tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Tikkurilan suuralue

Tikkurilan suuralue on yksi Vantaan kaupungin suuralueista. Se rajautuu etelässä Helsinkiin, idässä Hakunilan suuralueeseen, lännessä Aviapoliksen suuralueeseen ja pohjoisessa Koivukylän suuralueeseen.
Tikkurilan suuralueella oli vuonna 2019 noin 44 311 asukasta. Työpaikkaomavaraisuus oli 112 prosenttia (vuoden 2013 lopun työpaikkatilaston mukaan).
Suuralueeseen (2007-) kuuluu seuraavat kymmenen kaupunginosaa:
Tikkurilan suuralueen liikenneyhteyksistä merkittävimmät ovat Kehä III, suuralueen länsirajan muodostava Tuusulanväylä ja itärajan muodostava Lahdenväylä, Suomen rautateiden päärata sekä osin myös vuonna 2015 avattu Kehärata. Suuralueella sijaitsevat Suomen vilkkaimpiin lukeutuva Tikkurilan rautatieasema ja pienempi Hiekkaharjun rautatieasema. Tikkurilan aseman matkakeskus on myös linja-autoliikenteen solmupiste.
Helge Saarikoski

Helge Herman Saarikoski (17. kesäkuuta 1922 Nurmo – 26. maaliskuuta 2010 Seinäjoki) oli suomalainen kunnallisneuvos, poliitikko ja toimitusjohtaja.
Kansakoulun käynyt Saarikoski valittiin kansanedustajaksi kokoomuksen ehdokaslistalta vuonna 1979 Vaasan läänin vaalipiiristä, ja uudestaan vuonna 1983. Saarikoski toimi eduskunnassa maa- ja metsätalousvaliokunnan jäsenenä. Hän toimi myös presidentin valitsijamiehenä vuonna 1982.
Saarikoski toimi useissa johtaja- ja luottamustehtävissä Teuvan kunnan ja Suupohjan seutukunnan alueilla. Teuvan kunnanvaltuustossa hän istui vuodet 1954–1988. Saarikoski oli Suomen Metsästäjäliiton kunniajäsen. Hänelle myönnettiin kunnallisneuvoksen arvonimi vuonna 1984.
Saarikosken isä oli maanviljelijä Herman Saarikoski ja äiti Sofia Keskinen. Hän avioitui vaimonsa Salmen kanssa vuodesta 1947, ja he saivat neljä lasta. Saarikoski toimi kotitilallaan maanviljelijänä vuoteen 1939 saakka. Liikkuvan poliisin poliisin palveluksessa hän toimi vuosien 1945−1947 välillä. Hänen sotilasarvonsa oli kersantti.
Esko Martikainen

Esko Martikainen (s. 11. kesäkuuta 1953 Polvijärvi) on suomalainen sähkömies ja dekkarikirjailija.
Martikaisen vanhemmat olivat pienviljelijä Otto Martikainen ja siivoja Anna Hirvonen. Hän on asunut Kuopiossa vuodesta 1976 alkaen. Martikainen on harrastanut shakkia pitkään ja hän on 1-luokan shakinpelaaja. Martikaisen esikoisromaani "Seulasten lapset" sijoittui Kuopioon. Romaani oli syksyllä 1999 ehdokkaana kilpailtaessa Helsingin Sanomien parhaalle esikoisromaanille myönnettävästä palkinnosta.
Liisa Hilpelä

Liisa Sisko Hilpelä, o.s. Junni (s. 26. joulukuuta 1928 Sakkola) on suomalainen eläköitynyt lehtori ja poliitikko. Koulutukseltaan hän on filosofian maisteri.
Hilpelä valittiin kansanedustajaksi kokoomuksen ehdokaslistalta vuonna 1983 Turun läänin eteläisestä vaalipiiristä, ja uudestaan vuonna 1987. Hän toimi eduskunnassa laki- ja talousvaliokunnan sekä lyhyen ajan ulkoasiainvaliokunnan jäsenenä. Hän toimi myös presidentin valitsijamiehenä vuosina 1982 ja 1988.
Hilpelä työskenteli turkulaisen Luostarivuoren lukion ylimääräisenä ja myöhemmin vanhempana lehtorina vuodet 1956–1991. Hänellä oli myös useita luottamustehtäviä. Hilpelä istui Turun kaupunginvaltuustossa vuodet 1977–1991 ja kuului kaupunginhallitukseen vuodet 1977–1983.
Hilpelän isä oli yliluutnantti August Junni ja äiti perheenemäntä Emma Martikainen. Hän avioitui miehensä Hannu Hilpelän (k. 1965) kanssa vuonna 1952 ja he saivat kaksi lasta.
Herman Parland

Herman Nicolai Victor Parland (17. tammikuuta 1917 Viipuri – 12. kesäkuuta 2019 Helsinki) oli suomalainen tekniikantutkija ja professori. Hän hoiti Tampereen teknillisen korkeakoulun rakennustekniikan professuuria vuosina 1971–1984. Hänen tutkimuskohteitaan olivat statiikan ääriarvoperiaatteet ja rakenteiden muototeoria.
Parland tuli ylioppilaaksi 1935 Grankulla samskolasta. Hän valmistui diplomi-insinööriksi 1941 ja tekniikan tohtoriksi 1968 Teknillisestä korkeakoulusta. Hän työskenteli Valtion teknillisen tutkimuslaitoksen rakennusteknillisen laboratorion assistenttina 1944–1950, betonilaboratorion tutkimusinsinöörinä 1950–1967 sekä Building Collegen opettajana Addis Abebassa 1958–1959. Hän oli Teknillisen korkeakoulun lujuusopin apulaisprofessori 1967–1971 ja Tampereen teknillisen korkeakoulun rakennusstatiikan professori vuosina 1971–1984.
Parlandin vanhemmat olivat Oswald Parland ja Maria Sesemann. Hänen puolisonsa oli vuodesta 1947 taidemaalari Birgitta Heidi Emilia Parland (1926–2018), Rabbe Enckellin ja Heidi Runebergin tytär. Oscar Parland, Ralf Parland ja Henry Parland olivat Herman Parlandin veljiä, ja Vasili Sesemann oli heidän enonsa.
Herman Parlandin elämää käsittelee Georg Grotenfeltin dokumenttielokuva "Hermanfilmen" (2012).
Orvokki Kauppila

Orvokki Sinikka Kauppila (28. joulukuuta 1929 Tampere – 12. maaliskuuta 2024 Tampere) oli suomalainen varatuomari, asianajaja ja poliitikko.
Kauppila valittiin kansanedustajaksi kokoomuksen ehdokaslistalta vuonna 1970 Hämeen läänin pohjoisesta vaalipiiristä. Hän toimi eduskunnassa lakivaliokunnan jäsenenä. Hän toimi myös presidentin valitsijamiehenä vuonna 1968.
Kauppila teki työuransa asianajajana. Vuosina 1966–1994 hän omisti itsensä mukaan nimetyn asianajotoimiston. Hän istui Tampereen kaupunginvaltuustossa vuodet 1965–1976 ja kuului kaupunginhallitukseen vuoden 1972. Kauppila toimi Varalan säätiön hallituksen puheenjohtajana vuodet 1984–1999.
Kauppilan isä oli kiinteistövälittäjä Lauri Kauppila ja äiti Fanni Vähä-Antila. Hänet on haudattu vanhempiensa viereen Kalevankankaan hautausmaalle Tampereelle.
Bidhya Devi Bhandari

Bidhya Devi Bhandari (; s. 19. kesäkuuta 1961 Mane Bhanjyang, Nepal) on nepalilainen poliitikko ja maan presidentti vuosina 2015–2023. Bhandari on maan ensimmäinen naispresidentti. Hän on Nepalin kommunistisen puolueen varapuheenjohtaja. Bhandari toimi puolustusministerinä vuosina 2009–2011.
Tausta ja yksityiselämä.
Bhandari syntyi keskiluokkaiseen perheeseen vuonna 1961 Nepalin itäosissa. Hänen vanhampansa olivat nimeltään Ram Bahadur Pandey ja Mithila Pandey. Hänellä on neljä nuorempaa sisarusta.
Koulutukseltaan Bhandari on kandidaatti Tribhuvanin yliopistosta.
Bhandari oli naimisissa tunnetun nepalilaisen kommunistijohtajan, Madan Bhandarin, kanssa. Parilla on kaksi lasta. Bhandari jäi leskeksi miehensä kuoltua vuonna 1993. Hän jäi pois politiikasta mentyään naimisiin ja palasi kuvioihin miehensä kuoleman jälkeen.
Poliittinen ura.
Bhandari liittyi kommunistisen puolueen nuorisojärjestöön vuonna 1980. Vuosina 2007–2015 hän toimi Koko Nepalin naistenliiton puheenjohtajana.
Miehensä kuoleman jälkeen tämän vaalipiirissä Kathmandussa järjestettiin ylimääräiset vaalit parlamenttipaikan täyttämiseksi. Bhandari asettui ehdolle ja voitti nousten tällöin ensimmäistä kertaa parlamenttiin vuodeksi. Hän uusi paikkansa vuoden 1994 ja 1999 vaaleissa. Vuonna 1997 toimi lyhyen aikaa myös maansa ympäristöministerinä.
Maaliskuussa 2018 hänet valittiin uudelleen toiselle kaudelle. Vuonna 2015 hänet oli valittu Nepalin ensimmäiseksi naispresidentiksi. Häntä tuki hallitseva kommunistipuolueiden muodostama liittouma ja vastaehdokasta tuki kongressipuolue. Valinnan suoritti valitsijakokous, jossa oli mukana maan parlamentin ja aluehallintojen edustajia. Nepalin presidentin rooli on lähinnä seremoniallinen, mutta maan ensimmäinen naispresidentti on kuitenkin huomattavan arvovaltainen henkilö maassa.
Torianiitti

Torianiitti on harvinainen toriumin oksidimineraali, joka sisältää toriumdioksidia (ThO2). Sitä löysi ensimmäisenä Ananda Coomaraswamy 1904, mutta hän luuli sitä uraniniitiksi. Ensimmäisenä sen tunnisti uudeksi mineraalilajiksi Wyndham R. Dunstan. Paitsi että se sisältää paljon toriumia; se sisältää myös uraanin, lantaanin, ceriumin, praseodyymin ja neodyymin oksideja. Myös jonkin verran heliumia esiintyy, koska torianiitti on radioaktiivinen. Se ei ole yhtä säteilevää kuin pikivälke, mutta sen säteilyltä on hankalampi suojautua, koska se emittoi suurienergisiä gammasäteitä. Torianiittia esiintyy varsinkin Sri Lankassa, missä se muodostaa pieniä, painavia, mustia kuutiollisia kiteitä. Tyypilliset kiteet ovat kooltaan 1,5 cm. Vielä suurempia, jopa 6 cm, on löytynyt Madagaskarilta.
Vaikka torianiitissa on enimmillään 12 % toriumdioksidia, sillä ei ole juuri kaupallista merkitystä johtuen mineraalin harvinaisuudesta ja toriumin ylitarjonnasta. Torianiitista voitaisiin eristää myös harvinaisia maametalleja.
Tenavat-elokuva

Tenavat-elokuva ("The Peanuts Movie") on vuonna 2015 valmistunut yhdysvaltalainen animaatioelokuva, joka perustuu Charles M. Schulzin "Tenavat"-sarjakuvaan. Aiemmista "Tenavat"-animaatioista poiketen se on tehty tietokoneanimaationa 3D-muodossa. Elokuvan ovat tuottaneet Blue Sky Studios ja 20th Century Fox, ja sen on ohjannut Steve Martino. "Tenavat-elokuva" on viides "Tenavista" tehty pitkä elokuva, mutta ensimmäinen, joka on tehty Charles M. Schulzin kuoleman jälkeen. Elokuvan toisena tuottajana toimi Charles M. Schulzin poika Craig Schulz ja toisena käsikirjoittajana tämän poika Bryan Schulz.
Elokuvan päähenkilöinä ovat Jaska Jokunen ja hänen koiransa Ressu. Juoni sisältää viittauksia sekä itse sarjakuvaan että Bill Meléndezin ohjaamiin vanhoihin "Tenavat"-piirrettyihin.
Elokuvan ensi-illan ilmoitettiin sijoittuvan syksyyn 2015, koska silloin "Tenavat" täytti sarjakuvana 65 vuotta ja sen vanhin animaatiosovitus, "Jaska Jokusen joulu", täytti 50 vuotta. Elokuvahanke sai alkunsa käsikirjoitusideasta, jota Craig Schulz kehitteli vuodesta 2006 alkaen. Ohjaajaksi valittiin Steve Martino, jonka uskottiin kykenevän säilyttämään alkuperäisen sarjakuvan hengen. Elokuvan tekemisessä on sanottu olleen mukana neljä sukupolvea Schulzin perheestä, sillä eräs hänen lapsenlapsenlapsistaan toimii yhden sivuhahmon ääninäyttelijänä. "Tenavat-elokuva" on ensimmäinen "Tenavista" tehty animaatio, jonka nimessä on käytetty sanaa "Peanuts", sillä Charles M. Schulzin elinaikana sen käyttöä vältettiin hänen toiveestaan.
Elokuvan musiikin on säveltänyt Christophe Beck, minkä lisäksi siinä kuullaan myös vanhoista "Tenavat"-piirretyistä tuttua Vince Guaraldin jazz-musiikkia uusina sovituksina. Pop-laulaja Meghan Trainorilta tilattiin elokuvaan ”Better When I’m Dancin’” -niminen laulu, joka julkaistiin myös singlenä.
"Tenavat-elokuva" sai Suomessa ensi-iltansa joulupäivänä 2015 kaikkiaan 245 elokuvasalissa. Elokuvauutiset-sivuston mukaan ensi-iltasalimäärä lienee ollut silloinen Suomen ennätys.
Elokuva oli ehdolla Golden Globe -palkinnon saajaksi parhaan animaatioelokuvan sarjassa. Se oli Blue Sky -studion ensimmäinen elokuva, joka sai Golden Globe -ehdokkuuden.
Ääninäyttelijät.
Elokuvassa Ressun ja Kaustisen ääninä kuullaan yksinomaan vanhoja arkistoäänityksiä, joissa vuonna 2008 kuollut ohjaaja Bill Meléndez esittää kyseisiä hahmoja. Ressun tyttöystävän Fifin äänestä vastaa laulaja ja näyttelijä Kristin Chenoweth, joka teki aikanaan läpimurtonsa "Tenaviin" perustuvassa musikaalissa "You’re a Good Man, Charlie Brown". Kaikkia muita hahmoja esittävät lapsinäyttelijät. Aikuisten puheen tilalla kuullaan samanlaista vetopasuunalla tuotettua instrumentaalista ääntä kuin vanhoissa "Tenavat"-piirretyissä. Äänet esittää muusikko Trombone Shorty eli Troy Andrews. Ääninäyttelijöistä Francesca Capaldi tekee kaksoisroolin pienenä punatukkaisena tyttönä ja Kutrina.
Suomenkielisen version on ohjannut Susa Saukko.
Luther Burden

Luther D. ”Ticky” Burden (28. helmikuuta 1953 Haines City, Florida – 29. lokakuuta 2015 Winston-Salem, Pohjois-Carolina) oli yhdysvaltalainen koripalloilija. MM-pronssia vuonna 1974 voittanut Burden pelasi NBA:ssa kaksi kautta.
Burden kuului Yhdysvaltain MM-pronssia Puerto Ricossa 1974 voittaneeseen joukkueeseen. Hän teki MM-turnauksessa 182 pistettä (20,2 pistettä/ottelu), joka pysyi Yhdysvaltain maajoukkueen ennätyksenä vuoteen 2010 asti, jolloin sen rikkoi Kevin Durant. Burden nimettiin turnauksen tähdistöviisikkoon.
New York Knicks varasi Burdenin NBA:han 26. vuorolla . Hän pelasi kauden ABA-joukkue Virginia Squiresissa ennen siirtymistään Knicksiin vuosiksi 1976–1978.
Vuonna 1979 Burden tuomittiin aseellisesta ryöstöstä kahdeksi vuodeksi vankilaan. Tuomio kumottiin vuonna 1984, koska poliisi ei ollut saanut käyttöönsä kunnollisia lupia. Vuonna 2010 Burden kertoi haastattelussa joutuneensa kolmen muun miehen lavastamaksi. Burden kuoli sairaalassa Pohjois-Carolinan Winston-Salemissa 62-vuotiaana 29. lokakuuta 2015. Hän kärsi viimeiset elinvuotensa terveysongelmista.
Bill Bridges

William C. ”Bill” Bridges (4. huhtikuuta 1939 Hobbs, New Mexico – 25. syyskuuta 2015 Santa Monica, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen koripalloilija.
Chicago Packers varasi Bridgesin NBA:han 32. vuorolla . Hän debytoi NBA:ssa vuonna 1963 ja pelasi vuoteen 1971 asti St. Louis / Atlanta Hawksissa, minkä jälkeen hän edusti vielä kolmea muuta NBA-seuraa kunnes lopetti NBA-uransa 13 kauden jälkeen vuonna 1975. Viimeisellä kaudellaan Bridges voitti Golden State Warriorsissa NBA:n mestaruuden. Hän pelasi ssa vuosina 1967, 1968 ja 1970, ja vuosina 1969 ja 1970 hänet valittiin .
Bridges tunnettiin pituuteensa nähden erinomaisena levypallojen ottajana. Hän kuoli sairaalassa Kalifornian Santa Monicassa 76-vuotiaana 25. syyskuuta 2015. Hän sairasti syöpää.
Ranko Žeravica

 (valmentajana)
Ranko Žeravica (17. marraskuuta 1929 Dragutinovo, Jugoslavian kuningaskunta – lokakuu 2015 Belgrad) oli serbialainen, aikaisemmin jugoslavialainen koripallovalmentaja.
Pitkän ja menestyksekkään valmentajanuran tehnyt Žeravica muistetaan etenkin Jugoslavian maajoukkueen päävalmentajana. Jugoslavia voitti Žeravican alaisuudessa olympiakultaa Moskovassa 1980, olympiahopeaa Méxicossa 1968, maailmanmestaruuden Jugoslaviassa 1970, MM-hopeaa vuonna 1967, MM-pronssia 1982 ja EM-hopeaa vuosina 1969 ja 1971. Hän valmensi Jugoslaviaa myös muun muassa Suomen EM-kilpailuissa 1967. Seurajoukkueita valmentaessaan Žeravica voitti Jugoslavian mestaruuden vuonna 1996 ja Korać cupin vuonna 1978.
Žeravica nimettiin vuonna 2007 FIBA Hall of Fameen. Žeravica kärsi vuosia sydänongelmista, ja hänen kuolemastaan 85-vuotiaana kodissaan Belgradissa uutisoitiin 29. lokakuuta 2015.
Vladimír Kobranov

Vladimír Kobranov (4. lokakuuta 1927 Černošice – 25. lokakuuta 2015 Sveitsi) oli tšekkoslovakialainen jääkiekkoilija, olympiamitalisti ja maailman- sekä euroopanmestari.
Kobranov edusti Tšekkoslovakian jääkiekkomaajoukkuetta sen saavuttaessa olympiahopeaa Sankt Moritzista 1948 ja maailmanmestaruuden Ruotsista 1949. Olympiaturnauksella oli myös MM- ja kummallakin turnauksella EM-arvo.
Kobranovin jääkiekkoilijanura päättyi muiden maan maajoukkuekiekkoilijoiden tavoin vuonna 1950, kun maan kommunistihallinto pidätti joukon loikkauksen suunnittelusta ja lähetti Kobranovin pakkotyöhön vuosikausiksi. Kobranovin onnistui myöhemmin loikata Sveitsiin, jossa hän kuoli 88-vuotiaana 25. lokakuuta 2015.
Eero Harkke

Eero Rudolf Harkke, vuoteen 1934 Holmberg (6. helmikuuta 1907 Turku – 23. joulukuuta 1978 Turku) oli toinen Tunturi-yrityksen perustajista ja sen pitkäaikainen johtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen.
Harkken vanhemmat olivat kauppias August Wilhelm Holmberg ja kauppias Hilda Sofia Johansson ja puoliso vuodesta 1936 Toini Tellervo Dahlberg (s. 1910). Harkken veljekset Eero ja Aarne perustivat Pyöräkellari Oy -nimisen yrityksen 1922 potkukelkkojen valmistamiseksi ja polkupyörien korjaamiseksi ja rakentamiseksi maahan tuoduista osista. Alkujaan "High Land" -niminen ulkomailta ostettu tuotemerkki suomennettiin "Tunturi" -merkiksi 1926. Polkupyörien ohella yritys valmisti alkuvuosina muun muassa ruumisvaunuja sekä tavarankuljetus- ja kilpa-ajorattaita ja sota-aikana myös invalidipyöriä, maitorattaita, luistinten teriä ja piikkilankapihtejä. 1950-luvulta alkaen polkupyörien valmistus ja myynti erotetettiin eri yhtiöihin ja myyntiä kehitettiin voimakkaasti niin, että Suomessa oli 1992 yli 350 Tunturi-kauppiasta. Samalla vuosikymmenellä ryhdyttiin valmistamaan mopedeja ja vuonna 1969 kuntopyöriä, joista tuli maailman eniten myyty malli yrityksen satsattua vientiin ja perustettua useita tytäryhtiöitä ulkomaille. Harkken kuoltua 1978 hänen poikansa Esko-Matti Harkke jatkoi isänsä työtä yrityksen toimitusjohtajana. teollisuusneuvoksen arvonimen harkke sai vuonna 1976. 
Nykyisin Tunturi-Hellberg Oy Ltd. eli entinen Tunturipyörä Oy on sekä polkupyörien että kuntolaitteiden valmistaja, vuodesta 2003 osa alankomaalaista Accell Group -konsernia.
Alex Iwobi

Alex Iwobi (s. 3. toukokuuta 1996 Lagos) on nigerialainen jalkapalloilija. Hän edustaa Englannin Valioliigan Fulhamia pelattuaan aiemmin neljä vuotta Arsenalin edustusjoukkueessa ja neljä vuotta Evertonissa. Pelipaikaltaan Iwobi on vasen laitahyökkääjä. Hän pelaa myös Nigerian maajoukkueessa.
Ura.
Seurajoukkueura.
Iwobi edusti Arsenalia vuodesta 2004 alkaen. Kaudeksi 2015–2016 hän nousi mukaan seuran edustusjoukkueeseen. Hän debytoi joukkueen paidassa Englannin valioliigassa lokakuussa 2015 tultuaan vaihdosta kentälle Swansea Cityä vastaan. Hän pelasi kolme ensimmäistä ottelua Arsenalin voittaessa FA Cupin 2017. Hän voitti samana vuonna myös FA Community Shieldin. Hän pelasi 11 ottelua Eurooppa-liigassa kaudella 2018–2019, ja teki maalin tappiollisessa loppuottelussa Chelseaa vastaan. Hän pelasi Arsenalissa neljän kauden aikana 100 valioliigaottelua, joissa teki 11 maalia ja antoi 19 maalisyöttöä.
Iwobi siirtyi Valioliigan Evertoniin kesällä 2019 runsaan 30 miljoonan euron siirtosummalla. Hän pelasi kausittain Valioliigassa 25, 30 ja 28 ottelua sekä kaudella 2022–2023 avauskokoonpanossa Evertonin kaikki 38 ottelua. Maaleja hän teki neljän kauden aikana yhteensä kuusi ja syötti 13. Pelattuaan Evertonissa vielä kaksi liigaottelua elokuussa 2023 hän siirtyi Valioliigan Fulhamiin runsaan 25 miljoonan euron siirtosummalla. Kaudella 2023–2024 hän pelasi Fulhamissa 30 valioliigaottelua, joissa teki viisi maalia.Kaudella 2024–2025 hän teki 38 liigaottelussa yhdeksän maalia ja antoi kuusi maalisyöttöä. 
Maajoukkueura.
Iwobi olisi voinut edustaa aikuisten maajoukkuetasolla synnyinmaansa sijaan myös Englantia, jossa hän on asunut pitkään. Hän edustikin Englantia alle 17- ja alle 18-vuotiaissa. Nigerian jalkapallomaajoukkueessa Iwobi teki debyyttinsä lokakuussa 2015 ystävyysottelussa Kongon demokraattista tasavaltaa vastaan. Ensimmäisen Afrikan-mestaruuskilpailujen karsintaottelunsa hän pelasi Egyptiä vastaan maaliskuussa 2016. Ensimmäisen maaottelumaalinsa hän teki MM-karsintaottelussa Sambiaa vastaan lokakuussa 2016. Hän pelasi Nigerian kaikissa kolmessa ottelussa MM-kilpailuissa 2018, kahdessa jälkimmäisessä pelissä tosin vain minuutin kummassakin. Afrikan-mestaruuskilpailuissa 2019 hän pelasi pronssia saaneen Nigerian kaikki seitsemän ottelua ja teki yhden maalin. Tammikuussa 2022 pelatuissa Afrikan-mestaruuskilpailuissa hän pelasi joukkueensa kaikki neljä ottelua mutta vain kerran avauskokoonpanossa, ja tappiollisessa neljännesvälieräottelussa Tunisiaa vastaan hän ehti olla vaihdosta tultuaan kentällä vain seitsemän minuuttia, kun hänet ajettiin punaisella kortilla ulos. Tammikuussa 2024 järjestetyissä Afrikan-mestaruuskilpailuissa hän pelasi hopeaa saavuttaneen Nigerian kaikki seitsemän ottelua, yhtä vaille kaikki avauskokoonpanossa. Iwobi on 21.elokuuta 2025 mennessä pelannut 85 miesten maaottelua ja tehnyt niissä kymmenen maalia.
Muuta.
Entinen jalkapalloilija Jay-Jay Okocha on Iwobin setä.
Manduria

Manduria on kaupunki Etelä-Italiassa, Apulian alueella, Taranton maakunnassa. Kaupunki sijaitsee Välimeren läheisyydessä, noin 50 kilometriä Leccestä länteen. Kaupungissa on runsaat 30 000 asukasta.
Manduria on tunnettu muun muassa Primitivo di Manduria -viineistä, jotka tehdään Primitivo- eli Zinfandel-rypäleestä.
Historia.
Antiikki.
Kaupunki on ottanut nimensä lähellä sijainneelta antiikin ajan Mandurian kaupungilta. Se oli alun perin messapialaisten tai sallentinien asutus. Roomalaiset valtasivat sen toisessa puunilaissodassa vuonna 209 eaa. Kaupunki esiintyy vain harvoin antiikin historiassa.
Myöhempi historia.
Antiikin ajalta periytynyt asutuspaikka tuhoutui saraseenien hyökkäyksessä. Harvat jäljelle jääneet asukkaat asettuivat uuteen paikkaan nimeltä "Casalnuovo" ("Casal Nuovo"), joka pysyi paikan nimenä lähes 1700-luvun lopulle saakka, jolloin siitä oli kasvanut huomattava kaupunki ja se otti kuninkaallisella luvalla takaisin antiikin aikaisen nimen "Manduria". Näin tämä nykyinen Mandurian kaupunki ei sijaitse aivan samalla paikalla kuin antiikin aikainen kaupunki.
Frank Bagnack

Macky Frank Bagnack Mouegni (s. 7. kesäkuuta 1995 Yaoundé) on kamerunilainen jalkapalloilija, joka edustaa Espanjan Segunda División B:ssä pelaavaa FC Barcelona B:tä. Oikeajalkainen Bagnack on pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Hän kuuluu myös Kamerunin jalkapallomaajoukkueeseen.
Bagnack siirtyi FC Barcelonaan vuonna 2008. Hän debytoi seuran kakkosjoukkueen paidassa Segunda Divisiónissa kaudella 2012–2013 pelaten yhden ottelun. Kaudella 2013–2014 hän pelasi seuran paidassa 24 ottelua tehden yhden maalin ja kaudella 2014–2015 18 ottelua seuran pudotessa Segunda División B:hen.
Bagnack on edustanut Kamerunia alle 20-vuotiaissa. Kamerunin jalkapallomaajoukkueessa hän debytoi tammikuussa 2015 ystävyysottelussa Kongon demokraattista tasavaltaa vastaan.
Krista Gross

Krista Gross (s. 17. joulukuuta 1990 Charlotte, Pohjois-Carolina, Yhdysvallat) on yhdysvaltalais-suomalainen koripalloilija, joka edustaa Ruotsin Damligassa pelaavaa Udominate Basketia ja Suomen naisten koripallomaajoukkuetta. Pelipaikaltaan 183 senttimetriä pitkä Gross on iso laitahyökkääjä.
Gross pelasi vuosina 2009–2013 Pohjois-Carolinan yliopiston Tar Heels -joukkueessa. Vuosina 2013–2014 hän pelasi italialaisessa Saces Dike Napolissa. Kaudella 2014–2015 Gross edusti Naisten Korisliigan Tapiolan Honkaa kaksi ottelua ennen loukkaantumistaan. Elokuussa 2015 Gross teki sopimuksen Ruotsin Damligan Udominate Basketin kanssa.
Gross debytoi Suomen koripallomaajoukkueessa toukokuussa 2011 Tanskaa vastaan.
Grossin isä Elton Gross on yhdysvaltalainen ja äiti Hannele Gross suomalainen. Isä Elton pelasi 80-luvulla neljän kauden ajan I-divisioonassa. Vuonna 2015 Krista Gross esiintyy K-ryhmän mainoksessa yhdessä Sasu Salinin kanssa.
Horner–Wadsworth–Emmons-reaktio

Horner–Wadsworth–Emmons-reaktio on kemiallinen reaktio, jossa fosfonaattiesteri reagoi karbonyyliyhdisteen kanssa muodostaen konjugoituneen alkeenit, joka on konformaatioltaan E-isomeeri. Reaktio on nimetty kehittäjiensä Leopold Hornerin, William Wadsworthin ja William Emmonsin mukaan.
Reaktion historiaa.
Georg Wittig raportoi vuonna 1953 Wittig-reaktion eli reaktion, jossa fosfoniumylidin ja aldehydin tai ketonin välisessä reaktiossa muodostuu alkeeni. Hornerin tutkimusryhmä julkaisi vuonna 1958, että fofonaattistabiloidut karbanionit reagoivat hyvällä saannolla karbonyyliyhdisteiden kanssa alkeeneiksi. Reaktio ei herättänyt suurtakaan kiinnostusta ennen kuin Wadsworth ja Emmons raportoivat vuonna 1961 fosfonaattifunktionaalisuuden sisältävien ketonien ja esterien muodostavan karbonyyliyhdisteiden kanssa selektiivisesti E-alkeeneja. Reaktio tunnetaan nykyään nimen Horner–Wadsworth–Emmons-reaktio lisäksi myös nimillä Horner–Wittig-reaktio, Wittig–Horner-reaktio, Horner–Emmons-reaktio ja Wadsworth–Emmons-reaktio.
Reagenssit ja mekanismi.
Horner–Wadsworth–Emmons-reaktiossa käytetään fosfonaattiesterijohdannaisia, joissa on ryhmä, joka kykenee stabiloimaan välivaiheena muodostuvaa karbanionia. tällaisia ovat muun muassa, karbonyyli-, nitriili-, sulfonaatti-, eetteri- ja aminoryhmät. Yleisesti käytettyjä ovat esimerkiksi dimetyylifosfonoasetoni ja trimetyylifosfonoasetaatti. Reaktiomekanismin ensimmäisessä vaiheessa voimakas emäs, kuten natriumhydridi, alkoksidi, DBU tai TBD ottaa vastaan protonin fosfonaattiesteriltä, jolloin muodostuu stabiloitu ylidi (1). Tämä ylidi reagoi karbonyyliyhdisteen (2) kanssa muodostaen välivaiheen 3, joka syklisoituu neljänatomisen renkaan sisältäväksi oksafosfetaaniksi. Tämä välituote hajoaa alkeeniksi ja fosfaattiesteriksi. Horner–Wadsworth–Emmons-reaktion mekanismi muistuttaa siis huomattavasti Wittig-reaktiota. Reaktiossa muodostuu E-alkeeni (5), koska siihen johtava rengasrakenteinen välituote on hajoaa nopeammin ja välituotteet ovat kemiallisessa tasapainossa.
Mateo

Mateo Míguez Adán (usein vain Mateo, s. 11. toukokuuta 1987 Redondela, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija, joka edustaa Veikkausliigassa pelaavaa PK-35 Vantaata. Hän on pelipaikaltaan hyökkäävä keskikenttäpelaaja.
Mateo on Celta Vigon kasvatti. Hän pelasi seuran kakkosjoukkueessa vuosina 2006–2011 114 ottelua, tehden 20 maalia. Seuran edustusjoukkueessa Segunda Divisiónissa Mateo pelasi vuosina 2010–2011 kolme ottelua. Vuosina 2011–2013 Mateo edusti SD Ponferradinaa, joka pelasi Segunda División ja Segunda División B:ssä. Otteluita kertyi 21 ja maaleja viisi. Vuonna 2013 hän pelasi myös Segunda División B:n CD Guadalajarassa. Kauden 2014–2015 Mateo edusti saman sarjan Coruxo FC:tä tehden 37 ottelussa seitsemän maalia.
Toukokuussa 2015 Mateo siirtyi Ykkösen PK-35 Vantaaseen. Hän pelasi kauden aikana 22 ottelua ja teki seitsemän maalia, kun PK-35 nousi liigakarsintojen kautta Veikkausliigaan. Mateo teki pääsarjadebyyttinsä huhtikuussa 2016 HIFK:ta vastaan.
Raimo Jokisalmi

Raimo Juhani Jokisalmi (s. 29. joulukuuta 1947 Kiuruvesi) on suomalainen muusikko, toimittaja ja kirjailija.
Jokisalmen vanhemmat olivat maanviljelijä Toivo Jokisalmi ja emäntä Hilma Jokisalmi o.s. Huuskonen. Hän asunut Iisalmessa 1975–2001 ja Kiuruvedellä vuodesta 2001 alkaen.
Jokisalmi hankki ensimmäisen haitarinsa 1964 ja vuonna 1968 hän perusti oman yhtyeen nimeltä "Raimo Salmen yhtye". Yhtye teki esiintymiskeikkoja vuoteen 1972 saakka jolloin Jokisalmi ryhtyi ammattimaiseksi ravintolamuusikoksi instrumentteinaan haitari ja vuodesta 1973 alkaen myös sähköurut. Jokisalmi toimi ravintolamuusikkona aina 1980-luvun alkuun saakka ja tämän jälkeenkin hän on jatkanut esiintymistä eri yhtyeissä.
Jokisalmi on toiminut vuodesta 1983 alkaen kansalaisopiston tuntiopettajana ja vuodesta 1984 alkaen hän on ollut myös freelance-toimittajana eri lehdissä. Jokisalmi on julkaissut useita kirjoja. Hän on muun muassa tutkinut kirjailija Kalle Päätalon Iijoki-sarjan teosten tapahtumien ja henkilöiden taustoja kirjassaan "Jokijärven rannalta : tuokiokuvia Päätalon Iijoki-sarjan vaiheilta".
Al-Bahr al-Ahmar (Egypti)

Al-Bahr al-Ahmar (, "Muḥāfaẓat el Baḥr el Aḥmar") on yksi Egyptin kuvernementeista. Se sijaitsee Niilin ja Punaisenmeren välissä maan kaakkoisosassa. Kuvernementin pääkaupunki on Hurghada. Alueen pinta-ala on 203 685 km².
Siestijärvi

Siestijärvi on Pirkanmaalla Ikaalisissa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Kyrösjärven alueeseen. Siestijärvi on osa Kyrösjärven lähialuetta.
Maantietoa.
Järvi on 400 metriä pitkä, 150 metriä leveä ja sen pinta-ala on 3,8 hehtaaria. Järvi sijaitsee maaston painaumassa ja on kahden välissä. Siihen laskee kaksi pelto- ja metsäojaa. Järven laskuoja lähtee sen itäpäästä ja se yhtyy parin sadan metrin päässä valtaojaan, joka laskee 900 metrin päässä Kyrösjärven Kelminselässä olevaan Anjalanperään. Järvelle on rakennettu vain yksi vapaa-ajan asunto. Sinne pääsee järven ohi kulkevalta kylätieltä, joka erkanee Kilvakkalassa seututieltä 261.
Kotkatjärvi (Ikaalinen)

Kotkatjärvi on Pirkanmaalla Ikaalisissa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Kyrösjärven alueeseen. Kotkatjärvi on osa Kyrösjärven lähialuetta.
Maantietoa.
Järvi on 400 metriä pitkä, alle 100 metriä leveä ja sen pinta-ala on 2,1 hehtaaria. Järven rannat ovat avosuota, joka rajautuu vain rantojen läheisyyteen. Ympäröivistä metsistä laskee järveen metsä- ja suo-ojia. Sen laskuoja lähteen pohjoispäästä ja se laskee 1,8 kilometriä Kyrösjärven Kelminselässä olevaan Kotkatpohjaan. Järvi on rakentamaton ja sen ohi kulkee metsäautotie, jolle pääsee Ikaalisten keskustasta ja valtatieltä 3.
Paavo Kainulainen

Paavo Kainulainen (6. huhtikuuta 1924 Sonkajärvi – 11. lokakuuta 1982 Trelleborg, Ruotsi) oli suomalainen toimittaja ja kirjailija. Hän käytti nimimerkkejä "Pura" ja "Uutelan Ville".
Kainulaisen vanhemmat olivat maanviljelijä Otto Kainulainen ja emäntä Hanna Huttunen. Hän kävi Seppälän maanmieskoulun.
Kainulaisen seikkalukirja "Orinoco" kertoi hänen vuonna 1949 tekemästään seitsemän kuukautta kestäneestä kalastusmatkasta Venezuelan Orinoco-joelle.
Miikka Häkkinen

Miikka Häkkinen (s. 18. maaliskuuta 1984 Helsinki) on suomalainen jalkapallomaalivahti, joka edustaa Kakkosessa pelaavaa Käpylän Palloa.
Häkkinen on Helsingin Jalkapalloklubin kasvatti. Kausina 2003 ja 2004 hän pelasi HJK:n A-junioreissa ja Kakkosessa yhteistyöseura FCK Salamoissa. Kaudeksi 2005 Häkkinen siirtyi Ykkösessä pelanneeseen FC Honkaan. Hän ei kuitenkaan päässyt pelaamaan sarjaotteluissa ja vietti osan kaudesta lainalla Kakkosessa FCK Salamoiden riveissä. Vuonna 2006 hän teki sopimuksen saman sarjatason Käpylän Palloon. KäPa nousi Ykköseen kaudeksi 2008 ja Häkkinen teki ensiesiintymisensä toiseksi korkeimmalla sarjatasolla. Kaudesta 2009 lähtien Häkkinen on edustanut PK-35 Vantaata. Hän on pelannut joukkueessa kaikkiaan seitsemän kautta Ykkösessä ja kauden 2015 päätteeksi oli nostamassa sitä Veikkausliigaan voittamalla FC KTP:n liigakarsinnassa.
Häkkinen on toiminut vuodesta 2009 lähtien Helsinki Cupin turnausassistenttina.
Marcos Llorente

Marcos Llorente Moreno (s. 30. tammikuuta 1995 Madrid, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija, joka edustaa espanjalaista Atlético Madridia. Pelipaikaltaan hän on keskikenttäpelaaja. Hän nousi Espanjan maajoukkueeseen vuonna 2020.
Llorenten isä Paco, isosetä Francisco Gento ja isoisä Ramón Grosso olivat myös jalkapalloilijoita. He kaikki edustivat uransa aikana Real Madridia.
Seurajoukkueura.
Llorente liittyi Real Madridin nuorisoakatemiaan vuonna 2008 ollessaan 13-vuotias. Vakuuttavien esitysten jälkeen, hänet nostettiin kesällä 2014 seuran reservijoukkueeseen.
Hän pelasi ensimmäisen ottelunsa reservijoukkueessa 24. elokuuta 2014 vieraskentällä Atlético Madridin reservijoukkuetta vastaan. Hän pelasi kauden 2014–2015 aikana yhteensä 25 ottelua.
Kesän 2015 Llorente oli mukana edustusjoukkueen harjoituskaudella ja pääsi pelaamaan otteluissa Manchester Cityä, Internazionalea ja Vålerengaa vastaan. Virallisen ensiesiintymisensä edustusjoukkueessa hän teki 17. lokakuuta 2015 La Ligan ottelussa Levantea vastaan. Kaksi viikkoa myöhemmin hän pelasi Las Palmasia vastaan ja joulukuussa Espanjan cupin ottelussa Cádizia vastaan. Muutoin hän pelasi vielä reservijoukkueessa.
Kauden 2016–2017 Llorente pelasi lainalla Alavésissa. Hän pelasi kauden aikana 32 La Liga -ottelua, joista 31 ottelussa avauskokoonpanossa täydet minuutit. Palattuaan Real Madridiin hän pelasi ensimmäisellä kaudella vain 13 ja toisella seitsemän liigaottelua sekä yhteensä kolme Mestarien liigan ottelua. Maalinteossa hän onnistui joulukuussa 2018 seurajoukkueiden MM-loppuottelussa, jossa Real voitti Arabiemiraattien Al Ainin, ja tammikuussa 2019 Espanjan cupin toisessa puolivälieräottelussa Gironaa vastaan.
Kesällä 2019 Llorente siirtyi Atlético Madridiin. Ensimmäisellä kaudellaan hän pelasi 29 liigaottelua ja teki niissä kolme maalia: helmikuussa Valenciaa, kesäkuussa Osasunaa ja heinäkuussa Getafea vastaan. Mestarien liigassa hän pelasi neljä ottelua ja teki toisen neljännesvälierän jatkoajalla kaksi maalia Atléticon pudottaessa jatkosta mestaruutta puolustaneen Liverpoolin. Kaudella 2020–2021 Atlético Madrid voitti Espanjan-mestaruuden. Llorente pelasi liigakauden aikana 37 ottelua, joissa 33 kertaa avauskokoonpanossa, ja oli poissa vain yhdestä ottelusta varoitustilin täyttymisen vuoksi. La Liga -otteluissaan hän teki 12 maalia, joista kaksi huhtikuussa Eibaria vastaan, ja antoi 11 maalisyöttöä. Mestarien liigassa hän pelasi kahdeksan ottelua ja teki maalin alkulohko-ottelussa Red Bull Salzburgia vastaan. Kaudella 2021–2022 hän pelasi 29 liigaottelua ja antoi kaksi maalisyöttöä. Mestarien liigassa hän pelasi yhdeksän ottelua.
Maajoukkueura.
Llorente pelasi Espanjan alle 19- ja alle 21-vuotiaiden maajoukkueissa. Espanjan A-maajoukkueessa hän pelasi ensimmäisen kerran marraskuussa 2020 ystävyysottelussa Alankomaita vastaan. Kesällä 2021 pelattuihin EM-kilpailuihin hän tuli viiden A-maaottelun kokemuksella. Hän kuului Espanjan avauskokoonpanoon kahdessa ensimmäisessä ottelussa ja tuli vaihdosta kentälle kahdessa viimeisessä ottelussa. MM-kilpailuissa 2022 hän pelasi ottelun Marokkoa vastaan.
The Gamechangers

The Gamechangers on BBC:n tuottama dokumentinomainen draamaelokuva, joka kertoo "Grand Theft Auto" -pelisarjan kehityksestä ja pelisarjaan liittyvistä oikeustapauksista.
Shangluo

Shangluo (, pinyin: Shāngluò Shì) on prefektuuritason kaupunki Kiinan Shaanxin maakunnan kaakkoisosassa. Kaupungin keskusta sijaitsee linnuntietä noin 110 kilometriä maakunnan pääkaupunki Xi'anista kaakkoon. Prefektuurin pinta-ala on 19 292 neliökilometriä ja väkiluku 2,34 miljoonaa (2010).
Hallinnollinen jako.
Piirikuntatasolla prefektuuri jaetaan 7 osaan seuraavasti:
Vähä Särkijärvi (Ikaalinen)

Vähä Särkijärvi on Pirkanmaalla Ikaalisissa Särkiperällä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Kyrösjärven alueeseen. Vähä Särkijärvi on osa Kyrösjärven lähialuetta.
Maantietoa.
Vähä Särkijärvi on lähes umpeen soistunut järvi, jonka suoalueen pituus on 600 metriä ja leveys 350 metriä. Avoveden pituus on 300 metriä, leveys 200 metriä ja sen pinta-ala on 8,6 hehtaaria. Suoalueelle laskee ympäröivistä metsistä suo-ojia. Läheisiltä kolmelta maatilalta on osa pelloista muutettu niityiksi ja myös niiltä laskee muutama oja suohon. Järven laskuoja lähtee etelään kaivettua ojaa myöten ja seuraa 9 kilometriä valtaojaa myöten Kyrösjärven Kovelahteen. Ojan nimi on alajuoksulla Tuhkurinoja. Ojan varrella sijaitsee noin 2 kilometriä Vähä Särkijärvestä alaspäin Iso Särkijärvi, jonka nykyinen situus on vain 100 metriä. Vähä särkijärven rannalla ei ole rakennuksia.
Historiaa.
Ikaalisten pitäjänkartassa Vähä Särkijärvi on piirretty erimuotoiseksi kuin se on nykyisissä kartoissa. Pitäjänkartassa järvi on iso ja siinä se on muodoltaan kuin taivutettu makkara. Järven muoto muistuttaa nykyjärveä ympäröivää suota, joka on samalla tavalla taipuneen muotoinen. Nykykjärvi on sen sijaa aivan erimuotoinen. Järven vedenpintaa on ilmeisesti laskettu jossakin vaiheessa. Yksi vaihtoehto on, että se laskettiin samalla kertaa Iso Särkijärven kanssa.
Taivallahti (Ikaalinen)

Taivallahti on Pirkanmaalla Ikaalisissa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Kyrösjärven alueeseen. Taivallahti on osa Kyrösjärven lähialuetta.
Maantietoa.
Järvi on 950 metriä pitkä, 250 metriä leveä ja sen pinta-ala on 13 hehtaaria. Se sijaitsee pelto- ja metsämaastossa olevassa laaksossa ja se on yhteydessä Kyrösjärveen yhdystien 13259 alla olevan kapeikon kautta. Kapeikkoa voidaan luonnehtia salmeksi, sillä järvi oli ennen 1800-luvulla suoritettuja järvenlaskuja Kyrösjärven lahti. Siihen laskee kaksi ojaa. Rannan tuntumassa on kiinteitä tiloja ja toistakymmentä vapaa-ajan asuntoa. Niille johtaa yksityiset tiet, joille pääsee yhdystieltä. Valtatie 3 ohittaa alueen 1,5 kilometrin päässä. Järvi on luodattu ja sen suurin syvyys on noin 5 metriä.
Thure Lindhardt

Thure Frank Lindhardt (s. 24. joulukuuta 1974 Kööpenhamina) on tanskalainen näyttelijä, joka on esiintynyt teatterissa, elokuvissa ja televisiossa. Hän opiskeli näyttelijäntyötä Odensen teatterikoulussa ja valmistui sieltä vuonna 1998.
Thure Lindhardtin vanhemmat ovat pappiskoulun rehtori Mogens Lindhardt ja ylilääkäri Anne Lindhardt. Thure kasvoi Roskildessa ja haaveili jo nuorena näyttelijänurasta, ja hän sai sivuroolin 12-vuotiaana Billie Augustin elokuvasta "Pelle Valloittaja".
Teatterilavalla Lindhardt on nähty muun muassa näytelmissä "Shopping and Fucking" (vuoden 1998 produktio Kööpenhaminassa), "Antonius ja Kleopatra" (Tanskan kuninkaallinen teatteri) ja "Kamelianainen" (vuoden 2000 produktio Gladsaxen teatterissa).
Elokuvanäyttelijänä Lindhardt teki läpimurtonsa Kaspar Rostrupin draamassa "Her i nærheden" (2000), jossa hän esitti autistista Briania. Sivurooli elokuvassa "Nordkraft" (2005) palkittiin Robert-palkinnolla. Myöhempiä merkittäviä roolitöitä ovat olleet historiallinen vastarintadraama "Liekki ja sitruuna" (2008) ja komedia "Blå mænd" (2008) sekä kansainvälisistä tuotannoista "Enkelit ja demonit" (2009), "Eddie: The Sleepwalking Cannibal" (2012) ja "3096 päivää" (2013). Lisäksi hän on esiintynyt televisiorooleissa vuodesta 1998 lähtien, tunnetumpina sarjat "Blekingegade" (2009–2010), "Borgiat, maan ja taivaan valtiaat" (2011–2013), "The Spiral" (2012) ja "Silta" (2015–2018).
Shanghain 6 tunnin ajo 2015

Shanghain 6 tunnin ajo 2015 oli FIA WEC sarjan kauden seitsemäs osakilpailu joka ajettiin Kiinan, Shanghaissa 30.10.-1.11.2015.
Aika-ajot.
LMP1-pääluokan paalun nappasi Nr. 17 Porsche kolmikko Mark Webber, Brendon Hartley ja Timo Bernhard Porsche 919 Hybridillä. Nopeimman kierroksen veti Hartley. LMP2-luokassa paalupaikalle ajoi Nr. 26 G-Drive Racing kolmikko Roman Rusinov, Julien Canal ja Sam Bird.
GTE Pro -luokan paalupaikan nappasivat Nr. 51 AF Corse -tiimin Ferrari Gianmaria Bruni ja Toni Vilander. GTE AM -luokan paalulle ajoi Nr. 98 Aston Martin Racing kolmikko Paul Dalla Lana, Pedro Lamy ja Mathias Lauda
Kilpailu.
Shanghain kisa käytiin pääosin sateella. Kilpailun lähdössä Audi Nr. 7 osui radan seitsemännessä mutkassa Porschen Nr. 18 autoon joka pyörähti osuman seurauksena. Kilpailun viimeisillä kierroksilla Rebellion Racingin Nr. 12 pyörähti radan kymmenennessä mutkassa ja rikkoi autoaan. Tämän seurauksena radalle tuli hetkellisesti "FCY" eli koko radan keltaiset liput. Kilpailun joutuivat keskeyttämään ainoastaan kolme autokuntaa.
LMP1-pääluokassa Porsche varmisti valmistajien mestaruutensa voitettuaan neljännen kisan peräkkäin. Voittoon Porsche 919 Hybrid -autonsa ajatti paalupaikalta startannut kolmikko Mark Webber, Timo Bernhard ja Brendon Hartley. 
LMP2-luokan voittoon paahtasivat Nr. 36 Signatech Alpine kolmikko Nelson Panciatici, Paul-Loup Chatin ja Tom Dillmann. Kyseiselle autokunnalle voitto oli kauden ensimmäinen. Toiseksi sijoittui luokkaa johtava Nr. 26 G-Drive Racing joka kasvatti pistejohtoaan toisena olevaan Nr. 47 KCMG -autokuntaan nähden 16 pisteeseen. 
GTE Pro-luokassa voittoon ajoi Porsche Nr. 91 kaksikko Richard Lietz ja Michael Christensen, ja näin Lietz kasvatti pistejohtoaan ennen kauden viimeistä Bahrainin osakilpailua. Vilander ja Bruni starttasivat luokan paalupaikalta, mutta joutuivat taistelemaan rajusti päästäkseen kakkossijalla maaliin. Vilander ajoi ennätykselliset neljä tuntia ja 21 minuuttia putkeen. Ferrari säilytti johtopaikkansa valmistajien sarjassa. GTE AM-luokan voitti Nr. 83 Ferrari kolmikko François Perrodo, Emmanuel Collard ja Rui Águas. Voiton ansiosta he säilyttivät mahdollisuutensa mestaruuteen Nr. 72 SMP Racingiin nähden joka jäi kilpailussa kolmanneksi.
Fujin 6 tunnin ajo 2015

Fujin 6 tunnin ajo 2015 oli FIA World Endurance Championship -sarjan kauden 2015 kuudes osakilpailu, joka ajettiin Japanissa Fuji Speedway -radalla 9.–11. lokakuuta 2015.
Samana viikonloppuna ajettiin myös Asian Le Mans Series -sarjan kauden 2015–16 ensimmäinen osakilpailu Fujin radalla.
Aika-ajot.
LMP1-pääluokan paalun nappasi Nr. 17 Porsche. Kärkitulos syntyi Timo Bernhardin ja Mark Webberin vedoilla. Nopein kierros meni Webberin nimiin. Toisen Porschen eturiviin toivat Romain Dumas ja Marc Lieb. LMP2-luokassa paalupaikalle ajoi Nr. 26 Ligier JS P2 kolmikko Roman Rusinov, Julien Canal ja Sam Bird.
GTE Pro -luokan paalupaikan nappasivat Nr. 71 AF Corse -tiimin Ferrari juniorikaksikko Davide Rigon ja James Calado. Rigonille ja Caladolle paalu oli uran ensimmäinen. Toisen ruutuun ajoi Nr. 51 AF Corse -tiimin Ferrari Gianmaria Bruni ja Toni Vilander. GTE AM -luokan paalulle ajoi Nr. 72 Ferrari F458 kolmikko Viktor Šajtar, Andrea Bertolini ja Aleksei Basov.
Kilpailu.
LMP1-luokan voittoon ajoivat Porsche 919 Hybrid -autolla Porsche Team -tallin kolmikko Mark Webber, Brendon Hartley ja Timo Bernhard. Kolmikko sai kauden kolmannen voittonsa viime hetkellä annetun tallimääräyksen myötä. Kisaa puolella minuutilla johtanut Neel Jani hidasti ja Bernhard ajoi voittajana maaliin. Samalla Porschen voittajakolmikko siirtyi sarjajohtoon pisteen erolla ennen Marcel Fässleriä, Andre Lottereriä ja Benoît Tréluyeriä.
LMP2-luokan voittoon ajoivat G-Drive Racing -tallin Nr. 26 Ligier JS P2 Nissanilla kolmikko Roman Rusinov, Julien Canal ja Sam Bird.
GTE Pro-luokassa voittoon ajoi AF Corse -tallin Nr. 51 Ferrari 458 Italialla Gianmaria Bruni ja Toni Vilander. Kokenut kaksikko hyödynsi taktista pelisilmää ja ajoi kuuden tunnin kisasta peräti 3,5 tunnin jakson yhdellä sadekelin rengassetillä. Ensimmäinen täysosuma tuli keväällä Silverstonessa. 
GTE AM -luokan voitti Dempsey-tallin Nr. 77 Porsche 911 RSR:llä kolmikko Patrick Dempsey, Patrick Long ja Marco Seefried.
Tulokset.
Kilpailun tulokset:
Toriitti

Toriitti, (Th,U)SiO4, on harvinainen silikaattimineraali, joka sisältää toriumia ja uraania. Alkuaine torium löydettiin alkujaan tästä mineraalista, joka sai nimensä alkuaineen mukaan. Toriittia löysi ensimmäisenä 1828 Løvøyan saarelta, Norjasta, pappi ja mineralogi Hans Morten Thrane Esmark. Ruotsalainen kemisti Jöns Jacob Berzelius tunnisti Esmarkin löytämästä kivestä uuden alkuaineen, toriumin. Toriitin kidejärjestelmä on tetragonaalinen kuten zirkonin, mutta myös monokliininen ThSiO4-muunnos on olemassa ja tunnetaan nimellä huttoniitti. Toriitti on lähes aina radioaktiivista.
Esiintyminen.
Toriittinäytteitä löytyy useimmiten magmakivistä kuten pegmatiitista, sekä vulkaniitista ja joistain metamorfisista kivilajeista. Se esiintyy pieninä rakeina hiekassa, suuret kiteet ovat harvinaisia. Toriittia löytyy usein samoista paikoista kuin zirkonia, monatsiittia, gadoliniittia, fergusoniittia, uraniniittia, ja yttrialiittia.
Toriitti on tärkeä malmi uraanille. Toriitin muunnos, jota usein kutsutaan "uranotoriitiksi", sisältää erityisesti paljon uraania ja sitä louhitaan Bancroftissa, Kanadan Ontariossa. Muita toriitin muotoja ovat "orangiitti", oranssin värinen variantti, ja "kalsiotoriitti", epäpuhdas muoto jossa on hivenmääriä kalsiumia.
Ominaisuudet.
Toriitti on metamiktaattinen mineraali, eli sen radioaktiivisuus muuttaa kiteiden rakennetta. Koska sen koostumus vaihtelee, mineraalin ominaispaino vaihtelee välillä 6,6–7,2 g/cm3. Mohsin kovuus on 4,5–5,0 ja mineraalin kiilto on tyypillisesti lasimainen tai pihkamainen. Toriitti on normaalisti mustaa, mutta myös tumman ruskeita, oransseja, kellertäviä ja tumman vihreitä muotoja on tavattu.
Circuit of the Americasin 6 tunnin ajo 2015

Circuit of the Americasin 6 tunnin ajo 2015 oli FIA WEC -sarjan kauden 2015 viides osakilpailu, joka ajettiin Yhdysvalloissa, Circuit of the Americasin radalla 19. syyskuuta 2015.
Aika-ajot.
LMP1:n nopeimman kierroksen teki Porschen sveitsiläiskuski Neel Jani. Hän ajoi yhdessä Romain Dumasin ja Marc Liebin kanssa. Edellisen paalupaikan ottanut Porsche-trio Mark Webber, Timo Bernhard ja Brendon Hartley hävisi nyt 0,164 sekuntia. LMP2-luokassa paalupaikalle ajoi Nr. 47 Oreca 05 -kolmikko Matthew Howson, Richard Bradley ja Nicolas Lapierre.
GTE Pro -luokan paalupaikan ottivat Nr. Aston Martinin kaksikko Richie Stanaway ja Fernando Rees. Nr. 51 AF Corse -tiimin Ferrari Gianmaria Bruni ja Toni Vilander jäivät kuudenneksi. GTE AM -luokan paalulle ajoi Nr. 77 Porsche 911 RSR kolmikko Patrick Dempsey, Patrick Long ja Marco Seefried.
Kilpailu.
LMP1-pääluokassa täysosuman nappasi Porschen kolmikko Mark Webber, Timo Bernhard ja Brendon Hartley, vaikka ryhmä kärsi minuutin stop-and-go -rangaistuksen kisassa sääntöjenvastaisesta varikkotoiminnasta. Audi miehitti sitten kaksi muuta koroketta palkintopallilla, kun toiseksi ajoi trio Andre Lotterer, Benoit Treluyer ja Marcel Fässler, ja kolmanneksi puolestaan Loïc Duval, Oliver Jarvis ja Lucas di Grassi.
LMP2-luokan voittoon ajoivat Nr. 26 Ligier JS P2 kolmikko Roman Rusinov, Julien Canal ja Sam Bird.
GTE Pro-luokassa voittoon ajoi Nr. 91 Porsche 911 RSR kaksikko Richard Lietz ja Michael Christensen. Nr. 51 AF Corse -tiimin Ferrari Gianmaria Bruni ja Toni Vilander sijoittuivat seitsemänneksi kärsittyään tekniikkamurheista ja menettäen varman palkintosijoituksen. GTE AM -luokan voitti Nr. 72 Ferrari F458 kolmikko Victor Shaytar, Andrea Bertolini ja Aleksey Basov.
JibJab

JibJab on yhdysvaltalainen verkko- ja mobiilisovelluksia kehittävä yritys. Yrityksen perustivat veljekset Evan ja Gregg Spiridellis vuonna 1999. Nykyään JibJab omistaa verkkosivuston ja mobiilisovelluksen, joissa käyttäjä voi lisätä oman selfiensä osaksi videota, GIF-tiedostoa tai sähköistä korttia.
Alun perin yritys aloitti julkaisemalla parodiavideoita verkkosivustollaan. Vuonna 2004 julkaistu Yhdysvaltain presidentinvaaleja koskeva video nimeltä "This Land" nousi suosituksi ja sai yli 80 miljoonaa katselukertaa. Vuonna 2006 JibJab lisäsi sivustoon JokeBox-nimisen osion, johon käyttäjät saattoivat lisätä omia videoita, kuvia, äänitiedostoja ja vitsejä. Sen jälkeen sivusto alkoi vähitellen laajentua alustaksi, joka keräsi yhteen kaikenlaista humoristista mediaa. Aluksi yritys ansaitsi rahaa lähinnä mainostuloilla, mutta myöhemmin se alkoi saada tuloja myös käyttäjien tekemistä ostoksista ja sivuston jäsenmaksuista. 
Sittemmin JibJab on julkaissut kaksi mobiilisovellusta. Toisessa sovelluksessa käyttäjät voivat lisätä oman selfiensä osaksi videota tai korttia, ja toisella luoda GIF-tiedostoja. Jälkimmäinen sovelluksista on saatavilla vain iOSille.
Todistettavasti syyllinen (2. tuotantokausi)

Televisiosarjan Todistettavasti syyllinen toinen tuotantokausi alkoi Yhdysvalloissa 3. lokakuuta 2004 ja päättyi 22. toukokuuta 2005. Suomessa se alkoi heti ensimmäisen kauden päätyttyä 20. huhtikuuta 2005.
Edellisen kauden tavoin myös tämä kausi sisältää 23 jaksoa.
Tongchuan

Tongchuan (, pinyin: Tóngchuān Shì) on prefektuuritason kaupunki Kiinan Shaanxin maakunnan keskiosassa. Kaupungin keskusta sijaitsee linnuntietä noin 62 kilometriä maakunnan pääkaupunki Xi'anista pohjoiseen. Prefektuurin pinta-ala on 3 882 neliökilometriä ja väkiluku 834 437 (2010).
Hallinnollinen jako.
Piirikuntatasolla prefektuuri jaetaan 4 osaan seuraavasti:
Compton–Belkovich torium anomalia

Compton–Belkovich-toriumanomalia on geologinen "hotspot" (vulkaaninen kompleksi) Kuussa. Se sijaitsee Kuun pimeällä puolella kahden kraatterin Compton ja Bel'kovich välillä, ja se löydettiin gammasädespektrometrilla 1998. Se on noin 32×18 km kokoinen alue, jolla on epätavallisen suuri pitoisuus toriumia, radioaktiivista alkuainetta. Kuusta Maahan tuodut kivinäytteet (Apollo-ohjelma) paljastavat kuun vulkaanisen toiminnan tapahtuneen 3–4 miljardia vuotta sitten, mutta Maahan näkymättömällä puolella vulkanismia on voinut esiintyä vielä n. 1 miljardia vuotta sitten. Sieltä ei ole tähän mennessä otettu näytteitä ja siten sen geologinen historia tunnetaan huonosti.
Arvioitu toriumpitoisuus yltää 5,3 µg/g (5,3 mikrogrammaa grammassa kuuperää), kun taas aluetta ympäröivät basalttiylängöt sisältävät toriumia vain 0–2 µg/g. Verrattuna Maan toriumpitoisuuteen, 0,06 µg/g, Compton–Belkovich-alueen pitoisuus on huomattavan suuri.
Heikki Niva

Heikki Niva (s. 10. marraskuuta 1992 Tornio) on suomalainen kilpauransa päättänyt telinevoimistelija ja snookerpelaaja. Telinevoimistelussa Niva edusti Espoon Telinetaitureita. Hänen päätelineitään olivat nojapuut ja rekki. Nivan valmentajana toimi Mati Kirmes.
Vuonna 1996 voimistelun aloittanut kilpaili ensimmäisen kerran MM-kilpailuissa vuonna 2010 sijoittuen moniottelussa sijalle 102. Ensimmäisen SM-kultansa Niva saavutti samana vuonna nojapuilta. Vuoden 2014 EM-kilpailuissa Niva sijoittui parhaimmillaan 30:nneksi rekillä.
Niva aloitti snookerin vuonna 2005 ja edustaa siinä Espoon Biljardikerhoa. Hänen valmentajaan toimii Eurosportilla snookeria selostava Aki Kauppinen ja Niva käy pari kertaa kuukaudessa Turussa parin päivän treenisessioita yhdessä snookerammattilaisen Robin Hullin kanssa. Niva osallistui vuoden 2014 snookerin EM-kilpailuihin. Niva on kertonut tavoitteekseen ammattilaisten Main tour-paikka 3-4 vuoden sisällä (2019-2020).