tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Joni Hava

Joni Aksel Olavi Hava (s. 14. kesäkuuta 1999 Vantaa) on suomalainen kilpakävelijä. Hän edustaa Espoon Tapioita ja hänen valmentajanaan toimii Valentin Kononen. Vuoteen 2013 saakka hän edusti Keski-Uudenmaan Yleisurheilua ja vuosina 2014–2018 Kenttäurheilijat -58:aa.
Hava on saanut Kalevan kisoissa hopeaa 20 000 metrin kävelyssä vuonna 2020 sekä 20 kilometrin kävelyssä kultaa vuonna 2022 ja hopeaa vuonna 2021 ja pronssia vuosina 2019 ja 2024. Sisäratojen SM-kilpailuista hän on saavuttanut 5 000 metrin kävelystä kultaa 2022, hopeaa vuosina 2018, 2020, 2021 ja 2023 sekä pronssia vuonna 2017. Maantiekävelyn SM-kisoissa (matka 35 km) hän sai hopeaa 2023. Viestijuoksun SM-kilpailuissa hän on voittanut kultaa 3 × 3000 metrin kävelyviestissä 2019, 2020, 2021, 2022, 2023 ja 2024.
Hava sijoittui 20 kilometrin kävelyssä kahdeksanneksi Tallinnan alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2021 ja 13:nneksi Münchenin EM-kilpailuissa 2022. Aikuisten maaottelussa hän kilpaili ensimmäisen kerran 2019. Parhaimmillaan hän on sijoittunut toiseksi 10 000 metrillä Helsingissä 2022.
Ennätyksikseen Hava on kävellyt 5 000 metrin kävelyssä ajan 19.29,98 (2022), 5 kilometrillä ajan 21.58 (2016), 10 000 metrillä ajan 40.35,76 (2022), 10 kilometrillä ajan 43.10 (2022), 20 000 metrillä 1.28.57,5 (käsiajanotto, 2020), 20 kilometrillä 1.23.54 (2022) ja 35 kilometrillä 2.39.38 (2023).
Will Borgen

William Borgen (s. 19. joulukuuta 1996 Moorhead, Minnesota, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa NHL-joukkue New York Rangersissa. Borgen laukoo oikealta.
Ura.
Seuraura.
Borgen kävi high schoolin kotikaupungissaan Moorhead High Schoolissa. Hän oli joukkueensa tehokkain puolustaja kaudella 2012–2013 tehoilla 3+16=19 ja kaudella 2013–2014 tehoilla 6+10=16. Sioux City Musketeers varasi Borgenin 109. pelaajana USHL:n varaustilaisuudessa 2013, mutta hän ei kuitenkaan siirtynyt joukkueeseen. Borgen varattiin uudelleen USHL:ään Omaha Lancersin toimesta 53. pelaajana kesällä 2014. Hän pelasi suurimman osan kaudesta 2014–2015 Lancersin lisäksi myös Moorhead High'ssa, jonka kapteenina Borgen toimi.
Buffalo Sabres varasi Borgenin neljännellä kierroksella 92. pelaajana . Hän siirtyi kaudeksi 2015–2016 St. Cloud State Universityn yliopistojoukkueeseen. Borgen voitti kauden päätteeksi NCHC:n mestaruuden ja hänet valittiin sarjan tulokkaiden tähdistökentälliseen. "Junior -vuotenaan" 2017–2018 Borgen voitti NCHC:n runkosarjan mestaruuden, Penrose Cupin. Hänet valittiin sarjan parhaaksi puolustavaksi puolustajaksi ja kunniavalintatähdistökentälliseen.
Maaliskuussa 2018 Borgen teki kolmivuotisen tulokassopimuksen Buffalo Sabresin kanssa. Hän siirtyi samalla loppukevääksi AHL-joukkue Rochester Americansin vahvuuteen. Borgen pelasi siellä kahdeksan runkosarjaottelua ilman tehopisteitä. Hän teki NHL-debyyttinsä 26. maaliskuuta 2019 Ottawa Senatorsia vastaan. Sabres menetti Borgenin Seattle Krakenille.
Joulukuussa 2024 Kraken kauppasi Borgenin ja kaksi varausvuoroa vuoden 2025 varaustilaisuudessa New York Rangersiin vaihdossa Kaapo Kakkoon.
Tammikuussa 2025 Borgen teki Rangersin kanssa viisivuotisen ja yhteensä 20,5 miljoonan dollarin arvoisen jatkosopimuksen.
Maajoukkueura.
Borgen edusti Yhdysvaltoja Pyeongchangin olympialaisissa 2018, mutta hän ei kuitenkaan mahtunut kertaakaan joukkueen kokoonpanoon. Borgen pelasi myös alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2016, jolloin Borgen voitti pronssia.
Luettelo Daft Punkin kappaleista

Tämä on luettelo Daft Punk -yhtyeen levyttämistä kappaleista aakkosjärjestyksessä.
W.
&lt;br&gt;
Remi Elie

Remi Elie (s. 16. huhtikuuta 1995 Green Valley, Ontario, Kanada) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelaa Ruotsin pääsarjassa SHL-joukkue Linköping HC:ssa. Hän on pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä. Elie on Dallas Starsin toisen kierroksen varaus .
Ura.
Elie varattiin OHL-seura London Knightsiin 91. pelaajana vuoden 2011 . Hän siirtyi Knightsiin kaudeksi 2012–2013. Tulokaskaudellaan Elie pelasi 65 runkosarjaottelua tehoin 7+10=17. 21 pudotuspeliottelussa syntyi neljä maalia ja neljä syöttöpistettä. Knights juhli kauden päätteeksi OHL:n mestaruutta ja pääsi osallistumaan Memorial Cupiin, jonka viidessä ottelussa Elie sai yhden syöttöpisteen. Dallas Stars varasi Elien toisella kierroksella 40. pelaajana.
Kauden 2013–2014 Elie aloitti Knightsissa pelaten kuusi ottelua ennen kuin hänet kaupattiin Belleville Bullsiin. Bullsissa Elie pelasi 61 ottelua tehoin 28+37=65 ja oli joukkueen sisäisen maali- ja pistepörssin ykkönen. Kauden 2014–2015 Elie aloitti Bullsissa, josta hänet jälleen kaupattiin kesken kauden. Tammikuun alussa 2015 Elie siirtyi Erie Ottersiin. Yhteensä hän pelasi molempien joukkueiden paidoissa 63 runkosarjaottelua tehoin 30+46=76. Pudotuspeleissä Elie teki 20 ottelussa 4+20=24 tehopistettä.
Syyskuussa 2014 Elie solmi hänet varanneen Dallas Starsin kanssa kolmivuotisen tulokassopimuksen. Ammattilaistasolla hän teki debyyttinsä kaudella 2015–2016 Starsin AHL-farmiseura Texas Starsissa. Tulokaskaudellaan Elie teki 64 ottelussa tehot 6+11=17. Seuraavalla kaudella Elie pääsi debytoimaan NHL:ssä hänen pelatessa ottelussa Florida Panthersia vastaan 4. maaliskuuta 2017. Hän sai ottelussa jääaikaa 15.29 minuuttia. Elie pelasi kauden 2016–2017 aikana yhteensä 18 NHL-ottelua tehoin 1+6=7.
Elie osallistui Dallasin kautta 2017–2018 edeltäneelle harjoitusleirille, josta hänet kuitenkin lähetettiin aloittamaan kautta AHL:ssä. Hän pelasi Texasissa kaksi ottelua ennen kuin hänet nostettiin takaisin NHL-kokoonpanoon.
Kertu Laak

Kertu Laak (s. 21. helmikuuta 1998) on virolainen lentopalloilija, joka edustaa salolaista LP Viestiä. Laak siirtyi LP Viestiin Virosta kaudeksi 2017–2018. Laak on pelipaikaltaan hakkuri, ja hänen pituutensa on 188 senttimetriä. Laak valittiin Mestaruusliigan tähdistökentälliseen kausina 2017–2018 ja 2018–2019. Hän saavutti Mestaruusliigassa hopeaa 2018 ja voitti kultaa 2019.
Laak pelaa Viron naisten lentopallomaajoukkueessa hakkurin pelipaikaa.
Minstreli

Minstreli (eng. "minstrel", ransk. "ménestrel") oli keskiajalla kiertelevä tai hovissa työskennellyt kansanmuusikko, laulaja ja tempuntekijä. 
Nimityksen alkuperä on latinan sanoissa "ministerialis" tai "minister", palvelija. Minstreli oli lähinnä Englannin aatelishoveissa esiintynyt viihdyttäjä, muusikko, temppujentekijä, laulaja tai runoniekka. Joillakin minstreleillä oli suhteellisen pysyvä asema hovissa, kun taas toiset liikkuivat kaupungista toiseen. Minstrelit esittivät vanhoja tarinoita, balladeja, romansseja ja rakkauslauluja. Minstrelit olivat hyvin suosittuja 1200–1300-luvulla, mutta kirjapainotaidon keksimisen jälkeen heidän merkityksensä hiipui.
Ruotsin valtakunnan suomenkielisellä alueella on keskiajalla käytetty kiertelevästä soittoniekasta, laulajasta ja ilveilijästä myös nimitystä leikari () Myöhäisantiikin aikana tällaista henkilöä nimitettiin ilveilijäksi ja näyttelijäksi. Pohjoismaihin leikareita tuli kristinuskon mukana, ja heitä tavataan ainakin jo ennen vuotta 1000.
Constantin Schmid

Constantin Schmid (s. 27. marraskuuta 1999) on saksalainen mäkihyppääjä. 
Schmid kilpaili mäkihypyn maailmancupin osakilpailussa ensimmäisen kerran Oberstdorfissa joulukuussa 2016. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän sai oltuaan kahdeksas Titisee-Neustadtissa 10. joulukuuta 2017. Ensimmäisen palkintosijansa hän saavutti 22. helmikuuta 2020 oltuaan kolmas Râșnovissa.
Juniorien MM-kilpailuissa 2017 Schmid saavutti henkilökohtaisessa kilpailussa pronssia ja oli mukana Saksan joukkuemäen hopeajoukkueessa sekä miesjunioreiden että sekajoukkueiden kilpailuissa. Seuraavana vuonna hän voitti junioreiden maailmanmestaruuden miesten joukkuekilpailussa sekä saavutti hopeaa henkilökohtaisessa kilpailussa ja sekajoukkuemäessä. Lahdessa 2019 hän voitti jälleen miesjunioreiden joukkuemäen maailmanmestaruuden, ja oli lisäksi sekajoukkuemäessä pronssilla ja henkilökohtaisessa kilpailussa neljäs. Aikuisten tasolla Schmid oli lentomäen MM-kilpailuissa Planicassa 2020 saavuttamassa joukkuehopeaa ja sijoittui henkilökohtaisessa kilpailussa 14:nneksi. Pekingin olympialaisissa 2022 hän saavutti joukkuemäessä pronssia, oli normaalimäessä yhdestoista ja suurmäessä neljästoista. Planican MM-kilpailuissa 2023 hän sijoittui normaalimäessä seitsemänneksi.
Karbonyylidi-imidatsoli

Karbonyylidi-imidatsoli (C7H6N4O) on heterosyklinen orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää orgaanisen kemian synteeseissä, erityisesti synteettisten peptidien valmistuksessa.
Ominaisuudet.
Huoneenlämpötilassa karbonyylidi-imidatsoli on väritöntä kiteistä ainetta. Yhdiste reagoi erittäin helposti veden kanssa ja hydrolysoituu, jolloin muodostuu hiilidioksidia ja imidatsolia. Karbonyylidi-imidatsoli liukenee muun muassa tetrahydrofuraaniin, bentseeniin, kloroformiin ja dimetyyliformamidiin.
Valmistus ja käyttö.
Karbonyylidi-imidatsolia valmistetaan imidatsolin ja fosgeenin välisellä reaktiolla bentseeni- tai tetrahydrofuraaniliuoksessa. Yhdistettä käytetään orgaanisen kemian synteeseissä niin sanottuna karboksyylihappoja aktivoivana reagenssina muun muassa esterien, amidien, peptidien ja tioesterien valmistuksessa. Toiminta perustuu siihen, että se reagoi karboksyylihappojen kanssa asyyli-imidatsolijohdannaisiksi, jotka reagoivat helposti nukleofiilien kuten hydroksyyli- tai aminoryhmien kanssa. Tätä hyödynnetään muun muassa peptidisynteeseissä ja biokonjugaattien muodostamiseen. Yhdistettä käytetään myös valmistettaessa aldehydejä, karbonaatteja ja tetronihappojohdannaisten valmistukseen.
Joonas Peuhkuri

Joonas Peuhkuri (s. 18. elokuuta 1989) on suomalainen jääpalloilija. Hän edustaa Suomen Bandyliigassa Lappeenrannan Veiterää ja on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Seurajoukkueura.
Helsinkiläislähtöinen Peuhkuri pelasi Botnia-69:n ja HIFK:n väreissä juniorivuotensa. Bandyliigaa hän pelasi helsinkiläisseuroissa neljä kautta Botniassa ja sen jälkeen kaksi kautta HIFK:ssa. HIFK-kausina hän saavutti Suomen mestaruuden 2011 ja pronssia 2012. Sen jälkeen hän siirtyi Veiterän riveihin, jossa hän pelasi kolme kauden ajan ja oli ottamassa SM-pronssia 2015.
Syksyllä 2015 Peuhkurin tie vei Ruotsiin. Seura oli Elitserienin Uppsalan IK Sirius. Kahden Eliserienin Sirius-kauden jälkeen Peuhkuri siirtyi Allsvenskanin Örebro SK:hon.
Maajoukkueura.
Peuhkuri pelasi ensimmäiset A-maaottelunsa Suomen maajoukkueessa tammikuussa 2015. Hän kuului maajoukkueeseen MM-kilpailuissa Sandvikenissa vuonna 2017, joista Suomi saavutti pronssia.
Siviilielämä.
Peuhkuri on jääpallosuvusta. Hänen isoisänsä Matti Peuhkuri nousi Veiterän edustusjoukkueeseen vuonna 1959. Matin pojista Anssi, Harri ja Kari Peuhkurista pisimmälle lajissa pääsi Joonaksen isä Kari, joka pelasi 78 A-maaottelua. Kari on myöhemmin toiminut Jääpalloliiton puheenjohtajana, ja Anssi puolestaan Veiterän valmentajana. Kolmannesta polvesta SM-tasolla ovat Joonaksen lisäksi pelanneet Eetu ja Topi Peuhkuri.
Veiterä-aikanaan Lappeenrannassa Peuhkuri opiskeli paikallisessa Saimaan ammattikorkeakoulussa liiketalouden linjalla ja suoritti tutkinnon keväällä 2015.
Saavutukset.
Seurajoukkueissa:
Maajoukkueessa:
Fragile (Cherrellen albumi)

Fragile on yhdysvaltalaisen laulajan Cherrellen esikoisalbumi. Se julkaistiin Tabu Records -levy-yhtiöllä 8. huhtikuuta 1984 ja oli yksi levy-yhtiön neljästä ensimmäisestä albumista. 
Albumin kappaleet sanoittivat suurimmaksi osaksi Jimmy Jam ja Terry Lewis. Albumin kappaleesta ”I Didn’t Mean to Turn You On” tuli hittikappale. Kappale sijoittui Yhdysvaltain R&amp;B-listan sijalle 8. sekä Billboard Hot 100 -listan sijalle 79.
Lennart Vaikonpää

Lennart Vaikonpää (19. helmikuuta 1895 Ylivieska – 6. heinäkuuta 1944 Helsinki) oli suomalainen kauppias ja harrastajanäyttelijä ja -ohjaaja.
Vaikonpää esiintyi ensimmäisen kerran vuonna 1930 mykkäelokuvassa Herra Elanto. Tämän jälkeen hänellä oli sivuosarooleja noin parissakymmenessä elokuvassa 1930-luvun lopulla ja 1940-luvun alussa. Hänellä oli pääosa Suomen Metallityöväen Liiton vuonna 1943 tilaamassa noin 40 minuutin pituisessa lyhytelokuvassa Raudan kansaa. 
Vaikonpää oli Elannon Näyttämön vakinaisena johtaja-ohjaajana alkuvuodesta 1929 kevääseen 1930 saakka. Hän esiintyi näyttelijänä ainakin Elannon Näyttämöllä 1930 ja kesällä 1943 Vallilan ulkoilmanäyttämöllä. Vaikonpää oli 1930-luvulla Tapanilan Työväennäyttämöllä ohjaajana ja näyttelijänä. Hän vietti helmikuussa 1939 25-vuotisnäyttelijäjuhlaansa esiintyen ratsumestarin osassa August Strindbergin näytelmässä "Isä".
Rune Stenbacka

Rune Stenbacka on suomalainen taloustieteilijä ja taloustieteen professori Hankenilla. Hän on työskennellyt Hankenilla vuodesta 1996. Aiemmin Stenbacka on toiminut tutkimusyksikön (Research Unit of Economic Structures and Growth, RUESG) johtajana Helsingin yliopistossa, professorina Freiburgin yliopistossa sekä professorina Göteborgin yliopistossa. Stenbacka on erikoistunut tutkimuksissaan toimialan taloustieteeseen, soveltavaan oligopoliteoriaan, kilpailustrategioiden analyysiin sekä kilpailupolitiikkaan.
Stenbacka on koulutukseltaan taloustieteen tohtori. Hän väitteli tohtoriksi Åbo Akademista vuonna 1991.
Yrjö Haapanen

Yrjö Johannes Haapanen (21. huhtikuuta 1907 Helsinki – 26. kesäkuuta 1982 Helsinki) oli suomalainen laulaja, sanoittaja, näyttelijä ja elokuvaohjaaja. Hänen veljensä oli laulaja ja näyttelijä Sasu Haapanen. 
Haapanen esiintyi Dallapé-yhtyeen solistina 1920-luvun lopulla ja 1930-luvun alussa ja teki yhtyeen kanssa kolme levytystä. Vuosina 1950–1952 hän teki levytyksiä Leijona-levymerkille.
Haapanen esiintyi sivuosissa elokuvissa Poikamiesten holhokki (1938), Synnin puumerkki (1942), Neiti Tuittupää (1943) ja Dynamiittityttö (1944). Hän ohjasi elokuvat Vastamyrkky (1945) ja Naimisiin päiväksi (1946). Haapanen toimi 1940- ja 1950-luvuilla Finlandia-katsausten selostajana, ohjaajana ja käsikirjoittajana. Haapanen ohjasi myös useita lyhytelokuvia.
Alfred Kempe

Alfred Bray Kempe (6. heinäkuuta 1849 Kensington, Lontoo – 21. huhtikuuta 1922 Lontoo) oli englantilainen matemaatikko, joka tunnetaan töistään mekaanisten nivelsysteemien sekä neliväriongelman parissa.
Kempe opiskeli Cambridgen Trinity Collegessa muun muassa Arthur Cayleyn opettamana. Hän valmistui vuonna 1872 ja julkaisi samana vuonna ensimmäisen matemaattisen artikkelinsa, nimeltään "A general method of solving equations of the nth degree by mechanical means". Matemaattisista ja musiikillisista taipumuksistaan huolimatta hän ryhtyi ammatiltaan lakimieheksi. Matematiikasta ja musiikista tuli hänen harrastuksiaan.
Kempen matemaattiset tulokset käsittelivät aluksi pääasiassa mekaanisia nivelsysteemejä. Esimerkki yksinkertaisesta nivelsysteemistä on höyrykoneen luisti, joka muuttaa suoraviivaisen liikkeen pyöriväksi.
Vuonna 1879 Kempe esitti neliväriongelmaan todistuksen, jota luultiin oikeaksi yhdentoista vuoden ajan, kunnes vuonna 1890 Percy Heawood osoitti, että todistuksessa oli aukko. Vaikka Kempen todistus oli virheellinen, se sisälsi kuitenkin merkittäviä ideoita, joiden avulla Heawood pystyi todistamaan heikomman tuloksen, viisivärilauseen, jonka mukaan viisi väriä riittää tasokartan värittämiseen. Kempen esittämiä merkittäviä todistusideoita olivat väistämättömyys () ja redusoitavuus (). Näitä käyttivät myös Kenneth Appel ja Wolfgang Haken, kun he lopulta vuonna 1976 onnistuivat todistamaan nelivärilauseen käymällä läpi suuren määrän väistämättömiä asetelmia tietokoneen avulla.
Kempe valittiin Royal Societyn jäseneksi vuonna 1881, ja hän toimi myös Royal Societyn johtotehtävissä. Hän oli London Mathematical Societyn puheenjohtaja vuosina 1892–1894.
Kempe harrasti aktiivisesti vuoristokiipeilyä erityisesti Sveitsissä.
Sirakorola

Sirakorola on maalaiskunta ja sen keskuskylä Koulikoron alueen Koulikoron piirissä Malissa. Se sijaitsee piirin pohjoisosassa 50 kilometriä Koulikorosta pohjoiseen. Kunnassa on 36 000 ja keskuskylässä 2 600 asukasta (vuonna 2009, väestönlaskenta).
Sirakorolan kunnan pinta-ala on 987 neliökilometriä. Se rajoittuu idässä Koulikoron piirin Tougounin, etelässä Méguétanin, Doumban ja Koulan, lännessä Kolokanin piirin Nonkonin ja Massantolan sekä pohjoisessa Banamban piirin Benkadin, Banamban ja Duguwolowulan kuntiin. 
Seutu kuuluu Sudanin vyöhykkeeseen. Maisemaa leimaavat Mandinguevuorten reuna-alueen kukkulat. Pysyviä vesistöjä ei ole. Luonnonvarainen kasvillisuus on heinäsavannia.
Kuntaan kuuluu 55 kylää. Asukkaat ovat bambaroita, soninkeja ja fulbeja. Vallitsevat uskonnot ovat islam, kristinusko ja animismi.
Sirakorolan kautta kulkee Koulikoron ja Banamban välinen maantie RN27. Seudun pääelinkeino on maatalous. Keskuskylässä pidetään viikoittain tärkeät markkinat.
Tuliumoksidi

Tuliumoksidi Tm2O3 (tai "tulium(III)oksidi", "dituliumtrioksidi", "thulia") on alkuaine tuliumin epäorgaaninen yhdiste hapen kanssa, ja sen ainoa oksidi. Se on kiinteä aine joka muodostaa vaaleanvihreitä kiteitä, joiden kiderakenne on samankaltainen kuin talliumoksidilla (Tl2O3). Yhdiste ei liukene veteen eikä yleisempiin liuottimiin. Tuliumoksidia valmisti ensimmäisenä Per Teodor Cleve vuonna 1879 ja alkuaine tulium tunnistettiin tällöin.
Tuliumoksidia syntyy tuliumin palaessa ilmassa:
4 Tm + 3 O2 → 2 Tm2O3
Sitä saadaan myös tuliumoksalaatin, tuliumkarbonaatin tai tuliumasetaatin hajotessa noin 700 °C lämpötilassa, kuten reaktiossa:
Tm2(C2O4)3 → Tm2O3 + 3 CO2 + 3 CO
Luonnossa tuliumoksidia on monatsiitti ja bastnäsiitti mineraaleissa. Maailmassa tuotetaan vuodessa noin 50 tonnia tuliumia tuliumoksidin muodossa, josta metallista tuliumia voidaan valmistaa pelkistämällä.
Tuliumoksidi muuttaa lasin optisia ominaisuuksia, joten sitä käytetään joissakin puolijohdelasereissa varsinkin 1,9–2,2 μm aallonpituuksilla.
Perttu Salmi

Perttu Salmi (s. 19. maaliskuuta 1998) on suomalainen koripalloilija, pelipaikaltaan laituri. Hän edusti Korisliigassa pelaavaa KarhuBasketia, joka oli myös hänen kasvattajaseuransa. Liigadebyyttinsä Salmi on tehnyt kaudella 2015–2016, helmikuussa 2016 pelatussa ottelussa KTP-Basketia vastaan.
Mile Svilar

Mile Svilar (s. 27. elokuuta 1999 Antwerpen) on serbialais-belgialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan maalivahti. Hän edustaa Italian Serie A:ssa pelaavaa AS Romaa.
Seurajoukkueura.
Anderlecht.
Svilar oli Anderlechtin edustusjoukkueen kolmas maalivahti kaudella 2016–2017 mutta ei pelannut yhtäkään ottelua.
Benfica.
Svilar allekirjoitti viiden vuoden sopimuksen Portugalin sarjamestari Benfican kanssa 28. elokuuta 2017 ja otti pelinumerokseen numeron 1. Hän teki Benfican debyyttinsä 14. lokakuuta 1–0 voittoon päättyneessä ottelussa Olhanenseä vastaan. Hänestä tuli kaikkien aikojen nuorin Mestarien liigassa pelannut maalivahti 18 vuoden ja 52 päivän iässä, kun hän pelasi 0–1-tappioon päättyneessä kotiottelussa Manchester Unitedia vastaan 18. lokakuuta 2017. Hän pelasi viiden kauden aikana Benfican edustusjoukkueessa kuusi Portugalin liigan ottelua ja kolme Mestarien liigan ottelua. Enemmän peliaikaa hän sai Benfican reservijoukkueessa.
Roma.
Svilar siirtyi AS Romaan kesällä 2022. Hän pelasi tulokaskautensa viimeisillä kierroksilla kolme Serie A -ottelua. Eurooppa-liigassa hän pelasi yhden ottelun. Kauden 2023–2024 Serie A:ssa Svilar nousi helmikuussa Roman ykkösmaalivahdiksi ja pelasi kauden mittaan kaikkiaan 15 Italian liigan ottelua. Eurooppa-liigassa, jossa Roma ylsi välieriin, hän pelasi joukkueensa kaikki 14 ottelua.
Maajoukkueura.
Svilar edusti Belgian nuorten maajoukkueita ja pelasi muun muassa alle 17-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailuissa 2016. Aikuisten tasolla hän siirtyi edustamaan Serbiaa. Hän on pelannut toistaiseksi ainoan miesten maaottelunsa syyskuussa 2021 Qataria vastaan.
Teemu Hostikka

Teemu Hostikka (s. 4. maaliskuuta 1979) on suomalainen käsikirjoittaja, tuottaja ja ohjaaja. Hostikka on perustamansa NTRNZ media Oy:n pääomistaja. Hän asuu Kittilässä. 
Teemu Hostikka tunnetaan neljä kertaa Kultaisella Venlalla palkitun Eränkävijät-TV-sarjan luojana, käsikirjoittajana ja vastaavana tuottajana. Eränkävijät on Hostikan Yle TV1:lle kehittämä formaatti, joka seuraa intohimoisten eräihmisten elämää Suomessa. Sarjaa on tuotettu yhdeksän tuotantokautta, se on palkittu neljällä Kultaisella Venlalla, ja se on ollut ehdolla Kultainen Venla -finaalissa 14 kertaa. Sarja on myös myyty Suomen, Ruotsin ja Norjan lisäksi jo 30:en maahan. Sarjasta tehtiin myös kansainvälinen versio, joka Suomessa tunnetaan nimellä . Sen ensimmäinen tuotantokausi nähtiin Suomessa YLE TV1:llä 2019 ja toinen 2021.
Hostikan viimeisin suurtuotanto on Vaietut arktiset sodat (Untold Arctic Wars) -historiadokumenttisarja (2022), jonka hän käsikirjoitti yhdessä Anna-Reeta Eksymän kanssa. Sarja levinnyt kansainvälisesti laajemmalle kuin mikään muu suomalainen dokumenttisarja aiemmin.  Sen ostivat mm. The Walt Disney Company, RTL, Al Jazeera, BBC sekä australialainen SBS. Sarja on esitetty YLE TV1:n lisäksi kaikilla pohjoismaisilla yleisradiokanavilla. Sen toinen kausi on tuotannossa.
Hostikan ja rikostoimittaja Heidi Holmavuon käsikirjoittama Uskomattomat ympäristörikokset sai ensi-iltansa MTV-kanavalla ja Katsomossa elokuussa 2023. Neliosainen sarja esittelee Suomen merkittävimpiä ympäristörikoksia.
NTRNZ median kansainvälisesti myytyihin tuotantoihin kuuluu myös Suomen luontoa ja taikuri Henri Kemppaisen taikuutta yhdistävä viisiosainen Magic in Lapland -sarja (2019). Sarja on myyty mm. ROKU-alustalle sekä DIRECTV-operaattorille, joiden kautta sarja tavoittaa Pohjois- ja Etelä-Amerikan miljoonayleisöt.
Teemu Hostikka vaikutti 1996-2008 the RMS yhtyeessä, joka levytti kaksi albumia "From Below (2002)" ja "Fates and Fairytales from the Mushroom Land" (2008). Yhtye soitti mm. keikan suorassa lähetyksessä Radiomafiassa sekä teki Suomen kiertueita Sentencedin ja Charonin lämmittelijänä. Yhtye hajosi 2008.
Hostikka perusti intranze-toiminimen 2004, joka muuttui NTRNZ media Oy:ksi 2012. Yritys työllistää noin 20 henkilöä. Yrityksen hallitukseen kuuluu mm. suomalainen näyttelijä Peter Franzén.
Hostikka aloitti yrityksessään graafisena suunnittelijana sekä web-designerina, ja hänen käsialaansa ovat mm. Poisonblack yhtyeen "Of Rust and Bones"  (2010), "Drive" (2011) ja "Lyijy" (2013) levynkannet.
Televisiouransa Hostikka on aloittanut Oulun Kärppien pelitapahtumien monikameraohjaajana. Myöhemmin hän toimi ohjaajana sadoissa Urho TV:n ja Nelosen SM-Liiga sekä CHL-ottelulähetyksissä. Hostikka on tuottanut ja ohjannut Neloselle 2011-2014 ja 2021 järjestetyn Rokua Geopark Challenge -seikkailu-urheilukilpailun lähetyksen.
Teemu Hostikka tuotti ja ohjasi useita dokumentteja Erätulilla ohjelmaan, Mm. Huippu Etelämantereella (2014) -dokumentin, joka seurasi Patrick "Pata" Degermanin johtaman retkikunnan matkaa etelämantereella. Hän oli mukana Erätulilla-ohjelman teossa aina sarjan lopettamiseen saakka.
Rod Jones

Rod Jones (s. 5. helmikuuta 1953 Melbourne, Victoria, Australia) on australialainen kirjailija. Hän asuu Melbournen lähellä.
Jonesin äiti antoi poikansa adoptoitavaksi kuuden viikon ikäisenä. Jones sai tietää adoptioäidiltään asiasta 17-vuotiaana. Hän käsittelee aihetta romaanissa "The Mothers" (2015). Jones sai koulutuksensa Melbournessa. Hän opiskeli historiaa ja englannin kieltä Melbournen yliopistossa. Valmistuttuaan 1976 hän työskenteli opettajana kouluissa ja yliopistoissa. Hän jäi päätoimiseksi kirjailijaksi 1980-luvun lopulla saatuaan Australia Council for the Artsin apurahoja.
Esikoisromaanistaan "Julian unet" (1988) Jones sai SA Festival -palkinnon. Samaa aihetta, psyykkistä kokemusta, hän pohtii romaanissa "Prince of the Lilies" (1991), jossa hän todellisuuskäsityksiä tutkiessaan hyödyntää arkeolgiaa ja psykoanalyysiä kreikkalaisessa ympäristössä.
Jones sanoo kirjailijantyöstään:
Palkinnot ja tunnustukset.
Henkilökohtaiset palkinnot:
John Hessin Clarke

John Hessin Clarke (18. syyskuuta 1857 New Lisbon, Ohio – 22. maaliskuuta 1945 San Diego, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen lakimies, joka toimi korkeimman oikeuden tuomarina vuosina 1916–1922.
Clarke ei opiskellut lakia yliopistossa vaan isänsä johdolla, minkä jälkeen hän sai oikeuden toimia lakimiehenä Ohion osavaltiossa. Pian hän muutti kotikaupungistaan Youngstowniin, jossa hän toimi asianajajana oikeudenkäynneissä ja omisti osan paikallislehdestä. Vuonna 1897 hän muutti Clevelandiin, jossa hän neuvoi yritysasiakkaita.
Clarke pyrki kahdesti senaattiin, mutta ei tullut valituksi. Hän oli progressiviinen demokraatti ja kannatti muun muassa rautateiden julkista paikallisomistusta. Vuonna 1914 presidentti Woodrow Wilson nimitti Clarken liittovaltion tuomariksi ohiolaiseen piirioikeuteen. Kaksi vuotta myöhemmin Wilson nimitti hänet korkeimpaan oikeuteen Charles Evans Hughesin seuraajaksi.
Vuonna 1922 Clarke erosi tuomioistuimesta. Hän halusi kampanjoida sen puolesta, että Yhdysvallat littyisi YK:ta edeltäneeseen Kansainliittoon. Maa ei kuitenkaan liittynyt järjestöön, ja muutaman vuoden kuluttua Clarke vetäytyi lähes kokonaan julkisesta elämästä.
Colton Sissons

Colton Sissons (s. 5. marraskuuta 1993 North Vancouver, Brittiläinen Kolumbia, Kanada) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka edustaa NHL-seura Vegas Golden Knightsia. Hän on Nashville Predatorsin toisen kierroksen varaus .
Ura.
Sissons siirtyi kaudeksi 2011–2012 WHL:ään Kelowna Rocketsin paitaan. Hän pelasi tulokaskaudellaan 63 ottelua tehden tehot 17+24=41. Toisella kaudella 58 otteluun syntyivät tehot 26+15=41. Hänet valittiin pelaamaan "CHL Top Prospects Gameen". Kausi 2012–2013 oli Sissonsin viimeinen WHL:ssä. Hän teki 61 ottelussa 28 maalia sekä 39 syöttöpistettä eli yhteensä 67 tehopistettä.
Nashville Predators valitsi Sissonsin 50. pelaajana . Syyskuussa 2012 Sissons ja Predators solmivat kolmivuotisen tulokassopimuksen. Kausi 2013–2014 oli Sissonsille ensimmäinen ammattilaistasolla. Suurimman osan kaudesta hän pelasi Predatorsin AHL-farmiseura Milwaukee Admiralsissa, mutta pääsi myös NHL-kokoonpanoon 17 ottelussa. NHL-debyyttinsä hän teki 28. tammikuuta 2014 4–3 -voittoon päättyneessä ottelussa Winnipeg Jetsiä vastaan. Sissons sai ottelussa jääaikaa 10.49 minuuttia jonka lisäksi hän keräsi syöttöpisteen. Ensimmäisen maalinsa hän teki 27. maaliskuuta Buffalo Sabresia vastaan. Sissons pelasi kauden aikana AHL:n tähdistöottelussa.
Kauden 2014–2015 Sissons pelasi kokonaisuudessaan Admiralsissa, jossa hän toimi varakapteenina. 76 ottelussa hän teki tehot 25+18=43. Seuraavalla kaudella, 2015–2016, Sissons toimi varsinaisena kapteenina. Hän pelasi 38 ottelua. Predatorsin NHL-kokoonpanoon hän pääsi 34 ottelussa, joissa teki neljä maalia sekä sai kaksi syöttöpistettä.
Helmikuussa 2016 Sissons teki Predatorsin kanssa kolmen vuoden mittaisen jatkosopimuksen. Kaudella 2016–2017 hän vakiinnutti paikkansa NHL-kokoonpanossa ja pelasi 58 runkosarjaottelua tehoin 8+2=10. Pudotuspeleissä Sissons pelasi 22 ottelua tehoin 6+6=12, kun Predators eteni aina loppuottelusarjaan asti, jossa se kuitenkin hävisi Pittsburgh Penguinsille. 
Kesäkuussa 2025 Predators kauppasi Sissonsin ja Jérémy Lauzonin Vegas Golden Knightsiin vaihdossa Nicolas Hagueen.
Vince Dunn

Vince Dunn (s. 29. lokakuuta 1996 Mississauga, Ontario, Kanada) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka edustaa NHL-seura Seattle Krakenia. Pelipaikaltaan hän on puolustaja. St. Louis Blues varasi Dunnin toisella kierroksella .
Ura.
OHL-seura Niagara IceDogs varasi Dunnin 109. pelaajana vuoden 2012 . Dunn siirtyi Niagaraan kaudeksi 2013–2014. Tulokaskaudellaan hän pelasi 63 runkosarja- sekä 13 pudotuspeliottelua. Kaudella 2014–2015 Dunn teki 68 runkosarjaottelussa tehot 18+38=56 ja keräsi 59 rangaistusminuuttia. Kahdeksassa pudotuspeliottelussa hän teki kuusi maalia sekä neljä syöttöpistettä. Hänet valittiin pelaamaan "CHL Top Prospects Gameen".
Kesällä 2015 St. Louis Blues valitsi Dunnin toisella kierroksella 56. pelaajana . Syyskuussa 2015 Dunn ja St. Louis solmivat kolmivuotisen tulokassopimuksen. Dunn palasi vielä kaudeksi 2015–2016 IceDogsiin, jossa hän teki 52 pelissä tehot 12+31=43. 12 pudotuspeliottelua hän pelasi piste per peli -tahdilla.
Kausi 2016–2017 oli Dunnin ensimmäinen ammattilaistasolla, kun hän edusti St. Louis Bluesin AHL-farmiseura Chicago Wolvesia. Hän pelasi 72 runkosarjaottelua tehden tehot 13+32=45. Joukkueen sisäisessä pistepörssissä hän oli puolustajien ykkönen sekä kaikista kenttäpelaajista neljäs. Hänen tehotilastonsa oli +15. Kymmenessä pudotuspeliottelussa hän teki yhden maalin ja yhteensä kuusi tehopistettä.
Dunn aloitti kauden 2017–2018 Bluesin NHL-kokoonpanossa. Hän debytoi 4. lokakuuta 2017 ottelussa Pittsburgh Penguinsia vastaan saaden jääaikaa 15.28 minuuttia. Ensimmäisen maalinsa Dunn teki 12. lokakuuta Florida Panthersia vastaan. Hänet lähetettiin AHL:ään tammikuussa, jolloin hän oli pelannut 39 ottelua keräten yhteensä seitsemän tehopistettä sekä kahdeksan jäähyminuuttia. Hän pelasi Wolvesissa kaksi ottelua, joissa teki yhden maalin sekä syöttöpisteen, jonka jälkeen hänet kutsuttiin takaisin Bluesiin.
Joulukuussa 2020 Dunn teki Bluesin kanssa yksivuotisen ja 1,875 miljoonan dollarin arvoisen jatkosopimuksen.
Seattle Kraken varasi Dunnin joukkueeseensa . Tämän jälkeen Dunn teki Krakenin kanssa kaksivuotisen ja yhteensä kahdeksan miljoonan dollarin arvoisen sopimuksen.
Heinäkuussa 2023 Dunn teki Krakenin kanssa nelivuotisen ja yhteensä 29,4 miljoonan dollarin arvoisen jatkosopimuksen.
John McKinley

John McKinley (1. toukokuuta 1780 Culpeper County, Virginia – 19. heinäkuuta 1852 Lexington, Kentucky) oli yhdysvaltalainen poliitikko ja lakimies. Hän edusti Alabaman osavaltiota senaatissa ja toimi korkeimman oikeuden tuomarina vuosina 1837–1852.
McKinley opiskeli lakia ja aloitti uransa Kentuckyssa, johon perhe oli muuttanut pian hänen syntymänsä jälkeen. Muutettuaan Alabamaan hän lähti mukaan osavaltion politiikkaan, ja vuonna 1826 hänet valittiin senaattiin. Neljä vuotta myöhemmin hän hävisi senaatin vaalit ja palasi Alabaman osavaltion parlamenttiin. Hän voitti paikan senaatissa taas vuonna 1837 mutta erosi heti, sillä presidentti Martin Van Buren nimitti hänet korkeimpaan oikeuteen. McKinleyllä ei ollut edeltäjää, sillä kongressi oli juuri nostanut tuomarien määrää seitsemästä yhdeksään, ja McKinley sai yhdeksännen paikan. (Kahdeksanteen oli nimitetty John Catron).
Vaikka McKinley toimi korkeimmassa oikeudessa noin viisitoista vuotta, hänellä oli paljon poissaoloja, eikä hänellä ollut mainittavaa vaikutusta tuomioistuimen historiassa. Viimeisinä vuosinaan hänen terveytensä oli huono. Hän kuoli virassa ollessaan 72-vuotiaana 19. heinäkuuta 1852. Hänen seuraajansa oli John Archibald Campbell.
Wade Megan

Wade Megan (s. 22. heinäkuuta 1990 Canton, New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka edustaa NHL-seura Detroit Red Wingsin organisaatiota. Megan on pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Florida Panthers varasi hänet viidennellä kierroksella .
Ura.
Florida Panthers valitsi Meganin viidennellä kierroksella, 138. pelaajana . Varausta seuranneeksi kaudeksi hän siirtyi NCAA:han Bostonin yliopiston joukkueeseen, jossa pelasi kauteen 2012–2013 asti. Viimeisellä kaudellaan hän oli joukkueen kapteeni. Neljä vuotta kestäneen yliopistouran aikana Megan pelasi yhteensä 151 ottelua tehden niissä 49 maalia sekä 34 syöttöpistettä eli yhteensä 83 tehopistettä. Lisäksi hänelle kertyi 161 rangaistusminuuttia.
Yliopiston jälkeen Megan teki sopimuksen hänet varanneen Panthersin AHL:ssä pelaavan yhteistyöseura San Antonio Rampagen kanssa. Loppukauden 2012–2013 aikana hän pelasi Rampagessa 13 ottelua, joissa viimeisteli yhden maalin. Hän teki myöhemmin Rampagen kanssa seuraavan kauden kattavan jatkosopimuksen. Kausi 2013–2014 oli Meganille ensimmäinen kokonainen ammattilaistasolla. Hän pelasi Rampagessa 43 ottelua tehoin 11+6=17. Lisäksi hän pelasi lainalla ECHL-joukkue Cincinnati Cyclonesissa, jonka paidassa hän teki 16 runkosarjaottelussa 13 maalia. Pudotuspeleissä Megan pelasi 22 peliä tehden tehot 10+3=13.
Kauden jälkeen Megan jatkoi jälleen sopimustaan Rampagen kanssa yhdellä vuodella. Hän pelasi joukkueen riveissä 59 ottelua. Cyclonesissa hän oli lainalla viiden ottelun ajan. Kaudeksi 2015–2016 Megan vaihtoi joukkuetta ja siirtyi Portland Piratesiin, jossa pelasi 75 runkosarjaottelua tehoin 14+9=23. Viidessä pudotuspeliottelussa hän jäi pisteittä.
Kesällä 2016 Megan teki St. Louis Bluesin kanssa yhden vuoden mittaisen kaksisuuntaisen sopimuksen. Hän debytoi Bluesin paidassa 23. joulukuuta 2016 ottelussa Tampa Bay Lightningia vastaan. Hän sai jääaikaa 9.40 minuuttia ja teki ensimmäisen maalinsa. Hän pelasi kauden aikana yhteensä kolmessa NHL-ottelussa. AHL:n puolella farmiseura Chicago Wolvesissa hän pelasi 73 runkosarjaottelua tehoin 33+33=66. Hän voitti Willie Marshall Awardin oltuaan liigan eniten maaleja tehnyt pelaaja.
Kauden jälkeen Megan ja St. Louis jatkoivat sopimusta yhdellä vuodella. Megan aloitti kauden 2017–2018 NHL-kokoonpanossa. Hän ehti pelata yhden ottelun, jonka jälkeen hänet lähetettiin Wolvesiin.
Kristianstad Arena

Kristianstad Arena on vuonna 2010 avattu areena Kristianstadissa, Ruotsissa. Areenan kapasiteetti on urheilutapahtumissa 4 700 katsojaa ja konserteissa 5 000 katsojaa. Areena on käsipalloseura IFK Kristianstadin kotiareena. 
Areena on toiminut vuoden 2011 käsipallon maailmanmestaruuskilpailujen kilpailupaikkana. Areenalla järjestetään myös vuoden 2018 Melodifestivalenin Toinen mahdollisuus –karsinta.
Zachary Sanford

Zachary Michael Sanford (s. 9. marraskuuta 1994 Salem, Massachusetts, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka edustaa NHL-seura Chicago Blackhawksia. Hän on Washington Capitalsin toisen kierroksen varaus .
Ura.
Washington Capitals valitsi Sanfordin toisella kierroksella 61. pelaajana . Varausta seuranneeksi kaudeksi Sanford siirtyi USHL-joukkue Waterloo Black Hawksiin. Hän pelasi kauden 2013–2014 aikana 52 ottelua tehoin 17+18=35. 12 pudotuspeliottelussa hän teki yhtä monta pistettä.
Black Hawksista Sanford siirtyi yhden kauden jälkeen yliopistosarja NCAA:han Boston Collegen joukkueeseen. Kaudella 2014–2015 hän teki 38 pelaamassaan ottelussa tehot 7+17=24. Toisella kaudellaan, 2015–2016, Sanford teki 41 ottelussa 13+26=39 tehopistettä, jolla oli joukkueen sisäisen pistepörssin kolmas.
Kahden yliopistokauden jälkeen Sanford teki hänet varanneen Washington Capitalsin kanssa kolmivuotisen tulokassopimuksen. Sanford teki debyyttinsä Capitalsin paidassa 13. lokakuuta 2016 ottelussa Pittsburgh Penguinsia vastaan. Hän sai ottelussa jääaikaa 14.46 minuuttia. Ensimmäisen maalinsa hän teki 11. helmikuuta 2017 Anaheim Ducksia vastaan. Helmikuun viimeisenä päivänä Sanford kaupattiin St. Louis Bluesiin yhdessä Brad Malonen ja ehdollisen toisen kierroksen varauksen kanssa vaihdossa Kevin Shattenkirkiin ja Pheonix Copleyhyn. Loppukauden aikana Sanford pelasi Bluesissa 13 runkosarjaottelua, joissa teki kaksi maalia sekä kolme syöttöpistettä, ja neljä pudotuspeliottelua, joissa jäi pisteittä. Lisäksi hän pelasi Bluesin AHL-farmiseura Chicago Wolvesissa kaksi pudotuspeliottelua.
Syyskuussa 2017 Sanfordin kerrottiin olevan noin viidestä kuuteen kuukautta kokoonpanosta sivussa olkapäävamman takia.
Elokuussa 2021 Sanford teki Bluesin kanssa yksivuotisen ja kahden miljoonan dollarin arvoisen jatkosopimuksen.
Syyskuussa 2021 Blues kauppasi Sanfordin Ottawa Senatorsiin vaihdossa Logan Browniin ja ehdolliseen neljännen kierroksen varausvuoroon vuoden 2022 varaustilaisuudessa.
Maaliskuussa 2022 Senators kauppasi Sanfordin Winnipeg Jetsiin vaihdossa viidennen kierroksen varausvuoroon.
Heinäkuussa 2022 Sanford teki vapaana agenttina Nashville Predatorsin kanssa yksivuotisen ja 850 000 dollarin arvoisen sopimuksen.
Heinäkuussa 2023 Sanford teki vapaana agenttina Arizona Coyotesin kanssa yksivuotisen ja 775 000 dollarin arvoisen sopimuksen.
Tammikuussa 2024 Coyotes asetti Sanfordin siirtolistalle josta Chicago Blackhawks poimi hänet joukkueeseeseensa.
Toukokuussa 2024 Sanford teki Blackhawksin kanssa yksivuotisen ja kaksisuuntaisen jatkosopimuksen.
Falcon (videopeli)

Falcon on Spectrum Holobyten julkaisema lentosimulaattori, jossa lennetään F-16 Falcon hävittäjällä.
Peli on julkaistu vuonna DOS:lle ja Macintoshille ja seuraavina vuosina Amigalle ja Atari ST:lle.
Pelin seuraaja oli "Falcon A.T.".
Vastaanotto.
CU Amiga -lehti antoi arvosanaksi 95% Amiga-version arvostelussaan.
Computer and Video Games -lehti antoi 93% arvosanaksi Atari ST -version arvostelussaan.
The One -lehti antoi 93% arvosanaksi molemmille Amiga ja Atari ST versioille arvosteluissaan.
Fighter Bomber

Fighter Bomber (myös nimellä Strike Aces) on Vektor Grafixin kehittämä ja Activisionin julkaisema lentosimulaattori. Peli on julkaistu vuonna Atari ST:lle ja DOS:lle ja Amigalle sekä muille alustoille seuraavan vuonna.
Vastaanotto.
CU Amiga -lehti antoi pelille arvosanaksi 96% Amiga-version arvostelussaan.
The One -lehti antoi pelille arvosanaksi 95% DOS-version arvostelussaan.
Hiirenporraslude

Hiirenporraslude ("Bryocoris pteridis") on kuneluteiden heimoon kuuluva hyönteislaji. Se on sukunsa Bryocoris ainoa laji.
Ulkonäkö.
Pituus 2,0 mm – 4,0 mm. Hiirenporraslude on pienikokoinen ludelaji, jonka kaksi muotoa ovat varsin erinäköisiä. Lyhytsiipiset yksilöt ovat pieniä, tasaisen ruskeita, ja niillä on voimakkaasti taaksepäin levenevät peitinsiivet. Pitkäsiipiset yksilöt ovat lähes puolet pidempiä ja niillä on selvärajaiset tummat kuviot peitinsiivissä. Molemmilla muodoilla on tyypillinen tuntosarvien väritys; tyvestä vaaleat ja toisen jaokkeen kärkiosasta kärkeen asti tummat.
Levinneisyys.
Levinnyt laajalti palearktiselle alueelle, Suomessa Etelä-Suomesta Kainuuseen saakka.
Elinympäristö.
Viihtyy varjoisissa ja kosteissa metsissä. Elää saniaisilla, kuten hiirenportaalla, sananjalalla ja metsäalvejuurella. 
Elintavat.
Talvehtii munana. Nymfit kehittyvät saniaiskasveilla aikuisiksi kesäkuun lopulta alkaen. Aikuisia tavataan elokuun loppupuolelle saakka.
Rosoailakkilude

Rosoailakkilude ("Dicyphus globulifer") on kuneluteiden heimoon kuuluva nivelkärsäinen hyönteislaji.. 
Ulkonäkö.
Pituus 3,5 mm - 4,1 mm. Muistuttaa muita Dicyphus -suvun luteita. On saanut nimensä etuselän kahdesta pyöreästä kohoumasta, 'rososta'. Töpäkämpi kuin useimmat sukulaisensa. Yleisväritys tasaisen ruskea, kohoumien alue etuselässä musta. Pikkukilpi mustakeskustainen, reunoilta vaalea. Peitinsiivet ovat kuviottomat - lähes kuviottomat. Tuntosarvet kokotummat.
Levinneisyys.
Esiintyy koko Euroopassa ja idässä aina Itä-Siperiaan saakka. Suomessa yleinen ja runsaslukuinen Etelä-Lappiin saakka.
Elinympäristö.
Käyttää ravinnokseen kohokkikasveja, erityisesti puna-ailakkia. Muita ravintokasveja ovat olleet valkoailakki, käenkukka, sekä erilaiset kohokit ja neilikat.
Elintavat.
Talvehtii aikuisena. Seuraava sukupolvi kehittyy aikuiseksi heinäkuulta alkaen.
Sormustinkukkalude

Sormustinkukkalude ("Dicyphus pallicornis") on kuneluteiden heimoon kuuluva nivelkärsäinen hyönteislaji.. Sen kuvasi ensimmäisenä Franz Xaver Fieber vuonna 1861.
Ulkonäkö.
Pituus 2,6-4 mm. Kapea ja vaalea pieni lude, jolla punaiset silmät.
Levinneisyys.
Levittäytynyt Suomeen 2000-luvulla.
Esiintyminen Suomessa ja elinalueet.
Suomen Lajitietokeskuksen mukaan laji esiintyy ensisijaisesti puistoissa, pihamailla ja puutarhoissa. Suomessa sitä tavataan kolmella kasvillisuusvyöhykkeellä: Ahvenanmaan sekä Lounaisen rannikkomaan lauhkean vyöhykkeen sekametsissä, Lounaismaan ja Pohjanmaan rannikon eteläboreaalisella vyöhykkeellä ja Pohjanmaan keskiboreaalisella vyöhykkeellä.
Elintavat.
Laji käyttää ravinnokseen vain sormustinkukkia.
Campyloneura virgula

Campyloneura virgula on kuneluteisiin kuuluva nivelkärsäinen hyönteinen. Se on melko uusi laji Suomen ludelajistossa. Se löydettiin äskettäin uutena lajina Ahvenanmaalta. Lajin erityispiirre on, että se lisääntyy pääosin partenogeneettisesti ja koiraat ovat siksi harvinaisia.
Ulkonäkö.
Pituus 4–5 mm Hoikka ja pitkäjalkainen laji, jolla huomiota herättävät kuviot. Yleisväritys kellanruskea, jalat keltaiset. Etuselän sivuilla selvärajainen punainen juova, punainen silmä, punaisia poikkijuovia tuntosarvissa, punainen peitinsiipien kärki. Pikkukilpi kirkkaankeltainen. Nymfit kellanvihreitä samankaltaisin punaisin kuvioin.
Levinneisyys.
Laji elää lähes koko Euroopasta aina Keski-Aasiaan saakka. Suomessa se tunnetaan toistaiseksi vain Ahvenanmaan maakunnasta.
Elinympäristö.
Suomessa lajia on löydetty ainakin alppiruusulta, vaahteralta ja lehmukselta.
Elintavat.
"Campyloneura virgula" on peto ja se saalistaa muun muassa kirvoja. Lajin fenologiasta Suomessa ei vähäisten havaintojen vuoksi tiedetä vielä tarpeeksi. Laji on ainakin etelämpänä aikuistalvehtija. Lajin väitetään lisääntyvän partenogeneettisesti muutoin koko Euroopassa, mutta Sisiliassa ja Pohjois-Afrikassa koiraat ovat tavallisia ja laji lisääntyy normaalisti.
Pähkämölude

Pähkämölude ("Macrolophus pygmeus") on kuneluteiden heimoon kuuluva nivelkärsäinen hyönteislaji. Se on pieni, viehättävä alkukesän laji, joka voi löytyä vaikka omasta kukkapenkistä. Se on kirvojen syöjä ja siksi hyödyllinen laji. Sitä on käytetty biologisessa torjunnassa. Sen kuvasi ensimmäisenä Jules Pierre Rambur vuonna 1839.
Ulkonäkö.
Pituus 3,1 mm - 3,9 mm Hoikka ja pitkänomainen laji. Yleisväri vihreä. Silmiinpistävin tuntomerkki on mustien silmien poikki kulkeva musta juova. Samoin tuntosarvien ensimmäinen jaoke on musta. Siipien kärkikalvossa on suttuista harvaa poikkijuovitusta. Suvun muut lajit ovat hyvin saman näköisiä mutta niitä ei ole tavattu Suomessa luonnonvaraisena. 
Levinneisyys.
Tavataan suurimmassa osassa Eurooppaa ja itään aina Keski-Aasiaan saakka.
Suomessa.
Suomessa sitä tavataan kolmella kasvillisuusvyöhykkeellä: Lounaisen rannikkomaan lauhkean vyöhykkeen sekametsissä, Lounaismaan ja Pohjanmaan rannikon sekä Järvi-Suomen eteläboreaalisella vyöhykkeellä ja Pohjanmaan keskiboreaalisella vyöhykkeellä.
Elinympäristö.
Pähkömölude viihtyy varjoisissa ja puolivarjoisissa lehdoissa ja tuoreilla niityillä. Esiintyy luonnoympäristössä ainakin lehtopähkämöllä ja metsäkurjenpolvella. Puutarhoissa kasvavat tarhakurjenpolvi ja tuoksuvatukka kelpaavat samoin isäntäkasviksi.
Elintavat.
Yksi sukupolvi vuodessa. Talvehtii ainakin nymfinä. Nymfit aikuistuvat melko varhain keväällä, jo toukokuun alkupuoliskolla ja aikuiset kuolevat kesäkuun alussa. Seuraavan sukupolven nymfit kuoriutuvat loppukesällä ja niitä tavataan lokakuulle saakka.
Nesidiocoris tenuis

Nesidiocoris tenuis on kuneluteiden heimoon kuuluva nivelkärsäinen hyönteislaji.. Nämä luteet vahingoittavat kasveja ja ovat levinneet Suomeen vahingossa.
Ulkonäkö.
Tämän luteen pituus on 3–4 millimetriä. Sen väritys on vihreä ja siinä on tummia laikkuja.
Levinneisyys ja elinympäristö.
"N. tenuis" esiintyy alkuperäisenä Afrikan, Aasian ja Välimeren trooppisissa ja subtrooppisissa elinympäristöissä.
Ravinto ja elintavat.
Tavallisesti "N. tenuis"-luteen ravintoa ovat jauhiaiset tai muut hyönteiset. Niiden puuttuessa se saattaa kuitenkin syödä kasveja. Luteen imiessä kasvia sen niille myrkyllinen sylki pääsee niihin Tavallisesti vioitetun kasvin kukat kuolevat ja imemiskohta turpoaa. Tämä aiheuttaa satojen vähenemistä ja kasvien varsien heikkenemistä. Suomessa Pohjanmaalle pääsi syksyllä 2008 leviämään näitä luteita ja on sen jälkeen aiheuttanut siellä ja muualla Suomessa vioituksia kasvihuonekasveissa. Talvella "N. tenuis"-luteiden on pakko Suomen olosuhteissa pysytellä kasvihuoneissa, sillä ne eivät kestä ulkona.
Nämä luteet lisääntyvät tehokkaasti etenkin keinovalossa ja muutaman yksilön populaatio voi kasvaa suurta vahinkoa aikaan saavaksi yhden talven aikana. Otollisin lisääntymislämpötila on 20–30 celsiusastetta.
Alppiruusulude

Alppiruusulude ("Tupiocoris rhododendri") kuvattiin tieteelle uutena lajina 1972 Englannista, vaikka se on alun perin amerikkalainen laji.
Ulkonäkö.
Pituus 4,0 mm - 5,0 mm. Hoikka ja pitkäjalkainen. Värikäs keltaisen, ruskean ja mustan kirjava laji, joka muistuttaa hieman "Campyloneura virgulaa". Siltä puuttuu kuitenkin punaiset kuviot, etuselkä on laajalti musta ja siinä on valkea kaulus.
Levinneisyys.
Laji on alun perin Amerikan mantereelta. Se on levinnyt Englantiin, jossa se kuvattiin tieteelle uutena lajina 1972. Manner-Eurooppaan se on levinnyt vasta 2000-luvulla. Alppiruusulude tavattiin Suomessa ensimmäisen kerran vuonna 2008. Vuonna 2017 lajista tehtiin useita havaintoja pääkaupunkiseudulla.
Elinympäristö.
Laji elää yksinomaan alppiruusuilla ("Rhododendron"). 
Elintavat.
Saalistaa ilmeisesti alppiruusuilla eläviä jauhiaisia ("Aleyrodidae") kuten alppiruusujauhiaisia ("Aleuroclava chittendeni"). Yksilöitä on havaittu vain alppiruusuilla, jotka ovat jauhiaisten vaivaamia. Ulkomailla se on ilmeisesti käyttänyt "Illinoia lambersi" -kirvoja ravinnoksi.
Ehtoolude

Ehtoolude ("Bothynotus pilosus") on kuneluteisiin kuuluva ludelaji joka elää lähinnä metsissä, tuoreissa kangasmetsissä ja lehdoissa. On tavattu myös soilta ja tunturiplajakoilta.
Ulkonäkö.
Ehtooluteilla naaras on pienempi kuin koiraat 3,6–3,8 mm, ja koiraat ovat noin 5–6 mm. Ehtooluteen koiraat ovat pitkäsiipisiä ja melko tasaisen levyisiä, kun taas naaraat ovat lyhytsiipisiä, lentokyvyttömiä ja pullakoita ruumiinmuodoltaan. Molemmilla sukupuolilla on etuselässä karkeita pisteitä, ja ruumiissa pitkä karvoitus. Silmät ovat ulkonevat. 
Levinneisyys.
Suomessa laji on yleinen ja sitä tavataan heinä–elokuussa koko maasta. Muualla ehtooludetta tavataan Euroopassa, Aasiassa Kiinassa pohjoisosissa sekä Venäjän itäisimmissä osissa.
Elinympäristö.
Ehtoolude viihtyy metsissä. Sitä on löydetty tuoreista kangasmetsistä, lehdoista, soilta. Sen ravintokasveja ei tunneta. Naaraat lentokyvyttöminä elävät ilmeisesti sammalikossa.
Kartiolude

Kartiolude ("Stethoconus cyrtopeltis") on kuneluteisiin kuuluva ludelaji joka elää ainakin puolukkatyypin kuivahkoilla kankailla.
Ulkonäkö.
Kartioluteen pituus on 3,8–4,8 mm, se on ruskean- ja vaalean kirjava, sillä on pään ja etuselän välissä kaulus. Pikkukilvessä on kartiomainen kohouma.
Levinneisyys.
Kartiolude on Itä-Eurooppa]lainen laji ja sitä on tavattu Latviasta, Valko-Venäjältä ja Venäjän luoteisosista. Suomessa sitä on myös tavattu Itä-Suomesta itärajan tuntumasta.
Elintavat.
Kartioluteesta tiedetään melko vähän, mutta sitä on kuitenkin tavattu puolukkatyypin kuivahkoilla kankailla. Ulkomailla sen on todettu saalistavan päärynäludetta ("Stephanitis pyri").
Hartokesakkolude

Hartokesakkolude ("Alloeotomus gothicus") on kuneluteisiin kuuluva ludelaji joka elää paahteisilla harju- ja kalliomänniköillä.
Ulkonäkö.
Hartokesakkolude on punaruskean vihertävän kirjava noin pituus 5,0–6,0 mm, sillä on tiheä, pitkä ja pysty karvoitus. Lajin voi sekoittaa helposti petäjäkesakkoluteeseen ("Alloeotomus germanicus").
Levinneisyys.
Hartokesakkoludetta tavataan Euroopassa, Scandinavian eteläosista aina Välimeren länsiosiin. Suomesta ei ollut pitkään aikaan havaintoja mutta viime aikoina on tullut etelä-rannikolta uusia havaintoja.
Elinympäristö.
Hartokesakkolude viihtyy paahteisilla harju- ja kalliomänniköillä. Käyttää ravinnokseen ilmeisesti männyllä ("Pinus sylvestris") eläviä kirvoja ja selkärangattomia.
Keltasiimalude

Keltasiimalude ("Deraeocoris lutescens") on kuneluteisiin kuuluva nivelkärsäinen hyönteinen. Se on levinnyt Suomeen. Ensimmäinen havainto on Turusta vuodelta 2010.
Ulkonäkö.
Pituus 3,7 mm - 4,5 mm. Ruumiinmuodoltaan melko leveä keltasiimalude eroaa useimmista muista lajeista vaaleiden tuntosarvien ja säärien kahden tumman raidan johdosta. Yleisväritys vaihtelee lämpimän kellanruskeasta tummankirjavaan. Lähisukulaisesta kärsämösiimaluteesta sen erottaa sileästä pikkukilvestä. 
Levinneisyys.
Levinnyt lähes koko Eurooppaan. Laji on Eteläisimmässä Suomessa nykyään melko paikoittainen, mutta esiintyessään usein runsaslukuinen.
Elinympäristö.
Keltasiimalude elää lehtipuilla, etenkin lehmuksella, jalavalla ja tammella.
Elintavat.
Yksi sukupolvi vuodessa. Talvehtii aikuisena, seuraava sukupolvi aikuistuu elokuussa.
Jäärälude

Jäärälude ("Megaloceroea recticornis") on kuneluteiden heimoon kuuluva nivelkärsäinen hyönteislaji. Jääräluteen pituus on 8–10 millimetriä. Se on pitkulainen vihreänsävyinen lude jolla on poikkeuksellisen pitkät tuntosarvet. Jo ensimmäinen jaoke on pidempi kuin luteen pää. Suomessa jääräludetta on havaittu pääasiassa maan etelä- ja itäosissa ja se on luokiteltu alueellisesti elinvoimaiseksi lajiksi. Jääräluteita elää ruohikkomailla, niityillä ja metsänreunoissa.