tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Jukka-Pekka Pelto-Arvo

Jukka-Pekka Pelto-Arvo (s. 30. kesäkuuta 1993 Kannus) on suomalainen salibandyn pelaaja, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa Salibandyliigassa pelaavia Seinäjoen Peliveljiä.
Läpimurtonsa Salibandyliigassa kaudella 2014–2015 tehnyt Pelto-Arvo valittiin keväällä 2015 ensimmäistä kertaa A-maajoukkueeseen. Kauden päätteeksi Pelto-Arvo juhli SPV:n kanssa myös Suomen mestaruutta.
Axe historique

Axe historique (ranskaa, ”historiallinen akseli”; tunnetaan myös nimillä Voie Triomphale ja Voie Royale) on noin kahdeksan kilometriä pitkä samansuuntaisten katujen ja puistojen muodostama kaakko–luode-suuntainen kaupunkiakseli Pariisissa. Se alkaa keskustasta Louvren taidemuseon sisäpihalta ja ulottuu La Défensen esikaupunkiin. Akseliin sisältyvät muun muassa Tuileries’n puisto ja Champs-Élysées-puistokatu, ja sen varrella ovat muun muassa aukiot Place de la Concorde ja Place Charles de Gaulle (ent. Place de l’Étoile) sekä kolme riemukaarta: 1800-luvulla rakennetut Arc de Triomphe du Carrousel ja Étoile-aukion Riemukaari ("Arc de Triomphe" "de l'Ètoile") sekä 1980-luvulla rakennettu Grande Arche. Akseli on rakentunut vähitellen vuosisatojen kuluessa alkaen Tuileries’n puutarhan perustamisesta 1500-luvulla. La Défense rakennettiin akselin päätteeksi vasta 1900-luvun jälkipuolella.
Timo Tervo (lääkäri)

Timo Martti Tapio Tervo (s. 1950) on suomalainen lääkäri. Hän on toiminut Helsingin yliopiston mikroskooppisen anatomian dosenttina vuosina 1978–1986, soveltavan silmälääketieteen professorina vuosina 2000–2014 ja vuosina 2014-2017 Suomen ensimmäisenä liikennelääketieteen professorina. Hänestä tuli lääketieteen ja kirurgian tohtori 1977, silmätautien erikoislääkäri 1983 ja silmätautiopin dosentti 1986. Liikennelääketieteen erityispätevyyden hän suoritti vuonna 2001. Tervo toimii myös liikenneonnettomuuksien tutkijalautakuntatyössä. Ansioistaan hän on saanut mm. Suomen Valkoisen Ruusun ritarikunnan 1. luokan ansioristin (SVR R1) ja liikenneturvallisuusmitalin. Vapaa-aikana Tervo harrastaa muun muassa musiikkia, kulkuneuvoja sekä maalais- ja saaristoelämää. Hän on äänittänyt Katse laineille -nimisen CD-levyn. Henry Ford Health myönsi hänelle Bartimaeus-palkinnon työstään liikennelääketieteen parissa.
Webb Hayes

James Webb Cook Hayes (20. maaliskuuta 1856 Cincinnati, Ohio – 26. heinäkuuta 1934 Cincinnati, Ohio) oli yhdysvaltalainen sotilas ja liikemies. Hayes palveli Yhdysvaltain armeijassa useissa eri sodissa ja oli sotilasarvoltaan prikaatikenraali. Hänelle myönnettiin vuonna 1902 Yhdysvaltain armeijan korkein ansiomerkki, Medal of Honor, hänen toiminnastaan Filippiineillä vuonna 1899 suoritetussa sotilasoperaatiossa. Liikemiehenä Hayes tunnetaan yhtenä yhä toiminnassa olevan Union Carbide -kemikaaliyhtiön perustajista. 
Hayesin äiti oli Lucy Webb Hayes ja isä Yhdysvaltain 19. presidentti Rutherford B. Hayes. Isänsä kuoleman jälkeen Webb Hayes perusti Fremontiin Yhdysvaltain ensimmäisen presidentin kirjaston.
Colonne Vendôme

Colonne Vendôme on 44 metriä korkea voitonpylväs Pariisin Place Vendôme -aukiolla.
Vendômen aukiolla sijaitsi aiemmin Ludvig XIV:n itselleen pystyttämä ratsastajapatsas, joka kuitenkin sulatettiin Ranskan vallankumouksen aikana. Pylväs pystytettiin aukiolle vuosina 1806–1810 Napoleonin vuonna 1805 Austerlitzin taistelussa saavuttaman voiton kunniaksi. Esikuvana toimi Trajanuksen pylväs Roomassa. Pylvääseen käytettiin metallia, joka sulatettiin 1 200:sta venäläisiltä ja itävaltalaisilta takavarikoidusta tykistä. Pylvään runko on kiveä, ja se on päällystetty 425:llä pronssilevyllä, jotka muodostavat pylvästä kiertävän 280 metriä pitkän reliefisarjan. Reliefit esittävät Austerlitzin taistelun tapahtumia ja niiden toteuttamiseen osallistuivat muun muassa kuvanveistäjät Louis Boizot, François-Joseph Bosio, Lorenzo Bartolini, Claude Ramey, François Rude, Charles-Louis Corbet, Henri-Joseph Ruxthiel ja Clodion.
Colonne Vendômen huipulla oli alun perin Antoine-Denis Chaudetin veistämä patsas, joka esitti Napoleonia toogaan pukeutuneena, mutta se jouduttiin poistamaan Napoleonin kukistuttua vuonna 1814. Restauraatioaikana pylvään huipulla liehui Bourbonien lippu, mutta heinäkuun monarkian aikana sinne pystytettiin Charles Émile Seurren veistämä uusi patsas, joka esitti Napoleonia sotilaspuvussa. Se puolestaan korvattiin toisen keisarikunnan aikana Auguste Dumontin tekemällä kopiolla Chaudetin alkuperäisestä patsaasta.
Pariisin kommuunin aikana vuonna 1871 Bonaparten dynastiaa symboloinut pylväs kaadettiin. Vallankumouksen kukistamisen jälkeen pylvään kaatanutta väkijoukkoa johtanut taidemaalari Gustave Courbet tuomittiin oikeudessa maksamaan uudelleenpystyttämiskustannukset, mikä ajoi hänet taloudelliseen perikatoon. Pylväs pystytettiin uudelleen vuonna 1873.
David Sime

David William ”Dave” Sime (25. heinäkuuta 1936 Paterson, New Jersey – 12. tammikuuta 2016 Miami Beach, Florida) oli yhdysvaltalainen pikajuoksija ja olympiamitalisti.
Sime oli aikakautensa nopeimpia pikajuoksijoita maailmassa, mutta hän saavutti vain yhden aikuisten arvokisamitalin, 100 metrin juoksun olympiahopean Roomassa 1960, missä hän hävisi loppukilpailussa saksalaiselle Armin Harylle. Sime kuului Roomassa myös Yhdysvaltain pikaviestijoukkueeseen, joka saapui ensimmäisenä maaliin mutta hylättiin vaihtovirheen vuoksi.
Simen lapsista Lisa-tytär avioitui amerikkalaisen jalkapalloilijan, kolminkertaisen Super Bowl -voittajan Ed McCaffreyn kanssa. Sime työskenteli silmälääkärinä ja hoiti muun muassa Richard Nixonia. Sime kuoli syöpään 79-vuotiaana Floridan Miami Beachillä 12. tammikuuta 2016.
Pesäpallon suomensarja 1971

Pesäpallon suomensarja pelattiin 27. kerran kaudella 1971. Sarja pelattiin kolmessa lohkossa kaksinkertaisena sarjana. Lohkovoittajat Jyväskylän Lohi, Loimaan Palloilijat ja Jyväskylän Kiri nousivat suoraan mestaruussarjaan kaudeksi 1972. Lohkojen kaksi heikointa putosi maakuntasarjaan. 
Suomensarja.
Itälohko.
Itälohkossa kärkijoukkueet kohtasivat päätöskierroksella 5. syyskuuta Kiteellä, josta Lohi haki 2–5 -vierasvoiton ja varmisti nousunsa.
Sotkamon Jymy siirtyi länsilohkoon kaudeksi 1972. Lahden Mailaveikot ja Hongikon Nuorisoseuran Urheilijat puolestaan siirtyivät etelälohkosta itälohkoon. Maakuntasarjasta nousivat Summan Ponnistus ja Vehkalahden Veikot.
Etelälohko.
Mestaruussarjasta lohkoon putosivat Nurmon Jymy ja Ilmajoen Kisailijat ja länsilohkosta siihen siirtyi Kuortaneen Kunto. Maakuntasarjasta nousivat Pomarkun Pyry, Kauhajoen Karhu ja Työväen Mailapojat. Itälohkoon kaudeksi 1972 siirtyivät Lahden Mailaveikot ja Hongikon Nuorisoseuran Urheilijat. Heinolan Maila-Pojat vetäytyi sarjasta.
Länsilohko.
Lohkoon putosi mestaruussarjasta Vimpelin Veto. Maakuntasarjasta siihen nousivat Muhoksen Pallo-Salamat ja Kajaanin Pallokerho. Sotkamon Jymy siirtyi itälohkosta länsilohkoon.
Pesäpallon suomensarja 1970

Pesäpallon suomensarja pelattiin 26. kerran kaudella 1970. Sarja pelattiin kolmessa lohkossa kaksinkertaisena sarjana. Lohkovoittajat Imatran Pallo-Veikot, Riihimäen Pallonlyöjät ja Ilmajoen Kisailijat nousivat suoraan mestaruussarjaan kaudeksi 1971. Lohkojen kaksi heikointa putosi maakuntasarjaan. 
Suomensarja.
Itälohko.
Mestaruussarjasta itälohkoon putosi Puurtilan Kisa-Pojat. Maakuntasarjasta siihen nousivat Tohmajärven Urheilijat ja Juvan Urheilijat.
Etelälohko.
Mestaruussarjasta lohkoon putosi Hongikon Nuorisoseuran Urheilijat. Maakuntasarjasta nousivat Hyvinkään Tahko ja Tampereen Pyrintö.
Länsilohko.
Rantsilan Raikas säilyi sarjassa voitettuaan uusinnassa Kokkolan Kirin.
Lohkoon putosi mestaruussarjasta Halsuan Toivo. Maakuntasarjasta siihen nousivat Simon Kiri ja Kannuksen Ura.
Terttu Rusila

Terttu Helena Rusila (ent. "Norio", o.s. "Loponen", 23. maaliskuuta 1956 Revonlahti – 7. tammikuuta 2016 Raahe) oli suomalainen toimittaja. Hän työskenteli "Raahelainen"-lehden päätoimittajana vuoteen 2008 ja sen jälkeen paikallisjohtajana. 
Hänellä on kaksi lasta, Veikko Norion kanssa 1980-luvun alussa syntynyt tytär ja Heikki Rusilan kanssa 1999 syntynyt poika.
Zikavirus

Zikavirus on keltakuumehyttysen välityksellä leviävä virus. Sen epäillään aiheuttavan ihmisissä sikiöiden kehityshäiriöitä ja Guillain–Barrén oireyhtymää, mutta yhteyttä ei ole vielä tieteellisesti vahvistettu. Tauti on kuitenkin yleensä hyvin lievä. Virus levisi loppuvuoden 2015 aikana nopeasti Latinalaisessa Amerikassa, ja samaan aikaan sitä esiintyi myös Afrikassa, osassa Aasiaa ja Ranskan Polynesiassa. Yhdysvaltain tartuntatautivirasto kehotti tällöin raskaana olevia matkailijoita varovaisuuteen näillä alueilla. Suomessa Terveyden ja hyvinvoinnin laitos kehotti matkustajia suojautumaan hyttysiltä Latinalaisessa Amerikassa liikuttaessa. 
Tapauksia todettiin myös Euroopassa, mutta ne olivat yleensä peräisin Etelä-Amerikasta. Suomessa todettiin ensimmäinen zikavirustapaus kesäkuussa 2015. Kyseessä oli lieväoireinen, Malediiveiltä lähtöisin oleva tautitapaus. Viruksen yleisin leviämistapa on tropiikissa elävän keltakuumehyttysen välityksellä, mutta myös ihmisestä toiseen tapahtuvia tartuntoja tunnetaan. Virus on aiemminkin aiheuttanut epidemioita Aasiassa ja Afrikassa.
Oireet.
Noin 80 prosenttia tartunnan saaneista on oireettomia. Tartunnan oireita ovat lievä kuume, lihaskipu ja silmätulehdukset. Vain harva joutuu sairaalahoitoon. Virus on vaarallinen raskaana oleville, sillä se saattaa aiheuttaa lapselle pienipäisyyttä ja kehitysvammaisuutta. Muille se on haitattomampi kuin kausi-influenssa.
Historia.
Virus eristettiin ensimmäisen kerran vuonna 1947 Ugandassa kuumeisesta reesusmakakista. Virus nimettiin löytöpaikan, Ugandan virustutkimuslaitoksen Zika-nimisen tutkimusmetsän, mukaan. Ihmisellä tartunta todettiin ensimmäistä kertaa Nigeriassa vuonna 1954. Ensimmäinen epidemia-aalto havaittiin vuonna 2007 Mikronesiassa Yapin atollilla, jolloin 180 ihmistä sai tartunnan. Vuonna 2013 Ranskan Polynesiassa oli epidemia. Vuoden 2015 toukokuussa zikavirus havaittiin Brasiliassa, minkä jälkeen se levisi Latinalaisessa Amerikassa epidemiaksi. Yhteys sikiöiden kehitysvaurioon havaittiin Brasiliassa marraskuussa 2015.
Hävittäminen.
Tutkijat ovat ehdottaneet, että zikaviruksen leviämistä voisi estää liittämällä sitä kantaviin hyttysiin viruksen vasta-ainetta sisältävä geeniajuri.
Ruskopitta

Ruskopitta ("Pitta nipalensis") on pittojen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Ruskopittaa tavataan Bangladeshissa, Bhutanissa, Kiinassa, Intiassa, Laosissa, Myanmarissa, Nepalissa ja Vietnamissa, ja sen levinneisyysalueen pinta-ala on noin 668 000 km2. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Siniviittapitta

Siniviittapitta ("Pitta soror") on pittojen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Siniviittapittaa tavataan Kambodžassa, Kiinassa, Laosissa, Thaimaassa ja Vietnamissa, ja sen levinneisyysalueen pinta-ala on noin 579 000 km². Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Jesús Chourio

Jesús Danian Chourio Pirela (s. 2. tammikuuta 1991 Maracaibo) on venezuelalainen lentopalloilija, joka edustaa Mestaruusliigassa pelaavaa Vammalan Lentopalloa. Pelipaikaltaan 201 senttimetriä pitkä ja 88 kilogrammaa painava Chourio on hakkuri. Chourion iskulyönti yltää 345 senttimetriin ja torjuntalyönti 340 senttimetriin.
Chourio siirtyi vuonna 2014 kotimaastaan espanjalaiseen CV Terueliin. Marraskuussa 2015 Suomen Mestaruusliigan VaLePa hankki Chourion Urpo Sivulan loukkaannuttua. 
Chourio ylsi Venezuelan lentopallomaajoukkueen harjoittelurinkiin mukaan jo 14-vuotiaana. Hän edusti maataan vuoden 2014 MM-kilpailuissa Puolassa.
Hopeamitali

Hopeamitali on urheilukilpailuissa tai muissa kilpailuissa jaettava mitali. Hopeamitali annetaan kilpailussa toiseksi sijoittuneille kilpailijoille. Ensimmäiseksi sijoittunut saa kultamitalin ja kolmanneksi sijoittunut pronssimitalin. 
Historian ensimmäisissä nykyaikaisissa olympialaisissa, vuoden 1896 kesäolympialaisissa Ateenassa, voittajien mitalit olivat hopeaa. Nykyiseen kulta-hopea-pronssi -järjestelmään siirryttiin vasta vuoden 1904 kesäolympialaisissa. Suurimmissa urheilukilpailuissa hopeamitalit ovat todellista hopeaa, mutta pienemmissä kilpailuissa ne ovat usein esimerkiksi terästä.
Golfin Britannian avoimissa hopeinen mitali annetaan parhaiten sijoittuneelle amatöörille.
2,6-dinitrotolueeni

2,6-Dinitrotolueeni (C7H6N2O4) on nitrattu aromaattinen yhdiste. Sitä käytetään orgaanisessa synteesissä räjähteitä, väriaineita ja polymeerejä valmistettaessa. 2,6-Dinitrotolueenin kanssa isomeerisia yhdisteitä ovat 2,3-, 2,4-, 2,5-, 3,4- ja 3,5-dinitrotolueenit.
Ominaisuudet.
Huoneenlämpötilassa 2,6-dinitrotolueeni on keltaisia, punaisia tai ruskeita kiteitä. Yhdiste on käytännöllisesti katsoen veteen liukenematonta, mutta liukenee useisiin orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin, kloroformiin ja etyleenidiamiiniin. Yhdiste ärsyttää voimakkaasti ihoa ja hengitysteitä. Yhdisteelle altistuminen voi aiheuttaa huonovointisuutta, pääkipua, kouristuksia ja methemoglobiinin muodostumisesta johtuaa ihon sinistymistä. 2,6-Dinitrotolueeni voi olla karsinogeeninen ja mutageeninen aine.
Valmistus ja käyttö.
2,6-Dinitrotolueenia voidaan valmistaa nitraamalla tolueenia tai o-nitrotolueenia.Näissä reaktioissa muodostuu myös muita dinitrotolueeni-isomeereja.
2,6-Dinitrotolueenia voidaan käyttää räjähdysaineiden valmistamiseen. Pelkistämällä siitä saadaan 2,6-tolueenidiamiinia, jota käytetään väriaineiden ja polyuretaanien valmistuksessa. Magnesiumpattereissa yhdistettä voidaan käyttää katodisena depolarisaattorina.
Pronssimitali

Pronssimitali on urheilukilpailuissa tai muissa kilpailuissa jaettava mitali. Pronssimitali jaetaan kilpailussa kolmanneksi sijoittuneille kilpailijoille. Ensimmäiseksi sijoittunut saa kultamitalin ja toiseksi sijoittunut hopeamitalin. 
Nykyaikaisissa olympialaisissa pronssimitaleita on jaettu vuoden 1904 kesäolympialaisista lähtien. Joissakin lajeissa, kuten nyrkkeilyssä, ei järjestetä erillistä pronssiottelua, joten pronssimitaleita jaetaan kaksi kappaletta, molempien semifinaalien häviäjille. Taekwondossa ja painissa puolestaan käydään kaksi pronssiottelua, joiden voittajat saavuttavat pronssia. 
Vuonna 1995 tehdyn tutkimuksen mukaan pronssimitalistit ovat usein tyytyväisempiä kilpailun jälkeen kuin hopeamitalistit. Tämä selittyy sillä, että hopeamitalisti häviää viimeisen ottelunsa, kun taas pronssimitalisti voittaa viimeisen ottelunsa.
Daddy (PSYn kappale)

Daddy on eteläkorealaisen laulajan PSYn marraskuussa 2015 julkaistu single, joka kuuluu myös hänen seitsemännelleen albumille "Chiljip PSY-Da". Kappaleessa on vierailevana laulajana Lee Chae-rin eli CL. 
Tammikuuhun 2016 mennessä Daddy on kerännyt lähes 100 miljoonaa näyttökertaa YouTubessa.
Al-Murabitoun

Al-Murabitoun oli Saharan alueella Pohjois-Malissa toimiva islamistinen terroristijärjestö. Järjestön jäsenet koostuivat algerialaiselle Mokhtar Belmokhtarille uskollisista joukoista. Järjestö teki useita iskuja Malissa ja toimi yhteistyössä Islamilaisen Maghrebin al-Qaidan kanssa, josta al-Murabitounin johtaja Belmokhtar alun perin erosi välirikon takia. Maaliskuussa 2017 järjestö liittyiyhteen joidenkin muiden järjestöjen kanssa, muodostaen järjestön nimeltä Jamaat Nusrat al-Islam wal-Muslimin eli JNIM.
Historia.
Al-Murabitounin perustajana pidetään ennen Islamilaisen Maghrebin al-Qaidan johtohahmoihin kuulunutta algerialaista Mokhtar Belmokhtaria. Belmokhtarin välit al-Qaidan kanssa rikkoutuivat vuoden 2012 loppupuolella ja tammikuussa 2013 puolella hän tuli tunnetuksi In Aménasin panttivankikriisistä. Myöhemmin samana vuonna Belmokhtarin johtamat joukot yhdistyivät Mujao-nimisen toisen terroristijärjetön kanssa. Järjestön virallista johtajaa ei nimetty ranskaksi julkaistussa perustamisjulistuksessa, mutta Belmokhtarin uskotaan olevan nykyisin järjestön johdossa Mujaon johtaja Ahmed Ould Amerin ja Ranskan viranomaisten al-Murabitounin johtajaksi epäilemän Abu Bakr al-Nasrin kuoltua Ranskan armeijan operaatioissa Malissa vuonna 2014.
Vuoden 2015 puolella liikkui huhuja al-Murabitounin liittymisestä Isis-järjestöön. Yksi Mujaon johtajista ilmoitti liittymisestä, mutta myöhemmin Belmokhtar totesi järjestön olevan uskollinen al-Qaedan johtaja Ayman al-Zawahirille. Vuonna 2015 järjestö toteutti myös useita terrori-iskuja Malissa. Elokuussa järjestö hyökkäsi hotelliin Sevaren kaupungissa surmaten ainakin 19 henkilöä. Se otti myös vastuun hyökkäyksestä kahvilaan Bamakossa maaliskuussa 2015, jossa sai surmansa viisi henkilöä. Marraskuussa 2015 järjestö otti panttivankeja Bamakon Radisson Blu-hotellilla. Mauritanialaisen al-Akhbar-uutistoimiston mukaan isku toteutettiin yhteistyössä Islamilaisen Maghrebin al-Qaidan kanssa. Yhteistyötä on pidetty merkkinä yrityksistä lähentää toimintaa al-Qaidan kanssa, joka on kärsinyt kilpailusta Isis-järjestön kanssa. Samanlaista kehitystä oli havaittavissa Burkina Fason terrori-iskuissa 2016. Islamilaisen Maghrebin al-Qaida otti vastuun iskuista, mutta yhdysvaltalaisen terroristijärjestöjä tarkkailevan SITE:n mukaan iskun toteuttajat olivat Al-Murabitounin jäseniä.
Maaliskuussa 2017 neljä al-Qaidaan liitoksissa ollutta ryhmää, al-Murabitoun, Ansar Dine, Macinan vapautusrintama ja Islamilaisen Maghrebin al-Qaida liittyivät yhdeksi järjestöksi nimellä Jamaat Nusrat al-Islam wal-Muslimin eli JNIM.
Ski Classics 2015–2016

Ski Classics 2015–2016 on maastohiihdon maratonkilpailujen sarjan Ski Classicsin kuudes kilpailukausi. Kausi alkoi 5. joulukuuta 2015 Italian Livignossa ja päättyi 2. huhtikuuta 2016 Ruotsin Åressa. Kausi koostui ensimmäisen kilpailun yhteydessä hiihdetystä prologista ja yhdeksästä varsinaisesta osakilpailusta.
Kokonaiskilpailun voitti miehissä norjalainen Petter Eliassen, jolle voitto oli toinen peräkkäinen, ja naisissa ruotsalainen Britta Johansson Norgren. Miesten puolella norjalaiset voittivat kaikki osakilpailut, kun Eliassen ja John Kristian Dahl voittivat kolmesti, Tord Asle Gjerdalen kahdesti ja Johan Kjølstad kerran. Norjalaiset saavuttivat yhtä vaille myös kaikki palkintopallipaikat, kun henkilökohtaisissa kilpailussa lisäksi vain Venäjän Jevgeni Dementjev ylsi kertaalleen kolmen parhaan joukkoon. Naisten puolella Johansson Norgren voitti neljä osakilpailua. Sveitsiläinen Seraina Boner ja itävaltalainen Katerina Smutna ylsivät kahteen voittoon.
Kilpailut.
Miehet.
¹ Lyhennettiin lumiolosuhteiden vuoksi. La Sgambedassa suunniteltu matka oli 35 km, La Diagonelassa 65 km, Toblach–Cortinassa 50 km ja Årefjällsloppetissa 65 km.
² 7. helmikuuta 2016 oli määrä hiihtää Kaiser Maximilian Laufin sijaan 50 kilometrin (p) König Ludwig Lauf Saksassa, mutta se peruttiin lumiolosuhteista johtuen.
Naiset.
¹ Lyhennettiin lumiolosuhteiden vuoksi. La Sgambedassa suunniteltu matka oli 35 km, La Diagonelassa 65 km, Toblach–Cortinassa 50 km ja Årefjällsloppetissa 65 km.
² 7. helmikuuta 2016 oli määrä hiihtää Kaiser Maximilian Laufin sijaan 50 kilometrin (p) König Ludwig Lauf Saksassa, mutta se peruttiin lumiolosuhteista johtuen.
Pesäpallon suomensarja 1966

Pesäpallon suomensarjan 22. kausi pelattiin kesällä 1966. Sarja pelattiin neljässä lohkossa ja lohkovoittajat nousivat suoraan mestaruussarjaan kaudeksi 1967.
Suomensarja.
Itälohko.
Itälohkossa voiton vei Nurmeksen Sepot. Nousu ratkesi pisteen erolla Juvan Palloon.
Etelälohko.
Etelälohkosta nousupaikan lunasti Puna-Mustat voitettuaan Herttoniemen Urheilijat uusintaottelussa juoksuin 10–6.
Länsilohko.
Länsilohkossa Nurmon Jymy hävisi vasta päätöskierroksella Seinäjoen Maila-Jusseille. Nousu oli kuitenkin jo varmistettu.
Pohjoislohko.
Halsuan Toivo voitti pohjoislohkon puhtaalla pelillä. Joukkueesta Allan Karvonen valittiin Vuoden pesäpalloilijaksi ensimmäisenä mestaruussarjan ulkopuolisena pelaajana.
Kemi säilyi voitettuaan uusintaottelussa Muhoksen juoksuin 18–9.
Lutz Pfannenstiel

Lutz Pfannenstiel (s. 12. toukokuuta 1973 Zwiesel) on saksalainen uransa päättänyt jalkapallomaalivahti. Nykyisin hän toimii bundesliigaseura TSG 1899 Hoffenheimin kansainvälisten asioiden ja pelaajatarkkailun vastaavana.
Pfannenstiel on ensimmäinen ja myös ainoa jalkapalloilija, joka on pelannut ammatikseen kaikilla kuudella FIFA:an kuuluvalla maanosalla. Hän edusti urallaan 26 seuraa 13 eri maassa.
Ura pelaajana.
Pfannenstiel sai 19-vuotiaana 1. FC Bad Kötztingin pelaajana sopimustarjouksen Bayern Müncheniltä, mutta Pfannenstiel kieltäytyi tästä, sillä hän ei halunnut toimia Oliver Kahnin kakkosmaalivahtina seurassa. Pian sopimustarjouksen jälkeen Pfannenstiel siirtyi Malesian pääsarjan Penang FA:han. Vuodet 1994–1997 Pfannenstiel edusti Englannin valioliigan Wimbledonia ja Nottingham Forestia, mutta ei pelannut kummassakaan yhtään ottelua. Vuodet 1997–1998 Pfannenstiel pelasi Suomessa TPV:n, Hakan ja PK-37:n paidassa. Hakassa Pfannenstiel ei pelannut yhtään Veikkausliiga-ottelua Panu Toivosen ollessa ykkösmaalivahtina. 
Vuonna 2008 Pfannenstiel siirtyi brasilialaiseen Hermann Aichingeriin ja näin ollen hänestä tuli ensimmäinen kaikilla maanosilla jalkapalloa ammatikseen pelannut pelaaja. Pfannenstiel lopetti uransa namibialaisessa Ramblersissa vuonna 2011. Pfannenstiel pelasi ammatikseen Saksassa, Malesiassa, Englannissa, Etelä-Afrikassa, Singaporessa, Suomessa, Uudessa-Seelannissa, Norjassa, Kanadassa, Armeniassa, Albaniassa, Brasiliassa ja Namibiassa.
Vuosina 1986–1987 Pfannenstiel pelasi viisi ottelua Saksan alle 17-vuotiaiden maajoukkueessa.
Uran jälkeen.
Pfannenstiel aloitti valmentajanuransa jo peliurallaan, kun hän toimi vuonna 2007 armenialaisen FC Bentonit Ijevanin päävalmentajana pelatessaan seurassa. Vuosina 2008–2009 Pfannenstiel toimi Kuuban ja vuosina 2009–2010 Namibian jalkapallomaajoukkueen päävalmentajana. Helmikuussa 2011 alkaen hän on toiminut TSG 1899 Hoffenheimin kansainvälisten asioiden ja pelaajatarkkailun vastaavana.
Lokakuussa 2009 Pfannenstiel julkaisi omaelämäkertansa "Unhaltbar – Meine Abenteuer als Welttorhüter". Vuosien 2010 ja 2014 MM-kilpailuissa Pfannenstiel toimi Oliver Kahnin kanssa asiantuntijana ZDF-kanavalla. Hän on työskennellyt kommentaattorina myös BBC:llä, CNN:llä ja Eurosportilla.
Ongelmat peliuralla.
Pelatessaan Singaporessa Pfannenstiel joutui vankilaan 101 päiväksi oltuaan epäiltynä ottelumanipulaatiosta. Myöhemmin hänet vapautettiin syytteistä todisteiden puuttuessa. 
Vuonna 2002 pelatessaan englantilaisessa Bradford Park Avenuessa Pfannenstielin sydän pysähtyi kolme kertaa hänen törmättyään Harrogaten Clayton Donaldsoniin. Omien sanojensa mukaan Pfannenstiel pelasi kovassa kuumeessa.
Surakka

Surakka on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Fiktiossa:
Ganges-luokka

Ganges-luokka oli Britannian kuninkaallisen laivaston kuuden 74-tykkisen kolmannen luokan linjalaivan muodostama alusluokka, joka oli ainoa Edward Huntin suunnittelema 74-tykkinen alusluokka.
Suunnittelu.
Luokan kolme ensimmäistä alusta tilattiin vuonna 1779. Kaksi seuraavaa tilattiin 1801 ja kuudes, jonka suunnitelmia muokattiin hieman, tilattiin 1811. Alukset olivat nopeita ja sääkelpoisia, mutta niitä pidettiin hieman epävakaina.
Alusten aseistuksena oli kummallakin tykkikannella 28 tykkiä, jotka alemmalla olivat 32-naulaisia ja ylemmällä 18-naulaisia. Lisäksi puolikannella oli neljätoista ja etukannella neljä 9 naulan tykkiä.
HMS Brunswick (1790)

HMS Brunswick oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1790 vesillelaskettu 74-tykkinen kolmannen luokan linjalaiva, joka oli ensimmäinen Yhdysvaltain vapaussodan jälkeen suunniteltu ja vesillelaskettu 74-tykkinen linjalaiva. Alus oli merkittävästi suurempi kuin sodassa palvelleet vastaavat alukset ja sen ylemmälle tykkikannelle oli asennettu yksi tykkipari enemmän.
Suunnittelu.
Amiraliteetti hyväksyi 10. tammikuuta 1785 aluksen piirustukset. Aluksen aseistuksena oli alemmalla tykkikannella 28 kappaletta 32 naulan tykkejä ja ylemmällä tykkikannella 30 kappaletta 18 naulan tykkejä. Lisäksi aluksen puolikannella oli kaksitoista ja etukannella neljä 9 naulan tykkiä. Aluksen aseistus muutettiin joulukuussa 1806, jolloin kaikki tykit vaihdettiin 24 naulan tykeiksi. Kummallakin tykkikannella oli 24 kappaletta, puolikannella kaksi 24 naulan tykkiä ja kymmenen 24 naulan karronadia ja etukannella kaksi 24 naulan tykkiä ja neljä 24 nualan karronadia.
Valmistus.
Se tilattiin 7. tammikuuta 1786 Deptfordin telakalta, jossa rakennustöistä vastasi maaliskuuhun 1787 Henry Peake ja sen jälkeen Martin Ware. Köli laskettiin toukokuussa 1786. Alus laskettiin vesille 30. huhtikuuta 1790. Valmistuskustannukset olivat 43 024 puntaa. Alus oli 17. toukokuuta - 18. kesäkuuta takiloitavana ja varustettavana Woolwichissa, mikä maksoi 4 757 puntaa.
Palvelus.
Alus otettiin palvelukseen toukokuussa 1790 Espanjan laivaston varustamiseksi päällikkönään Sir Hyde Parker ja uudelleen Venäjän aseistamiseksi päällikkönään Sir Roger Curtis. Alus palautettiin palvelukseen elokuussa 1791 Portsmouthissa vartiolaivana ja palautettiin jälleen palvelukseen heinäkuussa 1793 kontra-amiraali George Bowyerin lippulaivana päällikkönään John Harvey.
Alus taisteli 1. kesäkuuta 1794 toisessa Ushantin taistelussa 74-tykkisen Ranskan laivaston linjalaivan "Le Vengeur du Peuplen" kanssa, jolloin 41 miehistönjäsentä sai surmansa ja 114 haavoittui. Kuolleiden joukossa oli aluksen päällikkö Harvey. Alus poistettiin korjausten ajaksi palveluksesta ja palautettiin palvelukseen syyskuussa päällikkönään lordi Charles Fitzgerald.
Alus muutettiin Chathamissa heinäkuusta 1814 elokuuhun 1815 ruutiproomuksi ja se oli sairaalalaivana Stangate Creekissä lokakuusta 1815 alkaen. Aluksen romutus saatiin elokuussa 1826 päätökseen Sheernessissä.
Vähä Kivijärvi (Parkano, Kirjaskylä)

Vähä Kivijärvi on Pirkanmaalla Parkanossa Kirjaskylällä sijaitseva kuivatettu järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Kivijoen-Jämijoen valuma-alueeseen. Järven alue on nykyään metsäistä suota tai avosuota.
Maantieto.
Kuivatettu järvi on sijainnut painaumassa ja siinä oleva suo on nykyään 600 metriä pitkä ja 300 metriä leveä. Se sijaitsee 800 metriä lounaaseen Iso Kivijärvestä. Suoalueen eteläpäässä sijaitsee kaksi avosuon aluetta, jotka ovat noin 150 ja 70 metriä pitkiä. Painauman poikki on kaivettu oja, joka yhtyy pohjoisessa Iso Kivijärvestä kaivettuun johto-ojaan. Sitä kutsutaan Kivijoeksi.
Historiaa.
Vanhassa 1800-luvun pitäjänkartassa "Vähä-Kivijärvi" on piirretty lähes samanmuotoisena kuin on 140 metrin korkeuskäyrä peruskartalla. Järvi on pitäjänkartassa täysin autio, mutta sen luusuassa ja laskuojan varrelle on piirretty niityä. Vuonna 1874 kruununtorppari Tobias Michlesson Kallionharju Sydänmaan kylästä haki lupaa laskea ja kuivattaa "Vähä-Kivijärven". Lupa myönnettiin vuonna 1877. Erämaasoita ja -järviä kuivatettiin entisaikana karjalle heinäniityiksi. Vuoden 1959 painetussa peruskartassa Vähä Kivijärven entisen rannan ympärille on piirretty neljä latoa. Vuoden 1984 kartassa niitä ei enää ole.
Adam McKay

Adam McKay (s. 17. huhtikuuta 1968 Philadelphia, Pennsylvania) on yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja, tuottaja, käsikirjoittaja, koomikko ja näyttelijä. Hän ohjannut muun muassa elokuvat "" (2004), "Katastrofikytät" (2010) ja "The Big Short" (2015), josta hän oli parhaan ohjauksen Oscar-ehdokkaana vuonna 2016.
Vuonna 2018 McKay ohjasi elämäkerrallisen draamaelokuvan "Vice – vallan oikeat kasvot", joka kertoo Yhdysvaltain entisestä varapresidentistä Dick Cheneystä. Elokuva sai kahdeksan Oscar-ehdokkuutta, joista McKay henkilökohtaisesti oli ehdokkaana parhaasta elokuvasta tuottajana, ohjauksesta ja alkuperäisestä käsikirjoituksesta.
Sääksjärvi (järvi Mäntsälässä)

Sääksjärvi on järvi Mäntsälässä.
Järven pinta ala on 0,4 km² ja valuma-alue 3,9 km². Valuma-alueesta noin 63 prosenttia on metsää, 17 prosenttia suota ja peltoa 9 prosenttia. Sääksjärvi kuuluu Porvoonjoen valuma-alueeseen. Järven keskisyvyys on 2,2 metriä ja suurin syvyys 4,7 metriä.
Sääksjärvellä on kunnan yleinen uimaranta ja kylän yhteisranta. Järven kaloista lukumääräisesti 43 prosenttia on särkiä ja 3 prosenttia lahnoja (2001). Järvessä on myös pieniä ahvenia, kiiskeä, haukea ja siikaa. Sääksjärvi on rehevä.
Sääksjärvi (kylä Mäntsälässä)

Sääksjärvi on kylä Mäntsälässä.
Sääksjärven asukasluku on noin 800 (2005). Kylä sijaitsee Mäntsälä–Porvoo-tien varrella ja on vanhan Porvoo–Hämeenlinna-tien suuntaisesti noin viisitoista kilometriä pitkä. Kylä jakaantuu Pohjoispäähän, Keskikylään ja Eteläpäähän eli Purolaan. Sääksjärvellä on kylätoimikunta, maamiesseura, maa- ja kotitalousnaisyhdistys, kaksi metsästysseuraa, nuorisoseura ja urheiluseura. Kylällä on oma koulu, Sääksjärven koulu. Kylä on saanut nimensä samannimisen järven mukaan. Järven rannalla on uimaranta. Sääksjärven lisäksi kylällä on pienempiä lampia: Korplampi, Suojärvi ja Venunjärvi.
Sääksjärvellä on viisi karjatilaa (2009). Mäntsälän tulitikkuteollisuus alkoi kylältä ja kylällä on ollut viisi eri tehdasta. Sääksjärvellä ei ole enää teollisuutta, mutta siellä louhitaan punamustaa Aurora-graniittia.
Sääksjärvellä järjestetään heinäkuisin Wanhan Kaluston Päivät, missä esitellään vanhoja moottoriajoneuvoja.
Wilfred Agbonavbare

Wilfred Agbonavbare (5. lokakuuta 1966 Lagos, Nigeria – 27. tammikuuta 2015 Alcalá de Henares, Espanja) oli nigerialainen jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän oli maalivahti.
Agbonavbare pelasi kotimaansa pääsarjassa New Nigerian Bankissa 1983–1989 ja BCC Lionsissa 1990. Hän voitti Nigerian-mestaruuden vuonna 1985. Kaudeksi 1990–1991 Agbonavbare siirtyi Espanjan Segunda Divisiónissa pelaavaan Rayo Vallecanoon. Toisella kaudellaan seurassa hän oli saavuttamassa toista sijaa ja nousua Primera Divisióniin. Rayo Vallecano putosi pääsarjasta kahden kauden jälkeen, mutta Agbonavbare saavutti jälleen toisen sijan ja toisen sarjanousun kaudella 1994–1995. Hän pelasi seurassa vielä kolmannen pääsarjakauden, kunnes siirtyi kaudeksi 1996–1997 toiselle sarjatasolle Écijaan, jossa pelatun kauden jälkeen lopetti uransa. Yhteensä Agbonavbare pelasi Rayo Vallecanossa 76 ottelua pääsarjatasolla ja 101 ottelua toisella sarjatasolla. Écijassa hän pelasi 23 toisen sarjatason ottelua. Hän oli vielä kuollessaankin eniten pääsarjaotteluita Rayo Vallecanossa pelannut maalivahti.
Nigerian maajoukkueessa Agbonavbare pelasi vuosina 1983–1989 ja 1993–1994. Hän oli mukana AM-kilpailuissa 1994, jotka Nigeria voitti, ja MM-kilpailuissa 1994.
Peliuransa jälkeen Agbonavbare jäi asumaan Espanjaan työskennelleen muun muassa maalivahtivalmentajana ja matkalaukkujen kantajana Adolfo Suárezin Barajasin Madridin kansainvälisellä lentoasemalla. Hän kuoli syöpään 48-vuotiaana Asturian ruhtinaan sairaalassa Alcalá de Henaresissa.
Röömi

Röömi on Satakunnassa Kankaanpäässä Korvaluomalla sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Jämijärven valuma-alueeseen. Röömi on osa Kivijoen-Jämijoen valuma-aluetta.
Maantietoa.
Lammen pituus on 350 metriä, leveys 250 metriä ja sen pinta-ala on 4,1 hehtaaria. Se sijaitsee Honkakeitaan itäpuolella maaston painaumassa ja se on jätetty keitaan turvetuotantoalueen ulkopuolelle. Lampeen ei laske ojia eikä sillä ole laskuojaa. Sen rannoilla ei ole rakennuksia eikä sille johda teitä. Lähin asutus sijaitsee Parkanon puolella Korteskylällä, minne on kilometrin matka. Kankaanpään ja Parkanon välinen raja kulkee 100 metriä lammen pohjoisrannasta.
Norwalk (Ohio)

Norwalk on vuonna 1817 perustettu kaupunki Ohiossa, Yhdysvalloissa. Se on Huronin piirikunnan pääkaupunki. Vuoden 2010 väestönlaskennassa kaupungin asukasluku oli 17 012.
Korvajärvi (Kankaanpää)

Korvajärvi on Satakunnassa Kankaanpäässä Korvaluomalla sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Jämijärven valuma-alueeseen. Korvajärvi on osa Kivijoen-Jämijoen valuma-aluetta.
Maantietoa.
Järven pituus on 450 metriä ja leveys 220 metriä. Se sijaitsee Pohjankankaan itäpuolella Suonreittenkeitaan ja Järvikeitaan välissä. Näissä kahdessa keidassoilla on suuri määrä allikoita. Järveä ympäröi halkaisijaltaan 450 metriä laaja kosteikko, mutta muuten sen ympäristön suot ovat ojitettuja. Järveen laskee kymmenisen suo-ojaa ja järven laskuoja lähtee sen kaakkoisrannasta. Laskuoja on 2,5 kilometriä pitkä ja se yhtyy Kivijokeen Korvaluoman ja Karhusaaren puolessa välissä. Laskuojan valuma-alueen pinta-ala on noin 10 km². Järven luusuaan kohdalle työntyy koskeikon ja muun suon väliin alle 20 metriä leveä lahti, joka on 250 metriä pitkä. Järvessä on muitakin kanavia, jotka saattavat olla ihmisen muokkaamia. Järvelle johtaa tie Pohjankankaan ja Korvaluoman yhdistävältä metsäautotieltä. Rannan tuntumassa on rakennus ja siihen on merkitty tulentekopaikka. Järvi sisältyy Pohjankankaan ampuma-alueeseen niin, että alueen raja kulkee aivan järven itäpuolitse.
Luonto.
Järven koillispuolella on ampuma-alueen sisällä soidensuojelualue. Itse järvi on linnuille otollinen ympäristö. Järven rannassa sijaitsee lintutorni. Koko Pohjankangas ja sen mukana Korvajärvi on Natura 2000- ohjelmassa mukana. Korvajärven vedenpintaa on aiemmin laskettu, mutta 1990-luvulla sen vedenpintaa nostettiin nykytasolle.
Tilitoimisto

Tilitoimisto eli kirjanpitotoimisto on liikeyritys, joka hoitaa kirjanpitoon ja muuhun taloushallintoon liittyviä tehtäviä maksua vastaan. Tilitoimistojen asiakkaita ovat kirjanpitovelvolliset, joita Suomessa ovat kirjanpitolain mukaan kaikki liike- tai ammattitoimintaa harjoittavat sekä julkisyhteisöt eli valtio, kunnat ja seurakunnat sekä niiden omistamat laitokset. Tilitoimistojen asiakkaat ovat useimmiten pieniä ja keskisuuria yrityksiä ja ammatinharjoittajia; suuremmilla organisaatioilla on yleensä omat kirjanpitäjänsä.
Tilitoimistoala Suomessa.
Suomessa toimi vuonna 2014 kaikkiaan 4 333 tilitoimistoa, jotka työllistivät 12 017 henkilöä. Keskimääräinen henkilöstömäärä tilitoimistoa kohden on siis 2,8 henkeä, minkä selittää suuri 1–2 hengen tilitoimistojen määrä. Suurimmat tilitoimistot työllistivät noin 50 henkeä.
Alan liikevaihto vuonna 2014 oli 915 miljoonaa euroa. Keskisuuri 5–9 henkilön tilitoimisto hoitaa keskimäärin 173 yritysasiakkaan asioita.
Tilitoimistoalan työntekijöiden perustutkinto on KLT, kirjanpidon ja laskennan tutkinto, jonka Taloushallintoliiton arvion mukaan on suorittanut yli viidennes alalla työskentelevistä ja noin 30 prosenttia liiton jäsentoimistojen työntekijöistä. Tutkinnon oli vuonna 2014 suorittanut 2 773 henkilöä. Heistä 76 % työskenteli tilitoimistoissa.
Auktorisoitu tilitoimisto.
Suomessa tilitoimistojen auktorisoinnista vastaa Taloushallintoliitto yhdessä Tili-instituuttisäätiön kanssa. Tilitoimisto voi toimia myös ilman auktorisointia. Auktorisoinnin saamiseksi tilitoimisto käy läpi vähintään kahden vuoden mittaisen seurantajakson. Auktorisointiin liittyy muun muassa kirjanpitäjien ammattitaitoon, tilitoimiston toimintatapoihin, vastuuvakuutuksiin ja tietojärjestelmiin liittyviä vaatimuksia.
Place des Victoires

Place des Victoires on pyöreä aukio Pariisin keskustassa, 1. ja 2. arrondissementin rajalla, Palais-Royalin puutarhan luoteispuolella. Kuuden kadun risteyksessä sijaitseva aukio toimii samalla liikenneympyränä. Aukion keskellä on Ranskan kuningas Ludvig XIV:n ratsastajapatsas.
Aukion rakennuttamisen käynnisti vuonna 1679 Ludvig XIV:n lähipiiriin kuulunut marsalkka François de la Feuillade omalla kustannuksellaan. Se oli tarkoitettu kunnianosoitukseksi kuninkaalle ja erityisesti tuolloin juuri solmitulle Nijmegenin rauhansopimukselle, joka sinetöi Ranskan suuresta vihollisliittoumasta saavuttaman voiton. Aukion ja sitä ympäröivät rakennukset suunnitteli arkkitehti Jules Hardouin-Mansart. Suuri rakennushanke ajoi marsalkka de la Feuilladen vararikkoon ja hän joutui myymään aukion vierellä sijainneen oman talonsa, jonka Hardouin-Mansart puratti voidakseen suunnitella aukiosta yhtenäisen kokonaisuuden. Kaikkiin Place des Victoiresia ympäröineisiin taloihin tuli mansardikatot ja samanlaiset julkisivut, joissa ensimmäistä kerrosta hallitsivat rustikoidut arkadit ja kahta seuraavaa kerrosta joonialaiset pilasterit. Aukion ilme muuttui voimakkaasti 1800-luvulla, jolloin useimpien sitä ympäröivien talojen julkisivut uudistettiin. Vuonna 1883 rakennettu Rue Etienne-Marcel -katu halkaisi alun perin suljetun aukion.
Alkuperäisen Ludvig XIV:n patsaan Place des Victoiresille toteutti kuvanveistäjä Martin Desjardins ja se valmistui vuonna 1686. Se esitti kuningasta voitonjumalattaren kruunaamana. Patsas oli neljä metriä korkea ja se seisoi seitsemänmetrisellä jalustalla, joka oli koristeltu lukuisin reliefein. Patsas oli öisin valaistu. Alkuperäinen patsas sulatettiin Ranskan vallankumouksen aikana. Napoleonin aikana tilalle pystytettiin kenraali Louis Desaixia alastomana esittänyt patsas, joka kuitenkin poistettiin vuonna 1815. Vuonna 1822 aukiolle pystytettiin nykyinen Ludvig XIV:n ratsastajapatsas, joka on kuvanveistäjä François Joseph Bosion tekemä.
Place des Victoiresia ympäröineet rakennukset olivat alkujaan asuintaloja, joissa asui monia aikansa merkkihenkilöitä, kuten taiteenkeräilijä Pierre Crozat, pankkiiri Samuel Bernard ja hovimies markiisi de Marigny. Nykyään taloissa on luksustuotteita myyviä liikkeitä.
Riina Nevamäki

Riina Susanna Nevamäki (s. 15. marraskuuta 1975 Kortesjärvi) suomalainen konsultti ja lobbari.
Hän oli pääministeri Juha Sipilän henkilökohtainen erityisavustaja ja määräaikainen valtiosihteeri. 
Nevamäestä tuli viestintäyhtiö Rud Pedersenin osakas lokakuun alussa 2019.
Nevamäen toimeksiantoihin on kuulunut ainakin menestyksekäs sidosryhmäviestintä Valtion kehitysyhtiö Vaken puolesta. Sipilän aikoinaan perustama kehitysyhtiö oli viisi vuotta ilman toimintaa, mutta Marinin hallitus päätti olla lakkauttamatta yhtiötä.
Elämä ja ura.
Nevamäki on koulutukseltaan valtiotieteiden maisteri Turun yliopistosta. Vuosina 2002–2003 hän työskenteli Esko Ahon eduskunta-avustajana. Nevamäki on avustanut myös Matti Vanhasta puolustus- ja pääministerinä sekä Vanhasen I hallituksen kauppa- ja teollisuusministerinä toiminutta Mauri Pekkarista. Vanhasen II hallituksen aikana Nevamäki toimi pääministerin EU-asioiden avustajana (2007–2008) sekä työ- ja elinkeinoministeriön valtiosihteerinä. Vuonna 2009 Nevamäki toimi Veikkauksen yhteysjohtajana. Hän on toiminut keskustan puoluejohdon neuvonantajana vuodesta 2012. Nevamäki on työskennellyt myös keskustan puoluetoimistossa. Nevamäki on keskustan koordinaattori vuoden 2019 hallitusneuvotteluissa.
Nevamäki oli ehdolla vuoden 2007 eduskuntavaaleissa Helsingin vaalipiirissä. Vuoden 2012 kuntavaaleissa Nevamäki oli ehdolla Espoon valtuustoon. Hän kuuluu keskustan liberaalisiipeen.
Nevamäki asuu Espoossa ja hänellä on kaksi lasta.
Joseph P. Bradley

Joseph Philo Bradley (14. maaliskuuta 1813 Berne, New York – 22. tammikuuta 1892 Washington (DC)) oli yhdysvaltalainen juristi. Vuonna 1870 silloinen presidentti Ulysses S. Grant nimitti Bradleyn Yhdysvaltain korkeimman oikeuden tuomariksi. Puoluekannaltaan Bradley oli republikaani, joskaan häntä ei pidetty kovin poliittisena.
Bradley tunnetaan erityisesti osallistumisestaan 15-henkiseen komissioon, joka teki vuonna 1878 Rutherford B. Hayesista Yhdysvaltain presidentin, vaikka tämä sai vaaleissa vähemmän ääniä kuin vastaehdokkaansa Samuel J. Tilden. Erikoisen valintamenettelyn taustalla oli republikaanien ja demokraattien välinen kiista, jossa kumpikin puolue syytti toisiaan vaalivilpistä. Tilanteen ratkaisemiseksi kongressi nimitti 15-henkisen komission pohtimaan, kumman puolueen lähettämät äänet kolmessa osavaltiossa pitäisi laskea. Komissioon piti alun perin kuulua seitsemän republikaania, seitsemän demokraattia ja puolueeton tuomari David Davis. Saadakseen Davisin puolelleen demokraatit nimittivät hänet Illinoisin senaattoriksi, mutta Davis päättikin erota komissiosta nimityksen takia, jolloin Bradley nimitettiin hänen tilalleen. Republikaanina Bradley äänesti oman puolueensa ehdokasta, minkä seurauksena Hayes valittiin komission äänin 8–7 Yhdysvaltain presidentiksi.
Reijo Heikkinen

Reijo Heikkinen (s. 21. huhtikuuta 1950 Oulu) on pitkään kasvatustieteen yliopisto-opettajana toiminut kirjailija, jolle on myönnetty professorin arvonimi. Heikkinen asuu Kajaanissa.
Henkilöhistoria.
Heikkinen valmistui historiaa opiskeltuaan filosofian maisteriksi Oulun yliopistosta vuonna 1976, valtiotieteen lisensiaatiksi Turun yliopistosta 1980 ja kasvatustieteen maisteriksi 1987 Oulun yliopistosta. Kasvatustieteen tohtoriksi hän väitteli Oulun yliopistossa vuonna 1995 ja seuraavana vuonna hänet nimitettiin kasvatustieteen dosentiksi. 
Heikkinen on merkittävimpiä Lönnrotin, kulttuuriperinteen ja kansankulttuurin sekä kulttuuri- ja luontokohteiden tutkijoita. Hän työskenteli vuodesta 1978 Oulun yliopiston Kajaanin opettajankoulutusyksikössä ja yksikön lakkautuksen jälkeen Oulussa. 
Tutkimuksellisista ansioistaan Heikkinen sai tasavallan presidentin myöntämän professorin arvonimen vuonna 2012. Lisäksi hän on saanut muun muassa tiedonjulkistamispalkinnon 1988, Oulun yliopiston ensimmäisen Hyvän opettajan palkinnon 1990, Oulun Historiaseuran Olaus Magnus -tunnustuspalkinnon 1997, Kajaanin kaupungin kulttuuripalkinnon 2001, Kainuun maakunta -kuntayhtymän Pro Kainuu -palkinnon 2005 sekä Kainuun kirjailijapalkinnon 2008.
Teoksia.
Heikkinen on julkaissut viitisenkymmentä kirjaa, jotka käsittelevät muun muassa poliittista, kasvatus-, talous- ja ympäristöhistoriaa. Lisäksi hän on julkaissut tuhatkunta muuta julkaisua sekä tehnyt radio-ohjelmaa.
Kai Somerto

Kai David Somerto (vuoteen 1935 "Sundsten"; 9. elokuuta 1925 Mikkeli – 7. syyskuuta 1969 Helsinki) oli suomalainen diplomaatti. Hän oli koulutukseltaan valtiotieteiden maisteri. Hän oli Suomen suurlähettiläs Meksikossa ja Kuubassa vuosina 1966–1969.
Somerto työskenteli aiemmin Prahassa lähetystösihteerinä, ja kun Suomi avasi vuonna 1956 Wienissä edustuston, hän hoiti kanslian avaamisen väliaikaisen asiainhoitajan tittelillä, mutta ei saanut todennäköisesti virallista nimitystä tehtävään.
Somerton veli oli STK:n toimitusjohtaja Pentti Somerto.
Fontaine des Innocents

Fontaine des Innocents (”viattomien suihkukaivo”) on Pariisin vanhin suihkulähde. Se sijaitsee Place Joachim-du-Bellay -aukiolla, Les Hallesin lähellä, 1. arrondissementin alueella.
Katetun suihkulähteen suunnitteli arkkitehti Pierre Lescot ja sen nymfejä esittävät koristeveistokset toteutti kuvanveistäjä Jean Goujon. Rakennelma pystettiin alkujaan Pariisin ulkopuolella sijainneelle ”viattomien lasten hautausmaalle” (Cimetière des Innocents) vuosina 1549–1550. Alkuperäisessä asussaan se oli kolmella arkadilla varustettu kreikkalaistyylinen loggia. Vuonna 1780 luostarikirkko suljettiin ja purettiin ja myös hautausmaa hävitettiin, mutta suihkulähde päätettiin säilyttää uuden aukion keskuksena. Tässä yhteydessä se kuitenkin rakennettiin kokonaan uudelleen ja siihen lisättiin vuonna 1788 valmistunut neljäs sivu, johon kuvanveistäjä Augustin Pajou suunnitteli Goujonin tyyliä jäljittelevät veistokset. Suihkulähde siirrettiin vielä kerran vuonna 1858, jolloin nykyinen Place Joachim-du-Bellay rakennettiin. Fontaine des Innocents sai tuolloin nykyisen pyramidinmuotoisen jalustansa ja pyöreän vesialtaansa.
Saint-Eustachen kirkko

Saint-Eustachen kirkko on monumentaalinen kirkko Pariisin keskustassa 1. arrondissementin alueella, aivan Les Hallesin pohjoispuolella. Suuren kokonsa vuoksi kirkon sanotaan muistuttavan enemmän katedraalia kuin tavallista seurakuntakirkkoa. Se on suosittu matkailukohde. Saint-Eustachen kirkossa on Ranskan suurimmat kirkkourut. Siellä järjestetään paljon konsertteja.
Paikalla sijaitsi jo vuodesta 1213 alkaen vaatimaton kappeli, joka muutettiin myöhemmin Pyhälle Eustachiukselle pyhitetyksi seurakuntakirkoksi. Nykyinen Saint-Eustachen kirkko rakennettiin vuosina 1532–1640, jolloin kirkkoarkkitehtuurissa oli menossa gotiikan ja renessanssiarkkitehtuurin välinen siirtymäkausi. Kirkon julkisivu edustaa pääosin gotiikkaa, mutta sisätilat ovat lähempänä renessanssia ja klassista arkkitehtuuria. Suunnittelijan nimeä ei tiedetä. Viisilaivaisen kirkon pohjapiirros ja julkisivun ruusuikkuna ovat selvästi saaneet vaikutteita läheisestä Notre Damen katedraalista. Saint-Eustachen läntinen julkisivu on 1700-luvun lopulla tehty lisäys. Kirkon sisäpuoli on runsaasti koristeltu, sillä varakkaat kauppiaat, killat ja aateliset lahjoittivat sinne aikanaan paljon taideteoksia. Alkuperäinen koristelu vaurioitui pahoin Ranskan vallankumouksen vuosina. Kirkko restauroitiin vuosina 1846–1854.
Kirkon sisälle sijoitetuista taideteoksista mainittavia ovat muun muassa Antoine Coysevox’n 1600-luvulla suunnittelema Jean-Baptiste Colbertin hautamuistomerkki sekä 1900-luvulta peräisin oleva Keith Haringin triptyykki. Myös säveltäjä Jean Philippe Rameau on haudattu kirkkoon.
Tunnetuista historianhenkilöistä muun muassa kardinaali Richelieu, Molière ja madame de Pompadour kastettiin Saint-Eustachessa. Tuleva kuningas Ludvig XIV pääsi siellä ripille vuonna 1649. Kirkossa pidettiin muun muassa Anna Itävaltalaisen, Mirabeaun ja W. A. Mozartin äidin Anna Maria Mozartin hautajaisseremoniat. Siellä järjestettiin myös Hector Berliozin sävellyksen "Te Deumin" kantaesitys vuonna 1855.
Australian avoin tennisturnaus 2016

Vuoden 2016 Australian avoin tennisturnaus pelattiin 18.–31. tammikuuta 2016 Melbournessa. Se oli kaikkiaan 104:s Australian avoin tennisturnaus ja vuoden ensimmäinen Grand Slam -turnaus.
Miesten kaksinpeliturnauksen voitti jo kuudennen kerran urallaan Novak Đoković. Loppuottelussa hän päihitti Andy Murrayn luvuin 6–1, 7–5, 7–6(3). Naisten kaksinpelissä Saksan Angelique Kerber saavutti uransa ensimmäisen Grand Slam -voittonsa päihitettyään loppuottelussa Serena Williamsin luvuin 6–4, 3–6, 6–4.
"Lähde:" 
"Lähde:"
Australian avoin tennisturnaus 2016 – miesten kaksinpeli

Novak Đoković oli turnauksen puolustava voittaja ja voitti turnauksen jälleen, jo kuudennen kerran urallaan. Hän voitti loppuottelussa Andy Murrayn luvuin 6–1, 7–5, 7–6(7–3).
Sijoitetut pelaajat.
&lt;ol start="17"&gt;
&lt;li&gt; Benoît Paire "(1. kierros)"
&lt;li&gt; Feliciano López "(3. kierros)"
&lt;li&gt; Dominic Thiem "(3. kierros)"
&lt;li&gt; Fabio Fognini "(1. kierros)"
&lt;li&gt; Viktor Troicki "(3. kierros)"
&lt;li&gt; Ivo Karlović "(1. kierros)"
&lt;li&gt; Gaël Monfils "(puolivälierät)"
&lt;li&gt; Roberto Bautista Agut "(4. kierros)"
&lt;li&gt; Jack Sock "(2. kierros)"
&lt;li&gt; Guillermo García-López "(3. kierros)"
&lt;li&gt; Grigor Dimitrov "(3. kierros)"
&lt;li&gt; Andreas Seppi "(3. kierros)"
&lt;li&gt; Nick Kyrgios "(3. kierros)"
&lt;li&gt; Jérémy Chardy "(2. kierros)"
&lt;li&gt; Steve Johnson "(3. kierros)"
&lt;li&gt; João Sousa "(3. kierros)"
Australian avoin tennisturnaus 2016 – naisten kaksinpeli

Serena Williams oli turnauksen puolustava voittaja, mutta hän hävisi tänä vuonna loppuottelussa Angelique Kerberille luvuin 6–4, 3–6, 6–4.
Sijoitetut pelaajat.
&lt;ol start="17"&gt;
&lt;li&gt; Sara Errani "(1. kierros)"
&lt;li&gt; Elina Svitolina "(2. kierros)"
&lt;li&gt; Jelena Janković "(2. kierros)"
&lt;li&gt; Ana Ivanović "(3. kierros)"
&lt;li&gt; Jekaterina Makarova "(4. kierros)"
&lt;li&gt; Andrea Petkovic "(1. kierros)"
&lt;li&gt; Svetlana Kuznetsova "(2. kierros)"
&lt;li&gt; Sloane Stephens "(1. kierros)"
&lt;li&gt; Samantha Stosur "(1. kierros)"
&lt;li&gt; Anastasija Pavljutšenkova "(1. kierros)"
&lt;li&gt; Anna Karolína Schmiedlová "(1. kierros)"
&lt;li&gt; Kristina Mladenovic "(3. kierros)"
&lt;li&gt; Irina-Camelia Begu "(1. kierros)"
&lt;li&gt; Sabine Lisicki "(2. kierros)"
&lt;li&gt; Lesja Tsurenko "(1. kierros)"
&lt;li&gt; Caroline Garcia "(1. kierros)"
Tammi Patterson

Tammi Patterson (s. 3. tammikuuta 1990 Sydney) on australialainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut kaksinpelissä WTA-listan sijalla 289 helmikuussa 2011. Hän on voittanut urallaan kahdeksan ITF-turnausta nelinpelissä.
Patterson sai villin kortin Australian avoimiin 2016. Hän hävisi turnauksen avauskierroksella Ana Ivanovićille.
Death Laser / Pää Kii

Death Laser / Pää Kii on Death Laser- ja Pää Kii -punkyhtyeiden split-albumi, joka julkaistiin 1. kesäkuuta 2013. Se julkaistiin 7" vinyylillä rajoitettuna 1000:n kappaleen painoksena.
Kimberly Birrell

Kimberly Birrell (s. 29. huhtikuuta 1998 Düsseldorf, Saksa) on australialainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut kaksinpelissä WTA-listan sijalla 157 tammikuussa 2019. Hän on voittanut urallaan kaksi ITF-turnausta kaksinpelissä.
Tammikuussa 2016 Birrell saavutti ensimmäisen voittonsa WTA-kiertueella voitettuaan Hobartin turnauksen avauskierroksella Danka Kovinićin. Nelinpelissä hän pääsi loppuotteluun Jarmila Wolfen kanssa. Australian avoimissa 2016 Birrell hävisi ensimmäisellä kierroksella yhdeksänneksi sijoitetulle Karolína Plíškoválle. Australian avoimissa 2019 hän ylsi kolmannelle kierrokselle voitettuaan Paula Badosa Gibertin ja 29:nneksi sijoitetun Donna Vekićin mutta hävisi sitten toiseksi sijoitetulle Angelique Kerberille.