tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Abuna Messias

Abuna Messias on Goffredo Alessandrinin ohjaama italialainen historiallinen elokuva vuodelta 1939. Se kertoo kardinaali Guglielmo Massaian toisesta lähetysmatkasta Etiopiaan 1800-luvun loppupuolella. Elokuvan pääosia esittävät Camillo Pilotto, Enrico Glori ja Mario Ferrari. Se palkittiin Venetsian elokuvajuhlilla vuoden parhaana italialaisena elokuvana.
Juoni.
Yritettyään turhaan saada Italian hallituksen tuen toiminnalleen kardinaali Guglielmo Massaia lähtee Etiopiaan toiselle lähetysmatkalleen. Paikallisten abuna Messiaaksi kutsuma lähetyssaarnaaja ystävystyy tulevan keisarin, Šoan kuningas Menelikin kanssa. Koptilaisen kirkon päämies abuna Athanasius yrittää karkottaa Massaian, mikä johtaa sotaan Menelikin ja keisari Johanneksen välillä. Menelikin kärsittyä tappion Massaia lähtee pois maasta. Sitä ennen hän on asettanut tehtäväänsä Etiopian ensimmäisen paikallisen katolisen papin.
Tuotanto, teema ja vastaanotto.
Mustavalkoinen "Abuna Messias" on kuvattu Itä-Afrikassa Cobbùn tasangolla ja Cercer-vuorilla. Sen tekemiseen osallistui 70 hengen näyttelijä- ja kuvausryhmä, 11 000 avustajaa ja 4 000 ratsumiestä. Elokuvan tarina on isä Callisto Vanzinin käsialaa. Vatikaania lähellä ollutta tuotantoyhtiötä rahoitti katolinen Pyhän Paavalin veljeskunta. 
"Abuna Messias" on yksi harvoista elokuvista, joissa tuodaan selvästi esille Italian fasistien ja katolisen kirkon yhteiset poliittiset tavoitteet. Se kuvaa Massaian toimintaa Italian siirtomaavalloitusten esinäytöksenä, mitä elokuvan alkuperäinen vuosien 1935–1936 Italian–Etiopian sotaan sijoittuva prologi vielä selvästi alleviivaa. Alessandrinin ohjaustyön ansioita ovat suuret joukkokohtaukset ja kansatieteellisesti autenttiset musiikki- ja tanssiesitykset. Samaan aikaan siinä on paljon siirtomaaelokuvan tyypillisiä kliseitä kuten tyhmä mutta uskollinen alkuasukaspalvelija, seksikäs tumma prinsessa, kuninkaan lemmikkileopardi ja silmälappua kantava mustaksi maalattu roisto. Tyyliltään ja sisällöltään auttamattoman vanhentunut "Abuna Messias" oli käsikirjoittajana toimineen Vittorio Cottafavin elokuvauran lähtölaukaus.
Alessandrinin ohjaustyön ensi-ilta oli Venetsian elokuvajuhlilla, jossa se sai Mussolini-palkinnon vuoden 1939 parhaana italialaisena elokuvana. Elokuvaa levitettiin katolisissa piireissä, joissa se herätti huomiota vielä myöhempinäkin vuosina. Italian elokuvasensuuri kielsi "Abuna Messiaan" levityksen vuonna 1945, mutta salli sen kahta vuotta myöhemmin alaotsikolla "Vendetta africana". Ilmeisesti juuri tuolloin elokuvasta leikattiin pois vuosien 1935–1936 sodassa kuollutta sotilaspastori Reginaldo Giulianoa esittävä prologi ja kielteinen kommentti parlamentarismista.
DVD-julkaisu.
Elokuvan alkuperäinen versio on restauroitu Italian kansallisessa elokuva-arkistossa. Pyhän Paavalin veljeskunnan vuonna 2010 julkaisema DVD perustuu kuitenkin huonokuntoiseen leikeltyyn kopioon.
Sarcolaenaceae

Sarcolaenaceae on pieni madagaskarilainen kasviheimo koppisiemenisten Malvales-lahkossa.
Tuntomerkit.
Heimon kasvit ovat puita tai pensaita, tavallisesti ainavihantia, sienijuurellisia. Niiden aineenvaihduntatuotteita ovat syklopropenoidirasvahapot, ja niissä on kivisoluja (sklereidejä). Karvat ovat toisinaan tähtimäisiä. Lehdet ovat kahdessa rivissä; korvakkeet varisevat. Kukat sijaitsevat erilaisissa kukinnoissa, joissa on suojuslehtiä tukemassa yhtä tai kahta kukkaa. Verholehtiä on 3–5, ja terälehtiä on viisi tai kuusi. Kukassa on mesiäiskehrä hetiön ulkopuolella. Heteitä on vähintään kymmenen, tavallisesti paljon, ja ne ovat toisinaan vaihtelevassa määrässä yhtyneet 5–10 kimpuksi tai ovat eripituisia. Yhdislehtisessä sikiäimessä on 1–5 emilehteä, jotka ovat tiheäkarvaisia. Sikiäimessä on periaatteessa aksiletyyppinen istukka. Vartalo on ontto, luotti pallomainen ja/tai enemmän tai vähemmän liuskainen, nystyinen. Siemenaiheita on yksi tai useampia kussakin emilehdessä. Hedelmä on tavallisesti avautuva ja sen suojana ovat laajentuneet kukan tukilehdet tai kehto (cupula); hedelmän sisäpinta on karvainen. Siemenetkin voivat olla karvaisia ja niissä on usein kirjava endospermi eli siemenvalkuainen. Sirkkalehdet ovat herttamaisia.
Levinneisyys.
Sarcolaenaceae kasvaa Madagaskarilla, enimmäkseen sen itä- ja keskiosissa.
Luokittelu.
Heimoon kuuluu kahdeksan sukua ja 60 lajia. Lähimmät sukulaiset ovat päivännoutokasvit (Cistaceae) ja siipipuukasvit (Dipterocarpaceae).
Wilhelm Gabriel Poppius

Wilhelm (Wille) Gabriel Poppius (26. maaliskuuta 1867 Nurmes – 7. toukokuuta 1939 Helsinki) oli suomalainen tullivirkamies ja kunnallispoliitikko. Hän oli tullihallituksen pääjohtaja.
Poppiuksen vanhemmat olivat piirilääkäri Wilhelm Gabriel Poppius ja Tekla Magdalena Streng. Poppius valmistui ylioppilaaksi Helsingin ruotsinkielisestä normaalilyseosta vuonna 1886. Hän suoritti yleisen oikeustutkinnon Helsingin yliopiston lainopillisessa tiedekunnassa vuonna 1890, ja hänet otettiin sen jälkeen auskultantiksi Viipurin hovioikeuteen. Vuosina 1891–1896 Poppius työskenteli apulaisena lakiasiantoimistossa Helsingissä ja hoiti samalla erinäisiä toimia Tullihallituksessa. Vuonna 1898 hän perusti Aarne Böökin kanssa lakiasiaintoimiston, johon myöhemmin liittyi osakkaaksi Einar Böök.
Vuonna 1892 Poppius nimitettiin Tullihallituksen kamarikirjuriksi ja vuonna 1900 Tullihallituksen apukamreeriksi. Hänet nimitettiin vuonna 1904 Kuopion kaupungin tullinhoitajaksi, jossa hän toimi sisällissodan päätymiseen asti, vaikkakin hänet syksyllä 1917 nimitettiin Helsinkiin hoitamaan ensin Tullihallituksen ylikamreerin ja myöhemmin viransijaisena pääjohtajan virkaa. Tullihallituksen vakinaiseksi pääjohtajaksi hänet nimitettiin vuoden 1918 lopussa. Poppius toimi Tullihallituksen pääjohtajana vuoden 1935 loppuun. Pääjohtajana hän edusti Suomen valtiota useissa salakuljetuksen vastustamiskonferensseissa ja tullineuvotteluissa, etenkin Ruotsin, Norjan ja Viron kanssa. Vuonna 1930 hän edusti Suomea Kansainliiton kutsumana asiantuntijana liikenne- ja kauttakulkukomissiossa Genevessä.
Kuopiossa asuessaan Poppius oli Kuopion kaupunginvaltuuston jäsenenä 1907–1913 ja 1915–1917. Vuosina 1908–1909 hän toimi valtuuston varapuheenjohtajana. Hän myös oli Kuopion säästöpankin hallituksen jäsenenä 1908–1917 ja puheenjohtajana vuodesta 1912 alkaen, sekä Pohjoismaiden pankin Kuopion konttorin valvojana 1908–1917. Henkivakuutusyhtiö Suomen hallintoneuvoston jäsenenä hän oli 1918–1939.
Poppius kuoli 7. toukokuuta 1939 Helsingin Kulosaaressa. Hänen puolisonsa oli vuodesta 1892 näyttelijätär Olga Vilhelmina Finne. Heidän lapsensa oli kenraaliluutnantti Uolevi Poppius.
Nummila

Nummila on suomalainen sukunimi. Sen kantajia asuu erityisesti Varsinais-Suomessa ja Lohjan seudulla. Se muistuttaa suuresti sitä paljon yleisempää sukunimeä Nummela, jonka senkin kantajia asuu paljon Varsinais-Suomessa. Vastaavaa e:n ja i:n vaihtelua esiintyy myös sukunimien Mäkelä ja Mäkilä tapauksessa. 
Tunnettuja nimenkantajia ovat muun muassa seuraavat henkilöt:
Nelson Demarco

Nelson Walter Demarco Riccardi (6. helmikuuta 1925 Montevideo – 22. heinäkuuta 2009) oli uruguaylainen koripalloilija ja olympiamitalisti.
Demarco saavutti olympiapronssia Uruguayn koripallomaajoukkueen pelaajana Helsingistä 1952 ja Melbournesta 1956. Lontoossa 1948 Uruguay sijoittui viidenneksi. Etelä-Amerikan mestaruuskilpailuista Uruguay voitti Demarcon aikakaudella neljä mestaruutta ja kerran hopeaa.
Héctor García

Héctor García Otero (12. kesäkuuta 1926 – ?) oli uruguaylainen koripalloilija ja olympiamitalisti.
García saavutti olympiapronssia Uruguayn koripallomaajoukkueen pelaajana Helsingistä 1952 ja Melbournesta 1956. Lontoossa 1948 Uruguay sijoittui viidenneksi.
Parmen Timm

Parmen Timm (Thim) () oli Kauttuan ruukinpuiston patruuna. 
Timmin vanhemmat olivat hatuntekijä, kauppias, rautaruukin omistaja Paul Timm ja Maria Magdalena Hilcke. Isänsä aiemmin omistaman Euran Kauttuan rautaruukin Timm vuokrasi 30. elokuuta 1739 kuudeksi vuodeksi, hoidettuaan sitä jo saman ajan aikaisemmin. Lunastettuaan isänsä kuoltua 1741 ruukin osuudet itselleen hän kunnosti kankipajan, uudisti tuotantoa sekä korjasi ja rakennutti ruukin alueella rakennuksia. 1744 hän anoi lupaa nippuvasarapajalle, joka valmistui 1746, mutta aloitti toiminnan hiilen saannin ongelmien takia vasta 1750-luvun alkuvuosina Timmin jo kuoltua 1750. Hän oli kuitenkin onnistunut vakiinnuttamaan Kauttuan ruukin aseman ja kaksinkertaistamaan sen arvon. Timmin kuoltua hänen leskensä ja tämän uusi puoliso hovioikeudenneuvos Lars Magnus Nordstedt johtivat ruukin toimintaa, vuodesta 1766 taas Timmin poika Johan Parmen Timm (k. 1801). 
Timmin puoliso vuodesta 1741 oli Maria Haartman (1722-1773).
Sergio Matto

Sergio Armando Matto Suárez (13. lokakuuta 1930 Las Piedras – 23. marraskuuta 1990 Brasilia) oli uruguaylainen koripalloilija ja olympiamitalisti.
Matto saavutti Uruguayn koripallomaajoukkueen pelaajana olympiapronssia Helsingistä 1952 ja Melbournesta 1956. Roomassa 1960 Uruguay sijoittui kahdeksanneksi. Matto kuului Uruguayn maajoukkueen kokoonpanoon myös muun muassa vuosien 1954 ja 1959 MM-kilpailuissa.
Matto kuoli sydänkohtaukseen Brasilian-matkallaan vuonna 2008 tai aikaisemmin.
Maalaisaateli

Maalaisaateli () tarkoittaa alempaa englantilaista aatelia. 1700-luvun alkupuolella maalaisaateli määriteltiin maanomistukseen perustuvan vaikutusvallan avulla. Maalaisaateli on ryhmänä epämääräinen, ja sen sisältö on muuttunut ajan myötä. 1700-luvulla siihen voitiin sisällyttää myös papisto, suoraan maataloutta palvelevan kuljetusalan ja teollisuuden omistajat, kuten satula- ja vaunusepät, sekä maataloustuotteita jalostaneen teollisuuden, kuten olutpanimojen, parkitsimoiden, villateollisuuden ja vastaavien omistajat. Maalaisaatelilla oli paljon valtaa 1700-luvulla Englannin ollessa vielä maatalousvaltainen valtio. Kun tarkoitetaan pelkästään maata omistavaa maa-aatelia, voidaan käyttää nimitystä "landed gentry". Englantilaisen maalaisaatelin arvonimiä ovat baronetti ("baronet"), ritari ("knight"), esquire ja gentleman. Maalaisaatelia ei lueta pääreihin eivätkä he päässeet parlamentin ylähuoneeseen. Myös lordien nuoremmat pojat kuuluvat gentryyn.
Vastaavia ylimystö- ja aateliryhmiä löytyy muistakin Euroopan maista, esimerkiksi Ruotsin rälssi ja Saksan junkkerit.
Maa-aatelilla on ollut paljon merkitystä Englannin maanomistuksessa. Heikkojen kuninkaiden aikana keskiajalla noin kahdensadan linnanherran maanhallinta kehittyi maanomistukseksi. Vanhin poika peri maan ja jatkoi feodaalisia velvoitteita. Feodaaliajan jälkeen maa-aateli asetti metsästysoikeuksien nojalla kulkurajoituksia mailleen ja kiisti jokamiehenoikeudet. Omistuksen keskittyminen jatkui 1800-luvulla, kun maatalouden koneellistuminen vähensi työvoiman tarvetta ja vuokraviljelijät tulivat tarpeettomiksi. 1900-luvulla maatalouden tehotuotanto teki pienviljelystäkin kannattamatonta ja maanomistus keskittyi yhä enemmän. Omistajasuvuista kehittyi ylhäinen maa-aateli (landowning gentry).
Salatut elämät – 5. esityskausi (2002–2003)

Salatut elämät -saippuasarjan viides kausi esitettiin MTV3-kanavalla alkaen syyskuussa 2002 ja päättyen toukokuussa 2003.
Gillingham FC

Gillingham Football Club on jalkapallojoukkue Gillinghamista, Kentistä, Englannista. Seura perustettiin vuonna 1893 ja on ainoa Kentin alueelta oleva jalkapalloseura Football Leaguen joukkue. Gillingham pelaa Englannin neljänneksi korkeimmalla sarjatasolla, Kakkosliigassa, jonne se putosi keväällä 2022. Priestfield Stadium on toiminut Gillinghamin kotikenttänä seuran perustamisesta lähtien.
Historia lyhyesti.
Seura perustettiin vuonna 1893 nimellä New Brompton FC. Vuonna 1912 seuran nimi päätettiin vaihtaa Gillinghamiksi. Seura liittyi vuonna 1920 Football Leagueen, josta joukkue pudotettiin kauden 1937–1938 jälkeen. Gillingham palasi uudelleen Football Leagueen vuonna 1950. Gillingham pelasi vuoteen 1959 asti 3. divisioonassa, josta se putosi kauden 1958–1959 päätteeksi 4. divisioonaan. Gillingham vuorotteli tämän jälkeen useiden vuosikymmenten ajan kolmannen ja neljännen divisioonan välillä. Talousongelmat varjostivat välillä seuran toimintaa. Kaudella 1999–2000 Gillingham eteni 2. divisioonassa aina nousukarsintoihin Wigan Athleticia vastaan. Ottelun varsinainen peliaika päättyi tasan 1–1. Jatkoajan jälkeen Gillingham voitti ottelun 3–2 ja eteni ensimmäistä kertaa seuran historiassa Englannin 1. divisioonaan. Gillingham putosi mestaruussarjasta vasta kauden 2004–2005 päätteeksi. Kauden 2007–2008 päätteeksi Gillingham putosi ykkösliigasta Englannin kakkosliigaan. Viimeisten vuosien aikana Gillingham on vuorotellut ykkösliigan ja kakkosliigan välillä mutta kaudesta 2013–2014 alkaen se on pysynyt ykkösliigassa.
Salatut elämät – 6. esityskausi (2003–2004)

Salatut elämät -saippuasarjan kuudes kausi esitettiin MTV3-kanavalla alkaen syyskuussa 2003 ja päättyen toukokuussa 2004.
Salatut elämät – 7. esityskausi (2004–2005)

Salatut elämät -saippuasarjan seitsemäs kausi esitettiin MTV3-kanavalla alkaen elokuussa 2004 ja päättyen huhtikuussa 2005. Kaudella nähtiin sarjan 1000. jakso.
Salatut elämät – 8. esityskausi (2005–2006)

Salatut elämät -saippuasarjan kahdeksas kausi esitettiin MTV3-kanavalla alkaen elokuussa 2005 ja päättyen toukokuussa 2006.
Rautajärvi (Humppila)

Rautajärvi on kuivatettu järvi Kanta-Hämeessä Humppilassa. Entinen järvi kuului Kokemäenjoen vesistössä Loimijoen valuma-alueella Kojonjoen valuma-alueeseen ja järven läpi virtasi Koenjoki eli Kojonjoki. Järvi kuivatettiin 1800-luvulla niityksi, mutta nykyään se on peltomaata. Järven paikalla lukee nykykartoissa "Rautajärvi" ja sen rantojen jättämät jäljet peltomaassa näkyvät edelleen ilmavalokuvissa.
Historia.
Rautajärven lähistöltä eli Humppilan Järvensuolta löydettiin suoturpeen kairausnäytteistä viljan siitepölyä aivan kivikauden lopulla syntyneistä kerroksista. Rautajärvi olisi sen mukaan ollut herkästi tulvivana järvenä viljelyä harjoittavan väestön kiinteä asuinpaikka. Keramiikasta päätellen viljelijät olivat nuorakeramiikan tai kampakeramiikan valmistajat.
Vuoden 1855-56 Kalmbergin kartastossa järvi osuu kahden karttalehden taitteeseen. Se oli tuolloin soikean muotoinen järvi, jonka länsipäässä oli pitkä ja kapea lahti. Koenjoki laski järveen pohjoisesta ja laski pois lännessä lahden perukassa. Jos järvi on piirretty kartastoon tarkasti ja sen mittakaava vastaa piirrettyjä mittoja, olisi järven pituus ollut noin 3,4 kilometriä ja suurin leveys 1,4 kilometriä. Länteen kurottava lahti olisi ollut 2 kilometriä pitkä ja 600 metriä leveä. Lahden pohjukka oli kaareva, mikä näkyy Koenjoen mutkana edelleen.
Humppilassa haettiin lupa laskea Rautajärvi vuonna 1848. Toisen kerran haettiin samaan hankkeeseen lupa Tammelan pitäjästä vuonna 1862 ja vuosina 1865−1870 järveä lopultakin laskettiin. Hanketta varten perustettiin vuonna 1865 järvenlaskuyhtiö, jossa järven osuudet jaettiin kylittäin.
Vuonna 1913 talollinen K.V. Kylämarkkula ja kumppanit Metsämaalta pyysivät Rautajärven vesijättömaan katselmusta. Tästä voidaan päätellä, että järven vedenpintaa olisi laskettu niin alas, että kuivunutta maata oltaisiin jakamassa kuivausyhtiön osakkaiden kesken.
Suuri Rautajärvi on ilmeisesti laskettu ja kuivatettu useassa vaiheessa aivan samalla tavoilla kuin muitakin järviä. Järven alisen kosken tai luusuan perkaamisen jälkeen vesijättö ojitettiin ja kuivattiin. Kuitenkin tulvaherkkään järvenpohjaan tuli kaivaa uoma tulevaa jokea varten. Eräs ongelma oli Rautaoja, joka laski Rautajärveen. Sen vedet joudutaan nykyään pumppaamaan Koenjokeen, sillä sen vedenpinta on ylempänä kuin järven pohjalla virtaavan Rautaojan. Nämä toimenpiteet tapahtuivat 1900-luvun puolella. Kokonaan kuivatetuksi järvi saatiin 1950-luvulla.
Suomen valtakunnalliset vastuumuseot

Suomen valtakunnalliset vastuumuseot ovat museoita, joiden tehtäviin kuuluu muun muassa ohjata museotoimintaa koko Suomessa omalla erikoisalallaan ja toimia kulttuuriperinnön valtakunnallisina asiantuntijoina. Uudistetun museolain mukaan alueelliset vastuumuseot ja valtakunnalliset vastuumuseot korvasivat maakunta- ja aluetaidemuseojärjestelmän sekä valtakunnalliset erikoismuseot. Laki astui voimaan 1.1.2020. Valtakunnalliset vastuumuseot saavat korotettua valtionosuutta ja niillä on oltava suunnitelma valtakunnallisen toiminnan tavoitteista. Museot neuvottelevat painopisteistä ja tavoitteista Museoviraston kanssa.
Suomessa on 17 valtakunnallista vastuumuseota:
Vuosiluku tarkoittaa museon toiminnan aloittamisvuotta tai museon avaamisvuotta. Valtakunnallisen erikoismuseon nimitys on voinut tulla tätä myöhemmin.
Göthe Hedlund

Göthe Hedlund (30. heinäkuuta 1918 Tukholma, Ruotsi – 15. joulukuuta 2003) oli ruotsalainen pikaluistelija ja olympiamitalisti.
Hedlund kilpaili ensimmäisen kerran EM-kisoissa ennen toista maailmansotaa talvella 1939 Riiassa Latviassa. Hänen sijoituksensa niissä kisoissa oli 16. Kaksi viikkoa myöhemmin MM-kisoissa Helsingissä, mutta hän pääsi niissä luistelemaan vain kolme matkaa. Käynnistynyt maailmansota keskeytti kansainväliset kilpailut, joten kilpailut jäivät vähäisiksi kansallisiksi tapahtumiksi. 
Maailmansodan päätyttyä Hedlund saavutti vuonna 1946 järjestetyissä EM-kisoissa mestaruuden. Samana keväänä 1946 järjestettiin vielä epäviralliset MM-kisat Oslossa. Niissä hän sijoittui hoopealle. Seuraavana vuonna 1947 hän oli saavuttamassa Ruotsille EM-kisoissa kaksoisvoiton Åke Seyffarthin ottaessa mestaruuden ja Hedlundin sijoittuessa toiseksi. Sodan jälkeiset ensimmäiset talviolympialaiset Sveitsin St. Moritzissa helmikuussa 1948 toivat Hedlundille pronssimitalin 5 000 metrillä norjalaisten jäljessä ajalla 8.34,8. Kaksi viikkoa olympialaisten jälkeen järjestetyissä EM-kisoissa Hedlund saavutti vielä hopeamitalin.
Hedlundin ura jatkui vielä vuoteen 1952. Hän kuoli vuonna 2003 Lidingössä 85 vuoden iässä.
Arne Beurling

Arne Carl-August Beurling (3. helmikuuta 1905 Göteborg – 20. marraskuuta 1986) oli ruotsalainen matemaatikko. Hän sai eniten julkisuutta Uppsalan yliopiston professorina tekemistään kryptologian tutkimuksista. Toisen maailmansodan aikana hänen onnistui murtaa saksalaisten Geheimfernschreiber-kaukokirjoittimen salakirjoitus, minkä ansiosta Ruotsin tiedustelu pystyi usean vuoden ajan seuraamaan miehitetyn Norjan ja Saksan välistä saksalaisten viestintää. Siten ruotsalaiset saivat ennalta selville esimerkiksi Operaatio Barbarossan alkamisen.
Beurling oli radiotiedustelun palveluksessa vuodesta 1939 alkaen, ja talvisodan aikana hän pystyi lukemaan Neuvostoliiton viestejä. Norjan valloituksen jälkeen Saksa pyysi kesällä 1940 Ruotsilta luvan käyttää Norjasta Ruotsin läpi kulkevaa kaukokirjoitinkaapelia. Beurling otti tutkittavakseen kaapelissa yhden vuorokauden aikana kulkeneen salakirjoitetun liikenteen. Kahdessa viikossa Beurling pystyi murtamaan koodin. Ruotsin tiedustelu pystyi siitä alkaen lukemaan Saksan viestintää, joka käsitti monen vuoden aikana satojatuhansia viestejä. Lisäksi Ruotsi pystyi itse ottamaan käyttöön samantapaisen laitteen.
Carl-Erik Asplund

Carl-Erik Asplund (14. syyskuuta 1923 Föllinge, Ruotsi – 8. tammikuuta 2024) oli ruotsalainen pikaluistelija ja olympiamitalisti.
Asplundin kansainvälinen ura oli vuosina 1949–55, jolloin hän osallistui viisi kertaa EM- ja neljä kertaa MM-kisoihin. Näinä vuosina parhaaksi sijoitukseksi tuli vuoden 1951 EM-kisojen neljäs sija. Matkakohtaisesti hän menestyi niin 5 000 kuin 10 000 metrin matkoilla. Vuonna 1947 järjestetyissä EM-kisoissa Hedlund saavutti vielä hopeamitalin. Vuoden 1952 Oslon olympialaisissa Asplund saavutti pronssia 10 000 metrillä Norjan Hjalmar Andersenin ja Hollannin Kees Broekmanin saadessa kirkkaimmat mitalit.
Anton Huiskes

Antonius Albertus Jozef Huiskes (5. maaliskuuta 1928 Wierden, Alankomaat – 9. marraskuuta 2008 Coux-et-Bigaroque, Ranska) oli alankomaalainen pikaluistelija ja pikaluisteluvalmentaja.
Huiskes kuului sodanjälkeiseen hollantilaisluistelijasukupolveen. Ensiesiintyminen kansainvälisillä areenoilla tapahtui St. Moritzin talviolympialaisissa helmikuussa 1948. Sijoitukset silloin olivat välillä 12-27. Hänen parhaat saavutuksensa olivat Oslon vuoden 1952 talviolympialaisten 5 000 metrin neljäs ja 10 000 metrin viides sija. Vuonna 1953 hän luisteli Davosissa uuden 3 000 metrin ME:n 4.40,2, jolla hän paransi 5,5 sekuntia ruotsalaisen Åke Seyffarthin 11 vuotta vanhaa ennätystä, jonka puolestaan norjalainen Knut Johannesen rikkoi 10 vuotta myöhemmin. EM-kisoissa hän kilpaili vielä keväällä 1954 ja kansallisissa mestaruuskisoissa keväällä 1956.
Oman uransa jälkeen Huiskes tuli tunnetuksi 1960-luvulla uuden hollantilaissukupolven Ard Schenkin ja Kees Verkerkin valmentajana vuosina 1964-66. Yhteistyö Hollannin liiton kanssa katkesi kuitenkin vuonna 1966, ja Huiskes siirtyi valmentamaan ruotsalaisia Johnny Högliniä ja Örjan Sandleria.
Myöhemmällä iällä hän tuki mm. kehitysvammaisten luisteluharrastusta. Kaikkien näiden toimien ja saavutusten kunniaksi vuonna 1996 perustettiin hänen nimeään kantava Anton Huiskes -säätiö. Vuonna 2005 Hollannin TV:ssä oli lähetys, jossa Huiskesin oppilaat Schenk ja Verkerk antoivat hänen läsnä ollessaan lähetyksessä tunnustusta uuden hollantilaisen pikaluistelukoulukunnan luomisesta.
Kuhmon Kiva

Kuhmon Kiva ry on vuonna 1934 perustettu kuhmolainen urheiluseura, jonka jaostoon kuuluu yleisurheilu, koripallo, painonnosto, salibandy, pesäpallo, lentopallo ja jääkiekko. Lisäksi vuonna 1958 perustettiin jumppaseura Kuhmon Kivattaret ry.
Jääkiekkojaosto Kuhmon Kiva HT perustettiin vuonna 1961. Sen miesten edustusjoukkue pelaa kaudella 2021–2022 II-divisioonaa. KuKi HT:n kasvateista ammattilaisina ovat pelanneet Arttu Heikkinen, Niko Kantelinen, Saku Kinnunen, Aleksi Klemetti, Joonas Komulainen ja Janne Pesonen.
Yleisurheilussa Kivalla on hallussaan miesten seurajoukkueiden 4 × 400 metrin viestijuoksun virallinen Suomen ennätys. 24. heinäkuuta 1983 Jyväskylässä käydyissä SM-kilpailuissa tehdyssä ennätysajassa 3.10,69 joukkueessa juoksivat Risto Heikkinen, Heikki Rusanen, Pekka Rusanen ja Matti Rusanen.
Kuhmon Kiva-Pesis voitti pesäpallossa Suomen neljänneksi korkeimman sarjatason Kainuun maakuntasarjan mestaruuden vuosina 1946, 1955, 1957, 1958 ja 1960.
Adesio Lombardo

Adesio Rafael Lombardo Rossi (2. helmikuuta 1925 Montevideo – ?) oli uruguaylainen koripalloilija ja olympiamitalisti.
Lombardo saavutti olympiapronssia Uruguayn koripallomaajoukkueen pelaajana Helsingistä 1952. Lontoossa 1948 Uruguay sijoittui viidenneksi.
CTV Television Network

CTV Television Network (yleisesti CTV) on Kanadassa toimiva englanninkielinen kaupallinen televisiokanava. Sen omistaa Bell Media, joka on BCE Inc.:n tytäryhtiö. CTV on Kanadan suurin yksityinen televisioyhtiö, ja kaikista kanadalaisista televisiokanavista katsotuin.
CTV aloitti lähetyksensä lokakuussa 1961. Ennen lähetystoiminnan alkamista CTV tunnettiin projektinimellä "Canadian Television Network". Ensimmäinen CTV:llä lähetetty ohjelma oli Harry Raskyn tuottama dokumentti, jossa esiteltiin tämän uuden kanavan toimintaa. 
CTV-brändin alla toimii myös muita kanavia, kuten CTV 2 ja ympärivuorokautinen uutiskanava CTV News Channel.
Roberto Lovera

Roberto José Lovera Vidal (14. marraskuuta 1922 Montevideo – 22. kesäkuuta 2016) oli uruguaylainen koripalloilija ja olympiamitalisti.
Lovera saavutti olympiapronssia Uruguayn koripallomaajoukkueen pelaajana Helsingistä 1952. Lontoossa 1948 Uruguay sijoittui viidenneksi. Lovera edusti maataan myös vuoden 1954 MM-kilpailuissa.
Etelä-Amerikan mestaruuskilpailuista Lovera voitti Uruguayn joukkueessa kolme mestaruutta ja kaksi hopeamitalia. Hän kuoli 93-vuotiaana kesäkuussa 2016.
Wilfredo Peláez

Wilfredo Andrés Peláez Esmite (27. lokakuuta 1930 San José de Mayo – 22. toukokuuta 2019) oli uruguaylainen koripalloilija ja olympiamitalisti.
Peláez saavutti olympiapronssia Uruguayn koripallomaajoukkueen pelaajana Helsingissä 1952.
Peláez kuoli 88-vuotiaana 22. toukokuuta 2019.
Carlos Roselló

Carlos Roselló Betbeze (2. toukokuuta 1922 Montevideo – ?) oli uruguaylainen koripalloilija ja olympiamitalisti.
Roselló saavutti olympiapronssia Uruguayn koripallomaajoukkueen pelaajana Helsingistä 1952. Lontoossa 1948 hänen edustamansa Uruguay sijoittui viidenneksi.
Burgui

Jorge Franco Alviz eli Burgui (s. 29. lokakuuta 1993 Burguillos del Cerro, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Espanjan Primera Divisiónissa pelaavaa Deportivo Alavésia ja on pelipaikaltaan laitalinkki.
Seurajoukkueura.
Burgui liittyi kotikaupunkinsa jalkapalloseura CD Burguillosin nuorisoakatemiaan vuonna 2003. Seitsemän vuotta myöhemmin hän vaihtoi seuraa CP Cacereñoon ja siitä vuotta myöhemmin matka jatkui CD Diocesanoon.
Maaliskuussa 2012 hänen ilmoitettiin siirtyvän Real Madridin nuorisoakatemiaan ja siirto astui voimaan kesäkuussa. Hän pelasi ensimmäisen ottelunsa seuran C-joukkueessa kaudella 2012–2013 maan kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Segunda División B:ssä.
2. kesäkuuta 2013 Burgui teki ensiesiintymisensä seuran reservijoukkueessa Alcorcónia vastaan, kun hän korvasi kentältä vaihtoon tulleen Juanfranin ottelun 68. peliminuutilla. Viisi päivää myöhemmin hänen ilmoitettiin nousevan vakituisesti reservijoukkueen kokoonpanoon.
21. syyskuuta 2013 Burgui onnistui ensimmäistä kertaa maalinteossa reservijoukkueessa ottelussa Real Zaragozaa vastaan. 11. toukokuuta 2014 hänet nostettiin ensimmäistä kertaa edustusjoukkueen kokoonpanoon vierasotteluun Celta Vigoa vastaan, mutta ensiesiintyminen jäi vielä kuitenkin tekemättä.
Bonobo (muusikko)

Bonobo (oik. Simon Green; s. 30. maaliskuuta 1976) on brittiläinen muusikko, tuottaja ja DJ, joka asuu tällä hetkellä Los Angelesissa. Green on tuottanut ja esiintynyt Tru Thoughtsin Robert Luisin kanssa myös nimillä Nirobi ja Barakas.
Propaganda (Sparksin albumi)

Propaganda on Sparks-yhtyeen vuonna 1974 julkaistu albumi. Se julkaistiin vain yhdeksän kuukautta edellislevy "Kimono My Housen" jälkeen. Albumi ylsi Britanniassa listasijalle yhdeksän. Yhdysvalloissa se nousi sijalle 63, mikä on Sparksin kaikkien aikojen paras sijoitus Billboard 200 -albumilistalla.
Työstö.
Albumi äänitettiin Lontoon Air-studioilla, ja tuottajana toimi edellisalbumin tapaan Muff Winwood. Materiaalia ei ollut jäänyt edellislevyltä lainkaan yli, joten materiaali työstettiin kiireessä. Ron Mael on kertonut, että yhtye oli niin innoissaan "Kimono My Housen" vastaanotosta, että se ruokki heidän luovuuttaan positiivisella tavalla. 
Musiikki.
Ensimmäinen kappale ”Propaganda” on 22-sekuntinen a cappella. Se äänitettiin alun perin akustisen kitaran säestämänä, mutta lopulta siihen jätettiin pelkät lauluraidat. Sitä seuraa rajumpi ”At Work, At Home, At Play”. Sen rivi "”Stop, there’s got to be a million girls though I can’t think of one”" on yksi Ron Maelin suosikkeja. Russell Mael on puolestaan kehunut kappaletta ”Don’t Leave Me Alone with Her”, sillä hänen mukaansa sen sävelkulku ei muistuta lainkaan perinteistä pop-kappaletta. Kappaletta onkin verrattu musiikillisesti itäeurooppalaiseen kansanmusiikkiin. Musiikillisia kliseitä välttelevä Ron Mael teki laulun aiheesta vastakohdan useimpien miesten toiveille.
Kappaleessa ”Something for the Girl with Everything” yritetään epätoivoisesti etsiä jotain tytölle, jolla on jo kaikkea. ”Who Don’t Like Kids” kertoo miehestä, joka harrastaa seksiä vain saadakseen lapsia.
Kansitaide.
"Propagandan" kansikuvaan Sparks pyysi valokuvaaja Monty Colesia kehittämään ”jotakin vaarallista”. Hänen ensimmäinen ideansa oli kuvata Maelin veljekset suorittamassa laskuvarjohyppyä. Tämä kuitenkin hylättiin, sillä Ron Maelin mukaan yhtye ”halusi pidemmän uran”. Yhtye hyväksyi vaihtoehtoisen veneversion. Kuva otettiin jossain päin Etelä-Englantia. Albumin takakannessa Maelin veljekset on sullottu autoon.
Kokoonpano.
Muusikot
Muut
Wim Ruska

Willem ”Wim” Ruska (29. elokuuta 1940 Amsterdam – 14. helmikuuta 2015) oli alankomaalainen judoka, olympiavoittaja ja maailmanmestari.
Wim Ruska ylsi olympiakultaan Münchenissä 1972 sekä raskaassa sarjassa että avoimessa luokassa. Hän oli ensimmäinen samoissa olympialaisissa kaksi kultamitalia voittanut judoka. Ruska voitti myös judon maailmanmestaruuden raskaassa sarjassa 1967 ja 1971.
Kilpauransa jälkeen Wim Ruska toimi valmentajana. Hän sai vuonna 2001 aivohalvauksen, joka jätti hänet osittain halvaantuneeksi. Ruska kuoli 74-vuotiaana 14. helmikuuta 2015.
Jätkäsaaren pelastusasema

Jätkäsaaren pelastusasema on Helsingin kaupungin pelastuslaitoksen pelastusasema, joka valmistui vuonna 2011. Asema sijaitsee Helsingin Länsisataman kaupunginosan Jätkäsaaren osa-alueella katuosoiteessa Tyynenmerenkatu 1.
Kaikki aseman kalusto kuuluu Pelastuskoululle ja siihen kuuluu sammutusautot RHE901, RHE9012, RHE9013 ja RHE9014 sekä usea miehistönkuljetusauto. 
Vuoden 2013 lopussa tiedotettiin, että pelastusasema joutuu säästösyistä luopumaan yhdestä pelastusyksiköstä. Tulipalon sattuessa esimerkiksi Lauttasaaressa, yhä useammin apu sinne tulee Espoosta. Samassa yhteydessä kerrottiin, että aseman yhteyteen siirretään Helsingin pelastuskoulu Etelä-Haagasta.
Leon Basilier

Leon (Basse) Fredrik Basilier (27. helmikuuta 1920 Helsinki – 7. helmikuuta 2015 Helsinki) oli suomalainen kilpaveneilijä, joka oli 1950-luvulla menestyneimpiä suomalaisia moottoriveneurheilijoita.
Basilier kirjoitti alan artikkeleita Tekniikan Maailmaan. 
Basilier oli Suomen Hitsausyhdistyksen kunniajäsen.
Basilier

Basilier on alkujaan ranskalainen sukunimi. Suomeen tuli ensimmäinen Basilier, Adam Basilier, 1600-luvun lopulla. Sen jäsenet työskentelivät aikaisemmin lähinnä tulli- ja verovirkamiehinä.
Suvun merkittäviä suomalaisia jäseniä ovat:
Aarne Ruben

Aarne Ruben (s. 17. heinäkuuta 1971 Tallinna) on virolainen kirjailija.
Ruben debytoi 2001 romaanilla Volta annab kaeblikku vilet, jonka päähenkilö suuntasi vallankumouksen aatteista innostuneena kulkunsa Virosta Keski-Eurooppaan 1900-luvun alussa.
Gonçalo Guedes

Gonçalo Manuel Ganchinho Guedes (s. 29. marraskuuta 1996 Benavente) on portugalilainen jalkapalloilija, joka edustaa Espanjan Primera Divisiónissa pelaavaa Real Sociedadia. Oikeajalkainen Guedes on pelipaikaltaan hyökkääjä. Guedes on pelannut myös Portugalin jalkapallomaajoukkueessa.
Seurajoukkueura.
Guedes on Benfican kasvatti, hän on edustanut seuraa vuodesta 2005 asti. Huhtikuussa 2014 hän debytoi seuran kakkosjoukkueen paidassa Segunda Ligassa. Lokakuussa 2014 hän debytoi Benfican ykkösjoukkueen paidassa Portugalin cupissa. Debyytti Primeira Ligassa tapahtui tammikuussa 2015 FC Penafieliä vastaan. Daily Mailin tietojen mukaan Benfica on asettanut Guedesille lähes 60 miljoonan euron hintalapun. Kaudella 2014–2015 Guedes voitti Benfican kanssa Primeira Ligan ja Taça da Ligan pelaten viisi ottelua liigassa.
Guedes pelasi ranskalaisessa Paris Saint-Germainissa tammi-elokuussa 2017 ja espanjalaisessa Valenciassa kausina 2017–2022, joista ensimmäisen kauden lainasopimuksella. Elokuussa 2022 hän siirtyi englantilaisseura Wolverhampton Wanderersiin, jossa hän pelasi kausina 2022–2023 ja 2024–2025 yhteensä 42 Englannin Valioliigan ottelua ja teki niissä kolme maalia. Kauden 2022–2023 jälkipuoliskon ja seuraavan kauden alkupuoliskon hän pelasi lainalla Benficassa. Kevätkauden 2024 hän oli lainalla Villarrealissa.
Elokuussa 2025 Guedes siirtyi kolmivuotisella sopimuksella espanjalaisseura Real Sociedadiin.
Maajoukkueura.
Guedes on pelannut käytännössä kaikissa Portugalin nuorten maajoukkueissa. Vuoden 2015 alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa hän pelasi kolmessa ottelussa. Portugalin A-maajoukkueessa Guedes debytoi marraskuussa 2015 ystävyysottelussa Venäjää vastaan. MM-kilpailuissa 2018 hän pelasi avauskokoonpanossa kaksi ensimmäistä alkulohko-ottelua ja tappiollisen neljännesvälieräottelun sekä tuli vaihdosta hetkeksi kentälle kolmannessa alkulohko-ottelussa. Kansojen liigassa 2018–2019 hän tuli välieräottelussa Sveitsiä vastaan vaihdosta kentälle, ja loppuottelussa Alankomaita vastaan hän pelasi avauskokoonpanossa ja teki ottelun ainoan maalin. Guedes kuului Portugalin joukkueeseen kesällä 2021 pelatuissa EM-kilpailuissa mutta ei päässyt pelaamaan. Hän on pelannut kaikkiaan 32 A-maaottelua, viimeksi kesäkuussa 2022. Maaotteluissaan hän on tehnyt seitsemän maalia.
Mestaruudet.
Seurajoukkueessa
Maajoukkueessa
Christian Rönnbacka

Christian Rönnbacka (s. 1969 Evijärvi) on suomalainen kirjailija, joka kirjoittaa jännityskirjallisuutta. Hän on työskennellyt vakuutusetsivänä, keskusrikospoliisissa ja poliisina pääkaupunkiseudulla.
Rönnbackan esikoisteos "Operaatio Troijalainen" ilmestyi vuonna 2012 ja aloitti Antti Hautalehdosta kertovan dekkarisarjan. Sarjan neljännestä osasta "Kylmä syli" on tehty C Moren alkuperäissarja.
Äänikirjapalvelu BookBeat valitsi Rönnbackan vuoden kotimaiseksi dekkaristiksi 2020 ja 2021.
Ulrich Wohlgenannt

Ulrich Wohlgenannt (s. 1. elokuuta 1994) on itävaltalainen mäkihyppääjä. Hän edustaa SK Kehlegg-Vorarlbergiä.
Wohlgenannt debytoi mäkihypyn maailmancupissa tammikuussa 2015 Sapporon suurmäen kilpailussa sijoittuen sijalle 33. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti helmikuussa 2015 Vikersundin lentomäen kilpailusta sijoituttuaan sijalle 22. Continental Cupissa Wohlgenannt on saavuttanut yhden kakkossijan ja yhden kolmossijan. 
Wohlgenannt on saavuttanut nuorten MM-kilpailuista yhden hopean vuodelta 2014 ja pronssin vuodelta 2012 joukkuemäestä. Vuonna 2011 hän voitti Euroopan nuorten olympiafestivaaleilta hopeaa normaalimäen kilpailusta.
Tim Sestito

Tim Sestito (s. 28. elokuuta 1984 Rome, New York) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka pelaa NHL-seura New Jersey Devilsin organisaatiossa. Pääosin hän edustaa organisaation AHL:ssä pelaavassa farmijoukkueessa Albany Devilsissä, jonka varakapteeni hän on. Sestiton pelipaikka on keskushyökkääjä, hän on 180 senttimetriä pitkä ja painaa 91 kilogrammaa. Sestitolla on myös Italian kansalaisuus.
Ura.
NHL-varaukseton Sestito debytoi NHL:ssä kaudella 2008–2009, jolloin hän edusti Edmonton Oilersia. Seuraavaksi kaudeksi hän siirtyi New Jersey Devilsin organisaatioon. Albany Devilsin lisäksi Sestito on pelannut AHL:ssä Bridgeport Sound Tigersin, Wilkes-Barre/Scranton Penguinsin, Springfield Falconsin ja Lowell Devilsin riveissä. NHL:ssä Sestito on pelannut 101 ottelua tekemättä yhtään maalia. Vastaavaan suoritukseen, eli sataan NHL-otteluun ilman maaleja, on pystynyt NHL:n historiassa Sestiton lisäksi vain kuusi pelaajaa. Sestito pelasi sadannen NHL-ottelunsa tammikuussa 2015. Hän on kerännyt NHL:ssä kahdeksan syöttöpistettä.
Muuta.
Tim Sestiton pikkuveli Tom on myös jääkiekkoilija.
Martin Tyler

Martin B. Tyler (s. 14. syyskuuta 1945 Chester, Cheshire) on englantilainen jalkapalloselostaja. Hän on toiminut työssään eri kanavilla jo yli 40 vuotta. Tyler toimii myös Englannin seitsemänneksi korkeimman sarjatason Isthmian Leaguen Hampton &amp; Richmond Boroughin päävalmentajana. 
Ura selostajana.
Tyler aloitti selostajana ITV:n palveluksessa joulukuussa 1974 Southampton FC:n ja Sheffield Wednesdayn välisessä ottelussa. Hän selosti ITV:lle useita MM- ja EM-kilpailuita ja oli kanavan toiseksi tärkein selostaja Brian Mooren jälkeen.
Vuonna 1990 Tyler allekirjoitti sopimuksen Sky Sportsin kanssa. Vuonna 2003 hänet valittiin vuosikymmenen Valioliiga-selostajaksi. Tyler on vielä nykyisinkin yksi Valioliigan pääselostajista Sky Sportsilla. Hän on toiminut myös Australian televisiossa jalkapalloselostajana ja on selostanut myös krikettiä, baseballia ja verkkopalloa. 
Tyler on esiintynyt äänellään kolmessa elokuvassa. Hän on toiminut pitkään myös selostajana EA Sportsin suositussa FIFA-pelisarjassa, vuodet 2006–2011 Andy Grayn kanssa ja vuodesta 2012 lähtien Alan Smithin kanssa.
Chuba Akpom

Chuba Amechi Akpom (s. 9. lokakuuta 1995 Lontoo) on englantilainen jalkapalloilija, joka edustaa Englannin mestaruussarjassa pelaavaa Ipswich Townia lainalla alankomaalaisesta Ajaxista. Oikeajalkainen Akpom on pelipaikaltaan hyökkääjä. Akpomin vanhemmat ovat nigerialaisia.
Seurajoukkueura.
Akpom siirtyi Arsenaliin 6-vuotiaana Rippleway FC:stä. Ensiesiintymisensä Valioliigassa hän teki 14. syyskuuta 2013 Sunderlandia vastaan. Hän tuli ottelussa vaihdosta kentälle toisen puoliajan lisäajalla korvaten Olivier Giroudin. Tammikuussa 2014 Akpom siirtyi kuukauden mittaiselle lainalle Ykkösliigan Brentfordiin, jossa hän pelasi helmikuuhun asti pelaten neljä sarjaottelua ilman maaleja. Helmikuussa 2014 Akpom siirtyi lainalle jälleen Ykkösliigaan, nyt Coventry Cityn riveihin. Hän pelasi seurassa runsaan kuukauden aikana kuusi sarjaottelua maaleitta. Kaudella 2014–2015 Akpom pelasi myös Arsenalin ykkösjoukkueessa ja tuli kolmessa ottelussa kentälle vaihdosta. Sen jälkeen hän pääsi pelaamaan vain Arsenalin alle 23-vuotiaiden joukkueessa sekä lainasopimuksilla muissa seuroissa. 
Vuonna 2018 Akpom siirtyi kreikkalaiseen PAOKiin. Sittemmin hän on edustanut Englannin mestaruussarjassa Middlesbrough'ta ja elokuusta 2023 alkaen alankomaalaista Ajaxia.
Helmikuussa 2025 Akpom siirtyi loppukauden mittaisella lainasopimuksella ranskalaisseura Lilleen. Kevätkaudella 2025 hän pelasi Lillessä 14 Ligue 1:n ottelua, joissa hän teki kolme maalia, yhden Mestarien liigan ottelun sekä yhden Ranskan cupin ottelun.
Elokuussa 2025 Akpom siirtyi yksivuotisella lainasopimuksella Englannin mestaruussarjan Ipswich Towniin.
Maajoukkueura.
Akpom on edustanut Englannin alle 16-, alle 17-, alle 19-, alle 20- ja alle 21-vuotiaiden maajoukkueita.
Orisbergin kirkko

Orisbergin ruukinkirkko (ruots. "Orisbergs kyrka") Isossakyrössä on Orisbergin kartanon yksityinen kirkkorakennus, joka valmistui vuonna 1831 ja on erillisine kellotapuleineen Carl Ludvig Engelin suunnittelema.
Orisbergin ruukinseurakunta perustettiin vuonna 1828 ja lakkautettiin 1869. Kirkko on ollut vuokrattuna Kansan Raamattuseuralle vuodesta 1976 lähtien.
Hirsinen kahdeksankulmainen kirkko, Kotilammin rannassa oleva avoin temppelipäätyinen kellotapuli ja kirkkoon liittyvä hautausmaa ovat osa Orisbergin hyvin säilynyttä ruukinaluetta, joka sisältyy Museoviraston inventoimiin valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin.
Kansan Raamattuseuralla on alueella pääosin kesäkäytössä oleva toimintakeskus. Ruukinkirkkoon voi tutustua kesäisin, jolloin Raamattuseura pitää siellä myös jumalanpalveluksia.
Miesten yleisluistelun maailmanmestaruuskilpailut 1948

Yleisluistelun maailmanmestaruudesta kilpailtiin Helsingissä 28.–29. helmikuuta 1948 eli noin kaksi viikkoa Sankt Moritzin talviolympialaisten jälkeen. Kilpailupaikka oli Helsingin olympiastadion. Kilpailuihin osallistuivat myös Neuvostoliiton edustajat ilman suurempaa menestystä. Ainoastaan Konstantin Kudrjavtsev sai 500 metrillä matkavoiton. Muuten Neuvostoliiton edustajat putosivat viimeiseltä matkalta.
Richard Jouve

Richard Jouve (s. 25. lokakuuta 1994 Briançon) on ranskalainen maastohiihtäjä, sprintin maailmancupin voittaja ja kaksinkertainen olympiamitalisti, joka edustaa Montgenèvre Val Claréetä.
Jouve saavutti Pyeongchangin olympialaisissa 2018 pronssia vapaan hiihtotavan parisprintissä. Samojen kisojen perinteisen hiihtotavan sprintissä hän oli kuudestoista, samoin kuin vapaan sprintissä Lahden MM-kilpailuissa 2017. Junioreiden MM-kilpailuissa 2014 hän saavutti hopeaa viestissä. Seefeldin MM-kilpailuissa 2019 Jouve voitti viestissä pronssia ja oli vapaan hiihtotavan sprintissä neljäs ja perinteisen hiihtotavan parisprintissä viides. Ankkuriosuutta hiihtänyt Jouve esitteli pronssia tuoneessa viestissä ”tavaramerkkinsä”, nopean rytminmuutoksen, ja ratkaisi pronssimitalin kohtalon loppusuoran kirissä Suomen Perttu Hyväristä vastaan. Oberstdorfin MM-kilpailuissa 2021 hän sijoittui perinteisen sprintissä seitsemänneksi ja vapaan hiihtotavan parisprintissä neljänneksi. Pekingin olympialaisissa 2022 Jouve hiihti ensimmäisen osuuden Ranskan pronssia saavuttaneessa viestijoukkueessa. Lisäksi hän oli vapaan hiihtotavan sprintissä seitsemäs. Planican MM-kilpailuissa 2023 hän saavutti vapaan hiihtotavan sprintissä pronssia yhdessä Renaud Jayn kanssa. Perinteisen hiihtotavan sprintissä hän sijoittui 14:nneksi. Trondheimin MM-kilpailuissa 2025 hän oli vapaan hiihtotavan sprintissä kahdeksas..
Jouve kilpaili maastohiihdon maailmancupissa ensimmäisen kerran Otepään perinteisen hiihtotavan sprintissä tammikuussa 2015 sijoittuen 49:nneksi. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti Östersundin perinteisen hiihtotavan sprinttikilpailussa helmikuussa 2015 oltuaan 19:s. Ensimmäisen palkintosijansa hän saavutti maaliskuussa 2015 oltuaan kolmas Lahden vapaan hiihtotavan sprintissä. Hän sijoittui kolmanneksi myös Planican vapaan hiihtotavan sprintissä tammikuussa 2016, Drammenin perinteisen hiihtotavan sprintissä maaliskuussa 2019 sekä Lillehammerin ja Davosin vapaan hiihtotavan sprinteissä joulukuussa 2021. Ensimmäisen maailmancupin osakilpailuvoittonsa hän saavutti Drammenin sprintissä maaliskuussa 2022. Hän voitti samalla kaudella myös Falunin perinteisen hiihtotavan sprintin ja samalla sprintticupin. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän oli neljäs. Joulukuussa 2022 hän voitti Beitostølenin perinteisen hiihtotavan sprintin. Livignon vapaan hiihtotavan sprintissä hän sijoittui toiseksi tammikuussa 2023. Hän voitti Les Roussesin perinteisen hiihtotavan sprintin. Maaliskuussa 2023 hän oli kolmas Drammenin perinteisen hiihtotavan sprintissä. Marraskuussa 2023 hän sijoittui toiseksi Rukan perinteisen hiihtotavan sprintissä. Helmikuussa 2024 hän sijoittui Canmoren perinteisen hiihtotavan sprintissä toiseksi. Etappikilpailujen etapeilla hän on sijoittunut parhaimmillaan toiseksi vapaan hiihtotavan sprinteissä Gatineaussa maaliskuussa 2016, Toblachissa joulukuussa 2018 ja Lenzerheidessa joulukuussa 2021.
Pål Trøan Aune

Pål Trøan Aune (s. 29. maaliskuuta 1992) on norjalainen maastohiihtäjä, joka edustaa Steinkjer Skiklubbia.
Aune kilpaili maastohiihdon maailmancupissa ensimmäisen kerran Asiagon perinteisen hiihtotavan sprintissä joulukuussa 2013 sijoittuen 51:nneksi. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti Östersundin perinteisen hiihtotavan sprinttikilpailussa helmikuussa 2015 oltuaan 20:s. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan yhdeksäs Lillehammerin perinteisen hiihtotavan sprintissä joulukuussa 2017.
John Werket

John "Johnny" Roland Werket (8. lokakuuta 1924 Saint Paul, Minnesota – 4. kesäkuuta 2010 Sun City, Arizona) oli yhdysvaltalainen pikaluistelija.
Werket osallistui kansainvälisiin pikaluistelun mestrauuskisoihin vuosina 1948-56. Hän saavutti kaksi kertaa yleisluistelijoiden MM-kisoissa mitalin - vuoden 1948 kisoissa Helsingissä hopeaa ja vuoden 1950 kisoissa Eskilstunassa pronssia. Werketin saavutus oli amerikkalaisittain paras yleisluistelijoiden MM-kisoissa aina vuoteen 1977, jolloin Eric Heiden ohitti suorituksillaan sen.
Hän osallistui kolmiin olympialaisin, joissa parhaaksi sijoitukseksi tuli vuoden 1948 St. Moritzin kisojen 1500 metrin kuudes sija.
Werketin uran parhaiksi ajat eri matkoilla olivat:
Werket valmistui Roosevelt High Schoolista Minneapolissa, jonka jälkeen hän osallistuiu toiseen maailmansotaan laskuvarjojoukoissa. Hän suoritti tutkinnon Augsburg Collegessa vuonna 1949. Sukujuuriltaan norjalainen Werket tapasi tulevan vaimonsa urheilumatkallaan Norjan Hamarissa. Urheilu-uransa jälkeen Werket toimi valmentajana. Hän valmensi vuoden 1972 talviolympialaisiin amerikkalaisia Eric Heideniä ja Diana Holumia. Siviiliurallaan hän oli johtotehtävissä energiateollisuuden palveluksessa, josta hän eläköityi 32-vuotisen työuran jälkeen vuonna 1983 ja muutti Arizonan Sun Cityyn.
Werket kuoli 4. kesäkuuta 2010 Arizonassa, 85-vuotiaana.
Muntingiaceae

Muntingiaceae on pieni trooppinen kasviheimo koppisiemenisten Malvales-lahkossa. Heimon kolmesta lajista tunnetuin on mätimarjapuu ("Muntingia calabura").
Tuntomerkit.
Muntingiaceae-heimon kasvit ovat puita, joiden aineenvaihdunta tuottaa ellaghappoa. Karvat ovat tähtimäisiä tai kimppuina. Lehtiasento on kaksirivinen. Lehdet ovat hammaslaitaisia, sulka- tai kourasuonisia, vinotyvisiä ja korvakkeettomia. Varressa on korvakemaisia esilehtiä. Kukat sijaitsevat ryhmissä ja ovat neli- tai viisilukuisia. Verhiö on tyveltään yhdistynyt, teriö lyhytkyntinen ja sulkeutuneena laskostunut, ja heteitä on paljon. Kukassa on leveä pohjuskehrä eli diskus, jossa mesiäinen sijaitsee. Yhdislehtisessä sikiäimessä on 5–7 emilehtä ja sen on kehänpäällinen tai -alainen. Istukat ovat aksiletyyppisiä tai lapaistukoita, kun sikiäin on monilokeroinen. Vartalo on tukeva, luotti kulmikas tai enemmän tai vähemmän pallomainen. Hedelmä on toisinaan verhiön suojaama. Siemenessä on niukka ravintovarasto eli endospermi.
Levinneisyys.
Heimo kasvaa trooppisessa Amerikassa.
Luokittelu.
Muntingiaceae sisältää kolme lajia kolmessa suvussa:
Eräät piirteet saattavat viitata siihen, että heimon asema Malvales-lahkossa on melko basaalinen, evoluutiopuun tyveen kuuluva. Loiskasviheimo Cytinaceae näyttää olevan lähin sukulainen.
Cronquist (1981) sijoitti mätimarjapuun Flacourtiaceae-heimoon, joka nykyään on hajonnut useamman heimon kesken Malpighiales-lahkossa, ja "Neotessmannia"-lajin lehmuskasveihin (Tiliaceae), jotka ovat nykyään osa malvakasveja (Malvaceae). Takhtajan (1997) sijoitti molemmat lehmuskasveihin.
Raaseporinjoki

Raaseporinjoki ( joskus myös , tunnettu myös nimellä Snappertunanjoki, ) on pieni joki Raaseporin kaupungissa Uudellamaalla. Raaseporinjoki laskee Karjaalla sijaitsevasta Lepinjärvestä ("Läppträsket") Suomenlahteen ja on noin 15 kilometriä pitkä. Joki on saanut nimensä sen varrella sijaitsevalta Raaseporin linnasta. Osa kesäturisteista tulee linnalle vanhaan tapaan Raaseporinjokea pitkin veneellä tai meloen. Mereltä linnalle asti tuleva osuus soveltuu pienille moottoriveneille. Pitemmälle sisämaahan jatkettaessa joki muuttuu vaikeakulkuisemmaksi. Keväisin, kun joessa virtaa enemmän vettä, joki on täysin melontakelpoinen Huskvarnantien sillalta merelle saakka.
Raaseporinjoki ja sitä ympäröivä alue historiallisine kohteineen on yksi Suomen kahdestakymmenestäseitsemästä kansallismaisemasta.
Historia.
Raaseporinjoki on historialliseti merkittävä vesireitti, jota pitkin pääasiallisesti kuljettiin joen keskellä saaressa sijainneelle Raaseporin linnalle. Maankohoamisen ja rehevöitymisen takia joki on surkastunut ajan myötä, eikä linnalle pääse enää yhtä helposti vesitse kuin sen ollessa käytössä vuosina 1370–1550. Hankalan sijaintinsa vuoksi Raaseporin linna alkoi menettää strategista merkitystään hansakaupunki Räävelin kilpailijana ja Ruotsin kuningaskunnan etujen valvojana Suomenlahdella. Sen aseman Länsi-Uudenmaan halinnollisena keskuksena sai suotuisammalla satamapaikalla sijaitseva Tammisaari vuonna 1528. Tammisaaren vuorostaa korvasi Helsinki jo vuonna 1550 Kustaa Vaasan käskystä.
Jetstar Pacific Airlines

Jetstar Pacific Airlines on vietnamilainen halpalentoyhtiö. Se on perustettu vuonna 1991. Se lentää Aasiassa. Vuonna 2020 Qantas myi osuutensa Jetstar Pacificista Vietnam Airlinesille, ja lentoyhtiö palasi aiempaan nimeensä, Pacific Airlines.
Laivasto.
Heinäkuu 2016:
Kasmirluppa

Kasmirluppa kääpiökokoinen kanirotu, joka kuuluu poikkeavaturkkisiin kanirotuihin. Kasmirlupan ihannepaino on 1,71–2,30 kilogrammaa. Pohjoismaiseen kanistandardiin rotu hyväksyttiin 1. lokakuuta 2010. 
Rodun historia.
Rotu on kotoisin Isosta-Britanniasta. Ensimmäiset Cashmere Lopit syntyivät 1980-luvun alkupuolella. Ensimmäiset rodun edustajat tuotiin Pohjoismaihin vuonna 1988. Siihen aikaan Pohjoismaiseen standardiin ei haluttu lisätä uutta rotua, joten rotu lisättiin kääpiölupan alle omaksi turkkimuunnokseksi. Rotu tunnettiinkin pitkään nimellä kääpiöluppa fuchs. Rodun nimi kirjoitettiin aluksi muodossa "cashmereluppa". 
Luonne ja käyttäytyminen.
Luonteeltaan kasmirlupat ovat kilttejä, uteliaita, sosiaalisia ja helppoja käsitellä. Kasmirluppa muistuttaa luonteeltaan paljon kääpiöluppaa. Pitkän turkin vuoksi kasmirlupat on opetettava pienestä pitäen turkinhoitoon, jonka vuoksi niitä on helppo käsitellä.
Turkki.
Kasmirlupalla on rungossa 3,5–7 cm (ihanne 4,5 cm) pitkä turkki, kun taas päässä, korvissa ja jaloissa on vain hiukan normaalikarvaa pidempi karva. Kasmirlupalla on niin sanottu fuchs-turkki, joka on villiangoran muoto, jota ei tarvitse keriä. Kasmirlupalla on karvanvaihtoaika, kuten normaaliturkkisillakin kaneilla. Kasmirlupan pohjavillan ja peitinkarvan koostumuksen ollessa oikea, turkin ei pitäisi takkuuntua helposti. Kasmirlupan turkki tulisi hoitaa sormin selvittämällä turkki ja poistamalla mahdolliset takut.
Mika Lehto (kirjailija)

Mika Ilmari Lehto (s. 1978 Karstula) on suomalainen runoilija ja prosaisti. Lehdon runot siirtyvät usein leikkisän kielenkäytön avulla iloisesta vakavaan, surulliseen tai synkkään. Runojen aiheet ovat arkisia.