tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Jari Kinnunen (urheiluvaikuttaja)

Jari Kinnunen (s. 1962 Jyväskylä) on suomalainen urheilujohtaja ja urheiluvaikuttaja. 
Kinnunen valmistui Joensuun yliopistosta yhteiskuntatieteiden maisteriksi vuonna 1990 pääaineenaan kansantaloustiede. Kinnunen on suorittanut pankkitoiminnan perustutkinnon sekä Osuuspankin esimiestutkinnon. Vuosina 1989–1992 hän toimi pankinjohtajana Äänekosken Seudun Osuuspankissa ja Keski-Suomen Osuuspankissa sekä toimitusjohtajana Muurasjärven Osuuspankissa ja toimistopäällikkönä Tervon Osuuspankissa. Vuosina 1993–1996 hän toimi sijoitusyhtiö ACM Oy Active Cash Managementin markkinointipäällikkönä.
Vuodesta 1996 syksyyn 2015 Kinnunen toimi Suomen Salibandyliiton toiminnanjohtajana ja lokakuusta 2015 lähtien Salibandyliiton yhteiskuntasuhdejohtajana. Kinnunen toimi siirtymävaiheen ajan (15.5.−31.8.2020) liiton väliaikaisena toiminnanjohtaja. Kinnunen toimi myös Salibandyliiton omistaman osakeyhtiön, SSBL salibandy Oy:n, toimitusjohtajana vuosina 2006–2013 sekä 11. huhtikuuta 2009 lukien myös Salibandyn Tuki -säätiön asiamiehenä. Salibandyliiton julkaiseman Salibandy-lehden päätoimittajana hän toimi vuosina 1996–2007. 
Kinnunen toimi miesten salibandymaajoukkueen joukkueenjohtajana 1994–1996. Hän oli salibandyn Euroopan mestaruuden vuonna 1995 voittaneen maajoukkueen joukkueenjohtaja ja hopeaa 1996 voittaneen maajoukkueen joukkueenjohtaja.
Luottamustoimet.
Luottamustoimissa hän on toiminut muun muassa Suomen Kuntourheiluliiton, Kunto ry:n hallituksen jäsenenä vuosina 1997–2001. Hän toimi myös Nuori Suomi ry:n hallituksen varapuheenjohtajana (2009–2012), hallituksen puheenjohtajana (2010–2011), Nuoren Suomen valtuuskunnan jäsenenä (2005–2011) ja Nuori Suomi -säätiön hallituksen varapuheenjohtajana (2009–2012) sekä Nuori Suomi palvelut Oy:n hallituksen jäsenenä (2008–2013).
Suomen Olympiakomitean valtuuskunnan varajäsenä hän toimi vuosina 2009–2015.
Kinnunen toimi myös Suomen Liikunta ja Urheilu ry:n (SLU) viestintävaliokunnan jäsenenä (2001–2012).
Vuodesta 2015 lähtien Kinnunen on toiminut Salibandyliiton Respect -toimikunnan (ent. Hall of Fame -toimikunta) puheenjohtajana.
Kinnunen on myös vuonna 2019 perustetun Suomen Salibandymuseo ry:n perustajajäsen ja puheenjohtaja.
Argentinos Juniors

Asociación Atlética Argentinos Juniors eli usein Argentinos Juniors tai pelkkä Argentinos on jalkapalloseura Buenos Airesista, Argentiinasta. Joukkue pelaa Argentiinan pääsarjassa Argentiinan 1. divisioonassa. Seura on perustettu 15. elokuuta 1904.
Pelaajisto.
Merkittäviä pelaajia.
"Tämän osion pelaajat ovat edustaneet seuraa 50 ottelun ajan tai tehneet seuraennätyksiä."
Jürgen Creutzmann

Jürgen Creutzmann (s. 4. lokakuuta 1945 Speyer) on saksalainen poliitikko (FDP) ja Euroopan parlamentin jäsen vuosina 2009–2014.
Elämänvaiheita.
Creutzmann valmistui Heidelbergin lyseosta vuonna 1966, jonka jälkeen hän opiskeli kauppa- ja hallintotieteitä Mannheimin yliopistossa. Vuosina 1971–1973 hän työskenteli tilintarkastajana. Tämän jälkeen hän siirtyi BASF SE:lle, missä hän oli johtava toimihenkilö (Director Subsidiaries Accounting Services). Creutzmann jätti tehtävänsä BASF:ssa vuonna 2006.
Creutzmann on naimisissa ja hänelle on kaksi lasta.
Poliittinen ura.
Vuonna 1966 Jürgen Creutzmann liittyi Saksan liberaalipuolueen (FDP) jäseneksi. Hänet valittiin puolueen Rheinland-Pfalzin osavaltion taloudenhoitajaksi vuonna 1983, Rhein-Pfalzin piirivaltuuston jäseneksi vuonna 1989 ja Pfalzin aluevaltuuston jäseneksi vuonna 2004. 
Vuosina 1998–2009 Creutzmann oli Rheinland-Pfalzin osavaltioparlamentin jäsen ja vuosina 2001–2006 sen varapuhemies. Vuosina 2004–2009 hän kuului Euroopan parlamentin liberaalidemokraattiseen ryhmään
Risto Salonen

Risto Salonen (s. 11. joulukuuta 1955 Valkeakoski) on uransa lopettanut suomalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan keskuspuolustaja tai oikea laitapuolustaja, mutta kykeni pelaamaan myös keskikentällä.
Salonen on Valkeakosken Hakan kasvatti. Hän edusti urallaan Pallo-Seppoja 1974–1975 ja 1988, Hakaa 1976–1979, 1982–1983 ja 1987, ruotsalaista Vasalundia 1980–1981 ja 1984–1985 ja Tampereen Ilvestä. Lisäksi hän pelasi vielä vuosina 1989–1991 piirisarjoissa Tampereen Peli-Pojissa. Hän voitti Hakassa Suomen mestaruuden 1977 sekä Suomen Cupin 1977 ja 1982. Kaikkiaan Salonen pelasi kahdeksan kauden aikana 152 mestaruussarjan ottelua, joissa hän teki kymmenen maalia.
Salonen pelasi Suomen maajoukkueessa vuosina 1978–1984 yhteensä 11 maaottelua. Hänet valittiin nuorten maajoukkueen parhaaksi pelaajaksi 1978.
Ammunta kesäolympialaisissa 1952 – miesten 50 metrin pienoiskiväärin makuuammunta

Helsingin olympiakisojen 50 m pienoiskiväärin makuuasento ammuntaan osallistui 58 ampujaa 32 eri maasta. Kilpailu suoritettiin keskiviikkona 29. heinäkuuta neljänä kymmenen laukauksen sarjana. Kilpailu oli samalla myös ensimmäinen osa 3 x 40 laukauksen moniasentokilpailusta. Tasatilanteissa ensisijaisesti enemmän napakymppejä ampunut kilpailija sijoittui paremmin.
Suomen Toivo Mänttärin vuoden 1939 MM-kilpailuissa ampumaa maailmanennätystä, täydet 400 pistettä, sivusi kaksi ampujaa. Ensimmäisen kerran sitä oli sivunnut Yhdysvaltain Arthur Jackson 10. heinäkuuta 1952 Oslon MM-ammunnoissa. Ranskalaisen Pierre Coquelin de Lislen olympiaennätys 398 vuodelta 1924, jolloin viimeksi ammuttiin 40 laukausta, jäi historiaan. Norjan Willy Røgeberg oli ampunut Berliinissä 1936 täydet pisteet, mutta silloin ammuttiin 30 laukausta.
Paini kesäolympialaisissa 2012

Painissa kilpailtiin vuoden 2012 kesäolympialaisissa 5. – 12. elokuuta ExCeL Exhibition Centressä. Lontoon olympialaisten painiohjelmaan kuuluivat kreikkalais-roomalainen paini, vapaapaini ja naispaini, joista kahdessa ensimmäisessä kilpailtiin seitsemässä ja naispainissa neljässä painoluokassa. Kilpailuohjelma pysyi siis samana edellisiin olympialaisiin verrattuna.
Karsinta.
Lontoon painiturnaukseen osallistuneiden urheilijoiden tuli olympiavuonna olla vähintään 18-vuotiaita. Painijoiden hankkimat paikat olympiakisoihin olivat maa- ja sarjakohtaisia. Kukin kansallinen olympiakomitea kykeni nimeämään olympialaisten karsintaturnauksiin yhden kilpailijan painoluokkaa kohden. Olympiakisojen painiturnauksen miesten sarjoissa oli kussakin 19 ja naisten sarjoissa 18 painijaa.
Istanbulin vuoden 2011 MM-kilpailuissa 12. – 18. syyskuuta jaettiin ensimmäiset olympiapaikat jokaisen sarjan kuudelle parhaalle painijalle. Tämän jälkeen järjestettiin neljä maanosakohtaista olympiakarsintaturnausta, joista olympialaisiin pääsi jokaisen painoluokan kaksi parasta painijaa. Kolmannessa karsintavaiheessa järjestettiin kansainvälinen karsintaturnaus Kiinan Taiyuanissa 25. – 29. huhtikuuta. Tästä turnauksesta olympialaisiin etenivät miesten sarjojen kolme ja naisten sarjojen kaksi parasta painijaa. Neljännessä karsintavaiheessa järjestettiin toinen kansainvälinen karsintaturnaus Vantaalla, Suomessa 2. – 6. toukokuuta. Vantaan turnauksessa jaettiin kaksi olympiapaikkaa sarjaa kohden sekä miehissä että naisissa. Loput paikat täytettiin villeillä korteilla (6 kpl) ja isäntämaan painijoilla, joita valittiin enintään kolme, jollei maa saanut karsinnoista turnaukseen yhtään edustajaa. Edellisissä karsintavaiheissa kiintiöpaikan johonkin sarjaan saanut olympiakomitea ei voinut enää seuraavissa vaiheissa lähettää edustajaansa kyseisen sarjan olympiakarsintaturnauksiin.
Damnatio Memoriae

Damnatio Memoriae on puolalaisen black metal -yhtye Mastiphalin kokoelma-albumi, joka on julkaistu vuonna 2009 levymerkillä Witching Hour Productions.
Kappaleet.
CD 1.
For a Glory of All Evil Spirits, Rise for Victory -albumi
Bonusvideo — Live in Lublin '94
CD 2.
Sowing Profane Seed -demo
Promo '96 -demo
Bonus — Live in Lublin '94
Kaupunkimaiset taajamat Valko-Venäjällä

Valko-Venäjällä on monia eli noin sata kaupunkimaista taajamaa. Näillä pikkukaupunkia monessa suhteessa muistuttavilla asutuskeskuksilla ei kuitenkaan ole virallista kaupungin (, ) asemaa. Silti esimerkiksi taajamien englanninkielisillä kotisivuilla tai matkailussa näitä taajamia saatetaan kutsua kaupungeiksi. Myös Valko-Venäjän väestötilastoissa kaupunkimaisten taajamien asukkaat katsotaan kaupunkilaisiksi.
Kaupunkityyppisten taajamien joukkoon kuuluu Valko-Venäjällä muun muassa hallintopiirien ("raion") keskuksia ja erilaisia teollisuuden tai palvelujen ympärille kasvaneita asutuskeskittymiä. Käsitteellisesti kaupunkityyppiset asutustaajamat luokitellaan Valko-Venäjän lain mukaan kolmeen ryhmään, joilla on tyypillistä:
Ehdoton enemmistö kaupunkimaisista taajamista kuuluu Valko-Venäjällä ensimmäiseen taajamaluokkaan.
Luettelo Valko-Venäjän kaupunkimaisista taajamista.
Taajamien nimet on esitetty sekä valkovenäjänkielisestä että venäjänkielisestä muodosta translitteroituina ja alkuperäisessä kyrillisessä kirjoitusasussa kummallakin kielellä. Valko-Venäjän kaupungit löytyvät omasta luettelostaan. Asukasluku pohjautuu lokakuun 2009 väestönlaskentaan:
Crime Time

CrimeTime on rikoskirjallisuuteen erikoistunut suomalainen kirjankustantamo. Osuuskuntamuotoisen kustantamon perusti 12 kirjailijaa vuonna 2010. Organisaation tavanomaista kustantamoa kevyempi rakenne mahdollistaa kirjailijoille suuremmat tulot teoksistaan.
CrimeTimen käytännön toiminnasta vastasi Pulitzer Oy. Docendo hankki Pulitzerin koko osakekannan vuonna 2018. Vuonna 2020 Docendo siirtyi WSOY:n omistukseen.
Kirjailijat.
Lähde
George Loddiges

George Loddiges (12. maaliskuuta 1786 Hackney, Englanti – 5. kesäkuuta 1846 Hackney, Englanti) oli englantilainen kasvi- ja lintutieteilijä sekä puutarhuri.
George Loddigesin isä oli Joachim Conrad Loddiges (1783–1826), Loddigesin taimitarhan perustaja. George toimitti "Botanical Cabinet" -nimistä julkaisua 1817–1833, johon hän ja paikallinen kaivertaja George Cooke valmistivat noin 2 000 maalausta orkideoista, kamelioista ynnä muista eksoottisista kasveista. Myös hänen tyttärensä Jane ja veljensä William osallistuivat kuvittamiseen. Vuonna 1821 George valittiin Lontoon Linnean Societyn jäseneksi.
Loddiges luokitteli eliöitä, ja nimesi muun muassa pystynokkakolibrin. Charles Lucien Bonaparte nimesi pystynokkakolibrin suvun "Loddiges" hänen kunniakseen.
Hänestä käytetään tieteellisen nimen perään liitettävää auktorilyhennettä G.Lodd..
Ilmari Kostiainen

Ilmari Kostiainen (21. elokuuta 1935 Helsinki – 8. tammikuuta 2011 Helsinki) oli suomalainen valokuvaaja, joka tunnettiin etenkin mainosvalokuvistaan sekä "Kauneus ja Terveys" -lehden kuvitusvalokuvista ja taitosta.
Kostiaisen isä V. J. Kostiainen harrasti työväen urheilu- ja raittiustoiminnan ohella muun muassa kielten opiskelua. Isä tilasi Ilmarille amerikkalaista "Boys’ Life" -partiolehteä tämän englannintaidon kartuttamiseksi, mutta poika innostuikin enemmän lehtien kuvista. Isältä löytyi myös vanha paljekamera ja kaitafilmikamera, ja pojalle hankittiin oma kaksisilmäinen Lubitel-kamera. Suuren vaikutuksen nuoreen Ilmariin teki myös isän ystävän, valokuvaaja Vilho Setälän suunnittelema valotustaulukko, joka otti huomioon kuvaajan sijainnin maapallolla, vuoden- ja vuorokaudenajan sekä sään.
Kostiainen toimi työuransa aluksi muusikkona, Kauko Viitamäen orkesterin kontrabasistina. Hän aloitti opinnot Taideteollisuusopiston graafisella linjalla ja päätyi 1960-luvun lopulla lehtitaittajaksi "Me Naisiin" ja "Kodin Kuvalehteen". Vuonna 1967 hän jättäytyi pois lehtikustantamon palveluksesta ja aloitti itse valokuvaajana, omien sanojensa mukaan koska ei ollut tyytyväinen lehteen tarjottuun kuvamateriaaliin. Tunnetuksi hänen nimensä nousi 1970-luvulla erityisesti "Kauneus ja Terveys" -lehden näyttävistä taitoista, joita hän toteutti usein surrealististen ja humorististenkin valokuvien ehdoilla.
Kostiaisen hiottu tyyli johti hänet mainoskuvauksen pariin, ja yhdessä Kari Haaviston ja Arto Hallakorven kanssa hän perusti 1979 Studio Klikin, jota pidetään alalla esikuvana. Kostiainen toimi myös Taideteollisen korkeakoulun tuntiopettajana.
Kostiainen ei milloinkaan varsinaisesti jäänyt eläkkeelle valokuvaajan toimesta vaan jaksoi viimeisinä vuosinaan vielä perehtyä syvällisesti digitaaliseen kuvankäsittelyyn.
Tiia Hasa

Tiia Hasa (s. 24. huhtikuuta 1967) on suomalainen televisiokuuluttaja. Hän toimi pitkään TV2:n kuuluttajana aivan 1990-luvun alkuvuosista lähtien. Hänen työnsä muuttui niin kutsutuksi ”kanavaääneksi” vuonna 2012 – kasvoillaan esiintymisen hän joutui jättämään TV2:n kanavauudistuksen myötä. Hän on koulutukseltaan kauppatieteiden maisteri. Hänellä on neljä lasta.. Hasa esiintyi myös vuonna 1993 Kummelissa.
Barbara von Heidenberg

Barbara von Heidenberg on Nicola Tiggelerin esittämä hahmo telenovela-sarjassa "Lemmen viemää". Barbara on juonikas, ilkeä ja laskelmoiva. Hänellä on tytärpuoli Miriam Saalfield sekä poika Ben Sponheim.
Sarjan toisella kaudella von Heidenberg ja hotelli Fürstenhofin johtaja Werner Saalfeld menevät naimisiin. Barbaran uskottiin kuolevan sarjassa tiputtuaan rotkoon. Hän kuitenkin palaa sarjaan takaisin Sylvia Wielanderina, mutta kaikki ihmettelevät hänen yhdennäköisyyttään Barbaran kanssa. Muistinmenetyksen johdosta hän itsekin aluksi luulee olevansa Sylvia, mutta myöhemmin hänelle selviää, että hän on oikeasti Barbara. Wernerkin saa tietää asiasta, mutta menee silti hänen kanssaan uudestaan naimisiin. Myöhemmin Barbara paljastuu ja joutuu oikeuteen. Myöhemmin hän aiheuttaa Eva Krendlingerin kidnappauksen. Tämä epäonnistuu ja lopulta Barbaran asettama pommi aiheuttaa suuren räjähdyksen Fürstenhofissa. Myöhemmin Barbara hukkuu jokeen yrittäessään paeta Saksasta. Barbara palasi Fürstenhofiin Consuelana. Hänellä on pitkälle edennyt harvinainen sairaus.
Piia Vähäsalo

Piia Vähäsalo (s. 1972) on laukkusuunnittelija ja suunnittelee myös muita tuotteita Utua-tuotemerkillä sekä pyörittää Langin Kauppahuone -nimistä hotelli-ravintolaa Raahessa.
Ura.
Vähäsalo on entinen Jokilaaksojen pelastuslaitoksen pelastusjohtaja. Hän on koulutukseltaan hallintotieteiden maisteri, minkä lisäksi Vähäsalo on suorittanut Pelastusopistossa päällystötutkinnon.
Piia Vähäsalo on valittu Vuoden 2009 palomieheksi esimerkillisestä toiminnastaan pelastusalan alueellisen ja valtakunnallisen toiminnan kehittäjänä ja vaikuttajana. Palkintoperusteissa todetaan, että hän "toimii muutenkin esimerkkinä miehisellä pelastusalalla". Hänet on valittu myös Vuoden 2010 nuoreksi johtajaksi. Palkitsemisperusteluissa 2009 todettiin, että "merkittävällä tavalla vaikuttamassa pelastustoimen kehittämiseen alueellisella ja valtakunnallisella tasolla".
Vähäsalo on Pohjois-Suomen pelastusliitto ry:n hallituksen jäsen.
Vähäsalolle on yhdessä Pasi Siipolan kanssa myönnetty vuoden 2009 Oulun läänin rakennussuojelupalkinto Viisikanta. Vähäsalo ja Siipola ostivat vuonna 2003 Siipolan mummolan naapurissa Kalajoella sijainneen huonokuntoisen klassismia edustavan nimismiehen virkatalon, Kärjän talon, ja kunnostivat sen. Kulttuurihistoriallisesti arvokas Kärjän talo on muuttunut yhdeksi Kalajokilaakson komeimmista rakennuksista. Palkinto myönnettiin talon perinteitä kunnioittavasta rakennuksen perusparannuksesta.
Vähäsalo on alkujaan kotoisin Sievistä, jossa hän aloitti uransa käytännön työssä paloalalla, mutta asuu nykyisin Raahessa. Ennen Raaheen muuttoa ja yrittäjäksi ryhtymistä hän asui Kalajoella.
Maarit Karppinen

Maarit Johanna Karppinen (s.1959) on epäorgaanisen kemian professori ja kemian laitoksen johtaja Aalto-yliopiston kemian tekniikan korkeakoulussa. Vuosina 2009–2013 hän toimi akatemiaprofessorina. Karppinen tutkii erityisesti niin sanottuja funktionaalisia oksidimateriaaleja.
Ura.
Karppinen valmistui diplomi-insinööriksi 1987, tekniikan lisensiaatiksi 1990 (väit.), ja tekniikan tohtoriksi Teknillisestä korkeakoulusta vuonna 1993. Vuonna 1990 hän aloitti apulaisprofessorina Teknillisessä korkeakoulussa. Vuodet 1991–1992 Karppinen toimi vierailevana tutkijana Japanissa International Superconductivity Technology Centerissä. Vuodet 1995 ja 1996 hän toimi Tokion teknillisessä yliopistossa vierailevana apulaisprofessorina Tokion teknillisessä yliopistossa, ja apulaisprofessorina 2001-2006. Japani on materiaalitutkimuksen edelläkävijä maailmassa ja Karppisen Japanin kontaktit ovat tarjonneet yhteistyömahdollisuuksia Karppiselle ja alan opiskelijoille.
Teknillisen korkeakoulun epäorgaanisen kemian professorina hän toimi 2000–2001 ja uudelleen 2006 lähtien. Akatemiaprofessuurin Karppinen sai vuonna 2009 ja siinä tehtävässä hän toimi vuoden 2013 loppuun. Viisivuotisen Euroopan tiedeneuvoston Advanced Grant -rahoituksen Karppinen sai vuoden 2013 hausta. Karppinen on toiminut yhtenä epäorgaanisen materiaalikemian tohtoriohjelman (EMTKO) professoreista. 
Tunnustuksia.
Vuonna 2010 Karppiselle myönnettiin Suomen Tiedeakatemian jäsenyys. Suomen Valkoisen Ruusun I luokan ritarimerkin hän sai 6.12.2011.
Starman (elokuva)

Starman on vuonna 1984 ensi-iltansa saanut John Carpenterin ohjaama tieteiselokuva. Elokuva on esitetty Suomessa televisiossa myös nimellä Vieras tähtien takaa.
"Starman" kertoo Maahan haaksirikkoutuvasta muukalaisesta, joka ottaa kuolleen miehen hahmon. Elokuvan pääosissa ovat Jeff Bridges ja Karen Allen. Bridges oli roolistaan ehdolla Oscar- ja Golden Globe -palkintojen saajaksi.
"The New York Timesin" kriitikot valitsivat "Starmanin" vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Khmeriläinen kirjaimisto

Khmer-aakkoset (អក្ខរក្រមខេមរភាសា; "âkkhârâkrâm khémârâ phéasa," puhekielisesti "aksar Khmer;" អក្សរខ្មែរ) on khmerin kielessä käytettävä kirjoitusjärjestelmä.
Konsonantit.
Konsonantit.
Khmer-aakkosissa on 35 konsonanttia, joista kahta ei enää käytetä (taulukossa harmaalla). Konsonanteilla on kaksi muotoa: yksinään esiintyvä konsonantti ja konsonantin ”jalka” (khmeriksi ”cheung âksâr” ជើងអក្សរ ”kirjaimen jalka”), jota käytetään, kun kaksi tai kolme konsonanttia muodostaa konsonanttiyhtymän. Ne kirjoitetaan tavallisesti ensimmäisen konsonantin alle ja joissain tapauksissa ennen ensimmäistä konsonanttia tai sen jälkeen.
Vokaalit.
Epäitsenäiset vokaalit.
Khmer-aakkosissa on 16 epäitsenäistä vokaalia – tai 24 jos tarkeelliset lasketaan mukaan. Epäitsenäiset vokaalit voivat esiintyä vain konsonantin kanssa. Useimmilla näistä vokaaleista on kaksi ääntämystapaa sen mukaan, minkä tyyppisen konsonantin kanssa se esiintyy (a-sarja ja o-sarja). 
Itsenäiset vokaalit.
Itsenäiset vokaalit voivat esiintyä ilman konsonanttia.
Pekka Jokinen (professori)

Pekka Jokinen (s. 1961) on luonnonvarapolitiikan professori Itä-Suomen yliopiston historia- ja maantieteiden laitoksessa. Hän on suorittanut valtiotieteiden tohtorin tutkinnon ympäristösosiologian alalta Turun yliopistossa 1995. Väitöskirja käsitteli suomalaista maatalouden ympäristöpolitiikkaa ajanjaksolla 1970–1994. 
Ura.
Pekka Jokinen on vuodesta 1989 alkaen ollut tutkijana Turun yliopistossa, erikoistutkijana Turun kauppakorkeakoulussa sekä yliassistenttina, vanhempana tutkijana ja professorina Tampereen yliopistossa. Vuodesta 2008 Jokinen on työskennellyt Joensuun yliopiston (sittemmin Itä-Suomen yliopiston) ja Suomen ympäristökeskuksen yhteisenä luonnonvarapolitiikan professorina. Jokinen on Turun yliopiston (ympäristösosiologia, 1997 alkaen) ja Tampereen yliopiston (ympäristöpolitiikka, 1998 alkaen) dosentti.
Asiantuntemus.
Pekka Jokisen tutkimuksen ja asiantuntemuksen ala on yhteiskuntatieteellinen ympäristötutkimus, erityisesti ympäristö- ja luonnonvarapolitiikka. Hänen nykyisten tutkimushankkeidensa aiheita ovat ympäristöpolitiikan instituutiot, sääntelymallit ja verkostot, maaseudun monitasoinen ympäristöhallinta, luonnonvarat ja rakennemuutos sekä ekosysteemipalvelut. Jokisen julkaisuluettelossa on 125 nimekettä, ja hän on pitänyt 50 esitelmää kansainvälisissä konferensseissa.
Maamar Mamouni

Maamar Mamouni (s. 28. helmikuuta 1976 Tours, Ranska) on ranskalais-algerialainen entinen jalkapalloilija. Keskikentällä pelannut Mamouni pelasi suurimman osan urastaan Ranskassa ja erityisesti Le Havressa.
Maajoukkueura.
Mamouni edusti Algerian maajoukkuetta vuosina 1999–2005 pelaten 30 ottelua, joissa syntyi kaksi maalia. Hän pelasi ensimmäisen maaottelunsa 6. kesäkuuta 1999 Tunisiaa vastaan.
Mamouni oli mukana vuosien 2000 ja 2004 Afrikan kisoissa.
Atrophia Red Sun

Atrophia Red Sun on puolalainen death metal -yhtye, joka on perustettu vuonna 1995 Krakovassa, Puolassa.
Kokoonpano.
Entiset jäsenet
Lara Molinari

Lara Molinari (s. 16. joulukuuta 1970 Milano) on italialainen sarjakuvapiirtäjä.
Molinarin sarjakuvaura alkoi Disneyllä 1990-luvun alussa. Molinari tekee pääasiassa Ankka-tarinoita, mutta piirtää myös satunnaisesti Mikki Hiiri-tarinoita. Molinari toimii myös mainospiirtäjänä sarjakuvien ohella. Molinarin ensimmäinen piirtämä Ankka-tarina oli vuonna 1994 julkaistu tarina Paperino &amp; Paperoga e il giorno del potere. Molinarin ensimmäinen Suomessa julkaistu tarina oli "Kerran keksityt keksinnöt" -tarina Aku Ankan taskukirjan numerossa 186.
Zelva

Zelva (, ; ; ) on pieni kaupunkityyppinen taajama ja samanniminen piiri Hrodnan alueen eteläosissa Valko-Venäjällä. Zelvan taajama sijaitsee linnuntietä vajaa 90 kilometriä Hrodnasta kaakkoon. Lähimmät kaupungit ovat Vaukavysk lännessä ja Slonim idässä.
Zelvan keskustaajaman väkiluku oli lokakuun 2009 väestönlaskennassa 7 396 ja koko Zelvan piirin 19 119.
Taajaman pohjoisosissa on Zelvan rautatieasema (sijainti ) ja kaakkoislaidalla Hrodnan alueen suurin tekoallas (pinta-ala 1 190 ha).
Roberto Vian

Roberto Vian (s. 20. helmikuuta 1965) on italialainen sarjakuvapiirtäjä, joka on kotoisin Venetsiasta.
Roberto Vian on itseoppinut sarjakuvapiirtäjä ja aloitti ammattimaisen piirtämisen 1990-luvun alussa. Hiemän jälkeen tämän hän hakeutui Disneyn piirtäjäakatemiaan, missä hän hioi taitojaan Giovan Battista Carpin ja Giorgio Cavazzanon johdolla. Vuodesta 1992 lähtien Vian on piirtänyt sarjoja Disneyn eri julkaisuihin. Hän toimii myös mainosgraafikkona.
Ensimmäinen Suomessa julkaistu Vianin sarjakuva oli "Roope-setä ja maustetie" "Aku Ankan taskukirjan" numerossa 166.
Abominable

Abominable on vuonna 2006 valmistunut TV-elokuva. Elokuva tehtiin yhdysvaltalaiselle kanava Syfylle. "Abominable" on genreltään kauhuelokuva.
Juoni.
Elokuva alkaa, kun maanviljelijä nimeltä Billy Hoss ja hänen vaimonsa Ethel alkavat kuulla ääniä. He menevät ulos koiransa kanssa tutkimaan asiaa. He löytävät hevosen raadon, joka on revitty auki. Heidän koiransa haistaa jotain ja katoaa metsään. Kohta kuuluu, kun joku tappaa heidän koiransa. Billy ja Ethel pakenevat taloonsa.
Kuusi kuukautta myöhemmin pyörätuoliin joutunut mies nimeltä Preston Rogers saapuu mökilleen Otis Wilhelmin kanssa. Toisaalla ryhmä tyttöjä, Karen, Michelle, CJ, Tracy ja Amanda, saapuvat viereiseen taloon.
Illan saapuessa ryhmä metsästäjiä, joiden mukana on myös Billy, ovat etsimässä isojalkaa, samaa olentoa, joka hyökkäsi Billyn koiran kimppuun. Ziegler Dane, toinen henkilö, lähtee tutkimaan ympäristöä, koska ryhmän kolmas henkilö nimeltä Buddy kuulee ääniä. Hän löytää luolan ja huomaa Karenin, yhden tytöistä, joka katosi, koska olio nappasi hänet aiemmin. Olio vetää Karenin pimeyteen ja Dane lähtee pakoon. Muiden luokse päästyään Dane varoittaa toisia oliosta. Kuitenkin yksi kerrallaan olio tappaa jokaisen ryhmästä.
Preston tarkkailee ikkunasta tyttöjen talolle ja koettaa varoittaa isojalasta, joka saapuu kohti taloa. Kuitenkin isojalka tappaa Tracyn, kun hän on lopettamassa suihkussa käyntiään. Preston yrittää saada Otiksen näkemään olennon, mutta isojalka katoaa. Epäuskoinen Otis yrittää antaa rauhoittavan piikin Prestonille, mutta Preston iskee piikin häneen. Preston yrittää edelleen varoittaa tyttöjä. Preston saa tyttöjen huomion ja kertoo heille että ulkona on hirviö. Sitten isojalka hyökkää heidän mökkinsä sisälle ja tappaa tytöt yksi kerrallaan. Ainoastaan Amanda selviää ja pakenee Prestonin mökkiin.
Preston lupaa Amandalle, että he tappavat olion. Isojalka pääsee mökin sisälle, jolloin Preston ja Amanda koettavat karata kiipeilyvarusteilla parvekkeelta. Olento saa napattua Amandan. Samalla Otis on herännyt ja lyö isojalkaa kirveellä selkään, jolloin isojalka pudottaa Amandan. Isojalka tappaa Otiksen, minkä jälkeen se lähtee Prestonin ja Amandan perään. He pääsevät Prestonin autoon ja koettavat paeta, mutta törmäävät puuhun. Amanda lentää ulos etulasista. Preston alkaa peruuttaa autolla isojalan päälle, jolloin se jää puristuksiin auton ja puun väliin ja se lopulta kuolee.
Poliisit saapuvat ja lähettävät heidät ambulanssilla sairaalaan. Poliisit alkavat tutkia paikkoja. Kaikki uhrit ja kuollut isojalka ovat kadonneet. Sitten Sheriffi Halderman ja hänen varamiehensä alkavat kuulla ääniä. Hän ja hänen miehistönsä kääntyvät ja näkevät isojalan katselevan heitä. Kuin tyhjästä isojalkoja ilmestyy enemmänkin.
Kazbekin piiri

Kazbekin piiri (; avaariksi Казбек район, "Kazbek raion") on kunnallinen itsehallintoalue Dagestanin tasavallassa Venäjällä. Vuonna 1930 perustetun piirin pinta-ala on 583,8 neliökilometriä. Asukkaita on 41 900 henkeä (vuonna 2010).
Kazbekin piiri sijaitsee Dagestanin länsiosassa. Se rajoittuu pohjoisessa Novolakin, Hasavjurtin ja Kiziljurtin piireihin, idässä ja kaakossa Buinakskin piiriin, etelässä ja lounaassa Gumbetin piiriin sekä lännessä Tšetšeniaan. Vuoristoinen alue on eroosion voimakkaasti kuluttama. Seudun historiallinen nimitys on "Salavatia".
Piiriin kuuluu Dubkin kaupunkimainen taajama (kaupunkikunta) sekä 11 maalaiskuntaa: Almak, Artluh, Burtunai, Gertma, Gostala, Guni, Dylym, Hubar, Intšha, Kalininaul ja Leninaul. Hallinnollinen keskus on Dylymin kylä, josta on 108 kilometriä tasavallan pääkaupunkiin Mahatškalaan. Asutuskeskuksia on yhteensä 16. Vuoden 2002 väestönlaskennan mukaan 88,0 % piirin asukkaista on avaareja ja 11,6 % tšetšeenejä. Kaupunkiväestön osuus on 13,2 %.
Seudun pääelinkeino on maatalous, joka on erikoistunut viljan ja maissin viljelyyn sekä karjanhoitoon. Teollisuutta edustavat leipomot ja myllyt.
Piirissä toimii 13 lastentarhaa, 12 yleissivistävää koulua, kaksi lukiota, ammattilyseo ja lasten luomistyön keskus. Kulttuurilaitoksia ovat musiikkikoulu, 14 kerhotaloa ja 14 kirjastoa.
Nähtävyyksiin kuuluvat jokien uurtamat kanjonit ja muut luonnonmuodostelmat, Gorenžo-järvi ja Issisun mutaparantola. 
Paikallislehtenä ilmestyy avaarinkielinen "Čapar".
Tampereen Ilveksen SM-liigakausi 1984–1985

Ilves pelasi kaudella 1984-1985 kymmenen joukkueen jääkiekon SM-Liigaa sijoittuen runkosarjassa kolmanneksi ja lopulta pudotuspeleissä voittaen koko liigan. Joukkuetta valmensi Seppo Hiitelä ja kapteenina oli Matti Kaario
Pudotuspelit.
Välierät Kärpät - Ilves 1-3 (4-2, 2-3, 2-5, 3-5)
Loppuottelut TPS - Ilves 2-3 (3-2, 6-1, 1-8, 2-3, 2-3)
Lopputulokset.
1. Ilves 2. TPS 3. Kärpät 4. Ässät 5. HIFK 6. Tappara 7. Lukko 8. Jokerit 9. SaiPa 10. Kiekkoreipas
Stefan Ridderwall

Carl Stefan Ridderwall (s. 5. maaliskuuta 1988 Brännkyrka, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkomaalivahti, joka siirtyi tammikuussa 2013 Allsvenskan-joukkue IK Oskarshamniin.
Ura.
Seuraura.
Ridderwall on Huddinge IK:n kasvatti. Hän siirtyi sieltä vuonna 2004 DjurgårdeniinF. Ridderwall torjui kauden 2004–2005 pääosin sen J20 SuperElit-joukkueessa, mutta hän vahvisti myös Djurgårdenin J18-joukkuetta, jolle Ridderwall torjui J18 Allsvenskanin hopeaa keväällä 2005. Kaudella 2005–2006 hän teki Elitserien-debyyttinsä torjuessaan vain 17-vuotiaana yhdessä ottelussa. New York Islanders varasi Ridderwallin kuudennella kierroksella 173. pelaajana .
Kauden 2006–2007 Ridderwall pelasi kokonaan Djurgårdenin J20-joukkueessa, jolle hän torjui J20 SuperElitin hopeaa keväällä 2007. Kaudella 2007–2008 Ridderwall aloitti Djurgårdenin Elitserien-joukkueen kakkosmaalivahtina Daniel Larssonille. Hän pelasi siellä 11 runkosarjaottelua, mutta Ridderwall pelasi myös yhteensä neljän HockeyAllsvenskan-ottelun verran lainalla Nyköpings Hockeyssa ja Almtunassa. Hän vahvisti myös Djurgårdenin J20-joukkuetta kevään 2008 pudotuspeleissä.
Ridderwall jakoi kausina 2008–2009ja 2009–2010 Djurgårdenin torjuntavastuun Gustaf Wesslaun kanssa. Jälkimmäinen kausi 2009–2010 päättyi Elitserien-hopeaan. Ridderwall teki toukokuussa 2010 vuoden mittaisen jatkosopimuksen Djurgårdenin kanssa. Hän aloitti kaudella 2010–2011 joukkueen ykkösmaalivahtina. Ridderwall tippui kuitenkin kauden aikana kakkosmaalivahdiksi, kun Mark Owuya otti ykkösmaalivahdin paikan. Kauden jälkeen Djurgårdenin johto ilmoitti, että Ridderwall ei mahdu enää joukkueen tulevaisuuden suunnitelmiin. 
Kaudeksi 2011–2012 Ridderwall siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Timrå IK:hon. Timråssa Ridderwall jakoi torjuntavastuun Joakim Lundströmin kanssa ja pelasi runkosarjassa 25 ottelua. Seuraavaksi kaudeksi hän teki sopimuksen Allsvenskanin Örebro HK:n kanssa. Örebrosta Ridderwall vapautettiin kuitenkin joulukuun 2012 lopussa, ja hän siirtyi tammikuussa Allsvenskanin IK Oskarshamniin.
Maajoukkueura.
Ridderwall voitti alle 20-vuotiaiden MM-hopeaa vuonna 2008. Hän toimi turnauksessa Ruotsin kakkosmaalivahtina Jhonas Enrothille ja pelasi yhden ottelun. Ridderwall toimi hänelle kakkosmaalivahtina myös alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2006.
Muuta.
Ridderwallin isä Rolf oli maajoukkuetason maalivahti, joka torjui mm. Ruotsille olympiapronssia Sarajevon olympiakisoista 1984 sekä MM-kultaa 1991.
Kiziljurtin piiri

Kiziljurtin piiri (; avaariksi Гъизилюрт район, "Giziljurt raion"; kumykiksi Къызылюрт район, "Qyzyljurt raion") on kunnallinen itsehallintoalue Dagestanin tasavallassa Venäjällä. Vuonna 1966 perustetun piirin pinta-ala on 524 neliökilometriä. Asukkaita on 80 500 henkeä (vuonna 2010).
Kiziljurtin piiri sijaitsee Dagestanin keskiosassa. Se rajoittuu pohjoisessa Babajurtin, idässä Kumtorkalan, etelässä Buinakskin ja Kazbekin sekä lännessä Hasavjurtin piireihin. Seudun kautta virtaa Sulakjoki.
Piiriin kuuluu 13 maalaiskuntaa: Aknada, Gelbah, Kirovaul, Komsomolskoje, Kulzeb, Miatli, Netšajevka, Nižni Tširjurt, Novyi Tširkei, Stalskoje, Sultan-Jangi-Jurt, Tšontaul ja Zubutli-Miatli. Asutuskeskuksia on yhteensä 16. Hallinnollinen keskus on Kiziljurtin kaupunki, joka ei kuulu piirin yhteyteen, vaan muodostaa erillisen kaupunkipiirikunnan. Vuoden 2002 väestönlaskennan mukaan piirin asukkaista on 82,5 % avaareja, 11,5 % kumykkeja, 2,7 % tšetšeenejä ja 1,8 % lakeja. Avaarien lukuun sisältyy myös pienempiä vuoristokansoja kuten didoja ja andeja. Kaupunkiväestöä ei ole.
Seudun pääelinkeino on maatalous, joka on erikoistunut karjanhoitoon sekä viljan, vihannesten ja hedelmien viljelyyn. Lisäksi on rakennustarvike-, elintarvike- ja kaivosteollisuutta.
Piirissä toimii 8 lastentarhaa ja 24 koulua. Kulttuurilaitoksia ovat kolme taidekoulua, 16 kerhotaloa, 17 kirjastoa, kansanteatteri ja kolme museota.
Nähtävyyksiin kuuluu Issi-Suvin kuuma lähde, sen lähellä sijaitseva šeikki Sultan-Muta Tarkovskin muistomerkki sekä akateemikko Aleksandr Višnevskin kotimuseo Nižni Tširjurtin kylässä.
Paikallislehtenä ilmestyy venäjänkielinen "Kiziljurtovskije vesti".
Farmakodynamiikka

Farmakodynamiikka (kr. "farmakon", lääke, rohdos; "dynamis", voima), "lääkkeenvaikutusoppi", on farmakologian osa-alue, joka tutkii lääkkeiden vaikutuksia ja niiden mekanismeja molekyyleihin, elimiin ja koko elimistöön. 
Lääkeaineiden vaikutusmekanismit.
Lääkkeiden farmakodynaamiset vaikutukset ovat hyvin moninaisia. Monien vaikutus kohdistuu erityisiin elimistön säätelymolekyyleihin, reseptoreihin, joita lääkkeet voivat stimuloida (esim. morfiini opioidireseptoreita) tai estää (esim. antihistamiinit histamiinireseptoreita). Ne voivat vaikuttaa myös entsyymeihin (esim. asetyylisalisyylihappo estää syklo-oksigenaasientsyymiä). Jotkin lääkeaineet vaikuttavat solukalvon kuljettajamolekyyleihin (esim. masennuslääke fluoksetiini estää serotoniinin ottoa hermosoluun). Monet syöpälääkkeet ovat kovalenttisesti makromolekyyleihin sitoutuvia aineita, ja ne estävät syöpäsolujen jakautumista sitoutuessaan DNA-molekyyleihin. Joidenkin lääkkeiden vaikutusmekanismi perustuu yksinkertaisiin fysikaalisiin tai kemiallisiin reaktioihin, kuten alumiini- ja magnesiumhydroksidit neutraloivat mahan liiallista happamuutta tai guarkumi sitoo vettä itseensä ja vähentää ummetusta. Myös monia hormoneja tai niiden synteettisiä sukulaisia käytetään lääkkeinä. Antibioottien ja muiden mikrobilääkkeiden vaikutukset perustuvat erilaisiin myrkkyvaikutuksiin mikrobeja kohtaan. Silloin on tärkeää, että myrkkyvaikutus on valikoiva ja kohdistuu vain mikrobiin eikä ihmiseen.
Monet lääkevaikutukset ovat itse asiassa toksisia vaikutuksia, eli ne häiritsevät elimistön normaaleja toimintoja (selvimpiä esimerkkejä ovat anestesia-aineet). Jos tästä on kuitenkin kokonaisuuden kannalta hyötyä, lääkkeen käyttö on perusteltua. Se kuitenkin osoittaa, että lääkkeiden turvallinen käyttö vaatii tarkkuutta ja ammattitaitoa.
Melonta kesäolympialaisissa 1952 – miesten 1 000 metrin kajakkikaksikko

Helsingin olympiakisojen miesten kajakkikaksikoiden 1 000 metrin melontaan osallistui 19 paria. Kilpailu käytiin 28. heinäkuuta Soutustadionilla.
Alkuerät.
Jokaisesta erästä kolme nopeinta loppukilpailuun.
1.erä
2.erä
3.erä
Novolakin piiri

Novolakin piiri (; lakiksi ЦӀуссалакрал район, "Tsussalakral raion") on kunnallinen itsehallintoalue Dagestanin tasavallassa Venäjällä. Se on perustettu vuonna 1944, jolloin seudulta karkotettujen tšetšeenien tilalle siirrettiin lakeja Dagestanin vuoristoseudulta. Piirin pinta-ala on 218 neliökilometriä. Asukkaita on 27 400 henkeä (vuonna 2010).
Novolakin piiri sijaitsee Dagestanin luoteisosassa vuoriston reuna-alueella. Se rajoittuu pohjoisessa ja koillisessa Hasavjurtin piiriin, kaakossa Kazbekin piiriin sekä lounaassa ja lännessä Tšetšeniaan.
Piiriin kuuluu 12 maalaiskuntaa: Ahar, Banaijurt, Gamijah, Dutši, Jamansu, Novokuli, Novolakskoje, Novomehelta, Novotšurtah, Šušija, Tšapajevo ja Tuhtšar. Hallinnollinen keskus on Novolakskojen kylä, josta on 99 kilometriä tasavallan pääkaupunkiin Mahatškalaan. Asutuskeskuksia on yhteensä 15. Vuoden 2002 väestönlaskennan mukaan asukkaista on 46,0 % lakeja, 28,8 % tšetšeenejä ja 23,8 % avaareja. Kaupunkiväestöä ei ole.
Seudun pääelinkeino on maatalous, joka on erikoistunut karjanhoitoon sekä viljan, maissin, auringonkukan ja perunan viljelyyn. Lisäksi on leipomoita, myllyjä ja rakennustarvikkeiden tuotantoa. Piirin kautta kulkee Donin Rostovin ja Bakun välinen valtatie.
Piirissä toimii kaksi lastentarhaa ja 19 koulua. Kulttuurilaitoksia ovat 15 kerhotaloa ja 9 kirjastoa.
Paikallislehtenä ilmestyy lakin- ja venäjänkielinen "Zamanalul tšu" (”Ajan ääni”).
Naloksoni

Naloksoni on vasta-aine opioidien kuten heroiinin tai morfiinin yliannostukseen. Naloksoni kiinnittyy joitain opioideja hanakammin opioidireseptoreihin kumoten siten niiden vaikutuksen. Naloksoni toimii antagonistina kaikissa opioidireseptoreissa, mutta voimakkaimmin μ-reseptorissa. Suomessa naloksonia myydään valmistenimillä Nalofarm, Nexodal ja Ventizolve.
Naloksonin patentoi 1961 Jack Fishman, Mozes J. Lewenstein ja japanilainen Daiichi Sankyo -lääkeyhtiö. Naloksoni on WHO:n listalla yhteiskunnalle tärkeimmistä lääkkeistä.
Naloksoni on syntetisoitu tebaiinista ja sen kemiallinen rakenne muistuttaa oksimorfonia, niiden ainoan eron ollessa typpiatomiin liittynyt allyyliryhmä (prop-2-enyyliryhmä) metyyliryhmän sijaan . Naloksonin (naloxone) nimi on johdettu sanoista "N"-allyl ja oxymorphone.
Sitä on yhdessä buprenorfiinin kanssa lääkkeessä nimeltä Suboxone, mikä on tarkoitettu opioidiriippuvaisten hoitoon. Naloksonia on myös lääkkeessä nimeltä Targiniq yhdessä oksikodonin kanssa estämään ummetusta potilailla, jotka joutuvat syömään oksikodonia pitkiä aikoja. Naloksonin läsnäolo lääkkeessä estää myös sen väärinkäyttöä. Jos lääke otetaan kuten pitääkin (eli oraalisesti tai sublinguaalisesti) naloksonilla ei ole merkittävää fysiologista vaikutusta, kun taas suonensisäisesti otettuna naloksoni estää opioidireseptoreiden aktivoitumista.
Isossa-Britanniassa ja Saksassa tehdyissä tutkimuksissa heroiinin ja muiden opiaattien yliannostuskuolemat vähenivät huomattavasti, kun naloksonia ja yliannostuksen liittyviä ensiapuohjeita jaettiin kaikkiaan yli 200 päihderiippuvaiselle. Naloksonia annettiin 30:lle yliannostuksen saaneelle, joista kaikki selvisivät hengissä. Naloksonin jakelu ei näyttänyt lisäävän normaalitilannetta suurempaa riskinottoa huumeidenkäytössä. Pelastuslääkkeen jälkeenkin yliannoksen nauttinut tarvitsee sairaalahoitoa. Nykyään useassa maassa naloksonia annetaan opioidiriippuvaisille ja opioideja käyttäville kipupotilaille ja heidän läheisilleen. Suomessa opioidien käyttäjien läheiset eivät saa naloksonia.
Pohjois-Amerikassa opioidiepidemiaa hillitään Opiant Pharmaceuticals -yhtiön naloksonia sisältävällä "Narcan"-nenäsumutteella jota markkinoi Adapt Pharma. Nenäsumute on suomalainen keksintö.
Heinrich Lübke

Karl Heinrich Lübke (14. lokakuuta 1894 – 6. huhtikuuta 1972) oli saksalainen kristillisdemokraattinen poliitikko. Hän oli Saksan liittotasavallan liittopresidentti 1959–1969. Vuonna 1932 Lübke valittiin Preussin parlamenttiin.
Uransa alussa Lübke toimi maatalousjärjestöissä. Hänet valittiin Preussin maapäivien jäseneksi katolisen keskustapuolueen edustajana. Hitlerin valtakaudella hän oli ensin vangittuna korruptiosta syytettynä 20 kuukauden ajan ja toimi sitten varajohtajana berliiniläisessä insinööritoimistossa sodan loppuun saakka, muun muassa rakennusmestarina Peenemünden tutkimuskeskuksessa jossa kehitettiin natsi-Saksan rakettiaseita. Rakennustyömaalla Lübken komennossa työskenteli satoja keskitysleirivankeja, vuodelta 1942 on säilynyt viesti jossa Lübke toivoo saavansa alaisuuteensa 500 hollantilaista pakkotyöläistä. Lübke rakennutti vankityövoimalla myös parakkeja Buchenwaldin keskitysleirille, osa Lübken työmailla kuolleista vangeista ilmeisesti teloitettiin. Sodan jälkeen Lübke palasi politiikkaan kristillisdemokraattina. Hänestä tuli vuonna 1947 Nordrhein-Westfalenin ja vuonna 1953 liittovaltion maatalousministeri. Liittopäivien jäsenenä hän oli vuodesta 1949. Lübke sai 1950-luvulla arvostusta Saksan liittotasavallan maatalouden ja elintarviketuotannon uudelleenorganisoijana.
Vuonna 1959 hänet valittiin liittopresidentiksi; hänen vastaehdokkaanaan oli sosialidemokraattien professori Carlo Schmid.
Henri Filhol

Antoine Pierre Henri Filhol (11. toukokuuta 1843 Toulouse – 28. huhtikuuta 1902 Pariisi) oli ranskalainen lääkäri, luonnontutkija, hämähäkkitutkija ja paleontologi.
Henri Filholin isä oli Toulousen museon konservaattori Édouard Filhol. 1873 Filhol väitteli lääketieteen tohtoriksi, väitöksen nimi oli "De la sensibilité récurrente dans la main". Hän toimi lääkärinä ja luonnontieteilijänä ranskalaisten tutkimusmatkalla Uuden-Seelannin Campbell Islandille vuonna 1874. Retkikunnan tarkoituksena oli havainnoida Venuksen ylikulkua ja tehdä luonnontieteellisiä tutkimuksia. Saaren korkein huippu nimettiin hänen kunniakseen Filhol Peakiksi. Vuonna 1897 hänet valittiin Ranskan tiedeakatemiaan. Vuosina 1894–1902 Filhol toimi Pariisin Muséum national d'Histoire naturellen vertailevan eläinanatomian luennoitsijana.
Filhol nimesi linnuista sepelmerimetson 1874.
Melonta kesäolympialaisissa 1952 – miesten 1 000 metrin kanadalaisyksikkö

Helsingin olympiakisojen miesten kanadalaisyksiköiden 1 000 metrin melontaan osallistui 10 melojaa. Kilpailu käytiin 28. heinäkuuta Soutustadionilla.
Alkuerät.
Kummastakin erästä neljä nopeinta loppukilpailuun.
1.erä
2.erä
Got Me Under Pressure

Got Me Under Pressure on yhdysvaltalaisen blues rock-/hard rock- yhtye ZZ Topin kappale vuodelta 1983. Se julkaistiin myös singlenä saavuttaen listasijoituksen 18. kotimaansa Mainstream Rock -listalla.
Öljy-yhtiö Pennzoil käytti kappaletta Televisiomainoksessaan vuonna 2008.
Vuonna 1985 Billy Gibbons kertoi, että kappaleen sanoituksissa ei ole kyse esimerkiksi tyttöystävän ynnä muun vastaavan kautta koetusta paineesta.
Hangon vaakuna

Hangon vaakuna on Hangon kaupungin tunnus. Uudistetun vaakunan aiheen esikuvana on vuonna 1863 valmistunut Russarön majakka. Tähti esiintyi jo kaupungin vuonna 1881 vahvistetussa vaakunassa.
Vaakunan selitys on ”sini-hopeakatkoisessa kilvessä hopea-punakatkoinen majakka, jonka ovi- ja ikkuna-aukot ovat siniset; tornin yläpuolella kuusisakarainen hopeatähti.” Vaakunan on piirtänyt vanhan vaakunan pohjalta Gustaf von Numers.
Hangon kaupunginvaltuusto hyväksyi vaakunan kokouksessaan 9. syyskuuta 1959, ja sisäasiainministeriö vahvisti vaakunan käyttöön 4. tammikuuta 1960.
Linnan tähdet

Linnan tähdet on suomalainen tositelevisiosarja, joka alkoi MTV3:lla 24. tammikuuta 2011. Ohjelma perustuu ruotsalaiseen formaattiin "Stjärnorna på slottet". 
Ensimmäisellä kaudella kuusi julkisuudesta tuttua henkilöä matkustaa Barcelonan lähellä sijaitsevaan Sant Morin linnaan. Toisella kaudella mennään Italiaan Toscanan lähellä olevaan Castello di Pergolato -linnaan. ”Tähdet” viettävät linnassa viikon ylellisissä oloissa kameroiden seuratessa heidän eloaan. Jokainen tähti saa päättää yhden päivän ohjelmasta aktiviteeteista illalliseen.
Pienviljely

Pienviljely tarkoittaa maanviljelyä pienessä muodossa.
Pienviljely Suomessa.
Suomeen pienviljelyn aate tuotiin 1900-luvun alussa. Tuolloin Suomen maaseutua hallitsivat suuret tilat ja kartanot, jotka työllistivät maaseudun kansaa. Tuloerot suurenivat 1800-luvulla voimakkaan väestönkasvun myötä ja vuosikymmenien viha puhkesi lukuisina veritöinä vuoden 1918 sisällissodassa. Vuonna 1919 torppareille, lampuodeille ja mäkitupalaisille kuitenkin päätettiin antaa oikeus lunastaa tilansa edullisella hinnalla ja yli 50 000 torppaa ja 70 000 mäkitupaa muuttuivat pientiloiksi. Maareformia jatkettiin vuoden 1922 Lex Kalliolla. Pienviljelmien määrä kasvoi aina 1960-luvulle saakka, jolloin saavutettiin maksimi (240 000 yksikköä).
Tyypilliseen pientilaan sodan jälkeisessä Suomessa kuului noin 6 hehtaaria viljelyalaa sekä muutama kymmenen hehtaaria metsää. Tilalla pidettiin neljää lehmää (maito kuljetettiin meijeriin) sekä muutama lammas, muutama kana ja taloussika perheen tarpeita varten. Hevosta pidettiin metsä- ja peltotöitä varten. Pientilat olivat useimmiten omavaraisia.
Sodan jälkeen maatalous koneellistui vauhdilla, mutta pienviljelmät jäivät tästä kehityksestä jälkeen. Koneellistamiseen ei ollut varaa.
Pientilojen isännät ja emännät jäivät monesta edusta vaille, esimerkiksi lomiin ei ollut karjan vuoksi mahdollisuus irrottautua. Kahdeksan tunnin työpäivä ei tullut kysymykseenkään, vaan töitä tehtiin niin paljon kun niitä oli. Kun talvella työpäivä oli keskimäärin 12-tuntinen, niin kesällä se saattoi peltotöiden takia venyä jopa 17-tuntiseksi. 1960-luvulla pientilojen määrä alkoi kuitenkin vähentyä ja ihmiset muuttivat kaupunkeihin. Maatalouden ylituotannon takia pienviljelyä alettiin tehdä aina vain vaikeammaksi, ja 1990-luvulle tultaessa oli suurin osa pienviljelijöistä jo antanut periksi.
Euroopanvieras

Euroopanvieras ("Cuscuta europaea") on vieraiden eli humalanvieraiden sukuun kuuluva loiskasvilaji. Sitä esiintyy luonnonvaraisena suuressa osassa Eurooppaa ja Aasiaa eteläosia lukuun ottamatta. Euroopanvieras jaetaan maailmanlaajuisesti kolmeen muunnokseen, var. "europaea", var. "indica" ja var. "nepalensis". Niistä "europaea"-muunnos on vallitseva.
Suomessa edellisestä luokituksesta poiketen euroopanvieras jaetaan kahteen alalajiin: humalanvieras (nokkosvieras) (subsp. "europaea") ja merenrantavieras (subsp. "halophyta" ).
Surgutin kansainvälinen lentoasema

Surgutin kansainvälinen lentoasema () on Venäjän öljykeskus Surgutin kaupungista kymmenen kilometriä pohjoiseen sijaitseva kansainvälinen lentoasema. Lentoasemalla on yksi 2 790 metriä pitkä kiitotie. Se on ollut Hanti-Mansian vilkkain lentoasema. Vuonna 2012 lentoasemaa käytti 1 150 000 matkustajaa.
Historia.
Vuoden 2011 tammikuussa lentoasemalla sattui vakava onnettomuus, kun Kolavian operoima Tupolev Tu-154B-2 tuhoutui tulipalossa täysin. Onnettomuus vaati neljä ihmishenkeä ja 43 loukkaantui.
Rikkapuntarpää

Rikkapuntarpää ("Alopecurus myosuroides") on yksivuotinen rikkakasvi ja kuuluu samaan sukuun viljellyn nurmipuntarpään ("Alopecurus pratensis") kanssa.
Ulkonäkö ja koko.
Rikkapuntarpää voi kasvaa jopa metrin korkuiseksi. Sen kukinto on tiivis tähkä, joka kasvaa 3–12 cm pitkäksi ja 4–6 mm leveäksi, hyvin samantapaiseksi kuin nurmipuntarpäällä. Lehdet ovat 4–15 cm pitkät ja 3–8 mm leveät. Siemen on 2–3 mm pitkä ja ovaalimainen.
Levinneisyys.
Rikkapuntarpää on kotoisin Aasiasta ja Pohjois-Amerikasta. Sitä on alettu viljellä rehuksi ja laidunheinänä myös Australiassa ja Pohjois-Amerikassa. Rikkapuntarpäätä kasvaa viljakasvustossa, etenkin syysviljakasvustossa.
Tuomas Kärki

Tuomas Kärki on suomalainen verkkofootbagin pelaaja, joka on maailmanmestari ja moninkertainen suomenmestari lajissaan. Hänet valittiin Vuoden helsinkiläisurheilijaksi vuonna 2012.
Pelaajaura.
Kärki pelaa maajoukkueessa ja voitti Suomelle ensimmäisen kullan kaksinpelissä Florian Goetzesiä vastaan. Samoissa kilpailuissa hän voitti pronssia nelinpelissä yhdysvaltalaisen Jonh Leysin kanssa. Kärki valittiin 2010 footbagin Hall of Fameen. 
Kärki on myös voittanut suomenmestaruuksia ja pronsseja sekä kaksin- että nelinpeleissä.
Julio Maglione

Julio César Maglione (s. 14. marraskuuta 1935 Montevideo, Uruguay) on uruguaylainen tohtori, kansainvälisen olympiakomitean jäsen ja kansainvälisen uimaliiton FINA:n presidentti.
Uruguayn kansallisen olympiakomitean (Comité Olímpico Uruguayo) presidenttinä jo vuodesta 1987 lähtien vaikuttanut ja useassa urheiluun liittyvässä vastuutehtävässä toiminut Maglione valittiin vuonna 1996 KOK:n jäseneksi, vuonna 2002 Amerikan kansallisten olympiakomiteoiden ANOC:n varapuheenjohtajaksi ja pitkän aiemman FINA -uran jälkeen vuonna 2009 FINA:n presidentiksi seuraavalle nelivuotiskaudelle pitkäaikaisen jo vuodesta 1988 lähtien FINA:n presidenttinä toimineen algerialaisen Mustapha Larfaouin jäätyä eläkkeelle. 
Maglione sai pian FINA:n johtoon nimeämisensä jälkeen myös ikävän kunnian olla tiettävästi ensimmäinen FINA:n presidentti, jonka aikakautena FINA:n järjestämässä kilpailussa on kuollut uimari, kun Rooman vuoden 2009 maailmanmestaruuskilpailujen 10 km matkan pronssimitalisti yhdysvaltalainen avovesiuimari Fran Crippen kuoli vuonna 2010 sairauskohtaukseen kesken kilpailun Fujairassa Yhdistyneissä arabiemiirikunnissa.
Hateform

Hateform on turkulainen death- ja thrash metal -yhtye. 
Yhtyeen perustivat kitaristi Tomy Laisto, basisti Joni Suodenjärvi ja rumpali Tuomas Vähämaa vuonna 2004. Piakkoin perustamisen jälkeen yhtyeeseen liittyi laulaja Petri Nyström. Vuonna 2005 Insomniumin kitaristi Ville Vänni liittyi Hateformiin, kunnes hänet korvasi vuonna 2006 Mordredin ja Scorched Earth Tacticsin kitaristi Tom Gardiner.
Yhtyeen ensimmäinen albumi "Dominance" ilmestyi 7:45 Records -levymerkin kautta tammikuussa 2008. Albumin Japanin-painos sisälsi cover-version Leevi and the Leavingsin kappaleesta ”Teuvo, maanteiden kuningas”, mikä julkaistiin myöhemmin singlenä. Vuoden 2008 Finnish Metal Awardsissa yhtye valittiin vuoden tulokkaaksi.
Hateformin toinen albumi "Origins of Plague" ilmestyi vuonna 2010.
Jäsenet.
Entiset jäsenet
Diskografia.
Studioalbumit
Singlet
Demot
McKinnon

McKinnon, MacKinnon tai Macckinnon on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
HMS Zubian

HMS Zubian (viirinumero D99) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Tribal-luokan hävittäjä, joka palveli ensimmäisessä maailmansodassa. Aluksen keula oli otettu "HMS Zulusta" ja keski- sekä peräosa "HMS Nubianista", ja aluksen nimi oli yhdistelmä kummankin aluksen nimestä.
Valmistus.
"Nubianin" keula tuhoutui yöllisessä taistelussa 26.–27. lokakuuta 1916 Folkestonen edustalla Saksan keisarikunnan laivaston torpedoveneen laukaiseman torpedon osumasta. Vaurioitunut alus hinattiin matalikolle Doverin lähistölle. "Zulun" perä tuhoutui 8. marraskuuta 1916 Dunkerquen lähistöllä miinan räjähdyksessä. Vaurioitunut alus hinattiin Calais'hen. Kumpikin hylky hinattiin Chathamin telakalle, jossa "Zubian" koottiin liittämällä osat yhteen. Haasteena oli alusten leveyksissä ollut 3,5 tuuman (89 millimetrin) ero.
Palvelus.
Alus palveli sodan loppuun ja se upotti 4. helmikuuta 1918 Essexin rannikolla syvyyspommein ja lopulta törmäämällä Saksan keisarikunnan laivaston miinanlaskussa olleen sukellusveneen "SM UC-50". Alus myytiin romutettavaksi 9. joulukuuta 1919 Fryerille Sunderlandiin.
HMS Yaxham

HMS Yaxham (viirinumero M2780) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Ham-luokan miinanraivaaja, joka nimettiin Norfolkissa sijaitsevan Yaxhamin kylän mukaan.
Valmistus.
Alus tilattiin Cowesista J. Samuel White and Companyltä. Se laskettiin vesille 21. tammikuuta 1958 ja otettiin palvelukseen 19. maaliskuuta 1959.
Palvelus.
Alus oli vuodesta 1959 vuoteen 1962 Portlandissa 51. miinanraivaajalaivueessa (), jonka nimi vaihtui 1. lokakuuta 1962 3. miinanraivaajalaivueeksi. Alus muutettiin 1964 tutkimusalukseksi, jolloin se nimettiin "HMS Woodlarkiksi". Alus oli palveluksensa loppuajan sijoitettuna Southamptonin yliopiston merivoimien kadettien koululaivaksi (). Se tuhoutui 1986 maalilaivana.