tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Theodor Sörensen

Carl Theodor Sörensen (alk. Sørensen; 19. joulukuuta 1846 Tanska – 28. syyskuuta 1914 Viipuri, Suomen suuriruhtinaskunta) oli tanskalais-suomalainen urkuri, säveltäjä ja orkesterinjohtaja, joka vaikutti erityisesti Porin ja Viipurin musiikkielämään.
Theodor Sörensen syntyi Tanskassa vuonna 1846, ja hän oli oman ilmoituksensa mukaan opiskellut sävellystä muun muassa Niels Gaden johdolla, samoin kuin urkujen- ja pianonsoittoa. Hän saapui Suomeen kesällä 1867 Tukholmasta ja aikoi matkustaa Helsinkiin ja edelleen Pietariin konsertoimaan, mutta kesä ei ollut suosiollista aikaa konserteille – niinpä Sörensen asettui Turkuun. Hän toimi musiikinopettajana ja järjesti ja johti konsertteja, joissa esitettiin myös hänen omia sävellyksiään. Hän siirtyi Turusta Poriin ja Kristiinankaupunkiin ja esiintyi myös Helsingissä.
Sörensenin ensimmäinen sinfonia esitettiin vuonna 1873 Turussa; sävellyksestä ovat säilyneet ensimmäisen osan äänilehdet. Seuraavana vuonna hänet valittiin urkuriksi Poriin. Hän toimi aktiivisesti kaupungin musiikkielämässä, ja vuonna 1878 Poriin perustettiin hänen aloitteestaan orkesteri "Musikaliska sällskapet i Björneborg". Hän jatkoi säveltämistä, suurimpana työnään toinen sinfonia Es-duuri. Kantaesitys 2. toukokuuta 1882 sai Helsingissä innostuneen vastaanoton.
Vuonna 1883 Sörensen alkoi hoitaa Viipurissa ruotsalais-saksalaisen seurakunnan urkurinvirkaa ja alkoi myös järjestää kaupungin musiikkielämää: hän perusti kuoron ja orkesterin. Samalla hän jatkoi sävellystyötä, ja hän oli 1880-luvulla kenties Suomen merkittävin orkesterisäveltäjä.
Vuonna 1889 Sörenseniä syytettiin plagioinnista: Karl Flodin väitti lehtikirjoituksessaan, että Sörensenin "Romanssi" viululle ja pianolle oli tarkka kopio tanskalaisen Emil Hartmannin viulukonserton toisesta osasta. Myös Sörensenin teos "Winter und Lenz" osoittautui plagiaatiksi. Kopiointikohu katkaisi Sörensenin lupaavan uran. Yleisön painostuksen takia hän joutui luopumaan kapellimestarin tehtävistä; taustalla saattoi myös olla kauna ruotsinkielistä yläluokkaa kohtaan. Hän jatkoi kuitenkin työtään urkurina ja lyseon musiikinopettajana.
Aikanaan viipurilaiset leppyivät Sörensenille, ja vuonna 1893 häneltä tilattiin juhlakantaatti suomalaisen seurakunnan uuden kirkon vihkiäisiin.
Sörensenin sävellyksiä ei juuri ole säilynyt. Orkesteriteosten käsikirjoitukset katosivat tai tuhoutuivat Viipurissa talvisodan aikana, sillä niitä säilytettiin arkussa tyttären ullakolla.
Theodor Sörensen avioitui vuonna 1874 Agnes Octava Ugglan kanssa. Heille syntyi tytär Edith ja poika Torsten.
Giovanni Lanza

Giovanni Lanza (15. helmikuuta 1810 Casale Monferrato, Piemonte – 9. maaliskuuta 1882 Rooma) oli italialainen poliitikko, joka toimi Italian pääministerinä vuosina 1869–1873.
Elämäkerta.
Lanza valmistui Torinon yliopistosta lääketieteen tohtoriksi ja toimi sen jälkeen lääkärinä ja maanviljelijänä kotiseudullaan Piemontessa. Vuonna 1848 hän liittyi vapaaehtoisena Itävaltaa vastaan sotineeseen Sardinian armeijaan, ja hänet valittiin myös edustajaksi Sardinian kuningaskunnan edustajakamariin. Hän vastusti vuoden 1849 rauhansopimusta Itävallan kanssa ja kohosi pian edustajakamarissa yhdeksi keskusta-vasemmiston johtajista. Lanza valittiin 1853 kamarin varapuhemieheksi, ja hänet nimitettiin 1855 opetusministeriksi sekä 1858 valtiovarainministeriksi Camillo Cavourin hallitukseen. Hän oli myös useissa myöhemmissä hallituksissa jossain edellämainituista tehtävistä sekä puhemiehenä edustajakamarissa, joka julisti maaliskuussa 1861 Italian kuningaskunnan perustetuksi.
Yhdistyneessä Italiassa Lanza toimi 1864–1865 Alfonso La Marmoran hallituksen sisäministerinä, missä ominaisuudessa hän muun muassa hoiti pääkaupungin siirtämisen Torinosta Firenzeen. Sen jälkeen hän toimi uudelleen edustajainkamarin puhemiehenä. Pääministeriksi hän kohosi 14. joulukuuta 1869 ja otti samalla itselleen myös sisäministerin salkun. Lanzan pääministerikauden merkittävin tapahtuma oli Rooman valtaaminen 20. syyskuuta 1870 ja pääkaupungin siirtäminen sinne seuraavana vuonna, minkä katsottiin saattaneen Italian yhdistymisen päätökseen. Lanza auttoi myös kokoamaan Italian keskusta-vasemmistoa ja oli laajalti kunnioitettu. Hänen hallituksensa kuitenkin kaatui heinäkuussa 1873 oikeiston ja radikaalin vasemmiston yhteiseen epäluottamuslauseeseen.
Eeddspeaks

Edvard Eerikki ”Eetu” Sandholm (ent. Pesonen, s. 24. marraskuuta 1991 Tampere) on suomalainen videobloggaaja ja tubettaja.
Sandholmin Youtube-kanavalla Eeddspeaks on lokakuussa 2024 yli 350 000 tilaajaa. Hänellä on myös pelikanava nimeltään Eeddplays, jolla tilaajia on yli 241 000, ja lisäksi koosteet livelähetysten kohokohdista kokoava Ettun extrat -kanava, jolla tilaajia on yli 30 000.
Sandholm opiskeli Vaskivuoren lukiossa medialinjalla. Hän aloitti vloggaamisen Youtubessa 4. helmikuuta 2012, ja hänen ensimmäisen vloginsa nimi oli ”täst tää nyt sitte lähtee, tai jotain”. Eeddspeaks voitti kaksi Tube Awards -palkintoa, jotka jaettiin Tubecon-tapahtumassa Hartwall Arenalla elokuussa 2014. Hän voitti sekä Vuoden action- että Vuoden pelaaja -palkinnot, joista jälkimmäisen hän voitti pelikanavallaan Eeddplays. Vuoden 2025 Tubeconissa hänet valittiin vuoden Twitch-vaikuttajaksi.
Eetu Sandholm juonsi vuonna 2014 Suomen ensimmäistä Youtubeen tehtyä ohjelmasarjaa, "Tapaa X:ää" (jakson nimenä esimerkiksi ”Tapaa Mariieveronica!”). Splay Suomen tuottamaa sarjaa julkaistiin torstaisin kello 17 Splay Suomi -Youtube-kanavalla, ja sitä tehtiin muutaman kuukauden ajan. "Tapaa X" -ohjelmassa näytettiin Youtube-tähtien elämää, arkea ja kotipaikkakuntia.
Eetu Sandholm aloitti vuonna 2017 oman "Eeddcast"-podcastinsa, jossa hän keskustelee ajankohtaisista asioista tubettajien kanssa ja vuodesta 2019 lähtien myös itsenäisesti. Sen lisäksi hän on vuodesta 2019 tuottanut Suplaan "Mysteeritarinat"-podcastia. "Eeddcastin" jaksoja on katsottu parhaimmillaan viikossa 100 000 kertaa. Sandholm julkaisi vuoden 2021 joulukuussa kirjan nimeltä "Mysteeritarinoiden parhaat."
Sandholm tekee myös Ville Kankareen kanssa Youtube-sarjaa Nollakontsa, jossa videoilla ei ole minkäänkaista käsikirjoitusta. 13. joulukuuta 2024 he perustivat sarjalle kanavan Nollakontsa. Kanavalle tulee myös muita videoita.
Benedetto Cairoli

Benedetto Cairoli (28. tammikuuta 1825 Pavia, Lombardia – 8. elokuuta 1889 Napoli) oli italialainen poliitikko, joka toimi Italian pääministerinä vuosina 1878 ja 1879–1881.
Elämäkerta.
Cairoli osallistui vallankumousvuoden 1848 aikana lombardialaisten opiskelijoiden protesteihin Itävaltaa vastaan. Hän kuului 1859–1860 Garibaldin vapaaehtoisiin ja haavoittui Palermon valtauksen yhteydessä. Hän oli vuosina 1860–1864 ja 1867–1870 Italian parlamentin edustajakamarissa Pavian edustajana ja kuului Garibaldin tavoin jyrkkään vasemmistoon. Cairoli valittiin maaliskuussa 1878 edustajakamarin puhemieheksi, mitä hän siirtyi pian pääministeriksi Agostino Depretisin tilalle ja otti samalla itselleen ulkoministerin salkun. Cairoli haavoittui Giovanni Passannanten kuningas Umberto I:tä vastaan tekemässä murhayrityksessä 17. marraskuuta 1878 Napolissa, kun hän yritti suojata kuningasta. Tämä lisäsi hänen suosiotaan, mutta hänen hallituksensa kuitenkin kaatui kuukautta myöhemmin hänen kilpailijoidensa muodostettua liittouman sitä vastaan.
Toisen kerran Cairoli toimi pääministerinä heinäkuusta 1879 toukokuuhun 1881. Hänen hallituksensa politiikka oli melko tehotonta ja sitä haittasi Italian vasemmiston eripuraisuus. Cairolin varsinaiseksi kompastuskiveksi muodostui ulkopolitiikka, jossa hänen syytettiin suhtautuvan liian luottavaisesti ja hyväuskoisesti muihin suurvaltoihin. Ranskan toukokuussa 1881 suorittama Tunisian miehitys ja sen pikaisesti sinetöinyt Bardon sopimus tuli Cairolille ikävänä yllätyksenä, sillä hän oli luottanut ranskalaisten lupauksiin. Tunisian yllättävä päätyminen Ranskan protektoraatiksi nostatti Italiassa niin suuren ärtymyksen, että se kaatoi Cairolin hallituksen ja katkaisi hänen poliittisen uransa.
Antonio di Rudinì

Antonio Starabba di Rudinì (16. huhtikuuta 1839 Palermo, Sisilia – 7. elokuuta 1908 Rooma) oli italialainen markiisi ja poliitikko, joka toimi Italian pääministerinä vuosina 1891–1892 ja 1896–1898.
Elämäkerta.
Rudinì kuului vapaamieliseen sisilialaiseen aatelissukuun. Hän liittyi vuonna 1860 puhjenneeseen vallankumoukseen ja vuonna 1864 hänet nimitettiin Palermon pormestariksi. Hän kukisti vuonna 1866 kaupungissa puhjenneen separationistien ja vanhoillisten kapinan, jonka aikana hän oli viikon saarrettuna kaupungintaloon. Palkintona tästä hänet ylennettiin Palermon prefektiksi, ja hän sai tehtäväkseen taltuttaa maantierosvous läntisessä Sisiliassa. Rudinì toimi vuonna 1868 jonkin aikaa Napolin prefektinä ja 1869 Italian sisäministerinä. Sen jälkeen hänet valittiin parlamentin edustajainkamariin, jossa hän vähitellen kohosi yhdeksi jyrkän oikeiston johtajista. Osallistuttuaan Francesco Crispin hallituksen kaatamiseen Rudinì kohosi helmikuussa 1891 pääministeriksi, muodostaen monien yllätykseksi hallituksensa yhdessä vasemmiston kanssa. Hän toimi oman hallituksensa ulkoministerinä ja muun muassa uudisti kolmiliiton Saksan ja Itävallan kanssa. Hänen ensimmäinen hallituksensa joutui eroamaan toukokuussa 1892.
Rudinì tuli tosin kerran pääministeriksi maaliskuussa 1896, jälleen Crispin seuraajana, jonka hallitus oli kaatunut tällä kertaa italialaisten Etiopialle kärsimään kiusalliseen tappioon Aduan taistelussa. Rudinì solmi rauhan Etiopian kanssa ja tehdäkseen pesäeron aiempaan siirtomaavalloituspolitiikkaan hän myös luovutti Kassalan kaupungin briteille, mikä herätti tyytymättömyyttä Italiassa. Vuonna 1897 Rudinìn hallitus lakkautti joukon hallitusta vastustaneita opposition järjestöjä ja ammattiliittoja. Italian kaupungeissa puhjenneet mellakat ja sosiaaliset levottomuudet johtivat lopulta hallituksen eroon toukokuussa 1898. Sitä ennen hallitus oli yrittänyt rajoittaa kansalaisoikeuksia kuninkaallisilla määräyksillä ja Milanossa mellakoiden kukistaminen sotavoimin oli johtanut suureen verilöylyyn.
Terhi Vedenkivi

Terhi Vedenkivi (s. 9. tammikuuta 1956) on Kangasalla asuva runoilija ja kirjailija. Hän opiskeli luovaa kirjoittamista Viita-akatemiassa vuosina 1993-1996. Vedenkivi palkittiin useita kertoja Pirkanmaan kirjoituskilpailussa, jonka runoussarjan hän voitti vuonna 1999. 
Hänen esikoisrunoteoksensa "Hatullinen tuulta" julkaistiin vuonna 2006. Sen jälkeen Vedenkiveltä on ilmestynyt kaksi muuta runokokoelmaa, joista viimeisin on vuonna 2013 julkaistu "Parhaat paratiisit". Hänen toinen runokokoelmansa "Kolmas korva" palkittiin Tampereen kaupungin luovan kirjallisen työn palkinnolla vuonna 2010
Terhi Vedenkivi on ollut Pirkkalaiskirjailijoiden jäsen vuodesta 2006 lähtien.
Curtis McElhinney

Robert Curtis McElhinney (s. 23. toukokuuta 1983 London, Ontario) on kanadalainen uransa päättänyt jääkiekkomaalivahti. McElhinney pelasi 13 kautta NHL-liigassa vuosina 2007–2021. Hän voitti urallaan kahdesti Stanley Cupin.
Peliura.
McElhinney pelasi neljä vuotta Colorado Collegen yliopistossa. Hänet valittiin WCHA:n tähdistöjoukkueeseen vuosina 2003 ja 2005. Calgary Flames varasi hänet vuoden 2002 varaustilaisuudessa.
McElhinney teki NHL-debyyttinsä 22. lokakuuta 2007 San Jose Sharksia vastaan. Hän pelasi kaudella 2007–2008 viisi peliä NHL:ssä. Seuraavan kauden 2008–2009 hän vietti kokonaan Calgary Flamesin varamaalivahtina. Calgary teki sopimuksen McElhinneyn kanssa kaudeksi, mutta kauppasi hänet kesken kauden Anaheim Ducksiin vaihdossa Vesa Toskalaan 3. maaliskuuta 2010.
Anaheim kauppasi McElhinneyn Tampa Bay Lightningiin 24. helmikuuta 2011, jossa hän vietti neljä päivää, kun Ottawa Senators otti McElhinneyn Tampa Bayn vapaiden pelaajien waivers-listalta 28. helmikuuta.
Phoenix Coyotes teki McElhinneyn kanssa vuoden sopimuksen 4. heinäkuuta 2011. Hänet kaupattiin 22. helmikuuta 2012 Columbus Blue Jacketsiin vaihdossa Antoine Vermetteen. McElhinneyn lisäksi Columbus sai kaksi varausta, toisen kierroksen varauksen vuoden 2012 varaustilaisuuteen sekä ehdollisen varauksen vuoden 2013 varaustilaisuuteen.
Kauden 2012–2013 McElhinney vietti lähinnä Columbuksen yhteistyöjoukkueessa Springfield Falconsissa. Kaudeksi 2013–2014 hän nousi Columbukseen kakkosmaalivahdiksi hallitsevan Vezina-voittajan Sergei Bobrovskin ollessa ykkösmaalivahti.
McElhinney siirtyi Columbuksesta Toronto Maple Leafsiin vapaiden pelaajien listan kautta kaudella 2016–2017. Hän pelasi kaksi kautta Toronton varamaalivahtina. Kauden 2018–2019 alla McElhinney päätyi taas vapaiden pelaajien listalle, josta Carolina Hurricanes valitsi hänet. McElhinney jakoi peliajan kaudella Petr Mrázekin kanssa.
Kesällä 2019 McElhinney teki kaksivuotisen pelaajasopimuksen Tampa Bay Lightningin kanssa. Hän sai hieman peliaikaa Andrei Vasilevskin varamiehenä. Tampa Bay voitti tuona aikana Stanley Cupin kahdesti. Kauden 2020–2021 jälkeen McElhinney ilmoitti lopettavansa pelaajauransa.
Perhe.
McElhinneyllä on vaimo Ashleigh ja lapsi Trenton (s. 2009). Lisäksi hänellä on nuorempi sisko, Alana, joka myös pelaa jääkiekkoa maalivahtina.
PostNord Logistics

PostNord Logistics on PostNordin tuotemerkki, jota se käyttää palvellessaan logistiikkaratkaisuja tarvitsevia asiakkaitaan Pohjoismaissa, niistä ulkomaille ja ulkomailta Pohjoismaihin. Se tarjoaa logistiikkaratkaisuja läpi koko logistiikkaketjun varastoinnista toimituksiin.
PostNord Logisticsin juuret ovat Tanskassa, Suomessa, Norjassa ja Ruotsissa, ja se syntyi yksityisten yritysten sekä Tanskan ja Ruotsin postiyhtiöiden yhdistymisestä. PostNord-konsernin logistiikkatoiminnot koostuivat aiemmin 15 erillisestä pohjoismaisesta yhtiöstä, mutta vuonna 2013 ne yhdistettiin yhden PostNord Logistics -brändin alle. PostNordin omistavat Ruotsin ja Tanskan valtiot.
Vuonna 2014 PostNordin liikevaihto oli 40 miljardia Ruotsin kruunua ja sillä oli 39 000 työntekijää. PostNordilla on 5 000 palvelupistettä ja 120 terminaalia Pohjoismaissa sekä terminaaleja myös Saksassa. Vuonna 2013 yhtiö toimitti 110 miljoonaa pakettia ja yhteensä 2,5 miljardia kiloa tavaraa 25 miljoonalle pohjoismaalaiselle ihmiselle ja kahdelle miljoonalle yritykselle. Lisäksi PostNord vei perille 5,9 miljardia kirjettä.
PostNordista tammikuussa 2020 julkaistussa konsulttiyrityksen tekemän selvityksen mukaan konserni oli vuosina 2017–2019 tehnyt yhteensä 280 miljoonan euron tappiot. Suurimpana syynä pidettiin jakelunmäärän romahdusta Tanskassa, jossa markkinoita on valloittanut hollantilais-englantilainen logistiikkayritys GLS. Ruotsissa jakelumäärän romahdus on ollut hitaampaa, mutta myös siellä kirjeiden määrän oletettiin puolittuvan tulevien vuosien aikana. Arvion mukaan Postnord tarvitsee valtioiden tukea, jotta se voisi jatkaa jakelua nykylaajuudessaan. Suomessa yhtiön tulevaisuus kuitenkin näyttää hyvältä.
PostNord Logisticsin toimitusjohtaja on Håkan Ericsson ja hallituksen puheenjohtaja on Jens Moberg.
Merkkipaaluja.
PostNord Logisticsin alle koottiin 15 yritystä Ruotsista, Norjasta, Tanskasta ja Suomesta.
Ruotsalaiset yhtiöt toimivat aiemmin nimillä:
Norjalaiset yhtiöt toimivat aiemmin nimillä:
Tanskalaiset yhtiöt toimivat aiemmin nimillä:
Suomalaiset yhtiöt toimivat aiemmin nimillä:
Luigi Pelloux

Luigi Pelloux (1. maaliskuuta 1839 La Roche-sur-Foron, Savoiji – 26. lokakuuta 1924 Bordighera) oli italialainen kenraali ja poliitikko, joka toimi Italian pääministerinä vuosina 1898–1900. Hän pyrki käyttämään ankaria keinoja ja epäparlamentaarisia menettelyjä sosiaalisten levottomuuksien tukahduttamiseen, ja ajoi siten Italian poliittisen kriisin partaalle.
Elämäkerta.
Pelloux valmistui Torinon sotilasakatemiasta vuonna 1857 tykistöupseeriksi ja osallistui vuosien 1859–1860 sekä 1866 sotiin Itävaltaa vastaan. Syyskuun 1870 Rooman valtauksen yhteydessä hän komensi majurina tykistöosastoa, joka onnistui ensimmäisenä murtamaan kaupungin muurin ampumalla siihen kuuluisan aukon Porta Pian luona ja mahdollisti siten italialaisten etenemisen kaupunkiin. Pelloux ylennettiin 1878 everstiksi, 1885 kenraalimajuriksi ja 1891 kenraaliluutnantiksi. Siirryttyään politiikkaan hän toimi 1881–1895 Italian edustajakamarin jäsenenä ja 1880–1884 sotaministeriön pääsihteerinä, myötävaikuttaen vuoden 1884 armeijauudistukseen. Hän oli myös kahdesti Italian sotaministerinä: 1891–1893 Rudinìn ja Giolittin hallituksissa sekä 1896–1897 Rudinìn toisessa hallituksessa. Vuonna 1896 hänet nimitettiin senaattoriksi. Toukokuussa 1898 Pelloux lähetettiin kuninkaallisena komissaarina Bariin taltuttamaan siellä puhjenneita levottomuuksia, ja hän hoiti toimeksiantonsa tahdikkaasti. Hän kieltäytyi julistamasta Barissa poikkeustilaa, sillä hän katsoi levottomuuksien johtuvan kansalaisten äärimmäisestä taloudellisesta hädästä, ja saavutti näin vasemmiston myötämielisyyden.
Pelloux kutsuttiin pääministeriksi kesäkuussa 1898 levottomuuksien riehuessa yhä eri puolilla Italiaa. Ratkaisuna hän esitteli helmikuussa 1899 lakiesityksen, joka olisi kaventanut merkittävästi kansalaisoikeuksia, kuten yhdistymis-, kokoontumis- ja painovapautta. Pelloux erosi hallituksensa ulkopoliittisten vastoinkäymisten vuoksi maaliskuussa 1899, mutta kokosi heti perään uuden, aiempaa konservatiivisemman hallituksen. Vaikka olot Italiassa olivat rauhoituneet edellisvuodesta, Pelloux muutti lakiesitystään entistäkin jyrkempään muotoon, mikä nostatti parlamentin vasemmisto-opposition vastarintaan. Kun sosialistit ja radikaalit pyrkivät erilaisin keinoin jarruttamaan esityksen käsittelyä parlamentissa, Pelloux järjesti sen kesäkuussa 1899 väliaikaisesti voimaan kuninkaallisella määräyksellä ilman parlamentin hyväksyntää. Italian kassaatio-oikeus kuitenkin peruutti lain helmikuussa 1900, minkä jälkeen hallituksen oli palautettava se parlamentin käsitelyyn. Kun kiistat kuninkaan ja parlamentin perustuslaillisista valtaoikeuksista sekä parlamentin työtä haitannut vasemmiston sitkeä jarrutus olivat jatkuneet kuukausia, Pelloux taipui keväällä 1900 hajottamaan parlamentin. Vaalit johtivat vasemmiston voittoon. Pelloux joutui lopulta eroamaan 18. kesäkuuta 1900. Hän toimi sen jälkeen vielä kahden vuoden ajan armeijakunnan komentajana Torinossa.
324 Bamberga

324 Bamberga on Aurinkoa kiertävä päävyöhykkeen asteroidi. Bambergan läpimitta on noin 220,7 kilometriä, joten se on yksi suurimmista asteroideista. Sen löysi Johann Palisa 25. helmikuuta vuonna 1892, ja se nimettiin saksalaisen Bambergin kaupungin mukaan. Bambergan pyörähdysaika eli vuorokauden pituus on noin 29,43 tuntia. Bamberga käsittää arviolta noin 0,37 % asteroidivyöhykkeen kokonaismassasta.
324 Bambergan massaksi on arvioitu 1,03 x 10 kilogrammaa ja läpimitaksi . Tiheys on 1,52 ± 0,20 ja huokoisuus 32 ± 13.
Carl Theodor Sørensen

Søren Carl Theodor Marius Sørensen (24. heinäkuuta 1893 Altona, Hampuri, Saksa – 12. syyskuuta 1979 Brønshøj-Husum, Kööpenhamina, Tanska) oli tanskalainen maisema-arkkitehti, yksi aikansa merkittävimmistä. Hän edusti modernismia: nykytaide innoitti hänen muotosuunnitteluaan, ja hän otti huomioon myös sosiaaliset näkökohdat, esimerkiksi suunnitellessaan Kööpenhaminan ensimmäistä leikkipuistoa.
Sørensen opiskeli puutarha-alaa vuosina 1908–1916 ja työskenteli piirtäjänä puutarha-arkkitehti Erik Erstad-Jørgensenin palveluksessa vuosina 1916–1922. Hän osallistui Kööpenhaminan kaavoitustyöhön ja julkaisi useita kirjoja ja satoja artikkeleita. Sørensen suunnitteli lukuisia puutarhoja Tanskaan. Hän sai useita huomionosoituksia, esimerkiksi Dannebrogin ritarikunnan kunniamerkin sekä Prinssi Eugenin mitalin vuonna 1972. Hän toimi opettajana Tanskan kuninkaallisessa taideakatemiassa vuodesta 1940 lähtien ja maisema-arkkitehtuurin professorina 1954–1963. Suomalainen Jussi Jännes oli hänen oppilaitaan.
Giuseppe Zanardelli

Giuseppe Zanardelli (29. lokakuuta 1826 Brescia, Lombardia – 26. joulukuuta 1903 Moderno) oli italialainen poliitikko, joka toimi Italian pääministerinä vuosina 1901–1903.
Elämäkerta.
Zanardelli osallistui vapaaehtoisena vuoden 1848 sotaan Itävaltaa vastaan Lombardiassa. Tappiollisen Novaran taistelun jälkeen hän palasi kotikaupunkiinsa Bresciaan, jossa toimi jonkin aikaa lakitiedon opettajana. Itävallan viranomaiset kuitenkin kielsivät häneltä opettamisen hänen poliittisten mielipiteidensä vuoksi. Vuonna 1859 Zanardelli valittiin Sardinian parlamenttiin. Seuraavina vuosina hän toimi yhdistyneessä Italiassa erilaisissa hallinnollisissa tehtävissä, mutta kohosi merkittäviin virkoihin vasta sen jälkeen, kun vasemmisto nousi maassa valtaan vuonna 1876. Zanardelli oli eri vasemmistohallituksissa työministerinä 1876–1877, sisäministerinä 1878–1881 ja oikeusministerinä 1881–1883. Viimeksi mainitussa virassa hän vei läpi uuden vaalilain. Se nelinkertaisti äänioikeutettujen määrän puolesta miljoonasta kahteen miljoonaan. Zanardelli kuitenkin erosi Agostino Depretisin hallituksesta, koska liberaalina ja irredentismin kannattajana hän ei hyväksynyt pääministerin lähentymistä oikeistoon ja ulkopolitiikassa Itävalta-Unkariin. Kun Depretis lopetti yhteistyön oikeiston kanssa, Zanardelli palasi hänen hallituksensa oikeusministeriksi vuonna 1887, ja jatkoi myös Francesco Crispin hallituksessa aina helmikuuhun 1891. Tänä aikana hän valmisteli uuden rikoslain, joka lakkautti kuolemanrangaistuksen ja laillisti lakot, mikäli niihin ei liittynyt väkivaltaa tai kiihotusta.
Vuosina 1891–1894 Zanardelli toimi edustajakamarin puhemiehenä ja 1897–1898 hän oli Antonio di Rudinìn hallituksen oikeusministerinä. Hän erosi vastalauseena, kun hallitus julisti poikkeustilan alueille, joilla oli esiintynyt mellakoita. Helmikuussa 1901 kuningas Viktor Emanuel III nimitti Zanardellin pääministeriksi. Hallituksen vahvaksi mieheksi tuli sisäministerinä toiminut Giovanni Giolitti. Zanardellin hallitus pyrki lievittämään Italiaa vaivanneita sosiaalisia levottomuuksia pehmeillä keinoilla: köyhimpiin kohdistuvia veroja alennettiin ja sotilaita ei enää käytetty lakkojen murtamiseen. Zanardelli myös pitäytyi tiukasti parlamentaarisissa menettelytavoissa. Hän joutui eroamaan lokakuussa 1903, kun hänen lakiesityksensä avioeron laillistamisesta kohtasi opposition jyrkän vastarinnan. Hän kuoli myöhemmin samana vuonna.
Citroën XM

Citroën XM oli ranskalaisen autonvalmistaja Citroënin lippulaivamalli. Autoa valmistettiin vuosina 1989–2000 kaikkiaan 333 755 kappaletta. Auto valittiin vuonna 1990 Vuoden autoksi Euroopassa. Monien Citroën-harrastajien mukaan XM oli ”viimeinen oikea Citroën”.
Bertonen muotoilema kiilamainen kori oli jatkokehitelmä Marcello Gandinin muotoilemasta keskiluokan Citroën BX:stä. XM:n suunnittelussa otettiin selvästi huomioon ne epäkohdat, joita edeltäjän Citroën CX:n kohdalla oli kritisoitu. CX kallisteli kurveissa, joten XM:ään tuli aktiivijousitus, CX oli herkkä ruostumaan, joten XM:aan tuli osittain galvanoitu kori. CX oli painoonsa nähden alitehoinen, joten XM:ää valmistettiin myös kolmilitraisella V6-moottorilla. XM oli ensimmäinen Citroën sitten 1970-luvun Maserati-koneisen Citroën SM:n, jossa oli V6-moottori.
Myös XM:n ilmanvaihtoa oli merkittävästi parannettu verrattuna edeltäjäänsä. Takamatkustajien tiloja oli kasvatettu niin pituus-, leveys- kuin korkeussuuntaankin. Citroën XM perustui samalle pohjalevylle kuin sisarmallinsa Peugeot 605, vaikka Citroën XM oli viistoperäinen, 605 taas Peugeot’n perinteen mukaan sedan-korinen.
Alessandro Fortis

Alessandro Fortis (16. syyskuuta 1842 Forlì, Kirkkovaltio – 4. joulukuuta 1909 Rooma) oli italialainen poliitikko, joka toimi Italian pääministerinä 1905–1906.
Fortis taisteli nuoruudessaan Giuseppe Garibaldin joukoissa vuosina 1866 ja 1867. Italian kuningaskunnassa hän esiintyi kiihkeänä tasavaltalaisena ja oli vuonna 1874 viisi kuukautta pidätettynä, koska hänen väitettiin valmistelleen kapinaa yhdessä sosialistien kanssa. Myöhemmin hän kuitenkin lievensi näkemyksiään ja kannusti tasavaltalaisiakin osallistumaan hallituksiin. Tultuaan vuonna 1880 syntymäkaupunkinsa Forlìn edustajaksi Italian edustajakamariin Fortis alkoi siirtyä poliittisissa näkemyksissään oikealle. Hän oli vuosina 1898–1899 maatalous- ja kauppaministerinä Luigi Pellouxin hallituksessa.
Kun Giovanni Giolitti helmikuussa 1905 jätti pääministerin tehtävät terveyssyistä, hän toivoi Fortisista seuraajaansa, ja tämä nimitettiin tehtävään 28. maaliskuuta. Fortis torjui uhanneen rautatietyöläisten lakon julistamalla rautatietyöläiset valtion virkamiehiksi, joilla ei ollut lupaa lakkoilla. Huhtikuussa 1905 hänen hallituksensa kansallisti Italian rautatiet, mutta tarjosi samalla suuren summan rautatieyhtiöille, minkä seurauksena häntä syytettiin korruptiosta. Fortisin hallitus kaatui lopulta kiistaan espanjalaisten viinien tullimaksujen alentamisesta, jota Etelä-Italian viininviljelijät vastustivat. Fortis kokosi hallituksen uudestaan joulukuussa 1905, mutta onnistui vain menettämään radikaalien tuen saamatta kuitenkaan uusia kannattajia oikealta. Hän erosi 8. helmikuuta 1906.
Ampumahiihdon maailmancup 1999–2000

Ampumahiihdon maailmancup 1999–2000 alkoi 2. joulukuuta Itävallan Hochfilzenista ja päättyi 19. maaliskuuta Venäjän Hanti-Mansijskiin. 
Kilpailukalenteri.
Ohjelmaan kuului yhdeksän kilpailuviikonloppua, sekä MM-kilpailut. Miesten viestin maailmanmestaruuskilpailu siirrettiin kuitenkin sumun vuoksi Lahden kilpailuviikonlopun yhteyteen.
Ampumahiihdon euroopancup 1999–2000

Ampumahiihdon euroopancup 1999–2000 alkoi 11. joulukuuta Itävallan Obertilliachista ja päättyi 11. maaliskuuta Sveitsin Champex-Laciin. 
Kilpailukalenteri.
Ohjelmaan kuului kahdeksan kilpailuviikonloppua. Ohjelmassa oli pikakilpailuja, takaa-ajoja, normaalimatkoja sekä viestejä.
Ampumahiihdon maailmancup 1998–1999

Ampumahiihdon maailmancup 1998–1999 alkoi 11. joulukuuta Itävallan Hochfilzenista ja päättyi 14. maaliskuuta Norjan Holmenkollenille. 
Kilpailukalenteri.
Ohjelmaan kuului kahdeksan kilpailuviikonloppua, sekä MM-kilpailut. Normaalimatkojen ja yhteislähtöjen maailmanmestaruuskilpailut tosin siirrettiin ankaran pakkasen vuoksi Holmenkollenin viikonlopulle.
Luettelo Seinäjoen Maila-Jussien palkituista pelaajista

Luetteloon Seinäjoen Maila-Jussien palkituista pelaajista on koottu kaikki palkinnot, jotka Seinäjoen Maila-Jussien pelaajat ovat voittaneet Pesäpallon SM-sarjassa ja Superpesiksessä. 
Ensimmäisenä SMJ:n pelaajana SM-sarjassa palkittiin kaudella 1969 Vuoden lukkari-palkinnolla Reijo Salo.
Kristoduli

Kristoduli (oikealta nimeltään Anna-Leena Lampi, 18. kesäkuuta 1945 Helsinki – 23. joulukuuta 2020) oli suomalainen ortodoksinen nunna ja kirjailija. 
Elämä ja ura.
Kristodulin isä oli hovioikeuden presidentti ja taistelulentäjä Heimo Lampi. Kristoduli kasvoi luterilaisessa perheessä, kääntyi ortodoksiksi ja vietti yliopisto-opintojen jälkeen ensimmäiset luostarivuotensa Kreikassa Bytoman luostarissa Thessaliassa, kunnes palasi Suomeen asettuen Lintulan luostariin Heinävedelle 2001.
Kristoduli opiskeli antiikin kreikkaa ja oli koulutukseltaan filosofian maisteri. Hän toimi myös ortodoksisen uskonnon opettajana. 
Nimen Kristoduli hän sai Kreikassa ja se tarkoittaa Kristuksen palvelijatarta. Nunna Kristodulia pidettiin kirkkokuntien rajat ylittävänä hengellisenä äitinä. 
Itse kirjoittamiensa kirjojen lisäksi hän suomensi useita ortodoksisen kirjallisuuden klassikoita, kuten viisiosaisen opetuskokoelman Filokalian. Hän kirjoitti yhdessä ministerinä toimineen Suvi-Anne Siimeksen kanssa kirjeenvaihtoon perustuvan teoksen "Taivas alkaa maasta" vuonna 2006.
Ampumahiihdon euroopancup 1998–1999

Ampumahiihdon euroopancup 1998–1999 alkoi 12. joulukuuta Saksan Ruhpoldingista ja päättyi 13. maaliskuuta Ranskan Haute-Maurienneen. 
Kilpailukalenteri.
Ohjelmaan kuului kahdeksan kilpailuviikonloppua. Ohjelmassa oli pikakilpailuja, takaa-ajoja, normaalimatkoja, yhteislähtö sekä viestejä.
Siperiada

Siperiada () on Andrei Kontšalovskin ohjaama neuvostoliittolainen elokuva vuodelta 1979. Elokuva voitti Cannesin elokuva­juhlien Grand Prix -palkinnon vuonna 1979.
Elokuva seuraa siperialais­kylän asukkaiden elämää 1900-luvun alun tsaarin­vallasta 1960-luvun sosialismiin. Näytelmä­elokuvan kuvina käytetään myös dokumentti­filmi­materiaalia Siperian asuttamisesta ja luonnon­varojen hyödyntämisestä.
Musiikki.
Elokuvan säveltäjänä toimi Eduard Artemjev, ja PPK-niminen trance-duo on tehnyt elokuvan tunnus­kappeleesta vuonna 2001 julkaistun ”ResuRection”-nimisen kappaleen. Tunnuskappale soi myös Sotšin talviolympialaisten avajaisissa. 
Arvioita.
Yhdysvaltalainen National Board of Review of Motion Pictures nimesi "Siperiadan" vuoden 1982 ensi-iltaelokuvista viiden parhaan vieraskielisen elokuvan joukkoon.
Kymmenestä suomalaisesta ensi-iltakriitikosta kaksi antoi "Siperiadalle" kolme tähteä, kolme arvostelijaa kaksi tähteä ja kolme yhden tähden, keskiarvona 1,88 tähteä neljästä.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Markku Salmi pitää yli kolmi­tuntista "Siperiadaa" puuduttavana vyörytyksenä ja antaa sille kaksi tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”keskinkertainen”. "VideoHound's Golden Movie Retriever" antaa rönsyilevänä pitämälleen elokuvalle kolme tähteä neljästä.
Angelika Klas

Angelika Klas-Fagerlund (s. 10. maaliskuuta 1974 Tallinna, Viro) on virolaissyntyinen suomalainen oopperalaulaja, jonka ääniala on sopraano. 
Ura.
Klas asui lapsena pitkään Turussa aloittaen 17-vuotiaana opinnot Turun konservatoriossa. Hän opiskeli myöhemmin Sibelius-akatemiassa, josta valmistui vuonna 2002. Lisäksi Klas on opiskellut stipendiaattina Tanskan kuninkaallisessa konservatoriossa. Hän on laulanut oopperan lisäksi kamarimusiikkia ja musikaaleja sekä esiintynyt muun muassa Suomen kansallisoopperassa ja Savonlinnan oopperajuhlilla. 
Klas on tulkinnut myös argentiinalaisen Astor Piazzollan tangoja. Vuonna 2012 hän julkaisi Tanguedia Quintet -yhtyeen kanssa albumin "Kohtalona tango".
Perhe.
Angelika Klasin isäpuoli oli kapellimestari Eri Klas ja äiti pianonsoitonopettaja Ariel Klas. Hänen puolisonsa on säveltäjä Sebastian Fagerlund. Heillä on poika Maximilian Fagerlund. Klasin sisar Marion Melnik on oopperalaulaja.
Béla Miklós

Béla Miklós Dálnoki (11. kesäkuuta 1890 Budapest – 21. marraskuuta 1948 Budapest) oli unkarilainen kenraali, joka toimi Unkarin ensimmäisenä pääministerinä toisen maailmansodan jälkeen vuosina 1944–1945.
Miklós palveli maailmansotien välisenä aikana Unkarin armeijassa ja oli 1933–1936 sotilasattašeana Berliinissä. Toisen maailmansodan alussa hän oli armeijakunnan komentajana ja 1942–1944 valtionhoitaja Miklós Horthyn kanslian sotilasjohtajana. Elokuusta 1944 alkaen hän oli Unkarin ensimmäisen armeijan komentaja ja kannatti rauhaa Neuvostoliiton kanssa. 
Kun Saksa ja Nuoliristi-puolue kaappasivat lokakuussa 1944 vallan Unkarissa, pidätystä pelännyt Miklós loikkasi Puna-armeijan puolelle ja antoi 17. lokakuuta julistuksen, jossa kehotti muita unkarilaisia upseereja tekemään samoin. Puna-armeijan miehittämässä Debrecenissä 22. joulukuuta 1944 kokoontunut oppositiopuolueiden edustajista koostunut väliaikainen kansalliskokous valitsi Miklósin uuden väliaikaisen hallituksen pääministeriksi Neuvostoliiton hyväksynnällä. Hänen johtamansa hallitus otti vallan Unkarissa seuraavana keväänä Nuoliristin hallituksen kukistuttua saksalaisten tappion myötä. Miklós jatkoi pääministerinä marraskuussa 1945 pidettyihin ensimmäisiin sodanjälkeisiin parlamenttivaaleihin asti, jolloin hänen seuraajakseen tuli pientilallisten puolueen johtaja Zoltán Tildy. Miklós valittiin vuoden 1947 vaaleissa parlamenttiin porvarillisen itsenäisyyspuolueen ehdokkaana, mutta valtaan nousseet kommunistit peruuttivat puolueen saamat edustajanpaikat ja Miklós joutui vetäytymään julkisesta elämästä. Hän kuoli seuraavana vuonna.
Ampumahiihdon maailmancup 1997–1998

Ampumahiihdon maailmancup 1997–1998 alkoi 6. joulukuuta Norjan Lillehammerista ja päättyi 15. maaliskuuta Itävallan Hochfilzeniin. 
Kilpailukalenteri.
Ohjelmaan kuului seitsemän kilpailuviikonloppua, sekä olympiakilpailut. Takaa-ajon maailmanmestaruus ratkaistiin Pokljukan viikonloppuna ja joukkuekilpailun Hochfilzenin viikonloppuna.
Arethas Kesarealainen

Arethas Kesarealainen (Caesarealainen) (; n. 860–932) oli bysanttilainen teologi ja filosofi. Hän oli kotoisin Patraksesta ja toimi Kesarean (Caesarean) piispana Kappadokiassa. Hänen voidaan nähdä edustavan "ensimmäistä bysanttilaista renessanssia", jolloin kiinnostus antiikin kirjallisuuteen kasvoi uudelleen.
Arethas oli Fotioksen oppilas. Hän kirjoitti kommentaareja antiikin kreikkalaisten kirjailijoiden, kuten Platonin, Aristoteleen (mm. "Kategoriat"), Lukianoksen ja Porfyrioksen (mm. "Eisagoge"), teoksista sekä tuotti uusia käsikirjoituksia antiikin aikaisista teksteistä. Muun muassa Patmoksella säilynyt tunnettu Platonin teosten käsikirjoitus "Codex Clarkianus" kopioitiin Arethaan toimeksiannosta. Näin Arethas on ollut merkittävässä roolissa antiikin kirjallisuuden välittämisessä nykyaikaan.
Arethas kirjoitti myös useita Raamatun kirjojen kommentaareja, joihin lukeutuu muun muassa vanhin säilynyt kreikankielinen "Johanneksen ilmestyksen" eli "Ilmestyskirjan" kommentaari.
Leon Matemaatikko

Leon Matemaatikko ( tai , "Leōn ho Mathēmatikos" tai "Filosofos"; n. 790–869) oli bysanttilainen filosofi ja loogikko. Hän oli aikansa merkittävin oppinut Bysantin valtakunnassa ja ajan "bysanttilaisen renessanssin" merkittävimpiä edustajia.
Leon oli kotoisin Thessaliasta ja toimi Thessalonikin arkkipiispana. Myöhemmin hänestä tuli Konstantinopolissa toimineen Magnauran koulun johtaja. Magnaurassa hän opetti muun muassa aristoteelista logiikkaa. Leon oli oppinut monilla aloilla. Hän kirjoitti muun muassa matematiikasta, tähtitieteestä ja lääketieteestä. Tieteellisten teosten lisäksi hän kirjoitti myös runoutta. Leonin teoksista on säilynyt vain joitakin kommentteja Platonin teosten käsikirjoitusten ohessa.
Zindagi Na Milegi Dobara

Zindagi Na Milegi Dobara (, suomeksi ”Elämä ei tule toistumaan”) on vuonna 2011 ilmestynyt intialainen hindinkielinen draamakomediaelokuva, jonka on ohjannut Zoya Akhtar. Pääosia näyttelevät Hrithik Roshan, Abhay Deol, Farhan Akhtar, Katrina Kaif, Kalki Koechlin ja Ariadna Cabrol. Elokuvaa kuvattiin Espanjassa, Intiassa, Egyptissä ja Britanniassa.
Elokuva kertoo kolmen miehen ystäväporukasta, joka päättää toteuttaa unelmalomansa yhden heistä mentyä kihloihin.
"Zindagi Na Milegi Dobara" oli yleisö- ja arvostelumenestys. Box Office India julisti sen ”hitiksi”. Elokuva esitettiin Suomessa Rakkautta ja anarkiaa -elokuvafestivaaleilla.
Palkinnot.
"Zindagi Na Milegi Dobara" voitti kaksi National Film Awards -palkintoa, parhaasta äänityksestä ja koreografiasta. Se voitti useita palkintoja myös alueellisissa palkintogaaloissa, pääasiassa parhaan elokuvan ja ohjauksen kategorioissa. Näihin kuuluivat Filmfare Awards, Stardust Awards, Zee Cine Awards, International Indian Film Academy Awards, Screen Awards, Apsara Film &amp; Television Producers Guild Awards ja Asian Film Awards.
Liikunnan tuet

Liikunnan tuet tarkoittavat Suomessa ja tässä artikkelissa valtiovallan antamaa rahallista tukea urheilulle.
Perheet rahoittavat liikuntaa suoraan kahdella miljardilla eurolla vuodessa, kunnat 600-700 miljoonalla eurolla ja valtio 150 miljoonalla. Vuodesta 2001 vuoteen 2012 lasten liikunnan hinta on jopa kolminkertaistunut. Helsingin Sanomien mukaan seuratoiminnan kylkiäiset ovat tulleet liian kalliiksi paitsi perheille myös julkiselle sektorille. 
Vuonna 2010 urheilusponsorointiin käytettiin 100 miljoonaa euroa, sitten hieman vähemmän. Jääkiekko sai tästä 20 %. Yritykset tukevat nyt mieluummin yhteiskuntavastuukohteita: lapsia, nuoria ja järjestöjä. Urheilun osuus sponsoroinnista oli 2012 enää 55 %. Mainonnan kokonaismäärästä käytettiin urheiluun 5 %, Ruotsissa 15 % ja Norjassa 16 %. 
Opetus- ja kulttuuriministeriö tukee liikuntaa 130 miljoonalla eurolla (2010), josta 19 miljoonaa euroa on huippu-urheiluun käytettäviä veikkausvoittovaroja (valmennus, antidoping, koordinaatio ja urheilija-apurahat). Taiteen ja kulttuurin tuki on 384 miljoonaa ja nuorisotyön 59 miljoonaa euroa. Yli 60 % (huippu?)urheilijoista elää lähinnä opintotuella. Myös yritysten, kuntien, perheiden, viestimien ja katsojien tuki on tärkeää. Sponsorituki (huippu?)urheilijoille on 50 miljoonaa euroa. 
Toimivia urheiluseuroja on arviolta 6000 - 9000 ja niiden vapaaehtoistyössä yli miljoona kansalaista. 
Kunnat omistavat noin 70 % liikuntapaikoista. Kuntien liikuntapalvelut rahoitetaan veroin, asiakasmaksujen osuus on vähäinen.
Terveysliikunta vai kilpaurheilu.
Liikuntatieteellisen seuran tutkimuspäällikkö Teijo Pyykkösen mukaan Suomessa urheilujärjestöjen ja liikuntaa kansanterveyden edistäjänä painottavien välillä on voimakas ristiriita. Hallinto on pyrkinyt edistämään terveysliikuntaa mutta järjestöt ovat onnistuneet estämään tätä suurelta osin. Siksi Pyykkösen mielestä terveysliikunnan edistäminen tulisi siirtää opetus- ja kulttuuriministeriöltä sosiaali- ja terveysministeriölle. Kansanterveyttä painottaneet ovat syyttäneet järjestöjä siitä, että ne väittävät edistävänsä terveysliikuntaa mutta suosivatkin kilpaurheilua.
Baseballin Euroopan-mestaruuskilpailut 2014

Vuoden 2014 Baseballin Euroopan-mestaruuskilpailut on miesten kansainvälinen baseballturnaus Tšekissä ja Saksassa. Turnaus pelattiin 12.-21. syyskuuta ja pelipaikkoina toimivat Tšekissä Ostrava, Trebic ja Brno sekä Saksassa Regensburg.
Karsinnat.
Kymmenen parasta joukkuetta vuoden 2012 kilpailuista selviytyi suoraan turnaukseen.
12 joukkuetta pelasi B-sarjan turnauksissa 22.-27. heinäkuuta 2013. Iso-Britannia (11. vuonna 2012) ja Venäjä (12. vuonna 2012) selvisivät EM-turnaukseen.
Alkulohkot.
Tšekin lohko.
Alankomaiden ja Tšekin välinen ottelu keskeytyi sateen takia. Ison-Britannian ja Ranskan välisessä kamppailussa siirryttiin jatkovuoropariin tilanteessa 4–4. Yläindeksi tuloksen perässä ilmoittaa pelattujen vuoroparien määrän silloin kun se poikkeaa normaalista yhdeksästä. Ottelu keskeytetään, kun joukkue johtaa vähintään 10 juoksulla vuoroparin täyttyessä.
Lohkojen kolme parasta pelaavat ylemmässä jatkosarjassa (lohko C). Alkulohkojen neljänsiksi sijoittuneet pelaavat ottelun sijoista 7–8 ja lohkojen kaksi heikointa pelaavat alemmassa jatkosarjassa (lohko D). Alkulohkossa toisensa kohdanneet joukkueet eivät kohtaa uudelleen jatkosarjassa, vaan niiden keskinäisen ottelun tulos seuraa mukana jatkosarjan taulukkoon. C lohkon kaksi parasta pelaavat loppuottelussa.
Lopulliset sijoitukset.
Euroopan mestari 2014
 &lt;br&gt;Alankomaat
21. mestaruus
Clausiuksen–Clapeyronin yhtälö

Clausiuksen–Clapeyronin yhtälö on fysikaalisessa kemiassa differentiaaliyhtälö, jonka avulla voidaan tehdä ennustuksia kyllästyneen vesihöyryn höyrynpaineen eli vesihöyryn kriittisen osapaineen käyttäytymisestä eri lämpötila-alueilla, ja näin ollen sitä voidaan soveltaa mm. meteorologiassa. Se on nimetty saksalaisen fyysikon Rudolf Clausiuksen (1822–1888) ja ranskalaisen insinöörin ja fyysikon Benoît Paul Émile Clapeyronin (1799–1864) mukaan ja on läheistä sukua termodynamiikassa tärkeille Clausius–Clapeyron-relaatioille. Laki ei differentiaaliyhtälönä anna suoraan tietoja kriittisen osapaineen arvoista, vaan vasta sitä integroimalla kokeellista havainnoista saatavien rajaehtojen yli voidaan päästä käytännön kannalta oleellisiin arvoiin.
Yhtälön matemaattinen muotoilu on
formula_1
missä formula_2 on kyllästysvesihöyrynpaine (engl. "saturated"), formula_3 lämpötila kelvineinä, formula_4 veden (tai jään) haihtumislämpö (toiselta nimeltään latentti energia) sekä formula_5 vesihöyryn kaasuvakio 461 J/(kg K).
Fysikaalinen perusta.
Haihdunta on lämpötilasta (oikeammin molekyylien kineettisestä energiasta), haihduttavan rajapinnan laadusta ja pintailman kyllästysvajauksesta riippuva prosessi, jota tilastollisesti kuvaa eräänlainen Maxwellin–Boltzmannin jakauma:
formula_6
missä formula_7 on haihdunta, formula_8 ja formula_9 ovat vakioita, formula_10 yksittäisen, juuri ja juuri haihtumaan kykenevän vesimolekyylin energia, formula_11 vesihöyryn tiheys, formula_12 vesimolekyylien lukumäärätiheys rajapinnan läheisyydessä, formula_13 Boltzmannin vakio, formula_3 pinnan lämpötila sekä formula_15 termi, joka kuvaa molekulaarisen diffuusion aiheuttamaa vesimolekyylien nettovuota takaisin nesteeseen.
Kun pinnan yllä vesihöyryn osapaine on yhtä kuin kriittinen osapaine formula_2, vallitsee dynaaminen tasapainotila haihdunnan ja tiivistymisen välillä, jolloin formula_17, ja voidaan kirjoittaa edellisen pohjalta
formula_18
mikä saadaan puolittain derivoimalla lämpötilan suhteen muotoon
formula_19
Toisaalta voidaan kirjoittaa ideaalikaasun tilanyhtälö formula_20 muotoon formula_21 (missä "e" on vesihöyryn osapaine), ja vertaamalla tätä vesihöyryn tilanyhtälöön formula_22 saadaan, että
formula_23
ja sijoittamalla aikaisempaan
formula_24
Näin Clausius–Clapeyron-yhtälö on lähes kokonaan perusteltavissa Maxwell–Boltzmannin vauhtijakauman sekä ilmakehän perusyhtälöiden avulla.
Erivapaus

Erivapaus eli dispanssi tarkoittaa poikkeuksen myöntämistä yleisestä oikeussäännöstä yksittäisessä tapauksessa. Erivapaus on keino lieventää lain säännöksiä muuttamatta itse lakia.
Erivapaus Suomessa.
Hallitusmuoto 1919.
Vuoden 1919 hallitusmuodon 29 §:n mukaan tasavallan presidentillä oli oikeus suoda vapautus lain säännöksistä niissä tapauksissa, joissa oikeus sellaisen erivapauden myöntämiseen oli erikseen laissa sallittu. Erivapauden saaminen tuli kyseeseen vain niissä tapauksissa, jossa se nimenomaisen lain säännöksen mukaan oli luvallinen. 
Vakiintuneen käytännön mukaisesti asetuksen säännöksistä voitiin myöntää erivapaus ilman eri säännöstä, ellei erivapauden myöntämistä ollut nimenomaisella säännöksellä tai tavanomaisesti kielletty.
Erivapaus virkaan.
Erivapaus on yksittäistapauksessa myönnettävä poikkeus kelpoisuussäännöksistä. Varsinaisesta erivapaudesta on kyse silloin, kun poiketaan asetuksen tai sitä ylemmänasteisen säädöksen normista. Valtion virkamieslain mukaan valtioneuvosto voi erityisistä syistä myöntää erivapauden asetuksella säädetyistä kelpoisuusehdoista, paitsi tuomarin virkaan pääsemistä varten.
Pikkuharjakotka

Pikkuharjakotka ("Spilornis klossi") on käärmekotkien alaheimoon kuuluva haukkalaji. Se on kotoperäinen laji Intiassa Nikobaarien eteläisen ryhmän saarilla Great Nicobar (mukaan lukien Pulo Kunji), Little Nicobar, Menchal, Pilomilo ja Treis. Laji on havaittu itsenäiseksi lajiksi äskettäin. Toisin kuin alkuun arvioitiin, nykyisin sitä kuvataan kenttähavaintojen perusteella yleiseksi, mutta määrä on vähenemässä asutuksen lisääntymisen vuoksi. Kannan koko on 150–370 täysikasvuista lintua.
Sen elinpiiriä ovat subtrooppiset ja trooppiset ikivihreät sekametsät, ja yleensä sitä näkee puiden latvustossa, mutta myös heinikossa ja uudistusaloilla merenpinnasta 600 metrin korkeuteen.
"Spilornis minimus" on erotettu nimelle "S. klossi" ja nimilaji "minimus" yhdistetty "S. cheelaan" Rasmussenin ja Andertonin mukaan (2005).
Lapinvuoren kalliomaalaus

Lapinvuoren kalliomaalaus (tai Pytäränsaaren Lapinvuori) sijaitsee Saimaalla Ruokolahdessa Etelä-Sarjalassa. Kalliomaalaus on jo ehtinyt tuhoutua. Sen löysi Ilpo Leskinen vuonna 1994 ja se ajoitetaan kivi- tai pronssikauteen. 
Kallio ja sen sijainti.
Maalauskallio sijaitsee 15 kilometriä itään Puumalan kirkolta Pytäränsaaressa, jonka länsipuolelta kulkee sokkeloinen väylä Ummistonvedeltä etelään Kakoveteen. Väylällä, Ristiveden ja Virtasensalmen välissä, näkyy idässä Lapinvuori, jonka rannalla maalaus sijaitsee.
Maalaus aukeaa länteen ja sen edessä on metsäinen terassi. Se on maalaamisen aikaan todennäköisesti ollut järvenpohjaa, kun Saimaan pinta oli silloin ylempänä. Maalauksen punaväriläikkä sijaitsee nykyään 8,1 metriä Saimaan pinnan yläpuolella.
Maalaus.
Itse maalaus on katsojalle pettymys, koska se on suttaantunut suureksi, kuviottomaksi ja kirkkaan punaiseksi alueeksi. Värjäytymä on 72×20 senttimetriä suuri ja se on 1,1 metriä terassin pintaa ylempänä. Se on voitu maalata kallioterssilla seisten. Kyseessä on todennäköisesti tuhoutunut kalliomaalaus, jolla on poikkeuksellisen kirkas sävy.
Kallion pinta on peittynyt jäkälään ja digitaalikuvien punaväriä vahvistamalla näkyy hieman punaväriä myös läikän vasemmalla puolella, joten kuvioita on sieltä mahdollista vielä löytää. Maalausalue rajautuu oikealta vedenvalumaan, jossa huuhtoutuminen ja sinilevä ovat voineet tuhota sieltä mahdolliset kuviot.
Verijärven kalliomaalaus

Verijärven kalliomaalaus (eli Haukilahti) sijaitsee Verijärvellä Mikkelissä Etelä-Savossa. Kalliomaalaus on ajoitettu väljästi kivikaudelle ja sen löysivät Heljä Angervo-Karttunen ja Antero Karttunen vuonna 1990. Myös eräs ryhmä poikia kertoi löytäneensä saman maalauksen.
Kallio ja sen sijainti.
Verijärven eteläosista työntyy etelään kolme syvää lahtea. Idempi lahti on nimeltään Haukilahti, jonka kapeassa pohjukassa maalauskallio sijaitsee. Kallio on Korvatunturin ja Pienen Paloniemen itäpuolella ja sen ohi kulkee metsätie. Kallioseinämä on muutamia metriä leveä ja maalaus sijaitsee veteen putoavan osan pohjoispäässä. Kallio on lohkeilutta ja veteen on pudonnut kiviä, jossa on mukana punaväriä.
Maalaus.
Maalausalue on kaksiosainen. Ensimmäinen osa on 0,8×2,0 metriä suuri ja se sijaitsee 1,4−2,2 metrin korkeudella järven vedenpinnan yläpuolella. Ylinnä on hirvieläin, jolla on pitkä kaula ja oikealle katsova pitkä pää. Hirven korvat kuuntelevat eteenpäin. Hirven alla on kolme ihmishahmoa. Suurin hahmoista on hirven turvan alla. Se on piirretty sukeltavaan asentoon eli pää alaspäin. Ylöspäin osoittavat jalat ovat koukussa ja kädet ovat sivuille levitettyinä. Pään kohdalla oikealla on punavärisuttua. Toinen ihmishahmo sijaitsee takajalan takana, mutta se on pahoin kulunut. Ihmisten välissä on kolmas hahmo, jonka raajat osittavat eri suuntiin ja pää on muotoiltu täyteiseksi ympyräksi. Muutakin punaväri on, mutta niistä ei hahmotu enää kuvioita.
Maalausalueen toinen osa on noin 8 metriä etelään noin 2,5 metriä vedenpinnan yläpuolella. Siellä on vain vähäinen määrä punaväriä. Vaikuttaa siltä, että kalliosta olisi tästä kohtaa lohjennut iso pala pois. Maalauksia on voitu tehdä muuallekin kallioon, jolla vedestä vuonna 1996 nostetuissa kivissä on myös punaväriä.
Meiringen

Meiringen on kunta Keski-Sveitsissä, Bernin kantonissa. Kunnassa on vajaat 5 000 asukasta. 
Sijainti.
Meiringen sijaitsee Haslitalin laaksossa, jota reunustavat Bernin ja Urin Alpit. Meiringenin korkein vuori on Wellhorn (3 191 m).
Meiringen on vanhojen kulkureittien risteyskohta:
Meiringenista kulkee myös tie Grosse Scheideggin yli Grindelwaldiin.
Liikenne.
Zentralbahnin rautatie Interlaken Ostista kulkee Meiringenin ja Brünigpassin kautta Luzerniin. Meiringenista lähtee myös Kraftwerke Oberhasli AG:n rautatie Aareschluchtin kautta Innertkircheniin.
Moottoritie A8 ohittaa Meiringenin pohjoispuolelta.
Muuta.
Sveitsin ilmavoimien tukikohta lentokenttineen sijaitsee Meiringenissa.
Humen haarukka

Humen haarukka on skotlantilaisen filosofin David Humen teoksessaan "Tutkimus inhimillisestä ymmärryksestä" esittelemä erottelu, joka jakaa ihmisjärjen objektit kahteen luokkaan: ideoiden suhteisiin ja tosiasioihin. Ideoiden suhteita koskevat väitteet ovat aina intuitiivisesti ja demonstratiivisesti varmoja. Tällaisia väitteitä tutkivia tieteitä ovet muun muassa logiikka, algebra ja geometria. Humen esimerkki ideoiden suhteita koskevasta lauseesta on: ”Hypotenuusan neliö on yhtä suuri kuin sivujen neliöiden summa.” Tosiseikkoja koskevat väitteet sen sijaan eivät ole intuitiivisesti tai demonstratiivisesti varmoja, sillä niiden vastakohta on mahdollinen, toisin sanoen tosiseikkaa koskevan väitteen vastakohta ei ole sisäisesti ristiriitainen. Tosiseikkoja koskevat väitteet kuvaavat materiaa ja aistimaailmaa. Humen esimerkki tällaisesta väitteestä on: ”Aurinko ei nouse huomenna”. 
David Humen mukaan mikään tosiseikkoihin perustuva väite ei perustu järkeen vaan tottumukseen, eli kokemukseen. 
Esimerkiksi: ihmisellä on tieto siitä, että aurinko nousee huomenna. Tämä on tosiseikkoja koskeva väite. Tämä ihminen ei kuitenkaan pysty todistamaan vääräksi väitettä, että huomenna aurinko ei nouse. Humen mukaan hän kuitenkin uskoisi, että aurinko nousee huomenna, sillä tämä ihminen on huomannut joka aamu tähän päivään mennessä, että aurinko on noussut. Tämä tieto perustuu siis kokemukseen. Humen mukaan ihminen ei voi saada a priorista tietoa auringon noususta, vaan hän pystyy saamaan ainoastaan kokemuksella tietoa siitä. Ideoiden relaatiota koskevilla väitteillä ei siis ole yhteyttä tosiseikkoja koskeviin väitteisiin.