tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Suomen Kansallinen Ammattikuntajärjestö

Suomen Kansallinen Ammattikuntajärjestö (SKA) oli suomalainen Isänmaallisen kansanliikkeen (IKL) yhteydessä toiminut työväenjärjestö, joka perustettiin huhtikuussa 1935. Järjestön perustamisella pyrittiin saamaan työväestö kannattamaan IKL:ää ja sen esikuvina olivat kansallissosialistisen Saksan ja fasistisen Italian vastaavat korporatiiviset työväenjärjestöt. Järjestö erottui Kokoomuksen ja työnantajien hallitsemasta Vapaasta Työväenliitosta muun muassa siinä, että se kannatti minimipalkkalakia ja vastusti vain ”poliittisia” lakkoja, ei kaikkia lakkoja yleensä. Järjestö vaati myös työriitojen sovittelumenettelyn käyttöönottoa sekä työpaikkademokratiaan liittyviä uudistuksia.
Järjestön tunnuslause oli ”kokonaisuuden etu ennen ryhmä- ja yksityisiä etuja”. Se vastusti ehdottomasti vasemmiston luokkataisteluoppia. SKA halusi parantaa työväen asemaa, jotta IKL:n tärkeänä pitämä kansankokonaisuus saataisiin luotua. Työnantajat ja työntekijät oli tarkoitus koota ammattikuntapohjaisesti yhteistyöhön ja sopimaan neuvotteluissa kunkin alan kysymyksistä.
Suomen Kansallinen Ammattikuntajärjestön johdossa oli joitain entisiä sosialidemokraattisia ammattiyhdistysaktiiveja sekä Suomen sisällissotaan punaisten puolella osallistuneita. Järjestön puheenjohtaja Juho Kaveheimo oli entinen kommunisti ja punakaartilainen kuten myös järjestön sihteeri Sulo Laine. SKA:n varapuheenjohtajana oli "Ajan Suunta" -lehden päätoimittaja Rauno Kallia ja järjestön hallitukseen kuuluivat IKL:n poliitikoista Kallian lisäksi Vilho Annala ja Eino Tuomivaara. Järjestö ei kuitenkaan saavuttanut laajaa kannatusta vaan sen jäsenmäärä jäi muutamiin tuhansiin. SKA:n perustaminen herätti hyvin ristiriitaisia tunteita IKL:n piirissä, sillä puolueen perustajiin kuului työnantajapiirien edustajia. Esimerkiksi Yhtymä Vientirauhan johtaja Martti Pihkala ja vuorineuvos Petter Forsström katkaisivat suhteensa IKL:ään.
Maailma tarvitsee sankareita

Maailma tarvitsee sankareita on Teräsbetonin albumi, joka julkaistiin 24. marraskuuta 2010. Levyn 11 kappaletta äänitettiin kesän ja syksyn 2010 aikana tuottaja Hiili Hiilesmaan johdolla, pääosin Yellow House Studiossa Hämeenlinnassa. Albumin julkaisi Sakara Records.
Albumi ylsi Suomen virallisen listan sijalle 14.
Jaakkola

Jaakkola on ainakin kylännimi, paikannimi, talon- ja tilannimi ja sukunimi.
Sukunimi.
Jaakkola on nuori länsisuomalainen sukunimi, joka perustunee yleensä Jaakko-nimisen isännän nimestä johdettuun talon nimeen, mutta jota otettiin kahdessa nimenmuutossa vuonna 1906 ruotsalaisen nimen tilalle.
Nokkakärry

Nokkakärry on L-muotoinen, laatikoiden siirtämiseen tarkoitettu kärry, jossa on kädensijat toisessa päässä, pyörät L-mutkassa ja pieni taso lastille. Lastitaso on kärryjen pystyssä seistessä lattian mukainen. Lastattavia esineitä kallistetaan poispäin kärryistä ja kärryjen lastitaso työnnetään niiden alle. Kuljetettaessa lastattua kärryä kallistetaan taaksepäin ja lastin painoa tasapainoillaan pyörien päällä. Työkalu hyödyntää vipuperiaatetta.
Joissain nokkakärryissä on porrastelit, jotka on suunniteltu portaiden laskemiseen ja nousemiseen. Tällaiset nokkakärryt voivat olla raskaita kääntää tasaisella pinnalla, koska tällöin lastin paino lepää neljällä pyörällä.
Nokkakärryjä valmistetaan useista eri materiaaleista, mm. teräsputkista, alumiiniputkista ja muovista.
Anthony Zimmer

Anthony Zimmer on Jérôme Sallen ohjaama ja 27. huhtikuuta 2005 ensi-iltansa saanut ranskankielinen romanttinen trilleri, jonka pääosissa näyttelevät Sophie Marceau ja Yvan Attal.
Juoni.
Elokuvan päähenkilö on Yvan Attalin esittämä Anthony Zimmer, joka on ympäri maailmaa etsintäkuulutettu rikollinen. Hänen ulkonäköänsä ei tunneta, sillä hän on käynyt plastiikkakirurgisessa leikkauksessa muuttamassa ulkonäköään ja ääntään.
Sami Freyn esittämä etsivä Akerman virittää Zimmerille ansan hänen entisen rakastajansa Chiaran (Sophie Marceau) avulla. Chriara odottaa tapaavansa Zimmerin ravintolassa, mutta saakin ansan tajunneelta Zimmeriltä kirjeen, jossa hän käskee Chiaraa etsimään juna-asemalta häntä muistuttavan henkilön toteuttaakseen suunnitelmansa. Chiara löytää junasta helppouskoisen Françoisin, jolla on samanlaiset piirteet kuin Zimmerillä.
Elokuvassa seurataan Chiaraan rakastuneen Françoisin pakomatkaa häntä jahtaavalta rikollisjoukolta, joka luulee häntä oikeaksi Zimmeriksi. Elokuvan lopussa François paljastaa Charialle olevansa Anthony Zimmer, joka käskee häntä pakenemaan ennen kuin ilmoittaa asiasta poliisille. Zimmer kieltäytyy lähtemästä ilmasta Chariaa, ja uhkaa muussa tapauksessa antautua poliisille. Chiara suostuu lopulta lähtemään Zimmerin mukaan, ja päättää olla paljastamatta hänen henkilöllisyyttään poliisille tämän luovuttua varastamista rahoistaan.
Uudelleenfilmatisointi.
Elokuvasta julkaistiin vuonna 2010 uudelleenfilmatisointi, "The Tourist". Yhdysvaltalaisversion ohjasi Florian Henckel von Donnersmarckin ja pääosia näyttelevät Johnny Depp, Angelina Jolie ja Timothy Dalton.
Eino Nyyssölä

Eino Santeri Nyyssölä (sukunimi aik. "Stenlund"; 9. syyskuuta 1877 Ähtäri – 4. maaliskuuta 1937 Vilppula) oli suomalainen juristi, kirjailija ja kihlakunnantuomari.
Nyyssölän vanhemmat olivat tilanomistaja Johan August Stenlund ja Eva Collin. Hän pääsi ylioppilaaksi Vaasan lyseosta 1896 ja opiskeli Helsingin yliopistossa suorittaen oikeustutkinnon 1900. Nyyssölä sai varatuomarin arvon 1903.
Nyyssölä oli aluksi Vaasan lääninhallituksessa ylimääräisenä lääninkanslistina, sitten Ilmajoen piirin nimismiehenä ja Turun hovioikeudessa kanslistina 1902–1905 ja kirjaajana 1905–1906. Nyyssölä oli Viipurin raastuvanoikeuden nuorempana oikeusneuvosmiehenä 1910–1913. Hän oli eduskunnan kunnallisvaliokunnan sihteerinä vuoden 1917 valtiopäivillä ja talousvaliokunnan sihteerinä vuosien 1920–1921 valtiopäivillä. Sosialiministeriön raittiusosaston ylimääräisenä esittelijänä Nyyssölä toimi 1919–1921.
Eino Nyyssölä toimi Lahdessa asianajajana 1906–1908 ja sen jälkeen Viipurissa vuodesta 1908. Hän edusti 1906 Laukon kartanon lakkoon menneitä torppareita oikeudessa ja kirjoitti myös tapauksesta kirjan. Kihlakunnanoikeus tuomitsi lakon johtajat vankeuteen ja kaikki lakossa olevat torpparit häädettäviksi. Hovioikeus vahvisti myöhemmin tuomiot. Torppareiden häädöt tapahtuivat alkuvuodesta 1907.
Nyyssölä oli Helsingin toinen kaupunginviskaali 1921–1930 ja toimi sitten kihlakunnantuomarina Juvan tuomiokunnassa 1930–1936 ja Ruoveden tuomiokunnassa 1936–1937.
Eino Nyyssölä oli naimisissa vuodesta 1901 Ellen Etti Onnea Stadiuksen kanssa.
Yvan Attal

Yvan Attal (s. 4. tammikuuta 1965) on ranskalainen näyttelijä ja ohjaaja. Hän syntyi Tel Avivissa, Israelissa, josta hän muutti nuorena vanhempiensa kanssa Ranskaan. 
Hänen ensiesiintymisensä oli elokuvassa" Un monde sans pitié" (1989), josta hän sai César-palkinnon lupaavimpana näyttelijänä. Hänen ensimmäinen itse ohjaamansa elokuva oli My Wife Is an Actress (2001), jossa hän näytteli yhdessä oikean kumppaninsa Charlotte Gainsbourgin kanssa. Hänen merkittävimmät roolinsa ovat elokuvissa Tulkki, Anthony Zimmer ja Rush Hour 3, jossa hän esitti ranskalaista taksikuskia Georgea.
Jatropat

Jatropat ("Jatropha") on tyräkkikasveihin kuuluva kasvisuku, jossa on 175 lajia. Tunnetuin lajeista lienee öljyjatropa ("Jatropha curcas"), joka on potentiaalinen kasvi bioenergian tuotantoon. Muun muassa pullukkajatropaa eli pullukkaa ("Jatropha podagrica") on viljelty huonekasvina.
Rust in Peace Live

Rust in Peace Live on yhdysvaltalaisen heavy metal/thrash metal -yhtye Megadethin livealbumi, joka on julkaistu yhtyeen neljännen studioalbumin "Rust in Peacen" 20-vuotisjuhlan kunniaksi. Albumi on ensimmäinen Megadethin ensimmäinen livealbumi sitten vuoden 2002 "Rude Awakeningin". Albumi julkaistiin Shout! Factory -levymerkillä 7. syyskuuta 2010 Blu-ray, DVD ja CD-formaateissa.
DVD.
Albumin DVD-painos julkaistiin niin ikään 7. syyskuuta 2010. Se nousi Suomen virallisen DVD-listan neljännelle sijalla, ja pysyi listalla kaksi viikkoa.
Marja Liisa Portin

Marja Liisa Autti (o.s. "Portin"; s. 5. tammikuuta 1966) on entinen suomalainen kilpasuunnistaja. Hän on saavuttanut pronssimitalin viestissä vuoden 1989 suunnistuksen maailmanmestaruuskilpailuissa Skövdessä, Ruotsissa Ulla Mänttärin, Annika Viilon ja Eija Koskivaaran kanssa.
Marja Liisa Portin osallistui kolmiin suunnistuksen MM kilpailuihin. Bendigossa, Australiassa 1985 hän sijoittui 22. henkilökohtaisessa kilpailussa ja oli kuudes viestissä, joukkuetovereinaan Riitta Karjalainen, Ulla Mänttäri ja Annariitta Kottonen. Ruotsin MM-kilpaiuissa 1989 hän sijoittui 13:nneksi henkilökohtaisessa kilpailussa. Vuonna 1991 Tšekkoslovakian Karlovy Varyssä hän sijoittui kahdeksanneksi lyhyellä matkalla ja 11:nneksi normaalimatkalla, sekä saavutti 5. sijan viestissä joukkueessa, jossa juoksivat myös Mari Lukkarinen, Kirsi Tiira ja Eija Koskivaara. 
Portinilla on myös pitkä historia Pohjoismaiden mestaruuskilpailuissa (NOM). Ensimmäisen kerran hän oli mukana vuonna 1984 Balsfjordissa Norjassa, jossa hän oli 5. juniorityttöjen sarjassa ja saavutti pronssia viestissä, joukkuetovereinaan Annika Heino, Ulla Mänttäri ja Tiina Äijälä. Vuonna 1986 Saltvikissa Ahvenanmaalla hän sijoittui juniorityttöjen sarjassa kuudenneksi. 1990 Fanøssä Tanskassa hän oli naisten sarjan kahdeksas. Vuonna 1992 Renassa Norjassa hän saavutti pronssimitalin naisten viestissä, jossa juoksivat myös Kirsi Tiira, Annika Viilo ja Eija Koskivaara. 1993 Sipoossa Suomessa hän sijoittui normaalimatkalla yhdeksänneksi ja pikamatkalla viidenneksi, ja saavutti Pohjoismaiden mestaruuden viestissä, jossa joukkueessa juoksivat Marja Pyymäki, Kirsi Tiira ja Eija Koskivaara.
Kansallisella tasolla Portin on edustanut Rastihaukkoja ja Espoon Suuntaa.
Portin on valmistunut sähkötekniikan diplomi-insinööriksi Teknillisestä Korkeakoulusta vuonna 1991, ja työskentelee patenttiasiamiehenä Boco IPssä.
Yli-insinööri

Yli-insinööri on Suomessa ansioituneelle insinöörille myönnettävä arvonimi. Se on myös eräiden julkishallinnon insinöörien virkanimike.
Yli-insinöörin arvonimi.
Yli-insinööri on tasavallan presidentin myöntämä arvonimi, joka kuuluu 9. ryhmään. Arvonimestä maksettavan veron määrä on joko .
Arvonimi myönnettiin ensimmäisen kerran vuonna 1937 kanavapäällikkö Albert Wulffille. Vuosien 1918–2013 aikana yli-insinöörin arvonimi on myönnetty 371 henkilölle.
Hietaniemen krematorio

Hietaniemen krematorio on Helsingin Hietaniemessä sijaitseva krematorio, jota ylläpitää Krematoriosäätiö. Krematorio aloitti toimintansa vuonna 1926 ja on paitsi maan vanhin myös suurin. Rakennuksessa on kaksi kappelia. Sivurakennuksessa sijaitsee kolumbaario eli uurnaholvi. Krematorio ei ole sidottu mihinkään uskontokuntaan.
Krematoriosäätiö perustettiin 1889 ja se rekisteröityi virallisesti 1907. Helsingin kaupunki vuokrasi sille tontin krematoriota varten jo vuonna 1915 ja arkkitehti Eliel Saarinen laati piirustukset, mutta rakentamisen aloittaminen viivästyi. Uudet piirustukset tilattiin arkkitehti Bertel Liljequistiltä ja 1920-luvun klassisismia edustava rakennus valmistui vuonna 1925. Ensimmäinen tuhkaus suoritettiin 24. maaliskuuta 1926. Samana syksynä valmistuivat krematorion oma kolumbaario ja kappeli, jonka vihkiäiset pidettiin 7. marraskuuta. Koska kirkon asenne polttohautaukseen oli tuolloin vielä hyvin kielteinen, kieltäytyivät Porvoon ja Tampereen piispat vihkimästä krematoriota. Alkuperäisen ison kappelin rinnalle valmistui 2002 pieni kappeli.
Sandane

Sandane on kylä Gloppenissa, Norjassa, Vestlandin läänissä. Se sijaitsee valtatie E39:n varrella. Sandane sijaitsee 20 kilometriä pohjoiseen Nordfjordeidistä ja noin 16 kilometriä länteen Byrkjelosta.
Sandanen lentoasema sijaitsee kymmenen kilometrin päässä Sandanesta. 2,41 neliökilometrin kokoisessa Sandanessa on asukkaita 2 064 (2009). Sandane sijaitsee lähellä Breimsvatnin järveä, Myklebustbreenin jäätikköä ja Jostedalsbreenin kansallispuistoa.
Distractive Killusions

Distractive Killusions on puolalaisen sinfonisen black metalin yhtyeen Vesanian kolmas studioalbumi, joka on julkaistu vuonna 2007. Albumi nauhoitettiin Studio X:ssä Olsztynissa, Puolassa.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet säveltänyt ja sanoittanut Orion, ellei toisin mainittu.
Jean Barraqué

Jean Barraqué (17. tammikuuta 1928 Puteaux – 17. elokuuta 1973 Pariisi) oli ranskalainen säveltäjä, joka kehitti oman sarjallisen tekniikkansa. Hän oli opiskelijana Pariisin konservatoriossa; hän sai opetusta Jean Langlais'lta ja Olivier Messiaenilta. Yvonne Loriod kantaesitti hänen pianosonaattinsa, ja myös Boulez esitti joitain hänen teoksiaan kapellimestarina. Sävellystyönsä ohessa Barraqué kirjoitti muun muassa kirjan Debussystä. Heikko terveys vaivasi häntä vuonna 1964 sattuneen auto-onnettomuuden jälkeen. Lisäksi tulipalo hänen kotonaan tuhosi joitain hänen käsikirjoituksiaan. Säveltäjästä tuli Ordre National du Mériten "Chevalier" kesäkuussa 1973.
Barraquélla ja Michel Foucault'lla oli rakkaussuhde 1950-luvulla. Barraquén sarjallisuus perustuu sävelrivien vähittäiseen muunteluun uusiksi sävelriveiksi läpi teoksen. Tätä tekniikkaa hän nimitti ”lisääntyviksi sarjoiksi”. Harry Halbreichin mukaan ”kammottava epätoivo” leimaa Barraquén tuotantoa, joka on täysin ”kuoleman suuren varjon” hallitsema.
André Hodeirin vuonna 1961 julkaisemassa kirjassa Barraqué nimetään (pääasiassa pianosonaattinsa pohjalta) yhdeksi suurimmista säveltäjistä sitten Beethovenin.
Teokset.
Barraquén tunnustettuun tuotantoon kuuluvat seuraavat teokset:
Näistä teoksista neljä viimeksi mainittua liittyvät suunniteltuun, mutta vain pieniltä osin toteutettuun sarjaan, joka pohjautuisi Hermann Brochin romaaniin "Der Tod des Vergil". Myös joistakin muista osista syntyi vähäisiä luonnoksia. Ennen tunnustettua tuotantoaan Barraqué oli säveltänyt jo noin 30 muuta teosta.
"Séquence" perustuu aiemmin sävellettyyn kolmen laulun sarjaan (1950), jossa käytettiin Baudelairen, Rimbaud'n ja Laulujen laulun sanoja. "Séquencen" sanat kuitenkin ovat Nietzschen käsialaa.
The Right to Go Insane

The Right to Go Insane on yhdysvaltalaisen thrash metal -yhtye Megadethin single, jonka on kirjoittanut Dave Mustaine. Kappale on toinen singlelohkaisu yhtyeen kahdenneltatoista studioalbumilta Endgame, joka on julkaistu 15. syyskuuta 2009.
Kappale kertoo henkilöstä, joka velkojen ja jatkuvista ylitöistä johtuvan stressin laukaisemana ajautuu hulluuden partaalle.
Kappaleet.
Digitaalinen single
Maroteaux–Lamyn oireyhtymä

Maroteaux–Lamyn oireyhtymä, lyhennettynä MLS, on mukopolysakkaridooseihin kuuluva lysosomaattinen sairaus, tarkemmalta määrittelyltään "VI-tyypin mukopolysakkaridoosi", lyhennettynä "MPS VI". Sen aiheuttaa arylsulfataasi B:n vajaus (ARSB).
Nimi.
Sairaus on nimetty Pierre Maroteaux’n ja Maurice Lamyn mukaan.
Oireet.
MPS VI:ta sairastavat lapset yleensä kehittyvät psyykkisesti normaalisti, mutta heillä on samoja fyysisiä oireita kuin Hurlerin oireyhtymässä. N-asetyyligalaktosamiini-4-sulfataasi-entsyymin puutteesta johtuva Maroteaux–Lamyn oireyhtymä aiheuttaa vaihtelevasti erilaisia vakavia oireita. Neurologisia komplikaatioita ovat muiden muassa sarveiskalvon samentuma, kuurous, aivojen kovakalvon paksuuntuminen sekä pinteessä olevista tai vahingoittuneista hermoista ja hermojuurista johtuva kipu.
Oireyhtymää sairastava kasvaa aluksi normaalisti, mutta kasvu pysähtyy noin 8 vuoden iässä. 10. ikävuoteen mennessä lapsen keskikeho on jäänyt normaalia lyhyemmäksi, ryhti muuttunut kumaraksi ja nivelten liikkuvuus rajoittunut. Vakavissa tapauksissa lapselle kehittyy myös törröttävä vatsa ja eteenpäin kiertynyt selkäranka. Luuston (erityisesti lantion seudun) muutokset ovat jatkuvia ja rajoittavat liikkuvuutta. Monilla potilaista on myös napa- tai nivustyrä. Lähes kaikilla on sydänvikoja, tavallisesti ainakin läppävika.
MLS-potilaille on kokeiltu entsyymikorvaushoitoa arylsulfataasi B:llä. Hoidolla saatiin normalisoitua kasvua ja nivelten liikkuvuutta. Erittäin korkean hintansa takia hoidosta ei kuitenkaan toistaiseksi juuri ole yleiseen käyttöön.
Lodalskåpa

Lodalskåpa on Norjassa Breheimenin vuoristoon kuuluvan Jostedalsbreenin jäätikön korkein nunatak. Se sijaitsee Strynin ja Lusterin kuntien välissä.
Sen eteläpuolella sijaitsee Brenibba-vuori ja lounaassa Høgste Breakulen-vuori. Noin kymmenen kilometrin päässä idässä sijaitsevat järvet Austdalsvatnet ja Styggevatnet.
Bernhard Krol

Bernhard Krol (24. kesäkuuta 1920 Berliini – 17. huhtikuuta 2013 Kemnat, Ostfildern) oli saksalainen säveltäjä. Hän opiskeli musiikkia Berliinissä ja täydensi opintojaan Arnold Schönbergin oppilaan Josef Ruferin johdolla Wienissä. Hänen oppiaineinaan olivat käyrätorvensoitto ja sävellys. Hän soitti 1940–1960-luvuilla instrumenttiaan Staatskapelle Berlinissä, Berliinin filharmonikoissa ja Stuttgartin radion sinfoniaorkesterissa. 
Teokset.
Krol sävelsi tonaalista musiikkia Max Regerin ja Paul Hindemithin kaltaisten säveltäjien hengessä. Hänen teostensa joukossa ovat:
Petrus Tillaeus

Petrus Tillaeus (1679 Falun, Ruotsi – 11. helmikuuta 1754 Tukholma, Ruotsi) oli ruotsalainen kartografi, kaupungininsinööri ja raatimies. Petruksen vanhemmat olivat Rättvikin seurakunnan lääninrovasti Anders Tillaeus ja Elisabeth Dahlborg. Tillaeus oli naimisissa Maria Emmerichin kanssa.
Tillaeus opiskeli Uppsalan yliopistossa vuosina 1699–1711. Vuonna 1717 hänestä tuli Tukholman kaupungininsinööri, ja hän teki kaupungin palveluksessa pitkän uran. Tillaeus julkaisi vuonna 1733 ensimmäisen painetun kartan Tukholmasta, jossa oli katujen nimiä, ja sen jälkeen alkoi ilmestyä myös osoitekalentereita. Hänen kuolemansa jälkeen annettiin kuulutus, jossa määrättiin, että katujen ja kujien nimet oli ilmoitettava kartoissa ja asiakirjoissa. 
Tillaeuksen töitä on käytetty Tukholman historian tutkimuksessa.
Euro Hockey Tour 2002–2003

Euro Hockey Tourin kausi 2002–2003 oli sarjan 7. kausi. Siinä pelasivat Tšekin, Suomen, Venäjän ja Ruotsin miesten jääkiekkomaajoukkueet. Lisäksi sarjaan osallistuivat Slovakia, joka oli mukana vain Venäjän turnauksessa Baltic Brewery Cupissa, ja Kanada, joka osallistui vain Ruotsin turnaukseen Sweden Hockey Gamesiin. Euro Hockey Tour -sarjaan kuului jo mainittujen turnausten lisäksi Tšekin turnaus Česká Pojišťovna Cup ja Suomessa pelattu Karjala-turnaus.
Kokonaistilanne.
Venäjä voitti sarjan neljästä turnauksesta kaksi, mutta hävisi niukasti yhdellä pisteellä vain yhden turnauksen voittaneelle Suomelle.
Turnaukset.
Ceská Pojištovna Cup (Tšekki).
Tšekin turnauksen voitti Venäjä.
Karjala-turnaus (Suomi).
Karjala-turnauksen voitti Suomi.
Baltica Brewery Cup (Venäjä).
Venäjän turnauksen voitti Tšekki tasapisteissä Suomen kanssa.
Sweden Hockey Games (Ruotsi).
Ruotsin turnauksen voitti Venäjä.
The Last Time

The Last Time on brittiläisen The Rolling Stones -yhtyeen vuonna 1965 ilmestynyt kappale ja single. Siitä muodostui yhtyeen kolmas perättäinen Britannian listaykköseksi noussut hitti, ja ensimmäinen, joka oli yhtyeen jäsenten, Mick Jaggerin ja Keith Richardsin omaa käsialaa. Kappale sisältyy "Out of Our Heads" -albumin Amerikan-painokselle.
Kappaleeseen antoi inspiraation The Staples Singers -yhtyeen vuonna 1955 levyttämä gospel-sävellys ”This May Be the Last Time”, joka oli ollut sävyltään positiviinen ja hengellinen laulu. ”The Last Timen” tekijät, Mick Jagger ja Keith Richards, muuttivat laulun sanoman tylyksi viestiksi tyttöystävälle. The Staples Singers ei saanut korvauksia kappaleesta, koska laulu oli vanha perinnesävelmä. 
Suomessa Markku Veijalainen totesi Iskelmä-lehden arvostelussa kappaleesta seuraavaa:
Muita versioita.
The Who levytti kappaleen vuonna 1967 tukeakseen The Rolling Stonesin jäseniä, jotka taistelivat huumeoikeudenkäyntinsä kanssa.
Suomeksi kappaleen esitti ensimmäisen kerran Carola vuonna 1965 nimellä ”Jo riittää”. Saman Jussi Raittisen käännöksen ovat myöhemmin levyttäneet Tapani Kansa ja Topi Sorsakoski. Vuonna 1985 Popeda-yhtye levytti ”Laitimmainen kerta” -nimisen käännöksen, jonka oli sanoittanut yhtyeen basisti Ilpo Ainiala.
Kappaleet singlellä.
A-puoli
B-puoli
Kirjopikarililja

Kirjopikarililja ("Fritillaria meleagris") on monivuotinen, Euroopassa esiintyvä näyttäväkukkainen liljakasvi. Suomessa laji on rauhoitettu vakituisella esiintymisalueellaan Ahvenanmaalla.
Ulkonäkö ja koko.
Kirjopikarililja kasvaa 15–30 cm korkeaksi. Sipuli on maansisäinen. Kasvilla on neljä tai viisi lehteä, jotka ovat kierteisesti varren ympärillä. Litteän lehden lapa on 3–6 cm leveä ja muodoltaan tasasoukka. Nuokkuva, 3–4 cm pitkä kukka on yksittäin varren latvassa. Helposti tunnistetavan kukan kehä on leveän kellomainen ja väriltään vaaleanpunaisen ja punaruskean kirjava ja ruututäpläinen. Joskus harvoin kukka saattaa olla väriltään kellanvalkoinen. Kirjopikarililja kukkii Suomessa touko-kesäkuussa. Laji on myrkyllinen.
Kirjopikarililja on Ruotsin Uplannin maakuntakukka. Uplannin luontoon lajin kerrotaan levinneen Uppsalan kasvitieteellisestä puutarhasta, jonne kirjopikarililjoja tuotiin Hollannista 1600-luvulla.
Levinneisyys.
Kirjopikarililja on eurooppalainen laji. Sitä tavataan Espanjasta ja Keski-Ranskasta Hollantiin, Englantiin, Saksaan, Puolaan, Pohjois-Balkanille, Unkariin ja Romaniaan saakka. Levinneisyysalue jatkuu edelleen itäänpäin läpi Ukrainan ja Etelä-Venäjän Uralille saakka. Pohjoisessa lajia tavataan Etelä-Tanskassa, -Norjassa ja -Suomessa, sekä Etelä- ja Keski-Ruotsissa. Pohjoismaissa laji on harvinainen lukuun ottamatta Uplannin maakuntaa, jossa sitä kasvaa paikoin runsaana. Suomessa kirjopikarililjaa kasvaa lähinnä Ahvenanmaalla, jonne laji lienee levinnyt itsestään Ruotsista. Paikoitellen se on myös levinnyt luontoon puutarhoista. Ahvenanmaalla sitä kasvaa eniten Getan, Lemlandin ja Finströmin kunnissa. Ahvenanmaalta laji löydettiin ensimmäisen kerran Getasta vuonna 1887. Manner-Suomesta kirjopikarililjasta tunnetaan yksi vanha havainto Etelä-Satakunnan rannikolta sekä 1990-luvulta yksi havainto Kaakkois-Suomen sisämaasta.
Elinympäristö.
Kirjopikarililja kasvaa kosteilla lehto- ja rantaniityillä.
Käyttö.
Kirjopikarililjaa viljellään koristekasvina puutarhoissa ja puistoissa. Toisinaan sitä myydään myös ruukkukasvina.
Paraguayn guaraní

Guaraní (symboli: ₲) on Paraguayn rahayksikkö, joka otettiin käyttöön vuonna 1943. Sen ISO 4217 -standardin mukainen koodi on PYG.
Kaikki tai ei mitään (albumi)

Kaikki tai ei mitään on rap-artisti Petri Nygårdin viides studioalbumi, joka julkaistiin 16. helmikuuta 2011 Open Recordsin kautta. Albumi sijoittui Suomen virallisen listan kärkipaikalle julkaisuviikollaan (8/2011).
Taustaa.
Albumin ensimmäinen single "Sarvet esiin" julkaistiin 10. marraskuuta 2010. Singlellä vierailee metalliyhtye Mokoma ja siitä on julkaistu musiikkivideo.
20. joulukuuta 2010 julkaistiin albumin toinen single "Selvä päivä". Kappaleella vierailee Lord Est ja myös siitä on julkaistu musiikkivideo. "Selvä päivä" menestyi edeltäjäänsä paremmin: se lisättiin julkaisupäivänään YouTubeen ja sitä oli muutamassa vuorokaudessa katsottu jo 140 000 kertaa. Huhtikuun lopussa 2011 videota oli katsottu jo yli 4,0 miljoonaa kertaa. Heinäkuussa musiikkivideota oli katsottu jo yli 5 miljoonaa kertaa.
Stade Tata Raphaël

Stade Tata Raphaël (suom. "Isä Rafaelin stadion", tunnetaan myös nimillä "Stade du Baudoin" ja "Stade du 20 mai") on Kongon demokraattisen tasavallan pääkaupungissa Kinshasassa sijaitseva urheilustadion, jota käytetään yleisimmin jalkapallo-otteluihin. Stadion valmistui vuonna 1952 ja siellä on 60 000 istumapaikkaa. Tunnetuin yksittäinen stadionilla järjestetty urheilutapahtuma on George Foremanin ja Muhammad Alin välinen nyrkkeilyn maailmanmestaruusottelu vuodelta 1974, joka tunnetaan nimellä "Rumble in the Jungle".
Washington Is Next!

Washington Is Next! on yhdysvaltalaisen heavy metal -yhtye Megadethin ensimmäinen singlelohkaisu
yhtyeen yhdenneltätoista studioalbumilta United Abominations, joka julkaistiin 16. toukokuuta 2007.
Kappaleen sanat keskittyvät kemialliseen sodankäyntiin sekä vallan sokaisemiin valtionpäämiehiin.
Messerschmitt Me 410

Messerschmitt Me 410 "Hornisse" ("herhiläinen") oli toisen maailmansodan aikainen, Saksan ja Unkarin käyttämä raskas hävittäjälentokone. Se oli Me 210:n jatkokehittelymalli, johon oli korjattu Me 210:ä vaivannut vakausongelma.
Suunnittelu ja kehitys.
Me 210:n suunnittelu oli aloitettu jo vuonna 1939, mutta se osoittautui erittäin epävakaaksi eikä koskaan päässyt täysimittaiseen tuotantoon. Useita muutoksia tehtiin versioissa Me 210C ja D. Tutkimusten edetessä Me 210D:hen päätettiin sen sijaan ottaa käyttöön kokonaan uusi konetyyppi, Me 410.
Suurin ero Me 210:n ja 410:n välillä oli Daimler-Benz DB 603 -moottorien käyttöönotto. DB 603 -malli oli tehokkaampi kuin Me 210 C:ssä käytetty Daimler-Benz DB 605. Moottorin suorituskyvyn kasvaessa Me 410:n maksiminopeus oli 625 km/h. Huomattavasti parantuivat myös kohoamisnopeus, toimintakorkeus ja ennen kaikkea matkanopeus, joka nousi 579 kilometriin tunnissa.
Koneessa oli aikaisemmasta versiosta pidennetty nokka ja huippuluokan etureunasolakot, joita molempia oli testattu Me 210:ssä ja todettu huomattavasti käsittelyä parantavaksi. Solakot oli alun perin tarkoitus lisätä itse Me 210:een.
Toimitukset alkoivat tammikuussa 1943, kaksi vuotta myöhemmin kuin alkuperäinen suunnitelma oli vaatinut, ja jatkuivat syyskuuhun 1944 asti, jolloin yhteensä 1160 konetta oli rakennettu Messerschmittin Augsburgin ja Dornierin Münchenin tehtailla.
Lähteet.
Me 410 Royal Air Force museumissa.
Jättiläislepakko

Jättiläislepakko ("Nyctalus lasiopterus") on siippojen heimoon kuuluva lepakkolaji. Laji on Euroopan suurin lepakkolaji, ja sen siipien kärkiväli on noin 46 cm. Nisäkäsnimistötoimikunta ehdotti, että lajin suomenkieliseksi nimeksi vaihdettaisiin ”rusoisolepakko”.
Levinneisyys ja elintavat.
Jättiläislepakkoa esiintyy mm. Euroopassa ja läntisessä Aasiassa. Laji viihtyy metsässä ja yöpyy puiden koloissa. Ravinnokseen jättiläislepakot käyttävät hyönteisiä ja lintuja. Niiden raportoidaan pystyvän nappaamaan linnut kiinni ilmasta kaikuluotauksen avulla.
West Lochin onnettomuus

West Lochin onnettomuus oli toisen maailmansodan aikainen salassa pidetty räjähdysonnettomuus, joka johti 163 ihmisen kuolemaan Pearl Harborin laivastotukikohdassa Havaijilla 21. toukokuuta 1944. Tuolloin valmisteltiin operaatio Forageria, jonka tavoite oli Mariaanien saarten maihinnousu. Maihinnousualukset olivat lastatut täyteen aseita, ammuksia ja polttoainetta.
Tapauksen asiakirjat tulivat julkisiksi vasta vuonna 1960.
Annika Salminen

Annika Salminen (s. 15. maaliskuuta 1957) on suomalainen laulaja, joka teki yhden soolosinglen ja yhden sooloalbumin Dig It -levymerkille vuonna 1978. Salmisen yksi hitti oli kappale ”Itseteossa”, käännös Buddy Hollyn kappaleesta ”It's So Easy”. "Itseteossa"-levyn tuottajina olivat Leo Friman ja Jukka Hakoköngäs. 
Salminen aloitti uransa 14-vuotiaana bluesrock-yhtye Model 73:n laulusolistina. Ennen soolouraa Salminen vaikutti Dead End 5 -yhtyeessä. Hänet valittiin Suomen parhaaksi rocklaulajaksi vuonna 1976. Joulukuussa 1978 Annika Salminen esiintyi yhdessä Pepe Willbergin kanssa suomalaisille rauhanturvajoukoille Siinailla.
Myöhemmin hän muutti Ruotsiin, avioitui ja työskenteli muulla alalla. Hän kuitenkin jatkoi myös musiikkiuraa nimellä Annika Andersson muun muassa tukholmalaisen Blues Alonen laulusolistina. Hän on julkaissut Ruotsissa bluesrock-tyylisiä omakustannealbumeja yhdessä nuorista muusikoista koostuvan The Boiling Blues Bandin kanssa.
Janne Oinas

Janne Erik Oinas (s. 27. marraskuuta 1973 Turku) on uransa lopettanut suomalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan vasen laitapuolustaja.
Oinas edusti urallaan Turun Palloseuraa 1993–1996 ja FC Interiä 1999–2004. Lisäksi hän pelasi Ruotsin pääsarjaa Örebro SK:ssa 1995, Viron pääsarjaa Flora Tallinnassa ja Lelle SK:ssa vuosina 1996–1998 sekä Norjan 1. divisioonaa Kjelsåsissa. Hän voitti TPS:ssa Suomen Cupin 1994. Kaikkiaan Oinas pelasi 10 kauden aikana 204 Veikkausliigan ottelua, joissa hän teki kuusi maalia.
Oinas pelasi maajoukkueessa kaksi maaottelua 1998.
Sievin vaakuna

Sievin vaakuna on Sievin kunnan tunnus. Vaakunan aaltokoroinen hirsi viittaa Vääräjokeen, ja apilat sen varrella oleviin niittyihin, jotka on raivattu viljelysmaiksi.
Vaakunan selitys on ”vihreässä kentässä apilakoroinen lakio (yliskenttä) ja aaltokoroinen hirsi; molemmat kultaa.” Vaakunan on suunnitellut Gustaf von Numers, ja Sievin kunnanvaltuusto hyväksyi sen kokouksessaan 24. maaliskuuta 1950. Sisäasiainministeriö vahvisti vaakunan käyttöön 30. toukokuuta samana vuonna.
Aldo Clementi

Aldo Clementi (25. toukokuuta 1925 Catania, Italia – 3. maaliskuuta 2011) oli italialainen säveltäjä. Hän opiskeli pianonsoittoa ja valmistui 1946. Sävellyksenopintonsa hän aloitti 1941. Hänen opettajiinsa kuuluivat Alfredo Sangiorgi ja Goffredo Petrassi. Hän sai diplomin vuonna 1954 ja osallistui Darmstadtin kesäkursseille vuosina 1955–1962. Clementiin vaikutti merkittävästi Bruno Madernan tapaaminen vuonna 1956, kuten myös RAI:n elektronisen musiikin studiolla työskentely Milanossa. 
Clementin ensimmäinen esitetty teos oli "Poesia di Rilke" (1946; Wien, 1947). Huomattavampi tapahtuma oli "Cantatan" (1954) kantaesitys, joka kuultiin Pohjois-Saksan radiossa (Hampuri) 1956. Vuonna 1959 Clementi sai ISCM:n kilpailussa toisen palkinnon teoksellaan "Episodi" (1958) ja 1963 ensimmäisen palkinnon teoksellaan "Sette scene da "Collage"" (1961).
Clementi opetti musiikin teoriaa Bolognan yliopistossa vuosina 1971–1992.
Donatonin tavoin Clementi omaksui sarjallisuuden mutta hylkäsi sen myöhemmin ja kehitti lopulta oman hyvin yksilöllisen tyylinsä.
Hannu Ollila

Hannu Ollila (s. 19. kesäkuuta 1962 Rovaniemi) on entinen suomalainen jalkapalloilija.
Puolustajana pelannut Ollila edusti urallaan Rovaniemen Reipasta 1982–1984 ja 1986, Rovaniemen Lappia 1985 ja Rovaniemen Palloseuraa 1987–1991. Hän voitti RoPS:ssa kaksi SM-pronssia 1988 ja 1989. Kaikkiaan Ollila pelasi viiden kauden aikana 82 pääsarjatason ottelua. 
Ollila pelasi Suomen maajoukkueessa kolme A-maaottelua 1990.
Juhani Ollila

Lauri Juhani ("Jukka") Ollila (8. heinäkuuta 1936 Vaasa – 18. kesäkuuta 2019 Loimaa) oli suomalainen muusikko ja jalkapalloilija.
Maalivahtina pelannut Ollila edusti urallaan Vaasan Palloseuraa vuosina 1953–1958. Kaikkiaan hän pelasi viiden kauden aikana 83 pääsarjatason ottelua. Lisäksi Ollila pelasi Suomen maajoukkueessa yhden A-maaottelun 1957, jossa hän oli voittamassa Englantia Suomen Jalkapalloliiton 50-vuotisjuhlamaaottelussa.
Ollilan puoliso oli Kemijärven Joutsista kotoisin ollut laulaja Marketta Ollila (o.s. Alajoutsijärvi) taiteilijanimeltään "Marketta Joutsi". Yhdessä he muodostivat eri puolilla maailmaa esiintyneen muusikkopariskunnan.
Aalto-yliopiston kemian tekniikan korkeakoulu

Aalto-yliopiston kemian tekniikan korkeakoulu (Aalto CHEM; , ) on yksi vuoden 2011 alussa toimintansa aloittaneista Aalto-yliopiston korkeakouluista, jotka muodostuivat Aalto-yliopiston teknillisen korkeakoulun jakautuessa neljään osaan.
Kemian tekniikan korkeakoulun tavoite on edistää kestävää bio- ja kiertotaloutta kemian tekniikan keinoin. Tutkimuksen painopistealueita ovat:
Korkeakoulun tutkimustoiminta keskittyy luonnonvarojen ja uusien materiaalien kestävään käyttöön, prosessointiin ja teknisiin sovelluksiin. Kemian tekniikan korkeakoulun tutkimus keskittyy metsäteollisuuden teknologioihin, kemiantekniikkaan, teolliseen bioteknologiaan, materiaalitieteeseen ja nanoteknologiaan, metallien ja mineraalien jalostukseen sekä energiateknologiaan. 
Laitokset ja tutkimusinfrastruktuurit.
Laitokset
Tutkimusinfrastruktuurit
Opiskelu.
Kemian tekniikan korkeakoulussa voi suorittaa alemman ja ylemmän korkeakoulututkinnon (tekniikan kandidaatti ja diplomi-insinööri) lisäksi tieteellisen jatkotutkinnon (tekniikan lisensiaatti ja tekniikan tohtori).
Vuoden 2013 tutkintouudistuksesta alkaen kaikki korkeakoulun opiskelijat suorittavat tutkinnon kemian tekniikan kandidaattiohjelmassa. Kandidaattiohjelman kolme pääainetta ovat: 1) biotuotteet, 2) kemia ja materiaalitiede sekä 3) kemian tekniikka ja prosessit. Pääaine valitaan ensimmäisen opiskeluvuoden keväänä. Kandidaatin tutkinnossa opetus on pääosin suomeksi. Lisäksi osa opetuksesta tarjotaan myös ruotsiksi ja osa pääaineopinnoista suoritetaan englanniksi. Kemian tekniikan korkeakoulu tarjoaa myös englanninkielisen kandidaattiohjelman.
Keskimäärin kolme vuotta kestävän kandivaiheen jälkeen siirrytään maisteriopintoihin. Maisteriohjelma valitaan kandiopintojen aikana ja niitä on neljä: Bioproducts Engineering, Biotechnology, Chemistry and Materials Science ja Chemical and Metallurgical Engineering. Diplomi-insinöörin maisteriopinnoissa pääasiallinen opetuskieli on englanti. Maisteriopinnot voi suorittaa myös Aallon muiden korkeakoulujen kanssa järjestettävissä yhteisohjelmissa tai kansainvälisissä yhteisohjelmissa, joissa Aallon partnereina ovat eri yliopistot Euroopassa.
Kemian tekniikan diplomi-insinöörit työelämässä.
Aalto-yliopiston kemian tekniikan korkeakoulusta valmistuneet työllistyvät erittäin hyvin koulutustaan vastaaviin tehtäviin. Viisi vuotta sitten valmistuneille tehdyn uraseurantakyselyn vastaajista 87 % oli tyytyväisiä tutkintoonsa suhteessa omaan uraansa, 94 % koki työnantajien arvostavan vastaajan koulutusta ja 89 % suosittelisi kemian tekniikan tutkintoa toisille. Kemian tekniikan korkeakoulusta vuonna 2018 valmistuneiden työmarkkinatilanne on uraseurantakyselyn tulosten perusteella erittäin hyvä. Vastaajista 96 % oli joko töissä tai yrittäjänä.
Aalto-yliopiston sähkötekniikan korkeakoulu

Aalto-yliopiston sähkötekniikan korkeakoulu (Aalto ELEC, , ) on yksi vuoden 2011 alussa toimintansa aloittaneista Aalto-yliopiston korkeakouluista, jotka muodostuivat Aalto-yliopiston teknillisen korkeakoulun jakautuessa neljään osaan.
Tutkimus Sähkötekniikan korkeakoulussa jakautuu kolmeen pääalueeseen: sähkötekniikkaan, tieto- ja viestintäteknologiaan sekä fysiikan sovelluksiin. Tutkimustoiminta keskittyy yhteiskunnan suurten kysymysten, kuten energian ja ympäristön sekä terveyden ja hyvinvoinnin asettamiin tutkimushaasteisiin. Teknologioiden painopistealueita ovat ICT eli tieto- ja viestintäteknologia sekä mikro- ja nanoteknologia .
Opiskelu.
Sähkötekniikan kandidaattiohjelmassa on viisi hakukohdetta: automaatio ja robotiikka, informaatioteknologia, elektroniikka ja sähköfysiikka, sähköenergiatekniikka sekä bioinformaatioteknologia. Kandidaattiohjelman pääaineet ovat laaja-alaisia ja tarjoavat opiskelijalle mahdollisuuden löytää oman alansa ennen diplomi-insinööritutkinnon pääaineen valintaa. Kaikki Sähkötekniikan korkeakoulun maisteriohjelmat ovat englanninkielisiä ja kansainvälisiä.
Aalto-yliopiston perustieteiden korkeakoulu

Aalto-yliopiston perustieteiden korkeakoulu (Aalto SCI; , ) on yksi vuoden 2011 alussa toimintansa aloittaneista Aalto-yliopiston korkeakouluista, jotka muodostuivat Aalto-yliopiston teknillisen korkeakoulun jakautuessa neljään osaan. Perustieteiden korkeakoulu on suurin Aalto-yliopiston kuudesta korkeakoulusta ja sen toiminta painottuu vahvasti korkeatasoiseen ja vaikuttavaan tutkimukseen. Tutkimuksen korkeasta laadusta kertoo korkeakoulun useat Suomen Akatemian valitsemat huippuyksiköt ja akatemiaprofessorit. Suomalaisen kilpaillun tutkimusrahoituksen lisäksi korkeakoulun tutkijat ovat saaneet huomattavan paljon rahoitusta Euroopan tutkimusneuvostolta (ERC). Perustieteiden korkeakoulussa voi opiskella tietotekniikan, tuotantotalouden, teknillisen fysiikan ja matematiikan ja informaatioverkostojen koulutusohjelmissa. 
Opetus ja tutkimus.
Perustieteiden korkeakoulussa opiskeluun on monipuoliset valinnanmahdollisuudet informaatioverkostoista teknilliseen fysiikkaan. Tarjolla on viisi suomenkielistä kandidaattiohjelman hakukohdetta, kaksi englanninkielistä kandidaattiohjelman hakukohdetta sekä 17 englanninkielistä DI-ohjelmaa, joista viisi sisältää mahdollisuuden suorittaa kaksoistutkinto ulkomaisen partneriyliopiston kanssa. Yli 40 prosenttia Aalto-yliopiston tohtoreista valmistuu Perustieteiden korkeakoulusta, jonka tohtorikoulutusohjelma sisältää kaikkiaan 9 koulutusaluetta.. Vuonna 2013 korkeakoulusta valmistui 241 diplomi-insinööriä ja 91 tohtoria. Perustieteiden korkeakoulu vastaa Aalto-yliopiston yhteisestä perusopetuksesta matematiikassa, fysiikassa, tietotekniikassa ja tuotantotaloudessa.
Perustieteiden korkeakoulun laaja-alainen tutkimus painottuu laskentaan ja mallinnukseen, materiaalifysiikkaan, energiatieteisiin, ohjelmisto- ja mediatekniikkaan, tekniikkaan perustuvaan liiketalouteen ja yrittäjyyteen, aivotutkimukseen ja kuvantamistekniikkaan. Korkeakoulun tutkimus tehdään laitoksilla ja niiden tutkimusryhmissä. Perustieteiden korkeakoulu kehittää ja ylläpitää neljää tärkeää, yhteisessä käytössä olevaa tutkimusympäristöä. Näistä Nanomikroskopiakeskus, (NMC) ja Kryo-halli ovat saaneet kansallisen infrastruktuurin aseman. Aivo- ja neurotieteiden tutkimusympäristöt ovat AMI-keskus sekä MEG-laboratorio. Korkeatasoinen Science-IT-verkosto vastaa tietojenkäsittely-ympäristön kehittämisestä laskennallisen tieteen tarpeisiin.
Strategiset aloitteet.
Korkeakoulu käynnisti vuoden 2012 alussa neljä strategista aloitetta: Aalto Science Institute (AScI), Aalto University Energy Science Initiative (ESCI), Aalto Ventures Program (AVP) ja Aalto Brain Centre (ABC), joiden tavoitteena on edistää monitieteisyyttä ja kansainvälistymistä Aalto-yliopistossa.
Vuonna 2015 perustettiin Centre for Quantum Engineering (CQE), jonka tarkoitus on edistää kvanttitiedettä.
Laitokset ja muut yksiköt.
Laitokset.
Perustieteiden korkeakoulussa toimii viisi laitosta:
Ill (Itävalta)

Ill on 72 kilometrin pituinen Reinin sivujoki Vorarlbergissa Itävallan länsiosassa.
Ill saa alkunsa Keski-Alpeilta ja kulkee Montafonin laakson halki. Se laskee Reiniin, Sveitsin ja Itävallan rajajokeen, Feldkirchin pohjoispuolella Illspitzissä.
Kalervo Paananen

Kalervo Paananen (s. 19. marraskuuta 1942) on entinen suomalainen jalkapalloilija.
Tukimiehenä pelannut Paananen edusti urallaan Kotkan Työväen Palloilijoita 1961–1967 ja 1973–1974 sekä Helsingin Jalkapalloklubia 1968–1972 . Hän voitti KTP:ssa Suomen Cupin 1961 ja 1967. Kaikkiaan Paananen pelasi 10 kauden aikana 221 mestaruussarjan ottelua, joissa hän teki 25 maalia. 
Paananen pelasi Suomen maajoukkueessa yhden A-maaottelun vuonna 1965.
Pelaajauran päätyttyä Paananen toimi KTP:n päävalmentajana 1980–1982.
Henryk Arctowskin tutkimusasema

Arctowskin asema on puolalainen tutkimusasema Kuningas Yrjön saarella Eteläisillä Shetlandinsaarilla lähellä Etelämantereen rannikkoa. 
Asema on nimetty puolalaisen tiedemiehen Henryk Arctowskin mukaan. 26. helmikuuta 1977 perustettua tutkimusasemaa ylläpitää Puolan tiedeakatemia. Aseman päätutkimuskohteet ovat biologia, meritiede, geologia, geomorfologia, glasiologia, meteorologia, klimatologia, seismologia, magnetismi ja ekologia.
Arctowskin tutkimusasema on Antarktiksen vieraillumpia asemia helpon sijaintinsa ja henkilökunnan vieraanvaraisuuden vuoksi. Tutkimusasema voi majoittaa kesäisin 70 henkeä ja talvisin 20 henkeä.
Shaun Maloney

Shaun Richard Maloney (s. 24. tammikuuta 1983 Miri, Sarawak, Malesia) on skotlantilainen jalkapalloilija, joka pelasi skotlantilaisseura Celticissä, Englannin Valioliigan Aston Villassa, Wiganissa ja Hullissa sekä yhdysvaltalaisseura Chicago Firessa. Hän pelasi myös Skotlannin maajoukkueessa. Hän pelasi yleensä joko laidalla tai hyökkääjänä. Maloney tunnettiin potkutarkkuudestaan ja ensimmäisenä pelaajana, joka sai –palkinnon ja -palkinnon samana vuonna. 
Lapsuus.
Maloneyn perhe muutti Aberdeeniin hänen ollessaan 5-vuotias. Nuorena Maloney löysi rakkauden jalkapalloon ja tennikseen. 10-vuotiaana hän liittyi ensimmäiseen joukkueeseensa nimeltään Kincorth Boys. 
Seurajoukkueura.
Celtic.
Maloney aloitti Celticissä harjoittelijana, ja pelasi ensimmäisen ottelunsa edustusjoukkueessa huhtikuussa 2001 Rangersia vastaan Ibrox Stadimilla, jossa Celtic voitti 3-0. Seuraavien parin vuoden ajan Maloney yritti murtautua Celticin edustusjoukkueeseen, mutta vietti suuren osan ajastaan vaihtopenkillä. 
Helmikuussa 2004 Maloney sai pahan ristisidevamman. Hän palasi loppuvuodesta 2004 ja pelasi vain yhden ottelun koko kaudella. Vuonna 2005 manageri Gordon Strachan vaihtoi Maloneyn pelipaikan hyökkääjästä vasemmaksi keskikenttäpelaajaksi. Hänen peliesityksensä saivat kehuja joukkuetovereilta, faneilta sekä toimittajilta sinä vuonna ja hän sai - ja -palkinnot, joita kukaan ei ollut aiemmin voittanut samana vuonna. Maloney voitti myös Celticin Kannattajien vuoden pelaaja -palkinnon ja Pelaajien vuoden pelaaja -palkinnon.
Maloneyn sopimus päättyi vuoden 2006 lopussa ja Celtic tarjosi hänelle jatkosopimusta. Sopimusneuvottelut jatkuivat kuukausia, mutta osapuolet eivät päässeet yksimielisyyteen. Lopulta Maloney siirtyi Aston Villaan yhden miljoonan punnan siirtosummalla. 
Kaikkiaan Maloney pelasi Celticissä 139 ottelua ja teki niissä 37 maalia. 
Aston Villa.
Maloney allekirjoitti sopimuksen Aston Villaan tammikuussa 2007 juuri ennen siirtoikkunan sulkeutumista. Hän pelasi ensimmäisen ottelunsa Villassa helmikuussa 2007 2-0 tappioon päättyneessä ottelussa Readingiä vastaan. Huhtikuussa 2007 Maloney teki ensimmäisen Villa-maalinsa ja auttoi joukkueensa voittoon Manchester Citystä. 
Maloneyllä oli ongelmia sopeutua Aston Villaan. Hän paransi ajan mittaan otteitaan, mutta kärsi samalla koti-ikävästä. Hän auttoi kahdella maalillaan Villan 4-4 tasapeliin Chelsea vastaan Stamford Bridgella 26. joulukuuta 2007, mutta sen jälkeen Maloney ei pelannut montaakaan ottelua. Loppukauden otteluissa hän esiintyi ainoastaan vaihtopelaajana ja kevään aikana hän ilmaisi halunsa palata takaisin Skotlantiin.
Paluu Celticiin.
Elokuussa 2008 Celtic ilmoitti hankkineensa Maloneyn kolmen miljoonan punnan siirtosummalla ja tehneensä hän kanssaan neljän vuoden sopimuksen. Maloney valittiin ottelun parhaaksi pelaajaksi Falkirkiä vastaan 3-0 voittoon päättyneessä paluuottelussaan. 
Maajoukkueura.
Maloney pelasi Skotlannin alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa 20 ottelua ja teki 6 maalia. Aikuisten maajoukkueessa hän esiintyi ensimmäisen kerran 8. lokakuuta 2005 Valko-Venäjää vastaan. Kaikkiaan hän pelasi 47 A-maaottelua ja teki niissä seitsemän maalia.
Mutalan raitilla

Mutalan raitilla on Harri J. Rantalan ohjaama lyhytelokuva vuodelta 2005.
Sen pääosissa näyttelevät Juha Hurme ja Laura Rämä.
Synopsis.
Mutalan raitilla on tarina maaseudun autioitumisesta.Tarinan päähenkilö on mies, joka on jäänyt vanhempien kuoltua elämään kotitilalleen, lähes koko muun kylän lähdettyä kaupunkiin paremman elämän toivossa. Miehen tavoitteena on saada yhteys vuosia sitten lähteneeseen morsiameensa.
Festivaalit.
Mutalan raitilla kutsuttiin kaikkiaan 23 festivaalille 11 maassa.
Suomen ensi-ilta.
Elokuvan Suomen ensi-ilta oli 19. elokuuta 2005 Tampereella Teatteri Telakassa.
Daughters of Snow

Daughters of Snow on Harri J. Rantalan ohjaama lyhytelokuva vuodelta 2007.
Sen pääosissa näyttelevät Rosanna Kemppi, Reetta Jouttimäki ja Olli Kontulainen.
Juoni.
Daughters of Snow on tarina intohimon aiheuttamasta lumisokeudesta. Talvinen draama kertoo napakelkalla leikkivistä siskoksista Anniinasta ja Emiliasta. Siskosten lapsuudesta läheisiä välejä hiertää rakkaus samaan mieheen Olaviin. Iloinen yhdessä olo muuttuu, kun tulee petetyn Anniinan vuoro antaa vauhtia Emilialle. Kelkan vauhti kiihtyy äärimmilleen ja johtaa lopputulokseen, jota kukaan ei toivonut.
Festivaalit.
Daughters of Snow kutsuttiin kaikkiaan 39 festivaalille 18 maassa.
Palkinnot.
Film Front Award
Honourable Mention
Honourable Mention
Honourable Mention
Suomen ensi-ilta.
Elokuvan Suomen ensi-ilta oli 07.11.2007 Kauniaisissa Nya Paviljongenissa.
Greg Cunningham

Gregory Richard ”Greg” Cunningham (s. 31. tammikuuta 1991) on irlantilainen jalkapalloilija, joka edustaa Englannin mestaruussarjassa pelaavaa Preston North Endiä. Cunningham on pelipaikaltaan vasen laitapuolustaja.
Ura.
Seurajoukkueissa.
Cunningham aloitti uransa Cregmore FC:ssä 6-vuotiaana. Vuonna 2004 hän liittyi Mervue Unitediin ennen kuin pääsi Manchester Cityn nuoriso-akatemiaan. Hän esiintyi ensimmäisen kerran Manchester Cityssä vaihtopelaajana 4-2 voittossa Scunthorpea vastaan FA Cupissa tammikuussa 2010. 
Cunningham esiintyi ensimmäisen kerran Englannin valioliigassa huhtikuussa 2010 Birmingham Cityä vastaan, kun hän korvasi Adam Johnsonin pelin viime hetkillä. 
Lokakuussa 2010 Cunningham siirtyi Leicester Cityyn tammikuuhun 2011 kestäneellä lainasopimuksella. Lokakuussa 2011 hän siirtyi loppukauden kestäneelle lainalle Nottingham Forestiin. Kesällä 2012 hän siirtyi Bristol Cityyn, josta edelleen Prestoniin kesällä 2015.
Maajoukkueessa.
Cunningham valittiin Irlannin maajoukkueeseen ensimmäisen kerran helmikuussa 2010 ystävyysottelussa Brasiliaa vastaan. Ensimmäisen maaottelunsa hän pelasi Algeriaa vastaan toukokuussa 2010.
Eläimistö

Eläimistö eli fauna on yhteisnimitys minkä tahansa tietyn paikan tai ajan eläimistä koostuvalle elämälle, eläinlajistolle. Fauna on myös edellä mainitulla tavalla eläimiä luetteloivan teoksen nimi. Termiä käytti ensimmäistä kertaa Carl von Linné vuoden 1747 teoksessaan "Fauna Suecica" – Ruotsin eläimistö.
Eläintieteilijät ja paleontologit viittaavat eläimistöllä jonkun määrätyn ajan tai paikan tyypilliseen eläinlajistoon, esimerkiksi "Islannin eläimistö" tai "Burgess Shalen eläimistö".
Sana fauna tulee samannimiseltä roomalaiselta hedelmällisyyden ja maan jumalattarelta. Kreikkalaisen mytologian Pan ja siitä johdettu "panis" on kreikan kielen vastine faunalle. 
Faunaa vastaava nimitys kasveille on kasvisto eli floora.
Yael Arad

Yael Arad (, s. 1. toukokuuta 1967 Tel Aviv) on israelilainen judoka, kotimaansa ensimmäinen olympiamitalisti.
Arad aloitti judon harrastamisen kahdeksanvuotiaana. Laji oli tuohon aikaan Israelissa varsin tuntematon, ja harjoitusvastustajan puutteen vuoksi hän harjoitteli miesten joukkueen valmentajan ja muiden kokeneempien judokoiden kanssa. Puuttellisen rahoituksen vuoksi hän lähti sittemmin Japaniin, jossa sai asiantuntevaa valmennusta ja kehittyi judokana. Vuonna 1984 hän voitti ensimmäisen kansainvälisen turnauksensa. Hän harjoitteli uransa aikana myös Euroopassa. 
Arad saavutti suurimmat menestyksensä 61 kg:n painoluokassa. Hän sai pronssia EM-kilpailuissa Helsingissä 1989 ja Prahassa 1991 sekä Barcelonan MM-kisoissa 1991. Seuraavana vuonna hän saavutti Israelin kaikkien aikojen ensimmäisen olympiamitalin oltuaan Barcelonan olympialaisissa toinen 61 kg:n sarjassa. Loppuottelu ratkesi vasta tuomariäänestyksessä ranskalaisen Cathérine Fleury-Vachonin hyväksi.
Arad voitti 61 kg:n sarjan Euroopan-mestaruuden Ateenassa 1993. Myöhemmin samana vuonna hän sai hopeaa Hamiltonin MM-kilpailuissa. Tämän jälkeen hän sijoittui vielä viidenneksi sekä Tokion MM-kilpailuissa 1995 että Atlantan olympialaisissa 1996.
Maailmancupissa Arad voitti Pariisin ja Leondingin kilpailut 1992. Lisäksi hän oli kahdesti toinen ja kolme kertaa kolmas.
Arad on työskennellyt naisurheilun kehittämiseksi. Hänet valittiin Iaraelin olympiakomitean jäseneksi 1997.
Petrykau

Petrykau (, ) on pieni noin 10 591 asukkaan kaupunki ja hallintopiiri Homelin alueella Valko-Venäjän eteläosissa. Petrikaun kaupunki sijaitsee maanteitse 80 kilometriä Mozyrin ja 190 kilometriä Homelin (Gomel) länsipuolella. Pääkaupunki Minskiin on linnuntietä noin 210 kilometriä. 33 960 asukkaan maaseutupiirin kuuluu Petrykaun kaupungin lisäksi Kapatkevitšyn kaupunkimainen taajama (3 415 as.) sekä ympäröivä maaseutu.
Historiaa.
Ensimmäinen maininta Petrikovin asutuksesta on vuoden 1523 Liettuan suuriruhtinaskunnan asiakirjoissa. Petrikoville annettiin kaupunkistatus 1938 Valko-Venäjän sosialistisen neuvostotasavallan vuosina.
Liikenneyhteydet ja osa Pripetin kansallispuistoa.
Valtatieyhteyksistä keskeisin on Petrikaun piirin läpi itä-länsisuuntaisesti ja 13 kilometriä Petrikaun kaupungin pohjoispuolitse kulkeva M10-valtatie (Brest-Kobryn-Kalinkavitšy-Homel). 1–5 kilometriä valtatien eteläpuolella kulkee likimain samansuuntainen rautatie, jolla on useita seisakkeita tai pikkuasemia Petrikaun piirissä. Dneprin navigoitava sivujoki Pripet rajoittaa kaupunkia etelästä ja mahdollistaa vesibussi- ja proomuliikenteen esimerkiksi Mozyriin. 
1996 perustettu Pripetin kansallispuisto sijaitsee osaksi Petrikaun piirin alueella.