tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Sven Stolpe

Sven Johan Stolpe (24. elokuuta 1905 Tukholma – 26. elokuuta 1996 Filipstad) oli ruotsalainen kirjailija, toimittaja ja kirjallisuuskriitikko. 
Elämä ja ura.
Stolpe syntyi Tukholmassa virkamiesperheeseen. Isää on kuvattu velvollisuudentuntoiseksi järjestyksen ihmiseksi, jolla oli vahva moraalinen asenne myös pikkuasioissa. Stolpen mukaan tämä korostui hänessäkin taipumuksena itsekurin korostukseen. Tukholmassa suoritetun ylioppilastutkinnon jälkeen hän jatkoi opiskelua Tukholman korkeakoulussa filosofian kandidaattitutkintoon saakka. Hän oli aktiivinen opiskelijalehti "Gaudeamuksessa", mutta kirjoitti myös päivälehtiin ja kirjallisiin aikakauslehtiin. 
Vuonna 1927 Stolpe sairastui tuberkuloosiin ja joutui viettämään vuoden verran keuhkoparantolassa Sveitsissä. Hän käytti aikansa tutustumalla uskonnollisten ja eritoten ranskalaisten katolisten kirjailijoiden tuotantoon. Nämä vaikutteet muodostuivat myöhemmin pohjaksi hänen kristillisesti värittyneelle kulttuurikäsitykselleen, joka tuli esiin erityisesti hänen ollessaan aikakauslehti "Frontenin" päätoimittajana vuosina 1930–1931 sekä myöhemmin "Aftonbladetin" kriitikkona vuosina 1945–1961. 
Kirjallinen tuotanto.
Stolpen kirjallinen työ oli laajaa. Hän julkaisi yli sata kirjaa, ja häntä on kuvattu eräänlaiseksi "yhden miehen yliopistoksi". Hänen teoksensa voidaan jakaa kahteen pääkategoriaan: kaunokirjallisiin teoksiin ja yleisiin kulttuurikriittisiin sekä tutkimuksellisiin teoksiin yksittäisistä kirjailijoista.
Stolpen esikoisteos oli esseekokoelma "Två generationer" vuonna 1929. Siinä hän kritisoi voimakkaasti aikansa idyllistä runoutta ja porvarillista proosaa. Vuodesta 1936 Stolpen kirjallista tuotantoa leimasi hänen liittymisensä Oxford-liikkeeseen, erityisesti Roland Fangenin vaikutuksesta. Hänen kääntymisensä katolisuuteen vuonna 1947 näkyi muun muassa hänen romaaneissaan "Lätt, snabb och öm" (1947) ja "Sakrament" (1948). 
Stolpen intohimoinen kiinnostus ideologisiin väittelyihin ja hänen monipuolinen tyylinsä tulivat erityisesti esiin hänen esseekokoelmissaan, kuten "Den kristna falangenissa" (2 nidettä, 1934–1936), ja niiden kautta hän esitteli erityisesti modernia ranskalaista uskonnollista kirjallisuutta. Stolpe kirjoitti myös elämäkertoja muun muassa Hjalmar Söderbergistä (1934), Jeanne d’Arcista (1949), Ruotsin kuningatar Kristiinasta (2 nidettä, 1960–1961) ja Pyhästä Birgitasta (1973). Vuosina 1972–1984 Stolpe julkaisi kahdeksanosaisen teoksen Ruotsin kirjallisuushistoriasta ("Svenska folkets litterturhistoria").
Lev Tihomirov

Lev Aleksandrovitš Tihomirov (; 31. tammikuuta 1852 Gelendžik – 16. lokakuuta 1923 Sergijev Posad) oli venäläinen vallankumouksellinen narodnikki, josta myöhemmin tuli monarkismin kannattaja.
Lev Tihomirov syntyi aatelisperheeseen. Vuosina 1870–1873 hän opiskeli Moskovan yliopistossa. Vuosina 1872–1873 hän kuului tšaikovskilaiseen narodnikkikerhoon ja levitti vallankumoksellista propagandaa työläisten keskuuteen. Tihomirov pidätettiin marraskuussa 1873 ja hän oli tuomittavana ns. 193:n oikeudenkäynnissä.
Vuonna 1878 Tihomirov kuului Zemlja i voljan johtoryhmään. Vuodesta 1879 hän oli Narodnaja voljan toimeenpanevan komitean jäsen ja toimitti sen lehteä. Vuonna 1882 Tihomirov muutti ulkomaille, missä hän julkaisi Pjotr Lavrovin kanssa "Vestnik Narodnoi voli" -lehteä.
Myöhemmin Tihomirov luopui vallankumouksellisista toiminnasta. Vuonna 1888 hän kirjoitti katumuskirjeen tsaarille ja julkaisi kirjasen "Potšemu ja perestal byt revoljutsionerom" (”Miksi lakkasin olemasta vallankumouksellinen”). Vuonna 1889 Tihomirov armahdettiin ja hän palasi Venäjälle, jossa hänestä tuli vakaumuksellinen monarkisti ja valtioneuvos. Vuosina 1909–1913 hän työskenteli "Moskovskije vedomosti" -lehden toimittajana. Vallankumouksen jälkeen Tihomirov luopui poliittisesta toiminnasta ja keskittyi muistelmateosten kirjoittamiseen.
Fusō-luokka

Fusō-luokka oli keisarillisen Japanin laivaston kahden aluksen muodostama taistelulaivaluokka. Luokan alukset olivat ensimmäiset nykyaikaiset taistelulaivat Japanin laivastossa.
Taustaa.
Britannian Kuninkaallisen laivaston Orion-luokan super dreadnought -taistelulaivoissa esiteltiin vuonna 1909 13,5 tuuman pääaseet, jolloin 12 tuuman pääasein varustetut taistelulaivat luokiteltiin toisen luokan aluksiksi. Tällä oli vaikutuksensa myös Japanin vuoden 1911 laivasto-ohjelmaan kuuluneiden taistelulaivojen (suunnitelma A-64) sekä saman ohjelman Kongō-luokan taisteluristeilijöiden hankintaan. Luokan aluksissa oli kuitenkin pitäydytty taistelulaivojen ja taisteluristeilijöiden luokittelussa, jonka mukaan taistelulaivat olivat nelisen solmua hitaampia kuin taisteluristeilijät, mutta raskaammin panssaroituja. Luokan alusten suunniteltu uppouma oli suurempi kuin Kongō-luokan, mutta runko oli lyhyempi ja kapeampi. Aluksissa oli myös pienitehoisemmat moottorit pienemmän rungon tarpeisiin mitoitettuna, ja aseratkaisuilla oli myös omat seurauksensa uppoumaan.
Suunnittelu.
Alusten suojansuunnittelu perustui ensimmäiseen Japanin laivaston dreadnought-tyyppisiin Kawachi-luokan aluksiin. Alusten vesirajaan asennettu panssarivyö oli 12 tuuman paksuinen, joka kapeni portaittain nelituumaiseksi alaspäin mentäessä. Vyö suojasi konehuoneita sekä ammusvarastoja. Vyön ulkopuolella oli kahdeksan tuumaa terästä, joka suojasi tykkiasemia sekä apuaseita, mistä alkoi kuuden tuuman panssarointi yläkanteen saakka. Panssarikansi koostui kahdesta 5/8 tuuman nikkeliteräskerroksesta, joka kattoi koko aluksen. Tykkiasemien panssarointina oli kahdeksan tuumaa terästä ja pääaseiden tornien etupanssarit olivat 12 tuuman paksuiset. Tulenjohtotorni oli osin 14 tuuman paksuinen. Panssarointiin oli käytetty kaikkiaan 8 588 tonnia terästä eli 29 prosenttia aluksen uppoumasta.
Alusten koneina oli neliakselinen suoraan vetävä Brown-Curtis-höyryturbiini, joka tuotti 40 000 hevosvoimaa. Tällä teholla alusten piti saavuttaa 23 solmun nopeus. Turbiineita pyöritti 24 sekapolttoainekattilaa. "Fusō" saavutti koeajoissa 29. elokuuta 1915 23 solmua, kun aluksen uppouma oli 30 662 tonnia.
Alusten pääaseistusta oli lisätty 50 prosentilla Kongō-luokan aluksiin verrattuna, minkä mahdollisti alipaineturbiinien käyttöönotto. Täten alukset olivat raskaammin aseistettuja kuin samaan aikaan valmistetut Kuninkaallisen laivaston tai Yhdysvaltain laivaston alukset, joilla oli vain kymmenen tykkiä. Alusten 14 tuuman tykit olivat vuoden 41 mallia eli vastaavia kuin Kongō-luokan aluksilla. Alusten keskikannelle sijoitetut tornit olivat keskilinjalla, mutta siitä huolimatta niiden ampuma-ala oli rajoittunut. Apuaseina olleet kuuden tuuman tykit olivat vastaavia kuin aiemmissa taistelulaivoissa ja ne oli sijoitettu pattereittain kummallekin kyljelle rakennettuihin pesäkkeisiin. Alusten ilmatorjunta koostui neljästä kolmen tuuman yksiputkisesta ilmatorjuntatykistä. Aluksilla oli lisäksi vesirajan alapuolelle sijoitettu kuusi 21 tuuman torpedoputkea.
Pavel Akselrod

Pavel Borisovitš Akselrod (myös "Axelrod", ; 25. elokuuta 1850 Tšernigovin läänin Mglinin kihlakunnan Potšep – 16. huhtikuuta 1928 Berliini) oli venäläinen narodnikki ja myöhemmin yksi menševikkien johtajista.
Pavel Akselrod syntyi juutalaisen krouvarin perheeseen. Hän opiskeli Kiovan yliopistossa ja osallistui narodnikkikerhojen toimintaan. Vuosina 1874–1879 hän asui Berliinissä ja Genevessä.
Vuodesta 1879 lähtien Akselrod toimi Tšornyi peredel -järjestön johdossa Pietarissa. Vuonna 1881 hän muutti Sveitsiin, jossa hän osallistui sosiaalidemokraattisen Työn vapautus -ryhmän perustamiseen. Vuodesta 1900 lähtien hän työskenteli "Iskra" ja "Zarja" -lehtien toimittajana. Venäjän sosiaalidemokraattisen työväenpuolueen toisessa edustajainkokouksessa hänestä tuli puolueen vähemmistösiiven (menševikkien) johtaja.
Helmikuun vallankumouksen jälkeen Akselrod palasi Venäjälle, jossa hänet valittiin Pietarin neuvostoon ja menševikkipuolueen keskuskomitean puheenjohtajaksi. Lokakuun vallankumouksen jälkeen hän siirtyi ulkomaille, missä hän toimi yhtenä toisen internationaalin johtajista.
Fiat G.49

Fiat G.49 on italialainen sotilaskoulukone, jonka ensilento lennettiin syyskuussa 1952. Italian ilmavoimat käytti konetta, jota kuitenkin tilattiin vain pieni määrä.
Koneen suunnitteli Giuseppe Gabrielli. Kone on yhdysvaltalaisen T-6 Texanin kaltainen, jonka sen piti korvata Italiassa. Koneessa oli pyrstöteline, sisäänotettavat päätelineet ja oppilas ja opettaja istuivat peräkkäin.
Kaguraden

Kaguraden tai kaguradono (, ”kagura-palatsi”), myös maidono (, ”tanssipalatsi”), on šintolaisen pyhäkön rakennus, jossa pyhäkön "kamille" esitetään seremonioiden aikana pyhää tanssia ("kagura") ja musiikkia. 
Varhaisella Heian-kaudella tanssia esitettiin ulkona väliaikaisella lavalla. Tällainen lava mainitaan ensimmäisen kerran 800-luvun tekstissä, jossa kuvaillaan Hirano-jinjan pyhäkön eteen rakennettua maidonoa. Noin vuosisadan kuluessa siitä tuli pysyvä osa pyhäkköä, ja sen käyttöä lisättiin, kunnes se alkoi toimia alkuperäisen tarkoituksensa sijaan pikemminkin rukoushallina. Nykyisin sitä voidaan käyttää myös häihin ja nō-näytelmiin. Jotkut tutkijat uskovat, että rukoushalli eli "haiden" on saanut alkunsa kaguraden-hallista.
Osip Aptekman

Osip Vasiljevitš Aptekman (, 30. maaliskuuta 1849 Pavlograd – 8. heinäkuuta 1926 Moskova) oli venäläinen vallankumouksellinen narodnikki.
Osip Aptekman syntyi juutalaiseen porvarisperheeseen. Hän opiskeli Harkovan yliopistossa sekä Pietarin lääketieteen ja kirurgian akatemiassa. Vuodesta 1874 lähtien hän levitti vallankumouksellista propagandaa maaseudulla ja osallistui Zemlja i voljan toimintaan.
Zemlja i voljan hajottua vuonna 1879 Aptekman oli mukana perustamassa Tšornyi peredel -järjestöä. Vuonna 1880 hänet pidätettiin ja karkotettiin viideksi vuodeksi Jakutiaan. Vuosina 1887–1889 hän suoritti Münchenissä loppuun lääketieteelliset opintonsa. Palattuaan Venäjälle Aptekman työskenteli lääkärinä ja osallistui Narodnoje pravo -järjestön perustamiseen. 1890-luvun puolivälissä hän liittyi sosiaalidemokraatteihin.
Aptekman osallistui Vilnan läänissä vuosien 1905–1907 vallankumoustapahtumiin, joutui pidätetyksi ja muutti sen jälkeen Sveitsiin. Vuoteen 1913 saakka hän kuului menševikkeihin, mutta ensimmäisen maailmansodan aikana asettui vastustamaan näiden sodankäynnin jatkamista kannattanutta linjaa. Helmikuun vallankumouksen jälkeen Aptekman palasi Venäjälle, jossa hän työskenteli Pietarin vallankumoushistoriallisessa arkistossa ja kirjoitti vallankumousliikkeen historiaa käsitteleviä teoksia.
Potšep

Potšep () on kaupunki Brjanskin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Desnan sivujoen Sudostin varrella 84 kilometriä Brjanskistä lounaaseen. Kaupunki on Potšepin piirin keskus. Sen kautta kulkee Brjanskin ja Unetšan välinen rautatie. Asukkaita oli 17 161 henkeä (vuonna 2010).
Potšep mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1457 ja kaupunkina vuodesta 1503. Vuosina 1618–1686 se kuului Puolaan. 1700-luvun alussa rakennettiin uusi linnoitus. Paikkakunta oli huomattava kaupan keskus. 1800-luvulla se oli Tšernigovin läänin Mglinin kihlakuntaan kuulunut kauppala ja vuodesta 1919 lähtien kihlakuntakaupunki. Toisen maailmansodan aikana kaupunki oli saksalaisten miehittämä.
Nykyään Potšep on maatalousalueen keskus, jossa on mm. elintarvike- ja puunjalostusteollisuutta. Nähtävyyksiin kuuluu Antonio Rinaldin 1760-luvulla suunnittelema Ylösnousemuksen katedraali kellotapuleineen, Eliaan kirkko 1800-luvun alusta ja Antoniuksen hautausmaakirkko vuodelta 1823.
Raúl Baena

José Raúl Baena Urdiales (s. 2. maaliskuuta 1989 Torrox, Málaga, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Espanjan Primera Divisiónissa pelaavaa Rayo Vallecanoa ja on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Seurajoukkueura.
Baena pelasi uransa alkuvaiheilla Faro Torroxin ja Málagan juniorijoukkueissa, kunnes vuonna 2003 hän siirtyi Barcelonan akatemiaan. Vuonna 2007 hän vaihtoi naapuriseura Espanyolin reservijoukkueeseen. Ensiesiitymisensä edustusjoukkueessa hän teki 4. lokakuuta 2009 ottelussa Villarrealia vastaan.
Kauden 2009–2010 aikana hän onnistui vakiinnuttamaan paikkansa edutusjoukkueessa ja sai kohtalaisesti vastuuta. Yhteensä hän pelasi 19 ottelua.
Marathon (täsmennyssivu)

Marathon voi viitata esimerkiksi seuraaviin:
Paikat.
Kanadassa:
Kreikassa:
Yhdysvalloissa:
Sotilaspoika (vuoden 1971 elokuva)

Sotilaspoika ("Johnny Got His Gun") on Dalton Trumbon käsikirjoittama ja ohjaama elokuva, jonka pohjana on Trumbon oma pasifistinen romaani "Sotilaspoika" (1939).
Dalton tiivistää elokuvassa taiteilijan ja humanistin ajatuksiaan, joista hän joutui Joseph McCarthyn poliittisen ajojahdin kohteeksi Yhdysvalloissa toisen maailmansodan jälkeen. Elokuvan ohjaajaksi oli alun perin suunniteltu Luis Buñuelia, mutta tämän kieltäydyttyä Trumbo ohjasi sen itse.
Elokuvan tarinassa nuori sotilas menettää ensimmäisen maailmansodan viimeisenä päivänä raajansa, kasvonsa ja kommunikointikykynsä, kaiken muun paitsi tietoisuutensa, vaikka hänen luultiin olevan täysin tiedoton. Trumbo välittää elokuvassa taidokkaasti hänen ajatuksiaan ja tunteitaan. Tarinan juonta on elokuvassa kirjaan verrattuna jossain määrin muutettu.
Elokuva on kuvattu Los Angelesissa, osittain Raleigh Studiolla, osittain sen ulkopuolella. Elokuvan unet ja muistumat ovat värillisiä, muuten se on mustavalkoinen.
Elokuva sai Cannesin elokuvajuhlilla 1971 tuomariston palkinnon ja FIPRESCIn palkinnon ja viitisentoista muuta palkintoa.
Ohjaaja François Truffaut piti "Sotilaspoikaa" itselleen erittäin tärkeänä elokuvana ja muisti mainita sen lähes jokaisessa haastattelussaan. Metallica on liittänyt pätkän elokuvasta kappaleensa "One" videoon.
Alkuperäisen kirjan pohjalta on tehty yhdelle näyttelijälle tarkoitettu näytelmä "Johnny Got His Gun", jonka kirjoitti ja ohjasi Bradley Rand Smith. Esittäjänä oli Grant Tyler. Esitys kuvattiin elokuvaksi, joka on esitetty 2008. Muut roolit ovat ääniä.
Elämää Philadelphiassa

Elämää Philadelphiassa ("It’s Always Sunny in Philadelphia") on yhdysvaltalainen tilannekomedia. Sarjan ovat luoneet ja suunnitelleet Rob McElhenney, Glenn Howerton ja Charlie Day, jotka myös näyttelevät ohjelman pääosissa. Muita pääosan esittäjiä ovat myös Kaitlin Olson ja Danny DeVito, joka on ollut mukana sarjan toisesta tuotantokaudesta lähtien.
Elämää Philadelphiassa esitettiin Yhdysvalloissa FX-kanavalla kahdeksannen tuotantokauden loppuun saakka joulukuussa 2012. Sarja siirtyi tämän jälkeen yhdeksännestä kaudesta alkaen syyskuussa 2013 esitettäväksi FXX-kanavalle.
Suomessa Star Channel esittää ohjelmaa kesästä 2025 lähtien
Tina Live

Tina Live on Tina Turnerin kiertueelta tehty livealbumi. Levy sisältää DVD:n ja CD:n.
Kappaleet.
Disc 1 – Live CD
Disc 2 – Live DVD
Kotokan kansainvälinen lentoasema

Kotokan kansainvälinen lentoasema () (IATA: ACC, ICAO: DGAA) on lentoasema Accran kaupungissa, Ghanassa. Lentoasemaa ylläpitää Ghana Airports Company Limited. 
Lentoasema on sekä siviili- että sotilasilmailun yhteiskäytössä.
Matthias de Zordo

Matthias de Zordo (s. 21. helmikuuta 1988) on saksalainen keihäänheittäjä. Häntä valmentaa Boris Obergföll.
De Zordo voitti vuonna 2007 alle 20-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden. Vuonna 2009 hän sijoittui kahdeksanneksi alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa. Barcelonan EM-kilpailuissa 2010 hän sijoittui toiseksi ennätyksellään 87,81 m. Hän heitti kilpailun aikana kolmesti pidemmälle kuin entinen ennätyksensä 84,38 m. Daegun MM-kilpailuissa 2011 hän voitti maailmanmestaruuden tuloksella 86,27 m. Syyskuussa hän heitti Timanttiliigan päätöskilpailussa Brysselissä uudeksi ennätyksekseen 88,36 m.
De Zordo on voittanut alle 23-vuotiaiden Saksan-mestaruuden vuosina 2006–2008 ja aikuisten Saksan-mestaruuden vuosina 2010 ja 2011.
Elo (koira)

Elo on nuori saksalainen koirarotu, jonka nimi on virallisesti rekisteröity tavaramerkki. Sen jalostus on Elon jalostus- ja tutkimusjärjestön tiukassa valvonnassa.
Ulkonäkö.
Eloa jalostetaan enemmän luonnetta kuin ulkonäköä silmällä pitäen, minkä vuoksi ulkonäkö vaihtelee koirasta riippuen. Tästä huolimatta rotumääritelmä mainitsee säkäkorkeudeksi 46–60 cm ja painoksi 22–35 kg. Runko on hieman korkeuttaan pidempi ja normaalisti selän ylle kiertynyt häntä töyhtömäinen (tuuhea). Korvat ovat pystyt, pörröiset, eräälle toisistaan asettuneet ja kärjistään hieman pyöristyneet.
Rodusta on kaksi muunnosta: pitkä- (virallisesti sileä-) ja karkeakarvainen, joista molemmilla on tiheä pohjavilla. Kaikki värit sallitaan, mutta erityisen arvostettu on valkoinen joko ruskein, punaisin, mustin tai harmain merkein.
Alkuperä.
Vuonna 1987 Marita ja Heinz Szobries risteyttivät eurasiereitaan vanhaenglanninlammaskoirien kanssa. He uskoivat että vaikka rodut olivat keskenään erittäin erilaisia, rotutyyppi ja rotujen kehityskaari olivat molemmilla samankaltaiset. Ne pennut joilla oli ainutlaatuisia piirteitä ja hyvä terveys valittiin jatkojalostukseen. Koska eurasiereja ei ollut riittävästi, risteytyksissä käytettiin myös chow chow'ta, samojedinkoiraa ja dalmatiankoiraa geenipohjan laajentamiseksi.
Jalostus on jatkunut ja pitkällä tähtäimellä se on keskittynyt sopivan luonteen säilyttämiseen perimässä. Nimi "elo" (alun perin "eloschaboro") tulee kolmen rodun kirjaimista – eurasierin, vanhaenglanninlammaskoiran ja chow chow'n – ja sitä suojellaan Saksassa tavaramerkin avulla. Koirien jalostaminen elo-nimen alla sallitaan vain rodun perustajien myöntymyksestä.
Eloa jalostetaan pääasiallisesti luonnetta ja käytöstä silmällä pitäen, tarkoituksena luoda mahdollisimman hyvä perhelemmikki.
On olemassa myös niin kutsuttu "Klein-Elo" ("pikku-elo") joka on jalostettu kiinanpalatsikoirasta ja erilaisista pienistä pystykorvista. Sitä kasvattavat samoin periaattein samat ihmiset.
Terveys.
Kuten kaikilla lukumäärältään pienillä roduilla, elon pieni populaatiokoko kasvattaa sisäsiittoisuuden ja sen seuraamusten riskiä, sekä myös perinnöllisten sairauksien säännöllistä esiintymistä. Rodulla on herkkyyttä distichiaan, jossa sarveiskalvo saattaa vahingoittua. Jotta koira voidaan hyväksyä jalostukseen, se tulee silmätutkituttaa ja lonkkakuvauttaa.
Saksassa on tehty geneettinen tutkimus, jossa on laskettu kantarotujen geenien osuus, sisäsiittoisuuskerroin ja suhdekertoimet, sekä kuolleena syntyneiden yksilöiden osuus pentueissa. Tutkimus myös osoitti että 96,5 % eloista oli läheistä sukua keskenään. Rotu koostuu 48 % eurasierista, 23 % vanhaenglanninlammaskoirasta ja 10 % chow chow'sta. Sisäsiittoisuuskerroin on 12,04 %.
Merlsheimer.
Eräs elo-kasvattaja risteytti koiriaan villakoiran kanssa ja antoi uudelle variaatiolle nimen merlsheimer. Se muistuttaa ulkonäöltään suuresti sekä sileäkarvaista eloa että eurasieria, ja luetaan pikemminkin designer-koiriin kuin varsinaiseksi roduksi.
NBA Jam

NBA Jam on Midwayn kehittämä ja julkaisema kolikkopeli vuodelta . Se on ensimmäinen peli "NBA Jam" -pelisarjasta. Pelin pääsuunnittelija ja ohjelmoija oli Mark Turmell.
Pelattavuus.
NBA Jamissa peli koostui kaksi vastaan kaksi koripallopelistä, joka oli samalla ensimmäinen urheilupeli, jossa oli lisenssoidut joukkueet ja pelaajat. Pelin pääpiirre oli sen liioitteleva luonne, jossa pelaajat kykenevät donkkaamaan näyttävästi hyppäämällä tavallista korkeammalle uhmaamalla fysiikan lakeja. Pelissä ei ole rikesääntöjä eikä siihen johtavia vapaaheittoja, mutta 24 sekunin heittoaika on käytössä sekä käytännössä korissa olevan pallon estäminen. Tämä tarkoitti sitä että pelaaja sai vapaasti rikkoa vastustajaansa saadakseen pallon pois. Lisäksi pelissä oli "on fire" (tulessa) ominaisuus, mikäli yksi pelaaja onnistui tekemään kolme koria peräkkäin. Tämä tarkoitti sitä että kyseinen pelaaja onnistui jokaisessa heitossaan siihen asti kunnes vastustaja tekisi korin. Ominaisuus loppui mikäli pelaaja onnistuu tekemään neljä koria peräkkäin.
Konsoliversioissa, kuten Segalla peliin oli lisätty erikoisominaisuuksia, joiden avulla pelaaja kykeni tietyn näppäinyhdistelmän jälkeen muun muassa luomaan maanjäristyksen, jossa kaikki pelaajat kaatuisivat maahan, lukuun ottamatta pelaajaa itseään. Lisäksi pelaaja voi saada saamillaan erikoiskoodeilla lukittavat hahmot pelattaviksi, kuten Yhdysvaltain presidentin Bill Clintonin ja Charlotte Hornetsin maskotin Hugon.
Joukkueet ja pelaajat.
Kolikkopelin versiossa joukkueen kokoonpanot olivat NBA:n kaudelta 1992-1993 ja konsoliversioissa käytettiin kauden 1993-1994 kokoonpanoja.
Peik Andersin

Peik Andersin (s. 1965) on ratsastuskouluyrittäjä ja kilparatsastaja Espoosta. Andersin on luonut uran esteratsastajana sekä kotimaisilla että kansainvälisillä kisakentillä.
Andersin on voittanut esteratsastuksen SM-kultaa seniorina kolmesti, samoin myös kansallisen Tapiola GP -sarjan. Andersin on edustanut Suomea menestyksellä 1980-luvun lopulta alkaen esteratsastajien maajoukkueessa kilpaillen mm. maailmancupin sekä Nations Cupin osakilpailuissa. Vuonna 2005 Andersin oli osa Haminassa ratsastanutta Nations Cup -joukkuetta, joka toi Suomeen kautta aikojen ensimmäisen voiton neljän tähden tasolta.
Ratsastajaa valmentaja saksalainen Thies Luther. Andersin edustaa Kauniaisten Ratsastajia, kuten myös vaimonsa Nina ja tyttärensä Stefanie. Peik omistaa Espoossa sijaitsevan Peikin Ratsastuskoulun.
Kittilän vaakuna

Kittilän vaakuna on Kittilän kunnan tunnus. Vaakunan aihe, jossa kaarilakio viittaa lumihuippuisiin tuntureihin, kuvaa Lapin luontoa.
Vaakunan selitys on ”hopeakentässä kävelevä ahma ja yläpuolella kaarilakio, kaikki mustaa, paitsi ahman varukset punaiset.” Vaakunan on suunnitellut Einari Junttila, ja Kittilän kunnanvaltuusto hyväksyi sen kokouksessaan 1. heinäkuuta 1963. Sisäasiainministeriö vahvisti vaakunan käyttöön 26. marraskuuta samana vuonna.
1998 WW31

 (kirjoitetaan myös 1998 WW31) on transneptuninen pikkuplaneetta, joka kiertää Aurinkoa Neptunusta kauempana. Se kuuluu Kuiperin vyöhykkeellä kiertäviin cubewanoihin. :n löysi M. W. Buie vuonna 1998. Sen kuu löytyi 22. joulukuuta 2000. Tämä oli vasta toinen tunnettu transneptunisen kohteen kuu: aiemmin tunnettiin vain Pluton kuu Kharon. :n kuu tunnetaan tunnuksella S/2000 (1998 WW31) 1, ja sen uskotaan olevan läpimitaltaan . Kuun keskietäisyys keskuskappaleestaan on .
Anton Babtšuk

Anton Anatoliiovjtš Babtšuk (, s. 6. toukokuuta 1984 Kiova, Ukrainan SNT, Neuvostoliitto) on ukrainalainen entinen jääkiekkopuolustaja. Hänellä on myös Venäjän kansalaisuus ja hän edusti junioritasolla Venäjää. 
Babtšuk oli Chicago Blackhawksin ensimmäisen kierroksen varaus sijalla 21. vuoden . Hän pelasi NHL-uransa aikana Blackhawksissa, Carolina Hurricanesissa ja Calgary Flamesissa. Hän pelasi myös Venäjän pääsarjassa Ak Bars Kazanissa, Pietarin SKA:ssa, Avangard Omskissa, HK Donbassissa, Salavat Julajev Ufassa sekä Torpedo Nižni Novgorodissa.
Wäller

Wäller on saksalainen koirarotu. Kansainvälinen koiranjalostusjärjestö FCI ei ole tunnustanut sitä.
Alkuperä.
Wäller on hyvin nuori rotu, joka polveutuu brienpaimenkoiran ja australianpaimenkoiran risteytyksestä. Sen kasvatus aloitti vasta vuonna 1994 Karin Wimmer-Kieckbusch. Seuraavana vuonna perustettiin ensimmäinen saksalainen wäller-yhdistys.
Erityistä huomiota on kiinnitetty luonteeseen, terveyteen ja kotikoiran ominaisuuksiin, ja ulkonäkö jätettiin jalostuksessa toissijaiseksi päämääräksi. Vaikka jalostusyksilöiden lukumäärä on yhä pieni, sisäsiittoisuutta on onnistuttu välttämään. Tämän vuoksi koirien ulkomuoto vaihtelee suuresti. Jokaisen jalostukseen käytettävän wällerin täytyy läpikäydä jalostustutkimus, johon sisältyy terveys-, tottelevaisuus- ja käyttökoeosiot.
Ulkonäkö.
Rotu ei ole ulkonäöllisesti vielä täysin vakiintunut: esimerkiksi korvat voivat olla joko puolipystyt tai riippuvat. Se on noin 60 cm korkea ja painaa noin 30 kg. Karvapeitteen laatu vaihtelee suuresti: kaikkia muotoja esiintyy lyhytkarvaisesta nyörimäiseen. Kaikki värit sallitaan.
Luonne ja käyttäytyminen.
Wäller on liikunnallinen, helposti koulutettava ja motivoitava perhekoira, jolla on hyvä terveys ja pitkä elinikä. Se on kantarotujensa tapaan työhön motivoitunut kotikoira, minkä vuoksi se tarvitsee myös paljon sekä fyysistä että henkistä aktivointia ja tekemistä. Se on peloton ja eloisa, ei kuitenkaan hermostunut, ja suhtautuu lapsiin erittäin suvaitsevaisesti. Vieraita kohtaan se on toisinaan varautunut, mutta sen ei tule olla hyökkäävä.
Samsung i5700

Samsung i5700, tunnetaan myös nimillä Samsung Spica, Samsung Galaxy Spica ja Samsung Galaxy Portal, on Samsung Electronicsin valmistama älypuhelin joka käyttää avoimen lähdekoodin Android-käyttöjärjestelmää. Puhelinta sanotaan Samsung i7500:n seuraajaksi ja joskus Galaxy Liteksi. Vaikka jotkut sen ominaisuudet, kuten tallennustila, kameran tarkkuus ja tiedonsiirtoyhteydet ovat pienemmät kuin i7500:n, sen prosessori on paljon nopeampi (800 MHz). 
Ominaisuudet.
i5700 on 3G-älypuhelin, jossa on nelitaajuuksinen GSM ja kaksitaajuuksinen HSDPA (900/2100) nopeudella 3,6 Mbps. Siinä on kapasitiivinen nestekidekosketusnäyttö, 3,2 megapikselin kamera automaattitarkennuksella ja A-GPS-paikannin. Puhelimessa on myös 3,5mm kuulokeliitäntä ja DNSe 2.0.
Puhelimessa on useita Googlen Mobile-palveluita, kuten Google-haku, Gmail, YouTube, Google-kalenteri ja Google Talk. Puhelimen GPS:n avulla voi käyttää Google Mapsin ominaisuuksia kuten oman sijainnin näyttäminen, Google Latitude ja Street View. Puhelin pystyy toistamaan MP3-, AAC- (mukaan lukien iTunes Plus -lataukset) ja WMA-äänitiedostoja sekä H.264-videotiedostoja. Se kykenee myös toistamaan DivX- ja Xvid-videoita mikä tekee siitä ensimmäisen tätä ominaisuutta tukevan Android-puhelimen.
Saatavuus.
Puhelin on saatavissa Euroopassa, Aasiassa ja Lähi-idässä. i5700 on Samsungin toinen Android-pohjainen puhelin Euroopassa.
Päivitys.
Samsung i5700 sai Android 2.1 -päivityksen helmikuussa 2010. Jotkut toimittajat myyvät puhelinta valmiiksi päivitettynä. 
Spican voi päivittää vain Samsung PC Studio -ohjelmalla, joka toimii vain Windows 2000-, Windows XP-, ja Windows Vista -käyttöjärjestelmissä.
Puutteet.
Puhelin kykenee tallentamaan videokuvaa vain 15 kuvaa sekunnissa 352x288-resoluutiolla, minkä lisäksi videokuvan laatu on huono. Merkittäväksi ongelmaksi on mainittu myös kosketusnäytön hitaus ja sen tuntuman puute. Puhelimen prosessori ei myöskään tue ARMv7-käskykantaa, minkä vuoksi sillä ei voi käyttää Adobe Flash Playeria ja Mozilla Firefoxia.
Jirō Horikoshi

Jirō Horikoshi (22. kesäkuuta 1903 Fujioka, Gunman prefektuuri – 11. tammikuuta 1982 Tokio) oli japanilainen lentokonesuunnittelija, joka osallistui useiden Japanin toisessa maailmansodassa käyttämien lentokoneiden suunnitteluun, kuten Mitsubishi A5M "Claude" ja Mitsubishi A6M Reisen -hävittäjien.
Horikoshi syntyi Fujiokassa. Hänen uransa alkoi 1927 Mitsubishin polttomoottoritehtaalla, josta kehittyi myöhemmin Mitsubishi Heavy Industries. Nagoyan lentokonetehtaalla hän suunnittelu Mitsubishi A5M -koneen vuonna 1937. Hän tiimeineen suunnitteli tämän jälkeen Japanin laivostolle Prototyyppi 12 -koneen, joka valmistui kesäkuussa 1940. Koska Japanissa kyseinen vuosi oli 2600, kone sai nimen "00", Rei-sen.
Horikoshi osallistui mm. Mitsubishi J2M Raiden- ja Mitsubishi A7M Reppu -koneen suunnitteluun.
Hänen muistelmansa julkaistiin Japanissa vuonna 1970.
Suuri sydän

Suuri sydän on Laura Närhen 18. elokuuta 2010 julkaistu ensimmäinen soololevy.
Albumin on tuottanut Tehosekoitin-yhtyeestä tuttu Matti Mikkola. Sanoituksista vastaa pääosin Närhi itse, mutta avustamassa ovat olleet mm. Liisa Akimof ("Jää mun luo"), Anna-Leena Härkönen ("Tämä on totta") ja Chisu ("Suuri sydän").
Albumin ensimmäinen single "Jää mun luo" julkaistiin 22. helmikuuta 2010. Kappale ei noussut single- ja latauslistoille, mutta oli kuitenkin toukokuun lopulla Suomen radioiden 12. soitetuin kappale. Toinen single "Tämä on totta" julkaistiin 19. heinäkuuta 2010, ja se nousi parhaimmillaan singlelistan sijalle 2 ja oli radioiden soitetuin kappale. Myös albumin kolmas single "Mä annan sut pois" oli suuri hitti ollen parhaimmillaan singlelistan toisella sijalle ja radioiden toiseksi soitetuin kappale.
Albumi debytoi Suomen virallisen listan kolmannella sijalla, ja pysyi listalla yhteensä 44 viikkoa. Albumi ylitti marraskuussa 2010 kultalevyrajan ja maaliskuussa 2011 platinalevyn rajan. Levyä on myyty tähän mennessä yli 30 000 kappaletta. Levyn singlet "Tämä on totta" (6 410 kpl) ja "Mä annan sut pois" (7 261 kpl) ovat myyneet kultalevyyn oikeuttavan määrän.
Horace Grant

Horace Junior Grant (s. 4. heinäkuuta 1965 Augusta, Georgia) on yhdysvaltalainen uransa lopettanut koripalloilija. Isona laitahyökkääjänä pelannut Grant voitti urallaan neljä NBA-mestaruutta ja tuli valituksi kerran un. Hän edusti 17 kautta kestäneellä urallaan Chicago Bullsia, Orlando Magicia, Seattle SuperSonicsia ja Los Angeles Lakersia.
Myös hänen kaksoisveljensä Harvey pelasi NBA:ssa.
Ura.
Ennen ammattilaisuraansa Grant pelasi Clemsonin yliopiston joukkueessa. Chicago Bulls varasi hänet vuoden ensimmäisen kierroksen kymmenennellä vuorolla. Samaisessa tilaisuudessa Seattle SuperSonics varasi Scottie Pippenin mutta kauppasi hänet Chicago Bullsiin. Kaudesta 1988–1989 Grant kuului Bullsin avausmiehistöön, kun Charles Oakley kaupattiin New York Knicksiin. Grant muodosti 1990-luvun alussa NBA:n parhaan kolmikon yhdessä Michael Jordanin ja Pippenin kanssa, kun Bulls voitti NBA-mestaruuden kolmesti peräkkäin vuosina 1991–1993.
Grant jätti Bullsin vapaana pelaajana kauden 1993–1994 jälkeen ja siirtyi syyskuussa 1994 Orlando Magiciin. Tuolloin joukkueessa pelasivat myös Shaquille O’Neal ja Penny Hardaway, joiden kanssa Grant vei uuden seuransa Magicin NBA:n loppuotteluun vuonna 1995. Joukkue kuitenkin hävisi Houston Rocketsille otteluvoitoin 4-0. Grant vietti Magicissä vielä neljä kautta, kunnes hänet kaupattiin Seattle SuperSonicsiin kesäkuussa 1999.
Grant ehti viettää seurassa vain yhden kauden, kunnes hänet kaupattiin Los Angeles Lakersiin syyskuussa 2000. Grant palasi Shaquille O’Nealin kanssa samaan joukkueeseen sitten Magic-vuosien ja auttoi joukkuetta yhdessä Kobe Bryantin kanssa saavuttamaan NBA-mestaruuden, kun Lakers kaatoi loppuottelussa Philadelphia 76ersin voitoin 4-1. Mestaruuskauden jälkeen Grant päätti palata vanhaan seuraansa Orlando Magiciin heinäkuussa 2001. Hän kärsi polvivammasta toisella kaudella ja joutui viettämään loppukauden katsomossa silloisen valmentajan Doc Riversin päätöksellä. Grant ilmoitti sittemmin lopettavansa uransa kauden 2002–2003 alussa mutta allekirjoitti vapaana pelaajana vuoden mittaisen sopimuksen Lakersin kanssa. Tuolloin hän toimi Karl Malonen varapelaajana, kun Lakers eteni NBA:n loppuotteluihin saakka. Joukkue kuitenkin hävisi Detroit Pistonsille otteluvoitoin 4-1. Grant päätti myös uransa kyseiseen kauteen.
Skandinaviankoira

Skandinaviankoira on rekikoiraksi tarkoitettu koiratyyppi, joka alaskanhuskyn tapaan on pikemminkin suunnitelmallisesti ja tiettyä käyttötarkoitusta varten jalostettu roturisteytys kuin vakiintunut koirarotu. Tämän vuoksi koiran ominaisuudet vaihtelevat melkoisesti, vaikka sillä onkin selkeä käyttötarkoitus. Risteytykseen on käytetty alaskanhuskyä ja pointtereita. 
Ulkonäkö.
Koska skandinaviankoiran jalostus on painottunut sen käyttötarkoitukseen ja suosituskykyyn, sen ulkonäkö vaihtelee. Ensimmäisen sukupolven risteytyksinä syntyneillä skandinaviankoirilla on usein puolipystyt korvat ja musta väritys pienin valkoisin aluein tai yksivärinen karvapeite laikuin tai täplin. Myös joitain täysin täplikkäitä koiria esiintyy. Pointteriosuuden pienentyessä koira alkaa muistuttaa enemmän alaskanhuskyä. Keskimääräinen paino on 18–24 kg.
Alkuperä.
Skandinaviankoira on alaskanhuskystä ja pointterista polveutuva risteytyspopulaatio, jota jalostetaan mahdollisimman nopeaksi rekikoirakilpailuja silmällä pitäen. Se esiintyi ensi kertaa kilpailuissa Skandinavian alueella. Siinä yhdistyvät siperianhuskyn vuosisatojen ajan hiottu kyky reen vetoon sekä pointterin innokkuus ja atleettisuus. 
Kahden rodun joiden taustalla on täysin toisistaan eroavat geenipoolit risteyttämisen syynä on yleensä heteroosi, mutta se voi myös jatkua risteyttamällä ensimmäisen polven risteytys takaisin toiseen kantarotuun jotta tietyt puhdasrotuisen kannan ominaispiirteet vahvistuisivat.
Skandinaviankoiran ensimmäisen polven risteytyskannalla (50 % pointteria, 50 % alaskanhuskyä) on lyhyt karvapeite, joka soveltuu lähinnä sprinttikilpailuihin joihin ei sisälly lepäämistä tai nukkumista reitin aikana. Kun ensimmäinen risteytyssukupolvi risteytetään takaisin alaskanhuskyyn, jälkeläisillä saattaa olla jo tiheämpi karvapeite, joka sopii paremmin pidemmän matkan rekikilpailuihin.
Alaskanhuskyä on jalostettu tarkasti suorituskykyä silmällä pitäen siitä lähtien kun Alaskan rekikoirakilpailut aloitettiin. Lyhytkarvaisen saksanseisojan ja pointterin geenipooli on rajoitettu, sillä ne ovat virallisesti hyväksyttyjä rotuja. Tästä huolimatta myös niitä jalostettiin suorituskykyisyyden perusteella: Skandinaavisia pointtereita, joista ensimmäiset skandinaviankoirat myöhemmin syntyivät, käytettiin alun perin sekä rekikilpailuihin että metsästykseen.
Halimajärvi

Halimajärvi on Pirkanmaalla Kangasalla Aseman ja Rikun osa-alueilla sijaitseva järvi.
Maantietoa.
Järven pinta-ala on 9,4 hehtaaria. Se on L-kirjaimen muotoinen siten, että toinen järvenosa on 950 metriä pitkä ja jäljellä oleva järvenosa on lähes 900 metriä pitkä sillä erotuksella, että Tampere–Haapamäki-rautatie katkaisee järven ylityskohdassaan. Järvi on leveimmältä kohdaltaan lähes 150 metriä leveä. Se on muodostunut kalliomurroksiin, jotka ovat kohtisuorassa toisiinsa nähden. Järven lounaaseen työntyvä osa on rantoja myöten asuttu, mutta sen kohtisuora osa on kokonaan autio. Siinä ei ole kartan mukaan saaria. Järven rantaviivan pituus on neljä kilometriä.
Vesistösuhteet.
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Vesijärven valuma-alueeseen (35.73), jonka Vesijärven lähialueeseen (35.731) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 114,1 metriä mpy.
Järveen laskee metsä- ja suo-ojia. Lounaispäähän laskeva oja on peräisin Lamminrahkalta, keskiosaan laskeva oja lähtee Katajajärveltä, järven kulmaukseen laskeva oja lähtee Porrasjärveltä, mutta siihen yhtyy Vähä Halimajärven laskuoja. Järven oma laskuoja Saappaanpohjanoja lähtee järven itäpäästä ja siihen yhtyy Halimaan Lintuvuorelta tuleva metsäoja, joka laskee Ruutanassa Vesijärven Saappaanpohja-nimiseen lahteen.
Vedenlaatu.
Syksyllä 2010 Kallion teollisuusalue päästi happamoitunutta vettä järveen, jolloin järven pH-arvo laski merkittävästi. Kalkitus palautti pH-arvon takaisin normaaliksi keväällä 2011. Järven vedenlaatua kuormittaa ympäristön taaja asutus. Valtaosa järven valuma-alueesta on suota ja metsää, mikä näkyy veden ruskeana värinä ja suurena humuspitoisuutena.
Historiaa.
Kalmbergin kartastossa vuosilta 1855–1856 järven nimi kirjoitetaan ”Iso Halimajärvi”. Kartassa Katajajärvi kirjoitettiin ”Katajärvi” ja Porrasjärvi ”Parasjärvi”. Järvi oli tuolloin autio ja lähin veljelymaa sijaitsi nykyisessä Juuselassa.
Tommi Torkkeli

Tommi Torkkeli (s. 19. heinäkuuta 1976 Rauma) on entinen suomalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan oikea laitalinkki, mutta kykeni pelaamaan myös vasemmalla.
Torkkeli aloitti jalkapallon pelaamisen Rauman Pallo-Iiroissa. Hänet valittiin Satakunnan vuoden poikajunioriksi vuonna 1994. Suurimman osan urastaan hän edusti Valkeakosken Hakaa, jossa hän pelasi vuosina 1998–2005 189 Veikkausliiga-ottelua ja teki niissä 18 maalia. Ensiesiintymisensä pääsarjatasolla Torkkeli teki 2. toukokuuta 1998 ottelussa Finnairin Palloilijoita vastaan ja ensimmäisen liigamaalinsa 26. syyskuuta samana vuonna Pallokerho-35:ttä vastaan. Suomen mestaruuden hän voitti neljä kertaa – kausina 1998, 1999, 2000 ja 2004. Suomen Cupia hän oli voittamassa vuosina 1997 ja 2002. Hakan jälkeen Torkkeli edusti Kolmosessa pelaavaa niin ikään valkeakoskelaista Pallo-Seppoja.
Patrick Ewing

Patrick Aloysius Ewing (s. 5. elokuuta 1962 Kingston, Jamaika) on yhdysvaltalainen uransa lopettanut koripalloilija ja nykyinen koripallovalmentaja. Sentterinä pelannut Ewing valittiin urallaan 11 kertaa un ja oli vuoden tulokas kaudella 1985–1986. Hän edusti 17 kautta kestäneellä urallaan suurimmaksi osaksi New York Knicksiä, muut seurat olivat Seattle SuperSonics ja Orlando Magic. Ewing voitti kaksi olympiakultaa Yhdysvaltain koripallomaajoukkueessa, vuosina 1984 ja 1992.
Vuonna 2008 Ewing nimitettiin Basketball Hall of Fameen.
Ewing muutti 11-vuotiaana perheensä kanssa Yhdysvaltoihin Cambridgeen, Massachusettsiin, jossa hän kiinnostui koripallosta.
Seurajoukkueura.
Ewing edusti yliopistosarjoissa Georgetownin yliopistoa, joka voitti NCAA:n mestaruuden vuonna 1984. Loppuottelussa vastassa oli Houstonin yliopisto, jossa pelasi toinen tuleva NBA-tähti Hakeem Olajuwon. New York Knicks varasi Ewingin NBA:han ykkösvarauksena .
Ewing edusti NBA:ssa New York Knicksia 15 kauden ajan. Joukkue ylsi tuona aikana kahdesti liigan loppuotteluihin mutta ei voittanut kertaakaan mestaruutta. Vuonna 1994 Knicks hävisi Houston Rocketsille, jonka tähtipelaaja oli Hakeem Olajuwon. Vuoden 1999 loppuotteluissa Knicks hävisi San Antonio Spursille. Viidesti Knicksin pudotti jatkosta Michael Jordanin edustama Chicago Bulls.
Ewing pelasi Knicks-vuosinaan NBA:ssa 1039 runkosarjaottelua, joissa hän teki ottelua kohden 22,8 pistettä, otti 10,4 levypalloa ja 2,7 torjuntaa sekä antoi 2,0 syöttöä. Maaliskuussa 1990 hän teki Boston Celticsia vastaan 51 pistettä ja joulukuussa 1990 Charlotte Hornetsia vastaan 50 pistettä. Kahden ensimmäisen kauden jälkeen Ewingin edustama Knicks selviytyi 13 kertaa peräkkäin pudotuspeleihin, joita Ewing pelasi 135 ja joissa hän teki ottelua kohden 20,6 pistettä, otti 10,5 levypalloa ja 2,2 torjuntaa sekä antoi 2,0 syöttöä. Kun mukaan lasketaan hänen toiseksi viimeinen kautensa 2000–2001 Seattle SuperSonicsissa ja viimeinen kautensa 2001–2002 Orlando Magicissa, pelasi hän kaikkiaan 1183 runkosarjaottelua ja 139 pudotuspeliä. Runkosarjan ottelukeskiarvot uran ajalta olivat 21,0 pistettä, 9,8 levypalloa, 2,4 torjuntaa ja 1,9 syöttöä sekä vastaavat pudotuspelilukemat 20,2 pistettä, 10,3 levypalloa, 2,2 torjuntaa ja 2,0 syöttöä.
Maajoukkueura.
Ewing voitti Yhdysvaltain maajoukkueessa olympiakultaa Los Angelesin olympialaisissa 1984 ja Barcelonassa 1992. Los Angelesissa hän teki parhaimmillaan 17 pistettä alkulohko-ottelussa Uruguayta vastaan ja otti siinä ottelussa sekä viimeisessä alkulohko-ottelussa Espanjaa vastaan seitsemän levypalloa. Loppuottelussa Espanjaa vastaan hän teki yhdeksän pistettä ja otti neljä levypalloa. Barcelonassa hän teki loppuottelussa Kroatiaa vastaan 15 pistettä ja otti kuusi levypalloa. Alkulohkossa hän nappasi Espanjaa vastaan kymmenen ja Brasiliaa vastaan yhdeksän levypalloa.
Valmennusura.
Pelaajauransa jälkeen Ewing on toiminut valmentajana. NBA:ssa hän on ollut apuvalmentajana Washington Wizardsissa, Houston Rocketsissa, Orlando Magicissa ja Charlotte Hornetsissa. Vuonna 2017 hänet nimitettiin vanhan opiskelupaikkansa Georgetownin yliopiston joukkueen päävalmentajaksi.
Posion vaakuna

Posion vaakuna on Posion kunnan tunnus. Vaakunan aihe viittaa menneiden aikojen lappalaisasutukseen.
Vaakunan selitys on ”mustassa kentässä kolme hopeista kotaa ryhmitettyinä 2 : 1, oviaukot punaiset.” Vaakunan on suunnitellut Gustaf von Numers, ja Posion kunnanvaltuusto hyväksyi sen kokouksessaan 20. tammikuuta 1958. Sisäasiainministeriö vahvisti vaakunan käyttöön 12. toukokuuta samana vuonna.
Sulimovinkoira

Sulimovinkoira () eli šakaalikoira () tai šalaika () on venäläinen koirarotu. Sillä ei ole FCI:n hyväksyntää, mutta se on tunnustettu roduksi Venäjän kennelfederaatiossa (RKF).
Ulkonäkö.
Silmät ovat keskikokoiset, mantelinmuotoiset ja vinoasentoiset; sävyiltään vaaleanruskeasta tummanruskeaan; tummempi väritys on toivottava. Korvat ovat melko pienet, pystyt, lähes tulkoon tasakylkisen kolmion muotoiset ja korkealle asettuneet. Värivaihtoehtoja on monia; yleisimmät ovat harmaa ja punainen (fawn, soopeli, syvänpunainen), joko maskin kanssa tai ilman; myös black&amp;tan, ruskea ja laikukas hyväksytään. Kaikissa väreissä hyväksytään myös valkoiset merkit. Säkäkorkeus vaihtelee 38-42 cm välillä; 3 cm vaihtelu suuntaan tai toiseen hyväksytään. Paino on noin 7-15 kg.
Alkuperä.
Sulimovinkoiran jalostusohjelman aloitti vuonna 1975 Klim Sulimov, ja se käsitti risteytyksiä kesykoiran ja kultašakaalin välillä. Rodut, joita projektissa käytettiin olivat nenetsinlaika ja sileäkarvainen kettuterrieri. Nykyisessä rodussa on noin neljäsosa šakaalin perimää. 
Sulimov esitteli rodun Aeroflotin turvallisuusosastolle. Rodun pääasiallinen käyttötarkoitus on ollut edistää lentokentän turvallisuutta pommikoirana. Sulimov sanoo: "Koirissa yhdistyvät arktisten, -70 °C:ssa työskentelemään kykenevien poropaimenkoirien ja +40 °C:n helteissä elävien šakaalien ominaisuudet. Ne sopeutuvat täydellisesti maahamme."
Rotua alettiin käyttää pommien etsintään vasta vuonna 2002. Nykyisin Aeroflotilla on käytössään 25 sulimovinkoiraa Šeremetjevon lentokentällä Moskovassa. Tulevaisuudessa rotu saatetaan hyväksyä viralliseksi työkoiraroduksi.
Etymologia.
Rodun toinen nimi "šalaika" (шалайка) juontaa juurensa sanoista šakaali ja laika.
Jalkapallon alle 19-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailut

Jalkapallon alle 19-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailut on Euroopan jalkapalloliiton Uefan mestaruusturnaus alle 19-vuotiaista pelaajista koostuville maajoukkueille. Se on järjestetty eri muotoisena ja eri nimillä vuodesta 1948 alkaen.
Historia.
Alle 19-vuotiaiden EM-kisojen edeltäjä oli Kansainvälisen jalkapalloliiton FIFA:n vuosina 1948–1954 järjestämä junioritunaus. Vuonna 1955 sitä alkoi organisoimaan UEFA ja nykyinen nimitys otettiin käyttöön 1980.
Vuonna 2001 tapahtuneeseen UEFA:n ikärajojen tarkistukseen saakka turnaus oli kuitenkin tarkoitettu alle 18-vuotiaille. Nykyisillä ikärajoilla EM-kilpailut järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 2002.
Turnaushistoria.
UEFA:n junioriturnaus 1955–1980.
Vuosina 1955 ja 1956 turnauksessa pelattiin vain alkulohkot.
Black Sabbath (kappale)

Black Sabbath on brittiläisen Black Sabbath -yhtyeen kappale sen esikoisalbumilta "Black Sabbath" (1970). Se toimii albumin avausraitana ja on merkitty yhtyeen yhdessä tekemäksi. 
Yhtye nimettiin kappaleen mukaan. Yhtye toimi nimellä Earth, mutta tajuttuaan erään toisen yhtyeen olevan samanniminen, se ryhtyi käyttämään nimeä Black Sabbath. Kappaleen nimi tuli vuonna 1964 julkaistusta samannimisestä elokuvasta. Kappaleen nimi antoi yhtyeen jäsenille saatananpalvojien leiman, vaikka kappale on todellisuudessa saatananpalvonnan vastainen.
Yhtyeen basisti Geezer Butler on kertonut, että kappale kertoo osittain hänen omista kokemuksistaan. Hän oli eräänä iltapäivänä lainannut laulusolisti Ozzy Osbournelta 1500-luvun kirjan mustasta magiasta. Seuraavana yönä Butler oli herännyt siihen, kun musta hahmo tuijotti häntä sängyn reunalla, kunnes haihtui ilmaan. Butler kertoi kokemansa Osbournelle, jonka mieleen tapahtunut vahvasti jäi. Kun yhtye ryhtyi soittamaan kappaletta, Osbourne lauloi kappaleen sanat spontaanisti. 
”Black Sabbath” alkaa ukkosmyrskyn sekä kirkonkellon äänellä. Kappaleen riffi perustuu tritonukseen, ”diabolus in musicaan”, joka oli keskiajalla kielletty, koska sitä pidettiin ”paholaisen intervallina”. Riffi jatkuu läpi kappaleen lukuun ottamatta sen erillistä loppuosaa. 
Cover-version kappaleesta ovat tehneet muun muassa Type O Negative- ja Iced Earth -yhtyeet.
NBA Jam T.E.

NBA Jam T.E., tunnetaan myös nimellä NBA Jam Tournament Edition on Midwayn kehittämä ja Acclaimin tuottama videopeli vuodelta 1994.
Pelattavuus.
Tournament Edition peli jatkoi edeltäjänsä NBA Jam tapaan kaksi vastaan kaksi koripallopeliä, jossa oli lisenssoidut joukkueet ja pelaajat. Pelin pääpiirre oli edelleen sama, jossa pelaajat kykenevät donkkaamaan näyttävästi hyppäämällä tavallista korkeammalle uhmaamalla fysiikan lakeja. Pelissä ei ole rikesääntöjä, joka tarkoitti sitä että pelaaja sai vapaasti rikkoa vastustajaansa saadakseen pallon pois. Lisäksi edellisen osan "on fire" (tulessa) ominaisuutta muutettiin hieman. Mikäli yksi pelaaja onnistui tekemään kolme koria peräkkäin, sen heittotarkkuus parani normaalia tarkemmin siihen asti kunnes vastustaja tekisi korin. Lisäksi ominaisuus loppui mikäli pelaaja onnistuisi tekemään neljä koria peräkkäin.
Lisäominaisuutena Tournament Edition toi mukanaan yhden varapelaajan, jonka sai vaihdettua puoliajalla kentälle haluamansa pelaajan tilalle. Lisäksi pelaajien tilastoihin oli merkitty "injury", jonka vaikutus koski pelaajien taitotason heikkenemistä mitä suurempi luku olisi. Pelissä oli myös mukana piilotettuja joukkueita ja pelaajia. Lisäksi pelaajien taitotilastoja laajennettiin neljästä kahdeksaan, joista uusia olivat syöttäminen, voima, riistäminen, blokkaaminen ja ote. Peliin sai vaihdettua valikosta erikoisominaisuutena mahdollisuuden tehdä muun muassa tavallista enemmän pisteitä kun hyökkäysalueelle ilmestyy "hot spot" tähti, josta heittämällä korin saisi normaalin kahden tai kolmen pisteen sijaan, neljästä yhdeksään pistettä riippuen mikä numero kulloinkin ilmestyy. Kentälle voi ilmestyä myös kirjain kuvakkeita joita keräämällä saa hetkeksi erikoisominaisuuden riippuen myös kuvan kirjaimesta. Mahdollisuus on saada muun muassa tarkempi kolmen pisteen heitto, pommi joka kaataa kaikki kentän pelaajat ja hienompia donkkeja.
Kunminginsusikoira

Kunminginsusikoira (kiinaksi "昆明狼狗"; "Kunming Langgou") on kiinalainen koirarotu. Kunmingin koira on kiinalainen sotilas- ja poliisikoira, jonka Chengdun sotilaspiirin koulutuskennel kehitti. Rodun jalostus aloitettiin vuonna 1953, ja se kehitettiin onnistuneesti vuonna 1964. Vuonna 1991 se sai valtion tieteen ja teknologian edistymisen toisen palkinnon sekä armeijan kolmannen palkinnon. Vuoteen 2005 mennessä rodun seitsemäs sukupolvi vahvisti sen aseman Kiinan ainoana itsenäisesti kehitettynä sotilas- ja poliisikoirana. 
Rodun juuret juontavat vuoteen 1950, jolloin Kiinan rajavartiolaitos perusti Pekingiin sotilaskoirien koulutusosaston. Vuonna 1951 järjestettiin ensimmäinen koulutuskurssi, johon osallistui koiria eri puolilta maata. Vuonna 1953 kymmenen koulutettua koiraa ja kymmenen jalostuskoiraa siirrettiin Yunnanin alueelle.
Alkuperäinen jalostuskanta oli pieni, joten siihen lisättiin paikallisia susikoiria. Vuonna 1958 jalostukseen tuotiin 10 saksalaista susikoiraa Nanjingista parantamaan rodun kokoa ja ominaisuuksia. Nykyinen Kunmingin koira on tulosta tarkasta jalostusohjelmasta.
Ulkonäkö.
Kunmingin koira on suurikokoinen, vankkarakenteinen ja hyvin suhteellinen. Sen pää on kiilamäinen ja korvat pystyt. Häntä on miekka- tai koukkumainen. Turkki on lyhyt ja väriltään susiharmaa, oljenkeltainen tai mustalla satulalla varustettu. Koiralla on suora selkä, pitkät jalat, susimainen ilme ja se muistuttaa jonkinverran saksanpaimenkoiraa.
Luonne.
Kunmingin koira on rohkea, itsenäinen ja erittäin valpas rotu, jolla on vahva puolustusvietti. Se on luonteeltaan energinen ja eloisa, mutta samalla keskittynyt ja omistajalleen uskollinen. Rodulla on erinomainen hajuaisti ja vahva tutkimusvietti, mikä tekee siitä erityisen sopivan jäljestys- ja etsintätehtäviin. Kunmingin koira on älykäs ja nopea oppimaan, mutta vaatii johdonmukaista koulutusta, sillä sen itsenäinen luonne ja vahva tahto voivat ilmetä itsepäisyytenä. Se on luontaisesti varautunut vieraita kohtaan, mutta ei ole tarpeettoman aggressiivinen. Omistajaansa se on syvästi kiintynyt ja suojeluvietiltään erinomainen. Nämä koirat ovat myös hyvin reviiritietoisia ja omistushaluisia. Rodun erityispiirteisiin kuuluu esineiden noutaminen ja leikkiminen, mikä tekee siitä erityisen motivoituneen työkoiran. Kunmingin koira soveltuu erityisesti aktiivisille koiranomistajille, jotka osaavat tarjota sille riittävästi henkistä ja fyysistä stimulaatiota.
Terveys.
Rodulla ei ole todettu mitään perinnöllisiä sairauksia, ne ovat pitkäikäisiä ja yleisesti ottaen terveitä. Ainoastaan ulkoisin lääkkein hoidettavia iho-ongelmia on esiintynyt. Odotettava elinikä on 12-17 vuotta.