tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Harri Laukkanen

Harri "Hara" Laukkanen (s. 5. huhtikuuta 1962) on lahtelainen rock-muusikko. Hän ryhtyi opiskelemaan rumpujen soittamista vuonna 1976. 1980-luvulta lähtien Laukkanen on toiminut pääasiassa laulusolistina ja sanoittajana mm. yhtyeessä Turo's Hevi Gee (1985–1991 ja 1994–2005). Nykyään hän laulaa ja sanoittaa yhtyeissä Tohtori Lounamo (2006–) ja Hara Laukkanen &amp; Raaka Peli (2007–). Laukkanen on sanoittanut kappaleita jonkin verran myös muille artisteille sekä tehnyt tekstejä ja käsikirjoituksia TV-sarjoihin, mainoksiin jne. 
Koulutus.
Laukkanen kävi vuosina 1967–73 Pyhäniemen kansakoulua Hollolasta, mistä hän siirtyi vuosiksi 1973–78 Lahteen Salpausselän yhteiskouluun. Lukion Laukkanen suoritti vuosina 1978–81 Salpausselän lukiossa. Myöhemmin hän opiskeli vuosina 1984–87 Lahden Teknillisessä oppilaitoksessa talonrakennusta ja valmistui lopulta rakennusmestariksi.
Ura muusikkona.
Aluksi Laukkanen toimi rumpalina paikallisissa bändeissä, kuten Taxi, Jailbirds, Garrett yms. Hän oli sanoittanut jo nuoresta asti erilaisia hupilauluja harrastusmielessä.
Laukkanen perusti Turo's Hevi Gee -yhtyeen loppuvuodesta 1985 Teemu Nousiaisen, Pekka "Keppi" Heinäsen ja Ari Hukkasen kanssa. Yhtye sai jo ensimmäisen singlensä ("Olé! Olé! Saunotaan") myötä valtavan suosion. 
Laukkasen aikana Turo's Hevi Gee julkaisi seuraavat pitkäsoitot:
Yllä mainittujen albumien lisäksi yhtyeeltä on ilmestynyt monia kokoelmia. Kultalevyihin ovat yltäneet "Santapaperia" ja "Ei se mitn!". Kokoelmat "20 turointa" ja "20 vielä turompaa" ovat myyneet sekä kultaa että platinaa. Laukkasen aikaisia albumeja on myyty arviolta yhteensä 300 000 kpl. Keikkoja tehtiin yli tuhat. Laukkasen ja THG:n tiet erosivat loppusyksyllä 2005.
Keppi Heinänen ja Ari Hukkanen olivat varsinkin studioäänityksissä viimeistelystä vastaava kaksikko. Ulkopuolisia tuottajia ovat olleet usein levyjen äänittäjät: Jari "Drome" Karjalainen ("Santapaperia"), Jussi Niemi ("Elämää suurempi äänilevy"), Speedy Saarinen ("Putket mutkalla"), Jorma "Hämis" Hämäläinen ("Live! No sleep 'til Pitkämäki") ja Kuja Salmi ("Rock'n'rollia Gee-pisteestä"). Muita tuottajia ovat olleet Harri "Hate" Kinnunen, Pekka "Devil" Virtanen ja Kari "Pitkä" Lehtinen.
Vuonna 2006 Keppi Heinänen pyysi Laukkasta sanoittamaan suomeksi brittiläisen yhtyeen Dr. Feelgoodin kappaleita. Laukkanen otti työn vastaan, ja liittyi pian Kepin perustamaan Tohtori Lounamo -yhtyeeseen laulusolistiksi. Yhtye julkaisi ensimmäisen pitkäsoittonsa "Koukussa" syksyllä 2010.
Vuonna 2007 mm. Irwinin lapset -yhtyeessä vaikuttanut lauluntekijä-basisti Petri "Pepe" Annala ehdotti Laukkaselle yhteistyötä, ja siten syntyi yhtye Hara Laukkanen &amp; Raaka Peli. Yhtyeen nimi on Ilkka "Ile" Vainion antama, ja yhtye solmi levytyssopimuksen hänen kanssaan kesällä 2010 (AXR).
Mainittavimpia Laukkasen muille sanoittamia kappaleita:
Soulsation!

Soulsation! on neljän cd-levyn boksi, joka sisältää The Jackson 5 -yhtyeen kappaleita vuosilta 1969-1975. Neljäs levy sisältää harvinaisia ja ennen julkaisemattomia kappaleita, joista suurin osa tehtiin vuosien 1969-1972 välisenä aikana. 
Kappalelista.
Levy 4 (Harvinaisia ja ennen julkaisemattomia kappaleita).
Kappaleen 9 piti alun perin olla "You're the Only One" (kuten takakannessa lukee), mutta se vaihdettiin viime hetkellä.
Poŭthĭsăt (maakunta)

Poŭthĭsăt tai Pursat () on yksi Kambodžan 24 maakunnasta. Se sijaitsee maan länsiosassa Tônlé Sab -järven rannalla. Lännessä sillä on rajaa Thaimaan kanssa. Maakunnan pääkaupunki on noin 26 000 asukkaan Poŭthĭsăt, joka sijaitsee 170 kilometriä maan pääkaupungista Phnom Penhistä luoteeseen. Maakunta on pinta-alaltaan Kambodžan neljänneksi suurin (12 692 km2), ja sen asukasluku oli vuoden 2008 väestönlaskennassa 397 107. Poŭthĭsăt jakaantuu kuuteen piirikuntaan.
Matthew Mitcham

Matthew John ("Matt") Mitcham (s. 2. maaliskuuta 1988 Brisbane) on australialainen uimahyppääjä. Hän voitti vuoden 2008 Pekingin kesäolympialaisissa kultamitalin kymmenen metrin kerroshypyissä. Ponnahduslaudalla hän jäi kuudennelletoista sijalle. Hän teki Pekingissä olympiahistorian parhaan yksittäisen hypyn.
Vuonna 2010 Mitcham sai Kansainyhteisön kisoissa neljä hopeamitalia. Uinnin maailmanmestaruuskilpailuissa hän sai vuonna 2009 pronssia yhden metrin ponnahduslaudalla, ja uimahyppyjen maailmancupissa hän voitti kymmenen metrin kerroshypyissä kultaa vuonna 2010. 
Mitcham aloitti urheilu-uransa trampoliinivoimistelijana. Hän on julkihomo ja johti vuoden 2009 Sydney Gay and Lesbian Mardi Gras -kulkuetta.
Mayaketsaali

Mayaketsaali, aikaisemmalta nimeltään kvesaali ("Pharomachrus mocinno") on trogonien heimoon kuuluva keskiamerikkalainen lintulaji. Pablo de La Llave kuvaili lajin holotyypin Meksikon Chiapasista ja Guatemalasta vuonna 1832. Mayaketsaali on Guatemalan kansallislintu. Lajista tunnetaan kaksi alalajia.
Koiraan rinta ja yläosat ovat väriltään metallinhohtoisen vihreät. Vatsapuoli on punainen ja valkoinen. Koiraalle muodostuu pesimäaikana metallinhohtoinen lisäpyrstö, jossa on neljä pidentynyttä yläpeitinhöyhentä. Lisäpyrstö ulottuu 60 senttiä pyrstönkärjen yli. Naaras on ulkonäöltään vaatimaton.
Mayaketsaalin esiintymisalue ulottuu Meksikon eteläosasta Panamaan. Kuten muutkin trogonit, mayaketsaali pesii puunkoloihin. Koiras hautoo munia pää osoittaen ulospäin. Lisäpyrstö on liian pitkä pesäkoloon, joten se sojottaa sieltä ulos.
Jam Session Featuring Maynard Ferguson

Jam Session Featuring Maynard Ferguson on ko. yhdysvaltalaisen trumpetistin nimellä julkaistu monofoninen musiikkialbumi. Se kuuluu sarjaan The EmArcy Jazz Series ja se on julkaistu ensimmäisen kerran vuonna 1955. Uudelleenjulkaisija on Mercury Records kun Ferguson palasi suuren yleisön tietoisuuteen uudelleen vuonna 1977. Uudelleenjulkaistun LP-levyn takakannessa on nimeämättömän kirjoittajan tekemä esittelyteksti.
Kappaleet.
Sivu 1
1. Our Love Is Here to Stay (G. &amp; I. Gershwin)
 Julkaisija: Chappell Music
&lt;hr&gt;
Sivu 2
1. Air Conditioned (M. Ferguson)
 Julkaisija: Brownwood Music
Caroline Fletcher

Caroline ("Carol") Fletcher ("Metten"; 22. marraskuuta 1906 Denver, Colorado – 3. huhtikuuta 1998) oli yhdysvaltalainen uimahyppääjä. Hän edusti kotimaassaan Pasadena Athletic and Country Clubia. Vuoden 1924 kesäolympialaisissa Pariisissa hän sijoittui naisten ponnahduslaudalla pronssille; kulta- ja hopeamitalit saivat Betty Becker ja Aileen Riggin (molemmat myös yhdysvaltalaisia).
Vuonna 1924 Fletcher voitti kolmen metrin ponnahduslaudalla lisäksi AAU-tittelin.
Lyijyhydroksidi

Lyijyhydroksidi eli lyijy(II)hydroksidi (Pb(OH)2) on lyijy- ja hydroksidi-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. 
Ominaisuudet.
Lyijyhydroksidin koostumus ja stabiilius on epäselvää. Usein oletetaankin, että kiinteässä muodossaan lyijyhydroksidi ei ole puhtaana kiinteässä olomuodossa stabiili vaan se on emäksistä lyijykarbonaattia 2PbCO3·(Pb(OH)2) tai lyijy(II)oksidin hydraattia PbO·xH2O. Yhdiste liukenee hyvin huonosti veteen ja kuumaan paremmin kuin kylmään. Se liukenee myös happoihin ja väkeviin emäsliuoksiin muodostaen plumbaatti((II)- eli plumbiitti-ioneita.
Valmistus.
Lyijyhydroksidia voidaan valmistaa saostamalla lyijypitoisesta liuoksesta esimerkiksi, lyijyasetaatista, emäksellä kuten natriumhydroksidilla. Hiilidioksidin läsnä ollessa muodostuu helposti emäksistä lyijykarbonaattia. Toinen tapa valmistaa yhdistettä on elektrolysoida emäksistä liuosta lyijyanodilla.
Pb2+(aq) + 2 OH(aq) → Pb(OH)2
Käyttö.
Lyijyhydroksidia voidaan käyttää elektrolyyttinä nikkeli-kadmium-paristoissa, katalyyttinä valmistettaessa syklododekanolia, valmistettaessa huokoista lasia, sähköneristepapereita ja säteilyltä suojaavana yhdisteenä.
The Paramounts

The Paramounts oli brittiläinen Procol Harumia edeltänyt yhtye, jonka perustivat vuonna 1962 Gary Brooker, Barrie (BJ) Wilson, Robin Trower ja Chris Copping. Yhtyeen juuret olivat kuitenkin jo vuonna 1959 pidetyssä yhtyekilpailussa.
Yhtye soitti Chuck Berryn tyylistä rock and rollia ja teinipoppiakin. Vuonna 1963 The Rolling Stones jopa mainitsi yhtyeen parhaaksi englantilaiseksi rhythm and blues -yhtyeeksi.
Paramounts levytti heikosti menestyneitä singlejulkaisuja Parlophone-levymerkille ja syyskuuhun 1966 tultaessa yhtye ansaitsi elantonsa Sandy Shawn taustayhtyeenä. Paramounts lopetti toimintansa, kun vuonna 1967 Gary Brooker tapasi Keith Reidin, ja Procol Harum perustettiin.
Paramountsin hajottua Robin Trower liittyi yhtyeeseen The Jam ja Barrie Wilson yhtyeeseen George Bean and The Runners. Chris Copping oli lähtenyt yhtyeestä jo aiemmin yliopisto-opintojen vuoksi. Myöhemmin Wilson ja Trower liittyivät Procol Harumiin ja olivat mukana jo sen vuoden 1967 esikoisalbumilla "Procol Harum". Myös Copping liittyi Procol Harumiin ja oli mukana vuoden 1970 albumilla "Home", joka oli käytännössä The Paramountsin paluu levytysstudioon.
Lauri Vierimaa

Lauri Vierimaa (s. 12. heinäkuuta 1989 Helsinki) on suomalainen pesäpalloilija, joka edustaa Superpesis-joukkue Hyvinkään Tahkoa. Hän voitti SM-kultaa Tahkossa kaudella 2007.
Ura.
Vierimaa aloitti pesäpallon vuonna 2000. Vierimaa aloitti uransa 2005 Tahkon riveissä Suomensarjassa. Jo kahden vuoden kuluttua siitä hän teki debyyttinsä Hyvinkään Tahkon edustusjoukkueen riveissä Superpesiksessä. Vierimaa voitti seurassa Suomen mestaruuden 2007. Silloin hän pelasi pääosan kaudesta Suomensarjassa ja Riihi-Pesiksen riveissä Ykköspesiksessä, mutta Vierimaa pelasi kauden aikana myös ensimmäisen ottelunsa Superpesiksessä. Kaudet 2008 ja 2009 Vierimaa pelasi sekä Tahkon edustusjoukkueessa että Jokioisten Koetuksessa Ykköspesiksessä. Hän pääsi säännöllisesti Tahkon kokoonpanoon 2010. Seuraavana vuonna hän pelasi seurassa numerolla yksi. Kaudella 2012 Vierimaa ylsi runkosarjan etenijätilaston kolmanneksi. Hän pääsi myös ensimmäistä kertaa Itä–Länsi-otteluun. Vierimaa oli kuitenkin runkosarjan lopun sekä pudotuspelien ajan loukkaantuneena. Vierimaa kärsi alaraajavammasta. Sarjatauolla 2012–2013 Vierimaa solmi Tahkon kanssa kauden 2015 loppuun asti kestävän sopimuksen. Kaudella 2013 hän pääsi toistamiseen Itä–Länsi-otteluun. Hän sijoittui kauden päätteeksi etenijätilaston kuudenneksi. Vierimaa pelaa ykkösvahtina ja siepparina sekä sisällä etenijänä.
Muuta.
Hän on ammatiltaan sijoitusneuvoja.
Namaka

Namaka eli (136108) Haumea II on kääpiöplaneetta Haumean sisempi ja pienempi kuu. Se on nimetty Nāmakan, yhden Haumean tyttäristä mukaan. Ennen nimeämistään kuu tunnettiin tunnuksella S/2005 (2003 EL61) 2. Toinen Haumean kuista on nimeltään Hiʻiaka. 
Löytäminen.
Namaka löydettiin 30. kesäkuuta 2005 ja löytä julkistettiin 29. marraskuuta 2005.
Kirkkaus ja koko.
Namaka on vain 1,5 prosenttia niin kirkas kuin kääpiöplaneetta Haumea, jota se kiertää. Sillä vaikuttaa silti olevan samanlainen albedo kuin Haumealla. Namakan halkaisija on noin 170 kilometriä.
Hiʻiaka

Hiʻiaka on transneptunisiin kohteisiin kuuluvan kääpiöplaneetta Haumean suurempi ja ulompi kuu. Se tunnetaan myös nimellä (136108) Haumea I. Kuu sai nimensä havaijilaisen mytologian jumalatar Haumean tytär Hiʻiakan mukaan. Ennen nimeämistään kuu tunnettiin tunnuksella S/2005 (2003 EL61) 1. Hiʻiakan löysivät A. Bouchez, M. Brown, R. Campbell, J. Chin, M. van Dam, S. Hartman, E. Johansson, R. Lafon, D. Le Mignant, P. Stomski, D. Summers, P. Wizinowich, C. Trujillo ja D. Rabinowitz 26. tammikuuta vuonna 2005. Kuun keskietäisyys Haumeasta on noin 49880 ± 198 kilometriä ja sen läpimitta on noin 320 km. Toinen Haumean kuista on nimeltään Namaka.
Riku Rantanen (pesäpalloilija)

Riku Rantanen (s. 12. lokakuuta 1977) on suomalainen pesäpalloilija, joka edusti kaudella 2014 Hyvinkään Tahkoa. Hän pelaa lukkarina ja kotiuttajana. Siviiliammatiltaan Rantanen on autokauppias. Rantanen on voittanut Tahkossa SM-kultaa kaudella 2007. Sen lisäksi hänellä on kolme hopeaa ja yksi pronssi.
Ura.
Lahden Mailaveikkojen kasvatti Rantanen pelasi ensimmäiset pelinsä Superpesiksessä 1996 Hyvinkään Tahkossa. Seuraavaksi kaudeksi Tahko lainasi hänet Hämeenlinnan Paukkuun. Rantanen edusti Tahkoa muutaman vuoden, kunnes siirtyi kaudeksi 2000 Oulun Lippoon. Rantanen pelasi kaudet 2003-2004 Kinnarin Pesiksessä. Seura putosi kauden 2004 jälkeen Superpesiksestä, jolloin Rantanen palasi takaisin Tahkoon 2005 ja pelasi seurassa kuusi kautta. Rantanen saavutti mestaruuden 2007. Rantanen on myös valittu vuoden parhaaksi lukkariksi kahdesti (2003 ja 2007). Hän on pelannut Itä–Länsi-ottelussa viisi kertaa, viimeksi 2012.
Rantanen ilmoitti siirtyvänsä Tahkosta Kouvolaan kaudeksi 2011. Hän solmi seuran kanssa kahden vuoden sopimuksen. Rantanen kärsi kuitenkin kauden aikana pitkistä siirtymistä kotoa Hyvinkäältä Kouvolaan. Seurauksena siitä hän oli henkisesti kulunut loppuun. Hän purki sopimuksensa kauden jälkeen ja palasi takaisin Hyvinkään Tahkoon. Rantanen solmi seuran kanssa kaksivuotisen sopimuksen kahden vuoden optioilla. Pudotuspeleissä kaudella 2013 Tahko hävisi Joensuun Mailalle voitoin 3-2. Rantasen osalta pudotuspelit sujuivat kuitenkin hyvin, sillä hänet palkittiin kolmessa ottelussa Tahkon parhaana ja yhdessä hän sai kakkospalkinnon. Rantanen oli kauden aikana kärsinyt alaraajavammasta. Sen jälkeen hän kuitenkin palasi takaisin Superpesiksen huipulle. Kauden 2013 päätteeksi Rantanen solmi Tahkon kanssa 1+1 vuoden jatkosopimuksen.
Olli Lehtola

Olli Lehtola (s. 8. helmikuuta 1977 Imatra) on suomalainen pesäpalloilija, joka päätti uransa kauden 2011 jälkeen. Hän palasi kasvattajaseuraansa Imatran Pallo-Veikkoihin keväällä 2014.
Vuonna 1994 Lehtola pelasi ensimmäiset ottelunsa Superpesiksessä 17-vuotiaana Imatran Pallo-Veikoissa. Lehtola edusti seuraa vuodet 1994–2002 ja 2005–2006. Hän pelasi myös Puijon Pesiksessä (2003–2004 ja 2007) ennen siirtymistään Kouvolan Pallonlyöjiin. Lehtola edusti Kouvolaa kaksi vuotta, kunnes päätti lopettaa kauden 2009 jälkeen. Hän kuitenkin pyörsi päätöksensä ja teki vielä sopimuksen Hyvinkään Tahkon kanssa. Hän edusti Tahkoa kaksi kautta kunnes loukkasi kauden 2011 lopussa polvensa ja päätti lopettaa uransa. Hän pelasi Superpesiksessä 302 ottelua, joissa löi 359 juoksua, 30 kunniajuoksua ja 1201 kärkilyöntiä. Lehtola toi urallaan 145 juoksua.
Lehtola voitti yhden mitalin Superpesiksessä Kouvolan Pallonlyöjien sijoittuessa vuonna 2009 toiseksi. Hän osallistui Itä-Länsi-otteluun kahdesti. Lehtola pelasi kotiuttajana ja kopparina.
Riku Tainio

Riku Tainio (s. 14. toukokuuta 1982 Hyvinkää) on suomalainen pesäpalloilija, joka edusti kaudella 2012 Jokioisten Koetusta. Tainio voitti SM-kultaa kaudella 2007 Hyvinkään Tahkon riveissä.
Hyvinkään Tahkon kasvatti Tainio pelasi ennen uraansa Superpesiksessä Riihi-Pesiksessä kaudet 2001-2003. RiiPestä Tainio siirtyi Vihdin Palloon, josta hän siirtyi yhden kauden jälkeen Järvenpään Pesikseen. Yhden Järvenpäässä pelatun kauden jälkeen hän kuitenkin palasi kasvattajaseuraansa Tahkoon. Tainion ura Superpesiksessä alkoi 2006 Hyvinkään Tahkossa. Hän voitti seuraavana kautena Suomen mestaruuden seuran riveissä. Tainio edusti Tahkoa kauteen 2009 asti, jolloin hän siirtyi Jokioisten Koetukseen. Hän kuitenkin palasi takaisin Tahkoon vuoden visiitin jälkeen. Kauden 2011 jälkeen Tainio siirtyi takaisin Jokioisiin, koska hän ei halunnut käyttää pesäpalloon niin paljoa aikaa.
Tainio pelasi ensimmäiset ottelunsa Suomensarjassa 2001. Hän pelaa jokerina.
Empire State of Mind (Alicia Keys)

Empire State of Mind [Part II] Broken Down on toinen single Alicia Keysin viidenneltä albumilta The Element of Freedom (2009). Se on jatko-osa Jay-Z:n kanssa levytetylle hittikappaleelle "Empire State of Mind". Single julkaistiin virallisesti vain Englannissa, missä siitä tuli tähän mennessä Keysin menestynein single. Kappale nousi listoille myös muissa maissa.
"Empire State of Mindin" menestyksen myötä Keys päätti tehdä kappaleesta oman versionsa. Kappaleen levyttämisestä Keys sanoi seuraavaa:
Christmas Card from a Hooker in Minneapolis

Christmas Card from a Hooker in Minneapolis on Tom Waitsin tekemä musiikkikappale, joka on Waitsin vuoden 1978 albumilla "Blue Valentine". Kappaleella esiintyvät pelkästään Waits laulaen ja soittaen akustista pianoa sekä Da Willie Conga soittaen Yamahan sähköflyygeliä. Kappaleen oikeudet omistaa Fifth Floor Music, Inc. ASCAP ja sen kesto on 4:30. Tuotannosta ja äänityksestä on vastannut Bones Howe.
Kappaleen sanoituksessa Minneapolisissa asuva prostituoitu nainen kirjoittaa Charleylle lähettämässään joulukortissa olevansa raskaana ja asuvansa Yhdeksännellä kadulla siivottoman kirjakaupan yläkerrassa lähellä Euclid Avenueta. Nainen kertoo lopettaneensa huumausaineiden käytön ja viskin juomisen. Hänen miehensä kuulemma soittaa vetopasuunaa ja on töissä rautateillä. Mies kuulemma rakastaa naista vaikka tuleva lapsi ei olekaan hänen ja aikoo kasvattaa lasta kuin omaansa. Mies oli lahjoittanut naiselle äitinsä käyttämän sormuksen ja kuulemma vie naisen tanssimaan lauantai-iltaisin. Nainen kertoo ajattelevansa Charleytä aina ohittaessaan huoltoaseman, koska hän silloin muistaa tämän käyttämän hiusrasvan. Nainen kertoo myös säilyttäneensä Little Anthony and The Imperialsin levyn, mutta pahaksi onneksi joku oli varastanut levysoittimen. Nainen kertoo tulleensa lähes hulluksi kun Mario oli pidätetty ja niin hän oli palannut Omahaan perheensä luo. Mutta kaikki entiset tuttavat olivat joko kuolleet tai vankilassa, joten nainen palasi Minneapolisiin ja aikoo nyt jäädä sinne. Nainen kertoo olevansa ehkä onnellinen ensimmäisen kerran vahinkonsa jälkeen ja toivoo, että hänellä olisi kaikki ne rahat jotka tuli käytettyä huumeisiin. Hän ostaisi itselleen käytettyjä autoja eikä möisi ainoatakaan, vaan ajaisi joka päivä eri autoa riippuen siitä, millä tuulella sattuisi olemaan. Kirjoituksensa lopuksi nainen kuitenkin tunnustaa surullisen totuuden: Hänellä ei olekaan aviomiestä eikä tämä siis soita vetopasuunaa, ja naisen on lainattava rahaa maksaakseen lakimiehelle. Hän toivoo lopuksi pääsevänsä ehdonalaiseen vapauteen ystävänpäivään mennessä.
Tero Viinamäki

Tero Viinamäki (s. 23. kesäkuuta 1987, Seinäjoki) on pelaajauransa lopettanut suomalainen pesäpalloilija, joka edusti Superpesiksessä pelaavaa Seinäjoen Jymy-Jusseja. Viinamäki on Seinäjoen Maila-Jussien kasvatti ja on edusti urallaan vuosina 2004–2015 JymyJussien lisäksi myös Hyvinkään Tahkoa ja Nurmon Jymyä. Viinamäki pelaa vaihtajana ja polttolinjassa.
Ura.
Viinamäki aloitti pesäpallon 5-vuotiaana. Hän pelasi ensimmäiset pelinsä Superpesiksessä kaudella 2004 kasvattajaseurassaan Seinäjoen Maila-Jusseissa. Hän saavutti heti ensimmäisellä kaudellaan pronssia. Viinamäki pelasi Seinäjoella Superpesiksessä neljän vuoden ajan, kunnes siirtyi Hyvinkään Tahkoon kaudeksi 2009. Hän pelasi Hyvinkäällä kaudet 2009-2011 toimien myös pelaajavalmentajana, minkä jälkeen hän siirtyi takaisin Seinäjoelle ja tällä kertaa naapuriseura Nurmon Jymyyn. Viinamäki perusteli paluutaan työllä ja vaimon kotipaikalla, vaikka hän kuvasi Tahkossa pelaamista unelmaksi. 
Kaudeksi 2013 Viinamäki siirtyi Jymy-Jusseihin, joka syntyi, kun Jymyn ja Maila-Jussien edustusjoukkueet fuusioituivat. Viinamäki solmi kauden päätteeksi seuran kanssa yhden vuoden jatkosopimuksen, johon sisältyi lisäksi yksi optiovuosi. Hän toimii opettajana lukiossa Vimpelissä. Viinamäki on nimennyt parhaaksi ominaisuudekseen ulkopelin ja tarkemmin pallovarmuuden.
Topi Koistinen

Topi Koistinen (23. huhtikuuta 1993 Hyvinkää – 26. toukokuuta 2012 Helsinki) oli suomalainen pesäpalloilija. Koistinen oli Hyvinkään Tahkon kasvatti ja hän edusti koko uransa kasvattajaseuraansa. Hänen uransa Superpesiksessä alkoi vuonna 2010 ja päättyi 2012. Koistinen toimi joukkueensa vaihtajana ja polttajana.
Koistinen haavoittui vakavasti Hyvinkään joukkoampumisessa 26. toukokuuta 2012. Hän kuoli saamiinsa vammoihin Töölön sairaalassa myöhemmin samana päivänä.
Pesäpalloura.
Hyvinkään Tahkon kasvatti Topi Koistinen nousi seuransa edustusjoukkueeseen kaudella 2010. Sitä ennen hän oli pelannut seuran juniorijoukkueissa. Koistisen ensimmäinen peli oli 15. kesäkuuta 2010 pelattu Tahkon kotiottelu Jyväskylän Kiriä vastaan. Jokerina pelannut Koistinen löi ottelussa yhden kärkilyönnin. Hän pelasi kauden aikana kaksi muutakin peliä. Pudotuspeleissä Koistinen ei päässyt kentälle. Pääosan kaudesta Koistinen pelasi Tahkon kakkosjoukkueessa Suomensarjassa. Hän voitti Suomensarjan etelälohkon etenijätilaston.
Kaudella 2011 Koistinen vakiinnutti paikkansa Tahkon edustusjoukkueessa. Kauden 26 runkosarjaottelusta Koistinen oli mukana 20:ssa. Hän pelasi useimmiten kolmospolttajana, joskin myös jokerina. Kauden aikana Koistinen saavutti sekä ensimmäisen lyödyn että tuodun juoksunsa, molemmat Tahkon kotiottelussa Kankaanpään Mailaa vastaan. Pudotuspeleissä Koistinen pääsi kokoonpanoon vain yhdessä neljästä pelistä. Superpesiksen lisäksi Koistinen pelasi kauden aikana Poikien Superpesistä sekä B-poikien sarjaa.
Koistisen rooli kasvoi kaudella 2012. Poikien Superpesiksen ohessa hän pelasi kaikissa Tahkon kahdeksassa pelissä ennen kuolemaansa. Niistä kaksi oli halli-SM-turnauksen pelejä. Koistinen pääsi lyömään kuuden Superpesis-pelin aikana yhteensä 47 kertaa, mikä oli seuran viidenneksi suurin luku. Koistinen sekä löi että toi kauden aikana yhden juoksun. Hänen viimeisekseen jäi Tahkon peli Pattijoen Urheilijoita vastaan. Hän kuoli seuraavana yönä Hyvinkään ampumavälikohtauksessa.
Koistista pidettiin erittäin lupaavana pesäpalloilijana, yhtenä ikäluokkansa parhaista. Hänestä odotettiin tulevan Hyvinkään Tahkon kantavia voimia. Koistista on kehuttu pallosilmästä sekä nopeista jaloista. Häntä pidettiin tehokkaana polttajana sekä iloisena henkilönä. Koistinen seurusteli ja oli menossa naimisiin tyttöystävänsä kanssa.
Kuolema.
Koistinen kuoli Hyvinkään joukkoampumisessa 26. toukokuuta 2012. Hän oli mukana Hyvinkään Tahkon edustusjoukkueen saunaillassa, jota vietettiin hyvin sujuneen alkukauden ja edessä olleen viikon tauon kunniaksi. Koistinen oli poistumassa Level 5 -yökerhosta, kun ampuja osui häntä päähän. Hänen tilansa todettiin kriittiseksi. Koistinen kuoli myöhemmin saman yön aikana. Koistisen kuoleman ja kahden muun joukkueen jäsenen haavoittumisen seurauksena Suomen Pesäpalloliitto siirsi viikonlopun aikuisten pesäpallo-ottelut kolmelta ylimmältä sarjatasolta. Myös Hyvinkään Tahkon kahden seuraavan viikon ottelut siirrettiin.
Tilastot.
Superpesis-ura.
Koistinen keräsi urallaan 34 Pesispörssipistettä.
Miika Jokinen

Miika Jokinen (s. 12. heinäkuuta 1992 Hyvinkää) on suomalainen pesäpalloilija, joka edusti kaudella 2011 Hyvinkään Tahkoa. Hän aloitti Hyvinkään Tahkossa 2008.
Federico Villagra

Federico Villagra (s. 21. toukokuuta 1969) on argentiinalainen ralliautoilija. 
Ura.
Pienet luokat.
Villagra aloitti uransa rallin parissa vuonna 1998 Argentiinan rallissa, jossa hän keskeytti. Villagra voitti Group N4 -luokan mestaruuden neljästi vuosina 2001-2004 ja Group N -luokan kilpailut Argentiinassa vuosina 2006 ja 2007. 
WRC.
Vuonna 2007 Villagra perusti yksityisen tallin Rallin MM-sarjaan Munchi's Ford nimellä käyttäen Ford Focus WRC-kalustoa. Hän ajoi kauden aikana pisteille Japanin rallissa ollen seitsemäs saavuttaen kaksi pistettä. Hän jatkoi tallin kuljettajana vuosina 2008-09 ajaen kahdesti neljänneksi. Vuonna 2010 Villagra saavutti kauden aikana uudistuneen pistejärjestelmän ansiosta 36 pistettä sijoittuen MM-sarjan yhdeksänneksi päihittäen mm. Citroenin junioritallissa ajaneen Kimi Räikkösen. 
IRC.
Villagra ajoi myös IRC -sarjassa ja Argentiinan rallissa, jossa sijoittui kuudenneksi. Villagran viimeiseksi ajoksi jäi pitkäksi aikaa MM-ralli Espanjassa 2011, kunnes hän palasi vuonna 2015 ajamaan kotikisassaan Argentiinassa. Rallin MM-sarjassa hän on saavuttanut 83 pistettä.
Gulbarga

Gulbarga (, ) on kaupunki Karnatakan osavaltiossa Intiassa. Kaupungissa asui vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan 532 031 asukasta Gulbarga sijaitsee osavaltion pääkaupungista Bangaloresta noin 600 kilometriä pohjoiseen. Kaupungissa toimii kaksi yliopistoa, Gulbargan yliopisto ja Central University of Karnataka.
Paolo Nespoli

Paolo Angelo Nespoli (s. 6. huhtikuuta 1957) on italialainen Euroopan avaruusjärjestö ESA:n avaruuslentäjä Euroopan astronauttijoukoissa.
Nespoli suoritti alemman korkeakoulututkinnon ilmailutekniikasta vuonna 1988 ja ylemmän vuonna 1989 ilmailu- ja avaruustekniikasta New Yorkin yliopiston polyteknisessa instituutissa (NYU-Poly). Valmistumisen jälkeen hän toimi suunnitteluinsinöörinä Proel Tecnologiessa Firenzessä suunnitellen ja testaten avaruudessa toimivia laitteita ja koejärjestelyjä.Vuonna 1991 hän liittyi ESA:n astronauttikeskukseen Kölnissä, Saksassa. Astronauttikoulutuksen insinöörinä hän suunnitteli eurooppalaisten avaruuslentäjien koulutusta.
Hänellä on yksityislentäjän lupakirja. Hän on myös laitesukeltaja (scuba ja nitrox). Sotilastaustansa vuoksi hän on toiminut laskuvarjosotilaana ja laskuvarjohyppääjien kouluttajana sekä erikoisjoukoissa. Hän liittyi Italian maavoimien palvelukseen vuonna 1977. Vuosina 1982–1984 hän toimi monikansallisissa rauhanturvajoukoissa Beirutissa, Libanonissa Italian joukoissa.
Heinäkuussa 1998 hänet valittiin Italian avaruusjärjestön (ASI) astronauttikoulutukseen ja elokuussa 1998 Euroopan avaruusjärjestö sijoitti hänet NASAn Johnsonin avaruuskeskukseen koulutettavaksi.
23. lokakuuta 2007 Nespoli laukaistiin avaruussukkulalennon STS-120 tehtäväspesialistina kansainväliselle ISS-avaruusasemalle. Hän vietti 15 päivää avaruudessa. 15. joulukuuta 2010 Nespoli laukaistiin toiselle avaruuslennolleen Baikonurin kosmodromilta lennolla Sojuz TMA-20. Nespoli on luultavasti pisin (188 cm) Sojuzilla lentänyt henkilö. Häntä varten jouduttiin rakentamiin istuin ja muita varusteita mittautilaustyönä. Nespoli osallistui ISS-avaruusaseman Retkikunta 26:n ja Retkikunta 27:n jäsenenä kuusi kuukautta kestävään työskentelyyn avaruusasemalla. Lento tunnetaan nimellä "MagISStra". Avaruusasemalla hän osallistui eurooppalaisen huoltoalus ATV-2 "Johannes Keplerin" telakointiin samoin kuin japanilaisen huoltoaluksen H-II:n telakointiin. Hän suorittaa myös useita tieteellisiä kokeita.
Nespoli on naimisissa Alexandra Ryabovan kanssa. Heillä on yksi tytär.
O-tyypin pääsarjan tähti

O-tyypin pääsarjan tähti (O V) on kuuma, sininen pääsarjan tähti, jonka massa on yli 15 Auringon massaa. Siniset OV-tähdet ovat painavia, kirkkaita, kuumia ja lyhytikäisiä. Siksi ne ovat hyvin harvinaisia.
Spektrissä näkyy ionisoituneita vetyä jonkun verran raskaampia aineita. Nämä tähdet säteilevät eniten ultraviolettia ja yleensä pyörivät nopeasti. Monien O-tähtien ympärillä on paljon kaasua ja pölyä. 
Linnunradan O-tähdet ovat Aurinkoa metallipitoisempia. O-tähti jättää pääsarjan alle 10 miljoonassa vuodessa ja räjähtää aikanaan supernovana. Yli 25 Auringon massaisista OV-tähdistä tulee aikanaan mustia aukkoja.
Esimerkkeja O-tyypin pääsarjan tähdistä ovat Sigma Orionis ja 10 Lacertae.. 
Painavia, kirkkaita, kuumia, sinisiä.
O-tyypin pääsarjan tähtien massa on 15–90, jopa 150 kertaa Auringon massaa.
Säde noin 6.5-15 Auringon sädettä.
Pintalämpötila on 30 000–50 000 K. OV-tähtien säteilyntuotto (bolometrinen luminositeetti)on 30 000–1 000 000 kertaa suurempi kuin Auringon.
Näkyvällä alueella kirkkaus on 3400-18000 Aurinkoa. Absoluuttinen kirkkaus -4 ... -5.3.
Nämä tähdet ovat harvinaisia; arvion mukaan niitä ei ole enemmän kuin 20 000 koko Linnunradan galaksissa.. Niinpä O-tyypin tähtiä on pääsarjassa 0.02 miljoonasosaa. Väri-indeksi B-V on alle -0.30. Monet O-tähdet pyörivät vauhdilla "v sin i" 50-100 km/s, mutta vauhti voi olla ainakin 400 km/s, jolloin tähti pyörähtää kerran päivässä.
Lyhytikäisiä.
O-tähtien elinikä on tähtitieteellisesti ajatellen lyhyt.
25 Auringon massaine O-tähti säteilee 80000 auringon voimalla, ja viettää pääsarjassa vain noin 3 miljoonaa vuotta. 60 Auringon massainen O5 tähti säteilee 0.5 miljoonan Auringon teholla, ja kestää pääsarjassa vain 360 000 vuotta.
O-tähtiä spektriluokan mukaan.
Spektri, tähti
Ominaisuuksia.
Joidenkin OV-tähtien ominaisuuksia 
O-tähtien ominaisuudet James Kalerin ym. mukaan
Ukkonen (elokuva)

Ukkonen on Jalmari Helanderin ohjaama noin 20-minuuttinen lyhytelokuva vuodelta 2001. Sen pääosissa ovat Ida Helander, Jorma Tommila, Marko Jatkola, Simo Koivunen ja Tero Autero. Televisiossa elokuva esitettiin ensimmäisen kerran Nelosella 5. tammikuuta 2004.
A-tyypin pääsarjan tähti

A-tyypin pääsarjan tähti (A V) on pääsarjan (vetyä polttava) tähti, jonka spektriluokka on A ja luminositeettiluokka V. Nämä tähdet sijoittuvat sähkömagneettisella spektrillä balmerin sarjaan. Näiden tähtien massat ovat 1.4–2.1 Auringon massaa, ja niiden pintalämpötila on 7 600–10 000 K. Esimerkkejä A-tyypin pääsarjan tähdistä ovat Altair, Sirius A ja Vega.
Ominaisuuksia.
AV-tähtien ominaisuuksia James Kalerin ym. mukaan
Säteilyteho, massa ja säde on ilmoitettu aurinkoina.
Cristina Paluselli

Cristina Paluselli (s. 23. lokakuuta 1973 Trento) on italialainen entinen hiihtäjä. Hän edusti seuratasolla Centro Sportivo Forestale -seuraa. 
Paluselli osallistui ensimmäisiin aikuisten arvokisoihinsa vuonna 1995, kun hän osallistui MM-kisoissa 15 kilometrin matkalle. Tuolloin hän sijoittui 34:nneksi. Vuoden 2001 MM-kisoissa Paluselli oli mukana maansa pronssia voittaneessa viestijoukkueessa. Hän oli samoissa kisoissa mukana myös kolmella henkilökohtaisella matkalla. Hän osallistui seuraavana vuonna Salt Lake Cityn olympialaisiin, joissa hän oli 39. kymmenen kilometrin matkalla ja 53. 5 + 5 kilometrin yhdistelmähiihdossa. Paluselli sai parhaan henkilökohtaisen MM-sijoituksensa Val di Fiemmen kisoissa 2003, kun hän oli kuudestoista 15 kilometrin matkalla. Hän osallistui vielä Torinon olympialaisiin 2006, joissa hän oli 39. kymmenellä kilometrillä.
Paluselli kilpaili maailmancupissa vuosina 1993–2006. Hän ei päässyt palkintopallille henkilökohtaisissa kilpailuissa, mutta oli voittamassa yhden osakilpailun maansa viestijoukkueessa. Paluselli menestyi maratoncupissa, jossa hän voitti yhdeksän osakilpailua ja kokonaiskilpailun kolmesti vuosina 2004–2006. 
Lähteet.
Kândal

Kândal tai Kandal () on yksi Kambodžan 24 maakunnasta. Se sijaitsee maan eteläosassa ympäröiden pääkaupunki Phnom Penhiä. Maakunnan pinta-ala on 3 568 neliökilometriä ja sen väkiluku oli vuoden 2008 väestönlaskennassa yhteensä 1 265 085. Maakunta jakaantuu yhteentoista piirikuntaan. Sen pääkaupunki on noin 50 000 asukkaan Ta Khmau (2010), joka sijaitsee noin 10 kilometriä Phnom Penhistä etelään.
Aleksei German

Aleksei Georgijevitš (Jurjevitš) German (; 20. heinäkuuta 1938 Leningrad, Neuvostoliitto – 21. helmikuuta 2013 Pietari, Venäjä) oli venäläinen elokuvaohjaaja.
Aleksei German syntyi kirjailija Juri Germanin perheeseen. Hän valmistui Leningradin teatteri-instituutista vuonna 1960 ja työskenteli sen jälkeen Georgi Tovstonogovin johdolla Gorkille nimetyssä draamateatterissa. Vuonna 1964 German siirtyi Lenfilmiin, jossa hän ohjasi yhdessä Grigori Aronovin kanssa elokuvan "Sedmoi sputnik" (”Seitsemäs matkakumppani”, 1968).
Germanin ensimmäinen itsenäinen ohjaustyö oli Juri Germanin pienoisromaaniin perustunut "Operatsija ”S Novym godom”" (”Operaatio Hyvää uutta vuotta”, 1971). Partisaanien luokse pakenevasta saksalaismiehittäjien apurista kertova elokuva kiellettiin todenmukaisen sotakuvauksensa takia. Se pääsi elokuvateattereihin nimellä "Teiden vartiointi" ("Proverka na dorogah") vasta vuonna 1986 ja sai Neuvostoliiton valtionpalkinnon. Esikoiselokuvan sotateemaa jatkoi Konstantin Simonovin teokseen perustuva "Kaksikymmentä päivää ilman sotaa" ("Dvadtsat dnei bez voiny", 1976).
Vuonna 1982 German ohjasi isänsä romaaniin perustuvan elokuvan "Natšalnik opergruppy" (”Miliisipartion päällikkö”), joka kuvaa miliisin työtä vuonna 1935. Sen ”korjattu” versio pääsi levitykseen vuonna 1985 nimellä "Ystäväni Ivan Lapshin" ("Moi drug Ivan Lapšin"). Ohjaajan muiden elokuvien tapaan se on kaunistelematon ajankuvaus, jossa varsinaisella juonella on vain toissijainen merkitys. "Ystäväni Ivan Lapšin" sai Venäjän SFNT:n valtionpalkinnon vuonna 1986.
Vuonna 1998 valmistui Stalinin ajan loppuvaiheeseen sijoittuva "Hrustaljov, autoni!" ("Hrustaljov, mašinu!"). Tapahtumaköyhän elokuvan aineelliset yksityiskohdat luovat konkreettisen ajankuvan alkuvuodesta 1953 (ns. lääkärien juttu ja Stalinin kuolema).
Vuonna 1998 Germanille myönnettiin Venäjän kansantaiteilijan arvonimi. Vuonna 1999 hän alkoi valmistella Strugatskin veljesten teokseen "Hankalaa olla jumala" perustuvaa "samannimistä" elokuvaa ("Trudno byt bogom"), jonka ensi-ilta oli viimein vuonna 2013.
Retkikunta 26

Retkikunta 26 () oli Kansainvälisen avaruusaseman 26. miehistö.
Retkikunta 26 alkoi Sojuz TMA-18:n irtautuessa asemasta 26. marraskuuta 2010 kello 1:23 UTC. Asemalle jääneet Retkikunta 25:n miehistön jäsenet Scott J. Kelly, Aleksandr Kaleri ja Oleg Skripotška jatkoivat Retkikunta 26:n jäseninä. Kolme uutta miehistön jäsentä saapuivat Sojuz TMA-20:n mukana asemalle 17. joulukuuta 2010.
Tatlustan Tabulov

Tatlustan Zakerijevitš Tabulov (, 1879 nykyisen Karatšai-Tšerkessian Abazan piirin Elburganin kylä – 16. helmikuuta 1956 Tšerkessk) oli tšerkessin- ja abazankielinen kirjailija, kansanperinteen tutkija ja yksi abazan kirjakielen alullepanijoista.
Tatlustan Tabulov kävi koraanikoulun ja opiskeli Ardonin hengellisessä seminaarissa, jonka hän jätti kesken. Vuonna 1914 hänet nimitettiin Elburganin alkeiskoulun opettajaksi, mutta jo seuraavana vuonna hän joutui eroamaan virastaan. Vuodesta 1920 lähtien hän työskenteli jälleen Elburganin koulun opettajana.
1920-luvulla Tabulov laati tšerkessinkielisiä aapisia ja oppikirjoja ja toimi tšerkessiläisen sanomalehden avustajana. Vuonna 1926 hän julkaisi kertomuksen ”Džalduz” ja vuonna 1929 tšerkessinkielisen näytelmä-, runo- ja laulukokoelman ”Zuli”. Vuosina 1933–1936 Tabulov laati yksinään ja muiden tekijöiden kanssa yhdeksän abazankielistä aapista ja oppikirjaa, jotka sisälsivät myös hänen omia kaunokirjallisia teoksiaan. Samaan aikaan hän työskenteli Tšerkessian opettajaopiston opettajana.
Vuonna 1937 Tabulov pidätettiin syytettynä abazan kielen ”vulgarisoimisesta”. Hänet vapautettiin vuonna 1939.
Toisen maailmansodan jälkeen Tabulov osallistui jälleen abazankielisten oppikirjojen laatimiseen. Vuodesta 1951 lähtien hän työskenteli Tšerkessian tieteellisessä tutkimusinstituutissa keräten ja julkaisten abazojen suullisen kansanperinteen kokoelmia. Kokoelma ”Zuli” julkaistiin abazan kielelle käännettynä vuonna 1958. Kirjailijan abazan- ja tšerkessinkieliset valitut teokset ilmestyivät vuonna 1982.
Stand Up and Fight

Stand Up and Fight on Turisaksen kolmas studioalbumi, joka julkaistiin 23. helmikuuta 2011 Suomessa ja Japanissa. Albumi julkaistiin myös Euroopassa 28. helmikuuta ja Yhdysvalloissa 8. maaliskuuta 2011. Levyn tarina on osaksi jatkoa yhtyeen edelliselle albumille The Varangian Way, ja näin jatkaa kuvitteellisen viikinkijoukon matkaa Konstantinopolista eteenpäin 1000-luvun alkupuolella. Albumi nousi Suomessa virallisen albumilistan sijalle 5.
Albumin nauhoitukset alkoivat maaliskuussa 2010, joiden edistymisestä yhtye julkaisi YouTubessa studiopäiväkirjaa.
Father Christmas (kappale)

Father Christmas on brittiläisen The Kinks -yhtyeen marraskuussa 1977 vain singlenä julkaistu jouluaiheinen kappale. Kappale ei saavuttanut ilmestyessään kaupallista menestystä yhtyeen kotimaassa.
Kappale kertoo miehestä, joka ei ole koskaan uskonut joulupukkiin, mutta päättää silti pukeutua pukiksi viihdyttääkseen ihmisiä tavaratalon edessä. Ryhmä köyhiä pikkupoikia pahoinpitelee hänet ja vaatii ”pukkia” antamaan heille rahaa lelujen sijaan – lelut joutavat heidän mielestään rikkaille pojille. Yksi pojista pyytää lisäksi pukkia antamaan isälleen työpaikan ja itselleen konekiväärin, jotta voisi pelotella muita lapsia. Kappaleen tekstin voikin tulkita muistutukseksi köyhissä oloissa joulun viettävien lasten puolesta.
Kappale soi elokuvan "Velipuolet" lopussa.
Kappaleet.
A-puoli
B-puoli
Lähteet.
Painokset: kindakinks.net: Kinks Discography
2-etyyliheksanoli

2-etyyliheksanoli on rasvaliukoinen orgaaninen yhdiste (alkoholi), joka on huoneenlämmössä (20 °C) olomuodoltaan väritön neste, jolla on tunnusomainen makeahko, imelä haju, mikäli yhdisteen hajukynnys ylittyy. Sen kemiallinen kaava on C8H18O ja rakennekaava CH3(CH2)3CH(CH2CH3)CH2OH. Aineesta käytetään myös nimiä "2-etyyli-1-heksanoli" ja "2-etyyliheksyylialkoholi".
2-etyyliheksanolin moolimassa on 130,228 g/mol, sulamispiste −76 °C, kiehumispiste 184–185 °C, tiheys 0,83 g/cm3, liukoisuus veteen 20 °C lämpötilassa huono eli 1,0 g / 1 000 ml, leimahduspiste 73 °C, itsesyttymislämpötila 231 °C, taitekerroin 1,43–1,433 ja CAS-numero 104-76-7.
2-etyyliheksanoli on rakennusten sisäilmassa kosteus- ja mikrobivauriota ilmaiseva yhdiste. Eräät homeet, kuten Aspergillus versicolor ja sädesienet (streptomykeetit, aktinomykeetit) tuottavat 2-etyyliheksanolia. Ainetta voi syntyä myös emäksisissä olosuhteissa rakennekosteuden vaikutuksesta PVC-mattojen valmistuksen yhteydessä pehmittiminä käytettyjen ftalaattien hajoamistuotteena.
Ympäristö- ja terveysvaikutukset.
2-etyyliheksanoli on erittäin helposti haihtuva yhdiste. Lyhytaikainen altistus aineelle ärsyttää silmiä, ihoa sekä hengitysteitä.
Valmistus ja käyttö.
2-etyyliheksanolia valmistetaan prosessissa, joka lähtee propeenista. Propeenista valmistetaan hydroformylaatiolla butanaalia, joka emäksisen katalyytin vaikutuksesta reagoi aldolikondensaatiolla. Tässä reaktiossa muodostuva 2-etyyli-2-heksenaali vedytetään 2-etyyliheksanoliksi. Sekä hydroformylaatio- että vedytyskatalyytteinä käytetään koboltti- tai rodiumyhdisteitä.2-etyyliheksanolia käytetään liuottimena ja erityisesti valmistettaessa muovin pehmentiminä käytettäviä ftalaattiestereitä. Tällaisia ovat muun muassa di(2-etyyliheksyyli)ftalaatti, di(2-etyyliheksyyli)adipaatti ja di(2-etyyliheksyyli)tereftalaatti.
Disentis/Mustér

Disentis/Mustér (, retorom. Mustér, virallisesti Disentis/Mustér) on sveitsiläinen kunta Graubündenin kantonissa. Disentiksessä oli vuoden 2014 lopulla 2 058 asukasta. Väestömäärältään Disentis on Surselvan hallintoalueen 19 kunnasta kolmanneksi suurin. 
Maantiede ja liikenne.
Disentis sijaitsee läntisessä Graubündenissä, Reinin yhden alkuhaaran, Vorderrheinin varrella, Surselvan laaksossa. Kunnan matalin kohta on vajaan 1 000 metrin korkeudella ja korkein kohta 3 164 metriä korkea Tödivuori.
Vorderrheinin laaksoa Churista seuraava maantie haarautuu Disentis/Mustérissa: toinen tie jatkaa Oberalppass-solan yli Urin Andermattiin, toinen kääntyy etelään Lukmanierpass-solan yli kohti Ticinoa ja Bellinzonaa. Rhätische Bahnin ja Matterhorn Gotthard Bahnin rautatiet yhdistyvät Disentis/Mustérissa.
Kieli.
Mustér on vahvimpia retoromaanin kielen alueita: alueen valtakieli on retoromaani ja sen paikallinen murre sursilvan (). Vuonna 2000 75 % mustériläisistä hallitsi parhaiten retoromaanin. 
Talous ja nähtävyydet.
Disentis/Mustérin talous perustuu paljolti matkailuun. Sen kylänäkymää hallitsee edelleen toiminnassa oleva benediktiiniläisluostari, jonka toiminta on peräisin 700-luvulta. Siellä on myös lukio ja museo.
Aiheesta muualla.
Catherine Coleman

Catherine Grace "Cady" Coleman on yhdysvaltalainen kemisti, entinen Yhdysvaltain ilmavoimien upseeri ja nykyinen NASAn astronautti. Hän on kahden avaruussukkulalennon veteraani. Hän toimi Kansainvälisen avaruusaseman Retkikunta 26:n ja Retkikunta 27:n miehistön jäsenenä.
Coleman suoritti kemian alemman korkeakoulututkinnon (B.Sc.) Massachusetts Institute of Technologyssa (MIT) vuonna 1983 Yhdysvaltain ilmavoimien opiskelijana. Valmistumisen jälkeen hän liittyi Yhdysvaltain ilmavoimiin vänrikkinä jatkaen tohtorintutkinnon suorittamista MIT:ssä. Hän siirtyi suorittamaan aktiivipalvelusta ilmavoimien Wright-Patterson Air Force Basessa tutkimuskemistinä. Työssään hän osallistui NASAn Long Duration Exposure Facility -koesatelliitin pinnan analysointiin konsulttina. Vuonna 1991 hän suoritti tohtorintutkinnon polymeeritieteessä ja koneenrakennuksesta. Hän erosi ilmavoimista marraskuussa 2009.
Coleman valittiin NASAn astronauttikoulutukseen vuonna 1992 tehtäväspesialistiksi. Hän on osallistunut kahdelle avaruussukkulalennolle. Vuonna 1995 hän oli STS-73:n miehistössä tiedelennolla USML-1 koejärjestelyiden käsitellessä bioteknologiaa, palamista (combustion science) ja nesteiden fysiikkaa. Coleman osallistui vuonna 1999 toiselle avaruussukkulalennolleen STS-93. Tehtäväspesialistina hän vastasi Chandra-avaruusteleskoopin ja sen rakettivaiheen siirrosta sukkulan rahtiruumasta avaruuteen.
Coleman työskenteli sukkuloiden ja ISS-avaruusaseman robottikäsivarren operaatioiden ja koulutuksen johdossa. Coleman laukaistiin 15. joulukuuta 2010 (16. joulukuuta Baikonurin aikaa) lennolla Sojuz TMA-20 avaruuteen liittymään ISS-avaruusaseman Retkikunta 26:n miehistön jäseneksi. Hän palasi Maahan 24. toukokuuta 2011 lennolla Sojuz TMA-20.
Coleman on naimisissa lasitaiteilija Josh Simpsonin kanssa.
Amber Riley

Amber Patrice Riley (s. 15. helmikuuta 1986 Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja laulaja.
Tausta.
Amber Riley on kotoisin Los Angelesista. Hänellä on kaksi vanhempaa siskoa, Toiya ja Ashley. Hän pyrki 17-vuotiaana mukaan "American Idol" -kilpailuun, mutta ei päässyt jatkoon. Riley valmistui La Mirada High Schoolista vuonna 2004.
Ura.
Riley näytteli Mercedes Jonesia Foxin musikaalisarjassa "Glee" vuodesta 2009 aina sarjan päättymiseen vuoteen 2015 asti. Hänellä on ollut sarjassa useita laulusooloja. Riley on voittanut roolistaan muun muassa parhaan näyttelijäkokoonpanon SAG-palkinnon.
Vuonna 2013 Riley voitti "Dancing with the Stars" -kilpailuohjelman 17. kauden. Rileyn debyyttisingle ”Colorblind” julkaistiin huhtikuussa 2014. Helmikuussa 2016 vahvistettiin Rileyn näyttelevän pääroolin Effie Whitena musikaalissa "Dreamgirls". Näytökset alkoivat Lontoon West End-teatterissa marraskuussa 2016.
Vuonna 2017 Riley muodosti musikaaliyhtyeen brittiläisten laulajien Beverley Knightin ja Cassidy Jansonin kanssa. Debyyttialbumillaan "Songs from Stage" he esittävät kappaleita musikaaleista kuten "Cats" ja "Rent". Helmikuussa 2020 Riley tiedotti tulevasta EP-levystään.
Vuoden 2020 syksynä Riley aloitti musiikin julkaisemisen taiteilijanimellä RILEY. Hänen soolouransa ensijulkaisuja EP-levyllä "RILEY" ovat muun muassa BGE, Creepin ja A Moment.
Sylkeväpunakobra

Sylkeväpunakobra tai punasylkeväkobra ("Naja pallida") on Itä-Afrikassa elävä erittäin myrkyllinen kobralaji. Sen väritys vaihtelee lohenpunaisesta korallinpunaiseen tai ruskeaan. Kaulaa ympäröi leveä musta raita, joka näkyy parhaiten eläimen nostaessa etupäänsä ylös. Silmän alla on yleensä musta kyyneltä muistuttava kuvio. Sen pää on pieni ja pyöreä ja suurissa silmissä on pyöreät pupillit. Sylkeväpunakobra kasvaa 60–75 cm pitkäksi. Kenian ja Sudanin puoliaavikoilla elävät yksilöt ovat punaisimpia ja levinneisyysalueensa pohjoisosissa Egyptissä taas ruskeimmillaan. Sylkeväpunakobra munii 6–15 munaa. Sen ravintoon kuuluvat pikkunisäkkäät, toiset käärmeet ja linnut.
Puolustautuminen.
Laji puolustautuu muiden kobrien tavoin nostamalla päänsä pystyyn ja levittämällä niskansa. Lisäksi sylkeväpunakobra nimensä mukaisesti sylkee uhkaajaansa kohti jopa 2 metrin päähän. Sen myrkkyhampaissa on pienet aukot, joista erikoislihakset puristavat myrkyn ulos. Käärmeen osumatarkkuus on erittäin hyvä. Sylkeväpunakobra tähtää hyökkääjän kasvoille, jolloin myrkkyä päätyy silmiin. Myrkky aiheuttaa silmissä hyvin inhottavaa kirvelyä, joka saa hyökkääjän perääntymään. Ihmisen silmiin joutuessaan sylkeväpunakobran myrkky saattaa aiheuttaa pysyviä vaurioita, ellei sitä huuhdella välittömästi pois. Käärmeen saalistaessa se ei sylje, vaan käyttää normaalia myrkkypuremaa uhrinsa pyydystämiseen.
HMS Paladin (G69)

HMS Paladin (viirinumerot G69 ja F169) oli Britannian kuninkaallisen laivaston P-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin 2. lokakuuta 1939 2. hätälaivueessa () John Brown and Companyltä Clydebankistä, missä köli laskettiin 22. heinäkuuta 1940. Alus laskettiin vesille 11. kesäkuuta 1941 ja valmistui vielä saman vuoden lopulla 12. joulukuuta, jolloin sen tarjoukseen perustunut hinta oli 411 262 puntaa ilman Amiraliteetin toimittamia ase- ja viestijärjestelmiä.
Palvelus.
Alus muutettiin 1954 tyypin 16 fregatiksi. Se myytiin romutettavaksi 25. lokakuuta 1962.
Jelena Antonova (hiihtäjä)

Jelena Vjatšeslavovna Volodina-Antonova (; s. 22. huhtikuuta 1971 Oral) on kazakstanilainen hiihtäjä. Hän on osallistunut olympialaisiin viidesti vuosina 1994–2010. Antonovan paras olympiasijoitus on yhdestoista tila 4 × 5 kilometrin viestistä vuodelta 2002. Hän on sijoittunut henkilökohtaisessa kilpailussa parhaimmillaan 21:nneksi. Antonova on ollut mukana MM-kisoissa vuodesta 1995 lähtien ja on sijoittunut parhaimmillaan neljänneksi. Tuo tapahtui, kun Kazakstan oli neljäs viestissä Val di Fiemmen kisoissa 2003.
Lähteet.
HMS Partridge (G30)

HMS Partridge (viirinumero G30) oli Britannian kuninkaallisen laivaston P-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin lokakuussa 1939 toisessa hätälaivueessa () Fairfield Shipbuilding and Engineering Companyltä Govanista, missä köli laskettiin 3. kesäkuuta 1940. Alus laskettiin vesille 5. elokuuta 1941 ja valmistui 22. helmikuuta 1942, jolloin tarjoukseen perustunut hinta oli noin 400 000 puntaa ilman Amiraliteetin toimittamia ase- ja viestijärjestelmiä.
Palvelus.
Ollessaan Oranin edustalla sukellusveneidentorjuntatehtävässä 18. joulukuuta 1942 alukseen osui Saksan laivaston sukellusveneen "U-565" laukaisema torpedo. Aluksen kone- ja peräsinhuone täyttyivät vedellä katkaisten aluksen kahtia. Kumpikin aluksen puolisko upposi nopeasti 50 mailia Oranista länteen, jolloin 37 miehistönjäsentä sai surmansa. "HMS Pennin" miehistö pelasti kaikkiaan 173 eloonjäänyttä.
HMS Porcupine (G93)

HMS Porcupine (viirinumero G93) oli Britannian kuninkaallisen laivaston P-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin lokakuussa 1939 toisessa hätälaivueessa () Vickers Armstrongin telakalta Newcastlesta, missä köli laskettiin 26. joulukuuta 1939. Alus laskettiin vesille vasta 10. kesäkuuta 1941 sen vaurioiduttua ilmahyökkäyksessä ja valmistui 31. elokuuta 1942, jolloin sen tarjoukseen perustuvat valmistuskustannukset olivat 408 200 puntaa ilman Amitaliteetin toimittamia ase- ja viestijärjestelmiä.
Palvelus.
Syyskuussa koeajojen ja varustamisen jälkeen alus siirrettiin Scapa Flow'hun miehistönkoulutukseen, jonka aikana alus määrättiin Force H:hon Gibraltarille. Alus lähti lokakuussa Gibraltarille, jossa se liittyi 3. hävittäjälaivueeseen. Laivueen muut alukset olivat "HMS Panther", "HMS Partridge", "HMS Pathfinder" ja "HMS Penn", joiden mukana alus suojasi Välimerellä Pohjois-Afrikan maihinnousuun matkanneita saattueita.
Marraskuussa alus suojasi laivueensa sekä 12 muun hävittäjän kanssa taistelulaivoja "HMS Duke of Yorkia" ja "HMS Rodneya", taisteluristeilijä "HMS Renownia", lentotukialuksia "HMS Furiousia", "HMS Victoriousia" ja "HMS Formidablea", risteilijöitä "HMS Bermudaa", "HMS Argonautia" ja "HMS Siriusta", joiden tehtävänä oli suojata maihinnousua Italian laivastolta. Suojaustehtävästä vapauduttuaan alus suojasi maihinnousualuetta sukellusveneiltä ja suojasi täydennyssaattueita.
Alus suojasi 8. joulukuuta "HMS Antelopen", "HMS Vanocin", "HMS Boreasin" ja Puolan merivoimien "ORP Błyskawican" kanssa joukkojenkuljetusalus "SS Otrantoa", varastolaiva "HMS Maidstonea" ja rahtialus "SS Tegelbugia" Gibraltarilta Oraniin. Saksan laivaston sukellusveneen "U-602" laukaisema torpedo osui 70 merimailia pohjoiskoilliseen Oranista "Porcupineen", mikä aiheutti suuren vuodon ja pahoja rakenteellisia vaurioita. Iskussa kuoli seitsemän ja haavoittui kolme miehistönjäsentä (). Kaikki aluksella tarpeettomat miehet siirrettiin 10. joulukuuta "Vanocille", minkä jälkeen fregatti "HMS Exe" otti aluksen hinaukseen. Vaurioituneelta alukselta poistettiin kaikki irtotavara painon tasaamiseksi ja kallistuman pienentämiseksi. Ranskalainen hinaaja otti aluksen hinaukseensa loppumatkaksi Arzew'hun Algeriaan.
Aluksella tehtiin Arzew'ssa tilapäiskorjauksia alkuvuodesta 1943, kunnes se maaliskuussa hinattiin Oraniin tutkittavaksi. Alus siirrettiin 28. maaliskuuta Oranissa telakalle, jossa se tutkimusten jälkeen päätettiin katkaistuna hinata Gibraltarille. Kesäkuussa hinaajat hinasivat aluksen osat kotimaahan saattueiden SL129 ja AX mukana.
Aluksen osia käytettiin maihinnousualusten miehistöjen majoitustiloina Stokesinlahdella Portsmouthissa, jolloin etuosa nimettiin Porkiksi ja takaosa Pineksi. Aluksen rungon osat sijoitettiin poistolistalle 1946 ja myytiin romutettavaksi. Etuosa hinattiin Plymouthiin ja takaosa Southamptoniin.