tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Asmus Jakob Carstens

Asmus Jakob Carstens (10. toukokuuta 1754 Schleswig – 25. toukokuuta 1798 Rooma) oli tanskalais-saksalainen taidemaalari ja piirtäjä, joka edusti ihanteelliseksi katsottua saksalaista uusklassismia. Hänen työnsä ovat varsinkin sommittelua ja figuurien plastista muotoilua painottavia Kartonki (taide)|kartonkeja]] ja piirustuksia. Carstens käytti varsinkin kynäpiirustusta ja vesivärimaalausta ja halveksui öljyvärejä. Hän piti esikuvinaan antiikin ja Michelangelon taidetta ja etsi aiheita kreikkalaisesta tarustosta ja allegorioista.
Carstens aloitti 1776 opinnot Kööpenhaminan taideakatemiassa, mutta hänet erotettiin sieltä vuonna 1781. Carstens muutti 1783 Italiaan ja sittemmin Lyypekkiin ja Berliiniin. Hän hankki elantonsa muotokuvien teolla. Hänet nimitettiin 1790 Berliinin taideakatemian professoriksi maalauksensa "Enkelien johdatus" vaikutuksesta. Preussin hallitukselta saamallaan matkarahalla Carstens matkasi vuonna 1792 Roomaan. Kolmen vuoden kuluttua apuraha peruutettiin ja Carstensia vaadittiin takaisin Berliiniin, mutta hän jäi Roomaan, missä asui kuolemaansa asti.
Carstensin parhaina töinä on pidetty tarustoaiheisia, piirrettyjä kartonkeja. Carstensia on pidetty 1700-luvun klassismin ihanteellisimpana edustajana Saksan maalaustaiteessa. Hän oli Roomassa 1700-luvun jälkipuolella merkittävän aseman saavuttaneiden saksalaisten taiteilijoiden keskushenkilöitä, ja hänellä oli suuri vaikutus pian hänen kuolemansa jälkeen tapahtuneeseen saksalaisen maalaustaiteen kehitykseen.
Suvilampi (Ikaalinen)

Suvilampi on Pirkanmaalla Ikaalisissa Riitialassa sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Parkanonjärven alueeseen. Suvilampi on osa Vääräjoen aluetta.
Maantietoa.
Lampi on 300 metriä pitkä, 200 metriä leveä ja sen pinta-ala on 4,2 hehtaaria. Se sijaitsee peltoaukean keskellä Vääräjoen uoman vieressä niin, että se on suoraan jokeen yhteydessä ja joki sivuaa lampea. Siihen laskee kaksi pelto-ojaa. Lampi on matala ja puoliksi umpeen soistunut. Rantaviivan pituus on kilometrin pituinen ja rannoille on rakennettu kaksi vapaa-ajan asuntoa. Niille johtaa kapeat peltotiet seututieltä 276.
Ahvenlampi (Parkano, Alaskylä)

Ahvenlampi on Pirkanmaalla Parkanossa Alaskylässä sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Parkanonjärven alueeseen. Ahvenlampi on osa Vääräjoen aluetta.
Maantietoa.
Lampi on 250 metriä pitkä, alle 100 metriä leveä ja sen pinta-ala on 1,3 hehtaaria. Se sijaitsee kangasmetsässä loivassa painaumassa, joka on reunoiltaan soistunut. Siihen laskee suo-oja Ikaalisten puolelta Huhdannevalta ja toinen viereiseltä avosuolta. Sen oma laskuoja kulkee etelään ja poikkeaa kangasmetsän reunassa itään, jossa se yhtyy Kylmäojaan. Kylmäoja laskee Parkanonjärvestä laskevaan Vääräjokeen. Rantaviivan pituus on 600 metriä. Sen rannoille ei ole rakennettu mitään. Lammen ohitse kulkee etelästä pohjoiseen Lapiolahdesta Parkanon keskustaan vievä tie, joka on perustettu kapean harjun päälle. Ikaalisten ja Parkanon välinen raja kulkee tien suuntaisesti 300 metrin päässä.
Kimberly-Clark

Kimberly-Clark on yhdysvaltalainen pehmopaperien ja niistä jalostettujen tuotteiden valmistaja. Sen tunnetuimpia tuotteita ovat Kleenex-paperipyyhkeet, Kotex-terveyssiteet ja Huggies-vauvanvaipat.
Historiaa.
Kimberly-Clarkin perustivat vuonna 1872 Wisconsinin osavaltion Neenah’n kaupungissa neljä liikemiestä: John Kimberly, Havilah Babcock, Charles Clark ja Frank Shattuck. Heidän alkuperäinen liikeideansa oli paperinvalmistus, ja he rakensivat kokonaisen kaupungin tehtaansa ympärille lähelle Appletonia Wisconsinissa.
Vuonna 1914 Kimberly-Clark-yhtiössä keksittiin imukykyinen "cellu-cotton"-vanumateriaali, joka sopi hyvin sairaaloiden leikkauskäyttöön sekä terveyssiteiden ja vaippojen täytteeksi. Sen lisäksi yhtiö toi markkinoille WC-papereita, paperipyyhkeitä ja muita pehmopaperituotteita.
Vuonna 1995 Kimberly-Clark fuusioitui vuonna 1879 perustetun toisen pehmopaperivalmistajan Scott Paperin kanssa. Näin syntyi Yhdysvaltain sadan suurimman yrityksen joukkoon kuuluva kulutustavarajätti.
Vuoteen 2013 saakka Kimberly-Clark Health Care -tytäryhtiö valmisti ja markkinoi sairaalatarvikkeita, hengityssuojaimia ja muita ammattikäyttöön tarkoitettuja pehmopaperi- ja vanutuotteita. Tämä liiketoiminta kuitenkin myytiin pois 2013 ja toimii nyt täysin erillisenä pörssiyhtiönä nimeltä Halyard Health ().
Tetrabutyyliammoniumbromidi

Tetrabutyyliammoniumbromidi eli TBAB (C16H36NBr) on kvaternäärisiin ammoniumsuoloihin kuuluva orgaaninen yhdiste, joka koostuu tetrabutyyliammoniumkationista, jolla on vastaionina bromidianioni. Yhdistettä käytetään yleisesti kemianteollisuudessa muun muassa faasinsiirtokatalyyttinä.
Ominaisuudet.
Huoneenlämpötilassa tetrabutyyliammoniumbromidi on valkoista tai ruskehtavaa hygroskooppista kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee muun muassa veteen, etanoliin, dikloorimetaaniin ja hieman tolueeniin.
Valmistus ja käyttö.
Tetrabutyyliammoniumbromidia valmistetaan tributyyliamiinin ja 1-bromibutaanin välisellä reaktiolla.
Tetrabutyyliammoniumbromidi on yksi yleisimmin käytetyistä faasinsiirtokatalyyteistä. Sen etuja ovat muun muassa edullisuus ja helppo kierrätettävyys reaktion jälkeen. Yhdistettä käytetään myös nukleofiilisen bromidi-ionin lähteenä reaktioissa, lisäaineena siirtymämetallien katalysoimissa uusia hiiliatomien välisiä sidoksia muodostavissa reaktioissa ja sulatettuna ionisena nesteenä sitä käytetään myös liuottimena reaktioissa.
Georgian kysymys

Georgian kysymys () liittyi käynnissä oleviin kiistelyihin kansallisesta itsemääräämisoikeudesta. Georgia oli kiistassa keskeisessä roolissa. Suurimmat kiistat käytiin Georgian kommunistisen puolueen keskuskomitean ja Venäjän kommunistisen puolueen Kaukasian toimiston välillä. Georgian kommunistit halusivat laajaa itsemääräämisoikeutta, kun taas neuvostokommunistit halusivat Georgian kiinnittyvän Transkaukasian sosialistiseen federatiiviseen neuvostotasavaltaan ja lähentyvän Venäjän kanssa. Näkemyserot kansallisen itsemääräämisoikeuden suhteen johtivat myös kiistoihin Vladimir Leninin ja Josif Stalinin välillä. 
Puna-armeija oli vallannut Georgian helmikuussa 1921 ja syössyt paikallisen menševikkihallituksen vallasta asettaen bolševikkien hallinnon sen tilalle. Georgialaissyntyiset neuvostopoliitikot Josif Stalin ja Sergo Ordžonikidze vastustivat nationalismia ankarasti ja halusivat, että Georgia liittyisi yhdessä Armenian ja Azerbaidžanin kanssa Transkaukasian sosialistiseen federatiiviseen neuvostotasavaltaan, josta muodostettaisiin myöhemmin Sosialististen neuvostotasavaltojen liitto. Lev Trotski kannatti hitaampaa tapaa, jolloin maaperää olisi valmisteltu sisältä päin tulevaa kapinaa varten, johon puna-armeija olisi tullut avuksi. Lenin tuki aluksi Stalinin linjaa menestyksekkään valtauksen jälkeen, eivätkä paikallisten bolševikkien valitukset Stalinin harjoittamasta imperialismista herättäneet vastakaikua. Kun kiista georgialaisten ja neuvostoliittolaisten kommunistien välillä kiristyi, oli Leninin pakko puuttua asiaan. Ordžonikidze oli Georgiassa vieraillessaan pahoinpidellyt georgialaisen kommunistijohtaja Mikheil Okudžavan. Välikohtaus sai Leninin vetämään tukensa Stalinilta. Lenin alkoi tukea yhä avoimemmin Georgian kommunisteja itsemääräämisoikeuteen liittyvässä kysymyksessä. Lenin oli huolissaan siitä, että neuvostoliittolainen imperialismi rinnastettaisiin tsaarinvallan imperialismiin, mikä olisi omiaan aiheuttamaan epäluuloja muissa neuvostotasavalloissa. 
Ordžonikidze ja Georgian kommunistit saavuttivat 14. maaliskuuta 1923 löyhän kompromissin. Georgia liittyisi Transkaukasian sosialistiseen federatiiviseen neuvostotasavaltaan ja neuvostojohto vannoisi taistelevansa isovenäläistä nationalismia vastaan. Lenin ei lopulta voinut paljoakaan puuttua Georgian kysymykseen heikentyneen terveytensä vuoksi. Stalinin asema vahvistui. Ordžonikidze syrjäytti poliittiset vastustajansa Georgian kommunistisesta puolueesta ja nimitti tilalle myötämielisempää puoluehenkilöstöä. Stalin julisti, että kysymys kansallisesta itsemääräämisoikeudesta on alisteinen työväenluokan aseman vahvistamiselle. Julistus murskasi lopullisesti georgialaisten haaveet autonomiasta.
Lenin arvosteli voimakkaasti Stalinin ja Ordžonikidzen tapaa ratkaista Georgian kysymys salaisessa kirjeessään, joka tunnetaan Leninin testamenttina. Lenin halusi kirjeen julkistettavaksi seuraavassa puoluekokouksessa, mutta Stalin liittolaisineen onnistui Leninin kuoltua vuoden 1924 alussa pimittämään kirjeen laajemmalta julkisuudelta.
Johann II Bernoulli

Johann II Bernoulli (myös "Jean", 18. toukokuuta 1710 Basel, Sveitsi – 17. heinäkuuta 1790 Basel, Sveitsi) oli sveitsiläinen matemaatikko, fyysikko ja asianajaja. Hän oli matemaatikko Johann Bernoullin kolmesta pojasta nuorin. Johann II:n isoveljet olivat Nicolaus II Bernoulli (1695–1726) ja Daniel Bernoulli (1700–1782), matemaatikoita hekin.
Johann II opiskeli lakia ja matematiikkaa, ja käytyään Ranskassa hän oli viisi vuotta elokuution professorina Baselin yliopistossa, Sveitsissä. Vuonna 1736 Ranskan akatemia myönsi hänelle palkinnon eetteriä käsittelevistä tutkimuksistaan. Isänsä Johann Bernoulli oli matematiikan professori Baselin yliopistossa, ja tämän kuoltua vuonna 1748 Johann II otti isänsä paikan matematiikan professorina. Ranskalainen matemaatikko Pierre Louis Moreau de Maupertuis (joka asui Johann II:n luona) ja sveitsiläinen matemaatikko Leonhard Euler olivat Johann II:n ystäviä. 
Myös Johann II:n pojista Johann III Bernoulli (1744–1807) ja Jakob II Bernoulli (1759–1789) tuli matemaatikoita.
Suomen paras kuoro (televisio-ohjelma)

Suomen paras kuoro oli vuosina 2009 ja 2011 Yle TV2-kanavalla esitetty musiikkiohjelma, jonka suoriin lähetyksiin kilpailemaan ylsi 12 kuoroa. Juontana toimi Timo Koivusalo ja vakiotuomareina Seppo Murto ja Tomi Metsäketo. Jokaisessa jaksossa nähtiin myös yksi vieraileva tuomari.
Ensimmäinen tuotantokausi.
Ensimmäinen tuotantokausi alkoi 5. syyskuuta 2009. Kisan voitti Kuopion Nuorisokuoro ja toiseksi tuli Philomela Helsingistä.
Toinen tuotantokausi.
Toinen tuotantokausi alkoi 19. helmikuuta 2011. Kisan voitti Hankasalmelta kotoisin oleva Voice, toiseksi tuli Ruamjai Jyväskylästä ja kolmanneksi Prima Vista Järvenpäästä.
Tyttökuningas

Tyttökuningas () on vuonna 2015 ensi-iltansa saanut historiallinen draamaelokuva, jonka on ohjannut Mika Kaurismäki. Se kertoo kuningatar Kristiinan elämästä Ruotsin hallitsijana 1600-luvulla. Elokuva syntyi kansainvälisenä yhteistuotantona, ja se kuvattiin Suomessa Turun seudulla. Suuri osa kuvauksista tehtiin Turun linnassa. Päähenkilöä näyttelee ruotsalainen Malin Buska, ja käsikirjoituksesta vastasi Michel Marc Bouchard. Elokuvassa puhutaan englantia ja jonkin verran ranskaa.
Elokuvan kirjoitti kanadalainen Michel Marc Bouchard, jonka ranskankielinen alkuperäiskäsikirjoitus käännettiin kuvauksia varten englanniksi. Kaurismäen mukaan englanninkielinen toteutus oli ainoa järkevä ratkaisu elokuvan kannalta, vaikka todellisuudessa aikakauden hovikieli olikin ranska. Elokuvassa käsiteltyjä aiheita ovat muun muassa kolmikymmenvuotinen sota, vapaa tahto, tieteiden vaaliminen sekä Kristiinan ja hovineito Ebba Sparren välinen suhde. Sparrea näyttelee Sarah Gadon ja Kristiinan holhoojaa Michael Nyqvist. "Tyttökuninkaan" kuvauksiin käytettiin 37 päivää, ja sen valmistaminen maksoi noin 6,5 miljoonaa euroa. Mika Kaurismäen mukaan historiallisen elokuvan tekemisen perinteet puuttuvat Suomesta, joten tuotantohenkilökunta oli alusta pitäen itse vastuussa pukujen ja lavastusten toteuttamisesta.
Vastaanotto.
"Tyttökuningas" sai maailmanensi-iltansa Montrealin kansainvälisillä elokuvajuhlilla 4. syyskuuta 2015. Siellä Malin Buskalle myönnettiin parhaan naisnäyttelijän palkinto ja "Tyttökuningas" valittiin yleisön suosikiksi. Suomessa elokuvan ensi-ilta oli 11. joulukuuta 2015. The Hollywood Reporter -lehden kriitikko Stephen Dalton arvosteli elokuvaa siitä, että se asettaa siirappisen melodraaman tunteellisen, psykologisen ja poliittisen syvyyden edelle.
Juho Menander

Juho (Johan) Menander (17. joulukuuta 1841 – 16. lokakuuta 1894) oli suomalainen kirkkomaalari.
Menanderin vanhemmat olivat Kokemäen Paistilan Köönikän torppari Juho Vilhelm Juhonpoika ja Maria Kristina Matintytär. Hän työskenteli aluksi renkinä Kullaalla ja Kokemäellä kunnes lähti opiskelemaan Turkuun. Menander oppi Turussa luku- ja kirjoitustaidon Bell-Lancaster-koulussa jossa yksi opettaja opetti suurta oppilasmäärää niin että oppilaat oli jaettu pieniin ryhmiin ja pidemmälle opinnoissa päässeet oppilaat toimivat opettajan avustajina opetuksessa. Hän sai myös sukunimensä koulussa (Meinander=kunnon mies). Vuonna 1857 hän muutti Punkalaitumelle mäalariksi. Hän toimi Punkalaitumella myös sunnuntaikoulun pitäjänä ja jonkin aikaa kiertokoulun opettajana. Lisäksi Menander oli kunnallislautakunnan jäsenenä ja kuntakokouksen esimiehenä.
Juho Menander on maalannut vuonna 1872 Vesilahden kirkon lehterien reunoilla olevat Raamatun henkilöitä esittävät kuvat käyttäen mallina vuoden 1642 Raamatun kuvitusta.
Menander oli naimisissa vuodesta 1864 Ulla (Ulrika) Nygrenin (1838–1901) kanssa. Heillä oli kahdeksan lasta joista nuorin oli Toijalan yhteiskoulun rehtorina 40 vuoden ajan toiminut Väinö Ilmari Suvanto (1881–1949).
Juha Bäck

Juha Bäck (s. 21. heinäkuuta 1976 Pieksämäki) on suomalainen entinen maastohiihtäjä, joka oli erikoistunut sprinttihiihtoon. Hän edusti Hämeenlinnan Hiihtoseuraa.
Bäckin perhe muutti Pieksämäeltä Toijalaan Bäckin ollessa 4-vuotias, ja hän aloitti hiihdon harrastamisen Toijalan Vauhdissa. Hämeenlinnan Hiihtoseuraa hän siirtyi edustamaan 15-vuotiaana.
Bäck kilpaili vuosina 2000–2007 seitsemässä maailmancupin osakilpailussa, jotka kaikki olivat sprinttejä. Hänen ensimmäinen maailmancup-kilpailunsa oli vapaan hiihtotavan sprintti Lahdessa 3. maaliskuuta 2000. Maailmancupin pistesijalle Bäck ylsi kerran: 5. maaliskuuta 2005 Lahdessa sijoituttuaan perinteisen hiihtotavan sprintissä 30. sijalle.
Bäck osallistui Italian Tarvisiossa järjestettyihin Universiadeihin 2003, joissa hän sijoittui vapaan hiihtotavan sprintissä seitsemänneksi ja 10 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa 46. sijalle.
SM-kilpailuissa Bäck saavutti hopeaa vapaan hiihtotavan sprintissä Keravalla 2000.
DistroWatch

DistroWatch on englanninkielinen sivusto, joka esittelee Linux-jakelupaketteja. Näiden lisäksi sivustolta löytyy tietoja muista avoimen lähdekoodin käyttöjärjestelmistä, kuten OpenSolaris, Minix ja FreeBSD. Sivustolla on tietoja useasta sadasta käyttöjärjestelmäpaketista. Sivusto aloitti toimintansa vuonna 2001. Se rahoittaa toimintansa lahjoituksilla ja käyttöjärjestelmälevyjen myynnillä. 
Tammikuussa 2025 uutisoitiin, että Facebook on asettanut esteitä viesteihin, jotka linkittävät Distrowatch-sivustolle. Metan työntekijä kertoi myöhemmin tämän olleen virhe haittaohjelmien tunnistuksessa.
DWW.
Sivustolla julkaistaan maanantaisin aihetta ajankohtaisesti käsittelevä Distrowatch weekly (DWW). Vuodesta 2008 lähtien DWW:n kirjoittaja on ollut Chris Smart.
Suosiolista.
Distrowatchin suosiolista kertoo sen, kuinka monta kertaa on käyty päivittäin mitäkin jakelupakettia esittelevällä Distrowatchin sivustolla. Distrowatchin suosiolista ei suoraan kerro jakelupaketin yleisyydestä, käyttökelpoisuudesta tai markkinaosuuksista.
Valeri Rodohlebov

Valeri Rodohlebov (s. 6. marraskuuta 1972) on venäläis-suomalainen maastohiihtäjä. Hän edusti Suomessa Imatran Hiihtäjiä ja Kuusamon Erä-Veikkoja.
Rodohlebov edusti urallaan sekä Venäjää että Suomea. Maailmancupissa hän edusti Venäjää yhdessä kilpailussa: 3. tammikuuta 1998 Toksovassa hiihdetyssä 30 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa, jossa hänen sijoituksensa oli 47. Syksyllä 2004 Rodohlebov sai Suomen kansalaisuuden. Hän edusti vuosina 2004–2005 Suomea kuudessa maailmancupin osakilpailussa, joissa hänen paras saavutuksensa oli 47. sija 15 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa Kuusamossa 26. marraskuuta 2005.
Rodohlebov voitti SM-kilpailuissa 2005 yhdistelmäkilpailun kultaa minuutin erolla, ja nousi Suomen joukkueeseen Oberstdorfin MM-kisoihin 2005 alustavan 12 miehen kisajoukkueen ulkopuolelta. Hän oli aiemmin edustanut Venäjää kolmissa nuorten MM-hiihdoissa, mutta aikuisten tasolla MM-kisat olivat hänen ensimmäisensä. Oberstdorfissa Rodohlebov sijoittui yhdistelmäkilpailussa 53. sijalle ja 50 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa 41. sijalle.
Venäjän-mestaruuskilpailuissa Rodohlebov voitti 50 kilometrin kilpailun vuonna 1995. SM-kilpailuissa hän saavutti yhden henkilökohtaisen mestaruutensa ohella kultaa viestissä 2003 ja 2005 sekä sprinttiviestissä 2006, kaikki Kuusamon Erä-Veikkojen joukkueessa.
Hartikkalampi (Ikaalinen)

Hartikkalampi eli Hartikanlampi on Pirkanmaalla Ikaalisten Riitialassa sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Parkanonjärven alueeseen. Hartikkalampi on osa Vääräjoen aluetta.
Maantietoa.
Lampi on 130 metriä pitkä ja 70 metriä leveä. Se sijaitsee peltoaukean keskellä yli 100 metriä Vääräjoen itäpuolella. Lammen lähiympäristö on kuitenkin suota, johon laskee kaksi pelto-ojaa. Sen yhtä pitkä laskuoja yhtyy jokeen pari kilometriä Vääräjoen joensuusta. Sen rantaan on rakennettu kiinteistö ja vapaa-ajan asunto, joille johtaa tiet 150 metrin etäisyydeltä ohittavalta seututieltä 276.
Historiaa.
Vuoden 1959 peruskartassa lammella ei ollut vielä piirrettynä laskuojaa eikä siihen johtanut suo- tai pelto-ojia. Vuoden 1984 laskuoja oli jo kaivettu ja lammen rannalla sijaitsivat jo nykyiset asunnot.
Tähtiportti (yhtye)

Tähtiportti on suomalainen elektronisen musiikin superyhtye. Siinä soittavat Reverend Bizarressa ja Opium Warlordsissa vaikuttanut Albert Witchfinder, Vilunki3000 ja Stiletti-Ana. Vuonna 2018 kuollut Randy Barracuda Imatran Voimasta kuului myös yhtyeeseen.
Yhtye julkaisi omaa nimeään kantavan esikoisalbuminsa 27. helmikuuta 2015. Kyseiseltä albumilta löytyy mm. Tähtiportin versio Esa Saarisen kulttikappaleesta "Poikarakkaus." Kappaleesta on julkaistu Miika Lommin ohjaama musiikkivideo.
Renzo Rossellini

Renzo Rossellini (2. helmikuuta 1908 Rooma – 14. toukokuuta 1982 Monte Carlo) oli italialainen säveltäjä. Hän sävelsi elokuvamusiikkia ja oli tärkeimpiä neorealismin elokuvasäveltäjiä. Hän sävelsi musiikkia muun muassa veljensä, elokuvaohjaaja Roberto Rossellinin elokuviin ja kaiken kaikkiaan lähes sataan elokuvaan.
Rossellini opiskeli sävellystä Giacomo Setacciolin ja Giacinto Sallustion sekä orkestraatiota Bernardino Molinarin johdolla. Hän opetti sävellystä Conservatorio Santa Ceciliassa ja Accademia Nazionale di Santa Ceciliassa. Hän toimi vuodesta 1973 oopperan taiteellisena johtajana Monte Carlossa. Rossellinin tuotantoon kuuluu elokuvamusiikin ohella lukuisia oopperoita, baletteja ja orkesterimusiikkia.
Rossellini julkaisi omaelämäkertateokset "Pagine di un musicista" (1964) ja "Addio del passato" (1968).
Ismail Azzaoui

Ismail Azzaoui (s. 6. tammikuuta 1998 Bryssel) on marokkolaistaustainen belgialainen jalkapalloilija, joka edustaa Saksan Bundesliigassa pelaavaa VfL Wolfsburgia. Oikeajalkainen Azzaoui on pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä.
Ura.
Seurajoukkueura.
Azzaoui siirtyi englantilaisen Tottenham Hotspurin juniorijoukkueeseen kasvattajaseurastaan RSC Anderlechtistä vuonna 2014. Vuonna 2015 hän siirtyi saksalaiseen VfL Wolfsburgiin. Seuran edustusjoukkueen paidassa Bundesliigassa Azzaoui debytoi marraskuussa 2015 Werder Bremeniä vastaan.
Maajoukkueura.
Azzaoui voi edustaa aikuisten maajoukkuetasolla joko Marokkoa tai Belgiaa. Hän on kuitenkin pelannut Belgian alle 17-vuotiaiden maajoukkueessa, jossa hän pelasi vuoden 2015 ikäluokan EM- ja MM-kilpailuissa.
Erikoiskirjasto

Erikoiskirjastot () ovat kirjastoja, jotka rakentuvat tietyn aiheen tai tarkoituksen ympärille, esimerkiksi käyttäjäryhmän tai erikoisalan mukaan. Erikoiskirjastoja voivat ylläpitää esimerkiksi julkishallinto, tieteelliset seurat, yritykset ja ammatilliset järjestöt. Suomessa on satoja erikoiskirjastoja, muun muassa näkövammaisten kirjasto Celia, Eduskunnan kirjasto, Kansallisarkiston kirjasto ja Kriminologinen kirjasto.
Termi.
Erikoiskirjaston käsite ei ole ollut aina selkeä. Alussa termillä viitattiin tiettyyn erikoisalaan keskittyneisiin kokoelmiin. Termin käyttö alkoi yleistyä 1900-luvun alussa. Määritelmä painottui kirjastojen tarjoamaan tietoon liike-elämän tarpeisiin. Nykyään erikoiskirjastojen määrittelyssä korostetaan sitä, miten ne eroavat muista kirjastoista. Ne ovat kirjastoja, jotka eivät sovi julkisten, akateemisten tai koulukirjastojen määritelmään.
Erikoiskirjastojen neuvosto (ErikN).
Merkittävä osa erikoiskirjastoja on osana erikoiskirjastojen ja tietopalveluiden verkostoa. Verkostosta valitaan vuosittain erikoiskirjastojen neuvosto, joka ajaa erikoiskirjastojen etuja. Se käy keskustelua erikoiskirjastojen ja tietopalveluiden puolesta kansallisessa kirjastoverkossa. Se edistää yhteistyötä erikoiskirjastojen välillä. Vuonna 2015 neuvostossa on 10 jäsentä.
Väinö Koivula

Väinö Ilmari Koivula, vuoteen 1905 Björklund, (12. kesäkuuta 1896 Iisalmi – 18. syyskuuta 1992 Helsinki) oli suomalainen urheilutoimittaja, -johtaja ja -virkamies.
Koivulan vanhemmat olivat kultaseppä ja raatimies Reetrikki Olivier Koivula, aiemmin Björklund, ja Maria Aleksandra Henriksson. Jääkäriksi 1915 Saksaan lähteä halunneen Koivulan opinnot jäivät joksikin aikaa kesken ja hän työskenteli vuoteen 1919 asti apteekkiapulaisena Kuopiossa, Pyhäjärvellä ja Jaakkimassa. Urheilusta hän innostui 1917 Pyhäjärvellä. Kurkijoella maatalousoppilaitoksen kesken jättänyt Koivula muutti 1921 Helsinkiin, jossa hän menestyi pikajuoksijana TUL:laisessa Helsingin Jyry -seurassa. "Työväen Urheilulehti" palkkasi hänet vuonna 1921 vastaavaksi päätoimittajaksi, joka toimitti lehteä avustajineen ja tuotti itse tuhansia juttuja omalla nimellään ja nimimerkeillä "VK" ja "Jussi". Hän toimitti myös TUL:n vuosikirjoja ja kalentereita. 
SDP:n jäsen Koivula yritti pysyä erossa TUL:ssa 1927 alkaneista kommunistien ja sosiaalidemokraattien riidoista, mutta kommunistien tultua lehtiyhtiön johtoon hänet erotettiin päätoimittajan tehtävästä ja tilalle valittiin Oskari Lamminen. Koivulasta tuli sosiaalidemokraattien perustaman "TUL-lehden" päätoimittaja. Vuonna 1928 hänet valittiin Sosialistisen työläisurheiluinternationaalin teknisen valiokunnan jäseneksi ja yleisurheiluvaliokunnan puheenjohtajaksi. Koivula vastasi yleisurheilutoiminnasta järjestössä, jossa oli 1920-luvun lopulla yli kaksi miljoonaa jäsentä yli 20 maasta. Vuonna 1931 hän johti Wienin työläisolympialaisten yleisurheilukilpailuja. Vuonna 1941 Koivula riitaantui TUL:n kanssa kokoamansa historia-aineiston korvausasiasta ja siirtyi Helsingin kaupungin palvelukseen, vastaamaan urheilukenttien ja retkeilyalueiden hoidosta isännöitsijänä. Helsingin olympialaisten suorituspaikoista hän sai runsaasti kiitosta vuonna 1952. Eläkepäivillään Koivula keräsi ja korjasi asiatietoja laajaksi aineistoksi Suomen painin historiasta. Aineisto päätyi Suomen Urheilumuseoon.
Hänelle myönnettiin Suomen urheilun kultainen ansioristi vuonna 1949.
Laitoskirjasto

Laitoskirjastot ovat yksi erikoiskirjastotoiminnan muoto. Laitoskirjastot tarjoavat yleisen kirjaston palveluja normaalista kirjastoympäristöstä poikkeavissa olosuhteissa. Esimerkkejä tästä ovat sairaala- ja vankilakirjastot sekä palvelutalojen kirjastot. Usein puhutaan myös hakeutuvasta kirjastotoiminnasta (sisältäen myös kotipalvelu- ja kirjastoautotoiminnan).
Suomen laitoskirjastojen historiaa.
Suomen laitoskirjastotoiminnalle tärkeä paikka on ollut Suomen Punaisen Ristin vuonna 1932 Helsinkiin perustama sairaala (nyk. Töölön sairaala). Sairaalan ylihoitaja Berrit Kihlman valmisteli kirjaston lainaustoimintaa jo ennen sairaalan toiminnan käynnistymistä, ja oli näin ollen yksi suomalaisen laitoskirjastotoiminnan pioneereista.
Myös Else Branders (1901-1997), joka toimi vapaaehtoisena Töölön sairaalassa (ent. Punaisen ristin sairaala) vuodesta 1937 aina 1970-luvun lopulle saakka, oli vaikuttava henkilö laitoskirjastojen kehittymisessä. Branders oli koulutukseltaan sairaanhoitaja, mutta omistautui vahvasti sairaalaan kirjastotoiminnan kehittämiselle. Hän korosti kirjastotyön parantavaa vaikutusta unohtamatta kansankasvatuksellista näkökulmaa. Laajan kirjallisen tuntemuksen ja kielitaitonsa avulla hän suositteli potilaille luettavaa. Branders toimi myös kansainvälisessä The International Guild of Hospital Librarians -järjestössä. 
Sota-aikana kaupunginkirjastojen virkailijat ja sairaanhoitajat järjestivät sairaaloissa kirjastotoimintaa vapaaehtoistyönä. Sotasairaaloiden kirjastoista huolehtivat usein sotilaskotisisaret. Vuonna 1945 Vaasassa ja Helsingissä alkoi säännöllinen sairaalakirjastotoiminta.
Laitoskirjasto-nimitys otettiin käyttöön vasta 1960-luvulla. Sairaalakirjasto-käsitteellä tarkoitetaan aiemmin vastaavalla tavalla järjestettyä kirjastotoimintaa.
Vuoden 1961 kirjastolain nojalla laitoskirjastot alkoivat saada valtionapurahaa, joka kattoi 90 prosenttia niiden menoista. Terminä laitoskirjasto esiintyi lakitekstissä vasta kirjastoasetuksessa (30.3.1962/268).
Laitoskirjastot muualla.
Ruotsissa ja Englannissa sairaalakirjasto käsitetään laajemmin yleisten kirjastopalvelujen tarjoajana, jonka toiminnasta vain osa on palvelua potilaille. Ruotsiksi käsitteellä "sjukhusbibliotek" viitataan edelleen sekä sairaaloissa että muissa hoitolaitoksissa sijaitseviin kirjastoihin.
Kotipalvelu- ja laitoskirjastotyöryhmä.
Ko-La eli kotipalvelu- ja laitoskirjastotyöryhmä on Suomen kirjastoseuran alainen työryhmä, jonka tehtävänä on edistää kirjastopalvelujen tasavertaista saatavuutta. Työryhmä yhdistää hakeutuvissa kirjastopalveluissa työskenteleviä ammattilaisia ja järjestää koulutuspäiviä. Työryhmän nimessä onkin nähtävissä nykyään yleinen suuntaus, jossa laitoskirjastotoiminta niputetaan kirjastojen kotipalvelutyön kanssa yhteen.
Eddie Calvert

Albert Edward ”Eddie” Calvert (15. maaliskuuta 1922 Preston, Lancashire, Englanti – 7. elokuuta 1978 Johannesburg, Etelä-Afrikka) oli englantilainen viihdemuusikko ja trumpetisti, joka oli suosittu 1950- ja 1960-luvuilla. Hän teki instrumentaalisovituksia tutuista sävelmistä toimien itse niiden trumpettisolistina. Hänen hittejään olivat ”Oh mein Papa” (1954), ”Cherry Pink and Apple Blossom White” (1955), ”Stranger in Paradise” (1955) ja ”Il Silencio” (1966).
”The Man with the Golden Trumpet”.
Calvert syntyi Prestonissa, Lancashiren kreivikunnassa perheeseen, jonka jäsenet olivat mukana paikallisen vaskipuhallinyhtyeen toiminnassa. Eddie-poikakin oppi soittamaan useampia puhaltimia, mutta hänen suosikikseen nousi trumpetti. Toisen maailmansodan jälkeen hän alkoi soittaa tanssiorkestereissa ja alkoi saada mainetta virtuoosimaisilla trumpettisooloillaan. Televisioesiintymisessä Stanley Black Orchestran solistina juontaja esitteli Calvertin sanoin ”The Man with the Golden Trumpet”, ja tästä Calvert sai elinikäisen epiteettinsä.
Calvert alkoi saada yhä enemmän televisioesiintymisiä ja vaihtoi levymerkkiään alkuaikojen Melodiscistä Columbia Recordsille. Se aloitti hittiputken, jonka ensimmäinen listaykkönen oli ”Oh Mein Papa” ja runsaan vuoden sitä myöhemmin ”Cherry Pink and Apple Blossom White”. Calvertista tuli ensimmäinen instrumentaalimuusikko, joka oli saanut kaksi ykköshittiä.
The Beatlesin myötä kiinnostus Calvertin sävelmien kaltaiseen pehmeään viihdemusiikkiin alkoi hälvetä 1960-luvun alkupuolella. Tehtyään suuria maailmankiertueita muun muassa moniin Afrikan maihin Calvert valitsi uudeksi kotimaakseen Etelä-Afrikan. Hän esiintyi ahkerasti siellä ja Rhodesiassa. Vuonna 1978 hän kuoli sydänkohtaukseen kotonaan Johannesburgissa 56 vuoden iässä.
Tähtiportti (albumi)

Tähtiportti on suomalaisen saman nimisen yhtyeen esikoisalbumi. Se julkaistiin 27. helmikuuta 2015 levymerkillä Svart Records.
Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 35. Kappaleesta "Poikarakkaus" kuvattiin musiikkivideo.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet säveltäneet Randy Barracuda, Stiletti Ana ja Vilunki 3000 sekä sanoittanut Albert Witchfinder, ellei toisin mainittu.
Matti Rossi (valtiopäivämies)

Matti Rossi (19. maaliskuuta 1849 – 25. tammikuuta 1919 Saarijärvi) oli suomalainen maanviljelijä ja valtiopäivämies. 
Talollinen Matti Rossi Saarijärveltä oli talonpoikaissäädyssä Saarijärven tuomiokunnan edustaja valtiopäivillä 1897 ja 1900. Vuonna 1897 hän oli laki- ja talousvaliokunnan jäsen, vuonna 1900 talousvaliokunnan varajäsen.
Ritva Nummiora

Ritva Nummiora (s. 1947 Turku) on suomalainen arkkitehti, joka toimi 27 vuotta Turun kaupungin maisema-arkkitehtina. Hänen toimikaudellaan Turun keskustaa elävöitettiin muun muassa Aurajokirannan valaistuksella. Säästösyistä maisema-arkkitehdin virka lopetettiin samalla, kun Nummiora jäi eläkkeelle lokakuun lopussa 2015.
Nummiora on tyytyväinen muun muassa Vähätorin alueeseen, jossa vilkkaasti liikennöidystä Linnankadun alkukorttelista tehtiin kävelyalue joenrantaan. Vähätoria Nummiora pitää nyt yhtenä Turun kauneimmista paikoista. Sen sijaan hän on tyytymätön Turun kauppatorin kehittämisen hitauteen. Hänen ensimmäinen palaverinsa maisema-arkkitehdin virassa 1988 koski kauppatoria, ja samoin viimeinen, eikä paljoa ollut tapahtunut sillä välin.
Kaukolempiälä

Kaukolempiälä oli Kivennavan pitäjän kylä Kivennapa–Kanneljärvi-maantien varressa Suulajärven rannalla Karjalankannaksella. Kaukolempiälää kutsuttiin myös Perä-Voipeelaksi. Se oli yksi Kolmikyläksi nimitetyn kylärykelmän kokonaisuudesta. Muut olivat Voipiala eli Etu-Voipeela ja Liikola eli Keski-Voipeela.
Kaukolempiälän kylä oli vielä jaettu kahteen osaan, Mäkelän mäkeen ja Alakylään käsittäen yhteensä 32 taloa. 
Nykyisin näistä kolmesta kylästä asutusta on vain Kaukolempiälässä. Kookas Tselodubovo niminen neuvostokylä sijaitsee Suulajärven itärannalla. Kylän pohjoispuolella on raunioitunut teollisuusalue, joten kylässä on paljon työttömiä. Keskustasta johtaa huono hiekkatie 600 metrin matkan risteykseen, josta pääsee vanhan Kaukolempiälän alueelle. Siellä on säilynyt joitain suomalaistaloja. Risteyksessä on kauppa, vasemmalle suomalainen kylätie, oikealla on iso teollisuusalue, joka on hylätty ja rikottu.
Chávismo

Chavismo, "chavinismi" on aiemman Venezuelan presidentin Hugo Chávezin julistama sosialistinen aate. Sen tarkoituksena oli taistella Venezuelan yhteiskunnallisia
ja taloudellisia ongelmia vastaan. Chavismon epäonnistumisen pääsyynä oli Venezuelan heittelehtivä talous, joka pohjautui pääosin öljyn vientiin.
Puolueet.
Chavismoa tukevia puolueita ovat PSUV "Partido Socialista Unido de Venezuela" - Venezuelan yhdistynyt sosialistipuolue, PPT "Patria Para Todo" Isänmaa kaikille ja "Tupamaros". Monet näihin kuulumattomat vasemmistopuolueet tukivat Chavezia vaaleissa.
Aate.
Chavismo yhdistelee mm. vasemmistolaisuutta, bolivarianismia, populismia, Latinalaisen Amerikan yhdistymistä ja isänmaallisuutta yhdistellyt aatesuuntaus. Chavismoon on kuulunut myös vihreä ajattelutapa, hajautettu demokratia, työpaikkademokratia, paikallisyhteisöt, sekatalous, feminismi ja kansainvälisyys. Chavinismi vastustaa liberaalia kapitalismia ja Yhdysvaltojen poliittista ja taloudellista ylivaltaa Latinalaisessa Amerikassa.
Kritiikki.
Käytännössä Chavismon ongelmia ovat olleet mm itsevaltaisuus, demokratian ja sananvapauden kaventuminen, talousongelmat, inflaatio, tavarapula, hallinnon ja poliisin virkailijoiden korruptio ja väärinkäytökset sekä väkivaltaisen rikollisuuden kasvu. Talousongelmat on johtunut osin siitä, että chavistit pyrkivät jatkamaan Latinalaiselle Amerikalle tyypillistä perusraaka-aineiden vientiin pohjautuvaa taloutta, Venezuelan tapauksessa öljyn. Chavistien määräämät hintakatot loivat tavarapulaa, mm kun ihmiset hamstrasivat elintarvikkeita. Chavistat ovat pyrkineet vierittämään aatteestaan johtuvat ongelmat Yhdysvaltojen ja chavinismin kotimaisten vastustajien niskoille.
Kannatuksen lasku.
Chavinismia kannatti eri aikoina noin 30–60 prosenttia Venezuelan äänioikeutetuista. Chavezia seurannut presidentti Nicolás Maduro jatkoi chavinistista politiikka. Chavismo on vähentynyt presidentti Hugo Chávezin vuonna 2013 tapahtuneen kuoleman jälkeen, koska Venezuelan talous on mennyt alamäkeä.
Holmium(III)bromidi

Holmium(III)bromidi (tai "holmiumtribromidi") on holmiumin epäorgaaninen ioniyhdiste bromin kanssa, jossa bromi esiintyy hapetusluvulla −I ja holmium +III. Näin muodostuva yhdiste on HoBr3. Se on voimakkaasti hygroskooppinen kiinteä aine joka muodostaa vaaleankeltaisia kiteitä, joiden kiderakenne on samankaltainen kuin rauta(III)bromidilla.
Valmistus.
Holmiumbromidia voidaan valmistaa vetybromidin avulla seuraavasti:
2 Ho + 6 HBr → 2 HoBr3 + 3 H2
Sami Pietilä

Sami Raimo Petteri Pietilä (s. 20. maaliskuuta 1975 Valkeakoski) on suomalainen entinen maastohiihtäjä. Hän edusti Valkeakosken Hakaa.
Pietilä kilpaili vuosina 1998–2005 yhteensä 24:ssä maailmancupin osakilpailussa, joista 18 oli henkilökohtaisia. Hänen paras saavutuksensa henkilökohtaisessa mc-osakilpailussa oli seitsemäs sija Itävallan Ramsaussa pidetyssä 30 kilometrin vapaan hiihtotavan yhteislähtökilpailussa 22. joulukuuta 2001. Pistesijalle eli 30 parhaan joukkoon Pietilä hiihti maailmancupissa kaikkiaan kolmesti.
Pietilä oli mukana talviolympialaisissa 2002, jossa hän sijoittui 30. sijalle 50 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa ja 46. sijalle yhdistelmäkilpailussa. 30 kilometrin vapaan hiihtotavan yhteislähtökilpailussa hän keskeytti.
SM-kilpailuissa Pietilä saavutti kaksi mestaruutta: 50 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa 2001 ja viestissä 2002 Valkeakosken Hakan joukkueessa.
Indium(III)bromidi

"Indiumbromidi" viittaa tänne. Indiumilla on ainakin kaksi muuta bromidia: indium(I)bromidi (InBr) ja indium(II)bromidi (InBr2).
Indium(III)bromidi (tai "indiumtribromidi") on indiumista ja bromista muodostuva epäorgaaninen yhdiste, jossa bromi esiintyy hapetusluvulla −I ja indium +III. Näin muodostuva yhdiste on kaavaltaan InBr3. Se on hygroskooppinen kiinteä aine, joka muodostaa vaaleankeltaisia kiteitä, joiden kiderakenne on samankaltainen kuin alumiinikloridilla. Aine liukenee sekä veteen että etanoliin. Se on Lewis-happo ja sitä on käytetty orgaanisen kemian synteeseissä.
Valmistus.
Indium(III)bromidia saadaan kuumentamalla indiumia bromi-ilmakehässä:
2 In + 3 Br2 → 2 InBr3
tai sitä voidaan valmistaa metallisesta indiumista ja vetybromidin vesiliuoksesta (vetybromidihaposta):
2 In + 6 HBr → 2 InBr3 + 3 H2
LNG Music Australia

LNG Music Australia on australialainen tanssimusiikin julkaisuun ja jakeluun keskittyvä levymerkki. Yhtiön perusti Nicholas Agamalis eli tuottaja Nick Skitz vuonna 2010. Yhtiö julkaisee myös suosittua eri tyylilajien tanssimusiikkiin keskittyvää kokoelmaa nimeltä Skitzmix. Se julkaistaan maailmanlaajuisesti.
Levymerkin tunnetuimmat artistit ovat Nick Skitz ja Basslouder.
Yhtiön tavoitteena on julkaista omien artistien lisäksi myös tanssimusiikin muuta kokoelmaa maailmalta Australiassa asuville. Levymerkki edustaa elektronista tanssimusiikkia kuten Dancecore ja Hands Up. Yhtiön päämaja sijaitsee Australiassa ja sen kaupungissa Sydney.
Osan julkaistavasta musiikista Skandinaviassa jakelee , joka kuuluu Sony Music Denmarkiin.
Miehitetty

Miehitetty () on norjalaisen kirjailija Jo Nesbøn luoma jännityssarja. Sarja kuvaa tapahtumia sen jälkeen, kun Venäjä on hyökännyt Norjaan, miehittänyt maan ja takavarikoinut maan öljyvarannot käyttöönsä. Sarja on Norjan kaikkien aikojen kallein televisiosarja. "Miehitetty" alkoi Suomessa MTV3-kanavalla 12. tammikuuta 2016.
Sarjasta on tähän mennessä tullut kolme tuotantokautta.
Juoni.
Sarja sijoittuu lähitulevaisuuden Norjaan, jonka Venäjä on vallannut öljykriisin keskellä. Norjan uusi ympäristöystävällinen hallitus on lopettanut öljyn ja kaasun tuotannon Pohjanmerellä. Norjan pääministeri on päättänyt ottaa ilmastokriisin vakavasti ja korvata fossiiliset polttoaineet ympäristöystävällisellä torium-energialla. Päätös pakottaa EU:n kutsumaan Venäjää avuksi, joka päätyykin valloittamaan Norjan tämän vuoksi.
Tuotanto.
Televisiotuotannon budjetti oli noin 10 miljoonaa euroa. Sarja on myyty Suomen lisäksi Isoon-Britanniaan, Saksaan, Ranskaan, Ruotsiin, Tanskaan, Islantiin ja Alankomaihin.
Jacques Callot

Jacques Callot (1592–1635) oli ranskalainen graafikko, etsaaja ja vaskenpiirtäjä. Hän opiskeli luultavasti vuodesta 1609 Roomassa mutta muutti jo 1611 Firenzeen, josta palasi syntymäkaupunkiinsa Nancyyn. Siellä hän asui pääosan lopuelämästään. Hän työskenteli ensisijaisesti vaskenpiirtäjänä, tehden myöhemmin etsausta. Hänen katsotaan saaneen aikaan, että etsaus itsenäistyi erilliseksi taiteen alaksi. Hän käytti etsaamisessa itse keksimäänsä peittämistapaa, jonka johdosta hänen teoksissaan esiintyy paljon hienoiksi katsottuja etäisyysperspektiivin sävyjä. Häneltä tunnetaan n. 1 500 etsausta, jotka ovat enimmäkseen hyvin pieniä. Hänen teoksissaan on näyttämömäistä sommittelutapaa ilmeisesti Pariginin ateljeessa hänen saamiensa vaikutteiden johdosta Callotin teoksissa esiintyy yhtäältä paljon rajatonta, usein fantastista mielikuvitusta ja toisaalta realistisen selviä havaintoja. Hänellä oli monenlaisia aiheita, sekä maallisia että uskonnollisia. Callotin piirrosten katsotaan myös aikansa tapojen kuvauksina olevan arvokkaita.
Malin Buska

Malin Kristina Buska (s. 15. maaliskuuta 1984 Ylitornio, Ruotsi) on ruotsalainen näyttelijä.
Malin Buska syntyi ja varttui Ruotsin Ylitornion kuntakeskuksessa Matarengissa Tornionlaaksossa. Buskan toinen nimi annettiin 1600-luvulla eläneen Ruotsin kuningatar Kristinan mukaan, jota hän esittää Mika Kaurismäen ohjaamassa elokuvassa "Tyttökuningas". Buska sai roolistaan parhaan naisnäyttelijän palkinnon Montrealin kansainvälisillä elokuvajuhlilla syyskuussa 2015.
Ensimmäinen täyspitkä elokuva, jossa Buska esiintyi, oli "Happy End". Sen jälkeen hän näytteli elokuvissa "Rahalla saa – Luksuselämää" ja "Kärlek Deluxe". Jens Östbergin ohjaamassa "Flugparkenissa" Buska oli naispääosassa ja esitti Tornionlaaksosta kotoisin olevaa Dianaa. Malin Buska esiintyy myös suomalaisessa elokuvassa "Armoton maa" (2017). Buska näyttelee HBO:n "A Discovery of Witches" -televisiosarjassa suomalaista noitaa Satu Järvistä.
Robert Desnos

Robert Desnos (1900–1945) oli ranskalainen runoilija, joka kirjoitti korutonta lyyrisyyttä, veljeydentunteen kannattamaa humaaniutta ja aavistelua traagisesta kohtalosta sisältävää lyriikkaa sekä isänmaallisia lauluja.
Nuorena Desnos toimi muun muassa kauppa-apulaisena ja myöhemmin sanomalehtimiehenä. Hän julkaisi runoja jo 16-vuotiaana, esikoisteoksensa tästä huolimatta vasta vuonna 1924. Hänen runoutensa teemoja ovat rakkaus, vapaus, kuolema ja uni. Hän oli varhainen surrealisti, joka kuten surrealistiset runoilijat muutenkin pyrki runoudessa kosketuksiin alitajuisen minänsä kanssa. Aikanaan Desnos oli surrealistisen koulukunnan huomattavimpia edustajia, mutta hän erosi tästä vuonna 1930. Desnos liittyi vastarintaliikkeeseen, ja hänet vangittiin saksalaismiehityksen aikana. Hän joutui Buchenwaldin, sittemmin Theresienstadtin keskitysleiriin. Pian vapautumisensa jälkeen Desnos kuoli keskitysleirillä saamaansa lavantautiin.
Suomennettuja runoja.
Runoja antologioissa.
Lähde:
Kekrola

Kekrola oli kylä Kivennavan pitäjässä Karjalankannaksella. Kylän keskustasta oli matkaa rajalle nelisen kilometriä, Kivennavan kirkonkylään Seppälän kylän ja Ronnunkylän kautta 12 kilometriä. 
Kekrolassa oli talvisodan syttyessä 63 tilaa. Kekrolan tilat olivat pieniä, vain kolmasosa tiloista oli elinkelpoisia ilman muualta hankittuja sivuansioita. Monet pikkutilalliset olivat käsityöammatin harjoittajia. Ennen Suomen itsenäistymistä kekrolalaiset elivät kaupankäynnillä Pietariin. Sinne ja pietarilaisille Kivennavalla ja Terijoella asuville huvila-asukkaille maa- ja karjataloustuotteita sekä kaikkea muuta, marjoja, sieniä, metsälintuja, saunavastoja. Kekrolan kansakoulu aloitti toimintansa vuonna 1902 vuokrahuoneistossa ja vuonna 1906 omassa koulurakennuksessa. Kekrolassa kävivät koulua Seppälän kylän ja Ronnunkylän lapset, kunnes Seppälän koulu valmistui vuonna 1925.
Nykyisin Kekrolan kylän paikkeilla on muutama talo peltojen ja metsän keskellä tien A120 varrella.
Proskomidi

Proskomidi on ortodoksisen liturgiajumalanpalveluksen alkuosa. Sen tarkoitus on ehtoollisen esivalmistelu, jonka papisto toimittaa erillisen uhripöydän ääressä, yleensä alttarin koilliskulmassa. 
Proskomidin aikana pappi tai piispa leikkaa keihäs-veitsellä yhdestä ehtoollisleivästä nelikulmaisen palan, joka muodostaa itse ehtoollisleivän. Pala leikataan neljään osaan, jotka jäävät vielä lievästi kiinni toisiinsa. Yksi osa lävistetään keihäällä muistona Jeesuksen kuolemasta, ja sen jälkeen sekoitettu viini kaadetaan kalkkiin.
Seuraavaksi otetaan toisesta Neitsyt Marian sinetillä varustetusta leivästä palanen hänen muistokseen. Lopuista leivistä otetaan palasia ensin pyhien muistoksi ja sitten seurakuntalaisten tuomien listojen mukaan edesmenneiden ja sairaiden hyväksi. Palat pinotaan ehtoollislautaselle suuren leivän viereen.
Seuraavaksi tuodaan siunattu suitsutin ja pappi pitelee ehtoollislautaselle asetettavaa tähteä savussa ennen kuin asettaa sen paikalleen. Seuraavaksi asetetaan lautasen ja kalkin peitteet. Lopuksi ehtoollisvälineet peitetään yhtenäisellä suurella ilma-peitteellä ja pappi suitsuttaa rukousten kera ehtoolliselle. Tämän jälkeen alkaa itse liturgia.
Arena (Haloo Helsingin albumi)

Arena on Haloo Helsinki! -yhtyeen albumi, joka julkaistiin 27. marraskuuta 2015, tallennettu 16. ja 17. marraskuuta 2015 Helsingin Hartwall Arenassa.
Albumi nousi ensimmäisellä listaviikollaan Suomen virallisen albumilistan neljänneksi.
Albumilta julkaistiin promootiokappale "Seitsemän miljardii".
Louis Saint-Laurent

Louis Stephen Saint Laurent (1. helmikuuta 1882 Compton – 25. heinäkuuta 1973) oli kanadalainen lakimies ja Kanadan liberaalipuolueeseen kuulunut poliitikko. Hän oli oikeusministeri ja oikeuskansleri vuosina 1941–1946, alahuoneen jäsen vuodesta 1942, ulkoministeri 1946–1948 sekä pääministeri 1948–1957.
Päivälehti (Yhdysvallat)

Päivälehti oli Yhdysvalloissa vuosina 1901–1948 julkaistu amerikansuomalainen sanomalehti. Se ilmestyi aluksi Michiganin Calumetissa ja vuodesta 1914 lähtien Minnesotan Duluthissa.
Kalle Haapakosken, John H. Harpetin ja Sanfrid Mustosen perustama "Päivälehti" oli pitkään Michiganin tärkein suomalaislehti. Sen toimittajina työskentelivät muun muassa N. J. Ahlman, Severi Nyman, Into J. Teljo, Aaro Jalkanen ja J. L. Ollila. Lehti suhtautui aluksi myönteisesti työväenliikkeeseen, mutta myöhemmin siitä tuli jyrkän oikeistolainen. Mustoselta "Päivälehden" ostanut J. E. Saari siirsi sen vuonna 1914 taantuvalta Kuparisaarelta Minnesotaan, jonne oli syntynyt paljon uutta suomalaisasutusta. Vasta tuolloin se muuttui nimensä mukaisesti päivälehdeksi.
Kesällä 1914 Saari myi "Päivälehteä" ja "Siirtolaista" julkaisseen Finnish-American Publishing Companyn raittiusliikkeen edustajille, jotka pian joutuivat luopumaan lehtiyrityksestä. Vuonna 1916 se myytiin Carl H. Salmiselle, joka julkaisi "Päivälehteä" vuoteen 1939 asti. Luonteeltaan se oli laajalevikkinen riippumaton uutislehti. "Siirtolainen" ilmestyi eräänlaisena "Päivälehden" viikkoliitteenä vuoteen 1938 saakka. Lisäksi julkaistiin vuosittaisia joulu- ja juhannuslehtiä sekä kirjallisuutta.
Vuonna 1939 "Päivälehti" siirtyi sen kirjapainon henkilökunnan omaisuudeksi. Seuraavana vuonna yhtiön osake-enemmistön osti Massachusettsin Fitchburgissa ilmestynyt "Raivaaja". Sosiaalidemokraattisesta taustayhteisöstään huolimatta lehden linja säilyi pääosin entisellään, mutta taloudellisesti se oli kannattamaton. Viimeisinä päätoimittajina työskentelivät Elis Sulkanen ja John L. Ollila.
Keskilännen Sanomat

Keskilännen Sanomat oli Minnesotan Duluthissa vuosina 1949–1956 ilmestynyt amerikansuomalainen sanomalehti.
Onni K. Syrjäniemen toimittama "Keskilännen Sanomat" perustettiin duluthilaisen "Päivälehden" lakattua vuonna 1948. Sen julkaisijana toimi Midwest Finnish Publishing Company. Kahdesti viikossa ilmestyneen, linjaltaan konservatiivisen lehden levikki oli 3 200 kappaletta vuonna 1954. Kannattamaton lehti lakkasi sen taloudenhoitajan John Niemen kuoltua helmikuussa 1956, minkä jälkeen tilaajille lähetettiin "Minnesotan Uutisia". "Keskilännen Sanomien" jälkeen Duluthin viimeiseksi suomalaiseksi lehdeksi jäi "Industrialisti".
Metyylitrioktyyliammoniumkloridi

Metyylitrioktyyliammoniumkloridi eli Aliquat 336 (C25H54NCl) on kvaternäärisiin ammoniumuoloihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää faasinsiirtokatalyyttinä ja eräiden metallien uutossa. 
Ominaisuudet ja käyttö.
Huoneenlämpötilassa metyylitrioktyyliammoniumkloridi on väritöntä nestettä. Yhdiste liukenee veteen ja moniin orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin sekä useisiin hiilivetyihin muun muassa halogenoituihin, aromaattisiin ja alifaattisiin hiilivetyihin.
Metyylitrioktyyliammoniumkloridia käytetään orgaanisen kemian synteeseissä faasinsiirtokatalyyttinä, esimerkiksi halogenoitaessa alkeeneja vetyhalogenidien vesiliuosten avulla. Metyylitrioktyyliammoniumkloridi on hyvin aktiivinen faasinsiirtokatalyytti, mutta sen käytön huonona puolena on se, että se täytyy usein poistaa tuotteen joukosta tislaamalla. Laboratoriomittakaavassa voidaan käyttää myös adsorptiota. Metyylitrioktyyliammoniumkloridia voidaan käyttää uuttamaan metalli-ioneja vesiliuoksesta orgaaniseen faasiin. Uuttuvia ioneja ovat muun muassa sinkki-, kadmium-, rauta-, renium-, koboltti- ja nikkeli-ionit.
HMS Colossus (1787)

HMS Colossus oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1787 vesillelaskettu Carnatic-luokan 74-tykkinen kolmannen luokan linjalaiva.
Valmistus.
Alus tilattiin 13. joulukuuta 1781 William Cleverleyltä Gravesendistä, missä köli laskettiin lokakuussa 1782. Se laskettiin vesille 4. huhtikuuta 1787 ja valmistui 16. syyskuuta Woolwichissa. Valmistuskustannukset olivat 32 101 puntaa 11 pennyä, minkä lisäksi varustamiskustannukset olivat 8 480 puntaa.
Palvelus.
Alus otettiin palvelukseen kesäkuussa 1787 vartiolaivaksi Portsmouthiin päällikkönään Hugh Christian. Vuoden 1791 alusta aluksen päällikkönä oli Henry Harvey, kunnes se poistettiin syyskuussa palveluksesta. Alus oli huhtikuuhun 1793 huollettavana Portsmouthissa, mutta se palautettiin palvelukseen jo helmikuussa päällikkönään Charles Pole. Alus lähti 4. toukokuuta Välimerelle.
Alus valtasi 6. kesäkuuta 1793 Touloninlahdella Ranskan laivaston pienehkön kuusitykkisen "Le Vanneaun", joka liitettiin kuninkaalliseen laivastoon. Samana vuonna alus liitettiin vara-amiraali Samuel Hoodin laivastoon, johon kuului kaikkiaan 51 alusta. "Colossus" valtasi heinäkuussa "HMS Leviathanin" kanssa ranskalaisen kaapparin "Le Vrai Patriotin". Laivasto saapui 26. elokuuta Toulonin edustalle aloittaen sataman piirityksen.
Huhtikuussa 1794 alus oli huollettavana Portsmouthissa. Kesäkuussa se liitettiin Montagun laivastoon, jonka mukana se osallistui 23. kesäkuuta Ile de Groixin edustalla käytyyn kahakkaan. Heinäkuussa aluksen virkaa tekevänä päällikkönä oli John Monkton.
Heinäkuussa 1796 alus oli kunnostettavana Plymouthissa, mistä vapauduttuaan päällikkönä oli Richard Grindall ja seuraavana vuonna George Murray. Alus oli Parkin laivueessa, joka lähetettiin 4. tammikuuta 1797 täydentämään Jervisin laivastoa. Osastot kohtasivat 6. helmikuuta Cabo Saõ Vicenten edustalla ja 14. helmikuuta käydyssä taistelussa aluksen miehistöstä haavoittui viisi.
Alus osallistui 1798 Maltan saartoon. Se ajautui 10. joulukuuta 1798 ankkurivaijerin katkettua karille, jossa aallokko murskasi sen. Alus upposi tammikuun alussa 1799.
Amerikan Suomalainen Lehti

Amerikan Suomalainen Lehti oli Michiganin Hancockissa vuonna 1876 ilmestynyt ensimmäinen amerikansuomalainen sanomalehti.
Lehden perustaja oli Suomesta saapunut ylioppilas Antti Johannes Muikku. Sen tarkoitus oli palvella Kuparisaaren kasvavaa suomalaisasutusta. Nelisivuinen ja nelipalstainen "Amerikan Suomalainen Lehti" painettiin saksalaisen E. P. Kibbeen kirjapainossa. Sen ensimmäinen numero ilmestyi 14. huhtikuuta 1876. Puoluekannaltaan republikaaninen lehti oli sisällöltään monipuolinen ja pirteä ja siinä oli runsaasti ilmoituksia. Sen tilaajamäärä jäi kuitenkin liian pieneksi, varsinkin kun paikallinen lestadiolaisjohtaja oli kieltänyt joukkojaan sitä lukemasta. Lehden viimeinen numero ilmestyi saman vuoden heinäkuussa. Sen jälkeen Muikku julkaisi muutaman numeron "Lehtinen"-nimistä sanomalehteä.