tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
CMOS

Komplementaarinen metallioksidipuolijohde eli CMOS () on kanavatransistoreihin perustuva mikropiiritekniikka, jota käytetään digitaalipiireissä, ja nykyään myös radiotaajuisissa piireissä. CMOS on yleinen logiikkapiiriperhe. CMOS-tekniikalla valmistetaan logiikkaporttipiirejä ja mikroprosessoreja. 
CMOS-prosessin kehittivät Chih-Tang Sah ja Frank Wanlass Fairchild Semiconductorilla, jotka julkaisivat artikkelin vuonna 1963. Logiikkapiirit p- ja n-kanavien MOS-transistoreilla olivat lähellä nollaa virrankulutuksessa.
Frank Wanlass haki CMOS-tekniikalle patenttia (US 3356858 A) vuonna 1963. Ensimmäiset yleiskäyttöiset CMOS-logiikkapiirit julkaisi RCA vuonna 1968. Ensimmäiset CMOS-tekniikkaa käyttävät piirit ilmestyivät kuluttajille paristokäyttöisissä digitaalikelloissa.
CMOS-ohutkalvorakenne perustuu symmetrisiin ylös- ja alasvetäviin linjoihin; jokainen signaalijohdin on aina transistorilla yhdistetty sekä 0- että 1-johtoihin. Näistä transistoreista toinen on aina auki, toinen kiinni.
Ennen CMOS-tekniikkaa oli käytössä tekniikka, jossa transistoreita oli vain yksi, ja toisessa välissä oli vastus. Tästä oli seurauksena se, että aina signaalin ollessa "väärässä asennossa" vastuksen läpi virtasi sähkövirta, joka aiheutti piirille suuren sähkönkulutuksen, vaikka piiri ei vaihtaisikaan tilaa.
CMOS mahdollisti selvästi pienemmän virrankulutuksen, koska auki olevan transistorin läpi ei teoriassa kulje virtaa, ja sähkövirran tarvitsee kulkea transistoreiden läpi vain kun signaalin tila muuttuu. 
CMOS-tekniikalla pääsi jopa 15 mA virtaan verrattuna 110 mA virtaan. CMOS oli kuitenkin hidas ja NMOS säilyi käytössä nopeutta vaativissa kohteissa.
Piirien valmistustekniikan kehityttyä ja piirien käytyä hyvin pieniksi myös auki olevasta transistorista on alkanut vuotaa läpi sähkömääriä, jotka vaikuttavat piirin virrankulutukseen. Tästä syystä CMOS-kalvorakenteisiin on lisätty eristekalvoja, kuten high-k-eriste. Virrankulutuksen pienentämiseksi 2000-luvun vaihteessa tehty johdinmateriaalin vaihtaminen alumiinista kupariin johti siihen, että kalvorakenteisiin täytyi lisätä titaaninitridi-pohjaisia barrier-kalvoja diffuusion estämiseksi, koska kupari diffundoituu helposti kalvojen läpi ja tuhoaa puolijohteen.
CMOS-tekniikkaan perustuen on kehitetty myös valoherkkä kenno l. kuvakenno, jota käytetään joissakin digitaalikameroissa, eli CMOS-kenno.
Käytössä on ollut myös HMOS-tekniikkaa ().
Pierolapithecus catalaunicus

Pierolapithecus catalaunicus on noin 13 miljoonaa vuotta sitten elänyt nisäkäslaji, jonka uskotaan olevan yhteinen kantamuoto sekä ihmisille että muille isoille ihmisapinoille.
Lajin on kuvaillut Salvador Moyà-Solàn johtama espanjalaisten paleoantropologien ryhmä joulukuussa 2002 löytyneiden fossiilien perusteella. Löydöstä kerrottiin tiedelehti "Sciencen" 19. marraskuuta 2004 ilmestyneessä numerossa.
Kiistelyä on aiheuttanut muun muassa löydön sijaintipaikka Espanja, koska yleisesti on uskottu ensimmäisten ihmisten olevan Itä-Afrikasta.
Valoherkkä kenno

Valoherkkä kenno on kuva-anturi, joka muuttaa kennopinnalle osuvat valonsäteet sähkövarauksiksi, joiden synnyttämä jännite muutetaan tyypillisesti kennoon integroidulla A/D-muuntimella digitaaliseen muotoon jatkokäsittelyä varten. Valoherkän kennon antama tieto tallennetaan esimerkiksi digitaalikamerassa muistikortille ja käytetään kuvatiedostona.
Valoherkkien kennojen suorituskykyä voidaan vertailla mittausten perusteella.
Digitaalikamerat, skannerit, videokamerat ja lääketieteelliset instrumentit sisältävät valoherkkiä kennoja.
Historia.
Varhaiset analogiset menetelmät käyttivät videokuvaputkia, jotka perustuivat katodisädeputken tekniikkaan. Piisirulla toimivaa ratkaisua ehdotettiin IBM:llä 1960-luvun alussa ja myöhemmin tekniikkaa edistettiin Nasalla. Fairchild Semiconductorilla ehdotettiin MOS-sensoria, joka perustui MOSFET-tekniikkaan.
Kamen Rider

Kamen Rider (, suomeksi "Naamioitu Ratsastaja") on japanilainen tokusatsu-tuotesarja, johon kuuluu elokuvia ja televisiosarjoja. Sarjan on luonut mangaka Shotaro Ishinomori.
Ensimmäisen kerran sarjaa alettiin esittää vuonna 1971 TV Asahi -kanavalla Japanissa.
Alkuperäinen tarina.
Alkuperäisessä sarjassa paha järjestö Shocker aiheutti harmia ympäri maailmaa. Valloittaakseen koko maailman, Shocker "värväsi" itsellensä agentteja, kidnappaamalla ihmisiä, muuttamalla heidät kyborgeiksi ja aivopesemällä heidät. Yksi uhreista, Takeshi Hongo, kuitenkin pelastettiin juuri ennen aivopesua. Taistellakseen Shockeria vastaan, Takeshista tuli naamioitu supersankari, "Kamen Rider".
Kun sarjan alkupään jaksoja kuvattiin, Takeshi Hongon näyttelijä, Hiroshi Fujioka, loukkaantui pahasti. Tämän vuoksi jaksossa 14 esiteltiin uusi "ratsastaja", nimeltään Hayato Ichimonji. Ichimonji pystyi muuttumaan "Kamen Rider"iksi (josta käytetään yleensä nimeä Kamen Rider #2), tekemällä erinäisten poseerausten liikesarjan, ja sanoen "Henshin!" (kirjaimellisesti käännettynä "muodonmuutos"). Tämä liikesarja osoittautui suosituksi lasten ja nuorten keskuudessa, ja sarjasta tuli menestys.
Katsojamäärien nostamiseksi Takeshi Hongo tuotiin takaisin jaksossa 40, nimellä "Kamen Rider #1". Sarjaa esitettiin 2 vuotta ja se päättyi jaksoon 98, jossa ratsastajat voittivat Gel-Shockerin. Sarjalle tehtiin useita jatko-osia, ja sen aloittamat teemat ovat esillä myös myöhemmissä sarjoissa.
Näytellyt sarjat.
Alkuperäiset "Kamen Riderit" tuotti Toru Hirayama, ja Shotaro Ishimori toimi hahmosuunnittelijana. Näissä sarjoissa esiintyi aina sama hahmo, Tobei Tachibana, joka toimi eräänlaisena oppi-isänä päähahmoille. 
4 vuoden tauon jälkeen, sarja palasi TV:hen vuonna 1979. Tällä kertaa Tobei Tachibana oli korvattu uudella hahmolla, nimeltään "Genjiro Tani".
ZX, kymmenes "Kamen Rider" esiteltiin vuoden 1984 TV-elokuvassa. Genjiro Tani ei esiintynyt tässä elokuvassa.
"Kamen Rider Black" oli ensimmäinen sarja, joka ei liittynyt mitenkään alkuperäiseen jatkumoon. Siihen otettiin aikuisempi tunnelma ja se menestyi katsojien keskuudessa. Amerikkalainen Saban Enternainment teki "Black RX:stä" amerikkalaistetun version "Saban's Masked Rider", korvaten japanilaiset näyttelijät amerikkalaisilla ja luoden uuden juonen.
"Kamen Rideria" ei esitetty 90-luvulla TV:ssä, mutta erinäiset elokuvat ja videojulkaisut pitivät sarjan tunnettuvuutta yllä.
2 vuotta Shotaro Ishinomorin kuoleman jälkeen "Kamen Rider" palasi televisioon vuonna 2000. Sarjoja tekevät Ishinomorin oma tuotantoyhtiö, Ishinomori Productions ja Toei.
Lisäksi vuonna 2005 ensi-iltansa sai elokuva nimeltään "Kamen Rider The First," joka on itsenäinen sovitus alkuperäisestä sarjasta. Elokuva sai jatko-osan vuonna 2007, nimeltään "Kamen Rider The Next."
Politbyroo

Poliittinen toimikunta eli politbyroo (, ’poliittinen toimisto’, lyh. политбюро́) on leniniläisten kommunististen puolueiden korkein toimeenpaneva elin, keskuskomitean vaikutusvaltaisimmista jäsenistä koottu osasto. Sosialistisissa valtioissa johtavan puolueen poliittinen toimikunta on usein ollut myös tärkein valtiollisista asioista päättävä elin. NKP:n politbyroo oli Neuvostoliiton keskeisin johtoelin.
Parodia

Parodia eli ivamukaelma on ivallinen, piikittelevä, liioitteleva tai koominen toisen (yleisön tunteman) teoksen jäljitelmä (myös pienet viittaukset kohteeseen riittävät). Alkuperäinen teos tehdään naurunalaiseksi. Parodia voi kohdistua myös johonkin lajityyppiin, jolloin irvaillaan lajityypin kliseille. Reaalimaailmankin asioita voi parodioida, kuten jonkun elämäntyyliä.
Parodia muistuttaa satiiria. Erona on se, että parodialla tarkoitetaan teoksen mukaelmaa, kun taas satiiri kohdistaa ivan yhteiskunnan vääryyksiin ja heikkouksiin sekä ihmisten paheisiin. Niinpä satiirinen elokuva käsittelee yhteiskunnallista ilmiötä tai paheellisesti toimivaa henkilöä, kun taas parodinen elokuva mukailee toista elokuvaa tai kokonaista lajityyppiä. Merkitykset ovat kuitenkin osittain sekoittuneet: parodiaa käytetään myös satiirisen merkityksessä tai se voidaan lukea satiirin alalajiksi. Ne eroavat puhtaasta komiikasta sikäli, että ne käyttävät naurua kuvauskohdetta vastaan. Ivailussa ei herätetä suvaitsevuutta tai myötäelämistä kohteeseensa.
Yksi tunnetuimmista ja suosituimmista nykyajan parodiakirjailijoista on Terry Pratchett "Kiekkomaailma"-sarjallaan. 
Laki.
Laki satiirin ja parodian suojalle on toisinaan ristiriidassa tekijänoikeuksien kanssa, etenkin verkkolevityksessä olevat työt törmäävät eri maiden käytäntöihin.
EFFI on kritisoinut Helsingin hovioikeuden päätöstä parodiaan liittyvästä asiassa.
Teloitus

Teloitus on tuomioistuimen tai viranomaisen laillisesti langettaman kuolemantuomion täytäntöönpano, jolloin ihminen surmataan rangaistukseksi rikoksesta.
Lain auktorisoimia teloitustapoja nykyisin.
Teloitus suoritetaan maailmassa nykyisin yleensä jollain yhdeksästä eri menetelmästä, jotka ovat eri maiden laeissa auktorisoinnin yleisyysjärjestyksessä (22. kesäkuuta 2012 tilanteen mukaan): hirttäminen, teloitusryhmän edessä ampuminen (monta laukausta yhtä aikaa) tai muu ampuminen (yksi laukaus), kivitys, myrkkyruiske, mestaus, kaasukammio, sähkötuoli tai pudottaminen. Joidenkin maiden lait auktorisoivat useamman kuin yhden teloitustavan.
Hirttämisen auktorisoi teloitustavaksi 60 maan laki, mukaan lukien Japani, Intia, Etelä-Korea ja Yhdysvallat. 29 maata auktorisoi ampumisen teloitusryhmän edessä, mukaan lukien Kuuba, Etelä-Korea ja Yhdysvallat. 23 muuta auktorisoi teloituksen yhdellä laukauksella, kuten Valko-Venäjä, Intia, Pohjois-Korea ja Venäjä. Kivityksen auktorisoi yhdeksän maata, kaikki islamilaisia. Myrkkyruiske auktorisoidaan kuuden (Kiina, Guatemala, Taiwan, Thaimaa, Yhdysvallat ja Vietnam) ja mestaus viiden maan laissa (Benin, Kongo, Iran, Saudi-Arabia ja Jemen).
Hollywood-kyltti

Hollywood-kyltti () on Los Angelesissa sijaitseva Hollywoodin tunnuksena tunnettu kyltti, joka koostuu Hollywood-sanan muodostavista kirjaimista. Kyltti sijaitsee Mount Lee -kukkulalla, joka on Hollywood-kukkuloiden korkein huippu. Kyltistä huolehtii Hollywood Sign Trust.
Historia.
Hollywoodin kasvaessa ja elokuvien suosion noustessa Hollywood-kukkulalle pystytettiin vuonna 1923 kyltti, jossa luki ”Hollywoodland”. Kyltillä mainostettiin uutta kiinteistöyhtiötä, eikä se siis alkuun liittynyt ollenkaan elokuviin. Kyltti maksoi 21 000 Yhdysvaltain dollaria. 
1930-luvun laman takia kyseinen kiinteistöyritys lopetti toimintansa ja kyltille ei tehty mitään vuosiin. 
Kyltti oli valaistu 4 000 lampulla ja lampunkorjaaja asui pienessä talossa erään kirjaimen takana. Alun perin kirjaimet olivat hieman yli yhdeksän metriä (30 jalkaa) leveät ja yli 15 metriä (50 jalkaa) korkeat. 18. syyskuuta 1932 näyttelijä Peg Entwistle teki itsemurhan hyppäämällä H-kirjaimen huipulta alas, ja usein hänet muistetaankin juuri itsemurhansa eikä näyttelijäntaitojensa takia. 
Hollywood Chamber of Commerce osti kyltin vuonna 1949. Samana vuonna H-kirjain oli hajonnut, mikä oli herättänyt ihmiset huomaamaan kyltin kunnon. Hollywoodissa oli myös oltu huolestuneita New Yorkin kasvavasta televisiotuotannosta ja ajateltiin, että jonkinlainen ikoni auttaisi asiaa. Silloin neljä viimeistä kirjainta poistettiin, ja siitä lähtien kyltissä on lukenut Hollywood. Kyltistä tulikin uusi tähti ja vuonna 1973 se julistettiin Los Angelesin kulttuurihistorialliseksi monumentiksi.
1970-luvun lopulla Hollywood-kyltti oli huonossa kunnossa, ja se päätettiin rakentaa uudelleen. Rahoitusta kerättiin muun muassa kirjainkohtaisten sponsoreiden tuella. Korjaus alkoi elokuussa 1978 ja päättyi saman vuoden marraskuussa. Rahaa siihen kului 250 000 dollaria. Vanhat kirjaimet pilkottiin suorakulmaisiksi paloiksi ja myytiin 10 000 dollarilla eräälle henkilölle, joka myi palaset eteenpäin vuonna 2003.
Kyltti on maalattu viimeksi vuonna 2005.
Niittymarin kieli

Niittymari eli "itämari" on kieli, joka kuuluu uralilaisten kielten volgalaiseen haaraan. Se on toinen marilaisista kielistä. Sen lähin sukukieli on vuorimari.
Nykytilanne.
Marilaisia oli Venäjän vuonna 2022 julkaiseman väestönlaskennan mukaan 423 803, ja saman laskennan mukaan 258 951 henkeä osasi jompaakumpaa marin kieltä, kun vielä vuonna 2010 puhujia oli 365 316. Vuorimarin puhujia oli vuonna 2022 kaikkiaan 15 352, kun vuonna 2010 heitä oli 23 062. Pääosa marilaisista asuu Marin tasavallassa, mutta pohjoispuolella sijaitsevan Kirovin alueella heitä on 60 000 sekä idempänä Baškortostanissa 100 000.
Kirjaimet.
Niittymaria kirjoitetaan kyrillisin kirjaimin. Aakkostoon kuuluu 36 kirjainta.
Futurepop

Futurepop on elektronisen musiikin tyylilaji, jossa on aineksia syntetisaattoripopista (jatkossa vain "synthpop") ja trancesta. Käsitteen otti tiettävästi ensimmäisenä käyttöön englantilaisen VNV Nation-yhtyeen laulaja Ronan Harris yhdisteltyään näiden musiikkityylien osia. Yleensä futurepop luetaan EBM:n alalajiksi, mutta jotkut sijoittavat sen synthpopin alle.
Futurepop on pehmeämpää eikä niin vihaista kuin perinteinen EBM. Sävelmät ja yleinen tuntuma on lainattu trancen, tarkemmin käsitteestä "Uplifting trance" ja synthpopin puolelta, mutta raskaat rytmi- ja bassokuviot juontavat juurensa EBM:stä. Laulajien käyttö on tavallista, huomattavasti yleisempää kuin trancessa.
Futurepop on suosittua alakulttuurin ja tyylisuuntauksen edustajien keskuudessa.
Hyperventilaatio

Hyperventilaatio eli liikahengitys tai "(vanh.)" ylihengitys, sananmukaisesti ylituuletus, tarkoittaa olosuhteisiin nähden liian tiheää tai syvää hengitystä, jonka seurauksena on alkaloosi ja hypokalseemisen tetanian riski. Hyperventilaation aiheuttama veren hiilidioksidipitoisuuden lasku muuttaa verta normaalia emäksisemmäksi. Elimistön happo-emäs-tasapainon järkkyminen voi johtaa hengenahdistukseen, huimaukseen, puristuksen tunteeseen rinnassa, raajojen ja suun ympäristön puutumiseen tai pistelyyn, kouristuksiin ja paniikkituntemuksiin.
Hengitystaajuuden lisääntyminen on elimistön normaali stressireaktio. Hengityksen voimistuminen pakoon tai taisteluun virittäytyessä lienee hyödyllistä, koska elimistö tarvitsee silloin tavallista enemmän happea. Hyperventilaatio voi myös olla elimistön asianmukainen keino esimerkiksi äkillisesti kohonneen pääkallon sisäisen paineen alentamiseksi. Liittyessään kipuun, unettomuuteen, henkiseen ahdistukseen tai tunnekuohuun hyperventilaatio voi kuitenkin huonontaa henkilön vointia entisestään ja aiheuttaa oireiden pitkittymistä. 
Aikaisemmin käytettyä hengittämistä paperipussiin ei nykyään suositella hyperventilaation hoidossa, koska se saattaa olla vaarallista, mikäli oireen taustalla onkin sydän- tai keuhkoperäinen vaiva. Sen sijaan voi koettaa säännöstellä uloshengitystä esimerkiksi supistamalla huulia ja näin aiheuttaen hieman vastusta. 
Hyperventilaatio-oireiden syyt ja aiheutumismekanismi.
Hyperventilaation taustalla voi olla vääränlainen hengitystekniikka, keuhkokuume, keuhkoveritulppa, sepelvaltimotautikohtaus, astma, keuhkoahtauma, sydämen vajaatoiminta tai neurologinen sairaus. Hyperventilaatio-oireista kärsivien on todettu käyttävän normaaliin hengitykseensä pikemmin ylemmän rintakehän lihaksia kuin palleaa, vaikka pallea on hengityslihaksista tärkein. Varsinkin monet naiset vetävät ulkonäkösyistä vatsaa sisään, jolloin pallea ei toimi hengityksessä oikein. Myös vatsaan ja sisäelimien ympärille kertynyt rasva estää palleaa toimimasta kunnolla. Jos kylkivälilihaksia käytetään tehostetusti sisäänhengityksessä pallean sijaan, uloshengitys voimistuu automaattisesti ja hiilidioksidia poistuu elimistöstä enemmän kuin palleahengityksessä. 
Keuhkorakkuloiden ilmanvaihto kasvaa hyperventiloidessa liiaksi, hiilidioksidin pitoisuus veressä laskee liian alhaiselle tasolle ja veren ionisoituneen kalsiumin pitoisuus vähenee. Tätä tilaa kutsutaan alkaloosiksi. Alkaloosissa veren anionisiin proteiineihin voi sitoutua enemmän kalsiumia, jolloin vapaan, ionisoituneen kalsiumin määrä vähenee. Alkaloosissa on vaara hypokalseemiselle tetanialle, jossa ionisoituneen kalsiumin vähyys aiheuttaa hermojen mahdollisuuden ylieksitoitua natriumin liikkeiden helpotuttua. 
Myös veren glukoosi- ja laktaattitasapainossa tapahtuu muutoksia, joista seuraa muutoksia sekä sentraalisissa että perifeerisissä toiminnoissa, pääasiassa neuronaalisen ärtyvyyden lisääntymisen ja verenkierron heikkenemisen välityksellä. Autonomiseen hermostoon hyperventilaatio vaikuttaa siten, että parasympaattisen hermoston toiminta vaimenee ja sympaattisen hermoston toiminta kiihtyy.
Excess-3

Excess-3 "(XS-3)" on järjestelmä jota käytetään joissakin vanhoissa tietokoneissa kymmenjärjestelmän lukujen esittämiseen. Excess-3 -järjestelmässä jokainen numero esitetään neljällä bitillä kuten BCD-koodissa, mutta Excess-3-koodissa jokaiseen lukuun lisätään 3. Excess-3-koodia kutsutaan myös "kolmella lisätty -koodiksi".
Esimerkiksi luku 127 = (0100,0101,1010).
XS-3 koodin etuna on se, että vähennyslaskuissa voidaan käyttää yhdeksän komplementtilaskentaa (vrt. kahden komplementti). Myös se, että luvussa ei koskaan pitäisi esiintyä nollia voi auttaa tunnistamaan virheitä.
Pirunpelto

Pirunpelto on laaja kivikko, joka sijaitsee muinaisella rannalla. Vesi lajittelee rantoja huuhtoessaan maa-aineita hiukkaskoon mukaan. Pirunpelto on kohta, jonka maa-ainekseksi on rantavoimien toiminnan tuloksena lajittunut isoja kiviä. Myöhemmin vedenpinta on laskenut ja pirunpeltoja on jäänyt syvällekin sisämaahan.
Harvat eläimet viihtyvät pirunpelloilla, sillä isot kivet haittaavat niiden liikkumista. Kivien pinnalla kukoistavat jäkälät ja sammalet, sillä alueen kasvillisuudesta puuttuu pitkälti isompi aluskasvillisuus, eivätkä varjostavat puutkaan viihdy kovin hyvin. Ravinteita on hyvin niukasti.
Pirunpelto on rantamuodostuma eli eräs niistä pinnanmuodoista, joita tavataan muinaisrantojen yhteydessä. Kaikille muinaisrannoille ei kuitenkaan ole muodostunut pirunpeltoa, koska erilaisia rantamuodostumia on paikan olosuhteista ja maa- ja kallioperästä riippuen myös lukuisia muuntyyppisiä.
Nimitys "pirunpelto" perustuu muinaiseen uskomukseen, jonka mukaan piru on heitellyt pirunpeltojen kivet sijoilleen.
Hiidenkirnu

Hiidenkirnu on kalliossa oleva lieriönmuotoinen kuoppa. Hiidenkirnut ovat syntyneet jääkauden jäätikköjen sulamisveden pyörittäessä isoa kiveä tai kiviä, jauhinkiviä eli pyörrekiviä, paikallaan, jolloin ne ovat kaivertaneet kallioon melko symmetrisiä ja sileäreunaisia koloja. Virran on täytynyt olla riittävän voimakas pitääkseen pienemmät kivet poissa, ja tarpeeksi korkea, jotta muut painavat kivet ohittaisivat syntyvän kirnun muualta virran syvemmistä kohdista eivätkä tukkisi syntyvää kirnua. Hiidenkirnujen syvyys voi olla useita metrejä. Monissa hiidenkirnuissa on edelleen jauhinkivi pohjalla.
Hiidenkirnuista ei ole tehty paljonkaan tutkimuksia Suomessa tai muualla maailmassa, joten maailman tai edes Suomen suurimmista hiidenkirnujen tarkkaa määrää ei ole tiedossa. Samoin hiidenkirnun käsite voi joskus olla hämärä. Esimerkiksi Jalasjärven Pirunpesää nimitetään usein hiidenkirnuksi, vaikka se on todellisuudessa rapauma.
Sanaa hiidenkouru on esitetty erityisesti Helsingin Vartiokylän Viilarintien eteläpuolella sijaitsevalle pitkänomaiselle, sulavalinjaiselle kourumaiselle graniittimuodostelmalle. Geologiassa se määritellään jäätikön sulamisvesien uurtamaksi vesikouruksi. Nimitys hiidenkouru tai hiiden kouru ei kuitenkaan ole vakiintunut termi ja jää nähtäväksi vakiintuuko termi, vai jääkö se elämään erisnimenä, jolla tarkoitetaan nimenomaan Viilarintien kulutusmuodostumaa.
Hiidenkirnun synnystä.
Nykyinen käsitys on, että jään päällä ollut sulamisvesi putosi jääkaudellakin jäätikkökaivoon niin kuin nykyäänkin jäätiköissä. Putoavan veden virtaus alkoi pyöriä ja irrotti jään pohjalla ollutta kiveä, soraa jne. Nämä irrottivat kivestä uutta ainesta. Hyvin voimakkaan vesivirtauksen mukanaan kuljettama sora ja kivet toimivat hiomalaikan tavoin. 
Perinteisen käsityksen mukaan hiidenkirnujen synnyttänyt vesivirtaus olisi ollut jäänalainen tunnelissa virtaava joki tai jäätiköstä lähtenyt sulamisvesijoki. Hiidenkirnun syntypaikka olisi ollut tässäkin vesiputous jyrkänteen alla tai voimakas pyörre lohkareen takana.
Rantakirnut.
Rantakirnut ovat hiidenkirnuja matalampia muodostumia, jotka esiintyvät monesti ryhminä. Niitä väitetään rannan voimakkaiden tyrskyjen synnyttämiksi. Niitä esiintyy Itämeren ja muutaman suuren järven rannoilla, myös Suomessa.
Rapautumiskuopat.
Rapautumiskuopat muistuttavat ulkoisesti jossain määrin hiidenkirnuja. Nekin ovat kalliossa olevia "reikiä". Mutta niiden reunat ovat epätasaiset ja niiden seinämistä voi irrottaa joskus soraa jopa paljain käsin. Ne ovat syntyneet kalliossa olevaan kiviainekseltaan helpommin rapautuvan kohdan alkaessa rapautua. Rapautumiskuoppia on tavallisesti rapakivigraniiteissa ja muissa helposti rapautuvissa graniiteissa. Rapautumiskuoppia on Suomessa hieman alle 50.
Hiidenkirnuja muualla.
Hiidenkirnun tyyppisiä muodostelmia esiintyy sopivanlaisessa, esimerkiksi graniittiin pohjautuvassa, kallioperässä virtaavissa koskissa ja joissa joka puolella maailmaa, esimerkiksi Etelä-Afrikassa Blyde River Canyonissa.
Kulttuuriympäristö

Kulttuuriympäristö on ihmisen muokkaamaa luonnonympäristöä ja ihmisten jokapäiväinen elinympäristö. Siihen kuuluvat arkeologinen perintö, rakennetut ympäristöt ja perinnemaisemat, joita ovat perinnebiotoopit ja rakennetut perinnemaisemat. Kulttuuriympäristö ilmenee myös tarinoina, ja käsitteen lähtökohta on, että fyysisessä ympäristössä olevat historialliset piirteet ymmärretään osaksi laajempaa kokonaisuutta. Kulttuuriympäristöä voivat olla esimerkiksi rakennukset, pellot, tiet, vesireitit ja kokonaiset kaupungit. Kulttuuriympäristöön kuuluvat myös tehtaat, kaivokset sekä liikenneympäristöön kuuluvat rakennelmat, kuten sillat ja rautatieasemat. Kulttuuriympäristön maankäyttö suunnitellaan käyttämällä yleiskaavoja ja asemakaavoja. Alueelliset ympäristökeskukset ovat rahoittaneet joidenkin alueiden yleiskaavojen tutkimista. Myös valtio on tukenut rahallisesti arvokkaiden kulttuuriympäristöjen maisemanhoitoa, kuten perinnebiotooppien hoitoa. Ympäristötukea on annettu myös maatalousalueille. 
Nykyisin alueelliset ympäristökeskukset on yhdistetty ely-keskuksiin. Ely-keskukset antavat rahallista tukea arvokkaiden rakennusten kunnostukseen ja muiden arvokkaiden kulttuuriympäristön kohteiden kunnossapitoon. 
Yleiskaavojen selvityksiä tarvitaan esimerkiksi Täydennys- tai uudisrakentamista suunniteltaessa.
Kulttuuriympäristökasvatus edistää ympäristön kulttuuristen merkitysten tunnistamista, arvioimista ja arvostamista.
Kulttuuriympäristöissä elää usein kulttuurilajeja eli eliölajeja, jotka elävät kulttuuriympäristössä. Jotkut kulttuuriympäristön kasvit, kuten tienpientariella kasvavat harakankello, vuohenkello, peurankello ja hirvenkello, ovat kulkeutuneet ihmisen mukana satoja vuosia sitten ja täten ovat muinaistulokkaita.
Punaisen huoneen uni

Punaisen huoneen uni ("Honglou meng", ) on tunnetuimpia kiinalaisia romaaneja. Sen kirjoittaja Cao Xueqin sai elinaikanaan valmiiksi kirjan 120 luvusta noin 80, loput kirjoitti Gao E mahdollisesti alkuperäisen kirjoittajan käsikirjoituksen pohjalta. Cao Xueqin kuoli vuoden 1763 paikkeilla, Gao En toimittamana kirja ilmestyi 1791 tai 1792. Teos tunnetaan myös nimellä ”Tarina kivestä” (石頭記, Shítóu jì).
Tarina.
Teoksessa kuvataan Jian-suvun jäsenten kautta kiinalaisen yläluokan elämää 1700-luvun Pekingissä, mutta sitä voidaan lukea myös buddhalaisena tai taolaisena allegoriana elämän tyhjyydestä ja merkityksettömyydestä. Päähenkilöitä on useita, lähes 30. Heistä tärkeimmät ovat perheen mahtava isoäiti, matriarkka Jia, komea ja lahjakas, mutta yleisiä normeja halveksiva pojanpoika Jia Baoyu (賈宝玉) sekä kaksi hänen naispuolista serkkuaan Lin Daiyu (林黛玉) ja Xue Baochai (薛宝钗). He vajoavat keisarin epäsuosioon ja köyhyyteen. Sivuhenkilöitä kirjassa on yli 400.
Asema kirjallisuudessa.
Teosta pidetään Qing-kauden kirjallisuuden ehkä suurimpana mestariteoksena. Se syrjäytti "Jinpingmein" aseman yhtenä Ming-dynastian ”neljästä loistavasta romaanista” ja on nyt "Xiyoujin", "Shui hu zhuanin" ja "Sanguo yanyin" ohella yksi ”neljästä huomattavasta romaanista”. Sen pohjalta on syntynyt kokonainen tutkimusala, josta käytetään englanniksi nimitystä ”redology”, joka voitaisiin kenties suomentaa ”punalogiaksi”.
Käännökset.
Teos käännettiin ensin saksaksi ja englanniksi. Englanninkielisessä laitoksessa on yli 2 500 sivua. Suomenkielinen käännös ilmestyi 1957 Jorma Partasen kääntämänä ja Gummeruksen kustantamana. Yli 600-sivuinen suomennos pohjautuu saksankieliseen Franz Kuhnin lyhennelmään, jossa Kuhn ei ole ryhtynyt parafroimaan tekstiä, vaan on suorittanut lyhentelyn jättämällä pois eräitä sivurooleja ja episodeja sekä supistamalla kehyskertomusta. Hän on myös jakanut kirjan uudelleen lukuihin, joita hänen käännöksessään on 50. Kuhnin teos sisältää noin 80% koko romaanista. Suomenkielisen laitoksen johdannon on kirjoittanut kääntäjä ja runoilija Pertti Nieminen.
Roland Emmerich

Roland Emmerich (s. 10. marraskuuta 1955 Stuttgart, Länsi-Saksa) on saksalainen Hollywoodissa menestynyt elokuvaohjaaja. Hänet tunnetaan menestyneistä katastrofielokuvistaan. Hänen sisarensa on elokuvatuottaja Ute Emmerich.
Emmerich opiskeli lavastusta Münchenin televisio- ja elokuvayliopistossa. Hänen opiskelijaelokuvansa "Das Arche Noah Prinzip" sai ensi-illan Berliinin elokuvajuhlilla 1984. Sen jälkeen Emmerich perusti oman tuotantoyhtiön, Centropoliksen, ja ohjasi fantasiaelokuvat "Joey" ja "Haamujahti" sekä suoraan videolle tehdyn toimintaelokuvan "Rangaistussiirtola Moon 44".
Emmerich sai viimeisistä Saksassa ohjaamistaan elokuvista todella surkeat arviot, mikä oli hänen itsensä mukaan yhtenä syynä hänen lähtöönsä maasta. Emmerichin ensimmäinen Hollywood-elokuva oli "Täydellinen sotilas" (1992), jossa Jean-Claude Van Damme esitti kyborgia.
Vuoden 1994 "Tähtiportti", joka yhdisteli muinaista Egyptiä ja tieteiselokuvaa, menestyi yllättäen. Seuraavaksi Emmerich ohjasi tieteiselokuvan "Independence Day – Maailmojen sota", joka oli kesän 1996 menestynein elokuva. "Godzilla" (1998) menestyi paljon heikommin, minkä jälkeen Emmerich ohjasi maanläheisemmän sotaelokuvan "Patriot".
"The Day After Tomorrow" (2004) käsittelee ilmastonmuutoksen uhkaa ja "10,000 BC" (2008) kertoo historian ensimmäisestä sankarista. "2012" puolestaan on seikkailuelokuva, jossa maailmaa kohtaa kataklysmi. Vuoden 2013 "White House Down" on Valkoiseen taloon sijoittuva toimintaelokuva, jossa poliisit joutuvat pelastamaan presidentin hengen.
Vuonna 2015 ensi-iltansa saanut "Stonewall" on Emmerichin henkilökohtaisin elokuva. Se kertoo Stonewallin vuoden 1969 mellakoista, jotka alkoivat poliisin ratsattua erään newyorkilaisen homobaarin.
Emmerich on naimisissa Omar De Soton kanssa.
Clyde Tombaugh

Clyde William Tombaugh (4. helmikuuta 1906 Streator, Illinois – 17. tammikuuta 1997) oli yhdysvaltalainen astronomi, joka löysi ensimmäisen transneptunisen kohteen, kääpiöplaneetta Pluton 18. helmikuuta 1930. 
Hän rakensi ensimmäisen kaukoputkensa alle 20-vuotiaana.
Tombaugh löysi myös 14 asteroidia ja vuonna 1931 löydetty asteroidi 1604 Tombaugh nimettiin hänen mukaansa.
Rock Hudson

Rock Hudson (viralliselta nimeltään Roy Fitzgerald, syntyjään Roy Harold Scherer Jr., 17. marraskuuta 1925 Winnetka, Illinois – 2. lokakuuta 1985 Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen elokuvanäyttelijä, jolla oli saksalaisia, sveitsiläisiä ja irlantilaisia sukujuuria. 
Ura.
Rock Hudson sai Oscar-ehdokkuuden roolistaan elokuvassa "Jättiläinen" (1957). Hän tuli tunnetuksi myös useasta pääosastaan Douglas Sirkin 1950-luvun elokuvissa, kuten "Kaikki minkä taivas sallii" ja "Tuuleen kirjoitettu". 1960-luvun taitteessa hän näytteli yhdessä Doris Dayn kanssa kolmessa romanttisessa komediassa, joita tuona aikana pidettiin lievästi uskallettuina. Myöhemmin Hudson esiintyi myös televisiosarjassa "Dynastia" (1984–1985). Hudsonilla on tähti Hollywood Walk of Famella 6104 Hollywood Boulevardilla.
Yksityiselämä.
Hudson oli naimisissa Phyllis Gatesin kanssa vuodesta 1955 vuoteen 1958.
Hudson kuoli vuonna 1985 vain 59-vuotiaana. Hän oli ensimmäinen merkittävä yhdysvaltalainen julkisuuden henkilö, joka kertoi julkisesti sairastavansa AIDSia. Myös Hudsonin homoseksuaalisuus tuli tällöin suuren yleisön tietoisuuteen, mikä auttoi murtamaan homoseksuaaleja koskeneita stereotypioita.
Hudsonin kuolema antoi AIDSille kasvot, sai yhdysvaltalaiset suhtautumaan aiempaa myötätuntoisemmin HI-viruksen kantajiin ja auttoi keräämään rahaa AIDS-tutkimukseen
Novaja Zemlja

Novaja Zemlja () on Venäjälle kuuluva kaksoissaari ja sitä ympäröivä pienten saarten ryhmä Manner-Venäjän pohjoispuolella Pohjoisella jäämerellä.
Maantiede ja luonto.
Novaja Zemljan kaksi pääsaarta ovat pohjoinen ("Severnyi", 48 904 km²) ja eteläinen ("Južnyi", 33 275 km²). Pohjoissaari on Euroopan neljänneksi suurin saari ja eteläsaari kuudenneksi suurin. Saariston kokonaispinta-ala on 82 179 km2. Pääsaaret erottaa toisistaan Matotškin Šar -salmi ja mantereen puoleisesta Vaigatšin saaresta Karansalmi. Lisäksi saaret erottavat Pohjoiseen jäämereen kuuluvat kaksi merialuetta toisistaan: itäisemmän Karanmeren ja läntisemmän Barentsinmeren.
Saaret ovat vuoristoisia ja geologisesti ne ovat Uralvuorten jatke. Pohjoissaaren korkein kohta on "Gora Sedova" (1 591 m) ja eteläsaaren 1 292 metrin korkuinen vuori. Pohjoissaaren peittävät suurimmaksi osaksi jäätiköt, eteläsaarella on jäätöntä, karua tundraa.
Luonnonvaroihin kuuluvat kupari, lyijy, sinkki ja asfaltti. Eläimiä ovat muun muassa naali, jääkarhu, mursu ja valkoposkihanhi.
Historia.
Tutkimusmatkailija Hugh Willoughby kävi saarilla 1553 ja Willem Barents 1596, koillisväylän etsimisen yhteydessä, mutta Pohjois-Venäjän asukkaat tunsivat saaret jo keskiajalla.
Novaja Zemlja, sen ilmatila ja läheiset merialueet toimivat ydinaseiden testipaikkana kylmän sodan aikana. Yhteensä alueella tehtiin syyskuun 21. päivän 1955 ja lokakuun 24. päivän 1990 välillä 132 ydinräjäytystä. Näistä 87 tehtiin ilmakehässä, yksi pinnalla, kaksi veden pinnalla, kolme veden alla ja 42 maan alla.
Testialue rakennettiin 1950-luvulla. ”Alue A”, "Tšоrnaja Guba" (70,7° N, 54,6° E), oli käytössä 1955–1962. Aluetta B, "Matotškin Šar" (73,4° N, 54,9° E), käytettiin maanalaisissa kokeissa 1964–1990. Alue C, "Suhoi Nos" (73,7° N, 54,0° E), oli käytössä 1957–1962 ja 1961 siellä räjäytettiin 50 megatonnin kokoinen Tsar-bomba. Novaja Zemljalle on myös haudattu paljon radioaktiivista jätettä aina käytetyistä polttoainesauvoista ydinreaktoreihin saakka.
Hallinto.
Hallinnollisesti saaret muodostavat Arkangelin alueeseen kuuluvan Novaja Zemljan kaupunkipiirikunnan (ven. "gorodskoi okrug Novaja Zemlja"), jonka keskus on Belušja Guban kaupunkityyppinen taajama (71,537 °N, 52,343 °E).
Väestö.
Novaja Zemljan kaupunkipiirikunnan asukasluku oli vuoden 2010 väestönlaskennassa 2 429, josta 1 972 henkeä asui Belušja Guban taajamassa ja 457 oli kirjattu maaseutuasukkaiksi. Kaikki maaseutuasukkaat on kirjattu Rogatšovon (Рогачёво) taajaman asukkaiksi. Heinäkuun 2013 alun asukasluvuksi kaupunkipiiri ilmoitti 2 623, josta sotilashenkilöitä oli 1 736. Siviilejä oli 603 ja lisäksi lapsia 284. Kaupunkipiirikunta ilmoittaa pinta-alakseen 137 800 neliökilometriä. 
Rogatšovossa toimii sotilaslentokenttä, kansallinen lentopaikkatunnus "ЬЛДР"). Saarilla on useita sää- ja geofysikaalisia asemia.
Saarilla asuu pääasiassa länsirannikolla alkuperäisväestönä noin 100 nenetsiä. Valtaosa väestöstä saa elantonsa kalastuksesta, metsästyksestä ja hylkeenpyynnistä..
Maghreb

Maghreb (, ’länsi’) on alkuperältään arabiankielinen nimitys Pohjois-Afrikan alueille Niilin länsipuolella ja Saharan pohjoispuolella. Maghrebilla viitataan yleensä Marokkoon, Algeriaan ja Tunisiaan, mutta Maghrebin maihin kuuluvat myös Libya ja Mauritania.
Maghrebin alkuperäistä väestöä ovat berberit, jotka polveutuvat alueen arabivalloitusta edeltäneistä asukkaista. Arabit saapuivat seudulle 600–700-luvuilla ja toivat sinne islamin uskon ja arabian kielen. Edelleen noin kuudesosa Maghrebin asukkaista puhuu jotakin berberikieltä, pääosin Algeriassa ja Marokossa. Arabien lisäksi aluetta ovat sen historian saatossa hallinneet puunilaiset, foinikialaiset, roomalaiset ja ranskalaiset.
Arabian kielessä Marokko tunnetaan nimellä "al-Maġrib" ().
Synapsi

Synapsi eli hermoliitos on hermosolun ja muiden solujen liitoskohta, joka johtaa hermoimpulsseja eli toimintapotentiaaleja. Synapsi on aina hermosolun viejähaarakkeen päässä, ja se johtaa hermoimpulsseja yksisuuntaisesti. Synapsin toisella puolella on joko toinen hermosolu, lihassolu tai erittävä rauhassolu.
Silloin kun hermosolulla on yhteys lihassoluun (hermo-lihasliitos), kutsutaan "presynaptiseksi" hermosolun solukalvoa ennen synapsia, ja "postsynaptiseksi" lihassolun solukalvoa synapsin jälkeen.
Kun toimintapotentiaali on edennyt viejähaarakkeen päätejalkaan, hermosolun ja seuraavan solun välissä olevassa synapsiraossa eksosytoidaan viejähaarakkeen päätejalassa oleva välittäjäaine. Sillä vaikutetaan seuraavan solun reseptoreihin. Joskus solusta toiseen eteneekin toimintapotentiaali. Synapsin tiedonsiirtoon kuluu ainoastaan noin 0,5 millisekuntia.
Välittäjäaineen vapautuminen kemiallisessa tiedonsiirrossa noin 10 nanometrin levyiseen synapsirakoon on tyypillisin tapa välittää tietoa hermosoluilta toisiin soluihin. Joissakin soluissa on aukkoliitos, jossa tapahtuukin sähköinen tiedonsiirto. Aukkoliitoksessa solukalvon välillä on vain kahden nanometrin rako.
Presynaptisesta päätejalasta vapautuneet välittäjäainemolekyylit leviävät nopeasti synapsirakoon. Sitten ne tarttuvat postsynaptisen solukalvon sellaisiin reseptoriin, jotka ovat kyseiselle välittäjäaineelle spesifejä. Kun välittäjäaine on liittynyt reseptoriproteiiniin, sen toiminta muuttuu. Postsynaptinen solukalvo voi depolarisoitua tai hyperpolarisoitua riippuen siitä, mitä ionia kanava läpäisee.
Synapsit ovat mukautuvaisia, ja tietyn synaptisen reitin toistuva käyttö voi muuttaa niitä. Synapsiin voi syntyä pitkittynyt potentiaali, kun sitä aktivoidaan. Tällaista synaptista plastisuutta pidetään oppimisen hermostollisena perustana.
"Synaptisessa inhibitiossa" synapsin toiminta vaimenee. "Postsynaptista inhibitiota" tuottavat pääasiassa GABA aivoissa ja glysiini selkäytimessä. "Presynaptisessa inhibitiossa" välittäjäaineen eritys vähenee. Opiaattien kipua lievittävä vaikutus perustuu presynaptiseen inhibitioon.
Bad Vugum

Bad Vugum on Kari Heikosen, Antti Penttilän ja Jyrki Raatikaisen Oulussa vuonna 1987 perustama levy-yhtiö.
Aluksi tarkoitus oli julkaista vain Raatikaisen oman Radiopuhelimet-yhtyeen levyjä. Myöhemmin yhtiö on julkaissut muun muassa yhtyeiden Aavikko, Circle, Faff-Bey, Keuhkot, The Leo Bugariloves, Sweetheart, CMX, Jimi Tenor, Jolly Jumpers, Mieskuoro Huutajat ja Deep Turtle levyjä.
Kari Heikonen osti vuonna 2002 koko yhtiön itselleen ja yhdisti sen toiminnan vuotta aiemmin perustamaansa BV² Produktionsiin. Nykyään kaikki uustuotanto ilmestyy nimellisesti BV² Produktions -merkin alla, ja vanhalla Bad Vugum -logolla ilmestyy lähinnä uusintajulkaisuja. Kaikki toiminta tapahtuu kuitenkin Bad Vugum Oy:n sisällä. BV² on julkaissut levyjä muun muassa yhtyeiltä Cleaning Women, Kaucas, Kometa ja Hotguitars.
Yhteensä julkaisujen määrä on pitkälle toista sataa.
BV²:n myötä Bad Vugum laajensi julkaisutoimintaansa myös sarjakuvien puolelle lisensoimalla Daniel Clowesin "Ghost World" -albumin suomeksi vuonna 2003.
Glögi

Glögi on maustettu, kuumana nautittava, joskus alkoholipitoinen juoma (vertaa "Glühwein", hehkuviini). 
Suomessa glögin alkumuotoa, hehkuviiniä, on tarjoiltu keskiajalla. Tuona aikana oli varakkailla ihmisillä tapana maustaa viiniä eksoottisilla mausteilla. Tämä perinne lienee kulkeutunut Suomeen joko hansakauppiaiden mukana tai Tallinnasta.
Tämä perinne sammui uskonpuhdistuksen jälkeen.
Glögin kantamuotoa, maustettua viinaa, käytettiin muun muassa virvoittamaan kylmässä säässä ratsastaneita tai hiihtäneitä viestinviejiä ja postimiehiä 1600-luvun jälkeen Pohjoismaissa.
Glögin valmistus aloitetaan kiehauttamalla vettä ja lisäämällä siihen mausteita. Muutaman minuutin haudutuksen jälkeen seos siivilöidään, ja siihen lisätään esimerkiksi mustaherukkamehua ja kirkasta viinaa, rommia tai muuta alkoholijuomaa sekä manteleita. Glögi voidaan myös valmistaa viiniin. Yleisimmät suomalaisen glögin mausteet ovat neilikka, kaneli ja inkivääri, joilla saadaan glögiin jouluinen maku. Muita yleisiä mausteita ovat pomeranssinkuori ja kardemumma. Glögiin käytetään usein samoja mausteita kuin piparkakkuihin. Lisäksi glögissä voi olla rusinoita tai manteleita.
Kaupoissa valmiina myytävät glögit perustuvat nykyään yleensä rypälemehuun, joskus myös mustaherukkamehuun, sekahedelmämehuun, omenamehuun tai viiniin. On olemassa myös väkevämpiä, rommipohjaisia glögejä. Kaupoista saatava valmisglögi lämmitetään ennen tarjoilua, mutta jos se on viinipohjaista tai väkevän alkoholista, sitä ei tule lämmittää kiehumispisteeseen asti. Kokonaisten manteleiden tai rusinoiden laittaminen glögiin joko lämmitettäessä tai juuri ennen juomista on tavallista.
Suomessa valmistetaan useita erimerkkisiä glögejä. Joukossa on alkoholittomia, mietoja ja väkevän alkoholisia. Alkoholiton glögi oli alkujaan vain lasten juoma, mutta nykyisin sen nauttiminen on yleistä myös aikuisten keskuudessa. Väkevässä glögissä voi olla esimerkiksi 22 % alkoholia. 
Glögi on tullut Suomeen Ruotsista. Siellä glögi oli 1800-luvun alkupuolelta alkaen miesten talvijuoma, johon sekoitettiin mehua, siirappia ja viinaa, ja sekoitus kuumennettiin. Padan pohjalle laitettiin mausteita, ja se nautittiin laskiaisen yhteydessä ulkosalla. Suomessa glögiä käytetään lähinnä joulun aikaan. Vielä 1800-luvun lopussa juotiin glögiä, johon oli sekoitettu viiniä, mutta kieltolain myötä glögin juonti hävisi melkein kokonaan. Jalostaja yritti 1920-luvulla tuoda markkinoille tehdasvalmisteista glögiä, mutta tuote ei menestynyt. Kieltolain jälkeen 1930-luvulla glögiä mainostettiin suomenruotsalaisissa aikakauslehdissä, ja 1950−1960-luvuilla glögin juonti olikin lähinnä suomenruotsalainen perinne. Glögireseptejä alkoi 1960-luvun lopussa ja 1970-luvun alussa ilmestyä myös suomenkielisissä aikakauslehdissä, minkä jälkeen glögistä on tullut koko Suomen jouluperinne. 
Suomen sana "glögi" on peräisin ruotsin sanasta "glögg", joka puolestaan on muotoutunut sanoista "glödgat vin" eli lämmitetty viini.
Finnjamboree

 
Finnjamboree on Suomen Partiolaisten suurleiri ja kansainvälinen jamboree, joka järjestetään noin kuuden vuoden välein.
Finnjamboreet.
Loisto.
Loisto oli neljäs Finnjamboree, joka järjestettiin Hangossa 18.–26. heinäkuuta 1996 ja sille osallistui noin 14 500 partiolaista. Loistolla oli neljä alaleiriä: Kipinä, Revontuli, Tuuli ja Slööri.
Vartiolaiset kävivät leirin aikana monissa ohjelmapisteissä. Lisäksi leirin aikana oli useita yhteisiä ohjelmia, kuten avajaiset, messu, seminaareja, näyttelyitä, vierailupäivän markkinat sekä päättäjäiset. Leirin aikana kilpailtiin Scout-jollien maailmanmestaruudesta sekä Suomen Partiolaisten suunnistusmestaruuksista. 
Partiolaisten keskuudessa esiintyi leirin aikana Kauramies (Antti Brax), jonka tehtävänä oli suojella uhanalaisia rantakauroja. Elinvoimansa hän sai kaurapuurosta.
Tarus.
Tarus oli viides Finnjamboree, joka järjestettiin 28. heinäkuuta – 5. elokuuta 2004 Padasjoella, Iso-Tarus-järven rannalla. Tarukseen osallistui noin 12 000 suomalaista sekä noin 1 000 ulkomaalaista partiolaista. Taruksen leirinjohtajana toimi Marjukka Aaltonen ja varaleirinjohtajana Kaj Kanervavuori. Leirin aikana satoi suuren osan ajasta, ja lehdistössä huomioitiinkin tämä muun muassa maininnalla siitä, että monet muut ulkoilmatapahtumat olisi vastaavilla sademäärillä jouduttu keskeyttämään. 
Tarus rakennettiin, kuten partioleirit yleensäkin, lähinnä vapaaehtoisvoimin. Alueella oli muun muassa kahviloita, leirisairaala sekä ensiapupisteitä, palokunta, turva (järjestyksenvalvojat) sekä kauppoja. Leirin osallistujat jaettiin kahteen luokkaan: vartiolaiset sekä muut. Vartiolaiset kiersivät leirin eri toimintapisteissä, kun taas muut olivat töissä palvelutehtävissä tai savuissa. Savu tarkoittaa yhden tai useamman lippukunnan muodostamaa majoittumisyksikköjä, joissa leiriläiset asuivat. Savut sijaitsivat alaleireissä, joita oli seitsemän: Kulo, Uitto, Justeeri, Patikka, Korpi, Stocken ja Savotta. Pienimmät partiolaiset majoittuivat vanhempiensa kanssa perheleiri Lastussa.
Kilke.
Kilke oli kuudes Finnjamboree. Se järjestettiin Hämeenlinnassa, Evon uudessa nuorisoleirikeskuksessa 28. heinäkuuta – 5. elokuuta 2010. Leirille osallistui noin 10 000 partiolaista, joista 600 oli ulkomaalaisia. Kilke jaettiin seuraaviin viiteen alaleiriin, jotka olivat Kaleva, Raffu, Tuikku, Lapa ja perheleiri Pöpö.
Kilkkeellä toimi neljä tehtävälaaksoa: Ilmalaakso, Vesilaakso, Maalaakso ja Tulilaakso.
Roihu.
Roihu oli järjestyksessään seitsemäs Finnjamboree. Se järjestettiin 20.–28. heinäkuuta 2016 edellisen Finnjamboreen tapaan Evon nuorisoleirikeskuksessa Hämeenlinnan Evolla. Leirille osallistui noin 17 000 osallistujaa, joista noin 3 000 oli ulkomaalaisia partiolaisia. Roihun perheleiri oli nimeltään Riehu.
Kajo.
Kajo oli järjestyksessään kahdeksas Finnjamboree. Se järjestettiin 15.–23. heinäkuuta 2022 edellisten Finnjamboreiden tapaan Evon nuorisoleirikeskuksessa Hämeenlinnan Evolla. Leirille osallistui noin 13 500 ihmistä. Kajolle ilmoittautui noin 1000 ulkomaalaista.
Karelia

Karelia voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Carelia voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Miilu

Miilu on puuhiilen valmistusta varten rakennettu maahauta. Miilua käytetään puun kuivatislaukseen, jolloin lehtipuuta kuumennetaan suljetussa, vähähappisessa tilassa ja puu palaa epätäydellisesti. Miilu on peitetty tavallisesti turpeella ja havuilla ja tiivistetty huolellisesti. Puuhiiltä käytettiin muun muassa rautaruukeilla masuuneissa. Puut kuljetettiin ruukeille jokia pitkin, ja miilut poltettiin ruukkien lähellä.
Nykyisin miiluissa valmistetaan muun muassa grillihiiltä.
Ceyloninkaneli

Ceyloninkaneli ("Cinnamomum verum") on kanelipuiden sukuun kuuluva trooppinen puu, joka on peräisin Sri Lankan saarelta. Ceyloninkanelin nuorten versojen kuivatusta kuoresta jauhetaan mausteena käytettävää kanelia.
Ceyloninkaneli ei juurikaan sisällä myrkyllistä kumariinia. Halvemmassa kassiakanelissa kumariinia on yli 200-kertaisesti. Kassiakaneli on myös ceyloninkanelia voimakkaamman makuista ja siksi yleisemmin käytössä.
Web Ontology Language

Web Ontology Language (lyhyesti OWL) on W3C:n standardoima tiedon kuvailukielien perhe, joka on suunniteltu käytettäväksi niin, että tietokoneohjelmat voisivat paitsi esittää niin myös tehdä päättelyä ja tulkintoja kuvaillusta tiedosta. OWL:a voi käyttää esimerkiksi kuvailemaan WWW-sivujen metatietoja, mutta sitä voidaan käyttää myös laajemmin minkä tahansa ontologia-pohjaisen tiedon kuvailuun. OWL on yksi Semanttisen Webin teknologioista.
OWL jakautuu kolmeen alakieleen, jotka ilmaisuvoiman kasvavassa järjestyksessä ovat OWL Lite, OWL DL ja OWL Full. Kielistä OWL Lite ja OWL DL pohjautuvat kuvailevaan logiikkaan (engl. Description logic), jonka laskennalliset ominaisuudet tunnetaan hyvin. OWL itsessään ei ole laajennus RDF tai RDF Schema -kuvailukieliin. Ne kuitenkin ovat keskenään suurelta osin yhteensopivat (OWL-Full on yhteensopiva RDFS:n kanssa).
Historia.
Ontologia-pohjaisella kehityksellä on tietotekniikassa pitkä historia. Käsitteenä ontologia on peräisin filosofiasta, jossa se merkitsee oppia olevaisesta. Filosofiasta tekoälytutkimuksen kautta muuhun tietojenkäsittelyyn tuodulla ontologia-termillä tarkoitetaan käsitteiden ja niiden välisten suhteiden toimialakohtaista formaalia mallinnusta, jonka avulla tiedon pohjalta voidaan tehdä päätelmiä ja tulkintaa.
1990-luvun alusta alkaen, lukuisat tutkimustyöt ovat tähdänneet tekoälytutkimuksen tiedon kuvailumenetelmien () ja ontologioiden kuvailukielien tuomista käyttökelpoiseksi osaksi World Wide Webiä. Tämä työ on keskeisesti ollut OWL-kielen kehityksen taustalla. Tarkalleen ottaen OWL-kieli on laadittu tutkimustyön pohjalta DAML+OIL-kuvailukielestä. Kielen kehityksestä vastasi W3C, jonka luoma ”Web Ontology Working Group” aloitti toimintansa 1. marraskuuta 2001 James Hendlerin ja Guus Chreiberin johdolla. Ensimmäinen työversio (W3C:n ”working draft”) määrityksestä julkaistiin elokuussa 2002. Muodollinen W3C:n suositus OWL-dokumenteista tuli 10. päivä helmikuuta 2004. Työstä vastannut työryhmä lakkautettiin kuitenkin vasta 31. toukokuuta 2004.
Aliens – paluu

Aliens – paluu () on James Cameronin ohjaama elokuva vuodelta 1986. Se on ensimmäinen jatko-osa Ridley Scottin ohjaamalle tieteiselokuvalle "Alien – kahdeksas matkustaja". Pääosissa esiintyvät Sigourney Weaver, Michael Biehn, Lance Henriksen, Carrie Henn, Bill Paxton ja Paul Reiser.
Elokuva perustuu James Cameronin, David Gilerin ja Walter Hillin käsikirjoitukseen. Elokuva on lajityypiltään nopeatempoinen toimintaseikkailu, toisin kuin alkuperäinen "Alien". Elokuva menestyi erittäin hyvin. Se seurasi Cameronin "Terminator – tuhoajaa" ja vakiinnutti hänen asemansa menestyvänä toimintaelokuvien ohjaajana. Elokuva kuvattiin Englannissa 18 miljoonan dollarin budjetilla.
"The New York Timesin" kriitikot valitsivat "Aliens – paluu" -elokuvan vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta.
Juoni.
Elokuvan alussa "Nostromo"-rahtialuksen ainoa selviytynyt jäsen Ellen Ripley (Sigourney Weaver) pelastetaan avaruudesta sen jälkeen, kun hän on ollut 57 vuotta hyperunessa. Ripley saa kuulla, että Hadley’s Hope -niminen siirtokunta on perustettu LV-426-planeetalle, josta Nostromon miehistö löysi Alienin. Siirtokuntaan menetetään yhteys ja Ripley lähtee vastahakoisesti Weyland-Yutanin järjestämän pelastusretkikunnan mukaan neuvonantajana. Mukana on joukko kovia merijalkaväen sotilaita. LV-426:lla joukko toteaa, että Alienit ovat tappaneet siirtokuntalaiset. Retkikunta joutuu ansaan ja Alienit uhkaavat heitä.
Retkikunta törmää henkiinjääneeseen pikkutyttöön nimeltä Rebecca ”Newt” Jorden (Carrie Henn), jonka perheen kohtalo esitellään elokuvan ohjaajan versiossa. Retkikunnan sotilaiden yrittäessä tuhota Alieneita Weyland-Yutanin edustaja Carter Burke (Paul Reiser) sabotoi kamppailua ja aikoo tuoda Alienin sikiöitä yhtiölleen tutkittaviksi, joka onnistuisi vain käyttämällä retkikunnan muita jäseniä loisisäntinä sikiöille. Retkikunnan taistellessa henkensä edestä suurta Alien-joukkoa vastaan Newt joutuu olentojen haltuun, mutta piittaamatta omasta hengestään Ripley tahtoo pitää kiinni Newtille antamastaan lupauksesta olla hylkäämättä tätä. Alieneiden lisäksi Ripley joutuu taistelemaan myös aikaa vastaan, sillä siirtokunnan ylikuormittunut fuusioreaktori on lämpöydinräjähdyksen partaalla.
Ripley tunkeutuu reaktorirakennuksen sydämeen ja pelastaa Newtin juuri kuoriutuvalta facehuggerilta ja kohtaa ensimmäistä kertaa Alien-kuningattaren. Hän pakenee Newtin, Hicksin (Michael Biehn) ja Bishopin (Lance Henriksen) kanssa emoalukselle, jossa hän kohtaa jälleen kuningattaren, joka vaurioittaa Bishopin toimintakyvyttömäksi repimällä tämän kahtia. Ripley pudottaa kuningattaren lastaustrukilla ilmalukkoon ja lopulta avaruuteen. Eloonjääneet Ripley, Newt, Hicks ja Bishop asettuvat pakoaluksen hyperunikammioihin.
Vaikutus.
Elokuva on inspiroinut selviytymiskauhupelien kehitystä kuten "Project Firestart" (1989). Myös elokuvaan perustuvia pelejä on tehty kuten "" (1987).
Sulkava (kala)

Sulkava ("Ballerus ballerus", syn. "Abramis ballerus") on Suomessa tavattava lahnan sukuinen kalalaji.
Ulkonäkö ja koko.
Sulkavan ruumiinmuoto on kapea ja korkea. Väri on hopeanhohtoinen. Sulkava muistuttaa hieman lahnaa ja pasuria, mutta sen peräevä on huomiota herättävän pitkä. Pituus on maksimissaan 40 cm ja paino yleensä alle kilon.
Elinympäristö.
Sulkavaa esiintyy Itämeren valuma-alueella Elbestä itään, Ruotsin eteläosassa sekä pohjoisen suunnasta Mustaanmereen ja Kaspianmereen laskevissa vesistöissä. Suomessa sen esiintymisalue on eteläinen. Sulkava ei siedä suolavettä, joten sitä tavataan järvissä ja joissa, rannikoilla vain jokisuissa.
Ravinto.
Sulkava syö vesihyönteisiä kuten vesikirppuja, sekä jossain määrin myös kasveja.