tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Giovanni Simeone

Giovanni Pablo Simeone Baldini (s. 5. heinäkuuta 1995 Buenos Aires, Argentiina) on argentiinalainen jalkapalloilija, joka edustaa Italian Serie A:ssa pelaavaa SSC Napolia. Oikeajalkainen Simeone on pelipaikaltaan hyökkääjä.
Ura.
Seurajoukkueura.
Simeone on River Platen kasvatti. Hän debytoi seuran edustusjoukkueen paidassa Argentiinan Primera Divisiónissa kaudella 2013–2014, jolloin hän pelasi 17 ottelua tehden kaksi maalia. Vuonna 2014 Simeone voitti seuran kanssa Primera Divisiónin Torneo Finalin sekä Copa Sudamericanan ja vuonna 2015 Recopa Sudamericanan ja Copa Libertadoresin.
Heinäkuussa 2015 Simeone siirtyi lainalle saman sarjan Club Atlético Banfieldiin. Vuonna 2016 hän siirtyi Italiaan, ensin Genoaan, jossa pelasi kauden aikana 35 Serie A:n ottelua ja teki 12 maalia. Vuonna 2017 hän siirtyi Fiorentinaan 17 miljoonalla eurolla. Hän pelasi seurassa kahden kauden aikana 74 Italian pääsarjaottelua ja teki 20 maalia. Kesällä 2019 hän siirtyi lainasopimuksella Cagliariin ja siirto vakinaistettiin seuraavana kesänä. Hän pelasi Cagliarissa runsaan kahden kauden aikana 71 ottelua ja teki 18 maalia. Kaudella 2021–2022 hän pelasi Veronassa lainalla 35 Serie A -ottelua ja teki 17 maalia. Hän siirtyi Veronaan 10,5 miljoonalla eurolla heinäkuussa 2022, mutta pelasi kauden 2022–2023 lainalla Napolissa, joka voitti Italian-mestaruuden. Kauden 25 liigaottelussa hän viimeisteli neljä maalia. Mestarien liigassa pelaamissaan seitsemässä ottelussa hän teki niin ikään neljä maalia. Hän siirtyi vakituisesti Napoliin 12 miljoonalla eurolla kesällä 2023.
Maajoukkueura.
Simeone kuului Argentiinan alle 20-vuotiaiden maajoukkueeseen vuoden 2015 Etelä-Amerikan -mestaruusturnauksessa, jossa Argentiina voitti mestaruuden ja Simeone turnauksen maalikuninkuuden yhdeksällä osumallaan. Aikuisten maajoukkuetasolla Simeone olisi voinut edustaa myös synnyinmaataan Espanjaa mutta pelasi ensimmäisen maaottelunsa Argentiinan A-maajoukkueessa syyskuussa 2018. Pelattuaan viidessä ystävyysottelussa vuonna 2018 hän pelasi seuraavan maaottelunsa kesäkuussa 2023.
Muuta.
Simeonen isä Diego Simeone oli myös ammattilaisjalkapalloilija. Nykyisin hän toimii espanjalaisen Atlético Madridin päävalmentajana. Giovanni Simeone syntyi Diegon pelatessa samassa madridilaisseurassa.
Saavutukset.
River Plate
Napoli
Argentiina
Tõnu Lepik

Tõnu Lepik (s. 1. toukokuuta 1946 Tallinna) on virolainen pituushyppääjä, joka kilpaili Neuvostoliiton edustajana Méxicon vuoden 1968 ja Montrealin vuoden 1976 olympialaisissa. Vuonna 1970 hän voitti Euroopan sisähallimestaruuden pituushypyssä.
Tõnu Lepik aloitti yleisurheilun jo lapsuusiässä Tallinnan Kalevin riveissä. Vuonna 1964 hän sijoittui seitsemänneksi Neuvostoliiton edustajana nuorten EM-kisoissa. Kymmenottelussa hän oli vuosina 1965 ja 1966 ikäisissään maailman paras. Syksyllä 1966 hän hyppäsi pituudessa 8 metriä, jonka jälkeen ura pituushyppääjänä oli selvä, jota puolsi myös miehen koko, joka oli 192 cm.
Lepik nousi Neuvostoliiton maajoukkueeseen kaudella 1967. Hän sijoittui vuoden 1967 Euroopan sisähallimestaruuskisoissa neljänneksi. Seuraavana vuonna vastaavissa kisoissa Madridissa tuli hopeaa maanmiehen Igor Ter-Ovanesjanin jäljessä. Hän oli mukana lokakuussa Meksikon vuoden 1968 olympialaisten pituushypyssä sijoittuen viidenneksi tuloksella 809 cm Yhdysvaltain Bob Beamonin voittaessa huimalla uudella ME:llä 890 cm. Seuraavan vuoden Ateenan EM-kisoissa hän saavutti pronssia tuloksella 804 cm kokeneiden Ter-Ovanesjanin ja Britannian Lynn Daviesin jäljessä. Seuraavan talven vuoden 1970 EM-halleissa Wienissä tuli mestaruus tuloksella 805 cm. Neuvostoliiton pituushyppytaso Ter-Ovanesjanin johdolla oli kova. Lepik saavutti Neuvostoliiton mestaruuskisoissa 1960-luvun lopulla vuosina 1968 ja 1969 pronssia. Vuosina 1966–1970 Lepik oli joka vuosi maailman kymmenen parhaan pituushyppääjän joukossa.
Lepikin ura sen jälkeen 1970-luvun alussa oli hieman laskeva. Helsingin vuoden 1971 EM-kisoissa Lepik sijoittui seitsemänneksi suomalaisten Mauri Myllymäen ja Reijo Toivosen jäljessä. Seuraavan talven EM-sisähalleissa sijoitus oli viides. Kesän 1972 olympialaisissa Münchenissä Lepik ei yltänyt Neuvostoliiton joukkueeseen. Edelle ja joukkueeseen kiilasivat kokenut Ter-Ovanesjan sekä Leonid Barkovski ja Valeri Podlužnij. Lepikin ura jatkui vielä seuraaviin eli vuoden 1976 Montrealin olympialaisiin. Ennen kisoja Lepik saavutti vuosina 1974–1976 Neuvostoliiton mestaruuskisoissa hopeaa jokaisena vuonna. Montrealin kisat olivat Lepikille pettymys – karsiutuminen alkukilpailussa ennen finaalia. Tällöin päättyneellä urallaan Lepik edusti Neuvostoliittoa kaikkiaan 24 kertaa, paransi Viron pituushyppyennätystä neljä kertaa (780, 793, 803 (1966) ja 809 (1968)). Pituusennätys kesti aina vuoteen 1995 eli 27 vuotta ennen kuin Erki Nool paransi sitä sentillä tulokseen 810 cm.
Pituushypyn lisäksi parhaat tulokset olivat 100 m 11,2 s (1965), korkeushyppy 203 cm (1967) ja kolmiloikka 14,42 m (1964). 
Urheilu-uransa aikana Lepik oli armeijan palveluksessa 1965–1968 ja sen jälkeen Tallinnan Kalevin palveluksessa urheiluvalmentajana kilpailu-uransa lisäksi vuosina 1968–1977. Urheilu-uransa jälkeen Lepik toimi Neuvosto-Viron urheiluvalmentajana ja järjestötehtävissä aina vuoteen 1990. Hän oli Neuvosto-Viron yleisurheiluliiton johtokunnassa ja sen varapuheenjohtajana 1985–1987. Viron itsenäistyttyä hän toimi Tallinnan teknillisen yliopiston urheiluopettajana ja vuosina 1994–2000 Viron poliisien kouluttajana.
Miguel Alvariño

Miguel Alvariño Garcia (s. 31. toukokuuta 1994) on espanjalainen jousiampuja. Hän on 180 senttimetriä pitkä ja painaa 82 kilogrammaa.
Alvariño oli mukana vuoden 2015 Euroopan kisoissa Bakussa, josta hän saavutti kultaa henkilökohtaisesta kilpailusta ja hopeaa joukkuekilpailusta. Hän on myös osallistunut yksiin nuorten MM-kilpailuihin, vuonna 2013.
Vuonna 2005 jousiammunnan aloittanut Alvariño on oikeakätinen.
Salla Savolainen

Salla Savolainen (s. 21. syyskuuta 1962 Luumäki) on suomalainen kuvittaja ja lastenkirjailija. Hän on kuvittanut erityisesti lastenkirjoja, mutta on kuvittanut myös oppikirjoja ja tehnyt lehtikuvituksia.
Elämä ja ura.
Savolainen valmistui ylioppilaaksi vuonna 1982 ja taiteen maisteriksi taidekasvatuksen osastolta Taideteollisesta korkeakoulusta vuonna 1994.
Savolainen on julkaissut omia kuvakirjoja ja tehnyt kuvituksia yli 40 teokseen. Savolainen on kuvittanut muiden muassa Tittamari Marttisen "Taneli Kaneli" -sarjaa, Riina Katajavuoren "Pentti"-sarjaa, Leena Virtasen "Xing"-sarjaa, Tove Appelgrenin "Vesta-Linnea"-sarjaa ja Tapani Baggen "Tahvo ja Bella" -kirjoja. Hän on kuvittanut myös uusimmat Sinikka ja Tiina Nopolan "Heinähattu ja Vilttitossu" -teokset. Hän on tehnyt yhteistyössä Reetta Niemelän kanssa kirjan "Sinisen Kärpäsen Sirkus" (2010) ja "Tikkumäki"-sarjaa, jota on julkaistu myös ulkomailla. Hänen kuvituksiaan on ollut esillä useissa näyttelyissä Suomessa ja ulkomailla, muun muassa lasten- ja nuortenkirjakuvituksiin keskittyvässä Bratislavan biennaalissa. Lastenkirjojen lisäksi Savolainen on tehnyt myös kuvituksia lehtiin ja oppikirjoihin, kuten äidinkielen "Kirjakuja"-sarjaan.
Palkinnot ja tunnustukset.
Vuonna 2005 Savolainen sai Rudolf Koivu -palkinnon kuvituksestaan Leena Virtasen teoksessa "Pikku Xing". Kolme Savolaisen kuvittamaa teosta on ollut Finlandia Junior -palkintoehdokkaana: Mirja Orvolan kirjoittama "Elmeri" (2000), Tove Appelgrenin "Vesta-Linnea mieli mustana" (2008) ja Karo Hämäläisen "Hurraa Helsinki!" (2012). Vuonna 2010 Savolainen oli Suomen ehdokas kansainvälisen H. C. Andersen -palkinnon saajaksi. Vuonna 2013 hän sai oppimateriaalikuvituksistaan Kuvittajat ry:n Kukko-palkinnon.
Riikka Takala

Riikka Takala (s. 1970) on suomalainen kirjailija ja dramaturgi.
Takala on valmistunut Teatterikorkeakoulusta teatteritaiteen maisteriksi dramaturgilinjalta. Hän on kirjoittanut näytelmiä, tekstittänyt sarjakuvia ja opettanut luovaa kirjoittamista. Takalan esikoisteos, novellikokoelma "Koira nimeltä Onni ja muita onnettomuuksia", ilmestyi 1997. Teos oli Helsingin Sanomien kirjallisuuspalkintoehdokas. Vuonna 2014 ilmestyi Takalan ensimmäinen romaani, akateemisen koulutuksen saaneiden naisten pätkätöitä ja pitkäaikaistyöttömyyttä käsittelevä "Ole hyvä".
Takala on työskennellyt muun muassa puhelinmyyjänä, feissarina, vapaaehtoistyöntekijänä, tiedottajana, korukaupan myyjänä, kirjallisuuskriitikkona ja opettajana.
Yksityiselämä.
Takala kertoi vuonna 2017 raskaudestaan vuosien hedelmöityshoitojen jälkeen.
Pyhäjoen Joki-Kiekko

Pyhäjoen Joki-Kiekko (PJK) on Pyhäjoella toimintansa vuonna 1994 aloittanut jääkiekkoseura, seuran edeltäjänä toimi Pyhäjoen Nuorisoseuran Kiekkoilijat (PNS). Kaudella 2018–2019 Edustusjoukkue pelaa Pohjoisen alueen II-divisioonassa. 
Joki-Kiekolla on kaudella 2015–2016 juniorijoukkueita viidessä ikäluokassa G-F-E-ja D-junioreissa, C-Junioreissa seura pelaa Raahen Jääkiekkoklubin kanssa yhteisjoukkueella.
Harrastejoukkueita löytyy kolme: PJK II (-35v), Team Issias (+35v) ja Miss Issias (Naiset)
Tehokkain PJK:n pelaaja kautta aikain on Kuusamon Pallo-Karhujen kasvatti Ville Moilanen. (2008–2015)
Tomas Mikael Bäck

Tomas Mikael Bäck (s. 18. helmikuuta 1946 Vaasa) on suomenruotsalainen kirjailija, runoilija ja kriitikko.
Henkilöhistoria.
Bäck syntyi Vaasassa ja työskenteli amanuenssina Vantaan kaupunginkirjastossa 1974-1979 ja osastonjohtajana 1979-1983. Hän on myös kirjoittanut arvosteluja "Hufvudstadsbladetiin" ja "Ny Tid" -lehteen.
Kirjallinen tuotanto.
Bäck julkaisi esikoisrunokokoelmansa "Andhämtning" 1972. Runojen ohella hän on julkaissut proosarunoja ja aforismeja.
Runosuomennoksia antologioissa.
Lähde:
Korpijärvi (Nokia)

Korpijärvi on Pirkanmaalla Nokialla sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Matalusjoen valuma-alueeseen.
Maantieto.
Järvi on 400 metriä pitkä, 100 metriä leveä ja sen pinta-ala on 2,7 hehtaaria. Se sijaitsee laajemman Korpijärvensuon reunassa ja 30 metriä korkean mäen alapuolella. Suo on ojitettu ja yksi suo-ojista laskee järveen. Järven valuma-alueella ei ole asutusta tai viljelyä. Järven länsipäässä sijaitsee luusua, josta lähtee laskuoja alas rinnettä yhtyen Korpijärvensuon suo-ojaan. Vedet virtaavat alas Fredrikinkorpea ja yhtyvät Blummanojaan, joka yhtyy Matalusjokeen Ala-Pinsiön Pinsiönniityllä. Veden keskiviipymä järvessä on noin 124 vuorokautta.
Järvelle pääsee sekä Ylöjärven että Ala-Pinsiön suunnilta metsäautotietä myöten. Järvi on asumaton.
Veden laatu.
Korpijärven vedenlaatua on tutkittu vuonna 1995. Silloin järven pintavesi oli kirkasta ja väriltään ruskeaa humuspitoista vettä. Humuspitoisuus oli laskenut veden happamuusasteen esimerkiksi rapujen kannalta liian alhaiseksi. Veden ravinnetaso oli lievästi reheville järville ominainen. Koska veden happipitoisuus oli järven pohjakerroksissa alentunut, oli veteen liuennut lisää ravinteita. Sisäinen kuormitus oli kuitenkin vähäistä. Vedenlaatu oli tutkimusajankohtana tyydyttävän ja välttävän rajalla.
Natura 2000.
Järven ympäristö on liitetty Natura 2000-ohjelmassa Kaakkurinjärvien alueeseen (tunnus: FI0333004). Järvi ei kuulu itse alueeseen, mutta Korpijärvensuo ja etelässä kohoava mäki kuuluvat.
Tuula Hortamo

Tuula Hortamo (17. kesäkuuta 1943 Porvoo – 4. huhtikuuta 2025 Iisalmi) oli suomalainen Pohjois-Savossa Vieremällä asuva toimittaja ja runoilija.
Hortamon vanhemmat olivat kansakoulunopettaja, runoilija Kalervo Hortamo ja opettaja Sirkka Lassila. Tuula Hortamo työskenteli toimittajana muun muassa "Iisalmen Sanomissa". Hänen esikoisteoksensa runokokoelma "Kuuntelen maan kierroksia" ilmestyi 2005.
Abakus (arkkitehtuuri)

Abakus (, ) eli katelaatta on klassisessa arkkitehtuurissa pylvään kapiteelin ja entablementin eli palkiston väliin sijoitettu sileä, yleensä nelikulmainen laatta.
Abakuslaatta oli yleensä leveämpi kuin sen kannattama palkiston alin osa eli arkkitraavipalkki. Antiikin kreikkalaisessa arkkitehtuurissa abakus oli doorilaisessa pylväsjärjestelmässä yleensä varsin yksinkertainen ja paksumpi, kun taas joonialaisessa pylväsjärjestelmässä se oli ohuempi ja saattoi olla koristeellisemmin kaiverrettu. Vastaava kivilaatta pylvään alla on nimeltään plintti.
3-hydroksivoihappo

3-hydroksivoihappo eli β-hydroksivoihappo (C4H8O3) on karboksyylihappoihin kuuluva orgaaninen yhdiste. 
3-hydroksivoihappo on yksi yleisimpiä ihmisen elimistössä syntyviä ketoaineita. Sitä muodostuu ketoositilan yhteydessä. Esimerkiksi diabetesta sairastavilla 3-hydroksivoihapon R-enantiomeeria voi erittyä virtsaan jopa 30 g vuorokaudessa. 
Ominaisuudet.
Huoneenlämpötilassa 3-hydroksivoihappo on valkoista kiteistä ainetta tai raseemisena seoksena väritöntä siirapinkaltaista nestettä. Yhdiste liukenee erittäin hyvin veteen, etanoliin ja dietyylieetteriin ja niukasti bentseeniin. 3-hydroksivoihappo on heikko happo ja sen pKa-arvo on 4,39. Yhdiste on optisesti aktiivinen ja sen R-enantiomeerin (CAS 625-72-9) ominaiskiertokyky on −24,5° ja S-enantiomeerin (CAS 6168-83-8) ominaiskiertokyky on +24,5°. Tislattaessa 3-hydroksivoihappoa se hajoaa helposti krotonihapoksi ja vedeksi.
Teollinen valmistus ja käyttö.
Beeta-hydroksivoihapon raseemista seosta voidaan valmistaa hydrolysoimalla β-butyrolaktonia, hapettamalla 3-hydroksibutanaalia, pelkistämällä asetoetikkahappoa tai sen estereitä emäksisissä olosuhteissa natriumamalgaamilla, kuumentamalla krotonihappoa laimeassa happoliuoksessa tai käsittelemällä krotonitriiliä hydroksideilla.
Beeta-hydroksivoihapon R-isomeerista voidaan tuottaa eräiden bakteerien avulla polyhydroksialkanoaatteihin kuuluvaa poly-(R)-3-hydroksibutyraatti-nimistä biopolymeeriä. Kyseessä on biohajoava, termoplastinen ja optisesti aktiivinen polymeeri. Tätä polymeeriä tuottavat erityisesti "Alcaligenes"-suvun bakteerit. Poly-(R)-3-hydroksibutyraattia voidaan käyttää periaatteessa esimerkiksi maaperässä hitaasti biohajoavan muovin raaka-aineena.
Terveysvaikutukset.
Tutkimuksissa on havaittu, että elimistön lisääntynyt beeta-hydroksivoihappopitoisuus lievittää esimerkiksi rappeuttavien aivosairauksien, sydän- ja verisuonisairauksien sekä syöpien aiheuttamia oireita.
Craig Hill

Craig Alan Hill (s. 27. joulukuuta 1987 San Antonio, Texas, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jalkapallomaalivahti, joka on edustanut Suomen Veikkausliigassa KTP:tä ja Kuopion Palloseuraa.
Ura.
Hill opiskeli sosiologiaa texasilaisessa Southern Methodist Universityssä ja pelasi jalkapalloa yliopiston joukkueessa SMU Mustangsissa vuodet 2006–2010. Hänet valittiin muun muassa NCAA:n Conference USA:n mestaruusturnauksen tähdistöjoukkueeseen kaudella 2010, jolloin joukkue ylsi aina puolivälieriin asti. Yliopistoaikanaan Hill pelasi myös Premier Development Leaguen Austin Aztex U23s’ssä kaudella 2008.
FC Dallas varasi Hillin Major League Socceriin vuoden 2011 MLS Supplemental Draft -varaustilaisuudessa, mutta hän teki lopulta sopimuksen USL Pron River Plate Puerto Ricon kanssa. Kaudet 2012–2013 hän edusti kotikaupunkinsa San Antonion uutta seuraa San Antonio Scorpionsia North American Soccer Leaguessa.
Kaudeksi 2014 Hill muutti Suomeen ja liittyi Kakkosessa pelanneen Kultsu FC:n riveihin. Hän pelasi nousijajoukkueen kaikissa 27 ottelussa, ja hänet valittiin kauden päätteeksi Palloliiton Kaakkois-Suomen piirin vuoden maalivahdiksi. Tammikuussa 2015 Hill ja toinen texasilaisvahvistus Walter Kromholz tekivät Kultsun kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen. Kaudella 2015 Hill toimi myös joukkueen kapteenina.
Elokuussa 2015 Hill kävi Veikkausliigan FC Lahden testattavana. Syyskuussa 2015 hän siirtyi loppukauden kattaneella lainasopimuksella saman sarjan FC KTP:hen, jonka toinen lainamaalivahti Saku-Pekka Sahlgren oli palannut Helsingin Jalkapalloklubiin. Hill oli Jere Pyhärannan, Sauli Kilpeläisen ja Sahlgrenin ohella joukkueen kauden neljäs maalivahti. Hän debytoi Veikkausliigassa 20. syyskuuta 2015 ottelussa Seinäjoen Jalkapallokerhoa vastaan ja pelasi kaikkiaan kuudessa liigaottelussa sekä kahdessa liigakarsintaottelussa, joissa PK-35 Vantaa pudotti KTP:n Ykköseen. Hill valittiin toistamiseen Kaakkois-Suomen piirin vuoden maalivahdiksi.
Keväällä Hill oli Veikkausliigajoukkue HIFK:n testeissä, mutta polvivamma esti sopimuksen. Toukokuussa 2016 Hill siirtyi Veikkausliigan Kuopion Palloseuraan loppukauden pituisella sopimuksella. Veikkausliigaotteluita kertyi kaikkiaan yhdeksän syksyn aikana. Sen jälkeen Hill joutui polvileikkaukseen, jonka vuoksi maalivahdin ura jatkui vasta kauden 2017 lopulla Kultsun riveissä. Kaudeksi 2018 Hill siirtyi toiseen Kakkosen seuraan Lappeenrannan PEPOon. Kaudesta 2018 tulikin menestyksellinnen niin, että Hill valititin Kakkosen lohkonsa parhaaksi maalivahdiksi.
Ryan Coogler

Ryan Kyle Coogler (s. 23. toukokuuta 1986) on yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja, jonka elokuvia ovat "Fruitvale Station" (2013), "" (2015) ja "Black Panther" (2018).
Ura.
USC School of Cinematic Artsissa opiskelleen Cooglerin ensimmäinen kokopitkä elokuva oli Sundancen elokuvajuhlilla vuonna 2013 ensi-iltansa saanut "Fruitvale Station". Se palkittiin sekä tuomariston että yleisön myöntämällä palkinnolla.
Heinäkuussa 2013 MGM:n ilmoitettiin sopineen, että Coogler ohjaisi elokuvan "", jonka tämä oli käsikirjoittanut Aaron Covingtonin kanssa. Elokuvassa Michael B. Jordan esittää "Rocky"-elokuvissa esiintyneen Apollo Creedin poikaa, jota Sylvester Stallonen näyttelemä Rocky Balboa kouluttaa nyrkkeilijänä.
Tammikuussa 2016 Coogler valittiin ohjaamaan Marvel Studiosin supersankarielokuva "Black Panther", joka sai ensi-iltansa helmikuussa 2018.
Filmografia.
Pitkät elokuvat
Lyhytelokuvat
Gunnar Erdtman

Gunnar Erdtman (28. marraskuuta 1897 Hjorted – 18. helmikuuta 1973) oli ruotsalainen kasvitieteilijä. Erdtman oli yksi nykyaikaisen siitepölyntutkimuksen (palynologian) kehittäjistä. Hänelle myönnettiin professorin arvonimi vuonna 1954.
Hänen nimeämien kasvien tieteellisen nimen perässä käytetään nimen jälkeen liittettävää auktorilyhennettä Erdtman.
György Mészáros

György Mészáros (30. huhtikuuta 1933 Budapest – 14. syyskuuta 2015) oli unkarilainen ratameloja, olympiamitalisti, maailman- ja euroopanmestari. Hän meloi usein András Szenten parina. Mészárosin tytär Erika Mészáros oli ratamelonnan olympiavoittaja.
Mészáros saavutti 1 000 metrin kajakkikaksikkossa ja 4×500 metrin kajakkiviestissä olympiahopeaa Rooman kesäolympialaisissa 1960. Tokion kesäolympialaisissa 1964 hän sijoittui Unkarin 1 000 metrin kajakkinelikkojoukkueessa neljänneksi ja 1 000 metrin kajakkikaksikoissa viidenneksi. Maailmanmestaruuskilpailuista Szente saavutti viisi mitalia, joista yksi oli kultainen. EM-kilpailuista Mészáros voitti yhteensä 11 mitalia, joista kaksi oli kultaista.
Mészáros kuoli 82-vuotiaana 14. syyskuuta 2015.
Siegfried Herrmann

Siegfried Herrmann (7. marraskuuta 1932 Unterschönau – 14. helmikuuta 2017 Erfurt) oli saksalainen yleisurheilija, joka kilpaili keski- ja pitkienmatkojen juoksuissa. Hän edusti aktiiviurallaan maajoukkuetasolla Itä-Saksaa ja seuratasolla vuoteen 1951 Rot-Weiß Unterschönauta, 1951–1953 Traktor Unterschönau, Einheit-Mitte Halle, SC Chemie Halle ja vuodesta 1962 SC Turbine Erfurt.
Nuoruudessaan Hermmannin päälaji oli ensin murtomaahiihto, johon hänen kotiseudullaan Thüringenissä oli hyvät mahdollisuudet. Yleisurheilu oli aluksi kesäkausien laji, josta tuli vuodesta 1953 päälaji. Herrmann teki Itä-Saksan ennätyksen 1 500 metrillä, jonka seurauksena hänestä tuli yhteissaksalaisen joukkueen jäsen Melbournen vuoden 1956 olympialaisiin. Hän loukkasi akillesjänteensä, jonka vuoksi joutui keskeyttämään 1 500 metrin alkuerissä. Kisoihin liittyi myös itäblokin joukkueista tapahtuneet loikkaukset. Lähipiiristä tapahtuneiden länteen loikkausten vuoksi Hermannkin joutui vuoden 1957 urheilemaan vain itäblokin alueella. Vuoden 1958 EM-kisoissa Tukholmassa Hermann oli kärkitaistossa loppusijoituksen ollessa kuudes.
Hermann siirtyi 1960-luvulla pitemmille matkoille eli 5 000 ja 10 000 metrille. Vuoden 1962 Belgradin EM-kisoissa hän sijoittui seitsemänneksi 5 000 metrillä. Hänet valittiin vuoden 1964 Tokion olympialaisiin yhteissaksalaiseen olympiajoukkueeseen. Hän sijoittui 10 000 metrillä 11:nneksi. Seuraavana kahtena vuonna Hermann teki pari merkittävää suoritusta. Elokuun 5. 1965 hän teki Erfurtissa 3 000 metrillä ME:n 7.46,0 parantaen Ranskan Michel Jazyn ennätystä kolme sekuntia. Ennätys säilyi Hermannin nimissä vain kolme viikkoa, sillä Kenian Kipchoge Keino juoksi 27. elokuuta Ruotsin Helsingborgissa ennätykseksi 7.39,6. Seuraavan talvena pidetyissä ensimmäisissä EM-hallikisoissa Hermann saavutti hopeaa Länsi-Saksan Harald Norpothin jäljessä. Syyskuussa 1966 järjestetyt EM-kisat Budapestissä olivat Hermannin kansainvälisen uran päätepiste. Hänen juoksunsa päättyi 5 000 metrillä alkueriin.
Kaikkiaan Siegried Hermann saavutti kahdeksan Itä-Saksan mestaruutta: 1964, 1965 ja 1966 5 000 metrillä, 1966 10 000 metrillä, 1960 ja 1961 maastojuoksun lyhyillä matkoilla sekä 1964 ja 1966 maastojuoksun pitkillä matkoilla. Hermann teki Itä-Saksan ennätyksiä kaikkiaan 21 ja yhteissaksalaisia ennätyksiä 14 kertaa. 
Urheilu-uransa jälkeen Hermannista tuli urheilunopettaja kotiseudullaan. Lisäksi hän toimi valmentajana. Menestynein valmennettava on ollut Hartwig Gauder, vuoden 1980 Moskovan olympialaisten 50 kilometrin kävelyn olympiavoittaja. Valmennusuraa jatkui aina vuoteen 2000 asti.
Mega Man Legends

Mega Man Legends, tunnetaan Japanissa nimellä Rockman DASH Hagane no Bōkenshin (ロックマンDASH 鋼の冒険心), Nintendo 64 -versio tunnetaan nimellä Mega Man 64, on toimintaseikkailupeli Capcomilta. Se on ensimmäinen "Mega Man Legends" -alasarjaan kuuluva videopeli ja samalla myös ensimmäinen, täysin kolmiulotteinen Mega Man -peli.
Pelissä pelataan spirituaalista inkarnaatiota Mega Manistä, Mega Man Volnuttia. Mega Man Volnutt on "Kaivaja", persoona joka on vastuussa aikoinaan uppoutuneen Maapallon raunioiden tutkimisesta. Eräällä matkalla, hänen ystäviensä kanssa, heidän ilma-aluksensa haaksirikkoutuu eräälle Kattelox-nimiselle saarelle, jossa Mega Man kohtaa joukoittain piraatteja, nämä kun hyökkäävät saarelle etsiessään saaren piillotettua aarretta.
Mathias Boe

Mathias Boe (s. 11. heinäkuuta 1980 Frederikssund) on tanskalainen sulkapallon olympiamitalisti ja Euroopan-mestari. Boe on 190 senttimetriä pitkä ja painaa 80 kilogrammaa. Hän edustaa Odense Badminton Klubia ja kilpailee miesten nelinpelissä yhdessä Carsten Mogensenin kanssa.
Boe ja Mogensen saavuttivat hopeaa vuoden 2012 kesäolympialaisista Lontoosta. MM-kilpailuista heillä on hopeaa vuodelta 2013 ja pronssia seuraavalta vuodelta. EM-kilpailuista Boe ja Mogensen ovat saavuttaneet kullan, kaksi hopeaa ja pronssin. Vuoden 2015 Euroopan kisoista Bakusta he saavuttivat kultaa.
Boe pelaa Yonexin mailalla.
Joakim Groth

Joakim Groth (s. 21. joulukuuta 1953 Tukholma) on suomenruotsalainen kirjailija ja ohjaaja. 
Henkilöhistoria.
Tukholmassa syntynyt Groth on humanististen tieteiden kandidaatti, joka työskenteli teatterin Marsin ohjaajana 1985-1989. Hänelle myönnettiin taiteilijaeläke vuoden 2022 alusta lukien.
Kirjallinen tuotanto.
Grothin esikoisteos "Blindfönster vidare" (1979) on runokokoelma. Runojen ohella hän on julkaissut romaaneja ja näytelmiä, joista hänet tunnetaan ehkä parhaiten, sekä laatinut televisio- ja kuunnelmakäsikirjoituksia.
American Authors

American Authors on vuonna 2006 perustettu yhdysvaltalainen vaihtoehtorock- ja countrymusiikkia soittava yhtye, joka on kotoisin Bostonista, Massachusettsin osavaltiosta. Yhtyeen muodostavat Zac Barnett, James Adam Shelley, Dave Rublin ja Matt Sanchez. Nykyisin American Authors pitää majaansa Brooklynissä.
Historiaa.
American Authors perustettiin vuonna 2006 nimellä "The Blue Pages". Vuonna 2012 nimi muutettiin nykyiseen muotoonsa ja seuraavana vuonna yhtye julkaisi ensimmäiset singlensä "Believerin" ja "Best Day of My Lifen", joista etenkin jälkimmäinen oli erittäin suosittu ja listaykkönen Meksikossa. Best Day of My Life on ollut myös useiden pelien ja elokuvien soundtrackeilla. Vuonna 2013 yhtyeen kappale "Hit It" valittiin EA Sportsin FIFA 14-jalkapallopelin soundtrackille. Maaliskuussa 2014 American Authors julkaisi ensimmäisen albuminsa, "Oh, What a Lifen".
Pál Fejős

Pál Fejős (unkariksi Fejős Pál, elokuvaura nimellä Paul Fejos, 27. tammikuuta 1897 Budapest – 23. huhtikuuta 1963 New York) oli unkarilaissyntyinen näytelmäelokuvien elokuvaohjaaja ja myöhemmin antropologisten dokumenttielokuvien tekijä. Hän aloitti uransa Unkarissa, siirtyi mykkäelokuvan aikakaudella ensin Saksaan, vuonna 1924 Hollywoodiin ja vuonna 1931 takaisin Eurooppaan. 
Fejős osallistui ensimmäiseen maailmansotaan ja aloitti sitten elokuvauransa Unkarissa. Epäonnistuttuaan Géza Gárdonyin romaaniin "Egerin tähdet" perustuvassa historiallisessa elokuvassa "Egri csillagok" (1923) hän asettui ensin Itävallan Wieniin ja sitten Saksan Berliiniin, jossa hän työskenteli yhdessä Fritz Langin kanssa. Vuonna 1924 Fejős lähti siirtolaiseksi Amerikkaan ja sai Yhdysvaltojen kansalaisuuden 1930. Hän teki lukuisia elokuvia, joista tunnetuimmaksi nousi vuoden 1928 kokeileva rakkauselokuva "Kaksi nuorta sydäntä".
Vuonna 1931 Fejős siirtyi mykkäelokuvista ja Hollywoodista tekemään äänielokuvia Euroopassa. Vuonna 1936 hän avioitui tanskalaisen toimittajan Inga Arvadin kanssa, luopui näytelmäelokuvaurastaan ja ryhtyi tekemään antropologisia dokumenttielokuvia ystävänsä, ruotsalaisen liikemiehen ja Electrolux-yhtiön perustajan Axel Wenner-Grenin kanssa. Fejős ja Wenner-Gren tekivät useita tutkimusmatkoja Etelä-Amerikan Peruun ja perustivat Viking-rahaston (nyk. Wenner-Gren Foundation for Anthropological Research) antropologisen tutkimuksen tukemiseksi.
Edwin Walker

Edwin Anderson Walker (10. marraskuuta 1909 – 31. lokakuuta 1993) oli Yhdysvaltain armeijan upseeri. Hän palveli rykmentin komentajana toisessa maailmansodassa ja Korean sodassa.
Walker erosi pysyvästi Yhdysvaltain armeijan palveluksesta vuonna 1961 ja pyrki vuonna 1962 Texasin kuvernööriksi, mutta hävisi demokraattien esivaalin John Connallylle. Hän oli myös äärikonservatiivisen ja antikommunistisen John Birch Societyn kannattaja.
Lee Harvey Oswald yritti salamurhata Walkerin huhtikuussa 1963, vain kuukausia ennen kuin salamurhasi presidentti John F. Kennedyn. Sen jälkeen kun Warrenin komissio julkaisi raporttinsa Kennedyn salamurhasta syyskuussa 1964, Walker kuvaili sitä "kauheaksi valkopesuksi". Vaikka hän hyväksyi päätelmän siitä, että Oswald oli ampunut Kennedyn, Walker väitti, että komissio yritti piilottaa "jonkinlaisen salaliiton", johon kuului Jack Rubyn ja Oswaldin välinen yhteys.
Vuonna 1976 Walker pidätettiin ja tuomittiin julkisesta siveettömyydestä sen jälkeen, kun hän lähenteli seksuaalisesti miespuolista peitepoliisia dallasilaisessa yleisövessassa. Walker jäi kiinni toistamiseen julkisesta siveettömyydestä vuonna 1977.
Walker kuoli Dallasissa 83-vuotiaana 31. lokakuuta 1993.
Muuta.
Walkerin epäillään olleen yksi vuoden 1964 elokuvassa "Toukokuun 7 päivää" esiintyvän kenraali James Mattoon Scottin hahmon esikuvista.
Erbil (maakunta)

Erbil tai Arbil (, ) on Irakin pohjoisosassa, Kurdistanin autonomisella alueella sijaitseva kuvernoraatti (maakunta). Se kattaa 15 074 neliökilometriä eli 3,5 prosenttia Irakin pinta-alasta. Kuvernoraatin hallintokeskus on Erbilin kaupunki, joka sijaitsee linnuntietä noin 320 kilometriä Irakin pääkaupunki Bagdadista pohjoiseen. Maakunta on nimetty pääkaupunkinsa mukaan. Erbilin kaupunki on maailman vanhimpia; sitä on asuttu yhtäjaksoisesti yli 6 000 vuotta. Erbilin linnoitettu keskusta on listattu osaksi maailmanperintöä.
Kuvernoraatin väkiluku oli vuoden 1997 väestönlaskennassa 1 095 992. Vuonna 2013 asukkaita arvioitiin olevan 1 530 722 (4,8 % Irakin väestöstä). Väestöstä 83,2 prosenttia asui kaupungeissa ja 16,8 prosenttia maaseudulla. Etnisesti kurdit ovat keskeisessä asemassa; huomattaviin vähemmistöihin kuuluvat Irakin assyrialaiset, arabit ja turkmeenit.
Kuvernoraatti jakautuu yhdeksään piirikuntaan (kun kiistanalaista Makhmurin (Makhmoor) piirikuntaa ei lasketa mukaan):
Erbil on muun Irakin Kurdistanin tavoin korkean tulotason seutua. Keskimääräinen bruttokansantulo henkeä kohden (PPP) oli 23 521 Yhdysvaltain dollaria vuonna 2012. Tämä vastasi tuolloista Portugalin tai Slovenian keskimääräistä tulotasoa. Väestön kehitystasoa vuonna 2012 kuvaava inhimillisen kehityksen indeksi oli 0,751 ("korkea", tasoltaan Turkin HDI:n luokkaa). Kansallisen köyhyysrajan (2,5 USD/päivä) alapuolella oli vuonna 2011 noin kaksi prosenttia väestöstä. Tilanne heikkeni jonkin verran edelliseen, vuoden 2007 tarkasteluun verrattuna. Joissain piirikunnissa köyhyysarajaa niukemmin eli yli 5 % väestöstä ja toisissa vain noin 1 %. Kuvernoraatin köyhien osuus on kuitenkin Irakin pienimpiä (keskimäärin irakilaisita 11,5 % eli köyhyysrajaa vähemmällä vuonna 2011).
Iranin Kurdistanin kuuluisimmat vuoristot sijaitsevat Erbilin maakunnassa. Siellä on useita matkailijoita kiinnostavia historiallisia paikkoja ja monumentteja. Historiallinen Erbilin kaupunki kiinnostaa myös ostosmatkailun ja palvelutarjonnan merkeissä. Palvelualat työllistävät 79 prosenttia työllisistä, teollisuus 15 prosenttia ja maatalous 6 %. Erbil on kauppakeskus, jota kautta monet Irakiin tuotavat materiaalit saapuvat maahan. Maakunnan maatalous tuottaa vehnää, kauraa, hedelmiä (viinirypäleet, granaattiomenat, päärynät, omenat, pähkinät). Maaperän rikkauksiin kuuluvat maaöljy, erilaiset mineraatit ja malmit, kalkkikivi ja marmori.
Henry Jonsson

John Henry Kälarne, vuoteen 1940 Jonsson (12. toukokuuta 1912 Stugun, Ragunda – 9. maaliskuuta 2001 Tukholma) oli ruotsalainen kestävyysjuoksija ja olympiamitalisti.
Jonssonin urheilu-ura alkoi toden teolla 22-vuotiaana vuonna 1934, jolloin hän saavutti Ruotsin maastojuoksumestaruuskisoissa hopeaa. Samana kesänä hän teki ensiesiintymisen maajoukkueessa maaottelussa Saksaa vastaan. Ensimmäisen Ruotsin mestaruutensa hän saavutti 1935 5 000 metrillä. Seuraavana vuonna hän voitti Ruotsin mestaruuden 1 500 metrillä. Heinäkuussa 1936 Berliinin olympialaisissa Jonsson saavutti pronssia 5 000 metrillä Suomen Gunnar Höckertin voittaessa. Tilanteen teki mahdolliseksi suomalaisen 10 000 metrin olympiavoittajan Ilmari Salmisen kaatuminen. Jonssonin aika oli 14.29,0, joka oli uusi Ruotsin ennätys ja paransi vuodelta 1925 voimassa ollut Edvin Widen tekemää ennätystä. Seuraavina vuosina Jonsson voitti 1937, 1938 ja 1939 5 000 metrin Ruotsin mestaruuden. Jonsson voitti viisi kertaa peräkkäin 1935–1939 maastojuoksun Ruotsin mestaruuden. Vuonna 1938 Pariisissa järjestettiin yleisurheilun EM-kisat. Niissä Jonsson taisteli suomalaisia Taisto Mäkeä ja Kauko Pekuria vastaan. Mäki voitti, ja Jonsson tuli toiseksi.
Vuonna 1940 Kälarne oli elämänsä kunnossa. Hän teki elokuussa 1940 1 500 metrillä uuden Ruotsin ennätyksen 3.48,7 ja 3 000 metrillä uuden ME:n ajalla 8.09,0. Toinen maailmansota pakotti suomalaiset luopumaan olympialaisista. Niissä Jonsson olisi epäilemättä antanut kovan vastuksen suomalaisille, jotka olivat siihen aikaan 5 000 ja 10 000 metrin voittajasuosikkeja. Vuonna 1940 hän sai yhdessä aitajuoksija Håkan Lidmanin kanssa arvostetun Svenska Dagbladetin kultamitalin onnistuneen vuoden tuloksena.
Henry Kälarne oli yksi kolmesta ruotsalaista huippujuoksijasta, jotka julistettiin amatöörisääntöjen rikkomisen vuoksi elinikäiseen kilpailukieltoon. Muut kaksi olivat Gunder Hägg ja Arne Andersson. Kaikkiaan Kälarne saavutti urallaan 11 henkilökohtaista ja neljä viestimestaruutta.
Henry Kälarne edusti urallaan Kälarne IK:ta, SoIK Hellasta sekä Brandkårens IF:ää. Hänet nimettiin yleisurheilun Stora grabbariksi numerolla 86. 
Siviiliuran hän teki Tukholman palokunnassa, jossa hän työskenteli vuoteen 1972.
Diego Domínguez

Diego Domínguez (s. 20. joulukuuta 1972) on paraguaylainen ralliautoilija. Dominguezin kartanlukijana toimii argentiinalainen Eduardo Galindo.
Domínguez osallistui IRC-sarjaan sekä rallin MM-sarjaan Argentiinan rallissa.
Vuoden 2015 Argentiinan rallissa hän saavutti uransa ensimmäiset MM-pisteet Ford Fiesta R5:llä sijoittumalla kilpailun kahdeksanneksi.
Domínguez on osallistunut kolmeen WRC2-sarjan osakilpailuun Argentiinassa vuosina 2014, 2015 ja 2018.
Hän on voittanut CODASUR-rallisarjan mestaruuden kahdesti vuosina 2014 ja 2015.
Quincy Promes

Quincy Anton Promes (s. 4. tammikuuta 1992 Amsterdam) on alankomaalainen jalkapalloilija, joka edustaa Venäjän Valioliigassa pelaavaa Spartak Moskovaa. Molempijalkainen Promes on pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä. Hän on pelannut myös Alankomaiden jalkapallomaajoukkueessa.
Vuonna 2023 Promes sai 1,5 vuoden vankeustuomion puukotettuaan vuonna 2020 serkkuaan jalkaan. Vuonna 2024 hänet tuomittiin Amsterdamin käräjäoikeudessa kuuden vuoden vankeusrangaistukseen osallisuudesta kokaiinin salakuljetukseen. Venäjällä ei ole luovutussopimusta Alankomaiden kanssa, ja siksi Promes pystyi jatkamaan peliuraansa Venäjällä Spartakissa. Maaliskuussa 2024 hänet pidätettiin Dubaissa, jossa hän oli joukkueensa mukana harjoitusleirillä. Hän joutui Dubaissa liikenneonnettomuuteen, ja hänet pidätettiin liikennerikkomuksesta epäiltynä.
Ura.
Seurajoukkueura.
Promes debytoi FC Twenten paidassa Eredivisiessä huhtikuussa 2012 AZ Alkmaaria vastaan. Kauden 2012–2013 hän oli lainassa Eerste Divisien Go Ahead Eaglesissa, tehden 32 ottelussa 13 maalia. Palattuaan Twenteen Promes teki ensimmäisen Eredivisie-maalinsa elokuussa 2013 FC Utrechtiä vastaan. Hän osui tuossa ottelussa kahdesti. Yhteensä Promes teki Twentelle 11 maalia 34 pelaamassaan ottelussa.
Elokuussa 2014 Promes siirtyi Venäjän valioliigan Spartak Moskovaan. Hän teki avauskaudellaan seuran paidassa 13 osumaa 28 ottelussa. Kaudella 2015–2016 hän teki 18 maalia 30 ottelussa, ja seuraavat kaudet tuottivat 12 ja 15 maalia. Kauden 2018–2019 Promes pelasi espanjalaisseura Sevillassa ja teki kaksi maalia 33 liigaottelussa. Tämän jälkeen hän pelasi Ajaxissa, kunnes hän helmikuussa 2021 palasi Moskovan Spartakiin.
Maajoukkueura.
Promes on edustanut Alankomaita monissa eri nuorten maajoukkueissa. Alankomaiden A-maajoukkueessa hän debytoi maaliskuussa 2014 ystävyysottelussa Ranskaa vastaan. Ensimmäiset kaksi maaottelumaaliaan hän teki lokakuussa 2016 MM-karsintaottelussa Valko-Venäjää vastaan. Tämän jälkeen hän on tehnyt maalin toukokuussa 2017 Marokkoa, kesäkuussa 2017 Luxemburgia, toukokuussa 2018 Slovakiaa, marraskuussa 2018 Saksaa ja kesäkuussa 2019 Englantia vastaan.
Shure SM57

Shure SM57 on mikrofoneja valmistavan Shure-yhtiön dynaaminen, suuntakuvioltaan herttamainen instrumenttimikrofoni.
Venkavuori

Venkavuori on Naantalin koillisosassa sijaitseva 57,8 metriä korkea kallioalue, joka on maisemallisesti merkittävä. Venkavuori on vanhan Naantalin (ennen vuoden 2009 kuntaliitoksia) korkein kohta, kun taas toiseksi korkein on 54,3-metrinen Luikkionvuori.
Pyöreänmuotoiselta ja paisteiselta Venkavuorelta on näkymä itään ja kaakkoon. Kallion etelänpuoleinen rinne nousee loivasti, kun taas koillisreunassa on portaittainen jyrkänne. Kallion laella on kolmiomittaustornin jäänteet. Venkavuori luokiteltiin vuoden 1995 Turun ja Porin läänin inventointiaineiston paikallisesti arvokkaaksi ja vähemmän merkittäväksi kallioalueeksi. Valtakunnallisesti merkittävien kallioalueiden suojelurajauksista Venkavuori jäi pois, mutta se kuuluu silti arvoluokkaan 5, eli siinä on sen verran merkittäviä maisema- ja luonnonarvoja, ettei sille tulisi myöntää maa-aineslain mukaisia ottolupia. Venkavuoren ympärillä on golfkenttä Aurinko Golf.
Kasvillisuus.
Venkavuori sijaitsee havupuuvaltaisen metsäalueen keskellä, ja se on harvan kalliomännikön peittämä. Kasvillisuus on kasvupaikkatyypiltään karua ja karukkokangasta. Avainbiotoopiltaan Venkavuori on vähätuottoinen kallio. Vuoden 1997 selvityksessä Venkavuoren puusto oli luonnontilaista ja jäkälikkö koskematonta. Kallion painanteessa on pieni puustoinen kosteikko.
Lakialuetta lukuun ottamatta Venkavuorella kasvaa harvaa ja pientä männikköä, jonka seassa on pihlajia ja katajia. Tammen taimia on muutamia. Hieskoivua ja virpapajuja kasvaa kosteikossa. Paisteisilla kalliopinnoilla kasvaa napajäkäliä. Runsaissa poronjäkäläkasvustoissa on palleroporonjäkälää. Kalliolla kasvaa ahosuolaheinä, metsälauha ja kalliokohokki, joka on paikan tunnuslaji. Solakohdissa tavataan kanervaa ja kosteikoissa puolukkaa, mustikkaa ja jokapaikansaraa.
Koulupoikia (elokuva)

Koulupoikia (unk. "A Pál-utcai fiúk", engl. "The Boys of Paul Street") on Zoltán Fábrin ohjaama draamaelokuva vuodelta 1969. Ferenc Molnárin samannimiseen romaaniin perustuva elokuva on sodanvastainen allegoria, jossa 1900-luvun alun nuorisojengit taistelevat tyhjästä tontista Budapestissa. Amerikkalais-unkarilaisena yhteistuotantona tehty elokuva näyteltiin englanniksi ja jälkiäänitettiin muun muassa unkariksi. 
Elokuva oli parhaan vieraskielisen elokuvan Oscar-palkintoehdokkaana.
Muita filmatisointeja.
Molnárin romaanin pohjalta on tehty puolen tusinaa muutakin elokuvaa mykkäelokuvien aikakaudelta alkaen, uusimpina italialainen ja unkarilainen televisioelokuva vuosilta 2003 ja 2005.
John Moulder-Brown

John Moulder-Brown (s. 3. kesäkuuta 1953 Lontoo) on brittiläinen näyttelijä ja teatteriohjaaja, joka tunnetaan parhaiten nuoruutensa elokuvarooleista muun muassa elokuvissa "Koulupoikia" (1969) ja "Hyväilysi kosketus" (1970).
Moulder-Brownin ensimmäinen lapsirooli oli Lewis Gilbertin vuoden 1958 elokuvassa "Hymyä sateessa".
Vuonna 1997 Moulder-Brown perusti Brightoniin draamakoulutusta antavan oppilaitoksen "The Academy of Creative Training" (ACT).
Swansonin laki

Swansonin lain mukaan aurinkosähkökennojen hinta laskee 20 prosenttia aina kun kaikkien tuotettujen kennojen kokonaismäärä kaksinkertaistuu. Kustannukset puolittuvat noin kymmenessä vuodessa. Laki on saanut nimensä Richard Swansonin mukaan joka perusti SunPower Corporation nimisen aurinkopaneelitehtaan. Swansonin lakia on verrattu Mooren lakiin. Piikiteeseen perustuvan aurinkosähkökennon hinta on romahtanut: vuonna 1977 yksi watti maksoi 76,67 dollaria, mutta 2014 enää 0,36 dollaria.
Käsitettä Swansonin laki käytettiin ensimmäistä kertaa The Economist lehdessä loppuvuodesta 2012.Vastoin yleistä luuloa Swanson ei ollut ensimmäinen joka teki tämän havainnon. Swanson käytti sitä yleisesti kuvaamaan oppimista ja harjaantumista. Se kehitettiin ja otettiin käyttöön lentokoneteollisuudessa 1930-luvun puolivälissä. Se levisi laajalti aurinkosähkökennoteollisuuden käyttöön 1990-luvun puolivälissä.
Hyväilysi kosketus

Hyväilysi kosketus ("Deep End") on Jerzy Skolimowskin ohjaama elokuva vuodelta 1970. Siinä viisitoistavuotias ujo lontoolaispoika Mike (John Moulder-Brown) saa työn rapistuneen kylpylän valvojana ja rakastuu vapautuneeseen, kymmentä vuotta vanhempaan naiskollegaansa Susaniin (Jane Asher), joka on kihloissa.
Juoni.
Viisitoistavuotias koulupudokas Mike (John Moulder-Brown) saa ensimmäisen työpaikan valvojana ränsistyneestä uimahallista, jossa häntä perehdyttää kymmentä vuotta vanhempi Susan (Jane Asher). Susanilla on tapana leikitellä miesten tunteilla ja näytellä milloin lämmintä ja ystävällistä, milloin etäistä. Mike huomaa pian, että uimahallin asiakkaat vaativat yksityisissä pukuhuoneissaan henkilökunnalta usein hyvin seksuaalisluonteisia palveluksia. Vanhempi nainen (Diana Dors) esimerkiksi työntää Miken päätä rintojensa väliin ja puhuu jalkapallosta ja George Bestistä. 
Mike alkaa ihastua Susaniin, vaikka tämä on kihloissa varakkaan ja komean Chrisin (Christopher Sandford) kanssa. Mike huomaa Susanin myös pettävän sulhastaan uimahallin miespuolisen liikunnanopettajan kanssa (joka koskettelee arveluttavasti teini-ikäisiä tyttöoppilaitaan). Mike alkaa seurata Susania ja häiritä tämän treffejä milloin Chrisin, milloin liikunnanopettajan kanssa, ja joutuu jopa poliisin puhutteluun. Mike haluaa Susania niin, että hylkää oman tyttöystävänsä ja torjuu hänelle alennusta lupaavan prostituoidun.
Erään ulkona talvella käydyn riidan tiimellyksessä Mike puraisee Susanin kihlasormuksesta timantin irti ja sylkee sen vahingossa lumihankeen, koska luulee hampaansa lohjenneen. Susan ja Mike keräävät lunta muovisäkkeihin ja raahavat sen sulatettavaksi uimahallin tyhjennettyyn altaaseen. Siivilänä timantin löytymiseksi käytetään Susanin sukkahousuja. Susanin mentyä puhelimeen Mike löytää timantin, riisuu alasti ja yrittää kiristää Susanilta seksiä timantin vastineeksi. Uimahallin vahtimestari alkaa täyttää allasta tietämättä, että Susan ja Mike ovat sen pohjalla. Mike vaikuttaa aiheuttavansa tahallaan tapauksen, jossa Susan loukkaa päänsä. Elokuvan loppu jättää avoimeksi mitä tarkalleen tapahtuu. Viimeisessä kuvassa alaston Mike syleilee alastonta, verta vuotavaa Susania altaan veden alla.
Tuotanto.
Brittiläis-saksalainen tuotanto kuvattiin muutamia Lontoon Sohon ulkokohtauksia lukuun ottamatta Saksan Münchenissä. Elokuvan musiikin tekivät brittiläinen Cat Stevens ja saksalainen krautrock-yhtye Can.
Vastaanotto.
"Hyväilysi kosketus" sai Suomessa ensi-iltansa 11.2.1972 ja keräsi sen vuoden loppuun mennessä 27 384 teatterikatsojaa, mikä teki siitä vuoden 91:nneksi katsotuimman elokuvan. Televisiossa elokuva esitettiin Mainos-TV:n ohjelmistossa helmikuussa 1977.
Vuonna 2011 British Film Institute tuotti elokuvasta restauroidun digitaaliversion, joka julkaistiin myös dvd-levynä.
Suomen Kuvalehden Kalle Kinnunen näki "Deep Endin" ensi kertaa Karlovy Varyn elokuvajuhlilla vuonna 2011. Hänestä elokuva on unohdettu klassikko, ”harvinaisen energinen, täynnä huumoria ja jännitteeltään huikea”.
"The New York Timesin" kriitikot valitsivat "Deep Endin" vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Raglanin linna

Raglanin linna on myöhäiskeskiaikainen linna Monmouthshiressa Walesissa. Linnasta otettiin sittemmin rakennusmateriaaleja uusiokäyttöön ja nykyään se on turistikohde.
Linnaa puolustettiin Oliver Cromwellin joukkoja vastaan kolmentoista viikon ajan sisällissodan loppuvaiheessa ja valtaamisen jälkeen linna tuhottiin, jotta sitä ei voitaisi käyttää puolustustarkoituksessa.
Arkkitehtuuri.
Linnaa rakennettiin useassa eri vaiheessa, työt alkoivat 1430-luvulla ja useita muutoksia sekä lisäyksiä tehtiin 1500-luvun lopussa.
Spontaani bakteeriperitoniitti

Spontaani bakteeriperitoniitti on kirroosin ja askiteksen komplikaatio (peritoniitti), joka johtuu yleensä gramnegatiivisten bakteerien kulkeutumisesta systeemiverenkierron kautta askitesnesteeseen. Tilaan liittyy 26–32 %:n kuolleisuus. Askiteksen takia sairaalahoitoon otetuista 15–20 % sairastuu bakteeriperitoniittiin. Erityisen suuri bakteeriperitoniitin riski on niillä, joiden askitesnesteen proteiinipitoisuus on &lt; 1.0 g/dL tai joilla on ollut variksvuotoja tai aiempi bakteeriperitoniitti. Uusiutumisen riski ensimmäisestä spontaanista bakteeriperitoniitista selvinneillä on 70 prosentin luokkaa.
Sojuz TMA-19M

Sojuz TMA-19M () on Venäjän avaruusjärjestön miehitetty avaruuslento ISS-avaruusasemalle. Alus laukaistiin Sojuz FG -kantoraketilla 15. joulukuuta 2015 Baikonurin kosmodromilta Kazakstanista mukanaan kolme avaruuslentäjää ja rahtia asemalle. Aluksen miehistö kuuluu ISS:n Retkikunta 46:n miehistöön.
ISS:ään telakoiduttaessa Sojuzin automaattinen Kurs-telakointijärjestelmä ei toiminut, minkä vuoksi lennon komentaja Malentšenko suoritti telakoitumisen käsin. Ongelma viivytti telakoitumista 10 minuuttia. Alus toimi ISS:n pelastusaluksena kunnes palasi maahan 18. kesäkuuta 2016.
As-Sulaimaniyya (maakunta)

Sulaimaniyya (; , joskus muodossa "Suleimania") on Irakin pohjoisosassa Iranin vastaiseen rajaan rajoittuva, Kurdistanin autonomiseen alueeseen kuuluva kuvernementti (maakunta). Vuoteen 2014 saakka se kattoi 17 023 neliökilometriä eli 3,9 prosenttia Irakin pinta-alasta. Hallintokeskus on Sulaimaniyyan yliopistokaupunki, joka sijaitsee linnuntietä noin 267 kilometriä Irakin pääkaupunki Bagdadista pohjoiskoilliseen.
Kuvernementin väkiluku oli vuoden 1997 väestönlaskennassa 1 362 739. Vuonna 2013 asukkaita arvioitiin olevan 1 783 270 (5,6 % Irakin väestöstä). Väestöstä 84,9 prosenttia asui kaupungeissa ja 15,1 prosenttia maaseudulla. Väestön pääosa on kurdeja.
Paikallishallintoa varten kuvernementti jakautui 16 piirikuntaan (tilanne 2013):
Sulaimaniyyan kuvernementti on muun Irakin Kurdistanin tavoin selkeästi korkean tulotason seutua. Keskimääräinen bruttokansantulo henkeä kohden oli 23 825 Yhdysvaltain dollaria vuonna 2012. Tämä oli Irakin korkein maakuntakohtainen arvo ja vastasi tuolloista Portugalin tai Slovenian keskimääräistä tulotasoa. Väestön kehitystasoa vuonna 2012 kuvaava inhimillisen kehityksen indeksi oli 0,764 ("korkea", tasoltaan Turkin HDI:n luokkaa). Kansallisen köyhyysrajan (2,5 USD/päivä) alapuolella oli vuonna 2011 noin 0,3 prosenttia väestöstä. Kansallisen köyhyysrajan alapuolella oli väestöä lähinnä Halabjan ja Qaradaghin piirikunnissa. Köyhien väestöosuus oli Irakin pienin (keskimäärin irakilaisista 11,5 % eli köyhyysrajaa vähemmällä vuonna 2011).
Vuonna 2014 Irakin Kurdistan päätti irrottaa kuvernementin itäosasta Halabjan kuvernementin. Tähän siirtyi neljä piirikuntaa (*) Sulaimaniyyan kuvernementista.
Kari Kulonen

Kari ”Kanni” Kulonen (14. maaliskuuta 1964 Forssa – 20. joulukuuta 1990 Uusikaupunki) oli suomalainen koripalloilija.
Pelaajaura.
Kulonen oli hyvin seurauskollinen kasvattajaseuralleen Forssan Koripojille, jossa hän pelasi miesten SM-sarjaa ja jopa I-divisioonaa, jossa hän oli haastattelujen mukaan lähes ylivoimainen. Uransa lopulla Kulonen pelasi myös yhden kauden HoNsU:ssa, ja viimeisen puolen kauden verran hän edusti Korihaita. Kaudella 1987–1988 Kulonen pelasi FoKoPossa runkosarjassa 26,2 pisteen, 8,3 levypallon, 1,6 riiston ja 0,5 korinheiton torjunnan ottelukohtaisilla keskiarvoilla. Hän oli samalla kaudella koko sarjan toiseksi tarkin kolmen pisteen heittojen heittäjä 48,0 prosentin keskiarvollaan.
Kulonen harjoitteli paljon ja haki kentällä ollessaan usein vaikeita ja näyttäviä ratkaisuja. Hän oli luonteeltaan hyvin yhdysvaltalaishenkinen ja kuunteli muun muassa ajalleen poikkeuksellisesti paljon rap-musiikkia. Hän kävi pelaamassa myös yhden kauden Yhdysvalloissa, mutta vuosi epäonnistui, ja vastoinkäymiset Kalifornian yliopiston (Berkeley) joukkueessa muuttivat hänen mieltään totisemmaksi.
Kulonen oli muun muassa FoKoPon Markku Moleniuksen ja forssalaisen koripallon ikonin Pentti Gustafssonin mukaan suhteellisen vaatimattomasta seuraurastaan huolimatta historian paras forssalaislähtöinen koripalloilija, Euroopan huipputason pelaaja ja taidoiltaan verrattavissa nykyajan huippupelaajiin. Petri Niirasen mielestä Kulonen oli paras pelaaja, jonka kanssa hän pelasi. Kulosen pikkuveli Timo Kulonen pelasi jääkiekkoa. Ikätoveriensa mukaan Timolla oli enemmän potentiaalia koripalloon ja Karilla jääkiekkoon.
Maajoukkue.
Suomen miesten maajoukkueessa Kulonen pelasi vuosina 1982–1989 51 ottelua. Hän teki niissä 322 pistettä keskiarvon oltua 6,3. Alle 17-vuotiaiden EM-kilpailuissa 1981 Kulonen oli Suomen joukkueen tärkeimpiä pelaajia, kun maajoukkue eteni aina pronssiotteluun saakka, missä se hävisi Saksalle. Historiallinen turnaus on edelleen Suomen korkein sijoitus koripallossa kaikki ikäluokat ja molemmat sukupuolet huomioiden. Kulonen valittiin turnauksen tähdistöviisikkoon muun muassa Dražen Petrovićin, Arvydas Sabonisin ja Christian Welpin kanssa. Pisimmillään 197 cm pituinen Kulonen voitti myös epätavallisesti EM-turnauksen levypallokuninkuuden yli kaksimetristen korinaluspelaajien edestä.
Kuolema.
Syksyllä 1990 Kulonen ei pystynyt pelaamaan akillesjänteen katkeamisen vuoksi, mutta hän kuntoutui hyvin ja oli palaamassa pelikuntoon kevätkaudeksi. Kulonen kuoli kesken uransa, vain 26-vuotiaana, auto-onnettomuudessa 20. joulukuuta 1990. Hän oli lähtenyt ruokatunnille ja noutanut mukaansa naisystävänsä saapuessaan autollaan tapahtumapäivänä poissa käytöstä olleisiin, Uudenkaupungin ainoisiin liikennevaloihin. Kulosen auto tuli kärkikolmion takaa, kun rekka törmäsi hänen autoonsa, ja turvavyötä käyttämätön Kulonen lensi ulos autostaan suoraan rekan alle. Hänen turvavyötä käyttänyt naisystävänsä selvisi onnettomuudesta mitättömin fyysisin vahingoin.