tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Spekti

Spekti (oikealta nimeltään Juho Samuli Huhtala, s. 4. joulukuuta 1979 Helsinki), (aikaisemmin Aspekti), on suomalainen rap-artisti. Hän aloitti uransa Trilogia-yhtyeessä ja levyttää nykyään Rähinä Recordsille.
Ura.
Spekti aloitti uransa Trilogia-yhtyeessä vuonna 1999. Trilogia julkaisi ensimmäisen albuminsa vuonna 2004. Toinen albumi, "Hakattu kivestä", tehtiin tämän jälkeen valmiiksi, mutta julkaistiin vasta 2014. Sittemmin Spektiä on kuultu vierailemassa muiden Rähinä Records -artistien levyillä. Hän esiintyy myös Rähinä Recordsin "Pommi 1-, 2- ja 3" -kokoelmalevyillä. Spekti on työstänyt ensimmäistä sooloalbumiaan vuodesta 2010 lähtien.
Spektin ensimmäinen soolosingle "Mogausmehuu" sai ensisoittonsa YleX:llä 12. marraskuuta 2010. Kappaleella vierailee Kapasiteettiyksikön Tasis. Toinen single "Teen mitä haluun" julkaistiin 3. toukokuuta 2013. Kappaleella vierailee sen tuotannosta osittain vastaava Setä Tamu. "Teen mitä haluun" ylsi parhaimmillaan Suomen virallisen singlelistan 20. sijalle. Kolmas single "Juomalaulu" nousi singlelistan seitsemännelle sijalle ja on sittemmin myynyt platinaa, kappaleella vierailee Tasis. Yhteensä listaviikkoja kappaleelle kertyi 11. Neljäntenä singlenä julkaistiin kappale "". Se saavutti singlelistan 25. sijan. Spektin ensimmäinen täyspitkä sooloalbumi "Diktaattorimies" julkaistiin 18. lokakuuta 2013. Se nousi Suomen virallisen albumilistan 20. sijalle.
"Macho Fantastico" -albumin ensimmäinen, samaa nimeä kantanut single julkaistiin 21. marraskuuta 2014. Kappale oli Suomen virallisen singlelistan ykkönen kolme viikon ajan ja on sittemmin myynyt platinaa. Yhteensä viikkoja singlelistalla kertyi 13. Macho Fantastico -albumi julkaistiin 5. joulukuuta 2014. Albumi oli Suomen virallisella albumilistalla yhteensä 20 viikon ajan. Albumin toinen single, Scatman julkaistiin 6. helmikuuta 2015. Rakas Spektistan, Spektin kolmas studioalbumi, julkaistiin 25. lokakuuta 2019. Kappaleita albumilla on 14.
Yksityiselämä.
Huhtala on koulutukseltaan kauppatieteiden maisteri, ja hän on työskennellyt Nordeassa sijoitusjohtajana. Hän kuitenkin lopetti työskentelyn pankkialalla loppuvuonna 2012 keskittyäkseen musiikin tekemiseen. Huhtala on kertonut harrastaneensa pienestä pitäen kalastusta ja metsästystä.
Huhtala on kanadalaisen taitoluistelijan Meagan Duhamelin pikkuserkku. Kesäkuussa 2019 hän avioitui vaatesuunnittelija Emelie Björnbergin kanssa.
Diskografia.
"Pääartikkeli: Spektin diskografia"
Yhteisopetus

Yhteisopetus tai tiimiopetus tarkoittaa opetusta, jossa samaa oppilasryhmää ohjaa yhtä aikaa useampi kuin yksi opettaja.
Yhteisopetus (alun perin yhdysopetus) perustuu J. Lloyd Trumpin vuonna 1952 luomaan "team teaching" -malliin. Siinä on 2–10 opettajaa, joista yksi toimii koordinaattorina. Lisäksi tiimissä voi olla apuhenkilökuntaa ja ulkopuolisia asiantuntijoita. Työskentelystä noin 40 % on suurryhmäopiskelua, 20 % pienryhmäopiskelua ja 40 % yksilöllistä opiskelua.
Samanaikaisopetus.
Samanaikaisopetus tarkoittaa opetusta, jossa kaksi opettajaa työskentelee samassa tilassa saman oppiaineen parissa. Tyypillisesti toinen on luokanopettaja, toinen esimerkiksi erityisopettaja. Samanaikaisopetus tukee opetuksen eriyttämistä.
Populous DS

Populous DS () on Genki-yhtiön kehittämä reaaliaikainen strategiapeli. Peli on julkaistu vuonna Nintendo DS -käsikonsolille. Electronic Arts julkaisi pelin Japanissa 21. helmikuuta 2008. Pohjois-Amerikassa peli julkaistiin Xseed Gamesin kautta 10. marraskuuta 2008 ja Euroopassa Rising Star Gamesin kautta 27. helmikuuta 2009.
Humber Scout Car

Humber Scout Car on Rootes Groupin valmistama toisessa maailmansodassa käytetty panssariauto. Ajoneuvoa valmistettiin vuosina 1942-1945 noin 4 102 kappaletta ja se kuului Britannian armeijan kalustoon sodan loppuun asti.
Historia.
Toisen maailmansodan alkaessa Britannian armeijalla oli käytössä Daimler Dingo -panssariauto, jota pidettiin rakenteeltaan erittäin onnistuneena ajoneuvona. Dingoa valmistaneen Daimler Motor Companyn tuotantokapasiteetti ei kuitenkaan riittänyt yksin vastaamaan armeijan kalustotarvetta. Vajauksesta johtuen armeija pyysi myös muita brittiläisiä ajoneuvovalmistajia rakentamaan Dingon kaltaisia panssariautoja. Yksi valmistajista oli Rootes Group, jonka vastaus pyyntöön oli Humber Scout Car. Ajoneuvo muistutti ulkoisesti Daimler Dingoa mutta sen rakenne oli erilainen.
Humber Scout Carissa oli kaksihenkinen miehistö ja lisäksi ajoneuvo oli varustettu kolmannella penkillä tilapäiskäyttöön. Ajoneuvossa oli panssaroitu umpikatto ja panssaroinnin tuomaa lisäpainoa kompensoitiin jättämällä ajoneuvon alusta panssaroimatta. Scout Car oli varustettu radiolla ja sen pääaseena toimi Bren-konekivääri. 
Brittijoukkojen lisäksi puolalaiset ja tsekkoslovakialaiset joukot käyttivät Humber Scout Caria toisessa maailmansodassa. Sodan jälkeen ajoneuvo säilyi osana usean Euroopan valtion armeijan kalustoa. Viimeisenä Scout Carin käytöstä luopui Belgian poliisivoimat vuonna 1958.
Mallit.
Humberia valmistettiin kahtena erilaisena malliversiona:
Sebaceous adenitis

Sebaceous adentis (SA) on koirien perinnöllinen autoimmuuni-ihosairaus. Sitä esiintyy monilla koiraroduilla. SA aiheuttaa talirauhasten tulehtumisen, mistä seuraa rauhasten surkastuminen ja karvanystyn kuoleminen. SA aiheuttaa karvanlähtöä, ihon paksuuntumista, jatkuvia ihotulehduksia ja suomumaista hilseilyä. Tyypillistä on myös tunkkainen haju. SA-tauti voidaan sekoittaa ruoka-aineallergiaan, sillä oireisiin liittyy kutinaa tai ihon hilseilyä.
SA:ta esiintyy erityisesti japanin- ja amerikanakitoilla, isovillakoirilla sekä vizsloilla.
Oireet ja eteneminen.
SA:ssa elimistön oma puolustusmekanismin hyökkäys kohdistuu talirauhasiin ja karvatuppiin aiheuttaen näihin autoimmuunitulehduksen. Tulehduksen seurauksena talirauhanen surkastuu ja karvanysty kuolee. Sairauden edetessä koiran karvapeite tuhoutuu. Sairaus on periytyvä, eikä siihen ole parannuskeinoa. Taudin eteneminen on yksilöllistä.
Hoito.
SA:han ei ole parantavaa hoitoa. Se ei ole kuolemaan johtava sairaus, vaan siitä kärsivä koira voi elää pitkänkin elämän.
Ennaltaehkäisy.
Periytyvänä sairautena SA:ta voidaan ehkäistä välttämällä sitä periyttäneiden koirien ja niiden jälkeläisten käyttöä jalostuksessa. Kun SA:lle kehitetään luotettava DNA-testi, voidaan sairaus entistä paremmin jalostaa koirakannoista pois.
Saksalainen Göttingenin yliopisto kehittää DNA-testausmenetelmää SA:lle. Tässä pääosin Japanin kennelklubin (JKC) rahoittamassa tutkimuksessa on tähän mennessä selvinnyt, että SA on todennäköisesti kahden geenin ohjaama sairaus, joka periytyy resessiivisesti. Lisäksi koiranyksilön koko genomin uskotaan vaikuttavan sairastumiseen. Myös ympäristötekijöillä on vaikutusta: stressaava ympäristö sekä liikahygieeninen kasvuympäristö altistaa koiraa SA:lle.
J. H. Tuhkanen

Johan Henrik (Juho Heikki) Tuhkanen (8. elokuuta 1851 Paltamo – 24. heinäkuuta 1932 Hämeenlinna) oli suomalainen seminaarinjohtaja ja kirjailija. Hän käytti myös nimimerkkejä "H. T." ja "Raittulan Heikki".
Kainuussa mäkitupalaisen poikana syntynyt J. H. Tuhkanen valmistui kansakoulunopettajaksi Jyväskylän seminaarista 1872 ja toimi sitten opettajana eri puolilla Suomea kunnes asettui asumaan Hämeenlinnaan. Hän perusti 1890 Hämeenlinnaan yksityisen yksivuotisen kierto- eli pikkukouluseminaarin, joka koulutti opettajia kiertokouluja varten. Seminaari toimi vuoteen 1919 saakka ja sieltä sai seminaarin toiminnan aikana päästötodistuksen yhteensä 1 182 naista ja 123 miestä.
Tuhkanen on haudattu Ahveniston hautausmaalle Hämeenlinnaan.
Andrew Bryniarski

Andrew Bryniarski (s. 13. helmikuuta 1969 Philadelphia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja entinen kehonrakentaja. Hän on näytellyt muun muassa elokuvassa "Texasin moottorisahamurhat" (2003) ja sen esiosassa "Teksasin moottorisahamurhaaja – pahan alku" (2006), joissa hän esitti Leatherfacea.
Dave Semenko

David John ”Dave” Semenko (12. heinäkuuta 1957 Winnipeg, Manitoba – 29. kesäkuuta 2017) oli kanadalainen jääkiekkoilija, joka edusti NHL-urallaan Edmonton Oilersia, Hartford Whalersia ja Toronto Maple Leafsia. Pelipaikaltaan hän oli vasen laitahyökkääjä.
Semenko tunnettiin erityisesti poliisina ja Wayne Gretzkyn sekä muiden Oilersin nimekkäiden pelaajien suojelijana. Jäähyminuutteja hänelle kertyi kuitenkin muita poliiseja vähemmän, sillä yhteenottoja Semenkon kanssa haluttiin välttää hänen hurjan maineensa takia. Semenkon lempinimi oli ”Cement Head” (), ja joukkuetoveri Kevin Lowe kutsui häntä ”kovanaamojen Gretzkyksi”. Wayne Gretzkyn itsensä ajatellaan yleisesti hyötyneen Semenkon pelotevaikutuksesta normaalia suuremman liikkumavapauden muodossa. Uransa aikana Semenko voitti Stanley Cupin kaksi kertaa, vuosina 1984 ja 1985. Kauden 1983–1984 pudotuspeleissä hän teki 19 ottelussa kaikkiaan kymmenen tehopistettä (viisi maalia ja viisi maalisyöttöä), mikä oli häneltä erityisen hyvä suoritus.
Semenko liittyi Edmonton Oilersiin 1977 joukkueen pelatessa WHA-liigassa. Siellä hän viimeisteli kahden kauden aikana 16 maalia, keräsi 20 syöttöpistettä ja kärsi 298 rangaistusminuuttia. Semenko teki WHA-historian viimeisen maalin. NHL:ään hän siirtyi Oilersin mukana 1979. Kauden 1986–1987 aikana hänet kaupattiin Hartford Whalersiin. Seuraavan kauden Semenko pelasi Torontossa, ja tämän jälkeen hän lopetti urheilu-uransa. Myöhemmin Semenko työskenteli ensin Edmonton Oilersin apuvalmentajana 1996 ja sittemmin seuran kykyjenetsijänä. 
Semenko nyrkkeili Muhammad Alia vastaan näytösottelussa, joka pidettiin 12. kesäkuuta 1983. Tapahtuman järjestäjänä toimi Mark Messierin setä. Vuonna 1989 ilmestyi Semenkon 157-sivuinen omaelämäkerta "Looking Out for Number One" (julkaisija Stoddart Publishing, ). Kirjan toinen tekijä on Larry Tucker, ja se sisältää Wayne Gretzkyn kirjoittaman esipuheen.
Kesäkuussa 2017 Semenkon entinen seura Edmonton Oilers tiedotti hänen kuolleen kamppailtuaan syöpää vastaan.
Samfundet Nordens Frihet

Samfundet Nordens Frihet on ruotsalainen järjestö, joka perustettiin 1939 vaalimaan Pohjolan vapautta toisen maailmansodan aikana. Vuonna 1946 järjestö lakkautettiin. 
Järjestö oli alussa lähellä Suomen komiteaa, "Finlandskommittén", joka järjesteli Suomelle sotilaallista apua. Saksan valloitettua Norjan ja Tanskan 1940, järjestö halusi enempi että Ruotsi liittyisi sotaan. 
Poliittisesti Norden Frihet oli nationalistinen ja demokraattinen, mutta kansallissosialismin ja kommunismin vastainen. Eniten järjestöllä oli 250 jäsentä, monta kulttuurihenkilöä. Melkein 50 prosenttia oli historioitsijoita varsinkin Tukholman korkeakoulusta. 
Sigurd Curman oli puheenjohtajana, ja Harald Wigforss oli toimittajana järjestön lehdelle. Muita johtavia henkilöitä olivat Yngve Larsson, Nils Ahnlund, Harald Hjärne, Sven Tunberg, Eli Heckscher, Karl-Gustaf Hildebrand, Nils Herlitz, Stig Jägerskiöld, K.G. Westman, Adolf Schück, Birger Steckzén ja Andreas Lindblom. Larsson, Ahnlund ja Lindbom olivat jäseniä loppuun asti.
Nordens Frihetin johtokunnasta saivat monet Sankt Olavs Ordenin (Norjalta):
Marilyn Burns

Mary Lynn Ann Burns (7. toukokuuta 1949 – 5. elokuuta 2014), tunnettiin nimellä Marilyn Burns, oli yhdysvaltalainen näyttelijätär, joka parhaiten tunnettiin roolistaan Sally Hardestynä elokuvassa "Texasin moottorisahamurhat" (1974) ja Linda Kasabianina elokuvasta "Verinen veljeskunta" ("Helter Skelter", 1976). Hän esiintyi myös potilaana elokuvassa "Texasin moottorisahamurhaaja – uusi sukupolvi" ("Texas Chainsaw Massacre: The New Generation", 1994).
Varhaiselämä.
Burns syntyi Eriessä, Pennsylvaniassa ja kasvoi Houstonissa, Texasissa. Hän oli ainoastaan kiinnostunut taiteesta.
Kuolema.
Perheenjäsen löysi Burnsin kuolleena omasta kodistaan Houstonissa Teksasissa. Burns oli kuollessaan 65-vuotias. Hän kuoli nukkuessaan.
Jordana Brewster

Jordana Brewster (s. 26. huhtikuuta 1980) on Panamassa syntynyt brasiliaisamerikkalainen näyttelijä. Hän on esiintynyt muun muassa elokuvissa "Kauhun oppitunnit" (1998), "Hurjapäät" (2001), "Teksasin moottorisahamurhaaja – pahan alku" (2006) ja Hurjapäät-elokuvan jatko-osissa kuten "Fast &amp; Furious" (2009).
Diora Baird

Diora Baird (s. 6. huhtikuuta 1983 Miami, Florida) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja entinen malli. Hän on näyttäytynyt muun muassa elokuvissa "Kuokkavieraat" (2005) ja "Teksasin moottorisahamurhaaja – pahan alku" (2006).
Riley Keough

Danielle Riley Keough (s. 29. toukokuuta 1989 Los Angeles, Kalifornia) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja malli. Hänet tunnetaan myös Lisa Marie Presleyn lapsena sekä Elvis Presleyn ja Priscilla Presleyn vanhimpana lapsenlapsena. Hänen isänsä on Danny Keough.
Mallinura.
Keough teki malliuransa debyytin 14-vuotiaana helmikuussa 2004 Dolce &amp; Gabbanan catwalkilla Italiassa. Saman vuoden elokuussa hän esiintyi "Voguen" kannessa äitinsä Lisa Marien ja isoäitinsä Priscillan kanssa.
Keough pitää esikuvinaan muun muassa Kate Mossia ja Naomi Campbellia.
Näytteleminen.
Keoughin näyttelijänura alkoi roolilla Marie Curriena musiikkielokuvassa "The Runaways", jonka ensi-ilta oli Yhdysvalloissa 19. maaliskuuta 2010.
Vuonna 2010 valmistui myös kaksi muuta elokuvaa, joissa Keough näyttelee: "The Good Doctor" sekä "Jack &amp; Diane".
Perhe.
Keoughilla oli yksi veli, Benjamin Keough, sekä on kaksi sisarpuolta.
Helmikuussa 2015 Keough meni naimisiin näyttelijä ja stunt-mies Ben Smith-Petersenin kanssa. He tapasivat toisensa "" -elokuvan kuvauksissa vuonna 2012. Heillä on huhtikuussa 2022 syntynyt tytär.
Roy Wood

Roy Wood (s. 8. marraskuuta 1946, Birmingham) on englantilainen multi-instrumentalisti, laulaja ja lauluntekijä. Hänen ensimmäinen yhtyeensä oli Mike Sheridan and The Nightriders. Vuonna 1966 hän perusti The Move -yhtyeen ja 1971 oli vuorossa Jeff Lynnen kanssa koottu sinfonista rockia soittanut Electric Light Orchestra. Wood erosi siitä kuitenkin jo ensimmäisen albumin jälkeen ja perusti Wizzard-yhtyeen. Wizzardin musiikin tyylilaji sai vaikutteita 1950-luvun rock and rollista, ja sama linja jatkui myös soolotuotannossa.
Roy Wood's Wizzard on esiintynyt Suomessa ainakin Ruisrockissa 1973. Tosin Roy Wood oli lavalla vain minuutin verran, kun hän oli suuttunut äänentoistolaitteisiin ja ennen kaikkea Status Quon menestykseen. Yleisö nimittäin kaatoi aidat ja juoksi esiintymislavan eteen. Tästä Roy Wood ei pitänyt.
Woodin musiikki vetosi suomalaiseen kuulijakuntaan, sillä esimerkiksi MUSA-lehden lukijakunta äänesti Wizzardin singlen "Angel Fingers" vuoden 1973 neljänneksi parhaaksi ja saman yhtyeen kappaleen "See My Baby Jive" sijalle 11. Samassa lehdessä alkoi myös artikkelisarja muusikon urasta.
Diskografia.
Albumit.
Wizzard:
Roy Wood &amp; The Wizzo Band:
Singlet.
Wizzard:
Richard Thomas

Richard Earl Thomas (s. 13. kesäkuuta 1951 New York) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on näytellyt muun muassa John-Boy Waltonin roolissa CBS:n draamasarjassa "Waltonin perhe". 
Thomas aloitti uransa lapsinäyttelijänä 1950-luvulla. Hän on näytellyt uransa aikana myös useissa elokuvissa ja televisiosarjoissa, muun muassa vuonna 1990 Stephen Kingin romaaniin perustuvassa minisarjassa "Se", jossa hän esitti Bill Denbroughia.
Rocketplane Kistler

Rocketplane Kistler oli yhdysvaltalainen raketteja kehittävä yhtiö, joka perustettiin Oklahomaan ja toimi Wisconsinissa kunnes hakeutui konkurssiin heinäkuussa 2010.
Rosketplane Kistler oli uusi nimi Rocketplane Limited -yhtiölle sen jälkeen, kun se osti vuonna 2006 Kistler Aerospacen. Kistler Aerospacelta se peri K-1-kantoraketin kehitysprojektin, jossa epäonnistuneesti kehitettiin uudelleenkäytettävää kantorakettia.
Kistler Aerospacen perustivat sveitsiläis-yhdysvaltalainen Walter Kistler ja yhdysvaltalainen Bob Citron vuonna 1993 eli aikana, jolloin aloittavien yritysten uskottiin ratkaisevan ongelmia niin rakettitekniikassa kuin tietoliikenteessä. Ne epäonnistuivat molemmissa tavoitteissa globaalisti. Kistler joutui helmikuussa 2006 myyntiin sen kehitystyön hitauden ja kustannusten nousun ja markkinan, jolle yrityksellä ei tosin ollut myytävää tuotetta, puutteen takia.
Elokuussa 2006 NASA tilasi Rocketplane Kistleriltä ja SpaceX:ltä kuljetuskapasiteettia ISS-avaruusasemalle. Yhtiöt yrittivät kehittää halvat kantoraketit ja niihin rahtikapselit. Alusten koelentojen piti tapahtua vuosien 2008 ja 2010 välissä. Rocketplane Kistlerille onnistuminen olisi tuonut 207 miljoonaa dollaria tuloja, mutta epäonnistuminen vei yhtiön konkurssiin.
Konserniin kuuluva Rocketplane Global lähti Oklahomasta sen jälkeen, kun yhtiö oli saanut 18 miljoonaa dollaria osavaltion rahoitusta T&amp;K-työn verohelpotuksina, mutta epäonnistui aikaansaamaan Rocketplane XP -avaruuslaitetta.
Tanjuska ja 7 perkelettä

Tanjuska ja 7 perkelettä on vuonna 1993 valmistunut, Pirjo Honkasalon ohjaama ja tuottama dokumenttielokuva. Honkasalo on myös vastannut elokuvan käsikirjoituksesta, kuvaamisesta ja leikkaamisesta. Tuotanto tehtiin yhteistyössä Baabeli Ky:n ja Svenska Filminstitutetin kanssa.
Elokuva sai ensi-iltansa 12. maaliskuuta 1993. Sen kävi katsomassa 582 ihmistä. Elokuva on esitetty televisiossa kaksi kertaa: tammikuussa 1994 ja maaliskuussa 1997.
Elokuva.
Elokuva kertoo valkovenäläisestä 12-vuotiaasta Tanjuska-nimisestä tytöstä. Kaksi vuotta aiemmin Tanjuska lakkasi syömästä, sitten puhumasta ja lopulta kasvamasta. Tanjuska asuu hänen isänsä kanssa Koillis-Virossa kyläpappi isä Vasillin johtamassa uskonnollisessa ortodoksiyhteisössä. Äiti ja pikkusisko asuvat tuhannen kilometrin päässä, Valko-Venäjällä. Isä Vasillin mukaan Tanjuskan sisälle on asettunut seitsemän perkelettä. Nämä paholaiset saattavat lähteä hänestä ainoastaan tuntikausia kestävän päivittäisen seremonian ansiosta. Ainoastaan ristin voima ja vyöllä hakkaaminen voi vaikuttaa niihin. Lääkärit saavat ajan myötä selville, että Tanjuska sairastaa skitsofreniaa.
Nord 3202

Nord Aviation 3202 oli Ranskan armeijan ilmavoimien 1950-luvun koulutuskone, joka korvasi aiemman belgialaisen kaksitason, Stampe SV.4. 
Nord 3202 oli suorasiipinen alataso. Siinä oli yksi tähtimoottori ja kannuspyörä. Ohjaamo oli katettu, opettaja ja oppilas istuivat peräkkäinen. Kone oli käyttöön tullessaan melko vanhanaikainen. Koneen ensilento lennettiin 17. huhtikuuta 1957. Koneita valmistettiin 101 kappaletta.
Agorismi

Agorismi on radikaali vasemmistolibertaristinen anarkismin muoto, jonka Samuel Edward Konkin III (tunnettu myös nimellä SEK3) kehitti anarkokapitalismista 1900-luvun lopulla. Agoristien päämääränä on yhteisö, jossa kaikki ”suhteet ihmisten välillä ovat vapaaehtoisia vaihtoja – vapaa markkinatalous.” Agoristit ovat propertarianistisia markkina-anarkisteja, joiden mielestä omistusoikeus on luonnonoikeus, joka syntyy itsensä omistamisesta ja joka ei estä yhteisomistusta, mikäli omaisuuden omistajat vapaaehtoisesti sopivat sellaisesta keskenään. Agoristien kesken ei ole yhteneväistä käsitystä immateriaalioikeuksista.
Viro yleisurheilun Euroopan-mestaruuskilpailuissa

Viro on osallistunut yleisurheilun ulkoratojen täyden ohjelman Euroopan-mestaruuskilpailuihin vuosina 1934 ja 1938 sekä uudelleen itsenäistymisensä jälkeen vuodesta 1994. Maa on saavuttanut yhteensä 13 mitalia, joista kolme on kultaa. EM-kisojen mitalitilastossa se on 31. sijalla.
Virolle Euroopan-mestaruuden ovat voittaneet kuulantyöntäjät Arnold Viiding ja Aleksander Kreek 1930-luvulla sekä kymmenottelija Erki Nool Budapestissa 1998. Nool oli maan ensimmäinen kaksinkertainen EM-mitalisti, sillä hän saavutti myös hopeaa Münchenissä 2002. Hänen jälkeensä kiekonheittäjä Gerd Kanter on saavuttanut neljä mitalia, kolme hopeaa ja yhden pronssin.
Viron menestys kisoittain.
Torinon EM-kilpailuissa 1934 Viro saavutti kaksi mitalia. Arnold Viiding voitti kultaa kuulantyönnössä ja Gustav Sule saavutti pronssia keihäänheitossa. Viiding sijoittui lisäksi kiekonheitossa viidenneksi. Pariisissa 1938 kuulantyönnön voittanut Aleksander Kreek oli ainoa virolaismitalisti. Keihäänheitossa Gustav Sule sijoittui neljänneksi ja Friedrich Issak viidenneksi. Ruudi Toomsalu sijoittui pituushypyssä viidenneksi.
Helsingin EM-kilpailuissa 1994 seiväshyppääjä Valeri Bukrejev sijoittui kahdeksanneksi ja oli ainoa pistesijoille yltänyt virolainen. Budapestissa 1998 Erki Nool voitti kymmenottelussa kultaa mutta muita virolaisia ei pistesijoille päässyt. Münchenissä 2002 Nool saavutti hopeaa, kuten myös maratonjuoksija Pavel Loskutov. Jane Salumäe sijoittui naisten maratonilla neljänneksi ja Aleksander Tammert miesten kiekonheitossa viidenneksi. Göteborgissa 2006 Viron mitalistit ja samalla ainoat kahdeksan parhaan joukkoon yltäneet olivat kiekonheiton hopeamitalisti Gerd Kanter ja pronssimitalisti Aleksander Tammert. Barcelonassa 2010 Viron saaliina oli kaksi pistesijaa: neljänneksi sijoittuivat kiekonheittäjä Gerd Kanter ja kymmenottelija Mikk Pahapill. Helsingissä 2012 Gerd Kanter saavutti kiekonheitossa hopeaa ja Rasmus Mägi sijoittui 400 metrin aitajuoksussa viidenneksi. Zürichissä 2014 Kanter ja Mägi saavuttivat lajeissaan hopeaa, minkä lisäksi Viro saavutti kaksi pistesijaa. Amsterdamissa 2016 Kanter sai pronssia ja lisäksi neljä urheilijaa saavutti pistesijan. Berliinissä 2018 Magnus Kirt saavutti keihäänheitossa pronssia ja lisäksi kolme urheilijaa saavutti pistesijan.
Novozybkov

Novozybkov () on kaupunki Brjanskin alueella Venäjällä. Se sijaitsee 207 kilometriä Brjanskista lounaaseen. Länteen Valko-Venäjälle on sekä maanteitse että junalla runsaan 25 kilometrin matka. Kaupungissa asui 40 552 henkeä (vuonna 2010). Kaupunki on myös 12 415 asukkaan Novozybkovin piirin keskus, mutta ei itse kuulu sen yhteyteen, vaan muodostaa erillisen kaupunkipiirikunnan.
Paikkakunta on saanut alkunsa vainoja paenneiden vanhauskoisten perustamasta Zybkajan kylästä. Vuonna 1807 siitä tuli Tšernigovin lääniin kuulunut kihlakuntakaupunki. 1800–1900-lukujen vaihteessa se oli suuri tulitikkuteollisuuden keskus. Vuonna 1887 rakennettiin Brjanskin ja Gomelin välinen rautatie. Toisen maailmansodan aikana Novozybkov oli saksalaisten miehittämä. Nykyisin siellä on mm. sähköteknistä ja konepajateollisuutta. Kaupunki on yksi Venäjän vanhauskoisten hengellisistä keskuksista.
Liikenne.
Kaupungin eteläpuolitse kulkee M13-valtatie (Brjansk–Valko-Venäjän raja–Homel). Venäjän ja Valko-Venäjän rautateiden päärataverkojen osuus Brjansk–Unetša–Klintsy–Novozybkov–Dobruš–Homel kulkee kaupungin kautta (Novozybkovin asema), ja siltä haarautuu sivurata kaakkoon Ukrainan puolelle.
Eli Heckscher

Eli Filip Heckscher (24. marraskuuta 1879 Tukholma, Ruotsi – 23. joulukuuta 1952 Tukholma) oli ruotsalainen taloustieteilijä ja taloushistorioitsija. 
Heckscher syntyi juutalaiseen perheeseen. Hänen isänsä oli tanskalaissyntyinen pääkonsuli Isidor Heckscher. Hänestä tuli ylioppilas 1897, minkä jälkeen hän opiskeli Uppsalan yliopistossa ja Göteborgin korkeakoulussa. Filosofian tohtori hänestä tuli 1907. Hän oli vuosina 1909–1929 kansantaloustieteen ja tilastotieteen professori Tukholman kauppakorkeakoulussa. Tämän jälkeen hänestä tuli taloushistorian professori vuoteen 1945. 
Eli Heckscher on julkaisut 1 148 kirjaa ja artikkelia, muun muassa tutkielman merkantilismista. Se on käännetty monelle kielelle. Bertil Ohlinin kanssa hän laati "Heckscherin-Ohlinin teoreeman". 
Eli Heckscherin poika oli Gunnar Heckscher (1909–1987), joka oli maltillisen kokoomuksen johtaja vuosina 1961–1965. Hänen pojanpoikansa on sosialidemokraattinen poliitikko Sten Heckscher.
Latvia yleisurheilun Euroopan-mestaruuskilpailuissa

Latvia on osallistunut yleisurheilun ulkoratojen täyden ohjelman Euroopan-mestaruuskilpailuihin vuosina 1934 ja 1938 sekä uudelleen itsenäistymisensä jälkeen vuodesta 1994. Maa on saavuttanut yhteensä kymmenen mitalia, joista neljä on kultaa. EM-kisojen mitalitilastossa se on 29. sijalla.
Latvialle Euroopan-mestaruuden ovat voittaneet Jānis Daliņš 50 kilometrin kävelyssä Torinossa 1934, Stanislavs Olijars 110 metrin aitajuoksussa Göteborgissa 2006, Ineta Radeviča pituushypyssä Barcelonassa 2010 ja Zigismunds Sirmais keihäänheitossa Amsterdamissa 2106. Olijars on Latvian ainoa kaksinkertainen EM-mitalisti.
Latvian menestys kisoittain.
Torinon EM-kilpailuissa 1934 Jānis Daliņš voitti kultaa 50 kilometrin kävelyssä. Neljänneksi sijoittuivat keihäänheitossa Otto Jürgis ja kymmenottelussa Jānis Dinza. Vuoden 1938 EM-kilpailuissa paras latvialainen oli naisten keihäänheitossa viidenneksi ja kuulantyönnössä kuudenneksi sijoittunut Lavize Aldzere-Puce.
Helsingin EM-kilpailuissa 1994 Māris Bružiks saavutti kolmiloikassa pronssia. Budapestissa 1998 Latvian ainoa mitalisti oli 20 kilometrin kävelyssä hopeaa saavuttanut Aigars Fadejevs. Münchenissä 2002 Stanislavs Olijars saavutti 110 metrin aitajuoksussa hopeaa. Ēriks Rags sijoittui keihäänheitossa neljänneksi, Jelena Prokoptšuka 10 000 metrin juoksussa viidenneksi ja Liga Klavina seitsenottelussa kahdeksanneksi. Göteborgissa 2006 Olijars voitti kultaa 110 metrin aitajuoksussa. Hänen lisäkseen kahdeksan parhaan joukkoon sijoittuivat Dmitri Milkevitš neljänneksi 800 metrin juoksussa, Vadims Vasiļevskis neljänneksi ja Ainārs Kovals viidenneksi keihäänheitossa sekä Jelena Prokoptšuka kuudenneksi 10 000 metrin juoksussa. Barcelonassa 2010 Latvia saavutti pituushyppääjä Ineta Radevičan kultamitalin ja kuulantyöntäjä Māris Urtānsin pronssimitalin lisäksi kaksi pistesijaa: keihäänheittäjistä Ainārs Kovals oli kuudes sekä Madara Palameika kahdeksas. Urtāns nousi pronssimitalistiksi kun kilpailun alkuperäinen voittaja Andrei Mih’nevitš hylättiin dopingin vuoksi. Helsingissä 2012 Laura Ikauniece ja Aiga Grabuste saavuttivat seitsenottelussa hopeaa ja pronssia, minkä lisäksi Latvia saavutti viisi pistesijaa. Zürichissä 2014 latvialaisurheilijat jäivät ilman mitaleja ja saavuttivat kolme pistesijaa. Amsterdamissa 2016 Zigismunds Sirmais voitti keihäänheitossa kultaa ja lisäksi kaksi urheilijaa oli pistesijoilla.
The Move Greatest Hits

The Move Greatest Hits on Hollannissa tehty kokoelma-albumi brittiläisen The Move -yhtyeen tuotannosta. Levyn sarjatunnus on NEON NC 8333012 ja se on koottu yhteistyössä Noeland Productions -yhtiön kanssa. Kannen suunnittelun on tehnyt Studio Wondergem GVN Hollannin Baarnissa.
Kappaleiden tuottajina ovat olleet:
Kappaleet.
A-puoli
B-puoli
8 Spruce Street

8 Spruce Street, aiemmin The Beekman, on pilvenpiirtäjä New Yorkissa Yhdysvalloissa. Se sijaitsee Manhattanin eteläosassa lähellä monia historiallisia rakennuksia kuten New Yorkin kaupungintaloa ja Woolworth Building pilvenpiirtäjää. 76-kerroksinen pilvenpiirtäjä on 265 metriä korkea. Rakennus rakennettiin vuosina 2006–2011.
Arkkitehti Frank Gehryn suunnitteleman rakennuksen viisi ensimmäistä kerrosta on varattu New Yorkin kaupungin ala-asteen koululle. Poimutetulla teräspinnalla päällystetty torniosa on varattu asunnoille.
Ratsastus kesäolympialaisissa 2004

Vuoden 2004 olympialaisten ratsastus järjestettiin Markopoulo Olympic Equestrian Centressä, Ateenassa. Ratsastuksessa kilpailtiin kolmessa lajissa: kouluratsastuksessa, kenttäratsastuksessa ja esteratsastuksessa, kaikissa sekä yksilö- että joukkueluokissa. 
Osallistujat.
Kouluratsastukseen osallistui yhteensä 52 urheilijaa 18 eri maasta, kenttäratsastukseen 14 eri maan joukkueet ja esteratsastukseen 77 yksilöurheilijaa 27 maasta ja 16 maan joukkueet.
Liettua yleisurheilun Euroopan-mestaruuskilpailuissa

Liettua on osallistunut yleisurheilun ulkoratojen täyden ohjelman Euroopan-mestaruuskilpailuihin vuonna 1934 sekä uudelleen itsenäistymisensä jälkeen vuodesta 1994. Maa on saavuttanut yhteensä yhdeksän mitalia, joista kaksi on kultaa. EM-kisojen mitalitilastossa se on 34. sijalla. Maan ainoat Euroopan-mestarit ovat kiekonheittäjiä. Virgilijus Alekna voitti kultaa Göteborgissa 2006 ja Andrius Gudžius Berliinissä 2018. Hänen lisäkseen mitaleille ovat yltäneet korkeushyppääjät Nelė Žilinskienė, Raivydas Stanys ja Airinė Palšytė, pikajuoksija Lina Grinčikaitė sekä keihäänheittäjä Liveta Jasiūnaitė.
Liettuan menestys kisoittain.
Liettualaisurheilijat eivät saavuttaneet pistesijoja – tuolloin pistesijoja olivat kuusi ensimmäistä sijaa – vuoden 1934 EM-kilpailuissa. Helsingissä 1994 Nelė Žilinskienė saavutti korkeushypyssä pronssia, ja hänen lisäkseen kahdeksan parhaan joukkoon sijoittuivat Rita Ramanauskaitė keihäänheitossa viidenneksi, Remigija Nazarovienė seitsenottelussa seitsemänneksi sekä Audrius Raizgys kolmiloikassa kahdeksanneksi. Budapestissa 1998 Virgilijus Alekna saavutti kiekonheitossa pronssia ja Nazarovienė sijoittui seitsenottelussa neljänneksi. Münchenissä 2002 Alekna sai kiekonheitossa hopeaa, Austra Skujytė sijoittui seitsenottelussa neljänneksi ja Kristina Saltanovič oli 20 kilometrin kävelyssä seitsemäs. Göteborgin EM-kilpailuissa 2006 Alekna voitti kiekossa kultaa ja Živilė Balčiūnaitė sijoittui maratonilla neljänneksi. Barcelonassa 2010 Živilė Balčiūnaitė voitti maratonin mutta menetti kultamitalinsa myöhemmin dopingkäryn vuoksi. Näin Liettua jäi kisoissa ilman mitaleja. Pistesijoille päätyivät viidenneksi sijoittuneet kiekonheittäjät Virgilijus Alekna ja Zinaida Sendriūtė, kuudenneksi kymmenottelija Darius Draudvila ja 20 kilometrin kävelijä Kristina Saltanovič. Helsingissä 2012 Raivydas Stanys saavutti korkeushypyssä hopeaa ja Lina Grinčikaitė 100 metrin juoksussa pronssia. Heidän lisäkseen kahdeksan parhaan joukkoon pääsi vain Natalija Piliušina 800 metrin juoksussa. Zürichissä 2014 liettualaisurheilijat jäivät ilman mitaleja ja saavuttivat kaksi pistesijaa. Amsterdamissa 2016 Airinė Palšytė saavutti korkeushypyssä hopeaa ja pistesijalle ylsivät neljänneksi puolimaratonilla sijoittunut Rasa Drazdauskaitė ja kahdeksanneksi naisten puolimaratonin joukkuekilpailussa sijoittunut joukkue. Berliinissä 2018 Andrius Gudžius voitti kiekonheitossa kultaa ja Liveta Jasiūnaitė saavutti keihäänheitossa pronssia.
Trident Racing

Trident (aiemmin nimellä Trident Racing) on italialainen pikkuformulatalli, joka on kilpaillut GP2 luokassa vuodesta 2006 asti ja GP3 luokassa vuodesta 2012 asti. Trident on kilpaillut myös Formula Master ja Aasian GP2 -sarjoissa.
Historia.
Ensimmäisenä kilpailuvuotenaan talli saavutti kolme voittoa kuljettajina Gianmaria Bruni ja Andreas Zuber. Seuraavana vuonna Pastor Maldonado ajoi voittoon Monacon kilpailussa. Kaudella 2008 tallin kuljettajat Mike Conway ja Ho-Pin Tung ajoivat kaksoisvoittoon Monacon sprinttikilpailussa. Kaudella 2009 Davide Rigon toi tallille muutaman pistesijan. Kaudella 2010 tallin kuljettajina toimivat Johnny Cecotto Jr ja Adrian Zaugg. Talli saavutti yhden kolmostilan ja 14 pistettä. Kaudella 2011 Stefano Coletti otti tallille kaksi voittoa. Vuonna 2013 Nathanaël Berthon voitti tallille yhden kilpailun.
Talli kilpailee myös GP3-sarjassa vuodesta 2012 alkaen. Talli saavutti ensimmäisellä GP3-kaudellaan Giovanni Venturinin voimin kauden ainoat pisteet ja kaksi palkintokorokesijaa. Talli jäi kokonaispisteissä viimeiseksi. Vuonna 2013 talli saavutti yhden voiton Venturinin ajamana ja sijoittui tallipisteissä kahdeksanneksi.
GP2-tulokset.
• GP2-finaali 2011 oli GP2-kauden 2011 ulkopuolinen finaali.
Pertti Hasanen

Pertti Hasanen (s. 31. heinäkuuta 1954) on suomalainen, 1970-luvulla SM-sarjassa ja SM-liigassa pelannut jääkiekkomaalivahti.
Hasanen edusti SM-sarjassa Turun Tovereita kausina 1971–1975, I-divisioonassa Kiekko-Reipasta kaudella 1975–1976 sekä SM-liigassa Tampereen Tapparaa kausina 1976–1979. Keväällä 1979 hän voitti Suomen-mestaruuden. Hän esiintyi SM-sarjassa ja -liigassa yhteensä 170 runkosarjaottelussa ja kahdessa pudotuspelissä, enimmäkseen varamaalivahtina.
Hasanen on toiminut pelaajauransa jälkeen valmentajana sekä kotimaassa että yhdysvaltain yliopistosarjassa sekä kykyjenetsijänä Calgary Flamesille vuosina 2001–2005 ja Los Angeles Kingsille 2007–2009. Vuosina 2010–2012 Hasanen toimi Bostonin yliopistojoukkueen urheilujohtajana ja 2015–2018 New Jersey Devilsin yksilötaitovalmentajana. Kaudella 2018–2019 Hasanen toimii Saksassa DEL-joukkue Adler Mannheimin apuvalmentajana.
Hasasen yritys, Bostonissa päämajaansa pitävä Power Wear, myy hänen kehittämiään voimahousuja, joiden tarkoitus on tehostaa harjoittelua ylimääräisellä painolastilla mutta joissa painopistettä ja käyttömukavuutta on kehitetty esimerkiksi nilkkapainoihin tai lyijyliiveihin verrattuna. Housut piirretään ja leikataan Turussa ja painot valmistetaan Laitilassa. Housujen ompelu tapahtuu Virossa.
Täydelliset naiset (7. tuotantokausi)

Täydellisten naisten seitsemättä tuotantokautta alettiin esittää Yhdysvalloissa 26. syyskuuta 2010 ABC:lla ja Suomessa Nelosella kaksi viikkoa myöhemmin 8. marraskuuta 2010. Kausi sisältää yhteensä 23 jaksoa. Pääosassa ovat Wisteria Lanen asukkaiden Susan Delfinon, Lynette Scavon, Bree Van de Kampin ja Gabrielle Solisin elämät edesmenneen Mary Alice Youngin kertomana. Uusi kotirouva Renee Perry esitellään kauden ensimmäisessä jaksossa. Tällä kaudella mysteerinä on naapurustoon takaisin muuttava Paul Young.
Sarjan katsojaluvut laskivat yhä tuotantokauden edetessä ja tällä kaudella ne alittivat ensimmäisen kerran kymmenen miljoonan rajamerkin. Kausi keräsi kuitenkin keskimäärin 11,9 miljoonaa katsojaa jaksoa kohden. "Täydelliset naiset" oli kaudella 2010–2011 Yhdysvaltain television 26. katsotuin sarja ja kolmanneksitoista katsotuin käsikirjoitettu sarja. Seitsemännestä tuotantokaudesta piti tulla alun perin viimeinen, mutta sarjaan tehtiin vielä kahdeksas kausi.
Kausi julkaistiin DVD:nä Suomessa 25. lokakuuta 2011.
Tuotanto.
Sarjan 7. tuotantokauden kuvaukset alkoivat maanantaina 12. heinäkuuta 2010.
Näyttelijät.
Sivuosissa.
Muita sivuhenkilöitä:
Juoni.
Menetettyään liikkeensä ja miehensä Orsonin (Kyle MacLachlan) Bree (Marcia Cross) alkaa korjata elämäänsä kertomalla Gabylle (Eva Longoria Parker) salaisuuden, joka voi tuhota heidän ystävyytensä; Lynette (Felicity Huffman) ja Tom (Doug Savant) toivottavat viidennen lapsensa tervetulleeksi; Susanin (Teri Hatcher) ja Miken (James Denton) taloudelliset vaikeudet ovat pakottaneet heidän vuokrata talo ja lähteä Wisteria Lanelta. Mutta kun Paul Young (Mark Moses) mysteerisesti palaa naapurustoon uutena vuokralaisena, epäilyt nousevat. Paul on naimisissa ja hänellä on uusi vaimo.
"Katso myös Luettelo televisiosarjan Täydelliset naiset jaksoista
Jaksot.
&lt;onlyinclude&gt;&lt;/onlyinclude&gt;
Staten Island Ferry

Staten Island Ferry on Yhdysvalloissa New Yorkin kaupungin tarjoama lauttayhteys Manhattanin saaren eteläkärjen ja Staten Islandin hallintoalueen St. Georgen kaupunginosan välillä. Lauttayhteys on ollut kaupungin ylläpitämä vuodesta 1905 lähtien.
Lauttayhteyttä käyttää vuosittain yli 21 miljoonaa matkustajaa. Noin 8,4 kilometriä pitkä ja 25 minuuttia kestävä lauttamatka on ilmainen. Lauttamaksuista luovuttiin vuonna 1997. Käytössä on kahdeksan alusta, joiden matkustajamäärät vaihtelevat noin 1 300 matkustajasta 6 000 matkustajaan.
Boppin’ (albumi)

Boppin' on keravalaisen rockabilly-yhtye Teddy &amp; The Tigersin esikoisalbumi, joka julkaistiin vuoden 1978 toukokuussa. Se oli Poko Rekordsin ensimmäinen albumijulkaisu yhdessä Eppu Normaalin "Aknepopin" kanssa. Levyn albumitunnus on kuitenkin PÄLP-1.
"Boppinia’" äänitettiin Microvox-studioilla lokakuussa 1977 sekä tammi- ja huhtikuussa 1978. Äänittäjänä toimi Pekka Nurmikallio. Levyn tuotti Johnny Flight eli Kari Heimonen. Levynkannen suunnitteli Richard Stanley. Albumi sisältää kolme yhtyeen omaa kappaletta ja yksitoista cover-versiota.
Englanninkielisen esittelytekstin on kirjoittanut Suomen ensimmäisen rock and roll -sukupolven edustaja Jussi Raittinen. Hän kertoo nähneensä yhtyeen ensimmäisen kerran syksyllä 1977 Dr. Feelgoodin lämmittely-yhtyeenä. Raittinen kertoo vaikuttuneensa yhtyeen esittämistä kappaleista, joihin lukeutuivat Buddy Hollyn harvinaisempi klassikko "Rock Around with Ollie Vee", Eddie Cochranin kappaleet "Jeanie, Jeanie, Jeanie" ja "Cotton Picker", Gene Vincentin kappaleet "Lotta Lovin'" ja "Blue Jean Bop", Johnny Burnetten "Baby Babe" sekä yhtyeen omat kappaleet "High School Susan" ja "Tiger Street". Yhtyeen imago oli myös Raittisen mieleen Teddy Guitarin puoliakustista Hofner-kitaraa myöten. Raittinen mainitsee Suomen kolmannen rock and roll -sukupolven pääedustajaksi Hurriganes-yhtyeen ja uskoo, että seuraavan sukupolven nimi on Teddy &amp; The Tigers.
Albumi sai suomalaisissa musiikkilehdissä ristiriitaisen vastaanoton. "Suosikin" nimimerkki Väinämöinen kehui albumia ja piti sitä yhtenä parhaista suomalaisista rock and roll -albumeista, mutta kritisoi sovituksia ja kappalemateriaalin cover-painotteisuutta. "Soundin" Waldemar Wallenius ei löytänyt levystä isompaa vikaa, mutta piti kappaleiden alkuperäisversioita parempina. "Musan" nimimerkki Immu piti puolestaan albumia kehnona, falskina ja huolimattomana.
Kappaleet.
A-puoli
B-puoli
Jesús Dátolo

Jesús Alberto Dátolo (s. 19. toukokuuta 1984 Carlos Spegazzini, Argentiina) on argentiinalainen jalkapalloilija. Hän edustaa brasilialaista Internacionalia ja on pelipaikaltaan vasen laitalinkki.
Seurajoukkueura.
Dátolo aloitti uransa vuonna 2000 Cañuelasista. Vuonna 2002 hän teki sopimuksen Argentiinan pääsarjaseura Banfieldiin, jonka edustusjoukkueeseen hän murtautui kolme vuotta myöhemmin. Vuoden 2006 kesällä hän siirtyi Boca Juniorsiin. Hän nousi joukkueen avauskokoonpanoon vuoden 2007 syyskaudella (Apertura), jolla hänen esityksensä olivat vakuuttavia. Hän oli mukana joukkueen kanssa voittamassa vuoden 2007 Copa Libertadoresia.
Tammikuussa 2009 Dátolo siirtyi italialaiseen Napoliin. 16. tammikuuta 2010 hän siirtyi loppukauden kestävällä lainasopimuksella kreikkalaiseen Olympiakosiin. Dátolo oli itse pyytänyt siirtoa suuremman peliajan toivossa, ja hänen tavoitteenaan on päästä Argentiinan maajoukkueeseen vuoden 2010 MM-kilpailuihin.
8. heinäkuuta 2010 hän siirtyi kaudeksi 2010–2011 lainasopimuksella Espanyoliin.
Maajoukkueura.
Dátolo teki ensiesiintymisensä Argentiinan maajoukkueessa 12. elokuuta 2009 ystävyysottelussa Venäjää vastaan. Hän teki samaisessa ottelussa myös ensimmäisen maalinsa vain 20 sekuntia sen jälkeen, kun oli päässyt kentälle. Toisen maalinsa maajoukkueessa hän teki vuoden 2010 MM-karsintaottelussa Brasiliaa vastaan.
Juhani Kyöstilä

Juhani Laurinpoika Kyöstilä (4. heinäkuuta 1931 Helsinki – 30. kesäkuuta 2010 Kouvola) oli suomalainen koripalloilija ja olympiaedustaja. Myös hänen isänsä, uimahyppääjä Lauri Kyöstilä edusti Suomea olympialaisissa.
Henkilöhistoria.
Kyöstilän vanhemmat olivat edustaja Lauri Viljo Kyöstilä ja Anni Matilda Saario. Hän tuli ylioppilaaksi Helsingin lyseosta ja valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1961. Lääkärinuransa alkuvaiheessa Kyöstilä työskenteli Turun yliopistossa ja Turun yliopistollisessa keskussairaalassa.
Urheilu-ura.
Kyöstilä voitti urallaan kahdeksan Suomen mestaruutta HOK-Veikkojen riveissä. Hän pelasi SM-sarjassa kaikkiaan 126 ottelua ja Suomen koripallomaajoukkueessa viisitoista ottelua. Hän oli mukana myös vuoden 1952 olympiajoukkueessa. Kisojen parhaan ottelunsa hän pelasi Bulgariaa vastaan. Siinä hän teki kymmenen pistettä, joka oli myös hänen maaotteluiden piste-ennätyksensä. EM-kisoissa Kyöstilä oli mukana vuonna 1951.
Martin Olsson

Martin Olsson (s. 17. toukokuuta 1988 Gävle) on ruotsalainen jalkapalloilija. Hän edustaa kotimaassaan Häckeniä. Hän pelasi toistakymmentä vuotta Englannin kahdella ylimmällä sarjatasolla. Hän on pelannut Ruotsin maajoukkueessa 51 ottelua ja tehnyt niissä viisi maalia. Olssonin virallinen pelipaikka on puolustaja, mutta hän pystyy pelaamaan myös vasempana laiturina.
Olsson edusti Englannin sarjoissa Blackburn Roversia, Norwich Cityä ja Swansea Cityä. Hän pelasi Valioliigassa 197 ottelua, joissa hän teki viisi maalia, ja mestaruussarjassa 107 ottelua, joissa hän teki kaksi maalia.
Olsson pelasi alle 21-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailuissa 2009. Ruotsi ylsi näissä kotikisoissaan välieriin. Miesten arvokilpailuissa Olsson pelasi alusta loppuun joukkueensa kaikki kolme ottelua EM-kilpailuissa 2012 ja EM-kilpailuissa 2016. MM-kilpailuissa 2018 hän tuli vaihdosta kentälle neljännesvälierä- ja puolivälieräottelussa.
Olssonin kaksoisveli Marcus pelaa myös jalkapalloammattilaisena. Martin ja Marcus Olssonin sisko Jessica on naimisissa koripalloilija Dirk Nowitzkin kanssa.
Markku Haapasalmi

Markku Haapasalmi (9. helmikuuta 1953 Nurmo – 30. toukokuuta 2012 Nurmo) oli suomalainen pesäpalloilija. Hän saavutti yhden SM-hopean ja kolme SM-pronssia.
Haapasalmi edusti pesäpallossa Nurmon Jymyä, Vähänkyrön Viestiä, Seinäjoen Maila-Jusseja, Peräseinäjoen Toivetta sekä Koskenkorvan Urheilijoita. Hän lopetti pelaajauransa vuonna 1987.
Markku Haapasalmi pelasi viisi Itä–Länsi-ottelua sekä neljä Liitto–Lehdistö-ottelua. Vuoden 1979 Itä–Länsi-ottelussa hänet valittiin kentän parhaaksi pelaajaksi.
Haapasalmi pelasi myös yhden Etelä-Pohjanmaa – Muu Suomi -ottelun sekä kolme Mestarit – Muu Suomi -ottelua.
Saavutukset.
Pelaajana.
Vuoden eteläpohjalainen miespesäpalloilija:1979 ja 1981
Clostridium estertheticum

Clostridium estertheticum on elintarvikkeita pilaava bakteeri. Se viihtyy alhaisissa lämpötiloissa, jopa nollan tienoilla, ja pilaa vakuumipakkauksissa olevia tuotteita. Varsinaista terveysvaaraa bakteeri ei tiettävästi aiheuta, mutta lihaan tulee haju- ja ulkonäköhaittaa. Bakteeri muodostaa voimakkaasti kaasuja, ja siksi sitä on käytetty energialähteenäkin. Saksassa bakteerista on tulossa elintarvikealalla suuri ongelma.
Bakteerilla on kaksi alalajia:
Russ Parrish

Russ Parrish (s. 24. marraskuuta 1970 Fresno, Kalifornia, Yhdysvallat) on taiteilijanimellä Satchel tunnettu yhdysvaltalainen kitaristi joka tunnetaan parhaiten Steel Panther nimisen glam metal -yhtyeen soolokitaristina.
Russ soitti myös yhtyeessä nimeltä "The Thornbirds" toisen Steel Panther jäsenen Stix Zadinian kanssa.
1990-luvun alussa Russ toimi ohjaajana yhdysvaltalaisessa "The Guitar Institute of Technology" -musiikki-instituutissa
Alexandre Prémat

Alexandre Prémat (s. 5. huhtikuuta 1982 Juvisy-sur-Orge) on ranskalainen moottoriurheilija. Nykyään hän ajaa DTM-sarjassa. Prémat on ajanut myös Formula Renault -sarjassa vuosina 2001–2002, Formula 3 -sarjassa vuosina 2003 ja 2004, GP2-sarjassa 2005–2006 ja Le Mansin 24 tunnin ajossa 2007–2009. Prémat voitti A1 Grand Prix -sarjan mestaruuden kaudella 2005–2006 ja Ranskan Formula Renault -sarjan mestaruuden vuonna 2002.
Prémat ajoi Midlandin Formula 1 -autoa Kiinan GP:n harjoituksissa 2006. Hän saavutti kolme voittoa GP2-sarjassa ART Grand Prix -tallissa kausina 2005–2006. Vuodet 2007-2010 lähtien Prémat kilpaili DTM-sarjassa Audilla. Vuonna 2011 Prémat ajoi Le Mansin 24 tunnin ajoa joutuen keskeyttämään. Vuodesta 2012 alkaen Prémat on kilpaillut Australian V8 Supercars -sarjassa.
Sonic the Fighters

Sonic the Fighters on Sonic Teamin kehittämä, Segan "Sonic the Hedgehog" -sarjaan kuuluva videopeli. Peli julkaistiin kolikkopelinä Japanissa vuonna 1996 ja 2005 ensimmäisen kerran konsolipelinä "Sonic Gems Collection" - pelikokoelmassa PlayStation 2:lle ja GameCubelle. Japanissa peli tunnetaan nimellä "Sonic Champions".
Pelin juoni.
Dr. Eggman on keksinyt viheliäisen juonen maailman valloittamiseksi. Hän on rakentanut Death Egg 2:n, joka sijaitsee avaruudessa. Eggman lähettää sieltä robottikätyreitään ympäri maailmaa. Ainoa keino estää Eggmanin toimet on hankkia kahdeksan Chaos Emeraldia, jotta Tailsin rakentama raketti voidaan laukaista avaruuteen. Kuka tahansa sankareista voi pelastaa maailman Eggmanin juonelta.
Tasot ja vastukset.
Vastus: Knuckles
Vastus: Amy
Vastus: Bark
Vastus: Espio 
Vastus: Tails
Vastus: Fang
Vastus: Bean
Vastus: Sonic
Vastus: Metal Sonic
Vastus: Dr.Robotnik
HD-julkaisu.
Sega on ilmoittanut pelin HD-version tulevan loppuvuodesta 2012.
Uutena lisäyksenä on online-taistelutila ja myös kolme lisähahmoa, jotka ovat Metal Sonic, Dr. Eggman ja aiemmin käyttämätön Honey the Cat. 
Peli julkaistiin Xbox Live Arcade- ja PlayStation Network -verkkopalveluissa.
Sterling Knight

Sterling Sandmann Knight (s. 5. maaliskuuta 1989 Houston, Texas, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja laulaja-lauluntekijä. Hän on näytellyt muun muassa Disney Channelin sarjassa "Sonny with a Chance" Chad Dylan Cooperina sekä elokuvassa "Starstruck" Christopher Wildena. Hän on myös näytellyt elokuvassa "17 Again" Alex O’Donnellin roolissa.
Knight seurustelee näyttelijä Ayla Kellin kanssa.
Shane Dawson

Shane Lee Yaw, taiteilijanimi Shane Dawson (s. 19. heinäkuuta 1988), on videopalvelu YouTubessa julkaissut koomikko. Hän asuu Yhdysvalloissa Coloradon osavaltiossa. 
"Forbes"-lehti valitsi Dawsonin 25 suosituimman internet-julkkiksen joukkoon 2010 ja 2017.
Dawsonilla on YouTubessa kolme kanavaa: ShaneDawsonTV, Human Emoji ja Shane. Hän julkaisee videoita pääasiassa Shane-kanavalla, jolla on yli 20 miljoonaa tilaajaa.
Maaliskuussa 2012 Dawson aloitti musiikkiuran. Hän julkaisi kuusi singleä ja lukuisia musiikivideoiden parodioita.
Lokakuussa 2018 Dawsonin YouTube-kanavilla oli yli 26 miljoonaa tilaajaa ja yli viisi miljardia näyttökertaa. Vuonna 2014 hän julkaisi ensimmäisen elokuvansa "Not Cool". Dawson on myös tehnyt useita lyhytelokuvia sekä julkaissut kaksi kirjaa.
Vuonna 2015 Dawson kertoi olevansa biseksuaali. Hän kihlautui tubettaja Ryland Adamsin kanssa vuonna 2019.
Dawson on saanut kritiikkiä tekemistään julkaisuista, jotka ovat käsitelleet humoristisesti vakavia aiheita kuten pedofiliaa, blackfacea ja eläinten hyväksikäyttöä.
Ikarus (täsmennyssivu)

Icarus tai Ikarus ovat eri kielissä esiintyviä muotoja antiikin mytologian hahmon Ikaros nimestä. Ne voivat tarkoittaa muun muassa seuraavia:
Ane Brun

Ane Brun (s. 10. maaliskuuta 1976 Molde, Norja, oik. Ane Brunvoll) on laulaja ja lauluntekijä, joka julkaisi ensimmäisen studioalbuminsa "Spending Time with Morgan" vuonna 2003. Brun on levyttänyt Balloon Ranger Recordings -levy-yhtiölle kuusi muuta albumia. Hän julkaisi myös singlenä versionsa Alphaville-yhtyeen hitistä "Big in Japan".
Kaljukultasade

Kaljukultasade eli kultasade ("Laburnum alpinum") on kultasateiden ("Laburnum") sukuun kuuluva laji.
Levinneisyys ja kasvupaikat.
Kaljukultasade kasvaa alkuperäisenä Etelä-Euroopassa. Kasvupaikkoja ovat tuoreet, runsasravinteiset, lämpimät ja kiviset paikat harvoissa metsissä ja pensaikoissa. Laji on kalkinsuosija.
Kuvaus.
Kaljukultasade kasvaa 3–10 metriä korkeaksi pensaaksi tai pieneksi puuksi. Oksat ovat vihreitä ja yleensä kaljuja, joskus aivan nuoret haararangat ovat karvaisia. Lehdet ovat kolmisormisia. Täysin kehittyneet lehdykät ovat päältä kaljuja, lehtiruodissa voi olla päällä yksittäisiä karvoja. Lehdykän alapuolella karvoja on reunoissa ja keskisuonessa.
Kukinto on 20–35 cm pitkä riippuva terttu. Kukat ovat keltaisia, tuoksuvia ja 14–18 mm leveitä. Kukinta-aika on kesä–heinäkuussa. Hedelmä on 4–5 cm pitkä palko, jonka selkäsaumassa on 1–2 mm leveä siipipalle. Ruskeita siemeniä on yhdestä viiteen kappaletta.
Kaljukultasade risteytyy kultasateiden toisen lajin etelänkultasateen ("L. anagyroides") kanssa, risteymälaji tarhakultasade ("Laburnum" × "watereri").
Koristekasvikäyttö.
Kaljukultasadetta käytetään koristekasvina sen näyttävän kukinnan vuoksi. Kasvi on kuitenkin myrkyllinen, joten se ei sovellu esimerkiksi lastentarhojen tai lasten leikkipaikkojen läheisyyteen.
Suomessa kaljukultasade kasvaa 3–5 metrin pituiseksi. Se menestyy maan eteläosissa vyöhykkeillä I–II.
Trumputus

Trumputus on 1700-luvun alusta peräisin oleva ilmoitustapa, jossa rummutuksen avulla ilmoitettiin kadun kulmissa kansalaisille uutisista sekä tulevista tapahtumista kuten vaaleista ja veronkeräyksestä. Trumputtajia oli yleisesti vielä 1800-luvulla monissa Suomen kaupungeissa, Naantalissa aina 1900-luvun alkupuolelle. Trumputus-sana on peräisin 1700-luvulta ja se tarkoittaa rummuttamista.
Trumputusperinne Naantalissa.
Ensimmäinen nimeltä tunnettu trumputtaja oli vuonna 1725 14-vuotiaana virkaan valittu Johan Henrikinpoika. Trumputus siirtyi raatihuoneen vuonna 1771 perustetulle vahtimestarin viralle. Naantalin viimeinen virallinen trumputtaja oli vuonna 1887 kaupunginpalvelijaksi valittu Edward Wilhelm Lindvall, joka 1920-luvulla lopettaessaan trummutti enää lähinnä verojen suorituksesta ja palotarkastuksesta.
Säännöllinen trumputus kesäisin loppui 1970–1980-lukujen vaihteessa, koska Naantalin ranta alkoi olla rauhaton. Tämän jälkeen trumputtaja esiintyi vain satunnaisesti erilaisissa tapahtumissa kuten Tuhkamarkkinoilla.
Vuodesta 2008 lähtien trumputus on taas kuulunut kesäisin Naantalin rannassa. Trumputus tapahtuu juuri ennen kirkontornista soitettavaa iltavesperiä ja kehottaa hiljentymään kuuntelemaan sitä. Trumputus soitetaan kello 19.55 alkaen kolmessa paikassa: ensin Kaivohuoneen kulmalla, sitten rantakioskin kohdalla ja viimeiseksi ravintola Uuden Killan edessä. Rummutus soitetaan 1800-luvulta peräisin olevan nuotin mukaan, ja sen välissä kuultavat sanat sekä teksti ovat vanhaa suomen kieltä yli sadan vuoden takaa.