tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Musa Silver

Elli Elisabeth ”Musa” Silver (16. helmikuuta 1907 Pori – 2000 Milano) oli suomalainen oopperalaulaja sekä diplomaatti. Hänen laulajanuransa kesti vain muutamia vuosia 1930-luvulla, jonka jälkeen Silver toimi kolmen vuosikymmenen ajan Suomen vara- ja pääkonsulina Milanossa. Hän oli Suomen ensimmäinen konsulin tehtävään nimitetty nainen.
Elämä.
Lapsuus ja opinnot.
Porin viidennessä kaupunginosassa syntynyt Musa Silver kirjoitti ylioppilaaksi Porin tyttölyseosta vuonna 1930, jonka jälkeen hän aloitti lääketieteen opinnot Helsingin yliopistossa. Silver jatkoi myös Porissa aloittamaansa musiikkiharrastusta opiskelemalla laulua kansalaisopistossa. Ensikonserttinsa hän teki Helsingissä vuonna 1933.
Ura oopperalavoilla.
Silver jatkoi lauluopintojaan Milanossa, jossa hän opiskeli muun muassa tunnetun italialaisen sopraanon Giannina Arangi-Lombardin johdolla. Vuonna 1936 Silver voitti Wienissä järjestetyn kansainvälisen laulukilpailun. Hän lauloi 1930-luvulla muun muassa Rooman oopperatalossa ja Zürichin Tonhallessa sekä konsertoi eri puolilla Keski-Eurooppaa. Suomen, Italian ja Sveitsin lisäksi Silver esiintyi Saksassa, Unkarissa ja Tšekkoslovakiassa.
Musa Silver ei tiettävästi tehnyt yhtään levytystä, mutta hän lauloi useissa eri radioissa. Yleisradion lisäksi Silver esiintyi ainakin Italian, Saksan, Itävallan ja Sveitsin radioissa. Yleisradion arkistossa häneltä on säilynyt ainoastaan yksi nauhoitus vuodelta 1935.
Diplomaattina.
Toisen maailmansodan sytyttyä Silver jätti oopperalavat ja alkoi vuonna 1941 työskennellä sihteerinä Suomen Milanon pääkonsulaatissa. Hän jatkoi tehtävässä vuoteen 1951 saakka, ollen vuodet 1944–1945 Bernin suurlähetystön sihteerinä. 
Vuonna 1952 Musa Silver nimitettiin Suomen Milanon varakonsuliksi. Hän oli ensimmäinen konsulin tehtäviä hoitanut suomalainen nainen. Vuonna 1961 Silveristä tehtiin pääkonsuli, jona hän toimi aina vuoteen 1979 saakka.
Silverin ystäväpiiri Italiassa käsitti vuosikymmenten aikana suuren joukon maassa vaikuttaneita suomalaisia eri alojen taiteilijoita sekä Italiassa vierailleita poliitikkoja ja yhteiskunnallisia vaikuttajia. Hän ystävystyi muun muassa kirjailija Mika Waltarin kanssa, jonka Silver järjesti hoitoon tämän sairastuttua uupumukseen Italian-matkallaan vuonna 1953.
Musa Silver sai ansioistaan useita kunnimerkkejä. Hänelle myönnettiin muun muassa Suomen Valkoisen Ruusun ritarikunnan suurristi ja Suomen Leijonan ritarimerkki. Lisäksi Silver sai korkeimman italialaisen kunniamerkin Italian tasavallan ansioritarikunnan suurristin. 
Musa Silver kuoli kotikaupungissaan Milanossa 93-vuotiaana vuonna 2000.
Purppuranätkelmä

Purppuranätkelmä ("Lathyrus cicera") nätkelmiin kuuluva hernekasvilaji. Sitä käytetään rehukasvina.
Laji esiintyy Euroopassa ja Aasiassa: Etelä-Euroopassa Portugalista Kreikkaan, Sveitsissä, Ukrainassa, Makaronesiassa, Pohjois-Afrikassa, Aasiassa länsiosasta Keski-Aasiaan sisäosaan. Purppuranätkelmä on löydetty Suomen alueella kerran, Helsingin Lauttasaaressa vuonna 1940, Marokosta tuodun korkkikaarnan mukana levinneenä tulokaskasvina.
Janne Ojala

Janne Ojala on suomalainen muusikko, joka on metalliyhtyeiden Gloomy Grimin ja Twilight Opheran rumpali. Vuosina 1999–2004 hän soitti myös goottimetallin yhtyeessä Silentiumissa.
Pierre McGuire

Pierre McGuire (s. 8. elokuuta 1961, Englewood, New Jersey) on yhdysvaltalainen jääkiekkoasiantuntija ja entinen valmentaja. Hän on toiminut vuodesta 2011 lähtien NBC-kanavan kommentaattorina, ja on työskennellyt myös TSN-kanavalla kommentaattorina.
Valmennusurallaan McGuire on voittanut Stanley Cupin kahdesti, toimiessaan Pittsburgh Penguinsin apuvalmentajana 1990-luvun alussa. Lisäksi McGuire toimi Hartford Whalersin päävalmentajana 67 ottelun ajan kaudella 1993–1994.
Geoffrey Unsworth

Geoffrey Unsworth (1914 Lancashire, Englanti – 29. lokakuuta 1978 Bretagne, Ranska) oli brittiläinen elokuvaaja. 
Vuosina 1932–1937 Unsworth työskenteli Gaumont British Picture Corporationilla ja siirtyi myöhemmin Technicolorin palvelukseen. Hän voitti uransa aikana kaksi Oscaria ja viisi BAFTA-palkintoa. Lisäksi Unsworth sai Brittiläisen imperiumin upseerin (OBE) arvonimen vuonna 1976. Hän kuoli "Tess – viattomuuden tarinan" kuvausten aikana.
Nokkosverbena

Nokkosverbena eli nokkosrautayrtti ("Verbena urticifolia") on verbenakasveihin kuuluva laji, jota kasvaa Pohjois-Amerikassa. Se on monivuotinen ruoho, jolla on isonokkosta ("Urtica dioica") muistuttavat sahalaitaiset lehdet ja pienet valkoiset kukat.
Levinneisyys.
Nokkosverbena esiintyy Yhdysvaltojen ja Kanadan itä- ja keskiosissa länsisuunnassa Teksasiin ja Saskatchewaniin asti. Laji on löydetty Suomen alueella kerran, Helsingin Pasilan kaatopaikalta vuonna 1965.
Åhus

Åhus on taajama Kristianstadin kunnassa Etelä-Ruotsissa. Se sijaitsee Skånen läänissä ja Skånen maakunnassa Itämeren Hanöbuktenin rannalla. Vuoden 2010 lopussa taajamassa oli 9 423 asukasta.
Åhus on aikaisemmin ollut kauppala. Sillä oli käytössään oma vaakuna. Åhus on ollut myös kaupunki, mutta se lakkautettiin jo ennen vuoden 1862 kunnallislakien voimaanastumista. Niinpä sitä ei yleensä luetakaan Ruotsin kaupunkien joukkoon.
Åhusissa sijaitsee Absolut Companyn vodkatislaamo.
Janne Suutarinen

Janne Suutarinen (s. 16. tammikuuta 1973) on suomalainen teatteri-, ooppera- ja elokuvaohjaaja ja näyttelijä. Hän on toiminut ohjaajana useissa kaupunginteattereissa ja ohjannut muun muassa nykyoopperoita. Suutarinen on myös kirjoittanut käsikirjoituksia, näytelmiä ja librettoja sekä näytellyt mm. kotimaisissa tv-sarjoissa kuten Kotka 10 ja Piiritys.
Koulutukseltaan Suutarinen on teatteritaiteen maisteri. Teatterikorkeakoulua aiemmin Suutarinen opiskeli elokuva-alaa. Suutarinen palkittiin Pikku-Finlandialla vuonna 1992. Ennen taidekouluja Suutarinen opiskeli matematiikkaa, tietojenkäsittely- ja kirjallisuustieteitä sekä filosofiaa Helsingin yliopistossa ja lukeutui varusmiesaikanaan Ruotuväen toimittajakaartiin. 
Suutarinen on toiminut liiketoiminnan konsulttina ja kouluttajana esiintymistaitojen, vuorovaikuksen ja viestinnän kehittämisessä.
Ohjauksia.
Janne Suutarisen toteuttamia ohjauksia (näytelmä, ellei toisin mainita):
Vinslöv

Vinslöv on taajama Hässleholmin kunnassa Etelä-Ruotsissa. Se sijaitsee Skånen läänissä ja Skånen maakunnassa. Vuoden 2010 lopussa taajamassa oli 3 984 asukasta.
Vinslöv on aikaisemmin ollut kauppala. Kauppalalla ei ollut käytössään omaa vaakunaa.
Holtåsin kalliopiirrokset

Holtåsin kalliopiirrokset tai Holten kalliopiirrokset ovat kalliopiirroksia sisältävä kuvakenttä, joka sijaitsee Levangerissa Pohjois-Trøndelagin läänissä Norjassa. Kuvakenttä on ajoitettu kivikaudelle. Kuviot löydettiin vuonna 1962 tietöiden yhteydessä.
Kuvakenttä on kooltaan vain noin 40 neliömetriä, mutta sisältää 102 kuviota. Useimmat kuviot esittävät hirvieläimiä. Jotkin eläinkuviot voidaan tunnistaa hirviksi, peuroiksi tai kauriiksi, mutta eräät kuviot ovat niin tyyliteltyjä, ettei lajitunnistusta voida tehdä. Osa kuvioista ovat geometrisiä kuvioita tai linjoja, joiden merkitystä ei tiedetä. 
Kuvakenttä löytyy valtatie 111 (fylkesvei 111) eli vanhan E18 eteläpuolelta noin kilometri pohjoiseen Ronglanista.
Tapen kaari

Tapen kaari on harvinainen halo.
Halo näkyy kirkastumina tai lyhyinä kaarimaisina muodostumina. Kaaret ovat noin 46 asteen päässä auringosta siitä ylä- ja alaviistoon. Kaaria on sekä auringon ylä- että alapuolella kaksi, yleisemmin havaittava primääri ja harvinaisempi sekundääri. Yläprimääri on yleisin havaittu osamuoto. Muut ovat alaprimääri, joka näkyy horisontin yläpuolella vain auringon ollessa yli 18 asteen korkeudella, alasekundääri, jota ei todennäköisesti havaita muuten kuin horisontin alapuolella, ja yläsekundääri, josta ei ole tehty havaintoja ja joka esiintyy vain auringon ollessa matalalla horisontin alapuolella.
Haloa havaitaan eniten jääsumussa, yläpilvissä se on hyvin harvinainen. Se esiintyy usein 46 asteen sivuavien kaarten kanssa. Halo syntyy Parry-asentoisesta jääkiteestä, jossa päätypinnat ovat pystyasennossa ja kaksi prismapintaa vaakatasossa.
Halo on nimetty sen Etelämantereella havainneen Walter Tapen mukaan. Ensimmäisen kerran se lienee kuitenkin kirjannut William Parry vuonna 1820.
Sansone

Sansone (”Simson”) on vuonna 1961 valmistunut italialainen seikkailuelokuva, jonka on ohjannut Gianfranco Parolini. Lajityypiltään peplumia edustavan elokuvan päähenkilöä Simsonia näyttelee yhdysvaltalainen kehonrakentaja Brad Harris.
Juoni.
Nimestään huolimatta elokuvan sankarilla ei ole juurikaan yhteistä Raamatun henkilöhahmon kanssa. Simson saapuu Sullaniin, jossa paha neuvontantaja Warkalla on vanginnut kuningatar Milan ja asettanut tämän paikalle Romildan. Simson vangitaan, mutta hän pakenee ja liittyy Warkallaa vastustaviin kapinallisiin. Warkalla kiduttaa kapinallisjohtajan sisarta Janinea saadakseen tämän paljastamaan veljensä olinpaikan. Simson pelastaa Janinen, mutta joutuu jälleen vangiksi. Simson kohtaa Warkallan gladiaattorit, voittaa nämä ja saa kansan nousemaan kapinaan. Warkalla surmaa Romildan ja pakenee ryöstösaaliin kanssa, mutta Simson saa hänet kiinni. Mila palaa Sullanin valtaistuimelle ja Simson lähtee kohti uusia seikkailuja.
Tuotanto.
"Sansone" on kaikkine peplumkliseineen hyvin tyypillinen lajityyppinsä edustaja. Se kohoaa keskitason yläpuolelle Gianfranco Parolinin ohjauksen ja näyttävän lavastuksen ansiosta. Brad Harris on voimamies, joka osaa myös näytellä, ja hänen rinnallaan nähdään toinenkin peplumfilmien sankari, Sergio Ciani alias Alan Steel. Elokuvan varsinainen tähti on kuitenkin ranskalainen Serge Gainsbourg, joka tekee erinomaisen suorituksen vastenmielisenä ja läpeensä pahana Warkallana.
Elokuvan saksalaisessa julkaisussa "Herkules im Netz der Cleopatra" (”Herkules Kleopatran verkossa”) päähenkilö kantaa nimeä Herkules ja ranskalaisessa versiossa "Samson contre Hercule" (”Simson vastaan Herkules”) Herkuleeksi on nimetty Sergio Cianin esittämä Macigno eli ”Järkäle”. Seuraavana vuonna ilmestyi samojen tekijöiden "La furia di Ercole", joka käytännössä on "Sansonen" uudelleenfilmatisointi..
DVD-julkaisut.
Elokuvasta on saatavilla italialaisen RHV:n hyvälaatuinen DVD, joka sisältää myös englanninkielisen ääniraidan. Amerikkalainen Alphan julkaisu on erittäin heikkotasoinen.
Sufferion – Hamartia of Prudence

Sufferion – Hamartia of Prudence on suomalaisen goottimetallin yhtyeen Silentiumin kolmas studioalbumi. Se on julkaistu vuonna 2003 levymerkillä Spikefarm Records.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet säveltänyt Sami Boman, ellei toisin mainittu.
Herandin kalliopiirrokset

Herandin kalliopiirrokset sijaitsevat Herandin Bakkossa Jondalin kunnassa Hordalandin läänissä Norjassa. Piirrosten motiivit sisältävät lähinnä maatalousväestön symboliikkaa. Ne ajoitetaan noin 1 100−500 eaa. eli pronssikaudelle. Ensimmäinen kirjallinen mainita kuvakentästä on vuodelta 1903.
Kuvakentässä on noin 150 kuviota. Ne esittävät veneitä, ihmishahmoja, uhrikuppeja, renkaita ja hedelmällisyyssymboliikkaa. Kentässä on harvinaisen paljon hedelmällisyysmagiaan viittaavia kuvia. 
Kuvakenttä sijaitsee Utneen vievän valtatien (riksvei 550) varrella Kalhagenissa noin 500 metriä itään Herandin satamalaiturista. Mariskarvetin mäellä on 85 kuviota käsittävä kenttä, josta tunnistetaan muun muassa laivoja, ihmishahmoja, jalanjälkiä, vesikuvioita, renkaita ja uhrikuppeja. Kuvioiden tulkinnat vaihtelevat elämänkaaresta uskontoon ja satoisuudesta aurinkorituaaleihin. Kuvia on tutkittu ja konservoitu vuodesta 1972 saakka ja edelleen löydetään uusia kuvioita. Piirrokset on ilmeisesti hakattu kallion pintaan metallityökaluilla tai kovia kivimateriaaleja käyttäen. Kuvakentän kuvioita on alettu hiljattain maalata niiden paremman erottumisen takia.
Jauhe

Jauhe on hienojakoista ainetta, joka on tehty kiinteästä aineesta jauhamalla. Jauhetusta viljasta käytetään tavallisesti nimitystä jauho, kun taas jauhetta voidaan tehdä mistä tahansa aineesta. Tiettyjä jauheita käytetään myös tekniikassa ja maalaamisessa. Jauheita hyödyntävät ainakin jauhemetallurgia ja jauhemaali.
Erilaisia jauheita elintarvikkeissa:
Muita jauheita:
Benosyklidiini

Benosyklidiini (BCP, BTCP) "bentsotiofenyylisykloheksyylipiperidiini", on psykoaktiivinen aine ja muuntohuume joka kuuluu aryylisykloheksylamiineihin. Se toimii voimakkaana selektiivisenä dopamiinin takaisinoton estäjänä ja psykostimulanttina. 
Toisin kuin sille sukua olevat kemikaalit kuten ketamiini tai fensyklidiini (PCP), sillä ei ole antikonvulsanttista, anesteettista, hallusinogeenista tai dissosiatiivista vaikutusta.
BCP:tä on myös käytetty yrityksissä löytää yhtenäistä kemiallista rakennetta selektiivisille dopamiinin takaisinoton estäjille.
Benosyklidiiniä on löydetty useista ekstaasitableteista joita on myyty MDMA:na.
Aito Hitti Pohjanmaa

Aito Hitti Pohjanmaa oli Etelä- ja Keski-Pohjanmaalla toiminut rockmusiikkia lähettänyt paikallisradio, jonka omisti Sanoma Media Finland. Vaikka kanava oli osa Aito Hitti -radioketjua, se lähetti myös paljon omaa ohjelmaa, kuten paikallisia haastatteluita, sekä paikallisuutiset ja -mainokset. Aito Hitti-nimen alle radiokanava siirtyi 1. syyskuuta 2016. Tätä ennen kanavapaikalla toimi City Pohjanmaa, joka oli yhteistyössä puolivaltakunnallisen Radio Cityn kanssa. Elokuussa 2019 Sanoma Media Finland ilmoitti ostavansa Kevyt Kanavan.
Aiemmin Aito Hitti Pohjanmaan taajuuksilla lähettivät muun muassa Radio Seinäjoki ja Radio Paitapiiska.
Mika Jussila

Mika Jussila on suomalainen masteroija (mastering engineer) sekä yksi Finnvox-studion omistajista. Jussila on heinäkuuhun 2018 mennessä masteroinut 3 847 CD-albumia, joista 1 518 on metallimusiikkia tai hard rockia. 1980-luvulla Jussila ehti kaivertaa noin 2 000 vinyyli-LP:tä ennen vinyylilevyjen tuotannon lopettamista Finnvox-studioilla.
Mika Jussilan ura Finnvoxin masteroijana alkoi lokakuun 29. päivä 1984. Ensimmäiset kahdeksan vuotta Jussila masteroi vinyylilevyjä ja päätoimiseksi CD-masteroijaksi hän siirtyi 1993 masteroituaan CD:itä vinyylilevyjen rinnalla jo muutamana aikaisempana vuonna. Huippuvuosina 2000-luvun taitteessa Jussila teki noin 250 albumimasterointia vuodessa, mutta luku on laskenut noin 90 albumin vuositahtiin. Jussilan asiakkaista yli puolet on ulkomaalaisia.
Masteroinnin ohessa Jussila on toiminut myös juniorivalmentajana salibandyseura Espoon Oilersissa. Nykyään hän toimii myös ammattivalokuvaajana ja on erikoistunut rockyhtyeiden livekuvauksiin. Jussilan kuvia on julkaistu lehdissä, kirjoissa ja levynkansissa.
2C-SE

2C-SE on vähän tunnettu psykedeelinen huume 2C-luokasta. Se on 4-seleno muunnos 2C-T:stä.
2C-SE:n kehitti ensimmäisenä Alexander Shulgin, ja kirjassaan "PiHKAL" hän on listannut annostukseksi noin 100 mg ja vaikutusajaksi 6–8 tuntia. 2C-SE aiheuttaa vähäisiä visuaalisia harhoja.
2C-SE:stä on olemassa vain vähän tietoa, muun muassa sen farmakologisista ominaisuuksista, metabolismista ja myrkyllisyydestä; seleeniyhdisteet yleensä ovat myrkyllisiä suurina määrinä, vaikka seleeni onkin tärkeä hivenaine.
Minerva Pappi

Minerva Pappi (27. joulukuuta 1975 – 24. joulukuuta 2024) oli suomalainen äänitteiden masteroija.
Vuonna 1992 Minerva valitsi opiskelupaikakseen editointia opettavan taidelukion. Päätökseen vaikuttivat vahvasti kiinnostus kelanauhureihin, videonauhureihin, kasettisoittimiin, televisioon sekä radioon. Pappi aloitti Finnvoxilla vuonna 1995, jossa hän työskenteli vuoteen 2013 saakka. Sen jälkeen hän siirtyi Chartmakersille, ja vuonna 2016 hän perusti oman Waudio-masterointistudion Helsingin Vallilaan.
Pappi masteroi uransa aikana tuhansia albumeita.
Google TV

Google TV on Googlen, Intelin, Sonyn ja Logitechin yhdessä tuottama älytelevisioiden käyttöjärjestelmä, joka on saatavilla erillisenä lisälaitteena tai älytelevision ominaisuutena. LG:n uusiin televisioihin se tulee oletuksena. Laitetta ohjataan kauko-ohjaimella, jossa on qwerty-näppäimistö ja puheohjaus. Laitetta ei ole saatavilla Suomessa. Ensimmäiset Google TV -laitteet julkistettiin toukokuussa 2010. Google TV lakkautettiin vuonna 2014.
Ominaisuudet.
Google TV sisältää tuen suoratoistopalveluille. Laitteessa on oletuksena Google Chrome, YouTube sekä joitakin muita Googlen sovelluksia. Lisäksi laitteeseen voi ladata Google Playn kautta uusia sovelluksia. Laite tukee myös internetin Flash-pelejä.
Historia.
Google TV julkistettiin 6. syyskuuta 2010. Ensimmäiset laitteet valmistettiin yhdessä Intelin, Sonyn ja Logitechin kanssa. Laitteet käyttivät Intelin CE4100-suoritinta. Laitteet eivät menestyneet kovin hyvin ja tuottivat tappioita valmistajilleen. Google aloitti uusien laitteiden kehittelyn Sonyn, LG:n, Samsungin ja Vizion kanssa vuonna 2012. Uudemmat laitteet käyttävät ARM-suorittimia. Google TV:n SDK suljettiin vuonna 2014 ja sen tilalle julkaistiin Android TV.
Gianfranco Parolini

Gianfranco Parolini (20. helmikuuta 1925 Rooma – 26. huhtikuuta 2018 Rooma) oli italialainen elokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja. Hänet tunnetaan myös taiteilijanimellä "Frank Kramer".
Parolinin ura alkoi vuonna 1950 Roberto Rossellinin elokuvasta "Francesco, Jumalan narri". Hän työskenteli aluksi käsikirjoittajana ja myöhemmin myös ohjaajana. Parolini on ohjannut muun muassa peplumelokuvia, vakoilujännäreitä ja italowesternejä.
Puolan malja

Puolan malja on nimitys Helsingissä vuonna 1830 tapahtuneelle poliittiselle skandaalille, jossa ylioppilaiden väitettiin kohottaneen maljan Venäjää vastaan kapinoiville puolalaisille.
Puolan kapina, joka alkoi 29. marraskuuta 1830, oli laajennut koko Euroopan puheenaiheeksi. Venäjän keisari Nikolai I pelkäsi kumouksen leviävän, minkä seurauksena myös Suomen viranomaiset pitivät tavallistakin tiukemmin silmällä kaikkea vähänkin epäilyttävää toimintaa. Helsingissä joukko ylioppilaita oli juhlinut 16. joulukuuta 1830 "pro gradu" -koetuloksiaan Mennin kahvilassa Aleksanterinkadulla ja tilaisuudessa oli kohotettu ”puolalainen malja”.
Matematiikan dosentti Claes Albert Tulindberg ilmiantoi osalliset muutamia kuukausia jälkeenpäin ja kertoi joukossa olleen myös kaksi yliopiston opettajaa, J. L. Runeberg ja J. J. Nervander. Huhupuheiden mukaan ilmiannon syynä oli se, että Nervander oli Tulindbergin kilpailija avointa matematiikan apulaisprofessuuria haettaessa.
Kireässä ilmapiirissä tapaus sai suhteettoman huomion ja siitä raportoitiin itselleen keisarille. Tapauksen pelättiin asettavan suomalaisten lojaaliuden tsaarinvallalle epäilyksenalaiseksi, joten siihen reagoitiin tiukasti. Ministerivaltiosihteeri ja yliopiston vt. kansleri Robert Henrik Rehbinder matkusti Pietarista Helsinkiin tutkimaan tapausta. Hänen kuulusteluissaan Nervander kiisti edes olleensa paikalla ja Runeberg keksi selittää kyseessä olleen väärinkäsitys. Hän sanoi ylioppilaiden kutsuvan lasin viimeistä juomatilkkaa ”puolalaiseksi”. Lisäksi kaikki läsnä olleet väittivät Tulindbergin olleen niin tukevassa humalassa, ettei hän olisi voinut seurata tilannetta kovinkaan tarkasti. Rehbinder hyväksyi selitykset ja lopulta Pietarista vaadittiin vain rehtoria antamaan julkinen varoitus osallisille. Rehbinder sanoi myöhemmin tapausta kanslerikautensa vaikeimmaksi.
Vaikka ylioppilaspiireissä tunnettiinkin yleisesti jonkinlaista sympatiaa kapinoivia puolalaisia kohtaan, kyseessä tuskin oli kovin vakava poliittinen kannanotto vaan pikemminkin kiinnostuksen ilmaiseminen maailmantapahtumiin.
Maija Könönen

Maija Könönen (s. 26. kesäkuuta 1955 Joensuu) oli venäläisen kulttuurin tutkimuksen professori Itä-Suomen yliopistossa. Könönen valittiin virkaan viiden vuoden määräajaksi 1. tammikuuta 2012 alkaen ja määräaikaisuus päättyi vuoden 2018 lopussa. Sen jälkeen hän toimii vetäjänä tutkimushankkeessa "Normaalin rajoilla – dementian ja vanhuuden kulttuuriset merkitykset suomalaisessa ja venäläisessä kulttuurissa". Hänen tutkimuskohteenaan hankkeessa on ”dementia” venäläisessä kirjallisuudessa ja kulttuurissa. 
Könönen suoritti kauppatieteiden maisterin tutkinnon vuonna 1980 Turun kauppakorkeakoulussa, filosofian maisterin tutkinnon vuonna 1996 Helsingin yliopistossa ja filosofian tohtorin tutkinnon vuonna 2003 Helsingin yliopistossa. Hänet nimitettiin Helsingin yliopiston venäläisen kirjallisuuden dosentiksi vuonna 2009. Könönen toimi Suomen Akatemian tutkijatohtorina vuosina 2005–2008.
Vekaransalmen lossi

Vekaransalmen lossi oli Saimaan Vekaransalmessa Sulkavan kunnassa Virmutjoki–Sulkava seututietä 438 liikennöinyt lossi, joka yhdisti Ruokolahden ja Sulkavan. Vekaransalmella maantie ylitti Saimaan syväväylän, jonka syväys on vähintään 4,2 metriä. 
Vekaransalmen lossin oli rakentanut Uudenkaupungin Työvene Oy vuonna 1995. Ennen Vekaransalmea lossi palveli Turun saaristossa. Lautan kantavuus oli 70 tonnia ja se otti kerrallaan enintään 21 henkilöautoa. Vekaransalmen virran leveys lauttapaikan kohdalla on 252 metriä.
Lossi lopetti liikennöinnin 16. lokakuuta 2019, kun Vekaransalmen silta avattiin liikenteelle.
Liikenne.
Liikennemäärät vuonna 2011 Vekaransalmen kohdalla olivat noin 650 ajoneuvoa vuorokaudessa, josta raskaan liikenteen osuus oli noin 5 %. Kesäisin liikennemäärät olivat merkittävästi suuremmat, noin 900 ajoneuvoa vuorokaudessa, johtuen kesäasukkaista ja turisteista. Lossi liikennöi tarvittaessa ja kuljettaja piti työehtosopimuksen mukaiset tauot määräajoin. Vekaransalmen lossin käytöstä aiheutuvat kustannukset tienpitäjälle olivat vuonna 2011 yhteensä 960 000 euroa. Syväväyläliikenteen määrä Vekaransalmen kohdalla on noin 800–1000 alusta vuodessa. Vekaransalmen kautta uitetaan noin 0,7–1,0 miljoonaa kuutiometriä puuta vuodessa.
Siltahanke.
Pohjois-Savon ely-keskus käynnisti keväällä 2012 tiesuunnitelman Vekarasalmen lossin korvaamiseksi sillalla. Lossin korvasi noin 620 metriä pitkä kiinteä silta, joka sijoittuu lossin pohjoispuolelle noin 80 metrin päähän lossista. Siltaa varten suunniteltiin uutta maantietä noin 1,9 kilometriä. Vekaransalmen sillan tiesuunnitelma valmistui keväällä 2013. Tiesuunnitelman laatimiseen saatiin EU-rahoitusta EAKR-ohjelmasta.
Lossin korvaavan sillan rakentaminen aloitettiin vuoden 2018 alussa ja se avattiin liikenteelle 16. lokakuuta 2019.
Jussi-palkinnot 2013

Jussi-gaala 2013 järjestettiin 3. helmikuuta 2013 Helsingin Kaapelitehtaalla. Tilaisuudessa jaettiin Jussi-palkinnot vuoden 2012 parhaille elokuville. Gaalan juonsivat Mikko Leppilampi ja Vappu Pimiä. Tilaisuuden televisioi MTV3 ja se keräsi 676 000 katsojaa. 
Eniten palkintoja keräsi "Puhdistus" viidessä eri sarjassa. Toisaalta merkittävät parhaan elokuvan, parhaan ohjauksen sekä parhaan käsikirjoituksen Jussit menivät elokuvalle "Kohta 18". Uutena palkintokategoriana aloitti parhaan maskeeraussuunnittelun Jussi.
Voittajat ja ehdokkaat.
Yleisön suosikkielokuvaksi äänestettiin "Nightmare – painajainen merellä".
Häivänirkko

Häivänirkko ("Leucodonta bicoloria") on lähes valkoinen yöperhoslaji ja suvun "Leucodonta" ainoa laji.
Koko ja ulkonäkö.
Häivänirkko on keskikokoinen, valkoinen perhonen, jota ei voi sekoittaa muihin lajeihin. Etusiivet ovat puhtaan valkoiset ja siiven keskiosassa sisempi ja ulompi poikkiviiru erottuvat vaihtelevasti mustina, katkeilevina juovina. Poikkiviirujen väliin jäävällä alueella on vaihtelevissa määrin kirkkaan oranssia väriä, joka muodostaa yleensä L-kirjaimen muotoisen alueen. Aivan siiven takareunassa on pientä mustaa täplitystä. Takasiivet ovat puhtaan valkoiset. Perhosen ruumis on valkoisen karvan peittämä, mutta etenkin keskiruumiin etuosa voi olla kellertävänsävyinen. Siipiväli 34–40 mm.
Etenkin Suomessa lajilla esiintyy värimuoto "albida", jolta puuttuu oranssi väri ja joka saattaa olla muutenkin lähes kuvioton.
Levinneisyys ja lentoaika.
Lajia tavataan Euroopasta Japaniin saakka. Suomessa sitä tavataan maan etelä- ja keskiosissa suunnilleen Kokkola-Lieksa-linjalle saakka, ei kuitenkaan Ahvenanmaalla. Perhoset lentävät yhtenä sukupolvena touko-kesäkuun vaihteesta heinäkuun loppupuolelle. Lennon huippu lienee juhannuksen aikoihin, mutta valoisassa kesäyössä perhosten houkuttelu valolle on vaikeaa, joten arviointi on vaikeaa. Lentoaika yksittäisellä havaintopaikalla on melko lyhyt.
Elinympäristö ja elintavat.
Häivänirkko on melko paikoittainen laji, joka elää kosteissa, runsaasti aluskasvillisuutta kasvavissa lehtimetsissä sekä soilla ja niiden reunamilla. Pohjoiseen päin mentäessä lajin tyypilliset elinympäristöt muuttuvat kuitenkin kuivemmiksi ja lämpimämmiksi. Perhosia tavataan lähes ainoastaan niiden tyypillisessä elinympäristössä, ja ne lentävät pääasiassa lyhyen aikaa iltahämärissä, joskin naaraat voivat olla aktiivisia myös päivisin. Koiraat tulevat valolle, naaraat erittäin harvoin.
Naaras munii 200–400 munaa ryhmiksi lehtien alapinnoille puiden latvustoihin. Munat kuoriutuvat runsaan viikon kuluttua, ja toukat elelevät yksittäin lehtien alapinnoilla. Toukat ovat täysikasvuisia elokuun alussa ja koteloituvat yhteensidottujen lehtien väliin kehräämänsä kotelokopan sisään. Kotelo putoaa lehtien pudotessa maahan ja talvehtii, joskus kahdestikin.
Juuri ennen koteloitumistaan toukka jyrsii asuttamansa oksan kuoren rikki koko oksan ympäri aiheuttaen oksan kuihtumisen. Tämän käyttäytymisen syytä ei tunneta.
Ravintokasvi.
Toukka elää koivuilla ("Betula").
Kętrzyn

Kętrzyn () on kaupunki Puolassa Kętrzynin piirikunnassa. Vuonna 2015 kaupungissa asui vajaat 28 000 asukasta.
Kaupunki on perustettu vuonna 1329, ja virallisen kaupungin aseman se sai vuonna 1357. Vuonna 1914 kaupungin lähellä käytiin Saksan ja Venäjän välillä Masurian järvialueen taistelu, joka oli osa Tannenbergin taistelua.
Kaupungin läheisessä metsässä sijaitsi Adolf Hitlerin vanha hallintobunkkeri Sudenpesä. Puna-armeija valloitti kaupungin saksalaisilta vuonna 1945 Veiksel–Oder-operaatiossa. Kaupunki luovutettiin Puolalle Potsdamin konferenssissa, kaupungissa asuneet saksalaiset karkotettiin, ja tilalle tuli puolalaisia. Vuonna 1950 kaupungin nimeksi muutettiin Rastenburgin tilalle Kętrzyn.
Valkohangokas

Valkohangokas ("Cerura erminea") on kookas, valkoinen yöperhonen. Suomessa se on tuore ja melko harvinainen tulokaslaji.
Koko ja ulkonäkö.
Valkohangokas muistuttaa suuresti läheistä sukua olevaa isohangokasta ("Cerura vinula"). Etusiivet ovat kirkkaan valkoiset, tyviosastaan mustapilkkuiset. Siiven keski- ja ulko-osassa on useita terävästi mutkittelevia mustia poikkiviiruja. Siipisuonet erottuvat ohuina, mustina viiruina. Takasiivet ovat harmahtavan valkoiset ja niissä on tumma keskitäplä. Takasiipien siipisuonet ovat mustat. Sekä etu- että takasiipien ulkosyrjässä on mustat täplät siipisuonten väleissä. Keskiruumis on valkoinen ja sen selkäpuolella on kuusi mustaa täplää. Myös takaruumis on valkoinen, mutta selkäpuolelta kärkiosaa ja keskiviivaa lukuun ottamatta musta. Kärkiosassa on neljä mustaa, ohutta pitkittäisviirua. Siipiväli vaihtelee 45–71 mm naaraiden ollessa selvästi koiraita kookkaampia.
Myös toukka muistuttaa isohangokkaan toukkaa. Se täysikasvuisena 55–70 mm pitkä, vihreä ja selkäpuolella on punaruskea satulanmuotoinen laikku, jolla on leveä valkoinen reunus. Kolmannen jaokkeen selkäpuolella on voimakas kyhmy ja seitsemännen jaokkeen sivuilla laaja valkoinen laikku. Ensimmäisen jaokkeen etupuolisko on ruusunpunainen ja sen yläreunassa on kaksi mustaa silmätäplää. Rintajalat ovat tummanruskeat. Pää on tummanruskea ja toukan peräpäässä on kaksi pitkää uloketta.
Levinneisyys ja lentoaika.
Valkohangokkaan levinneisyys ulottuu Pyreneiltä Keski-Euroopan poikki Balkanille ja Baltiaan sekä edelleen Venäjän poikki Koreaan saakka. Laji puuttuu suuresta osasta Välimeren ympäristöä. Pohjoismaissa lajia tavataan ainoastaan Suomessa.
Suomessa valkohangokas on tulokas, joka on tavattu ensimmäisen kerran Virolahdelta vuonna 2000 ja sittemmin laji on levinnyt etelärannikkoa pitkin länteen päin. Nykyisin sen levinneisyys ulottuu Etelä-Savosta ja Etelä-Karjalasta aivan etelärannikkoa pitkin Turun saaristoon ja Ahvenanmaalle. Perhoset lentävät yhtenä sukupolvena touko–kesäkuun vaihteesta heinäkuun loppupuoliskolle.
Elinympäristö ja elintavat.
Valkohangokas elää lämpimissä ja valoisissa lehtimetsissä sekä puistoissa. Perhoset oleilevat ilmeisesti pääasiassa latvustoissa ja niitä tavataan yksitellen. Lento tapahtuu illasta pitkälle yöhön ja koiraat lentävät valolle, naaraat vain harvoin. Päivälevolta perhosia ei tavata kuin poikkeuksellisesti sellaisen asetuttua seinälle tai muuhun epätyypilliseen paikkaan. Häirittynä perhonen pudottautuu maahan ja näyttelee kuollutta. Tarvittaessa se voi myös erittää vetysyanidia.
Naaras munii 250–300 munaa pareittain tai pieniksi ryhmiksi lehtien yläpinnoille. Muninta tapahtunee lähinnä korkealla latvustoissa. Toukat elävät aluksi pareittain, mutta myöhemmin yksitellen. Ne viihtyvät auringonpaisteessa eivätkä erityisemmin pyri piiloutumaan. Toukat ovat täysikasvuisia elokuussa ja koteloituvat kotelokoppaan, joka on toukan puun kuoreen kaivertamassa kolossa, jota suojaa kova puunmuruilla ja jäkälillä naamioitu suojus. Kotelo talvehtii yleensä kerran, joskus kahdesti.
Ravintokasvi.
Toukan ravintokasveja ovat haapa ("Populus tremula"), muut poppelit ("Populus") sekä pajut ("Salix").
Ceviche

Ceviche [sevitše] on Etelä-Amerikasta kotoisin oleva limetillä raakakypsytettävä kalaruoka. Cevichen raaka-aineeksi sopivat esimerkiksi kuha, lohi tai tonnikala.
Cevichen annetaan marinoitua sitrushedelmistä peräisin olevasta happamassa mehussa. Näissä oleva sitruunahappo denaturoi merenelävien proteiinit ja saa ne näyttämään lähestulkoon kypsennetyiltä, ja luonnollisesti mehu maustaa raaka-aineen samanaikaisesti. (Hapan marinadi ei toki kuitenkaan tapa mahdollisia bakteereja tai loismatoja.)
Perinteistä cevicheä marinoidaan jopa kolmen tunnin ajan, mutta 1970-luvulla yleistynyttä nykyaikaista cevicheä valmistettaessa marinointiaika on lyhyempi. Sopivaa kalaraaka-ainetta käytettäessä aika voi lyhentyä aineksien sekoittamisen ja pöytään tuomisen vaatimaan aikaan.
Ceviche on Perun kansallisruoka.
Isonirkko

Isonirkko ("Peridea anceps") on kookas nirkkoihin kuuluva yöperhoslaji. Suomessa se on tavattu vain muutaman kerran harhailijana.
Koko ja ulkonäkö.
Etusiivet ovat muodoltaan pitkänomaiset, hieman läpikuultavat ja niiden pohjaväri on likaisen harmaanruskea, jota kellertävät siipisuomut sävyttävät. Sisempi poikkiviiru on tumma, kaareva ja terävästi mutkitteleva. Ulompi poikkiviiru erottuu heikosti. Siiven ulko-osassa siipisuonten väleissä on tummat, siivensuuntaisesti venyneet laikut. Keskitäplä on ruskea ja muodoltaan pitkulainen. Siiven takareunassa on tumma suomutupsu. Takasiivet ovat kuviottomat ja kellertävän valkoiset, vain etureunastaan tummanharmaat. Siipiväli 50–67 mm naaraiden ollessa koiraita kookkaampia ja ruumiiltaan rotevampia.
Levinneisyys ja lentoaika.
Isonirkon levinneisyys kattaa suurimman osan Eurooppaa, pohjoisimpia osia lukuun ottamatta. Sitä tavataan myös Pohjois-Afrikassa ja idässä Kaukasukselle saakka. Suomessa lajia on tavattu vain satunnaisena harhailijana, ensimmäisen kerran Nurmijärveltä vuonna 2003. Sittemmin perhosia on tavattu muutamia kertoja Uudeltamaalta ja kerran Varsinais-Suomesta. Perhoset lentävät yhtenä sukupolvena toukokuussa.
Elinympäristö ja elintavat.
Isonirkon elinympäristöjä ovat valoisat ja lämpimät metsät, joissa kasvaa tammia. Sitä tavataan harvoin kaukana tyypilliseltä elinpaikaltaan. Perhoset aloittavat lennon illan hämärtyessä ja jatkavat keskiyölle saakka. Päivisin perhoset lepäävät puiden rungoilla tai oksilla. Valolle tulevat yksilöt ovat pääasiassa koiraita naaraiden osuuden ollessa 20–30 %. Valopyyntihavaintojen perusteella naaraat myös lopettavat lentonsa koiraita aikaisemmin illalla ja ne liikkuvat joskus tavanomaista elinympäristöään tiheämmissäkin metsissä. Laji voi sopivalla paikalla olla melko runsaslukuinen.
Naaras munii 150–250 munaa muutaman kymmenen munan ryhmiksi oksille ja lehtien alapinnoille. Toukat viihtyvät aluksi pienissä ryhmissä, mutta erakoituvat kasvaessaan. Ne oleskelevat pääasiassa lehtien alapuolella keskiruodin vieressä. Toukat ovat täysikasvuisia elo-syyskuussa, jolloin ne muuttuvat pinnaltaan öljyisiksi ja vaeltavat etsimään koteloitumispaikkaa. Kotelo on maa-aineksella naamioidun kotelokopan sisällä aivan maanpinnan alla. Kotelo talvehtii, joskus kahdestikin.
Ravintokasvi.
Toukan ravintokasveja ovat tammet ("Quercus"), etelämpänä myös pyökit ("Fagus") sekä koivut ("Betula").
Australian avoin tennisturnaus 2013 – miesten kaksinpeli

Novak Đoković oli voittanut turnauksen kaksi viimeisintä kertaa, ja saavutti nyt kolmannen peräkkäisen voittonsa.
Sijoitetut pelaajat.
&lt;ol start="17"&gt;
&lt;li&gt; Philipp Kohlschreiber "(3. kierros)
&lt;li&gt; Aleksandr Dolgopolov "(1. kierros)
&lt;li&gt; Tommy Haas "(1. kierros)
&lt;li&gt; Sam Querrey "(3. kierros)
&lt;li&gt; Andreas Seppi "(4. kierros)
&lt;li&gt; Fernando Verdasco "(3. kierros)
&lt;li&gt; Mihail Južnyi "(2. kierros)
&lt;li&gt; Jerzy Janowicz "(3. kierros)
&lt;li&gt; Florian Mayer "(2. kierros)
&lt;li&gt; Jürgen Melzer "(3. kierros)
&lt;li&gt; Martin Kližan "(1. kierros)
&lt;li&gt; Marcos Baghdatis "(3. kierros)
&lt;li&gt; Thomaz Bellucci "(1. kierros)
&lt;li&gt; Marcel Granollers "(2. kierros)
&lt;li&gt; Radek Štěpánek "(3. kierros)
&lt;li&gt; Julien Benneteau "(4. kierros)
Stykketin kalliopiirrokset

Stykketin kalliopiirrokset sijaitsevat Stykketin maatalon piha-alueella Indre Fosenin kunnassa Etelä-Trøndelagin läänissä Norjassa. Kuviot esittävät viittä hirveä ja sijaitsevat kalliolla, joka pilkistää rinteestä esiin ja on jääkauden hioma. Kuvat ajoitetaan yleensä nuoremman kivikauden (noin 4 000−1 800 eaa.) loppupuolelle. Kalle Sognnes on ajoittanut piirrokset maankohoamisen perusteella 3 800 eaa. . 
Piirroskentän kuvaus on tehty Kalle Sognnesin piirroken perusteella. Hirvet on piirretty kalliota hakkaamalla. Pienin hirvi sijaitsee kuvakentän oikealla reunalla ja katsoo vasemmalle. Se lienee vasa, koska sen pituus on puoli metriä. Toinen vasa seisoo emonsa jaloissa ja on kuvakentässä seuraavana. Se katsoo vasemmalle taakseensa. Vasan pituus olisi noin metrin, jos se katsoisi eteensä. Emo, joka on 1,6 metriä pitkä, katsoo vasemmalle ja on realistisesti piirretty. Emon pään yläpuolella on jokin epäselvä merkki, joka tuskin esittää sarvia. Seuraava hirvi on säilynyt huonosti. Valokuvista päätelle alue, joka valuttaa vettä, on kulunut pinnaltaan ja piirros on lähes hävinnyt. Hirveltä puuttuu siten keskivartalo, mutta pääpuoli ja takapää sekä molemmat takajalat ovat jäljellä. Jos ei usko kulumiseen, voidaan ajatella kuvion jääneen kesken. Viides hirvi sijaitsee usean metrin päässä oikealla. Se on säilynyt osittain ja selän peräosa vain puuttu. 
Jan Magne Gjerde on huomauttanut, että kalliopiirroksissa piirrettiin ennen 5 500-5 000 eaa. vain suuria saaliseläimiä kallioon ja sen jälkeen tapahtui muutos kohti pienempien kuvioiden käyttöä. Samalla kuvien aiheet lisääntyivät, samoin kuvakenttien lukumäärä ja niihin hakattujen kuvien lukumäärät. Tämän vuoksi Stykketin piirrokset voisivat olla vanhempiakin. 
Hirvi oli kivikaudella eräs tavallisimmista kalliopiirrosten motiiveista Norjassa. Hirvikuvien tekemisestä on useita teorioita. Eräs teoria väittää, että tekemällä hirvestä kallioon kuvan, vangitaan tai kontrolloidaan sen sielua ja varmistetaan sen pyynnin onnistuminen. Toisaalta kuvat selitetään toteismin termein, joiden avulla heimo identifioi itsensä. Viime vuosina eläinkuvat on myös nähty erityisinä "voimaeläiminä", jotka heimon shamaanit hakkasivat kallioon. 
Kuvakenttää on valmisteltu yleisölle tekemällä paikalle parkkipaikka , pystyttämällä paikalle opasteet ja laatimalla aiheesta elektroniset opasteen ladattavaksi kännykkään. Kalliolle on myös rakennettu pyörätuoliramppi.
Kalamáta

Kalamáta () on Kreikan kaupunki ja samanniminen kunta (Δήμος Καλαμάτας, "Dímos Kalamátas"), joka sijaitsee Messenian alueyksikössä Peloponnesoksen alueella. Kaupunki on Messenian hallinnollinen keskus. Koko kunnan pinta-ala on 442,7 neliökilometriä ja väkiluku 69 849. Varsinaisen Kalamátan kaupungin väkiluku on 54 100 (vuonna 2011).
Kalamáta sijaitsee Peloponnesoksen niemimaan eteläosassa Messenianlahden rannalla ja Taÿ́getos-vuoren juurella. Kaupungin lähellä Messínissä sijaitsee Kalamátan kansainvälinen lentoasema. Kalamátan nähtävyyksiin lukeutuu muun muassa Messenian arkeologinen museo. Se tunnetaan myös Kalamáta-oliiveistaan.
Historia.
Frankit rakensivat Kalamátaan linnan 1200-luvulla. Kalamáta kehittyi satamakaupunkina, kun sen satama uusittiin 1800-luvun loppupuolella. Vuonna 1986 siellä koettiin tuhoisa maanjäristys.
Nykyinen Kalamátan kunta muodostui, kun Kalamáta, Arfará, Áris ja Thouría yhdistyivät vuoden 2011 alussa Kallikrates-suunnitelman mukaisesti.
Kunnan osat.
Vuoden 2011 kuntauudistuksesta lähtien Kalamátan kunta muodostuu neljästä kunnallisyksiköstä, jotka vastaavat uudistusta edeltäneitä kuntia. Kunnallisyksiköt sekä niihin kuuluvat kylä- ja kaupunkiyhdyskunnat ja asutukset ovat:
Australian avoin tennisturnaus 2013 – naisten kaksinpeli

Turnauksen puolustava mestari Viktoryja Azarenka voitti Australian avoimet toisen kerran peräkkäin päihittämällä loppuottelussa Kiinan Li Nan.
Sijoitetut pelaajat.
&lt;ol start="17"&gt;
&lt;li&gt; Lucie Šafářová "(2. kierros)
&lt;li&gt; Julia Görges "(4. kierros)
&lt;li&gt; Jekaterina Makarova "(puolivälierät)
&lt;li&gt; Yanina Wickmayer "(3. kierros)
&lt;li&gt; Varvara Lepchenko "(2. kierros)
&lt;li&gt; Jelena Janković "(3. kierros)
&lt;li&gt; Klára Zakopalová "(2. kierros)
&lt;li&gt; Anastasija Pavljutšenkova "(1. kierros)
&lt;li&gt; Venus Williams "(3. kierros)
&lt;li&gt; Hsieh Su-wei "(2. kierros)
&lt;li&gt; Sorana Cîrstea "(3. kierros)
&lt;li&gt; Jaroslava Švedova "(1. kierros)
&lt;li&gt; Sloane Stephens " (välierät)
&lt;li&gt; Tamira Paszek "(2. kierros)
&lt;li&gt; Urszula Radwańska "(1. kierros)
&lt;li&gt; Mona Barthel "(1. kierros)
Pietro Fantin

Pietro Fantin (s. 28. marraskuuta 1991 Curitiba) on brasilialainen autourheilija. Hän aloitti uransa karting-sarjoissa. Vuonna 2010 Fantin kilpaili Formula 3 Sudamericana -sarjassa voittaen kolme kilpailua sijoittuen loppupisteissä yhdeksänneksi. Samana vuonna hän kilpaili Britannian F3-sarjassa vierailevana kuljettajana. Vuonna 2011 Fantin jatkoi Britannian F3-sarjassa voittaen yhden kilpailun sijoittuen sarjan kahdeksanneksi. Seuraavana vuonna hän sijoittui sarjan seitsemänneksi. Vuonna 2013 Fantin kilpaili Formula Renault 3.5 -sarjassa saavuttaen 14 pistettä. Vuonna 2014 Fantin jatkoi samassa sarjassa saavuttaen yhden kolmossijan ja 34 pistettä sijoittuen sarjan 15:nneksi. Vuonna 2015 Fantin ajoi kolmannen kauden FR 3.5 -sarjassa.
Onni onnettomuudessa

Onni onnettomuudessa ("Små ulykker") on vuonna 2002 ensi-iltansa saanut Annette K. Olesenin ohjaama tanskalainen elokuva.
Draamakomedia "Onni onnettomuudessa" kertoo perheen sopeutumisesta perheen äidin odottamattomaan kuolemaan. Olesen kehitteli tarinaa näyttelijöiden kanssa Mike Leigh’n tyylisellä työtavalla.
Lämpökuvaus

Lämpökuvaus eli termografia, on kuvausmenetelmä, joka hyödyntää lämpökameraa. Sitä voi hyödyntää esimerkiksi tutkittaessa mahdollisia lämmönvuotokohtia rakennuksissa. Jotkin sovellukset liittyvät lääketieteeseen.
Historiaa.
Ensimmäiset valokuvat, jotka perustuivat lämpökuvaukseen, olivat 1910 alkupuolella.
Menen kotiin

Menen kotiin ("Je rentre à la maison") on vuonna 2001 ensi-iltansa saanut, portugalilaisen veteraaniohjaajan Manoel de Oliveiran käsikirjoittama ja ohjaama ranskankielinen elokuva.
Juoni.
Gilbert Valence (Michel Piccoli) on ikääntynyt näyttelijäsuuruus, joka saa yhtäkkiä kuulla vaimonsa, tyttärensä ja vävynsä kuolleen auto-onnettomuudessa. Valence saa hoitaakseen orvoksi jääneen yhdeksänvuotiaan tyttärenpoikansa, mutta yrittää silti jatkaa silti työtään. Hänelle tarjottu rooli kimalteisessa tv-show’ssa ja viime hetken paikkaus amerikkalaisohjaajan (John Malkovich) versiossa James Joycen Odysseuksesta saavat hänet kuitenkin vakuuttuneeksi, että on aika eläköityä ja omistautua lapsenlapsesta huolehtimiseen.
Akseli Haikio

Akseli Edvard Haikio (10. maaliskuuta 1875 Kuusjoki – 14. maaliskuuta 1954 Paimio) oli suomalainen liikemies ja maanviljelijä. 
Akseli Haikion vanhemmat olivat tilanomistaja Elias Wilhelm Haikio ja Vilhelmiina Karoliina Junttila. Haikio kävi kauppaopiston 1900 ja toimi Puutavara Oy Piikkiön Sahan hoitajana 1902–1909. Haikio sai kunnallisneuvoksen arvonimen 1929. Hän lahjoitti 1944 Piikkiössä sijaitsevan Tuorlan kartanon ja sen irtaimiston Turun yliopistolle. Myöhemmin tila siirtyi valtiolle ja lopulta Paimion ja Kaarinan kaupungeille. Aiemmin hän lahjoitti Paimion seurakunnalle 33 aarin alueen vuonna 1926 vietetyn seurakunnan 600-vuotisjuhlan yhteydessä. Yliopisto perusti Tuorlan kartanon läheisyyteen Tuorlan observatorion, ja itse Tuorlan tilalla toimii Varsinais-Suomen maaseutuoppilaitokseen kuuluva Tuorlan maatalousoppilaitos.
The Yes Men (elokuva)

The Yes Men on vuonna 2003 ensi-iltansa saanut Dan Ollmanin ohjaama pitkä dokumenttielokuva yhdysvaltalaisesta aktivistiryhmästä The Yes Men. Se sai jatko-osan "The Yes Men Fix the World".
Toby Keith

Toby Keith Covel (8. heinäkuuta 1961 Clinton, Oklahoma, Yhdysvallat – 5. helmikuuta 2024), taiteilijanimeltään Toby Keith, oli yhdysvaltalainen muusikko, laulaja-lauluntekijä, tuottaja ja näyttelijä.
Ura.
Keith julkaisi yhteensä kahdeksantoista studioalbumia, joista kaksi koostuu joululauluista. Hän on julkaissut myös kolme kokoelma-albumia, ja lukemattoman määrän singlejulkaisuja. Peräti neljäkymmentä Keithin singleä on saavuttanut listasijoituksen Yhdysvalloissa "Billboardin" Hot Country Songs -listalla, joista kolmekymmentäviisi on sijoittunut kymmenen parhaan joukkoon. Kärkipaikalle "Billboardin" kantrimusiikin listalla Keithin singleistä on yltänyt yhdeksäntoista, joista menestyneimpiä ovat Willie Nelsonin kanssa levytetty ”Beer for My Horses” sekä hänen soolouransa suurin hitti ”As Good as I Once Was”.
Keithin viisi ensimmäistä studioalbumia ja yksi kokoelma-albumi ilmestyivät Mercury Recordsin alamerkkien jakelemana ja jokainen näistä albumeista, lukuun ottamatta vuoden 1995 joulualbumia "Christmas to Christmas" ja vuoden 1998 kokoelma-albumia "Greatest Hits Volume One", ylitti kultalevymyynnin Yhdysvalloissa. Vuonna 1999 hän solmi levytyssopimuksen Nashville DreamWorksin kanssa ja julkaisi lopullisen läpimurtoalbuminsa "How Do You Like Me Now?!". Keithin kolme seuraavaa studioalbumia ylittivät moninkertaisen platinalevymyynnin Yhdysvalloissa. Vuoden 2005 jälkeen Keith on julkaissut albuminsa oman levy-yhtiönsä kautta, ja solminut yhtiönsä välityksellä lukuisia levytyssopimuksia myös muiden artistien kanssa. Muusikonuransa ohella Keith on ehtinyt luoda uraa myös näyttelijänä esittämällä pääosaa esimerkiksi draamaelokuvassa "Broken Bridges – Takaisin kotiin".
Toby Keith on tullut tunnetuksi konservatiivisista ja hyvin isänmaallisista lauluista ja mielipiteistä. Hän on esiintynyt republikaanisen puolueen ja Donald Trumpin tilaisuuksissa, mutta ei ole republikaanisen puolueen jäsen. Keith on esiintynyt republikaanien puoluekokouksessa useita kertoja, muun muassa vuonna 2016, jolloin Donald Trump nimitettiin virallisesti puolueen presidenttiehdokkaaksi. Trumpin voitettua presidentinvaalit Keith konsertoi myös Trumpin virkaanastujaistilaisuudessa Lincolnin muistomerkin edustalla tammikuussa 2017. Keith oli demokraattisen puolueen jäsen vuoteen 2008 saakka ja on ollut sen jälkeen riippumaton.
Keith on kertonut esiintyneensä George W. Bushin ja Barack Obaman tilaisuuksissa ja yli 200 tilaisuudessa Afganistanissa ja Irakissa USOlle (United Service Organizations), joka on aatteellinen järjestö.
Keith teki isänmaallisen kappaleen ”Courtesy of the Red, White and Blue (The Angry American)” loppuvuonna 2001 ja se julkaistiin maaliskuussa 2002. Kappale sai vaikutteensa syyskuun 11. päivän terrori-iskuista. Kappale oli tarkoitettu esitettäväksi USO:n kiertueilla, mutta ei levytettäväksi. Merijalkaväen komentaja oli kehottanut Keithiä julkaisemaan kappaleen. Sitä käytettiin sotahuutona Irakin sodassa. Keith ei kannattanut Irakin sotaa.
Jalkapallon I divisioonan kausi 1980

Jalkapallon I divisioonan kausi 1980 oli vuonna 1973 perustetun I divisioonan kahdeksas kausi. Kaudella 1980 I divisioona pelattiin 12 joukkueen kaksinkertaisena sarjana, jonka jälkeen neljä parasta osallistuivat Mestaruussarjan karsintasarjaan ja kahdeksan viimeistä pelasivat yksinkertaisen loppusarjan.
I divisioonan runkosarjan voitti MP. Runkosarjan voittanut MP, toiseksi sijoittunut RoPS ja kolmanneksi sijoittunut MiPK nousivat karsintasarjan kautta kaudeksi 1981 Mestaruussarjaan. Loppusarjassa viimeisiksi sijoittuneet GrIFK, RPallo ja GBK putosivat II divisioonaan. I divisioonan runkosarjan maalikuninkuuden kaudella 1980 voitti Kuusysin Keijo Kousa 21 maalilla. I divisioonan runkosarjan yleisömäärä kaudella 1980 oli yhteensä 111 293 henkeä eli keskimäärin 843 katsojaa ottelua kohti.
Joukkueet.
I divisioonaan osallistui 12 joukkuetta, joista seitsemän kaudelta 1979, kaksi putoajaa kauden 1979 Mestaruussarjasta ja kolme nousijaa kauden 1979 II divisioonasta. Mestaruussarjassa viimeiseksi sijoittuneet Pyrkivä ja MiPK putosivat karsintasarjan kautta. II divisioonan Länsilohkon voittaja RPallo, Pohjoislohkon voittaja Jaro ja Pohjoislohkon kakkonen VIFK nousivat nousukarsintojen kautta.
Runkosarja.
Tulokset.
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
Loppusarja.
Maalit säilyivät runkosarjasta. Joukkueiden pisteet puolitettiin loppusarjaan (Pyrkivä 14 pistettä, MyPa 11, Honka 10, Jaro 9, VIFK 9, GrIFK 7, GBK 7 ja RPallo 6).
(P) = Putoaja
Jack Savoretti

Jack Savoretti (s. 10. lokakuuta 1983) on italianenglantilainen akustinen soololaulaja. Hän aloitti kitaransoiton 16-vuotiaana. Hänet kasvatettiin Lontoossa ennen muuttamistaan Sveitsin Luganoon lähellä Italian rajaa. Hän on myös esiintynyt useissa TV-sarjoissa ja parissa elokuvassa.
Møllerstufossenin kalliopiirrokset

Møllerstufossenin kalliopiirrokset sijaitsevat Nordsinnissä Nordre Landin kunnassa Opplandin läänissä Norjassa. Kuviot on ajoitettu kivikaudelle.
Kuvakenttä on kooltaan 20 m². Kuviot esittävät lähinnä hirviä. Suurin hirvistä on 90 senttimetriä pitkä, on sukupuoleltaan härkä ja sillä on sarvet. Hirviä on kaikkiaan 12, mutta kentässä on myös kaksi ihmishahmoa ja yksi hännällinen eläin. Se on tulkittu majavaksi.
Kuvakenttä sijaitsee aivan maantien 33 ("fylkesvei 33") varrella 10 kilometriä länteen Dokkasta. Kuviot on maalattu näkyviin ja lähelle on pystytetty opastauluja.
Hagert

Hagert on seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi:
Martinin unelma

Martinin unelma ("Drømmen") on vuonna 2006 ensi-iltansa saanut Niels Arden Oplevin ohjaama elokuva. Se kertoo 1960-luvun koulupojasta, joka Martin Luther Kingin johtaman Yhdysvaltain kansalaisoikeusliikkeen innoittamana ryhtyy taisteluun koulunsa tyrannimaista rehtoria vastaan. Tarina perustuu tositapahtumiin.
Juoni.
13-vuotias maatalon poika Frits Johansen kärsii 1960-luvun loppupuolella pienen kyläkoulun tyrannimaisesta rehtori Lindum Svendsenistä, joka hallitsee sekä koulua että kyläyhteisöä rautaisella otteellaan. Kouluun saapuu Kööpenhaminasta pitkätukkainen hippinuorukainen Freddie, jonka kasvatumetodit ovat rehtorin kauhistus. Lopulta rehtori pahoinpitelee vakavasti Fritsin. Kukaan vanhemmista ei uskalla asettua rehtoria vastaan, mutta Frits ryhtyy toimeen esikuvansa Martin Luther Kingin innoittamana.