tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Neuriini

Neuriini eli trimetyylivinyyliammoniumhydroksidi (CH2=CHN(CH3)3OH) on ruumiissa bakteerien hajotustoiminnan tuloksena syntyvä myrkky. Se on kvaternaarinen ammomiumyhdiste, koostumukseltaan siirappimaista ainetta, jota voidaan löytää aivoista, sapesta sekä mätänevästä lihasta.
Mitä sä siit tiiät (Heeeyyy)

"Mitä sä siit tiiät (Heeeyyy)" on rap-kaksikko Jaren &amp; VilleGallen neljäs single. Sen musiikkivideo julkaistiin YouTubessa 8. syyskuuta 2011 ja se julkaistiin iTunes Storessa 3. lokakuuta 2011. Kappaleella vierailevat Ruudolf ja Karri Koira ja se löytyy "Mustaa kultaa" -albumin vinyyliversiolta. Kappaleen musiikkivideolla cameorooleissa nähdään muun muassa Pyhimys ja Gracias. "Mitä sä siit tiiät (Heeeyyy)" nousi Suomen virallisen singlelistan sijalle 18. Myös Latauslistalla kappaleen sijoitus oli 18. sija. Kappale sisältää samplen Cameon kappaleesta "Attack Me With Your Love".
Tuomivenhokas

Tuomivenhokas ("Nola cucullatella") on pienehkö harmaansävyinen yöperhonen. Suomessa se on levinneisyydeltään eteläinen.
Koko ja ulkonäkö.
Tuomivenhokas on helposti tunnistettava perhonen. Etusiiven pohjaväri on harmaa, mutta sävy vaihtelee yksilöittäin vaaleanharmaasta ruskeanharmaaseen. Sisempi poikkiviiru on musta, kaareva ja leveä ja erottaa voimakkaan tummanruskean tyviosan muusta siivestä. Ulompi poikkiviiru on ohut, tumma ja aaltoileva. Aaltoviiru on himmeä. Siiven suomutupsut ovat ruskeita ja uloimmaisen suomutupsun vierellä, siiven etureunassa ulomman poikkiviirun kärjessä on tumma täplä. Takasiivet ovat vaaleammat, ja siipiväli on 17–21 mm.
Levinneisyys ja lentoaika.
Perhosta tavataan Pohjois-Afrikasta ja Iberian niemimaalta Etelä- ja Keski-Eurooppaan. Pohjoisessa levinneisyys ulottuu Etelä-Englantiin ja Skandinavian eteläosiin. Suomessa sitä tavataan paikoittain koko etelärannikolla Satakunnasta itärajalle sekä Turun saaristossa Ahvenanmaa mukaan lukien. Pohjoisin havainto on Valassaarilta. Laji lentää yhtenä sukupolvena heinäkuun alusta elokuun alkuun.
Elinympäristö ja elintavat.
Tuomivenhokas on lämpimien pensaikkojen, lehtimetsien, metsänreunojen, puutarhojen ja puistojen asukki. Sitä tavataan tyypillisesti samoilla paikoilla kuin tammivenhokasta. Tyypillisen elinympäristönsä ulkopuolella sitä tapaa vain harvoin. Perhoset lentävät hämärän laskeutumisesta keskiyöhön. Koiraat tulevat usein runsaslukuisina valolle, mutta naaraita on korkeintaan 10 % valolle saapuneista yksilöistä. Päivisin perhonen piilottelee kaarnanraossa tai oksistossa.
Naaras munii korkeintaan noin 50 munaa lehtien alapinnoille. Muniva naaras lentää melko matalalla. Munat kuoriutuvat heinä-elokuun vaihteessa, ja toukat elelevät yksinään kunnes vetäytyvät talvilevolle kuorenrakoon tai käärityn lehden sisään. Keväällä toukat kasvavat nopeasti. Ne ovat aktiivisia pääasiassa öisin ja viihtyvät oksien kärkiosissa. Toukat koteloituvat oksille venemäisen kotelokopan sisään touko-kesäkuun vaihteessa.
Ravintokasvi.
Toukka elää puu- tai pensasmaisilla ruusukasveilla (Rosaceae).
Opioidiantagonistit

Opioidiantagonisti on opioidireseptoreihin vaikuttava antagonisti. 
Naloksoni ja naltreksoni ovat tavallisimmat opioidiantagonistit, jotka sitoutuvat opioidireseptoreihin voimakkaammin kuin monet agonistina toimivat opioidit. Ne estävät siten opioidien vaikutukset kehossa.
Jotkin opioidiantagonistit omaavat myös omaa agonistista vaikutusta ja voivat vaikuttaa kipua lieventävästi, kun niitä annetaan suurina annoksina opioideihin tottumattomille. Esimerkkejä näistä ovat muun muassa nalorfiini ja levallorfaani. Näiden aineiden analgeettiset vaikutukset ovat kuitenkin rajallisia ja niiden mukana tulee dysforiaa vaikutuksista kappa-opioidireseptoriin. Ne myös aiheuttavat opioidiriippuvaisissa vieroitusoireita.
Taison

Taison Barcellos Freda, pelaajanimeltään Taison, (s. 13. tammikuuta 1988 Pelotas, Rio Grande do Sul, Brasilia) on brasilialainen jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän on hyökkäävä keskikenttäpelaaja, laituri tai hyökkääjä. Hänen seuransa on ukrainalainen FK Šah’tar Donetsk.
Taison siirtyi Metalist Harkovaan brasilialaisesta Internacionalista vuonna 2010 6,3 miljoonan euron siirtokorvauksella. Hän allekirjoitti ukrainalaisseuran kanssa viisivuotisen sopimuksen. Vuonna 2013 Taison siirtyi Šah’tar Donetskiin. Siirtosumma oli noin 12,5 miljoonaa euroa.
Jonathan Cristaldo

Jonathan Ezequiel Cristaldo (s. 5. maaliskuuta 1989 Ingeniero Budge) on argentiinalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa bolivialaista Oriente Petroleroa. Hän on aiemmin pelannut kotimaansa lisäksi Ukrainassa, Italiassa, Brasiliassa ja Meksikossa.
Cristaldo siirtyi Metalist Harkovaan tammikuussa 2011 Vélez Sarsfieldista, kun ukrainalaisseura osti 80 prosenttia hänen edustusoikeudestaan viidellä miljoonalla Yhdysvaltain dollarilla. Kaudella 2013–2014 hän pelasi lainalla italialaisseura Bolognassa 28 Serie A -ottelua ja teki niissä neljä maalia.
Cristaldo pelasi Argentiinan alle 20-vuotiaiden maajoukkueessa. Ainoan A-maaottelunsa Argentiinan maajoukkueessa hän on pelannut kesäkuussa 2011 Puolaa vastaan.
Daniel Bazán Vera

Eduardo Daniel Bazán Vera (s. 5. toukokuuta 1973 Corrientes, Argentiina) on entinen argentiinalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan hyökkääjä.
Bazán Vera on edustanut urallaan kotimaassaan myös Almirante Brownia, Germinalia, Olimpoa, Defensa y Justiciaa, Temperleytä, Atlantaa, Unión de Santa Fetä, Tristán Suárezia, Almagroa ja Atlético Rafaelaa. Kotimaansa ulkopuolella hän on edustanut chileläistä Santiago Morningia vuonna 1998 ja suomalaista Inter Turkua, jossa hän pelasi kahdeksan Veikkausliiga-ottelua kaudella 2002 ja 13 kaudella 2003. Maalinteossa hän ei Veikkausliigassa onnistunut.
Zoya Akhtar

Zoya Akhtar (s. 14. lokakuuta 1972 Bombay) on intialainen elokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja. Akhtarin ensiohjaus oli vuonna 2009 julkaistu draama "Luck by Chance". Toisesta ohjaustyöstään, vuonna 2011 julkaistusta elokuvasta "Zindagi Na Milegi Dobara", Akhtar sai parhaan ohjaajan Filmfare-palkinnon. Zoyan isä Javed Akhtar on runoilija ja käsikirjoittaja ja veli Farhan Akhtar on myös elokuvaohjaaja.
Jesé

Jesé Rodríguez Ruíz eli Jesé (s. 26. helmikuuta 1993 Las Palmas) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan laitalinkki. Hän edustaa Segunda Divisiónissa pelaavaa Las Palmasia.
Seurajoukkueura.
Real Madrid.
Jesé syntyi Kanariansaarilla Las Palmasissa, josta hän muutti manner-Espanjaan vuonna 2007 siiryttyään Real Madridin junioriakatemiaan. 16. tammikuuta 2011 hänet nostettiin ensikertaa seuran reservijoukkueeseen Castillaan, joka pelasi maan kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Segunda División B:ssä. Hyvin sujuneen kauden 2010–2011 jälkeen nuorisojoukkueessa Jesé noustettiin pysyvästi reservijoukkueeseen.
Heinäkuussa 2011 Real Madridin edustusjoukkuetta valmentanut José Mourinho kutsui Jesén mukaan joukkueen harjoituskaudelle. Hän teki epävirallisen ensiesiintymisenä edustusjoukkueessa ystävyysottelussa Los Angeles Galaxyä vastaan. 3. elokuuta 2011 toisessa harjoituskauden ottelussa kiinalaista Guangzhou Evergrandea vastaan Jesé teki ensimmäisen maalinsa Ángel di Marían keskityksestä, oltuaan kentällä vain 20 sekuntia.
Jesé teki ensimmäisen maalinsa reservijoukkueessa 2. lokakuuta 2011 ottelussa La Rodaa vastaan. 6. joulukuuta 2011 Mourinho valitsi Jesén edustusjoukkueen kokoonpanoon Mestarien liigan lohkovaiheen viimeiseen otteluun alankomaalaista Ajaxia vastaan. Real Madrid voitti ottelun 3–0, mutta Jesé ei vielä päässyt tekemään virallista ensiesiintymistään. Lopulta kuusi päivää myöhemmin pelatussa Copa del Reyn ensimmäisessä osaottelussa Ponferradinaa vastaan hän pääsi kentälle ja pelasi näin uransa ensimmäisen virallisen ottelunsa Real Madridissa.
Kaudella 2011–2012 Jesé oli nostamassa Castillaa Segunda División B:stä Segunda Divisióniin. Kaudella 2012–2013 hän teki Segundassa 22 maalia ja rikkoi näin Emilio Butragueñon tekemän aiemman Castillan maaliennätyksen yhdellä maalilla. Hän oli myös Segundan paras espanjalainen maalintekijä. Heinäkuussa 2013 Jesé teki neljävuotisen jatkosopimuksen Real Madridin kanssa, ja samassa yhteydessä hänet nostettiin vakituisesti edustusjoukkueeseen.
Paris Saint-Germain.
Jesé siirtyi ranskalaiseen Paris Saint-Germainiin elokuussa 2016.
Rohtopernaruoho

Rohtopernaruoho ("Sisymbrium officinale") on pernaruohojen sukuun kuuluva yksivuotinen ristikukkaiskasvi.
Ulkonäkö ja koko.
Rohtopernaruoho on 30–70 senttimetriä korkeaksi kasvava pysty, niukasti haarova ruoho. Sen lehdistä alemmat ovat pariliuskaisia. Lehtien kärkiliuska on iso ja kolmiomainen. Ylemmissä lehdissä on lähes vain keihästyvinen kärkiliuska. Rohtopernaruohon kukat ovat pieniä ja vaatimattomia, terälehdet ovat 2–3 millimetriä pitkiä. Lidut ovat 1–1,5 cm pitkiä ja tiukasti vartta vasten painautuneita.
Suomessa rohtopernaruohosta erotetaan kaksi muunnosta karvarohtopernaruoho (var. "officinale") ja silorohtopernaruoho (var. "leiocarpum") varren, lehtien ja litujen karvaisuuden mukaan.
Rohtopernaruoho Suomessa.
Suomessa rohtopernaruoho on melko harvinainen tulokaskasvi, joka on yleisin etelässä. Maan eteläosan pohjoispuolella lajia on tavattu yksittäistä paikoista Ouluun asti ja lisäksi Inarin Lapista. Etelässä sitä pidetään muinaistulokkaana ja pohjoisempana uustulokkaana. Suomessa rohtopernaruohon kasvupaikkoja ovat pihat, puistot, rakennusten seinustat ja vanhat asuinseudut. Laji suosii reilusti typpipitoista ja emäksistä maaperää.
HMS Zephyr (1895)

HMS Zephyr oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1901 palvelukseenotettu Fervent-luokan torpedovenehävittäjä.
Valmistus.
Alus tilattiin 7. marraskuuta 1893 Hanna, Donald and Wilsonilta Paisleysta, jolloin sen valmistumisajankohdaksi määrättiin 31. toukokuuta 1895. Köli laskettiin 23. huhtikuuta 1894 ja alus laskettiin vesille 10. toukokuuta 1895. Alus valmistui heinäkuussa 1901.
Palvelus.
Uransa alus palveli kotivesilla, kunnes se myytiin 10. helmikuuta 1920 romutettavaksi Wardille Rainhamiin.
Peltokurjennokka

Peltokurjennokka ("Erodium cicutarium") on yksi- tai kaksivuotinen vaaleanpunakukkainen kurjenpolvikasvi. Se on pahanhajuinen.
Ulkonäkö ja koko.
Peltokurjennokka on rennosti tai kohenevasti kasvava monivartinen, runsaasti haarova, pehmeäkarvainen ruoho. Se kasvaa 5–50 cm korkeaksi. Lehdet ovat parilehdykkäisiä ja lehtien lehdykät parijakoisia. Kukat sijaitsevat varren ja haarojen kärjissä pitkien perien päissä sarjoina. Peltokurjennokan kukat ovat noin yhden senttimetrin levyiset. Terälehdet ovat väriltään vaaleanpunaiset. Hedelmys on pitkä, nokkamainen, viisiosainen lohkohedelmä. Nokan kärki on nystykarvaton toisin kuin läheisesti samannäköisellä myskikurjennokalla ("Erodium moschatum"), jota tavataan erittäin harvinaisena myös Suomessa.
Peltokurjennokka Suomessa.
Suomessa peltokurjennokka on melko harvinainen tulokaskasvi, jota on havaittu pohjoisessa Inarin Lapin korkeudelta asti. Sitä pidetään Etelä- ja Itä-Suomessa muinaistulokkaana, muualla uustulokkaana. Yleisehkönä peltokurjennokka kasvaa vain itäkaakossa Lappeenrannan seudulla. Suomessa laji kasvaa peltorikkakasvina erityisesti hiekkaisilla mailla. Sen kasvupaikkoja ovat myös puutarhat, pihat ja tienvarret. Peltokurjennokka kukkii kesäkuusta syyskuuhun.
Sareptansinappi

Sareptansinappi ("Brassica juncea") on yksivuotinen keltakukkainen kaalilaji, joka on viljelykasvi. Se on alkuperäinen Itä-Aasiassa. Sareptansinappia viljellään lehtivihanneksena, sen viljelymuunnoksia ovat kähäräsinappi, silosinappi ja lehtisinappi.
Ulkonäkö ja koko.
Sareptansinappi kasvaa 40–80 senttimetriä korkeaksi. Sen lehdet ovat ruodilliset. Alemmat niistä ovat isohampaisia tai halkoisia, ylemmät lehdet ovat suikean suippoja ja ehyitä. Sareptansinapin kukkien keltaiset terälehdet ovat 7–9 mm pitkiä. Litujen pituus on 2–6 cm, ne ovat liereähköjä, 3–4 mm paksuja. Niiden kärjessä on ohuempi nokka.
Euroopanpensaskoivu

Euroopanpensaskoivu ("Betula fruticosa") on koivukasveihin kuuluva kesävihanta pensas, joka kasvaa alkuperäisenä Keski- ja Itä-Euroopassa sekä Koillis-Aasian lauhkeissa osissa. Euroopassa sitä pidetään viimeisimmän jääkauden jäännelajina. Euroopanpensaskoivu on keskimäärin 0,5–2 metriä, enimmillään noin 3 metriä korkea, ja se kasvaa yleensä 600–1 100 metrin korkeudessa, kosteassa savensekaisessa hiekkamaassa, aurinkoisilla ja puolivarjoisilla paikoilla. 
Ulkonäkö ja koko.
Euroopanpensaskoivun korkeus on keskimäärin 0,5–2 metriä ja enimmilläänkin vain noin 3 metriä. Sillä on harmaanvalkoinen kaarna ja tummanpurppuranruskeat tai harmaanmustat, siirottavat oksat. Kuluvan kesän kasvainranka on ruskea ja nuorena karvainen mutta myöhemmin kalju ja isonystyinen.
Euroopanpensaskoivun paksuhkot lehdet ovat sulkasuoniset ja syysväriltään keltaiset. Niiden alapinta on tahmea ja yläpinta suonia myöten karvainen. Lehtilapa on 1–3 senttimetriä pitkä, ehyt, hienosahainen, puikea tai puikeanpyöreä, suippokärkinen ja tyvestä lähes pyöreä tai leveän suippo. Lehdissä on 2–10 millimetriä pitkä ja kalju ruoti sekä pienet korvakkeet, jotka karisevat lehtien puhjetessa. Silmut ovat 2–3 millimetriä pitkiä ja perättömiä. Lehtiasento on kierteinen.
Euroopanpensaskoivu on yksikotinen kasvi, joka kukkii pienin, yksineuvoisin kukin vasta lehtien puhjettua kesä–heinäkuussa. Hedekukissa on vähäinen kehä, ja ne muodostavat pitkiä ja riippuvia norkkoja. Emikukat ovat kehättömiä ja muodostavat lyhyitä ja pystyjä norkkoja. Norkkoperät ovat 2–5 millimetriä pitkiä ja hienokarvaisia.
Emikukista kehittyy heinä–elokuussa siipipalteisia, litteitä pähkylöitä, joita suojaavat kolmiliuskaiset norkkosuomut. Norkkosuomut ovat ripsilaitaisia ja niiden sivuliuskat ovat keskiliuskaa vähän lyhyempiä. Hedelmänorkot ovat pähkylöiden varistessa hajoavia.
Levinneisyys.
Euroopanpensaskoivu on kotoisin Keski- ja Itä-Euroopasta sekä Koillis-Aasian lauhkeista osista. Sitä pidetään Euroopassa viimeisimmän jääkauden jäännelajina. Aasiassa sen levinneisyysalueeseen kuuluvat Burjatia ja Taka-Baikalian aluepiiri Kaakkois-Siperiassa, suurin osa Mongolian tasavallasta, Sisä-Mongolia ja Heilongjiang Pohjois-Kiinassa sekä Korean niemimaa. Suomea lähinnä se kasvaa alkuperäisenä Baltian maissa. Suomessa se ei ole kovin suosittu koristekasvi, vaikka se menestyykin vielä V-vyöhykkeellä.
Elinympäristö.
Euroopanpensaskoivu on mantereinen tai lievästi mantereinen boreaalisen vyöhykkeen kasvi, joka kasvaa yleensä 600–1 100 metrin korkeudessa, kosteassa savensekaisessa hiekkamaassa, aurinkoisilla ja puolivarjoisilla paikoilla. Parhaiten se menestyy keskiravinteisilla rämeillä ja nevoilla, letoilla, tulvaisissa korvissa ja pensaikoissa sekä virtaavan veden äärellä.
Erik Spoelstra

Erik Spoelstra (s. 1. marraskuuta 1970 Evanston, Illinois) on yhdysvaltalainen koripallovalmentaja, joka toimii NBA-liigan Miami Heatin päävalmentajana.
Koripalloura.
Vuodesta 1995 Miami Heatin organisaatiossa toiminut Spoelstra nimettiin päävalmentajaksi kauden 2007–2008 jälkeen edellisen päävalmentajan Pat Rileyn siirryttyä muihin tehtäviin. Omalla peliurallaan hän pelasi Portlandin yliopistossa pelintekijänä ja myös hetken Saksan alasarjoissa pelaaja-valmentajana.
Spoelstran päävalmentaja-aikana Miami Heat on voittanut NBA:n mestaruuden vuosina 2012 ja 2013.
Etelänhitusammal

Etelänhitusammal eli etelänhippusammal ("Blindiadelphus recurvatus") on lehtisammallaji, joka kuuluu hitusammalten heimoon (Seligeriaceae).
Ulkonäkö.
Etelänhitusammal on hyvin pieni, vain muutaman millimetrin korkuinen. Sen lehdissä on vahva keskisuoni ja sen noin 3 mm pitkä pesäkkeenperä on voimakkaasti kaartuva.
Levinneisyys.
Etelänhitusammalta esiintyy pohjoisella pallonpuoliskolla lauhkealla vyöhykkeellä. Se on kasvanut Ahvenanmaalla Saltvikissa, mistä se on löydetty 1800-luvun lopussa. Esiintymät ovat hävinneet ja samoin laji Suomen alueelta.
Elinympäristö.
Sen kasvupaikkoja ovat emäksisten kallioiden ja kivien varjoiset kosteat pinnat.
Hitutoukosammal

Hitutoukosammal ("Microbryum floerkeanum") on lehtisammallaji, joka kuuluu toukosammalten ("Microbryum") sukuun ja toukosammalten heimoon (Pottiaceae). Lajia esiintyy Pohjois-Amerikassa, Välimerellä ja Länsi-Euroopassa Skandinavian eteläosaan asti. Suomessa hitutoukosammal on hyvin harvinainen. Se on kasvanut Ahvenanmaalla Saltvikissa, mistä sitä on löydetty 1860–70-luvuilla. Esiintymät ovat hävinneet ja samoin laji Suomen alueelta.
Mouhijoki

Mouhijoki eli alajuoksulla Kiikoisissa Kiikoisjoki virtaa Sastamalan Mouhijärvestä Kiikoisten Kiikoisjärveen Pirkanmaan ja Satakunnan raja-alueilla.
Maantietoa.
Joki saa alkunsa Mouhijärven luusuassa olevasta säännöstelypadosta, joka purkaa vedet noin 200 metriä pitkän Kiikoiskoskeen. Joki virtaa Putajan kylän läpi ja jatkaa matkaansa hitaasti virraten noin seitsemän kilometriä peltomaiseman läpi. Jokikulmaan saavuttuaan joki poikkeaa vanhasta uomastaan ihmisen kaivamaan Marjajärveä kiertävään uomaan. Marjajärvi kuivattiin 1960-luvun lopussa ja raivattiin pelloksi. Marjajärvestä on Kiikoisjärveen enää kahden kilometrin matka, jonka aikana joki levenee ja hidastuu johtuen Kiikoisjärven säännöstelystä. Joen rantoja varjostavat vain satunnaisesti metsäsaarekkeet ja Jokikulman kohdalla joki toimii Sastamalan ja Kiikoisten rajajokena noin 1,3 kilometrin matkalla. Joki putoaa 11,5 kilometrin matkalla 5,1 metriä.
Veden laatu.
Joki virtaa pääasiassa savikoiden läpi ja siksi veden mukana kulkeutuu runsaasti kiintoainesta. Nykyään kuivattu Marjajärvi oli matalana ruohottuneena järvenä paikka, jonne kiintoainetta laskeutui. Järven kuivauksen jälkeen joki kiertää raivatun peltoalueen ja kaikki kiintoaines kulkeutuu nykyään Kiikoisjärveen.
Virkistystoimintaa.
Joen peltomaisemaan rantoja täplittävät mökki- tai rantasaunat. Kotitarvekalastusta harrastetaan, mutta joen keskijuoksulla saadaan tavanomaisia järvi- ja jokikaloja. Mouhijärven luusuassa Kiikoiskoskessa voi perhostaa istutettuja lohia, jotka laskeutuvat alemmaksi ja jäävät myös Jaarankoskeen. Näitä voi satunnaisesti joestakin saada. Kalanistutukset hoitaa kalanhoitoyhdistys Suomu.
Booker T. &amp; the M.G.’s

Booker T. &amp; the M.G.’s on instrumentaalista R&amp;B-musiikkia soittava yhdysvaltalaisyhtye, joka perustettiin Memphisissä vuonna 1962. Alkuperäisen kokoonpanon jäsenet olivat Booker T. Jones (urut, piano), Steve Cropper (kitara), Lewie Steinberg (basso) ja Al Jackson Jr. (rummut). Heidän tunnetuin kappaleensa on ”Green Onions”. Yhtye otettiin jäseneksi Rock and Roll Hall of Fameen vuonna 1992.
Diskografia.
Albumit (nimen perässä korkein listasijoitus Yhdysvalloissa)
Lentopallon miesten SM-sarjakausi 1968–1969

Lentopallon miesten mestaruussarjassa kaudella 1968–1969 pelattiin kymmenen joukkueen kaksinkertainen sarja, jossa kaksi viimeistä putosi sarjasta ja kaksi uutta joukkuetta nousi tilalle. Mestaruuden voitti Luolajan Kajastus.
Miesten SM-sarja.
Mestarit: Heikki Heino, Reino Heino, Toivo Laakso, Erkki Mattila, Mikko Mäkinen, Jukka Palomäki, Markku Palomäki, Kalevi Roisko, Jouko Siira. Valmentaja: Olavi Ruusunen.
Karsintasarja.
Sarjaan nousivat Finnish Chemicals-57, Kouvolan Lentopalloilijat -57.
Lentopallon miesten SM-sarjakausi 1969–1970

Lentopallon miesten mestaruussarjassa kaudella 1969–1970 pelattiin kymmenen joukkueen kaksinkertainen sarja, jossa kaksi viimeistä putosi sarjasta ja kaksi uutta joukkuetta nousi tilalle. Mestaruuden voitti Luolajan Kajastus.
Miesten SM-sarja.
Mestarit: Heikki Heino, Reino Heino, Toivo Laakso, Erkki Mattila, Mikko Mäkinen, Jukka Palomäki, Markku Palomäki, Kalevi Roisko, Jouko Siira. Valmentaja: Olavi Ruusunen.
Karsintasarja.
SM-sarjaan nousivat Jyväskylän Pesä-Veikot ja Vammalan Kisa.
Contrapunctus

Contrapunctus on akateemikko Sam Vannin (1908–1992) kolmiosainen seinämaalaus vuodelta 1959–1960. Maalaus sijaitsee Helsingin suomenkielisen työväenopiston (Helsinginkatu 26) toisessa kerroksessa, Viipurinsalin sisäänkäynnin vieressä. Teos oli merkkitapaus niin Vannin uran kuin abstraktin ja konkreettisen taiteen Suomeen tulon kannalta.
Myös Ateneumin taidemuseon kokoelmissa on teoksesta kollaasimalli. "Contrapunctus" oli ensimmäinen ei-esittävä taideteos, joka voitti avoimen taidekilpailun Suomessa ja työ toteutettiin julkisin varoin. Lisäksi Porin taidemuseon kokoelmissa on pieni hiili- ja lyijykynäluonnos seinämaalauksesta.
Musiikissa termi kontrapunkti tarkoittaa kahden tai useamman melodian hallittua yhdistämistä yhtäaikaiseksi.
Vannin teoksessa melodioiden tilalla on värejä ja muotoja, joilla on vastamuoto.
Ateneumin teos toteutettiin samaan mittakaavaan varsinaisen Contrapuctuksen kanssa vuonna 1960. Ateneumin taidemuseo osti työn vuonna 1961. Ateneumin kollaasi koostuu kolmesta rinnakkaisesta osasta, joista vasemmanpuoleinen osa kuvaa muotojen kaaosta. Keskimmäinen osa kuvaa taistelevaa ihmistä ja oikeanpuoleinen osa järjestystä. Keskimmäisen osan taisteleva ihminen erottuu viivakimppuna punaisen osan vieressä. Vanni totesi maalauksen kuvaavan ihmisen hengen voitokasta taistelua, jossa järjestymätön aine muuttuu orgaaniseksi kokonaisuudeksi.
Agnes Obel

Agnes Caroline Thaarup Obel (s. 28. lokakuuta 1980) on tanskalainen laulaja-lauluntekijä.
Agnes Obel julkaisi debyyttialbuminsa "Philharmonics" 4. lokakuuta 2010 Tanskassa. Se on julkaistu myös useissa muissa Euroopan maissa, muun muassa Ranskassa, Alankomaissa ja Saksassa. Tanskassa albumi oli listan kärjessä useiden viikkojen ajan vuonna 2011, ja ylti nelinkertaiseen platinaan 60 000 kappaleen myynnillään. "Philharmonics" on ollut kymmenen parhaan joukossa myös Belgian (Vallonian), Ranskan ja Alankomaiden listoilla. Tanskassa albumi oli vuoden 2011 kolmanneksi myydyin. Albumi sai European Border Breakers Awards -palkinnon vuonna 2012.
Henkilöhistoria.
Agnes Obel syntyi vuonna 1980 Kööpenhaminassa. Hän ja hänen nuorempi veljensä kasvoivat epätavallisessa ympäristössä isänsä kanssa, jolla oli kolme lasta edellisestä suhteestaan. Obel keräsi mielellään outoja esineitä ja soittimia. Hänen perheensä oli musikaalinen, ja hän oppi soittamaan pianoa hyvin nuorena. Hänen äitinsä soitti pianolla Bartókia ja Chopinia. Lapsena Obel ammensi vaikutteita Jan Johanssonin lauluista, jotka ovat eurooppalaisia kansansävelmiä jazztyyliin esitettynä. Näillä on ollut suuri vaikutus Obelin omaan musiikkiin. 
Agnes Obel kävi "Det frie gymnasium" -vapaalukiota, mutta jätti kuitenkin koulunkäynnin pian. 
Seitsemän vuoden iässä Obel soitti bassokitaraa yhtyeessä, joka esiintyi festivaaleilla ja äänitti vain joitakin lauluja. Hänellä oli pieni rooli Thomas Vinterbergin lyhytelokuvassa "Drengen der gik baglæns" (”Poika joka kulki takaperin”) vuodelta 1995.
Myöhemmin, muusikko-tuottaja Elton Theanderin myötävaikutuksella, Obel perusti kööpenhaminalaisyhtyeen "Sohio". Hän debytoi sooloartistina levyllään "Philharmonics" vuonna 2010.
Obel kirjoittaa, soittaa, laulaa ja tuottaa itse kaiken materiaalinsa. Hän on saanut vaikutteita muun muassa seuraavilta artisteilta: Roy Orbison, Joni Mitchell, PJ Harvey, Claude Debussy, Maurice Ravel ja Erik Satie.
Lentopallon miesten SM-sarjakausi 1970–1971

Lentopallon miesten mestaruussarjassa kaudella 1970–1971 pelattiin kymmenen joukkueen kaksinkertainen sarja, jossa kaksi viimeistä putosi sarjasta ja kaksi uutta joukkuetta nousi tilalle. Mestaruuden voitti Luolajan Kajastus. Putoamisesta käytiin tiukkaa vääntöä, ja peräti viisi joukkuetta joutui uusintaotteluihin.
Miesten SM-sarja.
uusinta säilymisestä.
Sarjaan nousivat Käpylän Lentopalloilijat ja Lauritsalan Kisa.
Mestarit: Heikki Heino, Reino Heino, Toivo Laakso, Erkki Mattila, Mikko Mäkinen, Teuvo Mölsä, Matti Paananen, Markku Palomäki, Kalevi Roisko, Raimo Salminen, Jouko Siira. Valmentaja: Olavi Ruusunen.
Sisäkuva (Rafael Wardi)

Sisäkuva on Rafael Wardin (s.1928-) öljytyö kankaalle vuodelta 1971, kooltaan 147 × 97 cm. Ateneumin taidemuseo osti sen vuonna 1972.
"Sisäkuvassa" Wardi kuvaa valon luomaa atmosfääriä. Hän käytti metodinaan pinnan jakamista särmiin, ja värien erottamista paljaiden valkoisten aukkojen avulla, joista viimeksi mainittua käytetään "Sisäkuvassa". Keinon katsotaan olevan peräisin Pierre Bonnardilta. Suomessa sen omaksui myös Helge Dahlman ja Tapani Raittila.
Maalauksen punainen, keltainen, oranssi ja sininen ovat Wardille ominaisia.
Lähteet.
Timo Huusko: Rafael Wardi: Sisäkuva. Teoksessa Ateneum-opas. Toim. Timo Huusko, 2007, s.117.
Waken taistelu

Waken taistelu oli toisessa maailmansodassa Japanin ja Yhdysvaltain välinen taistelu Waken saaresta. Taistelu alkoi 8. joulukuuta 1941 ja päättyi japanilaisten voittoon 23. joulukuuta, jolloin japanilaiset valtasivat saaren itselleen.
Taustaa.
Tammikuussa 1941 Yhdysvaltain laivasto aloitti sukellusvenetukikohdan ja lentokentän rakentamisen saarelle. Ensimmäinen vakinainen varuskunta, jonka muodosti vajaavahvuinen 1. merijalkaväen tukikohtapataljoona, saapui 19. elokuuta saarelle. Varuskunnanpäällikön majuri P. S. Devereux'n alaisuudessa oli kaikkiaan noin 450 upseeria ja miestä. Pataljoonan tukena oli majuri Paul A. Putnamin komentama merijalkaväen hävittäjälaivue VMF-211, jossa oli kaksitoista F4F-3 Wildcat hävittäjää. Saarella oli lisäksi 68 laivaston miestä sekä 1 221 Morrison-Knudsen Cicil Engineering Companyn työntekijää rakentamassa tukikohtaa. Pan American Airwaysin henkilökuntaa oli 54 mahdollistamassa Pan Am Clipperin Tyynenmeren ylittävät lennot, jotka oli aloitettu 1935.
Merijalkaväen aseistuksena oli kuusi viiden tuuman 51 pituuskaliiperin rannikkotykkiä, jotka olivat alun perin olleet taistelulaiva "USS Texasilla", ja kaksitoista kolmen tuuman 50 pituuskaliiperin ilmatorjuntatykkiä. Aseistuksen täydensi kahdeksantoista raskasta .50" Browning-konekivääriä ja kolmekymmentä .30" neste- ja ilmajäähdytteistä raskasta, keskiraskasta ja kevyttä konekivääriä.
Komentaja Winfield S. Cunningham otti 28. marraskuuta Waken varuskunnan komentoonsa. Hänelle jäi siten ainoastaan alle kaksi viikkoa aikaa tutustua saareen ja sen puolustusjärjestelyihin sekä sitä puolustaviin joukkoihin ennen sodan syttymistä.
Taistelu.
Vain muutamaa tuntia Pearl Harboriin tehdyn tuhoisan hyökkäyksen jälkeen 8. joulukuuta, 36 Marshallin saarilta lähtenyttä keisarillisen Japanin laivaston ilmavoimien keskiraskasta Mitsubishi G3M3 -pommikonetta iski saarelle. Pommituksessa tuhoutui kahdeksan lentotukikohdassa ollutta Grumman F4F Wildcat-hävittäjää. Loput neljä oli partiolennolla, mutta heikon näkyvyyden takia ne eivät havainneet hyökkääjiä.
Hyökkäyksen jälkeen Pan Am evakuoi henkilöstönsä samoin kuin lennolla olleet matkustajat. Wakelle tehtiin vielä kaksi ilmahyökkäystä.
Ensimmäinen maihinnousuyritys.
Varhain aamulla 11. joulukuuta varuskunta torjui ensimmäisen maihinnousuyrityksen.
Vankien teloitus.
Vuonna 1943 Yhdysvaltain laivaston lentotukialus "Yorktownin" lentokoneet pommittivat saarta, jonka seurauksena saarella olevat 98 vangittua amerikkalaista siviiliä teloitettiin. Yksi vangeista pääsi pakenemaan ja ehti kirjoittaa isoon kiveen viestin "98 US PW 5-10-43" ennen kuin hänet saatiin kiinni ja teloitettiin. Tämän jälkeen japanilaiset pitivät saaren itsellään kunnes viimeiset saarella olevat japanilaiset joukot antautuivat liittoutuneille 4. syyskuuta 1945.
Marianne Laxén

Catharina Marianne Laxén (o.s. "Örn"; s. 9. kesäkuuta 1945 Helsinki) on suomalainen tasa-arvovaikuttaja. Hän on ollut feministinen rauhanaktivisti aina 1970-luvulta alkaen. Koulutukseltaan hän on valtiotieteiden maisteri (sosiaalipolitiikka ja kansantaloustiede).
Toimiessaan tasa-arvoasiain neuvottelukunnassa erikoistutkijana Laxén sai vuonna 1990 Tupolevin veljeksiksi itseään kutsuneilta työmarkkinajohtajilta ns. kikkelikortin, jonka hän julkaisi. Laxén muutti ainakin osittain tapauksen takia yli 10 vuodeksi pois Suomesta muihin pohjoismaisiin tasa-arvotehtäviin. Laxén oli 29 vuoden ajan SDP:n jäsen. Hän erosi puolueesta vuonna 1994. Laxén oli kannattanut presidentinvaaleissa ensin Eeva Kuuskoskea ja myöhemmin Elisabeth Rehniä. Vuonna 2015 hän allekirjoitti Paavo Väyrysen kansalaisaloitteen, joka koski Suomen ehdotettua eroamista EMUsta. Laxén oli Helsingin kaupungin tasa-arvotoimikunnan puheenjohtaja vuosina 2012–2017.
Marianne Laxén oli avioliitossa pääsihteeri Kaj Laxénin (1943–2021) kanssa vuoteen 1980 saakka. Heille syntyi 1970-luvulla kolme lasta.
Lentopallon miesten SM-sarjakausi 1971–1972

Lentopallon miesten mestaruussarjassa kaudella 1971–1972 pelattiin kymmenen joukkueen kaksinkertainen sarja, jossa kaksi viimeistä putosi sarjasta ja kaksi uutta joukkuetta nousi tilalle. Mestaruuden voitti Luolajan Kajastus. Mestaruus ratkesi vasta viisieräisessä uusintaottelussa.
Miesten SM-sarja.
Sarjaan nousivat Pirkkalan Viri ja Porin Pyrintö.
Mestarit: Heikki Heino, Reino Heino, Toivo Laakso, Juhani Manninen, Erkki Mattila, Mikko Mäkinen, Teuvo Mölsä, Timo Niemi, Jouko Siira. Valmentaja: Olavi Ruusunen.
Microsoft Publisher

Microsoft Publisher on Microsoftin kehittämä ja ylläpitämä julkaisuohjelma. Microsoft levittää Publisheria Microsoft Office Professional -pakettinsa mukana.
Publisherin tuki loppuu vuoden 2026 lokakuussa, jolloin sitä ei enää asenneta Microsoft 365 -sovelluksien mukana. Sitä voi kuitenkin käyttää, jos se on jo asennettuna.
Kuumat löylyt

Kuumat löylyt on taiteilija Heikki Tuomelan (1922–1991) öljytyö kovalevylle, 146 × 122 cm, vuodelta 1985–86. Ateneumin taidemuseo osti sen kokoelmiinsa vuonna 1988.
"Kuumat löylyt" -maalauksessa nähdään Heikki Tuomela itse kylpemässä kahden naisen kanssa nokeentuneessa saunassa. Tuohon aikaan ei ollut enää tavallista, että naiset ja miehet saunoivat keskenään muutoin kuin miehenä ja vaimona. Silti teoksen katsotaan ilmentävän suomalaisten mutkatonta suhdetta alastomuuteen.
Tuomelalle tunteen ilmaus oli taiteen keskeisin pyrkimys, jolloin hänen tuli hallita värin intensiteetti ja valon voima. Nuorena hän kuvasi paljon syrjäytyneitä, romaneja, rähjäisiä rakennuksia ja köyhien hetkellisiä iloja kuten musisointia ja saunomistakin. 12-vuotiaana täysorvoksi jäänyt Tuomela osasi työskennellessään samaistua kohteensa maailmaan, mikä oli hänen vahvuuksiaan.
Saarenmaa (maakunta)

Saarenmaan maakunta (myös Saaren maakunta, ) on Viron maakunta, joka sijaitsee maan länsiosassa. Maakunta muodostuu Saarenmaan, Muhun ja Ruhnun saarista sekä lukuisista pienemmistä saarista. 
Kunnat.
Saarenmaan maakunnassa on ollut vuoden 2017 kuntauudistuksen jälkeen, lokakuusta 2017 alkaen kolme kuntaa: Saarenmaan kunta, Muhun kunta ja Ruhnun kunta. Saarenmaan kunta muodostettiin yhdistämällä pääsaaren kaikki 12 kuntaa 21.10.2017.
Maakunnan asukasluku oli vuoden 2018 alussa 31 925. Maakunnan pinta-ala on 2 938 neliökilometriä ja asukastiheys näin ollen 12 asukasta neliökilometrillä.
Väestö.
Vuonna 2011 Saarenmaan maakunnassa oli 31 317 asukasta, joista 30 729 (98,1 %) oli virolaisia, 295 (0,9 %) venäläisiä ja 272 (0,9 %) muita kansallisuuksia.
Talous.
Maakunnan teollisuudenaloja ovat elintarviketeollisuus, veneenrakennus ja elektroniikkateollisuus. Näiden lisäksi maakunnassa työllistää korkean teknologian tuotteet sekä matkailu.
Hallinto ja politiikka.
Hiidenmaan, Läänemaan ja Saarenmaan maakunnat muodostavat Viron riigikogun vaalien vaalipiirin numero 5 (Valimisringkond Nr 5 Hiiu-, Lääne- ja Saaremaa), josta valitaan yhteensä kuusi kansanedustajaa Viron 101-jäseniseen parlamenttiin.
Lentopallon miesten SM-sarjakausi 1972–1973

Lentopallon miesten mestaruussarjassa kaudella 1972–1973 pelattiin kymmenen joukkueen kaksinkertainen sarja, jossa kaksi viimeistä putosi sarjasta ja kaksi uutta joukkuetta nousi tilalle. Mestaruuden voitti Karhulan Rateko.
Miesten SM-sarja.
Sarjaan nousivat Lautta-Pojat ja Palloiluseura Arsi Haminasta.
Mestarit: Ilkka Kesseli, Raimo Koskinen, Juha Liikanen, Heikki Montonen, Kalle Nikkinen, Risto Palonen, Tapani Piilola, Ossi Pulli, Risto Raussi. Valmentaja Elo Blomqvist.
Lentopallon miesten SM-sarjakausi 1973–1974

Lentopallon miesten mestaruussarjassa kaudella 1973–1974 pelattiin kymmenen joukkueen kaksinkertainen sarja, jossa kaksi viimeistä putosi sarjasta ja kaksi uutta joukkuetta nousi tilalle. Mestaruuden voitti Karhulan Rateko. Kuopion Sale pelasi Kuopion NMKY:n paikalla.
Miesten SM-sarja.
Sarjaan nousivat Hyvinkään Ponteva ja Pieksämäen NMKY.
Mestarit: Jorma Kaunonen, Ilkka Kesseli, Raimo Koskinen, Ilkka Leskinen, Juha Liikkanen, Heikki Montonen, Risto Palonen, Risto Raussi, Risto Riisiö. Valmentaja Torsti Karhunen.
Hiidenmaa (maakunta)

Hiidenmaan maakunta (myös Hiiden maakunta, ) on Viron maakunta maan länsiosassa. Sen hallinnollinen keskus on Kärdlan kaupunki. Maakunta koostuu Hiidenmaan saaresta sekä muutamista pienistä saarista. Hiidenmaa on pinta-alaltaan ja väkiluvultaan Viron pienin maakunta.
Kunnat.
Hiidenmaan maakunta on vuoden 2017 kuntauudistuksen jälkeen koostunut yhdestä kunnasta, Hiidenmaan kunnasta. Maakunnan väkiluku oli vuoden 2018 alussa 9 580.
Hiidenmaan maakunnassa oli vuoden 2017 lokakuuhun asti neljä kuntaa: Emmaste, Hiiu, Käina ja Pühalepa. Hiiun kunta syntyi vuoden 2014 alussa, kun Kõrgessaaren kunta ja Kärdlan kaupunki yhdistyivät Hiiun kunnaksi. Tällöin Kärdlasta tuli Hiiun kunnan osa, epäitsenäinen kaupunki (). Kuntien väestö on muuttunut seuraavasti:
Väestö.
Vuonna 2011 Hiidenmaalla oli 8 482 asukasta, joista 8 356 (98,5 %) oli virolaisia, 61 (0,7 %) venäläisiä ja 64 (0,8 %) muita kansallisuuksia.
Vaalipiiri.
Hiidenmaan, Läänemaan ja Saarenmaan maakunnat muodostavat Viron riigikogun vaalien vaalipiirin numero 5 (Valimisringkond Nr 5 Hiiu-, Lääne- ja Saaremaa), josta valitaan yhteensä kuusi kansanedustajaa Viron 101-jäseniseen parlamenttiin.
Talouselämä.
Maakunnan teollisuudenaloja ovat puu-, elintarvike-, muovi- ja elektroniikkateollisuus. Näiden lisäksi maakunnassa työllistää kuljetusala ja matkailu.
Lentopallon miesten SM-sarjakausi 1974–1975

Lentopallon miesten mestaruussarjassa kaudella 1974–1975 pelattiin kymmenen joukkueen kaksinkertainen sarja, jossa kolme viimeistä putosi sarjasta ja vain yksi joukkue nousi tilalle. Mestaruuden voitti sarjanousija Pieksämäen NMKY. Mestaruus ratkesi kärkijoukkueiden kohdatessa päätöskierroksella Pieksämäellä. Ratkaisu näytti jo siirtyvän uusintaotteluun Kisan voitettua kaksi ensimmäistä erää, mutta lopulta Pieksämäen NMKY voitti ottelun ja Suomen mestaruuden erin 3-2(6-15,14-16,15-6,15-5,15-7).
Miesten SM-sarja.
Uusinta suorasta putoamisesta: Palloiluseura Arsi - Porin Pyrintö 3-2 (15-3,10-15,15-9,7-15,15-8)
Hyvinkään Ponteva ja Porin Pyrintö putosivat suoraan. Haminan Arsi ja Lahden Kimmo karsintaan, jossa Arsi putosi.
Sarjaan nousi Lautta-Pojat.
Mestarit: Jouko Juvonen, Jussi Katainen, Reino Kosonen, Pauli Leikas, Seppo Nousiainen, Jouni Parkkali, Hannu Roimainen, Matti Rotinen. Valmentaja Aimo Pulkkinen.
Jerusalem (maalaus)

Jerusalem on Anitra Lucanderin (1918–2000) öljymaalaus kankaalle, 37,5 × 50,5 cm, vuodelta 1960. Ester ja Jalo Sihtolan taidesäätiö lahjoitti sen Ateneumin taidemuseolle vuonna 2001.
Anitra Lucanderille visuaalinen tunne-elämys oli tärkeä. Hänen maalauksensa syntyivät niiden pohjalta. Taide edusti hänelle myös ikuisuusarvoja ja siksi hän työskenteli perehtyäkseen vanhoihin kulttuureihin ennen maalaamista. "Jerusalem" on mosaiikkimainen työ, jonka osia ovat hiekka, kalkki, vihreä kasvusto ja taivaan sini. Lucander teki monia matkoja ja onkin mitä todennäköisempää että teoksen perusainekset ovat kehittyneet matkoilla saaduista vaikutteista. Maalauksen rakenteellisuudessa on yhtymäkohtia myös Paul Kleen kaupunkikuviin.
Lentopallon miesten SM-sarjakausi 1975–1976

Lentopallon miesten mestaruussarjassa kaudella 1975–1976 pelattiin kahdeksan joukkueen nelinkertainen sarja, jossa viimeiseksi sijoittunut joukkue putosi suoraan sarjasta ja yksi joukkue nousi tilalle. Lisäksi viimeistä edellinen joutui karsimaan sarjapaikastaan. Mestaruuden voitti Pieksämäen NMKY. Karhulan Rateko lopetti lentopallotoimintansa ja sen tilalla pelasi Karhulan Veikot.
Mestaruus ratkesi kärkijoukkueiden kohdatessa sarjan päätöskierroksella Vammalassa 28. maaliskuuta, jolloin Kisa hävisi Pieksämäen "Namikalle" 0-3 (5-15,15-17,9-15). Kisan voitto olisi siirtänyt ratkaisun uusintaotteluun.
Miesten SM-sarja.
Sarjaan nousi Rantaperkiön Isku. Lahden Kimmo säilyi sarjassa voitettuaan karsinnassa Helsingin Eliten 3-1 ja 3-0.
Mestarit: Jouko Juvonen, Jussi Katainen, Reino Kosonen, Ari Kuikka, Pauli Leikas, Jouni Parkkali, Matti Rotinen, Otto Sivonen, Ahti Toivanen. Valmentaja Reino Kosonen
Eduard von Toll

Eduard Gustav von Toll (, 14. maaliskuuta 1858 Tallinna – 1902 Itä-Siperian meri) oli Venäjän palveluksessa toiminut baltiansaksalainen geologi ja naparetkeilijä, joka teki useita tutkimusmatkoja Pohjoiselle jäämerelle. Hän kuului vapaaherralliseen von Toll -aatelissukuun ja opiskeli Tarton yliopistossa eläintiedettä. Von Toll teki 1880-luvulta alkaen useita tutkimusmatkoja varsinkin Uuden-Siperian saarille. Vuosina 1900–1902 hän johti sinne suuntautunutta Venäjän tiedeakatemian tukemaa retkeä, jonka yhtenä päämääränä oli löytää Sannikovin maana tunnettu oletettu saari, jonka tutkimusmatkailija Jakov Sannikov väitti nähneensä 1800-luvun alussa.
Vietettyään "Zarja"-aluksella kaksi talvea Uuden-Siperian saarten seudulla ankarissa olosuhteissa, von Toll matkasi keväällä 1902 reellä retkikuntansa kolmen miehen kanssa silloin huonosti tunnetulle Bennettinsaarelle. "Zarja" ei päässyt suunnitelmien mukaan hakemaan heitä kesällä, eikä heitä enää sen jälkeen nähty; he kuolivat ilmeisesti syksyllä 1902 yrittäessään vaeltaa jalkaisin takaisin mantereelle. Seuraavana vuonna pelastusretkikunnat löysivät joitakin von Tollin retkikunnan tavaroita, mutta eivät heidän jäännöksiään.
Eduard von Tollilla oli myös suomalaisia sukujuuria. Hänen äitinsä äidin äiti oli Kerimäen Haapalassa 9. heinäkuuta 1770 syntynyt Maria Eleonora Rebitzer o.s. Brotherus.
Rantapuut

Rantapuut on Sigrid Schaumanin (1877-1979) toistaiseksi ajoittamaton öljytyö kankaalle, 40 × 27 cm. Ateneumin taidemuseo osti sen kokoelmiinsa vuonna 1995.
"Rantapuut" on maalattu todennäköisesti 1950-luvulla joko Italiaan tai Ranskan Rivieralle Mentoniin suuntautuneella matkalla. Korkean iän saavuttanut Sigrid Schauman oli tuolloin jo seitsemissäkymmenissä. Schaumanille tärkeää oli maalausaiheen aiheuttama aistimus, joka johti valon tutkimiseen ja väripigmenttien sekoittamisen välttelyyn jolloin värien kirkkaus lisääntyi.
Google Drive

Google Drive on Googlen tarjoama pilvitallennuspalvelu, johon sisältyy 15 gigatavua ilmaista tallennustilaa. Palveluun on liitetty Googlen aiempi Google Docs -palvelu.
Historia.
Google Drive julkistettiin 25. huhtikuuta 2012. Samalla Google Docs muutettiin Google Driveksi. Suomen alueella palvelu alkoi toimia 26. maaliskuuta.
Käyttö.
Google Drivea voi käyttää asiakasohjelmalla tietokoneelta, selaimelta tai mobiililaitteilta. Tietokonesovellus on ladattavissa Windowsilla ja Macintoshille. Myös Linux-versio on tulossa. Mobiiliversio on saatavilla Androidille ja iOS:lle. Selainversiota voi käyttää miltä tahansa selaimelta, mutta parhaiten tuettuja ovat Chrome, Firefox, Safari ja Internet Explorer.
Google Drive tarjoaa käyttäjilleen 15 gigatavua ilmaista tallennustilaa, jota on mahdollista ostaa lisää 30 teratavuun asti kuukausimaksullisella Google One -palvelulla.
Google One on yksi Googlen suosituimpia tuotteita, jolla on vuoden 2024 alussa 100 miljoonaa tilaajaa.
Tiedostoja voi käyttää myös ilman verkkoa, jos ne on ladattu käytettäväksi offline-tilaan.
Kritiikki.
Palvelua on kritisoitu siitä, että sen ehtojen mukaan Google saa oikeudet sille tallennettujen sisältöjen edelleen levittämiseen. Lisäksi pidetään ongelmallisena, että muokattavat tiedostot tulee muuttaa tuettuun muotoon.
Lentopallon miesten SM-sarjakausi 1976–1977

Lentopallon miesten mestaruussarjassa kaudella 1976–1977 pelattiin kahdeksan joukkueen nelinkertainen sarja, jossa viimeiseksi sijoittunut joukkue putosi suoraan sarjasta ja yksi joukkue nousi tilalle. Lisäksi viimeistä edellinen joutui karsimaan sarjapaikastaan. Mestaruuden voitti Pieksämäen NMKY. 
Miesten SM-sarja.
Sarjaan nousi Raision Loimu. Kuopion Sale säilyi sarjassa karsittuaan Helsingin Eliten kanssa. Ottelut päättyivät 3-1 ja 1-3. Sale säilyi eräpisteiden perusteella.
Mestarit: Jouko Juvonen, Jussi Katainen, Reino Kosonen, Ari Kuikka, Pauli Leikas, Jouni Parkkali, Matti Rotinen, Otto Sivonen, Ahti Toivanen. Valmentaja Reino Kosonen
Markku Huhtanen

Markku Huhtanen (24. tammikuuta 1976 – 13. maaliskuuta 2006) oli suomalainen jääpalloilija ja jalkapalloilija.
Suomessa Huhtanen edusti koko uransa porilaista Narukerää, jossa hän voitti Suomen mestaruuden vuonna 1999. Hän pelasi yhteensä 13 poikien ja nuorten maaottelua. Vuonna 1994 Huhtanen valittiin Suomen parhaaksi juniorijääpalloilijaksi. Viiden Narukerässä pelatun kauden jälkeen hän siirtyi vuodeksi Norjan pääsarjaan Elitserieniin oslolaiseen IF Readyn joukkueeseen. Seuraavaksi kaudeksi Huhtanen palasi jälleen Narukerään. Vuonna 2004 hän siirtyi Ruotsin toiseksi korkeimmalle sarjatasolle I Divisioonaan Ljusdals BK:n riveihin.
Markku Huhtanen kuoli liikenneonnettomuudessa Magalufin kaupungissa Mallorcalla maaliskuussa 2006. Hän jäi auton yliajamaksi suojatiellä. Ljusdals BK oli vielä edellisenä päivänä pelannut ratkaisevan karsintaottelun pääsarjassa säilymisestä Kalixia vastaan. Huhtanen oli ollut Ljusdalille voitokkaasti päättyneissä karsinnoissa joukkueensa parhaita pelaajia, tehden kahdessa ottelussa neljä maalia.
Huhtanen pelasi myös jalkapalloa Musan Salaman riveissä Suomen Kakkosessa. Vuonna 1997 hän edusti FC Jazzia viidessä Veikkausliigan ottelussa.
Japanin 25. armeija

Japanin 25. armeija oli Japanin asevoimien yhtymä toisessa maailmansodassa.
Kun Japani julisti sodan liittoutuneille, kenraaliluutnantti Tomoyuki Yamashitan komentama armeija oli sijoitettu Indokiinaan, Hainanin saarelle ja Kantoniin. Siihen kuulunut 56. divisioona oli edelleen Japanissa, mistä se siirrettiin 16. helmikuuta osaksi Burmassa olevaa 15. armeijaa. Armeijan loput divisioonat keisarillinen kaartindivisioona sekä 5. ja 18. divisioona vastasivat Malesian, Singaporen, Brittiläisen Borneon sekä Singaporen valtauksen päätyttyä Sumatran eteläosien valtaamisesta. Armeijaan oli liitetty maavoimien 3. ilma-armeijakunta (354 lentokonetta) ja sen tukena oli eteläisen laivaston osastoja sekä laivaston 22. lennoston lentokoneet. Laivaston lennostoon kuuluivat Mihoron ja Genzan lentorykmentit, joissa kummassakin 48 kevyttä pommikonetta sekä sen lisäksi sillä oli käytössään laivaston 21. lennostoon kuulunut osasto Kanoyan lentorykmentistä (42 pommikonetta). 22. lennoston esikunnan alaisuudessa oli vielä 36 hävittäjää ja kuusi tiedustelukonetta eli laivaston ilmavoimilla oli armeijan tukena kaikkiaan 180 lentokonetta.
Armeijaa kuljettaneen laivasto-osaston mukana olivat lisäksi vesilentokoneiden emälaivat "Kimikawamaru", "Sanyomaru" ja "Sagaramaru", joilla oli yhteensä 30 vesilentokonetta, jotka soveltuivat tiedustelu- ja tulenjohtotehtäviin.
Organisaatio.
25. armeijan esikunta (kenraaliluutnantti T. Yamashita)
Henk Grol

Hindrik Harmannus Arnoldus ”Henk” Grol (s. 14. huhtikuuta 1985 Veendam) on hollantilainen judoka. Hän on olympia- ja MM-mitalisti.
Grol voitti 81 kg:n painoluokan alle 20-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden 2003. Hän sai saman ikäluokan EM- ja MM-kilpailuissa pronssia 90-kiloisten sarjassa 2004. 
Grol kilpaili alle 100 kg:n painoluokassa vuosina 2007–2016. Hän voitti 2008 EM-kultaa Lissabonissa ja sai Pekingin olympialaisissa pronssia. Hän saavutti 2009 käydyissä Rotterdamin MM-kilpailuissa hopeaa häviten finaalin Kazakstanin Maksim Rakoville. 2010 Grol voitti jälleen MM-kilpailuissa hopeaa häviten finaalin yukolla Japanin Takamasa Anaille. Henk Grol saavutti vuosina 2009 ja 2010 myös EM-hopeaa. 
Grol saavutti Lontoon olympialaisissa 2012 pronssia alle 100 kg:n sarjassa. Seuraavana vuonna hän sai Lukas Krpálekin jälkeen hopeaa Budapestin EM-kilpailuissa. Rio de Janeiron MM-kilpailuissa hän hävisi loppuottelussa Elkhan Mammadoville. Bakun Euroopan kisoissa 2015 hän sai pronssia 90 kg. 
Grol voitti alle 100 kg:n Euroopan-mestaruuden Kazanissa 2016 kukistettuaan loppuottelussa belgialaisen Toma Nikiforovin. Hän sai EM-pronssia yli 100 kg:n sarjassa Tel Avivissa 2018. Hän oli samassa painoluokassa kolmas myös Minskin Euroopan kisoissa 2019. Tokion MM-kilpailuissa 2019 hän sijoittui seitsemänneksi. Hän sai hopeaa Lissabonin EM-kilpailuissa 2021 hävittyään loppuottelussa venäläiselle Inal Tasojeville.
Grol on saavuttanut Masters-, Grand Slam- ja Grand Prix -kilpailuissa kahdeksan turnausvoittoa, neljä kakkossijaa ja seitsemän kolmossijaa. Maailmancupeissa ja Continental Open -kilpailuissa hänellä on kolme voittoa ja neljä kolmossijaa.
Postitie Hämeessä

Postitie Hämeessä on Werner Holmbergin maalaus vuodelta 1860.
Ihannekuvamaisessa maalauksessa postikärryt ajavat metsän läpi mutkaisella tiellä. Teos on tehty Düsseldorfissa, jossa pohjolan kesytön luonto oli tuolloin suosittua. Tapana oli myös kuvata maisemia yksityiskohtaisesti sekä romanttiseen tapaan tunteisiin vedoten. Luonnokset tehtiin maastossa, mutta varsinainen maalaus ateljeessa. Ulkoilmamaalaukseen viittaa "Postitien" valonkäyttö.
"Postitie Hämeessä" hankittiin ensin Helsingin yliopiston piirustussaliin kaksi vuotta valmistumisensa jälkeen, mutta se siirrettiin Ateneumiin vuonna 1905.
__notoc__
Vastaanotto.
"Postitie Hämeessä" on ollut suosittu viittauskohde taiteessa. Muun muassa Marko Lampisuo on tehnyt maalausta kommentoivia grafiikan töitä.
Skoolaaminen

Skoolaaminen tarkoittaa juomalasien yhteen kilistelyä tai kalauttamista. Sitä tehdään usein jonkin asian juhlistamiseksi, ja se suoritetaan yleensä maljan kohottamisen tai maljan nostamisen yhteydessä. Tapa tunnetaan jo viikinkien ajoilta. Sen suomenkielinen nimitys tulee ruotsin kielen sanasta "skål", joka tarkoittaa 'maljaa' tai 'kulhoa'.
Skoolaaminen suoritetaan yleensä juhlan alussa, kun lasit ovat täynnä kuohuviiniä tai muuta juhlavaa alkoholijuomaa. Juhlissa skoolaaminen on hillittyä, mutta epämuodollisessa tilanteessa, esimerkiksi olutravintolassa, kolpakoita voidaan kalauttaa yhteen railakkaastikin.
Skoolaamisen yhteydessä huudahdetaan usein tietty sana. Yleisimpiä huudahduksia eri maissa ovat:
Thaimaan valtaus

Thaimaan valtaus oli Japanin sotatoimi 8. joulukuuta 1941 toisessa maailmansodassa, minkä seurauksena Japani miehitti Thaimaan. Huolimatta Thaimaan eteläosissa käydyistä kiivaista taisteluista sota päättyi aselepoon jo muutamaa tuntia myöhemmin. Maata hallinnut Plaek Phibunsongkhramin johtama kansallismielinen hallitus liittoutui akselivaltojen ja Japanin kanssa avaten rajat Japanin miehitysjoukoille. Thaimaa julisti sodan Yhdysvalloille 25. tammikuuta 1942, mutta suurlähettiläs kieltäytyi toimittamasta julistusta eteenpäin. Japani jatkoi hyökkäystä Thaimaan kautta Britannian siirtomaihin Malaijaan ja Burmaan.
Tausta.
Vallatakseen Malesian ja Burman Japanin sotilasjohto tarvitsi Thaimaan satamia, rautateitä ja lentokenttiä. Thait eivät kuitenkaan olleet suostuvaisia japanilaisten vaatimuksille. Thaimaa oli itsenäinen valtio ja juuri voittanut Vichyn Ranskan Ranskan–Thaimaan sodassa. Thaimaan armeija oli taisteluvalmiudessa. Tappioiden välttämiseksi japanilaisille oli ensiarvoisen tärkeää, että maihinnousu tapahtuisi ilman vastarintaa.
Japanin hallitus aloitti salaiset neuvottelut Thaimaan hallituksen kanssa. Tällöin vaikutti siltä, että akselivallat olisivat voittamassa sodan Euroopassa. Lokakuussa 1940 Thaimaan diktaattori Phibunsongkhram antoi salaisen suullisen lupauksen tukea Japanin invaasiota Malesiaan. Vastineeksi tästä salaisesta liitosta Japani lupasi Burman Shan maakunnan ja Thaimaan briteille 1909 luovuttamat provinssit Malesiassa.
Phibun ei kuitenkaan ollut kovinkaan lojaali lupaustaan kohtaan, jos olosuhteet muuttuisivat. Vuonna 1941 hän tiedusteli briteiltä ja amerikkalaisilta mahdollisuuksia sotilaalliseen tukeen, jos invaasio Thaimaahan toteutuisi. Kumpikaan maa ei antanut takuita, vaikkakin Britannian pääministeri Winston Churchill kannatti julkisen varoituksen antamista Japanille Itä-Aasian maiden suojelusta. Tämä häiritsi japanilaisten suunnitelmia ja he eivät saaneet aikaan sopimusta läpikulusta. Lopulta kenraali Hisaichi Terauchi teki päätöksen miehityslaivueen siirtymisestä Thaimaan alueelle heidän suostumuksellaan tai ilman sitä.
Ihanteellinen maisema

Ihanteellinen maisema on Werner Holmbergin maalaus vuodelta 1860.
Maalauksen vasemmassa laidassa olevien koivujen takaa avautuu pastoraalinäkymä, jossa istuu yksinäinen paimentyttö lehmien ympäröimänä.
Maisema on peräisin Norjasta, Holmbergin häämatkalta Ringerikessä. Aihetta kuitenkin pidetään suomalaisena, ja sen nimenä on ollut myös "Suomalainen maisema, vanhoja korkeita koivuja kasvava".