tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Black Snake Moan

Black Snake Moan on Craig Brewerin ohjaama ja käsikirjoittama yhdysvaltalainen elokuva, joka on kuvattu Tennesseen Stantonissa 2006.
Pääosissa ovat Samuel L. Jackson, Christina Ricci, ja Justin Timberlake. Nimensä elokuva on saanut Blind Lemon Jeffersonin blues-sävellyksestä. Sam Jackson esittää elokuvan avainkohtauksessa kyseisen sävellyksen.
Juoni.
Elokuva keskittyy sen kahteen päähenkilöön, Lazarukseen (Samuel L. Jackson) ja Raeen (Christina Ricci). Raen poikaystävä Ronnie (Justin Timberlake) lähtee palvelemaan kansalliskaartiin ja tällä välin Rae sotkeutuu huumeisiin. Ronnien ystävä Gill yrittää raiskata hänet, mutta päätyykin vain pieksemään tätä. Lazarus löytää tajuttoman Raen ja päättää hoitaa tätä kotonaan. Rae yrittää paeta, jonka takia Lazarus kahlehtii tämän. Lopulta Rae hyväksyy Lazaruksen toiminnan. Lazaruksen ystävä ja pastori R.L. saapuu paikalle ja näkee Raen. Hän yrittää järkeillä Lazaruksen kanssa ja joukko syö sittemmin yhdessä. Ronnie palaa kaupunkiin, tulee pieksäneeksi Gillin ja etsii Raeta varastamallaan Gillin autolla. Tällä välin Lazarus on muodostamassa suhdetta paikalliseen apteekkariin Angelaan ja päättää lopulta vapauttaa Raen, mutta tämä päättääkin jäädä Lazaruksen luokse. Yhdessä he lähtevät kohtaamaan Raen äitiä, jonka entinen miesystävä oli käyttänyt Raeta hyväkseen. Myöhemmin Lazarus soittaa bluesia paikallisessa baarissa Raen ollessa mukana. Ronnie tulee paikalle ja seuraa paria näiden lähtiessä takaisin kotiin. Sitten hän kohtaa parin aseen kanssa, mutta Lazarus ja paikalle tullut pastori R.L. saavat tämän laskemaan sen puhumalla. elokuvan lopussa Ronnie ja Rae menevät naimisiin.
Rooleissa.
Lähde: 
Vastaanotto.
Elokuva−arvosteluja keräävän sivuston Rotten Tomatoesin 156:ta arvostelusta 66% oli elokuvalle myönteisiä. Elokuva tuotti maailmalla 10 903 846 Yhdysvaltain dollaria ja ensimmäisellä esitysviikollaan 4 143 199 dollaria. Elokuvan toista pääosaa näytellyt Christina Ricci arvosteli elokuvan trailereita ja julisteita naisia hyväksikäyttäviksi.
Koripallon I-divisioona-kausi 1980–1981

Kausi 1980–1981 oli koripallon I-divisioonan 6. kausi. Se pelattiin 10 joukkueen kesken kahdessa lohkossa. Kauden mestaruuden voitti Uudenkaupungin Urheilijat, joka yhdessä Äänekosken Huiman kanssa nousi Mestaruussarjaan jälkimmäisen voitettua karsinnassa Forssan Koripojat voitoin 2−0.
Sarjataulukko.
Itälohko.
"Lyhenteet: # = Sijoitus runkosarjassa, O = Pelatut ottelut, V = Voitot, H = Häviöt, P+ = Tehdyt pisteet, P- = Päästetyt pisteet, P = Pisteet"
Lohkovoittajat suoraan välieriin, sijoille 2-3 sijoittuneet puolivälieriin. Sarjan finaalissa kohtasivat UU ja Huima. UU nousi suoraan SM-sarjaan otteluvoitoin 2-0. 
Putoamiskarsinnan ensimmäisessä vaiheessa Kataja voitti Tarmon (129-92 ja 110-91) ja Korikotkat Linkin. Tarmo voitti Linkin 2. kierroksella ja näin Linkki putosi sarjasta. Sarjaan nousi Forssan Alku.
Semenivka

Semenivka (, , "Semenovkа") on pieni kaupunki Ukrainan pohjoisosissa Tšernihivin alueen pohjoisosissa aivan Venäjän Brjanskin alueen tuntumassa. Kaupunki sijaitsee linnuntietä 117 kilometriä Tšernihivistä ja 240 kilometriä Kiovasta koilliseen.
Semenivkan kaupunki oli aiemman, heinäkuuhun 2020 saakka olemassa olleen Semenivkan piirin hallintokeskus. Kaupungissa arvioitiin vuoden 2011 alussa asuvan 8 450 ja koko maaseutuvaltaisessa piirissä 19 104 asukasta. Sittemmin kaupunki ympäristöineen on liitetty osaksi Novhorod-Siverskyin piiriä.
Taajama on perustettu 1680 alun perin kasakkajoukkojen asutuspaikaksi. Vuonna 1919 seutu liitettiin Neuvostoliittoon, mutta 1926 siirrettiin osaksi Ukrainaa. Vuodesta 1932 lähtien piiri on ollut osa Tšernihivin maakuntaa.
Paikkakunnalla on viime vuosina toiminut kenkiä, tärkkelystä ja tiiltä valmistavat tehtaat. Taajaman kautta kulkee sivuraide Brjanskin alueen Klimovosta.
Lauri Karo

Lauri Karo (s. 2000) on suomalainen näyttelijä, joka näytteli "Risto Räppääjä ja viileä Venla" -elokuvassa miespääosaa eli Risto Räppääjää. Lisäksi Karo on näytellyt "Kynsin hampain" -televisiosarjassa.
Oswald Holmberg

 
Torsten Oswald Magnus Holmberg (17. heinäkuuta 1882 Malmö – 11. helmikuuta 1969 Malmö) oli ruotsalainen telinevoimistelija, köydenvetäjä ja olympiamitalisti. Hänen seuransa oli Stockholms GF.
Holmberg kilpaili köydenvedossa Ateenan välikisoissa 1906, joissa Ruotsi voitti pronssia. Hän sai ruotsalaisen systeemin joukkuevoimistelusta olympiakultaa sekä Lontoossa 1908 että Tukholmassa 1912. Myös Oswaldin veljet Carl ja Arvid olivat urheilijoita.
Noël Leslie

Lucy Noël Martha Leslie, Rothesin kreivitär (25. joulukuuta 1878 – 12. syyskuuta 1956) oli 19. Rothesin jaarlin vaimo. He menivät naimisiin 19. huhtikuuta 1900.
Elämäkerta.
Leslie syntyi Kensingtonissä, Lontoossa. Noëlle, kuten hän kirjoitti nimensä, oli Thomas ja Clementina Dyer-Edwardesin ainoa lapsi.
Lordi ja Lady Rothesilla oli kaksi lasta:
Noëlle Rothes muistetaan parhaiten RMS Titanicin turman selviytyjänä. Hän astui laivaan yhdessä vanhempiensa, Thomas ja Clementina Dyer-Edwardesin, serkun, Gladys Cherryn, ja palvelijattaren Roberta Maionin kanssa. Hänen vanhempansa poistuivat laivasta Cherbourgissa, kun muut jatkoivat matkalla New Yorkiin ja mahdollisesti Vancouveriin. 
Kreivitär, hänen serkkunsa ja palvelijatar pelastautuivat pelastusveneeseen 8. Veneestä vastuussa ollut merimies laittoi johtajataitoisen Rothesin vastuuseen veneen peräsimestä. Myöhemmin tämä siirtyi lohduttamaan vasta naimisiin mennyttä espanjalaista naista, jonka mies oli jäänyt uppoavaan laivaan. Tällä paikalla Rothes pysyi, kunnes vene saapui RMS Carpathian luo. Carpathialla Rothes omistautui hoitamaan pelastuneita kolmannen luokan naisia ja lapsia. Hän ja pelastusveneestä 8 vastannut merimies pysyivät yhteydessä turman jälkeenkin.
Kun hänen miehensä kuoli maaliskuussa 1927, Lady Rothes meni uudelleen naimisiin 22. joulukuuta 1927 eversti Claud Macfien kanssa. Kreivitär Rothes säilytti arvonimensä. Pariskunnalla ei ollut lapsia. Rothes kuoli Hovessa, Sussexissa 12. syyskuuta 1956 kärsittyään jonkin aikaa sydänsairaudesta.
A. F. Tanner

Antero Ferdinand Tanner (6. toukokuuta 1868 Rantasalmi – 27. marraskuuta 1920 Minneapolis, Minnesota) oli suomalainen lääkäri ja toimittaja. Tanner perusti vuonna 1900 Yhdysvaltain ensimmäisen suomenkielisen työväenlehden, ja hänet tunnettiin 1900-luvun alussa myös radikaalina sukupuolimoraalin uudistajana ja avioliittoinstituution vastustajana.
Tannerin vanhemmat olivat värjäri Anders Pyykkö ja Henrika Lajunen. Hän pääsi ylioppilaaksi 1891 Turun lyseosta ja opiskeli Helsingin yliopistossa valmistuen filosofian kandidaatiksi 1896, maisteriksi 1897 ja hammaslääketieteen kandidaatiksi 1897.
Tanner muutti 1899 Yhdysvaltoihin ja perusti New Yorkissa vuonna 1900 "Amerikan Työmies" -nimisen sosialistisen lehden. Lehti ilmestyi vain muutamia kuukausia, minkä jälkeen Tanner muutti Minneapolisiin opiskelemaan lääketiedettä. Palattuaan Suomeen hän perusti vuonna 1908 Helsingissä lyhytikäiseksi jääneen "Nuorsosialisti"-lehden.
Tanner julkaisi 1909–1910 lehteä nimeltä "Uusi suunta : aikakauslehti yhteiskunta- ja sukupuolikysymyksiä ynnä itsekasvatusta varten". Vuonna 1909 julkaisemassaan kirjassa "Sukupuoliyhteys taidenautinnoksi" Tanner muun muassa ehdotti uudissanoja naisen ja miehen sukupuolielimille: hävyn tilalla olisi ollut lempiö ja miehen sukupuolielintä olisi kutsuttu helliöksi. Helsingin raastuvanoikeus määräsi joulukuussa 1911 Tannerin sukupuoliasioita käsitelleet teokset takavarikoitaviksi. Tannerin vapaamielisyys oli lopulta liikaa myös häntä aluksi tukeneelle "Työmies"-lehdelle, joka ei enää suostunut julkaisemaan hänen kirjoituksiaan.
Tanner tuomittiin maaliskuussa 1910 sakkoihin luvattomassa lääkärintoimen harjoittamisesta. Tanner itse kertoi opiskelleensa lääketiedettä Yhdysvalloissa ja suorittaneensa siellä lääketieteen tohtorin tutkinnon. Joulukuussa 1910 kenraalikuvernööri kehotti läänien kuvernöörejä kieltämään Tanneria pitämästä esitelmiä ja luentoja sukupuolikysymyksistä.
Tannerin puoliso oli Vendla Westerlund.
Kozelets

Kozelets (, ) on kaupunkityyppinen taajama ja kuntakeskus Ukrainan Tšernihivin alueella. Taajama sijaitsee linnuntietä 66 kilometriä Kiovasta koilliseen.
Kozeletsin kaupunkityyppinen taajama on Kozeletsin piirin hallintokeskus. Kaupungissa arvioitiin vuoden 2011 alussa asuvan 8 450 ja koko maaseutuvaltaisessa piirissä 50 444 asukasta. Väestöarvioissa piirin kaupunkiasukkaiksi laskettiin Kozeletsin taajaman ohella myös Osterin (kaupunki, 6 335 as.) ja Desnan (kaupunkityyppinen taajama, 7 562 as.) väestö.
Paikkakunta mainitaan jo vuonna 1098 Kiovan Rusin ajan linnoitettuna paikkana. Vuonna 1656 se sai Magdeburgin kaupunkioikeudet.
Piirissä on muun muassa pellavanjalostuslaitos ja elintarviketeollisuutta sekä eläinlääkintäalan oppilaitos. Kaupungin nähtävyyksiin kuuluvat barokkityylinen Jumaläidille omistettu tuomiokirkko (1752-63) osin pronssisine ikonostaaseineen ja nykyisin kaupunginhallinnolle kuuluva rakennus (1756-60).
Heti taajaman länsipuolella kulkee merkittävä valtatie M01, joka on osa pohjois–eteläsuuntaista eurooppatietä (Pietari–Homel–Kiova–Odessa). Lisäksi Ukrainan valtatie M02 (osa pidempää :ta Kiova–Brjansk–Moskova) lähtee hieman Kozeletsin taajaman pohjoispuolelta kohti Venäjän rajaa.
Dao Timni

Dao Timni (myös "Dao Timmi") on Nigerin armeijan vartioasema maan koillisosassa 75 kilometriä Séguédinestä koilliseen. Se on saanut alkunsa ranskalaisten vuonna 1938 perustamasta varuskunnasta. Tedankielinen nimitys tarkoittaa ’palmujen latvoja’. Paikalla sijaitsee Saharan ainut palmulehto Séguédinen ja Libyan Fezzanin välillä.
Dao Timnin kautta kulkee Libyan Tumun raja-asemalta (275 kilometriä) Madaman (180 kilometriä) kautta Séguédineen johtava autiomaareitti. Lähistöltä on löydetty eläimiä ja ihmisiä esittäviä esihistoriallisia kalliopiirroksia.
Tor Carpelan

Tor Harald Carpelan (18. joulukuuta 1867 Uskela – 9. maaliskuuta 1960 Helsinki) oli suomalainen aatelismies, joka kuului Carpelanin vapaaherralliseen sukuun. Hän oli tunnettu sukututkija, joka työskenteli pitkään Helsingin yliopiston sihteerinä (1902–1935).
Henkilöhistoria.
Tor Carpelanin vanhemmat olivat kapteeni, vapaaherra Otto Maximilian Carpelan (1822–1891) ja Aurora Lovisa Wasenius (1836–1920). Carpelan suoritti filosofian kandidaatin tutkinnon vuonna 1889 ja kameraalitutkinnon vuonna 1892. Hän aloitti uransa yliopistossa konsistorin amanuenssina ja toimi sihteerinä yli kolmekymmentä vuotta. Hän toimi Ritarihuoneen genealogina vuodet 1923–1952. Hän hoiti luottamustehtäviä mm. Ruumiinpolttoyhdistyksessä ja Suomen sukututkimusseurassa. Hänelle myönnettiin kunniatohtorin arvo Helsingin yliopistosta vuonna 1936.
Carpelan oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1894, 1897, 1899, 1900, 1904–1905 ja 1905–1906.
Carpelan oli kahdesti naimisissa. Ensimmäinen puoliso (1902) Ester o.s. Kynberg kuoli lapsivuoteeseen vuonna 1904. Toinen puoliso oli Anna Emilia o.s. Edgren vuodesta 1909. Toisesta avioliitosta syntyi kolme lasta, joista Henrik Carpelan (1921–2000) oli psykiatri ja psykoanalyytikko. Tor Carpelanin serkku oli Axel Carpelan. He järjestivät vuonna 1910 keräyksen, jolla oli tarkoitus vapauttaa Jean Sibelius veloistaan.
Korjukivka

Korjukivka (, ) on pieni kaupunki pohjoisessa Ukrainassa Tšernihivin alueen pohjoisosassa Venäjän Brjanskin alueen eteläpuolella. Kaupunki sijaitsee linnuntietä 74 kilometriä Tšernihivistä itäkoilliseen ja 190 kilometriä Kiovasta koilliseen.
Korjukivkan kaupunki on Korjukivkan piirin hallintokeskus. Kaupungissa arvioitiin vuoden 2021 alussa asuvan 12 409 ja koko piirissä 88 329 asukasta.
Kaupunkiin ulottuu rahtiliikenteen käyttämä sivuraide.
Maaliskuussa 1943 saksalaiset toteuttivat Korjukivkassa 6 700 siviilin hengen vaatineen verilöylyn.
Latvian naisten jääkiekkomaajoukkue

Latvian naisten jääkiekkomaajoukkue edustaa Latviaa naisten kansainvälisissä jääkiekko-otteluissa ja -turnauksissa, muun muassa maailmanmestaruuskilpailuissa. Joukkue toimii Latvian jääkiekkoliiton alaisuudessa. 
Latvia on parhaimmillaan ollut Kansainvälisen jääkiekkoliiton IIHF:n ylläpitämässä maailmanrankingissa 11. sijalla. Tämä tapahtui vuonna 2007, kun joukkue oli sijoittunut toiseksi 1. divisioonan maailmanmestaruuskilpailuissa. Vuoden 2015 jälkeen joukkue ei ole onnistunut parantamaan sijoitustaan maailmanrankingissa, ja esimerkiksi vuodesta 2021 alkuvuoteen 2022 joukkue romahti rankingissa 7 sijaa. 
Latviassa pelasi vuonna 2022 noin 220 rekisteröityä naisjääkiekkoilijaa, vuoden 2025 alussa jo liki 550.
Joukkuetta on valmentanut Lolita Andrisevska. Kaudesta 2017–2018 lähtien joukkuetta valmensi latvialainen Miks Golubovics, ja kaudesta 2022–2023 alkaen toimessa on ollut suomalainen Hannu Saintula.
Itävallan naisten jääkiekkomaajoukkue

Itävallan naisten jääkiekkomaajoukkue edustaa Itävaltaa naisten kansainvälisissä jääkiekko-otteluissa, muun muassa maailmanmestaruuskilpailuissa. Vuonna 2017 Itävallassa oli 600 naisjääkiekkoilijaa, saman verran kuin vuonna 2022, kun vuoden 2024 lopussa heitä oli hieman yli 600. Vuonna 2025 Itävallan naisten jääkiekkomaajoukkue oli Kansainvälisen jääkiekkoliiton IIHF:n ylläpitämällä maailmanrankinglistalla 14. sijalla.
Joukkue sijoitettiin maailmanrankingiin ensi kerran vuonna 2004, sijalle 26., eli kolmanneksi viimeiseksi. Vuodesta 2006 vuoteen 2013 joukkue ei pudonnut yhtään sijaa rankingissa ja vuonna 2017 joukkue oli listalla jo 10. sijalla.
Usealla kaudella maajoukkueessa pelannut Esther Väärälä on naimisissa suomalaisvalmentaja Mika Väärälän kanssa.
Valmennus.
Joukkuetta on valmentanut suomalainen Risto Kurkinen. Hänen jälkeensä tehtävässä seurasi toinen suomalainen, Jari Risku. Hänen apuvalmentajansa oli Pekka Hämäläinen, joka on aikaisemmin ollut myös joukkueen päävalmentaja. Riskun jälkeen, kaudesta 2022–2023 alkaen, joukkuetta on valmentanut ruotsalainen Alexander Bröms.
Hosa

Hosa on metsä- ja maastopalojen sammuttamiseen käytettävä perinteinen sammutusväline. Hosaa käytetään myös kulotettaessa tulen hallintaan. Hosia on kahdenlaisia: perinteinen niin sanottu "puskahosa" ja moderni palokyllästetystä tekstiilistä tai kumista valmistettu.
Puskahosa.
Perinteinen puskahosa valmistetaan palopaikalla nuoresta alikasvoskuusesta. Se voidaan valmistaa myös männystä tai koivusta, mutta ne eivät ole yhtä kestäviä. Puu katkaistaan ja se karsitaan niin, että latvaan jää parinkymmenen senttimetrin karsimaton osa. Hosan pituus on noin kahdesta metristä ylöspäin sen mukaan kuinka pitkää hosaa sammuttaja jaksaa käsitellä.
Tekstiili- tai kumihosa.
Modernin hosan sammutusosan muodostavat varren päähän kiinnitetyt suikaleet, jotka voivat koostua joko palokäsitellystä tekstiilistä tai kumista. Sammutusosa voi myös olla yhtenäinen, noin 20x30 cm:n kokoinen paksusta kumista leikattu "lätkä". Tällaiset hosat voidaan myös varustaa metallisilla koukuilla, jotka mahdollistavat palavan aineksen siirtämisen paikasta toiseen.
Hosalla työskentely.
Hosalla sammutettaessa lyödään maahan niin, että liekit jäävät hosan ja maan väliin ja tukahtuvat hapen puutteeseen. Tarkoitus on myös saada irronneet palavat kekäleet lyötyä takaisin jo palaneelle alueelle. Lyönnin jälkeen hosaa painetaan hetken aikaa maata vasten, jotta jäljelle jääneet kytevät kipinät saadaan tukahdutettua. Hosalla voidaan sammuttaa myös puiden oksille ja rungolle kiivennyttä tulta.
Matt Martin

Matthew "Matt" Martin (s. 8. toukokuuta 1989 Windsor, Ontario, Kanada) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelaa laitahyökkääjänä NHL-joukkue New York Islandersissa. 
Hän opiskeli Catholic Central High Schoolissa, Windsorissa. Hän pelasi siellä lentopalloa ja koripalloa.
Martinilla on hallussaan yhden kauden taklausennätys, kun hän taklasi Islandersin paidassa kaudella 2011–2012 374 kertaa.
Ura.
Martin varattiin viidennellä kierroksella, numerolla 148. Hänet varasi New York Islanders . Ennen ammattilaisuraansa hän pelasi kolmen kauden ajan juniorisarja OHL:n Sarnia Stingissä, vuodesta 2006 vuoteen 2009. Viimeisellä juniorikaudellaan hän toimi Stingin kapteenina. 
Martin allekirjoitti Islandersin kanssa kolmen vuoden tulokassopimuksen 4. syyskuuta 2009. Hän teki ensimmäisen maalinsa NHL:ssä 29. lokakuuta 2010 Montreal Canadiensiä vastaan.
15. syyskuuta 2012 Martin teki Islandersin kanssa neljän vuoden jatkosopimuksen.
1. heinäkuuta Martin teki Maple Leafsin kanssa neljän vuoden sopimuksen keskimäärin Martin tienaa kaudessa 2,5 miljoonaa dollaria.
Tammikuussa 2021 Martin teki Islandersin kanssa jatkosopimuksen.
Lokakuussa 2024 Martin solmi Islandersin kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen.
Latvian alle 20-vuotiaiden jääkiekkomaajoukkue

Latvian alle 20-vuotiaiden jääkiekkomaajoukkue edustaa Latviaa Jääkiekon nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa ja muissa kansainvälisissä ikäluokan otteluissa. Joukkue ei ole voittanut yhtään arvokisamitalia.
Uudelleen itsenäistyttyään Latvia joutui aloittamaan maailmanmestaruuskilpailut C-sarjasta. Latvian alle 20-vuotiaiden joukkue nousi ensimmäisen kerran pääsarjaan vuoden 2006 kilpailuihin. Joukkueen paras sijoitus on vuosien 2022 ja 2025 kisoista, jolloin se ylsi 7. sijalle. Latvia nousi vuoden 2022 kisoihin samana vuonna pelatuista 1. divisioonan A-lohkon kisoista. Joukkue on 2020-luvulla pelannut neljät kisat perätysten pääsarjassa, mikä on pisin jakso joukkueen historiassa.
Vuoden 2025 kisoissa Latvia voitti ensimmäistä kertaa Kanadan kisojen historiassa, voittomaalikilpailun jälkeen lukemin 3–2.
Ruutukaava (lehti)

Ruutukaava on Oulun sarjakuvaseura ry:n julkaisema verkkosarjakuvalehti. Lehti julkaisee kotimaista sarjakuvaa. Lehden numerot käsittelevät yleensä valittua teemaa. Sarjakuvien lisäksi Ruutukaavassa julkaistaa muun muassa artikkeleita sarjakuviin liittyvistä aiheista. Oulun sarjakuvaseura on tehnyt verkkosarjakuvalehdistä kaksi painettua koostealbumia.
Ruutukaava on kolmas Oulun sarjakuvaseura ry:n julkaisema lehti. Aikaisemmin seura on julkaissut Kupla- ja Ruuvari -lehtiä.
A Different Kind of Truth

A Different Kind of Truth on yhdysvaltalaisen hard rock-yhtye Van Halenin kahdestoista studioalbumi. 
"A Different Kind of Truth" on yhtyeen ensimmäinen studioalbumi, jolla vuonna 2007 yhtyeeseen paluun tehnyt solisti David Lee Roth esiintyy. Edellisen kerran hän oli esiintynyt uutta materiaalia sisältäneellä Van Halen-albumilla "1984" vuonna 1984. Albumi on myös ensimmäinen Van Halenin studioalbumi, jolla basistina toimii Wolfgang Van Halen, joka on kitaristi Eddie Van Halenin poika. Albumin on tuottanut aiemmin muun muassa Bon Jovin, Take Thatin ja Fleetwood Macin kanssa työskennellyt John Shanks. Albumi julkaistiin maailmanlaajuiseen levitykseen 7. helmikuuta 2012, ja se saavutti Yhdysvaltain Billboardin albumilistalla toisen listasijan. Suomen albumilistalla albumi sijoittui korkeimmillaan kolmanneksi. Albumin kappaleista "Tattoo", "She's the Woman" ja "Stay Frosty" on myös julkaistu singlet. Kappaleista "Tattoo" ja "She's the Woman" on kuvattu myös musiikkivideot.
"A Different Kind of Truth" sai ilmestyessään paljon positiivista palautetta. Arvostettu musiikkijulkaisu "Rolling Stone" antoi albumille kolme ja puoli tähteä viidestä, mutta esimerkiksi suomalaisen "Soundi"-lehden arviossa albumi sai vain kaksi tähteä. Albumi ylitti kultalevyrajan Kanadassa 27. huhtikuuta 2012 ylitettyään 40 000 myydyn äänitteen rajan.
Pivampisilliini

Pivampisilliini on antibiootti, joka on rakenteeltaan ampisilliinin pivoksiiliesteri. Se on aihiolääke, jonka käytöllä pyritään laajentamaan suun kautta otettavana ampisilliinin biosaatavuutta, koska sen rasvaliukoisuus on suurempi kuin ampisilliinin.
Sivuvaikutukset.
Aihiolääkkeiden, jotka elimistössä hajotessaan vapauttavat pivaliinihappoa – kuten pivampisilliinin, pivmesillinaamin ja kefditoreenipivoksiilin – on pitkään tiedetty vähentävän karnitiinin pitoisuutta elimistössä. Tämä ei johdu lääkkeestä itsestään, vaan pivalaatista, joka suurimmalta osaltaan poistuu elimistöstä muodostaessaan karnitiinin kanssa konjugaatin. Näiden lääkkeiden lyhytaikainenkin käyttö voi aiheuttaa veren karnitiinipitoisuuden havaittavaa vähenemistä, jonka lääketieteellistä merkittävyyttä kuitenkin pidetään epätodennäköisenä. Pitkäkestoista käyttöä taas ei suositella lainkaan, koska siinä tilanne helposti muodostuu ongelmalliseksi.
Savoy-teatteri

Savoy-teatteri on kansainvälinen vierailuteatteri Helsingin Kaartinkaupungissa. Teatterin yhteydessä toimii ravintola Minne Garden &amp; Lounge. Erityisen tunnettu Savoy-teatteri on maailmanlaajuisen musiikin ja jazzin konserttipaikkana. Savoy-teatteri on yksi Helsingin kulttuurikeskuksen toimipaikoista.
Savoy-teatterissa vierailee vuosittain noin 200 erilaista esiintyjäryhmää eri puolilta maailmaa. Savoy-teatterin ohjelmisto koostuu omatuotantoisista tapahtumista, yhteistyössä muiden tapahtumajärjestäjien kanssa tuotetuista tapahtumista sekä ohjelmatoimistojen, festivaalien ja yksityisten tapahtumajärjestäjien tapahtumista. Savoy-teatteri sijaitsee Kasarmikadulla Kaartinkaupungissa, aivan Esplanadin puiston kupeessa. Savoy-teatterista hoidetaan myös Espan lavan varaus- ja esitystoimintaa.
Olympiavala

Olympiavala on olympialaisten avajaisissa lausuttava juhlallinen ja rituaalinen lupaus, jonka yksi urheilija lausuu kaikkien urheilijoiden ja yksi tuomari kaikkien tuomarien puolesta. Olympiavalat lausuu järjestäjämaan edustaja omalla kielellään.
Urheilijan olympiavala.
"Kaikkien kilpailijoiden nimissä lupaan, että osallistumme näihin olympiakisoihin niiden sääntöjä kunnioittaen ja noudattaen, sitoudumme urheilemaan ilman dopingia ja huumeita, oikeassa urheiluhengessä, urheilun ja omien joukkueidemme kunniaksi." 
Tuomarin olympiavala.
"Kaikkien tuomarien ja toimitsijoiden nimissä lupaan, että tuomitsemme nämä olympiakisat täysin puolueettomasti, kunnioittaen ja totellen niiden sääntöjä, oikeassa urheiluhengessä." 
Historia.
Olympiavala juontaa juurensa antiikin ajan Olympian kisoihin. Ne alkoivat aamuisella valaseremonialla Zeuksen patsaan juurella Olympiassa. Urheilijat vannoivat noudattavansa kilpailujen sääntöjä ja harjoitelleensa sääntöjen mukaisesti kymmenen edeltävän kuukauden aikana. Tuomarit vannoivat oikeudenmukaisuuttaan, tasapuolisuuttaan ja lahjomattomuuttaan. 
Ensimmäisen olympiavalan nykyaikaisissa olympialaisissa lausui belgialainen Victor Boin vuoden 1920 Antwerpenin kesäolympialaisissa. Vuoden 1952 Helsingin olympialaisten olympiavalan lausui voimistelija Heikki Savolainen. Tuomarit alkoivat lausua olympiavalaansa vuodesta 1972 Sapporon talviolympialaisista alkaen, jolloin tuomareiden valan lausui Fumio Asaki.
Uralin teknillinen valtionyliopisto

Uralin teknillinen valtionyliopisto () oli Jekaterinburgin kaupungissa Sverdlovskin alueella Venäjällä vuoteen 2009 saakka toiminut yliopisto. Se perustettiin vuonna 1920.
Vuonna 2009 Uralin teknillisestä valtionyliopistosta ja Uralin valtionyliopistosta muodostettiin presidentti Dmitri Medvedevin asetuksella uusi Uralin federaatioyliopisto. Fedraatioyliopistossa on 20 opiskelulinjaa, muun muassa metallurgia, kemiantekniikka, sotatiede, humanistiset tieteet ja sähkötekniikka.
Uralin teknillinen valtionyliopiston päärakennus edustaa stalinistista arkkitehtuuria. Siitä tehtiin myös uuden federaatioyliopiston päärakennus.
Brestin linnoitus

Brestin linnoitus (, ) on Valko-Venäjän Brestin kaupungin länsiosissa, aivan Puolan rajan tuntumassa sijaitseva, alun perin 1800-luvulta peräisin oleva suuri puolustusrakennelma. Brestin linnoitus sai sitkeästä vastarinnastaan vuoden 1941 kesäkuun taistelussa Saksaa vastaan Neuvostoliiton aikana vuonna 1965 arvonimen "sankarilinnoitus", mikä on paljolti sama kunnianosoitus ja arvo, minkä kukin 12 sankarikaupunkia sai. Linnoitus siihen kuuluvine museoineen, kirkkoineen, muistomerkkeineen ja laajoine puistoalueineen on nykyään Brestin kaupungin päänähtävyys. Se on myös Valko-Venäjän kaikkein suosituimpia turistinähtävyyksiä.
Historiaa.
Vanhemman linnoitusvaiheen taustana oli Venäjän keisarikuntan sotavoimien linnoitusinsinöörien suunnitelmat vuodelta 1830. Keisari Nikolai I antoi hankkeelle rakentamisluvan; tarkoituksena oli rakentaa koko Venäjän suurin linnoitus valtakunnan silloiselle länsirajalle Läntisen Bugin ja sen sivuhaaran Muhavetsin risteykseen Brestin kaupungin alueelle. Suunnitelmien mukaan rakennettu päälinnoitus valmistui huhtikuussa 1842. Rakentaminen jatkui myöhemmin, ja vasta ensimmäisen maailmansodan aikoihin kuusi kilometriä pitkä puolustusvarustus saatiin valmiiksi.
Alueesta.
Alkuperäinen Brestin linnoitus kattoi noin 2×1,8 kilometriä laajan bastionimaisesti järjestetyn ja kanavilla suojatun alueen. Nykyään yleisölle tarkoitettu ja laajemmin kunnostettu Brestin linnoituksen osa sisältää vuoden 1912 linnoituksen keskeisen ja pohjoisen osan.
Muhavets-joen eteläpuolella sijaitsevilla linnoitusalueen rakennelmat ja puistoalue sekä siihen liittyvät kanavat ovat nykyään osaksi kunnostamatta. Alueelta on löydetty kaivauksissa muun muassa jälkiä vanhasta itäslaavilaisesta kylästä, ja sinne on perustettu arkeologinen museo. Tällä alueella sijaitsee myös naisluostari.
Läntisen Bugin länsipuolinen vanha linnoitusalue on samoin kunnostamatta; se kuuluu ainakin osaksi Valko-Venäjän ja Puolan väliseen raja-alueeseen, mistä syystä pääsyä tähän osaan on rajoitettu yleisöltä.
Nähtävyys.
Kävijämäärällä mitattuna Brestin linnoitus oli yli 300 000 rekisteröidyllä kävijällään vuonna 2011 Valko-Venäjän suosituin turistinähtävyys.
Freesiat

Freesiat ("Freesia") on 15–16-lajinen yksisirkkaisten kasvien suku, joka kuuluu kurjenmiekkakasvien heimoon. Suvun lajit ovat monivuotisia ruohovartisia kasveja, jotka talvehtivat tyvimukulana. Ne kasvavat kotoperäisinä keskisessä ja eteläisessä Afrikassa.
Suku on nimetty saksalaisen lääkärin Friedrich Heinrich Theodor Freesen mukaan. Pitkään lajeja oli vain yksi. Sillä oli kolme nimeä: "Freesia corymbosa", "Freesia refracta" sekä "Freesia odorata". Myöhemmin freesioiden sukuun on luokiteltu enemmänkin lajeja, kuten "Freesia laxa", joka aiemmin luettiin kuuluvaksi joko sukuun "Anomatheca" tai sukuun "Lapeirousia".
Freesioita viljellään voimakastuoksuisten kukkiensa vuoksi. Ne viihtyvät parhaiten välimerenilmastossa. Talven alkaessa ne kasvattavat kimpuittain lehtiä ja kukkia, jotka kehittyvät ryppäinä pitkin melko hentoa vartta, odottaen kevään alkua puhjetakseen. Niiden vahva tuoksu muistuttaa hieman jasmiinia. Freesian kukkia käytetään hajuvedessä, esimerkiksi tuoksuissa Lacoste Pour Femme (2003), Guerlain L'Instant Magic (2007), Dior J'adore (1999), Cacharel Noa (1998)..
Risto Airaksinen

Risto Airaksinen (s. 5. marraskuuta 1949) on suomalainen raviohjastaja ja -valmentaja. Nykyään hänet tunnetaan erityisesti Ruotsissa syntyneiden hevosten maahantuojana ja kilpailuttajana. 
Airaksinen pitää 12 hevosen valmennustallia kotikunnassaan Hämeenkoskella. 1970- ja 1980-luvuilla Airaksinen vaikutti pitkään Ruotsissa, työskennellen aluksi Olle Goopin tallilla Rättvikissä. Myöhemmin hänellä oli oma talli Axevallan raviradalla sekä Kungsbackassa Göteborgin lähistöllä. 
Airaksinen kuuluu Suomen ravivalmentajat ry:n hallitukseen. Hän on toiminut yhdistyksen puheenjohtajana 1990-luvulla. Airaksinen muistetaan myös vuoden 1995 jääkiekon MM-kultajoukkueen lahjana saaman Golden Karjalan valmentajana.
Aleksanteri I (Bulgaria)

Alexander von Battenberg (5. huhtikuuta 1857 Verona, Lombardia-Venetsia – 17. marraskuuta 1893 Graz, Itävalta-Unkari) oli modernin Bulgarian ensimmäinen ruhtinas (Aleksanteri I) vuosina 1879–1886.
Elämäkerta.
Alexander von Battenberg oli syntyjään saksalainen, Hessenin prinssi Alexanderin poika, joka isänsä morganaattisen avioliiton vuoksi peri Battenbergin ruhtinaan arvon. Hän oli myös Venäjän tsaari Aleksanteri II:n sukulaispoika ja suosikki, ja palveli Venäjän armeijassa Turkkia vastaan käydyssä sodassa vuosina 1877–1878. Yksi sodan seurauksia oli Bulgarian itsenäistyminen.
Berliinin kongressissa tehdyn päätöksen mukaisesti Alexanderista tehtiin Bulgarian hallitsija. Tărnovossa kokoontunut perustuslakia säätävä kansalliskokous valitsi hänet ruhtinaaksi 29. huhtikuuta 1879. Hänen valtakauttaan leimasi Venäjän jatkuva vaikutus Bulgarian sisäisiin asioihin. Turnovon kokous oli hyväksynyt myös huomattavan liberaalin perustuslain, jota ruhtinas Aleksanteri ei hyväksynyt. Hän hajotti kansalliskokouksen 1880 ja peruutti seuraavana vuonna perustuslain hankkien itselleen rajoittamattoman vallan sekä syrjäytti venäläisten tuella liberaalin ministerineuvoston johtajan Dragan Tsankovin. Tsaari Aleksanteri II:n murhan (1881) jälkeen Venäjän politiikka muuttui konservatiivisempaan suuntaan, mikä vaikutti myös Bulgariaan. Uusi perustuslakia säätävä kokous teki Turnovon perustuslakiin ruhtinaan toiveiden mukaisia muutoksia, joilla parlamentin valtaa rajoitettiin. Aleksanterin suhteet Venäjään olivat kuitenkin heikenneet tsaarin vaihduttua, joten lisätäkseen tukeaan hän hyväksyi vuonna 1883 perustuslain palauttamisen ennalleen sekä liberaalien ja konservatiivien välisen yhteistyön käynnistämisen.
Venäjän ja Bulgarian suhteet heikkenivät nopeasti. Bulgarian liitettyä Itä-Rumelian itseensä syyskuussa 1885 Venäjä vaati Aleksanterin eroa ja veti upseerinsa pois Bulgarian armeijasta. Kaksi kuukautta myöhemmin Serbia julisti sodan Bulgarialle. Aleksanteri johti itse Bulgarian joukkoja ja serbialaiset lyötiin nopeasti. Itävallan painostuksesta Bulgarian oli kuitenkin hyväksyttävä "status quon" säilyttänyt rauhansopimus. Venäjä kieltäytyi edelleen tunnustamasta Itä-Rumelian kuulumista Bulgarialle niin kauan kuin ruhtinas Aleksanteri oli vallassa. Lopulta Venäjän tukemat bulgarialaisupseerit tekivät vallankaappauksen ja pakottivat hänet eroamaan 21. elokuuta 1886. Poistuttuaan jo kerran pakotettuna maasta hän palasi vielä vaatimaan asemaansa takaisin, mutta jäätyään vaille Venäjän tukea luopui lopullisesti kruunusta 7. syyskuuta 1886.
Battenberg palveli myöhemmin kenraalina Itävallan armeijassa ja sai Hartenaun kreivin arvon.
Root beer

Root beer, suomeksi joskus juuriolut, on perinteinen yhdysvaltalainen virvoitusjuoma, joka on pääasiassa lasten suosiossa.
Root beeriä valmistivat jo Pohjois-Amerikan varhaiset uudisasukkaat, ja kaupallisesti sen valmistusaineita alkoi myydä jauheena Charles E. Hires 1800-luvun lopulla. Myöhemmin Hires alkoi myydä juomaa siirappimuodossa ja lopulta myös valmiiksi pullotettuna.
Root beerin valmistusaineita ovat sokerin ja hiivan lisäksi juuret, kaarna ja yrtit, kuten sarsaparilla, sassafras, kuusi, villikirsikka, nardo, talvivihreä ja inkivääri. Hiiva ja sokeri tuottavat juomaan hiilihappoa sekä pienen määrän alkoholia.
Karsinogeeniksi havaitun sassafrasin käytöstä luovuttiin 1960-luvulla, ja sen korvasivat muut makuaineet, kuten koivu-uute.
Tunnettuihin juuriolutmerkkeihin kuuluu A&amp;W Root Beer. Suomessa juuriolutta valmistaa ainakin Nokian Panimo.
Krasnaja Gora

Krasnaja Gora () on kaupunkityyppinen taajama ja piirin hallintokeskus Brjanskin alueen länsilaidalla Venäjällä. Se sijaitsee linnuntietä 187 kilometriä Brjanskista länteen. Länteen Valko-Venäjän Homelin alueen rajalle on vain 16 kilometriä; piirin pohjoisraja on yhteinen Valko-Venäjän Mahiljoun alueen kanssa. Kaupungin asukasluku oli vuoden 2010 väestönlaskennassa 5 900 ja koko maaseutuvaltaisen Krasnaja Goran piirin 13 202. 
Taajama ja koko piiri on syrjässä sekä valtateistä että rautateistä.
Oikeastaan koko Krasnaja Goran piiri saastui vuoden 1986 Tšernobylin ydinvoimalan onnettomuudessa vapautuneiden radioaktiivisten hiukkasten vaikutuksesta vähintään kohtalaisesti. Maankäyttöä, maataloutta ja metsänantimien käyttöä valvotaan ja on osin rajoitettu. Osa piiristä lukeutuu jopa vakavimmin saastuneesiin suljetun vyöhykkeen alueisiin. Tästä syystä suuri osa alueen asukkaista evakuoitiin tai muutti muuten pois piiristä.
Gordejevka

Gordejevka () on Gordejevkan piirin hallintokeskuksena toimiva kylä Brjanskin alueen länsiosissa Venäjällä. Se sijaitsee linnuntietä 163 kilometriä Brjanskista länteen. Pohjoisessa rajanaapurina on Valko-Venäjän Mahiljoun alue, jonka rajalle on vain 14 kilometriä. Kuntakeskuksen asukasluku oli vuoden 2010 väestönlaskennassa 3 077 ja koko maaseutuvaltaisen Gordejevkan piirin 12 218. Piirin ainoat kaupunkilaiset asuvat pienessä Mirnyin kaupunkimaisessa taajamassa (Мирный, 1 452 as.). 
Kylä ja koko piiri on syrjässä sekä valtateistä että rautateistä.
Gordejevkan piiri ja etenkin sen länsiosa saastui vuoden 1986 Tšernobylin ydinvoimalan onnettomuudessa vapautuneiden radioaktiivisten hiukkasten vaikutuksesta. Maankäyttöä, maataloutta ja metsänantimien käyttöä valvotaan ja on osin rajoitettu. Merkittävä osa alueen asukkaista on muuttanut tai muuten siirtynyt pois piiristä onnettomuuden jälkeisinä vuosikymmeninä.
Brad De Veluwe

Brad De Veluwe (s. 21. huhtikuuta 2008) on suomalainen lämminverinen ravihevonen. 
Hevosen omistaja ja kasvattaja on Oy Lars Ingman Ab Sipoosta. Sitä on valmentanut ja ohjastanut helsinkiläinen Tuomas Korvenoja. Oria on pidetty yhtenä kaikkien aikojen lahjakkaimmista suomalaisista ravihevosista. Nimensä hevonen on saanut näyttelijä Brad Pittin sekä hevosen omistavan Ingmanin perheen Hollannissa sijaitsevan maatilan mukaan.
Kaksi- ja kolmivuotiskaudet.
Uransa kaksivuotiaana aloittanut Brad De Veluwe nousi eurooppalaiselle huipulle kolmivuotiskaudellaan vuonna 2011. Se voitti suuria ikäluokkakilpailuja Suomen lisäksi Ruotsissa, Norjassa sekä Italiassa. Ori saavutti ykkössijat muun muassa Suomen tärkeimmässä kolmivuotiaiden ikäluokkakilpailussa Kriteriumissa sekä Ruotsissa ravatussa E3-finaalissa. 
Arvokkaimman voittonsa Brad De Veluwe juoksi marraskuussa Milanossa, jolloin se voitti Euroopan suurimman kolmivuotiskilpailun Gran Premio Orsi Mangellin. Voittoaika 11,6aly oli uusi ikäluokan Suomen ennätys. Hevonen teki kauden aikana myös kolme muuta Suomen ennätystä eri matkoilla. 
Suurkilpailuvoitot herättivät suurta kiinnostusta suomalaisessa mediassa. Valmentaja Tuomas Korvenoja sekä omistajan edustaja Anders Ingman vierailivat Milanon kilpailun jälkeen muun muassa MTV3:n Huomenta Suomi -ohjelmassa. TV2:n Sisu-urheiluohjelma puolestaan seurasi Brad De Veluwen ja Korvenojan valmistautumista Kriteriumiin. Suomen Hippoksen järjestämässä yleisöäänestyksessä Brad De Veluwe valittiin vuoden hevoseksi 2011. 
Nelivuotiskausi.
Talvehdittuaan Ruotsissa Brad De Veluwe aloitti nelivuotiskautensa voitokkaasti huhtikuussa 2012. Heinäkuun alussa ori voitti Halmstadissa Sprintermästaren-kilpailun uudella nelivuotiaiden tuhannen metrin ratojen maailmanennätysajalla 09,7a. Syyskuussa Brad De Veluwe saavutti toisen suuren ikäluokkakilpailun Derbyn ykkössijan Vermossa. Myöhemmin syyskuussa se voitti Gelsenkirchenissä UET Grand Prix -kilpailun toisena suomalaissyntyisenä hevosena Jexpress Dahlian jälkeen.
Viisivuotiskausi.
Brad De Veluwe aloitti viisivuotiskautensa maaliskuun lopussa 2013 voittamalla Vermossa järjestetyn perinteisen Helsinki-ajon. Sen ohjastajana toimi poikkeuksellisesti Mika Forss, koska Tuomas Korvenoja oli loukannut kätensä laskettelurinteessä tapahtuneessa onnettomuudessa. Kausi jatkui Seinäjoen Prix d’Etain Royalin sekä Vermon Finlandia-ajon kakkossijoilla.
Finlandia-ajon myötä hevonen sai kutsun Elitloppetiin. Sen karsintalähdössä juostu kolmas sija takasi paikan samana päivänä juostuun finaaliin, jossa Brad de Veluwe oli neljäs. Loppukauden aikana se juoksi Suur-Hollola-ajossa ja Ruotsissa Hugo Åbergs Memorialissa ja Jubileumspokalenissa. Kausi päättyi Vincennesin radalla juostuun 5-vuotiaiden Euroopan mestaruuteen, jonka finaalissa ori sijoittui toiseksi.
Brad De Veluwe ei kilpaillut kesällä 2014 jalkavamman vuoksi. Syksyllä 2014 se muutti Ruotsiin Reijo Liljendahlin valmennukseen. Vamma uusiutui keväällä 2015.
San Siro (ravirata)

Ippodromo del Trotto di San Siro oli ravirata Milanon kaupungissa Italiassa. Se sijaitsee San Siron kaupunginosassa noin viisi kilometriä kaupungin keskustan länsipuolella. Samalla alueella raviradan kanssa sijaitsee myös laukkarata ("Ippodromo del Galoppo di San Siro"). Aivan raviradan vieressä on Giuseppe Meazza -jalkapallostadion, jota kutsutaan myös nimellä San Siro. Lähistöllä on myös useita muita urheilu- ja liikuntapaikkoja ja puistoalueita.
Ensimmäinen kilparata San Siroon valmistui vuonna 1888. 1900-luvun alussa alueelle rakennettiin harjoitusratoja ja talleja. Nykyinen laukkarata valmistui arkkitehti Paolo Vietti Violin suunnittelemana vuonna 1920 ja ravirata vuonna 1925. Ravirata rakennettiin samaan aikaan viereisen jalkapallostadionin kanssa, molempien alkuperäinen omistaja oli AC Milanin jalkapallojoukkueen presidentti Piero Pirelli. Suuri peruskorjaus suoritettiin vuonna 1975.
Raviradan alue on kooltaan noin 15 hehtaaria ja yleisöä sinne mahtuu 6 000 henkeä. Radalla on kaksi erillistä katsomorakennusta, joissa molemmissa on ravintolakatsomo sekä yhteensä kuusi kahvilaa ja baaria.
San Siron ravirata on Rooman Capanellen ja Napolin Agnanon lisäksi yksi Italian kolmesta suurimmasta raviradasta. Huomattavin suurkilpailu on vuosittain syksyllä järjestettävä 3-vuotiaille lämminverisille tarkoitettu Gran Premio Orsi Mangelli.
Milanon jalkapalloseurat rakentavat uuden jalkapallostadionin raviradan paikalle ja ravirata purettiin sitä ennen. Uusi ravirata valmistui noin kahden kilometrin päähän alueen pohjoisosaan.
Pekka Saarinen

Pekka Saarinen (s. 27. heinäkuuta 1983) on suomalainen moottoriurheilija ja PS Racing -tallin tallipäällikkö. 
Ura.
Saarinen aloitti uransa karting-sarjoissa voittaen Nordic ICA Junior championship-sarjan mestaruuden vuonna 1997. Samana vuonna hän oli toinen Formula A-sarjassa. Vuonna 1999 hän sijoittui toiseksi ICA Viking Trophy-luokassa. Vuosina 2003-04 Saarinen kilpaili Saksan Formula Renault ja Eurocup Formula Renault-sarjoissa. Vuonna 2005 Saarinen voitti Saksan Formula Renault-sarjan mestaruuden. Seuraavana vuonna Saarinen voitti Aasian Formula Renault Challenge-sarjan mestaruuden ja sijoittui kolmanneksi Kiinan Formula Renault Challenge-sarjassa. 
Vuonna 2007 Saarinen perusti oman PS Racing -tallin voittaen sen kuljettajana Aasian ja Kiinan Formula Renault Challenge-sarjojen mestaruudet. Vuosina 2008 ja 2011 hänen tallinsa voitti Aasian Formula Renault-sarjan mestaruuden. Vuonna 2010 Saarinen kilpaili HRF Roadsport V8 sarjassa seitsemän kilpailua voittaen yhden kilpailun ja sarjan mestaruuden. Seuraavana vuonna Saarinen ajoi vain kaksi kilpailua samassa sarjassa. Vuonna 2012 Saarinen ajoi kaksi kilpailua Aasian Porsche Carrera Cup sarjassa.
PS Racing osallistui Asian Le Mans Series -sarjan kaudelle 2016–17.
Laki tähkylöistä

Laki tähkylöistä tai Laki kolmesta tähkylästä () oli kolhoosien omaisuutta suojelevan Neuvostoliiton lain kutsumanimi. Kutsumanimensä laki sai, koska sen perusteella voitiin syyttää ei vain tavallisia varkaita, vaan myös jokaista, joka korjasi pellolta elonkorjuun jälkeen niinkin vähän kuin kourallisen viljaa tai ”tähkylöitä” sen jälkeen kun sato oli virallisesti kerätty ja laskettu.
Laki perustui Neuvostoliiton Keskuskomitean ja ministerineuvoston elokuun 7. päivänä vuonna 1932 päivättyyn asetukseen ”Valtion yritysten, kolhoosien ja sovhoosien omaisuuden suojelemisesta ja julkisen (sosialistisen) omaisuuden vahvistamisesta”.
Lakia kutsuttiin myös ”Seitsemäs kahdeksatta laiksi” (Закон 'семь восьмых') sen päiväyksen takia (7/8/1932).
Pääasiallinen rangaistus lain rikkomisesta oli kuolemanrangaistus ampumalla. Lieventävien asianhaarojen salliessa rangaistus muutettiin vähintään kymmeneksi vuodeksi vankeutta.
Kaikissa tapauksissa henkilön omaisuus takavarikoitiin.
Lain perusteella on arvioitu yli miljoonan ihmisen tulleen syytetyksi ja yli 200 000:n tuomituksi (tavallisimmin 5–10 vuodeksi pakkotyöhön), niistä enemmän kuin 11 000 oli kuolemantuomioita. Professori Ellman on tutkinut, miksi kuolemantuomioita oli niin vähän: ”Stalin oli esittänyt asetuksen pääsäännöksi kuolemanrangaistuksen. Se tosiasia, että vain pieni vähemmistö todella ammuttiin, johtuu oikeus- ja turvallisuushenkilöstön yleisestä haluttomuudesta lain täytäntöönpanosta sen ankarimmassa muodossa, koska asetusta pidettiin epäkäytännöllisenä ja barbaarisena.”
Lain nojalla tuomituilla ei ollut mahdollisuutta armahdukseen.
Lain allekirjoittivat Mihail Kalinin, Vjatšeslav Molotov ja Avel Enukidze.
Anna Kilponen

Anna Kilponen (s. 16. toukokuuta 1995 Orivesi) on suomalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän laukoo vasemmalta.
Kilponen on pelannut Naisten liigassa Tampereen Ilveksessä kausilla 2009–2011, 2014–2015 ja 2020–2022, jolloin toimi joukkueen kapteenina, sekä kaudesta 2023–2024. Lisäksi hän on edustanut Team Oriflame Kuortanetta 2011–2014, Pohjois-Dakotan yliopiston joukkuetta 2015–2017, Quinnipiacin yliopiston joukkuetta 2017–2019, Svenska damhockeyliganissa Linköping HC:tä 2019–2020, Venäjän sarjassa pelaavaa kiinalaista KRS Vanke Raysia keväällä 2021, PHF:ssä pelaavaa Metropolitan Rivetersiä kaudella 2022–2023 ja Sveitsin SWHL;ssä pelaavaa ZSC Lions Frauenia alkukaudesta 2023–2024. Myös kevään 2022 Kilponen pelasi Vanke Raysissa ja oli voittamassa Venäjän-mestaruutta. Hän voitti Ilveksessä Suomen-mestaruuden 2010, sai SM-hopeaa 2011 ja SM-pronssia 2015. Hän kuului Euroopan cupin voittaneeseen Ilveksen joukkueeseen 2011. Hänet on valittu SM-sarjan / naisten liigan All Stars -joukkueeseen kausilla 2010–2011, 2013–2014 ja 2020–2021.
Kilponen pelasi alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2011, 2012 ja 2013. Vuoden 2011 kisoissa Suomi sai pronssia ja vuoden 2012 kisoissa Kilponen toimi joukkueen kapteenina. Naisten MM-kilpailuissa hän sai pronssia 2015 ja 2017. Hän on kuulunut Suomen MM-joukkueeseen myös 2012, 2013 ja 2016 sekä olympiajoukkueeseen Sotšissa 2014. Hän on pelannut kaikkiaan 145 naisten maaottelua, joissa hän on tehnyt kuusi maalia ja antanut 15 maalisyöttöä. MM-kilpailujen 30 ottelussa hän on tehnyt ja syöttänyt yhden maalin. Olympialaisten kuudessa ottelussa hän on antanut kaksi maalisyöttöä. Hän on pelannut maajoukkueessa viimeksi kaudella 2017–2018.
Kilponen on pelannut SM-sarjassa / naisten liigassa 208 runkosarjaottelua, joissa hän on tehnyt 46 ja syöttänyt 86 maalia. Pudotuspelien 67 ottelussa hän on viimeistellyt 25 ja syöttänyt 38 maalia. Yhdysvaltojen yliopistosarjassa hän pelasi 124 ottelua, joissa hän teki kolme ja syötti 23 maalia. Ruotsin pääsarjan 36 runkosarjaottelussa hän teki yhden ja syötti kaksi maalia. Pudotuspeleissä hän pelasi kaksi ottelua ilman tehopisteitä. Venäjän liigan runkosarjassa hän pelasi 12 ottelua, joissa teki kaksi ja syötti kolme maalia. Pudotuspelien 11 ottelussa hän teki tehopisteet 2+2. PHF:n 24 runkosarjaottelussa hän on antanut 12 maalisyöttöä. SWHL:n 12 ottelussa hän teki kolne ja syötti neljä maalia.
Kilponen on suorittanut Yhdysvalloissa psykologian kandidaatin tutkinnon, ja opiskellut sosiaalipsykologian maisteriksi Tampereen yliopistossa.
Venla Kotkaslahti

Venla Kotkaslahti (s. 25. tammikuuta 1995 Tampere) on suomalainen jääkiekkoilija, joka on pelipaikaltaan hyökkääjä. 
Jääkiekkouransa hän aloitti poikajoukkueista. Hän aloitti naisten SM-sarjauransa Tampereen Ilveksessä, pelasi välillä kolme kautta Team Oriflame Kuortaneessa, opiskellessaan Kuortaneen Urheilulukiossa ja palasi Ilvekseen uransa viimeiseksi kaudeksi 2014–2015. Hän kuului Euroopan cupin voittaneeseen Ilveksen naisten joukkueeseen 2011. Hän saavutti naisten SM-hopeaa 2011 ja SM-pronssia 2015. Kotkaslahti valittiin naisten SM-sarjan vuoden tulokkaaksi ja palkittiin Noora Räty palkinnolla vuonna 2011.
Kotkaslahti pelasi SM-sarjassa kaikkiaan 114 runkosarjaottelua, joissa teki 31 maalia ja antoi 38 maalisyöttöä. Pudotuspeleissä hän teki 17 ottelussa kolme maalia ja antoi neljä maalisyöttöä.
Kotkaslahti on saavuttanut myös monia SM-mitaleja C- ja A-tytöissä. Hän teki ensimmäisenä suomalaisena naisena ilmaveivin C-tyttöjen sarjaottelussa Kiekko-Karhuja vastaan vuonna 2011.
Kotkaslahti pelasi alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2011, 2012 ja 2013.. Vuoden 2011 kisoissa Suomi sai MM-pronssia. Hän pelasi naisten MM-kilpailuissa vuonna 2012. Hän pelasi kaikkiaan yksitoista naisten maaottelua ilman tehopisteitä.
Zona Franca

Zona Franca (, kutsutaan myös nimellä: Polígon Industrial de la Zona Franca) on logistiikkakeskus ja teollisuusalue Sants-Montjuïcin alueella, Barcelonassa, Kataloniassa, Espanjassa. Mainittavia kohteita ympäristössä ovat tie C-31, La Marina de Sants (Barcelona), El Prat de Llobregat ja L'Hospitalet de Llobregat. Alue sijaitsee liikenteen ja kaupankäynnin kannalta tarkeässä paikassa, Barcelonan sataman ja Barcelonan lentoaseman välissä.
Rakenteilla oleva Barcelonan metron yhdeksäs linja liittää Zona Francan alueen ja lentoaseman muuhun metropolialueeseen. Valmistuttuaan se on Euroopan pisin automaattinen metrolinja.
Tärkeimpiä teollisuuslaitoksia.
Vuonna 1953 alueella aloitti toimintansa SEATin autotehdas. SEATin liityttyä osaksi saksalaista Volkswagen Groupia tehdas siirtyi valmistamaan prässeillä autokorin metalliosia. Tehdas työllistää noin 1 200 henkilöä.
Alueella sijaitsee myös Nissanin autotehdas, jossa valmistetaan Nissan Pathfinder- ja Nissan Primastar -ajoneuvoja.
Alex Rider &amp; kovisten koulu

Alex Rider &amp; kovisten koulu () on Anthony Horowitzin kirjoittama nuortenkirja. Kirja on toinen osa Alex Rider -kirjasarjassa. Kirjan alkuteos julkaistiin vuonna 2001. 
Juoni.
Kirjasarjan toisessa osassa Britannian salainen tiedustelupalvelu, M16 lähettää Alexin Ranskan Alpeille rikkaiden poikien sisäoppilaitokseen, koska useamman pojan isä on kuollut salaperäisissä olosuhteissa. Alex naamioituu Alex Friendiksi ja muuttaa Sir David Friendin perheen luokse päästäkseen sisään Point Blanciin, jota johtavat tohtori Grief ja rouva Stellenbosch. Selvittäessään oppilaitoksen toimintaa Alex kuulee Gemini-projektista. Tohtori Grief on luonut itsestään klooneja, joille hän luo leikkaussalissa sisäoppilaitoksen kuuden pojan kasvot. Alex ottaa yhteyttä tiedustelupalveluun päästäkseen pois Alpeilta mutta Alex on esittänyt rooliaan niin uskottavasti, että M16 pitää häntä epäluotettavana. Pian Alexin oikea henkilöllisyys paljastuu ja hänen on päästävä pois ilman M16 apua.
Kauko Tiili

Kauko Valio Tiili (14. tammikuuta 1912 Ravansaari – 6. lokakuuta 1987) oli suomalainen tykistöupseeri ja muistelmakirjailija.
Tiili kävi Viipurin suomalaisen lyseon ja aikoi sitten aluksi toimittajaksi mutta hänestä tuli kuitenkin 1930-luvun lopulla aktiiviupseeri. Talvisodan ajan Tiili oli KTR 2:n patterin päällikkönä Kyyrölässä. Sotien jälkeen Tiili jatkoi puolustusvoimain palveluksessa.
Kauko Tiilen veljenpoika Markku Tiili on toimittanut Tiilen käsikirjoituksen pohjalta kaksi muistelmateosta "Ravansaaren poika" ja "Tykistöupseeri talvisodassa".
Tiili toimi yhtenä Saimaan kameraseuran ensimmäisistä puheenjohtajista vuonna 1950.
Maidonjalostajien ja meijeritukkukauppiaiden liitto

Maidonjalostajien ja meijeritukkukauppiaiden liitto ry (M2L) on vuonna 2011 perustettu meijerialan edunvalvontaorganisaatio. M2L:n perustajajäsenet ovat Valio Oy ja sen kaksi tytäryhtiötä: Nordic Dairy Holding ja Smeds&amp;co. Myöhemmin M2L:n jäseneksi liittyi Valion omistajaosuuskuntia: Osuuskunta Tuottajain Maito, Osuuskunta Pohjolan Maito, Osuuskunta Maitosuomi, Osuuskunta Länsi-Maito, ja Evijärven Osuusmeijeri. 
Yhdistyksen tehtävä on edistää maidontuottajien ja meijeriteollisuuden liiketoimintaa. Yhdistyksen toiminnanjohtaja on Anna-Kaisa Auvinen.
Ahti Kylmänen

Ahti Olavi Kylmänen (26. toukokuuta 1912 Kempele – 9. maaliskuuta 1996 Oulu) oli suomalainen betonimies, pakinoitsija, runoilija ja kirjailija.
Ahti Kylmänen työskenteli betonimiehenä Oulu Oy:n Nuottasaaren tehtaalla 1937–1972. Hän kirjoitti nimimerkillä "Salttu" oululaiseen Kaleva-lehteen "Viikon varrelta" otsikon alla pakinoita 1946–1993. Kylmänen kirjoitti myös runoja Nyyrikki- ja Sirpale-lehtiin nimimerkeillä "Tauno Satama", "Olavi Meri" ja "Jarmo Routa" ja lisäksi hänen runojaan ilmestyi Oulu Oy:n "Hakkeita"-perhelehdessä vuosina 1947–1972.
Ahti Kylmäsen poika Aarre Olavi Kylmänen on kirjoittanut vuonna 2002 isästään elämäkerran "Ahti Olavi 'Salttu' Kylmänen – kynän, kiekon ja kuulan mestari 1912-1996". Kirjassa on mukana myös Ahti Kylmäsen kirjoittamia runoja.