tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Ristimäen koulu (Turku)

Ristimäen kansakoulu, myöhemmin Ristimäen koulu oli vuosina 1914–1939 Kaarinassa, sitten vuonna 1939 tehdyn alueliitoksen jälkeen vuosina 1939–1988 Turussa toiminut kansakoulu ja myöhemmin peruskoulun ala-asteen koulu. 
Koulun historiaa.
Koulu sijaitsi Kaarinan, myöhemmin Turun Kuralan kylässä. Sen tontti erotettiin nykyään Kuralan kylämäen museoalueeseen kuuluvan Vähä-Kohmon talon maista vuonna 1913. 
Koulun toiminnan päätyttyä alueelta on käyty koulua Hannunniitun koulussa. Tyhjilleen jääneen koulun rakennukset olivat Turun kaupungin omistuksessa 1990-luvun lopulle, minkä jälkeen kaupunki myi ne, ja koulu on sen jälkeen toiminut yksityisasuntona. 
Koulu on nimimerkillä Tom of Finland tunnetun kuvataiteilija Touko Laaksosen syntymäkoti.
Rakennukset ja kulttuuriympäristö.
Koulun rakennukset ovat julkisivultaan suojeltuja. Ne sijaitsevat Aurajoen rannassa, Aurajoen ja Hämeentien välissä, nykyisellä Rasintiellä lähellä Kuralan kylämäkeä. Koulun pihapiirissä on sen rakennustöiden yhteydessä vuonna 1914 löydetty Ristimäki I:n rautakautinen polttokenttäkalmisto.
Vladimir Voinovitš

Vladimir Nikolajevitš Voinovitš (, 26. syyskuuta 1932 Stalinabad – 27. heinäkuuta 2018) oli venäläinen kirjailija.
Vladimir Voinovitš syntyi toimittajan perheeseen Tadžikistanin pääkaupungissa. Isän pidätyksen jälkeen perhe muutti Ukrainan Zaporižžjaan. Voinovitš kävi ammattikoulun ja valmistui puusepäksi, mistä oli hyötyä, kun hänen teoksiaan ei julkaisu. Hän palveli armeijassa ja opiskeli Moskovan pedagogisessa instituutissa, josta hän lähti komsomolnuorten mukana raivaamaan Kazakstanin uudismaita.
Voinovitš alkoi kirjoittaa runoja 1950-luvun alussa. 1960-luvun alussa hän tuli tunnetuksi suositun ”Kosmonauttien laulun” sanoittajana. Voinovitš julkaisi Neuvostoliitossa joukon kertomuksia ja pienoisromaaneja, joista eräät hän muokkasi näytelmiksi. Satiirinen romaani "Sotamies Ivan Tšonkinin ihmeelliset seikkailut" ("Žizn i neobytšainyje prikljutšenija soldata Ivana Tšonkina", alkuosa julkaistu Saksassa 1969, kokonaan Ranskassa 1975) sekä kirjailijan toiminta kansalaisoikeuksien puolesta aiheuttivat vuonna 1974 hänen erottamisensa Neuvostoliiton kirjailijaliitosta. Voinovitš muutti 1980 Saksaan, ja seuraavana vuonna häneltä riistettiin Neuvostoliiton kansalaisuus.
Kirjailijan lännessä julkaisemien satiirien aiheena on neuvostojärjestelmä ja sen historia. ”Suuren isänmaallisen sodan” alkuvaiheesta kertovan "Tšonkinin" jatko-osana ilmestyi "Kruununtavoittelija" ("Pretendent na prestol", 1979). Arkielämän mielettömyyttä kuvaavat kertomukset "Ivankiada" (1976) ja "Šapka" (”Lakki”) sekä esseekokoelma "Antisovetski Sovetski Sojuz" (”Neuvostovastainen Neuvostoliitto”, 1985). Lännessä kirjoitetuista teoksista huomattavin on antiutopia "Moskva 2042" (”Moskova vuonna 2042”, 1987). Sen kuvaamalla tulevaisuuden Venäjällä uuskommunistinen ideologia on sulautunut ortodoksiseen uskontoon. 1980-luvulla Voinovitš toimi myös Radio Svobodan avustajana.
Mihail Gorbatšov palautti vuonna 1990 Voinovitšille Neuvostoliiton kansalaisuuden. Voinovitšin pääteos "Tšonkin" ilmestyi Neuvostoliitossa vuonna 1988 ja herätti valtavaa huomiota. Kirjailijan myöhempiä teoksia ovat omakohtainen KGB-kuvaus "Delo no 34840" (”Tapaus numero 34840”, 1994), omaelämäkerrallinen "Zamysel" (”Aie”, ensimmäinen julkaisu 1995), romaani "Monumentalnaja propaganda" (”Monumenttipropaganda”, 2000) ja Aleksandr Solženitsynille omistettu "Portret na fone mifa" (”Muotokuva myytin taustalla”, 2002).
HMS Edgar (1779)

HMS Edgar oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1779 vesillelaskettu Arrogant-luokan 74-tykkinen kolmannen luokan linjalaiva.
Valmistus.
Alus tilattiin 16. heinäkuuta 1774 Woolwichin telakalta, missä rakennustöistä vastasi joulukuuhun 1777 Nicholas Phillips ja sen jälkeen George White. Köli laskettiin 26. elokuuta 1776. Alus laskettiin vesille 30. kesäkuuta 1779 ja valmistui 6. syyskuuta, jolloin valmistuskustannukset olivat varustamisineen 42 362 puntaa ja 11 pennyä.
Palvelus.
Alus otettiin palvelukseen toukokuussa 1779 päällikkönään John Elliott. Se kuului kesän Hardyn laivastoon.
Lokakuusta joulukuuhun 1813 alus oli Chathamissa varustettavana vankilaivaksi ja nimettiin 19. elokuuta 1814 "HMS Retributioniksi". Alus sijoitettiin Sheernessiin vankilaivana, missä tehtävässä se oli vuoteen 1833. Alus romutettiin Deptfordissa helmikuussa 1835.
Green Buddha Records

Green Buddha Records (lyh. GBR Ent.) on vuonna 2005 perustettu suomalainen levy-yhtiö ja tuotemerkki, joka keskittyy rap-musiikkiin.
Green Buddha Recordsin ensimmäinen julkaisu oli Junon "Usko, toivo, rakkaus"-ep. Juno johtaa Green Buddha Recordsia, minkä lisäksi hän kuuluu myös Monsp Recordsiin. Nimi Green Buddha Records tulee pienestä vihreästä Buddha-patsaasta. Green Buddha Recordsin muut jäsenet Junon ohella ovat Matinpoika, McVilleKalle, Jare, Ama-T, Elia, Sam the Mään a.k.a Okku, Dj Ink, Dj Double M, Ansver Oksman ja toimitusjohtaja Antti "Kopa" Kosonen. Green Buddha Recordsin ensimmäinen (virallinen?) julkaisu oli 13. marraskuuta 2010 julkaistu kokoelma "Parasta buddhaa". Albumilta julkaistiin kaksi näytekappaletta "Salem Aleikum" ja "Urheiluhullu". 29. helmikuuta 2012 julkaistiin GBR:n toinen kokoelma-albumi "Parasta buddhaa 2".
Siirtolaisäiti

Siirtolaisäiti ("Migrant Mother") on Dorothea Langen helmi- tai maaliskuussa 1936 Nipomossa Kaliforniassa ottama valokuva Florence Owens Thompsonista ja hänen lapsistaan. Lange oli tuolloin päättämässä kuukauden kestävää kuvausmatkaa, jonka aikana hän kuvasi silloiselle valtion Uudelleenasuttamishallinnolle siirtolaismaatyöläisiä Kalifornian osavaltiossa. 
Vuonna Lange kertoi kokemuksestaan "Popular Photography" -lehdelle vuonna 1960:
Lange käytti kuvaamiseen Graflex-kameraa. Alkuperäisnegatiivit ovat 4×5 tuuman filmiä. Kuvien käytölle ei tunneta tekijänoikeusrajoituksia. 
Vastaanotto.
Palattuaan kotiinsa Lange kiinnitti sanfranciscolaisen toimittajan huomiota leirillä asuvien työläisten ahdinkoon ja näytti hänelle kahta kuvaansa. Toimittaja kertoi asiasta liittovaltion viranomaisille ja julkaisi artikkelin, jossa oli Langen kuvia. Seurauksena valtio kiirehti kuljettamaan paikalle ruokaa. Valokuva vaikutti myös John Steinbeckiin hänen kirjoittaessaan romaania "Vihan hedelmät" (1939).
Valokuva kuuluu Edward Steichenin kokoaman "The Family of Man" -näyttelyn kokoelmaan.
Dzjanis Paljakou

Dzjanis Aljaksandravitš Paljakou (, ; s. 17. huhtikuuta 1991 Minsk, Valko-Venäjän SNT, Neuvostoliitto, nykyinen Valko-Venäjä) on valkovenäläinen jalkapalloilija. Hän edustaa Ligat ha’Alissa pelaavaa Hapoel Haifa ja on pelipaikaltaan puolustaja.
Vilhelm Rautakäsi

Vilhelm Rautakäsi (ransk. "Guillaume Bras-de-Fer") de Hauteville (n. 1000/1010–1046) oli normanniaatelinen, palkkasoturi ja toiseksi vanhin normandialaisen paroni Tancred de Hautevillen (n. 980–1041) kahdestatoista pojasta. Hänen ältinsä oli Tancredin ensimmäinen puoliso Murielle (Moriella). Hän kuului Hauteville-sukuun. Lempinimen "Rautakäsi" hän sai voitettuaan Syrakusan emiirin kaksintaistelussa. 
Vilhelm saapui 1030-luvun puolivälissä Etelä-Italiaan veljiensä Drogon ja Onfroi de Hautevillen kanssa. Hän sai syksyllä 1042 Apulian kreivin arvon konsensusehdokkaana, vaikka vasta pieni osa provinssia oli normannien hallussa. Häntä kuvailtiin "urhoolliseksi taistelussa, hyväkäytöksiseksi, komeaksi, nuoreksi ja anteliaaksi". Hän avioitui Guidan, Sorrenton herttua Guido III:n tyttären kanssa.
Heikki Hyvönen (kansanmuusikko)

Heikki Olavi Hyvönen (2. elokuuta 1924 Joroinen – 12. elokuuta 2011) oli suomalainen tuohisoittimella kalevalaista ja karjalaista perinnemusiikkia soittava kansanmuusikko, taiteilijanimeltään ”Salmin Feodor”.
Hyvönen syntyi Joroisissa, mutta varttui 13-vuotiaaksi asti lastenkodissa Laatokan pohjoisrannan Salmissa. Hänet tunnettiin kylänraitilla laulelevana pikkupoikana, jolle annettiin makeisia tai muuta hyvää palkkioksi. Lastenkodista hän siirtyi Hernbergin perhetilalle, jossa hän oli paimenena ja teki muita sekalaisia töitä. Paimenessa hän ryhtyi kokeilemaan tuohenpalalla soittamista.
15-vuotiaana hän karkasi evakkomatkalta sotilaaksi ja sai talvisodan syttyessä komennuksen huoltokomppaniaan. Siellä hän sai lisäoppia tuohellasoitosta yksikkönsä alikersantilta Kalervo Korhoselta. Heikki Hyvönen alkoi kutsua tuohenpalaa tuohisoittimeksi ja esiintyi usein Syvärin rintamajoukoille jatkosodan vuosina.
Sodan päätyttyä Heikki Hyvönen osti mandoliinin, jonka soittamista hän opiskeli omatoimisesti. Vuosina 1947–1950 hän opiskeli Jyväskylän musiikkiopistossa säveltäjä Jaakko Linjaman johdolla säveltapailua ja klarinetinsoittoa, mutta klarinetin hän joutui myöhemmin jättämään työssä saamansa sormivamman takia.
Hyvönen jatkoi esiintymisiä tuohellasoittajana, ja soitti muun muassa Kaustisen kansanmusiikkijuhlilla sekä Japanissa, Kanadassa, Yhdysvalloissa, Ruotsissa, Saksassa sekä Neuvostoliitossa etenkin Karjalan alueella.
Heikki Hyvönen lahjoitti Kansalliskirjastoon 1998 nuotit noin 50 säveltämästään ja sanoittamastaan laulusta, joista seitsemän on lastenlauluja. Laulujen yleisin aihepiiri on Karjala ja sen luonto. Vuonna 1998 Hyvönen myös julkaisi musiikkiaan c-kasetilla nimellä "Elämäni on laulu".
Vuonna 2009 ruotsinkielinen Sahlgrens-kustantamo julkaisi 250-sivuisen kirjan Heikki Hyvösen lyhyistä kertomuksistä hänen elämänsä varrelta. Kirjan nimi on "Pikku-Heikki och Mannerheim – barnsoldat i Finlands armé".
Kauhajoen Karhu kaudella 2015–2016

Kauhajoen Karhu pelasi kaudella 2015–2016 kahdeksatta kauttaan Suomen koripallon pääsarjassa eli Korisliigassa. Joukkue sijoittui runkosarjassa sijalle kaksi ja sai vastaansa pudotuspelien ensimmäisellä kierroksella Helsingin Seagullsin. Karhu hävisi puolivälieräsarjan 2–3, jolloin joukkueen lopullinen sarjasijoitus oli kuudes.
Joukkueen kokoonpano.
Sami Toiviainen aloitti Karhun päävalmentajana toisen kauden kolmivuotisesta sopimuksestaan. Edelliskauden joukkueesta sopimus oli voimassa lisäksi Bojan Sarcevicilla, joka aloitti kolmannen kautensa Karhussa sekä Sebastian Bookerilla, jolla käynnistyi kaksivuotisen sopimuksen jälkimmäinen kausi. Edelliskauden runkosarjan päätteeksi julkaistiin lisäksi Juho Lehtorannan jatkosopimus ja heti kauden päätteeksi myös Antti Kanervon jatko.
Uusina suomalaisina pelaajina sopimuksen Karhuun tekivät KTP-Basketista siirtyneet 210-senttinen Samuli Vanttaja ja 192-senttinen Aleksi Akpaso. Apuvalmentajina aloittivat Jussi Laakso ja Mika Rinne, joka toimi joukkueen apuvalmentajana jo Greg Gibsonin aikaan Karhun ensimmäisinä Korisliiga-kausina. Karhun omista kasvateista edustusjoukkueen harjoitusrinkiin liittyivät Valtteri Pihlajamäki, Perttu Salmi ja Julius Alakortes.
Ulkomaalaisvahvistuksiksi Karhu palkkasi 208-senttisen Timothy Troutmanin, Nigerian ja Kanadan kansalaisuuden omaavan 196-senttisen Rotimi Osuntolan sekä 198-senttisen J.D. Weatherspoonin. Osuntolan sopimus kuitenkin purettiin heti koeajan jälkeen ja hänen tilalleen palkattiin 197-senttinen Cade Davis, joka oli pelannut edellisen kauden Kreikan pääsarjassa A1 Ethnikissä.
Vaikka Korisliigan uuden herrasmiessopimuksen mukaan ottelukokoonpanossa olisi mahdollista olla neljä ulkomaalaiseksi laskettavaa vahvistusta, Karhu aloitti runkosarjan kuitenkin kolmella ulkomaalaisvahvistukseksi laskettavalla pelaajalla. Kolmen ottelun jälkeen Karhu palkkasi neljännen yhdysvaltalaispelaajan Lapualla kaudella 2013–2014 pelanneen Lawrence Kinnardin sopimuksen myötä.
Marraskuun puolessa välissä uutisoitiin Karhun ja Sebastian Bookerin purkaneen yhteisymmärryksessä hänen pelaajasopimuksensa. Booker siirtyi pelaamaan loppukaudeksi koripallon I-divisioona B:ssä pelaavaan Espoo Basket Teamiin.
Joulukuun puolessa välissä Karhu ja J.D. Weatherspoon purkivat sopimuksen pelaajan perhesyihin vedoten. Weatherspoonin tilalle neljänneksi yhdysvaltalaispelaajaksi Karhu palkkasi Euroliiga-kokemusta omanneen 206-senttisen Lance Williamsin.
Joukkue sai lopullisen muotonsa, kun helmikuun lopussa Korisliigan siirtorajan kynnyksellä Karhuun siirtyi talousvaikeuksissa olleesta Loimaan Bisonsista maajoukkueessakin heittävänä takamiehenä pelaava Mikko Koivisto.
Pelaajatilastot.
"Lyhenteet: O = Ottelut, 2% = Kahden pisteen heittojen onnistumisprosentti, 3% = Kolmen pisteen heittojen onnistumisprosentti, 1% = Vapaaheittojen onnistumisprosentti, L = Levypallokeskiarvo, S = Koriin johtaneiden syöttöjen keskiarvo, M = Menetyksien keskiarvo, R = Pallonriistojen keskiarvo, T = Koriin heiton torjuntojen keskiarvo, P = Pistekeskiarvo"
Kalle Heikki Lehtinen

Kalle Heikki Lehtinen (29. tammikuuta 1879 Huittinen – 7. syyskuuta 1953 Helsinki) oli kauppaneuvos ja Keskon ensimmäinen toimitusjohtaja.
Lehtisen vanhemmat olivat maanviljelijä Kustaa Lehtinen ja Mathilda Lovisa Hekali ja puoliso vuodesta 1910 Rosa Siviä Härkönen. Lehtinen kävi kansakoulun ja kauppakoulun ja toimi ensin harjoittelijana kauppaliikkeissä Forssassa ja Porvoossa. Tukkukaupan parissa hän työskenteli kauppamatkustajana 1900-alussa. Vuonna 1907 Maakauppiatten Osuusyhtiön palvelukseen Tampereelle tullut Lehtinen kutsuttiin yhtiön toimitusjohtajaksi 1909 ja vuonna 1911 osakeyhtiöksi muuttunut yritys siirsi pääkonttorinsa Helsinkiin. Lehtisen johdolla Maakauppiatten Oy:stä tuli 1910-luvulla Suomen suurimpia tukkukauppoja, jonka osakkaina oli useita tuhansia kauppiaita. Lehtinen rakensi yhtiön yhden pääkonttorin ja useiden haarakonttoreiden organisaatioksi. Vuonna 1940 yritys muodosti yhdessä kolmen muun kauppiaiden omistaman maakunnallisen tukkuliikkeen kanssa Kesko Oy:n ja Lehtisestä tuli perustetun yhtiön toimitusjohtaja. Lehtinen osallistui aktiivisesti liike-elämän järjestötoimintaan, oli mukana Kotimaisen Työn Liiton toiminnassa ja yksi Luotto-Pankki Oy:n perustajista vuonna 1917. Hän oli pitkään myös Helsingin Kauppiaiden kauppakoulun johtokunnan puheenjohtaja. Kauppaneuvoksen arvon Lehtinen sai vuonna 1932.
Ristimäki I–II

Ristimäki I–II on rautakautinen muinaisjäännös Turussa, Aurajoen etelärannalla, entisen Ristimäen koulun tontilla ja siihen rajoittuvalla omakotialueella.
Paikalta on löydetty polttokenttäkalmisto (Ristimäki I) sekä rakennuksenpohjia, polttokenttäkalmistoja ja ruumishautoja (Ristimäki II).
Paikka sijaitsee Turun, aiemmin Kaarinan Kuralan kylässä, nykyisessä Turun Kuralan kaupunginosassa lähellä Kuralan kylämäkeä. 
Aurajoen vastarannalla, Kaarinan Ravattulassa on toinen Ristimäki-niminen muinaisjäännös, johon liittyy myös Ravattulan keskiaikaisena kirkkona tunnettu kirkonpaikka.
Onur Recep Kıvrak

Onur Recep Kıvrak (s. 1. tammikuuta 1988) on turkkilainen jalkapallomaalivahti ja on tällä hetkellä ilman klubia sen jälkeen, kun hän on ilmoittanut jäävänsä eläkkeelle ammatillisesta jalkapallosta tammikuussa 2019. Vaikka hän ei välttämättä väitä siitä, hänet tunnetaan jalkapallofanien joukossa, nimellä Kelebek tarkoittaen eli Perhosta.
Anssi Neuvonen

Anssi Neuvonen (s. Juankoski) on suomalainen lauluntekijä, muusikko ja tuottaja. Neuvonen toimii indie rock -yhtye NEØV:in keulahahmona.
NEØV-yhtyeensä ohella Neuvonen on soittanut muun muassa Rubik-yhtyeessä.
Neuvonen on esiintynyt kanadalaisen laulaja-lauluntekijä Moonfacen musiikkivideolla sekä toiminut mallina suunnittelija Heikki Salosen vaatemallistossa.
Neuvonen on valmistunut filosofian maisteriksi Itä-Suomen yliopistosta. Hänen pro gradu -tutkielmansa käsitteli Marcel Proustin taidekäsitystä.
Seppo Kolehmainen (poliisi)

Seppo Juhani Kolehmainen (s. 28. helmikuuta 1960 Nurmes) on suomalainen eläköitynyt poliisi. Hän toimi Poliisihallituksen johtajana eli poliisiylijohtajana vuosina 2015–2024.
Kolehmainen valmistui poliisikokelaskurssilta vuonna 1982 ja suoritti poliisipäällystön virkatutkinnon vuonna 1995. Hänellä on myös kasvatustieteen maisterin (1990, Oulu), valtiotieteiden maisterin (2001, Turku) ja oikeustieteen lisensiaatin (2005, Turku) tutkinnot.
Kolehmaisen ura poliisina alkoi nuorempana konstaapelina Helsingin poliisilaitoksella vuonna 1982. Muiden kenttätehtävien lisäksi Kolehmainen työskenteli muun muassa moottoripyöräpoliisina ja Karhu-ryhmässä. Hänen ensimmäinen tehtävänsä poliisin ylijohdossa oli poliisin työsuojelupäällikkönä sisäministeriön poliisiosastolla, mihin hän siirtyi vuonna 1997 liikkuvan poliisin Pohjois-Suomen osaston päällikön tehtävästä. Vuosina 2006–2010 Kolehmainen toimi Poliisiammattikorkeakoulun rehtorina.
Ennen poliisiylijohtajaksi nimittämistään Kolehmainen toimi Poliisihallituksessa poliisijohtajan virassa poliisitoimintayksikön päällikkönä. Poliisiylijohtajaksi hänet valittiin yhdeksän hakijan joukosta. Nimitysprosessin aikana Kolehmaista kuvailtiin ”kehittämisorientoituneeksi ja vuorovaikutteiseksi muutosjohtajaksi”.
Kolehmainen aloitti poliisiylijohtajana 1. elokuuta 2015. Hänen edeltäjänsä oli Mikko Paatero. Hänet nimitettiin viisivuotiselle jatkokaudelle vuonna 2020.
Maaliskuussa 2024 Kolehmainen ilmoitti irtisanoutuneensa poliisiylijohtajan tehtävästä ja jäävänsä eläkkeelle syyskuusta alkaen. Hänen seuraajakseen nimitettiin heinäkuussa 2024 Ilkka Koskimäki.
Kolehmainen aloittaa Vapaaehtoisen pelastuspalvelun puheenjohtajana 1. tammikuuta 2026.
Yksityiselämä.
Kolehmainen on naimisissa, ja hänellä on kaksi lasta.
Luettelo Spotifyn kuunnelluimmista suomalaisista kappaleista

Tälle sivulle on koottu luettelo Spotifyn kuunnelluimmista suomenkielisistä kappaleista. Se kattaa kaksikymmentä Spotifyn kuunnelluinta suomalaisen artistin esittämää suomenkielistä kappaletta.
Dominique (albumi)

Dominique on suomalaisen indie rock -yhtye NEØV:in toinen studioalbumi, jonka julkaisivat Fullsteam Records ja Sony Music Entertainment 20. helmikuuta 2015. Albumi sai osakseen ylistäviä arvioita Suomessa ja ulkomailla. Albumilta julkaistiin neljä singleä: "Laketown", "The Rain People", "Dominique I" and "Woolen Pumpkin Shirt".
Yhtyeen keulahahmo Anssi Neuvoselle "Dominique" oli ensimmäinen julkaisu tuottajana. Albumin kappaleista julkaistut musiikkivideot on ohjannut The New Tigers -yhtyeen Appu Jasu.
Savon Sanomien ja Nordic Playlistin haastatteluissa Anssi Neuvonen sanoi, että "Dominiquen" kantava teema on rakkaus.
Kappaleet.
Kappaleet on kirjoittanut Anssi Neuvonen.
Arviot.
"Dominique" sai osakseen ylistäviä arvioita Suomessa ja ulkomailla. Soundi antoi sille arvosanaksi 5/5 ja kirjoitti, että yhtyeen ”aura on poikkeuksellisen voimallinen". Rumba arvioi levyn arvosanalla 9/10 ja katsoi, että kyseessä on ”yksi vuoden parhaista pop- ja rockalbumeista”. Saksalainen musiikkisivusto NBHAP antoi levylle arvosanaksi 4.6/5 ja kiitteli yhtyeen ”omaa versiotaan dream popista”. Savon Sanomat ja Keskisuomalainen katsoivat, että ”NEØV osoittaa toisella albumillaan olevansa lajissaan tällä hetkellä Suomen paras."
Johannes Rosenrod

Johannes Rosenrod oli keskiajan Ruotsissa vaikuttanut maalari. Rosenrod signeerasi vuonna 1437 joukon kalkkimaalauksia Tenstan kirkossa Upplannissa. Maalaukset olivat Salstan linnan herran ritari Pentti Jönsinpoika Oxenstiernan tilaamia. Rosenrodin ajatellaan tehneen maalauksia myös Danmarkin kirkkoon lähellä Uppsalaa. 
Rosenrod oli luultavasti saksalainen, ja toimi Ruotsissa vain lyhyen aikaa.
Kurjat kuppilat UK

Kurjat kuppilat UK (alkuperäiseltä nimeltä "Ramsay's Kitchen Nightmares") oli brittiläinen ruoanlaittoon keskittyvä tositelevisio-ohjelma, jonka pääosassa oli Gordon Ramsay. Sarjasta on tehty myös yhdysvaltalainen tv-ohjelma Kurjat kuppilat ("Kitchen Nightmares").
Ohjelmassa huonosti menestyvät ravintolat pyytävät Ramsayn apuun korjaamaan erilaisia ravintolan ongelmia kuten yhteistyön puutetta tai ruoan heikkoa tasoa. Sarjan avausjakso esitettiin brittiläisellä Channel 4-kanavalla 27. huhtikuuta 2004. Sarjaa tehtiin seitsemän tuotantokautta (mukaan luettu "Ramsay's Costa Del Nightmares"), ja Ramsay ilmoitti lopettavansa ohjelman tekemisen kesäkuussa 2014.
Vastaanotto.
"The Observer" -sanomalehden kriitikko Lorna Martin kuvaili ohjelmaa seuraavasti: "Kurjat kuppilat on pakko katsoa - paljon jännitystä, tunteita ja viihdettä." "Slate" -aikakauslehden kriitikko Sarah Dickerman puolestaan oli arvostelussaan vakuuttunut ohjelman "taloudellisesta todellisuuskuvauksesta" ja kirjoitti seuraavasti: "Ohjelmassa on jotakin sellaista tuoreutta, mikä ei lupaa mitään pääsylippua (plastiikkakirurgiaa, miljoonan dollarin rahasummaa tai Richard Bransonin työpaikkaa), vaan sen sijaan tarjoaa toivoa ravintolan omistajille - jos he todella haluavat uudistua - johtaa muutamassa kuukaudessa tasoihin menevään taloudelliseen tilanteeseen.
Ohjelma nimettiin parhaaksi ohjelmaksi () vuosien 2005 ja 2008 Bafta-palkintojenjakotilaisuuksissa. Lisäksi ohjelma sai vuonna 2006 kansainvälisen Emmy-palkinnon.
Oikeuskäsittely.
Kesäkuussa 2006 Gordon Ramsay voitti oikeuskäsittelyn koskien "Evening Standard" -sanomalehden uutisartikkelia, jonka mukaan ensimmäisen jakson ravintolan olosuhteet olisi lavastettu, ja sai korvauksena 75 000 £.
Jacobus de Voragine

Autuas Jacobus Varazzelainen tai Jacobus de Voragine (italiaksi Giacomo da Varazze, Jacopo da Varazze; n. 1228/1230 – 13. tai 16. heinäkuuta 1298) oli italialainen kronikoitsija ja Genovan arkkipiispa. Jacobus tunnetaan parhaiten "Kultaisen legendan" kirjoittajana. Pyhimystarinoita sisältävä teos oli yksi keskiajan suosituimmista kirjoista. Jacobus itse julistettiin autuaaksi vuonna 1816.
Vesa (kasvitiede)

Vesa on monivuotisen siemenkasvin juuresta, rönsystä tai ilmavarren tyvestä alkuperäisen perusrungon rinnalle tai tilalle kasvava pystyverso. Nimitystä käytetään erityisesti lehtipuiden ja pensaiden yhteydessä. Uusi verso saa alkunsa esimerkiksi varren tyvessä sijaitsevasta leposilmusta tai juuressa olevasta juurisilmusta. Sijaintinsa ja syntytapansa perusteella erilaisista vesoista käytetään seuraavia nimityksiä:
Kantokäsittelyllä pyritään estämään lehtipuuvesakon syntymistä levittämällä tuoreen kannon leikkauspintaan torjunta-ainetta. Menetelmällä torjutaan kantojen ja juuriyhteyksien välityksellä terveisiin puihin leviäviä kasvitauteja. Kantoihin ruiskutetaan torjunta-aineliuosta tai sienen itiöseosta, joka kilpailee taudinaiheuttajan kanssa.
Vesalehdiksi kutsutaan juuresta, rönsystä tai varren tyvestä kasvaneen sivuhaaran lehtiä. Yleensä sivuhaara ei kuki sinä kasvukautena.
Vesaaminen tarkoittaa kasvatettavien metsäpuiden, etenkin havupuiden, taimikon kasvua haittaavien vesojen ja siemenestä kasvaneiden lehtipuiden taimien katkomista. Työ suoritetaan vesurin, moottorikäyttöisen raivaussahan tai kemikaalin (vesakkomyrkyn) avulla.
Vesakko on (lehti)puiden vesoista ja usein myös siemenistä kasvavista taimista muodostunut kasvusto.
Ritarillisuus

Ritarillisuus tai ritariaate on sydänkeskiajalla vuosien 1170 ja 1220 välillä kehittynyt keskiajan ritariluokan käytöskoodisto. Ritariaate korosti hyveitä ja hovikäytöstapoja yhdistettyinä soturi-ihanteeseen ja kristilliseen hartauteen.
Ritari sitoutui olemaan herralleen uskollinen, suojelemaan naisia ja turvattomia sekä taistelemaan kristinuskon puolesta. Ritarilaitos toi aatelin seuraelämässä valtaan uudet, hienostunutta tapakulttuuria korostavat säännöt. Ritarikulttuurin huipentumana oli naisenpalvonta. Ritariaatteen keskiössä oli kunnian käsite, jota jokaisen ritarin tuli vaalia.
Myöhemmin ritarillisuus on laajentunut tarkoittamaan huomaavaisuutta ja jaloja käytöstapoja yleisesti sekä kohteliaisuutta varsinkin naisia kohtaan.
Shuangyashan

Shuangyashan (, pinyin: Shuāngyāshān Shì) on prefektuuritason kaupunki Kiinan Heilongjiangin maakunnan itäosassa. Kaupungin keskusta sijaitsee linnuntietä noin 370 kilometriä maakunnan pääkaupunki Harbinista itäkoilliseen. Prefektuurin pinta-ala on 22 483 neliökilometriä ja väkiluku 1,46 miljoonaa (2010). "Shuāngyāshān" on suomeksi "Ankkaparin vuoret", ja se viittaa kahteen kaupungin koillisessa olevaan vuoren huippuun.
Kaupunki rajoittuu pohjoisessa ja lännessä Jiamusin, etelässä Qitaihen ja Jixin prefektuuritason kaupunkeihin. Idässä kulkee Kiinan ja Venäjän raja.
Hallinnollinen jako.
Piirikuntatasolla prefektuuri jaetaan kahdeksaan osaan seuraavasti (numerointi kuten oheisessa kuvassa):
Orange Morning

Orange Morning on suomalaisen indie rock -yhtye NEØV:in ensimmäinen studioalbumi. Sen julkaisi Fullsteam Records 8. helmikuuta 2013. Albumi sai osakseen positiivisia arvioita Suomessa ja ulkomailla. 
Yhtyeen keulahahmo Anssi Neuvonen kirjoitti suurimman osan "Orange Morningin" kappaleista eri puolilla Eurooppaa ja Pohjois-Amerikkaa. Osa albumin kappaleista on kirjoitettu yhteistyönä veljesten Anssi ja Samuli Neuvosen toimesta. Albumin kappaleista tehdyt musiikkivideot ovat tehneet Rairai ja palkintoja voittanut ohjaaja Teemu Niukkanen.
Kappaleet.
Kappaleet on säveltänyt ja sanoittanut Anssi Neuvonen, ellei toisin mainita.
Arviot.
Albumi sai osakseen positiivisia arvioita Suomessa ja ulkomailla. Soundi antoi albumille arvosanaksi 4/5 ja katsoi yhtyeen onnistuneen tallentamaan ”unenomaisen visionsa häkellyttävän ehjäksi kokonaisuudeksi.” Yhdysvaltalainen musiikkisivusto Prefix Magazine arvioi albumin arvosanalla 8/10 ja suomalainen musiikkilehti Sue arvosanalla 9/10. Suen toimittajat valitsivat albumin vuoden 2013 parhaiden kotimaisten albumien joukkoon. Saksalainen musiikkisivusto NBHAP arvioi albumin positiivisesti ja katsoi NEØV:in olevan ”yksi kaikkein lupaavimmista skandinavialaisista yhtyeistä”.
Hegang

Hegang (, pinyin: Hègǎng Shì) on prefektuuritason kaupunki Kiinan Heilongjiangin maakunnan koillisosassa. Kaupungin keskusta sijaitsee linnuntietä noin 335 kilometriä maakunnan pääkaupunki Harbinista koilliseen. Prefektuurin pinta-ala on 14 680 neliökilometriä ja väkiluku 1,06 miljoonaa (2010).
Kaupunki rajoittuu pohjoisessa ja lännessä Yichunin, etelässä ja idässä Jiamusin prefektuuritason kaupunkeihin. Pohjoisessa kaupunki rajoittuu Venäjän Juutalaisten autonomiseen alueeseen.
Hallinnollinen jako.
Piirikuntatasolla prefektuuri jaetaan kahdeksaan osaan seuraavasti (numerointi kuten oheisessa kuvassa):
Qitaihe

Qitaihe (, pinyin: Qītáihé Shì) on prefektuuritason kaupunki Kiinan Heilongjiangin maakunnan itäosassa. Kaupungin keskusta sijaitsee linnuntietä noin 350 kilometriä maakunnan pääkaupunki Harbinista itään. Prefektuurin pinta-ala on 6 221 neliökilometriä ja väkiluku 920 471 (2010).
Kaupunki rajoittuu pohjoisessa Jiamusin ja Shuangyashanin, etelässä Jixin ja Mudanjiangin, sekä lännessä Harbinin prefektuuritason kaupunkeihin.
Hallinnollinen jako.
Piirikuntatasolla prefektuuri jaetaan neljään osaan seuraavasti (numerointi kuten oheisessa kuvassa):
Nitro/Nora BS

Nitro/Nora BS on jääpalloseura Norasta Örebron läänistä, Västmanlandista eli Ruotsin järvialueen pohjoispuolelta. Seura pelaa kaudella 2015-2016 Allsvenskanissa sen etelälohkossa.
Historia.
Noran seudun jääpallomenneisyydessä menestys oli lähimpänä keväällä 1945, jolloin IFK Nora kamppaili noususta pääsarjaan tukholmalaisen Hammarby IF:n kanssa, mutta hävisi ottelun 2-1. Ottelu pelattiin luonnonjäällä paikallisella Norasjön-jävellä. Senkin jälkeen Noran alueen kaksi jääpallojoukkuetta IFK Nora ja Noraskog pyrkivät vuosien ajan nousemaan maan jääpallon pääsarjaan onnistumatta.
Nykyinen seura Nitro/Nora BS syntyi Noraskogin seuraajaseuran IK Nitron ja IFK Noran jääpallojaostojen yhdistyttyä vuonna 1979. Seura on siis puhdas jääpalloseura. Seura kilpailee Örebro SK:n kanssa Örebron seutukunnan ykköspaikasta, ja ottelut Örebro SK:ta vastaan ovat seutukunnan derbyjä. Örebro oli 1970- ja 80-luvuilla alueen ehdoton ykkösnimi, mutta tultaessa 2000-luvulla tilanne on tasoittumassa, ja kaudella 2015-2016 seurat pelaavat samassa sarjassa.
Seurasta on vuosien varrella noussut useita Ruotsin jääpallon ykkösnimiä. Kirkkaimpana on maalivahti Jan-Ivar Ekberg, joka edusti pääsarjassa Örebro SK:ta ja valittiin vuoden 1973 MM-kisoissa parhaaksi maalivahdiksi. Muita seurasta nousseita nimimiehiä on mm. 2010-luvulla Elitserienin Villassa pelaava Jesper Bryngelson. Bryngelson pelasi lainalla joulukuussa 2015 kasvattajaseurassaan Nitro/Nora BS:ssä pelatessaan viimeistä Elitserien-kauttaan Villassa.
Seura 2000-luvulla.
Noran jääpalloilun edellytyksille loi pohjan tekojäärata Svedice Arena, joka vihittiin käyttöön keväällä 2009. Seura pelasi 2010-luvun alun kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla 1. Divisioonassa, kunnes keväällä 2015 Nitro/Nora BS nousi Allsvenskaniin kaudeksi 2015-2016.
Pont Neuf

Pont Neuf on Seinejoen ylittävä silta Pariisin keskustassa. Se kulkee myös Île de la Citén saaren läntisen pään ylitse. Vuosien 1578 ja 1607 välillä rakennettu Pont Neuf on nykyään vanhin Seinen ylittävä silta Pariisissa. Pont Neufin nimi tarkoittaa kirjaimellisesti uutta siltaa.
Sillassa on kaksitoista holviaukkoa, joista seitsemän on Île de la Citén saaren pohjoispuolella ja viisi sen eteläpuolella. Sillan ulkosivun korniiseja koristaa kaikkiaan 384 irvistävää naamaa esittävää veistosta eli maskaronia.
Historia.
Sillan rakentamisen käynnisti Ranskan kuningas Henrik III vuonna 1578, mutta Ranskassa riehuneiden uskonsotien vuoksi rakennustyöt keskeytyivät vuonna 1587 yli vuosikymmenen ajaksi. Sillan rakennutti valmiiksi kuningas Henrik IV, joka halusi siitä huomiota herättävän nähtävyyden. Sillan suunnittelivat Baptiste Androuet Du Cerceau ja Pierre des Illes, mahdollisesti käyttäen pohjana Guillaume Marchandin laatimaa aiempaa suunnitelmaa. Pont Neufin rahoittamiseksi perittiin erityistä viiniveroa kaikilta pariisilaisilta.
Pont Neuf rakennettiin paljon Pariisin aiempia siltoja järeämmäksi ja leveämmäksi. Se tehtiin kivestä puun sijaan, ja yli 20 metriä leveänä se oli leveämpi kuin yksikään Pariisin silloisista kaduista. Se oli Pariisin ensimmäinen silta, jonka yhteyteen ei rakennettu taloja, kuten tuon ajan kaupunkisilloissa oli tapana. Näin silta ei peittänyt näkymää Île de la Citén vanhan kuninkaanpalatsin ja Louvren välillä. Pont Neuf oli myös aikaansa edellä siinä, että jalankulku erotettiin muusta liikenteestä erillisille jalkakäytäville. Jalkakäytäviä ei tuolloin ollut käytössä lainkaan Euroopan kaupungeissa. Silta avattiin vuonna 1604.
Kauppiaiden täyttämä Pont Neuf oli pitkään Pariisin liikenteen ja tapahtumien keskus sekä suosittu kohtaamispaikka. Se myös edisti aiemmin syrjässä olleen Seinen pohjoisrannan kytkemistä tiiviimmin osaksi kaupunkia. Vuonna 1610 salamurhatun Henrik IV:n leski Maria de’ Medici pystytti miesvainajalleen ratsastajapatsaan sillan keskellä Île de la Citén saarella sijainneeseen linnakkeeseen. Veistoksen toteutti kuvanveistäjä Giovanni da Bologna ja se oli Pariisin ensimmäinen julkisella paikalla sijainnut kuninkaan suurveistos. Patsaan alkuperäinen versio hävitettiin Ranskan vallankumouksen aikana vuonna 1792.
Sillan perustukset rakennettiin kokonaan uudelleen 1800-luvulla Napoleon III:n valtakaudella. Tuolloin myös kauppiaat pakotettiin poistumaan sillalta. Silta on restauroitu viimeksi vuosina 1994–2007.
Taiteilijapariskunta Christo ja Jeanne-Claude paketoi vuonna 1985 Pont Neufin usean viikon ajaksi hiekanvärisellä kankaalla.
Pont Neuf on keskeisessä osassa Leos Caraxin ohjaamassa elokuvassa "Pont-Neufin rakastavaiset" (1991).
Heksametyleenidi-isosyanaatti

Heksametyleenidi-isosyanaatti (C8H12N2O2) on alifaattisiin di-isosyanaatteihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään polyuretaanien valmistamiseen.
Ominaisuudet.
Huoneenlämpötilassa heksametyleenidi-isosyanaatti on väritöntä nestemäistä ainetta. Se hydrolysoituu veden vaikutuksesta heksametyleenidiamiiniksi. Alkoholien kanssa se muodostaa karbamaatti- eli uretaanijohdannaisia. Yhdiste ärsyttää voimakkaasti hengitysteitä, silmiä ja ihoa. Yhdiste haihtuu suhteellisen helposti.
Valmistus ja käyttö.
Heksametyleenidi-isosyanaattia valmistetaan heksametyleenidiamiinin ja fosgeenin välisellä reaktiolla.
Heksametyleenidi-isosyanaattia käytetään valmistettaessa maaleissa, pinnoitteina, kuituina ja liimoina käytettäviä polyuretaanipolymeerejä. Esimerkiksi sen ja 1,4-butaanidiolin välisellä reaktiolla muodostuu kestäviä kuituja. heksametyleenidi-isosyanaatista valmistettavat polyuretaanit kestävät hyvin muun muassa UV-valon vaikutusta. Koska yhdiste haihtuu helposti sitä käytetään usein sen dimeerinä, trimeerinä tai biureettijohdannaisena.
Jakub Wolny

Jakub Wolny (s. 15. toukokuuta 1995 Bielsko-Biała) on puolalainen mäkihyppääjä. Seuratasolla hän edustaa LKS Klimczok Bystraa.
Wolny debytoi mäkihypyn maailmancupissa Zakopanessa tammikuussa 2014. Ensimmäisen pistesijansa hän saavutti Willingenissä tammikuussa 2016 sijoituttuaan 30:nneksi. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan kuudes Oberstdorfin lentomäessä helmikuussa 2019. Parhaimmillaan hän on ollut neljäs Vikersundin lentomäessä maaliskuussa 2019.
Continental Cupissa hän on saavuttanut neljä osakilpailuvoittoa sekä kesäsarjan kokonaisvoiton vuonna 2014. Hän on voittanut yhden kesä-GP-kilpailun.
Val di Fiemmen nuorten MM-kilpailuissa 2014 Wolny voitti sekä henkilökohtaisen kilpailun että joukkuemäen kultaa. Hän sijoittui 11:nneksi Vikersundin lentomäen MM-kilpailuissa 2022.
Höfner

Höfner on saksalainen soitinvalmistaja, joka valmistaa kielisoittimia. Yhtiön perusti Karl Höfner vuonna 1887, ja hänen jälkeensä yhtiötä johtivat ja kehittivät hänen kaksi poikaansa ja pojantyttärensä. Nykyisin Höfner on Länsi-Euroopan suurin kielisoittimien, kitaroiden ja bassokitaroiden valmistaja. Kitaroiden lisäksi yhtiö valmistaa esimerkiksi viuluja, alttoviuluja ja selloja sekä jousia. Yhtiön pääkonttori on Hagenaussa Saksassa, ja sillä on toimipiste myös Pekingissä Kiinassa.
The Beatlesin basisti Paul McCartney on käyttänyt Höfnerin 500/1-viulubassoa uransa alusta asti.
Liisa Simola

Liisa Kaarina Simola (8. kesäkuuta 1938 Helsinki – 11. helmikuuta 2023 Helsinki) oli suomalainen kasvitieteilijä. Hän oli Helsingin yliopiston kasvifysiologian ja anatomian professori vuosina 1974–2001. Hänen tutkimusalojaan olivat kehitysfysiologia, sienifysiologia ja ympäristömyrkkyjen vaikutus. Hän oli apulaisprofessori 1971–1974. Hänen väitöskirjansa otsikko oli "Comparative studies on the aminoacid pool of three Lathyrus species" (1968). Hän oli Suomalaisen Tiedeakatemian jäsen sekä Suomen Biologian Seura Vanamon kunniajäsen.
Simolan isä oli professori Paavo Simola ja isoisä professori Eevert Simola.
Aiheesta muualla.
Liisa Simolan muistoikirjoitus Helsingin Sanomissa
Pont Alexandre III

Pont Alexandre III (Aleksanteri III:n silta) on Seinejoen ylittävä silta Pariisin keskustassa. Vuoden 1900 maailmannäyttelyä varten rakennettu koristeellinen silta yhdistää joen pohjoispuolella sijaitsevat Grand Palais’n ja Petit Palais’n joen eteläpuolella sijaitsevaan Hôtel des Invalidesin puutarhaan.
Silta omistettiin rakennusvaiheessa vuonna 1892 solmitulle Ranskan ja Venäjän liitolle ja nimettiin siksi Venäjän keisari Aleksanteri III:n mukaan. Sillan peruskiven muurasi Aleksanteri III:n poika, keisari Nikolai II 7. lokakuuta 1896 ollessaan valtiovierailulla Ranskassa. Sillan toteuttivat ranskalaiset insinöörit Louis-Jean Résal ja Amédée d'Alby. Teräskaarisilta, joka ylittää Seinen vain yhdellä kuuden metrin korkuisella jänteellä, oli aikanaan todellinen insinööritaidon näyte.
Pont Alexandre III:n sanotaan usein olevan Pariisin kaunein silta sen runsaan "belle époque" -henkisen koristelun vuoksi. Myös koristeiden symboliikka viittaa Ranskan ja Venäjän ystävyyteen. Sillan ulkosivuille kaaren keskikohtaan on sijoitettu Ranskan ja Venäjän keisarikunnan vaakunat sekä nymfejä esittäviä patsaita, jotka symboloivat Seineä ja Nevajokea Pietarissa. Sillan kaiteille on sijoitettu 32 haarautuvaa katulamppua, joita on koristeltu puttohahmoilla. Sillan kummassakin päässä on kaksi järeää 17-metristä pylvästä, joiden huipulle on sijoitettu kullatut voitonjumalattaria ja pegasoksia esittävät pronssipatsaat.
Samaan aikaan Pont Alexandre III:n kanssa rakennettiin Ranskan lahjoittama Kolminaisuuden silta Pietariin.
Aiheesta muualla.
Georgi Fljorov

Georgi Nikolajevitš Fljorov (, joskus myös Georgi Flerov, 2. maaliskuuta 1913 – 19. marraskuuta 1990) oli eräs huomattavimmista neuvostoliittolaisista ydinfyysikoista. Hänet tunnetaan eritoten superraskaiden alkuaineiden syntetisoinnista ja alkuaine 114, flerovium on nimetty hänen mukaansa.
Fljorov keksi uraanin spontaanin fission (1940, yhdessä Konstantin A. Petržakin kanssa). Hän oli lisäksi raskas-ionifysiikan pioneeri ja Dubnassa sijaitsevan ydintutkimusinstituutin (OIJaI) perustaja (1957). Instituutissa syntetisoitiin useita transaktinoideja 1960-luvulta alkaen. Fljorov katsoi bohriumin ja seaborgiumin löydöikseen, tosin IUPAC myöhemmin antoi prioriteetin näiden aineiden löytämisestä toisille.
Fljorov lähetti vuonna 1942 nuorena puna-armeijan luutnanttina Stalinille kirjeen, jossa hän kertoi huomiostaan, että länsimaissa ydinfissioon liittyvää uutta tutkimusta ei näyttänyt löytyvän tieteellisistä aikakauskirjoista. Tästä hän päätteli sen olevan julistettu salaiseksi ja käytettävän (silloin vielä toteuttamattomien) ydinaseiden tutkimukseen. Hän kehotti Stalinia aloittamaan uraania käyttävän pommin kehitystyön niin pian kuin mahdollista. Fljorov oli eräs keskeisistä henkilöistä Neuvostoliiton ydinaseohjelman toteuttamisessa.
Koloradonkonna

Koloradonkonna eli Coloradojoenkonna ("Incilius alvarius") on Yhdysvalloissa ja Meksikossa elävä rupikonnalaji.
Ulkonäkö ja koko.
Koloradonkonna on aikuisena 11–19 cm pitkä. Oliivinvihreässä nahkamaisessa ihossa on pyöreitä näppylöitä. Silmien yläpuolella on voimakkaat kulmakaaret.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Koloradonkonnaa tavataan Meksikossa ja Yhdysvaltojen eteläosissa Kalifornian, Arizonan ja New Mexicon eteläosissa. Se on hävinnyt Kaliforniasta lähes kokonaan. Koloradonkonnat elävät aavikolla, ruohikolla ja tammimetsiköissä. Ne kutevat tilapäisiin lammikoihin, mutta tarvitsevat aikuiselämässään myös ympärivuotisen vesilähteen.
Konnan suhde ihmiseen.
Koloradonkonnan rauhaset erittävät myrkkyjä (esimerkiksi 5-metoksidimetyylitryptamiini, bufoteniini), jotka vaikuttavat päihdyttävästi ihmisiin. Konnien keräileminen ja mahdollisesti hyönteismyrkyt ovat ajaneet paikallisia populaatioita sukupuuttoon.
Ampumahiihdon maailmancup 2016–2017

Ampumahiihdon maailmancup 2016–2017 alkoi 27. marraskuuta 2016 Ruotsin Östersundissa ja päättyi 19. maaliskuuta 2017 Norjan Holmenkollenilla.
Kilpailukalenteri.
Ohjelmaan kuului yhdeksän kilpailuviikonloppua sekä Hochfilzenissa, Itävallassa järjestetyt maailmanmestaruuskilpailut.
Tjumenin kilpailuviikonlopun siirtäminen.
Maailmancupin alkuperäisen ohjelman mukaan toiseksi viimeinen kilpailuviikonloppu oli tarkoitus järjestää Venäjän Tjumenissa. 22.12.2016 Venäjän ampumahiihtoliitto RBU kuitenkin ilmoitti luopuvansa maailmancupin ja vuoden 2017 nuorten maailmanmestaruuskilpailujen järjestämisestä maan dopingskandaalin vuoksi. Tšekin, Norjan ja Ison-Britannian lajiliitot olivat jo ilmoittaneet boikotoivansa Tjumenin maailmancupia, mikäli niitä ei siirretä pois Venäjältä. Samalla IBU ilmoitti tutkivansa venäläisten ampumahiihtäjien dopingin käyttöä, asettavansa kaksi urheilijaa väliaikaiseen kilpailukieltoon ja harkitsevansa vuoden 2021 maailmanmestaruuskilpailujen siirtämistä pois Tjumenista. 7. tammikuuta tiedotettiin, että maailmancupin osakilpailut siirretään Suomeen Kontiolahdelle.
Naiset.
Nové Měston yhteislähtökilpailu lyheni 12,0 kilometrin mittaiseksi huonoista sääolosuhteista johtuen. Kilpailussa hiihdettiin 2,0 kilometrin latua kuudesti. Yleensä yhteislähtökilpailun hiihto-osuus koostuu viidestä 2,5 kilometrin kierroksesta.
Anna Toivari

Anna Stiina Toivari (os. Lautamies, 14. syyskuuta 1874 Virolahti – 2. joulukuuta 1947 Luopioinen) oli suomalainen poliitikko, joka toimi SDP:n kansanedustajana vuosina 1920−1922.
Toivarin vanhemmat olivat räätäli Matti Lautamies ja Liisa Tuomaantytär. Vuodesta 1892 lähtien hän oli naimisissa rautatieläinen Antti Toivarin kanssa. He asuivat aluksi Viipurin maalaiskunnassa ja Jaakkimassa ja vuodesta 1909 alkaen Värtsilässä ja Pälkjärvellä. Toivari lähti työväenliikkeeseen vuoden 1905 suurlakon jälkeen. Hän vaikutti sosialidemokraattisessa naisliitossa ja toimi muun muassa Värtsilän Työväen Näyttämön johtajana. Toivari nousi eduskuntaan varasijalta lokakuussa 1920 kesken edustajakautensa kuolleen Toivo Turtiaisen tilalle. Vuodesta 1937 lähtien Toivarit asuivat Viipurin maalaiskunnassa ja sotavuosien jälkeen Luopioisissa.
Nikolai Virta

Nikolai Jevgenjevitš Virta (, oikealta sukunimeltään "Karelski", Каре́льский; 19. joulukuuta 1906 Tambovin läänin Kalikinon kylä – 9. tammikuuta 1976 Moskova) oli neuvostovenäläinen kirjailija.
Nikolai Karelski syntyi maalaispapin perheeseen. Bolševikit teloittivat hänen isänsä Antonovin kapinan aikana vuonna 1921. Nikolai Karelski työskenteli sanomalehtien toimittajana ja alkoi vähitellen julkaista kertomuksia ja näytelmiä. Kirjailijanimekseen hän omaksui karjalaisista esi-isistään muistuttavan "Virran". Antonovin kapinasta kertova ensimmäinen romaani "Odinotšestvo" (”Yksinäisyys”, 1935) sai vuonna 1941 Stalin-palkinnon. Suomen talvisodan ja toisen maailmansodan aikana Virta toimi sotakirjeenvaihtajana. Sodan jälkeen Stalin-palkinnon saivat myös näytelmät "Hleb naš nasuštšnyi" (”Jokapäiväinen leipämme”, 1947) ja "Zagovor obretšonnyh" (”Tuhoon tuomittujen salaliitto”, 1948) sekä elokuvan "Stalingradskaja bitva" ("Stalingradin päiviä ja öitä", toinen osa "Stalingradin taistelu 2", 1949) käsikirjoitus. Virta erotettiin Neuvostoliiton kirjailijaliitosta väärinkäytösten takia vuonna 1954, mutta hänet hyväksyttiin pian jälleen liiton jäseneksi. Hänen kirjailijanuransa jatkui 1970-luvulle saakka.
Virran lyhytaikainen suosio selittyy sopeutumisella Stalinin ajan propagandaan. Myöhemmin häntä pidettiin esimerkkinä ristiriidattomuuden teorian soveltamisesta.
Pesäpallon naisten Mestaruussarjan kausi 1984

Pesäpallon naisten Mestaruussarjan kausi 1984. Naisten Suomen mestaruus matkasi Tampereelle ja Roihuvuoressa juhlittiin cup-mestaruutta.
Naisten Mestaruussarja.
Naiset pelasivat Mestaruussarjan 10 joukkueen 2-kertaisena sarjana, jonka perusteella jaettiin suoraan lopulliset sijoitukset.
Nurmo ja Imatra putosivat. Sarjaan nousivat Riihimäen Pallonlyöjät ja Viinijärven Urheilijat.
Mansen PP: Eeva-Liisa Tilkanen, Katariina Poutiainen, Irma Mäenpää, Päivi Halmesvirta, Kristiina Haraholma, Riitta Lehvä, Terhi Lehvä, Sari Juvakka, Eeva Ruponen, Marita Karhunen, Ulla Tuominen, Minna Luotonen, Leena Alanko. Pelinjohtaja ja valmentaja Pertti Matara.
Marja Simonsuuri-Sorsa

Marja Inkeri Simonsuuri-Sorsa (28. elokuuta 1939 Helsinki – 22. lokakuuta 2018 Espoo) oli suomalainen perinnöllisyystieteilijä ja professori. Hän oli Helsingin yliopiston perinnöllisyystieteen dosentti vuodesta 1970, Työterveyslaitoksen laboratoriopäällikkö vuodesta 1980, myöhemmin tutkimusprofessori, Suomen Akatemian tutkijaprofessori vuodesta 1983 sekä opetusministeriön koulutus- ja tiedeosaston johtaja vuosina 1997–2002. Hän tutki kemikaalien myrkyllistä vaikutusta perimään, mutageneesin ja karsinogeneesin keskinäisiä yhteyksiä sekä perimämyrkyllisille aineille altumisen seurantamenetelmiä ja varhaisia vaikutuksia.
Simonsuuri-Sorsa sai vuonna 2010 Collegium Ramazzini -palkinnon tunnustuksena työstään perimävaurioiden tutkimuksessa työ- ja ympäristöterveyden sekä kansanterveyden alalla sekä vuonna 2017 Björn Kurtén -palkinnon.
Ollessaan biologian opiskelija Simonsuuri löysi vuonna 1960 Suomusjärveltä puutarhatöiden yhteydessä kivettyneen luunpalasen, jota luultiin pitkään mammutin luuksi mutta joka vuonna 2016 osoittautuikin 5–19 miljoonaa vuotta vanhaksi "Deinotherium"-norsueläimen luuksi. Kyseessä on ylivoimaisesti vanhin Suomesta löydetty nisäkkään luu ja ainoa Suomesta löydetty suurempi fossiili kvartäärikautta edeltävältä ajalta.
Hän oli Academia Europæan jäsen vuodesta 1989.
Simonsuuri-Sorsa oli professori Veikko Sorsan puoliso. Hän kuoli pitkäaikaiseen sairauteen Jorvin sairaalassa 79-vuotiaana.
Jänisjärvi (Kihniö)

Jänisjärvi on Pirkanmaalla Kihniössä Mäkikylällä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Parkanonjärven alueeseen. Jänisjärvi on osa Nerkoonjärven valuma-aluetta.
Maantietoa.
Järven pituus on 450 metriä, leveys 150 metriä ja sen pinta-ala on 3,9 hehtaaria. Se sijaitsee metsämaastossa Jänisnevan ja Välivuoren välissä. Rannat ovat suomaata lukuun ottamatta kahta pientä rantaosuutta. Järveen laskee vajaa kymmenen suo-ojaa ja laskuoja on kaivettu alkamaan järven luoteispäästä. Laskuoja on 900 metriä pitkä ja se laskee Nerkoonjärven etelärantaan Korpiniemen viereisen lahdenpohjukkaan. Rantaviivan pituus on 1 kilometri ja sen rannalle on rakennettu yksi loma-asunto. Sille johtaa tie, jolle pääsee yhdystieltä 13359. Lakkautettu Haapamäki–Pori-rata ohittaa järven pohjoisrantaa myöten.
Yesterin linna

Yesterin linna on keskiaikaisen linnan raunio Giffordissa Skotlannissa. Linna on valmistunut viimeistään vuonna 1267. Giffardien suvun mieslinja sammui vuonna 1357 ja linna päätyi avioliiton kautta Hayn suvulle.
Linnan pohjoispuolella on edelleen pystyssä kurtiinimuuria. Länsipuolelta johtavat portaat maanalaiseen kammioon, joka tunnetaan nimellä Goblin Ha’. Linnaa purettiin 1600-luvun alussa, jotta saataisiin rakennuskiveä uutta tornitaloa varten. Linna on nykyisin kasvillisuuden peitossa.
Pohjoinen alue (Eritrea)

Pohjoinen alue eli Anseban alue (Zoba 'Anseba) on yksi kuudesta Eritrean vuonna 1996 voimaan tulleen aluejaon ylimmän tason hallintoalueista. Pohjoisen alueen hallintokeskus on Keren (75 000 as., arvio).
Anseban pinta-ala on 23 200 neliökilometriä.
Pohjoinen alue jakautuu aluehallinnon toisella tasolla 11 alialueeseen (Nus-Zoba) seuraavasti:
Seidokaikan

Seidokaikan () on japanilaisen Kazuyoshi Ishiin vuonna 1980 perustama karaten tyylisuunta.
Alkuperä.
Ishii aloitti harjoittelemaan Kyokushinia Hideyuki Ashiharan opissa 1969. Sittemmin Ishii lopetti Kyokushinin harjoittelun ja seurasi Ashiharaa harjoittelemaan tämän uutta tyylisuuntaa vuonna 1980. Vain muutaman kuukauden harjoittelun jälkeen Ishii lopetti harjoittelemisen ja perusti oman tyylisuuntansa Seidokaikanin. Tyyli pohjautuu pitkälti Kyokushiniin ja hieman Ashiharaan, jonka lisäksi lajin kilpamuodossa sallitaan vastustajaan tarttuminen. Vuonna 1993 Ishii perusti myös K-1 potkunyrkkeily kilpajärjestön.
Xilingol

Xilingol (, ) on liitto (alueyksikkö prefektuuritasolla) Kiinan Sisä-Mongoliassa. Liiton pinta-ala on 201 493 neliökilometriä ja väkiluku 1,03 miljoonaa (2010). Liiton hallintokeskus sijaitsee Xilinhotin piirikuntatason kaupungissa.
Xilingol rajoittuu pohjoisessa Mongoliaan. Naapurit sen etelän puolella lännestä itään ovat Ulanqabin, Zhangjiakoun, Chengden, Chifengin, ja Tongliaon prefektuuritason kaupungit, sekä Hingganin liitto.
Hallinnollinen jako.
&lt;br clear=left&gt;
Piirikuntatasolla Xilingol jaetaan 12 osaan seuraavasti (numerointi kuten oheisessa kuvassa):
Bad Magic

Bad Magic on Motörheadin järjestyksessään 22. studioalbumi, joka julkaistiin 28. elokuuta 2015. Albumi jäi yhtyeen viimeiseksi, sillä se lopetti toimintansa laulaja-basisti Lemmy Kilmisterin kuoltua yllättäen joulukuussa 2015.
Albumi nousi Suomessa julkaisuviikollaan virallisen albumilistan sijalle 1. Yhdysvalloissa albumi kipusi Billboard 200 -listan sijalle 35.
Albumista julkaistiin 23. helmikuuta 2023 Silver Lining Musicin kautta uusintapainos.
Gash-Barka

Gash Barkan alue (Zoba Gash Barka) on yksi Eritrean kuudesta aluehallinnon ylimmän tason alueista. Sen hallintokeskuksena Barentun kaupunki (16 200 as., arvio).
Alueen pinta-ala on 33 200 neliökilometriä.
Gash Barkan alue jakautuu 14 alialueeseen seuraavasti:
Koripallon naisten Euroopan-mestaruuskilpailut 2015

Vuoden 2015 koripallon naisten Euroopan-mestaruuskilpailut pelattiin Unkarissa ja Romaniassa 11.–28. kesäkuuta. 35. kertaa järjestettyyn EM-lopputurnaukseen osallistui 20 maata. Mestaruuden voitti historian ensimmäisen EM-mitalinsa ottanut Serbia, joka voitti loppuottelussa Ranskan 76–68. Pronssiottelussa Espanja voitti Valko-Venäjän 58–74. Turnauksen arvokkain pelaaja oli Serbian Ana Dabović ja korikuningatar Espanjan Alba Torrens.
Vuoden 2015 EM-kilpailut toimivat myös karsintaturnauksena Rio de Janeiron kesäolympialaisiin 2016. Mestari-Serbia saavutti suoran olympiapaikan, ja sijoille 2–5 yltäneet Ranska, Espanja, Valko-Venäjä ja Turkki saivat paikat jatkokarsintaan.
Sijoitukset.
Tähdistöjoukkue.
Lähde:
Eteläinen alue (Eritrea)

Eteläinen alue (Zoba Debub) on yksi Eritrean kuudesta aluehallinnon ylimmän tason alueista. Sen hallintokeskus on 1 980 metriä merenpinnan yläpuolella sijaitseva Mendefera (aiemmalta nimeltään "Adi Ugri"; 65 000 as., arvio).
Debubin alueen pinta-ala on 8 000 neliökilometriä.
Eteläinen alue jakautuu aluehallinnon toisella tasolla seuraaviin 12 alialueisiin: