Ilmasto

Ilmasto on jonkin alueen sää ja sen muutokset pitkän ajan kuluessa. Yleisesti ilmastosta puhutaan vähintään 30 vuoden mittaisina jaksoina ilmakehän tilan vaihteluissa.
Ilmasto on tilastollinen käsite, joka määritellään laskemalla erilaisia keskiarvoja ja hajontoja säähavainnoista. Ilmaston muodostavia säämuuttujia ovat esimerkiksi ilmanlämpötila, sadanta, tuulen nopeus ja suunta sekä ilman kosteus.
Ilmastoon vaikuttavat paikan leveyspiiri, korkeus ja etäisyys merestä sekä merivirrat. Fysikaalisesti tarkastellen ilmaston määrää ilmakehän kiertoliike. Ilmastoa tutkii ilmastotiede eli klimatologia. Historiallisia ilmastoja tutkii muinaisilmastotiede eli paleoklimatologia.
Ilmastoon vaikuttavat tekijät.
Auringonvalon tulokulma on tärkeimpiä ilmastoon vaikuttavia tekijöitä. Matalilla leveysasteilla tropiikissa lähellä päiväntasaajaa Aurinko paistaa joka päivä korkealta, ja siksi ilmasto on kuuma ja vuodenaikojen väliset lämpötilaerot pieniä. Lähellä napoja Aurinko paistaa matalalta tai on talvisin kokonaan piilossa, mikä viilentää ilmastoa. Lauhkeilla alueilla päiväntasaajan ja napaseutujen välissä on tyypillisesti neljä vuodenaikaa.
Tuulet tuovat kosteutta maalle. Pasaatituulet kohtaavat tropiikissa ja aiheuttavat ukkosilmoja, kosteutta ja monsuuneja. Pasaatituulten pohjois- ja eteläpuolella noin 30. leveysasteen kohdalla on vain vähän tuulta, eikä valtameriltä siksi tule mantereille paljon kosteutta. Lisäksi maanpinnalle laskeutuu kuivaa ilmaa, joka samalla lämpenee. Siksi maapallon suurimmat aavikkoalueet sijaitsevat näillä leveysasteilla.
Vuoristot pakottavat tuulen nousemaan ylöspäin. Ilma viilenee kohotessaan, jolloin kosteus tiivistyy pilviksi ja sateiksi. Tuulen puolelle vuoria syntyy kostea ilmasto ja toiselle puolelle kuiva.
Valtameret tuottavat kosteutta, joka synnyttää sateita ja myrskyjä. Valtameret myös tasaavat rannikkoseutujen lämpötiloja.
Ilmastoluokittelut.
Ilmastoluokat esitetään usein kosteuden ja lämpötilan määräämän kasvillisuustyypin mukaan. Tunnetuin ilmastoluokitus lienee Köppenin ilmastoluokitus. Muita käytössä olevia ilmastoluokituksia ovat esimerkiksi Thornthwaiten ilmastoluokitus, Rivas Martinezin ilmastoluokitus, Walterin ilmastoluokitus ja Strahlerin ilmastoluokitus. Monille luokitteluille tyypillisiä ilmastoluokkia ovat esimerkiksi sademetsäilmasto, aavikkoilmasto ja tundrailmasto.
Ilmaston mittaus.
Ilmastoa mitataan seuraavilla luvuilla:
Ilmastoa voidaan mitata myös muun muassa seuraavilla luvuilla:
Ilmaston muuttuminen.
Ilmasto muuttuu sekä pitkän että lyhyen ajan kuluessa eri syistä. Jaksollisesti esiintyvät jääkaudet aiheutuvat maan kiertoradan ja pyörimisakselin kallistuskulman vaihteluista. Vain 20 000 vuotta sitten viimeisen jääkauden kylmimpänä aikana maapallon keskilämpötila oli arviolta kuusi astetta nykyistä alhaisempi. Dinosaurusten aikana noin 90 miljoonaa vuotta sitten maapallo sen sijaan oli hyvin lämmin eikä jäätiköitä juurikaan esiintynyt edes Etelänavan lähialueilla. Parhaillaan maapallolla eletään jälleen niin sanottua jäätiköitymisvaihetta, mikä tarkoittaa aikakautta, jolloin mannerjäätiköitä esiintyy. 2000-luvulla jäätiköiden sulaminen on kiihtynyt huomattavasti.
Maapallon ilmaston hitaimmat muutokset ovat seurausta erilaisista geologisista muutoksista, kuten mannerten hitaasta liikkumisesta sekä vuoristojen synnystä ja häviämisestä. Mannerten liike muuttaa merivirtoja, millä on suuri vaikutus paikallisiin ilmastoihin. Jäähtymisen seurauksena kasvanut mannerjäätikkö jäähdyttää ilmastoa edelleen heijastamalla Auringon säteilyä takaisin taivaalle.
Lyhytkestoisia ilmastonmuutoksia aiheutuu Auringon säteilyn muutoksista ja esimerkiksi tulivuorenpurkauksista tai suurten meteoriittien törmäyksissä Maahan. Ilmaston muuttumista aiheuttaa myös ilmastojärjestelmän eri osien luonnollinen vuorovaikutus.