tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Tom Churchill

Thomas Bell Lindsay Churchill (1. marraskuuta 1907 Hongkong – 19. helmikuuta 1990) oli brittisotilas, sotilasarvoltaan kenraalimajuri. Hän palveli toisen maailmansodan aikana brittiarmeijan kommando-joukoissa. Hän oli maineikkaan kommandoupseeri Jack Churchillin nuorempi veli.
Tom Churchill syntyi Hongkongissa 1907. Hänen isänsä Alec työskenteli julkisten töiden virastoissa Ceylonissa ja Hongkongissa. Churchill kävi koulunsa Magdalen College Schoolissa Oxfordissa ja Sandhurstin sotakorkeakoulussa, josta valmistuttuaan hän siirtyi Burmassa olevaan perinteikkääseen Manchester-rykmenttiin, jossa hänen isoveljensä Jack jo palveli. 1930 Churchill palveli Intiassa, mutta hänet siirrettiin takaisin Burmaan kukistamaan paikallinen kapina, jonka johtajan Po-Hla-Gyin hänen joukkonsa onnistui surmaamaan.
Toisen maailmansodan sytyttyä 1939 hänet siirrettiin rykmenttinsä komppanianpäällikkönä Ranskaan, mutta pian hänet määrättiin muodostamaan tiedustelulentovalokuvia analysoiva osasto Arrasiin. Hänet siirrettiin Camberleyn yleisesikuntakouluun 1940, mutta Saksan aloitettua hyökkäyksensä Alankomaihin ja Ranskaan Churchill määrättiin takaisin Ranskaan johtamaan lentotiedusteluyksikköä tällä kertaa ilmavoimien alaisuudessa. Saksan vallatessa Ranskan Churchill evakuoitiin Brestistä takaisin Englantiin, jossa hän isoveljensä lailla liittyi pian kommandojoukkoihin. 
1942 hänen laivastossa palvellut nuorempi veljensä, kutsumanimeltään Buster, kuoli saattuetoiminnassa Maltan lähistöllä. Seuraavana vuonna Churchill osallistui Sisilian maihinnousuun ja sen jälkeen Salernon maihinnousuun isoveljensä kanssa. Hän johti myös 2. kommandoprikaatia Anzion maihinnousussa. Seuraavaksi hän teki tiiviisti yhteistyötä Jugoslavian partisaanien kanssa ja onnistui suojaamaan Titoa, kun saksalainen maahanlaskuyksikkö teki uhkarohkean hyökkäysyrityksen vastarintajohtajan kaappaamiseksi. Hän palasi johtamaan 2. prikaatinsa Albaniaan ja tämän jälkeen vapautti Korfun saksalaisten miehityksestä. 
Sodan jälkeen Churchill toimi miehitysjoukoissa Itävallassa ja Saksassa vuoteen 1949 saakka. Tämän jälkeen hän siirtyi Aasiaan, jossa organisoi sotilasasioita liittyen Malesian itsenäistymiseen. Vaikka Churchill oli komentanut prikaatia sodassa, hänet ylennettiin kenraalikuntaan prikaatinkenraaliksi uudenvuodenpäivänä 1955. Hän saavutti uransa korkeimman kenraalimajurin arvon syyskuussa 1956. Vuodesta 1960 hän toimi liittoutuneiden Euroopan maajoukkojen apulaisyleisesikuntapäällikkönä, josta tehtävästä hän jäi eläkkeelle marraskuussa 1962. Hänen vaimonsa Gwendolyn kuoli samana vuonna. Pariskunnalla oli kaksi lasta, poika ja tytär. Churchill meni vielä uudelleen naimisiin Elizabeth Deirdre Campbellin kanssa.
Churchill kirjoitti myös kolme kirjaa sekä avusti useita lehtiä kirjoittamalla artikkeleita sotahistoriasta ja arkeologiasta. Hän harrasti sukututkimusta, heraldiikkaa ja taiteita. Hän kuoli 1990.
Washington Senators (1891–1899)

Washington Senators oli Yhdysvaltain pääkaupungissa Washingtonissa 1890-luvulla toiminut baseballjoukkue, joka tunnettiin myös nimillä Washington Statesmen ja Washington Nationals. 
Joukkue aloitti vuonna 1891 American Association -liigassa nimellä Washington Statesmen. Kun AA heti tämän kauden jälkeen lakkautettiin, joukkue siirtyi National Leagueen ja otti nimekseen Senators. Vuonna 1899 NL supisti joukkuemääränsä kahdestatoista kahdeksaan ja poistettavien joukkoon kuului myös Senators.
Senatorsin menestys ei koko aikana ollut kaksinen, sen voittosuhde kaiken kaikkiaan oli 0,366. Joukkueen tunnetuimmat pelaajat olivat Deacon McGuire ja Baseball Hall of Fameen myöhemmin valittu Jim O'Rourke. 
Vuoden tauon jälkeen Senators palasi, mutta kyseessä ei enää ollut sama joukkue. Toinen Senators jätti Washingtonin vuonna 1960 ottaen nimen Minnesota Twins, mutta sen paikan otti välittömästi uusi samanniminen joukkue, joka puolestaan muutti kaupungista 1971. Tämä joukkue tunnetaan nykyisin nimellä Texas Rangers. Major League Baseball palasi pääkaupunkiin, kun Montreal Expos siirtyi sinne vuonna 2005 ja otti käyttöönsä nimen Washington Nationals.
Kerttu Vuorinen

Kerttu Alisa Vuorinen (26. maaliskuuta 1899 Huittinen – 25. kesäkuuta 1993) oli suomalainen lasten- ja nuortenkirjailija.
Teoksia.
Nimellä "Kerttu Vuorinen":
Nimimerkillä "Alisa Mylly":
Žan Košir

Žan Košir (s. 11. huhtikuuta 1984 Kranj) on slovenialainen lumilautailun olympia- ja MM-mitalisti sekä paripujottelun ja parisuurpujottelun maailmancupin kokonaisvoittaja. Hän on edustanut SBC Bled- ja KD Zakon -seuroja ja on pituudeltaan 184 cm.
Košir sijoittui Vancouverin olympialaisissa 2010 parisuurpujottelussa kuudenneksi. Sotšin olympialaisissa 2010 hän sai samassa lajissa pronssia. Paripujottelussa hän sai hopeaa hävittyään finaalissa Venäjän Vic Wildille. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän sai pronssia parisuurpujottelussa. Pekingissä 2022 hän oli samassa lajissa yhdestoista.
Košir on sijoittunut MM-kilpailuissa Gangwonissa 2009 parisuurpujottelussa yhdeksänneksi ja paripujottelussa 13:nneksi, La Molinassa 2011 parisuurpujottelussa kuudenneksi ja paripujottelussa kymmenenneksi sekä Stonehamissa 2013 parisuurpujottelussa neljänneksi. Lachtalissa 2015 hän saavutti hopeaa parisuurpujottelussa ja oli viides paripujottelussa. Park Cityn MM-kilpailuissa 2019 hän sijoittui parisuurpujottelussa viidenneksi ja paripujottelussa kymmenenneksi. Bakurianissa 2023 hän oli paripujottelussa kymmenes ja parisuurpujottelussa yhdestoista. Engadinin MM-kilpailuissa 2025 hän sijoittui parisuurpujottelussa 14:nneksi.
Hän sai Universiadeissa hopeaa parisuurpujottelussa 2005 ja suurpujottelussa 2007.
Košir sijoittui kaudella 2012–2013 maailmancupin kokonaispisteissä toiseksi paripujottelussa, viidenneksi parisuurpujottelussa ja kolmanneksi näiden lajien yhteiskilpailussa. Kaudella 2013–2014 hän oli parisuurpujottelun cupissa kolmas, paripujottelun cupissa neljäs ja yhteispisteissä kolmas. Kaudella 2014–2015 hän voitti paripujottelun ja parisuurpujottelun sekä yhteiskilpailun maailmancupit. Kaudella 2020–2021 hän sijoittui neljänneksi parisuurpujottelun cupissa ja parallel-lajien yhteiscupissa. 
Košir on voittanut maailmancupin paripujottelukilpailun Bad Gasteinissa tammikuussa 2013 ja 2015 sekä Asahikawassa maaliskuussa 2015. Parisuurpujottelun maailmancup-kilpailun hän on voittanut Asahikawasssa helmikuussa 2015, Pyeongchangissa helmikuussa 2019, Roglassa maaliskuussa 2021 ja Val St. Comessa helmikuussa 2025. Hän on sijoittunut maailmancupin osakilpailuissa lisäksi kahdeksan kertaa toiseksi ja kahdeksan kertaa kolmanneksi.
Anders Viktor Hellman

Anders Viktor Hellman (24. huhtikuuta 1851 Pietarsaari – 24. helmikuuta 1902 Helsinki) oli suomalainen opettaja.
Hellmanin vanhemmat olivat värjäri Johan Hellman ja Katarina Kristina Kjellberg. Opettajat Hilda Hellman ja Alba Hellman olivat sisariaan. Hellman toimi jo ylioppilasaikanaan seitsemän vuoden ajan opettajana sisartensa perustamassa lastenkoulussa Vaasassa, tuli opettajakandidaatiksi 1878 ja kutsuttiin seuraavana vuonna Hämeenlinnan suomalaiseen normaalilyseoon opettajaksi. Vuodesta 1887 hän oli latinan ja ruotsin kielten kollega Helsingin suomalaisessa normaalilyseossa. Opettajana Hellman oli lahjakas ja innostava. Hän julkaisi laajasti käytetyt ja uudenaikaisina pidetyt oppikirjat "Ruotsalainen lukemisto I-II" (1885–1887) ja "Latinan lukukirja aloitteleville" (1891, Carl Synnerbergin kanssa). Hän oli myös huomattava hevosjalostuksen harrastaja. 1890-luvulla Hellman toimi köyhäinhoidon tarkastajan apulaisena.
Hellmanin puoliso vuodesta 1882 oli Annie Ida Charlotta af Enehjelm (k. 1933). Heidän lapsiaan olivat asianajaja, kansanedustaja Karl Holma ja diplomaatti, assyriologi Harri Holma.
Yhdysvallat talviolympialaisissa 2014

Yhdysvallat osallistui vuoden 2014 Sotšin talviolympialaisiin 230 urheilijalla 15 lajissa. 
Maan lippua avajaisissa kantoi Todd Lodwick.
Aune Brotherus

Aune Liisa Inkeri Brotherus (o. s. "Kahelin"; 7. huhtikuuta 1899 Helsinki – 12. maaliskuuta 1990 Helsinki) oli suomalainen kääntäjä.
Hänen isänsä oli oikeusneuvos ja oikeusministeri Hjalmar Kahelin, myöh. Kahanpää. Aune Brotherus pääsi ylioppilaaksi Helsingin suomalaisesta yhteiskoulusta 1917. Hän meni naimisiin 1920 maanjako-oikeuden puheenjohtaja Harry Brotheruksen kanssa. Kääntäjäntyön lisäksi Aune Brotherus oli mukana sotilaskotityössä.
Matteo Renzi

Matteo Renzi (s. 11. tammikuuta 1975 Firenze) on italialainen poliitikko, joka toimi Italian pääministerinä vuosina 2014–2016.
Renzi toimi Firenzen maakunnan presidenttinä 2004–2009 ja Firenzen kaupungin pormestarina 2009–2014. Vuonna 2013 hänet valittiin ensimmäisen kerran demokraattisen puolueen johtajaksi.
Renzi oli Italian pääministeri 22. helmikuuta 2014 – 12. joulukuuta 2016. Hän oli Italian historian siihen asti nuorin pääministeri. Renzi ilmoitti eroavansa pääministerin tehtävästä hävittyään 4. joulukuuta 2016 pidetyn kansanäänestyksen maan perustuslain muuttamisesta.
Renzi erosi puoluejohtajan tehtävästä helmikuussa 2017, mutta hänet valittiin tehtävään uudelleen huhtikuussa 2017 äänestyksessä, johon osallistui noin kaksi miljoonaa italialaista. Renzi sai 70 prosenttia äänistä.
Demokraattien koettua tappion vuoden 2018 vaaleissa Renzi ilmoitti eroavansa puolueen johdosta maaliskuussa 2018. Syyskuussa 2019 Renzi ilmoitti erovansa Demokraattisesta puolueesta ja perustavansa uuden puolueen, Italia Vivan.
Renzi on naimisissa Agnese Landinin kanssa ja heillä on kolme lasta.
Ossian Procopé

Berndt Ossian Procopé (25. lokakuuta 1871 Turku – 23. joulukuuta 1942 Nokia) oli suomalainen varatuomari.
Tampereella lakimiehenä toiminut Procopé nimitettiin sisällissodan aikana 18. helmikuuta 1918 valkoisen armeijan poliisipäälliköksi ja sotavankilaitoksen johtajaksi. Hän johti myös laitoksen poliisiasiainosastoa, jonka tehtävänä oli etsiä ”yhteiskunnalle vaarallisia henkilöitä”. Poliisiasianpäällikön ja tutkintotuomarin ominaisuudessa Procopén tehtäviin kuului myös joidenkin kuolemantuomioiden hyväksyminen. Procopé valmisteli ylipäällikkö Gustaf Mannerheimin nimissä 25. helmikuuta 1918 annetun niin sanotun ”Ammutaan paikalla” -julistuksen.
Sotilasarvoltaan Procopé oli majuri. Sisällissodan jälkeen hän vaikutti Helsingissä liikemiehenä.
Kaikkien pyhien kirkko (Norton Fitzwarren)

Kaikkien pyhien kirkko () on 1200-luvun lopussa rakennettu kirkko Englannin Somersetissä Bathin ja Wellsin hiippakunnassa. Kirkkorakennus, joka on rakennussuojeluluokassa Grade II*, remontoitiin 1800-luvun puolivälissä.
Kirkkomaan lounaiskulman sanotaan olleen mustalaisten hauta-aluetta.
Arnaud Bovolenta

Arnaud Bovolenta (s. 6. syyskuuta 1988) on ranskalainen freestylehiihtäjä. 
Hän sai skicrossin hopeamitalin Sotšin olympialaisissa 2014. Kreischbergin MM-kilpailuissa 2015 hän oli kymmenes. 
Bovolenta on voittanut yhden Euroopan cupin osakilpailun Val Thorensissa vuonna 2010, sijoittunut toiseksi Sudelfeldissa 2009, Jerzensissä ja Zweisimmenissä 2010 sekä Alpe d'Huezissa 2013 ja kolmanneksi Le Sauzessa 2010. Hän voitti skicrossin Euroopan cupin kaudella 2009–2010. Maailmancupissa hän on ollut parhaimmillaan viides Val Thorensissa tammikuussa 2015.
Cneiffin kivi

Cneiffin kivi () on Kaskisissa sijaitseva muistokivi, johon Pohjanmaan lääninlampurina toiminut Johan David Cneiff (1722–1791) kaiversi vuonna 1784 latinan kielellä oman elämäkertansa. 
Cneiff toimi Pohjanmaan lääninlampurina vuosina 1743–1766. Hän vuokrasi 1743 Kaskisissa sijainneen Herrmansin kruununtilan ja asui tilalla kuolemaansa saakka. Kun Kaskisten kaupunki perustettiin 1785, Herrmansin tila siirtyi uudelle kaupungille. Cneiff sai kuitenkin pitää tilan pihatontin asuinrakennuksineen. Lisäksi hän sai puoli tynnyrinalaa peltoa, jolla hän saattoi viljellä korvausta vastaan humalaa.
Paikallisen perimätiedon mukaan Cneiff olisi kaivertanut kiveen kirouksen uudelle kaupungille jouduttuaan luopumaan tilastaan. Kirouksen mukaan kaupunki ei tulisi kehittymään seuraavaan sataan vuoteen. Todellisuudessa Cneiff kaiversi kiveen vain oman elämäkertansa. Väärinkäsitys pääsi syntymään, koska paikallinen väestö ei osannut Cneiffin käyttämää latinan kieltä. Kiven arvoitus ratkesi vasta vuonna 1860, kun saarnaaja Lars Vilhelm Schalin sai kaiverretun tekstin luettua poistettuaan sitä ennen kiven pinnalle kertyneen jäkälän ja sammaleen.
Piero D’Inzeo

Piero D’Inzeo (4. maaliskuuta 1923 Rooma – 13. helmikuuta 2014 Rooma) oli italialainen esteratsastaja, olympiamitalisti ja Euroopan mestari. Yhdessä veljensä Raimondon kanssa Piero D’Inzeo oli ensimmäinen urheilija, joka osallistui olympialaisiin kilpailijana kahdeksan kertaa. 
D’Inzeo osallistui kaikkiin kesäolympialaisiin Lontoon kisoista 1948 Montréalin kisoihin 1976. Olympiaurallaan hän voitti kaikkiaan kaksi hopeaa ja neljä pronssia. EM-tasolla D’Inzeo voitti neljä mitalia kirkkaimpana yksilökilpailun kultamitali Pariisista 1959.
D’Inzeo kuoli Roomassa hieman ennen 91-vuotissyntymäpäiväänsä 13. helmikuuta 2014. Raimondo kuoli kolme kuukautta aikaisemmin.
Mustakurkkumesikko

Mustakurkkumesikko ("Nesoptilotis leucotis") on mesikoiden heimoon kuuluva varpuslintu. 
Levinneisyys.
Mustakurkkumesikkoa tavataan Australiassa. Lajia on kuvattu suhteellisen yleiseksi, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Keltakurkkumesikko

Keltakurkkumesikko ("Nesoptilotis flavicollis") on mesikoiden heimoon kuuluva varpuslintu. 
Levinneisyys.
Keltakurkkumesikkoa tavataan Australiassa Tasmanian osavaltiossa. Lajia on kuvattu yleiseksi, ja sen kannankehitys on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Kultakruunumesikko

Kultakruunumesikko ("Lichenostomus melanops") on mesikoiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Kultakruunumesikkoa tavataan Australian itä- ja kaakkoisosissa. Nimialalajia on kuvattu yleiseksi, mutta alalajia "cassidix" harvinaiseksi. Kultakruunumesikko on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Punaviiksimesikko

Punaviiksimesikko ("Lichenostomus cratitius") on mesikoiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Punaviiksimesikkoa tavataan Australian eteläosissa. Lajia on kuvattu suhteellisen yleiseksi, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Harmaapäämesikko

Harmaapäämesikko ("Ptilotula keartlandi") on mesikoiden heimoon kuuluva varpuslintu. 
Levinneisyys.
Harmaapäämesikkoa tavataan Australiassa. Lajia on kuvattu yleiseksi, ja sen kannankehitys on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Herbert Blöcker

Herbert Blöcker (1. tammikuuta 1943 Fiefharrie – 15. helmikuuta 2014 Elmshorn) oli saksalainen kenttäratsastaja, olympiamitalisti ja Euroopan mestari.
Blöcker saavutti Münchenin kesäolympialaisissa 1976 hopeaa joukkuekilpailusta ja oli yksilökilpailussa 13:s. Hän palasi olympiatasolle Barcelonassa 1992, jossa voitti yksilökilpailussa hopeaa ja joukkuekilpailussa pronssia. Atlantassa 1996 Blöcker oli yksilökilpailussa 16:s.
MM-kilpailujen joukkuekilpailusta Blöcker saavutti neljä mitalia. EM-kilpailuihin hän osallistui kahdeksan kertaa. Blöcker kuoli syöpään 71-vuotiaana 15. helmikuuta 2014.
Viirulaulumesikko

Viirulaulumesikko ("Ptilotula ornata") on mesikoiden heimoon kuuluva varpuslintu. 
Levinneisyys.
Viirulaulumesikkoa tavataan Australian eteläosissa. Lajia on kuvattu yleiseksi, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Savannimesikko

Savannimesikko ("Ptilotula plumula") eli aiemmalta nimeltään savannilaulumesikko on mesikoiden heimoon kuuluva varpuslintu. 
Levinneisyys.
Savannimesikkoa tavataan laajalla alueella Australiassa. Lajia on kuvattu harvinaiseksi, mutta sen ei uskota olevan vaarassa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Pihamesikko

Pihamesikko ("Ptilotula fusca") on mesikoiden heimoon kuuluva varpuslintu. 
Levinneisyys.
Pihamesikkoa tavataan Australian kaakkois- ja itäosissa. Lajia on kuvattu yleiseksi, ja sen kannankehitys on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Trifluorimetaanisulfonihappo

Trifluorimetaanisulfonihappo (CF3SO3H) on sulfonihappoihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdiste on yksi vahvimmista tunnetuista hapoista. Trifluorimetaanisulfonihappoa käytetään katalyyttinä useissa orgaanisissa reaktioissa.
Ominaisuudet.
Huoneenlämpötilassa trifluorimetaanisulfonihappo on hygroskooppista kirkasta nestettä. Yhdiste liukenee veteen ja myös orgaanisiin poolisiin liuottimiin, kuten tetrahydrofuraaniin, asetonitriilin, dimetyylisulfoksidiin ja alkoholeihin. Alkoholit eivät ole kuitenkaan yhdisteelle hyviä liuottimia, koska trifluorimetyylisulfonihappo reagoi niiden kanssa. Trifluorimetaanisulfonihappo myös liuottaa itse monia orgaanisia yhdisteitä. Trifluorimetaanisulfonihappo on erittäin vahva happo ja sen pKa-arvo on alle -2,8. Vahvuudeltaan se vastaa fluoririkkihapon ja perkloorihapon vahvuutta. Veden kanssa trifluorimetaanisulfonihappo muodostaa kiteisen hydraatin. Trifluorimetaanisulfonihappo on stabiili yhdiste aine 350 °C saakka. Se ei myöskään hydrolysoidu tai hapetu tai pelkisty helposti.. Kuumennettaessa muiden happojen läsnä ollessa yhdiste muodostaa trifluorimetaanisulfonihappoanhydridin.
Valmistus ja käyttö.
Trifluorimetaanisulfonihappoa valmistettiin ensimmäisen kerran vuonna 1954 hapettamalla bis(trifluorimetyylitio)elohopeaa vetyperoksidilla. Muita yhdisteen valmistusmenetelmiä ovat trifluorimetyylisulfonyylikloridin hydrolyysi tai metyylisulfonyylifluoridin fluoraus vetyfluoridilla elektrolyyttisesti ja muodostuvan trifluorimetyylisulfonyylifluoridin hydrolyysi. 
Trifluorimetaanisulfonihappoa käytetään happamana katalyyttinä useissa orgaanisissa reaktioissa. Sitä käytetään muun muassa esteröintien, alkeenien polymerisointien, Friedel–Crafts-alkylointien, Friedel–Crafts-asylointien, amiinien ja peptidien suojaryhmien poistamiseen, organometallikemiassa, heterosyklien valmistamiseen ja hiilihydraattikemiassa. Myös trifluorimetaanisulfonihapon metallisuoloja triflaatteja käytetään katalyytteinä orgaanisissa reaktioissa.
Keltapäämesikko

Keltapäämesikko ("Ptilotula flavescens") on mesikoiden heimoon kuuluva varpuslintu. 
Levinneisyys.
Keltapäämesikkoa tavataan Australian pohjoisosissa ja Papua-Uudessa-Guineassa. Lajia on kuvattu suhteellisen yleiseksi, ja sen kannankehitys on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Niilo Räsänen

Niilo Bernhard Nikodemus Räsänen (6. joulukuuta 1890 Simo – 8. maaliskuuta 1965 Oulu) oli suomalainen rovasti, opettaja ja runoilija. Hän käytti myös nimimerkkiä "Teemu Pahnila".
Räsänen pääsi ylioppilaaksi Oulun lyseosta 1910. Hän opiskeli sitten teologiaa Helsingin yliopistossa ja hänet vihittiin papiksi 1914. Räsänen suoritti pastoraalitutkinnon 1916. Hän valmistui myöhemmin Turun yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1926 ja filosofian maisteriksi 1927. Räsänen suoritti vielä kasvatusopillisen tutknnon 1929 ja teologian kandidaatin tutkinnon 1943. Hän teki opintomatkat Viroon vuosina 1928 ja 1932.
Räsänen toimi Oulaisten kirkkoherran apulaisena 1914–1838 ja sen jälkeen Temmeksen kirkkoherrana 1939–1947. Hän oli 1927 perustetun Oulaisten yhteiskoulun johtajana 1927–1932 sekä koulun uskonnon, ruotsin ja suomen kielen opettajana 1927–1936. Räsänen oli uskonnon ja historian lehtorina Heinolan, Raahen ja Itä-Suomen opettajaseminaareissa 1942–1947 ja viimeksi hän toimi uskonnon ja historian lehtorina Itä-Suomen opettajaseminaarissa Joensuussa 1947–1956 ennen eläkkeelle jäämistään. 
Räsänen kirjoitti Oulaisten kunnan historiateoksen, kaksi runokokoelmaa sekä sävelsi ja sanoitti useita Opettajain lehdessä julkaistuja lauluja.
Teoksia.
Nimellä "Niilo Räsänen":
Nimimerkillä "Teemu Pahnila":
Valkosepelmesikko

Valkosepelmesikko ("Ptilotula penicillata") on mesikoiden heimoon kuuluva varpuslintu. 
Levinneisyys.
Valkosepelmesikkoa tavataan laajalla alueella Australiassa. Lajia on kuvattu yleiseksi, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Jana Romanova

Jana Sergejevna Romanova (; s. 11. toukokuuta 1983 Kurgan, Venäjän SFNT) on venäläinen ampumahiihtäjä.
Romanova on voittanut yhden maailmancupin osakilpailun, kaudella 2009–2010 Hanti-Mansijskissa. Maailmanmestaruuskilpailuissa hän on ollut parhaimmillaan seitsemäs vuonna 2008 Östersundissa. Sotšin olympialaisissa 2014 Romanova oli mukana Venäjän naisten hopeaa saavuttaneessa viestijoukkueessa, mutta kärysi myöhemmin dopingin käytöstä, mikä johti tulosten mitätöintiin ja kilpailukieltoon olympialaisissa.
Major League Baseball -kausi 1885

Major League Baseball -kausi 1885 käsitti kaksi erillistä liigaa. Vuodesta 1876 toiminut National League ja 1882 aloittanut American Association. Kauden päätteeksi NL:n ja AA:n mestarit kohtasivat seitsemän ottelun sarjassa, jossa St. Louis Browns ja Chicago White Stockings tasasivat voitot 3-3 yhden kamppailun päätyttyä ratkaisemattomaan. 
Buffalo Bisons ja Providence Greys pelasivat viimeisen kautensa NL:ssa. Seuraavalla kaudella ne korvattiin Kansas City Cowboysilla ja Washington Nationalsilla, josta myös Senators nimeä on käytetty.
Postseason.
12. ottelu keskeytyi, kun St. Louis jätti kentän kesken ottelun tilanteessa 4-5.
Ragni Cawén

Ragni Cawén, o. s. "Holmberg" (3. kesäkuuta 1891 Helsinki – 18. kesäkuuta 1981 Helsinki) oli suomalainen taidemaalari.
Cawén opiskeli Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1908–1909 ja 1912–1915 sekä Taideteollisessa keskuskoulussa 1912–1917. Hän teki opintomatkat Dresdeniin Saksaan 1910 ja Pariisiin 1911. 
Cawén oli naimisissa vuodesta 1924 Marraskuun ryhmään kuuluneen taidemaalari Alvar Cawénin kanssa, ja hän toimi piirustuksenopettajana kansakouluissa 1920–1927.
Avioiduttuaan hän jätti maalaamisen ja keskittyi ajan tapaan miehensä tukemiseen. Miehensä kuoltua 1936 Cawén alkoi maalata uudelleen ja kehitti oman ekspressiivisen maalaustyylinsä. Kymmenen vuoden tauko tärkeässä elämänvaiheessa vaikutti kuitenkin kriitikko Timo Valjakan mukaan niin, ettei hän päässyt kehittymään riittävästi ja tuotanto jäi hajanaiseksi.
Cawénin töitä oli näytteillä Kööpenhaminassa 1919, Berliinissä 1943 ja Tukholmassa 1947. Hän osallistui Suomen Taiteilijain näyttelyihin 1940-luvulla ja 1950-luvun alussa sekä Suomen Taideakatemian 3-vuotisnäyttelyyn 1950.
Tampereen taidemuseossa oli Alvar ja Ragni Cawénin teosten näyttely 2015–2016.
Fanny Horn Birkeland

Fanny Horn Birkeland (o.s. Welle-Strand Horn, s. 8. maaliskuuta 1988 Oslo) on norjalainen uransa lopettanut ampumahiihtäjä. Hän kilpaili ampumahiihdossa vuosina 2004-2017.
Ruhpoldingin MM-kilpailuissa 2012 Horn Birkeland oli mukana Norjan pronssia voittaneessa viestijoukkueessa. Sotšin olympialaisissa 2014 hän saavutti pronssia viestistä Norjan joukkueen kanssa. Ampumahiihdon MM-kilpailuissa 2015 hän oli pronssia saaneessa sekajoukkueessa. Oslon MM-kilpailuissa 2016 hän hiihti toisen osuuden maailmanmestaruuden voittaneessa Norjan naisten viestijoukkueessa. Yhteislähtökilpailussa hän sijoittui yhdeksänneksi.
Maailmancupissa Horn Birkeland saavutti ensimmäisen palkintosijansa tammikuussa 2015 voitettuaan Ruhpoldingin pikakilpailun.
Horn Birkeland lopetti uransa keväällä 2017.
Horn Birkeland meni naimisiin Lars Helge Birkelandin kanssa elokuussa 2015.
Volodymyr Raskatov

Volodymyr Serhijovytš Raskatov (, myös , 23. lokakuuta 1957 Zaporožje, Ukrainan SNT – 11. tammikuuta 2014 Chișinău, Moldova) oli Neuvostoliittoa edustanut uimari, olympiamitalisti ja Euroopan mestari.
Raskatov saavutti Montréalin kesäolympialaisissa 1976 pronssia 400 metrin vapaauinnissa ja hopeaa 4×200 m vapaauintiviestissä. Vuotta myöhemmin hän kuului Neuvostoliiton Euroopan mestaruuden voittaneeseen 4×200 m vapaauintiviestijoukkueeseen.
Raskatov asui 1980-luvulta Moldovassa. Hän kuoli 56-vuotiaana Chișinăussa 11. tammikuuta 2014.
Hohenlohe

Hohenlohe on saksalainen ruhtinassuku, joka sai nimensä Frankenissa sijainneen Hohenlohenin ruhtinaskunnan mukaan. Sukuun kuuluu monia eri haaroja.
Vanhimmat maininnat suvusta ovat 1100-luvulta, jolloin sen kerrotaan hallinneen Hohenlohenin linnaa Uffenheimin lähellä. Sieltä suku laajensi pian valtapiiriään muualle Frankenin alueelle. Hohenlohenin kreivin arvoa käytti ensimmäisenä Henrik I Hohenlohe (k. 1183). Hänen pojanpojistaan Gottfriedista ja Conradista periytyvät suvun haarat Hohenlohe-Hohenlohe ja Hohenlohe-Brauneck, joista jälkimmäinen kuitenkin sammui vuonna 1390. Gottfriedin suku on sittemmin haarautunut useasti. Vuonna 1551 se jakautui Hohenlohe-Neuensteinin ja Hohenlohe-Waldenburgin sukuhaaroihin. Neuensteinin haara kääntyi uskonpuhdistuksen aikana protestanttiseen uskoon ja sai 1764 valtakunnanruhtinaan arvon. Se jakautui myöhemmin edelleen Hohenlohe-Langenburgin ja Hohenlohe-Öhringenin haaroihin, joista Öhringen sammui 1805 ja Langenburg on edelleen jakautunut kolmeen haaran, jotka ovat Langenburg, Hohenlohe-Ingelfingen ja Hohenlohe-Kichberg (sammunut 1864). Katolisena pysynyt Waldenburgin haara sai 1744 ruhtinaan arvon, ja siihen kuuluvat haarat Hohenlohe-Bartenstein ja Hohenlohe-Shillingsfürst. Schillingsfürstin sukuhaaraan kuulunut Chlodwig zu Hohenlohe-Schillingsfürst sai 1840 Ratiborin ja Korveyn ruhtinaan ja hänen veljensä Victor vastaavan herttuan arvon.
Hohenlohen ruhtinaskunta mennetti itsenäisyytensä vuonna 1806 ja se jaettiin Baijerin ja Württembergin kesken.
Kaj Korkea-aho

Kaj Korkea-aho (s. 15. helmikuuta 1983 Ähtävä, Pedersören kunta) on suomenruotsalainen kirjailija ja kolumnisti, joka asuu Helsingissä.
Ura.
Korkea-aho on opiskellut ruotsin kieltä ja kirjallisuustiedettä Åbo Akademissa, ja hän on työskennellyt "Hufvudstadsbladetin" kolumnistina. Hän on muodostanut Ted Forsströmin kanssa koomikkoparin ”Pleppo Toy”, joka on esiintynyt radiossa, televisiossa ja näyttämöllä, ja heidän sketsejään on julkaistu kirjana "Pleppoboken". — Korkea-ahon ja Forsströmin yhteisen nuortenromaanisarjan ensimmäisestä osasta "Zoo! Viraalit nerot" on tehty ruotsinkielinen TV-sarja, jonka ohjasi Elin Grönblom ja joka sai ensiesityksensä keväällä 2020.
Korkea-aho on kirjoittanut neljä romaania, jotka on kaikki suomennettu: "Katso minuun pienehen" (2009), "Tummempaa tuolla puolen" (2012), "Paha kirja" (2015) ja "Punainen huone" (2021). Esikoisromaani sai Svenska Litteratursällskapetin palkinnon, ja toisesta romaanista muokattiin näytelmäversio, joka sai ensi-iltansa helmikuussa 2014 Viirus-teatterissa. "Punainen huone" puolestaan sovitettiin Lilla teaternin näyttämölle, ja ruotsinkielinen ensi-ilta oli syyskuussa 2023.
Korkea-aho sai teoksestaan "Paha kirja" Kiitos kirjasta -mitalin vuonna 2016. Vuonna 2018 hänelle myönnettiin Längmanin säätiön palkinto. "Punainen huone" valittiin Pohjoismaiden neuvoston kirjallisuuspalkintoehdokkaaksi 2022.
Kolumneissaan ja romaaneissaan Korkea-aho on käsitellyt omaelämäkerrallisia teemoja, joihin kuuluvat ahdasmielinen uskonnollisuus, homoseksuaalisuus ja änkytys.
Gurli Sevón-Rosenbröijer

Gurli Sophia Ingeborg Sevón-Rosenbröijer (16. huhtikuuta 1892 Helsinki – 29. toukokuuta 1983 Helsinki) oli suomalainen toimittaja, kääntäjä ja ruotsin kielellä kirjoittanut kirjailija.
Gurli Sevón-Rosenbröijerin vanhemmat olivat liikemies Axel Voldemar Sevón ja Sonja Noschis. Hän oli naimisissa vuodesta 1916 everstiluutnantti Edvin Bertel Rosenbröijerin (1887–1943) kanssa, joka kuoli jatkosodan aikana pitkäaikaiseen sairauteen.
Gurli Sevón-Rosenbröijer pääsi ylioppilaaksi 1910 ja valmistui filosofian maisteriksi 1919. Hän toimi aluksi opettajana Helsingissä.
Gurli Sevón-Rosenbröijer omisti vuodesta 1926 alkaen Pariisissa toimineen "Finlandia"-tiedotustoimiston ja hän asui itsekin Pariisissa. Hän kirjoitti useisiin suomalaisiin sanoma- ja naistenlehtiin, pääasiassa kuitenkin "Uusi Suomi" -lehteen. Vuosina 1949–1969 Sevón-Rosenbröijer välitti Pariisin muotiuutisia uutiskirjeiden muodossa suomalaisille muotisalongeille.
Kelsey Serwa

Kelsey Serwa (s. 1. syyskuuta 1989) on kanadalainen freestylehiihtäjä, joka kilpailee skicrossissa. Hän sai lajissa hopeamitalin Sotšin olympialaisissa 2014 ja kultaa Pyeongchangin olympialaisissa 2018.
Serwa voitti maailmanmestaruuden vuonna 2011 Deer Valleyssä. Hän on voittanut urallaan viisi maailmancupkilpailua: Sotšissa helmikuussa 2013, Innichen/San Candidossa joulukuussa 2012 ja samassa paikassa kaksi kertaa 2011 sekä Alpe d Huezissa tammikuussa 2011.
Voittamaton Maciste

Voittamaton Maciste (, ”Maciste vastaan šeikki”) on vuonna 1962 valmistunut italialainen seikkailuelokuva. Lajityypiltään peplumia edustavan elokuvan on ohjannut Domenico Paolella. Sen sankaria Macistea esittää yhdysvaltalainen Edmund Holovick alias Ed Fury.
Juoni.
Maciste ja tämän ystävä Don Antonio matkustavat pohjoisafrikkalaiseen Melidaan, jonka šeikki on kaapannut Antonion morsiamen Isabellan. Melidan vankityrmässä on jo vuosia virunut Isabellan isä, Malagan herttua, jonka paikkaa juonittelijat tavoittelevat. Isabella kieltäytyy Macisten ja Antonion avusta pelastaakseen isänsä. Macisten osoitettua voimansa šeikki vapauttaa vangit ja he palaavat kotimaahansa, jossa Antonio ja Isabella saavat toisensa ja Maciste kukistaa vallantavoittelijat.
Tuotanto ja kritiikki.
Elokuvan italialainen nimi on lainattu Mario Camerinin vuonna 1926 ohjaamasta mykkäelokuvasta, jonka sankaria esitti alkuperäinen Maciste Bartolomeo Pagano. Se on merirosvo- ja miekkamieselokuvillaan tunnetuksi tulleen Domenico Paolellan ensimmäinen ohjaustyö peplum-tyylilajissa. Elokuva on kuvattu Cinemascope-laajakangastekniikalla Eastmancolor-väreissä Titanuksen studiolla Roomassa sekä Tor Caldaran luonnonsuojelualueella. Se jäi nimeltään komealta kalskahtavan elokuvayhtiön ainoaksi tuotannoksi.
"Voittamaton Maciste" on vähillä resursseilla ja huolimattomasti toteutettu hyvin keskinkertainen peplum-seikkailu. Sitä on kenties hieman liioitellusti kutsuttu yhdeksi tyylilajin kammottavimmista elokuvista. Ursus-filmeillään suosiota saanut Ed Fury yrittää tehdä sankarista ironisen ja hauskan, mutta ei onnistu siinä kovinkaan hyvin. Parodisessa loppukohtauksessa kiinalaiset tulevat hakemaan rakastettunsa rinnalle juuri palannutta Macistea uuteen seikkailuun.
Niilo Tuomenoksa

Niilo Antti Tuomenoksa, sukunimi vuoteen 1906 "Törnqvist" (21. toukokuuta 1893 Oulu – 8. joulukuuta 1967 Helsinki) oli suomalainen viidennessä herätysliikkeessä mukana ollut uskonnollinen julistaja ja kirjailija.
Niilo Tuomenoksan vanhemmat olivat satulaseppä Antti Tuomenoksa ja Hanna Sofia Sandström. Tuomenoksa joutui isänsä kuoltua lopettamaan koulunkäynnin 14-vuotiaana ja menemään työhön tehtaaseen. Hän valmistui 29-vuotiaana metodistikirkon pappisseminaarista ja toimi aluksi pastorina Helsingissä. Hän oli Helsingin metodistikeskuskirkon pastorina 1919–1930, Joensuun metodistikirkon pastorina 1930–1931, Joensuun vapaakirkon pastorina 1932 ja Tampereen Vapaakirkon pastorina vuodesta 1933. Hän toimi Metodistikirkon pappisseminaarin opettajana 1921–1930 ja oli "Rauhan Sanomat" -lehden päätoimittajana 1927–1928.
Vuonna 1940 Tuomenoksa muutti Yhdysvaltoihin ja teki siellä hengellistä työtä suomalaisten siirtolaisten keskuudessa Yhdysvalloissa ja Kanadassa. Vuonna 1950 Tuomenoksa oli käymässä Suomessa, ja hänet kutsuttiin mukaan vuonna 1945 toimintansa aloittaneen Kansan Raamattuseuran toimintaan.
Aiheesta muualla.
Niilo Tuomenoksan lehtiartikkeleita:
Mahiljoun lentoasema

Mahiljoun lentoasema (, ), on Valko-Venäjän Mahiljoun (Mogiljov) kaupungista maanteitse noin 18 kilometriä länsiluoteeseen, 3 kilometriä Knjažytsyn taajaman ja valtatie M4:n eteläpuolella sijaitseva, kansainväliseen liikenteeseen hyväksytty siviililentoasema. Lentokenttä sijaitsee kaupunkia ympäröivän Mahiljoun piirin puolella eikä itse kaupungissa. Kentän ylläpidosta vastaa Valko-Venäjän Liikenne ja viestintäministeriön ilmailuosaston alaisen kansallisen unitaarisen yrityksen Belaeronavigatsijan Mahiljoun osasto. 
Vuonna 2012 alkaneiden ja vuonna 2013 jatkuneiden uudistustöiden yhteydessä kentän pääkiitotie sai asfalttipinnan ja sitä jatkettiin muutamalla kymmenellä metrillä. Tilauslomalennot etelään oli tarkoitus aloittaa vuoden 2014 alkupuolella.
Gunnar Mörn

August Gunnar Mörn (20. lokakuuta 1883 Saltvik, Ahvenanmaa − 6. syyskuuta 1918 Suomenlinnan vankileiri) oli suomenruotsalainen Turussa ilmestyneen Arbetet-lehden toimittaja.
Maanviljelijäperheeseen syntynyt Mörn kävi lukkarinkoulun ja toimi sitten laulunopettajana Turun ruotsalaisissa kansakouluissa sekä kuoronjohtajana parissa kuorossa. Mörn tuli joulukuussa 1915 Arbetet-lehteen ensin avustajaksi ja vuoden 1917 loppupuolelta lähtien vakinaiseksi toimittajaksi. Mörn toimi aluksi lehden musiikkiarvostelijana ja hän omaksui samalla myös lehden kannattaman sosialistisen ohjelman.
Loppuvuodesta 1917 Mörn kannatti kirjoituksissaan jyrkän linjan punaisten omaksumaa linjaa ja hän jatkoi kiivassävyistä kirjoittamista myös Suomen sisällissodan aikana. Mörnin linja näkyi aluksi vain lehden mielipidepalstoilla mutta pian se alettiin käsittää myös lehden viralliseksi linjaksi. Mörnin lehtikirjoitukset herättivät pahaa verta paikallisten valkoisten keskuudessa ja niiden takia hänet myöhemmin tuomittiin kuolemaan vaikka hän ei ollutkaan osallistunut itse sotatoimiin. 
Huhtikuussa 1918 Mörn pakeni Turusta Viipuriin punaisten alkaessa vetäytyä Etelä-Suomesta. Arbetet-lehden julkaisemista oli tarkoitus jatkaa Viipurissa mutta tämä suunnitelma ei toteutunut. Valkoisten vallattua Viipurin Mörne yritti paeta kaupungista mutta joutui vangiksi. Mörn oli vankina ensin Viipurin vankileirillä ja sitten Tammisaaren vankileirillä. Hänet tuomittiin valtiorikostuomioistuimessa kuolemaan ja teloitettiin Suomenlinnassa syyskuussa 1918.
Mörnin vaiheita käsitellään Teemu Keskisarjan kirjassa "Viipuri 1918" (2013) sekä Olli Korjuksen teoksessa "Kuusi kuolemaantuomittua" (2014).
Oleksandr Turtšynov

Oleksandr Valentynovytš Turtšynov (, s. 31. maaliskuuta 1964 Dnipropetrovsk) on ukrainalainen poliitikko. Hänestä tuli vuoden 2014 Ukrainan vallankumouksen myötä parlamentin puhemies sekä toimea hoitanut presidentti, kunnes toukokuussa presidentinvaalissa valittu Petro Porošenko astui toimeensa.
Viktor Janukovytšin syrjäyttämisen jälkeen Itä-Ukrainassa alkoi kapinaliike, joka alkoi miehittää eri hallintorakennuksia. Sisäministeri Arsen Avakov antoi ultimaatumin valtausten lopettamiseen 11. huhtikuuta 2014 mennessä tai ne lopetetaan voimatoimin.
14. huhtikuuta Turtšynov ilmoitti ”terrorismin vastaisen operaation” aloittamisesta kapinallisia vastaan.
Turtšynov on baptistikirkon pastori. Hän on myös johtanut riippumatonta uutistoimistoa sekä kirjoittanut psykologisia trillereitä.
Jorien ter Mors

 Jorien ter Mors (s. 21. joulukuuta 1989 Enschede, Alankomaat) on alankomaalainen pikaluistelun olympiakultamitalisti ja maailmanmestari sekä kaukalopikaluistelun olympia- ja MM-mitalisti sekä Euroopan-mestari. 
Hän voitti Sotšin olympialaisissa 2014 sekä henkilökohtaisen 1 500 metrin kilpailun että joukkuetakaa-ajokilpailun uusilla olympiaennätysajoilla. Hän osallistui myös kaukalopikaluisteluun, ja oli ensimmäinen nainen joka osallistui olympialaisissa pikaluisteluun sekä kaukalossa että radalla. Kaukalopikaluistelussa hän oli 1 500 metrillä neljäs, 1 000 metrillä viides ja 500 metrillä kuudes. Jo Vancouverin olympialaisissa 2010 hän osallistui kaukalopikaluisteluun ja sijoittui viestissä neljänneksi. Pyeongchangin olympialaisiin 2018 ter Mors ei päässyt Alankomaiden edustajaksi pikaluistelun 1 500 metrille mutta voitti kultaa 1 000 metrillä ajalla 1.13,56. 500 metrillä hän oli kuudes. Kaukalopikaluistelun 3 000 metrin viestissä hän sai pronssia ja oli 1 500 metrillä viides.
Ter Mors voitti Kolomnassa 2016 pikaluistelun maailmanmestaruuden 1 000 metrillä ajalla 1.14,73 ja 1 500 metrillä ajalla 1.53,92. Gangneungissa 2017 hän saavutti pronssia 1 000 metrillä. Sprinttereiden MM-kilpailuissa hän sai kultaa Changchunissa 2018 sekä pronssia Soulissa 2016 ja Calgaryssa 2017. EM-kilpailujen sprinttiottelussa hän sai hopeaa Heerenveenissä 2017. Hän on saavuttanut kaukalopikaluistelun MM-kilpailuissa hopeaa 1 000 metrillä 2013 ja 3 000 metrin viestissä 2011. Hän on voittanut Euroopan-mestaruuden kokonaiskilpailussa 2014 sekä viestissä 2011, 2012, 2013, 2014 ja 2016. Hän on saanut kokonaiskilpailussa lisäksi EM-hopeaa 2012 ja pronssia 2013. Viestissä hän on saavuttanut EM-pronssia 2007 ja 2010.
Cleveland Spiders

Cleveland Spiders oli yhdysvaltalainen baseballjoukkue, joka liittyi American Association -liigaan kaudella 1887, jolloin se tunnettiin myös nimillä "Forest Citys" tai "Blues". Joukkueen menestys AA:ssa oli heikko, mutta kauden 1888 jälkeen se valittiin korvaamaan Detroit Wolverines -joukkue National Leaguessa, jolloin joukkueen nimeksi vakiintui "Spiders".
Vuonna 1892 joukkue voitti kahtia jaetun kauden syyspuoliskon ja pelasi liigan mestaruusotteluissa kevätkauden voittajaa, Boston Beaneatersia vastaan häviten puhtaasti saavuttaen kuudessa ottelussa vain yhden tasapelin.
Vuonna 1895 Spiders sijoittui National Leaguessa toiselle sijalle ja haastoi Temple Cupissa Liigan voittajan Baltimore Oriolesin. Spiders voitti neljä ottelua viidestä. Seuraavalla kaudella joukkueet olivat jälleen liigan kaksi parasta, nyt oli Oriolesin vuoro viedä Temple Cup suoraan neljässä pelissä.
Vuonna 1899 Robinsonin veljekset ostivat konkurssikypsän St. Louis Brownsin ja vaihtoivat sen nimeksi Perfectos. Kuitenkin he pitivät myös Spidersin omistuksessaan. Uskoen Perfectosin vetävän enemmän väkeä tiheämmin asutussaa St. Louisissa , Robinsonit siirsivät suurimman osan Clevelandin tähdistä, mukaan lukien tulevat Baseball Hall of Fame -jäsenet Cy Young, Jesse Burkett ja Bobby Wallace St. Louisiin. 
Spidersin yleisömäärät romahtivat eivätkä muut joukkueet suostuneet pelaamaan League Parkilla, koska niiden osuus tuloista ei kattanut edes joukkueen majoitus- ja matkakuluja. Joukkueen oli siis pakko pelata valtaosa peleistään vieraissa. Joukkueen 42 kotipelin yleisökeskiarvo oli vain 145 katsojaa per peli 9000 -paikkaisella League Parkilla. 101 vierastappiota lienee ennätys, jota ei koskaan tulla rikkomaan. Vieraspeleistään joukkue voitti 11.
Joukkue oli yksi neljästä, jotka poistettiin National Leaguesta kauden 1899 jälkeen. Robinsonit myivät joukkueen Charles Somersille ja John Kilfoylelle 1900. 
Vuonna 1900 American Leaguessa (silloin alasarja "minor league") pelasi joukkue nimeltään Cleveland Lake Shores (Western liigan aikana 1894-1899 "Grand Rapids Rustlers"). Kun American League julisti itselleen Major League aseman 1901, joukkueen nimeksi tuli Cleveland Bluebirds ("Blues"), ja lopulta muutamien eri nimien jälkeen Cleveland Indians.
Alla Tsuper

Alla Petrivna Tsuper (, , ; s. 16. huhtikuuta 1979 Rivne, Rivnen alue, Ukrainan SNT) on syntyjään ukrainalainen, sittemmin valkovenäläistynyt freestylehiihtäjä ja olympiavoittaja. Hän kilpailee freestylen hypyissä.
Tsuper voitti Sotšin olympiakisoissa 2014 kultaa. Torinossa 2006 hän oli kymmenes ja Vancouverissa 2010 kahdeksas.
Gas

Wolfgang Voigt (tunnetaan parhaiten nimellä Gas) (s. 1961) on saksalainen elektronisen musiikin artisti, joka tunnetaan ennen kaikkea minimaalisesta teknomusiikistaan.
Gas-nimen alla Voigt on julkaissut neljä studioalbumia, kaksi minilevyä sekä yhden kokoelmalevyn.
Voigt on myös perustanut levy-yhtiön, Kompaktin vuonna 1998.
Jalkapallon alle 17-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailut 2003

Jalkapallon alle 17-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailut 2003 järjestettiin Suomessa 13.–30. elokuuta 2003. Ottelukaupunkeina olivat Helsinki, Lahti, Tampere ja Turku. Kilpailuihin osallistui 16 maata, jotka oli jaettu neljään alkulohkoon. Lohkojen kaksi parasta selvisivät jatko-otteluihin.
Turnauksen jälkeen 13 Sierra Leonen pelaajaa haki Suomesta turvapaikkaa. Oleskelulupa myönnettiin myöhemmin kymmenelle alaikäiselle pelaajalle, joiden joukossa olivat muun muassa Medo ja Patrick Bantamoi. 
Joukkueet.
Lohko A
Lohko B
Lohko C
Lohko D
Parhaat maalintekijät.
5 maalia
4 maalia
3 maalia
Suomen joukkue.
Päävalmentaja: Jyrki Heliskoski
Xu Mengtao

Xu Mengtao (s. 12. heinäkuuta 1990) on kiinalainen freestylehiihtäjä. Hän on olympiavoittaja, maailmanmestari ja maailmancupin kokonaiskilpailun voittaja. Hän kilpailee freestylen hypyissä.
Xu sai Sotšin olympiakisoissa 2014 hopeamitalin, Vancouverissa 2010 hän oli kuudes. Hän tavoitteli kultaa, mutta Vancouverissa hän kaatui ja Sotšissa horjahti pahasti osuen kädellään maahan. Pyeongchangissa 2018 hän sijoittui kahdeksanneksi. Pekingin olympialaisissa 2022 hän saavutti kultaa henkilökohtaisessa kilpailussa ja hopeaa sekajoukkuekilpailussa.
Vossin MM-kilpailuissa 2013 Xu voitti kultaa. Inawashirossa 2009 ja Deer Valleyssa 2011 hän sai MM-hopeaa, Kreischbergissä 2015, Sierra Nevadassa 2017 ja Deer Valleyssa 2019 pronssia. Hän voitti nuorten maailmanmestaruuden 2007.
Xu voitti freestylehiihdon maailmancupin kokonaiskilpailun kaudella 2012–2013, sijoittui toiseksi kausilla 2011–2012, 2017–2018 ja 2018–2019 sekä viidenneksi kausilla 2010–2011 ja 2016–2017. Hyppyjen maailmancupin hän voitti kausilla 2011–2012, 2012–2013, 2016–2017, 2017–2018, 2018–2019 ja 2021–2022, sijoittui toiseksi kausilla 2010–2011, 2019–2020 ja 2024–2025 sekä kolmanneksi kausilla 2009–2010 ja 2013–2014. Hän on voittanut 29 maailmancupin osakilpailua, sijoittunut 14 kertaa toiseksi ja 11 kertaa kolmanneksi.
Talviolympialaiset 2026

Vuoden 2026 talviolympialaiset järjestetään 6.–22. helmikuuta 2026 Italian Milanossa ja Cortina d’Ampezzossa. Olympialaiset ovat kaikkiaan kolmannet Italiassa järjestettävät talviolympialaiset ja toiset talviolympialaiset, jotka järjestetään Cortina d’Ampezzossa ja kaikkiaan neljännet olympialaiset Italiassa. Italia isännöi myös vuosien 1956 ja 2006 talviolympialaisia ja vuoden 1960 kesäolympialaisia.
Valintaprosessi.
Kisojen pitopaikka päätettiin 24. kesäkuuta 2019 Kansainvälisen olympiakomitean kokouksessa Sveitsin Lausannessa. Kiinnostuksensa kisojen järjestämiseksi olivat Milanon ja Tukholman lisäksi ilmaisseet Kanadan Calgary, Turkin Erzurum, Japanin Sapporo, Itävallan Graz ja Sveitsin Sion. Sionilaiset hylkäsivät hakemuksensa kansanäänestyksessä, Graz luopui hankkeesta aluehallinnon tuen puutteesta ja Sapporo joutui vetämään olympiahankkeensa maanjäristyksen vuoksi. Erzurum joutui jättäytymään valintaprosessista infrastruktuurin puutteen vuoksi. Viimeisenä Calgary joutui jättäytymään poliittisen tuen puuttueessa.
Lajit.
Lajeja on 16 kahdeksassa lajiryhmässä. Uutena kilpailulajina on hiihtoalpinismi.
Kilpailupaikat.
Vuoden 2026 talviolympialaiset järjestetään Pohjois-Italiassa, neljässä eri klusterissa, kattaen yhteensä 25 kilpailupaikkaa. Pääisäntäkaupunkeina toimivat Milano ja Cortina d'Ampezzo, mutta tapahtumia järjestetään myös Valtellinassa, Val di Fiemmessä ja Veronassa.
Kilpailupaikoista 19 ovat jo olemassa olevia, kaksi rakennetaan uutena, ja neljä toteutetaan väliaikaisina ratkaisuina.
Osallistujamaat.
Vuoden 2026 talviolympialaisiin on tähän mennessä ilmoittautunut 87 maata. Guinea-Bissau ja Yhdistyneet arabiemiraatit osallistuvat ensimmäistä kertaa talvikisoihin. Etelä-Afrikka, Kenia ja Singapore palaavat mukaan vuoden 1998 jälkeen, kun taas Uruguay tekee paluun sitten vuoden 1998.
Venäjän ja Valko-Venäjän olympiakomiteat on suljettu olympialaisista Venäjän hyökättyä Ukrainaan. Sen sijaan erikseen hyväksytyt venäläiset ja valkovenäläiset urheilijat kilpailevat yksittäisinä neutraaleina urheilijoina.
Aasia
Afrikka
Amerikka
Eurooppa
Oseania
Kansainvälinen olympiakomitea
Vuoden 2022 osallistujamaat.
Maat jotka osallistuivat vuonna 2022, mutta eivät vuonna 2026.
Televisiointi.
Yle hankki olympiaoikeudet vuosille 2026–2032. Yle oli mukana Euroopan yleisradiounionin (EBU) jäsenmaiden jättämässä yhteistarjouksessa. Oikeudet myönnettiin Euroopassa EBU:lle ja Warner Bros. Discoverylle. Kansainvälisen olympiakomitean (IOC) kanssa solmittu sopimus kattaa kesä- ja talviolympialaisten kaikki mediaoikeudet.
Bromietikkahappo

Bromietikkahappo eli bromietaanihappo (C2H3BrO2) on etikkahapon bromattu johdannainen. Yhdistettä käytetään orgaanisessa synteesissä.
Ominaisuudet.
Bromietikkahappo esiintyy huoneenlämpötilassa heksagonaalisia tai rombisina värittöminä kiteinä. Yhdiste liukenee hyvin veteen ja polaarisiin orgaanisiin liuottimiin, kuten alkoholeihin ja asetoniin, ja myös dietyylieetteriin. Elektronegatiivisen bromiatomin aiheuttaman induktiivisen efektin vuoksi bromietikkahappo on etikkahappoa vahvempi happo ja sen pKa-arvo on 2,9. Yhdiste reagoi helposti nukleofiilisellä substituutiolla bromidi-ionin ollessa lähtevänä ryhmänä. Esimerkki tästä on bromietikkahapon hydrolysoituminen glykolihapoksi. Bromietikkahapon reaktiot ovat tyypillisiä karboksyylihapoille, ja se muodostaa muun muassa estereitä ja amideja.
Valmistus ja käyttö.
Bromietikkahappoa voidaan valmistaa usealla eri tavalla. Tyypillisiä valmistustapoja ovat etaanihapon suora bromaus bromilla etikkahappoanhydridin ja pyridiinin toimiessa katalyyttinä ja niin kutsuttu Hell–Volhard–Zelinsky-reaktio, jossa katalyyttinä on punainen fosfori. Katalyyttinä voidaan käyttää myös fosforitribromidia, mutta tällöin sivutuotteena voi muodostua myös dibromietikkahappoa. Muita tapoja valmistaa bromietikkahappoa on kloorietikkahapon reaktio vetybromidin tai vaihtoehtoisesti natrium- tai kaliumbromidin kanssa, bromieteenin hapetus typpihapolla, dibromivinyylieetterin hydrolyysi ja bromiasetonin hapetus ilman avulla.
Bromietikkahappoa käytetään orgaanisten synteesien lähtöaineita. Sen estereitä hyödynnetään Reformatski-reaktioissa.
Mārtiņš Onskulis

Mārtiņš Onskulis (s. 18. kesäkuuta 1994) on latvialainen alppihiihtäjä, joka edustaa Sk Pantera -seuraa.
Onskulis osallistui Schladmingin MM-kilpailuissa 2013 pujotteluun, mutta ei selviytynyt siinä karsinnasta jatkoon. Sotšin olympialaisissa 2014 Onskulis sijoittui pujottelussa 27:nneksi ja keskeytti suurpujottelussa.
Påminne

Påminne on Pohjan Sport ry:n omistama laskettelukeskus Åminneforsissa Pohjassa Raaseporissa. Påminne on Suomen eteläisin rinnekeskus.
Pisin rinne on 550 metriä pitkä ja korkeusero on 85 metriä. Kaikki rinteet ovat etelärinteitä. Påminne-Park on 450 metriä pitkä ja muodostuu kahdesta linjasta, toinen aloitteleville ja toinen kokeneemmille laskijoille. Rinteissä voi harrastaa laskettelua ja lautailua. Rinteitä keskuksessa on 5 + parkki.
Påminnessä on hiihtokoulu, välinevuokraamo ja rinnekahvila joka on talvisesongin aikana auki rinteiden aukioloaikoina. Muulloin kahvila on auki sopimuksen mukaan. Yrityksille, koululaisille ja muille ryhmille räätälöidään tapahtumapäiviä niin rinneautoilussa kuin laskettelussa.
Kesällä Mukelorinne toimii rinneautoratana. Pituutta radalla on noin 450 metriä ja korkeusero on noin 40 metriä. Rataa pitkin autot kulkevat painovoimalla rinnettä alas ja ylös mennään hiihtohissin vetämänä.
Elefantti (albumi)

Elefantti on suomalaisen Happoradio-yhtyeen kuudes albumi, joka julkaistiin 21. helmikuuta 2014. Albumilla on 11 kappaletta.
Albumi nousi Suomen virallisen albumilistan kärkeen viikolla 9/2014.
Kauko Lindfors

Kauko Lindfors (s. 1961 Hanko) on suomalainen elokuvaleikkaaja, -äänisuunnittelija, -äänittäjä, käsikirjoittaja ja -ohjaaja.
Hän on opiskellut elokuva-alaa Taideteollisen Korkeakoulun elokuvataiteen laitoksella vuosina 1987–1993. Vuonna 1988 Lindfors perusti opiskelutoverinsa Pekka Karjalaisen kanssa elokuvaääniyhtiön Kikeono Film Sound Oy:n. Yhtiö oli digitaalisen äänenkäsittelyn edelläkävijöitä Suomessa.
Elonetissä on mainittu yli sata elokuvaa, joissa Lindfors on työskennellyt.
Lindforsin käsikirjoittama, ohjaama, leikkaama ja lavastama elokuva "Puomimies rakastuu" sai elokuvataidetoimikunnan myöntämää laatutukea vuonna 1990.
Alppihiihto talviolympialaisissa 2014 – miesten pujottelu

Miesten pujottelu talviolympialaisissa 2014 käytiin 22. helmikuuta Roza Hutorin laskettelukeskuksessa. Itävalta otti kaksoisvoiton: Mario Matt voitti ja Marcel Hirscher tuli toiseksi. Kolmanneksi tuli Norjan Henrik Kristoffersen.
Sääolosuhteet.
Kilpailun ensimmäinen kierros alkoi kello 16:45 paikallista aikaa. Lähtöpaikalla lämpötila oli 7,2°C ja tuuli oli 1 m/s lounaaseen. Maalialueella lämpötila oli 10,4°C. Tuulen voimakkuus ja suunta olivat samat. Sekä lähdössä että maalissa oli pilvistä.
Toinen kierros alkoi kello 20:15 paikallista aikaa. Lähtöpaikalla lämpötila oli 5,6°C ja tuuli oli tyyntynyt kokonaan. Maalissa lämpötila oli 6,1°C ja tuuli 1 m/s lounaaseen. Sekä lähdössä että maalissa taivas oli pilvetön.
Tero Kartastenpää

Tero Kartastenpää (s. 1978 Tampere) on suomalainen toimittaja. Hän työskentelee "Helsingin Sanomissa. 
Vuosina 2016–2019 Kartastenpää oli feministisen "Tulva"-lehden päätoimittaja. Hän on kirjoittanut Jani Timosen kanssa tietokirjan "Provo opas – ärsyttämisen jalo taito" (2014). 
Kartastenpää on yksi kansainvälisen "FAT"-taidelehden perustajista. Hän on työskennellyt aikaisemmin muun muassa "Aamulehdessä, Veli"-lehdessä ja Ylellä. Hän on kirjoittanut vapaana kirjoittajana muun muassa "Helsingin Sanomiin, Trendiin, Imageen" ja "Mondoon".
Kartastenpää on valmistunut filosofian maisteriksi Turun yliopiston mediatutkimuksesta. Hän on opiskellut myös naistutkimusta ja kulttuurihistoriaa.
Kartastenpää teki valokuvataiteilija Susanna Majurin työparina valokuva- ja videotaidetta vuosina 1998–2009. He kuvasivat yhdessä muun muassa PMMP:n levyn "Veden varaan" kannet. Kartastenpää oli yhdessä Kasino Creative Studion työryhmässä toteuttamassa vuoden 2010 Shanghain maailmannäyttelyyn kuvasarjaa "HÄ? — Finnish–Chinese Visual Dictionary".