
Logomossa sijaitsi Turun Euroopan kulttuuripääkaupunkivuoden 2011 ajan muun muassa nykyvalokuvataiteen näyttely ”Liisa ihmemaassa”, Tom of Finland -retrospektiivi, UEFA:n kokoama jalkapalloaiheinen ”Only a Game” -näyttely, Kiasman tuottamat Eija-Liisa Ahtilan ja Isaac Julienin videoinstallaatiot ja Tiedekeskus Heurekan kanssa yhteistyössä luotu tulta käsittelevä näyttely ”Tuli on irti”. Logomon kävijämäärä vuonna 2019 oli 377 000.
Logomo Byrå.
Logomossa avattiin kesäkuussa 2013 Logomo Byrå -nimiset toimitilat. Byrån 5 000 neliön toimitilat kokoavat saman katon alle lähes 50 yritystä ja runsaat 200 luovan alan ammattilaista. Luovista aloista edustettuina ovat muun muassa palvelumuotoilu, markkinointi ja mainonta, konsultointi sekä koulutus ja tutkimus. Yritysten toimitilojen lisäksi Logomossa on yli 500 m² taiteilijoiden työ- ja ateljeetiloja.
Logomo Konttori.
Huhtikuussa 2015 Logomoon valmistui Logomo Konttori -nimiset toimitilat. Konttorissa on noin 25 yritystä, joissa työskentelee noin 200 työntekijää.
Ruben Gallego

Rubén Marinelarena Gallego (s. 20. marraskuuta 1979 Chicago, Illinois) on yhdysvaltalainen demokraattipoliitikko, joka on toiminut toisena Arizonan senaattoreista vuodesta 2025 lähtien. Hän edusti Arizonaa Yhdysvaltain edustajainhuoneessa vuosina 2015–2025 ja hän oli Arizonan edustajainhuoneen jäsen vuosina 2011–2014. Hänet valittiin Yhdysvaltain senaattiin marraskuussa 2024, kun hän päihitti republikaanien ehdokkaan Kari Laken.
Mick Karn

Mick Karn, oik. "Antony Michaelides" (24. heinäkuuta 1958 Nikosia, Kypros – 4. tammikuuta 2011 Lontoo, Britannia), oli englantilainen multi-instrumentalisti ja lauluntekijä, joka oli Japan-yhtyeen basisti 1974–1982.
Michaelidesilla todettiin vuonna 2010 pitkälle edennyt syöpä, ja hän kuoli tammikuussa 2011.
Kuuntele vain muistojasi

Kuuntele vain muistojasi on yhdysvaltalaisen kirjailijan Nicholas Sparksin esikoisteos, joka julkaistiin vuonna 1996. Kirjaan perustuva elokuva The Notebook – Rakkauden sivut, julkaistiin vuonna 2004.
"Kuuntele vain muistojasi" on Sparksin ensimmäinen julkaistu ja kaiken kaikkiaan kolmas teos. Kahta sitä edeltänyttä romaania, "The Passing" ja "The Royal Murders", ei ole koskaan julkaistu. Sparks kirjoitti "Kuuntele vain muistojasi" -romaania kuuden kuukauden ajan ennen kuin lähetti sen eteenpäin. Kirjallisuusagentti Theresa Park löysi käsikirjoituksen toimistonsa roskapinosta. Hän piti siitä ja tarjoutui edustamaan Sparksia. Lokakuussa 1995 Park sai käsikirjoituksesta $1 000 000 suuruisen ennakon Time Warner Book Groupilta ja romaani julkaistiin lokakuussa 1996. "Kuuntele vain muistojasi" oli "New York Times:n" bestseller-listalla heti ensimmäisellä julkaisuviikollaan ja vietti listalla kokonaisuudessaan yli vuoden.
Sparks sai idean "Kuuntele vain muistojasi" -kirjaan vaimonsa isovanhempien tarinasta. He olivat olleet naimisissa kuusikymmentä vuotta, kun Sparks tapasi heidät. Sparks ihmetteli, kuinka paljon pari välitti toisistaan ja kirjoitti romaanin kuvaillakseen sellaista rakkautta.
Tarinaa jatkaa "Hääjuhla".
Luettelo televisiosarjan V (vuoden 2009 televisiosarja) jaksoista

Tämä on luettelo vuoden 2009 scifi-televisiosarjan"V" jaksoista. Sarja perustuu 1980-luvun samannimiseen televisiosarjaan. Uusi sarja alkoi Yhdysvalloissa ABC-kanavalla 3. marraskuuta 2009.
Enni Rukajärvi

Enni Eriika Rukajärvi (s. 13. toukokuuta 1990 Kuusamo) on suomalainen lumilautailija. Hän on saavuttanut slopestylessa maailmanmestaruuden sekä kaksi olympiamitalia.
Rukajärvi voitti nuorten maailmanmestaruuden slopestylessa ja big airissa 2010 sekä sai nuorten MM-pronssia big airissa 2008. Rukajärvestä tuli tammikuussa 2011 Espanjan La Molinassa slopestylen historian ensimmäinen maailmanmestari. Vuonna 2014 hän voitti slopestylen hopeaa Sotšin olympialaisissa. Vuonna 2016 hän saavutti WST-kiertueen maailmanmestaruuskilpailuissa kaksi MM-hopeaa, toisen slopestylesta ja toisen big airista. Vuoden 2017 MM-kilpailuissa hän saavutti hopeaa big airissa. Vuonna 2018 Rukajärvi voitti talviolympialaisissa slopestylen pronssia. Samalla hänestä tuli ensimmäinen suomalainen lumilautailija, joka on voittanut olympiamitalin kaksissa peräkkäisissä olympialaisissa. Samojen olympialaisten big airissa hän karsiutui, eikä päässyt loppukilpailuun. Hän sijoittui MM-kilpailujen slopestylessa kymmenenneksi 2019 ja neljänneksi 2021. Pekingin olympialaisissa 2022 hän oli slopestylessa seitsemäs.
Rukajärvi sijoittui slopestylen maailmancupin kokonaiskilpailussa toiseksi kaudella 2012–2013 ja neljänneksi 2016–2017. Big airin cupissa hän on ollut kuudes kaudella 2019–2020. Hän on voittanut neljä maailmancupin osakilpailua.
Rukajärvi saavutti kokonaisvoiton TTR-kiertueen naisten kilpailusarjassa kaudella 2009–2010. Hän on myös Suomen-mestari 2009 slopestylessä, halfpipessa ja lumilautakrossissa. Rukajärvi oli voitokas myös vuoden 2011 X Games -tapahtumassa Yhdysvaltain Aspenissa. Hän voitti slopestyle-kilpailun huippupistein 92,66. Vuonna 2012 Rukajärvi sijoittui kolmanneksi slopestylessa TTR-kiertueen MM-kilpailuissa.
Rukajärvi kirjoitti ylioppilaaksi Sotkamon urheilulukiosta syksyllä 2009. Hän on kotoisin Kuusamon Rukajärven kylästä ja aloitti lautailun kymmenvuotiaana. Rukajärvi toimi pääosan esittäjän sijaisnäyttelijänä vuonna 2011 julkaistussa romanttisessa komediaelokuvassa "Chalet Girl", jossa lumilautailu oli näkyvästi esillä. Rukajärvi toimi Suomen joukkueen lipunkantajana Sotšin olympialaisten avajaisseremoniassa. Rukajärvi palkittiin Suomen urheilugaalassa vuoden esikuvana vuonna 2017. Rukajärvi oli vuosina 2011, 2014 ja 2018 urheilutoimittajien valitsemana vuoden suomalainen lumilautailija.
Vuonna 2016 Rukajärvi lopetti yhteistyönsä sponsori Red Bullin kanssa. Syyksi hän ilmoitti arvonsa.
Kaudella 2025–2026 Rukajärvi ei edusta enää Suomea maajoukkueessa tai lautaile maailmancupissa, ensimmäistä kertaa yli kymmeneen vuoteen.
Viesti mereltä

Viesti mereltä on yhdysvaltalaisen kirjailijan Nicholas Sparksin toinen romaani. Romaani kertoo surun jälkeisestä rakkaudesta, ja se sijoittuu 1990-luvun puolivälin Pohjois-Carolinaan Wilmingtoniin. Kirjaan perustuva samanniminen elokuva sai ensi-iltansa vuonna 1999, ja siinä näyttelivät pääosia Kevin Costner, Paul Newman ja Robin Wright Penn.
"Viesti mereltä" julkaistiin keväällä 1998, ja se oli Yhdysvalloissa kovakantisten kirjojen bestseller-listalla seitsemän ja pehmeäkantisten bestseller-listalla viiden kuukauden ajan.
Karl Hällström

Karl Theofron Hällström (13. toukokuuta 1860 Varkaus – 7. syyskuuta 1917 Helsinki) oli suomalainen apteekkari, kuorojohtaja ja säveltäjä. 
Henkilöhistoria.
Hällströmin vanhemmat olivat piirilääkäri Sanfrid Theofron Hällström ja Anna Katarina Lovisa Hällström. Hän oli naimisissa vuodesta 1893 Ester Elfvingin (1870–1950) kanssa, joka avioitui miehensä kuoleman jälkeen vuonna 1920 silloisen tasavallan presidentin K. J. Ståhlbergin kanssa. Hällström tuli ylioppilaaksi 1880 ja valmistui filosofian maisteriksi 1886, farmaseutiksi 1889 ja proviisoriksi 1892. Helsingin Musiikkiopistossa hän opiskeli 1883 ja teki opintomatkoja Keski-Eurooppaan ja Skandinaviaan 1890-luvulla ja 1900-luvun alussa. Hällström oli apteekkarina Forssassa 1896–1902 ja Viipurissa 1902–1910. Hän toimi useissa apteekkialan yhdistyksissä, mutta myös musiikkielämän eri järjestöissä. Apteekkarin työn ohessa hän harrasti kuorotoimintaa, pianonsoittoa sekä säveltämistä. Hän oli mukana perustamassa Ylioppilaskunnan Laulajia ja toimi kuoron johtajana 1883–84. Hällström oli myös Viipurin Lauluveikkojen johtaja 1905–1907 sekä Viipurin Musiikinystävien, Helsingin Musiikkiopiston ja Suomalaisen Oopperan johtokuntien jäsen. 
Taiteellinen tuotanto.
Hällström sävelsi noin 20 yksin- ja kuorolaulua ja laati kansanlaulusovituksia.
Hääjuhla (romaani)

Hääjuhla on yhdysvaltalaisen kirjailijan Nicholas Sparksin kahdeksas romaani. Se julkaistiin 2003 Sparksin esikoisteoksen "Kuuntele vain muistojasi" jatko-osana. "Hääjuhla" oli bestseller-listalla viiden kuukauden ajan.
"Hääjuhla" kertoo pariskunnasta, joka juhlistaa 30-vuotista avioliittoaan. Kirja seuraa Noahin ja Allien tyttären Janen ja hänen aviomiehensä Wilsonin elämää.
Aleksandr Bek

Aleksandr Alfredovitš Bek (, 3. tammikuuta 1903 Saratov – 2. marraskuuta 1972 Moskova) oli venäläinen neuvostokirjailija.
Aleksandr Bek syntyi sotilaslääkärin perheeseen. Vuonna 1919 hän liittyi vapaaehtoisena puna-armeijaan ja työskenteli sittemmin lehtimiehenä. Toisen maailmansodan aikana hän toimi sotakirjeenvaihtajana.
Bekin tuotannon keskeisiä aiheita ovat metalliteollisuus ja toinen maailmansota. Hänen ensimmäinen pienoisromaaninsa (1934) kertoo metallurgi Mihail Kurakosta. Kirjailijan teki tunnetuksi Moskovan puolustustaisteluja tuoreeltaan kuvannut pienoisromaani ”Volokolamskin valtatie” ("Volokolamskoje šosse", 1943–1944). Sodan jälkeen hän palasi jälleen teollisuusaiheisiin. Sotateemaa jatkoivat vuonna 1960 ilmestyneet pienoisromaanit "Neskolko dnei" (”Muutamia päiviä”) ja ”Kenraali Panfilovin reservi” ("Rezerv generala Panfilova"). Vuonna 1965 valmistuneen romaanin ”Uskollisuuden mitta” ("Novoje naznatšenije") päähenkilön taustalla on Stalinin ajan metalliteollisuusministeri Ivan Tevosjan. Se ilmestyi Saksassa vuonna 1972, mutta Neuvostoliitossa vasta vuonna 1986.
Nikolai Nosov

Nikolai Nikolajevitš Nosov (; 23. marraskuuta 1908 Kiova – 26. heinäkuuta 1976 Moskova) oli venäläinen lastenkirjailija.
Nikolai Nosov syntyi näyttelijäperheeseen. Hän opiskeli Kiovan taideinstituutissa ja valmistui Moskovan elokuvainstituutista. Vuosina 1932–1951 hän työskenteli animaatio- ja opetuselokuvien ohjaajana. Vuodesta 1938 lähtien hän kirjoitti lapsille tarkoitettuja kertomuksia.
Nosovin ensimmäinen kertomuskokoelma "Tuk-tuk-tuk!" (”Kop-kop-kop!”) ilmestyi vuonna 1945. Sitä seurasivat kirjat ”Hauskoja kertomuksia” ("Vesjolyje rasskazy", 1947), ”Iloinen pikku perhe” ("Vesjolaja semeika", 1949) ja ”Kolja Sinitsynin päiväkirja” ("Dnevnik Koli Sinitsyna", 1950). Pienoisromaani ”Viktor Malejev koulussa ja kotona” ("Vitja Malejev v škole i doma", 1951) sai Stalin-palkinnon vuonna 1952. Teosten sankari on yleensä 11–12-vuotias poika. Ne ovat täynnä toimintaa ja hauskoja tilanteita.
Vuonna 1954 ilmestynyt ”Tietämättömän ja hänen kumppaniensa seikkailut” ("Prikljutšenija Neznaiki i jego druzei") kertoo satukaupungissa asuvista pienistä mielikuvitusolennoista. Sen jatko-osia ovat "Neznaika v solnetšnom gorode" (”Tietämätön aurinkokaupungissa”, 1958) ja "Neznaika na Lune" (”Tietämätön kuussa”, 1965). Suosittu trilogia sai Venäjän SFNT:n valtionpalkinnon vuonna 1969.
Nosov on laatinut kertomuksiensa pohjalta lukuisia lastennäytelmiä. Niistä on tehty myös elokuvia. Kirjailijan muistelmateos "Taina na dne kolodtsa" (”Salaisuus kaivon pohjalla”) ilmestyi hänen kuolemansa jälkeen.
E1P

E1P () oli yhdysvaltalainen CubeSat-pikosatelliitti, jonka laukaisu epäonnistui 4. maaliskuuta 2011 Taurus-kantoraketin lisähyötykuormana. 
Sen rakensi Montana Space Grant Consortium, lähinnä Montana osavaltionyliopiston Space Science and Engineering Laboratory.
Satelliitti imitoi Yhdysvaltain ensimmäistä satellittia, Explorer 1:tä. Siinä on jopa professori James Van Allenin lahjoittama Geiger-anturi. 
E1P:ssä on ohjelmistopohjainen radio.
Kross

Kross on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi: