tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Laivakankaan ravirata

Laivakankaan ravirata on Torniossa sijaitseva ravirata. Se on Seututie 921:n varrella noin kahdeksan kilometriä kaupungin keskustasta Kemiin päin.
Raviradan omistaa nykyään "Länsipohjan Hevosurheilukeskus Oy". Sen suurin osakkeenomistaja on Tornion kaupunki. Lisäksi mukana on yksityisten osakkaiden ohella muun muassa Kemin kaupunki sekä Keminmaan, Simon ja Tervolan kunnat.
Laivakankaan raviradan katsomorakennuksessa on yhteensä 120 asiakaspaikkaa käsittävä ravintolakatsomo. Lisäksi katsomorakennuksesta löytyy kahvila sekä erillinen kokoustila. Tallialueella on tilat kolmelle valmennustallille.
Historia.
Laivakankaan ravirata sai alkunsa 1970-luvun alussa, kun sekä Kemissä että Torniossa paikalliset hevosyhdistykset suunnittelivat oman raviradan rakentamista. Aikaisemmin kilpailuja oli järjestetty talvisin talvisin ns. "jääraveina". Ravirataa puuhaavat tahot päättivät yhdistää voimansa ja rakentaa yhteisen radan Tornion Laivakankaalle. Toinen vaihtoehto radalle oli Kemin maalaiskunnan Itäkoski.
Rata valmistui vuonna 1974. Ensimmäiset kilpailut järjestettiin elokuussa. Katsomorakennus radan yhteyteen rakennettiin vuonna 1981. 
Nykypäivä.
Laivakankaan ravirata on 2000-luvulla kärsinyt taloudellisista vaikeuksista. Se on vaikuttanut muun muassa rata-alueen kunnossapitoon niin, ettei Laivakangas ole vuoden 2008 jälkeen kelvannut valtakunnallisten V75-ravien järjestäjäksi. 
Ongelmien myötä Suomen Hippos on vähentänyt myös radan kilpailupäivien määrää niin, että nykyään Laivakankaalla on vain kahdeksat ravit vuosittain. Vuosina 2008–2009 radalla tehtiin kuitenkin suuria kunnostustöitä, muun muassa kaviouraa uusittiin. Lisäksi rakennettiin uusi tallikahvio sekä ohjastajien sosiaalitilat. 
Suurkilpailut.
Laivakankaan raviradan suurin tapahtuma nykyään on vuosittain heinäkuussa juostava "Midnight Cup", joka on 4-vuotiaille lämminverisille tarkoitettu suurkilpailu. 
Vuosina 1988–2005 Laivakankaalla järjestettiin myös "Tornio Racing" -niminen lämminveristen suurkilpailu 3-vuotiaille. 
Kuninkuusravit Laivakankaalla pidettiin vuonna 1986. Ne keräsivät paikalle kahden päivän aikana yli 40 000 katsojaa. Ravikuninkaaksi kruunattiin Ilkka Korven ohjastama Vireeni ja kuningattareiksi Pauli Savolaisen Vekkuliina.
Vihdin Teatteri

Vihdin Teatteri on vuonna 1971 perustettu teatteri, joka sisältää sekä ammattiteatterin että nuorisoteatteri TenTeenin. Teatteri sijaitsee Vihdissä, Nummelan taajamassa. Teatterilla on kolme näyttämöä:
Historia.
Kesäteatteri sai alkunsa vuonna 1971. Sitä ennen Vihdin kansalaisopiston näytelmäpiiri esitti lukuisia näytelmiä 1960-luvulla. Käytännön syistä näytelmäpiiri irtautui kansalaisopistosta vuonna 1983 itsenäiseksi yhdistykseksi ja teatteritoimintaa jatkettiin Vihdin teatteriyhdistys –nimen alla. Myöhemmin yhdistyksen virallinen nimi lyhennettiin muotoon Vihdin Teatteri ry.
Kesäteatterin A-katsomo tuhoutui vuonna 2004 tulipalossa. Palanut osa uusittiin kokonaan. Vuonna 2007 katsomoon lisättiin liikuteltava sadekatos, ja penkit uusittiin 2010.
Teatterin näytelmiä on esitetty muuallakin kuin Vihdissä, Suomessa esimerkiksi Muhoksella ja Torniossa. Näytelmiä on viety myös ulkomaille saakka, kuten Viroon.
Muuta.
Vihdin kunta on tukenut teatteria aktiivisesti, muun muassa järjestämällä tälle harjoitustiloja. Vuosina 1989–2010 harjoitustilat sijaitsivat Keinälä-nimisessä omakotitalossa. Nykyään harjoitustilat sijaitsevat Lankilan entisen päiväkodin tiloissa, jossa on myös mahdollisuudet pienimuotoisiin esitelmiin.
Teatterin perustajajäseniin kuuluvat muun muassa näyttelijä ja ohjaaja Ilkka Moisio, joka työskentelee teatterissa yhä.
Palkinnot ja tunnustukset.
Wichtis-yhdistys palkitsi vuonna 2010 Vihdin Teatterin henkilökunnan merkittävästä työstä kulttuurin saralla.
Lähteet.
Vihdin Teatterin kotisivut
Jun Mizutani

Jun Mizutani (; s. 9. kesäkuuta 1989) on japanilainen pöytätennispelaaja ja olympiavoittaja. Hän on ollut parhaimmillaan ITTF:n rankingissa sijalla 5 heinäkuussa 2012. Vuonna 2007 hänestä tuli nuorin Japanin mestari. Rio de Janeiron olympialaisissa Mizutani voitti olympiapronssia kaksinpelissä, ja vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa hän voitti yhdessä Mima Itōn kanssa sekanelinpelin olympiakultaa.
Sarah Attar

Sarah Amer Attar (; s. 27. elokuuta 1992 Escondido, Kalifornia) on saudiarabialainen yleisurheilija. Hän asuu Yhdysvalloissa ja opiskelee Pepperdinen yliopistossa humanistisia aineita. Hänellä on Saudi-Arabian ja Yhdysvaltain kaksoiskansalaisuus.
Attar kilpaili vuoden 2012 kesäolympialaisissa Lontoossa 800 metrin juoksussa. Hänestä ja Wojdan Shaherkanista tuli Lontoon kisoissa ensimmäiset olympialaisissa edustaneet naiset. Virallisesti naisten osallistumista urheiluun ei sallita Saudi-Arabiassa, joten Kansainvälisen olympiakomitean ilmoitus kahden saudinaisen osallistumisesta sai maassa huonon vastaanoton. Naiset olivat valmistautuneet kisoihin Yhdysvalloissa. Attar sijoittui Lontoossa 800 metrin juoksussa alkuerissä viimeiseksi. Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 Attar osallistui maratonjuoksuun, jossa sijoittui sijalle 132 ajalla 3.16.11.
Francine Niyonsaba

Francine Niyonsaba (s. 5. toukokuuta 1993) on burundilainen yleisurheilija. 
Hän voitti yleisurheilun Afrikan-mestaruuskilpailuissa kultaa naisten 800 metrin juoksussa vuonna 2012. Hän kilpaili myös vuoden 2012 kesäolympialaisissa Lontoossa ja ylsi kuudennelle sijalle 800 metrin juoksussa. Hän paransi 800 metrin Burundin ennätystä viidesti vuonna 2012 päätyen Brysselissä aikaan 1.56,59.
Niyonsaba voitti sisäratojen maailmanmestaruuden 800 metrillä Portlandissa 2016 Burundin ennätysajalla 2.00,01. Saman vuoden heinäkuussa hän juoksi Monacossa maansa ulkorataennätyksen 1.56,24. Riio de Janeiron olympialaisissa 2016 hän sai hopeaa ajalla 1.56,49. Hän paransi 800 metrin Burundin ennätyksen lukemiin 1.55,47 Monacossa 21. heinäkuuta 2017. Lontoon MM-kilpailuissa 2017 hän sai hopeaa ajalla 1.55,92. Hän voitti 800 metrin sisäratojen maailmanmestaruuden Birminghamissa 2018 Burundin ennätysajalla 1.58,31. Saman vuoden Afrikan-mestaruuskilpailuissa hän sai 800 metrillä hopeaa ajalla 1.57,97.
Nionsaba sijoittui vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa 10 000 metrillä viidenneksi Burundin ennätysajalla 30.41,93. 5 000 metrillä hänet hylättiin alkueräjuoksussa. Hän juoksi 2 000 metrin maailmanennätyksen 5.21,56 Zagrebissa 14. syyskuuta 2021. Hän paransi vuonna 2021 Burundin ennätyksiä useita kertoja päätyen 3 000 metrillä aikaan 8.19,08 Pariisissa 28. elokuuta ja 5 000 metrillä aikaan 14.25,34 Brysselissä 3. syyskuuta.
Cheri Honkala

Cheri Honkala (s. 12. tammikuuta 1963 Minneapolis) on yhdysvaltalainen aktivisti ja poliitikko, joka oli Vihreän puolueen Jill Steinin varapresidenttiehdokkaana Yhdysvaltain presidentinvaaleissa 2012. Honkala tunnetaan muun muassa köyhyyden ja asunnottomuuden vastustajana. Hänellä on isänsä puolelta suomalaiset sukujuuret, äitinsä puolelta hän on cheyenne.
Honkalan poika Mark Webber (s. 1980) on näyttelijä.
Ye

Ye tarkoittaa seuraavia:
Henkilöt.
Ye on seuraavien henkilöiden nimi:
Yf

Yf tarkoittaa seuraavia:
Katso myös.
Aihepiiriin liittyy myös seuraava:
Micco

Micco on Yhdysvalloissa Floridassa sijaitseva CDP, väestönlaskennassa asuinalueeksi määritelty paikka. Se kuuluu Brevardin piirikuntaan. Vuoden 2010 laskennan mukaan asukkaita on 9 052. Alueen postinumero on 32976.
Maantiede.
Sen pinta-ala on 25,6 neliökilometriä, josta maata on 19,7 neliökilometriä. Alue sijaitsee seitsemän metriä merenpinnan yläpuolella.
Breakthrough

Breakthrough on yhdysvaltalaisen Dan Troykan vuonna 2000 kehittämä kahden pelaajan strateginen lautapeli. Alun perin se suunniteltiin pelattavaksi 7×7 ruudun kokoisella laudalla, mutta laudan kokoa voi helposti muuttaa, ja vuonna 2001 se voittikin 8×8 ruudun kokoisille laudoille järjestetyn pelisuunnittelukilpailun.
Säännöt.
Aloitustilanteessa kaksi alinta riviä on täytetty valkeilla nappuloilla ja kaksi ylintä riviä mustilla. Toinen pelaajista pelaa valkeilla, toinen mustilla nappuloilla. Toinen pelaajista aloittaa siirtämällä jotakin nappuloistaan. Sen jälkeen pelaajat siirtävät omia nappuloitaan vuorotellen.
Valkeita napuloita on mahdollistaa siirtää ainoastaan ylöspäin ja mustia vain alaspäin. Vuoron aikana voidaan siirtää vain yhtä nappulaa, ja sitä voi siirtää eteenpäin yhden ruudun joko suoraan tai vinottain, jos kohderuudussa ei ennestään ole nappulaa. Siirto kuitenkin on mahdollinen myös, jos se tapahtuu vinottain ja kohderuudussa on vastustajan nappula. Tällöin kyseinen vastustajan nappula poistetaan pelilaudalta ja siirtyvä nappula asetetaan ruutuun sen tilalle.
Ensimmäinen pelaaja, jonka nappula saavuttaa pelaajasta katsoen kauimmaisen rivin tai jonka vastustajan kaikki nappulat joutuvat poistetuiksi laudalta, voittaa pelin.
Gary Johnson

Gary Earl Johnson (s. 1. tammikuuta 1953 Minot, Pohjois-Dakota) on yhdysvaltalainen liikemies ja entinen New Mexicon osavaltion kuvernööri. Hän oli Libertaaripuolueen ehdokkaana vuosien 2012 ja 2016 presidentinvaaleissa. Vuonna 2016 Johnson sai 3 828 844 ääntä, joka oli 3,2 prosenttia kokonaisäänimäärästä. Suurimmat ääniosuudet hän sai New Mexicossa (9,3%) ja Pohjois-Dakotassa (6,3%). Valitsijamiehiin hänen äänimääränsä ei kuitenkaan riittänyt. 
Johnson on entinen republikaani, joka toimi New Mexicon kuvernöörinä vuosina 1995–2003. Libertaaripuolueeseen hän siirtyi vuonna 2011.
Ennen politiikkaan ryhtymistä Johnson toimi rakennusalan yrittäjänä, ja hän omistaa yhden New Mexicon suurimmista rakennusliikkeistä.
Jill Stein

Jill Ellen Stein (s. 14. toukokuuta 1950 Chicago) on yhdysvaltalainen sisätautilääkäri, aktivisti ja poliitikko. Hän oli Vihreän puolueen presidenttiehdokas Yhdysvaltain vuoden 2016 presidentinvaaleissa ja sai 0,98 prosenttia äänistä. Hän oli puolueen ehdokkaana myös vuoden 2012 presidentinvaaleissa, joissa hän sai 0,3 prosenttia äänistä.
Stein syntyi Chicagossa ja kasvoi Highland Parkissa Illinois'n osavaltiossa. Hän opiskeli lääketiedettä Harvardin yliopistossa, josta valmistui vuonna 1979. Valmistuttuaan hän muutti Lexingtoniin Massachusettsin osavaltioon, jossa hän aloitti työt lääkärinä ja meni naimisiin toisen lääkärin, Richard Rohrerin, kanssa. He saivat kaksi poikaa.
Vuonna 1998 Stein aloitti ympäristöaktivismin ja lähti mukaan yritykseen sulkea viisi hiilivoimalaa Massachusettsissa. Vuonna 2002 hän oli Vihreän puolueen ehdokkaana Massachusettsin kuvernööriksi, mutta ei tullut valituksi. Hän oli ehdolla mutta ei tullut valituksi myös edustajainhuoneeseen vuonna 2004, osavaltion ministeriksi (Secretary of the Commonwealth) vuonna 2006 ja uudelleen kuvernööriksi vuonna 2010. Sen sijaan vuonna 2005 hänet valittiin Lexingtonin kaupunginvaltuustoon ja jatkokaudelle vuonna 2008. 
Steinin kannattajiin vuoden 2012 presidentinvaaleissa kuului muun muassa poliittinen aktivisti Noam Chomsky. Hänen varapresidenttiehdokkaanaan oli Cheri Honkala.
Presidentinvaalit 2016.
Vuoden 2016 vaaleissa Steinin varapresidenttiehdokas oli ihmisoikeusaktivisti Ajamu Baraka.
Vaalikampanjansa aikana, syyskuussa 2016, Stein osallistui Pohjois-Dakotassa uutta öljyputkea vastustavaan mielenosoitukseen ja töhri työkonetta maalilla. Häntä vastaan nostettiin syyte Mortonin piirikunnassa luvattomasta tunkeutumisesta ja vahingonteosta. Barakaa vastaan nostettiin samat syytteet.
Stein sai noin 1,5 miljoonaa ääntä, eli yhden prosentin äänistä.
Vaalien jälkeen Stein johti kampanjaa, jonka tarkoitus oli saada aikaan äänten uudelleenlaskenta kolmessa vaa’ankieliosavaltiossa, joissa republikaaniehdokas Donald Trump oli voittanut demokraattien Hillary Clintonin. Steinin kampanja keräsi yli kuusi miljoonaa dollaria uudelleenlaskentaa varten; Steinin oma vaalikampanjakeräys oli tuottanut noin 3,5 miljoonaa dollaria. Wisconsinissa uudelleenlaskenta suoritettiin ja Trump vahvistettiin voittajaksi, mutta Pennsylvaniassa ja Michiganissa tuomarit päättivät, että uudelleenlaskentaa ei tehdä.
Eero Vanhatalo

Eero Vanhatalo (22. maaliskuuta 1936 – 11. joulukuuta 2007 Tampere) oli suomalainen runoilija.
Vanhatalo työskenteli A-klinikan johtajana. Hänet palkittiin 1959 J. H. Erkon kirjoituskilpailussa ja hänen runojaan ilmestyi ensimmäisen kerran Nuoren Voiman Liiton runoantologiassa "Kymmenen" (Otava 1960). Seuraavan kerran Vanhatalon runoja julkaistiin vasta 1996. Vanhatalo teki myös käsikirjoituksia televisio-ohjelmiin.
Vanhatalo käytti salanimeä "Kalervo Johannes" yhdessä Uula Erosen kanssa.
UE Llagostera

Unió Esportiva Llagostera on espanjalainen jalkapalloseura, jonka kotipaikka on noin 8 000 asukkaan Llagostera Gironan maakunnassa Kataloniassa. Seuran edustusjoukkue pelaa Espanjan kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Segunda División B:ssä.
Seuran kotistadion on 1 200 -paikkainen Municipal, joka avattiin vuonna 1948.
Historia.
Seuran perusti vuonna 1947 Llagosteran pormestari Leandre Calm, joka oli myös seuran ensimmäinen puheenjohtaja. Seuran alkuperäinen nimi oli espanjankielinen Unión Deportiva Llagostera.
Llagostera pelasi historiansa ensimmäiset runsaat 60 vuotta Katalonian aluesarjoissa. Kaudeksi 2004–2005 päävalmentajaksi tulleen Oriol Alsinan valmennuksessa seura saavutti viisi sarjanousua seitsemän kauden aikana. Vuodesta 2008 lähtien seuran puheenjohtajana on toiminut Alsinan vaimo Isabel Tarragó. Espanjan neljänneksi korkeimmalle ja alimmalle kansalliselle sarjatasolle Tercera Divisióniin Llagostera nousi kaudeksi 2009–2010. Jo kaudella 2010–2011 seura voitti Terceran lohkonsa ja nousi karsintojen kautta Segunda División B:hen.
Kaudella 2012–2013 Llagostera ylsi cup-kilpailu Copa del Reyssä neljännelle kierrokselle, jolla se kohtaa pääsarjaseura Valencian.
Manu Teittinen

Manu (Mauno) Uolevi Teittinen (26. maaliskuuta 1931 Kotka – 5. maaliskuuta 2004 Vantaa) oli suomalainen jazzmuusikko ja kirjailija.
Teittinen toimi 1940-luvun lopulla ja 1950-luvun alussa rumpalina omaa nimeään kantaneissa kymenlaaksolaisissa jazzyhtyeissä sekä Pentti Aholan jazz-yhtyeessä. 1950-luvun lopulla hän oli rumpalina Olavi Virran yhtyeessä. Teittisen kantapaikkana 1950-luvulla oli kotkalainen ravintola "Fennia".
Teittinen opiskeli sitten journalistiikkaa Yhteiskunnallisessa korkeakoulussa Tampereella ja hän valmistui sosionomiksi Työväen akatemiasta. Hän toimi 1970-luvulla Ruotsin Suomalaisseurojen keskusliiton kulttuurisihteerinä ja vuonna 1990 perustettiin Teittisen aloitteesta "Suomen Jazz-arkisto" (nimi vuodesta 2017 Musiikkiarkisto). Hän keräsi arkistoa varten materiaalia erityisesti Kymenlaakson jazzhistoriasta. Teittinen kirjoitti myös omaelämäkerrallisen romaanin "Kartsa" (Tammi 1975), jossa hän kuvasi nuoruusvuosiaan sota-ajan Kotkassa.
Teittinen toimi vapaaehtoisena nuorisotyöntekijänäkin ja avusti muun muassa nepalilaisia muusikoita.
Nicky Romero

Nicky Romero (oikealta nimeltään Nick Rotteveel, s. 6. tammikuuta 1989 Amerongen, Alankomaat) on alankomaalainen house -tuottaja ja DJ.
Elämä ja ura.
Nicky Romero vietti synnyinmaassaan ensimmäiset elinvuotenssa. Hän muutti myöhemmin vuodeksi Kingstoniin Kanadaan ja palasi sen jälkeen Alankomaihin jatkamaan kouluaan.
Vuonna 2012 Romero saavutti suosiota singlellään "Toulouse". Hän on tehnyt yhteistyötä muun muassa ranskalaisen David Guettan kanssa ja julkaissut useita remixeja eri artistien kappaleista.
Diskografia.
Remixit.
2008:
2009:
2010:
2011:
2012:
Peikkokrotit

Peikkokrotit (Ogcocephalidae) on krottikaloihin kuuluva heimo. Heimon lajeja tavataan kaikissa trooppisissa valtamerissä.
Lajit ja anatomia.
Peikkokrottien heimoon kuuluu 10 sukua ja noin 68 lajia. Kooltaan ne ovat keskikokoisia kaloja ja voivat saavuttaa suurimmillaan noin 25–40 cm:n pituuden ja suurin laji on nenäpeikkokrotti ("Ogcocephalus nasutus"). Tyypillisiä piirteitä ovat suurikokoinen ja litteä pää ja keskiruumis sekä kuonon sarvimainen nokka, joka voi olla lyhyt tai pitkä. Ensimmäinen selkäevän ruoto on lyhyehkö ja toimii huokutuselimenä. Se tuottaa nestettä, joka mahdollisesti toimii kemiallisena huokuttimena saaliseläimille. Peikkokrottilajien selkäevä ja peräevä ovat lyhyet ja vatsaevät sijaitsevat ennen rintaeviä. Rintaevät sijaitsevat litteähkön ruumiin sivuilla raajamaisten varsien päässä. Heimon kalojen iho on kartiomaisten ja karkeiden suomujen peittämä. Väriltään peikkokrotit ovat tyypillisesti selästään harmaita tai ruskeita ja vatsastaan punaisia tai oransseja. Ruumiissa voi olla tummempia laikkuja tai pilkkuja.
Levinneisyys ja elintavat.
Peikkokrottilajeja tavataan lämpimistä vesistä Atlantista, intian valtamerestä ja Tyynestämerestä. Ne elävät riutoilla ja mannerjalustoilla tyypillisesti 1 000–4 000 metrin syvyydessä merenpinnasta. Ne ovat mereisiä lajeja, mutta toisinaan niitä on tavattu myös murtovesistä ja joista. Heimon kalat ovat melko huonoja uimaan ja liikkuvat pohjalla ikään kuin kävellen vatsa- ja rintaeviensä avulla. Peikkokrottilajien ravintoa ovat selkärangattomat eläimet, kuten simpukat ja muut nilviäiset ja madot. Toisinaan ne syövät myös pieniä kaloja.
Kim Un-hyang (uimahyppääjä)

Kim Un-hyang (s. 21. lokakuuta 1991) on pohjoiskorealainen uimahyppääjä. Pekingin kesäolympialaisissa 2008 hän tuli naisten 10 metrin kerroshypyissä 16. ja kerrosten parihypyissä kuudennelle sijalle. Lisäksi hän kilpaili vuoden 2012 kesäolympialaisissa Lontoossa jääden kerroshypyissä 13. sijalle.
Yrjö Saarenpää

Yrjö Akseli Saarenpää (15. heinäkuuta 1935 Rovaniemen maalaiskunta – 6. lokakuuta 2005) oli suomalainen rakennusmestari ja runoilija.
Saarenpää kävi kansakoulun. Helsingin teknillisessä koulussa Saarenpää oli vuosina 1959–1962. Rakennusmestarina hän oli Työtehoseura ry:ssä vuosina 1962–1970 ja Puutalo Oy:ssä vuodesta 1970.
Saarenpään vanhemmat olivat maanviljelijä Leo Akseli Saarenpää ja Hellin Maria (o.s. Takkunen). Puoliso oli kirjailija Tuovi Saarenpää (o.s. Leppäharju). 
Saarenpää palkittiin J. H. Erkon kirjoituskilpailussa 1963.
Järveläinen

Järveläinen on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi. Henkilöt ovat suomalaisia, ellei toisin mainita:
Pak Song-chol

Pak Song-chol (; 2. syyskuuta 1913 – 28. lokakuuta 2008) oli pohjoiskorealainen poliitikko, joka oli maansa pääministeri vuosina 1976–1977. Lisäksi hän toimi muun muassa suurlähettiläänä Bulgariaan, ulkoministerinä ja varapresidenttinä. Vetäydyttyään vuonna 1998 hän sai nimityksen Korkeimman kansanneuvoston kunniavarapuhemieheksi. Hän oli myös Korean työväenpuolueen keskuskomitean poliittisen byroon jäsen. 
Pak syntyi Gyeongjussa, nykyisen Etelä-Korean alueella, ja liittyi Korean vallankumoukselliseen kansanarmeijaan huhtikuussa 1934. Hän oli kuollessaan 95-vuotias.
1904 Pictorial 4d Lake Taupo invert

1904 Pictorial 4d Lake Taupo invert on uusiseelantilaisen postimerkin virhepainama, jota pidetään maan harvinaisimpana postimerkkinä. Merkin keskikuva on kehykseen nähden väärin päin. Postimerkki löydettiin keräilykirjasta vuonna 1930 ja se on ainoa tunnettu kappale tästä virhepainamasta. 
Neljän pennyn merkki kuvaa Uuden-Seelannin pohjoissaarella olevaa Taupojärveä. Se oli osa alun perin vuonna 1898 julkaistua kuvamerkkien sarjaa, joka julkaistiin uudelleen vuosina 1899 ja 1900 erivärisinä ja -kokoisina. Sama kuva-aihe oli 1898 julkaistussa yhden pennyn merkissä. Virhepainamamerkki on leimattu Pictonissa vuonna 1904 (siinä on leima "Picton 21 MR : 04").
Omistajat.
Englantilainen maanviljelijä Jack Dennett tutki kouluaikaista postimerkkikirjaansa etsien postimerkkejä, joita hän voisi myydä saadakseen käteistä rahaa. Hän löysi virhepainamamerkin ja lähetti sen välittäjille arvioitavaksi. Merkki huutokaupattiin 27. maaliskuuta 1931 Lontoossa ja sen osti tunnettu ranskalainen välittäjä Theodore Champion 161 punnalla. Merkin seuraava omistaja oli Marquis De Rosny ja se hävisi julkisuudesta lähes puoleksi vuosisadaksi. 
Seuraavan kerran merkki tuli myyntiin lokakuussa 1980, jolloin sen osti ranskalaisen välittäjän J. Robinson et Cien yksityismyynnistä 110 500 frangilla yhdysvaltalainen Robert W. Lyman. Uskotaan, että Lyman toimi sijoittajasyndikaatin edustajana. Samana vuonna sille hankittiin Friedelin asiantuntijalausunto. Toukokuussa 1982 postimerkki oli esillä Palmpex-näyttelyssä Uudessa-Seelannissa. 
Tämän jälkeen virhepainaman omistus oli hämärän peitossa. Vuonna 1990 sille hankittiin toinen asiantuntijalausunto, tällä kertaa antajana oli British Philatelic Association. 1990-luvulla merkkiä myivät useat merkkivälittäjät.
Vuonna 1998 Uuden Seelannin postilaitos osti merkin 125 000 dollarilla. Vuonna 2010 se annettiin pitkäaikaiseen lainaan näytteille Wellingtonin Te Papa Tongarewa -museoon.
Patrick Chila

Patrick Chila (s. 27. marraskuuta 1969, Ris-Orangis, Essonne) on ranskalainen pöytätenniksen pelaaja. 
Chilan ensimmäiset olympialaiset olivat Barcelonan kesäkisat, mutta ensimmäisen olympiamitalinsa hän saavutti nelinpelistä Sydneystä vuonna 2000.
Tuukka Raitala

Tuukka Raitala (s. 1985 Lahti) on helsinkiläinen freelancenäyttelijä/tv-juontaja. Hän on opiskellut musiikkia Päijät-Hämeen konservatoriossa, sekä valmistunut Lahden ammattikorkeakoulun musiikkiteatterilinjalta 2009.
Veikkaus Oy:n Keno-ohjelmaa Raitala juonsi vuodet 2010-2015. Raitala on esiintynyt myös televisiomainoksissa ja toiminut ääninäyttelijänä ja spiikkerinä. Raitalalla on Youtube-vlogi nimeltä #näyttelijänelämää.
Tällä hetkellä hän työskentelee Veikkaus Oyn Lotto-ohjelman juontajana MTV3-kanavalla.
Tuukka on naimisissa näyttelijä Raili Raitalan kanssa.
Muuta.
Clarissa feat. Josh selvisivät aina alkukarsinnan ja semifinaalin kautta finaaliin ja sijoittuivat kilpailussa sijalle 6.
Alesso

Alesso (oikealta nimeltään Alessandro Lindblad, s. 7. heinäkuuta 1991 Tukholma, Ruotsi) on ruotsalainen house-musiikkiin keskittynyt tuottaja ja DJ.
Hän julkaisi maaliskuussa 2012 Swedish House Mafiasta tutun Sebastian Ingrosson kanssa singlen "Calling (Lose My Mind)". Kappaleella vierailee yhdysvaltalaisen rock-yhtye OneRepublicin vokalisti Ryan Tedder.
Tuomas Eskelinen

Tuomas Eskelinen (s. 28. kesäkuuta 1978 Helsinki) on suomalainen entinen jääkiekkopuolustaja. Hän pelasi urallaan SM-liigassa yhteensä 341 runkosarjaottelua tehopistein 22+72=94 ja keräten 334 jäähyminuuttia sekä 53 playoff-ottelua tehopistein 1+8=9 ja keräten 60 jäähyminuuttia. Eskelinen tunnettiin lähinnä fyysisestä pelistään ja kovasta taklauksestaan, mutta osasi pelata myös hyvää kiekollista peliä.
Ura.
Seuraura.
Eskelinen oli Karhu-Kissojen kasvatti. Hän siirtyi A-juniori-ikäisenä Jokereihin kaudeksi 1997–1998. Kauden 1998–1999 päätteeksi Eskelinen voitti A-nuorten Suomenmestaruuden. Hän toimi Jokereiden varakapteenina. Eskelinen debytoi SM-liigassa seuraavalla kaudella 1999–2000, jonka hän aloitti Jokereissa, mutta siirtyi kesken kauden Helsingin IFK:hon. Eskelisen tulokaskausi toi yhteensä 41 runkosarja- ja neljässä playoff-ottelussa kaksi syöttöpistettä. Hän pelasi kauden aikana myös kolme I-divisioonaottelua lainalla Hyvinkään Ahmoissa. Toinen liigakausi 2000–2001 meni Eskelisellä kuitenkin pilalle ja jäi vain kahdeksan runkosarjaottelun mittaiseksi polvivamman takia.
Kaudella 2001–2002 Eskelinen teki HIFK:ssa 48 runkosarjaottelussa tehot 3+11=14. Hänen liigauransa avausmaali syntyi 25. syyskuuta 2001 Saimaan Palloa vastaan. Eskelisen kausi eteni kuitenkin polvivammaa kuntouttaessa, eikä hänen polvensa ollut täydessä kunnossa. Kaudeksi 2002–2003 hän siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Hämeenlinnan Pallokerhoon. Eskelisen kauteen mahtui myös viiden ottelun mittainen pelikielto polvitaklauksesta, joka kohdistui Jokereiden Jussi Pesoseen 14. helmikuuta 2003 pelatussa vierasottelussa. Hän voitti kauden päätteeksi SM-pronssia. Maaliskuussa 2003 Eskelinen teki kaksivuotisen jatkosopimuksen HPK:n kanssa.
Eskelinen teki kaudella 2003–2004 lopullisen läpimurtonsa SM-liigassa ja nousi HPK:n johtavaksi puolustajaksi. Hän teki runkosarjassa 51 ottelussa tehot 8+12=20. Kaudella 2004–2005 HPK:n varakapteenina toiminut Eskelinen teki SM-liigan yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 2+23=25, joilla hän jakoi puolustajien pistepörssin yhdeksännen sijan kolmen muun pelaajan kanssa. Eskelinen voitti kauden päätteeksi SM-pronssia.
Kaudeksi 2005–2006 Eskelinen siirtyi kaksivuotisella sopimuksella Espoo Bluesiin. Hänen tasonsa kuitenkin laski HPK:n jälkeen, eikä Eskelinen jatkanut johtavana kiekollisena puolustajana. Hänen jälkimmäistä kauttaan 2006–2007 haittasi myös polvivamma. Eskelinen teki kesäkuussa 2007 vuoden mittaisen sopimuksen HIFK:n kanssa, mutta hänen polvivammansa kuitenkin jatkuivat ja lopettivat Eskelisen uran jo kauden 2007–2008 kynnyksellä.
Maajoukkueura.
Eskelinen pelasi urallaan kuusi A-maaottelua. Hän debytoi Suomen A-maajoukkueessa 6. marraskuuta 2003 Karjala-turnauksessa Venäjää vastaan.
Yakov-Yan Toumarkin

Yakov-Yan Toumarkin (, s. 15. helmikuuta 1992 Tšeljabinsk, Venäjä) on israelilainen uimari. Hän on pituudeltaan 192 cm.
Toumarkin voitti junioreiden Euroopan-mestaruuden 100 metrin selkäuinnissa Helsingissä 2010 ajalla 55,20 ja sai lisäksi pronssia 200 metrin selkäuinnissa. Singaporen nuorten olympialaisissa hän sijoittui samana vuonna toiseksi sekä 100 että 200 metrin selkäuinnissa. Eindhovenin lyhyen radan EM-kilpailuissa 2010 hän sijoittui 200 metrin selkäuinnissa kuudenneksi. Vuonna 2011 hän karsiutui Shanghain MM-kilpailuissa 200 metrin selkäuinnin välierissä ja sijoittui samalla matkalla viidenneksi Szczecinin lyhyen radan EM-kilpailuissa 2011.
Toumarkin saavutti Debrecenin pitkän radan EM-kilpailuissa 2012 pronssia 100 metrin selkäuinnissa ajalla 54,14 ja 200 metrin selkäuinnissa ajalla 1.57,35. Lontoon olympialaisissa hän sijoittui 200 metrin selkäuinnissa seitsemänneksi ja Herningin lyhyen radan EM-kilpailuissa 2013 neljänneksi. Dohan lyhyen radan MM-kilpailuissa 2014 hän oli 200 metrin sekauinnissa kahdeksas. Kazanin MM-kilpailuissa 2015 hän karsiutui 100 metrin selkäuinnin ja 200 metrin sekauinnin välierissä.
Toumarkin saavutti Netanyan lyhyen radan EM-kilpailuissa 2015 hopeaa 200 metrin selkäuinnissa ajalla 1.49,84 ja 100 metrin sekauinnissa ajalla 52,62. Lontoon EM-kilpailuissa 2016 hän sai hopeaa 200 metrin selkäuinnissa ajalla 1.56,97 ja oli kuudes 100 metrin selkäuinnissa.
Verkkomeloni

Verkkomeloni eli cantaloupe tai cantaloupenmeloni, on eräs melonin ("Cucumis melo") lajike, tarkemmalta taksonomiselta nimeltään "Cucumis melo var. cantalupensis/reticulata". Se on saanut nimensä pinnassaan näkyvästä verkkokuviosta. Verkkomeloni on pyöreä, sen kuori on ohut ja vihreä tai vihreänkeltainen. Aromaattisen makean hedelmälihan väri vaihtelee keltavihreästä ja oranssista lohenpunaiseen. Verkkomeloni sopii hyvin jälkiruokiin ja mehuihin.
Hunajameloni eroaa verkkomelonista siten, että sen pinta on sileä, se on muodoltaan puikeahko ja sen hedelmälihan väri vaihtelee vaaleanvihreästä valkoiseen. Se on yleensä myös kiinteälihaisempi.
Nguse Tesfaldet

Nguse Tesfaldet Amlosom (s. 10. marraskuuta 1986 Asmara) on eritrealainen yleisurheilija. Hän osallistui vuoden 2012 kesäolympialaisiin Lontoossa, jossa hän sijoittui 15. sijalle miesten 10 000 metrin juoksussa ajalla 27.56,78. Moskovan MM-kilpailuissa 2013 hän oli samalla matkalla kahdeksas, Pekingin MM-kilpailuissa 2015 13:s ja Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 yhdeksäs. Lontoon MM-kilpailuissa 2017 hän keskeytti. 
Puolimaratonin maailmanmestaruuskilpailuissa Amsolom oli 2014 viides ja voitti joukkuekilpailussa kultaa sekä 2016 henkilökohtaisessa kilpailussa 13:s ja joukkuekilpailussa pronssilla. Hän voitti 10 000 metriä Afrikan-mestaruuskilpailuissa vuonna 2014.
Bardalin kalliopiirrokset

Bardalin kalliopiirrokset muodostavat suuren kalliopiirroskentän Norjassa Pohjois-Trøndelagin läänissä Steinkjerin kunnassa Bardalin maatilalla, noin 11 kilometriä Steinkjerin keskustasta. Kuvakenttä sisältää noin 400 kuviota, ja se peittää noin 300 neliömetriä. Kuvakentässä on sekä metsästykseen että maanviljelykseen liittyvää kuvastoa. Kuvat on ajoitettu väljästi noin vuoteen 4000 eaa. eli neoliittiselle kivikaudelle. 
Suurin piirros esittää valasta. Sen pituus on noin kuusi metriä. Kuvissa esiintyvät hirvi, peura, karhu ja lunni. Kuviot on piirretty hakkaamalla eläimen ääriviivat näkyviin naturalistisesti. Muut kuviot ovat tyypillisiä pronssikauden viljelyväestön piirroksia, joita tapaa Skandinavian rannikkoseuduilla. Ne ajoitetaan yleisesti ajanjaksolle 1800−500 eaa. Motiivina toistuu vene, joista osa on verraten suuriakin. Muita kuvioita ovat spiraalit ja kiveen koverretut kupit.
Neptunuksen luola

Neptunuksen luola ("Grotta di Nettuno") on Italiaan kuuluvalla Sardinian saarella. Se sijaitsee lähellä Algheron kaupunkia olevalla Capo Caccian niemellä. Luola löydettiin 1700-luvulla, ja sille annettiin nimi roomalaisten meren jumalan Neptunuksen mukaan.
Luola on suosittu matkailukohde. Sinne pääsee laskeutumaan 656 askelmaisia portaita ("Escala del Cabirol") pitkin, jotka on tehty Capo Caccian ulkoseinämään. Portaat alkavat ylhäällä olevan majakan läheltä ja ulottuva alhaalla merenpinnan tasoon. Luolaan pääsee myös laivalla Algheron kaupungista.
JRT-säätiö

JRT-säätiö on suomalainen säätiö, joka voi sääntöjensä mukaan tukea puolueita, jotka tukevat ”vähävaraisia suomalaisia”.
Historia.
Säätiö perustettiin vuonna 1989 nimellä SMP:n Tukisäätiö, kun Suomen Maaseudun Puolueen kiinteistöomistukset siirrettiin sen haltuun. 1990-luvun alussa SMP ajautui taloudellisiin vaikeuksiin ja lopulta konkurssiin 1995. Taloustilanteen selvittämistä hankaloittivat puolueen monimutkaiset talousjärjestelyt, joissa velkoja oli taattu ristiin. Yksi puolueen velkojista oli tukisäätiö, jota johti Veikko Vennamo. Konkurssin tapahtuessa Vennamo ja SMP:n johto olivat pahoissa riidoissa keskenään. 
SMP:n johto perusti konkurssin jälkeen uuden Perussuomalaiset-puolueen. SMP:n Tukisäätiön nimeksi vaihdettiin Perussuomalaisten Tukisäätiö vuonna 2006. Tammikuussa 2012 Perussuomalaiset ilmoitti säätiön Valtiontalouden tarkastusviraston valvonnan alaiseksi puolueen lähiyhteisöksi, jolle puolue voi lahjoittaa enintään 30 000 euroa vuodessa. Säätiön tarkoituksena oli tukea ja edistää Perussuomalaiset-puolueen, sen piiri- ja paikallisyhdistysten sekä erityisjärjestöjen ja perussuomalaisen liikkeen toimintaa. Säätiön haluusa oli muun muassa Perussuomalaisten Helsingissä Yrjönkadulla sijaitseva puoluetoimisto. Säätiö sai puolueelta tarkoitusta varten 1,7 miljoonaa euroa lainaa. Puolue maksoi säätiölle vuokraa ja säätiö puolueelle lainaa takaisin. Säätiölle ohjattiin myös jäsenmaksuista saatuja tuloja. Vuonna 2012 hallitukseen kuuluvat puolueen entinen puheenjohtaja Timo Soini sekä Raimo Vistbacka, Matti Vattulainen ja Timo Relander.
Puolueen hajottua vuonna 2017 säätiön puheenjohtaja Vistbacka ilmoitti, ettei säätiöllä ole ”kiinnostusta” tukea puoluetta. Säätiö ja puolue tekivät sopimuksen, jonka mukaan säätiö ei tue mitään puoluetta vuoteen 2022 asti. Nimi vaihdettiin JRT-säätiöksi ja maininta perussuomalaisten tukemisesta poistettiin säännöistä.
Madison Keys

Madison Keys (s. 17. helmikuuta 1995 Rock Island, Illinois, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut kaksinpelissä WTA-listan sijalla seitsemän lokakuussa 2016. Hän on voittanut urallaan kolme WTA-turnausta kaksinpelissä.
Grand Slam -turnauksista Keys on voittanut Australian avoimet 2025. Keys on päässyt loppuotteluun Yhdysvaltain avoimissa 2017. Välieriin hän pääsi Australian avoimissa 2015 ja Ranskan avoimissa 2018. Ensimmäisen WTA-turnausvoittonsa Keys saavutti kesäkuussa 2014 voitettuaan Eastbournen turnauksen loppuottelussa Angelique Kerberin.
Edward Jones

Edward ”Ed” Jones (s. 12. helmikuuta 1995 Dubai) on arabiemiraateista kotoisin oleva moottoriurheilija. Hän aloitti uransa karting-sarjoissa, joissa hän voitti useita mestaruuksia oman maansa Cadet-, Rotax- ja Rotax Junior -luokissa. Vuonna 2011 Jones kilpaili muun muassa Eurocup Formula Renault, Formula Renault UK sekä uudessa InterSteps Championship -sarjassa, jossa hän saavutti yhden voiton ensimmäisenä arabiemiraattilaisena kuljettajana, joka on voittanut kilpailun Euroopassa. Vuonna 2012 Jones kilpaili European F3 Open-, Eurocup Formula Renault- ja Formula Renault NEC -sarjoissa. Vuonna 2013 Jones jatkoi European F3 Open -sarjassa voittaen sarjan mestaruuden. Samana vuonna Jones jatkoi myös Eurocup Formula Renault -sarjassa ja sijoittui sarjan 11:nneksi. Vuonna 2014 Jones kilpaili Euroopan Formula 3 -sarjassa. Hän saavutti kaksi palkintosijaa kauden aikana sijoittuen sarjan 13:nneksi. Vuonna 2015 Jones kilpailee Indy Lights -sarjassa.
Vital Radzivonau

Vital Viktaraviš Radzivonau (; s. 11. joulukuuta 1983 Vitsebsk, Valko-Venäjä) on valkovenäläinen jalkapalloilija. Hän edustaa valkovenäläistä BATEa ja on pelipaikaltaan hyökkääjä.
Radzivonau siirtyi BATEen vuonna 2005 Torpedo Žodzinasta. Ensiesiintymisensä Valko-Venäjän maajoukkueessa Radzivonau teki vuonna 2007.
Mohamed Osman Jawari

Mohamed Osman Jawari (, ; 7. joulukuuta 1945 Afgooye, Shabeellaha Hoose– 28. kesäkuuta 2024 Mogadishu) oli somalialainen poliitikko.
Jawari toimi aikoinaan Siad Barren hallituksessa liikenneministerinä. Hän muutti Norjaan 1991 Somalian sisällissodan käynnistyttyä ja työskenteli siellä opettajana ja asianajajana. Hän asui Trondheimissa ja perusti siellä muslimien ja kristittyjen vuoropuheluun tarkoitetun foorumin. Jawari oli valmistunut Somalian kansallisesta yliopistosta, ja hän edusti rahanwein-klaania.
Jawari valittiin elokuussa 2012 uuden Somalian parlamentin puhemieheksi. Hän voitti muut ehdokkaat, koska hän oli asunut kaksi vuosikymmentä muualla eikä ollut siksi sotkeutunut Somalian uskonnollisiin eikä klaanien välisiin kiistoihin. Jawari toimi valintansa jälkeen väliaikaisena presidenttinä syyskuun kuudenteentoista päivään asti. Jawari oli puhemiehenä huhtikuulle 2018, jolloin hän erosi tehtävästä. Jawari oli ajautunut erimielisyyksiin pääministeri Hassan Ali Khayren, joka syytti häntä lainsäädännön tahallisesta hidastamisesta. Jawari erosi kolmen viikon väittelyn jälkeen, kun parlamentti oli asettumassa pääministerin puolelle. 
Jawari oli uransa aikana avustanut usean Somalian perustuslain laadinnassa. Jawari oli monikielinen. Somalian lisäksi hän puhui myös arabiaa, italiaa, englantia ja norjaa.
Jawari kuoli kesäkuussa 2024 Mogadishussa sairauteen.
Capo Caccia

Capo Caccia on niemi Sardinian länsirannikolla, lähellä Algheron kaupunkia. Korkean kallioniemen päällä on majakka. Capo Caccialla on useita luolia, kuten Neptunuksen luola ("Grotta di Nettuno") ja Vihreä luola ("Grotta Verde").
Niemen vieressä on pieni Isola di Foradadan kalliosaari.
Arkangelin satama

Arkangelin satama (, LOCODE: RU ARH) on Venäjän Arkangelin alueen Arkangelin kaupungissa sijaitseva keskisuuri kauppasatama. Satama on tunnettu Venäjällä jo yli 400 vuoden ajan. Vaikka Vienanmeri jäätyy talvella, satama pidetään liikennöitävänä jäänmurtajien avulla.
Satama on jakautunut maantieteellisesti laajalle alueelle, laituripaikkoja on yhteensä miltei 200. Suurimmat aluspaikat on tarkoitettu enintään 253,4 metrin pituisille aluksille. Suurin sallittu syväys vaihtelee laituripaikan mukaan ja on enimmillään 9,2 metriä. Sataman tunnetuimpia osia ovat:
Sataman rahtimäärät.
Arkangelin sataman vuosittainen rahtimäärä:&lt;br&gt;
Alusrakennusrekisteri

Alusrakennusrekisteri on luettelo rakenteilla olevista aluksista. 
Alusrakennusrekisteri Suomessa.
Suomessa rakenteilla oleva alus voidaan haluttaessa merkitä alusrekisterin yhteydessä pidettävään alusrakennusrekisteriin, mikäli alus valmistuttuaan tulee täyttämään muut rekisteröinnille asetetut ehdot. Erillisestä alusrakennusrekisteristä määrätään vuonna 1993 annetussa alusrekisterilaissa (512/1993). Tätä aikaisemmassa alusrekisterilaissa (211/1927) oli siinäkin määräykset rakenteilla olevien alusten rekisteröinnistä, mutta käytännössä rekisteriviranomaiset pitivät tällaisten alusten luetteloa vain alusrekisterin liitteenä.
Alusrakennusrekisteri pohjautuu vuoden 1967 laivanrakennusta koskevaan kansainväliseen yleissopimukseen, jonka päätarkoituksena on säännellä kiinnityksen vahvistamista rakenteilla olevaan alukseen. Alusrakennusrekisteri toimii siten väliaikaisena rekisterinä, joka auttaa aluksen rakennusaikaisen rahoituksen järjestämistä. Kun alus on valmistunut, se siirretään varsinaiseen alusrekisteriin.
Alusrakennusrekisteriin merkitään aluksen tunnistetiedot, tiedot telakasta, rakennuspaikasta, arvioidusta valmistumisajasta, aluksen lajista ja mitoista, aluksen käyttötarkoitus, omistajat ja omistussuhteet, alukseen kohdistuvat kiinnitykset, ulosmittaukset ja muut vastaavat taloudellisesti tai juridisesti merkittävät seikat.
Aiheesta muualla.
Trafi.fi - Alusrakennusrekisteri
Historiarekisteri

Historiarekisteri sisältää tiedot aluksen aikaisemmasta omistuksesta ja käytöstä. 
Kansainvälinen terrorismi ja etenkin syyskuun 11. päivän tapahtumat vuonna 2001 vaikuttivat kansainvälisten merenkulkuun liittyvien sopimusten tarkistamiseen. Ihmishengen turvallisuudesta merellä vuonna 1974 tehtyyn kansainväliseen yleissopimukseen (SopS 11/1981) eli niin sanottuun SOLAS-yleissopimukseen hyväksyttiin joulukuussa 2001 pidetyssä diplomaattikonferenssissa uusia alusturvallisuutta ja turvatoimia tukevia kohtia. Aluksen historiatietojen jatkuva ylläpitäminen oli yksi näistä. 
Suomessa historiarekisterin pitämisestä määrättiin kesäkuussa 2004 annetulla lailla alusrekisterilain muuttamisesta. Historiarekisteriä pidetään sellaisista alusrekisteriin merkityistä suomalaisista matkustaja-aluksista ja bruttovetoisuudeltaan vähintään 500 olevista suomalaisista lastialuksista, jotka liikennöivät kansainvälisillä matkoilla. Rekisteröintivelvollisuus ei koske kalastusaluksia ja pienempiä lastialuksia. 
Historiarekisteri täydentää alusrekisterissä jo olevia tietoja. Rekisteristä käy ilmi muun muassa aluksen aikaisemmat lippuvaltiot, kotipaikat, omistajat, mahdolliset vuokraajat, luokituslaitos sekä tiedot aluksen turvallisuuden valvonnasta vastanneista viranomaisista.
Jumalaiset JaJasiskot

Jumalaiset JaJasiskot (esiintyy myös suomenkielisillä nimillä Jumalaiset Ja Ja siskot ja Jumalaiset jajasiskot; ) on Callie Khourin ohjaama ja käsikirjoittama yhdysvaltalainen draamakomediaelokuva, joka sai ensi-iltansa vuonna 2002.
Elokuvan pääosissa ovat Ellen Burstyn, Ashley Judd, Sandra Bullock, James Garner ja Maggie Smith.
"Jumalaiset JaJasiskot" perustuu Rebecca Wellsin romaaneihin "Divine Secrets of the Ya-Ya Sisterhood" (1996) ja "Little Altars Everywhere" (1998).
"Jumalaiset JaJasiskot" sai ensi-iltansa 7. kesäkuuta vuonna 2002 Yhdysvalloissa.
Juoni.
Siddalee Walker (Sandra Bullock), kuuluisa newyorkilainen näytelmäkirjailija, antaa haastattelun "Time"-lehdelle ja raivostuttaa haastattelullaan etelässä asuvan Vivi-äitinsä; Siddalee kertoi haastattelussaan saavansa inspiraatiota onnettomasta lapsuudestaan. Siddalee ja Vivi riitelevät pahasti puhelimessa, jonka seurauksena Vivin ystävät (JaJasisko-jäsenet) kidnappaavat Siddaleen New Yorkista ja tuovat hänet takaisin etelän ”kotiin”, missä he toivovat selittävänsä hänelle äitinsä menneisyyden ja näin korjatakseen äidin ja tyttären välirikon.
Vastaanotto.
Elokuvalla on Rotten Tomatoes -sivustolla 44 prosentin ”mätä”-arvosana.
"Jumalaiset JaJasiskot" tuotti Yhdysvalloissa yli 69,6 miljoonaa dollaria ja 4,3 miljoonaa dollaria ulkomailla, eli yhteensä 73,8 miljoonaa dollaria.
At the Gate of Sethu

At the Gate of Sethu on yhdysvaltalaisen death metal -yhtyeen Nilen seitsemäs studioalbumi. Se on julkaistu vuonna 2012 levymerkillä Nuclear Blast.
Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 37.
Victor Moses

Victor Moses (s. 12. joulukuuta 1990 Kaduna) on nigerialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan laitahyökkääjä tai -puolustaja. Hän edusti pitkään Englannin Valioliigan Chelseaa, mutta oli lainalla useissa seuroissa. Syyskuussa 2025 hän on ilman seuraa.
Seurajoukkueura.
Moses aloitti ammattilaisuransa Crystal Palacessa jossa pelasi vuosina 2007–2010 kaikkiaan 58 ottelua Englannin Mestaruussarjassa. Hän siirtyi tammikuussa 2010 kolmen miljoonan euron siirtosummalla Wiganiin, jossa pelasi 74 valioliigaottelua ennen 11,5 miljoonan euron siirtoa Chelseaan elokuussa 2012. Hän debytoi avauskaudellaan Chelseassa sekä Mestarien liigassa että Eurooppa-liigassa, jossa teki kuudessa pelaamassaan ottelussa neljä maalia Chelsean voittaessa mestaruuden. Hän pelasi lainalla Liverpoolissa kauden 2013–2014 ja Stokessa kauden 2014–2015 pelaten kummassakin 19 valioliigaottelua. Seuraavalla kaudella hän oli lainalla West Hamissa, jossa pelasi 21 pääsarjaottelua.
Moses pelasi kaudella 2016–2017 Chelseassa 34 valioliigaottelua ja teki kolme maalia Chelsean voittaessa mestaruuden. Seuraavalla kaudella hän oli voittamassa FA Cupia pelattuaan kolme viimeistä ottelua. Liigapelejä tuolla kaudella kertyi 28, mutta syyskaudella 2018 vain kaksi. Hän pelasi Chelsean-vuosinaan Mestarien liigassa kahdeksan ottelua ja teki yhden maalin. Eurooppa-liigan kahdeksassa ottelussa hän viimeisteli neljä maalia. Hän siirtyi tammikuussa 2019 puolentoista vuoden lainasopimuksella Turkin Superliigan Fenerbahceen, jossa hän pelasi 20 Turkin Superliigan ottelua ja teki viisi maalia. Eurooppa-liigassa hän pelasi kaksi ottelua. Sittemmin hän on pelasi lainalla Italiassa Inter Milanossa 12 ottelua Serie A:ssa ja viisi peliä Eurooppa-liigassa. Lokakuussa 2020 hän siirtyi lainalle Venäjän Valioliigan Moskovan Spartakinin, ja siirto vakinaistettiin seuraavana kesänä. Hän pelasi kesään 2024 mennessä kaikkiaan 70 Venäjän pääsarjaottelua ja teki yhdeksän maalia. Eurooppa-liigassa hän pelasi kuusi ottelua ja teki yhden maalin. Hän voitti Venäjän Cupin 2022. Kaudella 2024–2025 hän pelasi Englannin mestaruussarjan Lutonissa 18 ottelua ja teki yhden maalin. Tämän jälkeen hän on ollut ilman seuraa.
Maajoukkueura.
Moses on pelannut Englannin alle 16-, 17-, 19- ja 21-vuotiaiden maajoukkueissa, mutta valitsi synnyinmaansa Nigerian aikuisten tasolla. Ensimmäisen A-maaottelunsa hän pelasi Afrikan-mestaruuskilpailujen karsintaottelussa Ruandaa vastaan helmikuussa 2012. Ensimmäiset kaksi maaottelumaaliaan hän teki Liberiaa vastaan saman vuoden lokakuussa. Hän pelasi viimeiset viisi ottelua Nigerian voittaessa Afrikan-mestaruuden 2013. Hän pelasi MM-kilpailuissa kaksi ottelua 2014 ja kolme ottelua 2018.
Oi kuusipuu

Oi kuusipuu () on saksalaisperäinen suosittu joululaulu, joka on omistettu joulukuuselle.
Laulun melodia on saksalainen kansansävelmä, jonka ikää tai alkuperää ei varmuudella tiedetä. Se on mahdollisesti peräisin 1500- tai 1600-luvun Westfalenista. Nuotit ilmestyivät ensimmäisen kerran painettuina vuonna 1799 kahdessa saksalaisessa laulukirjassa. Laulun ensimmäisen säkeistön sanat julkaisi ensimmäisenä August Zarnack vuonna 1820, ja hänet on joskus mainittu myös itse sanoittajaksi, mutta todennäköisemmin hän mukaili sanat vanhasta kansanlaulusta. Toisen ja kolmannen säkeistön sanat lisäsi vuonna 1824 Ernst Anschütz. Joulukuuset olivat noihin aikoihin jo yleistyneet Saksassa. Laulun sanat on suomentanut Matti Pesonen.
"Tannenbaum" tarkoittaa alkujaan saksaksi jalokuusta eli pihtaa, mutta sana on myöhemmin vakiintunut tarkoittamaan joulukuusta.
Samalla sävelellä lauletaan myös useiden Yhdysvaltain osavaltioiden viralliset laulut: Marylandin ”Maryland, My Maryland”, Iowan ”The Song of Iowa” ja Michiganin ”Michigan, My Michigan” (epävirallinen). Myös brittiläinen työväenlaulu ”Punalippu” käyttää samaa säveltä.
Zeppelin ”1830”

Zeppelin ”1830” on vuonna 1930 ilmalaiva Graf Zeppelinin Suomen vierailun johdosta valmistetun postimerkin virhepainama. Se on kenties Suomen tunnetuin yksittäinen postimerkki.
Zeppelin-merkki.
Posti- ja lennätinlaitos ei ehtinyt 24. syyskuuta 1930 tapahtunutta Graf Zeppelinin Helsingin vierailua varten julkaisemaan siitä omaa postimerkkiä. Sen sijaan painettiin aikaisemmin samana vuonna ilmestyneeseen Saimaa-aiheiseen yleismerkkiin teksti "ZEPPELIN 1930". Merkkejä käytettiin muun muassa Graf Zeppelinin mukana ulkomaille lähteneissä postilähetyksissä, joita ilmalaiva kuljetti noin 8 500 kappaletta.
Zeppelin-lisäpainama painettiin 500 arkkiin, joista kussakin oli 100 Saimaa-postimerkkiä. Yhteensä Zeppelin-merkkejä painettiin 50 000 kappaletta. Inhimillisen erehdyksen vuoksi jokaisen arkin yhteen merkkiin tuli väärä vuosiluku 1830. Virheellinen lisäpainama oli arkin järjestyksessään 86. postimerkissä. Zeppelin-postimerkkejä oli myynnissä ainoastaan Helsingissä. Arkeista ehdittiin myymään noin puolet ennen virheen havaitsemista. Tämän jälkeen annettiin määräys irrottaa jokaisesta arkista väärän vuosiluvun sisältävä merkki ja palauttaa ne Postin pääkonttoriin. Postimuseon kokoelmissa on nykyään joitakin ehjiä Zeppelin-arkkeja sekä yli sata yksittäistä arkeista irroitettua merkkiä.
Virhepainamamerkin arvo.
Tavallisen postituoreen (leimaamattoman) ja virheettömän Zeppelin-merkin arvo on nykyään postimerkkikauppiailla noin 80-140 euroa, luetteloarvon (Norma 179) ollessa 120 euroa, yksityiset voivat myydä merkkiä huutokauppa-alustoilla huomattavasti halvemmalla. 1830-virhepainamamerkin luetteloarvo (Norma 179V) on 2 500 euroa. Vuonna 2010 myytiin huutokaupassa 3 100 eurolla yhdeksän merkin ryhmä, joista keskimmäisessä oli virhepainama. Postilähetyksessä olleesta virhepainamamerkistä on maksettu korkeimmillaan (2016) yli 15 000 euroa. 
Täydestä arkista maksettiin vuoden 2018 maaliskuussa 9 000 euroa. 
Väärennökset.
Zeppelin-virhepainamasta on olemassa myös väärenteitä. Vanhimmat niistä ovat helposti erotettavissa, koska ne on painettu vuoden 1932 Saimaa-merkille. Ne eroavat väriltään vuoden 1930 vaaleanharmaanvioletista merkistä. Tavallisesta Zeppelin-lisäpainamasta on lisäksi liikkeellä aitoudeltaan kyseenalaisia merkkejä, jotka on leimattu Graf Zeppelinin vierailua myöhemmin. Kaikissa aidoissa on päivämääränä 24.9.1930.
Postimuseo

Postimuseo on vuonna 1926 perustettu erikoismuseo, joka esittelee Suomen postilaitoksen historiaa. Museo sijaitsee Tampereella museokeskus Vapriikin yhteydessä.
Postimuseo ei ole ollut aina samalla paikalla. Sotavuosina kokoelmat olivat varastoituna. Vuosina 1954–1958 ne olivat esillä Vaasassa. Vuodesta 1995 lähtien museo sijaitsi Helsingin Postitalossa, jossa se lopetti toimintansa 21. kesäkuuta 2012. Postimuseo avattiin uudelleen Tampereella syyskuussa 2014.
Postimuseon omisti aikaisemmin Posti Group edeltäjineen, mutta Tampereelle muuton yhteydessä sen omistajaksi tuli tarkoitusta varten perustettu Postimuseosäätiö. Postimuseosäätiön tehtävä on Postimuseon ylläpitäminen ja kehittäminen sekä suomalaisen postitoiminnan ja sen pohjalta syntyneiden tieto- ja tavaraliikenteen muotojen kulttuuriperinnön säilyttäminen ja esittäminen. Postimuseosäätiö vastaa palvelusopimuksella Posti Group Oyj:n yrityshistoriaan liittyvistä säilytys-, esitys- ja tietopalveluista. Loppuvuodesta 2024 Postimuseossa on 19 vakituista ja määräaikaista työntekijää.
Vuonna 1997 perustettu Postimuseon ystävät ry tukee museon toimintaa, lisää Postimuseon tunnettavuutta, edistää toimialan harrastajien välistä yhteistyötä ja syventää postihistorian tuntemusta.
Kokoelmat.
Postimuseossa on noin 9 000 esineen kokoelma, joka esittelee Suomen postilaitoksen kehitystä 1600-luvulta nykypäivään. Postitoimintaan liittyvän esinekokoelman lisäksi museossa on kaikki suomalaiset postimerkit käsittävä postimerkkikokoelma, kuva-arkisto sekä yleisölle avoin kirjasto, joka sijaitsee osoitteessa Häkiläpolku 3, 33100 Tampere. Postimuseon kirjasto on Suomen ainut filateelinen erikoiskirjasto. 
Postimuseo tallettaa myös postimerkkien suunnittelu- ja tuotantotyössä syntyvää aineistoa: taideluonnoksia, työpiirroksia, koevedoksia, värinäytteitä ja painoarkkeja. Kokoelmissa on myös arvoleima- eli ehiökuoria sekä ehiöpostikortteja sekä lahjoituksena saatuja erilaisia filateelisia näyttelykokoelmia.