tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Heptamykhos

Heptamykhos (, ”Seitsemän kammiota”) tai Pentemykhos (, ”Viisi kammiota”) oli Ferekydeen kirjoittama filosofis-uskonnollinen teos. Se ei ole säilynyt nykyaikaan, mutta siitä tunnetaan myöhempien kirjailijoiden teoksissa säilyneitä katkelmia.
Ferekydeen teos oli yksi kreikkalaisen kirjallisuuden ja siten länsimaisen kirjallisuuden ensimmäisiä proosamuotoisia teoksia. Teos tunnetaan kahdella nimellä: nimellä "Heptamykhos" siihen viittaa Kallimakhos, nimellä "Pentemykhos" puolestaan Damaskios. Nimen "mykhos" voi viitata 'syvennykseen', 'kammioon' tai 'pyhäkköön'. Tutkijoiden parissa ei ole yksimielisyyttä siitä, kumpi näistä kahdesta oli teoksen oikea nimi: yleisesti käytetty Geoffrey Kirkin, J. E. Ravenin ja Malcolm Schofieldin teos "Presocratic philosophers" käyttää teoksesta nimeä "Heptamykhos", kun taas ainoan nykyaikaisen pelkästään Ferekydestä käsittelevän teoksen kirjoittaja Hermann S. Schibli katsoo, että teoksen oikea nimi oli "Pentemykhos".
Teoksessa Ferekydes esitti filosofiansa myyttisten kuvausten kautta. Teos käsittelee muun muassa kaikkeuden luomista ja kreikkalaisen mytologian jumalien välisiä taisteluja. Se edustaa näin jossain määrin samanlaista perinnettä kuin Hesiodoksen runoelma "Jumalten synty" ("Theogonia"), mutta eroaa siitä kuitenkin monin tavoin ja saattaa perustua itämaisiin vaikutteisiin. Myös Ferekydeen teoksesta on joskus käytetty nimeä "Theogonia" tai "Theokrasia" ("Jumalsekoitus").
Viljo Tuomela

Matti Hyttinen, kirjailijanimi Viljo Tuomela (10. marraskuuta 1895 Juuka – 9. elokuuta 1977) oli suomalainen kotiseuturunoilija.
Tuomelan museona toimiva entinen kotimökki "Tuomelan Tupa" sijaitsee Juuan Ahmovaaran kylässä.
Tunnetuimpia nimimerkkejä.
Matti Hyttinen oli kouluja käymätön ja ujo. Siksi hän käytti kymmeniä eri nimimerkkejä, joiden suojista hän julkaisi runoja, pakinoita ja suorasanaista tekstiä eri lehdissä. Jos samassa lehdessä oli useampi Matin runo, käytettiin eri nimimerkkejä.
Olympian kisojen voitot

﻿Olympian kisojen voitot () oli Aristoteleen kirjoittama teos, joka kokosi nimensä mukaisesti luettelon Olympian kisojen voittajista. Se on eräs esimerkki Aristoteleen suorittamista historiallisista tutkimuksista.
Aristoteleen teos käsitti yhden kirjan. Se ei ole säilynyt nykyaikaan, mutta se tunnetaan muun muassa Diogenes Laertioksen maininnasta. Teos on mahdollisesti syntynyt yhteistyössä Aristoteleen ja hänen peripateettisen koulunsa oppilaiden kanssa, samoin kuin muut vastaavanlaiset Aristoteleen nimiin laitetut arkistomateriaalia kokoavat luettelot.
Aristoteleen luettelo käsitti Olympian kisojen historian alusta eli ensimmäisestä olympiadista (vuodesta 776 eaa.) aina olympiadiin 113 (vuoteen 328 eaa.) saakka. Se sisälsi olympiavoittajien tietojen lisäksi myös tietoja muun muassa siitä, kuinka kisaohjelmaa oli laajennettu, sekä kertomuksia tunnetuista urheilijoista.
Samannimisiä teoksia kokosivat myös muut historioitsijat, kuten Timaios Tauromenionlainen (teos "Olympian kisojen voittajat"), Flegon Tralleislainen, Eratosthenes, Panodoros ja Longinos, ja muita Olympian kisojen voittajien luetteloita mm. Diodoros Siculus ja Dionysios Halikarnassoslainen. Viimeisiä luettelojen kokoajia oli 200-luvulla ateenalainen Filokhoros. Aristoteleen luettelo toimi lähteenä muille historioitsijoille, kuten Africanukselle ja Eusebiokselle. Olympiadit ja niiden luettelot toimivat yleiskreikkalaisen historiallisten tapahtumien kronologian perustana.
Aristoteleen tietämys Olympian voittajista tulee ilmi myös hänen filosofisista teoksistaan: hän mainitsee yhden voittajan teoksessaan "Nikomakhoksen etiikka". Olympian voittajien lisäksi Aristoteles kokosi myös Delfoin Python kisojen voittajien luettelon, "Python kisojen voitot" ("Pythionikai"). Lisäksi hän kokosi historiallisia tietoja myös useisiin muihin teoksiinsa.
Näytelmäluettelot

Näytelmäluettelot (, kirjaimellisesti ”Opetukset”) oli Aristoteleen kirjoittama teos, joka kokosi yhteen tietoja Ateenan näytelmäkilpailuiden voittajista. Teos ei ole säilynyt nykyaikaan, mutta se tunnetaan muiden kirjailijoiden maininnoista ja piirtokirjoituksista.
Historia.
Termi "didaskaliai" viittasi kreikassa yleisesti luetteloihin draamakilpailuissa esitetyistä näytelmistä, mukaan lukien tiedot näytelmien kirjoittajista, esitysvuosista ja menestyksestä. Tieto tämän nimisestä teoksesta Aristoteleen teosten joukossa on säilynyt Diogenes Laertioksella. Hesykhioksella teoksen nimi esiintyy muodossa "Peri didaskaliōn" ("Näytelmäluetteloista" tai ”Opetuksista”). Teos on eräs esimerkki Aristoteleen suorittamista historiallisista tutkimuksista.
Aristoteleen teos on todennäköisesti kirjoitettu pian vuoden 335 eaa. jälkeen. Se perustui mitä ilmeisimmin ennen kaikkea Ateenan arkonttien arkistoissa säilytettyihin asiakirjoihin. Lisäksi aineistona on saatettu käyttää piirtokirjoituksia, suullista perimätietoa, näytelmien käsikirjoituksissa säilyneitä tietoja sekä paikallisia kronikoitsijoita.
Aristoteleen teokseen tunnetaan viittauksia monilta oppineilta, jotka ovat käyttäneet lähteinään aleksandrialaisten filologien teoksia. Kallimakhos käytti Aristoteleen teosta muodostaessaan oman luettelonsa näytelmäkirjailijoista ja -näytelmistä ("Pinaks tōn didaskalōn"). Lisäksi teoksen tietoja on säilynyt piirtokirjoituksissa. Eräälle näistä on annettu Aristoteleen teoksen mukaan nimi "Didaskalia". Tämä piirtokirjoitus sijoitettiin noin vuonna 278 eaa. erääseen Ateenan Akropoliin eteläpuolella olleeseen rakennukseen. Se perustui alun perin Aristoteleen teokseen, mutta siinä ollutta luetteloa jatkettiin aina 100-luvulle eaa. saakka.
Aristoteles kokosi tietoa näytelmäkilpailuiden voittajista myös teokseensa "Dionysia-juhlien voitot" ("Nikai Dionysiakai").
Sisältö.
Diogeneen mukaan teos käsitti yhden kirjan. Se sisälsi tiedot paitsi voittaneista näytelmäkirjailijoista ja näytelmistä, myös tärkeimmistä näyttelijöistä. Teoksen alussa on mahdollisesti ollut johdanto, joka on käsitellyt Ateenan näytelmäkilpailuiden historiaa ja kehitystä yleisesti.
Teos sisälsi tietoja muun muassa näytelmätrilogioiden nimistä. Teos piti sisällään tiedot myös siitä, milloin näytelmän oli ohjannut joku muu kuin näytelmäkirjailija itse. Se yksilöi samannimiset näytelmäkirjailijat erottelemalla nämä ”vanhempiin” ja ”nuorempiin”. Joistakin henkilöistä on mainittu myös lisätietoja mm. näiden ikään ja ajoitukseen liittyen. Jotkut tutkijat ovat katsoneet, että teos olisi sisältänyt tiedot myös koregeista, mutta tämä ei välttämättä pidä paikkaansa.
Aristoteleen luettelo on saattanut ulottua aivan draamakilpailuiden alkuun saakka tai ainakin noin vuoteen 500 eaa., jolta ajalta lähdeaineistoa on ollut saatavilla. Ei ole kuitenkaan mahdollista sanoa, ulottuiko se teoksen kirjoitusaikaan saakka vai päättyikö se jo aiemmin. Joka tapauksessa teos on todennäköisesti kattanut huomattavan osan 400- ja 300-lukujen eaa. teatterihistoriaa, ja se on mahdollisesti sisältänyt tietoja sadoista näytelmäkirjailijoista ja ehkä jopa yli 1 500 tragediasta ja lähes 1 000 komediasta.
Dionysia-juhlien voitot

Dionysia-juhlien voitot () oli Aristoteleen kirjoittama teos, joka kokosi yhteen tietoja Ateenan näytelmäkilpailuiden voittajista. Teos ei ole säilynyt nykyaikaan, mutta se tunnetaan paitsi muilta kirjailijoilta säilyneistä maininnoista myös piirtokirjoitusten kautta.
Hesykhioksella teoksen nimi esiintyy pidemmässä muodossa, "Kaupunki-Dionysian ja Lenaia-juhlan Dionysian voitot" (, "Nikai Dionysiakai astikai kai Lēnaikai"). Tästä nimestä voidaan päätellä, että teos on luetellut Ateenan näytelmäkilpailuiden voittajia sekä kaupunki-Dionysian juhlilla että Lenaia-juhlilla.
Aristoteles on kirjoittanut teoksen Ateenassa toisella jaksollaan, vuosien 334-323 välillä. Ateenasta on löydetty piirtokirjoitus, josta käytetään nimitystä "Fasti", joka liittyy sisällöltään Aristoteleen luetteloon. Jotkut tutkijat ovat katsoneet, että Aristoteleen teos olisi toiminut piirtokirjoituksen lähteenä, mutta tämä ei välttämättä pidä paikkaansa ajoituksellisista syistä.
Aristoteles kokosi tietoa näytelmäkilpailuiden voittajista myös teokseensa "Näytelmäluettelot" ("Didaskaliai"). "Dionysia-juhlien voitot" on saattanut olla tämän toisen luettelon eräänlainen lisäosa.
Runkokynsikäs

Runkokynsikäs ("Hypsizygus ulmarius"), aiemmin myös runkovalmuska tai kantovalmuska luettu myös sukuihin "Pleurotus", (Osterivinokkaat) ja "Lyophyllum", (kynsikkäät), on Suomessakin luontaisesti esiintyvä syötävä helttasieni. Lajin taksonomia on aiheuttanut päänvaivaa. Itiöemät esiintyvät elävän lehtipuun rungossa yksittäin ja tuppaina. Laji aiheuttaa valkolahoa. 
Kyseessä on helttasieni, jonka lakki on monesti hieman yksipuolinen, jopa yli 20 cm leveä. Keskiosassa on usein marmorimaista pintahalkeilua. Jalka saattaa olla mutkainen. Heltat ovat vaaleat, kolotyviset, valmuskamaiset. Sienen haju on lähinnä hapahko. Käyttöä ruoaksi rajoittaa sienen tapa esiintyä yksittäin tai pieninä kasvustoina.
Runkokynsikäs on lahottajasieni, ja se on suosittu laji sienten kotiviljelyssä. Sieni menestyy ja tuottaa satoa hyvin esimerkiksi ulkona hakkeesta valmistetussa sienipenkissä ja myös sisäkasvatuksessa.
Arto Rintala

Arto Rintala on kirjallisuuden suomentaja. Hän on opiskellut yleistä kirjallisuustiedettä ja kulttuurihistoriaa Turun yliopistossa sekä espanjalaista filologiaa Granadan yliopistossa.
Hän on toiminut erityisesti vanhaan espanjankieliseen kirjallisuuteen erikoistuneena suomentajana. Rintala on kääntänyt muun muassa Cervantesin novellikokoelman "Opettavaisia kertomuksia" (Novelas ejemplares) ja farssikokoelman "Välinäytöksiä" (Ocho comedias y ocho entremeses nuevos, nunca representados) sekä 1500-luvun tuntemattoman kirjailijan pikareskiromaanin "Lazarillo de Tormes" (La vida de Lazarillo de Tormes y de sus fortunas y adversidades).
Laiho

Laiho on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Tampereen Höyrypuuseppä

Tampereen Höyrypuuseppä Oy oli suomalainen Tampereella toiminut puusepäntuotteita valmistanut yritys, joka aikanaan oli alallaan yksi Suomen merkittävimpiä. Yritys valmisti huonekaluja ja rakennuspuusepän tuotteita, kuten ovia ja ikkunoita, sekä teki julkisten tilojen sisustuksia.
Yritys aloitti toimintansa vuonna 1894 nimellä "Tampereen Höyrypuuseppä Karl K. Tallqvist". Sen perustaja oli Karl Konstantin Tallqvist (k. 1903). Tallqvist oli kiinnostunut myös kulttuurista ja politiikasta: hän oli muun muassa Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran jäsen ja Tampereen kaupunginvaltuutettu. Tallqvist oli perustamassa Tampereelle puuseppäin sairaus-, hautaus- ja eläkerahastoa, ja hän jakoi osan yrityksensä liikevoitosta työntekijöille. Tallqvist oli perustamassa myös Ryötön puuhiomoa sekä Tampereen kaakelitehdasta.
Tallqvistin puusepäntehdas oli 1900-luvun alussa Tampereen suurin ja sillä oli asiamiehiä suurimmissa Suomen kaupungeissa. Tehdas valmisti huonekaluja, muun muassa wieniläistuoleja ja -sohvia, ovia, ikkunoita ym. rakennuspuusepän töitä, sekä teki kokous-, kauppa- ja virastohuoneiden sisustuksia. Yritys valmisti muun muassa puukalusteet Tampereen tuomiokirkkoon.
Tallqvistin kuoltua vuonna 1903 tamperelainen nahkatehtailija J. N. Salminen hankki yhdessä liikekumppaniensa kanssa Tallqvistin tehtaan, joka jatkoi toimintaansa "Tampereen Höyrypuuseppä Oy" -nimisenä. Salminen oli tehtaan isännöitsijänä 1903-1916. Vuonna 1917 uudeksi ja ainoaksi omistajaksi tuli arkkitehti Arthur Gauffin.
Vuonna 1924 perustettiin uusi yhtiö "Höyrypuuseppä Oy" jatkamaan Tallqvistin aloittaman yrityksen toimintaa. Sisustusarkkitehti Lauri Järveläinen toimi yhtiössä 1924–1943, puolet ajasta toimitusjohtajana. Vuonna 1929 pääomistajaksi tuli tehtailija Elis Lahtinen. Yrityksellä oli tehdas Tampereen Santalahdessa. Höyrypuuseppä Oy:n palveluksessa oli vuonna 1928 noin 70 työntekijää ja 1930-luvulla noin 100 työntekijää. 1930-luvulla tehdas oli tekemässä muun muassa uuden Eduskuntatalon sisustustöitä tammiparkettilattioiden osalta. Tehdas valmisti myös teatterituoleja sekä teattereihin että elokuvateattereihin. Yrityksellä oli oma sahalaitos ja piirustuskonttori.
Vuonna 1944 yhtiön omistajat perustivat toiminnan jatkajaksi "Visuvesi Oy":n. Santalahden tehdas lopetti toimintansa vuoden 1980 tienoilla ja tehdasrakennus purettiin 2001. Höyrypuuseppä Oy lakkautettiin yhtiönä 1995 ja vanerinvalmistajana toiminut Visuvesi Oy teki konkurssin 2011.
Hr. Ms. Tromp (1937)

Hr. Ms. Tromp oli Alankomaiden kuninkaallisen laivaston Tromp-luokan kevyt risteilijä.
Valmistus.
Alus tilattiin Nederlandsche Scheepsbouw Maatschappijilta Amsterdamista ja sen köli laskettiin 17. tammikuuta 1936. Alus laskettiin vesille 24. toukokuuta 1937 ja se valmistui 18. elokuuta 1938.
Palvelus.
Alus poistettiin palveluksesta 1955 ja se romutettiin 1969.
Hr. Ms. Jacob van Heemskerck (1939)

Hr. Ms. Jacob van Heemskerck oli Alankomaiden kuninkaallisen laivaston Tromp-luokan kevyt risteilijä.
Valmistus.
Alus tilattiin Nederlandsche Scheepsbouw Maatschappijilta Amsterdamista. Sen köli laskettiin 31. lokakuuta 1938 ja alus laskettiin vesille 16. syyskuuta 1939. Alus valmistui 10. toukokuuta 1940.
Palvelus.
Alus poistettiin palveluksesta 20. marraskuuta 1969 ja se myytiin romutettavaksi 23. kesäkuuta 1970.
Piikkinuoliaiset

Piikkinuoliaiset (Cobitidae) on karppikaloihin kuuluva kalaheimo. Heimon lajeja tavataan makeista vesistä Euraasiassa ja Marokossa.
Lajit ja antomia.
Piikkinuoliaisten heimoon kuuluu noin 20 sukua ja 230 lajia. Aiemmin heimoon myös luetun Botiinae-alaheimon suvut on erotettu omaksi heimokseen Botiidae (loistonuoliaiset).
Ruumiinmuodoltaan piikkinuoliaiset ovat pitkulaisia, eräät jopa matomaisia, kaloja. Ne ovat pienehköjä ja suurimmat lajit saavuttavat noin 40 cm:n pituuden. Selkäeviä on yksi, rinta- ja vatsaevät ovat lähes samankokoiset ja peräevä sijaitsee lähellä pyrstöevää. Tyypillisiä piirteitä heimon lajeille ovat 3–6 paria viiksisäikeitä kuonossa ja silmän takana sijaitseva piikki, jonka kalat voivat kohottaa ja jäykistää. Piikkinuoliaiset ovat suomuttomia ja monilla heimon lajeilla on ruumiissaan tummia juovia.
Levinneisyys ja elintavat.
Piikkinuoliaislajeja tavataan läpi Euroopan ja Aasian aina Kaakkois-Aasiaan asti. Eniten lajeja elää Etelä- ja Kaakkois-Aasiassa. Ne ovat makeiden vesien kaloja, joita tavataan järvistä, joista ja puroista. Piikkinuoliaiset elävät lähellä pohjaa. Niiden ravintoa ovat pienet selkärangattomat eläimet, kuten madot ja hyönteisten toukat, ja eräät lajit syövät myös levää. Piikkinuoliaisten kutuaika on keväällä huhti-toukokuussa.
Monia heimon lajeja pidetään akvaariokaloina. Suosittuja ovat muun muassa "Cobitis"-, "Pangio"- ja "Misgurnus"-sukujen lajit.
Tutkielmia hysteriasta

Tutkielmia hysteriasta () on Josef Breuerin ja Sigmund Freudin kirjoittama teos vuodelta 1895. Kirjassa tarkastellaan hysterian teoriaa ja psykoterapiaa sekä esitetään viisi potilaskertomusta.
Breuer ja Freud tutustuivat Wienissä 1880-luvun alussa, ja Breuer kertoi Freudille potilaastaan Bertha Pappenheimista, joka sai kirjassa peitenimen "Anna O...". Breuer kehitti tapauksen pohjalta katharsis-menetelmää, jonka avulla potilaan oireita poistettiin antamalla tämän purkaa tukahtuneita tunne-elämyksiä. Freud kiinnostui tapauksesta jo tuolloin, mutta hän ryhtyi hoitamaan hysteriapotilaita vasta vuoden 1890 tietämillä.
Hoidettuaan lukuisia potilaita Breuer ja Freud ryhtyivät kokoamaan aineistoa kirjaksi. He julkaisivat aluksi "ennakkotiedonannon" (Hysteriailmiöiden psyykkisestä mekanismista) vuonna 1893, ja "Tutkielmia hysteriasta" ilmestyi toukokuussa 1895 ennakkotiedonanto ensimmäisenä lukunaan. Vain ennakkotiedonanto on Breuerin ja Freudin yhdessä kirjoittama; muut luvut ovat itsenäisesti laadittuja.
Kirjoittajat selostavat, kuinka he onnistuivat parantamaan potilaidensa hysteriaoireita: he palauttivat hypnoositilassa potilaan mieleen traumaattisen tapahtuman, josta oireet olivat alun perin johtuneet, ja kun potilas kuvaili tapahtuman yksityiskohtaisesti ja koki siihen liittyneet tunne-elämykset, jotka olivat aikoinaan tukahtuneet, oireet katosivat.
Kirjassa esitetään viisi tapauskertomusta:
Keskeisiin potilaisiin kuului myös Breuerin ja Freudin potilas "rouva Cäcilie M." eli paronitar Anna von Lieben (1847–1900), jonka potilaskertomukseen viitataan usein.
"Tutkielmia hysteriasta" kuuluu psykoanalyysin keskeisiin edeltäjiin, sillä kirjassa kehitellään teoriaa tiedostumattoman psyykkisen toiminnan vaikutuksista. Kirjan ilmestymisen aikoihin Breuerin ja Freudin yhteistyö päättyi ja Freud kehitti teoriaa ja hoitokäytäntöä itsenäisesti. Psykoanalyysi poikkeaa katharsis-terapiasta mm. seuraavien piirteiden osalta:
Sirkus palaa

Sirkus palaa on rap-artisti Asteen neljäs studioalbumi, joka julkaistiin 12. lokakuuta 2012. Albumin ensimmäisellä singlellä ”Sekopää” vierailee Kuorosodassa Asteen kilpakumppanina ollut Pete Parkkonen. Kappaleesta ”Pumppaa” julkaistiin musiikkivideo.
Pohjolan lääketieteen palkinto

Pohjolan lääketieteen palkinto (alun perin nimellä Pohjolan ja Suomi-yhtiön lääketieteen palkinto) on Suomen Lääketieteen Säätiön vuodesta 1981 alkaen jakama palkinto, joka myönnetään suomalaiselle lääkärille huomattavasta kansallisesta ja kansainvälisestä elämäntyöstä lääketieteen alalla. Palkinnon suuruus oli 50 000 markkaa vuoteen 2000, jonka jälkeen palkinto korotettiin 100 000 markkaan. Kun euro otettiin käteisvaluuttana käyttöön 2002, palkinto oli 17 000 euroa vuoteen 2006 saakka. Vuodesta 2007 palkinnon suuruus on ollut 20 000 euroa. Palkinto on jaettu vuosittain valtakunnallisten Lääkäripäivien aikana ja ensisijaisesti yhdelle henkilölle. Palkinnon saaja pitää samalla luennon.
Palkinnon saajan valitsee erillinen valiokunta, johon kuuluvat sääntöjen mukaan puheenjohtajana Suomen Lääketieteen Säätiön hallituksen puheenjohtaja, Suomalaisen Lääkäriseuran Duodecimin puheenjohtaja, Finska Läkaresällskapetin puheenjohtaja, Suomen Lääkäriliiton puheenjohtaja sekä kaksi Pohjolan hallituksen nimeämää jäsentä.
Palkinnon historia.
Pohjola-yhtiöiden kantayhtiöt, Keskinäinen Henkivakuutusyhtiö Suomi-Salama ja Vakuutusosakeyhtiö Pohjola, täyttivät kumpikin 90 vuotta peräkkäisinä vuosina 1980 ja 1981. Yhtiöiden 90-vuotisen toiminnan juhlistamiseksi ja korostaakseen henkilövakuutustoiminnan ja käytännön lääketieteen välistä yhteyttä päättivät yhtiöiden hallitukset joulukuun 11. päivänä 1980 tehdä Suomen Lääketieteen Säätiölle lahjoituksen. Säätiöön perustettiin Pohjola-yhtiöiden rahasto, josta Pohjola- ja Suomi-yhtiöiden nimeä kantava lääketieteen palkinto vuosittain jaetaan. Yhtiöt kartuttivat sittemmin rahastoa lisälahjoituksin useiden vuosikymmenten ajan. Palkinnon nimi muutettiin Pohjolan lääketieteen palkinnoksi kun Suomi-yhtiöiden toiminta loppui 2017.
Paul Broca

Paul Broca (1824–1880) oli ranskalainen lääkäri, kirurgi ja antropologi. Hänen mukaansa on nimetty niin sanottu Brocan alue, aivojen osa, joka on kaikilla isoilla ihmisapinoilla ja jonka uskotaan liittyvän kielen tuottamiseen. Brocan afasia tarkoittaa vaurioita tuolla alueella. Siitä kärsivä potilas yleensä ymmärtää puhetta, mutta puheen tuotto ei onnistu. Potilas voi osata joitakin sanoja, mutta puhe voi olla hyvin sekavaa, kankeaa ja hidasta.
Brocan monet tutkimukset keskittyivät ihmisen kallojen mittasuhteiden vertailuihin ja erojen etsimiseen niin sanottujen ihmisrotujen kesken.
Robert A. Foley

Robert A. Foley on antropologian professori Cambridgen yliopistossa. Foley on tutkinut ilmastonmuutoksien vaikutusta ihmisten elämään ja Melanesian asutusta.
Foleyn tutkimus on keskittynyt ihmisten evoluutioon ja ekologiaan, erityisesti käyttäytymiseen ja sopeutumiseen. Suuri osa tästä työstä on keskittynyt ihmisten ymmärtämiseen yleisten darvinististen mallien ja prosessien kautta sekä ihmisen evoluution yhdistämiseen yleisempiin evoluutiomalleihin. Foley on tutkinut varhaisia afrikkalaisia hominiineja, nykyihmisen evoluutiota sekä uudempaa esihistoriaa ja antropologiaa.
Olga Lindholm

Olga Emilia Beckman (o.s. Lindholm; 20. marraskuuta 1890 Porvoo – 31. maaliskuuta 1977) oli suomalainen ruotsin kielellä kirjoittanut runoilija.
Beckmanin vanhemmat olivat muurari Anders Lindholm ja Maria Sofia Lindholm. Puoliso oli Ernst Martin Josef Beckman vuodesta 1924.
Aiheesta muualla.
GENi: Olga Emilia Beckman (Lindholm) []
K. P. Kalliovaara

Kustaa Paavali Kalliovaara (sukunimi vuoteen 1906 "Finby"; 5. kesäkuuta 1885 Piikkiö – 14. heinäkuuta 1981 Turku) oli suomalainen lyseon lehtori ja suomentaja.
Kalliovaaran vanhemmat olivat maanviljelijä Kustaa Finby ja Anna Aleksandra Fransintytär. Hän pääsi ylioppilaaksi 1907 Turun klassillisesta lyseosta ja opiskeli Helsingin yliopistossa, josta valmistui filosofian kandidaatiksi 1912 ja maisteriksi 1914. Hän teki opintomatkan Bonniin 1913.
Kalliovaara toimi latinan ja kreikan kielen opettajana Oulussa 1909, Viipurissa 1910–1911 ja Turussa. Hän oli Viipurin klassillisen lyseon latinan vt. vanhempi lehtori 1910–1911, Tampereen lyseon latinan ja kreikan opettaja 1915–1919, latinan ja suomen vt. ylimääräinen nuorempi lehtori 1919–1920, vakinainen 1920–1922, nuorempi lehtori 1922–1937, Turun lyseon latinan ja suomen nuorempi lehtori 1937–1954, Turun yliopiston latinan vt. lehtori 1938–1955. SL R I 1950.
Maastojuoksun Suomen-mestaruuskilpailut 1981

Maastojuoksun Suomen-mestaruuskilpailut 1981 käytiin 9. toukokuuta Joroisissa. 
Miehissä Suomen mestaruuden 5 km matkalta voitti Tommy Ekblom ja mestaruuden 15 km matkalta voitti Martti Vainio. Joukkueissa miehissä Suomen mestaruuden 5 km matkalta voitti viime vuoden tavoin Viipurin Urheilijat ja mestaruuden 15 km matkalta voitti myös viime vuoden tavoin Jyväskylän Kenttäurheilijat. Naisissa Suomen mestaruuden 5 km matkalta voitti Irene Lusikka ja joukkueissa mestaruuden voitti viime vuoden tavoin Jyväskylän Kenttäurheilijat. 
Tulokset.
Lähde:
Porvoon Urheilijat

Porvoon Urheilijat (lyhenne PU) on vuonna 1922 perustettu porvoolainen urheiluseura. Seuran riveissä on voinut vuodesta 1999 alkaen harrastaa kilpatasolla yleisurheilua, suunnistusta ja telinevoimistelua. Tunnettuja seuran riveissä urheilleita ovat muun muassa Pentti Karvonen, Ari Suhonen, Tommy Ekblom, Timo Tompuri ja Anders Rockas.
Aiheesta muualla.
Seuran kotisivut
Guildford Flames

Guildford Flames on englantilainen jääkiekkojoukkue, joka pelaa EIHL-liigassa. Seura on kotoisin Guildfordin kaupungista ja on perustettu 1992.
Pelaajat.
Valmennus &amp; Joukkueenjohto.
"Lähde: EliteProspects"
Kahdeksan kuvan järjestelmä

Kahdeksan kuvan järjestelmä on televisio-, video- ja elokuvatuotannon kuvauksessa käytetty malli, millä määritellään ohjelmassa, videossa tai elokuvassa käytettävien kuvien rajaus. Kullakin kuvakoolla on lyhenne, mikä nopeuttaa ohjaajan komentokieltä tai lyhentää kuvamerkintöjä käsikirjoituksessa tai kameramiesten kameralistoissa. Kahdeksan kuvan järjestelmä on yleisesti käytössä Suomessa ja erityisesti monikameratuotannossa. Muualla maailmassa kuvakokojen määrä vaihtelee neljästä kymmeneen. 
Kuvakoot.
Näitä kuvakokoja käytetään, kun kuvataan ihmistä.
Esineitä kuvattaessa käytössä on vain:
Erik Kynard

Erik Kynard Jr. (s. 3. helmikuuta 1991 Toledo, Ohio) on yhdysvaltalainen korkeushyppääjä. Hän on opiskellut Kansas State Universityssa ja edustaa Kansas City Wildcats -seuraa. Hänen valmentajansa on Cliff Rovelto.
Kynard karsiutui loppukilpailusta Bydgoszczin alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2008. Hän sai hopeaa saman ikäluokan Pan-Amerikan mestaruuskilpailuissa Port-of-Spainissa 2009 tuloksella 210 cm. Hän karsiutui loppukilpailusta Daegun MM-kilpailuissa 2011. Lontoon olympialaisissa 2012 hän sijoittui alun perin hopealle tuloksella 233, mutta nousi jälkikäteen vuonna 2021 olympiavoittajaksi kun Ivan Uhov hylättiin dopingin takia. Kynard sijoittui viidenneksi Moskovan MM-kilpailuissa 2013. Sopotin MM-hallikilpailuissa 2014 hän sijoittui alun perin neljänneksi, mutta nousi Uhovin hylkäyksen jälkeen pronssisijalle. Pekingin MM-kilpailuissa 2015 hän oli kahdeksas. Hän sai pronssia Portlandin sisäratojen MM-kilpailuissa 2016 tuloksella 233. Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 hän oli kuudes. Lontoon MM-kilpailuissa 2017 hän karsiutui loppukilpailusta. Birminghamin sisäratojen MM-kilpailuissa 2018 hän sijoittui neljänneksi.
Kynard voitti NCAA:n mestaruuden 2011 ja 2012 Des Moinesissa silloisella ennätyksellään 234. Hän on voittanut Yhdysvaltojen-mestaruuden ulkoradoilla 2013–2016, sijoittunut toiseksi 2012 (olympiakarsinnat) ja 2018 sekä kolmanneksi 2011 ja 2017. Sisäradoilla hän on voittanut maansa mestaruuden 2014–2018 ja 2020.
Kynardin ennätys ulkoradoilla on 237 cm ja sisäradoilla 234 cm.
Hr. Ms. Karel Doorman (F827)

Hr. Ms. Karel Doorman (runkonumero F827) oli Alankomaiden kuninkaallisen laivaston Karel Doorman -luokan ohjusfregatti, joka myytiin Belgialle vuonna 2005.
Valmistus.
Alus tilattiin Schelden laivastontelakalta, missä köli laskettiin 26. helmikuuta 1985. Alus laskettiin vesille 20. huhtikuuta 1988 ja valmistui 31. toukokuuta 1991.
Palvelus.
Alus myytiin 2005 Belgialle, joka liitti sen laivastoonsa nimellä "Leopold I" runkonumerolla F930.
Hr. Ms. Willem van der Zaan (F829)

Hr. Ms. Willem van der Zaan (runkonumero F829) oli Alankomaiden kuninkaallisen laivaston Karel Doorman -luokan ohjusfregatti, joka myytiin Belgialle vuonna 2005.
Valmistus.
Alus tilattiin Schelden laivastontelakalta, missä köli laskettiin 6. marraskuuta 1985. Alus laskettiin vesille 21. tammikuuta 1989 ja valmistui 28. marraskuuta 1991.
Palvelus.
Alus myytiin 2005 Belgialle, joka liitti sen laivastoonsa nimellä Louise-Marie" runkonumerolla F931.
Hr. Ms. Tjerk Hiddes (F830)

Hr. Ms. Tjerk Hiddes (runkonumero F830) oli Alankomaiden kuninkaallisen laivaston Karel Doorman -luokan ohjusfregatti, joka myytiin Chilelle vuonna 2004.
Valmistus.
Alus tilattiin Schelden laivastontelakalta, missä köli laskettiin 28. lokakuuta 1986. Alus laskettiin vesille 9. joulukuuta 1989 ja valmistui 3. joulukuuta 1991.
Palvelus.
Alus myytiin 2004 Chilelle, joka liitti sen laivastoonsa nimellä "Almirante Riveros" runkonumerolla FF-18.
Hr. Ms. Abraham van der Hulst (F832)

Hr. Ms. Abraham van der Hulst (runkonumero F832) oli Alankomaiden kuninkaallisen laivaston Karel Doorman -luokan ohjusfregatti, joka myytiin Chilelle vuonna 2004.
Valmistus.
Alus tilattiin Schelden laivastontelakalta, missä köli laskettiin 8. helmikuuta 1989. Alus laskettiin vesille 7. syyskuuta 1991 ja valmistui 15. joulukuuta 1993.
Palvelus.
Alus myytiin 2004 Chilelle, joka liitti sen laivastoonsa nimellä "Blanco Encalada" runkonumerolla FF-15.
Hr. Ms. Van Amstel (F831)

Hr. Ms. Van Amstel (runkonumero F831) on Alankomaiden kuninkaallisen laivaston Karel Doorman -luokan ohjusfregatti.
Valmistus.
Alus tilattiin Schelden laivastontelakalta. Sen köli laskettiin 3. toukokuuta 1988 ja alus laskettiin vesille 19. toukokuuta 1990. Alus valmistui 27. toukokuuta 1993.
Palvelus.
Alus on palveluksessa 2012.
Kele Okereke

Kelechukwu ”Kele” Rowland Okereke (s. 13. lokakuuta 1981 Liverpool, Iso-Britannia) on brittiläinen muusikko. Hän on indie rock -yhtye Bloc Partyn laulaja ja rytmikitaristi. Hän on julkaissut Bloc Partyn kanssa yhteensä neljä albumia. Okereken ensimmäinen sooloalbumi "The Boxer" julkaistiin vuonna 2010.
Okereke kertoi "Butt"-lehden haastattelussa maaliskuussa 2010 olevansa homoseksuaali.
Hr. Ms. Van Speijk (F828)

Hr. Ms. Van Speijk (runkonumero F828) on Alankomaiden kuninkaallisen laivaston Karel Doorman -luokan ohjusfregatti.
Valmistus.
Alus tilattiin Schelden laivastontelakalta, missä köli laskettiin 1. lokakuuta 1991. Alus laskettiin vesille 26. maaliskuuta 1994 ja valmistui 7. syyskuuta 1995.
Palvelus.
Alus oli palveluksessa 2012.
Millennium Cross

Millennium Cross () on maailman suurin risti. Risti rakennettiin kristinuskon 2000-vuotisjuhlan kunniaksi. Risti sijaitsee Vodno-vuoren päällä lähellä Skopjen kaupunkia Pohjois-Makedoniassa.
Ristin rakentaminen aloitettiin vuonna 2002 ja se valmistui vuonna 2011. Ristin yhteyteen on rakennettu ravintola ja lahjaliike. Vuoren huipulle pääsee köysiradalla tai tietä pitkin. Ristin rakentamisen rahoitti Makedonian ortodoksinen kirkko. Muistomerkki on 66 metriä korkea ja se on valmistettu raudasta.
Lähdetään Korkeasaareen

Lähdetään Korkeasaareen on suomalainen käännöskappale yhdysvaltalaisen laulaja-sanoittajan Tom Paxtonin sanoittamasta kappaleesta ”Going to the Zoo”. Suomenkielisen käännöksen kappaleeseen teki Matti Kontio. 
Kappaleen levytti ensimmäisenä Elina Salo lapsiryhmän kanssa vuonna 1979. Siitä muodostui aikoinaan yksi radion lasten puhelintoivekonserttien toivotuimpia kappaleita. 
Kappaleen sanoissa ollaan menossa Korkeasaaren eläintarhaan viettämään aikaa koko päiväksi.
Jalkapallon suomenmestaruuskilpailut 1926

Jalkapallon SM-kilpailu 1926 oli järjestyksessään 18. kerta, kun jalkapallossa pelattiin Suomenmestaruudesta. Kilpailuun osallistui 18 seuraa. Mestaruuden voitti Helsingin Palloseura.
Propagandamielessä perustettiin myös ensimmäinen valtakunnallinen sarja, Suomen sarja. Siihen osallistuivat seuraavat joukkueet: Helsingin Jalkapalloklubi, Helsingin Palloseura, Helsingin IFK, Kronohagens IF, Åbo IFK, Turun Palloseura, Viipurin Sudet, Viipurin Reipas, Tampereen Palloilijat, Vaasan Palloseura ja Savon Piiri. Syksyllä huonoimmat joukkueet (KIF, ÅIFK ja savolaiset) pudotettiin sarjasta, jota jatkettiin keväällä 1927.
Alkuerät.
Alla esitettävistä ottelutuloksista ei voi päätellä kumpi on koti- ja kumpi vierasjoukkue, paitsi kun on merkitty (*, joka merkintä tarkoittaa kotijoukkuetta.
Joensuun Palloilijat (?) luovuttivat ottelutta Sortavalan Viritykselle ja Lappeenrannan Luistinseura puolestaan Viipurin Reippaalle.
Suomen mestarit.
HPS:n joukkue: Herman Salmi; Niilo Koskinen - Sven Lydman; Alexander Karjagin - Eino Soinio - Lauri Virta; Yrjö Tornivuori - Aulis Koponen - Sulo Saario - William Kanerva - Ilmari Mantila; maalivahtina oli aiemmin aina välieräottelun asti pelannut Harald Belewicz.
Hr. Ms. Van Nes (F833)

Hr. Ms. Van Nes (runkonumero F833) oli Alankomaiden kuninkaallisen laivaston Karel Doorman -luokan ohjusfregatti, joka myytiin 2006 Portugalille.
Valmistus.
Alus tilattiin Schelden laivastontelakalta, missä köli laskettiin 10. tammikuuta 1990. Alus laskettiin vesille 16. toukokuuta 1992 ja valmistui 24. kesäkuuta 1994.
Palvelus.
Alus myytiin 2006 Portugalille, joka liitti sen laivastoonsa nimellä "NRP Bartolomeu Diaz" ja runkonumerolla F 333.
Alus oli Alankomaissa modernisoitavana, jolloin se muutettiin monitoimifregatiksi. Telakalla päivitettiin aluksen aseistus, sensorit ja viestijärjestelmät. Lisäksi propulsio- ja voimansiirtojärjestelmää uudistettiin. Alukselle asennettiin Guardian taistelunjohtojärjestelmä sekä monitoiminäytöt erilaisia uusia järjestelmiä varten. Aluksen Mk 48 Mod 1 VLS päivitettiin käyttämään ESSM Block II -ohjuksia ja Harpoon järjestelmä päivitettiin käyttämään RGM-84L Harpoon Block II -ohjuksia.
Alus palasi Portugaliin lokakuussa 2021.
Hr. Ms. Van Galen (F834)

Hr. Ms. Van Galen (runkonumero F834) oli Alankomaiden kuninkaallisen laivaston Karel Doorman -luokan ohjusfregatti.
Valmistus.
Alus tilattiin Schelden laivastontelakalta Vlissingenistä ja sen köli laskettiin 7. kesäkuuta 1990. Alus laskettiin vesille 21. marraskuuta 1992 ja se valmistui 1. joulukuuta 1994.
Palvelus.
Alus myytiin 2006 Portugalille, joka liitti sen laivastoonsa nimellä "NRP D. Francisco de Almeida".
Rakim

William Michael Griffin Jr. (s. 28. tammikuuta 1968 Long Island, New York), taiteilijanimeltään Rakim, on yhdysvaltalainen rap-artisti ja -tuottaja. Hän muodostaa DJ Eric B.:n kanssa Eric B. &amp; Rakim -rap-duon. Rakimia pidetään yleisesti yhtenä kaikkien aikojen vaikuttavimmista ja taitavimmista MC:istä.
Valkorevonhäntä

Valkorevonhäntä ("Amaranthus albus") on Pohjois-Amerikasta kotoisin oleva revonhäntälaji.
Ulkonäkö ja koko.
Yksivuotinen valkorevonhäntä kasvaa 5–50 senttimetriä korkeaksi. Kasvin kalju varsi on koheneva tai pysty, pitkä- ja kaarevahaarainen, vaalea ja kiiltävä. Kierteisesti olevat pitkäruotiset lehdet ovat 1–4 cm pitkiä, ehyitä, ehytlaitaisia ja kaljuja. Muodoltaan ne ovat vastapuikeita, pitkänsoikeita tai vinoneliömäisen puikeita, suipputyvisiä ja otakärkisiä. Väriltään ne ovat harmaan- tai tummanvihreitä, laidoilta vaaleita ja usein myös poimulaitaisia. Valkorevonhännän kukinnot ovat pieniä ja sijaitsevat varren ja haarojen lehtihangoissa. Kukintojen esilehdet ovat äimämäisiä, pitkäotaisia ja kaksi kertaa kehän pituisia. Pienet kukat ovat yksineuvoisia ja säteittäisiä. Emikukkien kehälehtiä on kolme, joskus myös vain kaksi kappaletta. Kehälehdet ovat suikeita. Suomessa valkorevonhäntä kukkii heinä-syyskuussa. Hedelmä on pallomainen, kurttupintainen ja kaksiluomainen kota.
Levinneisyys.
Valkorevonhäntä on lähtöisin Pohjois-Amerikasta, mutta on levinnyt tulokkaana muun muassa Eurooppaan. Suomessa valkorevonhäntä on satunnainen uustulokas, jota on tavattu eri puolilta maata Oulun korkeudelle saakka.
Elinympäristö.
Suomessa valkorevonhäntää voi tavata joutomailla, lastaus- ja kaatopaikoilla sekä ratapihoilla.
Käyttö.
Useiden muiden revonhäntäkasvien tavoin myös valkorevonhäntä sopii ihmisravinnoksi.
Jacob van Heemskerck -luokka

Jacob van Heemskerck -luokka eli L-luokka () oli Alankomaiden Kuninkaallisen laivaston kahden aluksen muodostama ilmauhan torjuntaan suunniteltu ohjusfregattiluokka.
Suunnittelu.
Luokka oli ilmapuolustusmuunnelma Kortenaer-luokan aluksista ja siten se muistuttaa monin osin sukellusveneidentorjuntaan suunniteltuja puolisisariaan. Niillä on yhteiset runko- ja voimansiirtoratkaisut samoin kuin useat asejärjestelmät ja elektroniikka on yhtenevää. Tärkein ulkoinen eroavaisuus on takakannelle sijoitettu Yhdysvalloista hankittu Standard-ohjusjärjestelmä, joka korvasi helikopterisuojan sekä pakotti siirtämään 76 millimetrin tykkiä eteenpäin. Lisäksi alusten etumastoa korotettiin DA-08-maalinosoitustutkan sijoittamiseksi. Ohjusten alkuperäinen yhdysvaltalainen SPG-51-tulenjohtotutka on korvattu alankomaalaisella STIR-tutkalla.
Floor Jansen

Floor Jansen (s. 21. helmikuuta 1981 Goirle, Alankomaat) on alankomaalainen sopraanolaulaja. Jansen on nykyään suomalaisyhtye Nightwishin laulusolisti, ja hänen aikaisempia yhtyeitään ovat After Forever sekä ReVamp. 
Ura.
Jansen aloitti musiikkiuransa 16-vuotiaana perustaessaan alankomaalaisen sinfonista metallia soittaneen yhtyeen After Foreverin, joka oli yksi ensimmäisistä kyseistä tyylilajia edustanut yhtye. After Forever lopetti toimintansa 2009, minkä jälkeen Jansen perusti ReVamp-yhtyeen, jonka laulut hän teki itse.
Jansen liittyi Nightwishin sessiojäseneksi kesken Pohjois-Amerikan kiertueen vuonna 2012. Jansen kiersi Nightwishin mukana vierailevana solistina Anette Olzonin erottua yhtyeestä kesken "Imaginaerum"-kiertueen. ReVamp julkaisi viimeisen albuminsa Jansenin jo ollessa Nightwishin mukana. 9. lokakuuta 2013 hänet kiinnitettiin pysyvästi Nightwishin kokoonpanoon samaan aikaan multi-instrumentalisti Troy Donockleyn kanssa. Floor Jansen on esiintynyt Arjen Lucassenin Ayreon-albumeilla ja hän on mukana myös Lucassenin Star One -projektissa.
Jansen esiintyi alankomaalaisessa tosi-tv -ohjelmassa Beste Zangers ja hänet valittiin vuoden 2019 artistiksi Alankomaissa.
Hän aloitti soolokiertueen kotimaassaan tammikuussa 2020. Soolosingle ”Fire” ilmestyi 25. maaliskuuta 2022 ja kappale tyyliltään pop-kappale. Jansen on kertonut haastattelussa, että ei ole aiemmin ajatellut soolouraa. Jansen ei ole aikeissa lähteä Nightwishista vaan soolo on hauska sivuprojekti ja on hienoa käyttää luovuuttaan.
Jansen on kertonut olleensa erittäin väsynyt raskauden ja rintasyövän vuoksi. Tästä johtuen hän ei ollut mukana "Yesterwynde"-albumin teossa samalla tavoin kuin aikaisempien levyjen.
Yksityiselämä.
Jansen muutti kesällä 2014 Joensuuhun. Hän asui Joensuussa vuoden verran ja muutti vuonna 2015 ruotsalaisen poikaystävänsä Sabatonin rumpalin Hannes van Dahlin kanssa Ruotsiin. Heille syntyi esikoistytär maaliskuussa 2017 ja maaliskuussa 2023 hän ilmoitti olevansa jälleen raskaana.
Jansenilla diagnosoitiin lokakuussa 2022 rintasyöpä, hänet leikattiin vielä samassa kuussa ja saa myöhemmin vielä sädehoitoja.
Marraskuussa 2022 hän tiedotti parantuneensa, mutta meni vielä helmikuussa 2023 paikalliseen sädehoitoon.
Gremersdorf

Gremersdorf on kunta Pohjois-Saksassa Schleswig-Holsteinin osavaltion itäosassa. Pohjoisessa Gremersdorfin alue rajoittuu Heiligenhafenin kaupunkiin, idässä Neukirchenin kuntaan, etelässä Oldenburg in Holsteinin kaupunkiin ja luoteessa Itämereen. Kunnan alueella sijaitsee kolmetoista kylää ja neljä kartanoa. Gremersdorfin nykyinen hallinnollinen alue perustettiin vuonna 1968. Dazendorf, Neuratjensdorf, Sulsdorf ja Teschendorf sijaitsevat kunnan alueella.
Historia.
Nimi "Gremersdorf" juontuu sanasta Gremerstorpe, jonka merkitys on Dorf des Grimhari, Grimheri, Grimher, Grimer (Grimharien kylä). Von Siggenin suvun kuusi veljestä ostivat Gremersdorfin 1377 Kielin kaupunginraadille Heiligengeist- ja St. Jürgensairaalan käyttöön.
Seegalendorfin kartano.
Seegalendorfin kartano (Gut Seegalendorf) perustettiin 1500-luvun lopulla. Se kuului Rantzaun aatelissuvulle, kuten Putlosin kartanokin (Gut Putlos), johon Seegalendorf myöhemmin liitettiin. 1700-luvun puolivälissä kartano siirtyi von Rumohrin suvun omistukseen. Kartanon alkuperäinen päärakennus oli yksikerroksinen ristikkotalo, johon kuului kaksi punatiilistä siipirakennusta. Ristikkotalon paikalle rakennettiin myöhäisklassistinen uudisrakennus 1839, siipirakennukset ovat edelleen paikoillaan. Nykyisin Seegalendorf on maatalouskäytössä. Tilalla kasvatetaan shetlanninponeja.
Talouselämä ja liikenne.
Gremersdorfin talouselämä perustuu maatalouteen, erityisesti rapsin- ja viljanviljelyyn. Kunnan alueella on kaksi tuulipuistoa. Gremersdorf sijaitsee Bundesautobahn 1:n varrella niin kutsulla Vogelfluglinie-reitillä. Kylän koillispuolella reitti kulkee Fehmarnsundin sillan kautta Fehmarnin saarelle ja sen halki Puttgardenin lauttasatamaan (Fährhafen Puttgarden). Satama sijaitsee noin 28 kilometriä Gremersdorfista koilliseen ja sen kautta on meriyhteys Tanskan Rødbyhyn.
Ali Gomaa

Ali Gomaa (; s. 3. maaliskuuta 1952 Beni Suef) on egyptiläinen sunnalainen uskonoppinut, joka on toiminut maansa suurmuftina vuodesta 2003. Hän väitteli filosofian tohtoriksi Al-Azharin yliopistosta vuonna 1988. Hän on toiminut saman yliopiston professorina ja saarnannut Sultan Hasan -moskeijassa Kairossa. Häneen on lainopillisesti vaikuttanut merkittävästi imaami al-Shafi'i, joka on Egyptissä vallitsevan lakikoulukunnan perustaja 800-luvulta.
Irakli Tsykolia

Irakli Guramovytš Tsykolia (, s. 26. toukokuuta 1987 Suhumi, Georgian SNT, Neuvostoliitto) on georgialais-ukrainalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan keskuspuolustaja.
Tsykolia pelasi Dynamo Kiovan reservijoukkueissa ja Ukrainan poikamaajoukkueissa ennen siirtymistään Suomeen kaudeksi 2007. Suomessa hän on edustanut Kajaanin Hakaa, AC Oulua, Rovaniemen Palloseuraa ja Tornion Pallo -47:ää.
Anglo-Nordic

Oy Anglo-Nordic Ab on suomalainen vuonna 1935 perustettu perheyritys, joka harjoittaa konttori-, askartelu-, lahja- ja koulutarvikkeiden, työkalujen sekä urheilu- ja vapaa-ajan tuotteiden maahantuontia ja tukkukauppaa. Vuoden 2017 liikevaihto oli 10,5 miljoonaa euroa ja henkilökuntamäärä 25.
Historiaa.
Anglo-Nordicin perustaja, Hemo C. Bensky, aloitti kansainväliseen liiketoimintaan tähtäävän yrityksen 1930-luvun laman aikana vuonna 1935, mutta sota hidasti toiminnan kehitystä. Välirauhan aikana 1940-luvulla syntyi verkosto, jossa olivat Benskyn lisäksi mukana venezuelalainen diplomaatti Reynaldo Herrera, Ruotsin kuningashuoneen jäsen Carl Johan Bernadotte ja Standard Oilin perustajan John D. Rockefellerin pojanpoika Winthrop Rockefeller (sittemmin Arkansas'n kuvernööri). Miesten ideana oli helpottaa sodasta kärsineiden Pohjois-Euroopan maiden tavarapulaa niin, että kukin aloittaisi omassa maassaan kansainvälisen tuonti- ja vientikaupan Anglo-Nordic-nimisillä yrityksillä ja samojen tuotemerkkien edustussopimuksilla. Sodat jatkuivat, miehet erkanivat toisistaan ja suunnitelmasta toteutui lopulta lähinnä vain Benskyn osuus, johon kuului yhteistyösopimuksia ruotsalaisten ja amerikkalaisten yritysten kanssa.
Aluksi Oy Anglo-Nordic Ab toi Suomeen etenkin öljypolttimia ja niiden osia sekä konttoritarvikkeita. Vuonna 1946 yhtiö sai tuontilisenssin kondomeille, mutta kansanhuoltoministeriön hintasäännöstely piti kannattavuuden melko huonona. Lisenssillä Suomessa valmistetut amerikkalaiset Reynolds-kuulakärkikynät menivät paremmin: pelkästään Helsingin Wulffilla niitä väitetään myydyn tuhannen kappaleen tuntivauhdilla.
18. marraskuuta 1950 Anglo-Nordic järjesti Suomen ensimmäisen televisioesityksen Stockmannin tavaratalossa. Siinä esiintyivät muun muassa muusikko George de Godzinsky, näyttelijä Ella Eronen ja radiokuuluttaja, kreivi Carl-Erik Creutz.
Hemo Bensky kuoli vuonna 1953 liikematkalla vain 42-vuotiaana. Yhdysvalloissa asunut veli Dave Bensky palasi Suomeen ja otti Anglo-Nordicin johtaakseen seuraaviksi 35 vuodeksi. Hänen siirryttyään hallituksen puheenjohtajaksi toimitusjohtajaksi tuli 1988 hänen poikansa Leo-Dan Bensky. Yrityksessä ovat mukana myös Daven muut pojat Hemo ja Kenneth. Dave Bensky kuoli vuonna 2010, samana vuonna jolloin Anglo-Nordic täytti 75 vuotta.
Vuonna 1990 Anglo-Nordic ryhtyi edustamaan englantilaisia Technophone-puhelimia. Pian Nokia osti Technophonen ja sulautti sen Mobiran tavoin Nokia-brändin alle 1995, jolloin Anglo-Nordicista tuli Nokian ainoa virallinen tukkumyyjä Suomessa.
Yelawolf

Michael Wayne Atha (s. 30. joulukuuta 1979 Gadsden, Alabama), taiteilijanimeltään Yelawolf, on yhdysvaltalainen hip hop -artisti. Hän on tällä hetkellä töissä Eminemin Shady Records- ja Interscope Records -levy-yhtiöissä. Yelawolf julkaisi itsenäisesti tuotetun debyyttistudioalbuminsa nimeltään Creek Water vuonna 2005. Vuosien 2005 ja 2010 välillä hän julkaisi EP-levyn ja neljä mixtapea. Viimeinen näistä mixtapeista, nimeltään Trunk Muzik, keräsi Yelawolfin ympärille vahvan kannattajakunnan, jonka seurauksena hän pääsi töihin Interscope Recordsille, joka myöhemmin samana vuonna julkaisi mixtapen uudelleen nimellä Trunk Muzik 0-60 .
Tammikuussa 2011 Yelawolf allekirjoitti sopimuksen Eminemin Shady Recordsille ja julkaisi Radioactiven 21. marraskuuta 2011. Albumi nousi USA:n Billboard 200 -listalla sijalle 27.
14. maaliskuuta 2013 Yelawolf julkaisi jatko-osan Trunk Muzik -mixtapelle. Jatko-osan nimi oli Trunk Muzik Returns, ja se sai hyvin positiivisen vastaanoton alkuperäisiltä Yelawolfin faneilta.
Varhainen elämä.
Atha syntyi 30. joulukuuta 1979 Gadsdenissa Alabamassa. Hän on sukujuuriltaan puoliksi valkoinen amerikkalainen ja puoliksi Cherokee-intiaani. Athan äiti oli vain 15-vuotias synnyttäessään hänet. Lapsuusvuosinaan Atha muutti usein. Hän vietti suuren osan ajastaan Antiochissa Tennesseessä. Hän kävi koulua Carter Lawrence Elementaryssa Nashvillessä, Tennesseessä, joka sijaitsi lähellä vähätuloisia alueita. Täällä Atha sanoo, että "hip hopin maailma alkoi avautua minulle"
Ahmadi

Ahmadi on Kuwaitin al-Ahmadin kuvernoraatin pääkaupunki. Vuonna 2016 kaupungin arvioitu asukasluku oli noin 31 000.
Kuwait Oil Company eli KOC löysi vuonna 1938 öljyä Burganin harjanteen eteläpuolelta ja öljykenttä osoittautui myöhemmin yhdeksi maailman suurimmista. Öljyn vienti aloitettiin vasta toisen maailmansodan jälkeen vuonna 1946 ja yhtiö siirsi samaan aikaan kenttätukikohtansa harjanteen aavikkoalueelle. Paikka nimettiin Ahmadiksi silloisen Kuwaitin hallitsija Ahmad Al-Jaber Al-Sabahin mukaan. Kaupunki rakennettiin alun perin öljy-yhtiön ulkomaalaisten työntekijöiden tarpeita ajatellen. Ajan kuluessa kuwaitilaisten työntekijöiden määrä on lisääntynyt. KOC on ollut valtionyhtiö vuodesta 1975. Vuonna 1991 kaupungin öljylähteet sytytettiin tuleen Persianlahden sodan aikana.
Ahmadissa on useita puistoja ja urheilukeskuksia, mukaan lukien jalkapallostadion. Kaupungilla on oma jalkapallojoukkueensa. Kaupungissa sijaitsee myös Kuwait Oil Companyn pääkonttori.
Dogs Australia

Dogs Australia, aiemmin Australian National Kennel Council (ANKC), on Australian virallinen FCI:n alainen kenneljärjestö. Se on australialaisten koiraharrastajien kattojärjestö, joka vastaa rotujen jalostamisesta, näyttelytoiminnasta, käyttökokeista, tottelevaisuuskoulutuksesta ja muista koiratoiminnasta maan sisällä. Se perustettiin Sydneyssä alkuperäisellä nimellään vuonna 1958.
Järjestöön kuuluvat seuraavat alueelliset instanssit:
Dogs Australia on FCI:n ainoa jäsenorganisaatio Australiassa. Sen puheenjohtaja on vuodesta 1998 lähtien ollut Hugh Gent. Aiemmat puheenjohtajat olivat A. Howie (1959–1986) ja J. G. W. Head (1986–1997). 
Suosituimmat rodut.
Australian 30 suosituinta rotua vuonna 2019 olivat ANKC:n rekisterin mukaan seuraavat:
DA:n roturyhmittely.
Dogs Australian roturyhmät poikkeavat hieman FCI:n vastaavista. Myös jotkin rotunimet saattavat vaihdella.
Pohjola-palkinto

Pohjola-palkinto voi tarkoittaa muun muassa seuraavia:
Jaavanjalokotka

Jaavanjalokotka ("Nisaetus bartelsi") on haukkojen heimoon kuuluva lintu. Se on kotoperäinen Indonesiassa Jaavan saarella Se on aiemmin kuulunut sukuun "Spizaetus", josta se on siirretty nykyiseen.
Populaation suuruudeksi arvioidaan 600–900 yksilöä, ja määrä on vähenemässä metsäalueiden pienenemisen vuoksi. Sen elinpiiriä ovat lähinnä kosteat metsät, tavallisimmin 500–1 000 metrin korkeudessa. Se pesii joka toinen vuosi yleensä tammi-heinäkuun välisenä aikana. Poikastuotto arvioidaan vähäiseksi. Sen pääasiallista ravintoa ovat pienet nisäkkäät, mutta joskus myös linnut, käärmeet ja sisiliskot.
Sen pituus on 60 cm. Se on keskikokoinen metsälintu. Aikuisen kruunu ja viikset ovat mustat. Pitkä töyhtö, joka yleensä on vaakasuorassa, on musta, kärki valkoinen. Pään sivut ja niska ovat pähkinänruskeat, selkä ja siivet tummanruskeat, pitkä pyrstö ruskea mustin raidoin. Kurkku on kermanvalkoinen, keskellä tumma raita. Muuten alapuoli on vaalean ja punaruskean raidallinen. Nuoret linnut ovat muuten samanlaisia, mutta alta vaaleampia ja päästä tummempia.
Jaavanjalokotka on Indonesian kansallislintu. Siitä käytetään yleisesti nimitystä garuda, joka tarkoittaa hindulaisuuden ja buddhalaisuuden lintumaisia olentoja. Tieteellinen nimi on annettu Hans Bartelsin mukaan.
Helmikuussa 2012 jäljellä arvioitiin olevan noin 325 yksilöä, pääasiassa Malangbong Länsi-Jaavan metsäalueella sekä muutamia Itä-Jaavalla. Keski-Jaavan Mount Merapin metsät ovat paljaita tulivuorenpurkauksen vuoksi, ja Diengin ylängön metsäalue on hakattu paljaaksi maanviljelykselle. Lintu sopeutuu huonosti muuttuviin oloihin, koska ne suosivat kotoperäistä Rasamala-puuta ja ravinnokseen kotoperäistä jaavalaista rottaa. Populaation määrän pitäisi olla 1 450 paria, ja ilman suojelutoimia sen arvioidaan häviävän vuoteen 2025 mennessä.
United Kennel Club

United Kennel Club (UKC) on yhdysvaltalainen puhdasrotuisten koirarotujen rekisteri. Se on Yhdysvaltojen toiseksi vanhin ja maailman toiseksi suurin kaikkien rotujen rekisteri. Verkkosivujensa mukaan kenneljärjestö rekisteröi vuosittain 250 000 uutta koiraa. Se ei kuulu FCI:n alaisuuteen, toisin kuin suurin osa muiden maiden kennelliitoista. UKC:n perusti Chauncey Z. Bennett vuonna 1898 työkoirien rekisteriksi vastalauseena American Kennel Clubin näyttelykeskeiselle jalostukselle. Jotkut vastustajat taas väittävät, että se perustettiin, jotta Bennett voisi rekisteröidä amerikanpitbullterrierinsä Bennett’s Ringin.
Bennett kehitti ja edisti ”kokonaisen” koiran käsitettä, mikä tarkoitti koiraa, joka paitsi näytti hyvältä, myös suoriutui tehtävistään yhtä hyvin, ja älykkyys ja työskentelyominaisuudet olivat yhtä tärkeitä kuin rodunomainen ulkomuoto. Hän löysi pyrkimystensä vuoksi markkinaraon käyttöominaisuuksia vaalivista paimen- ja metsästyskoirien omistajista. UKC oli innovatiivinen esimerkiksi DNA-testauksen käytössä koirien syntyperän todistamiseen. Myöhemmin yhdistys laajensi toimintaansa muille osa-alueille, kuten koiraharrastuksiin ja näyttelyihin, ja nykyisin se sponsoroi näyttely-, tottelevaisuus-, metsästys- ja agilitytapahtumia.
UKC:n nykyinen puheenjohtaja Wayne Cavanaugh toimi aiemmin AKC:n varapuheenjohtajana. B. J. Andrewsin haastattelussa vuonna 2000 thedogplace.com-sivustolla Cavanaugh määritteli UKC:n ”suorituskykyisten koirien rekisteriksi” ja puolsi ennemmin yhteistyötä kuin kilpailua AKC:n kanssa.
Koiran saa UKC-rekisteriin kolmella tavalla:
Viisi eniten rekisteröityä rotua vuonna 2008:
UKC:n roturyhmät.
UKC luokittelee rodut kahdeksaan ryhmään: seurakoiriin, vartiokoiriin, lintukoiriin, paimenkoiriin, pohjoisiin rotuihin, ajokoiriin, vintti- ja paariakoiriin sekä terriereihin. Koska UKC ei ole FCI:n alainen organisaatio, niiden viralliset rotunimet eivät ole aina täysin samat.
Hr. Ms. Jacob van Heemskerck (F812)

Hr. Ms. Jacob van Heemskerck (runkonumero F812) oli Alankomaiden kuninkaallisen laivaston Jacob van Heemskerck -luokan ohjusfregatti.
Valmistus.
Alus tilattiin Schelden laivastontelakalta, missä köli laskettiin 21. tammikuuta 1981. Se laskettiin vesille 5. marraskuuta 1983 ja valmistui 15. tammikuuta 1986.
Palvelus.
Alus myytiin 2005 Chilelle, joka liitti sen laivastoonsa nimellä "Almirante Latorre".