tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Viettelysten vaunu (televisioelokuva)

Viettelysten vaunu () on vuonna 1995 ensi kerran esitetty Glenn Jordanin ohjaama ja tuottama yhdysvaltalainen televisioelokuva, joka on lajityypiltään draama. "Viettelysten vaunun" pääosissa ovat Jessica Lange, Alec Baldwin, John Goodman ja Diane Lane. Lange voitti Golden Globen roolisuorituksestaan.
"Viettelysten vaunu" perustuu Tennessee Williamsin Pulitzer-palkinnolla palkittuun "Viettelyksen vaunu" -näytelmään (1947).
"Viettelysten vaunun" kuvaukset alkoivat 7. helmikuuta ja päättyivät 21. maaliskuuta 1995. "Viettelysten vaunu" esitettiin ensi kerran 29. lokakuuta 1995 Yhdysvalloissa CBS-kanavalla. Myöhemmin elokuva julkaistiin VHS:lle 14. toukokuuta vuonna 1996 ja DVD:lle 22. maaliskuuta vuonna 2011.
Juoni.
"Viettelysten vaunu" kertoo Blanche DuBois -nimisestä (Jessica Lange) opettajattaresta, joka matkustaa raskaana olevan sisarensa, Stellan (Diane Lane), luokse New Orleansiin. Stella on avioitunut yhdysvaltalais-puolalaisen Stanley Kowalskin (Alec Baldwin) kanssa. Stanley ja Blanche eivät tule toimeen keskenään. Blanche on menettänyt sekä hänen että sisarensa perinnön, jonka seurauksena Stanley raivostuu, sillä aviomiehenä hän pitää oikeutenaan osuutta Stellan perintöön. Haavemaailmoissa elävä Blanche aloittaa suhteen Kowalskien tuttavan Harold "Mitch" Mitchellin (John Goodman) kanssa. He suunnittelevat jopa avioitumista, mutta suhde kariutuu. Stanley sai nimittäin selville, että Blanchella on ollut suhde alaikäisen oppilaansa kanssa, ja paljastanut sen. Stella lähtee sairaalaan, kun synnytys alkaa. Stanley, joka on onnellinen isäksi tulemisesta, palaa kotiinsa ja alkaa juomaan. Omassa haavemaailmoissaan oleva Blanche vieraantuu todellisesta maailmasta yhä enemmän. Humalassa oleva Stanley raiskaa Blanchen, joka menettää järkensä lopullisesti, ja hänet viedään psykiatriseen sairaalaan.
Tausta.
Alkuperäistä näytelmää esitettiin New Yorkin Broadwaylla Ethel Barrymore Theaterissa. Näytelmän ensi-ilta oli 3. joulukuuta 1947, ja sitä esitettiin 855 esitystä, kunnes se suljettiin 17. joulukuuta 1949. Näytelmässä Blanche DuBoisia näytellyt Jessica Tandy sai Tony-ehdokkuuden parhaasta naispääosasta vuonna 1948. "Viettelysten vaunusta" on tehty ja esitetty monta eri tuotantoa Broadwaylla.
Jessica Lange ja Alec Baldwin olivat näytelleet samat roolit Broadwaylla vuonna 1992. Vuoden 1992 "Viettelysten vaunu" -tuotanto sai ensi-iltansa Ethel Barrymore Theatressa 12. huhtikuuta, ja sitä esitettiin 137 esitystä. Näytelmän viimeinen esitys oli 9. elokuuta 1992. Baldwin oli roolistaan ehdolla parhaan miespääosan Tony-palkintoon, ja Lange voitti roolisuorituksestaan Theatre World -palkinnon.
Lora

Lora, oikealta nimeltään Laura Petrescu (23. heinäkuuta 1982 Vaslui), on romanialainen laulaja. Hän lauloi Wassabi-yhtyeessä ennen soolouralle siirtymistä. Hänen ensimmäinen singlensä, ”Release the Pain” julkaistiin vuonna 2009.
Vuonna 2010 Lora osallistui Romanian Euroviisukarsintoihin yhdessä Sonny Flamen kanssa. Hän on esiintynyt myös Akcentin kanssa.
Daniel Dolenc

Daniel Dolenc (s. 10. elokuuta 1993 Espoo) on suomalainen koripalloilija, joka pelaa Liettuan pääsarjassa BC Mažeikiaissa. Aikaisemmin Dolenc on edustanut Korisliigassa BC Nokiaa, Kouvoja, Espoon Honkaa sekä Karhubasketia. Lisäksi Dolenc on pelannut Itävallan pääsarjaa Swans Gmundenissa sekä Ranskan kolmostason NM1-sarjaa Les Sables Vendéessa.
Dolenc on voittanut Itävallan mestaruuden kaudella 2021−2022. BC Nokiassa pelatessaan hän saavutti SM-pronssia kaudella 2015–2016. Dolenc on pelannut urallaan 12 miesten maaottelua ja 114 nuorten maaottelua.
Ura.
Dolenc on Espoo Basket Teamin kasvatti ja hän edusti seuran juniorijoukkueita kauden 2009–2010 loppuun asti. Vuonna 2010 hän siirtyi Espoon Honkaan, joiden juniorijoukkueissa hän voitti ensimmäisenä kautenaan A-nuorten Suomen-mestaruuden. Lisäksi hän debytoi seuran paidassa Korisliigassa kaudella 2010–2011, vaikka pelasikin enemmän seuran kehitysjoukkueessa I-divisioonassa.
Dolenc edusti seuraa vuoteen 2013 asti, jolloin hän siirtyi Kouvoihin. Hänellä oli jo voimassa oleva sopimus Hongan kanssa kaudesta 2013–2014, mutta osapuolet purkivat sopimuksen. Vuosina 2015–2020 Dolenc edusti BC Nokiaa. Toukokuussa 2022 Dolenc teki kaksivuotisen sopimuksen Karhu Basketin kanssa.
Briitta Koskiaho-Cronström

Briitta Liisa Koskiaho-Cronström, vuoteen 1994 "Koskiaho", o.s. "Lehto" (s. 1941) on suomalainen yhteiskuntatieteilijä. Hän oli Tampereen yliopiston sosiaalipolitiikan professori. Hänen tutkimusaiheitaan ovat hyvinvointi, kaupunkisuunnittelu, ympäristö- ja asuntopolitiikka, vanhusten asema, jatkuvuuden ja muutoksen problematiikka japanilaisessa yhteiskunnassa ja yhteiskunnallinen rakennemuutos Euroopassa.
Koskiaho valmistui yhteiskuntatieteiden tohtoriksi 1969 Yhteiskunnallisesta korkeakoulusta (nyk. Tampereen yliopisto). Hän oli yhteiskuntapolitiikan apulaisprofessori 1970–1972 Jyväskylän yliopistossa, sosiaalipolitiikan apulaisprofessori 1972–1980 Tampereen yliopistossa ja sosiaalipolitiikan professori 1980–2004 Tampereen yliopistossa. Hän jäi eläkkeelle 2005.
Vicent Ferrer

Vicent Ferrer (n. 1350–1419) oli espanjalainen dominikaanimunkki, joka ponnisteli kirkon yhtenäisyyden puolesta. 
Ferrer matkusti vuosikymmenien ajan Euroopassa ja julisti evankeliumia. Hän käännytti monia. Kerrotaan, että hän ei ollut opetellut muuta kieltä kuin valenciaa, mutta sai kielillä puhumisen lahjan. Hänet kanonisoitiin pyhäksi vuonna 1455.
Joose Vilkuna

Frans Josef (Joose) Vilkuna (4. lokakuuta 1905 Nivala – 4. joulukuuta 1989 Nivala) oli suomalainen maanviljelijä ja eräkirjailija.
Joose Vilkunan vanhemmat olivat talollinen, maallikkosaarnaaja August Vilkuna (1871–1931) ja meijerska Anna Nikula. Hänen vanhempi veljensä oli akateemikko Kustaa Vilkuna ja setänsä kirjailija Kyösti Wilkuna. Vilkuna kävi Raudaskylän kristillisen kansanopiston ja Kauhavan maamieskoulun. Vuonna 1931 hän sai haltuunsa isänsä jälkeen Vilkunan sukutalon. Hän sai tilan kuntoon ja muun muassa ojitti tilan metsiä saadakseen ne paremmin tuottaviksi. 1930-luvulla Vilkuna oli mukana suojeluskunnan ja IKL:n paikallisessa toiminnassa. Talvisodan aikana hän oli hevoskolonnan vääpelinä Kenttätykistörykmentti 9:ssä ja jatkosodassa hän oli Kenttätykistörykmentti 4:ssä patteriston vääpelinä.
Sodan jälkeen Joose Vilkuna perusti Vilkunan tilan yhteyteen tiilitehtaan, joka toimi kymmenisen vuotta. Hän oli myös mukana perustamassa salaojaputkia valmistanutta "Nivalan Savi Oy":tä ja Nivalan kirkonkylään vesijohtoyhtiötä. Vilkuna oli Pellervo- ja Metsälehti-lehtien vakinainen avustaja ja kirjoitti muihinkin lehtiin. Hän kirjoitti eräaiheisia pakinoita ja juttuja, joita julkaistiin myös kirjoina. Kotiseututyön harrastajana tunnettu Vilkuna suunnitteli Nivalaan kaksi muistomerkkiä. Nivalan ensimmäisen kirkon, Sarparannan saarnahuoneen, muistomerkin hän suunnitteli veljensä Kustaa Vilkunan kanssa 1956. Vuonna 1966 hän suunnitteli Nivalan Pirttirannalle pystytetyn Niilo Kustaa Malmbergin muistomerkin.
O Pioneers!

O Pioneers! on Glenn Jordanin ohjaama ja tuottama yhdysvaltalainen televisioelokuva, joka perustuu Willa Catherin "O Pioneers!" -romaaniin vuodelta 1913. "O Pioneers!" ensiesitettiin vuonna 1992, ja se on genreltään draama. Televisioelokuvan pääosassa on Jessica Lange, joka sai roolisuorituksestaan Alexandra Bergsonina Golden Globe -ehdokkuuden.
"O Pioneers!" on antologisen televisiosarjan "Hallmark Hall of Famen" jakso. "O Pioneers!" on "Hallmark Hall of Famen" 41. tuotantokauden toinen jakso. "O Pioneers!" esitettiin ensimmäistä kertaa CBS-kanavalla 2. helmikuuta vuonna 1992. "O Pioneers!" julkaistiin Yhdysvalloissa VHS:lle 17. syyskuuta 1992 ja DVD:lle 22. huhtikuuta 2003.
Willa Catherin "O Pioneers!" -romaanin pohjalta on tehty toinen sovitus, "O Pioneers!", joka on televisioelokuva vuodelta 1991. Vuoden 1991 sovituksessa Mary McDonnell näyttelee Alexandra Bergsonin roolin.
Juoni.
"O Pioneers!" kertoo 1900-luvun alun ruotsalaisesta maahanmuuttajaperheestä Nebraskassa. Perheen isä kuolee ja jättää perheen maatilan tyttärelleen. Hän tekee parhaansa maatilan töissä, kun monet muut luovuttavat ja lähtevät.
Tuotanto.
"O Pioneers!" -televisioelokuvan kuvaukset alkoivat 4. kesäkuuta vuonna 1991. Televisioelokuva kuvattiin Nebraskan Johnstownissa ja Lincolnissa. Kuvaukset päättyivät 1. heinäkuuta 1991. Hallmark Hall of Fame Productions, Lorimar Television ja Prairie Films toimivat televisioelokuvan tuotantoyhtiöinä.
Kapteeni Singletonin seikkailut

Kapteeni Singletonin seikkailut eli Kapteeni Singleton ("The Life, Adventures and Piracies of the Famous Captain Singleton") on englantilaisen kirjailijan Daniel Defoen romaani vuodelta 1720. Teoksen ensimmäisen suomennoksen on englannista lyhennellen tehnyt Väinö Hämeen-Anttila. Lyhentämättömän toisen suomennoksen on tehnyt Jukka Kemppinen.
Kirja kertoo Bob Singleton -nimisestä miehestä, joka kidnapattiin pienenä lapsena. Hänet kasvatti romaniäiti. Hän päätyy kirjassa merimieheksi, ja useiden aluksenvaihdosten jälkeen hänet karkotetaan laivaltaan Madagaskarin saarelle. Ensimmäinen puoli kirjasta käsittelee hänen ja muun karkotetun laivaväen matkaa Afrikan halki Englantiin. Toinen puoli käsittelee Singletonin elämää merirosvona.
Rivnen ydinvoimalaitos

Rivnen ydinvoimalaitos () on Ukrainan Rivnen alueen länsirajalla kulkevan, pienen Styrjoen äärellä, aivan Varašin kaupungin koillispuolella sijaitseva ydinvoimalaitos. Voimalaitos kantaa aluekeskuksen nimeä, vaikka Rivnen kaupunkiin on linnuntietä noin 82 kilometrin matka. Voimalaitoksen omistaa ja sen toiminnasta vastaa Ukrainan valtion Energoatom-yhtiö (). 
Voimalassa oli vuoden 2014 huhtikuussa toiminnassa neljä venäläisvalmisteista, painevesityyppistä reaktoriyksikköä. Ensimmäiset kaksi VVER-440-tyyppistä yksikköä kytkettiin tuotantokäyttöön vuosina 1980 ja 1981, ja kolmosyksikkö, suurempitehoinen VVER-1000 vuonna 1986. Nelosyksikön rakentaminen keskeytettiin vuonna 1990, mutta rakentamista jatkettiin vuonna 1993. Lokakuussa 2004 neljäs, VVER-1000 -tyyppinen voimalayksikkö otettiin tuotantoon. Yksiköiden nettosähkötehot ovat valmistumisjärjestyksessä 420 MW, 415 MW, 1000 MW ja 1000 MW. Koko Rivnen ydinvoimalaitoksen teho on siis 2835 megawattia.
Koska Rivnen ydinvoimalaitos ei sijaitse suuren ja kylmän vesistön äärellä, lauhdevoimalan turbiinin läpi ajetun ja paineistetun höyryn jäähdytys (tiivistys vedeksi) pitää ratkaista muuten. Siksi kuhunkin reaktoriyksikköön liittyy 1-2 lauhdutustornia.
Kansainvälisen ydinenergiajärjestö IAEA:n mukaan Ukrainan neljällä ydinvoimalaitoksella tuotettiin vuonna 2013 noin 78 000 GWh sähköä, joka oli 43,6 prosenttia Ukrainan sähköntuotannosta tuona vuonna.
Hans Haataja

Hans Valdemar Haataja (14. syyskuuta 1932 Helsinki – 26. joulukuuta 2012) oli suomalainen elokuvaaja, käsikirjoittaja ja elokuvaohjaaja, joka erikoistui mainoselokuviin ja muihin lyhyisiin tilauselokuviin.
Hans Haataja tuli elokuva-alalle 1952 ja nousi Filmitalo-tuotantoyhtiössä Suomen ensimmäiseksi erityisesti mainoselokuvista tunnetuksi ohjaajaksi. Sieltä Haataja siirtyi osakkaaksi Filmi-Jattaan, jonka tytäryhtiö FJ-filmi tuotti Mikko Niskasen erinomaisesti menestyneen elokuvan "Käpy selän alla" (1966). Elokuvasta ansaitsemillaan tuotoilla Haataja ja Filmi-Jatan toimitusjohtajana toiminut Kyösti Varesvuo perustivat Crea-Filmi Varesvuo Haataja Oy:n, josta kehittyi Suomen suurimpiin kuulunut mainoselokuvien ja video-ohjelmien tuotantoyritysten ryhmä.
Vuonna 1966 Haatajan Suomen Pankkiyhdistykselle ohjaama, nuorille rahankäyttöä opastava lyhytelokuva "Ensimmäinen tilipäivä" sai parhaan lyhytelokuvan Jussi-palkinnon. Finnairin uutta New Yorkin reittiä mainostava ”Omena” voitti ensimmäisenä suomalaisena mainoselokuvana Kultaisen leijonan Cannesin mainosfestivaaleilla 1969. Sen Haataja suunnitteli yhdessä mainostoimisto SEKin Eero Kinnusen kanssa. Heidän yhteistyötään oli myös Seija Tynin esittämän Supertyttö-hahmon varaan rakentuva Shell-huoltamoiden kampanja ”Mieheni on Supermies” 1960-luvun puolessavälissä.
Haataja oli kolmas elokuvaneuvoksen arvonimen saajista.
Tert-butyylilitium

tert-Butyylilitium (C4H9Li) on eräs litiumin muodostamista organometalliyhdisteistä eli organolitiumyhdisteistä. Se on vahva emäs, jota käytetään orgaanisissa synteeseissä.
Ominaisuudet.
tert-Butyylilitium on huoneenlämpötilassa valkoinen kiteinen aine, joka sublimoituu kuumennettaessa. Yhdiste hajoaa 140 °C:n lämpötilassa litiumhydridiksi ja 2-metyylipropeeniksi. Se reagoi erittäin voimakkaasti myös veden ja muiden proottisten liuottimien kanssa. tert-Butyylilitium liukenee hyvin hiilivetyihin ja eettereihin, mutta reagoi eetterienkin kanssa. Reaktiivisuudeltaan yhdiste on voimakkaampi ja emäksisempi verrattuna isomeereihinsä n-butyylilitiumiin ja sek-butyylilitiumiin. Hiilivetyliuoksissa yhdiste muodostaa muiden organolitiumyhdisteiden tavoin aggregaatteja ja esiintyy tyypillisesti tetrameereinä.
Valmistus ja käyttö.
tert-Butyylilitiumia valmistetaan tyypillisesti metallisen litiumin ja tert-butyylikloridin välisellä reaktiolla. Liuottimina käytetään hiilivetyjä ja yhdiste myydään tyypillisesti pentaani- tai heksaaniliuoksena.
tert-Butyylilitium on erittäin voimakas emäs ja sitä käytetään tähän tarkoitukseen orgaanisen kemian synteeseissä muun muassa litiointireaktioissa ja vaihtolitioinneissa, joissa se reagoi alkyylihalogenidien kanssa muodostaen muita alkyylilitiumyhdisteitä. tert-Butyylilitiumia käytetään myös liittämään muihin yhdisteisiin tert-butyyliryhmiä. Näin valmistetaan muun muassa orgaanisten yhdisteiden suojaukseen käytettävää tert-butyylidimetyylisilyylikloridia. Trialkyyliboraanit reagoivat yhdisteen kanssa muodostaen litiumin trialkyyliborohydridejä.
Kyösti Varesvuo

Kyösti Varesvuo (22. marraskuuta 1932 Kiikoinen – 20. tammikuuta 2022 Helsinki) oli suomalainen elokuvatuottaja ja elokuvatuotantoalan yrittäjä, joka tunnettiin Crea-Filmi Oy:n ja myöhemmin Varesvuo Partners -nimellä toimineen filmi- ja videotuotantokonsernin perustajana. 1950-luvun lopulla elokuva-alalla aloittanutta Kyösti Varesvuota pidettiin uransa alussa yhtenä suomalaisen mainoselokuvan kaikkien aikojen parhaista käsikirjoittajista.
Varesvuo työskenteli 1950-luvulla Pelastakaa Lapset -järjestössä ja sitten Filmitalon (aiemmin Finlandia-Kuva) tuotantopäällikkönä. 1960-luvun puolivälissä hän oli toimitusjohtajana ja osakkaana Pentti Helanteen perustamassa Filmi-Jatta-tuotantoyhtiössä, jonka tytäryhtiö FJ-Filmi tuotti Mikko Niskasen elokuvan "Käpy selän alla". Erittäin hyvin menestyneestä elokuvasta ansaitsemillaan tuotoilla Varesvuo ja Filmi-Jatan pääkuvaajana ja yhtenä osakkaana toiminut Hans Haataja perustivat Crea-Filmi Oy:n, josta kehittyi Suomen suurin mainoselokuvien ja televisio-ohjelmien tuotantoyritysten ryhmä Varesvuo Partners. Crea-Filmi laajentui 1980-luvulla jälkituotantoon ja kalustovuokraukseen ja alkoi hankkia enemmistöosuuksia kilpailevista mainoselokuvayhtiöistä. Näitä olivat Pepe Teirikarin Elohopea-Filmi, Martti Tikan Woodpecker Film sekä Taina Kanthin, Frej Andersinin ja Tapani Päiväsen Filmitalli. 
1990-luvun lopulla Varesvuo laajensi televisio-ohjelmien ja pitkien elokuvien tuotantoon yritysniminä Crea Video, Matti Kyllösen Crea Sport Production sekä Filmiteollisuus ja sen tytäryhtiöt Filmiteollisuus Fine, Helsinki-filmi ja tamperelainen Ten Years Producion. Varesvuo Partners oli myös Roope Lehtisen Moskito Televisionin, Henkka Hyppösen Van Der Median ja Liisa Akimofin Production Housen osakkaana. Varesvuon yrityksiin kuului myös klassisen musiikin äänilevyjä tuottava Ondine. 1990-luvun lopulla Varesvuo Partners myytiin Talentumille, joka myi sen Capman-pääomasijoitusyhtiölle 2008.
Vuonna 1966 Varesvuon käsikirjoittama lyhytelokuva "Ensimmäinen tilipäivä" sai parhaan lyhytelokuvan Jussi-palkinnon. Varesvuolle myönnettiin elokuva-alan hopeinen ansiomerkki 1984. Varesvuo toimi pitkään Filmikamarin hallituksessa.
Luontovalokuvaaja Markus Varesvuo on Kyösti Varesvuon poika.
Energianeuvos

Energianeuvos on Suomessa tasavallan presidentin myöntämä arvonimi, joka kuuluu 2. ryhmään. Arvonimestä maksettavan veron määrä on joko .
Arvonimi myönnettiin ensimmäisen kerran vuonna 1982, jolloin sen sai toimitusjohtaja Aulis Hiekko. Vuoteen 2019 mennessä energianeuvoksen arvonimi on myönnetty 31 henkilölle.
Liikenneneuvos

Liikenneneuvos on Suomessa tasavallan presidentin myöntämä arvonimi, joka kuuluu 2. ryhmään. Arvonimestä maksettavan veron määrä on joko .
Arvonimi myönnettiin ensimmäisen kerran vuonna 1960. Ensimmäinen saaja oli turkulaisen Matka-Autot Oy:n perustaja ja toimitusjohtaja Uuno Mikael Heinonen. Vuosien 1918–2013 aikana liikenneneuvoksen arvonimi on myönnetty 61 henkilölle.  
Liikenneneuvoksen arvonimen saajien tyypillinen ammatti on liikennöitsijä tai toimitusjohtaja. Suomen Kuorma-autoliiton toimitusjohtajana vuosina 1955–1984 toiminut Toivo Ruotsalainen oli ensimmäinen, joka sai liikenneneuvoksen arvonimen vuonna 1972 ilman yrittäjätaustaa.
Matkailuneuvos

Matkailuneuvos on Suomessa tasavallan presidentin myöntämä arvonimi, joka kuuluu 2. ryhmään. Arvonimestä maksettavan veron määrä on joko .
Arvonimi myönnettiin ensimmäisen kerran vuonna 1983. Vuosien 1918–2013 aikana matkailuneuvoksen arvonimi on myönnetty viidelle henkilölle.
Merenkulkuneuvos

Merenkulkuneuvos () on Suomessa tasavallan presidentin myöntämä arvonimi, joka kuuluu 2. ryhmään. Arvonimestä maksettavan veron määrä on joko .
Arvonimi myönnettiin ensimmäisen kerran vuonna 1920. Vuosien 1918–2013 aikana merenkulkuneuvoksen arvonimi on myönnetty 38 henkilölle.
Metsäneuvos

Metsäneuvos on Suomessa tasavallan presidentin myöntämä arvonimi, joka kuuluu 2. ryhmään. Arvonimestä maksettavan veron määrä on joko .
Arvonimi myönnettiin ensimmäisen kerran vuonna 1934 piirikuntapäällikkö Atri S. Arimolle. Vuosien 1918–2014 aikana metsäneuvoksen arvonimi on myönnetty 139 henkilölle.
Viestintäneuvos

Viestintäneuvos on Suomessa tasavallan presidentin myöntämä arvonimi, joka kuuluu 2. ryhmään. Arvonimestä maksettavan veron määrä on joko .
Arvonimi myönnettiin ensimmäisen kerran vuonna 1991.
Sourunniemen kalliomaalaus

Sourunniemen kalliomaalaus sijaitsee Saimaalla Puumalassa Etelä-Savossa. Kalliomaalaus on ajoitettu kivikauteen ja se löytyi vuonna 2004.
Kallio ja sen sijainti.
Saimaan Haapaselän etelärannalla, noin 7 kilometriä Puumalasta, työntyy pohjoiseen Sourunniemi. Niemen länsipuolella rannasta (ei aivan vedestä) nousee huomattava kalliojyrkänne, joka on 200 metriä pitkä. Kallion pohjoisosassa aivan rantapuuston takana sijaitsee maalauskohta noin 3 metrin korkeudella maasta mitattuna ja 7 metriä Saimaan vedenpinnasta mitattuna. Paikalle johtaa polku.
Maalaus.
Maalaus on varsin pieni ja ainoa tunnistettava kuvio esittää ihmishahmon yläosaa. Hahmolla vaikuttaisi olevan kolmiomainen pää samalla tavalla kuin Uittamon II ja Keltavuoren kuvioilla. Päästä kulkee vielä alaspäin vartaloviiva, mutta käsien ja jalkojen asennot jäävät arvaillujen varaan. Hahmon alapuolella näkyy heikosti punaväriä ja rytmikästä viivanvetoa, mutta kuvioista ei saa selvää. Vaikutelmaksi jää kolmioita rivissä, jota tukee vaakaviiva.
Maalauksen ajoitus perustuu kahteen asiaan. Maalauksen on voinut tehdä ainoastaan veden pinnan tasolta veneestä tai jäällä seisoen, joten Saimaan esihistoriallinen vedenkorkeus määrittää sen ajoituksen. Toisaalta myös kuvion motiivi on sama kuin Keltavuoren- ja Uittamonsalmen maalauksissa. Uittamonsalmen kuviolla vaikuttaisi olevan sama korkeus kuin Sourunniemen maalauksella. Onkin ehdotettu, että maalaus olisi tehty 5 200–5 000 vuotta sitten eli 3200–3000 eaa.
Kuilun hyppyrimäet

Kuilun hyppyrimäet on neljän käytössä olevan ja yhden puretun hyppyrimäen muodostama mäkihypyn suorituspaikka Siilinjärvellä.
Kuilun hyppyrimäet on tärkeä nuorten harjoittelupaikka lähellä Kuopiota. Puijon Hiihtoseura ja Siilinjärven Ponnistus tekevät tiivistä yhteistyötä mäkihypyssä ja yhdistetyssä, sillä seuran jäsenet harjoittelevat Puijon ja Kuilun hyppyrimäistä. Vuosittain huhtikuun ensimmäisenä viikonloppuna käydään perinteiset kilpailut, joihin on osallistunut muun muassa Matti Hautamäki ja Jens Salumäe.
Vuonna 2007 kolmen pienimmän hyppyrimäen alastulorinteeseen asennettiin muovitus.
K42.
Hyppyrimäen K-piste sijaitsee 42 metrissä ja HS-piste 46 metrissä.
Mäkiennätyksen kehittyminen (miehet).
Mäkiennätyksen 49,0 metriä on hypännyt Tuomas Ahonen.
Mäkiennätyksen kehittyminen (naiset).
Naisten mäkiennätyksen 42,0 metriä on hypännyt Emilia Vidgren.
K21.
Hyppyrimäen K-piste sijaitsee 21 metrissä, vauhtimäessä on peltilatu ja alastulorinteessä muovitus.
Mäkiennätyksen kehittyminen (miehet).
Mäkiennätyksen 22,0 metriä ovat hypänneet Juho Ojala, Jere Kukkonen, Zhu Honglin ja Miro Maaninka.
Mäkiennätyksen kehittyminen (naiset).
Naisten mäkiennätyksen 21,5 metriä ovat hypänneet Minja Korhonen, Elsa Thors ja Saara Ihantola.
Kesämäkiennätyksen kehittyminen (miehet).
Kesämäkiennätyksen 21,0 metriä on hypännyt Tomas Kuisma.
Kesämäkiennätyksen kehittyminen (naiset).
Naisten kesämäkiennätyksen 20,0 metriä on hypännyt Emilia Sorvisto.
Ilkka Herolan mäki.
Hyppyrimäen K-piste sijaitsee 17 metrissä, vauhtimäessä on peltilatu ja alastulorinteessä muovitus.
Mäkiennätyksen kehittyminen (miehet).
Mäkiennätyksen 17,5 metriä ovat hypänneet Aleksi Lappi, Niilo Toroi ja Topi Ikonen.
Mäkiennätyksen kehittyminen (naiset).
Naisten mäkiennätyksen 16,0 metriä ovat hypänneet Minja Korhonen ja Sofia Mattila.
Kesämäkiennätyksen kehittyminen (miehet).
Kesämäkiennätyksen 14,0 metriä on hypännyt Aatami Heinonen.
Kesämäkiennätyksen kehittyminen (naiset).
Naisten kesämäkiennätyksen 13,5 metriä on hypännyt Oosa Thure.
K8.
Hyppyrimäen K-piste sijaitsee 8 metrissä, vauhtimäessä on peltilatu ja alastulorinteessä muovitus.
Usva Kärnä

Usva Kärnä (s. 1982) on suomalainen näyttelijä, joka on valmistunut Pietarin valtiollisesta teatteritaiteen akatemiasta. Ennen teatteriopintoja hän opiskeli sirkusalaa Koulutuskeskus Salpauksessa. Kärnä on työskennellyt uransa aikana eri puolilla Suomea, muun muassa Ryhmäteatterissa, Helsingin Kaupunginteatterissa, Tampereen Työväen Teatterissa, Hämeenlinnan teatterissa ja Vaasan kaupunginteatterissa.
Usva Kärnä kuuluu vapaaseen teatteriryhmään Taskuteatteri Mimic, joka keskittyy eksentriseen teatteriin ja venäläiseen klovneriaan.
Vuonna 1997 Kärnä näytteli päähenkilöä nuorena Maria Ruotsalan 48-minuuttisessa Kettupäivien pääpalkinnon saaneessa televisioelokuvassa "Ruusutarha".
Laurent Gaudé

Laurent Gaudé (6. heinäkuuta 1972 Pariisi, Ranska) on ranskalainen näytelmä- ja romaanikirjailija.
Ura.
Hän aloitti uransa näytelmäkirjailijana vuosituhannen vaihteessa. Hänen näytelmiään on esitetty Ranskan lisäksi myös muun muassa Saksassa. Jo hänen toinen romaaninsa "La mort du roi Tsongor" sai Prix Goncourt des lycéens 2002 ja Prix des Libraires 2003. Hänen seuraava romaaninsa "Le soleil des Scorta" sai Goncourt-palkinnon ja Prix Jean Giono -palkinnon 2004.
Yksityiselämä.
Laurent Gaudé asuu Pariisissa yhdessä italialaisen puolisonsa kanssa. Hänellä on kaksi lasta.
Meindert van Buuren

Meindert van Buuren, Jr. (s. 5. tammikuuta 1995 Rockanje) on hollantilainen moottoriurheilija. Van Buuren aloitti karting-uransa vuonna 2004. Vuonna 2012 van Buuren kilpaili Formula Renault NEC -sarjassa sijoittuen sarjan 21:nneksi. Samana vuonna hän ajoi muutamia kilpailuja Eurocup Formula Renault -sarjassa. Vuonna 2012 van Buuren jatkoi molemmissa sarjoissa ollen NEC-sarjassa loppupisteissä 11:s saavuttaen kauden aikana yhden palkintosijan ja Eurocup -sarjassa hän sijoittui sarjan 32:nneksi. Vuonna 2013 van Buuren ajoi Auto GP World Series -sarjassa saavuttaen yhden palkintosijan sijoittuen sarjan yhdeksänneksi. Vuonna 2014 van Buuren siirtyi Formula Renault 3.5 -sarjaan saavuttaen 21 pistettä sijoittuen sarjan 19:nneksi. Vuonna 2015 van Buuren jatkoi toisen kauden sarjassa saavuttaen 20 pistettä. Samana vuonna hän ajoi yksittäisiä kilpailuja GP2- ja Renault Sport Trophy -sarjoissa.
Hmelnytskyin ydinvoimalaitos

Hmelnytskyin ydinvoimalaitos () on Ukrainan Hmelnytskyin alueella, noin kolme kilometriä Netišynin kaupungin eteläpuolella sijaitseva ydinvoimalaitos. Voimalaitos on nimetty aluekeskuksen mukaan; Hmelnytskyin kaupunki sijaitsee kuitenkin noin 100 kilometriä voimalasta etelään. Voimalaitosta operoi Ukrainan valtion Energoatom-yhtiö (). 
Voimalassa oli vuoden 2014 huhtikuussa toiminnassa kaksi venäläisvalmisteista, painevesityyppistä reaktoriyksikköä. Ne ovat VVER-1000-tyyppisiä, nettosähköteholtaan 1000 megawatin voimalayksikköjä. Yksiköt kytkettiin tuotantokäyttöön vuosina 1987 ja 2004. 
Voimalayksikköjen 3 ja 4 rakentaminen aloitettiin 1986 ja 1987, mutta keskeytettiin vuonna 1990. Yksikköjen on sittemmin arvioitu olleen 75- ja 28-prosenttisesti valmiita. Rakentaminen uudelleenkäynnistettiin vuonna 2011 solmitun jatkosopimuksen jälkeen. Näiden yksikköjen on valmistumisaikataulusta on esitetty monia erilaisia näkemyksiä. VVER-tyypiset 1000 MW:n voimalayksiköt olivat IAEA:n seurannan mukaan rakenteilla heinäkuussa 2022. 
Heinäkuussa 2022 Ukrainan ydinvoimaloista vastaava valtiollinen Energoatom viesti sopineensa kahden uuden ydinvoimalayksikön, Hmelnytskyin 5. ja 6. yksiön rakentamiseen liittyvän teknisen tietotaidon ostamisesta rakentaakseen uudet 1000 MW:n AP1000-tyypin reaktoriyksiköt yhdessä yhdysvaltalaisen ydinvoimalayhtiö Westinghousen kanssa. 
Hmelnytskyin ydinvoimalaitoksen länsipuolella on lauhdutusvettä varastoiva tekojärvi.
Kansainvälisen ydinenergiajärjestö IAEA:n mukaan Ukrainan neljällä ydinvoimalaitoksella tuotettiin vuonna 2013 noin 78 000 GWh sähköä, joka oli 43,6 prosenttia Ukrainan sähköntuotannosta tuona vuonna.
Louis Curchod

Louis Curchod (7. lokakuuta 1826 – 18. lokakuuta 1889) oli ITU:n ensimmäinen pääjohtaja aikana 1. tammikuuta 1869 – 24. toukokuuta 1872. Hän oli sveitsiläinen.
Pertti Virtanen (jääpalloilija)

Pertti Virtanen (s. 17. heinäkuuta 1986 Oulu) on suomalainen peliuransa lopettanut jääpallomaalivahti.
Seurajoukkueura.
Virtanen on Oulun Palloseuran kasvatti, joka on edustanut myös ruotsalaista IFK Kungälvia. IFK Vänersborgiin hän siirtyi marraskuussa 2013 aloitettuaan kauden Bandyliigassa OLS:n joukkueessa
. Maaliskuussa 2014 Virtanen teki seuran kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen. Ruotsalaisen SvenskaFans -sivusto valitsi hänet kauden 2013–2014 parhaaksi maalivahdiksi.
Syksyllä 2019 Virtanen siirtyi Elitserienin Bollnäsiin. Yhden Ruotsissa vietetyn kauden jälkeen Virtanen palasi kolmannen kerran Suomen Bandyliigan ja Oulun Luistinseuran riveihin.
Maajoukkueura.
Suomen jääpallomaajoukkueessa Virtanen on pelannut 11 ottelua. Hän oli mukana vuosien 2009 ja 2011 MM-kilpailuissa.
Saavutukset.
Maajoukkueessa
Seurajoukkueessa
Henkilökohtaisesti
Usvainen maisema

Usvainen maisema () on Theó Angelópouloksen ohjaama kreikkalainen draamaelokuva vuodelta 1988.
Juoni.
Noin 12-vuotias tyttö ja puolta nuorempi pikkuveli lähtevät Kreikasta etsimään Saksaan kadonnutta isäänsä. Lapset tekevät mielikuvituksessaan isän olinpaikasta ihannemaailman, jonka ehkä kuitenkin tietävät olevan vain kuvitelmaa. Erään kiertävän teatteriseurueen hyväsydäminen järjestäjä Oréstis on ainoa ihminen, joka kiinnostuu heidän pyrkimyksistään.
Vastaanotto.
"Usvainen maisema" valittiin vuoden elokuvaksi -kilpailussa 1989. Se sai Hopeisen leijonan Venetsian ja InterFilm-palkinnon Berliinin elokuvajuhlilla 1988. Ranskalainen "Cahiers du cinéma" -elokuvalehti nimesi sen yhdeksi vuoden kymmenestä parhaasta elokuvasta. Vuonna 2018 BBC:n kansainvälinen asiantuntijaraati äänesti "Usvaisen maiseman" kaikkien aikojen sadan parhaan ei-englanninkielisen elokuvan joukkoon.
Timo Kivinen

 
Timo Pekka Kivinen (s. 8. joulukuuta 1959 Lappeenranta) on suomalainen kenraali ja Suomen puolustusvoimain komentaja vuosina 2019–2024. Aiemmin Kivinen on toiminut muun muassa Pääesikunnan päällikkönä 2017–2019, puolustusvoimien strategiapäällikkönä 2015–2017 sekä Karjalan prikaatin komentajana 2011–2014.
Kivinen nimitettiin puolustusvoimain komentajaksi 1. elokuuta 2019 alkaen. Hänen toimikautensa kesti maaliskuun loppuun 2024 ja tehtävässä häntä seurasi Janne Jaakkola.
Kivinen oli alun perin rakuuna. Kadettikoulussa Kivinen saavutti kadettien grand slamin: hän oli sekä kurssinsa priimus, sotilasarvoltaan korkein oppilas kadettivääpeli että ansioituneimmalle valmistuneelle jaettavan kunniamiekan saaja. Kadettikoulun jälkeen Kivinen osallistui muun muassa Yhdysvaltain maavoimien Airborne and Ranger -kurssille.
Roman Mavlanov

Roman Mavlanov (ven. Рома́н Мавла́нов, s. 5. heinäkuuta, 1994 Moskova) on venäläinen moottoriurheilija. Mavlanov aloitti karting-uransa 13-vuotiaana. Vuonna 2011 Mavlanov kilpaili Eurocup Formula Renault -sarjassa saavuttamatta pisteitä. Samana vuonna hän ajoi Formula Renault Alps -sarjassa sijoittuen sarjan 13:nneksi. Vuonna 2012 Mavlanov jatkoi Eurocup-sarjassa jääden jälleen ilman pisteitä. Samana vuonna hän ajoi myös toisen kauden Alps-sarjassa sijoittuen sarjan 15:nneksi. 
Vuonna 2013 Mavlanov kilpaili International GT Open -sarjassa voittaen kolme kilpailua sijoittuen sarjan neljänneksi ja kuusi kilpailua Spanish GT Championship -sarjassa voittaen kaksi kilpailua sijoittuen sarjan viidenneksi. Samana vuonna hän ajoi muutamia kilpailuja Eurocup- ja Formula Renault NEC -sarjoissa. Vuonna 2014 Mavlanov kilpaili Formula Renault 3.5 -sarjassa. Hän ei saavuttanut pisteitä kauden aikana.
Luis Solignac

Luis Emilio Lucho Solignac (s. 16. helmikuuta 1991 Buenos Aires, Argentiina) on argentiinalainen jalkapalloilija, joka edustaa Major League Soccerissa pelaavaa Colorado Rapidsia. Hänen pelipaikkansa on hyökkääjä. 
Aiemmin Solignac on edustanut kotimaansa seurojen lisäksi portugalilaista SC Bragaa ja ruotsalaista Djurgårdenia sekä Veikkausliigan IFK Mariehamnia kausina 2013 ja 2014. Solignac teki Mariehamnin paidassa pelaamassaan 42 pelissä 20 osumaa. Kaudella 2014 hän jakoi Veikkausliigan maalikuninkuuden Jonas Emetin kanssa 14 osumallaan. Veikkausliiga-kauden 2014 jälkeen hän palasi lainalta takaisin kotimaahansa ja kasvattajaseuraansa. 
Tammikuussa 2015 hän siirtyi Primera División de Argentinaan nousseeseen Club Atlético Nueva Chicagoon. Toukokuussa 2015 Solignac siirtyi Yhdysvaltain Major League Soccerin Colorado Rapidsiin. Hän teki debyyttinsä MLS:ssä seuraavassa kuussa FC Dallasia vastaan.
Saavutukset.
Henkilökohtainen
Stefan Marinković

Stefan Marinković (s. 20. helmikuuta 1994) on serbialais-sveitsiläinen jalkapalloilija, joka edustaa Slovakian Corgoň Ligassa pelaavaa Dukla Banská Bystrica. Hän on pelannut nuorten maaotteluita sekä Sveitsin että Serbian paidassa. 
FC Luzernin kasvatti Marinković kävi Luzernin aikoinaan testileireillä Juventuksessa ja Arsenalissa, mutta hän siirtyi hollantilaisseura AFC Ajaxin akatemiaan, josta tie kävi 2014 Turkuun. Tammikuussa 2012 Marinković kärsi vaikean polvivamman, joka piti hänet sivussa käytännössä koko kauden. Kaudella 2014 Marinković pelasi Veikkausliigassa 19 ottelua osumatta kertaakaan. 
Tammikuussa 2015 Marinković siirtyi Slovakian Corgoň Ligan Dukla Banská Bystricaan.
Harry Finér

Harry Finér (s. 1942) on suomalainen palkittu copywriter ja bluesmuusikko, instrumenttinaan huuliharppu.
Mainonnan suunnittelijana.
Harry Finér on vuonna 1964 alkaneen copywriter-uransa aikana työskennellyt mainostoimistoissa Mainoslinja, Valotorni, Markkinointi Viherjuuri, Lintas, Varis Poteri Veistola ja SEK. 1980-luvun lopulla Finér siirtyi freelanceriksi.
Finér työskenteli pitkään muun muassa art director Herbie Kastemaan kanssa. Finér on palkittu kolmasti Vuoden parhaat kampanjat -kilpailussa ja Kultahuipulla Grafian Vuoden huiput -kilpailussa. Cannesin mainosfestivaaleilta hänellä on kaksi kunniakirjaa ja Klaffi-mainoselokuvakilpailusta useita Kultaisia klaffeja.
Bluesmuusikkona.
Finér on soittanut monissa Jimmie Lawsonin kokoonpanoissa. Muita bluesyhtyeitä ovat olleet Kingston Mines Blues Gang, Johanna-levymerkille albumin vuonna 1981 tehnyt Uuge Päts, Järvenpään Puistobluesin pääkonsertissa 1983 soittanut Raimo Raivo ja Pakkopaita sekä muusikon omaa nimeään kantava Finer Blues Gang. Hänen taiteilijanimensä bluesmuusikkona on ”Durty Dawg”. Kansainvälisten suhteidensa ansiosta Finér kertoo soittaneensa Big Joe Turnerin syntymäpäivillä Los Angelesissa. On myös soittanut Chicagon Maxwell Streetillä Queen Sylvia Embryn bändin kanssa sekä säestänyt Honeyboy Edwardsia tämän Tallinnan vierailun aikana.. Harry Finérin poika Henri tunnetaan blueskitaristina.
Aili Sirola

Aili Ilmi Lemmitty Sirola (15. marraskuuta 1905 Kuru – 1994) oli suomalainen kansakoulunopettaja ja runoilija.
Sirola toimi opettajana Parkanossa. Hän aloitti runojen kirjoittamisen jo lapsena mutta alkoi julkaista niitä vasta jäätyään eläkkeelle. Sirola julkaisi 13 runokokoelmaa, ja hän kirjoitti myös lehtiin muun muassa nimimerkillä "Assi".
Jouko Koskikallio

Jouko Uolevi Koskikallio (15. elokuuta 1927 Helsinki – 30. heinäkuuta 2021 Helsinki) oli suomalainen kemisti. Hän väitteli tohtoriksi Helsingin yliopistossa vuonna 1957. Hän oli Oulun yliopiston kemian professori 1960–1969 ja Helsingin yliopiston fysikaalisen kemian professori 1969–1990. Hänen tutkimusalaansa ovat fotokemia ja reaktiokinetiikka.
Jouko Koskikallion isä oli toimittaja Onni Koskikallio.
Rahoitusneuvos

Rahoitusneuvos on Suomessa tasavallan presidentin myöntämä arvonimi, joka kuuluu 2. ryhmään. Arvonimestä maksettavan veron määrä on joko . 
Arvonimi myönnettiin ensimmäisen kerran vuonna 2007. Vuoteen 2020 mennessä rahoitusneuvoksen arvonimi on myönnetty viidelle henkilölle.
Arvonimiryhmän muutos.
Kun rahoitusneuvoksen arvonimi otettiin käyttöön asetuksella vuonna 2007, se kuului arvonimien toiseen ryhmään , mutta vuosien 2012 ja 2017 asetuksissa rahoitusneuvoksen arvonimi on virheellisesti merkitty kolmanteen ryhmään . Helmikuussa 2021 molempia asetuksia oikaistiin niin, että rahoitusneuvos on toisessa ryhmässä. Veron määrä toisessa arvonimiryhmässä on 33 300 euroa tai 8 300 euroa.
Algot Strömsholm

Algot Strömsholm (3. heinäkuuta 1905 Vaasa – 24. marraskuuta 1988 Vaasa) oli suomenruotsalainen sosiaalityöntekijä ja kirjailija.
Strömsholm toimi raittiusliikkeessä ja teki myös työtä kuuromykkien hyväksi. Eläkkeellä ollessaan hän oli järjestämässä keräyksiä kehitysmaiden nälkäänäkevien hyväksi.
Strömsholm oli Vaasan kaupunginvaltuuston jäsen lähes 25 vuotta ruotsalaisen kansanpuolueen edustajana.
Algot Strömsholmin poika teologian tohtori Gustav Strömsholm oli Pohjanmaan ruotsinkielisen radion Radio Österbottenin toimituspäällikkö.
Apteekkineuvos

Apteekkineuvos on Suomessa tasavallan presidentin myöntämä arvonimi, joka kuuluu 3. ryhmään. Arvonimestä maksettavan veron määrä on joko .
Arvonimi myönnettiin ensimmäisen kerran vuonna 1938 apteekkari Richard Björksténille. Vuosien 1918–2013 aikana apteekkineuvoksen arvonimi on myönnetty 38 henkilölle.  
Apteekkineuvoksen arvonimen saaneet ovat miltei poikkeuksetta olleet ammatiltaan apteekkareita.
Insinöörineuvos

Insinöörineuvos on Suomessa tasavallan presidentin myöntämä arvonimi, joka kuuluu 3. ryhmään. Arvonimestä maksettavan veron määrä on joko .
Arvonimi myönnettiin ensimmäisen kerran vuonna 1992.
Vakuutusneuvos

Vakuutusneuvos on Suomessa tasavallan presidentin myöntämä arvonimi, joka kuuluu 3. ryhmään. Arvonimestä maksettavan veron määrä on joko .
Arvonimi myönnettiin ensimmäisen kerran vuonna 1935, jolloin sen sai Aarne Kuusi. Vuosien 1918–2013 aikana vakuutusneuvoksen arvonimi on myönnetty 44 henkilölle.
Kaupunkineuvos

Kaupunkineuvos () on Suomen tasavallan presidentin myöntämä arvonimi, joka kuuluu 4. ryhmään. Arvonimestä maksettavan veron määrä on joko .
Arvonimi myönnettiin ensimmäisen kerran vuonna 1939 Eetu Kekomäelle, joka oli ammatiltaan nuorempi lehtori. 
Vuosien 1918–2013 aikana kaupunkineuvoksen arvonimi on myönnetty 119 henkilölle.
Maaneuvos (arvonimi)

Maaneuvoksen nimi ja arvo () on Suomessa tasavallan presidentin myöntämä arvonimi, joka kuuluu 5. ryhmään. Arvonimestä maksettavan veron määrä on joko . 
Arvonimi myönnettiin ensimmäisen kerran vuonna 1966. Maaneuvoksen arvonimi voidaan myöntää vain yhdelle ihmiselle kerrallaan. Vuosien 1918–2013 aikana maaneuvoksen arvonimi on myönnetty neljälle henkilölle.
Pau Claris

Pau Claris i Casademunt (1. tammikuuta 1586–27. helmikuuta 1641) oli katalonialainen juristi, pappi ja poliitikko. Hän johti Katalonian aluehallintoa vuosina 1638–1641.
Pau Clarisista tuli vuonna 1612 Urgelin kaniikki. Hän lähti politiikkaan pappien oikeuksien puolustajana. Hän muutti Barcelonaan ja vuonna 1632 hänestä tuli tuomioistuimen virkamies. Vuonna 1638 hänet valittiin Barcelonan aluehallinnon johtajaksi. Kasvava espanjalaisten painostus Kataloniassa sai hänet etsimään apua Ranskasta.
”Katalonian tasavalta” julistettiin 16. tammikuuta 1641 itsenäiseksi mutta Ranskan suojelemaksi. Itsenäisen tasavallan ajatus tukahtui alkuunsa, kun Clarisin piti hakea turvaa Barcelonan kreiviltä ja Ranskan Ludvig XIII:ltä uhkaavaa Barcelonan piiritystä vastaan. Ranskalais-katalonialaiset joukot löivät Espanjan armeijan Montjuicin taistelussa 26. tammikuuta 1641. Claris kuoli äkillisesti noin kuukautta myöhemmin.
Ragna Ljungdell

Ragna Elisabeth Ljungdell-Erlandsson (4. toukokuuta 1905 Helsinki – 2. marraskuuta 1975 Lund, Ruotsi) oli Ruotsissa vaikuttanut suomalainen kääntäjä, lausuja ja kirjallisuudentutkija.
Ragna Ljungdellin vanhemmat olivat Ruben ja Elin Ljungdell. Hän meni 1943 naimisiin ruotsalaisen eversti Per Adolf Erlandssonin kanssa mutta liitto päättyi avioeroon.
Ljungdell oli Ruotsin tunnetuimpia lausuntataiteilijoita ja teki tunnetuksi suomenruotsalaisten runoilijoiden tekstejä Ruotsissa. Hän tutustui nuoruudessaan Karjalankannaksen ruotsinkielisessä runoilijayhdyskunnassa muun muassa Elmer Diktoniukseen, Ralf Parlandiin, Tito Collianderiin ja Gunnar Björlingiin.
Ljungdell julkaisi tutkimuksia runoudesta ja käänsi ruotsin kielelle Helvi Hämäläisen ja Elvi Sinervon teoksia.
Teoksia.
Nimellä "Ragna Ljungdell":
Rakennusneuvos

Rakennusneuvos on Suomessa tasavallan presidentin myöntämä arvonimi, joka kuuluu 5. ryhmään. Arvonimestä maksettavan veron määrä on joko .
Arvonimi myönnettiin ensimmäisen kerran vuonna 1943 rakennusmestari Kaarlo Angervuorelle. Vuosien 1918–2013 aikana rakennusneuvoksen arvonimi on myönnetty 181 henkilölle.
Lehdistöneuvos

Lehdistöneuvos on Suomessa tasavallan presidentin myöntämä arvonimi, joka kuuluu 6. ryhmään. Arvonimestä maksettavan veron määrä on joko . Lehdistöneuvos on ollut Suomessa myös ulkoasianhallinnon virkanimike.
Arvonimi myönnettiin ensimmäisen kerran vuonna 1990.
Maakuntaneuvos

Maakuntaneuvos on Suomessa tasavallan presidentin myöntämä arvonimi, joka kuuluu 6. ryhmään. Arvonimestä maksettavan veron määrä on joko .
Arvonimi myönnettiin ensimmäisen kerran vuonna 1974, ensimmäinen arvonimen saaja oli päätoimittaja Martti Emanuel Juusela. Vuosien 1918–2013 aikana maakuntaneuvoksen arvonimi on myönnetty 68 henkilölle.
Sairaalaneuvos

Sairaalaneuvos on Suomessa tasavallan presidentin myöntämä arvonimi, joka kuuluu 6. ryhmään. Arvonimestä maksettavan veron määrä on joko .
Arvonimi myönnettiin ensimmäisen kerran vuonna 1999. Vuosien 1999–2017 aikana sairaalaneuvoksen arvonimi on myönnetty 14 henkilölle.
Hampus Holmgren

Hampus Holmgren (s. 14. marraskuuta 1995 Vaasa) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa Allsvenskanissa pelaavaa Åtvidabergs FF:iä. Hän on pelipaikaltaan oikea laitapuolustaja.
Holmgrenin kasvattajaseura on Vasa IFK. Hän debytoi seuran edustusjoukkueessa 15-vuotiaana kesällä 2011. Kaudella 2012 Holmgren vakiinnutti paikkansa avauskokoonpanossa.
Vuoden 2013 alussa Holmgren siirtyi nelivuotisella sopimuksella Ruotsin pääsarjan Åtvidabergs FF:n riveihin. Hän ei päässyt vielä kaudella 2013 pelaavaan kokoonpanoon, vaan oli kolmessa ottelussa joukkueensa vaihtomiehenä käymättä kentällä. Hän pelasi kaudella 2013 pääasiassa nuorisojoukkueissa, mutta harjoitteli koko ajan edustuksen kanssa.
Jordan Hendry

Jordan Hendry (s. 23. helmikuuta 1984 Nokomis, Saskatchewan, Kanada) on kanadalainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa SHL-joukkue AIK IF:ssä. Hän on aiemmin pelannut NHL:ssä yhteensä 131 runkosarja- ja 15 playoff-ottelua tehopistein 4+9=13 sekä keräten 42 jäähyminuuttia. Hendryn vahvuuksiin kuuluu oman pään pelaaminen, rauhallisuus ja fyysinen peli. Hän ei kuitenkaan erotu erityisesti millään osa-alueella, eikä Hendrylla ole suuria vahvuuksia varsinkaan hyökkäyspäässä.
Ura.
Seuraura.
Hendry vietti kauden 2001–2002 SJHL-joukkue Battleford North Starsissa, jonka jälkeen hän kävi vuodet 2002–2006 University of Alaska Fairbanksia. Hendry toimi kahdella jälkimmäisellä yliopistokaudellaan joukkueensa varakapteenina. Kaudella 2004–2005 hän pelasi polvivamman takia vain kolme ottelua. Viimeisen yliopistokautensa 2005–2006 päätteeksi Hendry siirtyi loppukevääksi AHL-joukkue Norfolk Admiralsiin maaliskuussa 2006.
Heinäkuussa 2006 Hendry teki kaksivuotisen tulokassopimuksen NHL-joukkue Chicago Blackhawksin kanssa. Hän pelasi kauden 2006–2007 kokonaan farmijoukkue Admiralsissa, jonka sisäisen tehotilaston Hendry voitti lukemalla +20. Kaudella 2007–2008 Hendry debytoi Blackhawksin NHL-joukkueessa, jossa hän pelasi 40 runkosarjaottelua tehopistein 1+3=4. Reilut puolet kaudestaan Hendry pelasi Blackhawksin uudessa farmijoukkue Rockford IceHogsissa. Kesäkuussa 2008 hän teki kaksivuotisen jatkosopimuksen Blackhawksin kanssa. Kaudella 2008–2009 Hendry pelasi yhdeksän NHL-ottelua. Kaudella 2009–2010 hän pelasi kaikki ottelunsa Blackhawksissa tehden 43 runkosarja- ja 15-playoff-ottelussa tehot 2+6=8. Hendry voitti kauden päätteeksi Stanley Cupin. Kausi 2010–2011 hänellä päättyi polvivamman vuoksi 37 ottelun jälkeen helmikuussa 2011.
Elokuussa 2011 Hendry solmi try-out -sopimuksen Minnesota Wildin kanssa. Hänet siirrettiin harjoitusleirin päätteeksi AHL-joukkue Houston Aerosin vahvuuteen, mutta kymmenen siellä pelaamansa ottelun jälkeen Hendry siirtyi Sveitsin National League A:ssa pelaavan HC Luganon riveihin marraskuussa 2011. Kaudeksi 2012–2013 hän palasi Pohjois-Amerikkaan ja teki vuoden mittaisen sopimuksen Anaheim Ducksin kanssa heinäkuussa 2012. Kausi eteni Hendrylle tutussa farmijoukkue Norfolk Admiralsissa ja hän pelasi kauden aikana kaksi NHL-ottelua.
Kaudeksi 2013–2014 Hendry siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Saksan DEL-liigan Straubing Tigersiin. Kauden lopulla, helmikuussa 2014 hän siirtyi Ruotsin SHL:ssä pelaavaan AIK IF:ään.
Maajoukkueura.
Hendry edusti Kanadaa Spengler Cupissa vuonna 2011.
San Franciscon konferenssi

San Franciscon konferenssi oli Yhdysvaltain San Franciscossa 25. huhtikuuta – 26. kesäkuuta 1945 järjestetty kansainvälinen konferenssi, jossa perustettiin Yhdistyneet kansakunnat. Konferenssin merkittävimmät osallistujat olivat neljän suurvallan ulkoministerit: Yhdysvaltain Edward Stettinius, Ison-Britannian Anthony Eden, Neuvostoliiton Vjatšeslav Molotov sekä Kiinan T. V. Soong. Kokouksen pääsihteerinä toimi Yhdysvaltain Alger Hiss.
Ajatus uudesta kansainvälisestä järjestöstä oli esitetty vuonna 1944 Dumbarton Oaksin konferenssissa ja vahvistettu helmikuussa 1945 Jaltan konferenssissa. San Franciscon konferenssissa oli edustettuna 46 valtiota. Niistä 26 oli allekirjoittanut vuoden 1942 Yhdistyneiden kansakuntien julistuksen. Edustettuina olleiden valtioiden lisäksi konferenssissa esitettiin YK:n perustajajäseniksi viittä muuta valtiota. Niistä neljä hyväksyttiin, mukaan lukien Ukrainan ja Valko-Venäjän neuvostotasavallat, vaikka ne eivät länsimaiden mielestä olleet itsenäisiä valtioita. Neuvostoliiton asettamaa Puolan hallitusta ei vielä tässä vaiheessa hyväksytty, koska siltä puuttui kansainvälinen tunnustus. Myöhemmin Puola kuitenkin laskettiin yhdeksi YK:n 51:stä perustajavaltiosta.
San Franciscon konferenssin merkittävin tehtävä oli Yhdistyneiden kansakuntien peruskirjan laatiminen. Kiistan aiheeksi muodostui neljälle (sittemmin viidelle) suurvallalle annettava poikkeusasema turvallisuusneuvoston pysyvinä jäseninä ja siihen liittyvä veto-oikeus kaikkiin merkittäviin päätöksiin. Varsinkin konferenssiin osallistuneet pienemmät valtiot olisivat halunneet lisätä yleiskokouksen valtaoikeuksia, mutta pääasiassa suurvallat saivat tahtonsa läpi. Konferenssi päättyi 26. kesäkuuta siihen, että 50 valtion edustajat allekirjoittivat YK:n peruskirjan.
Lumikuningatar (elokuva)

Lumikuningatar on vuonna 1986 valmistunut suomalainen lapsille suunnattu fantasiaelokuva. Sen on ohjannut, käsikirjoittanut sekä tuottanut Päivi Hartzell. Elokuva perustuu H. C. Andersenin satuun "Lumikuningatar" vuodelta 1845.
"Lumikuningatar" saavutti Jussi-palkinnot parhaasta musiikista ja parhaasta visuaalisesta suunnittelusta. Elokuva sai valtion elokuvatuotannon laatutuki -palkinnon ja se valittiin Suomen Oscar-ehdokkaaksi. "Lumikuningatar" toi elokuvateattereihin katsojia 96 936.
Juoni.
Elokuva kertoo Kertun matkasta Kain luo lumoavan Lumikuningattaren valtakuntaan. Hallitakseen koko maailmaa Lumikuningatar hamuaa viimeistä Vihreää Kiveä kruunuunsa, mutta hän voi saavuttaa herruuden vasta Kain avustuksella. Huolestunut Kerttu lähtee pitkälle ja vaarojen täyteiselle matkalle ystävänsä luo.
Tuotanto.
"Lumikuningatar" oli tekoaikanaan poikkeuksellisen suuri elokuvatuotanto, kokonaiskustannuksiltaan yli 6 miljoonaa markkaa. Suomen elokuvasäätiö osallistui elokuvan rahoitukseen 2 885 000 markalla.
Musiikki.
"Lumikuningattaren" musiikin on säveltänyt Jukka Linkola, joka sai parhaan musiikin Jussi-palkinnon. Vuonna 1987 musiikista julkaistiin soundtrack-albumi "Music from the Film The Snow Queen". Elokuvassa rosvoveljeä esittänyt laulaja Ismo Alanko esitti ja levytti kappaleen ”Rosvojen juhlat”.
Jarmo Saaren albumilla "Filmtet – A Tribute to Finnish Cinema" on elokuvan musiikkiteemoista koostettu kappale ”Lumikuningatar”.
Dumbarton Oaksin konferenssi

Dumbarton Oaksin konferenssi oli Dumbarton Oaksin kartanossa Washingtonin Georgetownissa 21. elokuuta – 7. lokakuuta 1944 järjestetty kansainvälinen konferenssi, jossa Yhdysvaltain, Ison-Britannian, Neuvostoliiton ja Kiinan edustajat muotoilivat ehdotuksen uuden kansainvälisen järjestön, Yhdistyneiden kansakuntien (YK) perustamiseksi.
Uuden kansainvälisen maailmanjärjestön perustamisen tarve oli aiemmin ilmaistu vuonna 1943 Moskovan julistuksessa. Dumbarton Oaksin konferenssi oli ensimmäinen merkittävä askel tavoitteen toteuttamiseksi. Kokouksessa laadittiin niin sanotut ”ehdotukset uuden yleisen kansainvälisen järjestön perustamiseksi”. Jotkin keskeiset kysymykset jäivät vielä avoimiksi, kuten uudelle järjestölle suunnitellun turvallisuusneuvoston äänestyssäännöt sekä Neuvostoliittoon kuuluneiden neuvostotasavaltojen mahdollisuus päästä jäsenvaltioiksi. Näitä kysymyksiä käsiteltiin suurvaltojen kesken helmikuun 1945 Jaltan konferenssissa ja lopulliset päätökset tehtiin sen jälkeen San Franciscon konferenssissa, joka päättyi YK:n perustamiseen. Jaltan konferenssi täydensi Dumbarton Oaksin esitystä ehdottamalla, että Kansainliiton mandaattialuejärjestelmä korvattaisiin uudella huoltohallintoaluejärjestelmällä.
Luettelo internetilmiöistä

Tämä on luettelo tunnetuista internetilmiöistä.
Haasteita.
Internethaaste on jokin tempaus, joka leviää sosiaalisessa mediassa. Tarkoituksena on kuvata itseään suorittamassa haastetta ja jakaa se muille. Tunnettuja haasteita:
Päivi Ikola

Päivi Ikola (o.s. Lähteenmäki, s. 23. huhtikuuta 1965 Ikaalinen) on suomalainen pesäpalloilija. Hän edusti koko uransa ajan Ikaalisten Tarmoa ja voitti joukkueen riveissä neljä mestaruutta, yhden hopean ja kaksi pronssia.
Hän profiloitui uransa aikana eritoten etenijäksi, josta osoituksena 530 tuotua juoksua. Määrä riittää edelleen kaikkien aikojen tilastossa neljänteen sijaan. Kausilla 1990 ja 1991 Ikola voitti kauden etenijätilaston 88 ja 72 tuodulla juoksulla. Kausilla 1987, 1988, 1990 ja 1991 hän voitti myös kärkilyöntitilastot.
Ikola valittiin Vuoden pesäpalloilijaksi kahdesti, vuosina 1985 ja 1991. Naisten pesispörssissä Ikola on 2080 pörssipisteellään viides (7.1.2017).
Seija Haarala

Seija Marjatta Haarala-Rytöhonka (s. 27. lokakuuta 1938 Oulu) on suomalainen näyttelijä.
Seija Haarala valmistui Teatterikoulusta 1960 ja näytteli uransa alussa Kotkan, Hämeenlinnan ja Jyväskylän kaupunginteattereissa ja vuodesta 1965 Kuopiossa.
Haarala on näytellyt elokuvissa "Skandaali tyttökoulussa" (1960), "Kumarrusmatka" (tv-elokuva 1965), "Ruusubaletti" (tv-elokuva 1968) ja "Hulluna rakkaudesta" (lyhytelokuva 2002).
Haarala avioitui 1963 kapellimestari Tapio Rytöhongan kanssa. Sarjakuvapiirtäjä Tapani Rytöhonka oli heidän poikansa.
Jesper Brechtel

Jesper Brechtel (s. 21. tammikuuta 1994 Speyer, Saksa) on saksalais-suomalainen jalkapalloilija. Hän on kuulunut myös Suomen alle 21-vuotiaiden jalkapallomaajoukkueeseen. Brechtel siirtyi Turun Palloseuraan kaudeksi 2014 saksalaisesta Karlsruher SC:stä, jonka kasvatti hän on. Saksassa Brechtel on pelannut myös 1. FC Kaiserslauternin nuorisojoukkueissa.