tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Nils Dardel

Nils Elias Kristofer von Dardel, tunnettu nimellä Nils Dardel, joskus myös "Nils de Dardel" (25. lokakuuta 1888 Bettna, Flen – 25. toukokuuta 1943 New York), oli ruotsalainen taidemaalari.
Elämä ja ura.
Dardel opiskeli Ruotsin kuninkaallisessa taideakatemiassa 1908–1910 ja muutti sen jälkeen Pariisiin. Hän teki myös opintomatkoja Aasiaan ja matkusteli muutenkin jatkuvasti ympäri maailmaa.
Dardelin tunnetuimpia maalauksia ovat "Crime Passionnel", "Svarta Diana" ja "Den döende dandyn", jotka kaikki kuuluvat Tukholman Moderna museetin kokoelmiin. Dardell teki paljon myös tilausmuotokuvia.
Dardel muutti toisen maailmansodan vuosina ensin Kuuban Havannaan ja sieltä New Yorkiin. Hän kuoli sydänkohtaukseen newyorkilaisessa taiteilijahotellissa. Hän kärsi vakavasta sydänviasta ja pelkäsi kuolevansa nuorena. Kuolemanpelko oli yksi hänen taiteensa keskeisistä teemoista.
Lokakuussa 2012 Dardelin maalaus "Vattenfallet" myytiin Bukowskin huutokaupassa 25 miljoonalla Ruotsin kruunulla, mikä teki siitä siihen asti kalleimman ruotsalaisen modernistisen maalauksen.
Yksityiselämä.
Nils Dardel kuului von Dardelin aatelissukuun. Hänen isoisänsä oli taidemaalari Fritz von Dardel. 
Dardel oli avoimesti biseksuaali aikana, jolloin homoseksuaalisuus oli Ruotsissa kiellettyä. Hänellä oli suhde taiteenkerääjä ja balettiseurueen perustaja Rolf de Marén kanssa. 
Dardel kihlautui salaa Nita Wallenbergin kanssa 1918, mutta suku ei hyväksynyt taiteilijaa ja kihlaus purettiin. Nita vaikutti voimakkaasti Dardelin taiteeseen vuosina 1917-1920.
Vuosina 1921–1934 Nils Dardel oli naimisissa kirjailija Thora Klinckowströmin (1899–1995) kanssa. Heidän tyttärensä oli taiteilija Ingrid von Dardel (1922–1962), jonka poikia ovat taidemaalarit Henry Unger (s. 1945) ja Nils Ekwall (s. 1954).
Dardel vietti loppuelämänsä vuodesta 1930 lähtien amerikan-ruotsalaisen kirjailijan Edita Morrisin s. Toll (1902—1988) kanssa, joka oli tahollaan naimisissa kirjailija ja toimittaja Ira Victor Morrisin kanssa.
Naisten Viiri

Naisten Viiri oli Yhdysvalloissa vuosina 1936–1978 ilmestynyt suomenkielinen kommunistinen naistenlehti.
"Toverittaren" ja "Työläisnaisen" toimintaa jatkanut "Naisten Viiri" ilmestyi aluksi "Eteenpäin"-lehden sisarjulkaisuna New Yorkin osavaltion Yonkersissa. "Työmies–Eteenpäin"-lehden perustamisen yhteydessä vuonna 1950 se siirtyi Wisconsinin Superioriin. "Naisten Viirin" toimittajina työskentelivät muun muassa Emma Mattila (1930- ja 1940-luvuilla), Emma Tuominen (1950-luvulla), Frank Walli (1960-luvulla) ja Helen Kruth-Leiviskä (1970-luvulla). 
Alaotsikolla "The only Finnish women’s journal in America" julkaistu kaksitoistasivuinen viikkolehti sisälsi poliittisen aineiston lisäksi yleisluontoisia naisia kiinnostavia artikkeleita ja uutisia, kotitalousneuvoja ja kaunokirjallisuutta, joiden tarkoitus oli vedota myös laajempaan yleisöön. Lehti lakkasi suomenkielisen lukijakunnan vähennyttyä.
Tert-butyylidimetyylisilyylikloridi

tert"-Butyylidimetyylisilyylikloridi eli tert"-butyylidimetyylikloorisilaani (C6H15SiCl) on silaaneihin kuuluva piitä sisältävä orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään orgaanisen kemian synteeseissä.
Ominaisuudet.
"tert"-Butyylidimetyylisilyylikloridi on huoneenlämpötilassa valkoista kiteistä ja hygroskooppista ainetta. Yhdiste liukenee moniin orgaanisiin liuottimiin esimerkiksi tetrahydrofuraaniin, dimetyyliformamidiin ja dikloorimetaaniin.
Valmistus.
"tert"-Butyylidimetyylisilyylikloridia voidaan valmistaa kloorin ja "tert"-butyylidimetyylisilaanin välisellä reaktiolla..
"tert"-Butyylidimetyylisilyylikloridia käytetään liittämään karboksyylihappoihin, alkoholeihin, fenoleihin, amiineihin ja tioleihin suojaryhmäksi "tert"-butyylidimetyylisilyyliryhmä ja katalyyttinä käytetään imidatsolia tai 4-dimetyyliaminopyridiiniä. Tämä ryhmä on hyvin steerisesti estynyt, minkä vuoksi suojatut ryhmät eivät reagoi epätoivotulla tavalla. Suojaus voidaan purkaa tetrabutyyliammoniumfluoridin avulla. "tert"-Butyylidimetyylisilyyliryhmän vakauden vuoksi tert-butyylidimetyylisilyylikloridia käytetään myös suhteellisen stabiilien silyylienolieettereiden, keteenien ja keteeniasetaalien valmistamiseen. Näillä yhdisteillä on käyttöä orgaanisten synteesien välituotteina.
Monokini 2.0

Monokini 2.0 on suomalaisen taiteilijakaksikko Tärähtäneiden ämmien vuonna 2013 aloittama muotia, valokuvausta ja voimaannuttamista yhdistävä yhteisötaideprojekti. Projektin kohderyhmänä on erityisesti rintasyöpää sairastavat ja sairastaneet naiset, jotka ovat läpikäyneet rinnanpoistoleikkauksen. Projektiin osallistuneet 10 suomalaista muotisuunnittelijaa suunnittelivat yksirintaisille naisille uima-asuja. Monokini 2.0 -projektin valokuvien mallit ovat jokainen sairastaneet rintasyövän. 
Monokini 2.0 -projekti ottaa kantaa vallitseviin kauneusihanteisiin ja viestittää, kuinka rinnan rekonstruktioleikkaus on jokaisen yksilön oma valinta. Projekti käsittelee myös länsimaisia käsityksiä alastomuudesta ja paljastamisesta.
Projektin saama huomio.
Monokini 2.0 -projekti on saanut runsaasti julkisuutta sekä suomessa että ulkomailla. Projektista on uutisoinut mm. Daily Mail, Helsingin Sanomat, New York Daily News, The Huffington Post, The Times of India ja Al Jazeera. 
Monokini 2.0 -projekti sai laajaa julkisuutta, kun laulaja Lady Gagan hyväntekeväisyysjärjestö Born This Way Foundation kirjoitti Facebook-sivuillaan projektista. Kirjoitus aiheutti valtavan yleisöryntäyksen Monokini 2.0 -projektin nettisivuille ja kaatoi sivut kahdesti. 
Monokini 2.0 Catwalk Show.
Monokini 2.0 Catwalk Show järjestettiin 30. elokuuta 2015 Yrjönkadun uimahallissa Helsingissä. Päivän aikana järjestettiin kaksi muotinäytöstä, joissa Monokini 2.0 -projektin uima-asut esiteltiin yleisölle ensi kertaa valokuvien ulkopuolella. Muotinäytöksessä suunnittelijoiden uima-asuja esittelivät rintasyöpää sairastaneet naiset, joille puvut alun perin suunniteltiin. Lisäksi tapahtumassa esiintyi laulaja Astrid Swan yhtyeineen, Suomen Uimaliiton taitouintijoukkue ja Mamo-kuoro.
Karkeakarvainen istrianajokoira

Karkeakarvainen istrianajokoira () on kroatialainen koirarotu. Rotu on jalostettu 1800-luvun puolivälissä ketun ja jäniksen metsästykseen. Rotua käytetään myös karkottavana lintukoirana ja villisian metsästykseen. Jotkut yksilöt osoittavat myös noutotaipumusta ja hakevat saaliin niin vedestä, kuin maalta.
Ulkonäkö.
Säkä voi vaihdella huomattavasti, koska koiran ensisijainen käyttötarkoitus on metsästäminen. Rotua arvioidessa kiinnitetäänkin enemmän huomiota suorituskykyyn kuin ulkonäköön. Istrianajokoiran paino voi vaihdella 16–28 kg välillä ja säkäkorkeus on noin 44–58 cm. Nartun ihanne säkä on 50 cm ja uroksen ihanne 52 cm. 
Rodun karkea karva on hyvin säänkestävä. Peitinkarva on noin 5–8 cm pitkää ja koiralla on pohjavilla. Koiran pääväri on puhtaan valkoinen ja siinä yleensä on oransseja laikkuja. Korvat ovat lupat ja häntä piiskamainen. Koiran yleisilmeeseen kuluvat tuuheat kulmakarvat ja viikset.
Luonne ja käyttäytyminen.
Istrianajokoira ei sovi pelkästään seurakoiraksi, vaan tarvitsee metsästävän kodin. Koira on helposti koulutettavissa ja sitä käytetään paljon erilaisissa metsästysmuodoissa. Koiralla löytyy kuitenkin luonnetta, mutta se ei ole koskaan ihmiselle aggressiivinen.
Alkuperä.
Karkeakarvainen istrianajokoira on jalostettu lyhytkarvaisesta muodosta risteyttämällä sitä griffon vendeénin kanssa. Suomessa rotu on vielä melko harvinainen ja tuntematon. Ensimmäiset viisi karkeakarvaista istrianajokoiraa on tuotu Suomeen 2008 Serbiasta.
Muunnokset.
Sloveniassa rodusta on hyväksytty yksivärinen keltainen muunnos (, ). Se saa osallistua Sloveniassa näyttelyihin omassa luokassaan.
USS Wesson (DE-184)

USS Wesson (runkonumero DE-184) oli Yhdysvaltain laivaston Cannon-luokan saattuehävittäjä toisessa maailmansodassa, jolloin se suojasi Atlantilla saattueita.
Valmistus.
Alus tilattiin Federal Shipbuilding and Dry Dock Companyltä Newarkista New Jerseystä, missä köli laskettiin 29. heinäkuuta 1943. Alus laskettiin vesille 17. lokakuuta kumminaan rouva Eleanor Wesson ja otettiin palvelukseen vielä saman vuoden lopulla 11. marraskuuta ensimmäisenä päällikkönään H. Reich.
Palvelus.
Alus luovutettiin 10. tammikuuta 1951 MDAP-ohjelman perusteella Italialle, joka liitti sen laivastoonsa nimellä "Andromeda" runkonumerolla F-952. Alus poistettiin Yhdysvaltain laivaston alusluettelosta 26. maaliskuuta.
Alus poistettiin tammikuussa 1972 Italian laivaston alusrekisteristä ja se romutettiin.
USS Gandy

USS Gandy (runkonumero DE-764) oli Yhdysvaltain laivaston Cannon-luokan saattuehävittäjä toisessa maailmansodassa, jolloin se suojasi Atlantilla saattueita.
Valmistus.
Alus tilattiin Tampa Shipbuilding Companyltä Tampasta Floridasta. Se laskettiin vesille 12. joulukuuta 1943 kumminaan Andrew Jackson Gandyn sisar Ruby Gandy ja otettiin palvelukseen 7. helmikuuta 1944 ensimmäisenä päällikkönään W. A. Sessions.
Palvelus.
Alus luovutettiin 10. tammikuuta 1951 MDAP-ohjelman perusteella Italialle, joka liitti sen laivastoonsa nimellä "Altair" runkonumerolla F-951.
Mancini (täsmennyssivu)

Mancini [] on italialaisperäinen sukunimi, joka etymologisesti tarkoittaa ”vasenkätinen”. Tunnettuja Mancini-nimisiä henkilöitä ovat:
Ansaintamalli

Ansaintamalli () on käsite, jolla kuvataan tulojen hankkimista. Ansaintamalli määrittelee tulolähteet, yrityksen tai muun toimijan tarjoaman hyödyn (value), hyödyn hinnoittelun ja maksajan. Mallin avulla on tarkoitus tunnistaa tuote tai palvelu, jonka avulla syntyy tuottoa sekä ymmärtää tavat, joilla tuotetta tai palvelua myydään. 
Liiketoimintamalli, ansaintalogiikka ja ansaintamalli.
Liiketoimintamalli, ansaintalogiikka ja ansaintamalli liittyvät toisiinsa ja muodostavat monitasoisen yrityksen toimintaperiaatteita kuvaavan jäsennyksen. Liiketoimintamalli on yläkäsite, jota ansaintalogiikka ja -malli täsmentävät.
Ansaintalogiikka strategisena käsitteenä kertoo yrityksen toiminnan tuloksellisuudesta osoittaessaan tulojen kertymisen tavat. Ansaintamalli voidaan käsittää suppeammin operatiivisiksi hinnoitteluperiaatteiksi, jotka täsmentävät yrityksen tulonmuodostuksen. 
Ansaintamalleja.
Keskeiset ansaintamallit ovat seuraavat:
Michael Pax

Michael "Mikko" Pax (5. joulukuuta 1930 Berliini, Saksa – 10. syyskuuta 2015 Kirkkonummi) oli saksalaissyntyinen suomalainen biodynaamisen maanviljelyn uranuurtaja. Hän on suomalaisen luomuverkoston historian kannalta yksi merkittävimpiä henkilöitä, sillä hänen ansiotaan on Biodynaamisen yhdistyksen neuvonta- ja kurssitoiminnan alkaminen 1950-luvun lopulla.
Pax muutti Suomeen 1954 biodynaamisen tilan tilanhoitajaksi Paraisille. Hän aloitti 1960-luvulla Biodynaamisen yhdistyksen viljelykonsulenttina ja viljeli Kirkkonummella omaa vihannestilaa.
Lentopallon miesten Euroopan-mestaruuskilpailut 1977

Lentopallon Euroopan-mestaruuskilpailut 1977 pelattiin Suomessa 25. syyskuuta - 2. lokakuuta. Kyseessä olivat järjestyksessään kymmenennet miesten lentopallon Euroopan-mestaruuskilpailut ja ne järjestettiin samanaikaisesti naisten turnauksen kanssa. Kisapaikkakuntina toimivat Helsinki, Tampere, Oulu ja Turku. Suomen joukkue sijoittui kisoissa yhdenneksitoista voitettuaan avausottelussaan 25. syyskuuta Unkarin Helsingissä 3–1 ja päätösottelussaan Alankomaat.
Alkulohkot.
Lohko A.
Helsinki
Lohko B.
Tampere
Billy Ions

William Greenwell “Billy” Ions (s. 11. maaliskuuta 1994 Ashington, Englanti) on englantilainen uransa lopettanut jalkapalloilija, joka pelasi lähes koko ammattilaisuransa pääosin Suomen kentillä.
Ura.
Ions on syntynyt Englannissa, mutta muutti jo lapsena perheensä kanssa Espanjaan Teneriffalle. Seuratasolla hän edusti paikallisen CD Tenerifen juniorijoukkueita. Helmikuussa 2010 Ions siirtyi takaisin Englantiin Newcastle Unitedin junioreihin ja edelleen kaksi vuotta myöhemmin Leeds Unitedin organisaatioon.
Keväällä 2013 Ions siirtyi Kakkosessa pelanneeseen PS Kemi Kingsiin. Hän muodosti Christian Eisselen kanssa tehokkaan hyökkäyskaksikon, tehden joukkueensa maaleista yli puolet. PS Kemi voitti lohkonsa, mutta hävisi nousukarsinnassa HIFK:lle. Kaudella 2014 joukkue voitti taas Kakkosen lohkonsa ja onnistui nousemaan Ykköseen karsintojen kautta. Ions teki jälleen yhdessä Jonte Smithin kanssa yli puolet PS Kemin sarjamaaleista. Kaudella 2015 PS Kemi sijoittui ensimmäiselle tilalle Ykkösessä ja saavutti nousun Veikkausliigaan. Ions itse oli jaetulla toisella sijalla maalintekijätilastossa 17 maalillaan. Lisäksi hänet valittiin kauden 2015 Ykkösen parhaaksi pelaajaksi.
Ions siirtyi elokuussa 2016 Kemistä loppukauden mittaisella lainasopimuksella SJK:n riveihin. Samalla hän solmi uuden seuransa kanssa sopimuksen kahdesta seuraavasta kaudesta.
Billy Ionsilla on kasassa Veikkausliigassa ennen kauden 2019 alkua kaikkiaan 68 ottelua ja niissä tehtynä 25 maalia. Syyskuussa 2020 Ions ja SJK purkivat sopimuksensa yhteisellä päätöksellä.
Ions ei jatkanut uraansa jalkapalloilijana enää kauden 2020 jälkeen.
Perhetutkimus

Perhetutkimus on tutkimusala jonka kohteena ovat erilaiset perheet ja niihin liittyvät ilmiöt. Artikkeli on katsaus yleisempiin perhetutkimuksen teorioihin, tutkimuksiin ja suuntauksiin. 
Keskeiset teoreettiset suuntaukset vuosikymmenittäin.
Varhaisimmat suuntaukset ovat 1950-luvulle ajoittuvat Talcott Parsonin teoria universaalista perheestä ja Erik. H. Eriksonin esittämä psykososiaalisia kehitysvaiheita koskeva teoria. 1970 -luvulla nousivat Juri Bronfenbrennerin bioekologisen mallin sovellus perheeseen ja Dorothy E. Smithin feministis-marxilais painottunut tulkinta siitä, miten perhe tuotetaan ideologisesti. (2014, 9)
1980-luvulla alkoi nousta näkökulma, jossa perhettä tarkasteltiin elämänkulun aikaa vaihtelevana yhteisönä. Enemmän huomiota kuitenkin sai yhä perhetutkimusta hallinnoiva konstruktionistinen suuntaus. Painotetaan sosiaalisen todellisuuden, niin myös perheen diskursiivista luonnetta eli sitä, että perheen jäljille päästään puhetta ja tekstejä tutkimalla (2014, 8-9). 
1990-luvulla rinnalle nousi konfiguraatiotutkimus. Siinä perhettä tarkasteltiin monien suhdeverkostojen leikkauspisteenä, sekä toisaalta perheen käytäntöjä ja arkielämää koskevaa tutkimus. (2014, 9-10) 2000-luvulla joukkoon liittyi evoluutioteoriasta noussut tulkinta perhemuodostuksen säännöistä. 
Perhetutkimusta tekevät tahot Suomessa.
Jyväskylän yliopistolla on vuonna 1990 perustettu monitieteinen Perhetutkimuskeskus. Sen päätieteenalat ovat kasvatustieteet, psykologia ja sosiaalitieteet. Tutkimusten lisäksi keskus edistää sekä tohtorikoulutusta että post doc -tutkimusta. Perhetutkimuskeskuksen sivuilta löytyy ajankohtaista tietoa toiminnasta ja tutkimusaiheista.
Myös Väestöntutkimuslaitos tutkii perhesuhteita Suomessa. Erityisenä kohteena ovat suomalaisten parisuhteet, perheeseen sekä lasten hankintaan liittyvät valinnat ja asenteet. Tutkimusote on poikkitieteelinen, joka toteutuu väestötieteellisen, sosiologisen ja psykologisen asiantuntijuuden kautta. Väestöntutkimuslaitos on julkaissut vuodesta 1997 vuosittaisen perhebarometrin, jossa esitetään alueellisesti kattavaa tietoa jostakin perhettä koskevasta yhteiskunnallisesta teemasta. Toimintaa on tukenut alusta asti Alli Paasikiven Säätiö.
Angus Deaton

Angus Deaton (s. 19. lokakuuta 1945 Edinburgh) on skotlantilaissyntyinen mikrotaloustieteilijä. Hän sai vuoden 2015 Nobelin taloustieteen palkinnon kulutusta, köyhyyttä ja hyvinvointia koskevista tutkimuksistaan.
Deaton väitteli taloustieteen tohtoriksi Cambridgen yliopistossa vuonna 1974. Hän on toiminut taloustieteen professorina Princetonin yliopistossa vuodesta 1983. Deatonilla on sekä Britannian että Yhdysvaltain kansalaisuus.
Archánes (palatsi)

Archánes (; myös transl. "Arhánes") on minolaisaikaisen palatsin ja asutuksen arkeologinen kohde Kreetan saarella Kreikassa. Se sijaitsee Archánesin kaupungissa Archánes-Asteroúsian kunnassa. Kohde on saanut nimensä nykyisestä kaupungista. Sen minolaisaikaista nimeä ei tunneta.
Historia.
Archánesin palatsin arvioidaan olleen rakennettu noin vuonna 1900 eaa. samaan aikaan muiden suurten minolaisten palatsien kanssa. Se tuhoutui maanjäristyksessä 1700-luvulla eaa. ja uudelleen 1600-luvulla eaa., ja jälleenrakennettiin kummallakin kerralla. Lopullisesti se tuhoutui noin vuonna 1450 eaa. Paikan arvioidaan kuitenkin säilyneen käytössä myös mykeneläisellä jälkipalatsikaudella noin vuoteen 1200 eaa. saakka.
Archánesin palatsin käytössä oli lähellä sijaitseva Fournín hautausmaa, joka on merkittävin tunnettu minolainen hautausmaa. Lisäksi lähellä ovat sijainneet muun muassa Anemóspilian pyhäkkö sekä Gioúchtas- eli Juktasvuoren vuorenhuippupyhäkkö.
Aluetta tutki ensimmäisenä Arthur Evans. Systemaattiset kaivaukset aloittivat Giánnis Sakellarákis ja Éfi Sapouná (myöh. Sapouná-Sakellaráki) vuonna 1964.
Rakennus ja löydökset.
Palatsin rauniot ovat Archánesin kaupungin alla. Palatsin on arvioitu olleen suunnilleen samankokoinen kuin Knossoksen ja Faistoksen palatsit. Palatsi on sijainnut noin kahdeksan kilometriä Knossoksen palatsista etelään. Palatsin tutkittu pääosa sijaitsee Áno Archánesissa kaupunginosassa, joka tunnetaan nimellä Tourkogeitoniá (”Turkkilaiskaupunginosa”). Palatsista on kaivettu tähän mennessä muun muassa monumentaalinen sisäänkäynti, jossa on propylon, erilaisia huoneita, portaikkoja ja valokuilu, pyhäkkö, varastohuoneita sekä osa palatsin keskuspihasta. Osia palatsista on löydetty myös muualta kaupungista. Näihin kuuluu muun muassa sisterni, osa teatterialueesta, palatsin arkisto sekä muurien osia. Palatsia ei ole kuitenkaan voitu kaivaa ja tutkia kokonaan, koska se on suureksi osaksi rakennusten peittämä.
Rakennus on todennäköisesti ollut kaksikerroksinen ja se on ollut koristeltu seinämaalauksilla. Raunioista on löydetty muun muassa erilaisia saviastioita, rituaaliesineitä, norsunluisia idoleita, savesta tehty minolaisen talon pienoismalli sekä lineaari-A-tauluja.
Koska palatsi on sijainnut hyvin lähellä Knossosta eikä paikkaa ole voitu tutkia kokonaan, on myös epäilty sitä, olisiko kohde todella ollut palatsi termin tiukimmassa merkityksessä. Toisaalta rakennus on löytöjen perusteella ollut sekä hallinnollisessa, kaupallisessa että uskonnollisessa käytössä, se on suurikokoinen, ja sen arkkitehtuurissa on kaikki palatsien keskeiset piirteet.
Kohde ei ole säännöllisesti avoinna yleisölle, mutta osia siitä voi nähdä kadulta. Alueelta tehtyjä esinelöytöjä on esillä Archánesin arkeologisessa museossa.
Foúrnou Koryfí

Foúrnou Koryfí (; myös "Foúrnou Korifí", "Fúrnu Korifí") on minolaisaikaisen asutuksen arkeologinen kohde Kreetan saarella Kreikassa. Se sijaitsee Ierápetran kunnassa noin 3,5 kilometrin päässä Mýrtoksen kylästä. Paikka sijaitsee kukkulan huipulla ja ylärinteellä lähellä Libyanmeren rantaa. Paikan nimi on nykyaikainen. Asutuksen minolaisaikaista nimeä ei tunneta.
Paikka on ollut asuttuna pelkästään EM II -kaudella eli noin vuosina 2900–2300 eaa. Näin sen löydökset antavat merkittävää tietoa juuri tämän aikakauden elämästä. Asutuksen historiassa on kaksi vaihetta, ensimmäinen EM IIA -kaudella ja toinen EM IIB -kaudella, jonka lopuksi asutus tuhoutui tulipalossa. Arkeologiset kaivaukset alueella suoritettiin vuonna 1967 Peter Warrenin johdolla.
Asutuksen koko on noin 1 250 neliömetriä ja se on koostunut noin sadasta talosta tai huoneesta. Niiden luonteesta on esitetty erilaisia teorioita. Rakennuksiin kuuluu useita työpaja- ja säilytyshuoneita muun muassa keramiikkaa ja villantuotantoa varten. Erään tulkinnan mukaan rakennusten samankaltaisuus osoittaa, ettei yhteisö vielä tuntenut sosiaalista hierarkiaa. Asutusta on ympäröinyt kivinen muuri.
Lähellä Mýrtoksen kylää, noin 1,7 kilometriä länteen Foúrnou Koryfístä, sijaitsee myös Mýrtos Pýrgoksen minolaisen asutuksen kohde.
Karfí

Karfí (; myös "Karphi") on vuorenhuippu ja minolaisaikaisen asutuksen arkeologinen kohde Kreetan saarella Kreikassa. Se sijaitsee Díktivuorilla Lasíthin ylätasangon pohjoispuolella noin 1 100 metrin korkeudessa. Asutus käsitti Karfín ja Mikrí Kopránan vuorenhuippujen välisen tasaisemman alueen. Paikan nykyaikainen nimi on peräisin vuorenhuipusta. Asutuksen minolaisaikaista nimeä ei tunneta.
Keskiminolaisella kaudella (n. 2000–1600 eaa.) paikalla oli todennäköisesti vuorenhuippupyhäkkö. Myöhäisminolaisella kaudella (LM IIIC, noin 1190–1170 eaa.) paikalle syntyi asutus, joka toimi turvapaikkana alemmista minolaisasutuksista muuttaneille. Tutkijoiden mukaan Karfín asukasluku on ollut suurimmillaan noin 3 500.
Asutus säilyi käytössä aliminolaiselle kaudelle (n. 1100–950 eaa.), jolloin sen asukkaat olivat viimeisiä minolaisia, niin kutsuttuja eteokreettejä. Tämän jälkeen se hylättiin vähitellen. Paikalta on löytynyt suhteellisen vähän muinaisesineitä, koska asutus ei monien muiden minolaisten asutusten tavoin tuhoutunut äkkiä, vaan ihmiset veivät esineet mukanaan kun paikka hylättiin.
Asutuksesta on tunnistettu useita pyhäkköjä. Yksi merkittävimmistä esinelöydöistä on jumalatarhahmo, jonka kädet on nostettu ylös rukous- tai siunausasentoon. Asutuksen ympäriltä on löydetty hauta-alueita ja useita pieniä "tholos"-hautoja.
Alueen kaivaukset suoritti John Pendlebury vuosina 1937–1939. Paikan arkeologisen merkittävyyden oli ymmärtänyt jo Arthur Evans.
Mýrtos Pýrgos

Mýrtos Pýrgos (; myös "Mírtos Pírgos") eli "Pýrgos Mýrtou" (Πύργος Μύρτου; myös "Pírgos Mírtou") on minolaisaikaisen asutuksen arkeologinen kohde Kreetan saarella Kreikassa. Se sijaitsee Ierápetran kunnassa lähellä Mýrtoksen kylää. Paikan nimi on nykyaikainen ja tulee paikalle myöhemmin rakennetusta tornista ("pýrgos"). Asutuksen minolaisaikaista nimeä ei tunneta.
Asutuksen huippukautta olivat EM II – LM I -kaudet eli noin vuodet 2200–1450 eaa. Tutkimuksessa asutuksen historia on jaettu neljään vaiheeseen: Pýrgos I tuhoutui tulipalossa EM IIB -kaudella. Pýrgos II asutettiin uudestaan MM IA -kaudella. Pýrgos III oli olemassa vanhalla palatsikaudella (MM IB–MM II) ja Pýrgos IV myöhäisellä minolaisella kaudella (LM IA/B). Alueen arkeologiset kaivaukset suoritettiin vuosina 1969–1970 ja 1981–1982 Gerald Cadoganin johdolla.
Asutuksen merkittävin rakennus on suuri ”huvila”, joka oli rakennettu Pýrgos IV -vaiheessa. Rakennuksen arkkitehtuuri muistuttaa minolaisia palatseja: siinä on ollut kaksi tai jopa kolme kerrosta, keskuspiha, portaikko ja valokuiluja. Rakennus on todennäköisesti ollut yhteisön hallitsijan asunto. Sen ympärillä on muita taloja, työpajoja ja varastotiloja. Alueelta on löydetty muun muassa lineaari-A-kirjoituksia.
Lähellä Mýrtoksen kylää, noin 1,7 kilometriä itään Pýrgoksesta, sijaitsee myös Foúrnou Koryfín minolaisen asutuksen kohde.
Palaíkastro

Palaíkastro (; transl. myös "Palékastro"; ) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kreetan saaren itäosassa. Se kuuluu hallinnollisesti Siteían kuntaan, Lasíthin alueyksikköön ja Kreetan alueeseen. Aiemmin kylä kuului Ítanoksen kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Siteían kunnan Ítanoksen kunnallisyksikköön. Kylän väkiluku on 953 (vuonna 2011).
Palaíkastro, suomeksi ”Vanha linna”, muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Τοπική Κοινότητα Παλαικάστρου, "Topikí Koinótita Palaikástrou"), johon kuuluvat varsinaisen Palaíkastron kylän lisäksi kylät Agkáthia, Chióna, Chochlakiés, Koureménos, Kyriamádi, Lýdia, Mertýdia ja Vígla sekä Toploú. Koko yhdyskunnan väkiluku on 1 227.
Palaíkastron alueen nähtävyyksiin kuuluvat muun muassa Rousolákoksen (myös Roussolákkos) minolaisaikaisen asutuksen arkeologinen alue, joka sijaitsee pari kilometriä kylästä itään lähellä Chiónan kylää, sekä Toploún luostari, joka sijaitsee noin viisi kilometriä luoteeseen.
Psykosynteesi

Psykosynteesi on italialaisen lääkärin ja psykoanalyytikon Roberto Assagiolin kehittämä ihmisen kehittymiseen ja henkiseen kasvuun keskittyvä kokonaisvaltainen psykologian muoto ja osa transpersonaalisen psykologian koulukuntaa. Psykosynteesin mukaan ihminen on holistinen kokonaisuus, jossa sielu, keho, tunteet ja mieli ovat läheisessä vuorovaikutuksessa keskenään. Psykosynteesi keskittyy siihen, mikä ihmisessä on tervettä ja pyrkii vahvistamaan sitä. Keskeinen käsite psykosynteesissä on oma tahto, sen löytyminen ja sen ohjauksessa eläminen.
Psykosynteesi – sielun psykologiaa.
1900-luvun alussa italialaislääkäri Roberto Assagioli (1888-1974) loi perustan psykosynteesille. Hän otti vaikutteita psykoanalyysistä, lääketieteestä, filosofiasta, uskonnoista ja nykytieteestä. 
Painopisteenä voimavarat.
Psykosynteesi keskittyy siihen, mikä jokaisessa yksilössä on tervettä. Psykosynteesi keskittyy ihmisessä oleviin voimavaroihin ja kasvun mahdollisuuteen. Tahto on psykosynteesin keskeinen käsite. 
Käytännönläheistä psykologiaa.
Psykosynteesi on käytännönläheistä psykologiaa. Roberto Assagioli kehitti erilaisia käytännöllisiä työskentelytekniikoita, muun muassa ohjatut meditaatiot, symbolityöskentely, luova maalaaminen ja piirtäminen sekä kehon liike.
Italian Firenzessä toimii Instituto de Psicosintesi Dr Piero Ferruccin johdolla. Muualla muun muassa The Psychosynthesis &amp; Education Trust (perustettu 1965, Britannia), Institute of Psychosynthesis (1986, Uusi-Seelanti) ja The Association for the Advancement of Psychosynthesis (AAP) (1995, Yhdysvallat) sekä Suomessa Suomen Psykosynteesiyhdistys ry (2011, Helsinki).
Carlo Bergamini (F593)

Carlo Bergamini (runkonumero F593) oli Italian laivaston Bergamini-luokan fregatti.
Valmistus.
Alus tilattiin CRDA:n Triesten telakalta, missä köli laskettiin 19. heinäkuuta 1959. Se laskettiin vesille 16. kesäkuuta 1960 ja liitettiin laivastoon 23. kesäkuuta 1962.
Palvelus.
Alus poistettiin alusluettelosta marraskuussa 1981.
Rousolákos

Rousolákos (; myös "Roussolákkos", "Rusolákos") on minolaisaikaisen kaupungin arkeologinen kohde Kreetan saarella Kreikassa. Se sijaitsee Siteían kunnassa lähellä Chiónan kylää, noin kaksi kilometriä itään Palaíkastron kylästä. Siksi alueeseen viitataan usein myös "Palaíkastron" nimellä. Kummatkin nimet ovat nykyaikaisia. Paikan minolaisaikaista nimeä ei tunneta.
Historia.
Rousólakoksen alue on ollut asuttu viimeistään varhaiselta minolaiselta kaudelta (EM II, noin 2900–2300 eaa.) lähtien. Kaupunki itsessään kehittyi keskiminolaisella kaudella (MM IB–MM IIA, noin 1900–1640 eaa.) ja kasvoi edelleen myöhäisminolaiselle kaudelle (LM IA/IB, noin 1600–1425 eaa.) saakka. Kaupunki oli toiseksi suurin tunnettu minolainen asutus Knossoksen jälkeen. Kaupungin ympäristö on ollut hyvää maanviljelysaluetta ja sieltä on ollut hyvä kulkuyhteys saaren sisäosiin. Chiónan lahti muodosti puolestaan suojaisan sataman kaupungin käyttöön. Kaupunkia palveli Petsofáksen vuorenhuippupyhäkkö, joka on yksi lajinsa merkittävimmistä. Káto Zákroksen palatsi sijaitsi noin kaksi kilometriä etelään.
Kaupunki tuhoutui useasti maanjäristyksissä. LM IB -kaudella noin 1480–1425 eaa. se tuhoutui tulipalossa kaikkien muiden minolaisten kohteiden tavoin, mutta paikka säilyi silti asuttuna myös tämän jälkeen.
Alueen järjestelmälliset arkeologiset kaivaukset suoritettiin vuosina 1902–1906 R. Bosanquetin ja R. M. Dawkinsin johdolla sekä vuosina 1962–1963 Hugh Sackettin ja Mervyn Pophamin johdolla. Kaivauksia on suoritettu myös tämän jälkeen. Osa raunioista on nykyisin katettu.
Löydökset.
Kaupungilla on ollut selvästi suunniteltu pohjakaava, jossa kaupunki on jaettu kortteleihin. Kaupungin pääkadun pituus on 145 metriä. Siihen risteää kohtisuorasti kolme pienempää katua, joista yksi on 70 metriä pitkä. Tutkimuksessa korttelit on nimetty kirjaimin (kortteli Beta, kortteli Gamma jne.). Suurin kortteli, kortteli Delta, on kooltaan 1 800 neliömetriä. Jokaisessa korttelissa oli 4–5 taloa. Erityisesti pääkadun varrella olevat talot ovat selvästi olleet ylellisiä.
Kaupungissa on löydösten perusteella harjoitettu monipuolista käsityöläisyyttä, kauppaa ja maanviljelyä. Kaupungin läheltä on löydetty paljon muita minolaisaikaisia asutuksia, yksittäisiä taloja sekä hauta-alueita.
Vain pieni osa kaupungista on kaivettu esiin. Jotkut tutkijat ovat arvelleet, että maan alla saattaisi olla jopa palatsin rauniot.
Vasilikí (Lasíthi)

Vasilikí () on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kreetan saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Ierápetran kuntaan, Lasíthin alueyksikköön ja Kreetan alueeseen. Kylä on osa Pacheiá Ámmoksen kyläyhdyskuntaa. Kylän väkiluku on 72 (vuonna 2011).
Vasilikí on myös minolaisaikaisen asutuksen arkeologinen kohde. Asutuksen minolaisaikaista nimeä ei tunneta. Asutus on osoittautunut suhteellisen varhaiseksi minolaiseksi kyläksi, jossa on ollut useita vaiheita EM II -kaudelta (noin 2900–2300 eaa.) lähtien. Kylä oli suurimmillaan MM IA -kaudella (noin 2160–1900 eaa.) ja taloja rakennettiin ainakin vielä LM IA -kaudella (noin 1600–1480 eaa.). Kylä on tuhoutunut useaan otteeseen tulipalossa. Talot oli rakennettu aivan kiinni toisiinsa, niin että ne muodostivat ikään kuin yhden rakennuksen. Tutkimuksen alkuvaiheessa tämä tulkittiinkin eräänlaiseksi varhaisvaiheen ”palatsiksi”, mutta sittemmin kohde on nähty kylänä.
Alueen arkeologiset kaivaukset alkoivat vuosina 1903–1906 R. B. Seagerin johdolla ja jatkuivat vuonna 1953 N. Platonin johdolla sekä 1970–1982 ja uudelleen vuodesta 1990 A. A. Zoisin johdolla.
Virgilio Fasan (F594)

Virgilio Fasan (runkonumero F594) oli Italian laivaston Bergamini-luokan fregatti.
Valmistus.
Alus tilattiin Castellammaresta, missä köli laskettiin 6. maaliskuuta 1960. Se laskettiin vesille 9. lokakuuta. ja liitettiin laivastoon 10. lokakuuta 1962.
Palvelus.
Alus poistettiin alusluettelosta 7. joulukuuta 1988.
Vathýpetro

Vathýpetro (; myös "Vathípetro") on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kreetan saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Archánes-Asteroúsian kuntaan, Iraklionin alueyksikköön ja Kreetan alueeseen. Aiemmin kylä kuului Archáneen kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Archánes-Asteroúsian kunnan Archáneen kunnallisyksikköön. Kylän väkiluku on 13 (vuonna 2011).
Vathýpetro on myös minolaisaikaisen huvilan arkeologinen kohde. Se sijaitsee Píso Livádiassa Gioúchtas- eli Juktasvuoren kaakkoispuolella noin kilometrin kylästä luoteeseen. Huvila rakennettiin noin vuonna 1580 eaa. ja se tuhoutui maanjäristyksessä noin vuonna 1550 eaa. Tämän jälkeen sen eteläosa rakennettiin uudelleen ja oli käytössä noin vuoteen 1470 eaa., jolloin se tuhoutui. Rakennus on ollut maatalo, joka on ollut ainakin osittain kaksikerroksinen. Jälkimmäisen rakennusvaiheen raunioista on löydetty muun muassa viininpuristin, joka on yksi vanhimmista tunnetuista, sekä oliivinpuristin, lukuisia "pithoksia" ja kotipyhäkkö.
Kohteen arkeologiset kaivaukset aloitti Spyrídon Marinátos vuonna 1949.
Roberto Assagioli

Roberto Assagioli (27. helmikuuta 1888 – 23. elokuuta 1974) oli italialainen lääkäri ja psykiatri ja humanistisen ja transpersonaalisen psykologian pioneeri. Assagioli perusti psykologian suuntauksen psykosynteesin.
Psykosynteesin perustaja.
Assagioli oli psykoanalyytikkona tyytymätön psykoanalyysin riittämättömyyteen ja katsoi, että rakkaus, viisaus, luovuus ja tahto olivat osa-alueita, jotka tulisi sisällyttää psykoanalyysiin. Psykosynteesin kehittämisen Assagioli aloitti 1911, jolloin hän aloitti psykologian opintonsa. Hän jatkoi työtään psykosynteesin parissa kuolemaansa saakka. Freudin ja Assagiolin tiedetään olleen kirjeyhteydessä keskenään, vaikka he eivät milloinkaan tavanneet. Assagioli sanoi: "Psykosynteesi edellyttää psykoanalyysiä, tai pikemminkin, sisältää sen ensimmäisenä ja välttämättömänä vaiheena."
Assagiolin tarkoituksena oli luoda lähestymistapa, joka käsittää koko ihmisen, niin että se sisältäisi luovuuden, viisauden, ilon ja myöskin vietit ja yllykkeet. Kun Freud kutsui työskentelymetodiaan psykoanalyysiksi (analysis = eritellä, hajottaa osiin), Assagioli päätti kutsua omaansa psykosynteesiksi (synthesis = liittää yhteen, sulauttaa). 
Vuonna 1926 Assagioli perusti Psykosynteesin instituutin (Instituto di Psicosintesi) Roomaan ja muutamaa vuotta myöhemmin Firenzeen.
Mercedes-Benz A-sarja (W169)

Mercedes-Benz W169 on Mercedes-Benz A-sarjan toinen sukupolvi, jota valmistettiin vuosina 2004–2012. Toisen sukupolven A-sarjan Mercedes-Benz esiteltiin kesäkuussa 2004. Myyntiin se tuli saman vuoden syksyllä. W169 on edeltäjäänsä suurempi, varsinkin pituudeltaan, ja se oli saatavilla sekä kolmi- että viisiovisena. Lang-malli ei ollut enää valikoimissa. Moottorikoot vaihtelevat 1,5 ja 2,0 litran välillä.
Vuoden 2005 Euro NCAP -kolaritestistä W169 sai tulokseksi täydet viisi tähteä.
Mallia oli saatavilla kolmella eri varustelutasolla.
Classic:
teräsvanteet ja muovisomisteet
Elegance:
kevytmetallivanteet, puusomisteet, nahkasisusta ja sähköikkunat edessä ja takana
Avantgarde:
kevytmetallivanteet, nahkasisusta, projektorivalot
Keväällä 2008 Mercedes-Benz esitteli päivitetyn A-sarjan Leipzigin autonäyttelyssä. Uudistuksissa panostettiin ympäristöystävällisyyteen ja hyvään polttoainetalouteen. Ulkoisesti auto muuttui muun muassa uusilla valoumpioilla ja puskureilla. Samoin jäähdyttäjän säleikkö sai uudet muodot. Teknisistä uudistuksista voidaan mainita A150- ja A170-mallien yhteyteen saataville tullut Start/Stop-tekniikka. Myös sisätiloja päivitettiin uusilla verhoilumateriaaleilla sekä uudella keskikonsolilla.
Mercedes-Benz A-sarja (W176)

Mercedes-Benz W176 on Mercedes-Benz A-sarjan kolmas sukupolvi, jota valmistettiin vuosina 2012–2018. Se esiteltiin keväällä 2012 Geneven autonäyttelyssä. Autoja kokoonpantiin Saksan ja Unkarin lisäksi myös Suomessa Uudenkaupungin autotehtaalla. Samalle pohjalevylle kuin W176 perustuu myös Infiniti Q30.
Mercedes-Benz W176 sai vuoden 2012 Euro NCAP -kolaritestistä tulokseksi täydet viisi tähteä.
Gaby Baginsky

Gaby Baginsky (oik. Gabriele Baginski; 21. helmikuuta 1954 Salzbergen, Ala-Saksi) on saksalainen kevyen musiikin laulaja. Hänen tyylilajinsa on pääasiassa iskelmää.
Ura.
Gaby Baginsky opiskeli koulun jälkeen musiikkia, koreografiaa ja logopediaa. Ensimmäisen singlensä hän julkaisi vuonna 1970 ja teki läpimurtonsa iskelmälaulajana 1975 kappaleella "Häng die Gitarre nicht an den Nagel". Seurasi liuta menestyskappaleita, kuten "Diebe kommen am Abend", "Der Rum von Barbados" ja "Marigot Bay". Seuraavan vuosikymmenen alussa Gabinskyn ura alkoi hiipua, kunnes hän teki paluun 1993.
Vuonna 1994 Gaby Baginsky otti osaa Deutsche Schlager-Festspiele -kisaan sävellyksellä "Verzeih mein Freund" ja saavutti sijan 7. Vuonna 1998 hän voitti samaisen kilpailun kappaleella "Männer versteh'n nur was sie woll'n". Menestyksen myötä Gabinskysta tuli television kevyen musiikin ohjelmien vakiokasvo.
Gaby Baginsky asui pitkään Rheinessa ja muutti sittemmin Bad Bentheimiin.
Washilly Tshibasu

Kalala Washilly Tshibasu (s. 25. helmikuuta 1990 Kinshasa, Zaire) on kongolais-belgialainen jalkapalloilija, joka edustaa Ykkösessä pelaavaa Kokkolan Pallo-Veikkoja. Hänen pelipaikkansa on keskikenttäpelaaja.
Tshibasu pelasi juniorina eri joukkueissa Belgiassa. Hän on edustanut myös Feyenoordin reservijoukkuetta. Kaudeksi 2010–2011 Tshibasu siirtyi Belgian toisen sarjatason Royal Antwerp FC:hen.
Keväällä 2013 Ykkösessä pelannut Oulun Palloseura testasi Tshibasua ja teki hänen kanssaan sopimuksen. Seura purki sopimuksen kuitenkin jo kesäkuussa 2013. Tämän jälkeen Tshibasu siirtyi Kakkosessa pelanneen Kokkolan Pallo-Veikkojen riveihin, jossa hän pelasi syyskuuhun 2014 asti. Kaudeksi 2015 Tshibasu siirtyi Ykköseen nousseen PS Kemi Kingsin riveihin, mutta sopimus purettiin jo elokuussa 2015. Hän palasi sarjatasoa alempana pelanneeseen KPV:hen ja oli loppukaudesta mukana varmistaessa joukkueen lohkovoittoa. Tsibasu on ollut KPV:ssä sen Ykkösen kausina 2016 ja 2017 runkopelaajia. Hänet valittiin mm. kaudella 2016 kesäkuun Ykkösen pelaajaksi.
Aachener Printen

Aachener Printen on pehmeä, melko paksu, saksalainen piparkakku, joita valmistetaan Aachenin kaupungissa Saksassa. Alun perin Aachener Printen makeutettiin hunajalla, mutta makeutukseen on käytetty yli kaksisataa vuotta sokerijuurikassiirappia.
Nimi Aachener Printen on suojattu Euroopan unionin nimisuojajärjestelmässä&lt;ref name="Euroopan komissio/Maatalous ja maaseudun kehittäminen"&gt;http://ec.europa.eu/agriculture/quality/door/registeredName.html?denominationId=50&lt;/ref&gt;, joten kaikkien valmistajien tulee olla Aachenissa tai sen lähialueella. 
Historia.
Kaiverretuissa muoteissa valmistettuja pikkuleipiä ("couques de Dinant") on valmistettu Dinantin kaupungissa Belgiassa yli tuhat vuotta. Kun kuparin pakottamiseen erikoistuneita käsityöläisiä muutti Dinantista Aacheniin 1400-luvulla, he toivat mukanaan reseptin ja perinteen valmistaa pikkuleipiä kuvioiduissa vuoissa. Printeneitä myytiin luostarien apteekeissa, koska joidenkin valmistusaineiden (hunaja, yritit ja mausteet) koettiin edistävän terveyttä.
Valmistus.
Alun perin Aachener Printenit makeutettiin hunajalla, mutta nykyään käytetään sokerijuurikassiirappia. Siirappia alettiin käyttää, kun hunajan saatavuus heikkeni Napoleonin sotien vuoksi 1800-luvun alussa. Uusi makeutustapa säilyi Napoleonin kukistumisen jälkeenkin.
Aachener Printenien valmitukseen käytetään useita mausteita kuten kanelia, anista, neilikkaa, kardemummaa, korianteria, maustepippuria ja inkivääriä. Tarkat tiedot maustesekoituksesta ovat kuitenkin Printen-leipomoiden varjeltu salaisuus. 
Alkuperäisten Aachener Printenien lisäksi on saatavilla Printeneitä manteleilla ja suklaalla tai sokerilla kuorrutettuina.
Piparkakkumuotit.
Alun perin muottien kuva-aiheet olivat uskonnollisia. 1800-luvun alussa yleisiä kuva-aiheita olivat ranskalaiset ja preussilaiset sotilaat. Symbolisesti näin voitiin purra epäsuosituilta hallitsijoilta pää irti, mikä on alueelle tyypillistä ja karnevaalissa toistettavaa huumoria.
Hengen tulet

Hengen tulet on suomalaisen black metal -yhtye Hornan yhdeksäs studioalbumi, joka julkaistiin 22. syyskuuta 2015.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet kirjoittanut Shatraug sekä sovittanut Horna.
Kalkun rautatieasema

Kalkun rautatieasema (, vanhan aseman lyh. Kalk ja ratakm 198+674) on rautatieliikennepaikka Tampere–Pori-radalla Kalkun kaupunginosassa Tampereella. Asema avattiin alun perin 1896 nimellä Pitkäniemi alueen samannimisen sairaalan mukaisesti. Vuoden 1950 alussa liikennepaikan nimi vaihdettiin Kalkuksi, ja asemalta rakennettiin 1960-luvulla teollisuusraide radan pohjoispuolelle syntyneen kaupunginosan yritysten tarpeisiin.
Kalkku muutettiin miehittämättömäksi seisakkeeksi 1968. Henkilöliikenne loppui 1983 ja lakkautettiin vanhasta paikastaan seuraavana vuonna. Nykyinen Kalkun linjavaihde sijaitsee kilometrin Porin suuntaan.
Pohjoisesplanadi 37

Pohjoisesplanadi 37 on Helsingissä Pohjoisesplanadin varrella sijaitseva liike- ja toimistotalo. Talon historia alkaa vuodesta 1839, jolloin paikalle valmistui kaksikerroksinen empiretyylinen kivirakennus. Talon pohjakerrokseen avattiin näyteikkunat arkkitehti Theodor Höijerin suunnitelman mukaan vuonna 1881. Samalla myös julkisivua muutettiin. Vuosina 1890–1891 taloa korotettiin kahdella kerroksella arkkitehti Konstantin Kiseleffin toimiessa suunnittelijana, ja samanaikaisesti talon pihan puolelle rakennettiin pieni pihasiipi. Myöhemmin 1890-luvulla talon takana olevan umpipihan ympärille rakennettiin pihasiivet Kiseleffin suunnitelmien mukaisesti arkkitehtien Elia Heikelin ja Selim A. Lindqvistin tekemin muutoksin.
1900-luvulla talon pohjakerrokseen valmistui 1910–1911 elokuvateatteri, suunnittelijoina olivat arkkitehdit Knut Wasastjerna ja Gust. Ad. Lindberg. Seuraava suuri muutos tapahtui vuonna 1930, kun taloa korotettiin kolmella konttorikerroksella . Korotuksen yhteydessä uudistettiin alemmat vanhat kerrokset ja asennettiin taloon muun muassa hissit. Suunnittelijana toimi nyt arkkitehtitoimisto Borg, Sirén &amp; Åberg. Sittemmin taloon on tehty vain pienempiä muutoksia lähinnä myymäläkerroksiin.
Lars Nyström (professori)

Lars Henrik Edvard Nyström (s. 16. tammikuuta 1942 Helsinki) on suomalainen tekniikan tutkija ja professori emeritus. 
Nyström toimi Lappeenrannan teknillisen korkeakoulun prosessitekniikan professorina vuodesta 1982 vuoteen 2004. Hän tutki sementtiuunien dynamiikkaa ja tietokoneohjausta, prosessisimulointia ja siihen liittyviä tietokonemenetelmiä ja myös jauhatuksen optimointia.
Lars Nyströmin puoliso vuodesta 1969 oli professori Marianne Nyström (1943–2024).
Jonas Litonius

Jonas Litonius (28. maaliskuuta tai 27. elokuuta 1810 Lieto – 31. toukokuuta 1864 Helsinki) oli suomalainen Helsingissä toiminut verhoilijamestari ja huonekalutehtailija.
Litonius syntyi kirjuri Samuel Litoniukselle (1760–1820) ja suntiontytär Elisabeth Simonintyttärelle (1777–1827) Liedossa. Hänen isänsä oli opiskellut teologiaa Turun akatemiassa. Litonius avioitui vuonna 1847 Lovisa Grahnin (1807–1867) kanssa. Heille syntyi kaksi lasta: Frans Ludvig (1841–1894) ja Oscar Wilhelm Litonius (1848–1851).
Litonius muutti 14-vuotiaana Liedosta Turkuun ja pääsi oltermanni Mårten Wickströmin oppiin. Hän sai kisällinkirjan vuonna 1931 ja siirtyi verhoilijanoppiin ensin Tukholmaan ja sitten Pietariin. Hän oli siten valmis satulasepänkisälli saapuessaan Helsinkiin syksyllä vuonna 1833. Litonius oli aluksi kahden vuoden ajan satulaseppämestari J. Ekmanin palveluksessa Helsingissä, ja sai vuonna 1835 maistraatilta luvan verhoilijamestarin toimeen. Maistraatin konsultoimien satulaseppien ammattikunnan edustajien mielestä verhoilijat eivät olisi tarvinneet omaa ammattikuntaa, mutta maistraatti oli eri mieltä. Litoniuksesta tuli Helsingin ensimmäinen verhoilijamestari, ja hän vannoi porvarivalan vuonna 1836.
Koska Litonius oli Helsingin ainoa verhoilijamestari, hän sai runsaasti tilauksia. Hän menestyi verhoilijana niin hyvin, että saattoi vuonna 1840 perustaa myös huonekalutehtaan. Helsingin ainoa huonekalutehdas Joseph Öhrnbergin tehdas oli lopettanut juuri edellisenä vuonna, joten Litoniuksen tehdas oli ainoa toimija myös puisten huonekalujen valmistuksessa. Kilpailijoiden ilmaannuttuakin Litoniuksen tehdas oli bruttotuotannoltaan selvästi suurin.
15. marraskuuta 1845 Litonius osti Kluuvinlahden rannalta 6205 neliökyynärän kokoisen, osittain kallioperäisen tontin 1063 hopearuplalla. Hinta oli verrattain korkea, sillä sitä nostivat korkea maapohja sekä oma kaivo. Hän alkoi heti rakennuttaa tontille rakennusta, joka valmistui joulukuussa 1847. Talo otettiin käyttöön 3. joulukuuta 1847, muutama tunti Litoniuksen ja tämän puolison Lovisa Grahnin häiden jälkeen. Talo sai myöhemmin nimen Domus Litonii.
Litonius valittiin vuonna 1850 Helsingin kaupunginvanhimpien joukkoon, tehtävään johon kuului kaupunkilaisten edustaminen muun muassa arvovaltaisten vieraiden, kuten keisarin, vieraillessa. Heikentyneen terveydentilansa vuoksi hän luopui huonekalujen valmistamisesta vuonna 1858 ja keskittyi sen jälkeen ainoastaan vaativiin sisustus- ja koristelutöihin. Kun Venäjän keisari Aleksanteri II vieraili Helsingissä avaamassa vuoden 1863 valtiopäivät, huolehti Litonius keisarillisen palatsin, Nikolainkirkon ja valtiopäivätanssiaisten pitopaikkana käytetyn Helsingin uuden rautatieaseman salin koristeluista.
Litonius kuoli vuonna 1864. Hänet on haudattu Hietaniemen vanhalle hautausmaalle.
Congratulations (Cliff Richardin kappale)

Congratulations on Cliff Richardin esittämä kappale, joka edusti Britanniaa vuoden 1968 Eurovision laulukilpailussa. Bill Martinin ja Phil Coulterin sävellys sijoittui 28 pisteellä kilpailun toiseksi. Lisäksi se myi maailmanlaajuisesti miljoonia kappaleita, nousten esimerkiksi Britannian listaykköseksi. Richard levytti kappaleen myös ranskaksi, saksaksi ja espanjaksi. Lisäksi kappaleesta tehtiin maailmalla 30 erilaista cover-versiota.
Kappaleessa soittaa bassoa myöhemmin Led Zeppelin -yhtyeessä vaikuttanut John Paul Jones.
Esa Simonen levytti kappaleesta Juha Vainion sanoittaman suomenkielisen version "Mua onnitelkaa".
Henning Harnisch

Henning Jan Harnisch (s. 15. huhtikuuta 1968 Marburg, Länsi-Saksa) on saksalainen kilpauransa päättänyt koripalloilija ja Euroopan mestari. Laiturina pelannut Harnisch edusti urallaan saksalaisia Gießen 46ersia, Bayer Giants Leverkusenia ja ALBA Berliniä.
Saksan koripallomaajoukkueessa Harnisch voitti Euroopan mestaruuden Saksassa 1993. Hän pelasi jo Länsi-Saksan joukkueessa vuoden 1987 EM-kilpailuissa ja edusti jälleenyhdistynyttä Saksaa EM-kilpailuissa vuoden 1993 lisäksi vuonna 1997. Vuonna 1994 Harnisch edusti Saksaa MM-kilpailuissa ja vuonna 1992 Barcelonan olympiaturnauksessa, missä Saksa sijoittui seitsemänneksi.
Limingan Kiekko

Limingan Kiekko ("LiKi") on suomalainen urheiluseura. Seuran toiminta tapahtuu lähinnä Limingan alueella, Pohjois-Pohjanmaalla. Se on perustettu vuonna 1982, ja sen päälajeina ovat jääkiekko ja jalkapallo. Aktiivia nuorison urheilukasvatusta tekevä seura on Nuori Suomi -tunnuksella merkitty, rekisteröity yhdistys.
Xabier Etxeita

Xabier Etxeita Gorritxategi (s. 31. lokakuuta 1987 Zornotza, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Espanjan Primera Divisiónissa pelaavaa Getafea ja on pelipaikaltaan keskuspuolustaja.
Seurajoukkueura.
Baskisyntyinen Etxeita liittyi Athletic Bilbaon reservijoukkueeseen vuonna 2006. Ensimmäiset ottelunsa seuran edustusjoukkueessa hän pelasi kaudella 2008–2009, joista ensimmäinen oli 16. marraskuuta 2008 naapuriseura Osasunaa vastaan.
16. heinäkuuta 2010 vähäisen peliajan johdosta, Etxeita siirtyi Elcheen. Hän onnistui uudessa seurassaan vakiinnuttamaan paikkansa avauskokoonpanossa nopeasti. 4. kesäkuuta 2013 kauden viimeisen ottelun jälkeen valencialaisseura onnistui nousemaan maan pääsarjaan yli 20 vuoden tauon jälkeen. Hän teki kauden aikana pelaamissaan 40 sarjaottelussa yhteensä neljä maalia.
Kesällä 2013 Etxeita palasi takaisin Athletic Bilbaoon ilmaisella siirrolla. Hän pelasi kuitenkin ensimmäisen ottelunsa kaudella vasta 7. huhtikuuta 2014 Levantea vastaan.
Hän teki ensimmäisen maalinsa bilbaolaisseurassa 25. lokakuuta 2014 ottelussa Almeríaa vastaan.
Maajoukkueura.
Etxeita teki ensiesiintymisensä Espanjan maajoukkueessa 12. lokakuuta 2015 pelatussa vuoden 2016 EM-karsintaottelussa Ukrainaa vastaan.
Blue Gender

Blue Gender (tai Buru Jenda, ) on japanilainen Ryōsuke Takahashin luoma 26–osainen animesarja, josta on myös tehty anime-elokuva. Japanissa sarjan oikeudet on alkuperäisellä kehittäjästudiolla AIC:llä ja Yhdysvalloissa sen oikeudet omistaa FUNimation.
"Blue Gender: The Warrior" -elokuva sisältää paljon sarjasta lainattuja kohtauksia. Suurin ero elokuvan ja sarjan välillä ilmenee tarinan lopussa.
Juoni.
2010–luvulla "Yuji Kaido" todetaan kuolemansairaaksi, mutta koska lääketiede ei ymmärrä kyseistä sairautta tarjotaan hänelle ratkaisuksi lyhytaikaista syväjäädytystä. Yuji herätetään 2030–luvulla, jolloin Maasta on tullut ihmisten ja "Blue"-nimisten mutanttien taistelukenttä. Bluet ovat ajaneet ihmiskunnan rippeet karkuun maankamaralta avaruusasemalle nimeltä Toinen Maa ("Second Earth"). Yujin ja Toisesta Maasta kootun ryhmän tavoite on päästä takaisin avaruusasemalle ja auttaa taistelussa Blue-mutantteja vastaan.
Kiss Me Once Tour

Kiss Me Once Tour on australialaisen laulaja Kylie Minoguen neljästoista konserttikiertue. Kiertue markkinoi hänen "Kiss Me Once" -albumiaan ja alkoi 24. syyskuuta 2014 Liverpoolissa Englannissa.
Soittolista.
Act 1: Sex Is Better
Act 2: Secret Kiss
Act 3: Dizzy Kiss
Act 4: Lick Kiss
Act 5: French Kiss
Encore
Pija Lindenbaum

Pija Lindenbaum (s. 27. huhtikuuta 1955 Sundsvall) on ruotsalainen lastenkirjailija ja kuvittaja. Hänelle on myönnetty August-palkinto (2000) ja Astrid Lindgren -palkinto (2008).
Lindenbaum valmistui Tukholman Konstfackista vuonna 1979.
FNFL Sénégalais

FNFL Sénégalais (runkonumero DE-106, T22 ja F702) oli Vapaan Ranskan laivaston Algérien-luokan torpedovene toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Yhdysvaltain laivasto tilasi aluksen Wilmingtonista Delawaresta Dravo Corporationilta nimellä "USS Corbesier" ja runkonumerolla DE-106. Köli laskettiin 24. huhtikuuta 1943. Alus laskettiin vesille 11. marraskuuta ja luovutettiin 2. tammikuuta 1944 lend lease -sopimuksen nojalla Ranskan pakolaishallitukselle, joka liitti sen Vapaan Ranskan laivastoon nimellä "Sénégalais". Alus otettiin palvelukseen 2. tammikuuta 1944.
Palvelus.
Alus siirrettiin pysyvästi Ranskalle MDAP-ohjelmassa 21. huhtikuuta 1952.
Alus luokiteltiin 1952 fregatiksi, jolloin se sai Naton mukaisen runkonumeron F-702. Se nimettiin elokuussa 1962 uudelleen "Yseriksi". Se myytiin 1965 romutettavaksi Walter Ritscherille Hampuriin.
Ebbe

Ebbe on skandinaavinen miehen etunimi, jonka nais­puolinen vastine on Ebba. Molemmat nimet ovat syntyneet joko lyhentyminä germaanisesta nimestä "Eberhard" tai muista "Eber"-alkuisista nimistä, tai toisen selityksen mukaan ne ovat muunnoksia tanska­laisesta nimestä "Esbern" tai "Asbern", jonka alku­osa viittaa aasa-jumaliin ja loppuosa tarkoittaa karhua.
Ruotsissa nimi Ebbe oli vuonna 2020 kaikkiaan 4273 miehellä. Sitä vastoin Suomessa nimi on jäänyt varsin harvinaiseksi, ja se on vuoden 2019 loppuun mennessä annettu vain noin 100 henkilölle.