tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Eläinten navigaatio

Eläinten navigointi tarkoittaa useiden eläinten kykyä löytää tiensä perille ilman karttoja tai apuvälineitä. Useat linnut, kuten lapintiira, sekä monet hyönteis- ja kalalajit liikkuvat pesimäalueidensa välillä tuhansia kilometrejä, ja monet muut lajit osaavat navigoida sujuvasti lyhyempiä välimatkoja.
Ilmiötä, jossa eläin löytää perille tietämästään sijainnista käyttäen apunaan ainoastaan tietoa nopeudestaan ja kulkusuunnastaan, ehdotti Charles Darwin vuonna 1873 mahdollisena suunnistamismekanismina. 1900-luvulla Karl von Frisch osoitti, että eräät mehiläiset osaavat suunnistaa auringon, taivaan polarisaatiokuvion ja maan magneettikentän avulla; näistä aurinko on ensisijainen, jos se on nähtävissä. William Tinsley Keeton osoitti että kirjekyyhkyt pystyvät samalla tavoin hyödyntämään useita navigaatiovihjeitä, esimerkiksi aurinkoa, maan magneettikenttää, hajuja ja ympäristön ulkomuotoa. Ronald Lockley osoitti, että eräs pieni merilintulaji, pikkuliitäjä, osaa määritellä sijaintinsa ja lentää kotiinsa täydellä vauhdilla, kun se päästetään vapaaksi kaukana kotoaan, kunhan vain joko aurinko tai tähdet ovat nähtävissä.
Villieläinten kykyyn suunnistaa saattavat vaikuttaa haitallisesti monet ihmisten aikaansaamat tekijät. Esimerkiksi hyönteismyrkkyjen on osoitettu mahdollisesti haittaavan mehiläisten navigointia, ja valot voivat haitata kilpikonnien navigointia.
Konsta Talvio

Antti Konstantin (Konsta) Talvio, sukunimi aik. "Wahlberg" (5. kesäkuuta 1892 Mäntsälä – 9. elokuuta 1970 Hyvinkää) oli suomalainen maanviljelijä ja Sosialistisen työväen ja pienviljelijöiden eduskuntaryhmän sekä Suomen kansan demokraattisen liiton kansanedustaja.
Talvion vanhemmat olivat torppari Antti Wahlberg ja Amanda Maria Siiranen. Hän kävi kansakoulun ja oli torpparina ja myöhemmin maanviljelijänä Mäntsälässä. Talvio oli vankilassa poliittisista syistä 1918–1920 ja 1930–1933. Hänet erotettiin 1930 eduskunnasta ns. kommunistilakien nojalla ja tuomittiin valtiopetoksen valmistelusta Tammisaaren pakkotyölaitokseen.
Talvio oli Sosialistisen työväen ja pienviljelijöiden eduskuntaryhmän kansanedustajana 1929–1930 ja Suomen kansan demokraattisen liiton kansanedustajana 1945–1948 edustaen Uudenmaan läänin vaalipiiriä. Talvio oli myös Mäntsälän kunnanvaltuuston jäsenenä ja hän kuului Suomen kommunistisen puolueen keskuskomiteaan ja Uudenmaan piiritoimikuntaan sekä toimi Suomen kansan demokraattisen liiton liittoneuvoston puheenjohtajana.
Talvio oli naimisissa vuodesta 1920 Maria Vilhelmina Koskisen (entinen Sinisalo) kanssa.
Vladimir Andrejev (koripalloilija)

Vladimir Georgijevitš Andrejev (, s. 14. heinäkuuta 1945 Astrahan, Venäjän SFNT) on kilpauransa päättänyt, Neuvostoliittoa edustanut koripalloilija.
Andrejev saavutti Neuvostoliiton joukkueessa olympiapronssia Méxicossa 1968 ja MM-kilpailuissa kultaa vuonna 1967 sekä pronssia 1970. Euroopan mestaruuden Andrejev voitti vuosina 1967, 1969 ja 1971.
K. E. Varho

Karl (Kaarlo, K. E.) Eugen Varho (synt. Fjällman, 2. maaliskuuta 1877 Pori – 4. tammikuuta 1933 Pori) oli suomalainen suutari, joka toimi STPV:n kansanedustajana vuosina 1926–1927.
Elämä.
Varhaiset vuodet.
Varhon vanhemmat olivat Eurassa syntynyt suutari Karl Johan Fjällman (s. 1848) ja Edla Sofia Nordlund (1849–1882). Suutarina työskennellyt Varho oli mukana ammattiyhdistystoiminnassa jo vuosisadan vaihteessa. Vuonna 1909 Varho oli perustamassa Kahaluodon työväenyhdistystä ja hän toimi myös sen ensimmäisenä puheenjohtajana. 1910-luvun alussa Varho asui muutaman vuoden Loimaan Karhulassa ja piti Poriin palattuaan omaa suutarinverstasta Aittaluodossa. 
Sisällissodan aikana Varho kuului Porin punakaartiin toimien vartiotehtävissä ja työskennellen punakaartin suutarinverstaassa. Huhtikuussa hän pakeni Porin seudun punaisten mukana kohti Itä-Suomea ja jäi 1. toukokuuta saksalaisten vangiksi Hollolan Vesalassa päätyen lopulta Suomenlinnan vankileirille. Elokuussa Varho sai 3 vuoden vankeustuomion, joka muutettiin 5 vuoden ehdonalaiseksi ja hänet laskettiin vapaaksi.
Sisällissodan jälkeen.
Vuonna 1920 Varho osallistui SAJ:n Satakunnan piirijärjestön perustavaan kokoukseen Suomen nahka- ja tekstiilityöväen liiton edustajana. Vuosikymmenen alussa hän lähti mukaan myös kommunistien toimintaan. Kesäkuussa 1925 Varho nousi Porin kaupunginvaltuuston jäseneksi Sosialistisen Työväen ja Pienviljelijäin Vaalijärjestön edustajana paikkakunnalta muuttaneen J. W. Katajan tilalle. Varho valittiin uudelleen valtuustoon joulukuun 1925 kunnallisvaaleissa, ja hän uusi paikkansa vielä vuonna 1928. Eduskuntaan Varho nousi nousi helmikuussa 1926 paikastaan luopuneen Svantte Vuorion varaedustajana. Vuoden 1927 eduskuntavaaleissa hän jäi ensimmäiselle varasijalle.
Varho pidätettiin heinäkuussa 1930 samassa yhteydessä, jolloin sisäministeri E. V. Kuokkanen määräsi äärioikeistolaisen Lapuan liikkeen painostuksesta kaikki STPV:n 23 istuvaa kansanedustajaa vangittavaksi epäiltynä ”maanpetoksellisesta toiminnasta”. Marraskuussa Turun hovioikeus antoi Varholle 1 vuoden ja 8 kuukauden kuritushuonetuomion valtiopetoksen valmistelusta. Varho suoritti tuomionsa Tammisaaren pakkotyölaitoksessa ja vankeudessa heikentyneen terveytensä myötä kuoli tammikuussa 1933. Hänet on haudattu Käppärän hautausmaalle vankeudessa kuolleiden SKP:n jäsenten joukkohautaan.
Perhe.
Varhon puoliso oli Noormarkusta kotoisin ollut Vendla Sofia Rudenberg (s. 1880), jonka kanssa hän avioitui vuonna 1900.
Juri Selihov

Juri Gennаdjevitš Selihov (, s. 22. tammikuuta 1943 Kupino, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on venäläinen koripallovalmentaja ja Neuvostoliittoa edustanut koripalloilija.
Selihov saavutti pelaajana Neuvostoliiton joukkueessa olympiapronssia Méxicossa 1968, maailmanmestaruuden vuonna 1967 ja Euroopan mestaruuden vuonna 1967.
Valmentajana Selihov johti Venäjän EM-hopealle Saksassa 1993.
Svantte Vuorio

Svantte Ferdinand Vuorio (synt. Sandelin, 18. elokuuta 1890 Huittinen – 17. tammikuuta 1971 Huittinen) oli suomalainen maanviljelijä, joka toimi STPV:n kansanedustajana vuosina 1924–1925.
Elämä ja ura.
Huittisten Palojoen kylässä syntyneen Vuorion vanhemmat olivat torppari Kustaa Ferdinand Vuorio (1863–1937) ja Anna Sofia Matintytär (1851–1931). Kauppakoulun käytyään hän työskenteli aluksi A. Ahlström Oy:n konttoristina Noormarkussa ja viljeli myöhemmin kotitilaansa Huittisissa.
Vuorio valittiin eduskuntaan vuonna 1924. Joulukuussa 1925 hän sai vapautuksen edustajantoimesta kärsittyään pitkään hermosairaudesta. Vuorion tilalle eduskuntaan tuli Kaarlo Varho. Huittisten kunnanvaltuustoon hänet valittiin ensimmäisen kerran vuonna 1919.
Vuorio kirjoitti myös näytelmiä sekä työväenlehdissä julkaistuja runoja.
Perhe.
Vuorion puoliso oli Hilda Maria Tamminen, jonka kanssa hän avioitui vuonna 1919. Heidän tyttärensä Hely Annikki Vuorion (s. 1937) puoliso oli talousneuvos Erkki Hakala.
Taavi Pitkänen

Taavetti (Taavi) Pitkänen (5. helmikuuta 1892 Kuopion maalaiskunta – 10. maaliskuuta 1929 Iisalmi) oli suomalainen suutari ja Sosialistisen työväen ja pienviljelijöiden eduskuntaryhmän kansanedustaja.
Pitkäsen vanhemmat olivat itsellinen Petter Pitkänen ja Anna Maria Parviainen. Hän toimi suutarina Iisalmessa. 
Pitkänen oli Sosialistisen työväen ja pienviljelijöiden eduskuntaryhmän kansanedustajana huhtikuun lopulta syyskuun alkuun 1927 edustaen Kuopion läänin läntistä vaalipiiriä. Hän tuli eduskuntaan huhtikuussa 1927 kuolleen Juho Komulaisen tilalle. Pitkänen oli myös Iisalmen kaupunginvaltuuston jäsenenä.
Pitkänen oli naimisissa vuodesta 1915 Iida Liisa Miettisen kanssa.
Modestas Paulauskas

Modestas Paulauskas (, s. 19. maaliskuuta 1945 Kretinga, Liettuan SNT) on liettualainen kilpauransa päättänyt koripallovalmentaja ja Neuvostoliittoa edustanut koripalloilija.
Paulauskas saavutti Neuvostoliiton joukkueessa kesäolympialaisista kultaa Münchenissä 1972 ja pronssia Méxicossa 1968, MM-kilpailuista kultaa vuosina 1967 ja 1974 sekä pronssia 1970 ja EM-kilpailuista kultaa vuosina 1965, 1967, 1969 ja 1971 sekä pronssia vuonna 1973. Hänet valittiin vuoden 1965 EM-kilpailujen arvokkaimmaksi pelaajaksi.
Harald Kanepi

Harald Kanepi, (vuoteen 1935 ​​Harald-Friedrich Konopinski, 21. helmikuuta 1921, Tallinna – 20. kesäkuuta 1975, Uhta, Komi) oli virolainen nyrkkeilijä. 
Harald Kanepi aloitti nyrkkeilynsä Tallinna Nyrkkelyklubissa () vuonna 1935 valmentajanaan Nigul Maatsoo. Hän nyrkkeili kevyessä sarjassa eli sarjassa alle 61,2 kg. Hän saavutti Viron mestaruuskisoissa hopeaa vuonna 1938 ja seuraavana vuonna hänestä tuli Viron mestari. Hän osallistui samana vuonna Dublinissä EM-kisoihin ja saavutti kisoissa hopeaa. Ensimmäisessä ottelussa hän voitti isäntämaan Irlannin Patrick Gernonin, ja välierässä voitto tuli Belgian Staf Jacobsista. Finaalissa Kanepi koki tappion Saksan Herbert Nürnbergille, joka näin uusi mestaruutensa. Seuraavana vuonna Kanepi otti vielä Viron mestaruuden ylemmässä eli sarjassa alle 66,7 kg.
Maailmansodan aikaan Neuvostoliiton vallattua Viron Kanepi saavutti sen jälkeen Neuvosto-Viron mestaruuden vuonna 1941 sarjassa alle 66,7 kg. Sodan jälkeen vuonna 1945 hän saavutti Neuvostoliiton mestaruuskisojen hopeaa sarjassa 61,2 kg ja joukkuekilpailun pronssia Tallinna Dünamon joukkueessa. 
Lokakuussa 1945 Kanepi kuitenkin vangittiin ja tuomittiin helmikuussa 1946 10 vuodeksi vankeuteen ja olemaan seuraavat viisi vuotta karkotettuna Virosta. Kanepi joutui näin vankeuteen Pohjois-Venäjälle Vorkutaan Komin alueelle. Siellä ollessaan hänestä tuli Komin ANST:n nyrkkeilymestari.
Harald Kanepin veljenpojan tytär on virolainen huipputennispelaaja Kaia Kanepi.
Mitra (albumi)

Mitra on Suomen "Idolsin" seitsemännen tuotantokauden voittaneen Mitra Kaislarannan esikoisalbumi, joka julkaistiin 21. elokuuta 2015. Albumin on tuottanut Jukka Immonen. Albumin paras sijoitus Suomen virallisella albumilistalla oli 12. sija, jonka se saavutti ensimmäisellä listaviikollaan. Yhteensä se oli listalla viisi viikkoa.
Albumin ensimmäinen single ”Äkkisyvää” julkaistiin Idols-finaalin jälkeen joulukuussa 2013. Seuraava single ”Kukka kaipaa valoa” julkaistiin vasta tammikuussa 2015 ja se saavutti kohtalaisen menestyksen nousten kahdeksi viikoksi kymmenenneksi soitetuimmaksi radiokappaleeksi. Albumilta on julkaistu myös single ”Jotain pysyvää” toukokuussa 2015.
Mr. Gimmick

Mr. Gimmick (Japanissa "Gimmick!") on Sunsoftin kehittämä ja vuonna 1992 julkaisema tasohyppelypeli. Peli julkaistiin tammikuussa 1992 Japanissa, ja toukokuussa 1993 Euroopassa ainoastaan Pohjoismaissa. Pohjoismaissa julkaisusta vastasi Bergsala, ja Pohjoismaissa peliä julkaistiin vain maltillinen määrä. Peliä suunniteltiin julkaistavaksi myös Yhdysvalloissa, mutta sitä ei koskaan tapahtunut.
Peli ei myynyt hyvin Skandinaviassa, ja harvinaisuutensa vuoksi nykypäivänä retropelikeräilijöiden keskuudessa pelistä maksetaan jopa useita satoja euroja.
Vuonna 2002 peli julkaistiin Japanissa PlayStationille "Super Spy Hunterin" kanssa osana "Sunsoft Memorial Collection: Volume 6" -kokoelmaa.
Remaster alkuperäisestä pelistä nimeltä "Gimmick! Special Editionin" ilmoitettiin alun perin julkaistavan vuonna 2022 Microsoft Windowsille, Nintendo Switchille, PlayStation 4:lle ja Xbox Onelle. Sitä kehittää City Connection, ja sen julkaisee City Connection Japanissa ja Bitwave Games lännessä. Fyysinen painos on määrä julkaista jakelija Clear River Gamesin kautta. Syyskuussa 2022 City Connection ja Bitwave Games ilmoittivat, että erikoispainoksen julkaisu viivästyy ”vuoden 2023 alkuun”. 9. toukokuuta 2023 Ruotsalainen kustantaja BitWave Games ilmoitti, että "Gimmick! Special Edition" julkaistaan 6. heinäkuuta 2023.
Juoni.
Pelin päähenkilö on Mary-niminen tyttö, joka saa isältään syntymäpäivälahjaksi Gimmick-nimisen lelun. Mary ihastuu lelusta täysin ja leikkii sillä koko päivän. Maryn mentyä nukkumaan hän asettaa Gimmickin yksityispaikalle kaapin päälle. Maryn muut lelut tulevat mustasukkaiseksi Gimmickille, ja yöllä he päättävät kaapata Maryn mystiseen lelumaailmaan. Gimmick herää unestaan ja lähtee pelastamaan omistajaansa.
Joseph Schooling

Joseph Isaac Schooling (s. 16. kesäkuuta 1995 Singapore) on singaporelainen uinnin MM-mitalisti ja Aasian kisojen voittaja, sekä myös kotimaansa ensimmäinen olympiavoittaja.
Schooling saavutti Glasgow’n Kansainyhteisön kisoissa 2014 hopeaa 100 metrin perhosuinnissa ajalla 51,69. Saman vuoden Aasian kisoissa Incheonissa hän voitti 100 metrin perhosuinnin ajalla 51,76 sekä sai hopeaa 50 metrin perhosuinnissa ja pronssia 200 metrin perhosuinnissa.
Schooling saavutti Kazanin MM-kilpailuissa 2015 pronssia 100 metrin perhosuinnissa ajalla 50,96. Lisäksi hän oli seitsemäs 50 metrin perhosuinnissa. Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 Schooling voitti kultaa 100 metrin perhosuinnissa ajalla 50,39. Budapestin MM-kilpailuissa 2017 hän sai 100 metrin perhosuinnissa pronssia ajalla 50,83 ja sijoittui 50 metrin perhosuinnissa viidenneksi. Jakartan Aasian kisoissa 2018 hän saavutti kultaa 50 ja 100 metrin perhosuinneissa sekä pronssia 4 × 100 ja 4 × 200 metrin vapaauintiviesteissä.
China Securities Finance Corporation

China Securities Finance Corporation on vuonna 2011 perustettu Kiinan keskuspankin rahoittama valtio-omisteinen instituutio. Sen tehtävänä on ollut välittää lainoja osakevälittäjille, jotka lainaavat rahaa edelleen eteenpäin tavallisille kiinalaisille. Kiinan osakkeiden arvon lähdettyä jyrkkään laskuun heinäkuussa 2015 se on ostanut osakkeita myös suoraan markkinoilta keskuspankilta saamillaan varoilla laskun hillitsemiseksi. Instituution johdossa toimii Nie Qingping ja sillä on noin 70 työntekijää.
Toiminta.
China Securities Finance Corporation perustettiin vuonna 2011 Kiinan valtioneuvoston ja finanssivalvoja China Securities Regulatory Commissionin eli CSRC:n hyväksynnällä. Sen oli tarkoitus tukea vuonna 2010 aloitettua pilottihanketta, jolla Kiinan mannermaan arvopaperien välitysliikkeiden sallittiin osallistua arvopaperien kauppaan lainarahalla. Tällaista kauppaa tapahtui pienimuotoisesti epävirallisesti jo ennen vuotta 2010, mutta vasta pilottihankkeen myötä siitä tuli virallista. Sijoittajat saattoivat näin ottaa lainarahaa välitysliikkeiltä ja sijoittaa rahat arvopapereihin. Lainan vakuutena ovat sijoituksella saadut arvopaperit. Sijoittajan täytyy myös tehdä talletus, joka on aluksi yhtä suuri kuin sijoitukseen otetun rahan summa. Jos arvopaperien arvo tippuu tämän summan alle, sijoittajan täytyy tajota lisää vakuuksia. Jos sijoittaja ei tähän pysty, velkoja voi myydä vakuutena olleet osakkeet. Toiminnan vaarana on paniikkimyyntien lauekaminen, jotka painavat kursseja alas ja vähentävät velallisten vakuuksien arvoa entisestään.
Hankkeen alkuvaiheessa sijoittajilla tuli olla auki ollut tili vähintään 18 kuukauden ajan rekisteröidyssä arvopaperiyhtiössä, jonne sijoitettuna tuli olla osakkeita ja/tai käteistä vähintään 500 000:n renminbin edestä. Vuonna 2013 CSRC laski vaadittua tilin aukioloaikaa kuuteen kuukauteen ja perui ohjeistuksensa koskien vähimmäistalletuksen määrää. Välittäjät tulkitsivan tämän siten, että vähimmäismäärät saatettiin asettaa vapaasti. Nykyisin välitysliikkeet saavat rahansa esimerkiksi myymällä osakkeitaan, mutta myös China Securities Finance Corporationilta, joka harjoittaa tämän toiminnan lisäksi myös arvopaperilainausta. Pörssikurssit lähtivät jyrkkään laskuun heinäkuussa 2015. China Securities Finance Corporationin tehtäväksi tuli ostaa osakkeita markkinoilta keskuspankin varoilla. Tätä tarkoitusta varten sen käyttöön annettiin joidenkin lähteiden mukaan 2,5-3 triljoonaa renminbiä, eli noin 483 miljardia Yhdysvaltain dollaria. Se sai myös noin 100 miljardia renminbiä useilta eri Kiinan pankeilta ja se voi vielä hakea lisää rahaa 322 miljardin dollarin edestä. Se on sittemmin sijoittanut rahojaan etenkin markkina-arvoltaan suuriin yrityksiin ja etenkin rautateihin.
Kuperjanovin jalkaväkipataljoona

Kuperjanovin jalkaväkipataljoona () on Viron puolustusvoimien jalkaväkipataljoona, joka kuuluu Viron maavoimien 2. jalkaväkiprikaatiin. Sen sijaintipaikka on Taaran varuskunta Võrussa. Kooltaan se on yksi Viron suurimmista pataljoonista ja samalla symbolisesti merkittävimmistä yksiköistä. Pataljoona on nimetty virolaisen vapaussoturin Julius Kuperjanovin mukaan.
Pataljoonan pääasiallinen tehtävä rauhan aikana on kouluttaa varusmiehistä reserviläisiä. Perinteikkään jalkaväkipataljoonan sotilaat tunnetaan nimellä kuperjanovilaiset (), ja yksikköä pidetään korkeatasoisena joukkoyksikkönä, jolla on vahva yhteishenki.
Viron vapaussodan sankari, luutnantti Julius Kuperjanov, perusti sissipataljoonan joulukuussa 1918 ja kaatui sen komentajana pari kuukautta myöhemmin. Pataljoona saavutti kunniakkaan maineensa Etelä-Viron vapauttajana ja vapaussodan eliittijoukkona. Tämä myös koitui sen kohtaloksi, kun lähes ensitöikseen neuvostomiehittäjät lakkauttivat sen 21. kesäkuuta 1940. Pataljoona perustettiin uudelleen 18. maaliskuuta 1992 Viron palautettua itsenäisyytensä.
Yleistä.
Kokoonpano.
Pataljoonan komentajana toimii everstiluutnantti Jaan Kessel.
Pataljoona kouluttaa jalkaväen yksiköitä ja tarjoaa aliupseerikoulutusta. Näin ollen pataljoonan koko on rauhanaikanakin 75 prosenttia sodanaikaisesta kokoonpanosta.
Rauhanajan koostumukseen kuuluvat:
Varuskunta.
Pataljoona toimii Võrun historiallisessa Taaran varuskunnassa osoitteessa Kose tee 3a. Samassa paikassa sijaitsi ennen toista maailmansotaa Viron armeijan 7. jalkaväkirykmentti. Alueella on kolme sotaa edeltävältä ajalta periytyvää, sittemmin modernisoitua ja kunnostettua, kaksikerroksista kasarmirakennusta, joihin mahtuu 800–1 000 varusmiestä. 
Nimet.
Vaikka joukkoyksikkö on aina tunnettu Kuperjanovin pataljoonana ja kuperjanovilaisina, sen virallinen nimimuoto on vaihdellut historian aikana seuraavasti:
Incirlikin lentotukikohta

Incirlikin lentotukikohta () on lentotukikohta İncirlikin lähellä Adanan maakunnassa. Tukikohta sijaitsee 8 kilometriä itään Adanasta, Turkin viidenneksi suurimmasta kaupungista. Lentotukikohtaa käyttävät enimmäkseen Yhdysvaltain ilmavoimat ja Turkin ilmavoimat, harvemmin myös Britannian kuninkaalliset ilmavoimat.
Yhdysvallat on käyttänyt lentotukikohtaa Persianlahden sodan aikana vuonna 1990 ja Afganistanin sodan alkupuolella vuonna 2001. Vuodesta 2015 eteenpäin Turkin ilmavoimat on tehnyt ilmaiskuja Isis-järjestöä vastaan Incirlikistä käsin.
Ydinaseet.
Incirlikin tukikohdassa on varastossa tiettävästi 50 Yhdysvaltain jakamaa taktista B61-ydinpommia. Turkkiin sijoitettiin sijaintinsa takia yhdysvaltalaisia ydinaseita kylmän sodan aikana, mutta niiden takaisinvetämistä on pohdittu usein Turkin ja Lähi-idän epävakauksien takia. Kylmän sodan päätyttyä Yhdysvaltain ydinaseiden merkitys Turkissa on vähentynyt huomattavasti. Vuonna 2019 Yhdysvallat melkein veti ydinaseensa Turkista, koska pelättiin, että Turkissa sijaitsevat ydinaseet voisivat päätyä esimerkiksi terroristien varastamiksi maan sisäisen epävakauden ja Syyrian konfliktin takia. Aseet päätettiin kuitenkin pitää Incirlikissä, koska kuljetuksen pelättiin olevan vielä riskialttiimpi.
E1cB-reaktio

E1cB-reaktio on eliminaatioreaktion tyyppi, jossa välivaiheena on karbanionin muodostuminen. Reaktio tapahtuu emäksisissä olosuhteissa myös silloin kuin molekyylin lähtevä ryhmä on huono, esimerkiksi hydroksidi- tai alkoksidi-ioni, ja molekyylissä on ryhmä, joka stabiloi karbanionia. E1cb-reaktion nimi tuleen sanoista elimination, unimolecular ja conjugate base (unimolekulaarinen eliminaatio, konjugaattiemäs). 
Mekanismi.
E1cB-reaktiot tapahtuvat molekyyleille, joissa on jokin lähtevä ryhmä. Lähtevä ryhmä voi olla hyvä esimerkiksi halogenidi- tai sulfonaatti-ioni tai huono kuten hydroksi- tai alkoksidi-ionit. Reaktion edellytyksenä on, että lähtevään ryhmään nähden α-asemassa on hapan protoni ja β-asemassa on negatiivista karbanionia stabiloiva elektroneja puoleensavetävä ryhmä kuten karbonyyli-, nitro- tai aromaattinen ryhmä. Emäksenä reaktiossa toimivat sekä heikot että vahvat emäkset. E1cB-reaktion mekanismi on kaksivaiheinen. Ensimmäisesstä vaiheessa emäs ottaa molekyyliltä vastaan lähtevään ryhmään nähden α-asemassa olevan protonin, jolloin muodostuu karbanioni. β-asemassa oleva stabiloiva ryhmä stabiloi karbanionia konjugoitumalla, esimerkiksi karbonyyliyhdisteistä muodostuu enolaatti-ioni. Seuraavassa vaiheessa lähtevä ryhmä irtoaa muodostaen kaksoissidoksen. Esimerkiksi aldolikondensaation viimeinen vaihe on E1cB-reaktio. 
E1cB-reaktion kinetiikka.
E1cB-reaktion reaktionopeus ja reaktion kertaluku riippuu muodostuvan karbanionin stabiilisuudesta. Usein karbanionin muodostuminen on reaktion hitain eli reaktionopeutta rajoittava vaihe ja lähtevän ryhmän poistuminen on nopea vaihe. Kuvan esimerkkitapauksen nopeusvakio protonin luovuttamiselle eli karbanionin muodostavalle reaktiolle on k1 ja tälle käänteiselle reaktiolle, jossa karbanionista muodostuu takaisen lähtöaine nopeusvakio on k-1. Lähtevän ryhmän poistumiselle ja kaksoissidoksen muodostumiselle nopeusvakio on k2.
Nyt reaktion nopeuslaki on muotoa
formula_1
Nyt voidaan erottaa kolme eri tapausta.
Vuokšjärvi

Vuokšjärvi (myös "Vokšajärvi", ) on entinen kylä Karjalan tasavallan Kemin piirin Kuuseman kunnassa Venäjällä. Se sijaitsi samannimisen järven rannalla 35 kilometriä Kuusemasta linnuntietä länteen.
Seudun asutus on saanut alkunsa Vienan Kemin volostista vuonna 1723 mainitusta Ruokojärven (ven. "Rogozero") kylästä. 1800- ja 1900-lukujen vaihteessa Vuokšjärven ja Rudometovon kylät sekä Kokoran ("Kokorino") ja Ruokojärven uudiskylät muodostivat Ruokojärven kyläkunnan, joka kuului Ponkaman volostiin, mutta Paanajärven seurakuntaan. Vuonna 1905 kyläkunnassa oli 220 ja Vuokšjärvellä 97 asukasta.
Neuvostoaikana kylistä muodostettiin aluksi Kemijoen ja sittemmin Kemin piiriin kuulunut Vuokšjärven kyläneuvosto. Vuonna 1933 kyläneuvostossa oli 301 asukasta, joista lähes kaikki olivat karjalaisia. Ruokojärvi ei esiinny vuoden 1926 asutusluettelossa, mutta vuonna 1933 se mainitaan metsätyöläisasutuksena. Vuokšjärvellä oli tuolloin 127 asukasta, joista 120 oli karjalaisia ja loput venäläisiä.
Vuokšjärven kyläneuvosto lakkautettiin vuonna 1959 ja sen neljä asutusta siirrettiin Juuman (ven. "Juma") taajamaneuvoston alaisuuteen. Nykyään kylät ovat virallisesti asumattomia, mutta Kokorassa ja Rudometovossa on kesäasutusta.
Jelettijärvi

Jelettijärvi () on entinen kylä Karjalan tasavallan Louhen piirin Kiestingin kunnassa Venäjällä. Se sijaitsi samannimisen järven rannalla 54 kilometriä Kiestingistä maanteitse pohjoiseen.
Kuolan kihlakuntaan kuulunut Jelettijärven uudiskylä mainitaan ensimmäisen kerran vuosina 1608–1611. Tuolloin kylässä oli viisi taloa. Vuonna 1679 taloluku oli kasvanut yhdeksään. 1800- ja 1900-lukujen vaihteessa Jelettijärvi kuului Kiestingin volostin Heinä­järven kyläkuntaan. Vuonna 1905 kylässä oli 37 taloa ja 348 asukasta.
Neuvostoaikana perustettiin Kiestingin piiriin kuulunut Jelettijärven kyläneuvosto, joka käsitti myös Ahvenlahden (ven. "Okuneva-Guba"), Lamakkavaaran ("Lomanka-Varaka") ja Särkiniemen eli Tiikšijärven ("Tikšozero") kylät. Vuonna 1933 kyläneuvostossa oli 552 asukasta, joista lähes kaikki olivat karjalaisia. Jelettijärvellä asukkaita oli 245. Sen kylänosia olivat Jyrinniemi, Metšipelto, Onttolanniemi ja Poroniemi. Jelettijärven kyläneuvosto liitettiin Suurijärven kyläneuvostoon vuonna 1958.
Jelettijärveltä on löydetty rauta-, nefeliinisyeniitti ja titaaniesiintymät. Kylän paikalle suunnitellaan lomakylää.
Geneettinen ohjelmointi

Tekoälystä puhuttaessa, geneettinen ohjelmointi (, lyh. GP) on biologisesta evoluutiosta vaikutteita saanut evoluutioalgoritmiin perustuva menetelmä, jolla löydetään tietokoneohjelmia käyttäjän määrittelemän tehtävän suorittamiseen. GP on pohjimmiltaan joukko ohjeita ja kelpoisuusfunktio, joka mittaa kuinka hyvin tietokone on suorittanut tehtävän. Se on geneettisten algoritmien erikoistuminen, jossa jokainen yksilö on tietokoneohjelma. Se on koneoppimisessa käytetty tekniikka, jossa optimoidaan tietokoneohjelmista koostuva populaatio ohjelman suorituskyvyn määrittelemän kelpoisuusmaaston mukaisesti.
Anatoli Polyvoda

Anatoli Ivanovytš Polyvoda (, , 29. toukokuuta 1947 Jenakijeve, Ukrainan SNT – 22. tammikuuta 2024) oli Neuvostoliittoa edustanut ukrainalainen koripalloilija.
Polyvoda saavutti Neuvostoliiton joukkueessa kesäolympialaisista kultaa Münchenissä 1972 ja pronssia Méxicossa 1968, MM-kilpailuista kultaa vuonna 1967 ja EM-kilpailuista kultaa vuosina 1967, 1969 ja 1971.
Joakim Svalberg

Joakim Svalberg ( s. 22. helmikuuta 1969) on ruotsalainen muusikko, joka on ruotsalaisen progressiivisen metalliyhtyeen Opethin kosketinsoittaja. Hän liittyi yhtyeeseen loppuvuodesta 2011 juuri Heritage levyn levyttämisen jälkeen.
Vaikutteet.
Svalberg on saanut vaikutteita yhtyeistä: Gentle Giant, Edgar Winter, Buddy Miles, Yes, King's X, Pink Floyd, Genesis (mukana Peter Gabriel), The Beatles, Be-Bop Deluxe, Mahavishnu Orchestra, Deep Purple, Faces, National Health, UK, David Bowie, Black Sabbath, Rainbow, Robert Fripp, Wool, Manfred Mann's Earth Band ja Le Mystère des Voix Bulgares.
Diskografia.
Qoph
Yngwie J. Malmsteen
Opeth
Berggren/Kerslake Band
Etelämantereen meren elollisten luonnonvarojen suojelukomissio

Etelämantereen meren elollisten luonnonvarojen suojelukomissio eli CCAMLR (eng. "Commission on the Conservation of Antarctic Marine Living Resources") on vuonna 1982 perustettu komissio, joka vastaa Eteläisen jäämeren elollisen luonnonvarojen suojelusta ja hoidasta. 
Komission taustalla on kansainvälinen sopimus, jonka on allekirjoittanut 25 valtiota. Vaikka sopimuksen tavoitteena on suojata merielämää, se ei kiellä kokonaan Eteläisen jäämeren alueella tapahtuvaa kalastusta. Jokainen komission jäsenvaltio on mukana Eteläisen jäämeren kalastuksessa tai tieteellisessä tutkimuksessa, joita valvoo ja säätelee komissio ja sen tieteellinen komitea. CCAMLR:n työryhmät antavat tietoa alueen kala- ja krillipopulaatioista.
Ubuntun sovellusvalikoima

Ubuntun sovellusvalikoima () oli Canonicalin ylläpitämä sovelluskauppa ja pakettivarasto Linux-jakeluille. Se on ollut Ubuntussa versiosta 9.10 lähtien ja Ubuntu Touchissa versiosta 1.0 lähtien. Sitä on käytetty myös muissa Linux-jakeluissa, mutta nyttemmin monet jakelut ovat luopuneet siitä. Ubuntu MATE luopui Ubuntu Software Centerin käytöstä Ubuntu MATE 15.10 Alpha 2 -version myötä ja Canonical ilmoitti 10. elokuuta 2015 lopettavansa deb-pakettien hyväksymisen sovelluskauppaansa ja korvaavansa sovelluskaupan Snap-paketeilla (aiemmin viitattu nimellä "Snappy"). 
Ubuntu-versiossa 16.04 GNOME-projektin GNOME Software otettiin käyttöön korvaavana ohjelmana.
Zurab Sak’andelidze

Zurab Sak’andelidze (, , 9. elokuuta 1945 Kutaisi, Georgian SNT – 25. tammikuuta 2004 Tbilisi, Georgia) oli Neuvostoliittoa edustanut koripallovalmentaja ja koripalloilija.
Sak’andelidze saavutti Neuvostoliiton joukkueessa kesäolympialaisista kultaa Münchenissä 1972 ja pronssia Méxicossa 1968, MM-kilpailuista kultaa vuonna 1967 sekä pronssia 1970 ja EM-kilpailuista kultaa vuosina 1965, 1967, 1969 ja 1971 sekä pronssia vuonna 1973.
Thomas Dähne

Thomas Dähne (s. 4. tammikuuta 1994 Oberaudorf, Saksa) on saksalainen jalkapalloilija, joka edustaa 3. Ligassa pelaavaa 1860 Müncheniä. Pelipaikaltaan hän on maalivahti.
Ura.
Seurajoukkueura.
Dähne aloitti ammattilaisuransa itävaltalaisessa Red Bull Salzburgissa, jonka edustusjoukkueessa hän pelasi yhden ottelun Itävallan Bundesliigassa toukokuussa 2013. Vuosina 2012–2014 Dähne pelasi Red Bull Salzburgin kakkosjoukkueessa FC Lieferingissä 55 ottelua Erste Ligassa. Vuosina 2014–2015 hän edusti Saksan 2. Bundesligassa pelaavaa RB Leipzigia, jossa hän pelasi kakkosjoukkueessa 12 ottelua, mutta edustusjoukkueessa ei yhtään.
Elokuussa 2015 Dähne siirtyi loppukauden mittaisella sopimuksella Suomen Veikkausliigassa pelaavaa Helsingin Jalkapalloklubiin.
Tammikuussa 2018 Dähne siirtyi Puolan Ekstraklasan Wisła Płockiin. Puolassa hän pelasi 71 ottelua. Kesällä 2020 hän palasi takaisin Saksaan ja siirtyi 2. Bundesligassa pelaavaan Holstein Kieliin. Kiel nousi kaudella 2023/24 Saksan Bundesligaan, jossa Dähne pelasi yhdeksän ottelua. Kiel putosi kaudella 2024/25 takaisin 2. Bundesligaan. Kesällä 2025 Dähne siirtyi saksan 3. Ligassa pelaavaan 1860 Müncheniin. 
Maajoukkueura.
Dähne on edustanut Saksaa alle 16-vuotiaista alle 20-vuotiaisiin maajoukkuetasolla. Vuonna 2011 hän kuului alle 17-vuotiaiden maajoukkueeseen MM-kilpailuissa, muttei pelannut yhtään ottelua.
Trivia.
Dähne on ollut kunniajäsen saksankielisessä jalkapalloseurassa FC Germania Helsingissä vuodesta 2017 lähtien.
Kumbaya

Kumbaya (tunnetaan myös nimillä "Kumbayah", "Kum ba yah" tai "Come by Here") on afrikkalais-amerikkalainen hengellinen laulu, joka levytettiin 1920-luvulla. Siitä on tullut suosittu kesäleirien laulu, ja se saavutti suosiota kansanmusiikin suosion paluussa 1950- ja 1960-luvuilla.
Michael Tumi

Michael Tumi (s. 12. helmikuuta 1990 Padova) on italialainen pikajuoksija, joka kilpailee pääosin 100 metrin juoksussa. 183 senttimetriä pitkä ja 76 kilogrammaa painava Tumi edustaa G.S. Fiamme Oro Padovaa.
Ura.
Tumi oli mukana Italian viidenneksi sijoittuneessa pikaviestijoukkueessa vuoden 2011 MM-kilpailuissa Daegussa. Vuoden 2013 sisäratojen EM-kilpailuista Göteborgista Tumi saavutti pronssia 60 metriltä ajalla 6,52. Samana vuonna hän voitti Välimeren kilpailuista kultaa pikaviestistä ja pronssia 100 metriltä.
Tumi pitää hallussaan sisäratojen 50 ja 60 metrin juoksun Italian ennätystä.
Alžan Žarmuhamedov

Alžan Musurbekovitš Žarmuhamedov (, , 2. lokakuuta 1944 Tavaksai, Kazahstanin SNT [nyk. Uzbekistan] – 3. joulukuuta 2022) oli Neuvostoliittoa edustanut koripalloilija.
Žаrmuhаmedov saavutti Neuvostoliiton joukkueessa kesäolympialaisista kultaa Münchenissä 1972 ja pronssia Montréalissa 1976, MM-kilpailuista hopeaa vuonna 1978 sekä pronssia 1970 ja EM-kilpailuista kultaa vuosina 1967, 1971 ja 1979 sekä hopeaa vuonna 1975.
Rankaisija

Rankaisija () on yhdysvaltalainen toimintaelokuva vuodelta 1989. Elokuva perustuu Marvel-sarjakuvakustantamon antisankari Tuomariin, jota elokuvassa esittää Dolph Lundgren. Muissa pääosissa ovat muun muassa Louis Gossett Jr. ja Jeroen Krabbé. Elokuva on kuvattu Australiassa.
"Rankaisija" esitettiin Suomessa MTV3-kanavalla toukokuussa 2011 ja julkaistiin DVD- ja Blu-ray-formaateissa vuonna 2013. Se on julkaistu suomeksi myös VHS-videona.
Arvioita.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Kari Salminen pitää synkkää "Rankaisijaa" yhtenä maailman väkivaltaisimmista elokuvista ja antaa sille kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
Vadim Kapranov

Vadim Pavlovitš Kapronov (, 26. helmikuuta 1940 Moskova, Venäjän SFNT – 4. kesäkuuta 2021) oli venäläinen koripallovalmentaja ja aikaisemmin Neuvostoliittoa edustanut koripalloilija.
Pelaajana Kapronov saavutti Neuvostoliiton joukkueessa olympiapronssia Méxicossa 1968.
Kapronov voitti PBK TsSKA Moskovassa seitsemän Neuvostoliiton mestaruutta ja oli muun muassa Neuvostoliiton cupin sekä Euroopan cup-voittajien cupin voittaja. Hän kuoli 81-vuotiaana 4. kesäkuuta 2021.
Valmennusura.
Pitkällä valmentajanurallaan Kapronov valmensi muun muassa päävalmentajana Venäjän naisten maajoukkuetta, joka Kapronovin johdolla voitti olympiapronssia Ateenasta 2004, MM-hopeaa Kiinasta 2002, Euroopan mestaruuden Kreikasta 2003 ja EM-hopeaa Ranskasta 2001.
Luettelo valtionpäämiesten lentokoneista

Tämä on luettelo valtionpäämiesten lentokoneista.
Algeria.
Algerian hallituksella on käytössään yksi Airbus A340-500, yksi ATR 72-600, kolme Gulfstream IV:ää ja yksi Gulfstream V.
Argentiina.
Argentiinan presidentillä ja hänen perheellään on käytössään useita lentokoneita. Niistä tunnetuin on presidentin kansainvälisillä vierailuillaan käyttämä Boeing 757-200 (rekisteritunnus T-01, kutsutunnus Tango 01).
Laivastoon kuuluvat seuraavat lentokoneet:
Marcos Sanza Arranz

Marcos Sanza Arranz (s. 14. tammikuuta 1977 Aranda de Duero) on andorralainen yleisurheilija.
Hän on yhdeksänkertainen Euroopan pienten valtioiden kisoiden mitalisti. Vuonna 2007 hän saavutti pronssia 5 000 metrin juoksussa, vuonna 2009 hän saavutti hopeaa 5 000 metrin juoksussa ja pronssia 10 000 metrin juoksussa., vuonna 2011 hän saavutti hopeaa 10 000 metrin juoksussa ja pronssia 5 000 metrin juoksussa, vuonna 2013 hän saavutti kultaa 10 000 metrin juoksussa ja pronssia 5 000 metrin juoksussa sekä vuonna 2015 hän saavutti kultaa 10 000 metrin juoksussa ja hopeaa 5 000 metrin juoksussa.
Highway Hi-Fi

Highway Hi-Fi oli Chrysler Corporationin ja Columbia Recordsin yhteistyönä syntynyt levysoitin-järjestelmä, joka oli saatavana lisävarusteena kaikkiin Chrysler Corporationin valmistamiin henkilöautoihin vuosina 1956–1958. Soitin edusti uutta Chryslerin "Forward Look"-tuotepolitiikkaa, joka esitteli yhtymän autojen viimeisimpiä innovaatioita. Highway Hi-Fi ei kuitenkaan saanut riittävää suosiota autonostajien keskuudessa, ja sen käytöstä luovuttiin vuonna 1958.
Laitteen hyvät ja huonot ominaisuudet.
Lukuisten testikilometrien jälkeen Highway Hi-Fi otettiin mukaan Chrysler Corporationin vuoden 1956 henkilöautomallien lisävarustelistaan. Columbia Recordsin rakentamat levylautaset asennettiin iskunkestäviinn koteloihin auton kojelaudan keskiosan alapuolelle. Levysoitin toimi autoradion kaiuttimien välityksellä ja käytti radion vahvistinjärjestelmää. Levyn pyörimisnopeus 16 2/3 kierrosta minuutissa oli vähäinen verrattaessa sitä normaalien levyjen 33,3 (Lp), 48 (single) 78 (savikiekko) nopeuksiin. Levyn neula oli kolme kertaa ohuempi kuin kotisoittimissa ja levyn koko halkaisijaltaan 17 cm.
Laitteisto toimitettiin tehdasasennettuina eikä niitä voinut asentaa jälkikäteen. Jokaisen soittimen mukana tuli kuuden levyn valikoima, jonka ostaja sai valita mieltymystensä mukaan. Valikoima sisälsi 9–12 tuntia musiikkia, ja koostui yli 30 kokoelmasta The Pajama Game-musikaalista Tšaikovskin kuudenteen sinfoniaan. Highway Hi-Fiin levyn yhtä puolta saattoi soittaa lähes tunnin ajan. 
Levykotelo sisälsi levylle tehdyn varastotilan, keraamisen äänivarren ja safiirisen neulan, joka oli kolme kertaa ohuempi kuin kotisoittimissa. Äkkikäännökset, ajoneuvon asento ja nopeus eivät vaikuttaneet soittimen ääneen, sillä lukuisat testit olivat minimoineet värähtelyt ja takasivat levyn pyörimisnopeuden tasaisuuden.
Highway Hi-Fi oli helppokäyttöinen, mutta käytännössä järjestelmä ei kuitenkaan vastannut odotuksia. Laitteen korkea hinta ja levyvalikoiman suppeus tekivät siitä epäsuositun. Myös laitteen toiminta sai osakseen kritiikkiä, joka kohdistui levy-urien nopeaan kulumineen. Ongelman syyksi osoittautui korkeaksi viritetyn äänivarren liiallinen paine. Samalla kun paine esti tehokkaasti neulan pomppimisen se kulutti tarpeettomasti levyä.
Kahden vuoden kokeilun jälkeen soittimesta luovuttiin. Vuosina 1960–1961 RCA ja Philips asensivat omia levysoittimiaan Chrysler Corporationin Plymouthin ja DeSoton malleihin, mutta tämäkin kokeilu jäi lyhytikäiseksi.
Claymore (manga)

Claymore on Norihiro Yagin luoma mangasarja, jota julkaistiin vuosina 2001–2014. Sarjaa julkaistiin aluksi Shueishan Monthly Shōnen Jump -lehdessä, mutta kustantamon lopettaessa lehden julkaisemisen sarja siirrettiin hetkellisesti Weekly Shōnen Jump -lehteen viiden kuukauden ajaksi, minkä jälkeen julkaiseminen jatkui kustantamon uudessa Jump Square -lehdessä.
Mangasarjan pohjalta on tehty myös animesarja.
Juoni.
Claymore sijoittuu nimeämättömälle saarelle, joka on jaettu viiteen osaan, joista neljä ilmansuuntien mukaan. Saari on lisäksi jaettu 47:ään alueeseen. Saarella asuu ihmisten lisäksi yoma-olentoja, muodonmuuttajia, jotka elävät piilossa ihmisten seassa. Ihmiset pelkäävät yomia, joten salaperäinen ”Järjestö” on luonut ihmis-yoma-hybridejä sotureiksi, joiden tehtävä on metsästää ja surmata yomia maksua vastaan. Ihmiset kutsuvat sotureita Claymoreiksi. Sarjan aikana pieni joukko Claymoreja alkaa kuitenkin pohtia Järjestön motiiveja ja kapinoida sitä vastaan.
Maailma.
Yomat.
Yomat (jap. 妖魔) ovat Järjestön luomia otuksia. Ne ovat parasiitin saastuttamia ihmisiä, joilla on tarve syödä ihmisten lihaa parasiitin pakottamina. Parasiitti ottaa ihmisen valtaansa aivojen kautta ja vaihtaa seuraavaan uhriin edellisen käydessä hyödyttömäksi. Yomat elävät ihmisten joukossa ihmishahmoisina, mutta niiden todellinen ulkonäkö on hirviömäinen: kissamaiset silmät, terävät raateluhampaat, pitkät raajat, harmahtava iho sekä tavallista ihmistä suuremmat voimat.
Claymoret.
Järjestön soturit tunnetaan ihmisten keskuudessa Claymoreina miekkojensa mukaan; toinen yleinen nimitys on ”hopeasilmäiset noidat”, sillä kaikilla sotureilla on harmaat silmät. Claymoreja on koko ajan yhteensä 47, yksi kutakin aluetta kohti. Claymore syntyy, kun ihmiseen, yleensä lapseen, siirretään yoman verta ja kudoksia; tästä siirteestä syntynyt haava ei koskaan parannu. Prosessi aiheuttaa pigmentin katoamisen silmistä ja hiuksista sekä voimien lisääntymisen ja aistien parantumisen. Claymoret hyödyntävät sisäistä yoma-voimaansa, yokia, muuttuakseen ja saadakseen lisää voimaa. Kuitenkin jos Claymore käyttää liikaa yokia, hän saattaa muuttua ”heränneeksi olennoksi”, tietynlaiseksi super-yomaksi, jonka voittaminen on huomattavasti tavallista yomaa vaikeampaa. Tästä syystä järjestö valmistaa vain naispuolisia Claymoreja; miespuolisia Claymoreja luotiin aikoinaan, mutta he olivat alttiimpia muuttumaan heränneiksi olennoiksi. Sarjan aikana Järjestö näennäisesti pyrkii tuhoamaan heränneitä olentoja yomien lisäksi, mutta myöhemmin paljastuu, että järjestö itse on yomien ja heränneiden olentojen takana. Saadakseen uusia Claymoreja Järjestö ottaa huomaansa yleensä orpotyttöjä ja yomien iskuista selviytyneitä, mutta saattaa myös ostaa perheiltä tyttäriä. Claymoreja on kahta tyyppiä, hyökkäyskeskeisiä ja puolustuskeskeisiä. Hyökkäyskeskeiset ovat voimakkaampia, kun taas puolustuskeskeiset pystyvät parantamaan itseään nopeammin ja voivat jopa kasvattaa uusia jäseniä menetettyjen tilalle. Claymoreilla on arvoasteikko, jossa numero 1 on arvostetuin ja 47 vähiten arvostettu.
Reece Oxford

Reece Joel Oxford (s. 16. joulukuuta 1998 Lontoo) on englantilainen jalkapalloilija, joka edustaa saksalaisseura FC Augsburgia. Oikeajalkainen Oxford on pelipaikaltaan ensisijaisesti keskuspuolustaja, mutta hän voi pelata myös puolustavana keskikenttäpelaajana.
Ura.
Seurajoukkueura.
Oxford siirtyi West Ham Unitedin juniorijoukkueeseen Tottenham Hotspurista vuonna 2011. Hän debytoi seuran edustusjoukkueen paidassa heinäkuussa 2015 Eurooppa-liigan karsintaottelussa FC Lusitanosia vastaan. Debyytti Englannin Valioliigassa tapahtui elokuussa 2015 Arsenalia vastaan.
Maajoukkueura.
Oxford debytoi vuonna 2014 Englannin alle 17-vuotiaiden maajoukkueessa. Hän toimi kapteenina vuoden 2015 EM-kilpailuissa, joissa Englanti oli viides. Hän pelasi vuonna 2016 alle 19-vuotiaiden EM-kilpailuissa, joissa Englanti hävisi välierissä Italialle.
Alimiá

Alimiá () on Kreikan saari, joka kuuluu Dodekanesian saariryhmään. Saaren pinta-ala on 7,427 neliökilometriä ja se on asumaton (vuonna 2011). Hallinnollisesti Alimiá kuuluu Chálkin kuntaan, Ródoksen alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen.
Alimiá sijaitsee Egeanmeren kaakkoisosassa Ródoksen länsipuolella suurin piirtein sen ja Chálkin saaren välissä. Etäisyys sekä Ródokselle että Chálkille on noin 4 meripeninkulmaa (noin 7,5 kilometriä). Alimián ja Ródoksen välissä sijaitsee pienempi Makrýn saari.
Antítilos

Antítilos () on Kreikan saari, joka kuuluu Dodekanesian saariryhmään. Saaren pinta-ala on 0,510 neliökilometriä ja se on asumaton (vuonna 2011). Hallinnollisesti Antítilos kuuluu Tíloksen kuntaan, Ródoksen alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen.
Antítilos on pieni pitkä ja kapea saari, joka sijaitsee Egeanmeren kaakkoisosassa Tíloksen kaakkoispuolella. Saaren pituus on noin 2,8 kilometriä ja suurin leveys noin 350 metriä. Etäisyys Tílokselle on noin 1,9 meripeninkulmaa (noin 3,5 kilometriä).
Domus Botnica

Domus Botnica on Pohjois-Suomen opiskelija-asuntosäätiön omistama asuntola. Oulun vanhin opiskelija-asuntola sijaitsee Toivoniemen saarella Koskikeskuksen kaupunginosassa.
Opiskelija-asuntolan rakennushanke perustui suureksi osaksi lahjoitusten varaan. Oulun kaupunki lahjoitti opiskelija-asuntolaa varten tontin Toivonimestä vuonna 1956. Tämän jälkeen Oulun korkeakouluseura järjesti rakentamisen rahoittamiseksi keräyksen nimellä ”Operaatio Lohkare”. Keräyksessä myytiin Outokumpu- ja Otanmäki-yhtiöiden lahjoittamia pieniä malminkappaleita, joissa oli tulevan yliopiston logo. Keräyksellä ja lahjoituksilla katettiin 34 miljoonaa hankkeen 118 miljoonan markan rakennuskustannuksista, loput katettiin arava- ja pankkilainalla. Valtion avustuksia Domus Botnica ei saanut.
Arkkitehtien Kalevi Lankisen ja Niilo Mattilan suunnittelema talo rakennettiin vuosina 1957–1958, ja se vihittiin käyttöön helmikuun alussa 1959. Domus Botnica oli 1960-luvun puoliväliin asti Oulun ainoa opiskelija-asuntola. Oulun yliopiston ylioppilaskunnan toimistotilat sijaitsivat talossa vuoteen 1964 asti. Talon matalassa siipirakennuksessa toimi eri yrittäjien ylläpitämä baari vuoteen 1975 asti. Rakennuksessa on toiminut kesäisin myös kesähotelli ja retkeilymaja.
Domus Botnica on peruskorjattu vuonna 1981 ja viimeksi vuosina 2013–2014, jolloin liiketiloina ollut vanha siipiosa korvattiin uudisrakennuksella, johon myös sijoitettiin asuntoja.
Argeloússa

Argeloússa () eli Agreloússa (Αγρελούσσα) on Kreikan saari, joka kuuluu Dodekanesian saariryhmään ja sijaitsee Arkoín saaren länsipuolella. Saaren pinta-ala on 1,32 neliökilometriä ja se on asumaton (vuonna 2011). Hallinnollisesti Argeloússa kuuluu Pátmoksen kuntaan, Kálymnoksen alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen.
Argeloússa on yksi Arkoín saarista. Sen ja Arkoín pääsaaren välissä ovat Márathoksen ja Strongylón saaret.
Astakída

Astakída () on pieni Kreikan saari, joka kuuluu Dodekanesian saariryhmään ja tarkemmin Astakidonísia-saariin. Se sijaitsee Egeanmeressä Kárpathoksen luoteispuolella ja Kásoksen pohjoispuolella. Saaren pinta-ala on 0,984 neliökilometriä ja se on asumaton (vuonna 2011). Hallinnollisesti Astakída kuuluu Kárpathoksen kuntaan, Kárpathos-Kásoksen alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen. Saari on osa Astakidonísia-saarten ja muiden pienten saarten muodostamaa Natura 2000 -aluetta.
Chiliomódi (saari)

Chiliomódi (; transl. myös "Hiliomódi") on pieni Kreikan saari, joka kuuluu Dodekanesian saariryhmään ja sijaitsee Egeanmeressä Pátmoksen itäpuolella. Saaren pinta-ala on noin 0,28 neliökilometriä ja se on asumaton (vuonna 2011). Hallinnollisesti Chiliomódi kuuluu Pátmoksen kuntaan, Kálymnoksen alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen.
Chiliomódilla asui aiemmin Pátmoksen Johannes Teologin luostarin erakkomunkkeja, jotka harjoittivat saarella maanviljelystä. Tästä saari on saanut viljamittaan viittaavan nimensä. Saarella on Pyhälle Panteleimonille ("Ágios Panteleímonas") omistettu kirkko.
Gáidaros (Megálo Chorió)

Gáidaros () eli "Gáidaros Megálou Chorioú" (Γάιδαρος Μεγάλου Χωριού) on pieni Kreikan saari, joka kuuluu Dodekanesian saariryhmään ja sijaitsee Tíloksen luoteispuolella. Saaren pinta-ala on 0,802 neliökilometriä ja se on asumaton (vuonna 2011). Hallinnollisesti Gáidaros kuuluu Tíloksen kuntaan, Ródoksen alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen.
Gáidaroksen saari, suomeksi ”Aasi”, sijaitsee Tíloksen luoteisrannikolla Megálo Chorión kylän edustalla. Saaret erottaa vajaan kilometrin levyinen salmi. Saarta kutsutaan ”Megálo Chorión Gáidarokseksi” erotuksena Tíloksen itärannikon toisesta samannimisestä saaresta, Gáidaros Livadeiónista. Saarten nimi viittaa niillä pidettyihin aaseihin.
Ímia

Ímia (, myös "Límnia", Λίμνια; ) on pieni Kreikan saaripari, joka kuuluu Dodekanesian saariryhmään ja sijaitsee Egeanmeren kaakkoisosassa Kálymnoksen saaren ja Turkin Bodrumin niemimaan välissä. Ímian kahdesta saaresta käytetään nimiä "Ímio éna" ("Límnio éna") ja "Ímio dýo" ("Límnio dýo"). Saarten yhteenlaskettu pinta-ala on 0,4 neliökilometriä ja ne ovat asumattomia (vuonna 2011). Hallinnollisesti Ímian saaret kuuluvat Kálymnoksen kuntaan, Kálymnoksen alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen.
Saarten etäisyys lähimmästä suuremmasta kreikkalaisesta saaresta Kalólimnoksesta on noin 2,5 meripeninkulmaa (noin 4,6 kilometriä) ja Kálymnoksesta noin 5,5 meripeninkulmaa (noin 10,2 kilometriä). Etäisyys Bodrumin niemimaan rannikkoon on noin 3,8 meripeninkulmaa (noin 7 kilometriä).
Historia.
Vuoden 1996 sotilaallinen selkkaus.
Saarten omistus aiheutti Kreikan ja Turkin välille sotilaallisen selkkauksen vuonna 1996. Se sai alkunsa turkkilaisen "Figen Akat" -nimisen laivan haaksirikosta saarille 25. joulukuuta 1995. Tuolloin kävi ilmi, että eri kartoissa saaret oli merkitty eri puolelle rajaa. Laivan kapteeni joutui kiistaan kreikkalaisten viranomaisten kanssa siitä, kenen tulisi auttaa laivaa. Turkki julisti omistavansa saaret 29. joulukuuta.
Kriisi kärjistyi tammikuun lopulla 1996. Theódoros Págkalos julisti saarten kuuluvan Kreikalle. Kálymnoksen kunnanjohtaja ja paikallinen pappi kävivät nostamassa saarille Kreikan lipun. Tämän jälkeen joukko turkkilaisia toimittajia puolestaan kävi vaihtamassa lipun Turkin lipuksi. Kummastakin tapauksesta uutisoitiin laajalti maiden joukkoviestimissä. Tämän jälkeen Kreikan laivasto kävi palauttamassa saarille Kreikan lipun. Saarille purjehti kummankin maan laivaston aluksia ja niille laskeutui kummankin maan erikoisjoukkoja 30.–31. tammikuuta 1996. Tässä yhteydessä yksi kreikkalainen sotilashelikopteri syöksyi alas joko huonon sään vuoksi tai siksi, että turkkilaiset ampuivat sitä. Helikopterin kolmihenkinen miehistö kuoli. Tapauksesta vaiettiin, jotta tilanne ei eskaloituisi enempää. Lopulta Yhdysvallat sovitteli kiistan kahden Nato-maan välillä Bill Clintonin ja Richard Holbrooken johdolla. Vielä 31. tammikuuta aikana saarten osalta palattiin "status quo" -tilanteeseen: kaikki liput ja joukot poistettiin saarilta.
Tapaus vei Kreikan ja Turkin lähimmäs keskinäistä sotaa sitten Kyproksen kriisin.
Myöhemmät tapahtumat.
Kiista Ímian saarista on kytenyt tämän jälkeen jatkuvasti. Tilanne kuumeni jälleen vuoden 2017 alkupuolella samalla, kun Turkin suhteet Kreikkaan ja muihin EU-maihin huononivat yleisestikin. Kumpikin maa lähetti alueelle laivaston ja ilmavoimien yksiköitä, ja Kreikka syytti Turkkia lukuisista rajaloukkauksista. Kiista on osa laajempaa maiden välistä kiistaa aluevesien ja kansainvälisen ilmatilan rajoista Kreikan saaristossa.
Will John

Will John (synt. John Oluremi William, s. 13. kesäkuuta 1985 Overland Park, Kansas) on yhdysvaltalais-nigerialainen jalkapalloilija, joka edustaa georgialaista Lokomotivi Tbilisia. Pelipaikaltaan molempijalkainen John on hyökkääjä.
Ura.
Seurajoukkueura.
John aloitti ammattilaisuransa vuonna 2004 Kansas City Brassista, jossa hän teki seitsemässä ottelussa kuusi maalia. Vuonna 2005 hän pelasi Major League Socceria Chicago Firessä kuuden ottelun verran ja kaudet 2006–2007 John edusti toista MLS-seuraa Kansas City Wizardsia, ollen kentällä neljässä ottelussa. 
Vuonna 2008 John edusti kahta seuraa: tanskalaista Randers FC:tä, jossa hän pelasi yhden ottelun sekä serbialaista FK Čukaričkia, jonka riveissä esiintyi kolmesti. Tammikuusta 2010 heinäkuuhun 2011 John pelasi kroatialaisessa toisen sarjatason NK Vinogradarissa 38 ottelua, tehden kolme maalia.
Helmikuussa 2013 John siirtyi azerbaidžanilaiseen AZAL PFC:hen, jossa hän pelasi heinäkuuhun 2014 asti tehden 41 pelissä 12 maalia. Heinäkuussa 2014 hän siirtyi Marokon Botolan Maghreb Fèsiin, jossa pelasi vain kolmessa sarjaottelussa.
Elokuussa 2015 John siirtyi Suomen Veikkausliigan Rovaniemen Palloseuraan kauden loppuun ulottuvalla sopimuksella.
Maajoukkueura.
John pelasi Yhdysvaltain alle 20-vuotiaiden maajoukkueessa. Hän kuului joukkueeseen myös vuoden 2005 MM-kilpailuissa, jossa hän pelasi yhdessä ottelussa.
Muuta.
Johnin isä Emilio John pelasi urallaan Nigerian jalkapallomaajoukkueessa. Johnin äiti puolestaan on yhdysvaltalainen, joten John voi edustaa maajoukkuetasolla joko Nigeriaa tai Yhdysvaltoja.
Will John puhuu sujuvasti seitsemää eri kieltä. Hän on itse sanonut haluavansa oppia puhumaan kymmentä kieltä.
Kalólimnos

Kalólimnos () on Kreikan saari, joka kuuluu Dodekanesian saariryhmään ja sijaitsee Egeanmeren kaakkoisosassa Kálymnoksen saaren koillispuolella Kálymnoksen ja Turkin Bodrumin niemimaan välissä. Saaren pinta-ala on 1,95 neliökilometriä ja asukasluku 2 (vuonna 2011). Hallinnollisesti Kalólimnos kuuluu Kálymnoksen kuntaan, Kálymnoksen alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen.
Antiikin aikana saari tunnettiin nimellä "Lepsimandos" (; ), ja siellä sijaitsi samanniminen Lepsimandoksen kaupunki ja kaupunkivaltio. Kalólimnoksesta itään sijaitsevat pienet Ímian saaret.