tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Edward Sapir

Edward Sapir (26. tammikuuta 1884 Lauenburg, Saksa – 4. helmikuuta 1939 New Haven, Connecticut, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen kielentutkija ja antropologi. Hänen pääteoksenaan pidetään hänen ainoaa yleisluontoista oppikirjaansa "Language" (1921), koska hänen tuotantonsa muuten koostuu lähinnä artikkeleista ja tiukasti johonkin tutkimuskysymykseen keskittyneistä tieteellisistä monografioista.
Elämä ja ura.
Sapir syntyi Saksassa mutta muutti jo viisivuotiaana perheensä mukana Yhdysvaltoihin.
Hän valmistui Columbian yliopistosta germanistiikasta vuonna 1904. Pari vuotta hän opiskeli wishram- ja takelmakieliä, joista jälkimmäisestä hän teki myös väitöskirjansa vuonna 1909. Vaikutteita intiaanikielten tutkimiseen hän sai opettajaltaan Franz Boasilta. 
Kalifornian yliopistossa Berkeleyssä hän tutki 1907–08 yanaa (jonka viimeinen puhuja kuoli 1916), myöhemmin utekieliä. Vuonna 1910 hän siirtyi Ottawan yliopiston antropologian osastoon, missä viipyi viisitoista vuotta. Noina vuosina hän tutki paitsi monia kieliä kuten nootkaa (nyk. nuu-chah-nulth), athabaskalaisia kieliä, tlingitiä ym., myös musiikin teoriaa, kirjallisuutta sekä kiinalaista huumoria ja folklorea. Ensimmäisen vaimonsa kuoltua hän vuonna 1925 otti vastaan viran Chicagon yliopistosta, missä hänet 1927 nimitettiin antropologian ja yleisen kielitieteen professoriksi. Vuonna 1931 hän siirtyi Yaleen. 
Sapirista tuli strukturalistisen kielentutkimuksen uranuurtaja, mutta hänen tutkimustapansa oli aikansa muita, Leonard Bloomfieldin johtamia amerikkalaisia kielitieteilijöitä kulttuuriantropologisempi. Hänen on katsottu lähentäneen toisiinsa eurooppalaista, tuolloin vahvasti nuorgrammaattista kielitieteen perinnettä ja opettajansa Boasin antropologisempaa lähestymistapaa. Toisin kuin nuorgrammaatikot, Sapir ei nähnyt kieltä tiedostamattomien toimintojen hallitsemaksi mekaaniseksi olioksi, vaan katsoi tämän mekaniikan ainoastaan välittävän ihmisen tietoista tahtoa ja kulttuuria. Hän tutki myös yhtenä ensimmäisistä kielitieteen ja kulttuurin välisiä suhteita. 
Sapir–Whorf-hypoteesi.
Sapirin–Whorfin hypoteesi on nimetty hänen ja Benjamin Whorfin mukaan. Sapir ei varsinaisesti esittänyt sitä hypoteesina, mutta hänen on katsottu ennakoineen sitä esimerkiksi todetessaan kielen ”määrittävän ihmisen kokemusta”. Vaikutus oli hänestä kuitenkin vähäistä ja implisiittistä, paitsi sanastossa, joka herkästi reagoi kielenulkoiseen kulttuuriin. Kieli asettaa yksilölliselle kokemukselle näin pikemmin ennakko-oletuksia kuin ehdottomia rajoja.
Louis Glineur

Louis Glineur (s. 10. joulukuuta 1849 Dour, Belgia) oli belgialainen jousiampuja ja olympiamitalisti. Hän sai pronssia Pariisin olympialaisissa 1900 Sur la Perche à la Pyramide -kilpailusta.
Birger Steckzén

Birger Steckzén (10. lokakuuta 1892 - 1966) oli ruotsalainen historioitsija ja arkistonhoitaja.
Hänestä tuli filosofian tohtori Lundin yliopistosta 1920, Ruotsin valtionarkiston toinen arkistonhoitaja 1921 ja sota-arkistonhoitaja 1921.
Steckzén on uudenaikaisen Sota-arkiston ("Krigsarkivet") luoja. Hänen aikanaan Sota-arkiston tilanne mitättömänä instituutiona sotilashierarkian pohjalla muuttui radikaalisti. Arkistosta tuli itsenäinen virasto suoraan puolustusministeriön alaisena. Vuosina 1921–1959 Steckzén oli Sota-arkiston johtaja. Silloin arkiston rakennukset Gärdetissä rakennettiin. 
Steckzén on kirjoittanut paljon historiallisia teoksia.
Jazz-aika

Jazz-aika () kuvaa aikakautta, joka alkoi ensimmäisen maailmansodan loputtua, jatkui läpi ”iloisen 20-luvun” ja loppui 1930-luvun lamaan.
Aikakausi saa nimensä jazzmusiikista, joka sai tähän aikaan suunnattoman suosion. Jazz-ajan merkittävien yhtymien ja trendien joukossa on teknologisen kehityksen julkinen omaksuminen, joka on yleensä nähty autojen, ilmamatkustuksen ja puhelimen käyttöönottona, mutta myös sosiaalisen käyttäytymisen, taiteen ja kulttuurin uusissa moderneissa trendeissä. Suunnittelussa ja arkkitehtuurissa tuli muotiin art deco. Aikakauden nimen keksi yhdysvaltalainen kirjailija F. Scott Fitzgerald, joka kritisoi suuresti tätä ”rentoutumisen” uutta aikaa romaaneissa kuten "Kultahattu" (1925).
Nils Herlitz

Nils Herlitz (7. elokuuta 1888 Tukholma – 9. helmikuuta 1978) oli ruotsalainen juristi ja poliitikko. 
Nils Herlitzin isä oli Karl Herlitz ja hänen veljensä Ivar Herlitz.
Vuosina 1927–1955 Herlitz toimi Tukholman yliopistossa valtiosääntöoikeuden ja hallinto-oikeuden professorina. Ruotsin parlamentin ensimmäisen kamarin jäsen hän oli vuosina 1939–1955. Herlitz oli mukana perustamassa Stads- och kommunhistoriska institutetia, jonka johtajana hän toimi 1919–1927. Hän oli jäsenenä Kuninkaallisessa tiedeakatemiassa ja Suomalaisessa tiedeakatemiassa.
Nils Herlitz on haudattu Djursholmin hautausmaalle.
Stanley Rowley

Stanley Rupert "Stan" Rowley (s. 11. syyskuuta 1876 Young – 1. huhtikuuta 1924 Manly) oli australialainen yleisurheilija ja olympiavoittaja, joka kilpaili pika- ja kestävyysjuoksussa. Hän voitti urallaan neljä olympiamitalia, kultaa 5 000 metrin joukkuekilpailussa Pariisin olympialaisissa 1900 sekä pronssia samoista kisoista sekä 60, 100 että 200 metrin juoksuista. 
Rowley oli pääasiassa pikajuoksija ja voitti maansa mestaruuden 100 ja 220 jaardin juoksuissa sekä vuonna 1898 että 1900 ja samat matkat myös Australaasian mestaruuskilpailuissa 1897 ja 1899. Hän kuitenkin kilpaili Pariisin olympialaisissa 1900 pikajuoksujen lisäksi Yhdistyneen kuningaskunnan joukkueen mukana 5 000 metrin joukkuekilpailuissa, sillä joukkueella ei olisi muuten ollut riittävästi juoksijoita. Alun perin oli suunniteltu, että joukkueiden jokaisen viiden juoksijan pitäisi juosta maaliin saakka, mutta koska Rowley käveli suurimman osan matkasta, toimitsijat antoivat hänen keskeyttää. Muut joukkueen juoksijat sijoittuivat kuitenkin niin hyvin, että joukkue voitti kilpailun ja myös Rowleystä tuli olympiavoittaja.
Kampameritähti

Kampameritähti ("Astropecten irregularis") on Paxillosida-lahkoon kuuluva pieni, hiekkaan kätkeytyvä meritähti, joka elää Atlantin valtameren itäosissa.
Koko ja ulkonäkö.
Täysikasvuisen kampameritähden halkaisija on keskimäärin 10 senttimetriä ja enimmillään 20 senttimetriä. Sillä on iso keskiruumis, josta erkanee viisi lyhyttä, kolmiomaista "sädehaaraa". Sädehaarojen sivuilla on kaksi riviä piikikkäitä kalkkilevyjä, joista eläin on saanut nimensä. Alarivillä levyt ovat litteät ja suorakulmaiset ja niissä on pidemmät piikit kuin ylärivillä.
Kampameritähden yläpinnalla on runsaasti pieniä nystyjä. Alapinnalta puuttuvat kokonaan meritähdille tyypilliset pihtipiikit eli "pedikellaariot" ja tukirangan kalkkilevyissä on kolme samankokoista piikkiä. Teräväkärkisissä imujaloissa ei ole lainkaan imulevyjä ja niihin liittyy kaksi ampullia. Ihon väri vaihtelee punavioletista vaaleanoranssiin ja kellertävään. Joskus eläimen yläpinnalla on purppuranpunaisista tai ruskeista pisteistä muodostunut tähtikuvio. Sädehaarojen kärjessä on lisäksi violetti, valoa aistiva silmätäplä.
Levinneisyys.
Kampameritähteä tavataan Atlantin valtameren itäosissa, Norjasta Marokkoon ulottuvalla vyöhykkeellä. Lisäksi sitä esiintyy Juutinraumassa ja Välimeren länsiosissa sekä mitä luultavimmin Kap Verden aluevesillä.
Elinympäristö.
Kampameritähti elää yleensä pohjahiekkaan kätkeytyneenä 10 metrin syvyydestä aina 1 kilometriin asti.
Ravinto.
Kampameritähti saalistaa ravinnokseen nilviäisiä, sydämenmuotoisia merisiiliä, käärmetähtiä sekä erilaisia matoeläimiä.
Petuniat

Petuniat eli isopetuniat ("Petunia") on suku koisokasvien ("Solanaceae") heimossa. Lajit ovat kotoisin Etelä-Amerikasta. Keijupetuniat eli pikkupetuniat ("Calibrachoa") on luettu joskus petunioiden sukuun kuuluviksi.
Äeti

Äeti: luonnos muistelmiksi : runoja on Juice Leskisen kirjoittama runokokoelma. Se ilmestyi Kirjayhtymän julkaisemana vuonna 1994. 
"Äeti" oli ensimmäinen Leskisen runokokoelma, joka sai myös kriitikoiden hyväksynnän. Esimerkiksi runoilija Hannu Kankaanpään mukaan se on ”nimeään myöten sympaattinen ja vahva”. Teoksen ilmestyttyä Leskinen sai Vuoden runoilijan palkinnon.
"Äetiä" on pidetty Juice Leskisen kunnianosoituksena sekä omalle äidilleen että äideille yleensä, vaikka runoissa on myös piikikkyyttä. Monet runoista ovat henkilökohtaisia ja sisältävät pieniä ja tarkkoja havaintoja. Runoissa äiti kohtaa sekä evakkotaipaleen että lapsen kuoleman, mutta vastoinkäymisistä huolimatta ilo ja elämänusko voittavat. Kokoelma päättyy säkeisiin: ”runo on valmis / saa tulla pyyhkimään”.
Kankaanpään Seutu

Kankaanpään Seutu on kaksi kertaa viikossa maanantaisin ja torstaisin Pohjois-Satakunnan alueella ilmestyvä paikallislehti. Lehden ydinlevikkialueeseen kuuluvat Kankaanpään kaupunki sekä Jämijärven, Karvian, Lavian ja Siikaisten kunnat. Lehden levikki on 9 616 kappaletta (LT 2011).
"Kankaanpään Seutu" on perustettu 23. elokuuta vuonna 1968. Lehden omisti alkuvuosina "Satakunnan Kansaa" julkaiseva Satakunnan Kirjateollisuus Oy. Lehti siirtyi yrityskaupan myötä 1990-luvun puolessa välissä Aamulehti-yhtymän omistukseen ja sen jälkeen vuosituhannen vaihteessa muodostetun mediakonsernin, Alma Media Oyj:n paikallislehtiperheen Suomen Paikallissanomat Oy:n osaksi. Vuonna 2011 toteutetun organisaatiouudistuksen myötä lehti liitettiin osaksi Alma Aluemediaa, johon kuuluvat kaikki yhtiön lehdet.
"Kankaanpään Seutu" kuului vuoden 2020 maaliskuuhun saakka Alma Media -konserniin. Sen omistaa maaliskuusta 2020 lähtien Sanoma.
"Kankaanpään Seutu" julkaisee verkkolehteä osoitteessa www.kankaanpaanseutu.fi. Paikallislehden toimituksessa työskentelee päätoimittajan lisäksi viisi toimittajaa. 
"Kankaanpään" Seudun ensimmäinen vastaava toimittaja oli noin vuoden ajan Veikko Pokkinen. Hänen jälkeensä päätoimittajaksi nimettiin Altti Räihä. Järjestyksessään kolmas päätoimittaja oli Pekka Hyytinen. Hänen siirryttyään viisi kertaa viikossa ilmestyvän "Jämsän Seudun" päätoimittajaksi tehtävää ryhtyi hoitamaan "Suur-Keuruun" päätoimittaja Antero Karppinen vuonna 2000. Vuosina 2012–2016 päätoimittajana oli Seppo Kummala. Häntä seurasi Jarkko Ambrusin. Juho Pekka Mikola aloitti päätoimittajan tehtävässään keväällä 2019. Pekka Söderlund aloitti vt. päätoimittajana syksyllä 2023 Juho Pekka Mikkolan siirryttyä "Nokian Uutisten" päätoimittajan sijaiseksi. Juho Pekka Mikola siirtyi 1.11.2024 takaisin päätoimittajaksi "Kankaanpään Seutuun" ja "Merikarvia-lehteen".
Mirjam Kälkäjä

Mirjam Kaisa Marjatta Kälkäjä (o.s. Ranta, 27. elokuuta 1939 Petsamo – 8. heinäkuuta 2022 Tornio) oli suomalainen kirjailija.
Mirjam Kälkäjän tuotanto käsittää romaaneja, näytelmiä, runoja, sanoituksia, dokumentteja, runo- ja novelliantologioita, näytelmällisiä ohjelmakokonaisuuksia (muun muassa Varejoki-ryhmä) ja mietekirjoja.
Mirjam Kälkäjä perusti ja johti torniolaista musiikkiteatteriryhmä Mikin Vintti ry:tä, joka tuottaa musiikkiteatteria, konsertteja ja tallenteita. Kälkäjä oli yksi ryhmän kirjoittajista ja ohjaajista. Hän kirjoitti myös kolumneja ja pakinoita eri sanoma- ja aikakauslehtiin sekä Suomen Yleisradioon (Radio Suomi / Lapin Alue).
Punahatut

Punahatut ("Echinacea") on suku asterikasvien ("Asteraceae") heimossa. Suvun lajit ovat ruohovartisia perennoja, joilla on jäykät varret. Varret ja lehdet ovat karheita. Kukinnot ovat suuria mykeröitä, joiden laitakukat ovat harvahkoja ja riippuvia.
Lajeja.
Nimeä auringonhattu on käytetty rohtopunahatusta, kaunopunahatusta ja kaitapäivänhatusta.
Predrag Drobnjak

Predrag "Peja" Drobnjak (, s. 27. lokakuuta 1975 Bijelo Polje, Montenegro, Jugoslavia) on montenegrolainen koripalloilija, maansa maajoukkueen tärkeimpiä nykypelaajia. Hän on pelannut myös NBA:ssa. Hän on pituudeltaan 211-senttinen.
Seuraura.
Drobnjak oli NBA-joukkue Washington Bulletsin toisen kierroksen varaus . Hän on NBA-urallaan edustanut kaksi kautta Seattle SuperSonicsia, yhden kauden Los Angeles Clippersia sekä yhden kauden Atlanta Hawksia. Vuonna 2004 Clippers vapautti hänet laajennusvaraukseen, mutta hänet varannut Charlotte Bobcats myi hänet saman tien Atlanta Hawksiin.
Heinäkuussa 2005 Drobnjak allekirjoitti kolmivuotisen sopimuksen Espanjan ACB-liigassa pelaavan TAU Cerámica kanssa, mutta jo vuoden päästä hän siirtyi takaisin Balkanille KK Partizanin joukkueeseen.
Maajoukkueura.
Drobnjak voitti maailmanmestaruuden vuosina 1998 ja 2002 sekä Euroopan-mestaruuden vuonna 2001 Jugoslavian maajoukkueessa. Nykyisin hän edustaa Montenegron maajoukkuetta.
Montenegron koripallomaajoukkue

Montenegron koripallomaajoukkue edustaa Montenegroa miesten maajoukkueiden kansainvälisissä koripalloturnauksissa. 
Maajoukkue on pelannut vuodesta 2006 eli Montenegron itsenäistymisestä lähtien. Arvoturnaukseen se selviytyi ensimmäisen kerran vuoden 2011 EM-kisoihin, joissa se voitti avausottelussaan Makedonian mutta hävisi loput neljä alkulohko-otteluaan eikä selviytynyt 12 parhaan joukkoon. Vuoden 2013 EM-kisojen alkulohkossaan Montenegro voitti Makedonian ja Serbian mutta hävisi niukasti muut kolme otteluaan eikä selviytynyt lohkosta jatkoon.EM-kilpailuissa 2017 Montenegro voitti lohkopeleissä Unkarin, Tšekin ja Romanian sekä hävisi Espanjalle ja Kroatialle. Neljännesvälierässä se hävisi Latvian sijoittuen 13:nneksi.
Aiemmin Montenegron koripalloilijat pelasivat Jugoslavian sekä Serbia ja Montenegron maajoukkueissa.
Menestys arvokilpailuissa.
Olympialaiset
Maailmanmestaruuskilpailut
Euroopan-mestaruuskilpailut
Eric Kripke

Eric Kripke (s. 24. huhtikuuta 1974 Toledo, Ohio, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen televisiokäsikirjoittaja, -tuottaja ja -ohjaaja. Hän on kehittänyt televisiosarjan "Supernatural".
Eric Lively

Eric Lawrence Lively (s. 31. heinäkuuta 1981 Atlanta, Georgia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä, valokuvaaja ja malli.
Ura.
Eric Lively esiintyi valkokankaalla ensimmäisen kerran vauvana, elokuvassa "Brainstorm – aivomyrsky" vuonna 1983. Vuonna 1994 hän esiintyi yhdessä televisiosarjan "Full House" jaksossa ja elokuvassa "Armed and Innocent". Lukion jälkeen Lively opiskeli valokuvausta "Parson's New School For Design" -koulussa. Hän työskenteli tuona aikana myös mallina.
Lively esiintyi elokuvassa "American Pie" vuonna 1999. Tämän jälkeen hän sai osan televisiosarjasta "So Weird". Hän näytteli sarjassa Carey Belliä vuosina 1999–2001. Hänelle tarjottiin osaa sarjasta "24", mutta hän otti mieluummin dokumenttikuvaaja Mark Waylandin roolin sarjasta "L-koodi". Lively esiintyi silti myöhemmin "24"-sarjaan liittyvässä televisioelokuvassa "". Vuonna 2006 Lively oli pääosassa elokuvassa "Perhosvaikutus 2." Hän on esiintynyt Mandy Mooren musiikkivideolla "Walk Me Home" ja Pinkin musiikkivideolla "Please Don't Leave Me".
Eric Lively on työskennellyt myös valokuvaajana. Hän on kuvannut lehtiin näyttelijöitä ja malleja. Lively käyttää kuitenkin valokuvaajana taiteilijanimeä.
Yksityiselämä.
Eric Lively on näyttelijä Ernie Livelyn ja manageri Elaine Livelyn poika. Hänellä on sisar Blake, sisarpuolet Lori ja Robin ja velipuoli Jason Lively. Kaikki sisarukset ovat näyttelijöitä. Eric Livelyn puoliso on Angelina Davydova.
Omar Cook

Omar Cook (s. 28. tammikuuta 1982 Brooklyn, New York, Yhdysvallat) on montenegrolainen koripalloilija, 186-senttinen takamies.
Orlando Magic varasi Cookin NBA:han vuoden 2001 varaustilaisuuden toisella kierroksella. Hänet myytiin saman tien Denver Nuggetsiin mutta hän ei päässyt pelaamaan NBA-otteluita seuran riveissä. Kaudella 2003–2004 hän pelasi 17 NBA-ottelua Portland Trail Blazersin joukkueessa ja seuraavalla kaudella viisi ottelua Toronto Raptorsissa. Sittemmin hän on pelannut Euroopan sarjoissa, muun muassa yhden kauden Serbiassa KK Crvena zvezdan joukkueessa ja kaksi kautta Espanjassa Unicaja Málagan joukkueessa. Vuonna 2010 hän solmi kahden vuoden sopimuksen Valencia BC:n kanssa.
Cook sai toukokuussa 2008 Montenegron kansalaisuuden ja pelaa nykyisin Montenegron maajoukkueessa.
Prince of Persia (täsmennyssivu)

Prince of Persia voi tarkoittaa seuraavia videopelejä:
Prince of Persia voi myös tarkoittaa:
Yleismaailmallinen oikeusneuvosto

Yleismaailmallinen oikeusneuvosto on bahai-uskon korkein hallintoelin. Sen päärakennus sijaitsee Bahain maailmankeskuksessa Israelin Haifassa. 
Historia.
Yleismaailmallisen oikeusneuvoston juuret ulottuvat Shoghi Effendin hallinnollisiin järjestelyihin, jossa hän loi alkuvaiheessa kansalliset ja paikalliset neuvostot. Vuonna 1951 hän perusti kansainvälisen keskuselimen International Bahai Council. Se loi pohjaa Effendin kuoleman jälkeen vuonna 1962 perustetulle Yleismaailmalliselle oikeusneuvostolle.
Hallinto.
Ylin uskon tulkitsija.
Yleismaailmallinen oikeusneuvosto on yhdeksänhenkinen ylin toimielin. Sillä on oikeus säätää lakeja kaikista niistä asioista, joista Baha’ullah ei itse antanut säädöstä. Se voi perua tai muuttaa säätämiään lakeja olosuhteiden muuttuessa. Yleismaailmallisen oikeusneuvoston jäsenillä tai muiden bahai-neuvostojen jäsenillä, ei ole yksilöinä minkäänlaista valtaa tai eritysoikeuksia, vaikka heitä kunnioitetaan. 
Vaalit.
Yleismaailmallisen oikeusneuvoston lisäksi eri maista löytyvät kansalliset neuvostot sekä näiden alla monet paikalliset neuvostot. Kahden viimeksi mainitun tason henkilöt valitaan vaaleilla, joihin voivat osallistua kaikki 21 vuotta täyttäneet bahait. Vastaavasti kansallisten neuvostojen jäsenet valitsevat yhdeksänhenkisen Yleismaailmallisen oikeusneuvoston aina viideksi vuodeksi kerrallaan.
Abronin kieli

Abronin kieli on nigeriläis-kongolainen kieli, jota puhuvat abronit etenkin Ghanassa (yli miljoona puhujaa) ja Norsunluurannikolla (132 000 puhujaa). Se tunnetaan myös nimillä Bron, Brong, Doma ja Gyaman.
Kieli lasketaan joskus yhdeksi akanin kielen murteista.
Walter Mixa

Walter Mixa (s. 25. huhtikuuta 1941) on saksalainen katolisen kirkon pappi, joka toimi Eichstättin piispana vuosina 1996–2005 ja Augsburgin piispana vuosina 2005–2010.
Mixa syntyi Könighüttessä, Saksassa. Hänet vihittiin papiksi 27. kesäkuuta 1970 Augsburgissa. Vuonna 1973 hän aloitti uskonnonopettajana Schrobenhausenissa ja vuodesta 1975 hän toimi pastorina samassa kaupungissa, kunnes 23. maaliskuuta 1996 hänet vihittiin Eichstättin piispaksi. 1. lokakuuta 2005 hän tuli piispaksi Augsburgiin. Vuosina 2000–2010 hän toimi myös Saksan sotilaspiispana.
Mixa on mielipiteiltään konservatiivinen. Hän on muun muassa väittänyt Saksan hallituksen tekevän naisista ”synnytyskoneita”, verrannut aborttia holokaustiin ja syyttänyt Israelia rasismista palestiinalaisia kohtaan.
Vuonna 2010 entiset lastenkodin oppilaat kertoivat Mixan kurittaneen heitä fyysisesti 1970- ja 1980-luvuilla. Mixa itse kertoi ettei muista tapauksia ja kiisti syytökset. Myöhemmin hän kuitenkin pyysi anteeksi ”ihmisille aiheuttamaansa surua”. Hän erosi sekä Augsburgin piispan että sotilaspiispan viroista toukokuussa 2010.
Luke Askew

Luke Askew (26. maaliskuuta 1932 Macon, Georgia, Yhdysvallat – 29. maaliskuuta 2012 Portland, Oregon) oli yhdysvaltalainen näyttelijä, jonka tunnetuin rooli oli "Easy Riderissa" (1969).
Askew’n ensimmäinen elokuvarooli oli Otto Premingerin elokuvassa "Huomenna on uusi päivä" (1967), mutta varsinaisesti hänet huomattiin näyttelijänä roolissa elokuvassa "Lannistumaton Luke" (1967). Hän oli ensimmäisiä pitkätukkaisia näyttelijöitä, mutta joutui tässä elokuvassa pitämään hattua päänsä peittona. Seuraava elokuva oli John Waynen "Vihreät baretit", jota varten Askew joutui leikkaamaan hiuksensa. Sen jälkeen tuli "Easy Rider", jossa hän työskenteli Dennis Hopperin ja Peter Fondan kanssa. Se elokuva teki hänestä nykyelokuvan kulttihahmon. Myöhemmin hän näytteli pääasiassa televisiosarjoissa, kuten "Bonanza", "Vaarallinen tehtävä", "Rockford Files", "Kuuden miljoonan dollarin mies", "L.A. Law", "Ihmemies MacGyver", "Walker, Texasista" ja "Big Love".
Alison Pill

Alison Pill (s. 27. marraskuuta 1985 Toronto, Ontario) on kanadalainen näyttelijä, joka on esiintynyt niin elokuvissa, televisiossa kuin teatterissakin. Hän aloitti uransa lapsinäyttelijänä ja esiintyi lukuisissa televisioon tehdyissä elokuvissa sekä tv-sarjoissa. Läpimurtonsa hän teki lyhyeksi jääneessä NBC-sarjassa "The Book of Daniel".
Hän on saanut myös Tony-ehdokkuuden roolistaan näytelmässä "The Lieutenant of Inishmore". Parhaiten Pill tunnetaan elokuvista "Teinidraamakuningattaren tunnustukset", "Milk", "Scott Pilgrim vastaan maailma" ja "Midnight in Paris" sekä televisiosarjoista "Terapiassa", "Taivaan pilarit" ja "Newsroom".
Pill on isänsä kautta puoliksi virolainen.
FIFA 11

FIFA 11 on EA Canadan kehittämä ja EA Sportsin julkaisema jalkapalloaiheinen urheilupeli, joka julkaistiin Euroopassa 1. lokakuuta 2010 ja Pohjois-Amerikassa 28. syyskuuta 2010 kaikille alustoille paitsi Wiille, jonka versio julkaistiin 3. lokakuuta 2010. Peli on 18. julkaisu Electronic Artsin FIFA-pelisarjassa. Pelin demoversio julkaistiin PlayStation 3:lle, Xbox 360:lle ja Windowsille 16. syyskuuta 2010.
Pelin jokaisessa kansikuvassa esiintyy Kaká. Ison-Britannian ja Irlannin kansikuvissa on Kakán lisäksi Wayne Rooney, Australian kannessa esiintyvät Kaká, Wayne Rooney sekä Tim Cahill ja Pohjois-Amerikan versiossa Kaká, Carlos Vela sekä Landon Donovan. FIFA11 on PlayStation 2 -konsolille erilainen. Siinä on toimintoina mm. pelaajien kykyjen parantelu/huonontelu, uusien joukkueiden ja pelaajien luominen ja pelaajien seuran, nimen ja maajoukkeen vaihto.
Madden NFL

Madden NFL on EA Sportsin julkaisema pelisarja, jonka aiheena on amerikkalainen jalkapallo. Pelisarja on nimetty jalkapallovalmentaja ja -selostaja John Maddenin mukaan. Madden toimi pelissä selostajana vuoteen 2009 asti ja on sen jälkeen tarjonnut sarjalle asiantuntija-apua.
Pelisarjan ensimmäinen osa viivästyi koska Madden vaati 11v11 jalkapalloa.
Madden-kirous.
Madden-pelin kanteen pääseminen on pelaajalle kunnianosoitus, mutta sen on sanottu myös tuovan huonoa onnea. Madden 99 oli ensimmäinen peli, jonka kannessa oli pelaaja, Garrison Hearst. Hearst loukkasi seuraavalla kaudella nilkkansa ja joutui olemaan kaksi kautta sivussa. Madden 2000 -pelin kannessa olivat Barry Sanders ja Dorsey Levens. Sanders päätti yllättäen lopettaa uransa ennen seuraavaa kautta ja kauden aikana Levens loukkasi pahasti polvensa. Kansikuvan pelaajien loukkaantumiset tai huonot kaudet ovat toistuneet miltei joka vuosi, mikä on synnyttänyt ajatukset Madden-kirouksesta. Poikkeuksiakin toki on, kuten Tom Brady, joka voitti seuraavalla kaudella liigan arvokkaimman pelaajan palkinnon.
David Zayas

David Zayas (s. 15. elokuuta 1962 Puerto Rico) on puertoricolais-yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan muun muassa Angel Batistan roolista televisiosarjassa "Dexter" sekä Enrique Moralesin roolista televisiosarjassa "Kylmä rinki".
Elämä ja ura.
David Zayas syntyi Puerto Ricossa ja hän kasvoi New Yorkissa. Hän liittyi nuorena Yhdysvaltain ilmavoimiin, minkä jälkeen hän ryhtyi poliisiksi. Tämän jälkeen hän aloitti uransa näyttelijänä – monet hänen roolihahmonsa ovat olleet poliisi- ja lakiammateissa. Zayas on naimisissa Liza Colón-Zayasin kanssa.
Hän näytteli HBO:n draamasarjassa "Kylmä rinki" vuosina 2002–2003. Sen jälkeen hän näytteli vuosina 2006–2013 Showtimen draamasarjassa "Dexter" ja jatkoi samassa roolissa myös sarjoissa ' (2021) ja ' (2025). Vuosina 2014–2015 Zayas esiintyi "Gotham"-televisiosarjassa. Hän on vieraillut myös muun muassa televisiosarjoissa "NYPD Blue", "", "Num3rot", "Ilman johtolankaa" ja "Burn Notice".
Susannat

Susannat ("Thunbergia") on suku akanttikasvien ("Acanthaceae") heimossa. Lajit ovat kotoisin trooppisesta ja eteläisestä Afrikasta, Madagaskarilta ja eteläisestä Aasiasta.
Susannat ovat yleensä yksivuotisia tai monivuotisia ruohovartisia köynnöksiä, mutta sukuun kuuluu myös puuvartisia köynnöksiä ja pensaita.
Suku on nimetty ruotsalaisen kasvitieteilijän Carl Peter Thunbergin mukaan.
Jee Yong-Ju

Jee Yong-Ju (joskus myös Ji Yong-Ju, ; s. 19. joulukuuta 1948 Wŏnju) on eteläkorealainen entinen nyrkkeilijä ja olympiamitalisti. Hän voitti hopeaa Méxicon olympialaisissa 1968 alle 48-kiloisten sarjassa ja kultaa alle 51-kiloisten sarjassa Aasian kisoissa 1970. 
Lähteet.
Frederick B. Owens

Frederick B. Owens on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka on esiintynyt teatterissa vuodesta 1995 lähtien useimmiten musikaaleissa. Televisiossa Owens on esiintynyt vuodesta 1996 lähtien muun muassa , Sydämen sivistystä ja Jytäkytät sarjoissa. Hänellä on ollut myös muutama elokuvarooli Hitch – Lemmentohtorissa ja Trust the Manissa.
Owens on tehnyt myös äänirooleja animaatioihin One Piece ja Teini-ikäiset mutanttininjakilpikonnat. Jälkimmäisessä animaatiossa hän esitti Nahkapäätä, jonka roolissa Owens oli myös videopelissä.
Ruskopääkerttu

Ruskopääkerttu ("Sphenoeacus afer") on eteläafrikkalainen varpuslintu. Se on sukunsa ainoa laji. Sen elinympäristö käsittää Etelä-Afrikan, läntisen Swazimaan, Pohjois-Lesothon sekä itäisen Zimbabwen ja läheisen osan Mosambikia. Johann Friedrich Gmelin kuvaili lajin holotyypin Hyväntoivonniemltä Etelä-Afrikasta 1789.
Päivänhatut

Päivänhatut ("Rudbeckia") on suku asterikasvien ("Asteraceae") heimossa. Lajit ovat yksi- tai monivuotisia kookkaita ruohovartisia kasveja. Lehdet ovat monimuotoisia ja sijaitsevat kierteisesti. Kukinto on tummakeskuksinen pitkäperäinen mykerö. Mykerönpohjus on kekomainen. Mykerön laitakukat ovat suuria, keltaisia ja neuvottomia. Hedelmä on neljäsärmäinen pähkylä. Monia lajeja käytetään koristekasveina.
Carl von Linné nimesi suvun opettajansa, ruotsalaisen luonnontieteilijän Olof Rudbeck nuoremman mukaan.
Kriisikunta

Kriisikunta on Suomessa sijaitseva kunta, jonka talous on epätasapainossa. Kriisikunnan kriteerit perustuvat lakiin, ja tarkkailun hoitaa valtiovarainministeriö.
Uudet kriteerit.
Vuonna 2019 voimaan tulleen uuden lain mukaan arviointimenettely voidaan käynnistää, jos
Näitä uusia kriteerejä sovelletaan ensimmäisen kerran vuonna 2022, vuosien 2020 ja 2021 tilinpäätösten tunnuslukujen perusteella. Vuosina 2019–2021 käytetään aiemmin voimassa olleita kriteerejä.
Vanhat kriteerit.
Vanhan lain mukaan kriisikunnaksi voitiin nimetä sellainen kunta:
Kunta saattoi päätyä kriisikunnaksi silloinkin, kun kaikki ylläolevat kriteerit eivät täyttyneet, mutta alijäämä ylitti kahtena peräkkäisenä vuotena määrätyn rajan:
Seuraukset.
Jos kunta päätyy kriisikunnaksi, niin valtiovarainministeriön nimeämä työryhmä valmistelee sille talouden tasapainottamisohjelman, joka käytännössä tarkoittaa säästöjä. Kunnalle saatetaan myös ehdottaa kuntaliitosta. Tällöin puhutaan valtion holhoukseen joutumisesta, sillä kriisikunta menettää suuren osan omasta päätösvallastaan.
Arviointimenettelyn jälkeen esimerkiksi Tarvasjoki pakkoliitettiin Lietoon vuonna 2015 ja satakuntalainen Lavia liitettiin Poriin.
Valtio jakaa vuosittain taloudellisesti heikoille kunnille harkinnanvaraista tukea, jota 2010 jaettiin 20 miljoonaa euroa.
Carl Schutte

Carl Otto Schutte (5. lokakuuta 1887 Kansas City, Missouri – 24. kesäkuuta 1962 Seattle, Washington) oli yhdysvaltalainen maantiepyöräilijä ja olympiamitalisti. Hän edusti seuratasolla St. Louis Cycling Clubia. Schutte voitti urallaan kaksi olympiamitalia, pronssia Tukholman kisoissa 1912 sekä yli 300 kilometrin mittaisesta henkilökohtaisesta aika-ajosta että joukkueaika-ajosta.
Vihannin vaakuna

Vihannin vaakuna oli Vihannin kunnan tunnus. Vaakunan kilven väri viittaa vihantaan ja siten kunnan nimeen, ja sen aihe jokivarsiniittyihin, joista seudun viljelys on alkanut.
Vaakunan selitys on ”vihreässä kentässä viikatteen terä, saatteena sen kummallakin puolella kolme vesilehvää, kaikki hopeaa.” Vaakunan on suunnitellut Olof Eriksson, ja Vihannin kunnanvaltuusto hyväksyi sen kokouksessaan 11. marraskuuta 1951. Sisäasiainministeriö vahvisti vaakunan käyttöön 20. joulukuuta samana vuonna.Vaakuna jäi epäviralliseksi kotiseutuvaakunaksi 2013, kun Vihanti liittyi Raahen kaupunkiin.
Leelo Tungal

Leelo Tungal (s. 22. kesäkuuta 1947) on virolainen kirjailija (runoilija, prosaisti, kääntäjä ja libretisti). Tutkinnon hän on suorittanut Tarton yliopistossa vuonna 1972 viron filologiasta ja ollut kirjailijoiden liiton jäsen vuodesta 1979. Hän on ollut töissä opettajana monissa kouluissa, dramaturgina Viron nukketeatterissa, journalistina lastenlehtien Pioneer ja Täheke () toimituksissa sekä freelancerina. Hän on virolaisen lasten kirjallisuuslehden Hea Laps () päätoimittaja. 
Tungalin ensimmäinen runokirja ilmestyi 1966. Hänen tuotannossaan on kymmenen runokirjaa aikuisille ja 29 lapsille sekä 23 proosakirjaa lapsille ja nuorille. Hän on myös Viron aapiskirjan ja kirjallisuuden oppikirjojen tekijä. Säveltäjä Raimo Kangron (1949–2001) puolisona hän on kirjoittanut ja kääntänyt paljon ooppera- ja musikaalilibrettoja sekä lauluntekstejä. 
Teoksessa "Seltsimees laps" (suom. Toveri lapsi, Arktinen banaani 2019 ) Tungal kuvaa lapsuuttaan neuvostoaikana lapsen silmin. Muistelmien kahta seuraavaa osaa Samet ja saepuru ehk Seltsimees laps ja kirjatähed (Samettia ja sahanpurua tai toveri lapsi ja kirjaimet) ja Naisekäe puudutus ehk seltsimees laps ja isa (Naisen käden kosketus tai toveri lapsi ja isä) ei toistaiseksi ole suomennettu. Kirjatrilogiasta on ilmestynyt viroksi myös yhteispainos. Moonika Siimetsin ohjaama elokuva muistelmista valmistui v. 2018. 
Tungalin ja Raimo Kangron tytär on runoilija Maarja Kangro.
Alfred von Schlieffen

Alfred von Schlieffen (s. 28. helmikuuta 1833 Berliini, Saksa – 4. tammikuuta 1913) oli saksalainen kreivi, sotamarsalkka ja sotateoreetikko, joka kehitti Schlieffen-suunnitelman vuonna 1905 Ranskan kolmannen tasavallan ja Venäjän keisarikunnan lyömiseksi.
Alkutaival.
Schlieffen syntyi Berliinissä ja liittyi Preussin armeijaan vuonna 1853 oltuaan 20-vuotias. Hän osallistui Preussin–Itävallan sotaan 1866 ja Saksan–Ranskan sotaan 1870–1871. Jo 31-vuotiaana Schlieffen nimitettiin Preussin pääesikunnan sotahistorian osaston johtoon. Schlieffen palveli armeijassa vuoteen 1906 asti, eli yhteensä 53 vuotta.
Suunnitelmat.
Saksan ja Ranskan välit olivat kireät Preussin ja Ranskan sodan takia. Saksassa uutta aseellista konfliktia pidettiin vain ajan kysymyksenä. Venäjän ja Ranskan läheisten välien takia Saksa olisi hyökätessään joutunut todennäköisesti kahden rintaman sotaan Ranskaa ja Venäjää vastaan. Myös Ranska pyrki aktiivisesti löytämään keinot Saksalle menettämiensä Elsassin ja Lothringenin palauttamiseksi. Schlieffen piti asetelmaa tuhoisana ja laati suunnitelman välttääkseen kahden rintaman sodan. Sen mukaan kolme neljäsosaa Saksan armeijasta suunnattaisiin aluksi Ranskan-vastaiselle rajalle. Ranskan vahvan linnoitusketjun takia suoraa hyökkäystä ei kannattaisi toteuttaa vaan edetä ns. ”pyöröovi”-taktiikalla voimakkaalla kiertoliikkeellä länteen.
Suunnitelma oli yksinkertainen: tehtäisiin nopea hyökkäys puolueettomien Benelux-maiden läpi Ranskan rannikolle. Metzin kaupungin kohdalla voimakas kiertoliike kääntyisi Pariisin eteläpuolelle. Ranskan joukkojen eteneminen Saksaan olisi eduksi Saksan armeijalle, sillä tällöin suurin osa ranskalaisista sotilaista jäisi saarroksiin Pohjois-Ranskaan. Hyökkäysliike piti toteuttaa äärimmäisen nopeasti ja siihen laskettiin tarvittavan 35 armeijakuntaa. Sotatoimet lännessä olisi saatava loppumaan, ennen kuin Venäjän hidas hyökkäys käynnistyisi ja miehiä tarvittaisiin itärintamalla.
Suoraviivainen suunnitelma ei huomioinut lainkaan mahdollisia vastoinkäymisiä tai Venäjän nopeampaa järjestäytymistä. Lisäksi hyökkäys puolueettomien itsenäisten valtioiden läpi voisi tuoda myös Yhdistyneen kuningaskunnan mukaan sotaan.
Schlieffen oli 1900-luvun alun merkittävin strategi ja osaltaan vahvasti mukana Saksan hyökkäävässä roolissa 1914, vaikkakin Schlieffenin seuraaja Helmuth von Moltke muokkasi hyökkäyssuunnitelmaa merkittävästi.
Tunnettuja Schlieffenin ajatuksia.
Schlieffen strategiaa on monesti arvosteltu liiallisesta suoraviivaisuudestaan, mutta varsinkin 1930-luvulla Yhdysvalloissa hänen teorioitaan tutkittiin erityisen huolellisesti. Myös Saksan salamasotateoria oli johdettu Schlieffenin hyökkäystaktiikasta.
Schlieffen muistutti vielä kuolinvuoteellaan vuonna 1913 ”Pitäkää oikea sivusta vahvana!”
George Hees

George Harris Hees (17. kesäkuuta 1910 Toronto, Ontario – 10. kesäkuuta 1996) oli kanadalainen poliitikko. Hän edusti konservatiivista edistyspuoluetta ja hänet valittiin ensimmäisen kerran Kanadan parlamentin alahuoneeseen vuonna 1950. Hees ei ollut ehdolla vuoden 1963 vaaleissa, mutta hänet valittiin uudelleen vuonna 1965. Hän toimi 1957–1960 liikenneministerinä, 1960–1963 kauppa- ja teollisuusministerinä ja 1984–1988 veteraaniasiainministerinä. Hees vetäytyi politiikasta ennen vuoden 1988 vaaleja.
Liekehtivä torni

Liekehtivä torni ("The Towering Inferno") on Irwin Allenin tuottama ja yhdessä John Guillerminin kanssa ohjaama yhdysvaltalainen katastrofielokuva vuodelta 1974. 
Elokuvan näyttelijöihin lukeutuvat muun muassa Steve McQueen, Paul Newman, William Holden, Fred Astaire ja Faye Dunaway.
Elokuva oli ensimmäinen kahden suuren Hollywood-studion, Twentieth Century Foxin ja Warner Bros.:in, yhteistuotanto. Sen käsikirjoitus perustui Stirling Silliphantin sovitukseen kahdesta romaanista: Richard Martin Sternin romaanista "The Tower" ja Thomas N. Scortian ja Frank M. Robinsonin romaanista "The Glass Inferno". Irwin Allen ohjasi elokuvan toimintakohtaukset. Elokuva oli Jennifer Jonesin viimeinen elokuva.
Elokuva voitti kolme Oscar-palkintoa: kuvaus, leikkaus ja paras laulu.
Till Death Do Us Part (Geto Boysin albumi)

Till Deat Do Us Part on rap-yhtye Geto Boysin viides studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 1993. Willie D jätti ryhmän 1992 kehittääkseen soolouraansa. Big Mike liittyi yhtyeeseen Willie D:n lähdön jälkeen.Screwed &amp; Chopped versio ilmestyi 2004. Albumi saavutti Yhdysvalloissa 10. maaliskuuta 1993 RIAAn hyväksymän kultalevyn rajan.
Singlet.
Karhulori

Karhulori ("Arctocebus calabarensis") on lorien heimoon kuuluva puoliapina. Se elää läntisessä Afrikassa Nigerian ja Kamerunin metsissä. Sen elinympäristö on laikuttainen alangon sademetsissä Niger- ja Sanagajokien välisellä alueella.
Kun karhulori nukkuu se roikkuu oksassa ja sitä on vaikea saada siitä irti.
Hidaslori

Hidaslori ("Nycticebus coucang") on lorien heimoon kuuluva aasialainen puoliapinalaji. Sitä pidetään ainoana myrkyllisenä kädellisenä ja yhtenä harvoista myrkyllisistä nisäkkäistä.
Myrkyllisyys.
Hidaslorin myrkky tunnettiin kansanperinnössä isäntämaissaan kaikkialla Kaakkois-Aasiassa vuosisatojen ajan, mutta länsimainen tiede kiisti sen 1990-luvulle asti. Niillä on kaksoiskomposiittimyrkky, joka koostuu syljestä ja olkavarren rauhasnesteestä. Molempien nesteiden on osoitettu olevan myrkyllisiä yksittäin ja muodostavat voimakkaamman myrkyn sekoitettuna. Luonnossa myrkytys johtuu lajinsisäisestä kilpailusta, jossa kaksi yksilöä taistelee parittelukumppanista, ruoasta tai reviiristä. Myrkytys ihmisillä on harvinainen, mutta voi aiheuttaa lähes tappavan anafylaktisen sokin.
Koko ja ulkonäkö.
Hidaslorit ovat noin 35 senttimetrin pituisia ja niillä on tuuhea harmaa turkki ja lyhyet raajat, sekä pieni pää ja pienet korvat. Loreilla on suuret silmät, joita ympäröi tummat lautumat.
Levinneisyys.
Hidaslori esiintyy Malesiassa, Indonesiassa ja Thaimaassa.
Ravinto.
Hidaslorit syövät eläinravintoa ja hedelmiä.
Lisääntyminen.
Hidaslorin raskaus kestää kuusi kuukautta, ja se synnyttää yöaikaan. Poikanen syntyy silmät avoinna ja osaa roikkua oksassa heti syntymänsä jälkeen.
Isogalagot

Isogalagot eli suurgalagot ("Otolemur") on galagoiden heimoon kuuluva kädellisten suku. Ne ovat afrikkalaisia puoliapinoita. Isogalagot ovat yleensä kookkaampia kuin muut galagot. Ne elävät Itä-Afrikan rannikolla Somalian eteläpuolella. Esimerkiksi paksuhäntägalago kasvaa kaikkiaan 60 cm:n pituiseksi, mistä melkein 40 kuitenkin tulee jykevän ja hyvin tuuheakarvaisen hännän osalle. Suurin kaikista on jättiläisgalago, joka on häntineen noin metrin mittainen. Galagot ovat jatkuvan uhan alla Afrikan sarvessa tapahtuvan salametsästyksen seurauksena. Galagon sääriluusta valmistettu jauhe on perinteinen potenssilääke Somalian heimojen keskuudessa.
Neulakynsigalagot

Neulakynsigalagot ("Euoticus") ovat afrikkalaisia puoliapinoita. Neulakynsigalagot ”ovat tuskin hiirtä isompia: 30 senttimetristä tulee ainakin 18 hännän osalle. Sekä Länsi- että Itä-Afrikan suurten metsien tuuheissa latvuksissa ne hyppivät oksalta oksalle oravaakin vikkelämpinä. Ravinnokseen ne pystyvät ahmimaan hyönteisiä aivan uskomattomat määrät.”
Nisäkäsnimistötyöryhmä on esittänyt suvun uudeksi nimeksi "Kynsigalagot".
Troubadour (albumi)

Troubadour on J. J. Calen neljäs studioalbumi vuodelta 1976. Sen on tuottanut Audie Ashworth ja julkaissut Los Angelesissa toimiva Shelter Recording Company, Inc. Valmistukseen ja jakeluun Euroopassa on osallistunut Lontoossa toimiva Island Records Limited. Kannen on tällöin valmistanut lontoolainen MacNeill Press, Ltd.
Levykannen taidesuunnittelija on Vigon Nahas Vigon ja kuvat on tehnyt Charles E. White III.
Kappaleet.
Kappaleet on tehnyt J. J. Cale ja julkaissut ATV Music Ltd lukuun ottamatta kappaletta "I'm a Gypsy Man", jonka on tehnyt Sonny Curtis ja julkaissut Warner Bros Music Ltd.
Tuotanto.
Äänitysstudiot:
Äänittäjät:
Miksaajat:
Kappale-erittely.
"Hey Baby"
"Travelin' Light"
"You Got Something"
"Ride Me High"
"Hold On"
"Cocaine"
"I'm a Gypsy Man"
"The Woman That Got Away"
"Super Blue"
"Let Me Do It To You"
"Cherry"
"You Got Me On So Bad"
Forever and Ever (albumi)

Forever and Ever on Démis Roussoksen studioalbumi vuodelta 1973 ja sen on julkaissut Philips. Musiikkikasetti on tehty Hollannissa.
Kappaleet.
Sivu 1:
Sivu 2:
Kappaleiden sovitukset on tehnyt S. Vlavianos paitsi päätöskappaleen osalta M. Panas.
Julkaisuyhtiöt ovat Leros Music (A1, A2, B3, B4), Ed. Allo (A3), Editions 23 (A5), Chappell / Leros Music (B1), Intersong – Tutti (B2) sekä Hanseatic Musikverlag - Leros Music (B5).
Reginald Ernest Moreau

Reginald Ernest Moreau (29. toukokuuta 1897 Kingston upon Thames, Englanti – 30. toukokuuta 1970 Hereford, Englanti) oli englantilainen lintutieteilijä.
Moreau päätti opintonsa Kingston Grammar Schoolissa 1914 ja värväytyi armeijaan. Vuosina 1920–1927 hän eli Egyptissä, jonka jälkeen hän toimi Amanin maa- ja metsätieteellisen tutkimuslaitoksen kirjastonhoitajana Tansaniassa 1928–1946. Täällä hän vietti kaiken liikenevän vapaa-aikansa lintuja tutkien, ja oli ensimmäisiä lintutieteilijöitä, joka tutki afrikkalaisten lintujen pesimäbiologiaa ja ekologiaa. Hän osoitti tieteellisesti sen, että linnut munivat pienempiä pesyeitä tropiikissa kuin korkeammilla leveysasteiila. Hän organisoi suuren osan Afrikkaa kattavan havaintoverkoston ja keräsi mittavan havaintoaineiston. Moreau oli kiinteässä kirjeenvaihdossa amerikkalaisen American Museum of Natural Historyn Afrikan linnuston tuntijan James Paul Chapinin kanssa. Vuonna 1946 Moreau jäi eläkkeelle virasta ja palasi Englantiin.
Englannissa Moreau toimi Ibiksen toimittajana 19461960. Hänet palkattiin tutkijaksi Oxfordin yliopiston Edward Grey Instituuttiin vuosiksi 1947–1966. Hän toimi British Ornithologists' Unionin (BOU) puheenjohtajana 1960–1965, ja 1949 hänet valittiin American Ornithologists' Unionin (AOU) kunniajäseneksi. 1966 BOU palkitsi hänet Godman-Salvin-mitalilla.
Moreau nimesi tansanianvirtakerttusen ("Bathmocercus winifredae") vuonna 1938, todennäköisesti vaimonsa Winifredin kunniaksi, sillä lajin englanninkielinen nimi on Mrs Moreau's Warbler.
Furkan pohjatunneli

Furkan pohjatunneli on Alppien läpi kulkeva rautatietunneli Sveitsissä, Matterhorn Gotthard Bahnin rataverkolla, välillä Oberwald-Realp, reitillä Brig-Andermatt. Tunnelin pituus on 15,442 km ja se on korkeimmillaan 1 564 metriä mpy. Tunneli on otettu käyttöön vuonna 1982. Rautatie on yksiraiteinen. Tunnelissa on kaksi asemaa, Rotondo ja Geren, junien ohitusta varten. 
Furkan pohjatunneli korvasi alkuperäisen, korkeammalla, noin 2 100 metrin korkeudessa sijaitsevan ja Furkapass-solan alittavan Furkan tunnelin, jonka liikenne jouduttiin keskeyttämään talvikaudeksi. Pohjatunnelin käyttöönoton jälkeen rautatieliikenteestä Wallisin ja Urin kantonien välillä tuli ympärivuotista. Tunnelissa on päiväaikaan paikallishenkilöliikennettä 60 minuutin ja autojunaliikennettä 30...60 minuutin välein. Lisäksi tunnelin kautta kulkee Glacier Express -matkailujuna ja tavaraliikennettä.
Quarter Moon in a Ten Cent Town

Quarter Moon in a Ten Cent Town on yhdysvaltalaisen laulajan Emmylou Harrisin studioalbumi vuodelta 1978. Levyn on julkaissut Warner Bros. Records ja tuottanut Brian Ahern yhtiöstä Happy Sack Productions.
Äänitys ja miksaus on tehty The Enactron Truck -studiossa ja ääniteknikoina ovat olleet Brian Ahern, Bradley Hartman ja Donivan Cowart.
Levykannen ulkoasun on suunnitellut Michael Hollyfield, levykannen maalauksen on tehnyt Susanna Clark ja valokuvat Emmylou Harrisista on ottanut Ed Thrasher.
Kiitoksissa on mainittu Bob Hunka, Glen D Hardin ja Susanna Clark.
Kappaleet.
Sivu 1
1. Easy from Now on (Susanna Clark, Carlene Routh) - 3:07
 © 1976 Song of Cash, Inc. - ASCAP
2. Two More Bottles of Wine (Delbert McClinton) - 3:08
 © 1975 ABC / Dunhill Music, Inc. - BMI
3. To Daddy (Dolly Parton) – 2:45
 © 1976 Owepar Publishing Company - BMI
4. My Songbird (Jesse Winchester) - 3:07 
 © 1977 Fourth Floor Music, Inc. / Hot Kitchen Music - ASCAP
5. Leaving Louisiana in Broad Daylight (Rodney Crowell, Donivan Cowart) - 4:21
 © 1976 Tessa Publishing Company / Jolly Cheeks Music - BMI
Sivu 2
1. Defying Gravity (Jesse Winchester) - 4:16
 © 1974 Fourth Floor Music, Inc. / Hot Kitchen Music - ASCAP
2. I Ain't Living Long Like This (Rodney Crowell) - 4:08
 © 1976 Tessa Publishing Company / Jolly Cheeks Music - BMI
3. One Paper Kid (Walter Martin Cowart) - 2:58
 © 1977 Martin Cowart / Drunk Monkey Music – BMI
4. Green Rolling Hills (Utah Phillips) – 3:38
 © 1973 Bruce Phillips, On Strike Music - BMI
5. Burn That Candle (Winfield Scott) – 4:27
 © 1955 Screen Gems – EMI Music, Inc.
Kappaleiden sanat on painettu levypussiin.
Muusikot.
The Hot Band
Lisäksi mukana ovat:
"Easy from Now on"
"Two More Bottles of Wine"
"To Daddy"
"My Songbird"
"Leaving Louisiana in the Broad Daylight"
"Defying Gravity"
"I Ain’t Living Long Like This"
"One Paper Kid"
"Green Rolling Hills"
"Burn That Candle"
Seuraavat muusikot esiintyvät levy-yhtiönsä suosiollisella luvalla:
Jejunkoira

Jejunkoira ("Jeju gae", hanguliksi "제주개"; hanjaksi "濟州犬") on eteläkorealainen koirarotu. Se on yksi kolmesta puolivillistä alkuperäisestä korealaisesta koirasta: kaksi muuta ovat koreanjindonkoira ja sapsali. Etelä-Koreassa kaikki kolme luokitellaan kansallisaarteiksi, mutta ainoastaan jälkimmäisillä on kantakirja.
Ulkonäkö.
Jejunkoira on tyypillinen dingoa muistuttava puolivilli paariatyyppinen pystykorva ja samalla myös yksi suurimmista korealaisista koiraroduista. Sen koko vaihtelee pienestä keskikokoiseen, ja se on kahta sukulaisrotuaan (koreanjindonkoira ja sapsali) pienempi. Kallo on leveä ja korvat pystyt. Häntä on tuuhea, kärjestään pyöreä ja selän ylle kiertynyt. Karvapeite on lyhyt, sileä ja tiiviisti ihonmyötäinen. Väri vaihtelee suuresti yksivärisestä moniväriseen. Urosten keskimääräinen säkäkorkeus on 48 cm ja narttujen 47 cm. Uroksilla keskimääräinen paino on 15 kg ja nartuilla 13 kg, mutta jotkin korealaiset lähteet ilmoittavat painoksi peräti 20–25 kg. Rakenteeltaan nartut ovat kettumaisia ja urokset lähes identtisiä susien kanssa. Rotu muistuttaa suuresti koreanjindonkoiraa aina kokoa ja väritystä myöten, sillä erotuksella että ensiksi mainitun häntä osoittaa harjamaisesti ylöspäin. 
Luonne ja käyttäytyminen.
Jejunkoira on luonteeltaan tyypillisesti lempeä ja ketterä metsästyskoira, josta voi työskentelyn aikana tulla jopa aggressiivinen. Siitä saa myös uskollisen vahtikoiran.
Alkuperä.
Rotu on nimensä mukaisesti kotoisin Jejun saarelta 80 km Koren niemimaasta etelään. Sen uskotaan saapuneen saarelle Kiinasta noin 1000–3000 eaa. Se polveutuu suurella todennäköisyydellä dingosta, mutta sen tämän sukulaisuussuhteen geneettisestä osuudesta nykypäivänä tiedetään vain vähän. On selviä merkkejä jotka osoittavat sillä olevan yhteinen alkuperä koreanjindonkoiran kanssa. 
Etelä-Koreaan saavuttuaan jejunkoirasta tuli armeijakoira, minkä jälkeen sitä käytettiin ruokana. Se oli yhteen aikaan runsaslukuinen, mutta kuoli lähes sukupuuttoon japanilaismiehityksen aikaan vuosien 1910–1931 välillä. Japanilaiset viranomaiset järjestivät lähes kaikkien korealaisten alkuperäisrotujen joukkoteurastuksen, ja vain harva niistä onnistui välttämään kuoleman. Esimerkiksi gujaenkoira ja haenaminkoira tapettiin sukupuuttoon, mutta muutama jejunkoira selviytyi. Näistä jäljelle jääneistä yksilöistä populaatio rakentui vähitellen uudelleen: vuonna 1986 rotu elvytettiin uudelleen vain kolmesta jäljellä olleesta yksilöstä. Vuonna 2010 se nimettiin osaksi kansanperintöä, minkä johdosta sitä voidaan suojella tehokkaammin myös kansallisella tasolla. Korean maatalousyhdistys aikoo anoa sille myös kansallisaarteen asemaa.
Nykyisin jejunkoiraa käytetään lähinnä mäyrien, kauriiden ja fasaanien metsästykseen, ja se tunnetaankin tarkasta haju-, kuulo- ja näköaististaan. Koska Koreassa ei ole yhtä tarkkoja eläinsuojelulakeja kuin länsimaissa, jalostukseen käytettävien narttujen ensimmäinen pentue teetetään yleensä aikaisintaan 9 kuukauden iässä ja viimeistään 11 kuukauden iässä. Nykyisin Koreassa on tilastoitu elävän 103 jejunkoiraa, joista syyskuussa 2010 vain 69 arvioitiin olevan puhdasrotuisia.
Ecuadorinkarvatonkoira

Ecuadorinkarvatonkoira ("Perro calvo dorado ecuatoriano") on ecuadorilainen koirarotu.
Ulkonäkö.
Ecuadorinkarvatonkoira on nimensä mukaisesti karvaton, ja se kuuluu yksiin kaikkein karvattomimmista karvattomista koirista: se on kokonaan karvaton muutamaa päässä olevaa yksittäistä karvaa lukuun ottamatta. Se on piirteiltään elegantti ja sen raajat ovat pitkät ja hoikat. Kuten monilta muiltakin karvattomilta roduilta, siltä puuttuu välihampaat. Sen iho on erittäin sileä ja pehmeä ja väriltään kullankeltainen. Säkäkorkeus on 38–46 cm.
Alkuperä.
Rotu on kotoisin Santa Elenan niemimaalta. Monen kynologin mukaan sen esi-isät olivat inkojenkarvatonkoira ja pieni meksikonkarvatonkoira, mutta tästä ei ole todisteena mitään asiakirjoja. Sitä käytetään "elävänä lämpötyynynä" kivuliaisiin särkyihin: se painetaan kipukohtaa vasten, ja sen kuuma iho lievittää oireita. Se on yksi harvinaisimmista karvattomista koirista ja sen kotimaassa puhdasrotuisia yksilöitä on jäljellä vain kaukaisissa kylissä.
Täysikuun silta

Täysikuun silta on suomalaisen Raili Eronen &amp; Twangers -yhtyeen single vuodelta 1992. Sen on julkaissut Fazer Finnlevy sarjanumerolla 100367.
Mantšuriankarvatonkoira

Mantšuriankarvatonkoira ("Tai-Tai") on kiinalainen koirarotu.
Ulkomuoto.
Mantšuriankarvatonkoiran pää on kupolimainen ja kuono lyhyt. Päässä ja niskassa on lyhyt harja, samaan tapaan kuin kiinanharjakoiralla. Lisäksi sillä on tuuheaa karvaa käpälissä ja hännänpäässä. Karvaton nahka on väriltään joko vaalea (lihanvärinen) tai kupari. Säkäkorkeus vaihtelee 46–51 cm välillä. 
Alkuperä.
Rotu on nimensä mukaisesti kotoisin Pohjois-Kiinasta, missä sitä on perinteisesti käytetty "elävänä kuumavesipullona" viileiden öiden aikana. Se näyttäisi olevan läheistä sukua kiinanharjakoiralle. Sen alkuperäinen nimitys tulee eliitiltä, koska tai-tai viittaa kiinalaisten lähellä asuneeseen vauraaseen kansaan jolla oli paljon vapaa-aikaa. Se voi myös viitata varakkaiden miesten ("tai-pan") tärkeimpiin vaimoihin, (heillä oli enemmän kuin yksi vaimo). Lännessä siitä tiedetään vain hyvin vähän, mutta tieto voi olla pikkuhiljaa lisääntymässä.
The Heart of Saturday Night

The Heart of Saturday Night on yhdysvaltalaisen laulaja-lauluntekijä Tom Waitsin toinen studioalbumi vuodelta 1974. Levyn on julkaissut Asylum Records sarjatunnuksella 7ES 1015 ja tuottanut Bones Howe yhtiöstä Mr. Bones Productions, Inc. Tuotannon järjestelijänä on ollut Pamela Vale.
Äänitys on tehty Hollywoodissa Wally Heider Recorders –studiossa ja ääniteknikkona on ollut Bones Howe apulaisenaan Geoff Howe. Masteroinnin on tehnyt Terry Dunavan Elektra Sound Recorders –studiossa Los Angelesissa.
Levykannen ulkoasun on suunnitellut Cal Schenkel ja valokuvat on ottanut Scott Smith. Levykannen kuvan on tehnyt Napoleon.
Levyllä soittavista muusikoista ei ole mainintaa.
Kiitoksissa on mainittu Bill Martin päätöskappaleen inspiroijana, Mike Melvoin osuudestaan studiotyöskentelyssä ja yhtyeen sovituksista ja johdosta sekä Herb Cohen kärsivällisyydestä.
Levyä on valmistanut ja jaellut WEA Music of Canada, Ltd. 1810 Birchmount Road, Scarborough, Ontario. Tämä on osa Warner Communications -yhtiötä.
Kappaleet.
Kaikki laulut on tehnyt Tom Waits ja ne on julkaissut Fifth Floor Music Inc., ASCAP.