tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Nicolás de Jesús López Rodríguez

Nicolás de Jesús López Rodríguez (s. 31. lokakuuta 1936 Barrancas) on katolisen kirkon 28. kesäkuuta 1991 nimitetty kardinaali Dominikaanisesta tasavallasta. Hänet vihittiin papiksi 18. maaliskuuta 1961 ja piispaksi 25. helmikuuta 1978. Hänet nimitettiin San Francisco de Macorisin piispaksi vuonna 1978, ja hän siirtyi Santo Domingon arkkipiispaksi 1981. Vuonna 1982 hänestä tuli lisäksi Dominikaanisen tasavallan armeijan piispa.
Kardinaalina López Rodríguez osallistui vuosien 2005 ja 2013 konklaaveissa uuden paavin valintaan. Vuoden 2025 konklaaviin hän ei saanut osallistua korkean ikänsa vuoksi.
Gabonin taistelu

Gabonin taistelu (myös Librevillen taistelu) oli osa toisen maailmansodan Länsi-Afrikan sotaa, joka käytiin marraskuussa 1940. Taistelun tuloksena Ranskan päiväntasaajan Afrikka siirtyi Vichyn Ranskalta Vapaan Ranskan joukkojen valvontaan ja siten liittoutuneiden puolelle.
Taustaa.
Kenraali Charles de Gaulle saapui Doualaan 8. lokakuuta 1940 ja julkisti 12. lokakuuta suunnitelmansa Ranskan päiväntasaajan Afrikan valtaamisesta. De Gaullen tarkoituksena oli käyttää aluetta Libyaan suunnatun hyökkäyksen tukialueena, minkä vuoksi hän teki tiedustelumatkan Tšadiin selvittääkseen alueen tilanteen.
Vapaan Ranskan joukot ylittivät 27. lokakuuta Ranskan päiväntasaajan Afrikan rajan ja ne valtasivat Mitzicin kaupungin. Vichyn varuskunta Lambarénéssä antautui 5. marraskuuta. Samanaikaisesti Vapaan Ranskan pääjoukot lähtivät de Gaullen ja Marie-Pierre Kœnigin johdolla Doualasta Ranskan Kameruniin, jossa niiden tavoitteena oli Libreville.
Britannian kuninkaallisen laivaston sluuppi "HMS Milford" upotti 8. marraskuuta Vichyn Ranskan laivaston sukellusveneen "Poncoletin". Koenigin johtamat joukot nousivat maihin Pointe La Mondahissa. Maihinnousseet joukot koostuivat Ranskan muukalaislegioona 13. kevyt prikaati, senegalilaisia ja kamerunilaisia joukkoja.
Seuraavana päivänä Doualasta ilmaan noussut Lysander kone pommitti Librevillen lentokenttää, jonka Koenigin joukot valtasivat. Vapaan Ranskan laivasto, johon kuului sluuppi Savorgnan de Brazza, upotti Vichyn laivaston sluupin Bougainvillen. 12. marraskuuta viimeiset Vichyn Ranskan joukot antautuivat Port Gentilissä ja kuvernööri Masson teki itsemurhan.
Pääosa Vichyn Ranskan sotilaista kieltäytyi liittymästä Vapaan Ranskan joukkoihin ja sen sijaan heidät sijoitettiin vankileirille Brazzavilleen Ranskan Kongoon.
Holding Onto Strings Better Left to Fray

Holding Onto Strings Better Left to Fray on Seetherin viides studioalbumi, joka julkaistiin 17. toukokuuta 2011. Albumin tuotti Brendan O’Brien.
Albumi nousi Yhdysvalloissa Billboard 200 -listan toiselle sijalle.
Mikään ei riitä

Mikään ei riitä on Kaija Koon albumi, joka julkaistiin vuonna 2002.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet on säveltänyt ja sanoittanut Markku Impiö, ellei toisin mainita.
Viiden minuutin hiljaisuus

Viiden minuutin hiljaisuus on Kaija Koon albumi, joka julkaistiin vuonna 2004.
Albumin on masteroinut Svante Forsbäck.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet on säveltänyt ja sanoittanut Markku Impiö sekä sovittanut Jesse Vainio ja Kalle Torniainen, ellei toisin mainita.
Shizugataken taistelu

Shizugataken taistelu () oli Japanin Sengoku-kaudella käyty taistelu Toyotomi Hideyoshin ja Oda Nobutakan kannattajien välillä.
Taistelun kulku.
Toukokuussa 1583 Oda Nobunagan entinen kenraali Shibata Katsuie järjesti useita samanaikaisia hyökkäyksiä Hideyoshin kenraalien hallitsemiin linnoituksiin. Näihin hyökkäyksiin kuului Sakuma Morimasan yritys vallata Nakagawa Kiyohiden hallitsemaa linnaa, jonka puolustukset kuitenkin kestivät, vaikka itse Kiyohide menehtyi välikohtauksessa. Hyökkäyksen päätteeksi Katsuie käski Morimasaa vetää joukkonsa takaisin, sillä nämä olivat liian kaukana Katsuien omasta armeijasta. Morimasa ei kuitenkaan kuunnellut käskyjä ja leiriytyi suunnitelmanaan uusi hyökkäys. Morimasa uskoi paikalle kiirehtineen vastustajansa Toyotomi Hideyoshin olleen ainakin neljän päivän matkan päässä.
Todellisuudessa Hideyoshin oli kuullut Morimasan hyökkäyksistä ja pakotti miehensä marssimaan yön yli onnistuen saapumaan Shizugatakeen puolentoista päivän sisällä. Sakuma komensi miestensä lopettamaan linnan piirittämisen ja valmistautumaan puolustautumaan, mutta Hideyoshi murtautui joukkojen puolustuksen läpi helposti. Hän pakotti Morimasan joukot perääntymään sekasortoisesti, ja jahtasi näitä Katsuien hallitsemaan Kitanoshon linnaan Echizenin provinssissa. Hideyoshin joukot valtasivat linnan, mutta Katsuie ehti sytyttää sen keskuksen palamaan, tappaa perheensä ja tehdä seppukun.
Hideyoshin puolella taistelleet seitsemän kenraalia saivat taistelusta paljon mainetta ja kunniaa, ja heitä alettiin kutsua nimellä Shizugataken seitsemän keihästä. Näiden kenraalien joukossa oli Katō Kiyomasa, josta sittemmin tuli yksi Hideyoshin lähimmistä alaisista.
Irti (Kaija Koon albumi)

Irti on Kaija Koon yhdestoista studioalbumi, joka julkaistiin 17. marraskuuta 2010. Keväällä 2010 Kaija Koo vaihtoi levy-yhtiötä Bonnier Amigo Music Groupista rockyhtye Apulannan luotsaamaan Päijät-Hämeen Sorto ja Riistoon, joka toimi albumin julkaisijana. Apulannan laulaja Toni Wirtanen teki myös kappaleita albumille. Hänen lisäkseen lauluja kirjoitti Jippu, Markku Impiö, Hannu Korkeamäki ja Suurlähettiläiden laulaja-kitaristi Jussu Pöyhönen.
"Irti" menestyi kaupallisesti hyvin sijoittuen albumilistalla toiseksi. Sen ensisingle ”Vapaa” sijoittui sekä single- että latauslistalla ensimmäiseksi.
Vastaanotto.
Albumi sai musiikkikriitikoilta pääosin positiivista palautetta. Ylen arvostelussa kappaleiden kritisoitiin olevan liian samankaltaisia artistin aiemman tuotannon kanssa, mutta arvostelijan mukaan kuunneltaessa ”korvaan tarttuu pääosin positiivisia asioita”. Desibeli.netin toimittaja Mika Roth antoi albumille neljä tähteä viidestä kirjoittaen, että uusi levy-yhtiö ja uudet lauluntekijät ovat tuoneet uutta energiaa Koolle. Keskisuomalaisen arvostelussa kirjoitettiin: ”Levy on näppärää poppia, mutta lopputulos on hieman epätasainen. – – Irti ei ole parasta Kaija Koota, mutta levyllä on puolensa ja hetkensä.”
Suomen musiikkitoimittajat valitsivat albumin vuoden 2010 toiseksi parhaaksi albumiksi, sen jäädessä Suvi Teräsniskan albumin "Rakkaus päällemme sataa" taakse.
Suomen parhaat (Kaija Koon albumi)

Suomen parhaat on Kaija Koon kokoelma-albumi, joka ilmestyi vuonna 1994.
Amerikkalainen unelma

Amerikkalainen unelma on yhdysvaltalainen kansalliseetos, jonka mukaan maan kansalaisille taattu vapaus sisältää myös lupauksen mahdollisuudesta onnen tavoitteluun ja menestykseen. Yhdysvaltalainen historioitsija James Truslow Adams määritteli vuonna 1931 amerikkalaisen unelman näin: ”Elämän tulee olla parempaa ja rikkaampaa sekä täydempää jokaiselle, kykyjensä ja saavutuksiensa mukaisesti, riippumatta yhteiskuntaluokastaan tai niistä olosuhteista joihin on syntynyt.”
Amerikkalainen unelma saatetaan nähdä myös puhtaasti materialistisesta näkökulmasta. Tällöin ihminen työskentelee entistä enemmän ja kovemmin tavoitellessaan materialistista vaurautta, jättämättä itselleen aikaa nauttia siitä.
Amerikkalaisen unelman ajatus sisältyy myös Yhdysvaltain itsenäisyysjulistukseen, jonka mukaan ”kaikki ihmiset on luotu tasa-arvoisiksi” ja että ”heidän Luojansa on heille antanut tiettyjä rikkomattomia Oikeuksia ... näihin oikeuksiin kuuluvat Elämä, Vapaus ja Pyrkimys Onneen (Life, Liberty and the pursuit of Happiness)”.
When You’re Young (3 Doors Downin kappale)

When You're Young on yhdysvaltalaisen rockyhtye 3 Doors Downin singlejulkaisu vuodelta 2011, ja yhtyeen ensimmäinen single heidän viidenneltä studioalbumiltaan "Time of My Life". Single julkaistiin ladattavaksi iTunes-musiikkipalveluun 1. helmikuuta 2011, ja se on yhtyeen historian kymmenes singlejulkaisu, joka on saavuttanut Top 10-listasijoituksen Mainstream Rock Charts-singlelistalla.
Kappaletta käytettiin myös "SmackDown"-painija Edgen jäähyväisjaksossa, joka esitettiin televisiossa 15. huhtikuuta 2011. Edge joutui päättämään painiuransa hänelle diagnosoidun selkäytimen ahtauman myötä. Vamma oli saanut alkunsa vuonna 2003 Edgen niskavammasta.
Tuuleen piirretyt vuodet 1980–2000

Tuuleen piirretyt vuodet 1980–2000 on Kaija Koon kokoelma-albumi, joka ilmestyi vuonna 2000.
Kappaleet.
Kappaleet on säveltänyt, sanoittanut ja sovittanut Markku Impiö, ellei muuta mainita.
Korson Veto (lentopallo)

Korson Veto (KoVe) on vantaalainen lentopalloseura. Sen miesten edustusjoukkue pelaa lentopallon miesten 1-sarjassa nimellä Vantaa Ducks. 
Seuran paras saavutus on miesten lentopallon SM-pronssi kaudelta 2003–2004. KoVe nousi takaisin Suomen pääsarjaan kaudeksi 2011–2012, kun se peri talousvaikeuksien vuoksi liigapaikkansa menettäneen salolaisen Piivolleyn liigapaikan. Lentopallon miesten liigajoukkueen nimen seura vaihtoi Vantaa Ducksiksi kaudelle 2016–2017, kun Vantaan kaupunki oli esittänyt toiveen, että nimessä esiintyisi sana Vantaa.
Seura jäi viimeiseksi lentopallon mestaruussarjassa kaudella 2023–2024 ja se jättäytyi kauden päätteeksi 1-sarjaan taloudellisiin syihin vedoten.
Historiaa.
KoVen historian paras saavutus liigakentiltä on vuonna 2004 voitettu SM-pronssi. Joukkueen runkopelaajina tuolloin toimivat Petteri Laurila ja Toni Kankaanpää. KoVe lähti kyseisellä kaudella pudotuspeleihin runkosarjan voittajana. Seuraavalla kaudella KoVe esiintyi myös liigamenestyksensä ansiosta arvostetussa CEV-cupissa, mutta ei selviytynyt 16 parhaan joukkoon avauskierroksilta.
Veto tippui SM-liigasta kauden 2006–07 päätteeksi. Jo kyseiselle kaudelle KoVe oli pitänyt takaoven kautta paikkansa liigakentillä, kun Rovaniemen liigaseurat NaPa ja PerPo yhdistyivät ja liiga piti täydentää 12 joukkueen suuruiseksi. Lentopalloliigasta putoamisen jälkeen KoVe kuului pitkään 1-sarjan parhaimpiin joukkueisiin. Se selvitti jokaisella kaudella tiensä vähintään 1-sarjan välieriin asti pitkäaikaisen päävalmentajansa Jouko Lindbergin alaisuudessa 
KoVe pelasi liigakarsintoja kaudella 2010–11 Saimaa Volleyta vastaan, mutta hävisi ottelusarjan vailla otteluvoittoja 3–0. KoVe oli 1-sarjassa toinen häviten finaalisarjan voitoin 2–1 Kokkolan Tiikereille. Kaudeksi 2011–12 KoVe teki paluun Mestaruusliigaan, kun liigahallitus myönsi sille paikan johtuen PiiVolleyn poistuttua liigakentiltä talousvaikeuksien vuoksi.
Ducks palasi lentopalloliigassa mitalipeleihin kaudella 2020–2021 kaatamalla puolivälierissä kahdeksan kautta peräkkäin mitaleille yltäneen Hurrikaanin otteluvoitoin 2–0. Ducksin kevät jäi kuitenkin kruunua vaille, kun se taipui tiukasti välierissä Savo Volleylle otteluvoitoin 2–1 ja yhdellä ottelulla ratkaistun pronssin vei Tiikerit.
Toukokuussa 2024 Ducks ilmoitti luopuvansa sarjapaikastaan talousongelmien vuoksi, ja siirtyi seuraavaksi kaudeksi pelaamaan 1-sarjaan. Kaudella 2024-2025 Vantaa Ducks sijoittui miesten 1-sarjan runkosarjassa neljänneksi, ja puolivälierissä vastaan asettui Outokummun Partion Karpaasit. Karpaasit vei ottelusarjan voitoin 0-2 (3-1, 2-3), joten Ducksin loppusijoitus sarjassa oli viides.
Iloinen Linnanmäki

Iloinen Linnanmäki on Jack Witikan ohjaama komediaelokuva vuodelta 1960. Päähenkilöinä ovat Tea Istan esittämä pulaan joutuva mainostoimittaja sekä Niilo Tarvajärvi, joka esittää itseään. Komedian nimi mainostaa Linnanmäen huvipuistoa.
Tuottaja Itkonen halusi panostaa ”varmaan aiheeseen”, mutta yleisön kiinnostus ei täyttänyt odotuksia ja elokuva jäi katsojamääriltään vuoden heikoimpaan päähän.
Arviot.
Aikalaisarviossaan Paula Talaskivi ("Helsingin Sanomat") piti elokuvaa mieluisana kesäisenä tuulahduksena, kun taas Heikki Eteläpää ("Uusi Suomi") valitteli, että ”tekniikka kyllä pelaa tässä elokuvassa, mutta sitä huutavammalta sitten tuntuu kaikkinainen luovan kyvyn puute”.
Myöhemmin elokuva on nähty muun muassa suomalaisen komedian pohjanoteerauksena. Tv-kriitikko Arto Pajukallio näkee elokuvan kehystarinan lempeänä satiirina.
Juurakon Hulda

Juurakon Hulda on Juhani Tervapään eli Hella Wuolijoen kirjoittama näytelmä. Se sai ensiesityksensä Helsingin Kansanteatterissa 10. maaliskuuta 1937 pääparina Emmi Jurkka ja Kaarlo Angerkoski. Näytelmä tapahtuu yksinomaan tuomari Soratien asunnossa. Toisin kuin näytelmästä tehdyssä elokuvassa, tohtori Alisen osuus jää vaatimattomaksi. "Juurakon Huldan" aineksia on havaittavissa myös Wuolijoen 1933 ilmestyneessä vironkielisessä romaanissa "Udutaguste Leeni Tartus" ("Usvantakaisten Leeni Tartossa").
Samasta tarinasta on Valentin Vaala ohjannut elokuvan "Juurakon Hulda", ja H. C. Potter on ohjannut siitä Hollywood-elokuvan "Farmarin tytär", jonka pääosaa näytellyt Loretta Young sai suorituksestaan Oscarin. Hannu Lemisen ohjaama ja käsikirjoittama "Vain sinulle" on "Juurakon Huldan" teemoista rakennettu muunnelma.
San Sebastián de La Gomera

San Sebastián de la Gomera on kaupunki Kanariansaarilla Santa Cruz de Tenerifen maakunnassa. Kaupunki on La Gomeran pääkaupunki. Vuonna 2018 kaupungissa oli 8 945 asukasta. Kaupungin pinta-ala on 113,59 neliökilometriä.
Kaupungissa sijaitsee 1500-luvulla valmistunut kirkko "La Iglesia de la Asuncíon", jossa voi tutustua taideaarteisiin. "Casa de Colón" on museona toimiva talo, jossa Kristoffer Kolumbuksen kerrotaan asuneen ennen Amerikan-valloitustaan. Lisäksi kaupungissa on myös "Torre del Conde"-niminen torni, joka on 1400-luvun puolivälissä valmistuneena yksi Kanariansaarten vanhimpia rakennuksia.
Stevenage

Stevenage on noin asukkaan kaupunki ja kaupunkipiiri "(borough)" Hertfordshiren kreivikunnassa Englannissa. Se sijaitsee valtatie A1:n varrella Letchworthin ja Welwyn Garden Cityn välissä, Lontoon pohjoispuolella.
Stevenage oli ensimmäinen kaupunki, johon ohjattiin Lontoon kasvavaa väestöä vuoden 1946 "New Towns" -asetuksella. Stevenagen vanhakaupunki, jossa on vanhoja kievareita, kirkko 1100-luvulta, koulu 1500-luvulta ja kauppatori (vuodesta 1281 alkaen), muodostaa nykyään yhden kaupunginosan. Kaupungin suurin ostoskeskus sijaitsee sen uudessa osassa. A1:n varrella on teollisuutta, joka valmistaa sähkölaitteita.
Formula 1 -kuljettaja Lewis Hamilton ja näyttelijä Ed Westwick ovat syntyneet Stevenagessa.
King’s Lynn

King’s Lynn on satamakaupunki Itä-Englannissa, Norfolkin kreivikunnassa. Kaupunki sijaitsee 156 kilometrin päässä Lontoosta pohjoiseen. Vuonna 2020 asukkaita oli noin 48 000. King’s Lynnin pääelinkeino on kalateollisuus.
Guinean lippu

Guinean lippu on Guinean tunnus vaakunan ja kansallislaulun ohella. Se otettiin käyttöön maan itsenäistyessä Ranskasta 10. marraskuuta 1958.
Guinean lippu on trikolori, joka perustuu maan entisen siirtomaaisännän Ranskan lippuun. Lipussa on vierekkäin punainen, keltainen ja vihreä pystyviiva. Käytetyt värit ovat niin kutsuttuja panafrikkalaisia värejä. Samalla ne ovat myös maan itsenäisyyteen johtaneen Guinean demokraattisen puolueen tunnusvärit.
Lipun punaisen sanotaan kuvaavan maan vapaustaistelijoiden vuodattamaa verta ja myös hikeä, jota vuodatettiin maan rakentamiseksi. Keltainen kuvaa aurinkoa, maan kultavarantoja sekä uskoa yhteiskunnalliseen oikeudenmukaisuuteen. Vihreä kuvaa maan rehevää luontoa ja maan kansalaisten uutteruutta heidän työssään solidaarisuuden ja maan hyvinvoinnin hyväksi. Liput värit kuvaavat siis myös maan tunnuslausetta "Travail, Justice, Solidarité" (Työ, oikeudenmukaisuus, solidaarisuus).
Guinean lipussa on samat värit kuin naapurimaa Malin lipussa, mutta Malin lipussa vihreä pystyviiva on vasemmalla ja punainen oikealla. Lisäksi Malin lipun vihreä väri on hieman vaaleampi.
Pesäpallon suomensarja 1947

Pesäpallon suomensarja pelattiin kolmannen kerran kaudella 1947. Sarjan mestaruuden voitti Tainionkosken Urheilijat.
Loppuottelut.
Ykkösmarkkinat.
Lohkovoittajat Kaisaniemessä.
Tainionkosken Urheilijat ja Helsingin Pallo-Toverit nousivat suoraan mestaruussarjaan. Seinäjoen Maila-Jussit kolmosmarkkinoille.
Kakkosmarkkinat.
Lohkojen kakkoset pelasivat karsintaturnauksen Imatralla.
Katajanokan Haukat kolmosmarkkinoille.
Kolmosmarkkinat.
Pelattiin Seinäjoella.
Karsintaan piti osallistua myös Riihimäen Pyrkivä ja Turun Toverit TUL:n puolelta, mutta nämä peruivat osanottonsa.
Pakanallinen tapakulttuuri

Nykyajan pakanallinen tapakulttuuri sisältää uuspakanallisten uskontojen juhlatapoja. Keskeisiä juhlapäivinä ovat auringonkiertoon liittyvät tasaus- ja seisauspäivät. Elämänkaaren eri vaiheiden juhliin kuuluvat etenkin häät, lasten nimenanto ja hautajaiset, joihin kuuluu rituaaleja. 
Esimerkiksi virolaista luonnonuskontoa elvyttävässä maauskossa harrastetaan kansanperinnettä: vanhat laulut, leikit, käsityöt, ruuat, vaatteet, korut ja uskomukset siirretään lapsille vuotuisissa juhlissa. Vastaavasti suomenuskossa vuodenkiertoon sisältyy pyhiä murroshetkiä, jolloin vietetään yhteisiä juhlia. 
Nykyaikaista luonnonuskontoa edustavat wiccat suorittavat juhlistavia rituaaleja täydenkuun aikaan sekä auringonkierron juhlapäivinä. Suuria sapatteja ovat "samhain", "imbolc", "beltane" ja "lughnasadh". Pienemmät sapatit ovat tasauksina ja seisauksina, "yule" talvipäivänseisauksena, "litha" kesäpäivänseisauksena, "ostara" kevätpäiväntasauksena ja "mabon" syyspäiväntasauksena.
Fridolf Leopold Hisinger

Fridolf Leopold Hisinger (23. huhtikuuta 1845 Fagervik – 8. kesäkuuta 1928 Pohja) oli Billnäsin ruukinpatruuna ja vapaaherra. Hisingerille myönnettiin vuonna 1918 itsenäisen Suomen ensimmäinen vuorineuvoksen arvonimi. Hän kasvatti perimästään Suomen kolmannesta rautaruukista Billnäsistä nykyaikaisen teollisuusyrityksen. Billnäs menestyi samaan aikaan, kun useilla muilla suomalaisilla ruukeilla jouduttiin 1800-luvun lopulla ja 1900-luvun alussa luopumaan raudan jalostamisesta. Hisinger kykeni vastaamaan kiristyneisiin markkinaolosuhteisiin ja kasvaneeseen kilpailuun. Hisinger muutti vanhan Billnäsin ruukin moderniksi pörssiyhtiöksi, jossa oli parhaimmillaan yli tuhat työntekijää. Neljännes työntekijöistä saapui Billnäsiin ulkomailta, lähinnä Ruotsista, Hollannista ja Saksasta. Hisinger adoptoi vuonna 1906 veljensä Eduard Viktor Eugenien vävyn kapteeni Christer Ludvig Eduard Jägerskiöldin. Hisinger oli sukunsa viimeinen miespuolinen edustaja.
Aiemmin muualla asunut Hisinger rakennutti Billnäsiin ruukinkartanon päärakennukseksi renessanssityylisen puisen Villa Billnäsin, joka paloi 1915. Kaksi vuotta myöhemmin valmistui samalle paikalle uusi Villa Billnäs.
Hisinger oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1888.
Oskar Huttunen

Oskar Huttunen (18. joulukuuta 1865 Karttula – 8. toukokuuta 1955 Helsinki) oli suomalainen tukkukauppias ja kauppaneuvos, jonka testamenttilahjoituksen turvin Osk. Huttusen säätiö perustettiin. Hän itse merkitsi nimensä muodossa Osk. Huttunen.
Huttunen aloitti siirtomaatavarakaupan harjoittamisen Kuopiossa vuonna 1907 ja vuodesta 1908 alkaen Helsingissä. Huttunen oli aktiivinen järjestövaikuttaja ja oli mukana perustamassa Liikesivistysrahastoa. Huttunen kuoli perheettömänä vuonna 1955. Kuopion taidemuseossa on hänen nimeään kantava kokoelma, jonka 91 taideteosta Huttunen lahjoitti Kuopion kaupungille testamentissaan. Kuvanveistäjä Kauko Räsänen suunnitteli Oskar Huttunen -mitalin, joka julkaistiin vuonna 1991.
Osk. Huttusen säätiö tukee apurahoilla tieteellisiä tohtorin opintoja etenkin ulkomailla suorittavia.
Huttusen vanhemmat olivat talollinen Matti Huttunen ja Katri Kukkonen. Hänellä oli suuri määrä luottamustoimia liike-elämän järjestöissä ja yhdistyksissä. Kauppaneuvoksen arvon Huttunen sai vuonna 1928.
Suomen Syöpärekisteri

Suomen Syöpärekisteri on Suomen Syöpäyhdistyksen vuonna 1952 perustama syöpätautien tilastollinen ja epidemiologinen tutkimuslaitos, joka ylläpitää tietokantaa kaikista Suomessa vuodesta 1953 alkaen todetuista syöpätapauksista.
Syöpärekisteri työllistää päätoimisesti reilut 20 työntekijää ja tekee sekä kotimaista että kansainvälistä yhteistyötä syöpäasioissa. Sen perusrahoituksesta vastaa Suomen Syöpäyhdistys ja sen ylläpidosta on sovittu Terveyden ja hyvinvoinnin laitoksen (THL) kanssa.
Joukkotarkastusrekisteri on vuonna 1968 perustettu Suomen Syöpärekisterin osasto, jossa suunnitellaan ja arvioidaan suomalaisia syöpäseulontaohjelmia. Joukkotarkastustoiminnasta on säätänyt Valtioneuvosto. Syöpärekisterin tehtävänä on myös tuottaa sekä tilastollista että lääketieteellistä tietoa syöpäsairauksista ja niiden hoidosta.
Suomen Syöpärekisterin tehtävät:
RN Dante Alighieri

RN Dante Alighieri () oli Regia Marinan eli Italian kuningaskunnan laivaston ensimmäisessä maailmansodassa palvellut taistelulaiva. Alus oli myös laivastonsa ensimmäinen dreadnought-taistelulaiva. Alus poistettiin palveluksesta 1. heinäkuuta 1928 Washingtonin laivastosopimuksen velvoitteiden täyttämiseksi ja se romutettiin.
Valmistus.
Alus tilattiin Castellamaren laivastontelakalta, missä köli laskettiin 6. kesäkuuta 1909. Alus laskettiin vesille 20. elokuuta 1910 ja valmistui 15. tammikuuta 1913.
Suoja.
Aluksen suojana oli 254 millimetrin paksuinen panssarivyö. Aluksen kannen panssarointi oli 38 millimetriä paksu ja sen tulenjohtotornin suojana oli 305 millimetriä terästä. Pääaseiden tornien etupanssarit olivat 254 millimetriä ja apuaseiden 98 millimetriä. Panssarointiin oli käytetty Krupp-panssarointia.
Propulsiojärjestelmä.
Aluksen voimanlähteenä oli neljään akseliin kiinnitetyt Parsons-turbiinit, joihin oli kytketty 23 kattilaa. Kattiloista seitsemän oli öljykäyttöisiä ja loput 16 sekapolttoainekattiloita. Koneisto tuotti 32 000 hevosvoimaa, jolla alus kulki 22 solmun nopeudella. Aluksen toimintasäde oli 10 solmun nopeudella 4 800 merimailia.
Ken Burns

Kenneth Lauren ”Ken” Burns (s. 29. heinäkuuta 1953 Brooklyn, New York) on yhdysvaltalainen dokumenttielokuvien ohjaaja ja tuottaja, joka on keskittynyt elokuvissaan Yhdysvaltojen sota- ja kulttuurihistoriaan. Hänen merkittäviä töitään ovat television minisarjat "The Civil War" (1990), "Baseball" (1994), "Jazzin historia" (2001), "Amerikkalaiset sodassa" (2007) ja "The National Parks: America’s Best Idea" (2009).
Ken Burnsin isä toimi antropologina, mutta Burnsillä ei ole mitään koulutusta historiantutkimuksessa. Hän sanoo halunneensa elokuvaohjaajaksi jo 12-vuotiaana, ja hän kiinnostui dokumenttielokuvasta opiskellessaan Hampshire Collegessa Amherstissä, Massachusettsin osavaltiossa. Ensimmäinen elokuva, jonka parissa hän työskenteli, sattui olemaan historia-aiheinen dokumentti, ja siinä lajityypissä Burns on pitäytynyt.
Burns aloitti uransa lyhytelokuvilla, mutta vuosikymmenten kuluessa hänen projektinsa ovat kasvaneet budjeteiltaan ja kestoiltaan jatkuvasti. Monet hänen vuosituhannen vaihteen jälkeen tekemät minisarjat ovat kestoltaan kukin noin 20 tuntia. Burnsin historiasarjat esitetään Yhdysvalloissa aina julkisella tv-kanavalla PBS:llä. Hän käyttää työkumppaneinaan usein sukulaisiaan: hänen veljensä Ric toimi muun muassa "Civil War" -sarjan toisena käsikirjoittajana, kunnes aloitti oman elokuvauransa. Myöhemmin Burnsin kanssa ovat työskennelleet hänen tyttärensä Sarah Burns ja tämän aviomies David McMahon. Burnsin vakiotuottaja on Lynn Novick, jonka kanssa hän on tehnyt myös ohjausyhteistyötä. Ken Burns on puolestaan tuottanut muiden dokumentaristien töitä, kuten Barak Goodmanin syöpäaiheisen tv-sarjan "Sairauksien keisari" (2015).
Ken Burnsin mukaan on nimetty valokuvien elokuvallinen käsittelytekniikka, jossa kamera tekee hitaita panorointeja ja zoomauksia valokuvan yli yksityiskohdasta laajempaan kuvaan tai päinvastoin. "Ken Burns effect" -nimellä tunnettu tekniikka ei ole Burnsin kehittämä, mutta hänen dokumenttielokuvissaan sitä on käytetty paljon.
Limapäät

Limapäät (Berycidae) on limapääkaloihin kuuluva kalaheimo. Heimoon kuuluvia lajeja tavataan valtameristä.
Lajit ja anatomia.
Limapäiden heimoon kuuluu yhdeksän tai kymmenen lajia kahdessa suvussa, jotka ovat "Beryx" ja "Centroberyx". Lajeja ovat muun muassa hohtolimapää ("Beryx splendens") ja pohjanlimapää ("Beryx decadactylus"). Lajit kasvavat korkeintaan noin 60 cm pitkiksi. Heimon lajeille tyypillistä ovat punaiset suomut ja hyvin suurikokoiset silmät. Myös suu on suuri. Pään aistikanavat ovat hyvin kehittyneet ja sijaitsevat limatäytteisissä onkaloissa. Selkäevä on lyhyehkö ja pyrstö voimakkaasti haarautunut. Poikasilla ja nuorilla limapäillä rinta- ja vatsaevät ovat pidemmät kuin aikuisilla yksilöillä.
Levinneisyys ja elintavat.
Limapäiden heimon lajeja tavataan Atlantista, Intian valtamerestä ja Tyynenmeren keski- ja länsiosista trooppisissa ja lauhkeissa vesissä. Ne elävät tyypillisesti 200– 600 metrin syvyydessä, mutta niitä on tavattu aina 1 300 metrin syvyydessä merenpinnasta. Kalat voivat siirtyä öisin lähemmäs pintaa. Limapäiden ravinto koostuu kaloista, äyriäisistä ja nilviäisistä.
"Beryx"-suvun lajit ja erityisesti pohjanlimapää ovat arvostettuja ja taloudellisesti merkittäviä ruokakaloja. Limapäitä kalastetaan trooleilla ja pitkäsiimakalastuksena.
Hemel Hempstead

Hemel Hempstead on noin asukkaan kaupunki Hertfordshiren kreivikunnassa, Kaakkois-Englannissa. Kaupunki kuuluu Suur-Lontoon urbaanialueeseen ja sijaitsee Lontoon keskustan luoteispuolella. Sen alueella ei ole kuntia "(unparished area)" ja sen hallinnosta vastaa Dacorumin piirivaltuusto.
Kaupungissa on sisätiloissa toimiva talviurheilukeskus.
Sava Savanović

Sava Savanović on serbialaisen kansanuskon tunnetuimpia vampyyrejä. Sava Savanovićin uskotaan asuneen vanhassa vesimyllyssä Zarožjen kylässä Bajina Baštan kunnassa. Hänen väitetään tappaneen viljaa jauhamaan tulleita ihmisiä ja juoneen heidän verta. Vaikka usein sanotaan hänen olleen ensimmäinen serbialainen vampyyri, usein mainitaan myös Veliko Gradištesta kotoisin oleva vuonna 1724 kuollut Petar Blagojević, joka omana aikanaan pääsi myös Euroopan huomion keskipisteeksi.
Mylly.
Muutamat viime vuosikymmenet Sava Savanovićin mylly on ollut Jagodićin perheen omistuksessa ja sitä on usein nimitetty ”Jagodićin myllyksi”. Se oli toiminnassa myöhään 1950-luvulle asti, jolloin se suljettiin ja sammutettiin. Vesimylly vetää puoleensa kävijöitä, mutta kylän asukkaat eivät ole vielä onnistuneet tekemään myllystä menestyksekästä turistikohdetta.
Vaikutus kulttuuriin.
Sava Savanovićin hahmo mainitaan kirjailija Milovan Glišićin kertomuksessa ”Posle devedeset godina” ja serbialaisessa kauhuelokuvassa "Leptirica" vuodelta 1973, joka perustuu Glišićin kertomukseen, sekä myös Mirjana Novakovićin kirjassa "Strah i njegov sluga".
SMS Tegetthoff (1912)

SMS Tegetthoff oli Itävalta-Unkarin laivaston Tegetthoff-luokan dreadnought-taistelulaiva.
Valmistus.
Alus tilattiin Stabilimento Tecnico Triestinolta Triestestä, missä köli laskettiin 24. syyskuuta 1910. Alus laskettiin vesille 21. maaliskuuta 1912 ja valmistui 21. heinäkuuta 1913. Alus nimettiin 1800-luvulla eläneen itävaltalaisen Lissan taistelua johtaneen amiraalin Wilhelm von Tegetthoffin mukaan.
Palvelus.
Keväällä 1914 alus teki sisaraluksensa "SMS Viribus Unitiksen" kanssa koulutuspurjehduksen itäisellä Välimerellä. Ensimmäisen maailmansodan alettua alus oli vara-amiraali Njegovanin lippulaivana 1. taistelulaivueen 1. viirikössä, jonka mukana se osallistui Anconan pommitukseen toukokuussa 1915. Loppusodan se vietti Pulan satamassa, kunnes alus osallistui epäonniseen Otranton sulun purkuyritykseen kesäkuussa 1918. Sodan lopulla alus antautui Italiassa, jolle se luovutettiin 1919. Alus romutettiin 1924-1925 La Speziassa.
Dumfries

Dumfries () on kauppala Skotlannissa Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Se sijaitsee Nithjoen kohdalla Dumfries ja Gallowayn paikallishallintoalueella. Dumfries on entinen royal burgh ja entisen Dumfriesshiren kreivikunnan kreivikuntakaupunki. Asukkaita kaupungissa on noin 34 000.
Ensimmäinen kivisilta Dumfriesin kohdalle Nithjoen yli rakennettiin 1432. Sitä korjattiin 1620 ja lyhennettiin 1800, se on edelleen jalankulkijoiden käytössä ja yksi Skotlannin vanhimmista silloista.
Gallowayn alue sijaitsee rajaseudulla, jonka kuuluminen Skotlantiin ei ole aina ollut itsestään selvää. Niinpä englantilaiset hyökkäsivät, ryöstelivät ja miehittivät Dumfriesiä vuosina 1300, 1448, 1536, 1542, 1547 ja 1570.
Runoilija Robert Burns vietti viimeiset vuotensa Dumfriesissa, ja häntä kunnioitetaan patsaalla kaupungin keskustassa.
Kauriinmetsästäjät

Kauriinmetsästäjät on Heikki Petrellin ja Tuomas Kaitasen muodostama elektropop-musiikkia esittävä duo. He ovat aiemmin vaikuttaneet Stockers!-yhtyeessä.
Yhtyeen huhtikuussa 2016 julkaisema esikoissingle ”Oisit vaan sanonu” nousi pian julkaisunsa jälkeen Suomen Spotifyn viraalilistan ykköseksi ja pian kappale nostettiin YleX:n soittolistalle ja päätyi lopulta kanavan Himotuimmat-äänestyksen ykköseksi neljän viikon ajaksi. Yhtye julkaisi kolme ensimmäistä singleä omakustanteisesti. Helmikuussa 2017 julkaistulla ”Revi mua” -singlellä oli julkaisuyhteistyössä musiikkikonsulttiyhtiö Skorpioni.
Huhtikuussa 2017 yhtye solmi levytyssopimuksen Warner Music Finlandin kanssa ja julkaisi singlen ”Sua sua” kesäkuussa 2017. Kappale on mukana myös joulukuussa 2017 julkaistulla "Huudan"-EP:llä.
Kukkula 60 (elokuva)

Kukkula 60 () on Jeremy Simsin ohjaama vuonna 2010 ilmestynyt australialainen sotaelokuva. Se perustuu Kukkula 60:n tapahtumiin länsirintamalla I maailmansodassa. Juoni kertoo australialaisesta pioneeriyksiköstä, jonka tehtävänä oli kaivaa tunneleita saksalaisten asemien alle ja räjäyttää ne. Elokuva menestyi suhteellisen hyvin Australiassa, mutta ei herättänyt laajaa huomiota ulkomailla.
Tuotanto.
Elokuva kertoo australialaisen 1st Australian Tunneling Company-yksikön toiminnasta ensimmäisen maailmansodan länsirintamalla. Yksikkö kaivoi tunneleita saksalaisten asemien alle ja räjäytti ne miinoilla. Elokuvan idea sai alkunsa, kun australialainen kaivosinsinööri Ross J. Thomas törmäsi ensimmäisen maailmansodan historian harrastajana kapteni Oliver Holmes Woodwardin sotapäiväkirjaan. Thomas tapasi edelleen dokumenttielokuvia ohjanneen ja tuottaneen Bill Leimbachin, joka vakuuttui tarinan elokuvakelpoisuudesta. Leimbach teki Thomasista elokuvan pääasiallisen tuottajan ja palkkasi ohjaajaksi Jeremy Hartley Simsin. Käsikirjoituksen laati David Roach pohjautuen Oliver Woodwardin päiväkirjaan, sekä tutkimukseen Australian War Memorial-museon arkistoissa. Elokuvan 8,1 miljoonan Australian dollarin budjettiin kerättiin rahoitusta monilta eri tahoilta, joista suurimman osan kustansi valtiollinen Screen Australia.
Elokuvan kuvaukset toteutettiin Townsvillessä Australian Queenslandissä 20. heinäkuuta – 28. elokuuta 2008. Taistelupaikan lavastamiseksi kaivettiin esimerkiksi yli 500 metriä juoksuhautoja. Tunneleihin sijoittuvat kohtaukset kuvattiin turvallisuussyistä oikeasti maanpäällisissä rakennuksissa.
Vastaanotto.
Elokuvan ensi-ilta järjestettiin kuvauspaikkakunnalla Towsnwillessä 15. huhtikuuta 2010 ja maanlaajuisesti seuraavana päivänä. Elokuvan lipputulot olivat lopulta kot- ja ulkomailla 9,6 miljoonaa Australian dollaria. Elokuva teki näin mainos- ja muut menot huomioon otettuna ehkä hieman voittoa. Australialaiset elokuvakriitikot ottivat sen vastaan pääosin myönteisesti. Sen sijaan ulkomailla elokuva ei herättänyt suurempaa mielenkiintoa. Elokuvakriitikkojen arvioita keräävä "Rotten Tomatoes" antoi elokuvalle arvosanan 87/100 % perustuen 14 arvioon.
Elokuva sai 16 AACTA-ehdokkuutta, sekä useita muiden tahojen palkintoja ja ehdokkuuksia.
Elokuvaa pidettiin pääasiassa hyvin historiallisesti tarkkana. Tietyissä yksityiskohdissa on kuitenkin käytetty luovaa vapautta. Esimerkiksi elokuvan Frank Tiffin oli todellisuudessa suhteellisen tuntematon ja hän selvisi sodasta, eikä hän näin ollut elokuvan tarinan kaltainen marttyyrisankari.
Työn Voima

Työn Voima (vuosina 1906–1918 Sorretun Voima) oli Jyväskylässä vuosina 1906–1959 ilmestynyt sosialidemokraattinen sanomalehti.
Historia.
"Sorretun Voima" perustettiin suurlakkoa seuranneella SDP:n nousukaudella. Poliittiselta linjaltaan se edusti jyrkkää kautskylaista marxismia. Alkuvaiheen merkkihahmoja oli kansanedustaja Onni Tuomi. Lehden levikki oli Jyväskylän suurin, mutta alhaisten tilausmaksujen ja ilmoitusten vähäisyyden takia se kärsi huomattavista taloudellisista vaikeuksista.
Sisällissodan aiheuttaman lakkautuksen jälkeen lehti pääsi ilmestymään uudelleen helmikuussa 1919. Samalla sen nimeksi tuli "Työn Voima". 1920-luvulla se kannatti SDP:n vasenta siipeä, mutta siirtyi myöhemmin tannerilaiselle linjalle ja kehittyi enemmän uutislehden suuntaan.
Toisen maailmansodan jälkeen lehti osallistui voimakkaasti sosiaalidemokraattien ja kommunistien taisteluun työväenliikkeen johtajuudesta. Sen levikki nousi aina vuoteen 1949 saakka. 1950-luvulla "Työn Voima" pyrki kilpailemaan uutislehtenä maakunnan ykköslehdeksi nousseen "Keskisuomalaisen" kanssa. Sitä julkaissut osuuskunta sortui kuitenkin lopulta taloudellisiin ongelmiin. Lehden kannatuksen laskuun vaikutti myös SDP:n hajaannus. Vuoden 1960 alusta "Työn Voima" yhdistettiin tamperelaiseen "Kansan Lehteen", josta samalla tuli myös Keski-Suomen sosiaalidemokraattien äänenkannattaja. Vuonna 1981 Keski-Suomen sosiaalidemokraattien piirilehtenä aloitti jyväskyläläinen "Vastin"-lehti, joka ilmestyi vuosina 1997–2014 nimellä "Keski-Suomen Viikko", mutta lakkautettiin kevättalvella 2014.
Ilmestymistiheys ja levikki.
"Työn Voima" ilmestyi aluksi kolmesti ja vuodesta 1920 lähtien kuudesti viikossa. Sen levikki oli suurimmillaan 10 500 kappaletta vuonna 1919. 1940-luvulla levikki liikkui 8 000 kappaleen molemmin puolin ja laski seuraavalla vuosikymmenellä 5 000 kappaleen tuntumaan.
Syytön mies

Syytön mies on vuonna 1989 valmistunut rikosdraamaelokuva, jonka pääosaa esittää Tom Selleck. Se kertoo miehestä, jonka kaksi kieroa poliisia lavastaa syylliseksi huumekauppaan.
Juoni.
Elokuvan ensimmäisellä kolmanneksella näytetään Jimmien onnellista elämää; hänellä on hieno koti, kaunis vaimo ja hyvä työpaikka lentokoneasentajana. Kaikki muuttuu kun huumepoliisit Mike Parnell ja Danny Scalise tekevät ratsian erehdyksessä hänen kotiinsa. Koska he harjoittavat lainvastaista kauppaa ottamalla osan huumeista haltuunsa ja myymällä eteenpäin, he päättävät lavastaa Jimmien oikeaksi syylliseksi, peittääkseen erehdyksensä, jotta heille ei koituisi harmeja. Jimmie joutuu oikeuden eteen, ja hänellä on mahdollisuus lievempään tuomioon, mikäli myöntää syyllisyytensä. Jimmie on kuitenkin rehellinen mallikansalainen, eikä suostu ottamaan huumevälittäjän leimaa. Hänelle langetetaan kuuden vuoden tuomio pahamaineisessa vankilassa.
Elokuvan toinen kolmannes kuvaa Jimmien selviytymistaistelua karmeissa vankilaoloissa. Heti alussa hän joutuu pelätyn vangin Jinglesin ja tämän jengin silmätikuksi. Häntä kiusataan pahoinpitelemällä, seksuaalisella ahdistelulla ja tavaroiden anastamisella. Jimmie ei pane vastaan, joten kukaan ei kunnioita häntä. Eräänä päivänä hän saa odottamatonta apua Virgil-nimiseltä pitkän linjan vangilta, joka vaatii Jimmieta tekemään ahdistelustaan lopun. Jimmie päättää ryhdistäytyä ja tappaa Jinglesin vastoin luontoaan ja moraalisia periaatteitaan. Samaan aikaan Jimmien vaimo Kate yrittää saada Jimmien vapaaksi, tuloksetta. Hän tietää poliisien lavastaneen Jimmien ja yrittää vakuuttaa poliisipäällikkö John Fitzgeraldin, joka lopulta uskoo Kateen muttei voi todisteiden puutteessa tehdä mitään.
Elokuvan viimeisellä kolmanneksella Jimmie pääsee kolmen vuoden lusimisen jälkeen ehdonalaiseen ja voi jatkaa elämäänsä vapaana. Mike Parnell ja Danny Scalise kuitenkin palaavat kuvioihin ja Jimmie tajuaa, ettei heidän ahdistelunsa lopu, ellei hän tee asialle jotain. Jimmie tapaa Fitzgeraldin ja kertoo aikovansa todistaa Miken ja Dannyn olevan kieroja huumeidenvälittäjiä, joko hänen avullaan tai ilman. Fitzgerald lupaa auttaa parhaansa mukaan ja niin alkaa hengenvaarallinen tehtävä Miken ja Dannyn kukistamiseksi.
Arvioita.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Kari Salminen kutsuu "Syytöntä miestä" lepertelemättömäksi ja kriittiseksi rikoselokuvaksi ja antaa sille kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
Richard Stone

John Richard Nicholas Stone (30. elokuuta 1913 Lontoo, Britannia – 6. joulukuuta 1991 Cambridge, Britannia), oli brittiläinen ekonomisti, joka sai Nobelin taloustieteen palkinnon vuonna 1984. Stone sai palkinnon kirjanpitomallin kehittämisestä, minkä avulla voidaan seurata taloudellisia tapahtumia kansallisesti ja kansainvälisesti.
Stone työskenteli Britannian keskuspankissa yhtä aikaa John Maynard Keynesin kanssa. Hän oli kansantalouden tilinpidon pääsuunnittelija.
Vapaa Sana (Vaasa)

Vapaa Sana (vuosina 1918–1919 Työläinen) oli Vaasassa vuosina 1906–1923 ilmestynyt sanomalehti.
Vaasan työväenyhdistys perusti "Vapaan Sanan" vuoden 1905 suurlakkoa seuranneella sosiaalidemokraattien nousukaudella. Sen julkaisijana toimi aluksi osuuskunta, joka vuonna 1913 siirsi omaisuutensa vaasalaiselle Oy Kirjapaino Ab:lle. Sisällissodan jälkeen lehti pääsi ilmestymään "Työläinen"-nimisenä jo vuoden 1918 lopussa. SDP:n vasemmistoa edustaneesta lehdestä tuli sittemmin Suomen sosialistisen työväenpuolueen äänenkannattaja. Viranomaiset lakkauttivat sen elokuussa 1923. Seuraavana vuonna lehden jatkajaksi perustettiin "Työn Ääni".
Lehti ilmestyi aluksi kolmesti, vuosina 1920–1922 kuudesti ja heinäkuusta 1922 lähtien jälleen kolmesti viikossa. Vuosina 1921–1922 sen rinnalla ilmestyi myös kolmipäiväinen painos. Levikki oli suurimmillaan 7 000 kappaletta vuonna 1917.
Päätoimittajina ja vastaavina toimittajina työskentelivät Janne Hautala (1906–1907, vast. toim. 1913–1916), Antti Komonen (1907–1908), J. E. Pukander (vast. toim. 1908), J. O. Leivo (1908–1910), Ali Aaltonen (1910–1912), Seth Heikkilä (vast. toim. 1912–1913), Sameli Teerimäki (1916–1917), Väinö Takala (1917–1918), Vilho Jaakko Kulku (vast. toim. 1919), Isak Penttala (1919), Mauritz Rosenberg (1919–1921), Lauri Arvo (1921–1922), Väinö Lattunen (1922–1923), Antti Tuokkola (1923) ja Arvi Sänkiaho (1923).
Hugo Ingelius

Ernst Hugo Johannes Ingelius (12. tammikuuta 1853 Raisio – 29. heinäkuuta 1899 Turku) oli suomalainen toimittaja ja säveltäjä. Hän käytti nimimerkkiä "H.I-s".
Ingeliuksen vanhemmat olivat kirjailija Axel Gabriel Ingelius ja Maria Kristina Lindmark. Hän pääsi ylioppilaaksi Turun lukiosta 1870 ja opiskeli Helsingin yliopistossa valmistuen filosofian kandidaatiksi 1874.
Hugo Ingelius toimi opettajana ja oli myös Åbo Underrättelser -lehden vastaavana toimittajana.
Ingeliuksen tunnetuin sävellys oli Ruotsin kuningas Erik XIV:stä kertonut romanttinen laulu "Kung Erik" (Alpo Noposen suomentamana "Kuningas Erik") jonka hän sävelsi ruotsalaisen hovirunoilija Carl Snoilskyn tekstiin. Sävellys tunnetaan myös nimellä "Kaarina ja kuningas", jonka on sanoittanut Sauvo Puhtila. Sen ovat levyttäneet Annikki Tähti (1958) ja Vieno Kekkonen (1963).
Teoksia.
Nimimerkillä "H. I-s":
HMS Triumph (1903)

HMS Triumph oli Britannian kuninkaallisen laivaston Swiftsure-luokan taistelulaiva ensimmäisessä maailmansodassa.
Valmistus.
Chilen hallitus tilasi 26. helmikuuta 1902 Reedin suunnitteleman aluksen Vickersiltä nimellä "Libertad". Köli laskettiin 26. helmikuuta 1902. Alus laskettiin vesille 15. tammikuuta 1903. Alkuvuodesta 1903 Chilen hallitus asetti aluksen myyntiin, jolloin Britannian hallitus lunasti sen 3. joulukuuta estääkseen aluksen joutumisen venäläisille. Alus nimettiin 7. joulukuuta "HMS Triumphiksi" ja valmistui 21. kesäkuuta 1904 Chathamin laivastontelakalta, jossa se oli viimeisteltävänä.
Palvelus.
Palvelukseen otettaessa "Triumph" liitettiin Kotilaivastoon. Se joutui 17. syyskuuta 1904 Pembroken telakalla Walesissa kauppalaiva "SS Sirenin" yliajamaksi, jolloin aluksen kylki kärsi lieviä vaurioita. Laivastoa uudelleen organisoitaessa tammikuussa 1905 Kotilaivasto nimettiin Kanaalin laivastoksi, johon alus liitettiin.
Alus törmäsi 3. kesäkuuta 1905 sisaralukseensa "HMS Swiftsureen", jolloin keula vaurioitui. Vauriot korjattiin Chathamin telakalla. Se sijoitettiin 7. lokakuuta 1908 Portsmouthissa reserviin ja siirrettiin vielä lokakuussa Chathamiin huollettavaksi.
Telakalta vapauduttuaan alus määrättiin 6. huhtikuuta 1909 Välimeren laivastoon. Toukokuussa 1912 laivastoa uudelleen organisoitaessa alus siirrettiin Kotilaivaston 3. laivastoon eli runkomiehitettynä Portsmouthin reserviin.
Alus palautettiin palvelukseen 28. elokuuta 1913 Devonportissa määrättynä Kiinan asemalle. Alus sijoitettiin Hongkongissa uudelleen runkomiehitettynä reserviin, mistä se palautettiin palvelukseen ensimmäisen maailmansodan alkaessa. Sen miehistöksi siirrettiin palveluksesta poistettujen jokitykkiveneiden miehistöt, joita täydennettiin Duke of Cornwall's Light Infantry -rykmentistä siirretyillä kahdella upseerilla ja sadalla miehellä sekä kuudella viestittäjällä. Alus oli 6. elokuuta valmis merelle lähtöön.
Elokuun alussa alus osallistui amiraali von Speen johtaman Saksan Itä-Aasian laivueen etsintään, jolloin sen miehistö valtasi yhden huoltoaluksista. Alus liitettiin 23. elokuuta Tsingtaun operaatioihin keisarillisen Japanin laivaston 2. laivastoon, missä se oli marraskuuhun 1914. Alus oli paikalla 7. marraskuuta vallattaessa linnoitus. Alus oli marraskuusta 1914 tammikuuhun 1915 huollettavana Hongkongissa.
Tammikuussa 1915 alus siirrettiin Dardanellien operaatioihin. Alus lähti 12. tammikuuta Hongkongista ja saapui Sueziin 7. helmikuuta. Alus jatkoi 12. helmikuuta matkaansa Dardanelleille, missä se osallistui helmikuusta toukokuuhun operaatioihin esimerkiksi 18.-19. helmikuuta Dardanellien suulla olevan Fort Sedd el Bahrin tuhoamiseen. Alus upposi 25. toukokuuta 1915 Saksan keisarikunnan laivaston sukellusveneen "SM U-21" torpedoimana Dardanelleilla.
Arbetet

Arbetet oli Turussa vuosina 1908–1918 ilmestynyt ruotsinkielinen sosiaalidemokraattinen sanomalehti.
Turun ja Varsinais-Suomen ruotsinkielisen työväenlehden perustajana toimi Turun ruotsinkielinen työväenyhdistys. Vuonna 1910 siitä tuli SDP:n ruotsinkielisen keskusjärjestön Finlands Svenska Arbetarförbundin äänenkannattaja. Turussa ja välillä myös Helsingissä toimitettu "Arbetet" levisi Varsinais-Suomen lisäksi myös Uudellemaalle. Sisällissodan jälkeen lehteä ei enää perustettu uudelleen, vaan SDP:n ruotsinkieliseksi äänenkannattajaksi tuli helsinkiläinen "Arbetarbladet".
Lehti ilmestyi aluksi kerran, vuodesta 1912 kahdesti ja vuonna 1918 kolmesti viikossa. Sen levikki nousi 1910-luvulla yli neljän tuhannen.
Vilho Lisitzin

Vilho Lisitzin (30. toukokuuta 1876 Hiitola – 8. helmikuuta 1916 Lahti) oli suomalainen agronomi, maatalousvalistaja ja näytelmäkirjailija.
Lisitzin asui varhaislapsuutensa Sortavalassa ja vietti myöhemmin loma-aikansa sen ympäristössä. Hän kävi kahdeksan luokkaa Helsingin yhteiskoulua, suoritti insinöörintutkinnon Filipstadin vuoriopistossa ja työskenteli sen jälkeen tehtaan isännöitsijänä Venäjällä. Lisitzin palasi hoitamaan ostamaansa maatilaa Tohmajärvelle ja suoritti vuonna 1907 agronomin tutkinnon Mustialassa. Hän opetti karjataloutta Konnitsan maamieskoulussa ja siirtyi vuonna 1909 Salmin kiertävän maamieskoulun johtajaksi ja Itä-Karjalan Maanviljelysseuran karjatalouskonsulentiksi. Lisitzin työskenteli vuonna 1912 vähän aikaa Niemiskosken paperitehtaan isännöitsijänä ja osti sen jälkeen oman tilan Suistamosta. Vuonna 1913 hän siirtyi Itä-Hämeen Maanviljelysseuran sihteeriksi ja työskenteli ennen kuolemaansa Lahden Sterilisaattorimeijerin toimitusjohtajana.
Lisitzin oli toimelias ja suosittu maatalousneuvoja. Hän avusti "Pellervo"- ja "Maatalous"-lehtiä ja julkaisi kolme karjatalousaiheista kirjasta.
Janne Hautala

Janne Hautala (25. joulukuuta 1881 Jyväskylä – 7. toukokuuta 1917 Vaasa) oli suomalainen toimittaja, joka työskenteli muun muassa "Vapaan Sanan" päätoimittajana 1906–1907 ja 1913–1916. Hän käytti myös nimimerkkiä ”Joukahainen”.
Jyväskylässä syntynyt Hautala varttui puolitoistavuotiaasta lähtien Toholammessa, josta hän vuosisadan vaihteessa muutti perheensä mukana Ouluun. Hautala valmistui rakennusmestariksi Oulun teollisuuskoulusta ja sai työpaikan Vaasasta. Hautala oli jo Oulussa liittynyt työväenliikkeeseen ja 1906 hänestä tuli Vaasaan perustetun "Vapaan Sanan" ensimmäinen päätoimittaja. Vuonna 1907 Hautala siirtyi Lahdessa ilmestyneen "Itä-Hämeen Raivaajan" toimittajaksi ja sieltä jo parin kuukauden kuluttua Ouluun "Kansan Tahdon" toimitussihteeriksi. Vuonna 1913 Hautala palasi "Vapaan Sanan" päätoimittajaksi. Hautala sairasti yli kymmenen vuoden ajan munuaistautia, johon hän kuoli 35-vuotiaana toukokuussa 1917.
Janne Hautalan puoliso oli Hilma Maria Pohto. Heidän poikansa oli professori Jouko Hautala. Hautalan veli oli kansanedustaja Kalle Hautala.
Moneta

Moneta on roomalaisten jumalattaren Junon epiteetti eli lisänimi. Roomalaiset katsoivat sen johtuvan verbistä "monere", kehottaa, sillä Juno oli kehottanut heitä uhraamaan Capitoliumilla sijaitsevassa temppelissään emakon sovitusuhriksi maanjäristyksen jälkeen. Toisen tulkinnan mukaan sana "moneta" liittyi muistiin ja muistoihin. Kreikkalaisesta muistin jumalattaresta Mnemosynestä käytettiinkin ajoittain latinalaista nimeä Moneta. Juno Monetan temppelin lähelle rakennettiin sittemmin rahapaja. Sen vuoksi monissa kielissä rahaa merkitsevä sana juontuu temppelin nimestä.
Istanbulin yliopisto

Istanbulin yliopisto () on Turkin Istanbulissa sijaitseva yliopisto. Siihen kuuluu viisi kampusaluetta ja 17 tiedekuntaa. Yliopistossa on 60 000 alemman tutkinnon opiskelijaa ja 8 000 ylemmän tutkinnon suorittajaa. Henkilökuntaa yliopistossa on 6 000.
Yliopisto kuuluu Coimbra-ryhmään.
Historia.
Yliopiston juuret pohjaavat madrassaan, joka perustettiin, kun Mehmed II oli valloittanut Istanbulin eli silloisen Konstantinopolin 1400-luvulla. Madrassa oli uskonnollinen koulu, ja siinä koulutettiin yhteiskunnan eliittiä. Koulutus ei kuitenkaan vastannut ajan vaatimuksia, ja vuonna 1863 perustettiin korkeakoulu nimeltä "Darülfünun-i Osmani", jonka toiminta kuitenkin lakkasi vuonna 1871. Vuonna 1874 "Darülfünun-i Sultani" alkoi järjestää ranskankielisiä oikeustieteen luentoja, mutta sekin suljettiin vuonna 1881. Yliopiston toiminta alkoi uudelleen vuonna 1900 nimellä "Darülfünun-i Shahane". Tuolloin toimintansa aloittivat teologinen, humanistinen, matemaattinen, luonnontieteellinen ja kielitieteellinen tiedekunta, ja tuolloin voidaan nähdä oppilaitoksen vakiintuneen yliopistoksi.
Vuonna 1924 Kemal Atatürk lakkautti madrassat ja nykyisen yliopiston edeltäjä "Istanbul Darülfünunu" perustettiin. Siihen kuuluivat tuolloin lääketieteen, oikeustieteen, kirjallisuuden, teologian ja luonnontieteiden tiedekunta.
Yliopiston opettajina toimi useita saksalaisia akateemikkoja, jotka pakenivat Saksasta toisen maailmansodan aikaan.
Tanya James (pornonäyttelijä)

Tanya James (s. 27. lokakuuta 1983) on yhdysvaltalainen pornonäyttelijä. Hän aloitti uransa aikuisviihdeteollisuudessa vuonna 2002 ja esiintyi aluksi vain lesbokohtauksissa ja muutamissa kohtauksissa silloisen poikaystävänsä kanssa. Palattuaan muutaman vuoden tauolta maaliskuussa 2008 hän solmi Zero Tolerance Entertainment -pornostudion kanssa sopimuksen, jossa edellytettiin enemmän heterokohtauksia. Hän on toiminut myös "Penthousen" mallina.
Hannes Leiviskä

Johannes (Hannes) Leiviskä (15. maaliskuuta 1873 Muhos – 26. toukokuuta 1918 Helsinki) oli suomalainen pappi ja kirjallisuuden suomentaja.
Leiviskän vanhemmat olivat seppä Johan Leiviskä ja Maria Johanna Kujala. Hän pääsi ylioppilaaksi 1898 Oulun lyseosta ja suoritti Helsingin yliopistossa teologian erotutkinnon 1903. Leiviskä vihittiin papiksi samana vuonna.
Leiviskä toimi siirtolaispappina Yhdysvalloissa 1903–1905. Hän oli Jämsän kappalaisena 1908–1916 ja viimeksi Helsingin eteläisen suomalaisen seurakunnan kappalaisena vuodesta 1916.
Leiviskä suomensi muun muassa Rudyard Kiplingin romaanin Kim sekä yhdessä Matti Tarkkasen kanssa John Bunyanin elämäkerran ("Ylenpalttinen armo syntisistä suurimmalle eli John Bunyanin omatekemä elämäkerta").
Hannes Leiviskä oli naimisissa vuodesta 1901 Elin Johanna Sjögrenin kanssa.
Nordic Moneta

Oy Nordic Moneta Ab on pohjoismainen keräilyrahoja ja -mitaleita markkinoiva yritys. Suomessa yritys toimii aputoiminimellä Suomen Moneta. Nordic Monetalla on toimintaa myös Ruotsissa, Tanskassa, Virossa, Latviassa ja Liettuassa.
Suomen Rahapaja luopui Nordic Monetan viidenkymmenen prosentin omistuksesta vuonna 2010 ja yritys siirtyi kokonaan Samlerhuset-konsernin omistukseen.
Samlerhusetin pääkonttori sijaitsee Hollannissa.
Suomen Moneta hankkii keräilytuotteita rahapajoilta ja toimittajilta eri puolilta maailmaa. Samlerhuser-konsernin tytäryhtiönä Nordic Moneta on yhteydessä Euroopan ja muun maailman tärkeimpiin rahapajoihin. Kotimaiset juhlarahat eurokolikkosarjat yritys ostaa Suomen Rahapajalta. Suomen Moneta myy suomalaisten ja kansainvälisten rahojen lisäksi raha- ja mitalikirjeitä sekä vanhoja rahoja Suomesta ja maailmalta.
Sponsorointi.
Suomen Moneta toimii useiden suomalaisurheilijoiden sponsorina. Moneta tukee muun muassa pikaluistelija Pekka Koskelaa, purjehtija Sari Multalaa sekä kävelijä Jarkko Kinnusta. Vuonna 2011 Suomen Moneta käynnisti yhdessä Urheilijayhdistyksen kanssa Tue urheilijaa -varainhankintakampanjan, jossa yksityinen henkilö, yhteisö tai yritys voi lahjoittaa rahaa omalle suosikkiurheilijalleen.