tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Warren Barguil

Warren Barguil (s. 28. lokakuuta 1991 Hennebont, Bretagne) on ranskalainen maantiepyöräilijä. Hän aloitti ammattilaisuransa Argos-Shimano-tallissa 2013, ja edusti joukkuetta, nimeltään sittemmin Team Sunweb, vuoteen 2017. Kausilla 2018–2023 hän ajoi Fortuneo-Samsic / Arkéa-Samsic -tallissa ja vuodesta 2024 Team DSM / Team Picnic PostNL -joukkueessa.
Barguil voitti Tour de l'Avenir -etappikilpailun 2012. Espanjan ympäriajossa 2013 hän voitti Castelldefelsiin päättyneen 13. etapin karattuaan kärkiryhmästä noin kilometri ennen maalia. Hän voitti myös Aramón Formigaliin päättyneen 16. etapin kukistettuaan loppukirissä Rigoberto Uranin. Ranskan ympäriajossa 2017 hän voitti Foix'han päättyneen, Ranskan kansallispäivänä ajetun 13. etapin oltuaan irtiottoryhmän paras ennen Nairo Quintanaa ja Alberto Contadoria. Hän voitti myös Izoardin nousuun päättyneen 18. etapin 20 sekunnin erolla Darwin Atapumaan. Hän voitti myös mäkikirikilpailun. Hän voitti maantieajon Ranskan-mestaruuden 2019.
Saavutuksia.
Lähteet: Cyclingbase, Cycling Archives, ProCyclingStats
Tour de l'Avenir, 8. etapin voitto
Tour des Pays de Savoie, 2. etapin voitto
Tour de l'Avenir, kokonais-, piste- ja mäkikirikilpailun sekä 4. etapin voitto
Espanjan ympäriajo, 13. ja 16. etapin voitto
Espanjan ympäriajo, kokonaiskilpailussa kahdeksas
Ranskan ympäriajo, kokonaiskilpailussa 14:s, nuorten kilpailussa kolmas
Liège–Bastogne–Liège, kuudes
Sveitsin ympäriajo, kokonaiskilpailussa kolmas
Lombardian ympäriajo, kahdeksas
La Flèche Wallonne, kuudes
Ranskan ympäriajo, kokonaiskilpailussa kymmenes, mäkikirikilpailun sekä 13. ja 18. etapin voitto, 9. etapilla toinen, yritteliäimmän ajajan palkinto
Ranskan ympäriajo, kokonaiskilpailussa 17:s, mäkikirikilpailussa toinen
Maantieajon Ranskan-mestaruus
Ranskan ympäriajo, kokonaiskilpailussa kymmenes
Arctic Race of Norway, kokonaiskilpailussa toinen
Royal Bernard Drome Classic, toinen
Ranskan ympäriajo, kokonaiskilpailussa 14:s
La Flèche Wallonne, neljäs
La Flèche Wallonne, viides
Tour du Limousin, kokonaiskilpailun voitto
Grand Prix de Wallonie, toinen
Tirreno–Adriatico, 5. etapin voitto
Gran Premio Miguel Indurain, voitto
Brabantse Pijl, kolmas
Italian ympäriajo, kokonaiskilpailussa 17:s, 18. etapilla kolmas
Wodzisław Śląski

Wodzisław Śląski (, , ) on kaupunki Sleesiassa, Etelä-Puolassa, lähellä Tšekin tasavallan rajaa. Sieltä on Krakovaan noin 100 ja Varsovaan 290 kilometriä. Vuonna 2021 Wodzisławissa oli noin 46 000 asukasta. Se on Wodzisławin läänin pääkaupunki.
Wodzisław Śląski mainittiin ensimmäisen kerran 1100-luvulla käsityö- ja kauppakeskuksena. Se sai kaupunkioikeudet vuonna 1257. Fransiskaanit perustivat Puolan hallitsijoiden suojeluksessa sinne luostarin ja kirkon 1400-luvulla. Kaupuunki siirrtyi Preussille vuonna 1875 ja palautettiin Puolaan vuonna 1921. Toisessa maailmansodassa suurin osa kaupungin teollisuuslaitoksista tuhoutui. Laaja sodanjälkeinen jälleenrakennus teki siitä jälleen suuren teollisuus- ja kuljetuskeskuksen Etelä-Keski-Puolassa.
Wodzisław Śląskin talous perustuu kivihiilen louhintaan, koksin tuotantoon ja elintarvikkeiden jalostukseen. Useat putkilinjat kuljettavat maakaasua paikallisilta kentiltä Katowiceen ja muihin Puolan kaupunkeihin. 1900-luvun lopulla tapahtuneen talouden rakennemuutoksen myötä Wodzisław Śląskin väkiluku väheni puoleen.
Toisen maailmansodan jälkeen hiilikaivokset ovat nousseet merkittäväksi vaurauden lähteeksi. Wodzisławin työttömyystilanne on parempi kuin Puolassa keskimäärin.
Yrjö Salo

Yrjö Salo (16. syyskuuta 1914 Helsinki – 8. joulukuuta 2010 Helsinki) oli suomalainen lasten- ja nuortenkirjailija. Hän käytti myös nimimerkkiä "Lapio".
Salon vanhemmat olivat kattilaseppä Johan David Salo ja Ida Maria Salo. Salon puoliso oli Anna-Liisa (o.s. Tiilikainen) vuodesta 1940. Salo kävi kansakoulun, taideteollisuuskoulun, ja VR:n ammattikoulun. Salo oli ammatiltaan veturinkuljettaja. Hän toimi Suomen Nuorisokirjailijat ry:n hallituksessa vuodesta 1978. 
Teoksia.
Nimimerkillä "Lapio":
Frej Fernström

Otto Frej Fernström (1. marraskuuta 1914 Kankaanpää – 30. marraskuuta 1998 Helsinki) oli suomalainen pappi, kirkkoherra, ja ruotsin kielellä kirjoittanut kirjailija.
Fernströmin vanhemmat olivat apteekkari Otto Fredrik Fernström ja Aina Matilda Lassfolk. Hän pääsi ylioppilaaksi 1935 ja valmistui teologian kandidaatiksi 1939. Fernström suoritti pastoraalitutkinnon 1944 ja hän toimi sitten apulaispappina Helsingin pohjoisessa ruotsalaisessa seurakunnassa. Kirkkoherrana Fernström toimi Pohjassa 1954–1973 ja Pernajassa 1973–1977.
Frej Fernströmin poika oli lähetystyöntekijä, pappi ja kirkkoherra Stig–Olof Fernström (1941–2021).
Oulangan tutkimusasema

Oulangan tutkimusasema on Oulangan kansallispuistossa Kuusamossa yhdystie 8693:n varrella ja Oulankajoen rannalla sijaitseva Oulun yliopiston alueyksikkö, joka toimii yliopiston alaisuudessa. Tutkimusasemalta on noin kilometri Karhunkierroksen vaellusreitillä olevalle Kiutakönkäälle ja Oulangan luontokeskus sijaitsee asemaa vastapäätä Oulankajoen toisella puolen.
Tutkimusasema perustettiin 1966 lähinnä bio- ja geotieteiden tutkimusta ja opetusta varten, mutta sen käyttö on laajentunut yliopiston monitieteelliseksi alueyksiköksi. Asemalla työskentelee ja vierailee tutkijoita, opettajia ja opiskelijoita ja siellä järjestetään kurssien ja seminaarien lisäksi muitakin tapahtumia. Alueyksikkönä aseman hankkeet liittyvät muun muassa luontoon, luonnonvaroihin ja matkailuun ja sillä on kaksi kummikoulua, Käylän ala-aste ja Torangin yläaste. 
Tutkimusasemalla tehdystä työstä on julkaistu vuodesta 1978 lähtien vuosittain omaa "Oulanka Reports" -sarjaa, samoin kuin tieteellisiä artikkeleita, opinnäytteitä ja oppikirjoja.
Aseman tilat käsittävät muun muassa seuraavat:
Tutkimusasemalla on johtaja (vuonna 2013 vs. asemanjohtaja, erikoistutkija Riku Paavola), laboratoriomestari, kenttämestari ja toimistosihteeri, samoin kuin aseman majoitus- ja muista palveluista sekä huollosta vastaavia henkilöitä. Yleisölle tutkimusasema on avoin milloin tutkimus- ja opetuskäyttö sen sallii, mutta esimerkiksi koululaisryhmiä siellä vierailee säännöllisesti.
Laus-Dei Saxell

Laus-Dei (Lasse) Saxell (9. lokakuuta 1914 Helsinki – 1. helmikuuta 2001) oli suomalainen sotakirjailija. Elämäntyönsä hän teki luokanopettajana.
Jatkosodassa Saxell oli Lentolaivue 16:n 3. lentueen päällikkönä. Hän väitti 23. joulukuuta 1999 esitetyssä TV 2:n Silminnäkijä-ohjelmassa saaneensa joulukuun alussa 1941 laivueen esikunnasta käskyn pommittaa Kižin saarella sijainneet puukirkot maan tasalle, koska venäläiset käyttivät niitä tähystys- ja tulenjohtopaikkoina. Hän jätti kuitenkin kertomansa mukaan käskyn täyttämättä ja kirkot säästyivät. Tämä Saxellin väite on kuitenkin muiden lähteiden ja todistajalausuntojen perusteella asetettu kyseenalaiseksi. Laivueen lentopäiväkirjan mukaan Saxell teki joulukuussa vain yhden tiedustelu- ja yhden purjehduslennon. 
Saxell kertoi Kižin kirkkojen pommituskäskystä ensimmäisen kerran Svante J. Huhtalan toimittamassa kirjassa "Sodan moni-ilmeiset kasvot"" (Vaasa oy 1983). Vuonna 1966 ilmestyneessä omassa muistelmateoksessaan "Sotataivaan hiljaiset" hän ei siitä maininnut.
Hän saavutti Fokker C.X-koneella (FR-78) yhden ilmavoiton 28.7. 1942.
Teoksia.
Nimellä "Laus-Dei Saxell":
Brita Gustafson

Brita Ysabel zu Knyphausen und zu Innhausen, o. s. "Gustafson" (14. marraskuuta 1914 Stave Gardens, British Columbia – toukokuussa 1996 Saksa) oli suomalainen ruotsin kielellä kirjoittanut kirjailija ja kääntäjä.
Gustafsonin vanhemmat olivat kauppias Mauritz (Morris) Gustavsson (1888–1973) ja Karin Maria Olivia Björklund (1889–1952). Brita Gustafson oli naimisissa kaksi kertaa:
Brita Gustafson valmistui 1937 filosofian kandidaatiksi Helsingin yliopistosta. Hän toimi United Press Intemationalin kirjeenvaihtajana.
Teoksia.
Nimellä "Brita Y. Gustafson":
Nimellä "Brita Gustafson-Knyphausen":
Nimellä "Brita Knyphausen":
Käännöksiä.
Nimellä "Brita Knyphausen":
Javed Akhtar

Javed Akhtar (17. tammikuuta 1945) on intialainen runoilija, sanoittaja ja elokuvakäsikirjoittaja. Hän muodosti yhdessä Salim Khanin kanssa käsikirjoittajakaksikon Salim-Javedin. He käsikirjoittivat monia suosittuja hindielokuvia 1970-luvulla ja 1980-luvun alussa, minkä jälkeen Akhtar jatkoi omillaan.
Yksityiselämä.
Javed Akhtar oli naimisissa Honey Iranin kanssa ja he saivat kaksi lasta, Zoya Akhtarin ja Farhan Akhtarin. Akhtar haki avioeroa ja nai toisen urdurunoilijan Kaifi Azmin tyttären, näyttelijä Shabana Azmin.
TWA Flight Center

TWA Flight Center (myös Trans World Flight Center) on New Yorkissa John F. Kennedyn kansainvälisellä lentoasemalla sijaitseva terminaali. Vuonna 1962 valmistuneen rakennuksen suunnitteli Trans World Airlines -lentoyhtiölle suomalaissyntyinen arkkitehti Eero Saarinen. Se tunnettiin myös terminaalina numero 5 (T5).
TWA Flight Centeriä pidetään arkkitehtonisesti yhtenä maailman merkittävimmistä lentokenttärakennuksista. Se kuuluu Yhdysvaltain viranomaisten luetteloimiin National Historic Landmark sekä National Register of Historic Places -rekistereihin, jotka sisältävät kansallisesti merkittäviä ja arvokkaita historiallisia kohteita. TWA Flight Center on tyyliltään 1940-luvulla Yhdysvalloissa kehittynyttä futuristista googie-arkkitehtuuria, jonka yhtenä merkittävimpänä edustajana sitä pidetään. Terminaalin pinta-ala on 7,1 hehtaaria, ja se muistuttaa sekä pohjapiirrokseltaan että poikkileikkaukseltaan siipensä levittänyttä lintua.
TWA Flight Center suljettiin vuonna 2001 Trans World Airlinesin fuusioiduttua American Airlines -yhtiön kanssa. Kaksi siipirakennusta purettiin 2006, niin että jäljelle jäi vain pääterminaali. Sen etupuolelle rakennettiin vuonna 2008 uusi terminaali jetBlue Airways -halpalentoyhtiölle. Vanhaa Saarisen suunnittelemaa rakennusta käytettiin uuden valmistumisen jälkeen enää vain erilaisten seremonioiden, juhlatilaisuuksien sekä näyttelyiden yhteydessä. Syyskuussa 2013 ilmoitettiin suunnitelmasta, jonka mukaan terminaaliin saneerataan muun muassa lentokenttähotelli. Entisöintityöt alkavat vuonna 2017, ja terminaalin alkuperäinen ilme palautetaan. T5 toimii tulevan hotellin aulana.
Juuso Jalasmäki

Juuso Mikael Jalasmäki (s. 27. huhtikuuta 1973) on suomalainen muusikko, säveltäjä, sanoittaja, sovittaja ja tuottaja. Hän on Gotham O.D -yhtyeen kitaristi ja taustalaulaja. Hän on soittanut myös yhtyeissä Aenima, Cascade ja Sethian. Musiikin lisäksi Jalasmäki on esiintynyt teatterin lavalla lähinnä Savonlinnan teatterissa. Nykyään musiikkiuran ohella Jalasmäki toimii yrittäjänä Toimistotarviketukku.fi-verkkokaupassa.
Jalasmäki on säveltänyt pelimusiikkia "PandemicZ"-peliin salanimellä Dreamachine.
Diskografia.
Singlet
Musiikkivideot
Jonas W. Karlsson

Jonas W. Karlsson (s. 10. toukokuuta 1987) on suomenruotsalainen tuottaja, säveltäjä ja sanoittaja. Hänet tunnetaan Elokuu-yhtyeen jäsenenä, jonka hän perusti yhdessä reggaeartisti Nopsajalan sekä rap-artisti Junon kanssa.
Karlssonin sisko Pernilla Karlsson voitti ensimmäisen Uuden Musiikin Kilpailun ja edusti Suomea Euroviisuissa vuonna 2012. Kilpailukappale När jag blundar on Jonas Karlssonin säveltämä ja sanoittama. 
Karlsson on tuottanut ja tehnyt kappaleita myös muun muassa Kasmirille, Anna Abreulle, Redramalle, Pernilla Karlssonille sekä Tuulille. Hän on tuottanut Anna Abreun viimeisimmän levyn V ja ollut mukana tuottamassa Kasmirin esikoisalbumia AMK Dropout.
Karlsson on kirjoittajana Elements Musicin listoilla.
Pekka Aukia

Pekka Aukia (vuoteen 1935 Ala-Prinkkilä, 10. marraskuuta 1928 Seinäjoki – 11. heinäkuuta 2018) oli kirjailija ja Mäntsälän yhteiskoulun rehtori. Koulutukseltaan hän oli filosofian maisteri ja pastori.
Aukia toimi oppikoulujen opettajana ja rehtorina eri puolilla Suomea sekä papin tehtävissä Ruotsissa, Yhdysvalloissa ja Kanadassa. Hän työskenteli uskonnon ja psykologian vanhempana lehtorina Kauhajoen, Helsingin Käpylän, Raahen, Orimattilan ja Mäntsälän oppikouluissa 1954–1962. Sen jälkeen hän toimi yli 20 vuotta Mäntsälän oppikoulun rehtorina. Aukia tunnettiin opettaja- ja rehtorivuosinaan aktiivisena keskustelijana, kirjoittajana ja työryhmien jäsenenä peruskoulu-uudistuskysymyksissä 1960–1970-luvuilla. Hän oli vaikuttamassa muun muassa kesälukioiden perustamiseen. 
Aukian kirjoitusharrastus alkoi jo teini-iässä, jolloin hän avusti seinäjokelaista "Etelä-Pohjanmaa"-lehteä ja toimitti maakunnallista teinilehteä "Kytöä" 1946–1948. Vuosina 1951–1953 hän toimi valtakunnallisen "Teinilehden" toimittajana. Työuransa varrella Aukia kirjoitti kolumneja asuinmaakuntiensa lehtiin sekä "Suomenmaahan" ja "Kodin Kuvalehteen".
1990-luvun puolivälistä alkaen hän kirjoitti yli 250 kolumnia "Pohjalaiseen" ja "Ilkkaan".
Aukia oli mukana monien järjestöjen toiminnassa sekä valuutettuna Mäntsälän kunnanvaltuustossa keskustan edustajana ja Mäntsälän seurakunnan hallintoelimissä.
Aukialla oli viisi lasta kolmesta avioliitosta. Heihin kuuluvat kirjailija Kirsti Manninen sekä säveltäjä ja näytelmäkirjailija Jussi-Pekka Aukia.
Janos Honkonen

Janos Honkonen (s. 1975) on suomalainen kirjailija, näyttelijä, muusikko ja tekijänoikeusaktivisti. Koulutukseltaan hän on humanistisen kandidaatti ja kielitieteilijä. Ammatiltaan Honkonen on toimittaja ja tiedottaja. Hän näytteli "" -elokuvassa Sergei Fukovia ja Festerbesteriä.
Janos Honkonen soittaa thereminiä mm. Älymystö-indieyhtyessä, sekä on vieraillut Enochian Crescent -yhtyeen NEF.VI.LIM -levyllä.
Tekijänoikeusaktivismi.
Janos Honkosen MBnet-sivuston Net.nyt-blogissa julkaisema "Kansalaisaktivismia tekijänoikeusmunausta vastaan" -kirjoitus käynnisti Lex Karpela -tekijänoikeusmuutosta vastustavan sähköpostikampanjan, jonka silloinen kulttuuriministeri Tanja Karpela leimasi keskusjohtoiseksi masinoiduksi kampanjaksi.
Honkonen on ottanut kantaa tekijänoikeuskysymyksiin Iron Sky -elokuvan työryhmän osana, Älymystö -yhtyeen jäsenenä sekä kirjailijana. Hän julkaisee esikoisromaaninsa Kaiken yllä etana Creative Commons -lisenssillä .
Teokset.
Pelit.
The Rocket Man From The Sea
Brittiläinen 6. laskuvarjodivisioona

Brittiläinen 6. laskuvarjodivisioona oli brittiläinen sotilasyksikkö, joka taisteli toisessa maailmansodassa. Divisioona suoritti kaksi maahanlaskuoperaatiota, Normandian maihinnousussa ja Operaatio Varsityssä.
Divisioona perustettiin toukokuussa 1943, esikunnan ollessa täydessä määrävahvuudessa 23. syyskuuta 1943. Divisioona lakkautettiin 1948.
Organisaatio.
Divisioonan joukkoihin kuului pioneeri-, viesti- ja tiedusteluyksiköiden lisäksi kevyttä tykistöä, passarintorjuntayksiköitä ja kevyt ilmatorjuntapatteri. Divisioonan pääjoukko muodostui 1-3 prikaatista.
N-etyylianiliini

N-etyylianiliini (C8H11N) on aromaattinen amiini ja aniliinin johdannainen. Yhdistettä käytetään valmistettaessa väriaineita. N-etyylianiliinista käytetään myös nimiä "N-etyylibentsenamiini", "aniliinoetaani" ja "N-etyylifenyyliamiini".
Ominaisuudet.
N-etyylianiliini on huoneenlämpötilassa väritöntä nestettä. Yhdiste liukenee vain niukasti veteen, mutta liukenee paremmin orgaanisiin liuottimiin, kuten etanoliin, dietyylieetteriin, asetoniin ja bentseeniin, ja happoliuoksiin. Yhdiste on silmiä ja ihoa ärsyttävä. Se on myrkyllistä ja altistuksen oireita ovat ihon sinertyminen, huonovointisuus ja päänsärky. N-etyylianiliini aiheuttaa methemoglobiinin muodostumista elimistössä.
Valmistus ja käyttö.
N-etyylianiliinia valmistetaan aniliinin ja etanolin tai dietyylieetterin välisellä reaktiolla. Katalyyttinä prosessissa käytetään tyypillisesti rikkihappoa. Sivutuotteena reaktiossa muodostuu N,N-dietyylianiliinia, joka voidaan erottaa N-etyylianiliinista tislaamalla.
N-etyylianiliinin tärkein käyttökohde on trifenyylimetaani-, atso- ja tiatsiiniväriaineiden valmistus. Siitä voidaan valmistaa myös hyönteismyrkkyjä tai sitä voidaan käyttää stabiloimaan räjähdysaineita.
Saksan 10. panssaridivisioona

10. panssaridivisioona () oli Saksan maavoimien panssariyhtymä toisessa maailmansodassa.
Perustaminen.
Divisioona perustettiin Prahassa Böömin ja Määrin protektoraatissa 1. huhtikuuta 1939 ollen todellisuudessa perustettaessa kuudes Saksan maavoimien panssaridivisioona.
Historia.
Vaikka divisioonan perustaminen oli edelleen kesken syksyllä 1939, se liitettiin Puolaan hyökkäävään osastoon ollen pohjoisen armeijaryhmän reservinä pääosan ajasta. Puolassa divisioonaan kuuluivat panssarirykmentti 8, 86. motorisoitu jalkaväkirykmentti, kenttätykistörykmentti 29:n II patteristo ja tiedustelurykmentti 8:n I pataljoona. Muodostaminen saatiin päätökseen talvella 1940, jolloin siihen kuuluivat kiväärirykmenttien 69 ja 86 muodostama 10. kivääriprikaati ja panssarirykmenttien 7 ja 8 muodostama 4. panssariprikaati sekä kenttätykistörykmentti 90. Divisioonajoukkoina olivat lisäksi tiedustelupataljoona 90, panssarintorjuntapataljoona 90, pioneeripataljoona 49, viestipataljoona 90 ja huolto-osat 90. Joulukuusta tammikuuhun 1940 divisioona oli armeijaryhmä A:han kuuluneen 16. armeijan reservinä Eifelin alueella.
Divisioona liitettiin XIX motorisoituun armeijakuntaan, jonka mukana se hyökkäsi Ranskaan. Kesäkuussa se kuului 4. armeijan XIV armeijakuntaan ja heinäkuussa 2. armeijan XXII armeijakuntaan. Marraskuussa divisioona oli osa armeijaryhmä D:n 1. armeijaa Ranskassa.
Tammikuussa 1941 divisioona oli palannut kotivaruskuntaansa. Kesäkuussa 1941 se liitettiin osaksi 2. panssariryhmää, jonka mukana se aloitti hyökkäyksen Neuvostoliittoon keskustan armeijaryhmässä. Divisioona osallistui Minskin ja Smolenskin taisteluihin ja se siirrettiin 25. elokuuta 4. panssariryhmän reserviksi täydennettäväksi. Lokakuussa divisioona osallistui ryhmän mukana Viasman ja Moskovan taisteluihin ja panssariarmeijaksi muutetun ryhmän mukana Juchnowin alueen taisteluihin alkuvuodesta 1942.
Divisioona siirrettiin toukokuussa Ranskaan armeijaryhmä D:n reserviksi. Se sijoitettiin armeijaryhmän 15. armeijaan ollen Ranskassa aina joulukuuhun, jolloin se siirrettiin Tunisiaan. 
Divisioona liitettiin alkuvuodesta 1943 5. panssariarmeijan reserviksi. Toukokuussa 1943 divisioona oli edelleen Tunisiassa, jossa se antautui muiden Saksan armeijaryhmä Afrikan joukkojen mukana. Divisioona lakkautettiin virallisesti 30. kesäkuuta, eikä sitä perustettu uudelleen.
Komentajat.
Divisioonan komentajina olivat:
Veikkauksen edunvälittäjien verkosto

Veikkausvoittovarojen edunvälittäjät (aiemmin Veikkauksen edunsaajat ja Veikkauksen edunvälittäjät) on rekisteröimätön verkosto, joka vaikuttaa suomalaisen rahapelien yksinoikeusjärjestelmän säilyttämisen ja sen mahdollistaman rahoituksen puolesta. Siihen kuuluu edustajia liikunnan, nuorisotyön, taiteen ja tieteen, sosiaali- ja terveysalan sekä hevosurheilun järjestöistä.
Veikkausvoittovarojen edunvälittäjien verkosto laajeni vuoden 2017 alusta, kun rahapeliyhtiöt yhdistyivät ja uusi Veikkaus aloitti toimintansa. Verkostoon liittyivät tässä vaiheessa entiset RAY:n ja Fintoton edunsaajat. 
Veikkauksen vuosittainen tuotto on merkittävä näille edunsaajajärjestöille ja sitä kautta koko suomalaiselle yhteiskunnalle. 
Verkostoon kuuluvat Suomen Akatemia, Suomen Hippos ry, SOSTE Suomen sosiaali ja terveys ry, Kulttuuri- ja taidealan keskusjärjestö KULTA ry, Tieteellisten seurain valtuuskunta, Suomen Olympiakomitea ry, Suomen Nuorisoyhteistyö – Allianssi ry, .
Verkosto linjaa yhteisiä kannanottoja sekä järjestää yhteisiä vaikuttamisoperaatioita ja tilaisuuksia. "Veikkauksen edunvälittäjillä on myös yhteinen EU-hanke, jolla vaikutetaan Suomen rahapelimonopolin säilyttämisen puolesta Euroopan unionissa." 
Verkoston puheenjohtajana toimii Rosa Meriläinen Kulttuuri- ja taidealan keskusjärjestö KULTAsta ja varapuheenjohtajana Ilmari Nalbantoglu Olympiakomiteasta. EU-hankejohtajana toimii Petri Lahesmaa.
Aiheesta muualla.
"
Prinssi Clausin palkinto

Prinssi Clausin palkinto (holl. "Prins Claus Prijs") on Alankomaiden ulkoministeriön jakama kulttuuri- ja kehityspalkinto, joka on perustettu 6. syyskuuta 1996. Palkinto perustettiin Alankomaiden kuningattaren Beatrixin puolison, prinssi Claus von Amsbergin kulttuuri- ja kehitystyön kunnioittamiseksi. 
Palkinnolla tuetaan erityisesti Latinalaisen Amerikan, Afrikan, Aasian, Karibian ja Itä-Euroopan maissa tehtävää kulttuuri- ja kehitystyötä. Vuosittain yhdelle (tai yhteisesti kahdelle) palkinnonsaajalle Amsterdamin kuninkaallisessa palatsissa jaettavan pääpalkinnon arvo on 100 000 euroa. Tämän ohella jaetaan useita 25 000 euron suuruisia palkintoja.
Varjo muurilla II

Varjo muurilla II on taiteilija Helene Schjerfbeckin öljyvärimaalaus kankaalle vuodelta 1928. Kooltaan työ on 64 × 51,5 cm, ja se kuuluu Ateneumin taidemuseon Ester ja Jalo Sihtolan kokoelmiin.
Helene Schjerfbeck maalasi "Varjo muurilla II" -maalauksen aikana, jolloin hän teki useita toisintoja varhemmista teoksistaan. Gösta Stenman oli kannustanut häntä tähän, ja niinpä hän vuodesta 1927 alkaen tekikin monia toisintoja aikaisemmista teoksistaan. Tämä "Varjo muurilla II" -maalaus perustuu hänen Bretagnessa vuonna 1883 maalaamaansa nuoruudentyöhön. "Varjo muurilla II" -maalauksessa päätekijä on kuulas valo, joka ympäröi maisemaa ja vihreää penkkiä. Penkki on penkki hänen nuoruutensa Tammisaaresta. Hän kutsui paikkaa "kesähuvilakseen", ja hän tapasi levähtää tällä penkillä. Schjerfbeck turvautui toisintoa työstäessään mustavalkoiseen valokuvaan ja muistiinsa.
Schjerfbeck maalasi tästä samasta aiheesta myöhemmin useampiakin versioita.
The Long Run

The Long Run on yhdysvaltalaisen rockmusiikkia esittävän Eagles-yhtyeen kuudes studioalbumi. Albumi julkaistiin 24. syyskuuta 1979 ja se on ensimmäinen Eaglesin levytys, jolla yhtyeen basistina soittaa vuonna 1977 yhtyeestä eronneen Randy Meisnerin korvannut Timothy B. Schmit. "The Long Run" on myös viimeinen Eaglesin studioalbumi, jolla kitaristi Don Felder vaikuttaa. Albumi jäi Eaglesin viimeiseksi ennen vuonna 1980 tapahtunutta yhtyeen hajoamista. Yhtye teki paluun jo vuonna 1994 mutta "The Long Runia" seurannut studioalbumi oli vasta vuonna 2007 julkaistu "Long Road Out of Eden".
Yhtye palkittiin Grammy-palkinnolla albumin kappaleesta "Heartache Tonight", joka nousi Yhdysvalloissa "Billboard Hot 100"-singlelistan kärkipaikalle ja myi yli miljoona kappaletta pian julkaisunsa jälkeen. Albumin muita tunnettuja kappaleita ovat nimikkoraita "The Long Run" ja "I Can't Tell You Why", joista molemmat nousivat Yhdysvaltain singlelistan kärkikymmenikköön. "Billboard 200"-albumilistalla "The Long Run" ylsi kärkipaikalle.
Long Run Leftovers.
"The Long Runista" oli alun perin suunniteltu tupla-albumia, ja useita lopulta pois jääneitä lauluja ehdotettiin sille. Näistä jotkut päätyivät Eaglesin kokoelmalle "", raidalle, jonka otsikko on “Long Run Leftovers”, joskin tuskin tunnistettavassa muodossa. Joe Walsh myöhemmin otti näistä kaksi työstettäväkseen, ja ne päätyivät hänen sooloalbumeilleen: “Rivers (of the Hidden Funk)” päätyi albumille "There Goes the Neighborhood" (1981) ja “I Told You So” päätyi albumille "You Bought It — You Name It" (1983).
Näyttää siltä, että molemmat olivat Don Felderin sävellyksiä, joihin Walsh laati uudet sanoitukset. Felder myös soitti molemmilla kappaleilla kitaraa, joten luultavasti kyse oli demoversioiden muokkaamisesta.
Rajamäen lukio

Nurmijärven lukio, Rajamäen toimipiste on Nurmijärven kunnassa sijaitseva toisen asteen oppilaitos, joka toimii Rajamäen yläasteen yhteydessä. Koulu on perustettu vuonna 1960 Rajamäen yhteiskouluna.
Seeta Aur Geeta

Seeta Aur Geeta (suomeksi ”Seeta ja Geeta”) on vuonna 1972 ilmestynyt intialainen hindinkielinen draamakomediaelokuva, jonka on ohjannut Ramesh Sippy ja tuottanut hänen isänsä G. P. Sippy. Elokuvan käsikirjoittivat Salim-Javed ja musiikin sävelsi R. D. Burman. Pääosia näyttelevät Hema Malini, Dharmendra ja Sanjeev Kumar.
"Seeta Aur Geeta" oli vuoden menestynein hindielokuva ja siitä tuli kulttiklassikko myös Neuvostoliitossa. Hema Malini voitti kaksoisroolistaan uransa ainoan parhaan naispääosan Filmfare Awards -palkinnon.
Elokuva kertoo kaksosista, Seetasta ja Geetasta, jotka ovat joutuneet syntyessään eroon toisistaan ja kasvaneet hyvin erilaisissa ympäristöissä. Myöhemmin kaksoset vaihtavat paikkoja.
Juoni.
Seeta ja Geeta (Hema Malini kaksoisroolissa) ovat identtiset kaksostytöt, jotka erotettiin syntymänsä jälkeen. Sisukas Geeta on kasvanut köyhällä alueella ja on katuesiintyjä, kun taas Seeta on julman tätinsä ja sävyisen setänsä kasvattama. Täti kohtelee Seetaa palvelijana huolimatta siitä, että perhe elää hänen edesmenneiden vanhempiensa rahoilla. Seetan ainoa lohtu on hänen vanha pyörätuolissa oleva isoäitinsä.
Eräänä päivänä Seeta päättää, että elämä ei ole elämisen arvoista, ja pakenee tekemään itsemurhan. Hänet pelastetaan, mutta häntä luullaan identtiseksi kaksosekseen Geetaksi ja viedään tämän kotiin. Samaan aikaan Seetan täti ja setä etsivät häntä kiihkeästi ja löytävät Geetan. He yrittävät pakottaa Geetan lähtemään heidän mukaansa, mutta älykkäillä tempuillaan hän pakenee heiltä ja poliiseilta, jotka ovat etsineet häntä. Sitten hän tapaa Ravin (Sanjeev Kumar), ja vaikka tämä luulee myös häntä Seetaksi, hän antaa tämän viedä hänet kotiin. Ravi on yllättynyt tästä ”Seetasta” ja Seetasta, jonka hän oli aiemmin tavannut. Geeta tajuaa Seetan elämän julmuuden ja vannoo antavansa tädilleen oppitunnin.
Samaan aikaan todellinen Seeta asuu Geetan talossa. Hänen sijaisäitinsä luulee hänen uuden säyseän asenteensa johtuvan shokista. Täällä Seeta tapaa Rakan (Dharmendra), Geetan ystävän ja esiintyjätoverin. Rakaa yllättää myös ”Geetan” äkillinen lempeä luonne ja halu tehdä kotitöitä. Kun Raka yrittää houkutella häntä esiintymään, hän ei pysty siihen. Ravi puolestaan ​​rakastuu Geetaan. Kotona Geeta alkaa asettaa asioita oikealle kurssille. Hän jatkaa rahojen hallintaa ja palauttaa isoäitinsä kotitalouden päämieheksi, joksi hän kuuluu. Raka alkaa rakastua Seetaan. Ongelmia alkaa syntyä, kun tädin veli Ranjeet tulee käymään ja näkee todellisen Seetan torilla. Ranjeet seuraa häntä ja totuus selviää, mikä johtaa roistojen välienselvittelyyn ja sitten avioliittoon.
Moderni koulutyttö

Moderni koulutyttö on taiteilija Helene Schjerfbeckìn öljyvärimaalaus kankaalle vuodelta 1928. Kooltaan maalaus on 66,5×50 cm ja se kuuluu Ateneumin taidemuseon Ester ja Jalo Sihtolan lahjoituskokoelmaan.
Helene Schjerfbeck maalasi "Moderni koulutyttö" -maalauksen epäsovinnaisesti. Maalauksessa nuoren naisen eleganttius ja pidättyväinen naisellisuus on keskeistä. Siinä on katsottu olevan viitteitä ranskalaiseen Marie Laurenciniin, ja etenkin hänen Suzanne Girodia esittävään teokseensa, jossa hän yhtenäistää värisointeja samaan tapaan. Helene Schjerfbeck viittasi itse tämän maalauksen yhteydessä Manet'n "Folies-Bergèren baari -"maalaukseen kirjeessään ystävälleen Einar Reuterille vuonna 1930.
Liekkikerttuli

Liekkikerttuli ("Oreothlypis gutturalis") on kerttulien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Liekkikerttulia tavataan Costa Ricassa ja Panamassa. Sitä on kuvattu melko yleiseksi, mutta sen kannankehitys on laskeva. Lajin ei kuitenkaan uskota olevan vaarassa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Sirppikerttuli

Sirppikerttuli ("Parula superciliosa") on kerttulien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Sirppikerttulia tavataan Keski-Amerikassa. Sen kannaksi arvioidaan 50 000–499 999 yksilöä. Lajin kannankehitys on laskeva, mutta se on luokiteltu elinvoimaiseksi, koska sen ei uskota olevan vaarassa.
Sinikerttuli

Sinikerttuli ("Setophaga caerulescens") on kerttulien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Sinikerttulia tavataan pesivänä Kaakkois-Kanadassa ja Yhdysvaltain itä- ja koillisosissa sekä talvehtivana Floridassa ja Väli-Amerikassa. Sen populaatio on hyvin suuri ja sen kannankehitys on nouseva. Laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Keltaperäkerttuli

Keltaperäkerttuli ("Setophaga coronata") on kerttulien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Keltaperäkerttulia tavataan pesivänä Alaskassa, Kanadassa ja Yhdysvalloissa sekä talvehtivana Väli-Amerikassa. Sen populaatio on hyvin suuri ja sen kannankehitys on nouseva. Laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Bill de Blasio

Bill de Blasio (s. 8. toukokuuta 1961) on demokraattisen puolueen poliitikko New Yorkissa ja kaupungin pormestari vuosina 2014–2021. Vuodesta 2009 hän toimi kaupungin oikeusasiamiehenä ja tuli silloin tunnetuksi ärhäkkäänä vasemmistopoliitikkona: hän haluaisi nostaa veroja parantaakseen lasten päivähoitoa ja koulutusmahdollisuuksia. Hän on myös luvannut laittaa kuriin New Yorkin hurjan vuokratason.
Marraskuun alussa 2013 de Blasio voitti New Yorkin pormestarinvaaleissa ylivoimaisesti vastaehdokkaansa republikaani Joe Lhotan. de Blasion pormestarikausi päättyi vuodenvaihteessa 2021–2022.
Lähteet.
Aune Alaja

Aune Elina Alaja (o. s. "Torikka"; 14. helmikuuta 1915 Parikkala – 4. elokuuta 1991) oli suomalainen uskonnonopettaja ja kirjailija.
Aune Alajan vanhemmat olivat kansakoulunopettaja Topias Torikka ja Amanda Elvira Haapaniemi. Hän oli naimisissa vuodesta 1937 Mikkelin hiippakunnan piispan Osmo Alajan kanssa.
Vehoniemen näkötorni

Vehoniemen näkötorni on vuonna 1927 valmistunut näkötorni Kangasalan kaupungissa sijaitsevalla Vehoniemenharjulla.
Vehoniemen näkötorni on puurakenteinen, ja se sijaitsee Vehoniemenharjulla puistomaisen metsän keskellä Roineen ja Villikanlahden välisellä kapealla kannaksella. Punaiseksi maalattu torni on poikkileikkaukseltaan nelikulmainen ja ylöspäin kapeneva. Tornin huipulla on levennetty näköalatasanteena toimiva katettu avoterassi.
Ensimmäisen näkötornin Vehoniemenharjulle rakennutti 1892 kanslianeuvos A. W. Liljenstrand. Se korvattiin 1927 kunnan rakennuttamalla tornilla. Samoihin aikoihin harjulle rakennettiin myös hotelli- ja ravintolarakennukset. Näkötornia hoitivat vaihtelevasti silloiset kiinteistön omistajat ja ravintoloitsijat.
Tornin juurella toimi ravintola vuoteen 1980 saakka. Sen jälkeen paikalle rakennettiin Vehoniemen automuseo, ja samalla näkötorni remontoitiin vuonna 1982. Torni siirtyi 1995 valtiolle Metsähallituksen valvontaan.
Vehoniemen näkötorni on yhdessä Haralanharjun, Keisarinharjun ja Kirkkoharjun näkötornien kanssa osa Kangasalan näkötornit -nimen saanutta valtakunnallisesti merkittävää rakennettua kulttuuriympäristöä.
Näkötornia on kunnostettu vuosien aikana. Esimerkiksi vuonna 2009 uusittiin ulkoverhoilu ja katto, ja vuonna 2019 kunnostettiin portaita ja terassin kaiteita. Tornin korkeus on 13 metriä ja sen näköalatasanteelle johtaa 68 porrasta. 
Metsähallituksen Luontopalvelut ilmoitti helmikuussa 2023, että näkötorni joudutaan sulkemaan turvallisuussyistä toistaiseksi. Kuntotarkastuksessa havaittiin tornin kantavissa rakenteissa henkkenemistä, joka aiheuttaa merkittävän turvallisuusriskin. Näkötornin turvallinen kävijämäärä on enintään kymmenen henkilöä kerrallaan, mutta käytännössä henkilömäärää ei pystytä valvomaan.
Thomas Bach

Thomas Bach (s. 29. joulukuuta 1953 Würzburg) on saksalainen lakimies ja Kansainvälisen olympiakomitean (KOK) puheenjohtaja. Hänet valittiin tehtävään syyskuussa 2013 belgialaisen Jacques Roggen seuraajaksi. 
Thomas Bach oli 1970-luvulla aktiivi florettimiekkailija. Hän saavutti vuoden 1971 juniorien MM-kisoissa pronssia. Kaksi vuotta myöhemmin eli vuoden 1973 Göteborgin MM-kisoissa hän oli MM-hopeaa saavuttaneessa Länsi-Saksan florettijoukkueessa. Hän saavutti kultaa Länsi-Saksan florettijoukkueessa Montréalin kesäolympialaisissa 1976. Vuoden 1977 Buenos Airesin MM-kisoissa hän oli jälleen mukana MM-kultaa voittaneessa Länsi-Saksan florettijoukkueessa. Vuonna 1978 hän voitti henkilökohtaisen Länsi-Saksan mestaruuden floretissa. Vielä vuonna 1979 hän oli MM-pronssia Melbournessa saavuttaneessa Länsi-Saksan florettijoukkueessa.
Thomas Bach oli jo 1970-luvun lopulla mukana urheilupolitiikassa. Hän kuului aktiivisiin toimijoihin Saksan miekkailuliitossa. Vuonna 1981 järjestetyssä XI Olympiakongressissa Saksan Baden-Badenissa Bach kuului 35 urheilijan kokousvaltuuskuntaan. Hän käytti myös yhtenä viidestä urheilijasta puheenvuoron kongressissa aiheenaan siihen aikaan ajankohtaisen keskustelun kohteena olleet amatöörisäännöt. Hänen mukaansa "kansainvälisten lajiliittojen tulisi saada kehittää amatöörisääntönsä omalle lajille sopivaksi: KOK:n tulisi antaa lajiliitoille tämä mahdollisuus. Kansainvälisten lajiliittojen tulisi ottaa urheilijat paremmin mukaan päätöksentekoon." Bach valittiin vuonna 1981 perustetun urheilijakomission jäseneksi ja Saksan liittotasavallan kansallisen olympiakomitean jäseneksi.
Vuonna 1991 Bach valittiin KOK:n jäseneksi ja hän luopui Saksan olympiakomitean jäsenyydestä. Vuonna 1996 hänet valittiin KOK:n toimeenpanevaan komiteaan. Hän kuului vuosien 2002 Salt Lake Cityn talviolympialaisten ja 2004 Ateenan kesäolympialaisten KOK:n asettamaan arviointikomiteaan. Vuonna 2000 hänet valittiin toimeenpanevan komitean jäsenyyden jälkeen KOK:n varapuheenjohtajaksi vuoteen 2004 ja uudelleen vuosiksi 2006–2013.
KOK:n puheenjohtajavaalissa 10. syyskuuta 2013 Buenos Airesissa varapuheenjohtana silloin toiminut Thomas Bach sai 49 ääntä. Hän voitti puertoricolaisen pankkiirin Richard Carriorin 20 äänellä. Singaporelainen Ng Ser Miang sai kuusi ääntä, kansainvälisen soutuliiton puheenjohtaja, sveitsiläinen Denis Oswald viisi ääntä ja vaalin tunnetuin ehdokas ukrainalainen Sergei Bubka vain neljä ääntä. Bachin puheenjohtajakausi kestää kahdeksan vuotta. Bach on ensimmäinen olympiavoittaja, joka on noussut KOK:n johtoon. Maaliskuussa 2021 hänet valittiin nelivuotiselle jatkokaudelle.
Erik Hellqvist

Erik Håkan Hellqvist (5. kesäkuuta 1927 – 26. heinäkuuta 2004) oli suomalainen diplomaatti. Hän oli koulutukseltaan valtiotieteiden kandidaatti. Hän oli Suomen pääkonsulina Göteborgissa 1. maaliskuuta 1973–1977 ja suurlähettiläs Lusakassa vuodet 1980–1983. Sen jälkeen vuosina 1984–1988 hän oli ulkoministeriön neuvotteleva virkamies, 1988–1989 suurlähettiläs Kuala Lumpurissa ja jälleen vuodesta 1989 ulkoministeriön neuvotteleva virkamies.
Lähteet.
Pyhien Simonin ja Helenan kirkko

Pyhien Simonin ja Helenan kirkko (, ) on Valko-Venäjän pääkaupunki Minskin keskustassa, Itsenäisyyden aukiolla sijaitseva katolinen kirkkorakennus. Kirkkoa kutsutaan punatiilisen ulkoasunsa vuoksi myös Punaiseksi kirkoksi. Uusgotiikkaa ja art nouveau -tyyliä yhdistävä kirkko säilyi ehjänä toisessa maailmansodassa päinvastoin kuin enemmistö muusta Minskin keskustasta. 
Kirkko sai alkunsa Minskin yläluokkaan ja aatelistoon kuuluneen Edvard Vainilovitšin (, 1847–1928) ja hänen vaimonsa aloitteesta ja lahjoittamien varojen turvin; lahjoittajat halusivat muistaa kahta ennenaikaisesti menehtyttä lastaan. Kirkko rakennettiin vuosina 1905–1910 puolalaisen arkkitehdin, Varsovan taideakatemian professori Tomasz Pajzderskin (1864–1908) suunnitelman mukaan apunaan arkkitehdit Władysław Marconi (1848–1915) ja H. Gay. Sisätilojen koristeluun osallistuivat kuvataiteilija F. Bruzdovitš ja kuvanveistäjä Z. Ott. Kirkko vihittiin käyttöön 21. lokakuuta 1910. 
Rakennus ehti toimia kirkkona vain lyhyen aikaa ennen kuin neuvostovalta otti vallan maassa ja sulki kirkon. Sen arvokkaimmat esineet - ikonit, kalusteet ja muu irtaimisto - pakkolunastettiin. Vuodesta 1932 alkaen tiloissa toimi Nuorten teatteri. Ennen ja jälkeen toisen maailmansodan tiloissa toimi elokuvastudio, myöhemmin elokuvateatteri. Vuonna 1990 kirkkorakennus palautettiin katoliselle kirkolle. Kirkko restauroitiin arkkitehti L. Ivanovan ohjauksessa. 
Hallinnollisesti kirkko kuuluu katolisen kirkon Minskin ja Mahiljoun arkkihiippakuntaan (, ), joka on suurin Valko-Venäjän katolisen kirkon neljästä hiippakunnista. Arkkihiippakunnan pääpyhäkkö on vuodelta 1710 peräisin oleva Neitsyt Marian katedraali Minskin keskustassa.
IPhone 5s

iPhone 5s on Applen 10. syyskuuta 2013 julkistama puhelinmalli. Se on yhtiön järjestyksessään seitsemäs puhelin iPhone-tuoteryhmässä. Edeltäjästään iPhone 5:destä poiketen iPhone 5s:stä on saatavilla 64 gigatavun sisäisellä muistilla varustettu malli. iPhone 5s:stä kehitettiin uusi malli iPhone SE, joka yhdistelee iPhone 5s:än ja iPhone 6s:än ominaisuuksia. iPhone 5s malleja on kolmen värisinä. Tummanharmaan ja mustan yhdistelmä, kullan ja valkoisen yhdistelmä sekä hopean ja valkoisen yhdistelmä.
Sormenjälkitunnistus.
Aiempien iPhone-mallien lukituksen avaamiseen käytettävän salasanan sijaan iPhone 5s:n lukituksen voi avata sormenjälkitunnistuksella. Saksalainen hakkeriryhmä ilmoitti puhelimen oltua myynnissä runsaan vuorokauden saaneensa sen murrettua sormenjäljen kopiolla.
Etelä-Korean moottoritieverkko

Luettelon värien merkitys:
Alec

Alec on miehen etunimi, lyhentymä kreikkalaisperäisestä nimestä Alexander, joka merkitsee "suojelijaa". Suomessa nimi Alec on syyskuuhun 2025 mennessä annettu noin 370 miehelle. Alecin nimipäivä on suomen­ruotsalaisen kalenterin mukaan 11. syyskuuta, joka on myös Alexanderin tai suomen­kielisen kalenterin mukaan Aleksanterin nimi­päivä.
Saksan 9. panssaridivisioona

9. panssaridivisioona () oli Saksan maavoimienn panssariyhtymä toisessa maailmansodassa.
Perustaminen.
Wehrkreis XVII perusti 4. kevyen divisioonan Wienissä 1. huhtikuuta 1938.
Historia.
Maaliskuussa 1939 divisioona osallistui Tšekkoslovakian miehitykseen marssimalla yli rajan.
Puolan sotaretkeä varten divisioona liitettiin 14. armeijan XVIII armeijakuntaan. Joulukuussa yhtymä oli Aschaffenburgissa ylijohdon reservinä. Sodassa saatujen kokemusten perusteella panssarijoukkoja laajennettiin, jolloin divisioona laajennettiin 3. tammikuuta 1940 9. panssaridivisioonaksi.
Buffonin neula

Buffonin neula oli ensimmäinen geometrisen todennäköisyyden ongelma. Oletetaan, että lattia on tehty yhdensuuntaisista ja samanlevyisistä laudoista. Mikä on todennäköisyys, että lattialle pudotettu neula leikkaa laudan reunan eli putoaa useamman kuin yhden laudan päälle?
Tämän kysymyksen esitti ensimmäisen kerran kreivi Georges Leclerc de Buffon 1700-luvulla. 
Matemaattinen formulointi.
Neula, jonka pituus on "l", pudotetaan tasolle, jossa on yhdensuuntaisia suoria, joiden etäisyys on "t". Millä todennäköisyydellä neula leikkaa suoran?
Ratkaisu.
Olkoon "x" etäisyys neulan keskipisteestä lähimpään suoraan ja "θ" neulan ja suoran välinen kulma.
Neulan keskipisteen etäisyys lähimpään suoraan on enintään "t/2" ja kaikki etäisyydet ovat yhtä todennäköisiä, joten "x":n tiheysfunktio välillä "0" ja "2/t" on
formula_1
Vastaavasti kulman "θ" tiheysfunktio on
formula_2
Koska "x" ja "θ" eivät ole toisistaan riippuvaisia, voidaan tiheysfunktiot yhdistää
formula_3
Trigonometriaa käyttämällä näemme että neula leikkaa suoran, jos
formula_4
Tapaus 1: Lyhyt neula.
Oletetaan että neulan pituus "l" on pienempi kuin suorien etäisyys "t". Kaikista mahdollisista neulan asennoista olemme kiinnostuneet niistä, joissa formula_4.
Integroimalla yhdistettyä tiheysfunktiota saadaan todennäköisyydeksi P("neula leikkaa suoran")
formula_6
Tapaus 2: Pitkä neula.
Oletetaan että formula_7. Nyt integroimalla yhdistettyä tiheysfunktiota saadaan:
formula_8
missä formula_9 on Minimi formula_10 , formula_11.
Suorittamalla integroinnin näemme, että kun formula_12, todennäköisyys että neula leikkaa suoran on
formula_13
tai
formula_14
Toisen lausekkeen ensimmäinen termi kertoo todennäköisyyden, jolla neulan kulma on sellainen, että se leikkaa suoran "x":stä riippumatta. Vastaavasti toinen termi kertoo todennäköisyyden, jolla neula tippuu kulmaan, jossa "x":llä on väliä ja neula leikkaa suoran.
π: kokeellinen määrittäminen.
Italialainen matemaatikko Lazzarini suoritti kokeen 1901, jossa hän laittoi koneen heittämään tikkua 3408 kertaa. Hän sai tulokseksi formula_15
Jos ratkaistaan formula_16 ja sijoitetaan Lazzarinin määrittämän likiarvon P:lle, saadaan :formula_17 joka on oikein kuuden desimaalin tarkkuudella. 
Koe on herättänyt paljon epäilyksiä, sillä Lazzarinin valitsemat 3408 ja 5/6 johtavat suoraan hyvin tunnettuun piin likiarvoon formula_18( formula_19 on 355:n monikerta.{{Selvennä|}})
Tulitikkukoe.
Olkoon alustassa sen päästä päähän ulottuvia yhdensuuntaisia viivoja, joiden välinen etäisyys on kaksi kertaa käytettävien tulitikkujen pituus.Tulitikkukokeessa tarkastellaan todennäköisyyttä sille, että heitettäessä tulitikkua alustalle se leikkaa jonkin alustan viivoista. Todennäköisyys yhtä tikkua heitettäessä on
formula_20 (aiemmin johdetun todennäköisyyden laskukaavan nojalla).
Tästä saadaan
formula_21
Nyt voidaan kokeellisesti määrittää todennäköisyys sille, että tikku leikkaa viivan heittämällä tikkua tarpeeksi monta kertaa. Kokeellinen todennäköisyys saadaan laskettua jakamalla onnistuneiden heittojen määrä kaikkien heittojen määrällä, eli
formula_22 
Arvio piille saadaan lasketun todennäköisyyden käänteislukuna.
Lapin ammattikorkeakoulu

Lapin ammattikorkeakoulu (Lapin AMK) on suomalainen ammattikorkeakoulu, joka aloitti toimintansa vuoden 2014 alussa, kun Kemi-Tornion ammattikorkeakoulu ja Rovaniemen ammattikorkeakoulu lakkautettiin ja niiden toiminnat yhdistettiin.
Lapin AMK toimii Kemissä, Rovaniemellä ja Torniossa, ja se on Suomen pohjoisin ammattikorkeakoulu. Kemi-Tornion ammattikorkeakoulu, Rovaniemen ammattikorkeakoulu ja Lapin yliopisto muodostivat jo vanhastaan Lapin korkeakoulukonsernin.
Vuoden 2014 alussa opiskelijoita on noin 5 500 ja henkilökuntaa 560. Koulun nimi on englanniksi Lapland University of Applied Sciences. 
Opiskelu.
Lapin AMKin koulutusaloja ovat 
Ammattikorkeakoulusta valmistuu asiantuntijoita työelämän kehittämistehtäviin. Tutkinnot ovat ammatillispainotteisia korkeakoulututkintoja. 
3,5 - 4 vuotta kestäviä AMK-tutkintoja (Bachelor’s degree) voit suorittaa 
Valmistumisen ja kolmen vuoden työkokemuksen jälkeen voi opiskella ylempiin ammattikorkeakoulututkintoihin (Master's degree). AMK järjestää myös erikoistumisopintoja, joilla voi syventää taitojaan ja tietojaan eri ammatillisilla osa-alueilla. 
Avoimet AMK-opinnot puolestaan ovat kaikille avoin keino hankkia erikoisosaamista, tutustua eri ammatti- ja tieteenaloihin tai opiskella muuten vain, omaksi iloksi.
Tutkimus- kehitys- ja innovaatiotoiminta.
Lapin AMK tekee aluetta kehittävää tutkimus-, kehittämis- ja innovaatiotyötä kaikilla osaamisaloillaan.
Arctic Power.
Ammattikorkeakoulun alaisuudessa toimii talvi- ja kylmäteknologian osaamiskeskittymä ­­Arctic Power (aiemmin "Arctic Power Laboratorio"). Se palvelee alueen yrityksiä ja hankkeita, ja sen palveluita ovat arktisen liiketoiminnan kehittäminen erityisesti liikenne- ja ajoneuvoaloilla. Arctic Powerin toiminta alkoi vuonna 2001 Arctic Power -kehittämisohjelmalla. Laboratorio ja testausalue valmistuivat kesällä 2003 ja virallinen vihkimisjuhla pidettiin 23.11.2003.
Arctic Power on mukana muun muassa eSled-sähkömoottorikelkan, kokeellisen CLT-puutalon ja pohjoisen tieliikenteen turvallisuuteen keskittyvän Intelligent Road -hankkeen kehittämisessä.
Organisaatio.
Ammattikorkeakoulun omistaa ja sen ylläpidosta vastaa Lapin ammattikorkeakoulu Oy. Yhtiön toimitusjohtaja ja ammattikorkeakoulun rehtori on KT Riitta Rissanen.
Opiskelijatoiminta.
Lapin ammattikorkeakoulussa opiskelijoiden lakisääteisenä edunvalvojana toimii opiskelijakunta ROTKO. Lisäksi eri yksiköissä toimii useita opiskelijayhdistyksiä/koulutusalajärjestöjä.
Lohiahvenet

Lohiahvenet (Percopsidae) on lohiahvenkaloihin kuuluva heimo. Heimon lajeja tavataan makeista vesistä Pohjois-Amerikasta.
Lajit ja anatomia.
Varhaisimmat lohiahvenien heimoon kuuluvien lajien fossiilit on ajoitettu eoseenikaudelle. Nykyään heimossa elää 1 suku ja 2 lajia. Lajit ovat lohiahven ("Percopsis omiscomaycus") ja pikkulohiahven ("P. transmontana"). Ruumiinrakenteeltaan lohiahvenent muistuttavat ahventa. Lajista pikkulohiahven on litteämpi. Kooltaan heimon lajit voivat suurimmillaan kasvaa noin 20 cm:n mittaisiksi. Lohiahvenlajeilla on rasvaevä. Väriltään heimon lajit ovat harmahtavia tai ruskehtavia tummemin pilkuin. 
Levinneisyys ja elintavat.
Lohiahvenia tavataan alueelta, joka pohjoisessa ulottuu Alaskaan ja Quebecin ja etelässä Missourin ja Kentuckyn osavaltioihin. Niiden elinympäritöä ovat kirkasvetiset järvet ja joet ja ne elävät lähellä sora- tai hiekkapohjaa. Lohiahvenlajien ravintoa ovat pienet selkärangattomat eläimet ja ne kutevat touko-kesäkuussa.
Elias Paalanen

Elias Wilhelm Paalanen (17. huhtikuuta 1884 Tampere – 12. kesäkuuta 1967) oli suomalainen arkkitehti. Hän laati Suomen ensimmäiset omakotitalojen tyyppipiirustukset 1920-luvulla.
Paalasen vanhemmat olivat kansakoulunopettaja Villehad Paalanen ja Anna Palmqvist. Hän pääsi ylioppilaaksi Tampereen lyseosta 1903 ja valmistui arkkitehdiksi Polyteknilliseen opistosta 1908. Paalanen oli aluksi työssä helsinkiläisissä arkkitehtitoimistoissa ja hän teki myös opintomatkoja Saksaan, Espanjaan ja Italiaan 1911 sekä Tanskaan, Alankomaihin ja Belgiaan 1912. Paalasella oli oma arkkitehtitoimisto Helsingissä vuodesta 1913 alkaen ja hänellä oli yhteinen toimisto veljensä arkkitehti Martti Paalasen kanssa 1917–1922.
Paalanen laati vuonna 1916 Suomen Osuuskauppojen keskusosuuskunnalle liikerakennusten tyyppipiirustuksia ja hän työskenteli sitten 1917–1918 SOK:n rakennustoimiston hoitajana suunnitellen muun muassa SOK:n Haapakosken asuntoalueen vuonna 1917. Suomen sisällissotaan Paalanen osallistui valkoisten puolella komppanianpäällikkönä. Paalanen toimi sosiaalihallinnon ja sittemmin sosiaaliministeriön asuntoasiain asiantuntijana vuosina 1920–1934. Hän laati tällöin Suomen ensimmäiset omakotitalojen tyyppipiirustukset joita levitettiin "Pienasuntojen tyyppipiirustuksia" nimisenä vihkona (julkaistu 1922, laaj. painos 1924, uusi kokoelma 1935). Paalanen kehitteli 1920-luvun lopulla myös puutalojen teollista valmistamista elementtitekniikalla mutta nämä kokeilut pysähtyivät 1930-luvun alun talouslamaan.
Paalanen toimi myös Helsingin kaupungin kiinteistötoimiston tonttiosaston avustavana johtajana 1934–1938 ja hän oli Muinaistieteellisen toimikunnan arkkitehtina 1948–1951. Hän oli myös jälleerakennuksen valvontatehtävissä 1940-luvulla.
Paalasen suunnittelemat rakennukset edustivat tyyliltään yksinkertaistettua 1920-luvun klassismia. Hänen tunnetuimpia suunnittelutöitään ovat 1931 valmistunut Hämäläisten talo Helsingin Kampissa, osoitteessa Urho Kekkosen katu 4–6 ja 1955 valmistunut Rautatiekirjakauppa Oy:n pääkonttori samoin Helsingin Kampissa, osoitteessa Annankatu 34–36.
Saladin Said

Salah El Din Ahmed Said (s. 29. lokakuuta 1988 Assosa) on etiopialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa Belgian pääsarjassa Jupiler Pro Leaguessa pelaavaa Lierse SK:ta.
Maajoukkuedebyyttinsä Said teki Etiopian paidassa vuonna 2006. Vuoden 2014 MM-karsinnoissa hän oli joukkueensa paras maalintekijä, Etiopian edetessä viimeiseen karsintavaiheeseen.