tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Sophie-Carmen Eckhardt-Gramatté

Sophie-Carmen Eckhardt-Gramatté (6. tammikuuta 1899 Moskova – 2. joulukuuta 1974 Stuttgart) oli venäläissyntyinen kanadalainen säveltäjä. Hän sai varhaista pianonsoiton opetusta äidiltään, joka oli itse opiskellut Nikolai Rubinsteinin johdolla. Sittemmin Eckhardt-Gramatté opiskeli pianon- ja viulunsoittoa Pariisin konservatoriossa. Hän sai opetusta myös Berliinissä Bronisław Hubermanilta. 1920-luvulla Eckhardt-Gramatté kiersi pianistina Edwin Fischerin kanssa. Hän asui vuosina 1924–26 Barcelonassa, jossa hän tutustui Pablo Casalsiin ja sävelsi muun muassa konserton sooloviululle. Puolisonsa, taidemaalari Walter Gramattén kuoltua vuonna 1929 Eckhardt-Gramatté lähti kiertueelle Yhdysvaltoihin, jossa hän esitti omia teoksiaan Leopold Stokowskin kanssa Philadelphiassa ja Frederick Stockin kanssa Chicagossa. Vuonna 1934 Eckhardt-Gramatté meni uusiin naimisiin taidehistorioitsija Ferdinand Eckhardtin kanssa.
Vuosina 1936–42 Eckhardt-Gramatté opiskeli Max Trappin johdolla Berliinissä; tästä lähtien hän omistautui lähes täysin säveltämiselle. Hän kehitti tiiviin, aggressiivisen ja dissonanssia korostavan tyylin, joka oli lähempänä myöhäisromantiikkaa kuin 1900-luvun uusia tekniikoita. Hän kuitenkin hyödynsi joissain teoksissaan myös uusklassismin ideoita. Hänen ensimmäinen sarjallinen kokeilunsa oli "5. pianosonaatti" (1950). Vuonna 1953 Eckhardt-Gramatté asettui Winnipegiin; tätä ennen hän oli ollut Wienissä. Hänestä tuli Kanadan kansalainen vuonna 1958. Hän sai vuonna 1970 kunniatohtorin arvon Brandonin yliopistosta.
Alan Heard

Alan Heard (s. 7. helmikuuta 1942 Halifax) on kanadalainen säveltäjä. Hän opiskeli sävellystä István Anhaltin johdolla Montrealin McGill-yliopistossa sekä Roger Sessionsin ja Earl Kimin johdolla Princetonin yliopistossa. Lisäksi hän suoritti sävellysopintoja Berliinin Hochschule für Musikissa opettajanaan Boris Blacher. Heard toimi itse opetustehtävissä McGillin yliopistossa vuosina 1967–71. Lisäksi hän opetti Kirkland Collegessa New Yorkissa ennen liittymistään Länsi-Ontarion yliopiston henkilökuntaan vuonna 1976.
Varhaistuotannossaan Heard käytti hyödykseen sarjallisuutta ja aleatoriikkaa. 1970-luvun loppupuolella hän alkoi luoda pääasiassa tonaalista musiikkia.
Teoksia.
Kamarimusiikkia.
Heardin tuotantoon kuuluu lisäksi muun muassa pianosonaatti (1966) ja kuoroteos "Old Seawoman" (1959, uudistettu 1978).
Julija Gomelskaja

Julija Aleksandrovna Gomelskaja eli Julija Oleksandrivna Homelska (, ; 11. maaliskuuta 1964 Saratov – 4. joulukuuta 2016 Lymanin piiri, Odessan alue) oli ukrainalainen säveltäjä. Hän opiskeli sävellystä vuosina 1984–90 Odessan A. V. Neždanov -valtionmusiikkiakatemiassa Oleksandr Krasotovin johdolla. Hän pääsi myöhemmin stipendillä opiskelemaan Robert Saxtonin johdolla Lontoon Guildhall School of Music and Dramaan (1995–97), josta hän sai musiikin maisterin arvon.
Gomelskajan tuotanto koostui pääasiassa orkesteri- ja kamarimusiikista. Hänen teoksiaan on esitetty Ukrainan lisäksi Armeniassa, Belgiassa, Kiinassa, Saksassa, Unkarissa, Italiassa, Liettuassa, Luxemburgissa, Moldovassa, Puolassa, Venäjällä, Espanjassa, Sveitsissä, Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja Yhdysvalloissa. Gomelskaja sai useita palkintoja, kuten ensipalkinnon Donetskin Prokofjev-kilpailussa (1993) ja Borys Ljatošynskyi -palkinnon Ukrainan kulttuuriministeriöltä (2011). Hän luennoi Neždanov-musiikkiakatemiassa vuodesta 1991.
Gomelskaja kuoli liikenneonnettomuudessa 4. joulukuuta 2016.
Vincent Ellin

Vincent Ellin on kanadalainen fagotisti. Hän toimi Winnipegin sinfoniaorkesterin ja Manitoban kamariorkesterin ensifagotistina yhteensä 32 vuoden ajan ennen omistautumistaan soolo- ja kamarimusiikkiuralle. Hänelle myönnettiin Juno-palkinto Sophie-Carmen Eckhardt-Gramattén fagottikonserton levytyksestä BIS Recordsille (1995). Ellin on kantaesittänyt useita uusia teoksia, joihin lukeutuu Glenn Buhrin konsertto. Hän on tulkinnut vähälle huomiolle jäänyttä ohjelmistoa, kuten Nikos Skalkottasin "Cycle-Concertin" Alankomaiden kaksoisruokolehdykkäseuran kutsumana Rotterdamissa. Hän on myös esiintynyt muiden muassa Bostonin sinfoniaorkesterin, n, Richmondin sinfoniaorkesterin, Boston Popsin, Bostonin oopperan, Cantata Singersin ja Aurora Musicalen kanssa.
Ellin opiskeli Sherman Waltin johdolla New England Conservatory of Musicissa ja sai valmistuessaan George W. Chadwick -palkinnon. Hänen opettajiaan olivat myös Stephen Maxym ja Louis Skinner. Wieniläisklassisen tyylin opetusta hän sai Milan Turkovicilta Wienissä.
Irakli Tsintsadze

Irakli Tsintsadze (; s. 3. maaliskuuta 1964 Tbilisi, Gruusian SNT, Neuvostoliitto) on georgialainen säveltäjä. Hän opiskeli Tbilisin valtionkonservatoriossa vuosina 1976–1986. Hän suoritti vielä täydentäviä sävellysopintoja Tbilisissä ja Theo Brandmüllerin johdolla Saarbrückenissä. Hän sai vuonna 1997 Deutscher Akademischer Austauschdienstin residenssin. Sävellystyönsä ohella hän on myös opettanut analyysiä ja polyfoniaa Tbilisin valtiollisessa taideakatemiassa. Hänen pääasiallinen kustantajansa on Keturi Musikverlag.
Tsintsadzen tuotantoon kuuluu muun muassa baletti, sinfonioita (joista kolmas tenorille ja suurelle orkesterille), lukuisia kamarimusiikkiteoksia vaihteleville kokoonpanoille ja pianokappaleita.
Tsintsadze on säveltäjä Sulkhan Tsintsadzen poika.
Ulla Pirttijärvi

Ulla Pirttijärvi-Länsman (s. 13. marraskuuta 1971 Inari) on saamelainen laulaja ja joikaaja. Inarilaisesta Angelin kylästä kotoisin oleva Pirttijärvi aloitti uransa 1980-luvulla Angelin tytöissä yhdessä muun muassa Ursula ja Tuuni Länsmanin kanssa. Hän siirtyi soolouralle yhtyeen 1992 ilmestyneen esikoisalbumin jälkeen. Pirttijärven nykyinen yhtye on vuonna 2009 perustettu Ulda, ja uusin yhtye on Áššu.
Ulla Pirttijärvi on julkaissut neljä sooloalbumia sekä vieraillut norjalaisen Frode Fjellheimin, Rinneradion ja Wimme Saaren levyillä. Lisäksi hän oli mukana jo vuonna 1987 Angelin tyttöjen edeltäjän Angel-Nuorat -ryhmän sekä norjalaisen Mari Boinen saamenkielisiä joululauluja sisältäneellä kasetilla. 2000-luvun alussa Pirttijärvi toimi Lapin läänintaiteilijana. Nykyään hän asuu perheineen Utsjoella.
Pirttijärvi-Länsman osallistui Uuden Musiikin Kilpailuun 2015 tyttärensä Hildá Länsmanin kanssa Solju-nimisenä duona kappaleella "Hold Your Colours". Soljulta ilmestyi albumi keväällä 2018.
FS Jeanne d’Arc (1867)

Jeanne d’Arc oli Ranskan laivaston vuonna 1867 vesillelaskettu puurunkoinen Alma-luokan panssarikorvetti. Alus osallistui Ranskan–Saksan sotaan vuosina 1870–1871, jonka jälkeen se pysyi palveluksessa monista sisaraluksistaan poiketen. Alus poistettiin alusluettelosta 28. elokuuta 1883.
Valmistus.
Alus tilattiin Cherbourgin laivastontelakalta ja sen köli laskettiin vuonna 1865. Alus laskettiin vesille 28. syyskuuta 1867 ja se otettiin palvelukseen vuonna 1869.
Palvelus.
Alus sijoitettiin valmistuttuaan reserviin Brestissä vuonna 1869. Alus otettiin palvelukseen hieman ennen Ranskan–Saksan sodan alkamista 12. huhtikuuta 1870, jolloin se sijoitettiin Pohjoiseen laivueeseen. Alus lähti laivueen mukana 24. heinäkuuta 1870 Cherbourgista Tanskan Fredrikshavnin sataman edustalle, jossa osasto oli 28. heinäkuuta – 2. elokuuta ennen siirtymistään Itämerelle. Laivue nimettiin siirron jälkeen Itämeren laivastoksi. Sodan alkamisesta alkaen laivueen tehtävänä ollut Saksan satamien saarto keskeytettiin 16. syyskuuta ja alukset palasivat Cherbourgiin.
Alus oli 1. elokuuta 1873 Malagassa Espanjassa, josta se jatkoi tuona päivänä Cadiziin. Alus törmäsi 21. heinäkuuta 1875 yhteysalus "Forfaitiin", joka upposi. "Jeanne d’Arcista" tehtiin 3. joulukuuta 1875 kontra-amiraali Bonien lippulaiva, mutta alus siirrettiin 1. tammikuuta 1876 Brestissä reserviin. Alus palautettiin palvelukseen 12. huhtikuuta 1879 Lähi-idän laivueeseen.
Alus poistettiin alusluettelosta 28. elokuuta 1883, minkä jälkeen sen kohtalo on tuntematon.
TB-veljeskunta

TB-veljeskunta () on pohjoismainen
kunnallisvirkamiesten yhteisö, joka perustettiin vuonna 1928. Se toimii myös Suomessa, jossa sen jäsenlooseihin kuuluu vuonna 1950 perustettu Helsingin TB – Helsingfors TB.
Nimellä Tjänstemannabröderna Göteborgissa vuonna 1928 perustettu TB syntyi miespuolisten kunnallisvirkailijoiden järjestöksi. Vuonna 1931 se järjestäytyi veljeskunnan muotoon ja vuonna 1948 se laajeni muihin Pohjoismaihin. Suomeen perustettiin Helsingin TB vuonna 1950.
Vuonna 1993 veljeskunnan jäsenpohjaa laajennettiin koskemaan kaikkia miespuolisia viranhaltijoita, joilla on paikallishallintoon liittyviä työtehtäviä. Samalla nimestä Tjänstemannabröderna luovuttiin ja viralliseksi nimeksi tuli "TB-Ordens Nordiska Storloge". Suomessa, Norjassa ja Ruotsissa siitä käytetään lyhennettä TB, Tanskassa ja Islannissa TBO.
Vuonna 2007 järjestöön alettiin hyväksyä jäseniksi myös naisia.
TB:n paikallisloosit valitsevat edustajansa kerran vuodessa kokoontuvaan "suurloosivaltuustoon", joka on TB-veljeskunnan korkein päättävä elin. Toimeenpaneva elin on nimeltään "suurloosikollegio"; sen muodostavat seitsemän valtuutettujen nimittämää veljeskuntaneuvosta.
Keskusjärjestö, "suurloosi", toimii Göteborgissa. Se julkaisee TB-Tidender-jäsenlehteä, joka on ilmestynyt 2–4 kertaa vuosittain vuodesta 1948 lähtien . Toinen TB:n julkaisu on jäsenmatrikkeli. Joka kolmas vuosi pidetään kaikille veljille avoimet "suurherrapäivät", joiden tarkoituksena on tarjota eri pohjoismaiden kunnallisvirkamiehille mahdollisuus solmia suhteita keskenään ja tutustua isäntämaahaan. Ensimmäiset suurherrapäivät Helsingissä järjestettiin vuonna 1968.
Paikalliset loosit pitävät "loosikapitteliksi" kutsutut kokouksensa kerran kuukaudessa lukuun ottamatta kesäkuukausia. Kokouksissa kuullaan ajankohtaisia esitelmiä, joita seuraa keskustelu. Loosin vihkimisen vuosipäivää ("herrainpäivä") vietetään juhlallisimmin.
Valo (tiedelehti)

Valo on 1920-luvulla ilmestynyt ensimmäinen suomalainen tiedelehti.
Lehti ilmestyi 1925–1928 joka toinen viikko, yhteensä sata numeroa. Kustantaja oli silloinen merkittävä kustantaja WSOY. Vaikka Valo ilmestyi lehden muodossa, se oli kuitenkin vihkoina ilmestynyt tietoteos. Silloiseen tapaan lehti myi kansia, joihin vuosikerran sai sitoa. Lehti ilmestyi kahtena sarjana, joista A-sarjassa olivat aiheina menestyminen, ihmiselämä, luonto, menneet ajat ja kielet. B-sarjan aiheina olivat liike-elämä, eläinten maailma, sielunelämä, terveys ja sairaus, virkistys ja urheilu.
Lehden perusaineisto tuli tanskalaisesta Frem-lehdestä. Lisäksi oli suomalaisten kirjoittajien artikkeleita. Tanskalaisia artikkeleita suomensi ja kirjoitti osin Haavion ystäväpiiri ja sukulaiset, mutta avustajia oli kymmeniä.
Julkaisua toimittivat WSOY:n tuore kustannustoimittaja Martti Haavio, hänelle Ylioppilaslehden ajoilta tutut AKS:n pääideologi Niilo Kärki ja "Pikku jättiläisen" juuri valmiiksi saanut Yrjö Karilas ja etätoimittajana Kansanvalistusseuran Kalenterin toimittaja Niilo Liakka.
Suomen tiedetoimittajien liitto järjestää juhlia Valon päivänä.
Koulutusakkreditointi

Koulutusakkreditointi tarkoittaa koulutusohjelmien pätevyyden toteamista kansainvälisin kriteerein. Akkreditointien avulla eri maissa annettavia tutkintoja voidaan vertailla. Vertailun avulla halutaan tukea paitsi koulutuksen kehittämistä myös tutkinnon suorittaneiden työllistymistä ja liikkuvuutta kansainvälisillä työmarkkinoilla. Koulutusohjelman arvioi ulkopuolinen (puolueeton) arviointiryhmä, ja akkreditointipäätöksen tekee akkreditointiorganisaation päättävä elin. 
Arvostettu akkreditointi takaa ohjelmista valmistuville paremmat mahdollisuudet työllistyä kansainvälisillä työmarkkinoilla. Arvioinnissa kiinnitetään erityisesti huomiota ohjelman kattavuuteen, sisällön tasapainoon ja opiskelijoiden saamaan työkokemukseen liike-elämässä. 
Kolmoisakkreditointi.
MBA- ja EMBA-koulutusohjelmille akkreditointeja myöntävät Lontoossa sijaitseva Association of MBAs (AMBA), Floridan Tampassa sijaitseva Association to Advance Collegiate Schools of Business (AACSB) ja Brysselissä sijaitseva European Quality Improvement System (EQUIS). Jos koulutusohjelma saa akkreditoinnit kaikilta kolmelta, on sillä niin kutsuttu kolmoisakkreditointi.
Association of MBAs

Association of MBAs (AMBA) on Lontoossa sijaitseva, kansainvälisesti tunnettu ja arvostettu puolueeton arviointi- ja asiantuntijaorganisaatio, joka myöntää kansainvälisiä akkreditointeja (laatuhyväksyntä) MBA.- ja EMBA-koulutusohjelmille. Se on akkreditoinut koulutusohjelmia noin 170 korkeakoulussa yli 70 maassa. 
AMBAn myöntää akkreditointejaan vain pienelle määrälle ohjelmia, joiden tulee täyttää korkeat kansainväliset johtamiskoulutuksen laatuvaatimukset. Arviointiprosessi toimii myös koulutusohjelman strategisen kehittämisen työkaluna, sillä arvioijat antavat prosessin aikana myös kehitysehdotuksia, joiden avulla ohjelmasta voidaan kehittää entistä vaikuttavampi ja laadukkaampi. 
AMBA-akkreditointeja Suomessa.
Helsingin Kauppakorkeakoulun MBA-ohjelma sai AMBA-akkreditoinnin ensimmäisen kerran vuonna 1997 ja sen EMBA-koulutusohjelma vuonna 2004. Vuonna 2007 se sai AMBA-akkreditoinnin koko MBA-portfoliolleen. 
Hankenin MBA-ohjelma on saanut akkreditoinnin 2008 .
Jyväskylän yliopiston MBA-ohjelma sai AMBA-akkreditoinnin vuonna 2011. Sillä meni laatutunnustuksen tavoitteluun noin kolme vuotta, vapaaehtoisen hakemuksen jälkeen hakuprosessissa oli monia vaiheita, jotka huipentuivat vuoden 2010 lopulla tehtyyn arviointivierailuun.
FS Montcalm (1868)

Montcalm oli Ranskan laivaston vuonna 1868 vesillelaskettu puurunkoinen Alma-luokan panssarikorvetti. Alus osallistui 1870-1871 Ranskan–Saksan sotaan, jossa se valtasi Preussin laivaston purjealuksen. Alus vietti pääosan urastaan Kiinassa tai Tyynellämerellä ja poistettiin alusluettelosta vuonna 1891.
Valmistus.
Alus tilattiin Rochefortin laivastontelakalta, missä köli laskettiin 26. lokakuuta 1865. Alus laskettiin vesille 16. lokakuuta 1868 ja otettiin palvelukseen vuonna 1870.
Palvelus.
Alus sijoitettiin valmistuttuaan Välimerelle, jossa se oli aina toukokuuhun 1870. Ranskan–Saksan sodassa alus valtasi Pohjanmerellä parkki "Unionin" ja se seurasi korvetti "SMS Arconaa" Portugalin aluevesillä. Alus oli Pohjois- ja Etelä-Atlantilla ennen siirtoaan reserviin 1. elokuuta 1871 Cherbourgissa. Alus palautettiin palvelukseen 20. lokakuuta 1873 ja lähti 5. tammikuuta 1874 Kiinaan vapauttaakseen panssarikorvetti "Belliqueusen" Kiinan aseman lippulaivan tehtävistä. Alus palasi Cherbourgiin 20. toukokuuta 1876 ja oli reservissä 1878-1880. Vuonna 1882 aluksesta tehtiin Tyynenmeren viirikön lippulaiva, kun kontra-amiraali Landolfe nosti lippunsa alukselle. Alus palasi Cherbourgiin 1884, jossa se oli alusluettelosta poistoonsa 2. huhtikuuta 1891 saakka.
Esko Seppänen (urheilutoimittaja)

Esko Seppänen (s. 23. tammikuuta 1984 Heinola) on suomalainen urheilutoimittaja.
Seppänen on opiskellut tiedotusoppia Tampereen yliopistossa vuoden ajan. Hän aloitti toimittajan työnsä Jatkoaika.com-sivustolla. Seppänen toimi Urheilulehdessä ensin toimittajana ja myöhemmin uutispäällikkönä. Hän kirjoitti lehteen myös kolumneja. Kesästä 2013 hän on työskennellyt Viasat-tv-yhtiössä.
Seppäsellä on Twitterissä yli 68 000 seuraajaa. Hänet tunnetaan vedonlyönnin harrastajana.
Seppänen pelasi oman urheilu-uransa aikana jääkiekkoa Lahden ja Heinolan alueen seuroissa. Junioritasolla hän pelasi korkeimmillaan A-nuorten SM-liigaa Pelicansin riveissä ja aikuistasolla Suomi-sarjaa ja edusti Heinolan Kiekkoa.
Seppänen joutui arvostelun kohteeksi keväällä 2015 johtuen hänen veikkausvihjeidensä huonosta palautusprosentista ja sen yhteydestä hänen affiliaattitoimintaansa.
Nykyään Seppänen pitää podcastia. Jakso.fi -sivuston äänestyksessä Seppäsen Urheilucast on valittu jo kolme kertaa peräkkäin vuoden parhaaksi podcastiksi 2018, 2019 ja 2020 "Eläköön, eläköön, eläköön!".
FS Reine Blanche (1868)

Reine Blanche oli Ranskan laivaston vuonna 1868 vesillelaskettu puurunkoinen Alma-luokan panssarikorvetti. 
Valmistus.
Alus tilattiin Lorientin laivastontelakalta ja sen köli laskettiin vuonna 1865. Alus laskettiin vesille 10. maaliskuuta 1868 ja se otettiin palvelukseen vuonna 1870.
Palvelus.
Alus sijoitettiin valmistuttuaan Brestissä reserviin. Alus otettiin palvelukseen 20. heinäkuuta 1870 ja se teki Ranskan–Saksan sodan aikana partiomatkan Shetlantiin ennen kuin se palautettiin reserviin 20. syyskuuta. Alus palautettiin palvelukseen heinäkuussa 1871 kehityslaivueen 2. viirikön lippulaivaksi. Kantonin kapinan aikana "Reine Blanche" ja "Thétis" olivat sijoitettuna syys-lokakuussa 1873 Cartagenaan Espanjaan suojaamaan Ranskan kansalaisia. Alus palautettiin reserviin 1. helmikuuta 1876 ja se palautettiin palvelukseen huhtikuussa 1877.
"Thétis" törmäsi 3. heinäkuuta "Reine Blancheen", joka joutui ajamaan matalikolle estääkseen uppoamisensa. Alus siirrettiin reserviin 1878, mistä se palautettiin palvelukseen 15. huhtikuuta 1879 Lähi-idän laivueeseen. Alus tulitti 5.-16. heinäkuuta 1881 Sfaxin satamaa Ranskan miehittäessä Tunisian. Alus nimitettiin Tyynenmeren laivueen lippulaivaksi 20. tammikuuta 1884 ja kontra-amiraali Franquet nosti lippunsa aluksella. Alus joutui kuitenkin palaamaan 22. toukokuuta 1884 Cherbourgiin kattiloiden loppuunpalamisen ja rungon heikon kunnon vuoksi. Alus poistettiin palveluksesta ja se poistettiin alusluettelosta 12. marraskuuta 1884.
Larry Crowne – Uusi mahdollisuus

Larry Crowne – Uusi mahdollisuus on vuonna 2011 ensi-iltansa saanut Tom Hanksin ohjaama romanttinen draamakomedia. Hanks myös käsikirjoitti elokuvan Nia Vardalosin kanssa, tuotti elokuvan Gary Goetzmanin kanssa sekä näyttelee pääosaa yhdessä Julia Robertsin kanssa.
Elokuva sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa 1. heinäkuuta 2011. Suomessa ensi-ilta oli 26. elokuuta 2011, ja elokuva keräsi Suomen teattereista 8 301 katsojaa. "Larry Crowne" on esitetty Suomen tv-kanavilla toistakymmentä kertaa vuosina 2015–2020, jolloin se oli katsottavissa myös Yle Areenassa ja sai siellä yli 142 000 katselukertaa.
Juoni.
Avioeron kokenut keski-ikäinen Larry Crowne (Hanks) saa yllättäen lopputilin isosta supermarketista, jossa on ollut pidetty ja tehokas työntekijä. Syynä on kauppaketjun uusi politiikka, joka suosii collegen käyneitä. Työtön Larry ryhtyy realisoimaan omaisuuttaan, vaihtaa ison autonsa skootteriin ja kirjoittautuu aikuisopiskelijaksi paikalliseen community collegeen. Siellä hänen opettajakseen osuu kyyninen ja turhautunut viestinnän lehtori Mercy Tainot (Roberts), jonka oma avioliitto on hiipumassa. Seuraa romanssi.
Vastaanotto.
Elokuva sai enimmäkseen nuivia arvosteluja. Roger Ebert ivasi tarinan simppeliä epädramaattisuutta: mukavasta miehestä tulee mukavampi muiden mukavien ihmisten kannustamana. Pahasta opettajasta tulee hyvä opettaja, joka hylkää alkoholin ja tuhman, nettipornoa kuluttavan miehensä. Suomalaisen Film-O-Holic.com-sivuston Mikko Tirronen kiteytti, että tuloksena on tyhjänpäiväinen elokuva, joka ei toimi edes kertakäyttöviihteenä. Hänestä elokuva ajelehtii kohtauksesta toiseen päämäärättömästi sen sijaan, että hahmot kehittyisivät. Larry on kohtauksesta toiseen tasaisen neuvokas ja reipas, ja elokuvan ote on liian kesy ja hampaaton aidosti oivaltavaksi komediaksi. Sovinnaista huumoria väännetään kuluneista aiheista, kuten kännyköistä oppitunnilla. DVD-Opas-sivuston Pekka Suorsa piti elokuvaa Frank Capra -maisena naiivin sympaattisena onnistumisena.
Aiheesta muualla.
FS Thétis (1867)

Thétis oli Ranskan laivaston vuonna 1867 vesillelaskettu puurunkoinen Alma-luokan panssarikorvetti. 
Valmistus.
Alus tilattiin Toulonin laivastontelakalta ja sen köli laskettiin vuonna 1865. Alus laskettiin vesille 22. elokuuta 1867 ja se otettiin palvelukseen vuonna 1869.
Palvelus.
Alus sijoitettiin valmistuttuaan Brestissä reserviin. Se otettiin palvelukseen 20. heinäkuuta 1870 Ranskan–Saksan sodan vuoksi ja se liitettiin Cherbourgiin sijoitettuun pohjoiseen laivueeseen. Alus lähti 24. heinäkuuta 1870 Cherbourgista laivueen alusten mukana Fredrikshavnin edustalle, jossa ne olivat 28. heinäkuuta - 2. elokuuta ennen Itämerelle siirtymistä. Itämerellä laivueen nimi muutettiin Itämeren laivastoksi, joka yritti sulkea Itämeren satamat ja siten estää Preussin laivaston pääsyn merelle. Laivue määrättiin palaamaan Cherbourgiin 16. syyskuuta. Alus kuului kehityslaivueeseen 1871 ja se siirrettiin Lähi-itään vuotta myöhemmin.
Kantonin kapinan aikana "Reine Blanche" ja "Thétis" olivat sijoitettuna syys-lokakuussa 1873 Cartagenaan Espanjaan suojaamaan Ranskan kansalaisia. Panssarifregatti "Magentan" tuhouduttua 31. lokakuuta 1875 Toulonissa tulipalossa ja sitä seuranneessa räjähdyksessä "Thétis" määrättiin vara-amiraali Rozen lippulaivaksi. Alus poistettiin palveluksesta 1. maaliskuuta 1876, mutta se palautettiin palvelukseen 18. huhtikuuta kehityslaivueeseen.
"Thétis" törmäsi 3. heinäkuuta "Reine Blancheen", joka joutui ajamaan matalikolle estääkseen uppoamisensa. Alus oli reservissä vuosina 1878-1881, jona aikana suunniteltiin aluksen sijoittamista Tyynenmeren laivueen lippulaivaksi. Alus palautettiin palvelukseen 8. lokakuuta 1885 kontra-amiraali Marcq de St. Hilairen lippulaivaksi ja alus lähti Tyynellemerelle. Se menetti potkurinsa Madeiran edustalla ja alus joutui palaamaan purjein Cherbourgiin, jossa amiraali siirsi lippunsa "Champlainille".
"Thétiksen" ura päättyi proomuna Nouméaulla Uudessa Caledoniassa.
FS Diderot (1909)

Diderot oli 1911 valmistunut Ranskan laivaston Danton-luokan pre-dreadnought-taistelulaiva.
Valmistus.
Alus tilattiin Saint Nazairesta Ateliers et Chantiers de la Loirelta, missä köli laskettiin 23. elokuuta 1907. Alus laskettiin vesille 20. huhtikuuta 1909 ja otettiin palvelukseen 25. heinäkuuta 1911.
Palvelus.
Alus liittyi 27. elokuuta 1911 Touloniin saavuttuaan viimeisenä Danton-luokan muodostamaan Ranskan Välimeren laivueen 1. laivueen 1. divisioonaan, jonka muut alukset olivat "Voltaire" ja "Condorcet". Se osallistui 4. syyskuuta Toulonin edustalla järjestettyyn katselmukseen. Alus oli 8. syyskuuta Ajaccionlahdella, missä meriministeri tutustui aluksiin. Alus palasi Korsikalta Touloniin hiilestämään ja täydentämään varastojaan, minkä jälkeen se palasi viikkoa myöhemmin merelle. Alus vieraili Golfe Juanissa ja Les Salinsissa. Lokakuussa se oli tykistöharjoituksessa, mutta tykkien hajonta todettiin odotettua suuremmaksi.
Alus lähti 19. toukokuuta 1913 Toulonista laivueen mukana sotaharjoituksiin Provencen ja Tunisian väliselle merialueelle. Alukseen törmäsi "Justice", jolloin muutama panssarilevy vääntyi. Alus sai myös vuodon, mutta korjaukset oli pian tehty. Ranskan presidentti Raymond Poincaré tarkasti 8. kesäkuuta laivaston Les Salinsissa. Laivaston palattua Touloniin presidentti palkitsi miehistöjä.
Alus lähti 22. lokakuuta 1929 Toulonista Brestiin reserviupseereiden koululaivaksi. Se siirrettiin joulukuussa 1930 erityisreserviin ja poistettiin alusluettelosta 17. maaliskuuta 1937. Alus lähti 31. elokuuta Dunkerqueen romutettavaksi.
Bijeongsanghoedam

Bijeongsanghoedam (, ) on eteläkorealainen JTBCin tuottama televisiosarja.
Etyylimetakrylaatti

Etyylimetakrylaatti (C6H10O2) on metakryylihapon ja etanolin muodostama esteri. Yhdistettä voidaan käyttää polymeeriteollisuudessa.
Ominaisuudet.
Huoneenlämpötilassa etyylimetakrylaatti on väritöntä nestettä. Yhdiste liukenee vain vähän veteen, mutta paremmin orgaanisiin liuottimiin. Etyylimetakrylaatilla on voimakas taipumus polymeroitua, minkä vuoksi sen joukkoon lisätään usein stabilisaattoriksi hydrokinonin metyylieetteriä.
Valmistus ja käyttö.
Etyylimetakrylaattia voidaan valmistaa metakryylihapon ja etanolin happokatalysoidulla esteröintireaktiolla tai vaihtoesteröimällä metyylimetakrylaattia etanolilla.
Yhdistettä voidaan käyttää polyetyylimetakrylaatin tai muiden metakrylaattihartsien valmistuksessa sekä eräiden kemikaalien kuten etyylipyruvaatin tuotannossa.
Akinator

Akinator, the Web Genie on kolmen ranskalaisen ohjelmoijan kehittämä selainpeli, joka julkaistiin vuonna 2007 verkkoon pelattavaksi. Peli julkaistiin Euroopassa vuonna 2009 ja Japanissa 2010 myös mobiililaitteille, kuten Androidille ja iOS:lle.
Pelissä ideana on saada tekoälyn ohjaama peli arvaamaan hahmo, jonka pelaaja on mielessään valinnut. Pelaajan pitää vastata pelin esittämiin kysymyksiin. Lopulta peli veikkaa hahmoa, jonka pelaaja on valinnut. Jos peli veikkaa oikean hahmon, peli voittaa ja jos väärän, peli voi pelaajan halutessa jatkaa hahmon arvailua. Lopulta jos oikeaa hahmoa ei löydy, peli luovuttaa.
Forssan VPK

Forssan Vapaaehtoinen Palokunta Ry eli lyhyesti Forssan VPK on perustettu vuonna 1882. Se on vapaaehtoistoimin toimiva sopimuspalokunta Forssassa.
Historia.
Forssassa, Forssa Osakeyhtiön kehruutehtaan ylimmässä kerroksessa syttyi laaja tulipalo 12. elokuuta 1882. Palon laajentuessa huomattiin ettei kylässä ole lainkaan palokuntaa. Silloin syntyi ajatus perustaa Forssaan oma palokunta, Forssan Vapaaehtoinen Palokunta.
Hankkeen alkuunpanija, palokunnan ensimmäinen puheenjohtaja ja ylipäällikkö oli kauppaneuvos Axel Wilhelm Wahren, joka oli Forssa-Yhtiöiden perustaja. Perustamishanketta lämpimästi kannatti silloinen Forssan osakeyhtiö, joka luovuttikin käyttöön sen ensimmäisen palokaluston. Palokunnassa oli aluksi kolme osastoa: sammutus-, korjaus- ja vesiosasto. Palokunnan jäsenmäärä oli alkuun 374 miestä, myöhemmin paljon yli 400 miestä.
Forssan VPK toimi Forssa Osakeyhtiön ja myöhemmin Finlaysonin ainoana tehdaspalokuntana vuoteen 1958 asti. Silloin tehtaalle perustettiin oma palokunta, Finlaysonin tehdaspalokunta. Finlaysonin tehdaspalokunnan loputtua 1980-luvulla toimi Forssan VPK edelleen Finlaysonin alueen ainoana tehdaspalokuntana. Tämä tehdaspalokuntatoiminta loppui vuonna 2009, jolloin Forssan VPK muutti pois Finlaysonin tehdasalueelta.
Forssan Vapaaehtoisella Palokunnalla oli palokunnantalo uudessakylässä. Talo hankittiin vuonna 1914, mutta se paloi Forssan suurpalossa 26. kesäkuuta 1929. Tontti myytiin Forssan kauppalalle 1960 ja siitä saaduilla rahoilla ostettiin palokunnan ensimmäinen uusi paloauto, Mercedes-Benz LF-322, vuosimallia 1961.
Palokunnan nuoriso-osasto on toiminut vuosina 1938–1944, alun perin poikaosastona ja uudelleen 1963 alkaen.
Eemeli Heikkinen

Eemeli Heikkinen (s. 29. elokuuta 1994 Helsinki) on suomalainen jääkiekkopuolustaja. Häntä aiemmin Mestis-joukkue Heinolan Peliitoissa valmentaneen Marko Tuomaisen mukaan Heikkinen on iso ja ulottuva peruspuolustaja, jolta voi odottaa vahvaa maalineduspelaamista ja yksinkertaista avauspelaamista. Hän laukoo oikealta.
Ura.
Heikkinen on Järvenpään Haukkojen kasvatti. Hän pelasi sittemmin vuosina 2009–2011 KJT-paidassa ja kaudella 2011–2012 Heikkinen esiintyi sekä Helsingin IFK:n että Helsingin Jääkiekkoklubin B-nuorissa. Kaudeksi 2012–2013 hän siirtyi Kiekko-Vantaan A-nuoriin. Heikkinen pelasi myös ensimmäisen ottelunsa seuran miesten joukkueessa Mestiksen playout-sarjassa HC Keski-Uuttamaata vastaan helmikuussa 2013 tehden debyytissään kaksi syöttöpistettä. Kesäkuussa Kiekko-Vantaa teki hänen kanssaan Mestis-sopimuksen. Heikkinen pelasi Mestiksen tulokaskaudellaan 2013–2014 21 runkosarjaottelua ilman tehopisteitä. Iso osa hänen kaudestaan kului vielä myös Kiekko-Vantaan A-nuorissa, mutta tilille tuli myös yksi ottelu lainalla Suomi-sarjajoukkue Bewe TuusKissa.
Elokuussa 2014 Heikkinen siirtyi try-outille Helsingin IFK:n SM-liigajoukkueeseen. Hän sai viisi päivää myöhemmin kolmivuotisen sopimuksen joukkueeseen. Heikkinen pelasi joukkueessa ensimmäisen virallisen sarjaottelunsa Mestarien liigan avauskierroksella 21. elokuuta 2014 vieraissa tanskalaista SønderjyskE Ishockeyta vastaan. SM-liigadebyyttinsä hän teki kauden 2014–2015 avausottelussa 11. syyskuuta 2014 Espoo Bluesia vastaan, jolloin Heikkinen sai jääaikaa 10.04 minuuttia. Kaikkiaan hän pelasi kauden aikana SM-liigassa yhdeksän runkosarjaottelua ilman tehopisteitä. CHL:ssä Heikkinen pelasi viisi ottelua tehden yhden syöttöpisteen. Loukkaantumisten vuoksi rikkonaisen kauden pelannut Heikkinen pelasi kauden aikana myös kolme ottelua lainalla Kiekko-Vantaassa.
Varsinaisella SM-liigan tulokaskaudellaan 2015–2016 Heikkinen pelasi 35 runkosarja- ja kuusi CHL-ottelua ilman tehopisteitä. Hän ei saanut kuitenkaan peliaikaa SM-liigan pudotuspeleissä, mutta voitti kauden päätteeksi SM-hopeaa. Heikkinen vietti loppukautensa pääosin yli-ikäisenä HIFK:n A-nuorissa. Alkukaudella 2016–2017 hän pelasi HIFK:ssa kaksi runkosarja- ja kaksi CHL-ottelua sekä kymmenen ottelua lainalla Mestis-joukkue Rovaniemen Kiekossa. Siirtorajan kynnyksellä, helmikuussa 2017 Heikkinen siirtyi loppukauden kattavalla sopimuksella Mestis-joukkue Heinolan Peliittojen riveihin.
Kaudeksi 2017–2018 Heikkinen palasi vuoden mittaisella sopimuksella edellisen kauden lainajoukkueeseensa Rovaniemen Kiekkoon. Hän oli joukkueen eniten maaleja tehnyt puolustaja kuudella osumallaan. Kaudeksi 2018–2019 Heikkinen palasi vuoden mittaisella sopimuksella Kiekko-Vantaan riveihin. Joulukuussa 2018 hänen sopimuksensa kuitenkin purettiin yhteisymmärryksessä.
Kotin kieli (nigeriläis-kongolainen)

Koti on bantukieli, jota puhutaan Mosambikissa Angochen ympäristössä. Sitä puhui vuonna 2006 äidinkielenään ihmistä. Makhuwa on kotin läheinen sukukieli ja monet kotin puhujat osaavat sitä toisena kielenä.
Kotin pääasiallinen kirjoitusjärjestelmä on latinalainen kirjaimisto, mutta myös arabialaisia kirjaimia käytetään.
Metalizer

Metalizer on Sabatonin kolmas studioalbumi, joka julkaistiin 19. maaliskuuta 2007. Se debytoi Ruotsissa Sverigetopplistanin sijalla 21.
Sabatonin ensimmäinen albumi, demokokoelma "Fist for Fight" on sisällettynä ”bonuslevynä” ennenjulkaisemattoman raidan kanssa tälle julkaisulle. Suurin osa "Metalizerin" kappaleista on "Fist for Fight" -äänitteen uudelleennauhoitettuja versioita.
Nigerian šariakonflikti

Nigerian šariakonflikti on joukko Pohjois-Nigerian uskonnollisia väkivaltaisuuksia kristittyjen ja muslimien välillä. Konflikti sai alkunsa vuonna 1999 kun muutamassa osavaltiossa otettiin käyttöön šarialaki. Vuonna 2009 islamistijärjestö Boko Haram aloitti aseellisen kapinan Nigerian keskushallintoa vastaan.
Historia.
Vuosina 1999–2002 useat Pohjois-Nigerian muslimienemmistöiset osavaltiot ottivat käyttöön šarialain. Tämä aiheutti välien kiristymisen kristittyjen ja muslimien välillä, jotka kiihtyivät väkivaltaisiksi mielenosoituksiksi. Vuonna 2002 teloitettiin ensimmäinen ihminen šarian rikkomisesta, mikä sai osakseen kritiikkiä Nigerian hallitukselta ja kansainvälisiltä ihmisoikeusjärjestöiltä. Vuoteen 2004 menneessä noin 10 000 ihmistä oli saanut surmansa väkivaltaisuuksissa, jotka alkoivat saada myös etnisiä piirteitä.
Boko Haramin kapina.
Vähitellen konfliktin eri ryhmittymät radikalisoituivat ja vuonna 2009 islamistiryhmä Boko Haram aloitti aseellisen kapinan Nigerian valtiota vastaan. Boko Haram on iskenyt valtion virastoja, armeijaa, kirkkoja ja kouluja vastaan sillä ne edustavat järjestön mukaan rappiollista länsimaista kulttuuria. Vuonna 2014 Boko Haram herätti suurta huomiota hyökkäämällä kouluun ja sieppaamalla yli 200 tyttöä uhaten myydä ne orjiksi. Samana vuonna järjestön tekemät iskut kiihtyivät entisestään, ja Nigerian hallitus on saanut osakseen krittiikkiä kyvyttömyydestä saada väkivaltaisuuksia hallintaan.
Nigeria kieltäytyi pitkään ulkomaisesta avusta. Vuoden 2015 alussa Boko Haram laajensi hyökkäyksiään Kamerunin ja Nigerin puolelle, minkä seurauksena Afrikan unioni käynnisti Boko Haramin vastaisen sotilasoperaation. Operaatioon osallistuvat Kamerun, Niger ja Tšad ja pienissä määrin Benin. Maaliskuussa Boko Haram ilmoitti liittyvänsä islamistiseen terroristijärjestöön Isikseen ja tämän maailmanlaajuiseen taisteluun. Boko Haramin vastainen liittouma sai järjestön puolustuskannalle ja Boko Haram käytännössä hajosi kolmeen osaan.
Nigerian presidentti ehti julistaa Boko Haramin jo "käytännössä voitetuksi", mutta vuonna 2018 järjestö on taas lisännyt iskujaan.
Etninen konflikti.
Nigerian pohjoisosissa on kytenyt ainakin 1980-luvulta saakka erimielisyyksiä paimentolaisten ja maanviljelijöiden välillä, kun he ovat kiistelleet maankäytöstä ja -omistuksesta. Islaminuskoiset fulbet ja hausat ovat perinteisesti olleet paimentolaisia, kun kristityt etniset ryhmät ovat olleet maanviljelijöitä.
Vuosien 2004–2014 välillä etnisten ryhmien välisissä yhteenotoissa kuoli arviolta 11 000 ihmistä. Yhteenotot eivät rajoittuneet vain maaseudulle, vaan ryhmät ottivat yhteen myös kaupungeissa. Alueelle on syntynyt eri ryhmittymien aseistettuja joukkoja, joita viranomaiset eivät ole saaneet riisuttua aseista. Vuonna 2016 yhteenotot kiihtyivät ja noin 2 500 ihmistä sai surmansa ja 175 000 ihmistä joutui jättämään kotinsa.
Helikoni

Helikoni on tuuban sukuinen vaskipuhallin, jota käytetään bassoäänten soittamiseen. Soittimen putken paksuin osa kiertää soittajan ympäri eli soittaja on ikään kuin torven "sisällä". Helikonia on helpompi kantaa marssiessa kuin tavallista tuubaa.
Sousafoni on helikonin muunnos; siinä torven suu on suunnattu eteenpäin.
Historia.
Helikoni on muotoutunut jommastakummasta Adolphe Saxin keksimästä soittimesta: saxtorvesta, tai saxtuubasta. Helikoneja käytettiin ensi kerran 1860-luvulla sotilassoittokunnissa.
Logset

Logset Oy on suomalainen metsäkonevalmistaja, jonka tehdas sijaitsee Vaasan lähellä Koivulahdessa. Yritys on perustettu vuonna 1992 ja sillä on noin 70 työntekijää.
Logset valmistaa harvestereita, hakkuulaitteita ja kuormatraktoreita. Valikoimaan kuuluu kahdeksan harvesteria, seitsemän hakkuulaitetta ja seitsemän kuormatraktoria. Kaikki tuotteet valmistetaan yhtiön tehtaalla. Logsetin jälleenmyyntiverkosto kattaa 20 maata ja Logset koneita työskentelee yli 25 eri maassa.
Jälkimarkkinointipalveluina yritys tarjoaa huoltopalveluiden ja varaosamyynnin lisäksi käyttökoulutusta sekä muita tarvittavia asiakastukipalveluita.
Maailman ensimmäinen hybridiharvesteri.
Vuonna 2016 Logset toi markkinoille maailman ensimmäisen hybridi-harvesterin, Logset 12H GTE Hybridin. Hybriditekniikan ansiosta harvesterin hiilidioksidipäästöt vähentyvät kolmanneksella per tuotettu kuutiometri. Vuonna 2019 Logset toi markkinoille toisen hybridiharvesterin, Logset 8h GTE Hybridin.
Logset-harvesterit.
Logsetin valikoimassa on kahdeksan harvesteria. Harvesterimallien nimissä esiintyvät kirjaimet GT tarkoittavat englanniksi generation two (=suomeksi toinen sukupolvi), ja GTE tarkoittavat englanniksi generation two eight (=toinen sukupolvi kahdeksan). GT harvesterissa on kuusi pyörää ja GTE harvesterissa on kahdeksan pyörää.
Logset-kuormatraktorit.
Logsetin valikoimassa on seitsemän kuormatraktoria. Kuormatraktoreiden nimissä esiintyvät kirjaimet GT tarkoittavat englanniksi "generation two" (=toinen sukupolvi). Kuormatraktoreiden kantokyky on pienimmän mallin Logset 4F GT:n kymmenen tonnin ja suurimman mallin Logset 12F GT:n 20 tonnin välillä. Logsetin myydyin kuormatraktorimalli Suomessa on Logset 5F GT.
Suomen ralli 2013

Suomen ralli 2013 (virallisesti 63. Neste Oil Rally Finland 2013) oli Rallin MM-sarjan kauden 2013 kahdeksas osakilpailu, joka ajettiin 1. – 3. elokuuta. Rallin päätukikohta oli tavalliseen tapaan Jyväskylä. 
Järjestyksessään vuoden 2013 kilpailu oli historian 63. Suomen ralli. Ralli päättyi kolmen edellisvuoden tapaan jo lauantaina. 
Kilpailuun osallistui yhteensä 96 autokuntaa, joista maaliin selvisi 58. Toista kertaa Suomen rallin historiassa palkintokorokkeella ei nähty yhtään suomalaista kuljettajaa. Edellisen kerran näin kävi vuonna 2003. Kilpailun voitti ensimmäistä kertaa urallaan Sébastien Ogier, joka teki historiaa kilpailun voittoajalla. Hirvonen ja Latvala menettivät voittotaistelun ajovirheisiin.
Reitti.
Rallissa ajettiin 23 erikoiskoetta, joiden yhteispituus oli 324,21 kilometriä.
1. päivä.
Ensimmäisen kilpailupäivän reitti kävi etelässä Päijänteen länsipuolella aina Lahden seudulla asti. Toritun erikoiskoetta oli ajettu edellisen kerran vuonna 1985. Himoksen erikoiskoe ajettiin lenkin muodossa puolen minuutin lähtöväleillä.
Päivän ohjelma sai runsaasti kritiikkiä kuljettajilta, kun torstain aikana ajettiin vain 45 EK-kilometriä, ja vastineeksi jopa 436 kilometriä siirtymiä.
2. päivä.
Perjantain erikoiskokeet olivat tuttuja aiemmasta, mutta Jukojärven ja Lankamaan ajosuunnat oli käännetty. 
3. päivä.
Painaan erikoiskoetta oli ajettu viimeksi vuonna 1986, mutta sen muoto oli nyt lähempänä vuoden 1987 Tuohikotasen erikoiskoetta ja mukana oli myös osa vuoden 2006 Vellipohjan reittiä. 
Kilpailun tapahtumia.
Jari-Matti Latvala osui kiveen EK2:lla Toritussa. Auton pyöränripustus vaurioitui ja hän joutui keskeyttämään neljän erikoiskokeen jälkeen. Juho Hänniselle puolestaan kävi sama EK9:llä Mökkiperässä.
Mikko Hirvonen menetti aikaa EK5:llä Himoksessa, koska hänen startattuaan alkoi sataa rajusti vettä.
Jevgeni Novikov ajoi ulos EK8:lla Palsankylässä. Hän jatkoi matkaa hitaasti konepelti auki eikä päästänyt takaa tulevaa Kris Meekeä ohi. Meeken autosta hajosi tuulilasi hänen ajaessaan Novikovin perässä. Erikoiskokeen jälkeen Meeke myös loukkasi kättään vaihtaessaan rengasta. Meeke ajoi lopulta ulos EK22 Ouninpohjassa ja keskeytti.
Andreas Mikkelsen keskeytti EK14 Lankamaassa kun hänen autostaan irtosi rengas.
Tulokset.
WRC2:n voitti Jari Ketomaa.
JWRC:n voitti Andreas Amberg.
Power Stage.
Power Stage -erikoiskokeena toimi kisan päättänyt Painaa 2 (7,49 km).
FS Vergniaud (1910)

Vergniaud oli 1911 valmistunut Ranskan laivaston Danton-luokan pre-dreadnought-taistelulaiva.
Valmistus.
Alus tilattiin Bordeaux'sta Forges et Chantiers de la Girondelta, missä köli laskettiin heinäkuussa 1908. Se laskettiin vesille 12. huhtikuuta 1910 ja otettiin palvelukseen 18. joulukuuta 1911.
Palvelus.
Alus liitettiin 12. tammikuuta 1912 Ranskan Välimeren laivaston 1. laivueen 1. viirikköön. Se osallistui touko-kesäkuussa 1913 Provencen ja Tunisian väliellä merialueella järjestettyihin sotaharjoituksiin ja niiden yhteydessä 7. kesäkuuta järjestettyyn Ranskan presidentti Raymond Poincarén laivastokatselmukseen. Myöhemmin loka-joulukuussa alus risteili laivueensa mukana itäisellä Välimerellä vieraillen Egyptissä, Syyriassa ja Kreikassa.
Alus osallistui toukokuussa 1914 läntisellä Välimerellä järjestettyyn suureen laivastoharjoitukseen. Se lähti 3. elokuuta laivaston mukana Toulonista suojaamaan joukkojen siirtoa Pohjois-Afrikasta Ranskaan. Alus saapui 12. elokuuta Maltalle ja 16. elokuuta Adrianmerelle, missä se osallistui Itävalta-Unkarin laivaston risteilijän "SMS Zentan" upottamiseen. Alus osallistui 1. syyskuuta Cattaron tulittamiseen, minkä jälkeen se oli mukana Adrianmeren sulussa.
Vuoden 1915 alun se oli Adrianmerellä, kunnes alus palasi elokuussa Maltalle. Marraskuussa alus oli Bizertassa, missä se viipyi vuoden loppuun. Helmikuussa 1916 alus oli Toulonissa, maaliskuussa Bizertassa ja Maltalla maalis-huhtikuun. Se siirrettiin 27. maaliskuuta 2. laivueeseen. Alus oli huhtikuusta elokuuhun Argostolissa, minkä jälkeen se oli elo-syyskuun Toulonissa. Syyskuussa alus oli Korfulla, mistä se siirtyi Argostoliin vuoden loppuajaksi. Aluksella olleet merijalkaväen sotilaat siirrettiin "Mirabeaulle", jonka mukana he osallistuivat Ateenan tapahtumiin 1. joulukuuta. Ateenassa sai surmansa merijalkaväen luutnantti sekä joukko sotilaita.
Vuoden 1917 alusta alus oli Korfulla, kunnes se siirrettiin syyskuussa Touloniin telakalle. Alus vapautui tammikuussa 1918 telakalta, minkä jälkeen se oli korfulla toukokuuhun. Alus siirrettiin Mudrosiin, missä se oli aselevon alkamiseen saakka. Neljä merimiestä sai surmansa ja yhdeksän haavoittui, kun höyrykattila halkesi 14. syyskuuta. Alus saapui 13. marraskuuta Konstantinopoliin, mistä se poistui 12. joulukuuta. Alus siirrettiin 17. joulukuuta Toulonissa telakalle.
Helmikuussa 1919 alus oli Sevastopolissa ja maaliskuussa Odessassa, mistä se palasi Sevastopoliin. Aluksen miehistö puolusti 15.-16. huhtikuuta satama-aluetta bolsevikkien hyökkäyksiltä ja seuranneessa evakuoinnissa. Alus lähti 29. huhtikuuta Sevastopolista Konstantinopoliin hinaten kauppa-alus "Jerusalemia". Toukokuusta elokuuhun alus oli Beirutissa valvomassa Syyrian rannikkoa, mistä se saapui 6. syyskuuta Touloniin.
Alus siirrettiin 1. lokakuuta 1921 Toulonissa reserviin. Sen todettiin olevan huonossa kunnossa, joten se poistettiin palveluksesta kesäkuussa ja 27. lokakuuta hylättiin. Alus oli kuitenkin vuoteen 1926 saakka myrkkykaasujen ja räjähteiden testialuksena. Alus sijoitettiin poistolistalle 5. toukokuuta 1927 ja myytiin 27. marraskuuta 1928 romutettavaksi 5 623 123 Ranskan frangilla.
Nigerjoen suisto

Nigerjoen suisto on Nigerjoen yli 70 000 neliökilometrin laajuinen suistoalue Nigeriassa. Alue on merkittävä kulku- ja satamapaikka, ja sen asukasluku on yli 30 miljoonaa. 1970-luvulla suistoalueelta löytyi öljyä, ja se on nykyään yksi Afrikan johtavia öljyntuotantoaluieta mutta samalla yksi maailman saastuneimmista alueista.
Suistoalueen asutus on keskittynyt tiiviisti harvoille kuiville maa-alueille. Suurin osa suistosta on mangrovesuota. Alueen väestö on hyvin pirstaleinen. Se jakautuu yli 40 eri etniseen ryhmään, jotka puhuvat yli 250 eri kieltä. Nigerian hallituksen arvion mukaan vuosina 1970–2000 suistossa tapahtui 7 000 öljyvuotoa. Alueella on vielä normaalia polttaa ylimääräinen maakaasu pois. Öljynporausta tehdään osittain luvatta ja pimeästi, eikä öljystä saatu vauraus jakaudu tasaisesti väestön kesken. Alueella onkin ollut 1990-luvusta lähtien aseellisia selkkauksia.
Ampumahiihdon maailmanmestaruuskilpailut 2019

Ampumahiihdon maailmanmestaruuskilpailut 2019, virallisesti IBU World Championships Biathlon 2019, järjestetään Östersundissa, Ruotsissa. Ne ovat järjestyksessään 50. ampumahiihdon maailmanmestaruuskilpailut ja ensimmäiset, joissa kilpaillaan pariviestin maailmanmestaruusmitaleista.
Valinta.
Kilpailujen järjestäjän valinta tapahtui 8. syyskuuta 2014 järjestetyssä IBU:n kongressissa. Itävallassa. Ehdokkaita oli neljä joista Östersund valikoitui ylivoimaisesti kilpailujen järjestäjäksi. Östersundissa on järjestetty ampumahiihdon maailmanmestaruuskilpailut aiemmin vuosina 1970 ja 2008.
Kilpailuohjelma.
Kilpailuissa oli 12 eri kilpailutapahtumaa, jotka kaikki vaikuttivat maailmancupin tilastoihin.
Tulokset.
Miehet.
10 km pikakilpailu.
Päivämäärä: 9. maaliskuuta&lt;br&gt;
&lt;br&gt;
12,5 km takaa-ajo.
Päivämäärä: 10. maaliskuuta&lt;br&gt;
&lt;br&gt;
20 km normaalimatka.
Päivämäärä: 13. maaliskuuta&lt;br&gt;
&lt;br&gt;
15 km yhteislähtö.
Päivämäärä: 17. maaliskuuta&lt;br&gt;
&lt;br&gt;
4 × 7,5 km viesti.
Päivämäärä: 16. maaliskuuta&lt;br&gt;
&lt;br&gt;
Naiset.
7,5 km pikakilpailu.
Päivämäärä: 8. maaliskuuta&lt;br&gt;
&lt;br&gt;
10 km takaa-ajo.
Päivämäärä: 10. maaliskuuta&lt;br&gt;
&lt;br&gt;
15 km normaalimatka.
Päivämäärä: 12. maaliskuuta&lt;br&gt;
&lt;br&gt;
12,5 km yhteislähtö.
Päivämäärä: 17. maaliskuuta&lt;br&gt;
&lt;br&gt;
4 × 6 km viesti.
Päivämäärä: 16. maaliskuuta&lt;br&gt;
&lt;br&gt;
Sekajoukkueet.
2 × 6 km + 2 × 7,5 km sekaviesti.
Päivämäärä: 7. maaliskuuta&lt;br&gt;
&lt;br&gt;
6 km + 7,5 km pariviesti.
Päivämäärä: 14. maaliskuuta&lt;br&gt;
&lt;br&gt;
IBU

IBU, Ibu on nimi ja lyhenne, joka voi tarkoittaa seuraavia:
Ampumahiihdon maailmanmestaruuskilpailut 2017

Ampumahiihdon maailmanmestaruuskilpailut 2017 järjestettiin 9.–19. helmikuuta Hochfilzenissä, Itävallassa.
Valinta.
Kilpailujen järjestäjän valinta tapahtui 2.9.2012 järjestetyssä IBU:n kongressissa Meranossa, Italiassa, jossa myönnettiin vuoden 2016 maailmanmestaruuskilpailut Oslolle. Hochfilzenissä oli järjestetty ampumahiihdon MM-kilpailut aiemmin vuosina 1978 ja 2005.
Kilpailuohjelma.
Kilpailuissa oli 11 eri kilpailutapahtumaa, jotka kaikki vaikuttivat maailmancupin tilastoihin.
Tulokset.
Miehet.
10 km pikakilpailu.
Päivämäärä: 11. helmikuuta
12,5 km takaa-ajo.
Päivämäärä: 12. helmikuuta
20 km normaalimatka.
Päivämäärä: 16. helmikuuta
15 km yhteislähtö.
Päivämäärä: 19. helmikuuta
4 × 7,5 km viesti.
Päivämäärä: 18. helmikuuta
Naiset.
7,5 km pikakilpailu.
Päivämäärä: 10. helmikuuta
10 km takaa-ajo.
Päivämäärä: 12. helmikuuta
15 km normaalimatka.
Päivämäärä: 15. helmikuuta
12,5 km yhteislähtö.
Päivämäärä: 19. helmikuuta
4 × 6 km viesti.
Päivämäärä: 17. helmikuuta
Sekajoukkueet.
2 × 6 km + 2 × 7,5 km sekaviesti.
Päivämäärä: 9. helmikuuta
Ampumahiihdon maailmanmestaruuskilpailut 2016

Ampumahiihdon maailmanmestaruuskilpailut 2016 järjestettiin 3.–13. maaliskuuta 2016 Holmenkollenilla, Oslossa, Norjassa.
Valinta.
Vuonna 2010 Oslo hävisi vuoden 2015 MM-kilpailujen isännyyden Kontiolahdelle äänin 20–23. Vuoden 2016 kilpailujen järjestäjä valittiin 2. syyskuuta 2012 Kansainvälisen ampumahiihtoliiton (IBU) kongressissa Meranossa, Italiassa. Vuoden 2016 mm-kilpailut myönnettiin Oslolle ilman kilpailevia järjestäjiä ja vuoden 2017 mm-kilpailut Hochfilzenille.
Holmenkollenilla oli järjestetty ampumahiihdon MM-kilpailut aiemmin vuosina 1986, 1990, 1999 ja 2000.
Kilpailukalenteri.
Kilpailuissa oli 11 eri kilpailutapahtumaa. Kaikki kilpailut vaikuttivat maailmancupin tilastoihin.
Lähde:
Tulokset.
Miehet.
10 km pikakilpailu.
Päivämäärä: 5. maaliskuuta
12,5 km takaa-ajo.
Päivämäärä: 6. maaliskuuta
20 km normaalimatka.
Päivämäärä: 10. maaliskuuta
15 km yhteislähtö.
Päivämäärä: 13. maaliskuuta
4 × 7,5 km viesti.
Päivämäärä: 12. maaliskuuta
Naiset.
7,5 km pikakilpailu.
Päivämäärä: 5. maaliskuuta
10 km takaa-ajo.
Päivämäärä: 6. maaliskuuta
15 km normaalimatka.
Päivämäärä: 9. maaliskuuta
12,5 km yhteislähtö.
Päivämäärä: 13. maaliskuuta
4 × 6 km viesti.
Päivämäärä: 11. maaliskuuta
Sekajoukkueet.
2 × 6 km + 2 × 7,5 km sekaviesti.
Päivämäärä: 3. maaliskuuta
Mitalitaulukko.
      Isäntämaa
Our Story

Our Story on yhdysvaltalaisyhtye Makon kappale. Sen julkaisi Ultra Records yhtyeen uran toisena singlenä 12. elokuuta 2014. Kappaleeseen liittyvä virallinen musiikkivideo julkaistiin 13. elokuuta 2014. Ensimmäisen kahden viikon aikana kappaletta ladattiin 50 000 kopiota. 
Kappalelista.
Digitaalinen lataus
Juri Ozerov

Juri Viktorovitš Ozerov (, 9. heinäkuuta 1928 Moskova, Venäjän SFNT – 25. helmikuuta 2004) oli Neuvostoliittoa edustanut koripalloilija, olympiamitalisti ja Euroopan mestari.
Ozerov saavutti olympiahopeaa Neuvostoliiton koripallomaajoukkueen pelaajana Helsingissä 1952 ja Melbournessa 1956. EM-kilpailuissa hän voitti kultaa vuosina 1953 ja 1957 sekä pronssia vuonna 1955.
Aleksandr Moisejev

Aleksandr Ivanovitš Moisejev (, 28. toukokuuta 1927 Moskova, Venäjän SFNT – 2003) oli Neuvostoliittoa edustanut koripalloilija, olympiamitalisti ja Euroopan mestari.
Moisejev saavutti olympiahopeaa Neuvostoliiton koripallomaajoukkueen pelaajana Helsingissä 1952. EM-kilpailuissa hän voitti kultaa vuosina 1947, 1951 ja 1953 sekä pronssia vuonna 1955.
Razorblade

”Razorblade” on alankomaalaisen DJ Michael Mind Projectin kappale hänen toiselta studioalbumiltaan "State of Mindilta". Sen julkaisi Kontor Records albumin yhdeksäntenä singlenä 15. maaliskuuta 2013. Kappaleella vierailee alankomaalaisartisti Lisa Aberer ja sen ovat säveltäneet Aku Rannila, Frank Bülles, Jens Kindervater ja Saara Törmä. Kappaleeseen liittyvä musiikkivideo julkaistiin singlen julkaisupäivänä. Kappale ei onnistunut pääsemään listoille.
Kappalelista.
Digitaalinen lataus
Mihail Brašinski

Mihail Iosifovitš Brašinski (; s. 10. toukokuuta 1965 Leningrad, Neuvostoliitto) on venäläinen elokuvaohjaaja, käsikirjoittaja ja toimittaja. Hän opiskeli Pietarin valtiollisessa teatteritaiteen akatemiassa sekä Yhdysvalloissa 1990-luvulla.
Brašinskin ensimmäinen ohjaustyö "Гололёд" (2003) palkittiin Seattlessa. Hänen kauhukomediansa "Shopping Tour" (2012) sai palkintoja Venäjällä, ja elokuva pääsi teatterilevitykseen myös Suomessa — tapahtumat sijoittuvat Suomeen.
Brašinski asuu osaksi Turussa, jossa hänen vaimonsa opettaa nukketeatteritaidetta.
Sinivalkoinen pelikirja

Sinivalkoinen pelikirja – Suomen pelialan kronikka 1984–2014 on 2014 julkaistu tietokirja suomalaisen videopelialan historiasta. Kirjan on kirjoittanut Juho Kuorikoski. Kirjaa varten on haastateltu yli kuuttakymmentä suomalaisen pelialan toimijaa ja taustavaikuttajaa. Kirjassa esitellään noin 400 vuosina 1984–2014 julkaistua suomalaispeliä.
Kirjan painokulut rahoitettiin joukkorahoituspalvelu Mesenaatti.me:n kautta. Kirja keräsi kolmessa kuukaudessa yli 15 000 euroa rahoitusta.
Kirjan on kustantanut Fobos.
Ooo La La La

Ooo La La La on naisartisti Leony!n kappale. Sen julkaisi Kontor Records singlenä 1. huhtikuuta 2013. Kappaleen ovat säveltäneet Teena Marie, Allen McGrier ja Allen Henry McGrier. Kappaleeseen liittyvä musiikkivideo julkaistiin 18. maaliskuuta 2013. Kappale ei ole onnistunut pääsemään listoille.
Kappaelista.
"Remixit"'