tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Ping An Insurance

Ping An Insurance (Group) Company of China Ltd., lyhyemmin Ping An Insurance tai vain Pin An (; pinyin: Zhōngguó Píng Ān) on erittäin suuri, vuonna 1988 perustettu kiinalainen vakuutus- ja finanssikonserni. Yhtiöllä on kuusi liiketoiminta-alaa: henkivakuutukset, omaisuus- ja vahinkovakuutukset, pankkitoiminta, rahasto, arvopaperit ja yrityspalvelut. Yhtiömuodoltaan se on julkinen osakeyhtiö. Vakuutusyhtiön osakkeet noteerataan Shanghain ja Hongkongin pörsseissä. Yhtiön kotipaikka on Shenzhen. Ping An Insurancen keskeisimpiin tytäryrityksiin kuuluu Shenzhenin pörssissä noteerattu Pin An Bank.
Vuoden 2015 tilaston mukaan Ping An Insurance oli markkina-arvoltaan (57,7 mrd. USD) Shanghain pörssin seitsemänneksi arvokkain yhtiö. Maailman suurimpien yritysten Forbes Global 2000 -listan vuoden 2015 vertailussa Ping An Insurance katsottiin useilla mittareilla arvioituna maailman 32. suurimmaksi julkisesti noteeratuksi yhtiöksi. Yhtiö on suurin manner-Kiinassa kotipaikkaansa pitävistä pörssiyhtiöistä, jonka osakkeiden pääosa on yksityisomistuksessa. Markkina-arvoltaan sitä suurempien mannerkiinalaisten pörssiyhtiöiden osake-enemmistö oli Kiinan valtiolla. Yhtiön suurin osakkeenomistaja oli syyskuussa 2015 Hong Kong Securities Clearing Company Nominees Limited, jolle oli rekisteröity 32,19 prosenttia Ping Anin osakkeista. 
Yhtiön nimeen liittyy alkuvuonna 2017 valmistunut, maailman neljänneksi korkeimman rakennuksen sijalle noussut pilvenpiirtäjä, 599 metriä korkea Ping An Finance Center Kiinan Shenzhenissä.
Grace Coolidge

Grace Anna Coolidge (o.s. Goodhue) (29. maaliskuuta 1874 – 8. heinäkuuta 1957) oli Yhdysvaltain 30. presidentin Calvin Coolidgen vaimo ja Yhdysvaltain ensimmäinen nainen vuosina 1923–1929. Grace Coolidge valmistui opettajaksi Vermontin yliopistosta 1902 ja jatkoi opintojaan opettaakseen kuulovammaisia lapsia lukemaan huulilta. Hän tapasi tulevan miehensä vuonna 1904 ja he avioituivat seuraavana vuonna.
Miehensä ponnistellessa poliittisen uransa eteen, Grace Cooling vältti osallistumasta politiikkaan. Kun Calvin Coolidge valittiin Massachusettsin kuvernööriksi, Grace pysytteli lasten kanssa kotona Northamptonissa. Calvin Coolidgen tultua valituksi varapresidentiksi perhe muutti Washingtoniin jossa asuivat Willard Hotellissa. Grace Coolidge ei puuttunut millään tavoin päivänpolitiikkaan, ei edes ajankohtaiseen debattiin naisten oikeuksista. Sen sijaan hän omisti aikansa mm. Punaisen Ristin tukemiseen.
1929 Coolidgen presidenttikauden päätyttyä perhe palasi takaisin Northamptoniin. Presidentti Coolidgen kuoltua 1933, Grace Coolidge jatkoi työtään kuurojen parissa ja kirjoitti artikkeleita lehdistöön. Toisen maailmansodan alettua Grace Coolidge liittyi paikalliseen yhdistykseen, joka auttoi Euroopasta tulevia juutalaispakolaisia ja antoi jopa talonsa WAVES organisaation käyttöön. Grace Coolidge kuoli 1957 sydänsairauteen ja hänet haudattiin Vermontin Plymouthiin miehensä ja 1924 kuolleen poikansa viereen.
Pesäpallon suomensarja 1968

Pesäpallon suomensarjan 24. kausi pelattiin kesällä 1968. Sarja pelattiin kolmessa lohkossa ja lohkovoittajat nousivat suoraan mestaruussarjaan kaudeksi 1969.
Suomensarja.
Länsilohko.
Uusinta noususta: Seinäjoen Maila-Jussit - Iin Urheilijat 9–5
Etelälohko.
Kankaanpään Maila 2 luopui sarjasta.
Luka Vidmar

Luka Vidmar (s. 17. toukokuuta 1986 Ljubljana, Slovenian ST, Jugoslavia) on slovenialainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa Norjan GET-ligaenin Stjernen Hockeyssa. Hän laukoo oikealta.
Ura.
Seuraura.
Vidmar on Olimpija Ljubljanan kasvatti. Hän debytoi HK Olimpijan paidassa Slovenian pääsarjassa 16-vuotiaana kaudella 2002–2003. Vidmar vietti seurassa kolme pääsarjakautta ja hän pelasi niistä ison osan myös Slovenian A-juniorisarjassa, jonka tehokkain puolustaja hän oli kaudella 2004–2005 tehoilla 11+16=27. 
Kaudeksi 2005–2006 Vidmar siirtyi Pohjois-Amerikkaan USHL-junioriliigan Chicago Steeliin. Kaudella 2006–2007 hän oli joukkueen tehokkain puolustaja ja kolmanneksi paras pistemies tehoilla 6+22=28. Vuodet 2007–2011 Vidmar pelasi University of Alaska Anchoragen yliopistojoukkueessa. Hänet valittiin kolmen jälkimmäisen kautensa päätteeksi WCHA:n akateemiseen tähdistökentälliseen. Syyskuussa 2011 Vidmar teki sopimuksen ECHL-joukkue Las Vegas Wranglersin kanssa, mutta vain kolmen siellä pelatun ottelun jälkeen hän siirtyi marraskuussa Colorado Eaglesin paitaan. 
Lokakuussa 2012 Vidmar teki sopimuksen South Carolina Stingraysin kanssa. Hän oli kaudella 2012–2013 joukkueen tehokkain puolustaja tehoilla 6+21=27. Heinäkuussa 2013 Vidmar teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen Stingraysin kanssa. Kaudella 2013–2014 hän oli joukkueen tehokkain puolustaja Jeremy Pricen kanssa tehoilla 2+12=14. Maalis- ja huhtikuussa 2014 Vidmar pelasi myös kuuden ottelun verran lainalla AHL-joukkue Rochester Americansissa.
Vidmar siirtyi kaudeksi 2014–2015 try-outin kautta Tšekin Extraligan nousijajoukkue BK Mladá Boleslaviin. Hänen ensimmäinen ammattilaiskautensa toi 30 runkosarja- ja kolmessa playoff-ottelussa kaksi syöttöpistettä. Joulukuussa 2015 Vidmar siirtyi loppukauden 2015–2016 sopimuksella Norjan GET-ligaeniin Stjernen Hockeyn riveihin oltuaan alkukauden ilman sopimusta.
Maajoukkueura.
Vidmar edusti Sloveniaa MM-kilpailuissa vuonna 2015 sekä I-divisioonan MM-kilpailuissa vuonna 2010, jolloin hän voitti B-lohkon kultaa. Vidmar pelasi myös IA-divisioonan MM-kilpailuissa vuonna 2016 voittaen kultaa.
Vidmar pelasi myös alle 20-vuotiaiden I-divisioonan MM-kilpailuissa vuosina 2005 ja 2006, joista ensimmäinen turnaus päättyi B-lohkon hopeaan ja jälkimmäinen turnaus A-lohkon pronssiin. Hän pelasi myös alle 18-vuotiaiden I-divisioonan MM-kilpailuissa vuosina 2003 ja 2004, joista ensimmäinen turnaus päättyi A-lohkon pronssiin.
Jarkko Kinnunen (muusikko)

Jarkko Kinnunen on suomalainen laulaja-lauluntekijä Siilinjärveltä. Muusikkona hän toimii trubaduurina ja yhtyeissä lähinnä laulusolistina. Kinnunen perusti vuonna 1992 Jaska &amp; Torpedo -yhtyeensä. Jani Karhusen kanssa syntyi Duo Kookos vuonna 2002. Murskahumppa -yhtye perustettiin alkuvuonna 2008, jossa hän toimi solistina.
Levyt on julkaissut Propaganda records ja jakelee Playground Music.
Historiaa muusikkona.
Vuonna 1992 Kinnunen perusti Jaska &amp; Torpedo kokoopanon, jossa lauloi myös aikanaan Paula Vesala. Vesala tuli tunnetuksi myöhemmin PMMP -yhtyeessä. Duo Kookos on Torpedo-miehistöstä kuopiolaisen Jani Karhusen ja Jaska Kinnusen vuonna 2002 perustama duo.
Murskahumppa-legenda otti Kinnusen mukaansa alkuvuonna 2008. Yhtyeen kaikki soittajat olivat ammoin kuolleita "humpan helmiä", jotka levy-yhtiön kylmäsilmäinen edustaja kaivoi haudoista formaattibändiä varten. Tätä tarinaa tukevat soittajien hienosäädetyt taiteilijanimet. Murskahumppamiesten tarkkaan harkittu ja tyylitelty ulkoasu, kalmoiksi maskeeratut miehet puvuissa ja solmioissa, on sekin olennainen osa kokonaisuutta.
Sanoitukset olivat humppaperäistä melodista reissumiesromantiikka. Muutoin punkista napatut ilkeät käänteet, kantaaottavuus ja hengästyttävä tempo olivat käsittämättömän melodramaattinen yhdistelmä.
Keikkailun ohessa debyytti-EP "7. maksa" ilmestyi jo kesäkuuksi 2008.
Debyyttialbumi "Murskapunkkia" ilmestyi toukokuussa 2009. Jouluna 2009 albumin video "Murskapunkkia" tuli Voice -kanavan Garage Countdown koko syksyn jatkuneen yleisöäänestyksen voittajaksi. Jouluksi 2009 oli myös ilmestynyt sinkku "Joulu on taas on taas". 
Murskahumpan riveistä Jaska kävi voittamassa hopeaa keväällä 2010 Kuorosodassa Marco Hietalan johtamassa Kuopion joukkueessa.
Toinen Murskahumppa-albumi "No Problemo" valmistui maaliskuuksi 2011.
Vuonna 2011 ilmestyneelle Jaska &amp; Torpedon debyyttialbumille "Uudet Tuulet" sinkkubiisien sanoittajista löytyvät Juha Mieskonen ja Esa Eloranta. Tarttuva "Poikamies"-kappale sai televisiosoittoa vuonna 2007 Urheilukanavalla pyörineessä Aleksi Litovaara Snowboarding-sarjassa.
Biisin levyttikin Murskahumppa jo vuonna 2008 ja teki siitä uuden version vielä vuonna 2009 nimellä Poikamies 2009.
Loppuvuonna 2012 Murskahumppa-persoona Jaska Koo levytti sinkun "Haista perse" videoineen.
Kevään 2016 Jarkko Kinnunen soolosinkun "Ei elämä pääty" sanoitti jälleen Esa Eloranta.
Aino Ottelin

Aino Maria Ottelin (22. syyskuuta 1874 Porvoo – 6. lokakuuta 1957 Ruokolahti) oli suomalainen rehtori.
Ottelinin vanhemmat olivat kollega Konrad Fredrik Ottelin ja Karolina (Lina) Vilhelmina Ervast. Ottelin kirjoitti ylioppilaaksi 1994 Läroverket för gossar och flickorista ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1999, filosofian maisteriksi 1900. Hän teki opintomatkoja Skandinaviaan, Saksaan ja Yhdysvaltoihin.
Ottelin oli Pietarsaaren reaalikoulun ruotsin-, suomen- ja saksankielen opettaja 1900–1903, Viipurin ruotsalaisen tyttökoulun ja sen jatkoluokkien johtaja 1903–1919, Svenska flickskolan i Helsingfors (suomeksi ruotsinkielinen tyttökoulu Helsingissä) uskonnon ja historian lehtori sekä rehtori 1920–1944.
Ottelin julkaisi teoksen "Konkordia förbundet" (1924) ja laati kirjoituksia eri lehtiin.
Ottelinin veli oli historianopettaja ja rehtori Ahti Ottelin.
Oili Siikaniemi

Olga Margareta (Oili) Siikaniemi (o.s. Silventoinen, taiteilijanimi Oili Sinimi; 13. syyskuuta 1888 Pietari, Venäjän keisarikunta – 2. elokuuta 1932 Lappee, Suomi) oli suomalainen laulajatar.
Elämä.
Oili Siikaniemen vanhemmat olivat Pietarissa liikkeen omistanut hopeaseppä, tehtailija Pekka Silventoinen ja Johanna Häggson. Hänen puolisonsa oli filosofian maisteri, kirjailija Väinö Siikaniemi (1882–1932) vuodesta 1916.
Siikaniemi kirjoitti ylioppilaaksi 1907 ja opiskeli laulua Suomessa Alma Fohströmin ja Maikki Järnefeltin johdolla sekä Ranskassa ja Italiassa. Hän toimi Pietarin suomalaisen yhteiskoulun ranskan ja venäjän kielen opettajana 1914–1916 ja laulajattarena vuodesta 1917 alkaen. Hän konsertoi Suomessa ja ulkomailla.
Siikaniemi aloitti lauluopinnot opettajantyön ohessa mutta aluksi vain harrastuksena. Hän esitti myös miehensä Väinö Siikaniemen runoihin sävellettyjä lauluja. Hän toimi lisäksi laulunopettajana ja suomensi yksinlaulu- ja oopperatekstejä.
Siikaniemi levytti 1920-luvulla kansanlauluja ja Leevi Madetojan, Yrjö Kilpisen ja Sulho Rannan yksinlauluja. Hän esiintyi ensimmäisessä suomalaisessa äänielokuvassa "Sano se suomeksi".
Siikaniemen sisar oli Alma Kuula. Molemmat sisarukset olivat uuden musiikin tulkkeja ja esitaistelijoita.
Eva Somersalo

Eva Somersalo, vuoteen 1906 "Sommer" (19. kesäkuuta 1883 Tampere – 2. tammikuuta 1956 Helsinki) oli suomalainen kansanedustaja sekä kotitalouden ja käsityötaidon edistäjä.
Somersalon vanhemmat olivat kauppaneuvos Arthur Somersalo ja Lydia Johansson. Hänen sisaruksensa olivat Arne Somersalo ja kirjailija Aili Somersalo.
Somersalo kävi tyttökoulun, josta valmistui 1900. Sen jälkeen hän opiskeli Helsingin käsityökoulussa vuoteen 1906, Zürichissä ammattikoulussa vuoteen 1907. Hän teki myöhemmin opintomatkoja Saksaan, Sveitsiin ja Ruotsiin 1907, 1918 ja 1923 sekä vuonna 1929 useisiin Euroopan maihin. 
Somersalo työskenteli opettajana Helsingin käsityökoulussa 1905–1909 ja 1911, Helsingin kaupungin lasten- ja sairaskorttikonttorin johtajana 1917–1918. Hän oli sosiaalihallituksessa, sittemmin sosiaaliministeriössä naistöiden keskustoimiston johtaja 1918–1924, Helsingin käsityöseminaarin opettaja 1924, Tampereen tyttöjen ammattikoulun johtaja 1926–1930 sekä opettaja vuodesta 1926, talouskoulun opettaja vuodesta 1930. Hän valvoi Suomen työttömien naisten ammattiopetusta 1920–1924 ja samassa tehtävässä Tampereen 1928–1930. Hänellä oli monia luottamustoimia, kuten Kotiteollisuus oy Tellervon johtokunnan jäsen 1917–1923, Elannon hallintoneuvoston jäsen 1918–1927, Hämeen-Satakunnan Marttaliiton johtokunnan jäsen 1928–1938, eduskunnan jäsen (kokoomus) 1924–1927, Helsingin kaupungin kalliinajan kotitalosukomitean puheenjohtaja vuodesta 1917, ammattikasvatusneuvoston jäsen 1934–1939. Hän oli Kotilieden toimittaja 1923–1926 ja Käsiteollisuuden toiminnanjohtaja.
Somersalo julkaisi Helmi Koskimiehen kanssa vuonna 1932 keittokirjan "Keittotaito – Koteja ja kouluja varten", josta on vuoteen 2000 mennessä otettu 49 painosta, tosin vuodesta 1964 alkaen sisällöltään täysin uudistettuina.
Alma Kuula

Alma Johanna Kuula, o.s. Silventoinen (5. helmikuuta 1884 Pietari – 8. lokakuuta 1941), oli suomalainen laulajatar.
Alma Kuulan vanhemmat olivat Pietarissa liikkeen omistanut hopeaseppä, tehtailija Pekka Silventoinen ja Hanna Håggson. Hän oli vuodesta 1914 naimisissa säveltäjä Toivo Kuulan (k. 1918) kanssa. Kuula kävi tyttökoulun 1901, Helsingin musiikkiopiston 1908 ja opiskeli sen jälkeen Milanossa 1908–1909, 1911–1912 ja 1913–1914, Pariisissa 1909–1910, Berliinissä 1922, Roomassa 1928. 
Kuula piti konsertteja ja esiintyi solistina eri paikkakunnilla Suomessa vuodesta 1911 alkaen. Hän esiintyi ulkomailla Pietarissa, Milanossa, Tallinnassa, Saksassa, Budapestissa, Ruotsissa sekä Oslossa ja Riiassa. Hän piti 50-vuotispäivänsä kunniaksi helmikuussa 1934 konsertin Helsingin Konservatoriossa. Uuden Suomen kriitikko Y. S. antoi siitä kiittävän arvion. Vaikka ohjelma oli laaja, se oli antoisa niin sisällöllisesti kuin tulkinnallisestikin. Mukana oli Toivo Kuulan ja muiden kotimaisten sekä myös ulkomaisten säveltäjien lauluja. Säestäjänä toimi Margaret Kilpinen.
Kuulan sisar oli laulajatar Oili Siikaniemi.
Onkilampi (Parkano)

Onkilampi on Pirkanmaalla Parkanossa Vahojärvellä sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Aurejärven valuma-alueeseen. Onkilampi on osa Vahojärven-Aurejoen aluetta.
Maantietoa.
Lammen pituus on 500 metriä, leveys 300 metriä ja sen pinta-ala on 9,1 hehtaaria. Se on läpivirtausjärvi Aurejoessa Petäjäjärven ja Vahojärven välissä. Pääosa lammen veden virtauksesta tulee Aurejoekea myöten Aurejärvestä. Lammen pohjoisrantaan laskee metsäoja, joka tuo pohjoisesta Haisukankaan eteläpuolisten soiden ja metsien kuivatusvesiä. Lammen luusua on kapea, mutta se laajenee pian kuin toiseksi lammeksi, joka kapenee joen uomaksi vasta 350 metriä myöhemmin. Rantaviivan pituus on 1,2 kilometriä. Yli puolet lammen rannasta on suota tai avosuota. Pohjoisrannalla on kovaa maata ja sinne onkin rakennettu kaksi vapaa-ajan asuntoa. Lammen lähiympäristössä sijaitsee kaksi maatilaa ja niille pääsee yhdystieltä 13289, joka kulkee lammen länsipuolella ja risteää seututiehen 332. Parkanon ja Ylöjärven välinen raja kulkee ohitse 350 metriä lammen ja joen itäpuolella.
Virkistys.
Järven vedenlaatu riippuu voimakkaasti Aurejärven vedenlaadusta.
Järvi kuuluu osana opastettua melontareittiä Aurejärvi–Petäjäjärvi–Vahojärvi–Ruojärvi–Leppäsjärvi–Kyrösjärvi.
Jääkiekon nuorten maailmanmestaruuskilpailut 2019

Jääkiekon nuorten maailmanmestaruuskilpailut 2019 olivat järjestyksessään 43. jääkiekon alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuskisat, ja ne pelattiin Kanadassa.
Suomi voitti turnauksessa historiansa viidennen kultamitalinsa voittamalla loppuottelussa Yhdysvallat maalein 3–2. Venäjä sai pronssia voittamalla Sveitsin pronssiottelussa maalein 5–2. Kanada jäi ensimmäistä kertaa ilman mitalia kotiturnauksessaan hävittyään puolivälierän Suomelle lukemin 1–2 jatkoajalla.
Kaikki ajat ovat paikallista aikaa (UTC–8).
Lähde: IIHF.
Lähde: IIHF.
Markkolanlampi (Parkano)

Markkolanlampi on Pirkanmaalla Parkanossa Vahojärvellä sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Aurejärven valuma-alueeseen. Markkolanlampi on osa Vahojärven-Aurejoen aluetta.
Maantietoa.
Lammen pituus on 500 metriä, leveys 200 metriä ja sen pinta-ala on 7,4 hehtaaria. Se sijaitsee puoli kilometriä Vahojärven pohjoispuolella. Lampeen laskee kaksi metsäojaa, joista toinen on viereisen ojitetun suon laskuoja ja toinen Ylisenlammen laskuoja, jonka kautta laskee myös ojitettujen soiden vesiä. Lammen oma laskuoja on Myllyoja, joka laskee Vahojärven pohjoispäähän Soljanlahteen. Rantaviivan pituus on 1,2 kilometriä. Rannat ovat kangasmetsää, mutta länsipäässä peltomaa päättyy rantaan. Lammen ympäristössä on yksi maatila ja jonka rantasauna on ainoa rantarakennus. Lammen eteläpuolelta kulkee 100 metrin päässä yhdystie 13289. Sen pohjoisrannalle johtaa peltotie.
Aino Karjalainen

Aino Karoliina Karjalainen (29. tammikuuta 1915 Vuolijoki – 8. tammikuuta 1981 Kajaani) oli suomalainen poliitikko, joka toimi vuosina 1972–1979 Suomen Keskustapuolueen kansanedustajana.
Aino Karjalainen syntyi vuonna 1915 Vuolijoella. Hänen vanhempansa olivat maanviljelijä Teodor Aleksanteri Hahl ja Katri Haataja.
Vuonna 1935 Karjalainen valmistui ylioppilaaksi ja vuonna 1941 agronomiksi. Hän toimi Lapin maatalousseuran karjatalousagronomina Kittilässä vuosina 1941–1942, Nurmeksen evankelisen kansanopiston maatalousopettajana vuosina 1943–1955, Seppälän karjatalouskoulun maatalousopettajana Kajaanissa vuosina 1956–1958 ja Kainuun maatalouskeskuksen karjatalousagronomina vuosina 1958–1975.
Karjalainen oli ehdolla Oulun vaalipiirissä vuoden 1970 eduskuntavaaleissa ja hän sai yli 3 000 ääntä. Häntä ei kuitenkaan tuolloin valittu eduskuntaan. Vuoden 1972 eduskuntavaaleissa Karjalainen oli jälleen ehdolla Oulun vaalipiiristä ja tällä kertaa hänet valittiin eduskuntaan 5 686 äänellä. Vuoden 1975 ennenaikaisissa vaaleissa Karjalainen valittiin uudelleen eduskuntaan 6 551 äänellä. Vuoden 1979 eduskuntavaaleissa Aino Karjalainen sai 6 926 ääntä mutta häntä ei valittu eduskuntaan.
Karjalainen toimi Keskustapuolueen Kainuun piirin puheenjohtajana, Keskustanaisten Kainuun piirin johtokunnassa, Kotiteollisuuden keskusliiton valtuuskunnan puheenjohtajana ja Finnair oy:n hallintoneuvostossa. 
Vuonna 1978 hän toimi presidentin valitsijamiehenä.
Länsifriisi

Länsifriisin kieli eli friisi ("Frysk") on kieli, jota puhutaan Friisinmaassa Pohjois-Alankomaissa. Se on kolmesta friisin kielestä puhutuin.
Nimi.
Nimeä ”länsifriisi” käytetään vain Alankomaiden ulkopuolella erottamaan se läheistä sukua olevista, Saksassa puhutuista itä- ja pohjoisfriisistä. Alankomaissa nimi ”länsifriisi” ("West-Fries") viittaa hollannin kielen murteeseen, jota puhutaan Länsi-Frieslandissa. Länsifriisin kieltä sen sijaan kutsutaan vain friisiksi ("Fries"). Alankomaalaiset kielitieteilijät käyttävät friisin kielelle selvyyden vuoksi nimeä "Westerlauwers Fries" (Länsi-Lauwersin friisi). Lauwers on joki, joka erottaa hollantilaiset provinssit Friisinmaasta ja Groningenista.
Murteet.
Länsifriisi jaetaan yleensä kolmeen murteeseen:
Savi- ja puufriisi ovat länsifriisin puhutuimmat murteet. Ne ovat saaneet nimensä puhuma-alueidensa maisemista. Friisinmaan länsi- ja luoteisosissa, joissa puhutaan savifriisiä, maaperä on paksua merisavea, kun taas metsäfriisin puhuma-alue idässä on metsäistä.
Puhujat.
Eniten länsifriisin puhujia asuu Friisinmaan provinssissa Pohjois-Alankomaissa. Friisinmaassa on 643 000 asukasta (2005); heistä 94 % ymmärtää puhuttua friisiä, 74 % osaa puhua friisiä, 75 % osaa lukea friisiä ja 27 % osaa kirjoittaa sitä.
Friisinmaassa 55 % asukkaista äidinkieli on länsifriisi. Osa friisin puhujista asuu Groningenin provinssin puolella kylissä Marum, De Wilp ja Opende. Monet friisit ovat myös muuttaneet muualle Alankomaihin vauraammille alueille. Siksi noin 150 000 friisin puhujista asuu muissa Alankomaiden provinsseissa. Friisin puhujia on ulkomailla eniten Kanadassa, Yhdysvalloissa, Australiassa ja Uudessa-Seelannissa.
Toisena kielenä Friisinmaassa friisiä puhuu 120 000 henkilöä.
Tila.
Vuodesta 1956 lähtien länsifriisillä on ollut hollannin ohella virallinen asema Friisinmaassa. Oikeusistuinten kieli on hollanti, vaikkakin Friisinmaassa todistajanlausunnot voi pitää länsifriisiksi. Lisäksi todistajanvalan voi vannoa länsifriisiksi koko Alankomaissa.
Länsifriisi on ollut pakollinen oppiaine Friisinmaan peruskouluissa vuodesta 1980 ja toisen asteen oppilaitoksissa vuodesta 1993 lähtien.
Vuonna 1997 Friisinmaan provinssi vaihtoi virallisen nimensä hollanninkielisestä nimestä "Friesland" länsifriisinkieliseen nimeen "Fryslân". Provinssin 31 kunnasta kuusi (Dantumadiel, Tytsjerksteradiel, Boarnsterhim, Littenseradiel, Wûnseradiel, Ferwerderadiel) on vaihtanut virallisen nimensä länsifriisinkielisiksi. Osa kunnista käyttää sekä hollannin- että länsifriisinkielistä nimeä.
Ylinenlampi (Parkano, Vahojärvi)

Ylinenlampi on Pirkanmaalla Parkanossa Vahojärvellä sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Aurejärven valuma-alueeseen. Ylinenlampi on osa Vahojärven-Aurejoen aluetta.
Maantietoa.
Lammen pituus on 500 metriä, leveys 100 metriä ja sen pinta-ala on 3,6 hehtaaria. Se sijaitsee noin kaksi kilometriä Vahojärvestä pohjoiseen. Lampeen laskee ympäröiviltä ojitetuilta soilta suo-ojia. Itäpuolen suota on raivattu pelloksi, joiden ojat laskevat myös lampeen. Lammen oma laskuoja lähtee sen eteläpäästä ja se virtaa 1,8 kilometriä etelään ennen laskemistaan Markkolanlampeen. Tämä laskee vuoristaan Vahojärveen. Rantaviivan pituus on 1,1 kilometriä ja se on pääasiassa metsäistä suota. Lammen ympäristössä sijaitsee yksi maatila, mutta lammen rannat ovat autiot. Lammelle johtaa kärrypolku metsäautotieltä, joka tulee maatilan pihan kautta. Maatilalle johtaa tie kylätieltä (Paroonintie), joka risteää yhdystien 13289 kanssa parin kilometrin päässä.
Al-Qaryatayn

Al-Qaryatayn () on kaupunki Syyrian Homsin maakunnassa. Kaupunki sijaitsee aavikolla ja ennen Syyrian sisällissotaa sen väestön valtaosa oli muslimeja noin viidenneksen ollessa kristittyjä. Isis valtasi sittemmin kaupungin tuhoten sen vanhan Mar Elianin luostarin ja ajaen kristittyjen pääosan pakolaisiksi. Kaupungissa oli ennen Isisin tuloa noin 40 000 asukasta ja tuhansia pakolaisia muualta Syyriasta.
Historia.
Aluetta asuttaa Qurwanien arabiheimo. Legendan mukaan noin 1 500 vanha ja hurskas mies nimeltä Julian oli matkalla pyhiinvaellukselle Jerusalemiin, mutta kuoli matkan aikana. Hänen matkakumppaneilleen antaman ohjeen mukaisesti hänen ruumiinsa asetettiin härkäkärryihin, jotka päästettiin vapaaksi. Julian oli määrä haudata paikkaan, jonne kärryt ensimmäisenä pysähtyisivät. Kärryt pysähtyivät nykyisen al-Qaryatayn kohdalle, ja Julianin eli arabiaksi Mar Elianin haudalle muodostui ajan myötä luostari. Samoin paikallisen perimätiedon mukaan alueella oli aikanaan kaksi heimoa, joista toinen kääntyi islamiin muslimivalloitusten jälkeen. Tarinan mukaan lopulta johtavaksi uskonnoksi päätyvä ryhmä pitäisi myös huolta toisesta. Nykyisin kaupungin kristityt pitävät Juliania pyhimyksenä ja muslimit suufilaisena mestarina, joka tunnetaan nimellä Ahmed Ghouri. Vuosittain 9. syyskuuta kaupungissa oli tapana järjestää Mar Elianille omistettu juhla, jonne kerääntyi väkeä myös muista alueen kaupungeista.
Syyrian sisällissota syttyi vuonna 2011, mutta kaupungin eristäytyneen maantieteen takia se säilyi pitkään rauhallisena. Kaupunkiin tuli kuitenkin pakolaisia esimerkiksi Homsista, Damaskoksesta ja Tadmurista. Terroristijärjestö Isis valtasi kuitenkin kaupungin toukokuussa 2015 ja tuhosi vanhan luostarin. Paikalliset kristityt päätyivät pakolaisiksi. Hallituksen joukot ilmoittivat vallanneensa kaupungin takaisin 4. huhtikuuta 2016, mutta Isis valtasi kaupungin vastahyökkäyksessä lokakuussa 2017. Järjestö menetti jälleen sen hallinnan 21. lokakuuta, mutta 116 kaupungin asukasta oli surmattu kostoiskuissa ennen hallituksen joukkojen saapumista takaisin.
Hilja Väänänen

Hilja Maria Väänänen (o.s. Nyberg, 4. elokuuta 1896 Nastola – 1. marraskuuta 1987 Haukipudas) oli suomalainen poliitikko, joka toimi Maalaisliiton (vuoden 1964 nimenvaihdoksen jälkeen Keskustapuolueen) kansanedustajana vuosina 1951–1966. 
Väänänen syntyi vuonna 1896 Päijät-Hämeessä Nastolassa. Hänen vanhempansa olivat rautatieläinen Ulrik Nyberg ja Arinna Malmberg.
Väänänen valmistui keskikoulusta vuonna 1913 ja vuonna 1917 hän valmistui puutarhanopettajaksi. Valmistuttuaan Väänänen toimi Marttojen kodinhoidon konsulenttina ja opettajana vuosina 1917–1919. Mentyään naimisiin maanviljelijä August Väänäsen kanssa vuonna 1919 Hilja Väänäsestä tuli Murtola-Paalanniemen tilan emäntä Muuruveden Murtolahdella. 
Kun Maalaisliiton naisten Kuopion piiri perustettiin vuonna 1946 valittiin Hilja Väänänen piirijärjestön ensimmäiseksi puheenjohtajaksi. Väänänen hoiti kyseistä tehtävää 20 vuotta.
Väänänen oli ehdolla eduskuntavaaleissa ensimmäistä kertaa vuonna 1948 Kuopion läntisestä vaalipiiristä. Kyseisissä vaaleissa Väänästä ei valittu eduskuntaan, mutta seuraavissa eduskuntavaaleissa vuonna 1951 Väänänen tuli valituksi. Yhteensä Väänänen toimi eduskunnassa 15 vuotta, sillä hänet uudelleen valittiin vuosien 1954, 1958 ja 1962 vaaleissa. Vuosina 1956 ja 1962 Väänänen toimi presidentin valitsijamiehenä. Vuoden 1966 eduskuntavaaleissa Väänänen ei enää asettunut ehdolle.
Eduskunnassa Väänänen toimi erityisesti sosiaalipoliittisen lainsäädäntötyön kanssa ja hän oli koko edustajakautensa ajan työväenasiainvaliokunnassa (muutettiin vuonna 1962 sosiaalivaliokunnaksi).
Vuosina 1947–1951 Väänänen toimi Muuruveden kunnallisvaltuustossa.
Väänänen toimi elämänsä aikana myös useissa muissa luottamustehtävissä: Maalaisliiton puoluevaltuuskunnassa, Maalaisliiton Kuopion piiritoimikunnassa, Maalaisliiton naisten valtuuskunnassa, Maalaisliiton naisten johtokunnan varapuheenjohtajana, Maalaisliiton naisten Kuopion piirin puheenjohtajana, Maaseudun huoltoliiton hallituksen puheenjohtajana, Arpa-yhtymän hallituksen puheenjohtajana, Itä-Suomen korkeakoulun neuvottelukunnan varapuheenjohtajana, Savon lastenlinnan johtokunnassa, Eläkeliiton johtokunnassa, Vesihuoltoliiton hallituksessa, Savon seuran valtuuskunnassa ja Kansaneläkelaitoksella tilintarkastajana.
Sosiaalineuvoksen arvonimen Väänänen sai vuonna 1966.
Päätoimittaja Jouko Väänänen oli Hilja Väänäsen poika, samoin kuin maanviljelijä, maanviljelysneuvos Jorma Väänänen.
Klemen Bergant

Klemen Bergant (, s. 14. syyskuuta 1966 Ljubljana, Slovenian ST, Jugoslavia) on slovenialainen, uransa lopettanut alppihiihtäjä.
Bergant edusti Jugoslaviaa vuoden 1988 Calgaryn olympialaisissa ja Sloveniaa vuoden 1992 Albertvillen olympialaisissa. Vuonna 1988 hän oli super-g:ssä 16:s, suurpujottelussa 15:s ja keskeytti pujottelun. Vuoden 1992 olympialaisissa hän kilpaili vain pujottelussa, ollen 24:s.
Kansainvälisen hiihtoliiton tiedoissa Bergantille on merkitty yksi alppihiihdon maailmancupin osakilpailu: 14:s sijoitus suurpujottelusta marraskuussa 1986 Italian Sestrierestä.
Ådalen 31

Ådalen 31 on Bo Widerbergin käsikirjoittama ja ohjaama ruotsalainen draamaelokuva vuodelta 1969. Se pohjautuu Birger Normanin kirjaan "Ådalen 31", joka kertoo Pohjois-Ruotsin Ådalenissa vuonna 1931 tapahtuneista, Ådalenin laukauksiksi kutsutusta välikohtauksesta, jossa Ruotsin puolustusvoimien joukot avasivat tulen lakkoilevien paperityöläisten mielenosoituskulkuetta kohti. Tulituksessa kuoli viisi ja loukkaantui viisi ihmistä.
Juoni.
Elokuvassa seurataan toukokuun 1931 tapahtumia nuoren Kjellin kautta. Hän soittaa trumpettia paikallisessa työväen soittokunnassa ja haaveilee jazzmuusikon urasta. Hän ihastuu tehtaanjohtajan tyttäreen Annaan, joka tulee raskaaksi.
Vastaanotto.
"Ådalen 31" voitti Grand Prix’n Cannesin elokuvajuhlilla ja toi Ruotsissa Guldbagge-palkinnot ohjaaja Widerbergille ja Kjellin isää näytelleelle Roland Hedlundille. Elokuva oli ehdolla vuoden parhaaksi vieraskieliseksi elokuvaksi sekä Oscar-palkintogaalassa että Golden Globessa. Voiton vei kuitenkin molemmissa Costa-Gavrasin poliittinen trilleri "Z – hän elää!".
Signe Tandefelt

Signe Blanche Maria Tandefelt (o.s. Ahrenberg; 11. joulukuuta 1879 Helsinki – 27. huhtikuuta 1943 Helsinki) oli suomalainen taidearvostelija ja taidemaalari. Tandefelt toimi "Hufvudstadsbladetin" ja "Nya Pressenin" taidearvostelijana liki 30 vuotta, ja hänellä oli merkittävä asema pääkaupungin taide-elämässä.
Tandefelt kävi kahdeksan luokkaa yhteiskoulua ja sen jälkeen opiskeli Taideyhdistyksen piirustuskoulussa. Hän teki opintomatkoja useisiin Euroopan maihin.
Tandefeltin vanhemmat olivat yliarkkitehti Johan Jacob Ahrenberg ja Fredrika Widolfa Carolina von Engeström. Hänen puolisonsa oli vuodesta 1904 taidemaalari, Suomenlinnan intendentti Heikki Tandefelt; he erosivat 1919. Heidän poikansa oli arkkitehti Claus Tandefelt.
Helsingin kaupunki hankki perustettavaan kaupunginmuseoon muotokuvajäljennöksiä monista merkkihenkilöistä, ja Signe Tandefelt maalasi ne.
Rabbe Enckell on tehnyt maalauksen "Arvostelu" (1922), jossa kaksi aikansa arvostettua kriitikkoa, Tandefelt ja Sigrid Schauman, tarkastelevat maalausta Enckellin ensimmäisessä näyttelyssä Enckellin seuratessa vieressä.
Lilli Törnudd

Lilli Vilhelmina Törnudd (2. elokuuta 1862 Ylistaro – 18. marraskuuta 1929 Helsinki) oli suomalainen piirustuksen- ja käsityönopettaja.
Törnuddin vanhemmat olivat lääninrovasti Anders Oskar Törnudd ja Augusta Wilhelmina Rönnbäck.
Törnudd kävi Helsingin suomalaisen jatko-opiston ja harjoitti maalausopintoja. Hän oli Sortavalan seminaarin naisosaston piirustuksen ja käsitöiden opettaja 1889–1918, tarkastaja kouluhallituksessa 1918–1927. Hän toimi Taideteollisuuskeskuskoulun piirustuksenopettajaosaston metodiikan 1. opettajana 1918–1929 ja piirustuksenopettajana yliopistollisilla jatkokursseilla. Hän laati oppi- ja ohjekirjoja. Hänen tuotantoonsa kuuluu maisemamaalauksia. Hän kuuluu suomalaisen taidekasvatuksen merkkihenkilöihin.
Törnuddin veli oli säveltäjä Aksel Törnudd.
Lilli Törnuddin kuvataideopetuksen opetusohjeissa on musiikinopetukselle tyypillisiä työskentelytapoja. Törnudd käyttää musiikin terminologiaa havainnollistaessaan kuvataiteen opetusta. Törnudd rakentaa metodinsa neljästä taiteille yhteisen taidekasvatuksen didaktiikasta: rytmin, koristeen, tempon ja affektin opetusohjeista.
Törnuddin taidekasvatuksen opetusohjeita yhdistää käsitys taidetunteen opettamisen tärkeydestä. Taidetunteen kasvatuksen tarkoituksena on palauttaa henkisyys luonnon yhteyteen. Luonnossa on spirituaalisuutta eli henkisiä ja hengellisiä merkityksiä ja taideopettajan tehtävä on auttaa oppilasta näkemään ne. Taidekasvattaja auttaa opiskelijaa muodostamaan ympäristöä arvostavan ja suojelevan asenteen, jossa ihminen ei ole suhteessa maailmaan vaan harmonisen maailman palana. Harmoniaperiaatteen mukaan opettaessaan opettaja kasvattaa yhteisöllisyyteen kykeneviä ihmisiä. Törnuddin käsityksen mukaan ihmisistä kasvatetaan taidekasvatuksen avulla vastuullisia, eheitä, spirituaalisia ja intersubjektiivisia toimijoita. Törnuddin harmonia-ajatteluun kuuluu ajatus oppilaista joukkona hyvin erilaisia ihmisiä, jotka muodostavat kokonaisuuden. Ajatteluun kuuluu koulun ymmärtäminen kokonaisuutena, jossa taide muodostaa henkisen, toimintaa ohjaavan ytimen. Törnuddin mukaan taide ei saa olla kasvatustyössä oppiaine vaan periaate.
Castelnuovo Berardenga

Castelnuovo Berardenga on kunta Italiassa Toscanan alueella olevassa Sienan maakunnassa. Se sijaitsee noin 25 kilometriä Sienasta itään. 
Historiaa.
Montapertin kylässä käytiin vuonna 1260 Montapertin taistelu, jossa taistelivat guelfit ja ghibelliinit. Guelfit olivat firenzeläisiä ja ghibelliinit sienalaisia. Ghibelliinit voittivat sodan. Voittoa juhlitaan Montapertissä vieläkin syyskuussa järjestämällä soihtukulkue taistelun muistomerkille. Dante Alighieri kirjoitti tästä taistelusta teoksessaan Jumalainen näytelmä sen olleen niin suuri verilöyly, että se muutti viereisen Arbiajoen verestä punaiseksi.
Ikaríanmeri

Ikaríanmeri () on merialue Egeanmeren itäosassa Kreikassa. Se käsittää Ikarían ja Sámoksen saarten ympärillä olevan Kykladien ja Vähä-Aasian rannikon väliin sijoittuvan merialueen.
Kreikkalaisessa mytologiassa Ikaríanmeri on saanut nimensä Ikaroksesta, joka lensi isänsä Daidaloksen kanssa pakoon Kreetalta vahasta ja sulista tehdyin siivin. Lennettyään liian lähelle aurinkoa Ikaros menetti siipensä ja putosi mereen, joka nimettiin hänen mukaansa.
Merialueen saariin kuuluvat Ikarían ja Sámoksen lisäksi muun muassa Foúrnoi-saaret, Pátmos, Agathonísi, Leipsoí ja Léros. Pohjoisimmat saaret kuuluvat Pohjoisen Egean saariin ja sen Itäisen Egean saarten aliryhmään, kun taas eteläisemmät saaret kuuluvat Dodekanesiaan.
Kreetanmeri

Kreetanmeri () on merialue Egeanmeren eteläosassa Kreikassa. Se käsittää Kreetan saaren ja Kykladien saariston eteläisimpien saarten, kuten Míloksen ja Santorínin saarten, väliin jäävän lähes saarettoman alueen. Lännessä merialueen rajana toimivat suurin piirtein Kytheran ja Antikytheran saaret ja idässä Kásos ja Kárpathos.
Kreetanmeren saariin kuuluvat muun muassa Kreetan pohjoisrannikon edustalla sijaitsevat Ágioi Theódoroi, Día, Spinalónga ja Pseíra sekä Dionysadit eli Dragonáda, Gianysáda ja Paximáda. Meren lahtia Kreetan pohjoisrannikolla ovat (lännestä itään) Kíssamoksenlahti, Chaniánlahti, Soúdanlahti, Almyróksenlahti, Iraklioninlahti, Málianlahti ja Mirampéllonlahti.
Myrtóonmeri

Myrtóonmeri (; myös "Myrtoanmeri") on merialue Egeanmeren länsiosassa Kreikassa. Se käsittää Kykladien saarten ja Peloponnesoksen niemimaan väliin jäävän vähäsaarisen alueen. Pohjoisessa merialue yhtyy Saroninlahteen ja etelässä Kreetanmeren länsiosaan.
Kreikkalaisessa mytologiassa meren nimi on peräisin Myrtiloksesta, jonka vihastunut Pelops heitti mereen. Toisaalta nimi yhdistetään johonkin Myrto-nimiseen neitoon.
Myrtóonmeren saariin kuuluvat muun muassa pienet Falkonéra ja Velopoúla. Merialueen pohjoislaidalla Peloponnesoksen niemimaan rannikon edustalla sijaitsevat Argo-Saronisiin saariin kuuluvat Spétses, Spetsopoúla, Dokós ja Hydra. Kykladeista merialueen itälaidalla ovat muun muassa Kýthnos, Sérifos, Antímilos ja Mílos.
Toni Kuisma

Toni Kuisma (s. 5. tammikuuta 1982 Raisio) on uransa lopettanut suomalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Kuisma on Tampereen Ilveksen ja Turun Palloseuran kasvatti. Hän nousi TPS:n edustusjoukkueeseen sen pelatessa Ykkösessä vuonna 2001. Joukkueen noustua Veikkausliigaan kaudeksi 2003, Kuisma teki ensiesiintymisensä pääsarjatasolla ja pelasi yhteensä kahdeksassa ottelussa. Kauden 2004 hän vietti Ykkösessä pelanneen Gamlakarleby Bollklubbin riveissä. Vuosina 2005–2013 Kuisma edusti yhdeksän kauden verran Kakkosessa pelannutta Salon Palloilijoita. Kaudeksi 2014 hän siirtyi saman sarjatason Maskun Palloseuraan.
Traakianmeri

Traakianmeri () on merialue Egeanmeren pohjoisosassa Kreikassa. Se käsittää Egeanmeren kaikkein pohjoisimman osan, jota ympäröivät Kreikalle kuuluvat kreikkalaisen Makedonian ja Länsi-Traakian rannikot sekä Itä-Traakian eli Euroopan puoleisen Turkin rannikko.
Traakianmeren saariin kuuluvat Kreikan saarista Thásos ja Samothráki sekä Turkille kuuluvat Gökçeada (Ímbros) ja Bozcaada (Ténedos). Meren lahtiin kuuluvat Kreikan puolella Strymonikóslahti ja Kaválanlahti sekä Turkin puolella sijaitseva Saroksenlahti. Mereen laskevat joet Évros, Néstos, Líssos ja Vosvózis.
Justs Sirmais

Justs Sirmais (6. helmikuuta 1995 Ķekavā), taiteilijanimeltään pelkkä Justs, on latvialainen laulaja. Hän voitti Latvian Euroviisukarsinnan, "Supernovan", vuonna 2016 kappaleella ”Heartbeat”, ja edusti näin maataan Euroviisuissa 2016. Justs pääsi kilpailun finaaliin, jossa sijoittui 15. sijalle.
Justs osallistui "Supernovaan" uudestaan vuonna 2023 kappaleella “Stranger”, joka karsiutui kilpailun semifinaalissa sekä vuonna 2025 kappaleella "Fit Right", joka karsiutui kilpailun semifinaalissa.
Mari Kokko

Mari Kokko (s. 26. helmikuuta 1976 Pieksämäki) on suomalainen yhteiskuntatieteiden maisteri. Hän on työskennellyt Osuustoimintakeskus Pellervon ja Pellervo-Media Oy:n toimitusjohtajana vuodesta 2022 lähtien. Kokko on toiminut Suomen Yrittäjien kenttäjohtajana. Sitä ennen hän työskenteli Suomen Keskustan viestintävastaavana (2015–2016), viestintätoimisto Ellun Kanoissa asiakkuusjohtajana ja viestinnän tekijänä (2014–2015) ja toimihenkilökeskusjärjestö STTK:ssa alue- ja elinkeinopoliittisena asiantuntijana (2012–2013). 
Kokko on avustanut kahta keskustalaista pääministeriä, Anneli Jäätteenmäkeä ja Mari Kiviniemeä, ja elinkeinoministeri Mika Lintilää. Lisäksi hän on avustanut kansanedustajia Mirja Ryynästä ja Antti Kaikkosta. Hän on myös työskennellyt Keskustanaisten pääsihteerinä vuosina 2006-2009 ja 2011-2012. 
Opiskelijapolitiikassa Kokko toimi muun muassa Suomen ylioppilaskuntien liiton (SYL) varapuheenjohtajana 2002, Jyväskylän ylioppilaskunnan hallituksen puheenjohtajana 2001 ja Keskustaopiskelijoiden puheenjohtajana 2003.
Kokko on koulutukseltaan yhteiskuntatieteiden maisteri ja tradenomi. Hän on opiskelut Jyväskylän yliopistossa yhteiskuntapolitiikkaa ja Jyväskylän ammattikorkeakoulussa hallintoa ja johtamista. 
Kokko on pelannut jalkapalloa Savon Pallossa ja Jyväskylän pallokerhossa sekä toiminut lähes kaksikymmentä vuotta jalkapalloerotuomarina.
Jaakko Honko -mitali

Jaakko Honko -mitali jaetaan taloustieteellisessä tutkimuksessa tai sen edistämisessä erityisesti ansioituneille ja merkittävän panoksen tieteiden väliselle tutkimukselle antaneille henkilöille. Mitalit jaetaan kansleri Jaakko Hongon (1922–2006) nimeä kantavan luennon yhteydessä joka toinen vuosi. Luennon järjestävät ja mitalit jakavat yhteistyössä Yrjö Jahnssonin säätiö, Aalto-yliopiston kauppakorkeakoulu ja Helsingin kauppakorkeakoulun tukisäätiö. Ensimmäisen kerran mitalit jaettiin vuonna 1989.
Jaakko Honko -mitalin saajat.
1989
1991
1992
1994
1995
1997
1998
2001
2003
2005
2007
2009
2012
2015
2017
2019
Sainte-Baume

Sainte-Baume (provensaaliksi "Massís de la Santa Bauma", "Pyhän Luolan vuoristo") on vuorijono, joka erottaa toisistaan Bouches-du-Rhônen ja Varin departementit. Sen korkein huippu on 1147 metriä korkea. Sainte-Baume on ollut keskiajalta lähtien tärkeä pyhiinvaelluskohde.
Perimätieto Maria Magdalenasta.
Ranskalaisen perimätiedon mukaan Maria Magdalena, hänen veljensä Lasarus ja Maximinus, yksi seitsemästäkymmenestä opetuslapsesta sekä eräitä muita seuralaisia ylittivät Välimeren huterassa veneessä paetakseen vainoojiaan Pyhästä maasta. Veneessä ei tarinan mukaan ollut mastoa eikä peräsintä. Seurue rantautui paikkaan nimeltä Saintes-Maries-de-la-Mer lähellä Arlesia. Maria Magdalena saapui Marseilleen ja käännytti koko Provencen alueen. Magdalenan sanotaan vetäytyneen Sainte-Baumen luolaan Marseillen läheisellä vuorella, missä hän eli katumuksessa kolmenkymmenen vuoden ajan. Luola on ollut keskiajalta alkaen kristillinen pyhiinvaelluskohde. 
Maria Magdalenan luola oli tunnettu pyhiinvaelluskohde myös keskiajan Suomessa. Esimerkiksi Turun hiippakunnan pappi Canutus Molle vieraili Sainte Baumessa matkallaan Roomaan vuonna 1495.
Ville Eerikkilä

Ville ”Viki” Eerikkilä (s. 22. huhtikuuta 1985 Kirkkonummi) on suomalainen radiojuontaja. Hän on tullut tutuksi erityisesti "YleX Aamusta", jota hän juonsi yhdessä Juuso "Köpi" Kallion kanssa vuosina 2017–2022. Tällä hetkellä hän luotsaa Kallion kanssa "Viki ja Köpi Show'ta", jota esitetään Yle Areenassa. Eerikkilä on syntynyt Kirkkonummella ja eli lapsuutensa Kemissä.
Ura.
Eerikkilä on opiskellut journalismia Kemi-Tornion ammattikorkeakoulussa. Osana koulutusta hän oli harjoittelussa Yleisradion YleX-radiokanavalla, jolloin hän vieraili muun muassa "YleX Iltapäivä" -ohjelmassa. Hyvin menneen harjoittelujakson jälkeen tammikuussa 2012 hän pääsi juontamaan kanavalle uutta "YleX Jatkot" -iltaohjelmaa yhdessä Jani Nivalan kanssa. Helmikuussa 2014 hän siirtyi juontamaan "YleX Jälki-istunto" -iltapäiväohjelmaa yhdessä Juuso Mäkilähteen kanssa. "YleX Jälki-istunto" lopetettiin, ja tammikuussa 2016 hän alkoi juontaa NRJ:llä aamuohjelmaa yhdessä Juuso ”Köpi” Kallion kanssa. Tammikuussa 2017 Eerikkilä ja Kallio siirtyivät takaisin YleX:ään ja alkoivat juontaa "YleX Aamua". Vuonna 2020 Eerikkilä ja Kallio isännöivät Ylen Festariheinäkuun.
Joulukuussa 2013 Eerikkilä vieraili Yle TV2:n "Uusi päivä" -draamasarjassa.
Eerikkilä avioitui elokuussa 2019 Kiian kanssa. Heillä on kaksi lasta.
Naurumaraton.
Eerikkilä on yhdessä Juuso Kallion kanssa juontanut neljä kertaa "Naurumaraton"-nimisen hyväntekeväisyys-radiolähetyksen. Vuonna 2017 kaksikko juonsi yhtämittaisesti 36 tuntia ja keräsi noin 50 000 euroa hyväntekeväisyyteen. Vuonna 2018 he juonsivat "Naurumaraton"-lähetystä yhtämittaisesti 40 tuntia, tuloksena yli 100 000 euroa. Vuonna 2019 "Naurumaraton" kesti 41 tuntia ja tuotti yli 176 000 euroa hyväntekeväisyyteen. "Naurumaraton" 2019 pääsi ehdokkaaksi vuoden 2020 Kultainen Venla -gaalassa "Paras ohjelma" -kategoriassa, jossa voittaja ratkaistiin yleisöäänestyksellä. "YleX Aamun" "Naurumaraton" voitti palkinnon 17. tammikuuta 2020 pidetyssä Venla-gaalassa. Vuonna 2021 "Naurumaraton" kesti 42 tuntia ja keräsi yli 413 000 euroa. Vuonna 2024 "Naurumaraton" kesti 42 tuntia sekä oli viimeinen tyyliänsä. Viki ja Köpi keräsivät Mieli ry:lle yli 500 000 euroa.
Pia Degermark

Pia Charlotte Caminneci Degermark (s. 24. elokuuta 1949 Bromma) on ruotsalainen elokuvanäyttelijä. Hän sai parhaan naispääosan palkinnon esikoisroolistaan Bo Widerbergin elokuvassa "Elvira Madigan" (1967). Muutaman muun elokuvan jälkeen ura jäi kuitenkin lyhyeksi anoreksian ja amfetamiiniriippuvuuden vuoksi.
Sukkatukkukauppias ja olympiavoimistelija Rudolf Degermarkin pojantytär Pia Degermark nousi 1960-luvun puolivälissä Ruotsissa julkisuuteen kruununpinssi Kaarle Kustaan ensimmäisenä tyttöystävänä. Pian Bo Widerberg sai ajatuksen roolittaa hänet Elvira Madiganiksi tulevaan elokuvaansa.
"Elvira Madiganista" tuli suuri menestys, ja Bo Widerberg olisi halunnut Degermarkin naispääosaan myös seuraavassa elokuvassaan "Ådalen 31", mutta Degermarkin amerikkalainen agentti kielsi tämän ja ohjaaja valitsi rooliin toisen vaaleatukkaisen 17-vuotiaan aloittelijan, Marie De Geerin. 
Vuonna 1971 Degermark avioitui italialaisen Pier Caminnecin (s. 1942) kanssa, ja he saivat pojan, mutta erosivat 1973. Pia Degermark asui sitten vuoteen 1979 asti Yhdysvalloissa, kunnes palasi Ruotsiin anoreksiasta kärsivänä. Vuonna 1991 hän sai vankilatuomion petoksesta, huumerikoksista ja viranomaisen väkivaltaisesta vastustamisesta. Hänen toinen lapsensa otettiin huostaan.
Vuonna 2006 Degermark julkaisi muistelmateoksensa nimeltä "Gud räknar kvinnors tårar".
Montoro (Espanja)

Montoro on kunta Córdoban maakunnassa Andalusian itsehallintoalueella Espanjassa. Montoron asukasluku on 9518 (2017).
Córdobaan on matkaa maanteitse noin 45 kilometriä.
Athanasía Aarniosuo

Athanasía Maria Aarniosuo (o.s. Androutsopoulos, s. 1981 Rautjärvi) on vantaalainen taidegraafikko, taidehistorioitsija, taidejournalisti ja kuraattori. Aarniosuo on opiskellut Helsingin yliopistossa taidehistoriaa ja Aberdeenin Gray's School of Artissa taidegrafiikkaa.
Aarniosuon töiden toistuva teema on kerronnallisuus. Teokset ovat värikkäitä kuvasarjoja. Aarniosuo on työskennellyt taideresidensseissä Skotlannissa, Kanadassa, Suomessa, Liettuassa ja Kreikassa. Hän on osallistunut useaan ryhmänäyttelyyn, joita ovat muun muassa MUU ry:n ”Suoraan seinään”, Kappatos-gallerian ”Rooms2010” Ateenassa ja ”9th Lessedra World Art Print Annual 2010” Bulgarian Sofiassa. Aarniosuolla on ollut yksityisnäyttelyitä Suomessa, Kreikassa, Skotlannissa, Kanadassa ja Virossa. Aarniosuo on Suomen Taidegraafikot ry:n jäsen.
Aarniosuo on työskennellyt muun muassa Helsingin Designmuseossa, Visuaalisen taiteen keskus Framessa, Galleria Forum Boxissa ja HIAP - Helsinki International Artist Programmessa koordinaattorina ja muissa tehtävissä.
Hän työskentelee myös Helsingin Sarjakuvakeskuksella. 
Yksityiselämä.
Athanasía Aarniosuo syntyi Lappeenrannassa ja on asunut muun muassa Kreikassa, Suomessa ja Skotlannissa. Aarniosuo on naimisissa, ja hänellä on kaksi lasta.
Bell hooks

bell hooks (oik. Gloria Jean Watkins, 25. syyskuuta 1952 Hopkinsville, Kentucky – 15. joulukuuta 2021) oli yhdysvaltalainen kirjailija, feministi, professori ja yhteiskunnallinen vaikuttaja. Hänen kirjoittajanimensä tekee kunniaa hänen isoisoäidilleen, Bell Blair Hooksille.
Nuoruus ja opiskelu.
Gloria Watkins syntyi vuonna 1952 Kentuckyn Hopkinsvillessä köyhään työläisluokkaiseen perheeseen, jonka isä Veodis oli paikallisen toimiston huoltomies ja äiti Rosa Bell kotiäiti. Perheessä oli yhteensä seitsemän lasta. Gloria kävi lapsena rodullisesti eroteltua julkista koulua ja osallistui runonlausuntaan kirkossansa.
Watkins opiskeli ensin Stanfordin yliopistossa, mistä hän valmistui vuonna 1973. Sieltä hän jatkoi Wisconsinin Madisonin yliopistoon, mistä hän valmistui 1976 maisteriksi englannin kirjallisuudesta. Vuonna 1983 valmistuneen väitöskirjansa Watkins teki Toni Morrisonin teoksista Santa Cruzin yliopistoon.
Ura.
Watkins käytti kirjailijana nimimerkkiä bell hooks. Sen hän valitsi kunnioittaakseen sekä isoisoäitiänsä Bell Hooksia sekä äitiänsä. Isoisoäiti tunnettiin varsin terävistä mielipiteistään ja oli vaikuttamassa suuresti myös nuoren Watkinsin ajatteluun. Watkins kirjoitti nimimerkkinsä pienillä alkukirjaimilla, koska halusi viedä ihmisten huomion teoksiinsa eikä häneen itseensä.
Hooks alkoi kirjoittaa ensimmäistä kirjaansa "Ain’t I a Woman: Black Women and Feminism" 19-vuotiaana, ja se julkaistiin vuonna 1981. Teos syntyi turhautumisesta valkoisia naistutkijoita ja mustia miestutkijoita kohtaan. Valkoisia ei kiinnostanut juurikaan rotukysymykset eikä mustia miehiä sukupuolikysymykset. Hooks esitti kirjassa, että mustan naisen elämässä rotu, sukupuoli ja luokka voivat kaikki tuottaa sortoa ja alistamista. Hooksista tuli heti ensimmäisen teoksensa myötä tunnettu intellektuelli.
Hooks sai vuonna 1985 paikan Yalen yliopiston englannin ja afroamerikkalaisuuden tutkimuksen opettajana ja vuonna 1988 Oberlin Collegen naistutkimuksen opettajana. Yalea ennen hän oli opettanut Etelä-Kalifornian yliopistossa.
Hooksin vuonna 1989 julkaistu teos "Talking Back: Thinking Feminist, Thinking Black" käsittelee valkoisen imperalismin ja patriarkaattisen valta-aseman vaikutusta jokapäiväisessä elämässä. Hän kirjoitti myös muun muassa teokset "Rakkaus muuttaa kaiken" (2000) ja "We Real Cool: Black Men and Masculinity" (2004).
Hooksista tuli vuonna 2004 Berea Collegen professori. Siellä hän perusti vuonna 2014 bell hooks -instituutin.
Hooks kuoli joulukuussa 2021 kotonaan pitkään jatkuneen sairauden seurauksena.
Tuotannon sisältö.
Hooksin kirjat keskittyvät rodun, luokan ja sukupuolen risteymään. Hän kuvasi haluavansa kuvata erilaisia alistusta ja luokkasortoa ylläpitäviä rakenteita. Hooks kirjoitti yli 30 teosta ja lukuisia artikkeleita. Hän kirjoitti rodun, sukupuolen ja luokan vaikutuksesta opettamiseen, taiteesta, historiasta, seksuaalisuudesta, mediakulttuurista ja feminismistä.
Hooksilta on suomennettu kirjat "", "Vapauttava kasvatus", ja "Rakkaus muuttaa kaiken".
Heidi Schauman

Heidi Henrika Schauman (o.s. Soininen; s. 10. toukokuuta 1978 Pohja) on suomalainen taloustieteilijä, koulutukseltaan kauppatieteiden tohtori. Hän väitteli Hankenissa vuonna 2006 aiheenaan työmarkkinoiden kohtaanto.
Schauman on työskennellyt ekonomistina Nordeassa ja eri tehtävissä Suomen Pankissa sekä Aktian pääekonomistina (2015–2019) ja Swedbankin Suomen-toimintojen pääekonomistina (2019–2021). Pankkikonserni Danske Bankin tutkimusjohtajana hän on toiminut kesäkuusta 2021. 
Schauman on toiminut myös Kansallisgallerian ja Suomen Kulttuurirahaston hallituksissa sekä "Hufvudstadsbladetin" kolumnistina (2015–2021).
Cage Warriors

Cage Warriors Fighting Championship, lyhyesti CWFC on englantilainen vapaaottelujärjestö, jonka perustettiin 2001. Sen ensimmäinen tapahtuma CWFC 1: Armageddon pidettiin 27. heinäkuuta 2002.
Hallitsevat mestarit.
Lähde:
Pesäpallon naisten Mestaruussarjan kausi 1980

Pesäpallon naisten Mestaruussarjassa kaudella 1980 pelasi 12 joukkuetta. Joukkueet jaettiin kahteen lohkoon, joiden parhaat selvisivät mitalisarjaan muiden jäädessä kamppailemaan sarjapaikastaan.
Mitalisarja.
RPL: Marita Karhunen, Anne Salonen, Jaana Salonen, Anitta Sandberg, Satu Hakala, Aino-Maija Siren, Marja-Leena Olin, Pirkko Salonen, Pirkko Ollila, Jaana Rasimus, Anne Sumi, Tuija Ansala, pelinjohtaja Antero Salonen.
putoamissarja.
pohjoislohko.
Halsua putosi sarjasta. Seinäjoki ja Ilomantsi karsintaan.
etelälohko.
Vampula putosi sarjasta. Hyvinkää ja Kerava karsintaan.
karsintaottelut.
Kerava ja Ilomantsi putosivat sarjasta.
Sinopec

Sinopec Limited (, pinyin: Zhōngguó Shíhuà) eli China Petroleum &amp; Chemical Corporation (), on erittäin suuri, vuonna 2000 perustettu kiinalainen öljy-, kaasu- ja polttoaineteollisuuden konserniyritys. Yhtiömuodoltaan se on julkinen osakeyhtiö. Yrityksen osakkeet noteerataan Shanghain, Hongkongin, Lontoon ja New Yorkin pörsseissä. Yrityksen kotipaikka on Peking. 
Vuoden 2015 tilaston mukaan Sinopec oli markkina-arvoltaan (95,5 mrd. USD) Shanghain pörssin kuudenneksi arvokkain yhtiö. Maailman suurimpien yritysten Forbes Global 2000 -listan vuoden 2015 vertailussa Sinopec katsottiin useilla mittareilla arvioituna maailman 24. suurimmaksi julkisesti noteeratuksi yhtiöksi.