Töyhtötiainen

Töyhtötiainen ("Lophophanes cristatus") on pieni ruskeaselkäinen tiaisten heimoon kuuluva varpuslintu.
Koko ja ulkonäkö.
Töyhtötiainen on 11–13 cm pitkä ja noin 11 g painava lintu, jonka tärkein tuntomerkki on päässä oleva raidallinen töyhtö. Linnun kaulassa on musta rengas. Selästä lintu on väritykseltään harmaanruskea, alapuoli on kellanvalkea. Pää on mustanvalkea. Vanha lintu eroaa nuoresta ainoastaan kuluneemman pyrstönsä takia. Sukupuolet ovat samanvärisiä.
Äänet ovat tiaismaisen hentoja tiitityksiä. Lajityypillinen ääni on nopea ja reipas ”kirririki-kirririki…”. Laulu muistuttaa edellä mainittua ääntä, mutta on voimakkaampaa ja koiras toistelee sitä pitkinä sarjoina. Laulukausi alkaa jo helmikuun kirkkaina pakkaspäivinä ja on vilkkaimmillaan maaliskuussa sekä huhtikuun alkupuolella ennen pesinnän alkamista.
Vanhin suomalainen rengastettu töyhtötiainen on ollut vähintään kymmenen vuotta ja kymmenen kuukautta vanha. Se on samalla Euroopan vanhin töyhtötiainen.
Levinneisyys.
Töyhtötiaisen levinneisyysalue kattaa suurimman osan Eurooppaa ja osan Länsi-Aasiaa. Euroopan pesimäkannaksi on arvioitu 4 610 000 – 8 220 000 paria, joista 17 prosenttia Espanjassa, 12 prosenttia Venäjällä ja 9 prosenttia Ruotsissa. Maailman kannasta noin 95 prosenttia sijoittuu Eurooppaan.
Töyhtötiaisen Suomen-kanta kasvoi 1900-luvun alku­vuosikymmeniltä aina 1960-luvulle asti, ja laji levisi sekä Ahvenanmaalle että eteläisestä Suomesta pohjoisemmaksi. 1960-luvulta alkaen parimäärät Etelä-Lapissa alkoivat pienentyä. Taantuman on katsottu liittyvän tehometsä­talouden käytäntöihin ja Lapin laajoihin hakkuu­alueisiin. Koko maan tasolla pesivä kanta supistui vuosien 1940 ja 1980 välillä noin neljännekseen. 1940-luvulla töyhtötiaisia arvioitiin pesivän noin 1,1 miljoonaa paria mutta 1980-luvun lopulla enää 200 000 – 400 000 paria. Myöhemmin laskenta-aineistot ovat osoittaneet kannan pysyneen suunnilleen tasaisena, vaikka vuosittaiset vaihtelut ovat olleet suuria.
Ympäristöministeriön asetuksella rauhoitettujen eläinten ja kasvien arvoista (243/2025) Suomen rauhoitetuille eläimille on määritelty arvo. Töyhtötiaisen arvo on 576 euroa.
Elinympäristö.
Töyhtötiaisia esiintyy havupuuvaltaisissa metsissä. Suosittuja ovat varsinkin vanhat kalliomänniköt, joissa muuten on niukasti lintuja. Edellytyksenä on pesäpuiksi soveltuvien lahopuiden olemassaolo. Laji karttaa laajoja aukeita eikä muutenkaan juuri liiku kotiuduttuaan kerran johonkin paikkaan. Ainoastaan nuoret linnut vaeltavat hiukan. Töyhtötiainen elää talvisin sekaparvissa muiden tiaisten kanssa jakaen niiden kanssa puun eri osat ravinnonhankintaan. Talvella laji vierailee myös lintulaudoilla, mutta eksyy harvoin keskikaupungille.
Lisääntyminen.
Töyhtötiaisen pesä on tiaisten tapaan kolossa, ja sen korkeus maasta vaihtelee metristä muutamaan metriin, ei kuitenkaan kovin korkealle. Naaras tekee itse kolon lahoon puuhun tai pesii vanhoihin koloihin. Naaraan tehtävänä on myös pesämateriaalien keruu. Joskus se kelpuuttaa pöntön pesäkseen. Kerran pariuduttuaan linnut pysyvät pareina ikänsä ja hyvän pesäkolon löydettyään voivat käyttää sitä useita vuosia.
Töyhtötiainen munii usein jo huhtikuussa 4–8 (keskimäärin 5,3) valkeaa punapilkkuista munaa, joita naaras hautoo noin kaksi viikkoa. Koiras ruokkii naarasta haudonnan aikana. Molemmat emot ruokkivat poikasia 18–22 vuorokautta kunnes ne oppivat lentämään, ja usein vielä pitkään sen jälkeenkin.
Ravinto.
Töyhtötiaisen ravintona ovat siemenet, katajanmarjat, hyönteiset ja hämähäkit sekä tali ja muut lintulautojen tarjoomukset, kuten leivänmurut ja kauraryynit. Töyhtötiainen hankkii ravintonsa puiden alaoksilta tai maasta. Talven varalle se piilottaa kätköjä kaarnan rakoihin ja jäkälän alle. Mikäli lintu ei löydä kätköään, joku toinen saattaa syödä sen.