tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Kálamos (Attika)

Kálamos () on Kreikan kylä sekä samanniminen Oropóksen kunnan kunnallisyksikkö (Δημοτική Ενότητα Καλάμου, "Dimotikí Enótita Kalámou") ja entinen itsenäinen kunta. Se sijaitsee Itä-Attikan alueyksikössä Attikan alueella. Koko kunnallisyksikön väkiluku on 3 728 ja varsinaisen Kálamoksen kylän väkiluku 1 824 (vuonna 2011).
Kálamoksen kylä sijaitsee linnuntietä noin 36 kilometriä pohjoiseen Ateenan keskustasta. Kálamoksen kunnallisyksikkö käsittää Oropóksen kunnan koillisosan Eteläisen Euboianlahden rannikolla. Kunnallisyksikön suurin asutus on Ágioi Apóstoloin kylä.
Kálamos oli itsenäinen kunta vuoden 2010 loppuun saakka. Vuoden 2011 alussa se yhdistettiin Kallikrates-suunnitelmana tunnetun aluehallintouudistuksen myötä Oropóksen kunnaksi yhdessä Afídneen, Avlónaksen, Kapandrítin, Malakásan, Markópoulo Oropoún, Oropíoin, Polydéndrin ja Sykáminon kanssa, jolloin se muuttui uuden kunnan kunnallisyksiköksi.
Kunnallisyksikön osat.
Kálamoksen kunnallisyksikkö muodostuu seuraavista kyläyhdyskunnista ja asutuksista:
Palermon metropolikaupunki

Palermon metropolikaupunki () on yksi Italian metropolikaupungeista. Se kuuluu Sisilian alueeseen. Vuoden 2017 alusta alkaen Palermon metropolikaupunki korvasi Palermon maakunnan. 
Metropolikaupungin pääkaupunki oli Palermo. Sen pinta-ala oli 4 992 km² ja asukasluku vajaat 1,3 miljoonaa, noin neljäsosa Sisilian väestöstä. Metropolikaupunki muodostuu 82 kunnasta.
Kapandríti

Kapandríti () on Kreikan kaupunki sekä samanniminen Oropóksen kunnan kunnallisyksikkö (Δημοτική Ενότητα Καπανδριτίου, "Dimotikí Enótita Kapandritíou") ja entinen itsenäinen kaupunkikunta. Se sijaitsee Itä-Attikan alueyksikössä Attikan alueella. Koko kunnallisyksikön väkiluku on 4 213 ja varsinaisen Kapandrítin kaupungin väkiluku 3 359 (vuonna 2011).
Kapandrítin kaupunki sijaitsee Párnitha-vuoren itäpuolella ja Marathónas-tekojärven pohjoispuolella, linnuntietä noin 30 kilometriä pohjoiskoilliseen Ateenan keskustasta. Kapandrítin kunnallisyksikkö käsittää Oropóksen kunnan kaakkoisosan.
Kapandríti oli itsenäinen kaupunkikunta vuoden 2010 loppuun saakka. Vuoden 2011 alussa se yhdistettiin Kallikrates-suunnitelmana tunnetun aluehallintouudistuksen myötä Oropóksen kunnaksi yhdessä Afídneen, Avlónaksen, Kálamoksen, Malakásan, Markópoulo Oropoún, Oropíoin, Polydéndrin ja Sykáminon kanssa, jolloin se muuttui uuden kunnan kunnallisyksiköksi.
Kunnallisyksikön osat.
Kapandrítin kunnallisyksikkö muodostuu seuraavista kylä- ja kaupunkiyhdyskunnista ja asutuksista:
Kástro-Kyllíni

Kástro-Kyllíni (; myös "Kástro-Killíni"; virallisesti Δημοτική Ενότητα Κάστρου-Κυλλήνης, "Dimotikí Enótita Kástrou-Kyllínis") on yksi Andravída-Kyllínin kunnan kunnallisyksiköistä ja entinen itsenäinen Kreikan kunta. Se sijaitsee Eliksen alueyksikössä Länsi-Kreikan alueella. Kunnallisyksikön väkiluku on 3 622 (vuonna 2011).
Kunnallisyksikkö käsittää niemenkärjen Peloponnesoksen niemimaan länsirannikolla. Sen suurin asutus on Kástron kylä. Kunnallisyksikön nimen toinen osa tulee Kyllínin kylästä, joka on Peloponnesoksen länsirannikon merkittävimpiä satamia. Alueen nähtävyyksiin kuuluu muun muassa Kástron Chlemoútsi-niminen linna.
Kástro-Kyllíni oli itsenäinen kunta vuoden 2010 loppuun saakka. Vuoden 2011 alussa se yhdistettiin Kallikrates-suunnitelmana tunnetun aluehallintouudistuksen myötä Andravída-Kyllínin kunnaksi yhdessä Andravídan, Lechainán ja Vouprasían kanssa, jolloin se muuttui uuden kunnan kunnallisyksiköksi.
Kunnallisyksikön osat.
Kástro-Kyllínin kunnallisyksikkö muodostuu seuraavista kyläyhdyskunnista ja asutuksista:
Keratéa

Keratéa () on Kreikan kaupunki sekä samanniminen Lavreotikín kunnan kunnallisyksikkö (Δημοτική Ενότητα Κερατέας, "Dimotikí Enótita Keratéas") ja entinen itsenäinen kunta. Se sijaitsee Itä-Attikan alueyksikössä Attikan alueella. Koko kunnallisyksikön väkiluku on 14 763 ja varsinaisen Keratéan kaupungin väkiluku 7 493 (vuonna 2011).
Keratéan kaupunki sijaitsee Attikan niemimaan kaakkoisosassa linnuntietä noin 30 kilometriä kaakkoon Ateenan keskustasta. Sen pohjoispuolella sijaitsee Merénta-vuori ja eteläpuolella Páneio-vuori. Keratéan kunnallisyksikkö käsittää Lavreotikín kunnan pohjois- ja länsiosan, pinta-alallisesti suurimman osan kunnasta. Antiikin aikana seutu oli Kefalen demosta.
Keratéa oli itsenäinen kunta vuoden 2010 loppuun saakka. Vuoden 2011 alussa se yhdistettiin Kallikrates-suunnitelmana tunnetun aluehallintouudistuksen myötä Lavreotikín kuntaan yhdessä Ágios Konstantínoksen kanssa, jolloin se muuttui uuden kunnan kunnallisyksiköksi.
Kunnallisyksikön osat.
Keratéan kunnallisyksikkö muodostuu seuraavista kylä- ja kaupunkiyhdyskunnista ja asutuksista:
Kouvarás

Kouvarás (; myös "Kuvarás") on Kreikan kylä sekä samanniminen Saronikóksen kunnan kunnallisyksikkö (Δημοτική Ενότητα Κουβαρά, "Dimotikí Enótita Kouvará") ja entinen itsenäinen kyläkunta. Se sijaitsee Itä-Attikan alueyksikössä Attikan alueella. Koko kunnallisyksikön väkiluku on 2 008 ja varsinaisen Kouvaráksen kylän väkiluku 1 426 (vuonna 2011).
Kouvarás sijaitsee Merénta-vuoren eteläpuolella Mesógeian tasangolla noin 27 kilometriä Ateenan keskustasta kaakkoon. Se oli itsenäinen kyläkunta vuoden 2010 loppuun saakka. Vuoden 2011 alussa se yhdistettiin Kallikrates-suunnitelmana tunnetun aluehallintouudistuksen myötä Saronikóksen kunnaksi yhdessä Anávyssoksen, Kalývia Thorikoún, Palaiá Fókaian ja Saronídan kanssa, jolloin se muuttui uuden kunnan kunnallisyksiköksi.
Kunnallisyksikön osat.
Kouvaráksen kunnallisyksikkö muodostuu seuraavista kyläyhdyskunnista ja asutuksista:
Kryonéri (Attika)

Kryonéri (; myös "Krionéri") on Kreikan kaupunki sekä samanniminen Diónysoksen kunnan kunnallisyksikkö (Δημοτική Ενότητα Κρυονερίου, "Dimotikí Enótita Kryoneríou") ja entinen itsenäinen kunta. Se sijaitsee Itä-Attikan alueyksikössä Attikan alueella. Kaupungin ja kunnallisyksikön väkiluku on 5 040 (vuonna 2011).
Kryonérin kaupunki sijaitsee linnuntietä noin 20 kilometriä pohjoiskoilliseen Ateenan keskustasta. Se on Ateenan metropolialueen pohjoisimpia esikaupunkeja.
Kryonéri oli itsenäinen kunta vuoden 2010 loppuun saakka. Vuoden 2011 alussa se yhdistettiin Kallikrates-suunnitelmana tunnetun aluehallintouudistuksen myötä Diónysoksen kuntaan yhdessä Ágios Stéfanoksen, Ánoixin, Drosián, Rodópolin ja Stamátan kanssa, jolloin se muuttui uuden kunnan kunnallisyksiköksi.
Lykóvrysi

Lykóvrysi (; myös "Likóvrisi") Kreikan kaupunki sekä samanniminen Lykóvrysi-Péfkin kunnan kunnallisyksikkö (Δημοτική Ενότητα Λυκόβρυσης, "Dimotikí Enótita Lykóvrysis") ja entinen itsenäinen kunta. Se sijaitsee Pohjois-Ateenan alueyksikössä Attikan alueella. Kaupungin ja kunnallisyksikön väkiluku on 9 650 (vuonna 2011).
Lykóvrysin kaupunki sijaitsee linnuntietä noin 10 kilometriä pohjoiskoilliseen Ateenan keskustasta, ja se on Ateenan esikaupunkialuetta.
Lykóvrysi oli itsenäinen kunta vuoden 2010 loppuun saakka. Vuoden 2011 alussa se yhdistettiin Kallikrates-suunnitelmana tunnetun aluehallintouudistuksen myötä Lykóvrysi-Péfkin kunnaksi yhdessä Péfkin kanssa, jolloin se muuttui uuden kunnan kunnallisyksiköksi.
Magoúla (Attika)

Magoúla (; myös "Magúla") on Kreikan kaupunki sekä samanniminen Elefsínan kunnan kunnallisyksikkö (Δημοτική Ενότητα Μαγούλας, "Dimotikí Enótita Magoúlas") ja entinen itsenäinen kunta. Se sijaitsee Länsi-Attikan alueyksikössä Attikan alueella. Koko kunnallisyksikön väkiluku on 4 992 ja varsinaisen Magoúlan kaupungin väkiluku 4 735 (vuonna 2011).
Magoúlan kaupunki sijaitsee linnuntietä noin neljä kilometriä pohjoisluoteeseen Elefsínan kaupungista ja noin 22 kilometriä luoteeseen Ateenan keskustasta. Se on Ateenan esikaupunkialuetta. Kaupungin itäpuolella sijaitsee Elefsínan sotilaslentokenttä. Magoúlan kunnallisyksikkö käsittää Elefsínan kunnan pohjoisosan.
Magoúla oli itsenäinen kunta vuoden 2010 loppuun saakka. Vuoden 2011 alussa se yhdistettiin Kallikrates-suunnitelmana tunnetun aluehallintouudistuksen myötä Elefsínan kuntaan, jolloin se muuttui uuden kunnan kunnallisyksiköksi.
Kunnallisyksikön osat.
Magoúlan kunnallisyksikkö muodostuu seuraavista kylä- ja kaupunkiyhdyskunnista ja asutuksista:
Gerard Kuiper

Gerard Peter Kuiper (oik. Gerrit Pieter Kuiper, 7. joulukuuta 1905 – 23. joulukuuta 1973) oli hollantilais-yhdysvaltalainen tähtitieteilijä, kirjailija ja professori. Hänen mukaansa on nimetty Aurinkokunnan ulko-osissa sijaitseva Kuiperin vyöhyke.
Ura.
Kuiper aloitti opiskelun Leidenin yliopistossa vuonna 1924 ja valmistui kandidaatiksi kolme vuotta myöhemmin. Hän muutti Yhdysvaltoihin vuonna 1933.
Kuiper työskenteli suurimman osan urastaan Chicagon yliopistossa. Hän työskenteli uransa aikana myös muun muassa Kalifornian yliopiston Lick Observatoryssa ja Harvardin yliopiston Harvard College Observatoryssa. Hän perusti Arizonan yliopiston Lunar and Planetary Laboratoryn (LPL), joka on Tucsonissa sijaitseva planeettatähtitieteen tutkimuslaitos.
Malakása

Malakása () on Kreikan kylä sekä samanniminen Oropóksen kunnan kunnallisyksikkö (Δημοτική Ενότητα Μαλακάσας, "Dimotikí Enótita Malakásas") ja entinen itsenäinen kyläkunta. Se sijaitsee Itä-Attikan alueyksikössä Attikan alueella. Koko kunnallisyksikön väkiluku on 1 049 ja varsinaisen Malakásan kylän väkiluku 514 (vuonna 2011).
Malakásan kylä sijaitsee Attikan pohjoisosassa linnuntietä noin 30 kilometriä pohjoiseen Ateenan keskustasta. Malakásan kunnallisyksikkö käsittää Oropóksen kunnan keskiosat.
Malakása oli itsenäinen kyläkunta vuoden 2010 loppuun saakka. Vuoden 2011 alussa se yhdistettiin Kallikrates-suunnitelmana tunnetun aluehallintouudistuksen myötä Oropóksen kunnaksi yhdessä Afídneen, Avlónaksen, Kálamoksen, Kapandrítin, Markópoulo Oropoún, Oropíoin, Polydéndrin ja Sykáminon kanssa, jolloin se muuttui uuden kunnan kunnallisyksiköksi.
Kunnallisyksikön osat.
Malakásan kunnallisyksikkö muodostuu seuraavista kyläyhdyskunnista ja asutuksista:
Markópoulo Oropoú

Markópoulo Oropoú () eli Markópoulo (Μαρκόπουλο) on Kreikan kaupunki sekä samanniminen Oropóksen kunnan kunnallisyksikkö (Δημοτική Ενότητα Μαρκόπουλου Ωρωπού, "Dimotikí Enótita Markópoulou Oropoú") ja entinen itsenäinen kunta. Se sijaitsee Itä-Attikan alueyksikössä Attikan alueella. Koko kunnallisyksikön väkiluku on 2 798 ja varsinaisen Markópoulon kaupungin väkiluku 2 549 (vuonna 2011).
Markópoulon kaupunkia kutsutaan ”Oropóksen Markópouloksi” erotukseksi samoin Attikan alueella sijaitsevasta Markópoulo Mesogaíaksen kaupungista. Kaupunki sijaitsee Attikan pohjoisosassa lähellä Eteläisen Euboianlahden rantaa.
Markópoulo Oropoú oli itsenäinen kaupunkikunta vuoden 2010 loppuun saakka. Vuoden 2011 alussa se yhdistettiin Kallikrates-suunnitelmana tunnetun aluehallintouudistuksen myötä Oropóksen kunnaksi yhdessä Afídneen, Avlónaksen, Kálamoksen, Kapandrítin, Malakásan, Oropíoin, Polydéndrin ja Sykáminon kanssa, jolloin se muuttui uuden kunnan kunnallisyksiköksi.
Kunnallisyksikön osat.
Markópoulo Oropoún kunnallisyksikkö muodostuu seuraavista kylä- ja kaupunkiyhdyskunnista ja asutuksista:
Madsen (yhtye)

Madsen on saksalainen vuonna 2004 perustettu indie rock -yhtye. Yhtyeen jäsenistä kolme on veljeksiä, ja yhtyeen nimi "Madsen" tulee veljesten sukunimestä. Yhtye julkaisi debyyttialbumin "Madsen" vuonna 2005.
Mégas Aléxandros

Mégas Aléxandros (; virallisesti Δημοτική Ενότητα Μεγάλου Αλεξάνδρου, "Dimotikí Enótita Megálou Alexándrou") on yksi Péllan kunnan kunnallisyksiköistä ja entinen itsenäinen Kreikan kunta. Se sijaitsee Péllan alueyksikössä Keski-Makedonian alueella. Kunnallisyksikön väkiluku on 6 941 (vuonna 2011).
Mégas Aléxandros käsittää alueen Péllan kunnan länsiosassa. Kunnallisyksikkö on nimetty antiikin Pellassa syntyneen Makedonian kuningas Aleksanteri Suuren mukaan. Kunnallisyksikön suurin asutus on Galatádeen kylä.
Mégas Aléxandros oli itsenäinen kunta vuoden 2010 loppuun saakka. Vuoden 2011 alussa se yhdistettiin Kallikrates-suunnitelmana tunnetun aluehallintouudistuksen myötä Péllan kuntaan yhdessä Giannitsán, Krýa Vrýsin ja Kýrroksen kanssa, jolloin se muuttui uuden kunnan kunnallisyksiköksi.
Kunnallisyksikön osat.
Mégas Aléxandroksen kunnallisyksikkö muodostuu seuraavista kyläyhdyskunnista ja asutuksista:
Míkra

Míkra (; virallisesti Δημοτική Ενότητα Μίκρας, "Dimotikí Enótita Míkras") on yksi Thérmin kunnan kunnallisyksiköistä ja entinen itsenäinen Kreikan kunta. Se sijaitsee Thessalonikin alueyksikössä Keski-Makedonian alueella. Kunnallisyksikön väkiluku on 18 145 (vuonna 2011).
Míkran kunnallisyksikkö sijaitsee linnuntietä noin 15 kilometriä Thessalonikin keskustasta kaakkoon. Se on Thessalonikin metropolialueen eteläosaa. Thessalonikin kansainvälinen lentoasema sijaitsee osaksi kunnallisyksikön alueella. Kunnallisyksikön suurin asutus on Trílofon kaupunki. Thessalonikin metron Míkran metroasema on nimetty Míkran mukaan, vaikka sijaitseekin naapurikunta Kalamarián puolella.
Míkra oli itsenäinen kunta vuoden 2010 loppuun saakka. Vuoden 2011 alussa se yhdistettiin Kallikrates-suunnitelmana tunnetun aluehallintouudistuksen myötä Thérmin kuntaan yhdessä Vasilikán kanssa, jolloin se muuttui uuden kunnan kunnallisyksiköksi.
Kunnallisyksikön osat.
Míkran kunnallisyksikkö muodostuu seuraavista kylä- ja kaupunkiyhdyskunnista ja asutuksista:
Néa Pentéli

Néa Pentéli (; myös "Néa Pendéli") on Kreikan kaupunki sekä samanniminen Pentélin kunnan kunnallisyksikkö (Δημοτική Ενότητα Νέας Πεντέλης, "Dimotikí Enótita Néas Pentélis") ja entinen itsenäinen kunta. Se sijaitsee Pohjois-Ateenan alueyksikössä Attikan alueella. Kaupungin ja kunnallisyksikön väkiluku on 7 198 (vuonna 2011).
Néa Pentélin kaupunki sijaitsee Pentéli-vuoren juurella sen eteläpuolella linnuntietä noin 15 kilometriä koilliseen Ateenan keskustasta. Se on Ateenan esikaupunkialuetta.
Néa Pentéli oli itsenäinen kunta vuoden 2010 loppuun saakka. Vuoden 2011 alussa se yhdistettiin Kallikrates-suunnitelmana tunnetun aluehallintouudistuksen myötä Pentélin kuntaan yhdessä Melíssian kanssa, jolloin se muuttui uuden kunnan kunnallisyksiköksi.
Néa Anchíalos

Néa Anchíalos (; myös "Néa Anhíalos") on Kreikan kaupunki sekä samanniminen Vóloksen kunnan kunnallisyksikkö (Δημοτική Ενότητα Νέας Αγχιάλου, "Dimotikí Enótita Néas Anchiálou") ja entinen itsenäinen kunta. Se sijaitsee Magnesian alueyksikössä Thessalian alueella. Koko kunnallisyksikön väkiluku on 6 819 ja varsinaisen Néa Anchíaloksen kaupungin väkiluku 5 132 (vuonna 2011).
Néa Anchíaloksen kaupunki sijaitsee Pagasitikóslahden rannalla noin 15 kilometriä Vóloksesta lounaaseen. Kaupungin eteläpuolella sijaitsee Vóloksen seutua palveleva Néa Anchíaloksen lentoasema. Kaupungin lähellä sijaitsee myös antiikin Pyrasoksen kaupungin arkeologinen alue.
Néa Anchíalos oli itsenäinen kunta vuoden 2010 loppuun saakka. Vuoden 2011 alussa se yhdistettiin Kallikrates-suunnitelmana tunnetun aluehallintouudistuksen myötä Vóloksen kuntaan yhdessä Agrián, Aisonían, Artémidan, Iolkóksen, Makrinítsan, Néa Ionían ja Portarián kanssa, jolloin se muuttui uuden kunnan kunnallisyksiköksi.
Kunnallisyksikön osat.
Néa Anchíaloksen kunnallisyksikkö muodostuu seuraavista kylä- ja kaupunkiyhdyskunnista ja asutuksista:
Néa Péramos (Attika)

Néa Péramos () on Kreikan kaupunki sekä samanniminen Mégaran kunnan kunnallisyksikkö (Δημοτική Ενότητα Νέας Περάμου, "Dimotikí Enótita Néas Perámou") ja entinen itsenäinen kunta. Se sijaitsee Länsi-Attikan alueyksikössä Attikan alueella. Kaupungin ja kunnallisyksikön väkiluku on 8 333 (vuonna 2011).
Néa Péramoksen kaupunki sijaitsee Elefsínanlahden rannalla linnuntietä noin seitsemän kilometriä itään Mégaran kaupungista ja noin 27 kilometriä länteen Ateenan keskustasta. Se kuuluu Ateenan metropolialueeseen. Néa Péramoksen kunnallisyksikkö käsittää Mégaran kunnan Elefsínanlahden puoleisen rannikkokaistaleen.
Néa Péramos oli itsenäinen kunta vuoden 2010 loppuun saakka. Vuoden 2011 alussa se yhdistettiin Kallikrates-suunnitelmana tunnetun aluehallintouudistuksen myötä Mégaran kuntaan, jolloin se muuttui uuden kunnan kunnallisyksiköksi.
Oinói (Attika)

Oinói (; myös "Inói") on Kreikan kylä sekä samanniminen Mándra-Eidyllían kunnan kunnallisyksikkö (Δημοτική Ενότητα Οινόης, "Dimotikí Enótita Oinóis") ja entinen itsenäinen kyläkunta. Se sijaitsee Länsi-Attikan alueyksikössä Attikan alueella. Kylän ja kunnallisyksikön väkiluku on 382 (vuonna 2011).
Oinóin kylä sijaitsee linnuntietä noin 35 kilometriä luoteeseen Ateenan keskustasta. Sen aikaisempi nimi oli "Mázi" (Μάζι). Se nimettiin uudelleen antiikin aikaisen Oinoen kaupungin ja demoksen mukaan vuonna 1919. Antiikin Oinoe sijaitsi noin kolme kilometriä nykyisestä kylästä itään. Kylän pohjoispuolella kohoaa Pástra-vuori ja eteläpuolella Patéras-vuori.
Oinói oli itsenäinen kyläkunta vuoden 2010 loppuun saakka. Vuoden 2011 alussa se yhdistettiin Kallikrates-suunnitelmana tunnetun aluehallintouudistuksen myötä Mándra-Eidyllían kunnaksi yhdessä Erythréen, Mándran ja Vílian kanssa, jolloin se muuttui uuden kunnan kunnallisyksiköksi.
Oítylo

Oítylo () on Kreikan kylä sekä samanniminen Anatolikí Mánin kunnan kunnallisyksikkö (Δημοτική Ενότητα Οιτύλου, "Dimotikí Enótita Oitýlou") ja entinen itsenäinen kunta. Se sijaitsee Lakonian alueyksikössä Peloponnesoksen alueella. Koko kunnallisyksikön väkiluku on 3 515 ja varsinaisen Oítylon kylän väkiluku 224 (vuonna 2011).
Maantiede.
Oítylon kylä sijaitsee Mánin niemimaalla Peloponnesoksen niemimaan eteläosassa lähellä Messenianlahden rantaa, noin 82 kilometriä etelään Spártin kaupungista. Kylän satamat ovat lahden rannalla sijaitsevat Néo Oítylo ja Karavostási. Oítylon kunnallisyksikkö käsittää Mánin niemimaan länsipuolen. Kunnallisyksikön suurin asutus on Areópolin kylä, ja sen alueella sijaitsevat muun muassa torneistaan tunnettu Vátheia sekä Diróksen luolista tunnettu Pýrgos Diroú.
Historia.
Oítylon kylä on perinyt nimensä lähellä sijainneelta antiikin ajan Oityloksen kaupungilta. Se esiintyy jo Homeroksen "Iliaan" Laivaluettelossa, jossa sen kerrotaan lähettäneen laivoja Troijan sotaan. Nykyinen Oítylo oli Mánin keskus Areópolin nousuun saakka. Kylän vanha rakennuskanta on Vátheian tavoin Mánille tyypillisiä kivisiä, linnoitettuja torneja, mutta suuri osa niistä on nykyisin tuhoutunut.
Oítylo oli itsenäinen kunta vuoden 2010 loppuun saakka. Vuoden 2011 alussa se yhdistettiin Kallikrates-suunnitelmana tunnetun aluehallintouudistuksen myötä Anatolikí Mánin kuntaan yhdessä Gýtheion ja Smýnoksen kanssa, jolloin se muuttui uuden kunnan kunnallisyksiköksi.
Kunnallisyksikön osat.
Oítylon kunnallisyksikkö muodostuu seuraavista kyläyhdyskunnista ja asutuksista:
Oitylos

Oitylos (, ), joskus myös Beitylos (, ) tai Bityla (), oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio ("polis") Lakoniassa Kreikassa. Se sijaitsi nykyisen Anatolikí Mánin kunnan alueella lähellä nykyistä Oítylon kylää.
Maantiede.
Oityloksen poliksen kaupunkikeskus sijaitsi Lakoniassa Messenianlahden itärannalla nykyisin Mánin niemimaana tunnetun niemen länsirannikolla. Pausanias kuvaa kaupungin sijainneen 80 stadioninmittaa eli noin 15 kilometriä Messenian Thalamaista ja 150 stadionia eli noin 27 kilometriä Lakonian Messestä. Viimeksi mainittu mitta on liian suuri, ja voi olla, että Pausanias tarkoitti Messen sijasta Kainepolista tai Hippolaa, joihin etäisyys täsmää paremmin.
Oityloksen kaupunkivaltion hallussa ollut alue oli suhteellisen pienikokoinen, ja sen kooksi on arvioitu alle 25 neliökilometriä.
Historia.
Varhaisin maininta Oityloksesta on Homeroksen "Iliaan" Laivaluettelossa, jossa sen kerrotaan osallistuneen Troijan sotaan lakedaimonialaisten joukoissa.
Oitylos on luetteloitu nykytutkimuksessa arkaaisen ja klassisen kauden polikseksi eli itsenäiseksi kaupunkivaltioksi, mutta sen todellinen asema vielä tuohon aikaan tunnetaan kuitenkin huonosti. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymejä "Oitylios" () ja "Beityleus" ().
Roomalaisella kaudella Oitylos oli yksi vapaiden lakonialaisten liiton kaupungeista. Kaupungin tiedetään olleen omien eforiensa hallitsema vielä 200-luvulla. Nykyinen Oítylon kylä on perinyt nimensä antiikin Oityloksesta.
Rakennukset ja löydökset.
Pausanias kertoo nähneensä Oityloksessa Serapikselle omistetun temppelin sekä Apollon Karneioksen patsaan, joka oli kaupungin agoralla. Nykyisen Oítylon kylän rakennusten joukossa on ainakin vielä 1800-luvulla ollut joitakin hellenistiselle kaudelle ajoitettujen muurien jäänteitä. Kylän kirkossa on uudelleenkäytettynä yksi joonialainen pylväs sekä joonialaisia kapiteeleja, jotka saattavat olla peräisin Serapiksen temppelistä.
Palaiá Fókaia

Palaiá Fókaia (; myös "Paleá Fókea") on Kreikan kaupunki sekä samanniminen Saronikóksen kunnan kunnallisyksikkö (Δημοτική Ενότητα Παλαιάς Φώκαιας, "Dimotikí Enótita Palaiás Fókaias") ja entinen itsenäinen kaupunkikunta. Se sijaitsee Itä-Attikan alueyksikössä Attikan alueella. Koko kunnallisyksikön väkiluku on 3 436 ja varsinaisen Palaiá Fókaian kaupungin väkiluku 2 713 (vuonna 2011).
Palaiá Fókaian pieni kaupunki sijaitsee Saroninlahden rannalla noin 36 kilometriä Ateenan keskustasta kaakkoon. Se oli itsenäinen kaupunkikunta vuoden 2010 loppuun saakka. Vuoden 2011 alussa se yhdistettiin Kallikrates-suunnitelmana tunnetun aluehallintouudistuksen myötä Saronikóksen kunnaksi yhdessä Anávyssoksen, Kalývia Thorikoún, Kouvaráksen ja Saronídan kanssa, jolloin se muuttui uuden kunnan kunnallisyksiköksi.
Kunnallisyksikön osat.
Palaiá Fókaian kunnallisyksikkö muodostuu seuraavista kylä- ja kaupunkiyhdyskunnista ja asutuksista:
Oropíoi

Oropíoi (; myös "Oropíi"; virallisesti Δημοτική Ενότητα Ωρωπίων, "Dimotikí Enótita Oropíon") on yksi Oropóksen kunnan kunnallisyksiköistä ja entinen itsenäinen Kreikan kunta (Δήμος Ωρωπίων, "Dímos Oropíon"). Se sijaitsee Itä-Attikan alueyksikössä Attikan alueella. Kunnallisyksikön väkiluku on 9 223 (vuonna 2011).
Oropíoin kunnallisyksikön suurin asutus on Néa Palátian kaupunki. Siihen kuuluu myös muun muassa koko kunnan keskus Oropóksen kylä. Oropíoin kunnallisyksikkö käsittää alueen Oropóksen kunnan luoteisosassa Eteläisen Euboianlahden rannalla.
Oropíoi oli itsenäinen kunta vuoden 2010 loppuun saakka. Vuoden 2011 alussa se yhdistettiin Kallikrates-suunnitelmana tunnetun aluehallintouudistuksen myötä Oropóksen kunnaksi yhdessä Afídneen, Avlónaksen, Kálamoksen, Kapandrítin, Malakásan, Markópoulo Oropoún, Polydéndrin ja Sykáminon kanssa, jolloin se muuttui uuden kunnan kunnallisyksiköksi.
Kunnallisyksikön osat.
Oropíoin kunnallisyksikkö muodostuu seuraavista kylä- ja kaupunkiyhdyskunnista ja asutuksista:
Pálairos

Pálairos (; myös "Páleros") on Kreikan kaupunki sekä samanniminen Áktio-Vónitsan kunnan kunnallisyksikkö (Δημοτική Ενότητα Παλαίρου, "Dimotikí Enótita Palaírou") ja entinen itsenäinen kunta. Se sijaitsee Aitolia-Akarnanian alueyksikössä Länsi-Kreikan alueella. Koko kunnallisyksikön väkiluku on 4 383 ja varsinaisen Pálairoksen kaupungin väkiluku 2 664 (vuonna 2011).
Pálairoksen kaupunki sijaitsee Joonianmeren rannalla linnuntietä noin 23 kilometriä eteläkaakkoon Prévezasta. Se on perinyt nimensä antiikin ajan Palairoksen kaupungista, joka sijaitsi nykyisen kaupungin lähellä. Pálairoksen kunnallisyksikkö käsittää Áktio-Vónitsan kunnan eteläosan. Pálairoksen kunnan alkuperäinen nimi sen perustamisesta vuodesta 1994 lähtien oli "Kekropía" (Κεκροπία, virallisesti Δήμος Κεκροπίας, "Dímos Kekropías"). Vuonna 2004 kunnan nimeksi tuli Pálairos.
Pálairos oli itsenäinen kunta vuoden 2010 loppuun saakka. Vuoden 2011 alussa se yhdistettiin Kallikrates-suunnitelmana tunnetun aluehallintouudistuksen myötä Áktio-Vónitsan kunnaksi yhdessä Anaktórion ja Medeónin kanssa, jolloin se muuttui uuden kunnan kunnallisyksiköksi.
Kunnallisyksikön osat.
Pálairoksen kunnallisyksikkö muodostuu seuraavista kylä- ja kaupunkiyhdyskunnista ja asutuksista:
4AD

4AD on brittiläinen itsenäinen levy-yhtiö, jonka Ivo Watts-Russell ja Peter Kent perustivat vuonna 1980, alun perin Beggars Banquet Recordsin rahoittamana. 
Levy-yhtiö sai suosiota 1980-luvulla julkaistessaan musiikkia vaihtoehtorock-, post-punk-, goottirock- sekä dream pop -muusikoilta ja -yhtyeiltä kuten Bauhaus, Cocteau Twins, Modern English, Dead Can Dance, Pixies, Throwing Muses ja This Mortal Coil, Watts-Russellin omalta musiikilliselta sooloprojektilta. 4AD jatkoi suosion saamista 1990- ja 2000-luvuilla muusikoiden ja yhtyeiden kuten The Breeders, Red House Painters, TV on the Radio, St. Vincent ja Bon Iver julkaisuilta. Levy-yhtiön nykyisiin indie rock -artisteihin kuuluu muun muassa The National, Daughter, Purity Ring, Camera Obscura, Deerhunter, Grimes sekä Future Islands.
Kekropia

Kekropia (, ) voi viitata seuraaviin:
Adamu

Adamu oli varhainen Assyrian kuningas, ja hän on toisena joukossa "seitsemäntoista kuningasta, jotka asuivat teltoissa" Mesopotamian Chroniclessa. Siinä todetaan, että Adamun seurasi Tudiyaa.
Aikaisemmin tunnettu nimi ”Adam” muistuttaa historiallista nimeä "Adamu". Assyriologi Georges Rouxin mukaan Adamun edeltäjä Tudiya olisi hallinnut 25. vuosisadan jälkipuoliskolla eaa. (eli jossakin välillä n. 2450 – n. 2400 eaa.). Mitään muuta ei tiedetä Adamun hallintokaudesta.
Marge Monko

Marge Monko (s. 1976 Tallinna) on virolainen valokuva- ja videotaiteilija. Hän opiskeli valokuvausta Viron taideakatemiassa, mistä hän valmistui maisteriksi vuonna 2008. Hän jatkoi opintojaan Belgian Gentissä Hoger Instituut voor Schone Kunsten -oppilaitoksessa (HISK, Higher Institute for Fine Arts) 2013–15. Monko on osallistunut näyttelyihin Virossa ja muissa Euroopan maissa vuodesta 2006. Vuonna 2009 hän oli mukana Manifesta 9 -näyttelyssä Belgian Genkissä. Monkon teoksia on museoiden kokoelmissa Virossa, Puolassa, Ranskassa, Itävallassa ja Sveitsissä.
Kuvien jäljillä.
Monkon teokset pohjautuvat usein johonkin historialliseen tilanteeseen, ideaan tai kuvamateriaaliin – vaikkapa menneiden vuosikymmenten rannekellomainoksiin, 1800-luvun lopun ajatuksiin hysteriasta tai Jane Fondan aerobic-videoon. Monko on kiinnostunut psykoanalyysista ja sen vaikutuksista sukupuolen esittämiseen visuaalisessa kulttuurissa. Hysterian teemaan hän paneutui erityisesti opiskellessaan vuonna 2005 Wienin Universität für angewandte Kunstissa. Valokuvasarjassa "Studies of Bourgeoisie" ("Tutkielmia porvaristosta", 2004–2006) hän kuvasi psykoanalyysiin ja hysteriaan liittyviä paikkoja ja hoitomuotoja. 
Monko hyödyntää taiteessaan dokumentaarisuutta, lavastamista sekä appropriaatiota eli lainattuja kuvia ja tyylejä. Hän on kiinnostunut siitä, miten tiede, valtiolliset instituutiot ja viestintä ovat hyödyntäneet kuvia.
Suomessa.
Monkon yksityisnäyttely "Tutkielmia porvaristosta" oli esillä Suomen valokuvataiteen museossa Helsingissä vuonna 2007. Vuonna 2010 Monko oli mukana Amos Andersonin taidemuseon näyttelyssä "Take Care. Politics of Emacipation" ja vuonna 2011 Wäinö Aaltosen museon näyttelyssä "Vesi – tunteita ja aistimuksia".
Jaska-veturi

Jaska-veturi () on kuvitteellinen punainen höyryveturi pastori Wilbert Awdryn ja hänen poikansa luomassa "The Railway Series" -kirjasarjassa. Se esiintyy myös "Tuomas Veturi" -televisiosarjassa. Jaska haluaa olla puhdas ja on ylpeä veturi.
Scandal (Queenin kappale)

Scandal on brittiläisen rockyhtye Queenin kappale, joka on peräisin vuoden 1989 "The Miracle" -albumilta. Kappale ilmestyi myös singlenä b-puolenaan ”My Life Has Been Saved”. ”Scandal” nousi Britannian singlelistan 25:nneksi.
Sävellys.
Laulun kirjoitti kitaristi Brian May ja yhtye yhdessä viimeisteli sen. Laulu syntyi lehdistön vastentahtoisesta huomiosta Mayn parisuhdeongelmia sekä solisti Freddie Mercuryn jo näkyvästi heikkenevää terveyttä kohti. Mercury, jolla oli todettu AIDS jo huhtikuussa 1987 sai lehdistössä huomattavasti huomiota kuihtuvan olemuksensa vuoksi.
Nauhoitus.
May äänitti kitara- ja kosketinsoitinosuutensa yhdellä otoksella. Mercury myös äänitti laulunsa yhdellä otoksella.
I Am John

I Am John on ruotsalaisen artistin John MEn debyyttistudioalbumi. Se julkaistiin 2. huhtikuuta 2009 levymerkillä Sony Music Entertainment.
Albumi debytoi Ruotsissa Sverigetopplistanin sijalla 29, ja se pysyi listalla yhteensä kaksi viikkoa.
Abduktio (albumi)

Abduktio on saman nimisen yhtyeen mini-LP, joka julkaistiin vuonna 2009 levymerkillä Combat Rock Industry. Albumin ensimmäisestä painoksesta julkaistiin 500:n kappaleen erä keltaisella, punaisella ja vihreällä vinyylillä. Toista painosta julkaistiin niin ikään 500:n kappaleen erä mustalla vinyylillä.
Albumin kappaleissa on poikkeuksellisesti sekoitettu englannin kielen lisäksi myös suomea. Arvioijat ovat kuvailleet julkaisua yhtyeen paluuksi juurilleen.
Vastaanotto.
Albumi sai hyvän vastaanoton. Desibelin Ilkka Valpasvuo antoi albumille neljä tähteä viidestä, ja nosti erityisesti suomen kielen käytön jalustalle. Hän totesi laulajan ulosannin seestyneen ja sanoista saavan paremmin selvän, muttei pitänyt tulkintaa veltostuneena. Lammaszinen Teemu Lahtinen piti yhtyeen paluuta suoraviivaisen hardcore punkin pariin hyvänä uutisena. Hän sanoi albumin repertuaarin esittelevän yhtyeen historiaa ska-sävytteisestä melodisesta punkista aina vimmaiseen hardcoreen, ja sanoi etenkin jälkimmäisen toimivan albumilla erinomaisesti.
Maastojuoksun Suomen-mestaruuskilpailut 2017

Maastojuoksun Suomen-mestaruuskilpailut 2017 käytiin 7. toukokuuta Heinolan Vierumäellä. Kilpailujen järjestäjänä toimi Lahden Ahkera.
Jordan Peele

Jordan Peele (s. 21. helmikuuta 1979 New York, New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä, koomikko, tuottaja, ohjaaja ja Oscar-palkittu käsikirjoittaja. Hän syntyi afroamerikkalaiselle isälle ja valkoihoiselle äidille, ja varttui Upper East Siden alueella Manhattanilla. Hän tuli vuosina 2003–2008 tunnetuksi yhtenä "MadTV"-sketsishown’n näyttelijöistä. Peele tunnetaan myös Comedy Centralin "Key &amp; Peele" -sarjasta, jossa hän esitti sketsejä Keegan-Michael Keyn kanssa. Sarjaa tehtiin vuosina 2012–2015, ja se palkittiin parhaan sketsiohjelman Emmy-palkinnolla.
Vuonna 2017 ensi-iltansa sai Peelen esikoisohjaus "Get Out", jonka hän myös käsikirjoitti. Elokuva osoittautui menestykseksi, sillä viiden miljoonan dollarin budjetilla tehty elokuva keräsi maailmanlaajuisesti lipputuloja yli 200 miljoonaa dollaria. Peelestä tuli historian ensimmäinen afroamerikkalainen, joka on voittanut Oscarin parhaasta alkuperäisestä käsikirjoituksesta. Elokuva sai Oscar-ehdokkuudet myös parhaasta elokuvasta ja ohjauksesta.
Peele on itse esiintynyt muun muassa elokuvissa "Wanderlust" (2012), "Keanu" (2016), "" (2017) ja "Toy Story 4" (2019). Hänellä oli sivurooli televisiosarja "Fargon" (2014) ensimmäisellä kaudella.
Kriot

Kriot ovat kreolikansa Sierra Leonessa. He ovat vapautettujen afroamerikkalaisten, länsi-intialaisten ja vapautettujen afrikkalaisten orjien jälkeläisiä, jotka asettuivat Sierra Leonen Läntiselle alueelle vuosien 1787 ja (noin) 1885 välillä. Britit olivat perustamassa siirtomaata ja sen perustamista kannattivat myös abolitionistit. Uudisasukkaat kutsuivat uutta kotiaan nimellä Freetown. Nykyään kriot käsittävät noin viisi prosenttia Sierra Leonen väestöstä.
Haikkoon lennätinvuori

Haikkoon lennätinvuori () on suosittu näköalakallio Haikon kartanon viereisessä metsässä Porvoossa, josta avautuu näkymä Haikkoon selälle. Lennätinvuori kuuluu Porvoon kansalliseen kaupunkipuistoon. Lennätinvuoren luonnonsuojelualue perustettiin 14.10.1961 Uudenmaan lääninhallituksen päätöksellä. Kalliolle rakennettiin 1990-luvulla näköalatorni, jonka vieressä on pöytä ja penkit. Näköalatornin kylkeen on kiinnitetty Albert Edelfeltin syyskesällä vuonna 1899 maalaama teos Kesäilta Haikon selällä sekä lennätinvuoren historiasta kertova opaskyltti. Näköalakalliolle on kaksi virallista polkua, joista toinen saa alkunsa Haikkoontien ja Mohikaanipolun risteyksestä sekä toinen, joka alkaa Haikon kartanon pysäköintialueelta. Epävirallista polkua kalliolle pääsee mm. Hamarin Örnshamnin rantapuistolta lähtevältä polulta sekä Haavikkotieltä. 
Historia.
Krimin sodan aikana vuonna 1854 Hangon ja Pietarin Kronstadtin välille rakennettiin lennätinlinja. Hankoniemen ja Pitkäpaaden välillä oli 42 optista lennätinasemaa. Haikkoon Lennätinvuorella sijaitsi yksi linjan asemapaikoista. Lennätinlinja ehti olla käytössä vain kaksi kesää, sillä sähkömagneettinen lennätinlinja syrjäytti sen vuonna 1855 Pietarista Helsinkiin. 
Lennätinvuoren luonnonsuojelualueen ympäristö.
Lennätinvuoren metsän pohjois -ja länsireunassa kulkee Porvoon kaupungin hoitama ulkoilureitti. Suojelualueen pinta-ala on 27 hehtaaria. Luontopolulta pääsee Haikkoontien yli suoraan Haikkoon metsän 2,8 km pitkän valaistun kuntoradan alkuun johtavalle ulkoilupolulle sekä metsän läpi kulkevalle metsäpolulle, joka päättyy kuntoradan varrelle lähelle Haikkoon lampea. Haikkoon lammen rantaan on pystytetty Albert Edelfeltin teos Kesä 1898. Lampi on saanut lempinimen Albertinlampi (Trasko di Alberto). Lähellä Haikkoon lampea kuntoradan varrella on Haikkoon laavu. Kotamaisen laavun vieressä on polttopuuvaja sekä ylempänä kalliolla pöytä ja penkit.
Howard S. Becker

Howard Saul Becker (18. huhtikuuta 1928 Chicago, Illinois – 16. elokuuta 2023 San Fransisco, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen sosiologi, joka teki merkittävän uran poikkeavuuden sosiologian tutkimuksessa, taiteen sosiologiassa ja musiikin sosiologiassa. Beckerin vuonna 1963 julkaistu kirja "Outsider" on luonut perustan "leimautumisteorialle". Beckeriä on luonnehdittu symbolisen interaktionismin tai sosiaalisen konstruktionismin harjoittajaksi, vaikka hän ei itse väitettä välttämättä allekirjoittanutkaan. Becker kollegansa Erwing Goffmanin kanssa saivat alkuperäisen Chicagon koulukunnan opetuksen ja heitä tultiin myöhemmin pitämään tärkeänä osana toista Chicagon koulukuntaa. Becker sai urallaan myös Ford Foundation Postdoctoral Research Fellowship -palkinnon Illinoisin yliopistossa. Ennen kuin Becker aloitti opettavan professorin uransa, hän vietti kolme vuotta tutkimusavustajana Stanfordin yliopistossa.
Väitöskirjansa jälkeen Becker kiinnostui taiteen sosiologisesta tutkimuksesta. Hän uskoi, että sosiologinen taidetta tutkiva kenttä ei ollut kovinkaan kehittynyt ja koostui lähinnä tiettyjen taiteilijoiden kontribuutioiden tarkastelusta. Omassa tutkimuksessaan Becker lähestyi taidetta ”kollektiivisena toimintana” ja tutki taidetta ammattina. Taiteen käsite kollektiivisen toiminnan tuotteena on yksi Beckerin tärkeimmistä panoksista taiteen sosiologiassa. Vuonna 1982 julkaistussa "Art Worlds" -lehdessä Becker kertoo, kuinka taideteos muodostuu monien yksilöiden koordinoinnin kautta. Hänen mukaansa taidetta on miltei mahdotonta luoda ilman jokaista ihmistä, joka tuottaa taiteen rakentamiseen tarvittavaa materiaalia. Becker huomauttaa myös, että työnjako on tärkeä tekijä taideteoksen luomisessa, sillä moni yksittäinen ihminen on mukana esimerkiksi taiteilijan työskentelyvälineiden tuotannossa. Becker korostaa luomistyön kannalta välttämättömien työkalujen lisäksi yhteisten merkitysten tärkeyttä taiteen arvon määrittämisessä. Toisin sanoen Becker uskoo, että ilman yhteistä ymmärrystä työn arvosta, taiteen on vaikea saada sosiaalista resonanssia. "Art Worldsissa" julkaistujen lisäksi Becker kirjoitti lukuisia esseitä taiteen sosiologiasta. Näistä esseistä kaksi on käännetty ranskaksi; "Paroles et Musique" ja "Propos sur l'art". Vuonna 2006 Becker muokkasi ja osallistui Art of Start-Finish -hankkeeseen, jossa koottiin sosiologisia esseitä, joissa käsitellään kysymystä siitä, miten taiteilijat päättävät työn lopettamisesta. Kirjoitustensa lisäksi Becker opetti myös taiteen sosiologian kurssia.
World Psychiatric Association

Maailman psykiatriyhdistys (WPA) on vuonna 1950 perustettu kansallisten psykiatristen yhteisöjen yhdistys, jonka tavoitteena on lisätä mielenterveyden ja mielenterveyden alalla tehtävän työn edellyttämää osaamista ja taitoja. Sen jäsenyhteisöjä on noin 140, 118 eri maasta ja ne edustavat yli 200 000 psykiatria. Tehtävänä on edistää psykiatrian ja mielenterveyden edistämistä globaalisti.
WPA järjestää psykiatrian maailmankongressin joka kolmas vuosi. Se järjestää myös kansainvälisiä ja alueellisia kongresseja ja kokouksia sekä aihekohtaisia ​​konferensseja. WPA:lla on 72 tieteellistä osajärjestöä, joiden tarkoituksena on levittää tietoa ja edistää yhteistyötä psykiatrian eri aloilla. Se on tuottanut useita koulutusohjelmia ja kirjasarjoja. Se on kehittänyt psykiatrisen käytännön eettiset ohjeet.
WPA:n keskeisiin tehtäviin kuuluu:
Neuvostoliiton psykiatriyhdistys erotettiin World Psychiatric Associationista vuonna 1983, kylmän sodan viimeisen huippukauden aikana. Jäsenyys palautui vuoden 1989 lopulla.
Maailman terveyspäivä

Maailman terveyspäivää vietetään maailmanlaajuisesti 7. huhtikuuta, jotta tietoisuus terveysongelmista lisääntyisi. Kyseisenä päivänä Maailman terveysjärjestö (WHO) organisoi maailmanlaajuisia ja paikallisia tapahtumia, jotka liittyvät kulloiseenkin aiheeseen. Maailman terveyspäivä on yksi kahdeksasta WHO:n virallisesta maailmanlaajuisesta terveyskampanjasta. Muut seitsemän ovat kansainvälinen tuberkuloosipäivä, kansainvälinen rokoteviikko, kansainvälinen malariapäivä, kansainvälinen tupakaton päivä, kansainvälinen AIDS-päivä, kansainvälinen verenluovutuspäivä sekä kansainvälinen hepatiittipäivä. 
Terveyspäivien teemat.
Maailman terveyspäivällä on vuosittain vaihteleva teema, joka jollain tavoin liittyy terveyteen.
Vuonna 2017 terveyspäivän teemana oli masennus. Masennusta ilmenee kaiken ikäisillä, eri elämänvaiheissa ja kaikissa maissa. Se vaikuttaa ihmisten kykyyn suoriutua arkipäivän askareista ja tämän vuoksi se vaikuttaa sairastuneen yksilön lisäksi myös tämän perheeseen ja lähipiiriin sekä laajemmalti työyhteisöön ja lopulta terveyskeskusjärjestelmään. Pahimmillaan masennus saattaa johtaa jopa itsemurhaan. WHO:n tavoitteena oli lisätä masennustietoutta ja näin vähentää stigmaa, joka sairauteen usein liitetään. Terveyspäivän toivottiin myös ohjaavan useampia masennuksesta kärsiviä hakemaan apua.
Maria Jauhiainen

Maria Jauhiainen (s. 1971) on suomalainen [[muotoilija] ja itsenäinen taiteilija, jonka töitä on hankittu arvostettuihin kokoelmiin Suomessa ja ulkomailla.
Maria Jauhiainen valmistui taiteen maisteriksi Lontoon arvostetun [[Royal College of Art]]in metalli- ja korutaiteen osastolta vuonna 2000. Hopeasepäksi Jauhiainen valmistui [[Lahden muotoiluinstituutti|Lahden muotoiluinstituutista]] 1996. Hänen töitään on ollut esillä useissa näyttelyissä muun muassa Lontoossa, New Yorkissa, Pariisissa ja Tukholmassa.
Maria Jauhiaisen töissä usein esiintyviä teemoja ovat lehdet ja kasvien suonirakenteet. Vuonna 2003 Jauhiaisen tarjoiluastia Lehti voitti Oxo Peugeot Design Award –palkinnon ja se on hankittu mm. maailman suurimman designmuseon, Lontoon [[Victoria &amp; Albert Museum]]in pysyvään kokoelmaan. Maria Jauhiaisen töitä on lisäksi myös mm. New Yorkin [[MOMA]]ssa sekä Pariisin [[Musée des Arts Décoratifs]]issa.
Julkisia teoksia Maria Jauhiainen on toteuttanut kaksi, molemmat [[Tianjin]]in Shangri La –hotellin sisääntuloaulaan vuonna 2014. Lukuisia teoksia on hankittu yksityiskokoelmiin.
Maria Jauhiainen tunnetaan myös koruistaan. Hänen uniikkikorunsa palkittiin [[Design Forum Finland]]in Nuorten Foorumin jurypalkinnolla 2004. Rintakoru Sydänpilvi (2009) löytyy mm. Designmuseon valikoimista.
Aiheesta muualla.
[[Luokka:Suomalaiset muotoilijat]]
[[Luokka:Suomalaiset korusuunnittelijat]]
[[Luokka:Elävät henkilöt]]
[[Luokka:Vuonna 1971 syntyneet]]
Ants Raudjalg

Ants Raudjalg: Virolainen kertomus on Aino Kallaksen kirjoittama romaani. Sen on julkaissut vuonna 1907 Otava. 
Teoksen on virontanut Johannes Aavik, ja se ilmestyi Virossa samana vuonna kuin alkuteos. Käännös on ilmestynyt myöhemmin 1929 myös Eesti Kirjanduse Seltsin julkaisemassa kokoelmassa "Kogutud teosed. 1".
"Ants Raudjalg" on Kallaksen kolmas virolaisaiheinen teos, kaksi edeltävää olivat nimellä "Meren takaa" julkaistut ensimmäinen ja toinen sarja novelleja. Kallas-tutkija Silja Vuorikurun mukaan teoksen kuvaukset virolaisten sukupolvelta toiselle periytyvästä elämänväsymyksestä juontuisivat kirjailija Juhan Luigalta.
Kallas aloitti kirjoitustyön keväällä 1906 odottaessaan neljättä lastaan. Hänellä oli suunnitelmissa tehdä kirjasta laaja vallankumousaiheinen romaani, josta tulisi hänen läpimurtotyönsä. Saadakseen keskittyä työhön hän siirtyi ajoittain kirjoittamaan pieneen hotelliin Elvaan Tarton lähelle, jolloin lapset jäivät kotiapulaisen hoiviin. Työ ei edennyt, vaan hän hylkäsi luonnoksen toisensa perään, muutti päähenkilöä ja näkökulmia. Ristiriita työn ja perheen välillä rasitti häntä. Syntynyt lapsi oli kuitenkin pahasti sairas ja kuoli pian. Kallas jatkoi kirjoittamista ja antoi muotoutuvalle teokselle ensin nimen "Musta juova", jolla hän viittasi Viron lippuun, jossa mustan tulkitaan usein kertovan Viron murheellisesta historiasta. Saamiensa kommenttien jälkeen Kallas nosti päähenkilöksi nuorukaisen, joka oli ollut tarinassa sivuroolissa. Teoksen sivumäärä supistui, ja tarina keskittyi kertomaan Ants Raudjalgista, joka sukunsa ensimmäisenä ylioppilaana pyrki pois taustansa taakasta.
Arviot.
Teos valmistui alkuvuodesta 1907, ja professori O. E. Tudeer kiitteli käsikirjoitusta. Otava otti sen julkaistavaksi maaliskuussa. Myös lehtikritiikeissä romaani sai kiitosta, ja sen nähtiin kertovan suomalaislukijoille sukulaiskansan kovasta kohtalosta ymmärtävästi. Kallas sai romaanista valtionpalkinnon.
Virossa romaanin vastaanotto oli toisenlainen. Gustav Suits piti sitä epäonnistuneena. Kirjeenvaihdossa Suitsin kanssa Kallas kertoi halunneensa kuvata teoksessa yleisinhimillisiä ongelmia virolaisten henkilöiden kautta. Tätä hänen lausumaansa on myöhemmin tulkittu koko hänen taiteellisen tuotantonsa periaatteena. Vuorikuru pohtii Kallas-elämäkerrassaan, heijasteliko Suitsin arvion kielteisyys tämän omia ennakkoluuloja: nuori suomalainen nainen kirjoittamassa talonpoikaistaustaisen virolaismiehen kertomusta.
Kallakseen usein kohtuuttoman kriittisesti suhtautuva V. A. Koskenniemi arvioi teoksen Uudessa Suomettaressa heti tuoreeltaan ja kuvaa sitä "ennen kaikkea kouliintuneen kynän tuotteeksi". Hän luonnehtii tyyliä kirjoittajalle ominaiseksi "hermostuneeksi ja katkonaiseksi" mutta toteaa, että kuvaus on johdonmukainen ja uskottava. Vuorotellen kiittäen ja moittien Koskenniemi sanoo yhteenvetomaisesti, että "kertomus ei jätä silti syvempää vaikutusta mieleen".
Bryan MacLean

Bryan Andrew MacLean (s. 25. syyskuuta 1946 – 25. joulukuuta 1998) oli yhdysvaltalainen muusikko ja lauluntekijä, joka tunnetaan parhaiten rock-yhtye Loven kitaristina. MacLeanin käsialaa ovat mm. Loven tunnetuimpiin kappaleisiin kuuluvat kappaleet ”Alone Again Or” sekä ”Orange Skies”.
MacLean oli Loven jäsen vuosina 1965–1968, jona aikana yhtye julkaisi kolme studioalbumia, "Loven", "Da Capon" sekä "Forever Changesin". Erityisesti viimeksi mainittu on kriitikoiden suuresti arvostama albumi.
MacLean jätti Loven vuonna 1968, kun hänen ja yhtyeen laulaja-kitaristi Arthur Leen suhde heikkeni. Hän palasi yhtyeeseen hetkeksi vuonna 1978, mutta lähti muutaman keikan jälkeen. Lovesta lähtemisensä jälkeen MacLean on ollut aktiivinen kristillisessä liikehdinnässä, ja hän on tehnyt myös sooloalbumeita, joista ainoastaan yksi ("Ifyoubelievein") julkaistiin hänen ollessaan elossa.
Yhdysvaltalainen laulaja Maria McKee oli MacLeanin siskopuoli.
Checkpoint Helsinki

Checkpoint Helsinki on vuonna 2013 perustettu nykytaideorganisaatio. 
Se tilaa ja tuottaa nykytaidetta kutsumalla kansainvälisiä taiteilijoita ja kuraattoreita työskentelemään osana Helsinkiä ja helsinkiläisten arkea. Checkpoint Helsingillä ei ole pysyvää näyttelytilaa, vaan ohjelmistoa esitetään vaihtelevissa paikoissa. Ohjelmisto koostuu Helsinkiä varten toteutetuista tilausteoksista, joiden tekijät ovat kansainvälisiä ja paikallisia taiteilijoita ja kuraattoreita.
Tausta.
Checkpoint Helsingin juuret ovat vuodesta 2011 käydyssä Guggenheim-keskustelussa. Vuonna 2012 taiteilijoiden ja taidealan ammattilaisten ryhmä ehdotti vaihtoehtona Guggenheim-hankkeelle Helsingin taidemuseon yhteydessä toimivaa yksikköä, joka keskittyisi uusien, kansainvälisesti merkittävien teosten (”tulevaisuuden nykytaiteen”) tuottamiseen. Työryhmään kuuluivat muun muassa taiteilijat Tellervo Kalleinen, Markus Kåhre, Terike Haapoja, Jussi Kivi ja Vesa-Pekka Rannikko. Lisäksi ehdotuksen allekirjoitti yli 140 taiteilijaa ja taidealan toimijaa. Lopulta ryhmä päätti ryhtyä toimimaan itsenäisesti ja tukiyhdistys perustettiin vuoden 2013 alussa. Checkpoint Helsinki asemoi itsensä Guggenheimin vaihtoehdoksi, ei vastustajaksi, eikä enää myöhemmin osallistunut julkiseen keskusteluun aiheesta. Checkpoint Helsinki toteutti vaihtoehtoisia suunnitelmia Helsingin Etelärantaan keränneen, kansainvälisen Next Helsinki -ideakilpailun vuosina 2014-2015.
Toiminta.
Checkpoint Helsinki toimii yhteistyössä museoiden ja muiden instituutioiden, kuten Helsingin Juhlaviikkojen kanssa. 
Ohjelmistoon ovat kuuluneet mm. Ahmed Al-Nawasin, Joanna Warszan ja Clark House Initiativen kuratoimat projektit, suomalaisen taidepolitiikan käsikirja, seminaari taideorganisaatioiden toimintatapojen avoimuuteen liittyen, sekä mm. Ahmet Ögütin, Alexandra Piricin, Khaled Jarrarin, Bita Razavin, Public Movement -ryhmän ja Goldin+Sennebyn tilausteokset. 
Checkpoint Helsingin toimintaa ohjaa taiteen ja taiteilijoiden tapa rakentaa dialogia yhteiskunnan sisällä. Organisaatio osallistuu keskusteluun, projekteihin ja kampanjoihin, joiden tavoitteena on eloisa, monimuotoinen taidekenttä.
Hr. Ms. O 3

Hr. Ms. O 3 oli Alankomaiden kuninkaallisen laivaston vuonna 1913 palvelukseenotettu O 2 -luokan sukellusvene.
Valmistus.
Alus tilattiin 18. maaliskuuta 1910 Koninklijke Maatschappij De Scheldeltä Vlissingenistä ja sen köli laskettiin vielä saman vuoden lopulla 31. joulukuuta. Alus laskettiin vesille 30. heinäkuuta 1912 ja se oli koeajoissa 9. lokakuuta-4. marraskuuta. Aluksella tapahtui 1. marraskuuta akustossa räjähdys, joka tuhosi 58 kennoa 60:stä. Aluksen palvelukseenotto viivästyi räjähdysvaurioiden korjaamiseksi ja se otettiin palvelukseen vasta 11. helmikuuta 1913.
Palvelus.
Ensimmäisessä maailmansodassa Alankomaat oli puolueeton ja alus oli sijoitettu Vlissingeniin. Kuningatar Wilhelmina vieraili aluksella 13. syyskuuta 1914 Den Helderissä. Vierailun aikana purjehdittiin sataman edustalla ja sukellettiin.
Alus oli torpedoammunnoissa Texelin edustalla 9. toukokuuta - 15. heinäkuuta 1919. Se poistettiin palveluksesta vuonna 1923.
Hr. Ms. O 4

Hr. Ms. O 4 oli Alankomaiden kuninkaallisen laivaston vuonna 1914 palvelukseenotettu O 2 -luokan sukellusvene.
Valmistus.
Alus tilattiin 18. joulukuuta 1911 Koninklijke Maatschappij De Scheldeltä Vlissingenistä, missä köli laskettiin 15. kesäkuuta 1912. Se laskettiin vesille 5. elokuuta 1913 ja otettiin palvelukseen 17. kesäkuuta 1914. Alus oli ensimmäinen Alankomaiden laivaston sukellusvene, jossa oli kaksi nostettavaa periskooppia ja kuuntelulaite.
Palvelus.
Ensimmäisessä maailmansodassa Alankomaat oli puolueeton, joten sukellusvene oli sijoitettuna Vlissingeniin. Kuningatar Vilhelmiina vieraili aluksella 22. joulukuuta 1914.
Alus poistettiin 1935 palveluksesta.