tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Lotte Jonathans

Lotte Jonathans (s. 17. syyskuuta 1977 's-Hertogenbosch) on alankomaalainen sulkapalloilija. Hän edustaa seuratasolla saksalaista Südring Berliniä.
Bruil-Jonathans osallistui olympialaisiin ensimmäistä kertaa Sydneyssä 2000, jolloin hän pääsi nelinpelissä puolivälieriin Nicole van Hoorenin kanssa. Hän pelasi myös Ateenan olympialaisissa 2004, joissa hän putosi aviomiehensä Chris Bruilin kanssa sekanelinpelin toisella kierroksella, mutta pääsi jälleen nelinpelissä puolivälieriin Mia Audinan parina.
Bruil-Jonathansin paras sijoitus BWF:n rankingissa on kymmenes sija nelinpelistä Paulien Van Dooremalenin parina vuoden 2010 lopulta.
Lasse Summa

Lasse Summa (s. 17. maaliskuuta 1960 Heinola) on suomalainen entinen jääkiekkomaalivahti.
Ura.
Summa pelasi ensimmäiset miesten pelinsä Savonlinnan Pallokerhon I-divisioonajoukkueessa kaudella 1980–1981. Hän siirtyi seuraavaksi kaudeksi 1981–1982 SM-liigaan ja Kiekkoreippaan maalinsuulle. Summa torjui joukkueen tulokaskaudellaan SM-liigan runkosarjassa kuudenneksi ja Lahden Reippaan seurahistorian ainoan kerran SM-liigan pudotuspeleihin. 
Kiekkoreipas putosi SM-liigasta keväällä 1985. Summa torjui joukkueessa vielä kolme kautta I-divisioonassa kevääseen 1988 saakka, jolloin Kiekkoreipas sijoittui runkosarjassa kolmanneksi, mutta hävisi liigakarsinnoissa KooKoolle otteluvoitoin 3-2. Summan pelaajaura loppui tuohon kevääseen.
Uransa jälkeen Summa on toiminut mm. Kiekkoreippaan ja Pelicansin A-nuorten maalivahtivalmentajana. Hän on sittemmin myös työskennellyt Lahdessa.
Oksibutyniini

Oksibutyniini eli oksibutiniini on muskariinireseptoria salpaava antikolinerginen lääkeaine, jota käytetään tihentyneen virtsaamistarpeen ja virtsanpidätyskyvyttömyyden hoitoon. Suun kautta käytettynä sen hyötyosuus on noin 6%. Se hajoaa osittain CYP3A4-entsyymin kautta ja voi aiheuttaa interaktioita entsyymiä estävien lääkkeiden kanssa. Se voi myös estää entsyymin toimintaa, eikä sitä tulisi käyttää samaan aikaan terfenadiinin, astemitsolin tai sisapridin kanssa.
Stereokemia.
Oksibutyniinillä on kiraliakeskus ja 2 enantiomeeriä. Lääkkeet ovat rasemaatteja.
Quedagh Merchant

Quedagh Merchant oli 1690-luvulla rakennettu armenialainen kauppalaiva, joka purjehti Ranskan lipun alla. Laivan kaappasi 30. tammikuuta 1698 merirosvo William Kidd. Hän tahtoi pitää laivasta viedyt arvotavarat itsellään. Myöhemmin hänet etsintäkuulutettiin. Kidd oli kuitenkin kätkenyt aluksen ja sen lastin, jotta hän voisi käydä kauppaa hengellään. Suunnitelma ei onnistunut, ja hänet hirtettiin vuonna 1701.
Kauppamatka.
Huhtikuussa 1696 ryhmä armenialaisia kauppiaita palkkasi 350-tonnisen "Quedagh Merchantin" ja sen miehistön. Laivan kapteeniksi tuli John Wright. Lisäksi alukselle pestattiin kaksi saksalaista perämiestä, ranskalainen tykkimies, yli 90 intialaista työmiestä ja 30 armenialaista kauppiasta. Laiva lastattiin puuvillalla.
Kun laiva pääsi vuonna 1697 perille Bengaliin, kauppiaat myivät pois kaiken puuvillan ja saivat tilalle musliinia ja muita kankaita, 1 400 säkkiä fariinisokeria, 84 paalia raakasilkkiä, 80 arkkua ooppiumia ja muuta tavaraa, muun muassa rautaa. Laiva kulki Intian kärjen ympäri ranskalaisen saattueen kanssa, jotta se voisi puolustautua, jos sen kimppuun hyökättäisiin.
Kaappaus.
Kun kapteeni Kidd purjehti tammikuussa 1698 laivallaan "Adventure Galleyllä", hän huomasi "Quedagh Merchantin" noin 25 peninkulman päässä. Kidd lähti heti kauppalaivan perään. Muutaman tunnin päästä Kidd oli tavoittanut aluksen. Ulos laivasta asteli ranskalainen, jonka mukaan Kidd saisi hyvät rahat, jos tämä antaisi heidän olla. Kidd kuitenkin arveli, että hän voisi saada edemmän, jos hän valtaisi koko aluksen.
Kidd joukkoineen tutki laivan lastin. Ranskalainen sanoi, ettei hän ollut laivan kapteeni vaan Wright. Pienen tutkimisen jälkeen selvisi, että ranskalainen puhui totta.
St. Mary's Island.
Kun Kidd saapui St. Mary's Islandille "Adventure Galleyllä", hän huomasi tällä kertaa oikean meri­rosvo­aluksen. Kidd hioi suunnitelmaansa, mutta hän päätti kuitenkin odottaa kahta muuta laivaansa, "Quedagh Merchantia" ja "Novemberia". Kun alukset viimein saapuivat, Kidd käski miehistön valmistautua taisteluun, mutta kaksi vuotta Kiddin kanssa oli saanut miehistön turhautumaan. Hyökkäystä ei tapahtunut, vaan kapinan jälkeen "November" upotettiin ja Kiddille jäi "Adventure Galley" ja "Quedagh Merchant". Myöhemmin hän hylkäsi "Adventure Galleyn" miehis­tövajauksen takia.
Myöhemmin Kidd lähti kohti länttä ja kuuli huhuja, että Englannissa häntä pidetään merirosvona. Kidd piilotti laivan ja sen kalleudet Karibialle ja osti kyydin New Yorkiin. Hänet kuitenkin pidätettiin ja hirtettiin myöhemmin.(1)(2)
Aluksen löytäminen.
Kauppa-alus "Quedagh Merchant" löytyi joulukuussa 2007 kolmen metrin syvyydestä 21 metriä rannasta uponneena Catalinan saaren läheltä Dominikaanisesta tasavallasta.
Orfenadriini

Orfenadriini (joskus myös orfenadiini) on muun muassa lihasjäykkyyden, kivuliaiden lihasspasmien ja Parkinsonin taudin hoidossa käytettävä synteettinen, muskariinireseptoria salpaava antikolinergi. Parkinsonin taudin hoidossa käytettäviä saman ryhmän lääkeaineita ovat biperideeni ja bentsheksoli. Suomessa orfenadriinilla on myyntilupa valmistenimillä Norflex sekä yhdistelmävalmisteena parasetamolin kanssa nimellä Norgesic.
Käyttö.
Orfenadriinia käytetään eri syistä johtuvan lihasjäykkyyden, akuuttien kivuliaiden lihasspasmien, venähdysten, akuutin kierokaulan (torticollis), prolaboituneiden nikaman välilevyjen, fibrosiitin ja noidannuolen hoitoon sekä joskus suonenvetokohtauksen laukaisuun, levottomat jalat -oireyhtymään ja huimaukseen. Sillä voidaan hoitaa myös Parkinsonin tautia, vaikkakin levodopahoito on yleensä antikolinergejä tehokkaampaa. Orfenadriinin lääkemuodot ovat depottabletti ja injektioneste.
Vaikutusmekanismi ja metabolia.
Orfenadriini on vaikutusmekanismiltaan muskariinireseptoria (eräs asetyylikoliinireseptorin alatyyppi) salpaava antikolinergi, joka pääsee keskushermostoon lipidiliukoisuutensa vuoksi. Tableteissa ja injektionesteessä se on yleensä sitraattimuodossa (orfenadriinisitraatti).
Orfenadriini leviää annostelun jälkeen nopeasti kudoksiin, ja sen pitoisuus veressä on matala. Se metaboloituu, eli hajoaa nopeasti, maksassa. Hajoamistuotteita ovat N-desmetyyliorfenadriini, joka on orfenadriinin N-demetyloitunut muoto, sekä N,N-didemetyyliorfenadriini. Kummallakin metaboliatuotteella on antikolinergisiä vaikutuksia. Annoksesta noin 8% erittyy muuttumattomana.
Sivu- ja yhteisvaikutukset.
Suositelluilla annoksilla orfenadriini ei yleensä aiheuta sivuvaikutuksia. Mahdollisia psyykkisiä haittoja ovat hermostuneisuus ja fysiologisia näön heikkeneminen, suun kuivuminen sekä huimaus. Suhteellisen pienenä yliannostuksena orfenadriini voi aiheuttaa sairaalahoitoa vaativan deliriumin.
Orfenadriinin käytön estäviä syitä ovat lihasheikkoutta aiheuttava myasthenia gravis -sairaus, glaukooma, eturauhasen liikakasvu ja virtsaretentio. Takykardiasta ja etenkin sinustakykardiasta kärsiville potilaille lääkettä tulee antaa harkiten. Orfenadriinia ei suositella käytettäväksi raskauden aikana. Se myös imeytyy äidinmaitoon, joten sitä ei saa käyttää imetyksen aikana.
Orfenadriini voimistaa alkoholin ja muiden keskushermostoon vaikuttavien aineiden, kuten rauhoittavien lääkkeiden, muiden antikolinergien sekä sympatomimeettien vaikutuksia.
Yliannostus.
Orfenadriinin yliannostus voi olla aikuiselle hengenvaarallinen yli 1,0–4,5 gramman annoksilla (yli 10-kertainen yliannostus), lapsille huomattavasti pienempikin. Se voi aiheuttaa muun muassa sydämen tykytystä, pupillien laajenemista, aivoödeemaa ja maksavaurioita. Pahimmassa tapauksia yliannostuksessa voi seurata kooma.
Stereokemia.
Orfenadriinissa on kiraliakeskus ja sillä on 2 enantiomeeriä. Lääkkeenä käytetään rasemaattia.
Bentsheksoli

Bentsheksoli eli triheksifenidyyli on Parkinsonin taudin hoidossa käytettävä synteettinen, muskariinireseptoria salpaava antikolinergi. Se pääsee keskushermostoon lipidiliukoisuutensa vuoksi. Sen ohella Parkinsonin taudin hoidossa käytettäviä saman ryhmän lääkeaineita ovat biperideeni ja orfenadriini.
Triheksifenidyylin kemiallinen kaava on C20H31NO, moolimassa 301,466 g/mol, tiheys 1,04 g/cm3, kiehumispiste 760 mmHg paineessa 447,9 °C, leimahduspiste 211 °C ja CAS-numero 144-11-6.
Stereokemia.
Triheksifenidyylissä on kiraliakeskus ja kaksi enantiomeeriä. Lääkkeet ovat rasemaatteja.
Since You Been Gone

Since You Been Gone on Russ Ballardin kirjoittama ja alun perin itse esittämänsä kappale, joka julkaistiin hänen albumillaan "Winning" vuonna 1976. Kappaleen kuuluisimman version esitti kuitenkin Rainbow-yhtye vuonna 1979. Kyseinen "Down to Earth" -albumille sisältynyt versio julkaistiin singlenä, jolloin se nousi Britannian listalla kuudenneksi. 
Rainbow'n versio.
Rainbow'n johtohahmo ja kitaristi Ritchie Blackmore oli päättänyt viedä heavy metalin parissa kunnostautunutta yhtyettään kaupallisempaan suuntaan. Yhtyeen manageri Bruce Payne soitti yhtyeelle tyttöyhtye Cloutin version ”Since You Been Gonesta”, ja ehdotti sen levyttämistä. Rumpali Cozy Powell piti ajatusta vitsinä, basisti Roger Glover sen sijaan kannatti sitä, ja Ritchie Blackmore suostui levytykseen ilman selkeää mielipidettä kappaletta kohtaan. Lopulta Powellkin suostui soittamaan kappaleen – mutta ”vain kerran”. 
Julkaisu ja vastaanotto.
”Since You Been Gone” julkaistiin singlenä elokuussa 1979. Kappale ylsi Britannian listalla sijalle 6, ja säilyi top 75:ssä kaikkiaan 10 viikkoa. Vielä paremmin kappale menestyi Irlannissa, missä se pääsi viidenneksi. Alankomaissa single ylsi niukasti top 50:een, ja Yhdysvaltain Billboard Hot 100 -listalla kappaleen sijoitus oli korkeimmillaan 57. Se oli samalla Rainbow'n ensimmäinen kyseiselle listalle päässyt kappale.
Vaikka kappaleen menestyksen perusteella siirtyminen kaupallisempaan suuntaan oli oikea päätös, osa yhtyeen faneista ja jäsenistä oli siirtoon pettyneitä. Vahvimmin kappaletta vastusti rumpali Cozy Powell:
Rateyourmusic.com-sivuston käyttäjien arvostelujen perusteella ”Since You Been Gone” on vuoden 1979 170:nneksi paras singlejulkaisu.
Kappaleet singlellä.
A-puoli
B-puoli
Etelä-Chungcheong

Etelä-Chungcheong (, hanja ) on yksi Etelä-Korean maakunnista. Se sijaitsee maan länsiosassa Keltaisenmeren rannalla pääkaupunki Soulin eteläpuolella. Maakunta rajautuu pohjoisessa Gyeonggin maakuntaan, lännessä Pohjois-Chungcheongin maakuntaan ja Daejeonin erikoisasemassa olevaan kaupunkiin ja etelässä Pohjois-Jeollan maakuntaan. Daejeon toimii myös Etelä-Chungcheongin pääkaupunkina. Maakunnan asukasluku on 1 863 512 (vuonna 2010) ja pinta-ala 8 546,86 neliökilometriä. 
Suurin osa maakunnasta on vielä maaseutua, ja sen länsirannikko on suosittu kesälomakohde. Muinaisen Baekje-valtion pääkaupungit Gongju ja Buyeo sijaitsevat maakunnan alueella, joten ajalta on jäänyt jäljelle monia arkeologisia kohteita.
Etelä-Gyeongsang

Etelä-Gyeongsang (, hanja ) on yksi Etelä-Korean maakunnista. Se sijaitsee maan eteläosassa Koreansalmen rannalla ja rajautuu lännessä Etelä-Jeollan ja Pohjois-Jeollan maakuntiin, pohjoisessa Pohjois-Gyeongsangin maakuntaan ja Daegun metropolikaupunkiin sekä lännessä Busanin ja Ulsanin metropolikaupunkeihin. Etelä-Gyeongsangin asukasluku on 3 127 301 (vuonna 2010) ja pinta-ala 10 510,68 neliökilometriä. Maakunnan pääkaupunkina toimii Changwon. 
Etelä-Gyeongsang muodosti aiemmin Pohjois-Gyeongsangin kanssa historiallisen Gyeongsangin maakunnan. Busanin kaupunki erotettiin maakunnasta vuonna 1963 ja Ulsan vuonna 1997. Etelä-Gyeongsangiin kuuluu noin neljäsataa saarta. Maakunta sijaitsee Korean niemimaan ja Taebaekvuorten eteläkärjessä, joten sen ilmasto on muuhun Koreaan verrattuna lauha. Nakdongjoki laskee mereen maakunnan alueella.
Nikolai Beljajev

Nikolai Ivanovitš Beljajev (; 20. kesäkuuta 1897 – 24. helmikuuta 1976) oli talvisodassa neuvostoliittolainen 139. Jalkaväkidivisioonan komentaja. Beljajevin joukot ottivat yhteen talvisodassa Tolvajärven–Ägläjärven taisteluissa komentanutta eversti Paavo Talvelan joukkoja vastaan joulukuussa 1939. Hänen komentamansa 139. Jalkaväkidivisioona kuului Neuvostoliiton 8. armeijan alaisuuteen, jota johti sodan alussa divisioonankomentaja Ivan Habarov.
Sotilasuran alku.
Beljajev aloitti sotilasuransa puna-armeijassa huhtikuussa 1918. Hänen sotilaspiirinsä oli tuolloin Pietarissa. Hän oli sotamies ja kuului konekiväärirykmenttiin. Hän osallistui myös Venäjän sisällissotaan vuosina 1918–1921 muun muassa joukkueenjohtajana. Hän suoritti Saratovin kaupungissa järjestetyn komentajakurssin.
Talvisota.
Beljajev ylennettiin prikaatinkomentajaksi juuri ennen talvisodan alkua marraskuussa 1939. Talvisodassa hän komensi joukkojaan Tolvajärven suunnalla. Vastassa tuolloin oli eversti Paavo Talvelan komentama Ryhmä Talvela. Taistelut eivät menneet Beljajevin komentamalla 139. Jalkaväkidivisioonalla hyvin, ja näin ollen 2. luokan armeijankomentaja Grigori Kulik päätti siirtää Beljajevin sivuun tehtävistään. Tilalle uudeksi prikaatinkomentajaksi tuli 15. joulukuuta 1939 Pavel Ponedelin, joka johti joukkoja sodan loppuun saakka.
Talvisodan jälkeen.
Talvisodan jälkeen puna-armeija otti käyttöön kenraalinarvot, ja silloinen prikaatinkomentaja Beljajev ylennettiinkin kesäkuussa 1940 kenraalimajuriksi. Myöhemmin hän joutui kuitenkin epäsuosioon. Hän osallistui suureen isänmaalliseen sotaan vuosina 1941–1945 erilaisten joukko-osastojen komissaarina eri rintamilla. Vakinaisesta palveluksesta Beljajev siirtyi reserviin majurina. Beljajev kuoli vuonna 1976.
Muuta.
Beljajevin tilanne oli hänen sotilasurallaan erikoinen, etenkin tarkasteltaessa hänen sotilasarvojaan. Talvisodassa hän palveli 139. Jalkaväkidivisioonan komentajana ja oli arvoltaan prikaatinkomentaja. Talvisodan jälkeen hänet ylennettiin kenraalimajuriksi. Suuressa isänmaallisessa sodassa hän kuitenkin palveli vain majurin arvossa. Talvisodan jälkeen Beljajev joutui rajun arvostelun kohteeksi heikosti menneen talvisodan vuoksi, jossa Tolvajärven taistelut epäonnistuivat. On siis mahdollista, että Beljajev alennettiin ennen suuren isänmaallisen sodan alkua arvoasteissa alaspäin. Tämä oli usein toistuva käytäntö puna-armeijassa, mikäli taistelut eivät menneet komentajalta toivotulla tavalla. Reservissä Beljajevin sotilasarvo oli majuri.
Thaimaan pääministeri

Thaimaan pääministeri (thai. "นายกรัฐมนตรีแห่งราชอาณาจักรไทย") on Thaimaan kuningaskunnan hallituksen puheenjohtaja. Virka perustettiin 24. kesäkuuta 1932 tehdyn verettömän vallankaappauksen jälkeen, jonka seurauksena Thaimaan kuningas luopui absoluuttisesta vallastaan ja Thaimaasta tuli perustuslaillinen monarkia. Pääministeri tarvitsee edustajainhuoneen yksinkertaisen enemmistön tullakseen valituksi. Sen jälkeen kuningas nimittää hänet virkaan.
Pääministerin virkaa on 7. syyskuuta 2025 alkaen hoitanut väliaikaisesti Anutin Charnvirakul, kun Thaimaan perustuslaillinen tuomioistuin erotti Paetongtarn Shinawatran.
Sega Superstars Tennis

Sega Superstars Tennis on Sumo Digitalin kehittämä ja Segan julkaisema urheilupeli. Peli on julkaistu vuonna Nintendo DS:lle, PlayStation 2:lle, PlayStation 3:lle, Wiille ja Xbox 360:lle sekä myöhemmin Mac OS X:lle.
Vastaanotto.
V2.fin arvostelussa peli sai arvosanaksi 3,5/5 tähteä.
Mud Rock

Mud Rock on brittiläisen Mud-yhtyeen syyskuussa 1974 julkaistu esikoisalbumi. Levy koostuu 1950- ja 60-lukujen rock and roll -klassikoista sekä muutamasta Nicky Chinnin ja Mike Chapmanin kirjoittamasta kappaleesta, kuten ”Rocket”-hitistä. Levyllä ei ole yhtäkään Mudin itse kirjoittamaa kappaletta.
Yhtye uudelleenäänitti hittinsä ”Dyna-Mite”, ”The Cat Crept In” ja ”Tiger Feet” sikermää varten. Levyllä on myös cover The Marcels -yhtyeen vuoden 1961 hitistä ”Blue Moon” sekä kitaristi Rob Davisin sovitus Glenn Millerin tunnetuksi tekemästä instrumentaalista ”In the Mood”. 
Kappaleiden väliin on lisätty juhlimisen ääniä, ja lisäksi yhtyeen esittelijänä toimii Geoffrey-niminen radiokuuluttaja.
Kappaleet.
A-puoli
B-puoli
Mika Pettersson

Mika Petteri Pettersson (s. 7. heinäkuuta 1961 Helsinki) on suomalainen toimittaja.
Pettersson opiskeli Helsingin yliopistossa poliittista historiaa ja viestintää ja kävi Sanomain toimittajakoulun 1985–1987. Hän työskenteli toimittajana muun muassa "Ilta-Sanomissa" (1982–1985) ja "Helsingin Sanomissa" (1987–2006). Hän oli STT-Lehtikuvan päätoimittaja ja toimitusjohtaja vuosina 2006–2018.
Pohjois-Jeolla

Pohjois-Jeolla (, hanja ) on yksi Etelä-Korean maakunnista. Se sijaitsee maan länsiosassa pääkaupunki Soulin eteläpuolella Keltaisenmeren rannalla. Maakunta rajautuu etelässä Etelä-Jeollan maakuntaan, idässä Etelä-Gyeongsangin ja Pohjois-Gyeongsangin maakuntiin sekä pohjoisessa Etelä-Chungcheongin ja Pohjois-Chungcheongin maakuntiin. Pohjois-Jeollan asukasluku on 1 829 998 (vuonna 2010) ja sen pinta-ala on 8 058,03 neliökilometriä. Maakunnan pääkaupunkina toimii Jeonju.
Etelä-Jeolla

Etelä-Jeolla (, hanja ) on yksi Etelä-Korean maakunnista. Se sijaitsee maan lounaisosassa Koreansalmen ja Keltaisenmeren rannalla ja ympäröi Gwangjun metropolikaupunkia. Maakunta rajautuu pohjoisessa Pohjois-Jeollan ja idässä Etelä-Gyeongsangin maakuntiin. Etelä-Jeollan asukasluku on 1 777 409 (vuonna 2010) ja pinta-ala 11 911,30 neliökilometriä. Maakunnan pääkaupunki oli aiemmin Gwangju, mutta hallinto siirrettiin Muanin piirikuntaan vuonna 2005.
Etelä-Jeolla muodosti aiemmin Pohjois-Jeollan kanssa historiallisen Jeollan maakunnan. Se on yksi Etelä-Korean maaseutuvaltaisimmista alueista, ja neljännes maakunnan väestöstä saa edelleen elantonsa maanviljelystä. Maakunnan rannikko on rikkonainen ja sen edustalla on lukuisia saaria; sille leimallisia piirteitä ovatkin riisipellot, dramaattiset rannikkonäkymät ja merellinen keittiö. Maakunta oli myös yksi maan demokratialiikkeen keskuksista ja presidentti Kim Dae-jungin kotipaikka. Etelä-Jeollan toinen kuuluisuus on japanilaiset 1500-luvulla voittanut amiraali Yi Sun-sin.
Pohjois-Gyeongsang

Pohjois-Gyeongsang (, hanja ) on yksi Etelä-Korean maakunnista. Se sijaitsee maan itäosassa Japaninmeren rannalla. Maakunta rajautuu etelässä Etelä-Gyeongsangin maakuntaan ja Daegun metropolikaupunkiin, lännessä Pohjois-Jeollan ja Pohjois-Chungcheongin maakuntiin sekä pohjoisessa Gangwonin maakuntaan. Daegu ei kuulu Pohjois-Gyeongsangiin, mutta toimii sen hallinnollisena keskuksena. Maakunnassa on 2 444 538 asukasta (vuonna 2010) ja sen pinta-ala on 19 021,86 neliökilometriä.
Pohjois-Gyeongsang muodosti aiemmin Etelä-Gyeongsangin kanssa historiallisen Gyeongsangin maakunnan. Se oli muinaisen Sillan kuningaskunnan ydinaluetta. Daegun metropolikaupunki erotettiin maakunnasta omaksi alueekseen vuonna 1981. Maakunnan keskiosassa on Nakdongjoen tasanko, jota ympäröivät Sobaekvuoret pohjoisessa ja lännessä sekä Taebaek-vuorijono Japaninmeren rannikolla. Pohjois-Gyeongsangiin kuuluvat myös Liancourtsaaret, jotka ovat Korean ja Japanin välisen aluekiistan kohteena, ja Ulleungdon saari.
Hallinnollinen jako.
Pohjois-Gyeongsangin maakunta jakautuu 10 kaupunkiin ("si") ja 13 piirikuntaan ("gun"). Nimet suluissa hangul- ja hanja-merkein.
Ravintolakauppa

Ravintolakauppa on yleistermi yrityskaupalle ravintolan vaihtaessa omistajaa. Ravintolan omistajan ja toiminnan harjoittajan ei tarvitse välttämättä olla sama taho: toiminnan harjoittaja voi myös vuokrata ravintolan kokonaisuutena käsittäen sekä kiinteän että irtaimen käyttöomaisuuden. Kaupan kyseessä ollen kohteena voivat olla ravintolan omistavan yhtiön osuudet tai osakkeet tai yrityksen liiketoiminta(yksikkö).
Ravintola on liiketoimintayksikkö eikä sillä ole oikeudellista statusta. Kaupankohde muodostuu materilaalisista ja immateriaalisista oikeuksista. Ravintolan omistajalla, yksityishenkilöllä tai yhtiöllä on ravintolakaupassa kaupan osapuolen asema myyjänä. Kaupan luonteeseen tyypillisesti kuuluu, että myytävän kokonaisuuden arvo (kauppahinta) ei ole tuotannontekijöiden erillisarvojen summa.
Ravintolakauppa poikkeaa mm. toimialan luvanvaraisuudesta johtuen muista yrityskaupoista siten, että kaupan lopulliseen voimaantuloon vaikuttavat sen sidosryhmät, esimerkiksi anniskelulupa ei voi olla kaupan kohteena eikä sitä voi siirtää toiselle. Tämä johtuu siitä, että toiminnan harjoittajan tulee täyttää tietyt kelpoisuusehdot, joiden täyttymisestä anniskelulupaviranomainen päättää, kun on kyseessä liiketoimintakauppa. Ravintolayhtiönkin (osakkeiden tai osuuksien) kaupan yhteydessä tulee majoriteettiomistuksen muutoksesta ilmoittaa lupaviranomaiselle. Myös vuokraoikeuden siirto ostajalle vaatii yleensä vuokranantajan hyväksynnän, mitä käytäntöä on nimenomaisena vuokrasopimusehtona alettu kirjata osapuolten keskeisiin vuokrasopimuksiin. Laki liikehuoneistojen vuokrauksesta sallii tosin suuren sopimusvapauden, mutta vuokranantajan intressissä on tietää etukäteen kuka ja/tai mikä tulee edellisen vuokralaisen sijaan ja heikkeneekö sen asema mahdollisesti vuokralaisen vaihtuessa.
Hilja Valkeapää

Hilja Loviisa Honkanen, o.s. Valkeapää, kirjailijanimi Hilja Valkeapää (3. kesäkuuta 1912 Maironiemi, Parikkala – 11. lokakuuta 1981 Saari) oli suomalainen maatalon emäntä ja kirjailija.
Maanviljelijäperheeseen syntynyt Hilja Valkeapää kävi kansakoulun ja Kotkan kauppaoppilaitoksen. Hänen ensimmäinen jatkokertomuksensa julkaistiin 1933 Nyyrikki-lehdessä ja 1945 hän voitti Pellervo-lehden järjestämän talonpoikaisromaanikilpailun romaanillaan "Talo puiden varjossa". Hän meni naimisiin maanviljelijä Maunu Honkasen kanssa Olavinlinnassa kesällä 1947.
Valkeapää kirjoitti kaikkiaan parin vuoden sisällä neljä romaania. Lisäksi hän kirjoitti vuosikymmenten ajan pakinoita lehtiin mm. nimimerkeillä "Outi", "Mäkituvan Anni" ja "Pöllö", kirjoitti runoja ja harrasti runonlausuntaa.
Teoksia.
Nimimerkillä "Elina Pelkonen":
Adventure Galley

Adventure Galley oli 1690-luvulla englantilainen kaapparilaiva, jonka päällikkö oli pahamaineinen kapteeni Kidd.
Laivan saavutukset.
"Adventure Galley" lähetettiin Intian valtamerelle torjumaan merirosvoja. Siellä alus kaappasi armenialais-ranskalaisen kauppalaivan nimeltä "Quedagh Merchant". Tämä oli "Adventure Galleyn" ja sen miehistön suurin saavutus.
Aluksen polttaminen.
"Adventure Galley" poltettiin Île Sainte-Marien merirosvosatamassa Madagaskarilla. Aluksen vaurioitunut hylky makaa edelleen matalassa merenpohjassa.
Avid

Avid Technology, Inc. on yhdysvaltalainen pörssiyritys, joka tunnetaan erityisesti videoeditointi- ja elokuvaleikkauslaitteistoistaan ja -ohjelmistaan ja muista luovan työn digitaalisista työvälineistään.
Avid perustettiin vuonna 1987 ja listautui pörssiin 1993. Yhtiön pääkonttori sijaitsee Burlingtonissa, Massachusettsin osavaltiossa.
Avidin tuotteita käytetään televisio- ja videoalalla. Yrityksen nykyinen lippulaivatuote on ammattikäyttöön tarkoitettu nonlineaarinen editointiohjelmisto Avid Media Composer. Muita yrityksen tunnettuja ohjelmistoja ovat sävellystyökalu Sibelius ja äänieditointiohjelma Pro Tools.
Historiaa.
Avidin perusti Apollo Computerin markkinointijohtaja William J. Warner, joka kehitti ensimmäisen digitaalisen epälineaarisen editointiohjelman Avid/1:n Applen Macintosh II -tietokoneelle. Tuote esiteltiin 1989 ja sitä kutsuttiin muun muassa ”suurimmaksi leikkausinnovaatioksi sitten George Meliès’n kokeilujen 1900-luvun alussa”. 1990-luvun alkupuolella Avidin tuotteet alkoivat syrjäyttää sellaisia ammattituotteita kuin Moviola, Steenbeck ja KEM. Ensimmäisiä Avidilla leikattuja pitkiä elokuvia olivat Ron Senkowskin "Let's Kill All the Lawyers" (1992) ja Martha Coolidgen "Sukumme on toista maata" (1993). 1990-luvun puoliväliin mennessä Avidin suosio alkoi jo näyttää tietä filmimateriaalin fyysisen leikkaamisen häviämiselle kokonaan. Vuonna 1996 Walter Murch sai parhaan leikkauksen Oscarin Avidilla editoimastaan elokuvasta "Englantilainen potilas", joka voitti myös parhaan elokuvan Oscarin.
Vuonna 1993 Avid osti Lucasfilmiltä EditDroid-ohjelmiston, joka oli kehitetty uudestaan aiemmasta 1970-luvulla kehitetystä järjestelmästä.
Vuonna 1994 Avid julkisti avoimen standardin Open Media Framework -tiedostomuodon (OMF) liikkuvan kuvan ja äänen sekä niihin liittyvän metadatan tallentamiseen ja jakamiseen. 
2000-luvulla Avid on laajentanut toimialaansa yritysostoin ja sisäisin investoinnein multimedian eri osa-alueille. Se on julkaissut kuluttajaversioita editointiohjelmistaan, kuten Xpress DV ja Avid Free DV. Samalla Avid on laajentanut puolustusvoima- ja ilmailualalle ohjelmistojen ja valmistuotteiden tarjoajana. Puolustusteknologian puolella yhtiö valmistaa esimerkiksi helikopterien moottorinhallintajärjestelmiä, armeijan lämpöohjaimia sekä pitkänmatkan ohjustentorjuntaohjuksia.
Ksnjatin

Ksnjatin eli Sknjatin () oli Volgaan laskevan Nerljoen suussa sijainnut muinaisvenäläinen kaupunki. Juri Dolgoruki perusti sen vuonna 1137. Vuonna 1216 kaupungin hävittivät novgorodilaiset, vuonna 1236 mongolivalloittajat ja vuonna 1288 se poltettiin ruhtinaiden välisessä yhteenotossa. 1300-luvun lopulta lähtien Ksnjatin kuului Kašinin ruhtinaskuntaan. Vuonna 1459 se mainitaan enää kylänä.
Kaupungin jäännökset jäivät 1930-luvulla Volgan muodostaman Uglitšin tekojärven alle. Paikalla sijainnut "Sknjatinon" kylä siirrettiin uuteen paikkaan nykyisen Tverin alueen Kaljazinin piirissä.
Mikulin

Mikulin (, Мику́линское кня́жество, "Mikulinskoje knjažestvo") oli muinaisvenäläinen kaupunki ja ruhtinaskunta. Se sijaitsi Šošajoen rannalla nykyisen Moskovan alueen Lotošinon piirissä. Nykyään paikalla on "Mikulinon" kylä.
Tverin ruhtinaan Aleksandr Mihailovitšin poika Mihail sai Lobin ja Šošan rannoilla sijainneen alueen läänityksekseen vuoden 1341 tienoilla. Mikulinin kaupunki mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1370. Linnoituksen yhteydessä sijaitsi esikaupunki, kauppias- ja käsityöläisasutuksia sekä useita luostareita. 1400-luvun alussa Mikulinin ruhtinaskunnasta erosi pieni Teljatevon lääniruhtinaskunta. Moskovan valloitettua Tverin vuonna 1485 Mikulinin viimeinen ruhtinas Andrei Borisovitš alistui Iivana III:n määräysvaltaan ja sai läänityksekseen Dmitrovin kaupungin.
1600-luvun alkuun mennessä Mikulin muuttui "Mikulino Gorodištšen" kyläksi. Sen nykyinen nimi vakiintui 1950-luvun jälkeen. Muinaisesta kaupungista on säilynyt pyöreä maavallitus, jonka keskellä on 1500-luvun tiilikirkko.
Vanukehirvenjuuri

Vanukehirvenjuuri ("Inula britannica") on Euraasiassa laajalti tavattava, keltakukkainen asterikasvi.
Ulkonäkö ja koko.
Kaksivuotinen vanukehirvenjuuri kasvaa 10–50 cm korkeaksi. Kasvi on melko hento. Varsi on tavallisesti punertava ja etenkin latvasta karvainen. Lehdet ovat kierteisesti, ja ylimmät niistä ovat sepiviä. Lehtilapa on ehytlaitainen tai harvahampainen, suikea tai puikean suikea, matalasti sulkasuoninen, päältä karhea ja alta tiheäkarvainen. Kukinnot ovat noin 4 cm leveitä mykeröitä, joka sijaitsevat yksittäin tai pareittain. Mykerön kehtosuomut ovat limittäin useana rivinä. Kehtosuomut ovat karvaisia, muodoltaan tasasoukan suikeita ja otakärkisiä. Ulommat niistä ovat lehtimäisiä, sisemmät kalvomaisia ja usein punakärkisiä. Ulkosuomut puuttuvat. Mykeröpohjus on litteähkö ja suomuton. Teriö on keltainen. Laitakukkien kieli on 1–2,5 cm pitkä. Laitakukissa (emikukkia) teriö on tasasoukan kielimäinen, kaksineuvoisissa kehräkukissa torvimainen. Suomessa vanukehirvenjuuri kukkii heinä-elokuussa. Hedelmä on särmikäs pähkylä, jonka pappus on hapsihaiveninen.
Levinneisyys.
Vanukehirvenjuuren levinneisyysalue ulottuu Euroopassa Pyreneiltä läpi Keski- ja Itä-Euroopan Venäjälle saakka. Etelässä levinneisyysalue ulottuu Keski-Italiaan, Pohjois-Kreikkaan ja Kaukasuksen alueelle, pohjoisessa Fennoskandian etelä- ja keskiosiin. Aasian puolella lajia tavataan yleisenä Keski-Siperiaan saakka. Satunnaisemmin sitä kasvaa myös Itä- ja Etelä-Siperiassa aina Tyynelle valtamerelle saakka, Keski-Aasiassa, Kiinassa, Koreassa, Japanissa, Iranissa ja Turkissa. Lajia tavataan myös pienellä alueella Itä-Kanadassa, jossa se on ihmisen mukana levinnyt tulokaslaji. Suomessa vanukehirvenjuuri on uustulokas, jota on tavattu eripuolilla maata Oulun korkeudelle saakka. Eniten lajin esiintymiä tunnetaan Etelä-Suomen rannikkoseuduilta.
Elinympäristö.
Vanukehirvenjuuri suosii kosteita ja kalkkipitoisia kasvupaikkoja. Sitä tavataan rannoilla, ojissa, joutomailla, kaatopaikoilla, kallioniityillä ja tienluiskanurmetuksilla.
Andrei Bondarev

Andrei Leontjevitš Bondarev (, ) oli ukrainalaissyntyinen neuvostoliittolainen kenraaliluutnantti toisen maailmansodan aikana. Bondarev otti osaa myös talvisotaan, jossa toimi 168. Jalkaväkidivisioonan komentajana.
Henkilökuva.
Andrei Bondarev oli syntynyt Ukrainassa 20. elokuuta 1901 Kurskin hallintoalueen Bondarevin kylässä. Hänen sotilasuransa alkoi puna-armeijassa sotamiehenä vuonna 1921. Bondarev valmistui Kiovan yhdistetystä sotakoulusta vuonna 1927. Vuosina 1927–1938 hän toimi Leningradin Sotilaspiirin alueella joukkueenjohtajana, komppanianpäällikkönä ja rykmentin esikuntapäällikkönä. Bondarev oli rykmentin ja 43. Jalkaväkidivisioonan komentajana vuosina 1937–1938. Hänet ylennettiin everstiksi helmikuussa 1938.
Talvisota.
Talvisodassa Bondarev toimi 168. Jalkaväkidivisioonan komentajana, johon hänet nimitettiin 23. elokuuta 1939. Bondarevin komentama 168. Jalkaväkidivisioona kuului Neuvostoliiton 15. armeijan alaisuuteen. 168. Jalkaväkidivisioona taisteli talvisodan aika Lemetissä-Kitilässä. Taistelut kuuluivat osana Laatokan Karjalan mottitaisteluita.
Suuri isänmaallinen sota.
Talvisodan jälkeen Bondarev toimi edelleen 169. Jalkaväkidivisioonan komentajana. Divisioona taisteli suuren isänmaallisen sodan alussa 1941 Suomen rintamalla Sortavalan suunnalla joutuen suomalaisjoukkojen saartamaksi. Marraskuussa 1941 alkaen Bondarev oli Leningradin Rintaman alaisen 8. armeijan komentaja ja ylennettiin kenraalimajuriksi 7. lokakuuta 1941. Hän suoritti Ylimmän Sota-akatemian kurssin 26. lokakuuta 1942. Vuosina 1943–1945 hän oli eri rintamilla eri armeijakuntien komentajana ja ylennettiin kenraaliluutnantiksi 28. huhtikuuta 1943. Bondarev palkittiin sodan aikana ansioistaan Neuvostoliiton sankarin arvolla.
Sotien jälkeen.
Sodan jälkeen Bondarev toimi muun muassa 37. Kaartin Maahanlaskuarmeijakunnan komentajan sijaisena ja 7. Kaartinarmeijan komentajan apulaisena 1950–1955. Bondarev erosi vakinaisesta palveluksesta sairauden takia 30. lokakuuta 1955. Andrei Bondarev kuoli 23. syyskuuta 1961.
Leena-Maija Rossi

Leena-Maija Rossi (s. 5. heinäkuuta 1962 Valkeakoski) on suomalainen tutkija ja Lapin yliopiston sukupuolentutkimuksen professori vuoden 2022 alusta alkaen. Hän toimi Suomen New Yorkin kulttuuri-instituutin johtajana 2011–2016.
Ura.
Rossi valmistui filosofian kandidaatiksi pääaineenaan taidehistoria Helsingin yliopistosta vuonna 1987 ja väitteli filosofian tohtoriksi taidehistoriasta ja naistutkimuksesta vuonna 1999. 1980- ja 1990-luvuilla hän kirjoitti taiteesta "Helsingin Sanomiin".
Vuosina 2000–2003 Rossi oli Suomen Akatemian tutkijatohtori ja vuosina 2003–2009 ja 2010 sukupuolentutkimuksen määräaikainen yliopistonlehtori ja vuonna 2011 sukupuolentutkimuksen määräaikainen professori Helsingin yliopistossa. Kesäkuussa 2011 Rossi nimitettiin sukupuolen tutkimuksen lehtoriksi, mutta tultuaan nimitetyksi New Yorkin kulttuuri-instituutin johtajaksi, hänet erotettiin eikä hän saanut työstävapaata, kuten yleensä on tapana. 2017–2019 Rossi toimi Lapin yliopistossa yliopistonlehtorina.
Rossi on ollut dosentti Helsingin yliopistossa vuodesta 2000 ja Turun yliopistossa vuodesta 2002.
Matt Puempel

Matthew "Matt" Puempel (s. 24. tammikuuta 1993 Windsor, Ontario) on kanadalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä.
Pelaajaura.
Puempelin ensimmäinen kausi OHL:ssä oli merkittävä. Hän voitti tulokkaiden piste- ja maalipörssin 33 maalilla ja 31 maalisyötöllä, sekä oli joukkueensa toiseksi paras maalintekijä. Lisäksi Puempel voitti parhaan tulokkaan palkinnon sekä omassa liigassaan että CHL:n palkintojenjakotilaisuudessa. Hän oli myös molempien liigojen tulokkaiden All-Star-joukkueissa. CHL:n palkinnot jaetaan vuosittain Kanadan kolmen tärkeimmän juniorijääkiekkoliigan, OHL:n, WHL:n ja LHJMQ:n pelaajien kesken.
Ennen toisen kauden alkua Puempel sai selkävamman, joka vaikeutti harjoittelua huomattavasti. Kesken kauden hän joutui leikkaukseen lonkassa olevan luunsirun vuoksi, ja hänen kautensa päättyi ennen aikojaan. Siitä huolimatta hän keräsi kaudella peräti 69 pistettä.
NHL-seura Ottawa Senators varasi Puempelin numerolla 24 . Puempel pelasi pääasiassa AHL:ssä Ottawan farmijoukkueessa Binghamton Senatorissa siihen asti, kunnes hänet asetettiin siirtolistalle kaudella 2016–2017, jonka kautta hän siirtyi New York Rangersin organisaatioon. Lokakuussa 2017 Rangers suoritti pelaajakaupan, jossa Puempel siirtyi Detroit Red Wingsin organisaatioon vaihdossa Red Wingsin puolustaja Ryan Sprouliin.
Pranas Liatukas

Pranas Liatukas (s. 29. tammikuuta 1876, Kvėdarna, Venäjän keisarikunta - 9. syyskuuta 1945, Vilna, Neuvostoliitto) oli liettualainen kenraaliluutnantti ja myöhemmin ylipäällikkö, joka toimi yhtenä Liettuan armeijan komentajista Liettuan itsenäisyyssodissa bolševikkeja ja bermontialaisia vastaan. Vuosina 1919–1920 hän toimi Liettuan armeijan ylipäällikkönä. Myöhemmin Liatukas toimi Šakiain maaherrana. Vuonna 1945 NKVD teloitti Liatukasin kapinallisena.
Karl Sundberg

Jan Karl Johan (John) Sundberg (13. toukokuuta 1894 Finström – 18. kesäkuuta 1976 Maarianhamina) oli suomalainen pankinjohtaja ja jääkärikapteeni. Hän oli sotilaskoulutuksensa ensimmäisen maailmansodan aikana Saksassa saanut jääkäri. Myöhemmin hän osallistui Suomen sisällissotaan Valkoisen armeijan vapaajoukoissa saaristomerellä sekä Varsinais-Suomessa. Talvi- ja jatkosotiin hän osallistui pataljoona ja rykmenttitason huollossa.
Perhe ja opinnot.
Sundbergin vanhemmat olivat maanviljelijä Erik Daniel Sundberg ja Ida Kristina Sjöblom. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1918 Lovisa af Björkstenin kanssa. Hän kirjoitti ylioppilaaksi Maarianhaminan keskikoulun jatkoluokilta vuonna 1914 ja liittyi Turkulaiseen osakuntaan. Opintojaan hän jatkoi vuosina 1914–1915 Helsingin yliopiston filosofisen tiedekunnan historiallis-kielitieteellisellä osastolla.
Jääkärikausi.
Sundberg liittyi yhtenä ensimmäisten vapaaehtoisten joukkoon, joiden päämääränä oli Saksassa sotilaskoulutusta antava Pfadfinder-kurssi, joka järjestettiin Pohjois-Saksassa sijaitsevalla Lockstedter Lagerin harjoitusalueella. Leirille hän ilmoittautui 28. helmikuuta 1915 ja sijoitettiin 2. komppaniaan. Harjoitusjoukoista hän erosi 10. toukokuuta 1915 ja matkusti Tukholmaan, jossa avusti aktivistien tiedustelutoimistoa osallistumalla muun muassa Ahvenanmaalle tehtyihin tiedusteluretkiin.
Suomen sisällissota.
Sundberg muodosti sisällissodan alussa yhdessä jääkäri Karl Granitin kanssa Ahvenanmaalla vapaajoukkueen, joka myöhemmin liittyi niin sanottuun Saariston vapaajoukkoon, jossa hän palveli maaliskuun lopusta kesäkuun alkuun vuonna 1918 kiväärijoukkueen johtajana 3. komppaniassa. Hän osallistui sisällissodan taisteluihin Korppoossa sekä etenemiseen Turkuun, Loimaalle ja Forssaan.
Sisällissodan jälkeinen aika.
Sundberg toimi sisällissodan jälkeen komppanianpäällikkönä Varsinais-Suomen rykmentin 8. komppaniassa. Hän erosi armeijasta elokuussa vuonna 1918, jonka jälkeen hän työskenteli opettajana Ahvenanmaan kansanopistossa vuosina 1919–1923 ja 1924–1927 ja toimi samalla Helsingin osakepankin Finströmin konttorin johtajana vuosina 1923–1927, josta hän siirtyi vuonna 1927 johtajaksi Maarianhaminan konttoriin, jonka apulaisjohtajaksi hänet nimitettiin vuonna 1931. 
Talvi- ja jatkosota.
Sundberg osallistui talvisotaan huoltopäällikkönä Polkupyöräpataljoona 8:ssa. Jatkosodassa hän toimi kuljetusupseerina Osasto Fagerlundissa 7. Rannikkoprikaatissa vuoteen 1942 saakka. Lisäksi hän toimi vapaaehtoistyöjoukon päällikkönä viljankorjuutöissä Sortavalan seudulla vuonna 1941. Vuoden 1942 jälkeen hän työskenteli Helsingin Osakepankin Maarianhaminan konttorin johtajana aina vuoteen 1964 saakka.
Jonas Variakojis

Jonas Variakojis (5. toukokuuta 1892, Rinkuškiai, Venäjän keisarikunta - 31. lokakuuta 1963, St. Charles (Illinois), Yhdysvallat) oli liettualainen upseeri, joka oli yksi Liettuan armeijan komentajista Liettuan itsenäisyyssodissa. 
Variakojis opiskeli lakia Pietarin valtionyliopistossa ja taisteli ensimmäisessä maailmansodassa Venäjän armeijan sotilaana Itävallassa. Joulukuussa 1918 hän palasi Liettuaan ja toimi upseerina vastaperustetussa Liettuan armeijassa. Variakojis johti Panevėžysin alueen puolustamista Puna-armeijaa vastaan Liettuan-Neuvosto-Venäjän sodassa. 7. helmikuuta 1919 hän johti Liettuan armeijaa ensimmäisessä Liettuan ja Neuvosto-Venäjän välisessä taistelussa Kėdainiain lähellä. Variakojis onnistui sotilaineen estämään Puna-armeijan etenemisen ja hyökkäyksen Kaunasiin, joka toimi Liettuan väliaikaisena pääkaupunkina. 
Variakojis ja hänen sotilasyksikkönsä, josta myöhemmin muodostui 4. jalkaväkirykmentti, jatkoivat taistelua Puna-armeijaa vastaan. Variakojis taisteli joukkoineen myös puolalaisia joukkoja vastaan Puolan-Liettuan sodassa. Menestyksestään Liettuan itsenäisyysodissa Variakojis palkittiin monilla kunniamerkeillä, joista yksi oli Vytiksen risti.
Vuonna 1926 Variakojis lopetti uransa Liettuan armeijassa. Vuosina 1928-1930 hän toimi lyhyen aikaa Liettuan liikenne- ja puolustusministerinä. Toisen maailmansodan lopulla Variakojis pakeni Saksaan ja myöhemmin hän muutti asumaan Yhdysvaltoihin, jossa hän kuoli 71-vuotiaana.
Chabo

Chabo, eli Japanese Bantam on erittäin vanha aasialainen kanarotu. Chabon uskotaan olevan alun perin Indokiinasta. Chabon historia yltää Tang-dynastian ajoille vuosien 619 – 906 väliin. Tuolloin niitä pidettiin vain keisarillisten palatsien puutarhoissa.
Chabo tuli Eurooppaan ilmeisesti saksalaisten maustekauppiaiden mukana Aasiasta 1800-luvulla.
Ulkonäkö.
Chabolla on erittäin tarkka rotumääritelmä ja se on erittäin suosittu näyttelyrotu mm. Britanniassa. Sileähöyhenisen lisäksi chabosta on kaksi muuta muunnosta: silkkihöyheninen ja kiharakarvainen eli "friseerattu". Chabolla on monia värityksiä, joista yleisimpänä on valkoinen mustapyrstöinen.
Chabolle on ominaista lyhyet jalat ja pieni selkä. Kanan pyrstö kaartuu suoraan ylöspäin tai jopa selän päälle. Kana on hyvin pieni. Chabolla on päähän verrattuna suuret silmät. Harja on yhtenäinen, ja siinä on vain muutama lovi. Silmäluomien tulee olla punertavat, eikä niissä saa olla valkoisia pigmenttipuutoksia.
Täysikasvuinen kukko painaa 510-600 grammaa ja kana 400-510 grammaa.
Lukáš Lacko

Lukáš Lacko (s. 3. marraskuuta 1987 Piešťany) on slovakialainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut kaksinpelissä ATP-listan sijalla 44 tammikuussa 2013.
Junioriurallaan Lacko selviytyi välieriin Ranskan avoimissa. Ammattilaisurallaan hän nousi ensimmäisen kerran maailmanlistalla sadan parhaan pelaajan joukkoon marraskuussa 2009 voitettuaan Soulin haastajaturnauksen.
Grand Slam -turnauksissa Lacko on päässyt kaksinpelissä parhaimmillaan kolmannelle kierrokselle Australian avoimissa 2012 ja Wimbledonissa 2012 sekä toiselle kierrokselle Australian avoimissa 2010, Ranskan avoimissa 2010 sekä Wimbledonissa 2010.
Yleisurheilun alle 18-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailut 2011

Vuoden 2011 yleisurheilun alle 18-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailut käytiin 6.–10. heinäkuuta Lillessä Ranskassa.
Kisoihin ilmoittautui 175 maata ja 1 385 urheilijaa; 760 poikaa ja 625 tyttöä.
Mitalistit.
Käytetyt lyhenteet:
Kati Tolmoff

Kati Tolmoff (s. 3. joulukuuta 1983 Tartto) on virolainen entinen sulkapalloilija. Hän edusti seuratasolla Tarton yliopiston joukkuetta.
Tolmoff osallistui MM-kisoissa 2007 kaksinpeliin, jossa hän putosi heti ensimmäisellä kierroksella hävittyään Kanadan Anna Ricelle. Hän eteni seuraavana vuonna EM-kilpailuissa toiselle kierrokselle ja osallistui myös uransa ainoisiin olympialaisiin, joissa hän hävisi ensimmäisen ottelunsa irlantilaiselle Chloe Mageelle. Tolmoff osallistui MM-kilpailuihin viimeistä kertaa vuonna 2009, jolloin hän pääsi kaksinpelissä toiselle kierrokselle saakka.
Tolmoffin paras sijoitus BWF:n ranking-listalla on 45. tila, jonka hän saavutti kaksinpelissä vuoden 2009 lopulla.
Lähteet.
Johanna Pihlajamaa

Johanna Pihlajamaa (s. 1973 Nivala) on suomalainen kuvataiteilija ja taidegraafikko. Hän tekee pääosin puupiirroksia, joihin hän yhdistää myös muita grafiikan tekniikoita ja piirtämistä.
Ura.
Pihlajamaa on opiskellut kuvataiteilijaksi Imatran Taideoppilaitoksessa 1993–1997 ja suorittanut AMK-tutkinnon Tampereen ammattikorkeakoulun täydennyskoulutuksessa 2000–2003.
Pihlajamaan teoksia on eri taidekokoelmissa, kuten Eduskunnan taidekokoelma, Helsingin kaupungin taidemuseo, Tampereen kaupunki, Oulun taidemuseo, Wihurin säätiö/Rovaniemen taidemuseo ja Salon taidemuseo. Hän on pitänyt yksityisnäyttelyitä ympäri Suomen ja osallistunut lukuisiin yhteis- ja ryhmänäyttelyihin Suomessa ja ulkomailla.
Pihlajamaa on toiminut aktiivisesti Rajataide ry:ssä ja on ollut järjestämässä yhdistyksen näyttelyitä ulkomaille. Hän on Rajataide ry:n kunniajäsen. Tällä hetkellä Pihlajamaa on luottamustoimissa Suomen Taidegraafikot ry:n johtokunnan puheenjohtajana ja Tampereen Taiteilijaseuran johtokunnan jäsenenä.
Johanna Pihlajamaa on työskennellyt myös osa-aikaisena taidevedostajana Grafiikanpaja Himmelblaussa Tampereella 1999–2011. Hän vedostaa niin metalligrafiikkaa kuin vesiväripuupiirrosta. Himmelblaun taidevedostajana hän on työskennellyt taidegraafikoiden kuten Juho Karjalainen, Inari Krohn, Kuutti Lavonen ja Ulla Rantanen taidevedostajana ja myös taidemaalareiden kuten Jukka Mäkelä, Marika Mäkelä ja Susanne Gottberg ja kuvanveistäjien Kain Tapper ja Miina Äkkijyrkkä vedostajana, auttaen heitä valmistamaan painolaatat ja vedostaen heidän grafiikan sarjojaan.
Karlismi

Karlismi on espanjalainen konservatiivinen liike, joka alun perin ajoi prinssi Don Carlosista periytyvän Bourbonien sukuhaaran oikeutta Espanjan kruunuun ja absoluuttisen monarkian palauttamista Espanjaan. He eivät hyväksyneet naispuolista hallitsijaa, ja vetosivat siinä keskiaikaiseen saalilaiseen lakiin.
Karlismin synty.
Vuonna 1830 kuningas Ferdinand VII muutti pragmaattisella sanktiolla kruununperimysjärjestyksen tyttärensä Isabellan hyväksi. Karlistit eivät tunnustaneet tätä ja tukivat Molinan kreivin, Ferdinandin veljen Carlosin (1788–1855) oikeutta kruunuun. Liikkeen syntyyn vaikutti myös pettymys ranskalaisen Bourbon-hallitsijasuvun Espanjassa hallinneeseen sukuhaaraan ("Borbón y Borbón"). Maa ajautui vuoteen 1839 asti kestäneeseen sisällissotaan, jossa olivat vastakkain Isabellan kannattajat ja Katalonian nationalisten tukemat karlistit. Sota päättyi Isabellan voittoon.
Karlismi 1900-luvulla.
Karlismi oli vahvimmilaan 1830-luvulla, mutta se koki uudelleenheräämisen vuoden 1898 Yhdysvaltoja vastaan käydyn sodan jälkeen. Tämän jälkeen se oli merkittävänä osapuolena vuosien 1936–1939 Espanjan sisällissodassa, jonka jälkeen se oli osa "Caudillo", generalissimus Francisco Francon hallintoa aina vuoteen 1975 asti. 
Karlismi 2000-luvulla.
Karlistinen liike elää edelleen Espanjassa, mutta päivänpolitiikan ulkopuolella. Vaikka karlismi syntyi kruununperimyskiistasta, se on myös yhteiskunnallinen ideologia. Karlistien iskulause "Dios, Patria y Rey" ("Jumala, isänmaa ja kuningas") kiteyttää liikkeen aatteelliset peruspilarit. Historiansa aikana ideologia on korostanut vastavallankumouksellisuutta, isänmaallisuutta, monarkismia, konservatismia ja katolisuutta.
Yannick Tregaro

Yannick Tregaro (s. 26. maaliskuuta 1978 Gunnared) on ruotsalainen yleisurheiluvalmentaja ja entinen yleisurheilija. Hänen valmentajanaan toimi Viljo Nousiainen.
Tregaro on valmentanut muun muassa Christian Olssonia, Kajsa Bergqvistiä ja Emma Greeniä.
Vuoden 2016 Suomi–Ruotsi-maaottelussa hän osallistui seiväshyppyyn, koska Oscar Janson joutui vetäytymään kisasta. Tregaro hyppäsi 250 cm ja ansaitsi Ruotsille yhden maaottelupisteen.
Tregaro oli naimisissa valmentamansa Emma Greenin kanssa. Pari avioitui maaliskuussa 2011 ja jätti erohakemuksen helmikuussa 2014. Valmennussuhde kaksikon välillä jatkui myös avioliiton päättymisen jälkeen.
Komissaari (televisiosarja)

Komissaari ("Der Kommissar") on saksalainen rikossarja, jota kuvattiin vuosina 1968–1975 yhteensä 97 tunnin mittaista jaksoa. Sarjan on käsikirjoittanut Herbert Reinecker ja tuottanut Helmut Ringelmann, ja se on menestyksekkään vuosina 1973–1998 tuotetun "Derrick"-sarjan edeltäjä. Vaikka väritelevisiot olivat jo melko yleisiä sarjan tuotannon aikana, kaikki jaksot kuvattiin silti mustavalkoisina. Suomessa sarjaa on esitetty vuosina 1970–1975.
Taustaa.
Sarjassa keskitytään seuraamaan rikospoliisin murhayksikön työtä Münchenissä ja lähialueella. Päähenkilönä on komissario Herbert Keller, jota esittää Erik Ode. Sarjassa on pinnalla monia tuonaikaisia ilmiöitä, kuten huumeiden käyttö nuorisokulttuurin yhteydessä. On myös huomattavaa, että alkoholin ja tupakan käyttö on myöhempiin sarjoihin verrattuna erittäin runsasta, myös päähenkilöiden keskuudessa.
Ohjaukset.
Sarjan ohjauksesta ovat vastanneet Helmuth Ashley, Wolfgang Becker, Michael Braun, Zbynek Brynych, Jürgen Goslar, Theodor Grädler, Dietrich Haugk, Ullrich Haupt, Helmut Käutner, Michael Kehlmann, Leopold Lindtberg, Charles Regnier, Gottfried Reinhardt, Johannes Schaaf, Wolfgang Staudte, Georg Tressler, Michael Verhoeven ja Alfred Weidenmann. Myös itse Erik Ode on ohjannut kolme jaksoa.
DVD-julkaisu.
ZDF julkaisi sarjan vuonna 2010 neljänä kausiboksina ja myöhemmin yhtenä kertajulkaisuna. Jaksot "Anonymer Anruf", "Das goldene Pflaster" ja "Mord an Dr. Winter" eivät kuitenkaan oikeudellisista syistä sisälly paketteihin.
Armen Gilliam

Armen Louis Gilliam (etunimi synt. Armon, 28. toukokuuta 1964 Pittsburgh, Pennsylvania – 5. heinäkuuta 2011 Collier, Pennsylvania) oli yhdysvaltalainen koripalloilija ja maailmanmestari, joka pelasi NBA:ssa vuosina 1987–2000.
Isona laitahyökkääjänä pelanneen Gilliamin varasi NBA:han toisella vuorolla Phoenix Suns. 13 vuoden pituisella NBA-urallaan Gilliam pelasi Sunsin lisäksi Charlotte Hornetsissa, Philadelphia 76ersissä, New Jersey Netsissä, Milwaukee Bucksissa ja Utah Jazzissa. Kaudella 1987–1988 hänet valittiin .
Gilliam pelasi myös Yhdysvaltain maajoukkueessa, jossa hän voitti maailmanmestaruuden Espanjan vuoden 1986 kisoista.
Gilliam kuoli 5. heinäkuuta 2011 Pittsburghin lähellä Collierissa. Hän lyyhistyi kentälle koripalloa pelatessaan. Gilliam kuljetettiin sairaalaan, missä häntä ei enää onnistuttu elvyttämään.
Douglas Hurley

Douglas "Doug" Gerald Hurley (s. 21. lokakuuta 1966 Endicott, New York (osavaltio), Yhdysvallat) on NASAn astronautti. Hän osallistui 15.–31. heinäkuuta 2009 ensimmäiselle avaruussukkulalennolleen STS-127 avaruussukkula "Endeavourin" pilottina. Hän toimi myös 8. heinäkuuta 2011 laukaistun viimeisen avaruussukkulalennon STS-135:n pilottina. 30. toukokuuta 2020 - 2. elokuuta Hurley toimi Crew Dragon Demo-2 -lennon miehistössä yhdessä Bob Behnkenin kanssa. Demo-2 oli ensimmäinen miehitetty lento Yhdysvalloista sitten STS-135:n 
Hurley suoritti insinöörintutkinnon ("B.S.E., civil engineer") Tulanen yliopistossa 1988. Tämän jälkeen hän liittyi Yhdysvaltain merijalkaväkeen, missä hän sai lentokoulutuksen. Hän on ensimmäinen Yhdysvaltain merijalkaväen lentäjä, joka on lentänyt F/A-18 E/F Super Hornetia. Hurleyllä on yli 4000 lentotuntia 25 lentokoneella. 
Hänet valittiin astronauttikoulutukseen heinäkuussa 2000. Hurley on naimisissa astronautti Karen Nybergin kanssa ja hänellä on yksi lapsi.
Lentohistoria.
Hurleyn nimitys SpX-DM2-lennon miehistöön julkaistiin 3. elokuuta 2018. Kyseessä on Crew Dragon -aluksen ensimmäinen miehitetty lento ja sertifiointi operationaaliseen käyttöön. Kyseessä on myös ensimmäinen miehitetty avaruuslento Yhdysvalloista sitten lennon STS-135 vuonna 2011.
Etelä-Hamgyeong

Etelä-Hamgyeongin maakunta (, hanja 咸鏡南道, McCune‑Reischauer "Hamgyŏngnam-do") on yksi Pohjois-Korean maakunnista. Se sijaitsee maan itäosassa Japaninmeren rannikolla. Etelä-Hamgyeongissa on vuoden 2008 väestönlaskennan mukaan 3 066 013 asukasta ja sen pinta-ala on 18 970 neliökilometriä. Maakunnan pääkaupunki on Hamheung.
Aluejako.
Etelä-Hamgyeongin maakunta jakautuu kolmeen kaupunkiin ("si"), kahteen suuralueeseen ("gu" ja "jigu") ja 15 piirikuntaan ("gun").
Pohjois-Hamgyeong

Pohjois-Hamgyeongin maakunta (, hanja 咸鏡北道, McCune‑Reischauer "Hamgyŏngbuk-to") on yksi Pohjois-Korean maakunnista. Se sijaitsee maan koillisosassa Kiinan rajalla Japaninmeren rannikolla. Pohjois-Hamgyeongissa on vuoden 2008 väestönlaskennan mukaan 2 327 362 asukasta ja sen pinta-ala on 17 570 neliökilometriä (mukaan lukien Raseonin erityisasemassa oleva kaupunki). Maakunnan pääkaupunki on Cheongjin.
Aluejako.
Pohjois-Hamgyeongin maakunta jakautuu kolmeen kaupunkiin ("si") ja 12 piirikuntaan ("gun").