tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Friðrik Ólafsson

Friðrik Ólafsson (26. tammikuuta 1935 Reykjavík – 4. huhtikuuta 2025) oli islantilainen lakimies ja shakinpelaaja. Hän toimi Maailman shakkiliiton FIDE:n presidenttinä 1978–1982. 
Pelaajaura.
Friðrik voitti Islannin-mestaruuden shakissa 1952 ja vuotta myöhemmin Pohjoismaiden-mestaruuden ja vakiinnutti asemansa sukupolvensa vahvimpana islantilaispelaajana.
Hän jakoi voiton Viktor Kortšnoin kanssa Hastingsin turnauksessa 1955–1956 ja saavutti 5.–6.-sijan Portorozin alueidenvälisessä turnauksessa 1958. Siitä hän sai suurmestarin arvon ja paikan vuoden 1959 ehdokasturnaukseen. Friðrik osallistui myös 1962 Tukholman AV-turnaukseen, muttei sijoittunut tarpeeksi hyvin päästäkseen seuraavaan ehdokasturnaukseen.
Vuonna 1976 Friðrik jakoi voiton Ljubomir Ljubojevićin kanssa Wijk aan Zeen turnauksessa jättäen taakseen muun muassa Mihail Talin.
FIDE:n presidenttinä.
Vuonna 1978 Friðrik valittiin hollantilaisen Max Euwen seuraajaksi FIDE:n johdossa. Friðrik toimi presidenttinä yhden kauden, minkä jälkeen hänen seuraajakseen tuli filippiiniläinen Florencio Campomanes vuonna 1982.
Muu elämä.
Ennen siirtymistään shakkiammattilaiseksi 1974 Friðrik työskenteli lakimiehenä Islannin oikeusministeriössä. Myöhemmin hän toimi Islannin parlamentin sihteerinä. Hän sai vaimonsa kanssa kaksi tytärtä.
Dilarə Kazımova

Dilara Kazimova (azeriksi: Dilarə Kazımova. s. 20. toukokuuta 1984 Baku, Azerbaidžanin SNT, Neuvostoliitto) on azerbaidžanilainen laulaja ja näyttelijä.
Kazimova valmistui Bakun musiikkiakatemiasta erikoistuen oopperalauluun, jonka lisäksi hän on opiskellut myös taidelukiossa. Hän aloitti uransa 2008 osallistumalla Euroviisujen kansallisiin karsintoihin ”Unformal” -yhtyeen jäsenenä saavuttaen toisen sijan. Vuonna 2010 hän osallistui uudelleen Euroviisujen karsintaan Milk and Kisses -yhtyeen solistina, mutta ei voittanut.
Kasimova voitti Latvian Jūrmalassa pidetyn ”New Wave 2010” -kilpailun ja osallistui myös vuoden 2014 Euroviisujen karsintoihin, joissa hän voitti Azerbaidžanin kansallisen valintakilpailun. Hän sai oikeuden edustaa Azerbaidžania vuoden 2014 Euroviisuissa, esittäen kappaleen ”Start a Fire”.
Kasimova osallistui vuonna 2014 myös Ukrainan ”The Voice”-kilpailuun (), jossa hän onnistui pääsemään ensimmäisestä vaiheesta läpi.
Kasimova avioitui vuonna 2014 turkkilaisen liikemies Mert Aslanin kanssa.
Start a Fire (Dilarə Kazımovan kappale)

Start a Fire on azerbaidžanilaisen laulajan Dilarə Kazımovan kappale. Se valittiin edustamaan Azerbaidžania Eurovision laulukilpalussa 2014 Tanskassa. Kappaleen ovat kirjoittaneet Stefan Örn, Alessandra Günthardt ja Johan Kronlund.
Kappale kilpaili kilpailun ensimmäisessä semifinaalissa, jossa se sai 57 pistettä, sijoittui yhdeksänneksi ja pääsi finaaliin. Finaalissa kappale sai 33 pistettä ja sijoittui sijalle 22. Tämä oli ensimmäinen kerta, kun Azerbaidžan ei sijoittunut kymmenen parhaan joukkoon.
Tristan Dugerdil

Tristan Dugerdil (s. 12. tammikuuta 1993) on ranskalainen alamäkiluistelija. Dugerdilin paras yksittäinen sijoitus alamäkiluistelun MM-sarjassa Red Bull Crashed Icessä on Quebecin kilpailussa vuonna 2014 saavutettu kuudes sija. Kaudella 2015 hän sijoittui kolmanneksi Riders Cupin Itävallan osakilpailussa. Tuolla kaudella hän oli Red Bull Crashed Icen kokonaispisteissä yhdeksäs. 
Dugerdil pelaa alamäkiluistelun lisäksi myös jääkiekkoa, nykyisin Ranskan junioriliigassa Annecyn riveissä. Dugerdil on pelannut yhden kauden myös Sveitsin nelosdivisioonassa Geneve-Servetten kakkosjoukkueessa.
Axel Hirsoux

Axel Hirsoux (s. 26. syyskuuta 1982 La Hestre, Manage, Belgia) on belgialainen laulaja. Hän edusti Belgiaa Eurovision laulukilpailussa 2014 Tanskassa kappaleella ”Mother”, mutta ei päässyt semifinaalista jatkoon.
Sofosbuviiri

Sofosbuviiri on C-hepatiitin hoitoon käytetty lääke. 
Potilailla, joilla on myös hiv-tartunta, käyttämällä yhdessä sitä ja toista C-hepatiittilääkettä ribaviriinia hoitotulokset ovat osoittautuneet paremmaksi. Aiemmin hiv-potilaiden c-hepatiitin hoidon tulokset olivat huonoja, sillä hiv-lääkkeet yhdessä c-hepatiittilääkkeiden kanssa aiheuttivat maksatulehduksen.
Mother (Axel Hirsoux’n kappale)

”Mother” on belgialaisen laulajan Axel Hirsoux’n esittämä kappale, jolla hän edusti maataan Eurovision laulukilpailussa 2014 Tanskassa. Kappale sijoittui ensimmäisessä semifinaalissa 14:nneksi eikä päässyt jatkoon.
”Mother” valittiin Belgian edustuskappaleeksi Hirsoux’n voitettua Eurosong 2014 -laulukilpailun. Kappaleen ovat kirjoittaneet espanjalainen lauluntekija Rafael Artesero ja brittiläinen lauluntekijä Ashley Hicklin. Hicklin sävelsi myös Belgian vuoden 2010 euroviisukappaleen ”Me and My Guitar”, jonka esitti Tom Dice.
Lähteet.
Pascal Martinot-Lagarde

Pascal Martinot-Lagarde (s. 22. syyskuuta 1991) on ranskalainen pika-aitajuoksija ja 110 metrin aitojen Euroopan-mestari.
Martinot-Lagarde voitti juniorien maailmanmestaruuden 110 metrin aitajuoksussa alle 20-vuotiaiden MM-kisoissa 2010. Hän saavutti 60 metrin aidoissa pronssia Istanbulin MM-hallikilpailuissa 2012 ja Göteborgin sisäratojen EM-kilpailuissa 2013. Moskovan MM-kilpailuissa 2013 hän karsiutui 110 metrin aitajuoksun alkuerissä. Sopotin MM-hallikilpailuissa 2014 hän sai 60 metrin aitajuoksussa hopeaa. Zürichin EM-kisoissa 2014 Martinot-Lagarde sai 110 metrin aitajuoksussa pronssia, kun kolmanneksi tullut Dimitri Bascou hylättiin ratarikon vuoksi.
Martinot-Lagarde voitti sisäratojen Euroopan-mestaruuden 60 metrin aitajuoksussa Prahassa 2015 ajalla 7,49. Pekingin MM-kilpailuissa hän sijoittui 110 metrin aitajuoksussa neljänneksi. Hän sai Portlandin MM-hallikilpailuissa 2016 hopeaa 60 metrin aitajuoksussa ajalla 7,46. Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 hän oli neljäs ajalla 13,29.
Sisäratojen EM-kilpailuissa Belgradissa 2017 Martinot-Lagarde voitti hopeaa 60 metrin aitajuoksussa ajalla 7,52. Birminghamin MM-hallikilpailuissa 2018 hän oli samalla matkalla viides. Hän voitti 110 metrin aitajuoksun Euroopan-mestaruuden Berliinissä 2018 ajalla 13,17. Glasgow'n sisäratojen EM-kilpailuissa 2019 hän sai hopeaa 60 metrin aitajuoksussa ajalla 7,61. Dohan MM-kilpailuissa 2019 hän sai pronssia ajalla 13,18. Vuonna 2021 järjestetyissä Tokion olympialaisissa hän oli viides. Hän saavutti kolmannen kerran hopeaa sisäratojen MM-kilpailujen 60 metrin aitajuoksussa Belgradissa 2022 Samana vuonna hän karsiutui 110 metrin aidoissa välierissä Eugenen MM-kilpailuissa ja saavutti hopeaa Münchenin EM-kilpailuissa ajalla 13,14.
Martinot-Lagarden ennätys 110 metrin aidoissa on Monacon Timanttiliigan osakilpailuissa 18. heinäkuuta 2014 syntynyt 12,95. Tulos on myös Ranskan ennätys. 60 metrin aidoissa Martinot-Lagarden ennätys on 7,45.
Reinhold Enwald

Reinhold Bernhard Enwald (7. toukokuuta 1860 Leppävirta – 19. maaliskuuta 1892 Leppävirta) oli suomalainen eläin- ja kasvitieteilijä ja lääkäri.
Enwaldin vanhemmat olivat kihlakunnantuomari Reinhold Emil Enwald (1830–1903) ja Hilma Sofia Pehrmand. Hän pääsi ylioppilaaksi 1878 Kuopion lyseosta ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1882 sekä lääketieteen kandidaatiksi 1884 ja lääketieteen lisensiaatiksi 1890. 
Enwald teki 1879 tutkimusmatkan Pohjois-Norjaan yhdessä hyönteistutkija, dosentti John Sahlbergin kanssa. Myöhemmin hän teki kasvien ja hyönteisten keruumatkat Suomen Karjalaan sekä Vienan Karjalaan aina Arkangeliin saakka. Enwald osallistui hyönteis- ja kasvitutkijana suomalaisten tiedemiesten Suureen Kuolan retkeen 1887 ja hän toimi myös retkikunnan lääkärinä.
Enwald toimi Leppävirran kunnanlääkärinä vuodesta 1887 alkaen aina kuolemaansa saakka.
Reinhold Enwald oli naimisissa 1888–1889 Olga Addensin (k. 1889) kanssa ja vuodesta 1890 Maria Vileniuksen kanssa. Enwaldin veljiä olivat kruununvouti ja Kajaanin pormestari Gustaf Wilhelm Enwald (1861–1946), varatuomari Johan Henrik Enwald (1863–1925) ja tasavallan presidentin kanslian päällikkönä 1919–1931 toiminut Hjalmar Emil Enwald (1867–1943).
Mikael Agricolan muistokivi

Mikael Agricolan muistokivi on graniittinen muistokivi Loviisan Pernajassa Torsbyn kylässä. Muistokivi oli vuodesta 1914 alkaen Pernajan kirkon lähistöllä, mutta se siirrettiin vuonna 1959 sieltä hieman pohjoisemmaksi nykyiselle paikalleen.
Ajatus kunnioittaa Pernajassa noin vuonna 1510 syntynyttä Mikael Agricolaa oli virinnyt ainakin jo vuonna 1887. Vuonna 1914 pystytettiin Pernajan kirkon lähelle, nykyisen Pernaja–Sarvilahti -tien (yhdystie 1581) toiselle puolelle noin kaksimetrinen, harmaasta graniitista tehty pylväsmäinen muistokivi. Kiveen tuli teksti:
Liki 40 vuotta myöhemmin Agricolan muistoksi haluttiin pystyttää varsinainen muistopatsas ja kirkkovaltuusto aloitti patsaan hankintatoimet vuonna 1952. Valituksi tuli lopulta toisinto Emil Wikströmin vuonna 1908 Viipurissa paljastetusta puolivartalokuvasta, joka sijoitettiin vuonna 1959 muistokiven paikalle. Vanhalle muistokivelle valittiin uusi sijoituspaikka Agricolan kotitalona pidetyn Sigfridsin talon pihapiiristä. Muistokivialuetta rajaamaan rakennettiin yhdeksänmetrinen kiviaita, johon muurattiin muistokiven siirrosta kertovat kivilaatat, joissa oli teksti suomeksi ja ruotsiksi: ”Mikael Agricola Torsbius Syntymäsijaa kunnioittaen Agricola-Seura”. Kiven uudelleen pystyttänyt Agricola-seura oli Uriel Kailon johtama valtakunnallinen kristillinen järjestö.
Carlos Zambrano

Carlos Augusto Zambrano Ochandarte (s. 10. heinäkuuta 1989 Callao) on perulainen jalkapalloilija. Hän on vuodesta 2012 lähtien pelannut Bundesliigan Eintracht Frankfurtissa. Zambranon pelipaikka on toppari.
Zambrano siirtyi kotimaastaan Saksaan Schalken junioreihin 17-vuotiaana vuonna 2006. Hän siirtyi kesällä 2010 juuri Bundesliigaan nousseeseen FC St. Pauliin, pelattuaan sitä ennen Schalken edustusjoukkueessa 16 ottelua. Kesällä 2012 hän siirtyi Eintracht Frankfurtiin.
Maajoukkuetasolla Zambrano on pelannut Perun maajoukkueessa vuodesta 2008 lähtien.
Jelšanin keramiikka

Jelšanin keramiikka tai Elšanin keramiikka (, tai ) on Itä-Euroopassa vaikuttaneen mesoliittista elämäntapaa harjoittaneen Jelšanin kulttuurin valmistamaa keramiikkaa. Se ajoitetaan noin 7100−5500 eaa., joten ryhmät harjoittivat mahdollisesti Euroopan ensimmäistä keraamista traditiota. Ajoitukset ovat vielä kiistanalaisia. Ryhmät vaihtoivat sen myöhemmin laajemmalla alueella vaikuttaneeksi Lugovojen keramiikkaan.
Keramiikka.
Savimassa.
Savimassa nostettiin seudulla olleista pysyvistä lammista. Massa oli savirikasta mutaa, joka oli lievästi suolaista. Massaan sekoitettiin keramiikan murskaa, orgaanisia kuituja, kalan suomuja ja luumurskaa. Orgaaniset osat tekivät poltetusta savesta huokoista ja kevyempää.
Valmistus.
Savesta leivottiin savinauhoja, joita yhdistettiin kerros kerrokselta kiertäen valmistunutta astian pohjaosaa. Pohja valmistettiin ensin ja saatettiin tehdä pyöreäksi, suipoksi tai tasaiseksi. Astian runko syntyi yhdistämällä 6−8 cm:n levyisiä nauhoja toisiinsa kierros kierrokselta. Astian runko laajeni keskikohdastaan ja kapeni hieman astian suusta. Suun reunaa taivutettiin hieman ulospäin.
Astia poltettiin avotulella noin 450°−600 °C asteessa. Tällöin kotilonkuoret eivät kalsinoituneet, vaan jäivät ehjänä keraamiseen materiaaliin sitomaan sen rakennetta vahvemmaksi.
Koristelu.
Koristelu on vähäistä. Se koostuu pienistä ja suurista kuopista, piiretyistä viivoista, jotka muodostivat rivejä, kolmioita, nelikulmioita ja sik-sak-kuvioita. Niitä voitiin korostaa kuoppariveillä.
Astia saattoi olla kokonaan koristelematta. Toisaalta astian suuaukkoa saattoi kiertää yksinkertainen kuopparivi, joka oli painettu seinämän yläreunaan tai reunan päälle. Kuopat saatettiin myös painaa suuaukon sisäreunaan, jolloin ne pullistuivat ulkoseinässä muodostaen helmimäisen pullistumarivin.
Piirretyt viivat saatettiin vetää rinnakkain, jolloin syntyi raidallisia pintoja. Joskus viivat ristesivät toisiaan ja leikkauskuvioiksi muodostui kolmioita ja nelikulmioita. Rinnakkaisilla vedoilla piirrettiin toisinaan "nauhoja", jotka muodostivat suuren sik-sak-kuvion astian ympäri. Nauhan sisälle painettiin tikulla pisterivin nauhan koko matkalle.
Elinkaari.
Toistaiseksi ei olla yksimielisiä keramiikan synnystä, mikä on ymmärrettävää, koska Jelšanin kulttuuria on tutkittu niin vähän aikaa. On olemassa kolme pääasiallista teoriaa: se keksittiin Volgan mutkassa, se tuotiin mukana Kaspianmeren itäpuolelta ja se opittiin Balkanin viljelijöiltä. Vanhimmat löydetyt astiat ovat Tšekalinon (7100−6500 eaa.) ja Ust-Tashenkan (7100−6300 eaa.) asuinpaikoilta.
Jelšanin keramiikka levisi kulttuurivaikutteena etelään ja länteen vanhimmilta asuinpaikoiltaan muiden metsästäjä-keräilijöiden pariin, ennen kuin ryhmillä oli yhteyksiä maataloudesta elävien ryhmien kanssa. Kun sen aika loppui, alkoivat samalla seudulla asuneet ryhmät valmistamaan Lugovojen keramiikkaa. Tämä keramiikan tyyli levisi Volgaa pitkin ylös pohjoiseen Kamajoelle saakka.
Suomen polaariretkikunta

Suomen polaariretkikunta suoritti vuosina 1882–1884 magneettisia ja meteorologisia mittauksia Sodankylässä ja Ivalossa.
Retkikunta sai alkunsa kun Pietariin kokoontunut kansainvälinen napaseutujen tutkimuskomissio julisti vuoden 1. kesäkuuta 1882 – 1. syyskuuta 1883 Kansainväliseksi polaarivuodeksi. Ilmastollisten ja maamagneettisten havaintojen keräämiseksi perustettiin arktisille alueille 12 havaintoasemaa ja näistä yksi tuli Sodankylään.
Retkikunnan havaintovuodet 1882–1884.
Sodankylän havaintoaseman rakennustyöt aloitettiin huhtikuussa 1882 ja retkikunnan pääosa lähti 21. heinäkuuta 1882 laivalla Helsingistä Kemiin josta matkattiin edelleen hevoskyydillä Kemijärvelle ja sieltä veneillä Sodankylään jonne saavuttiin 5. elokuuta. Magneettiset ja meteorologiset havainnot päästiin aloittamaan elokuun lopulla 1882 ja ensimmäinen havaintojakso kesti syyskuun alkuun 1883 saakka. Havaintoja tehtiin myös Ivalojoen Kultalaan sijoitetussa sivuasemassa. Tutkijat mittasivat tunnin välein ilman lämpötilan, tuulen suunnan ja voimakkuuden, maan magneettikentän voimakkuuden ja ilman sähköisyyden. Retkikunta yritti valokuvata myös revontulia mutta siihen ei silloinen valokuvaustekniikka riittänyt vaan heidän oli tyydyttävä maisemien ja ihmisten kuvaamiseen.
Toisena havaintovuonna 1883–1884 mittauksia jatkettiin samaan tapaan Sodankylässä ja Kultalassa. Virallisen ohjelman ulkopuolella Lemström koetti todistaa oikeaksi teoriaansa revontulien sähköisestä alkuperästä. Hän koetti synnyttää keinotekoisesti revontulia ja sijoitti tätä varten kuparisilmukan aluksi Oratunturin ja sitten Pietarintunturin laelle. Kokeiden tulokset vakuuttivat ainakin Lemströmiä itseään mutta muualla niitä arvosteltiin. Havaintojakson päätyttyä Sodankylän havaintoasema purettiin. Seuraavan kerran Sodankylässä tehtiin maan magneettikentän mittauksia 1910-luvulla kun Sodankylään perustettiin geofysiikan observatorio Tähtelä.
Bernard Cornfeld

Bernard Cornfeld (1927 Turkki – 1995 Lontoo) oli yhdysvaltalainen liikemies, sijoitusrahastojen perustaja ja sijoitushuijari. Cornfeld perusti jo 1960-luvun alussa rahastoihin sijoittavan rahaston (fund of funds, rahastojen rahasto) ja yhteensä lähes 20 sijoitusrahastoa, monet niistä veroparatiiseihin.
Bernard Cornfeld syntyi Turkissa, mutta varttui New Yorkin Brooklynissa. Hänen isänsä oli näyttelijä. Toisen maailmansodan aikana Cornfeld toimi kauppalaivaston miehistö- ja upseerikouluttajana. Sodan jälkeen hän suoritti tutkinnot psykologiasta ja sosiaalialalta ja työskenteli jonkin aikaa sosiaalityöntekijänä. Jo poikavuosinaan taitavaksi myyjäksi osoittautunut Cornfeld siirtyi sosiaalialalta sijoitusbisnekseen, muutti Ranskaan ja ryhtyi sijoitusrahasto-osuuksien myyjäksi.
Cornfeld kaupitteli osuuksia Jack Dreyfusin perustamasta Dreyfus Fund -rahastosta vuodesta 1955 lähtien. Perustamansa Overseas Investors Servicesin kautta Cornfeld aluksi markkinoi Dreyfus Fundia. 
Myöhemmin International Overseas Services (IOS) oli suuryritys ja Cornfeldin rahastorakennelman ydin, jolle veronkierto ja lakien luova tulkinta eivät olleet vieraita. IOS rahasti asiakkaitaan tehokkaasti erilaisilla palkkioilla, jotka saattoivat nousta 20:een prosenttiin sijoituksen arvosta. Asiakkaiden varoja sijoitettiin ulkopuolisten kohteiden ohella myös IOS:n omiin tuotteisiin, mikä lisäsi sen tuottavuutta omistajille entisestään. Rahasto keräsi 1960-luvun lopulle mentäessä (silloisessa rahassa) 2,5 miljardin dollarin pääoman ja Cornfeld itse yli 100:n miljoonan dollarin (v. 2009 noin 600 miljoonaa dollaria) omaisuuden.
IOS ajautui vaikeuksiin 1960-luvun lopulla ja perustaja Bernard Cornfeld sai potkut yhtiöstä vuonna 1970. Kirjassa "Miljoonahuijarit – suurpetkuttajien värikäs historia" Kari Nars kertoo, ettei Cornfeldia saatu huijauksista oikeuden eteen lukuun ottamatta hänen entisen yhtiönsä henkilökunnan ajamaa kannetta, jonka seurauksena hän sai 11 kuukauden vankilatuomion. Elämänsä lopulla hän asui Los Angelesin Beverly Hillsissä.
Baltšik

Baltšik () on Mustanmeren rannalla sijaitseva kaupunki Dobritšin alueella Koillis-Bulgariassa. Se sijaitsee historiallisella Etelä-Dobrudzhan alueella. Baltšikin väkiluku oli 9 310 vuonna 2021.
Kaupungin vanha nimi, joka on peräisin antiikin Kreikan ajalta, on Dionysopolis. Baltšik sijaitsee 42 kilometriä koilliseen lähialueen suurimmasta kaupungista Varnasta, jossa on myös Baltšikin lähin lentoasema. Lento Helsinki-Vantaan lentoasemalta Varnan lentoasemalle kestää noin kaksi tuntia ja 40 minuuttia.
Allison Tolman

Allison Tolman (s. 18. marraskuuta 1981 Houston, Texas, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on näytellyt muun muassa Molly Solversonin roolissa televisiosarjassa "Fargo", josta hän oli Emmy-ehdokkaana "parhaasta naissivuosasta minisarjassa tai televisioelokuvassa".
Play Hard

Play Hard on ranskalaisen DJ-tuottaja David Guettan kappale, joka julkaistiin singlenä Guettan "Nothing But the Beat" -studioalbumin uudelleenjulkaisun jälkeen 15. maaliskuuta 2013. "Play Hard" saavutti Britannian singlelistan kuudennen sijan, minkä myötä siitä tuli Guettan 14. kyseisellä listalla kymmenen parhaan joukkoon päässyt single. Kappale sijoittui myös monissa muissa maissa 40 parhaan joukkoon.
Kappaleella esiintyvät Guettan vieraina laulajat Ne-Yo ja Akon. Kaikki kolme artistia sanoittivat kappaleen Frédéric Riestererin ja Giorgio Tuinfortin kanssa, jotka osallistuivat myös tuottamiseen Guettan kanssa. Akonin laulama osuus sanoitettiin ja tuotettiin Sonic Vista Studiosilla Ibizassa, Espanjassa heinäkuussa 2012. "Play Hard" sisältää samplen vuonna 1999 julkaistusta Alice DeeJayn eurodance-kappaleesta ”Better Off Alone”. 
"Play hard" oli hänen "Nothing But the Beat" -kokonaisuutensa yhdeksäs singlejulkaisu. Ennakkoon Guetta ilmoitti Twitterissä lyhyesti, että hän on suunnitellut julkaisevansa editoidun version "Play Hardista" seuraavana singlenään hänen "Nothing But the Beat 2.0" -albumiltaan.
The Green Hornet

The Green Hornet on vuonna 2011 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen Michel Gondryn ohjaama humoristinen toimintaelokuva. Se perustuu 1930-luvun alkuperäiseen radiokuunnelman hahmoon Green Hornet (suom. Vihreä herhiläinen). Elokuva on oikeastaan toisinto vuosina 1966–1967 tehdystä samannimisestä tv-sarjasta, jossa sankarikaksikkoa näyttelivät Van Williams ja Bruce Lee.
Juoni.
Elokuva kertoo isänsä mediaimperiumin perivästä hemmotellusta nuoresta miehestä, joka löytää elämälleen suunnan naamioituna supersankarina. Hän on "Daily Sentinelin" uusi toimitusjohtaja, joka öisin naamioidun kumppaninsa kanssa taistelee rikollisuutta vastaan Los Angelesin kaduilla.
Tuotanto.
Supersankarihahmon elämästä kertovaa elokuvaa alettiin suunnitella jo 1990-luvulla, mutta se ei koskaan edennyt käsikirjoitusvaihetta pidemmälle. Gondry oli jo tuolloin valittu ohjaajaksi, ja rooleja varten olivat allekirjoittaneet kokonaan eri näyttelijät. Pääosaa oli tarjottu alun perin George Clooneylle ja Mark Wahlbergille. Katon rooliin kaavaillun Jet Lin siirtyminen muihin projekteihin keskeytti elokuvan tuotannon jälleen vuonna 2000. Lisäksi studiot kuten Paramount Pictures, Columbia Pictures ja Miramax kilpailivat tuotantosopimuksesta, ja käsikirjoittajat vaihtuivat yksi toisensa jälkeen työn jäädessä kesken. Vuonna 2004 Kevin Smith palkattiin käsikirjoittamaan ja ohjaamaan elokuva, mutta tämä oli kuitenkin epäuskoinen lajityypin suhteen. Pääosaan pyydettiin tuolloin Jake Gyllenhaalia. Elokuvan teko venyi vielä kuudella vuodella, kun Smith vetäytyi projektista ja tuottaja Neal Moritz yritti vielä vuonna 2007 hankkia Green Hornet-hahmolle elokuvaoikeudet. Lopulta kanadalainen koomikko ja näyttelijä Seth Rogen palkattiin toiseksi käsikirjoittajaksi, tuottajaksi sekä pääroolin esittäjäksi. Kuvaukset saatiin lopulta käyntiin kesällä 2010, kun toinen pääosanäyttelijä vaihdettiin. Osittain tästä syystä elokuva oli myös erittäin kallis. Sen tuotantobudjetti oli 120 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria.
Elokuva kuvattiin pääosin Los Angelesissa, Kaliforniassa sekä Sony Picturesin studioilla Culver Cityssä.
Vastaanotto.
"The Green Hornet" sai sekä myönteisiä että kielteisiä arvosteluja, ja mm. Rotten Tomatoes antoi sille pisteet 5.2/10. Kriittisistä arvioista huolimatta kalliiksi tullut elokuva menestyi taloudellisesti suhteellisen hyvin.
Rakkaus on kuolemaksi

Rakkaus on kuolemaksi () on vuonna 1949 ensi-iltansa saanut norjalainen draamaelokuva. Se perustuu Arve Moenin samannimiseen romaaniin vuodelta 1948. Elokuva kertoo seurapiirinaisen Sonjan (Riiser-Larsen) ja automekaanikon Erikin (Wiese) välisestä avioliiton ulkopuolisesta suhteesta.
Elokuva oli ohjaaja Edith Carlmarin esikoisohjaus.
Hangö-Pressen

Hangö-Pressen oli Hangossa vuosina 1908–1917 ilmestynyt ruotsinkielinen sanomalehti. Sen nimenä oli aluksi Hangö-Bladet ja vuosien 1914–1915 vaihteessa Hangö-Posten.
"Hangö-Bladet" perustettiin "Hangö"-lehden kilpailijaksi kunnallispoliittisen kärhämöinnin takia. Ensimmäisen maailmansodan aikana kenraalikuvernööri lakkautti sen saksalaisten kuvien ja kuvatekstien vuoksi. Lehden tilalle perustettiin aluksi näytenumeroina ilmestynyt "Hangö-Posten" ja sen jälkeen "Hangö-Pressen", joka sai ilmestymisluvan kesäkuussa 1915. "Hangö-Pressenin" julkaisuyhtiö osti syyskuussa 1917 "Hangön" yhtiön ja yhdisti lehdet toisiinsa. Yhdistetyn lehden nimeksi otettiin vanhempi "Hangö".
Lehti ilmestyi aluksi kolmesti, vuodesta 1909 lähtien neljästi ja vuodesta 1914 jälleen kolmesti viikossa.
Eteenpäin (Uusikaupunki)

Eteenpäin oli Uudessakaupungissa vuonna 1890 ilmestynyt sanomalehti.
Kauppias Johan Fredrik Holmström perusti "Eteenpäin"-lehden ruotsinkielisen "Nya Tagin" sisarlehdeksi. Linjaltaan se oli vanhasuomalainen ja kristillishenkinen. Kerran viikossa ilmestyneen lehden toimittajana työskenteli J. A. Cederberg.
Oulun eteläisen voutikunnan tuomiokunta

Oulun eteläisen voutikunnan tuomiokunta oli 1762–1776 toiminnassa ollut kihlakunnantuomarin virka-alue. Se kuului aluksi Turun hovioikeuspiiriin ja siirrettiin Vaasan hovioikeuspiiriin 1776, kun vastaperustetun hovioikeuden oikeuspiiri määrättiin. Tuomiokunta muodostettiin Pohjois-Pohjanmaan tuomiokunnan kahtiajaossa 21. kesäkuuta 1762. Toinen uusi tuomiokunta oli Oulun pohjoisen voutikunnan tuomiokunta. Oulun eteläisen voutikunnan tuomiokuntaan kuuluivat seuraavat pitäjät:
Kuninkaallisella julistuksella määrättiin 28. kesäkuuta 1776 tämän tuomiokunnan seuraajaksi Pohjanmaan keskiosan tuomiokunta.
Solida Savolainen

Solida Savolainen (alk. Rönngren, 1836 Kuopio – ?) oli suomalainen näyttelijä. Hän kuului Suomalaisen Teatterin varhaisimpaan näyttelijäkaartiin.
Elämä.
Savolainen oli värjärimestarin tytär. Hän liittyi Suomalaiseen Teatteriin vuonna 1872 ja jätti sen 1881. Hänen kerrotaan tulkinneen melko "yksitoikkoisesti" ämmärooleja sekä emäntäpiikoja. Lavalla hän käytti savon murretta. Savolaisen rooleista merkittävimpiä olivat Martta (näytelmässä "Nummisuutarit"), Viarda-eukko ("Preciosa") ja Muori Fadet ("Sirkka").
Olga Gummerus-Ehrström

Olga Elisabet Gummerus-Ehrström (16. syyskuuta 1876 Helsinki – 20. tammikuuta 1938 Helsinki) oli suomalainen taidemaalari.
Perhe.
Olga syntyi esikoisena perheen kahdeksasta lapsesta, joista kuusi eli aikuisikään asti. Äiti Olga Elisabet o.s. Krook oli tytön syntyessä 25-vuotias ja isä Herman Erik Gummerus vaimoaan 10 vuotta vanhempi. Isä oli valmistunut Zürichin polyteknisestä korkeakoulusta ja työskenteli Suomen valtion rautateillä ratainsinöörinä Pietarissa. Perhe muutti isän töiden perässä Pietarista Helsinkiin 1878, jolloin perheeseen oli syntynyt myös poika Herman Gregorius jouluaattona 1877. Vaasaan perhe muutti vuonna 1883, jolloin perheen pää oli saanut ylennyksen Vaasan-radan liikennetirehtöörin apulaiseksi ja Alavuden–Vaasan rataosan ratainsinööriksi.
Opiskelu.
Olga Gummerus aloitti opiskelunsa 16-vuotiaana Ateneumissa Suomen taideyhdistyksen piirustuskoulussa vapaaoppilaana 1892, samana syksynä, jolloin hänen isänsä kuoli vain 51-vuotiaana. Hänen opettajinaan olivat muun muassa kuvanveistäjä Carl Jahn sekä taidemaalarit Elin Danielson, Helene Schjerfbeck ja Albert Gebhard. Hänelle on merkitty päästötodistuksen saantiajaksi 16. lokakuuta 1896, mutta ilmeisesti hän opiskeli vielä seuraavan lukuvuoden Ateneumissa. Opinnoissaan hän menestyi erinomaisesti ja sai useana vuonna rahallisia palkintoja ahkeruudestaan. Hän jatkoi opintojaan Pariisissa, missä hän myös tutustui mieheensä Eric O. W. Ehrströmiin. Suomeen he palasivat joko 1901 tai 1902.
Elämänvaiheita.
Olga Gummerus-Ehrström osallistui useisiin näyttelyihin ja käytti myös nimimerkkiä "Olli Ehrström". ""Olli"-nimimerkkiä hän käytti jo opiskeluaikanaan, joka on toisinaan ollut kirjoitettuna "Ollie" tai "Alli"", välillä myös virheellisesti kirjoitettuna "Alice". Nämä nimimerkit aiheuttivat sekaannusta erityisesti lehdissä kirjoitettuna ja välillä Olli Ehrström mainittiin lupaavana miestaiteilijana. Valmistuttuaan Ateneumista hän matkusti jatkamaan opintojaan Pariisiin, jossa hän tutustui mieheensä Eric O. W. Ehrströmiin; hän auttoi tätä erityisesti vuoden 1927 jälkeen, kun tämä oli onnettomuudessa menettänyt oikean kätensä. Pariskunnan ainoa tiedetty yhteinen projekti olivat Forssan kirkon lasimaalaukset. Pari sai kaksi lasta, jotka kuitenkin kuolivat.
Olga Gummerus-Ehrström oli lahjakas ja monipuolinen taiteilija, joka teki kuvituksia, muotokuvia ja lasimaalauksia. Hän oli myös miehensä kanssa arkkitehtitoimisto Gesellius, Lindgren &amp; Saarisen luottoavustaja. Pariskunta asui enimmäkseen Helsingissä ja muutamia vuosia Hvitträskissä Kirkkonummella, ja jotkin rakennuksen lasimaalauksista ovat hänen käsialaansa, esimerkiksi "Kilpakosijat" (1904–1905), samoin kuin Forssan kirkon lasimaalaukset.
Etelä-Pohjanmaan tuomiokunta

Etelä-Pohjanmaan tuomiokunta oli Turun hovioikeuspiiriin kuulunut kihlakunnantuomarin virka-alue 1680–1777. Vuonna 1680 tapahtuneessa tuomioistuinlaitoksen uudistustyössä Pohjanmaan tuomiokunta jaettiin kahtia ja muodostettiin Pohjois-Pohjanmaan tuomiokunta ja Etelä-Pohjanmaan tuomiokunta. Vuonna 1685 Pohjanmaan keskiosaan nimitettiin kolmas tuomari, Henrik Kluwensick, mutta hän ei koskaan ryhtynyt hoitamaan virkaansa, joten tuomiokuntajakokin säilyi ennallaan. Vuoden 1680 tuomiokirjan mukaan Etelä-Pohjanmaan tuomiokuntaan kuuluivat seuraavat pitäjät:
Isonvihan (1713–1721) aikana tuomiokunnassa pidettiin viimeiset käräjät ennen keskeytystä todennäköisesti loppuvuodesta 1713 ja oikeudenkäyntitoiminta aloitettiin uudelleen lokakuussa 1721. Pikkuvihan (1742–1743) aikana käräjiä pidettiin häiriintymättä.
Vuoden 1777 järjestelyssä Etelä-Pohjanmaan tuomiokunnan seuraajaksi määrättiin Pohjanmaan eteläinen tuomiokunta.
Vändåtvuori

Vändåtvuori on luonnonreservaatti Ruotsissa 50 km Örnsköldsvikin kaupungista luoteeseen. Reservaatti perustettiin vuonna 1989 ja kattaa 3 km2 alueen. Vanhimmassa Vändåtin metsässä esiintyy hyvin harvinainen kovakuoriaislaji, korpikolva, "Pytho kolwensis", joka kuuluu sukuun Pythidae. Metsässä on myös sarvijääriä, "Northornina muricata".
Nimen Vändåt alkuperä ei ole tiedossa.
José Carlos Moreira

José Carlos Gomes Moreira (s. 28. syyskuuta 1983 Codó, Brasilia) on brasilialainen pikajuoksija.
Vuoden 2008 kesäolympialaisissa Pekingissä Moreira juoksi 4 × 100 metrin viestin loppukilpailussa Brasilian joukkueen ankkurina. Joukkue sijoittui alun perin neljänneksi, mutta nousi lopulta vuonna 2018 virallisesti pronssimitalille kun edelle sijoittunut Jamaikan joukkue hylättiin Nesta Carterin dopingkäryn takia. Vuoden 2007 Pan-Amerikan kisoissa Moreira juoksi pikaviestin alkuerässä ja loppukilpailussa toisella kokoonpanolla juossut Brasilia voitti kultaa. Berliinin MM-kilpailuissa 2009 hän juoksi pikaviestissä seitsemänneksi sijoittuneen Brasilian joukkueen ankkurina.
Etelä-Amerikan mestaruuskilpailuissa Moreira voitti kultaa 4 × 100 metrin viestistä vuosina 2006 ja 2013. 100 metrin juoksussa hän sijoittui Etelä-Amerikan mestaruuskilpailuissa kolmanneksi vuosina 2006 ja 2009 ja neljänneksi 2007 ja 2013.
Brasilian-mestaruuden Moreira voitti 100 metrin juoksussa vuosina 2006, 2009, 2012 ja 2013. Hänen ennätyksensä 100 metrillä on vuonna 2009 São Paulossa juostu 10,15. 60 metrillä hänen ennätyksensä on 6,52, joka on sekä Brasilian että Etelä-Amerikan ennätys.
Maybe (Valentina Monettan kappale)

"Maybe" on Valentina Monettan kappale. Se julkaistiin 14. maaliskuuta 2014. Se valittiin edustamaan San Marinoa Eurovision laulukilpailussa 2014, Tanskassa. Tämä oli Monettan kolmas osallistumisvuosi peräkkäin Eurovision laulukilpailussa. Italiaksi kappaleen nimi on 'Forse'.
Kappale sijoittui ensimmäisessä semifinaalissa kymmenenneksi ja pääsi finaaliin. Finaalissa se tuli sijalle 24.
Raitalista.
Maybe (ESC Version) - EP
Jussi Juurikkala

Jussi Juurikkala (23. maaliskuuta 1926 Tuusula – 8. tammikuuta 2016 Vantaa) oli suomalainen diplomi-insinööri, kirjailija ja toimittaja. 
Jussi Juurikkala oli jo koulupoikana kiinnostunut lentokoneista, mutta haave lentäjän ammatista kariutui hänen likinäköisyytensä vuoksi. Sen sijaan hän opiskeli lentokoneenrakennusta Teknillisessä Korkeakoulussa, josta hän valmistui diplomi-insinööriksi vuonna 1954. Hän toimi Lohjan katsastusalueen katsastusmiehenä vuosina 1951–1955, Korpivaara Oy:n huoltopäällikkönä vuosina 1955–1959, osastoinsinöörinä ilmavoimien esikunnassa vuosina 1962–1975 ja liikenneministeriön yli-insinöörinä vuosina 1975–1978. Sotilasarvoltaan Juurikkala oli insinöörieverstiluutnantti.
Juurikkala toimi 1950-luvulta alkaen 1970-luvulle saakka Tekniikan Maailma -lehden auto- ja moottoripyörätoimittajana ja 1970-luvun lopulta lähtien vapaana kirjailijana ja toimittajana. Juurikkalalla oli 1970-luvulla keskeinen rooli museoajoneuvoja koskevan lainsäädännön synnyssä.
Juurikkalan toimiessa Korpivaaran huoltopäällikkönä yhtiön maahantuomiin automerkkeihin kuulunut Citroën esitteli teknisesti uraauurtavan DS-mallinsa. Juurikkalan tehtäväksi tuli laatia suomenkieliset huolto- ja korjaamokäsikirjat tätä mallia varten, koska valmistaja ei toimittanut niitä Suomeen. 
Kansanedustaja, erityisopettaja Timo Juurikkala on Jussi Juurikkalan poika.
Moj svijet

Moj svijet () on montenegrolaisen laulajan Sergej Ćetkovićin kappale. Se valittiin edustamaan Montenegroa Eurovision laulukilpailussa 2014 Kööpenhaminassa, Tanskassa.
Kappale kilpaili ensimmäisessä semifinaalissa, jossa se sai 63 pistettä, sijoittui seitsemänneksi ja pääsi finaaliin. Finaalissa se sai 37 pistettä ja sijoittui sijalle 19.
Coming Home (Firelightin kappale)

"Coming Home" on maltalaisen folkyhtye Firelightin kappale, jolla se edusti Maltaa vuoden 2014 Eurovision laulukilpailussa Tanskan Kööpenhaminassa.
Kappale kilpaili Euroviisujen toisessa semifinaalissa, jossa se sijoittui yhdeksänneksi ja selviytyi finaaliin. Finaalissa kappale sijoittui 26. maan joukosta 23. sijalle.
Same Heart

Same Heart on israelilaisen laulajan Mei Finegoldin kappale. Se valittiin edustamaan Israelia Eurovision laulukilpailussa 2014. Kappale lauletaan kahdella eri kielellä, englannilla ja heprealla. "Same Heart" sisältää vaikutteita Pop rockista ja EDM:stä.
Kappale jäi toisessa semifinaalissa sijalle 14 eikä päässyt finaaliin.
Euroviisuradio ESCRadio.comin 250 parhaan euroviisun äänestyksessä vuonna 2014 Same Hart saavutti sijan 27. Se oli ainoa kappale sadan parhaan joukossa, joka ei päässyt euroviisufinaaliin.
Nikolaj Koppel

Nikolaj Koppel (s. 6. maaliskuuta 1969, Gentofte, Tanska) on tanskalainen muusikko, toimittaja ja radiojuontaja.
Ura.
Koppel opiskeli Tanskan kuninkaallisessa musiikkikonservatoriossa ja toimi konserttipianistina vuosina 1998-2000. Tuon jälkeen hän aloitti musiikkijournalistin uran Danmarks Radio yleisradioyhtiössä ja myöhemmin editoijana Euroman-lehdessä. Vuonna 2005 hän toimi musikaalina Kööpenhaminan Tivolissa.
Koppel toimi 2009 tuomarina tanskan Got Talent kilpailussa. Vuodesta 2010 hänet on kuultu Danmarks Radio Program 2 (DRP2) radiokanavalla. Koppel valittiin juontajaksi vuoden 2014 Eurovision laulukilpailulle yhdessä Lise Rønnen ja Pilou Asbækin kanssa.
Pilou Asbæk

Johan Philip ”Pilou” Asbæk (s. 2. maaliskuuta 1982 Kööpenhamina, Tanska) on tanskalainen näyttelijä. Hän tuli tutuksi Kasper Juulin roolista televisiosarjassa "Vallan linnake".
Vuonna 2010 Asbæk sai Berliinin elokuvajuhlien Shooting Stars Award -palkinnon.
Hänet valittiin juontajaksi vuoden 2014 Eurovision laulukilpailuun yhdessä Lise Rønnen ja Nikolaj Koppelin kanssa.
Asbæk näytteli Euron Greyjoyta televisiosarja "Game of Thronesissa" vuosina 2016–2019. Vuonna 2017 ensi-iltansa saaneessa "Ghost in the Shell" -scifielokuvassa Asbækilla on miespäärooli Batouna, terrorisminvastaisen Osasto 9:n erikoissotilaana.
Asbækilla on päärooli Arto Halosen ohjaamassa ja käsikirjoittamassa elokuvassa "The Guardian Angel – Suojelusenkeli," joka ilmestyi vuonna 2018. Elokuva on tositapahtumiin perustuva psykologinen trilleri, jonka keskiössä on Hypnoosimurha, Tanskassa vuonna 1951 sattunut kaksoismurhatapaus. Asbæk näyttelee Anders Olsenia, kööpenhaminalaista poliisia, joka johtaa tapauksen tutkintaa.
Frank Jensen

Frank Jensen (s. 28. toukokuuta 1961) on tanskalainen sosiaalidemokraattinen poliitikko, joka toimi Kööpenhaminan ylipormestarina vuosina 2010–2020. Jensen edustaa Sosiaalidemokraattista puoluetta, ja oli puolueen kansanedustajana vuosina 1987–2008.
Pormestarina hän on edistänyt ympäristöarvoja ja pitää tavoitteenaan päästöjen lakkauttamista vuoteen 2025 mennessä.
Aiemmin Jensen on ollut Tanskan oikeusministerinä vuosina 1996–2001 ja tutkimusministerinä vuosina 1994–1996.
Jensen on opiskellut taloustiedettä Aalborgin yliopistossa, missä hän suoritti maisterin tutkinnon vuonna 1986.
Jensen joutui eroamaan Kööpenhaminan ylipormestarin virastaan ja puolueensa varapuheenjohtajuudesta lokakuussa 2020 seksuaalisten ahdistelusyytösten vuoksi.
Taifuuni Rammasun

Taifuuni Rammasun oli vuoden 2014 taifuunikauden yhdeksäs nimetty myrsky.
Myrskyn vuoksi Filippiineillä kuoli ainakin 77 ihmistä ja Kiinassa kahdeksan, minkä lisäksi yli 100 000 kotia vaurioitui.
Väärät paperit

Väärät paperit () on vuonna 2013 ensi-iltansa saanut komediaelokuva, jonka pääosia näyttelevät Melissa McCarthy ja Jason Bateman. Elokuva kertoo identiteettivarkauden kohteeksi joutuvasta miehestä.
Juoni.
Denverissä, Coloradossa asuva liikemies Sandy Patterson saa selville, että vieras nainen käyttää hänen henkilöllisyyttään ja luottokorttiaan toisella puolella maata Floridassa. Koska paikallinen poliisi ei voi auttaa häntä ja hän uhkaa menettää työnsä, Sandy päättää lähteä itse etsimään ammattihuijarin käsiinsä tuodakseen hänet Denveriin. Sandyn lisäksi naista jahtaavat huumekartellin tappajat ja palkkionmetsästäjä.
Tuotanto.
Elokuvan identiteettivarkaan rooli oli aluksi kirjoitettu miehelle, mutta Jason Batemanin nähtyä "Morsiusneidot", jossa Melissa McCarthy esiintyy, hän vaati vastanäyttelijäkseen McCarthya.
Julkaisu ja vastaanotto.
Suomessa elokuva sai ensi-iltansa elokuvateattereissa 3. toukokuuta 2013, ja se keräsi teatterilevityksessä yli 24 000 katsojaa. Elokuvan televisioensi-ilta oli TV5:llä 15. lokakuuta 2016.
Arvioita.
Internet Movie Databasen 100 000 käyttäjää ovat antaneet elokuvalle keskiarvon 5,7/10, ja 15 IMDb:n henkilökuntaan kuuluvaa keskiarvon 5,0. Arvosteluja keräävän Rotten Tomatoes -sivuston mukaan vain 19 % kriitikoista on antanut "Väärille papereille" positiivisen arvosanan keskiarvolla 4,1/10. Keräys perustuu 165 arviointiin. Metacritic on laskenut 41 arvostelusta elokuvalle painotetun keskiarvon 35/100.
Eric Nesterenko

Eric Nesterenko (31. lokakuuta 1933 Flin Flon – 6. kesäkuuta 2022) oli kanadalainen jääkiekkoilija. Hän pelasi uransa aikana 1219 NHL-ottelua. Nesterenko pelasi keskushyökkääjänä ja tunnettiin hyvänä alivoimapelaajana.
Ura.
Nesterenko pelasi NHL:ssä vuosina 1952–1956 Toronto Maple Leafsissä ja 1956–1972 Chicago Blackhawksissa. Vuonna 1972 hän toimi yhden kauden valmentajana Sveitsin Lausannessa, mutta palasi Kanadaan ja pelasi kauden 1973–1974 WHA-joukkueessa Chicago Cougars. NHL-uransa aikana Nesterenko pelasi 1219 ottelua tehden tehot 250+324=574. Hän voitti Stanley Cupin Blackhawksin riveissä vuonna 1961.
Kingsley Coman

Kingsley Junior Coman (s. 13. kesäkuuta 1996 Pariisi, Ranska) on ranskalainen jalkapalloilija, joka edustaa Saudi-Arabian Valioliigassa pelaavaa Al-Nassria. Coman on pelannut juniorina US Sénart-Moissyssä ja Paris Saint-Germainissa. Ennen siirtymistään Saudi-Arabiaan hän edusti italialaisseura Juventusta ja saksalaisseura Bayern Müncheniä. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä.
Seurajoukkueura.
Coman oli voittamassa Paris-Saint-Germainissa Ranskan-mestaruutta 2013 ja 2014, vaikkei tosin pelannut seurassa kuin kolme Ranskan pääsarjaottelua. Lisäksi hän voitti Ranskan supercupin 2013.
Heinäkuussa 2014 Coman siirtyi PSG:stä italialaisseura Juventukseen viisivuotisella sopimuksella. Juventuksessa hän voitti 2015 Italian liiga- ja cupmestaruuden sekä supercupin. Hän pelasi Juventuksessa 15 ottelua Serie A:ssa ja kaksi peliä Mestarien liigassa.
Kesällä 2015 Coman siirtyi Juventuksesta Bayern Müncheniin kaksivuotisella lainasopimuksella ja kesällä 2017 hän siirtyi Bayerniin pysyvästi. Hän voitti Bayernissa Saksan-mestaruuden 2016, 2017, 2018, 2019, 2020, 2021, 2022, 2023 ja 2025, Saksan cupin 2016, 2019 ja 2020 sekä DFL-Supercupin 2016, 2017, 2018, 2020, 2021 ja 2022. Coman oli myös kaudella 2019–2020 voittamassa Mestarien liigaa, jossa hän teki loppuottelun ainoan maalin PSG:tä vastaan. Hän voitti myös vuoden 2020 seurajoukkueiden maailmanmestaruuden ja UEFA Super Cupin. Hän pelasi Bayernissa kaikkiaan 227 bundesliigaottelua, joissa hän teki 46 maalia ja antoi 47 maalisyöttöä. Mestarien liigassa pelaamissaan 69 ottelussa hän teki 17 ja syötti 17 maalia.
Elokuussa 2025 Coman siirtyi saudiarabialaiseen Al-Nassriin kolmivuotisella sopimuksella.
Maajoukkueura.
Coman pelasi kaikki neljä ottelua Ranskan karsiutuessa välierissä alle 19-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2015. Hän pelasi ensimmäisen ottelunsa Ranskan jalkapallomaajoukkueessa Saksaa vastaan marraskuussa 2015. Ensimmäisen maaottelumaalinsa hän viimeisteli Venäjä-ottelussa maaliskuussa 2016. Hän pelasi EM-kilpailuissa 2016 välieräkamppailua lukuun ottamatta kaikki ottelut Ranskan hopeajoukkueessa. EM-kilpailuissa 2021 hän pelasi kahdessa ottelussa. MM-kilpailuissa 2022 hän pelasi kuudessa ottelussa, mutta vain kerran avauskokoonpanossa, Ranskan saavuttaessa hopeaa. Loppuottelussa Argentiinaa vastaan hän tuli vaihdosta kentälle 71. minuutilla. Hän epäonnistui loppuottelun rangaistuspotkukilpailussa. EM-kilpailuissa 2024 hän tuli vaihdosta kentälle Ranskan toisessa alkulohko-ottelussa Alankomaita vastaan.
Coman on pelannut elokuun puoleenväliin 2025 mennessä 58 A-maaottelua, joissa hän on tehnyt kahdeksan maalia: yhden maaliskuussa 2016 ystävyysottelussa Venäjää, kaksi syyskuussa 2019 EM-karsintaottelussa Albaniaa, yhden kolme päivää edellisen ottelun jälkeen EM-karsintaottelussa Andorraa, yhden marraskuussa 2020 Kansojen liigan ottelussa Ruotsia, yhden lokakuussa 2023 ystävyysottelussa Skotlantia ja kaksi marraskuussa 2023 EM-karsintaottelussa Gibraltaria vastaan.
Komisyrjääninkielinen Wikipedia

Komisyrjääninkielinen Wikipedia () on Wikipedian komisyrjääninkielinen versio. Se aloitettiin elokuussa 2004. Komisyrjääninkielinen Wikipedia oli Venäjällä puhuttavilla uralilaisilla kielillä toimivista Wikipedioista ensimmäinen. Tällä hetkellä sen artikkelimäärä on 5 634 (1.1.2025).
Uzo Aduba

Uzoamaka Nwaneka ”Uzo” Aduba (s. 10. helmikuuta 1981 Boston, Massachusetts) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan muun muassa Suzanne ”Crazy Eyes” Warrenin roolistaan televisiosarjassa "Orange Is the New Black" (2013-2019), josta hänet palkittiin Emmyllä parhaasta naisvierailijasta komediasarjassa vuonna 2014 sekä parhaasta naissivuosasta draamasarjassa vuonna 2015. Aduba palkittiin roolistaan myös parhaan komediasarjan naisnäyttelijän sekä parhaan komediasarjan näyttelijäkokoonpanon SAG-palkinnoilla. Aduba sai roolistaan myös kaksi Golden Globe -ehdokkuutta.
Colin Hanks

Colin Hanks (s. 24. marraskuuta 1977 Sacramento, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä, ohjaaja, tuottaja ja käsikirjoittaja. Hänet tunnetaan muun muassa roolistaan elokuvassa "Orange County" sekä rooleistaan televisiosarjoissa "Roswell", "Taistelutoverit" ja "Dexter". Gus Grimlyn roolistaan televisiosarjassa "Fargo" Hanks sai ensimmäisen Emmy-ehdokkuuden parhaasta miessivuosasta minisarjassa tai televisioelokuvassa.
Hän on näyttelijä Tom Hanksin vanhin lapsi.
Maanalainen kaupunki

Maanalainen kaupunki tarkoittaa kaupungissa olevia, toisiinsa liittyviä maanalaisia tiloja. Tilojen tarkoitus voi olla suojapaikka, toimistotila tai asuintila. Maanalaisia kaupunkeja voivat olla julkisen liikenteen tilat, mausoleumit, kellari, vesisäiliöt tai viemärit. Historiallisia maanalaisia kaupunkeja ovat katakombit sekä piilo- tai turvapaikoiksi rakennetut maanalaiset kaupungit, kuten Derinkuyun maanalainen kaupunki. Useat historialliset maanalaiset kaupungit ovat suosittuja turistikohteita. 
Termillä viitataan usein nykyisiin moderneissa suurkaupungeissa sijaitseviin maanalaisiin tiloihin ja niitä yhdistäviin tunneleihin, joissa voi sijaita kauppakeskuksia, toimistotiloja, väestönsuojia, metroasemia tai muita palveluita. Sisäänkäynti voi olla maanpäällisistä rakennuksista, joita tunnelit yhdistävät tai maanalaisilla kaupungeilla voi olla omia sisäänkäyntejä.
Maanalaiset kaupungit ovat hyödyllisiä etenkin erittäin kylmissä tai kuumissa ilmastoissa, sillä maanalaiset tilat mahdollistavat ympärivuotisen toiminnan kontrolloidussa ilmastossa. Myös maailman suurkaupungeissa on kiinnostusta asuintilojen laajentamisesta maan alle.
Ehkäpä tunnetuimpia maanalaisia kaupunkeja ovat Kanadan Montrealissa sijaitseva RÉSO ja Guinnesin ennätysten kirjan mukaan suurin maanalainen kauppakeskus Toronton PATH, jossa on 371 600 m2 myymälätilaa. Chicagon keskustassa puolestaan on "Pedway", jalankulkijoille tarkoitettu maanalaisista käytävistä ja katujen yläpuolella olevista katetuista kävelysilloista koostuva verkosto. Pedway yhdistää yli 50 liikekeskustan rakennusta tosiinsa, ja kymmenet tuhannet kaupunkilaiset käyttävät Pedwayta päivittäin.
Helsingin maanalainen kaupunki.
Helsingin maanalaiseen kaupunkiin kuuluvat Asematunneli, Rautatientorin ja Kampin metroasemat ja liiketilat. Kampin metroasema on yhteydessä Kampin kauppakeskukseen, ja maan alla sijaitsevat esimerkiksi pitkän matkan bussiterminaali ja suuri pysäköintihalli. Maanalainen yhteys löytyy myös Sokokselle ja Stockmannille.
Myös Kaisaniemen, Hakaniemen ja Sörnäisten metroasemien yhteydestä löytyy samankaltaisia, mutta pienempiä maanalaisia tiloja. Helsingissä maan alla sijaitsee myös ostoskäytäviä, tietokonehalleja, liikuntapaikkoja, kaukolämpöputkia, metro- ja huoltotunneleita sekä pysäköintitiloja. Helsingin maanalainen yleiskaava on tiettävästi ainoa laatuaan maailmassa.
Kyösti Kallion puisto

Kyösti Kallion puisto on puisto Oulun kaupungin ruutukaava-alueella Hollihaan ja Leverin kaupunginosissa. Neljän korttelin levyinen puisto ulottuu Aleksanterinkadulta Uusikadulle, etelässä puistoa rajaa Puistokatu ja pohjoisessa nykyisin jalankulun ja pyöräilyn väylänä toimiva entinen Laitakatu.
Puistoalue varattiin vuoden 1908 asemakaavassa Uudelle Heinätorille. Ensimmäiset puiston rakennustyöt tehtiin vuosina 1936–1937, jolloin Isokadun ja Kirkkokadun väliselle alueelle istutettiin poppeleita ja pensaita. Kolme korttelia Aleksanterinkadulta Isokadulle rakennettiin puistoksi kaupunginpuutarhuri Reino Toivosen suunnitelmien mukaan 1950-luvulla. Neljännessä korttelissa Uusikadun ja Isokadun välissä sijaitsi luonnontilainen urheilukenttä, joka toimi talvisin luisteluratana. Kenttä toimi kesäisin myös sirkuksen esiintymispaikkana. Neljäs kortteli istutettiin puistoksi 1970-luvulla. Puisto nimettiin Kyösti Kallion puistoksi 1973, jolloin presidentti Kallion syntymästä oli kulunut sata vuotta.
Aleksanterinkadun varteen rakennettiin lääninarkkitehti Mikko Huhtelan suunnittelema Heinätorin seurakuntatalo 1952. Puistoa on kunnostettu vuosina 2007–2009, jolloin korvattiin pölyävät ruhtinaanpoppelit muilla puulajeilla.
Temppeli (veistos)

Temppeli on Kim Simonssonin veistos Turun Kupittaanpuistossa. Se on moniosainen reliefi pienen muuntamorakennuksen ulkoseinissä. Muuntamo sijaitsee Uudenmaankadun ja Kupittaankadun kulmassa. Teos paljastettiin Turun kulttuuripääkaupunkivuonna 2011. 
Turku Energian muuntamorakennus on muuttunut valkoisten keramiikkatiilien myötä ”temppeliksi”, jonka sisäänkäyntiä vartioivat vakavat pikkulapset. Uudenmaankadun puoleisella seinällä enkelityttö suojelee tienkäyttäjiä. Teoksen muita aiheita ovat koirat ja peurat. Taideteos on yksi "Savi kaupungissa" -hankkeen kolmesta julkisesta taideteoksesta Turussa. Muut teokset ovat Pekka Paikkarin "Iglu" Puutorilla ja Karin Widnäsin "Kimono" Aurajokirannan vedenpuhdistamossa.
Muuntamorakennuksen seiniin tehtiin vuonna 1996 graffititaidetta osana kaupungin taidemuseon ympäristötaideprojektia, mutta 15 vuoden jälkeen maalaukset olivat kärsineet siinä määrin vaurioita, että muuntamon pintaan tilattiin kulttuuripääkaupunkivuodeksi uusi teos.
Carro Celeste

Carro Celeste on italialaissyntyisen Mariella Bettineschin ympäristötaideteos Turussa. Se paljastettiin vuonna 1994 kaupunginteatterin ja Wäinö Aaltosen museon välisellä Itsenäisyydenaukiolla, mutta on siirretty pois paikalle rakennettavan Turun uuden musiikkitalon työmaan tieltä.
Teos on kumipyörillä varustettu koboltinsininen laatta, joka oli sijoitettu aukion nurmikkorinteeseen. Poptaidetta ja konstruktivismia henkivä teos loi illuusion liikkeestä, vaikka oli kiinnitetty maahan näkymättömällä tukirakenteella.
Bettineschin mukaan teos liittyy suomalaiseen kulttuuriin ja pohjoisten kansojen mytologiaan, jossa Otava on tärkeä tähtikuvio. Italiaksi Otavaa kutsutaan "Carro Celesteksi" eli ”taivaalliseksi vaunuksi”.
Lujitemuovista, ruostumattomasta teräksestä ja kumista valmistetun teoksen mitat ovat 440 × 700 cm, korkeus noin 80 cm.
Kiiltäväpintainen teos herätti keskustelua eikä kestänyt kovin hyvin Suomen sääoloja. Teoksen kymmenen paikallaanolovuoden jälkeen taiteilija Jarmo Ahlqvist uudisti sen pinnan akryylimaalilla 2004, edellisen entistysyrityksen epäonnistuttua lujitemuovikerroksen osoittauduttua ilmoitettua ohuemmaksi. Teosta on myös silloin tällöin pesty erilaisin tempauksin. Vuonna 2003 pesijänä oli Turun Saippuatehtaan perinteitä jatkanut Johnson Diversey -yhtiö, ja Taiteiden yönä 2005 teoksen pesi Turun siivoustekninen yhdistys yritystukijoineen.
"Turkulainen"-kaupunkilehden yleisöäänestyksessä Turun suosituimmista julkisista taideteoksista vuonna 2018 "Carro celeste" sai vähiten mainintoja, kuusi ääntä siinä missä yleisön suosikki "Posankka" sai 223 ääntä. "Turku – kaupunkiopas" -kirjan mukaan teosta on luultu remonttifirman rinteeseen unohtamaksi muovilevyksi.