tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Laura Dekker

Laura Dekker (s. 20. syyskuuta 1995) on alankomaalainen yksinpurjehtija. Hän on purjehtinut kaikkien aikojen nuorimpana yksin maailman ympäri.
Dekker julkisti vuonna 2009 suunnitelmansa purjehtia yksin maailman ympäri. Viranomaiset pyrkivät estämään tämän hänen nuoreen ikäänsä vedoten, mutta heinäkuussa 2010 alankomaalainen oikeusistuin päätti, että Dekker saa yrittää maailmanympäripurjehdustaan. Hän lähti matkaan Sint Maartenin saarelta Karibialta 11,5-metrisellä Guppy-veneellään (ketsi Jeanneau Gin Fizz) 20. tammikuuta 2011 ja palasi sinne 21. tammikuuta 2012.
Mitsubishi i-MiEV

Mitsubishi i-MiEV ("Mitsubishi innovative Electric Vehicle") on japanilaisen autovalmistajan Mitsubishin ensimmäinen massamarkkinoille tarkoitettu sähköauto. Se perustuu polttomoottorikäyttöiseen Mitsubishi i -malliin. Autossa on litiumioni-akusto ja sen voi ladata tavallisella verkkovirralla seitsemässä tunnissa. i-MiEVin lähes identtiset sisarmallit ovat Peugeot iOn ja Citroën C-Zero. 
Mallin myynti alkoi Japanissa 1. huhtikuuta 2009 ja Euroopassa vuoden 2010 lopulla.
Vuoden 2011 Euro NCAP -kolaritestistä i-MiEV sai tulokseksi neljä tähteä viidestä.
International Academy of Astronautics

International Academy of Astronautics (IAA) on kansainvälinen avaruusalan yhdistys. Se perustettiin Tukholmassa 16. elokuuta 1960. IAA promovoi rauhanomaista avaruustoimintaa. 
Alkuvuosina yhdistyksen puheenjohtaja oli yhdysvaltalainen professori Theodore von Kármán. Vuonna 2010 puheenjohtajana toimii intialainen G. Madhavan Nair. Hän on ensimmäinen ei-yhdysvaltalainen puheenjohtaja. 
IAA julkaisee Acta Astonautica-lehteä.
Karl Bodmer

Karl Bodmer (11. helmikuuta 1809 Zürich, Sveitsi – 30. lokakuuta 1893) oli sveitsiläinen taidemaalari, joka kuvasi useissa maalauksissa Yhdysvaltain villiä länttä. Hän oli mukana tutkimusmatkailija Maximilian zu Wied-Neuwiedin retkessä Missourijoelle 1832–1834 ja kuvasi monia heimoja matkan aikana.
Bodmer sai nuorena taideopetusta sedältään Johann Jacob Meyeriltä. Lisäksi hän sai koulutusta Pariisissa. Hän lähti veljensä kanssa vuonna 1832 Saksaan, jossa heidän tarkoituksena oli yhdistää piirtäminen ja matkustaminen. Saksassa Bodmer tapasi prinssi Maximilian zu Wied-Neuwiedin, joka oli tunnettu luonnohistoriallisesti tutkimuksistaan Brasilian rannikkometsissä. Wied etsi ammattitaiteilijaa, joka lähtisi tutkimusmatkalle Pohjois-Amerikkaan. Kolme viikkoa myöhemmin he matkustivat Pohjois-Amerikkaan.
Bodmer ja Wied saapuivat St. Louisiin 1833, ja siellä he liittyivät John Jacob Astorin turkisyhtiön suojelukseen. Bodmer ja Wied lähtivät kulkemaan St. Louisista Missouria höyrylaivalla. Heidän tavoitteena oli seurata 1800-luvun alun Lewisin ja Clarkin tutkimusretken reittiä. Matkan aikaan Bodmer maalasi tapahtumia nykyisten Nebraskan, Etelä-Dakotan, Pohjois-Dakotan, Montanan ja Wyomingin osavaltioiden alueella. Keväällä 1834 retkikunta pysähtyi lähelle nykyistä Bellevueta, Nebraskassa, turkiskauppaa varten. Pysähdyksen aikana Bodmer ja Wied tutkivat omaha-intiaaneja ja näiden karjaa. Bodmer maalasi useita intiaaniaiheisia maalauksia sekä maisemamaalauksia jokivarresta. Matkan tuloksena julkaistiin teos "Reise in das innere Nord-America in den Jahren 1832 bis 1834".
Pohjois-Dakotassa Bodmer pääsi viimeisenä taiteilijana maalaamaan mandaneita, jotka tuhoutuivat lähes kokonaan pian tämän jälkeen isorokkoepidemiassa. Hän maalasi matkan aikana myös siouxeja, mustajalkoja, hidatsat ja monia muita heimoja. Wied teki samaan aikaan eläin- ja kasvitieteellisiä havaintoja. Bodmer maalasi tai piirsi matkan aikana yhteensä 81 työtä. Hänet tunnettiin tarkoista töistää, joissa hän ei romantisoinut villiä länttä, kuten monet muut taiteilijat, vaan esitti kaikki realistisesti.
Vuonna 1843 Bodmer palasi Ranskaan ja Barbizonin kaupunkiin. Hän kuului Ranskassa Barbizonin koulukuntaan ja työskenteli mm. taidemaalareiden Jean-François Milletin ja Théodore Rousseaun kanssa. Ranskassa Bodmer tuli tunnetuksi metsämaisemistaan sekä lintujen ja nisäkkäiden kuvauksistaan. Hän kuoli vuonna 1893, jolloin hänen intiaaniaiheiset työnsä olivat käytännössä unohdetut.
Sofia Karlsson

Johanna Sofia Blåsippa Karlsson (s. 25. maaliskuuta 1975 Tukholma) on ruotsalainen laulaja, muusikko ja näyttelijä.
Karlsson on käynyt Tukholman kuninkaallisen musiikkikorkeakoulun kansanmusiikkilinjan. Vuosina 1998–2002 hän oli kansanmusiikkiyhtye Groupan jäsen. Karlssonin ensimmäinen sooloalbumi, "Folk Songs" ilmestyi 2002.
Vuonna 2005 ilmestynyt albumi "Svarta ballader" sisältää Karlssonin tulkintoja Dan Anderssonin runoihin sävelletyistä lauluista. Levy on menestynyt hyvin ja sitä on myyty yli 60 000 kappaletta, mikä on suuri määrä laulelmamusiikkilevylle.
Myös muut Karlssonin levyt ovat menestyneet hyvin ja nousseet levymyyntilistojen kärkeen Ruotsissa. Hän on saanut musiikistaan lukuisia palkintoja ja huomionosoituksia.
John Evans (tutkimusmatkailija)

John Thomas Evans (1770 Waunfawr, Wales, Yhdistynyt kuningaskunta – 1799 New Orleans, Yhdysvallat) oli walesilainen tutkimusmatkailija, joka teki Missourijoen varhaisen kartan.
Evans oli metodistipastorin poika. Hän muutti Lontooseen etsimään töitä 1791. Lontoossa hän oli yhteyksissä walesilaisen kirjallisuuden seuran kanssa. Seuran jäsenet uskoivat, että Pohjois-Amerikassa oli intiaaniheimo, joka oli 1100-luvulla Amerikassa käyneiden walesilaistutkimusmatkailijoiden jälkeläisiä. Evans kiinnistui Madocin legendasta, ja häntä kannustettiin lähtemään etsimään heimoa Pohjois-Amerikkaan. Kirjallisuuden seura lähetti Evansin Pohjois-Amerikkaan, ja hän saapui Baltimoreen 10. lokakuuta 1792.
Evans työskenteli hetken Baltimoressa, kunnes lähti kohti Espanjan Louisianaa maaliskuussa 1793. Hän saapui New Madridiin kaksi kuukautta myöhemmin ja siitä hän jatkoi matkaansa St. Louisiin. Evans oli kuullut James MacKayn johtamasta retkikunnasta, jonka oli tarkoitus tehdä kolmas matka Missourijokea pitkin. Pelko Englannin ja Espanjan välisestä sodasta oli aiheellinen, joten Espanjan siirtokunnan johtajat heittivät Evansin vankilaan, sillä he pelkäsivät walesilaista vakoojana. Hänet vapautettiin kuitenkin pian, ja hänen puolestapuhujiensa joukossa oli myös MacKay.
MacKayn retkikunta, jossa Evans oli kakkosmiehenä, lähti St. Louisista elokuun lopussa 1795. He saapuivat nykyisen Nebraskan koillisosiin kolme kuukautta myöhemmin ja pystyttivät sinne linnoituksen. Saman talven aikana MacKay lähetti Evansin tutkimaan Missourijokea ja etsimään joen lähteiltä reittiä Tyynellemerelle. Evansin ryhmä selvisi nykyiseen Pohjois-Dakotaan, jossa se kohtasi kuitenkin vihamielisiä siouxeia, jotka pakottivat ryhmän palaamaan linnoitukseen. Keväällä 1796 Evans aloitti uuden matkan Missourin yläjuoksulle. Syyskuussa hän saapui mandani-intiaanien kylään Pohjois-Dakotassa. Evans vietti mandanien luona koko talven. Hän ei pystynyt yhdistämään mandanien kieltä kymriin, ja vuonna 1797 Evans lähetti walesilaisseuralla kirjeen, jossa hän kertoi, ettei hänellä ollut todisteita mandanien ja walesilaisten yhteydestä.
Evans palasi St. Louisiin toukokuussa 1797. Espanjalaiset palkkasivat hänet maanmittaajaksi Cape Girardeauhun. Evans teki vielä myös yhteistyötä jo aiemmin St. Louisiin palanneen MacKayn kanssa. He piirsivät yhdessä Missourijoen kartan Saint Charlesista mandanien kyliin asti. Lewis ja Clark kantoivat kopiota kartasta kuuluisalla retkellään Tyynellemerelle. Vuonna 1798 Evans matkusti New Orleansiin kuvernööri Manuel Gayoso de Lemosin vieraaksi. Evans sairastui ja kuoli vuonna 1799.
Audun Weltzien

Audun Weltzien (s. 3. syyskuuta 1983) on norjalainen suunnistaja ja viestisuunnistuksen MM-mitalisti. Hänen isänsä Eystein Weltzien ja siskonsa Ingunn Hultgreen Weltzien ovat myös suunnistuksen MM-mitalisteja. Seuratasolla hän edustaa IL Tyrvingiä.
Weltzien voitti ensimmäisen maailmancupin osakilpailunsa O-Ringenin 2007 pitkällä matkalla. Kesäkuussa 2010 hän voitti Nordic Orienteering Tourin. Trondheimin MM-kilpailuissa 2010 hän voitti viestihopeaa Carl Waaler Kaasin ja Olav Lundanesin kanssa.
Ingunn Hultgreen Weltzien

Ingunn Hultgreen Weltzien (s. 19. toukokuuta 1986) on norjalainen suunnistaja ja viestisuunnistuksen MM-mitalisti. Hänen isänsä Eystein ja veljensä Audun Weltzien ovat myös suunnistuksen MM-mitalisteja. Seuratasolla hän edustaa IL Tyrvingiä.
Otepään EM-kilpailuissa 2006 Hultgreen Weltzien sijoittui viidenneksi sprintissä. Samana vuonna hän voitti sprintin nuorten maailmanmestaruuden. Seuraavana vuonna aikuisten MM-kilpailuissa Kiovassa hän voitti viestipronssia ja sijoittui kuudenneksi sprintissä. Viestissä hän suunnisti avausosuuden Marianne Andersenin ja Anne Margrethe Hauskenin suunnistaessa muut osuudet.
Elizabeth Simmonds

Elizabeth Clare "Lizzie" Simmonds (s. 22. tammikuuta 1991 Lincoln, Yhdistynyt kuningaskunta) on englantilainen uimari, joka on erikoistunut selkäuintiin.
Simmonds voitti Palmassa 2006 junioreiden Euroopan-mestaruuden 200 metrin selkäuinnissa sekä oli toinen 100 metrin selkäuinnissa ja 4 × 200 metrin vapaauintiviestissä. Budapestin EM-kilpailuissa 2006 hän ui alkuerissä Britannian 4 × 100 metrin sekauintiviestijoukkueessa, joka voitti lopulta mestaruuden. Saman vuoden lyhyen radan EM-kisoissa Helsingissä hän sai pronssia 200 metrin selkäuinnissa ja 4 × 50 metrin sekauintiviestissä. Melbournen MM-kilpailuissa 2007 hän oli seitsemäs 200 metrin selkäuinnissa.
Simmonds sai Antwerpenin junioreiden EM-kilpailuissa 2007 kultaa 100 ja 200 metrin selkäuinnissa, 200 metrin sekauinnissa ja 4 × 100 metrin sekauintiviestissä sekä hopeaa 50 metrin selkäuinnissa ja 4 × 100 metrin vapaauintiviestissä, jonka alkuerissä hän ui. Eindhovenin EM-kilpailuissa 2008 hän ui avausosuuden Britannian kultajoukkueessa 4 × 100 metrin sekauintiviestissä. Saman vuoden Manchesterin lyhyen radan MM-kilpailuissa hän sai hopeaa 200 metrin selkäuinnissa ajalla 2.02,60 ja pronssia 4 × 100 metrin sekauintiviestissä.
Simmonds sijoittui Pekingin olympialaisissa 2008 kuudenneksi 200 metrin selkäuinnissa ja sai samassa lajissa pronssia Rijekan lyhyen radan EM-kilpailuissa. Rooman MM-kilpailuissa 2009 hän oli viides 200 metrin ja seitsemäs 100 metrin selkäuinnissa. Budapestin EM-kilpailuissa 2010 hän sai kultaa 200 metrin selkäuinnissa ajalla 2.07,04 ja 4 × 100 metrin sekauintiviestissä, jonka alkuerissä hän ui, sekä hopeaa 100 metrin selkäuinnissa ajalla 1.00.19. Saman vuoden Delhin Kansainyhteisön kisoissa hän oli toinen 200 metrin selkäuinnissa. Shanghain MM-kilpailuissa 2011 hän sijoittui seitsemänneksi 100 ja 200 metrin selkäuinnissa. Lontoon olympialaisissa 2012 hän oli 200 metrin selkäuinnissa neljäs.
Simmonds ui Glasgow'n Kansainyhteisön kisoissa 2014 alkuerissä Englannin 4 × 100 metrin sekauintiviestijoukkueessa, joka sai toisella kokoonpanolla finaalissa hopeaa. Saman vuoden Berliinin EM-kilpailuissa hän saavutti hopeaa 200 metrin selkäuinnissa sekä ui alkuerissä Britannian sekauintiviestijoukkueessa, joka oli toisella kokoonpanolla loppukilpailussa kolmas.
Trypticon

Trypticon on fiktiivinen hahmo "Transformers"-universumissa, joka kuuluu pahoihin Decepticoneihin.
The Transformers.
Alkuperäisessä "The Transformers"-sarjassa Trypticon on valtava taisteluasemaksi muuntautuva Decepticon, joka taisteluasemamuodossaan toimii myös Decepticonien Maan tukikohtana. Trypticon tuhosi Autobottien Arkki-aluksen hylyn ja sen keskustietokoneen, Teletraan 1:n.
War for Cybertron.
"" -konsolipelissä Trypticon on Decepticonien avaruusasema. Kun Autobotit yrittivät Cybertronin ytimen sammuttua lähteä kotiplaneetaltaan, Megatron jätti Trypticonin varmistamaan, että kaikki Autobotit tuhoutuvat. Jetfire, Air Raid ja Silverbolt estivät Trypticonin aikeet ja pudottivat hänet alas. Iaconissa Optimus Prime, Bumblebee ja Ironhide nujersivat hänet pudottamalla hänet energonaltaaseen.
Kaksoiskirkko

Kaksoiskirkko on kaksikerroksinen kirkko, jonka molemmissa kerroksissa pidetään jumalanpalveluksia. "Yläkirkko" oli alkuaan tarkoitettu ylhäiselle kirkkoväelle ja "alakirkko" rahvaalle. Kaksoiskirkon lähikäsite on kaksikerroksinen "kaksoiskappeli," jollaisia rakennettiin etenkin romaanisen arkkitehtuurin aikana palatsien ja linnojen kappeleiksi. Tunnetuin kaksoiskirkko on Pyhän Fransiskuksen basilika Assisissa Italiassa. Se rakennettiin Franciscus Assisilaisen muistoksi 1200-luvulla. Alakirkoksi nimitetään myös kirkon alla olevaa maanalaista huonetilaa, kryptaa, jossa pidetään jumalanpalveluksia.
Myös ortodoksisia kirkkoja on rakennettu kaksikerroksisina. Sellainen on Laatokan Valamon luostarin pääkirkko. Myös luostarin Kaikkien pyhien skiitan eli Suuren skiintan kirkko on ollut kaksikerroksinen, jossa alakirkkoa käytettiin talvisin ja yläkirkkoa kesäisin.
Laserbeak

Laserbeak on kuvitteellinen robotti "Transformers"-universumissa. Hän esiintyy jokaisessa jatkumossa mekaanisena lintuna. Hän toimi lähes kaikissa jatkumoissa Soundwaven apurina.
The Transformers.
Laserbeak on Soundwaven parhaimpia vakoojia. Yksikään Autobotti ei ole koskaan huomannut häntä. Hän muuntautuu Soundwaven rintakoteloon mahtuvaksi c-kasetiksi.
Unicron-trilogia.
Transformers: Armada.
"ssa" Laserbeak on pieni videokameraksi muuntautuva robotti, jonka Red Alert rakensi Radin, Carlosin ja Alexisin käyttöön, kun nämä auttoivat Autobotteja Mini-Conien etsinnässä.
Transformers: Cybertron.
"issa" Laserbeak on Planeetta X:ltä kotoisin oleva robotti, joka työskentelee Soundwavelle. Jaksossa "Guardian" esiinty useita Laserbeakin näköisiä robotteja, jotka ilmestyivät portaalista, joka oli avattu Atlantiksen, Ogygian ja Lemurian moottoreiden tehostamalla generaattorilla.
Transformers: Animated.
"issa" Laserbeak muuntautuu Gibson Flying V-sähkökitaraksi.
Aligned-jatkumo.
War for Cybertron.
Videopelissä " Laserbeakia vastaan voi taistella Autobottikamppanjan toisessa tasossa, jossa yritetään pelastaa Zeta Prime Decepticoneilta.
Transformers: Prime.
Animaatiosarjassa " Laserbeak esiintyy muutamassa jaksossa Soundwaven työläisenä. Hänet nähtiin ensi kertaa jaksossa ""Pimeys nousee, osa 3", kun hänet lähetettiin sieppaamaan agentti Fowler. Myöhemmissä jaksoissa Laserbeak tarkkaili Starscreamia, jotta Soundwave voisi paljastaa tämän petturuuden Megatronille.
Lasserbeak on muutamaan otteseen myös joutunut tappiolle. Jaksossa "Prioriteetit" Ratchet onnistui lataamaan Laserbeakiin viruksen, jotta Iaconin tietokannan data päätyisi Autobottien haltuun. Jaksossa "Darkmount, Nevada" hän melkein kuoli Arcee aiheuttamassa räjähdyksessä. Ja jaksossa "Miinus yksi"" Smokescreen onnistui ampumaan irti Laserbeakin transponderin antaen Autoboteille mahdollisuuden jäljittää sen avulla Decepticonien aluksen sijainnin.
Transformers: Kuun pimeä puoli.
Elokuvassa "" Laserbeak on mekaaninen korppikotka, joka toimii Soundwaven apurina. Hän ja Soundwave olivat olleet Maassa jo 70-luvulta asti ja saaneet liittolaisikseen Gould-nimisen miehen ja muutaman muun NASAn työntekijän. Kun Autobotit löysivät Arkin hylyn, Laserbeak lähetettiin salamurhaamaan heidät kaikki. Ainoastaan Gouldin poika, Dylan, jätettiin henkiin. Sam Witwickyn yrittäessä pelastaa tyttöystävänsä, Carly Spencerin, Dylanin kynsistä, Laserbeak yritti tappaa Samin. Mutta Sam putosikin Bumblebeen ohjamaan Decepticoneilta varastetun hävittäjän päälle. Kun Carly hyppäsi kyytiin, Laserbeak seurasi heitä ja yritti jälleen tappaa Samin. Mutta Bumblebee tappoi Laserbeakin ampumalla hänen päänsä irti.
Laserbeak on useita erilaisia muuntautumismuotoja. Hän naamioituu elokuvassa ainakin LCD -televisioksi, Canan Color ImageClass MF8350Cdn -kopiokoneeksi, seinään asetettavaksi Bang &amp; Olufsen BeoSound 9000 -CD-soittimeksi sekä pieneksi pinkiksi Bumblebeeta muistuttavaksi Autobotiksi. Laserbeakin äänenä elokuvassa on Keith Szarabajka.
ORP Orzeł (1938)

ORP Orzeł () oli Puolan laivaston Orzeł-luokan sukellusvene toisessa maailmansodassa. Alus pakeni sodan alussa Virosta Britteinsaarille, kun se oli joutunut internoiduksi.
Valmistus.
Alus tilattiin Alankomaista Koninklijke Maatschappij De Scheldeltä Vlissingenistä, missä köli laskettiin 14. elokuuta 1936 telakkanumerolla 205. Se laskettiin vesille 15. tammikuuta 1938 ja koeajot alkoivat 23. elokuuta. Alus luovutettiin tilaajalle 2. helmikuuta 1939. Puolan laivasto otti aluksen palvelukseen 10. helmikuuta.
Palvelus.
Päällikkönsä Kloczkowskin komennossa alus saapui 7. helmikuuta 1939 Oksywiehen, missä se kolme päivää myöhemmin virallisesti esiteltiin laivaston ja hallituksen edustajille sekä otettiin palvelukseen sukellusveneosastoon. Osasto määrättiin operaatiovalmiuteen 24. elokuuta ja torpedoihin asetettiin sytyttimet.
Saksan hyökätessä Puolaan 1. syyskuuta kello 04.45 alus oli Oksywiessa, mistä se lähti merelle kaksi tuntia myöhemmin. Suunnitelman mukaan aluksen toiminta-alueena oli Gdanskinlahti ollen todellisuudessa reservinä. Saksalaisen lentokoneen miehistö havaitsi aluksen 4. syyskuuta, jolloin sukellusvene joutui syvyyspommihyökkäykseen. Alus kärsi vaurioita, joista pahin oli kompressorin rungon halkeaminen.
Aluksen päällikkö päätti siirtyä pois lahdelta ja alus saapui 5. toukokuuta Gotlannin eteläpuolelle etsien Saksan laivaston aluksia. Aluksen miehistö ilmoitti 10. syyskuuta päällikön sairastuneen vakavasti, mutta Saksan ilmaherruuden vuoksi sukellusveneellä ei ollut pääsyä Puolan satamiin. Miehistö päätti mennä Tallinnaan, jonne saapui 14. syyskuuta kello 21.30 Tallinnaan. Aluksen päällikkö siirrettiin seuraavana päivänä alukselta sairaalaan hoidettavaksi. Aluksen päällikkyys siirtyi Grudzinskille.
Saksan painostettua Viron hallitusta maan turvallisuuselimet internoivat miehistön, poistivat alukselta kaiken suunnistamisessa tarvittavan materiaalin sekä aloittivat aluksen aseistuksen purkamisen. Alukselta ehdittiin poistaa kuitenkin ainoastaan neljätoista torpedoa ennen miehistön aloittamaa pakoa 21. syyskuuta. Alus pääsi Skotlantiin ilman karttojaan, kun miehistö matkasi rannikkoja pitkin ja käytti apunaan listaa majakoista ja loistoista.
Alus pääsi Skotlannin rannikolle, jossa se korjasi radionsa. Alukselta lähetettiin viesti, minkä jälkeen Kuninkaallisen laivaston hävittäjä "HMS Valorous (L00)|HMS Valorous]]" saapui vastaanottamaan alusta sekä saattamaan sen satamaan.
Marraskuun alussa "Orzeł" huollettiin Caledon Yardilla Dundeessa, minkä jälkeen se liitettiin 1. joulukuuta Rosythiin sijoitettuun Britannian kuninkaallisen laivaston 2. sukellusvenelaivueeseen. Alus upotti 8. huhtikuuta 1940 Norjan rannikolla Lillesandin edustalla Saksan laivaston 5 261 tonnin joukkojenkuljetusaluksen "Rio de Janeiron", joka oli matkalla Bergeniin mukanaan 400 sotilasta.
Alus lähti 23. toukokuuta Norjan rannikolle kuudennelle partiomatkalleen. Alukselle lähetettiin 1. ja 2. kesäkuuta radioviestit, joilla aluksen partiointialueeksi vaihdettiin Skagerrak. Aluksesta ei tämän jälkeen kuultu mitään. Aluksen viralliseksi katoamispäiväksi merkittiin 8. kesäkuuta.
José Serra

José Serra (s. 19. maaliskuuta 1942, São Paulo) on brasilialainen sosialidemokraattien (PSDB) poliitikko. Hän oli ehdolla Brasilian presidentinvaalissa 2010 jotka hän hävisi. Hän oli puolueen ehdokkaana myös vuonna 2002, jolloin hän hävisi vaalit Luiz Inácio Lula da Silvalle. Hänen varteenotettavin vastustajansa vaaleissa oli työväenpuolueen Dilma Rousseff.
Serra vietti vuodet 1964–1978 maanpaossa Boliviassa, Ranskassa, Chilessä ja Yhysvalloissa, Brasiliassa vallinneen sotilasdiktatuurin vuoksi. Hänet valittiin kansanedustajaksi ensimmäistä kertaa vuonna 1986. Vuosina 2005–2006 Serra toimi São Paulon pormestarina ja vuosina 2007–2010 São Paulon osavaltion kuvernöörinä.
Selkie

Selkie on kylä Kontiolahdella. Se sijaitsee kunnan eteläosassa, Joensuusta itään Ilomantsintieltä erkanevan Jakokoski-Heinävaara -tien eli Mönnin-Selkien maantien (yhdystie 5100) varrella. Kylän naapurikyliä ovat Heinävaara ja Mönni. Asukkaita kylällä on noin 270.
Selkie-Lehtoi on nauhamainen kyläkokonaisuus, joka ryhmittyy korkealle vaaralinjalle vanhan Tohmajärven maantien varteen. Tie seuraa paikoitellen 1600-luvun ensimmäistä, rinteille kaskiviljelyn tuoman asutuksen synnyttämää kylätien linjaa. Vaarat nousevat paikoin yli 200 metrin korkeudelle merenpinnasta. Kylältä on toistaiseksi laajoja selkeitä näkymiä ympäristöön: suora näköyhteys jopa Joensuun keskustaan, Pielisjoelle ja Kolille asti. Möykynmäki on seudun tieliikenneympäristöistä paikallisesti koettavin.
Kylän nimi "Selkien kylä" taipuu muodossa "Selillä, Seliltä, Selille"; Lehtoin kylä (varhain oma kylänsä) "Lehtoilla, Lehtoilta, Lehtoille". Nykyinen kirjoitusasu on todennäköisesti peräisin Venäjän vallan ajalta, ja tämä on edesauttanut nykyisiäkin poikkeavia kielellisiä variaatioita. Virallisissa yhteyksissä sallitaan muodollisesti "Selkiellä" jne.
Selkien pohjoisin osa kuuluu valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin. Samoin Selkien-Lehtoin-Heinävaaran kyläalue on yksi valtioneuvoston periaatepäätöksen mukaisista valtakunnallisesti arvokkaista maisema-alueista (koko maassa 156 aluetta).
Muiden Pohjois-Karjalan vaarakylien tapaan Selkie on osa ympäristöministeriön vuonna 1992, Suomen 75-vuotisjuhlavuonna, julkistamia Suomen kansallismaisemia. Historiallisen, kulttuuri- tai luonnonmaisemansa puolesta merkityksellisiksi kansallismaisemiksi on valittu yhteensä 27 väljää aluekokonaisuutta (maisematyyppiä) ympäri Suomen. Luokittelulla ei ole juridista merkitystä.
Selillä on kyläkoulu sekä oma evankelisluterilainen hautausmaakappeli Selkien-Mönnin hautausmaalla. Alakoulussa on tällä hetkellä noin 27 oppilasta Seliltä ja Mönnistä. Kylästä on arkipäivisin linja-autoyhteys Kontiolahden ja Joensuun suuntiin. Liikuntatiloja on Palotalon nykyaikaisessa urheiluhallissa. Mustavaaran laskettelukeskus sijoittuu kylän etelälaidalle. Metsästysseura Selkien Seudun Erä ylläpitää 1920–30-luvuilla rakennettua, kunnostettua ja paikallisesti rakennustaiteellisesti merkittävää maamiesseurantaloa.
Selkien kyläalueeseen kuuluvat Selkien ja Lehtoin lisäksi muiden muassa Elovaara, Havukkavaara, Jukajoki ja Mustavaara.
Kylän postitoimipaikka on 81235 Lehtoi. Vuoden 2012 lopputalvesta lähtien on paikalliset postipalvelut siirretty muualle viimeisen kyläkaupan lopetettua. Nuoriso- ja harrastustilat on sittemmin siirretty pois alakoulun tiloista uuden kylällä sosiaalisia palveluja tarjoavan yksityisen yrityksen tiloihin. Koulurakennuksessa toimii vielä alakoulu. 
Selkien Sisu on paikallinen urheiluseura, joka keskittyy etupäässä suunnistukseen.
Selkien kyläyhdistys on osallistunut laajasti Jukajoen ja Jukajärven kunnostushankkeeseen, josta on tehty kansainvälisesti tuotettu dokumenttielokuva Jukajoki.
Hopeakorvatimali

Hopeakorvatimali ("Leiothrix argentauris") on Etelä- ja Kaakkois-Aasiassa sekä Kiinassa tavattava pyrstötimaleihin kuuluva varpuslintu. 
Koko ja ulkonäkö.
Kooltaan hopeakorvatimali on 17–18 cm. Lajin selkä ja siivet ovat väriltään oliivinvihreät tai harmaat ja siivissä on myös keltainen ja punainen laikku. Pää on musta lukuun ottamatta silmien takana olevaa hopeanharmaata laikkua. Nokka on väritykseltään keltainen. Kurkku ja niska ovat väriltään kirkkaan punaiset ja keltaiset. Linnun vatsa on keltainen. Hopea-korvatimalinaaraan värit eivät ole aivan yhtä kirkkaat kuin koiraalla. Nuoret linnut muistuttavat ulkonäöltään aikuisia.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Hopeakorvatimalin levinneisyysalue ulottuu Intian pohjoisosasta itäiselle Himalajalle ja Kiinaan sekä Indokiinan ja etelään Sumatralle ja Malesiaan. Lajin elinympäristöä ovat ainavihannat lehtimetsät, mäntymetsät, pensaikot sekä teeviljelmät ja puutarhat. Hopeakorvatimalin elinympäristöt sijaitsevat yleensä 175–2 000 metrin korkeudella merenpinnasta.
Elintavat.
Hopeakorvatimalit liikkuvat pienissä ryhmissä. Ravintonaan lintu käyttää hedelmiä sekä hyönteisiä, joita se pyydystää ilmasta. Hopeakorvatimalin pesimäkausi kestää huhtikuulta elokuulle. Pesä on kuppimainen ja rakennetaan lehdistä ja sijoitetaan pensaaseen. Naaras munii yleensä neljä munaa.
Vanhustyön keskusliitto

Vanhustyön keskusliitto – Centralförbundet för de gamlas väl ry on maan laajin valtakunnallinen vanhustyön järjestö. Liitto on asiantuntijaorganisaationa mukana vanhustenhuoltoon 
liittyvässä lainsäädäntö- ja muussa valmistelutyössä. Liitto tekee aktiivisesti yhteistyötä monien sosiaali- ja terveysalan järjestöjen sekä viranomaisten kanssa. Vanhustyön keskusliitto on SOSTEn jäsenjärjestö.
Keskusliitto toimii kiinteässä yhteistyössä jäsenyhteisöjensä kanssa 
mm. järjestämällä alueellisia koulutus- ja neuvottelupäiviä. Liiton hallintoon osallistuu hallitus- ja valtuustotyöskentelyn kautta laaja valtakunnallisten ja paikallisten asiantuntijoiden joukko.
Vanhustyön keskusliitto julkaisee viisi kertaa vuodessa ilmestyvää Vanhustyö-lehteä.
Visionsa mukaan Vanhustyön keskusliitto VTKL on maan laajin vanhustyön ja ikääntymisen asiantuntijajärjestö. Liiton tarkoituksena on toteuttaa vanhuuspoliittista vaikuttamista ja jäsenistön edunvalvontaa ikääntyneiden ihmisten ja vanhusten hyvinvoinnin, toimintakykyisyyden ja sosiaalisen turvallisuuden edistämiseksi.
Toimintamuotoja:
Keskusliiton päätapahtuma on vuosittainen Vanhustenpäivä lokakuun ensimmäisenä sunnuntaina. Sitä seuraava viikko on nimetty Vanhustenviikoksi.
Historiaa.
Vanhustyön järjestötoiminta alkoi 1949, kun perustettiin Vanhainsuojelun keskusliitto – Centralförbundet för de åldrigas väl. Järjestön nimi muutettiin vuonna 1974 nykyiseen muotoonsa Vanhustyön keskusliitto.
Vuodesta 1991 keskusliiton toimisto on sijainnut Helsingin Malmilla.
Havaiji 5-0

Havaiji 5-0 ("Hawaii Five-0") on yhdysvaltalainen Havaijille sijoittuva poliisisarja, joka alkoi CBS-kanavalla 20. syyskuuta 2010. Sarja on uusi versio vuosina 1968–1980 esitetystä televisiosarjasta "Hawaii Five-O". Uuden sarjan nimessä on O-kirjaimen sijaan nolla. Alkuperäisen version tavoin sarja seuraa erikoisyksikköä, joka perustettiin rikollisuuden torjumiseksi Havaijilla. Sarjan tunnuskappale on Brian Tylerin uudelleensovittama versio Morton Stevensin säveltämästä alkuperäisen sarjan tunnuskappaleesta.
Suomessa sarjan oikeudet on ostanut Nelonen, joka on esittänyt sarjaa 2. helmikuuta 2011 alkaen. Sarjan uusintakierros Suomessa alkoi 31. maaliskuuta 2012 Nelosella. Sitä esitetään myös Nelosen omistamalla Jimillä ja Nelonen Primellä. Suomessa sarjaa on näytetty yhdeksänteen tuotantokauteen asti Hero-kanavalla.
"Havaiji 5-0" on menestynyt erinomaisesti Yhdysvaltojen ja Havaijin markkinoilla.
Tuotanto.
Elokuussa 2008 CBS ilmoitti julkaisevan uuden "Havaiji 5-0" -sarjan esityskaudella 2009–2010. Lokakuussa 2009 showrunneriksi valittiin Peter M. Lenkov ja päärooleihin Alex Kurtzman ja Roberto Orci.
Sarjan esittäminen alkoi 20. syyskuuta 2010 Yhdysvalloissa CBS-kanavalla.
Sarjan seitsemännen kauden esittäminen aloitettiin yhdysvalloissa syyskuussa 2016. Maaliskuussa 2017 CBS tilasi sarjalle kahdeksannen kauden, jonka esittäminen alkoi syyskuussa 2017.
Sarjan finaalijakso esitettiin 3. huhtikuuta 2020.
Soundtrack.
"Hawaii Five-0: Original Songs from the Television Series" -albumi julkaistiin 4. lokakuuta 2011. AllMusic antoi albumille 3 tähteä ().
Crossover jaksot.
"Havaiji 5-0", "Nuori MacGyver" ja "Magnum P.I." sijoittuu samaan "Lenkov-verse"-universumiin.
"Havaiji 5-0" ja "" ovat tehneet muutamia crossover-jaksoja, joissa kummankin sarjan hahmoja nähdään toisessa sarjassa. "Havaiji 5-0:n" väkeä nähdään myös sarjojen "Nuori MacGyver" ja "Magnum P.I." hahmojen seikkailuissa.
Eino H. Ahti

Eino H. (Hannes Eino Gabriel) Ahti (ent. Andersson; 14. maaliskuuta 1894 Vaasa – 2. helmikuuta 1955 Helsinki) oli suomalainen kirjailija, kuplettilaulaja ja sanoittaja. Hän käytti nimimerkkejä "Hannes Ahti", "Ahti H. Einola", "Aukusti Salo", "Saaren Pekka", "Eino Taatto" ja "Gabriel Tossu".
Eino H. Ahdin tuotantoon kuului useita lyhyitä näytelmiä, lastenkirjoja ja yksi romaanikin. Ahti kirjoitti myös Kustannus Oy Ilmarisen julkaisemiin lukemistolehtiin. Hän esiintyi lisäksi kuplettilaulajana "Gabriel Tossun" nimellä ja hän sanoitti kupletteja ja iskelmiä ("Yö Kaivopuistossa", "Kulkurin masurkka", "Kulkuripoika Helsingissä", "Maantien varrella") "Ahti H. Einolan" nimellä.
Ahti oli suutarin roolissa Nyrki Tapiovaaran ohjaamassa elokuvassa "Varastettu kuolema" (1938). Teuvo Tulion vuonna 1944 valmistunut elokuva Sellaisena kuin sinä minut halusit perustui taas Ahti H. Einolan aiheeseen.
Teoksia.
Nimellä "Eino H. Ahti":
Nimimerkillä "A. H. E":
Nimimerkillä "Hannes Ahti":
Nimimerkillä "Ahti H. Einola":
Nimimerkillä "Saaren Pekka":
Nimimerkillä "Aukusti Salo":
Nimimerkillä "Eino Taatto":
Nimimerkillä "Gabriel Tossu":
Guillaume de Beaujeu

Guillaume de Beaujeu oli Temppeliherrojen 21. suurmestari vuodesta 1273 vuoteen 1291 saakka, jolloin hän sai surmansa Akkon piirityksessä.
Guillaume de Beaujeu oli Pouillen alueen komentaja, eli hän ei ollut Pyhällä maalla, kun hänet valittiin ritarikunnan suurmestariksi 13. toukokuuta 1273. Hän saapui Akkon linnoituskaupunkiin vasta seuraavan vuoden aikana. Kaupunki oli tuolloin lähes ainoa kristittyjen tukikohta Pyhällä maalla.
Vuonna 1291 Egyptin sulttaani Kalil Ascarf piiritti Akkon linnoitusta ja tässä puolustustaistelussa Guillaume de Beaujeu osoitti loistavat sotilaalliset kykynsä ja suurta rohkeutta. Hän kuitenkin kohtasi myös kuolemansa linnoituskaupungin muureilla.
Hänen edeltäjänsä ritarikunnan suurmestarina oli Thomas Bérard ja seuraajansa Thibaud Gaudin.
Sinfonia nro 4 (Bruckner)

Anton Brucknerin neljännestä sinfoniasta Es-duuri (WAB 104) käytetään nimitystä "Romanttinen". Teoksen ensimmäinen esitys Wienissä vuonna 1880 Hans Richterin johdolla oli menestys. Bruckner uudisti sen alkuperäistä versiota (1874) muun muassa korvaamalla alkuperäisen scherzon nykyisin tunnetummalla metsästysaiheisella ja alkuperäisen finaalin uudella "Volkfestiksi" nimetyllä. Finaali kuitenkin korvattiin parin vuoden kuluttua jälleen vähemmän ohjelmallisella. Säveltäjä teki laajoja muutoksia myös kahteen ensimmäiseen osaan. Näistä muutoksista syntynyt vuosien 1878–1880 versio on nykyisin tunnetuin ja esitetyin. Brucknerin oppilaat toteuttivat myöhempiä muutoksia vuosien 1887–1888 versiossa, jota Wilhelm Furtwängler suosi.
Säveltäjä hahmotteli teostaan ohjelmallisesti, mikä erottaa sen hänen muista sinfonioistaan. Lisänimi "Romanttinen" viittaa tutkijoiden mukaan keskiaikaiseen romanssiin.
Kokoonpano.
Teoksen esittävään kokoonpanoon kuuluu kaksi huilua, kaksi oboea, kaksi klarinettia, kaksi fagottia, neljä käyrätorvea, kolme trumpettia, kolme pasuunaa, patarummut ja jouset. Vuoden 1878 muutosten jälkeen soittimiin kuuluu lisäksi bassotuuba. Vuonna 1889 julkaistussa partituurissa oli osuudet myös kolmannelle huilulle (piccolo) ja lautasparille.
Sinfonia nro 7 (Bruckner)

Anton Bruckner sävelsi seitsemännen sinfoniansa E-duuri (WAB 107) vuosina 1881–1883 ja uudisti sitä vielä 1885. Sinfonia on omistettu Baijerin kuninkaalle Ludvig II:lle, ja siihen viitataan joskus lisänimellä "Lyyrinen". Arthur Nikisch johti sen kantaesityksen Leipzigissa 30. joulukuuta 1884. 
Historia.
Teokseen tehtiin joitain muutoksia kantaesityksen jälkeen, mutta ennen kuin teos julkaistiin ensimmäistä kertaa Gutmannin laitoksena vuonna 1885. Muutokset koskevat enimmäkseen tempoa ja orkestrointia. Nikisch, Franz Schalk ja Ferdinand Löwe vaikuttivat merkittävästi vuoden 1885 laitokseen.
Kantaesityksessä käytetty vuoden 1883 versio on julkaisematon. Alkuperäisversion sisältöä ei tunneta tarkoin, koska säilyneeseen käsikirjoitukseen on merkitty myös myöhempiä muutoksia.
Robert Haas pyrki vuoden 1944 laitoksessaan poistamaan teoksesta Nikischin, Schalkin ja Löwen esittämät muutokset. Hitaaseen osaan ei tässä versiossa kuulu symbaaleja, triangelia eikä patarumpuja. Haasin mukaan Bruckner ei itse halunnut käyttää niitä. Tutkija Benjamin Korstvedt kuitenkin pitää väitettä epäuskottavana. Leopold Nowakin laitoksessa (1954) lyömäsoittimet ovat mukana soittimistossa; Nowak piti ennallaan suurimman osan Gutmannin laitoksen muutoksista. 
Verein für musikalische Privataufführungenia varten Arnold Schönberg opiskelijoineen ja kumppaneineen sovitti sinfonian kamariyhtyeelle vuonna 1921. Vereinin toiminta loppui ennen kuin esitystä ehdittiin järjestämään, joten kantaesitys kuultiin vasta yli kuudenkymmenen vuoden kuluttua. 
Brucknerin seitsemännen sinfonian ensimmäisen kaupallisen levytyksen (1924) johti Oskar Fried Polydorille. Teoksen hidas osa esitettiin 1. toukokuuta 1945 Saksan radiossa ennen ilmoitusta Adolf Hitlerin kuolemasta. Adagio on sävelletty Richard Wagnerin muistoksi.
Blackout (Transformers)

Blackout on kuvitteellinen robotti Transformers-universumissa.
The Transformers.
Blackout ei esiintynyt animaatiosarjassa tai sarjakuvassa lainkaan, mutta hänestä tehtiin lelu, joka yhdistyy Spaceshot-nimisen Decepticonin kanssa B-1B Lancer-pommikoneeksi.
Unicron-trilogia.
Transformers: Armada.
"ssa" Blackout oli Mini-Con, joka työskentelee Decepticon Demolishorille.
Transformers: Energon.
"issa" Blackout kuuluu Barricaden johtamaan Destruction-ryhmään, joka muistuttaa Generation 1:n Combaticoneja. Blackout muodostaa Bruticus Maximuksen oikean jalan. Lisäksi loi Terrorconin jolle annattiin myös nimeksi Blackout.
Elokuvasarja.
Transformers (2007).
Michael Bayn ohjaamassa Transformers-elokuvassa Blackout nähtiin jo alussa. Hän hyökkäsi Qatarissa SOCCENT-tukikohtaan etsiäkseen tietoja Allsparkin sijainnista Yhdysvaltojen sotilasverkon kautta. Yritys epäonnistui, koska sotilaat katkaisivat virrat tietokoneista. Hän kuitenkin huomasi miten kapteeni William Lennoxin johtama ryhmä pakeni, joten hän lähetti apurinsa, Scorponokin heidän peräänsä. Seuraavan kerran Blackout nähtiin vasta Mission Cityssä, jossa hän sai surmansa, kun Lennox ampui häntä rintaan samalla kun F-22 Raptorit tulittivat häntä.
Transformers: Kaatuneiden kosto.
Vaikka Blackout ei esiinny elokuvassa "", siinä esiintyy hänen näköisensä Decepticon nimeltä Grindor.
Transformers: Animated.
"issa" Blackout nähtiin vain lyhyesti kolmannen kauden alussa, jossa hän kuului Strikan johtamaan Ryhmä Chaariin ja oli myös yksi suurikokoisimmista Decepticoneista.
Sinfonia nro 1 (Bruckner)

Anton Brucknerin sinfonia nro 1 c-molli oli ensimmäinen sinfonia, jonka säveltäjä katsoi esityskelpoiseksi. Hän sävelsi sen f-molli-sinfoniansa ("Studiensymphonie") jälkeen, mutta ennen ns. 0. sinfoniaansa. Hän omisti teoksensa Wienin yliopistolle saatuaan kunniatohtorin arvon vuonna 1891. Bruckner itse antoi teokselleen kutsumanimen "Das kecke Beserl" (sähäkkä naikkonen).
Historia.
Bruckner sävelsi sinfonian alkuperäisversion Linzissä ja johti sen kantaesityksen siellä vuonna 1868. Versio on saatavilla William Carraganin painoksena, ja sen on levyttänyt Georg Tintner. Vuoden 1877 uudistettu versio, "Linzin"-versio, on tehty nimestään huolimatta Wienissä. Se on saatavilla Robert Haasin (1935) ja Leopold Nowakin (1953) laitoksina. Useimmat levytykset – muiden muassa Eugen Jochumin ja Sächsische Staatskapelle Dresdenin kuuluisa tulkinta – pohjautuvat näihin kahteen editioon.
"Wien"-nimellä tunnettu vuoden 1891 versio eroaa huomattavasti aiemmista. Se on saatavilla Günther Broschen julkaisemana (1980). Muiden muassa Riccardo Chailly, Gennadi Roždestvenski ja Günter Wand ovat levyttäneet sen.
Cyrill Hynais'n laitos vuodelta 1893 on ensimmäinen julkaistu. Se on hyvin lähellä vuoden 1891 versiota.
Koko sinfonia levytettiin kaupallisesti ensimmäistä kertaa Volkmar Andreaen johdolla vuonna 1950. Levytyksellä käytettiin ensimmäistä julkaistua versiota.
Patrik Berger

Patrik Berger (s. 10. marraskuuta 1973 Praha, Tšekkoslovakia) on tšekkiläinen entinen jalkapalloilija. 185 senttimetriä pitkän Bergerin pelipaikka oli vasen laitalinkki. Hän pelasi urallaan kotimaansa lisäksi Saksassa ja Englannissa. Pisimpään hän edusti englantilaista Liverpoolia. Berger lopetti peliuransa vuonna 2010.
Berger aloitti jalkapallon Sparta Prahassa, mutta solmi ensimmäisen ammattilaissopimuksensa paikalliskilpailija Slavian kanssa vuonna 1991. Vuonna 1995 Ottmar Hitzfeld hankki hänet Saksaan, Borussia Dortmundiin, 500 000 punnan siirtokorvausta vastaan. Dortmund voitti Saksan-mestaruuden ja Supercupin, mutta Berger sai peliminuutteja lähinnä vaihtopelaajana. Seuraavana kesänä Liverpool kiinnostui Bergeristä hänen onnistuttuaan hyvin EM-kisoissa, joissa hän teki muun muassa maalin rangaistuspotkusta loppuottelussa. Elokuussa 1996 siirto varmistui ja Liverpool maksoi Dortmundille 3,25 miljoonaa puntaa.
Englannin Valioliigassa Berger teki ensiesiintymisensä 7. syyskuuta ottelussa Southamptonia vastaan. Berger pelasi hyvin alusta lähtien, ja hänet valittiin liigan syyskuun parhaaksi pelaajaksi. Toisella kaudella Berger sai vähemmän vastuuta, ja hän ajautui riitoihin valmentaja Roy Evansin kanssa. Evans kritisoi Bergeriä huonoksi joukkuepelaajaksi ja ilmoitti julkisesti haluavansa myydä hänet Bergerin kieltäydyttyä vaihtopelaajan roolista Boltonia vastaan pelatussa ottelussa maaliskuussa 1998. Bergerin agentti kertoi medialle, että Benfica, Roma ja nimeämättömät espanjalaisseurat olivat kiinnostuneita hankkimaan Bergerin. Gérard Houllierin nimitys Liverpoolin uudeksi valmentajaksi sai kuitenkin Bergerin pysymään seurassa. Houllierin ensimmäisellä kaudella Berger oli jälleen Liverpoolin runkopelaajia. Seuraavalla kaudella loukkaantuminen marraskuussa 2000 vei ison osan kaudesta, mutta Berger palasi kentille maaliskuussa 2001. Loukkaantumiset kuitenkin jatkuivat, mikä vähensi Bergerin peliaikaa. Tämä taas johti päätökseen jättää Liverpool, kun sopimus seuran kanssa kesällä 2003 päättyi.
Entinen jalkapalloilija Jan Berger on Bergerin setä.
Mixmaster

Mixmaster on "Transformers"-universumissa esiintyvä Decepticon. Hasbron luoma hahmo esiintyi ensimmäisen kerran vuonna 1984 "The Transformers" -animaatiosarjassa.
The Transformers.
Mixmaster kuului ensimmäisessä Transformers-sarjassa Constructiconien ryhmään, jotka loivat Cybertronissa Crystal Cityn, mutta nykyään ovat osa Megatronin joukkoja. Hän on ryhmänsä kemisti ja sementinsekoittaja.
Transformers: Animated.
"issa" Mixmaster oli alun perin tavallinen sementtiauto kun jaksossa "Uusia ystäviä" hän ja Scrapper heräsivät henkiin Ikikipinän sirujen vaikutuksesta.
Elokuvasarja.
Transformers: Kaatuneiden kosto.
"ssa" Mixmaster esiintyy vain parissa kohtauksessa. Ensin hän auttaa muita Constructiconeja Megatronin elvytyksessä. Sitten hänet nähdään myös Egyptissä taistelemassa Autobotteja ja NESTin sotilaita vastaan. Mixmaster kuoli, kun Jetfire iski häneltä kirveellään pään irti.
Mixmaster muuntautuu Mackin valmistamaksi sementtimyllyrekaksi. Samanlainen ajoneuvo muuntautuu myös Devastatorin pääksi.
Transformers: Dark of the Moon -videopeli.
"" -pelissä Mixmaster esiintyy pomovastuksena kampanjan toisessa tasossa.
Scrapper

Scrapper on "Transformers"-universumissa esiintyvä Decepticon. Hasbron luoma hahmo esiintyi ensimmäisen kerran vuonna 1984 "The Transformers" -animaatiosarjassa.
The Transformers.
Scrapper on ensimmäisessä "Transformers"-sarjassa Constructiconien ryhmän johtaja. Constructiconit loivat Cybertronissa Crystal Cityn, mutta nykyään ovat osa Megatronin joukkoja. 
Transformers: Animated.
"issa" Scrapper oli alun perin tavallinen kaivinkone kun jaksossa "Uusia ystäviä" hän ja Mixmaster heräsivät henkiin Ikikipinän sirujen vaikutuksesta.
Elokuvasarja.
Transformers: Kaatuneiden kosto.
Elokuvassa " Scrapper esiintyy vain Egyptin lopputaistelussa ja siellä saa surmansa Operaatio Tulimyrskyssä, kun F-16 Fighting Falcon -hävittäjät tulittavat häntä.
Kohdassa, jossa Decepticonit sukelsivat Laurentian Vajoamaan elvyttämään Megatronia, esiintyvä Scrapperin näköinen Decepticon ei ole Scrapper, vaan joku eri hahmo, sillä tämä hahmo tapetaan, jotta Megatronin haarniskaan saataisiin uusia osia.
Scrapper muuntautuu Caterpillar 992G-kuormaajaksi. Samanlainen ajoneuvo muuntautuu myös Devastatorin oikeaksi käsivarreksi.
Transformers: Kuun pimeä puoli.
Elokuvassa " yksi Chicagoon hyökänneistä Decepticoneista oli identtinen Scrapperin kanssa ja sai surmansa Optimus Primen käden kautta.
Transformers: Viimeinen ritari.
Elokuvassa "" esiintyy Autobotti nimeltä Trench, joka on identtinen Scrapperin kanssa. Trench piileskeli useiden Optimus Primen riveissä aiemmin taistelleiden Autobottien tavoin Cade Yeagerin ja Jimmyn romuttamolla Etelä-Dakotassa.
Pilleus

Pilleus tai pilos oli antiikin Roomassa ja Kreikassa käytetty matkahattu. Se oli yleensä valmistettu huovasta, villasta tai nahasta, ja muodoltaan se oli pyöreä, ylöspäin suippeneva, hieman kartiomainen. Muinaisen Kreikan asukkaille matkahatussa esiintyvä ihminen tiedettiin matkustavaiseksi ja siten taiteessa sillä oli symbolista merkitystä eli sitä käytettiin ilmaisemaan esitetyn henkilön matkalla oloa. Esimerkiksi Hermes, kulkevien ihmisten suojelija, kuvattiin usein matkahattu päässään. 
Lakkia käytettiin alemman sosiaaliluokan piirissä lähinnä Saturnalia-juhlien ja orjien vapautuksen aikaan. Pilleus sai vapauslakin merkityksen Caesarin murhan jälkeen, kun sitä käytettiin aiheena symboloimaan vapautta Brutuksen lyöttämissä kolikoissa. Vapaiden orjien päähineenä se liitettiin vapauden Libertas-jumalattareen.
Pohjoismaiden Suomen instituutti

Pohjoismaiden Suomen instituutti (Nifin) oli Pohjoismaiden ministerineuvoston alaisuuteen kuuluva pohjoismainen kulttuuri-instituutti. Instituutin tehtävänä oli levittää tietoa ja herättää kiinnostusta Pohjoismaita ja pohjoismaista kulttuuria kohtaan Suomessa sekä välittää tietoa Suomesta ja suomalaisesta kulttuurista muualle Pohjolaan. Lisäksi Nifin toimi yhteistyössä muiden pohjoismaisten instituuttien kanssa ja loi monikulttuurista yhteistyötä Pohjoismaiden sekä Pohjolan naapurimaiden välille. 
Nifin ylläpiti pohjoismaista erikoiskirjastoa. Kirjaston kokoelmista löytyi noin 
16 000 nimikettä kauno- ja tietokirjallisuutta sekä av-materiaalia. 
Nifinin keskeisiä toimintamuotoja olivat mm. kirjallisuuteen, elokuviin, ajankohtaisiin yhteiskuntakysymyksiin, musiikkiin tai johonkin muuhun erityiseen teemaan liittyvät ohjelmaillat. Nifin järjesti myös seminaareja ja luentoiltoja sekä julkaisee materiaalia Pohjoismaista ja pohjoismaisista kielistä niin verkossa kuin painetussakin muodossa. 
Nifin järjesti paljon ohjelmaa lapsille ja nuorille, ja yhteistyötä tehtiin myös monien eri organisaatioiden kanssa.
Vuonna 1997 perustettu Nifin sijaitsi Helsingin keskustassa, Kaisaniemenkatu 9:ssä, Pohjoismaiden Investointipankin talossa. Vuonna 2012:n lähtien instituutti toimii uudella nimella: Pohjoismainen kulttuuripiste
Tuomitun kosto

Tuomitun kosto ("Cape Fear") on J. Lee Thompsonin ohjaama yhdysvaltalainen psykologinen trilleri vuodelta 1962. Martin Scorsese teki siitä uudelleenfilmatisoinnin "Cape Fear", joka julkaistiin vuonna 1991.
Kohtelu Suomessa.
Valtion elokuvatarkastamo kielsi elokuvan (ikärajamääritys KK - Kokonaan kielletty) vuonna 1961. Täyskielto jatkui uusintatarkastuksessa 1967, kun suurta määrää elokuvia arvioitiin uudelleen tarkastamon johdon vaihduttua huhtikuussa 1966 ja levittäjien ajatuksissa oli mahdollisuus sensuurin lieventymisestä. Tarkastamo heltyi vasta uusintarkastuksessa 1969, jolloin elokuva myös sai virallisen ensi-iltansa Suomessa.
ORP Gryf (1936)

ORP Gryf () oli Puolan laivaston miinalaiva toisen maailmansodan alussa ennen uppoamistaan.
Valmistus.
Alus tilattiin 11. toukokuuta 1934 Ranskasta Le Havresta Chantiers et Ateliers Augustin Normandilta, missä köli laskettiin 14. marraskuuta 1934. Alus laskettiin vesille 29. marraskuuta 1936 ja valmistui 27. helmikuuta 1938.
Palvelus.
"Gryf" lähti 1. syyskuuta 1939 yhdessä kuuden miinanraivaajan kanssa Gdynian laivastotukikohdasta epäonniseen operaatio Rurkaan, jossa oli tarkoitus miinoittaa Gdańskin lahden sisääntuloreitit. Alukselle kuormattiin miinat, minkä jälkeen osasto matkasi Helin niemimaalle suojanaan "ORP Wicher" sekä kaksi tykkivenettä. Matkalla alusten kimppuun hyökkäsi 33 Saksan ilmavoimien Junkers Ju 87 -syöksypommittajaa, jolloin alus vaurioitui useista lähelle osuneista pommeista. Aluksella sai surmansa 22 miehistönjäsentä mukaan lukien aluksen päällikkö.
Alukselta heitettiin mereen sytyttimettömät miinat, minkä jälkeen se palasi Heliin. Alus joutui sotasatamassa ilmatorjuntatehtäviin, kunnes se joutui 3. syyskuuta "Wicherin" kanssa Saksan laivaston hävittäjien "Z1 Leberecht Maassin" ja "Z9 Wolfgang Zenkerin" kohteeksi. Puolalaiset alukset ja rannikkotykistö vastasivat hyökkääjien tuleen. "Gryf" osui ainakin kerran "Leberecht Maassiin" surmaten neljä saksalaista merisotilasta, mutta se itse vaurioitui lievästi yhdestä osumasta.
Myöhemmin samana päivänä Saksan ilmavoimien lentokoneet pommittivat alusta vaurioittaen sitä pahoin, minkä seurauksena se upposi satamaan. Alus syttyi 5. syyskuuta tuleen ja kaksi takimmaista tykkitornia siirrettiin maihin rannikkotykistöksi. Tykit saatiin toimintakuntoon vasta 30. syyskuuta eli juuri ennen antautumista.
Saksalaiset nostivat aluksen marraskuussa 1939 ja siirsivät sen rantaan lähelle Jastarniaa, jossa sitä käytettiin tykistönmaalina. Toisen maailmansodan päätyttyä Puolan ilmavoimat käyttivät aluksen hylkyä maalinaan, kunnes 1957 tehtiin päätös hylyn nostamisesta. Vuonna 1960 alus oli romutettu.
Liivinmaanlintukoira

Liivinmaanlintukoira () eli "liivinmaanseisoja" ("Livländischer Vorsteher") on virolainen koirarotu. Sen paikallinen jalostus alkoi 18.–19. vuosisadalla ja pointterin arvellaan olleen sen tärkein kantarotu. Se on kookas, virtaviivainen ja tyypiltään melko yhtenäinen.
Otobreda 76 mm

Otobreda 76 mm on italialaisen Leonardo-yhtymän valmistama laivatykki. Se perustuu aiempaan Oto Melaran 76/62 mm Allargato-tykkiin, joka oli suurempi ja raskaampi sen tulinopeus oli hitaampi. Ajoneuvoon asennettava versio sai nimen Otomatic, jolloin kyseessä oli liikkuva ilmatorjunta-ajoneuvo, mutta sen tuotantoa ei kuitenkaan aloitettu. Otobreda 76:n tulinopeus on hyvin suuri, jolloin sen kranaattiryöpyllä voidaan torjua ohjuksia lähietäisyydeltä. Luonnollisesti myös tavanomainen ilmatorjunta, pintamaalien ja maakohteiden tulittaminen on mahdollista. Tykille on saatavilla muun muassa panssarinläpäisy- ja sirpalekranaatteja. Tykin tornia on kehitetty viime vuosien aikana vaimentamaan sen aiheuttamaa tutkaheijastusta.
Tykkijärjestelmä soveltuu asennettavaksi verrattain pieniin sota-aluksiin kuten korvetteihin ja vartiolaivoihin. Tykkimalli on laajasti käytössä 53:n valtion merivoimissa. Se on valittu myös modernien italialais-ranskalaisten Horizon- ja FREMM -luokkien tykkikalustoksi.
Super Rapid on versio jonka tulinopeus on nostettu 120:een laukaukseen minuutissa ja äärikantamaa kasvatettu 30 kilometriin.
Hillosokeri

Hillosokeri on säilöntään tarkoitettu erikoissokeri, jonka avulla voi valmistaa sakeaa ja hyvin säilyvää hilloa tai marmeladia. Hillosokeri sisältää kidesokerin lisäksi hedelmäpektiiniä, sitruunahappoa ja kaliumsorbaattia. Hedelmäpektiini hyytelöi marjoista keittämisen aikana irtoavan mehun, sitruunahappo toimii happamuudensäätöaineena ja kaliumsorbaatti lisää säilyvyyttä. Hillosokeria tarvitaan hillottaessa vähemmän kuin tavallista sokeria. Hillosokerilla tehty hillo säilyy ilman pakastusta. Hilloa keitettäessä hillosokerin vaikutus hillon kunnolliseen muodostumiseen on edellytyksenä riittävän pitkä keittoaika. Oikea aika on kuplimisen alkamisesta 10 minuuttia. Hilloissa riittävä hillosokerin määrä on noin 500g kiloa marjoja tai hedelmiä kohti.
Tiny Core Linux

Tiny Core Linux eli TCL on minimaalinen Linux-käyttöjärjestelmä, joka on suunnattu toimimaan BusyBox-, FLTK- ja muiden minimaalisten ohjelmistojen kanssa. Käyttöjärjestelmä on hyvin pieni; sen koko on vain 10 megatavua. Sen kehitti Robert Shingledecker. Käyttöjärjestelmä on saatavilla vain englannin kielellä.
Järjestelmävaatimukset.
Tiny Core Linux edellyttää vähintään 48 megatavua keskusmuistia ja tehoiltaan ainakin i486DX:ää vastaavan prosessorin toimiakseen.
Krisztián Palkovics

Krisztián Palkovics (s. 10. heinäkuuta 1975) on unkarilainen jääkiekkoilija, joka edusti koko uransa SAPA Fehérvár AV19 -joukkuetta. Hän pelasi laitahyökkääjänä ja voitti Unkarin mestaruuden kymmenen kertaa. Palkovics ei ole urallaan edustanut muita seurajoukkueita, mutta hän on vuodesta 199] lähtien kuulunut Unkarin jääkiekkomaajoukkueen avainpelaajiin. Palkovics tunnetaan myös keskushyökkääjä Gábor Ocskayn hyvänä ystävänä. He aloittivat molemmat jääkiekon harrastamisen 8-vuotiaina, ja pelasivat samassa ketjussa aina Ocskayn kuolemaan saakka. Palkovics on edustanut Unkaria arvoturnauksissa useita kertoja, ja oli voittamassa 1. divisioonan MM-kisat Sapporossa vuonna 2008. Palkovics osallistui myös vuoden 2009 MM-turnaukseen ja teki maalin Tanskaa vastaan käydyssä putoamissarjan ottelussa. Yhteensä hän on edustanut maataan 193 maaottelussa.
Palkovics ilmoitti kauden 2011–2012 lopettavansa uransa.
Harvey Stephens

Harvey Spencer Stephens (s. 12. marraskuuta 1970) on brittiläinen näyttelijä. Hän on esiintynyt muun muassa kulttimaineeseen nousessa kauhuelokuvassa "Ennustus" Damien Thornin roolissa. Hän oli elokuvan tekoaikaan 5-vuotias, ja se jäi hänen ainoaksi merkittäväksi elokuvaksi. Myöhemmällä iällä hän on tehnyt töitä kiinteistökehityksen parissa.