tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Registratuura

Registratuura on historiassa aiemmin esiintynyt moniulotteinen käsite. Sana esiintyy myös kirjojen kansissa esimerkiksi Kuningas Juhanin III Registratuura vuodelta 1520. Näihin kirjoihin on koottu hallinnon kirjaukset eri vuosilta. Sanat pohjautuvat latinankielisiin nimiin regis = kuningas ja ratur = tulla esiin. Sanan voisi kääntää myös, kuninkaan tunnustukset. Sana esiintyy usein suku- tai historiantutkimuksessa, jos jonkun henkilön tiedot on kirjattu registratuuraan. Sillä tarkoitettiin myös kirjaamoa, joka on asiakirjahallintoa hoitava yksikkö. Joissain asiayhteyksissä sanalla tarkoitetaan myös kirjaus- eli arkistointitapaa. Asiakirjatallennuksessa on kehitetty aikojen saatossa loogisia kirjaustapoja tallentaa hallintoon liittyviä tietoja. Kehityksen taustalla on ollut hallinnon erkaantuminen vallanpitäjistä sekä tiedon määrän kasvu. Nykyterminä sana tarkoittaa arkistointia, arkistolaitosta tai niiden vuosijulkaisuja.
Historia.
Vanhimmat tunnetut kirjaustavat on löydetty mesopotamialaisista savitauluista nuolenpääkirjoituksineen 2600-luvulta eaa. Kreikassa puiset ja paperiset sopimukset ja omistusasiakirjat tuli luovuttaa neuvoston arkistoon. Tärkeimmät asiakirjat kopioitiin lisäksi kiveen. Antiikin Roomassa virkamiehet sekä kauppiaat säilyttivät kivi- sekä myöhemmin papyrusasiakirjoja kotonaan. Tämän vuoksi asiakirjat tuhoutuivat helposti. Virkakauden jälkeen tiedot tallennettiin Aerariumiin eli keskuskirjaamoon. Tiedot kirjattiin juoksevalla numeroinnilla.
Keskiajalla asiakirjahallintoa hoiti päänsääntöisesti kirkko. Tuolloin asiakirjoja olivat ns. sinettiasiakirjat eli urkundit. Ne koostuivat etupäässä hallitsijoiden myöntämistä privilegioista ja lahjoituksista sekä tuomioistuinten päätöksistä. Myöhäiskeskiajan asiakirjoihin kuuluivat erilaiset rekisterit, kopiokirjat, kirjeet ja tiliasiakirjat. 1200-luvulle tultaessa Italiassa vakiintui asiakirjajulkisuuden periaate, mikä edellytti tehokkaampaa asiakirjojen käsittelyä.
Registratuuran synty.
Arkistonmuodostus kehittyi ja eriytyi 1500- ja 1600-luvulla mm. Espanjassa sekä Saksassa. Arkistointiin otettiin käyttöön erilaisia menetelmiä. 
Ruotsissa alettiin kehittää 1600-luvun alkupuolen hallinnonuudistuksessa arkistointia. Järjestelmä tuli Suomeen ensimmäisenä vuonna 1635 maaherroille lähetetyssä ohjeessa asiakirjojen rekisteröinnistä ja arkistoinnista. Ohjeessa saapuneet ja lähteneet asiat ja asiakirjat kirjattiin diaariin, jotka oli pidettävä erillään toisistaan. Asiakirjat jaettiin kuuteen hallinnonalakohtaiseen ryhmään eli registratuuraan. Arkistointia varten lääninhallituksessa oli kuusi kaappia, yksi kutakin registratuuraa varten, jotka jakaantuivat useampiin laatikoihin. Menneen vuoden kertyneestä aineistoista julkaistiin kirjasarja, jota painettiin eri tahojen saataville. Laitos keräsi myös Ruotsin historian aikana syntyneet aineistot registratuura kirjasarjoiksi. Näin tallennettiin myös tärkeät historian tiedot varmuus kopioiksi.
Myöhemmin registratuura sana poistui suomen kielestä. ja tilalle tulivat modernimmat sanat. Järjestelmä on edelleen käytössä nyky-yhteiskunnassa, joskin kehittyneemmässä muodossa.
Tabelbala

Tabelbala () on keidasalue ja Béni Abbèsin maakuntaan kuuluva kunta Bécharin ja Tindoufin välillä Algerian lounaisosassa. Siellä on 5 100 asukasta (vuonna 2008).
Vuorten ja Erg Er Raouin hiekka-aavikon välissä sijaitsevalla keitaalla on neljä asutusta. Hallinnollinen ja taloudellinen keskus on ranskalaisten siirtomaaisäntien rakentaman linnoituksen ympärille muodostunut Haï El Wasat. Sen vieressä sijaitsee kolme vanhaa kylää eli "ksaria": Cheraïa, Zaouia Sidi Zekri ja Makhlouf. Asukkaista noin puolet puhuu songhaikielten pohjoisryhmään kuuluvaa korandjea. Lopuista suurin osa on 1900-luvulla saapuneiden muuttajien jälkeläisiä.
Tabelbalasta johtaa noin 70 kilometrin pituinen päällystetty maantie Bécharin ja Tindoufin väliselle valtatielle. Keitaalla harjoitetaan keinokasteluun perustuvaa maanviljelyä. 1800-luvulle saakka se toimi Marokon eteläosan Sijilmasan ja Sahelin alueen Timbuktun välisen karavaanireitin pysähdyspaikkana.
Korandjen kieli

Korandjen kieli on Algeriassa Tabelbalan keitaalla puhuttava songhaikieli. Sen puhujia arvioidaan olevan noin 3 000 henkeä.
Korandje kuuluu songhaikielten pohjoisryhmään. Se on myös maantieteellisesti pohjoisin songhaikieli. Kielen rakenne on tyypillinen songhaikielille, mutta sanasto on suurelta osin lainattu berberikielistä ja arabiasta.
The Stereo Love Show

The Stereo Love Show on Edward Mayan esikoisalbumi vuodelta 2011. Albumi sisältää vuonna 2009 julkaistun megahitin "Stereo Love".
Singlet "Stereo Love" (2009), "This Is My Life" (2010) ja "Desert Rain" (2011) ovat kaikki nousseet suosioon Euroopan ja Amerikan Dance Charts -listoilla.
Jääkiekko talviolympialaisissa 2006 – miesten karsinnat

Jääkiekon miesten olympiakarsinnat vuoden 2006 Torinon turnaukseen aloitettiin marraskuussa 2004. Maailmannrankingin kahdeksan parasta joukkuetta ja isäntämaa pääsivät olympiaturnaukseen ilman karsintaa. Karsintojen kautta turnaukseen valittiin Sveitsi, Latvia ja Kazakstan.
Karsinnat järjestettiin kahdessa vaiheessa. Karsintojen ensimmäiseen vaiheeseen osallistui 12 joukkuetta, jotka jaettiin kolmeen lohkoon. Nuo joukkueet olivat vuoden 2004 maailmanmestaruuskilpailujen jälkeen Kansainvälisen jääkiekkoliiton IIHF:n maailmanrankingin sijoilla 18.–30. olleet joukkueet. Rankingin 25. maa, Yhdistynyt kuningaskunta kuitenkin luopui karsintapaikasta eikä 31. maa, Etelä-Korea halunnut osallistua, joten 32. maa, Bulgaria pääsi mukaan karsintoihin. Karsintalohkojen voittajat selvisivät toiseen vaiheeseen, jossa oli mukana näiden kolmen maan lisäksi maailmanrankingin sijoilla 9.–17. olleet maat. Toiseen vaiheeseen osallistuneet joukkueet jaettiin kolmeen lohkoon, jotka pelasivat yksinkertaisen sarjan. Lohkovoittajat selvisivät olympiaturnaukseen.
Esikarsinta.
Esikarsinnan lohkovoittajat pääsivät loppukarsintaan. 
Lohko D.
Lohko D pelattiin Briançonissa, Ranskassa, ja Ranskan joukkue voitti lohkon ja eteni karsintojen lopputurnaukseen.
Ottelut
Lohko E.
Lohko E pelattiin Nowy Targissa, Puolassa, ja turnauksen voitti Puolan joukkue.
Ottelut
Lohko F.
Lohko F pelattiin Stavangerissa, Norjassa, ja turnauksen voitti Norjan joukkue. 
Ottelut
Karsinnan lopputurnaus.
Karsinnan lopputurnaus lohkojen voittajat pääsivät olympiaturnaukseen.
Lohko A.
Lohko A pelattiin Klotenissa, Sveitsissä, ja Sveitsin joukkue voitti turnauksen.
Ottelut
Lohko B.
Lohko B pelattiin Riiassa, Latviassa, ja turnauksen voitti Latvian maajoukkue.
Ottelut
Lohko C.
Lohko C pelattiin Klagenfurtissa, Itävallassa, ja turnauksen voitti Kazakstanin joukkue.
Ottelut
Karsiutuneiden lopulliset sijoitukset.
Sijoituksilla on merkitystä IIHF:n maailmanrankingiin vuonna 2006.
Lucjan Żeligowski

Lucjan Żeligowski (7. lokakuuta 1865 – 9. heinäkuuta 1947) oli puolalainen kenraali, joka otti osaa muun muassa ensimmäiseen maailmansotaan ja Puolan–Neuvosto-Venäjän sotaan. Hänet tunnetaan myös lyhytikäisen Keski-Liettuan tasavallan johtajana.
Elämäkerta.
Lucjan Żeligowski syntyi vuonna 1865 Oszmianassa. Hänen isänsä oli tammikuun kansannousun veteraani. Lucjan liittyi kuitenkin itse Venäjän armeijaan vuonna 1885 ja valmistui upseerikoulusta Riiasta vuonna 1888. Hän otti osaa Venäjän–Japanin sotaan ja ensimmäiseen maailmansotaan sen alettua vuonna 1914. Hän palasi Puolaan vuonna 1919 ja komensi armeijakuntaa Minskin alueella vuodesta 1920. Saman vuoden lokakuussa hän järjesti komentamansa divisioonan kapinan, valtasi Liettualle kuuluneen Vilnan alueen ja julisti sen itsenäiseksi Keski-Liettuan tasavallaksi. Kapinasta oli sovittu aiemmin Józef Piłsudskin kanssa, vaikkakin hän ei virallisesti ollut tekemisissä kapinan kanssa. Tasavalta liitettiin vuonna 1922 kansanäänestyksen jälkeen Puolaan. 
Vuodesta 1921 vuoteen 1925 Żeligowski toimi Puolan armeijan tarkastajana. Hän oli ylennyt vuonna 1923 kenraaliluutnantiksi ja toimi puolustusministerinä Aleksander Skrzyńskin hallituksessa marraskuusta 1925 toukokuuhun 1926. Virassaan hän nosti Piłsudskille uskollisia henkilöitä tärkeisiin virkoihin, minkä takia hän osasi varautua Piłsudskin vuoden 1926 vallankaappaukseen. Skrzyńskin hallituksen kaaduttua Żeligowski jatkoi taas armeijan tarkastajana ja vallankaappauksen jälkeen hän johti armeijan puhdistustoimia. Hän jäi eläkkeelle vuonna 1927.
Żeligowski palasi kuitenkin politiikkaan vuonna 1935 ja nousi kansanedustajaksi. Hän johti parlamentin asevoimien komiteaa joulukuuhun 1937, jolloin hän erosi jouduttuaan erimielisyyksiin Edward Rydz-Śmigłyn kanssa. Saksan hyökättyä Puolaan syyskuussa 1939 Żeligowskin onnistui paeta länteen, ja hän liittyi Lontoossa toimineen pakolaishallituksen toimintaan. Sodan jälkeen hän asettui asumaan Lontooseen. Hänen kuoltuaan vuonna 1947 hänen ruumiinsa kuljetettiin haudattavaksi Puolaan, joss hänet on haudattu Powązkin sotilashautausmaalle.
Nate Thompson

Nate Thompson (s. 5. lokakuuta 1984 Anchorage, Alaska, Yhdysvallat) on uransa päättänyt yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka pelasi keskushyökkääjänä. Thompson oli mukana Yhdysvaltojen MM-kisajoukkueessa 2012. Thompsonin vahvuus oli alivoimapeli, joka oli NHL-tasollakin huippuluokkaa.
Pelaajaura.
Junioriura.
Thompson varattiin NHL:ään Boston Bruinsiin kuudennella kierroksella 183. pelaajana . Thompson pelasi WHL-joukkue Seattle Thunderbirdsissä ja teki ammattilaisdebyyttinsä Providence Bruinsissa pudotuspeleissä kaudella 2004–2005.
Boston Bruins.
Thompson siirtyi Bostoniin 20. heinäkuuta 2005 tulokassopimuksella ja teki NHL-debyyttinsä joukkueessa kaudella 2006–2007 pelaten neljässä ottelussa.
New York Islanders.
Vain vähän ennen kauden 2008–2009 alkua Thompson poimittiin New York Islandersiin NHL:n siirtolistalta. Hän teki ensimmäisen NHL-maalinsa ohittaessaan New York Rangersin maalivahti Henrik Lundqvistin 4. marraskuuta 2008.
Tampa Bay Lightning.
Tehtyään Islandersissa kaudella 2009–2010 kuusi pistettä 39 pelissä, Tampa Bay Lightning poimi Thompsonin jälleen siirtolistalta 21. tammikuuta 2010. 10. heinäkuuta 2010 Thompson ja Tampa Bay solmivat vuoden mittaisen jatkosopimuksen. Thompson pelasi Tampa Bayssa 32 ottelua samalla kaudella, jolla joukkueeseen siirtyi. Hän teki niissä yhden maalin ja syötti neljä. Thompson kunnostautui Tampa Baytssa aloitusympyrässä, kun voitti 219 385 (56,9 prosenttia) aloituksesta. Kaudella Thompson teki uransa parhaat pisteet 10+15. 
31. tammikuuta 2011 Tampa Bay ilmoitti allekirjoittaneensa Thompsonin kanssa kahden vuoden jatkosopimuksen. Thompson oli pelannut 51 pelissä, joissa oli tehnyt seitsemän maalia ja kymmenen syöttöä. Hän voitti jälleen 55,8 prosenttia aloituksistaan. Thompson sijoittui NHL:n hyökkääjien seitsemänneksi blokatuissa laukauksissa. Hän oli myös joukkueensa neljäs kiekonriistoissa.
Työsulkukaudella 2012–2013 Thompson pelasi kotikaupungissaan ECHL-joukkue Alaska Acesissa. Hän palasi työsulun loputtua Tampa Bayhyn.
3. maaliskuuta 2013 Thompson ja Tampa Bay solmivat neljän vuoden jatkosopimuksen. Thompson oli pelannut samalla kaudella joukkueessa 30 ottelua, joissa teki kuusi maalia ja kymmenen syöttöä. Thompson oli joukkueen toiseksi eniten taklauksia saanut pelaaja 58 taklauksellaan.
Anaheim Ducks.
29. heinäkuuta 2014 Thompson kaupattiin Tampa Baysta Anaheim Ducksiin vaihdossa kahteen varausvuoroon .
Winnipeg Jets.
Lokakuussa 2020 Thompson teki vapaana agenttina Winnipeg Jetsin kanssa yksivuotisen ja 750 000 dollarin arvoisen sopimuksen.
Philadelphia Flyers.
Heinäkuussa 2021 Thompson solmi vuoden ja arvoltaan 800,000 tuhannen dollarin sopimuksen Flyersin kanssa.
Oscar (jalkapalloilija)

Oscar dos Santos Emboaba Júnior, joka tunnetaan paremmin nimellä Oscar (s. 9. syyskuuta 1991 Americana, São Paulon osavaltio) on brasilialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkäävä keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Brasilian Série A:ssa pelaavaa São Pauloa.
Oscar käyttää Adidaksen "Predator LZ"-jalkapallokenkiä.
Seuraura.
Oscar syntyi Americanassa, jossa aloitti jalkapalloilun União Barbarensen junioriakatemiassa. Hän vakuutti jo varhaisella iällä kykyjenetsijät ja liittyi suurseura São Paulo FC:hen 13-vuotiaana vuonna 2004. Hän teki ammattilaisdebyyttinsä vuonna 2008 ja pelasi seuraavana vuonna 11 ottelua edustusjoukkueessa vain 17-vuotiaana.
Oscar siirtyi Kiinaa edeltävään seuraansa Chelseaan brasilialaisesta Internacionalista, jossa hän löi itsensä läpi. Chelseassa hän pelasi vuosina 2012–2016 tehden 203:ssa ottelussaan 38 maalia.
Yksityiselämä.
Oscar meni naimisiin lapsuuden tuttunsa Ludmilan kanssa joulukuussa vuonna 2011. Parilla on yksi tytär, Jùlia, joka syntyi 5. heinäkuuta 2014. Oscarilla on kaksi siskoa, Danielle ja Gabrielle. Oscar on katolilainen ja rukoilee aina ennen ottelua rentoutuakseen ja saadakseen itsevarmuutta pelaamiseen.
Sutenööriskeidaa

Sutenööriskeidaa on K.V.N &amp; Lobo:n 25. kesäkuuta 2012 julkaistu tuottajakasetti-EP. Kasetilla vierailee muun muassa Jodarok, Notkea Rotta sekä SMC Lähiörotat. Julkaisijana toimii Freaky Beats Productions ja se julkaistiin vain c-kasettina sisältäen MP3-latauskoodin.
Kappaleet.
A-puoli:
B-puoli:
Haloo!-lehti

Haloo!-lehti oli vuosina 1988–2009 ilmestynyt suomalainen pornolehti, joka ilmestyi kuudesti vuodessa. Lehti oli suunnattu erityisesti pariskunnille, ja se sisälsi kuvien lisäksi artikkeleja esimerkiksi seksiteollisuudesta ja seksuaalisuudesta. "Haloo!" pyrki käyttämään myös naiskirjoittajia ja toteuttamaan artikkelit niin, että ne sopivat myös naislukijoiden näkökulmaan. Lehden päätoimittaja oli Timo Korppi.
Pullosta helvettiin

Pullosta helvettiin on Jope Ruonansuun esittämä vuonna 1996 levytetty musiikkikappale. Sävellyksen ja sanoituksen on tehnyt Jope Ruonansuu ja sovituksen Risto Asikainen. Kappale julkaistiin Ruonansuun vuonna 1996 ilmestyneellä studioalbumilla "Piinapenkki".
Taustaa kappaleelle.
Kappale käsittelee Ruonansuun itse kokemaa alkoholiongelmaa. Ruonansuun kertoman mukaan hän käytti alkoholia päivittäin 1980-luvun puolivälistä vuoteen 1995 asti. Pitkään jatkuneen alkoholin käytön seuraukset alkoivat näkyä kesällä 1995, kun Ruonansuu sairastui haimatulehdukseen. Tämän seurauksena hänen täytyi alkaa muuttamaan elämäntapojaan, ja varsinkin lopettaa alkoholin käyttö. Sairaalahoidon jälkeen Ruonansuu jatkoi keikkailuaan ilman alkoholia.
Kappaleen sanat.
Kappaleen sanoissa Ruonansuu kertoo kokemuksistaan, mitä hänen alkoholiongelmansa toi tullessaan. Alkoholin käyttö toi muun muassa ongelmia ihmissuhteisiin. Alkoholiongelman seurauksena kuolema on lähellä, mutta Pyhä Pietari antaa hänelle vielä mahdollisuuden elää.
Moreno Moser

Moreno Moser (s. 25. joulukuuta 1990 Trento) on italialainen maantiepyöräilijä. Hän aloitti ammattilaisuransa Liquigas-Cannondale-joukkueessa 2012. Hän voitti ensimmäisenä ammattilaisvuonnaan muun muassa Rund um den Finanzplatz Eschborn–Frankfurt-klassikon sekä saavutti ensimmäisen World Tour -tason voittonsa Puolan ympäriajon ensimmäisellä etapilla. Hän voitti myös kuudennen etapin sekä kokonaiskilpailun viiden sekunnin erolla Michał Kwiatkowskiin.
Moser jatkoi 2013–2014 samassa italialaistallissa, uudelta nimeltään Cannondale Pro Cycling Team. Hän voitti maaliskuussa 2013 Strade Bianche -kilpailun. Kausilla 2015–2016 hän edusti yhdysvaltalaisjoukkuetta Cannondale Pro Cycling Teamia. Vuosina 2017–2018 hän ajoi Astana Teamissa ja viimeisenä ammattilaisvuonnaan 2019 Nippo Fantini Faizanèssa..
Moreno Moserin sukuun kuuluu useita pyöräilijöitä: hänen isänsä on Diego Moser, setänsä Aldo ja Francesco Moser, veljensä Leonardo Moser ja serkkunsa Ignazio Moser.
Saavutuksia.
Lähteet: Cyclingbase, Cycling Archives, Pro Cycling Stats
Tour du Pays de Vaud (juniorit), kokonaiskilpailun ja 2. etapin voitto
Giro della Lunigiana (juniorit), voitto
GP Citta di Felino, voitto
Baby Giro, 1. ja 8. etapin voitto
Giro del Medio Brenta, voitto
Trofeo G. Bianchin, voitto
Trofeo Laigueglia, voitto
Rund um den Finanzplatz Eschborn–Frankfurt, voitto
Puolan ympäriajo, kokonaiskilpailun sekä 1. ja 6. etapin voitto
Grand Prix Cycliste de Montréal, toinen
Strade Bianche, voitto
Rund um den Finanzplatz Eschborn–Frankfurt, toinen
Ranskan ympäriajo, 18. etapilla kolmas
Itävallan ympäriajo, 8. etapin voitto
Espanjan ympäriajo, 16. etapilla kolmas
MM-kilpailut, aika-ajossa kymmenes
Italian ympäriajo, 18. etapilla toinen, 8. etapilla kolmas
Espanjan ympäriajo, 9. etapilla kolmas
EM-kilpailut, aika-ajossa pronssia 
Trofeo Laigueglia, voitto
Pays de Caux

Pays de Caux on alue Seine-Maritimen departementissa Ylä-Normandian hallintoalueella Ranskassa. Tämä ylänköalue Seinen pohjoispuolella ulottuu Englannin kanaalin rannikolle. Alueen rannikko tunnetaan nimellä Alabasterirannikko ("Côte d'Albâtre"). 
Alueen tärkeimmät kunnat ovat Le Havre, Dieppe, Fécamp, Yvetot ja Étretat.
Ensimmäinen Jassyn–Kišinjovin offensiivi

Ensimmäinen Jassyn–Kišinjovin offensiivi oli Saksan ja Romanian sekä Neuvostoliiton välinen 8. huhtikuuta – 6. kesäkuuta 1944 käyty taistelu toisessa maailmansodassa.
Huhtikuussa 1944 Neuvostoliitto käynnisti Jassyn–Kišinjovin offensiivin, jossa tarkoituksena oli valloittaa Pohjois-Romania sekä Iașin (Jassy) ja Chișinăun (Kišinjov) kaupungit. Saksalais-romanialaiset joukot kuitenkin onnistuivat saavuttamaan torjuntavoiton kesäkuussa 1944 Târgu Frumosissa ja uudestaan toukokuussa 1944. Etelän armeijaryhmän alueella puna-armeija aloitti 17. heinäkuuta Lvovin–Sandomierzin offensiivin, joka pakotti saksalaiset perääntymään Länsi-Ukrainasta ja vetäytyminen jatkui Romaniaan, jossa oli elokuussa akselivaltoja tukenut hallitus syrjäytetty.
Elokuussa Neuvostoliitto aloitti toisen Jassyn–Kišinjovin offensiivin ja löi saksalais-romanialaiset joukot yhdeksässä päivässä.
Toinen Jassyn–Kišinjovin offensiivi

Toinen Jassyn–Kišinjovin offensiivi oli Neuvostoliiton sekä Saksan ja Romanian välinen 20.–29. elokuuta 1944 käyty taistelu toisessa maailmansodassa.
Taustaa.
Huhti–kesäkuussa 1944 ensimmäinen Jassyn–Kišinjovin offensiivi oli päättynyt saksalais-romanialaisten joukkojen torjuntavoittoon.
Operaatio.
Neuvostoliitto aloitti 20. elokuuta 1944 toisen Jassyn–Kišinjovin offensiivin ja vain yhdeksässä päivässä onnistui lyömään saksalais-romanialaiset joukot valloittaen Târgu Frumosin, Iaşin (Jassy) ja Chişinăun (Kišinjov) kaupungit.
Puna-armeija miehitti Bukarestin 31. elokuuta ja 12. syyskuuta Moskovassa solmittiin Neuvostoliiton ja Romanian uuden hallituksen välillä välirauhansopimus, jonka mukaan romanialaisten tuli osallistua vähintään 12 divisioonan voimin sotaan Saksaa ja Unkaria vastaan Neuvostoliiton päämajan alaisuudessa. Romanian menettäminen sai aikaan nopeasti koko Balkanin alueen saksalaismiehityksen päättymisen. Romanialais-neuvostoliittolaiset joukot valtasivat Păulişin kaupungin 19. syyskuuta mennessä ja Turdan kaupungin 8. lokakuuta mennessä. Lopullisesti saksalaiset ja unkarilaiset joukot oli ajettu pois Romaniasta 31. joulukuuta mennessä.
Tasapainon puolesta (lehti)

Tasapainon puolesta on samannimisen puolueen vuodesta 1997 alkaen ilmestynyt äänenkannattaja, joka tunnettiin vuosina 1997–2010 nimellä "Vapaa Suomi" ja vuosina 2010–2019 nimellä "IPU".
Italian Grand Prix 2012

Italian Grand Prix 2012 (virallisesti Formula 1 Gran Premio Santander d'Italia 2012) oli Formula 1 -kauden 2012 13. osakilpailu, joka ajettiin 9. syyskuuta Monzan moottoriradalla Italiassa.
Kilpailun voitti paalulta lähtenyt McLarenin Lewis Hamilton. Toiseksi sijoittui upean nousun tehnyt Sergio Pérez, joka jäi vain 4,3 sekunnin päähän Hamiltonista. Fernando Alonso oli kolmas. Kimi Räikkönen oli viides ja Heikki Kovalainen 14.
Vapaat harjoitukset.
Williamsin kolmoskuljettaja Valtteri Bottas ajoi perjantain ensimmäisissä vapaissa harjoituksissa Bruno Sennan tilalla. Force Indian Jules Bianchi ajoi Paul di Restan tilalla. Ma Qinghua teki historiaa ajamalla ensimmäisenä kiinalaisena virallisessa F1-kisaviikonloppuosiossa. Qinghua ajoi harjoituksissa Narain Karthikeyanin tilalla.
MM-pistetilanne.
Kymmenen kärki Italian osakilpailun jälkeen.
Singaporen Grand Prix 2012

Singaporen Grand Prix 2012 (virallisesti 2012 Formula 1 SingTel Singapore Grand Prix) oli Formula 1 -kauden 2012 14. osakilpailu, joka ajettiin 23. syyskuuta Singaporen katuradalla Singaporessa.
Kilpailu.
Ennen kilpailua järjestettiin minuutin hiljainen hetki menehtyneen Sid Watkinsin muistoksi.
Lewis Hamiltonin otti suvereenin johdon paalupaikalta ja johti kisaa kunnes 23. kierroksella hänen autoonsa tuli vaihdelaatikkovika ja veto katosi. Keskeytys oli Hamiltonille kova kolaus MM-taistoa ajatellen. Kisassa nähtiin turva-auto kahdesti, ensin HRT-kuski Narain Karthikeyanin vuoksi kierroksella 32, kun hän törmäsi seinään. Auto ei kärsinyt suurempia ulkoisia vahinkoja, mutta jäi silti pahaan paikkaan kapealla radalla. Seuraavan kerran turva-auto tuli radalle pian edellisen jälkeen kierroksella 39, kun Michael Schumacher törmäsi rajusti Toro Rosso -kuski Jean-Eric Vergnen perään. Molemmat ajautuivat radan ulkopuolelle turva-alueelle, mutta romua jäi huomattavasti radalle. Schumacherille tuomittiin omasta virheestään tilanteessa kymmenen lähtöruudun rangaistus seuraavaan osakilpailuun.
Kilpailun voitti lopulta Sebastian Vettel toistamiseen kauden aikana. Jenson Button oli toinen ja Fernando Alonso kolmas. Timo Glock otti yllättäen keskeytysten ja taktisten onnistumisien siivittämänä kilpailusta 12. sijan ja nosti Marussia-tallinsa valmistajien sarjan kymmenennelle tilalle ennen Caterhamia ja HRT:tä. Kimi Räikkönen oli kuudes tallitoveri Romain Grosjeanin päästettyä hänet edelleen, jotta Kimi saisi lisäpisteitä kuljettajien MM-taistoon. Heikki Kovalainen oli 15.
Korean Grand Prix 2012

Korean Grand Prix 2012 (virallisesti 2012 Formula 1 Korean Grand Prix) oli Formula 1 -kauden 2012 16. osakilpailu, joka ajettiin 14. lokakuuta Korean International Circuitin moottoriradalla Yeongamissa Etelä-Koreassa.
Vapaat harjoitukset.
Williamsin kolmoskuljettaja Valtteri Bottas ajoi perjantain ensimmäisissä vapaissa harjoituksissa Bruno Sennan tilalla. Force Indian Jules Bianchi ajoi Nico Hülkenbergin tilalla, Caterhamin Giedo van der Garde ajoi Vitali Petrovin tilalla ja HRT:n Dani Clos ajoi Narain Karthikeyanin tilalla.
Kilpailu.
Kilpailun voitti Sebastian Vettel, jolle voitto oli kauden neljäs. Mark Webber menetti paalupaikan ensimmäisessä mutkassa tallitoverilleen Vettelille, joka lähti toisesta ruudusta. Ensimmäisellä kierroksella Kamui Kobayashi osui Jenson Buttonin renkaaseen sillä seurauksella, että ripustukset pettivät. Tilanteen jälkeen Button haukkui tiimiradiossa Kobayashia idiootiksi. Tuomaristo tuomitsi Kobayashille läpiajorangaistuksen. Vettel dominoi kisan loppuun saakka kärjessä ajaen ensimmäisestä kierroksesta asti kilpailun kärjessä. Lopussa ainoastaan jännitystä lisäsi, kestävätkö Vettelin renkaat, sillä ne olivat aivan kuluneet. Mark Webber varmisti kaksoisvoiton Red Bullille. Fernando Alonso oli kolmas. Näin Vettel siirtyi MM-taiston kärkeen kuuden pisteen erolla Fernando Alonsoon. Kimi Räikkönen onnistui säilyttämään viidennen lähtöruutunsa tasaisen hyvällä kisalla. Heikki Kovalainen oli 17 jääden lopulta tallitoverinsa Vitali Petrovin taakse.
Red Bullille kyseessä oli kauden ainoa kaksoisvoitto.
Aiheesta muualla.
Intian Grand Prix 2012

Intian Grand Prix 2012 (virallisesti 2012 Formula 1 Airtel Indian Grand Prix) oli Formula 1 -kauden 2012 17. osakilpailu, joka ajettiin 28. lokakuuta Buddh International Circuitin moottoriradalla Intiassa. Kilpailu oli kaikkien aikojen toinen järjestetty Intian Grand Prix. Kilpailun voitti Red Bullin Sebastian Vettel. 
Vapaat harjoitukset.
Williamsin kolmoskuljettaja Valtteri Bottas ajoi perjantain ensimmäisissä vapaissa harjoituksissa Bruno Sennan tilalla. Sauberin Esteban Gutiérrez ajoi Sergio Pérezin tilalla ja Caterhamin Giedo van der Garde ajoi Heikki Kovalaisen tilalla.
Kilpailu.
Kilpailun lähtö sujui melko siististi. Red Bullit karkasivat heti, kun Vettel piti kärkisijan ja Webber toisen sijan. Michael Schumacherin auton takarengas hajosi ensimmäisessä mutkassa Jean-Eric Vergnen osuttua häneen peräänsä. Red Bullien takana käytiin ensimmäisen kierroksen ajan tiukkaa taistelua rinta rinnan Alonson, Hamiltonin ja Buttonin kesken ja sijoitukset kuskien välillä vaihtuivat ensimmäisten mutkien aikana useampaan kertaan kunnes Button siirtyi johtamaan letkaa, mutta ei pitkäksi aikaa sillä kun takasiiven avaaminen sallittiin sekä Alonso että Hamilton tulivat ohi. Kilpailussa säilyi sama asema 1. Vettel 2. Webber 3. Alonso 4. Hamilton 5. Button 6. Massa 7. Räikkönen lähes koko kilpailun ajan. Vettel oli karannut aivan omiin lukemiinsa ja kontrolloi kisaa täysin. Lopussa Webberin autosta hajosi KERS ja se näkyi huomattavasti pitkillä suorilla. Näin Alonso saavutti Webberin nopeasti ja teki ohituksen. Kimi Räikkönen tuskaili läpi kisan aivan Massan takana, mutta ei saanut aikaan pysyvää ohitusta. Hamiltonkin haki aivan kilpailun viimeisillä kierroksilla ohipääsyä Webberistä, mutta ei siinä onnistunut. Rangaistuksia ei jaettu kilpailun aikana eikä sen jälkeen.
Vettel onnistui jo kolmannen kerran putkeen ajamaan kilpailun johdossa alusta saakka joka kierroksella. Hänen perättäisten johtokierrosten määrä on nyt 205. Vastaavaan on pystynyt viimeksi Ayrton Senna vuonna 1989. Huomattavaa on myös seitsenkertaisen maailmanmestarin Michael Schumacherin 22. sija, mikä on hänen historiansa huonoin sijoituksensa tilastoissa 19 ajetun Formula 1 -kauden aikana. Schumacher keskeytti kierroksella 55 vaihdelaatikkovikaan, mutta sai näin ollen sijoituksen ajettuaan yli 90% kisan pituudesta.
Intian GP-viikonlopun jälkeen Lotus julkisti Kimi Räikkösen sopimuksen tallin kilpakuljettana myös kaudella 2013. 31.10. samaisella viikolla julkistettiin Nico Hülkenbergin siirto Force Indialta Sauberille sekä Daniel Ricciardon ja Jean-Eric Vergnen jatkosopimukset Toro Rossolla
Lida Salin

Lida Irene Salin, o.s. "Wallden" (26. marraskuuta 1885 Asikkala – 29. syyskuuta 1946 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä. Hän näytteli kymmenen vuoden aikana noin kolmessakymmenessä elokuvassa.
Salinin lapsia olivat tanssitaiteilijat Alf Salin, Iris Salin ja Klaus Salin sekä näyttelijä Holger Salin.
Rauhan äiti

Rauhan äiti on Aulikki Oksasen kirjoittama ja Kaj Chydeniuksen säveltämä neliosainen kantaatti. Se sai ensiesityksensä 1975 Helsingin Laulufestivaalilla. Rauhan äiti on puheenvuoro liennytyksestä . Se on myös vetoomus kaiken kauniin, elävän ja luonnollisen puolesta, jota sota ja väkivalta uhkaa. Rauhan äidin kantaesityksen esittivät Kaisa Korhonen, Agit Prop –kvartetti, poikasopraano Jaakko Solla ja KOM-teatterin yhtye johtajana Kaj Chydenius.
Televisio-ohjelma.
Televisioversion ohjasivat Claes Olsson ja Erkki Pohjanheimo. Sen lähtökohtana on Korhosen, Agit Propin ja yhtyeen esitys, mutta sitä kuvitetaan voimakkaasti elokuvan keinoin. Televisioversiossa pikkupoikaa esittää 12-vuotias Jukka Koskinen. Mukana ovat myös Tuula Sid ja Petriikka Pohjanheimo. Olsson ja Pohjanheimo kokeilevat runon, musiikin ja dokumenttielokuvan ja fiktiivisen aineiston yhdistämistä. Tärkeää osaa näyttelevät myös Markku Lehmuskallion ja Teuvo Suomisen luontokuvat sekä Dimitri Baltermanin valokuvat. Rauhan äidin ensiesitys oli Yle TV1:ssä 13.10.1977 ja se uusittiin 14.7.1978 sekä 1.5.1982 ja Yle Teemalla 24.12.2016 
Lähteet.
Salin

Salin on muun muassa seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi:
Kullervo (musiikkinäytelmä)

Kullervo on Pirkko Kurikan kirjoittama ja Eero Ojasen säveltämä suomalainen musiikkinäytelmä, jonka juoni perustuu "Kalevalan" Kullervo-taruun. Sen ohjasi KOM-teatteriille Laura Jäntti, ja ensi-ilta oli Helsingin Laulufestivaalilla vuonna 1975. KOM-teatteri esitti näytelmää vuosina 1975–1977. 
Juoni.
Kullervon tarina kertoo voimakkaasta ja tulisieluisesta nuorukaisesta, joka on ollut orjana. Kun Kullervo takoo rautaa, siitä tulee miekka. Hän haluaa kostaa loukatun ihmisarvonsa. Kullervo levottomana etsii onneaan. Välillä häntä ohjaa korppi, toisinaan leivo. Yksinäisen ihmisen kapina ei tuo ratkaisua, ja kaikille hänen tielleen osuneille käy onnettomasti. Viimein Kullervo surmaa itsensä takomallaan miekalla. Kuolinlaulussaan hän ilmaisee toiveensa paremmasta tulevaisuudesta: ”…jossa mies on mahdissaan kaikki kahleet katkottuaan”. 
Komin esityksiä.
KOM-teatteri on vieraillut kahdesti "Kulervo"-esityksillä Berliinissä, jossa se molemmilla kerroilla saavutti menestystä uudenlaisen vitaalisen musiikkiteatterin edustajana. Kullervo on vieraillut myös Tanskassa Holsterbon Vaasa-seminaarissa sekä kolmeen otteeseen Ruotsissa, muun muassa Göteborgin kaupunginteatterin kutsumana. Kaustisen kansanmusiikkijuhlilla "Kullervo" vieraili 1977. Näytelmä on palkittu Tampereen teatterikesässä kunniakirjoin.
KOM-teatterissa Kullervoa näytteli Erkki Saarela, muissa osissa olivat Rea Mauranen (Ilmarisen emäntä, Kullervo äiti, Kullervon sisar, Korppi, Kiuru ja kertoja) ja Tapio Aarre-Ahtio (Untamo, Seppä Ilmarinen, Korppi, Kiuru, Miekka ja kertoja). KOM-teatterin yhtyeessä soittivat Eero Ojanen, Jukka Hauru, Tapani Tamminen ja Ari Valtonen. 
Televisio-ohjelma.
KOMin Kullervo-esitys nauhoitettiin vuonna 1977 televisiolle. Sen tuottivat ja TV-teatteri ja ohjasi Erkki Pohjanheimo. Kullervo taltioitiin Helsingistä Koiton talolta, osittain yleisöesityksistä, osin vain tv-kameroinen läsnä ollessa. Sen ensilähetys oli Yle TV1:ssä 23.2.1977.
Arvostelut.
Anna-Kerttu Wiik kirjoitti "Katso"-lehdessä nro 8/1977 otsikolla ”Kullervo - täysosuma”; ”Kokonaisuudessaan tässä Laura Jäntin ohjaamassa Kullervossa oli tavoitettu sellainen mukaansa tempaava imu, rytmin kannattama, että harvoin saa sellaista teklevisiossa nähdä.” "Ilta-Sanomien" Ilse Rautio puolestaan otsikoi ”Kullervo - huima stoori”; ”Esitys on huolellinen näyttämötaltiointi valoineen kaikkineen, ja kas kummaa, näyttämötyö pitää.” "Helsingin Sanomissa" Jukka Kajava piti myös näkemästään. Hänen artikkelinsa otsikkona oli ”Laulettu Kullervo”; ”Pidin tästä kuvaruudun Kullervosta paljon enemmän kuin näyttämön tarinasta…Tämä Erkki Pohjanheimon ohjauksin tehty tv-tuleminen kuuluukin television parhaisiin näyttämötallennuksiin… Tv ei enää hämmästyttänyt näyttämöesityksen nähnyttä perusratkaisulla. Siitäkin syystä kokonaisuus vaikutti nyt ehyemmältä.”
Lähteet.
Hannu Lehtinen

Hannu Veikko Tapani Lehtipuu (sukunimi vuoteen 1971 "Lehtinen"; s. 31. tammikuuta 1931 Kuhmoinen) on suomalainen rovasti ja nuortenkirjailija.
Lehtipuu toimi Kuhmoisten kappalaisena 1965–1972 ja hän oli Hämeenkyrön kirkkoherrana vuoteen 2001 saakka.
Teoksia.
Nimellä "Hannu Lehtinen":
Nuotit hukassa

Nuotit hukassa oli suomalainen television musiikkisarja, jota lähetettiin Yle TV1:ssä 1979-1980 . Sen tavoitteena oli tarjota hyvää ja mielenkiintoista suomalaista kevyttä musiikkia hyvin laajalla sektorilla. Mukaan mahtui niin rockia, poppia, kansanmusiikkia kuin uuden laululiikkeen musiikkiakin. Ohjelmasarjaa tuotti ja ohjasi Erkki Pohjanheimo . Musiikkiesitykset liitettiin toisiinsa sketsein ja haastatteluin. Ohjelmat kuvattiin värivideotekniikalla Yleisradion Pasilan tv-studio 3:ssa. Sarjaa tehtiin kaikkiaan viisi osaa.
Uusintoja.
Sarjan musiikkinumeroita on uusittu runsaasti Ylen myöhemmissä musiikkiohjelmissa: 
Musiikkia DVD-levyillä.
Musiikkinumeroita on myös koottu suomalaisten artistien ja yhtyeitten kaupallisille DVD-levyille:
Aiheesta muualla.
OMSI – Der Omnibussimulator

OMSI – Der Omnibussimulator () on MR Softwaren kehittämä simulaatiopeli, jossa kuljetetaan linja-autoa. Peli on julkaistu vuonna 2011 Windowsille. Peli simuloi Berliinin Spandaun osa-alueen linja-autolinja 92:ta (nykyinen M37). Pelissä on myös pieni fiktiivinen kylä Grundorf, jossa voi harjoitella ajamista ja lipunmyyntiä. Pelin kehittivät vuosina 2007–2011 Marcel Kuhnt ja Rüdiger Hülsmann. 
Pelissä simuloidaan linja-autonkuljettajaa, joka ajaa MANin kaksikerrosbusseja MAN SD 200 ja MAN SD 202 1980-luvun lopussa 11 kilometrin reitillä.
Peliin voi myös tehdä omia karttoja ja linja-autoja ja ladata muiden ihmisten tekemiä karttoja ja busseja. Lisäksi on saatavilla useita maksullisia lisäosia.
OMSI 2.
Pelin virallinen jatko-osa julkaistiin 11.12.2013. Se on ostettavissa myös Steamista. Uusia toimintoja ovat mm.:
Mário Fernandes

Mário Figueira Fernandes (, s. 19. syyskuuta 1990) on brasilialais-venäläinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan oikea laitapuolustaja. Hän edusti Brasiliassa Grêmiota ja on heinäkuusta 2012 alkaen edustanut Venäjän Valioliigan TsSKA Moskovaa. Hän on pelannut Venäjän liigassa 231 ottelua ja tehnyt niissä kuusi maalia. Hän on voittanut Venäjän-mestaruuden vuosina 2013, 2014 ja 2016 sekä Venäjän cupin vuonna 2013.
Lokakuussa 2014 Fernandes edusti Brasilian maajoukkuetta harjoitusottelussa Japania vastaan. Myöhemmin hän siirtyi edustamaan Venäjän maajoukkuetta. Hän sai Venäjän kansalaisuuden vuonna 2016 ja edusti maata ensimmäisen kerran lokakuussa 2017 harjoitusottelussa Etelä-Koreaa vastaan. Fernandes valittiin Venäjän joukkueeseen MM-kotikisoihin 2018. Hän pelasi turnauksessa viisi ottelua ja teki yhden maalin, maaottelu-uransa ensimmäisen, puolivälieräottelussa Kroatiaa vastaan. Tämän jälkeen hän on tehnyt maalin syyskuussa 2019 EM-karsintaottelussa Kazakstania vastaan, syyskuussa 2020 Kansojen liigan ottelussa Unkaria vastaan sekä maaliskuussa 2021 MM-karsintaotteluissa Maltaa ja Slovakiaa vastaan. Hän on kesäkuun 8. päivään 2021 mennessä pelannut 29 maaottelua, joista 25 ottelua avauskokoonpanossa.
Fosforitrioksidi

Fosforitrioksidi eli tetrafosforiheksaoksidi (P4O6) on yksi fosforin oksideista. Sitä voidaan pitää fosforihapokkeen anhydridinä.
Ominaisuudet ja valmistus.
Fosforitrioksidi on ulkomuodoltaan valkoisia vahamaisia kiteitä tai väritöntä nestettä. Se liukenee kylmään veteen muodostaen fosforihapoketta, mutta kuuma vesi hajottaa sen ja se disproportioituu fosforihapoksi ja fosfiiniksi, myös punaista fosforia voi muodostua. Ilmassa yhdiste hapettuu hitaasti fosforipentoksidiksi. Bromin tai kloorin kanssa fosforitrioksidi reagoi muodostaen fosforitribromidia tai fosforitrikloridia ja jodin kanssa kuumennettuna difosforitetrajodidia.
Fosforitrioksidia valmistetaan kuumentamalla valkoista fosforia noin 50 °C:n lämpötilaan hapen läsnä ollessa ja reaktion saanto on yleensä 50–60 %. Täten yhdisteen joukossa on aina epäpuhtautena valkoista fosforia, joka voidaan muuttaa punaiseksi fosforiksi säteilyttämällä ultraviolettivalolla. Tämän jälkeen punainen fosfori on helposti erotettavissa fosforitrioksidin joukosta. Yhdistettä voidaan valmistaa myös kuumentamalla suljetussa astiassa fosforipentoksidia 440 °C:n lämpötilaan.
 4 P + 3 O2 → P4O6
Jérôme Sylvestre

Jérôme Sylvestre (s. 11. heinäkuuta 1979 Greenfield Park) on kanadalainen entinen lumilautailija.
Sylvestre teki ensimmäisen esiintymisensä maailmancupissa vuonna 1999. Hän pääsi kymmenen parhaan joukkoon kahdesti, parisuurpujottelussa kahdeksanneksi Mont-Sainte-Annessa 2001 ja samassa lajissa kymmenenneksi Stonehamissa 2002. 
Sylvestre osallistui MM-kilpailuihin vuosina 2001 ja 2003. Madonna di Campigliossa 2001 hän oli suurpujottelussa 20., parisuurpujottelussa 26. ja paripujottelussa 29. Sylvestre kilpaili myös lumilautakrossissa, jossa hän ei päässyt maaliin saakka. Hän sai parhaan MM-sijoituksensa kahta vuotta myöhemmin Kreischbergissä, jossa hän oli parisuurpujottelun 13. paras ja lisäksi paripujottelussa 21. Sylvestre sijoittui Salt Lake Cityn olympialaisissa 2002 kahdenneksitoista parisuurpujottelussa.
Henrik Kromann Toft

Henrik Kromann Toft (s. 11. heinäkuuta 1968 Aalborg) on tanskalainen entinen jousiampuja. Hän edusti seuratasolla Aalborg Bueskyttelaugia. 
Toft osallistui olympialaisiin ensimmäistä kertaa Soulissa 1988. Hän oli tuolloin henkilökohtaisen kilpailun 23. ja ampui myös maansa joukkueessa, joka sijoittui yhdenneksitoista. Toft oli Barcelonan kisoissa 1992 henkilökohtaisessa kisassa 27:s Tanskan päätyessä joukkuekilpailun 12. sijalle.
Francisco Hernández Ramírez

Francisco Hernández Ramírez (11. heinäkuuta 1949 – 7. tammikuuta 2019) oli costaricalainen jalkapalloilija. 
Deportivo Saprissassa pelannut Hernández oli mukana maajoukkueen kokoonpanossa Moskovan olympialaisissa 1980. Hän oli kentällä kolmessa ottelussa, kun Costa Rica sijoittui turnauksessa jaetulle 13. eli viimeiselle tilalle.
Michele Cecchini

Michele Cecchini (3. maaliskuuta 1920 – 26. huhtikuuta 1989) oli italialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa, joka loi uran kirkon diplomaattisissa tehtävissä. Hänet vihittiin papiksi 2. heinäkuuta 1944 ja nimitettiin Aquileian titulaariarkkipiispaksi sekä apostoliseksi pro-nuntiukseksi Madagaskarille 26. helmikuuta 1969. Lisäksi hän sai nimityksen apostoliseksi pro-nuntiukseksi Mauritiukselle 1. maaliskuuta. Hänet konsekroi piispaksi 13. huhtikuuta Amleto Giovanni Cicognani, jota avustivat Agostino Casaroli ja Enrico Bartoletti. 
18. kesäkuuta 1976 Cecchini sai nimityksen apostoliseksi pro-nuntiukseksi Jugoslaviaan ja 4. joulukuuta 1984 apostoliseksi nuntiukseksi Itävaltaan. Jälkimmäisessä virassa hän kuoli 69-vuotiaana.
Irina Krakoviak

Irina Krakoviak (s. 11. heinäkuuta 1977 Vilna) on liettualainen entinen yleisurheilija, joka kilpaili keskimatkojen juoksussa.
Krakoviak karsiutui 800 metrin juoksun alkuerissä sisäratojen EM-kilpailuissa 1998 ja välierissä saman vuoden ulkoratojen EM-kilpailuissa. Hän saavutti alle 23-vuotiaiden EM-hopeaa 800 metrillä 1999 ajalla 2.04,08. Hän karsiutui 800 metrin alkuerissä EM-hallikilpailuissa 2000.
Krakoviak pääsi Sydneyn olympialaisissa 2000 välieriin saakka 1 500 metrin matkalla, mutta putosi samassa lajissa alkuerissä MM-kisoissa 2001. Hän sijoittui matkalla yhdenneksitoista MM-kilpailuissa 2005 Helsingissä ja seuraavana vuonna karsiutui alkuerissä sekä sisäratojen MM-kilpailuissa että ulkoratojen EM-kisoissa. Krakoviak osallistui MM-kisoissa 2009 sekä 1 500 metrille, jolla hän pääsi välieriin, että 800 metrin kilpailuun, jossa hän putosi alkuerissä.
Henkilökohtaiset ennätykset.
"Lähde: IAAF"
Alireza Rezaei

Alireza Rezaei (; s. 11. heinäkuuta 1976 Teheran) on iranilainen entinen vapaapainija ja olympiamitalisti. Hän edusti seuratasolla teheranilaista Isadferdosia.
Rezaei voitti vuonna 1998 Aasian kisoissa kultaa alle 130-kiloisten sarjassa ja vei seuraavana vuonna Aasian-mestaruuden samassa painoluokassa. Hän sai vuonna 2000 pronssia maailmancupissa ja Aasian-mestaruuskilpailuissa, ja kaudella 2001 hän voitti Aasian-mestaruuskisojen hopeaa. Rezaei osallistui ensimmäisiin aikuisten MM-kisoihin 2002, jolloin hän sijoittui kolmanneksitoista. Hän voitti vuonna 2003 MM-kisojen pronssia ja kesällä 2004 hopeaa Ateenan olympialaisista. Rezaei voitti vuonna 2004 myös opiskelijoiden maailmanmestaruuden.
Kiinan–Mongolian sota (1913–1915)

Kiinan–Mongolian sota oli vuosina 1913–1915 käyty sotilaallinen yhteenotto Mongolian ja Kiinan välillä. Yhteenottoja tapahtui lähinnä Sisä-Mongoliassa ja sota päättyi lopulta mongolihyökkääjien vetäytymiseen alueelta Venäjän painostuksesta.
Tausta.
Mongolian itsenäistyttyä vuonna 1911 35 Sisä-Mongolian 49:tä lippueista ilmaisi halunsa liittyä uuteen valtioon. Alueella alkoikin sattua puolisotilaallisten joukkojen yhteenottoja. Sisä-Mongolialainen ruhtinas Utai hyökkäsi kiinalaisia vastaan Jirimin alueella 20. elokuuta 1912 saatuaan aseita Mongolian hallinnolta. Hänet kuitenkin lyötiin ja syyskuuhun mennessä hänen joukkonsa olivat paenneet Mongoliaan. Toinen paikallinen toimija ennen varsinaista sotaa oli Togtakhu Taiji.
Sota.
Mongolian hallinto ryhtyi virallisesti sotatoimiin alueella vasta saatuaan lupauksia venäläisistä aseista ja koulutuksesta tammikuussa 1913. Sisä-Mongolian Shiliin Gol ja Ulaanchab-liitot määrättiin 23. tammikuuta nostamaan 2 000 miestä aseisiin. Joukot lähtivät liikkeelle vasta helmikuun puolella. Kesän aikana joukot valloittivat muun muassa Linxin, Dolonnuurin, Zhangjiakoun (Kalgan) ja Guisuin (Hohhot). Lähes kaikki joukkojen komentajat olivat sisämongolialaisia. Heihin lukeutui esimerkiksi Babujab ja Damdinsürüng. Tavallisten joukkojen pääosa koostui khalka- ja sisämongoleista, joiden lisäksi joukkoihin lukeutui sekalainen joukko kiinalaisia ja mongolialaisia puolisotilaallisia ryhmiä. Yhteensä heitä oli noin 7 000–8 000. 
Joukkojen alkumenestyksen jälkeen heidän aseistuksensa kehnous alkoi näkyä. Mukana oli vain viisi tykkiä ja ammuksista oli pulaa. Lisäksi joukkojen mukana taistellut ruhtinas Nasun’arbijikhu loikkasi kiinalaisten puolelle. Mongolialaiset yrittivät saada lisää apua Venäjältä ja tästä syystä Sain Noyan Khan Namnangsürüng vieraili Pietarissa. Venäläiset kuitenkin kieltäytyivät tukemasta sotaa. Tästä syystä mongolialaiset päättivät vetäytymisestä takaisin. 
Seuraukset.
Sota loppui virallisesti vuonna 1915 Kyakhtan trilateraalisopimuksella. Paikanpäältä Sisä-Mongoliasta tulleet sotilaat saivat kuitenkin pitää aseensa ja he palasivat takaisin kotiseuduilleen käyden sissisotaa vuoteen 1917 Babujabin johdolla. Kiinan–Mongolian sota tuotti Mongolialle suuren ulkomaanvelan Venäjälle. Vuoteen 1916 mennessä velkasumma oli 332 000 kultaruplaa ja se muodosti viidenneksen valtion rahan kulutuksesta.
Feliciano González Ascanio

Feliciano González Ascanio (20. maaliskuuta 1921 Guatire – 13. joulukuuta 1986) oli venezuelalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 24. lokakuuta 1943 ja nimitettiin Maracayn hiippakunnan johtoon 31. heinäkuuta 1962. Piispaksi vihkiminen seurasi 2. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi José Humberto Quintero Parra, jota avustivat José Alí Lebrún Moratinos ja Luis Eduardo Henríquez Jiménez. 
González Ascanio osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen. Hän kuoli 65-vuotiaana virassa.
Jyri Aalto

Jyri Tapani Aalto (s. 11. heinäkuuta 1969 Helsinki) on suomalainen entinen sulkapalloilija.
Aalto eteni MM-kisoissa 1995 kaksinpelissä kolmannelle kierrokselle ja oli sekanelinpelissä Nina Sarneston kanssa toisella kierroksella. Hän putosi seuraavana vuonna EM-kilpailuissa toisen ottelunsa jälkeen. Aalto hävisi vuoden 1999 MM-kisoissa kolmannen ottelunsa Japanin Keita Masudalle ja oli Sydneyn olympialaisissa 2000 jaetulla 17. tilalla pudottuaan toisella kierroksella. Vuonna 2000 Aalto voitti Kanadan kansainvälisen turnauksen. Hän kilpaili vuoteen 2004 saakka osallistuen vielä muun muassa MM-kisoihin 2001.
Aalto on toiminut oman peliuransa jälkeen Suomen maajoukkueen valmentajana. Vuodesta 2019 Jyri Aalto on valmentanut U15-liittoryhmää, jossa on Suomen alle 15-vuotiaiden parhaat juniorit.
Rafael Ramón Conde Alfonzo

Rafael Ramón Conde Alfonzo (13. heinäkuuta 1943 Caracas – 10. joulukuuta 2020) oli venezuelalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Caracas, Santiago de Venezuelan arkkihiippakuntaan 8. joulukuuta 1968 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Baparan titulaaripiispaksi 2. joulukuuta 1995. Piispaksi vihkiminen seurasi 6. tammikuuta 1996. Pääkonsekraattorina toimi paavi Johannes Paavali II, jota avustivat Giovanni Battista Re ja Jorge María Mejía.
Conde Alfonzo sai 21. elokuuta 1997 nimityksen La Guairan koadjuuttoripiispaksi ja 18. maaliskuuta 1999 Margaritan piispaksi. 12. helmikuuta 2008 Conde Alfonzo sai nimityksen Maracayn piispaksi, jonka virkaan hänet asetettiin 26. huhtikuuta.
Jaime Villarroel Rodríguez

Jaime Villarroel Rodríguez (s. 17. toukokuuta 1962) on venezuelalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Margaritan hiippakuntaan 30. heinäkuuta 1993 ja nimitettiin Carúpanon hiippakunnan johtoon 10. huhtikuuta 2010. Piispaksi vihkiminen seurasi 26. kesäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Rafael Ramón Conde Alfonzo, jota avustivat Enrique Pérez Lavado ja Jorge Anibal Quintero Chacón.
Villarroel Rodríguezin edeltäjänä Carúpanon piispana oli toiminut Manuel Felipe Díaz Sánchez.
Damjan Stoikov

Damjan Ivanov Stoikov (; s. 11. heinäkuuta 1966 Gotse Deltšev) on bulgarialainen judoka.
Stoikov voitti vuonna 1988 EM-kisoissa Pamplonassa pronssia avoimessa sarjassa. Seuraavana vuonna Helsingin kisoissa hän sijoittui seitsemänneksi sekä avoimessa että yli 95-kiloisten sarjassa. Stoikov oli jaetulla yhdeksännellä tilalla yli 95 kilon painoluokassa Barcelonan olympialaisissa 1992.
Dorothea Köring

Dorothea Köring (11. heinäkuuta 1880 Chemnitz – 13. helmikuuta 1945 Dresden) oli saksalainen tennispelaaja ja olympiavoittaja. Hänen seuransa oli Akademischer SV Dresden. 
Köring voitti Tukholman olympialaisissa 1912 kultaa sekanelinpelistä Heinrich Schomburgkin kanssa ja sai kaksinpelissä hopeaa. Sekanelinpelin loppuottelussa pari voitti Ruotsin Gunnar Setterwallin ja Sigrid Fickin erin 6–4, 6–0. Kaksinpelin loppuottelussa hän hävisi Ranskan Marguerite Broquedisille erin 6–4, 3–6, 4–6. Hän kuoli vuonna 1945 Dresdenin pommituksissa.
Frits Kuipers

Frederik Carel "Frits" Kuipers (11. heinäkuuta 1899 Elst – 10. lokakuuta 1943 Heemstede) oli alankomaalainen jalkapalloilija ja olympiamitalisti. Hän pelasi seuratasolla HFC Haarlemissa.
Keskikentällä pelannut Kuipers oli mukana maansa joukkueessa Antwerpenin olympialaisissa 1920, joissa Alankomaat voitti pronssia. Hän oli turnauksessa kentällä neljässä ottelussa, joiden lisäksi hän pelasi urallaan yhden muun maaottelun.
Violeta Quesada

Violeta Quesada Díaz (11. heinäkuuta 1947 Santa Clara – 24. maaliskuuta 2024) oli kuubalainen yleisurheilija ja olympiamitalisti, joka kilpaili pikajuoksussa. 
Quesada oli voittamassa kultaa 4 × 100 metrin viestistä Pan-Amerikan kisoissa 1967 ja oli samoissa kisoissa seitsemäs 200 metrin henkilökohtaisella matkalla. Méxicon olympialaisissa 1968 hän voitti pikaviestistä hopeaa ja pääsi 100 metrillä toiselle kierrokselle. Quesadan ennätys 100 metrin matkalla on 11,65 sekuntia, jonka hän juoksi vuonna 1968.
Jan Sinivaara

Jan Sinivaara (s. 1960) on suomalaissyntyinen vuorikiipeilijä. Hän saavutti ensimmäisenä ulkomaalaisena Mount Everestin huipun Himalajan marathonina tunnettua reittiä Nepalin puolelta 13. toukokuuta 2011. Reitti edellyttää 42 kilometrin yhtäjaksoista lähestymistä Namtse Bazar (3440 m) - Gorak Shep - Base Camp eli perusleiriin 5400 m korkeuteen ja kiipeämisen jatkamista perusleiristä huipulle saakka. Vuonna 2012 Sinivaara kiipesi Everestin pohjoisreitin, North Col, Tiibetin puolelta kiinalaisessa retkikunnassa. 2013 retkikunnan tavoitteena oli Everestin kaksoisnousu eli kiipeäminen eteläpuolelta, Nepal, huipun kautta alas pohjoispuolen, Tibet, perusleiriin ja takaisin. Kiipeäminen jouduttiin kuitenkin keskeyttämään jo eteläpuolella kahden retkikuntaan kuuluneen Sherpan onnettomuuksien vuoksi.
Jan Sinivaaran muut kirjatut Himalajan huiput ovat
Makalu,
Lhotse,
Lakpa Ri,
Cho Oyu,
Gongga Shan,
Minya Konka,
Changtse,
Gyala Peri,
Khartaphu,
Kangchenjunga,
Kala Pattar,
Island Peak,
Pumori.
Tim Harikkala

Timothy Allan Harikkala (s. 15. heinäkuuta 1971, West Palm Beach, Florida) on yhdysvaltalainen baseballpelaaja, joka edustaa tällä hetkellä baseballin SM-sarjassa pelaavaa Espoo Exposia. Hänen pelipaikkansa on syöttäjä.
Suomalaissukuinen ja suomea puhuva Harikkala pelasi urallaan yhteensä 73 ottelua Pohjois-Amerikan pääsarjassa MLB:ssä vuosina 1995-2007, edustaen neljää eri seuraa. Aloittajana hän pelasi ainoastaan kahdessa ottelussa, ja pitää hallussa ennätystä pisimmästä välistä aloitettujen otteluiden välillä, 4 021 päivän ajanjaksolla.
Longaani

Longaani ("Dimocarpus longan") on pienehkö ainavihanta puu saippuamarjakasvien heimossa. Kasvia viljellään syötävien hedelmien vuoksi varsinkin Aasiassa, ja se on läheistä sukua litsille ("Litchi chinensis") ja rambutaanille ("Nephelium lappaceum").
Hedelmä.
Hedelmä on pieni, noin 1–2,5 cm läpimitaltaan. Sen punaisenruskea kuori on ohut, epätasainen ja murtuu kypsänä helposti painettaessa. Hedelmäliha on läpikuultavaa, väriltään valkoista. Hedelmän keskellä on yksi suurehko, kova, musta ja kiiltäväpintainen siemen. Maultaan hedelmä on mieto ja makea.
Hedelmä syödään usein tuoreena sellaisenaan. Sitä myös säilötään ja kuivataan. Longaania on varsinkin kuivattuna käytetty pitkään varsinkin kiinalaisessa keittiössä sekä lääketieteessä. Hedelmästä tehdään myös likööriä.
Puun kuvaus.
Longaani on pienehkö, ainavihanta puu, joka kasvaa 9–12 metriä korkeaksi. Rungon läpimitta on parhaimmillaan noin 75 cm ja latvuksen leveys noin 14 m. Oksisto on hieman riippuva. Soikeat lehdet ovat tasaparisen parilehdykkäiset, vuorottaisesti asettuneet. Yksittäiset lehdykät ovat 10–20 cm pitkät, kiiltävän tummanvihreät päältä, harmaanvihreät alapinnalta. Uudet versot ovat aluksi tummanpunaisia. Vaaleankeltaisissa kukissa on 5–6 terälehteä, ja ne ovat pystyissä kukinnoissa. Kukat ovat yksineuvoisia, mutta hede- ja emikukat ovat samoissa kukinnoissa. Soikean pyöreät hedelmät roikkuvat ryppäissä.
Levinneisyys.
Longaani esiintyy luonnonvaraisena Etelä-Kiinassa ja osissa Kaakkois-Aasiaa, yleensä 150–450 metrin korkeudella merenpinnasta. Sen elinalueilla vuoden keskilämpötila on yleensä noin 15 °C. Puu tarvitsee kuitenkin hieman kesää viileämmän talvikauden tuottaakseen hedelmiä. Se menestyy parhaiten hiekkaisessa ja hyvin vettä läpäisevässä maaperässä.
Puuta kasvatetaan trooppisilla alueilla paitsi hedelmien vuoksi myös koriste- ja katupuuna.