tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Reumafaktori

Reumafaktori eli reumatekijä on verestä mitattavissa oleva arvo, joka koholla ollessaan viittaa reumaan. Kyseessä on elimistön omia proteiineja, immunoglobuliineja vastaan kehittynyt vasta-aine, jonka pitoisuutta voidaan mitata. Reumafaktorin arvo on tosin 30 %:lla potilaista nivelreuman alkuvaiheessa normaali. Vääriä positiivisia tuloksia voivat aiheuttaa mm. sarkoidoosi, kollageenisairaudet, kuppa, virushepatiitti, maksakirroosi, bakteerien aiheuttamat tulehdukset, korkea ikä sekä Sjögrenin syndrooma. 
Kun reumafaktori mitataan plasmasta (P -RF), merkittävä pitoisuus on yli 30 IU/ml ja selvästi kohonnut pitoisuus on yli 60 IU/ml. Jos arvo on alle 30 IU/ml, sitä ei voida pitää osoituksena nivelreumasta tai sidekudossairaudesta. Kun pitoisuus pitkäaikaisesti yli 60 IU/ml, se liittyy yleensä nivelreumaan. Pitoisuus voi kohota jo ennen oireiden esiintymistä. Plasman reumafaktori ei ole koholla selkärankareumassa. Juveniilireuman yhteydessä reumafaktoria esiintyy noin 30 %:lla potilaista. 
Reumafaktorin syntymiseen ei tunneta syytä. Se on veren vasta-aine, joka kohdistuu immunoglobuliineja kohtaan. Immunoglobuliinit ovat elimistön tiettyjä vasta-aineita. Autoimmuuni-ilmiössä on kyse häiriötilasta, jolloin elimistössä kehittyy vasta-aineita normaalisti esiintyviä proteiineja kohtaan. Nivelreuma voidaan todeta myös sitrulliinivasta-aineiden mittaamisen (S-CCPAb) avulla. 
Reumafaktori voidaan määritellä myös seerumista (S -RF). Mittaus kohdistuu pääasiassa IgM-luokan reumafaktoriin. Menetelmä on immunoturbidometrinen, ja antigeeninä on ihmisen IgG. Seerumin viitearvon rajana on 14 IU/ml. Noin 80 %:lla nivelreumapotilaista arvo on korkeampi. Nivelsairauksista yleensä vain nivelreumassa arvo on yli 60 IU/ml. 
Yksittäinen laboratoriokoe ei kuitenkaan riitä mihinkään sairausdiagnoosiin. Diagnoosin tehkee terveydenhuollon ammattilainen oireiston ja laboratoriokokeiden sekä tarvittaessa röntgenkuvien perusteella.
Stealin’ Home

Stealin' Home on Babe Ruth -yhtyeen neljäs studioalbumi, ja se on julkaistu vuonna 1975 levy-yhtiön vaihdoksen jälkeen Capitol-merkillä. Luettelotunnus on Capitol ST 11451. Levyllä vielä esiintyvä laulaja Jenny Haan siirtyi tämän jälkeen syrjään ja tilalle tuli Ellie Hope.
Kappaleet.
Albumin kappaleiden tekoon ovat osallistuneet kaikki yhtyeen jäsenet eri yhdistelminä. Yksi kappale on lainattu muualta.
Arvioita.
Chas de Whalley on arvostellut levyn tunnetusti kriittisessä New Musical Express -lehdessä. Siinä hän arvelee, että albumi on tehty liian hätäisesti joten kappaleet ovat hyvästä soittotaidosta huolimatta liian ilmeisiä eikä yhtye ole pystynyt välttämään englantilaisen pehmeän funk rockin kliseitä toisin kuin esimerkiksi Fleetwood Mac sekä parivaljakko Daryl Hall ja John Oates. Muuten pitkästyttävän albumin hyvinä kappaleina hän mainitsee "Elusiven" ja "Say No Moren".
Soundin arviossa Jukka Nummelin pitää yhtyettä keskinkertaisena sekä soittotaidoltaan että kappalevalikoimaltaan, mutta kuitenkin lupauksia antavana. Laulajatarta, jonka hän nimeää Janita Haaniksi, Nummelin pitää myös tavanomaisena, vaikka tämä pyrkii Grace Slickin ja Maggie Bellin tasolle. Parhaina kappaleina Nummelin pitää Haanin tekemää hidasta "2000 Sunsetsia" sekä jazzahtavaa soitinpainotteista "Elusivea". Kosketinsoittimiin on nyt tullut aikaisemmin Wild Turkey -yhtyeessä vaikuttanut Steve Gurl. Gurl on tehnyt "Elusiven" rumpali Ed Spevockin kanssa sekä omin päin Nummelinin kehuman soitinkappaleen "Caught at the Plate".
Major League Baseball -kausi 2011

Major League Baseball kausi 2011 oli Major League Baseballin kausi, joka alkoi torstaina 31. maaliskuuta 2011 ja päättyi 28. lokakuuta. Kaikkien aikojen 82. Major Leaguen tähtipeli pelattiin 12. heinäkuuta Phoenixin Chase Fieldillä, ja se ratkaisi World Seriesin kotikenttäedun National Leaguen voittajalle. World Series pelattiin Texas Rangersin ja St. Louis Cardinalsin välillä 19.–28. lokakuuta, ja sen voitti seitsemännessä pelissä St. Louis Cardinals.
Postseason.
World Seriesin 6. peli.
Cardinals esitti erään historian suurimmista voittoon johtaneista takaa-ajoista loppuottelusarjan kuudennessa ottelussa, jossa mestaruus oli katkolla Texasille. Joukkue nousi tasoihin kahden juoksun takaa sekä yhdeksännessä että kymmenennessä vuoroparissa, molemmilla kerroilla kahden palon tilanteessa ja kolmannella lyöntiyrityksellä. Yhdeksännessä David Freese löi kahden juoksun triplan. Kymmenennessä Texas siirtyi jälleen kahden juoksun johtoon Josh Hamiltonin kaksi juoksua tuottaneella homerilla. Tasoittavallaan Cardinals onnistui Ryan Theriotin ja Lance Berkmanin lyömillä juoksuilla venymään jälleen tasatilanteeseen. Texasin 11. sisävuoron jäätyä tuloksettomaksi David Freese ratkaisi ottelun voittokunnarillaan.
Los Angeles Dodgers

Los Angeles Dodgers on vuonna 1883 perustettu kalifornialainen baseballseura, joka pelaa kotiottelunsa Dodger Stadiumilla Los Angelesissa. Se kuuluu Major League Baseballin National Leaguen läntiseen divisioonaan. Seura perustettiin alun perin Brooklynissa, New Yorkissa nimellä Brooklyn Atlantics, joka oli ollut kaupungissa 1855–1875 toimineen joukkueen nimi. Tämän jälkeen se tunnettiin useilla lempinimillä ennen kuin nimi Dodgers vakiintui vuonna 1932. 
Seuran omistaja on Guggenheim Baseball Management. Los Angeles Dodgers oli vuonna 2023 "Forbesin" listauksessa maailman 25. arvokkain urheiluseura 4,8 miljardin dollarin arvolla.
Historia.
Dodgers oli ensimmäinen kahdesta joukkueesta, joka on onnistunut voittamaan kahden eri Major Leaguen mestaruuden peräkkäisillä kausilla. Tämä tapahtui 1889–1890 (American Association ja National League). Samaan on pystynyt vain Boston Reds 1890–1891 (Players League ja American Association).
Vuonna 1916 joukkue, jonka silloinen nimi oli Brooklyn Robins, voitti National Leaguen ja selviytyi World Series -loppuotteluun. Se hävisi finaalin kuitenkin Boston Red Soxille otteluvoitoin 1–4. Joukkue voitti National Leaguen myös 1920, mutta Cleveland Indians oli World Series -loppuottelussa vahvempi voitoin 5–2.
Joukkue muutti Los Angelesiin vuonna 1958, ja pelasi ensimmäiset neljä kauttaan Los Angeles Memorial Coliseumilla ennen kuin siirtyi nykyiselle kotikentälleen.
Dodgers voitti World Seriesin ensimmäisen kerran vuonna 1955 pitkäaikaista kilpailijaansa New York Yankeesiä vastaan. Sittemmin seura on voittanut mestaruuden vuosina 1959, 1963, 1965, 1981, 1988, 2020, 2024 ja 2025.
IPhone 4S

iPhone 4S on Applen lokakuussa 2011 julkaisema älypuhelin. Se on yhtiön järjestyksessään viides puhelin iPhone-tuoteryhmässä. Laite paljastettiin Applen kutsuvierastapahtumassa 4. lokakuuta 2011.
Laite tuli myyntiin 14. lokakuuta 2011 Yhdysvalloissa, Kanadassa, Australiassa, Yhdistyneessä kuningaskunnassa, Ranskassa, Saksassa ja Japanissa. Suomessa ja 21 muussa Euroopan, Etelä-Amerikan ja Aasian maassa puhelin tuli myyntiin 28. lokakuuta.
Julkaisu.
Apple esitteli iPhone 4 -älypuhelimen seuraajan 4. lokakuuta Cupertinossa sijaitsevassa päämajassaan. Ensimmäistä kertaa pitkään aikaan Applen kärkituotetta esitteli joku muu kuin yhtiön pitkäaikainen toimitusjohtaja Steve Jobs, joka kuoli esittelyä seuraavana päivänä. Applen toimitusjohtaja Tim Cook antoi kuitenkin esittelyvastuun muille.
iPhone 4S keräsi aluksi paljon pettyneitä kommentteja kuluttajia, jotka olivat odottaneet suurempaa päivitystä. Myyntiluvuissa pettymys ei kuitenkaan näkynyt. Puoli vuorokautta julkistuksesta puhelinta oli tilattu jo yli 200 000 kappaletta. Suomessa puhelin nousi Elisan 6. myydyimmäksi älypuhelimeksi, vaikka puhelinta ehdittiin myydä vain neljä päivää lokakuussa. Melko nopeasti iPhone 4S julkaisun jälkeen siinä havaittiin muutamia teknisiä ongelmia. Ensimmäinen laajaa huomiota mediassa saanut tekninen ongelma oli keltaisuudesta kärsivä näyttö. Lokakuun lopulla ilmeni myös, että puhelimen akun varaus kuluu ilmoitettua selvästi nopeammin.
Yhdysvaltalainen kuluttaja nosti maaliskuussa 2012 joukkokanteen Applea vastaan. Kantajan mielestä Siri-puheentunnistus ei toimi luvatusti, ja Apple on syyllistynyt harhaanjohtavaan markkinointiin.
iPhone 4S oli toukokuussa 2012 kaikkein myydyin matkapuhelin kaikkien kolmen suuren teleoperaattorin myyntilistoilla.
iPhone 4S tilastoitiin 18:ta myydyimmäksi puhelimeksi (+60 miljoonaa) kautta aikain, kun Nokia 1100 (250 miljoonaa) piti ykköspaikkaa, iPhone 5 (+70 miljoonaa) oli viides ja 6 sekä 6Plus (220 miljoona) yhteenlaskettuna kolmanneksi myydyin.
Ominaisuudet.
Yhtenä pääominaisuutena Apple mainostaa laitteen nopeampaa kameraa, joka on päivitetty kahdeksaan megapikseliin ja jolla voi kuvata 1080p:n videokuvaa. Toinen uudistus on puhelimen paranneltu ääniohjaus, joka auttaa normaaleissa askareissa, kuten sään tarkistamisessa, herätyskellon asettamisessa tai reitin suunnittelussa.
IPhone 4S jakaa samanlaisen kuoren edeltäjänsä, iPhone 4:n, kanssa. Laitteen prosessori on päivitetty Applen omaan Apple A5 -siruun, jota käytetään myös yhtiön iPad 2 ja iPad Mini -taulutietokoneissa. Puhelimessa on esiasennettuna Applen iOS 5 -käyttöjärjestelmä, mutta sen saa päivitettyä iOS 9 -käyttöjärjestelmään.
Patenttikiista Samsungin kanssa.
Pian iPhone 4S:n julkistuksen jälkeen Samsung ilmoitti haastavansa Applen oikeuteen Ranskassa ja Italiassa, koska Samsungin mukaan iPhone 4S rikkoo kolmea sen WCDMA-verkkotekniikkaan liittyvää patenttia. Samsung hakee puhelimelle myyntikieltoa näissä maissa ja aikoo jättää samanlaisen haasteen muissakin maissa.
Nokian lukio

Nokian lukio on Nokialla sijaitseva lukio, jossa on noin 380 oppilasta ja 30 opettajaa. Lukion rehtorina toimii Juha Sainio.
Koulun historia yltää Laatokan Karjalaan ja vuoteen 1919, jolloin Jaakkiman yhteiskoulu perustettiin. Koulun toiminta päättyi, kun se sodan seurauksena menetti kotipaikkansa ja evakuoitiin 3. maaliskuuta 1940. Kotipaikaton Jaakkiman yhteiskoulu muutti Nokialle vuonna 1940. Koulu on toiminut nimellä Nokian lukio vuodesta 1976.
Vuonna 1940 rakennettu koulurakennus remontoitiin vuonna 1998, jolloin se sai muun muassa nykyaikaisen auditorion, joka on myös Nokian Työväen Teatterin käytössä. Vuonna 2022 Nokian lukio siirtyi yhteinäiskouluksi "Silta"-nimiselle kampukselle.
Isoja aikoja

Isoja aikoja on suomalaislaulaja Tommi Läntisen seitsemäs sooloalbumi, ja ensimmäinen studiolevy seitsemään vuoteen. Se julkaistiin 12. lokakuuta 2011.
Albumi debytoi Suomen virallisen listan sijalla 32.
Paulina Ahokas

Paulina Ahokas (s. 17. kesäkuuta 1972 Siilinjärvi) on suomalainen kulttuuri- ja tapahtuma-alan vaikuttaja.
Ahokas toimii tällä hetkellä Tampere-talo-konsernin toimitusjohtajana. Tampere-talo-konserni on Suomen suurin ja monipuolisin kulttuuri- ja kongressikeskustoimija, ohjelmatoimisto ja tapahtumakonserni, jonka kokonaisliikevaihto ja muut tuotot ovat noin 30 miljoonaa euroa ja joka houkuttelee vuosittain noin 600 000 kävijää yli tuhanteen tapahtumaan. Suomen itsenäisyyden juhlavuonna 2017 maailman ainoa Muumimuseo avasi ovensa Tampere-talossa. Tampereen taidemuseon hallinnoima kokoelma koostuu yli 2000 Tove Janssonin originaaliteoksesta. 
Ahokas toimii useissa hallitus- ja luottamustehtävissä: Hän on tällä hetkellä LiveX Finland Oy:n hallituksen puheenjohtaja. Yritys yhdistää digitaalisesti ravintola-, matkailu- ja majoituspalveluita tapahtumalipun ostajille. Hän on myös suomen suurimman musiikkialan tapahtuman Music &amp; Media Oy:n varapuheenjohtaja sekä Suomen Kauppakamarin valtuuston ja Glaspalatskvarteret Ab:n hallituksen jäsen. Ahokas toimii Ruotsin kunniakonsulina.
Tampere-talo-konserni on kestävän kehityksen edelläkävijä. Koko Tampere-talon kortteli toimii hiilineutraalisti, ja vastuullisuustyö kattaa kaikki tapahtumat — niin Tampere-talossa kuin Tuulensuun Palatsissakin. Myös konsernin muualla järjestämät tapahtumat noudattavat kestävän kehityksen auditointia. Tampere-talo-konsernin vastuullisuustyö on palkittu useasti, mukaan lukien Suomen valtion myöntämä Sitoumus2050 -tunnustus vuonna 2024.
Aiemmin Ahokas on toiminut Yleisradion hallituksessa, kulttuuriministerin nimeämänä jäsenenä Taiteen keskustoimikunnassa, kansainvälisen tasa-arvopalkinnon valintalautakunnan puheenjohtajana sekä Åkerlundin säätiön hallituksen jäsenenä.
Vuosina 2009–2010 Ahokas toimi Jorma Ollilan puheenjohtaman Maabrändityöryhmän jäsenenä. Vuosina 2002–2011 Ahokas edisti suomalaisen musiikkialan vientiä Music Export Finlandin johtajana. Organisaatio sai Tasavallan presidentin kansainvälistymispalkinnon vuonna 2011. Ahokas on myös saanut Suomen Vientiyhdistyksen kansainvälistymispalkinnon vuonna 2007 sekä Musiikki &amp; Median Industry Awards -elämäntyöpalkinnon ansioista musiikkiviennin edistämisessä vuonna 2011. 
Ahokas on intohimoinen kulttuurin hyvinvointivaikutusten edistäjä ja uskoo, että naisten voimaannuttaminen maailmanlaajuisesti on avain nykyajan haasteiden ratkaisuun. Hän on soittanut eri instrumentteja neljällä levyllä, esiintynyt yli 200 konsertissa ja asunut viidessä maassa.
Paphiopedilum armeniacum

Paphiopedilum armeniacum on hyvin harvinainen kiinalainen, venuksenkenkiin kuuluva kämmekkälaji. Kaikkien venuksenkenkälajien tavoin sen luonnosta kerättyjen yksilöiden myynti on kielletty CITES-sopimuksessa.
Kuvaus.
"P. armeniacum" kasvattaa jopa 25 cm maavarsia, joista kasvaa noin 15 cm välein 5-7 lehden ruusukkeita. Hienojakoisen sahareunaiset lehdet ovat paksut ja mehevät, väriltään päältä vaaleanvihreän ja tummanvihreän kirjavat ja alta tummanvioletin läikikkäät. Kukkavarsi on jopa 60 cm korkea, violettipilkkuinen ja ruskeiden karvojen peittämä. Kukkavarteen kehittyy yksi suuri kukka.
Rikinkeltainen kukka ovat noin 10 cm leveä; suuren pyöreän huulen sisäpinnassa on punaisia pilkkuja. Laji kukkii myöhäisestä syksystä varhaiseen kevääseen.
Historia.
"P. armeniacum" kuvattiin vasta vuonna 1982. Ensimmäinen muodollisesti kuvattu yksilö oli kerätty Yunnanin Bijiangista. Laji sai nimen "armeniacum" yksilön aprikoosinoranssin värin mukaan, joskin melkein kaikki muut lajin tunnetut yksilöt ovat olleet kirkkaankeltaisia.
Elinympäristö ja hoito.
"P. armeniacum" kasvaa ainoastaan Myanmarin pohjoisosissa ja Kiinassa, Yunnanin läntisissä osissa Nu Shan -vuoristossa 1600-2000 metrin korkeudessa, jossa on talvella jatkuvasti sumuista ja kesäisin rankkasateita. Laji on hyvin valikoiva kasvupaikkojensa suhteen ja kasvaa vain vuorien pohjoisrinteillä, usein jokien yllä olevilla kielekkeillä, tarpeeksi varjoisilla ja kalkkikivisillä paikoilla, joilla maaperän pH-arvo on 7,5-7,9. Lajia on kerätty näiltä alueilta runsaasti, ja lisäksi paikalliset ovat käyttäneet sitä sianrehuna. Lajilla on pitkä lepokausi, jolloin se saa vettä vain öisestä sumusta.
Huonekasvina laji tarvitsee luontaisen elinympäristönsä tavoin lauhkean ilmaston ja talvella lepokauden, jolloin se on valoisammassa ja viileämmässä kuin kesällä ja saa vettä vain sumutuksesta. Laji ei siedä kasvualustansa täydellistä kuivumista ja vaatii 60-80 prosentin suhteellisen ilmankosteuden. Pitkät maavarret eivät mahdu tavanomaiseen kasvatusastiaan.
Tuulomantorttu

Tuulomantorttu, joskus myös "Tuulemaan torttu", on mokkapaloja muistuttava leivonnainen, jossa on vehnäjauhopohja. Päällä on suklaa- tai kinuskikuorrute ja mahdollisesti kookoshiutaleita tai nonparelleja.
Tuuloman torttu on mokkapalojen vaaleampi muunnelma, jonka pohjassa ei käytetä kaakaojauhetta, jota taas mokkapalojen pohjaan sisältyy. 
Monet suomalaiset ruoka-alan ammattilaiset tekivät mokkapaloista oman muunnelmansa. Eräs sellainen on Tuuloman torttu, jonka äidiksi mainitaan porilainen edesmennyt kotitalousopettaja, kotitalousneuvos Ritva Tuulos (1924-2020). Hän huomasi ICA:n ohjeen 1950-luvulla ja kehitti siitä oman versionsa, jonka nimesi Tuuloksen kakuksi. Siinä sokerikakkupohja leikattiin kolmeen osaan, jotka kostutettiin kahvilla. Osien väleihin levitettiin aprikoosihilloa ja koko leipomus päällystettiin mokkakuorrutuksella. Hanna Hietikon mukaan Tuuloman tortun eli vaaleiden mokkapalojen nimi on peräisin Ritva Tuulokselta, joka kehitti tortun valmistusohjeen. Tuuloman torttua on kutsuttu myös nimillä Tuuleman torttu ja Tuulaman torttu. Tuuloman tortun ohje sisältyi 1970-luvulla koulujen kotitalouden oppikirjoihin. Sitä miten Tuuloksen kakusta muuntui nimitys Tuuloman torttu, voi vain arvailla.
Ufo Mustonen

Ufo Mustonen (oik. Mikko Sakari Mustonen, s. 1968) on suomalainen laulaja-lauluntekijä ja muusikko. Mustonen tuli suurelle yleisölle tutuksi 1980-luvun loppupuolella helsinkiläisen rockyhtye Hearthillin sähköviulunsoittajana. Hearthillin lopetettua toimintansa 1990-luvun puolivälissä Mustonen alkoi tehdä erilaisia tausta- ja sessiomuusikon töitä muun muassa Riki Sorsan Leirinuotio-orkesterin riveissä aloittaen samalla soolouransa laulajan ominaisuudessa. Mustosen debyyttialbumin "Ufo" julkaisijana toimi Warner Music Finland ja tuottajana toimi Mats Hulden. Taustayhtyeessä soittavat Markku Kanerva (kitara), Ulf Krokfors (basso), Anssi Nykänen (rummut) sekä Seppo Kantonen (koskettimet). Taustayhtyeen aiempi kokemus jazzin parista heijastuu levylle tuoden vaikutelmia muun muassa Stingin tuotannosta.
Näyttelijä ja ohjaaja Liisa Mustonen on Ufo Mustosen sisar ja laulaja Henry Theel oli isän isäpuoli.
Diskografia (sooloura).
Albumit.
(1. Väinämöinen | 2. Sinuna oisin hiljaa | 3. Juoksukengät | 4. Hen | 5. X-Lemmitty | 6. Viimein vapaa | 7. Hieno kesä | 8. Tukholman prinsessa | 9. Muistatko hauskaa | 10. Hei Helsinki | 11. Voinko vielä pyytää?
Harkovan rautatieasema

Harkovan rautatieasema eli Harkovan matkustaja-asema tai Harkovan matkustajaliikenteen rautatieasema () on Ukrainan toiseksi suurimman kaupungin Harkovan keskusrautatieasema.
Asema toimii Ukrainan rautateiden kaukojunien keskusasemana Harkovan seudulla.
Liityntäliikenne.
Aseman lähistöllä sijaitsee käynti Harkovan metron Vokzalnan asemalle.
Hey Heather

Hey Heather on syksyllä 2008 perustettu helsinkiläinen yhtye, joka soittaa hyvin energistä sekä melodista punk/poppia.
Loppuvuodesta 2009 Hey Heather solmi levytyssopimuksen helsinkiläisen Scandal Music Companyn kanssa ja julkaisi ensimmäisen singlensä ”Regrets?” 1. syyskuuta 2010. Kappale valittiin heti ilmestyttyään YleX:n viikon Tehobiisiksi (vko 34) ja nousi soittolistalle seuraavalla viikolla. Single viihtyi soittolistalla 16 viikkoa ja yhteensä kuusi viikkoa Himotuimmat-listan ykkösenä.
Lokakuussa 2010 Hey Heather valittiin mukaan myös Tulevaisuuden tusina 2011 -listalle, johon musiikkialan ammattilaiset (joukossa asiantuntijoita – toimittajia, keikkamyyjiä, levykauppiaita, klubi- ja festivaalipromoottoreita sekä levy-, tuotanto- ja kustannusyhtiöiden a&amp;r-henkilöitä) valitsivat 12 mielestään lupaavinta uutta artistia tai yhtyettä vuodelle 2011.
Tammikuussa 2011 Hey Heather julkaisi toisen singlensä ”Drop Dead Timen”. Kyseisestä singlestä tehtiin myös musiikkivideo. Esikoisalbumi "We Are Not Safe Here" julkaistiin 16. maaliskuuta 2011.
HMCS Prestonian

HMCS Prestonian (viirinumerot K662 ja FFE 307) oli Kanadan laivaston vuonna 1944 palvelukseenotettu River-luokan fregatti toisessa maailmansodassa. Alus luokiteltiin 1. kesäkuuta 1954 uudelleen muutostöiden jälkeen Prestonian-luokan fregatiksi, jolloin sen viirinumeroksi tuli 22. elokuuta 1953 palvelukseen otettaessa FFE 307. Se palveli Kanadan laivastossa aina 24. huhtikuuta 1956 saakka, jolloin se siirrettiin Norjan laivastolle. Alus nimettiin Norjan laivastossa ensin "KNM Trolliksi".
Palvelus.
Alus tilattiin 1. helmikuuta 1943 Davie Shipbuilding and Repairing Companyltä Lauzonista ja sen köli laskettiin 20. heinäkuuta 1943. Alus laskettiin vesille 22. kesäkuuta 1944 ja se otettiin palvelukseen 13. syyskuuta 1944.
Kanadan laivasto.
"HMCS Penetang" aloitti palvelukseen oton jälkeen kouluttautumisen tuleviin tehtäviinsä Pohjois-Atlantilla. Alus liitettiin tammikuussa 1945 Kanadan laivaston Halifaxiin sijoitettuun 28. saattajaryhmään, jossa se palveli Euroopan sotatoimien päättymiseen saakka. Se poistettiin palveluksesta 9. marraskuuta 1945 Halifaxissa sijoitettuna reserviin.
Alus ostettiin takaisin Marine Industriesilta, jolle se oli hieman aiemmin myyty romutettavaksi. Se muutettiin Prestonian-luokan saattuefregatiksi 1953. "HMCS Prestonian" palasi muutostöiden päätyttyä palvelukseen 22. elokuuta 1953, jolloin sen NATO runkonumeroksi tuli oli FFE 307. Alus poistettiin palveluksesta 24. huhtikuuta 1956.
Aluksen päälliköt.
Aluksen päällikköinä palvelivat:
Norjan laivasto.
"HMCS Prestonian" lainattiin Norjan laivastolle, joka nimesi sen "KNM Trolliksi". Norjan valtio lunasti aluksen 1959 ja luokitteli sen 1965 sukellusveneiden emälaivaksi nimettynä "KNM Horteniksi". Alus poistettiin 1972 palveluksesta ja se romutettiin.
Todennäköisyyden aksioomat

Todennäköisyysteoriassa tapahtuman "A" todennäköisyys formula_1 määritellään yleensä siten, että todennäköisyys "P" toteuttaa Kolmogorovin aksioomat, jotka ovat saaneet nimensä venäläisen matemaatikon Andrei Kolmogorovin mukaan.
Olkoon kolmikko (Ω, "F", "P") mitta-avaruus. (Ω, "F", "P") on todennäköisyysavaruus, jos perusjoukko Ω on epätyhjä joukko, kokoelma "F" perusjoukon osajoukkoja on sigma-algebra ja todennäköisyys formula_2 on mitta ja toteuttaa seuraavat todennäköisyyden aksioomat.
Ensimmäinen aksiooma.
Tapahtuman todennäköisyys on positiivinen reaaliluku, tai nolla:
formula_3
missä formula_4 on tapahtumien joukko ja formula_5 jokin tapahtuma joukossa formula_4.
Toinen aksiooma.
Koko perusjoukon todennäköisyys on yksi:
 formula_7.
Kolmas aksiooma.
Tätä ehtoa kutsutaan usein "täysadditiivisuudeksi" tai formula_8"-additiivisuudeksi":
 Jos tapahtumat formula_9 ovat pistevieraita (ts. erillisiä), niin niiden yhdisteen todennäköisyys on niiden todennäköisyyksien summa:
formula_10.
Seurauksia.
Aksioomista voidaan johtaa kaikki muut todennäköisyyden laskusäännöt, joista seuraavassa muutamia esimerkkejä.
 formula_11
 formula_12
 formula_13
Todistukset.
Monotonisuus ja tyhjän joukon todennäköisyys.
Määritellään formula_14 ja formula_15,
missä formula_16 kaikilla formula_17. On helposti nähtävissä, että joukot formula_18
ovat pistevieraita ja formula_19. Siten kolmannesta aksioomasta saamme
 formula_20
Yhtälön vasen puoli muodostuu epänegatiivisista luvuista, joiden summa on formula_21, joka on äärellinen. Tästä seuraa suoraan monotonisuus formula_22. Tyhjän joukon todennäköisyys formula_23 voidaan todistaa asettamalla lisäksi vastaväite: jos formula_24 niin yhtälön vasen puoli saa vähintään arvon
 formula_25
Jos formula_26, saadaan ristiriita, sillä tällöin yhtälön vasen puoli olisi ääretön, eikä formula_21, joka on äärellinen. Siis formula_28 ja formula_23.
Todennäköisyys on normeerattu mitta.
Ensimmäisen aksiooman nojalla
 formula_30 ja formula_31, mikä sisältää väitteen.
Varjopuoli

Varjopuoli on Mokoma-yhtyeen albumi, joka ilmestyi 2. marraskuuta 2011. Albumi sisältää uudelleensovitettuja ja -äänitettyjä akustisia versioita yhtyeen vanhoista kappaleista sekä uuden kappaleen ”Sydän paikallaan”.
Yhtye sai idean albumin äänittämiseen esiinnyttyään akustisesti ”erinäisissä kissanristiäisissä jo muutaman vuoden ajan”. Lisäksi kappaleesta ”Sydänjuuret” oli jo vuonna 2010 julkaistu akustinen versio "Juurta jaksain" -EP:llä. Ensimmäisen akustisen konserttinsa yhtye soitti Helsingin Tavastia-klubilla huhtikuussa 2011, ja se teki albumin ilmestymisen jälkeen kokonaisen kiertueen akustisena.
Albumi äänitettiin analogisesti Tampereen The Sound of JJ -studiolla, ja sen tuotti Jarkko Martikainen. Albumilla vierailevat kosketinsoittaja Laura Dziadulewicz ja viulisti Pekka Kuusisto.
Kappaleet.
¹ Digipak-painoksen bonuskappale.
Daniel Shechtman

Daniel Shechtman (; s. 24. tammikuuta 1941 Tel Aviv, Palestiinan brittiläinen mandaatti) on israelilainen materiaalitieteilijä, joka sai Nobelin kemianpalkinnon 2011 kvasikiteiden löytämisestä.
Elämä.
Shechtman syntyi Tel Avivissa 1941. Hän valmistui maisteriksi Israelin teknillinen korkeakoulusta Technionista 1968 ja väitteli tohtoriksi siellä 1972. Valmistumisensa jälkeen Shechtman kuului Yhdysvaltojen Wright-Pattersonin lentotukikohdassa sijaitsevan ilmavoimien tutkimuslaboratorion henkilökuntaan. Shechtman tutki siellä titaanialuminidin mikrorakenteita ja metallurgiaa.
Shechtman liittyi Technionin materiaalitekniikan osastolle 1975. Hän oli sapattivapaalla Johns Hopkinsin yliopistossa 1981–1983 ja tutki siellä nopeasti jähmettyneitä alumiinin ja siirtymämetallien välisiä seoksia. Huhtikuussa 1982 Shechtman huomasi elektronimikroskoopissa oudon kiderakenteen. Siihen asti oletettiin, että kiinteä aine muodostui symmetrisestä kiderakenteesta. Shechtmanin löydöksessä kiteet olivat kuitenkin sääntöä rikkovassa muodossa. Hänen havaintoon suhtauduttiin aluksi ristiriitaisesti, ja häntä jopa pyydettiin poistumaan tutkimusryhmästä. Uudet kiteet hyväksyttiin pian, ja 1984 julkaistussa paperissa niistä kutsuttiin kvasikiteiksi.
Shechtman palasi Technioniin Johns Hopkinsista, mutta piti uuden sapattivapaan 1992–1994, jolloin hän oli tutkijana National Institute of Standards and Technologyssä, jossa hän tutki CVD-timanttien rakennetta.
Shechtman palkittiin 1999 Wolfin fysiikanpalkinnolla kvasikiteiden löytämisestä. Nobelin kemianpalkinnon hän sai 2011 samasta ansiosta.
Itä-Uudenmaan poliisilaitos

Itä-Uudenmaan poliisilaitos on yksi Suomen 11 paikallispoliisilaitoksesta. Se vastaa toiminta-alueensa yleisestä järjestyksestä ja turvallisuuden ylläpitämisestä, rikosten ennalta ehkäisemisestä ja rikostutkinnasta sekä tuottaa poliisin lupapalveluita (passi-, ajokortti-, henkilökorttiasiat ja aseluvat).
Itä-Uudenmaan poliisilaitoksen toiminta-alue käsittää Uudenmaan maakunnan itä- ja keskiosissa sijaitsevat Hyvinkään, Järvenpään, Keravan, Loviisan, Porvoon ja Vantaan kaupungit sekä Askolan, Lapinjärven, Myrskylän, Mäntsälän, Nurmijärven, Pornaisten, Pukkilan, Sipoon ja Tuusulan kunnat.
Poliisilaitoksen vuonna 2024 valmistunut pääpoliisiasema sijaitsee Vantaan Jokiniemessä Keskusrikospoliisin toimitalon vieressä. Lisäksi poliisiasemia on Hyvinkäällä, Järvenpäässä, Loviisassa, Nurmijärvellä ja Porvoossa sekä palvelutoimistoja Helsinki-Vantaan lentoasemalla, Keravalla ja Mäntsälässä. Kiireellisissä hälytystehtävissä Itä-Uudenmaan poliisilaitoksen partio ehtii paikalle keskimäärin kuudessa minuutissa. Valtakunnallisesti nopeaa vasteaikaa selittää tehtävien keskittyminen paljolti pääradan ja kolmostien varren kaupunkeihin ja taajamiin.
Itä-Uudenmaan poliisilaitos perustettiin vuoden 2009 alussa yhdistämällä Vantaan, Porvoon ja Loviisan kihlakuntien poliisilaitokset (Porvoon kihlakunnan kunnista Pornainen liittyi Keski-Uudenmaan poliisilaitokseen). Lisäksi siihen liitettiin Orimattilan kihlakunnan poliisilaitoksen alueeseen kuuluneet Myrskylän ja Pukkilan kunnat. Vuoden 2014 alussa Itä-Uudenmaan poliisilaitoksen vastuualue laajeni, kun aiempi Keski-Uudenmaan poliisilaitos liitettiin osaksi Itä-Uudenmaan poliisilaitosta.
Poliisilaitoksen toimintalinjoja ovat hallinto- ja esikuntapalvelut, poliisipalvelut ja lupapalvelut sekä oikeusyksikkö. Poliisitoiminta jakautuu valvonta- ja hälytystoimintaan, liikennepoliisiin, rikostutkintaan, erityistutkintaan sekä lentoaseman yksikköön.
Länsi-Uudenmaan poliisilaitos

Länsi-Uudenmaan poliisilaitos on väkiluvultaan Suomen neljänneksi suurin poliisilaitos Helsingin, Pirkanmaan ja Varsinais-Suomen poliisilaitosten jälkeen. Se perustettiin vuoden 2009 alussa yhdistämällä Espoon, Vihdin, Lohjan ja Raaseporin kihlakuntien poliisilaitokset. Kun vuoden 2014 alussa poliisin hallintorakenneuudistuksia poliisilaitoksia vähennettiin kahteentoista, vain Helsingin ja Länsi-Uudenmaan poliisilaitokset säilyivät ennallaan.
Länsi-Uudenmaan poliisilaitos toimii Espoon, Kauniaisten, Kirkkonummen, Vihdin, Karkkilan, Lohjan, Siuntion, Inkoon, Raaseporin ja Hangon alueella. Alueella asuu noin 430 000 asukasta, joista ruotsinkielisiä on noin 59 500. Länsi-Uudenmaan poliisilaitoksessa työskentelee noin 560 henkilöä, joista poliiseja on noin 420.
Poliisilaitokseen kuuluvat Espoon pääpoliisiasema, Lohjan ja Kirkkonummen poliisiasemat sekä Raaseporin poliisiasema Tammisaaren taajamassa.
Espoon pääpoliisiasema.
Espoon pääpoliisiasema vastaa poliisilaitoksen talous- ja henkilöstöhallinnosta ja muista tukitoiminnoista sekä paikallispoliisille kuuluvien operatiivisten tehtävien koordinoinnista ja ohjauksesta Espoon, Kauniaisten, Kirkkonummen ja Siuntion alueilla.
Pääpoliisiasema huolehtii lisäksi erikseen määrättyjen tehtävien hoitamisesta koko poliisilaitoksen alueella.
Keski-Uudenmaan poliisilaitos

Keski-Uudenmaan poliisilaitos oli Suomen poliisilaitos, jonka alueeseen kuuluivat Hyvinkään, Järvenpään ja Keravan kaupungit sekä Mäntsälän, Nurmijärven, Pornaisten ja Tuusulan kunnat. Poliisilaitoksen vastuu-alueella oli noin 213 000 asukasta. Se perustettiin vuoden 2009 alussa yhdistämällä Hyvinkään ja Järvenpään kihlakuntien poliisilaitokset, ja lisäksi siihen liitettiin Mäntsälän kunta Orimattilan kihlakunnasta sekä Pornaisten kunta Porvoon kihlakunnasta.
Poliisiasemia toimi Hyvinkäällä, Järvenpäässä, Keravalla, Mäntsälässä ja Nurmijärvellä.
Poliisin hallintouudistuksen (PORA-III) seurauksena valtioneuvosto antoi kesällä 2013 asetuksen, jolla poliisilaitosten määrää vähennettiin yhteentoista vuoden 2014 alussa. Keski-Uudenmaan poliisilaitos liitettiin 1. tammikuuta 2014 osaksi uutta, toimialueeltaan laajempaa Itä-Uudenmaan poliisilaitosta. Poliisilaitoksen päätoimipiste on tämän jälkeen Vantaan poliisitalolla Tikkurilassa. Poliisiasemat Nurmijärvellä, Hyvinkäällä, Keravalla ja Mäntsälässä jatkoivat toimintaansa.
Poliisilaitos jakautui esikunnan, poliisipalveluiden ja lupahallinnon toimintalinjaan.
Esikuntapalvelut.
Esikunta koordinoi, ohjaa ja seuraa poliisilaitoksen toimintaa sekä henkilöstön ja määrärahojen käyttöä siten, että voimavarat kohdentuvat toimintojen ylläpitämisen ja kehittämisen kannalta tarkoituksenmukaisesti. Esikunta on organisaatiota tukeva yksikkö, jonka tehtävänä on huolehtia kaikesta ei-operatiivisesta toiminnasta. Esikunta toimi Järvenpään poliisiasemalla.
Poliisipalvelut.
Poliisipalveluiden linja jakaantui hälytys- ja valvontatoimintoihin ja rikostorjuntatoimintoihin. Poliisipalvelutoiminnot jakautuivat itäiseen ja läntiseen alueeseen. Itäiseen alueeseen kuuluivat Järvenpää, Kerava, Mäntsälä, Pornainen ja Tuusula (pois lukien Jokelan taajama). Läntiseen alueeseen kuuluivat Hyvinkää, Nurmijärvi ja Jokelan taajama Tuusulassa.
Lupapalvelut.
Lupapalveluilla on toimipisteet Hyvinkäällä, Järvenpäässä, Keravalla, Mäntsälässä ja Nurmijärvellä.
Lounais-Suomen poliisilaitos

Lounais-Suomen poliisilaitos on Suomen toiseksi suurin poliisilaitos, poliisien määrän osalta Helsingin poliisilaitoksen ja alueensa väkiluvun osalta Sisä-Suomen poliisilaitoksen jälkeen. Pääpoliisiasema sijaitsee Turussa. Poliisiasemia on myös Porissa, Huittisissa, Kankaanpäässä, Kemiönsaaren Kemiössä, Kokemäellä, Loimaalla, Paraisilla, Raumalla, Salossa, Raisiossa ja Uudessakaupungissa.
Poliisilaitoksen alueella on 45 kuntaa, joissa asuu yli 694 000 asukasta. Poliisilaitoksella työskentelee 1 000 henkilöä, joista poliiseja on noin 790. Poliisilaitosta johtaa poliisipäällikkö Risto Lammi.
Poliisilaitoksen organisaatio on jaettu kahteen linjaan. Poliisipalvelut-linjaan kuuluvat valvonta- ja hälytystoiminnan, rikostorjunnan sekä lupapalveluiden sektorit. Hallinto- ja esikuntapalvelut -linjaan kuuluvat henkilöstö-, taloushallinto- ja esikuntatoiminnot
Hämeen poliisilaitos

Hämeen poliisilaitos muodostettiin 1. tammikuuta 2014 yhdistämällä Kanta-Hämeen ja Päijät-Hämeen poliisilaitokset sekä Liikkuvan poliisin Lahden ja Hämeenlinnan toimipisteet. Hämeen poliisilaitos vastaa poliisitoiminnasta 22 kunnan alueella Kanta- ja Päijät-Hämeen maakunnissa. Pääpoliisiasema sijaitsee Lahdessa entisen Lahden varuskunnan alueella 1973 rakennetussa entisessä ruokalassa ja poliisiasemat Orimattilassa, Heinolassa, Hämeenlinnassa, Riihimäellä ja Forssassa. Poliisilaitoksella työskentelee noin 560 henkilöä, joista on poliiseja noin 460. 
Hämeen poliisilaitos huolehtii yleisen järjestyksen ja turvallisuuden ylläpitämisestä, poliisin hälytyspalveluista, rikosten ennalta estämisestä, selvittämisestä, tutkinnasta ja syyteharkintaan saattamisesta, poliisin lupahallinnosta sekä muista paikallispoliisille kuuluvista tehtävistä toimialueellaan.
Sisä-Suomen poliisilaitos

Sisä-Suomen poliisilaitos toimii Pirkanmaan ja Keski-Suomen maakuntien alueella. Se perustettiin vuoden 2014 alussa yhdistämällä Keski-Suomen ja Pirkanmaan poliisilaitokset.
Poliisilaitoksen pääpoliisiasema sijaitsee Tampereella. Muut poliisiasemat sijaitsevat Ikaalisten, Joutsan, Jyväskylän, Jämsän, Kangasalan, Keuruun, Lempäälän, Mänttä-Vilppulan, Nokian, Oriveden, Saarijärven, Sastamalan, Valkeakosken, Viitasaaren, Virtain, Ylöjärven ja Äänekosken kunnissa. Alueensa väkiluvultaan Sisä-Suomen poliisilaitos on koko maan suurin.
Poliisipalvelulinja.
Poliisipalvelulinja vastaa operatiivisesta poliisitoiminnasta Pirkanmaan poliisilaitoksessa. Toimialueena on Pirkanmaan maakunnassa olevat kunnat. Linja on jaettu valvonta- ja hälytystoiminnasta sekä rikostorjunnasta vastaaviin sektoreihin. Linjaa johtaa apulaispoliisipäällikkö Heikki Eronen.
Ylikomisario Harri Nojonen johtaa valvonta- ja hälytystoiminnan sektoria, ja rikosylikomisario Ilkka Laasanen rikostorjunnan sektoria. Komisario Matti Vuorinen johtaa suunnittelusta ja toimintaedellytyksistä sekä tilannekeskuksesta vastaavaa yksikköä.
Hallinto- ja esikuntapalvelut.
Hallinto- ja esikuntapalvelulinja vastaa poliisilaitoksen sisäisistä palveluista operatiivisten toimintojen tukiorganisaationa. Hallinto- ja esikuntapalvelulinja avustaa poliisipäällikköä poliisilaitoksen johtamiseen, suunnitteluun ja kehittämiseen liittyvissä tehtävissä. Se tuottaa poliisilaitoksen toimintaa tukevia ja kehittäviä palveluja sekä toimii näiden tehtäväalueiden asiantuntijana. Hallinto- ja esikuntapalvelulinjalla hoidetaan keskitetysti poliisilaitoksen talous- ja henkilöstöasiat sekä toimitilojen hallinnointiin liittyvät tehtävät ja tukipalvelut. Hallinto- ja esikuntapalvelulinjaa johtaa apulaispoliisipäällikkö Mikael Rekola.
Lupapalvelut.
Lupapalvelulinja vastaa poliisilaitoksessa kaikista poliisin myöntämistä luvista. Lupapalvelut liittyvät pääasiassa poliisin varsinaisiin ydintoimintoihin: yleisen järjestyksen ja turvallisuuden ylläpitämiseen sekä rikosten ennalta estämiseen ja liikenneturvallisuuden edistämiseen. Lupapalvelulinjan erityisenä tehtävänä on mm. vastata lupakäytännön yhdenmukaisuudesta. Lupapalvelulinjaa johtaa apulaispoliisipäällikkö Antero Rytkölä.
Hiihdon Suomen-mestaruuskilpailut 1909

Vuonna 1909 järjestettiin kahdet Suomen-mestaruuskilpailut maastohiihdossa johtuen siitä, ettei SVUL, jolla oli oma hiihto- pyöräily- ja luistelujaostonsa, tunnustanut Hiihtoliittoa ("Liitto Suomen hiihtourheilun edistämiseksi") itsenäiseksi.
Hiihtoliiton SM.
Suomen Hiihtoliitonmestaruudesta kilpailtiin Oulussa 1. maaliskuuta. Haapaveden hiihtäjät Matti Koskenkorva, Eino Björn ja Juho Jaakonaho ottivat kolmoisvoiton.
SVUL:n SM.
SVUL järjesti omat hiihdon SM-kilpailunsa 27.-28. helmikuuta Tampereella. Näissä kilpailussa ratkaistiin yleismestaruus, ei matkakohtaisia mestaruuksia.
Pauli Jokinen

Pauli Jokinen (s. 1974 Turku) on suomalainen kirjailija ja toimittaja. Helsingissä asuva Jokinen on kirjoissaan keskittynyt Helsingin paikallishistoriaan, kulttuuriin sekä julkiseen taiteeseen. Jokinen on kirjoittanut muun muassa kirjat "Sunnuntaikävelyllä Helsingissä – 52 reittiä historiaa ja nähtävyyksiä" (2010)", Kulttuurikävelyllä Helsingissä – Taidetta, arkkitehtuuria ja historiaa" (2011) , "Helsinki kävellen – Walkin in Helsinki" (2012), "Muistolaattabongarin opas" (2015), "Kaunis Helsinki" (2016) ja "Sunnuntaikävelyllä sotien ajan Helsingissä" (2017). 
Vuodesta 2022 lähtien Jokinen on kirjoittanut myös dekkareita. 
Jokinen on työskennellyt toimittajana televisiossa ja pääkaupunkiseudun paikallislehdissä. Jokinen on toimittanut vuosina 2011–2014 taiteeseen ja kulttuuriin keskittynyttä verkkosivustoa Cult24.fi ja hän toimi myös kulttuuriin keskittyneen kaupunkilehden Cult24 Magazinen päätoimittajana ja kustantajana.
Jokinen toimi Kivinokkalaiset ry:n puheenjohtajana vuosina 2015–2017. 
Vuonna 2017 Jokinen oli perustamassa Helsingin kävelyfestivaalia ja hän toimii festivaalin johtajana.
Jokinen on järjestänyt Helsingissä opastettuja kävelykierroksia, joilla tutustutaan muun muassa kaupungin rikoshistoriaan. Toiminnastaan Jokiselle myönnettiin Helsinki Travel Award -palkinto vuonna 2020.
Dekkarit.
Jääleinikki-trilogia:
Harha-sarja:
Ornitiinidekarboksylaasi

Ornitiinidekarboksylaasi on entsyymi, joka katalysoi polyamiinien biosynteesien ensimmäistä vaihetta. Entsyymin substraatti on ornitiini ja tuotteina muodostuu putreskiinia ja hiilidioksidia. Ornitiinidekarboksylaasi on polyamiinisynteesin nopeuden määräävä entsyymi ja siten tärkeä säätelykohta. Eräitä sen inhibiittoreita tutkitaan muun muassa syöpälääkkeinä. Ornitiinidekarboksylaasin EC-numero on EC 4.1.1.17 ja CAS-numero 9024-60-6.
Toiminta.
Aitotumaisten ornitiinidekarboksylaasi on kooltaan noin 106 kDa, ja se on rakenteeltaan kahdesta keskenään samanlaisesta alayksiköstä koostuva homodimeeri. Aktiivisessa kohdassa kofaktorina toimiva pyridoksaalifosfaatti sitoutuu toisen alayksikön aminohappoketjun N-terminaaliin ja toisen alayksikön C-terminaali toimii substraatin, ornitiinin, sitoutumiskohtana.
Ornitiinidekarboksylaasin eräs lysiiniaminohappo muodostaa aldimiinin eli niin kutsutun Schiffin emäksen pyridoksaalifosfaatin kanssa. Ensimmäisessä vaiheessa ornitiini syrjäyttää lysiinin ja muodostaa aldimiinin pyridoksaalifosfaatin kanssa. Välivaiheesta eliminoituu hiilidioksidi ja muodostuu kinoidivälituote, joka toisiintuu, jolloin muodostuu putkreskiinin ja pyridoksaalifosfaatin aldimiini, josta ne seuraavassa vaiheessa eroavat.
Ornitiinidekarboksylaasi on tärkeä, koska polyamiineja tarvitaan solujen jakautumisessa. Eliöissä entsyymin aktiivisuutta kontrolloi ornitiinidekarboksylaasin tuotantoon vaikuttavien geenien transkriptio, translaation jälkeinen modifiointi ja inhiboivat yhdisteet. Soluissa putreskiini ja muut polyamiinit ovat suurissa konsentraatioissa entsyymin inhibiittoreita ja lisäksi erityinen ornitiinidekarboksylaasin antitsyymi. Antitsyymi muodostaa kovalenttisen sidoksen ornitiinidekarboksylaasin kanssa ja toimii merkkinä proteasomille hajottaa entsyymi. Tämä on yksi harvoja tilanteita, joissa entsyymin proteolyyttisen hajotuksen käynnistää jokin muu molekyyli kuin ubikitiini.
Epätavallisen aktiivinen ornitiinidekarboksylaasin toiminta johtuu usein viruksista, syöpägeeneistä tai karsinogeenien vaikutuksesta. Voimakas entsyymin tuotanto on yhdistetty syöpäkasvaimien muodostumiseen. Tämän vuoksi entsyymin inhibiittoreita käytetään syöpälääkkeinä esimerkiksi rintasyöpäpotilailla, tällainen on esimerkiksi eflornitiini. Eflornitiinin ornitiinikarboksylaasin toimintaa estävän vaikutuksen vuoksi sitä voidaan käyttää myös tiettyjen loisinfektioiden esimerkiksi trypanosomiaasin hoitoon.
Vihreiden harjujen maa

”Vihreiden harjujen maa” on Päijät-Hämeen maakuntalaulu, jonka on säveltänyt Matti Porola, sanoittanut Matti Porola ja Terho Laitinen sekä sovittanut Jarkko Kiiski.
Vesijärvellä nään iltaruskon.  
Pian tummenee päivästä yö.  
Huomiseen täällä taas uskon.  
On tärkeää rakkaus, työ.  
Jos Pulkkilan harjulle kuljen,  
nään sieltä nuo metsät ja maat,  
jotka evääksi matkaani suljen,  
kuten taipaleeltaan kuninkaat.
Tätä maata en mielestäin heitä.
Sen sylistä voimani saan.
Vaikka kiirehdin elämän teitä, niin kotiini tuun uudestaan.»
Niin tahtoisin pitkälle liitää,  
kuin suksineen rohkeat nuo,  
tai laduillas uljaasti kiitää,  
jos kunniaa sulle se suo.  
Vaikka kierränkin länttä ja itää,  
niin juuriain irti en saa.  
Ne mullassas tahdonkin pitää,  
sinä vihreiden harjujen maa.
Tätä maata en mielestäin heitä.  
Sen sylistä voimani saan.  
Vaikka kiirehdin elämän teitä,  
niin kotiini tuun uudestaan.
Sonny

Sonny on yhdysvaltalainen draamaelokuva joka on Nicolas Cagen esikoisohjaus ja sai ensi-iltansa vuonna 2002. Se kertoo armeijasta kotiin New Orleansiin palaavasta Sonnysta ja sijoittuu 1980-luvun alkuun.
Juoni.
Elokuva kertoo Sonnysta (James Franco) jonka äiti Jewel (Brenda Blethyn) on entinen prostituoitu, ja asuu Henryn (Harry Dean Stanton) kanssa. Äidin talous on tiukilla ja hän ei ole varautunut mitenkään että pystyisi siirtymään eläkkeelle, ja ainoat tulonsa hän saa parittamalla Carolia (Mena Suvari), nuorta tyttöä jonka hän pelasti sairaalasta ja laittoi töihin. Hän on iloinen kun hänen poikansa palaa armeijasta. Hän on kasvattanut Sonnysta jo 12-vuotiaasta gigoloa, mutta Sonny ei kuitenkaan halua palata äitinsä töihin, koska hänen armeijakaverinsa oli luvannut järjestää töitä kirjakaupasta Teksasista, työstä ei kuitenkaan tule mitään ja Sonny joutuu palaamaan miesprostituoiduksi.
Rooleissa.
Lähde:
Bell X-5

Bell X-5 oli yhdysvaltalainen yksimoottorinen koesuihkulentokone. Se kuului X-lentokonesarjaan ja oli ensimmäinen lentokone, joka käytti muuttuvageometrista siipeä lennon aikana. Kone perustui toisen maailmansodan lopulla rakennettuun saksalaiseen Messerschmitt P.1101 -hävittäjään, joka ei ehtinyt lentämään ennen sodan loppua.
Konetyypin kehittäminen.
Keskeneräinen Messerschmitt P.1101 -hävittäjä jäi Yhdysvaltain joukkojen sotasaaliiksi Oberammergaussa Saksassa. Prototyyppi vaurioitui Yhdysvaltoihin kuljetuksen aikana, ja se päätyi lopulta Bellin lentokonetehtaalle New Yorkiin. Bellin insinöörit tutkivat konetta, ja tehtaan pääsuunnittelija Robert J. Woods ehdotti lopulta samantyyppisen koneen rakentamista. Vaikka X-5 muistutti ulkoisesti hyvin paljon P.1101:tä, se oli huomattavasti monimutkaisempi, sillä siipien nuolikulmaa pystyttiin säätämään kolmen asennon välillä (20°, 40° ja 60°). Siiven kääntäminen suorasta taitetuksi kesti vain 30 sekuntia.
Koneessa oli monimutkainen tekninen ratkaisu siiven taittamiseen: siiven taittuessa koneen painon ja nostovoiman keskipisteet muuttuivat, jonka kompensoimiseksi koko siipirakenne siirtyi kiskoilla vastakkaiseen suuntaan.
X-5:n sakkausominaisuudet olivat koneen huonon aerodynaamisen suunnittelun takia erittäin huonot. Tähän vaikuttivat etenkin huonosti sijoitetut sivu- ja korkeusperäsimet, jotka saattoivat aiheuttaa oikeamattomaan syöksykierteeseen joutumisen. Koneen huonot sakkausominaisuudet johtivat lopulta myös toisen prototyypin tuhoutumiseen ja lentäjän kuolemaan vuonna 1953. X-5:n pohjalta oli suunniteltu kehitettäväksi halpaa hävittäjää Nato-maille ja vientiin. Koneen ongelmat johtivat kuitenkin myös jatkokehittelyn keskeyttämiseen.
Käyttöhistoria.
Kaksi X-5-konetta rakennettiin sarjanumeroilla 50-1838 ja 50-1839. Ensimmäinen valmistui 15. helmikuuta 1951, ja koneet lensivät ensilentonsa 20 kesäkuuta ja 10. joulukuuta 1951. Koneilla tehtiin melkein 200 lentoa, joilla saavutettiin 0,9 Machin nopeuksia 12 000 metrin lentokorkeudessa. Toinen prototyyppi menetettiin 14. lokakuuta 1953, jolloin ilmavoimien lentäjä Ray Popson epäonnistui syöksykierteen oikaisemisessa Edwardsin lentotukikohdassa törmäten lopulta maahan. X-5:n toinen prototyyppi jatkoi koelento-ohjelmaansa vuoteen 1955, ja palveli ilmavoimia aina vuoteen 1958.
X-5 osoitti ongelmistaan huolimatta muuttuvageometrisen siiven edut suurella nopeusskaalalla lennettäessä. Konseptia on myöhemmin hyödynnetty muun muassa yhdysvaltalaisissa F-111-, F-14 Tomcat -hävittäjissä ja B-1 Lancer -pommikoneessa sekä neuvostoliittolaisessa MiG-23- ja eurooppalaisessa Panavia Tornado –hävittäjässä.
Alttiiksi asettumisen etiikka

Alttiiksi asettumisen etiikka: Laadullisen tutkimuksen eettisiä kysymyksiä on vuonna 1996 ilmestynyt artikkelikokoelma, jonka ovat toimittaneet Aino Palmroth ja Ismo Nurmi. Kirja on ilmestynyt Jyväskylän yliopiston ylioppilaskunnan julkaisusarjassa. Teoksen artikkelit perustuvat Jyväskylän yliopiston 1995 Tutkimusetiikan päivänä pidettyihin puheenvuoroihin.
Kirjoittajat käsittelevät laadulliseen tutkimukseen liittyviä eettisiä kysymyksiä. Toimittajien mukaan teos on tarkoitettu paitsi tutkijoille, myös niille, jotka käyttävät tutkimustietoa opiskelijoina, päätöksentekijöinä tai esimerkiksi tulosten julkistajina.
Vastaanotto.
Filosofi Juha Varto kirjoitti "Niin &amp; näin" -lehden arvostelussa, että teos on kokonaisuutena outo. Hänen mukaansa se antaa tutkijoista kuvan viisastelijoina. ”Jotkut lauseet ovat pitkiä kuin nälkävuosi ja yhtä kauhistuttavia. Sivistyssanat lisääntyvät heti kohdissa, joissa kirjoittaja ei enää tarkalleen tiedä, mistä puhuu.”
Yrjö Vesterinen

Yrjö Vesterinen (s. 7. joulukuuta 1952) on suomalainen moottoripyörätrialin kolminkertainen maailmanmestari ja kansainvälisesti menestynein suomalainen trial-moottoripyöräilijä.
Vesterinen voitti trialin maailmanmestaruuden vuosina 1976–1978. Hän varmisti vuoden 1977 MM-kullan sijoittumalla viimeisessä osakilpailussa 25. syyskuuta 1977 Sveitsissä kuudenneksi. Viikkoa aiemmin hän oli voittanut Tšekkoslovakian MM-osakilpailun ja siirtynyt 10 pisteen MM-johtoon. Yhteensä Vesterinen keräsi kaudella 107 MM-pistettä.
Vesterinen voitti ensimmäisenä mannereurooppalaisena perinteikkään Skotlannin kuuden päivän ajon vuonna 1980. Suomen mestaruuden hän voitti 11 peräkkäisenä vuonna 1970–1980. Vesterinen lopetti uransa vuonna 1982. Hän on asunut Etelä-Englannissa ja toiminut moottoripyöräyrityksen toimitusjohtajana. Vuonna 2011 Kansainvälinen moottoriliitto nimitti Vesterisen trial-legendaksi. Vuonna 2013 hän sai Pro Urheilu -tunnustuspalkinnon.
Karkki vai kepponen

Karkki vai kepponen (, sananmukaisesti 'kepponen vai makupala') on nyky-yhdysvaltalainen perinne. Lapset kiertävät pyhäinpäivän aattoiltana eli halloweenina (31.10.) pelottavissa naamiaisasuissa talosta taloon keräämässä karkkia ja kysyvät: ”Karkki vai kepponen?”. Jos talon asukas antaa karkkia, lapset jatkavat seuraavaan taloon. Jos asukkaalla ei ole antaa karkkia, niin he tekevät kepposen. Perinne tunnetaan yhdysvaltalaisen populaarikulttuurin ansiosta muuallakin maailmassa, mutta se ei ole vakiinnuttanut asemaansa muualla.
Alkuperä.
Perinne on alun alkaen peräisin Irlannista ja Skotlannista, josta se aikoinaan siirtyi siirtolaisten mukana Yhdysvaltoihin. Perinne jatkuu yhä vahvana Irlannissa, Britanniassa, Yhdysvalloissa ja Kanadassa.
Adelaide Hall

Adelaide Hall (20. lokakuuta 1901 – 7. marraskuuta 1993) oli newyorkilaissyntyinen brittiläinen jazzlaulaja ja näyttelijä. Hän teki 70 vuotta kestäneen uran Harlemissa, Hollywoodissa, Pariisissa ja Lontoossa. Hän levytti pitempään, kuin kukaan muu muusikko. Adelaide syntyi Brooklynissä ja hänen isänsä opetti hänet laulamaan. Adelaide aloitti esiintymisuransa Broadwaylla vuonna 1921, kun hänet valittiin Shuffle Along -musikaalin kuoroon. Häneltä ilmestyi levyjä kahdeksalla peräkkäisellä vuosikymmenellä. Hallin esikoisalbumilla "Creole Love Call" soitti itse Duke Ellington. Creole Love Call levytettiin 26. lokakuuta 1927. Hall levytti viimeisen kerran 16. kesäkuuta 1991 Cole Porterin satavuotisgaalassa.
Peel P50

Peel P50 on Peel Engineering Co:n vuosina 1962-1965 ja uudelleen vuodesta 2011 lähtien Yhdistyneessä kuningaskunnassa valmistama kääpiöauto. Mansaaren kapeille teille suunniteltua autoa valmistettiin alkujaan vain 50 kappaletta, joista on eri puolilla maailmaa jäljellä tiettävästi 27.
Kolmipyöräinen Peel on kaikkien aikojen pienin sarjavalmisteinen auto. Alkujaan 199 puntaa maksanut auto on 134 cm pitkä, 99 cm leveä, 134 cm korkea ja painaa 59 kg. Sen yhden hengen lasikuitukorin ainoa, takareunastaan saranoitu ovi on korin vasemmalla sivulla.
Peel P50:ssä on 49-kuutioinen bensiinikäyttöinen kaksitahtimoottori, joka tuottaa noin 2,5 kilowattia (3,5 hevosvoimaa). Kolmivaihteisessa autossa ei ole peruutusvaihdetta. 
Vuodesta 2011 autoa on valmistettu sekä automaattivaihteisena, peruutusvaihteella varustettuna bensiinimoottori-mallina, että sähkömoottorisena.
Vuonna 2016 Sothebyn huutokaupassa myytävänä olleesta Peel P50:stä maksettiin 176 000 dollaria eli noin 160 000 euroa.
Suomessa on ainoastaan yksi Peel P50.