tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Kärppäjärvi

Kärppäjärvi on Pirkanmaalla Parkanossa Ylisenpään kylässä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Kuivasjärven valuma-alueeseen. Kärppäjärvi on osa Vatajanjoen valuma-aluetta.
Maantietoa.
Järven pituus on 900 metriä, leveys 300 metriä ja sen pinta-ala on 20 hehtaaria. Se sijaitsee seitsemän kilometriä Kuivasjärveltä luoteeseen laajalla suoalueella Salojennevan- ja Sompanevan turvetuotantoalueiden välissä. Järveen laskee seitsemän suo-ojaa, joiden vesi on peräisin ympäröiviltä soilta sekä Sompanevan turvetuotantoalueen kuivatusojista. Järven laskuoja Kärppäsluoma lähtee sen eteläpäästä ja se virtaa Korpikylään, jossa se yhdistyy Venesjoen kanssa ja jatkaa siitä puolitoista kilometriä Mustajokena ja laskee lopuksi Ylisenjärveen. Rantaviivan pituus on 2,1 kilometriä. Itäpuolen rannat ovat kangasmetsää ja länsipuolen ojittamatonta korpea tai avosuota. Itärannalla sijaitsee kolme vapaa-ajan asuntoa, joille johtaa tiet tuotantoalueen huoltotieltä. Karvian ja Parkanon välinen raja kulkee järven länsipuolella noin 200 metrin päässä.
Jorma Keski-Oja

Jorma Kullervo Keski-Oja (24. tammikuuta 1949 Kokkola – 22. huhtikuuta 2024 Helsinki) oli suomalainen professori ja lääketieteen tohtori. Hän toimi ryhmänvetäjänä Helsingin yliopiston lääketieteellisen tiedekunnan tutkimusohjelmayksikössä. Hänen erityisalansa oli solu- ja syöpäbiologia.
Sompalampi (Parkano)

Sompalampi eli Sompajärvi on Pirkanmaalla Parkanossa Ylisenkylässä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Kuivasjärven valuma-alueeseen. Sompalampi on osa Vatajanjoen valuma-aluetta.
Maantietoa.
Järven pituus on 850 metriä, leveys 350 metriä ja sen pinta-ala on 18 hehtaaria. Se sijaitsee noin kuusi kilometriä Kuivasjärveltä koilliseen laajalla suoalueella olevien Sompanevan- ja Mustakeitaan turvetuotantoalueiden välissä. Järveä ympäröiviä soita on ojitettu. Järveen on kaivettu kuusi ojaa, joiden vedet ovat peräisin soilta ja turvetuotantoalueen kuivatusojista. Yksi ojista on samalla järven laskuoja, joka yhtyy tuotantoalueen ojiin ja vie vedet lopulta Kärppäluomaan entiseen pääuomaan. Rantaviivan pituus on 1,9 kilometriä. Rannat ovat pääosin suota lukuun ottamatta rantaan päättyvillä kahdella metsäsaarekkeilla, jotka kuuluvat lajempaan Sompalamminkankaaseen. Länsirantaan on rakennettu vapaa-ajan asunto, jolle johtaa tie tuotantoalueen huoltotieltä.
Johann Peter Eckermann

Johann Peter Eckermann (1792–1854) oli saksalainen kirjailija, kirjastonhoitaja ja hovineuvos Weimarissa. 
Hän oli Goethen sihteeri ja ystävä, ja Goethen vanhuusvuosina tämän kirjallinen avustaja. 
Eckermann julkaisi teoksen "Gespräche mit Goethe in den letzten Jahren seines Lebens" (1837–1848), joka sisältää monta Goethen lausumaa mielipidettä ja lausahdusta. Eckermann julkaisi myös Goethen kootut teokset.
Kristers Aparjods

Kristers Aparjods (s. 24. helmikuuta 1998 Sigulda) on latvialainen urheilija, joka voitti olympiakultaa ohjaskelkkailun yksilökilpailussa nuorten talviolympialaisissa 2016.
Vuonna 2022 hän saavutti pronssia joukkuekilpailussa talviolympialaisissa.
Hougang United FC

Hougang United FC on jalkapalloseura Hougangin alueelta Koillis-Singaporesta. Seura pelaa Singaporen korkeimmalla sarjatasolla S.Leaguessa. 
Seura on perustettu vuonna 1981, jolloin nimi oli Marine Castle United Football Club. Pääsarjaan se pääsi pelaamaan usean vuoden hakemisen jälkeen vuonna 1998. Vuonna 2002 seura vaihtoi nimekseen Sengkang Marine Football Club. Seuraavana vuonna joukkue joutui luopumaan talousvaikeuksien takia pääsarjapaikastaan. Joukkue yhdistyi Paya Lebar Punggol Football Clubin kanssa vuonna 2006, jolloin syntyi Sengkang Punggol Football Club. Nykyisen nimen se otti käyttöön vuonna 2011. Vuonna 2014 joukkue ilmoitti yhdistyvänsä Woodlands Wellington FC:n kanssa. Seuran nimeksi jäi nykyinen Hougang United.
S.Leaguen kausi 2016

S.Leaguen kausi 2016 oli järjestyksessään 21. Singaporen pääsarjan S.Leaguen kausi. Kausi alkoi 13. helmikuuta 2016 ja päätyi 28. lokakuuta 2016. Hallitsevana mestarina kauteen lähti Brunei DPMM FC.
Sarjataulukko.
"Tilanne 20. huhtikuuta 2016"
Tulokset.
"Tilanne 120. huhtikuuta 2016'
Parhaat maalintekijät.
"Tilanne 20. huhtikuuta 2016'
Alkkianlampi

Alkkianlampi on Pirkanmaalla Parkanossa Ylisenpään kylässä sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Kuivasjärven valuma-alueeseen. Alkkianlampi on osa Vatajanjoen valuma-aluetta.
Maantietoa.
Lammen pituus on 400 metriä, leveys 350 metriä ja sen pinta-ala on 8,2 hehtaaria. Se sijaitsee Alkkianvuoren pohjoispuolella laajan suoalueen halkaisevan harjujakson reunalla. Lampeen laskee seitsemän ojaa, joista osa on soiden ojituksien laskuojia. Lännestä lampeen laskee Iso-Kouran laskuoja. Lammen oma laskuoja lähtee lammen pohjoispäästä ja luikertelee luontaisen oloisena soiden läpi yhtyen lopuksi Lylyluomaan. Lylyluoma yhtyy vuorostaan Kärppäluomaan puolen kilometrin päässä. Rantaviivan pituus on 1,3 kilometriä. Rannat ovat pääosin suota, mutta etelässä Alkkianvuoren rinne ja koillisrannat ovat kangasmetsää. Vuoren rinteeseen lammen rantaan on rakennettu retkeilevälle yleisölle pysähdyspaikka, jossa on myös hirsirakenteinen kota. Kodalle johtaa tie, joka kiertää lammeen eteläpuolelta, haarautuu yhdystieltä 13311 Kuivasjärven kylässä. Karvian ja Parkanon välinen raja kulkee 200 metrin päässä lammen rannasta.
Luonto.
Järven eteläranta kuuluu Alkkianvuoren rinteeseen. Vuoren huippu on 201 metriä korkealla ja se kohoaa 46 metriä lammen vedenpinnasta. Kodalta lähtee merkitty ja opastettu luontopolku, joka kiertää vuoren rinteitä joka puolelta.
Wasa Citybus

Wasa Citybus oli Vaasan seudun paikallisliikennettä hoitanut yritys vuosina 2018–2022. Yhtiön liikevaihto oli vuonna 2018 2,4 miljoonaa euroa ja liiketulos 0,06 milj. euroa. Yrityksen omistajana ja toimitusjohtajana toimi Patric Wiik.
Wasa Citybus oli mukana valtakunnallisessa Waltti-matkalippujärjestelmässä.
Historiaa.
Yhtiömuotoinen paikallisliikenne Vaasassa sai alkunsa vuonna 1993, kun seitsemän vaasalaista liikennöitsijää perusti Vaasan paikallisliikenne Oy:n. Perustajayhtiöt olivat Oy Majors Ab, K. J. Lall, Syrenius &amp; Co, Velj. Seppelin, Östman &amp; Co, Oy Finne &amp; Beijar Ab ja Sjöholm &amp; Bergström. Vuonna 2017 Patric Wiik osti Vaasan Paikallisliikenne Oy:n liiketoiminnan ja toiminta alkoi Oy Wasa Citybus Ab:n nimellä..
Wasa Citybus menetti kilpailutuksessa kaikki linjansa 1.7.2022 alkaen ja vuoden 2021 lopussa se irtisanoi koko henkilökuntansa.Kaupungin sisäistä joukkoliikennettä liikennöi 1.7.2022 alkaen Vekka Group Oy. Samalla koko linjasto uusittiin, ja reittiverkostoa laajennettiin jopa 30 prosentilla lisäten liikennetarjontaa erityisesti iltaisin ja viikonlppuisin.
Kalusto.
Yhtiön ajokalusto koostuu pääasiassa käytetyistä linja-autoista, mutta muutamia autoja on ostettu uusinakin. Eniten käytettyä kalustoa on tullut Tampereelta. Huhtikuussa 2016 uutisoitiin biokaasubusseista, jotka saapuvat vuonna 2017. Autot tilattiin Scanialta. Ne saapuivat vuoden 2016 lopulla ja otettiin käyttöön 13. helmikuuta 2017. 
Kalustoon kuuluu alla olevia automerkkejä:
Kalustoon kuului aikaisemmin myös vanhoja Volvoja ja Scanioita, mutta ne ovat myöhemmin poistuneet, kun biokaasukäyttöiset bussit otetiin liikenteeseen. Vuonna 2021 Vaasan kaupunki tilasi kolme uutta kaasubussia Liftin liikenteeseen. Linja-autot saapuivat Toukokuussa 2022 ja ne otettiin käyttöön 1.7.2022. 
Linjat.
Erikoisvuorot (vain koulupäivisin)
Launtaisin ja sunnuntaisin liikennöivät linjat: 1, 2, 7 ja 9
Volframihappo

Volframihappo (H2WO4) on epäorgaaninen volframin yhdiste, jota voidaan pitää volframitrioksidin hydraattina (WO3·H2O). Yhdistettä voidaan käyttää muiden volframiyhdisteiden valmistukseen ja keltaisena väriaineena.
Ominaisuudet.
Huoneenlämpötilassa volframihappo on keltaista amorfista jauhetta. Se ei liukene veteen eikä happoihin, mutta on luonteeltaan hapanta ja liukenee emäsliuoksiin kuten hydroksideihin ja ammoniakkiin muodostaen volframaattisuoloja. Vetyfluoridi liuottaa volframihappoja muodostaen komplekseja.
Valmistus ja käyttö.
Volframihappoa muodostuu keltaisena usein kolloidisena sakkana käsiteltäessä kuumia volframaattisuolaliuoksia, esimerkiksi ammoniumparavolframaattia, hapoilla. Kylmistä liuoksista saostuu tyypillisimmin valkoista sakkaa, joka on vaihtelevia määriä kidevettä sisältävää volframitrioksidia. Volframihappoa muodostuu myös useiden volframiyhdisteiden kuten volframiheksafluoridin, -heksakloridin ja -heksabromidin reagoidessa veden kanssa.
Volframihappoa käytetään hyvin puhtaan hienojakoisen metallisen volframin valmistuksessa. Lisäksi sitä voidaan käyttää muiden volframiyhdisteiden valmistukseen ja kirkkaankeltaisena pigmenttinä lasitteissa.
Paul Fort

Paul Fort (1872–1960) oli ranskalainen runoilija. symbolistien toinen sukupolvi nousi esiin Fortin, André Giden, Paul Valéryn, Paul Claudelin ja Francis Jammesin myötä, mutta sittemmin Fort siirtyi symbolismista perinteiseen Ranskan historian innoittamaan laulurunouteen. Hän julkaisi vuodesta 1897 lähtien "ranskalaisia balladeja", joissa ylistää elämää ja luontoa ja Ranskan historiaa. Näissä hän käytti välillä aiheina kansanlauluja. Fortin aleksandriineista osa on riimillisiä, eivät kuitenkaan kaikki. Hänen runoelmiaan julkaistiin koottuina nimellä "Ballades françaises". Hän perusti symbolististen näytelmien esittämispaikaksi 1890 Théâtre d'Artin.
Iso-Koura

Iso-Koura on Satakunnan Karvian ja Pirkanmaan Parkanon välisellä rajalla sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Kuivasjärven valuma-alueeseen. Iso-Koura on osa Vatajanjoen valuma-aluetta.
Maantietoa.
Järven pituus on 1,0 kilometriä, leveys 500 metriä ja sen pinta-ala on 17 hehtaaria. Se sijaitsee laajan suoalueen, joka muodostuu Lylynevasta, Pohjoisnevasta ja Huhdannevasta, keskellä sijaitsevalla harjujakolla. Järvi on pitkä ja kapea ja sen itärannat rajautuvat Kouranharjuun lukuun ottamatta keskikohdan lahtea, joka työntyy itään ja jossa sijaitsee järven luusua. Eteläosassa sijaitsee 60 metriä pitkä kallioinen saari ja keskiosassa on pieni luoto. Järveen laskee seitsemän suo-ojaa, jotka saavat vetensä pienialaisilta soilta. Sen laskuoja lähtee itäpäässä sijaitsevasta lahdesta ja luontaisesti luikerteleva oja laskee puolenkilometrin päässä olevaan Alkkianlampeen. Alkkianlammen vedet päätyvät Kärppäluoman kautta Vatajanjokeen. Rantaviivan pituus on 3,1 kilometriä. Rannat ovat pääosin suota, mutta itärannat ovat harjun reunaa. Kouranharjulla kulkee tie järven rantaan, missä sijaitsee järven ainoa vapaa-ajan asunto. Tie haarautuu yhdystieltä 13311, joka risteää valtatietä 3 Kuivasjärven kylässä. Järven eteläpää kalliosaaresta etelään sijaitsee Parkanon puolella.
Järven itäpuolella sijaitsevat pienet lammet Keski-Koura ja Pikku-Koura. Niillä ei ole laskuojaa. Iso-Kouran eteläpuolella sijaitsee nimetön pitkänmuotoinen lampi.
Historiaa.
Vuoden 1959 painetussa peruskartassa järven nimi oli "Kourajärvi". Kourajärvenharjun hiekkakuoppien tieltä jatkoi järvelle kärrypolku, jossa sijaitsi suuri rakennusa "Maja". Karttaan oli piirretty järven pohjoispäähän kolme saarta, joita ei näy kartassa enää. Keskikohdan luoto oli tuolloin suurempi kuin nykyään. Vuoden 1984 peruskartassa keskikohdassa oli kaksi pientä luotoa, mutta pohjoispään saaret puuttuivat kartasta.
Karttojen paikannimissä on ollut vaihtelevuutta. Pikku-Kouraa kutsuttiin vuoden 1959 kartassa nimellä "Kouranlampi" ja vuoden 1984 kartassa "Pikku-Koura". Keski-Kouraa kutsuttiin vuoden 1959 kartassa "Pikkukouraksi" ja vuoden 1984 kartassa "Keski-Kouraksi".
Eko Yuli Irawan

Eko Yuli Irawan (s. 24. heinäkuuta 1989 Metro, Lampung) on indonesialainen painonnoston maailmanmestari ja nelinkertainen olympiamitalisti.
Irawan saavutti Pekingin olympialaisissa 2008 pronssia 56 kg:n sarjassa yhteistuloksella 288 kg. Tempauksessa hän nosti 130 kg ja työnnössä 158 kg. Hän sai samassa painoluokassa pronssia myös Lontoon olympialaisissa 2012. Hän tempasi 145 kg ja työnsi 172 kg, joten yhteistulokseksi muodostui 317 kg. Hän saavutti 62-kiloisissa olympiahopeaa Rio de Janeirossa 2016 yhteistuloksella 312 kg, joka muodostui 142 kg:n tempauksesta ja 170 kg:n työnnöstä. Vuoden 2021 Tokion olympialaisissa Irawan saavutti hopeaa 61-kiloisten sarjassa yhteistuloksella 302 kg, joka muodostui 137 kg:n tempauksesta ja 165 kg:n työnnöstä.
Irawan voitti yhteistuloksen maailmanmestaruuden 62 kg:n sarjassa 2018 tuloksella 317 kg. Hän on saavuttanut MM-kilpailujen yhteistuloskilpailussa hopeaa 62 kg:n painoluokassa 2009, 2014 ja 2019 sekä pronssia 56-kiloisissa 2007 ja 62-kiloisissa 2011. Lisäksi hän on sijoittunut 56 kg:n sarjassa kahdeksanneksi 2006 sekä 62-kiloisissa neljänneksi 2010 ja kuudenneksi 2015. Työnnössä hän on voittanut maailmanmestaruuden 2009 ja 2018, saanut hopeaa 2011 ja 2014 sekä pronssia 2007 ja 2010. Tempauksessa hän voitti maailmanmestaruuden 2018 sekä sai MM-hopeaa 2019 ja MM-pronssia 2009.
Irawan voitti yhteistuloksen ja työnnön nuorten maailmanmestaruuden 56 kg:n painoluokassa 2007 ja 62-kiloisissa 2009. Molempien kisojen tempauksessa hän sai hopeaa. Vuoden 2006 nuorten MM-kilpailuissa hän saavutti 56-kiloisissa hopeaa tempauksessa ja yhteistuloksessa sekä pronssia työnnössä..
Irawan saavutti Aasian kisoissa 62 kg:n sarjassa kultaa Jakartassa 2018 tuloksella 311 kg sekä pronssia Kantonissa 2010 yhteistuloksella 311 kg ja Incheonissa 2014 tuloksella 308 kg. Aasian-mestaruuskilpailuissa hän oli toinen 62 kg:n painoluokassa 2008. Hän voitti 62-kiloisissa kultaa Kaakkois-Aasian kisoissa 2009 ja 2011 sekä universiadeissa 2011.
Scania 4-sarja (linja-auto)

Scanian 4-sarja oli Scanian valmistama linja-autojen alustasarja, jota valmistettiin vuodesta 1997 vuoteen 2006. Se korvasi aiemman 3-sarjan.
4-sarja esiteltiin syyskuussa 1996, samaan aikaan kun integroitu matalalattialinja-auto OmniCity esiteltiin. Alustasarjan valmistus alkoi vuonna 1997, ja vuoden 1998 lopulla kaikki maailmanlaajuiset tuotantolaitokset vaihtoivat 4-sarjaan 3-sarjasta. Toisin kuin 3-sarja, jossa oli jopa 45 erilaista alustamallia, 4-sarja on yksi perusalusta erilaisin modulaarisin kokoonpanoin riippuen käyttötarkoitukesta ja asiakkaan tarpeista. Tuotannon alkaessa oli seitsemän pääasiallista alustamallia, oletettavasti F HB, K EB, K IB, L IB, L UB, N UA ja N UB. Myöhemmin tulivat myös F HA, K UB, L IA, L UA ja N UD. Ensimmäinen kirjain kertoo moottorin sijainnin, ja kaksi viimeistä kertovat käyttötarkoituksen. 4-sarjan markkinoinnissa, Scania käytti yleisesti vain moottoein sijaintia (F/K/L/N), moottorivaihtoehtoa (9/11/12) ja sarjanumeroa (4), minkä vuoksi ne tunnetaan yksinkertaisesti, F94, F114, K94, K114, K124, L94 ja N94.
4-sarja korvattiin vuonna 2006 uudella Euro 4-yhteensopivalla  K-sarjalla, N-sarjalla ja F-sarjalla. Joitain 4-sarjan tuotteita oli saatavilla vielä vuosia tämän jälkeen.
Tyyppimerkintöjen erittely.
Renkaat
Moottorin teho hevosvoimina, pyöristettynä lähimpään kymmeneen.
Scania K94/K114/K124.
Scania K94EB/K114EB/K124EB.
K94EB, K114EB ja K124EB olivat ainoat 4-sarjan alustat erillisjousituksella, tullen näin tavallisimmaksi valinnaksi korkealuokkaisiin linja-autoihin. Tavallisen teliauton koko mallinimi on K124EB6x2NI.
Scania L94.
L94-sarja oli pitkittäisesti kallistetulla takamoottorilla varustettu yksinkertainen pikavuoroauto-, taajama-auto- ja kaupunkiautomalli, ja se oli suoraa jatkoa L113:lle. Sitä käytetään laajasti Pohjoismaissa, Isossa-Britanniassa, Brasiliassa ja Australiassa. Kun Scania julkisti seuraajan 4-sarjalle, kallistettu moottori pudotettiin tuotannosta, joten L94 korvattiin K-sarjalla.
Scania L94IA.
L94IA ("L94IA6x2/2NB") oli normaalilattiainen taajamanivelauto ja se oli saatavilla vain Etelä-Amerikassa.
Scania L94IB.
L94IB oli yleinen taajama- ja pikavuoroalusta. Eniten valmistettu malli oli kaksiakselinen "L94IB4x2NB", mutta se oli saatavilla myös teliversiona. ("L94IB6x2NB", "L94IB6x2*4NB"). L94IB oli pohja ensimmäiselle OmniLine-sukupolvelle.
Muhamed Mujić

Muhamed Mujić (25. huhtikuuta 1933 Mostar, Jugoslavian kuningaskunta – 21. helmikuuta 2016 Mostar, Bosnia ja Hertsegovina) oli jugoslavialainen jalkapalloilija, jalkapallovalmentaja ja olympiamitalisti.
Mujić saavutti Jugoslavian jalkapallomaajoukkueessa olympiahopeaa Melbournessa 1956, EM-hopeaa Ranskassa 1960 ja MM-kilpailujen neljännen sijan Chilessä 1962. Mujić toimi pelaajauransa jälkeen valmentajana. Hän kuoli 83-vuotiaana Mostarissa 21. helmikuuta 2016.
Keski-Koura

Keski-Koura on Pirkanmaalla Parkanossa sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Kuivasjärven valuma-alueeseen. Keski-Koura on osa Vatajanjoen valuma-aluetta.
Maantietoa.
Lammen pituus on 200 metriä, leveys 100 metriä ja sen pinta-ala on 1,3 hehtaaria. Se sijaitsee laajan suoalueen keskellä Alkkianvuoren ja Iso-Kouran välissä, missä länsipuolella oleva harju erottaa sen Iso-Kourasta. Lampea ympäröivä suo on ojittamaton eikä lampeen laske ojia. Sillä ei myöskään ole omaa laskuojaa. Rantaviivan pituus on 450 metriä ja ranta on metsäistä suota lukuun ottamatta pohjoisrannalla olevaa pientä kangasmetsäistä rantaa. Lampi on autio eikä sille johda teitä. Noin 30 metriä itään sijaitsee Pikku-Koura, jonka vedenpinta on samalla korkeudella Keski-Kouran kanssa. Karvian ja Parkanon välinen raja kulkee 200 metrin päästä ohi.
Historiaa.
Vuoden 1959 painetussa peruskartassa Keski-Kouraa kutsuttiin ”Pikkukouraksi” ja vuoden 1984 kartassa ”Keski-Kouraksi”. Pikku-Kouraa kutsuttiin vuoden 1959 kartassa ”Kouranlammeksi” ja vuoden 1984 kartassa ”Pikku-Kouraksi”.
Hami

Hami tai Kumul (, ) on prefektuuritason kaupunki Kiinan Sinkiangin uiguurien autonomisen alueen itäosassa. Kaupungin pinta-ala on 153 000 neliökilometriä ja väkiluku 572 400 (2010). Kaupungin keskusta sijaitsee linnuntietä noin 490 kilometriä autonomisen alueen pääkaupunki Ürümqistä itäkaakkoon. Aiemmin Hami oli piirikuntatason kaupunki Hamin prefektuurissa. Hamin prefektuuri tuli 18.2.2016 prefektuuritason kaupungiksi ja aiempi piirikuntatason kaupunki Hami tuli Yizhoun kaupunkipiiriksi.
Historia.
Historiansa aikana Hami eli Kumul on ollut tärkeä osa vanhan silkkitien pohjoista haaraa. Kiina valloitti kaupungin ensimmäisen kerran Han-dynastian aikana vuonna 73 jaa. ja uudelleen vuonna 86. 400-luvulla Tarimin allasta hallitsivat niin sanotut valkoiset hunnit eli hefthaliitit. Tang-dynastia (618-907) levitti jälleen kiinalaisten vallan alueelle kukistaen alueen turkkilaiset kansat, jotka aiheuttivat kuitenkin tulevaisuudessakin vaikeuksia heidän etsiessään yhä uusia laidunalueita. Kiinalaisten vallan alaisuudessa Hamista tuli I-chou-nimisen (eli pinyin-muotona: "Yizhou") prefektuurin hallinnollinen pääkaupunki. Vuonna 763 tiibetiläiset valloittivat kaupungin ja vuonna 840 se päätyi uiguureille. 1200-luvulla Hami oli mongolien hallitsija Tšingis-kaanin väliaikainen pääkaupunki ja mongolivallan jälkeen kaupungista tuli yksi monista alueen uiguurien hallitsemista pikkuvaltioista. Tutkimusmatkailija Marco Polo vieraili kaupungissa 1200-luvun lopulla kuvailen sen elintasoa hyväksi ja lisäten paikan olevan tunnettu vieraanvaraisuudestaan.
Vuonna 1473 Hami päätyi Turfanin sulttaanikunnan alaisuuteen ja 1500-luvulla alueen valloittivat džungaarit. Džungaarit antoivat nimensä Džungarian alueelle. Vuonna 1696 Qing-dynastian keisari Kangxi kukisti džungaarien hallitsija kaani Galdanin ja viimeksi mainitun kuoltua džungaarien perimmyyskiistat johtivat lopulta heidän lopulliseen tuhoonsa kiinalaisten käsissä sodassa vuosina 1755-1758. Sodan aikana kiinalaiset käyttivät Hamia tukikohtanaan alueella. Kiinalaiset hallitsivat aluetta antamalla alueen entisten keidasvaltioiden hallitsijoille virallisen aseman hallinnossa. Hami kärsi pahoja tuhoja muslimikapinassa vuosina 1862-78. Samankaltainen kapina kukistettiin jälleen pahoin tuhoin vuonna 1932.
Hallinnollinen jako.
Piirikuntatasolla Hami jaetaan yhteen kaupunkipiiriin, yhteen piirikuntaan ja yhteen autonomiseen piirikuntaan (numerointi kuten oheisessa kuvassa):
Torsten Lindqvist

Torsten Ivan Lindqvist (2. joulukuuta 1925 Säffle – 3. marraskuuta 2002 Uppsala) oli ruotsalainen nykyaikaisen viisiottelun olympiamitalisti.
Lindqvist saavutti joukkuekilpailun olympiahopeaa Helsingissä 1952, missä hän oli yksilökilpailussa yhdeksäs. MM-kilpailuista Lindqvist voitti joukkuekilpailun kultamitalin vuosina 1951 ja 1953 ja ylsi vuonna 1951 myös yksilökilpailussa pronssille. Hän oli kansainvälisen tason ydinfyysikko.
Christian Ferras

Christian Ferras (17. kesäkuuta 1933 Touquet – 14. syyskuuta 1982 Pariisi) oli ranskalainen viulisti, joka esiintyi jo teini-iästä lähtien monessa maassa. 
Ferras opiskeli ensin Charles Bistesin johdolla Nizzan konservatoriossa ja teki kaupungissa myös debyyttinsä orkesterin solistina 1942. Hän jatkoi opintojaan Pariisin konservatoriossa opettajinaan viulunsoitossa René Benedetti ja kamarimusiikissa Joseph Calvet. Valmistumisvuonnaan 1946 hän antoi 13-vuotiaana ensikonserttinsa Pariisissa. Vuonna 1949 hän opiskeli vielä George Enescun johdolla ja voitti teini-ikäisenä toisen palkinnon Pariisin Long-Thibaud-kilpailussa, jossa hän esiintyi pianistinaan Pierre Barbizet. Siitä alkoi hänen menestyksekäs solistiuransa, johon sisältyi sekä orkesteriteoksia että kamarimusiikkia etenkin Barbizet’n kanssa. Lisäksi Ferras toimi vuodesta 1975 professorina Pariisin konservatoriossa.
Ferras’n ohjelmistoon kuului varsinkin romanttisia konserttoja kuten hänen Herbert von Karajanin johdolla levyttämänsä Sibeliuksen viulukonsertto.
Ferras lopetti konsertoinnin vuonna 1975, mutta antoi vielä yhden soolokonsertin elokuussa 1982. Kaksikymmentä päivää myöhemmin hän teki itsemurhan 49 vuoden iässä.
Aladár Kovácsi

Aladár Kovácsi (11. joulukuuta 1932 Budapest – 8. huhtikuuta 2010 Budapest) oli unkarilainen nykyaikaisen viisiottelun olympiavoittaja ja maailmanmestari.
Kovácsi voitti joukkuekilpailun olympiakultaa Helsingissä 1952, missä hän oli yksilökilpailussa 12:s. MM-kilpailuista Kovácsi voitti joukkuekilpailun kultaa vuonna 1955 ja hopeaa 1958 yltäen vuonna 1955 myös yksilökilpailussa pronssille.
Kangas-Lyly

Kangas-Lyly on Satakunnassa Karviassa Alkkiassa sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Kuivasjärven valuma-alueeseen. Kangas-Lyly on osa Vatajanjoen valuma-aluetta.
Maantietoa.
Lammen pituus on 350 metriä, leveys 200 metriä ja sen pinta-ala on 4,3 hehtaaria. Se sijaitsee laajalla suoalueella Lylyharjun kankaan pienessä painanteessa Lylynevan itäpuolella. Lampeen laskee kolme suo-ojaa ja sen oma laskuoja lähtee itäpäästä, missä painanne aukeaa alavalle suolle. Laskuoja on vain 30 metriä pitkä, sillä se laskee Plakkarilammiin, ennen kuin se jatkaa Lylyluomana puolitoista kilometriä ennen yhtymistään Kärppäluomaan. Plakkarilampi on kolmion muotoinen lampi, joka on noin 100 metriä pitkä. Matkalla laskuojaan yhtyy myös Lätäkkölammen laskuoja. Rantaviivan pituus on 950 metriä. Rannat ovat noin viisi metriä korkeat ja viettävät selvästi veteen. Rannalla kasvaa kangasmetsää, mutta lampi on autio. Lammen molemmin puolin kulkee metsätiet, mutta rantaan ei ole tehty tietä. Karvian ja Parkanon välinen raja kulkee itäpuolella 400 metrin etäisyydellä.
Neva-Lyly on toinen kahdesta lammesta Lylyharjulla.
Neva-Lyly

Neva-Lyly on Satakunnassa Karviassa Alkkiassa sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Kuivasjärven valuma-alueeseen. Neva-Lyly on osa Vatajanjoen valuma-aluetta. Lammen itärannalla on yleinen virkistäytymisalue ja rantaa kiertää pitkospuureitti.
Maantietoa.
Lammen pituus on 600 metriä, leveys 250 metriä ja sen pinta-ala on 11 hehtaaria. Se sijaitsee laajan suoalueen keskellä Salojennevan turvetuotantoalueen itäpuolella. Ympäröivä suo ei ole ojitettu eikä lampeen ole kaivettu turvetuotantoalueelta ojia, sillä lammella ei ole laskuojaa. Rantaviivan pituus on 1,4 kilometriä. Lammen itärantaa reunustaa Lylyharju, mutta muuten rannat ovat suota. Eteläpäässä suo on avosuota, mutta muualla se on rämettä.
Lammen ympäri kulkee 1,3 km pituinen pitkospuureitti, joka alkaa itärannalla sijaitsevalta yleiseltä virkistäytymisalueelta. Heti alueen parkkipaikan vieressä on uimapaikka, kaksi nuotiokatosta, erillinen nuotiopaikka, ulkohuussi, vapaasti käytettävissä oleva sauna, puuvarasto sekä ulkosalla pöytä ja penkki. Virkistäytymisalueelle johtaa kapea 2,2 km pitkä tie, joka erkanee yhdystieltä 13311.
Kangas-Lyly on toinen harjun kupeessa sijaitsevista lammista.
Émile Gallé

Émile Gallé (1846–1904) oli ranskalainen lasitaiteilija, keraamikko ja huonekalusuunnittelija. Hän käytti runsasta väritystä sekä etsaus- ja kaiverrustekniikkaa. Gallé omisti pajan Nancyssa. Siellä hän teki fajansseja sekä intarsiakoristeisia huonekalusommitteluita. Gallé sai mainetta vuonna 1889 Pariisin maailmannäyttelyssä tekemillään värillisillä, hiotuilla, kaiverretuilla lasiteoksilla, joista suuressa osassa on kasvikoristeet art nouveau- eli jugendtyyliin. Samoihin aikoihin yhdysvaltalaisen Louis Comfort Tiffanyn kanssa Gallé uudisti lasitaidetta, joka oli kangistunut perinteisiin kaavoihin. Vuoden 1900 tienoilla Gallé oli keskiajan perinteisiin vetoavan ryhmän jäsen. Gallé oli Ranskassa arts and crafts -liikkeen päähahmo. Gallé tunnetaan varsinkin jugendmaljakoistaan, jotka on mielikuvituksellisesti koristeltu. Hänen maljakoissaan on nähty samaa jugendille ominaista ”värähtelevää jännitystä” kuin belgialaisen Maurice Maeterlinckin ja ranskalaisen Stéphane Mallarmén runoissa.
Gallén isä oli keraamikko Charles Gallé.
Ainaron alue

Ainaron alue on yksi Itä-Timorin kolmestatoista hallinnollisesta alueesta. Sen pääkaupunki on Ainaro. Alueen pinta-ala on 804 neliökilometriä ja vuoden 2015 väkiluku oli 66 397. Vuosina 2010–2015 Ainaron väkiluku kasvoi 12,2 prosenttia.
Baucaun alue

Baucaun alue on yksi Itä-Timorin kolmestatoista hallinnollisesta alueesta. Sen pääkaupunki on Baucau. Alueen pinta-ala on 1 506 neliökilometriä ja vuonna 2015 sen väkiluku oli 124 061. Vuosina 2010–2015 väkiluku kasvoi 11,1 prosenttia.
HMS Charles (1668)

HMS Charles oli Englannin kuninkaallisen laivaston vuonna 1668 vesillelaskettu 96-tykkinen ensimmäisen luokan linjalaiva.
Valmistus.
Alus tilattiin 30. kesäkuuta 1666 Deptfordin telakalta, jossa rakennustöistä vastasi Christopher Pett maaliskuuhun 1668 ja sen jälkeen Jonas Shish. Se laskettiin vesille 10. maaliskuuta 1668. Valmistuskustannukset olivat 18 435 puntaa.
Palvelus.
Alus otettiin palvelukseen 23. maaliskuuta 1668 päällikkönään John Cox, joka jätti aluksen 1. heinäkuuta. Aluksen päällikkönä oli 15. tammikuuta 1672 Sir John Harman, joka oli samalla kontra-amiraalina. Aluksella oli lippukapteenina William Holding. Alus osallistui 28. toukokuuta Solebayn taisteluun punaisen laivueen jälkiosastossa. Aluksen päälliköksi tuli 4. helmikuuta 1673 Sir John Chicheley, joka oli myös kontra-amiraalina lippukapteeninaan Richard Dickenson.
Alus osallistui 28. toukokuuta ja 4. kesäkuuta Schooneveldin taisteluihin punaisen laivueen jälkiosastossa. Se oli myös 11. elokuuta Texelin taistelussa punaisessa laivueessa. Aluksen päälliköksi tuli 15. toukokuuta Lawrence Wright, joka luopui tehtävästä 26. elokuuta. Se oli amiraali Sir John Holmesin lippulaivana Kanaalissa.
Alus nimettiin 21. lokakuuta 1687 "HMS Saint Georgeksi," ja luokiteltiin 1691 90-tykkiseksi toisen luokan linjalaivaksi. Alus rakennettiin uudelleen vuosina 1699–1701 Portsmouthissa.
Bobonaron alue

Bobonaron alue on yksi Itä-Timorin kolmestatoista hallinnollisesta alueesta. Sen pääkaupunki on Maliana. Alueen pinta-ala on 1 376 neliökilometriä ja vuonna 2015 sen väkiluku oli 98 932.
Cova Liman alue

Cova Liman alue on yksi Itä-Timorin kolmestatoista hallinnollisesta alueesta. Sen pääkaupunki on Suai. Alueen pinta-ala on 1 203 neliökilometriä ja vuonna 2015 sen väkiluku oli 98 932.
Mia Vänskä

Mia Vänskä (s. 1972) on suomalainen kirjailija. Hän kirjoittaa kauhukirjallisuutta.
Vänskän esikoisteos "Saattaja" ilmestyi vuonna 2011. Se sai Helsingin kaupunginkirjaston 12 osumaa -tunnustuksen. Toinen teos "Musta kuu" ilmestyi vuonna 2012 ja kolmas, "Valkoinen aura", vuonna 2014. Kaikki kirjat on kustantanut Atena.
Vänskä on valmistunut Tampereen yliopistosta pääaineenaan englantilainen filologia. Hän työskentelee IT-alalla.
Ermeran alue

Ermeran alue on yksi Itä-Timorin kolmestatoista hallinnollisesta alueesta. Sen pääkaupunki on Gleno. Alueen pinta-ala on 768 neliökilometriä ja vuonna 2015 sen asukasluku oli 127 283. Ermera on asukasluvultaan Itä-Timorin toiseksi suurin alue.
Megafon Records

Oy Megafon Records Ltd on vuonna 1985 perustettu helsinkiläinen levy-yhtiö, joka käytti Megafon-levymerkkiä. Levymerkin julkaisut ilmestyivät parina aloitusvuotena. Yhtiö on lakannut vuonna 2003.
Historia.
Megafon Records on Ulf ”Uffe” Ahrenbergin vuonna 1985 perustama levy-yhtiö juuri lopettaneen Oy VIP Music Ab:n jälkeen. Edellinen katalogi oli juuri myyty M &amp; T Tuotannolle Veikko Samulin kanssa. Aiemmat lastenlevy "Atsipoppaa" ja Jonnan kymmenvuotiaana vuonna 1983 voittanut Syksyn sävel -hitti ”Minttu sekä Ville” olivat parin sadan tuhannen levyn kassamagneetteja. Jonna oli aikansa tunnetuin lapsitähti. 
Vasta jo Megafon Recordsin jo aloitettuna hiipui parin suomalaisen levyn mittainen Ahrenbergin yhteistyö Virgin Recordsin merkillä Suomessa, joka jäi Sleepy Sleepersin ja Zero Ninen mittaiseksi.
Helena Miller pääsi Syksyn sävel -kilpailuun kappaleella ”Minä sekä kuu”, mutta kappale diskattiin, kun yleisölle jaettiin ilmaisia singlelevyjä.
Lautemin alue

Lautemin alue on yksi Itä-Timorin kolmestatoista hallinnollisesta alueesta. Sen pääkaupunki on Lospalos. Alueen pinta-ala on 1 813 neliökilometriä ja vuonna 2015 sen väkiluku oli 64 135. Lautem on pinta-alaltaan Itä-Timorin alueista toiseksi suurin.
Liquiçán alue

Liquiçán alue on yksi Itä-Timorin kolmestatoista hallinnollisesta alueesta. Sen pääkaupunki on Liquiçá. Alueen pinta-ala on 549 neliökilometriä ja vuonna 2015 sen väkiluku oli 73 027. Vuosina 2010–2015 Liquiçán väkiluku kasvoi 15,2 prosenttia.
Manatuton alue

Manatuton alue on yksi Itä-Timorin kolmestatoista hallinnollisesta alueesta. Sen pääkaupunki on Manatuto. Alueen pinta-ala on 1 782 neliökilometriä ja vuonna 2015 sen väkiluku oli 45 541. Manatuto on väkiluvultaan Itä-Timorin pienin alue.
Hellanodikai

Hellanodikai (monikko, , ”Kreikkalaisten tuomarit”) olivat antiikin kreikkalaiset elisläiset virkamiehet, joiden tehtävänä oli Olympian kisojen järjestäminen ja tuomarointi. Nimitystä käytettiin myös muun muassa Nemean kisoissa sekä Epidauroksen Asklepieionin kisoissa.
Olympiassa kisoista vastanneita virkamiehiä oli alun perin yksi ("hellanodikos"), ja virka oli perinnöllinen. Tästä virkamiehestä käytettiin myös nimitystä "agōnothetēs" (). Myöhemmin virkamiesten määrä lisääntyi ja tehtävästä tehtiin kiertävä niin, että jokaisesta Eliin heimosta valittiin arvalla yksi mies tehtävään. Vuodesta 348 eaa. lähtien näitä oli kymmenen.
Hellanodikai tarkastivat ja hyväksyivät kisoihin osallistuneet urheilijat sekä valvoivat näiden harjoituksia ennen kisoja. He myös valvoivat kaikkia kisojen tapahtumia ja niihin liittyneitä seremonioita, toimivat tuomareina kilpailuissa, jakoivat palkinnot sekä pitivät virallista voittajien luetteloa. Heidän tehtävään oli kaikenlainen kisojen sääntöjen, perinteiden ja korkean tason ylläpito kisojen pitkän historian aikana. Kymmenestä tuomarista yksi toimi johtajana, ja muut yhdeksän valvoivat eri lajeja kolmen ryhmissä, yksi ryhmä viisiottelua, toinen hevosurheilulajeja ja kolmas muita lajeja.
Hellanodikain käytössä olivat Olympiassa mahdollisesti ainakin Prytaneion ja Buleuterion sekä niin kutsuttu Kaakkoistalo, joka saattoi olla "Hellanodikaion".
Heroon (Olympia)

Heroon () oli antiikin aikainen tuntemattomalle heerokselle omistettu heroon Olympiassa Kreikassa. Sen rauniot sijaitsevat Olympian arkeologisella alueella Archaía Olympían kunnassa.
Heroon rakennettiin klassisella kaudella noin vuonna 450 eaa. Se oli alun perin lähellä sijainneen niin kutsutun Kreikkalaisen kylpylän hikoiluhuone ("efidrotērion"). Hellenistisenä ja roomalaisena aikana se muutettiin jollekin heerokselle eli sankarille pyhitetyksi muistomerkiksi, mutta tämän nimestä ei ole tietoa.
Heroon sijaitsi Olympian temenos-alueen eli "Altiksen" länsipuolella Theokoleon-rakennuksen eli pappien talon sekä Kreikkalaisen kylpylän välissä. Rakennus oli lähes neliönmuotoinen ja jakaantui kolmeen huoneeseen. Sen länsiosassa oli sisäänkäyntisali, jonka julkisivun puolella oli neljä pylvästä ja jonka koko oli noin 5 x 20 metriä. Itäosassa oli kaksi huonetta, joihin oli pääsy sisäänkäyntisalista. Huoneista pohjoisen puoleinen oli pyöreä tholos, jonka halkaisija oli noin 8 metriä. Sen sisällä oli pieni maasta ja tuhkasta tehty alttari, joka oli päällystetty stukkolla. Siihen oli kirjoitettu sana "heeros". Etelänpuoleinen huone oli suorakulmainen. Kun rakennusta vielä käytettiin kylpylärakennuksena, hikoiluhuone sijaitsi ilmeisesti pyöreässä tilassa, kun taas etelänpuoleista huonetta käytettiin veden lämmitykseen. Rakennuksessa on ilmeisesti ollut pyramidinmuotoinen katto.
Manufahin alue

Manufahin alue on yksi Itä-Timorin kolmestatoista hallinnollisesta alueesta. Sen pääkaupunki on Same. Alueen pinta-ala on 1 323 neliökilometriä ja vuonna 2015 sen väkiluku oli 52 246.
Kreikkalainen kylpylä

Kreikkalainen kylpylä, myös "Läntinen kylpylä", on nimitys, jota käytetään eräästä antiikin aikaisesta kylpylärakennuksesta Olympiassa Kreikassa. Sen rauniot sijaitsevat Olympian arkeologisella alueella Archaía Olympían kunnassa.
Kylpylä rakennettiin alun perin arkaaisen ja klassisen kauden taitteessa noin vuonna 480 eaa. Se oli alueen ensimmäinen kylpylä. Siitä käytetty nimi on nykyaikainen ja erottaa sen Olympian lukuisista myöhemmistä roomalaisella ajalla rakennetuista kylpylöistä. Rakennusta muutettiin ja laajennettiin sen historian aikana useassa vaiheessa. Kreikkalainen kylpylä hylättiin joskus ajanlaskun alun aikoihin, kun alueelle alettiin rakentaa roomalaisia kylpylöitä.
Kylpylä sijaitsi Olympian temenos-alueen eli "Altiksen" länsipuolella lähellä Kladeosjokea. Palaistran rakentamisen jälkeen kylpylä sijaitsi aivan sen lounaispuolella. Alkuperäinen rakennus koostui pitkänomaisesta suorakulmaisesta rakennuksesta, jonka koko oli noin 20,3 × 4,3 metriä. Siinä oli kaksi ovea ja toisessa päässä kaivo. Sen lounaispuolella oli uima-allas ("kolymbētērion"), jonka koko oli 20 × 16 metriä ja syvyys 1,6 metriä. Toisessa rakennusvaiheessa vielä 400-luvun eaa. aikana rakennuksen eteläkylkeen rakennettiin kylpyhuone, jossa oli rivissä 11 istuma-ammetta pohjois- ja itälaidoilla, ja jonka yhteydessä oli vedenlämmitystila.
Kolmannessa vaiheessa 300-luvun eaa. lopulla rakennuksen länsipuolelle lisättiin huoneita, joissa oli 20 istuma-ammetta lisää sekä vesisäiliöitä ja tulipesiä veden lämmittämiseen. Samalla varhaisempi kylpylärakennus jaettiin pienemmiksi huoneiksi. Neljännessä vaiheessa ensimmäisellä vuosisadalla eaa. rakennuskokonaisuuden kaakkoiskulmaan rakennettiin suurempi hypokaustihuone, jonka koko oli noin 8 × 6 metriä, ja jossa oli eteläseinässä noin 3,2 metriä syvä apsis.
Myöhempi niin kutsuttu Kladeoksen kylpylä rakennettiin aivan kreikkalaisen kylpylän länsipuolelle.
Sikyonilaisten aarrekammio (Olympia)

Sikyonilaisten aarrekammio (), tutkimuksessa myös "Aarrekammio I", oli antiikin aikainen aarrekammio Olympiassa Kreikassa. Sen rakennutti Sikyonin kaupunki. Aarrekammion rauniot sijaitsevat Archaía Olympían kunnassa Olympian arkeologisella alueella, joka on Unescon maailmanperintökohde.
Sikyonilaisten aarrekammio rakennettiin arkaaisella kaudella noin vuonna 550 eaa. Sen tarkoitus oli säilyttää sikyonilaisten Zeukselle ja Olympian pyhäkköalueelle antamia votiivilahjoja. Aarrekammion rakennuttajaksi mainitaan Myron Sikyonilainen. Rakennus oli Olympian lukuisista aarrekammioista varhaisin. Sikyonilaiset pystyttivät myös toisen Sikyonilaisten aarrekammiona tunnetun rakennuksen Delfoihin.
Aarrekammio sijaitsi Olympian temenos-alueen eli "Altiksen" pohjoislaidalla Kroniosvuoren etelärinteessä muiden aarrekammioiden yhteydessä, aarrekammioiden rivistön ensimmäisenä niitä varten tehdyn keinotekoisen tasanteen länsipäässä. Roomalaisena aikana aivan sen viereen rakennettiin Nymfaion. Aarrekammio muistutti pientä kreikkalaista temppeliä. Se edusti doorilaista tyyliä ja siinä oli naos eli cella, joka avautui etelään, ja pronaos, jonka julkisivussa oli kaksi pylvästä ("distylos in antis"). Rakennuksen leveys oli noin 6,4 metriä ja pituus noin 11,8 metriä.
Toinen aarrekammion pronaoksen pylväistä sekä osa sen itäseinästä on kunnostettu.
Oecussen alue

Oecussen alue on yksi Itä-Timorin kolmestatoista hallinnollisesta alueesta. Sen pääkaupunki on Pante Makasar. Alueen pinta-ala on 814 neliökilometriä ja vuonna 2015 sen väkiluku oli 72 230. Vuosina 2010–2015 väkiluku kasvoi 12,8 prosenttia.
Viquequen alue

Viquequen alue on yksi Itä-Timorin kolmestatoista hallinnollisesta alueesta. Sen pääkaupunki on Viqueque. Alueen pinta-ala on 1 877 neliökilometriä ja vuonna 2015 sen väkiluku oli 77 402. Vuosina 2010–2015 väkiluku kasvoi 10,5 prosenttia. Viqueque on pinta-alaltaan Itä-Timorin suurin alue.
Pygme

Pygme (, ’nyrkki’) voi viitata seuraaviin:
Brunei ja Muara

Brunei ja Muara on Brunein pohjoisin piirikunta. Sen pääkaupunki on Bandar Seri Begawan, joka on myös koko Brunein pääkaupunki.
Brunei ja Muara rajoittuu pohjoisessa ja idässä Etelä-Kiinan mereen, lännessä Tutongin piirikuntaan ja etelässä Malesiaan. Piirin pinta-ala on 571 neliökilometriä. Vuoden 2018 arvion mukaan piirikunnassa asui noin 307 000 asukasta.
Carl Westman

Ernst Carl Westman (1866–1936) oli ruotsalainen arkkitehti, yksi arvokkaan, koruttoman, kansallisen taiteen edustajista. Westman, kuten myös Ragnar Östberg, kuului maansa kansallisromantiikan ja uudenaikaisen arkkitehtuurin pääedustajiin. Westmaniin vaikuttivat hänen uransa alussa amerikkalaisen Henry Hobson Richardsonin ja uuden englantilaisen arkkitehtuurin aatteet. Niinpä hän alkukaudellaan suunnitteli huviloita, joissa näkyy englantilaisia ja amerikkalaisia vaikutteita. Läpimurtonsa Westman teki Tukholmaan suunnittelemallaan Läkaresällskapetin rakennuksella 1905. Hänen päätöitään ovat Tukholman raatihuone, Röhssin museo Göteborgissa, Norrköpingin sairaala ja Tukholman Karoliininen sairaala.
Karamay

Karamay (, ) on prefektuuritason kaupunki Kiinan Sinkiangin uiguurien autonomisen alueen pohjoisosassa. Kaupungin keskusta sijaitsee linnuntietä noin 290 kilometriä autonomisen alueen pääkaupunki Ürümqistä luoteeseen. Kaupungin pinta-ala on 7 734 neliökilometriä ja väkiluku 391 008 (2010). Kaupungin nimi tulee uiguurin kielen sanasta "musta öljy", joka viittaa öljykenttiin kaupungin alueella. Kaupunki on Kiinan tärkeintä öljyn tuotanto- ja jalostuskeskuksia.
Hallinnollinen jako.
Piirikuntatasolla Karamay jaetaan neljään kaupunkipiiriin (numerointi kuten oheisessa kuvassa):
Jamala

Susana Alimivna Džamaladinova (, ), tunnetaan kansainvälisesti taiteilijanimellä Jamala (, ), (s. 27. elokuuta 1983 Oš, Kirgisian SNT) on ukrainalainen Krimin tataareihin kuuluva laulaja.
Vuonna 2009 Jamala voitti New Wave -laulukilpailun Latviassa. Vuonna 2011 hän sijoittui kolmanneksi Ukrainan euroviisukarsinnoissa kappaleella ”Smile”. Vuonna 2016 hän voitti Ukrainan euroviisukarsinnat ja edusti maata kappaleella ”1944” vuoden 2016 Eurovision laulukilpailussa ja voitti sen. Kappale kertoo Stalinin aikaisesta krimintataarien karkottamisesta kotimaastaan eri puolille Neuvostoliittoa vuonna 1944.
Jamala on lokakuusta 2023 lähtien ollut Venäjällä etsintäkuulutettujan listalla, ja marraskuussa hänet pidätettiin poissaolevana. Syynä on Venäjän sisäasiainministeriön mukaan Venäjän armeijan halventaminen ja väärän tiedon levittäminen.
Viktor Johan Gabriel Krogerus-Ritoniemi

Viktor Johan Gabriel Krogerus-Ritoniemi, sukunimi aik. "Krogerus" (26. joulukuuta 1850 Juuka – 15. toukokuuta 1933 Virolahti) oli suomalainen rovasti ja kirjailija.
Krogerus-Ritoniemen vanhemmat olivat Juuan kappalainen, varapastori August Wilhelm Krogerus (1804–1869) ja Maria Fredrika Strömmer. Hän pääsi ylioppilaaksi Kuopion lukiosta 1872 ja suoritti teologian erotutkinnon Helsingin yliopistossa 1873. Krogerus-Ritoniemi vihittiin papiksi 1874. Hän toimi Kuolajärven kirkkoherrana 1888–1902 ja Virolahden kirkkoherrana vuodesta 1902 alkaen. Krogerus-Ritoniemi oli myös lääninrovastina ja hän sai rovastin arvon 1907.
Krogerus-Ritoniemi oli naimisissa vuodesta 1879 Augusta Kumlinin kanssa.
Teoksia.
Nimellä "V. J. G. Krogerus":
Nimellä "V. J. G. Ritoniemi":
Nimellä "W. J. G. Krogerus-Ritoniemi":
Jani Leino

Jani Leino (s. 15. maaliskuuta 1990 Hämeenlinna) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelaa Suomi-sarjajoukkue Nokian Pyryssä. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä.
Ura.
Seuraura.
Leino on Hämeenlinnan Pallokerhon kasvatti. Hän voitti B-nuorten SM-hopeaa vuonna 2008, jonka jälkeen Leino siirtyi kaudeksi 2008–2009 Tapparan A-nuoriin. Hän debytoi samalla kaudella myös seuran SM-liigajoukkueessa, jossa Leino pelasi kaksi runkosarjaottelua ilman tehopisteitä. Hän teki liigadebyyttinsä 10. helmikuuta 2009 kasvattajaseuraansa HPK:ta vastaan. Kaksi seuraavaa kautta Leino pelasi kokonaan Tapparan A-nuorissa, joiden paras maalintekijä hän oli kaudella 2009–2010 15 osumallaan.
Kaudeksi 2011–2012 Leino siirtyi Suomi-sarjajoukkue Nokian Pyryn riveihin. Hän oli alkusarjassa joukkueen paras pistemies ja syöttäjä tehoilla 6+19=25. Kauden 2012–2013 päätteeksi Leino voitti Suomi-sarjan hopeaa ja eteni PYRY:n kanssa Mestiksen karsintoihin. Joukkue jäi kuitenkin ilman sarjanousua. Kaudella 2013–2014 hän nousi PYRY:n varakapteeniksi. Huhtikuussa 2014 Leino teki 1+1-vuotisen jatkosopimuksen joukkueen kanssa.
Kesken kauden 2014–2015, joulukuussa 2014 Leino jätti PYRY:n. Tammikuussa 2015 hän siirtyi KOO-VEE:n paitaan. Leino nousi kaudella 2015–2016 joukkueen varakapteeniksi. Hän pelasi kymmenen ottelua lainalla sarjatasoa ylempänä Mestis-joukkue Lempäälän Kisassa, kunnes siirtotakarajalla helmikuussa 2016 Leino teki joukkueen kanssa loppukauden sopimuksen. Hän jakoi LeKin loppukauden sopimuspelaajista joukkueen sisäisen tehotilaston voiton Antti Kauppilan kanssa lukemalla +1. Kaudeksi 2016–2017 Leino palasi taas PYRY:n riveihin.
Muuta.
Leinon pikkuveli Robert pelaa Tampereen Ilveksen SM-liigajoukkueessa.
Seksihullujen armoilla

Seksihullujen armoilla on punk rock -yhtye Seksihullujen toinen studioalbumi. Se julkaistiin marraskuussa 2013 levymerkillä Airiston punk-levyt. Albumista julkaistiin 1000:n kappaleen painos, joista 500 vinyylillä.
Vastaanotto.
Soundin Ninni Luhtasaari antoi albumille neljä tähteä viidestä, mainiten tekstien kuvittuvan Jyrki Nissisen sarjakuviksi, ”vaikka ihan kaikista sanoista ei saakaan selvää”, ja kehuu albumin uudelleenkuunneltavuutta ja poikkeavuutta valtavirtapunkista. Keskisuomalaisen toimittaja Mikko Siltanen valitsi albumin vuoden 2013 kolmen parhaimman albumin joukkoon. Verkkomedia Nuorgamin sivustolla albumi ylsi vuoden 2013 parhaimpien albumeiden sijalle 88.
Pekka Ilmakunnas

Pekka Jouko Ari Ilmakunnas (s. 14. marraskuuta 1952 Espoo) on suomalainen taloustieteilijä. Hän on toiminut Aalto-yliopiston kauppakorkeakoulun (ent. Helsingin kauppakorkeakoulu) taloustieteen professorina vuodesta 1997, helmikuusta 2018 lähtien ollut emeritusprofessori.
Elämä.
Ilmakunnas kirjoitti ylioppilaaksi Viherlaakson yhteiskoulusta (1971). Hän valmistui Helsingin kauppakorkeakoulusta ekonomiksi 1974 (B.Sc.) ja kauppatieteiden kandidaatiksi 1977 (M.Sc.). Jatko-opintoja hän suoritti vuosina 1978–1982, ja valmistui taloustieteen tohtoriksi (Ph.D.) Rutgersin yliopistossa Yhdysvalloissa vuonna 1982. Ilmakunnas oli Helsingin kauppakorkeakoulun dosentti vuosina 1986-1997 ja on ollut Helsingin yliopiston taloustieteen dosentiksi vuonna 1995.
Ilmakunnas on työskennellyt muun muassa Elinkeinoelämän tutkimuslaitoksessa, Kansantaloustieteen valtakunnallisen jatkokoulutusohjelman johtajana 1992–1994, Suomen Pankin tutkimusyksikön johtajana 1994–1995 ja professorina Turun kauppakorkeakoulussa 1995–1997.
Yksityiselämä.
Pekka Ilmakunnaksen vaimo on Seija Ilmakunnas.
Väitöskirjaohjaajana.
Ilmakunnas on toiminut muun muassa seuraavien taloustieteilijöiden väitöskirjatutkimusten ohjaajana (tuoreimmat):
Jernej Abramič

Jernej Abramič (17. joulukuuta 1964 Nova Gorica, Slovenian sosialistinen tasavalta, Jugoslavian sosialistinen liittotasavalta) on slovenialainen uransa lopettanut koskipujottelija. Abramič voitti Jugoslaviaa edustaessaan viisi MM-kilpailujen mitalia.
Abramič edusti Sloveniaa vuoden 1996 olympialaisissa. Abramič oli K-1 luokassa seitsemäs.
Fredrik Alexander Andersin

Fredrik Alexander Andersin (1. lokakuuta 1824 Taipalsaari – 4. syyskuuta 1889 Säkkijärvi) oli suomalainen upseeri, joka toimi Postihallituksen pääjohtajana eli ”postitirehtöörinä” vuosina 1872–1887.
Elämä.
Fredrik Alexander Andersinin isä oli muun muassa Taipalsaaren ja Lemin nimismiehenä toiminut Adolf Enok Andersin (1765–1840). Käytyään Suomen kadettikoulun ja Venäjän yleisesikunta-akatemian, Andersin palveli keisarillisen armeijan riveissä insinööriupseerina osallistuen Krimin sotaan vuosina 1853–1856. Tämän jälkeen hän toimi Suomessa armeijan topografiayksikössä, kunnes hänet nimitettiin postitirehtööriksi vuonna 1872. Merkittävin Andersinin aikaansaama uudistus oli Postisäästöpankin perustaminen vuonna 1887. Hän kuoli 64-vuotiaana omistamassaan Niemenlautan kartanossa Karjalan kannaksen Säkkijärvellä. Andersinille myönnettiin muun muassa todellisen valtioneuvoksen arvonimi.
Andersinin puoliso oli Sofie Johanna Harthin (1829–1905). Pariskunnalle syntyi seitsemän lasta, joista tunnettuja ovat merenkulkuneuvos Ernst Andersin ja Helsingin tyttölukion rehtori Hanna Andersin.
VIP Music

Oy VIP Music Ab on vuonna 1983 perustettu helsinkiläinen levy-yhtiö, joka käytti VIP Music, K-Tel ja VIP-levymerkkejä. Levymerkin julkaisut ilmestyivät parina aloitusvuotena. Yhtiön toiminta ajettiin alas vuonna 1985 ja katalogi myytiin M &amp; T Tuotannolle.
Historia.
VIP Musicin perustivat musiikin monitaituri Veikko Samuli, laulaja Raimo "Rexi" Kero ja CBS:n tuottaja Ulf "Uffe" Ahrenberg keväällä 1983 Helsingin Hämeentielle. Pääosa tuotantoa julkaistiin VIP-levymerkillä, mutta vajaa kymmenen albumia ilmestyi K-Telin logolla ja sarjanumerolla.
Ensimmäinen singlejulkaisu oli Beritin "Helli mua hiljaa" ja albumijulkaisuna Beritin "Tässä nyt ja näin", joka myi jo yli 25 000 kappaleen kultalevyrajan. Ensimmäisenä vuotena albumeja ilmestyi toistakymmentä.
Alun suurimmaksi menestykseksi osoittautui Jonnan kymmenvuotiaana laulama vuonna 1983 voittanut Syksyn sävel -hitti "Minttu sekä Ville", joka oli jouluna listaykkönen. Kappale sisältyy menestyneeseen lastenlaulukokoelmaan 
"Atsipoppaa". 
Vuonna 1984 se sai lisäksi kultaa myyneen jatko-osan "Atsipoppaa 2". Niistä koottiin myös kokoelma "16 kivaa lastenlaulua".
Suurempi menestys oli keväällä 1984 julkaistu Jonnan albumi. Minttu sekä Ville -hitin ansiosta tv-mainostettu 
Jonna -albumi nousi puoleksi vuodeksi myyntilistoille ja sitä myytiin yli 50 000 kappaleen platinalevyrajan nopeasti.
Vuoden 1984 "Kevään Sävel" -kilpailussa Matti Esko esitti hitin "Lämmin hellä pehmoinen" ja kevään albumi ylitti kultalevyrajan.
Beritin uutuus albumi "Sinä olet" toisti kultalevymenestyksen. Syksyn Sävelessä hän lauloi duettona Matti Eskon kanssa "Annappas kultani kerrankin".
Vuoden 1985 Kevään Sävel -laulukilpailun kahdestatoista loppukilpailijasta kokonaiset viisi olivat Vip-Musicin artisteja.
Kilpailun voittaja Petri Pettersson oli myös Vip-Musicin artisti. Jonnan toinen albumi oli "Tykkään susta".
Yhtiön rock-artisteista Maukka Perusjätkä, PIM, The Pin Ups ja Frank Robson eivät listoja heilutelleet.
Vuonna 1985 jo telakoituneen yhtiön katalogi myytiin M &amp; T Tuotannolle. Katalogin omistaa nykyisin Warner Music Finland Oy.
VIP Musicin jälkeen Ulf "Uffe" Ahrenbergin vuonna 1985 perustama levy-yhtiö oli Megafon Records. Vasta jo Megafon Recordsin jo aloitettuna hiipui parin suomalaisen levyn mittainen Ahrenbergin yhteistyö Virgin Recordsin merkillä Suomessa. Tämän levymerkin tulo Suomeen jäi Sleepy Sleepersin ja Zero Ninen mittaiseksi.
Uuden yhtiön Helena Miller pääsi myös Syksyn sävel -kilpailuun kappaleella "Minä sekä kuu", mutta kappale diskattiin, kun yleisölle jaettiin ilmaisia singlelevyjä.
Karma Chameleon

Karma Chameleon on Culture Club -yhtyeen kappale albumilta "Colour by Numbers". Sen julkaisi Virgin Records vuonna 1983.
Karma-yhtye julkaisi vuonna 1983 kappaleesta suomenkielisen version Beatles poika "Tätä elämätä-"albumilla.