tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Kappalemitta

Kappalemitat ovat eri yhteyksissä käytettyjä lukumäärän yksiköitä, jotka tarkoittavat määrälukua kappaleita (lyhenne "kpl") jotakin tavaraa. Niitä on varsinkin entisinä aikoina ollut käytössä suuri joukko, ja ne ovat vaihdelleet eri aikoina. Monia niistä käytetään tai on käytetty vain joistakin tietyistä tavaralajeista.
Yleiskäyttöisiä, nykyäänkin käytössä olevia kappalemittoja ovat:
Muun muassa seuraavia kappalemittoja on yleensä käytetty vain joistakin tietyistä tavaroista:
Paperiarkeista käytetään seuraavia kappalemittoja:
Tusina

Tusina (lyh. "tus", , ) on paljon käytetty kappalemitta, joka merkitsee 12 kappaleen erää. Kaksitoista tusinaa eli 144 kappaletta on krossi.
Tusina ja krossi voidaan myös käsittää 12-kantaisen eli duodesimaalijärjestelmän mukaisiksi lukusanoiksi. Tusinaa pidetään monissa yhteyksissä kätevänä laskuyksikkönä erityisesti siitä syystä, koska luku 12 on jaollinen sekä kahdella, kolmella, neljällä että kuudella. Tämä seikka lienee myös vaikuttanut siihen, että luku 12 on ollut vanhastaan myös monien mittayksiköiden suhdelukuna: vuosi jakautuu 12 kuukauteen, brittiläinen jalka 12 tuumaan ja ennen myös Ison-Britannian šillinki 12 penniin.
Käyttö.
Kaupassa tusinoina on vanhastaan laskettu ja myyty muun muassa lusikoita, kampoja, harjoja, peilejä, saksia ja sukia. Hopealusikoita myydään nykyisinkin usein puolen tusinan eli kuuden kappaleen erissä. Lautoja laskettaessa 12 kappaleen erästä on käytetty nimitystä toltti.
"Tusinatavaraa".
Yhdyssanojen alkuosana tusina merkitsee suomen kielessä usein halventavasti suurina määrinä tuotettua, yksilöllisyyttä vailla olevaa ja keskinkertaista. Paitsi "tusinatavarasta" ja -"tuotteista", saatetaan vastaavassa merkityksessä puhua myös "tusinaihmisistä", esimerkiksi "tusinakirjailijoista" tai -"taiteilijoista", joiden teoksilta puuttuu omaperäisyys.
Sanan etymologia.
Sana tusina on peräisin ranskan kielen sanasta "douzaine", joka on johdos lukusanasta "douze", kaksitoista. Suomen kielessä sana on ollut käytössä ainakin jo 1600-luvun alussa. Ranskan kielessä johdin "-aine" voidaan lisätä muihinkin lukusanoihin, jolloin näin muodostettu substantiivi saattaa tarkoittaa määräsuuruista erää, mutta epätarkkaa lukumäärän arviota: esimerkiksi "trente" = 30, "trentaine" = kolmisenkymmentä, noin 30; "cent" = 100, "une centaine" = satakunta.
Leipurin tusina.
"Leipurin tusina" () merkitsee 13 kappaleen erää. Samassa merkityksessä käytetään suomen kielessäkin myös nimitystä "pirun tusina" ()
Nimitys johtuu leipurien tavasta myydä tuotteitaan 13 kappaleen erässä, jota kuitenkin sanotaan tusinaksi. Tämä tapa on mahdollisesti saanut alkunsa heidän yrityksestään varmistua siitä, etteivät he joudu syytteeseen asiakkaan huijaamisesta, vaikka tuotteiden paino olisikin säädettyä pienempi, missä tapauksessa heitä olisi voitu sakottaa.
1500-luvun lopulla leipurin tusina tarkoitti 13 kappaleen leivottua erää, josta asiakas sai 12 kappaletta ja viimeinen jäi leipurille voitoksi.
Useimmista muista lähteistä poiketen "Classical Dictionary of the Vulgar Tonge" vuodelta 1785 ilmoitti, että "leipurin tusina" oli 14 kappaletta, mikä lukumäärä sämpylöitä oli annettava tusinan ostajalle.
Valve

Valve tarkoittaa seuraavia:
Henkilöt.
Valve on seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi:
Kaija Kärkinen

Kaija Hannele Kärkinen (s. 9. syyskuuta 1962 Sodankylä) on suomalainen laulaja, sanoittaja ja näyttelijä. 
Vuonna 1982 Kärkinen muutti Rovaniemelle, jossa hän opiskeli kasvatustiedettä Lapin yliopistossa. Rovaniemellä hän aloitti uransa Lato-yhtyeen solistina ja oli mukana myös ylioppilasteatterissa. Vuonna 1986 Kärkinen pääsi opiskelemaan Teatterikorkeakouluun, josta hän valmistui vuonna 1990. Hän edusti Suomea Eurovision laulukilpailussa 1991 kappaleella "Hullu yö". Laulusta alkoi yhteistyö puoliso Ile Kallion kanssa. He ovat siviilielämässäkin olleet pari siitä lähtien ja heillä on kaksi yhteistä poikaa.
Kärkinen on Suomen Musiikintekijät ry:n (aik. Säveltäjät ja Sanoittajat Elvis ry) puheenjohtaja maaliskuusta 2012 lähtien. Hänen edeltäjänsä oli Janne Louhivuori.
Kärkisellä diagnosoitiin syksyllä 2023 hyvänlaatuinen aivokasvain vasemman silmän takaa. Kasvain leikattiin pois.
Janne Louhivuori

Janne Verneri Louhivuori (s. 8. toukokuuta 1954 Helsinki) on suomalainen muusikko, kitaristi, tuottaja, säveltäjä ja sovittaja. Hän on tuottanut etenkin Miljoonasade-yhtyettä ja muiden muassa Ile Kalliota, Mambaa ja Eija Ahvoa. Hän soitti Hurriganesissa kitaraa vuosina 1981–1983 sekä 1988, mutta ei ole saanut siitä vastaavaa huomiota kuin yhtyeen muut kitaristit Ile Kallio ja Albert Järvinen. Louhivuori kuitenkin valmensi "Ganes"-elokuvan näyttelijäyhtyettä filmausvuosina 2006–2007.
Gramexin tilastojen mukaan Louhivuori oli Suomen 17. eniten levyttänyt studiomuusikko vuonna 2008. Hän oli ollut tuolloin mukana 2 849:llä levytyksellä. Louhivuori on toiminut Säveltäjät ja Sanoittajat Elvis ry:n puheenjohtajana vuosina 2008−2012.
Louhivuorelle myönnettiin taiteilijaeläke 2015.
SSB

SSB (, suomeksi "yksisivukaistalähete") on radioliikenteen modulointimenetelmä, sivunauhamodulaatio, jossa viesti välitetään poistamalla amplitudimodulaation tuloksesta kantoaalto ja toinen sivunauha (tai "sivukaista"). Tässä mielessä sivunauhamodulaatio on eräänlainen tehon säästämiseksi kantoaallolla ja joko ylä- tai alasivunauhalla köyhdytetty aalto, jonka kuuluvuus kuitenkin voi puheviestinnässä olla miltei amplitudimoduloidun heikkotehoisen radioaseman keskiaaltojen tasoa.
Kysymyksessä on siis "yhden sivunauhan" lähete. Riippuen, kumpi sivunauha lähetetään, puhutaan LSB- () ja USB-lähetteestä (). 
Yleensä pisimmillä radioamatööriaalloilla, 160, 80 ja 40 metrin aaltoalueilla käytetään alanauhaa (LSB), ja lyhyemmillä radioamatööriaalloilla ylänauhaa (USB).
Periaatteena on, että kantoaallon tarvitsema energia "säästetään" kantoaallon tukahduttamisella tai vaimentamisella. Näin ollen koko lähettimen tehokapasiteetti käytetään pelkkään sivunauhan lähettämiseen ja kantoaallon "korvike" lisätään signaaliin vastaanottimessa ns. beat-oskillaattorilla (, BFO). Vaimennettua kantoaaltoa käytettäessä voidaan vastaanottimen "apukantoaalto" (BFO) lukita vaimennettuun kantoaaltoon ja saada näin ollen tarkka äänenkorkeuden toisto.
SSB-modulaatio on tavallisin puheradioliikenteessä HF-taajuuksilla, mutta on jonkin verran käytössä myös suuremmilla taajuuksilla.
Vapaasti lähetysluvatta käytettävissä radioissa sivunauhalähetys on mm. joissain kalliin hintaluokan citizens' band -radiopuhelimissa, kuten Albrecht 5890 EU, Midland 8001XT, President Grant II:ssa, President Jackson II:ssa, Yksinauhalähetys on myös sissiradioissa sähkötyksen rinnalla käytettävä liikennemuoto.
DSB-SC

DSB-SC-modulaatiossa (, suomeksi "kaksisivukaistalähete ilman kantoaaltoa") viesti välitetään poistamalla amplitudimodulaation tuloksesta kantoaalto. Kysymyksessä on siis "kahden sivunauhan" (tai "kahden sivukaistan") lähete.
Dipoli

Dipoli tarkoittaa seuraavia asioita:
Katso myös.
Dipoli liittyy myös seuraaviin:
Dipoliantenni

Dipoliantenni on Heinrich Hertzin vuonna 1886 kehittämä antenni, jossa kaksi rinnakkain kulkevaa lankaa radiosta erkaantuvat toisistaan vastakkaisiin suuntiin muodostaen kaksinapaisen (di-: kaksi ja -poli: napa- tai pää). Dipoliantenni on suunta-antenni, jonka antennivahvistus ei ole kovin suuri, mutta joka yksinkertaisena lanka-antennina on helppo sekä edullinen rakentaa ja ylläpitää.
Ehkä yleisin dipoliantennin muoto on puoliaaltodipoli, jossa dipoliantennin pituus on puolen radioaallon pituinen. Myös aallonpituisia dipoleita käytetään. Vahvimmillaan dipoliantenni on kun sitä käytetään puolentoista radioaallon pituisena. Dipoliantenni, joka on lakalla tai muovilla päällystettyä kuparilankaa, tulee olla pidempi kuin esimerkiksi pelkän kuparilangan, sillä lakka tai päällyste muuttaa langan ominaisuuksia siten, että se käyttäytyy eri tavalla kuin paljas kuparilanka.
Dipoliantennin, kuten ei myöskään pitkälanka-antenninkaan, antennivahvistus ei ole kovin suuri.
Lycos

Lycos on Internetissä toimiva hakukone ja linkkikirjasto. Nimi "Lycos" tarkoittaa kreikaksi sutta, joskin nimi juontaa juurensa susihämähäkkien heimosta (Lycosidae). Nimi viitannee tiedonkeruuohjelmiston nimitykseen spider, "hämähäkki". Lycos perustettiin vuonna 1994 tohtori Michael Mauldinin tutkimusprojektin pohjalta. Terra Networks, Telefónican tytäryhtiö osti Lycosin vuonna 2000 ja vaihtoi nimensä "Terra Lycosiksi". Myöhemmin "Lycos" pudotettiin nimestä, jolloin yrityksen nimi oli taas "Terra Networks".
"Terra Networks" ilmoitti 2. elokuuta 2004 myyvänsä "Lycosin" eteläkorealaiselle "Daum Communications Corporationille" 95,4 miljoonalla Yhdysvaltain dollarilla. Lokakuussa 2004 kauppa toteutui ja yrityksen nimi muuttui taas "Lycosiksi".
make LOVE not SPAM.
make LOVE not SPAM oli Lycosin Euroopan osaston ylläpitämä sivusto, jolta sai ladattua näytönsäästäjän, joka kuormitti roskapostittajien sivuja turhilla sivupyynnöillä. Sen tavoitteena on saada roskapostittajien palvelimet toimimaan maksimiteholla, muttei kaataa niitä. Tämä tekisi sivuston toiminnasta erittäin kannattamatonta. F-Secure kiirehti ilmoittamaan ettei käyttäjien kannattaisi ladata kyseistä ohjelmaa koneelleen, vedoten mahdollisiin palvelunestohyökkäyssyytöksiin. Näytönsäästäjä julkistettiin Euroopassa 1. joulukuuta 2004.
Verkossa kiertää myös huhu, että joku roskapostisivujen ylläpitäjä olisi ohjannut sivuilleen tulevan näytönsäästäjän aiheuttaman verkkoliikenteen takaisin "Lycosin" omille sivuille. "Lycos" kuitenkin kieltää tämän.
"Lycos Europe" otti näytönsäästäjän jakelusta perjantaina 3. joulukuuta ja ilmoitti myöhemmin keskeyttävänsä kampanjan. "Lycos" sanoo yli 100 000 käyttäjän ladanneen ohjelman.
Tapaninpäivä

Tapaninpäivä eli toinen joulupäivä on joulunseudun kirkkopyhä, ensimmäisen marttyyrin Stefanoksen ja hänen myötään kaikkien marttyyrien muistopäivä. Tapaninpäivä, 26. joulukuuta on aina ollut myös hevosten ja hevosmiesten päivä.
Tapaninpäivä Suomessa.
Tapaninpäivän perinteisiin kuuluu tapaninajelu, mieluiten hevosella. Hevosia opetettiin juoksemaan ja ajeltiin kylillä hupailemassa. Iloiset rekiretket tehtiin joukolla ja joulun hiljaisen hartaan tunnelman jälkeen nuoriso ja vanhempikin väki huristeli innoissaan kylänraitteja. Myös tapaninkulkueita, laulajia, jouluämmiä ja -äijiä liikkui eri puolilla kyliä. Etelä-Pohjanmaalla Kyrönjoen varrella nuoret miehet vierailivat tapanina tyttöjen luona ja pyysivät "sylin tapaninlankaa". Mieluisille pojille tytöt antoivat pitkän säikeen kehräämäänsä rihmaa tai lankakerän. Pojat kiinnittivät langat lakkiinsa ja näin selvisi, kuka oli pidetyin ja kenestä kukaties tulisi pätevin emäntä. Tapaninpäivä oli myös entisaikaan suosittu hääpäivä. Paikoin pariskuntia, "joulunaittilaita" vihittiin tapanina enemmän kuin minään muuna aikana. Aamuvarhaisella käytiin laittamassa naapurin sauna lämpiämään, mutta naista ei saanut kohdata ensimmäiseksi. Nykyperinnettä ovat muun muassa tapanintanssit tanssiravintoloissa ja muissa tanssipaikoissa.
Päivittäistavarakaupat saivat vuosina 2009–2015 olla tapaninpäivänä auki neljän tunnin verran kello 8–18 välisenä aikana, esimerkiksi kello 12–16. Alle 100 neliön kaupat saivat olla vapaasti auki. Nykyään kaikenkokoiset kaupat saavat olla avoinna vapaasti.
Radioaktiivinen hajoaminen

Radioaktiivinen hajoaminen on prosessi, jossa radioaktiivinen atomiydin muuntuu toiseksi ytimeksi emittoiden samalla säteilyä.
Hajoamistapa kuvaa tapaa, jolla hiukkanen hajoaa.
Radioaktiivisten isotooppien hajoamistavat ovat:
Tietyllä ytimellä on tyypillisesti yksi vallitseva hajoamistapa. Spontaani fissio on kuitenkin poikkeus ja tällöinkin alfa-hajoaminen on vallitseva hajoamistapa. Tietyissä olosuhteissa spontaani hajoaminen voi kuitenkin synnyttää ketjureaktion, jolloin se on ainakin hetken vallitseva hajoamistapa.
Hajoamisen jälkeen ydin jää joskus virittyneeseen tilaan. Pitkäikäisinä näitä kutsutaan ydinisomeereiksi. Näillä ytimillä tapahtuva isomeerinen transitio virittyneeltä tilalta perustilaan ei aiheuta ytimen muuntumista toiseksi, toisin kuin radioaktiivisen hajoamisen yhteydessä.&lt;br&gt;
Nämä hajoamistavat ovat:
Hajoamislaki.
Aineen aktiivisuus eli hajoamisnopeus tietyllä hetkellä on verrannollinen ydinten määrään formula_1 ja hajoamisvakioon formula_2:
formula_3
Tämän separoituvan differentiaaliyhtälön ratkaisuksi saadaan ydinten määrä ajanhetkellä formula_4:
formula_5
Hajoamislaista voidaan johtaa myös puoliintumisaika formula_6, jossa radioaktiivisten ydinten määrä puolittuu.
formula_7
Operaattoritunnus

Operaattoritunnus on puhelun operaattorin valintaan käytettävä numero. 
Operaattoritunnukset Suomessa.
Suomessa käytetään operaattoritunnusta nykyään vain ulkomaanpuheluihin. Aiemmin sitä on käytetty muihinkin puheluihin. Suomessa käytettävät operaattoritunnukset myöntää Liikenne- ja viestintävirasto. 
Nykyiset operaattoritunnukset.
Kansainvälisen teleliikenteen operaattoritunnus.
Puhelu Suomesta ulkomaille soitetaan joko yleisellä ulkomaantunnuksella 00 tai kansainvälisen teleliikenteen operaattoritunnuksella, joita ovat:
Historialliset operaattoritunnukset.
Kaukoliikenteen operaattoritunnus.
Kun kaukopuhelut vapautuivat kilpailulle, operaattori voitiin valita käyttämällä 10-alkuista kaukoliikenteen operaattoritunnusta. Operaattoritunnus valittiin ennen suuntanumeroa. Esimeksi Rovaniemen numeroon (016) 345 6789 voitiin soittaa valitsemalla 101 016 345 6789.
Kaukoliikenteen operaattoritunnuksessa oli 3–5 numeroa. Vuonna 2000 tunnuksia olivat:
Kaukoliikenteen operaattoritunnus poistui käytöstä vuoteen 2021 mennessä.
Yleinen operaattoritunnus.
Yleinen operaattoritunnus otettiin Suomessa käyttöön maaliskuussa 2001. Operaattoritunnus oli viisi numeroa pitkä ja se alkoi numeroilla 90. 
Tällä tunnuksella saattoi kiinteästä puhelinverkosta soittava valita operaattorin soittaessaan paikallispuhelun, kaukopuhelun tai matkapuhelimeen. Samaa tunnusta pystyi käyttämään myös ulkomaanpuhelun operaattorin valintaan soittaessaan niin kiinteästä puhelinverkosta kuin matkaviestinverkostakin.
Yleinen operaattoritunnus valittiin paikallispuhelussa tilaajanumeron eteen, kaukopuhelussa suuntanumeron eteen ja ulkomaanpuhelussa ennen ulkomaantunnusta 00.
Viestintävirasto myönsi jo vuoden 2001 aikana lähes 50 yleistä operaattoritunnusta. Niitä käytettiin lähinnä yritysasiakkaiden palveluissa. Yleinen operaattoritunnus poistui käytöstä vuoteen 2021 mennessä.
Hedelmä

Hedelmä on kasvitieteen määritelmän mukaan emin sikiäimestä hedelmöityksen jälkeen kehittynyt elin, jossa ovat kasvin siemenet. 
Hedelmät jaetaan kasvitieteessä kuiviin ja meheviin hedelmiin. Jälkimmäisiä edustavat esimerkiksi kurkku ja tomaatti. Kuivissa hedelmissä sikiäimen seinän solukot kuivuvat ja kovettuvat soluseinien paksuuntuessa ja puutuessa. Mehevissä hedelmissä sikiäimen seinän solukot laajenevat, ja osa niistä kehittyy ohutseinäisiksi ja meheviksi. Kuivat hedelmät jaetaan kolmeen tyyppiin sen mukaan, minkälaisista sikiäimistä ne kehittyvät, eli aukeaviin hedelmiin, pähkylöihin ja lohkohedelmiin. Mehevät hedelmät jaetaan marjoihin ja luumarjoihin. Luumarjoista voidaan erottaa myös kerrannaisluumarjat, jotka ovat usean luumarjan muodostamia rykelmiä.
Pohjushedelmiksi (esimerkiksi pohjusmarja tai pohjuspähkylä) nimitetään hedelmiä, joissa hedelmän muodostumiseen osallistuu sikiäimen lisäksi kukkapohjus ja sen osuus on suuri hedelmämäisestä rakenteesta. Pohjushedelmä voi olla kuiva hedelmä, kuten pohjuspähkylä, tai mehevä, kuten pohjusmarja. Kuivia pohjushedelmiä ovat esimerkiksi voikukkien lenninhaivenelliset pohjuspähkylät ja meheviä pohjushedelmiä ovat muun muassa mansikoiden ja omenoiden syötävät osat sekä ruusujen kiulukat. Nimitys epähedelmä perustuu tulkintaan, jossa hedelmään katsotaan kuuluvan vain sikiäimestä peräisin olevat solukot.
Pienehköjä sekä yleensä pyöreähköjä ja meheviä hedelmiä, kuten puutarhamansikkaa tai katajan käpyjä, kutsutaan yleiskielessä ja gastronomiassa marjoiksi, vaikka ne eivät kasvitieteellisessä mielessä marjoja olisikaan.
Husula

Husula () on kaupunginosa Haminassa. Se kuului Vehkalahden kuntaan vuoden 2003 alussa tapahtuneeseen kuntaliitokseen asti. Taajama sijaitsee noin kolme kilometriä Haminan keskustasta pohjoiseen. 
Husulan kaupunginosa koostuu enimmäkseen omakotialueesta Haminan taajaan asutun alueen pohjoisrajalla. Asukkaita Husulassa on noin 950. "Keskuksena" on 1960- ja -70-luvuilla rakennettu kerrostalolähiö.
Historia.
Husulan kylä kuului maatiloina keskiajalta lähtien vuosisatojen ajan Husujen eli sittemmin Piljertojen pikkurälssisuvulle ja sen jälkeläisille, jonka suvun on osoitettu olevan suomalais-ugrilaista kantaa ja ainakin osaksi suomalaisten (karjalaisten) alkuasukkaiden suoria jälkeläisiä. Ensimmäiset historiallisissa dokumenteissa mainitut Piljertain esi-isät on mainittu 1500-luvun puolivälistä peräisin olevissa asiakirjoissa. (lähde: Kari Hauhio, juhlaesitelmä Piljertojen sukuseuran sukukokouksessa 2010)
Husula on yksi entisen Vehkalahden vanhimmista kylistä. Ensimmäinen asiakirjamaininta kylästä on vuodelta 1458 kylien rajoja koskevassa asiakirjassa, mutta siellä on ollut pysyvää asutusta viimeistään 1300-luvulta lähtien. On mahdollista, että seudulla on ollut asutusta jo ennen 1200-1300-lukujen uudisasutusta. Kylän nimessä esiintyvä henkilönnimi Husu viittaa siihen, että alueen asutus olisi peräisin Kannaksen ja Lapveden seuduilta. Husulasta on myös käytetty nimeä Bockböle eli Pukinkylä, joka viittaa henkilönnimeen Jöns Roland Bock. Jöns ja hänen veljensä Niilo olivat mahdollisesti Saksasta lähtöisin, ja myöhemmät Pihljertan ja Brandstakan knaappisuvut polveutuvat jälkimmäisestä veljestä. Keskiajalla Husula kuului todennäköisesti samaan nautakuntaan läheisten Salmenkylän, Kolsilan ja Myllykylän kanssa.
Ruotsin kuningas Kustaa III joukkoineen majoittui Husulassa ollessaan hyökkäämässä venäläisten hallussapitämään Haminaan vuosina 1788–90. Kuninkaan leiripaikka sijaitsi nykyisen Vehkalahden kotiseutumuseon paikalla, jota kutsutaan tämän vuoksi Kustaanmäeksi.
Urheilu ja liikunta.
Kustaanmäellä sijaitsee Husulan yleisurheilukenttä , ja sen läheisyydessä luistelukaukalo. Husulan alueella risteilee suuri osa "Portimon polut" verkostoa. Myös vanha ratapohja tarjoaa mahdollisuuden esimerkiksi kävelyyn, hölkkään ja pyöräilyyn. Liikunnan keskeisinä paikkoina ovat Husulan koulu ja Vehkalahden Veikot ry:n omistama ja seuran keskuspaikka seuratalo Vehkalinna. Vehkalahden Veikot on jäsenmäärältään Kymenlaakson suurin urheiluseura. Ruissalon hiihtokeskus ja jäähalli ovat myös lyhyen matkan päässä.
Liikenne.
Husula sijaitsee useiden liikenneväylien risteyskohdassa. Moottoritienä kulkeva valtatie 7 kulkee taajaman läpi tunnelissa Helsingistä Vaalimaalle, valtatie 26 kulkee moottoritien pohjoispuolitse kohti Luumäkeä ja seututie 371 Haminan keskustasta kohti Kouvolaa. 
Kotkassa sijaitsevan Juurikorven ja Haminan välinen rautatie (yksinomaan tavaraliikennettä) sivuaa Husulaa. 1980-luvulle asti yhteys kulki Anjalankosken Inkeroisten taajaman kautta Haminaan. Vuoteen 1968 radalla oli myös henkilöliikennettä, mutta se lakkautettiin monien muiden vähäliikenteisten henkilöyhteyksien joukossa.
Tallinmäki

Tallinmäki on noin kaksi kilometriä Haminan keskustasta itään sijaitseva kaupunginosa. Se sijaitsee Vaalimaalle vievän valtatie 7:n pohjoispuolella, rajoittuen pohjoisessa Ruotsinkylään ja idässä Ruukkiin. Tallinmäen rakennuskanta koostuu enimmäkseen omakotitaloista, mutta alueella on myös rivi- ja luhtitaloja. Tallinmäen asukasluku on noin 1 200. Asukasluvullaan se on Haminan suurin kaupunginosa, joka ei ole kylä.
Urheilu ja liikunta.
Tarmolan pururata, joka talvella toimii hiihtolatuna, sijaitsee Tallinmäen itäpuolella ja jatkuu valtatie 7:n eteläpuolelle. Hiihtoladun varrella sijaitsee vuonna 2015 valmistunut hiihtomaja. Samalla paikalla sijaitsi aiemmin 1950-luvun alussa rakennettu ja 1980 laajennettu hiihtomaja, joka tuhoutui ilkivaltaisessa tuhopoltossa kesällä 2013. Tarmolan pururadan varrella oli aiemmin hyppyrimäki, mutta se on purettu huonokuntoisena. 
Tallinmäenkadun kentällä on talvisin luistelumahdollisuus.
Alfasäteily

Alfasäteily on voimakkaasti ionisoivaa, mutta heikosti läpäisevää säteilyä. Alfasäteilyä synnyttävää ydinreaktiota kutsutaan alfahajoamiseksi, ja se on radioaktiivisen hajoamisen yksi muoto. Alfahajoamisessa atomin ytimestä poistuu "alfahiukkanen", minkä jälkeen ytimen massaluku pienenee neljällä ja järjestysluku kahdella. Esimerkiksi:
formula_1
joka normaalisti kirjoitetaan muodossa:
formula_2
Alfahiukkanen on siis heliumydin (kaksi protonia + kaksi neutronia). Alfahajoamista voidaan pitää erikoistapauksena fissiosta, jossa ydin halkeaa kahdeksi pienemmäksi ytimeksi. Alfahajoaminen on pohjimmiltaan kvanttimekaaninen tunneloitumisprosessi.
Alfasäteilyä syntyy tyypillisesti raskaiden atomiydinten hajoamisessa. Käytännössä sitä tapahtuu vain nikkeliä raskaammilla alkuaineilla. Maaperästä vapautuvan radonin isotooppi 222Rn on ihmiselle merkittävin alfasäteilyn lähde.
Fysiologiset vaikutukset.
Alfasäteily on alfahiukkasten sähkövarauksen ja massan takia erittäin huonosti läpäisevää säteilyä, edes ilmassa alfasäteily ei pääse etenemään kuin muutamia senttimetrejä. Koska alfasäteilyn pysäyttämiseen riittää jo muutaman solun paksuinen ihon kuollut pintakerros, on ulkoinen alfasäteily varsin harmitonta. Sen sijaan elimistön sisään päässeet alfa-aktiiviset aineet ovat haitallisia. Haitallisuus johtuu hiukkasten suuresta liike-energiasta ja lyhyestä vapaasta matkasta, jolloin pieneen kudosmäärään alfa-aktiivisen aineen ympärillä kohdistuu huomattavan suuri ionisoiva energia. Tämä aiheuttaa kudosvaurioita tai jopa säteilymyrkytyksen.
Alfasäteilyn suhteellinen biologinen tehokkuus (RBE) on 20 kertaa suurempi kuin gammasäteilyllä.
Alfasäteilyn hyödyntäminen.
Aiemmin yleisesti käytetty palovaroitintyyppi on hyvä arkinen esimerkki alfasäteilyn hyötykäytöstä. Sen toiminta perustuu palon vaikutuksesta ilmaan joutuvien pienhiukkasten ionisointiin alfasäteilyn avulla, minkä vaikutuksesta ilman mitattu sähkönjohtavuus kasvaa. Tällaisissa palovaroittimissa alfasäteilyn lähteenä käytetään pientä määrää amerikiumin isotooppia 241Am.
Alfasäteilevää plutoniumia käytetään energianlähteenä avaruusluotainten ydinparistoissa.
Eläinpuisto-Zoo

Eläinpuisto-Zoo () on rautatieliikennepaikka Ähtärissä rataosuudella . Virallisesti liikennepaikka on seisake. Se on avattu 31. toukokuuta 1981. Asemalla pysähtyy päivittäin neljä taajamajunaa, kaksi Seinäjoelle ja kaksi Jyväskylään.
Liikennepaikalla ei ole asemarakennusta, vaan pelkkä betonikatos ja puinen asemalaituri. Seisakekatokseen on 1990-luvulla maalattu eläinaiheisia kuvia lähellä sijaitsevaan eläinpuistoon liittyen. Kävelymatkan etäisyydellä on Ähtärin matkailualue, jossa sijaitsevat muun muassa Ähtärin eläinpuisto, leirintäalue, Hotelli Mesikämmen ja Ähtäri-halli.
Beetasäteily

Beetasäteily on radioaktiivisen hajoamisen seurauksena syntyvää hiukkassäteilyä, jossa atomin ytimestä poistuu eli emittoituu beetahiukkanen. Beetahiukkaset ovat joko elektroneja tai positroneja. Elektronin poistuessa kyseessä on "beeta miinus" (β−) -säteily, kun positronin poistuessa puhutaan "beeta plus" (β+) -säteilystä (positroniemissio).
Säteilyn synty.
β−-hajoamisessa heikko vuorovaikutus muuntaa neutronin protoniksi ja lähettää ytimestä elektronin ja anti-neutriinon:
 formula_1
β+-hajoamisessa protoni muuntuu neutroniksi ja lähettää ytimestä positronin ja neutriinon:
 formula_2
Jos protoni ja neutroni ovat osa atomin ydintä, muuttavat nämä prosessit kemiallisen alkuaineen toiseksi. Esimerkiksi:
formula_3 (β−- säteily)
formula_4 (β+- säteily)
Jokainen neutroni, joka ei ole sitoutunut atomiytimeen β-hajoaa noin 15 minuutin puoliintumisajalla.
Säteilyn luonne.
Beetasäteily on voimakkaasti ionisoivaa säteilyä kuten alfa- ja gammasäteilykin. Beetasäteily muuttaa suuntaansa ulkoisessa magneettikentässä, minkä perusteella pääteltiin, että tämäntyyppinen säteily koostuu varatuista hiukkasista. Beetasäteily läpäisee väliainetta hieman alfasäteilyä paremmin, mutta huomattavasti gammasäteilyä huonommin.
Beetasäteily vaimenee väliaineessa kun elektronit, joista säteily koostuu, menettävät liike-energiaansa, pääasiassa sirotessaan väliaineen elektroneista ja ytimistä. Pääosa hidastumisesta tapahtuu säteilyn vuorovaikutteessa aineen elektronien kanssa. Hidastuminen on vaihtelevaa, paljon sirontaa aiheuttavaa ja voi olla äärimmäisen voimakastakin johtuen säteilyn ja väliaineen elektronien samansuuruisesta massasta. Tämän vuoksi beetasäteilylle on tyypillistä, että hiukkasten rata on voimakkaasti kimpoileva ja vaimenemiseen vaikuttaa merkittävästi sattuma.
Väliaineeseen osuva beetasäteily voi tuottaa röntgensäteilynä havaittavaa jarrutussäteilyä.
Historia.
Kun ranskalainen fyysikko Henri Becquerel huomasi radioaktiivisuuden 1896, ei hän aavistanut että ilmiön aiheuttama säteily koostuu sekä energiasta että hiukkasista. Toinen tutkija, Ernest Rutherford, aloitti pian tutkimukset säteilyn luonteen selvittämiseksi ja keksi ydinsäteilyn kolme päälajia: alfa- beeta- ja gammasäteilyn. 1900-luvulle mennessä oli selvinnyt, että beetasäteily koostui itse asiassa elektroneista.
Tärkeitä lähteitä.
Tärkeitä beetasäteilyn lähteitä ovat radioaktiiviset isotoopit:
Panathinaikos FC

Panathinaikos FC () on ateenalaisen Panathinaikos-urheiluseuran jalkapallojoukkue. Se on perustettu helmikuun 3.päivä vuonna 1908 . Seuran perustaja on Giorgos Kalafatis, joka syntyi Ateenassa vuonna 1890. Hän oli urheilun monilahjakkuus, mutta lähimpänä sydäntä oli kuitenkin jalkapallo.
Seuran tunnus on pyöreä ja siinä on keskellä vihreä kolmiapila, jota ympäröi teksti "Παναθηναϊκός 1908", muuten tunnus on valkoinen. Panathinaikoksen pahimmat kilpailijat Kreikassa ovat Olympiakos (Ολυμπιακός) sekä AEK Ateena (AEK).
Mesimarja

Mesimarja eli maamuurain ("Rubus arcticus") on monivuotinen ruohokasvi, joka leviää siementen lisäksi maanalaisten rönsyjen avulla. Se kasvaa 10–30 cm korkeaksi. Lehdet ovat kolmisormiset ja kukat punaiset. Marjamaiset hedelmystöt ovat rubiininpunaiset ja koostuvat useista yhteen kasvaneista pienistä pallomaisista luumarjoista. Mesimarja kukkii kesä-heinäkuussa. Mesimarja muistuttaa paljolti lillukkaa, etenkin ilman kukkia.
Kahden mesimarjan alalajin eli alaskanmesimarjan ("Rubus arcticus" subsp. "stellatus") ja mesimarjan ("Rubus arcticus" subsp. "arcticus") välistä risteytystä kutsutaan jalomaaraimeksi ("Rubus arcticus" subsp. × "stellarcticus"). Mesimarjan ja lillukan ("Rubus saxatilis") risteymää kutsutaan mesilillukaksi eli lapinlillukaksi ("Rubus" × "castoreus"). Mesimarjan ja vadelman ("Rubus idaeus") risteymää kutsutaan mesivadelmaksi ("Rubus" × "binatus").
Mesimarjaa ja sen lähisukulaisia kasvaa pohjoisella pallonpuoliskolla monilla alueilla Alaskasta Arkangeliin, mutta ei esimerkiksi Islannissa tai Grönlannissa. Suomessa mesimarjaa kasvaa koko maassa, parhaiten se kuitenkin tuottaa satoa Kuopion ja Kemin välisellä vyöhykkeellä. Marjasato ei koskaan ole ollut suuri, ja metsienkäsittelyn ja tehomaatalouden myötä se on pienentynyt entisestään. Nykyisin on onnistuttu kehittämään lajike myös puutarhatuotantoon. Ristipölytys on edellytys marjojen muodostumiselle, eli puutarhassa on oltava useampi yksilö tämän varmistamiseksi.
Käyttö ravintona.
Mesimarjan tummanpunainen hedelmä on maukas, ja siitä voidaan valmistaa muun muassa hilloa ja likööriä. Sillä on myös maustettu teetä. Carl von Linné piti marjaa suurena herkkuna kirjassaan "Flora Lapponica" (1737).
Mesimarjan marjat sisältävät yli kahtasataa aromiainetta, joista tärkein on mesifuraani (C7H10O3, CAS-numero 4077-47-8).
Mesimarja ei kestä kuumentamista, vaan siitä tulee karvasta. Sen aiheuttavat siinä olevat furaanijohdokset (2,5-dimetyyli-4-metoksi-3(2H)-furanoni = 'mesifuraani' ja 2,5-dimetyyli-4-hydroksi-3(2H)-furanoni ='hydroksimesifuraani'), joita on ahomansikassakin. Lähisukuisissa vadelmassa ja puutarhamansikassa näitä furaanijohdoksia ei ole. Yhdisteiden pilkkoutumistuotteet ovat luultavasti karvaita.
Lehtivihreä

Lehtivihreä eli klorofylli on orgaaninen molekyyli, jonka avulla kasvit yhteyttävät. Tätä valon avulla tapahtuvaa yhteyttämistä kutsutaan fotosynteesiksi. Klorofyllit "a", "b", "d" ja "f" ovat rakenteeltaan magnesium-keskusatomillisia porfyriinejä, joihin on esteröitynyt pitkä alkoholi; klorofylli "c":stä tämä sivuketju puuttuu. Fotosynteesin valoreaktioissa valoenergia muuttuu kemialliseksi energiaksi elektronin siirtyessä reaktiokeskusklorofylliltä (valoreaktio II:ssa P680, valoreaktio I:ssä P700) elektroninvastaanottajalle.
Kasveilla ja levillä lehtivihreä sijaitsee viherhiukkasten eli kloroplastien tylakoidikalvoissa. Viherhiukkaset ovat yhteyttämisestä vastaavia soluelimiä. Viherhiukkasten esi-isien, syanobakteerien, tylakoidikalvot ovat solulimassa. Happea tuottamattomaan fotosynteesiin pystyvillä bakteereilla on klorofyllin sijaan bakteeriklorofylliä. Viherhiukkasia on lehdissä ja usein myös muissa kasvin maanpäällisissä osissa, ja ne ovat lähinnä vastuussa kasvien vihreästä väristä. Klorofyllimolekyylit absorboivat hyvin valon sinisiä ja punaisia aallonpituuksia, mutta huonosti vihreitä. Lehdet ovat vihreitä, koska valoa heijastuu lehden sisärakenteista, kuten solunseinistä, ja vihreä valo rikastuu heijastuneessa valossa, koska klorofylli imee punaisen ja sinisen.
Lehtivihreän rakenteen selvitti saksalainen Nobel-kemisti Richard Willstätter.
Lehtivihreää eli klorofylliä ja klorofylliiniä käytetään myös elintarvikkeiden lisäaineena E-koodilla E 140. Myös näiden johdannaisia, klorofylli- ja klorofylliinikuparikomplekseja, käytetään elintarvikkeiden lisäaineena E-koodilla E 141.
Athletic Bilbao

Athletic Club, tunnetaan myös nimellä Athletic Bilbao, on espanjalainen jalkapalloseura, jonka kotikaupunki on Bilbao Baskimaan itsehallintoalueella.
Athleticin edustusjoukkue pelaa Espanjan korkeimmalla sarjatasolla Primera Divisiónissa. Kotiottelunsa joukkue pelaa San Mamésin stadionilla. Seuran ominaispiirre on perinne, jonka mukaan edustusjoukkueen pelaajisto koostuu vain seitsemän historiallisen baskimaakunnan alueella syntyneistä tai tämän alueen seurojen kasvattamista pelaajista.
Seuran perusti 33 bilbaolaisen urheiluharrastajan ryhmä vuonna 1898. Seuran virallinen perustamiskokous pidettiin vuonna 1901. Seuran menestyksekkääseen historiaan sisältyy kahdeksan Espanjan pääsarjamestaruutta, 25 Espanjan cup-mestaruutta ja Eurooppa-liigan (aik. UEFA-cup) toinen sija vuosilta 1977 ja 2012. Se on Real Madridin ja Barcelonan ohella yksi kolmesta seurasta, jotka eivät ole koskaan pudonneet Espanjan korkeimmalta sarjatasolta.
Athletic Club sijoittuu vuosien 2020–2025 eurooppalaisten seurojen keskinäisessä UEFA:n seurapisterankingissa sijalle 81.
Lähihistoria.
Athleticin edelliset merkittävät mestaruudet ovat 1980-luvun alkupuoliskolta, ja sittemmin seura on pääasiassa kamppaillut heikommista sijoituksista ja jopa putoamista vastaan. Kaudella 2006–2007 joukkue sijoittui sarjan 17:nneksi ja säilytti sarjapaikkansa vain yhden pisteen turvin. Vuonna 2009 Athletic ylsi Espanjan cupin Copa del Reyn loppuotteluun ensimmäistä kertaa 24 vuoteen, mistä alkoi menestyksekkäämpi aikakausi seuran historiassa.
Kaudella 2011–2012 Athletic eteni Marcelo Bielsan alaisuudessa jälleen Copa del Reyn finaaliin. Seura menestyi myös eurokentillä, kun Bielsa johdatti baskit UEFA-cupin korvanneen Eurooppa-liigan loppuotteluun 35 vuoden tauon jälkeen. Unelma mestaruudesta kaatui finaalitappioon Atlético Madridia vastaan maalein 3–0.
Kauden 2013–2014 päätteeksi Athletic saavutti neljännen sijan kotimaisessa sarjassa. Kausi oli kokonaisuudessaan menestyksellinen, mistä hyvä esimerkki on 1–0-kotivoitto Barcelonasta. Hyvät otteet toivat paikan Mestarien liigan play-off-kierrokselle kaudelle 2014–2015, jossa vastaan asettui Napoli. Hienon kauden jälkeen joukkueen tähtipelaajista, kuten Aritz Adurizista ja Ander Herrerasta, tehtiin lukuisia tarjouksia. Lopulta kesäkuussa 2014 Herrera siirtyi 36 miljoonan punnan kaupassa Manchester Unitediin. Athletic saavutti paikan Mestarien liigan lohkovaiheeseen kaudeksi 2014–2015.
Kaudella 2014–2015 Athletic sijoittui jälleen Copa del Reyn toiseksi. Elokuussa 2015 Athletic voitti Supercopa de Españassa Barcelonan, mikä oli seuran ensimmäinen mestaruus 31 vuoteen kansallisissa tai kansainvälisissä kilpailuissa.
Saavutukset.
Eva Duarten malja
(1): 1950
"Tilanne 20. syyskuuta 2025."
Endosymbioositeoria

Endosymbioositeoria eli symbiogeneesi on teoria, joka selittää, kuinka aitotumaiset kehittyivät esitumallisista. Se käsittelee tiettyjen aitotumaisten soluelinten, kuten mitokondrioiden ja plastidien (erityisesti viherhiukkasten), alkuperää. Teorian mukaan nykyisiä aitotumaisia edeltäneet solut ottivat aikoinaan solusyönnillä sisäänsä erilaisia bakteereja, joista sittemmin endosymbioosin myötä kehittyi soluelimiä. Mitokondrioiden katsotaan kehittyneen proteobakteereista ja viherhiukkasten syanobakteereista.
Endosymbioositeoriasta kiisteltiin 1900-luvulla vuosikymmeniä, mutta nykyään se hyväksytään tutkijoiden keskuudessa. Vankimpana näyttönä pidetään mitokondrioiden ja viherhiukkasten oman genomin selvittämistä sekä monien yksisoluisten levämäisten eliöiden solurakenteissa nykyäänkin tavattavia muita plastideja, jotka ovat enemmän tai vähemmän surkastuneita yhteyttäviä yksisoluisia eliöitä.
Kunto

Kunto tarkoittaa ihmisestä puhuttaessa hänen fyysistä tai henkistä kelpoisuuttaan, valmiuttaan johonkin, tai kyvykkyyttään.
Fyysinen kunto ja fyysinen toimintakyky.
Fyysisellä kunnolla tarkoitetaan muun muassa kestävyyskuntoa, lihasvoimaa ja liikehallintaa. Fyysinen kunto on käsitteenä suppeampi kuin fyysinen toimintakyky, johon luetaan kuuluvaksi edellä mainittujen asioiden lisäksi muun muassa aistien toiminta. Huono fyysinen kunto on suurin yksittäinen terveysriski kaikille ihmisille. Fyysistä kuntoa voidaan ylläpitää liikunnalla, joka ylläpitää samalla myös psyykkistä kuntoa.
Fyysisellä toimintakyvyllä tarkoitetaan kehon kykyä suoriutua fyysisistä ponnistuksista ja muista tavoitteista. Yksinkertaistettuna se tarkoittaa kykyä selviytyä arjen askareista, toiminnoista ja vaatimuksista vaivattomasti ja kivutta. Esimerkiksi kengännauhojen sitominen vaatii tiettyä notkeutta. Jos tällainen perustoiminto vaatii onnistuakseen erityistä ponnistelua tai erityisiä toimenpiteitä, esim. jalan nostoa tuolille tai jotain teknistä apuvälinettä, niin silloin fyysinen toimintakyky on rajoittunut. Iän myötä fyysinen toimintakyky heikkenee, mutta sitä voidaan kuitenkin merkittävästi pidentää toiminnan kautta edellyttäen luonnollisesti, etteivät terveydelliset seikat sitä rajoita. Terveys ja toimintakyky vaikuttavat toisiinsa.
Fyysinen suorituskyky.
Fyysinen suorituskyky on alla olevan listan summa. Fyysisen suorituskyvyn osa-alueita tulee käsitellä kokonaisuutena sen sijaan, että keskityttäisiin vain yhteen tai muutamaan toisiaan täydentävään osa-alueeseen.
Kunnon hankkiminen ja ylläpitäminen.
Hyvän kunnon saaminen ja ylläpitäminen voi vaatia seuraavia asioita:
Polttopallo

Polttopallo on peli, jossa heitetään pallolla muita pelaajia. Polttopalloa pelataan mm. alakoulussa liikuntatunneilla. 
Säännöt.
Yksi tai useampi pelaaja yrittää "polttaa" muita pelaajia osumalla pelaajiin heittämällään pallolla. Muut pelaajat asettuvat maahan piirretyn ympyrän sisäpuolelle ja yrittävät väistellä palloa. Kun pallo osuu ympyrän sisällä olevaan pelaajaan, hän siirtyy ympyrän ulkopuolelle ja hänestä tulee yksi heittäjistä. Peliä jatketaan, kunnes ympyrän sisällä ei ole enää pelaajia. Viimeinen sisällä oleva pelaaja on voittaja. Yleensä tapana on, että vain pään alapuolelle osuneet heitot hyväksytään. Pelistä on olemassa monimutkaisempia muunnelmia, kuten keinupolttopallo.
Joukkue muodostuu yleensä 4-8 pelaajasta. Kentällä voi pelata samanaikaisesti 4,5 tai 6 pelaajaa riippuen etukäteen päätetystä pelitavasta. Loput pelaajat ovat varapelaajia. Varapelaaja voi tulla kentälle vain erien välillä. Pelikentän tulee olla vähintään 9 metriä leveä ja 15 metriä pitkä, mutta se voi myös vaihdella pelipaikasta ja pelaajien määrästä riippuen.
Joissakin sääntömuunnelmissa ympyrän sisällä olevat pelaajat saavat ottaa pallosta kopin käsillään. Näin tehdessä viimeksi ympyrästä poistunut tai kopparin valitsema pelaaja saa palata ympyrään. 
Polttopalloa pelataan eri säännöillä ympäri maailmaa. Yhdysvalloista Suomeenkin levinnyt joukkuelajimuoto saa koko ajan uusia pelaajia myös Suomessa ja mm. SM-kisoja pelataan eri tasoilla Suomessa.
Neljän tulen välissä.
Polttopallon tapainen toinen leikki on nimeltään Neljän tulen välissä. Siinä pelaajat jaetaan kahteen ryhmään ja heidän yhteinen liikkuma-alueensa jaetaan kahteen erilliseen, jolloin kummallakin joukkueella on oma puoli. Pelialue rajataan melko pieneksi. Kummastakin joukkueesta valitaan yksi tai kaksi polttajaa, myös palloja voi olla enemmän kuin yksi. Polttajien alue sijoittuu vastajoukkueen taakse ja heidän on tarkoitus polttaa mahdollisimman monta vastapelaajaa. Palaneesta pelaajasta tulee polttaja ja hänen on siirryttävä vastajoukkueen taakse, muiden omanpuolelaisten polttajien avuksi. Viimeinen palamaton voittaa. Joskus peliä vaikeutetaan monella pallolla ja palaneiden vapauttamisella. Mm. kun joku henkilö palaa itse, hänen polttamansa henkilöt vapautuvat.
VNC

VNC "(Virtual Network Computing)" on protokolla tietokoneen graafisen käyttöliittymän etäkäyttöön, jonka kehitti ORL eli Olivetti Research Lab. Englannin Cambridgessa vuonna 1995. VNC:tä käytetään graafisen työpöydän esittämiseen verkon yli toisella työpöydällä. Tätä varten etäpisteellä tarvitaan VNC-palvelin ja toiseen päähän pääteohjelma.
Sekä palvelimia että pääteohjelmia löytyy yleisimmille käyttöjärjestelmille kuten Linux, Microsoft Windows ja BSD-muunnelmat kuten Mac OS X. VNC-protokolla on alustariippumaton, mutta kaikille käyttöjärjestelmille ei ole valmistettu tarvittavia ohjelmia.
VNC-pääteohjelma voi ottaa yhteyden eri käyttöjärjestelmällä varustettuun palvelimeen. Useamman pääteohjelman on mahdollista ottaa yhteys samaan palvelimeen. VNC on käytännöllinen vaikkapa etätyöskentelyyn. On olemassa myös Javalla tehty pääteohjelma, mikä teoriassa mahdollistaa järeänkin tietokoneen käyttämisen matkapuhelimen avulla.
Alkuperäinen VNC-koodi on avointa lähdekoodia.
Historia.
VNC sai alkunsa ORL eli "Olivetti Research lab" -tutkimuskeskuksessa vuonna 1995. 1997 myös Oracle alkoi rahoittaa tutkimuskeskusta ja se nimeksi tuli "Olivetti &amp; Oracle Research Lab". 1999 AT&amp;T osti laboratorion mutta se lakkautettiin vuonna 2002.
Nimi VNC johdettiin sanoista "Very-thin-client ATM Network Computer" eli "Videotile", joka oli kynällä käytettävä nopealla ATM-yhteydellä varustettu LCD-kosketusnäyttö. Ohjelmallinen versio laitteesta sai nimen "Virtual Network Computing" eli VNC.
VNC:n parissa työskennelleet kehittäjät:
VNC-variaatioita.
Koska VNC julkaistiin GPL-lisenssin alaisena, myöhemmin syntyi useita VNC-pohjaisia järjestelmiä.
Georg Simon Ohm

Georg Simon Ohm (16. maaliskuuta 1789 – 6. heinäkuuta 1854) oli saksalainen fyysikko. Hänen nimeään kantaa Ohmin laki. Ohm huomasi kokeissaan, että johtimeen syntyvä sähkövirta on suoraan verrannollinen johtimessa tapahtuvaan jännitehäviöön. Myös resistanssin yksikkö ohmi (Ω) kantaa hänen nimeään.
Ohmista tuli matematiikan opettaja jesuiittojen koulussa Kölnissä 1817 ja polyteknisessä ammattikorkeakoulussa Nürnbergissä 1833. Koulu on myöhemmin nimetty hänen mukaansa. Hän sai arvostusta vasta vanhemmalla iällä, Copley-mitalin vuonna 1841 ja Torinon tiedeakatemian ja Royal Societyn jäsenyydet pian sen jälkeen. Hän sai professorin viran Münchenissä vuonna 1852, vain muutaman vuoden ennen kuolemaansa. Ennen tätä hän toimi monissa opetustehtävissä.
Ohm julkaisi Ohmin lakia käsittelevät tutkimuksensa aluksi tiedejulkaisuissa 1826, mutta julkaisi jo seuraavana vuonna niitä käsittelevän kirjan, "Die galvanische Kette: mathematisch bearbeitet". Hän tutki myös atomeja, ääntä, polarisaatiota ynnä muuta.
Mansikat

Mansikat ("Fragaria") on ruusukasveihin (Rosaceae) kuuluva kasvisuku. Sukuun kuuluu yli 21 lajia ja monia risteymiä ja lajikkeita. Mansikoita kasvaa lauhkeassa ilmastossa eri puolilla maapalloa. Puutarhamansikan ("Fragaria" × "ananassa") pohjushedelmä on kaupallisesti merkittävä viljeltävä marja.
Kuvaus.
Mansikat ovat monivuotisia, rönsyjä kasvattavia ruohovartisia kasveja. Lehdet kasvavat ruusukkeisesti, ja lehtilapa on kolmisorminen. Kukkien teriö on valkoinen.
Mansikoiden kukka­pohjus paisuu hedelmöittymisen jälkeen pohjushedelmäksi eli pohjus­marjaksi, jota myös sanotaan mansikaksi. Tavallisessa kielen­käytössä sitä pidetään marjana, mutta kasvitieteessä yleisesti käytetyn määritelmän mukaan se on epähedelmä, koska hedelmällä tarkoitetaan vain sikiäimestä muodostunutta solukkoa. Tässä mielessä mansikoiden varsinaisia hedelmiä ovat pähkylät eli pienet siemenet pohjusmarjan ulkopinnalla. Mansikat leviävät siementen lisäksi myös rönsyjen avulla.
Ravintoarvot.
Mansikassa on C-vitamiinia enemmän kuin appelsiinissa. 100 grammassa mansikoita on C-vitamiinia 60 milligrammaa, eli kahdessa desissä mansikoita on päivän C-vitamiiniannos. C-vitamiini säilyy pakastettunakin melko hyvin. Kahdessa desilitrassa mansikoita on yhtä paljon kuitua kuin palassa ruisleipää. Mansikan kuitupitoisuus on 2,4 prosenttia tuorepainosta. Mansikka sisältää runsaasti fenoliyhdisteitä, jotka vahvistavat elimistön suojamekanismeja, toimivat antioksidantteina ja estävät haitallisten mikrobien kasvua. Sadassa grammassa eli noin kahdessa desilitrassa mansikoita on 43 kilokaloria.
Mansikan tärkeimmät laatutuhoojat.
Mansikan laatua voivat heikentää erilaiset kasvissa esiintyvät bakteerien ja sienten aiheuttamat taudit sekä mansikassa esiintyvät eliöt.
Mansikan laatutappiota voivat aiheuttaa myös useat virukset sekä kemppien ja kaskaiden levittämät fytoplasmat ("Phytoplasma").
Kalle (nimi)

Kalle on suomalainen miehen etunimi, alkujaan ruotsinkielinen lempinimimuoto nimestä Karl. Kalle kuuluu Suomen tavallisimpiin miesten etunimiin. Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan nimi Kalle on annettu Suomessa tammikuuhun 2025 mennessä 39 624 miehelle ja alle 23 naiselle.
Kallen nimipäivää vietetään 28. tammikuuta. Päivä on alkujaan joulupäivänä 800 Rooman keisariksi kruunatun Kaarle Suuren kuolin- ja muistopäivä.
Melissa (tietokonevirus)

Melissa on tietokonevirus, tarkemmin sanottuna mato, joka sai nimensä erään strippaajan mukaan 1999. Se oli ensimmäisiä laajalti levinneitä sähköpostiviruksia. Melissa-mato ja sen variantit käyttävät hyväkseen tiettyjen Microsoftin tuotteiden (Microsoft Word 97 ja 2000; Outlook) tietoturva-aukkoja. 
Erityisen merkittävän Melissasta tekee se, että sen lähdekoodi julkaistiin heti viruksen levittyä, ja siitä lähtien lähdekoodia on hyödynnetty muissa mainetta niittäneissä ja ehkä hieman tuntemattomammissakin viruksissa. Tartunnan aiheutettuaan virus keräsi käyttäjän koneelta sähköpostiosoitteita ja lähetti itsestään kopion eteenpäin.
La Bayamesa

La Bayamesa on ollut Kuuban kansallishymni vuodesta 1959. Kuubalaiset ovat eri mieltä, sillä se tuli maanhymniksi jo Kuuba-Espanjan sodan aikana. Aluksi se oli pitempi. Osa, joka jäi pois, kertoi taistelusta joka oli jo päättynyt. "Mehän olemme aina taistelemassa", sanoi joku. Sanojen kirjoittaja ja sanoittaja oli Perucho "Pedro" Figueredo, runoilija Bayamo-kaupungista. Musiikki hymnille oli jo olemassa, mutta kansa pyysi häneltä sanoja musiikille. Hän kirjoitti ne heti, ollessaan ratsun päällä. Espanjalaiset sotilaat teloittivat Figueredon vuonna 1870, jolloin hänen kerrotaan lausuneen viimeisiksi sanoikseen "Morir por la Patria es vivir" (.
Espanjankieliset sanat:
Al combate, corred, bayameses,
Que la Patria os contempla orgullosa;
No temáis una muerte gloriosa,
Que morir por la Patria es vivir.
En cadenas vivir, es vivir
En afrentas y oprobios sumidos;
Del clarín escuchad el sonido;
¡A las armas, valientes, corred!
Curlie

Open Directory Project eli dmoz oli Time Warnerin omistama avoimen lähdekoodin hankkeiden hengessä perustettu täysin ilmainen linkkikirjasto. Sitä ylläpiti valtaisa määrä vapaaehtoisia toimittajia ympäri maailmaa. 
5. kesäkuuta 1998 kaksi Sun Microsystemsin insinööriä, Rich Skrenta ja Bob Truel, perustivat ODP:n nimellä Gnuhoo. Myöhemmin Gnuhoo nimettiin uudelleen Newhooksi, kun Slashdotin artikkeli väitti Gnuhoon olevan pelkkä GNU:n nimellä ratsastava kaupallinen yritys.
Lokakuussa 1998 Netscape osti Newhoon, joka oli välissä ehtinyt vaihtaa nimensä ODP:ksi. AOL osti myöhemmin Netscapen ja sen mukana ODP:n. ODP:ssä oli yli neljä miljoonaa linkkiä.
ODP:n sisältö oli peilattu useisiin satoihin portaaleihin ympäri verkkoa joka onkin ollut ratkaiseva tekijä ODP:n menestykselle. ODP:n avoin suhtautuminen omaan linkkitietokantaan erottikin sen useimmista kilpailevista projekteista. Esimerkiksi Google Hakemisto hyödynsi ODP:n linkkitietokantaa.
28. helmikuuta 2017 ODP ilmoitti lopettavansa toimintansa 14. maaliskuuta 2017.
Kippari-Kalle

Kippari-Kalle (engl. Popeye the Sailor) on yhdysvaltalaisen Elzie Segarin luoma sarjakuvahahmo, joka on esiintynyt myös animaatioelokuvissa.
Piirteet.
Kippari-Kalle on supersankari, jolle pinaatti antaa yli-inhimilliset voimat. Kippari-Kallen tyttöystävä on Olga ja verivihollinen Brutus, joka yrittää kaapata Olgan. Kippari-Kallen tunnusmerkkejä ovat erikoinen puhetapa, merimiesasu, maissipiippu ja ankkuritatuoinnit hänen molemmissa käsivarsissaan.
Historia.
Kippari-Kalle teki ensiesiintymisensä "Thimble Theatre" -nimisessä sarjakuvassa 17. tammikuuta 1929. Hän oli aluksi pelkkä statisti, muriseva karskiotteinen merimies, joka vain puuhaili piippunsa kanssa. Kippari-Kalle katosi sarjasta takaisin merille viiden kuukauden jälkeen, mutta palasi lukijoiden vaatimuksesta takaisin 5. elokuuta jäädäkseen. Hahmon luoja Elzie Segar piirsi Kippari-Kallea kuolemaansa 1938 saakka, minkä jälkeen hahmoa alkoi piirtää hänen assistenttinsa Bud Sagendorf.
Kippari-Kallella on patsas Crystal Cityssä, Texasissa. Paikka on pinaatinviljelyn keskus.
Elokuvat.
Max Fleischerin animaatiostudio alkoi tehdä Kippari-Kalle-lyhytelokuvia vuonna 1933-1957 ja 20-minuuttisia väripiirrettyjä vuonna 1936-1939.
Robert Altman ohjasi vuonna 1980 oikeilla näyttelijöillä musikaalielokuvan "Kippari-Kalle", jossa Kippari-Kallea esitti Robin Williams. Elokuva kuvattiin Maltalla, jonne rakennettiin lavastekylä. Nykyään Kippari-Kallen kylä toimii teemapuistona.
Hahmoja.
Kippari-Kalle-sarjakuvien hahmoja ovat:
Ulkomaantunnus

Ulkomaantunnus on puhelinliikenteessä numerosarja, joka valitaan ensimmäisenä soitettaessa puhelimella ulkomaille. Ulkomaantunnuksen jälkeen valitaan kohdemaan kansainvälinen suuntanumero.
Ulkomaantunnus Suomesta soittaessa.
Ulkomaantunnus Suomesta lähtevissä puheluissa on joko yleinen ulkomaantunnus 00 tai operaattoritunnus. Operaattoritunnuksen avulla soittaja valitsee haluamansa puhelinoperaattorin. 
Esimerkki: Suomesta voidaan soittaa Ruotsiin valitsemalla 00, tämän jälkeen Ruotsin suuntanumero 46 ja sitten ruotsalainen puhelinnumero.
Ulkomaantunnus oli Suomessa 990 vielä 1990-luvun alussa. Kilpailun vapautuessa 1990-luvun alkupuolella käytettiin telelaitoksen ulkomaantunnusta 990, 994 tai 999. Yleiseurooppalainen ulkomaantunnus 00 otettiin Suomessa käyttöön vuonna 1996.
Ulkomaantunnus muista maista soittaessa.
Yleiseurooppalainen ulkomaantunnus on 00. Muita yleisiä ulkomaantunnuksia ovat muun muassa 011 (pohjoisamerikkalainen), 810 (venäläinen) ja 001 (kaukoitäinen).
Ulkomaantunnus matkapuhelimesta soittaessa.
Matkapuhelimissa voidaan käyttää ulkomaantunnuksen sijasta valintaa ”+”, joka korvautuu matkapuhelinoperaattorin oletusarvoisella kansainvälisen teleliikenteen operaattoritunnuksella.