Kissojen värit

Kissojen värit muodostuvat tummasta pigmentistä eli eumelaniinista ja kellertävästä pigmentistä eli feomelaniinista, jotka molemmat ovat melaniineja. Lisäksi kissojen väritys muodostuu pigmentin puutteesta eli valkoisesta. Kissat voivat olla monen värisiä, vaikka useissa rotumääritelmissä sallitut värit on rajattu muutamaan. Eri kissarotujen sallitut värit määritellään rekisteröivien kattojärjestöjen rekisteröintisäännöissä . 
A-lokus – agouti.
A-lokus vastaa kissan tabbykuvioinnista. Dominoiva A-alleeli mahdollistaa tabbykuvioinnin; resessiivinen a-alleeli aiheuttaa homotsygoottina tabbykuviottoman eli tasavärisen värityksen. A-tekijä aiheuttaa jokaisen karvan raidoittumisen. T-lokuksen genotyyppi määrittää, miten karvojen raidallisuus järjestyy, eli mikä tabbykuvio kissalla on.. Punaisilla kissoilla tabbykuvio näkyy myös A-lokuksen suhteen "ei-tabbyilla" yksilöillä, koska punainen väri ei riitä peittämään täydellisesti. Tällöin kuvio näkyy usein niin kutsuttuna haamukuviona. Myös ei-tabbyilla pennuilla kuviointi on usein näkyvissä ja haalistuu pennun kasvaessa. Aikuisena näkyvä haamukuvio on useimmilla kissaroduilla värivirhe.
B-lokus – eumelaniinin sävy.
B-lokus vastaa turkin eumelaniinin eli mustan pigmentin muodostumisesta. Sen alleeli B (musta) on ensimmäisen asteen dominoiva, b (suklaa) toisen asteen dominoiva, ja bl (kaneli) resessiivinen.
C-lokus – naamiovärit.
Naamiovärit periytyvät resessiivisesti, villityypin dominoiva alleeli C tuottaa ei-naamiovärisen värityksen. Lokuksen mutaatioalleelit aiheuttavat niin kutsuttuja naamiovärejä, joissa pigmenttiä muodostuu lämpötilan mukaan.
Naamiovärisillä kissoilla pigmenttiä muodostuu tyypillisestui naaman ja "kärkien" eli hännänpään, korvien ja tassujen alueilla, burmanaamiovärisillä myös jonkin verran vartalolla. Lokus vastaa myös silmien vaaleudesta. Lokuksen alleelit ovat C (ei-naamio); cs (siamilaisnaamio) ja cb (burmanaamio); sekä hyvin harvinaiset ca (sinisilmäinen albiino) ja c (punasilmäinen albiino).
Ccb-alleeli dominoi epätäydellisesti Ccs:a, ja CcbCcs-genotyypin kissat ovatkin väriltään siamilais- ja burmanaamiovärityksen välimuotoa. Väritystä kutsutaan tonkineesinaamioksi tai minkiksi. Silmät ovat vihreät tai turkoosit.
D-lokus – diluutio.
D-lokus vastaa kissan turkin tummuusasteesta. Sen alleeli D on dominoiva suhteessa d:hen. Resessiivinen d-alleeli saa aikaan diluutiovärityksen.
E-lokus – "amber".
E-lokuksen norjalaisilla metsäkissoilla esiintyvä resessiiviseti periytyvä mutaatio e aiheuttaa eumelaniinin korvautumisen feomelaniinilla kissan ikääntyessä. Pentuna musta tai sininen kissa muuttuu kasvaessaan kullankeltaiseksi. Väritys on englanniksi "amber" eli "meripihka". Mutaatio on jäljitetty vuonna 1981 syntyneeseen naaraaseen. O-tekijän vaikutus on e-tekijän suhteen epistaattinen, joten jos kissalla on O-tekijä (eli se on punainen tai kilpikonnavärinen), e-tekijällä ei ole vaikutusta väritykseen.
G-lokus – lapaset.
G-lokuksen pyhillä birmoilla esiintyvä resessiiviseti periytyvä mutaatio g aiheuttaa kissan tassuihin rodun rotumääritelmän edellyttämät valkoiset "lapaset". Mutaatio on jäljitetty KIT-geeniin ja sitä esiintyy harvinaisena myös muun muassa ragdolleilla, egyptin mauilla, maine cooneilla, manxeilla, siamilaisilla ja turkkilaisilla vaneilla. Valkotassuisilla ragdolleilla ei kuitenkaan läheskään aina ole G-tekijää.
I-lokus – hopea / savu.
Hopeaväritys periytyy dominoivasti . I-tekijä rajoittaa karvan pigmentoitumisen sen kärkeen; juuri jää hopeanvalkoiseksi. Pigmentoituneen osuuden suuruus karvassa riippuu kissan kuvioinnista ja perimästä. Jalostuksella on saatu vakiinnutettua eriasteisia hopea/savupigmentoitumisasteita. Yleensä kuviotonta hopeaa kutsutaan savuksi ja tabbykuvioista hopeatabbyksi. 
O-lokus – punainen.
O-lokuksen dominoiva alleeli O muuttaa kissan mustan pigmentin punaiseksi. Diluutiopunainen väritys on nimeltään "kerma".
O-lokus sijaitsee X-kromosomissa. Koska uroksella on vain yksi X-kromosomi, se on aina väriltään punainen jos emältä peritty X-kromosomi sisältää O-lokuksessa dominoivan alleelin. Genotyypiltään se on lokuksen suhteen O-. Naaraskissan genotyyppi voi olla joko heterotsygootti (kilpikonna) tai homotsygootti (punainen).
Kilpikonnavärityksessä kissan pigmentti on osittain punaista ja osittain mustaa. Musta pigmentti voi kissan B-lokuksen genotyypin mukaisesti saada eri sävyjä. Sekä mustaan että punaiseen pigmenttiin vaikuttaa kissan genotyyppi D-lokuksen suhteen.
Silloin tällöin syntyy kilpikonnaväritteisiä uroksia. Yleensä niiden takana on geenivirhe, eli kissalla on kaksi X-kromosomia ja Y-kromosomi (XXY). 
T-lokus – tabbykuviointi.
Kaikki kissat kantavat T-lokuksessa jotain tabbykuviota. Kissalla pitää olla ainakin yksi agoutigeeni A, jotta tabbykuvio tulee näkyviin. 
ds-modifioija.
Täplikkyys ei ole T-lokuksen alleeli, vaan erillinen modifioija, joka liittyy T-lokuksen toimintaan hajottamalla perittyä kuviota. Tiikerikuvion ohessa mahdollisesti periytyvä ds-modifioija hajottaa kuvion täpliksi. Mikäli ds-modifioija periytyy kummaltakin vanhemmalta, täplikäs kuvio on puhdas. Niin sanottu huono tiikeri eli vain osittain täpliksi hajonnut tiikeritabbykuvio syntyy, kun kissa perii ds-modifioijan vain toiselta vanhemmaltaan.
Rufismi.
Ruskean pigmentin variaatiota kutsutaan rufismiksi . Rufismin määrä määrittelee värisävyn lämpimyyden tabbykuvioisen kissan turkissa. Rufismi periytyy todennäköisesti polygeneettisesti.
Joillakin roduilla kasvatuksessa pyritään tuottamaan kissoja, jotka olisivat erityisen lämpimän tai kylmän sävyisiä.
S-lokus – valkolaikut.
Kissoilla esiintyvät valkoiset laikut periytyvät dominoivasti . Valkolaikut on joissakin rekistereissä jaettu kolmeen ryhmään: van, harlekiini ja kaksivärinen. Rotukissoilla pyritään usein kasvattamaan symmetrisiä kuviointeja, mutta vapaasti lisääntyvillä kissoilla laikut ovat monesti satunnaisemmin sijoittuneita.
Varsinaisen valkokirjavuuden lisäksi kissoilla esiintyy joskus kaulassa pieni valkoinen täplä, jota kutsutaan myös medaljongiksi. Medaljongin periytymisestä ei ole tarkkaa tietoa, ja sen saattaa aiheuttaa jokin muu tai useampi geeni.
W-lokus – dominanttivalkoinen.
W-lokus vastaa kokovalkoisesta värityksestä. Valkoisuustekijä W on dominoiva. Valkoinen peittää alleen muiden lokusten genotyypin mukaisen värityksen.