tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Ahmet Yürür

Ahmet Yürür (s. 14. elokuuta 1941 Istanbul) on turkkilainen säveltäjä ja musiikintutkija. Hän on säveltänyt pääasiassa orkesteriteoksia. Hänen tuotantoaan on esitetty Turkin lisäksi myös kansainvälisesti Itävallassa, Saksassa, Italiassa, Alankomaissa, Venäjällä, Syyriassa, Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja Yhdysvalloissa.
Yürür opiskeli varhain viulun- ja alttoviulunsoittoa. Vuosina 1961–2 hän opiskeli Sorbonnessa ranskalaista kirjallisuutta ja tämän jälkeen vuoteen 1963 politiikan tutkimusta Ankaran yliopistossa. Vuosina 1962–1970 Yürür sai sävellysopetusta Ulvi Cemal Erkiniltä ja Ahmet Adnan Saygunilta Ankaran valtionkonservatoriossa, ja lisäksi Saygun jatkoi hänen opettamistaan Istanbulin Mimar Sinan -yliopistossa 1971–5. Vuosina 1978–1981 Yürür opiskeli Indianan yliopistossa sävellystä, etnomusikologiaa ja musiikkitiedettä. Hän jatkoi etnomusikologian opintojaan Marylandin yliopistossa 1981–9 ja sai sieltä filosofian tohtorin arvonsa.
Yürür on luennoinut Kalifornian yliopistossa, Los Angelesissa ja Pittsburghin yliopistossa. Hän on tehnyt tutkimustyötä Aasian maissa, kuten Intiassa, sekä Kreikassa. Yürür on opettanut Mimar Sinan -yliopistossa, Hacettepen yliopistossa, Yıldızin teknillisessä yliopistossa ja Egen yliopistossa.
Yürürin orkesteriteosten joukossa ovat "Teema ja muunnelmia" (1969), "Ovvertura Concertante" (1979), concertino pianolle ja pienelle orkesterille (1982) ja sellokonsertto (1988). Hän on säveltänyt lisäksi muun muassa kamarimusiikkia ja pianoteoksia, kuten sonaatin (1968) ja amerikkalaisia sarjoja, sekä näyttämöteoksia (baletti "The Smile", 1977, 4-näytöksinen ooppera "Gül Baba", 2000–) ja elokuvamusiikkia.
Marko Laine

Marko Laine (s. 1. heinäkuuta 1968) on aktiiviuransa lopettanut suomalais-saksalainen koripalloilija.
Tampereen Pyrinnön kasvatti Laine kuului Suomen koripallomaajoukkueeseen vuoden 2000 Pohjoismaiden mestaruuskilpailuissa.
Seuratasolla Laine aloitti pääsarjauransa kasvattajaseurassaan Tampereen Pyrinnössä vuosina 1986–1989. Lahden NMKY:hyn hän siirtyi kaudeksi 1990–1991. Tämän jälkeen hän matkusti Saksaan, jossa edusti pääsarjatason joukkueita ja muun muassa pelasi kaudella 2000–2001 Korać cupia DJK Würzburgissa.
Levoton rauha

Levoton rauha on vuonna 2009 ensiesityksensä saanut Juha Rosman ohjaama ja Mikko Viljasen käsikirjoittama televisioelokuva.
Juoni.
Elokuvan juoni ja tarina sivuavat sodan loppuvaiheessa tapahtuneita, rintamakarkuruudesta syytettyjen sotilaiden teloituksia. Se kuvaa myös sodassa heroiinista riippuvaiseksi tulleiden miesten yrityksiä päästä addiktiostaan rauhan aikana.
Mainosteksti:
Vuosi 1945. Nuoruutensa sodan keskellä kadottaneita miehiä harhailee ympäri maata. He koettavat saada elämästään otetta, mutta ensiksi on saatavat tilit selviksi menneiden kanssa.
Poliittisten tuulten suunta muuttuu äkkiä. Totuus ja omatunto ovat myytävinä.
Romantiikkakin koettaa nostaa päätään raunioissa: jos tahtoa riittää, on toivoa.
Suomen alle 20-vuotiaiden naisten jalkapallomaajoukkue

Suomen alle 20-vuotiaiden naisten jalkapallomaajoukkue on jalkapallomaajoukkue, joka edustaa Suomea jalkapallon alle 20-vuotiaiden naisten maajoukkuekilpailuissa. Vuonna 2014 joukkueen ikärajana on 1. tammikuuta 1994 ja myöhemmin syntyneet.
Arvokisat.
Suomi on ollut mukana alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2006, jolloin kisat järjestettiin Venäjällä. Joukkue hävisi turnauksessa kaikki kolme otteluaan. Suomi selviytyi myös vuoden 2014 MM-kilpailuihin, jotka pidettiin Kanadassa elokuussa 2014. Paikan lopputurnaukseen hankki Suomen alle 19-vuotiaiden maajoukkue sijoittumalla neljän parhaan joukkoon vuonna 2013 Walesissa käydyissä EM-kilpailuissa.
MM-joukkue 2014.
Kanadassa 5.–24. elokuuta 2014 järjestettävään MM-lopputurnaukseen nimetyt pelaajat.
Häiriötekijä (elokuva)

Häiriötekijä on vuonna 2015 ensi-iltansa saanut suomalainen musta komediaelokuva, jonka on ohjannut Aleksi Salmenperä. Elokuva perustuu Q-teatterin samannimiseen näytelmään vuodelta 2013.
Elokuvan kuvaukset alkoivat kesäkuussa 2014. 
"Häiriötekijä" sai ensi-iltansa 21. elokuuta 2015 Espoo Ciné -elokuvafestivaaleilla.
Juoni.
Elokuva koostuu useista eri episodeista, jotka ovat järjestyksessä nimeltään:
Aiheesta muualla.
Lotta Kaihua

Lotta Emilia Kaihua (s. 12. heinäkuuta 1982 Kemi) on suomalainen näyttelijä. Kaihua tunnetaan erityisesti rooleistaan Q-teatterissa, jonka lisäksi hän on esiintynyt elo­kuvissa ja televisio­sarjoissa. 
Ura.
Kaihua näytteli pienestä pitäen muun muassa Joensuun lapsiteatterissa, nuorisoteatterissa ja ylioppilasteatterissa. Hän pääsi jo abivuonna Teatterikorkeakouluun.
Kaihua valmistui Teatteri­korkea­koulusta vuonna 2005 teatteritaiteen maisteriksi. Valmistuttuaan hän työskenteli Oulun kaupunginteatterissa 2005–2007, vieraili Q-teatterissa parin vuoden välein 2003–2012 ja on näytellyt Q-teatterin ensemblessa vuodesta 2012, jolloin ryhmä perustettiin.
Lotta Kaihua on kertonut vierastavansa julkisuuteen liittyvää pinnallisuutta.
Lotta Kaihuan puoliso on ohjaaja, teatterinjohtaja Jussi Sorjanen.
Charlyn Corral

Charlyn Corral (s. 11. syyskuuta 1991) on meksikolainen jalkapalloilija, joka edustaa Naisten Liigassa pelaavaa Merilappi Unitedia. Hän teki seuran kanssa monivuotisen sopimuksen toukokuussa 2014. Sen tarkkaa pituutta ei ole kerrottu. Corral on aikaisemmin pelannut Yhdysvaltojen yliopistosarjoissa Louisvillen yliopiston joukkueessa.
Maajoukkue.
Corral esiintyi ensimmäisen kerran Meksikon alle 20-vuotiaiden maajoukkueessa jo 14-vuotiaana vuonna 2006. Hän kuului joukkueeseen vuosien 2006, 2008 ja 2010 MM-kilpailuissa. Meksikon naisten maajoukkueessa Corral debytoi vuoden 2011 MM-kilpailuissa.
Perhe.
Charlyn Corralin veli Georges Corral edustaa Meksikon pääsarjassa Liga MX:ssä pelaavaa Querétaro F.C.:n joukkuetta.
Napapiirin sankarit 2

Napapiirin sankarit 2 on vuonna 2015 ensi-iltansa saanut suomalainen komediaelokuva, jonka on ohjannut Teppo Airaksinen. Se on jatko-osa elokuvalle "Napapiirin sankarit". Elokuvan on käsikirjoittanut ensimmäisen osan tapaan Pekko Pesonen.
Juoni.
Tapahtumat sijoittuvat syksyiseen Lappiin. Jatko-osassa kadoksissa ei ole digiboksi, vaan pääosaparin Jannen ja Inarin tytär Lumi.
Inari ja Marjukka lähtevät viettämään tyttöjen iltaa, kun Janne ja Räihänen jäävät lastenvahdeiksi. Miehet päättävät lähteä Lumi mukanaan häihin Ylläkselle samalla kun naiset juhlivat Inarin entisen miehen, Pikku-Mikon loistohotellissa. Jannen yritykset saada Lumi takaisin hoiviinsa epäonnistuvat tuon tuosta, mistä muodostuu teoksen kantava juoni.
Pikku-Mikko puolestaan yrittää järjestää romanttisen hetken entisen heilansa kanssa, mutta siitä seuraa lähinnä sarja farssimaisia tilanteita. Visuaalisesti koomisena elementtinä on erektiolääkkeen aiheuttama pitkäkestoerektio. Elokuvassa on mukana myös ensimmäisestä osasta tuttu keltainen Ford Sierra, rekisterikilpenään TIS-51 ja sen lisäksi näyttävästi maalattu LER-551, jonka kaiuttimet aiheuttavat yllätyksen autoa kummastelevalle porolle.
Tuotanto.
Elokuvan kuvaukset alkoivat syksyllä 2014 ensin studiokuvauksilla Helsingissä ja sitten Lapissa. Kuvauspaikkoina olivat muun muassa Kolari ja Äkäslompolo.
Vastaanotto.
Elokuvan maailmanensi-ilta oli Kolarissa Kino Ylläs -tapahtumassa 26. elokuuta 2015. Teatteriensi-iltansa se sai 30. syyskuuta 2015.
Ensi-iltaviikonlopun jälkeen elokuvan oli käynyt katsomassa ennakkonäytökset mukaan lukien noin 104 000 katsojaa. Se oli Suomen katsotuin elokuva myös toisella esitysviikollaan, jonka jälkeen sen oli nähnyt noin 185 000 katsojaa. Vuoden 2015 loppuun mennessä elokuva keräsi yhteensä 379 000 katsojaa ollen vuoden toiseksi katsotuin kotimainen elokuva sekä vuoden viidenneksi katsotuin elokuva.
Jatko-osa.
Helmikuussa 2016 julkistettiin tieto, että Napapiirin Sankarit-elokuvasarjaan kuvataan kolmas osa. Elokuvan näyttelijäkaartissa jatkavat ainakin Jussi Vatanen, Pamela Tola ja Kari Ketonen. Käsikirjoittajana on edellisten osien tapaan Pekko Pesonen, ja elokuvan ohjaa Tiina Lymi. Kuvausten oli määrä alkaa kesällä 2016.
Jaroslav Walter

Jaroslav Walter (6. tammikuuta 1939 Sobědraž – 20. kesäkuuta 2014 Bratislava, Slovakia) oli Tšekkoslovakiaa edustanut jääkiekkoilija, olympiamitalisti ja jääkiekkovalmentaja.
Walter voitti Tšekkoslovakian jääkiekkomaajoukkueessa olympia- ja MM-pronssia Innsbruckista 1964 ja MM-pronssia Ruotsista 1963. Kummallakin turnauksella oli myös EM-arvo, ja Tšekkoslovakia voitti näistä pronssia.
Walter kuoli bratislavalaisessa sairaalassa 20. kesäkuuta 2014, 75-vuotiaana.
Sininen talo (Tuira)

Sininen talo on puolitoistakerroksinen puurakenteinen omakotitalo Tuiran kaupunginosassa Oulussa. Kirjailija ja kansatieteilijä Samuli Paulaharju asui talossa vuodesta 1919 kuolemaansa saakka helmikuuhun 1944. Talo on suojeltu valtioneuvoston päätöksellä 1990.
Talon rakennusvuotta ei tunneta, mutta hirsikehikko lienee 1800–luvun lopulta. Paulaharju muutti toisen vaimonsa Jenny Paulaharjun kanssa taloon 1919, jolloin rakennuksessa oli kaksi kamaria ja pirtti. Taloa laajennettiin rakennusmestari E. Pukinkorvan suunnitelmien mukaan 1932, samalla sitä käännettiin tien kanssa samansuuntaiseksi. Samuli Paulaharjun kuoleman jälkeen hänen vaimonsa asui talossa vielä kaksikymmentä vuotta, kuolemaansa vuoteen 1964 asti.
Paulaharjujen jälkeen rakennuksessa sijaitsi Sininen talo -niminen ruokaravintola vuosina 1972–1984. Vuonna 1986 taloon avattiin antikvariaatti Kirjakulma. Antikvariaatin lopetettua 2000–luvun alussa talo on palautunut asumiskäyttöön. Ulkoasultaan, huonejaoltaan ja kiinteältä sisustukseltaan talo on pääpiirteissään säilynyt Paulaharjujen aikaisessa asussaan.
Clara Schroth

Clara Marie Schroth-Lomady (5. lokakuuta 1920 Philadelphia, Pennsylvania – 7. kesäkuuta 2014 Carlisle, Pennsylvania) oli yhdysvaltalainen telinevoimistelija ja olympiamitalisti.
Schroth voitti Yhdysvaltain joukkueessa joukkuekilpailun olympiapronssia Lontoossa 1948. Hän kilpaili myös Helsingissä 1952, missä sijoittui yksilökilpailuissa parhaimmillaan permannolla 26:nneksi. Yhdysvaltojen mestaruuksia Schroth voitti vuosien 1941–1952 välillä 38 kappaletta sisältäen muun muassa kymmenen mestaruuden putken puomilla vuosina 1941–1951.
Vuonna 1951 Schroth avioitui Wendell Lomadyn kanssa, ja he saivat neljä lasta. Schroth-Lomady kuoli 93-vuotiaana 7. kesäkuuta 2014 kotonaan Pennsylvanian Carlislessa.
P-Klooribentsoehappo

p-Klooribentsoehappo eli 4-klooribentsoehappo (C7H5ClO2) on orgaaninen yhdiste ja bentsoehapon kloorattu johdannainen. Yhdistettä käytetään orgaanisissa synteeseissä valmistettaessa muun muassa sienimyrkkyjä, rikkaruohomyrkkyjä, lääkkeitä ja väriaineita. Aine on isomeerinen o- ja m-klooribentsoehappojen kanssa.
Ominaisuudet.
Huoneenlämpötilassa p-klooribentsoehappo on väritöntä tai valkoista kiteistä ainetta. Yhdiste ei liukene veteen, mutta liukenee moniin orgaanisiin liuottimiin. Yhdiste on heikko happo ja sen happovakion arvo on 1,05·10-4 mol/dm3.
Valmistus ja käyttö.
p-Klooribentsoehappoa voidaan syntetisoida kahdella tavalla, joissa molemmissa lähtöaineena käytetään p-klooritolueenia. p-Klooritolueenin metyylisivuketju voidaan hapettaa karboksyyliryhmäksi, jolloin tuotteena muodostuu p-klooribentsoehappoa. Toinen tapa on sivuketjun klooraus katalyyttisesti ja muodostuva tuote p-klooribentsotrikloridi hydrolysoidaan p-klooribentsoehapoksi.
p-Klooribentsoehaposta voidaan valmistaa lääkeaineita kuten enoksimonia ja fenofibraattia ja muita yhdisteitä kuten nitraamalla saatavaa 4-kloori-3-nitrobentsoehappoa, väriaineita kuten Pigment Red 254, sienimyrkkyjä ja esterijohdannaisia, joita käytetään rikkaruoho- ja tuhohyönteismyrkkyinä.
Kawagoe

Kawagoe () on kaupunki Saitaman prefektuurissa Kantōn alueella Honshūn saarella Japanissa. Se sijaitsee prefektuurin eteläosassa pääkaupungin Saitaman länsipuolella ja Tokion metropolin pohjoispuolella. Kaupungissa on 349 146 asukasta (vuonna 2014), ja sen pinta-ala on 109,16 neliökilometriä. Kawagoe on valittu yhdeksi Japanin ydinkaupungeista.
Kawagoe sijaitsee vain muutaman kymmenen kilometrin päästä Tokiosta ja toimii siten Tokion nukkumalähiönä. Se on kuitenkin myös paikallisesti ja historiallisesti merkittävä kauppakaupunki ja liikenteellinen keskus. Kawagoe sai kaupunkioikeudet vuonna 1922, ensimmäisenä Saitaman prefektuurissa. Kaupunki tunnetaan lempinimellä ”pikku-Edo” (), ja siellä onkin säilynyt runsaasti Edo-kauden rakennuksia.
Chandler Parsons

Chandler Parsons (s. 25. lokakuuta 1988 Casselberry, Florida) on yhdysvaltalainen koripalloilija, pelipaikaltaan pieni laitahyökkääjä. Hän on edustanut NBA-liigassa Houston Rocketsia, Dallas Mavericksia, Memphis Grizzliesiä ja kesästä 2019 alkaen Atlanta Hawksia.
Parsons varattiin vuoden vasta toisella kierroksella, tilaisuuden 38. pelaajana. Ennen ammattilaisuraansa hän pelasi yliopistokoripalloa maineikkaassa Floridan yliopistossa.
Parsons loukkaantui vakavasti auto-onnettomuudessa 20. tammikuuta 2020 saaden aivovamman ja välilevypullistuman. Lisäksi hänen olkanivelensä meni sijoiltaan ja nivelen rustorengas repeytyi. Hänen uransa koripalloilijana saattaa päättyä onnettomuuteen.
Valtteri Mäkäläinen

Valtteri Mäkäläinen (s. 27. toukokuuta 1992) on suomalainen koripalloilija.
Lahden NMKY:n kasvatti Mäkäläinen pelasi miesten SM-sarjaa kasvattajaseuransa edustusjoukkueessa Namika Lahdessa vuosina 2009–2014 ja ajoittain sen reservijoukkueessa. Maaotteluita hänelle kertyi A-nuorissa yksi, B-nuorissa kaksi ja alle 20-vuotiaissa kaksi kappaletta.
Mäkäläinen lopetti uransa 21-vuotiaana kauden 2013–2014 jälkeen. Hän kärsi urallaan polviensa, selkänsä ja nilkkojensa loukkaantumisista sekä sydämen rytmihäiriöistä, ja fysioterapeutit varoittivat häntä uhkaavasta nivelrikosta. Talven 2014–2015 hän harjoitteli opiskelukaupunkinsa seuran Oulun NMKY:n mukana, ja siirtorajan umpeutuessa hän liittyi joukkueeseen tehden näin paluun kilpakentille I-divisioona A:ssa.
Mäkäläisen veljet Vesa Mäkäläinen ja Ville Mäkäläinen ovat myös pääsarjatason koripalloilijoita.
Ana Šimić

Ana Šimić (s. 5. toukokuuta 1990) on kroatialainen korkeushyppääjä. 
Šimić sai pronssia Zürichin EM-kilpailuissa 2014 ennätyksellään 199 cm. Pekingin MM-kilpailuissa 2015 hän oli yhdeksäs, Belgradin EM-hallikilpailuissa 2017 seitsemäs, Berliinin EM-kilpailuissa 2018 kymmenes ja Dohan MM-kilpailuissa 2019 seitsemäs. 
Šimić karsiutui loppukilpailusta olympialaisissa Lontoossa 2012, Rio de Janeirossa 2016 ja Tokiossa 2021, MM-kilpailuissa Moskovassa 2013 ja Lontoossa 2017, EM-kilpailuissa Barcelonassa 2010, Helsingissä 2012 ja Amsterdamissa 2016, sisäratojen MM-kilpailuissa Istanbulissa 2012 ja Sopotissa 2014 sekä sisäratojen EM-kilpailuissa Pariisissa 2011, Göteborgissa 2013 ja Glasgow'ssa 2019.
Šimić sai Välimeren kilpailuissa hopeaa 2013 ja oli kolmas maanosien cupissa 2014. Hän on voittanut yhden Timanttiliigan osakilpailun Shanghaissa toukokuussa 2014.
Joonas Koskela

Joonas Koskela (s. 24. huhtikuuta 1990 Kotka) on suomalainen meteorologi, joka on työskentellyt Yleisradiolla 2013-2022. Tammikuusta 2023 hän on ollut MTV:n meteorologi. Hän on opiskellut fysiikkaa ja meteorologiaa Helsingin yliopistossa.
Varusmiespalveluksen jälkeen Koskelan tavoitteena oli opiskella sähkötekniikan diplomi-insinööriksi, mutta sen sijaan hänet valittiin todistusvalinnassa Helsingin yliopiston matemaattis-luonnontieteelliseen tiedekuntaan. Opintosuunnista ilmakehän ilmiöt kiinnostivat häntä eniten. Ukkosta hän on rakastanut lapsuudesta asti, ja myös muut sään ääri-ilmiöt kiehtovat häntä. Pro gradu -työssään Koskela käsitteli ukkosen voimakkuuden luokittelua.
Koskela on selittänyt julkisuudessa näkemyksiään, miksi eri sääennustajat antavat toisinaan varsin erilaisia tulkintoja.
Koskela asuu Vantaalla aviopuolisonsa ja tyttärensä kanssa. Hän harrastaa moottoripyöräilyä ja biljardia, jota pelaa kilpatasolla. Kouluaikoinaan Koskela kilpaili myös yleisurheilussa, jossa hänen lajeinaan olivat pituushyppy, kolmiloikka ja 100 metrin juoksu.
Air Somalia

Air Somalia (ICAO: RSM) on yksityisessä omistuksessa oleva lentoyhtiö Somaliassa. Se on perustettu vuonna 2001 ja sen päämaja sijaitsee Mogadishussa. Yhtiö sai toiminnastaan kritiikkiä jo huhti–toukokuussa 2001, kun sen koneet lensivät epävakaan ja turvattoman Somalian ilmatilassa ja laskeutuivat itsenäisessä asemassa olevan Somalimaan pääkaupungin Hargeisan kentälle.
Nevio de Zordo

Nevio de Zordo (11. maaliskuuta 1943 Cibiana di Cadore – 26. maaliskuuta 2014) oli italialainen rattikelkkailija, olympiamitalisti ja maailmanmestari.
De Zordo saavutti olympiahopeaa neljän miehen kelkoista Sapporosta 1972. Innsbruckissa 1976 hän sijoittui kahden miehen kelkoissa 16:nneksi ja neljän miehen kelkoissa 11:nneksi. MM-kilpailuista de Zordo voitti kaksi kulta- ja kaksi hopeamitalia. Lisäksi hän voitti yhden Euroopan mestaruuden.
De Zordo kuoli 71-vuotiaana 26. maaliskuuta 2014.
Venäjän keisarikunnan jalkapallomaajoukkue

Venäjän keisarikunnan jalkapallomaajoukkue oli jalkapallomaajoukkue, joka edusti Venäjän keisarikuntaa kansainvälisissä jalkapallokilpailuissa vuosina 1910–1914.
Historia.
Venäjä pelasi ensimmäisen epävirallisen maaottelunsa vuonna 1910. Venäjän jalkapalloliitto perustettiin tammikuussa 1912 ja myöhemmin samana vuonna se hyväksyttiin myös Kansainvälisen jalkapalloliiton FIFA:n jäseneksi. Ensimmäisen virallisen maaottelunsa Venäjä pelasi Tukholman olympialaisissa vuonna 1912. Joukkue selvisi luovutusvoiton ansioista suoraan toiselle kierrokselle, jossa se hävisi Suomelle maalein 2–1. Venäjä hävisi myös olympiaturnauksen toisen ottelunsa ja sijoittui lopulta kahdeksanneksi.
Jalkapallotoiminta Venäjällä keskeytyi lähes kokonaan ensimmäisen maailmansodan aikana ja Venäjän keisarikunnan jalkapallomaajoukkue pelasi viimeisen maaottelunsa heinäkuussa 1914 Norjaa vastaan. Yhteensä Venäjä pelasi neljän vuoden aikana kahdesan epävirallista ja kahdeksan virallista maaottelua. Ainoat voittonsa se otti kahdessa ensimmäisessä epävirallisessa ottelussaan Böömiä vastaan.
Keisarillisen Venäjän jalkapalloliitto lopetti toimintansa vuonna 1917 Venäjän vallankumouksen johdosta ja maan kansainvälinen jalkapallotoiminta käynnistyi uudelleen 1920-luvulla Neuvostoliiton maajoukkueen myötä. Sen seuraajaksi perustettiin Itsenäisten valtioiden yhteisön jalkapallomaajoukkue tammikuussa 1992 ja lopulta vielä samana vuonna nykyinen Venäjän jalkapallomaajoukkue.
Robert Billingham

Robert Iain Colin "Bob" Billingham (10. joulukuuta 1957 Hammersmith, Yhdistynyt kuningaskunta – 30. maaliskuuta 2014 Grass Valley, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen kilpapurjehtija, olympiamitalisti ja maailmanmestari.
Billingham voitti Yhdysvaltain joukkueessa Soling-luokan olympiahopeaa Soulissa 1988.
Billingham voitti eri veneluokissa yhteensä viisi maailmanmestaruutta. Hän kuoli pitkän syövän sairastamisen jälkeen kotonaan Kaliforniassa 56-vuotiaana 30. maaliskuuta 2014.
Ympäristötalo (Oulu)

Ympäristötalo on Karjasillan kaupunginosassa Oulussa sijaitseva kaupungin teknisten virastojen toimistorakennus. Rakennuksessa työskentelee noin 260 Oulun kaupungin Teknisen keskuksen, rakennusvalvontaviraston ja ympäristöviraston työntekijää.
Kesällä 2011 valmistuneen rakennuksen on suunnitellut arkkitehtitoimisto Vauhtiviiva Oy, pääsuunnittelijana toimi Juha Pasanen, projektiarkkitehteina Asko Kilpeläinen ja Jyri Kotilainen. Viisikerroksisen rakennuksen julkisivumateriaalina on säänkestävä Cor-Ten teräs.
Ympäristötalon ala-aulassa on taiteilija Maija Louekarin moniosainen lasitaideteos "Kasvihuone" vuodelta 2011.
Kari Vartola

Kari Pekka Vartola (s. 15. syyskuuta 1944 Tampere) on suomalainen aktiiviuransa lopettanut koripalloilija.
Tampereen NMKY:n kasvatti Vartola pelasi Tampereen Pyrinnössä miesten SM-sarjaa vuosina 1963–1968 ja Suomensarjaa. Kauden 1965–1966 Vartola pelasi uransa parhaalla, 5,4 pisteen keskiarvolla. Kauden 1970–1971 Vartola pelasi Karhun Pojissa.
Vartola saavutti jääkiekossa Ilveksen joukkueessa nuorten SM-hopeaa. Hän asui Tampereella ja oli koulutukseltaan insinööri.
Protector (televisiosarja)

Protector ("The Protector") on yhdysvaltalainen draamasarja, jonka ovat luoneet Michael Nankin ja Jeffrey Bell. Sarjan ensimmäinen jakso esitettiin yhdysvaltalaisella Lifetime-kanavalla 12. kesäkuuta 2011. Sarja jäi 13 jakson mittaiseksi, sillä siitä ei tilattu toista tuotantokautta.
Sarjan pääosassa on rikosetsivä Gloria Sheppard (Ally Walker), joka yrittää tasapainotella työnsä ja yksityiselämänsä välillä. Suomessa ensimmäinen jakso esitettiin Livillä 1. kesäkuuta 2014, ja se keräsi 50 000 katsojaa.
Juoni.
Sarjan pääosassa on äskettäin miehestään eronnut yksinhuoltaja, rikosetsivä Gloria Sheppard. Gloria muutti eron jälkeen veljensä Daveyn luokse, joka auttaa häntä myös lastenhoidossa. Gloria työskentelee Los Angelesin poliisissa ja ratkoo kovan luokan rikoksia kollegansa Michelle Dulcettin kanssa.
Sarjassa seurataan, kun Gloria tasapainottelee poliisityönsä ja yksityiselämänsä välillä.
Kari-Pekka Runsas

Kari-Pekka Runsas (s. 24. marraskuuta 1958) on aktiiviuransa lopettanut suomalainen koripalloilija.
Tampereen Pyrinnön kasvatti Runsas pelasi miesten SM-sarjaa kasvattajaseurassaan vuosina 1984–1987. Kauden 1986–1987 Runsas pelasi uransa parhailla, 1,7 pisteen, 1,5 levypallon ja 0,3 syötön, keskiarvoilla.
Pekka Grönberg

Pekka Grönberg on aktiiviuransa lopettanut suomalainen koripalloilija.
Grönberg pelasi miesten SM-sarjaa Tampereen Pyrinnössä yhteensä viiden kauden ajan vuosina 1963–1970. Kauden 1967–1968 Grönberg pelasi uransa parhaalla, 3,3 pisteen, keskiarvolla.
Timo Ekman

Timo Ekman (s. 24. huhtikuuta 1968) on suomalainen kilpauransa lopettanut koripalloilija.
Tampereen Pyrinnön kasvatti Ekman pelasi miesten SM-sarjaa kasvattajaseurassaan vuosina 1985–1989. Kauden 1987–1988 Ekman pelasi uransa parhaalla, 2,9 pisteen, keskiarvolla.
The Forest (videopeli)

The Forest on Endnight Gamesin julkaisema ja kehittämä selviytymiskauhupeli. Sen alfaversio julkaistiin ennakkojulkaisuversiona Microsoft Windowsille 30. toukokuuta 2014 Steamissa. Pelin virallinen versio julkaistiin 30. huhtikuuta 2018. Peli on julkaistu Windowsin lisäksi myös PlayStation 4:lle. "The Forestin" kehityksessä ovat toimineet vaikuttimena muun muassa kauhuelokuvat "The Descent – loukussa" ja "Kannibaalien polttouhrit".
"The Forest" on saanut IGN:n arvostelussa arvosanaksi 8.4/10. Peliä on myyty yli viisi miljoonaa kappaletta.
Pelin jatko-osa "Sons of the Forest" julkaistaan 20. toukokuuta 2022.
Pelaaminen.
Pelaaja joutuu pelissä lento-onnettomuuden seurauksena yksin niemimaalle, jota asuttavat ihmissyöjäheimot sekä niiden kanssa liittoutuneet mutantit. Pelaajan on selviydyttävä niemimaalla rakentamalla itselleen yösijan ja suojia sekä metsästämällä. Pelimaailma on avoin eikä sisällä tehtäviä. Pelissä on myös valinnainen loppuratkaisu.
Pelissä on mahdollista selvitä useita öitä niin pitkään kun hahmolla on ruokaa, lääkkeitä, maja sekä valoa. Pelaajan on varottava ihmissyöjiä, jotka aiheuttavat satunnaisen määrän vahinkoa. Pelin alfaversiossa 0.71b on kuusi erilaista ihmissyöjätyyppiä, joista yleisin on niin kutsuttu ”nälkiintyvä ihmissyöjä”. Pelissä on myös harvinaisia, vaarallisia mutantteja, jotka ovat liittoutuneet ihmissyöjien kanssa. Pelissä on viisi erilaista mutanttia: pelaajaa kohti hyppäävät vauvamutantit, hämähäkkiä muistuttava Virginia, monikätinen rakennuksia tuhoava Armsy, lihava härkämäinen Cowman sekä monesta matomaisesta olennosta koostuva The Worm. Ne viihtyvät maan alla mutta näyttäytyvät maan päällä seitsemäntenä päivänä. Ainut mutantti joka ei tule tuolloin maalle on The Worm: se tulee vasta päivien 20 ja 50 välissä. Luoliin johtavia tunneleita on useita ja niiden tutkiminen on juonen edistämiseksi avainasemassa.
Ensimmäinen ”kuolema” pelissä vie vihollisten päämajan alla olevaan luolaan nimeltä ”Hanging Cave”, jossa ihmissyöjät säilyttävät uhrejaan. Toinen kuolema on lopullinen ja aiheuttaa pelin alkamisen alusta tai pelin jatkumisen pelaajan tekemästä tallennuspisteestä. Moninpelissä kanssapelaajat lähtevät liikkeelle lentokoneesta lopullisen kuoleman koittaessa.
Viktor Amadeus III

Viktor Amadeus III (26. kesäkuuta 1726 Torino – 16. lokakuuta 1796 Moncalieri) oli Sardinian kuningaskunnan kuningas vuosina 1773–1796.
Hallitsijakausi.
Viktor Amadeus III:n vanhemmat olivat Sardinian kuningas Kaarle Emanuel III ja kuningatar Polyxena, joka oli Hessen-Rotenburgin maakreivin Ernst II Leopoldin tytär. Viktor Amadeuksella oli useita sisaruksia sekä sisaruspuolia isänsä muista avioliitoista.
Viktor Amadeus tuli hallitsijaksi isänsä kuoltua 20. helmikuuta 1773. Hänen on sanottu olleen hallitsijana kehno ja epäkäytännöllinen sekä nimittäneen yhtä lailla kehnoja henkilöitä maansa hallitukseen. Viktor Amadeus oli Ranskan vallankumouksen vastustaja, ja hänen johdollaan Sardinia liittyi vuonna 1792 Ranskan vallankumoussotaan Ranskan-vastaisen ensimmäiseen liittokunnan puolelle. Hän saavutti ensimmäisen kolmen sotavuoden aikana joitain voittoja ranskalaisista, mutta sen jälkeen hänen armeijansa taistelutahto alkoi heiketä ja valtion varat huveta. Vuonna 1796 Napoléon Bonaparten johtamat ranskalaiset pakottivat Viktor Amadeuksen tekemään aselevon Cherascossa ja hyväksymään 15. toukokuuta allekirjoitetun Pariisin rauhansopimuksen ehdot. Niiden mukaan Savoiji ja Nizza liitettiin Ranskaan ja Ranskan armeijalle oli taattava vapaa pääsy Italiaan Sardinialle kuuluneen Piemonten alueen läpi. 
Viktor Amadeus kuoli lokakuussa 1796 70-vuotiaana. Hänet haudattiin Torinon Supergan basilikaan.
Avioliitto ja lapset.
Viktor Amadeus III:n puoliso vuodesta 1750 oli Espanjan infanta Maria Antonia (1729–1785), joka oli kuningas Filip V:n ja Elisabet Farnesen tytär. Viktor Amadeukselle ja Maria Antonialle syntyi kaksitoista lasta, joista kolme kohosi Sardinian kuninkaiksi.
Viktor Emanuel I

Viktor Emanuel I (24. heinäkuuta 1759 Torino – 10. tammikuuta 1824 Moncalieri) oli Sardinian kuningaskunnan kuningas vuosina 1802–1821.
Suku ja nuoruus.
Viktor Emanuelin vanhemmat olivat kuningas Viktor Amadeus III ja Espanjan infanta Maria Antonia, joka oli kuningas Filip V:n ja Elisabet Farnesen nuorin tytär. Viktor Emanuelilla oli 11 sisarusta. Hänen vanhempi veljensä Kaarle Emanuel IV oli häntä edeltänyt ja nuorempi veli Kaarle Felix häntä seurannut Sardinian kuningas. Viktor Emanuelin sisaria olivat Ranskan tulevien kuninkaiden Ludvig XVIII:n ja Kaarle X:n puolisot Maria Josefina ja Maria Teresia. Viktor Emanuelilla oli jakobiittien vaatimus Englannin ja Skotlannin valtaistuimiin, sillä hänen isoisänsä äidinäiti oli ollut Henrietta Englantilainen.
Viktor Emanuel sai aluksi Aostan prinssin arvon. Hän kannatti Sardinian osallistumista ensimmäisen liittokunnan sotaan Ranskaa vastaan ja myötävaikutti siihen, että Sardinia julisti vuonna 1793 sodan Ranskalle. Hän myös vastusti vuonna 1796 Pariisin rauhan solmimista Ranskan kanssa.
Kuningas.
Viktor Emanuel tuli kuninkaaksi, kun hänen veljensä Kaarle Emanuel IV luopui kruunusta hänen hyväkseen 4. kesäkuuta 1802. Valtakunta oli tuolloin supistunut käsittämään pelkän Sardinian saaren, sillä kaikki mantereella sijainneet alueet oli jouduttu vuosien 1796 ja 1798 rauhansopimuksissa luovuttamaan Ranskalle. Viktor Emanuel kykeni säilyttämään valtansa Sardiniassa pääasiassa Englannin sotilaallisella tuella vuoteen 1814, jolloin hän Napoleonin kukistumisen jälkeen saattoi palata pääkaupunkiinsa Torinoon. Vuoden 1814 Pariisin rauhassa Ranska joutui palauttamaan Sardinian kuningaskunnalle Nizzan ja osan Savoijia. Seuraavan vuoden uudessa rauhansopimuksessa se joutui palauttamaan loputkin Savoijista. Wienin kongressi päätti kesäkuussa 1815 lisäksi liittää Sardiniaan myös entisen Genovan tasavallan alueet.
Palattuaan valtaan valtakuntansa pääosassa Viktor Emanuel kumosi Napoleonin aikana tehdyt hallinnolliset uudistukset, palautti pääosiltaan aatelin ja katolisten sääntökuntien oikeudet sekä erotutti liian radikaaleina pidetyt oppineet Torinon yliopiston oppituoleilta. Hän käynnisti vuonna 1819 joitain vaatimattomia poliittisia uudistuksia, jotka eivät kuitenkaan tyydyttänet liberaaleja. Napolissa Molempain Sisiliain kuningaskunnassa vuonna 1820 puhjennut vallankumousyritys johti maaliskuussa 1821 sotilaskapinaan myös Sardiniassa. Kapinalliset vaativat vapaamielistä perustuslakia. Viktor Emanuel ei suostunut vaatimukseen, mutta hän luopui kruunusta nuoremman veljensä Kaarle Felixin hyväksi.
Avioliitto ja lapset.
Viktor Emanuel nai vuonna 1789 Itävalta-Esten arkkiherttuatar Maria Teresian, joka oli arkkiherttua Ferdinand Kaarlen ja Maria Beatrice Ricciarda d’Esten vanhin tytär sekä keisari Frans I:n pojantytär.
Heille syntyi seitsemän lasta:
José María Basanta

José María Basanta (s. 3. huhtikuuta 1984 Buenos Aires) on argentiinalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän pelasi vuonna 2020 päättyneellä urallaan kotimaansa lisäksi Meksikossa Monterreyn joukkueessa ja Italiassa Fiorentinan joukkueessa.
Basanta pelasi Argentiinan maajoukkueessa 12 ottelua vuosina 2013–2014. Hän kuului MM-hopeaa vuonna 2014 saavuttaneeseen joukkueeseen. MM-lopputurnauksessa hän tuli neljännesvälierässä Sveitsiä vastaan jatkoajalla vaihdosta kentälle loukkaantuneen Marcos Rojon tilalle ja pelasi puolivälierän Belgiaa vastaan kokonaan.
Kaarle Emanuel IV

Kaarle Emanuel IV (24. toukokuuta 1751 Torino – 6. lokakuuta 1819 Rooma) oli Sardinian kuningaskunnan kuningas vuosina 1796–1802.
Suku ja avioliitto.
Kaarle Emanuel IV:n vanhemmat olivat kuningas Viktor Amadeus III ja Espanjan infanta Maria Antonia, joka oli kuningas Filip V:n ja Elisabet Farnesen tytär. Kaarle Emanuelilla oli 11 sisarusta. Hänen nuoremmat veljensä Viktor Emanuel I ja Kaarle Felix olivat Sardinian kuninkaina hänen jälkeensä. Kaarle Emanuelin sisaria olivat Ranskan tulevien kuninkaiden Ludvig XVIII:n ja Kaarle X:n puolisot Maria Josefina ja Maria Teresia.
Kaarle Emanuelin puoliso oli vuodesta 1775 Ranskan prinsessa Marie Clotilde (1759–1802), jonka vanhemmat olivat Ranskan kruununprinssi Ludvig ja Saksin prinsessa Maria Josefina Karolina. Heillä ei ollut jälkeläisiä.
Hallitsijakausi.
Kaarle Emanuel tuli hallitsijaksi isänsä Viktor Amadeus III:n kuoltua 14. lokakuuta 1796. Viktor Amadeus oli vähän ennen kuolemaansa joutunut luovuttamaan Savoijin ja Nizzan Ranskalle. Vuoden 1797 aikana Sardinian kuningaskunnassa syntyi useita Ranskan vallankumouksen innoittamia vallankumousyrityksiä. Kaarle Emanuel vastasi niihin teloituttamalla kapinajohtajia, mikä teki hänestä epäsuositun hallitsijan. 
Kenraali Barthélemy Joubertin komentama ranskalainen armeija pakotti lopulta 9. joulukuuta 1798 Kaarle Emanuelin luopumaan vallasta kaikissa valtakuntansa mantereenpuoleisissa osissa ja vetäytymään Sardinian saarelle. Napolinkin kukistuttua ranskalaisille seuraavana vuonna hän menetti toivonsa valtaanpaluun mahdollisuudesta. Hän luopui vaimonsa 7. maaliskuuta tapahtuneen kuoleman järkyttämänä kruunusta 4. kesäkuuta 1802 veljensä Viktor Emanuel I:n hyväksi ja vetäytyi asumaan Roomaan. Hän liittyi siellä vuonna 1815 jesuiittajärjestöön.
Kilpikangas

Kilpikangas eli drelli eli reivas on damastin kaltaista, geometrisin ruutu- ja raitakuvioin kuosiinkudottua kangasta, jota käytetään paljon pellavasta tai puuvillasta valmistettaviin pöytäliinoihin ja lautasliinoihin. Damastin tavoin kuvio muodostuu loimi- ja kudepomsin yhdistelmänä.
Tässä kuviollisessa kankaassa kude tai loimi muodostaa kankaan pintaan tavallisesti melko suuria kulmikkaita kuvioita, kilpiä. Kangaspuissa tai varsikoneella varustetussa kutomakoneessa on mahdollista kutoa yksinkertaisia kilpikankaita. Varsikone on kutomakoneen lisälaite, joka liikuttelee niisivarsia. Mutkikkaammin kuvioitujen kankaiden kutomiseen voidaan käyttää jacquardkonetta tai vaikkapa tietokoneohjattua kutomakonetta.
Kilpikangasta nimitetään myös drelliksi (muinaisranskan "drille", kangas) ja relliksi tai drälliksi ja rälliksi ().
Kaarle Felix

Kaarle Felix (; 6. huhtikuuta 1765 Torino – 27. huhtikuuta 1831 Torino) oli Sardinian kuningaskunnan kuningas vuosina 1821–1831.
Elämä.
Kaarle Felixin vanhemmat olivat kuningas Viktor Amadeus III ja Espanjan prinsessa Maria Antonia, joka oli kuningas Filip V:n ja Elisabet Farnesen tytär. Kaarle Felixillä oli 11 sisarusta. Hänen vanhemmat veljensä Viktor Emanuel I ja Kaarle Emanuel IV olivat Sardinian kuninkaina ennen häntä. Kaarle Felixin sisaria olivat Ranskan tulevien kuninkaiden Ludvig XVIII:n ja Kaarle X:n puolisot Maria Josefina ja Maria Teresia.
Kaarle Felix toimi vuosina 1799–1806 ja 1817–1821 Sardinian saaren käskynhaltijana. Hän avioitui vuonna 1807 Napolin ja Sisilian prinsessa Maria Kristiinan (1779–1849) kanssa, joka oli kuingas Ferdinand I:n ja Maria Karoliinan tytär. Heillä ei ollut lapsia.
Kaarle Felixistä tuli Sardinian kuningas maaliskuussa 1821, kun hänen veljensä Viktor Emanuel I luopui kruunusta keskellä perustuslakia vaatineiden liberaalien johtamaa vallankumousyritystä. Itävaltalaisten joukkojen väliintulo kukisti vallankumouksen, ja Kaarle Felix saattoi hallita itsevaltaisena hallitsijana kuolemaansa asti. Savoijin kuningassuvun päähaara sammui mieslinjalta hänen kuollessaan vuonna 1831, jolloin hallitsijaksi tuli toista sukuhaaraa edustanut Kaarle Albert.
Lazarat

Lazarat on kylä ja entinen kunta Gjirokastërin maakunnassa Albaniassa. Kuntaan kuului myös läheinen Kordhocën kylä.
Lazaratia kutsutaan Euroopan huumepääkaupungiksi, sillä kylässä tuotetaan arviolta 900 tonnia kannabista vuosittain. Huumetoiminta sai jatkua alueella pitkään vapaasti, sillä toimintaan osallistuvilla oli hyvät suhteet viranomaisiin ja poliitikkoihin. Kesäkuussa 2014 Albanian poliisi aloitti kaupungin valtaamisen, mikä johti useita päiviä kestäneeseen tulitaisteluun poliisien ja huumekauppiaiden välillä. Albania toivoo operaation auttavan sitä pyrkimyksissä Euroopan unionin ehdokasmaaksi.
Lazaratin kunta liitettiin vuoden 2015 alussa Gjirokastëriin.
Levi Sjöstrand

Levi Valdemar Sjöstrand (22. heinäkuuta 1920 Bosund, Luoto – 16. marraskuuta 1994 Edsevö, Pedersöre) oli suomenruotsalainen kirjailija.
Sjöstrand sairasti lihasrappeumatautia ja hän joutui sen vuoksi pyörätuoliin jo 16-vuotiaana. Sjöstrand julkaisi esikoisteoksensa "Arvet" 1958. Hän kirjoitti kolme romaania, novellikokoelmia ja lisäksi radiokuunnelmia ja tv-näytelmiä. Sjöstrand oli myös useiden vuosien ajan Kuriren-lehden avustajana.
Sjöstrandin historialliset romaanit "Hård kust" ja "Kustbor" sijoittuivat Suomen sodan 1808–1809 vuosiin. Novellikokoelmat "Brytningstid" ja "Utlämnad" sekä romaani "Nyårsafton" taas käsittelivät vammaisten asemaa yhteiskunnassa.
Ida Tolvanen

Ida Nanneli Tolvanen (o.s. Pyykkönen; 3. elokuuta 1920 Suomussalmi – 25. marraskuuta 2016 Suomussalmi) oli suomalainen ruustinna, diakonissa ja kirjailija.
Tolvasen vanhemmat olivat maanviljelijä Matti Pyykkönen ja Riita Aliina Juntunen. Hän oli naimisissa 1948–1954 Väinö Juntusen (k. 1954) kanssa ja vuodesta 1964 rovasti Jorma Jouni Väinö Tolvasen kanssa.
Tolvanen on kirjoittanut omaelämäkerrallisen romaanin "Valon varjossa".
Kammiovuori

Kammiovuori on maankohouma Sysmässä Päijänteen itäisellä rannalla lähellä Luhangan rajaa. Vuoren korkeus on 221 metriä. Paikka on yksi korkeimmista Päijät-Hämeen paikoista.
Kammiovuorella on retkeilyalue, jossa on seitsemän metriä korkea siirtolohkare "Sysmän Linta" ja yli sata vuotta sitten eläneen erakon asuinsijaksi mainittu "Hiskian luola". Retkeilyalueen pysäköintipaikka on Nutturintie 104:ssä. Polku Kammiovuorelle johtaa vuonna 2017 rakennetun laavupaikan kautta. Laavin jälkeen reitti kiertää ympyrää Hiskiaan luolan, siirtolohkare Lintan ja Kammiovuoren laen kautta. 
Kammiovuoren SOTA-tunnus on OH/JS-038.
Rumpalit

Rumpalit on Niilo Savian (1903–1976) vuonna 1966 paljastettu veistos Turun Tuomaanpuistossa, osoitteessa Kasarminkatu 6. Kaksimetrinen veistos on pronssia ja sen 3,50 metriä korkea jalusta punaista graniittia. Patsas on pystytetty Porin rykmentin muistoksi.
Toinen rumpaleista kuvaa 1800-luvun ja toinen 1960-luvun rumpalia. Vanhan Turun kasarmin alueella Tuomaanpuistossa sijaitseva patsas on paljastettu 7. elokuuta 1966. Patsaan toisinto on sijoitettu Säkylään Huovinrinteen varuskunta-alueelle vuonna 1988. Huovinrinteen patsaasta puolestaan paljastettiin 28. marraskuuta 2013 toisinto lähelle Säkylän keskustaa seututie 204:n kiertoliittymään.
Mikael Sandberg (jääpalloilija)

Mikael Sandberg s. 21. tammikuuta 1973) on ruotsalais-amerikkalainen jääpalloilija. Jääpallossa hän on edustanut juniorivuosinaan Ruotsia ja vuodesta 2004 Yhdysvaltain maajoukkuetta. 
Mikael Sandberg pelasi nuoruudessa Ruotsissa ja edusti Ruotsia seitsemässä juniorimaaottelussa ja voitti vuonna 1992 juniorien MM:n. Hänen jääpalloseurojaan Ruotsissa 1990-luvulla olivat kasvattajaseura Waggeryds IK ja sen jälkeen Nässjö IF, Vetlanda BK ja Järhaga SK.
Valmistuttuaan Sandberg muutti Yhdysvaltoihin Phoenixiin eli jääpalloura näytti olevan ohi. Saatuaan Yhdysvalloissa ollessaan kontaktit Minneapolisin alueen amerikkalaiseen jääpallotoimintaan jääpalloura lähti uudelleen käyntiin. Sandberg sai vuonna 2004 Yhdysvaltain kansalaisuuden ja pelasi Minneapolis Bandolierin joukkueessa ja aloitti pelaamisen Yhdysvaltain maajoukkueessa.
Pelaajauran aktivoiduttua Sandberg jäi Kazanissa vuonna 2005 pidettyjen MM-kisojen seurauksena Kazaniin ja pelasi muutamia otteluita Venäjällä Raketa Kazanin joukkueessa. Samanaikaisesti hän opiskeli Kazanin yliopistossa.
Yhdysvaltoihin hän palasi vuonna 2007 ja on edustanut sen jälkeen Dynamo Duluthia ja Twin City Ice Tigers-seuroja. Sandberg on edustanut Yhdysvaltoja kaikkiaan seitsemän kertaa MM-kisoissa vuosina 2005-2012. Vuoden 2013 MM-kisoissa hän toimi Yhdysvaltain joukkueen valmennustehtävissä.
Hetenismi

Hetenismi () eli germaaninen uuspakanuus on uuspakanallinen uskonto, jonka harjoittajat näkevät itsensä germaanisen uskonnon perillisinä.
Hetenismin suuntauksia ovat muun muassa Alte Sitte (Firne Sitte), Aasainusko eli Vaaninusko, Forn Siðr (Nordisk Sed), Odinismi, Theodismi, Urglaawe ja Wotanismi.
Aasainuskoiset pyrkivät elvyttämään Skandinaviassa viikinkiajalla vallinneen skandinaavisen uskonnon. Aasainusko perustuu ennen kaikkea muinaisnorjankielisten Edda-runojen kuvaamaan mytologiaan. Nykyaikainen aasainusko on saanut alkunsa Islannissa, jossa perustettiin muinaispohjoismaiseen pakanuuteen perustuva yhteisö Ásatrúarfélagið vuonna 1973.
Veronika Skvortsova

Veronika Igorevna Skvortsova (; s. 1. marraskuuta 1960 Moskova) on venäläinen poliitikko. Hän on siviiliammatiltaan neuropatologiaan erikoistunut lääkäri. Skvortsova on myös filosofian tohtori ja professori. Vuonna 2004 hänet valittiin Venäjän lääketieteiden akatemian varajäseneksi. 
Skvortsova toimi vuosina 2005–2008 Venäjän aivoverenkiertohäiriötutkimusinstituutin johtajana ja vuosina 2008–2012 terveydenhuollon ja sosiaalisen kehityksen varaministerinä. 21. toukokuuta 2012 hän sai nimityksen maan terveysministeriksi. Vuonna 2020 hänen seuraajakseen tuli Mihail Muraško.
Christopher Weait

Christopher Robert Irving Weait (s. 27. maaliskuuta 1939 Surrey, Englanti) on Kanadassa vaikuttanut fagotisti, säveltäjä ja pedagogi. Hän valmistui New Yorkin osavaltionyliopistosta ja Columbian yliopistosta. Hänen opettajiaan olivat Charles Robert Reinert ja William Polisi. Weait on soittanut Toronton sinfoniaorkesterissa ja esiintynyt sen konserttosolistina. Hän on myös ollut Toronton puhallinkvintetin ja Toronton barokkitrion jäsen. 
Vuosina 1972–4 Weait opetti Queen'sin yliopistossa ja 1973–84 Toronton yliopistossa. Hän toimi vuosina 1975–6 International Double Reed Societyn varapuheenjohtajana. Hän oli Toronton kamaripuhaltimien perustaja vuonna 1979 ja johti sitä vuoteen 1985. Hän oli vierailevana professorina Rochesterin yliopistossa ja Indianan yliopiston musiikkikoulussa. Vuonna 1984 Weait aloitti fagotinsoiton opettamisen Ohion osavaltionyliopistossa.
Weaitin sävellysten joukossa ovat hänen itse levyttämänsäkin "Variations for Solo Bassoon" (1972) ja "Lonely Island for Solo Bassoon" (1974). Hän on myös tehnyt transkriptioita ja sovituksia sekä kirjoittanut artikkeleita.
Diego Novaretti

Diego Martín Novaretti (s. 9. toukokuuta 1985 La Palestina, Argentiina) on argentiinalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän on kotimaansa lisäksi pelannut Italiassa ja Meksikossa. 
Novaretti on edustanut ammattilaisurallaan myös argentiinalaista Club Atlético Belgranoa (2003–2009) ja meksikolaista Deportivo Tolucaa (2009–2013). Italialaisseura Lazioon hän siirtyi vuonna 2013 vapaana pelaajana ja teki neljän vuoden sopimuksen.
Kapsi Internet-käyttäjät

Kapsi Internet-käyttäjät ry on keväällä 2003 perustettu oululainen aatteellinen yhdistys, jonka jäsenet ylläpitävät internetpalveluja, kuten omia koti- ja harrastesivustojaan yhteisellä palvelinlaitteistolla. Jäsenten ylläpitämät palvelut eivät saa olla kaupallisia tai tuottaa suoraa voittoa jäsenistölle. Palvelinlaitteistoa ylläpitää yhdistyksen jäsenistä koostuva vapaaehtoisylläpito. Yhdistyksessä voi olla sekä varsinaisia että kannattavia jäseniä sekä yhteisöjäseniä. Yhdistykseen kuuluu yli 4 000 jäsentä.
Toiminta.
Yhdistyksen sääntöjenmukainen toiminnan tarkoitus on edistää tietotekniikan osaamista sekä mahdollistaa itsensä ilmaiseminen Internetissä. Osana toimintaansa yhdistys ylläpitää tietotekniikkaresursseja, järjestää tapaamisia, harjoittaa tiedotustoimintaa sekä on mukana alaan liittyvissä tapahtumissa. Yhdistys on ollut esillä eri puolilla Suomea tietotekniikkapainotteisissa nuorisotapahtumissa kuten verkkopelitapahtuma Insomniassa, LanTrek -tapahtumassa sekä Vectorama-tapahtumassa. 
Vuonna 2012 yhdistys oli mukana kansainvälisessä NATO Cooperative Cyber Defence Centre of Excellencen (NATO CCDCOE) järjestämän kyberpuolustusharjoituksen teknologisessa testauksessa ennen varsinaista harjoitusta.
Kapsi ylläpitää myös kaikille Suomessa asuville tarkoitettua Matrix-pikaviestinpalvelinta nimellä pikaviestin.fi.
Vesa-Matti Loiri – Parhaat palat

Parhaat palat on suomalaisnäyttelijä-muusikko Vesa-Matti Loirin kolmas kokoelma-albumi vuodelta 1980. Kokoelma sisältää muutamia kappaleita Loirin single-julkaisuilta sekä hänen studioalbumeiltaan "4+20" (1971), "Vesku Suomesta" (1972), "Veskunoita" (1973) ja "Vesku Helismaasta" (1977).
Albumi julkaistiin osana Finnlevyn Helmi-levymerkin "Parhaat palat"-kokoelmasarjaa LP-levynä ja C-kasettina. Albumia ei ole toistaiseksi julkaistu CD-levynä.
Kokoonpano.
Muusikot.
Kappaleen ”Laulu on iloni ja työni” (1) tekijätiedot eivät ole tiedossa.
Maximilian

Maximilian on latinalaisperäinen miehen etunimi. Nimi on johdettu latinan "suurinta" eli maksimia tarkoittavasta sanasta "Maximus", joka sekin esiintyy myös nimenä. Mahdolli­sesti nimi on kuitenkin syntynyt yhdistelmänä nimistä Maximus ja "Aemilianus", joista viimeksi­ mainitun lyhentymä on myös Emil.
Suomessa nimi Maximilian on Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan ollut marraskuuhun 2025 mennessä noin 1730 henkilöllä. Nimi esiintyy myös kirjoitus­asussa "Maksimilian", joka on alle 100 henkilöllä, mutta Maximilian-nimisistä hallitsijoista käytetään suomen kielessä vakiintuneesti tätä kirjoitus­asua. Vuodesta 2015 lähtien Maximilianin nimipäivä on suomen­ruotsalaisen kalenterin mukaan 18. marraskuuta.
Vakosametti

Vakosametti on sametti jonka nukkapinnassa on vakoja.
Vakosametti on valmistettu tiheänukkaisesta puuvillakankaasta tai jostain muusta tekstiilikuidusta, esimerkiksi villasta. Se on lämmin ja kestävä kangas, jota käytetään muun muassa housuissa ja takeissa. Kankaan englanninkielisen nimen "corduroy" on väitetty tulevan ranskan kielen sanoista "corde du roi" (kuninkaan kangas), mutta tämä on harhaluulo.
Kapeavakoista vakosamettia kutsutaan nimellä "manchester", leveää nimellä "genovanvakosametti".
Vakosametin aiempia Suomessa käytettyjä nimityksiä tai sitä muistuttavia kangaslajeja ovat "genuacord", "korderoj", "kudesametti", "pesusametti" ja "manchester" tai "manchestersametti".
Lyyrykehrääjä

Lyyrykehrääjä ("Uropsalis lyra") on kehrääjiin kuuluva lintulaji. Sitä tavataan laajalta alueelta Etelä-Amerikasta.
Koko ja ulkonäkö.
Lyyrykehrääjäkoiraat ja naaraat eroavat toisistaan kooltaan ja ulkonäöltään. Koiraan vartalon pituus on noin 25 cm, mutta koiraan kaksi pyrstösulkaa ovat hyvin pitkät, jopa 3 kertaa linnun ruumiin mittaiset, ja siten koiraan kokonaispituus voi olla 76–100 cm. Naaraslyyrykehrääjä kasvaa noin 23–25 cm pitkäksi. Yleisväritykseltään lyyrykehrääjät ovat tummanruskeankirjavia ja kaulassa ja niskassa on punaruskea juova. Koiraan pyrstösulkien kärjet ovat väriltään valkoiset. Lyyrykehrääjänaaraalla on ruumiissa tiheästi mustia poikkijuovia. 
Levinneisyys ja elintavat.
Lyyrykehrääjää tavataan Andeilta Kolumbiasta Argentiinaan ulottuvalta alueelta. Lajin elinympäristöä ovat kosteat vuoristometsät, usein avoimien alueiden, kallioiden ja laaksojen lähettyvillä. Tyypillisesti lintu elää noin 1 300–3 000 metrin korkeudella kasvavissa metsissä. Muiden kehrääjien tavoin myös lyyrykehrääjät ovat yöaktiivisia ja saalistavat ravinnokseen lentäviä hyönteisiä. Lajin pesimäkausi on keväällä ja naaras munii 2 munaa.
Promenade des Anglais

Promenade des Anglais (Nizzan provensaalilla "Camin deis Anglés") on Väli­meren rantaa pitkin kulkeva, noin seitsemän kilometriä pitkä puistokatu Nizzassa, Ranskassa Väli­meren rannalla. Se johtaa kaupungin keskustasta länteen Varjoelle saakka. Sen itäisenä jatkeena kaupungin keskustan kohdalla on "Quai des États-Unis" ("Yhdys­valtojen ranta­katu").
Historia.
Promenade des Anglais rakennettiin 1820-luvulla, kun englantilainen pappi Lewis Way palkkasi paikalliset työttömät tasoittamaan kivistä rantaa ja rakentamaan sinne kulkutien. Kadun varrelle rakennettiin 1800-luvulla joukko huviloita ja palatseja.
Nimensä, joka tarkoittaa "englantilaisten kävely­paikkaa" (promenadia), katu sai englantilaisista matkailijoista, joita 1800-luvulla saapui Rivieralle suurin joukoin varsinkin talvisin. Alun perin nimi oli paikallisella provensaalin murteella, nissardilla "Camin deis Anglés". Nykyiseen muotoon nimi muutettiin vuonna 1860 sen jälkeen, kun Nizzan kreivikunta oli liitetty Ranskaan.
Nykyään.
Promenade des Anglais on nykyisin varsin vilkas­liikenteinen, sillä se on osa kaupungin keskustasta länteen johtavaa liikenne­väylää. Kuitenkin myös sen jalkakäytävät ovat leveät ja varsinkin merenpuoleinen, palmujen reunustama jalka­käytävä on edelleen sekä paikallisten asukkaiden että turistien suosima kävelypaikka. Se on myös juoksijoiden, pyöräili­jöiden ja rulla­luistelijoiden suosiossa. Ranta-alue kadun ja meren­rannan välissä on päällystetty pyöreillä kivillä. 
Kadun varrella on useita hotelleja, joista huomatta­vimpia ovat Hôtel Négresco sekä Palais de la Méditerranné. Viimeksi mainitussa avattiin jälleen vuonna 2004 myös välillä jo suljettu pelikasino. 
Nizzan karnevaalien yhteydessä Promenade des Anglais'lla järjestetään kukka­paraati. Ranta­kadulla on vuosittain myös Pariisi–Nizza-ajon maali.
Promenade des Anglais'n läntisin osa Carrasista Varjoelle ei kulje meren­­rantaa pitkin, sillä Côte d'Azurin kansainvälinen lentoasema on rakennettu sen ja rannan väliin. Tämä osuus kadusta on paikoitellen rakennettu moottoritiemäiseksi eri­taso­liittymineen.
Terrori-isku 14. heinäkuuta 2016.
Kuorma-auto ajoi väkijoukkoon Promenade des Anglais:lla Ranskan kansallispäivänä 14. heinäkuuta 2016. Iskussa kuoli 84 ihmistä ja loukkaantui 202, joista 50 oli kriittisessä tilassa.
Mark Delpriora

Mark Delpriora (s. 1959 New York) on yhdysvaltalainen säveltäjä ja kitaristi. Hän aloitti sävellysopintonsa 14-vuotiaana Roland Troganin johdolla ja jatkoi niitä Giampaolo Bracalin opettamana. Lisäksi hän opiskeli kitaransoittoa aluksi Rolando Valdez Blainin ja sitten Manuel Barruecon johdolla. Hän toimi myös Barruecoa avustavana opettajana. Delpriora on työskennellyt Manhattan School of Musicissa. Vuonna 2013 hän liittyi Juilliard School of Musicin henkilökuntaan.
Delpriora on kiertänyt esiintyjänä laajasti Yhdysvalloissa, Kanadassa, Etelä-Amerikassa ja Italiassa. Hän on osallistunut lukuisille festivaaleille. Hän on valmistunut musiikin maisteriksi Manhattan School of Musicista. Ahlert &amp; Schwab -duo on levyttänyt Naxokselle Delprioran säveltämän sonaatin mandoliinille ja kitaralle.
Elias Parish Alvars

Elias Parish Alvars (28. helmikuuta 1808 – 25. tammikuuta 1849) oli englantilainen harpisti ja säveltäjä. Hän sai opetusta Nicholas Charles Bochsalta ja François-Joseph Diziltä. Hän muutti 1830-luvulla Wieniin, koska tuon ajan brittiyleisö ei ollut valmis sooloharpulle. Parish Alvarsin teoksiin lukeutuu eräitä vaativimmista koskaan sävelletyistä harppukappaleista. Hän sävelsi myös konserttomuotoisia teoksia ja sinfonian. Hänen viimeinen virkansa oli keisarin kamarimuusikon työ Wienissä.
Parish Alvars oli sukupolvensa huomattavimpia harpisteja. Hän kehitti uusia soittotekniikoita Sébastien Érardin innovatiivisella instrumentilla.