tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Jääkiekon SM-liigan karsinnat

SM-liigan runkosarjassa häntäpäähän jääneet joukkueet ovat liigahistorian aikana joutuneet karsimaan sarjapaikastaan toiseksi ylimmän sarjatason (I-divisioona 1974-1992 ja 1996-2000, Finlandia-liiga 1992-94, Fazer-liiga 1994-96 ja Mestis 2000-) parhaita joukkueita vastaan. Karsintamenetelmät ja karsintoihin osallistuvien joukkueiden määrä ovat vuosien saatossa vaihdelleet. Vuosina 2000-2008 ja uudelleen vuosina 2013-2024 SM-liiga on ollut suljettu, jolloin liigasta ei ole voinut pudota, eikä Mestis-joukkueilla ole ollut muutamaa poikkeusta lukuun ottamatta mahdollisuutta nousta pääsarjatasolle.
Suljetun SM-liigan kritiikkiä.
Urheiluoikeuden asiantuntija Olli Rauste on verrannut suljettua SM-liigaa kartelliksi.
Jääpallon Ruotsin-mestaruuskilpailut 1921

Vuoden 1921 jääpallon Ruotsin-mestaruuskilpailujen loppuottelussa kohtasivat IK Sirius ja IFK Uppsala. Uusintaottelun jälkeen Sirius voitti ensimmäisen Ruotsin-mestaruutensa.
Alkuerät.
23. tammikuuta
Loppuottelu.
20. helmikuuta 1921 Tukholmassa.
Uusintaottelu
6. maaliskuuta 1921 Uppsalassa.
Souk

Souk tai souq () on markkinapaikka, jollaisia on länsiaasialaisissa ja pohjoisafrikkalaisissa kaupungeissa.
Eräs souk on Djemaa el-Fna Marrakechin vanhassakaupungissa Marokossa.
Jääpallon Ruotsin-mestaruuskilpailut 1926

Vuoden 1926 jääpallon Ruotsin-mestaruuskilpailujen loppuottelussa kohtasivat Västerås SK ja IK Sirius.
Alkuerät.
3. tammikuuta
6. tammikuuta
10. tammikuuta
Uusintaottelu
17. tammikuuta
Puolivälierät.
17. tammikuuta
24. tammikuuta
Välierät.
31. tammikuuta
1. helmikuuta
Loppuottelu.
21. helmikuuta 1926 Tukholmassa. Yleisöä 6532
Arita Rantanen

Arita Rantanen (s. 29. elokuuta 1960) on suomalainen entinen jalkapalloilija. Hän edusti pääsarjaurallaan kasvattajaseuraansa Musan Salamaa sekä Turun Pyrkivää, jossa Rantanen voitti SM-pronssia vuonna 1988. 
Suomen naisten jalkapallomaajoukkueessa hän pelasi yhteensä 16 A-maaottelua. Vuosina 1984 ja 1985 Rantanen valittiin Satakunnan parhaaksi naispelaajaksi.
Annukka Almenoksa

Annukka Almenoksa (s. 9. joulukuuta 1985 Turku) on suomalainen entinen telinevoimistelija. 
Hän saavutti yhteensä 18 SM-kultaa vuosina 1998–2004 sekä seitsemän Pohjoismaiden mestaruutta. Lisäksi Almenoksa osallistui kolme kertaa voimistelun maailmanmestaruuskilpailuihin sekä selviytyi EM-kisojen neliottelun finaaliin vuonna 2002. 
Turun Pyrkivää edustanut Almenoksa sai vuonna 2006 stipendin Towsonin yliopistoon Yhdysvaltojen Marylandiin. Hän joutui kuitenkin lopettamaan uransa vuoden 2008 marraskuussa tapahtuneen vakavan loukkaantumisen jälkeen.
Alsiken kirkko

Alsiken kirkko () on Ruotsissa nykyisessä Knivstan kunnassa sijaitseva kirkkorakennus. Kirkosta osa on rakennettu 1200-luvulla ja torni on lisätty 1400-luvun alkupuolella. Todennäköisesti paikalla on ollut aikaisemmin puukirkko, mutta nykyinen kirkko on rakennettu kivestä ja tiilistä, mikä on harvinaista Uplannissa. Sisällä holveihin on maalattu jugendtyylisiä maalauksia vuosien 1910–1911 restauroinnin yhteydessä.
Chiyodagata

Chiyodagata () oli Tokugawan laivaston puurunkoinen prikitakiloitu 3. luokan tykkivene. Se oli ensimmäinen Japanissa valmistettu höyrylaiva.
Valmistus.
Alus tilattiin Ishikawajimasta, missä köli laskettiin 7. toukokuuta 1861. Alus laskettiin vesille 2. heinäkuuta 1863 ja valmistui toukokuussa 1888.
Palvelus.
Alus osallistui Boshin-sotaan Tokugawa-shōgunaatin puolella vastaperustettuja keisarillisia joukkoja vastaan. Keisarilliset joukot valtasivat toukokuussa 1868 aluksen, jonka liittivät laivastoonsa. Shōgunille uskolliset joukot kuitenkin valtasivat 4. lokakuuta aluksen takaisin, kunnes hallituksen joukot valtasivat aluksen jälleen Hakodaten taistelussa 10. toukokuuta 1869 Ezon tasavallan laivastolta, kun alus oli ajettu karille.
Alus poistettiin alusluettelosta kesäkuussa 1869. Se oli valaanpyyntialuksena 28. tammikuuta 1888 alkaen, kunnes se romutettiin 1911.
Secret Symphony

Secret Symphony on Katie Meluan viides studioalbumi. Se julkaistiin maaliskuussa 2012 levymerkillä Dramatico Records.
Albumi debytoi Suomen virallisen listan sijalla 6.
Gunnar Marklund

Georg Gunnar Marklund (5. kesäkuuta 1892 Helsinki – 23. heinäkuuta 1964 Helsinki) oli suomalainen kasvitieteilijä. 
Gunnar Marklundin vanhemmat olivat kirjakauppias Johan Georg Marklund ja Dagmar Maria Charlotta Bergroth ja puoliso vuodesta 1920 Elsa Rosina Bockström. Marklund tuli ylioppilaaksi 1910, valmistui filosofian kandidaatiksi 1917 ja väitteli filosofian tohtoriksi 1937 aiheesta "Vergleichende Permeabilitätsstudien an pflanzlichen Protoplasten" (1936). Hän toimi vuodesta 1918 opettajana Hämeenlinnassa ja vuodesta 1920 Helsingissä. Marklund oli Helsingin yliopisto kasvitieteellisen museon kustos 1941–1959. Hän tutki varsinkin eräiden siemenkasvien apomiktisesti lisääntyviä pikkulajeja. Kasvimuseon kustoksena eli johtajana Marklund vaikutti muun muassa putkilokasvien kokoelmaan; hänen aikanaan kasvimuseon kokoelmat kasvoivat ylipäänsä yhdeksi Euroopan suurimmista, käsittäen noin miljoona kolmesataatuhatta kasvinäytettä vuonna 1959. Marklund jatkoi tutkimustyötään vielä eläkkeellä, keräten yli kolmenkymmenen tuhannen arkin aineiston ja paneutuen erityisesti kevätleinikkeihin. Hän julkaisi 1961 teoksen "Der raninculus auricomus – Komplex in Finnland I", jossa hän kuvasi 92 uutta kevätleinikkien ryhmän pikkulajia.
Rory Gallagher (albumi)

Rory Gallagher on Rory Gallagherin ensimmäinen sooloalbumi vuodelta 1971.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet Rory Gallagher jollei erikseen mainita.
Chōyō

Chōyō () oli puurunkoinen kuunaritakiloitu alus, joka oli Alankomaiden lahja Tokugawa-shōgunaatin perustamalle Nagasakin laivaston koulutuskeskukselle toukokuussa 1858.
Valmistus.
Alus laskettiin vesille 1856 C. Gibs &amp; Sonsin telakalla Dodrechtissä ja luovutettiin Jpaanille lokakuussa 1858 nimellä "Edo". Alus nimettiin "Chōyōksi" ja luokiteltiin korvetiksi.
Palvelus.
Alus osallistui Boshin-sotaan keisarillisten puolella koululaivana. Se oli 11. toukokuuta 1869 Hakodaten taistelussa, jossa kapinallisten alus "Banryū" upotti sen. "Chōyō" tuhoutui räjähdyksessä, joka surmasi 73 miehistönjäsentä. Aluksen päällikkö Nakamuta Kuranosuke kuitenkin pelastui.
Michael Russell

Michael Craig Russell (s. 1. toukokuuta 1978 Detroit, Michigan) on uransa lopettanut yhdysvaltalainen tennispelaaja. Hän on ollut parhaimmillaan ATP-listalla kaksinpelissä sijalla 60 elokuussa 2007.
Russell pelasi ATP-turnauksen loppuottelussa ensimmäisen kerran Atlantan turnauksen nelinpelissä. Hän hävisi kuitenkin Xavier Malissen kanssa Matthew Ebdenille ja Ryan Harrisonille.
Rajeev Ram

Rajeev Ram (s. 18. maaliskuuta 1984 Denver, Colorado) on yhdysvaltalainen tennispelaaja. Hän on ollut parhaimmillaan ATP-listalla kaksinpelissä sijalla 56 huhtikuussa 2016 ja nelinpelissä sijalla 11 maaliskuussa 2017. Hän on voittanut urallaan kaksi ATP-turnausta kaksinpelissä ja 17 turnausta nelinpelissä. Kaksinpelin turnausvoitot hän saavutti Newportissa heinäkuussa 2009 ja 2015.
Ram voitti Barbora Krejčíkován kanssa sekanelinpelin mestaruuden Australian avoimissa 2019. Hän pelasi Coco Vandeweghen parina sekanelinpelin loppuottelussa Yhdysvaltain avoimissa 2016. Miesten nelinpelissä Ram on yltänyt välieriin Yhdysvaltain avoimissa 2014 ja Wimbledonissa 2016.
Chuang Chia-jung

Chuang Chia-jung (s. 10. tammikuuta 1985 Kaohsiung) on taiwanilainen tennispelaaja. Hän on ollut parhaimmillaan WTA-listalla kaksinpelissä sijalla 177 marraskuussa 2006 ja nelinpelissä viidentenä elokuussa 2008. Hän on voittanut urallaan 19 WTA-turnausta nelinpelissä.
Vuonna 2012 Chuang saavutti 19:nnen WTA-nelinpeliturnausvoittonsa voitettuaan Estorilin turnauksen Zhang Shuain kanssa.
Zhang Shuai

Zhang Shuai (s. 21. tammikuuta 1989 Tianjin) on kiinalainen tennispelaaja. Hän on ollut parhaimmillaan WTA-listalla kaksinpelissä sijalla 23 marraskuussa 2016 ja nelinpelissä sijalla 14 tammikuussa 2019. Hän on voittanut urallaan kaksi WTA-turnausta kaksinpelissä ja kahdeksan WTA-turnausta nelinpelissä. Australian avoimissa 2019 hän voitti naisten nelinpelin mestaruuden Samantha Stosurin kanssa.
Syyskuussa 2012 Zhang saavutti kolmannen WTA-nelinpeliturnausvoittonsa voitettuaan Kantonin turnauksen Tamarine Tanasugarnin kanssa. Samassa paikassa hän voitti myös kaksinpeliturnauksen.
Australian avoimissa 2016 Zhang selviytyi kaksinpelissä karsintojen kautta pääsarjaan ja aina puolivälieriin asti. Aikaisemmin hän ei ollut päässyt 14 pelaamassaan Grand Slam -turnauksessa ensimmäistä kierrosta pidemmälle. Puolivälierissä hän hävisi sijoittamattomalle Johanna Kontalle suoraan kahdessa erässä.
Chōgei

Chōgei () oli Tokugawa-shōgunaatin puurunkoinen täystakiloitu kuljetusalus.
Valmistus.
Alus valmistettiin Britteinsaarilla. 
Palvelus.
Alus osallistui Boshin-sotaan shōgunaatin puolella ja 11. toukokuuta 1869 Hakodaten taisteluun. Sodan päätyttyä alus kuljetti haavoittuneita kapinallisia Tokioon.
Ilkka (runo)

Ilkka on Kaarlo Kramsun kirjoittama runo, joka kertoo nuijasodan kapinapäälliköstä Jaakko Ilkasta. Runon tunnetuimmat säkeet ovat sananparreksi muodostuneet ”"Ken vaivojansa vaikertaa, / On vaivojensa vanki. / Ei oikeutta maassa saa, / Ken itse sit’ ei hanki."” Runossa Kramsu esittää nuijasodan kansallisena sekä yhteiskunnallisena vapaustaisteluna ja Ilkan Suomen kansan aatteellisena herättäjänä. Tekstin on katsottu muovanneen suomalaista identiteettiä.
”Ilkka” kuului alkujaan runosikermään, jonka Kramsu kirjoitti Pohjalaisen osakunnan kirjoituskilpailuun ja josta hänet vuonna 1877 palkittiin 175 markan rahapalkinnolla. Runo herätti jo tuolloin huomiota, ja Yrjö Sakari Yrjö-Koskinen julkaisi sen toimittamassaan "Kirjallisessa Kuukausilehdessä". Runo julkaistiin myös Kramsun esikoiskokoelmassa "Runoelmia" vuonna 1878. Kokoelmassa sitä seurasi toinen nuijasota-aiheinen runo, ”Santavuoren tappelu”. Kramsu teki kokoelmasta vuonna 1887 uuden version, johon hän lisäsi vielä kolmannen nuijasotarunon ”Hannu Krankka”. Kramsu käytti näiden runojen löyhänä innoittajana Yrjö-Koskisen nuijasotaa käsitelleitä historiantutkimuksia. ”Ilkka” ei kuitenkaan kuvaa tarkasti historiallisia tapahtumia. Siinä väitetään Jaakko Ilkan kuolleen hirsipuussa, vaikka todellisuudessa hänet mestattiin.
Kramsun nuijasotarunoissa korostuu vapautuminen orjuudesta. Niiden poliittista sanomaa on eri aikoina tulkittu lukijasta riippuen eri tavoin, muun muassa kielitaistelun, Suomen Venäjän-suhteen tai sosialistisen vallankumouksen allegoriana. V. A. Koskenniemi piti ”Ilkkaa” kuuluisimpana suomalaisena historiallisena balladina.
Leevi Madetoja ja Lauri Ikonen ovat kummatkin säveltäneet runon sanoihin yksinlaulun.
Tsesarevitš (taistelulaiva)

Tsesarevitš (, "kruununprinssi") oli Ranskassa vuonna 1903 valmistunut Venäjän keisarikunnan laivaston pre-dreadnought-taistelulaiva. Alus muodosti perustan Venäjällä rakennetuille Borodino-luokan aluksille.
Valmistus.
Alus tilattiin Forges et Chantiers de la Méditerranéelta La Seyne-sur-Meristä Ranskasta, missä köli laskettiin 8. heinäkuuta 1899. Alus laskettiin vesille 23. helmikuuta 1901 ja valmistui 31. elokuuta 1903.
Palvelus.
Palvelukseen otettaessa alus sijoitettiin Port Arthuriin Venäjän Tyynenmeren laivastoon, jonka mukana se osallistui 1904-1905 Venäjän–Japanin sotaan. Alus oli laivaston komentajan amiraali Wilhelm Vitgeftin lippulaiva Keltaisenmeren taistelussa, jonka päätteeksi se pakeni Tsingtauhun internoitavaksi. Sotatoimien päätyttyä alus siirrettiin Itämeren laivastoon, jossa se auttoi kesällä 1906 Viaporin kapinallisten kukistamisessa. Vuoden 1908 Välimeren purjehduksella alus avusti Messinan maanjäristyksen uhreja.
Ensimmäisessä maailmansodassa alus ei juurikaan osallistunut sotatoimiin ja sen miehistö osallistui alkuvuodesta 1917 Itämeren laivaston kapinaan. "Graždaniniksi" () nimetty alus osallistui Muhun taisteluun, jossa se vaurioitui lievästi. Bolševikit valtasivat aluksen loppuvuodesta 1917 ja se poistettiin palveluksesta vuotta myöhemmin. Alus romutettiin 1924–1925.
Retvizan (1900)

Retvizan () oli Yhdysvalloissa vuonna 1902 valmistunut Venäjän keisarikunnan laivaston pre-dreadnought-taistelulaiva. Japani valtasi aluksen Venäjän–Japanin sodassa liittäen sen laivastoonsa nimellä "Hizen". Palveltuaan ensimmäisessä maailmansodassa alus upotettiin maalilaivana 1924.
Valmistus.
Alus tilattiin 2. toukokuuta 1898 William Cramp and Sonsilta Philadelphiasta, missä köli laskettiin 29. heinäkuuta 1899 telakkanumerolla 300. Alus laskettiin vesille 23. lokakuuta 1900 ja valmistui 23. maaliskuuta 1902.
Aluksen aseistus toimitettiin Obuhovin tehtaalta Pietarista Yhdysvaltoihin asennettavaksi.
Palvelus.
Alus sijoitettiin palvelukseen otettaessa Port Arthuriin Venäjän Tyynenmeren laivastoon, jonka mukana se osallistui 1904–1905 Venäjän–Japanin sotaan vuosina. Alukseen osui 9. helmikuuta 1904 torpedo satamaan tehdyssä yllätyshyökkäyksessä, ja se jouduttiin ajamaan matalikolle uppoamisen estämiseksi. Alus korjattiin kesäkuun puoleenväliin mennessä.
Keltaisenmeren taistelussa 10. elokuuta alus joutui vetäytymään takaisin satamaan, jossa japanilaisten haupitsit upottivat sen satama-altaaseen. Port Arthurin antauduttua tammikuussa 1905 japanilaisille, japanilaiset nostivat ja kunnostivat aluksen. Se liitettiin vuonna 1908 keisarillisen Japanin laivastoon nimellä "Hizen" ().
Hizen.
Japani liittyi 1914 ensimmäiseen maailmansotaan julistamalla sodan Saksalle. "Hizen" oli tuolloin Sasebossa. Alus lähetettiin heikkojen brittiosastojen tueksi Brittiläiseen Kolumbiaan, mutta se määrättiin kesken matkan Havaijille saatuaan tiedon Saksan keisarikunnan laivaston tykkiveneen liikkeistä alueella. Ensimmäisen maailmansodan päätyttyä alus osallistui japanilaisjoukkojen siirtoihin Siperiaan.
Alus riisuttiin aseista vuoden 1922 Washingtonin laivastosopimuksen mukaisesti. Alus upotettiin maalilaivana vuonna 1924.
Hipólito Mejía

Rafael Hipólito Mejía Domínguez (s. 22. helmikuuta 1941) on dominikaanilainen poliitikko ja maan entinen presidentti. Mejía toimi presidenttinä vuodesta 2000 vuoteen 2004.
Mejían presidenttikaudella Dominikaaninen tasavalta kärsi taloudellisesta kriisistä, ja suuri pankki romahti 2003. Hän pyrki toiselle kaudelle mutta hävisi vaalit toisen valtapuolueen PLD:n ehdokkaalle Leonel Fernándezille. Lehdistössä raportoitiin, että kautensa päättyessä Mejía oli miljonääri.
Tammikuussa 2014 hän ilmoitti asettuvansa ehdolle myös vuoden 2016 presidentinvaaleissa.
Pia Toscano

Pia Ann Rose Toscano (s. 14. lokakuuta 1988 Howard Beach, New York) on yhdysvaltalainen laulaja. Hän sijoittui American Idolin 10. tuotantokaudella yhdeksänneksi. Hän oli yksi kauden voittajasuosikeista.
Toscano julkaisi ensimmäisen singlensä, ”This Time” heinäkuussa 2011. Hänellä oli myös levytyssopimus Interscope Recordsin kanssa, ja ensimmäisen albumin ilmestymisajankohdaksi oli suunniteltu loppuvuotta 2011. Albumia ei kuitenkaan julkaistu, kun Toscanon ja levy-yhtiön tiet erosivat.
Peresvet (1898)

Peresvet () oli vuonna 1901 valmistunut Venäjän keisarikunnan laivaston Peresvet-luokan pre-dreadnought-taistelulaiva. Japani valtasi aluksen Venäjän–Japanin sodassa liittäen sen laivastoonsa nimellä "Sagami". Alus myytiin takaisin Venäjälle vuonna 1916, ja se tuhoutui Port Saidin edustalla osuttuaan miinaan 4. tammikuuta 1917.
Valmistus.
Alus tilattiin Itämeren telakalta Pietarista, missä köli laskettiin 21. marraskuuta 1895. Alus laskettiin vesille 19. toukokuuta 1898 ja valmistui heinäkuussa 1901.
Palvelus.
Alus siirrettiin vuonna 1903 Port Arthuriin Venäjän Tyynenmeren laivastoon, jonka mukana se osallistui 1904–1905 Venäjän–Japanin sotaan. Alus osallistui Port Arthurin taisteluun.
Keltaisenmeren taistelussa 10. elokuuta alus vaurioitui pahoin, ja se joutui palaamaan satamaan. Port Arthurin kukistuttua sen miehistö upotti aluksensa satamaan estääkseen sen joutumisen japanilaisille, jotka nostivat ja kunnostivat aluksen liittäen sen vuonna 1908 keisarillisen Japanin laivastoon rannikkopanssarilaivana nimellä "Sagami" ().
Sagami.
Alus myytiin takaisin Venäjälle maaliskuussa 1916. Se saapui 3. huhtikuuta Vladivostokiin, jossa alukselle palautettiin sen alkuperäinen nimi "Peresvet", ja se luokiteltiin panssariristeilijäksi. Alus ajoi karille 23. toukokuuta, mistä se irrotettiin heinäkuussa. Alus määrättiin Venäjän Jäämeren laivastoon, ja se aloitti matkan uuteen sijoituspaikkaansa. Aluksen konehuoneessa havaitut ongelmat pakottivat sen pysähtymään korjausten ajaksi Port Saidiin. Alus osui 4. tammikuuta 1917 kymmenen merimailia Port Saidin pohjoispuoella Saksan keisarikunnan laivaston sukellusvene "SM U-73":n laskemiin miinoihin. Aluksen keulassa ja konehuoneen kohdalla räjähtäneet miinat sytyttivät aluksen tuleen ja upottivat sen vieden mukanaan 167 merimiestä.
Pobeda (taistelulaiva)

Pobeda () oli vuonna 1902 valmistunut Venäjän keisarikunnan laivaston Peresvet-luokan pre-dreadnought-taistelulaiva. Japani valtasi aluksen Venäjän–Japanin sodassa liittäen sen laivastoonsa nimellä "Suwo". Alus poistettiin alusluettelosta vuonna 1922 ja romutettiin vuonna 1946.
Valmistus.
Alus tilattiin 26. huhtikuuta 1898 Itämeren telakalta Pietarista, missä köli laskettiin 21. helmikuuta 1899. Alus laskettiin vesille 10. toukokuuta 1900 ja valmistui kesäkuussa 1902.
Palvelus.
Alus siirrettiin 1903 Port Arthuriin Venäjän Tyynenmeren laivastoon, jonka mukana se osallistui 1904–1905 Venäjän–Japanin sotaan. Alus osallistui Port Arthurin taisteluun.
Keltaisenmeren taistelussa 10. elokuuta alus joutui palaamaan satamaan. Port Arthurin kukistuttua miehistö upotti aluksensa satamaan estääkseen sen joutumisen japanilaisille, jotka nostivat ja kunnostivat aluksen liittäen sen 1908 keisarillisen Japanin laivastoon rannikkopanssarilaivana nimellä "Suwo" ().
Suwo.
Japanilaiset vaihtoivat aluksen aseistuksen ja modernisoivat konehuoneen ennen palvelukseen palauttamista koululaivana. Alus oli ensimmäisessä maailmansodassa Qingdaon taisteluun osallistuneen Japanin laivasto-osaston lippulaiva, missä tehtävässä se oli vuoteen 1917. Alus palautettiin koululaivaksi.
"Suwo" riisuttiin aseista Washingtonin laivastosopimuksen mukaisesti vuonna 1922, jolloin siitä tuli proomu. Alus romutettiin toisen maailmansodan päätyttyä vuonna 1946.
Olga Aikala

Olga Maria Aikala (o.s. Westerlund, vuodesta 1901 Herlin, vuodesta 1906 Aikala; 21. kesäkuuta 1883 Iitti – 15. joulukuuta 1962) oli ensimmäisiä suomalaisia naispuolisia kelloseppiä ja Aikalan Kello ja Kulta Oy:n toimitusjohtaja. Hän sai kauppaneuvoksen arvonimen kolmantena naisena Suomessa (1948).
Elämäkerta.
Poraseppä Erik Westerlundin tytär Olga Westerlund meni kahdeksanvuotiaana kasvattitytöksi kelloseppä Erik Johan Herlinin (vuodesta 1906 Aikala) talouteen, työskenteli tämän liikkeessä jo yhdeksänvuotiaasta ja vartuttuaan avioitui tämän kanssa 1901. Avioliitto jäi lyhyeksi, kun 26 vuotta vanhempi puoliso kuoli 1908 ja Olga jäi 25-vuotiaana leskeksi kuuden lapsen äitinä. Perheenemännyyden lisäksi hänen oli otettava hoitaakseen miehensä kello- ja kulta-alan tukku- ja vähittäisliike E. J. Aikala Oy. Yritys sulautui 1910 Pohjolan Kellokauppaan, ja uuden yhtiön nimeksi tuli Pohjolan Kello ja Kulta, vuodesta 1946 alkaen Aikalan Kello ja Kulta Oy.
Vähän ennen Olga Aikalan kuolemaa 1962 valmistui hänen rakennuttamansa Aikatalo Helsingin Mikonkatu 8:aan. Siellä sijaitsee Leila Hietalan vuonna 1973 veistämä reliefi Olga Aikalasta.
I Chose Death

I Chose Death on suomalaisen death metal -yhtyeen Torture Killerin EP-levy. Se julkaistiin vuonna 2012 levymerkillä Dynamic Arts Records.
Albumi julkaistiin epävirallisesti ennakkoon jo 3. maaliskuuta Turun Klubissa EP:n julkistamistilaisuudessa.
Pyöräilykuntien verkosto

Pyöräilykuntien verkosto ry on kuntien, valtionhallinnon, yritysten ja järjestöjen välinen yhteistyöverkosto, jonka tavoitteena on pyöräilyn merkittävä lisääminen Suomessa kestävänä liikennemuotona ja arkiliikuntana, joka tuottaa hyvinvointia yksilölle, yhteiskunnalle ja ympäristölle. Verkosto edistää myös kävelyä. Toimintansa verkosto aloitti v:n 1997 alussa. 
Historia.
Pyöräilykuntien verkosto on perustettu vuoden 1997 alussa silloisen Liikenneliitto ry:n projektina. Liikenneliiton toteutti v. 1996 Suomen ensimmäisen valtakunnallisen pyöräilyvuoden. Sen jatkotoimenpiteenä perustettiin sitten verkosto nimellä ”Suomalainen Pyöräilykuntien verkosto”. Jäsenmäärä oli vuoden 1997 lopussa 17 kuntaa. Aluksi jäseninä oli vain kuntia, mutta jo 1998 alettiin ottaa jäseniksi myös yrityksiä ja yhdistyksiä sekä muita organisaatioita. Ensimmäisenä liittyi jäseneksi Tielaitos. Liikenneliiton toiminnan loputtua alkuvuonna 2001 verkosto siirrettiin Suomen luonnonsuojeluliiton tiloihin sen hallinnoimaksi itsenäiseksi projektiksi. Pyöräilykuntien verkosto rekisteröitiin itsenäiseksi yhdistykseksi vuoden 2004 lopussa. Tällöin verkoston toiminta siirrettiin Kuntatalolle. Samalla TUL:n hallinnoima Suomi Pyöräilee -kampanja siirrettiin Pyöräilykuntien verkostoon sen hallinnoimaksi projektiksi. Verkostolla on ollut koko ajan yksi kokopäiväinen työntekijä, aluksi projektisihteeri ja myöhemmin toiminnanjohtaja. V. 2007 vietettynä valtakunnallisena pyöräilyvuotena oli henkilökunnan vahvuus kaksi henkeä ja v:sta 2012 alkaen erilaisen projektihankkeiden kautta noin kolme henkilöä.
Jäsenet.
Verkoston jäsenmäärä keväällä 2013 oli 43 kuntaa ja 21 muuta jäsentä. Viidestätoista suurimmasta kaupungista neljätoista on verkoston jäseniä. Jäsenkuntien asukasluku on n. 3.1 milj.as. Muissa jäsenissä on liikennealan suunnittelutoimistoja, pyöräilyn parissa toimivia yhdistyksiä ja pikkuyrityksiä sekä Ely-keskukset/Liikennevirasto ja Tampereen teknillinen yliopisto. 
Toiminta.
Verkoston toiminta sisältää mm. seuraavat osa-alueet: tiedon kerääminen ja jako (Poljin–lehti, www.poljin.fi -nettisivut), liikennepoliittinen vaikuttaminen ja pyöräilyn edunvalvonta, vuorovaikutuksen lisääminen eri tahojen välillä, pyörämatkailun edistäminen ja PyöräillenSuomessa.fi-pyörämatkailusivujen ylläpito, pyöräilyn ja pyöräilykulttuurin edistäminen järjestämällä tapahtumia ja koulutustilaisuuksia, valitsemalla Vuoden pyöräilykunnan, pyöräilijän ja polkupyörän, toteuttamalla kilometrikisan sekä erilaisia hankkeita kuten Pyöräilevät ja kävelevät koulubussit –hanke. Verkosto harjoittaa myös kansainvälistä yhteistyötä mm. eurooppalaisten pyöräilynedistämisjärjestöjen kattojärjestö ECF:ssä. Toiminta rahoitetaan jäsenmaksuilla sekä opetus- ja kulttuuriministeriön ja Liikenneviraston hankeavustuksilla.
New Yorkin kutsuntamellakka

New Yorkin kutsuntamellakka () oli 13. heinäkuuta - 16. heinäkuuta 1863 tapahtunut laaja mellakka New Yorkin kaupungissa, New Yorkissa. Mellakka johtui alkujaan Yhdysvaltain kongressin hyväksymästä kiistellystä lakiehdotuksesta, joka pakotti kaikki Pohjoisvaltioissa asuvat miehet värväytymään Unionin armeijaan ja osallistumaan näin Yhdysvaltain sisällissotaan. Koska kutsunnoista pystyi kieltäytymään 300 dollarin maksulla liittovaltiolle, ei mellakoihin osallistunut juurikaan ylempien yhteiskuntaluokkien ihmisiä.
Mellakoiden ensimmäisenä aamuna mellakoijat hyökkäsivät lähinnä hallituksen ja armeijan rakennuksia vastaan, mutta jo iltapäivään mennessä mellakoijat ryhtyivät uuden lain vastustamisen sijaan käymään kaupungin mustan väestön kimppuun. New Yorkin valkoinen työväenluokka pelkäsi tuolloin, että vapaat mustat veisivät heidän työpaikkansa. Väkijoukko tuhosi mustien omaisuutta ja tappoi ainakin 100 tummaihoista ennen kuin liittovaltion joukot onnistuivat pysäyttämään suurimmat mellakat 16. heinäkuuta. Tuolloin kaupunkiin oli saapunut lähialueilta useista eri sotilasyksiköistä tuhansia sotilaita. Lopullisesti mellakat päättyivät seuraavana iltana, kun liittovaltion joukot lopettivat viimeisetkin mellakat väkivalloin. Historioitsija Adrian Cookin arvion mukaan viimeisen päivän yhteenotossa kuoli 12 ihmistä, joista kaksi oli armeijan sotilaita.
Janne Perttilä

Janne Perttilä (tunnetaan myös nimellä Janne Pertilla, s. 17. tammikuuta 1978) on suomalainen muusikko sekä laulaja ja on muun muassa hardcore punk -yhtye Rytmihäiriön kitaristi. Perttilän muita yhtyeitä ovat Barren Earth sekä Moonsorrow, jossa hän laulaa puhtaita osuuksia ja toimii livekitaristina.
Muusikkona.
Perttilä kuunteli klassista musiikkia ja The Beatlesia jo varhaisessa iässä, ja jälkimmäisen innoittamana hän aloitti kitaran soiton. Vuonna 1992 Perttilä ystävineen perusti ensimmäisen yhtyeensä ja on soittanut siitä lähtien eri yhtyeissä. Toimiessaan thrash metal -yhtye Winds of Painissa hän tutustui Otto Luotoseen, joka oli toiminut jo hajonneessa Rytmihäiriössä. Kun yhtye perustettiin uudelleen vuonna 1998, Perttilä liittyi yhtyeeseen kitaristiksi. Rytmihäiriön lisäksi Perttilä soittaa kitaraa metalliyhtye Barren Earthissa.
Yksityiselämä.
Janne Perttilällä on lentäjän pätevyys. Hän on näytellyt pienen osan Perttu Lepän ohjaamassa elokuvassa "Pitkä kuuma kesä" (1999).
Anakonda-suunnitelma

Anakonda-suunnitelma () tai Scottin mahtava käärme () oli Unionin armeijan käyttämä sotataktiikka Yhdysvaltain sisällissodassa. Anakonda-suunnitelman tarkoituksena oli suojata Unionin pääkaupunki Washington, saartaa kaikki Konfederaation satamat, edetä tämän jälkeen massiivisella voimalla Mississippijokea pitkin ja jakaa näin Konfederaatio kahtia.
Anakonda-suunnitelman esitteli alun perin Unionin armeijan ensimmäinen ylipäällikkö Winfield Scott. Presidentti Abraham Lincoln ryhtyi suunnitelman saatuaan välittömästi toteuttamaan Konfederaatioiden satamien saartamista. Muiden poliitikkojen vastustuksen takia Lincoln kuitenkin hylkäsi ehdotuksen laajasta hyökkäyksestä Mississippiä pitkin. Suurimpana syynä poliitikkojen vastustukselle oli se, että Washingtonissa asuneet poliitikot halusivat pitää mahdollisimman suuren osan armeijasta lähellään Konfederaation hyökkäyksen varalta, vaikka joukkoja olisi tarvittu muualla. Myös Yhdysvaltain lehdistö vastusti sodan käymistä Konfederaation itärannikolla sijaitsevan pääkaupunki Richmondin sijaan kaukana lännessä, mikä lisäsi entisestään poliitikkojen haluttomuutta siirtää sodan pääpainoa länteen. Julkisen painostuksen takia Lincoln määräsi heinäkuussa 1861 Unionin joukot valtaamaan Richmondin, mutta yritys epäonnistui pahasti.
Suunnitelma tuli yleisesti tunnetuksi Anakondana sen anakondakäärmettä muistuttavan toimintansa takia. Anakondat tappavat saaliinsa kuristamalla nämä hitaasti hengiltä.
Jennifer Simpson

Jennifer Simpson (o.s. Barringer, s. 23. elokuuta 1986) on yhdysvaltalainen keskimatkojen juoksija.
Osakan MM-kilpailuissa 2007 Simpson jäi alkueriin 3 000 metrin estejuoksussa. Pekingin olympialaisissa 2008 Simpson selviytyi finaaliin, jossa hän sijoittui kahdeksanneksi ajalla 9.22,26. Berliinin MM-kilpailuissa 2009 hän sijoittui samalla matkalla neljänneksi ajalla 9.12,50. Daegun MM-kilpailuissa 2011 Simpson voitti kultaa 1 500 metrin juoksussa ajalla 4.05,40. Lontoon olympialaisissa 2012 Simpson jäi välieriin samalla matkalla. Hän sai Moskovan MM-kilpailuissa 2013 hopeaa 1 500 metrillä ajalla 4.02,99. Pekingin MM-kilpailuissa 2015 hän sijoittui 11:nneksi. Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 Simpson saavutti 1 500 metrillä pronssia ajalla 4.10,53. Lontoon MM-kilpailuissa 2017 hän sai samalla matkalla hopeaa ajalla 4.02,76. Dohan MM-kilpailuissa 2019 hän sijoittui 1 500 metrillä kahdeksanneksi.
"Lähteet; IAAF, Tilastopaja"
Henkilökohtaiset ennätykset.
AR = maanosan ennätys
Erik Marks von Würtemberg

Erik Marks von Würtemberg (11. toukokuuta 1861 Björnlunda, Södermanlandin lääni – 22. heinäkuuta 1937 Tukholma) oli ruotsalainen oikeusoppinut ja Svean hovioikeuden presidentti vuosina 1925–1931. Sitä ennen hän oli salkuton ministeri 1905–1906 ja ulkoministeri 1923–1924. Hän oli Ruotsin edustaja Kansainliitossa 1920, 1923, 1924 ja 1929 ja oli Ruotsin edustajana, kun Kansainliiton neuvostossa käsiteltiin 1921 Ahvenanmaan kysymystä.
Arvo Martikainen

Arvo Martikainen (25. kesäkuuta 1905 Helsinki – 28. joulukuuta 1946 Helsinki) oli suomalainen balettitanssija. Hän tanssi Suomalaisessa Oopperassa 1928–1935 ja 1938–1940 ja oli mukana Monte Carlon baletin kansainvälisillä kiertueilla 1935–1938. Hän oli erityisesti tunnettu prinssiosien esittäjänä. Martikainen oli Kansallisoopperan tähtitanssija 1930-luvun alkupuolella. Yleisen laman vuoksi yleisömäärät supistuivat ja Kansallisoopperan uusi taiteellinen johtaja Armas Järnefelt uhkasi lopettaa koko baletin. Vaikka suunnitelma peruttiin, Martikainen ja George Gé lähtivät ulkomaille.
The Living Infinite

The Living Infinite on ruotsalaisen melodisen death metalin yhtyeen Soilworkin järjestyksessään yhdeksäs studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 2013 levymerkillä Nuclear Blast.
Kappaleet.
CD 1.
Kokonaiskesto: 40:21
CD 2.
Kokonaiskesto: 44:01
Monte Carlon baletti

Monte Carlon baletti ("Les Ballets de Monte Carlo") on Monacon kansallisbaletti. Se perustettiin Hannoverin prinsessan toiveesta vuonna 1985.
Baletin johtajana aloittivat Ghislaine Thesmar ja Pierre Lacotte. Jean-Yves Esquerre oli vuosina 1992–1993 taiteellisena johtajana, vuonna 1993 hänet nimitettiin baletin johtajaksi ja koreografiksi. Hän on luonut Monacossa yli 40 balettia joista useat on hyväksytty balettiryhmien ohjelmistoon kansainvälisiin balettitaloihin. Baletin tanssijoiden ryhmään kuuluu noin 50 tanssijaa, ja se kiertää yli 200 päivää vuodessa ulkomailla.
Maassa on myös toinen balettiseurue, Ballet Russe de Monte Carlo.
Bavaria Film

Bavaria Film on saksalainen Peter Ostermayrin ja Wilhelm Krausin vuonna 1919 perustama tuotanto- ja mediayritys. Se on yksi Euroopan suurimmista ja tunnetuimmista elokuvien ja televisiosarjojen tuotantoyhtiöistä ja siellä työskentelee 242 henkilöä.
Bavaria Filmstadt eli Bavaria Filmin studiot sijaitsevat Grünwaldissa Münchenin eteläpuolella.
Nykyisin Bavaria Film tunnetaan muun muassa vuonna 2005 alkaneesta saippuasarjasta "Lemmen viemää" (Sturm der Liebe).
Eduard Brückner

Eduard Brückner (29. heinäkuuta 1862 Jena, Saksan liitto – 20. toukokuuta 1927 Wien, Itävalta) oli saksalainen maantieteilijä ja klimatologi.
Eduard Brückner syntyi 1862. Hänen isänsä oli baltiansaksalainen historioitsija Alexander Brückner. Hän vietti nuoruutensa Venäjällä ja opiskeli Tarton ja Münchenin yliopistoissa. Brückner valmistui Münchenistä 1885. Hän opetti tämän jälkeen Hampurissa Deutsche Seewartessa, kunnes sai maantieteen professorin paikan Bernin yliopistosta vuonna 1891. Bernistä hän siirtyi Hallen yliopistoon 1904 ja sieltä edelleen Wienin yliopistoon entisen opettajansa Albrecht Penckin seuraajaksi.
Karl Mauritz Martinau

Karl Mauritz Martinau (18. heinäkuuta 1797 Tukholma – 29. maaliskuuta 1863 Hamina) oli suomalainen kenraaliluutnantti, jonka arvon hän sai 1855. 
Martinaun vanhemmat olivat ranskalaista syntyperää oleva eversti Aksel Kaarle Martinau ja Karoliina Vilhelmiina Goldkuhl ja puoliso vuodesta 1838 Wilhelmina Amalia Tigerstedt. Martinau kävi Haapaniemen sotakoulun. Hän oli keisari Aleksanteri I:n tulkki tämän . Venäjän-Turkin sotaan Martinau osallistui ylimajoitusmestarin kanslian jäsenenä. Hän palveli jonkin aikaa Puolassa vuodesta 1831, everstiksi hänet ylennettiin 1836 ja hänestä tuli rykmentin komentaja seuraavana vuonna. Kenraalimajuriksi ylennettynä Martinau osallistui Venäjän väliintuloon Unkarin vallankumoukseen. Krimin sodassa hän oli jalkaväkidivisioonan komentaja ja haavoittui niin pahasti, että menetti toisen kätensä. Sodan jälkeen vuonna 1856 hänet komennettiin Venäjän sotilasoppilaitosten palvelukseen. Martinau oli sittemmin Haminan kadettikoulun johtaja 1858-1863. Hänet aateloitiin 1854 aatelissukuna 229, mutta suku sammui ilman miespuolista perillistä.
Martinaun lapsia olivat taidemaalarit Nathalie Martinau ja Maria Martinau.
Jenni Sibelius

Jenni Sibelius (s. 1980) on suomalainen entinen jalkapalloilija. 
Hän debytoi naisten SM-sarjassa jo 12-vuotiaana kaudella 1992. Sibelius saavutti urallaan muun muassa yhden Suomen-mestaruuden ja kaksi Suomen Cupin voittoa. Hän lopetti pääsarjauransa vuonna 2005 ja edusti sen jälkeen Åland Unitedia sekä Turun Weikkoja alemmilla sarjatasoilla. 
Naisten A-maajoukkueessa Sibelius pelasi yhden ottelun vuonna 1999.
Naamioviheltäjäsorsa

Naamioviheltäjäsorsa ("Dendrocygna viduata") on sorsalintulaji.
Levinneisyys.
Naamioviheltäjäsorsia pesii laajalla alueella Etelä-Amerikan keski- ja pohjoisosissa ja Afrikan etelä- ja keskiosissa. Lajin kannan kooksi on arvioitu 1,7–2,8 miljoonaa yksilöä ja kannankehitys on kasvava.
Elinympäristö.
Naamioviheltäjäsorsat elävät monenlaisissa makean veden ympäristöissä. Sulkasadon aikaan ne vaativat piilopaikoikseen runsaasti kasvillisuutta kasvavia kosteikoita.
Ravinto.
Naamioviheltäsorsat käyttävät ravinnokseen kasvinosia ja selkärangattomia.
Kauko Kanervo

Kauko Voitto Kanervo (29. elokuuta 1911 Salo – 26. kesäkuuta 1977) oli suomalainen kirkkoherra ja sotilaspastori.
Lapsuus ja nuoruus.
Kauko Voitto Kanervo syntyi Salossa ja valmistui ylioppilaaksi Salon yhteiskoulusta 1933. Kanervo oli menettänyt tapaturmaisesti jalkateränsä, minkä jälkeen hän tahtoi opiskella papiksi. Kanervo suoritti teologisen erotutkinnon arvosanalla cum laude vuonna 1939. Hänet vihittiin papiksi Viipurissa 6.6.1939.
Nuorisopappina Karjalassa.
Kauko Kanervo vihittiin avioliittoon 1939, puoliso oli Aino Sofia Tiitinen. Kanervo toimi ylimääräisenä pappina, nuorisopapin virassa Lumivaarassa ja Saarella 1939. Lumivaarassa seurakunnallinen nuorisotyö lähti lupaavasti liikkeelle, mutta Kanervon vajaat puoli vuotta kestänyt nuorisopastorin virka keskeytyi talvisodan vuoksi.
Sotilaspastorina.
Kanervo palveli Puolustusvoimissa Kenttätykistörykmentti 3:ssa vuosina 1931–1932 sekä 1933. Hän toimi sotasairaalan pastorina 1939–1940 sekä Tukholman suomalaisessa seurakunnassa invalidipastorina, apulaispastorin virassa, vuonna 1940. Hän toimi myös pappina Angelniemessä 1940–1941, 1. divisioonan pastorin apulaisena 1941, sotasairaalan pastorina 1941–1942, Pohjois Karjalan sotilaspiirin kenttäpappina 1942–1944 sekä kappalaisena (vs.) Joensuun kirkossa 1944. 
Kauko Kanervo oli sotilasarvoltaan luutnantti, hänelle on myönnetty kahdesti 4 lk. vapaudenristi.
Suomen Lähetysseuran palveluksessa.
Kauko Kanervo oli Suomen Lähetysseuran palveluksessa sotasairaalan pastorina ja kenttäpappina vuodet 1941–1945.
Kauko Kanervo ja hänen vaimonsa Aino Kanervo sekä heidän tyttärensä lähtivät Afrikkaan ahvenanmaalaisen Erikssonin varustamon "Viking"-purjelaivalla Vaasan satamasta 15.11.1946. Afrikassa Kanervo palveli vuosina 1946–1950, muun muassa Suomen Lähetysseuran Okavangon alueella toimivalla lähetysasemalla Kuring-Kurussa. Kanervo joutui poistumaan lähetyskentiltä epänormaalin seksuaalielämänsä vuoksi.
Pappina sodan jälkeen.
Kanervo suoritti pastoraalitutkinnon vuonna 1951. Hän toimi pappina Isossakyrössä 1950–1952, Isojoella vt. kirkkoherrana 1952–1953 ja Merikarvialla vt. kirkkoherrana vuodesta 1953 alkaen ja tämän jälkeen Kihniön kirkkoherrana 1955. Kanervo erotettiin papin virasta 21.8.1958.
Murhaepäily ja alaikäisen hyväksikäyttö.
Isojoella vuonna 1953 murhatun Kyllikki Saaren rippipappina Kauko Kanervo joutui kuulusteltavaksi ensimmäisten joukossa. Hänellä oli kuitenkin oman lapsensa ja palvelijattarensa antama alibi puolen vuoden takaisesta vuoden 1953 toukokuun sunnuntaista, koska hän oli ollut heidän kertomansa mukaan Merikarvialla murhayönä. Toisen kerran Kanervoa kuulusteltiin sen jälkeen kun häntä syytettiin Parkanon talvikäräjillä 1956 sekaantumisesta 15-vuotiaaseen tyttöön. Kanervo tuomittiin hyväksikäytön vuoksi vuodeksi kuritushuoneeseen.
Maanviljelijänä.
Vankilasta vapauduttuaan Kanervo hankki elantonsa maanviljelijänä Parkanossa Häädetjärvellä, kasvattamalla kanoja. Kanervon vaimo toimi koulun opettajana. Vaimonsa kuoleman jälkeen 1962, Kanervo jäi leskenä hoitamaan 5-vuotiasta poikaa ja kolmea tytärtä, joista vanhimmat kävivät töissä ja muut koulussa.
Jääkiekon SM-liigan karsinnat 1995

Joukkueiden tie karsintaan.
SM-liigakautta 1994-95 väritti NHL:n työsulku, jonka vuoksi Tampereen Ilveksenkin kokoonpanossa nähtiin vuodenvaihteeseen asti Jyrki Lumme ja Mikko Mäkelä. Ilveksen kausi meni NHL-vahvistuksista huolimatta kuitenkin aivan pieleen. Nuori päävalmentaja Jukka Jalonen sai lokakuun lopulla potkut, mutta hänet kutsuttiin helmikuun puolivälissä takaisin Ilves-käskyttäjäksi, kun joukkue oli ajautunut entistä pahempaan syöksykierteeseen. Ilveksen viimeinen sija sai sinettinsä 26. helmikuuta, kun sijalle 11 jäänyt TuTo voitti keskinäisen kohtaamisen 5-2. Joukkueiden välille jäi lopulta seitsemän pisteen ero, kun runkosarja päättyi.
Keväällä 1995 liigakarsintaan otettiin kolme joukkuetta toiseksi ylimmältä sarjatasolta, Fazer-liigasta. Runkosarjan 1. SaiPa, 3. Kiekko-67 ja 5. SaPKo voittivat omat pudotuspeliparinsa ja pääsivät Ilvestä vastaan liigakarsintaan, jonka voittaja sai paikan SM-liigaan kaudelle 1995-96. Ilves voitti molemmat ottelusarjansa ja säilytti liigapaikkansa.
Illallinen (elokuva)

Illallinen ("La cena") on vuonna 1998 ensi-iltansa saanut Ettore Scolan ohjaama italialais-ranskalainen draamakomedia.
Juoni.
Ilta italialaisessa ravintolassa, jota emännöi suvaitsevainen ja rento Flora (Fanny Ardant). Keskiluokkaisia kaikenikäisiä seurueita, isoja ja pieniä, kanta-asiakkaita ja turisteja, kerääntyy keskustelemaan, riitelemään, huutelemaan vieraisiin pöytiin ja nauttimaan musiikista. Kamera kulkee pöydästä pöytään ja välillä käy keittiössä ja takahuoneessakin, kunnes parin tunnin kuluttua kaikkien on aika mennä kotiin.
Natriumsulfidi

Natriumsulfidi (Na2S) on natrium- ja sulfidi-ionien muodostama epäorgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään muun muassa tekstiiliteollisuudessa ja muiden rikkiyhdisteiden valmistukseen.
Ominaisuudet.
Natriumsulfidi on huoneenlämpötilassa puhtaana valkoista, mutta epäpuhtauksia sisältävänä kellertävää tai punertavaa. Kiderakenteeltaan natriumsulfidilla on niin kutsuttu antifluoriittirakenne. Yhdiste liukenee hyvin veteen ja muodostaa vedessä natriumvetysulfidia ja hydroksidi-ioneja, minkä vuoksi sen vesiliuokset ovat vahvasti emäksisiä. Natriumsulfidi liukenee myös etanoliin ja metanoliin. Vesiliuoksista natriumsulfidi voidaan kiteyttää kidevedellisenä nonahydraattina (Na2S·9H2O). Natriumsulfidi on myös kohtalaisen voimakas pelkistin. Kosteassa ilmassa se hapettuu natriumsulfaatiksi ja natriumtiosulfaatiksi
Na2S + 2 H2O → 2 NaHS + 2 OH-
Valmistus ja käyttö.
Tyypillisesti kidevedetöntä natriumsulfidia valmistetaan pelkistämällä hiilellä natriumsulfaattia. Tämä reaktio suoritetaan 700 – 1 000 °C lämpötilassa. Muodostunut tuote puhdistetaan liuottamalla veteen ja kiteyttämällä. Puhtautta voidaan parantaa käyttämällä liuottimena veden sijasta metanolia, joka liuottaa natriumsulfidia, mutta ei monia muita epäorgaanisia epäpuhtauksia.
Na2SO4 + 4 C → Na2S + 4 CO
Toinen tapa valmistaa yhdistettä on neutraloida rikkivetyä ylimäärällä natriumhydroksidia. Ekvimolaariset ainemäärät rikkivetyä ja natriumhydroksidia johtavat natriumvetysulfidin muodostumiseen.
 2 NaOH + H2S → Na2S + 2 H2O
Natriumsulfidia käytetään selluteollisuudessa puun liuottamiseen, tekstiiliteollisuudessa nahkojen karvojen poistamiseen, väriaineiden valmistamiseen, useiden orgaanisten rikkiä sisältävien kemikaalien synteesiin, pelkistimenä rikkivärien valmistuksessa, metalliteollisuudessa apuaineena mineraalien vaahdotusprosessissa ja niukkaliukoisten metallisulfidien muodostamiseen.
Sotilasapteekki

Sotilasapteekki (SAPT, aik. SApt) on Riihimäellä toimiva Suomen puolustusvoimiin kuuluva yksikkö, joka vastaa farmasiamateriaalista sekä lääkealan logistiikasta ja valmiusasioista.
Sotilasapteekki on toiminut aikaisemmin myös itsenäisenä joukko-osastona. Joukko-osastona se lakkautettiin vuoden 2005 lopussa, jolloin se liitettiin Lahden Hennalan varuskunnan joukkoihin, joissa se on hallinnollisesti Sotilaslääketieteen Keskuksen alaisen Lääkintävarikon yksikkö (SAPT/LÄÄKV/SOTLK).
Sotilasapteekki perustettiin vuonna 1918.
Tehtäviä.
Sotilasapteekki hankkii, varastoi ja toimittaa puolustusvoimien terveydenhuollossa tarvittavia lääkkeitä ja muuta apteekkialan materiaalia. Varuskuntien terveysasemien yhteydessä toimii myös lääkekeskuksia ja -varastoja, joiden valvonnasta se asetuksen mukaan huolehtii. Koska kaikissa toimipisteissä ei voida tukeutua sairaanhoitopiirien kanssa solmittuihin kumppanuussopimuksiin kuuluviin sairaala-apteekkipalveluihin, vastaa sotilasapteekki näiden toimipisteiden apteekkipalveluista. Se huolehtii myös puolustuslaitoksen lääkealan koulutus- ja asiantuntijatoiminnasta. Aikaisemmin sen tehtäviin on kuulunut myös infuusionesteiden tuotanto kriisiajan tarpeita varten.
Sotilasapteekki on Suomen ainoa farmasiamateriaalin sotilaallinen laitos, ja se palvelee kaikkia puolustushaaroja. Yksikön kumppaneita ovat mm. sairaaloiden apteekit, lääketukkukaupan ala, koti- ja ulkomainen lääketeollisuus sekä Huoltovarmuuskeskus.
Organisaatio.
Sotilasapteekin toimintoja on Riihimäellä.
Myös puolustusvoimien ulkopuolella Sotilasapteekki tunnetaan mm. aikanaan valmistamista peltirasiassa toimitettavasta huulirasvasta (huulivoiteesta) ja Pectoralis-nimisestä kurkkutabletista.
Latenttilämpö

Latenttilämpö (tunnus "Ql") on se entalpiamuutos, joka tapahtuu aineen olomuodon muutoksen yhteydessä aineen lämpötilan pysyessä kuitenkin vakiona. Jos olomuodonmuutos tapahtuu vakiopaineessa, latenttilämpö vastaa olomuodonmuutoksessa vapautunutta tai sitoutunutta lämpöä. Latenttilämmön eli "piilevän lämmön" käsitteen kehitti skotlantilainen tiedemies Joseph Black 1750-luvulla. Black kehitti myös lämpökapasiteetin käsitteen, jota hän kutsui nimellä "havaittava lämpö" (), sillä toisin kuin latenttilämpö, se liittyy aineen lämpötilan muutoksiin. 
Sulamisen yhteydessä käytetään termiä sulamisen latenttilämpö, joka esimerkiksi vedelle on noin 334 kJ/kg. Nesteen höyrystymisen yhteydessä puhutaan höyrystymisen latenttilämmöstä. Latenttilämmön suuruuteen vaikuttavat lämpötila ja paine, joskin paineen vaikutus voidaan usein jättää huomiotta. 
Meteorologiassa keskeinen latenttilämmön muoto on vesihöyryyn sitoutunut lämpöenergia, joka vapautuu ilmakehään vesihöyryn tiivistyessä esimerkiksi pilviksi ja sateeksi. Sillä on tärkeä merkitys matalapainesysteemien kehityksessä: Varsinkin trooppisissa hirmumyrskyissä pääasiallinen energianlähde on latentti lämpö, joka vapautuu matalapaineen keskiosan ukkospilvissä tiivistymisen yhteydessä, ja lämmittää ympäröivää ilmaa siellä.
Gaudi Afternoon

Gaudi Afternoon ("Tardes de Gaudí") on vuonna 2001 ensi-iltansa saanut Susan Seidelmanin ohjaama elokuva amerikkalaisesta Barcelonassa asuvasta kääntäjästä (Judy Davis), jonka outo nainen palkkaa etsimään kadonnutta aviomiestään.
Näyttelijät.
Lähde:
Lyhyt frenulum

Lyhyt frenulum eli frenulum breve on tila, jossa frenulum, terskan alla oleva joustava ihopoimu joka kiinnittyy esinahkaan ja auttaa esinahan vetäytymisessä terskan päälle, on lyhyt ja estää esinahan liikkumista. Frenulumin tulisi tavallisesti olla riittävän pitkä ja joustava mahdollistaakseen esinahan täydellisen vetäytymisen, jolloin se jää sujuvasti erektiossa olevan siittimen taakse. Siittimen frenulum on verrattavissa kielen alaosan alaleukaan kiinnittävään ihopoimuun tai ylähuulen ja ylemmän ikenen väliseen ihopoimuun.
Lyhyt frenulum voi pahentua frenulumin revetessä seksuaalisen tai muun toiminnan seurauksena. Revennyt frenulum arpeutuu itsestään, mutta arpikudos vähentää frenulumin joustavuutta entisestään ja altistaa repeämisille jatkossakin. Lyhyen frenulumin diagnoosi sekoitetaan lähes aina fimoosin ja ahtaan esinahan kanssa, koska oireena on esinahan taakse vetämisen vaikeus. Suurimmalla osalla fimoosista kärsivillä miehillä on myös jossain määrin lyhyt frenulum.
Lyhyt frenulum voidaan korjata päiväkirurgisella frenuloplastia-nimisellä toimenpiteellä, tai vaihtoehtoisesti täydellisellä ympärileikkauksella johon kuuluu frenulumin poistaminen kokonaan.
Moolaadé – Suojelus

Moolaadé – Suojelus on senegalilaisen ohjaaja Ousmane Sembènen viimeiseksi jäänyt elokuva vuodelta 2004. Burkina Fasossa kuvattu elokuva kuvaa pelotonta vanhempaa naista, joka perinteisessä länsiafrikkalaisessa kylässä suojelee tyttöjä naisten sukupuolielimiä silpovalta ympärileikkausperinteeltä.
Vuonna 2016 "Moolaadé" äänestettiin BBC:n kyselyssä tämän vuosisadan 100 parhaan elokuvan joukkoon. Vastaajina oli 177 elokuva-asiantuntijaa eri puolilta maailmaa.
Meeri Koutaniemi

Meeri Koutaniemi (s. 1. marraskuuta 1987 Kuusamo) on suomalainen valokuvaaja. Koutaniemi tunnetaan erityisesti ihmisoikeuksia, vähemmistöjä ja voimaantumista käsittelevistä kuvareportaaseista ja henkilökuvista.
Elämä ja ura.
Koutaniemi on kotoisin Kuusamosta. Hän aloitti kuvajournalistin uran 19-vuotiaana.
Työssään Koutaniemi on keskittynyt ihmisoikeuksiin sekä kysymyksiin identiteetistä ja vallasta sosiopoliittisessa viitekehyksessä.
Koutaniemen isä on arkkitehti Seppo Koutaniemi ja äiti psykologi Paula Koutaniemi. Hän muutti peruskoulun jälkeen Kuusamosta Ouluun teatterilukioon ja sieltä puolen vuoden jälkeen Helsinkiin, missä hän opiskeli Sibelius-lukion musiikki- ja tanssilinjalla. Hän on opiskellut kuvajournalismia Tampereen yliopistossa. 
Koutaniemi oli Echo-kuvatoimiston ja kuvaajakollektiivi 11:n perustajajäsen. 
Koutaniemi on vuodesta 2011 lähtien kiertänyt kuvaamassa eri puolilla maailmaa, muun muassa Kaakkois-Aasiassa, Afrikassa ja latinalaisessa Amerikassa.
Syksyllä 2021 Yle esitti Meeri Koutaniemen kahdeksanosainen ohjelma "Irti kuvasta", jossa esitellään suomalaisia kuvataiteilijoita.
Tunnustukset ja kritiikkiä.
Koutaniemi on voittanut lukuisia palkintoja Suomen lehtikuvaajat ry:n järjestämässä Vuoden lehtikuvat (nyk. Kuvajournalismi) -kilpailussa. Vuonna 2012 Koutaniemi voitti vuoden henkilökuvan palkinnon. Vuonna 2013 hänet palkittiin kuudessa sarjassa: vuoden lehtikuva, vuoden lehtikuvaaja, vuoden henkilökuva, vuoden ulkomaan reportaasi, vuoden multimedia ja yleisön suosikki. Vuonna 2014 Koutaniemi palkittiin kahdessa sarjassa: vuoden lehtikuvaaja ja vuoden ulkomainen reportaasi.
Koutaniemen "Helsingin Sanomissa" julkaistu, paljon keskustelua herättänyt kuvareportaasi kahden maasai-heimon tytön ympärileikkauksesta voitti vuonna 2014 Freelens-palkinnon Lumix-festivaalilla Hannoverissa, Saksassa ja Visa D'or Daily Press -palkinnon Visa Pour L'image -festivaalilla Perpignanissa, Ranskassa. Reportaasista kanneltiin Julkisen sanan neuvostoon, joka kuitenkin katsoi reportaasin julkaisemiselle olleen painavat yhteiskunnalliset perusteet. Myös Suomen Unicef kritisoi kuvasarjan julkaisua mediassa, mutta Saksan Unicefin järjestämässä Vuoden valokuva -kilpailussa kuvat saivat kunniamaininnan. Ne on julkaistu myös yhdysvaltalaisessa "Time"-aikakauslehdessä.
Koutaniemi osallistui "Tanssii tähtien kanssa" -ohjelmaan syksyllä 2019. Hän pääsi finaaliin asti ja sijoittui koko kilpailussa kolmanneksi tanssiparinsa Matti Puron kanssa.
Palkinnot.
Lähde
Kirjat valokuvaajana.
Lähde
Yksityiselämä.
Koutaniemi on naimisissa rockmuusikko Sami Yaffan kanssa. Pari on ollut yhdessä maaliskuusta 2016 lähtien. He julkistivat suhteensa heinäkuussa 2016, menivät kihloihin joulukuussa 2016 ja heidät vihittiin syyskuussa 2017 Mallorcalla Espanjassa.
Chaoyong-luokka

Chaoyong-luokka oli Kiinan keisarillisen laivaston kahden aluksen muodostama panssarikansiristeilijäluokka, jonka alukset tilattiin Armstrong Whitworthilta Elswickistä.
Alukset.
George Rendellin suunnittelmat alukset olivat teräsrunkoisia, kaksi mastoisia, yksi savuhormisia, osittain panssaroituja risteilijöitä. Ne oli tilattu Peiyangin laivastolle. Alusten aseistuksena olevat kaksi Armstrongin valmistamaa kymmenen tuuman 25 tonnin tykkiä oli asennettu kääntyville alustoille, mutta varsinainen suojarakenne oli kiinteä. Ampuma-alat tornista olivat 70-40-70 astetta ja tykkien 400 naulan kranaatit kykenivät läpäisemään 18 tuuman rautapanssaroinnin. Apuaseina olleet Armstrongin 4,7 tuuman 40 naulan tykit oli asennettu kansirakenteen kulmiin. Alukset oli kokonaisuudessaan kevyt rakenteisia ja niiden vapaakorkeus oli vain kaksi metriä ja siten niihin tehtiin siirtokuljetuksen ajaksi korotettu perä- ja keula.
Alusten panssarikansi kattoi ainoastaan kattilahuoneen, konehuoneen ja koneiston itsessään. Koneistona oli kaksi akselinen nelisylinterinen HCR-höyrykone. Aluksilla oli kaikkiaan 250-300 tonnia hiiltä, joka mahdollisti kahdeksan solmun nopeudella 5 000 merimailin toimintamatkan.
Syyrinki

Syyrinki eli ompelurengas on vaatturien käyttämä ompelun apuväline, joka pujotetaan oikean käden keskisormeen. Ompelijat käyttävät sormustinta eli fingerporia.
Molemmat apuvälineet on valmistettu metallista. Vaatturien käyttämän syyringin yläpää on avoin, ja sen reunoille on valmistettu pieniä painaumia, joihin neulan tyvi uppoaa ommeltaessa. Sormustimessa pääty on ompinainen ja siihen on tehty painautumia neulaa varten. Perinteisesti sormustimen sivut ovat sileät, mutta markkinoilla on myös sormustimia, joissa on painautumia sekä päässä että sivuissa.
Vaatturi painaa neulaa ompelurenkaan sivulla, kun taas ompelija painaa neulaa sormustimen kärjellä. Molempia apulaitteita valmistetaan eri kokoisina. Tyypillisiä kokoja ovat 14, 15, 16 ja 17.