tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
BBDO

BBDO Worldwide on yhdysvaltalainen maailmanlaajuinen mainostoimistoketju, joka kuuluu suureen Omnicom-markkinointiviestintäkonserniin. BBDO:lla on lähes 300 toimistoa 80 eri maassa. Ne työllistävät noin 15 000 ihmistä. 
Mainosalan kansainvälinen julkaisu "The Gunn Report" on nimennyt BBDO:n maailman eniten mainosalan palkintoja saaneeksi mainostoimistoketjuksi kuutena vuotena peräkkäin, 2005–2010. Ketjun palkituimpia toimistoja ovat BBDO New York, brasilialainen Almap BBDO, Lontoon AMV BBDO, BBDO Toronto ja espanjalainen Contrapunto BBDO. Cannesin mainosfestivaaleilla BBDO Worldwide palkittiin "Network of the Year" -nimityksellä viidesti peräkkäin 2007–2011. 
Historiaa.
BBDO:n juuret juontavat vuoden 1891 New Yorkiin ja George Battenin perustamaan Batten Companyyn. Vuonna 1918 Batten kuoli, ja vuonna 1928 hänen jälkeensä jättämä yritys yhdistyi Barton, Durstine &amp; Osborn -nimisen mainostoimiston kanssa ja otti nimekseen koomisuutta herättäneen rykelmän Batten Barton Durstine &amp; Osborn. Pilailijat sanoivat nimen kuulostavan siltä kuin matkalaukku pomppisi rappusia alas. Käytännöllisempää oli käyttää lyhennettä BBD&amp;O, josta et-merkki pudotettiin pois 1960-luvulla.
1920-luvun lopulla BBDO oli ensimmäinen mainostoimisto, joka perusti oman osaston uutta mediaa, radiota, varten. Televisiomainontaa varten BBDO:lla oli jo vuonna 1949 osasto, jolla työskenteli 150 ihmistä.
1940-luvulla BBDO:n Alex Osborn kehitti sittemmin brainstormingiksi nimetyn uudenlaisen ideointimenetelmän, jossa istunnon osallistujat vuorotellen ja ilman kritiikkiä ”hyökkäävät” ongelman kimppuun ja yrittävät ratkaista sitä. 1950-luvun alussa BBDO oli taustavaikuttajana Dwight Eisenhowerin menestyksekkäässä presidenttikampanjassa 1952 ja uudelleenvalinnassa 1956.
Vuodesta 1960 lähtien yksi BBDO:n suurimmista asiakkaista on ollut Pepsi, jonka mainoshahmoista tunnetuimpia oli poplaulaja Michael Jackson. Muita BBDO:n pitkäaikaisia asiakkaita ovat olleet General Electric ja Gillette, jolle BBDO teki mainontaa yli 80 vuotta vuoteen 2013 saakka.
Vuonna 1986 BBDO yhdistyi DDB Needhamin kanssa, ja muodostui BBDO-ketjun nykyinen omistajayhtiö Omnicom Group. Siihen kuuluu myös kansainvälinen TBWA-ketju ja kymmeniä muita yrityksiä eri puolilta maailmaa.
Vuonna 2006 New Yorkin pormestari Michael Bloomberg julisti tammikuun 10. päivän ”BBDO-päiväksi” kunnioittaakseen toimiston merkitystä kaupungin historiassa ja nykypäivässä. Mikään mainostoimisto ei aiemmin ole saanut vastaavaa kunnianosoitusta.
BBDO Suomessa.
Suomessa BBDO-ketjua edusti vuosina 1987–2007 BBDO Helsinki Oy, alun perin Asanti Konttinen Torkler Oy.
BBDO populaarikulttuurissa.
Laulaja-lauluntekijä Van Dyke Parks mainitsee mainostoimiston nimeltä ”BBD and O” laulussaan ”Palm Desert” albumilla "Song Cycle" (1967). Elokuvan "Päreet palaa!" (1975) alussa Jack Lemmonin esittämä mainosmies saa potkut yhtiöstä nimeltä Durston, Thurston &amp; Osborne, joka lienee parodia BBDO:n alkuperäisestä nimestä Batten Barton Durstine &amp; Osborn.
Herman Haapaniemi

Herman Haapaniemi (10. joulukuuta 1895 Evijärvi – 21. heinäkuuta 1980 Helsinki) oli suomalainen kommunisti ja punaupseeri, joka taisteli vapaaehtoisena Espanjana sisällissodassa. 1930–1940-luvuilla hän oli useaan otteeseen vangittuna poliittisen toimintansa johdosta.
Elämä.
Varhaiset vuodet.
Keski-Pohjanmaalla syntynyt Haapaniemi työskenteli nuoruudessaan muun muassa renkinä, tukkitöissä ja sahoilla, kunnes muutti Helsinkiin vuonna 1916. Järjestötoiminnan hän aloitti kotiseudullaan Pietarsaaressa, jossa Haapaniemi oli mukana paikallisessa työväenyhdistyksessä, liittyen 1914 myös sosialidemokraattiseen puolueeseen. Vuonna 1917 Haapaniemi liittyi helmikuun vallankumouksen jälkeen perustettuun Helsingin miliisiin, jossa hän toimi myös vuoden 1918 sisällissodan ajan. Sodan päätyttyä Haapaniemi oli muiden punaisten tavoin vankileirillä. Vapautumisensa jälkeen Haapaniemi oli 1920-luvun alussa mukana Suomen sosialistisen työväenpuolueen toiminnassa ja liittyi myöhemmin laittomaan Suomen Kommunistiseen Puolueeseen vuonna 1929. Hän toimi erilaisissa puoluetehtävissä, joutuen myös pidätetyksi 1931. 
Espanjan sisällissota ja Suomen sotavuodet.
1930-luvun puolivälissä Haapaniemi matkusti Neuvostoliittoon, jossa hän kävi upseerikurssin. Vuosina 1936–1938 Haapaniemi osallistui Espanjan sisällissotaan kansainvälisten prikaatien luutnanttina. Hän toimi poliittisena komissaarina käyttäen peitenimeä Yrjö Broms. Haapaniemi palasi Suomeen joulukuussa 1938, jonka jälkeen hänet vangittiin seuraavan vuoden lokakuussa sisäministeri Urho Kekkosen toimeenpanemissa kommunistipidätyksissä. Haapaniemi vapautettiin talvisodan päätyttyä, mutta vangittiin uudelleen välirauhan aikana elokuussa 1940. Hän oli turvasäilössä koko jatkosodan ajan. Ennen pidätystään Haapaniemi ehti toukokuussa 1940 olla mukana perustamassa Suomen ja Neuvostoliiton rauhan ja ystävyyden seuraa. Sodan päätyttyä hän toimi punaisen Valpon ylivartijana, tehtävänään pitää silmällä sotasyyllisiä ja talteen otettuja äärioikeistolaisia. Haapaniemestä kertoo myös eversti Yrjö Vasama vuonna 1958 ilmestyneessä muistelmateoksessaan "Valpon vankina".
Myöhemmin Haapaniemi toimi pitkään eri tehtävissä Suomi–Neuvostoliitto-Seuran järjestötyöntekijänä.
Muuta.
Nivelreumaa sairastanut Haapaniemi oli vuonna 1946 yksi Suomen Reumaliiton edeltäjän Reumayhdistyksen perustamista valmistelleen toimikunnan jäsenistä.
Jukka Pirttilä

Jukka Pirttilä (s. 1. lokakuuta 1970 Riihimäki) on suomalainen taloustieteilijä. Pirttilä on julkistalouden professori Helsingin yliopistossa ja Valtion taloudellisessa tutkimuskeskuksessa .
Vuosina 2008−2018 hän työskenteli professorina Tampereen yliopiston johtamiskorkeakoulussa. Pirttilä toimii myös tutkijana YK-yliopiston (UNU) kehitystaloustieteen tutkimuslaitoksessa, UNU-WIDERissä. Pirttilä on erikoistunut julkistaloustieteeseen ja kehitystaloustieteeseen. Aiemmin hän on työskennellyt tutkijana Palkansaajien tutkimuslaitoksella, Suomen Pankin siirtymätalouksien tutkimuslaitoksella ja valtioneuvoston kansliassa sekä vierailevana tutkijana Cambridgen yliopistossa . Pirttilä on Helsingin yliopiston taloustieteen dosentti . 
Pirttilä on koulutukseltaan valtiotieteiden tohtori. Hän väitteli tohtoriksi Helsingin yliopistosta vuonna 1998 väitöskirjallaan "Essays on Environmental Taxation in a Second-Best World" . 
Taloustieteeseen keskittyvä IDEAS/RePEc -tietokanta rankkaa Pirttilän taloustieteilijöiden ylimpään kymmeneen prosenttiin tieteellisten julkaisujen perusteella .
Arvo Vaara

Arvo Vaara (syntyjään "Arvi Antinpoika Tuokkola", s. 1891 Teuva – ?) oli Kanadassa ja Neuvostoliitossa työskennellyt suomalaissyntyinen toimittaja.
Maanviljelijän perheeseen syntynyt Vaara muutti vuonna 1908 sisarpuolensa luokse Yhdysvaltoihin. Pian Vaara siirtyi Kanadan Vancouveriin, jossa hän työskenteli etupäässä metsätöissä. Vuonna 1912 hän liittyi Kanadan sosiaalidemokraattiseen puolueeseen.
Vuosina 1924–1932 Vaara työskenteli kommunistisen Canadan Suomalaisen Järjestön julkaiseman "Vapaus"-lehden toimituksessa. Vuonna 1928 hänet valittiin lehden päätoimittajaksi. Seuraavana vuonna Vaara tuomittiin sakkoihin ja kuuden kuukauden vankeuteen "Vapaudessa" julkaistusta kirjoituksesta, jonka tulkittiin herjaavan kuningas Yrjö V:tä. Sen jälkeen hän toimi Kanadan kommunistipuolueen virkailijana. Vaara nimitettiin lehden päätoimittajaksi uudelleen syksyllä 1930. Vuonna 1932 hänet vangittiin ja karkotettiin Kanadasta osana viranomaisten kommunismin vastaista kampanjaa.
Karkotuksen yhteydessä Vaaralle myönnettiin suomalainen passi ja hänet saatettiin vartioituna Halifaxista ja edelleen Lontoosta Suomeen lähtevään laivaan. Vaara jättäytyi kuitenkin Tanskassa pois laivasta ja matkusti Neuvostoliittoon. Hän sai Neuvostoliiton kansalaisuuden vuonna 1933, mutta ei päässyt NKP(b):n jäseneksi. Vaara työskenteli suomenkielisen radion toimittajana Petroskoissa ja Uhtualla. Neuvosto-Karjalan suomalaisvainojen alettua hän oli vuodet 1936–1940 metsätyöläisenä. Kesällä 1940 hänet kutsuttiin jälleen radiokomitean palvelukseen Petroskoihin.
Jatkosodan aikana Petroskoita evakuoitaessa Vaaran proomu ajelehti Äänisellä Vehkaojan rantaan ja hän jäi suomalaisten vangiksi. Suomalaiset luovuttivat Vaaran kommunistina saksalaisille syyskuussa 1942, minkä jälkeen hänen jälkensä katosivat.
Matti Virén

Matti Virén (s. 29. lokakuuta 1948 Karuna) on suomalainen taloustieteilijä ja Turun yliopiston taloustieteen emeritusprofessori. 
Elämä.
Virén on koulutukseltaan valtiotieteiden tohtori. Hän opiskeli taloustiedettä Chicagon yliopistossa ja väitteli tohtoriksi Helsingin yliopistosta vuonna 1982 väitösotsikolla "Human Capital and Wage Differentials in a Dynamic Theory of the Firm".
Virén on erikoistunut muun muassa finanssipolitiikan tutkimukseen. Hän on aiemmin työskennellyt tutkijana Sitrassa ja Elinkeinoelämän tutkimuslaitoksessa sekä tutkimusjohtajana Suomen Pankissa ja Valtion taloudellisessa tutkimuskeskuksessa. Virén on myös ollut Helsingin yliopiston taloustieteen dosentti.
Politiikka.
Virén on ollut perussuomalaisten eurovaaliehdokkaana vuoden 2019 vaaleissa. Hänen vaaliteemojaan olivat EU:n liittovaltiokehityksen pysäyttäminen, "tolkun saaminen ilmastohysteriaan" ja yrittäjyyden edistäminen. Virén sai vaaleissa 9 873 ääntä, muttei tullut valituksi. Hän on myös arvostellut tulonsiirtojen varassa elävien määrää ja toivonut veronalennuksia sekä menoleikkauksia.
Viren on Suomen Perusta -ajatuspajan hallituksen puheenjohtaja vuodesta 2022 alkaen.
Bariumperoksidi

Bariumperoksidi (BaO2) on barium- ja peroksidi-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää pyrotekniikassa sekä vetyperoksidin ja muiden epäorgaanisten peroksidien valmistamiseen.
Ominaisuudet.
Huoneenlämpötilassa bariumperoksidi on valkoista tai harmahtavaa kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee vain vähän veteen. Kidevedettömän bariumperoksidin lisäksi tunnetaan myös kidevedellinen oktahydraatti (BaO2 · 8H2O). Bariumperoksidi on muiden peroksidien tavoin voimakkaasti hapettava yhdiste ja voi sytyttää orgaanisia materiaaleja palamaan. Kuumennettaessa bariumperoksidia 800–810 °C:n lämpötilaan se hajoaa muodostaen happea ja bariumoksidia. Happoliuokset hajottavat bariumperoksidin muodostaen vetyperoksidia. Bariumperoksidi ärsyttää silmiä, ihoa ja hengitysteitä.
BaO2 + 2 H+ → Ba2+ + H2O2
Valmistus ja käyttö.
Bariumperoksidia voidaan valmistaa kuumentamalla bariumoksidia 500–550 °C:n lämpötilaan. Pienen määrän vesihöyryä on todettu katalysoivan reaktiota. Muita tapoja valmistaa yhdistettä ovat bariumkloridin tai -oksidin reaktio vetyperoksidiliuoksen kanssa tai bariumnitraatin ja natriumperoksidin välinen reaktio.
2 BaO + O2 → 2 BaO2
Aikaisemmin bariumperoksidia käytettiin huomattavia määriä vetyperoksidin valmistukseen. Rikkihappo reagoi bariumperoksidin kanssa muodostaen vetyperoksidia ja bariumsulfaattia, joka veteen liukenemattomana saostuu ja voidaan erottaa suodattamalla. Näin muodostui laimea vetyperoksidiliuos. Myös muita peroksideja voidaan valmistaa samankaltaisilla reaktioilla. Muita käyttökohteita ovat ilotulitteiden valmistus sekä käyttö orgaanisissa synteeseissä hapettimena ja valkaisuaineena.
Kuubankutina

Kuubankutina eli alastrim-rokko on yleisvaarallinen tartuntatauti. Sen aiheuttaja on "Orthopox"-viruksiin kuuluva "Variola minor", joka on isorokkoa aiheuttavan "Variola majorin" vähemmän patogeeninen rinnakkaiskanta.
Isorokon tavoin kuubankutina leviää nopeasti ilmateitse tai kosketustartuntana. Kuubankutinan sairastaminen antaa immuniteetin myös isorokkoa vastaan.
"Variola minor" on "Variola"-viruksen kannoista harvinaisempi ja kuolleisuudeltaan huomattavasti pienempi. Vaikka kannat ovat sekä patogeneettisesti että itämisajaltaan samankaltaiset, kuubankutinan kuolleisuus jää noin yhteen prosenttiin, kun se isorokolla on keskimäärin 30 prosenttia.
Koska kuubankutina heikentää yleiskuntoa selkeästi vähemmän kuin isorokko, siihen sairastuneet pääsevät pikemmin jalkeille ja voivat sen takia myös levittää tartuntaa nopeammin. Tästä syystä "Variola minor" levisi 1900-luvun alussa monin paikoin viruksen hallitsevaksi kannaksi, minkä ansiosta kuolleisuus nopeasti väheni.
Kuubankutina saatiin isorokon tavoin hävitetyksi luonnosta 1960-luvun maailmanlaajuisella kampanjalla. Tauti julistettiin hävitetyksi maapallolta toukokuussa 1980.
Arlandan lentoaseman rautatieasema

Arlandan lentoaseman rautatieasema () on Arlandabanan-junalinjan asema, joka sijaitsee Arlandan kansainvälisen lentoaseman terminaalien 4 ja 5 välisen Sky Cityn alla. Asemalle liikennöi useita toimijoita, kun muita lentoasemalla sijaitsevia kahta asemaa (pohjoinen- ja eteläinen asema) palvelee vain Arlanda Express -juna. Asema avattiin liikenteelle 24. marraskuuta 1999.
Itämeri-sitoumus

Itämeri-sitoumus on Baltic Sea Action Groupin (BSAG) työkalu Itämeren suojeluun ja väline yrityksen vastuullisuusstrategian toteuttamiseksi. Itämeri-sitoumukset ovat BSAG:n kumppanien antamia konkreettisia lupauksia kehittää toimintaansa Itämeri- ja ilmastoystävällisemmäksi tietyn ajanjakson aikana. Sitoumuksia on vuoteen 2023 mennessä annettu yli 300 kappaletta. 
Itämeri-sitoumuksen voi tehdä yritys tai organisaatio, jolla on suora tai epäsuora vaikutus Itämereen. Mahdollisia sitoumuksentekijöitä löytyy lähes jokaiselta toimialalta. Itämeri-sitoumuksia ovat antaneet keskenään hyvin erilaiset toimijat.
Viimeaikaisiin sitoumuksentekijöihin kuuluvat muun muassa merituulivoimayhtiö Eolus, suomalainen suurpanimo Sinebrychoff, Koskenkorvan valmistaja Anora, ruokayhtiöt Fazer, Valio ja Nestlé, sekä metsäyhtiö UPM, energiayhtiö Gasum, muotibrändi Tauko Design ja digitaalisia palveluja suunnitteleva Gofore. 
Itämeri-sitoumus on väline yrityksen vastuullisuusstrategian toteuttamiseksi ja siitä viestimiseksi. Itämeri-sitoumuksessa yritys määrittelee Itämeri- ja ympäristötavoitteet sekä kertoo, miten se aikoo konkreettisesti toimia tavoitteiden saavuttamiseksi. Itämeri-sitoumuksessa kuvataan myös, miten yrityksen edistymistä seurataan säännöllisesti.
BSAG:n vastuullisen liiketoimintaan, ympäristöön ja yhteiskuntaan erikoistuneet asiantuntijat auttavat sitoumuksen tekevää organisaatiota löytämään kehittämisen kohteet ja keinot vaikuttaa Itämeren tilaan. BSAG seuraa kaikkien hyväksymiensä sitoumusten edistymistä ja pitää yhteyttä sitoumuksentekijöihin.
Aiheesta muualla.
bsag.fi
Nettimusiikki

Nettimusiikki on musiikkia, jota voidaan siirtää Internetistä laitteisiin, jotka tukevat valittua tiedostomuotoa. Näitä laitteita voivat olla esimerkiksi tietokone, MP3-soitin tai älypuhelin.
Kauppoja.
Katso artikkeli Nettimusiikkikaupat.
Nettimusiikkia ilmaiseksi.
Jotkut artistit sallivat kappaleidensa ilmaisjakelun nettisivustoillaan tai nettimusiikkikaupoissa, usein kuitenkin vain lyhyen, huonolaatuisen näytteen. Esimerkkinä, iTunesin avulla voit kuunnella lyhyen pätkän mistä tahansa kappaleesta ennen ostamista. 
TorrentFreakin tutkimusten mukaan 38% ruotsalaisista artisteista hyväksyvät kappaleiden nettilevityksen ja -lataamisen ja sanovat sen auttavan uran alkuvaiheessa. Ruotsin rock-yhtye "Lamont" on hyötynyt nettilevityksestä.
Myyntiennätyksiä.
Yhdistynyt kuningaskunta.
Nettimusiikin myyntiä Britanniassa on mitannut Official Charts Company vuodesta 2004, sisältäen pääasiassa Britannian singlelistan vuodesta 2005. Ladatuin kappale Britanniassa on "Happy" (Pharrell Williams) yli 1,8 miljoonalla latauksellaan.
Yhdysvallat.
Marraskuussa 2005 myydyin nettisingle yhdysvalloissa oli Gwen Stefanin "Hollaback Girl", jota myytiin yli miljoona kertaa, joten se  oli ensimmäinen kappale, joka sai platina-statuksen nettimyynnillään. Lady Gagan "Born this Way" merkittiin julkaisuviikon ladatuimmaksi naisartistin kappaleeksi  2011, rikkoen Taylor Swiftin kappaleen "Today Was a Fairytale" (2010) ennätyksen. Nykyinen ennätys on jälleen Swiftillä kappaleella"We Are Never Ever Getting Back Together" (2012), jota ladattiin 623 000 kertaa julkaisuviikollaan. Keshan single "Tik Tok" (2010) on kaikkien aikojen myydyin nettikappale (15 miljoonaa latausta). 
Vuonna 2009 Michael Jacksonista tuli ensimmäinen artisti, jonka viikon nettimyynti ylitti miljoonan.
Japani.
Vuonna 2006 Recording Industry Association of Japan alkoi antaa sertifikaatteja nettimusiikista, keräämällä tietoja 2000-luvun alusta lähtien. Myydyin kappale on fukushimalaisen lauluyhtyeen Greeeen kappale "Kiseki" (2008), jota oli ladattu neljä miljoonaa kertaa vuosina 2008–2015, 
Etelä-Korea.
Etelä-Koreassa Gaon Digital Chart on seurannut nettimyyntiä vuodesta 2009. Menestynein kappale heidän mukaansa on kappale "Cherry Blossom Ending" (2012), jota oli ladattu 5,9 miljoonaa kertaa vuosina 2012–2015.
Henri Debehogne

Henri Debehogne (30. joulukuuta 1928 Maille – 9. joulukuuta 2007 Uccle) oli belgialainen tähtitieteilijä.
Debehogne työskenteli Royal Observatoriossa Ucclessa Belgiassa. Hän oli erikoistunut komeettojen ja asteroidien astrometriaan.
Asteroidi 2359 Debehogne on nimetty hänen kunniakseen.
Asteroidit.
Debehogne löysi yli 700 asteroidia, kuten Troijalaiset asteroidit (6090) 1989 DJ ja 65210 Stichius (Eric Walter Elstin kanssa).
Virsitaulu

Virsitaulu on kirkon seinälle kiinnitetty taulu, johon ennen jumalanpalveluksen alkua merkitään niiden virsien numerot, jotka jumalanpalveluksen tai kirkollisen toimituksen aikana lauletaan. 
Taulun ansiosta kirkossakävijät voivat laittaa virsikirjan väliin kirjanmerkin paikoilleen etukäteen ja näin nopeuttaa laulun aloittamista. Virsinumerot voivat myös olla painettuina papereille, jotka annetaan kirkossakävijöille ennen jumalanpalveluksen alkamista. Yleensä virsitaululle on merkitty kaikki jumalanpalveluksessa laulettavat virret säkeistöineen. Nykyään on kirkkoihin alkanut ilmestyä elektronisia virsitauluja, joihin heijastetaan kulloinkin vuorossa olevan virren numero, tai eri puolilla kirkkoa olevia näyttöjä, joille voidaan heijastaa luettelona kaikki virsien numerot.
Historia.
Virsitaulut tulivat käyttöön 1500-luvulla. Alun perin tavallinen käytäntö oli kirjoittaa virren alkusäkeet taululle, mutta 1700-luvun alussa virsikirjan virsien numeroiden kirjoittamisesta tuli yleisempää. Suomessa kirkkoihin tulivat ensimmäiset virsitaulut 1600-luvun lopulla tai 1700-luvun alussa. Vuoden 1701 virsikirjassa, ns. Vanhassa virsikirjassa, virret oli numeroitu ja sen seurauksena numerotaulut yleistyivät kirkoissa.
Ruotsi-Suomessa virsitaulu saatettiin varustaa lampeteilla, jotta virsien numerot olisi helpompaa nähdä. Virsitaulujen kehyksiä saatettiin koristella samalla urkujen julkisivun tapaisesti ja tauluja saattoivat kehystää trumpetit, harput tai huilut, soittimet jotka esiintyvät Raamatussa. Uusklassismin aikaan kirkkoihin voitiin hankkia kaksi virsitaulua symmetrian vaatimuksen mukaisesti.
Joissakin kirkoissa Ruotsissa ja Suomessa oli ns. lukkarinpenkki kirkon kuorissa tai kuoriaidan reunassa. Se oli koroke, jolla lukkari, veisuunjohtaja istui. Lukkarinpenkissä oli yleensä virsitaulu, jossa oli tilaa yhden virren numerolle, jonka lukkari laittoi näkyville taululle virren alkaessa.
Sekajoukkue kesäolympialaisissa 1896

Ateenan vuoden 1896 olympialaisissa käytiin kilpailuja, joissa useamman kuin yhden maan urheilijat kilpailivat samassa joukkueessa. Sekajoukkueen urheilijat saavuttivat vuoden 1896 olympialaisissa kaksi mitalia, jotka molemmat tulivat tenniksen nelinpelissä.
Mitalistit.
(*) = Joissakin tilastoissa on määritetty, että kaikki tenniksen nelinpeliturnauksen mitalisijat menivät sekajoukkueille. Hopeaa saavuttaneessa joukkueessa pelannut egyptiläis-kreikkalainen Dionisios Kasdaglis oli aiemmin KOK:n tietokannassa tenniksen kaksinpelissä kreikkalainen ja nelinpelissä egyptiläinen, jolloin hän muodosti kreikkalaisen parinsa Demetrios Petrokokkinoksen kanssa sekajoukkueen. Kysymys Kasdaglisin kansalaisuudesta on aiheuttanut turhautumista niille historioitsijoille, jotka haluavat sijoittaa olympialaisten varhaiset kilpailijat yksinkertaisiin kansallisuuskategorioihin. Vuoteen 2008 asti tästä urheilijasta tiedettiin vain vähän, mutta hänen tiedettiin asuvan Egyptissä. Tuona vuonna hänen sukulaisensa vahvistivat hänen todellisen nimensä olleen Demetrius Casdagli, ja että hän oli todellisuudessa Britannian kansalainen. Perhe oli kuitenkin venäläistä alkuperää ja sai kreikkalaiset nimensä, kun Demetriuksen isoisä muutti Kreikkaan 1800-luvun alussa. Kansainvälisen olympiakomitean tilastojen mukaan hän on kuitenkin kreikkalainen.
Lancy

Lancy on kaupunki Lounais-Sveitsissä, Geneven kantonissa, Geneven kaupungin lounaispuolella. Kaupungissa on runsaat 30 000 asukasta. 
Sijainti.
Lancy sijaitsee pari-kolme kilometriä Geneven ydinkeskustasta lounaaseen ja on Geneven taajama-alueen osa. Lancy sijaitsee Rhônejoen eteläpuolella ja Arvejoen länsipuolella.
Urheilu.
Geneven jalkapallostadion () sijaitsee Lancyn alueella.
Amfreville-la-Mi-Voie

Amfreville-la-Mi-Voie on kunta Ranskan pohjoisosassa. Se sijaitsee Seine-Maritimen departementissa ja Ylä-Normandian alueella.
Paikka.
Amfreville-la-Mi-Voiessa on kevyttä teollisuutta. Kaupunki sijaitsee Seinejoen lähellä, Rouenin eteläisellä esikaupunkialueella teiden D6015 ja D94 risteyksessä.
Amsterdamin yliopisto

Amsterdamin yliopisto (, , lyh. "UvA") on julkinen yliopisto Amsterdamissa, Hollannissa. Yliopisto perustettiin vuonna 1632 ja se on Hollannin kolmanneksi vanhin yliopisto sekä yksi Euroopan suurimmista yliopistoista yli 30 000 oppilaallaan, lähes 5 000 työntekijällään sekä noin 600 miljoonan euron vuosibudjetillaan. Sen pääkampus sijaitsee Amsterdamin keskustassa.
"Times Higher Education" -lehden rankingissä 2015 Amsterdamin yliopisto sijoittui maailman yliopistoista sijalle 63.
Eino Rautaruoho

Eino Rautaruoho (20. helmikuuta 1900 Kuhmoinen – 5. lokakuuta 1979) oli suomalainen Koskenpäällä asunut kansantaiteilija, säveltäjä sekä taidemaalari. Hän työskenteli kyläseppänä, autokorjaamossa ja myllärinä. Autokorjaamossa hän oppi hitsausmenetelmän, jota hän käytti patsaita tehdessään.
Itseoppinut Rautaruoho teki veistoksensa romumetallista hitsaamalla ja hän oli tällä alalla uranuurtaja Suomessa. Rautaruohon teoksia oli esillä Suomen Taideakatemian 3-vuotisnäyttelyssä 1965 ja Bratislavassa Tšekkoslovakiassa 1966. Erityistä huomiota herätti 235 senttimetriä korkea "Kukko," joka oli tehty vanhoista maataloustyökaluista kuten viikatteen teristä ja lapioista. Rautaruoho oli myös kansanpelimanni, hänen instrumentteinaan olivat viulu ja saha.
Televisio-ohjelma.
 tuotti 1969 Eino Rautaruohosta viihteellisen dokumenttiohjelman "Sitä kuusta kuuleminen – Eino Rautaruoho". Ohjelma kuvattiin Rautaruohon kotimaisemissa Koskenpäällä. Käsikirjoittaja ja ohjaaja oli Erkki Pohjanheimo. Kuvaajana toimi Matti Kurkikangas. Filmille kuvattu ohjelma esitettiin Yle TV1:ssä 28.1.1969 ja uusittiin 5.5.1989. Kesto on 34’55”.
Young &amp; Rubicam

Young &amp; Rubicam (Y&amp;R) oli yhdysvaltalainen maailmanlaajuinen markkinointiviestintätoimistojen ketju, jonka omisti suuri brittiläinen pörssiyhtiö WPP plc. Y&amp;R-ketjulla oli 186 toimistoa 90 maassa, ja ne työllistivät yhteensä noin 6 500 ihmistä. WPP:n Young &amp; Rubicam Brands -yksikköön kuuluivat Y&amp;R-mainostoimistojen lisäksi muun muassa Wunderman-suoramarkkinointi­toimistoketju (Suomessa Wunderman Helsinki Oy), Burson-Marsteller-viestintätoimistoketju (Suomessa Pohjoisranta Burson-Marsteller), yritysidentiteettiin erikoistunut Landor Associates sekä terveydenhuoltoalan markkinointiviestintään erikoistunut Sudler &amp; Hennessey. Vuonna 2023 Young &amp; Rubicam, samoin kuin J. Walter Thompson ja Wunderman, sulautettiin ketjuun nimeltä VML.
Historiaa.
Young &amp; Rubicamin historia juontuu Philadelphiassa vuonna 1923 syntyneeseen mainostoimistoon, jonka perustajat olivat sikäläisessä N. W. Ayer -toimistossa työskennelleet John Orr Young ja Raymond Rubicam. Kolmen vuoden kuluttua toimisto muutti New Yorkin Madison Avenuelle, jonka numerossa 285 se toimi 87 vuotta. Raymond Rubicam palkkasi toimistoon akateemisten hakijoiden sijasta itsensä kaltaisia, vähän koulutettuja mutta erikoisia tyyppejä, ja Young &amp; Rubicam alkoi saada mainetta luovana ja boheemina työympäristönä vapaine työaikoineen. Toisaalta Rubicam korosti myös tutkimustyön merkitystä ja vannoi, että toimiston ideat perustuivat aina tosiasioihin. Tutkimustoiminnan johtoon palkattiin Northwestern-yliopiston mainonnan ja journalismin professori George Gallup, joka kasvatti toimiston tutkimustoiminnan 400 hengen maanlaajuiseksi verkostoksi. Vuonna 1935, työskennellessään yhä Y&amp;R:llä, Gallup perusti haastattelututkimuksia tekevän American Institute of Public Opinion -yrityksen, joka nykyisin toimii nimellä TNS Gallup ja kuuluu Young &amp; Rubicamin tavoin WPP:n omistuksiin. John Orr Young vetäytyi yrityksen toiminnasta jo 1934 ja myös Raymond Rubicam jäi kasvavasta ja menestyvästä yrityksestään eläkkeelle 1944 ryhtyäkseen kirjailijaksi, mutta tuo haave jäi toteutumatta.
Vuonna 1988 Young &amp; Rubicam osti vähemmistöosuuden suomalaisesta Oy Mainos Taucher Reklam Ab:stä, jonka nimeksi tuli Taucher Young &amp; Rubicam. Yritys meni konkurssiin Suomen 1990-luvun alun lamassa.
Young &amp; Rubicam, samoin kuin J. Walter Thompson ja Wunderman poistuivat niminä käytöstä syksyllä 2023, kun omistaja WPP sulautti ne asiakaskokemukseen erikoistuneeseen ketjuun nimeltä VML, josta tuli näin maailman suurin markkinointipalveluyritys noin 30 000 työntekijällään.
Victor Silvester

Victor Marlborough Silvester, OBE (25. helmikuuta 1900 Wembley, Middlesex, Iso-Britannia – 14. elokuuta 1978 Ranska) oli brittiläinen tanssija, kirjailija, muusikko ja orkesterinjohtaja, jonka levyjä myytiin 75 miljoonaa kappaletta 1930–1980-luvuilla. Hän oli yksi ballroom dancen merkittävimmistä kehittäjistä 1900-luvulla. Hän nai Dorothy Newtonin vuonna 1922. 
Toisen maailmansodan jälkeen Silvesterin orkesteri sekä viikoittainen "Victor Silvester's Dancing Club" -televisiosarja pitivät hänet vielä pitkään julkisuudessa. Hänen kirjansa vuodelta 1927, "Modern Ballroom Dancing", oli välitön bestseller ja siitä on useita painoksia, viimeisin vuodelta 2005. Hän kirjoitti myös kymmenen muuta kirjaa, mukaan lukien omaelämäkertansa.
Eni (kirjain)

Eni (asomtavruli Ⴄ, nuskhuri ⴄ, mkhedruli ე) on 5. kirjain Georgian kolmessa kirjaimistossa.
Eni äännetään usein :nä.
Ramazan Özcan

Ramazan Özcan ([ˈʁamazan ˈøːzdʒan] , s. 28. kesäkuuta 1984 Hohenems) on itävaltalainen jalkapallomaalivahti, joka on turkkilaista syntyperää. Hän pelasi suurimman osan ammattilaisurastaan Saksassa.
Ura.
Seuraura.
Özcan aloitti uransa SC Austria Lustenaussa vuonna 2003 ja siirtyi FC Red Bull Salzburgiin kesällä 2006.
Hän siirtyi 2. Bundesliigan 1899 Hoffenheimiin talvitauolla 2007–2008 puolen vuoden lainalle. Hän pelasi kaikki 17 peliä. Syyspuolella kautta joukkue varmisti pääsyn Bundesliigan. Näissä seitsemässätoista pelissä hän päästi vain 13 maalia. Kauden päätteeksi hän allekirjoitti kolmen vuoden jatkosopimuksen, mutta 30. joulukuuta 2009 hän lähti kevätkaudeksi lainalle Beşiktaşiin
Özcan siirtyi Ingolstadtiin kesällä 2011. Hän pelasi seurassa neljän kauden aikana 119 2. Bundesliigan ottelua sekä 28 bundesliigaottelua kaudella 2015–2016. Hän siirtyi Bayer Leverkuseniin 500 000 eurolla kesällä 2016. Hän pelasi seurassa kaikki kilpailut mukaan lukien vain kahdeksan ottelua ja lopetti uransa kesällä 2020.
Maajoukkueura.
Özcan pelasi 24 ottelua Itävallan alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa ja yhden pelin alle 23-vuotiaissa. Helge Payersin sairastuttua Özcan nimettiin Itävallan 23 miehen joukkueeseen EM-kilpailuihin 2008 mutta hän ei päässyt kentälle. Hän teki kansainvälisen debyyttinsä ystävyysottelussa Italiaa vastaan 20. elokuuta 2008, korvattuaan Alex Manningerin puoliajalla. Ottelu päättyi tasapeliin 2–2. Kaikkiaan hän pelasi kymmenen maaottelua, joista kolme oli MM-karsintaotteluja.
Yksityiselämä.
Özcanilla on Turkin kansalaisuus.
Emmen (Sveitsi)

Emmen on kaupunki Keski-Sveitsissä, Luzernin kantonissa, viitisen kilometriä Luzernin kaupungista pohjoiseen. Kaupungissa on noin 30 000 asukasta. 
Sijainti.
Emmen sijaitsee Reussjoen ja sen sivujoen Kleine Emmen yhtymäkohdassa, jokien pohjoispuolella.
Liikenne.
Moottoritiet A2 ja A14 kulkevat Emmenin kautta. SBB:n rautatiet Luzernista Emmenin kautta Olteniin ja Lenzburgiin kulkevat Emmenin päärautatieaseman, Emmenbrücken kautta. Emmenissä on Sveitsin ilmavoimien lentotukikohta.
Bolsenheim

Bolsenheim on kunta Bas-Rhin departementissa, Alsacessa Koillis-Ranskassa.
TV Globo

TV Globo tai vain Globo on brasilialainen televisiokanava, joka aloitti toimintansa vuonna 1965. TV Globo on yksi maailman suurimmista media-alan yhtiöistä. TV Globo omisti mm. Sotšin talviolympialaisten lähetysoikeudet Brasiliaan ja vastaa myös Rio de Janeiron kesäolympialaisten kansainvälisestä TV-signaalista.
Ari Freyr Skúlason

Ari Freyr Skúlason (s. 14. toukokuuta 1987 Reykjavik) on islantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan vasen puolustaja. Hän edustaa Tanskan Superliigassa pelaavaa Odense BK:ta ja kuuluu myös Islannin jalkapallomaajoukkueeseen.
Seurajoukkueura.
Ari siirtyi reykjaviklaisen Valurin nuorisojoukkueesta alankomaalaisen SC Heerenveenin alle 17-vuotiaiden joukkueeseen helmikuussa 2003. Pelattuaan myös Heerenveenin 19-vuotiaissa hän palasi Valuriin, nyt seuran edustusjoukkueeseen, kesällä 2005. Hän pelasi seuraavalla kaudella 11 Islannin pääsarjaottelua, joissa teki yhden maalin.
Ari siirtyi kesällä 2006 ruotsalaiseen BK Häckeniin, jossa pelasi kolme Allsvenskanin ottelua. Seuran pudottua sarjasta hän pelasi seuraavana kesänä 25 Superettanin ottelua, joissa teki kaksi maalia. Hän pelasi kesällä 2007 myös kaksi UEFA-cupin karsintaottelua tehden voittomaalin Dunfermlinea vastaan, ja kaksi UEFA-cupin ottelua.
Kaudelle 2008 Ari siirtyi GIF Sundsvalliin. Hän pelasi debyyttikaudellaan 27 Allsvenskanin ottelua, joissa teki yhden maalin. Seura putosi Superettaniin, jossa hän pelasi seuraavien kolmen kauden aikana 81 ottelua tehden 18 maalia. Sundsvallin palattua vuodeksi 2012 pääsarjaan hän teki kolme maalia pelaamissaan 26 ottelussa. Seuraavalla kaudella seura pelasi taas Superettanissa, jossa Ari viimeisteli 15 ottelussa seitsemän maalia.
Ari siirtyi Tanskan Superliigassa pelaavaan Odenseen kesällä 2013. Hän on pelannut kesään 2016 mennessä 89 Tanskan pääsarjaottelua, joissa hän on tehnyt seitsemän maalia.
Maajoukkueura.
Ari pelasi Islannin alle 17-, 19- ja 21-vuotiaiden maajoukkueissa. Ensimmäisen ottelunsa Islannin jalkapallomaajoukkuessa hän pelasi Irania vastaan marraskuussa 2009. Ensimmäisen arvokilpailujen karsintaottelunsa hän pelasi Kyprosta vastaan syyskuussa 2012. Ensimmäisen arvokilpailujen lopputurnauksen ottelunsa hän pelasi Portugalia vastaan EM-kilpailuissa 2016.
Ari on pelannut 28. kesäkuuta 2016 mennessä kaikkiaan 42 A-maaottelua, toistaiseksi ilman maaleja. Hän on pelannut neljä ottelua EM-lopputurnauksessa 2016 sekä yksitoista MM- ja kymmenen EM-karsintaottelua.
Pentti Kosola

Pentti Vihtori Kosola (1. toukokuuta 1909 Lapua – 29. helmikuuta 1940 Ruokolahti) oli suomalainen hävittäjälentäjä ja äärioikeistolaisen Lapuan liikkeen jäsen, joka tunnetaan suutari Erik Mätön murhaajana. Hän oli Lapuan liikkeen johtajan Vihtori Kosolan poika. Pentti Kosola kuoli talvisodan aikana ilmataistelussa.
Erik Mätön murha.
Kesällä 1930 Kosola oli mukana Pohjanmaalta saapuneessa Lapuan liikkeen viiden miehen iskuryhmässä, joka saapui Viipuriin hieman ennen 19. heinäkuuta tehtyä Erik Mätön murhaa. Tarkoituksena oli muiluttaa jonkinlaisena työväenliikkeen agitaattorina pidetty Mättö rajan yli Neuvostoliiton puolelle. Häntä pahoinpideltiin ja vietiin metsään Heinjoen Pusurin kylään, jossa Kosola ampui Mätön. Tämän jälkeen lapualaiset hautasivat hänen ruumiinsa. Se löydettiin vasta seuraavana syksynä, jolloin miesten oppaana toiminut Johannes Ristseppä tunnusti murhan ja osoitti viranomaisille ruumiin kätköpaikan. Kuulusteluissa Kosola väitti olleensa humalassa ja ampuneensa tupakkaa taskustaan kaivaneen Mätön, koska luuli tämän tavoittelevan asetta.
Tapaus eteni oikeuteen syksyllä 1931, jolloin jutun alkuperäinen syyttäjä lievensi Kosolan murhasyytteen syytteeksi tahattomasta taposta. Tämän jälkeen oikeuskansleri Albert Makkonen asetti toisen syyttäjän, mutta myös asiaa käsitellyt Viipurin käräjäoikeuden tuomari Erkki Saraste osoittautui lapualaismieliseksi. Lopulta korkein oikeus vahvisti Kosolan tuomioksi kahdeksan vuotta kuritushuonetta (KKO 1932 II 288). Presidentti P. E. Svinhufvud armahti hänet jo kahden vuoden kuluttua joulukuussa 1936.
Kuolema.
Talvisodassa Kosola palveli alikersanttina Heinjoelle sijoitetussa Lentolaivue 26:ssa. Aamupäivällä 29. helmikuuta 1940 hän osallistui partiolennolle, jolta palatessa neuvostoliittolainen Polikarpov I-153 -hävittäjä hyökkäsi laivueen kimppuun Ruokolahden Rasilan kylän tuntumassa. Kosolan ohjaama Gloster Gladiator sai osuman, jolloin se syöksyi palavana Saimaan jäälle Kaukopään lahdella. Hän onnistui itse hyppäämään koneesta, mutta laskuvarjo ei avautunut ja Kosola kuoli pudotessaan jäälle.
Kosolan ampui alas todennäköisesti luutnantti V. G. Mashitš, joka oli Lempaalasta operoineen hävittäjälaivueen lentäjiä. Erik Mätön murhan johdosta Kosola oli tunnettu myös Neuvostoliitossa. Radiopropagandaa levittänyt Moskovan Tiltu oli vain vuorokautta ennen Kosolan kuolemaa kutsunut häntä ”miehentappajaksi” ja todennut tämän päivien olevan luetut.
Kirjailija Joppe Karhunen kuvailee Kosolan kuoleman vapaamuotoisesti tosipohjaisessa fiktiokirjassaan "Talvisodan taivas". Hän käyttää Kosolasta nimeä ”Koso”.
Töyhtöhaukka

Töyhtöhaukka ("Aviceda subcristata") on haukkojen heimoon kuuluva lintu. Sen levinneisyysaluetta on Australia, Indonesia, Papua-Uusi-Guinea, Solomonsaaret, joissa se pesii, ja lisäksi Itä-Timor.
Sitä esiintyy erilaisissa metsissä, sisämaan kosteikoilla ja savanneilla. Sen kanta on vakaa. Ilmastonmuutos vaikuttaa Australian lintujen levinneisyyteen, runsauteen ja muuttoon.
Holborn Viaduct

Holborn Viaduct on Lontoon Cityssä sijaitseva silta ja sen kautta kulkevan kadun nimi. Silta ylittää Farringdon Streetin ja nykyään maanalaisen Fleetjoen, joka on Thamesin sivujoki. Holborn Viaduct rakennettiin vuosina 1863–1869, ja sen avajaisiin osallistui kuningatar Viktoria istumalla hevosvaunuissa, jotka kulkivat sillan alitse.
Holborn Viaductin molemmissa päissä ja molemmilla puolilla on yhteensä neljä paviljonkia, joiden kautta on jalankulkuyhteys Farringdon Streetille. Sillan varrella on neljä patsasta, joiden kuvaamat naishahmot edustavat taidetta, tiedettä, maataloutta ja kaupankäyntiä. Holborn Viaductin pohjoinen sivu vaurioitui Lontoon pommituksessa 16.–17. huhtikuuta 1941. Silta entisöitiin, ja vuonna 2013 sille tehtiin läpikotainen peruskorjaus, jonka yhteydessä vuosikymmenten varrella maalatut maalikerrokset poistettiin. Sillalla olevien lohikäärmeveistosten ynnä muiden koristekuvioiden kultamaali vaihdettiin aitoon kultaan, jota kului noin 25 000 lehteä (350 grammaa).
Holborn Viaductin rautatieasema avattiin vuonna 1874. Nykyään sen paikalla on City Thameslinkin asema.
Sunway TaihuLight

Sunway TaihuLight (, "Taihujärven valo") on kiinalainen supertietokone, joka on tehokkaimpien tietokoneiden TOP500-listan kärkisijalla. LINPACK-testiohjelmalla mitattu tietokoneen maksimisuorituskyky on 93,02 petaflopsia. Aiemmin ykkössijaa pitäneen myös kiinalaisen supertietokoneen Tianhe-2:n maksimisuorituskyky on 33,86 PFLOPSia. Sunway TaihuLight on kokonaan Kiinassa kehitetty, kun Tianhe-2:ssa käytettiin Yhdysvalloissa valmistettuja mikrosiruja.
Tekninen toteutus.
Tietokone käyttää Shanghai High Performance IC Design Centerin suunnittelemia SW26010-suorittimia.
Jokaisella SW26010-suorittimella on neljä ydinryhmää (Core Group, CG), joista jokainen koostuu 64:sta Computing Processing Elements (CPE) -ytimestä, joilla on oma muistiavaruus ja Management Processing Element (MPE) -ohjausytimestä.
Ydinryhmät on yhdistetty network-on-chip-verkolla.
Ydinryhmällä on myös pääsy keskusmuistiin muistinhallintayksikön avulla.
CPE on 64-bittinen RISC-ydin, joka tukee vain käyttäjätasoa (ei muistinsuojausta), 256-bittisia vektorikäskyjä ja sisältää 64 KB paikallista staattista SRAM-muistia (ei välimuistia) ja 16 KB L1-välimuistin ulkoiselle muistille.
Ytimellä on yksi out-of-order-liukuhihna, joka voi suorittaa 8 liukulukulaskua 64-bittisillä liukuluvuilla yhdessä kellojaksossa. Kellotaajuus on 1,45 GHz.
CPE-ytimillä tehdään pääasiassa vain laskentaa.
Ohjausydin MPE on 64-bittinen RISC-ydin, joka tukee käyttäjä- ja systeemitasoja käyttöjärjestelmän toteuttamiseen ja sisältää 32 KB L1-välimuistia datalle ja käskyille ja 256 KB L2-välimuistia. Ytimellä on kaksi liukuhihnaa.
Jokaisessa SW26010-suorittimessa on yhteensä 260 prosessoriydintä ja lasketanoodissa 8 GB DDR3 -muistia.
Kokonaisuudessaan järjestelmässä on 40960 tällaista noodia.
Käyttöjärjestelmänä oleva Sunway RaiseOS perustuu Linuxiin.
Haarus

Haarus on Suomessa sijaitseva kylä Kauhavan kaupungissa, entisten Alahärmän ja Kortesjärven kuntien alueella. Haarus on Haarusjärven rannalla. Haaruksessa asuu neljä asukasta. Lisäksi siellä on 11 mökkiä.
Maantieto.
Haarus sijaitsee Haarusjärven ympärillä. Sen runkoverkon muodostaa Haaruksentie, Haaruskankaantie sekä Laitalantie. Kaikki Haaruksen ympärivuotiset asukkaat asuvat järven länsipäässä. 
Luonto.
Haaruksen länsiosassa sijaitsee Haaruskangas niminen hiekkakangassa. Kankaalle on hiekanoton seurauksena muodostunut lampia. Haaruksen metsät ovat havuvoittoisia.
Haarusjärvi.
Haarusjärvi on 40,8 hehtaarinen järvi Haaruksessa. Haarusjärveen laskee Kakkurilampi Kakkuriluoman kautta. Laskupaikalle on rakennettu tekosaaria turpeen/humuksen vuoksi. Haarusjärvi laskee Pirttisenjoen kautta Purmojokeen.
Jane Avril

Jane Avril (alk. Jeanne Louise Beaudon; 9. kesäkuuta 1868 – 17. tammikuuta 1943) oli ranskalainen cancan-tanssija, jota Henri de Toulouse-Lautrec kuvasi useissa teoksissaan. Avril oli kurtisaanin tytär, jolla todettiin nuorena Pyhän Vituksen taudiksi kutsuttu tanssitauti. Elämäkertansa mukaan Avril parantui taudista ryhdyttyään tanssimaan sairaalan juhlissa vaistonvaraisesti. Työskenneltyään jonkin aikaa pariisilaisessa bordellissa hän pääsi tanssimaan Moulin Rougeen vuonna 1889. Moulin Rougen omistajat tarjosivat Avrilille tilaisuutta korvata Louise Weber, joka oli siihen aikaan Pariisin kuuluisin tanssija. Avril oli luonteeltaan Weberin vastakohta, ujo ja surumielinen, mutta siitä huolimatta hänestä tuli Pariisin yöelämän tunnetuimpiin kuuluva esiintyjä. Vuonna 1896 Avril vieraili tanssiseurueen mukana Lontoossa, jossa he esiintyivät Palace Theatressa. Avril kuoli vuonna 1943, ja hänet haudattiin Père-Lachaisen hautausmaalle.
Zsa Zsa Gabor esitti Jane Avrilia vuonna 1952 valmistuneessa elokuvassa "Punainen mylly". Nicole Kidmanin roolihahmo elokuvassa "Moulin Rouge!" (2001) pohjautuu osittain Avriliin.
H&amp;R Block

H&amp;R Block on yhdysvaltalainen veroilmoituksia valmistava yritys. Yrityksen pääkonttori on Kansas Cityssä, Missourissa. Yrityksen perustivat Blochin veljekset vuonna 1955.
Creative Assembly

Creative Assembly on vuonna 1987 perustettu isobritannialainen videopelejä kehittävä yritys. Yrityksen tunnetuimpia nimekkeitä ovat muun muassa "Total War" -strategiapelisarja, ' ja '.
Historia.
Creative Assemblyn perusti Tim Ansell vuonna 1987. Ansell aloitti tekemällä käännöksiä Spectrumille ja Sega Mega Drivelle julkaistuista peleistä PC:lle. Hän työskenteli kaksi vuotta kotoaan ennen toimistotilan hankkimista ja muiden palkkaamista. 
Maaliskuussa 2005 Creative Assembly siirtyi Segan omistukseen.
Vuonna 2017 Creative Assembly osti Crytek Black Sea -yrityksen ja muutti sen nimeksi Creative Assembly Sofia.
Marraskuussa 2023 studio kertoi keskittyvänsä jatkossa reaaliaikaisiin strategiapeleihin. Yhtiö perui "Hyenas"-projektin syyskuussa vuosien kehityksen jälkeen kun pelin demoa oli esitelty messuilla. Tämä johti irtisanomisiin studiosta.
Icebreaker (kappale)

Icebreaker () on norjalaislaulaja Agneten kappale, jolla hän edusti Norjaa . Se julkaistiin 27. helmikuuta 2016. Kappaleen ovat säveltäneet ja sanoittaneet Gabriel Alares, Ian Curnow ja Agnete itse.
Kappale kilpaili Eurovision laulukilpailun toisessa semifinaalissa, jossa se sai 63 pistettä, jäi sijalle 13, eikä päässyt finaaliin.
Bariumnitraatti

Bariumnitraatti (Ba(NO3)2) on barium- ja nitraatti-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Sitä esiintyy luonnossa pieniä määriä nitrobariittimineraalina. Yhdistettä voidaan käyttää pyrotekniikassa vihreän valon tuottamiseen ja muiden bariumyhdisteiden valmistamiseen.
Ominaisuudet.
Huoneenlämpötilassa bariumnitraatti on värittömiä tai valkoisia kiteitä. Sen alkeiskoppi on kuutiollinen. Yhdiste liukenee kohtalaisen hyvin veteen ja liukoisuus kasvaa lämpötilan kasvaessa. Bariumnitraatti liukenee myös hieman metanoliin ja etanoliin. Kuumennettaessa bariumnitraattia yli sulamispisteensä se hajoaa muodostaen ensin bariumnitriittiä ja edelleen bariumoksidia, bariumperoksidia ja typen oksideja. Muiden nitraattien tavoin bariumnitraatti on hyvin vahva hapetin ja voi sytyttää helposti hapettuvat aineet palamaan. Monien muiden bariumyhdisteiden tavoin bariumnitraatti on myrkyllistä ja ärsyttää silmiä, ihoa ja hengitysteitä.
Valmistus ja käyttö.
Bariumnitraattia voidaan valmistaa liuottamalla metallista bariumia, bariumhydroksidia, -karbonaattia tai -oksidia typpihappoon. Teollisuudessa tavanomaisin tapa on bariumkarbonaatin liuottaminen. Tuote puhdistetaan kiteyttämällä ja haihduttamalla vesi pois. Toinen tapa on bariumkloridin ja natriumnitraatin välinen reaktio ja bariumnitraatti erotetaan liuoksesta kiteyttämällä.
BaCO3 + 2 HNO3 → Ba(NO3)2 + H2O + CO2
BaCl2 + 2 NaNO3 → Ba(NO3)2 + 2 NaCl
Bariumnitraattia käytetään tuottamaan vihreää väriä muun muassa ilotulitteisiin ja merkkipanoksiin. Se toimii myös usein näiden ammusten polttoaineseoksissa hapettimena joko yksinään tai yhdessä kaliumkloraatin tai -perkloraatin kanssa. Muita käyttökohteita ovat bariumoksidin valmistus, optisen lasin valmistus sekä kaasujen poistaminen tyhjiöputkista.
Lincoln Red Imps FC

Lincoln Red Imps Football Club on gibraltarilainen jalkapalloseura. Seura pelaa maansa korkeimmalla sarjatasolla Gibraltar Football Leaguessa. Gibraltarin mestaruuden Lincoln on voittanut 23 kertaa.
Lincoln Red Imps perusti vuonna 1976 Charlie Polson. Valmentajana toimi Charles Head. Joukkue aloitti Gibraltarin neljännestä divisioonasta. 1981 se nousi 2. divisioonaan ja kautta myöhemmin 1. divisioonaan. Kauden 1983–1984 päätteeksi seura nousi pääsarjaan. Lincoln voitti heti ensimmäisellä kaudella historiansa ensimmäisen mestaruuden. Lincoln voitti Gibraltarin mestaruuden vuosina 1989–1994 ja 2000. Vuosina 2003–2016 se voitti 14 peräkkäistä mestaruutta.
 1984–1985, 1988–1989, 1989–1990, 1990–1991, 1991–1992, 1992–1993, 1993–1994, 2000-2001, 2002–2003, 2003–2004, 2004–2005, 2005–2006, 2006–2007, 2007–2008, 2008–2009, 2009–2010, 2010–2011, 2011–2012, 2012–2013, 2013–2014, 2014–2015, 2015–2016, 2017–2018, 2018–2019, 2020–2021, 2021–2022, 2022–2023, 2023–24
 1985–1986, 1988–1989, 1989–1990, 1992–1993, 1993–1994, 2001–2002, 2003–2004, 2004–2005, 2005–2006, 2006–2007, 2007–2008, 2008–2009, 2009–2010, 2010–2011, 2014, 2015, 2016, 2021, 2021–2022, 2023–2024
Veljensä vartijat

Veljensä vartijat on Mauri Sariolan vuonna 1969 ilmestynyt Gummeruksen kustantama ihmissuhderomaani. Romaanin keskeisiä teemoja, joihin myös nimi liittyy, on miesten keskinäinen, aseveljeyteen perustuva toveruus ja avunanto.
Juoni.
Päähenkilö, toimittaja Lasse Porras, syyllistyy rattijuopumukseen ja tuomitaan kolmeksi kuukaudeksi työsiirtolaan. Romaani rakentuu tämän keskustapahtuman sekä päähenkilön ihmissuhteiden ympärille.
Ensimmäinen luku kertoo Lasse Porraksen reaktioista esimiehensä, mutta samalla hänen tuestaan riippuvaisen henkilön moraalisesti kyseenlaiseen toimintaan. Päähenkilön voimakkaat reaktiot liittyvät hänen omassa elämässään kohtaamiinsa vaikeuksiin, joihin hänen itsensä on puolestaan haettava apua.
Toisessa luvussa ajokorttinsa määräajaksi menettänyt Porras ajaa kortitta Suomen halki pohjoiseen tehdäkseen lehtiartikkelin matkailusta mutta myös tavatakseen matkalla kaksi ystäväänsä, nimismiehen ja lääkärin. Seuraavissa luvuissa kuvataan näiden ystävien toimintaa päähenkilön tilanteen helpottamiseksi.
Kirjan keskivaiheilla, luvussa 12, Porras saapuu vaimonsa kyyditsemänä työsiirtolaan suorittamaan rangaistustaan. Seuraavat luvut kuvaavat työsiirtolan ilmapiiriä, vankeja ja henkilökuntaa sekä työskentelyolosuhteita sahalla ja metsätyömaalla. Työsiirtolassa ollessaan päähenkilö saa kirjeen, joka kertoo hänen nimismiesystävänsä olevan vuorostaan avun tarpeessa. Viimeisenä yönä ennen päähenkilön vapautumista vankien väliset suhteet kiristyvät ja Porras on joutumassa vaikeuksiin.
Kirjan loppuosa käynnistyy luvussa 17 päähenkilön saapuessa työ- ja huvimatkallaan Travemünden pelikasinolle. Kasinolla hän tapaa naispuolisen tuttavansa ja lähtee kotiinpaluun sijasta tämän mukana Pariisiin. Matkalla heidän välilleen kehittyy rakkaussuhde.
Päähenkilö yrittää suostutella vaikeuksiaan Ranskaan paennutta nimismiesystäväänsä palaamaan Suomeen ja joutuu tästä keskusteltaessa kohtaamaan myös oman toimintansa ristiriitaisuuden.
Romaanin viimeisessä luvussa Porras palaa Pariisista ristiriitaisessa olotilassa: "Mies oli tyhjä kuin tyhjäksi puhallettu munankuori. Ja jokainen suihkukoneen moottoreissa palava polttoainekuutiosenttimetri vei vääjäämättömästi kotia kohden."
Elämäkerrallisia elementtejä.
Kuten Veljensä vartijat -romaanin päähenkilö, Mauri Sariola tuomittiin 1960-luvulla rattijuopumuksesta ja hän suoritti tuomion työsiirtolassa syksyllä 1963. Kyseessä oli Rihun saha Heinolassa.
Renault Sport Trophy

Renault Sport Trophy on urheiluautosarja, jota organisoi Renault Sport. Sarja perustettiin vuonna 2015 ja se kuuluu osaksi Renault Sport Series -luokkaa. Sarjan kaikki kilpailut ajetaan Euroopassa. Sarjassa jokainen talli kilpailee sääntöjen mukaisilla Renault Sport R.S. 01 -mallin autoilla.
Sarjaan kuuluu kolme eri kilpailulähtöä Endurance, Pro ja Am -luokan kilpailut. Viikonlopun ensimmäinen kilpailu on Endurance lähtö, joka on kestoltaan 70 minuuttia. Kilpailun aikana suoritetaan kuljettajan vaihto. Seuraavana päivänä ajetaan Pro ja Am -luokkien kilpailut. Kausi 2016 jäi sarjan viimeiseksi kaudeksi.
Eurooppa-liigan kausi 2016–2017

UEFA Europa Leaguen kausi 2016–2017 on jalkapallokilpailu Eurooppa-liigan kahdeksas kausi nykyisellä nimellään ja 46. UEFA:n järjestämä turnaus eurooppalaisille seurajoukkueille. Karsinnat alkoivat 28. kesäkuuta 2016. Loppuottelu pelattiin 24. toukokuuta 2017. Mestaruuden voitti englantilainen Manchester United, joka voitti loppuottelussa Ajaxin.
Play-off-kierros.
Play-off-kierrokselle selviytyvät kolmannen kierroksen voittajat sekä 15 häviäjää Mestarien liigan kolmannelta karsintakierrokselta.
Pudotuspelit.
Loppuottelu.
Loppuottelu pelattiin 24. toukokuuta 2017 Friends Arenalla, Solnassa.
Jamie Cook

Jamie Robert Cook (s. 8. heinäkuuta 1985 Merseyside) on brittiläinen muusikko, joka on toiminut indie rock -yhtye Arctic Monkeysin kitaristina.
Cook oli nuorena toisen Arctic Monkeysin jäsenen Alex Turnerin naapuri. Yhdessä muiden jäsenten kanssa he perustivat yhtyeen vuonna 2001. Vielä yhtyeen alkuaikoina Cook osallistui taustalauluun, mutta myöhemmin ei niinkään.
John Bowe

John Bowe (s. 1. helmikuuta 1950 Greasby, Cheshire, Iso-Britannia) on brittiläinen näyttelijä. Hänen televisiosarjaroolejaan on muu muassa kartanonherra Lawrence Whiten rooli saippuasarjassa "Emmerdale" (2014–2018) ja Duggie Fergusonin rooli saippuasarjassa "Coronation Street" (1999–2002). Poliisisarjassa "Epäilyksen polttopiste" (1991) hän näytteli George Marlowia.
Saippuasarjassa "Families" (1990–1993) Bowe näytteli Larry Richardsia ja draamasarjassa "Cranfordin naiset" vuonna 2007 tohtori Morgania, kaupungin arvostettua lääkäriä. Elokuvarooleja Bowelle on ollut muun muassa vuonna 1987 James Bond -elokuvassa "007 vaaran vyöhykkeellä" kenraali Feyadorin rooli.