tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Redoutable-luokka (1931)

Redoutable-luokka oli Ranskan merivoimien 31 sukellusveneen () muodostama alusluokka toisessa maailmansodassa. Luokkaa kutsutaan myös 1500-tonnin sukellusveneiksi, jolloin ne jaetaan kahteen tai kolmeen alaluokkaan. Luokka osoittautui onnistuneeksi ollen luotettava ja merikelpoinen. Sillä oli myös riittävä toimintasäde ja aseistus. Se oli Ranskan laivaston suurin yksittäinen sukellusveneluokka muodostaen kolmanneksen laivaston sotaan osallistuneista sukellusveneistä. Aluksista kaksi tuhoutui jo ennen toisen maailmansodan alkamista.
Suunnittelu.
Luokka suunniteltiin toimimaan Atlantilla tiedustelu ja kaupanhäirintätehtävissä sekä siirtomaissa. Niiden suunnittelussa otettiin huomioon vuoden 1922 Washingtonin laivastosopimuksen ja vuoden 1930 Lontoon sopimuksen rajoitukset alusten kokoon ja määrään. Ensimmäiset kaksi alusta tilattiin 1924 ja seuraavana vuonna seitsemän. Vuosina 1926 ja 1927 tilattiin vielä kumpanakin viisi alusta. Vuosina 1929 ja 1930 tehtiin kumpanakin vielä tilaus kuudesta parannetusta aluksesta, joissa oli muun muassa voimakkaammat moottorit.
Alukset olivat kaksoisrunkoisia 92 metriä pitkiä, ja niiden suunnittelussa oli otettu huomioon sukellusnopeus ja toimintasäde. Niiden uppouma oli pinta-ajossa hieman alle 1 500 tonnia, mikä oli laivastosopimusten asettama yläraja. Niiden sukellussyvyydeksi oli asetettu 80 metriä, mutta jopa 120 metrin toimintasyvyyksiä on todettu. Sukellusnopeus oli 30-40 sekuntia. Toimintamatka oli sukelluksissa viiden solmun nopeudella 100 merimailia ja pinta-ajossa kymmenen solmun nopeudella 10 000 merimailia. Aluksen maksiminopeus oli pinta-ajossa 19-20 solmua ja sukelluksissa kymmenen solmua.
Aseistuksena oli yksitoista torpedoputkea, joista neljä keulassa, kolme keskilaivassa ja 3-4 perässä. Aluksella oli kolmetoista torpedoa. Perässä oli sekä 400 mm että 550 mm putket. Lisäksi aluksilla oli 100 millimetrin kansitykki ja yksi tai kaksi 13,2 millimetrin konekivääriä.
Eri valmistustelakoista johtuvien erojen lisäksi merkittävämpää oli dieselmoottoreiden kehitys tilausten välillä. Vuosina 1928-1929 tilatuissa aluksissa dieselmoottorit tuottivat 6 000-7 200 hevosvoimaa ja vuoden 1930 tilausten jopa 8 600 hevosvoimaa. Sen seurauksena nopeus kasvoi 17 solmusta 20 solmuun.
Erityisherkkyys

Erityisherkkyydellä tarkoitetaan synnynnäistä, hermostollista ominaisuutta. Erityisherkkä ihminen reagoi tavallista herkemmin ulkoisiin ja sisäisiin ärsykkeisiin, sillä hermosto käsittelee aistien välittämää tietoa laajemmin ja syvällisemmin. Erityisherkkyys ei ole sairaus tai diagnoosi. Erityisherkkien ihmisten kokemukset omasta herkkyydestään vaihtelevat. Herkkyydestä voi olla sekä hyötyä että haittaa. Erityisen herkät ihmiset ovat usein luovia, intuitiivisia, pohdiskelevia ja tunnollisia. Toisaalta he kuormittuvat muita helpommin esimerkiksi kiireestä, melusta ja negatiivisesta ilmapiiristä. 
Käsitteen "erityisherkkä" (highly sensitive person, HSP) on kehittänyt psykologian tohtori, psykoterapeutti Elaine Aron, joka on tutkinut erityisherkkyyttä 1990-luvulta alkaen. Ilmiötä voidaan kuvata myös termillä tunne- ja aistiherkkyys. Aronin mukaan noin 15–20 % ihmisistä on hermostoltaan erityisen herkkiä. Herkkyys ilmenee niin aikuisissa, kuin lapsissakin kaikissa kulttuureissa. Ainakin sadalla eläinlajilla on havaittu samankaltaista herkkyyttä.
Suomessa erityisherkkyys on vielä melko tuntematon käsite, laajemmin siitä on alettu puhua vasta vuosien 2013–2014 aikana. HSP – Suomen Erityisherkät ry -yhdistys perustettiin marraskuussa 2013. Sen tarkoituksena on erityisherkkyyttä koskevan tiedon ja ymmärryksen lisääminen Suomessa sekä verkostojen luominen erityisherkille ihmisille.
Jarno Aaltonen

Jarno Aaltonen (s. 1. maaliskuuta 1977) on entinen suomalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan hyökkääjä.
Aaltonen pelasi urallaan Suomen kolmella korkeimmalla sarjatasolla edustaen Tampereen Pallo-Veikkoja (1994–1995, 2000), Toijalan Pallo-49:ää (1996), Tampereen Kisatovereita (1999), AC Täysosumaa (1999), AC Vantaata (2000) ja Tampereen Peli-Pojat-70:ää (2001–2002). Yhteensä hän pelasi Veikkausliigassa yhden ottelun ja Ykkösessä 12 ottelua. Aaltosen ainoa pääsarjaottelu oli 28. elokuuta 1994 pelattu Myllykosken Pallo -47–TPV, joka päättyi 1–0, ja jossa hän tuli vaihdosta kentälle.
Aaltonen pelasi Suomen futsalmaajoukkueessa 17 ottelua.
Timo Aaltonen (jalkapalloilija)

Timo Aaltonen (s. 20. lokakuuta 1963 Turku) on suomalainen entinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan maalivahti.
Aaltonen pelasi urallaan 18 Veikkausliigan ottelua FF Jarossa kaudella 1992. Kaikissa näissä otteluissa hän oli aloituskokoonpanossa. Ensiesiintymisensä pääsarjatasolla Aaltonen teki 26. huhtikuuta 1992, kun Jaro voitti vieraissa FC Hakan maalein 2–0. Toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Ykkösessä hän pelasi yhteensä 18 ottelua vuosina 1988–1989 edustaen Turun Tovereita.
Resedakasvit

Resedakasvit (Resedaceae) on pieni kasviheimo koppisiemenisten Brassicales-lahkossa, jonka tunnetuin heimo on ristikukkaiskasvit (Brassicaceae).
Tuntomerkit.
Resedakasvit ovat ruohoja, jotka joskus muodostavat pensasmaisia kasvustoja. Niiden lehdet ovat ehytlaitaisia tai pariosaisia, tavallisesti korvakkeellisia. Kukinnot ovat varsipäätteisiä eli terminaalisia ja terttumaisia. Kukat ovat vastakohtaisia (monosymmetrisiä), ja niiden pohjus on toisinaan lyhyelti maljamainen hypanthium. Sen reunalla on tavallisesti kuusi, harvoin 4–8 verholehteä ja tavallisesti kuusi tai harvemmin 4–8 terälehteä, jotka ovat keskenään erikokoisia. Terälehdet ovat kynnellisiä, ja kynnen yläosassa on kieleke. Joskus terälehden leveä yläosa on ripsuinen. Kukassa on myös kapean kiekkomainen tai melkein terämäinen mesiäinen hetiön ulkopuolella. Heteitä on vähintään kolme, ja ne ovat toisinaan kasvaneet tyveltään yhteen. Sikiäin, joka koostuu tavallisesti 3–6 yhteen kasvaneesta emilehdestä, sijaitsee yleensä gynoforin eli varren päässä. Harvoin emilehdet voivat olla myös enemmän tai vähemmän erillisiä. Hedelmässä on kärkiaukko vartaloiden jäänteiden keskellä tai harvemmin hedelmä on tuppilo tai marja. Vartaloiden lisäksi myös verhiö on hedelmässä jäljellä. Siemenet ovat usein vaipallisia. Kromosomiluku on n = 5–15.
Levinneisyys.
Resedakasvien levinneisyys on osittain hajanainen. Niitä esiintyy maapallon lämpimillä ja subtrooppisilla alueilla kuivilla kasvupaikoilla. Heimo on runsaimmillaan Etelä-Euroopan, Lähi-idän ja Koillis-Afrikan alueella. Erillisiä levinneisyysalueita on Etelä-Afrikassa, Pohjois-Amerikan lounaisosissa ja Lounais-Kiinassa.
Luokittelu.
Nykyään resedakasveihin sisällytetään kolme sukua ja niiden 75 lajia. Peräti 68 lajia on yksistään resedojen ("Reseda") suvussa. Ennen omina sukuinaan pidetyt keräkit ("Oligomeris") (Lounais-Kiinassa) ja "Ochradenus" sisältyvät heimon evoluutiopuussa resedojen sukuun. Muut suvut ovat "Caylusea" ja tähtitertut eli tähtiresedat ("Sesamoides").
Maciste, il gladiatore più forte del mondo

Maciste, il gladiatore più forte del mondo (”Maciste, maailman vahvin gladiaattori”) on vuonna 1962 valmistunut italialainen seikkailuelokuva. Tyylilajiltaan peplumia edustavan elokuvan on ohjannut Michele Lupo. Sen sankaria Macistea esittää yhdysvaltalainen Lou Degni alias Mark Forest.
Juoni.
Prinssi Oniris palkkaa joukon roomalaisia gladiaattoreita tekemään vallankaappauksen pienessä Mersabadin kuningaskunnassa. Maciste saa vihin juonesta, kukistaa vallananastajat ja palauttaa prinsessa Taliman valtaistuimelle. Alkutekstien mukaan kyseessä on ”historiallisesti todenmukainen” tarina Macistesta, jolla ei ole vielä yliluonnollisia voimia toisin kuin sankarin useimmissa muissa elokuvissa.
Tuotanto.
"Maciste, il gladiatore più forte del mondo" on kuvattu Eastmancolor-väreissä Totalscope-laajakangastekniikalla Incir De Paolisin studiolla Roomassa sekä Tor Caldaran luonnonsuojelualueen maisemissa. Se on Michele Lupon ensimmäinen ohjaustyö ja eräänlainen jatko-osa vuonna 1961 menestyneelle "Maciste ja manalan valtiattarelle" (it. "Maciste, l’uomo più forte del mondo"). Seuraavana vuonna Lupo teki Mark Forestin kanssa vielä kolmannenkin lähes samannimisen elokuvan "Maciste, l’eroe più grande del mondo" (”Maciste, maailman suurin sankari”).
Elokuva on lapsellisen suoraviivainen toimintaseikkailu, jonka juoni on geneerinen, huumori alkeellista ja henkilöhahmot täysin yksiulotteisia. Ohjaajalle ominaisen tarkan rytmityksen ja näyttävien tappelukohtausten ansiosta se toimii silti kohtalaisen hyvin omassa tyylilajissaan. Toimintajaksojen tähdeksi kohoaa ensimmäisessä peplumroolissaan esiintyvä Dan Vadis.
"Maciste, il gladiatore più forte del mondo" menestyi kaupallisesti melko hyvin tuottaen Italiassa lähes 450 miljoonan liiran pääsylipputulot. Se on saatavilla hyvälaatuisena italialaisena DVD-julkaisuna, joka sisältää vain italiankielisen ääniraidan.
FS Achéron (M613)

Achéron (runkonumero M613) on Ranskan laivaston 1987 palvelukseen otettu Vulcain-luokan sukeltajien emäalus ().
Valmistus.
Alus tilattiin telakalta, missä köli laskettiin 5. helmikuuta 1986. Se laskettiin vesille vielä saman vuoden lopulla 19. marraskuuta ja otettiin palvelukseen 21. huhtikuuta 1987.
Palvelus.
Alus oli 2014 palveluksessa sijoitettuna koulu- ja koealukseksi Touloniin.
FS Styx (M614)

Styx (runkonumero M614) on Ranskan laivaston 1987 palvelukseen otettu Vulcain-luokan sukeltajien emäalus ().
Valmistus.
Alus tilattiin telakalta, missä köli laskettiin 16. huhtikuuta 1986. Se laskettiin vesille 3. maaliskuuta 1987 ja otettiin palvelukseen samana vuonna 22. heinäkuuta.
Palvelus.
Alus oli 2014 palveluksessa sijoitettuna Brestiin.
FS Pluton (M622)

Pluton (runkonumero M622) on Ranskan laivaston 1987 palvelukseen otettu Vulcain-luokan sukeltajien emäalus ().
Valmistus.
Alus tilattiin Lorientista Chantiers de la Perrièreltä, missä köli laskettiin 25. syyskuuta 1985. Se laskettiin vesille 15. huhtikuuta 1986 ja otettiin palvelukseen saman vuoden lopulla 12. joulukuuta.
Palvelus.
Alus oli 2014 palveluksessa sijoitettuna Touloniin.
Osmo Kivinen

Osmo Kivinen (s. 20. helmikuuta 1951 on suomalainen sosiologi ja yhteiskuntatieteilijä, joka on toiminut Turun yliopiston yhteiskuntatieteellisen tiedekunnan koulutussosiologian professorina vuodesta 1995. Kivinen on toiminut myös Koulutussosiologian tutkimuskeskuksen (RUSE) ja sen yhteydessä toimivan Strategisen toiminnan tutkimuslaboratorion (RoSA) johtajana. Kivinen on toiminut Turun yliopistossa myös assistenttina, yliassistenttina, erikoistutkijana ja sosiologian ja koulutussosiologian dosenttina. Kivinen toimi Turun yliopiston yhteiskuntatieteellisen tiedekunnan dekaanina 1. helmikuuta 2004 – 31. tammikuuta 2007 sekä Turun yliopiston hallituksen jäsenenä 2004–2007. Kivinen on 1.3.2019 lähtien Turun yliopiston koulutussosiologian emeritusprofessori. 
Koulutus ja tieteellinen toiminta.
Kivinen valmistui Turun yliopistosta luokanopettajaksi 1975, kasvatustieteiden maisteriksi 1977 ja valtiotieteen maisteriksi (sosiologia) 1979. Sosiologian lisensiaatintutkinnon hän suoritti vuonna 1983 ja väitteli tohtoriksi vuonna 1988; hänen väitöskirjatutkimuksensa aiheena oli Koulutuksen järjestelmäkehitys: Peruskoulutus ja valtiollinen kouludoktriini Suomessa 1800- ja 1900-luvuilla.
Kivinen johti Suomen Akatemian ja opetusministeriön rahoittamaa Instituutioiden ja sosiaalisten mekanismien tutkijakoulua (IASM) 2006–2009 ja Korkeakoulutuksen ja tieteen instituutioiden vertailevan tutkimuksen tutkijakoulua (COREHES) 2010–2013. Kivisen ohjauksessa on valmistunut 25 tohtorinväitöskirjatyötä.
Hänen erikoisalaansa ovat koulutusjärjestelmät, koulutuksen ja työn väliset suhteet, koulutuspolitiikka ja erityisesti korkeakoulutus. Koulutuksen periytyvyys ja koulutusmahdollisuuksien tasa-arvo ovat olleet Kivisen keskeisiä empiirisen tilastollisen tutkimuksen teemoja kautta koko tutkijan uran. Uudempia kiinnostuksen kohteita ovat tutkimuksen ja koulutuksen tuloksellisuusanalyysit sekä digitaaliset oppimisympäristöt. 
Filosofinen ja metodologinen tutkimustyö on kohdistunut esimerkiksi Pierre Bourdieun kenttä ja habitus -ajatteluun. Keskeinen tutkimuksen kohde on klassinen amerikkalainen pragmatismi, erityisesti John Deweyn toiminnanteoria habit-käsitteineen. Bourdieun ja pragmatismin pohjalta Kivinen on kehitellyt metodologista relationalismia.
Kivisen julkaisuluettelo sisältää satoja julkaisuja. Hän on toiminut useissa kansainvälisissä tieteellisissä julkaisuissa refereenä ja tieteellisten lehtien toimituskuntien eri tehtävissä.
Kunnianosoitukset.
Suomen Valkoisen Ruusun I lk:n ritari (SVR R I) 2010
Kiraalinen apuaine

Kiraalinen apuaine on optisesti aktiivinen kiraalinen yhdiste, jota käytetään asymmetrisissä synteseissä kontrolloimaan muodostuvien tuotteiden stereokemiaa. Käytettäessä kiraalisia apuaineita kemiallisissa reaktiossa muodostuu prokiraalisesta lähtöaineesta tuotteena lähinnä yhtä tiettyä stereoisomeeria. Kun haluttu tuote on saatu muodostumaan hajotetaan kiraalisen apuaineen ja tuotteen välinen sidos. Kiraalisia apuaineita käytetään monien luonnonaineiden sekä lääkeaineiden kuten antibiootteja, tuumorinekroositekijän inhibiittoreita, mielialalääkkeitä, veren hyytymistä estäviä lääkkeitä ja migreenilääkkeitä.
Kiraalisten apuaineiden käyttö orgaanisessa synteesissä.
Kiraaliset apuaineet reagoivat prokiraalisten lähtöaineiden kanssa muodostaen puhtaan enantiomeerin tai diastereomeerin. Muodostuva välituote on usein steerisesti estynyt siten, että seuraavassa vaiheessa tapahtuva reaktio voi tapahtua vain tietystä suunnasta ja tuotteena muodostuu selektiivisesti tietyn stereokemian muodostuva kiraalinen tuote. Muodostuvan tuotteen stereokemia riippuu tällöin vain kiraalisen apuaineen stereokemiasta. Mikäli kiraalinen apuaine sisältää funktionaalisia ryhmiä, jotka eivät ole osa haluttua lopputuotetta, voidaan apuaineen ja tuotteen välinen sidos hajottaa hydrolyyttisesti. Tämä kuitenkin vaatii sitä, että muodostuva tuote ei reagoi käytetyissä hydrolyysiolosuhteissa. Hajotuksen jälkeen voidaan kiraalinen apuaine erottaa ja käyttää uudelleen. Kiraalisten apuaineiden käytön etuna on muun muassa kromatografisten erotusmenetelmien tarpeen väheneminen. Apuaineet ovat kuitenkin usein kalliita, eikä apuaineesta välttämättä ole helposti saataville kuin yksi stereoisomeeri.
Yksiä ensimmäisenä käytettyjä kiraalisia apuaineita ovat D- ja L-mentolit, joita käytetään muun muassa optisesti aktiivisten mantelihappojen valmistuksessa. Nykyään hyvin usein käytettyjä kiraalisia apuaineita ovat David Evansin kehittelemät oksatsolidonirakenteiset kiraaliset apuaineet, joita voidaan syntetisoida aminohapoista kuten fenyylialaniinista. Näitä yhdisteitä nimitetään Evansin apuaineiksi. Evansin apuaineita käytetään muun muassa asymmetrisissä aldoliadditioissa, alkyloinneissa ja Diels–Alder-reaktioissa.
Altai Urjanhai

Altai Urjanhai on mongolien etninen alaryhmä Mongolian länsiosissa ja Kiinan Xinjiangissa. Urianhai on useiden eri mongolien alaryhmien huonosti määritelty termi, ja Altai Urianhai on taas yksi urianhaiden ryhmistä. Myös tuvaanit on tunnettu nimityksellä Urianhai. Vuonna 1989 heitä oli Mongoliassa 21 300 ja Kiinassa vuonna 1999 arviolta 5 000. Altai Urianhait puhuvat oiraatin kieltä.
Historia.
1200-luvulla Il-kaanien valtakunnassa asunut Rashid'ud-Din kuvaili urianhaita eristäytyneeksi metsissä Siperiassa asuneeksi kansaksi, joka harjoitti metsästystä. Urianhai nimitys on sama kuin aikanaan kuuluisalla mongoliheimolla, mutta Rashid'ud-Din teki omissa kirjoituksissaan selväksi, että kyse oli kahdesta selvästi erillisestä ryhmästä. 1600-luvulta lähtien urianhai-nimitystä käytettiin Mongoliasta luoteeseen asuneiden heimojen yleisnimityksenä, olivatpa he sitten samojedejä, turkkilaisukuisia tai mongoleja. Dsungaarit alistivat urianhait, ja heidän joutuessaan puolestaan Qing-dynastian vallan alle Kiinan luoteisosiin perustettiin useita Urianhai-nimen saaneita hallintoalueita. Altai Urjanhain keskus oli Hovdin kaupungissa.
Xinjiangissa tapahtuneen kapinan jälkeen vuosina 1864–1877 Altain Urianhain alueelle alkoi muuttaa kazakkeja. Vuonna 1913 alue jakautui Kiinan ja vastaitsenäistyneen Mongolian hallitsemiin osiin. Vuonna 1940 osasta Altai Urianhaiden ja kazakkien alueita muodostettiin Mongolian puolella Bajan-Ölgiin provinssi. Uuden provinssin elämää hallitsivat kazakit ja Altai Urianhaiden suhteellinen osuus laski alueella 2,5 kertaisesti vuosien 1940 ja 1989 välillä. Tähän on vaikuttanut muun muassa muutto muille alueille. Nykyisin Altain Urianhait ovat yksi Mongolian huonoimmin koulutetuista etnisistä ryhmistä.
Ville Wikstedt

Ville Wikstedt (ent Parviainen, s. 1974) on suomalainen valokuvaaja.
Wikstedt opiskeli Visuaaliviestinnän instituutissa ja Creative Business Managementia Aaltoyliopistossa 2009-2013.
Wikstedt toimi mainosvalokuvaajana vuoteen 2009 saakka, jonka jälkeen hän on tehnyt valokuvataidetta. Vuosina 2001–2004 Wikstedt valokuvauksen opettajana Keski-Suomen Käsi- ja taideteollisessa oppilaitoksessa. 
Vuonna 2012 Wikstedt avasi liiketilan Tampereelle Hämeenpuistoon. Kesällä 2013 Wikstedtin töitä oli esillä Lapualla, kulttuurikeskus Vanha Paukku.
Real Analysis

Real Analysis on H.L. Roydenin kirjoittama kirja, joka käsittelee analyysia reaaliluvuilla. Kirja on jaettu kolmeen eri osaan, joista ensimmäinen käsittelee funktioteoriaa reaalilukumuuttujilla, toinen osa abstrakteja avaruuksia ja kolmas osa yleistä mitta- ja integroimisteoriaa. Kirjan on kustantanut Macmillan Publishing Company ja se on painettu Yhdysvalloissa.
Pauli Siljander

Pauli Siljander (s. 11. marraskuuta 1948, Pyhäjärvi Ol) on kasvatustieteen emeritusprofessori. Hän on suorittanut filosofian maisterin tutkinnon Helsingin yliopistossa pääaineinaan kasvatustiede, psykologia ja teoreettinen filosofia. Kasvatustieteiden tohtorin tutkinnon hän on suorittanut Oulun yliopistossa vuonna 1982 ja nimetty kasvatustieteen professorin virkaan vuonna 1996. Hän on työskennellyt tutkijana Heidelbergin yliopistossa (Ruprecht-Karls-Universität Heidelberg) ja Göttingenin yliopistossa (Georg-August - Universität Göttingen). Siljander on ollut Oulun yliopiston kasvatustieteiden tiedekunnan dekaani ja yliopiston hallituksen jäsen vuosina 2003-2009. 
Siljanderin tutkimustyön keskeisiä alueita ovat kasvatusfilosofia, kasvatustieteen historia ja teoriatraditiot sekä erityisesti mannereuroopplainen kasvatusfilosofinen ajatteluperinne. Hänen teoksistaan lienee tunnetuin Systemaattinen johdatus kasvatustieteeseen, jonka ensimmäinen painos on julkaistu 2002. Siljanderin oululainen tutkimusryhmä on tullut tunnetuksi erityisesti kasvatus- ja sivistysteoriaa käsittelevistä tutkimushankkeista.
Mário Adamčík

Mário Adamčík (s. 9. syyskuuta 1973) on entinen slovakialainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan hyökkääjä.
Adamčík pelasi Slovakian pääsarjassa Corgoň Ligassa 108 ottelua ja teki 18 maalia edustaen Spartak Trnavaa, MFK Ružomberokia, MŠK Rimavská Sobotaa ja MŠK Žilinaa. Lisäksi hän pelasi kaudella 2001 Suomen pääsarjassa Veikkausliigassa 24 ottelua ja teki viisi maalia edustaen Kuopion Palloseuraa. Sittemmin Adamčík on pelannut Itävallan alasarjoissa.
Radisson Blu Sky

Radisson Blu Sky oli kansainväliseen Radisson Hotels &amp; Resorts -ketjuun kuuluva neljän tähden hotelli Tallinnassa. Hotellissa on 25 kerrosta, ja se on 104,8 metrin korkuinen. Hotelli rakennettiin vuosina 1999–2001 arkkitehtien Vilen Künnapun, Ain Padrikin and Kari Mökkälän piirustusten mukaan. Radisson Blu Sky hotelli lopetti toimintansa marraskuussa 2020 ja sen tilalle avattiin 1.5.2022 Radisson Collection Hotel Tallinn.
Andrei Sapožnikov

Andrei Sapožnikov s.1971 on entinen venäläinen jääkiekkoilija.Valittiin Neuvostoliiton ja Venäjän jääkiekon kunniagalleriaan vuonna 1993.
Lähteet.
Russian and Soviet Hockey Hall of Fame bio
Eduard Totleben

Frans Eduard Ivanovitš Totleben (myös muodossa "Todleben", ; 20. toukokuuta 1818 Jelgava, Kuurinmaa – 1. heinäkuuta 1884 Bad Soden, Saksan keisarikunta) oli baltiansaksalainen sotilasinsinööri ja Venäjän keisarillisen armeijan kenraali. Hänet tunnetaan lukuisista eri puolille Venäjän keisarikuntaa rakennetuista linnoituksista, joita Totleben suunnitteli ja joiden toteuttamista hän oli valvomassa. 
Ura.
Totleben valmistui insinööriupseeriksi 1836. Hän osallistui Kaukasian sotaan 1848–1850 ja Krimin sodan alussa vuonna 1853 hän johti Silistran kaupungin piiritystä Tonavan suulla. Parhaiten hänet muistetaan Sevastopolin kaupungin nerokkaasta ja pääosin improvisoidusta linnoittamisesta kaupungin ollessa piiritettynä Krimin sodassa. Totleben johti Sevastopolin linnoitusöitä piirityksen aikana syyskuusta 1854 kesäkuuhun 1855, jolloin hän haavoittui. Hän keksi muun muassa upottaa laivoja kaupungin edustalle sataman tukkimiseksi viholliselta ja siirsi laivojen tykit mantereen puolelle kiireellä rakennettuihin linnoituslaitteisiin. Haavoittumisen vuoksi hän ei ollut läsnä Sevastopolin kukistuessa. Totleben yleni Sevastopolin piirityksen aikana everstiluutnantista kenraalimajuriksi. Myöhemmin hän toimi armeijan insinöörikunnan esikuntapäällikkönä ja ylitarkastajana, ja sai 1860 ylennyksen kenraaliluutnatiksi sekä 1869 insinöörikenraaliksi. Turkin sodassa vuosina 1877–1878 Totleben johti Plevnan piiritykseen liittyneiden saartotoimenpiteiden suunnittelua. Hänet kutsuttiin apuun syyskuussa 1877, kun kolme peräkkäistä yritystä Plevnan valtaamiseksi olivat epäonnistuneet. Totlebenin suunnittelema saarto johti kaupungin kukistumiseen joulukuuhun mennessä. Vuonna 1878 hänet nimitettiin koko Venäjän kenttäarmeijan komentajaksi sodan loppuvaiheessa. Totleben nimitettiin 1879 Odessan ja 1880 Vilnan kuvernementin kenraalikuvernööriksi. Hän sai 1879 kreivin arvon.
Suomen suuriruhtinaskunnassa Totleben osallistui Viipurin Patterinmäen linnoituksen rakentamiseen Krimin sodan jälkeisinä vuosina 1864–1877.
Totleben julkaisi 1864–1872 viisiosaisen kuvauksen Sevastopolin piirityksestä, ja se käännettiin useille kielille. Hänellä on nykyään oma muistomerkki Sevastopolissa.
Hugo Morales

Hugo Alberto Morales (s. 30. heinäkuuta 1974 Buenos Aires, Argentiina) on argentiinalainen entinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Morales edusti pääsarjatasolla argentiinalaisia Huracánia, Lanúsia ja Independienteä, espanjalaista Tenerifeä, kolumbialaisia Atlético Nacionalia ja Millonariosia sekä chileläistä Universidad Católicaa.
Argentiinan A-maajoukkueessa Morales pelasi yhdeksän ottelua ja teki kaksi maalia vuosina 1996–1997. Hän oli myös saavuttamassa olympiahopeaa Atlantassa 1996.
Matkakertomus

Matkakertomus on kirjallinen tuotos, joka kertoo kirjailijan tekemästä matkasta ja sen aikana tehdyistä havainnoista, syntyneistä ajatuksista ja vaikutelmista. Matkakertomus sijoittuu kaunokirjallisuuden ja tietokirjallisuuden, faktan ja fiktion välimaastoon. Peter Stadius on luonnehtinut matkakertomuksia "äpärägenreksi, joka ei ole kunnolla kirjallisuutta eikä kunnolla tiedettä".
Matkakertomuksia on kirjoitettu yhtä kauan kuin kirjallisuutta ylipäätään. Ne ovat palvelleet lukevan yleisön kiinnostusta vieraisiin ja kiinnostaviin paikkoihin. Matkakertomukselle on vuosisatojen saatossa muodostunut oma tunnistettava kirjallinen tyylinsä.
Muodollisesti matkakertomus on narraatio matkasta, jonka oheen sijoitetaan tutkielmia matkan varrella tavatuista ihmisistä, nähdyistä luonnonihmeistä tai taideteoksista. Matkakertomus voi olla myös kirjeen tai päiväkirjan muotoon tehty. Suosittuja muotoja ovat myös lokikirjat, esseet ja saarnat. Myös kuvitteelliset matkakertomukset voidaan laskea matkakertomukseksi, jos ne noudattavat näitä muodollisia vaatimuksia.
Matkakuvaukset muodostavat lähes poikkeuksetta eroja kahden yhteiskunnan välille. Matkakohteesta muodostuva kuva on usein jopa suora peilikuva kirjoittajan käsityksestä omasta yhteiskunnastaan. On esitetty, että tämä peilikuvamaisuus pitää paikkansa erityisesti kuvitteellisissa matkakertomuksissa.
Länsimaisen kulttuurin kehittymisen kannalta tärkeitä matkakertomuksia ovat olleet esimerkiksi "Marco Polon matkat" ja Charles Darwinin "Beaglen matka".
Tyylilajia on hyödynnetty kirjallisuudessa paljon. Sitä on myös parodioitu. Tästä ovat esimerkkeinä Jonathan Swiftin 1700-luvulla kirjoittama "Gulliverin retket" sekä kreivi Xavier de Maistren matkakirjat "Matka huoneeni ympäri" ja "Öinen tutkimusmatka huoneessani".
Joustavuutensa ansiosta matkakirjallisuus on säilyttänyt suosionsa. Suomalaisista viime vuosien matkakertomuksista voidaan mainita esimerkkeinä Markku Henrikssonin "Kanada – Vaahteranlehden maa" (Gaudeamus 2006) ja Mikko Lahtisen "Kirjastojen maa" (Vastapaino 2010).
Anni Walden

Anni Hellin Walden, o.s. "Konkola", (16. kesäkuuta 1885 Jämsä – 10. elokuuta 1962) oli kenraalitar ja sotakummivaliokunnan puheenjohtaja. 
Waldenin vanhemmat olivat ratsutilallinen, liikemies ja valtiopäivämies Severus Konkola ja Hilma Olivia Hinkkala. Waldenin puoliso oli vuodesta 1906 teollisuusjohtaja, kenraali, ministeri Rudolf Walden (1878–1946). Vuorineuvos, teollisuusjohtaja Juuso Walden (1907-1972) oli heidän poikansa. Waldenit asuivat Venäjällä vuoteen 1916 asti. sisällissodan jälkeen he asettuivat Jämsään ja Valkeakoskelle. Kun Mannerheimin lastensuojeluliitto suunnitteli talvisodan jälkeen sotaorpojen huoltoa, Arvo Ylpön ja marsalkka Mannerheimin aloitteesta syntyi sotakummitoimikunta ja sen hallinnointia varten perustettiin sotakummivaliokunta. Viimeksi mainitun sotaorpokortistossa oli yli 53 000 nimeä. Walden kutsuttiin valiokunnan johtajaksi 1940. Hän työskenteli ja esiintyi sotakummiuden puolesta, saaden muun muassa Ruotsiin joulukuussa 1941 tekemällään matkalla paljon huomiota. Ruotsin lisäksi sotakummisuhteet solmittiin kuuteen muuhun maahan, kuten Yhdysvaltoihin ja Tanskaan. Ruotsissa yhteistyökumppanina toimi "Rädda Barnen" -järjestö. Sotakummivaliokunta purettiin vasta 1959. Yhteensä valiokunta avusti sotaorpoja 2,2 miljoonalla markalla, samoin annettiin vaate- ja asumistukea. Esimerkiksi Domus Academican asuntolassa Helsingissä oli sotaorvoille varattuja paikkoja vielä vuoteen 1967 saakka. Walden erosi sotakummivaliokunnan puheenjohtajan tehtävästä syksyllä 1945 miehensä terveyteen vedoten ja eli tämän kuoltua seuraavana vuonna leskenä yksityisyydessä.
Tovariaceae

Tovariaceae on pieni kasviheimo koppisiemenisten Brassicales-lahkossa, jonka tunnetetuin heimo on ristikukkaiskasvit (Brassicaceae).
Tuntomerkit.
Lajit ovat ruohoja tai pensaita, joiden lehdet ovat kolmilehdykkäisiä ja korvakkeellisia. Lehdyköiden laidat ovat ehyitä. Kukinnot ovat terminaalisia, riippuvia ja terttumaisia. Kukat ovat 6–9-lukuisia, tavallisesti kahdeksanlukuisia. Terälehtiä on paljon. Heteet sijaitsevat kohdakkain verholehtien kanssa. Sikiäin koostuu viidestä kahdeksaan, tavallisesti kuudesta yhteen kasvaneesta emilehdestä ja on kehänalainen. Siinä on enemmän tai vähemmän aksiletyyppiset istukat, lyhyt vartalo ja liuskaiset luotit. Siemenaiheita on runsaasti useassa rivissä. Hedelmä on marja tai luumarjamainen. Siemenessä on ohut endospermi. Kromosomiluku on n = 14, so. yksi kromosomiannos sisältää 14 kromosomia.
Levinneisyys.
Heimo kasvaa trooppisessa Amerikassa.
Luokittelu.
Heimon ainoa suku on "Tovaria", ja siinä on kaksi lajia.
Pako (videopeli)

Pako – Car Chase Simulator on suomalaisen Tree Men Gamesin kehittämä autoaiheinen videopeli. Pako julkaistiin ensimmäisenä Windows Phonelle toukokuussa 2014 ja myöhemmin samana vuonna myös iOSille ja Androidille. 
Pelin tarkoituksena on väistellä ja paeta poliiseja tietyllä suljetulla alueella mahdollisimman kauan. Mikäli pelaaja törmää johonkin esteeseen, hänen autonsa räjähtää ja pelin joutuu aloittamaan alusta. Pelissä on viisi erilaista suljettua aluetta, joille jokaiselle on oma erilainen autonsa. Pelin autoa pystyy kääntämään vasemmalle painamalla näytön vasenta reunaa ja oikealla painamalla oikeata reunaa. Peli on saatavilla Windows Phonelle, iOSille, Androidille, tvOS :lle, Amazon FireTV :lle sekä PC/MAC -versiona Steamista.
Tielammit (Pori)

Tielammit ovat Porin Laviassa Satakunnassa sijaitsevat kaksi lampea.
Maantiede.
Suuremman lammen pinta-ala on 3,4 hehtaaria, ja sen pituus on 290 metriä ja leveys 180 metriä. Pienemmän lammen pituus on 160 metriä ja se on kapea. Lammet sijaitsevat ojitetulla suoalueella Tielamminnevan ja Tielamminhännän välissä. Lampien välissä sijaitsee metsäsaareke Väliluoto. Suuremman lammen rantaviiva on 0,763 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin soista metsää. lammet ovat autiot ja saarettomat. Karhijärven Lemmetynkulmalta tulee lampien lähelle tie, mutta rantaan ei johda yhtään tietä.
Vesistösuhteita.
Tielammit sijaitsevat Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Kokemäenjoen alueen (35.1) Harjunpäänjoen valuma-alueella (35.14), johon Jylhäjoen valuma-alue (35.146) kuuluu. Lampia yhdistää oja ja niiden korkeusero on 10 senttimetriä. Pikkulammen luusua sijaitsee sen länsirannalla, josta saa alkunsa 3 kilometriä pitkä Tielamminoja Saarijärveen. Lampien vedenpinnan korkeudet ovat 60,9 metriä ja 60,8 metriä ja Saarijärven 59,3 metriä mpy., joten laskuojalle kertyy pudotusta 1,5 metriä.
Historiaa.
Vuosina 1855–1856 valmistuneessa Kalmbergin kartastossa on molemmat lammet merkitty karttaan niin, että suurempi on nimeltään ”Tjenlampi”. Siihen laskee kartassa ”Wähä Lutavanjärvestä” puro. Vuosina 1934 ja 1955 julkaistuissa Porin seudun taloudellisissa kartoissa ei lammilla ole karttanimeä. Niiden laskuoja on raivattu niittymaaksi, mutta itse lampien ympäristö on koskematon. Mitään puroa Vähä Lutajärvestä ei ole olemassa. Vuoden 1962 peruskartassa lammet ovat Tielampien nimellä. Ympäröivä suo on ojittamatta, mutta Tielamminoja on piirretty suoraksi kaivettuna. Keskijuoksulla sijaitsee kahden maatilan peltomaat. Näiden maatilojen toiminta on vuoden 1978 peruskartassa päättynyt ja pellot on metsitetty. Samalla on lampien ympäröivä suo ojitettu.
Paul Tisdale

Paul Robert Tisdale (s. 14. tammikuuta 1973 Valletta, Malta) on Maltalla syntynyt englantilainen jalkapallovalmentaja ja entinen jalkapalloilija. Nykyisin Tisdale toimii Kakkosliigassa pelaavan Exeter City FC:n päävalmentajana. Oikeajalkainen Tisdale oli pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on 175 senttimetriä pitkä.
Tisdalen kasvattajaseura on Southampton FC, jota hän edusti vuodet 1991–1997. Hän pelasi seuran paidassa ainoat Valioliigaottelussa, joita kertyi 16 kappaletta. Hän teki myös yhden Valioliigamaalin. Käytyään lainalla Northampton Townissa ja Huddersfield Townissa Tisdale edusti kauden 1997–1998 Bristol Cityä. Hän pelasi kuitenkin suurimman osan kaudesta Exeter City FC:ssä käyden lainalla myös skotlantilaisessa Dundee Unitedissa. Vuonna 1998 Tisdale siirtyi ensimmäistä kertaa urallaan Britteinsaarten ulkopuolelle, Suomen Veikkausliigan Finnairin Palloilijoihin. Tisdale pelasi FinnPassa kauden aikana kahdeksan liigaottelua, ennen kuin siirtyi kreikkalaiseen Panionios FC:hen, jota hän edusti kauden 1998–1999, kunnes palasi takaisin Britteinsaarille ja Yeovil Towniin, jossa hän joutui lopettamaan uransa. Hän pelasi kuitenkin vielä yhden ottelun yli kymmenen vuoden pelaamattomuuden jälkeen vuonna 2011 manageroimansa Exeter City FC:n pelaajana.
Peliuransa jälkeen eli vuonna 2001 Tisdale siirtyi Team Bathin valmentajaksi. Alasarjoissa pelanneen joukkueen valmentajana Tisdale onnistui hyvin johdattaen joukkueen neljään sarjanousuun sekä FA Cupiin mukaan. Kesäkuussa 2006 Tisdale siirtyi Englannin konferenssissä pelanneen Exeter City FC:n valmentajaksi. Kauden 2007–2008 jälkeen Exeter palasi takaisin Kakkosliigaan ja seuraavan kauden jälkeen se nousi Ykkösliigaan. Vuonna 2012 seura kuitenkin putosi takaisin Kakkosliigaan, mutta se piti Tisdalen valmentajanaan. Nykyisin Tisdale on ollut toiseksi pisimpään saman joukkueen valmentajana Englannin neljällä korkeimmalla sarjatasolla ja häntä pidetään myös yhtenä Englannin lupaavimmista valmentajista.
Eino Saari (oltermanni)

Eino Saari (15. tammikuuta 1896 Karvia – 11. helmikuuta 1983 Karvia) oli suomalainen pelimanni ja kansanperinteen kerääjä. Vuonna 1977 ilmestyi hänen kotiseutukirjansa "Entinen Karvia". Eino Saarelle myönnettiin Suomen Pelimanniyhdistyksen oltermannin arvo vuonna 1976.
Eino Saari oli Karvian museohankkeen puuhamies 1950-luvulla. Saari toimi pitkään Karvian kotiseutumuseon hoitajana vuodesta 1957 alkaen.
Akrotíri (Thíra)

Akrotíri (; ) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Thíran saarella Santorínin saariryhmässä ja kuuluu Thíran kuntaan, Thíran alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen. Se kuului aiemmin Firán kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Thíran kunnan Firán kunnallisyksikköön. Kylän väkiluku on 355 (vuonna 2011).
Akrotíri sijaitsee niemessä Thíran saaren lounaiskulmassa. Se muodostaa laajemman kyläyhdyskunnan (Τοπική Κοινότητα Ακρωτηρίου, "Topikí Koinótita Akrotiríou"), johon kuuluvat myös kylät Ágios Nikólaos ja Fáros. Koko kyläyhdyskunnan väkiluku on 489. Akrotíri tunnetaan ennen kaikkea sen lähellä sijaitsevasta, kylän mukaan nimetystä Akrotírin minolaisaikaisesta kaupungista, jota kaivetaan edelleen esiin vaiheittain. Osa löydöksistä on yleisön nähtävillä. Kaivauskohde sijaitsee noin kilometrin kylästä kaakkoon lähellä saaren etelärannikkoa.
Akrotírin niemen kärjessä sijaitsee Akrotírin majakka.
Ozu Moreira

Osmar "Ozu" Moreira (s. 21. tammikuuta 1986 Rio de Janeiro, Brasilia) on brasilialaissyntyinen japanilainen beachfutispelaaja. Hän edustaa yhdysvaltalaista Seattle Soundersia ja Japanin beachfutismaajoukkuetta. Vuonna 2007 Japaniin muuttaneen ja vuonna 2012 maan kansalaisuuden saaneen 190 senttimetriä pitkän Moreiran pelipaikka on puolustaja. 
Moreira pelasi ensimmäistä kertaa Japanin paidassa kansainvälisissä kisoissa vuoden 2013 MM-kisoissa, joissa silloin Tokio Lequiosia edustanut Moreira pelasi neljässä ottelussa tehden neljä maalia. Hänet palkittiin kisojen jälkeen myös Silver Ballilla eli turnauksen toiseksi parhaan pelaajan palkinnolla. Turnauksen jälkeen Moreira siirtyi Espanjan suurseuraan FC Barcelonaan, josta hän siirtyi vuonna 2014 Seattle Soundersiin.
Imerovígli

Imerovígli (; ) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Thíran saarella Santorínin saariryhmässä ja kuuluu Thíran kuntaan, Thíran alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen. Se kuului aiemmin Firán kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Thíran kunnan Firán kunnallisyksikköön. Kylän väkiluku on 431 (vuonna 2011).
Imerovígli sijaitsee ylhäällä Santorínin kalderan jyrkällä reunalla noin kaksi kilometriä saaren pääkaupungista Firásta pohjoiseen. Firán ja Imerovíglin välissä sijaitsee Firostefáni. Imerovígli muodostaa laajemman kyläyhdyskunnan (Τοπική Κοινότητα Ημεροβιγλίου, "Topikí Koinótita Imeroviglíou"), johon kuuluu myös Panagía Kaloún kylä. Koko kyläyhdyskunnan väkiluku on 535.
Imerovíglin lähellä sijaitsee jyrkkä Skároksen kallio, jolla sijaitsi saaren keskiaikainen pääkylä. Nykyisin paikka on arkeologinen kohde, jossa on jäljellä vähäisiä raunioita. Imerovíglin ja Firostefánin välillä sijaitsee Pyhän Nikolaoksen luostari.
Keksalmi

Keksalmi tai myös Kekssalmi on Satakunnassa Porin Laviassa Saarijärvellä sijaitseva järvi.
Maantiede.
Keksalmin pinta-ala on 12,5 hehtaaria, ja sen pituus on 860 metriä ja leveys 340 metriä. Sen muoto on pitkä ja keskeltä kapea. Se sijaitsee Ulvilan Saarijärven ja Lavian Saarijärven välissä. Järvi on muodostunut harjanteen ja kahden mäen väliseen painanteeseen. Järvessä ei ole saaria. Järven rantaviiva on 2,2 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa. Pitkän eteläkärjen ranta on suota. Rannassa on vanha maatila ja kaksi vapaa-ajan asuntoa. Järvelle pääsee Kullaan ja Lavian väliseltä seututieltä 257.
Vesistösuhteita.
Keksalmi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Kokemäenjoen alueen (35.1) Harjunpäänjoen valuma-alueella (35.14), johon Joutsijärven alue (35.143) kuuluu. Järven luusua sijaitsee järven pohjoisrannalla, josta saa alkunsa 2,5 kilometriä pitkä Keksalminoja, joka yhtyy pohjoisessa Tielamminojaan. Järveen laskee kolme muuta ojaa, joista kaksi tulee Keksuolta ja Keksalminsuolta. Järven vedenpinnan korkeus on 83,1 metriä mpy..
Historiaa.
Vuosina 1855–1856 valmistuneessa Kalmbergin kartastossa järvi on piirretty näkyviin ”Koksjärven” nimellä. Järven pohjoispäästä alkaa puro, joka yhtyy Tielamminojan silloiseen puroon. Vuoden 1934 Porin seudun taloudellisessa kartassa järven nimi on ”Käksalmi” ja siinä aution järven luoteisrannassa sijaitsee niitty. Vuoden1955 talouskartassa niitty on raivattu peltopalstaksi. Vuoden 1962 peruskartassa järven luoteisrantaan on ilmestynyt maatila, johon on raivattu mäen taakse lisää peltomaata. Tilalle johtaa Isokorven tilalta kärrytie. Järven karttanimi on nyt ”Keksalmi”. Seuraavassa vuoden 1978 peruskartassa on Isokorven tie muuttunut läpikulkutieksi, josta tulee järvelle kaksi tietä. Peltoa on raivattu lisää, pellonpäässä sijaitsee toinenkin asuttu talo ja järven itärannassa on nyt kesämökki.
Karterádos

Karterádos () on Kreikan kylä, joka sijaitsee Thíran saarella Santorínin saariryhmässä ja kuuluu Thíran kuntaan, Thíran alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen. Se kuului aiemmin Firán kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Thíran kunnan Firá kunnallisyksikköön. Kylän väkiluku on 1 238 (vuonna 2011).
Karterádos sijaitsee Thíran saaren keskiosissa pari kilometriä Firán kaupungista kaakkoon. Se muodostaa laajemman kyläyhdyskunnan (Δημοτική Κοινότητα Καρτεράδου, "Dimotikí Koinótita Karterádou"), johon kuuluu varsinaisen Karterádoksen kylän lisäksi Éxo Gialós. Koko yhdyskunnan väkiluku on 1 293.
Kylä on perustettu viimeistään 1600-luvulla. Sen alkuperäinen asutus on luola-asutuksia. Kylän nimi on peräisin kreikan sanasta "karterí", joka viittaa odotus- tai väijytyspaikkaan; alueella on mahdollisesti järjestetty väijytyksiä merirosvoja torjuttaessa. 1800-luvulla kylään rakennettiin useita laivanvarustajien kartanoita.
Manolás

Manolás () eli Thirasía (Θηρασία) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Thirasían saarella Santorínin saariryhmässä ja kuuluu Thíran kuntaan, Thíran alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen. Se kuului aiemmin Oían kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Thíran kunnan Oían kunnallisyksikköön. Kylä on Thirasían saaren pääkylä ja suurin asutus. Sen väkiluku on 160 (vuonna 2011).
Manolás sijaitsee Thirasían saaren itälaidalla ylhäällä Santorínin kalderan reunalla.
Mesariá

Mesariá () on Kreikan kylä, joka sijaitsee Thíran saarella Santorínin saariryhmässä ja kuuluu Thíran kuntaan, Thíran alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen. Se kuului aiemmin Firán kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Thíran kunnan Firá kunnallisyksikköön. Kylän väkiluku on 1 593 (vuonna 2011).
Mesariá sijaitsee Thíran saaren keskiosissa noin neljä kilometriä Firásta kaakkoon ja Santorínin lentoaseman länsipuolella. Se muodostaa laajemman kyläyhdyskunnan (Δημοτική Κοινότητα Μεσαριάς, "Dimotikí Koinótita Mesariás"), johon kuuluu varsinaisen Mesarián kylän lisäksi Monólithoksen kylä. Koko yhdyskunnan väkiluku on 2 092. Aivan kylän vieressä on Vóthonaksen kylä.
Períssa

Períssa (; myös Πέρισσα, "Périssa") on Kreikan kylä, joka sijaitsee Thíran saarella Santorínin saariryhmässä ja kuuluu Thíran kuntaan, Thíran alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen. Se kuului aiemmin Firán kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Thíran kunnan Firán kunnallisyksikköön. Kylä on osa Emporeíon kyläyhdyskuntaa. Kylän väkiluku on 678 (vuonna 2011).
Períssa sijaitsee Thíran saaren kaakkoisrannikolla antiikin Theran käsittävän Mésa Vounó -vuoren eteläpuolella. Vuoren toisella puolella sijaitsee Kamárin kylä. Kumpikin kylä tunnetaan ennen kaikkea niiden laavakivisistä uimarannoista.
Odell Beckham

Odell Beckham Jr. (s. 5. marraskuuta 1992 New Orleans, Louisiana) on yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja, joka edustaa NFL-seura Miami Dolphinsia. Beckham on pelipaikaltaan laitahyökkääjä.
Ura.
Yliopistotasolla Beckham pelasi Louisianan osavaltionyliopiston joukkueessa.
New York Giants.
Hänet varattiin NFL:ään vuoden 2014 varaustilaisuudessa ensimmäisellä kierroksella numerolla 12. Hän debytoi NFL:ssä lokakuussa 2014 tehden ensimmäisessä pelissä yhden touchdownin. Ensimmäisellä kaudellaan NFL:ssä Beckham valittiin liigan tähdistöotteluun Pro Bowliin. Marraskuussa 2014 Beckham sai suurta julkisuutta otettuaan Eli Manningin 43-metrisen heiton yhdellä kädellä kiinni touchdownin arvoisesti Dallas Cowboysia vastaan. Tuota kiinniottoa kutsuttiin jopa "kaikkien aikojen kopiksi". Beckham saavutti marraskuussa 38 syötön vastaanottoa ja 2 touchdownia. Lisäksi hän oli saanut kiinni syöttöjä vähintään 90 jaardin verran kaikissa viidessä ottelussa, jonka myötä Beckham teki NFL:n kuukauden tulokasennätyksen. Beckham rikkoi myös Bill Gromanin ja Randy Mossin tulokasennätyksen saamalla 90 jaardia tai enemmän syöttöjä kiinni peräkkäisissä otteluissa yhden kauden aikana.
Beckham pelasi kauden aikana 12 ottelua, joistan hän oli yksitoistakertaa avauksessa. Hän onnistui saamaan kauden aikana yhteensä 91 syötön vastaanottoa, joista hänelle kertyi 1 305 jaardia ja 12 touchdownia. Runkosarjan jälkeen 31. tammikuuta 2015 Associated Press nimesi hänet NFL:n kauden hyökkäyspään tulokkaaksi. Lisäksi Beckham äänestettiin Madden NFL 16 videopelin kansikuvaan, voittaen äänestyksessä Rob Gronkowskin. Hänestä tuli samalla nuorin pelaaja, joka on valittu Madden pelin kanteen.
Kaudella 2015 Beckham aiheutti ongelmia toimiessaan sääntöjen vastaisesti Josh Normania kohtaan, ottelussa Carolina Panthersia vastaan. Ottelun aikana Beckhamille liputettiin neljä rikettä, joista kolme oli henkilökohtaisia rangaistuksia. Myöhemmin 21. joulukuuta 2015 NFL:n kurinpitolautakunta antoi Beckhamille yhden ottelun pelikiellon. Beckham pelasi lopulta kauden aikana viisitoista ottelua ja oli kaikissa otteluissa avauskokoonpanossa. Hän saavutti 96 syötön vastaanottoa, joista kertyi 1 450 jaardia. Hän teki myös 13 touchdownia.
Cleveland Browns.
Maaliskuussa 2019 Giants myi Beckhamin Cleveland Brownsiin vaihdossa tulevan varaustilaisuuden kahteen varausvuoroon.
Los Angeles Rams.
11. marraskuuta 2021 Beckham teki vuoden sopimuksen Los Angeles Ramsin kanssa.
Baltimore Ravens.
Huhtikuussa 2023 Beckham teki yksivuotisen sopimuksen Baltimore Ravensin kanssa.
Miami Dolphins.
Toukokuussa 2024 Beckham teki yksivuotisen sopimuksen Miami Dolphinsin kanssa.
Pýrgos (Thíra)

Pýrgos () eli Pýrgos Kallístis (Πύργος Καλλίστης, "Pýrgos Kallístis") on Kreikan kylä, joka sijaitsee Thíran saarella Santorínin saariryhmässä ja kuuluu Thíran kuntaan, Thíran alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen. Se kuului aiemmin Firán kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Thíran kunnan Firán kunnallisyksikköön. Kylän väkiluku on 884 (vuonna 2011).
Pýrgos sijaitsee Thíran saaren keskiosissa noin neljä kilometriä saaren pääkaupungista Firásta etelään. Kylän kaakkoispuolella on Profítis Ilías -vuori, jonka huipulla sijaitsee Profeetta Elian luostari.
Pýrgos Kallístis muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Τοπική Κοινότητα Πύργου Καλλίστης, "Topikí Koinótita Pýrgou Kallístis"), johon kuuluu varsinaisen Pýrgoksen kylän sekä Profeetta Elian luostarin lisäksi myös saaren satama Órmos Athiniós. Koko kyläyhdyskunnan väkiluku on 912.
Vähä Saarijärvi (Pori)

Vähä Saarijärvi on Porin Laviassa Satakunnassa sijaitseva järvi.
Maantiede.
Pyöreähkön järven pinta-ala on 8,3 hehtaaria, ja sen pituus on 390 metriä ja leveys on 360 metriä. Se on muodostunut kahden mäen väliselle painaumalle, joka on soistunut. Järvessä ei ole saaria. Järven rantaviiva on 1,2 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa. Itse järvi on autio, mutta sen kaakkoispuolella sijaitsee vapaa-ajan asunto. Ulvilan puoleinen kuntaraja kulkee vain 100 metrin päästä järven lounaisrannasta.
Vesistösuhteita.
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Kokemäenjoen alueen (35.1) Harjunpäänjoen valuma-alueella (35.14), johon Jylhäjoen valuma-alue (35.146) kuuluu. Järvestä alkaa 800 metriä pitkä laskuoja viereiseen Saarijärveen. Järven vedenpinnan korkeus on 66,5 metriä ja Saarijärvellä 59,3 metriä mpy., joten laskuojalle kertyy pudotusta 7,2 metriä ja kaltevuutta 8,4 metriä kilometrille.
Kauppakeskus Liila

Kauppakeskus Liila on Espoon Kaitaan Suomenojalle vuonna 2013 perustettu kauppakeskus. Liila on kodin sisustamiseen ja muihin kodin hankintoihin keskittyvä kompleksi. Liilasta löytyi päivittäistavarakauppa Lidl, joka sulki ovensa vuonna 2019. Vuonna 2021 Liilaan aukesi K-Market Koti Pizzan viereiseen liiketilaan. Ennen vuotta 2013 Liilan tilalla oli kauppakeskus Martinsilta, mutta uudistuksen myötä vanha kauppakeskus muuttui palveluita sekä nimeä myöten.
Kankilammi (Ulvila)

Kankilammi on Satakunnassa Ulvilan Kullaan Ahmauksella sijaitseva järvi.
Maantiede.
Kankilammin pinta-ala on 2,2 hehtaaria, ja sen pituus on 400 metriä ja leveys 260 metriä. Se sijaitsee Tokokankaalla maaston loivassa painanteessa. Järvi on ilmavalokuvien perusteella verrattain matala ja sen rannat ovat vesikasvillisuuden valtaamat. Sillä ei ole saaria. Järven rantaviiva on 0,69 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa. Se autio, vaikka järvelle pääsee metsäteitä pitkin joko Kullaan ja Lavian yhdystieltä tai valtatieltä 11.
Vesistösuhteita.
Kankilammi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Kokemäenjoen alueen (35.1) Harjunpäänjoen valuma-alueella (35.14), johon Joutsijärven alue (35.143) kuuluu. Järven luusua sijaitsee järven pohjoisrannalla soisella lahdella, josta saa alkunsa 4,5 kilometriä pitkä Kankilamminoja, joka jatkaa Liesojana, joka yhtyy Jylhäjokeen. Järven vedenpinnan korkeus on 78,9 metriä mpy.
Historiaa.
Vuosina 1855–1856 valmistuneessa Kalmbergin kartastossa on lampi piirretty nimellä ”Kangilampi”. lammen lounaispuolella sijaitsee samanniminen torppa. Vuosiena 1928, 1934 ja 1955 julkaistuissa Porin seudun taloudellisissa kartoissa järven etelärantaan ulotuu pieni peltopalsta ja järven rannat ovat heinäniittyä. lahellä on kaksi muutakin maatilaa. Lammelta on aluksi kärrypolku Joutsijärvelle päin ja polut muille maatiloille, mutta polut levenevät kärrypoluiksi ja loputa autolla ajettaviksi teiksi. Kahdessa aikaisemmassa talouskartassa puuttuu järven pohjoiseen työntyvä lahti, joka esiintyy vuoden 1955 kartassa. Mutta vuoden 1962 peruskartassa on järven rantaviiva muuttunut taas. Pohjoisen lahti on kadonnut taas ja järven ranta on vetäytynyt peltoalueelta. Laskuojassa on suon laidassa jyrkkien äyräisen karttamerkki, joka viittaisi järvenlaskun mahdollisuuteen. Samassa yhteydessä on pohjoispuolisella Halkeimenkivensuolla toteutettu suon ojitus. Seudun maatilojen toiminta on lopetettu vuoden 1987 peruskartassa ja peltomaat on metsitetty. Myös lammen tila on säilynyt samana vielä vuoden 1987 peruskartassa. Lammen lähellä kulkee kuitenkin vielä metsäautotie entiseen tapaan. Myöhemmin on lammen vedenpinnan korkeus palautettu lähelle aikaisempaa tilannetta.
Aspronísi (Kykladit)

Aspronísi () on Kreikan saari, joka kuuluu Kykladeihin ja tarkemmin Santorínin saariryhmään. Saaren pinta-ala on 0,142 neliökilometriä ja se on asumaton (vuonna 2011). Hallinnollisesti Aspronísi kuuluu Thíran kuntaan, Thíran alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen.
Aspronísi sijaitsee Santorínin kalderan lounaisreunalla Thíran saaren Akrotírin niemen sekä Thirasían saaren välissä. Saari on alun perin ollut osa yhtenäistä Thíran saarta, mutta jäänyt erilleen tulivuorenpurkauksen synnytettyä Santorínin kalderan.
Néa Kaméni

Néa Kaméni () on Kreikan saari, joka kuuluu Kykladeihin ja tarkemmin Santorínin saariryhmään. Saaren pinta-ala on 3,338 neliökilometriä, ja se on asumaton (vuonna 2011). Hallinnollisesti Néa Kaméni kuuluu Thíran kuntaan, Thíran alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen.
Néa Kaméni, suomeksi ”Uusi palanut”, sijaitsee Santorínin kalderan keskellä. Saari on muodoltaan suhteellisen pyöreä, ja sen halkaisija on noin 2 kilometriä. Sen lounaispuolella sijaitsee Palaiá Kaménin (”Vanha palanut”) saari. Saaret ovat syntyneet viimeisten 2 000 vuoden aikana toistuvissa tulivuorenpurkauksissa pinnalle purkautuneesta laavasta. Néa Kaméni nousi esille ensimmäisen kerran purkauksessa vuonna 1711 ja laajeni huomattavasti purkauksissa vuosina 1866–1868 ja 1925–1928. Santorínin nykyisin aktiiviset kraatterit sijaitsevat edelleen Néa Kaménin saarella. Viimeisimmät purkaukset saarella ovat tapahtuneet vuosina 1939–1941 ja 1950.
Saarelle tehdään turistiretkiä Firásta ja Oíasta.