tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Sabina Särkkä

Sabina Kristiina Särkkä (vuosina 2019–2024 Särkkä-Kivimäki, s. 3. tammikuuta 1989 Helsinki) on suomalainen malli ja Miss Suomi -kilpailun ensimmäinen perintöprinsessa vuodelta 2012. Varsinaiselta ammatiltaan hän on kosmetologi. Särkkä edusti Suomea Miss Maailma -kilpailuissa vuonna 2012. Hän on myös osallistunut Martina ja hengenpelastajat -ohjelmaan sekä Viidakon tähtösten 2. tuotantokauteen. Särkkä oli mukana vuonna 2019 esitetyssä Fort Boyard -ohjelmassa. 
Hän oli mukana myös Selviytyjät Suomen viidennellä tuotantokaudella, joka nähtiin Nelosella keväällä 2021. Kausi kuvattiin kesällä 2020 koronarajoitusten takia Haaparannan saaristossa. Kaudelle osallistui 16 julkisuudesta tuttua henkilöä.
Särkkä voitti Viidakon tähtösten toisen tuotantokauden ja sai voiton myötä Tarzanit -joukkueen keräämät 18 000 euroa. 
Särkkä kihlautui Ossi Kivimäen kanssa helmikuussa 2016. He avioituivat syyskuussa 2019 ja erosivat vuonna 2022.
Vuonna 2022 Särkkä julkaisi Tiktok-palvelussa kuvan, jossa kaksi vähäpukeista naista suutelee. Kuva oli otettu pääministeri Sanna Marinin järjestämillä kutsuilla pääministerin virka-asunnolla Kesärannassa Helsingissän 2022. Marin piti kuvaa asiattomana ja pyysi sitä anteeksi. Myös Särkkä pyysi kuvan julkaisemista anteeksi.
Milton Bradley

Milton Bradley (8. marraskuuta 1836 – 30. toukokuuta 1911) oli yhdysvaltalainen lautapelien valmistaja. Hänen perustamansa Milton Bradley Company on julkaissut monia lautapelejä, kuten Mr. Bucketin, Kummituspelin, Fireball Islandin ja Hotelin.
Nilüfer (laulaja)

Nilüfer (oik. Nilüfer Yumlu s. 31. toukokuuta 1955 Istanbul) on turkkilainen poplaulajatar. 
Hän edusti Turkkia vuoden 1978 Eurovision laulukilpailussa yhdessä Nazar-yhtyeen kanssa, sijoittuen jaetulle 18. sijalle Suomea edustaneen Seija Simolan kanssa.
Petri Sarjanen

Petri Sarjanen (s. 1970) on suomalainen historian opettaja ja kirjailija.
Sarjanen valmistui 1996 filosofian maisteriksi Helsingin yliopistosta. Hän toimii opettajana Munkkiniemen yhteiskoulussa Helsingissä.
Sarjanen kirjoitti yhdessä Kari Kallosen kanssa 1997–1999 ilmestyneen kolmiosaisen Lauri Törnin elämäkertasarjan ("Leijonamieli", "Purppurasydän","Ristiretki"). Sarjanen on kirjoittanut myös tarkka-ampuja Simo Häyhän ja Tuntemattoman sotilaan Antti Rokan esikuvan Viljam Pylkäksen elämäkerrat sekä palkkasoturi Per "Sahara" Anderssonin elämäkerran.
Hank Mobley

Henry ”Hank” Mobley (7. heinäkuuta 1930 – 30. toukokuuta 1986) oli yhdysvaltalainen hard bop- ja soul jazz -tyylinen tenorisaksofonisti ja jazzsäveltäjä.
Jazzjournalisti Leonard Feather kutsui Mobleyta ”tenorisaksofonistien keskiraskaan sarjan mestariksi” ja tarkoitti tällä Mobleyn tenorisoundia, joka ei ollut yhtä aggressiivinen kuin John Coltranella tai Sonny Rollinsilla muttei toisaalta niin pehmeä kuin Stan Getzillä. Jazzkriitikko Stacia Proefrock sanoi Mobleyn olevan yksi aliarvostetuimmista bop-ajan muusikoista.
Mobley syntyi Georgiassa mutta varttui New Jerseyssä lähellä Newarkia. 16-vuotiaana sairaus piti Hank-pojan sisätiloissa kuukausia, jolloin hänen setänsä osti hänelle saksofonin ajankuluksi. Mobley ei päässyt Newarkin musiikkikouluun koska ei asunut kaupungissa, vaan opiskeli soittamista itsekseen. 19-vuotiaana hän alkoi soittaa paikallisissa yhtyeissä ja pian esiintyi jo Dizzy Gillespie ja Max Roachin tasoisten muusikoiden kanssa. Mobley osallistui yhteen varhaisimmista hard bop -sessioista Art Blakeyn, Horace Silverin, Doug Watkinsin ja Kenny Dorhamin kanssa. Tästä syntyi albumi "Horace Silver and the Jazz Messengers". Mobley soitti tässä Art Blakeyn yhtyeessä sen hajoamiseen 1956 saakka ja jatkoi sitten jonkin aikaa Horace Silverin kanssa. Blakey vieraili Mobleyn myöhemmillä albumeilla rumpalina.
Vuosien 1955 ja 1970 välillä Mobley levytti yhtyeenjohtajana 20 albumia Blue Note Records -yhtiölle between 1955 and 1970. Näistä onnistuneimpina pidetään levyjä "Soul Station" (1960) ja "Roll Call" (1960). Mobley esiintyi muun muassa Grant Greenin, Freddie Hubbardin, Sonny Clarkin, Wynton Kellyn ja Philly Joe Jonesin kanssa. Erityisen hedelmälliseksi muodostui yhteistyö trumpetisti Lee Morganin kanssa. 
Mobley soitti jonkin aikaa Miles Davisin kanssa, kun tämä etsi seuraajaa John Coltranelle. Häntä kuullaan Davisin albumilla "Someday My Prince Will Come", jolle myös Coltrane palasi soittamaan kahdella raidalla. Mobleyn improvisaatiokykyjä ei pidetä aivan Coltranen veroisina, mutta hänen melodista soittotapaansa arvostetaan.
Mobleyn oli pakko lopettaa soittaminen 1970-luvun puolivälissä hengitystieongelmien takia. Vähän ennen kuolemaansa 1986 Mobley esiintyi kuitenkin vielä Duke Jordanin kanssa New Yorkissa.
Kasvinsuojelu

Kasvinsuojelu on käsite, joka tarkoittaa toimenpiteitä, joilla viljelykasveja suojataan kasvitaudeilta, tuholaiseläimiltä ja rikkakasveilta. Näitä toimenpiteitä ovat ennalta ehkäisevät toimenpiteet, biologinen torjunta ja kemiallinen torjunta. Kavinsuojelun tarve riippuu viljelmästä. Ammattiviljelmillä kasvinsuojelun tarve on suurempi kuin kotipuutarhoissa.
Kasvitautien ennaltaehkäisy.
Taimet pysyvät terveempinä, jos ne itävät nopeasti ja tämän takia kylvöajankohta on tärkeä. Myös taimikasvatus ja sen oikea ajoitus parantavat taimien terveyttä. Myös ilmastollinen kestävyys vaikuttaa kasvien taudinkestävyyteen. Kasvien terveenä pysymisen kannalta on tärkeää riittävä kastelu ja lannoituksen tasapainoisuus. Puiden ja pensaiden oikea leikkaus ehkäisee sienitauteja.
Ennaltaehkäisevä tuholaistorjunta.
Tuholaisten leviämistä ehkäistään vuoro- ja sekaviljelyllä, kateharson käytöllä ja maan muokkauksella. Vuoroviljelyssä tietyllä paikalla kasvatettava laji vaihtuu vuosittain ja sekaviljelyssä useita eri lajeja kasvatetaan lähekkäin. Näin vähennetään yhteen kasvilajiin erikoistuneiden tuholaisten leviämistä. Kateharso estää lentävien hyönteisten pääsyn kasveihin. Maanmuokkauksessa tuhoutuvat maassa olevat tuholaiset.
Biologinen torjunta.
Biologinen torjunta on tuholaiseläinten torjumista niiden luonnollisten vihollisten avulla. Kirvoja syövät kukkakärpäset ja leppäkertut. Loispistiäiset, jotka loisivat hyönteistoukissa, tuhoavat tuholaishyönteisiä tehokkaasti. Muita torjuntaeläimiä ovat maakiitäjäiset, luteet, harsokorennot, petopunkit, jauhiaiskiilukainen ja kirvasääski.
Rikkakasvien torjunta.
Rikkakasvien leviämistä voidaan ennaltaehkäistä peittämällä maan pinta katekankaalla tai esimerkiksi kuorirouheella. Rikkakasveja poistetaan yleensä mekaanisesti, mutta käytäviltä ja laatoituksilta niitä torjutaan joskus kemiallisesti.
Kemiallinen tuholaistorjunta.
Jos tuholaiset vioittavat kasveja laajalti, on niitä torjuttava kemiallisesti. Yksinkertaisilla torjunta-aineilla, joita ovat mäntysuopa, puuntuhka ja nokkosvesi voidaan tuhota useita tuholaishyönteislajeja. Tukes on poistanut mäntysuovan sallittujen torjunta-aineiden luettelosta vuonna 2010, koska sen käyttöä kasvinsuojelussa ei ole tutkittu riittävästi.
State of Mind (Lovexin albumi)

State of Mind on Lovexin neljäs studioalbumi, joka julkaistiin 16. elokuuta 2013. Albumin on tuottanut yhtyeen kosketinsoittaja Christian.
Albumi ylsi Suomen virallisen listan sijalle 7.
Mido SA

Mido SA ("yleisesti pelkkä Mido") on vuonna 1918 perustettu sveitsiläinen kellovalmistaja, joka kuuluu nykyisin Swatch Groupiin. Yrityksen pääkonttori sijaitsee Le Loclessa, Sveitsissä.
Midon perusti George G. Schaeren Bielissä, Sveitsissä, vuonna 1918. Mido tulee espanjan kielen sanasta "yo mido", joka tarkoittaa "Minä mittaan".
1920-luvulla Mido esitteli joukon elegantteja naisten kelloja, joissa oli väriemaloidut kuoret ja "nykyaikaiset" rannekkeet. Miehille Mido valmisti useita erilaisia autojen jäähdyttimiä muistuttavia kellomalleja. Nämä tuotteet vakiinnuttivat brändin aseman.
1930-luvulla Mido kehitti "korkkikruunun", kiinni kierrettävän kellonnupin, joka mahdollisti entistä vesitiiviimpien kellojen valmistamisen. Vuonna 1934 Mido julkaisi niin kutsutun Multifort-malliston, joka hyödynsi automaattista koneistoa. Multifort-mallisto oli myös iskunkestävä, antimagneettinen ja erittäin vesitiivis. Mallisto säilyikin Midon valmistuksessa yli kolme vuosikymmentä. Vuonna 1936 yhitö julkaisi katkeamattoman kellonjousen, joka oli ensimmäinen laatuaan. Multifortin valmistaminen aloitettiin uudestaan vuonna 1998.
Mido oli ensimmäinen valmistaja, joka esitteli keskilukuisen kronografin vuonna 1945. Yhdeksän vuotta myöhemmin yhtiö julkaisi maailman suorituskykyisimmän automaattimekanismin.
Vuonna 1971 Mido liittyi osaksi Swatch Groupia edeltävää ASUAG (Allgemeine SchweizerischeUhrenindustrie AG) -kattojärjestöä ja alkoi valmistaa kvartsikelloja. Mido on yksi kymmenestä suurimmasta kronometrien valmistajasta.
Robert Heffernan

Robert Heffernan (s. 28. helmikuuta 1978 Cork) on irlantilainen kävelijä.
Heffernan voitti maailmanmestaruuden vuonna 2013 Moskovan MM-kilpailuissa 50 kilometrin matkalla ajalla 3.37.56. Hän sijoittui samalla matkalla alun perin neljänneksi Lontoon olympialaisissa 2012, mutta nousi Sergei Kirdjapkinin dopingtapauksen vuoksi pronssille alkuvuodesta 2016. Hän sijoittui 50 kilometrin kävelyssä neljänneksi Barcelonan EM-kilpailuissa 2010, viidenneksi Pekingin MM-kilpailuissa 2015, kuudenneksi Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 ja kahdeksanneksi Lontoon MM-kilpailuissa 2017.
Heffernan sijoittui Barcelonan 2010 EM-kilpailuissa 20 kilometrin kävelyssä alun perin neljänneksi, mutta nousi pronssille 2014 Stanislav Jemeljanovin biologisen passin epäsäännöllisyyksien vuoksi. Hän on ollut 20 kilometrillä lisäksi kuudes Osakan MM-kilpailuissa 2007, kahdeksas Münchenin EM-kilpailuissa 2002 ja Pekingin olympialaisissa 2008, yhdeksäs Lontoon olympialaisissa 2012 sekä neljästoista Edmontonin MM-kilpailuissa 2001 ja Berliinin MM-kilpailuissa 2009
Yksityiselämä.
Heffernanin vaimo, Marian Andrews on kansainvälisen tason pikajuoksija. Hänen päälajinsa on 400 metrin juoksu.
Henkilökohtaiset ennätykset.
Lähde: IAAF
Henrik Grönqvist

Henrik Vilhelm Grönqvist (17. joulukuuta 1927 Porvoon maalaiskunta – 3. elokuuta 2019 Raasepori) oli suomalainen juristi, koulutukseltaan oikeustieteen lisensiaatti. Hän toimi oikeusministeriön lainsäädäntöneuvoksena 1963–1971, lainsäädäntöjohtajana 1971–1972 ja korkeimman oikeuden oikeusneuvoksena 1972–1991.
Grönqvist hoiti lukuisia luottamustehtäviä, muun muassa osallistui suomenruotsin kielenhuoltoon kielilautakunnan jäsenenä 1959–1976, kuului epäsiveellisten julkaisujen valvontalautakuntaan 1972–1990 sekä toimi Julkisen sanan neuvostossa 1978–1990 ja pohjoismaisessa rikosoikeuskomiteassa 1964–1991.
Jani Stefanovic

Jani Stefanovic (s. 23. toukokuuta 1979) on suomalainen muusikko, jonka instrumentteja ovat kitara ja rummut. Stefanovic on aktiivisen musiikkiuransa aikana vaikuttanut useassa eri yhtyeessä ja tällä hetkellä hän vaikuttaa seitsemässä eri kokoonpanossa, joita ovat Divinefire, Miseration, Essence of Sorrow, Mehida, The Few Against Many, The Weakening ja Solution .45. Näiden lisäksi hän on ollut aiemmin mukana myös neljässä muussa yhtyeessä, joita ovat olleet Am I Blood, Sins Of Omisson, Renascent ja Crimson Moonlight.
Montgeron

Montgeron on kunta Essonnen departementissa Île-de-Francein alueella Ranskassa Pariisin lähettyvillä.
Montgeron oli ensimmäisen Ranskan ympäriajon lähtöpaikka vuonna 1903.
Harmaanaamahaukka

Harmaanaamahaukka ("Butastur indicus") on pitkäsiipihaukkojen sukuun kuuluva lintulaji. Sitä tavataan Kaakkois- ja Itä-Aasian maista Bruneissa, Filippiineillä, Etelä-Koreassa, Hongkongissa, Indonesiassa, Itä-Timorissa, Japanissa, Kambodžassa, Kiinassa, Laosissa, Malesiassa, Myanmarissa, Pohjois-Koreassa, Singaporessa, Taiwanissa, Thaimaassa, Venäjällä ja Vietnamissa, vaeltavana myös Mongoliassa.
Sen elinpiiriä ovat lauhkealla vyöhykkeellä metsät ja sisämaan kosteikot, viljelmät ja kastellut maat, myös kastelukanavat.
Se on keskikokoinen lintu, pituudeltaan 41–46 cm. Aikuisen linnun pää, rinta ja niska ovat harmaat, kurkku on valkoinen, ja sillä on mustat viikset ja keskiviiva. Selkä ja yläsiivet ovat ruskea, ja valkoisessa alapuolessa ja alasiivissä on ruskeita juovia. Nuori lintu on ruskea, ja päältä se on täplikäs, alta valkoinen ruskein raidoin, ja sillä on leveä valkoinen juova nokasta yli päälaen. Naama on ruskea.
Se on avoimen maan lintu, joka syö liskoja, pieniä nisäkkäitä ja suuria hyönteisiä.
Jalkapallon I divisioonan kausi 1993

Jalkapallon I divisioonan kausi 1993 oli Suomen jalkapallon toiseksi korkeimman sarjatason kausi. Kausi pelattiin 12 joukkueen kaksinkertaisena runkosarjana, jonka jälkeen neljä parasta joukkuetta pelasivat yksinkertaisen sarjan Veikkausliigan neljän viimeisen joukkueen kanssa. Karsintasarjasta selvisi kuusi parasta joukkuetta Veikkausliigaan, koska liigan joukkuemäärää kasvatettiin kahdestatoista neljääntoista kaudeksi 1994. Runkosarjan kahdeksan viimeistä joukkuetta pelasivat keskenään yksinkertaisen loppusarjan, jossa alkusarjan tulokset otettiin huomioon. Kaksi viimeistä joukkuetta putosivat suoraan Kakkoseen. 
Edelliskaudella I divisioonassa pelannut Kuusankosken Kumu jätti kahden miljoonan markan velkojensa vuoksi konkurssihakemuksen. Seuran jatkajaksi perustettiin uusi seura FC Kumu, joka aikoi anoa Kumun sarjapaikan siirtämistä itselleen. SPL:n liittohallitus päätti 14.1.1993, että FC Kumun on aloitettava alimmalta sarjatasolta ja Kumulta vapautuvasta sarjapaikasta karsivat 1992 Kakkosen lohkokakkoset KontU, BK-IFK ja KaaPo. Kolmen joukkueen yksinkertaisen sarjan voitti KontU.
Runkosarja.
 
1) RSSSF-lähteessä nimi esitetään muodossa P-Iirot, mutta kilpailun järjestäjän julkaisussa esitetään, että ko. seuran/joukkueen lyhytnimi on RP-Iirot (Rauman Pallo-Iirot). Se on perustettu 1992. Kyse oli Pallo-Iirojen ja Rauman Pallon voimien yhdistämisestä (27.3.1992).
Karsintasarja liigaan.
Kaikki neljä liigajoukkuetta säilyttivät liigapaikkansa. I divisioonasta liigaan nousivat Kuopion Palloseura ja FC Oulu.
 
 
 
 
I divisioonan loppusarja.
 
 
 
 
Yleisömäärät.
Yleisömääriin on laskettu I divisioonan ottelut (runkosarja ja loppusarja) . Lähteessä esitetään 2 erilaista lukua KPV:lle. Esitetyt yksittäisten otteluiden yleisömäärät yhteen laskien KPV:n kokonaissumma on 7483 (s. 216-217) ja jos käytetään julkaisijan laskemaa yhteissummaa, se on 8683 (s. 241) Jälkimmäistä lukua on käytetty taulukossa KPV:n ja sarjan kokonaisyleisömäärän ja yleisökeskiarvon laskennassa.
Suomen Lentäjäliitto

Suomen Lentäjäliitto – Finnish Pilots' Association ry (FPA) on kaikkia suomalaisia lentäjäyhdistyksiä kokoava kattojärjestö, joka on perustettu vuonna 2004. Sen piiriin kuuluu yli tuhat liikenne- ja helikopterilentäjää seitsemästä eri yhdistyksestä.
FPA toimii ammatillisissa ja lento­turvallisuus­kysymyksissä liikennelentäjien edustajana kotimaisilla ja kansainvälisillä foorumeilla. FPA:n edustajat osallistuvat mm. kansainvälisten lentäjien keskusjärjestöjen IFALPA:n (International Federation of Air Line Pilots´ Associations) ja ECA:n (European Cockpit Association) toimintaan ja komiteoihin. 
FPA:n keskeiset toimielimet ovat hallitus sekä FPA:n turvatoimikunta (FPA Safety and Security Committee, FPA-SSC). Turvatoimikunta on elin, joka keskittyy puhtaasti lento­turvallisuus­asioihin tuoden niihin ammattilentäjien näkökulman. 
FPA julkaisee Liikennelentäjä-nimistä jäsen- ja ammattilehteä.
Vuonna 2014 FPA:n puheenjohtajana toimii Sami Simonen ja FPA:n turvatoimikunnan puheenjohtajana Hannu Korhonen.
Kalium-40

Kalium-40 (40K) on kaliumin luonnossa esiintyvä radio­aktiivinen isotooppi, jolla on erittäin pitkä puoliintumisaika, 1,249 · 109 vuotta. Sen ytimessä on 19 protonia ja 21 neutronia. Luonnon kaliumissa sitä on noin 0,01 prosenttia.
Kalium-40 on siitä harvinainen radioisotooppi, että sillä voivat esiintyä kaikki kolme beetahajoamisen tapaa. Noin 89,28 prosentissa tapauksissa se hajoaa kalsium-40:ksi (40Ca) lähettämällä beetahiukkasen (β−) eli elektronin, jonka maksimienergia on 1,33 MeV, ja antineutriinon. Noin 10,72 prosentissa tapauksissa se elektronisieppauksella argon-40:ksi lähettäen 1,460 MeV:n gammasäteilyä ja neutriinon. Pieni osa, noin 0,001 prosenttia kalium-40-ytimistä, hajoaa argon-40:ksi lähettämällä positronin (β+-hiukkasen) ja neutriinon
Kalium-argon-ajoitus.
Kalium-40:llä on suuri merkitys radio­aktiivisen iän­määrityksen kannalta, sillä siihen perustuu kalium-argon-ajoitus. Sen yhtenä hajoamis­tuotteena syntyvä argon on jalokaasu, joka ei muodosta kemiallisia yhdisteitä muiden alkuaineiden kanssa. Tämän vuoksi kun jokin mineraali muodostuu sulan laavan jähmettyessä tai veteen liuenneiden aineiden kiteytyessä, se ei alun perin sisällä lainkaan argonia, vaikka sitä olisikin ollut siinä nesteessä, josta se muodostui. Jos mineraali kuitenkin sisältää kaliumia, siinä olevan kalium-40:n hajotessa syntyy vähitellen argonia, joka jää mineraalin sisään. Koska tiedetään, millä nopeudella tämä tapahtuu, mittaamalla mineraalin 40K- ja 40Ar-pitoisuuksien suhde on mahdollista laskea, kuinka pitkä aika sen muodostumisesta on kulunut.
Maan ilmakehän argonista on 99,6 % isotooppia 40Ar. Sitä vastoin Auringossa, ja kaikesta päätellen aikoinaan myös siinä aineessa, josta planeetat muodostuivat, suurin osa argonista on isotooppia 36Ar ja vain noin 15 % isotooppia 40Ar. Tämä osoittaa, että suurin osa ilma­kehän argonista on syntynyt kalium-40:stä, joka on vähitellen hajonnut argon-40:ksi ja tämä paennut ilmakehään.
Kalium-40:n osuus luonnollisessa radioaktiivisuudessa.
Kalium-40 on suurin luonnollisen radio­aktiivisuuden lähde eläimissä ja ihmisissä. Aikuisen ihmisen kehossa on noin 160 grammaa kaliumia, josta 0,01 prosenttia eli 0,016 grammaa on isotooppia 40K. Tämän kaliummäärän aktiivisuus on noin 4 200 becquereliä, eli sekunnissa ihmisen kehossa hajoaa noin 4 200 kalium-40-ydintä.
Radioaktiivisen kaliumin on väitetty olevan tärkein kasveilla ja eläimillä esiintyvien luonnollisten geneettisten mutaatioiden aiheuttaja.
Alex, Aisha ja toivon aika

Alex, Aisha ja toivon aika on Marja-Leena Tiaisen nuortenromaani vuodelta 2008. Se on jatkoa Tiaisen romaaneille "Alex ja pelon aika" sekä "Alex, Aisha ja Sam".
Juoni.
Alexin isoveli Zaza, joka oli pitkään kadoksissa ja syytettynä terrori-iskusta, on saapunut Suomeen Alexin luokse. Hän asettuu asumaan Jaakkolan ryhmäkotiin Alexin luokse. Alex saa virallisesti turvapaikan Suomesta ja alkaa seurustella suomalaistyttö Elsan kanssa. Veljesten ilo kasvaa entisestään, kun heidän synnyinmaassaan Kaksoisvuortenmaassa tapahtuu vallankaappaus. Toivo siitä, että heidän poliittisista syistä vangittu isänsä vapautettaisiin, herää. 
Samaan aikaan somalialalainen muslimityttö Aisha joutuu vastakkain suomalaisen kulttuurin kanssa. Hän joutuu pohtimaan seurustelua ja pukeutumista samalla kun hänen Etiopiassa oleva perheensä haluaisi hänen muuttavan Helsingissä asuvan sukulaisperheen luokse kunnon muslimitytön tavoin.
Arvostelut.
Esimerkiksi Savon Sanomissa ja kirjallisuussivusto Iilimadossa kehuttiin, että kirja kuvaa hyvin pakolaisten arkea ja somalitytön identiteettikriisiä islamilaisen ja länsimaisen kulttuurin yhteentörmäyksessä.
Anthonique Strachan

Anthonique Strachan (s. 22. elokuuta 1993) on bahamalainen pikajuoksija.
Alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa Barcelonassa 2012 Strachan voitti kultaa 100 metrin juoksussa ajalla 11,20 ja 200 metrin juoksussa ajalla 22,53. Daegun MM-kilpailuissa 2011, Lontoon olympialaisissa 2012 ja Moskovan MM-kilpailuissa 2013 hän selviytyi 200 metrillä välieriin. Hän voitti IAAF World Relays -kilpailuissa 2017 kultaa 4 × 400 metrin sekaviestissä. Lontoon 2017 ja Dohan 2019 MM-kilpailuissa sekä vuonna 2021 järjestetyissä Tokion olympialaisissa hän karsiutui 200 metrin välierissä. Belgradin sisäratojen MM-kilpailuissa 2022 hän karsiutui 60 metrin välierissä. Saman vuoden Eugenen MM-kilpailuissa hän karsiutui 100 metrin välierissä.
Lähde: IAAF
Risto Mätas

Risto Mätas (s. 30. huhtikuuta 1984) on virolainen keihäänheittäjä.
Göteborgin EM-kilpailuissa 2006 Mätas karsiutui loppukilpailusta heitettyään 74,58 metriä. Helsingin EM-kilpailuissa 2012 Mätas sijoittui kymmenenneksi tuloksella 75,85. Lontoon olympialaisissa 2012 hän karsiutui finaalista tuloksella 78,56. Moskovan MM-kilpailuissa 2013 Mätas sijoittui finaalissa Roman Avramenkon dopinghylkäyksen jälkeen kahdeksanneksi tuloksellaan 80,03 metriä. Pekingin MM-kilpailuissa 2015 Mätas oli 12. tuloksella 76,79.
Mätasin ennätys on 31. elokuuta 2013 Kohilassa heitetty 83,48 metriä.
Konstantin Fedin

Konstantin Aleksandrovitš Fedin (, 24. helmikuuta 1892 Saratov – 15. heinäkuuta 1977 Moskova) oli venäläinen neuvostokirjailija ja yhteiskuntavaikuttaja.
Konstantin Fedin syntyi kauppiaan perheeseen. Hän kasvoi Saratovissa ja valmistui vuonna 1914 Moskovan kauppakorkeakoulusta. Ensimmäisen maailmansodan ajan Fedin oli internoituna Saksassa. Palattuaan Venäjälle hän työskenteli toimittajana.
Fedinin ensimmäiset teokset ilmestyivät vuosina 1913–1914. Vuonna 1921 hän liittyi pietarilaiseen Serapion-veljien kirjailijaryhmään. Fedinin varhaiset kertomukset ja ensimmäinen romaani, sivistyneistön kohtaloita vallankumouksen ja kansalaissodan aikana kuvaava "Goroda i gody" (”Kaupunkeja ja vuosia”, 1924) ovat tyyliltään kokeilevia. Myöhemmät teokset noudattavat sosialistisen realismin kaanoneita. Romaanit "Ensimmäiset ilot" ("Pervyje radosti", 1945) ja "Neobyknovennoje leto" (”Epätavallinen kesä”, 1947–1948) saivat Stalin-palkinnon. Kirjailijan viimeinen romaani "Nuotio" ("Kostjor", 1961–1965) jäi keskeneräiseksi. Hän on laatinut myös sarjan kirjailijakuvauksia "Pisatel, iskusstvo, vremja" (”Kirjailija, taide, aika”, 1957, 1961) sekä muistelmateoksen "Gorki ja me" ("Gorki sredi nas", 1941–1968).
Neuvostoliiton kirjailijaliittoa muodostettaessa Fedin valittiin sen hallituksen jäseneksi. Vuodesta 1959 lähtien hän toimi sen ensimmäisenä sihteerinä ja vuodesta 1971 puheenjohtajana. Fedin oli myös Venäjän kirjailijaliiton hallituksen ja Neuvostoliiton tiedeakatemian jäsen sekä Venäjän SFNT:n ja Neuvostoliiton korkeimpien neuvostojen kansanedustaja. Kirjallisuusvaikuttajana hänet muistetaan Aleksandr Solženitsynin "Syöpäosaston" julkaisun kieltämisestä vuonna 1968. Kirjailija palkittiin muun muassa neljällä Leninin, kahdella työn punaisen lipun sekä lokakuun vallankumouksen kunniamerkillä. Vuonna 1967 hän sai sosialistisen työn sankarin arvonimen.
Roope Kakko

Roope Kakko (s. 13. helmikuuta 1982 Espoo) on suomalainen golfpelaaja. Hän siirtyi ammattilaiseksi voitettuaan amatöörinä Espoossa pelatun Volvo Finnish Openin vuonna 2004. Hänestä tuli toinen suomalainen Euroopan kiertueen voittaja hänen voitettuaan Madeira Openin 2. elokuuta 2015.
Kakko on naimisissa Minea Blomqvist-Kakon kanssa. He avioituivat loppuvuodesta 2011, ja heillä on vuonna 2010 syntynyt poika.
Mikko Korhonen (golfaaja)

Mikko Korhonen (s. 23. heinäkuuta 1980 Mäntsälä) on uransa vuonna 2024 lopettanut suomalainen golf-pelaaja. Hän pelasi ammattilaisena 24-vuotiaasta lähtien. Hän kilpaili eurooppalaisella pääkiertueella DP World Tourilla 255 kilpailua. Kaikkiaan hän pelasi urallaan lähes 400 ammattilaiskilpailua vuodesta 2011 lähtien ja voitti ensimmäisen European Tourin osakilpailun Itävallassa kesäkuussa 2018. Hän sai voitostaan 170 000 euroa palkintorahaa. Toisen kerran Korhonen voitti Euroopan-kiertueella Kiinan Shenzenissä toukokuussa 2019 ja ansaitsi voitostaan 444 000 euroa.
Korhosen seura Suomessa on Suur-Helsingin Golf ja hänen valmennuksestaan vastasi Timo Rauhala. Korhosen taustalla sponsoreina olivat muun muassa Finnair, SEAT ja Defa. Hänellä on kolme lasta.
Korhonen osallistui toisena suomalaisena major-turnaukseen elokuussa 2018 pelaamalla PGA Championship -turnauksessa.
Vulcano, figlio di Giove

Vulcano, figlio di Giove (”Vulcanus, Juppiterin poika”) on vuonna 1962 valmistunut italialainen seikkailuelokuva. Tyylilajiltaan mytologia-aiheista peplumia edustavan elokuvan on ohjannut Emimmo Salvi. Sen päähenkilöä Vulcanusta (kreikkalaisessa mytologiassa Hefaistos) esittää iranilainen kehonrakentaja Iloosh Khoshabe alias Rod Flash Ilush alias Richard Lloyd.
Juoni.
Tyttärensä Venuksen seikkailuihin kyllästynyt Juppiter päättää naittaa hänet joko sodan jumalalle Marsille tai aseseppä Vulcanukselle. Nämä ajautuvat riitaan, ja Juppiter karkottaa kaikki kolme Olymposvuorelta maan päälle. Mars hakeutuu Venuksen kanssa Traakian kuninkaan luokse ja alkaa suunnitella Juppiterin kukistamista. Pluton juonittelun takia mereen pudonnut Vulcanus rakastuu Neptunuksen tyttäreen Aetnaan ja tekee monien seikkailujen jälkeen Marsin suunnitelmat tyhjäksi.
Tuotanto.
Emimmo Salvin ensimmäinen ohjaustyö edustaa camp-henkistä peplum-hulluutta aidoimmillaan. Pikkurahalla tehdyn elokuvan juoni on kummallinen ja sekava, näyttelijäsuoritukset amatöörimäisiä ja kulissit pahvista. Sen kliseisiin kuuluvat vähäpukuiset naiset, keskenään nahistelevat muskelimiehet, naurettavat hirviöt sekä humoristinen kääpiö. Lähes ilmeettömän Iloosh Khoshaben vastapainona toimii roimasti ylinäyttelevä Gordon Mitchell. Annie Gorassini on silmiään pyörittelevä lunttu ja Bella Cortez testosteronipurkauksia aiheuttava seksipommi. Absurdin mielikuvituksen ja huonosti motivoidun toiminnan ystäviin vetoavan elokuvan ulkokohtaukset on kuvattu Iranissa.
Julkaisut.
Elokuvasta on liikkeellä surkea yhdysvaltalainen public domain -kopio, jonka värit ovat kauhtuneet lähes kokonaan. Kirkasväristä laajakangasversiota on esitetty ainakin Espanjan televisiossa.
Larzacinspanieli

Larzacinspanieli () on ranskalainen koirarotu. Se ei ole FCI:n tunnustama, ja sitä voidaan pitää myös kotimaassaan erittäin uhanalaisena: jäljellä on enää noin 20 yksilöä.
Ulkomuoto.
Larzacinspanieli on melko pieni metsästyskoira, joka muiden ranskalaisten spanielirotujen tapaan luokiteltaisiin mitä todennäköisimmin mannermaisten spanielityyppisten kanakoirien ryhmään. Se muistuttaa huomattavan paljon ranskanspanielia ja bretonia, ja sen ominaispiirteisiin kuuluu kyky ”sulkea” anturansa. Värivaihtoehtoja on kolme: A) Ruskea-roan; B) Harmaa punaruskein merkein (myös harmaalla alueella punaruskea täplitys); C) Valkoinen. Säkäkorkeus on 52–54 cm ja paino 15–20 kg.
Luonne ja käyttäytyminen.
Larzacinspanieli on oppivainen, miellyttämishaluinen, erittäin tottelevainen ja tasapainoinen. Lisäksi se pitää lapsista. Työkoirana se on monipuolinen ja erittäin sopeutuvainen, sillä on erinomainen hajuaisti ja erityislaatuisten anturoidensa ansiosta se soveltuu metsästykseen kuivalla, kivisellä maaperällä.
Alkuperä.
Rotu on kotoisin Etelä-Ranskasta Larzacin kuivalta ylätasangolta, jossa sitä on perinteisesti käytetty pienriistan metsästykseen. Sen alkuperä on tuntematon, mutta erään teorian mukaan se saattaa olla ranskanspanielin kantarotu. Toisen teorian mukaan se voi puolestaan olla itse syntynyt bretonin ja ranskanspanielin välisestä risteytyksestä. Larzacinspanieli mainittiin ensimmäisen kerran ranskalaisessa koiralehdessä C. Hermansin vuonna 1982 kirjoittamassa artikkelissa, minkä avulla hän toivoi löytävänsä sopivien jalostuskoirien omistajia. Kuitenkin ainoastaan yksi omistaja ilmoittautui vanhan koiransa ja tämän veljen kanssa, mikä ei riittänyt rodun pelastamiseen. Larzacinspanielin luultiin jo kuolleen sukupuuttoon, mutta vuonna 1992 siitä kirjoitettiin jälleen artikkeli eräässä lehdessä yrityksenä löytää vielä mahdollisesti elossa olleita yksilöitä. Tällä kertaa useampi ihminen koirineen ilmoittautui mukaan jalostusohjelmaan, ja työlleen omistautuneiden kasvattajien avulla rotu saatiin elvytettyä. 
Terveys.
Rodun keskimääräiseksi eliniäksi arvioidaan 12–14 vuotta.
Heideterrieri

Heideterrieri ("Heideterrier") on saksalainen koirarotu. 
Ulkomuoto.
Kooltaan heideterrieri on airedalenterrierin ja saksanmetsästysterrierin välimaastosta: sen säkäkorkeus on 45−56 cm ja paino 15−23 kg. Väritys on tavallisesti musta punaruskein merkein (black &amp; tan).
Luonne ja käyttäytyminen.
Rodun kuuluu olla airedalenterrierin tapaan rauhallinen ja vastaanottavainen, minkä lisäksi se on tasapainoinen, aktiivinen, eloisa, hyvähermoinen ja tottelevainen. Sillä on myös hyvä hajuaisti, minkä vuoksi sitä käytetään metsästyksen lisäksi myös harrastus- ja pelastuskoirana.
Alkuperä.
Tämä metsästyskoira syntyi 1900-luvulla airedalenterrierin ja saksanmetsästysterrierin välisestä risteytyksestä, minkä lisäksi todennäköisesti käytettiin pienemmässä mittakaavassa myös irlanninterrieriä ja bullterrieriä. Metsästysominaisuudet ovat periytyneet saksanmetsästysterrieriltä ja keskeisimmät luonteenpiirteet airedalenterrieriltä.
Emimmo Salvi

Emimmo Salvi ("oik." Domenico Salvi, 23. tammikuuta 1926 Rooma, Italia – 1989 Italia) oli italialainen elokuvaohjaaja, tuottaja ja käsikirjoittaja.
Salvi työskenteli elokuva-alalla vuodesta 1950 lähtien. Hänet muistetaan parhaiten Umberto Scarpellin "Il gigante di Metropolisin" (1961) tuottajana ja käsikirjoittajana. 1960-luvun alussa Salvi ohjasi joukon peplum- ja fantasiaelokuvia kuten "Vulcano, figlio di Giove" ja "Le sette fatiche di Alì Babà" (molemmat 1962). Myöhemmin hän teki muutamia hyvin tavanomaisia viihde-elokuvia.
King shepherd

King shepherd on amerikkalainen koirarotu. Se ei ole FCI:n tunnustama, mutta American Rare Breed Association (ARBA) ja United Kennel Clubs International ovat tunnustaneet sen.
Ulkonäkö.
King shepherd on saksanpaimenkoiran kookas versio. Se on suurikokoinen, voimakas, vankkarakenteinen, raskastyyppinen alsatian-tyypin koira. Siitä on olemassa yleisempi pitkä- ja harvinaisempi lyhytkarvainen muunnos. Tyypillisimpiin väreihin lukeutuvat saksanpaimenkoiran värit. Säkäkorkeus on 63–74 cm ja paino 40,5–67,5 kg – toisen lähteen mukaan paino vaihtelisi uroksilla 59–73 kg ja nartuilla 41–50 kg välillä.
Luonne ja käyttäytyminen.
King shepherd on älykäs ja ketterä. Sen tulee olla itsevarma, rohkea, voimakasluonteinen, tottelevainen ja kestävä. Se on lapsirakas ja perhettään kohtaan lempeä. Se vahtii isäntänsä taloa ja omaisuutta, ja sen ainoa käyttötarkoitus onkin toimia seura- ja vahtikoirana. Nimitys "king shepherd" eli sananmukaisesti ”kuningaspaimenkoira” viittaa saksanpaimenkoirataustaan ja alsatian-tyyppiin sekä perinteisiin paimenkoiriin verrattuna suureen kokoon.
Alkuperä.
Rodun loivat Shelly Watts-Cross ja David Turkheimer, jotka käyttivät jalostukseen shilohinpaimenkoiraa (joka vastaavasti on tulos saksanpaimenkoiran ja alaskanmalamuutin välisestä risteytyksestä), yhdysvaltalaislinjaista saksanpaimenkoiraa ja pyreneittenkoiraa. Vuonna 1995 perustettiin ensimmäinen rotujärjestö.
Erkka Maula

Erkka Maula () oli suomalainen filosofi ja tieteenhistorioitsija. Maula toimi määräaikaisena professorina Turun ja Oulun yliopistoissa ja oli Tampereen yliopiston dosentti.
Maula yhdisti töissään filosofiaa, historiaa, tähtitiedettä, matematiikkaa, musiikkia ja arkeologiaa. Hän erikoistui filosofian historiaan (erityisesti Platonin luonnonfilosofiaan) sekä antiikin tieteen tulkintaan. Hänet tunnetaan erityisesti antiikin kreikkalaisen matemaatikon Eudoksos Knidoslaisen tähtitieteellisen mallin selkiyttäjänä. Lisäksi hän esitti uuden kalendaarisen tulkinnan Indus-kulttuurin aikaisille, Mohenjo-Darosta löydetyille kiviesineille. Viimeisinä vuosina Maula keskittyi kuuluisan Fermat’n ongelman tarkasteluun. Hän kirjoitti myös tv-ohjelmia, runoja, näytelmiä ja oopperoiden librettoja.
TV-ohjelmia ja filmejä.
Dokumenttielokuva "Sfäärien harmonia" (35'), joka esittelee Erkka Maulan tulkinnan Platonin lukusarjoista doorilaisen asteikon avulla esitettiin YLE TV2:ssa 22. joulukuuta 1981.
Risto Astikaisen ohjaama ja suunnittelema, Erkka Maulan Mojendo-daron kulttuurin tutkimusta esittelevä dokumentti "Kadonnut joki, jossa tähdet uivat" (61') esitettiin YLE TV2:ssa 5. joulukuuta 1982 ja uusittiin 4. lokakuuta 1983.
Dokumenttielokuva Swansongs (60') esitettiin Taorminassa (UNESCO) 1992 (myös suom. Joutsenen kynällä).
Patentteja.
Maulan Eudoksos-tulkintaan liittyvän "maailman ensimmäisen tietokoneen" Arakhnen toimiva pronssinen rekonstruktio (patentti no. 54205) on Helsingissä Tekniikan museossa.
Arvioita tutkimuksesta.
Antiikin tutkija ja professori Árpád Szabó katsoi Maulan Eudoksos-tutkimuksen olevan läpimurronomainen oivallus, jonka vaikutukset ulottuvat koko antiikin tieteen uuteen tulkintaan (prof. Eero Kasasen arkisto). Myös Ivor Bulmer-Thomas totesi arviossaan "The Classical Review" -lehdessä, että Maulan 1974 julkaisema työ on omaperäisin kontribuutio Eudoksoksen taivaankappaleita koskevan teorian tutkimukseen sitten Giovanni Schiaparellin sata vuotta aiemmin julkaiseman teoksen "Le sfere omocentriche di Eudosso, di Callippo e di Aristotele".
Sebastião Salgado

Sebastião Salgado (8. helmikuuta 1944 Aimorés, Minas Gerais – 23. toukokuuta 2025 Pariisi) oli brasilialainen valokuvaaja ja kuvajournalisti, joka tunnettiin dokumentaarisista ihmisen elin- ja työskentelyoloja eri puolilla maailmaa kommentoivista valokuvistaan. 
Salgado opiskeli taloustiedettä Universidade Federal do Espirito Santo -yliopistossa São Paulossa ja työskenteli valmistuttuaan kansainvälisen kahvijärjestön ICO:n ekonomistina. Tässä työssä hän matkusti usein Afrikkaan ja kiinnostui näillä matkoillaan vakavammin valokuvauksesta. Vuonna 1973 hän päätti jättää taloustieteen ja ryhtyä ammattivalokuvaajaksi 29 vuoden iässä.
Salgado kuvasi aluksi Sygma- ja Gamma-kuvatoimistoille, kunnes 1979 liittyi kuuluisaan Magnum Photos -kuvaajaryhmään. Magnum-kautta kesti vuoteen 1994, jolloin Salgado perusti vaimonsa kanssa asuinkaupunkiinsa Pariisiin Amazonas Images -kuvatoimiston oman tuotantonsa välittämiseen.
Salgado kiersi kuvaamassa yli sadassa maassa. Kuvia on julkaistu sanoma- ja aikakauslehdissä ja koottu moniksi kirjoiksi ja eri maissa kiertäneiksi näyttelyiksi. Salgadon kansainvaelluksia kuvaava 300 mustavalkokuvan kiertonäyttely "Exodus" oli näytteillä Helsingin Tennispalatsissa kevättalvella 2001.
Monien valokuvausalana palkintojen ja tunnustusten lisäksi Salgado toimi Unicefin hyvän tahdon lähettiläänä ja kunniajäsenenä Yhdysvaltain taide- ja tiedeakatemiassa. The Royal Photographic Society myönsi hänelle 100-vuotismitalinsa ja Honorary Fellowship (HonFRPS) -arvon. Vuonna 1998 Salgadolle myönnettiin espanjalainen Asturian ruhtinaan palkinto.
Platina(II)kloridi

Platina(II)kloridi (PtCl2) on platina- ja kloridi-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Platina(II)kloridia käytetään valmistettaessa muita platinayhdisteitä.
Rakenne ja ominaisuudet.
Platina(II)kloridilla on kaksi eri kidemuotoa. Näistä matalammissa lämpötiloissa stabiili α-PtCl2 on väriltään oliivinvihreää ja sen rakenne koostuu särmiä ja kulmia keskenään jakavista PtCl4-yksiköistä. Lämpötilavälillä 500–600 °C stabiili β-PtCl2 on väriltään tumman punaista ja koostuu Pt6Cl12-yksiköistä ja on isomorfinen palladiumkloridin kanssa. Platina(II)kloridi hajoaa 581 °C:n lämpötilassa platinaksi ja kloorikaasuksi. Yhdiste ei liukene veteen, mutta liukenee eräisiin orgaanisiin liuottimiin, kuten bentseeniin. Suolahappo liuottaa platina(II)kloridin muodostaen kompleksisen tetrakloroplatinaatti(II)-ionin [PtCl4]2-. Ammoniakkiliuokset liuottavat yhdisteen muodostaen [Pt(NH3)4]2+-kompleksin.
Valmistus.
Platina(II)kloridia voidaan valmistaa suoralla platinan kloorauksella 240–250 °C:n lämpötilassa. Sitä muodostuu myös kuumennettaessa platina(IV)kloridia. Muita tapoja valmistaa yhdistettä ovat tetrakloroplatina(II)hapon haihdutus vakuumissa, tai heksakloroplatinahapon pelkistys hydratsiinilla.
Kyllikki Tuominen

Kyllikki Tuominen (o.s. Ståhlberg, ent. Kovero, 9. elokuuta 1908 Helsinki – 4. kesäkuuta 1994) oli suomalainen opettaja ja oppikirjojen kirjoittaja. 
Kyllikki Tuomisen vanhemmat olivat tasavallan presidentti Kaarlo Juho Ståhlberg ja tämän ensimmäinen puoliso Hedvig Wåhlberg. Hänen ensimmäinen puolisonsa oli vuosina 1932–1940 hallintosihteeri Aarne Kovero ja toinen puolisonsa vuodesta 1946 Turun yliopiston maantieteen professori Oiva Tuominen.
Kyllikki Ståhlberg suoritti ylioppilastutkinnon vuonna 1927, opiskeli maantiedettä Helsingin yliopistossa ja valmistui sieltä filosofian maisteriksi vuonna 1932. Vuonna 1957 hän suoritti filosofian lisensiaatin tutkinnon Turun yliopistossa.
Hän toimi opettajana Kulosaaren yhteiskoulussa vuosina 1940–1947 ja saman koulun rehtorina vuosina 1940–1945, tuntiopettajana Helsingin opettajakorkeakoulussa vuosina 1948–1954, Turun opettajakorkeakoulussa vuosina 1954–1956, Turun tyttölyseon vanhempana lehtorina vuosina 1956–1957 ja Turun normaalilyseon luonnonhistorian ja maantieteen yliopettajana vuosina 1957–1971 sekä saman koulun vararehtorina vuosina 1957–1969.
Jouni Helminen

Jouni Helminen (s. 27. tammikuuta 1970 Pori) on suomalainen keilaaja. Hän voitti EM-kultaa pari- ja joukkuekilpailussa vuonna 1993, joukkueiden maailmancupin vuonna 1996 sekä henkilökohtaisen Euroopan-cupin vuonna 2002. Hän kuului maajoukkueeseen vuosina 1993–1998 ja edustaa seuratasolla lahtelaista SBF:ää. Helminen toimii keilailualan yrittäjänä Lahdessa.
Helminen on 73 kertaa keilannut täyden 300 pisteen sarjan, ensimmäisen kerran Porissa 3.4.1987.
Ardennienajokoira

Ardennienajokoira on belgialais–ranskalainen koirarotu, joka jalostettiin nykyiseen muotoonsa Saksassa. FCI ei ole tunnustanut sitä, mutta "Verein Ardennenbracke e.V":n julkaiseman rotumääritelmän mukaan se kuuluisi luokitukseltaan ryhmän 6 (Ajavat ja jäljestävät koirat) alajaostoon 1.2 eli Keskikokoisiin ajokoiriin.
Ulkomuoto.
Ardennienajokoira on lyhyt- ja sileäkarvainen, keskikokoinen ajokoira. Sallitut värit ovat musta punaruskein merkein (black &amp; tan); kauriinpunainen, jossa tulee olla musta satula (selän peittävä kuvio) tai mantteli (satulaa laajemmas ulottuva musta alue); yksivärinen musta; tai tiikeriraitainen (brindle). Urosten säkäkorkeus on 53–62 cm ja narttujen 46–57 cm, paino vaihtelee sukupuolesta riippumatta 32–44 kg välillä, joskin urosten keskiarvoksi on määritelty 33 kg ja narttujen 20 kg.
Luonne ja käyttäytyminen.
Ardennienajokoira on rauhallinen, voimakasluonteinen, tarkkavainuinen ja ystävällinen. Se on perheelleen omistautunut ja pitää lapsista. Sillä on voimakas metsästysvietti ja kauaskantoinen ääni.
Alkuperä.
Ajanlaskun alussa Loiren ja Rhônen alueille asettuneet keltit toivat mukanaan Keski-Eurooppaan erityisen tehokkaan metsästyskoiran, joka kykeni jäljittämään riistaa erinomaisen vainunsa avulla tehokkaammin kuin paikalliset ajokoirat. Nämä koirat edustivat joko kelttienvinttikoiraa tai tästä kehittynyttä ajokoirien kantarotua nimeltä "sergusie". Belgian Ardenneilla eläneet munkit jalostivat niistä Keskiajan alkupuolella suurriistaa ajavan hubertuksenajokoiran, josta tuli suosittu myös muissa maissa ja joka tunnetaan nykyisin mm. vihikoiran kantarotuna. Hubertuksenajokoiran alkuperäisimpänä tyyppinä pidetään ”ardennenbracke”-muunnosta, jonka nykyinen muoto tämän päivän ardennienajokoira on. Myös sukupuuttoon kuollut ardennienbassetti lienee joko läheistä sukua jälkimmäiselle tai vaihtoehtoisesti jopa sen edeltäjä.
Nykyisen rodun systemaattinen kasvatus alkoi vuonna 1989 Saksassa, minkä vuoksi rotumääritelmä tunnustaa alkuperämaaksi ainoastaan Saksan. Vuonna 2009 perustettiin ensimmäinen rotujärjestö, "Verein Ardennenbracke e.V", joka julkaisi ensimmäisen rotumääritelmän 11. heinäkuuta 2011.
Yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailut 2013 – miesten keihäänheitto

Miesten keihäänheitto oli yksi yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailujen 2013 lajeista. Kilpailun karsinta kilpailtiin 15. elokuuta ja loppukilpailu käytiin 17. elokuuta, Lužnikin stadionilla, Moskovassa, Venäjällä.
Ennätykset.
Ennen kilpailua ennätykset olivat seuraavat:
MM-rajat.
MM-kilpailuihin päästääkseen tuli ylittää A-raja (83,50) tai B-raja (81,00).
Tulokset.
Karsinta.
Karsintaraja oli 82,50 metriä (Q), mutta vähintään 12 parasta finaaliin (q).
Loppukilpailu.
Lähde: IAAF
Alun perin viidenneksi sijoittunut Roman Avramenko antoi loppukilpailun jälkeen positiivisen dopingnäytteen ja hänet hylättiin.
Mad Juana

Mad Juana oli yhdysvaltalainen etnovaikutteinen rockyhtye, jonka johtavia muusikoita olivat kitaristi Sami Yaffa (oik. Sami Takamäki) ja hänen silloinen puolisonsa, laulaja Karmen Guy. Spinefarm Records julkaisi yhtyeen albumin "Skin Of My Teeth" vuonna 1997. Sen jälkeen ilmestyivät albumit "In Your Blood" (2001), "Acoustic Voodoo" (2007), "Bruja On The Corner" (2008) ja "Kumpania" (2011).
Ura.
Vuonna 1995 Sami Yaffa alkoi puuhata uutta yhtyettä silloisen vaimonsa, laulaja Karmen Guyn kanssa New Yorkissa. ”Löysin tyypin, joka oli musan suhteen yhtä avoin kuin minäkin. Karmenia kiinnosti kelttiläinen musa, arabialainen musa ja flamenco, mutta samaan aikaan hän oli Sonic Youth -hullu ja diggasi Patti Smithiä.” Ensimmäinen yhteinen kokoonpano oli punk-yhtye Lewd Vagrant, joka keikkaili New Yorkin klubeilla. Pariskunta muutti Espanjaan vuonna 1995, keskelle Mallorcan saarta. Siellä ei ollut rockmusiikkia soittavia paikallisradioita. ”Me kuunneltiin siellä Algerian ja Marokon radiokanavia. Ei tarvinnut lähteä levykauppaan hakemaan etnomusaa. Siitä se musan tutkiminen lähti Mad Juanan kanssa.”. 
Hanoi Rocksin ja Demolition 23:n basistina vietettyjen vuosien jälkeen hän alkoi etsiä uutta musiikillista innostusta tutustumalla laajaan kirjoon eri musiikkigenrejä ja opettelemalla soittamaan lukuisia uusia instrumentteja. Mad Juana antoi hänelle mahdollisuuden astua mukavuusalueensa ulkopuolelle ja määritellä itsensä uudelleen muusikkona. 
Yaffa kuvaili yhtyeen musiikkia näin: ”Punkrockin, mariachimusiikin, Balkanin mustalaismusiikin ja flamencosta vaikutteita ottavan akustisen musiikin sekoitus, soitettuna kaahailuvauhdilla” Patti Smithillä oli suuri vaikutus bändiin, sillä Mad Juana nimi on peräisin Patti Smithin runosta, joka löytyy hänen vuoden 1978 runokirjastaan "Babel". Mad Juanan ensimmäinen albumi "Skin of My Teeth" (1997) syntyi kahdessa maassa ja rikkoi musiikillisia rajoja. Albumi äänitettiin Yaffan kotistudiossa Espanjassa Mallorcan pienessä Montuirin kylässä ja viimeisteltiin edesmenneen Hombre Lampisen studiossa Tikkurilassa Suomessa. Muun muassa Gogol Bordellon kanssa kiertänyt Mad Juana esiintyi ympäri Yhdysvaltoja ja Eurooppaa, aina punk-baareista ja teattereista katufestivaaleihin ja taidetapahtumiin. Välillä yhtye soitti myös kaduilla. Yhtyeen kokoonpano muuttui matkan varrella monta kertaa. Ensimmäisellä albumilla "Skin of My Teethillä" soittaa Yaffan ja Karmen Guyn lisäksi Sielun Veljet -yhtyeen rumpali Alf Forsman. Mad Juana esiteltiin myös yhdysvaltalaisessa dokumenttielokuvassa "Freaks, Glam Gods and Rock-Stars".
Mad Juanan "Kumpania"-albumin materiaalia työstettiin soundtrackiksi eli ääniraidaksi New Yorkin mustalaisista kertovaan Broadway-musikaaliin. Tuotannon rahat kuitenkin loppuivat kesken ja tuottajat sanoivat, että yhtye saa tehdä musiikilla mitä haluaa. Levy syntyi niistä kappaleista.
Yhtyeen viimeisessä kokoonpanossa soittivat Sami Yaffa kitarassa, Karmen Guy päälaulajana, Danny Ray saksofonissa, Marni Rice haitarissa, Satish trumpetissa, Mal Stein rummuissa ja George Devoe bassossa. Saksofonisti Danny Ray tunnetaan hyvin myös hänen soitostaan Johnny Thundersin, Sylvain Sylvainin ja Robert Gordonin kanssa.
Pitch Perfect

Pitch Perfect on vuonna 2012 ensi-iltansa saanut Jason Mooren ohjaama elokuva. Sen pääosissa ovat Anna Kendrick, Anna Camp, Brittany Snow ja Rebel Wilson. Elokuva perustuu löysästi Mickey Rapkinin romaaniin "Pitch Perfect: The Quest for Collegiate A Cappella Glory". Elokuvassa a cappella -tyttöryhmä Bardenin yliopistosta kilpailee toisen koulunsa ryhmän kanssa voittaakseen kansainvälisen a cappella -yliopistokilpailun. 
Elokuvan jatko-osa "Pitch Perfect 2" sai ensi-iltansa vuonna 2015 ja kolmas osa "Pitch Perfect 3" vuonna 2017. 
Elokuva voitti MTV Movie Awards -palkinnot parhaasta musikaalisesta hetkestä ja parhaasta läpimurron tehneestä esiintyjästä (Rebel Wilson). Teen Choice Awards -palkintogaalassa elokuva voitti neljä palkintoa: paras komediaelokuva, paras naisnäyttelijä komediaelokuvassa (Rebel Wilson), paras miesnäyttelijä komediaelokuvassa (Skylar Astin) sekä paras elokuvapahis (Adam DeVine).
Iloosh Khoshabe

Iloosh Khoshabe (1932 Urmia – 17. huhtikuuta 2012 Teheran) oli assyrialaissyntyinen iranilainen kehonrakentaja ja elokuvanäyttelijä. Hänet tunnetaan myös taiteilijanimillä "Richard Lloyd", "Rod Flash" ja "Ilush".
Iranin kehonrakennusmestaruuden 16-vuotiaana voittanut Iloosh teki ensimmäisen roolinsa iranilaiseen legendaan perustuvassa elokuvassa "Amir Arsalan-e namdar" vuonna 1954. Hän työskenteli showpainijana Yhdysvalloissa ja siirtyi 1960-luvun alussa Italiaan, jossa hän esiintyi useissa peplum-elokuvissa kuten "Vulcano, figlio di Giove" (1962) ja "Herkules, Simson ja Odysseus" ("Ercole sfida Sansone", 1963). Ilooshin näyttelijänura jatkui Italiassa ja Iranissa aina 1990-luvulle saakka.
Rebel Wilson

Rebel Melanie Elizabeth Wilson (s. 2. maaliskuuta 1980 Sydney) on australialainen näyttelijä, käsikirjoittaja ja koomikko. Hänet tunnetaan muun muassa rooleistaan elokuvissa "Pitch Perfect" ja "Morsiusneidot". Wilson näytteli myös pääroolia luomassaan televisiosarjassa "Super Fun Night".
Tausta.
Wilson kasvoi Sydneyn esikaupunkialueella. Hänen vanhempansa kasvattavat ammatikseen koiria. Hänen etunimensä Rebel on peräisin vanhempien häissä laulaneelta tytöltä, kolmas nimi Elizabeth puolestaan viittaa kuningatar Elisabet II:een. Wilson varttui Kenthurstin, Parramattan ja Castle Hillin kaupunginosissa. Hänellä on kaksi siskoa, Liberty ja Annaleise (Annachi) sekä veli Ryot.
Wilson tutustui näyttelemiseen ensimmäistä kertaa 14-vuotiaana, kun hänen äitinsä vei hänet teatterikurssille, jotta hän pääsisi yli ujoudestaan. Ammattivaihtoehtona Wilson kiinnostui näyttelemisestä kuitenkin vasta peruskoulun jälkeen matkustaessaan vuonna 1998 Rotary-järjestön nuorisolähettiläänä eteläisessä Afrikassa: sairastuttuaan malariaan hän näki unen itsestään Oscar-palkittuna näyttelijänä.
Palattuaan Australiaan Wilson aloitti opintonsa Uuden Etelä-Walesin yliopistossa, mutta liittyi myös Australian Theatre for Young Peopleen ja työskenteli vapaaehtoisena Sydneyn teattereissa. Hän valmistui yliopistosta vuonna 2009.
Yksityiselämä.
Wilson on homoseksuaali ja naimisissa koru- ja vaatesuunnittelija Ramona Arguman kanssa. Pari sai sijaissynnyttäjän avulla lapsen syksyllä 2022.
Eric Gustafsson

Eric Herman Gustafsson (23. joulukuuta 1920 – 6. kesäkuuta 1991) oli suomalainen näyttelijä ja teatteriohjaaja. Hän oli Helsingissä Ruotsalaisen teatterin näyttelijä vuodesta 1943 ja ohjaaja vuodesta 1965. Häntä pidettiin taitavana luonneosien näyttelijänä, ja hän esiintyi myös kuunnelmissa ja televisionäytelmissä sekä Teuvo Tulion ohjaamassa elokuvassa "Intohimon vallassa" sekä suomen- että ruotsinkielisessä versiossa.
Gustafsson sai Pro Finlandia -mitalin vuonna 1979.
Hänen puolisonsa oli Helené Hagelstam-Gustafsson.
Tuho Torvinen

Ville ”Tuho” Torvinen (s. 2. kesäkuuta 1983) on suomalainen showpainija.
Ura.
Torvinen aloitti uransa Suomen showpainipiireissä Pro Wrestling Finlandia -promootiossa aluksi toimien kehäkuuluttajana PWF:n tapahtumissa MayDay II (7.5.2005) ja New Blood (18.6.2005).
Painijana Torvinen debytoi 30.6.2005 Parolan panssariprikaatin kotiutusjuhlassa järjestetyssä tapahtumassa yhdessä Suomi-Pojan kanssa StarBuck "The Canadian Rebel" vastaan. Ottelu päättyi Torvisen ja Suomi-Pojan voittoon.
Torvinen voitti Suomenmestaruuden (FCF Finnish Heavy Weight Championship) Helsingissä 22.9.2013 King Kong Karhulaa vastaan.
Ottelutilasto.
Tuho Torvisen ottelut kronologisessa päivämääräjärjestyksessä. Voittaja (=Torvinen voittanut) merkitty vihreällä pohjalla, voittaja (=Torvinen hävinnyt) merkitty punaisella pohjalla.
2006.
PWF:n lopetettua toimintansa elokuussa 2006, Torvinen siirtyi monen muun painijan tapaan PWF:n raunioiden päälle perustettuun promootioon, joka tunnetaan nimellä Fight Club Finland. Torvinen kuuluu edelleen FCF:n cardiin.
2010.
Poissa.
2014.
Lähteenä ottelustatistiikoissa on käytetty Torvisen omaa listausta käydyistä otteluista. Verkkodokumenttilähteet on merkitty mikäli mahdollista.
Muuta.
Torvisen tunnusmusiikkina on Turmion Kätilöt -yhtyeen kappale "Teurastaja".
Erityispiirteenä Torvisella on laaja ja uskollinen kannattajakunta, joka kutsuu itseään "Tuhon klaaniksi". Klaani on ollut näyttävästi esillä useissa painitapahtumissa sekä pukeutumisen että äänekkään kannustuksen puolesta. Klaani on ollut mukana painitapahtumissa aivan Tuhon uran alkuhetkistä lähtien ja kasvanut jatkuvasti.