tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Wilhelm Kuhweide

Wilhelm Kuhweide (s. 6. tammikuuta 1943 Berliini) on saksalainen entinen kilpapurjehtija ja olympiavoittaja. Hän edusti seuratasolla berliiniläistä VSaW:tä. 
Kuhweide voitti Tokion olympialaisissa 1964 kultaa finnjollassa, mutta oli viidestoista vuoden 1968 kisoissa. Hän kilpaili Münchenin olympiakisoissa 1972 Starissa, jossa hän voitti pronssia Karsten Meyerin kanssa. Kuhweide voitti vuonna 1972 myös Star-luokan maailmanmestaruuden. Hän kisasi solingissa vuosien 1976 ja 1984 olympialaisissa, joissa hänen joukkueensa oli kuudes ja kahdeksas. Viidensissä ja samalla viimeisissä olympialaisissaan Los Angelesissä 1984 Kuhweide toimi maansa lipunkantajana avajaisissa.
Sergei Morgunov

Sergei Morgunov (, s. 9. helmikuuta 1993) on venäläinen pituushyppääjä.
Morgunov oli seitsemäs nuorten kesäolympialaisissa 2010 tuloksella 708 cm. Vuonna 2011 hän voitti kultaa alle 20-vuotiaiden EM-kisoissa myötätuulituloksella 818 cm. Sallituissa oloissa hän hyppäsi samassa kisassa ennätyksensä 810 cm. 19. kesäkuuta 2012 hän hyppäsi Venäjän nuorten mestaruuskisoissa Tšeboksaryssa alle 20-vuotiaiden maailmanennätyksen 835 cm. Entinen maailmanennätys oli Randy Williamsin 834 cm vuodelta 1972, entinen Euroopan ennätys Eusebio Cáceresin 827 cm vuodelta 2010 ja entinen Venäjän ennätys Aleksandr Menkovin 816 cm vuodelta 2009. Morgunovin ME-tuloksen rikkoi Mattia Furlani kesäkuussa 2024.
Vuoden 2012 alle 20-vuotiaiden MM-kisoissa Barcelonassa Morgunov voitti kultaa tuloksella 809 cm. Lontoon olympialaisissa hän karsiutui loppukilpailusta. Alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa Tampereella 2013 hän sijoittui toiseksi tuloksella 801 cm.
Willard Rice

Willard Wadsworth Rice (21. huhtikuuta 1895 Newtonville, Massachusetts – 21. heinäkuuta 1967 Weston, Massachusetts) oli yhdysvaltalainen jääkiekkoilija ja olympiamitalisti. Hän pelasi seuratasolla Boston Athletic Associationissa.
Rice opiskeli Harvardissa, josta hän valmistui vuonna 1918. Sen jälkeen hän jatkoi jääkiekon pelaamista Boston Athletic Associationissa, jossa hän oli voittamassa hopeaa Chamonix'n olympialaisista 1924. Rice pelasi olympiaturnauksessa viisi ottelua, joissa hän teki yhteensä kaksitoista maalia. Hän loi uran saippuaa valmistavan yrityksen johtajana.
Robert Hunter (golfaaja)

Robert Edward Hunter (20. marraskuuta 1886 Chicago – 28. maaliskuuta 1971 Santa Barbara) oli yhdysvaltalainen golfaaja ja olympiavoittaja. 
Hunter opiskeli Yalen yliopistossa, jossa hän golfin pelaamisen lisäksi harrasti soutua. Hän voitti kultaa St. Louisin olympialaisissa 1904 joukkuepelissä, ja 1910 hän vei NCAA:n mestaruuden. Hunter pelasi seitsemän kertaa Yhdysvaltain amatöörimestaruusturnauksessa ja pääsi kahdesti Yhdysvaltain avoimiin, vuosina 1904 ja 1906. Hän hävisi pohjoisen ja etelän yhteisissä amatöörikisoissa finaalissa vuonna 1911. Hunter muutti muutamaa vuotta myöhemmin Kaliforniaan, jossa hän jatkoi pelaamista päästen osavaltion amatöörien mestaruuskisojen finaaleihin 1922. Hän opiskeli Yalen jälkeen Pariisissa École des Beaux-Arts -koulussa arkkitehtuuria, alaa, jonka parissa hän päätyi tekemään töitä.
Arques-la-Bataille

Arques-la-Bataille on kunta Seine-Maritimen departementissa Ylä-Normandian hallintoalueella Ranskassa. Kaupunki sijaitsee kolmen joen – Varennen, Eaulnen ja Béthunen – yhtymäkohdassa.
Kunta on saanut nimensä vuonna 1589 käydystä Arquesin taistelusta (vrt. ’taistelu’). Kaupungin korkeimmalla kohdalla on raunioitunut Arques-la-Bataillen linna, joka oli taistelun keskipiste. Linna on rakennettu 1000- ja 1100-luvulla ja siihen tehtiin lisäosia vielä 1500-luvulle asti.
Erik Bergvall

Erik Bergvall (7. huhtikuuta 1880 Västerfärnebo – 4. helmikuuta 1950 Bromma) oli ruotsalainen vesipalloilija ja olympiamitalisti. Hänen seuransa oli tukholmalainen Stockholms KK. Bergvall toimi oman uransa jälkeen urheiluvaikuttajana.
Bergvall oli maansa joukkueessa voittamassa pronssia Lontoon olympialaisissa 1908. Hän toimi FINAn puheenjohtajana vuosina 1924–1928. Bergvall oli myös Tukholman olympiastadionin johtaja vuosina 1916–1946.
Pekka Markkula

Pekka Tapio Markkula (26. kesäkuuta 1948 – 14. heinäkuuta 1998) oli suomalainen kääntäjä, musiikkitoimittaja ja kustannustoimittaja. Hänet tunnetaan erityisesti Douglas Adamsin "Linnunradan käsikirja liftareille" -kuunnelman ja romaanin suomentajana. Hän suomensi myös muuta tieteiskirjallisuutta ja työskenteli Yleisradiolla kuunnelmien kääntäjänä ja dramatisoijana. Markkula aloitti uransa toimittajana Musa- ja Soundi-musiikkilehtien toimittajana 1970-luvulla. Hän kirjoitti niihin juttuja ja levyarvosteluja sekä omalla nimellään että nimimerkillä Pipin Pieni.
Hänen ensimmäiset suomennoksensa julkaistiin 1980-luvun alussa, kun hän ryhtyi kääntämään John Books -kustantamon julkaisemia kirjoja. Ensimmäisenä julkaistiin Harry Harrisonin "Ruostumaton teräsrotta" vuonna 1980 ja seuraavana vuonna "Linnunradan käsikirja liftareille", jonka hän suomensi vielä uudelleen vuosikymmenen lopulla. Hän jatkoi kirjojen suomentamista kuolemaansa saakka ja hänen käännöksiään julkaisivat useat kustantamot kuten WSOY ja Like. Hän suomensi pääasiassa tieteiskirjallisuutta ja muuta kaunokirjallisuutta sekä muusikkoelämäkertoja.
Markkula myös käänsi ja dramatisoi kuunnelmia Yleisradiolle. Monet kuunnelmista, joiden kanssa hän työskenteli, oli luokiteltavissa tieteisfiktioksi. Hän kirjoitti myös kaksi omaa kuunnelmaa "Myöhempien aikojen nuoret vihaiset miehet" ja "Hämärimmällä hetkellä", joista jälkimmäisen Johanna Sinisalon kanssa.
Tämän lisäksi Markkula oli myös novellikirjailija, jonka teoksia julkaistiin suomalaisissa scifilehdissä 1980-luvun lopulla. Vain yksin Markkulan novelli on julkaistu kirjassa, novelliantologiassa nimeltä "Ensimmäinen yhteys" (1988). Hän työskenteli ennen kuolemaansa lisäksi Book Studio -kustantamon Galaxy-tieteisromaanisarjan toimittajana. 
Markkula menehtyi sairauskohtaukseen 50-vuotiaana vuonna 1998. Häneltä julkaistiin vielä postuumisti suomennos Edgar Allan Poe -novellikokoelmasta "Ajan ja avaruuden kartat". Hänet on haudattu Lamminpään hautausmaalle Tampereelle.
Oka-annoona

Oka-annoona ("Annona muricata") on annoonien ("Annona") sukuun ja annoonakasvien heimoon kuuluva ainavihanta koppisiemeninen puulaji. Oka-annoonaa viljellään trooppisilla alueilla suurten, makeiden hedelmiensä vuoksi. Hedelmää kutsutaan suomeksi paitsi suvun yleisnimityksellä annoona, myös nimillä guanabana ja graviola, jotka ovat alun perin kasvin espanjan- ja portugalinkieliset nimet.
Hedelmä.
Hedelmä on noin 30–40 cm pitkä, sen kuori on vihreä, paksu ja piikikäs. Hedelmä on muodoltaan usein epäsymmetrinen. Hedelmäliha on valkoista, 1–2 cm pitkät siemenet kiiltäviä ja mustia.
Oka-annoonan kypsää hedelmää voidaan syödä sellaisenaan, mutta useammin hedelmäliha puristetaan siivilän läpi, jolloin sitä voi käyttää pirtelöiden, jäätelön, hillojen, siirapin tai mehujen valmistuksessa. Siitä tehdään myös makeisia. Oka-annoonassa on tavallisesti hedelmän painosta noin kaksi kolmasosaa syötävää hedelmälihaa, hedelmän kuorta noin 20 %, siemeniä 8–9 % ja loput noin 4 % sitkeää hedelmäydintä.
Hedelmä on parhaiten tunnettu trooppisessa Etelä-Amerikassa ja eteläisessä Aasiassa, jossa se on yleinen jälkiruokien ainesosa. Filippiineillä raakoja hedelmiä, joiden siemenet eivät ole vielä kovettuneet, käytetään myös vihanneksena.
Kasvin kuvaus.
Oka-annoona on pienehkö, 5–10 m korkeaksi kasvava ainavihanta puu. Se on yleensä suorarunkoinen, ja oksat ovat ylöspäin suuntautuneet nuorilla yksilöillä. Juuristo on matala ja sivusuuntaisesti leviävä. Kaarna on nuorena sileä ja harmahtavan ruskea, vanhemmiten uurteinen. Soikeat, yleensä 7–15 cm pitkät lehdet ovat kiiltäväpintaiset yläpinnalta, harmahtavan mattapintaiset alapuolelta. Lehdet ovat vastakkaisesti oksissa.
Suuret kukat ovat paksuilla varsilla kiinni oksissa. Kehälehtiä on kuusi kahdessa kerroksessa, kolme ulompaa ovat suurempia kuin sisemmät. Emejä on useita. Kukat ovat avoinna vain öisin, pölyttäjinä toimivat kovakuoriaiset. Syötävä hedelmä on yleensä 20–30 cm pitkä, joskus jopa 40 cm pitkä, lähes 20 cm leveä ja painaa yleensä noin 1,5–2 kg, mutta se voi painaa jopa 7 kg. Hedelmä on rakenteeltaan kerranaishedelmä, joka koostuu kukan useiden emien sisältämistä useista erillisistä siemenaiheista varren ympärillä.
Luokittelu.
Oka-annoona kuuluu annoonien sukuun yhdessä muutaman muun trooppisen hedelmäpuun kanssa. Muita laajalti ruoaksi viljeltyjä annoonia ovat sokeriannoona eli kermaomena ("A. squamosa") ja suomuannoona eli kirimoija ("A. cherimola").
Levinneisyys ja elinympäristö.
Oka-annoona on alun perin lähtöisin Etelä- ja Väli-Amerikasta. Se esiintyy luonnostaan subtrooppisissa ja trooppisissa alankometsissä, joiden keskilämpötila on 25–30 °C. Puu ei kestä pakkasta. Oka-annoonaa viljellään nykyisin hedelmiensä vuoksi paitsi trooppisessa Amerikassa myös varsinkin Aasiassa, ja viljelyn seurauksena sitä esiintyy lisäksi monilla trooppisilla alueilla viljelykarkulaisena.
Pavel Šalin

Pavel Šalin (, s. 6. maaliskuuta 1987) on venäläinen pituushyppääjä.
Šalin oli alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2009 viides kolmiloikassa ennätyksellään 16,56 m. Vuonna 2010 hän voitti pituushypyn Euroopan joukkuemestaruuskilpailuissa myötätuulituloksella 826 cm, muttei selviytynyt loppukilpailuun Barcelonan EM-kilpailuissa jäätyään karsinnassa 14:nneksi tuloksella 794 cm. Helsingin EM-kilpailuissa 2012 hän jäi jälleen karsintaan oltuaan 15:s tuloksella 781 cm.
Šalinin pituusennätys on 825 cm, jonka hän hyppäsi Moskovassa 6. kesäkuuta 2010. Sisäradoilla hän on hypännyt 808 cm Moskovassa 23. tammikuuta 2014.
Veriohukainen

Veriohukaiset (myös verilätyt tai veriletut) ovat ainakin Suomessa ja Ruotsissa tunnettu ruokalaji. Veriohukaiset ovat verestä, ruisjauhoista ja maidosta paistamalla ja maustamalla tehtyjä ohukaisia. Veriohukaiset on perinteisesti tarjoiltu puolukkasurvoksen ja valkokastikkeen kanssa. Mausteena käytetään sipulia, ja uudemmissa ohjeissa saatetaan käyttää myös chiliä. Suomessa veriohukaisia valmistetaan myös einestuotteena.
Veriohukaiset on hyvä raudan lähde anemian ehkäisyyn.
Vie mut kotiin (kappale)

Vie mut kotiin on Jesse Kaikurannan debyyttisingle, joka julkaistiin digitaalisesti 24. huhtikuuta 2012. Kappale kuultiin ensimmäisen kerran "The Voice of Finland" -laulukilpailun finaalissa, jossa Kaikuranta sen esitti.
Kappale on menestynyt hyvin verrattuna muihin "The Voice of Finland" -kilpailun finalisteille sävelletyistä kappaleista. "Vie mut kotiin" oli vuonna 2012 viikolla 18 Suomen ladatuin kappale ja se on ollut myös Music Control radiolistan ensimmäisellä sijalla. Kappale valittiin vuoden 2013 Iskelmä Gaalassa vuoden iskelmäksi.
Kappaleen on säveltänyt Eppu Kosonen ja sanoittanut Saara Törmä.
Musiikkivideo.
Valokuvaaja Ville Akseli Juurikkalan ohjaama musiikkivideo julkaistiin maanantaina 4. kesäkuuta 2012. Videolla Kaikuranta liikkuu vanhassa tyhjässä talossa ja soittaa pianoa kallioisella meren rannalla.
Ljukman Adams

Ljukman Rasakovitš Adams (, s. 24. syyskuuta 1988 Pietari) on venäläinen kolmiloikkaaja.
Adams voitti kultaa alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2007 tuloksella 16,50 m. Barcelonan EM-kilpailuissa 2010 hän oli kuudes tuloksella 16,78 m. Vuonna 2012 hän saavutti pronssia Istanbulin sisäratojen MM-kilpailuissa tuloksella 17,36 m. Lontoon olympialaisissa hän sijoittui yhdeksänneksi. Sisäratojen MM-kilpailuissa Sopotissa 2014 hän voitti MM-kultaa tuloksella 17,37 m ja samana kesänä Zürichin EM-kisoissa hän oli toinen tuloksella 17,09 m. Molemmat mitalinsa hän menetti myöhemmin dopingin takia. Pekingin MM-kilpailuissa 2015 hän sijoittui viidenneksi tuloksella 17,28 m.
Vuoden 2019 helmikuussa Urheilun kansainvälinen vetoomustuomioistuin CAS määräsi Adamsille neljän vuoden kilpailukiellon. Hän valitti tuomiosta, mutta CAS piti tuomion voimassa. Hänen tuloksensa aikavälillä 16.7.2012–14.9.2014 hylättiin jälkikäteen.
Adams on voittanut Venäjän-mestaruuden sisäradoilla 2012 ja 2014 sekä ulkoradoilla 2012 ja 2015. Adamsin ennätys on 17,53 m, jonka hän hyppäsi Sotšissa 27. toukokuuta 2012.
Adams on naimisissa pikajuoksija Jevgenija Poljakovan kanssa.
Aeroflotin lento 593

Aeroflotin lento 593 oli 23. maaliskuuta 1994 maahansyöksynyt matkustajakone. Onnettomuuden aiheutti se, että koneen kapteeni antoi lastensa käyttää koneen ohjaimia.
Kapteenin 16-vuotias poika sai vahingossa koneen autopilotin kytkeytymään osittain pois päältä ja koneen kallistumaan voimakkaasti. Se johti lopulta syöksykierteeseen.
Kone syöksyi maahan 20 kilometriä Mežduretšenskin kaupungista itään Kemerovon alueella Etelä-Siperiassa.
Oliver Seibert

Oliver Levi Seibert (18. maaliskuuta 1881 – 15. toukokuuta 1944) oli varhainen kanadalainen jääkiekkoilija. Seibert oli yksi ensimmäisistä ammattilaisista liigan muututtua ammattimaiseksi 1904.
Seibert on Earl Seibertin isä.
Michael Buffer

Michael Buffer (s. 2. marraskuuta 1944 Philadelphia, Pennsylvania) on yhdysvaltalainen kehäkuuluttaja. Hänet tunnetaan erityisesti vuonna 1984 lanseeraamastaan lauseesta, jonka hän lausuu suureen ääneen ja viimeistä sanaa venyttäen jokaisen kuuluttamansa nyrkkeilytapahtuman pääottelun alkajaisiksi: ""Let’s get ready to rumble!”" (vapaasti käännettynä "”Rähinä alkakoon!”"). Hän rekisteröi lauseen tavaramerkiksi vuonna 1992 ja on sen jälkeen vuoden 2019 loppuun mennessä tienannut sillä yli 350 miljoonaa euroa lisensioimalla iskulausettaan muun muassa mainoksiin, tietokonepeleihin ja popkappaleisiin.
Buffer aloitti kehäkuuluttajan uransa vuonna 1982 toimittuaan sitä ennen autokauppiaana. Hän on kuuluttanut useimmat merkittävimmistä nyrkkeilyn maailmanmestaruusotteluista 1980-luvulta alkaen, ja kuuluttaa nyrkkeilyn lisäksi showpainiotteluita. Buffer voi tienata yhdestä kuulutuksestaan jopa miljoona dollaria. Hän on esiintynyt roolissa tai itsenään useissa elokuvissa ja televisiosarjoissa, kuten "Rocky Balboa", "Taistelija", "Simpsonit", "South Park", "Entourage" ja "Kauniit ja rohkeat".
Buffer selvisi kurkkusyövästä vuonna 2008. Hänen velipuolensa on Ultimate Fighting Championship -kuuluttaja Bruce Buffer ja isoisänsä Johnny Buff, joka voitti nyrkkeilyn kärpässarjan maailmanmestaruuden 1920-luvulla.
Brad Patton

Brad Patton (s. 1972 Melbourne, Australia) on homopornonäyttelijä, joka on erikoistunut top-rooleihin. Hän voitti kaksi GayVN-palkintoa ("Best Oral Scene" 2004, "Best Sex Scene" 2007) ja yhden Grabby-palkinnon ("Best Duo Sex Scene", 2006). Hän on 183-senttinen. Patton on vetäytynyt aikuisviihteestä. 
Pornotähden urallaan Patton on työskennellyt mallina Falcon Studiosilla ja COLT Studiolla. Hän on toiminut myös taitoluistelijana ja päässyt mitaleille Gay Gamesissa ja World Outgamesissa. Hän oli ammattilaisena mukana Dancing on Ice -ohjelmassa Alankomaissa ja on työskennellyt lisäksi Disney on Ice -show’ssa.
Patton varttui enimmäkseen Ruotsissa. Ohjaaja Chi Chi LaRue löysi hänet, ja nykyisin hän asuu Amsterdamissa.
Eric Sykes

Eric Sykes CBE (4. toukokuuta 1923 Oldham, Lancashire, Englanti − 4. heinäkuuta 2012) oli brittiläinen koomikko, radio-, televisio,- ja elokuvakäsikirjoittaja, näyttelijä sekä ohjaaja.
Sykes on näytellyt "The Others" -elokuvassa sekä "Harry Potter ja liekehtivä pikari" -elokuvassa, jossa hän näytteli Frank Bryceä.
Sykes kuoli 89-vuotiaana 4. heinäkuuta 2012.
Alkion kertaluku (modulaariaritmetiikka)

Alkion kertaluku modulaariaritmetiikassa tarkoittaa pienintä positiivista eksponenttia, jolla potenssiinkorotuksen jakojäännökseksi tulee ykkönen tietyllä positiivisella kokonaisluvulla jaettaessa.
Olkoot formula_1 ja formula_2 kokonaislukuja, formula_3 ja formula_4.
Eulerin lauseen mukaan formula_5 formula_6. 
On siis olemassa sellaisia positiivisia kokonaislukuja formula_7, että
formula_8 formula_6.
Pienintä tällaista kokonaislukua formula_7 sanotaan alkion formula_2 kertaluvuksi modulo formula_1 ja
merkitään formula_13.
Alkion kertaluku on aina Eulerin funktion tekijä ts. formula_14.
Kertaluku voidaan siis laskea, jos luvun formula_15 tekijöihinjako tunnetaan.
Jomalsundin kanava

Jomalsundin kanava on avokanava Loviisassa entisen Ruotsinpyhtään kunnan alueella, noin 10 kilometriä Loviisan kaupungin keskustasta kaakkoon. Se sijaitsee mantereen ja Vahterpään välissä. Kanava valmistui vuonna 1898. Sitä syvennettiin toisen maailmansodan aikana ja nykyään sen syvyys on 1,2 metriä.
Auringontähti

Auringontähti ("Telekia speciosa") on Etelä-Euroopassa ja Länsi-Aasiassa kasvava monivuotinen mykerökukkainen ruohokasvi. Se on myös koristekasvina viljelty laji.
Ulkonäkö.
Auringontähti on pystyvartinen ja kasvaa 0,6–1,6 metriä korkeaksi. Alemmat lehdet ovat ruodilliset ja herttamaiset, ylemmät ruodittomat ja leveän soikeat. Lehdet ovat 30–40 senttimetriä pitkiä ja 20–30 cm leveitä. Kasvi muistuttaa ulkonäöltään melko paljon isohirvenjuurta ("Inula helenium"), mutta auringontähden lehtilavat ovat ohuemmat. Ne ovat päältä melkein sileät ja lehtilaitojen erikokoiset hampaat sijaitsevat epäsäännöllisesti, kun isohirvenjuurella lehden pinta on karhea ja lehtilaidan erikokoiset hampaat vuorotellen. Kukinnot ovat melko isoja, 5–7 cm leveitä mykeröitä. Laitakukat ovat kirkkaankeltaisia ja kehräkukat ruskehtavankeltaisia. Hedelmänä on kuuden millimetrin pituinen pähkylä, haiveneton, siinä on vähäinen kalvomainen pappus.
Pikkuauringonkukka

Pikkuauringonkukka ("Helianthus petiolaris") on Pohjois-Amerikassa kasvava mykerökukkainen ruohokasvi. Se muistuttaa ulkonäöltään isoauringonkukkaa ("Helianthus annuus"), mutta on paljon matalampi, enintään 60 senttimetriä korkea, kun isoauringonkukka on korkeimpana kolmimetrinen. Pikkuauringonkukan varsi on usein haarova. Sen lehtilavat ovat pienempiä ja niiden tyvi on suippo tai pyöreä. Myös pikkuauringonkukan mykeröt ovat isoauringonkukan mykeröitä pienempiä, kehto ja kehtosuomut kapeampia.
Isoauringonkukasta on olemassa jalostettuja matalakasvuisia lajikkeita, kääpiöauringonkukkia.
Sormituoksukki

Sormituoksukki ("Ambrosia trifida") on Pohjois-Amerikassa kasvava yksivuotinen mykerökukkainen ruohokasvi. Sen vastakkaisten lehtien lavat ovat molemmilta puolilta karheita, yleensä syvästi kolmiliuskaiset, joskus myös useampiliuskaisemmat tai ehyet. Terttumainen mykeröstö koostuu runsaista pienistä vihreistä, pääosin hedemykeröistä. Laji muistuttaa jonkin verran marunatuoksukkia ("Ambrosia artemisiifolia"), jolla lehtilavat ovat hienoliuskaisempia.
Sormituoksukista saadaan polyyneihin kuuluvaa tiarubriini B:tä (C13H8S2, CAS 71539-72-5), jota Afrikan ja Kanadan alkuperäisasukkaat ovat käyttäneet ihovaivojen hoitamiseen.
Octagon (albumi)

Octagon ruotsalaisen äärimetalliyhtye Bathoryn kahdeksas studioalbumi. Edeltänsä "Requiemin" tapaan musiikki on pelkistettyä ja aggressiivista thrash metalia, joka oli tarkoituksellinen muutos yhtyeen aikaisempaan viikinkimetallituotannosta. Albumi sai ristiriitaisen vastaanoton fanien ja kriitikoiden keskuudessa.
Taustaa.
Bathoryn perusti Tukholmassa vuonna 1983 tuolloin 17-vuotias Thomas Forsberg, joka käytti taiteilijanimeä Quorthon. Hän soitti sähkökitaraa, lauloi sekä sävelsi ja sanoitti yhtyeen musiikin. Alkuvuosina muut jäsenet olivat hänen tuttaviaan tai paikallisia punk-muusikoita.
Yhtye pioneerisoi black metalia sen neljällä ensimmäisellä albumilla, ja ne myivät underground-julkaisujen mittapuulla hyvin. Yhtyeen neljäs albumi "Blood Fire Death" aloitti siirtymisen kohti viikinkimetallina tunnetua genreä kappaleiden keston ja yhtyeen tuotantoarvojen noustessa. Vuoden 1990 "Hammerheart" ja seuraavan vuoden "Twilight of the Gods" olivat mahtipontista viikinkimetallia, jota höystivät akustiset soittimet ja syntetisaattorit, sanoitusten käsitellessä pohjoismaista mytologiaa sekä historiaa. Quorthon kuitenkin kyllästyi pompööseihin viikinkimetallilevyihin, ja laittoi yhtyeen tauolle.
Äänitykset.
"Octagon" äänitettiin vuonna 1995 Hellhole-studiossa Tukholmassa, ensin 30. tammikuun ja helmikuun 10. päivän välisenä aikana, ja myöhemmin 13 ja 23. maaliskuun välisenä aikana. Albumi oli viimeinen, jolla Quorthon soitti Ibanezin "Destroyer I" -sähkökitaraansa. Sähkökitaran lisäksi Quorthon lauloi ja kirjoitti sekä sanoitti albumin musiikin. Albumilla soittavat hänen lisäksi basisti Kothaar sekä rumpali Vvronth joiden nimiä käyttivät useat eri henkilöt yhtyeen eri julkaisuilla. Toista kertaa yhtyeen historiassa albumin tuottamiseen ei osallistunut Quorthonin isä Börje Forsberg, joka oli tätä ennen osallistunut kaikkien levyjen tuottoon.
Albumin sanoitukset käsittelevät sotaa, politiikkaa sekä yhteiskunnallisia ongelmia.
Julkaisu.
"Requiemin" julkaisi marraskuussa 1995 ruotsalainen Black Mark vinyylilevyllä, C-kasetilla sekä CD-levyllä.
Albumin nimi "Octagon" tarkoittaa kahdeksankulmiota.
Vastaanotto ja jälkimaine.
Albumi sai ristiriitaisen vastaanoton. Suurin osa kritiikistä kohdistui tuotannon tasoon sekä rumpujen äänimaailmaan.
"Chronicles of Chaos" -verkkosivun aikalaisarvostelussa Gino Filicetti kiitteli albumin mieleenpainuvia sanoituksia, kutsuen musiikkia tarttuvaksi.
Uusioarviossa "AllMusicin" Eduardo Rivadavia antaa albumille kaksi tähteä viidestä, kutsuen albumia kivuliaaksi kuunneltavaksi. Kanadalainen metallijournalisti Martin Popoff antaa albumille kirjassaan "The Collector's Guide to Heavy Metal: Volume 3: The Nineties" arvosanaksi 8/10.
"Encyclopaedia Metallum "-tietokannassa albumin 11 käyttäjäarvioon perustuva keskimääräinen pistemäärä on 30 prosenttia.
Kappaleet.
Myöhemmissä uusintapainoksissa kaksi ensimmäistä kappaletta yhdistettiin.
Kokoonpano.
Muusikot
Muut
Denis Kapustin

Denis Viktorovitš Kapustin (, s. 5. lokakuuta 1970 Kazan) on venäläinen kolmiloikkaaja.
Kapustin voitti kultaa alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa 1989 tuloksella 16,63 m. Stuttgartin MM-kilpailuissa 1993 hän oli kuudes tuloksella 17,19 m. Vuonna 1994 hän voitti hopeaa Pariisin sisäratojen EM-kilpailuissa tuloksella 17,35 m ja kultaa Helsingin EM-kilpailuissa tuloksella 17,62 m. Hän karsiutui Göteborgin MM-kilpailuissa 1995 ja sijoittui neljänneksi Ateenan MM-kilpailuissa 1997 tuloksella 17,59 m.
Vuonna 1998 Kapustin oli kymmenes Valencian sisäratojen EM-kilpailuissa tuloksella 16,50 m ja voitti hopeaa Budapestin EM-kilpailuissa tuloksella 17,45 m. Hän sijoittui yhdeksänneksi Sevillan MM-kilpailuissa 1999 tuloksella 16,89 m ja voitti pronssia Sydneyn olympialaisissa 2000 tuloksella 17,46 m.
Kapustinin ennätys on 17,65 m, jonka hän hyppäsi Oslossa 9. heinäkuuta 1998. Sisäradoilla hän on hypännyt 17,47 m Lipetskissä 27. helmikuuta 1994.
Aichi E13A

Aichi E13A (liittoutuneiden raportointinimi "Jake") oli Aichi Kōkūkin valmistama keisarillisen Japanin laivaston ilmavoimien kolmipaikkainen vesilentokone toisessa maailmansodassa. Se kehiteltiin aiemmasta kellukkein varustetusta Aichi E12A meripartiokoneesta. Kone teki 1940 ensilentonsa ja otettiin käyttöön vuoden 1941 lopulla korvaamaan vanhentunut Nakajima E8N.
Konetyyppiä valmistettiin 1 418 kappaletta Aichin ohella myös Watanabe (myöh. Kyushu) sekä vähäisissä määrin Hiron laivastoarsenaali.
Versiot.
Prototyyppi ja ensimmäinen tuotantokone, myöhemmin uudelleen nimetty malli 11:ksi.
Harjoituskone kaksoisohjaimin.
Uudelleen suunnitellut kellukkeet ja parempi radio.
Yötoimintaan tarkoitettu malli.
E13A1a varustettuna merivalvontatutkalla.
E13A1b:n yötoimintamalli.
Sukellusveneiden torjuntamalli. Alarungossa kaksi 20 mm Tyyppi 99 Mark II -konetykkiä sukellusveneitä vastaan ja ripustimet 250 kg:n pommi- tai syvyyspommikuormalle.
Paolo Camossi

Paolo Camossi (s. 6. tammikuuta 1974 Gorizia) on italialainen kolmiloikkaaja.
Camossi voitti kultaa alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa 1993 tuloksella 16,41 m. Budapestin EM-kilpailuissa 1998 hän oli pituushypyn seitsemäs tuloksella 798 cm, mutta karsiutui kolmiloikan loppukilpailusta. Sevillan MM-kilpailuissa 1999 hän sijoittui viidenneksi tuloksella 17,29 m. Vuonna 2000 hän voitti pronssia Gentin sisäratojen EM-kilpailuissa tuloksella 17,05 m ja oli kahdeksas Sydneyn olympialaisissa tuloksella 16,96 m. Seuraavana vuonna hän voitti kultaa Lissabonin sisäratojen MM-kilpailuissa silloisella Italian halliennätyksellä 17,32 m ja sijoittui 11:nneksi Edmontonin MM-kilpailuissa tuloksella 16,18 m. Hän osallistui vielä Helsingin MM-kilpailuihin 2005 ja Moskovan sisäratojen MM-kilpailuihin 2006, mutta karsiutui kummallakin kerralla.
Camossin ennätys on 17,45 m, jonka hän hyppäsi Milanossa 7. kesäkuuta 2000. Sisäradoilla hän on hypännyt 17,32 m Lissabonissa 9. maaliskuuta 2001. Pituushypyssä hänen ennätyksensä on Padovassa 7. kesäkuuta 1998 hypätty 816 cm.
Raakamaito

Raakamaito on maitoa, jota ei ole pastöroitu säilyvyyden ja turvallisen käytön takaamiseksi. Sitä käyttävien ihmisten mukaan raakamaidossa olisi parempi maku ja ravitsemus verrattuna tyypilliseen prosessoituun maitoon, mutta lääketieteellisissä piireissä ei tällaista ole havaittu. Sen sijaan raakamaidon kautta on kohonnut riski sairastua ruokamyrkytykseen, jonka aiheuttajia voivat olla esimerkiksi salmonella-, yersinia- ja listeriabakteerit.
Raakamaidon myymisen laillisuus vaihtelee maittain. Joissain Euroopan unionin maissa raakamaidon myyminen on kiellettyä. Suomessa raakamaidon myyminen on sallittu tietyin ehdoin, mutta viranomaiset suosittelevat, etteivät lapset, vanhukset, raskaana olevat tai vakavan perussairauden omaavat henkilöt joisi sitä kuumentamattomana. Australiassa ja Kanadassa raakamaidon myyminen on kiellettyä. Yhdysvalloissa raakamaidon myynti on sallittua vain tietyissä osavaltioissa.
Daniele Greco

Daniele Greco (s. 1. maaliskuuta 1989 Nardò) on italialainen kolmiloikkaaja.
Greco oli kahdestoista alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2007 tuloksella 15,00 m ja neljäs alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2008 tuloksella 16,33 m. Vuonna 2009 hän karsiutui Torinon sisäratojen EM-kilpailuissa, voitti kultaa alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa tuloksella 17,20 m ja karsiutui Berliinin MM-kilpailuissa. Välimeren kilpailuissa hän sai pronssia tuloksella 16,64. Seuraavana vuonna hän karsiutui sekä Dohan sisäratojen MM-kilpailuissa että Barcelonan EM-kilpailuissa.
Vuonna 2011 Greco oli kahdeksas Pariisin sisäratojen EM-kilpailuissa tuloksella 16,24 m ja neljäs alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa tuloksella 16,55 m. Seuraavana vuonna hän sijoittui viidenneksi Istanbulin sisäratojen MM-kilpailuissa tuloksella 17,28 m, mutta karsiutui Helsingin EM-kilpailuissa. Lontoon olympialaisissa hän oli neljäs tuloksella 17,34.
Greco voitti sisäratojen Euroopan-mestaruuden Göteborgissa 2013 sisärataennätyksellään 17,70. Hänen ulkoratojen ennätyksensä on 17,47 m, jonka hän hyppäsi Potenzassa 9. kesäkuuta 2012.
Risqué

Risqué on yhdysvaltalaisen Chic-yhtyeen kolmas studioalbumi ja se on ilmestynyt vuonna 1979. Albumi on myynyt platinaa.
Tuotanto.
Levy-yhtiö on Atlantic Records ja tuottajina ovat toimineet yhtyeen johtohahmot Nile Rodgers ja Bernard Edwards yhtiöstä The CHIC Organization, Ltd., 110 East 59th St., New York, N.Y. 10022.
Kappale "A Warm Summer Night" on tyyliltään on lämmin, kaunis ja levollinen balladi. Sävellyksenä se ei ole soul-klassikoiden tasoinen, mutta julkaisuajankohtanaan se antoi omalta osaltaan uskoa sielukkaan musiikin säilymiseen turruttavan, teollisesti tuotetun diskomusiikin puristuksessa.
Kappaleen "A Warm Summer Night" sanoitus koostuu pelkästään kertosäkeestä, jota toistetaan yhdeksän kertaa. Sanat on painettu alkuperäisen LP-levyn suojakuoreen. Albumilla kappaleessa on ns. valelopetus, ja tätä seuraa sensuellin naisäänen toistama espanjankielinen kuiskaus "Te quiero papi" ennen kuin seuraava kappale, tanssittava "My Feet Keep Dancing" alkaa. Albumilla kappale seuraa avauskappaletta "Good Times". Kappaleesta vastaavat musiikkikustantajat ovat Warner Bros. Music / Chic Music Inc.
Kappaleet.
Bernard Edwards ja Nile Rodgers ovat kirjoittaneet, sovittaneet ja johtaneet kaikki kappaleet. Musiikkikustantajat ovat Warner Bros. Music / Chic Music Inc. Laulujen sanat on painettu LP-levyn suojakuoreen.
Kokoonpano.
Steppaajat kappaleella "My Feet Keep Dancing":
The Chic Strings:
Tuotantotiedot.
Euroopan markkinoille tarkoitettuja LP-levyjä on valmistettu Englannissa. Jakelusta on huolehtinut WEA Records Ltd., joka on Warner Communicationsin yhtiö, ja jonka toimipaikan osoite Euroopassa on ollut 20 Broadwick Street, London W1. Levykannen valmistaja on Garrod and Lofthouse Ltd.
Singlet.
Albumilta on julkaistu kolme singleä, joiden tiedot ovat pääartikkelista
Chic.
Arvioita.
Albumi on arvosteltu Soundi-lehdessä. 
Sen mukaan albumilta on julkaistu singlenä mukaansatempaava "Good Times", joka on ollut listojen kärkipäässä ja tanssipaikkojen suosikkina. Kappaleen sanoituksessa on myös pientä kritiikkiä pelkkää hauskanpitoa kohtaan: "Don't be a drag – participate". Sama koskee toista tanssikappaletta "My Feet Keep Dancing", jonka mukaan "My mama said my brains are in my feet". Albumin parisuhdelauluissa "Can't Stand to Love You", "Will You Cry" ja "What About Me" moititaan myös miesten käytöstä kovinkin sanankääntein: "Little punk do if for me / Or I'll number your days". Arvioijan mukaan Chic kuului ajankohtansa parhaimpiin ja nimensä mukaisesti tyylikkäimpiin diskomusiikkia esittäviin yhtyeisiin. Sama päti myös Rodgersin ja Edwardsin toiseen samanaikaiseen projektiin, Sister Sledgeen. Chic piti yllä myös soul-musiikin parhaita perinteitä, kuten albumilla oleva balladi "A Warm Summer Night" osoittaa. Tuottajakaksikko oli myös kehittänyt oman tunnistettavan soundinsa ja tuotanto ja sovitukset ovat huolellista työtä. Albumin kakkospuolta arvioija pitää ykköspuolta heikompana, mutta sekin nousee tavanomaisuuden yläpuolelle.
Pienimmän neliösumman suora

Pienimmän neliösumman suora on käytännöllinen menetelmä lineaarisen mallin sovittamiseksi havaintoaineistoon, jossa jonkin muuttujan voidaan olettaa riippuvan lineaarisesti toisen muuttujan arvoista.
Menetelmän lähtökohtana on valita lineaarisen mallin kertoimet siten, että havaittujen arvojen ja mallin antamien arvojen erotuksista laskettujen neliöiden summa saa pienimmän mahdollisen arvonsa.
Tarkastellaan data-aineistoa, joka sisältää formula_1 kappaletta havaintopareja formula_2.
Oletetaan, että formula_3-arvot riippuvat formula_4-arvoista lineaarisen mallin
formula_5 mukaisesti. Tehtävänä on löytää kertoimille formula_6 ja formula_7
sellaiset arvot, että virheneliösumma
formula_8
saa pienimmän mahdollisen arvonsa.
Kun summan termissä esiintyvä neliö puretaan auki, summa hajotetaan osasummiin, asetetaan näin saadun lausekkeen osittaisderivaatat kertoimien formula_6 ja formula_7 suhteen nolliksi ja ratkaistaan näin saatu lineaarinen yhtälöpari kertoimien suhteen, saadaan ratkaisu:
formula_11
missä
formula_12
Nämä summat voidaan helposti laskea suoraan havaintoarvoista.
Havaintoarvoista voidaan myös laatia taulukko, johon varataan omat sarakkeet arvoille formula_13,
formula_14, formula_15, formula_16 ja formula_17. Tarvitut summat saadaan tällöin suoraan ko. taulukon sarakesummina.
Katso myös.
Tilastollista terminologiaa ja matriisilaskentaa käyttäen samaa asiaa käsittelee artikkeli Lineaarinen regressioanalyysi.
Côte d’Albâtre

Côte d’Albâtre () on osa Englannin kanaalin rannikkoa Seine-Maritimen departementissa Ylä-Normandian hallintoalueella Ranskassa. Rannikko on 120 km pitkä ja ulottuu Le Havresta Le Tréportiin. Rannikko on saanut nimensä valkoisista jyrkistä kalkki- ja piikivikallioista, joita meri ja tuuli ovat kuluttaneet, samalla muodostaen mereen myös raukkeja.
Impressionismi.
Rannikko tuli kuuluisaksi useiden impressionistien, kuten Eugène Boudin, Camille Pissarro ja Alfred Sisley, matkustaessa rannikolle maalaamaan valkoisia jyrkänteitä ja vehmaita ylänköjä.
Arikaran kieli

Arikaran kieli on Fort Bertholdin reservaatissa Pohjois-Dakotassa asuvien arikarojen puhuma caddolainen kieli. Vuoden 1997 arvion mukaan kielellä oli jäljellä noin 20 puhujaa ja määrä oli vähenemään päin. Arikarat ovat siirtyneet käyttämään pääasiassa englannin kieltä. Arikaran kielellä on julkaistu jonkin verran opetuskäyttöön tarkoitettua materiaalia. Yksi viimeisistä kieltä sujuvasti puhuneista henkilöistä Sahnin Kata kuoli tammikuussa 2010. Hän oli myös niitä harvoja arikaran puhujia, joilla oli valmiudet antaa kielen opetusta.
Äännerakenne.
Arikaran äännerakenne on seuraavanlainen: 
Affikaatta ja yhdistelmä ovat kontrastoivia; "čipátš" ('pihatatar'). Soinnillisilla konsonanteilla on soinnittomat allofonit ennen soinnittomia konsonantteja.
Kaikki vokaalit esiintyvät sekä lyhyinä että pitkinä.
Joel Campbell

Joel Nathaniel Campbell Samuels (s. 26. kesäkuuta 1992 San José, Costa Rica) on costaricalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän pystyy pelaamaan myös laitalinkkinä.
Seurajoukkueura.
Campbell aloitti ammattilaisuransa kotimaassaan Deportivo Saprissassa vuonna 2009, josta hänet lainattiin Puntarenasiin tammikuussa 2011.
28. heinäkuuta 2011 costaricalainen televisio uutisoi Campbellin siirtyneen Arsenaliin, mutta hän oikaisi myöhemmin uutisoinnin sanomalla, että siirtoa ei ole syntynyt, mutta neuvottelut ovat käynnissä. Hänestä olivat kiinnostuneet myös Sevilla ja Fiorentina.
19. elokuuta Campbell siirtyi Arsenaliin viisivuotisella sopimuksella. 27. elokuuta kuitenkin paljastui, että hänellä ei ollut pelilupaa, mikä esti Englannissa pelaamisen.
Kun Campbell ei saanut pelilupaa Englannissa, hän siirtyi lainalle ranskalaiseen FC Lorientiin. Campbell teki debyyttinsä Ranskan pääsarjassa Ligue 1:ssä 10. syyskuuta 2011 vierasottelussa Sochaux’ta vastaan, kun hän pääsi kentälle Grégory Bourillonin tilalle. Ottelun lopussa hän syötti Innocent Emegharan 1–1-tasoituksen, joka toi Lorientille pisteen. 1. lokakuuta Campbell teki ensimmäisen maalinsa Valenciennesia vastaan. Hän teki kaudella 25 liigaottelussa kolme maalia.
2. heinäkuuta 2012 Campbell siirtyi kauden 2012–2013 kattavalla lainasopimuksella espanjalaisen Real Betisin riveihin. Laina-ajallaan hän pelasi 28 Primera División -ottelua ja teki kaksi maalia.
Heinäkuussa 2013 Campbell siirtyi kauden mittaiselle lainalle kreikkalaiseen Olympiakosiin. Sittemmin hän pelasi lainalla Espanjassa Villarrealissa, Portugalissa Sportingissa ja Espanjassa Real Betisissä, kunnes elokuussa 2018 italialaisseura Frosinone osti hänet. Tammikuusta 2019 kesään 2023 Campbell pelasi Meksikossa. Kesällä 2023 hän palasi kotimaahansa Alajuelensen joukkueeseen. Kauden 2024–2025 hän pelaa lainalla brasilialaisessa Atlético Clube Goianiensessa.
Maajoukkueura.
Campbell on pelannut Costa Rican A-maajoukkueessa 148 ottelua ja tehnyt niissä 27 maalia. Hän pelasi viisi ottelua MM-kilpailuissa 2014 Costa Rican edetessä puolivälieriin ja teki maalin alkulohko-ottelussa Uruguayta vastaan. Hän pelasi kaksi ottelua MM-kilpailuissa 2018 ja joukkueensa kaikki kolme ottelua MM-kilpailuissa 2022.
Jaasin kieli

Jaasin kieli oli jaasien puhuma iranilainen kieli. Kieli oli samanlainen kuin alaanin ja nykyisen osseetin kieli. Kieli säilyi osittain 1500−luvulle saakka, mutta katosi sittemmin jaasien sulautuessa unkarilaisiin.
Kirjalliset lähteet.
Yksi tärkeimmistä jaasien kielestä jäljelle jääneistä kirjallisista lähteistä on unkarilaisten viranomaisten aikanaan tekemä 40 sanan lista, jota he olivat käyttäneet apuna Jászfalun kylän iasien kanssa keskustelemisessa. Lista sisältää esimerkiksi eläinten, ruokien ja viljatuotteiden jaasinkielisiä nimiä. Lista alkaa jaasinkielisellä tervehdyksellä "daban horz nachechsa" ("hyvää päivää herra") ja jatkuu nimityksillä "khefev" (leipä), "fit" (liha), "fana" (viini), "dan" (vesi), "bah" (hevonen), "fus" (lammas), "dicega"' (lehmä) ja niin edelleen.
Toinen tärkeä lähde on vuonna 1323 tehty iasien anomus oikeuksistaan, jossa on lueteltu useiden iasien edustajien nimet. Nimistä voidaan johtaa yhtäläisyyksiä iranilaisiin kieliin ja osseetin kieleen. Listassa käytetään esimerkiksi termiä "Furduh", jota vastaa osseetin "furt". Termi merkitsee nimen yhteydessä jonkun poikaa. Listassa mainittuja nimiä ovat esimerkiksi "Chatharch", "Byk" ja "Karachin". Iranilaistaustaisten nimien lisäksi joillakin oli myös selvästi turkkilaistaustaisia nimiä, jotka oli ehkä lainattu kumaanista.
Väärinkäsityksiä

Väärinkäsityksiä () on Penny ja seitsemän tassua -kirjasarjan neljäs osa.
Pääsiäsloma on alkanut Pennylle epämieluisissa merkeissä, sillä hän kuulee Elviksen tapailevan toista tyttöä nimeltä Sofia. Penny muuttuu todella mustasukkaiseksi, lisäksi hän saa tietää Kolumbuksen, hänen isoveljensä, olevan mukana suunnittelemassa Elviksen kanssa jotakin, mutta pojat eivät kerro Pennylle mitään. Pennyn isäkään, Mathias, ei näytä kertovan Pennylle mitä on tekeillä. Penny raivostuu talon pojille.
Yhdysvaltain ilmakehätutkimuksen keskus

Yhdysvaltain ilmakehätutkimuksen keskus (, lyh. NCAR) on Yhdysvaltojen liittovaltion rahoittama tutkimuskeskus, joka tuottaa palveluita, tutkimusta ja koulutusta meteorologiassa ja sen lähitieteissä. NCAR tarjoaa alan tiedeyhteisön käyttöön laitteistoja kuten tutkia ja tutkimuslentokoneita, sekä supertietokoneita ja muita tutkimuksen tukipalveluita.
NCAR toimii useissa pisteissä Boulderin ympäristössä Coloradon osavaltiossa lähellä Kalliovuoria.
Klusiakasvit

Klusiakasvit (Clusiaceae) on Malpighiales-lahkoon kuuluva kaksisirkkaisten kukkivien kasvien heimo. Heimo tunnetaan varsinkin vanhemmissa lähteissä myös tieteellisellä nimellä Guttiferae.
Heimoon kuuluu 14 sukua ja noin 590 lajia. Suurimmat suvut ovat klusiat (yli 300 lajia) ja mangostanit (noin 240 lajia). Heimon lajit ovat yleensä ikivihreitä trooppisen ilmaston puita ja pensaita.
Kuvaus.
Klusiakasvit ovat trooppisten ilmastoalueiden puuvartisia kasveja, useat lajit ovat puita, jotkut pensasmaisia, liaaneja tai päällyskasveja. Lehdet ovat yleensä soikeat ja laidoiltaan ehyet, vastakkaisesti oksiin kiinnittyneet. Klusiakasvit ovat yleensä kaksikotisia, eli hede- ja emikukat ovat eri yksilöissä. Kukkien rakenne vaihtelee heimon sukujen välillä; verholehtien ja terälehtien määrät vaihtelevat kolmesta viiteen, ja joillain lajeilla ne ovat yhteenkasvaneet, toisilla erilliset. Hedelmä on marja tai kuiva kota.
Luokittelu.
Klusiakasvien heimossa on kolme tribusta:
Tribuksessa Clusieae on viisi sukua ja 390 lajia, joista osa on liaaneja tai epifyyttejä. Kasvit ovat kaksikotisia, kukat yksineuvoisia. Tribus kasvaa Uuden maailman tropiikissa. Suurimmat suvut ovat klusiat ("Clusia", 300–400 lajia) ja "Chrysochlamys" (55 lajia).
Tribukset Garcinieae ja Symphonieae muodostavat heimon evoluutiopuussa sisarusparin, jonka ominaisuus on mm. marjamainen hedelmä.
Garcinieae käsittää kaksi sukua ja 270 lajia, jotka kasvavat tropiikissa erityisesti Vanhan maailman puolella. Mangostanien suku ("Garcinia") käsittää lajeista valtaosan: 240 lajia. Tribuksen kasvit ovat kaksikotisia.
Tribukseen Symphonieae kuuluu seitsemän sukua ja 48 lajia tropiikissa, muttei juurikaan Afrikan mantereella. Runsaslajisin suku on "Symphonia" 23 lajillaan.
Suvut.
Suvut:
Levinneisyys.
Klusiakasvit ovat lähes yksinomaan trooppisia, muutamia lajeja esiintyy myös subtrooppisilla alueilla. Suurin lajirunsaus on Etelä-Amerikassa, Afrikassa, ja eteläisessä Aasiassa, mutta lajeja löytyy myös Väli-Amerikasta ja Australiasta. Useimmat lajit kasvavat sademetsissä tai monsuunimetsissä, harvoin kuivemmilla alueilla.
Käyttö.
Heimo sisältää joitakin trooppisia hedelmiä, kuten useat mangostanit ("Garcinia"), joista yleisimpänä punamangostani eli mangostani ("G. mangostana"), sekä myös bakuri-hedelmän ("Platonia insignis"). Eräiden mangostanilajien hedelmien kuorista valmistetaan myös mausteita Etelä- ja Kaakkois-Aasiassa. Usambaransambun ("Allanblackia stuhlmannii") ja muiden sambulajien siemenistä tehdään ruokaöljyä. Joidenkin mangostanilajien mahlasta saadaan oranssinkeltaista väriainetta. Lisäksi monia heimon lajeja käytetään puutavarana.
Aleksei Šved

Aleksei Viktorovitš Šved (; s. 16. joulukuuta 1988 Belgorod, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on venäläinen koripalloilija.
Ura.
Seurajoukkueet.
Šved aloitti koripallon Lenwilin juniorijoukkueissa, Pietarissa. Hän siirtyi TsSKA Moskovaan vuonna 2005, jonka lisäksi hän pelasi alemmalla sarjatasolla TsSKA Trintan joukkueessa. TsSKA Moskovan edustusjoukkueessa Šved debytoi kaudella 2006–2007. Loppukaudesta hän pelasi otteluita myös Himkissä. Kaudet 2007–2009 Šved pelasi TsSKA Moskovassa, minkä lisäksi hän pelasi alemmalla sarjatasolla myös Trintan joukkueessa. Kaudeksi 2009–2010 hänet vuokrattiin Dynamo Moskovaan, jossa hän teki 10,3 pistettä ottelua kohden superliigassa. Vuonna 2010 Šved palasi Moskovaan.
Heinäkuussa 2012 Šved teki kolmivuotisen ja kymmenen miljoonan dollarin arvoisen sopimuksen NBA:ssa pelaavan Minnesota Timberwolvesin kanssa.
Heinäkuussa 2015 Šved siirtyi takaisin Venäjälle, Himki BK:hon, oltuaan tyytymätön NBA:sta saamiinsa tarjouksiin. Hän on sopimuksensa myötä Euroopassa eniten ansaitsevia koripalloilijoita.
Maajoukkue.
Maajoukkuetasolla Šved pelasi maansa juniorimaajoukkueissa ja edusti maataan nuorten EM-kilpailuissa. Ensimmäiset aikuisten arvokisansa hän pelasi vuonna 2011, jolloin Venäjä osallistui EM-kilpailuihin. Šved teki kisoissa 8,5 pistettä ja antoi 3,1 syöttöä ottelua kohden. Vuoden 2015 EM-kilpailuihin Šved ei osallistunut selkävamman takia.
Aiheesta muualla.
Ljudmila Kostjukevitš

Ljudmila Kostjukevitš (; s. 8. heinäkuuta 1964) on valkovenäläinen pikaluistelija. Hän edusti seuratasolla PR Mogilevia. 
Kostjukevitš oli sprinttimaailmanmestaruuskisoissa 29. vuonna 1993. Hän sijoittui Naganon olympialaisissa 1998 31:nneksi 500 metrillä ja oli 34:s 1 000 metrin matkalla.
Richard Tomita

Richard Kiyoshi Tomita (8. heinäkuuta 1927 Honolulu – 12. helmikuuta 2021) oli yhdysvaltalainen painonnostaja. 
Tomita osallistui Lontoon olympialaisissa 1948 alle 60 kilon sarjaan, jossa hän sijoittui yhdeksänneksi nostettuaan yhteistuloksen 300 kiloa. Hän voitti samassa painoluokassa Yhdysvaltain-mestaruuden vuosina 1949 ja 1952.
MAV

MAV (lyhenne sanoista "Micro Air Vehicle") on miehittämättömien ilma-alusten (UAV) luokka, jolla on kokorajoituksia ja jotka voivat toimia itsenäisesti. Vaikka virallista standardia ei ole, useimmiten MAV-kokoluokalla tarkoitetaan miehittämättömiä ilma-aluksia, joiden ulkomitat ovat enintään 15 cm kaikkiin suuntiin (DARPA, 1997). MAV-kokoluokan pienimpiä UAV-laitteita voidaan kutsua nanoluokan miehittämättömiksi ilma-aluksiksi (NAV, "nano Air Vehicle"). Näiden suurimmat ulkomitat ovat 7,5 cm mihin tahansa suuntaan, ja paino alle 10 grammaa. Hyönteisen kokoiset mallit kuuluvat pääsääntöisesti tähän kokoluokkaan.
MAVien kehitystä ohjaavat kaupalliset, tutkimukselliset, hallinnolliset ja sotilaalliset tarpeet. Pieni koko mahdollistaa vaarallisen alueen kuten kemiallisen kaasuvuodon tai nestepäästön tarkkailun ahtaissakin ympäristöissä, mikä olisi muuten saavuttamattomissa maassa oleville kulkuneuvoille. Sotilaallisessa käytössä pieni koko mahdollistaa laitteen kuljettamisen taistelijan varustuksen mukana ja käytön tarvittaessa. Pieni koko tekee etenkin NAV-koon ilma-aluksesta vaikeammin havaittavan. MAVeja on tehty myös harrastetarkoituksiin, kuten robottikisoihin ja valokuvaukseen.
Pienoiskokoiset ilma-alukset voidaan luokitella kiinteäsiipisiin (FMAV), pyöriväsiipisiin (RMAV) ja siipiään räpytteleviin eli biorytmisiin laitteisiin (BMAV). Keskeisiä maita, jotka tekevät tutkimustyötä MAV-kokoluokan miehittämättömistä ilma-aluksista, ovat Yhdysvallat, Kiina, Britannia, Ranska ja Etelä-Korea.
Linnea Dale

Linnea Dale (s. 22. huhtikuuta 1991 Tinn) on norjalainen laulaja.
Elämäkerta.
Linnea syntyi Tinnin kunnassa, Telemarkin läänissä, Norjassa keväällä 1991. Hän on opiskellut Skienin lukiossa. Hän osallistui Norjan "Idolsiin" vuonna 2007, jossa hän sijoittui seitsemänneksi. Hän esitti itse säveltämänsä ja sanoittamansa kappaleen ”What Do I Know About Love” semifinaalissa 10. lokakuuta. Vuonna 2009 Linnea liittyi Donkeyboy-yhtyeeseen, jonka debyyttialbumilla "Caught in a Life" hän vieraili naislaulajana kappaleissa ”Ambitions”, ”Sometimes” sekä ”Awake”. Hän on myös levyttänyt kappaleen ”Anything Goes (and Everything's Alright)” yhdessä Magnus Sinnesin kanssa. Dalen ensimmäinen EP, "Children Of The Sun" julkaistiin 27. tammikuuta 2012, ja ensimmäinen sooloalbumi "Lemoyne Street" huhtikuussa samana vuonna.
Torgallmenningen

Torgallmenningen on kävelykatu ja aukio Norjan toiseksi suurimman kaupungin, Bergenin keskustassa. Kävelykadulla on useita tavarataloja, liikkeitä ja ravintoloita sekä seitsemän metriä korkea Dyre Vaan veistämä merimiesten patsas.
Viherjäkäläyökkönen

Viherjäkäläyökkönen ("Victrix umovii") on harvinainen yökkösiin kuuluva perhoslaji.
Koko ja ulkonäkö.
Etusiipien pohjaväri on oliivinvihreä. Siiven poikki kulkevat mustat sisempi ja ulompi poikkiviiru voimakkaasti aaltoilevina ja ulompi poikkiviiru lähestyy siiven takaosassa selvästi sisempää. Poikkiviirujen väliin jäävä alue on takaosasta huomattavan tumma ja lähellä siiven etuosaa poikkiviirujen väliin jäävät mustareunaiset, keskeltä vihertävät rengastäplä ja munuaistäplä. Aivan siiven tyvessä erottuu musta tyvipoikkiviiru ja siiven kärkiosa on tummanharmaa. Takasiivet ovat tummanruskeat ja niissä on kuunsirpin muotoinen keskitäplä. Imukärsä on lyhyt. Siipiväli 28–31 mm.
Levinneisyys ja lentoaika.
Viherjäkäläyökkösen levinneisyysalue ulottuu Puolasta ja Ukrainasta Baltian läpi Viroon. Lisäksi Keski-Ruotsissa on pysyvä kanta ja myös Norjasta laji tunnetaan. Venäjällä levinneisyys ulottuu Uralille. Suomesta lajista on tavattu vain muutamia kymmeniä yksilöitä Ahvenanmaan, Varsinais-Suomen, Etelä-Karjalan ja Kainuun alueilta. Viimeisin havainto on Houtskarista vuodelta 1985 ja vuoden 2010 kansallisessa uhanalaisarvioinnissa laji on luokiteltu puutteellisesti tunnetuksi (DD). Perhoset lentävät Ruotsissa kesäkuun puolivälistä heinäkuun alkupuoliskolle.
Laji vaikuttaa lentävän pääasiassa vain parittomina vuosina.
Elinympäristö ja elintavat.
Viherjäkäläyökköstä pidetään eräänä Euroopan harvinaisimmista perhoslajeista ja sen elintavat ovat huonosti tunnetut. Lajin elinympäristöjä näyttävät olevan vanhat ja lämpimät metsät, joiden puissa kasvaa runsaasti naavoja. Elinpaikan maaperä on moreenipitoista ja ohuelti sammaleen päällystämää. Laji lentää myöhään yöllä ja tulee valolle, mutta perhoset liikkuvat ilmeisesti enimmäkseen korkealla latvustoissa. Useimmiten yksilöitä on tavattu huomattavan lämpiminä öinä. Aikuisten perhosten surkastunut imukärsä ei sovellu ravinnonottoon, minkä vuoksi perhoset ovat lyhytikäisiä ja elävät ilmeisesti vain pari päivää. Kasvatusten perusteella naaraan munimat munat kuoriutuvat 20–25 päivän kuluttua ja toukkakehitys kestää kaksi vuotta. Toukka talvehtii kehräämänsä pienen pussin sisällä.
Metsätalous uhkaa lajin elinympäristöjä.
Ravintokasvi.
Toukan pääasiallista ravintoa on korpiluppo ("Alectoria sarmentosa").
Bburago

Bburago on kiinalainen pienoismalliautovalmistaja. Alkuperäinen, vuonna 2005 konkurssiin mennyt yhtiö perustettiin Italian Burago di Molgorassa Besanan veljesten toimesta vuonna 1974 nimellä Martoys, mutta otti nimen Bburago kaksi vuotta myöhemmin. Vuonna 2006 Hongkongiin rekisteröity May Cheong Group osti konkurssipesältä Bburagon tavaramerkin. Yritys valmistaa May Cheong Groupin Kiinan Dongguanissa ja Shaoguanissa sijaitsevissa tehtaissa useita erikokosia metallipienoismalleja suosituista autoista.
Anni Uusivirta

Anni Uusivirta (s. 14. toukokuuta 1986) on suomalainen malli ja juontaja. Hänet valittiin vuoden 2011 Miss Suomen lehdistön ihannetytöksi. Uusivirta voitti "Viidakon tähtöset" -ohjelman ja toimi juontajana "Tilt"-ohjelmassa.
Uusivirta on toiminut lentoemäntänä Englannissa ja Abu Dhabissa.
Yksityiselämä.
Uusivirta on seurustellut vuodesta 2016 lähtien brasilialaisen jujutsuvalmentaja Leandro Fidelesin kanssa ja asuu hänen kanssaan avoliitossa Dubaissa.