Barbara Pym

Barbara Mary Crampton Pym (2. kesäkuuta 1913 – 11. tammikuuta 1980) oli englantilainen kirjailija.
Elämänvaiheet.
Barbara Pym syntyi Shorpshiressä. 2. kesäkuuta 1913. Hänen isänsä oli asianajaja. Pymillä oli nuorempi sisar Hilary. Pym opiskeli ensin Huyton Collegen sisäoppilaitoksessa Liverpoolin lähellä. Oxfordissa hän opiskeli englantia St. Hilda’s Collegessa ja suoritti tutkinnon 1934. Jo koulutyttönä Pym päätti ryhtyä kirjailijaksi. Hän avusti koululehteä ja kirjoitti ensimmäisen romaaninsa 16-vuotiaana. Kahta ensimmäistä romaania ei kuitenkaan julkaistu. Ennen sotaa hän oli lyhyen aikaa opettajana Puolassa. Toisen maailmansodan aikana hän toimi ensin Bristolissa postin sensorina ja sitten Women’s Royal Naval Servicen palveluksessa Napolissa.
Palattuaan Lontooseen Pym työskenteli kansainvälisen Afrikka-instituutin palveluksessa 1946–1974, ensin tutkimusapulaisena ja sitten "Africa"-nimisen tieteellisen julkaisun toimittajana. Hän ei mennyt naimisiin, mutta hänellä oli muutamia tärkeitä miessuhteita. Ystävyys opiskelutoveri Henry Harveyn kanssa jatkui myös tämän mentyä naimisiin. Harvey työskenteli jonkin aikaa englannin kielen lehtorina Helsingin yliopistossa, ja teoksessa "Civil to Strangers" Pym on sijoittanut yhden episodin Helsinkiin.
Jäätyään virastaan eläkkeelle Pym asettui sisarensa Hilary Pymin kanssa asumaan kylään Oxfordin lähistölle. He viettivät rauhallista, keskiluokkaista maalaiselämää, johon kuuluivat ”kirkko, puutarhanhoito, paikallishistoria ja luontokävelyt”, kuten kirjailija itse on kuvannut. Pym kuoli vuonna 1980 rintasyöpään.
Kirjallinen ura.
Pymin ensimmäinen romaani "Some Tame Gazelle" ilmestyi 1950. Esikoista seurasivat "Excellent Women" (1952), "Jane and Prudence" (1953), "Less than Angels" (1955)," A Glass of Blessings" (1958) sekä "No Fond Return of Love" (1961). 
Pymin teoksissa tärkeää eivät ole niiden juonet, vaan se hienovarainen, hieman ironinen, mutta silti myötäelävä tapa, jolla keski-luokkaisia ja keski-ikäisiä henkilöitä – useimmiten naisia – on kuvattu. Heidän elämänpiiriinsä sivuaa akateemista maailmaa ja kirkkoa. Arjessa tärkeätä ovat sosiaaliset suhteet, pukeutuminen, ruoka, rakkaus tai pikemminkin rakkauden poissaolo. Pymin teokset saavuttivat uskollisen lukijakunnan, mutta 1960-luvun ja 1970-luvun muuttuneessa ilmapiirissä kustantajat eivät enää olleet kiinnostuneet hänen vähäeleisistä teoksistaan. 
Pym ei lakannut kirjoittamasta, mutta hänet unohdettiin eikä hän saanut teoksiaan julki. Käänne tapahtui vasta vuonna 1977, kun "Times Literary Supplement" julkaisi kyselyn vuosisadan yli- ja aliarvostetuimmista kirjailijoista. Sekä kriitikko Lord David Cecil että runoilija Philip Larkin nostivat Pymin nimen esiin. Tästä seurasi, että Pymin teoksista otettiin uusia painoksia, ja hänen arvostuksensa nousi. Häneltä julkaistiin uusi teos "Quartet in Autumn" 1977, ja se oli Booker-palkintoehdokkaana. Seuraavaksi ilmestyi kirjoittamisajankohdaltaan vanhempi "The Sweet Dove Died" (1978). Teokset "A Few Green Leaves" (1980) ja "Crampton Hodnet" (1985) samoin kuin kahdesta keskeneräisestä käsikirjoituksesta koostettu "An Academic Question" (1986) ilmestyivät postuumisti. 
Hazel Holtin ja Hilary Pymin toimittama teos "A Very Private Eye: The Diaries, Letters and Notebooks of Barbara Pym" ilmestyi 1984.
Oxfordissa perustettiin vuonna 1994 Pymin muistoa vaaliva yhdistys The Barbara Pym Society.