tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Ogre tramplīnlēkšanas

Ogre tramplīnlēkšanas on kolmen erikokoisen hyppyrimäen muodostama mäkihypyn suorituspaikka Ogressa Latviassa.
Historia.
12. tammikuuta 2008 avattiin Ogreen K10 -mäki. Se oli Latvian ainoa käytössä oleva hyppyrimäki, koska Siguldassa oleva Latvian ensimmäinen hyppyrimäki Valmiera oli mennyt ajan saatossa hyppykelvottomaksi. Myöhemmin samana vuonna rakennettiin myös K15- ja K5 -mäet.
Matti Wiitala

Matti Emil (Matt) Wiitala (14. joulukuuta 1900 Nurmo – 13. joulukuuta 1944 Milwaukee) oli amerikansuomalainen toimittaja ja työväenliikkeen aktivisti.
Suomessa syntynyt Wiitala työskenteli terästyöläisenä ja toimi amerikansuomalaisen työväenliikkeen luennoitsijana ja puhujana. Hän oli kommunistisen "Eteenpäin"-lehden päätoimittaja sekä "Työmiehen" päätoimittaja vuosina 1937–1944. Vuonna 1932 Wiitala valittiin Yhdysvaltain Suomalaisen Työväenjärjestön toimeenpanevaan komiteaan. Hän kuoli sydänkohtaukseen ollessaan työmatkalla New Yorkiin.
Brusiini

Brusiini (C23H26N2O4) on rakenteeltaan strykniiniä läheisesti muistuttava myrkyllinen alkaloideihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää reagenssina ja katalyyttinä orgaanisen kemian synteeseissä. Yhdisteestä käytetään myös nimiä "10,11-dimetoksistrykniini" ja "2,3-dimetyylistrykniini". 
Ominaisuudet.
Huoneenlämpötilassa brusiini on valkoista kiteistä ja kitkeränmakuista ainetta. Yhdiste on veteen niukkaliukoista ja liukenee paremmin muun muassa etanoliin ja kloroformiin. Yhdiste on optisesti aktiivinen ja sen ominaiskiertokyky etanoliliuoksessa on -85° ja kloroformiliuoksessa -127°. Brusiini on heikko emäs ja kylläisen vesiliuoksen pH on 9,5. Kidevedettömän brusiinin lisäksi tunnetaan myös kidevedellinen tetrahydraatti.
Brusiini on hyvin myrkyllistä ja myrkytyksen oireet ovat samankaltaiset strykniinin aiheuttaman myrkytyksen kanssa. Myrkytysoireita ovat muun muassa huonovointisuus, oksentelu, pääkipu, kiihtyneisyys ja levottomuus sekä lihaskouristukset. Rotilla yhdisteen LD50-arvo suun kautta on 1 mg/kg.
Esiintyminen ja käyttö.
Brusiinia esiintyy strykniinipähkinöiden suvun lajien siemenissä esimerkiksi strykniinipuussa ("Strychnos nux-vomica") ja malesianstrykniinipähkinässä ("S. ignatii"). Yhdisteen eristivät ensimmäisinä ranskalaiset Pierre-Joseph Pelletier ja Joseph Bienaimé Caventou vuonna 1818.
Brusiinia käytetään orgaanisessa kemiassa erityisesti asymmetrisissä synteeseissä. Yhdiste muodostaa diastereomeerisia suoloja kiraalisten karboksyylihappojen ja sulfonihappojen kanssa ja tämän vuoksi sitä käytetään erottamaan näiden yhdisteiden enantiomeereja resoluutiolla. Yhdistettä voidaan käyttää myös kiraalisten alkoholien, syanohydriinien ja sulfoksidien resoluutioon. Sitä voidaan käyttää myös eräissä reaktioissa kiraalisena katalyyttinä.
HMS Leviathan (1790)

HMS Leviathan oli Britannian Kuninkaallisen laivaston vuonna 1790 vesillelaskettu Carnatic-luokan 74-tykkinen kolmannen luokan linjalaiva.
Valmistus.
Alus tilattiin 9. joulukuuta 1779 Chathamin telakalta, jossa sen rakennustöistä vastasi heinäkuuhun 1790 saakka Nicholas Phillips ja sen jälkeen John Nelson. Köli laskettiin toukokuussa 1782 ja alus laskettiin vesille 9. lokakuuta 1790. Alus valmistui 27. elokuuta 1791 vain osittain varustettuna. Aluksen valmistuskustannukset olivat 40 810 puntaa 19 shillinkiä ja kahdeksan pennyä, minkä lisäksi varustaminen Chathamissa maksoi 2 064 puntaa 16 shillinkiä ja viisi pennyä.
Palvelus.
Trafalgarin taistelussa aluksen päällikkönä oli Henry William Bayntun ja se kuului Nelsonin johtamaan tuulenpuoleiseen jonoon. Taistelussa alus valtasi Espanjan laivaston "San Agustínin".
Napoleonin sotien päätyttyä alus muutettiin vuonna 1816 vankilaivaksi ja se myytiin romutettavaksi vuonna 1848.
Kiwi Regional Airlines

Kiwi Regional Airlines oli uusiseelantilainen lentoyhtiö. Sen perusti Ewan Wilson vuonna 2014, ja se aloitti toimintansa 27. lokakuuta 2015. Sillä oli laivastossaan yksi Saab 340A -potkurikone.
Yhtiö lopetti toimintansa 30. heinäkuuta 2016, vain yhdeksän kuukautta toiminnan aloittamisen jälkeen. Sen ainoa Saab 340 ja suuri osa henkilöstöstä siirtyi Air Chathamsin palvelukseen.
Kohteet.
Lähde:
Tyrväänkylä

Tyrväänkylä on kylä Sastamalan kaupungissa Pirkanmaalla. Kylä sijaitsee Liekoveden ja Kokemäenjoen etelärannalla. Nykyisin Tyrväänkylän alueen halkaisee valtatie 12. Tien pohjoispuolella on alkuperäinen kylätontti, mutta tien eteläpuolelle on kehittynyt uudempi asutus. Kylässä on Tyrvään voimalaitos. Siellä sijaitsee myös Tyrväänkylän koulu.
Tyrväänkylä on oletettavasti perustettu 1200-luvun alkupuolella. Asiakirjalähteissä kylä on mainittu 1300-luvulta alkaen, jolloin kylän nimi oli ruotsiksi Törfues. Vanhin säilynyt kartta Tyrväänkylästä on vuodelta 1644.
Kikka Remix

Kikka Remix on suomalaisen viihdetaiteilija Kikan kokoelmalevy vuodelta 1995. Se sisältää kaksitoista uudelleen sovitettua kappaletta vuosilta 1989–1994 ja yhden uuden kappaleen. Sovitukset teki nimimerkki Click A. Button lukuun ottamatta uutuuskappaletta "Kaikki lähtee aikanaan", jonka sovitti Hausmyllyn Drome.
Kappaleet.
"Apinamiehen" levytti alun perin Ami Aspelund. Kikan tulkitsemana se julkaistiin alkuaan levyllä "Kiihkeät tuulet" (1990). Kappale on suomenkielinen versio Tony Colen, Graeme Hallin ja Steve Wolfen sävellyksestä "Big Fat Oranguman".
Rakkauden talo

Rakkauden talo on suomalaisen poplaulaja Kikan musiikkikappale vuodelta 1997. Se on julkaistu ainoastaan CD-singlenä. Kappaleen sävelsi ja sovitti Veikko Samuli, sanoituksen teki Jori Nummelin.
Hidastempoinen ja melankolinen "Rakkauden talo" poikkeaa Kikalle tunnusomaisista eroottisesti vihjailevista ja nopearytmisistä kappaleista. Laulu kertoo päättyneestä rakkaudesta, jonka tilalle on tullut ikävä ja kaipaus. Sanoituksessa mainitaan mahdollisuus rakkauden jatkumiselle joskus tulevaisuudessa: " --- kaipaus tarttuu kiinni vaatteen liepeeseen, toivon niin että huomaat raolleen mun sulle portin jättäneen rakkauden taloon yhteiseen --- ".
"Rakkauden talon" kansivihkossa on mainittu teoksen olevan "lohkaisu tulevalta CD-albumilta". Kikan seuraava studioalbumi oli "Herkut lisukkeineen" (2000), sen julkaisi levy-yhtiö Motley eikä siihen sisällytetty "Rakkauden taloa" kuten ei myöskään 1998 julkaistua singleä "Pystyyn ponnahtanut". Kumpaistakaan singleä ei ole julkaistu myöskään Kikan kokoelmalevyillä.
"Rakkauden talon" kannen suunnitteli T. Jämsä.
Slaavilainen liitto

Slaavilainen liitto (; lyh. СС, "SS") on Venäjällä toimiva kansallissosialistinen puolue. Vuonna 1999 perustettua puoluetta johtaa Dmitri Nikolajevitš Djomuškin. Puolueen kotisivulla on holokaustin kiistävää ja Adolf Hitleriin liittyvää aineistoa.
Puolueella on joidenkin tietojen mukaan 70 000 kannattajaa, jolloin se olisi maan suurin äärikansallismielinen ryhmittymä. Moskovan kaupunki kielsi puolueen vuonna 2010.
Brock McGinn

Brock McGinn (s. 2. helmikuuta 1994 Fergus, Ontario, Kanada) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelaa NHL-seura Anaheim Ducksissa. Carolina Hurricanes varasi hänet numerolla 47 .
Ura.
McGinn pelasi neljä kautta Ontario Hockey Leaguessa Guelph Stormin joukkueessa vuosina 2010–2014. 3. huhtikuuta 2013 hän teki kolmivuotisen tulokassopimuksen Carolina Hurricanesin kanssa vain vähän sen jälkeen, kun oli tehnyt ammattilaisdebyyttinsä Hurricanesin AHL-farmiseura Charlotte Checkersissä. Hän palasi Stormiin vielä kaudeksi 2013–2014, jolloin teki junioriuransa ennätyksen 43 maalilla sekä yhteensä 85 tehopisteellä.
Ensimmäisellä kokonaisella ammattilaiskaudellaan 2014–2015 McGinn teki 15 maalia ja 27 tehopistettä 3 ottelussa Checkersissä. Kaudella 2015–2016 McGinn aloitti tekemällä kahdessa ensimmäisessä ottelussa kaksi maalia, jonka jälkeen hänet kutsuttiin ensimmäisen kerran NHL:ään, jossa hän teki debyyttinsä 16. lokakuuta 2015 Detroit Red Wingsiä vastaan. McGinn teki ensimmäisen NHL-maalinsa ensimmäisessä pelaamassaan vaihdossa vain 55 sekunnin jälkeen. Kyseessä oli nopein uran avausmaali vuoden 1989 jälkeen, jolloin Alexander Mogilny iski 20 sekunnin jälkeen ensimmäisen osumansa. McGinn sai myös syöttöpisteen, kun Hurricanes voitti Red Wingsin lukemin 5–3.
Heinäkuussa 2021 McGinn solmi nelivuotisen ja arvoltaan 11 miljoonan dollarin sopimuksen Penguinsin kanssa.
Maaliskuussa 2023 Penguins kauppasi McGinnin ja kolmannen kierroksen varausvuoron Anaheim Ducksiin vaihdossa Dmitri Kulikoviin.
Perhe.
McGinnillä on kaksi vanhempaa veljeä, Jamie (s. 1988) ja Tye (s. 1990), jotka ovat myös ammattilaisjääkiekkoilijoita. Jamie varattiin San Jose Sharksiin 36. pelaajana , nykyisin hän pelaa Buffalo Sabresissa. Tye varattiin numerolla 119 Philadelphia Flyersiin ja hän pelaa nykyisin Tampa Bay Lightningin organisaatiossa.
Pystyyn ponnahtanut

Pystyyn ponnahtanut on suomalaisen poplaulaja Kikan musiikkikappale vuodelta 1998. Se on julkaistu ainoastaan CD-singlenä. Kappaleen sävelsi ja sovitti Inari Katramo, sanoituksen tekivät Sipi Castrén ja Kristiina Sydänmaa.
Nopeatempoinen "Pystyyn ponnahtanut" edustaa Kikalle tunnusomaista pikkutuhmaa, monitulkintaista pop-lyriikkaa.
"Pystyyn ponnahtanut" on rakenteeltaan tyypillinen pop-kappale: intro → A-osa → kertosäe → A-osa → kertosäe → C-osa → kertosäe loppuhäivytykseen. C-osa on muuta kappaletta huomattavasti hidastempoisempi ja sen lyriikka viittaa jo syntyneeseen tai orastavaan, romanttiseen ihmissuhteeseen.
"Pystyyn ponnahtaneen" äänitti ja miksasi Jari Laasanen MTV Musiikkistudioilla. Kansitaiteen suunnitteli Sun Ra ja kuvat otti Henrik Schütt.
Pikku Haukijärvi (Ikaalinen)

Pikku Haukijärvi on Pirkanmaalla Ikaalisissa Karpanperällä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Kyrösjärven alueeseen. Pikku Haukijärvi on osa Röyhiönjärven-Iso Karppajärven valuma-aluetta.
Maantietoa.
Järvi on 200 metriä pitkä ja 40 metriä leveä. Se sijaitsee suoalueella metsämaastossa. Siihen laskee kuusi suo-ojaa, jotka ovat ympäröivän suon ojituksista. Laskuoja lähtee järven luoteiskulmasta ja se laskee 700 metrin jälkeen Iso Karppajärven Myllylahden pohjoispäähän. Pikku Haukijärven rannat ovat rakentamattomia eikä sinne johda teitä.
Thomas Kiempe

Thomas Kiempe (luult. 3. syyskuuta 1752 Ylitornio – 2. maaliskuuta 1812 Hinnerjoki) oli tuottelias 1700-luvun lopun suomalainen kirkko-, muotokuva- ja koristemaalari, joka teki ilmeisesti myös tavallisia maalaustöitä.
Kiempen vanhempia ei tiedetä, mutta hänen puolisonsa vuodesta 1783 oli Helena Hortelia (s. 1755). Hän tuli ilmeisesti vuonna 1767 Länsipohjan rykmenttiin sukunimellä Lönnbom ja yleni Kiempe-nimisenä rumpaliksi. Kiempe sai mahdollisesti maalarin koulutuksen sotilaspalveluksessa 1767–1776 ollessaan, mutta ehkä myös maalari Abraham Segerström toimi hänen opettajanaan. Ensimmäiset kirkkomaalauksensa hän teki Grundsundassa Ångermanlandissa 1781 ja Nordmalingissa 1782–1783, jolloin hän maalasi myös omakuvansa. Pohjanmaalla Kiempe työskenteli vuodesta 1785, maalaten kirkkoihin yksittäisiä uskonnollisaiheisia tauluja, Uuteenkaarlepyyhyn 1784, Merijärvelle 1787–1788, Lapualle 1791, Soiniin 1794, Ylihärmään 1799, Halsualle ilmeisesti 1800 ja Rautioon 1804. 
Suuremmat alttarilaitteet Kiempe teki Vöyriin 1786–1788, Luotoon 1787, Alavieskaan noin 1795 ja Kälviälle 1802. Koko kirkon sisutuksen ja maalaamisen Kiempe toteutti Ylivieskassa noin 1787, Virroilla 1769 ja Kälviällä 1802. Hän käytti mitä ilmeisimmin useiden teostensa malleina vanhoja painettuja kuvia ja lehtiä. Kiempe vietti kiertelevää elämää Pohjanmaalla, kunnes muutti 1807 Euran Kauttuan ruukinpuistoon. Hinnerjoen kirkon maalaus jäi Kiempeltä kesken, kun hän kuoli keuhkotautiin keväällä 1812. Leski hankki työlle jatkajan, jonka nimeä ei tiedetä. Maalarin ammatissa isäänsä avustanut poika Gustav Eric oli kuollut hieman aiemmin Suomen sodan aikana sotavankeudessa.
Heinälampi (Ikaalinen, Saukonperä)

Heinälampi on Pirkanmaalla Ikaalisissa sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Kyrösjärven alueeseen. Heinälampi on osa Röyhiönjärven-Iso Karppajärven valuma-aluetta.
Maantietoa.
Lampi on 100 metriä pitkä ja 70 metriä leveä. Se on läpivirtauslampi Myllyjoen ja Heinälammenojan välissä. Heinälammenoja laskee Saukkolampeen. Siihen laskee lisäksi vielä pelto-oja. Lammen lähiympäristö on suota ja joutomaata, mutta kaikkialla muualla sitä ympäröivät peltomaat. Rannat ovat rakentamattomia eikä rantaan johda tietä.
Historiaa.
Vuoden 1959 peruskartassa lampi vaikuttaa suuremmalta kuin nykyään.
Uraanidioksidi

Uraanidioksidi tai uraani(IV)oksidi (UO2) on uraanin ja hapen epäorgaaninen yhdiste. Se tunnetaan myös nimellä "urania". Se on mustaa, kiteistä jauhetta jota saadaan uraniniitti mineraalista. Se on radioaktiivista. Uraanidioksidia käytetään ydinreaktorien polttoainesauvoissa. Uraanidioksidin ja plutoniumin oksidien seosta kutsutaan MOX-polttoaineeksi. Ennen 1960-lukua, uraanidioksidia käytettiin keltaisena tai mustana väriaineena keramiikan ja lasin värjäämiseen (ns. uraanilasi).
Kemiallisia ominaisuuksia.
Uraanidioksidia tuotetaan uraanitrioksidista vedyn avulla:
UO3 + H2 → UO2 + H2O lämpötilassa 700 °C (973 K)
Tämä kemiallinen reaktio on tärkeä ydinpolttoaineen valmistuksessa. UO2 hapettuu hapen vaikutuksesta triuraanioktaoksidiksi:
3 UO2 + O2 → U3O8 lämpötilassa 700 °C (970 K)
Käyttö.
Uraanidioksidin ylivoimaisesti tärkein käyttö on ydinvoimaloiden polttoaineessa. Käyttö lasin värjäykseen on suurelta osin jäänyt historiaan.
Köyhdytettyä UO2 (DUO2) voidaan käyttää säteilynsuojausmateriaalina. DUCRETE on sementin muoto, jossa soran tilalla on köyhdytettyä uraanidioksidia. Tämän materiaalin käyttöä tutkitaan ydinjätteen varastointisäiliöiden rakennusaineeksi.
Uraanidioksidin kielletty energiavyö (engl. bandgap) on samaa suuruusluokkaa kuin piillä ja galliumarsenidillä, joten siitä voitaisiin valmistaa tehokkaita aurinkopaneeleja, jotka käyttävät Schottky diodin rakennetta. Uraanin oksideihin pohjautuva Schottky diodi ja PNP-transistori on jo rakennettu laboratoriossa.
Pertti Ripatti

Pertti Justus Ripatti (31. toukokuuta 1930 Viipuri – 2. tammikuuta 2016 Westchester, New York, Yhdysvallat) oli suomalainen diplomaatti, ulkoasiainneuvos ja varatuomari. Ripatti valmistui lainopin kandidaatiksi Helsingin yliopistosta vuonna 1954 ja sai varatuomarin arvon 1958. Hän oli suurlähettiläs Kuwaitissa 1981–1985, ja hänet akkreditoitiin 1982 Abu Dhabiin Yhdistyneisiin arabiemiirikuntiin. Hän oli suurlähettiläänä Caracasissa Venezuelassa 1985–1989 ja Kuala Lumpurissa Malesiassa 1989–1992 sekä viimeisenä tehtävänä pääkonsulina New Yorkissa 1992–1995.
Ennen diplomaatinuraansa Ripatti työskenteli 1950-luvulla asianajotoimistojen sekä Suomen Lastauttajain työnantajaliiton palveluksessa, 1962–1977 Suomen Työnantajain Keskusliiton ja valtiovarainministeriön palveluksessa.
Ripatin isä oli laamanni Justus Ripatti, joka toimi muun muassa valtakunnansovittelijana.
Uraanioksidi

Uraanioksidit ovat uraanin ja hapen yhdisteitä. Niitä on useita erilaisia ja niistä koostuvat myös uraanimalmit. Uraanin oksideja käytetään ydinpolttoaineena.
Uraanioksideja ovat:
Plutoniumtrifluoridi

Plutoniumtrifluoridi eli plutonium(III)fluoridi (molekyylikaava PuF3) on plutoniumin fluoridi. Se muodostaa violetteja kiteitä. Sen kiderakenne on monimutkainen prisman kaltainen rakenne. Plutoniumtrifluoridia voidaan käyttää metallisen plutoniumin valmistukseen. 
Valmistus ja käyttö.
Plutoniumtrifluoridia voidaan valmistaa plutoniumdioksidista PuO2 600 °C lämpötilassa reaktiolla:
2 PuO2 + H2 + 6 HF → 2 PuF3 + 4 H2O
Kuivattua PuF3 voidaan kuumentaa hapessa tuottaen seosta jossa on plutoniumdioksidia ja plutoniumtetrafluoridia PuF4, josta kalsiumilla pelkistämällä saadaan 95–97% saanto plutonium metallia.
PuF3 (kuten myös PuF4) emittoi neutroneja, ja tästä syystä sen käsittely vaatii hyvää säteilysuojausta.
Wilanówin palatsi

Wilanówin palatsi on kuninkaallinen palatsi Varsovassa. Puolan kuningas Juhana III Sobieski rakennutti palatsin itselleen 1600-luvun lopulla Puolan saavutettua merkittäviä voittoja turkkilaisten armeijasta.
Kuningas rahoitti palatsin rakentamisen itse, ja se oli hänen yksityistä omaisuuttaan. Hän osti paikalle jo aiemmin rakennetut perustukset 1677 ja aloitti palatsin suunnittelut välittömästi. Palatsin suunnittelijaksi hän valitsi italialaisen Agostino Loccin. Palatsin ensimmäinen versio oli vaatimaton, joten 1681 aloitettiin toinen rakennusvaihe, suunnittelijana jälleen Locci. Palatsia laajennettiin aina Sobieskin kuolemaan 1696 asti.
Palatsi on barokkityylinen. Sen läheisin esikuva rakenteen kannalta on Rooman Villa Pamphili. Sobieski keräsi palatsiin runsaasti taidetta, etenkin alankomaalaista, mutta myös ranskalaista, italialaista, kiinalaista ja islamilaista. Sobieskin kuoltua palatsin myöhemmätkin omistajat kartuttivat sen taidekokoelmaa, joka on nykyisin hyvin laaja.
Juhanan poika Konstantin myi palatsin vuonna 1720, minkä jälkeen sen omistivat ja sitä laajensivat vuorollaan useat Puolan tärkeimmistä magnaattisuvuista. Palatsista tuli julkinen museo 1805. Puolan valtio kansallisti palatsin 1945 ja teki siitä Varsovan kansallismuseon osan. Vuonna 1954 palatsi restauroitiin ja sen yhteyteen rakennettiin puisto.
Cygnus CRS OA-4

Cygnus CRS OA-4 (myös Orbital Sciences CRS Flight 4 tai aiemmin CRS Orb-4) oli Orbital ATK:n neljäs onnistunut rahtilento kansainväliselle avaruusasemalle. Orbital ATK:n Cygnus-rahtikapseli laukaistiin United Launch Alliancen (ULA) Atlas V -raketilla. Laukaisu tapahtui viivästysten jälkeen 6. joulukuuta 2015 kello 21.44 UTC-aikaa, ja kapseli telakoitui avaruusasemaan kahta päivää myöhemmin. Cygnus oli 72 päivää telakoituna asemaan ennen irrottamistaan 19. helmikuuta 2016. Kapseli pudotettiin kiertoradalta päivää myöhemmin noin kello 16 UTC-aikaa, ja se paloi suunnitellusti Maan ilmakehässä. Lento kuului NASAn Commercial Resupply Services -ohjelmaan.
Lento.
Cygnus-kapseli laukaistiin United Launch Alliancen Atlas V 401 -raketilla, sillä Orbital ATK:n oma Antares-raketti räjähti edellisellä rahtilennolla lokakuussa 2014. Ensimmäisen laukaisuyrityksen oli tarkoitus tapahtua 3. joulukuuta 2015 kello 22.55 UTC-aikaa auenneen laukaisuikkunan aikana Cape Canaveral Air Force Stationin laukaisukompleksilta 41. Laukaisua jouduttiin kuitenkin lykkäämään huonon sään takia seuraavalle päivälle, jolloin aikaikkuna aukesi kello 22.33 UTC-aikaa. Kaikki ikkunan aikana tehdyt laukaisuyritykset jouduttiin keskeyttämään voimakkaiden tuulien takia, ja laukaisua lykättiin edelleen aikaikkunan sulkeuduttua kello 23.03 UTC-aikaa. Päivää myöhemmin laukaisua päätettiin jälleen lykätä liian voimakkaiden tuulien takia ennen aikaikkunan aukeamista. Seuraava laukaisuikkuna aukesi 6. joulukuuta kello 21.44 UTC-aikaa.
Laukaisu onnistui suoraan ikkunan auetessa, ja raketti nosti Cygnus-kapselin onnistuneesti kiertoradalle. Kahden päivän kiertoradan säätämisen jälkeen kapseli saavutti avaruusaseman, johon se telakoitiin aseman roboottikäsivartta käyttäen.
Kapseli irrotettiin avaruusasemasta kello 12.26 UTC-aikaa sen oltua telakoituna kaikkiaan 72 päivää. Kiertoradalta poistaminen ja kapselin tarkoituksellinen tuhoutuminen ilmakehässä oli tarkoitus tapahtua seuraavana päivänä kello 15–19 välisenä aikana UTC-aikaa. Orbital ATK vahvisti myöhemmin kapselin palaneen suunnitellusti ilmakehässä noin kello 16 UTC-aikaa.
Kuorma.
Kapseli vei asemalle noin 3 500 kilogrammaa rahtia. Kokonaisuudessaan kapseli kuormineen painoi noin 7 492 kilogrammaa, mikä tekee siitä raskaimman Atlas V -raketilla laukaistun hyötykuorman.
Rahtiluettelo.
"Lähde:"
Kosovon levottomuudet 1981

Kosovon vuoden 1981 levottomuuksilla tarkoitetaan vuonna 1981 Jugoslavian Kosovossa tapahtuneita mellakoita ja väkivaltaisuuksia, jotka saivat alkunsa albaaniopiskelijoiden 11. maaliskuuta aloittamista mielenosoituksista. Poliisi tukahdutti viimeisen ison mielenosoituksen kyynelkaasulla 19. toukokuuta. Levottomuuksissa kuoli yhdeksän ihmistä ja loukkaantui yli 50. 
Tausta.
Levottomuudet sattuivat alle vuosi Jugoslavian presidentti Josip Broz Titon kuoleman jälkeen. Kosovo oli 1980-luvulle tultaessa Jugoslavian köyhin osa, ja albaanit olivat serbejä köyhempiä. Albaaniväestön työttömyys oli korkea. 
Tapahtumat.
Albaaniopiskelijat alkoivat osoittaa mieltään, koska olivat tyytymättömiä Pristinan yliopiston opiskelija-asuntolan ja ruokalan olosuhteisiin. Mielenosoitukset laajenivat ja niihin liittyi pian useita eri alan työntekijöitä, maanviljelijöitä, poliiseja, sotilaita ja Jugoslavian kommunistisen puolueen jäseniä. Mielenosoittajat vaativat aikaisemmin vangittujen mielenosoittajien vapauttamista ja vaatimukset laajenivat pian koskemaan Kosovon asemaa. Yhä useammat mieltään osoittaneet alkoivat vaatia Kosovolle tasavertaista asemaa muiden Jugoslavian osavaltioiden rinnalla. Osa taas halusi Kosovon liittyvän Albaniaan. 
Jugoslavian keskushallinto julisti alueelle mielenosoitusten takia kansallisen hätätilan ja lähetti paikalle sotilaita. Mielenosoitukset muuttuivat väkivaltaisiksi ja albaaniopiskelijat hyökkäsivät serbien ja montenegrolaisten kimppuun. 19. toukokuuta poliisi onnistui tukahduttamaan levottomuudet. Levottomuuksien seurauksena Pristinan yliopisto suljettiin, yliopiston hallinto lakkautettiin ja mieltään osoittavia opiskelijoita erotettiin. Useita albaaneja tuomittiin vankeuteen, albaanien kulttuuria käsitteleviä yliopistokursseja rajoitettiin ja albaniankieliset tekstikirjat korvattiin serbiankielisillä. Väkivaltaisuudet jatkuivat ja kymmenet tuhannet serbit pakenivat väkivaltaisuuksia Kosovosta. Jugoslavian presidentti Slobodan Milošević käytti serbeihin kohdistuneita hyökkäyksiä hyväkseen nationalistisessa retoriikassaan ja joka johti Kosovon itsehallinnon lakkauttamiseen 1989.
Fatima Mernissi

Fatima Mernissi, ()(synt. 27. syyskuuta 1940 Fèsi, Marokko – 30. marraskuuta 2015 Rabat, Marokko) oli marokkolainen kirjailija, esseisti, sosiologi ja feministi. Hän uudisti islamilaista feminismiä ja edisti ihmisoikeuksia ja demokratiaa muslimimaailmassa. 
Mernissi opiskeli sekä kotimaassaan että Pariisissa ja Yhdysvalloissa, jossa hän teki vuonna 1975 väitöskirjan, alan klassikoksi etenkin islamilaisissa maissa muodostuneen "Beyond the Veil". 
Lisäksi Mernissi kirjoitti ranskaksi ja englanniksi viitisentoista kirjaa, jotka käsittelivät sukupuoli-identiteettiä, yhteiskunnan sosiopoliittisia rakenteita ja naisen asemaa islamissa. Häneltä on suomennettu osin fiktiivinen omaelämäkerrallinen teos "Unelma vapaudesta". Hänen tunnetuin teoksensa on "Le harem politique – Le Prophète et les femmes" (1987), joka on ilmestynyt englanniksi nimellä "The Veil and the Male Elite".
Mernissi opetti vuodesta 1980 Rabatin ssa.
Museokortti

Museokortti on Suomen museoliiton perustama suomalaisten museoiden yhteinen pääsylippu, joka tuli käyttöön toukokuussa 2015. Henkilökohtainen kortti on voimassa 12 kuukautta ensimmäisestä museokäynnistä lähtien ja sillä voi vierailla voimassaoloaikana noin 300 museossa (2019) niin usein kuin haluaa. Kun korttijärjestelmä perustettiin, museokohteita oli mukana 154. Museokortti-kohteita on koko maassa, myös Ahvenanmaalla.
Museokorttia on pidetty menestyneenä tapana innostaa ihmisiä vierailemaan museoissa. Keskimäärin Museokortin omistaja käy museossa noin yhdeksän kertaa vuodessa (2018). Museokortti on myös muuttanut ihmisten tapaa vierailla museoissa. Kortin omistajien on mahdollista tehdä museoihin lyhyitäkin piipahduksia ilman taloudellista menetystä tai vierailla samassa museossa tai näyttelyssä useaan otteeseen.
Aalto-yliopiston tutkimuksen mukaan kortti tuo museoille lisää kävijöitä ja tuloja. Museot ovat tehneet kävijäennätyksiä joka vuosi Museokortin myyntiin tulon jälkeen. 
Museokortin hinta on 74 euroa vuonna 2022. Voimassa olevan kortin jatkokausi vuodeksi maksaa 69 euroa. Museokortin myyntitulot palautetaan museoille kävijämäärien perusteella, jonka lisäksi osuus käytetään järjestelmän ylläpitokuluihin ja museoiden yhteismarkkinointiin. Museoiden yhteenlasketut pääsylipputulot ovat kasvaneet 71 prosenttia ja kävijämäärät 32 prosenttia korttijärjestelmän käytössäoloaikana. Ensimmäisten kolmen vuoden aikana Museokortti-järjestelmän kautta oli maksettu museoille pääsymaksutuloja 12,5 miljoonaa euroa. Ensimmäisen kolmen vuoden aikana museokäyntejä tehtiin Museokortilla noin kaksi miljoonaa ja kortteja valmistettiin yhteensä noin 165 000 kappaletta. 
Kansallisgallerian vuonna 2017 teettämästä tutkimuksesta käy ilmi, että 71 prosenttia kaikista suomalaisista ja pääkaupunkiseudun asukkaista jopa 85 prosenttia oli kuullut Museokortista. Samassa tutkimuksessa pääkaupunkiseudun asukkaista 39 prosenttia ja kaikista suomalaisista 28 prosenttia kertoo harkitsevansa Museokortin hankkimista.
Museokortti-toimintaa hoitaa FMA Creations Oy, jonka omistaa Suomen museoliitto ry. FMA Creations Oy:n perustamiseen ei ole käytetty julkista rahaa. Museokortti-järjestelmän ylläpito- ja kehityskulut rahoitetaan Museokortti-myynneistä saaduilla tuloilla.
Pyhimys (elokuva)

Pyhimys on vuonna 1997 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen vakoojaelokuva, jonka on ohjannut Phillip Noyce. Elokuva perustuu löyhästi Leslie Charterisin Pyhimys-romaanisarjaan.
Juoni.
Elokuvan päähenkilö Pyhimys eli Simon Templar (Val Kilmer) on menestynyt herrasmiesvaras, joka on tunnettu naamioitumiskyvystään ja siitä, että hän käyttää katolisia pyhimyksiä salaniminään. Templar päättää tehdä viimeisen rikoksensa ennen siirtymistään eläkkeelle, ja venäläinen öljymiljonääri Ivan Tretiak (Rade Šerbedžija) palkkaa hänet varastamaan kylmäfuusiota koskevan kaavan tohtori Emma Russellilta (Elisabeth Shue).
Tuotanto.
Elokuvan Moskovan viemäreihin sijoittuvat kohtaukset kuvattiin Fort Amherstin linnoituksessa, Chathamissa.
Vastaanotto.
Elokuva on saanut sekalaisia ja kielteisiä arvosteluja, esimerkiksi Rotten Tomatoes -verkkosivustolla elokuva on saanut arvosanan 30%, joka perustuu 44 arvioon ja Metacritic-sivusto on kerännyt elokuvalle 50/100 pistettä perustuen 22 kriitikon arvosteluun.
Antti Nivala

Antti Nivala (s. Seinäjoki) on M-Files Oy:n perustaja, toimitusjohtaja, hallituksen puheenjohtaja ja ohjelmistoalan kehittäjä.. Antti on toiminut myös yhtiön teknologiajohtajana.
Nivalan perheeseen kuuluu puoliso ja kaksi lasta.
Ura.
Nivala alkoi opetella ohjelmointia lapsena isänsä innostamana. Hänen BASIC:lla tekemäänsä kirjanpito-ohjelmaa käytettiin hänen isänsä insinööri- ja arkkitehtitoimistossa.
Lukiolaisena Nivala suunnitteli isänsä suunnittelutoimistolle M-Color-nimisen väritulostusohjelman. Ohjelman avulla yrityksen suunnittelemia asema- ja yleiskaavoja voitiin paremmin tulostaa AutoCAD:lla, kun muuten sen ajan piirustukset jouduttiin värittämään puuväreillä. Isä vei ohjelman mukanaan messuille, josta sille löytyi asiakkaiksi kuntia ja kaupunkeja. Ohjelmasta julkaistiin koemielessä mainos myös yhdysvaltalaisessa CAD-lehdessä, minkä ansiosta ohjelmaa myytiin yli miljoonalla eurolla.
Nivala valmistui diplomi-insinööriksi Tampereen teknillisestä korkeakoulusta, jossa hän opiskeli ohjelmistotekniikkaa vuosina 1997–2000.
Syksyllä 2000 Nivalan isän suunnittelutoimisto eriytettiin omaksi yhtiökseen ja nimen Motive Systems ottanut vanha yritys alkoi kehittää niche-tuotteensa sijaan jotakin laaja-alaisempaa. Vuonna 2002 Nivalan ideasta alkoi kehittyä dokumenttienhallintaohjelmisto nimeltä M-Files. M-Colorin tuoman tulorahoituksella rahoitettiin M-Filesin tuotekehitys neljän hengen tiimissä noin kolmen vuoden ajan. M-Filesin ensimmäinen versio tuotiin markkinoille vuonna 2005.
M-Filesin alkutaipaleella Nivala vastasi niin yrityksen markkinoinnista kuin talous- ja henkilöstöjohtamisestakin. M-Filesin toimitusjohtajana hän toimi vuosina 2005–2012. Vuonna 2013 hän halusi siirtyä teknologiajohtajaksi ja keskittyä tuotekehitykseen, toimitusjohtajaksi palkattiin Miika Mäkitalo. Vuodesta 2018 lähtien Nivala on toiminut M-Filesin tuoteorganisaation johtajana.
Neosalvarsaani

Neosalvarsaani on synteettinen arseenipohjainen orgaaninen yhdiste, jota on käytetty kemoterapiassa. Vuonna 1912 se korvasi tehokkaana kuppalääkkeenä myrkyllisemmän ja heikommin veteen liukenevan salvarsaanin. Koska kummallakin kuitenkin oli arseenipitoisuutensa takia merkittävä sivuvaikutusten riski, niitä lakattiin käyttämästä tähän tarkoitukseen penisilliinin tultua markkinoille 1940-luvulla.
Sekä salvarsaanin että neosalvarsaanin kehitti Paul Ehrlichin laboratorio Frankfurtissa Saksassa. Niiden keksimiseen johti tutkimus, jossa pyrittiin järjestelmällisillä kemiallisilla muokkauksilla löytämään mahdollisimman tehokas biokemiallinen vaikutus. Nykyään tämä toimintamalli on perustana farmakologiselle tutkimukselle. Salvarsaani ja neosalvarsaani ovat aihiolääkkeitä, mikä tarkoittaa, että ne muuntuvat vaikuttaviksi lääkeaineiksi aineenvaihdunnassa.
HMS Sandwich (1759)

HMS Sandwich oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1759 vesillelaskettu Sandwich-luokan 90-tykkinen toisen luokan linjalaiva.
Valmistus.
Alus tilattiin 22. marraskuuta 1755 Chathamin telakalta, missä rakennustöistä vastasi John Lock. Köli laskettiin 14. huhtikuuta 1756. Alus laskettiin vesille 15. huhtikuuta 1759 ja valmistui 28. toukokuuta. Valmistuskustannukset olivat 54 770 puntaa 17 shillinkiä ja 4 pennyä sisältäen varustamisen.
Palvelus.
Alus otettiin palvelukseen huhtikuussa 1759 läntiseen laivueeseen päällikkönään Henry Speke. Heinäkuussa Richard Norburystä tuli aluksen päällikkö, jolloin siitä tehtiin kontra-amiraali Francis Gearyn lippulaiva. Alus liitettiin Hawken laivastoon 20. marraskuuta mennessä. Alus osallistui seuraavana vuonna Quiberonin retkeen. Se kuului keväällä ja kesällä 1760 Boscawenin osastoon. Alus oli mukana Belleislen operaatioissa 6. huhtikuuta - 8. kesäkuuta 1761. Alus osallistui 1762 Basque Roadsin sulkuun ja poistettiin seuraavana vuonna palveluksesta.
Alus osallistui 1780 Cabo de São Vicenten taisteluun amiraali Sir George Rodneyn lippulaivana. Alus muutettiin vielä samana vuonna uivaksi patteriksi ja oli vuodesta 1790 alkaen satamapalveluksessa. Se romutettiin 1810.
HMS Blenheim (1761)

HMS Blenheim oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1761 vesillelaskettu Sandwich-luokan 90-tykkinen toisen luokan linjalaiva.
Valmistus.
Alus tilattiin 12. marraskuuta 1755 Woolwichin telakalta, jossa töistä vastasi Israel Pownoll. Köli laskettiin 1. toukokuuta 1756. Alus laskettiin vesille 5. heinäkuuta 1761 ja valmistui 11. marraskuuta, jolloin valmistuskustannukset olivat 53 819 puntaa 5 shillinkiä ja 5 pennyä, mistä rakennustöiden osuus oli 44 780 puntaa 15 shillinkiä ja 6 pennyä.
Palvelus.
Alus osallistui 1780 Cabo de São Vicenten taisteluun. Alus sahattiin kaksikantiseksi kolmannen luokan linjalaivaksi. Alus katosi helmikuussa 1807 Madagaskarin vesillä miehistöineen.
Punta del Esten ePrix 2015

Uruguayn ePrix 2015 eli 2015 Punta del Este ePrix oli Formula E -sarjan kauden 2015–2016 kolmas kilpailu. Kilpailu ajettiin 19. joulukuuta Punta del Esten katuradalla Uruguayn Punta del Estessa.
Songs From the Laundry Room

Songs From the Laundry Room on yhdysvaltalaisen rock-yhtyeen Foo Fightersin vuonna 2015 julkaisema EP-levy.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet säv. ja san. Dave Grohl, ellei toisin mainita.
A-puoli:
B-puoli:
Frank Vatrano

Frank "Frankie" Vatrano (s. 14. maaliskuuta 1994 East Longmeadow, Massachusetts, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka pelaa NHL-seura Anaheim Ducksin organisaatiossa.
Ura pelaajana.
Amatööriura.
Vatrano kävi yliopiston Springfieldissä, jossa valmistui vuonna 2010. Hän pelasi Boston Bruinsin juniorijoukkueessa, jossa teki kaudella 2009–2010 kahdeksan maalia ennen kuin siirtyi USA Hockey National Team Development Programiin. Vatrano palasi Bruinsin juniorijoukkueeseen, ennen kuin siirtyi seuraavaksi kaudeksi Massachusetts Amherstin yliopistoon. Kaudella 2014–2015 Vatrano aloitti ammattilaisuransa tekemällä kolmivuotisen tulokassopimuksen Boston Bruinsin kanssa 12. maaliskuuta 2015. Hän siirtyi kauden 2014–2015 lopuksi Bruinsin AHL-farmiseura Providence Bruinsiin.
Ammattilaisura.
Bruinsin harjoitusleirin jälkeen Vatrano aloitti tulokaskautensa Providencessa Bruinsissa. Vatrano aloitti kauden 2015–2016 ollen AHL:n maalipörssin kärjessä kymmenen ottelun jälkeen kymmenellä maalillaan, ansaiten kuukauden tulokkaan palkinnon. Hyvän kauden aloituksen jälkeen Vatrano sai kutsun Bostonin NHL-kokoonpanoon 6. marraskuuta 2015. Seuraavana päivänä hän teki debyyttinsä ja iski myös ensimmäisen maalinsa Bostonin hävitessä Montreal Canadiensille lukemin 4–2. Myöhemmin Vatrano teki toisen maalinsa ratkaistuaan jatkoajalla ottelun Detroit Red Wingsiä vastaan. 
Vatrano pelasi Bostonissa helmikuuhun 2018 saakka, jolloin siirtyi Florida Panthersiin vaihdossa Bostonin 3. kierroksen varausvuoroon 2018. 
Maaliskuussa 2022 Vatrano siirtyi New York Rangersiin vaihdossa neljännen kierroksen varausvuoroon vuodelle .
Heinäkuussa 2022 Vatrano teki vapaana agenttina Anaheim Ducksin kanssa kolmen vuoden mittaisen ja yhteensä 10,95 miljoonan dollarin arvoisen sopimuksen. 
Tammikuussa 2025 Vatrano solmi Ducksin kanssa kolmivuotisen jatkosopimuksen.
Circuit of the Americasin 6 tunnin ajo

Lone Star Le Mans (aiemmin Circuit of the Americasin 6 tunnin ajo) on moottoriurheilukilpailu, joka on luonteeltaan kestävyyskilpailu. Se ajetaan Circuit of the Americas -moottoriradalla Austinin kaupungissa Yhdysvaltojen Texasissa. Kilpailu on kuulunut FIA World Endurance Championship -sarjaan.
Kinkonidiini

Kinkonidiini (C19H22N2O) on kiina-alkaloideihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdiste on kinkoniinin stereoisomeeri. Yhdistettä voidaan käyttää orgaanisen kemian synteeseissä.
Esiintyminen, ominaisuudet ja käyttö.
Kinkonidiinia esiintyy useissa kiinapuiden suvun kasvien kuoressa, erityisesti "Cinchona pubescens"- ("C. succirubra") ja "C. pitayensis"-lajeissa. Yhdiste on veteen hyvin niukkaliukoinen ja liukenee paremmin etanoliin, dietyylieetteriin ja kloroformiin. Kinkonidiini on optisesti aktiivinen yhdiste ja sen ominaiskiertokyky etanoliliuoksessa on -109,2°. Yhdisteellä on malarialoisioita tappavia ominaisuuksia, kuten useilla muillakin kiina-alkaloideilla.
Kinkonidiinia käytetään orgaanisen kemian synteeseissä optisesti aktiivisten karboksyylihappojen enantiomeerien erottamiseen toisistaan resoluutiolla ja kiraalisena katalyyttinä.
M Room

M Room on miesten parturiliikeketju, jonka emoyhtiö on M Company Oy. Yritys on perustettu vuonna 2008, ja koko ketjun ensimmäinen liike avattiin Tampereelle saman vuoden lokakuussa. 
Ketjulla on yli 60 parturiliikettä. Niitä on Suomessa, Virossa ja Norjassa.
Franchising-periaatteella toimivan parturiliikeketjun perusajatuksena on parturipalveluiden tarjoaminen ilman ajanvarausta.
Historia.
M Roomin perustivat Petri Sipiläinen ja Toni Kylätasku. Vuonna 1998 he alkoivat kehittämään miehille sopivaa palvelua.
Matti Carelius

Väinö Severi Poutiainen, kirjailijanimi Matti Carelius (30. tammikuuta 1911 Sortavala – 4. joulukuuta 1988 Thunder Bay, Ontario, Kanada) oli kanadansuomalainen majuri, insinööri ja kielitieteen harrastaja.
Poutiaisen vanhemmat olivat kauppias Antti Poutianen (1851–1916) ja kirjanpitäjä Aina Hedvig Emilia Poutianen o. s. Simelius (1871–1953). Poutiainen muutti Kanadaan ja hän palveli Kanadan armeijassa hiihtojoukkojen kouluttajana yleten majuriksi. Myöhemmin hän työskenteli tienrakennusinsinöörinä.
Poutiainen julkaisi vuonna 1972 Kanadassa kirjailijanimellä "Matti Carelius" teoksen "Tosi" jossa hän väitti muinaisten etruskien kielen olleen suomen kielelle sukua. Poutiaisen etruskin kieltä käsittelevät muistiinpanot ovat Suomalais-Ugrilaisen Seuran tutkimusarkistossa.
Arttu Lesonen

Arttu Lesonen (s. 5. tammikuuta 1993 Jyväskylä) on suomalainen kitaristi. Hänet tunnetaan thrash metal -yhtye Lost Societyn kitaristina, jossa hän on ollut vuodesta 2011. Hän jakaa yhtyeessä soolot laulaja-kitaristi Samy Elbannan kanssa, mutta soittaa suurimman osan rytmeistä. Lesonen innostui kitaransoitosta noin 10-vuotiaana ja sai ensimmäisen sähkökitaransa 12-vuotiaana. Esikuvikseen hän on maininnut muun muassa Dimebag Darrellin, Marty Friedmanin, Zakk Wylden ja Tony Iommin. Aiemmin hän on soittanut yhtyeissä Tarvas, Fatal Anoxia ja Raster Density.
Lesonen on lähtöisin Jyväskylän Tikkakoskelta. Lesonen avioitui vuonna 2019.
Paliperidoni

Paliperidoni on risperidonin aineenvaihduntatuote, nimeltään 9-hydroksirisperidoni. Sitä myydään tablettina kauppanimellä Invega, ja siitä on saatavana pistosmuotoinen injektiovalmiste Xeplion, jota annetaan 4 viikon eli kuukauden välein, verrattuna risperidoni-injektioon Risperdal Constaan, jota annetaan 2 viikon välein, ja myös pistos (injektio) Trevicta jota annetaan 3 kuukauden välein. Annostelun milligrammamäärät poikkeavat toisistaan.
Paliperidonin kemiallinen kaava on C23H27FN4O3, moolimassa 426.484 g/mol ja CAS-numero 144598-75-4.
Braindead (albumi)

Braindead on suomalaisen thrash metal -yhtyeen Lost Societyn kolmas studioalbumi, joka julkaistiin 12. helmikuuta 2016. Levyn äänitykset alkoivat syksyllä 2015 Sonic Pump Studioilla. Levyn ensimmäisen kappaleen "I Am the Antidote" musiikkivideo julkaistiin 17. joulukuuta 2015. Edeltäjiinsä nähden kappaleiden kesto on pidentynyt ja kappaleiden määrä vähentynyt, sekä laulullinen tulkinta sisältää enemmän kirkumista sekä puhdasta laulua. Albumi sijoittui suomen virallisen listan sijalle 3 oltuaan viikon listalla.
Vastaanotto.
Albumilta joulukuussa 2015 julkaistu ensisingle ”I Am the Antidote” jakoi ihmisten mielipiteitä, osan kritisoidessa kappaleen olleen liian vähän thrash metal -henkinen. Kaaoszinen Anna-Leena Harinen mainitsi albumin kappaleiden keston olevan aikaisempaa tuotantoa pidempiä, ja kappaleiden saavan rakentua rauhassa. Soundin Vesa Siltanen mainitsee albumin musiikillisesti edeltäjiään monipuolisemmaksi, aikuisemmaksi ja kypsemmäksi kokonaisuudeksi, jossa ”tempojakin löytyy enemmän kuin kaksi; päälle ja pois.”
Viktors Ščerbatihs

Viktors Ščerbatihs (s. 6. lokakuuta 1974 Dobele) on latvialainen painonnoston superraskaansarjan maailman- ja Euroopan-mestari sekä olympiamitalisti.
Ščerbatihs saavutti olympialaisten superraskaassa sarjassa (yli 105 kg) hopeaa Ateenassa 2004 yhteistuloksella 455 kg ja pronssia Pekingissä 2008 tuloksella 448 kg. Lisäksi hän sijoittui superraskaassa sarjassa kuudenneksi Sydneyssä 2000 ja raskaassa sarjassa (alle 108 kg) kymmenenneksi Atlantassa 1996.
Ščerbatihs voitti yli 105 kg:n sarjan yhteistuloksen maailmanmestaruuden Chiang Maissa 2007 tuloksella 442 kg. Hän voitti samalla myös tempauksen maailmanmestaruuden tuloksella 202 kg. Yhteistuloksen MM-pronssia hän saavutti yli 108 kg:n painoluokassa 1997 sekä yli 105-kiloisissa 1998 ja 2003. Tempauksen MM-pronssia hän sai 1997, 1998, 1999 ja 2006. Työnnössä hän saavutti MM-hopeaa 2003 sekä pronssia 1997 ja 2007..
Ščerbatihs voitti yli 105 kg:n painoluokan yhteistuloksen Euroopan-mestaruuden 2001, 2005, 2006, 2007 ja 2008. Hopeaa hän sai samassa sarjassa 2004 sekä pronssia alle 108-kiloisissa 1997 ja yli 105 kg:n painoluokassa 1999 ja 2000. Tempauksessa hän saavutti EM-kultaa yli 105-kiloisissa 2001 ja 2006, hopeaa 2005 ja 2007 sekä pronssia alle 108 kg:n sarjassa 1997 ja yli 105-kiloisissa 1998 ja 2000. Työnnön Euroopan-mestaruuden hän voitti 2001, 2004, 2005, 2006, 2007 ja 2008. Työnnön EM-hopeaa hän sai yli 105-kiloisissa 1999 sekä pronssia alle 108 kg:n sarjassa 1996 ja yli 105-kiloisissa 2000.
Denon

Denon on japanilainen äänentoisto- ja viihde-elektroniikkalaitteiden tuotemerkki, jonka nykyisin omistaa Marantzin ja Denon Brand Companyn fuusiossa vuonna 2002 syntynyt D+M Group. Alun perin yrityksen perusti Japaniin yhdysvaltalainen liikemies Frederick Whitney Horn saksalaisen Deutsche Grammophonin tuella vuonna 1910 nimellä "Nippon Chikuonki Shoukai" (). Yrityksen ensimmäiset tuotteet olivat gramofoneja ja gramofonilevyjä sekä levylle kaivertavia äänentallentimia. 
Vuonna 1927 Whitney Hornin perustaman yhtiön osti Columbia Gramophone Ltd, minkä jälkeen yritys tunnettiin ensin nimellä Japan Columbia Recorders ja vuodesta 1946 Nippon Columbia. Tuotemerkki Denon otettiin ammattilaitteissa käyttöön 1938, mutta Nippon Columbian kuluttajatuotteissa vasta 1963. 
Denonin saavutuksia viihde-elektroniikan alalla ovat olleet maailman ensimmäinen suoravetolevysoitin 1939 ja stereoäänilevyjen ja stereolaitteiden tuominen ensimmäisenä Japanin markkinoille 1951. Vuonna 1951 Denonin omistajayhtiö Nippon Columbia toi markkinoille maailman ensimmäisen liikkuvakelaisen (MC) magneettisen stereoäänirasian. Vuonna 1970 Denonin esittelemä pulssikoodimodulaatiota käyttävä digitaalinen äänentallennin loi pohjaa CD-levylle. Vuonna 1982 Denon oli Sonyn ja Philipsin tuolloin omistaman Marantzin kanssa ensimmäisiä, jotka toivat markkinoille CD-soittimen. Denon valmisti myös maailman ensimmäisen Dolby Digital / THX 5.1 -monikanavajärjestelmää käyttävän kotiteatterivahvistimen.
Denon on ollut 1970-luvulta asti käytössä myös jazz- ja klassisen musiikin äänilevymerkkinä, joka on julkaissut lähemmäs tuhat CD-levyä.
Vuonna 2002 Marantzin ja Denonin yhteiseksi omistajaksi tuli kansainvälisen sijoittajaryhmän perustama holdingyhtiö D &amp; M Holdings, nykyiseltä nimeltään D+M Group, joka omistaa nykyisin Denonin ohella audiolaitemerkit Marantz, Heos ja Boston Acoustics. Philips oli osaomistajana D+M:ssä vuoteen 2008 asti. D+M omisti jonkin aikaa myös high-end-audiomerkin McIntosh Laboratories, mutta myi sen italialaiselle Fine Sounds sPa:lle 2012.
Luettelo lehdissä ja lukemistoissa julkaistuista suomennetuista science fiction-, fantasia- ja kauhunovelleista

Tämä on luettelo sf-lehdissä ja -lukemistoissa julkaistuista suomennetuista science fiction-, fantasia- ja kauhunovelleista.
Novellikokoelmissa ja antologioissa julkaistuista novelleista on omat luettelonsa:
Under the Red Cloud

Under the Red Cloud on suomalaisen Amorphis-yhtyeen kahdestoista studioalbumi, joka julkaistiin syyskuussa 2015. Levyn on tuottanut ruotsalainen Jens Bogren, joka oli kosketinsoittaja Santeri Kallion mukaan "juuri oikea henkilö" tehtävään.
Albumi aloitti trilogian, johon kuuluvat myös "Queen of Time" ja "Halo".
Svetlana Toma

Svetlana Andrejevna Toma (s. Fomitšjova, 24. toukokuuta 1947 Chisinau, Moldavian SNT, Neuvostoliitto) on palkittu neuvostoliittolainen elokuvanäyttelijä. Hän tuli kuuluisaksi pääosan esittäjänä Emil Lotianun elokuvassa "Mustalaisleiri muuttaa taivaaseen", joka perustui Maksim Gorkin tarinaan ”Makar Tšudra”, joka puolestaan juontuu Gorkin kokemuksiin Bessarabiassa.
Svetlana Toma on esiintynyt muun muassa Suomessakin Nelosella esitetyssä sarjassa "Anastasia", jossa hän esitti salaperäistä Sytšiha-erakkoa.
Gregorio Paltrinieri

Gregorio Paltrinieri (s. 5. syyskuuta 1994 Carpi) on italialainen uimari, joka kilpailee pidemmillä matkoilla. 191 senttimetriä pitkä ja 72 kilogrammaa painava Paltrinieri edustaa GS Fiamme Oroa.
Paltrinieri voitti Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 kultaa 1 500 metrin vapaauinnissa ajalla 14.34,57. Vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa hän sai 800 metrin vapaauinnissa hopeaa, 10 kilometrin avovesiuinnissa pronssia ja sijoittui 1 500 metrin vapaauinnissa neljänneksi. Pariisin olympialaisissa 2024 hän saavutti hopeaa 1 500 ja pronssia 800 metrin vapaauinnissa. Pitkän radan MM-kilpailuista hän on saavuttanut kaksi kultaa, yhden hopean ja yhden pronssin 2022, kutakin mitalia yhden 2019, yhden kullan ja yhden hopean vuosilta 2015 ja 2023, yhden kullan ja pronssin 2017, kolme hopeaa 2025, yhden hopean ja pronssin 2024 sekä yhden pronssin vuodelta 2013. Lyhyen radan MM-kilpailuista Paltrinierillä on kolme kultaa ja kolme hopeaa. Pitkän radan EM-kilpailuista hänellä on yksitoista kultaa, viisi hopeaa ja yksi pronssi. Lyhyen radan EM-kilpailuista hänellä on neljä kultaa ja kaksi hopea.
Vuoden 2015 lyhyen radan EM-kilpailuissa Netanyassa Paltrinieri teki 1 500 metrin vapaauinnin finaalissa lyhyen radan maailmanennätyksen 14.08,06. Vuoden 2017 lyhyen radan EM-kilpailuissa Kööpenhaminassa hän saavutti samalla matkalla hopeaa.
Paltrinierin valmentajana toimii Vincenzo Savelli.
Solomon Kane

Solomon Kane on kirjailija Robert E. Howardin luoma hahmo, jonka ensiesiintyminen tapahtui vuonna 1928. Useimmat Solomon Kane -tarinat julkaistiin alun perin Weird Tales –lehdessä.
Kane on Elisabethin ajan Englannissa elävä puritaani, jonka elämäntehtävänä on kitkeä maailmasta pahuus sen kaikissa olomuodoissa. Howard kuvaili hänet pitkäksi, ankaraksi ja synkäksi, noin 40-vuotiaaksi mieheksi, jolla on kalpea iho, laihat kasvot ja kylmä silmät. Kane suhtautuu taikuuteen ja taikauskoon epäluuloisesti, ja taistelee niitä vastaan kaikin keinoin.
Howardin uskotaan nimenneen hahmon kuvastamaan tämän kahtalaista luonnetta. Solomon eli Salomo edustaa raamatullista oikeutta ja Kane eli Kain ihmiskunnan ensimmäistä murhaajaa. Lopputuloksena on mies, jonka hellittämätön taistelu oikeuden ja uskon puolesta päästää samalla äärimmäisen väkivaltaisuuden valloilleen. Fanaattinen Kane pystyykin kiihdyttämään itsensä berserkkien kaltaiseen raivotilaan. Hän kantaa yleensä kahta pistoolia ja terävää yhdenkäden miekkaa, rapiiria.
Vuonna 2009 sai ensi-iltansa Howardin kertomuksiin löyhästi perustuva elokuva "Solomon Kane". Elokuvan käsikirjoitti ja ohjasi Michael J. Bassett, ja pääosaa esitti James Purefoy.
Rod Grams

Rodney Dwight ”Rod” Grams (4. helmikuuta 1948 Princeton, Minnesota – 8. lokakuuta 2013 Crown, Minnesota) oli yhdysvaltalainen poliitikko. Hän edusti republikaanipuoluetta sekä Yhdysvaltain edustajainhuoneessa että senaatissa.
Grams opiskeli Brown Institutessa, Anoka Ramsey Junior Collegessa ja Carroll Collegessa. Hän oli yli kymmenen vuotta uutisankkurina KMSP-TV-kanavalla, ennen kuin hänet valittiin kongressin edustajainhuoneeseen vuonna 1992. Hän voitti vaaleissa demokraattien Gerry Sikorskin.
Vuonna 1994 hänet valittiin senaattiin, jossa hän oli yhden kauden ajalla 3. tammikuuta 1995 – 3. tammikuuta 2001. Vaaleissa häntä vastassa olivat demokraattien Ann Wynia ja Minnesotan itsenäisyyspuolueen (Independence Party of Minnesota) Dean Barkley. Vuoden 2000 vaaleissa hän menetti paikkansa demokraattien Mark Daytonille. Kuusi vuotta myöhemmin hän yritti jälleen kongressiin, mutta hänet voitti demokraattien James Oberstar.
Poliittisen uransa jälkeen Grams osti kolme radioasemaa Little Fallsissa Minnesotassa. Hän juonsi poliittista ohjelmaa "Up Front" vielä kuukausi ennen kuolemaansa. Grams kuoli paksusuolen syöpään kotonaan Minnesotassa 8. lokakuuta 2013.
Syntymäpäiväjuhla (näytelmä)

Syntymäpäiväjuhla (tai Syntymäpäiväjuhlat, "The Birthday Party") on englantilaisen Harold Pinterin draamanäytelmä vuodelta 1957. Se oli Pinterin ensimmäinen kaupallisen teatterin näyttämölle tuottama täyspitkä näytelmä.
Pinter aloitti "Syntymäpäiväjuhlan" kirjoittamisen oltuaan näyttelijänä mukana teatterikiertueella ja majoituttuaan Eastbournessa epämääräisessä majatalossa, jossa tapasi mielenkiintoisia ihmistyyppejä. Näistä kokemuksista hän kehitteli näytelmän tapahtumapaikan sekä päähahmot, majatalonpitäjä Meg Bolesin ja tämän asiakkaan Stanley Webberin. Näytelmässä on samoja teemoja kuin Pinterin yksinäytöksisessä esikoisnäytelmässä, samana vuonna valmistuneessa "Huoneessa": kielen riittämättömyys viestinnän välineenä, paikan pyhyys jota vieraat tunkeilijat uhkaavat sekä surrealistiset väärinkäsitykset.
"Syntymäpäiväjuhla" sai kantaesityksensä Cambridgen Arts Theatressa Pinterin itsensä ohjaamana 28. huhtikuuta 1958. Se menestyi hyvin siellä sekä vierailulla Oxfordissa, mutta Peter Woodin ohjaama Lontoon-tuotanto Hammersmithin Lyric Opera Housessa sai murska-arviot ja lopetettiin jo ensimmäisen viikon jälkeen. Pinterin näytelmää verrattiin epäedullisesti muihin avantgarde-teoksiin, kuten Samuel Beckettin "Huomenna hän tulee" ja Eugene Ionescon "Kalju laulajatar". Ainoa myönteinen kritiikki ilmestyi vasta kun näytännöt oli jo lopetettu.
"Syntymäpäiväjuhlan" myöhemmät tuotannot otettiin vastaan paljon paremmin. Se menestyi hyvin Lontoon Aldwych-teatterin uusintatuotannossa 1964 ja vuoden 1968 Broadway-tuotannossa Booth-teatterissa.
Tiivistelmä.
"Syntymäpäiväjuhla" käsittelee mustan huumorin keinoin alistamista, julmuutta ja identiteetin häilyvyyttä. Se kertoo Stanley Webberistä, 30–40-vuotiaasta pianistista, joka asuu nuhjuisessa täyshoitolassa Etelä-Englannin rannikkokaupungissa. Majataloon saapuu kaksi uhkaavan tuntuista muukalaista, Goldberg ja McCann, joilla tuntuu olevan yhteys Stanleyn menneisyyteen ja jotka tekevät illasta painajaisen. Vastahakoiselle Stanleylle järjestetään syntymäpäiväjuhlat, joiden kuluessa miehet kuulustelevat ja piinaavat häntä. Seuraavana aamuna kaikki on rauhallista, mutta mikään ei ole ennallaan.
Näytelmä Suomessa.
"Syntymäpäiväjuhla" sai Suomen-kantaesityksensä Tampereen Työväen Teatterissa 1971. Sitä on esitetty suomeksi myös ainakin 1983 Porin Teatterissa, 1986 Jyväskylän kaupunginteatterissa ja 1995 Rauman kaupunginteatterissa.
Yleisradion Televisioteatteri tuotti näytelmästä vuonna 1966 Matti Tapion ohjaaman tv-version nimellä "Syntymäpäivät".
Elokuvaversio.
Vuonna 1968 sai ensi-iltansa William Friedkinin ohjaama, Harold Pinterin itsensä kirjoittama elokuvasovitus näytelmästä. Se nähtiin Suomessa vain televisioesityksenä syyskuussa 1990.