tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Karvalehdet

Karvalehdet ("Ceratophyllum") ovat monivuotisia juurettomia vesikasveja. Niiden lehdet ovat varressa kiehkuroina ja haarautuvat dikotomisesti hienoiksi liuskoiksi. Karvalehdillä on pienet yksineuvoiset kukat lehtihangoissa. Hedelmänä on pähkylä.
Karvalehtien suku on ainoa Ceratophyllales-lahkossa ja Ceratophyllaceae-heimossa. Lajeja on yhteensä kuusi, joista kaksi kasvaa Suomessa. Tankeakarvalehti eli karvalehti, aiemmin myös sarvikarvalehti ("Ceratophyllum demersum") esiintyy harvinaisena koko maassa. Hentokarvalehti ("Ceratophyllum submersum") on hyvin harvinainen tulokas maan etelärannikolla.
Betsy Russell

Betsy Russell (syntymänimi Elizabet Russell, s. 6. syyskuuta 1963) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka on näytellyt muun muassa elokuvissa "Yksityiskoulu" (1983) ja "Saw"-elokuvasarjassa sarjamurhaaja Jigsawin ex-vaimoa Jill Tuckia.
Ura.
Russellin ensimmäinen rooli oli vuonna 1982 elokuvassa "Kerta se on ensimmäinenkin".
Pidettyään pienen tauon Russell sai pienen roolin "Saw III":ssa esittäen John Kramerin entistä vaimoa, Jill Tuckia. Hän esiintyi myös jatko-osissa "Saw IV", "Saw V", "Saw VI" ja "Saw VII 3D".
Islannin saari

Islannin saari on Euroopan toiseksi suurin saari. Sen pinta-ala on 101 826 km². Islannin valtio koostuu sen lisäksi vain vähäisistä pikkusaarista ja luodoista. Vain seitsemän niistä on yli kahden neliökilometrin kokoisia.
Islanti sijaitsee Grönlannista itään juuri pohjoisen napapiirin eteläpuolella. Pohjois-Amerikan ja Euroopan mannerlaattojen välinen sauma kulkee saaren läpi lounaasta koilliseen. Asutetut alueet sijaitsevat rannikolla ja saaren keskiosissa ei ole asutusta lainkaan. Islannin luontoon kuuluvat maanjäristykset, vulkaaninen aktiivisuus, lumivyöryt sekä ns. "Jökulhlaup"it eli jäätikköjokitulvat. Saari onkin yksi maailman vulkaanisesti aktiivisimmista.
Lucile Wheeler

Lucile Wheeler (s. 14. tammikuuta 1935 Saint-Jovite) on kanadalainen alppihiihdon olympiamitalisti ja kaksinkertainen maailmanmestari.
Wheeler nousi suksille jo kaksivuotiaana ja oli maansa nuorten mestari 12-vuotiaana. Hänelle tarjottiin mahdollisuutta osallistua vuoden 1950 MM-kisoihin, mutta tuolloin hänen vanhempansa eivät antaneet 15-vuotiaan Wheelerin osallistua. Wheeler osallistui arvokisoihin ensimmäistä kertaa vuonna 1952, jolloin hän kilpaili Oslon olympialaisissa. Tuolloin hän oli pujottelussa kahdeskymmeneskuudes ja kahdeskymmenesseitsemäs sekä suurpujottelussa että syöksylaskussa. Wheeler osallistui olympialaisiin myös Cortina d'Ampezzossa 1956. Tuolloin hänet hylättiin pujottelussa ja hän oli kuudes suurpujottelussa sekä voitti pronssia syöksystä. Wheeler sai vuoden 1958 MM-kisoista kolme mitalia, kultaa syöksylaskusta ja suurpujottelusta sekä hopeaa alppiyhdistetystä. Wheeler lopetti uransa seuraavana vuonna.
Uusi Wafd

Uusi Wafd () on egyptiläinen liberaalipuolue. Se on Egyptin toiseksi suurin oppositioryhmä (2011). Wafdin johtaja on Al-Sayed al-Badawi.
Nykyinen puolue on perustettu 1983. Se pitää edeltäjänään monarkian aikana toiminutta saman nimistä puoluetta, joka lakkautettiin vuonna 1952 Egyptin vallankumouksen jälkeen.
Wafd boikotoi vuonna 2010 järjestettyjen vaalien toista kierrosta vaalivilpin takia.
Vuoden vaihteen 2011–2012 molemmin puolin kolmessa vaiheessa järjestetyissä vaaleissa puolue sai noin 9 % paikoista parlamenttiin.
Palmgren

Palmgren voi tarkoittaa seuraavia:
Ihmisiä:
Kuvitteellisia henkilöitä
Muita merkityksiä:
Ayman Nour

Ayman Nour (s. 1964 Mansoura) on egyptiläinen poliitikko. Hän on al Ghad -puolueen perustaja, ja nykyisin Ghad El-Thawra -puolueen johtaja.
Nour aloitti poliittisen uransa Wafd-puolueen lehden toimittajana. Hän johti puolueen tutkimuslaitosta 1990–1995. Parlamentin alahuoneeseen hänet valittiin 1995 ja 2000. Hän erosi johtuen erimielisyyksistä puheenjohtaja Noaman Gomaan kanssa ja perusti al-Ghad-puolueen 2005.
Vuoden 2005 presidentinvaalit.
Nour haastoi Hosni Mubarakin presidentinvaaleissa vuonna 2005. Tämän takia hän joutui vankilaan viideksi vuodeksi. Hänet kuitenkin vapautettiin kolmen vuoden jälkeen. Syy tuomioon oli dokumenttiväärennys puolueen perustamisen aikoihin.
Nour ei voi asettua ehdokkaaksi vaaleihin, koska lain mukaan pitää olla kulunut viisi vuotta alkuperäisen vankilatuomion päättymisestä, ennen kuin voi asettua poliittiseen virkaan..
Al-Ghad-puolue hajosi kahteen osaan, joita johtivat Mousa Mostafa Mousa ja Ayman Nourin silloinen vaimo Gamila Ismail. Oikeus päätti Mousa Mostafa Mousan olevan puolueen laillinen johtaja, ja Ayman Nourin tukijat rekisteröivät uuden puolueen Ghad al-Thawra ("Vallankumouksen huomisen puolue") ja osallistuivat vuodenvaihteen 2011–2012 vaaleihin Egyptin demokraattisen allianssin listalla, jota hallitsee Muslimiveljeskunnan Vapaus- ja oikeuspuolue.
Huhtikuun 6. päivän nuorisoliike

Huhtikuun 6. päivän nuorisoliike on egyptiläinen Arabikeväässä toiminut oppositioryhmä. Se vaati Hosni Mubarakin valtalauden lopussa sananvapautta ja vastusti nepotismia ja paikoilleen jämähtänyttä talouskehitystä.
Ryhmän perusti keväällä 2006 eräs entinen Kefaya-aktivisti. Huhtikuun 6. päivän nuorisoliike perustettiin alkujaan tukemaan 6. huhtikuuta 2008 pidettyä teollisuustyöläisten lakkoa. Ryhmä otti ajatuksia toimintaansa muun muassa Serbian oppositioliike Otporilta.
Ryhmän jäsenet ovat olleet pääosin hyvin koulutettuja nuoria.
Ryhmä käytti yhteydenpitoon ja sanomansa levittämiseen internetin sosiaalisia medioita, 
kuten Facebookia, Twitteriä ja Flickriä.
Vuonna 2013 liike liittyi Tamarodiin, joka vastusti Mursin hallintoa. Vuonna 2013 valtaan noussut sotilashallitus pidätti monia liikkeen johtajia.
Siirtolaisuus Kanadaan

Maahanmuutto Kanadaan tarkoittaa prosessia, jossa henkilö asettuu pysyvästi asumaan Kanadassa. Useat, mutta eivät kaikki, hankkivat Kanadan kansalaisuuden. Vuoden 1947 jälkeen sisäistä maahanmuuttoa koskenut laki on muuttunut huomattavasti vuoden 1976 maahanmuuttolain ja vuonna 2002 voimaan tulleen maahanmuuttoa ja pakolaisuutta koskevan lain myötä.
Kanadassa maahanmuuttajat jaetaan neljään luokkaan: perheluokkaan (Kanadan kansalaisten lähisukulaiset), taloudelliset maahanmuuttajat (korkeasti koulutetut työntekijät ja liikemiehet), muut (henkilöt jotka on hyväksytty maahanmuuttajiksi humanitaarisista syistä) ja pakolaiset (henkilöt jotka pakenevat vainoa, kidutusta tai julmuuksia).
Kanadassa otettiin käyttöön maahanmuuttajien pisteytysjärjestelmä vuonna 1967. Työperäiselle maahanmuutolle tarkoitetussa arvioinnissa otetaan huomioon tulijan koulutustausta (maks. 25 pistettä), englannin ja ranskan kielen taito (24 pistettä), työkokemus (21 pistettä), ikä (10 pistettä) ja työtarjous (10 pistettä). Myös tulijan taloudellinen tausta otetaan huomioon. Lisäksi tulijoilta tarkistetaan terveydentila. Mukana tuleva puoliso antaa lisäpisteitä sopeutumiskyvystä.
Kanada on tunnettu varsin vapaasta maahanmuuttopolitiikasta. Vuoden 2001 väestönlaskennan mukaan Kanadassa on 34 etnistä ryhmää, joihin kuuluu vähintään 100 000 henkilöä. Näistä kymmeneen kuuluu yli miljoona henkilöä. 16,2% väestöstä kuuluu näkyviin vähemmistöihin. Suurimmat ryhmät ovat etelä-aasialaiset (4,0%), kiinalaiset (3,9%) tummaihoiset (2,5%) filippiinit (1,1%). Suurimmat maahanmuuttajaryhmät ovat kuitenkin saksalaiset (10,18%) ja italialaiset (4,63%).
Kanadassa on tapahtunut neljä suurta maahanmuuttoaaltoa. Viides aalto on meneillään.
Tšavusy

Tšavusy () eli Tšausy () on pieni kaupunki ja hallintopiiri Valko-Venäjän Mahiljoun maakunnassa maanteitse runsas 40 kilometriä Mahiljoun kaupungin itäpuolella. Vuoden 2009 väestönlaskennan mukaan Tšavusyn kaupungissa asui 10 692 ja koko hallintopiirissä () 21 242 ihmistä.
Liikenneyhteyksistä.
Tšavusyn kaupungin lounaisosissa on Valko-Venäjän rautateiden rautatieasema "Tšausy" (eli ) ja hallintopiirissä useita Mahiljousta itään Krytšauhun vievän radan seisakkeita tai asemia. Maantieyhteyksistä merkittävin on kaupungin eteläosien läpi kulkeva kantatie P122, joka saapuu Mahiljousta valtatieltä () ja jatkaa Tšerykaun kautta Kastsjukovitšyyn. Jokiyhteyksiä veneilyyn ja kalastukseen tuo Dneprin sivuhaaran Sožin Pronja-sivuhaara haaraumineen.
Fernando Collor de Mello

Fernando Collor de Mello (s. 12. elokuuta 1949) on brasilialainen kristillisen työväenpuolueen poliitikko. Hän oli Brasilian presidentti 1990–1992. Hänestä tuli ensimmäinen suoralla vaalilla valittu presidentti Brasilian sotilashallituksen jälkeen. Hän lupasi rajuja talousuudistuksia, mutta ne eivät toteutuneet, ja inflaatio pysyi hillittömänä.
Collor joutui eroamaan presidentinvirasta vuonna 1992 jouduttuaan valtakunnanoikeuteen syytettynä korruptiosta. Hänet kuitenkin vapautettiin syytteistä myöhemmin.
Collorin vaimo tuomittiin korruptiosta ja taloudellisista väärinkäytöksistä 11 vuodeksi vankilaan vuonna 2000.
Pleurotaceae

Pleurotaceae on helttasienten lahkoon kuuluva sieniheimo, joka sisältää hytyvinokkaat ("Hohenbuehelia") ja isovinokkaat ("Pleurotus"). Ne ovat lahottajasieniä, mutta ne voivat täydentää typensaantiaan lihansyönnillä, vangitsemalla sukkulamatoja ravinnokseen. Sukujen yhteinen kantamuoto todennäköisesti käytti mikroskooppisia myrkkypisaroita sukkulamatojen tainnuttamiseen. Isovinokkaat käyttävät edelleen näitä myrkkypisaroita, kun taas suurin osa hytyvinokkaista on siirtynyt muihin menetelmiin. Osa hytyvinokkaista on petoja, joiden sienirihmoissa sijaitsevat tahmeat kyhmyt vangitsevat sukkulamatoja. Osa taas on loisia, jotka muodostavat tahmeita kuromaitiöitä, jotka tarttuvat sukkulamatoihin. Kun itiöt itävät, ne lävistävät sukkulamadon. On myös lajeja, jotka ovat sekä petoja että loisia.
Pedro Troglio

Pedro Antonio Troglio (28. heinäkuuta 1965 Luján, Argentiina) on argentiinalainen entinen jalkapalloilija. Nykyään Troglio valmentaa buenosairesilaista Argentinos Juniorsia. Hän on myös pelannut 21 ottelua maajoukkueessa, ja teki näissä kaksi maalia. Hän pelasi Italian MM-kilpailuissa neljän ottelua ja teki yhden maalin.
Troglio pelasi suuren osan urastaan Italiassa Laziossa, Ascolissa ja Hellas Veronassa. Kotimaassaan hän edusti River Platea, Gimnasia La Plataa sekä Villa Dálminea.
Luettelo WCW World Heavyweight mestareista

Tämä on kronologinen luettelo painijoista, jotka ovat olleet WCW World Heavyweight mestareita. Mestaruus oli aktiivinen vuosina 1991-2001. Alun perin vyö oli World Championship Wrestlingin maailmanmestaruus. Se kuitenkin deaktivoitiin, kun World Wrestling Federation (nykyään World Wrestling Entertainment) osti WCW:n ja yhdisti vyön WWF Championshipin kanssa. Mestaruutta on pidellyt 22 mestaria ja yhteensä mestaruuskausia on ollut 62, joista Ric Flair on hallinnut sitä kahdeksan kertaa. Flair oli myös vanhin mestari voittaen sen 51-vuotiaana vuonna 2000. The Giant taas oli nuorin mestari voittaen sen 25-vuotiaana.
Mestaruuden nimet ovat olleet:
Atech Grand Prix

Atech Grand Prix on brittiläinen pikkuformulatalli. Tallin perusti David Hyle vuonna 2007 nimellä Hitech Junior Team. Vuonna 2009 tallin nimi vaihtui Atechiksi. 
Talli on aiemmin kilpaillut Britannian Formula Renault ja Superleague Formula -sarjoissa voittaen mestaruuden Liverpoolille vuonna 2009. Vuonna 2010 talli osallistui GP3-sarjaan yhteistyössä CRS Racingin kanssa. Tallin kuljettaja Roberto Merhi saavutti kolme palkintosijaa ja 26 pistettä, ja talli sijoittui sarjassa seitsemänneksi. Seuraavana vuonna tallin kuljettaja Nick Yelloly saavutti yhden palkintosijan. Vuonna 2012 tallin kuljettaja Tamás Pál Kiss saavutti yhden palkintosijan, ja talli sijoittui yhteispisteissä kahdeksanneksi. Talli vetäytyi kauden jälkeen sarjasta ja yhdistyi Bamboo Engineering-tallin kanssa.
CRS Racing

CRS Racing on brittiläinen autourheilutalli. Talli perustettiin vuonna 2004 nimellä Team AKA. Vuonna 2007 nimi vaihtui CR Scuderiaksi ja vuonna 2009 nimi muutettiin CRS Racingiksi. 
Nykyisin talli kilpailee Britannian Formula Renault-sarjassa ja Ferrarilla International GT Open -sarjassa sekä Le Mans Seriesissä. GP3-sarjaan se osallistui yhteistyössä Atech GP:n kanssa. Aikaisemmin se on kilpaillut mm. Britannian GT, FIA GT Championship ja FIA GT3 -sarjoissa. 
Joulukuussa 2010 ilmoitettiin, että CRS Racing kehittää yhdessä McLarenin kanssa McLaren MP4-12C -katuautoon perustuvan GT3-luokan kilpamallin kaudeksi 2012. Auton kehittämisestä vastaa CRS:n ja McLarenin yhteisyritys McLaren GT.
Ukon wacka

Ukon wacka on folk metal -yhtye Korpiklaanin seitsemäs studioalbumi, joka julkaistiin 4. helmikuuta 2011. Se ylsi Suomen virallisen listan sijalle 9.
Ukon wacka tarkoittaa vakkajuhlia. Vakkajuhlat, vakat eli Ukon vakat olivat itämerensuomalaisissa yhteisöissä pitäjän tai yhden tai useamman kyläyhteisön järjestämät uskonnolliset pidot.
RACON

Tutkamajakka eli racon () on kiinteälle merenkulun turvalaitteelle asennettava elektroninen lisälaite, joka otettuaan vastaan tutkan lähetyssignaaleja lähettää takaisin tutkan kuvapinnalla näkyvän Morse-vastauskoodin.
Tutkamajakka auttaa merenkulkijaa tunnistamaan vesiväylän varrella olevia kiinteitä kohteita aluksen omaa tutkaa käyttäen. Se on toisiotutkaperiaatteella toimiva tutkavastaaja, joka käynnistyy merenkulkututkan lähettimen pulssista ja vastaa samalla taajuudella omalla koodillaan, jolloin se näkyy tutkan näytöllä selvästi tunnistettavana, lyhyistä viivoista ja pisteistä koostuvana morsekoodina.
Aluksella ei siis tarvita tavallisen tutkan lisäksi muita lisälaitteita.
Huomattavaa on, että uuden sukupolven (vuodesta 2008 lähtien) ns. laajakaistatutkat ("broadband radar") eivät aktivoi racon-majakoita, ts. tutkan kuvaruudulla ei näy raconin morsekoodia. Syynä tähän on laajakaistatutkan erilainen tekniikka verrattuna magnetroniin perustuvaan perinteiseen pulssitutkaan. Näin ollen laajakaistatutka (kuten Lowrance BR24) ei voi olla meripelastusaluksen ainoa tutka; muutoin jäävät esim. aktivoidut SART-hätämajakat näkymättä etsintätehtävissä.
Racon-kohteet on merkitty merikarttaan turvalaitteen symbolilla (esim. tutkamerkki, kummeli tai reunamerkki), jonka yhteydessä on sana racon.
Gjesdal

Gjesdal on Norjan kunta Rogalandin läänissä. Sen rajanaapureita ovat luoteessa Sandnes, pohjoisessa Forsand, idässä Sirdal, etelässä Bjerkreim ja lännessä Time.
Asutus.
Asutus on keskittynyt enimmäkseen kunnan länsiosiin. Entisen Gjestalin alueella, joka muodostaa kolmanneksen kunnan nykypinta-alasta, asuu 84 % väestöstä vuonna 2019. Taajamia ovat hallintokeskus Ålgård/Figgjo (11 335 asukasta, joista 9 277 Gjesdalissa, 2019) ja Oltedal (993 as.). Kunnan itäosan asutus on sijoittunut enimmäkseen Frafjorddalenin, Øvstebødalen/Hunnedalenin ja Dirdalenin laaksoihin, joista viimeksimainitussa sijaitsee Giljan taajama (383 as.).
Media.
Paikallislehti "Gjesdalbuen" ilmestyy torstaisin.
SART

SART () on maailmanlaajuisen hätä- ja turvallisuusradiojärjestelmän yksi osa, meripelastuksessa käytettävä hätämajakka, joka käynnistyy pelastusveneessä heti kun sitä lähestyy alus, lentokone, helikopteri tai muu, jolla on tutka.
Se käynnistyy lähestyvän tutkan pulssista toimien toisiotutkavastaajana ja lähettää vastaussignaalin, jonka tarkoitus on auttaa pelastajaa pelastettavan löytämisessä. Vastaussignaali lähtee samalla kantoaallon taajuudella, jolla tutkakin on. Lisäksi vastaussignaali on pitkäkestoinen ja pulssitettu, joten lähestyvän pelastajan tutkan näytölle syntyy siitä selvä kahdentoista kaikumerkin jono, joka muuttuu lähemmäksi tultaessa kaariksi ja lopulta renkaiksi. Laitteessa on, tyypistä riippuen, myös valo- ja äänimerkki, joiden ansiosta pelastusveneessä olijat huomaavat, että apu on tulossa. SART on yleensä pelastusveneessä valmiina tai laivan käytävällä varustettuna käyttöohjeella ja selvällä SART-merkillä.
Jos merenkulkututka on laajakaistatutka ("broadband radar", BB-tutka) sen jatkuva-aaltoinen ja hyvin pienitehoinen lähete ei käynnistä aktivoitua SART-hätämajakkaa. Myöskään merenkulkuun käytetty S-alueen 10 cm:n eli 3 GHz:n aallonpituus ei käynnistä SART majakkaa. Siksi meripelastusaluksella on oltava tähän tarkoitukseen (myös) normaali X-alueen 3 cm:n eli 9 GHz:n pulssitutka.
AIS-SART.
SART voi olla myös uudempi AIS-SART, (Automatic Identification System - Search And Rescue Transponder), joka sisältää tavallisen SART laitteen lisäksi myös AIS-järjestelmän mukaiset VHF lähettimen ja GPS paikantimen. AIS-SART lähettää, joko aktivoituna tai automaattisesti aktivoituneena, pelastusveneen tiedot VHF kanavalla 2087 tai 2088, jotka siten näkyvät kaikkien lähistöllä olevien alusten ja Alusliikennepalvelun AIS-laitteiden näytöissä. Tiedoissa on laitteelle ohjelmoitu tunnusnumero, tosiaikainen sijainti ja liiketiedot ym. Lähete näkyy 1 m:n korkeudelta lähetttynä ja 15 m:n korkeudelta vastaanotettuna ainakin 5 merimailia (nm) ja korkealla lentävässä lentokoneessa satoja nm:ja.
IFF (omatunnuslaite)

Omatunnuslaite eli IFF ( tai "interrogator friend or foe") on toisiotutka, jota alettiin ensimmäisenä käyttää sotilaslentokoneissa omien koneiden erottamiseen vieraista, jotta ilmatorjunta ja hävittäjät eivät ampuisi omia koneita. Se koostuu kahdesta pääosasta: interrogaattori (kyselijä) ja transponderi (vastaaja). Aivan aluksi kyselijä oli maa-aseman tai lentokoneen tutka ja kohdelentokoneessa vastaajalaite yksinkertaisesti vastasi samalla taajuudella kuin sitä havainnoinut tutka lisäten vain pulssimuotoisen koodin, jonka takia havainnoinut tutka erotti sen selvästi muista maaleista. Pian se menetelmä osoittautui epäkäytännölliseksi monien tutkajärjestelmien erilaisuuksien vuoksi. Oli myös helppoa tekeytyä vihollisen koneeksi matkimalla vastaussignaalia.
Tutka+tutkavastaaja, "yhden taajuuden" menetelmä, jäi kuitenkin käyttöön rauhanomaisemmissa laitteissa kuten SART-hätäjämajakka meripelastukseen, RACON-tutkamajakka merimerkkeihin sekä aktiivinen tutkaheijastin.
Nykyään IFF on osa lentokoneen elektronisen sodankäynnin laitteistoa. Se on huolellisesti koodattujen salaisten kysymysten ja vastausten vaihtoon perustuva ja muistuttaa tavallista toisiotutkalaitteistoa, jollaisia lentokoneissa on yleisesti siviilikäytössäkin. Myös normaalissa toisiotutkalaitteistossa on sotilaallinen toimintatapa. Normaali toiminta on avointa ja standardisoitua, mutta sotilaallinen toiminta koodeiltaan tarkoin salattua.
Ogün Sanlısoy

Ogün Sanlısoy (s. 12. maaliskuuta 1971) on turkkilainen rockmuusikko. Hän oli turkkilaisen Pentagram-metalliyhtyeen laulaja. Erottuaan yhtyeestä hän aloitti soolouran. Hän on julkaissut viisi albumia, joista "Ben" julkaistiin helmikuussa 2011.
Veikko Rautiainen

Veikko Ilmari Rautiainen (17. lokakuuta 1917 Turku – 17. elokuuta 1999) oli suomalainen taidemaalari ja myös taidekauppias.
Veikko Rautiainen debytoi Turussa 1946. Hän osallistui Suomen taiteilijain näyttelyihin ulkomailla Bergenissä, Århusissa 1968, Leningradissa 1970 ja 1981, Varnassa 1970 ja Marseillessa (Ranska) 1967.
Veikko Rautiaisen teoksia on Turun kaupungin kokoelmissa. Hänen julkisia teoksiaan on seinämaalaus "Kuvia työn äärestä" vuodelta 1984.
Rautiainen sai Pro Finlandia -mitalin 1970. Hän sai myös Turun taiteilijaseuran kult. amr.
Veikko Rautiainen toimi Turun klassillisen lyseon piirustuksen vs. lehtorina 1952. Hänen vanhempansa olivat Alina ja taidemaalari Kalle Rautiainen. Veikko Rautiaisen ensimmäinen puoliso oli Mirjam Rautiainen ja toinen puoliso Pirkko Rautiainen. Hänellä oli kolme lasta.
Aiheesta muualla.
Veikko Rautiaisesta puuttuu tietoja vuoden 1991 taiteilijamatrikkelin julkaisemisen jälkeen.
Taisteluliitto työväenluokan vapauttamiseksi

Taisteluliitto työväenluokan vapauttamiseksi () oli Pietarissa 1890-luvulla toiminut Venäjän suurin sosiaalidemokraattinen järjestö.
V. I. Leninin toiminnalla on ratkaiseva merkitys järjestön perustamisessa. Muutettuaan Pietariin elokuussa 1893 hän ryhtyi johtamaan opiskelijoiden muodostamaa marksilaista opintokerhoa ja solmi yhteyksiä kaupungin työläisiin. Syksyllä 1894 Lenin ehdotti laajan poliittisen ja taloudellisen agitaatiotoiminnan aloittamista työläisten keskuudessa. Elo-syyskuussa 1895 hän kävi ulkomailla sopimassa yhteistyöstä Georgi Plehanovin johtaman Työn vapautus -ryhmän kanssa.
Marraskuussa 1895 perustettu Taisteluliitto työväenluokan vapauttamiseksi oli työläisten parissa toiminut keskusjohtoinen maanalainen järjestö. Sen perustajajäseniä olivat muun muassa Lenin, Anatoli Vanejev, Pjotr Zaporožets, Gleb Kržižanovski, Nadežda Krupskaja, Aleksandr Maltšenko, Stepan Radtšenko, Mihail Silvin ja Vasili Starkov. Keskusjohtoon kuuluivat Lenin, Kržižanovski, Starkov, Vanejev ja L. Martov (Juli Tsederbaum). Kaupunkikomitean ja kolmen piirikomitean alaisuudessa toimi 20–30 työläiskerhoa, joita ohjasivat muun muassa Ivan Babuškin, Pjotr Gribakin, Boris Zinovjev, Nikolai Poletajev ja Vasili Šelgunov. Taisteluliitto teki yhteistyötä pietarilaisen Kansantahtolaisten ryhmän kanssa, johti tehdastyöläisten lakkoja, julkaisi lentolehtisiä ja solmi yhteyksiä muiden kaupunkien sosiaalidemokraatteihin.
Joulukuussa 1895 poliisi pidätti Leninin ja 56 muuta taisteluliiton jäsentä. Uusi keskusjohto jatkoi toimintaa vankilassa istuneen Leninin ohjaamana. Järjestön huomattavin saavutus oli Pietarin tekstiilityöläisten lakko vuonna 1896. Sen tuloksena hallitus sääti lain, joka rajoitti päivittäisen työajan 11,5 tuntiin.
Poliisin vuosina 1896–1897 tekemät pidätykset lamauttivat taisteluliiton toiminnan. Kuulusteluja varten pidätettiin yhteensä 251 henkeä, joista 170 oli työläisiä. Siperiaan sekä Arkangelin ja Vologdan lääneihin karkotettiin 22 järjestön jäsentä. Lisäksi monet lähetettiin poliisin valvonnan alaisina pois Pietarista.
Leninin mukaan Taisteluliitto työväenluokan vapauttamiseksi oli ”ensimmäinen vakava työväenliikkeeseen nojautuvan vallankumouksellisen puolueen itu”. Sen esimerkki synnytti vastaavia järjestöjä muualle Venäjälle ja johti lopulta Venäjän sosiaalidemokraattisen työväenpuolueen perustamiseen. Järjestön myöhempi johto keskittyi kamppailuun työväestön taloudellisten etujen puolesta ja luopui poliittisesta toiminnasta. Tämän ekonomismiksi kutsutun suuntauksen edustajat käyttivät taisteluliiton nimeä vuoteen 1904 saakka.
ALMASat

ALMASat (ALma MAter SATellite) on italialainen nanosatelliitti. Sen kehittivät Bolognan yliopiston opiskelijat. 
ALMASat-1 piti alun perin laukaista avaruuteen marraskuussa 2005 Dnepr-raketilla, mutta laukaisu on sittemmin siirretty ESAn Vega-kantoraketin ensilaukaisulle, joka on siirtynyt vuosia loppuvuoteen 2011.
Satelliitin laitteistoa on kehittäneet myös Alenia Spazio (Torinon tehdas) ja Rooman “la Sapienza” yliopisto.
Se painaa 12,5 kg ja on kuutiomainen, särmän pituus on 300 mm.
Armas Hursti

Arvo Armas Hursti (30. huhtikuuta 1934 Lappeenranta – 16. maaliskuuta 2017 Hyvinkää) oli suomalainen kuvataiteilija ja taidegraafikko.
Elämä ja ura.
Hursti opiskeli Vapaassa taidekoulussa vuosina 1959–1961 ja opiskeli grafiikkaa eri taiteilijoiden johdolla. Hän debytoi vuonna 1966.
Vuonna 1991 Hursti sai Hyvinkään kaupungin kuvataidepalkinnon. Suomen valtion ylimääräistä taiteilijaeläkettä hän sai vuodesta 1996. Hurstin teoksia on Suomessa muun muassa Amos Andersonin taidemuseossa, Kiasmassa, Vantaan taidemuseossa ja Oulun taidemuseossa. Hän osallistui yhteensä lähes sataan taidenäyttelyyn kotimaassa ja ulkomailla. Ulkomailla Hurstin taidetta on Kostroman kaupungissa Venäjällä sekä Hässelbyssä ja Motalassa Ruotsissa. Hursti on tehnyt Hyvinkäälle Martintaloon ”Ecce homo” -teoksen, kirkkoon 10 kappaleen grafiikkasarjan, virastotaloon ”Pyhä perhe” -teoksen sekä Martintalon monitoimikeskukseen kolmiosaisen puupiirroksen.
1950-luvulla Hursti kuului Brondan vintin taiteilijaryhmään. Hänet tunnetaan maisemamaalauksistaan ja puupiirroksistaan. Taidemaailman tietoisuuteen Hursti nousi 1990-luvulla lukuisten kotimaisten ja kansainvälisten taidenäyttelyjen kautta. Puupiirrosten aiheita ovat muun muassa suhde valtaan ja epäoikeudenmukaiseen naiseen ja uskontoon. Teoksissaan Hursti käsittelee omaa suhdettaan ympäröivään maailmaan. Hurstin isoisä oli maallikkosaarnaaja ja vaikutti suuresti hänen uraansa taiteilijana. Toivottiin, että Armas ryhtyisi myös saarnaajaksi ja nuori mies ahdistui suunnitelmista. Ahdistus purkautuu hänen uskonnollisissa puupiirroksissaan. Ristiinnaulitseminen esiintyy hänen kuvissaan eri muodoissa, myös abstraktioina. Ristiinnaulitseminen kuvaa ihmisen olemisen tuskaa ja ahdistusta. Puupiirrosten aiheissa näkyy myös ristiltä otto ja hän on tehnyt siitä isoja pietà-töitä.
Yksityiselämä.
Armas Hurstin vanhemmat ovat viilaaja Arvo Hursti ja Veera Husti (o.s. Emelianof). Ensimmäisen avioliiton Hursti solmi Kyllikki Kelan kanssa ja toisen avioliiton Irma Hatakan kanssa. Lapsia Hurstilla on neljä.
Debra Granik

Debra Granik (s. 6. helmikuuta 1963 Cambridge, Massachusetts, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen itsenäinen elokuvantekijä. Hän on saanut useita palkintoja Sundancen elokuvajuhlilla, muun muassa parhaan lyhytelokuvan palkinnon 1998 elokuvasta "Snake Feed" (Granikin ensimmäinen elokuva, jonka hän teki opiskellessaan New Yorkin yliopistossa), Dramatic Directing Awardin vuonna 2004 ensimmäisestä pitkästä elokuvasta "Down to the Bone" (riippuvuuksia käsittelevä elokuva, jonka hän käsikirjoitti Richard Liesken kanssa) ja tuomariston suuren palkinnon draamaelokuvasta. Hän sai myös tuomariston palkinnon Deauvillen yhdysvaltalaisen elokuvan festivaaleilla 2010 toisesta pitkästä elokuvastaan "Winter’s Bone". Daniel Woodrellin romaaniin perustuva elokuva on ehdokkaana myös usean Oscar-palkinnon saajaksi. 
Granik pitää sodanjälkeisestä eurooppalaiselokuvasta ja realistisista 1960-luvun alun brittiläisistä elokuvista. Hän kuvaa omaa tapaansa tehdä elokuvia neorealistiseksi italialaisessa hengessä. Myös 1970-luvun amerikkalaiset ohjaajat ovat hänelle läheisiä. Hänellä on hyvin alkutekijöissään idea elokuvasta Peppi Pitkätossusta. Hollywoodista hän ei ole kiinnostunut, vaikka Hollywood on hänestä.
Elämä ja koulutus.
Granik vietti lapsuutensa Washingtonissa. Hän suoritti B.A.-tutkinnon Brandeisin yliopistossa 1985 pääaineenaan yhteiskuntatieteet. Myöhemmin hän suoritti MFA:n New Yorkin yliopistossa elokuvan jatko-opistojen ohjelmassa (Tisch School of the Arts). Granikin isoisä on televisioalan uranuurtaja Theodore Granik (1907–1970).
Aiheet.
Haastattelija Jeremiah Kippille Granik kertoi haasteista, joita liittyy hänen riippuvuuksista tekemäänsä elokuvaan "Winter’s Bone". Hän luonnehti perinteisiä aiheeseen liittyviä elokuvia siten, että päähenkilö joutuu pohjalle mutta nousee sieltä, mutta todellisuudesta jokainen asiasta jotakin tietävä tietää, että käyrä on kuin sahanterä, ylös alas, sillä harva nousee ensimmäisellä, tuskin vielä toisellakaan yrityksellä. Sen esiin tuominen pitkässä elokuvassa on Granikin mukaan todellinen haaste. Granik kertoo, että elokuva sai Euroopassa hyvän vastaanoton ja paljon katsojia, toisin kuin Yhdysvalloissa, jossa pelättiin yleisön reaktioita. Hän kuitenkin kiittää elokuvan levittäjiä, jotka rohkenivat tarttua haasteeseen.
Lund (Norja)

Lund on Norjan kunta Rogalandin läänissä. Sen rajanaapureita ovat Sirdal, Flekkefjord, Sokndal ja Eigersund. 
Kunnan hallinnollinen keskus on Moin taajama, jossa asuu myös pääosa väestöstä.
Randaberg

Randaberg on Norjan kunta Rogalandin läänissä, Jærenin rannikkoalueen pohjoiskärjessä. Kunnan rajanaapureita ovat Stavanger, sekä vesialueen kautta Sola ja Kvitsøy. Kunnan asutus on keskittynyt kolmeen alueeseen, hallintokeskus Randabergiin, joka sijaitsee kunnan keskellä, Grødemiin idässä sekä Goaan lounaassa. Kaikki nämä ovat osa Stavangerin kaupunkitaajamaa. Kunta perustettiin vuonna 1922, jolloin se erotettiin silloisesta Hetlandin kunnasta.
Media.
Paikallislehti "Bygdebladet" ilmestyy torstaisin.
Sauda

Sauda on Norjan kunta ja kaupunki Rogalandin läänin pohjoisosassa. Sen rajanaapureita ovat lännessä Etne, koillisessa Ullensvang ja etelässä Suldal.
Saudan väestö on pääosin keskittynyt Storelvan jokilaaksoon. Kunnan ainoa taajama on Sauda, joka otti käyttöön kaupunkinimikkeen vuonna 1999.
Jacob Wallenberg (kirjailija)

Jacob Wallenberg (1746 Viby – 1778 Mönsterås) oli ruotsalainen pappi ja kirjailija. Hänen tunnetuin teoksensa on vuosina 1769–1770 kirjoitettu humoristinen matkakertomus "Kaukana valtamerellä" ("Min son på galejan", 1781), joka on 1700-luvun ruotsalaisen proosan klassikko.
Nuoruus.
Wallenberg opiskeli Lindköpingin kymnaasissa. Hän kirjoittautui 1763 Uppsalan yliopistoon, mutta huonon rahatilanteensa vuoksi hänen oli siirryttävä pian yksityisopettajaksi. Hän sai 1767 kotiopettajan paikan Göteborgista Ruotsin Itä-Intian kauppakomppanian johtajan Martin Holtermannin perheestä.
Holtermannin avulla Wallenberg pääsi kesällä 1769 töihin kauppakomppianian laivalle. Wallenbergin ensimmäiset kuukaudet merellä veivät hänet Tanskaan, Saksaan, Hollantiin, Ranskaan ja Englantiin. Matkan aikana hän kirjoitti ensimmäisen matkakertomuksensa "Sanfärdig resebeskrifning". 
Matkat Kiinaan.
23-vuotias Wallenberg joulukuussa 1769 lähti Ruotsin Itä-Intian kauppakomppanian "Finland"-laivan Kiinan-matkalle laivapapiksi. Viihdyttääkseen kanssamatkustajiaan hän alkoi julkaista laivalla humoristista viikkolehteä "Swedenborgska posten" ja perusti matkatovereidensa kanssa aikansa ajankohtaisesta tieteestä keskustelleen ja railakkaasti juopotelleen Runio Sacrum -seuran. 
"Finlandin" ylitettyä päiväntasaajan Wallenberg ryhtyi viikkolehden sijaan julkaisemaan kanssamatkustajien iloksi päiväkirjamerkintöjään arkki arkilta. Wallenbergin päiväkirjajulkaisut jatkuivat aina elokuuhun 1770, jolloin "Finland" saapui Kantonin satamaan. Mikäli Wallenberg jatkoi päiväkirjamerkintöjään paluumatkalla, ne eivät ole säilyneet.
Wallenberg teki "Finlandilla"myöhemmin vielä kaksi matkaa 1772 ja 1774. Toinen matkoista suuntautui jälleen Kiinaan.
"Kaukana valtamerellä".
Wallenbergin matkapäiväkirja julkaistiin vuonna 1781. Älykkääksi, mutta ennen kaikkea hauskaksi ja viihteelliseksi tarkoitetun laivapäiväkirjan teksti saattoi olla liian ronskia ja vapautunutta 1777 Mönsteråsin seurakuntapapiksi päässeen Wallenbergin mainetta ajatellen. Wallenberg itse oli kuitenkin tietoinen tyylinsä uudenaikaisuudesta, mikä paljastuu hänen aikalaiskirjeistään. "Kaukana valtamerellä" liikkuu kielellisessä ilotulituksessaan ja hersyvässä huumorissaan tietoisesti Henry Fieldingin linjoilla ja teoksen parodiset tyylisekoitukset tuovat mieleen Laurence Sternen.
Teos julkaistiin suomeksi vuonna 2004 Lars Karlssonin käännöksenä.
Mikael Mantila

Mikael Mantila (s. 11. lokakuuta 1979) on suomalainen salibandyn pelaaja. Laitahyökkääjä pelaava Mantila edustaa II-divisioonassa pelaavaa LaSBia.
Ura.
Mantila pelasi vuosina 2005–2009 Salibandyliigassa hieman yli sata runkosarjaottelua Trackersissa. Kauden jälkeen hän siirtyi heinäkuussa 2009 Kalvolan keihääseen, josta matka jatkui kaksi kuukautta myöhemmin LaSBiin.
Laufenburg (Sveitsi)

Laufenburg on vanha kaupunki Pohjois-Sveitsissä Aargaun kantonissa Reinin etelärannalla. Kaupungissa on vajaat 4 000 asukasta. Laufenburg on Laufenburgin hallintoalueen (Bezirk) keskuspaikka.
Historia.
Laufenburgin kaupunki on perustettu vuonna 1206. Sulzin kunta liitettiin Laufenburgiin 1.1.2010. 
Talous.
Laufenburgissa on vuonna 1914 Reinin poikki valmistunut, aikoinaan Euroopan suurin 40 megawatin, nykyisin 106 megawatin vesivoimalaitos.
Hot Wires

Hot Wires on yhdysvaltalaisen kitaristi, laulaja ja lauluntekijä Roy Buchananin kahdestoista albumi ja se on ilmestynyt vuonna 1987.
Levyn on julkaissut Yhdysvalloissa Alligator Records ja Euroopassa lisenssillä Lontoossa toimiva Sonet Records sarjatunnuksella SNTF 993. LP-levyjä on valmistettu Hollannissa. Albumi on kolmas Buchananin Alligator-merkille tekemä.
Albumin ovat tuottaneet Buchanan, Bruce Iglauer, Dick Shurman ja Justin Niebank. Apuna on ollut Buchananin studioyhtyeen kitaristi Donald Kinsey. Niebank on toiminut myös äänittäjänä ja miksaajana saaden apua Brian Poerilta ja David Axelbaumilta. Lisämiksauksia on tehnyt Tim Hale.
Levy on äänitetty ja miksattu Chicagossa Streeterville-studioilla. Masteroinnin on tehnyt Tom Coyne New Yorkissa studiossa nimeltä Frankford/Wayne.
Levykannen suunnittelija on Peter Amft ja valokuvat on ottanut Don Marshall.
Kiitoksissa on mainittu Hilton Weinberg, Jay Whitehouse, Bill Wokersin, Nora Kinnally, Lolita Ratchford, Eric Charles, Bill Haas, Kerry Peace, Blake Gumprecht, Chris Young, Kenny Morton ja Gino Battaglia sekä erityiskiitoksissa Judy Buchanan.
Roy Buchananin managerina on toiminut Teddy Slatus yhtiöstä Slatus Management, 805 Third Ave., Suite 308, New York, N.Y. 10022.
Kappaleet.
A-puoli
1. High Wire – 2:41
 (Buchanan) Sonet Publishing Ltd.
2. That Did It – 5:05
 (Clark / Woods) Acuff-Rose Music
3. Goose Grease – 3:00
 (Hartsman) Sonet Publishing Ltd.
4. Sunset Over Broadway – 4:12
 (Buchanan) Sonet Publishing Ltd.
5. Ain't No Business – 3:16
 (Malone) Copyright Control
6. Flash Chordin' – 4:05
 (Buchanan) Sonet Publishing Ltd.
B-puoli
1. 25 Miles – 3:50
 (Starr / Bristol / Fuqua) Jobete M. (UK)
2. These Arms of Mine – 5:16
 (Redding) Greenwich M. Ltd.
3. Country Boogie – 4:30
 (Parker) Copyright Control 
4. The Blues Lover – 8:10
 (Buchanan) Sonet Publishing Ltd.
Muusikot.
sekä
Australian ralli

Australian ralli on Australiassa ajettava sorarallikilpailu. 
Ensimmäinen Australian ralli järjestettiin vuonna 1988, jolloin kilpailu oli kandidaatti rallin MM-sarjaan (ei vielä osa MM-sarjaa). Kilpailu on kuulunut myös Aasian-Tyynenmeren rallisarjaan (APRC) sekä Australian mestaruussarjaan.
Kilpailu järjestettiin vuosittain vuodesta 1988 vuoteen 2006. Kilpailua ei järjestetty vuosina 2007, 2008, 2010 ja 2012. Kilpailu järjestettiin jälleen vuosittain vuodesta 2013 vuoteen 2018. Vuoden 2019 tapahtuma peruuntui Australian metsäpalojen vuoksi.
2010-luvulla kilpailu vuorotteli Uuden-Seelannin rallin kanssa. 
Vuoteen 2006 saakka kilpailu järjestettiin Perthinissä 19 vuoden ajan, jonka jälkeen siirrettiin Uuden Etelä-Walesinin ja Queenslandin rajalle. Vuodelle 2011 kilpailu siirrettiin Northern Rivers -alueelta etelämmäksi Coffs Harbourin kaupungin lähelle. Aiemmin järjestetty Southern Cross Rally järjestettiin Coffs Harbourin lähellä 1960- ja 1970-luvuilla. Kilpailun järjestäjät pyrkivät saamaan sen takaisin rallin MM-sarjaan, mutta WRC Promoter ei ole ollut halukas palaamaan Coffs Harbouriin johtuen sen etäisyydestä Sydneystä.
Eniten kilpailun voittoja on suomalaisella Juha Kankkusella, neljä kappaletta vuosilta 1989–1991 ja 1993. Marcus Grönholm ja Mikko Hirvonen on voittanut kilpailun kolmesti ja Tommi Mäkinen ja Colin McRae kaksi kertaa. 
Voittajat.
Lähde:
Rock-a-Billy Rebel

Rock-a-Billy Rebel on keravalaisen rockabilly-yhtye Teddy and The Tigersin kolmas, vuonna 1979 ilmestynyt studioalbumi.
Levyn on kustantanut Poko Rekords ja se on yhtiön neljäs albumi. Tuottajina ja äänittäjinä ovat olleet Richard Stanley ja pseudonyymi Johnny Flight. Albumi on äänitetty helmikuussa 1979 Tukholmassa studiossa nimeltä Decibel Studio B. Kentucky.
Levykannen valokuvat on ottanut Fred Ohert ja kannen on suunnitellut Moonshine-yhtiö.
Kappaleet.
1. South's Gonna Rise Again (L. &amp; J. Denson) – 2:04
 Horn Pub / Modern Music
2. Honey Hush (Turner) – 1:58
 Carlin Music
3. Rockabilly Gal (Guitar / Smooth) – 2:02
 JeeJee-Music Oy (Tiger Music)
4. Old Moss Back (Jim Oertling) – 2:12
 Thompson Publ.
5. Royalty of Love (Guitar / Smooth) – 1:58
 JeeJee-Music Oy (Tiger Music)
6. Nine-Ninety-Eight (Guitar / Smooth) – 1:55
 JeeJee-Music Oy (Tiger Music)
7. Midnight Creeper (Guitar / Smooth) – 2:33
 JeeJee-Music Oy (Tiger Music)
8. Crazy Crazy Loving (Jay G. Tiger) – 2:23
 Olympic Music
1. Touch O' Rockabilly (Guitar / Smooth) – 2:11
 JeeJee-Music Oy (Tiger Music)
2. Thunder Road (Guitar / Smooth) – 2:55
 JeeJee-Music Oy (Tiger Music)
3. Mean Mean Woman (Lynn / Glenn) – 2:12
 Hits of Tomorrow
4. Rock and Roll on a Saturday Night (Dennis Little) – 2:27
 Bo-An Pub Co
5. One Last Kiss (Guitar / Smooth) – 2:31
 JeeJee-Music Oy (Tiger Music)
6. Alabama Shake (J. McClung) – 1:46
 Carlin Music
7. Dark Lonely Street (Cochran / Capehart) – 3:18
 United Artists
Kappaleen B4 toinen kirjoitusmuoto kansiteksteissä on "Rock N' Roll on a Saturday Night".
Muusikot.
Teddy and The Tigersin lisäksi levyllä esiintyvät pseudonyymit The Honker saksofonistina ja The Colonel pianistina.
Gargle Blaster

Gargle Blaster on suomalaisen Poverty Stinks -yhtyeen ensimmäinen, vuonna 1990 julkaistu studioalbumi.
Levy on ilmestynyt helsinkiläisellä Gaga Goodies -levymerkillä luettelotunnuksella GOOD 14CD ja sen on tuottanut Ari Vaahtera. 
Levykannen suunnittelija on Peku Palsanen.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet ovat Jarmo Laineen tekemiä, paitsi Black Sabbath -yhtyeen alkuperäinen hitti Paranoid, jonka tekijät ovat Iommi, Ward, Butler ja Osbourne. Julkaisijat ovat Unitor Oy, RooM Service ja Poverty Stinks 1990. Kopiointioikeudet omistaa Jee-Jee Music Oy (RooM Service) paitsi kappaleen "Paranoid" osalta Essex Musik Förlag AB.
Cervantes-luokka

Cervantes-luokka oli Argentiinan laivaston kahden hävittäjän muodostama alusluokka. Espanjasta ostettiin 10. kesäkuuta 1926 kaksi Churruca-luokan alusta, "Churruca" ja "Alcalá Galiano", keskeneräisinä ja niiden valmistus saatettiin loppuun La Carracassa Cartagenassa.
Taustaa.
Britannian kuninkaallisen laivaston Scott-luokan laivueenjohtajien piirustusten pohjalta Espanja valmisti laivastolleen kaikkiaan 18 alusta. Kaksi Argentiinan laivastolle hankittua olivat ensimmäisiä tilattuja aluksia. "Cervantes" saavutti koeajoissa 29,76 solmun nopeuden ilman varusteita.
Muutostyöt.
Alusten keskilaivaan asennettu tykki korvattiin toisen maailmansodan päätyttyä kahdella kaksiputkisella 40 millimetrin ilmatorjuntatykillä. Samoin aluksen kolmen tuuman ilmatorjuntatykki korvattiin kaksiputkisella 40 millimetrin ilmatorjuntatykillä. Luokan alukset luokiteltiin 1950-luvulla torpedoveneiksi () ja ne olivat palveluksessa 1960-luvun alkuun.
Katja Višnar

Katja Višnar (s. 21. maaliskuuta 1984 Bled) on slovenialainen maastohiihtäjä ja MM-mitalisti.
Višnar osallistui aikuisten arvokilpailuihin ensimmäisen kerran Sapporon MM-kilpailuissa 2007. Vancouverin olympialaisissa 2010 hän sijoittui perinteisen hiihtotavan sprinttikilpailussa 16:nneksi. Parisprintissä hän oli Vesna Fabjanin kanssa kymmenes ja Slovenian viestijoukkueen jäsenenä 14:s. Oslon MM-kilpailuissa 2011 Višnar oli vapaan hiihtotavan sprintissä 21:s ja parisprintissä viides. Val di Fiemmen MM-kilpailuissa 2013 hän sijoittui perinteisen hiihtotavan sprintissä neljänneksi ja vapaan parisprintissä kuudenneksi. Sotšin olympialaisissa 2014 hän oli vapaan hiihtotavan sprintissä yhdeksäs, perinteisen parisprintissä kymmenes, viestissä yhdestoista ja 10 kilometrillä 54:s. Falunin MM-kilpailuissa 2015 hän oli perinteisen hiihtotavan sprintissä yhdestoista, Lahden MM-kilpailuissa 2017 vapaan sprintissä 21:s ja Pyeongchangin olympialaisissa 2018 perinteisen sprintissä 16:s. Seefeldin MM-kilpailuissa 2019 Višnar voitti hopeaa perinteisen parisprintissä ja sijoittui vapaan sprintissä 26:nneksi.
Višnar kilpaili maailmancupissa ensimmäisen kerran Düsseldorfissa lokakuussa 2006 sijoittuen sprinttikilpailussa 27:nneksi. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan kuudes Rybinskin sprintissä tammikuussa 2010. Kaksi päivää myöhemmin hän sijoittui parisprintissä toiseksi. Ensimmäisen henkilökohtaisen palkintokorokepaikkansa hän sai oltuaan toinen vapaan hiihtotavan sprintissä Rybinskissä helmikuussa 2011. Hän oli toinen myös vapaan sprintissä Lahdessa maaliskuussa 2014. Marraskuussa 2014 hän oli toinen Kuusamon perinteisen sprintissä.
Sandro Pertini

Alessandro (Sandro) Pertini (25. syyskuuta 1896 – 24. helmikuuta 1990) oli italialainen poliitikko, toimittaja ja sotasankari ensimmäisestä maailmansodasta. Hän oli Italian seitsemäs presidentti vuosina 1978–1985. Pertini toimi myös edustajainhuoneen puhemiehenä vuosina 1968–1976. Hän edusti Italian sosialistista puoluetta (Partito Socialista Italiano). Presidenttikautensa jälkeen hän oli senaatin elinikäinen jäsen vuosina 1985–1990.
Pertini oli koulutukseltaan lakitieteen ja valtiotieteen maisteri. Hän sai kultaisen sotilasansiomitalin vuonna 1955 (partisaanitoiminnasta toisessa maailmansodassa) sekä kultamitalin ansioistaan kulttuurin ja taiteen alalla vuonna 1985. Hän oli vakaumuksellinen fasismin vastustaja ja sai useita vankeustuomioita Benito Mussolinin valtakaudella.
Yhdistynyt Alankomaiden kuningaskunta

Yhdistynyt Alankomaiden kuningaskunta (, ) on epävirallinen nimi vuosina 1815–1830 olemassa olleelle valtiolle, joka käsitti nykyiset Benelux-maat. Se muodostettiin Wienin kongressissa vuonna 1815 vastapainona Ranskan valtaa vastaan. Valtion muodostivat Yhdistyneet provinssit ja Eteläiset alankomaat, joiden hallitsijaksi valittiin Orania-Nassau-suku, joka hallitsee nykyäänkin Alankomaita. Luxemburgista tehtiin suurherttuakunta, jonka suurherttuana Alankomaiden hallitsija toimi.
Yhdistyneen Alankomaiden kuningaskunnan hallinnon keskus vaihteli vuosittain Amsterdamin ja Brysselin välillä. Maan hallitsijana toimi sen koko olemassaolon ajan Vilhelm I.
Kulttuurierot ja erimielisyydet katolilaisenemmistöisen etelän ja protestanttienemmistöisen pohjoisen välillä olivat huomattavat, minkä lisäksi Vilhelm I autoritaarisine hallintatyyleineen herätti ärtymystä maan eteläosissa. Vuonna 1830 Ranskan heinäkuun vallankumouksen inspiroimana tapahtui Belgian vallankumous, joka johti maan jakautumiseen kahtia. Alankomaat tunnusti Belgian eron vuonna 1839.
Ulkopolitiikka.
Yhdistynyt Alankomaiden kuningaskunta solmi vuonna 1824 sopimuksen, jossa selviteltiin siirtomaa-alueiden omistajuussuhteita kaukoidässä Yhdistyneen kuningaskunnan kanssa. Britit olivat vuosina 1811–1816 miehittäneet alankomaalaisille kuuluneet alueet Itä-Intiassa. Sopimuksessa Sumatran saari luovutettiin Alankomaille ja vastaavasti brittien oikeus pitää Singapore ja Malakka vahvistettiin.
Alankomaiden haltuun siirtyi vuosikymmenien kuluessa uusia alueita Indonesian saaristossa. Palembang tunnusti alankomaalaisten herruuden 1820-luvun alussa, ja 1830-luvun alussa Sumatralla sijaitseva Lampung liitettiin alankomaalaiseen siirtomaaimperiumiin.
Jaavalla alankomaalaisten siirtomaaherruutta koetteli vuodet 1825–1830 kestänyt Jaavan sota, jossa paikallinen aristokraatti Diponegoro johti paikallisesta ylhäisöstä ja muslimiväestöstä koostunutta kapinaliikettä. Alun menestyksestään huolimatta Diponegoro ei onnistunut karkottamaan alankomaalaisia Jaavalta kuten oli suunnitellut, ja hänet karkotettiin Jaavalta Makassariin hänen yritettyään neuvotella antautumisesta alankomaalaisten joukkojen johtajan kenraali Hendrik Merkus de Kockin kanssa maaliskuussa 1830.
Talous.
Edustajainhuone äänesti vuonna 1818 äänin 87–5 orjakaupan kieltämisen puolesta Alankomaissa. Kuningas Vilhelm I oli jo heinäkuussa 1814 antanut asiasta asetuksen.
Vuonna 1821 Yhdistynyt Alankomaiden kuningaskunta liittyi kultakantaan.
Niobiumpentoksidi

Niobiumpentoksidi eli niobium(V)oksidi (Nb2O5) on yksi niobiumin oksideista. Ainetta käytetään metallisen niobiumin tuotannossa ja elektroniikassa. Niobium muodostaa myös monoksidin ja dioksidin.
Ominaisuudet.
Niobiumpentoksidi on huoneenlämpötilassa kiinteää valkoista ainetta. Se ei liukene veteen ja hapoistakin sen liuottaa vain vetyfluoridi. Luonteeltaan se on hapan oksidi ja reagoi emästen kuten hydroksidien tai karbonaattien kanssa muodostaen niobaatteja. Niobiumpentoksidi voi muodostaa myös geelimäisen hydraatin, jota nimitetään niobiumhapoksi.
Niobiumpentoksidilla on kolme faasia α-, β- ja γ. Näistä alkeiskopiltaan monokliininen on stabiilein. Kuumentamalla γ-faasia yli 830 °C lämpötilaan muuttaa kiderakenteen reversiibelisti α- ja β-muodoiksi. Kuumennettaessa niobiumpentoksidia edelleen tapahtuu 1 095 °C lämpötilassa toinen reversiibeli faasimuutos, jossa β-niobiumpentoksidi muuntuu α-muodoksi.
Valmistus.
Niobiumpentoksidia valmistetaan kuumentamalla niobiumhappoa Yhdistettä voidaan tuottaa myös kuumentamalla niobiumkarbidia tai -nitridiä tai hydrolysoimalla niobaatteja tai muita niobiumyhdisteitä. Muodostuva niobiumpentoksidi on usein geelimäistä ja vaikea suodattaa. Tuote kuivataan 800–1 100 °C lämpötilassa. 
Käyttö.
Suurin osa niobiumpentoksidista käytetään metallisen niobiumin valmistukseen. Niobiummetallia valmistetaan pelkistämällä niobiumpentoksidia alumiinioksidilla tai hiilellä. Sitä käytetään myös dielektrisenä materiaalina kondensaattoreissa ja muiden niobiumyhdisteiden tuotannossa.
Kathrin Wörle-Scheller

Kathrin Wörle-Scheller (s. 18. helmikuuta 1984 Lindau) on saksalainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut WTA-listan sijalla 119 helmikuussa 2010.
Vuonna 2010 Wörle pääsi karsintojen kautta mukaan kauden ensimmäiseen Grand Slam -turnaukseen, Australian avoimiin. Pääsarjan ensimmäisellä kierroksella hän hävisi Alona Bondarenkolle. Muissa kauden Grand Slam -turnauksissa hän ei päässyt mukaan pääsarjaan.
Vuoden 2011 Australian avoimiin hän pääsi karsintojen kautta. Pääsarjan avauskierroksella hän hävisi kahdeksanneksi sijoitetulle Viktoryja Azarenkalle.
Belgian vallankumous

Belgian vallankumous oli kansannousu, joka johti eteläisten provinssien eroon Yhdistyneiden Alankomaiden kuningaskunnasta ja itsenäisen Belgian kuningaskunnan luomiseen. 
Vallankumous sai innoituksensa Ranskan Heinäkuun vallankumouksesta. Mellakat alkoivat Brysselissä elokuussa 1830. Tämän seurauksena kansalliskokous kokoontui, ja Vilhelm I päätti pidättyä sotilaallisesta toiminnasta ja vetosi Euroopan suurvaltoihin asian ratkaisemiseksi. Tästä seuranneessa Lontoon konferenssissa Euroopan johtavat valtiot päättivat tunnustaa Belgian itsenäisyyden. Leopold I valittiin vuonna 1831 Belgian ensimmäiseksi kuninkaaksi. Kesti kuitenkin aina vuoteen 1839 ennen kuin Alankomaat tunnusti Belgian itsenäisyyden.
Taustaa.
Jemappen taistelun (1794) sekä Campo-Formion (1797) ja Lunevillen (1801) rauhojen tuloksena tapahtui Belgian täydellinen liittäminen Ranskaan. Se jaettiin kymmeneen departementtiin, ja se sai Ranskan lait ja laitokset. Napoleonin kukistuttua Belgia ja Alankomaat yhdistettiin Wienin kongressin päätöksen mukaisesti. Yhdistettyjen Alankomaiden kuningas Vilhelm I vahvistutti hallitusmuodon molemmille maille yhteisesti, mutta se oli Belgialle epäedullinen, etenkin kun Belgia suurempaan väkilukuunsa nähden tuli parlamentissa huonommin edustetuksi kuin Hollanti. Tämä, kuten myös uskonnolliset ja kansalliset vastakohdat ja muut seikat aiheuttivat ja ylläpitivät katkeruutta maiden välillä, ja seurauksena heinäkuun vallankumouksesta Ranskassa 1830 tapahtui syksyllä samana vuonna Belgiassakin vallankumous, joka sai aikaan unionin purkamisen ja Belgian kuningaskunnan perustamisen. Kuninkaaksi valittiin 1831 Sachsen-Coburg-Saalfeldin prinssi Leopold. Kun kuningas Vilhelm ei halunnut hyväksyä tilannetta, syttyi Hollannin kanssa lyhyt sota, joka 1832 Ranskan avulla päättyi Belgian eduksi.
Arvīds Pelše

Arvid Pelše () (7. helmikuuta 1899 – 29. toukokuuta 1983) oli latvialaissyntyinen neuvostoliittolainen poliitikko.
Etelälatvialaiseen maalaisperheeseen syntynyt Pelše liittyi Latvian bolševikkeihin Riiassa vuonna 1915. Seuraavana vuonna hän tapasi Leninin Sveitsissä. Vuonna 1917 hän osallistui Lokakuun vallankumoukseen.
Kesäkuussa 1940 Pelše oli mukana toteuttamassa Latvian liittämistä Neuvostoliittoon. Hänet nimitettiin Latvian kommunistisen puolueen pääsihteeriksi vuonna 1959 ja NKP:n keskuskomitean jäseneksi vuonna 1961. Samana vuonna Pelše ehdotti Riian kaupungin nimen muuttamista Gagariniksi juuri avaruuslennolta palanneen ja tuolloin Riiassa asuneen Juri Gagarinin kunniaksi, mutta neuvostojohto piti ehdotusta liian pitkälle menevänä.
NKP:n 23. puoluekokous vuonna 1966 palkitsi Pelšen politbyroon täysjäsenyydellä, jota ei kovin usein myönnetty vähemmistökansallisuuksien edustajille. Pelše säilytti asemansa kuolemaansa saakka vuoteen 1983.
YYA-sopimukseen liittyvää konsultaatiomahdollisuutta Pelše piti hyödyllisenä keinona vaikuttaa Suomen sisäpolitiikkaan.
Arvid Pelše ja NKP:n pääideologi Mihail Suslov olivat langoksia keskenään.
Himyar

Himyar oli kuningaskunta nykyisen Jemenin seudulla. Se kukoisti noin 115 eaa. – 525 jaa. Sen väestöön kuului kristittyjä ja juutalaista uskoa tunnustavia arabeja. Himyarin pääkaupunki oli aluksi Zafar ja myöhemmin Sanaa. Himyarin vauraus perustui sen ajan ylellisyystuotteiden mausteiden kauppaan.
Himyar on alkujaan tarkoittanut tiettyä aluetta, josta Saaban ja Qatabanin kuningaskunnat kilpailivat. Himyar irtaantui Qatabanin vallasta 110-luvulla eaa. ja muodosti itsenäisen kuningaskuntansa. Himyar ja sen naapurivaltakunnat kilpailivat alueen kauppareiteistä vuosisatoja. Himyar torjui roomalaisten sotaretken alueelle 24 eaa. Ajan kuluessa ja Aksumin avulla Himyar valloitti naapurinsa ja nousi alueelliseksi mahdiksi.
Paha kuivuus heikensi Himyaria 500-luvulla ja lopulta Aksum otti kuningaskunnan haltuunsa.