Faust (yhtye)

Faust () on vuonna 1969 perustettu saksalainen krautrock-yhtye. Yhtyeen tyyli on aina ollut hyvin kokeellista ja jäsenet vaihtuneet usein, mutta kaikissa kokoonpanoissa on ollut 1-3 alkuperäisjäsentä. Faust hajosi vuonna 1975, mutta perustettiin uudelleen 1990.
Historia.
Yhtyeen perustaminen.
Vuonna 1969 Uwe Nettelbeck, joka oli saksalaisen Polydor -levy-yhtiön A&amp;R-mies, sai tehtäväkseen kasata sen hetkisiin Saksan rockmusiikkikuvioihin linkkiytyvän yhtyeen. Hän löysi Wümmen kylästä kaksi bändiä nimeltään Nukleus ja Campylognatus Citelli ja päätti yhdistää nämä yhdeksi yhtyeeksi. Nettelbeckin tavoitteena oli tehdä yhtyeensä kanssa sellaista musiikkia, jota ei siihen mennessä oltaisi kuultu anglosaksisessa rockmusiikissa. Tätä tavoitetta alleviivaa ensimmäisellä levyllä kuultavat pätkät Beatlesin "All You Need Is Love"sta ja Rolling Stonesin "Satisfaction"ista. Yhtyeen ensimmäisessä kokoonpanossa olivat mukana Werner "Zappi" Diermaier (s. 1949), Jean-Hervé Péron (s.1949), Hans Joachim Irmler (s.1950), Arnulf Meifert, Rudolf Sosna (1946-1996) ja Gunther Wüsthoff. Pian Nettelbeck rakennutti Wümessa sijaitsevaan kouluun studion, jossa yhtye pääsi tekemään kokeilujaan.
1970-luku: Faust, Faust So Far, the Faust Tapes ja Faust IV.
Tuloksena vuonna 1971 julkaistiin bändin nimeä kantava esikoislevy "Faust". Levy onnistui kokeellisuudessaan poikkeamaan siihen mennessä julkaistusta rock-musiikista, vaikkakin yhtymäkohtia oli löydettävissä samana vuonna julkaistujen saksalaisten Can ja Amon Düül II -yhtyeiden albumeihin. "Faust"-pitkäsoitolla on vain kolme kappaletta, joista yksi täyttää levyn B-puoliskon. Nettelbeckin suunnittelema kansi oli poikkeuksellinen: nyrkki läpinäkyvässä muovikannessa ja kirkkaanvärinen vinyylilevy. Levy myi huonosti, mutta sai kriitikoilta hyvää palautetta erityisesti Briteissä.
Meifert erotettiin pian levyn ilmestymisen jälkeen. Syynä erottamiseen oli Peronin mukaan se, ettei Meifert luonteensa ja musiikillisten taitojensa puolesta sopinut yhtyeeseen. Levy-yhtiö painosti yhtyettä tekemään kaupallisempaa materiaalia. Vuonna 1972 ilmestynyt "Faust So Far" sisälsi ehkä hieman konventionaalisempaa musiikkia verrattuna ensimmäiseen levyyn, mutta jälleen sama toistui: kriitikot pitivät levystä, mutta yleisö ei ostanut sitä. Tämäkin levy oli pakattu poikkeuksellisesti: kansi oli levyn nimeä lukuunottamatta täysin musta, mutta sisältä löytyi mustapohjaisen tekstiliitteen ja mustaetikettisen levyn lisäksi jokaiselle kappaleelle tehdyt erilliset maalaukset. 
Vuonna 1972 Faust työskenteli myös Anthony Mooren Slapp Happy-orkesterin kanssa. Tuloksena syntyi "Sort Of"-niminen yhtyeen ensilevy. Faust nauhoitti yhtyeen kanssa myös toisen levyn, mutta se julkaistiin vasta vuonna 1980.
Kyllästyneenä Polydorin painostukseen Nettelbeck päätti hankkia yhtyeelle uuden sopimuksen brittiläisen Virgin Recordsin kanssa. Nettelbeck antoi Virginille bändin tekemiä nauhoituksia, joista yhtiö kasasi vuonna 1973 julkaistun levyn "The Faust Tapes". Sitä myytiin singlelevyn hinnalla, joten se myi 100 000 kappaletta. On väitetty, että 90% levyn ostaneista inhosi sitä.
Seuraavaksi Faust teki minimalistista musiikkia sisältäneen yhteistyölevyn amerikkalaisen avantgarde-artistin Tony Conradin kanssa. Nettelbeck lähetti Conradille Faustin ensimmäisen levyn, josta tämä innostui niin paljon, että halusi tavata heidät. Conrad lensi Hampuriin, josta Nettelbeck vei hänet Wümmen koululle levyntekoon Faustin kanssa. Conrad oli ollut mukana performanssiprojektissa nimeltään The Dream Syndicate , jonka innoittamana tämän Virginin alamerkin Carolinen vuonna 1973 julkaiseman levyn nimeksi tuli "Outside the Dream Syndicate". Faust ja Conrad esittivät 50-minuuttisen live-version koko A-puolen kattavasta "From the Side Of a Man and Womankind"-kappaleesta vuonna 1995. Tämä esitys julkaistiin kasettina nimellä "Outside the Dream Syndicate Alive" vuonna 2001. Faust ja Conrad esiintyivät viimeisen kerran yhdessä Berlin Atonal festivaalilla vuonna 2015, noin vuosi ennen Conradin kuolemaa.
Vielä saman vuoden heinäkuussa Faust aloitti ensimmäisen varsinaisen Virginin levytyssopimukseen kuuluneen albumin teon Manor-studiolla. Materiaalia ei kuitenkaan syntynyt tarpeeksi, joten tätäkin "Faust IV"-levyä jouduttiin täydentämään aiemmilla Wümmessa nauhotetuilla kappaleilla. Yhdeksi bändin tunnetuimmaksi kappaleeksi noussut "Krautrock" oli ilmeisesti äänitetty jo ennen Manorin sessiota. Levy sisältää myös kaksi muuta bändin kulmakiviksi muodostunutta kappaletta: "The Sad Skinhead" ja "Jennifer". Jotkut aiempien levyjen fanit ajattelivat, että bändi myi itsensä tehdessään normaalia laulurakenteita noudattelevia kappaleita. Tästäkään huolimatta tämäkään levy ei ollut myyntimenestys.
Koska Faust IVn myyntiluvut eivät kuitenkaan olleet täysin pohjalukemissa, Virgin antoi heille mahdollisuuden tehdä uuden levyn. Faust buukkasi Münchenistä disco-artisti Giorgio Morodersin Musicland-studion. Yhtyeen jäsenet majoittuivat studion yläpuolella sijaitsevaan luksustasoiseen hotelliin, the Arabella High Rise Buildingiin. Bureau B-sivuston mukaan kymmenen päivän nauhoitusten jälkeen kuitenkin selvisi, että Virginin johtaja Richard Branson ei aio maksaa studio- eikä hotellilaskua, minkä vuoksi Peron, Irmler ja Sosna pidätettiin. He pääsivät vapaaksi vasta Sosnan ja Irmlerin äitien maksettua laskun. Tämä "Faust V":ksi-nimetty levy on saanut maineen myyttisenä albumina. Väitetään, että Virgin olisi julkaissut levystä promokasettiversion 70-luvulla. Tällaista kasettia ei kuitenkaan ole tällä hetkellä myynnissä missään. Kaksi kappaletta Musiclandin nauhoituksista päätyi 80-luvulla julkaistulle "Munich &amp; Elsewhere"-kokoelmalle. Lopulta 2010-luvulla Faustin levy-yhtiöksi tullut Bureau B julkaisi nauhoituksista "Punkt"-nimisen levyn vuonna 2022. Ilmeisesti nimellä tarkoitetaan, että nyt Faustin kadonneen levyn myytille on laitettu piste.
1980-luku: Munich &amp; Elsewhere ja the Last LP.
Musiclandin katastrofin jälkeen yhtye hajosi 15 vuodeksi, joiden aikana yhtye esiintyi tiettävästi vain kolme kertaa. Kyseisistä esityksistä löytyy nauhoitettuja pätkiä vuonna 2002 julkaistulta Patchwork-kokoelmalta. Irmler perusti vuonna 1996 oman Klangbad-nimisen levy-yhtiön. Yhtiö on julkaissut Faustin live-esityksistä 24 kasettia, sisältäen myös keikat Hampurista vuosilta 1982 ja 1984. Yhtyeen kotisivun mukaan sen jäsenet viettivät välivuosien aikana normaalia elämää työskennellen ja kasvattaen lapsiaan. Recommended Records julkaisi 70-luvun lopulla uudestaan yhtyeen kaksi ensimmäistä levyä. Vuonna 1986 samalta yhtiöltä ilmestyi ennenjulkaisemattomista nauhoista koottu "Munic &amp; Elsewhere -"kokoelma, ja edelleen samalla konseptilla vuonna 1988 julkaistu vinyyli nimeltä "The Last LP".
1990-luku: Rien, You Know Faust, Faust Wakes Nosferatu ja Ravvivando.
Vuonna 1990 ja 1992 Irmler, Diermaier ja Péron palasivat yhteen soittamaan yhdet konsertit, joista julkaistiin levyt "The Faust Concerts 1" ja "2". Vuonna 1994 Faust teki ilman Irmleriä kiertueen Yhdysvalloissa, jolloin heillä oli kolmantena soittajana yhdysvaltalainen muusikko Steven Wray Lobdell. Kiertueen lämmittelijänä toimi Sonic Youthin jäsenistä kasattu yhtye. Irmler liittyi mukaan nauhoittamaan Faustin paluulevyä. Tämän "Rien"-nimisen levyn julkaisi yhdysvaltalainen Table Of the Elements -levymerkki. Kaikki levymerkin julkaisut oli merkitty jaksollisessa järjestelmässä olevien alkuaineiden kirjainten ja numeroiden mukaisesti, minkä mukaisesti Faustin levy sai merkinnäkseen Cr24. Levyn tuotti Jim O´Rourke ja sillä soittavat Faustin jäsenten lisäksi yhdysvaltalaiset Lobdell, Erling Wold, Ferrara Brain Pan sekä japanilainen Keiji Haino ja uusiseelantilainen Michael Morley.
Vuonna 1996 alkuperäisjäsen Sosna liittyi yhtyeeseen muutaman keikan ajaksi, kunnes kuoli alkoholismiin samana vuonna. Yhtye julkaisi Irmlerin Klangbad-merkillä kaksi levyä: "Untitled" ja "You Know Faust". Samana vuonna Diermaier ja Péron muodostivat ranskalaisessa Ulan Bator -yhtyeessä soittaneiden Olivier Manchionin ja Amaury Cambuzatin kanssa yhtyeen nimeltään Collectif Met(z). Myöhemmin Manchion ja Cambuzat liittyivät Faustiin. Recommended Records julkaisi vuonna 1996 Faustin vuoden 1973 BBC-sessioista "London 1-3"-vinyylilevyn. Tämä 300 kappaleen painos oli pakattu valkoisiin kansiin. Joihinkin kansista Péron maalasi esityksen aikana, ja ilmeisesti ne myytiin keikan jälkeen.
Pian You Know Faustin ilmestymisen jälkeen Péron riitaantui Irmlerin ja Diermairin kanssa ja jäi pois yhtyeestä. Lobdell oli edelleen mukana kokoonpanossa, uusina jäseninä mukaan tulivat Thomas E Martin ja Lars Paukstat. Seuraavaksi Faust päätti improvisoida yleisön edessä samalla, kuin taustalla näytettiin Murnaun klassikofilmi Nosferatua. Näistä esityksistä julkaistiin kaksi erillistä levyä nimellä "Faust Wakes Nosferatu": vuonna 1997 CD ja vuotta myöhemmin lähes eri sisältöinen vinyyli. Vuonna 1998 julkaistiin myös boxi, joka sisälsi molemmat tallenteet ja sen lisäksi 6 värikuvaa esityksestä. Vuonna 1997 Klangbad julkaisi myös Edinburghin festivaaleilta nauhoitetun livelevyn, joka sisälsi myöskin pelkästään uutta, ennenkuulematonta musiikkia. 
Vielä vuonna 1999 Faust julkaisi uuden, "Ravvivando"-nimisen studiolevyn. Siinä yhtye muutti suuntaansa kohti elektronisempaa ilmaisua. Kokoonpano oli jälleen vaihtunut: Martin ei ollut enää mukana, mutta oli suunnitellut levyn kannen. Uusia jäseniä olivat Michael Stoll ja Ulrike Helmholtz.
2000-luku: Derbe Respect, Alder, Disconnected ja C´est Com...Com...Compliqué.
Circle-yhtyeen Jussi Lehtisalo innostui Ravvivando-levystä niin paljon, että halusi Faustin Suomeen keikalle oman yhtyeensä kanssa. Tämä keikka toteutui Helsingin Tavastialla 20.4.2000. Faustin osuudesta tehtiin tallenne, jonka Lehtisalon Ektro-levymerkki julkaisi "The Land Of Ukko &amp; Rauni"-nimisenä CD:nä vielä samana vuonna. Bändin keikalla soittama materiaali pohjautuu ainakin osittain Ravvivando-levyyn. Ektro julkaisi vielä vuonna 2008 "Kleine Welt"-nimisen live-CD:n, joka sisälsi materiaalia Faustin Keski-Euroopan kiertueelta vuodelta 2006. Kesällä 2001 Circle-yhtye lähti Saksaan levyntekoon tuottajanaan Irmler. Tämä "Alotus"-niminen levy ilmestyi Klangbadin kautta vuonna 2003.
Vuosina 2001-2003 Faust ei julkaissut uutta studio eikä livealbumia, mutta sen sijaan julkaistiin useita kokoelmia: kaksi ensimmäistä levyä sisältävä "Faust/Faust So Far" (2000), "The Wümme Years" 1970-1973 (2000), "Patchwork 1971-2002" (2002), "Abzu" (2003) sekä Ravvivandon remixejä sisältävä "Freispiel" (2002). Vuonna 2003 Faust lyöttäytyi yhteen kokeellisen Dälek-nimisen hip hop -trion kanssa ja seuraavana vuonna julkaistiin yhteistyölevy "Derbe Respect, Alder". 
Vuonna 2004 Diermaier lähti Irmlerin luotsaamasta Faustista ja perusti toisen Faustin yhdessä Péronin kanssa, nyt mukaan tulivat Collectif Met(z)-yhtyeestä tutut Manchion ja Cambuzat. Joitakin vuosia olemassa oli siis kaksi Faustia samaan aikaan. Irmlerin Faust kuitenkin julkaisi 2008 tulleen livelevyn lisäksi vain yhden studiolevyn nimeltään "Faust Is Last" vuonna 2010, jonka jälkeen Irmler on keskittynyt soolouraansa. Diermaierin ja Péronin Faust aloitti heti aktiivisen keikkailun, joka jatkui läpi 2010-luvun. Keikoilla on nähty niin metallia hakkaavia miehiä kuin neulovia naisiakin. Näiden neljän miehen jo 90-luvulla alkanutta yhteistyötä julkaistiin "Collectif Met(z) 1996-2005" -kokoelmalla vuonna 2005. Vuonna 2007 julkaistiin "...In Autumn" 3CD, joka sisältää myös vuoden 2005 livetaltiointeja. Vuonna 2006 Diermaierista, Péronista ja Cambuzatista koostuva Faust lyöttäytyi yhteen Nurse With Wound-nimeä käyttävän Steven Stapletonin kanssa ja tuloksena vuonna 2007 julkaistiin yhteistyölevy "Disconnected". Samana vuonna julkaistiin vuoden 2006 keikka Krakovasta nimellä "Od Serca Do Duszy".
Vuonna 2009 BBC haastatteli Diermaieria ja Péronia Krautrock-skenestä tekemäänsä dokumenttiin. Yhtyeen studiolevyjä alkoi julkaista Bureau B. Ensimmäiseksi ilmestyi "C´est Com...Com...Compliqué" -levy, joka sisälsi Disconnectedin sessioissa nauhoitettua materiaalia. Vuonna 2009 julkaistiin myös live-levyt "Schiphorst 2008", "Live In Oslo Apr.09" ja "Rehearsals Cloudhill Studios". Vielä vuonna 2010 ilmestyi live-levy "Faust Live At WFMU Fest In Brooklyn 10/1/09".
2010-luku: Something Dirty, j US t ja Fresh Air.
Vuonna 2011 Cambuzat ei ollut enää yhtyeen matkassa, joten Péron ja Diermaier lyöttäytyivät yhteen brittiläisten Geraldine Swaynen ja James Johnsonin kanssa ja äänittivät uuden "Something Dirty"-albumin. Seuraavana vuonna yhtye jälleen julkaisi itse "Radical Mix"-nimisen CDr:n, jossa ei ole mitään muuta tietoa kuin että Diermaier on remiksannut siihen jotakin noin tunnin.
Varsin villiksi meno äityi vuonna 2012 Clouds Hillin ravintolassa Hampurissa yhdessä Mars Volta-yhtyeestä tunnetun Omar Rodriguez-Lopezin kanssa. Konsertissa Péron sytytteli peltitynnyrissä paperia tuleen ja sahaili sitä moottorisahalla, samalla kun Rodriguez-Lopez teki kitaralla kummallisia ääniä istuen rauhallisesti paikoillaan. Tästä erikoisesta konsertista julkaistiin 10"-e.p nimeltään "Live at Clouds Hill".
Vuonna 2014 Péron ja Diermaier päättivät tehdä levyn kahdestaan, mistä syntyi hyvin akustiselta kuulostava "j US t". Levyllä kuullaan mm. rautakangen ääntä ja sahaamista. Vuonna 2016 Faust lähti Yhdysvaltojen kiertueelle, ja painatti sitä varten 48 kappaletta "Utrecht 2015"-CDr:ää, joka oli nauhoitettu Le Guess Whosta Tivoli Vredenburgista. Kiertueen aikana Faust esiintyi myös WFMU-radioasemalla. Lisäksi yhtye teki nauhoja Al Nico- studiossa ja CalArts-taidekoulussa. Näistä nauhoista kasattiin vuonna 2017 "Fresh Air"-levy. Vuonna 2016 ja 2017 Faust esiintyi 70-luvun yhteistyöbändinsä Slapp Happyn kanssa Kölnissä ja Lontoossa. 
2020-luku: This Is the Right Path ja Daumenbruch.
Levytysten osalta yhtye on elänyt hiljaiseloa Fresh Airin jälkeen. Vasta vuonna 2022 julkaistiin Keiji Hainon kanssa tehty yhteistyölevy "This Is the Right Path", joka on nauhoitettu Kiinassa Tomorrow -festivaalilla vuonna 2016. Yllättäen samana vuonna Diermaier pisti uuden Faustin pystyyn ilman Péronia. Tähän Faustin versioon liittyi 49-vuoden poissaolon jälkeen alkuperäisjäsen Gunther Wustoff. Muut jäsenet koostuvat entisistä Einsturzende Neubautenin ja Monobeat Originalin jäsenistä. Tämä Faust julkaisi samana vuonna levyn nimeltään "Daumenbruch".
Vaan ei Péronkaan ole jäänyt lepäämään. Hän kasasi vuonna 2021 oman Faust-kokoonpanon, johon kuuluivat vanha tuttu Amaury Cambuzat, Péronin tytär Jeanne-Marie Varain, Yumi Hara ja Pierre Chevalier, ja päätti esittää uuden sovituksen Faust IV-klassikosta Le Guess Who?-musiikkifestivaalilla. Esitystä täydensivät jousineen Antonia Mallach, Raphaël Meulemans, Clément Meulemans ja rumpalina toiminut Audrey Dechevre. Vieraina nähtiin niin entisiä Faustilaisia kuin Henry Cow ja Slapp Happy -yhtyeiden jäseniäkin. Péronin Faust saapui myös Suomeen Kuusamoon Epäjohdonmukaisten Tanssiaisiin 2.8.2023. Mukana olivat ainakin Péronin yhtyeen keulakuvaksi nostama Varain, Cambuzat ja rumpalina entinen Henry Cow-jäsen Chris Cutler.
Kun levyrintamalla ei paljoa ole tapahtunut, päätti Bureau B vuonna 2021 pakata neljä Faustin 70-luvun levyä samoihin kansiin ja julkaista kylkiäisinä kolme levyllistä pääosin ennenkuulematonta materiaalia samalta vuosikymmeneltä. Nämä kolme levyä tulivat myös erillisinä, "Punkt" (2022), "Momentaufnahme I" (2023) ja "Momentaufnahme II" (2023) -nimisinä. Vuonna 2024 sama levy-yhtiö julkaisi "Momentaufnahme III" ja "Momentaufnahme IV" -nimiset kokoelmat, jotka sisälsivät pääosin toisilla kokoelmilla aiemmin ilmestynyttä materiaalia. Levyjen kappaleita oli julkaistu aiemmin "Munich and Elsewhere", "The Last LP", "71 Minutes" ja "BBC-Sessions+" -levyillä. 
Vuonna 2024 Diermaierin Faust julkaisi uuden "Blickwinkel"-nimisen albumin. Kokoonpano levyllä on sama kuin vuoden 2022 levyllä. Bandcamp-sivuston mukaan levyllä kuullaan industriaalia kuohuntaa, hämmentäviä tunnelmia sekä psykedeelistä motoriikkaa.