Funktionaalinen lääketiede

Funktionaalinen lääketiede on yhdysvaltalaisen Jeffrey Blandin kehittämä sairauksien juurisyitä selittävä ajattelutapa ja myös Science-Based Medicine -nettisivuston uskomuslääkintänä pitämä hoitomuoto. Bland perusti puolisonsa Susan Blandin kanssa The Institute for Functional Medicine -nimisen instituutin 1990-luvun alussa. Bland on ollut myös edistämässä naturopaattikoulutusta.
Funktionaalinen lääketiede.
Funktionaalisen lääketieteen kannattajat vastustavat lääketieteellistä tietoa ja sen malleja. Sen sijaan heillä on sairausmalli, jonka perustana on omia käsitteitä, kuten edeltävät, laukaisevat ja välittävät tekjijät ("antecedents", "triggers", "mediators"). Funktionaalisen lääketieteen harjoittaja tekee mainituista tekijöistä "matriisin", jota käytetään hoidon pohjana.
Kannattajat eivät ole selkeästi määritelleet, mitä funktionaalinen lääketiede tarkoittaa. Syöpälääkäri David Gorski kirjoitti, että tämä hämäryys on tahallinen taktiikka, joka tekee funktionaalisen lääketieteen arvostelun vaikeaksi.
Toiminnalliset somaattiset oireyhtymät.
Funktionaalisen lääketieteen hoidoissa mielenkiinto kohdistuu toiminnallisiin somaattisiin oireyhtymiin. Toiminnallisiksi somaattisiksi oireyhtymiksi luetaan esimerkiksi fibromyalgia, krooninen väsymysoireyhtymä ja ärtyvän suolen oireyhtymä. 
Jeffrey Blandin mukaan sairaus on toiminnallisen prosessin päätepiste. Toiminnalliset prosessit voivat joko edetä tai palautua eli kulkea molempiin suuntiin. Muutoksen suunnan määrää yksilön perimän ja ympäristön vuorovaikutus, ruokavalio ja elämäntyyli. Blandin mukaan funktionaalisessa lääketieteessä keskitytään tunnistamaan elimistön dynaamisia prosesseja, joita erilaisten häiriöiden seurauksena aiheutuu.
Hoitomenetelmiä.
Funktionaalisen lääketieteen periaatteisiin kuuluu asiakkaan yksilöllinen hoito. Funktionaalisen lääketieteen harjoittajat uskovat, että useimmat kroonisista kansansairauksista ovat ehkäistävissä ja jopa parannettavissa poikkeuksellisin menetelmin Yleisesti käytettyjä menetelmiä ovat asiakkaan kuunteleminen, ravintovalmennus, lisäravinteet ja laboratoriotutkimukset.
Funktionaalisen lääketieteen yhdistyksen verkkosivujen mukaan perushoitomenetelmät ovat seuraavia:
Hoitomenetelmiin voivat kuulua myös fytoterapeuttisten valmisteiden käyttö ja entsyymit.
Harjoittajat väittävät diagnosoivansa ja hoitavansa tiloja, joita tieteellisten tutkimusten mukaan ei ole olemassa. Näitä ovat esimerkiksi hypoadrenia ja lukuisat kehon kemian "epätasapainot". 
Vastoin tieteellistä todistusaineistoa funktionaalisen lääketieteen keskeinen henkilö, Joe Pizzorno, väitti että 25 % yhdysvaltalaisista kärsii raskasmetallimyrkytyksestä ja tarvitsee detoksifikaation. Monien tieteilijöiden mukaan Detox-kuurit ja Detox-lisäravinteet ovat ajan ja rahan haaskausta.
Hoitomenetelmät ovat pääsääntöisesti sellaisia, joita lääketieteellinen näyttö ei puolla.
Tutkimustuloksia.
Vuonna 2019 julkaistiin vertaisarvioidussa lääketieteen julkaisussa JAMA Network Open kohorttitutkimus, jossa selvitettiin funktionaalisen lääketieteen tarjoaman hoitomallin vaikutuksia potilaiden kokemaan elämänlaatuun. Terveyteen liittyvää elämänlaatua tutkittiin kahdella potilasryhmällä, jotka kärsivät erilaisista kroonisista sairauksista. Ensimmäinen potilasryhmä (1596 henkilöä) käytti funktionaalisen lääketieteen keskuksen palveluja, toinen potilasryhmä (5657 henkilöä) perhekuntoutuskeskuksen palveluja. Tutkimuksen tulos oli, että vuoden kuluttua funktionaalisia terveyspalveluja käyttäneet potilaat kokivat elämänlaatunsa selvästi paremmaksi kuin perinteisempiä hoitomuotoja käyttäneet potilaat.
Katsausartikkelissa vuodelta 2018 todetaan, että jotkut funktionaalisen lääketieteen hoitomallit voivat tehostaa vanhusten diabeteksen hoitoa. Hoitomallien teho perustuu potilaan kokeman stressin ja tulehdusarvojen vähenemiseen. 
Toiminnan harjoittaminen Suomessa.
Sosiaali- ja terveysministeriö on määritellyt viralliseen terveydenhuoltoon kuulumattomat hoitomuodot vaihtoehtohoidoiksi. Valviran toimivalta ei ulotu terveydenhuollon ammattihenkilöiden toimimiseen muissa tehtävissä, kuten ns. vaihtoehtohoitojen antajina tai tarjoajina. Näin ollen viranomaiset eivät juuri valvo funktionaalisen lääketieteen harjoittajien toimintaa Suomessa. STM:n tavoitteena on lähitulevaisuudessa selkeyttää ja lisätä vaihtoehtohoitoihin liittyvää lainsäädäntöä.
Suomessa toimii Funktionaalisen lääketieteen yhdistys FLY ry, joka on perustettu vuonna 2001. Yhdistys määrittelee tehtäväkseen levittää asiallista tietoa terveysongelmien luonnonmukaisista hoitovaihtoehdoista ja edistää ennaltaehkäisevää terveydenhoitoa. Vaihtoehtohoitoja koskevissa ongelmissa voi ottaa yhteyttä Kilpailu- ja kuluttajavirastoon. Kuluttajalainsäädännön lisäksi vaihtoehtohoitoja koskevat muun muassa vahingonkorvauslainsäädäntö ja rikoslaki. Ravintolisävalmisteet kuuluvat elintarvikelain piiriin, ja niitä valvoo Ruokavirasto.
Kritiikkiä.
Terveyssosiologian dosentti Markku Myllykankaan mukaan vakuuttavan tieteellisen näytön sijaan funktionaalinen lääketiede ratsastaa muun muassa yksittäisillä potilastapauksilla ja todistajalausunnoilla, kuten muukin uskomuslääkintä. Funktionalistit tekevät lukemattomia testejä jahdatessaan asiakkaistaan esimerkiksi hivenaineiden "puutostiloja". Funktionaalinen lääketiede pyörii usein ovelasti lääkkeiksi naamioitujen ravintolisien, antioksidanttien, hivenaineiden ja vitamiinien ympärillä.
Viranomaiset ovat pitäneet funktionaalisen lääketieteen perustajana pidetyn Jeffrey Blandin ravitsemus- ja laihdutusvalmistemarkkinointia sekä terveysvaikutusväitteitä vilpillisinä.
Vuonna 2014 American Academy of Family Physicians (Yhdysvaltain perhelääkäriyhdistys) kielsi opintopisteet funktionaalisen lääketieteen kursseista todennettuaan eräät sen hoidot "vahingollisiksi ja vaarallisiksi. Vuonna 2018 yhdistys salli kuitenkin katsaukset siihen, mikä on funktionaalinen lääketiede, muttei pisteitä sen hoitojen opettamisesta. Näin lääkäri tietäisi, mistä potilas puhuu kysyessään "funktionaalisesta lääketieteestä".
Dosentti, osastonylilääkäri Risto Julkunen (KYS:n sisätautien klinikka) varoittaa monista funktionaalisen lääketieteen diagnooseista ja hoidoista Duodecim-lehdessä. Hänen mukaansa funktionaalisen lääketieteen kannattajat viittaavat julkaisuihin Rees 2002 ja Stone ym. 2002, jotka ennemminkin pohtivat filosofisesti ja ajatuksen lennon avulla potilaan kohtaamista ja vuorovaikutusta kuin sisältävät tutkimuksellisesti "tiukkaa tieteellisyyttä". Lisäksi funktionaalisessa lääketieteessä poiketaan Stonen ym. suosituksesta. Julkunen arvostelee mm. diagnoosia "hiivasyndrooma" tieteelliseen todistusaineistoon perustumattomaksi, samoin kuin eräitä muita funktionaalisen lääketieteen edustajien tekemiä "dysbioosi"-diagnooseja. Funktionaalisen lääketieteen edustaja Paula Heinonen on kirjoittanut aiheesta kirjan (2004), johon Julkunen pohjaa arvostelunsa ulkomaisten edustajien teosten ohella.
Skeptikkosivustolle kirjoittavan yhdysvaltalaisen eläkkeellä olevan perhelääkärin Harriet Hallin mukaan kuvauksen epämääräisyyttä on pidetty tarkoituksellisena markkinointipuheena ja hoitoja hyödyttöminä. Samoin suhtautuu yhdysvaltalaisen järjestön Science-Based Medicine -järjestön (SBM) kirjoittaja lääkäri David Gorski.