tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Geissolomataceae

Geissolomataceae on koppisiemenisten Crossosomatales-lahkoon kuuluva kasviheimo, johon kuuluu vai yksi laji: "Geissoloma marginatum".
Tuntomerkit.
Kasvi on ainavihanta pensas, johon kerääntyy alumiinia. Lehtiasento on vastakkainen, lapa ehytlaitainen, teräväkärkinen ja kourasuoninen. Ruodissa on korvakemaiset ulokkeet. Kukat sijaitsevat yksittäin lehtihangoissa, ja niiden tyvellä on kolmesta neljään paria tukilehtiä. Kehä on yksikiehkurainen, teriömäinen ja tyveltä yhteen kasvanut, neljälukuinen. Hetiö kiinnittyy kehän tyveen. Sikiäin koostuu neljästä yhteen kasvaneesta emilehdestä. Hedelmä on selkäluomainen kota, jota verhiö suojaa. Siemenessä on uloke eli karunkkeli.
Levinneisyys.
"Geissoloma marginatum" kasvaa Etelä-Afrikan Kapmaassa.
Luokittelu.
Heimon lähin sukulainen on Strasburgeriaceae. Cronquist (1981) luokitteli Geissolomataceaen Celastrales-lahkoon, Takhtajan (1997) taas Ericanae-ylälahkoon.
Eeva Luotonen

Eeva Luotonen (s. 2. syyskuuta 1954) on suomalainen radiotoimittaja, joka tunnetaan Yle Radio 1:lle tekemistään kulttuuri- ja kirjallisuusohjelmista. Vuonna 2008 hän sai Eino Leinon palkinnon ja tiedonjulkistamisen valtionpalkinnon.
Luotonen kävi koulunsa Tampereella ja valmistui 1983 filosofian kandidaatiksi Turun yliopistosta pääaineina yleinen kirjallisuustiede ja yleinen historia. Hän on tehnyt radio-ohjelmia vuodesta 1986 Yleisradion ykköskanavalle. Näihin kuuluvat ohjelmasarjat "Taiteessa tapahtuu, Runopankin aarteita, Kulttuurin ajankuvia, Kulttuurikahvila, Eeva Luotosen viisasten kerho" ja "Kuka on kukin kirjallisuudessa." Hän on myös yksi "Päivän mietelauseiden" valitsijoista.  Vuosina 1994–1997 Luotonen toimi radion humanististen tiedeohjelmien vastaavana tuottajana ja vuosina 2000–2002 radion kulttuuritoimituksen toimituspäällikkönä.
Eino Leinon Seuran palkintoraati kuvaili Luotosta palkintoperusteissaan vuonna 2008:"Eeva Luotonen on laajasti sivistynyt kulttuuritoimittaja, jonka työskentelytapaan kuuluvat perusteelliset taustatyöt ja vailla itsekorostusta tehdyt haastattelut. Luotonen luottaa työssään kuulijoiden älyyn ja keskittymiskykyyn. Hänen johdattelemansa pitkät, sisällöllisesti rikkaat keskusteluohjelmat ravitsevat kulttuurinnälkäisiä ja tarjoavat uutishorisontin ylittäviä oivalluksia."
Tuononen

Tuononen on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Heikki M. Tuononen

Heikki M. Tuononen (s. 1978 Nurmes) on suomalainen kemisti ja professori. Hän toimii Jyväskylän yliopistossa kemian professorina vuodesta 2016. 
Tieteellinen ura.
Tuononen on opiskellut kemiaa Calgaryn ja Jyväskylän yliopistoissa. Hän väitteli vuonna 2005 Jyväskylän yliopistossa kemian tohtoriksi epäorgaanisen kemian alalta. Vuonna 2008 hänet nimitettiin Oulun yliopiston laskennallisen epäorgaanisen kemian dosentiksi. Jyväskylän yliopistossa hän aloitti yliopistonlehtorina 2011. 
Vuosina 2008–2010 Tuononen työskenteli Jyväskylän yliopiston kemian laitoksella Suomen Akatemian tutkijatohtorina. Sen jälkeen hän toimi laitoksella Suomen Akatemian rahoittamana akatemiatutkijana toimikaudella 2010–2015. 
Heikki M. Tuononen on urallaan julkaissut yli 80 tieteellistä artikkelia, joita on julkaistu mm. kansainvälisesti arvostetuissa julkaisusarjoissa "Science" ja "Nature Chemistry". 
Professoriksi.
Tuononen nimitettiin Jyväskylän yliopistoon kemian professuuriin (erikoisalana epäorgaaninen rakennekemia) vuoden alusta 2016 lähtien. Professuuri on poikkitieteellinen ja se sijoittuu nanotieteiden ja epäorgaanisen kemian aloille. Epäorgaanisen kemian osa-alueista se kattaa rakennekemian lisäksi laskennallisen kemian.
Tutkimusalueet.
Heikki Tuonosen tutkimusryhmä on keskittynyt uusien parittomia elektroneja sisältävien molekyylien eli radikaalien valmistukseen. Tutkimuksen avulla pyritään selvittämään, soveltuvatko valmistetut radikaalit uusien magneettisten molekyylimateriaalien lähtöaineiksi. Samalla ryhmä selvittää kemiallisten reaktioiden mekanismeja laskennallisten menetelmien avulla. Tutkimuksen tuloksia pyritään jatkossa hyödyntämään, kun suunnitellaan uusia entsyymien tyyppisiä katalyyttejä eli aineita, jotka nopeuttavat kemiallista reaktiota tai saavat reaktion tapahtumaan normaalia alhaisemmassa lämpötilassa.
Tuononen on tutkinut myös metallien ja metalliyhdisteiden ominaisuuksia jäljitteleviä yhdisteitä ja materiaaleja. Hän on selvittänyt niiden erilaisia käyttösovelluksia mm. kemiallisessa katalyysissä. 
Tunnustukset.
Heikki M. Tuononen sai 2014 ruotsalaisen tiedeseuran ("Kungliga Fysiografiska Sällskapet i Lund – Akademi för naturvetenskap, medicin och teknik") jakaman Ingrid ja Sten Ahrlandin palkinnon. Palkinto myönnetään joka viides vuosi kemian alalla ansioituneelle nuorelle tutkijalle.
Pikkulammi (Sastamala)

Pikkulammi on Pirkanmaalla Sastamalassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Kauvatsanjoen valuma-alueen Sävijoen alueeseen.
Maantiede.
Ovaalin muotoisen järven halkaisija on 100 metriä. Järven luusua sijaitsee järven etelärannalla, josta saa alkunsa 450 metriä pitkä laskuoja Lumiaistenojaan, joka yhtyy Sävijokeen. Sen ranta on pääosin soista metsämaastoa ja sen rannat ovat rakentamattomat eikä sinne kulje tietä.
Majaniemenjärvi

Majaniemenjärvi eli Lumiaisjärvi on Pirkanmaalla Sastamalassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Kauvatsanjoen valuma-alueen Sävijoen alueeseen.
Maantiede.
Järven pinta-ala on 1,5 hehtaaria ja sen pituus on 200 metriä ja leveys 110 metriä. Järven läpi virtaa Lumiaisoja, joka yhtyy Sävijokeen. Järven rantaviiva on 0,73 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin soista metsämaastoa. Lounainen ranta rajoittuu korkeaan rinteeseen. Lumiaisojan läpi virtaavaan jokeen rajoittuu paljon peltoja, mutta itse järvi on metsän ympäröimää. Rantoja ei ole rakennettu, mutta läheltä kulkee hiekkatie.
Liisa Tukkimäki

Liisa Tukkimäki on suomalainen radiotoimittaja, joka teki yli 35-vuotisen uran Yleisradiossa. Vuonna 2012 hänelle myönnettiin valtion journalistipalkinto. Koulutukseltaan hän on filosofian kandidaatti.
Kuopiosta kotoisin oleva Tukkimäki valittiin ensimmäiseksi varsinaiseksi juontajaksi radion vastaperustettuun "Tänään iltapäivällä" - ajankohtaisohjelmaan vuonna 1972. Sen lisäksi Tukkimäki teki 1970-luvulla lukuisia reportaasi- ja haastattelumatkoja Suomessa ja selosti radioon muun Ruotsin kuninkaalliset häät kesäkuussa 1976. Hän on ollut toimittajana radion kulttuuritoimituksessa sekä muun muassa "Kansanradiossa" 1980-luvun alussa. Hän toimi "Pääministerin haastattelutunti" -ohjelman puheenjohtajana usean vuoden ajan.
Vuonna 1986 Tukkimäki valittiin radion ajankohtaisohjelmien toimitussihteeriksi, ja hän toimi vuodesta 1997 lähtien tuottaja- tai toimituspäällikkötehtävissä eläkkeelle siirtymiseensä 28. helmikuuta 2009 saakka.
Tukkimäki on kirjoittanut kirjan "Varuskuntaelämää Kuopion kasarmilla 1940- ja 1950-luvulla" (Snellman-Instituutti 1998, ISSN 1236-1747).
Liisa Tukkimäen äiti Hilkka Tukkimäki oli myös toimittaja ja isä Eino Tukkimäki upseeri.
Tiirismaan lukio

Tiirismaan lukio oli Lahdessa Kirkkokadulla sijaitseva Lahden kaupungin sivistystoimialan ylläpitämä lukio. Tiirismaa on Etelä-Suomen korkein huippu ja se valittiin koulun nimeksi tyttökoulusta yhteiskouluksi muuttumisen yhteydessä vuonna 1970. Tyttökouluajoilta tulee myös koulun lempinimi Tipala. Kiinteistössä toimi lukion lisäksi Wellamo-opisto. Opiskelijoita Tiirismaan lukiossa oli yhteensä noin 400. 
Yleislinjan lisäksi lukiossa oli musiikkilinja, jossa opiskeltiin musiikin teoriaa ja historiaa sekä käytännön musisointia esimerkiksi kuoro- ja yhtyetoiminnan avulla. Lisäksi lukiossa on aiemmin toiminut useita vuosia kuvataidelinja, joka siirtyi syksyllä 2009 Kannaksen lukioon. Laajennettu kuvataiteen opetus aloitettiin 1972 ja musiikkilinja 1973. Tiirismaan lukion tunnuslause oli ”Älä tyydy vähään!". Lukiossa oli myös paljon erilaista kansainvälisyystoimintaa, sekä mahdollisuus opiskella tekstiilityötä, mikä on lukioissa harvinaista.
Lukuisien mielenosoitusten jälkeen Tiirismaan lukio yhdistettiin Kannaksen lukion kanssa syksyllä 2022. Uusi lukio kantaa nimeä Lahden lukio Gaudia. Uusi lukio on opiskelijamäärällään Suomen suurin lukio.
Historia.
Koulu perustettiin vuonna 1908 ja se toimi tyttökouluna vuoteen 1970 asti.
Tilat.
Tiirismaan lukion aiemmissa toimitiloissa Ursankadulla todettiin 2014 sisäilmaongelmia sekä kosteusvaurioita useissa tiloissa. Tilojen omistaja Tyttökoulun Talo Oy korjasi tiloja erilaisilla remonteilla 5 miljoonalla eurolla. Esimerkiksi yläasteen oppilaat joutuivat opiskelemaan parakeissa. Korjaukset eivät kuitenkaan onnistuneet ja tilojen käyttöä on rajoitettiin. Koulussa A- ja B-siipien kaikille luokkatiloille, kahdelle musiikkiluokalle, kahdelle kielistudiolle sekä opettajien työskentelytilalle järjestettiin korvaavat tilat vuoden 2015 loppuun mennessä. Ursankadun rakennukseen harkittiin peruskorjausta. Tilojen korjaaminen oli kiinteistön omistajalle suuri taloudellinen taakka, ja Tyttökoulun Talo Oy:n omavaraisuusaste laski neljän vuoden aikana noin 40 %. Tiirismaan lukio muutti pois sisäilmaongelmista kärsineistä Ursankadun toimitiloista lokakuussa 2015, ja lukiotoiminta siirtyi Lahden aikuiskoulutuskeskuksen tiloihin. Lahden kaupunginvaltuustossa päätettiin 14.6.2016, että Tiirismaan lukion Ursankadulla sijaitseva koulurakennus puretaan, ja että sen tilalle rakennetaan uusi. 
Lakkauttaminen.
Tiirismaan lukion yhdistämisestä Kannaksen lukioon tehtiin selvitys, jonka toteutti lukiojohtaja Heikki Turunen. Operaatio, jossa kaksi lukiota aiottiin yhdistää, sai laajaa arvostelua niin lukion entisiltä oppilailta kuin kuntalaisiltakin. Yhdistämiseen kuuluisi Tiirismaan lukion siirtäminen tyhjiin Muotoiluinstituutin tiloihin. Tiirismaan ja Kannaksen lukiot yhdistyivät ja aloittivat toimintansa 2022 elokuussa Paavolan kampuksella. Yhdistymisessä syntynyt uusi Lahden lukio Gaudia on Suomen suurin lukio, jossa opiskelee melkein 1 400 opiskelijaa.
Hey There Delilah

Hey There Delilah on yhdysvaltalaisen pop-punkyhtye Plain White T’sin kappale. Se julkaistiin heidän kolmannen, All That We Needed -studioalbuminsa kolmantena singlenä toukokuussa 2006. Kappletta soitettiin runsaasti radiossa seuraavan vuoden aikana ja se saavutti jopa Billboard Hot 100 -listan ensimmäisen sijan heinäkuussa 2007. Vuoteen 2011 mennessä singleä oli myyty Yhdysvalloissa 4 476 000 kopiota.
Markku Hirvonen

Markku Hirvonen (s. 1960 Pielavesi) on turkulainen eräkirjailija. Hirvonen on koulutukseltaan terveystieteiden maisteri (TtM) ja hän työskentelee opettajana. 
Hirvonen on kotoisin Pielavedeltä, mutta on asunut kolmekymmentä vuotta Turussa. Hirvonen harrastaa metsästystä, perhokalastusta ja tunturivaellusta. Hän on julkaissut eräaiheisia novelleja lehdissä ja antologioissa ja voitti Eränkävijä -kirjoituskilpailun 2010 ja 2011. Hirvosen esikoisteos "Metsotaistelu" julkaistiin Kariston kustantamana 2014, siinä on yhteensä kolmetoista eränovellia.
Ji Dong-won

Ji Dong-won (; s. 28. toukokuuta 1993 Chuja) on eteläkorealainen jalkapalloilija ja olympiamitalisti, joka edustaa Bundesliigassa pelaavaa Mainzia. Oikeajalkainen Ji on pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän pelaa myös Etelä-Korean jalkapallomaajoukkueessa.
Seurajoukkueura.
Jin kasvattajaseura on Chunnam Dragons, jota hän edusti K-Leaguessa vuodet 2010–2011. Kesällä 2011 Ji siirtyi Englannin Valioliigan Sunderlandiin. Debyytti Valioliigassa tapahtui saman vuoden elokuussa ja ensimmäinen maali syntyi syyskuussa Chelseaa vastaan. Ji ei kuitenkaan tehnyt Valioliigassa läpimurtoa vaan siirtyi tammikuussa 2013 lainalle Bundesliigan FC Augsburgiin. Hän pelasi kauden loppuun mennessä 17 peliä tehden viisi maalia ja piti nousijaseuran sarjassa. Ji pelasi kauden 2013–2014 syksyn Sunderlandissa, minkä jälkeen FC Augsburg osti hänet itselleen tammikuussa 2014. Puolen vuoden Augsburg-jakson jälkeen Ji vaihtoi seuraa jälleen, nyt Bundesliigassa niin ikään pelaavaan Borussia Dortmundiin kesällä 2014. Hän ei kuitenkaan päässyt seuran ykkösjoukkueessa vaan pelasi vain kakkosjoukkueessa.
Tammikuussa 2015 Ji palasi Augsburgiin. Hän pelasi joukkueessa tällä kertaa viitenä eri kautena yhteensä 84 bundesliigaottelua ja teki niissä seitsemän maalia. Tammi-kesäkuussa 2018 hän pelasi lainalla 2. Bundesliigan Darmstadtissa. Kesällä 2019 hän siirtyi Mainziin mutta oli loukkaantumisen vuoksi pitkään sivussa ja pelasi koko kautena vain neljä bundesliigaottelua touko-kesäkuussa 2020.
Maajoukkueura.
Nuorten maajoukkueissa pelannut Ji debytoi Etelä-Korean jalkapallomaajoukkueessa joulukuussa 2010 Syyriaa vastaan. Hän voitti pronssia vuoden 2010 Aasian kisoissa. Vuoden 2011 Aasian-mestaruuskilpailuissakin Ji voitti joukkueensa kanssa pronssia, tehden kuudessa pelissä neljä maalia. Vuonna 2012 Ji oli mukana voittamassa olympiapronssia vuoden 2012 kesäolympialaisissa Lontoossa. Hänet valittiin mukaan myös 2014 MM-kisoihin Brasiliaan, jossa Ji pelasi kahdessa Etelä-Korean kolmesta alkulohkopelistä. Vuonna 2019 Ji pelasi Aasian-mestaruuskilpailuissa.
Somebody That I Used to Know

Somebody That I Used to Know on belgialais-australialaisen laulaja-lauluntekijä Gotyen kappale, jolla vierailee uusiseelantilainen laulaja-kitaristi Kimbra. Kappaleen julkaisi Gotyen kolmannen, "Making Mirrors" -studioalbumin toisena singlenä 5. heinäkuuta 2011. Myöhemmin sen julkaisi Universal Music Group Britanniassa joulukuussa 2011 ja tammikuussa 2012 Yhdysvalloissa ja Irlannissa. Kappaleen sanoitti ja tuotti Gotye hänen vanhempiensa talolla Morningtonin niemimaalla Victoriassa ja sanoituksellisesti se kertoo hänen kokemuksistaan parisuhteissaan.
”Somebody That I Used to Know” on keskitempoinen indie pop -balladi. Se sisältää samanlaisuuksia Luiz Bonfan vuonna 1967 "Luiz Bonfa Plays Great Songs" -albumilta julkaistun kappaleen ”Seville” kanssa. Kappale sai pääosin positiivisen vastaanoton kriitikoilta, jotka huomioivat sen samanlaisuuksia Stingin, Peter Gabrielin sekä yhdysvaltalaisen folk-yhtyeen Bon Iverin kappaleiden ja teosten välillä. Australiassa kappale voitti Triple J Hottest 100 -kyselyn vuonna 2011 sekä ARIA Awardin vuoden parhaasta kappaleesta sekä parhaasta videosta, samalla kun Kimbra äänestettiin vuoden parhaaksi naisartistiksi ja Gotye nimettiin vuoden parhaaksi miesartistiksi sekä vuoden tuottajaksi. Kappale sijoittui Triple J Hottest 100 of the Past 20 Years, 2013 -listan yhdeksännelle sijalle. Kappale palkittiin vuoden 2013 Grammy-gaalassa parhaan pop-duo/ryhmäesityksen sekä vuoden levytyksen Grammy-palkinnoilla.
Kaupallisesti "Somebody That I Used to Know" on Gotyen menestynein kappale ja toimii tämän myötä myös nimikkokappaleena. Se on saavuttanut listojen kärkisijoituksia Yhdysvalloissa, Isossa-Britanniassa, Australiassa sekä 23 muun valtion singlelistoilla. Kappale pääsi kymmenen parhaan joukkoon yli kolmessakymmenessä valtiossa ympäri maailmaa. Kappaletta on myyty maailmanlaajuisesti yli 13 miljoonaa kopiota, muodostuen yhdeksi kaikkien aikojen myydyimmistä digitaalisista singleistä. Se myös saavutti vuoden päätöslistan kärjen Billboard Magazinen listoilla (mukaan lukien Hot 100, Adult Pop Songs ja Alternative Songs) sekä muilla nauhoitelistoilla ympäri maailmaa.
"Somebody That I Used to Know" on esitetty lukuisia kertoja lukuisissa Yhdysvaltain televisio-ohjelmissa, kuten The Voicella, American Idolissa sekä Saturday Night Livessä. Kappaleesta on tehnyt oman versionsa kanadalainen indie rock -yhtye Walk off the Earth käyttämällä kitaraa, jota soittavat samanaikaisesti yhtyeen kaikki viisi jäsentä. Menestyskappaleeseen liittyvä musiikkivideon ohjasi australialaisartisti Natasha Pincus. Video, joka on kerännyt YouTubessa marraskuuhun 2014 mennessä yli 570 miljoonaa näyttökertaa, koki ensiesityksensä 30. heinäkuuta 2011. Videolla Gotye ja Kimbra laulavat alasti valkoista taustaa vasten. Samalla kun he laulavat, maalikuviot kattavat heidän ihonsa sekä taustan stop motion -animaation avulla.
Alinen-Pylppynä

Alinen-Pylppynä on Pirkanmaan Sastamalan ja Satakunnan Porin rajalla sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Kauvatsanjoen valuma-alueen Sävijoen alueeseen.
Maantiede.
Järven pinta-ala on 2,3 hehtaaria ja sen pituus on 220 metriä ja leveys 180 metriä. Siihen laskee Keskisen-Pylppynän laskuoja. Järven luusua sijaitsee järven kaakkoisrannalla, josta saa alkunsa 700 metriä pitkä laskuoja, joka yhtyy Lumiaisojaan Majaniemen kohdalla ja joka vuorostaan yhtyy Sävijokeen.
Järven rantaviiva on 0,61 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa, mutta sen itäranta on soista metsää. Etelärannalla on kaksi loma-asuntoa, joille johtaa tie Taipaleen kylältä. Järven poikki kulkee Sastamalan ja Lavian välinen raja niin, että suurin osa järvestä kuuluu Sastamalan puolelle.
Keskinen-Pylppynä

Keskinen-Pylppynä on Satakunnan Porissa ja entisessä Laviassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Kauvatsanjoen valuma-alueen Sävijoen alueeseen.
Maantiede.
Järven pinta-ala on 5,2 hehtaaria, pituus 450 metriä ja leveys 150 metriä. Järvellä on kolme tulo-ojaa, joista yksi toimii Ylisen-Pylppynän laskuojana, toinen saa vetensä Kalatonlammen suolta ja kolmas suo-ojana. Järven luusua sijaitsee järven itärannalla, josta saa alkunsa 50 metriä pitkä laskuoja Aliseen-Pylppynään. Ojan vuoksi molempien järvien vedenpinta on yhtä korkealla.
Järven rantaviiva on 1,2 kilometriä pitkä. Rannasta on puolet suometsää ja puolet moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa. Etelärannalla on kolme loma-asuntoa, joille johtaa Taipaleen kylältä metsätie. Sastamalan ja Lavian välinen raja sivuaa järven itärantaa.
Ylinen-Pylppynä

Ylinen-Pylppynä on Satakunnan Porissa ja entisessä Laviassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Kauvatsanjoen valuma-alueen Sävijoen alueeseen.
Maantiede.
Järven pinta-ala on 1,3 hehtaaria ja sen pituus on 170 metriä ja leveys 120 metriä. Sillä on kolme tulo-ojaa, jotka liittyvät suon ojitukseen ja yksi lisäksi on Saarijärven laskuoja. Järven luusua sijaitsee järven lounaisrannalla, josta saa alkunsa 400 metriä pitkä laskuoja Keskiseen-Pylppynään, jonka vedet laskevat Alisen-Pylppynän kautta Lumiaisojaan, joka yhtyy Sävijokeen.
Järven rantaviiva on 0,44 kilometriä pitkä ja ranta on kokonaan metsäistä suota. Sen rannat ovat rakentamattomia eikä sinne johda teitä.
Kalatonlampi (Sävi)

Kalatonlampi on Satakunnan Porissa ja entisessä Laviassa sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Kauvatsanjoen valuma-alueen Sävijoen alueeseen.
Maantiede.
Lammen pituus on 100 metriä ja leveys 60 metriä. Lampi sijaitsee keskellä metsäistä suota, joka on osittain ojitettua. Lammen rannasta puolet on avosuota. Lampeen ei johda tai siitä ei johda poiskaan ojia. Läheinen oja virtaa alemmaksi yhteen keskisen-Pylpynän tulo-ojaan.
BK Derby Bandy

BK Derby Bandy on vuonna 1912 perustetun linköpingläisen palloilun yleisseura BK Derbyn jääpallojaosto. Seura on pelannut 2010-luvulla kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Division 1.:ssä.
BK Derby perusti jääpallojoukkueen vuonna 1919, ja pian se haastoi sen aikaisen paikkakunnan jääpallon suurseuran Linköpings AIK:n. 
Ensimmäisen kerran Derby voitti paikalliskilpailijansa vuonna 1924 ja saavutti alueellisen mestaruuden. Seura nousi Ruotsin pääsarjaan eli silloiseen 1. divisioonaan kaudella 1935, mutta seura putosi sarjasta heti ensimmäisenä pääsarjakautenaan. Seuraavat pääsarjakaudet Derbyllä olivat vuonna 1940, 1949 ja 1955. Seura ei onnistunut säilyttämään sarjapaikkaansa, vaan putosi aina alemmalle sarjatasolle jokaisen pääsarjakautensa päätteeksi. 1940-luvulla joukkueen tunnetuin pelaaja oli Astor Printz, joka pelasi myös Ruotsin silloisesa maajoukkueessa.
BK Derbyn seuraava eli viides esiintyminen jääpallon pääsarjassa tapahtui 50 vuotta myöhemmin, kun seura pelasi kauden 2005-06 Allsvenskanissa. Väliin jääneen 50 vuoden aikana seura jääpallotoiminta hiipui niin, että 1980-luvulla perustettu kakkosjoukkue Stångebro BK hoiti jääpallotoimintaa vuosina 1982-2003. Sen jälkeen seura käytti lyhennettä BK Derby-Stångebro. Seuran noustua pääsarjaan päätettiin ottaa käyttöön perinteinen BK Derby-nimi. Sen jälkeen BK Derby pelasi toiseksi korkeinta sarjatasoa eli Allsvenskania, mutta luopui ennen kauden 2008 alkua sarjapaikastaan. Sen jälkeen seura on pelannut maan kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla.
Mustajärvi (Sävi, länsi)

Mustajärvi on Pirkanmaalla Sastamalan ja Satakunnan Porin (entinen Lavia) rajalla sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Kauvatsanjoen valuma-alueen Sävijoen alueeseen.
Maantiede.
Järven pinta-ala on 9,4 hehtaaria ja sen pituus on 500 metriä ja leveys 300 metriä. Järven luusua sijaitsee järven pohjoisrannalla, josta saa alkunsa noin kaksi kilometriä pitkä laskuoja Lumiaisojaan, joka yhtyy alempana Sävijokeen.
Järven rantaviiva on 1,4 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin soistunutta metsää, mutta lännessä ja etelässä ranta rajautuu moreeni- ja kalliopohjaiseen metsämaastoon. Rannoille on rakennettu viisi loma-asuntoa, joille johtaa tie Laviasta ja Torisevanmaalta.
Miles Teller

Miles Alexander Teller (s. 20. helmikuuta 1987 Downingtown, Pennsylvania) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan muun muassa rooleistaan elokuvissa "Rabbit Hole – takaisin elämään" (2010), "Footloose" (2011), "Project X" (2012), "Sinkkuna suhteessa" (2014), "Divergent – Outolintu" (2014), "Two Night Stand" (2014), "Whiplash" (2014), ' (2015), "Fantastic Four" (2015) ja ' (2022).
Yksityiselmä.
Teller meni naimisiin malli Keleigh Sperryn kanssa Havajilla vuonna 2019. Hän on osaomistaja Finnish Long Drink-yrityksessä, joka myy suomalaista lonkeroa Yhdysvalloissa.
FS Hallebarde (L9062)

Hallebarde (runkonumero L9062) oli Ranskan laivaston CDIC-luokan maihinnousualus ().
Valmistus.
Alus tilattiin Villeneuve la Garennesta Société finistérienne de construction navalelta (SFCN), missä köli laskettiin 8. kesäkuuta 1988. Se laskettiin vesille 3. marraskuuta nimellä "CDIC 9062" ja otettiin palvelukseen 17. helmikuuta 1989.
Palvelus.
Alus liitettiin palvelukseen otettaessa Touloniin sijoitettuun Force d'Action Navaleen. Se nimettiin "Hallebardeksi" 21. heinäkuuta 1997. Alus poistettiin palveluksesta 21. heinäkuuta 2014. Alus on myyty Brasilialle, joka liitti sen laivastoonsa nimellä "Marabaia"
Saarijärvi (Pori, itä)

Saarijärvi on Satakunnan Porin Laviassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Kauvatsanjoen valuma-alueen Sävijoen alueeseen.
Maantiede.
Järven pinta-ala on 5,1 hehtaaria ja sen pituus on 350 metriä ja leveys 250 metriä. Merkittävin tulo-oja on Katosjärven laskuoja. Järven luusua sijaitsee järven lounaisrannalla, josta saa alkunsa 300 metriä pitkä laskuoja Yliseen-Pylppynään. Se laskee järvien kautta Lumiaisojaan, joka yhtyy lopulta Sävijokeen.
Järven rantaviiva on 1,2 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa, mutta osa siitä on soistunutta. Järven itärannassa on korkea ja 100 metriä pitkä saari. Rannalla on vain yksi loma-asunto, jonne johtaa tie Laviasta ja Torisevankulmalta.
FS Dumont D'Urville (L9032)

Dumont D'Urville (runkonumero L9032) on Ranskan laivaston 1983 palvelukseen otettu Champlain-luokan kuljetusalus ().
Valmistus.
Alus tilattiin Grand-Quevillystä Ateliers Français de l'Ouestilta, missä köli laskettiin 15. joulukuuta 1980. Se laskettiin vesille 27. marraskuuta 1981 ja otettiin palvelukseen 5. helmikuuta 1983.
Palvelus.
Alus saapui 13. kesäkuuta 1983 Tahitille aloittaen palveluksensa Papeetella Ranskan Polynesiassa. Se siirrettiin 15. elokuuta 2010 Martiniquelle Fort-de-Franceen, missä se korvasi sisaraluksensa "Francis Garnierin". Alus poistettaneen palveluksesta 2016.
Katosjärvi (Pori)

Katosjärvi on Satakunnan Porin Laviassa järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Kauvatsanjoen valuma-alueen Sävijoen alueeseen.
Maantiede.
Järven pinta-ala on 12,6 hehtaaria ja sen pituus on 550 metriä ja leveys 350 metriä. Järvellä on vain kolme tulo-ojaa, jotka tuovat suovettä Katossuolta. Järven luusua sijaitsee järven kaakkoisrannalla, josta saa alkunsa 400 metriä pitkä laskuoja Saarijärveen.
Järven rantaviiva on 1,9 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa, joka on suurimmalta osin soistunutta. Itärannalla Katsovuoren reunalla ja luonaisrannalla on loma-asuntoja, jonne johtaa tietä Laviasta ja Torisevankulmalta.
Kalhunjärvi (Sastamala)

Kalhunjärvi on Pirkanmaalla Sastamalassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Kauvatsanjoen valuma-alueen Sävijoen alueeseen.
Maantiede.
Järven pinta-ala on 0,94 hehtaaria ja sen pituus on 250 metriä ja leveys 50 metriä. Järven luusua sijaitsee järven pohjoisrannalla, josta saa alkunsa 400 metriä pitkä laskuoja Lumiaistenojaan. Yhtymäkohta sijaitsee 5,3 kilometriä yläjuoksulle Majaniemenjärveltä.
Järven rantaviiva on 0,49 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaiseen metsämaastoon rajautuvaa suota. Lähellä on entinen maatila ja järven myös ohittaa läheltä Sävin ja Kankaanpään kaupungin välinen maantie.
FS La Grandière (L9034)

La Grandière (runkonumero L9034) on Ranskan laivaston 1987 palvelukseen otettu Champlain-luokan kuljetusalus ().
Valmistus.
Alus tilattiin Grand-Quevillystä Ateliers Français de l'Ouestilta, missä köli laskettiin 27. elokuuta 1984. Se laskettiin vesille 11. joulukuuta 1985 ja otettiin palvelukseen 21. tammikuuta 1987.
Palvelus.
Alus on Réunionilla Port des Galetsissa, missä se on ollut koko uransa lukuun ottamatta Toulonissa olo aikaa joulukuusta 1994 heinäkuuhun 1996.
Kummijärvi

Kummijärvi on Satakunnan Porissa ja entisessä Laviassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Kauvatsanjoen valuma-alueen Sävijoen alueeseen.
Maantiede.
Ovaalin muotoisen järven halkaisija on 100 metriä. Järven luusua sijaitsee järven kaakkoisrannalla, josta saa alkunsa 1,3 kilometriä pitkä laskuoja Lumiaisojaan. Oja on osana suonojitusta. Järven ranta on pääosin metsäistä suota. Rannoille ei ole rakennettu mitään. Järven ohi kulkee polku.
Frozen (Within Temptationin kappale)

Frozen on Within Temptationin kolmas single The Heart of Everything -studioalbumilta. Single julkaistiin Euroopassa 11. kesäkuuta 2007. Sekä kappale että video käsittelevät perheväkivaltaa. Yhtye lahjoittaa kaikki Sony/BMG:n "Frozenista" saamat tuotot "Child Helpline Internationalille". Isossa-Britanniassa kappale nimeltään "The Howling" valittiin toiseksi singleksi, joka on saatavilla vain digitaalisesti ladattavana. "Frozen" sisältää singleversiot molemmista kappaleista.
Kappaleet.
Normaaliversio
Maxi versio
Katarina Elisabet Grubb

Katarina Elisabet Grubb (8. helmikuuta 1721 Tukholma – 31. maaliskuuta 1788 Turku) oli miehensä, vuorineuvos Johan Jacob Kijkin kuoltua Teijon ruukin omistaja yli 10 vuoden ajan.
Johan Jacob Kijkin kartuttama omaisuus oli yksi Suomen suurimmista. Tärkein osa siitä oli Teijon ruukki, ja koko omaisuus siirtyi lesken, Katarina Elisabet Grubbin elinikäiseen hallintaan.
Katarina Elisabet Grubbin suku oli Norrlannista Tukholmaan muuttaneita kauppiaita. Vuonna 1940 Katarina Elisabet Grubbista tuli itseään 15 vuotta vanhemman Johan Jacob Kijkin kolmas vaimo. Kijk oli itsekin aikanaan tullut Tukholmasta Turkuun puotipojaksi kauppias Hans Scheelen palvelukseen.
Teijon ruukkiyhtymään kuului Kijkin kuollessa tehdaslaitosten lisäksi viitisenkymmentä maatilaa Perniössä, Halikossa, Kemiössä, Piikkiössä ja Uskelassa. Elinikäinen hallintaoikeus merkitsi, että vasta Katarina Elisabet Grubbin kuoltua 1788 ruukkiyhtymä kiinteistöineen siirtyi Johan Jacob Kijkin liike-elämässä toimiville miespuolisille perillisille.
Vuorineuvoksetar Katarina Elisabet Grubb uudisti Teijon tehdasrakennuksia 1780-luvulla. Teijon ja Kirjakkalan ruukit olivat hänen hallinta-aikanaan Suomen menestyneimpiä metallialan yrityksiä. Rautatavaran ohella ruukit tuottivat jonkin verran tervaa, pikeä ja sahatavaraa. Ruukin maatiloilla harjoitettiin karjanhoitoa ja peltoviljelystä. Turusta Grubb oli perinyt tehtaiden ja laivojen osuuksia.
Kijkin ja Katarina Elisabet Grubbin pojat Johan Jakob ja Hans Henrik Kijk kuolivat ilman elossa olevia lapsia. Nuorempi tytär Anna Charlotta Kijk (1750—1800) avioitui turkulaisen suurliikemiehen ja laivanvarustajan Jacob Bremerin pojan Josef Bremerin (1743–1814) kanssa , joka hankki Teijon omistukseensa 1794.
Katarina Elisabetin veli Mikael Grubb eteni urallaan Ruotsin Itä-Intian kauppakomppanian johtajaksi ja sai kaksi vuotta myöhemmin aatelisarvon af Grubbens -nimellä. Sisarensa kuolinvuonna 1788 hän otti toiseksi vaimokseen Perttelistä kotoisin olleen Sofia Elisabet Waszin. Heidän tyttärensä avioituivat Avellan- ja Hirn-sukuihin.
Hirvo

Hirvo on suomalainen harvinainen miehen etunimi, joka on muinaissuomalaista alkuperää. Se viittaa hirveen. Se otettiin Suomen almanakkaan maaliskuun 13. päiväksi vuodesta 1929 lukien, mutta sai niin vähän kantajia, että poistettiin 1950 lukien.
Lähde.
Kustaa Vilkuna, Etunimet
Hannu Pärssinen

Hannu Tapio Pärssinen (s. 24. syyskuuta 1960 Polvijärvi) on aktiiviuransa päättänyt suomalainen aitajuoksija. Hän edusti koko uransa ajan Viipurin Urheilijoita ja hänen valmentajanaan toimi Raimo Reinikka. 
Kalevan kisoista Pärssinen saavutti 110 metrin aitajuoksusta kaksi pronssia vuosina 1983 sekä 1986. Lisäksi hän oli viestijuoksun SM-kisoissa mukana voittamassa 4 x 100 metrin viestijuoksussa kultaa vuonna 1987 ja kaksi hopeaa vuosina 1983 ja 1984 sekä 4 x 400 metrin viestijuoksusta hopeaa vuonna 1984 ja pronssia vuonna 1985. Sisäratojen SM-kilpailuista Pärssinen voitti 60 metrin aitajuoksussa kolme kultaa vuosina 1982, 1983 ja 1984 sekä hopeaa vuonna 1985. Virallisissa kilpailuissa hän ei ole esiintynyt vuoden 1989 jälkeen.
Urheilu-uransa jälkeen Pärssinen on toiminut Oy Ford Ab:n toimitusjohtajana vuodesta 2005.
Salvador Durán

Salvador Durán Sánchez (s. 6. toukokuuta 1985, México, Meksiko) on meksikolainen autourheilija. Hän on entinen Formula E -sarjan kuljettaja. Hän kilpaili kaudella 2014–2015 Amlin Aguri tallissa. Kaudeksi 2015–2016 hän siirtyi Trulli GP -talliin, mutta Trulli GP ei lopulta pystynyt osallistumaan kauteen, joten Duran palasi Amlin Agurille kolmeen osakilpailuun.
Tomu (hevonen)

Tomu (1924 – kuolinaika ei tiedossa) oli musta suomenhevostamma, jonka isä oli Nuoli, emä Reksu ja emänisä Villi. Tomu kilpaili menestyksekkäästi ravurina voittaen neljä ravikuninkuutta (1930–1933). Tamma juoksi useita Suomen ennätysaikoja parantaen sekä 3000 metrin että mailin ennätystä kerran, ja se oli ensimmäinen kilometriajan 1.30 virallisesti alittanut suomenhevonen. Sen ennätys (paras kilometriaika) oli 29,8.
Kilpaura.
Tomun kasvattaja, omistaja, valmentaja ja ohjastaja oli porilainen tilanomistaja Frans Vanhatalo. Tamma aloitti kilpauransa Tampereella tammikuussa 1929 ja saavutti saman vuoden syksyllä samoin Tampereen raviradalla 2000 metrin kilpailussa ajan 3.02,8. Neljänä seuraavana vuonna se voitti ravikuninkuuden, josta oriit ja tammat tuolloin kilpailivat samassa sarjassa. Viimeisissä kuninkuusraveissaan se saavutti mailin Suomen ennätysajan 2.24,6 (kilometriaika 29,9), samana kesänä 1933 myös 3000 metrin Suomen ennätysajan 4.40,8. Kaikkiaan se osallistui kuusivuotisen kilpauransa aikana 74 kilpailuun ja saavutti 62 voittoa; kaudella 1930 se voitti kaikki 19 lähtöään. Lama-aika vähensi tuolloin kaiken aikaa kilpailutoimintaa. Tomua pidetään sotavuosia edeltäneen ajan ylivoimaisimpana suomalaisjuoksijana, ja sen merkitys Satakunnan raviurheilun nousulle oli valtava.
Kantakirjaus ja jälkeläiset.
Tomu kantakirjattiin vuonna 1929. Lausunto oli seuraava: ”Rotutyyppi jotenkin tyydyttävä, pitkä kaula, korkea säkä, suora selkä, pitkä lanne, jyrkkä tasaleveä lautanen, hennot tyydyttävän kuivat jalat. Luonne ja askel hyvät.” Sen säkäkorkeudeksi mitattiin 160 cm.
Tomu sai ainakin kaksi varsaa, joista vuonna 1940 syntynyt ori Tomuri (i. Lohdutus) ravasi huippujuoksijaksi (kilometriaika 30,8) ja jatkoi sukuaan.
Arvid Appelgren

Arvid Conrad Appelgren (30. kesäkuuta 1876 Hanko – 22. tammikuuta 1961) oli tsaarin Venäjän armeijassa palvellut upseeri, joka Suomen itsenäistyttyä oli Suomen armeijan upseeriluettelossa reserviin sijoitettuna kenraalimajurina. 
Appelgren kävi Haminan kadettikoulun 1889-1896 ja palveli Venäjän armeijassa mm. Turkestanissa, Mantsuriassa, Amurissa, Puolassa ja Romaniassa. Ensimmäisen maailmansodan alettua hän toimi 10. Siperian tarkk’ampujadivisioonan esikuntapäällikönä 1914-1915 sekä 37. Siperian tarkk'ampujarykmentin komentajana 1916-1917 Dobruzassa ja Seretjoella. Vuonna 1917 hän toimi divisioonan esikuntapäällikkönä sekä IV. armeijakunnan vt. esikuntapäällikkönä. 29.10.1917 hänestä tuli 10. Siperian tarkk’ampujadivisioonan komentaja ja hän demobilisoi divisioonan ja erosi Venäjän armeijan palveluksesta huhtikuussa 1918. Appelgren ylennettiin everstiksi 1914 ja kenraalimajuriksi 1917.
Syksyllä Appelgren liittyi Venäjän sisällissodan valkoisten Denikinin armeijaan toimien 2. armeijaosaston sekä ranskalaisen retkikunnan esikuntapäällikkönä syksystä 1918 kevääseen 1919. Suomeen hän palasi tammikuussa 1920. Hän ei ollut aktiivipalveluksessa Suomen armeijassa mutta toimi suojeluskunnassa. 1920-luvulla hän toimi pankkialalla ja 1930-luvulla vakuutusyhtiöissä. Appelgren oli Helsingin Osakepankin Vaasan konttorin apulaisjohtajana 1920–1923 ja Helsingin Osakepankin Porvoon konttorin esimiehenä 1923–1928. Vuodesta 1928 alkaen hän toimi Henkivakuutusyhtiö Verdandin tarkastajana Turussa.
Appelgren pestattiin maaliskuussa 1940 venäjänkielentaitoisena Moskovan vuoden 1940 rauhan rajan määrittelyn suomalaisen osapuolen sekakomissioon, joka sai tehtyä työnsä toukokuuhun 1941 mennessä. 
Appelgrenin vaimo oli kirjailija Anne-Marie Appelgren.
Vuoden albumin Grammy-palkinto

Vuoden albumin Grammy-palkinto (Album of the Year) on yksi palkinnoista, joita jaetaan vuosittain Grammy-gaalassa. Se on yksi neljästä arvostetuimmasta Grammy-palkinnosta. Palkinnon jakaa Yhdysvaltain musiikkialan ammattilaisten yhdistys, The Recording Academy (aiemmalta nimeltään National Academy of Recording Arts and Sciences).
Vuoden albumin Grammy-palkinto on genre-rajat ylittävä palkinto, eli se voidaan myöntää mille tahansa musiikkialbumille, joka on julkaistu edellisen kelpoisuuskauden aikana (yleensä 1. lokakuuta – 30. syyskuuta) ja jonka sisällöstä vähintään 51 % on ennenjulkaisematonta materiaalia. Palkinto annetaan artistin lisäksi albumin tuottajille, masteroijille ja miksaajille. Albumien myyntimäärällä tai listasijoituksilla ei ole vaikutusta palkinnon saajaan, sillä vain taiteelliset saavutukset ja tekninen osaaminen huomioidaan. Vuodesta 2018 lähtien myös lauluntekijät voivat saada palkinnon, jos heidän kirjoittamaansa tuotantoa on vähintään kolmannes voittaja-albumista.
Vuoden albumin Grammy-palkinnon lisäksi on useita genrekohtaisia albumipalkintoja, kuten palkinnot parhaalle pop-albumille, rock-albumille, vaihtoehto-albumille, R&amp;B-albumille, rap-albumille, country-albumille, jazz-albumille, gospel-albumille ja folk-albumille.
EDIC 9091

EDIC 9091 (runkonumero L9091) oli Ranskan laivaston EDIC-luokan maihinnousualus ().
Valmistus.
Alus tilattiin Villeneuve la Garennesta Société finistérienne de construction navalelta (SFCN), missä köli laskettiin 12. kesäkuuta 1957. Se laskettiin vesille 7. tammikuuta 1958 ja otettiin palvelukseen vielä saman vuoden lopulla 5. joulukuuta.
Palvelus.
Alus poistettiin palveluksesta 29. marraskuuta 1988.
EDIC 9092

EDIC 9092 (runkonumero L9092) oli Ranskan laivaston EDIC-luokan maihinnousualus ().
Valmistus.
Alus tilattiin Villeneuve la Garennesta Société finistérienne de construction navalelta (SFCN), missä köli laskettiin 1957. Se laskettiin vesille 21. helmikuuta 1958 ja otettiin palvelukseen 17. helmikuuta 1959.
Palvelus.
Alus poistettiin palveluksesta 4. marraskuuta 1988.
EDIC 9093

EDIC 9093 (runkonumero L9093) oli Ranskan laivaston EDIC-luokan maihinnousualus ().
Valmistus.
Alus tilattiin Villeneuve-la-Garennesta Société finistérienne de construction navalelta (SFCN), missä köli laskettiin 1957. Se laskettiin vesille 17. huhtikuuta 1958 ja otettiin palvelukseen 17. helmikuuta 1959.
Palvelus.
Alus poistettiin palveluksesta 18. toukokuuta 1988.
EDIC 9094

EDIC 9094 (runkonumero L9094) oli Ranskan laivaston EDIC-luokan maihinnousualus ().
Valmistus.
Alus tilattiin Villeneuve-la-Garennesta Société finistérienne de construction navalelta (SFCN), missä köli laskettiin 1957. Se laskettiin vesille 24. heinäkuuta 1958 ja otettiin palvelukseen 25. toukokuuta 1959.
Palvelus.
Alus poistettiin palveluksesta 22. lokakuuta 1993.
EDIC 9095

EDIC 9095 (runkonumero L9095) oli Ranskan laivaston EDIC-luokan maihinnousualus ().
Valmistus.
Alus tilattiin Villeneuve-la-Garennesta Société finistérienne de construction navalelta (SFCN), missä köli laskettiin 1957. Se laskettiin vesille 11. huhtikuuta 1958 ja otettiin palvelukseen 1. tammikuuta 1959.
Palvelus.
Alus poistettiin palveluksesta 7. tammikuuta 1974 ja siirrettiin Senegalin laivastolle, joka kastoi sen "Faléméksi". Se poistettiin palveluksesta 21. tammikuuta 2000 ja siirrettiin reserviin.
EDIC 9096

EDIC 9096 (runkonumero L9096) oli Ranskan laivaston EDIC-luokan maihinnousualus ().
Valmistus.
Alus tilattiin Villeneuve-la-Garennesta Société finistérienne de construction navalelta (SFCN), missä köli laskettiin 1958. Se laskettiin vesille 11. lokakuuta 1958 ja otettiin palvelukseen 27. huhtikuuta 1959.
Palvelus.
Alus poistettiin palveluksesta 17. marraskuuta 1994. Alus lainattiin marras-joulukuussa 1983 Libanonille, joka liitti sen laivastoonsa nimellä Sour ().
Hypertrikoosi

Hypertrikoosi on perinnöllinen liikakarvaisuutta aiheuttava häiriö.
Historiassa esimerkkejä tapauksista on Petrus Gonsalvus (1556–1618), joka oli kokonaan paksun karvoituksen peitossa. Häntä pidettiin villi-ihmisenä ja uskottiin että hänellä on yliluonnollisia kykyjä. Hän oli vielä lapsi kun hänet siepattiin Ranskaan Henrik II:n hoviin.
Nykyaikainen tapaus on meksikolainen Larry Gomez, joka on esiintynyt sirkuksessa ja myös elokuvissa pikku rooleissa. Hänen suvussaan monilla on hypertrikoosi. Koko maailmassa on todettu viitisenkymmentä tapausta.
Hedwig Courths-Mahler

Hedwig Courths-Mahler (oik. "Ernestine Friederike Elisabeth Mahler", 18. helmikuuta 1867 Nebra – 26. marraskuuta 1950 Rottach-Egern am Tegernsee) oli saksalainen kirjailija, jonka rakkausromaanit olivat suosittuja eri puolilla Eurooppaa erityisesti 1920-luvulla.
Courths-Mahlerin teoksia julkaisivat suomeksi monet kustantajat vuosina 1918–1927 yhteensä runsaat 50, mutta niistä ei otettu lisäpainoksia. Niiden romanttiset tarinat sijoittuvat yleensä saksalaisen aateliston piiriin ja edustavat kristillis-siveellistä moraalia. Kansanvalistus ja Kirjasto-lehdessä 1922 hänen tyyliään luonnehdittiin näin:
"Courths-Mahler näkyy mielellään kirjoittavan avioliittodraamoja, joissa mies ja vaimo kiihkeästi rakastavat toisiaan, mutta syystä tai toisesta eivät tahdo sitä tunnustaa. Sitten tulee jonkunlainen katastroofi, nainen jättää kodin ja senjälkeen molemmat huomaavat, etteivät voi elää toisittaan. Niin he yhtyvät jälleen ja loppu on sitten kovasti onnellista."
Eteenpäin-lehti suhtautui Courths-Mahlerin teoksiin tyrmäävästi:
"On varmaa, että kun nuoret neitoset tällaisia teoksia ahmivat, heille ei koskaan voi kehittyä taidetajua – eikä muutakaan tervettä arvostelukykyä. On surkeaa, että tällaiset kirjat pääsevät muokkaamaan nuorten naistemme maailmankatsomusta."
Aamulehden arvostelu vuodelta 1926 oli myötämielisempi:
"Hän osaa – – tarjota sellaista kepeää, helposti sulavaa ja kauniilla moraalilla, mielenjaloudella ja tunteellisuudella höystettyä hengenravintoa, jota suuri yleisö tai ainakin eräs sen suuri osa tarvitsee ja kaipaa pieneksi, vaivattomaksi virkistykseksi elämän arkisen aherruksen ja harmauden lomassa."
FS Beautemps-Beaupré (A758)

Beautemps-Beaupré (runkonumero A758) on Ranskan laivaston merentutkimusalus, joka kuuluu laivaston merentutkimusosastoon () Lapérouse-luokan alusten kanssa. Alus korvasi palvelukseen otettaessa "L'Espérancen", joka poistettiin palveluksesta 2000.
Valmistus.
Alus tilattiin Lorientista, missä köli laskettiin 17. heinäkuuta 2001. Se laskettiin vesille 26. huhtikuuta 2002. DGA vastaanotti 11. helmikuuta 2003 aluksen, joka otettiin palvelukseen 13. joulukuuta.
Palvelus.
Alus aloitti ensimmäisen tehtävänsä, kun se lähti Brestistä 9. huhtikuuta 2003 Madeiran kautta Senegaliin. Alus palasi Suezin kanavan kautta Välimerelle, jossa se vieraili muun muassa Maltalla. Alus palasi Brestiin 5. elokuuta.
FS Monge (A601)

Monge (runkonumero A601) on Ranskan laivaston ohjustenseuranta-alus (), joka on suunniteltu seuraamaan ja laskemaan ohjustenlentoratoja. Se valmistettiin sukellusveneiden mannertenvälisten ohjusten laukaisukokeisiin ja sitä kyetään käyttämään myös Ariane-rakettien laukaisujen seurannassa.
Valmistus.
Alus tilattiin korvaamaan palveluksesta poistuva "Henri Poincaré" St. Nazairesta Chantiers de l'Atlantiquelta, missä köli laskettiin 26. maaliskuuta 1990. Alus laskettiin vesille saman vuoden lopulla 6. lokakuuta ja otettiin palvelukseen 5. marraskuuta 1992.
Alukselle on asennettu kaksi Racal Deccan DRBN-34 -navigaatiotutkaa ja DRBV 15C -ilmavalvontatutka. Ohjusten radan seurantaan alukselle on asennettu neljä C-alueen järjestelmää: Stratus Gascogne, kaksi Armorin tutkajärjestelmää ja Savoie-järjestelmä. Lisäksi aluksella on Stratuksen L-alueen järjestelmä, johon on liitetty kaksi erillistä antennia. Telemetriaan aluksella on kuuden antennin laitteisto ja seitsemän optronista telemetria laitteistoa. Alukselle on asennettu myös LIDAR-lasertutka.
Navigaatiojärjestelmä koostuu Navstar-satelliittijärjestelmästä ja satelliittikommunikointi hoidetaan Syracuse- ja Inmarsat-järjestelmin.
Palvelus.
Alus on osallistunut M45 ja M51 ohjusten laukaisuiden valvontaan.
Kalatonjärvi (Sastamala, Sävi)

Kalatonjärvi on Pirkanmaalla Sastamalassa Suodenniemellä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Kauvatsanjoen valuma-alueen Sävijoen alueeseen.
Maantiede.
Järven pituus on 150 metriä ja leveys 70 metriä. Järven luusua sijaitsee järven luoteisrannalla, josta saa alkunsa 600 metriä pitkä laskuoja Sävinjokeen Sahin alapuolelle. Järven ranta on pääosin soista metsää. Rantoja ei ole rakennettu eikä sinne kulje teitä.
Pikkujärvi (Sastamala, Sävi)

Pikkujärvi on Pirkanmaalla Sastamalassa Suodenniemellä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Kauvatsanjoen valuma-alueen Sävijoen alueeseen.
Maantiede.
Järven pituus on 100 metriä ja leveys 60 metriä. Järven luusua sijaitsee järven kaakkoisrannalla, josta saa alkunsa 800 metriä pitkä laskuoja, joka yhtyy Sävijokeen pian Sävijärven alapuolella. Järven ranta on pääosin soista metsää. Sen rantoja ei ole rakennettu, mutta vierestä kulkee metsätie, joka alkaa Sävin kylän ja Suodenniemen taajaman väliseltä tieltä.
Sävijärvi

Sävijärvi on Pirkanmaalla Sastamalassa Suodenniemellä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Kauvatsanjoen valuma-alueen Sävijoen alueeseen.
Maantiede.
Järven pinta-ala on 67,1 hehtaaria ja sen pituus on 2,0 kilometriä ja leveys 0,50 kilometriä. Siihen laskee ympäröivistä metsistä useita tulo-ojia, joista kaksi merkittävintä laskee järven pohjoisosaan. Sinne laskee luoteesta Lamminjärven ja Viljamaanjärven yhteinen laskuoja sekä Sävijoen pohjoinen osa. Järven luusua sijaitsee järven etelärannalla, josta saa alkunsa 6,0 kilometriä pitkä Sävijoki, joka laskee Leppälammin ja 1,9 kilometriä pitkän Leppijoen kautta Kourajärveen. Sekä pohjoispäässä että eteläpäässä on lahdet, jotka muodostavat erilliset osat järvestä. Vähäjärveksi kutsuttu ja kapean salmen järven pääosasta erottava osa toimii luusuan laskupaikkana. Pohjoisosan salmi kapenee, koska rannat ovat heinittyneet ja ranta kasvaa hiljalleen umpeen. Kapeikossa on järven ainoa saari.
Järven rantaviiva on 7,7 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin peltoa, mutta osa rannoista rajautuu moreeni- ja kalliopohjaiseen metsämaastoon. Rannoilla on useita maatiloja ja loma-asuntoja. Järven länsipuolella kulkee Suodeniemen ja Ikaalisen yhdistävä maantie.
Eila, Rampe ja Likka

Eila, Rampe ja Likka on 26. joulukuuta 2014 ensi-iltansa saanut Taru Mäkelän ohjaama suomalainen komediaelokuva. Sen käsikirjoittivat Sinikka ja Tiina Nopola.
Henkilöhahmot pohjautuvat Sinikka Nopolan aiemmin julkaisemiin kirjoihin, mutta tarina ei varsinaisesti perustu aiempiin teoksiin.
Juoni.
Elokuva kertoo hämäläispariskunnasta, Eilasta (Heidi Herala) ja Rampesta (Pirkka-Pekka Petelius), ja heidän tyttärestään Likasta (Emmi Parviainen). Likka on 30-vuotias filosofian kandidaatti ja runoilija, joka seurustelee Pirkan (Riku Nieminen) kanssa.
Likan vanhemmat yrittävät tutustua Pirkkaan ja tämän hienostuneeseen äitiin. Eila valtaa erinäisten tapahtumien kautta naapurin tyhjillään olleen huvilan ja esittelee sen Pirkan äidille heidän omanaan. Huvilan oikeat omistajat puolestaan karkotetaan Eilan ja Rampen vaatimattomalle kesämökille.
Likka häpeää vanhempiaan ja häntä ahdistaa seurustelu Pirkan kanssa, josta hän aikoo erota. Rampen neuvojen myötä Pirkka kuitenkin omaksuu macho-asenteen, mikä muuttaa Likan kuvaa hänestä.
Näyttelijät.
Heidi Herala on näytellyt Eilan roolia myös Helsingin Kaupunginteatterin näytelmissä "Eila, Rampe ja palvattu onni" (2010) ja "Eila, Rampe ja suolaparta" (2013). Eila Roine on näytellyt Eilaa Tampereen Työväen Teatterissa.
Tuotanto.
Elokuvan tuotantoyhtiönä toimi Kinosto ja tuottajana Markku Tuurna. Elokuvaa kuvattiin heinäkuussa 2014 Lohjalla, mutta se sijoittuu Pirkanmaalle. Kaksi keskeisintä tapahtumapaikkaa ovat Lohjanjärven rannalla.
Elokuvan budjetti oli 1 260 000 euroa. Siitä Suomen elokuvasäätiön tukea oli 630 000 euroa.
Vastaanotto.
Ensi-iltaviikonloppuna elokuvan kävi katsomassa reilut 14 000 katsojaa.
Arvosteluissa elokuvaa luonnehdittiin ”puskafarssiksi”. "Helsingin Sanomien" elokuvakriitikko Jutta Sarhimaa antoi elokuvalle kaksi tähteä. Hän kiitti Peteliuksen, Heralan ja Roineen roolisuorituksia, mutta kritisoi elokuvaa kaavamaisista ulkomaalaishahmoista. Myös "Iltalehden" Tuomas Riskala antoi elokuvalle kaksi tähteä. Hänen mukaansa elokuvan huumori on ”pääosin viatonta kohellusta, mutta myös matalaotsaista hirnumista kansallisten stereotyyppien ja ulkomaalaisten kustannuksella”. Riskalan mukaan elokuva hyödyntää "Pokka pitää" -brittikomediasarjan vitsirakennetta.
"Episodi"-lehden Jussi Huhtala antoi elokuvalle kolme tähteä. Hän piti elokuvaa sympaattisena komediana, josta ei ole pahaa sanottavaa, mutta joka olisi voinut olla hauskempikin. Myös Pilvi Meriläinen antoi Film-O-Holic.comin arviossa elokuvalle kolme tähteä kehuen sen näyttelijäsuorituksia.
Elokuva sai parhaan naispääosan (Heidi Herala) ja parhaan miessivuosan (Pirkka-Pekka Petelius) Jussi-ehdokkuudet.
Jiyuan

Jiyuan () on kaupunki Kiinan Henanin maakunnan luoteisosassa. Kaupunki on aliprefektuuri eli piirikuntatason kaupunki joka ei kuulu mihinkään prefektuuriin. Kaupungin keskusta sijaitsee linnuntietä noin 100 kilometriä maakunnan pääkaupunki Zhengzhousta luoteeseen. Kaupungin pinta-ala on 1 931 neliökilometriä ja asukasluku 675 757 (vuonna 2010).
Kaupunki rajoittuu pohjoisessa Jinchengin, idässä Jiaozuon, etelässä Luoyangin sekä lännessä Yunchengin prefektuuritason kaupunkeihin..
Kaupunki jakautuu 5 alipiiriin ja 11 suurkuntaan.
Jiyuan sai nimensä vuonna 596 Jijoen mukaan. Suomeksi "Jǐyuán" tarkoittaa "Jijoen alkulähdettä". Saman joen mukaan saivat Jinan ("nán": 'etelä'), Jining ("níng": 'rauha'), ja Jiyang ("yáng": 'auringon puoli', eli 'etelän puoli') Shandongin maakunnassa. Vuonna 1988 Jiyuanin piirikunta sai kaupungin aseman. Vuonna 1997 Jiyuan tuli maakunnan suoraan ohjaukseen. Sitä ennen se luului Jiaozuon prefektuuritason kaupunkiin.
Skriivaa ku riivaa

Skriivaa ku riivaa (lyh. SKR) on Suomen ensimmäinen kirjoitettujen rap-battlejen liiga. 
Historia.
MC:t Kajo ja S-Molli perustivat liigan Turussa 8.12.2012. Tuolloin Kaarinan Old Texasissa käytiin liigan ensimmäinen battle, jossa vastakkain olivat Ironine ja Nikke Ankara. Myöhemmin liigassa ovat battlanneet perustajien lisäksi mm. Rap SM -kisoista tutut Altis, Jonkka, Keijo Usum, Rivo, Rölli, Santeri, Toni ja Ironine. Englanninkieliset battlet tulivat mukaan vuonna 2014, jolloin vastakkain olivat Dagger D ja Liquid Flow (oik.Ukko Loiri, Vesa-Matti Loirin poika).
Tapahtumia on järjestetty Helsingin Pacificon, Tampereen Grooven, Jyväskylän Rentukan ja Seinäjoki Hiphop Festival -tapahtumissa. Kaikki battlet kuvataan ja julkaistaan internetissä.
Formaatti.
Skriivaa ku riivaan esikuvina ovat toimineet kanadalainen "King of the Dot" ja yhdysvaltalainen "Grind Time" -liigat. Ottelijat saavat tietää vastustajansa vähintään kuukautta etukäteen, jonka aikana he kirjoittavat kolme ("yleensä 1-2 minuutin") verseä, jotka tuomaroidaan itse battletapahtumassa. Verset räpätään a capellana, joka yhdistettynä esimerkiksi rekvisiittaan, tilannekomiikkaan tai pitkälle vietyihin riimikuvioihin mahdollistaa monipuoliset ja omalaatuiset esitykset. Ylisuuret freestyleosuudet, aikarajan ylitykset ja huono valmistautuminen tulkitaan epäkunnioitukseksi vastustajaa kohtaan ja voi johtaa liigasta putoamiseen.