tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Riihijärvi (Ylöjärvi)

Riihijärvi on Pirkanmaalla Ylöjärvellä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Lavajärven valuma-alueeseen. Riihijärvi on osa Lavajärven aluetta.
Maantieto.
Järvi sijaitsee metsäisellä suoalueella. Sen pituus on 200 metriä, leveys on 140 metri ja sen pinta-ala on 2,2 hehtaaria. Ympäröivä suo on tiheästi ojitettu ja osa suo-ojista laskevat suoraan järveen. Laskuoja lähtee järven eteläpäästä ja se yhtyy peltojien kautta alueen valta-ojaan. Valtaoja virtaa kuivatetun Hanhijärven kautta Ruonanjokeen. Järven itärannalle on rakennettu kaksi vapaa-ajan asuntoa, joille johtavat metsäautotiet Koivistonkylän kautta kulkevalta yhdystieltä 2771.
Parko

Parko on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Hiekkamoreeni

Hiekkamoreeni syntyy tyypillisesti jäätikköjen kuljettamista, kasaamista ja kerrostamista aineksista. Se koostuu useista soramoreeneista. Se on keskikarkean maalajiryhmän maalaji ja sekalajitteinen kivennäismaalaji. Hiekkamoreeni sisältää yli 50 prosenttia 0,2 mm:n läpimittaista ainesta ja enintään 5 prosenttia savea (raekoko alle 0,002 mm). Lajittuneissa maissa karkean hiedan raekoko vaihtelee 0,06 mm:stä 20 mm:iin ja hiekan 0,2 mm:iin. Yksittäisiä rakeita voi havaita silmämääräisesti.
Rami Tirkkonen

Rami Tirkkonen (s. 14. maaliskuuta 1993 Kokkola) on suomalainen futsal-pelaaja, joka edustaa Futsal-liigassa pelaavaa Sievi Futsalia. Pelipaikaltaan 187 senttimetriä pitkä ja 87 kilogrammaa painava Tirkkonen on hyökkääjä tai pivot.
Tirkkonen teki läpimurtonsa Futsal-liigassa kaudella 2013–2014 sijoittuen runkosarjan pistepörssin kuudenneksi. Pudotuspeleissä, joissa Sievi Futsal sijoittui pronssille, Tirkkonen voitti maalikuninkuuden. Kaudella 2014–2015 Tirkkonen voitti Sievi Futsalin kanssa Suomen mestaruuden. Tirkkonen debytoi Suomen futsalmaajoukkueessa kaudella 2013–2014. 
Jalkapallossa Tirkkonen edustaa Kakkosessa pelaavaa FC YPA:a. Myös jalkapallossa hän on hyökkääjä. Parhaimmalla Kakkosen kaudellaan, kaudella 2013 Tirkkonen teki 24 ottelussa 12 maalia.
Sääksjärven rautatieasema

Sääksjärven rautatieasema on rautatieliikennepaikka Riihimäki-Tampere-radalla Lempäälässä. Se avattiin vuonna 1915 ja aluetta laajennettiin radan kaksoisraiteen valmistuttua 1925. Toisen maailmansodan jälkeen rataa oli tarkoitus oikaista Sääksjärven kohdalla, mutta hanke kaatui luonnonsuojelusyistä.
Sääksjärvi oli vielä 1930-luvulla harvaan asuttua syrjäseutua, mutta sotien jälkeen sinne alkoi nousta laajamittaista taaja-asutusta. Vuoden 1960 tienoilla aseman ympäristössä oli jo noin 1 600 asukkaan taajama. Aivan läheltä asemaa kulki kuitenkin myös Tampereen ja Lempäälän välinen maantie, ja yhteyksiä paransi entisestään vuonna 1970 valmistunut Kuljun moottoritie. 
Sääksjärveltä johdettiin 1940-luvulla pistoraide Valmetin lentokonetehtaalle Tampereelle. Raide purettiin 1990-luvun lopussa ja osa sen penkasta on nykyisin käytössä jalankulun ja pyöräilyn väylänä. Miehitys asemalla päättyi 1973 ja henkilöliikenteen pysähdykset lopetettiin 1988. Nykyinen Sääksjärven liikenteenhoidollinen liikennepaikka avattiin vuonna 2000 kilometrin etelämmäksi asemalta ja sieltä alkaa radan kolmas raide. Aseman editse kulkeneet raiteet purettiin 2001.
Sääksjärven asemarakennus siirtyi Ratahallintokeskukselta Senaatti-kiinteistöille vuonna 2007. Museovirasto on luokitellut asemarakennukset valtakunnallisesti merkittäväksi rakennetuksi kulttuuriympäristöksi.
Kuljun seisake

Kuljun seisake oli Lempäälän rautatieaseman alainen rautatieliikennepaikka Riihimäki-Tampere-radalla Lempäälässä. Se sijaitsi lähellä Kuljun ja Kukkolan kartanoita. 
Liikennepaikan miehitys ja tavaraliikenne lopetettiin 1972 yhtä aikaa Hakkarin seisakkeen kanssa. Henkilöliikenne päättyi 1991. Liikennepaikkarakennus on purettu.
Amnisos

Amnisos (; myös Ἀμνισσός, "Amnissós") oli minolaisaikainen ja antiikin aikainen kaupunki Kreetan saarella Kreikassa. Sen arkeologinen kohde sijaitsee Iraklionin kunnassa Karteróksen kylässä lähellä saaren pohjoisrannikkoa, noin seitsemän kilometriä Iraklionin kaupungista itään.
Amnisos oli yksi Knossoksen satamakaupungeista. Nimi ”Amnisos” palautuu ilmeisesti paikan alkuperäiseen nimeen ja esiintyy mykeneläisaikaisissa lineaari-B-kirjoituksissa muodossa "a-mi-ni-so". Nykyisin paikka tunnetaan myös nimellä Palaióchora.
Amnisoksen alueelta on löydetty minolaisaikainen ”huvila”, joka tunnetaan nimellä ”Liljojen talo” sieltä löytyneiden lilja-aiheisten seinämaalausten mukaan. Huvila rakennettiin mahdollisesti uuden palatsikauden alkupuolella (MM III-kaudella, noin 1700–1600 eaa.), joskin myös uuden palatsikauden loppupuolta (LM IA, noin 1600–1480 eaa.) on ehdotettu. Huvila tuhoutui maanjäristyksessä ja rakennettiin uudelleen vaatimattomampana. Lopullisesti se tuhoutui tulipalossa 1400-luvulla eaa., jälleen mahdollisesti maanjäristyksen seurauksena.
Rakennuksen koko oli 20 x 20 metriä. Se oli kaksikerroksinen ja siinä oli lukuisia erikokoisia huoneita, joissa osassa oli "polythyron"-seinät, ja mahdollisesti valokuilu. Sen lukuisiin kasviaiheisiin seinämaalauksiin kuuluu myös mm. iiriksiä ja minttuja esittäviä maalauksia. Maalaukset ovat nykyisin Iraklionin arkeologisessa museossa.
Alueelta on löydetty myös muita rakennuksia, kuten niin kutsutut kompleksit C ja E, jotka säilyivät käytössä myös mykeneläisenä aikana. Antiikin aikana 600-luvulla eaa. paikalle rakennettiin Zeus Thenatakselle omistettu temppeli, joka oli käytössä 100-luvulle jaa. saakka. Keskiajalla paikka autioitui ja asutettiin uudelleen venetsialaisvallan aikana.
Ensimmäiset arkeologiset kaivaukset alueella suoritti Spyrídon Marinátos vuosina 1929–1938. Myöhemmin alueella on suoritettu muita kaivauksia.
Eileithyian luola, joka oli merkittävä kulttipaikka, sijaitsee noin kilometrin Amnisoksesta etelään.
Moision seisake

Moision seisake () on lakkautettu rautatieliikennepaikka Riihimäki–Tampere-radalla Lempäälässä. Se avattiin vuonna 1905 ja laiturirakennus valmistui samana vuonna. Läheinen Hakkarin seisake miehitettiin vuonna 1953. Moisio muutettiin miehittämättömäksi ja tavaraliikenne loppui vuonna 1955. Henkilöliikenne lakkautettiin 29. toukokuuta 1988. Liikennepaikkarakennus on purettu.
Arménoi (Réthymno)

Arménoi (; myös "Arméni") on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kreetan saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Réthymnon kuntaan, Réthymnon alueyksikköön ja Kreetan alueeseen. Kylän väkiluku on 379 (vuonna 2011).
Arménoi sijaitsee noin yhdeksän kilometriä Réthymnosta etelään saaren pohjoisrannikolta etelärannikolle johtavan päätien varressa. Kylä tunnetaan ennen kaikkea Arménoin minolaisaikaisesta hautausmaasta, joka sijaitsee kylän lähellä sen pohjoispuolella. Hautoja on yli 200 ja ne on ajoitettu myöhäisminolaiselle ajalle.
Arménoi muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Τοπική Κοινότητα Αρμένων, "Topikí Koinótita Arménon"), johon kuuluvat varsinaisen Arménoin kylän lisäksi kylät Ágios Geórgios, Foteinós ja Somatás. Koko yhdyskunnan väkiluku on 706.
Gourniá

Gourniá (; myös "Gurniá") on minolaisaikaisen palatsin ja kaupungin arkeologinen kohde Kreetan saarella Kreikassa. Se sijaitsee Ierápetran kunnassa Lasíthin alueyksikössä joidenkin satojen metrien päässä Mirampéllonlahden rannasta. Alueen nimi on nykyaikainen. Paikan minolaisaikaista nimeä ei tunneta.
Historia.
Gourniá oli asuttu viimeistään myöhäisellä neoliittisella kaudella ennen vuotta 3000 eaa. Kaupunki syntyi viimeistään minolaisen ajan ensimmäisellä palatsikaudella vuosien 2000–1700 eaa. välisenä aikana. Tuona aikana Gourniáan ei kuitenkaan vielä rakennettu palatsia. Kaupungin sijainti on paikassa, jossa Kreetan pohjoisrannikkoa pitkin kulkeva kauppareitti risteää Kreetan itäosan poikki pohjois-eteläsuunnassa kulkevan kauppareitin kanssa. Palatsi rakennettiin toisella palatsikaudella vuoden 1700 eaa. jälkeen. Palatsi tuhoutui tulipalossa noin vuonna 1450 eaa. samaan aikaan muiden minolaisten keskusten kanssa. Gournián kaupunki oli asuttuna vielä mykeneläisenä aikana, mutta hylättiin noin vuonna 1200 eaa.
Gournián arkeologiset kaivaukset alkoivat 1900-luvun alussa Harriet Boydin johdolla. Gournián nykyinen nimi, suomeksi ”Altaat” tai ”Saavit”, on peräisin paikalta löydetyistä lukuisista suurista astioista.
Rakennukset ja löydökset.
Palatsi sijaitsi kaupungin eteläosassa. Sen koko oli 50 x 37 metriä. Näin Gournián palatsi oli selvästi pienempi kuin merkittävämmät minolaiset palatsit esimerkiksi Knossoksessa ja Faistoksessa. Palatsin eteläpuolella oli palatsipiha, jonka koko oli noin 40 x 15 metriä; palatsin pienen koon vuoksi siinä ei ollut tyypillistä keskuspihaa. Muutoin palatsi oli tyypillisen minolaisen palatsin mallinen varastohuoneineen, teatteriportaikkoineen, valokuiluineen ja rituaalipuhdistautumistiloineen. Palatsin pohjoispuolella oli erillinen pyhäkkö tai pieni temppeli, jonka koko oli 3 x 4 metriä. Vaikkakin pienikokoinen, se on harvoja tunnettuja minolaisia temppeleitä.
Galatás (Iraklion)

Galatás () on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kreetan saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Minóa Pediádan kuntaan, Iraklionin alueyksikköön ja Kreetan alueeseen. Galatás on osa Vónin kyläyhdyskuntaa. Kylän väkiluku on 85 (vuonna 2011).
Galatás sijaitsee Kreetan keskiosissa noin 30 kilometriä kaakkoon Iraklionin kaupungista. Se on rakennettu noin 385 metrin korkeuteen merenpinnasta laskettuna. Kylä on pieni ja perinteinen, eikä siellä ole juurikaan palveluita. Kylä tunnetaan ennen kaikkea sen läheltä löydetystä minolaisaikaisesta Galatáksen palatsista ja kaupungista, joka on saanut nimensä kylästä. Arkeologinen alue sijaitsee noin kilometrin kylästä etelään Arkalochóriin päin.
Aiemmin kylä kuului Thrapsanón kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Minóa Pediádan kunnan Thrapsanón kunnallisyksikköön.
Kamáres

Kamáres (; ) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kreetan saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Faistóksen kuntaan, Iraklionin alueyksikköön ja Kreetan alueeseen. Aiemmin kylä kuului Tympákin kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Faistóksen kunnan Tympákin kunnallisyksikköön. Kylä muodostaa oman kyläyhdyskuntansa (Τοπική Κοινότητα Καμαρών, "Topikí Koinótita Kamarón"). Kylän väkiluku on 331 (vuonna 2011).
Kamáres sijaitsee Ídavuoren etelärinteellä. Se tunnetaan ennen kaikkea kylän lähellä ylempänä vuorenrinteessä sijaitsevasta Kamáresin luolasta, joka oli merkittävä minolaisaikainen kulttipaikka ja josta on tehty merkittäviä keramiikkalöytöjä. Niiden tyyli on antanut nimensä niin kutsutulle Kamáres-keramiikalle.
Zákros

Zákros () on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kreetan saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Siteían kuntaan, Lasíthin alueyksikköön ja Kreetan alueeseen. Aiemmin kylä kuului Ítanoksen kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Siteían kunnan Ítanoksen kunnallisyksikköön. Kylän väkiluku on 640 (vuonna 2011).
Varsinainen Zákroksen kylä (myös Áno Zákros, ”Ylempi Zákros”) sijaitsee sisämaassa noin 4,5 kilometrin päässä merestä ja sen ranta-asutus Káto Zákros (”Alempi Zákros”, väkiluku 20) saaren itärannikolla. Káto Zákros tunnetaan ennen kaikkea Káto Zákroksen minolaisen palatsin ja kaupungin arkeologisesta alueesta, johon nimet Zákros ja Káto Zákros usein viittaavat. Áno Zákroksen läheltä on löytynyt lisäksi minolaisaikaisen niin kutsutun huvilan rauniot, joista on löydetty muun muassa merkkejä varhaisesta viinintuotannosta, kuten ruukkuja, joissa on jäänteitä viinistä, sekä yksi varhaisimpia tunnettuja viininpuristimia.
Zákros muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Τοπική Κοινότητα Ζάκρου, "Topikí Koinótita Zákrou"), johon kuuluvat Zákroksen ja Káto Zákroksen kylien lisäksi kylät Adravástoi, Ágios Geórgios, Azokéramos, Kellária, Klisídi, Sfáka ja Xerokampiás. Koko yhdyskunnan väkiluku on 747.
Kylän lähellä sijaitsee Zákroksen rotko, joka kulkee Áno Zákroksesta Káto Zákrokseen.
Grand Designs – unelma-asunnot

Grand Designs – unelma-asunnot on brittiläinen vuodesta 1999 tuotettu televisio­sarja, jossa esitellään erikoisia, haastavia ja arkkiteh­tonisesti näyttäviä pientalo- ja yksityis­asunto­hankkeita eri puolilta Britanniaa ja manner-Eurooppaa ja seurataan niiden suunnittelu- ja valmistumisprosessia. Sarjaa tuottaa Boundless Productions ja Britanniassa sitä lähettää Channel 4. Suomessa sarjaa ovat esittäneet MTV3 ja AVA.
Ohjelmasarjan juontajana on alusta asti toiminut Kevin McCloud.
Formaatti.
Kaikki sarjan jaksot noudattavat enemmän tai vähemmän samaa rakennetta. McCloud tapaa hankkeen suunnittelu­vaiheessa rakentaja- tai remontoija­perheen, usein myös arkkitehdin, ja keskustelee heidän aikeistaan nostaen esiin mahdollisia ongelmia. Tietokoneella tehty kolmi­ulotteinen malli esittelee suunnitelman tv-katsojille. Kun työmaa saadaan alulle, McCloud vierailee siellä yhden tai useamman kerran ja esiin nostetaan hankkeeseen liittyviä ongelmia ja haasteita: lupien saantia, naapureiden valituksia, budjetin ylityksiä, rahoitus­vaikeuksia, urakoijan tai tavaran­toimittajien aiheuttamia aikataulu­pettymyksiä jne. Lisäksi McCloud usein puhuu kameralle esitellen jotakin tiettyä ratkaisua kohteessa. Kunkin jakson lopussa McCloud vierailee kohteessa, kun se on jo täysin tai melkein valmis. Jos hanke viivästyy, hän palaa kohteeseen jossakin myöhemmässä jaksossa.
"Grand Designs" -sarjassa on esitelty sekä erikoista arkkitehtuuria edustavia uudis­rakennuksia että rakennusten käyttö­tarkoituksen muutoksia esimerkiksi vesitornista tai navetasta perhe­asunnoksi. Joidenkin kohteiden perusideana on kestävä kehitys, joidenkin taas häpeilemätön ylellisyyden ja erikoisuuden tavoittelu.
Näyttelytoiminta.
Sarjan pohjalta on ryhdytty pitämään rakennus­tekniikkaa esitteleviä vuosittaisia näyttelyitä Lontoossa ja Birminghamissa. Yhdeksän päivää kestänyt Grand Designs Live 2008 keräsi Lontooseen yli 100 000 vierasta. Näyttelystä televisioitiin suorat lähetykset "Grand Designs Live: Today" ja "Grand Designs Live".
Sarja muissa maissa.
"Grand Designs" -sarjaa on esitetty Britannian ja Suomen lisäksi Alankomaissa, Australiassa, Etelä-Afrikassa, Iranissa, Italiassa, Kanadassa, Norjassa, Ranskassa, Romaniassa, Ruotsissa, Saksassa, Sloveniassa, Taiwanissa, Tanskassa ja Uudessa-Seelannissa.
Sarjan spin-offeja.
Sarjan pohjalta ja oheen on syntynyt myös erillisiä aihepiiriä sivuavia spin-off-sarjoja:
Frans Jousi

Frans Oskar Jousi (16. toukokuuta 1890 Mäntsälä – 23. marraskuuta 1931 Tampere) oli hämäläinen rakennusmestari, joka suunnitteli 1920-luvulla useita rakennuksia tamperelaiselle Osuusliike Voimalle.
Elämä.
Frans Oskar Jousi syntyi Mäntsälässä toukokuussa 1890 Kalsolan talon tupalaisen Rikhard Höggrénin (s. 17. syyskuuta 1852 Mäntsälä, k. syyskuussa 1932 Mäntsälä) ja Maria Johanintytär Höggrénin (os. Tupala) (s. 26. heinäkuuta 1854 Mäntsälä, k. Mäntsälä) toiseksi pojaksi. Perheellä oli ennestään kuusi vuotta vanhempi poika Rikhard Jalmari Högrén (s. 14. huhtikuuta 1884 Mäntsälä, k. 29. kesäkuuta 1951 Tampere). Jousi avioitui sairaanhoitaja Toini Cecilia Siikosen (aik. Jousi, os. Polviander) (s. 24. syyskuuta 1888 Huittinen, k. 19. elokuuta 1969 Tammela) kanssa Mäntsälässä 22. heinäkuuta 1910. Toini Cecilian isoisoisä oli Suomen sotaan Porin rykmentin lipunkantajana osallistunut ja J. L. Runebergin Vänrikki Stoolin tarinoiden esikuvana pidetty Karl Gustaf Polviander. Jousi osallistui 12. ja 13. elokuuta 1911 voimistelu- ja urheiluseura Mäntsälän Veljien riveissä Sääksjärven Mäntsälässä järjestettyihin yleisurheilun mestaruuskilpailuihin tullessaan toiseksi sekä 100 että 200 metrin juoksussa. He muuttivat yhdessä Pirkkalaan 1911 ja saivat samana vuonna pojan joka jäi parin ainoaksi lapseksi. Jousi kuoli marraskuussa 1931 ja hänet on haudattu Kalevankankaan hautausmaalle.
Jousen pojanpojanpojanpoika on hervantalainen vasemmistolainen vaikuttaja, filosofi ja taiteilija Vili Antero Jousi.
Ura.
Valmistuttaan Tampereen teollisuuskoulusta vuonna 1915 Frans Jousi työskenteli piirtäjänä Uudenmaan läänin maanviljelysseuran, arkkitehti Georg Schreckin ja rakennusmestari Heikki Tiitolan palveluksessa. Vuodesta 1920 alkaen Jousi oli Osuusliike Voiman rakennustoimiston johtajana ja liikkeen kiinteistöjen isännöitsijänä.
Tyyli.
Jousi suunnitteli 1920-luvulla Tampereelle useita pelkistettyjä klassismia edustavia rakennuksia. Jousen suunnittelemista rakennuksista tunnetuin on vuonna 1920 Tammelantorin itälaitaan valmistunut Tammelan Voiman nelikerroksinen asuin- ja liiketalo.
Tuffikeila

Tuffikeila tai tuhkakartio on tulivuorityyppi. Se koostuu irtonaisesta purkauksessa ilmaan lentäneestä aineesta. Koostumukseltaan tuhkakartiot ovat yleensä basalttisia. Kun kaasupitoinen basalttinen magma purkautuu kraatterista, se jäähtyy ja rikkoutuu purkauksen aikana muodostaen monimuotosia kappaleita. Tuhkakartion muodostumista seuraa usein rauhallisempi laavapurkausvaihe, kun kaasujen pitoisuus magmassa laskee räjähdyspurkausvaiheen jälkeen. Tuhkakartiot ovat harvoin muutamaa sataa metriä korkeampia. Esimerkiksi Eldfell on tuhkakartio Islannissa. Se muodostui noin puoli vuotta kestäneen purkauksen aikana vuonna 1973.
Aldo van Eyck

Aldo van Eyck [eik] (16. maaliskuuta 1918 Driebergen – 14. tammikuuta 1999 Amsterdam) oli Alankomaiden 1900-luvun huomattavimpia arkkitehteja. Vuosina 1966–1984 hän oli Delftin teknillisen yliopiston professori. Yhdessä Herman Hertzbergerin kanssa hän 1960-luvulla kehitti rakennuksen käyttäjän yksilöllisiä tarpeita painottavan alankomaalaisen arkkitehtuurin struktualismisuuntauksen. Hän suunnitteli mm. Pentagonin asuinalueen Amsterdamissa ja Eurooppalaisen avaruuslentokeskuksen ESTECin, joka on Noordwijkissä Haagin lähellä.
Kansojen demokraattinen puolue (Turkki)

Kansojen demokraattinen puolue (, HDP; ) on turkkilainen vasemmistopuolue. Vuonna 2012 perustetun puolueen puheenjohtajat ovat Selahattin Demirtaş ja Figen Yüksekdağ. Puolue sai kesäkuun 2015 parlamenttivaaleissa 13 prosentin äänisaaliin, ylittäen parlamenttiin vaadittavan 10 prosentin äänikynnyksen.
Marraskuussa 2016 Turkin hallitus pidätti HDP:n johdon ja kansanedustajia.
Valkohäntäjänis

Valkohäntäjänis ("Lepus townsendii") on Pohjois-Amerikassa elävä jänislaji. Se on hiukan isompi kuin mustahäntäjänis, painaa aikuisena noin 2,7–3,5 kg. Se on väriltään muuten harmaanruskea, mutta vatsapuoli ja häntä ovat valkoiset ja selässä on tummempi raita.
Valkohäntäjäniksiä elää Kanadassa ja Yhdysvalloissa.
Yarkandinjänis

Yarkandinjänis ("Lepus yarkandensis") on Kiinassa elävä jänislaji. Se elää vain Tarimin valuma-alueella, Sinkiangissa, lähinnä Taklimakanin autiomaata ympäröivillä vuorilla.
Sitä tavataan joenvarsimetsiköissä ja niityillä, mutta se välttelee viljelyspeltoja. 
Yarkandinjänis kasvaa 28.5-43.0 cm pitkäksi. Se saa kaksi tai kolme poikuetta vuodessa, kussakin viidestä kahdeksaan poikasta.
Henri Frédéric Amiel

Henri Frédéric Amiel (27. syyskuuta 1821 Geneve – 11. toukokuuta 1881 Geneve) oli sveitsiläinen filosofi ja kirjailija sekä ensin estetiikan, myöhemmin filosofian professori Geneven yliopistossa. Hänet tunnetaan postuumeina julkaistuista päiväkirjanotteistaan. Hänen pääteoksensa on "Fragments d’un journal intime" (1883, osin suomennettu "Päiväkirja"). Amiel julkaisi myös runokokoelmia. "Päiväkirja" ilmestyi laajempana nimellä "Journal intime" 1922. Molemmat suomennosversiot ovat valikoimia.
New Yorkin osavaltion vaakuna

New Yorkin vaakuna on New Yorkin osavaltion virallinen tunnus lipun ohella. Vaakuna otettiin käyttöön vuonna 1778. Se on kuvattuna New Yorkin lippuun ja sinettiin. Osavaltion sinetti muodostuu vaakunasta ja sitä ympäröivästä reunuksesta, jossa on sanat "The Great Seal of the State of New York" ().
Vaakuna koostuu kilvestä, sen yllä olevasta koristekruunusta, kilvenkannattajista sekä kaiken alla olevasta kääröstä. Kilpeen on kuvattu Hudsonjoki, jolla purjehtii kaksi laivaa, joen takana vuoria, ja vuorten takaa nouseva aurinko. Kilven yllä on maapallo, jonka päällä seisoo valkopäämerikotka. Kilvenkannattajina on kaksi naishahmoa, jotka symboloivat vapautta ja oikeutta. Kilven alla olevassa käärössä on osavaltion latinankielinen tunnuslause "Excelsior", .
Heraldinen selitys.
Vaakunan englanninkielinen heraldinen selitys, kuten se on määritetty New Yorkin osavaltion laissa on seuraava:
"Charge. Azure, in a landscape, the sun in fess, rising in splendor or, behind a range of three mountains, the middle one the highest; in base a ship and sloop under sail, passing and about to meet on a river, bordered below by a grassy shore fringed with shrubs, all proper."
"Crest. On a wreath azure and or, an American eagle proper, rising to the dexter from a two-thirds of a globe terrestrial, showing the north Atlantic ocean with outlines of its shores."
"Supporters. On a quasi compartment formed by the extension of the scroll."
"Dexter. The figure of Liberty proper, her hair disheveled and decorated with pearls, vested azure, sandaled gules, about the waist a cincture or, fringed gules, a mantle of the last depending from the shoulders behind to the feet, in the dexter hand a staff ensigned with a Phrygian cap or, the sinister arm embowed, the hand supporting the shield at the dexter chief point, a royal crown by her sinister foot dejected."
"Sinister. The figure of Justice proper, her hair disheveled and decorated with pearls, vested or, about the waist a cincture azure, fringed gules, sandaled and mantled as Liberty, bound about the eyes with a fillet proper, in the dexter hand a straight sword hilted or, erect, resting on the sinister chief point of the shield, the sinister arm embowed, holding before her her scales proper."
"Motto. On a scroll below the shield argent, in sable, Excelsior."
Santa Clarita

Santa Clarita on Los Angelesin piirikunnassa sijaitseva kaupunki Kaliforniassa, Yhdysvalloissa. Kaupungissa asui 212 979 asukasta vuonna 2019. Kaupunki perustettiin 15. joulukuuta 1987, ja se sai nimensä Santa Clarita Valleysta, jossa se sijaitsee. Sen alueella oli ollut useita Los Angelesin alueen lähiöitä jo aiemmin. Se on lähellä Angeles National Forest -luonnonpuistoa.
Reidar Aulie

Reidar Aulie (13. maaliskuuta 1904 Oslo – 24. marraskuuta 1977 Oslo) oli norjalainen taidemaalari, voimakkaan kolorismin edustaja. Aulie kuvasi suurkaupungin köyhälistöä ja miehitysajan koettelemuksia. Näille hänen töilleen on ominaista omaperäinen, dramaattinen, mielikuvituksekas, sekä huumorin että ironian sävyttämä näkemys. Hän teki myös seinämaalauksia muun muassa Oslon raatihuoneeseen sekä kuvitti lastenkirjoja sekä työskenteli taide-arvostelijana ja Arberjderbladetin piirtäjänä.
Darjuš Lavrinovič

Darjuš Lavrinovič (, s. 1. marraskuuta 1979 Vilna, Liettuan SNT, Neuvostoliitto) on liettualainen maan puolalaisvähemmistöön kuuluva koripalloilija. Hänen kaksoisveljensä Kšyštof Lavrinovič on myös koripalloilija.
Sentterinä pelaava Lavrinovič on voittanut pelaajaurallaan muun muassa Liettuan, Ukrainan, Venäjän ja Turkin mestaruudet, Turkin ja Ukrainan cup-mestaruudet, VTB United-liigan mestaruuden ja Baltian liigan mestaruuden.
Liettuan maajoukkueessa Lavrinovič voitti EM-hopeaa Sloveniasta 2013 ja EM-pronssia Espanjasta 2007. Hän edusti maata myös useissa muissa arvokilpailuissa. Kesäolympialaisissa hän sijoittui Liettuan joukkueessa neljänneksi Pekingissä 2008.
Rimantas Kaukėnas

Rimantas Kaukėnas (s. 11. huhtikuuta 1977 Vilna, Liettuan SNT, Neuvostoliitto) on liettualainen koripalloilija.
Heittävänä takamiehenä pelaava Kaukėnas on voittanut muun muassa EuroChallengen ja Italian sekä Liettuan mestaruuksia. Italialaisseura Montepaschi Siena on nostanut Kaukėnasin pelipaidan kattoon tämän pelinumerolla 13.
Liettuan maajoukkueessa Kaukėnas voitti EM-pronssia Espanjasta 2007. Kesäolympialaisissa hän sijoittui Liettuan joukkueessa neljänneksi Pekingissä 2008 ja kahdeksanneksi Lontoossa 2012.
Jeff Ahl

Jeff Gustaf Ahl (s. 13. helmikuuta 1987) on ruotsalainen poliitikko, joka kuuluu ruotsidemokraatteihin. Hän kasvoi Tyresön kunnassa ja aloitti opinnot Luulajan teknillisessä yliopistossa vuonna 2013. Hän istui valtiopäivillä vuosina 2014–2018.
HMCS Giffard (K402)

HMCS Giffard (viirinumero K402) oli Kanadan kuninkaallisen laivaston parannellun Flower-luokan korvetti toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin 26. helmikuuta 1942 nimellä "HMS Buddleia" Aberdeenista Alexander Hall and Companylta, missä köli laskettiin 30. marraskuuta 1942 telakkanumerolla 688. Alus laskettiin vesille 19. kesäkuuta 1943 ja otettiin Kanadan laivaston palvelukseen 10. marraskuuta Aberdeenissa.
Palvelus.
Alus liittyi Tobermoryssa pidetyn koulutuksen päätyttyä Kanadan laivaston 1. saattajaryhmään Londonderryssä. Se lähti 15. helmikuuta 1944 ryhmänsä mukana merelle liittyäkseen ensimmäiseen saattueeseensa ON224. Alus pelasti 7. toukokuuta torpedoidun "Velleyfieldin" 49 eloonjäänyttä. Seuraavalla viikolla alus jatkoi saattuepalvelustaan 27. marraskuuta saakka, jolloin se lähti Halifaxista huollettavaksi Liverpooliin.
Maaliskuussa 1945 huollon valmistuttua alus oli koulutettavana Bermudalla, josta se saapui St. John'siin 15. huhtikuuta aloittaen saattuepalveluksen. Alus lähti 13. toukokuuta saattueen HX355 mukana Britteinsaarille. Alus lähti Greenockista kesäkuun alussa viimeiselle länteen suuntautuneelle matkalleen. Alus poistettiin palveluksesta 5. heinäkuuta, minkä jälkeen se makasi ankkurissa Sorelissa odottaen romuttamista. Alus romutettiin 1952 Hamiltonissa.
Päälliköt.
Aluksenpäällikköinä olivat:
Joensuun kaupunginvaltuusto

Joensuun kaupunginvaltuusto on Joensuun ylin päättävä elin. Valtuusto kokoontuu Tiedepuistolla sijaitsevassa Louhela-salissa.
Kaupunginvaltuustossa on 59 valtuutettua, jotka valitaan neljän vuoden välein kuntavaaleilla. Kaupunginvaltuuston puheenjohtaja on Helena Hulmi.
Kaudella 2025–2029 suurin puolue on SDP, joka sai vuoden 2025 kuntavaaleissa 17 paikkaa. Keskusta sai 14 paikkaa, kokoomus 10 paikkaa, vasemmistoliitto 7 paikkaa, vihreät 6 paikkaa, perussuomalaiset 3 paikkaa ja kristillisdemokraatit 2 paikkaa. Äänestysprosentti oli 48,6 %.
Päivi Lukkarila

Päivi Lukkarila (s. 10. marraskuuta 1967 Kokkola) on suomalainen lasten- ja nuortenkirjailija ja suomi toisena kielenä -opettaja. Hän on kirjoittanut myös aikuisille nimellä Essi Paju.
Lukkarila on koulutukseltaan filosofian maisteri sekä äidinkielen ja kirjallisuuden aineenopettaja. Hän opiskeli yleistä kirjallisuustiedettä Tampereen yliopistossa. Lukkarila toimi myös Tampereen Ylioppilasteatterissa. Hän on suorittanut vokologian jatko-opintoja Tampereen yliopistossa.
Lukkarilan esikoisromaani "Koitetaan kestää, Nanna" ilmestyi vuonna 2007. Se sijoittui kolmanneksi Kariston Tiina 2006 -kirjoituskilpailussa. Lukkarila sai teoksesta myös Tampereen kaupungin kirjallisuuspalkinnon vuonna 2007.
Vuonna 2012 Lukkarilan lastenromaani "Kolmen ajan maa" oli Arvid Lydecken -palkintoehdokas. Teos oli myös Lasten LukuVarkaus -palkintoehdokkaana. Vuonna 2015 Lukkarilan hevoskirja "Ihana Panda" oli ehdolla Anni Polva -palkinnon saajaksi.
Lukkarila ei saanut kustannussopimusta "a" pelaavasta pojasta kertovalle kirjalle "Kuinka saavutetaan zanshin". Hän kustansi sen vuonna 2020 itse perustamansa Nokkahiiri-kustantamon kautta. Lukkarila mukautti siitä itse myös selkokirjan, joka palkittiin 2024 lasten- ja nuorten selkokirjallisuudelle jaettavalla Klara-palkinnolla.
Lukkarila alkoi vuonna 2021 kirjoittaa "Skutsia". Hän päätti kirjoittaa eräretkeilystä, sillä erään selvityksen mukaan poikia kiinnostaa kirjoissa metsästys, kalastus ja eräily. Hän lisäsi teokseen kauhuelementtejä, kun ensimmäinen versio tuntui hieman lattealta. Lukkarila lähetti teoksen parille kustantamolle, mutta päätti sen hylkyjen jälkeen kustantaa itse. "Skutsi" palkittiin 2024 lasten- ja nuortenkirjallisuuden Finlandialla.
Lukkarila asuu Tampereella.
John Ampomah

John Ampomah (s. 11. heinäkuuta 1990) on ghanalainen keihäänheittäjä.
Ampomah saavutti hopeaa Afrikan-mestaruuskilpailuissa Porto-Novossa 2012 tuloksella 70,65. Hän sijoittui 2014 Kansainyhteisön kisoissa yhdeksänneksi ja Afrikan-mestaruuskilpailuissa viidenneksi. Hän saavutti hopeaa Brazzavillen Afrikan kisoissa 2015 ennätyksellään 82,94.
Ampomah on opiskellut Neosho County Community Collegessa Yhdysvalloissa. Hän voitti National Junior College Athletic Associationin mestaruuden 2013. Hän saavutti hopeaa NCAA:n mestaruuskilpailuissa 2015.
Lakiala (rautatieliikennepaikka)

Lakiala () on rautatieliikennepaikka -radalla Ylöjärven kaupungissa. Liikennepaikka toimii ainoastaan junakohtauspaikkana eikä sillä ole kaupallista liikennettä.
The Oranges

The Oranges () on yleisesti käytössä oleva epävirallinen yhteisnimitys Essexin piirikunnassa, New Jerseyssä sijaitseville neljälle kunnalle, joiden kaikkien nimessä on sana "Orange". Kunnat ovat Orange, East Orange, South Orange ja West Orange. Kolme viimeksi mainittua ovat syntyneet irtautumalla ensimmäisestä, joka on saanut nimensä Vilhelm I Oranialaisen () mukaan.
Orange kuului alun perin osana Newarkiin; silloin siitä käytettiin nimeä "Newark Mountains". 7. kesäkuuta 1780 Newark Mountainsin asukkaille järjestettiin virallinen äänestys, jossa alueen nimeksi päätettiin vaihtaa Orange. Tuolloin suuri osa alueen väestöstä tavoitteli irtautumista Newarkista. Orange kuitenkin sai itsenäisen kunnan oikeudet vasta 27. marraskuuta 1806. Kaupungiksi se järjestäytyi 31. tammikuuta 1860. Lähes heti se alkoi jakautua pienempiin osiin lähinnä siksi, etteivät asukkaat päässeet keskenään sopuun siitä, kuinka julkisten palveluiden rahoitus tulisi järjestää. South Orange itsenäistyi Orangesta 26. tammikuuta 1861, Fairmount (joka myöhemmin liitettiin osaksi West Orangea) 11. maaliskuuta 1862, East Orange 4. maaliskuuta 1863 ja West Orange (johon samalla liittyi Fairmount) 14. maaliskuuta 1863.
Nykyään Oranget eroavat paljon toisistaan. Kaikki neljä kuntaa tosin kuuluvat osavaltionsa varakkaimpiin, mutta Orange ja East Orange ovat melko kaupunkimaisia ja työväenluokkaisia, kun taas South Orange ja West Orange ovat säilyneet esikaupunkimaisina. Orangen ja East Orangen väestö on pääosin afroamerikkalaisia; south- ja westorangelaisista taas suurin osa on valkoihoisia.
Vaikka alueen kunnat ovat virallisesti itsenäisiä eikä niillä ole yhteistä hallintoa (muutoin kuin piirikunnallisella tasolla), niistä monissa yhteyksissä, esimerkiksi tienviitoissa, käytetään epävirallista yhteisnimeään.
Di-isopropyyliamiini

Di-isopropyyliamiini eli DIPA (C6H15N) on alifaattisiin amiineihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään valmistettaessa muita kemikaaleja ja korroosionestoaineena.
Ominaisuudet.
Huoneenlämpötilassa di-isopropyyliamiini on väritöntä ammoniakinhajuista nestettä. Yhdiste liukenee veteen sekä moniin orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin, dietyylieetteriin, asetoniin ja bentseeniin. Di-isopropyyliamiini on suhteellisen vahva emäs ja sen pKb-arvo on 3,43. Yhdiste kykenee syövyttämään eräitä metalleja kuten alumiinia, sinkkiä ja kuparia.
Di-isopropyyliamiini on myrkyllistä ja ärsyttää voimakkaasti hengitysteitä, ihoa ja silmiä. Aineelle altistumisesta voi seurata kyynelvuotoa, yskää, pahoinvointia ja silmiin joutuessaan aine voi aiheuttaa silmän syövytysvamman.
Valmistus.
Di-isopropyyliamiinia voidaan valmistaa isopropanolista reaktiolla ammoniakin kanssa. Katalyytteinä voidaan käyttää kuparia, kromia tai nikkeliä tai metallioksideita kuten alumiinioksidia, piidioksidia tai titaanidioksidia. Reaktiossa muodostuu myös isopropyyliamiinia ja muodostuvien tuotteiden suhde riippuu isopropanolin ja ammoniakin ainemäärien suhteesta. Yhdistettä voidaan valmistaa myös ammoniakista ja asetonista pelkistävällä aminoinnilla. Pelkistimenä käytetään vetyä ja katalyyttinä kuparikromiittia.
Di-isopropyyliamiinia käytetään erityisesti herbisidien kuten diallaatin ja triallaatin valmistamiseen. Lisäksi siitä tuotetaan di-isopropyyliaminoetanolia sekä vahvoina emäksinä orgaanisissa synteeseissä käytettävää di-isopropyylietyyliamiinia ja litiumdi-isopropyyliamidia, jota muodostuu di-isopropyyliamiinin ja butyylilitiumin välisellä reaktiolla. Di-isopropyyliamiinin nitraattisuolaa käytetään korroosionestoaineena ja di-isopropyyliamiinia voidaan käyttää myös pH:n säätelyyn kosmetiikkatuotteissa.
Siiselit

Siiselit ("Spermophilus") on oravien heimoon kuuluva jyrsijäsuku.
Lajit.
Mammal Species of the World -teoksen mukaan siiselien sukuun kuuluvat seuraavat lajit:
Johan Nissinen

Johan Harry Nissinen (s. 17. toukokuuta 1989 Värnamo, Ruotsi) on ruotsalainen poliitikko. Lundgren edustaa Folklistan-puoluetta. Aikaisemmin Nissinen on kuulunut ruotsidemokraatteihin. Nissinen on toiminut Euroopan parlamentin jäsenenä lokakuusta 2022 lähtien, ja hän edustaa Euroopan parlamentissa konservatiivien ja reformistien ryhmää.
Ura.
Vuonna 2011 Nissinen valittiin puolueen Finnvedenin johdon jäseneksi, ja samana vuonna hänestä tuli myös Jönköpingin läänin ensimmäinen aluepuheenjohtaja, jossa asemassa hän on vieläkin.
Vuonna 2010 Johan Nissinen Värnamon kunnan valtuustoon 21 vuoden iässä. Vuonna 2014 hänet valittiin samaan valtuustoon uudelleen. Hän sai 22 % ruotsidemokraattien äänistä.
Vuonna 2014 Nissinen valittiin valtiopäiville Skånen läänin pohjoisesta ja itäisestä vaalipiiristä. Valtiopäivillä Nissinen istuu elinkeinovaliokunnan työskentelevänä varajäsenenä. Hän on varajäsenenä myös EU-lautakunnassa, talousvaliokunnassa ja ulkoasiainvaliokunnassa.
Johan Nissinen on ollut vuodesta 2014 lähtien varajäsen myös Euroopan neuvoston Ruotsin delegaatiossa. Siellä Nissinen istuu vakituisena jäsenenä kulttuuriin, tieteeseen, koulutukseen ja mediaan liittyvässä komiteassa, sekä varajäsenenä muuttoliikkeeseen, pakolaisiin ja karkotettuihin liittyvässä komiteassa.
Nissinen on opiskellut taloustiedettä Linné-yliopistossa.
Michele Beretta

Michele Beretta (s. 22. lokakuuta 1994 Milano) on italialainen moottoriurheilija.
Ura.
Beretta aloitti uransa Karting-sarjoista. Vuodet 2012-2013 Beretta kilpaili Formula Abarth -sarjassa sijoittuen viimeisellä kaudellaan sarjan toiseksi. Vuonna 2014 Beretta siirtyi Euroopan Formula 3 -sarjaan saavuttamatta yhtään pistettä. Vuonna 2015 Beretta jatkoi Euroopan F3 -sarjassa saavuttaen neljä pistettä. Hän kilpaili samana vuonna myös GP3-sarjassa ajaen kuusi kilpailua Trident -tallissa saavuttamatta pisteitä.
Vuonna 2016 Beretta siirtyi GT-autoihin ja on ajanut muun muassa ADAC GT Masters, British GT Championship ja GT World Challenge Europe -sarjoissa. Vuonna 2017 Beretta ajoi Italian GT Championship -sarjassa ja voitti GT3 Pro -luokan mestaruuden. Samaisena vuonna hän ajoi myös Lamborghini Super Trofeo North America -sarjaa, josta hän saavutti neljä palkintosijaa ja oli sarjapisteissä kolmas. Vuonna 2020 Beretta ajoi European Le Mans Series -sarjassa voittaen autokuntansa GTE-luokan mestaruuden. Vuonna 2021 Beretta ajoi muun muassa WeatherTech SportsCar Championship ja International GT Open -sarjoissa. Hän voitti GT Open -sarjan mestaruuden.
Oğuzhan Özyakup

Oğuzhan Özyakup (s. 23. syyskuuta 1992 Zaandam, Alankomaat) on alankomaalaissyntyinen turkkilainen jalkapalloilija, joka edustaa Turkin Superliigassa pelaavaa Beşiktaş JK:ta. Pelipaikaltaan molempijalkainen Özyakup on hyökkäävä keskikenttäpelaaja. Hän kuuluu myös Turkin jalkapallomaajoukkueeseen.
Ura.
Seurajoukkueura.
Özyakup siirtyi vuonna 2008 alankomaalaisesta AZ Alkmaarista englantilaisen Arsenal FC:n juniorijoukkueeseen. Hän pelasi seuran edustusjoukkueessa vain kahdessa Englannin liigacupin ottelussa kaudella 2011–2012. Heinäkuussa 2012 Özyakup siirtyi Turkin Superliigan Beşiktaş JK:hon. Avauskaudellaan seurassa hän teki 28 ottelussa kaksi maalia. Kaudella 2013–2014 Özyakup debytoi Eurooppa-liigassa seuransa paidassa.
Maajoukkueura.
Özyakup on edustanut synnyinmaataan Alankomaita alle 17- ja alle 19-vuotiaissa. Vuodet 2012–2014 hän pelasi kuitenkin Turkin alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa. Turkin jalkapallomaajoukkueessa Özyakup debytoi toukokuussa 2013 ystävyysottelussa Latviaa vastaan. Avausmaalinsa hän teki yhdennessätoista maaottelussaan, syyskuun 2015 EM-karsintaottelussa synnyinmaataan Alankomaita vastaan.
Özyakup on vuoden 2018 loppuun mennessä pelannut 41 maaottelua ja tehnyt niissä yhden maalin.
Kholiambi

Kholiambi (myös "kolijambi", , ”ontuva jambi”; ) eli "Hipponaksin trimetri" on antiikin kreikkalaisesta metriikasta peräisin oleva runomitta. Se on jambisen trimetrin muunnelma, jossa viimeisenä eli kuudentena jalkana on jambin sijasta spondee tai trokee. 
Runomitan kehittäjänä pidetään Hipponaksia. Sitä käytti myös muun muassa Herondas.
Kaava.
Runomitan säkeen peruskaava on ( = lyhyt tavu, = pitkä tavu, = anceps eli lyhyt tai pitkä tavu):
Yksi jambimetron on ja se koostuu kahdesta jambijalasta . Kholiambissa viimeinen jalka on kuitenkin poikkeuksellisesti spondee tai trokee , mikä tuottaa tarkoituksellisen ontuvan vaikutelman.
Esimerkki.
Hipponaks, fragmentti 32:

"dos khlainan Hip|pōnakti kai | kypassiskon"
"kai sambalis|ka kaskeris|ka kai khrysū"
"statēras he|ksēkonta tū|terū toikhū"
Fitim Latifi

Fitim Latifi (s. 2. heinäkuuta 1990 Vučitrn) on kosovolaissyntyinen suomalainen ammattinyrkkeilijä. 180 senttimetriä pitkä Latifi kilpailee keskisarjassa.
Amatöörinä Latifi saavutti muun muassa nuorten SM-kultaa sekä aikuisten SM- ja PM-hopeaa. Ammattilaisdebyyttinsä hän teki kesäkuussa 2012 Porvoossa Andrej Cepuria vastaan, voittaen hänet pisteillä. Kahdeksannessa ammattilaisottelussaan, marraskuussa 2013 Timo Lainetta vastaan, Latifi otti kahdeksannen voittonsa ja saavutti keskisarjan Suomen mestarin tittelin.
Tammikuussa 2014 Latifi pahoinpiteli veljiensä kanssa noin 40-vuotiaan ulkomaalaistaustaisen miehen. Latifi sai tästä vuoden ja kahdeksan kuukautta ehdollista vankeutta sekä 35 000 euron sakot. Suomen Ammattinyrkkeilyliitto hyllytti myös Latifin lisenssin ja hän otteli ensimmäistä kertaa yhdeksän vuoden tauon jälkeen Milos Pavićevićia vastaan voittaen hänet. 
Latifi muutti perheineen nuorena Kosovosta Suomeen, Latifi on Kosovo-Albaani etnisyydeltään.
Keltapaviaani

 
Keltapaviaani ("Papio cynocephalus") on Afrikan keski- ja itäosissa elävä paviaanilaji. Sen elinympäristöä ovat savannit, avoimet metsät ja metsänreunat, kalliot sekä heinää ja piikkipensaikkoa kasvavat puoliaavikot. Kannan suuruus on vähintään kymmeniätuhansia yksilöitä.
Keltapaviaaniuros on pituudeltaan 80–115 senttimetriä ilman häntää ja naaras 50–70 senttimetriä. Häntä on 46–68 senttimetriä. Uros painaa 22–30 kilogrammaa ja naaras 11–15 kilogrammaa. Turkki on kellertävänharmaa, ja pakaroiden yläpuolella on kiiltävänmusta paljas laikku.
Keltapaviaani on päiväeläin, joka elää tavallisimmin 30–40 yksilön laumoissa. Naaras synnyttää yleensä yhden poikasen 1–2 vuoden välein. Naaras on sukukypsä viisivuotiaana ja uros seitsemänvuotiaana. Luonnossa keltapaviaani elää 20–30-vuotiaaksi ja vankeudessa joskus 40-vuotiaaksi.
Keltapaviaanit ovat kaikkiruokaisia ja syövät monipuolisesti niin kasveja kuin kaikenlaisia pieniä eläimiäkin.
New Yorkin lippu

New Yorkin lippu on sinetin ohella New Yorkin kaupungin virallinen tunnus. Se on pystysuuntainen trikolori, jonka värit ovat sininen, valkoinen ja oranssi. Lipun keskelle valkoiseen palkkiin on kuvattu New Yorkin kaupungin sinetti sinisellä. Lipun värit ovat samat kuin Alankomaiden 1600-luvulla käyttämässä lipussa ja viittaavat kaupungin perustukseen alun perin alankomaalaisena Uuden Amsterdamin siirtokuntana. Kolmivärinen lippu otettiin käyttöön vuonna 1915 ja sen yksityiskohtia muutettiin viimeksi 30. joulukuuta 1977. Tuolloin lipussa olevan sinetin vuosiluku vaihdettiin vuodesta 1664, jolloin kaupungin alue luovutettiin Englannin kuningaskunnalle vuodeksi 1625, jolloin alankomaalaiset perustivat alkuperäisen siirtokunnan. Yleisen lipun lisäksi New Yorkin kaupungin viidellä hallintoalueella () on omat viralliset lippunsa.
Hallintoalueiden liput.
Bronx.
Bronxin hallintoalueen lippu on vaakaraitainen trikolori, jonka värit ovat oranssi, valkoinen ja sininen. Se perustuu siirtomaa-aikaiseen alankomaalaiseen lippuun, jonka keskelle on lisätty alueen nimen alkuperän, Bronckin suvun vaakuna. Lippu otettiin käyttöön vuonna 1912.
Brooklyn.
Brooklynin hallintoalueen lippu valkoinen, ja sen keskelle on kuvattu Brooklynin sinetti. Lisäksi lipun reunat ovat keltaiset. Lippu perustuu Brooklynin kaupungin vanhaan lippuun ennen vuotta 1898, kun se liitettiin New Yorkin kaupunkiin.
Manhattan.
Manhattanin hallintoalueen lippu muistuttaa suuresti kaupungin lippua. Sen keskellä on Manhattanin sinetti kaupungin sinetin asemesta.
Queens.
Queensin hallintoalueen lippu on vaakaraitainen trikolori, jonka uloimmat raidat ovat sinisiä ja keskimmäinen raita valkoinen. Lipun keskellä on ristissä tulppaani ja ruusu, joita ympyröi wampum-helminauha. Tulppaani symboloi Alankomaita, ruusu Englantia ja wampum alueen alkuperäiskansoja. Lippu otettiin käyttöön vuonna 1913.
Staten Island.
Staten Islandin hallintoalueen lippu on valkoinen, ja sen keskelle on kuvattu alueen sinetti. Nykyinen lippu otettiin käyttöön vuonna 2002.
Muita lippuja.
New Yorkin pormestari käyttää erillistä muotoa kaupungin lipusta. Pormestarin virallisessa lipussa on viisi sinistä viisisakaraista tähteä kaaressa kaupungin sinetin yläpuolella. Lisäksi monilla kaupungin organisaatioilla, kuten kaupunginvaltuustolla, poliisilaitoksella, palolaitoksella, puhtaanapitolaitoksella ja puisto-osastolla on omat lippunsa.
As-Safira

As-Safira tai Sfire (, pohjoissyyrian arabialla: "Sfīre") on kaupunki Syyrian pohjoisosassa Aleppon maakunnassa. Kaupunki on As-Safiran piirikunnan keskus. Vuoden 2004 väestönlaskennassa kaupunkiin kirjattiin 63 708 asukasta ja koko piirikuntaan 178 293.
Syyrian pääkaupunki Damaskos on linnuntietä noin 301 kilometriä etelälounaaseen ja Aleppo 25 kilometriä luoteeseen.
Al-Bab

Al-Bab () on kaupunki Syyrian pohjoisosassa Aleppon maakunnassa. Kaupunki on al-Babin piirikunnan keskus. Vuoden 2004 väestönlaskennassa kaupunkiin kirjattiin 63 069 ja koko piirikuntaan 292 713 asukasta.
Maantiede.
Syyrian pääkaupunki Damaskos sijaitsee linnuntietä noin 336 kilometriä etelälounaaseen, Aleppo noin 38 kilometriä länsilounaaseen ja Turkin raja lähimmillään noin 30 kilometrin etäisyydellä pohjoisessa.
Historia.
Al-Bab jäi Syyrian presidentti Bašar al-Assadin hallintoa vastustaneiden kapinallisten käsiin Syyrian sisällissodan aikana keväällä 2012. Ääri-islamilainen Isis-järjestö ajoi muut kapinalliset kaupungista talvella 2013-2014 ja kaupunki toimi sittemmin Isisin tukikohtana hyökkäyksillä Aleppon maakunnan kapinallisia ja hallituksen joukkoja vastaan. Myöhemmin kurdeihin liitettyjen SDF-joukkojen taistelijoiden vallattua läheisen Manbijin Turkki aloitti operaatio Eufratin kilven Pohjois-Syyriassa estääkseen kurdeja valtaamasta al-Babia ja luomasta näin yhteyttä Afriniin lännessä. Turkki ja sen tukemat kapinalliset uutisoivat vallanneensa kaupungin helmikuussa 2017.
Väestö.
Vuoden 2004 väestönlaskennassa kaupunkiin kirjattiin 63 069 ja koko piirikuntaan 292 713 asukasta. Vuonna 2017 kaupungissa oli arviolta 100 000 asukasta. Kaupungin asukkaiden valtaosa on etniseltä taustaltaan arabeja ja valtauskonto on sunnalainen islam.
Epilän rautatieasema

Epilän rautatieasema () oli rautatieliikennepaikka Tampere–Pori-radalla Epilän kaupunginosassa Tampereella. Liikennepaikka oli radan ensimmäisiä asemia, ja se avattiin vuonna 1895. Ensimmäinen liikennepaikkarakennus oli vain odotussuoja, joka valmistui vuonna 1896. Varsinainen asemarakennus valmistui vuonna 1918, mutta vaurioitui välittömästi Suomen sisällissodassa. Korjaustyöt valmistuivat vuonna 1920.
Epilä oli tärkeä liikennepaikka rautatien alkuaikoina. Aseman läheisyyteen siirtyivät tapetti- ja maalitehtaat vuonna 1907. Hyvien liikenneyhteyksien ansiosta syntyi myös huvila-asutusta läheisen Epilänharjun rinteille.
Aseman merkitys väheni Lielahden rautatieaseman avaamisen jälkeen 1928. Epilä muutettiin vain tavaraliikenteen käyttöön ja henkilöliikenne päättyi. Henkilöliikenteelle avattiin seisakevaihde vuonna 1931. Epilän liikennepaikka lakkasi olemasta henkilöliikenteen pysähdyspaikka vuonna 1979, ja se lakkautettiin vuonna 1983. Asemarakennus taloushuoneineen on purettu ja jäljellä on vain 1960-luvulla tehty kuormauslaituri.
Vuonna 2022 esitellyissä suunnitelmissa on, että Epilän, Amurin, Messukylän ja Ylöjärven seisakkeet otettaisiin uudestaan käyttöön.
Raholan seisake

Raholan seisake (, ratakm 196+323) oli rautatieliikennepaikka Tampere–Pori-radalla Ristimäen kaupunginosassa Tampereella. Seisake avattiin 1937 ja korotettiin miehitetyksi laituriksi 1952. Miehitys kuitenkin kesti vain kolme vuotta. Henkilöliikenne lopetettiin 1983 ja liikennepaikka lakkautettiin seuraavana vuonna.
Laiturirakennus tehtiin vuonna 1951 sen ajan vaatimattomien asemarakennusten, kuten Jaatilan ja Törmän rautatieasemien tapaiseksi. Rakennus purettiin 2001.
Hyvin lähelle Raholan seisakkeen entistä sijaintipaikkaa avattiin Tampereen seudun lähijunaliikennettä palveleva Tesoman seisake vuonna 2021.
Väinö Nurmimaa

Väinö Johannes Nurmimaa (1923–1995) oli suomalainen yritysjohtaja, koulutukseltaan diplomi-insinööri. Hänelle myönnettiin vuorineuvoksen arvonimi 1983. Hän oli Sanoma Oy:n toimitusjohtaja 1976–1985. Sitä ennen hän oli Tesvision toimitusjohtaja 1959–1964, Rank Xeroxin toimitusjohtaja 1964–1967, Asean toimitusjohtaja 1967–1969, Saab-Valmetin toimitusjohtaja 1969–1971 ja Sanoma Oy:n varatoimitusjohtaja 1971–1976.
Nurmimaan veli oli lavastaja Seppo Nurmimaa.
Samosa

Samosa tai samoosa on friteerattu tai paistettu leivonnainen, jonka on sanottu olevan peräisin Keski-Aasiasta. Täytteenä käytetään esimerkiksi lihaa, kalaa, kanaa tai kasviksia. Samosien koko ja koostumus vaihtelee alueittain, mutta yleensä ne ovat kolmion tai nelitahokkaan muotoisia. Intiassa samosien kanssa tarjoillaan lisukkeena usein raitaa ja chutneyta.
Resepteissä on paljon muuntelun varaa.
Brofeldtin talo

Brofeldtin talo on Helsingin Kruununhaassa osoitteessa Pohjoisesplanadi 15 sijaitseva kolmikerroksinen uusrenessanssityylinen liike- ja toimistotalo, jonka rakensi vuonna 1830 kauppias Peter Brofeldt. Talo oli aluksi kaksikerroksinen, mutta luultavasti jo 1831 siihen rakennettiin kolmas kerros. Talossa oli pohjakerroksessa kauppapuoteja, toisessa kerroksessa oli Brofeldtin oma asunto ja kolmannessa kerroksessa vuokra-asunto. Taloon lisättiin jo 1830-luvun puolivälissä yksikerroksinen siipi Sofiankadun puolelle ja piharakennukset tontin pohjois- ja länsilaidoille. Brofeldt myi talon vuonna 1841 kauppias Aleksei Kudrakoffille, jonka kauppapuodista myytiin sitten muun muassa kaviaaria ja hanhenmaksaa. Vuonna 1863 C. Th. Mellgren suunnitteli taloon muutokset, joihin kuului uusi kaksikerroksinen siipirakennus Sofiankadun varrelle sekä piharakennuksien korotukset. Vuonna 1895 talon julkisivut muutettiin uusrenenssanssityylisiksi, Pohjoisesplanadin puolelle tehtiin näyteikkunat ja portaikko siirrettiin pääjulkisivun keskelle. Nämä muutokset suunnitteli arkkitehti Theodor Höijer.
Brofeldtin taloa muutettiin jälleen vuosina 1912–1914, jolloin talon pihasiipi ja Sofiankadun puoleinen siipi purettiin ja tilalle rakennettiin uusi kolmikerroksinen siipirakennus Sofiankadun varteen sekä pihalle yksikerroksinen jugendtyylinen pankkisali. Nämä muutostyöt suunnittelivat arkkitehti Lars Sonck sekä arkkitehtitoimisto Valter Jung &amp; Emil Fabritius. Samalla myös talon ullakolle rakennettiin toimistotiloja. Vuonna 1923 valmistui vielä arkkitehti Runar Finnilän suunnittelema lisärakennus talon pihalle. Pankki toimi talossa aina vuoteen 1931, jolloin talon osti Helsingin kaupunki.
Vuosina 1968–1971 talossa tehtiin suuri peruskorjaus, jonka suunnitteli arkkitehti Aarno Ruusuvuori. Brofeldtin talossa on toiminut viimeksi Helsingin kaupungin rahatoimisto.
Luvijärvi

Luvijärvi on kuivatettu järvi Luvialla Eurajoella Satakunnan maakunnassa. Se sijaitsee Luvian Perän kylässä Eurajoen ja Nakkilan, aiemmin Luvian ja Kiukaisten rajalla. 
Järven pinta-ala on noin 15 hehtaaria ja valuma-alue noin 1000 hehtaaria. Järvi on osa pienen rannikkovesistöalueen muodostavaa Harjajuovan–Pinkjärven valuma-aluetta, ja sen lasku-uomana on ollut Luvian Laitakarin luona Selkämereen laskevan Harjajuovan sivuhaara Korvenoja. 
Järvi kuivui, kun yläpuolista peltoaluetta kuivatettiin, ja kun myöhemmin järven alueella tehtiin ojituksia metsänparannusvaroilla metsänkasvun edistämiseksi. Vuonna 2015 entinen järvenpohja oli lähes kauttaltaan metsämaana.
Muhammad Alin moskeija

Muhammed Alin moskeija on moskeija Kairon linnoituksessa Kairon keskustan lähistöllä Egyptissä. Moskeijan rakennutti Muhammad Ali vuosina 1830–1848.