tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Nacho

Nachot ovat Meksikosta peräisin olevia juustokuorrutettuja tortillalastuja. Nachojen keksijänä pidetään meksikolaista Ignacio Anayaa, joka tarjoili lempinimensä mukaisia nachoja vuonna 1943. Sittemmin nachoista on tullut suosittuja ympäri maailmaa.
Annos.
Nachot koostuvat juustokuorrutteisista tortillalastuista, jotka tarjoillaan joskus esimerkiksi kanan, papujen tai pippurien kera. Juusto on tavallisesti cheddaria, mutta monet valmistajat käyttävät eri juustojen sekoituksia.
Historia.
Nachojen keksijänä on pidetty Ignacio Anayaa. Hänen nimensä lyhennettiin usein muotoon "Nacho" ja hän työskenteli isäntänä ("maître") Victory Club-hotellilla Piedras Negrasissa Meksikossa. Vuonna 1943 paikan päälle tuli amerikkalaisten naisten matkaseurue. Naisten miehet työskentelivät läheisellä Fort Duncanin lentotukikohdassa Yhdysvaltojen puolella rajaa ja naiset olivat tulleet syömään Victory Clubille ostosmatkansa aikana. Kokki ei ollut kuitenkaan tuolloin töissä, joten Ignacio Anaya päätti tehdä itse ruokaa joukolle. 
Keittiössä oli joitakin ylijääneitä raaka-aineita. Anaya valmisti joitakin tortillalastuja ja kuorrutti ne cheddarjuustolla ja jalapenolla lämmittäen annosta muutaman minuutin uunissa nimeten valmiin annoksen lempinimensä mukaan nachoiksi. Nachojen keksijä Anaya kuoli vuonna 1975. 
Nachojen resepti julkaistiin vuonna 1949 ilmestyneessä kirjassa "A Taste of Texas", ja vuonna 1976 Frank Liberton omistama Rico’s Products tarjoili nachoja ensimmäistä kertaa baseballpelin aikana Texas Rangers-joukkueen ottelussa.
Paakkola (Tervola)

Paakkola on Tervolan kunnan rajojen sisäpuolella sijaitseva kylä. Asukkaita on noin 160.
Sijainti.
Paakkola sijaitsee Tervolan kunnan eteläosassa ja osittain Keminmaan kunnan pohjoisosassa, Lapin läänissä, Peräpohjolan maakunnassa. Nimityksiä Paakkola ja Yli-Paakkola käytetään Kemijoen länsi- ja itäpuolilla nauhamaisesti sijaitsevista kylistä, jotka kuuluvat Tervolan kuntaan. Ala-Paakkola sen sijaan on Keminmaan puolella. Nykyään puhekielessä näistä kylistä käytetään nimityksiä Itäkoski, Länsikoski, Törmä ja Maula. Paakkolanvaara on maaston kohouma Törmässä, Ala-Paakkolassa.
Tapahtumia.
Paakkolassa järjestetään joka vuosi Paakkolan Pilkki -niminen tapahtuma. Kävijämäärä on ollut yleensä 500–700 ihmistä. Pilkit järjestää Paakkolan Kyläyhdistys yhdessä Tervolan kunnan kanssa. Tapahtuma on järjestetty vuodesta 1995 alkaen.
Kyläyhdistys.
Paakkolan Kyläyhdistys on aktiivinen toimija ja kylän kehittäjä. Kyläyhdistys osti vuonna 2016 Paakkolan Nuorisoseuralta toimitalon. Kyläyhdistys saneerasi talosta koko kylän yhteisen harrastus-, tapahtuma-, viihtymis- ja kokoontumispaikan, johon mahtuu 100 henkeä. Paakkolan Kylätalo on nykyaikaisesti varustettu ja sopii sekä kokousten että erilaisten juhlien pitopaikaksi.
Muuta.
Paakkolassa sijaitsevassa Tervolan kotiseutumuseossa esitellään Kemijokivarren asutuksen historiaa esiteltynä vanhan maalaistalon pihapiirissä ja entisöidyssä Paakkolan kyläkoulussa. Museoalueella on näyttelypuisto, jossa on alueella perinteisesti kasvatettuja kasvilajeja ja harvinaisuuksia. Paakkolan Virkistysniemessä ovat veneenlaskupaikka, kota, uimaranta ja leikkikenttä.
C. E. Carlson

C. E. (Carl Erik) Carlson (16. helmikuuta 1923 Helsinki – 28. huhtikuuta 2010 Helsinki) oli talouselämän vaikuttaja ja kirjailija. Hän toimi Suomen itsenäisyyden juhlarahaston yliasiamiehenä ja julkaisi taloustieteellisten teosten ohessa myös muistelmateoksen.
Elämä ja ura.
C. E. Carlsonin vanhemmat olivat Helsingin käräjäoikeuden oikeusneuvosmies, lakitieteen tohtori (h.c.) B. C. Carlson ja konttoristi Margit Spranger. Hän kävi ruotsinkielisen alkeiskoulun, mutta kirjoitti ylioppilaaksi suomenkielisen Normaalilyseon klassiselta linjalta. Suoraan varusmiespalveluksesta hän joutui jatkosodan rintamalle kesällä 1941. Sodan jälkeen hän valmistui diplomi-insinööriksi Helsingin Teknillisestä korkeakoulusta 1949.
Toimittuaan useissa yrityselämän johtotehtävissä Carlson väitteli tohtoriksi 1969. Hänet nimitettiin Teknillisen korkeakoulun tuotantotalouden professoriksi. Päätyönsä hän teki yliasiamiehenä Suomen itsenäisyyden juhlarahastossa Sitrassa vuosina 1974–1986.
Carlson oli naimisissa Pirkko Carlsonin (o.s. Hiekkala) kanssa vuodesta 1948. Heidän lapsensa olivat kirjailija Kristina Carlson, antropologi Jöns Carlson, kielitieteilijä Lauri Carlson ja lääketieteen tohtori Petteri Carlson.
Kirjallinen tuotanto.
Carlson kirjoitti sekä suomeksi että ruotsiksi. Hänen johdollaan laadittiin Sitran tulevaisuutta käsittelevä teos "Suomen talous 2010". Hänen omia tekstejään on koottu teokseen "Puheita ja kirjoituksia 1974–1985." Vuonna 1999 ilmestyi Carlsonin kirjoittama Fiskars-yhtiön historia "Fiskars 350".
"Nuoren miehen sota 1941–1944" (1993) on Carlsonin muistelmateos rintamavuosilta. Sotaan joutuessaan hän oli 18-vuotias. Hän ei keskity niinkään sodan kulun ja taisteluiden kuvaamiseen kuin kertoo siitä, millaista nuorten miesten elämä rintamalla ylipäänsä oli: asemasotavaiheen erilaiset vapaa-ajan harrastukset, opiskelu, kirjeiden odottaminen ja toisaalta toverien kuoleman kohtaaminen.
Lontoo rae

Lontoo rae on alun perin Chymoksen ja nykyisin Fazerin valmistama lakritsimakeinen, joka tuli markkinoille vuonna 1957. Rakeissa on lakritsisydän ja rapea aniksen makuinen kuori, jonka väri on valkoinen, vaaleankeltainen tai vaaleanliila. Se on yksi suosituimpia ”leffakarkkeja”. 
Sen mainonta sai aikoinaan paljon huomiota, kun tv-sarjasta "Mennään bussilla" tuttu rahastaja Jack (Bob Grant) puhui huonolla suomella ”niin Londoraeta, niin Londoraeta”.
Lontoo raetta myydään pusseissa sekä suklaalevynä. Pussista poiketen Lontoo rae -suklaalevy sisältää ammoniumkloridia eli salmiakkia.
Rusakkonuljaska

Rusakkonuljaska ("Chroogomphus rutilus") on Suomessa yleinen hyvä ruokasieni, jota ei kuitenkaan tapaa erityisen usein suurissa määrin samoilla kohdin. Se on pääosin kosteahkojen lehtojen alueella. Se suosii kalkkipitoista maaperää ja katsotaan männyn juurisieneksi. 
Rusakkonuljaska on DNA-tutkimuksen perusteella jaettu viideksi eri lajiksi, joista ainakin neljä kasvaa Suomessa. Myöhemmin annetut lajinimet ovat kangasrusakkonuljaska, jänönnuljaska, purppuranuljaska, rusojalkanuljaska sekä nimilaji ruskonuljaska ("C. rutilus"). 
Sieni on pehmeä, jalka täyteinen ja hoikkarakenteinen. Lakki on huomattavan kupera ja heltat paksut ja harvassa, mustaitiöiset, huomattavan voimakkaasti johteiset. Ulkomuoto vaikuttaa selkeästi muiden nuljaskoiden kaltaiselta, mutta rusakkonuljaska luetaan nykyisin eri sukuun kuin Suomessa tavattavat limanuljaska, punanuljaska ja lehtikuusennuljaska.
Konstantin Barulin

Konstantin Aleksandrovitš Barulin (, s. 4. syyskuuta 1984 Karaganda, Kazakstanin SNT, Neuvostoliitto) on venäläinen jääkiekkomaalivahti. Hän on pelannut aiemmin KHL:n Ak Bars Kazanissa, Atlantissa, HK Sotšissa, HK Neftehimik Nižnekamskissa sekä TsSKA Moskovassa. 
St. Louis Blues varasi Barulinin kolmannella kierroksella 84. pelaajana, mutta hän ei tehnyt sopimusta St. Louisin kanssa vaan jäi Venäjälle, missä on pelannut KHL:ssä vuodesta 2008.
Barulin kuului Venäjän jääkiekkomaajoukkueeseen sen voittaessa MM-kultaa vuonna 2012, mutta pelasi turnauksessa vain kaksi ottelua.
Virolat

Virolat ("Virola") on eteläamerikkalainen kasvisuku, joka kuuluu muskottikasvien ("Myristicaceae") heimoon.
Puun pihka sisältää voimakkaita hallusinogeenisia alkaloideja. Pihkaa on kuivattu, jauhettu ja imetty sieraimiin. Sitä on käytetty Amazonin heimojen maagis-uskonnollisissa menoissa.
Hans Jacob von Grimmelshausen

Hans Jacob von Grimmelshausen (n. 1622 Gelnhausen – 17. elokuuta 1676 Renchen) oli saksalainen kirjailija, jonka tunnetuin teos on "Der Abenteuerliche Simplicissimus Teutsch", 1676 eli "Seikkailukas Simplicissimus" (suom. Werner Anttila, 1950, 2. p. Karisto 1977). Humoristinen teos on omaelämäkerrallinen kuvaus, joka sijoittuu kolmikymmenvuotisen sodan aikaan.
Khổng Tú Quỳnh

Khổng Tú Quỳnh (s. 22. marraskuuta 1991) on vietnamilainen poplaulaja, näyttelijä ja malli.
Nuorena hän esiintyi lukuisissa teinilehdissä ja osallistui koulujensa kulttuurifestivaaleihin ja tanssikilpailuihin. 16-vuotiaana hänet löysi vietnamilainen levy-yhtiö NewGen Entertainment, jonka kanssa hän sitten allekirjoitti sopimuksen. Julkaistuaan suosituimman kappaleensa Tiệm Bánh Dâu Tây ("mansikkaleipomo") Tú Quỳnhin fanit alkoivat kutsua häntä nimellä Cô Bé Dâu Tây eli Pikkuneiti Mansikka.
Nykyään hän myös opiskelee ravintolan johtoa ja turismia Hồng Bàngin yliopistossa Hồ Chí Minhin kaupungissa.
Ronin The Samurai

Ronin The Samurai on Angry Martian Studiosin kehittämä hack and slash -peli, joka julkaistiin iPadille vuonna 2010. Siitä on tehty myös 21. toukokuuta 2010 kehittynyt versio, jossa muun muassa HD-grafiikat, uutta kuvamateriaalia, uudet animaatiot ja uudet viholliset.
Tarina.
Pelin tapahtumat sijoittuvat feodaaliseen Japaniin, jossa ilkeä shōgun Herra Itachi Hatake on vallannut maan. Herra Hataken armeijat alkavat hyökätä rauhalliseen maahan ja teurastavat kaiken tielleen osuvan. Lukemattomat sotilaat kaatuvat taistelussa Herra Hataken armottomia armeijoita vastaan. Kaikki tuntuu olevan menetetty, mutta sitten verisestä sumusta ilmestyy eräs tuntematon voimakas ja peloton samurai aikomuksenaan kukistaa ilkeä shōgun.
Kehitys.
"Ronin The Samurai" kehitettiin iPhonen Unity3D-pelimoottorilla. Peli julkaistiin iTunesin App Storessa 4. toukokuuta 2010.
Deezer

Deezer on ranskalainen musiikkipalvelu, jossa käyttäjät voivat kuunnella musiikkia suoratoistona Internetistä. Deezer julkaistiin 24. elokuuta 2007. Palvelua kustannetaan mainostuloilla. Toukokuussa 2013 Deezerissä oli 20 miljoonaa kappaletta. Palvelun käyttö ei vaadi erillistä ohjelmaa, vaan sivustolla olevia kappaleita pystyy kuuntelemaan suoraan verkkosivuston kautta. Palvelu on saatavissa myös älypuhelimille erillisen sovelluksen kautta. Palvelu avattiin Suomessa toukokuussa 2013. Deezerissä on tarjolla yli 53 miljoonaa kappaletta.
2,3-bisfosfoglyseriinihappo

2,3-Bisfosfoglyseriinihappo eli 2,3-bisfosfoglyseraatti (C3H8O10P2) on glyseriinihapon johdannainen, jossa hapon kaksi hydroksyyliryhmää ovat esteröityneet fosforihapon kanssa. Se on punasoluissa esiintyvistä orgaanisista fosfaateista yleisin ja tärkeä hemoglobiinin toiminnalle.
Metabolia.
2,3-Bisfosfoglyseriinihappoa muodostuu punasoluissa glykolyysin sivureaktiona. Osa glykolyysissä muodostuneesta 1,3-bisfosfoglyseraatista muunnetaan isomeerikseen 2,3-bisfosfoglyseriinihapoksi bisfosfoglyseraattimutaasientsyymin katalysoimana. Yhdiste voidaan muokata takaisin glykolyysiin bisfosfoglyseraattifosfataasientsyymillä, joka muuttaa sen 3-fosfoglyseriinihapoksi. Tämä hajottaminen on suotuisaa erityisesti matalassa pH:ssa.
2,3-Bisfosfoglyseraattia muodostuu myös glykolyysin kahdeksannessa vaiheessa. Fosfoglyseraattimutaasientsyymi siirtää itseensä kiinnittyneen fosfaattiryhmän 3-fosfoglysiinihapolle, jolloin muodostuu 2,3-bisfosfoglyseriinihappoa. Tämän jälkeen fosfoglyseraattimutaasi hydrolysoi toisen fosfaattiesteriryhmistä ja muodostuu 2-fosfoglyseriinihappoa.
Merkitys hapensiirrossa.
2,3-Bisfosfoglyseraatin konsentraatio veressä on noin 2 mM, mikä vastaa hemoglobiinin konsentraatiota. Yhdiste on allosteerinen säätelytekijä, joka sitoutuu jännittyneen T-konformaatiossa olevaan hemoglobiiniin. T-konformaatiossa hemoglobiinitetrameerissa on tasku, jossa on histidiini- ja lysiini-aminohappoja, joiden sivuketjut ovat positiivisesti varautuneita ja 2,3-bisfosfoglyseraatti sitoutuu niihin. Tämä tasapainottaa muuten epästabiilia T-konformaatiota, joka hapen sitoutuessa muuttuisi relaksoituneeksi R-muodoksi, jossa taskua ei ole. T-muodon affiniteetti hapen suhteen on heikompi kuin R-muodolla ja se siis myös luovuttaa helpommin happea tätä tarvitseville kudoksille. T-hemoglobiini, johon on sitoutunut 2,3-bisfosfoglyseriinihappo tarvitsee suuremman happikonsentraation muuttaakseen konformaatiotaan kuin T-muodossa oleva hemoglobiini, johon se ei ole sitoutunut.
Sikiöiden hemoglobiinin rakenne on erilainen kuin aikuisilla. Sikiön hemoglobiini sitoutuu 2,3-bisfosfoglyseriinihappoon heikommin kuin aikuisten hemoglobiini ja hapensitomiskyky on tällöin suurempi. Tämä mahdollistaa erittäin tehokkaan hapensiirron äidiltä sikiölle. 
Veren 2,3-bisfosfoglyseriinihappokonsentraatio kasvaa tupakoinnista tai korkealla vuoristossa vähähappisissa oloista johtuvassa kroonisessa hypoksiassa. Yhdisteen pitoisuus on koholla myös kroonista anemiaa sairastavilla henkilöillä
Hot Sauce Committee Part Two

Hot Sauce Committee Part Two on Beastie Boysin kahdeksas studioalbumi. Sen piti alun perin ilmestyä 15. syyskuuta 2009 nimellä "Hot Sauce Committee, Pt. 1". Albumin julkaisu kuitenkin siirtyi Adam ”MCA” Yauchin syöpädiagnoosin takia. Kahden vuoden viivästyksen jälkeen Hot Sauce Committee Part Two ilmestyi Euroopassa huhtikuun 2011 lopussa ja Yhdysvalloissa 3. toukokuuta 2011. Suomessa albumi debytoi virallisen albumilistan sijalla 29.
Albumin on tuottanut Beastie Boys ja miksannut Philippe Zdar. 
Kappaleet.
Deluxe Editionin bonuskappaleet
Japanin bonuskappale
Oma-kabaree

Oma-kabaree oli syksyllä 1969 esitetty poliittinen kabaree-ohjelma. Sen tekijänä oli Yle TV1:n teatteritoimitus, jossa vaikutti joukko vahvasti vasemmistolaisia kulttuurihenkilöitä. Ohjelmaa kuvattiin sanoin: "Poliittinen kabaree omistamisen ihanuudesta ja taloudellisesta demokratiasta." Ohjelman tarkoitus oli herättää kysymyksiä tuotantovälineiden omistuksesta, taloudellisen vallan keskittymisestä ja tuloeroista. Ohjelmaa arvostelleet arvioivat kabareen sisällön olevan sosialistinen.
Vaikutukset.
Ohjelma poiki valituksen Yleisradion ohjelmaneuvostolle. Ohjelmaneuvoston kokoukselle jätetyssä päätöslauselmaehdotuksessa arvioitiin, ettei ohjelma täytä Yleisradion voimassa olevan toimiluvan edellyttämää asiallisuutta ja puolueettomuutta. Neuvosto hylkäsi esityksen äänin 6-7.
Oma-kabareesta on jäänyt elämään etenkin 24. syyskuuta 1969 Kristiina Halkolan esittämä Laulu 20 perheestä, jossa lueteltiin suurin osa tuon ajan Suomen rikkaimmista suvuista.
Of Rust and Bones

Of Rust and Bones on suomalaisen metalliyhtye Poisonblackin neljäs studioalbumi, joka julkaistiin 22. maaliskuuta 2010. Albumi on Poisonblackin viimeinen julkaisu Century Media -levy-yhtiön alaisuudessa.
Albumi ylsi Suomen virallisen listan sijalle 6.
Four Seasons Hotel Miami

Four Seasons Hotel Miami on hotellikäytössä oleva pilvenpiirtäjä, joka sijaitsee Miamin kaupungissa Floridan osavaltiossa Yhdysvalloissa. Rakennus tunnetaan myös nimellä Four Seasons Tower. Four Seasons Hotel Miami on Miamin kaupungin ja Floridan osavaltion toiseksi korkein rakennus Panorama Towerin jälkeen: sen korkeus on 240 metriä. Rakennuksen rakentaminen aloitettiin vuonna 2000, ja se valmistui vuonna 2003. Rakennuksen kustannukset olivat noin 280 miljoonaa USA:n dollaria. Suunnittelijana toimi Gary Edward Handel &amp; Associates -yhtiö.
Arlex Blomqvist

Frans Arlex Ernfrid Blomqvist (24. helmikuuta 1898 Degerby – 26. helmikuuta 1918 Kirkkonummi) oli suomalainen maanviljelijä ja ruotsin kielellä kirjoittanut runoilija.
Suomen sisällissotaan valkoisten puolella suojeluskunnassa osallistunut Blomqvist kaatui helmikuun lopulla 1918 Kirkkonummella. Blomqvistin runoja julkaistiin 1919 kokoelmassa "Drömmen om livet".
Nikolai Breško-Breškovski

Nikolai Nikolajevitš Breško-Breškovski (; 20. helmikuuta 1874 Pietari – 23. elokuuta 1943 Berliini) oli venäläinen kirjailija ja lehtimies.
Nikolai Breško-Breškovski syntyi puolalais-ukrainalaiseen aatelissukuun. Hänen äitinsä oli narodnikki ja sosialistivallankumouksellisten johtaja Jekaterina Breško-Breškovskaja. Äidin pidätyksen ja karkotuksen takia Nikolai kasvoi enonsa luona Volynian Zaslavissa. Valmistuttuaan Rovnon reaaliopistosta vuonna 1893 hän muutti Pietariin, jossa hän työskenteli valmisteveroviraston tarkastajana. 1890-luvun puolivälissä hänestä tuli ammattikirjailija.
Breško-Breškovskin varhaisten teosten aiheena oli Ukrainan maaseudun elämä ja Zaporižžjan kasakoiden historia. 1900-luvun alusta lähtien hän kirjoitti sanoma- ja aikakauslehtiin urheilusta, muodista, seurapiiritapahtumista ja maalaustaiteesta. Taidekriitikkona Breško-Breškovski oli suorasukainen ja naiivi. Leo Tolstoin haastattelu vuonna 1907 sai Viktor Bureninin nimittämään häntä ”kuuluisuuksia imeväksi kirpuksi”.
Kirjailijana ja lehtimiehenä Breško-Breškovski oli tavattoman tuottelias. Ajankohtaisten lehtiartikkeleiden lisäksi hän kirjoitti satoja kaupunkirahvaalle tarkoitettuja viihderomaaneja ja -kertomuksia. 1910-luvun alussa Breško-Breškovski oli Venäjän luetuin kirjailija. Erityisen suosittuja olivat sirkuspainijoiden ja härkätaistelijoiden elämästä kertovat romaanit. Eräitä niistä esitettiin myös näytelmäversioina. Breško-Breškovski oli Venäjän ensimmäinen elokuvakäsikirjoittajana toiminut kirjailija ja hän työskenteli myös elokuvaohjaajana.
1910-luvun puolivälissä kirjailijan pääteemaksi muodostui seurapiirien ja hovin paheellinen elämä. Balkanin sodissa vuosina 1912–1913 hän työskenteli sotakirjeenvaihtajana. Ensimmäisen maailmansodan aikana hän kirjoitti isänmaallisia ja saksalaisvastaisia romaaneja. Helmikuun vallankumouksen jälkeen kirjoitettu ”Keisariparin häpeä” ("Pozor dinastii", 1917) kuvaa Grigori Rasputinin vaikutusta Venäjän keisaripariskuntaan.
Vuonna 1920 Breško-Breškovski muutti pois Venäjältä. Ulkomailla kirjoitettujen yli kolmenkymmenen romaanin aiheita ovat ”juutalaisten, saksalaisten ja bolševikkien Venäjän-vastainen salaliitto” sekä salaperäisen ”Slaavilaisen liiton” toiminta. Vuonna 1933 kirjailija siirtyi Berliiniin, jossa hän työskenteli Natsi-Saksan propagandakoneistossa. Hän sai surmansa kaupungin pommituksessa.
Robert Cormier

Robert Edmund Cormier (17. tammikuuta 1925 – 2. marraskuuta 2000) oli yhdysvaltalainen kirjailija, kolumnisti ja toimittaja, joka oli tunnettu syvästi pessimistisestä, alakuloisesta kirjallisuudestaan. Hänen tunnetuimmat teoksensa ovat "I Am the Cheese", "After the First Death", "We All Fall Down" ja "The Chocolate War", joista kaikki ovat voittaneet palkintoja. Kirjojen teemoissa käsitellään usein kaltoinkohtelua, psyykkisiä häiriöitä, väkivaltaa, kostoa, pettämistä ja salaliittoa. Protagonistit eivät voita suurimmassa osassa hänen kirjoistaan.
Elämäkerta.
Robert Cormier syntyi Geoffrey Leonardille ja Irma Cormierille Leominsterin kaupungissa, Massachusettsissa Yhdysvalloissa ranskalais-kanadalaisessa kaupunginosassa nimeltä French Hill. Hän oli perheen kahdeksasta lapsesta toinen. Hänen perheensä muutti säännöllisesti säästääkseen vuokrakustannuksissa, muttei koskaan muuttanut kotikaupungistaan. Vaikka hän oli paljon vanhempi ja omisti oman kesäasunnonsa, hän pysyi silti vain 30 kilometrin päässä Leominsteristä. Cormier kävi yksityistä katolilaiskoulua. Hän alkoi kirjoittaa ensimmäisellä luokalla, ja koulu kehuikin häntä runollisuudestaan. Seitsemännellä luokalla hän ymmärsi ensimmäisen kerran hän ymmärsi pyrkivänsä kirjailijaksi, kun nunna kannusti häntä kirjoittamaan runon. Hän kävi myös Leominsterin high schoolia ja valmistui luokkansa presidenttinä. Fitchburg State Collegen fuksina hän julkaisi tietämättään ensimmäisen novellinsa, kun hänen professorinsa Florence Conlon lähetti yhden hänen tarinoistaan valtakunnalliselle katoliselle lehdelle, The Signille, 75 dollarilla. Cormier aloitti ammattikirjoittajan uransa käsikirjoittamalla radiomainoksia. Vaikka hänestä alkoi tulla yleisesti tunnettu, hän lopetti kirjoittamisen paikalliselle sanomalehdelleen, Fitchburg Sentinelille.
Julkaistut teokset.
Romaanit
"Kokoelmat
Tietokirjallisuus
Tatjana Jefimenko

Tatjana Jefimenko (s. 2. tammikuuta 1981 Biškek) on kirgisialainen yleisurheilija, joka kilpailee korkeushypyssä.
Jefimenko voitti pronssia alle 20-vuotiaiden MM-kisoista 1998 tuloksellaan 184 senttimetriä. Hän jäi seuraavan vuoden aikuisten MM-kisoissa karsintaryhmänsä kuudennelletoista sijalle hypättyään neljä senttiä alempaa eikä saanut tulosta Sydneyn olympialaisissa 2000, mutta voitti pronssia Aasian-mestaruuskilpailuista. Jefimenko voitti vuonna 2002 kultaa sekä Aasian kisoissa että Aasian-mestaruuskilpailuissa.
Jefimenko hyppäsi vuonna 2003 Roomassa silloisen Aasian-ennätyksen 197. Nykyisin ennätystä pitää hallussaan Kazakstanin Marina Aitova, joka teki tuloksen 199 vuonna 2009. Jefimenko oli Ateenan olympialaisissa 2004 karsinnan 23. eikä päässyt finaaliin. Hän kuitenkin menestyi jälleen Aasian tasolla, kun hän voitti kultaa Aasian-mestaruuskilpailuista 2005 ja hopeaa sekä Aasian kisoista 2006 että saman vuoden sisäratojen Aasian-mestaruuskilpailuista. Jefimenko hyppäsi vuonna 2006 myös sisäratojen ennätyksensä 195, joka on samalla myös Kirgisian ennätys. 
Jefimenko voitti vuonna 2007 kolmannen Aasian-mestaruutensa jaetulla kisaennätyksellä 194 senttimetriä. Hän sai kultaa myös sisäratojen Aasian-mestaruuskilpailuista 2008 hypättyään tasan saman tuloksen 191 kazakstanilaisen Anna Ustinovan kanssa, muttei onnistunut Pekingin olympialaisissa 2008, joissa hän ei saanut tulosta.
Ennätykset.
"Lähde: IAAF" 
Lähteet.
Alfred Fahler

Alfred Fahler (1892 – 24. joulukuuta 1918 Visby, Gotlanti) oli suomenruotsalainen kirjailija.
Vaasasta kotoisin ollut Fahler aloitti uransa 1912 julkaisemalla runokokoelman "Döda drömmar". Kaksi vuotta myöhemmin hän julkaisi toisen kokoelman "Bland cypresser". Kokoelmien runot olivat romanttisia ja tunteellsia.
Fahler lähti 1915 salaa Saksaan liittyäkseen jääkäreihin mutta perillä saksalaiset viranomaiset pitivät häntä venäläisenä vakoojana ja pidättivät hänet. Fahler joutui vankileirille ja sai kärsiä kovaa kohtelua. Hän pääsi vapaaksi vasta maaliskuussa 1918. Ruotsiin vapautumisensa jälkeen siirtynyt Fahler kirjoitti kokemuksistaan kirjan "I fängelse och fängläger". Vankeusaika oli rasittanut Fahlerin terveyttä ja hän ei palannut koskaan Suomeen vaan kuoli jouluaattona 1918 Visbyssä Gotlannissa.
Vihtori Aaltonen

Vihtori Aaltonen (18. elokuuta 1871 Perttula – 21. heinäkuuta 1898 Helsinki) oli varhainen suomalainen työläisrunoilija.
Renkinä ja maalarina työskennelleen Aaltosen runoja julkaistiin Työmies-lehdessä ja 1898 ilmestyneessä albumissa "Vuossadan kynnyksellä".
Night of Hunters Tour

Night of Hunters Tour oli yhdysvaltalaisen laulaja-pianisti Tori Amosin konserttikiertue, joka mainosti hänen 11. studioalbumiaan "Night of Huntersia". Kiertue kiersi Eurooppaa ja Pohjois-Amerikkaa vuonna 2011. Amos konsertoi myös Johannesburgissa ja Kapkaupungissa Etelä-Afrikassa. Kiertue alkoi 28. syyskuuta Helsingin jäähallista. 
Muusikot.
Amosin säestäjänä kiertueella toimi Apollon Musagète -jousikvartetti. Night of Hunters oli Amosin ensimmäinen kiertue, jolla häntä säestivät jousisoittajat. Euroopan-kiertueella lämmittelijänä soitti brittiläinen laulaja-pianisti Mark Hole.
Pridi

Pridi (Pridi Phanomyong) (1900–1983) oli Thaimaan pääministeri vuoden 1946 vapaiden vaalien jälkeen. Hänen täytyi kuitenkin erota kuningas Ananda Mahidolin epäselvissä oloissa tapahtuneen kuoleman jälkeen vielä samana vuonna.
Kiinalaista syntyperää oleva keskiluokkainen Pridi osallistui vuoden 1932 vallankaappaukseen, joka lopetti kuningas Rama VII:nnen absoluuttisen vallan ja muutti kuninkuuden perustuslailliseksi monarkiksi. Vallankaappauksen jälkeen siviilien luottamusta nauttiva Pridi sai uudistaa sosiaalilainsäädäntöä; hänen mukaansa kaikki kansalaiset olivat valtion palveluksessa. Pridi myös puolsi maaomaisuuden vapaaehtoista kansallistamista, minkä johdosta hänet ajettiin kommunismisyytösten avulla maanpakoon. Pridi sai palata takaisin maahan 1934, ja hänestä tuli Phahonin hallituksen sisäministeri.
Thaimaa julisti sodan Englannille ja Yhdysvalloille 1942. Japanilaisten saavuttua maahan Pridi erotettiin ja siirrettiin muodolliseen Rama VIII:nnen neuvostoon. Virassaan Pridin olisi pitänyt allekirjoittaa sodanjulistukset, mutta hänen onnistui piiloutua ja niin hänen allekirjoituksensa väärennettiin asiakirjoihin. Tämä vapautti Pridin myöhemmin sotasyyllisyydestä.
Lyhyen pääministerikautensa jälkeen Pridi perusti 1947 Kaakkois-Aasian liigan tukemaan naapurimaiden kamppailua entisiä siirtomaaisäntiä vastaan ja Phetsarath perustikin Laosin pakolaishallituksen Pridin suojeluksessa Bangkokissa.
Helmikuussa 1949 laivaston upseerit yrittivät vallankaappauksen avulla nostaa Pridin takaisin valtaan. Hän joutui kuitenkin maanpakoon Kiinaan, missä julkaisi 1957 kirjan "Yhteiskunnan väliaikaisuus", jossa hän pyrki yhdistämään buddhalaisuutta ja marxilaisuutta. Myöhemmin, Thaimaan historian ensimmäisenä demokraattisena kautena Pridin maine palautui.
Soita minulle, Helena! (vuoden 1948 elokuva)

Soita minulle, Helena! on Hannu Lemisen ohjaama ja Adams Filmin tuottama suomalainen mustavalkoelokuva vuodelta 1948. Elokuva perustuu Aino Räsäsen samannimiseen romaaniin. Elokuvan ensi-ilta oli 29. lokakuuta 1948.
Menestysromaanin heppoista tarinaa on käsikirjoitukseen muokattu monin osin uudestaan. Elokuvan alkuperäinen filmimateriaali tuhoutui Adams Filmin tulipalossa 1959. Pääosaa näyttelee ohjaaja Hannu Lemisen puoliso Helena Kara. Elokuva on Rauli Tuomen viimeinen elokuva, hän kuoli seuraavan vuoden helmikuussa.
Vastaanotto.
Aikalaiskriitikot kiinnittivät huomiota alkutekstin heikkouteen. Junalukemistoksi leimatun Räsäsen romaaninvalitsija Hannu Leminen ei ”käsikirjoituksen valitsijana – – anna erikoisen hyvää kuvaa taiteellisesta ambitiostaan” (Toini Aaltonen, "Suomen Sosialidemokraatti"). Kuvaaja Esko Töyri kuitenkin tunnustettiin osaajaksi monissa arvioissa, esimerkiksi Olavi Veistäjä ("Aamulehti") kirjoitti: ”Esko Töyrin kamera on vanginnut kauniita kesäisiä näkymiä - ne ovatkin filmin parasta katseltavaa.” Juha Nevalainen ("Ilta-Sanomat") näki myönteistä muutenkin: ”14 painosta viittaa selvästi siihen, että kansan mieli on nykyisin tällaisten ajasta irrallisten rakkauskertomusten luokse. Ja mikäpä siinä, eihän niistä sielulleen suurta vahinkoa saa.” Hän jopa luonnehti Lemisen ohjausta hienostuneeksi.
Fan Bingbing

Fan Bingbing (, s. 16. syyskuuta 1981 Qingdao, Shandong, Kiina) on kiinalainen näyttelijä ja laulaja.
Ura.
Fan opiskeli näyttelemistä Shanghain teatterikorkeakoulussa. Näyttelemisen hän aloitti televisiosarjassa "Huan zhu ge ge" vuonna 1997. Sarjan jälkeen Fan on näytellyt pääosin elokuvissa. Ensimmäinen merkittävä elokuvarooli oli Wu Yue elokuvassa "Cell Phone". Hänet palkittiin vuonna 2004 roolistaan Hundred Flowers -gaalassa parhaana näyttelijänä.
Fan katosi julkisuudesta vuonna 2018 heinäkuun alussa, mutta Kiinan sensuuria seuraavan Free Weibo -verkkosivuston mukaan veropetosta käsittelevästä rikostutkinnasta kertova kiinalaisen The Economic Observerin (jīngjìguānchá bào) artikkeli katosi pian ilmestymisensä jälkeen, samoin sosiaalisen median kommentit ovat kadonneet. Kiinan viranomaiset julkaisivat myöhemmin tiedotteen, jossa ilmoitettiin Fanin olevansa epäiltynä veropetoksesta. Häntä sakotettiin 129 miljoonalla dollarilla.
Liisa Vitali

Anna Liisa Vitali (9. marraskuuta 1918 Helsinki – 9. marraskuuta 1987 Somero) oli suomalainen korusuunnittelija.
Liisa Vitalin isä oli maanmittausinsinööri Veikko Vitali, joka osti vuonna 1920 Sarkin tilan Someron Vilukselasta ryhtyen viljelemään sitä. Vanhempien kuoltua Liisa Vitali ja hänen veljensä Väinö jatkoivat tilanpitoa.
Vitali aloitti metallinkäsittelyn harrastuksena joskus 1950-luvun puolivälin jälkeen suunnitellen ensin nappeja kuparista ja messingistä, mutta siirtyi vähitellen koruihin ja jalometalliin. Kimmokkeen korusuunnitteluun hän sai mahdollisesti somerolaiselta perhetutultaan Kaija Aarikalta, jonka yrityksessä Helsingissä hän työskenteli 1950-luvulla. Kun lypsykarjasta luovuttiin, korusuunnittelulle jäi enemmän aikaa. Ensin Vitalin koruja oli saatavissa vain suoraan tekijältä ja Aarikan myymälästä, mutta sitten Vitali solmi sopimuksen hämeenlinnalaisen Kultakeskuksen kanssa ja suunnitteli sille 1960–1970-luvuilla lukuisia korusarjoja, jotka menestyivät hyvin kaupallisesti ja saavuttivat mainetta myös maailmalla. Korunäyttelyitä oli Suomessa, Saksassa, Ruotsissa ja Britanniassa, ja koruja vietiin myös Ranskaan. Kesken parhaan luomiskautensa Vitali sairastui, ja elokuussa 1987 todettu haimasyöpä johti kuolemaan jo saman vuoden marraskuussa.
2000-luvulla Vitalin koruja on otettu uudelleen tuotantoon. Kun hänen kuolemastaan tuli vuonna 2012 kuluneeksi 25 vuotta, Somerolla järjestettiin taiteilijan muistonäyttely. Leeni Tiirakarin kirjoittama elämäkerta "Design Liisa Vitali" (Amanita 2012) esittelee tärkeimmät korusarjat ja uniikkikoruja.
Liisa Vitalin isä Veikko Vitali oli kirjailija Henrik Tikkasen äidinpuoleisen isoisän, lahtelaisen kunnanlääkäri Johan Vitalin nuorempi veli. Romaanissaan "Kulosaarentie 8" (1975) Tikkanen on kuvannut Someron Vilukselassa Vitalin perheessä viettämiään lapsuuden kesiä.
Phahon

Phraya Phahon Phonphayuhasena oli Thaimaan pääministeri vuosina 1933–38. Hän kuului kuningas Rama VII:n syrjäyttäneen vuoden 1932 vallankumouksen johtajiin yhdessä Phibunin ja Pridin kanssa. Pian valtaannousun jälkeen kolmikko kuitenkin hajosi, mikä johti mm. Pridin ajamiseen manpakoon. Lopulta sotilaat, joista varsinkin vanhempien upseerien tukea Phahon nautti, nostivat tämän pääministeriksi. Vaikka Thaimaassa järjestettiin vaalit 1933, 1937 ja 1938, Phahon jatkoi hallitsemistaan aina vuoteen 1938, jolloin hän jäi eläkkeelle ja uudeksi pääministeriksi valittiin Phibun.
RockMelt

RockMelt on verkkoselain, jossa on sosiaaliseen mediaan liittyviä ominaisuuksia. Se pohjautuu Googlen avoimen lähdekoodin Chromium-selaimeen. Sen kehittäjiä ovat Tim Howes ja Eric Vishria. Hanketta tukee Netscapen perustaja Marc Andreessen. RockMelt yhdistää netissä surffailun ja sosiaalisen median, etenkin Facebookin ja Twitterin. 8. marraskuuta 2010 selaimesta julkaistiin beta-versio. Julkinen versio selaimesta on tällä hetkellä saatavilla.
Artikkelin muokkaushetkellä RockMelt on päätynyt osaksi EU:n määräämää selainvalintaa..
Hyoyeon

Kim Hyo-yeon (Hangul: 김효연; Hanja: 金孝淵; s. ), paremmin tunnettuna Hyoyeon, on eteläkorealainen laulaja, tanssija ja malli. Hän on tunnettu eteläkorealaisesta yhtyeestä Girls' Generation.
Nuoruus.
Hyoyeon syntyi Incheonissa, Etelä-Koreassa 22. syyskuuta, 1989. Hän on molempikätinen ja kasvoi yhdessä hänen vanhempiensa sekä pikkuveljensä Kim Min Gun kanssa. Hän koe-esiintyi SM Entertainmentille SM 2000 Casting Systemissä. Hyoyeon itse sanoi, että hänen ei ollut aikomus koe-esiintyä, mutta hänen äitinsä oli fani SM Entertainmentin yhtyeelle HOT:lle ja tuli toimistolle siinä toivossa, että ehkä saisi nähdä yhtyeen. Sen jälkeen Hyoyeon tanssi koe-esiintymisensä. Vuonna 2004, hänet lähetettiin opiskelemaan mandariinikiinaa Pekingiin, Kiinaan yhdessä Choi Siwonin kanssa. Hyoyeonin kiinalainen nimi on 孝渊 (Xiàoyuān) yksinkertaistetuissa kiinamerkeissä.
Ura.
Soolotoiminta.
Hyoyeonin virallinen tanssikoulutus alkoi peruskoulussa. Hänen naapurustonsa pienessä hip-hop koulussa hän oppi Hip-Hopin, Jazzin ja Latinalaisen tanssin. Vuonna 1999, hän ilmottautui Winners Dance School kouluun, kuuluisaan tanssikouluun Etelä-Koreassa. Koulussa Hyoyeon tapasi Miss A:n Minin, jonka kanssa hän perusti tanssitiimin "Little Winners" (리틀위너스). Kaksikko esiintyi erilaisissa vitriineissä ja oli valokeilassa HipHoper.com:issa vuonna 2004.
Hyoyeon sai tanssiopetusta Electric Boogaloosilta ja kuuluisilta koreografeilta, kuten Kim Hye Rangilta, Poppin Seeniltä, Kwang Hoolta, Poopin DS:ltä, Kwon Seok-Jiniltä ja Black Beatin Shim Jae Wonilta. Hän myös työskenteli yhden Justin Timberlaken koreografeista ja muutaman ulkomaisen opettajan kanssa.
Vuonna 2007, Hyoyeon tiimiytyi Jae Wonin kanssa tanssiyhteistyölle "Anonymous".
Soolo aktiviteetit.
7. maaliskuuta 2010, Hyoyeon näytteli cameo-roolia SBS Oh My Lady!:ssä, jonka pääosissa olivat Choi Siwon ja Chae Rim sekä Girls' Generationin jäsenet Jessica ja Sooyoung.
Viitasaaren Viesti

Viitasaaren Viesti on vuonna 1915 perustettu viitasaarelainen urheiluseura. 
Historia.
Viitasaaren Viestin perustamista alkoivat suunnitella vuonna 1914 metsäteknikko K. J. Bergström (myöh. Vuoristo) ja Toivo E. Mattinen. Urheiluseuran perustava kokous järjestettiin Viitasaarella 5. huhtikuuta 1915, jolloin johtokuntaan valittiin yksitoista jäsentä. Virallisesti seuran rekisteröinti kuitenkin tapahtui vasta vuonna 1933. Seuran toiminta lyhyitä poikkeuksia lukuun ottamatta on painottunut Viitasaaren kirkonkylälle. 1920-luvun alussa suojeluskuntaliike sai aktiivisimmat urheilijat mukaansa, ja seuran toiminta siirrettiin Keihärinkosken kylälle vuosiksi 1928–1941. Seura toimi vuodesta 1952 alkaen Urheilutalossa, joka valmistui keskustaan. Urheilutalo on sittemmin purettu, mutta aluetta nimitetään yhä ”Viestinmäeksi” urheiluseuran mukaan.
Kilpailutoiminta.
Viitasaaren Viestillä on kilpatoimintaa hiihdossa, kaukalopallossa, yleisurheilussa, voimailussa ja aikuisurheilussa.
Hahlavuoren kalliomaalaus

Hahlavuoren kalliomaalaus sijaitsee Hirvensalmen kunnassa Puulaveden Kaiskonselän länsirannalla.
Löytäminen ja tutkimus.
Kalliomaalauksen löysivät Asko Husso ja Kari Pietarinen vuonna 1990. Maalaus herätti heti mielenkiinnon, koska arkeologit Juhani Grönhagen ja Martti Koponen sekä Timo Sepänmaa tarkastivat sen samana vuonna. Kohde on ajoitettu kivikautiseksi. 
Maalaus.
Pystykallio, joka on lohkeillut voimakkaasti, sijaitsee koilliseen aukeavassa kallioseinämässä. Vesirajan ja kalliopinnan välissä sijaitsee kalliosta irronneet kivet louhikkona. Kuvakenttä sijaitsee kallion juurella yli 6 metriä järven pinnan yläpuolella ja on kooltaan 2,2×1,5 metriä. Sen yleisilme on punertava, joka ilmeisesti johtuu levinneestä punaväristä ja lukuisista kuvioista. Maalaus on ilmeisesti maalattu kallion juurella seisten.
Kuvakentästä erottuu yli 20 kuvion osaa, joista osa on tunnistettavia kuvioita. Kuvakentästä erottuvat ainakin yksi vasemmalle katsovat hirvi, joka on ääriviivoin maalattu. Kaksi muuta hirveä on maalattu täyteisesti ja ne katsovat oikealle. Muut kolme peuraeläintä ovat epätäydellisiä tai tikkumaisesti maalattuja kuvioita ja niiden lajin määritys peuraksi tai hirveksi on vaikeaa, vaikka yksikin on maalattu 32 senttimetrin mittaiseksi. Kolme selvästi erottuvaa ihmishahmoa kohottaa käsiään (adorantti asento). Niiden pää on ilmaistu pisteellä paitsi "tukevalla" hahmolla, jolla se on kolmion muotoinen. "Tukevalla" on käsissään kaksi "keppiä", yksi suora ja toinen kaareva. Myös Lusin kalliomaalauksessa on kolmiopäinen ja paksuraajainen hahmo. 
Erityinen hahmo on neljäs ihmishahmo, jonka asento on pää alaspäin. Tällaisia kuvioita on myös Verijärven-, Haukkavuoren- ja Pyhänpään kalliomaalauksissa. "Sukeltajan" pää on nuolenkärjen muotoinen. Vaikuttaa siltä, että "sukeltajan" jalka koskettaa peuraeläimen jalkaa. Tällaisia ihmisen ja hirven kosketuksia esiintyy Suomessa kolmessa muussakin kohteessa. "Tukevan" hahmon yläpuolella oleva kuvio on ehkä geometrinen. Se esittää niin sanottua "kalottia" eli puoliympyrää, jonka halkaisee keskeltä pystyjana. Se on 20 senttimetrin levyinen. Muut kuviot ovat huonosti säilyneitä eikä niiden motiivia hahmota.
On huomattu, että Hahlavuoren- ja Astuvansalmen maalaukset muistuttavat aiheiltaan toisiaan. Myös Verijärven kalliomaalauksella on hirven ja ihmisen kosketuskuvio vain 40 kilometrin päässä. Norjan Altassa "Ole Pedersen kentässä 11" on Vitträskin kalliomaalauksen verkon tapaisen kuvion vieressä myös peuraeläin, joka koskettaa pää alaspäin "sukeltavaa" hahmoa.
Käpinniemen kalliomaalaus

Käpinniemen kalliomaalaus sijaitsee Jämsän Kuorevedellä Kuoreveden Käpinniemessä Keski-Suomessa. Kalliomaalaukset sijaitsevat suuren siirtolohkareen järvenpuoleisessa sivussa.
Siirtolohkare ja sen sijainti.
Siirtolohkare sijaitsee 240 metriä koilliseen Kuoreveden kirkosta niemen kärjessä. Se on 5 metriä korkea ja 6 metriä leveä ja se seisoo kapean kannan varassa pystyssä. Kiveä kutsutaan Jättiläisenkiveksi ja se sijaitsee kahden mökin välissä.
Vuonna 1999 yritettiin löytää kiven pohjoispuolelle tehdystä koekuopasta merkkejä ihmistoiminnasta, mutta mitään ei löytynyt.
Maalaus.
Kiven kylkeen on levitetty punaväriä läikiksi, mutta paikoin erottuu viivamaisia vetoja. Ne sijaitsevat 80–130 senttimetriä maan pinnasta ja ulottuvat 235 senttimetrin matkalle. Yhtään kuviota ei ole tunnistettu. Eniten väriä löytyy järven puolelta matalan lipan alta, mutta myös lipan yläpuolella ja vasemmalla. Sieltä täältä erottuu punavärin jäämiä.
Eräs yksityiskohta on 1,5 senttimetriä leveä ja 34 senttimetriä pitkä ylöspäin nouseva viiva, joka on mahdollisesti tehty sormella. Huomiota kiinnittää noin 30 senttimetriä pitkiä leveitä pystyvetoja, jotka on voitu tehdä kämmenpohjalla vetämällä. Muuten väriläikät ovat epämääräisen muotoisia.
Suomalainen vankileiriraportti

Suomalainen vankileiriraportti on Niilo Koljosen kirjoittama ja Erkki Vettenniemen toimittama tutkimus Neuvostoliiton totalitaarisen keskitysleirisysteemin oloista, pakkotyön mittasuhteista ja mielipidevankien kohtelusta Siperian gulag-vankileireillä. Tutkimus perustuu Siperian kuolemanleireiltä Suomeen takaisin selvinneen Koljosen (1927–2004) muistiinpanoihin ja muiden mielipidevankien haastatteluihin.
Teos julkaistiin 2011, yli 50 vuotta alkutekstinsä kirjoittamisensa jälkeen. Kylmän sodan aikana suojelupoliisi takavarikoi käsikirjoituksen ennen kuin Koljosen onnistui toimittaa materiaalinsa nähtäväksi YK:lle.
Tanssii tähtien kanssa (6. tuotantokausi)

Tanssii tähtien kanssa -televisiosarjan kuudes tuotantokausi esitettiin MTV3-kanavalla syksyllä 2011. Ohjelma perustuu formaattiin "Dancing with the Stars", jossa julkisuuden henkilöt opettelevat tansseja ammattilaistanssijoiden opastuksella, ja jokaisessa jaksossa yksi pari putoaa kilpailusta. Tälläkin kaudella oli mukana kymmenen tanssiparia.
Kuudennen tuotantokauden ensimmäinen jakso esitettiin 25. syyskuuta 2011. Jaksossa esiteltiin kauden kymmenen uutta tähtiparia ja näytettiin edellisen kauden parhaita hetkiä. Kauden ensimmäinen suora lähetys nähtiin viikkoa myöhemmin 2. lokakuuta 2011. Finaalilähetys esitettiin 4. joulukuuta 2011, ja viikkoa myöhemmin nähtiin kauden kooste- ja muistelujakso. Voittajaksi selviytyivät Viivi Pumpanen ja Matti Puro.
Kauden juontajat ja tuomarit paljastettiin toukokuussa 2011. Kauden "tähtioppilaat" ja tanssinopettajat julkistettiin 30. elokuuta 2011 järjestetyssä lehdistötilaisuudessa. Kilpailun juontajina toimivat edelliseltä kaudelta tutut Vappu Pimiä ja Mikko Leppilampi. Tuomareina jatkoivat Jukka Haapalainen, Jorma Uotinen ja Helena Ahti-Hallberg. Maallikkotuomarina tällä kaudella nähtiin Anna Abreu.
Vihreä luku tarkoittaa viikon parhainta pistemäärää.
Punainen luku tarkoittaa viikon huonointa pistemäärää. 
Pistetaulukko.
Taustavärit:
 (joukkue, joka putosi)
 (kilpailun voittajat) 
 (kilpailun 2. sija)
 (kilpailun 3. sija)
Juontajat ja tuomarit.
Juontajat.
Ohjelman juontajina jatkoivat edellisen tuotantokauden juontajakaksikko Vappu Pimiä ja Mikko Leppilampi. Ilta-Sanomat uutisoi internetsivuillaan toukokuun 2011 alussa, että MTV3:n ohjelmajohtaja Jorma Sairanen harkitsisi uudestaan Leppilammen juontapestiä tämän jouduttua otsikoihin olleessan osallisena vappuna 2011 sattuneeseen tappeluun. MTV3 tiedotti kuitenkin muutamaa päivää myöhemmin Ilta-Sanomien uutisen olevan virheellinen ja että Leppilampi tulisi jatkamaan normaaliin tapaan juontajana.
Tuomarit.
Ohjelman kaikilla aikaisemmilla tuomareina toimineet Jukka Haapalainen ja Jorma Uotinen jatkoivat tuomareina, samoin myös kahdella ensimmäisellä tuotantokaudella tanssinopettajana toiminut ja kolmannesta tuotantokaudesta alkaen tuomarina toiminut Helena Ahti-Hallberg jatkoi tuomaristossa. Edellisellä kaudella tuomarina debytoinut Jone Nikula ei jatkanut tuomarina, vaan hänet korvasi laulaja Anna Abreu.
Ensimmäisen suoran lähetyksen jälkeen Abreuta kritisoitiin liian tiukasta linjasta. Monet pitivät häntä myös nuorena ja kokemattomana kilpailun tuomariksi. Tuotantoyhtiöstä puolestaan todettiin Abreun käytöksen olleen sopimusten mukaista eikä hänen haluttu muuttavan linjaansa.
Kabul (joki)

Kabul on Induksen sivujoki itäisessä Afganistanissa ja Pakistanin pohjoisosassa. Joki alkaa Afganistanissa Kabulin kaupungin länsipuolelta ja virtaa kohti itää Pakistaniin, jossa se laskee Indusjokeen Attockin paikkeilla. Kabulin kaupungin nimi on johdettu joen nimestä. Ennen kaupungin muodostumista nimellä viitattiin alueeseen joen yläjuoksulla.
Maantiede.
Kabuljoen koko pituus on 700 kilometriä ja se laskee lännestä kohti itää. Joki alkaa Afganistanissa Sanglakhvuorilta noin 72 kilometriä Kabulin kaupungista länteen. 560 kilometriä Afganistanissa virrattuaan joki laskee Pakistanin puolelle. Joki virtaa Kabulin ja Jalalabadin ohi ja virtaa Pakistaniin Khaibarsolan pohjoispuolelta. Pakistanissa joki virtaa Peshawarin ohi ja liittyy Indusjokeen Attockissa Islamabadin luoteispuolella. Kabulilla on useita sivujokia. Pohjoisesta siihen liittyvät Pandžšir, Alingar, Kunar ja Swat, sekä etelästä Logar.
Kabuljoen yläjuoksun alueella heinäkuun keskilämpötila on 25 °C ja tammikuun 0 °C. Alajuoksulla Pakistanin puolella joki kulkee kuivan aavikkoseudun läpi, jolla kesän keskilämpötilat voivat ylittää 40 °C ja talvisin lämpötila on keskimäärin 10 °C. Vuotuinen sadanta joen yläjuoksulla on noin 500 mm. Joen alkulähteillä vuorilla sadetta tulee enemmän. Koska joen vettä käytetään nykyisin runsaasti maatalouden tarpeisiin, osa joesta saattaa ajoittain kuivua kokonaan.
Kabuljoen varrella on useita patoja. Naghlun pato on Afganistanin suurin vesivoimala Surobin piirikunnassa Kabulin kaupungista itään. Pakistanin puolella sijaitsee Warsakin pato.
Historia.
Kabuljoen laakso on pitkään muodostanut luonnollisen etenemisreitin Afganistanin ja Pakistanin välillä. Sen kautta ovat kulkeneet monet armeijat. Sanskritiksi Kabuljoki on "Kubha". Nimi esiintyy Rigvedassa yhtenä sen seitsemästä joesta. Nykyinen nimi lienee johdettu sanskritinkielisestä nimestä. Aleksanteri Suuren joukot etenivät sen kautta Intiaan 300-luvulla ennen ajanlaskun alkua. Antiikin kreikkalaiset tunsivat Kabuljoen nimellä "Kofín" (Κωφήν).
Alue oli Aleksanteri Suuren jälkeen osa kreikkalaistunutta Baktrian kuningaskuntaa ja heitä seurasivat kioniitit, kidariitit ja hefthaliitit. Jälkimmäisten kaudella alueella levisi buddhalaisuus. Kiinalainen matkailija Xuanzang mainitsee Kabulin nimellä Kao-fu. Nimi on alun perin viitannut nykyisen Kabuljoen ylävarren alueeseen. Sittemmin alueelle alkoivat levittäytyä muslimit, joiden asema vakiintui saffaridien kaudella. 900-luvun teos Hudud al-'Alam viittaa jokeen Lamghanjokena mainiten sen virtaavan Nangarharin ohi Multaniin ja lopulta mereen. Al-Biruni kutsuu sitä Ghorwandjoeksi. Kokonaisuudessaan vielä tuolloin joki käsitettiin ennen kaikkea Indusjoen pääjuoksuna.
Kabuljoki on antanut nimensä sittemmälle Kabulin kaupungille, joka alkoi muodostua ghaznavidien kaudella ja kasvaa nopeammin vasta Baburin valtakaudella 1500-luvulla. Kabulin laakson läpi Peshawarista Jalalabadiin ja lopulta Kabuliin on kulkenut maantie vuodesta 1945.
Emil Ketterer

Emil Ketterer (6. elokuuta 1883 Titisee-Neustadt, Saksa – 23. joulukuuta 1959 München, Länsi-Saksa) oli saksalainen yleisurheilija, joka kilpaili kesäolympialaisissa Tukholmassa vuonna 1912. Myöhemmin hänestä tuli myös natsi ja SA-Obergruppenführer. Ketterer työskenteli lääkärinä ja töihinsä kuului muun muassa eutanasian hyväksyminen ja edistäminen natsihallinnon aikana. 
Ketterer syntyi Neustadtissa ja opiskeli sisätauteja ja liikuntalääketiedettä Ludwig Maximilianin yliopistossa Münchenissä. Kesäolympialaisissa 1912 hänet hylättiin 100 metrin kilpailun ensimmäisellä kierroksella, koska hän ei voinut loukkaantumisen vuoksi viedä suoritusta loppuun.
Ketterer osallistui ensimmäiseen maailmansotaan yleislääkärinä Baijerin armeijassa. Sodan jälkeen hän liittyi Bayerische Volksparteihin (BVP, Baijerin kansanpuolue) ja osallistui Freikorpsin yhteenottoihin Münchenin neuvostotasavallan kukistamiseksi. Reichskriegsflaggen-järjestön jäsenenä hän osallistui myös Hitlerin oluttupavallankaappaukseen, ja siitä hänet palkittiin Verisellä ansiomerkillä. Vuonna 1931 hän liittyi natsipuolueeseen (nro 697) ja vuonna 1931 SA:han, jossa hän työskenteli sen terveyspalvelujen johtajana vuoteen 1937 asti.
Ketterer kuoli 1959 Münchenissä 76-vuotiaana. Hänen tyttärensä Waltrude Schleyer (1916–2008) avioitui SS-upseeri Hanns Martin Schleyerin, joka kohosi sodan jälkeen Saksan liittotasavallan työnantajaliiton puheenjohtajaksi ja joutui Punaisen armeijakunnan kaappaamaksi ja surmaamaksi 1977.
Ruohokaskas

Ruohokaskas ("Cicadella viridis") on Suomessa esiintyvä vihreä vajaan senttimetrin mittainen kaskaslaji. Sillä on vaillinainen muodonvaihdos kuten kaskailla yleensäkin eli sen poikaset muistuttavat aikuisia ja niillä on raajatkin.
Ruohokaskaat elävät mieluusti kosteissa heinikoissa, niityillä ja pakettipelloilla. Niillä on munanasetin, jolla ne voivat aiheuttaa vaurioita ohutkuoristen koivun- ja lepäntaimien pintaan. Itse kaskas ei tapa taimia, mutta niiden aiheuttamista haavoista voi mennä taimeen tuhoisa sieni: ainakin on mainittu "Fusarium avenacium" sekä "Alternaria alternata". Havupuissa ruohokaskastuhoja ei Suomessa tunneta.
Kookkaampiin taimiin ei kaskaan aiheuttama vaurio yllä. Onpa mainittu ympäröivän heinikon myrkytyskin torjuntakeinona.
Herkuleen torni

Herkuleen torni () on roomalaisten rakennuttama majakka Espanjassa, lähellä A Coruñan keskustaa. Se rakennettiin todennäköisesti ensimmäisellä vuosisadalla jaa., ja se on vanhin edelleen käytössä oleva roomalainen majakka. Herkuleen torni listattiin vuonna 2009 Unescon maailmanperintöluetteloon.
Historia.
Brigantiumin kaupunki (nykyinen A Coruña) kehittyi ajanlaskun alussa merkittäväksi satamakaupungiksi. Herkuleen torni, alkujaan "Farum Brugantium" rakennettiin todennäköisesti ensimmäisellä vuosisadalla ja viimeistään Trajanuksen hallintoaikana (98–117). Majakka oli pitkään roomalaisten käytössä, mutta sen käytöstä keskiajalla on vain vähän tarkkaa tietoa. Todennäköisesti se hylättiin ja joutui huonoon kuntoon viikinkien hyökkäysten jälkeen (854–856).
Herkuleen tornia käytettiin 1000–1100-luvuilla puolustustarkoituksissa ja tarkkailupaikkana, minkä ansiosta se säästyi täydelliseltä raunioitumiselta. Siitä tuli myös 1400-luvulla A Coruñan kaupungin symboli, ja sen kuva oli kaupungin sinetissä. Kaupungilaiset keräsivät kuitenkin keskiajalla osittain romahtaneen tornin kiviä uudelleenkäyttöön, kunnes kaupunki kielsi sen 1557. Tornia alettiin käyttää uudelleen majakkana 1684, kun Ucedan herttua ja Galician kenraalikuvernööri Juan Francisco Pacheco Téllez-Girón oli määrännyt huipulle johtavan sisäisen portaikon rakennettavaksi uudelleen.
Nykyisen asunsa majakka sai kunnostustöissä 1788–1790. Töitä johti sotilasinsinööri Eustaquio Giannini. Torni sai kunnostuksissa lisää korkeutta, sisäinen portaikko uusittiin, ja sen ulkoasu rakennettiin uudelleen uusklassiseen tyyliin. Eustaquin veli José Giannini jatkoi kunnostusta vuosina 1799–1806. Silloin majakan käyttämä hiilituli korvattiin öljylampulla. Vuonna 1926 majakka sai sähkövalon.
Tuomas Enbuske – Sivistyksen käsikirja

Tuomas Enbuske – Sivistyksen käsikirja oli suomalainen asiaohjelma, jota esitti Yle TV1. Ohjelmaa juonsi Tuomas Enbuske. Ohjelmassa käsiteltiin sivistykseen ja länsimaiseen kulttuuriin liittyviä aiheita. Aihe vaihtui viikoittain. Ohjelma koostui Enbusken monologista ja henkilöhaastatteluista, joissa haastateltiin lähinnä käsiteltävän aiheen asiantuntijoita. Ohjelmassa oli myös osio, jossa keskivertosuomalaiset tutustuivat jakson aiheeseen. Lisäksi nähtiin arkistomateriaalia. Ylen sivuilla ohjelmasta sanottiin näin "15-osaisen ohjelmasarjan katsottuasi osaat keskustella ihan mistä vaan; taloudesta, kulttuurista, tieteestä, taiteesta ja jopa urheilusta".
Mohamad Siraj Tamim

Mohamad Siraj Tamim (s. 2. tammikuuta 1985 Beirut) on libanonilainen yleisurheilija, joka kilpailee pikajuoksussa. Hän edustaa seuratasolla Al-Ansaria.
Tamim osallistui sisäratojen MM-kisoissa 60 metrin matkalle vuosina 2004 ja 2006, mutta putosi molemmilla kerroilla alkuerissä. Hän juoksi Pekingin olympialaisissa 2008 200 metrillä, mutta jäi eränsä seitsemänneksi eikä päässyt toiselle kierrokselle.
Tamim pitää hallussaan maansa ennätystä ulkoradoilla 100 metrillä ja sisäradoilla 60 metrin matkalla, jonka lisäksi hän oli ankkurina Libanonin ennätyksen tehneessä 4 × 100 metrin joukkueessa.
Lähteet.
Spiral (albumi)

Spiral on Vangeliksen vuonna 1977 julkaistu albumi. Kaikki kappaleet on säveltänyt, sovittanut ja tuottanut Vangelis.
Kappaleet.
A-puoli
B-puoli
Raidan 3 kohdalla on maininta "(inspired by the Dervish dancer who by his whirling realises the spiralling of the universe)" (inspiraationa Tanssivat dervissit, joiden pyöriminen paljastaa universumin spiraalit).