tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Tetuán (1863)

Tetuán oli Espanjan laivaston vuonna 1863 vesillelaskettu ironclad.
Valmistus.
Alus tilattiin 29. marraskuuta 1860 Ferrolista, missä köli laskettiin 22. toukokuuta 1861. Alus laskettiin vesille 19. maaliskuuta 1863 ja luovutettiin laivastolle 4. huhtikuuta 1866. Valmistuskustannukset olivat 6 772 256 pesetaa. Alus otettiin palvelukseen kesäkuussa.
Palvelus.
Kolmannessa karlistisodassa vuoden 1873 puolivälissä ensimmäinen tasavalta perustettiin kapinan seurauksena. Kapinalliset valtasivat 12. heinäkuuta Cartagenan, jonka satamassa oli osa Välimeren laivueen aluksista kuten panssarifregatit "Tetuán", "Vitoria" ja "Numancia" sekä panssarikorvetti "Méndez Nuñez". Kapinallisten haltuun jääneet "Numancia", "Tetuán" ja "Mendez Nuñez" joutuivat 11. lokakuuta hallituksen "Vitorian" johtaman laivasto-osaston yllättämiksi lähellä Cartagenaa. Osastot pyrkivät pitämään etäisyyttä, koska hallituksen alukset eivät halunneet upottaa kapinallisten hallussa olleita aluksia. "Tetuán" vaurioitui taistelussa.
Alus tuhoutui 30. joulukuuta 1873 Curran telakan edustalla syttyneessä tulipalossa. Alukselle oli aiemmin päivällä kuormattu ruutia, josta onneksi vain pieni osa räjähti. Kaiken räjähtäessä pääosa kaupungista olisi tuhoutunut. Monet pienet alukset pelastivat aluksen eloonjääneitä. Osa aluksen panssarointiin käytetyistä levyistä pelastettiin ja käytettiin "Duque de Tetuánin" valmistuksessa. Tammikuusta 1877 tammikuuhun 1879 pelastettiin vielä osa aluksen jäänteistä, mitkä romutettiin. Näin helpotettiin kulkua satama-alueella.
Zaragoza (1867)

Zaragoza oli Espanjan laivaston vuonna 1867 vesillelaskettu ironclad.
Valmistus.
Puurunkoinen panssarivyöllä suojattu alus, jonka tykit sijoitettiin keskilaivaan patteriksi, tilattiin lokakuussa 1860 Cartagenasta, missä köli laskettiin 4. lokakuuta 1861. Alus laskettiin vesille 6. helmikuuta 1867 ja se valmistui kesäkuussa 1868.
Vuonna 1885 alukselle asennettiin neljä Armstrongin valmistamaa yhdeksän tuuman, kolme Hontoria 7,1 tuuman tykkiä ja kahdeksan Hontoria 6,4 tuuman tykkiä. Aluksen aseistuksen täydensivät yksi 4,7 tuuman ja kuusi 12 naulan tykkiä.
Palvelus.
Alus otettiin palvelukseen vuonna 1868. Alus oli modernisoitavana vuonna 1889 ja siirrettiin torpedokoululaivaksi 1890-luvulla. Alus poistettiin vuonna 1899.
Sähkönjakelu

Sähkönjakelu on sähkönsiirron vaihe, jossa sähköverkossa kulkeva virta jaetaan yksittäisiin käyttökohteisiin. Suurjännitelinjasta haarautuu ilma- ja maakaapeleita, joita pitkin kulkevan sähkövirran jännite muutetaan muuntajissa suurjännitteestä pienemmäksi, kotitalouksien käyttöön sopivaksi verkkojännitteeksi.
Voimalasta lähtevän sähkövirran jännite voi olla jopa 13 800 volttia ja saapuvan verkkovirran jännite vaihtelee 110-260 voltin välillä maanosasta riippuen.
Sähköverkon toimivuutta seurataan tilastoimalla sattuneita sähkökatkoja.
Dontnod Entertainment

Don’t Nod Entertainment SARL, toiminimeltään Dontnod Entertainment (tyyliteltynä DONTИOD), on ranskalainen pelitalo, jonka toimipaikka sijaitsee Pariisissa. 
Historia.
Vuonna 2008 perustettu yhtiö aloitti kehittämishistoriansa toimintaseikkailupelin "Remember Me" kanssa. Yhtiö koki vaikeita taloudellisia ongelmia, kunnes se julkaisi vuonna 2015 videopelin "Life Is Strange", joka Dontnodin toimitusjohtajan Oskar Guilbertin mukaan pelasti yhtiön todella vaikeasta taloudellisesta tilanteesta. Pelin menestystä seuranneet liiketulot mahdollistivat keskittymisen kolmeen vuonna 2018 julkaistuun videopeliin: toimintaroolipeli "Vampyr" sekä "Life Is Strangen" spin-off "The Awesome Adventures of Captain Spirit" ja jatko-osa "Life Is Strange 2". Vuonna julkaistiin videopelit "Twin Mirror" sekä "Tell Me Why.
Siinain isku 2017

Siinain isku tapahtui 24. marraskuuta 2017, kun Pohjois-Siinailla Egyptissä Bir al-Abedin kaupungissa militantit laukaisivat pommin ja alkoivat ampua moskeijassa kesken perjantairukoksen. Egyptin valtionsyyttäjän mukaan hyökkääjiä oli 25–30 ja heillä oli Isisin lippu. Iskussa kuoli ainakin 305 ihmistä ja 128 loukkaantui. Mikään järjestö ei ole toistaiseksi ilmoittautunut iskun tekijäksi.
Egyptin presidentti Abdel Fattah al-Sisi julisti maahan kolmen päivän suruajan.
Howard Goodall

Howard Goodall (s. 1958) on brittiläinen säveltäjä, joka on säveltänyt musikaaleja, kuoroteoksia sekä musiikkia televisiosarjoihin. Televisiossa hänet tunnetaan pitkään jatkuneesta yhteistyöstään komedianäyttelijä Rowan Atkinsonin ja käsikirjoittaja Richard Curtisin kanssa.
Goodall on säveltänyt kymmenen musikaalia, ensimmäisen vuonna 1984. Niitä on esitetty West Endillä ja Off-Broadwaylla ja ne ovat saaneet useita palkintoja. Musikaalia "Love Story" (2010) on esitetty Suomessakin. Goodallin säveltämästä taidemusiikista menestyneimpiä ovat uskonnollisiin teksteihin tehdyt kuoroteokset "His Eternal Light: A Requiem" (2008) ja "Enchanted Voices" (2009) sekä useat psalmien kuorosovitukset.
Goodall on säveltänyt musiikin (sekä taustamusiikin että tunnusmusiikin) brittiläisiin komediasarjoihin "Ei yhdeksän uutiset", "Red Dwarf", "Musta kyy", "Mr. Bean", "Kovat koppalakissa" ja "Dibleyn kirkkoherra" sekä visailuohjelmaan "QI". "Mr. Beanissa" hän käytti tunnusmusiikkina itse säveltämäänsä latinankielistä kuorolaulua "Ecce homo qui est faba". Goodall on myös tehnyt Channel 4 -kanavalle 1990-luvulta alkaen sarjan itse juontamiaan dokumentteja musiikin historiasta. Eräs dokumenteista voitti Bafta-palkinnon.
Goodall on säveltänyt musiikin elokuviin "Bean – äärimmäinen katastrofielokuva" (1997) ja "Mr. Bean lomailee" (2007) sekä Winston Churchillista kertoviin televisioelokuviin "The Gathering Storm" (2002) ja "Winston Churchill myrskyn silmässä" (2009). Viimeksi mainitusta hän voitti Primetime Emmy -palkinnon parhaan televisioelokuvan musiikin sarjassa.
Armomurhaaja

Armomurhaaja on vuonna 2017 ensi-iltansa saanut suomalainen musta komediaelokuva, jonka on käsikirjoittanut ja ohjannut Teemu Nikki. Elokuva kertoo mekaanikosta, joka sivutyönään lopettaa vanhoja lemmikkejä. Sen pääosissa ovat Matti Onnismaa, Jari Virman, Hannamaija Nikander, Heikki Nousiainen ja Pihla Penttinen.
"Armomurhaaja" sai ensi-iltansa Toronton elokuvajuhlilla 7. syyskuuta 2017. Elokuvateattereihin se ilmestyi Suomessa 24. marraskuuta 2017. Elokuva sai viisi Jussi-ehdokkuutta parhaasta elokuvasta, ohjauksesta, käsikirjoituksesta, naissivuosasta (Nikander) ja musiikista. Se voitti Jussit käsikirjoituksesta, jonka teki Teemu Nikki, ja musiikista, jonka sävelsivät Timo Kaukolampi ja Tuomo Puranen. Nikki voitti parhaan käsikirjoituksen palkinnon Tokion kansainvälisillä elokuvafestivaaleilla. Elokuva kilpaili Suomen edustajana vuoden 2018 Pohjoismaiden neuvoston elokuvapalkinnosta, mutta palkinnon voitti Islannin ehdokas "Woman at War". "Armomurhaaja" oli myös Suomen Oscar-ehdokas, mutta se ei yltänyt kilpailun semifinaaliin asti.
Joulukuussa 2019 suomalaiset elokuvakriitikot äänestivät "Armomurhaajan" 2010-luvun neljänneksi parhaaksi suomalaiselokuvaksi.
Eetu Isometsä

Eetu Otto Elmeri Isometsä (s. 15. toukokuuta 1997 Vihti) on suomalainen golfaaja. Hän edustaa seuratasolla Levi Golfia. Isometsän parhaimpiin saavutuksiin kuuluu golfin reikäpelin SM-hopea vuodelta 2024, jossa hän hävisi finaalissa Sami Välimäelle. Reikäpelin SM-pronssia Isometsä voitti vuonna 2023. Hän on saavuttanut myös SM-kultaa alle 21-vuotiaiden sarjassa vuonna 2017. Isometsä on edustanut Suomea alle 18-vuotiaiden EM-kilpailuissa, sekä miesten EM-kilpailuissa. Isometsä on hiihtäjä Jari Isometsän poika.
Isometsä kilpailee myös aktiivisesti hiihdon kansallisella tasolla. Hän ilmestyi hiihdon Suomen cupin lähtöviivalle Vantaan osakilpailuun vuonna 2021. Tämän jälkeen hänen nimensä on löytynyt useaan otteeseen kansallisten hiihtokilpailujen tulosluettelosta. Hän on yltänyt SM-kisoissa parhaillaan sijalle 36 vuonna 2024. Hän on edustanut seuratasolla IF Sibbo-Vargarnaa ja keväästä 2025 lähtien Kuusamon Erä-Veikkoja. 
Isometsä harrasti aiemmin myös salibandya. Salibandyssä hän on saavuttanut SM-pronssia B-junioreissa kaudella 2013–2014 Esport Oilersin riveissä.
M/S Tampere

M/S Tampere on vuonna 1957 valmistunut suomalainen sisävesimatkustajalaiva. Laiva on seilannut aina Pyhäjärvellä Kokemäenjoen vesistössä ja sen kotisatama on ollut Laukontorin satama. Alus liikennöi reitillä Tampere–Hämeenlinna vuoteen 2013 saakka, jolloin Hopealinja myi aluksen Laivanvarustamo Tampere Oy:lle ravintolaivaksi. 2020-luvulla romuksi kuvailtu laiva on kerännyt merkittävää julkisuutta sen ankkuroiduttua luvattomasti lukuisiin paikkoihin Vanajaa. Se on joutunut myös laajan ilkivallan kohteeksi.
Aluksella on 180 matkustajapaikkaa sekä ruokailutilat 100 matkustajalle. M/S Tampere oli ravintolalaivana yksi Tampereen vanhimpia toiminnassa olevia ravintoloita. Laivaravintolana se avattiin ensimmäisen kerran vuonna 1958.
Nauplia

Nauplia () oli antiikin aikainen kaupunki Argoliissa Kreikassa. Se sijaitsi nykyisen Náfplion kaupungin paikalla. 
Maantiede.
Nauplia sijaitsi, samoin kuin nykyinen Náfplion kaupunki, Peloponnesoksen niemimaan itäosassa Argoliinlahden pohjukan koillisrannikolla. Kaupungin akropoliina toimi Akronauplia (nyk. Akronafplía), joka on toiminut linnoituspaikkana myös myöhemmillä ajoilla. Se on kallioinen niemi, joka kytkeytyi aiemmin mannermaahan vain kapean kannaksen välityksellä, ja sijaitsee heti nykyisen Náfplion kaupungin lounaispuolella. Hieman idempänä sijaitseva korkeampi kukkula, jolle keskiajalla rakennettiin Palamídin linnoitus, tunnettiin jo antiikin aikana todennäköisesti nimellä Palamedion.
Historia.
Nauplian paikka on ollut asuttu viimeistään neoliittiselta kaudelta lähtien. Kaupungin alueelta on tehty löytöjä myös varhaiselta ja keskiseltä helladiselta kaudelta sekä mykeneläiseltä ja geometriselta kaudelta.
Nauplian kaupunki oli Mykenen satama jo mykeneläiseltä kaudelta lähtien, ja jää historiassa usein sen varjoon. Kreikkalaisessa mytologiassa kaupunki sai nimensä Poseidonin ja Amymonen pojasta Nauplioksesta. Se tunnetaan myös Nauplioksen pojan Palamedeen kotipaikkana. Kaupungin nimi viittaa kuitenkin todennäköisemmin sen satamaan ja laivoihin ("naus"). Pausaniaan mukaan nauplialaiset olisivat olleet egyptiläistä alkuperää ja kuuluneet siirtokuntaan, jonka Danaos toi Argokseen. Tällaisen yhteyden puolesta saattaa puhua se, että kaupungin sijaintipaikka aivan rannikolla on hyvin erilainen kuin Kreikan esihistoriallisen ajan kaupungeilla yleensä.
Antiikin aikana Nauplia oli alun perin osa Kalaureian liittoa. Se ei kuitenkaan ilmeisesti ollut itsenäinen kaupunkivaltio ("polis"); ainakaan sitä ei ole tällaiseksi luetteloitu. Toisen Messenian sodan aikana Nauplia liittyi Spartan puolelle, ja läheisen Argoksen kuningas Damokratis valtasi ja tuhosi sen noin 688–685 eaa. Väestö ajettiin pois kaupungista, ja spartalaiset asuttivat nämä Messenian Mothoneen, missä nauplialaiset pysyivät vielä Messenen perustamisen jälkeenkin. Argos otti Nauplian paikan Kalaureian liitossa.
Nauplian myöhemmästä historiasta antiikin ajalla tiedetään vain vähän, ja se jää Argoksen varjoon toimien vuorostaan sen satamana. Muun muassa Strabon mainitsee sen kyseisessä yhteydessä. Pausaniaan aikaan 100-luvulla jaa. kaupunki oli autioitunut. Keskiajalla paikka asutettiin ja linnoitettiin uudelleen, ja se on kehittynyt nykyiseksi Náfplion kaupungiksi.
Rakennukset ja löydökset.
Nykyisessä Náfplion kaupungissa on vain vähän antiikin aikaisia jäänteitä. Antiikin Nauplian akropoliilla eli Akronauplian kukkulalla on joitakin jäänteitä 300-luvulla eaa. rakennetuista muureista. Ne ovat nykyisin osa myöhempiä linnoitteita. Akropoliilla on myös jälkiä kallioon tehdyistä leikkauksista sekä porrastuksista. Kaupungin läheltä on löydetty mykeneläisaikaisia kammiohautoja sekä geometrisen kauden hautoja.
Pausaniaan mukaan Naupliassa oli Poseidonille omistettu temppeli sekä Kanathos-niminen lähde, jossa peseytymällä Hera sai uudistettua neitsyytensä vuosittain.
Viestimedia

Viestimedia Oy (ent. Viestilehdet Oy) on suomalainen kustannustalo. Viestimedia julkaisee maaseutuaiheisia lehtiä: "Maaseudun Tulevaisuus" -lehteä, "Koneviesti"-lehteä ja "Aarre"-lehteä.
Agénor de Gasparin

Agénor Étienne, Gasparinin kreivi (12. heinäkuuta 1810 Orange, Ranska – 14. toukokuuta 1871 Geneve, Sveitsi) oli ranskalainen valtiomies ja kirjailija, joka vastusti muun muassa orjuutta ja puhui uskonnonvapauden puolesta. Vaimonsa Valérie de Gasparinin kanssa hän perusti Lausanneen sairaanhoitajatarkoulun.
Elämä.
Agénor de Gasparin syntyi vuonna 1810. Hänen isänsä oli kreivi Adrien de Gasparin, joka toimi urallaan muun muassa Ranskan sisäministerinä. Agénor opiskeli oikeustiedetta. Hänet valittiin 1837 korkeimpaan hallinto-oikeuteen ja vuonna 1842 Korsikalta edustajainhuoneeseen. Hän kritisoi edustajana hallitusta ja vaati siirtomaiden orjuuden lakkauttamista.
Gasparin osallistui syyskuussa 1848 Ranskan protestanttien yleiskokoukseen. Hän perusti 1849 Frédédic Monodin kanssa Union des Églises évangéliques libres -kirkkokunnan.
Vuonna 1848 tapahtunut helmikuun vallankumous järkytti Gaspariniä, ja vuonna 1850 hän päätti muuttaa Sveitsiin, Geneven lähelle. Siellä hän keskittyi kirjoittamiseen ja julkaistyöhön. Hän oli perustamassa myös vaimonsa Valérie de Gasparinin kanssa Lausanneen La Source -nimistä sairaanhoitajatarkoulua. Evankelinen oppilaitos perustettiin 1859 vapaita ja sitoumattomia sairaanhoitajattaria varten.
Lappeenrannan keisarintalo

Lappeenrannan keisarintalo eli Fontellin talo oli Lappeenrannan keskustassa sijainnut puutalo, joka toimi vuosina 1885–1917 Venäjän keisarin virallisena residenssinä. Rakennus sijaitsi raatihuoneen korttelissa Ison kirkkokadun (nykyinen Kirkkokatu) ja Raastuvankadun kulmassa. Sitä kutsuttiin myös keisarilliseksi palatsiksi.
Talon rakennutti alkujaan kodikseen piirilääkäri A. W. Dammert vuonna 1831, ja se oli tavanomainen pikkukaupungin empiretyylinen puutalo. Talon omistajaksi tuli myöhemmin ravintoloitsija Elise Fontell. Kun Venäjän keisari Aleksanteri III elokuussa 1885 vieraili Lappeenrannassa seuraamassa Suomen sotaväen sotaharjoituksia ja vihkimässä vastavalmistuneen Simola–Lappeenranta-radan, hänet päätettiin majoittaa Fontellin taloon. Arkkitehti Jacob Ahrenberg ja taidemaalari Fanny Churberg suunnittelivat taloon kiireellä keisarin arvolle sopivan sisustuksen. Vaikka talo oli kooltaan varsin vaatimaton, Aleksanteri III ihastui siihen, ja se muutettiin pysyvästi viralliseksi keisarilliseksi residenssiksi. Aleksanteri III majoittui sinne perheineen toisen kerran vieraillessaan uudelleen Lappeenrannassa vuonna 1891. Lisäksi keisarin veli, suuriruhtinas Vladimir Aleksandrovitš käytti residenssiä vuonna 1888.
Keisarintalon sisustuksesta pyrittiin tekemään tyyliltään mahdollisimman suomalainen, joten huonekalujen ja mattojen koristelussa käytettiin karjalaisten perinnetekstiilien ornamentiikkaa. Myöhemmin keisarintaloon alettiin Helsingin keisarillisen palatsin (nykyinen Presidentinlinna) tavoin kerätä suomalaisten taiteilijoiden maalauksia. Näiden kahden keisarillisen residenssin taideteokset muodostivat yhdessä Suomen suuriruhtinaskunnan keisarillisen taidekokoelman. Keisarintaloon hankittiin seitsemän maalausta, muun muassa Albert Edelfeltin ja Oscar Kleinehin meriaiheisia maalauksia sekä Gunnar Berndtsonin "Hiihtopartio", ja lisäksi Ville Vallgrenin ja Johannes Takasen veistokset. Taideteokset siirrettiin vuonna 1920 Presidentinlinnaan ja yhdistettiin sen muuhun kokoelmaan.
Suomen itsenäistymisen jälkeen entinen keisarintalo toimi valtion rikkihappotehtaan konttorina. Se tuhoutui tulipalossa 24. maaliskuuta 1929. Tilalle rakennettiin vuonna 1931 valmistunut, Lars Sonckin suunnittelema kolmikerroksinen kivitalo, jossa toimi Valtion Rikkihappo- ja Superfosfaattitehtaat Oy:n (nykyisen Kemiran) pääkonttori. Tämän talon seinässä on nykyään Lappeenrannan killan kiinnittämä muistolaatta.
Saksan 250. jalkaväkidivisioona

250. jalkaväkidivisioona () oli toisessa maailmansodassa Saksan maavoimien jalkaväkiyhtymä, joka koottiin vapaaehtoisista espanjalaisista. Se tunnetaan nimellä sininen divisioona (). Divisioona sai jopa oman mitalin kunnostauduttuaan Leningradin piirityksessä 1943.
Perustaminen.
Divisioonan muodostamista ehdotti Espanjan johtaja Francisco Francon luotetuin neuvonantaja ja Espanjan ulkoministeri Ramón Serrano Súñer. Joukko muodostettiin, jotta Espanja välttyisi sodanjulistukselta länsiliittoutuneille sen jälkeen kun Saksa hyökkäsi Neuvostoliittoon vuonna 1941. Vapaaehtoisten rekrytointi alkoi 28. kesäkuuta ja divisioonaan ilmoittautui suuri joukko falangistien kannattajia. Espanjan asevoimat halusi säilyttää divisioonan valvonnan eikä luovuttanut vastuuta falangisteille, minkä seurauksena vakinaisessa palveluksessa olevia upseereita sijoitettiin sen johtotehtäviin ja joukkoihin liitettiin vakituisen armeijan rivisotilaita.
Divisioona muodostettiin espanjalaisista ja muutamasta sadasta portugalilaisesta vapaaehtoisesta. Perustamispäivänä Grafenwoehrin koulutuskeskuksessa 20. heinäkuuta 1941 sen vahvuus oli 14 000 sotilasta.
Historia.
Divisioona lähetettiin pian perustamisen jälkeen itärintamalle Novgorodiin pohjoiseen armeijaryhmään, jonka mukana se osallistui taisteluihin Novgorodin–Leningradin ja Ilmajärven alueilla vuoden 1941 lopulta alkuvuoteen 1942. Divisioonalla oli suuri merkitys torjuttaessa puna-armeijan talvihyökkäystä, jolloin se kärsi 8 000 sotilaan tappiot kaatuneina, haavoittuneina, vangittuina ja paleltuneina.
Saatuaan täydennyksiä Espanjasta divisioona siirrettiin Olhavan alueelle, missä se osallistui toiseen Laatokan taisteluun tammi-helmikuussa 1943 menettäen 3 200 sotilasta. Taistelussa fusilieeripataljoona menetti 90 prosenttia vahvuudestaan, mutta divisioona piti asemansa torjuen puna-armeijan hyökkäyksen. Divisioona osallistui Leningradin piirityksen valvontaan lokakuuhun 1943, jolloin Franco pyysi divisioonan kotiuttamista. Divisioona lakkautettiin virallisesti 20. lokakuuta 1943. Noin puolet divisioonan henkilöstöstä jatkoi kuitenkin palvelustaan Waffen-SS:ssä sodan loppuun.
Komentajat.
Divisioonankomentajat:
Nonadekaani

Nonadekaani eli n-nonadekaani (C19H40) on 19-hiilinen suoraketjuinen alkaani. Se on normaaliolosuhteissa olomuodoltaan kiinteää vahamaista ainetta, joka ei käytännössä liukene veteen. Liukenee hieman etanoliin ja on liukoinen hiilitetrakloridiin, dietyylieetteriin ja asetoniin. Nonadekaanin rakennekaava on CH3(CH2)17CH3, moolimassa 268,53 g/mol, sulamispiste 31,5 °C, kiehumispiste 330 °C (760 mmHg paineessa), tiheys 0,7855 g/cm3 (vesi = 1,0 g/cm3), leimahduspiste 100 °C (c.c.), itsesyttymislämpötila 230 °C, taitekerroin 1,4409 (20 °C) ja CAS-numero 629-92-5.
Nonadekaania esiintyy useissa kasveissa, niiden tuoksuissa ja semiokemikaalina eliöiden viestinnässä.
Portamento (albumi)

Portamento on yhdysvaltalaisen indie pop -yhtye The Drumsin toinen studioalbumi, jonka julkaisi Island Records 2. syyskuuta 2011.
Pablo Estensoro

 
Pablo Pedro Estensoro (s. 1974) on espanjalainen karateka. Hän saavutti parhaimmillaan Kyokushinin Euroopan-mestaruuden Rengokai-liitossa 2014. Sitä ennen hän saavutti IKO-liitossa raskaansarjan EM-hopeaa 2003, 2006 ja 2013. Kotimaassaan Estensoro voitti kerran Espanjan mestaruuden.
Kilpaura.
Estensoro saavutti ensi kerran isompaa menestystä 2002 EM-kilpailuissa Bulgariassa voitettuaan pronssia. Seuraavissa kilpailuissa hän eteni ensimmäistä kertaa loppuotteluun, jossa hän hävisi Krzysztof Habraszkalle. Estensoro voitti vielä EM-pronssia 2004 raskaassasarjassa. Hän saavutti EM-hopeaa 2006 kotikisoissaan Espanjassa ja voitti samana vuonna myös Espanjan raskaansarjan mestaruuden. Estensoro hävisi tuolloin loppuottelussa Lucian Gogonelille. Loppuottelun jälkeen Estensoro voitti EM-pronssia 2008 ja 2009 raskaassarjassa. Marraskuussa 2009 hän saavutti kolmannen EM-hopeamitalinsa, joka oli samalla ensimmäinen avoimessasarjassa. Estensoro hävisi tällä kertaa loppuottelussa maamiehelleen Alejandro Navarrolle. 
2010 hän oli mukana EM-kilpailuissa Romaniassa, jossa Estensoron kisat päättyivät välieriin.
Hän saavutti vielä viidennen EM-pronssimitalin Italiassa 2011.
KWF ja Euroopan mestaruus.
Estensoro siirtyi sittemmin ottelemaan Kyokushinin KWF-liittoon, jossa hän saavutti menestystä EM-kilpailuissa Puolassa 2013. Estensoro saavutti hopeaa hävittyään loppuottelussa Aleksander Komanoville. Välissä hän otteli myös Rengokai liitossa, jossa Estensoro saavutti Euroopan-mestaruuden 2014 kotikisoissaan. Hän voitti loppuottelussa maamiehensä Sergio Lopezin. 2017 Estensoro voitti EM-pronssia toistamiseen Puolassa järjestetyissä kilpailuissa.
Sonja Lyubomirsky

Sonja Lyubomirsky (s. 1967) on yhdysvaltalainen Kalifornian yliopiston (Riverside) psykologian professori ja tietokirjailija. Hän on tutkinut erityisesti ihmisten onnellisuutta ja kuuluu positiivisen psykologian edustajiin. 
Lyubomirsky lukeutuu tieteelliseltä tuotannoltaan maailman viitatuimpien psykologian tutkijoiden joukkoon ja oli esimerkiksi marraskuussa 2017 julkaistulla, maailmanlaajuisesti yli 3 300 tutkijaa sisältävällä "Highly Cited Researchers" -listalla (psykiatrian ja psykologian osa-alue). 
Lyubomirsky on syntyperältään venäläinen. Hän opiskeli ensin Harvardin yliopistossa (A.B., psykologia, 1989) ja valmistui sosiaalipsykologian tohtoriksi (Ph.D.) Stanfordin yliopistosta (1994). Hän on työskennellyt professorina Kalifornian yliopistossa (Riverside) vuodesta 2005. Sitä ennen hän oli 1994–2005 saman yliopiston apulaisprofessori (ensin assistant, sitten associate professor).
Teokset.
Molemmat teokset on julkaistu ainakin 15 eri maassa.
Wauhaus

WAUHAUS on monitaiteinen taidekollektiivi. Sen ohjelmistoon kuuluu nykyteatteria, esitystaidetta, tanssiteoksia, sosiaalista koreografiaa, konsepteja ja työpajoja. Sen keskeisimmät jäsenet ovat skenografi Laura Haapakangas, ohjaaja Juni Klein, lavastaja ja valosuunnittelija Samuli Laine, äänisuunnittelija Jussi Matikainen, koreografi Jarkko Partanen, mediataiteilija Jani-Matti Salo, äänisuunnittelija Heidi Soidinsalo ja tuottaja Julia Hovi.
WAUHAUSin teokset ovat kokonaisvaltaisia tapahtumia. Ne käsittelevät usein ajankohtaisia aiheita, ja niissä yhdistyvät kokonaisvaltainen audiovisuaalinen ilmaisu ja tietoisuus taideperinteistä. Ryhmän teoksia ovat muun muassa elokuussa 2017 Kiasma-teatterissa esitetty "The Church of Internet", joka oli eräänlainen muistojuhla sosiaalisen median kuolleille henkilöille. Lokakuussa 2017 ensi-iltansa sai Uuden tanssin keskus Zodiakissa "Private Dancer", jossa yleisö osallistuu kuuntelemalla, havainnoimalla ja fansioimalla yhdessä tai yksin kuulokkeiden kautta.
WAUHAUS sai marraskuussa 2017 näyttämö- ja esitystaiteen valtionpalkinnon. Palkintoperusteluiden mukaan ryhmän teokset ovat olleet omaäänisiä, rohkeita, uudistavia ja onnistuneita.
Fysiikkaperusteinen renderöinti

Fysiikkaperusteinen renderöinti () on joukko renderöintitekniikoita, joilla pyritään saamaan realistisempaa grafiikkaa mallintamalla valon käyttäytymistä (fotorealismi). PBR perustuu approksimaatiolle todellisuudesta, joka perustuu fysiikan periaatteisiin. Fysiikkaperusteisen renderöinnin tavoitteena on realistisempi tulos kuin Phong tai Blinn-Phong -valaistusmalleilla, sekä että materiaalit näyttävät oikeanlaisilta valaistuksen muuttuessa.
PBR on käytössä muun muassa reaaliaikaisessa tietokonegrafiikassa kuten videopeleissä, joissa tavoitteena on realistisempaa grafiikkaa ilman säteenseurannan laskennallista vaativuutta.
Koska renderöintiin vaikuttaa suuri määrä eri asioita ja toteutukset vaihtelevat fysiikkaperusteista renderöintiä kutsutaan enemmän konseptiksi kuin tiukasti määritellyiksi säännöiksi. Yhteisenä tavoitteena on mahdollisimman suuri tarkkuus.
Renderöinnin laskentaan vaikuttavia tekijöitä ovat esimerkiksi valaistus, pinnan muodot, materiaalit, kamerat ja näytteistys. 
Menetelmän tarkoituksena on tuottaa grafiikkaa erilaisiin valaistusolosuhteisiin vähemmällä työmäärällä. Menetelmä keskittyy muun muassa seuraaviin osa-alueisiin:
Valon aallonpituus on merkittävä tekijä useissa kohdissa. Eräitä käsitteitä ovat energian säilyvyys (pinta ei voi heijastaa enempää valoa kuin siihen kohdistuu), albedo (pinnan perusväri), mikropinta (karkeus, tasaisuus) ja heijastavuus (paljonko valoa pinta heijastaa, spekulaarisuus, metallisuus).
Tekniikkaa on käytetty muun muassa "Remember Me" -videopelin valaistuksessa. Menetelmä valittiin helpottamaan resurssien uudelleenkäyttöä ja vähentämään pelin tuotantoaikaa. Pelissä käytetään muokattua versiota Unreal Engine 3 -pelimoottorista, jossa käytetään Blinn microfacet -nimellä tunnettua menetelmää. Blinn microfacet on fysiikkapohjainen toteutus pinnan ja valon reaktiosta, joka mallinnetaan "Bidirectional Reflectance Distribution Function" (BRDF) -menetelmällä.
Suomalaisista peleistä "Wreckfest" on yksi tekniikkaa käyttävistä ajopeleistä.
Vaikutus.
Matt Pharr, Greg Humphreys ja Pat Hanrahan on palkittu konseptien formalisoinnista ja referenssitoteutuksesta fysiikkaperusteiselle renderöinnille, joka on julkaistu heidän kirjassaan.
Myös termiä "Physically Based Shading" on käytetty toisinaan.
Matts Kankkonen

Matts Gustafsson Kankkonen (1815 – 16. heinäkuuta 1899 Rödsö, Kokkolan maalaiskunta) oli suomalainen, Kokkolan maalaiskunnassa asunut talonpoika ja hylkeenpyytäjä, jolla oli merkittävä osuus Oolannin sodan aikana kesäkuussa 1854 käydyssä Halkokarin kahakassa.
Englannin laivaston uhatessa takavarikoida Kokkolan satamassa olleet kauppalaivat ja hävittää Halkokarilla sijainneet Kokkolan porvarien varastot kauppaneuvos Anders Donner kokosi noin sadan miehen vapaaehtoisjoukon, joka yhdessä venäläisen sotaväen kanssa onnistui torjumaan englantilaisten maihinnousuveneet niin sanotussa Halkokarin kahakassa 7. kesäkuuta 1854. Vapaaehtoisjoukkoon kuulunut talonpoika Kankkonen oli hylkeenpyytäjänä hankkinut tarkat ampumataidot ja juuri hänen on kerrottu ampuneen jo heti ensimmäisessä yhteislaukauksessa maihinnousuyritystä johtaneen luutnantti Carringtonin.
Halkokarin tapaus teki Kokkolan vapaaehtoisista niin maineikkaita, että Venäjän keisari Nikolai I antoi heille useita lahjoja ja kunnianosoituksia. Kankkoselle lahjoitettiin muun muassa Pyhän Yrjön hopeamitali ja kaksi kivääriä. Kankkosesta ja kauppaneuvos Donnerista tilattiin keisarin määräyksestä myös vuonna 1856 valmistuneet Wladimir Swertschkoffin maalaamat muotokuvat, jotka sijoitettiin Helsingin keisarilliseen palatsiin eli nykyiseen Presidentinlinnaan, missä ne ovat tänäkin päivänä. Presidentti Martti Ahtisaari kertoi Kankkosen muotokuvan olleen hänen suosikkinsa Presidentinlinnan taideteoksista.
Dragon’s Dogma

Dragon's Dogma on Capcomin julkaisema toimintaroolipeli. Peli on julkaistu vuonna PlayStation 3 ja Xbox 360 konsoleille. Päivitetty ja laajennettu versio Dragon's Dogma: Dark Arisen on julkaistu PlayStation 3:lle, PlayStation 4:lle, Windowsille, Xbox 360:lle ja Xbox Onelle.
Vastaanotto.
IGN antoi pelin alkuperäiselle versiolle arvosanaksi 7.9/10 arvostelussaan.
Muropaketti antoi pelin "Dark Arisen" -versiolle arvosanaksi neljä tähteä viidestä.
Myynti.
Peli on Capcomin yli miljoonan kappaleen myyntiin yltäneiden ”platina”-pelien listalla.
Cgroups

cgroups () on Linux-ytimen ominaisuus järjestelmän ylläpitoon ja hallintaan. Ominaisuudella voidaan järjestää prosessit hierarkiaan, jonka mukaan tehtäville voidaan asettaa rajoituksia resursseille kuten muistin ja suoritinajan käytölle.
Ominaisuutta voidaan käyttää suoritettavien toimintojen "jäädyttämiseen" esimerkiksi eräajon pysäyttämiseen ja jatkamiseen myöhemmin levylle tallennetun tilan mukaan.
Ominaisuuden ensimmäinen versio on lisätty ytimen versiossa 2.6.24 tammikuussa 2008. Ominaisuutta käytetään käyttöjärjestelmätason virtualisoinnissa hyväksi.
Linux-versiossa 4.14 on lisätty tuki säikeistysmoodille.
cgroup-ryhmittelyä tukevat useat sovellukset kuten Docker, Hadoop, HTCondor, Kubernetes, LXC ja Mesos.
Roso-orakas

Roso-orakas ("Sarcodon scabrosus") on suomuorakkaisiin kuuluva orakas. Se on hyvin karvaan makuinen eikä sovellu syötäväksi. Sen voi sekoittaa männyn- ("S. squamosus") ja kuusensuomuorakkaisiin ("S. imbricatus"). Roso-orakkaan lakki on punertavan ruskea, vanhempana ruskeiden suomujen peitossa ja halkeilee usein rosoiseksi. Roso-orakkaan malto jalan tyvellä on sinivihreää ja haju jauhomainen. Männynsuomuorakkaan malto on vaaleaa, mutta jalan tyveltä tummanruskeaa, kuusensuomuorakkaan malto on kauttaaltaan vaaleanruskehtavaa.
Ulkonäkö ja koko.
Roso-orakkaan lakki on noin 4–14 cm leveä, kupera tai laakea, kuoppakeskustainen, nuorena se on sileä ja samettipintainen, myöhemmin suomuinen ja keskeltä halkeilee rosoisesti. Pohjaväri kellertävä, lakkia peittävät suomut ovat punertavanruskeita. Usein suomut niin suuria, että koko lakki vaikuttaa ruskealta. Piikistö nuorena kellertävänvalkoinen, myöhemmin punertavanruskea, piikit eli orat 1–8 mm pitkiä. Jalka on 2,5–20 cm pitkä, 1–3 cm paksu, tyveen kapeneva, tyvestä kapeampi, hieno nukkainen, nuorena punertavanruskea, vanhemmiten lakin suomujen värinen, tyvestä harmaa tai sinivihreä. Malto on vaaleanruskeaa, jalan tyvestä sinivihreää. Maku kitkerä, haju jauhomainen. Itiöpöly on ruskeata.
Levinneisyys.
Roso-orakas kasvaa kuivissa kangasmetsissä ja männikoissä boreaalisella vyöhykkeellä. Roso-orakas on männyn juurisieni. 
Kasvupaikka ja elinympäristö.
Roso-orakas kasvaa harvinaisena kangasmetsissä männyn seuralaisena Etelä- ja Keski-Suomessa. Itiöemät ilmestyvät elo–syyskuussa. 
Käyttö.
Ei kelpaa syötäväksi.
Linuxin tarina

Linuxin tarina on kirja Linuxin kehityksestä sekä sen kehittäjästä Linus Torvaldsista. Kirjan on kirjoittanut Tuula Nikkanen ja sen on julkaissut Satku vuonna 2000.
Kirjassa kerrotaan myös muista Linux-kehittäjistä sekä yrityksien kaupallisesta näkökulmasta.
The Linux Programming Interface

The Linux Programming Interface on kirja Linux-ytimen ja GNU C-kirjaston (glibc) ohjelmointirajapinnoista (API).
Kirja on kirjoitettu ytimen versiolle 2.6.35 ja glibc versiolle 2.12.
KPC Records

KPC tai KPC Records on suomalainen hip hop -kollektiivi. Sen perustivat jyväskyläläiset rap-artistit Rekami, Are ja Gettomasa vuonna 2013 Kortepohjassa. Muita KPC Recordsia edustavia artisteja ovat Joosu J, Lyttä, Kriso K, Tohtori Getto sekä edesmennyt Mike Mo.
KPC Records toimi aiemmin myös levymerkkinä, jonka kautta julkaistiin muun muassa Gettomasan ja Ruubenin albumi "Vellamo LP" (2014) ja Aren albumi "Raaka ja Leikkaamaton" (2015).
Nimi KPC tulee joko sanoista Kortepohja City tai Kortepohja Crew.
KPC Tour.
Marras-joulukuussa 2022 järjestetyllä KPC Tour -kiertueella olivat mukana Gettomasa, Shakkii, Are, Kriso, Rekami, Lyttä, Tohtori Getto, Axel Kala, Pyrythekid ja Aaro630. Kiertue alkoi Jyväskylän jäähallista 12. marraskuuta ja päättyi Oulun Tullisaliin 17. joulukuuta. Esiintymispaikkoja olivat myös Tampereen Pakkahuone, Turun Logomo ja Helsingin Kaapelitehdas.
Ristananna Tracey

Ristananna Tracey (s. 9. toukokuuta 1992 Kingston, Jamaika) on jamaikalainen 400 metrin aitajuoksun MM-mitalisti. Hän edustaa jamaikalaisessa Spanish Townissa toimivaa Sprint Tech Track Clubia. Hän on pituudeltaan 178 cm.
Tracey sijoittui 400 metrin aitajuoksussa kahdeksanneksi Bressanonen alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2009 ja viidenneksi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa Monctonissa 2010. Hän voitti alle 20-vuotiaiden Keski-Amerikan ja Karibian mestaruuden 400 metrin aitajuoksussa ja 4 × 400 metrin viestissä 2010.
Tracey karsiutui 400 metrin aitajuoksun välierissä MM-kilpailuissa Daegussa 2011 ja Moskovassa 2013 sekä alkuerissä Pekingissä 2015. Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 hän sijoittui viidenneksi silloisella ennätyksellään 54,15. Lontoon MM-kilpailuissa 2017 hän saavutti pronssia ennätysajallaan 53,74.
Linux Device Drivers

Linux Device Drivers on kirja Linux-ytimen laiteajurien ohjelmoinnista.
Kirjan kolmas painos on Linux-ytimen versiolle 2.6.10 ja saatavilla Creative Commons -lisenssillä.
Kirjan toinen painos on tehty ytimen versiolle 2.4 ja on saatavilla GNU Free Documentation -lisenssillä.
Pamela Dutkiewicz

Pamela Dutkiewicz (s. 28. syyskuuta 1991 Wattenscheid, Saksa) on saksalainen 100 metrin aitajuoksun MM-mitalisti. Hän edustaa TV Wattenscheid -seuraa ja on pituudeltaan 170 cm.
Dutkiewicz keskeytti 100 metrin aitajuoksun loppukilpailun Amsterdamin EM-kilpailuissa 2016. Rio de Janeiron olympialaisissa hän karsiutui välierissä. Hän saavutti Belgradin EM-hallikilpailuissa 2017 pronssia 60 metrin aitajuoksussa ajalla 7,95. Hän voitti 100 metrin aitajuoksun Euroopan joukkuemestaruuskilpailuissa 2017. Lontoon MM-kilpailuissa hän saavutti pronssia ajalla 12,72. Berliinin EM-kilpailuissa 2018 hän sai hopeaa niin ikään ajalla 12,72.
Dutkiewicz juoksi 100 metrin aitajuoksuennätyksensä 12,61 Weinheimissa 27. toukokuuta 2017. 60 metrin aidat hän on juossut hallissa aikaan 7,79 Leipzigissa 18. helmikuuta 2017. Hän on voittanut Saksan-mestaruuden ulkoradoilla 100 metrin aitajuoksussa 2017 ja 2018 sekä sisäradoilla 60 metrin aitajuoksussa 2017 ja 2019.
Courtney Frerichs

Courtney Frerichs (s. 18. tammikuuta 1993 Barrington, Illinois) on yhdysvaltalainen 3 000 metrin estejuoksun olympia- ja MM-mitalisti.
Frerichs karsiutui 3 000 metrin estejuoksun alkuerissä Barcelonan alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2012. Hän voitti NCAA:n estejuoksumestaruuden 2016. Rio de Janeiron olympialaisissa hän sijoittui estejuoksussa 11:nneksi. Hän saavutti Lontoon MM-kilpailuissa 2017 hopeaa 3 000 metrin estejuoksussa ennätysajallaan 9.03,77. Dohan MM-kilpailuissa 2019 hän oli samassa lajissa kuudes. Hän saavutti vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa hopeaa 3 000 metrin estejuoksussa ajalla 9.04,79. Eugenen MM-kilpailuissa 2022 hän sijoittui kuudenneksi.
Frerichs juoksi 3 000 metrin estejuoksun Pohjois-Amerikan ennätyksen 9.00,85 Monacossa heinäkuussa 2018. Hän paransi ennätyksen aikaan 8.57,77 Eugenessa 21. elokuuta 2021.
Grottaglie

Grottaglie on kunta Taranton maakunnassa Apuliassa Italiassa. Grottagglien asukasluku on 31 890 (2017). Kunta tunnetaan taidekeramiikastaan ja viineistään.
Historia.
Grottaglien nimi tulee latinankielisestä nimestä "Cryptae Aliae", joka tarkoittaa monta rotkoa. Alueella on asuttu jo paleoliittisellä kaudella. Roomalaisen Enniuksen uskotaan asuneen Grottaglien alueella.
Grottaglien ympäristössä on paljon kaivettuja luolia, jotka alueen asukkaat ovat kaivaneet todennäköisesti suojautuakseen saraseenien hyökkäyksiltä varhaiskeskiajalla. Luolia on hyödynnetty turvapaikkana myöhemminkin.
Nähtävyyksiä.
Grottaglieen rakennettiin piispanlinna Castello Episcopio 1300-luvulla. Se on barokkityylinen linna Grottaglien vanhankaupungin kupeessa. Linnassa toimii nykyään museo.
Kaupungin pääkirkko on "Chiesa Matrica" vuodelta 1372. Kirkko edustaa romaanista tyyliä. Toinen kirkko, "Chiesa di San Francesco Di Geronimo", on vuodelta 1832.
Grottagliessa on de Félice -suvun palatsi Palazzo de Félice, joka on rakennettu 1767, sekä useita muita komeita palatsirakennuksia eri aikakausilta.
Linux-nimiavaruudet

Linux-nimiavaruudet () on Linux-ytimen ominaisuus, jolla voidaan jakaa samalla tietokoneella olevat resurssit toisilleen näkymättömiin alueisiin eli nimiavaruuksiin. Globaalit järjestelmän resurssit voidaan abstraktoida siten, että prosesseille näkyy omat erilliset instanssit globaaleista resursseista. Samaan nimiavaruuteen kuuluvat prosessit näkevät resurssit samoin kun taas eri nimiavaruuteen kuuluvat eivät.
Menetelmä vastaa periaatteeltaan Unixin codice_1-komennon laajentamista muihin käyttöjärjestelmän hallinnoimiin resursseihin niiden eriyttämiseen. Ominaisuutta käytetään säiliöinnissä jotta eri nimiavaruuksiin sijoitetut sovellukset eivät vaikuta toistensa toimintaan. 
Esimerkiksi mitä vain hakemistoa voidaan käyttää juurihakemistona varsinaisen juuren sijaan muuttamatta itse ohjelman toimintaa. Samalla periaatteella prosessit voidaan jakaa osiin, jolloin yhteen osioon kuuluva ei näe eikä voi muokata muiden osioiden prosesseja: kahdessa eri prosessiavaruudessa voi olla samanaikaisesti eri prosessi samalla tunnistenumerolla. Myös muun muassa verkkoliitännät ja muun tyyppiset resurssit voidaan osioida. Eräät ohjelmat eivät salli useampaa instanssia ohjelmasta, esimerkiksi tiettyä verkkoporttia voi normaalisti kuunnella vain yksi ohjelma kerrallaan. Jakamalla verkkoyhteydet eri nimiavaruuksiin voi eri nimiavaruuksissa olla kaikki portit käytettävissä ja siten ajaa useampaa instanssia ohjelmasta.
Ominaisuuden ensimmäinen toteutus koski "mount"-nimiavaruutta, joka otettiin mukaan ytimen versiossa 2.4.19 vuonna 2002. Nimiavaruudella eriyttäminen ei tarvitse "hypervisor"-virtualisointia. Virtualisoinnissa laitteistoa emuloidaan ja sen päällä ajetaan toista käyttöjärjestelmäydintä. Nimiavaruuksien avulla säiliöinnissä ei käytetä laitteistoemulaatiota eikä toista ydintä.
Ominaisuutta on myöhemmin laajennettu käyttäjien nimiavaruuksiin ytimen versiossa 3.8.
Omiin nimiavaruuksien osioitavia tyyppejä ovat:
Myös kellonaikojen hallintaan on kehitetty tukea säiliöiden siirtämiseen eri fyysisten tietokoneiden välillä.
Menetelmään on saatu vaikutteita Plan 9 -käyttöjärjestelmän vastaavasta ratkaisusta. Solaris-käyttöjärjestelmässä on vastaava toiminnallisuus nimeltä "Zones".
Esimerkki.
seuraava komento root-oikeuksin käynnistää komentotulkin, joka ei näe muita prosesseja:
Sherburne County Generating Station

Sherburne County Generating Station on hiilivoimala Minnesotassa Yhdysvalloissa. Se on pinta-alaltaan, kapasiteetiltaan ja hiilen kulutukseltaan Xcel Energyn suurin voimalaitos. Ensimmäinen yksikkö otettiin käyttöön vuonna 1976, toinen 1977 ja kolmas 1987.
Laitos kuluttaa päivittäin 20 000 tonnia hiiltä, joka louhitaan Montanassa ja Wyomingissa. 2 400 megawatin tuotanto riittää 2 miljoonan kotitalouden tarpeisiin.
Jalkapallon Maakuntasarjan kausi 1954

Jalkapallon Maakuntasarjan kausi 1954 oli Suomen kolmanneksi korkeimman sarjatason kausi jalkapallossa kaudella 1954. Ensimmäisen kerran myös TUL:n jukkueet osallistuivat tähän aiemmin vain SPL:n seuroille tarkoitettuun kilpailuun. Näin ollen osanotto-oikeus oli 104 joukkueella, joista 103 myös osallistui (Toukolan Teräs luopui). Sarjapaikka maakuntasarjaan kaudelle 1955 myönnettiin 64 joukkueelle, joten sarjasta putosi 39 joukkuetta eikä yhtään uutta nostettu tilalle. Suomensarjaan nousi neljä joukkuetta, ja sieltä vastaavasti maakuntasarjaan putosi neljä.
Maakuntasarja.
Maakuntasarja pelattiin kaikkiaan 16 lohkossa, joiden voittajat jatkoivat kilpailua noususta Suomensarjaan kaudelle 1955. 
Länsilohko IV.
1 HH menetti pisteet, koska käytti edustuskelvotonta pelaajaa.
Keskilohko I.
1 Vastalauseen jälkeen voitto VaPalle.&lt;br&gt;
2 Luovutusvoitto PiPS:lle.
Itälohko I.
1 Luovutusvoitto KajPS:lle&lt;br&gt;
2 Luovutusvoitto KP-48:lle
Suomensarjan karsinnat.
Suomensarjan karsinnoissa pelasivat maakuntasarjan lohkovoittajat - yhteensä 16 joukkuetta - kahdessa kahdeksan joukkueen lohkossa.
Länsilohko.
Viimeisillä kierroksilla peruutettiin otteluita, joilla ei ollut enää kummallekaan joukkueelle merkitystä. Nämä pelit on laskettu sarjataulukkoon tasapeleiksi, maalit 0–0.
Idealism

Idealism on saksalaisen elektronista musiikkia tuottavan duon Digitalismin debyyttialbumi, joka julkaistiin Virgin Recordsilla 9. toukokuuta 2007. Albumi julkaistiin Yhdysvalloissa Astralwerksin kautta vasta 19. heinäkuuta 2017.
Rockstar Games käytti kappaletta ”Idealistic” videopelin trailerissa
Geologinen kartta

Geologinen kartta on visuaalinen esitys geologisesta eli maahan liittyvästä paikkatiedosta. Geologisessa kartassa kuvataan eri värisävyin ja karttamerkein Maan koostumusta ja rakennetta: erilaisia geologisia alueita, kuten maaperä-, maannos-, mineraali- ja kallioperäalueita sekä geologisia muodostumia ja kohteita. Geologiset kartat kuvaavat myös maa- ja kallioperään varastoitunutta vettä eli pohjavesialueita sekä soiden turvealueita. Geologiset kartat voivat olla myös paleontologisia ja kuvata maapallon kehityshistorian eri vaiheita ja geologisia alueita ja kohteita temporaalisesta näkökulmasta.
Suomessa geologisten karttojen tuottamisesta vastaavat pääasiassa Geologian tutkimuskeskus ja Maanmittauslaitos.
Geologiset kartat ovat tärkeitä esimerkiksi kaivostoiminnassa, rakentamisessa sekä aluesuunnittelussa. Geologisia karttoja tuotetaan niin maastotutkimuksila näytteitä keräämällä kuin kaukokartoituksella, kuten laserkeilauksilla ja spektroskopialla. Nasa on spektometriaan perustuen tutkinut myös muiden planeettojen geologiaa ja luonut niistä karttoja.
Geologisessa maaperäkartassa on esimerkiksi nähtävissä moreeni-, hiekka-, hiesu-, hieta- ja savialueet. Kallioperäkartta havainnollistaa puolestaan kallioperän koostumusta, sitä mistä kivilajeista alueen kallioperä koostuu. Kallioperäkartassa näkyvät esimerkiksi graniitti, gneissi, kvartsikivi, hiekkakivi ja konglomeraattialueet. Pohjavesikartta kuvaa pohjavesialueiden sijoittumista.
Geologisia pinnanmuotoja ovat endo- ja eksogeenisten prosessien, esimerkiksi laattatektoniikan ja vulkanismin synnyttämät sekä eroosion muovaamat kohteet. 
Geologiset kohteet Suomessa.
Suomessa tavallisia geologisia kohteita ovat esimerkiksi muinaisten vuoristojen jäänteet, kuten tunturit ja vaarat, vulkanismin synnyttämät kimberliittipiiput, kallioperän kultajuonteet, pohjavesialueiden lähteet, fluviaaliset muodot, kuten jokien aikaansaamat pinnanmuodot, esimerkiksi kurut, rotkot ja raviinit, eoliset dyynit sekä glasiaaliset jääkauden merkit, kuten salpausselät, harjut, drumliinit, sandurit, suppakuopat, siirtolohkareet ja hiidenkirnut.
Geologian tutkimuskeskus julkaisee myös luonnonhistoriaa ja geologisia nähtävyyksiä esitteleviä geologisia retkeilykarttoja, jotka opastavat tutustumaan Suomen mielenkiintoisiin geologisiin kohteisiin.
Kotivalo (lehti)

Kotivalo oli vuosina 1943–1954 ilmestynyt suomenkielinen aikakauslehti, jota julkaisi Suomen orpokotiyhdistys, vuodesta 1946 Suomen kesälapsiyhdistys. Joulunumeroiden nimenä oli "Jouluvalo".
"Helsingin Sanomissa" julkaistussa ilmoituksessa vuodelta 1946 "Kotivaloa" kuvataan alaotsikolla ”Suomen kotien suosittu perhelukemisto”. Ja edelleen:
”Kotivalon” sisällyksestä vastaavat kymmenet etevimmät lääkärit, kirjailijat, koulu- ja kasvatusmiehet, joiden yhteistyön tuloksena lehti ilmestyy kuukausittain mielenkiintoisena, tervehenkisenä ja sisältörikkaana.
Kalkonit

Kalkonit ovat flavonoideihin kuuluvia aromaattisia orgaanisia yhdisteitä. Kalkonien rakenne perustuu kalkonin eli bentsylideeniasetofenonin rakenteeseen ja aromaattisissa renkaissa on vaihteleva määrä hydroksyyliryhmiä.
Luonnossa kalkoneita esiintyy useiden kasvien kukissa. Tämän lisäksi pienempiä määriä niitä on myös hedelmissä, lehdissä ja siemenissä. Väriltään kalkonit ovat tyypillisesti keltaisia tai oransseja. Emäksisissä olosuhteissa kalkonit muodostavat rengasrakenteisia flavanoneja ja kalkonit ovat näiden biosynteesin esiasteita. Tätä reaktiota katalysoi kalkoni-isomeraasientsyymi. Kasvit muodostavat kalkoneita p-kumaarihaposta kalkonisyntaasin katalysoimana. Luonnossa kalkonit esiintyvät joko vapaina (11 kalkonia tai glykosideina (28 erilaista kalkoniaglykonia). Sokeriosana näissä glykosideissa on tyypillisesti glukoosi.
Sally Dexter

Sally Dexter (s. 15. huhtikuuta 1960) on englantilainen Olivier-palkittu teatterinäyttelijä, joka on näytellyt muun muassa Royal Shakespeare Companyssä ja National Theatressa. Hän on esiintynyt lukuisissa näytelmissä ja musikaaleissa 1980-luvulta lähtien.
Televisiossa Dexter on käsikirjoittanut ja luonut BBC:n "Sugartown"-komediasarjan (2011). Vuosina 1994–2003 hän näytteli rikosylikonstaapeli Maureen Lawsonia rikossarjassa "Komisario Frost". Dexter esitti rouva Chynowethia "Poldark"-sarjassa vuosina 2015–2016. Vuonna 2017 hänet nähtiin "Isä Brown ja hänen laumansa" -sarjan viidennen kauden kolmannessa jaksossa Selina Grown roolissa. 
Vuodesta 2017 lähtien Dexter on näytellyt Faith Dingleä draamasarjassa "Emmerdale". Hänet palkittiin kyseisestä roolista TV Choicen paras uusi näyttelijä saippuasarjassa -palkinnolla.
Keski-Frankia

 
Keski-Frankia oli lyhyen aikaa olemassa ollut valtakunta, joka perustettiin, kun Frankkien valtakunta jaettiin kolmeen osaan Verdunin sopimuksessa vuonna 843. Keski-Frankiaa hallitsi kuningas Lothar I. Siihen kuuluivat muun muassa Kaarle Suuren entinen asuinpaikka ja hallituskaupunki Aachen sekä Pavia, mutta sijaintinsa ja etnisen yhtenäisyyden puutteensa vuoksi se ei säilynyt kauaa. Keski-Frankia jaettiin kolmeen osaan – Italian kuningaskuntaan, Arles’n kuningaskuntaan ja Lotharingiaan – vuonna 855, ja ”Keski-Frankiasta” tuli pelkkä maantieteellinen termi, jolla viitattiin näihin kolmeen valtakuntaan.
Jalkapallon Maakuntasarjan kausi 1955

Jalkapallon Maakuntasarjan kausi 1955 oli Suomen kolmanneksi korkeimman sarjatason kausi jalkapallossa kaudella 1955. Sarjaan kelpuutettiin 64 joukkuetta, joista seitsemän TUL:n seuraa Karihaaran Tenho, Kemin Into, Ykspihlajan Reima, Turun Veikot, Turun Teräs, Turun Kisa-Veikot ja Helsingin Jyry eivät määräpäivään mennessä liittyneet Palloliittoon ja suljettiin sarjasta. Kilpailun aikana sarjasta luopui Hämeenlinnan Tarmo.
Maakuntasarja.
Maakuntasarja pelattiin kaikkiaan 8 lohkossa, joiden voittajat jatkoivat kilpailua noususta Suomensarjaan kaudelle 1956. 
Suomensarjan karsinnat.
Suomensarjan karsinnoissa pelasivat maakuntasarjan lohkovoittajat - yhteensä 8 joukkuetta. Ryhmittäin lohkojen I ja II voittajat kohtasivat kaksoisotteluissa joiden voittajat nousivat Suomensarjaan.
Mandoliini (leikkuri)

Mandoliini on käsikäyttöinen keittiötyökalu, tasoleikkuri. Mandoliini koostuu terästä ja kahdesta tasosta, joita liikuttamalla voidaan leikata esimerkiksi vihanneksia tai juureksia. Leikkuupaksuus on säädettävissä.
Nimensä laite on saanut leikkurin käyttäjän kädenliikkeestä, joka muistuttaa mandoliinin soittajan kädenliikettä.
Untrue (Burialin albumi)

Untrue on brittiläisen elektronista musiikkia tuottavan artistin Burialin toinen studioalbumi, jonka julkaisi Hyperdub 5. marraskuuta 2007. Untrue on tunnelmaltaan melankolinen ja käyttää paljon sampleja.
Albumi on yksi tunnetuimmista dubstep - albumeista ja on saanut paljon positiivista palautetta kriitikoilta.
Sari Karhulahti

Sari Karhulahti (s. 1963) on suomalainen kirjallisuuden suomentaja. 
Karhulahti on ollut englanninkielisen kirjallisuuden suomentaja vuodesta 1997 ja on Kääntäjien ammattiosasto KAOSin jäsen. Karhulahden suomennoksia ovat muun muassa Bridget Jones -teokset "Elämäni sinkkuna" (1998) ja "Elämä jatkuu" (2000). Vuonna 2002 ilmestyi Karhulahden suomennos J. M. Barrien "Peter Panista". Hänen suomennoksensa F. H. Burnettin "Salaisesta puutarhasta" oli IBBY:n kunnialistalla vuonna 2008.
Karhulahti on 2000-luvulla kääntänyt paljon afrikkalaista nykykirjallisuutta. Hänen kääntämiään teoksia ovat esimerkiksi Chimamanda Ngozi Adichien "Puolikas keltaista aurinkoa" (2009) ja "Huominen on liian kaukana" (2011), NoViolet Bulawayon "Me tarvitaan uudet nimet" (2013) sekä Yaa Gyasin "Matkalla kotiin" (2017).
Vuonna 2012 Karhulahti oli Mikael Agricola -palkintoehdokkaana "Huominen on liian kaukana" -käännöksestä, vuonna 2015 Jarl Hellemann -palkintoehdokkaana Jhumpa Lahirin "Tulvaniityn" suomennoksesta ja vuonna 2022 saman palkinnon ehdokkaana Richard Powersin "Ikipuut" suomennoksesta. Karhulahti sai vuonna 2017 kirjallisuuden valtionpalkinnon, vuonna 2018 Gummerus Kustannuksen myöntämän Kaarlen palkinnon ansiokkaasta työstään kirjallisuuden kääntäjänä ja vuonna 2022 Mikael Agricola -palkinnon tunnustuksena merkittävän kaunokirjallisen teoksen erinomaisesta suomennoksesta. Hänelle myönnettiin 2021 valtion viisivuotinen taiteilija-apuraha.