tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Poros-temppeli

Apollonin poros-temppeli tai vain "Poros-temppeli" () on nimitys, jota käytetään yhdestä antiikin aikaisesta Apollonille omistetusta kreikkalaisesta temppelistä Deloksen saarella Kreikassa. Sen rauniot ovat osa Deloksen arkeologista aluetta, joka on Unescon maailmanperintökohde. Tarkemmin kohde on osa Deloksen Apollonin ja Artemiin pyhäkköaluetta.
Temppeli rakennettiin arkaaisella kaudella noin vuonna 550–525 eaa. Sen pystyttivät saarelle ateenalaiset, ja se korvasi mahdollisesti paikalla olleen varhaisemman naksoslaisten rakentaman temppelin. Deloksen meriliiton kassaa säilytettiin alun perin tässä temppelissä. Temppeli oli yksi kolmesta Deloksen Apollonille omistetusta temppelistä, ja sijaitsi niistä pohjoisimpana. Sen eteläpuolelle rakennettiin myöhemmin Deloslainen Apollonin temppeli ja näiden väliin vielä myöhemmin Ateenalainen Apollonin temppeli.
Temppeli edusti joonialaista tyyliä. Sen pituus oli noin 15,5 metriä ja leveys noin 10 metriä. Temppelissä oli pronaos, jonka edessä oli kaksi pylvästä, ja sen takana naos eli cella, joka avautui länteen. Erään tulkinnan mukaan temppelissä olisi ollut edessä kuusi joonialaista pylvästä.
Temppelin edessä sen länsipuolella sijaitsi Apollonille omistettu, sarvista tehty Keraton-alttari.
Pyhä järvi (Delos)

Pyhä järvi on entinen järvi Deloksen saarella Kreikassa. Se oli osa Deloksen pyhää aluetta ja paikka, jossa Leto myytin mukaan synnytti Apollonin. Järvi on nykyisin kuivattu ja osa Deloksen arkeologista aluetta, joka on Unescon maailmanperintökohde.
Järven lounaiskulmassa sijaitsi pyhänä pidetty palmupuu, jonka juurella Leton uskottiin synnyttäneen Apollonin ja joidenkin myyttiversioiden mukaan myös tämän sisaren Artemiin. Samalla paikalla on nykyisinkin siihen istutettu suuri palmupuu. Palmun lähellä sijaitsi arkaaiselta kaudelta lähtien Leton temppeli. Järven länsipuolella sijaitsee niin kutsuttu Leijonaterassi, joka oli koristettu pitkällä rivillä leijonapatsaita. Sen ja järven välistä kulkee niin kutsuttu Leijonien katu. Järven pohjois- ja luoteispuolella oli lukuisia hienosti koristeltuja hellenistisellä kaudella tehtyjä asuinrakennuksia, joista tunnetuin on niin kutsuttu Järvitalo. Roomalaisella kaudella järven eteläpuolelle rakennettiin Italialaisten agora.
Järvi oli alun perin lähes täydellisen pyöreä. Kun läheiset asuinkorttelit hellenistisellä ajalla rakennettiin, satamaan johtanutta Leijonien katua levennettiin ja järveä pienennettiin, niin että siitä tuli nykyisen kaltainen eli ovaalinmuotoinen. Deloksen kaivauksia suorittaneet ranskalaiset arkeologit kuivattivat järven vuonna 1925 hyttysten levittämän malarian leviämisen ehkäisemiseksi. Nykyisin järven paikka on muusta ympäristöstä erottuva vehreämpi alue.
Kangasjärvi (Lempäälä)

Kangasjärvi on Pirkanmaalla Lempäälän Säijän Perälänkulmalla sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Vanajaveden–Pyhäjärven alueen Pyhäjärven alueeseen. Kangasjärvi on osa Pyhäjärven lähialuetta.
Maantietoa.
Järven pituus on 150 metriä, leveys 150 metriä ja sen pinta-ala on 1,1 hehtaaria. Se sijaitsee metsämaaston soistuneessa painaumassa. Rantaviivan pituus on 400 metriä. Järveen on ohjattu suolta kuivatusojia, joista yksi ulottuu ulos painaumasta. Sen tuomat kuivatusvedet laskevat Pikku Muurajärvestä alkavaan Muuranojaan ja siinä olevaan Latikka lampeen. Lammen pohjoisrantaan kulkee polku, jonka päässä on vapaa-ajan asunto. Samalla suolla, missä järvikin on, on vielä toinen rakennus, jolle ei johda tietä.
Historiaa.
Järveä ympäröivät ojat on kaivettu suolle 1960-1970-luvuilla, koska ne näkyvät vasta vuoden 1975 kartassa. Pohjoisrannan asunto on tehty viimeistään vuonna 1991.
Rauli Nordberg

Rauli Matti Juhana Nordberg (s. 1949) on suomalainen sarjakuvantekijä. Hän on piirtänyt omia sarjakuvia ja perustanut vuonna 1985 sarjakuvien levitysyhtiön Kalletuotanto Oy (myöhemmin Laaki-Sarjat Oy). "Taneli"-albumeihin on sisällytetty muiden tekijöiden sarjakuvia, muun muassa Wallun eli Harri Vaalion sarjoja. Vuodesta 1990 Nordberg on tehnyt Vaalion kanssa "Punaniska"-sarjaa.
"Tanelissa" Nordberg kuvaa lämpimästi lapsen elämää, kun taas "Sovinisti" on pisteliästä rooliasenteiden kuvausta.
Nordberg sai vuonna 1986 sarjakuvaneuvoksen arvonimen.
Nordberg tunnetaan myös lauluntekijänä ja hän onkin tehnyt kappaleita muun muassa Kuninkaantie-orkesterin levylle ja iskelmälaulajille. Kuinkaantie-orkesterille hän toimi pääasiallisena sanoittajana. 
Nordberg voitti tähänastisen historian toiseksi suurimman summan (60 000 euroa) Suomen "Haluatko miljonääriksi?" -tietokilpailuohjelmassa 10. syyskuuta 2022.
Pikku Muurajärvi (Lempäälä)

Pikku Muurajärvi on Pirkanmaalla Lempäälän Nurmella sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Vanajaveden–Pyhäjärven alueen Pyhäjärven alueeseen. Pikku Muurajärvi on osa Pyhäjärven lähialuetta.
Maantietoa.
Järven pituus on 250 metriä, leveys 100 metriä ja sen pinta-ala on 1,4 hehtaaria. Se sijaitsee korkeiden mäkien väliin muodostuneeseen laaksoon. Laakson pohjukka on soistunut järven ympäriltä. Siihen laskee oja Iso Muurajärvestä ja läheisen kivilouhimon hulevedet valuvat järvelle päin. Järven laskuoja Muuranoja lähtee järven luoteispäästä ja seuraa laakson pohjaa lähes kaksi kilometriä, kunnes se kääntyy etelään ja yhtyy Latikkaojaan. Tämä puolestaan jatkaa luoteeseen ja yhtyy Myllyojan nimisenä Säijokeen Kaakkolammin alapuolella. Järven rantaviivan pituus on 550 metriä. Louhokselle johtavalta tieltä haarautuu tie pohjoisrannalle, missä sijaitsee järven ainoa vapaa-ajan asunto.
Historiaa.
Vuonna 1855 julkaistussa Kalmbergin kartastossa järven nimi kirjoitettiin ”Wähä Morajärvi”. 
Läheinen kalliolouhimo on perustettu vuoden 1991 jälkeen.
Markku Nurminen

Markku Ilmari Nurminen (s. 11. kesäkuuta 1943 Tampere) on suomalainen matemaatikko. Hän toimi Turun yliopiston tietojärjestelmätieteen professorina vuodesta 1990 (vuodesta 2009 emeritus). 
Nurminen tuli ylioppilaaksi Kalevan yhteiskoulusta 1960. Hän valmistui Turun yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1966, lisensiaatiksi 1968 ja tohtoriksi 1976. Hänen englanninkielinen artikkeliväitöskirjansa (1976) oli otsikoitu "Studies in systemeering on fuzziness in the analysis of information systems". Hän on ollut Åbo Akademin dosentti vuodesta 1978, ja hän oli Turun yliopiston dosentti vuosina 1980–1983 ja 1989–1990.
Nurminen toimi Turun kauppakorkeakoulun tietojenkäsittelyopin yliassistenttina 1970–1983. Tästä ajasta hän työskenteli osan virkaatekevänä apulaisprofessorina (1977–1978). Turun yliopiston apulaisprofessori hän oli vuosina 1983–1988, jona aikana hän työskenteli jakson Åbo Akademin professorin viransijaisena (1986). Jyväskylän yliopiston tietojenkäsittelyopin professorina hän oli vuosina 1988–1990. Turun yliopiston tietojärjestelmätieteen professori hän on oli vuodesta 1990. Hän on toiminut myös Bergenin yliopiston professorina (1982–1984) ja Oslon yliopiston informatiikan professorina (1994–1997). 
Hänen tutkimuskohteitaan ovat systemointi ja tietojärjestelmät. Nurmisen uusin teos "Kenen työtä tietokone tekee? Työinformatiikan perusteet" (2023) kiteyttää työinformatiikaksi kutsutun näkökulman tietotyöstä ja tietojärjestelmistä. Työinformatiikan tavoitteena on parempi ymmärrys tietotyöstä osana työjärjestemiä, joka puolestaan tuottaisi sujuvampia tietojärjestelmiä ja niiden suunnittelua, arviointia tutkimuksen ja käytännön keinoin.
Haploryhmä R (Y-DNA)

Haploryhmä R (Y-DNA) (R-M207) on indoeurooppalaisille kansoille ominainen isälinjan haploryhmän tyyppi. Tätä haplotyyppiä tavataan nykyään muun muassa Euroopassa, Aasiassa, Afrikassa ja Amerikassa. Tämä haplotyyppi on kehittynyt tyypistä P1. 
Alkuperä.
Ihmisen Y-kromosomin isälinjan haplotyyppi R irtautui tyypistä P-M45 (P1) arviolta 19 000 – 27 000 vuotta sitten Intiassa tai Keski-Aasiassa. P1:n jälkeläisiä on myös Amerikan alkuperäiskansoille tyypillinen
isälinjan haplotyyppi Q
Otto Pitkänen

Otto Pitkänen (s. 9. heinäkuuta 1997 Helsinki) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa Kakkosessa pelaavaa Grankulla IFK:ta. Pelipaikaltaan hän on laitapuolustaja.
Pitkänen edusti kausina 2015 ja 2016 Klubi 04:ää yhteensä 20:ssa Kakkosen ottelussa. Syyskuussa 2016 Klubi 04 lainasi Pitkäsen loppukaudeksi Veikkausliigaan PK-35 Vantaaseen, jossa hän pelasi ensimmäisen pääsarjatason ottelunsa 9. syyskuuta joukkueen hävitessä vieraissa FC Lahdelle 0–2. Yhteensä Pitkänen pelasi syksyn aikana kuusi liigaottelua.
Kaudella 2017 Pitkänen edusti Grankulla IFK:ta 14:ssa Ykkösen ottelussa ja yhdessä Suomen Cupin ottelussa.
Haploryhmä Q (Y-DNA)

Haploryhmä Q (Y-DNA) (Q-M242) on intiaaneille ominainen isälinjan haploryhmän tyyppi. Sitä tavataan Pohjois-Amerikan lisäksi myös Aasiassa. Y-kromosomin haplotyyppi Q on kehittynyt aiemmasta tyypistä P1.
Alkuperä.
Haplotyyppi Q:n ajatellaan syntyneen Etelä-Siperiasa, ehkä Altai-vuoriston ympäristössä noin 31 700 – 17 000 vuotta sitten.
Menee tunteisiin

”Menee tunteisiin” on suomalaisen rap-artisti Arttu Lindemanin kolmas single, jonka julkaisi 21. lokakuuta 2016 Sony Music Entertainment Finland. Kappaleen ovat tehneet Lindeman, MGI, Olli-Matti Kalliosaari, Kalle Mäkipelto ja Simo Pirhonen.
Kappale nousi ensimmäisellä listaviikollaan Suomen virallisen singlelistan ja Striimatuimmat-listan ykköseksi ja latauslistan sijalle 5.
Haploryhmä I (Y-DNA)

Haploryhmä I (Y-DNA) (I-M170) on isälinjan haploryhmän tyyppi, joka on melko yleinen Euroopassa. Länsisuomalaisilla esiintyy paljon haplotyyppiä I1.
Alkuperä.
Isälinjan haploryhmän tyyppi I lienee kehittynyt Lähi-idässä, josta se on saapunut Eurooppaan arviolta 35 000 vuotta sitten. Haploryhmän I:n edeltäjiä olivat IJ ja IJK.
Alaryhmiä.
Tunnetuimmat alaryhmät ovat Skandinaviassa tyypillinen I1 (I1-M253) ja Balkanille sekä Sardinialle tyypillinen I2 ("I1b", I1-M253).
Haploryhmä J (Y-DNA)

Haploryhmä J (Y-DNA) (J-M304) on Länsi-Aasialle tyypillinen isälinjan haploryhmän tyyppi.
Alkuperä.
Haploryhmä J:n ajatellaan olevan peräisin noin 48000 vuoden takaa. Se syntyi haploryhmästä IJ, niin kuin sen sisarryhmä I.
Alaryhmät.
Alaryhmiä on ainakin nämä
Aito Ojala

Aito Ilmo Ojala (7. elokuuta 1926 Seinäjoki – 18. lokakuuta 2023 Helsinki) oli suomalainen tekniikantutkija. Hän toimi vuonna 1989 Lappeenrannan teknillisen korkeakoulun energiatalouden professorina. Hänen tutkimuskohteitaan olivat turbiinit ja voimalaitosoppi.
Ojala tuli ylioppilaaksi Seinäjoen tyttölyseosta 1945. Diplomi-insinööriksi Ojala valmistui Teknillisestä korkeakoulusta vuonna 1952. Tekniikan tohtoriksi hän väitteli 1968. Ojala oli Insinööritoimisto Aito Ojalan toimitusjohtaja vuodesta 1969. Ojala toimi Helsingin kaupungin sähkölaitoksen apulaiskäyttöinsinöörinä vuosina 1952–1953 ja SLY:n tutkimusinsinöörinä 1954. Ekonon insinöörinä Ojala oli 1956–1968. Helsingin teknillisen oppilaitoksen tuntiopettajana Ojala oli 1960–1969 ja Teknillisen korkeakoulun virkaatekevänä energiatalouden ja voimalaitosopin professorina 1971–1974.
Vuonna 2018 Ojala promovoitiin Aalto-yliopiston riemutohtoriksi ja vuonna 2017 Ojalalle myönnettiin sotaveteraanina Suomen Valkoisen Ruusun I luokan mitali. 
Ojalan vanhemmat olivat Emil Ojala ja Elli (o.s. Wilkki). Puoliso on Liisa (o.s. Dahlström). Ojalan veli oli kirjallisuudentutkija Aatos Ojala.
Haploryhmä A (Y-DNA)

Haploryhmä A (Y-DNA) - toiselta nimeltään A-PR2921 muodostui
"isälinjan Aatamissa" eli kaikkien nykyisten ihmisten lähimmässä yhteisessä isälinjan esi-isässä noin 232 000 eaa. Afrikassa. Kaikki nykyiset ihmiset ovat siis A'n isälinjaisia jälkeläisiä.
Kirjoitusasultaan A-alkuisia haploryhmiä on neljä erillistä ihmiskunnan isälinjasukupuun rungosta lähtevää oksaa: A-L1087 (Kamerunissa ja USA'ssa), A-V148 (mm. Barbadoksella, Kamerunissa ja Gambiassa), A-M31 (mm. Gambiassa) ja A-L419 (mm. Etiopiassa).
Ville Toivonen

Ville Toivonen on suomalainen televisioalan vaikuttaja ja entinen juontaja. Hän on toiminut syksystä 2015 Nelosen kanavapäällikkönä. Aiemmin hän on työskennellyt myös Jimin, Livin ja Subin kanavapäällikkönä sekä musiikkikanava The Voicen tuottajana.
Toivonen toimi 2000-luvun alussa juontajana ja/tai toimittajana MoonTV:n klubimusiikkiohjelma "Nousussa", MTV3:n nuortenohjelma "Jyrkissä", Subtv:n makasiiniohjelma "Sessionsissa" ja MTV3:n "Viihdeuutisissa".
Deceiver of the Gods

Deceiver of the Gods on ruotsalaisen metalliyhtye Amon Amarthin yhdeksäs studioalbumi. Se julkaistiin 25. kesäkuuta 2013 levymerkillä Metal Blade Records. "Deceiver of the Gods" on teema-albumi ja tarina skandinaavisen mytologian puolijumalasta Lokista.
Albumi ylsi Suomen virallisen listan sijalle 12. Yhdysvalloissa se nousi Billboard 200 -listan sijalle 19.
Vastaanotto.
Albumi sai hyvän vastaanoton. Arvosteluja keräävän Metacriticin mediaaniarvio albumille on 67/100, mikä perustuu seitsemään ammattilaisarvioon. Soundin Marko Säynekoski antoi albumille neljä tähteä viidestä. Hän sanoi albumin olevan johdonmukaisesti etenevä kokonaisuus, vahva perusalbumi, jonka elementit ovat kohdallaan. Myös Kaaoszinen arvioija piti albumia onnistuneena ja taattuna Amon Amarthina.
Gary Holt

Gary Wayne Holt (s. 4. toukokuuta 1964 Richmond, Kalifornia) on yhdysvaltalainen San Franciscon lahden ympäristöstä kotoisin oleva kitaristi. Hänet tunnetaan parhaiten thrash metal -yhtye Exoduksen kitaristina ja pääasiallisena lauluntekijänä. Vuodesta 2013 asti Holt on soittanut thrash metal -yhtye Slayerissä, jossa hän korvasi vuonna 2013 kuolleen Jeff Hannemanin. Holtin suosikkiyhtyeitä sekä vaikuttajia ovat olleet muun muassa Motörhead, Venom, Judas Priest ja Iron Maiden.
Holt kayttää ESP:n kitaroita. Vuodesta 2014 hän on käyttänyt Signature Eclipse -mallia. Aikaisemmin Holt on käyttänyt myös Ibanezin ja Jacksonin kitaroita.
Diskografia.
Exodus
Slayer
Asylum
Destruction
Heathen
Hypocrisy
Laughing Dead
Metal Allegiance
Panic
Tantara
Under
Warbringer
Witchery
Kultakutri (veistos)

Kultakutri on kuvanveistäjä Matti Hauptin marmoriin veistetty alaston, kivellä seisova nuori naishahmo, joka kannattelee molemmin käsin pitkiä hiuksiaan. Veistoksesta tehtiin toinen samanlainen vuonna 1952, mutta se on valettu pronssiin. Tampereen kaupunki osti molemmat veistokset Winterin lahjoitusrahaston varoilla ja kaupunginhallituksen varamäärärahalla.
175 cm korkea pronssiveistos sijoitettiin Pyynikillä Joselininniemessä olevaan pieneen lampeen 13. toukokuuta 1953 kaunistamaan kesäteatterin ympäristöä. "Kultakutri" ei kuitenkaan saanut olla rauhassa, vaan ainakin kerran se varastettiin. Se löytyi myöhemmin jalka murtuneena ja risukkoon piilotettuna.
"Helsingin Sanomat" uutisoi vuoden 1990 syyskuussa "Kultakutrin" varastamisesta.
Tultuan varastetuksi "Kultakutri" palautettiin Joselininniemelle vain kesäksi. 
Uuden sijoituspaikan se sai 29. syyskuuta 2016 Tammerkosken Konsulinsaaressa oltuaan tätä ennen muutaman vuoden Tampereen museoiden varastossa. "Kultakutri" on kiinnitetty luonnonkivijalustaan, joka on suurempi kuin Pyynikillä ollut jalusta. Lisäksi patsaan ympärillä on kivisommitelma, joka on saanut innoituksen Topeliuksen Kultakutri-sadusta.
Tampereen teekkarit lakittivat patsaan vappuöisin vuosina 2018–2024 Hämeensillan Suomen neito -patsaan sijasta.
Iso Muurajärvi

Iso Muurajärvi on Pirkanmaalla Lempäälän Nurmella sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Vanajaveden–Pyhäjärven alueen Pyhäjärven alueeseen. Iso Muurajärvi on osa Pyhäjärven lähialuetta.
Maantietoa.
Järven pituus on 500 metriä, leveys 350 metriä ja sen pinta-ala on 7,0 hehtaaria. Se sijaitsee Muuransuon pohjoisosassa Muurajärvenkolun itäpuolella. Siihen on kaivettu kahdeksan suo-ojaa, joista yksi toimii järven laskuojana. Laskuoja päättyy puolen kilometrin päässä alavalle suolle, joka reunustaa Pikku Muurajärveä. Rantaviivan pituus on 1,6 kilometriä. Rannoille on rakennettu kaksi vapaa-ajan asuntoa, joille johtaa metsätiet eri suunnista.
Historiaa.
Vuonna 1855 julkaistussa Kalmbergin kartastossa järven nimi kirjoitettiin ”Iso Morajärvi” . Ensimmäiset tiet johtivat järveä ympäröiviin metsiin vasta vuoden 1980 kartassa. Kahdesta asunnosta pohjoisin näkyi vuoden 1991 kartassa ja toinen valmistui sen jälkeen.
Mies ja nainen

Mies ja nainen viittaa seuraaviin:
Se voi viitata myös:
Jomsviking

Jomsviking on ruotsalaisen metalliyhtye Amon Amarthin kymmenes studioalbumi. Se julkaistiin 25. maaliskuuta 2016 levymerkillä Metal Blade Records. Albumi on konseptialbumi, joka kertoo tarinan jaarlin miesten sieppaamasta päähenkilön ihastuksesta, minkä myötä sankari syyllistyy murhaan, joka johtaa pakenemiseen, lainsuojattomuuteen ja Jomsviikingeiksi kutsuttuihin palkkasotureihin liittymiseen.
Albumi debytoi Suomen virallisen listan sijalla 4. Yhdysvalloissa se nousi Billboard 200 -listan sijalle 19.
Vastaanotto.
Albumi sai hyvän vastaanoton. Albumiarvosteluja keräävän Metacriticin arvio albumille on 79/100, joka perustuu viiteen ammattilaisarvioon. Kaaoszinen Tuomas Saari antoi albumille arvosanaksi 8/10. Hän sanoi albumin olevan näyttävä ja jopa vaikuttavampi kuin kaksi edeltäjäänsä. Soundin Salla Harjula antoi albumille kolme tähteä viidestä. Hän sanoi albumin olevan hyvä mutta yllätyksetön, vaikka Doro Peschin vierailu albumilla on piristävä elementti.
The Outcome of Anxiety

The Outcome of Anxiety on tuusulalaisen thrash metal -yhtye Nailed Coilin esikoisalbumi, joka julkaistiin vuonna 2012 levymerkillä Inverse Records.
Vastaanotto.
Verkkomedia Imperiumin Sami Kontio antoi albumille arvosanan 6+/10. Hän piti albumia kohtalaisen monipuolisena, hyviä riffejä ja satunnaisia koukkuja sisältävänä albumina, joka sortuu kuitenkin yleisilmeeltään yksitoikkoisuuteen.
Poldark

Poldark on BBC:n vuodesta 2015 lähtien tuottama draamasarja, joka perustuu Winston Grahamin samannimiseen kirjasarjaan. Televisiosarjan tapahtumat sijoittuvat 1700-luvun lopun Britanniaan. Sarjan päähenkilö on kapteeni Ross Poldark, joka palaa Yhdysvaltain vapaussodasta kotiin pieneen englantilaiseen kaivoskylään.
Kirjasarja, jonka romaaneja julkaistiin vuosina 1945–2002, on sovitettu kahdesti televisiosarjaksi. Ensimmäinen sovitus "Poldark" on vuodelta 1975, ja se oli Britannian suosituimpia televisiosarjoja. Tuolloin pääosaa esitti Robin Ellis, joka esiintyy myös sivuosassa uudessa televisiosarjassa. Uusi televisiosarjakin on ollut menestys, sillä ennen toisen kauden alkua BBC ilmoitti, että sarjasta tehdään myös kolmas kausi. Kolmas tuotantokausi esitetään vuonna 2017.
Sarjaa alettiin esittää Suomessa Yle TV1:llä 4. lokakuuta 2016. Jo sitä ennen sarjan ensimmäinen tuotantokausi oli julkaistu Suomessa DVD:lle joulukuussa 2015.
Juoni.
Vuonna 1783 kapteeni Ross Poldark palaa Yhdysvaltain vapaussodasta kotiinsa pieneen kaivoskylään Cornwallissa, Englannissa. Kaikki ovat kuvitelleet Rossin kuolleen sodassa, ja hänen rakastettunsa Elizabeth on kihlautunut Rossin serkun Francisin kanssa. Poissaolon aikana Rossin isä on kuollut ja jättänyt perheen tilukset ja liikeasiat rempalleen. Ross ei aio luovuttaa vaan haluaa elvyttää isältään perimänsä kaivoksen. Hän nai Demelza Carnen, köyhän tytön, ja alkaa vähitellen toipua Elizabethin menetyksestä. Rossin menestyksen tiellä on hänen arkkivihollisensa, pankkiiri George Warleggan, joka yrittää kaikin keinoin päästä eroon Rossista.
Sortanlahti

Sortanlahti () on lahti Laatokan rannalla. Se oli myös Pyhäjärveen kuuluva kylä ja on edelleen Konevitsaan kulkevien laivojen lähtösatama. Sortanlahti sijaitsee Käkisalmen piirissä, hiekkatien päässä noin 35 km Käkisalmesta etelään. Nykyisin se on Sakkolan maalaiskuntaan () kuuluva maaseututaajama.
Sortanlahti oli jo Suomen kaudella satamana tärkeä. Ruostuneiden laivanromujen vierestä lähtee vuorolaiva Konevitsaan kerran viikossa, ja matka saarelle kestää noin tunnin. Joissakin laivoissa on ongelmia: aallot voivat kastella matkustajia, eivätkä kaikki matkustajat ehkä saa suojaa sateen sattuessa.
Suomen kaudelta periytyvä 325-metrinen aallonmurtaja on säilynyt, mutta Neuvostoliiton-aikainen rakennuskanta ei. 
Talvisodan aikana Sortanlahti toimi Karjalan kannaksen lohkon esikuntana.
Ašantien perinteiset rakennukset

Ašantien perinteiset rakennukset ovat 13 savirakenteista taloa Kumasin lähellä Ghanassa. Ne ovat viimeiset jäljellä olevat rakennukset ašantien oman valtion kukoistuskaudelta. Talot muodostavat Unescon maailmanperintökohteen vuodesta 1980.
Talot sijaitsevat sisäpihojen ympärillä. Ne on rakennettu puusta, savesta, oljesta ja bambusta, ja niissä on aikaisemmin ollut olkikatto. Värikkäitä seiniä koristavat ornamentaaliset kohokuviot. Kuvioilla on symbolisia merkityksiä. Kattorakenteiden materiaalina käytettiin kahta trooppista puulajia, Hippocrates africana ja Hippocrates rowlandii, jotka kestävät hyvin termiittien hyökkäyksiä.
Tämäntyyppisiä rakennuksia oli runsaasti Kumasin alueella, mutta suurin osa niistä tuhoutui Britanniaa vastaan käydyissä sodissa vuosina 1806-1901. Baden-Powell poltti kuninkaallisen mauseoleumin. Jäljellä olevista taloista suurin osa on alle sata vuotta vanhoja.
Rakennuksia käytetään edelleen uskonnollisiin tarkoituksiin kuten jumalten kanssa keskuteluun.
NBA-kausi 2016–2017

NBA-kausi 2016–2017 oli NBA-koripallosarjan 71. kausi. Runkosarja alkoi 24. lokakuuta 2016 ja päättyi 12. huhtikuuta 2017, jonka jälkeen käynnistyivät pudotuspelit.
Runkosarja.
V=voitot, H=häviöt, V%=voittoprosentti, *=divisioonansa voittaja
Jussilanjärvi

Jussilanjärvi on Pirkanmaalla Vesilahden Laukossa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Vanajaveden–Pyhäjärven alueen Pyhäjärven alueeseen. Jussilanjärvi on osa Pyhäjärven lähialuetta.
Maantietoa.
Järven pituus on 250 metriä, leveys 100 metriä ja sen pinta-ala on 1,2 hehtaaria. Se sijaitsee kahden mäen välisessä notkossa peltoalueen eteläpuolella. Siihen laskee kaksi lyhyttä pelto-ojaa ja sen oma laskuoja lähtee pohjoisrannasta ja laskee 650 metrin päässä Pyhäjärven Vakkalanselkään. Rantaviivan pituus on 500 metriä. Järven eteläranta on metsämaata ja pohjoisranta peltoa. Lämpi on autio, vaikka sen lähiympäristössä sijaitsee kaksi maatilaa. Järvelle ei johda teitä.
Historiaa.
Vuoden 1954 peruskartan mukaan järveä ympäröivä suoalue oli nykyistä laajempi. Siitä on vuosien aikana nostettu turvetta ja samalla suon reunaa on raivattu pelloksi.
Pteridiini

 
Pteridiini (C6H4N4) on heterosyklinen aromaattinen orgaaninen yhdiste. Monilla sen johdannaisilla on biologista merkitystä. Pteridiinin rakenteessa pyratsiinirengas on fuusioitunut pyrimidiinirenkaan kanssa.
Ominaisuudet ja valmistus.
Huoneenlämpötilassa pteridiini on keltaista kiteistä ainetta. Valon vaikutuksesta yhdiste muuttuu väriltään vihreäksi. Pteridiini liukenee hyvin veteen ja etanoliin. Alennetussa paineessa yhdiste sublimoituu ennen sulamispistettään.
Pteridiiniä voidaan valmistaa glyoksaalin ja 4,5-diaminopyridiinin välisellä kondensaatioreaktiolla.
Kiinan ja Albanian välirikko

Kiinan ja Albanian välirikolla tarkoitetaan Kiinan kansantasavallan ja Albanian sosialistisen kansantasavallan suhteiden katkeamista 1970-luvulla. 
Kommunistit ottivat Albaniassa vallan vuonna 1946 kenraali Enver Hoxhan johdolla. Maa solmi läheiset suhteet Neuvostoliiton ja vuonna 1949 perustetun Kiinan kansantasavallan kanssa. Kun Neuvostoliitto vuonna 1956 sanoutui irti stalinismista, Albania ja Kiina syyttivät sitä revisionismista ja puolustivat marxilais-leniniläisiä periaatteita, joiden oikeaoppista tulkintaa maat katsoivat edustavansa. Neuvostoliittolaiset asiantuntijat poistuivat Albaniasta ja tilalle tuli kiinalaisia.
Kiinan ja Albanian suhteet alkoivat kuitenkin 1970-luvun alussa heikentyä ja erimielisyydet kasvaa Yhdysvaltain presidentti Richard Nixonin Kiinan vierailun (1972) jälkeen. Albanian johtaja Enver Hoxha näki vierailun sekä Maon kehittämän "Kolmen maailman teorian" osoituksena Kiinan alistumisesta yhdysvaltalaiselle imperialismille sekä "proletaarisen internationalismin" eli kommunistimaiden keskinäisen yhteistyön hylkäämiselle. Kolmen maailman teoria julkistettiin vuonna 1974. Sen mukaan Yhdysvallat ja Neuvostoliitto ovat ensimmäinen maailma, useimmat länsimaat toinen maailma ja useimmat Afrikan, Aasian ja Latinalaisen Amerikan maat kolmas maailma. Tämän teorian avulla puolusteltiin Kiinan yhteistyötä Yhdysvaltojen kanssa.
Kiinan johtaja Mao Zedong kuoli syyskuussa 1976, ja Kiinan johdossa tämän jälkeen käyty valtataistelu päättyi Hua Guofengin johtamien ”maltillisten” voittoon ja niin kutsutun neljän koplan kukistumiseen. Tämä kiihdytti Albanian ja Kiinan suhteiden kylmenemistä. Heinäkuussa 1977 Jugoslavian diplomaattilähteet kertoivat, että Albania oli karkottanut maasta kiinalaiset asiantuntijat ja kutsunut kotiin Kiinassa olleet albanialaiset opiskelijat. Marraskuussa 1977 eräs Albanian kommunistisen puolueen politbyroon jasen arvosteli puheessaan Mao Zedongin oppeja.
Välirikon takia Kiina katkaisi kauppasuhteensa Albaniaan 1978 ja Albania jäi ulkopoliittisesti eristäytyneeksi, puhdasta marxilais-leniniläistä politiikkaa noudattavaksi maaksi vuoteen 1989 asti. Hoxhan kuolema vuonna 1985 oli ensimmäinen askel eristäytymisen loppua kohti.
Sorrinlampi

Sorrinlampi on Pirkanmaalla Vesilahden Hinsalassa sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Vanajaveden–Pyhäjärven alueen Pyhäjärven alueeseen. Sorrinlampi on osa Pyhäjärven lähialuetta.
Maantietoa.
Lammen pituus on 250 metriä, leveys 150 metriä ja sen pinta-ala on 2,6 hehtaaria. Lampi sijaitsee Hinsalan niemellä peltojen ympäröimänä. Sen lähiympäristö on painamua, jossa lampi on suokaistaleen ympäröimänä. Lampeen tulee vain yksi tulo-ojia ja sen laskuoja lähtee lammen eteläpäästä ja laskee kilometrin jälkeen Pyhäjärven Laukonselällä Savistenlahteen. Lammen rantaviivan pituus on 650 metriä. Lampi on kasvamassa umpeen ja siinä on vahva vesikasvilluusvyöhyke rannan vieressä. Lampi on autio eikä lammelle johda teitä. Lammesta noin 200 metrin päässä kulkee yhdystie 13761.
Historiaa.
Vuonna 1954 julkaistussa peruskartassa lammen etelärannan suolta on nostettu turvetta. Turpeennostosta jäi muistoksi lammikko, joka näkyi vielä vuoden 1991 kartassa.
Lamminjärvi (Lempäälä)

Lamminjärvi on Pirkanmaalla Lempäälän Nurmella sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Vanajaveden–Pyhäjärven alueen Pyhäjärven alueeseen. Lamminjärvi on osa Pyhäjärven lähialuetta.
Maantietoa.
Järven pituus on 250 metriä, leveys 200 metriä ja sen pinta-ala on 2,8 hehtaaria. Lampi sijaitsee Nurmin taajaman koillispuolella peltoalueen keskellä. Lamminjärven läpi virtaa Kiikonoja, mikä tekee Lamminjärvestä läpivirtausjärven. Kiikonoja on Siisjärven laskuoja. Sillä ei näytä kartan mukaan olevan muita tulo-ojia. Kiikonoja laskee vajaa kilometrin päässä Pyhäjärven Toutosessa olevaan Hiivalahteen. Järven rantaviivan pituus on 750 metriä. Ranta on soistunutta rantavyöhykkeessä ole rakennuksia. Rantaan ei myöskään johda teitä, mutta 100 metrin päässä kulkee järven itäpuolella kylätie.
Historiaa.
Vuonna 1855 julkaistussa Kalmbergin kartastossa järven nimi kirjoitettiin ”Kokkilampi”. Siihen laskee pohjoisesta oja, joka on ”Iso Oisjärven” laskuoja.
Vuoden 1954 peruskartassa järven länsirantaan on merkitty suuri turpeenottopaikka. Sitä on hyödynnetty ilmeisesti vuoteen 1975 kartantekoon asti, sillä siinä on koko järven rantavyöhyke merkitty käytetyksi turpeenottoalueeksi.
Siisjärvi

Siisjärvi on Pirkanmaalla Lempäälän Nurmella, mutta kuitenkin lähempänä Kiviahoa, sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Vanajaveden–Pyhäjärven alueen Pyhäjärven alueeseen. Siisjärvi on osa Pyhäjärven lähialuetta.
Maantietoa.
Järven pituus on 500 metriä, leveys 150 metriä ja sen pinta-ala on 4,7 hehtaaria. Se sijaitsee matsämaastossa Siisjärvenkukkulan lounaispuolella mäkien väliin jääneeseen painaumaan. Järveen laskee koillisesta Pikku Siisjärven yli 600 metriä pitkä välillä maan alla juokseva laskuoja. Länsipuolelta siihen laskee Ainasjärven yli 600 metriä pitkä tulo-oja. Sen oma laskuoja on kolme kilometrinen oja Lamminjärveen. Sen rantaviivan pituus on 1,1 kilometriä ja on kovaa metsämaata. Järven eteläpuolella sijaitsee pari peltoa ja Ainasjärven laskuojan varrella on kolmas pelto. Järvi on kuitenkin autio, vaikka rantaan on iso kiven lähelle merkitty Birgitan polun nuotiopaikka.
Historiaa.
Vuonna 1855 julkaistussa Kalmbergin kartastossa järven nimi kirjoitettiin ”Iso Oisjärvi”. Siihen laski kartan mukaan lännestä ”Oinasjärvi”. Tässä on järvien nimien etymologialle hyviä eväitä.
Vuoden 1954 peruskartan mukaan Pikku Siisjärveä kutsuttiin tuolloin Vähäjärveksi, mutta sai nykyisen nimensä vuoden 1975 karttaan.
Sophia I. Wakkure

Sofia (Sophia) Irene Wakkure (o.s. "Karlsson", 13. lokakuuta 1898 Munsala – 8. marraskuuta 1996 Olympia, Washington) oli suomenruotsalaissyntyinen yhdysvaltalainen kirjailija.
Sofia Wakkure syntyi kymmenlapsisen kalastajaperheen kuopukseksi. Hän muutti Yhdysvaltoihin vuonna 1917, asui aluksi Salt Lake Cityn lähellä ja muutti vuonna 1919 Tacomaan. Hän meni vuonna 1921 naimisiin Axel Wakkuren kanssa ja oli tämän kanssa rakentamassa vaneritehdasta Olympiaan. Wakkure osallistui suomenruotsalaisen Runeberg-seuran Olympian paikallisosaston perustamiseen vuonna 1923 ja toimi sen rahastonhoitajana.
Wakkure oli amerikanruotsalaisen kommunistisen liikkeen kenties ainoa romaanikirjailija. Hänen ensimmäinen romaaninsa "När massorna vaknar" ilmestyi jatkokertomuksena "Ny Tid" -lehdessä vuonna 1925 ja myöhemmin tukholmalaisessa "Folkets Dagblad Politikenissa" nimellä "I kamp och kärlek". Sen aiheena on ”Suomen vallankumous” ja kansallisuuksien väliset suhteet. Toinen, erillisenä kirjana ilmestynyt romaani "En immigrantflickas öden" on ilmeisen omaelämäkerrallinen tarina kovia kokeneesta työlaisnaisesta, joka kasvaa reformistisen sosialismin kautta taistelevaksi kommunistiksi. Se julkaistiin jatkokertomuksena vaasalaisessa "Nya Folkbladet" -lehdessä ja suomennoksena nimellä "Siirtolaistytön kohtalo". Myös Wakkuren kolmannen kapitalisminvastaisen romaanin "Samhällets nomader" sankareita ovat suomenruotsalaiset siirtolaiset.
Haploryhmä H (mtDNA)

Haploryhmä H (mtDNA) on nykyään Euroopan yleisin äitilinjan haplotyyppi. Euroopan lisäksi tyyppi on yleinen Pohjois-Afrikassa ja Lähi-idässä.
Alkuperä.
Mitokondrio-DNA:n äitilinjan haploryhmän tyyppi H kehittyi 33 000–26 000 vuotta sitten pohjoisessa Lähi-idässä. Tyyppi H saapui Eurooppaan luultavasti Gravetten kulttuurin kanssa. H1, H3 ja HV levisivät Ranskan ja Espanjan seuduille noin 13 000 vuotta sitten ehkä Madeleinen kulttuurin mukana.
Haploryhmä U (mtDNA)

Haploryhmä U (mtDNA) on Euroopan toiseksi yleisin äitilinjan haploryhmän tyyppi. Tyyppi on vanha ja laajalti levinnyt myös läntisessä, keskisessä ja eteläisessä Aasiassa. Äitilinjan haploryhmä U on kehittynyt ryhmästä R. Haploryhmä U jaetaan alaluokkiin U1, U2, U3, U4, U5, U6, U7, U8 ja U9.
Alkuperä.
Mitokondrio-DNA:n U-haploryhmän kantaäiti eli noin 55 000 vuotta sitten. U-haploryhmä on kehittynyt MtDNA:n haploryhmästä R.
Made in Heaven (Jipun albumi)

Made in Heaven on Jipun viides studioalbumi. Se julkaistiin 11. marraskuuta 2016 levymerkillä Warner Music Finland. Albumi sisältää hengellistä musiikkia. Albumin teemana on laulajan ihmissuhteet sekä hänen suhteensa Jeesukseen. Albumin julkaisukonsertti järjestettiin Helsingin Tavastialla.
"Savon Sanomien" Aapo Siippainen kehui albumia hyvin tuotetuksi popiksi, sekä piti Kalle Chydeniuksen sovituksia onnistuneina.
Jidéhem

Jidéhem, oikealta nimeltään Jean De Mesmaeker (21. joulukuuta 1935 – 30. huhtikuuta 2017) oli belgialainen sarjakuvapiirtäjä. Hänet tunnetaan parhaiten "Sophie"-sarjan luojana sekä sarjakuvapiirtäjä André Franquinin avustajana.
Jidéhem opiskeli Brysselissä Saint Luc -taidekoulussa. Hänen ensimmäinen sarjakuvansa oli vuosina 1954–1956 "Héroïc-Albums"-lehdessä ilmestynyt seikkailusarja "Ginger", jonka tekemisen hän aloitti vain 19-vuotiaana. Kun kyseinen lehti lakkasi ilmestymästä, Jidéhem siirtyi Dupuis-kustantamon julkaisemaan "Spirou"-lehteen. Hän oli taitava piirtämään ajoneuvoja ja saikin aluksi piirtää lehden "Starter"-autopalstalle, jonka pääpiirtäjänä Franquin tuolloin toimi. Vuosina 1958–1978 Jidéhem piirsi ja käsikirjoitti "Starteria" yksinään ja teki sarjan nimikkohahmolle, Starter-mekaanikolle myös omia seikkailuja, joista julkaistiin 1960-luvun alussa kolme sarjakuva-albumia. Vuonna 1963 ilmestyneessä viimeisessä "Starter"-albumissa Jidéhem esitteli sivuhahmona pikkutyttö "Sophien", josta tuli sittemmin oman sarjansa päätähti. Jidéhem piirsi "Sophie"-sarjaa "Spirouhun" aina 1990-luvun alkuun asti. Hän herätti myös ensimmäisen sarjansa "Gingerin" eloon "Spiroussa" vuonna 1981 ja teki sitä viiden albumin verran, joista viimeinen ilmestyi vuonna 2000.
Omien sarjojensa ohella Jidéhem tunnetaan vuonna 1957 käynnistyneestä yhteistyöstään Franquinin kanssa. Hän piirsi taustoja Franquinin "Piko ja Fantasio" -seikkailuihin ja varsinkin "Niilo Pieliseen". Varhaisemmissa puolisivuisissa Niilo-stripeissä suuri osa piirrostyöstä on Jidéhemin tekemää, mutta vuodesta 1968 Franquin piirsi sarjaa yksin. Sarjassa sivuhahmona esiintyvä mahtipontinen liikemies, johtaja Pappenskiöld ("Monsieur De Mesmaeker") perustui melko suoraan ja nimeään myöten Jidéhemin isään. Jidéhem piirsi myös taustat kahteen François Walthéryn "Natasha"-tarinaan 1980-luvulla.
Artemiin temppeli (Delos)

Artemiin temppeli eli Artemision () oli antiikin aikainen Artemiille omistettu kreikkalainen temppeli Deloksen saarella Kreikassa. Sen rauniot ovat osa Deloksen arkeologista aluetta, joka on Unescon maailmanperintökohde. Tarkemmin kohde on osa Deloksen Apollonin ja Artemiin pyhäkköaluetta.
Artemiin temppeli rakennettiin hellenistisellä kaudella noin vuonna 179 eaa. Paikalla oli aiemmin arkaaisella kaudella 600-luvulla eaa. rakennettu temppeli, joka sisällytettiin osaksi hellenististä temppeliä. Sen paikalla oli puolestaan ollut jo mykeneläisellä ajalla tehty rakennus. Temppeli sijaitsi niin kutsutun Poros-temppelin ja muiden Artemiin veljelle Apollonille omistettujen temppelien länsipuolella ja niin kutsutun L-kirjaimen muotoisen stoan eteläpuolella.
Temppeli edusti joonialaista tyyliä ja se oli rakennettu korkealle jalustalle. Temppelin naoksen eli cellan pituus oli 8,6 ja leveys 9,6 metriä, toisin sanoen se oli pituuttaan leveämpi. Se avautui itään ja sen edessä oli kuusi joonialaista pylvästä.
Temppelin lähellä oli Hyperboreasta tulleiden neitojen Laodiken ja Hyperokhen hauta, jonka myös Herodotos mainitsee. Temppelin läheltä on löydetty mykeneläisaikainen kullasta ja norsunluusta tehtyjen esineiden kätkö. Läheltä on löydetty myös Artemiille lahjoitettu niin kutsuttu Nikandren kore noin vuodelta 640 eaa. Se on varhaisimpia tunnettuja kore-veistoksia ja sisältää yhden varhaisimmista kreikkalaisista kiveen tehdyistä piirtokirjoituksista.
Buleuterion (Delos)

Buleuterion () oli antiikin aikainen buleuterion eli neuvoston kokoontumispaikka Deloksen saarella Kreikassa. Sen rauniot ovat osa Deloksen arkeologista aluetta, joka on Unescon maailmanperintökohde. Tarkemmin kohde on osa Deloksen Apollonin ja Artemiin pyhäkköaluetta.
Buleuterioniksi yleensä oletettu rakennus on rakennettu arkaaisella kaudella noin vuonna 600–550 eaa. Se sijaitsi Deloksen pyhäkköalueen länsilaidalla Deloslaisen Apollonin temppelin ja Neorionin välissä ja heti Prytaneionin pohjoispuolella. Rakennuksen tulkinta buleuterioniksi on kuitenkin jossain määrin epävarma, ja siksi se tunnetaan tutkimuksessa myös nimellä "Rakennus D".
Rakennus oli suorakulmion muotoinen ja jaettu kahteen huoneeseen. Eteläinen huone oli suurempi, ja pylväsrivi jakoi sen kahteen laivaan. Huoneen länsisivulla oli kaksi ovea ja itäsivulla yksi ovi. Huoneesta oli käynti sen pohjoispuolella olleeseen pienempään huoneeseen.
Ilmari Ojanen

Lasse Ilmari Ojanen (s. 16. tammikuuta 1940 Alastaro) on suomalainen juristi. Hän on ollut Helsingin Kauppakorkeakoulun oikeustieteen assistentti 1965-1971, oikeusministeriön lainsäädäntöneuvos 1971-1984 sekä Korkeimman hallinto-oikeuden ylimääräinen hallintoneuvos 1984–1990 ja hallintoneuvos vuodesta 1990. Hänen tutkimuskohteensa on ollut kiinteistöoikeus.
Ojanen valmistui Turun yliopistosta humanististen tieteiden kandidaatiksi 1961, oikeustieteen kandidaatiksi 1965 ja oikeustieteen lisensiaatiksi 1968. Hän sai varatuomarin arvon 1968.
Ojaselle on myönnetty Suomen Valkoisen Ruusun Ritarikunnan I luokan komentajamerkki vuonna 2006.
Deloslaisten agora

Deloslaisten agora on antiikin aikainen agora eli tori Deloksen saarella Kreikassa. Sen rauniot ovat osa Deloksen arkeologista aluetta, joka on Unescon maailmanperintökohde.
Deloslaisten agora sijaitsee Deloksen Apollonin ja Artemiin pyhäkköalueen eteläpuolella ja Pyhän tien itäpuolella lähellä Kompetaliastien agoraa. Agora syntyi hellenistisellä kaudella 200–100-luvuilla eaa. Sen aluetta rajaavat sen kaikilta neljältä sivuilta tuona aikana rakennetut stoat eli pylväshallit.
Pohjois- ja itäsivuilta agoraa rajaa L-kirjaimen muotoinen stoa, joka rakennettiin noin vuonna 187–173 eaa. Sen pohjoissiiven koko oli noin 51,1 × 11,4 metriä ja itäsiiven koko noin 43,3 × 11,7 metriä. Stoa oli kaksikerroksinen ja avautui agoralle päin. Sisältä rakennus oli kaksilaivainen ja sen perimmäisessä laivassa oli huoneita kauppatiloiksi ja muuhun käyttöön. Eteläsivulta agoraa rajaa hieman poikittain oleva niin kutsuttu Vino stoa, joka rakennettiin noin vuonna 250 eaa. Se edusti doorilaista tyyliä. Sen koko oli noin 31,8 × 5,0 metriä ja se avautui pohjoiseen agoralle. Länsisivulta agoraa rajaa niin kutsuttu Etelästoa, joka rakennettiin ensimmäisenä noin vuonna 270–230 eaa..
Dionysoksen pyhäkkö (Delos)

Dionysoksen pyhäkkö eli Stoibadeion oli antiikin aikainen Dionysokselle omistettu pyhäkkö Deloksen saarella Kreikassa. Sen rauniot ovat osa Deloksen arkeologista aluetta, joka on Unescon maailmanperintökohde.
Dionysoksen pyhäkkö syntyi vaiheittain hellenistisellä kaudella noin ajalla 300–100 eaa. Noin vuonna 300 eaa. Deloksen näytelmäkilpailut voittanut mies nimeltä Karystios pystytti paikalle korkealle jalustalle asetetun fallos-veistoksen Dionysoksen kunniaksi. 100-luvulla eaa. tämän falloksen taakse rakennettiin pieni Dionysoksen pyhäkkö, joka koostui eksedrasta. Samassa yhteydessä pyhäkön sisäänkäynnin toiselle laidalle asetettiin symmetrisesti toinen jalustalle asetettu fallos-veistos. Pyhäkkö sijaitsi Deloksen Apollonin ja Artemiin pyhäkköalueen itäpuolella.
Pyhäkön eksedran sisällä oli istuvaa, alastonta Dionysosta esittänyt veistos. Sen kummallakin puolella oli veistokset, jotka esittivät vanhoiksi sileeneiksi ("papposilenos") pukeutuneita näyttelijöitä. Veistokset ovat säilyneet suhteellisen hyvin ja ne ovat Deloksen arkeologisessa museossa. Kummankin suuren fallos-veistoksen jalustassa on reliefit, jotka esittävät Dionysokseen liittyviä aiheita. Falloksista kumpikin on poikki.
Egyptiläisten jumalten temppeli (Delos)

Egyptiläisten jumalten temppeli oli antiikin aikainen Egyptistä tuoduille kulteille omistettu kreikkalainen temppeli Deloksen saarella Kreikassa. Sen rauniot ovat osa Deloksen arkeologista aluetta, joka on Unescon maailmanperintökohde. Tarkemmin kohde on osa Kýnthos-vuoren länsirinteessä sijaitsevaa laajaa Serapeion C:nä tunnettua egyptiläisten kulttien pyhäkköä.
Temppeli rakennettiin hellenistisellä kaudella noin vuonna 166–88 eaa. Tuona aikana Delokselle tuotiin ulkomaisia, kuten egyptiläisiä ja syyrialaisia, kultteja ja jumaluuksia. Egyptiläisten jumalten temppeli oli omistettu Anubikselle, Serapikselle ja Isikselle. Temppeli sijaitsi Deloksen teatterin itäpuolella Serapeion C:n alueen itälaidalla. Heti sen eteläpuolella sijaitsi samoihin aikoihin valmistunut erillinen Isiksen temppeli.
Temppelissä oli pronaos, jonka edessä oli kaksi pylvästä, sekä naos eli cella, joka avautui länteen. Naokseen oli erilliset ovet myös pohjoissivulta sekä eteläsivulta niin, että siitä pääsi Isiksen temppeliin.
Isiksen temppeli (Delos)

Isiksen temppeli oli antiikin aikainen Isikselle omistettu kreikkalainen temppeli Delokselle saarella Kreikassa. Sen rauniot ovat osa Deloksen arkeologista aluetta, joka on Unescon maailmanperintökohde. Tarkemmin kohde on osa Kýnthos-vuoren länsirinteessä sijaitsevaa laajaa Serapeion C:nä tunnettua egyptiläisten kulttien pyhäkköaluetta.
Isiksen temppeli rakennettiin hellenistisellä kaudella noin vuonna 166–88 eaa. Tuohon aikaan Delokselle alettiin rakentaa ulkomailta, kuten Egyptistä, tuotujen kulttien pyhäkköjä. Temppeli sijaitsi Deloksen teatterin itäpuolella Serapeion C:n alueen itälaidalla. Heti sen pohjoispuolella sijaitsi samoihin aikoihin valmistunut Egyptiläisten jumalten temppeli.
Temppeli edusti doorilaista tyyliä. Sen pituus oli noin 12 metriä ja leveys noin 5,1 metriä. Temppelissä oli pronaos, jonka edessä oli kaksi pylvästä, sekä naos eli cella, joka avautui länteen. Naoksessa oli suuri Isiksen kulttikuva. Rakennuksen pohjoissivulla oli ovi, joka johti Egyptiläisten jumalten temppeliin. Temppelin edessä sen länsipuolella oli alttari. Temppelin julkisivu on kunnostettu, ja myös Isiksen kulttikuvan jäänteet on sijoitettu paikalleen naokseen.
The Whole of the Law

The Whole of the Law on metalliyhtye Anaal Nathrakhin yhdeksäs studioalbumi, joka julkaistiin 28. lokakuuta 2016 levymerkillä Metal Blade Records. Albumi on tyyliltään ja sanoituksiltaan poikkeuksellisen vihainen ja aggressiivinen kokonaisuus, jolta välittyy selkeästi kuolema, pahuus ja maailmanloppu.
Elokuussa 2016 albumilta julkaistiin single ”Depravity Favours the Bold”.
Vastaanotto.
Albumi sai erinomaisen vastaanoton. Kaaoszinen Otto Vainionpää antoi albumille arvosanan 9/10, ja sanoi sen kestävän kuuntelua ja lunastaneen edellisen albumin täyttämättömät odotukset. Niin ikään Metal Injectionin arvostelija antoi albumille arvosanan 9/11. Hän sanoi albumin olevan silkkaa raivokasta paahtamista, ja kehui sitä yhdeksi yhtyeen parhaaksi julkaisuksi. Imperiumin Henry Lunabba antoi albumille kahdeksan tähteä kymmenestä, ja sanoi albumin olevan kaikessa karuudessaan kaunis teos, joka jättää kuuntelijalle hyvän mielen.
Italialaisten agora

Italialaisten agora oli antiikin aikainen agora eli tori Deloksen saarella Kreikassa. Sen rauniot ovat osa Deloksen arkeologista aluetta, joka on Unescon maailmanperintökohde. Tarkemmin kohde on osa Deloksen Pyhän järven aluetta.
Agora rakennettiin hellenistisen kauden lopulla noin vuonna 110–88 eaa. Sen rakennuttivat roomalaiset ja muut Italian alueelta tulleet kauppiaat, jotka käyttivät sitä kauppa- ja tapaamispaikkana. Erään teorian mukaan agora olisi kuitenkin ollut tarkoitettu samalla tai jopa ennemmin urheilukäyttöön kuin kaupalliseen käyttöön. Tällöin se olisi ollut eräänlainen gymnasion tai palaistra. Agoraa laajennettiin ajan kuluessa.
Agora sijaitsee heti Pyhän järven eteläpuolella. Se muodostaa peristyylipihan eli pylväiden ympäröimän alueen, jonka koko on noin 67,6 × 50,7 metriä. Pylväikkö on ollut kaksikerroksinen ja se ympäröi pihaa jokaiselta neljältä sivulta. Alemman kerroksen pylväät ovat edustaneet doorilaista ja ylemmän joonialaista tyyliä. Pylväitä on ollut yhteensä 112. Niistä kaksi on kunnostettu. Pylväikössä kiertävän käytävän leveys on noin 6,6 metriä. Rakennuksessa oli useita huoneita, muun muassa liiketiloja.
Agoralta on löydetty muun muassa veistos Haavoittunut gallialainen, joka on nykyisin Kansallisessa arkeologisessa museossa Ateenassa.
Kahdentoista jumalan temppeli

Kahdentoista jumalan temppeli eli Dodekatheon () oli antiikin aikainen olympolaisille jumalille omistettu kreikkalainen temppeli Deloksen saarella Kreikassa. Sen rauniot ovat osa Deloksen arkeologista aluetta, joka on Unescon maailmanperintökohde. Tarkemmin kohde on osa Deloksen Pyhän järven aluetta.
Kahdentoista jumalan temppeli rakennettiin varhaisella hellenistisellä kaudella noin vuonna 320–280 eaa. Se korvasi paikalla olleen varhaisemman Olympos-vuoren kahdelletoista jumalalle omistetun temppelin. Temppeli sijaitsi Pyhän järven ja Leton temppelin lounaispuolella Italialaisten agoran ja niin kutsutun Hypostyylihallin välissä.
Temppeli edusti doorilaista tyyliä. Se oli amfiprostyylitemppeli, toisin sanoen siinä oli pylväsrivi kummassakin päässä. Itäpäässä temppelissä oli pronaos, jonka edessä oli kuusi pylvästä, sekä itään päin avautunut naos eli cella. Länsipäässä temppelissä oli opisthodomos, jonka edessä oli myös kuusi pylvästä. Temppelin pituus oli noin 16 metriä ja leveys noin 10 metriä. Sisällä temppelissä oli kaikkien kahdentoista jumalan kuvapatsaat. Ne olivat peräisin arkaaiselta ajalta. Nykyisin säilyneet veistokset ovat esillä Deloksen arkeologisessa museossa.
Kompetaliastien agora

Kompetaliastien agora eli "Hermistien agora" on antiikin aikainen agora eli tori Deloksen saarella Kreikassa. Sen rauniot ovat osa Deloksen arkeologista aluetta, joka on Unescon maailmanperintökohde.
Agora on rakennettu hellenistisellä kaudella noin vuonna 150–125 eaa. Alun perin agoran teki eräänlainen vapaiden ja vapautettujen (kauppa)kilta nimeltä Hermistit ("Hermaistai"). Tunnetumman nimensä agora on saanut vastaavasta killasta nimeltä Kompetaliastit ("Kompetaliastai"). Tämän nimen juuri on latinan kielessä, ja kyseessä oli mahdollisesti joukko Italiasta tulleita kauppiaita.
Kompetaliastien agora sijaitsi Deloksen Apollonin ja Artemiin pyhäkköalueen eteläpuolella lähellä saaren länsirantaa jotakuinkin niin kutsutun Pyhän sataman ja kauppasataman puolessa välissä. Agoran alue on myös lähellä Deloksen arkeologisen alueen nykyistä laituria ja sisäänkäyntiä, ja se on ensimmäinen paikka alueella, johon vierailijat saapuvat. Antiikin aikana agora erotti toisistaan Deloksen pyhän alueen ja kaupallisen alueen.
Agoralla oli kaksi pientä Hermeelle, kaupankäynnin jumalalle, omistettua temppeliä. Siellä harjoitettiin myös Italiasta tuotua Lares Compitales -kulttia. Aukio oli koristeltu myös lukuisilla eri ammatinharjoittajien kiltojen lahjoittamilla veistoksilla, kuten hermeillä. Agoralta alkoi pohjoiseen suuntautunut Pyhä tie, joka vei Apollonin ja Artemiin pyhäkköalueelle. Etelään päin agoralta lähti puolestaan niin kutsuttu Teatterin tie, joka kulki Teatterikorttelin läpi Deloksen teatterille.
Kynthoksen luola

Kynthoksen luola eli "Herakleen luola" on luola ja antiikin aikainen Herakleelle omistettu pyhäkkö Kýnthos-vuoren länsirinteessä Deloksen saarella Kreikassa. Sen rauniot ovat osa Deloksen arkeologista aluetta, joka on Unescon maailmanperintökohde.
Luolapyhäkkö on rakennettu hellenistisellä kaudella 200-luvulla eaa. Se muodostuu luonnollisesta kallionhalkeamasta, jonka suuaukko on katettu kymmenellä suurella harjakaton muotoon asetetulla kivipaadella. Niiden alla oli Herakleen kuvapatsas. Sen jalusta on säilynyt. Luolan edessä on pyöreä marmorinen alttari.
Pyhäkön luonteesta väiteltiin tutkijoiden keskuudessa aiemmin. Monet ajattelivat pitkään sen olleen Deloksen alkuperäinen, mykeneläiselle ajalle palautuva Apollonin kulttipaikka ja samalla Apollonin varhaisin kulttipaikka koko Kreikassa. Siksi sitä kutsuttiin varhaisessa tutkimuksessa "Apollonin luolaksi". Myöhemmin se on kuitenkin osoittautunut myöhemmäksi, hellenistisen ajan rakennelmaksi, joka on mahdollisesti tarkoituksella arkaisoiva eli esittää varhaisempaa ja alkukantaisempaa rakennusta.
Ylempänä vuoren rinteessä sijaitsee myös Agathe Tykhen pyhäkkö. Vuoren huipulla sijaitsee Kynthoksen Zeuksen ja Athenen pyhäkkö.
Kynthoksen Zeuksen ja Athenen pyhäkkö

Kynthoksen Zeuksen ja Athenen pyhäkkö eli Kyntheion oli antiikin aikainen Zeukselle ja Athenelle omistettu pyhäkkö Kýnthos-vuoren huipulla Deloksen saarella Kreikassa. Sen rauniot ovat osa Deloksen arkeologista aluetta, joka on Unescon maailmanperintökohde.
Pyhäkkö oli rakennettu alun perin arkaaisella kaudella 600-luvulla eaa. Nykyisin paikalla olevat rauniot ovat hellenistiseltä kaudelta, pääosin 200-luvulta eaa. Pyhäkkö sijaitsi vuoren huipulla, joka oli tasoitettu rakentamista varten. Se koostui kahdesta rakennuksesta, joista toinen oli omistettu Zeukselle ja toinen Athenelle. Kummankin etupuolella oli kaksi joonialaista pylvästä. Sisällä oli veistoksia, syvennyksiä votiivilahjoja varten sekä mosaiikkeja. Rakennuksista on säilynyt vain niiden perustukset.
Pronssikaudella 2000-luvun eaa. lopulla pyhäkön paikalla oli asutus, joka on varhaisin saarelta tunnettu. Pyhäkön raunioiden alta on löydetty jäänteitä tuon ajan asuinrakennuksista sekä erilaisia esineitä.
Pyhäköltä on hyvä näköala saarelle ja merelle. Alempana vuoren rinteellä sijaitsevat Agathe Tykhen pyhäkkö sekä Kynthoksen luola.