tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Lefkaksen arkeologinen museo

Lefkaksen arkeologinen museo (; myös "Lefkádan arkeologinen museo") on arkeologinen museo Lefkaksen kaupungissa Lefkaksen saarella Kreikassa. Se esittelee saarelta löydettyä esihistoriallista ja antiikin aikaista esineistöä.
Museo on perustettu vuonna 1999. Se toimii Lefkaksen kulttuurikeskuksen rakennuksessa, joka sijaitsee Lefkaksen kaupungin pohjoisosissa lähellä merenrantaa. Museon käytössä on neljä näyttelysalia. Suuri osa esineistä on peräisin saaren kaivauksista 1900-luvun alkupuolelta, jolloin kaivauksia suoritti erityisesti Wilhelm Dörpfeld. Esineistö on ollut vuosikymmenten varrella sijoitettuna lukuisissa eri paikoissa, muun muassa Ioánninassa.
Kokoelmat.
Museon kokoelmiin kuuluu esineitä paleoliittiselta kivikaudelta roomalaiselle ajalle saakka. Esineisiin kuuluu muun muassa neoliittisen kauden löytöjä Choirospilián luolasta Éfgirosta, kulta- ja hopeaesineitä varhaishelladisista haudoista Nydrín Stenósta ja Skároksesta, hautalöytöjä antiikin Leukaksen kaupungin hautausmailta, sekä löytöjä Asvótrypan luolasta Frýnistä, Nymfien luolasta Agía Kyriakísta sekä Meganísin saarelta.
Sali 1 esittelee klassisen ja hellenistisen ajan julkista ja yksityistä elämää. Esineisiin kuuluu rakennusten koristeosia ja keramiikkaa; maanviljelyyn, mukaan lukien oliivin- ja viininviljely, sekä kalastukseen, käsityöammatteihin ja kaupankäyntiin liittyviä löytöjä; sekä esimerkiksi soittimia. Sali 2 esittelee antiikin uskonnollista elämää, mukaan lukien kultit ja jumalat, pyhäköt, votiivilahjat ja mytologiset aiheet. Sali 3 käsittelee hautaustapoja ja esittelee hautalöytöjä, kuten keramiikkaa ja pronssiesineitä, figuriineja, leluja, rahoja ja koruja. Kokoelmiin kuuluu myös hautakiviä, sarkofageja ja uurnia. Sali 4 on omistettu Wilhelm Dörpfeldin muistolle ja esittelee tämän tekemiä paleoliittisen, neoliittisen ja mykeneläisen kauden löytöjä, mukaan lukien keramiikka, kiviset työkalut, ihmishahmoiset figuriinit, pronssiset aseet ja työkalut sekä kulta- ja hopeakorut.
Marathonin arkeologinen museo

Marathonin arkeologinen museo (myös "Marathónaksen arkeologinen museo"; ) on arkeologinen museo Vranáksen kylässä Marathónaksen kunnassa Kreikassa. Museo esittelee muinaisen Marathonin alueelta tehtyjä esihistoriallisia ja antiikin aikaisia löytöjä.
Museo on perustettu ja rakennettu vuonna 1975. Se sai alkunsa, kun alueella tehtiin useita hautalöytöjä vuosina 1970–1973. Tuolloin Efgénios Panagópoulos lahjoitti museon, ettei löytöjä vietäisi Ateenaan. Museo uusittiin Ateenan olympialaisten alla vuonna 2004. Museorakennus sijaitsee Marathonin taistelun (490 eaa.) taistelukentän yhteydessä. Sen lähellä sijaitsevat mykeneläisaikaisten hautojen (2000–1600 eaa.) arkeologinen kohde sekä Marathonin taistelusta muistuttava Plataiailaisten hautakumpu.
Kokoelmat.
Museon kokoelmiin kuuluu löytöjä neoliittiselta kivikaudelta 5000-luvulta eaa. roomalaisen ajan lopulle. Museon näyttelyt on jaettu kuuteen saliin.
Salissa 1 on löytöjä muun muassa Oinóin Panin luolasta, joka toimi asuin- ja hautapaikkana neoliittisen kauden lopulta 5300–3200 eaa. varhaiselle pronssikaudelle 3200–2700 eaa. ja antiikin aikana Panin kulttipaikkana. Panin uskottiin muun muassa auttaneen kreikkalaisia Marathonin taistelussa. Salissa 2 on löytöjä muun muassa kivikautisilta ja pronssikautisilta hautausmailta Bórizan Tsépistä, Vranáksesta ja Plásista, mukaan lukien kiviesineitä, keramiikkaa, marmorisia figuriineja, kivisiä ja pronssisia nuolenkärkiä ja koruja. Salissa 3 on löytöjä Marathonin Tetrapoliin (Marathon, Oinoe, Trikorythos ja Probalinthos) hautausmailta geometriselta, arkaaiselta ja klassiselta kaudelta.
Sali 4 on omistettu puhuja ja senaattori Herodes Atticukselle, joka oli kotoisin Marathonista ja omisti alueella paljon maata. Löytöihin kuuluu muun muassa Herodeen ja tämän perheenjäsenten ja oppilaiden patsaita sekä roomalaisaikaisia piirtokirjoituksia. Sali 5 on omistettu Herodes Atticuksen nykyiseen Brexízaan vuonna 160 perustamalle Egyptiläisten jumalten pyhäkölle. Se oli rakennettu soiseen paikkaan ja jäljitteli Niilin suistossa ollutta Serapiksen temppeliä. Löytöihin kuuluu muun muassa suurikokoisia egyptiläistyylisiä patsaita, joista miespatsaat muistuttavat faaraoiden patsaita ja naispatsaat Isiksen patsaita. Patsaisiin kuuluu muun muassa Horus ja sfinksi.
Lisäksi niin kutsutussa Voitonmerkkisalissa on ateenalaisten Marathonin taistelun voiton muistoksi pystyttämän joonialaista tyyliä edustavan pylvään jäänteet. Pylväs oli alun perin kymmenmetrinen ja sen päällä oli voitonjumalatar Niken patsas. Siitä on säilynyt kaksi pylväänosaa sekä joonialainen kapiteeli. Salissa on myös keramiikka- yms. löytöjä ateenalaisten ja plataiailaisten haudoista.
Saavutettujen etuuksien säilyttämislauseke

Saavutettujen etuuksien säilyttämislauseke tai saavutettujen etujen säilyttämislauseke on säännös, jossa vanhaa sääntöä edelleen sovelletaan joitakin olemassa olevia tilanteita varten, kun taas uusi sääntö koskee kaikkia tulevia tapauksia. Niiden jotka on vapautettu uudesta säännöstä, on sanottu omistavan "saavutetun etuuden tai saavutetun tai vakiintuneen oikeuden". Usein säilyttämislausekkeen aika on rajoitettu; sitä voidaan jatkaa tietyn aikaa, tai se voi kadota tietyissä tilanteissa. Esimerkiksi "saavutettujen etuuksien voimalaitos" voi olla vapautettu uusista, rajoittavammista saastumista koskevista laeista, mutta poikkeus voidaan kumota ja uusia sääntöjä sovellettaisiin, jos voimalaa laajennettaisiin. Usein tällainen säännös on tehty kompromissina tai käytännöllisyyden takia, jotta uudet säännöt voivat tulla voimaan ilman järkyttävää vakiintuneen logistiikan tai poliittisen tilanteen muuttumista. Tähän ulottuu myös sääntö, että sääntöjä ei pitäisi soveltaa taannehtivasti.
Esimerkiksi uusissa laeissa mietitään kuinka kauan vanhoja lakeja sovelletaan. Näitä kutsutaan "siirtymäsäännöksiksi" ja niissä käsitellään muun muassa, minkälaisiin tapauksiin sovelletaan vanhoja lakeja ja missä uusia. Saavutettujen etujen säilyttämislausekkeet ovat "poikkeuslausekkeiden" yksi ilmenemismuoto.
Mykenen arkeologinen museo

Mykenen arkeologinen museo () on arkeologinen museo Mykenen arkeologisen alueen yhteydessä Árgos-Mykíneen kunnassa Kreikassa. Se esittelee Mykenen kaivauksissa löydettyä pääosin mykeneläisaikaista, pronssikautista esineistöä.
Historia ja rakennus.
Museon rakentaminen alkoi vuonna 1985. Erilaisten vaiheiden jälkeen se avattiin lopulta vuonna 2003. Museoon siirrettiin osa Kansallisen arkeologisen museon ja Náfplion arkeologisen museon mykeneläisaikaisesta esineistöstä.
Museorakennus sijaitsee nykyisen Mykíneen kylän koillispuolella sijaitsevan Mykenen linnavuoren välittömässä läheisyydessä sen pohjoispuolella. Museo on rakennettu rinteeseen kolmeen tasoon ja sen yhteispinta-ala on noin 2 000 neliömetriä. Tästä noin neljännes on näyttelytiloja. Ne sijaitsevat museon itäsiivessä kahdessa tasossa ja yhteensä kolmessa näyttelysalissa. Lisäksi museorakennuksessa on muun muassa muita löydösten säilytystiloja.
Kokoelmat.
Museon kokoelmiin kuuluu noin 2 500 esinettä. Niihin kuuluu löytöjä varhaiselta pronssikaudelta noin 3000 eaa. hellenistiselle kaudelle 100-luvulle eaa. saakka. Esineisiin kuuluu muun muassa hautalöytöjä, kuten keramiikkaa, koruja, aseita ja erilaisia tarvekaluja; Mykenen palatsin seinämaalauksia; idoleita eli jumalankuvia; sekä lineaari-B-kirjoitusta sisältäviä savitauluja. Museossa on esillä myös niin kutsutun Agamemnonin kuolinnaamion kopio; alkuperäinen on Kansallisessa arkeologisessa museossa Ateenassa.
Kokoelmat on jaettu kolmeen saliin. Ensimmäinen sali esittelee mykeneläistä elämää muun muassa keramiikkalöytöjen avulla. Toinen sali esittelee hautaustapoja ja hautalöytöjä muun muassa Mykenen hautakehistä A ja B. Kolmas sali esittelee ennen kaikkea mykeneläistä hallintoa, kauppaa, uskontoa, taidetta ja tekniikkaa. Museo esittelee myös alueen arkeologisten kaivausten historiaa.
Anastasija Jermakova

Anаstаsija Nikolajevna Jermаkovа (, s. 8. huhtikuuta 1983 Moskova, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on venäläinen kilpauransa päättänyt taitouimari, olympiavoittaja, maailman- ja euroopanmestari.
Jermakova voitti sekä pariuinnin että joukkueuinnin olympiakultaa Ateenassa 2004 ja Pekingissä 2008 parinaan Anastasija Davydova. Hän voitti runsaasti mitaleja myös MM-kilpailuista ja yhdistetyssä vapaaohjelmassa Euroopan mestaruuden vuonna 2010.
Patraksen arkeologinen museo

Patraksen arkeologinen museo ( tai "Patrón") on arkeologinen museo Patraksen kaupungissa Kreikassa. Se esittelee kaupungista ja sen lähialueelta löydettyä pääosin antiikin aikaista esineistöä.
Historia ja rakennus.
Patraksen alueen arkeologiset löydöt sijoitettiin alun perin kaupungin julkisiin rakennuksiin ja kouluihin tai Kansalliseen arkeologiseen museoon Ateenaan. Kaupungin oma arkeologinen museo perustettiin vuonna 1934. Se toimi pitkään Ioánnis Karamandániksen tätä varten lahjoittamassa kaksikerroksisessa talossa kaupungin keskustassa. Suunnitelmat uuden museon rakentamisesta saivat alkunsa 1980-luvulla. Arkkitehtuurikilpailu uudesta museorakennuksesta järjestettiin vuonna 2001. Museo rakennettiin vuosina 2005–2009 ja sen näyttelyt valmistuivat 2009–2011. Museorakennus sijaitsee kaupungin koillisosassa keskustan ulkopuolella, kaupungin pohjoisen sisääntuloväylän varrella. Rakennus edustaa modernia arkkitehtuuria. Siihen kuuluu näyttelytilojen lisäksi muun muassa museokauppa, pieni amfiteatteri sekä tutkimus-, konservointi-, opetus-, toimisto- ja varastotiloja.
Kokoelmat.
Museon kokoelmiin kuuluu löytöjä pääosin Patraksesta sekä läntisen Akhaian alueelta. Löydöt ajoittuvat esihistorialliselta ajalta 3000-luvulta eaa. roomalaiselle kaudelle 300-luvulle jaa. Museo esittelee Patraksen kaupungin historiaa ja kehitystä, antiikin aikaisen kaupungin topografiaa ja rakennuksia, antiikin aikaista julkista ja yksityistä elämää kaupungissa, sekä kauppaa, ammatteja, sotaa, uskontoa, hautaustapoja ja viihdettä antiikin aikana. Esineisiin lukeutuu muun muassa mykeneläisaikaista keramiikkaa ja aseita; veistoksia, kuten Athene Parthenoksen roomalaisaikainen kopio; hellenistisen ja roomalaisen ajan koruja ja lasiesineitä; sekä lattiamosaiikkeja roomalaisista huviloista.
Pireuksen arkeologinen museo

Pireuksen arkeologinen museo () on arkeologinen museo Pireuksen kaupungissa Ateenan metropolialueella Kreikassa. Se esittelee Pireuksen alueelta sekä Argo-Saronisilta saarilta löydettyä pääosin antiikin aikaista esineistöä.
Historia ja rakennus.
Pireuksen arkeologisen museon kokoelma sai alkunsa yksityiskokoelmana. Se käsitti muun muassa Pireuksen antiikin aikaisen sataman alueelta tehtyjä hauta- sekä muita löytöjä. Ensimmäinen museo perustettiin vuonna 1935. Nykyinen museo perustettiin vuonna 1966 aikaisemman laajennukseksi ja avattiin vuonna 1981. Uusi museorakennus rakennettiin vuosina 1996–1998. Tämän jälkeen vanha museorakennus jäi varastotiloiksi. Museo kärsi jonkin verran vaurioita vuoden 1999 maanjäristyksessä ja korjattiin tuon jälkeen.
Museorakennus on kaksikerroksinen ja sen näyttelytilat koostuvat yhteensä kymmenestä salista. Lisäksi esineitä on näytillä myös museon ulkotiloissa. Museon kokonaispinta-ala on noin 1 400 neliömetriä ja näyttelytilojen koko noin 1 000 neliömetriä. Vanha museorakennus sijaitsee nykyisen museon vieressä. Aivan museon vieressä on myös hellenistisellä ajalla rakennetun Zean teatterin arkeologinen alue.
Kokoelmat.
Museo esittelee Pireuksen antiikin aikaisen kauppa- ja sotasataman historiaa ja alueelta tehtyjä löytöjä. Lisäksi sen kokoelmiin kuuluu esineitä muun muassa Kallithéasta, Moschátosta, Attikan rannikolta, Argo-Saronisilta saarilta sekä Kytheralta. Ajallisesti löydöt ajoittuvat mykeneläiseltä pronssikaudelta 1700-luvulta eaa. roomalaiselle ajalle 300-luvulle jaa. Merkittävimmät löydöt ajoittuvat klassiselle kaudelle 400- ja 300-luvuille eaa. Esineisiin kuuluu muun muassa marmorisia ja pronsissia patsaita, keramiikkaa, pronssiesineitä, figuriineja, soittimia, koruja, hautakiviä sekä votiivi- ja hautareliefejä.
Varhaisimpiin löytöihin kuuluvat löydöt Kytheran minolaisesta vuorenhuippupyhäköstä sekä Ágios Konstantínoksen mykeneläisestä pyhäköstä Méthanan niemeltä. Museon merkittävimpiä esineitä ovat harvinaiset pronssiveistokset, joita on säilynyt antiikin ajalta muutoin suhteellisen vähän, koska niiden materiaali on käytetty myöhemmin uudelleen. Museon pronssipatsaat ovat säilyneet, koska ne oli piilotettu ennen roomalaisten hyökkäystä, ja jääneet unohduksiin. Niistä merkittävimmät ovat Apollonia esittävä niin kutsuttu Pireuksen Apollon arkaaiselta kaudelta noin 530–520 eaa., mikä on harvoja tuolta kaudelta säilyneitä pronssisia veistoksia; sekä Athenea esittävä pronssipatsas (Pireuksen Athene) ja kaksi Artemiin pronssipatsasta (Pireuksen Artemiit), jotka ovat 300-luvulta eaa. Merkittävimpiin esineisiin lukeutuvat myös Moscháton Kybelen temppelin sekä Kallithéan temppelinkaltaisen muistomerkin veistokset.
Ensimmäinen kerros
Toinen kerros
Ulkotilat
Thásoksen arkeologinen museo

Thásoksen arkeologinen museo () on arkeologinen museo Thásoksen kaupungissa eli Liménas Thásoussa Thásoksen saarella Kreikassa. Se esittelee antiikin Thasoksen kaivauksista ja muualta saarelta löydettyä pääosin antiikin aikaista esineistöä.
Museo on rakennettu vuosina 1931–1935. Kaupungin varhaisempi arkeologinen kokoelma toimi paikallisessa koulussa jo vuodesta 1911. Museo kunnostettiin ja sitä laajennettiin vuosina 1989–1999. Museorakennus sijaitsee Thásoksen kaupungin keskustan koillisosassa aivan kaupungin antiikin aikaisen agoran arkeologisen alueen vieressä. Sen kokonaispinta-ala on 2 376 neliömetriä ja vakituisen näyttelyn, johon kuuluu 17 salia, pinta-ala 1 400 neliömetriä. Lisäksi rakennukseen kuuluu muun muassa varasto- ja entisöintitiloja. Museo on Itä-Makedonian ja Traakian suurin museo ja yksi koko Pohjois-Kreikan suurimpia ja vanhimpia museoita.
Kokoelmat.
Museon kokoelmiin kuuluu noin 1 700 esinettä. Esineet ovat pääosin ajalta 600 eaa.–600 jaa. Varhaisimmat esineet ajoittuvat neoliittiselle kivikaudelle.
Merkittävimpiin esineisiin kuuluu antiikin Thasoksen kaupungin akropoliilta vuonna 1911 löytynyt 3,5 metriä korkea kuros-patsas arkaaiselta kaudelta noin vuodelta 600 eaa. Löytöihin kuuluu myös esineitä saaren esihistoriallisen ajan asutuksista muun muassa Limenáriasta, Skála Sotíroksesta sekä Kastrí Theológoksesta, kuten esimerkiksi ihmishahmoisia pylväitä; saaren paroslaisten asuttajien mukanaan tuomaa keramiikkaa; kuulusta thasoslaisesta marmorista tehtyjä veistoksia; roomalaisajan keisarikulttiin liittyviä veistoksia, kuten Hadrianuksen patsas; saaren kuuluun viinintuotantoon liittyviä löytöjä, kuten viinintuotantoa säännelleitä lakeja piirtokirjoituksina sekä viininkuljetusastioissa olleita sinettejä; sekä varhaisbysanttilaisen kauden kirkoista tehtyjä löytöjä. Museon pihalla on suuria kiviesineitä, kuten rakennusten koristeosia, alttareita ja sarkofageja, sekä lattiamosaiikki roomalaisesta huvilasta.
Thessalonikin arkeologinen museo

Thessalonikin arkeologinen museo () on arkeologinen museo Thessalonikissa Kreikassa. Se on yksi koko Kreikan merkittävimmistä arkeologisista museoista, ja esittelee Thessalonikista ja kreikkalaisen Makedonian alueelta löydettyä pääosin antiikin aikaista esineistöä.
Historia ja rakennus.
Museo on perustettu vuonna 1912 heti sen jälkeen, kun Makedonia oli liitetty Kreikkaan. Alkuvaiheessa kaupungin muinaismuistoja kerättiin muun muassa kouluihin sekä Rotundaan ja Valkoiseen torniin. Ensimmäisenä varsinaisena museona toimi Yeni Camin moskeija vuodesta 1925. Toisen maailmansodan aikana muinaismuistot kätkettiin maahan ja palautettiin museoon vuonna 1953.
Varsinaisen museorakennuksen suunnittelu alkoi 1950-luvulla. Se aloitti toimintansa vuonna 1962. Avajaiset olivat 27. lokakuuta kyseisenä vuonna kaupungin vapauttamisen 50-vuotisjuhlien yhteydessä. Heti alusta esillä olivat vasta samana vuonna esiin kaivetut Dervénin löydökset. Myös Aigain eli Vergínan aarteet sijoitettiin museoon heti niiden löydyttyä, ja ne olivat museon merkittävimpiä esineitä kunnes Vergínan hautojen omat museotilat eli Aigain kuningashautojen museo valmistui vuonna 1998 ja aarteet siirrettiin sinne. Museo uusittiin kokonaisuudessaan vuosina 2002–2006.
Museorakennus edustaa antiikin kreikkalaisesta tilankäytöstä vaikutteita ottanutta modernia arkkitehtuuria. Rakennus on suojeltu vuodesta 2003 yhtenä kreikkalaisen modernismin merkkiteoksista. Aivan museon vieressä sijaitsee Bysanttilaisen kulttuurin museo.
Kokoelmat.
Museon kokoelmiin kuuluu löytöjä esihistorialliselta ajalta antiikin ajan lopulle. Kokoelmiin kuuluu löytöjä arkeologisilta kaivauksilta eri puolilta Thessalonikia ja Makedoniaa. Lisäksi museossa on alun perin yksityiskokoelmista peräisin olleita esineitä. Museon pysyvät näyttelyt on järjestetty kuuteen kokonaisuuteen, jotka esittelevät muun muassa Makedonian historiaa esihistorialliselta ajalta antiikin ajan lopulle, asutusten ja kaupunkien kehittymistä, Thessalonikin kaupungin historiaa sekä kullan merkitystä makedonialaisessa kulttuurissa.
Monet merkittävimmistä esineistä ovat peräisin haudoista muun muassa Agía Paraskevístä, Dervénistä, Evropóksesta, Litístä, Sérresistä, Síndoksesta, Makrýgialoksesta ja Néa Filadélfeiasta sekä antiikin Aigaista eli Vergínasta. Merkittävimpiin museoesineisiin kuuluvat muun muassa lukuisat kultakorut; Dervénin krateeri, jonka koristelu esittää Dionysoksen ja Ariadnen avioitumista, noin vuodelta 330–320 eaa.; sekä Dervénin papyrus, joka on Euroopan vanhin säilynyt käsikirjoitus, noin vuodelta 340 eaa.
Thívan arkeologinen museo

Thívan arkeologinen museo (myös "Theban arkeologinen museo"; ) on arkeologinen museo Thívan kaupungissa Kreikassa. Se esittelee muinaisen Theban kaupungin alueelta sekä muualta Boiotiasta tehtyjä esihistoriallisen ja antiikin ajan esinelöytöjä.
Historia ja rakennus.
Thívan arkeologinen kokoelma sai alkunsa vuonna 1905. Kokoelma laajeni huomattavasti alueen arkeologisten kaivausten myötä. Nykyinen museo on perustettu vuonna 1962.
Museorakennus sijaitsee Thívan vanhassa keskustassa kaupungin akropoliin eli Kadmeian pohjoispäässä. Se on kaksikerroksinen, ja sen päänäyttelytilat ovat aulassa, neljässä suuressa salissa sekä museon pihalla. Vuonna 2016 museota laajennettiin uusilla saleilla. Rakennuksen yhteydessä on myös keskiaikainen torni noin vuodelta 1278.
Kokoelmat.
Museon kokoelmiin kuuluu esineitä paleoliittiselta ja neoliittiselta kivikaudelta, mykeneläiseltä pronssikaudelta sekä antiikin ajalta bysanttilaiselle kaudella saakka. Eräät merkittävimmistä löydöistä ovat peräisin Theban Kadmeian linnan mykeneläisaikaisen palatsin eli Kadmeionin kaivauksista sekä muista kaupungin kaivauksista, kuten Kabireionista. Kaupungin alueelta on tehty myös merkittäviä mykeneläisen ajan hautalöytöjä. Theban lisäksi löydöksiä on muun muassa Eutresiin esihistoriallisesta asutuksesta, Auliista, Larymnasta, Orkhomenoksesta, Thespiain Polyandrionista, Ptoion-vuoren (nykyinen Ptóo) Apollonin pyhäköstä ja oraakkelipaikalta sekä mykeneläisiltä hautausmailta Tanagrasta ja Mykalissoksesta nykyisestä Ritsónasta.
Merkittävimpiin esineisiin kuuluvat muun muassa Kadmeionin ja muun Theban alueen mykeneläisaikaiset löydökset 1200-luvulta eaa., kuten mesopotamialaista alkuperää olevat sylinterinmuotoiset sinettileimasimet, lineaari-B-kirjoitusta sisältävät savitaulut sekä haudasta löydetty norsunluinen "pyksis" eli jalokivirasia; Tanagran mykeneläisaikaiset hautalöydöt, kuten minolaisesta kulttuurista vaikutteita saaneet larnaksit eli hautauurnat, samoin 1200-luvulta eaa.; mykeneläiset seinämaalaukset, aseet ja korut; Ptoionin Apollonin pyhäköstä löydetyt kuros-patsaat 500-luvulta eaa.; Akraifnionista löydetty nuoren miehen, Mnasitheoksen, hautakivi 500-luvulta eaa.; Delionin taistelussa kuolleiden hautakivet eli stelet vuodelta 424 eaa.; Auliin Artemiin pyhäköstä löydetyt Artemiin ja Hekaten patsaat; sekä Leuktran taistelussa vuonna 371 eaa. kuolleiden sotapäälliköiden hautaepigrammi.
Žarko Marković

Žarko Marković (s. 1. kesäkuuta 1986 Cetinje) on qatarilaistunut montenegrolainen käsipalloilija, joka edustaa Qatarin liigassa pelaavaa El Jaishia. Pelipaikaltaan Marković on oikea puolustaja. Hän kuuluu myös Qatarin käsipallomaajoukkueeseen.
Marković aloitti uransa Unkarin liigan MVM Veszprémissä, jossa hän voitti kahdesti Unkarin liigan ja Unkarin cupin ja kerran Cup-voittajien cupin. Unkarin jälkeen Marković pelasi kauden synnyinmaansa Budućnost Podgoricassa, jossa hän voitti Montenegron liigan kaudella 2009–2010. Kauden 2010–2011 Marković pelasi Qatarin liigan Al Ahlyssä. Kaudella 2011–2012 hän voitti RK Metalurg Skopjen kanssa Makedonian liigamestaruuden. Vuodet 2012–2014 Marković edusti Saksassa Frisch Auf Göppingeniä ja HSV Hamburgia. Vuonna 2014 hän siirtyi qatarilaiseen El Jaishiin. 
Marković pelasi vuoteen 2014 asti Montenegron käsipallomaajoukkueessa. Hän sai kuitenkin luvan vaihtaa maajoukkuetta ja edustaa Qataria vuoden 2015 käsipallon MM-kilpailuissa, joista hän saavutti Qatarin kanssa hopeaa. Hän teki turnauksessa 67 maalia ollen turnauksen toiseksi paras maalintekijä. Hänet valittiin myös turnauksen tähdistöjoukkueeseen.
Saavutukset.
Seurajoukkuetasolla
Maajoukkuetasolla
Henkilökohtainen
Svetlana Romašina

Svetlаnа Aleksejevna Romаšinа (, s. 21. syyskuuta 1989 Moskova, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on venäläinen taitouimari, olympiavoittaja, maailman- ja euroopanmestari.
Romаšinа voitti Pekingissä 2008 joukkueuinnin olympiakultaa. Lontoossa 2012 hän voitti sekä pariuinnin (parinaan Natalja Ištšenko) että joukkueuinnin olympiakultaa. Hän voitti kultaa sekä pari- että joukkueuinnissa myös Rio de Janeirossa 2016. Vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa hän voitti jälleen pariuinnin kultaa ja nousi kuudella kullallaan menestyneimmäksi olympiaurheilijaksi taitouinnissa. Lisäksi hän voitti samoissa olympialaisissa joukkuekultaa. Olympiakultien lisäksi Romašina on voittanut kymmeniä maailman- ja euroopanmestaruuksia.
Dane Coles

Dane Coles (s. 10. joulukuuta 1986 Paraparaumu, Uusi-Seelanti) on uusiseelantilainen rugby union -pelaaja, joka edustaa Wellingtonilaista seurajoukkuetta Hurricanesia.
Coles edusti vuoden 2015 maailmanmestaruuskisoissa Uuden-Seelannin maailmanestaruuden voittanutta maajoukkuetta All Blacksia.
Joel Benjamin

Joel Benjamin (s. 11. maaliskuuta 1964 Brooklyn, New York) on yhdysvaltalainen shakin suurmestari. Vuonna 1998 "US Chess Federation" valitsi hänet vuoden suurmestariksi. Lokakuussa 2012 hänen Elo-lukunsa oli 2 530, eli hänen lukunsa on Yhdysvaltojen 37. suurin ja maailman 620. suurin.
Benjaminista tuli 13-vuotiaana vuonna 1977 maailman nuorin shakkimestari. Hän ohitti Bobby Fischerin aikaisemmat ennätykset.
Benjamin voitti vuonna 1998 Havaijilla neuvostoliittolaisen suurmestarin Eduard Gufeldin.
Kaksi pölkkypäätä

Kaksi pölkkypäätä (engl. "Block-Heads") on vuonna 1938 valmistunut Ohukainen ja Paksukainen -elokuva. Elokuvan ohjannut John G. Blystone kuoli äkillisesti kaksi viikkoa ennen elokuvan ensi-iltaa. "Kaksi pölkkypäätä" on osittain kaksikon lyhytelokuvan "Ristiriitoja" (1929) toisinto, ja sitä pidetään yhtenä kaksikon parhaista filmeistä.
Alun perin Mae Buschia kaavailtiin rouva Hardyn rooliin, mutta hänen sairastuttuaan roolin sai Minna Gombell. Filmin loppukohtausta ei toteutettu käsikirjoituksen mukaisesti, sillä tuottaja Hal Roach halveksi ideaa Stanin ja Hardyn irtileikatuista päistä naapurin seinällä. Riidat enteilivät koomikkokaksikon uran olevan loppumassa. Parhaiten myyvät Hollywoodin komediat alkoivat olla Cary Grantin ja Katherine Hepburnin tyylisiä draamoja.
Juoni.
Ollie ja Stan ovat mukana ensimmäisen maailmansodan tiimellyksessä. Stan jää yksin vartioimaan juoksuhautaa muiden kiivetessä kukkulan yli, ja vielä 20 vuotta myöhemmin Stan pysyy uskollisesti vartiopaikallaan tietämättä sodan olevan päättynyt. Hänet löydetään kuitenkin sattumalta ja otetaan vastaan sankarina.
Samaan aikaan yksivuotishääpäiviä viettävä Ollie lähtee ostamaan vaimolleen (Minna Gombell) lahjaa ja huomaa Stanin kuvan sanomalehdessä. Ollie tapaa vanhan ystävänsä sotilaskodissa ja houkuttelee hänet luokseen lupaamalla täyden ja kuntouttavan ylläpidon. Tämä ei kuitenkaan toteudu, kun rouva Hardy ei hyväksy ajatusta ja lähtee ovet paukkuen. Kommellukset eivät jää suinkaan tähän, vaan kaverukset onnistuvat haastamaan riitaa monien vastaantulijoiden (muun muassa Jimmy Finlaysonin) kanssa sekä tuhoamaan autotallinsa ja oman kotinsa. Pian kuitenkin naapurinrouva Gilbert (Patricia Ellis) ryntää auttamaan poikia, ja väärinkäsitysten soppa saa jälleen lisää tulta alleen.
Filmin loppuosa koostuu "Ristiriitoja"-elokuvasta poimituista tilanteista, kuten lieden räjähtämisestä, naapurinrouvan vaatteiden kärähtämisestä sekä Stanin taikatemppumaisista kohelluksista. Lopussa kehittyy takaa-ajo, kun naapurin metsästäjämies Gilbert löytää vaimonsa epämääräisestä tilanteesta.
Orizuru

Orizuru (折鶴, ori-"taiteltu", "tsurukurki"), myös "paperikurki", on perinteisimpänä pidetty japanilaisen origamin malli. Se esittää mantšuriankurkea, jolla on erityinen sija japanilaisessa kulttuurissa. Orizuruja käytetään usein koristeena lahjapakkauksissa tai ravintoloiden pöytäkoristeena. Tuhannen yhteenliitetyn orizurun muodostamaa joukkoa kutsutaan senbazuruksi. 
Merkitys rauhan symbolina.
Origami-kurki ja varsinkin tuhannen origami-kurjen joukko on rauhan symboli. Tämän merkityksen takana on Hiroshiman ydiniskussa vaurioitunut pikkutyttö Sadako Sasaki, joka taitteli kurkia sairautensa ajan. Hiroshiman lasten rauhanmuistomerkille tuodaan ja lähetetään nykyisin kymmenen miljoonaa paperikurkea vuodessa. Vanhemman perinteen mukaan tuhannen kurjen taitteleminen antaa mahdollisuuden toiveen toteutumiseen. Perinteisesti taittelua ovat harjoittaneet esimerkiksi tulevat morsiamet.
Moritz Fürste

Moritz Fürste (s. 28. lokakuuta 1984 Hampuri) on saksalainen maahockeyn olympiavoittaja. 190 senttimetriä pitkä ja 86 kilogrammaa painava Fürste edustaa intialaista Kalinga Lancersia. 
Fürste on osallistunut Saksan maahockeymaajoukkueen kanssa kaksiin kesäolympialaisiin, vuosina 2008 ja 2012. Molemmilla kerroilla tuloksena on ollut kultaa. MM-kilpailuista ja EM-kilpailuista Fürstellä on kummistakin yksi kultamitali. Vuoden 2011 EM-kilpailuissa, joissa Saksa voitti kultaa, Fürste valittiin turnauksen parhaaksi pelaajaksi. Champions Trophyn Fürste on voittanut Saksan kanssa kahdesti, vuosina 2007 ja 2014. Jälkimmäisellä kerralla hänet valittiin turnauksen parhaaksi pelaajaksi.
Fürste on edustanut vuodesta 2016 alkaen intialaista Kalinga Lancersia. Sitä ennen hän on pelannut kotimaansa lisäksi intialaisissa Ranchi Rhinosissa ja Ranchi Raysissa sekä espanjalaisessa Club de Campo Villa de Madridissa. Euro Hockey Leaguen Fürste on voittanut kolmesti Uhlenhorster Hockey Clubin kanssa.
Vuonna 2012 Fürste valittiin vuoden maahockeypelaajaksi.
I Feel Love

I Feel Love on yhdysvaltalaisen poplaulaja Donna Summerin single, joka julkaistiin vuonna 1977. Se nousi Yhdysvaltain Billboard Hot 100 -listan sijalle 6.. Kappale julkaistiin myös artistin viidennellä studioalbumilla "I Remember Yesterday".
Kingston Wallin versio.
Kingston Wallin Jukka Jyllin vuonna 2015 editoima versio kappaleesta julkaistiin 7" singlenä vinyyliformaatissa 25. syyskuuta 2015. Alun perin Kappale julkaistiin jo vuoden 1993 albumilla "Kingston Wall II", jolloin se sai ristiriitaisen vastaanoton. B-puolena kuullaan cover-versio Jimi Hendrix Experiencen kappaleesta ”She’s So Fine”.
Goodbye (Shelter)

Goodbye (Shelter) () on serbialaislaulaja Sanja Vučićin kappale, jolla hän edusti Serbiaa . Se julkaistiin 12. maaliskuuta 2016. Kappaleen on säveltänyt ja sanoittanut Ivana Peters.
Kappale kilpaili Eurovision laulukilpailun toisessa semifinaalissa, jossa se sijoittui kymmenenneksi 105 pisteellä ja pääsi finaaliin. Finaalissa se sai 115 pistettä ja saavutti sijan 18.
Musta Risti

Musta Risti on Lahdessa vuonna 2012 perustettu heavy rock -yhtye, joka yhdistelee musiikissaan perinteistä heavy metal -musiikkia ja punkia. Vuosien 2013–2014 aikana se julkaisi pari omakustannekasettia sekä 7" vinyylisinglen, kunnes se solmi levytyssopimuksen Svart Recordsin kanssa lokakuussa 2015.
Mustan Ristin esikois-EP "Musta Risti" julkaistiin digitaalisessa formaatissa 27. marraskuuta 2015, ja sen rajoitettu vinyylipainos ilmestyi 15. tammikuuta 2016. Levynjulkaisutilaisuus järjestettiin Helsingin Bar Loosessa.
Diskografia.
LP:t.
Musta Risti Lp (2018, Svart Records)
II (Lasten hautausmaan albumi)

II on rockyhtye Lasten hautausmaan toinen studioalbumi, joka julkaistiin 20. toukokuuta 2016. Albumi on edellisjulkaisua folkimpi ja rokimpi, tummanpopahtava kokonaisuus, joka sisältää myös kaksi täysin akustista kappaletta.
Kappaleesta ”Vilu vie” julkaistiin musiikkivideo 4. toukokuuta 2016. Albumi ilmestyi ennakkokuunneltavaksi "Rumban" sivuille kolmea päivää ennen varsinaista julkaisua. Albumi debytoi Suomen virallisen listan sijalla 5.
Albumi ylsi "Soundin" toimittajien ”Vuoden 2016 parhaat kotimaiset levyt top-20” -listan sijalle 11.
Vastaanotto.
Albumi sai erinomaisen vastaanoton. "Rumban" Niko Peltonen vertasi yhtyeen tuotantoa Noitalinna huraa! -yhtyeeseen sekä Viikatteeseen, mainiten kuitenkin sanoman olevan vakavampi. Tekstit saavat suitsutusta, ja Peltonen viittaa tulkinnan vaativan ymmärrystä Suomen kulttuurihistoriasta ja mielenmiljööstä, missä yhtye onnistuu vaikuttavasti. "Kaaoszinen" Janne Partanen antoi albumille täydet kymmenen pistettä, kehuen musiikin omalaatuisuutta ja sekä sanoitustyötä, mainiten albumin olevan luultavasti vuoden paras julkaisu. "Metalliluolan" Tomi Nousiainen-Gunnar antoi albumille yhdeksän pistettä kymmenestä, jääden kaipaamaan Kristiina Vaaran ja Tuomo Mannosen yhteislaulua. "Helsingin Sanomien" Mervi Vuorela arvosteli albumille täydet viisi tähteä, nostaen kappaleiden kirjoittamisen olennaiseksi asiaksi. Hän kehaisee yhtyeen kokeneen uudistumisen ja kappaleiden etenevän luonnollisesti, verraten musiikkia käsityöhön.
Ma'a Nonu

Ma'a Allan Nonu (s. 21. toukokuuta 1982 Wellington, Uusi-Seelanti) on uusiseelantilainen ammattilaisrugbypelaaja. Nonu on pelannut Uuden-Seelannin rugbymaajoukkueessa, voittaen maailmanmestaruuskisoista kultaa vuosina 2011 ja 2015.
Ura.
Nonu aloitti ammattilaisuransa vuonna 2002 pelaamalla Wellington Lionsien riveissä. Vuonna 2003 hän debytoi Hurricanesin Super Rugby -joukkueessa. 
Vuonna 2015 Nonu siirtyi pelaamaan Ranskaan RC Toulonin riveihin kahden vuoden sopimuksella. Samalla hän ilmoitti, ettei enää edusta Uuden-Seelannin maajoukkuetta tulevissa kisoissa.
Maajoukkue.
Nonu pelasi ensimmäinen ottelunsa maajoukkueessa 14. kesäkuuta 2003. Yhteensä pelattuja pelejä kertyi vuosien 2003–2015 aikana 104, joista mainittavimpia ovat vuosien 2011 ja 2015 maailmanmestaruudet. Vuonna 2004 hän pelasi ensimmäistä kertaa myös Uuden-Seelannin rugby-7 -joukkueessa.
Chuxiong

Chuxiong (, pinyin: Chǔxióng Shì) on piirikuntatason kaupunki Kiinan Yunnanin maakunnassa. Se on Chuxiongin yiden autonomisen prefektuurin päähallintopaikka. Kaupungin pinta-ala on 4 433 neliökilometriä ja väkiluku 588 620 (vuonna 2010). Kaupungin keskusta sijaitsee linnuntietä noin 130 kilometriä maakunnan pääkaupunki Kunmingista länsiluoteeseen.
Hallinnollinen jako.
Kuntatasolla kaupunki jakauttuu 12 suurkuntaan, ja kolmeen maalaiskuntaan. Kaupungin keskus on Luchengin suurkunta.
Armorika

Armorika (, ) oli antiikin aikoina käytetty nimitys alueesta Seine- ja Loirejokien välillä nykyisessä Ranskassa eli silloisessa Galliassa. Alue käsitti suurin piirtein nykyajan Bretagnen ja Normandian alueet. Aluetta asuttivat kelttiläiset heimot, joista ennen Rooman levittäytymistä alueelle voimakkaimpia olivat venetit. Roomalaiset kukistivat venetit vuonna 56. eaa. ja hallitsivat aluetta muutamia katkoksia lukuun ottamatta aina 460-luvulle jaa. saakka, jolloin alueelle saapuivat bretonit, kelttikansa Britteinsaarilta.
Nimestä.
Nimitys Armorika on kelttiläistä alkuperää. Nimi koostuu prepositiosta "are" (ennen, edessä), sanasta "mori" (meri) ja feminiini adjektiivisuffiksista "-kā". Nimi tarkoittaa siis vapaasti luonnehtien maata meren lähellä. Nykykirjallisuudessa nimeä Armorika käytetään usein Bretagnen synonyyminä etenkin, kun viitataan alueen esihistoriaan tai roomalaisaikaan. 500-luvulta lähtien latinankielisissä lähteissä aletaan käyttää Armorikan sijaan termiä "Britannia", jonka alue sai Britteinsaarilta lähtöisin olleiden heimojen valloitettua alueen roomalaisilta.
Historia.
Ensimmäiset maininnat Armorikasta nimenä ovat peräisin Julius Caesarin kirjasta Gallian sota, jossa Caesar käyttää termiä muodossa "civitates Armoricae" eli Armorikan heimot, viitaten aluetta asuttaneisiin useisiin eri kelttiheimoihin. Caesarin mukaan heidän alueensa käsittivät Loiren ja Seinen väliset alueet. Voimakkain näistä heimoista olivat venetit, jotka hallitsivat muita heimoja ja merikauppareittejä Britanniaan. Veneteillä oli voimakas laivasto, jonka roomalaiset kukistivat vuonna 56 eaa. Venetien puolella taisteli heidän alaisiaan heimoja ja niiden joukossa oli myös brittiheimoja. Caesar käytti tätä myöhemmin syynä valloittaa myös Britteinsaaret. Varhaiset kelttiheimot jättivät jälkeensä paikannimiä, kuten veneteiltä nimensä saaneen Vannesin kaupungin nykyisessä Bretagnessa, Ranskassa.
Paikannimien ja muiden hajanaisten todisteiden perusteella kelttiläiset kielet säilyivät roomalaiskauden ajan Armorikan alueella ja vaikuttivat myöhemmin esimerkiksi bretonin kieleen. Myöhemmällä roomalaisajalla aluetta hallitsivat useaan otteeseen paikalliset hallitsijat brittivaruskuntien kautta, joiden valtaa ei tunnustettu Italiassa tai Itä-Roomassa. Heidän joukossaan olivat esimerkiksi Allectus (287–96), Maximus (383–8) ja Konstantinus III (407–9). 200-luvun loppupuolelta lähtien roomalaisvaltaa alueella uhkasivat myös paikalliset talonpoikaiskapinalliset, jotka tunnettiin nimellä "bacaudae". Heikko roomalaisvalta palautettiin alueelle vuonna 417 ja sitä jatkui vielä saman vuosisadan puoliväliin. Armorikan historian voidaan katsoa päättyvän 460-luvulla, kun tittelillä tai nimellä Rigotamus tunnettu brittien hallitsija johti 12 000 miestä Loirelle.
Populaarikulttuurissa.
Asterix seikkailee -sarjakuvassa kuvitteellisen päähenkilön Asterixin kylä sijaitsi Armorikassa Rooman tasavallan aikoina. Kylässä asuvat "voittamattomat gallialaiset" vastustivat Rooman valtakunnan valtausyrityksiä. Aprillipäivänä vuonna 1993 brittiläinen sanomalehti "The Independent" kertoi arkeologien löytäneen tämän nimettömän kylän.
Kadmiumnitraatti

Kadmiumnitraatti (Cd(NO3)2) on kadmium- ja nitraatti-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää lasin ja keramiikan valmistuksessa sekä eräiden muiden kadmiumyhdisteiden valmistamiseen.
Ominaisuudet.
Huoneenlämpötilassa kadmiumnitraatti on valkoisia, neulamaisia ja hygroskooppisia kiteitä. Yhdiste liukenee hyvin veteen ja ammoniakkiin sekä useisiin polaarisiin liuottimiin kuten etanoliin, asetoniin ja etyyliasetaattiin. Kidevedettömän kadmiumnitraatin lisäksi tunnetaan myös useita kidevedellisiä muotoja, joita ovat dihydraatti (Cd(NO3)2·2H2O, stabiili 48,7–56,8 °C:n lämpötilassa), tetrahydraatti (Cd(NO3)2·4H2O, stabiili 3,5–48,7 °C:n lämpötilassa) ja nonahydraatti (Cd(NO3)2·9H2O, stabiili -16–3,5 °C:n lämpötilassa).
Valmistus ja käyttö.
Kadmiumnitraattia valmistetaan liuottamalla typpihappoon joko metallista kadmiumia, kadmiumoksidia tai -karbonaattia. Liuos väkevöidään ja tuote kiteytetään.
Cd + 2 HNO3 → Cd(NO3)2 + H2
CdO + 2 HNO3 → Cd(NO3)2 + H2O
CdCO3 + 2 HNO3 → Cd(NO3)2 + H2O + CO2
Kadmiumnitraattia käytetään valmistettaessa punaisena kiiltävää lasia ja keramiikan lasitteita. Yhdistettä voidaan käyttää myös muiden kadmiumyhdisteiden valmistamiseen, esimerkiksi kadmiumhydroksidin, kadmiumakkujen valmistamiseen sekä valokuvauskemikaalina.
Punanen Risti

Punanen Risti on kokkolalaisen punkyhtye Karleby Fittansin esikoisalbumi, joka julkaistiin 6. kesäkuuta 2013 levymerkillä 57 Records. Albumin on miksannut ja masteroinut Mika Paananen.
Nimikkokappaleesta kuvattiin musiikkivideo.
Vastaanotto.
Infernon Mikko Malm antoi albumille kolme kirvestä viidestä, verraten yhtyeen humoristista otetta varhaiseen Klamydiaan. Hänen mukaansa Punanen Risti on tyypillinen punkalbumi ilman uusia koukkuja, jota kantavat energia, absurdi huumori ja hillitty yhteiskunnallinen kantaaottavuus.
Binali Yıldırım

Binali Yıldırım (s. 20. joulukuuta 1955 Erzincan) on turkkilainen poliitikko. Hän toimi maan pääministerinä 2016–2018 ja sitä ennen liikenneministerinä.
Yıldırım valittiin Oikeus ja kehitys -puolueen (AKP) puheenjohtajaksi ja samalla Turkin pääministeriksi toukokuussa 2016 hänen edeltäjänsä Ahmet Davutoğlun erottua. Davutoğlun eron taustalla olivat pitkään jatkuneet erimielisyydet presidentti Recep Tayyip Erdoğanin kanssa, ja Yıldırımin odotettiin olevan edeltäjäänsä enemmän Erdoğanin linjalla. Puoluekokouksessa Yıldırım korosti presidenttijohtoisen järjestelmän etuja ja vaati Turkille uutta perustuslakia, joka lisäisi presidentin valtaoikeuksia. Turkin perustuslain muuttaminen presidenttijohtoiseen suuntaan oli jo pitkään kuulunut AKP:n tavoitteisiin.
Vain vuotta myöhemmin Yıldırım väistyi AKP:n johdosta presidentti Erdoğanin palattua puheenjohtajaksi ylimääräisessä puoluekokouksessa toukokuussa 2017. Aiemmin huhtikuussa järjestetyssä kansanäänestyksessä oli hyväksytty perustuslain muutokset Turkin siirtymisestä AKP:n ajamaan presidenttijohtoiseen järjestelmään. Muutosten ansiosta presidentti Erdoğan saattoi liittyä takaisin puolueeseen. Yıldırım puolestaan valittiin puoluekokouksessa samalla AKP:n uudeksi varapuheenjohtajaksi, Vuonna 2019 Yildirim erosi puheenjohtajan tehtävästä ja ilmoitti pyrkivänsä Istanbulin pormestariksi. Hän ei kuitenkaan onnistunut voittamaan pormestarin vaalia.
Musta Risti (EP)

Musta Risti on samannimisen yhtyeen esikois-EP, joka julkaistiin digitaalisessa formaatissa 27. marraskuuta 2015. Tammikuussa 2016 albumi julkaistiin vinyylipainos, joka käsittää 300 mustaa ja 200 harmaata kopiota.. Albumin levynjulkaisutilaisuus järjestettiin Helsingin Bar Loosessa..
Chris Archer

Christopher Alan ”Chris” Archer (s. 26. syyskuuta 1988 Raleigh, Pohjois-Carolina) on yhdysvaltalainen baseballpelaaja, joka edustaa MLB-liigan Tampa Bay Raysiä. Hänen pelipaikkansa on syöttäjä.
MLB-ura.
Cleveland Indians valitsi lukiossa olleen Archerin vuoden 2006 viidennellä kierroksella. MLB-debyyttinsä hän teki Tampa Bay Raysin riveissä kesäkuussa 2012.
Kaudella 2015 Archer valittiin ensimmäistä kertaa urallaan un.
Marjatta Wis

Marjatta Wis, o.s. Tissari (20. kesäkuuta 1915 – 4. marraskuuta 2008) oli suomalainen kielentutkija. Hän oli Helsingin yliopiston germaanisen filologian professori vuosina 1965–1982. Hän tutki italian kielen vaikutusta saksan kieleen ja keskiaikaisia pyhiinvaellustarinoita.
Wisin puoliso oli Roberto Wis. Hän oli laulaja-lauluntekijä Jaakko Laitisen isotäti.
Suomennoksia.
Nimellä Marjatta Tissari:
Herem

Herem () on juutalaisuudessa nykyisin harvinainen käytäntö, jossa henkilö erotetaan täydellisesti uskonnollisesta yhdyskunnasta. Juutalaisten piirissä ekskommunikointi tarkoitti aikaisemmin käytännössä koko yhteiskunnasta erottamista. Vaikka ekskommunikoinnilla on juuret toorassa, keskiaikainen ekskommunikointi-instituutio oli tosiasiassa rabbiininen perinne, jonka tarkoituksena oli ylläpitää kansan yhtenäisyyttä ja vahvistaa synagogan auktoriteettia. Ekskommunikaation julisti tuomioistuin ja sitä pidettiin juridisena toimenpiteenä, vaikka oikeuskäytäntö ei ollut yhtä tiukka kuin muissa oikeustapauksissa.
Yleisin rangaistus oli "niddui", jossa seitsemän päivän ajan vain lähimmät perheenjäsenet saivat olla rangaistuksen saaneen kanssa yhteydessä. Jos tuomittu ei osoittanut katumusta, "nidduita" saatettiin pidentää useita kertoja ja lopulta saatettiin julistaa toistaiseksi voimassa oleva "ḥerem"-rangaistus, jonka aikana kukaan ei saanut opettaa tai tarjota työtä rangaistulle eikä auttaa häntä millään tavoin muutoin kuin elämän kannalta välttämättömien asioiden kanssa.
Aroldis Chapman

Albertín Aroldis Chapman de la Cruz (s. 28. helmikuuta 1988 Holguín, Kuuba) on kuubalaissyntyinen yhdysvaltalainen baseballpelaaja, joka edustaa Major League Baseball (MLB) -sarjan New York Yankeesia. Hänen roolinsa on lopettava syöttäjä eli "closer".
MLB-ura.
Kuuban maajoukkueessa pelannut vasenkätinen Chapman loikkasi vuonna kesällä 2009 maajoukkueturnauksessa Rotterdamissa, Alankomaissa, ja muutti Andorraan saavuttaakseen vapaan agentin statuksen. Hän solmi tammikuussa 2010 Cincinnati Redsin kanssa kuusivuotisen sopimuksen, arvoltaan 30,25 miljoonaa dollaria. MLB-debyyttinsä Chapman teki elokuussa 2010.
Syyskuussa 2010 Chapman rikkoi kaikkien aikojen nopeimman syötön ennätyksen, kun hänen syötölleen mitattiin nopeudeksi 105,1 mailia tunnissa (169,1 km/t). Hänet tunnetaan yleisesti MLB:n kovimman heiton omaavana syöttäjänä.
Chapman kaupattiin kauden 2015 jälkeen Cincinnatista New York Yankeesiin.
Muuta.
Chapman sai Yhdysvaltojen kansalaisuuden huhtikuussa 2016.
Roberto Wis

Roberto Vittorio Wis (7. marraskuuta 1908 Poggibonsi, Italia – 4. elokuuta 1987 Helsinki) oli italialainen romanisti ja leksikografi, joka teki elämäntyönsä suurelta osin Suomessa. Hänelle myönnettiin professorin arvonimi 1962.
Elämä ja työ.
Roberto Vittorio Weiss di Lodrone omaksui myöhemmin nimen Roberto Wis. Hän valmistui lakitieteen ja kirjallisuuden tohtoriksi Firenzen yliopistosta ja työskenteli Italian ulkoministeriön kulttuuriasiainosaston palveluksessa Bulgariassa ja Virossa. Helsinkiin hän saapui syksyllä 1940. Hän perusti sinne 1942 Italian kulttuuri-instituutin (Istituto Italiano di Cultura in Finlandia) ja johti sitä aina vuoteen 1966. Samalla hän oli Helsingin yliopistossa italian kielen lehtori 1942–1974 ja Italian kirjallisuuden dosentti vuosina 1959–1978. Wis kirjoitti tutkimuksia Dantesta ja elämäkerran runoilija Giacomo Leopardista. Hän kannusti italialaisen kirjallisuuden suomentamiseen ja julkaisi vuonna 1969 suomalais-italialaisia kulttuurisuhteita käsitelleen tutkimuksen "Terra boreale".
Wisin puoliso oli professori Marjatta Wis.
Wisiä (Roberto Weiss) ei pidä sekoittaa historioitsija Roberto Weissiin (1906–1969).
Bhairava

Bhairava (sanskritiksi "Kauhea, Hirmuinen") Hindulainen jumala, jota joskus kutsutaan nimellä Kala Bhairava. Shivan kiivas ilmentyminen, joka yhdistetään tuhoon. Hänen on usein kuvattu olevan otsa kurtussa, omaavan vihaiset silmät, terävät tiikerinhampaat ja liekehtivät hiukset. Hän esiintyy muuten alasti, paitsi hänellä on kaulassaan pääkalloista tehty seppele ja kaulan ympärille on kietoutunut käärme. Hänellä on neljä kättä ja hän kantaa mukanaan hirttosilmukkaa, atrainta, rumpua ja pääkalloa. Hän esiintyy yleensä mukanaan koira. Bhairava on peräisin Hindujen legendoista["citation tarvitaan"] ja hän on pyhä Hinduille, Buddhalaisille ja Jainalaisille ["citation tarvitaan"]. Häntä palvotaan ympäri Intiaa ja Nepalia.
Pyhimystaru.
Bhairavan alkuperä voidaan jäljittää Brahman ja Vishnun väliseen keskusteluun, josta kirjoitetaan Shiv Mahapuran teksteissä. Siinä Vishnu kysyi Brahmalta: "Kuka on universumin ylin luoja?". Brahma ylimielisesti suositteli Vishnua palvomaan häntä ylimpänä luojanaan. Yhtenä päivänä Brahma ajatteli: "Minulla on viisi päätä. Shivalla on myös viisi päätä. Voin tehdä kaikkea mitä Shiva tekee. Täten minä olen Shiva". Brahmasta tuli tämän seurauksena hieman egoistinen ja lisäksi hän alkoi muokkaamaan Shivan töitä ja puuttui siihen mitä Shivan kuului tehdä. Joten Mahadeva (Shiva) heitti pienen naulan sormestaan, josta muotoutui Kala Bhairavan hahmo. Tämä hahmo pystyi vapaasti leikkaamaan yhden Brahmanin päistä. Kala Bhairava pitää käsissään Brahmanin pääkallosta tehtyä maljaa; Brahma Kapalaa. Tämän vuoksi Brahmanin ego tuhoutui ja sen seurauksena hän koki valaistumisen. Siitä lähtien hänestä tuli hyödyllinen itselleen, maailmalle ja syvästi kiitollinen Shivalle. Shivan onkin sanottu vartioivan jokaista Shaktipeeth temppeliä Kala Bhairavan muodossa. Siksi kaikkia Shaktipeeth temppeleitä täydentää temppeli, joka on omistettu Bhairavalle.
Palvonta.
Temppeleitä tai pyhättöjä Bhairavan kunniaksi on esillä Jyotirlingan temppeleiden sisällä tai niiden läheisyydessä. Sieltä löytyy myös kaksitoista hengellistä pyhäkköä, jotka on omistettu Shivalle. Näitä löytyy ympäri Intiaa mukaan lukien Kashi Vishwanathin Temppeli, Varanasin ja Kal Bhairavin temppeli, Ujjain. Patal Bhairavin ja Vikrant Bhairavin pyhäköt sijaitsevat myös Ujjainissa .
Kala Bhairavan temppeleitä löytyy myös ympäri Shakti Peethasioita. Sanotaan että, Shiva antoi jokaisen 52. Shakti Peethasin vartioinnin yhdelle Bhairavalle. Siellä sanotaankin olevan 52 Bhairavan hahmoa, joita pidetään Shivan itsensä ilmentyminä.
Perinteisesti, Kal Bhairav on "Grama devata" (suojeluspyhimys) Karnatakan, Maharashtran ja Tamil Nadun maalaiskylissä, joissa häntä nimitetään "Bhaivara/Annadhani" "Vairavar". Karnatakassa, Herra Bhairava on yhteisön korkein Jumala ja häntä yleisesti kutsutaan nimellä "Gowdas". Gangadikara Gowdan kastilaisten piirissä hän on erityisesti holhooja ja rankaisija.
Noah Syndergaard

Noah Seth Syndergaard (s. 29. elokuuta 1992 Mansfield, Texas) on yhdysvaltalainen baseballpelaaja, pelipaikaltaan syöttäjä, joka edustaa Major League Baseball (MLB) -sarjan New York Metsiä. Syndergaard tunnetaan yleisesti lempinimellä ”Thor”.
MLB-ura.
Toronto Blue Jays valitsi lukiossa olleen Syndergaardin vuoden 2010 ensimmäisellä kierroksella. Hänet kaupattiin joulukuussa 2012 New York Metsiin osana isompaa vaihtokauppaa, jossa Torontoon siirtyi muun muassa tähtisyöttäjä R. A. Dickey.
MLB-debyyttinsä Syndergaard teki Metsin riveissä toukokuussa 2015. Hän teki läpimurtonsa heti tulokaskaudellaan, ja oli iso osa World Seriesin asti edennyttä joukkuetta. Loppuottelusarjan Mets kuitenkin hävisi Kansas City Royalsille voitoin 4-1.
Jutan voimakirja

Jutan voimakirja on elokuussa 2015 ilmestynyt elämäntapaopas, jonka Jutta Gustafsberg kirjoitti toimittaja Elina Tanskasen kanssa. Kirjassa käydään läpi Gustafsbergin elämäntarina ja se, miten hän on kohdannut vastoinkäymisiä ja menetyksiä, hoitanut parisuhteensa ja eronsa sekä käsitellyt menestystä. Kirjassa hän kertoo parhaat vinkkinsä henkiseen ja fyysiseen hyvään oloon.
Jutan energisoiva dieettikirja

Jutan energisoiva dieettikirja ilmestyi joulukuussa 2015. Sen ovat kirjoittaneet Jutta Gustafsbergin ja ravintovalmentaja Tiina Hälvä. Kirjassa esitellään kolme ruokavaliota: pH,detox ja antiaging. Siinä on myös ruokaohjeita.
Syöttäjä

Syöttäjä () on baseballin pelipaikka.
Syöttäjä on pelaaja, joka nimensä mukaisesti syöttää palloja vastustajan lyöjille. Ulkovuorossa olevan joukkueen syöttäjä yrittää polttaa kolme sisävuorossa olevan joukkueen lyöjää, jolloin vuoro vaihtuu. Syöttäjän merkitys on baseballissa erittäin suuri, sillä vastustajan lyöjien suoriutuminen riippuu tämän suoriutumisesta. 
Baseballkentän etukentän keskellä on syöttökumpu, josta syöttäjä heittää pallon kotipesää kohti. Kotipesän eli lautasen äärellä seisoo vastajoukkueen lyöjä, joka pyrkii osumaan syöttöihin. Syöttökummun läpimitta on 5,5 metriä ja korkeus enintään 25,4 senttimetriä kentän pinnasta. Kummun keskellä on kuminen syöttölaatta, johon syöttäjän on koko syötön ajan koskettava. Syöttölaatan etäisyys lautasesta on 18,44 metriä.
Iskualue eli "strike zone" on kotilaatan päällä oleva kuvitteellinen suorakulmio, joka on lyöjän polvien ja rinnan välisellä alueella. Iskualueen läpi syöttämisestä, lyöjän hutilyönnistä tai pelialueen ulkopuolelle lentäneestä lyönnistä (laiton) seuraa oikea syöttö eli "strike". Lyöjä palaa kolmesta oikeasta, jolloin kyseessä on suorapalo ("strikeout"). Laitonta lyöntiä ei poikkeuksellisesti lasketa kolmanneksi oikeaksi syötöksi, joten sillä voi välttää palon. Lyöjä saa vapaataipaleen ykköspesälle esimerkiksi neljästä väärästä syötöstä tai jos syöttö osuu lyöjään.
Syöttäjä voi heittää pallon eri otteilla, jotka synnyttävät kierrettä. Kierteillä, nopeudella tai tarkkuudella syöttäjä pyrkii heittämään paljon oikeita syöttöjä ja saamaan aikaan hutilyöntejä. Yhdessä siepparin ("catcher") kanssa syöttäjä yrittää tehdä syöttövalintansa mahdollisimman ennalta-arvaamattomasti.
Syöttäjät eri rooleissa.
Baseballissa syöttäjät voidaan jakaa eri rooleihin:
Syöttäjä sisäpelissä.
Syöttäjät ovat tavallisesti joukkueidensa heikoimpia lyöjiä, koska he keskittyvät harjoittelussa syöttämiseen. Useihin ammattilaisliigoihin on hyväksytty "designated hitter" -sääntö, joka sallii syöttäjän korvaamisen sisäpelissä toisella pelaajalla. Tämä pelaaja ei pelaa ulkovuorossa.