tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Laukkaniitty

Laukkaniitty on kylä varsinaissuomalaisessa Auran kunnassa, seututie 222:n varrella noin yhdeksän kilometriä Auran keskustasta Turun suuntaan eli lounaaseen. Turkuun on matkaa noin 25 kilometriä. Naapurikyliä ovat muun muassa Käetty ja Leinakkala Aurajoen vastarannalla.
Laukkaniityn kylä sijaitsee Aurajoen kaakkoisrannalla, Aurajokilaakson valtakunnallisesti arvokkaalla maisema-alueella. Itse kylä otettiin vuonna 2009 mukaan Suomen valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin. Museoviraston mukaan keskiajalta periytyvä Laukkaniityn kylä edustaa rakenteeltaan ja osin rakennuskannaltaan 1700-luvun loppupuolen tilannetta, jossa näkyy isojaon vaikutus.
Kylän asutus muodostuu Vanhatalon ja Vähätalon talouskeskuksista sekä isojaossa jaetun Vanhatalon osatalosta Jukolasta hieman etelämpänä. Jukolassa on säilynyt osittainen umpipiha.
Jee-jee 30-vee

Jee-jee 30-vee on lastenmusiikkiyhtye Fröbelin Palikoiden 29. syyskuuta 2017 julkaistu albumi. Levy juhlisti yhtyeen kolmekymmentävuotista uraa ja sillä on uusien laulujen ohella vanhoja Fröbelin Palikoiden kappaleita uusina versioina, sekä ennen julkaisemattomia kappaleita.
Kolarin seurakunta

Kolarin seurakunta on Kolarin kunnassa Suomen Lapissa toimiva Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta. Se kuuluu Oulun hiippakuntaan ja Lapin rovastikuntaan.
Seurakunnalla on neljä kirkkoa: Kolarin kirkko, Kolarinsaaren kirkko, Sieppijärven kirkko ja Pyhän Laurin kappeli.
Herätysliikkeet.
Kolarin seurakunta kuuluu muun Lapin tavoin lestadiolaisuuden tukialueeseen. Liike ei ole kuitenkaan saanut juurikaan kannatusta saamelaisväestön keskuudessa. Kolarin seurakunta kuuluu Muonionjokilaakson herätysliikealueeseen, jossa vaikuttaa erityisesti rauhansanalaisuus.
Papisto.
Seuraavat henkilöt ovat toimineet Kolarin kappeliseurakunnan kappalaisina:
Elmeri Metsävainio

Elmeri Metsävainio (s. 27. heinäkuuta 1998 Oulu) on suomalainen jääkiekkomaalivahti. Hän on pelannut ennen Kiekko-Laserin U16-joukkueessa, sekä KKP:n U16 -ja U17-joukkueessa.
Ranskan naisten käsipallomaajoukkue

Ranskan naisten käsipallomaajoukkue edustaa Ranskaa naisten kansainvälisissä käsipallo-otteluissa. Se on voittanut kerran olympiakultaa, kolmasti maailmanmestaruuden ja kerran Euroopan-mestaruuden.
Lundy

Lundy on Yhdistyneelle kuningaskunnalle kuuluva pieni saari, joka sijaitsee noin 20 kilometrin etäisyydellä Devonin pohjoisrannasta Bristolin kanaalissa. Lundy on noin 5,6 kilometriä pitkä ja 800 metriä leveä ja sen asukasluku oli 27 vuonna 2019.
1200-luvulla merirosvo William de Marisco käytti Lundya tukikohtanaan. Sen omisti vuodesta 1836 vuoteen 1917 Heavenin suku, ja siitä käytettiin toisinaan nimeä "Kingdom of Heaven" ("Heavenin kuningaskunta", "Taivaan kuningaskunta"). Vuonna 1906 Kuninkaallisen laivaston taistelulaiva HMS "Montagu" haaksirikkoutui saaren rantaan, missä se myös jouduttiin purkamaan laivaston todettua aluksen pelastamisen mahdottomaksi.
Lundy ei ole yhteydessä sähkö- tai vesijohtoverkkoon. Vesi saadaan sadevettä keräämällä ja sähkövirta generaattorilla, joka on sammuksissa puolenyön jälkeen aamukuuteen. Lundyn ainoa pub on "Marisco Tavern". Saarella sijaitsee myös kolme majakkaa.
Lundylla vierailee vuosittain noin 17 000–20 000 turistia, joita palvelee 23 loma-alan asuinpaikkaa ja 14:llä vuoteella varustettu hostelli. Saarelle liikennöi kesäisin laiva MS "Oldenburg" viisi kertaa viikossa.
Postres

Postres oli alkujaan Helsingissä toiminut suomalainen ravintola, joka sai vuonna 2008 Vuoden ravintola -tunnustuksen. Ravintola tunnettiin alusta lähtien erityisesti jälkiruuistaan; sen tarjontaan kuului alun jälkeen myös skandinaavinen menu. Postresin olivat perustaneet keittiömestarit Samuli Wirgentius ja Vesa Parviainen vuonna 2006. Sen tasokkuus tunnustettiin myös Michelin-tähdellä (), joka ravintolalla oli vuodesta 2008 aina sulkemiseensa saakka (10/2014).
Ennen omaa ravintolaansa Postresin perustajat työskentelivät muun muassa Hans Välimäen Chez Dominiquessa.
Historia.
Cafe Postres.
Maaliskuussa 2016 Postres avasi jälleen ovensa, mutta osoitteeksi oli vaihtunut Porvoon vanha kaupunki ja nimeksi Cafe Postres (Cafe Pos3). Toiminta jatkui artesaanikahvilana. Yrittäjiksi tulivat Wirgentiuksen pariskunnan ohella porvoolainen Riku Stenros puolisoineen. Kahvilaa kehitettiin sittemmin bistromaisemmaksi, ja uusi Postres ryhtyi tarjoamaan myös brunssia ja lounasta. Ravintoloitsijoiden porvoolaistarjontaa täydentää liharuokiin erikoistunut "Meat District" -ruokaravintola.
2017.
Samuli Wirgentius perusti vuonna 2017 Porvooseen "Vanhan Porvoon jäätelötehtaan" ja avasi lokakuussa "Vanhan Porvoon Glassikko" -ruokaravintolan Porvoon tuomiokirkon naapuriin, kirkon itäpuolelle. Ranskalaistyylisen, helsinkiläisen Postres-ravintolan tarjontaa heijastelevan ravintolan on tarkoitus tarjota kuukausittain myös erityisiä fine dining -tyylin teema-illallisia.
August Storck

August Storck KG on saksalainen makeisvalmistaja, jonka Suomessakin tunnettuja tuotteita ovat toffee- ja suklaakaramellimerkit "Werther’s Original, Riesen" ja "Toffifee". 
Perheyritys Storckin pääkonttori ja yksi tehtaista sijaitsevat Berliinissä, suurin tehdas Westfalenin osavaltion Hallessa ja kolmas tehdas Thüringenin Ohrdrufissa. Vuonna 1903 perustetun yrityksen nykyinen omistaja on perheen neljättä sukupolvea edustava, vuonna 1966 syntynyt Axel Oberwelland.
Vuonna 2013 August Storckin arvioitiin olevan maailman 11. suurin makeisvalmistaja noin 2,3 miljardin Yhdysvaltain dollarin liikevaihdolla.
Historiaa.
Yhtiön perusti Nordrhein-Westfalenin osavaltion Wertherin kaupunkiin vuonna 1903 westfalenilainen August Storck nimellä "Werther’sche Zuckerwarenfabrik". Perustaja muutti oman nimensä omistamansa maatilan mukaan August Oberwellandiksi, kun taas yhtiön nimeksi jäi hänen entinen nimensä August Storck.
Ensimmäisen maailmansodan jälkeen yhtiö siirtyi seuraavalle sukupolvelle August Oberwellandin sairastuttua vakavasti. Vuonna 1921 yritystä alkoi johtaa hänen nuorin poikansa Hugo. Yhtiö valmisti pariasataa makeislaatua, joita punnittiin irtomyyntinä paperipusseihin kauppojen lasipurkeista. Vuonna 1934 syntyi Saksan ensimmäinen kappaleittain myyty merkkimakeinen, yksittäispakattu "Storck 1 Pfennig Riesen". 1930-luvun lopulla Storckilla oli noin 70 työntekijää ja markkina-alueena lähes koko Saksa.
Toisen maailmansodan jälkeen Storck rakensi uuden ison tehtaan Halleen ja lanseerasi vuonna 1953 toisen makeismerkkinsä "Mamban". Yhtiö otti ensimmäisten joukossa käyttöön työntekijöiden henkilökohtaiset bonukset ja 40 tunnin työviikon. "Werthers Echte" -toffeekaramellit tuotiin markkinoille 1969 ja tunnetaan nyt monissa maissa nimellä "Werther’s Original".
Vuosina 1971–2003 yritystä johti kolmatta sukupolvea edustanut Klaus Oberwelland. Hän aloitti vientitoiminnan Belgiaan, Alankomaihin ja Yhdysvaltoihin. Vuonna 1988 Storck osti brittiläisen Bendicks-makeisyrityksen ja siirsi sen tuotannon Englannista Saksaan vuonna 2011.
Nykyisin Storckin tuotteita on saatavana useimmista maailman maista parinkymmenen tytäryhtiön välityksellä.
Kaikkien Valamon pyhien kirkko

Kaikkien Valamon pyhien kirkko eli Vanha kirkko on Valamon luostariin kuuluva ortodoksinen kirkko. Kirkkorakennus rakennettiin vuonna 1940 yhdistämällä kaksi aittaa. Kirkossa toimitettiin kaikki luostarin jumalanpalvelukset vuoteen 1977 asti. Kirkko on nykyään käytössä ainoastaan kesäisin, jolloin siellä toimitetaan ehtoopalveluksia, aamupalveluksia ja liturgia lauantaisin.
Kirkon esineistö on pääosin peräisin Laatokan Valamosta. Valamon luostarin vanha kirkko toimi myös pitkään munkkien ruokasalina. Kirkon sivuhuoneeseen on sisustettu 1950-luvun ortodoksisen munkin asunto.
Oulun Villatehdas

Oulun Villatehdas Oy (Uleåborgs Yllefabrik Ab ) oli suomalainen tekstiiliteollisuusyritys, joka toimi Oulun Pikisaaressa. Yhtiö harjoitti villatuotteiden tehdasvalmistusta ja kauppaa.
Värjärimestari Otto Lindgren (myöhemmin Karhi) perusti 1877 Oulun Pikisaareen kankaiden värjäämön ja kehräämön. Vuonna 1915 Otto Lindgren muutti veljensä Iivarin kanssa yrityksen osakeyhtiöksi Otto Lindgren Oy. Vuonna 1918 omistajaksi tuli Walde Hyry, ja tehtaan nimi muuttui Oulun Villatehdas Oy:ksi. Alueelle valmistui vuonna 1925 kangaskutomo ja 1937 kehräämörakennuksen laajennus. Vuonna 1932 laajensi toimintaansa kaupungin keskusta-alueelle ostamalla tontin Aleksanterinkadun ja Pakkahuoneenkadun kulmasta, jossa toimi yrityksen villakudinosasto ja myymälä. Tärkeä myyntiartikkeli oli tällöin sarkakangas. Talvisodan aikaan tehdas vaatetti Pohjois-Suomen suomalaisia sotajoukkoja.
Sotien jälkeinen aika 1940-luvun lopulla oli tehtaalla kiireistä aikaa. Tehdas valmisti tällöin pääasiassa sarkaa, paksua puserokangasta ja peitehuopaa. Työntekijämäärä oli suurimmillaan lähes 500. Tehdas oli silloin Oulun suurimpia työllistäjiä. Tehtaan käyttämä raaka-aine
paikallinen lampaanvilla oli merkittävä tulonlähde Pohjois-Pohjanmaan lampaankasvattajille. Vuonna 1958 villateollisuutta kohtasi yleismaailmallinen lama, joka johti tehtaan tuotannon supistumiseen ja työvoiman vähennyksiin. Kansainvälisen kilpailu lisääntyminen johti vuonna 1963 tehtaan toiminnan alasajoon., 
Oulun Villatehdas Oy toimi sen jälkeen omaisuudenhoitoyhtiönä ja vuokrasi Pikisaaren tehdastilojaan muille yrityksille ja Oulun kaupungille.,
Jouni Arolainen

Jouni Arolainen (s. 25. elokuuta 1967) on suomalainen entinen ralliautoilija, joka kilpaili rallin SM-sarjassa sekä muutamissa MM-osakilpailuissa vuosina 2006–2010.
Ura.
Arolainen ajoi vuosina 2006 ja 2007 SM-sarjaa N-ryhmän Mitsubishi Lancer Evolutionilla vaatimattomalla menestyksellä. Kaudelle 2008 N-ryhmäläinen Mitsubishi vaihtui 2002-malliseen Ford Focukseen, jolla Arolainen voitti kansallisen Riihimäkirallin. Ennen Arolaista autolla oli kilpaillut Jukka Hiltunen ja se oli vanha Carlos Sainzin ja Markko Märtinin MM-sarjassa ajama auto. Kauden aikana Arolainen pääsi viidestä yrityksestä vain kahdesti rallin maaliin parhaana sijoituksena Keski-Uusimaa Rallin 16. sija. Kauden kahteen viimeiseen SM-ralliin auto vaihtui tuoreempaan, 2005-malliseen WRC Fokukseen.
Kaudella 2009 Arolainen ei osallistunut SM-sarjaan mutta ajoi sen sijaan Suomen ja Norjan MM-ralleissa sekä edellisen vuoden tapaan kansainvälisen rallin Thaimaassa, josta kotiintuomisina oli voitto - kuten ensimmäiselläkin kerralla 2008. Thaimaan kansainvälisen rallin ovat aikaisemmin suomalaista voittaneet vain Jussi Välimäki ja Tommi Mäkinen. Kaudella 2010 Arolainen osallistui Suomen ja Ruotsin MM-ralleihin, ajoi kotimaassa kolmanneksi kansallisessa Hankirallissa sekä osallistui N-ryhmän Mitsubishilla Whangarei-ralliin Uudessa Seelannissa. 
Arolaisen kartanlukijoina ovat toimineet mm. Tapio Suominen, Risto Pietiläinen, Matti-Jussi Partanen sekä entiset ralliautoilijat Jouko Puhakka ja Toni Gardemaister.
Moesa

Moesa (italiaa, ) on joki Etelä-Sveitsissä, Alppien eteläpuolella. Joen pituus on 46 kilometriä, ja se on Sveitsin 20:nneksi pisin joki.
Sijainti.
Moesa saa alkunsa Lepontisilta Alpeilta San Bernardinon solan länsipuolelta noin 2 200 metrin korkeudessa.
Joki virtaa Graubündenin ja Ticinon kantonien alueella. Isoimmat paikkakunnat joen varrella ovat Roveredo ja Mesocco.
Virtaama.
Joen virtaama vaihtelee vuosien 1981–2010 tietojen perusteella vuosittain jonkin verran: joen vuotuinen keskivirtaama alajuoksulla Luminossa – ennen joen laskemista Ticinojokeen – on ollut 20 m³/s. Suurin keskivirtaama oli vuonna 2001 (29 m³/s) ja pienin keskivirtaama vuonna 2005 (9 m³/s).
Vesivoima.
Moesassa on yhteensä seitsemän vesivoimalaa.
Frank S. Greenop

Frank Sydney Greenop, kirjailijanimiä "Robert Dudgeon, Jess Beaumont, Walt Dundee, Hart E. Martin, Lee Thorpe" (12. maaliskuuta 1913 Lontoo, Britannia – 15, kesäkuuta 1975 Balgowlah, Sydney, Australia), oli australialainen toimittaja, runoilija ja kirjailija, joka kirjoitti useilla kirjailijanimillä. Suomessa tunnetaan nimimerkki "Robert Dudgeon", jota Greenop käytti kirjoittaessaan kioskikirjallisuutta, jossa päähenkilö on Max Strong. Tätä kirjallisuudenlajia on suomentanut Lennart Hoffrén, joka todennäköisesti julkaisi Dudgeonin nimellä myös omia tekstejään. Mutta toisaalta Dudgeonia käytti myös moni muu kirjoittaja.
Greenop muutti Australiaan noin vuonna 1922.
Bogdan Kiselevitš

Bogdan Aleksandrovitš Kiselevitš (; s. 14. helmikuuta 1990 Tšerepovets, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on venäläinen jääkiekkopuolustaja.
Ura.
Seuraura.
Kiselevitš on Severstal Tšerepovetsin kasvatti. Hän debytoi seuran miesten kakkosjoukkueessa vain 15-vuotiaana Venäjän kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Pervaja Ligassa kaudella 2005–2006. Kaudella 2006–2007 Kiselevitš oli joukkueen tehokkain puolustaja tehoilla 3+15=18, kuten myös seuraavalla kaudella 2007–2008 tehoilla 8+15=23. Hän siirtyi samalla kaudella TsSK VVS Samaraan pelaamaan lähinnä Venäjän toiseksi korkeimmalle sarjatasolle Vysšaja Ligaan. WHL-joukkue Tri-City Americans varasi Kiselevitšin 60. pelaajana . Hän ei kuitenkaan koskaan siirtynyt CHL:ään. Kauden 2008–2009 Kiselevitš aloitti samassa liigassa HK Lipetskin joukkueessa, mutta hän palasi kesken kauden kasvattajaseuransa Severstal Tšerepovetsin kakkosjoukkueeseen.
Kaudella 2009–2010 Kiselevitš nousi Severstal Tšerepovetsin KHL-joukkueeseen, jossa hän pelasi tulokaskautensa aikana 43 runkosarjaottelua ilman tehopisteitä. Kiselevitš teki KHL-debyyttinsä runkosarjan avauskierroksella 13. syyskuuta 2009 vieraissa Avtomobilist Jekaterinburgia vastaan. Hän sai ottelussa jääaikaa 10.56 minuuttia. Kiselevitš pelasi osan kaudestaan myös Venäjän nuorten sarja MHL:n Almaz Tšerepovetsissa, jonka sisäisen tehotilaston voiton hän jakoi Aleksandr Aljoškinin kanssa lukemalla +13. Kaudella 2010–2011 Kiselevitš teki KHL:ssä 26 runkosarja- ja neljässä playoff-ottelussa tehot 3+5=8. Hän teki KHL-uransa avausmaalin 2. lokakuuta 2010 Vitjaz Podolskia vastaan. 
Kaudella 2013–2014 Kiselevitš oli Severstalin tehokkain puolustaja tehoilla 3+10=13. Hän pelasi kauden aikana myös ssa. Toukokuussa 2014 Kiselevitš teki Severstalin kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen. Vain runsas viikko myöhemmin seura kuitenkin kauppasi hänet TsSKA Moskovaan. Kaudella 2014–2015, 7. joulukuuta 2014 Kiselevitš valittiin KHL:n viikon puolustajaksi. Toukokuussa 2016 hän teki TsSKA:n kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen. Kaudella 2016–2017 Kiselevitš oli pudotuspeleissä joukkueen paras syöttäjä ja jakoi sisäisen pistepörssin voiton Stéphane Da Costan kanssa tehoilla 2+6=8.
Kiselevitš nousi kaudella 2017–2018 TsSKA:n varakapteeniksi.
Maajoukkueura.
Kiselevitš oli voittamassa olympiakultaa venäläisten olympiaurheilijoiden joukkueessa 2018. Hän edusti Venäjää MM-kilpailuissa vuonna 2017, jolloin hän voitti pronssia. Kiselevitš jakoi joukkueensa sisäisen tehotilaston voiton Vladislav Gavrikovin kanssa lukemalla +9. Hänet valittiin Suomea vastaan pelatun pronssiottelun päätteeksi Venäjän ottelun parhaaksi pelaajaksi. Yhteensä Kiselevitš on pelannut 35 A-maaottelua tehopistein 3+7=10.
Kiina kesäolympialaisissa 1952

Kiina osallistui Helsingin kesäolympialaisiin 1952. Se oli maan ensimmäinen osallistuminen olympialaisiin.
Kiinan sisällissodan jälkeen vuonna 1951 Kiinan tasavallan olympiakomitean 25 jäsenestä 19 siirtyi Taiwanin saarelle, minkä jälkeen Kiinan kansantasavalta perusti oman komiteansa. Molemmat komiteat ottivat Helsingin olympialaisten alla yhteyttä Kansainväliseen olympiakomiteaan vaatien, että ne hyväksytään ainoaksi koko Kiinaa edustavaksi komiteaksi. KOK totesi kuitenkin, ettei se ota kantaa poliittisiin kysymyksiin, ja molemmat Kiinat toivotettiin tervetulleeksi osallistumaan.
Kiinan kansantasavallan olympiakomitea sai kutsun 18. heinäkuuta, vasta päivää ennen kisojen alkua. Vaikka lentokuljetusta ei heti järjestynyt eikä joukkue siten ehtinyt mukaan avajaisiin, komitea päätti silti osallistua. Helsinkiin lähetettiin 38 miestä ja kaksi naista, heidän joukossaan jalkapallo- ja koripallomaajoukkueet, mutta ainoastaan uimari Wu Chuanyu ehti mukaan virallisiin kilpailuihin. Lisäksi jalkapallomaajoukkue pelasi kaksi ystävyysottelua.
Joukkue.
Uinti.
Kiinalla oli yksi edustaja uinnissa. Hän oli joukkueesta ainoa, joka ehti mukaan kilpailuihin.
10 (Egotripin albumi)

10 on suomalaisen Egotrippi-yhtyeen kymmenes studioalbumi, joka julkaistiin 13. lokakuuta 2017. Albumi nousi ensimmäisellä listaviikollaan Suomen virallisen albumilistan seitsemänneksi.
Kaikki albumin kappaleet julkaistiin ennakkoon "singleinä" 9. lokakuuta – 10. lokakuuta välisenä yönä eri digitaalisissa palveluissa. Varsinaiset singlet albumilta olivat ”Valtatie”, ”Vieläkö mut voi pelastaa?” sekä ”Ennen ja nyt”.
"10" oli Radio Helsingin viikon levy sen julkaisuviikollaan lokakuussa 2017.
Yhdysvaltain naisten lentopallomaajoukkue

Yhdysvaltain naisten lentopallomaajoukkue edustaa Yhdysvaltoja naisten arvokilpailuissa ja kansainvälisissä lentopallokilpailuissa. Se on voittanut olympialaisissa kultaa Tokion vuodelle 2021 siirretyissä kisoissa sekä saavuttanut kolme hopea- ja kaksi pronssimitalia. Vuonna 2014 Yhdysvallat voitti maailmanmestaruuden, ja lisäksi sillä on MM-kilpailuista kaksi hopeaa ja kaksi pronssia.
Arvokilpailut.
Olympiakultamitalijoukkue 2020.
Micha Hancock, Jordyn Poulter, Justine Wong-Orantes, Jordan Larson, Andrea Drews, Jordan Thompson, Michelle Bartsch-Hackley, Kimberly Hill, Foluke Akinradewo, Haleigh Washington, Kelsey Robinson, Chiaka Ogbogu
Maailmanmestarijoukkue 2014.
Alisha Glass, Kayla Banwarth, Courtney Thompson, Nicole Davis, Kristin Hildebrand, Jordan Larson, Kelly Murphy, Christa Harmotto, Nicole Fawcett, Kimberly Hill, Foluke Akinradewo, Kelsey Robinson, TeTori Dixon, Rachael Adams; päävalmentaja Karch Kiraly.
Italian naisten lentopallomaajoukkue

Italian naisten lentopallomaajoukkue edustaa Italiaa naisten arvokilpailuissa ja kansainvälisissä lentopallokilpailuissa. Se on voittanut olympiakultaa vuonna 2024, maailmanmestaruuden vuosina 2002 ja 2025 sekä Euroopan-mestaruuden vuosina 2007, 2009 ja 2021.
Arvokilpailut.
Maailmanmestarijoukkue 2002.
Sara Anzanello, Valentina Borrelli, Paola Cardullo, Manuela Leggeri, Eleonora Lo Bianco, Anna Vania Mello, Darina Mifkova, Paola Paggi, Francesca Piccinini, Simona Rinieri, Rachele Sangiuliano, Elisa Togut; päävalmentaja Marco Bonitta.
Brasilian naisten lentopallomaajoukkue

Brasilian naisten lentopallomaajoukkue edustaa Brasiliaa naisten arvokilpailuissa ja kansainvälisissä lentopallokilpailuissa. Se on voittanut olympiakultaa vuosina 2008 ja 2012 sekä saavuttanut kuusi MM-mitalia. Pelaajista kaksinkertaisia olympiavoittajia ovat Paula Pequeno, Thaísa Menezes, Fabiana Claudino, Jaqueline Carvalho, Sheilla Castro ja Fabiana de Oliveira.
Birkat hamazon

Birkat hamazon (, ’ravinnon siunaus’), on juutalainen ruokarukous, joka lausutaan leivän syömisen jälkeen. Jiddishiksi birkat hamazonia kutsutaan nimellä bentshen. Juutalaisuudessa birkat hamazon lasketaan yhdeksi Tooran mitsvoista. Halakhan mukaan birkat hamazon tulee lausua, kun on syönyt ohrasta, vehnästä, rukiista, speltistä tai kaurasta tehtyä leipää vähintään "kezajit"in verran. "Kezajit" on halachinen mittayksikkö, joka tarkoittaa kirjaimellisesti "oliivin kokoinen".
Yleensä birkat hamazon luetaan aterian jälkeen hiljaa tai lauletaan yhdessä. Birkat hamazon lausutaan useimmiten alkuperäiskielellä eli hepreaksi. Jos paikalla on vähintään kolme juutalaista miestä tai joissain tapauksissa vähintään kolme naista, lausutaan ennen birkat hamazonin aloittamista virallinen kutsu eli zimun. Zimunin kautta yksi osallistuja "kutsuu" muut lausumaan yhdessä birkat hamazonin.  
Birkat hamazon koostuu neljästä osasta, joita kutsutaan siunauksiksi, ja loppuosasta, joka koostuu lyhyistä rukouksista ja Raamatun lauseista. Ensimmäinen siunauksen aihe on ruoka, toisen Israelin maa, kolmannen Jerusalem ja neljännen Jumalan hyvyys. Niiden jälkeen on lyhyitä pyyntörukouksia, jotka alkavat sanalla "Harachaman" eli Armollinen. Ennen birkat hamazonia on sapattina ja Toorassa mainittuina juhlapäivinä tapana sanoa psalmi 126. Arkipäivinä ennen birkat hamazonia on tapana sanoa psalmi 137. Juhlapäivinä birkat hamazoniin lisätään päivään liittyviä lisäyksiä.
Birkat hamazonin lukemista varten on olemassa erityisiä kirjasia, joita kutsutaan nimellä bentsher. Ne sisältävät birkat hamazonin tekstin lisäksi usein myös muita rukouksia.
Blitzkrieg (pelisarja)

Blitzkrieg on Nival Interactiven kehittämä reaaliaikainen strategiapelisarja. Pelisarja sijoittuu toiseen maailmansotaan.
Nimi on peräisin sotilastermistä salamasota.
Luettelo Kemiönsaaren julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä

Luettelo Kemiönsaaren julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä sisältää Kemiönsaaren kunnassa olevat pysyvät patsaat, muistomerkit ja muistolaatat. Kemiönsaaren kuntaan kuuluvia entisiä kuntia ovat Kemiö, Västanfjärd, Dragsfjärd ja Hiittinen. 
Lähteet.
Viitteet.
Likimäärin
Bustamante (1913)

Bustamante oli Espanjan laivaston vuonna 1913 vesillelaskettu Bustamante-luokan hävittäjä.
Valmistus.
Alus tilattiin Sociedad Española de Construcción Navalilta Cartagenasta, missä köli laskettiin 25. elokuuta 1911. Alus laskettiin vesille 3. tammikuuta 1913 ja otettiin palvelukseen 23. maaliskuuta 1914.
Palvelus.
Alus myytiin romutettavaksi 20. lokakuuta 1930.
Villaamil (1913)

Villaamil oli Espanjan laivaston vuonna 1913 vesillelaskettu Bustamante-luokan hävittäjä.
Valmistus.
Alus tilattiin Sociedad Española de Construcción Navalilta Cartagenasta, missä köli laskettiin 25. marraskuuta 1912. Alus laskettiin vesille 10. joulukuuta 1913 ja otettiin palvelukseen 16. elokuuta 1916.
Palvelus.
Alus myytiin romutettavaksi vuonna 1932.
Cadarso (1914)

Cadarso oli Espanjan laivaston vuonna 1914 vesillelaskettu Bustamante-luokan hävittäjä.
Valmistus.
Alus tilattiin Sociedad Española de Construcción Navalilta Cartagenasta, missä köli laskettiin 24. syyskuuta 1913. Alus laskettiin vesille 18. joulukuuta 1914 ja otettiin palvelukseen 25. elokuuta 1917.
Palvelus.
Alus osallistui Rifinsotaan. Alus myytiin romutettavaksi vuonna 1930.
Toijalan vesitorni

Toijalan vesitorni on vesitorni Toijalassa Akaassa. Se on toinen Akaan vesitorneista eli ylävesisäiliöistä. Toinen on Viialassa. Toijalan vesitorni on rakennettu 1950-luvulla.
Vesitornin betonirakenteet korjattiin vuonna 2010. Se saneerattiin 2016–2017, jolloin uusittiin torniin johtavat putkistot ja tornin sisäiset putket. Samalla otettiin käyttöön veden ultraviolettivalolla tapahtuva desinfiointi, jolla varmistetaan veden mikrobiologinen laatu. Porraskäytävän asbestieristeet korvattiin uudenaikaisilla eristeillä.
Toijalassa sijaitsee myös käytöstä poistettu vesitorni Veturimuseon alueella. Veturimuseon vesitorni edustaa tyylillisesti funktionalismia ja on rakennettu 1950-luvulla.
Niklas Ansamaa

Niklas Ansamaa (s. 16. maaliskuuta 2000) on suomalainen ohjelmoija, yrittäjä ja tiktokkaaja.
Ura.
Ansamaa nousi tunnetuksi Sienikirja-puhelinsovelluksen avulla vuonna 2014.
Vuonna 2017 Ansamaa julkisti Nitomani School -projektinsa puheellaan Oppimisen Fiestassa ja hänen yrityksensä aloitti xEdu-yrityskiihdyttämöllä hankkeen kehityksen. Nitomani School Oy perustettiin 2017. Vuonna 2019 Ilkka Paananen rahoitti Opentunti-yhdistyksen ja Nitomani Schoolin Taidetta koodissa -pilottihanketta Ruskossa, Maskussa ja Nousiaisissa. Hankkeen tavoitteena oli lisätä erityisesti tyttöjen kiinnostusta koodausta kohtaan kuvataiteen avulla. Vuonna 2020 Nitomani School teki 35 000 euron liikevaihdolla 78 000 euroa tappiota.
Alsedo (1922)

Alsedo oli Espanjan laivaston vuonna 1922 vesillelaskettu Alsedo-luokan hävittäjä.
Valmistus.
Alus tilattiin Sociedad Española de Construcción Navalilta Cartagenasta, missä köli laskettiin 26. toukokuuta 1920. Alus laskettiin vesille 21. lokakuuta 1922 ja otettiin palvelukseen 22. elokuuta 1924.
Palvelus.
Alus siirrettiin modernisoitavaksi 11. joulukuuta 1943. Alus myytiin romutettavaksi 24. toukokuuta 1957.
Lazaga (1924)

Lazaga oli Espanjan laivaston vuonna 1924 vesillelaskettu Alsedo-luokan hävittäjä.
Valmistus.
Alus tilattiin Sociedad Española de Construcción Navalilta Cartagenasta, missä köli laskettiin 15. lokakuuta 1920. Alus laskettiin vesille 6. maaliskuuta 1924 ja otettiin palvelukseen 17. elokuuta 1925.
Palvelus.
Alus myytiin romutettavaksi 20. helmikuuta 1961.
Velasco (1923)

Velasco oli Espanjan laivaston vuonna 1923 vesillelaskettu Alsedo-luokan hävittäjä.
Valmistus.
Alus tilattiin Sociedad Española de Construcción Navalilta Cartagenasta, missä köli laskettiin 6. heinäkuuta 1920. Alus laskettiin vesille 16. kesäkuuta 1923 ja otettiin palvelukseen 27. joulukuuta 1924.
Palvelus.
Alus myytiin romutettavaksi 9. huhtikuuta 1957.
Yrityskylä

Yrityskylä on NYT:in järjestämä peruskoulun kuudensille ja yhdeksänsille luokille tarkoitettu yhteiskuntaopin oppimiskokonaisuus. Yrityskylä on palkittu maailman parhaana koulutusinnovaationa, ja se tavoittaa yli 60 000 oppilasta vuosittain. Yrityskyliä on yhteensä 18, joista kolme ovat liikkuvia Yrityskyliä.
Yrityskylät Suomessa.
Espoo.
Espoossa toimii sekä ala- että yläkouluille suunnatut Yrityskylät. Espoon Yrityskylässä käy vuosittain yli 6 000 oppilasta, ja toiminta Espoossa suoritetaan sekä suomeksi että ruotsiksi. Espoon Yrityskylässä käy myös luokkia muilta paikkakunnilta kuten Hyvinkäältä, Inkoosta, Kauniaisista ja Kirkkonummelta.
Helsinki-Vantaa.
Helsingissä toimii sekä ala- että yläkouluille suunnatut Yrityskylät. Helsinki-Vantaan yrityskylissä käy vuosittain noin 7 500 oppilasta. Helsinki-Vantaan Yrityskylän toiminta suoritetaan suomeksi.
Itä-Suomi.
Itä-Suomessa toimii sekä ala- että yläkouluille suunnatut Yrityskylät. Itä-Suomen Yrityskylissä käy vuosittain noin 18 500 oppilasta. Itä-Suomen Yrityskylä on liikkuva oppimisympäristö. Päivät on varattu eri kunnille eri ajoille, kuten Etelä- ja Pohjois-Savolle sekä Pohjois-Karjalalle. Itä-Suomen Yrityskylän toiminta suoritetaan suomeksi.
Kaakkois-Suomi.
Kaakkois-Suomessa toimii vain alakouluille suunnattu Yrityskylä. Kaakkois-Suomen Yrityskylässä käy vuosittain noin 5 000 oppilasta. Kaakkois-Suomen Yrityskylän toiminta suoritetaan suomeksi.
Pirkanmaa.
Pirkanmaalla toimii sekä ala- että yläkouluille suunnatut Yrityskylät. Pirkanmaan Yrityskylissä käy vuosittain noin 6 500 oppilasta. Toiminta suoritetaan suomeksi.
Pohjanmaa.
Pohjanmaalla toimii sekä ala- että yläkouluille suunnatut Yrityskylät. Pohjanmaan Yrityskylissä käy vuosittain noin 4 500 oppilasta. Pohjanmaan Yrityskylä on liikkuva Yrityskylä. Päivät on varattu eri kunnille eri ajoille, kuten Vaasalle, Seinäjoelle ja Pietarsaarelle. Pohjanmaan Yrityskylän toiminta suoritetaan sekä suomeksi että ruotsiksi.
Pohjois-Pohjanmaa.
Pohjois-Pohjanmaalla toimii sekä ala- että yläkouluille suunnatut Yrityskylät. Pohjois-Pohjanmaan Yrityskylissä käy vuosittain noin 8 050 oppilasta. Pohjois-Pohjanmaan Yrityskylä on liikkuva Yrityskylä. Päivät on varattu eri kunnille eri ajoille, kuten Oululle, Kuusamolle, Raahelle, Kempeleelle, Ylivieskalle ja Haapajärvelle. Yrityskylän toiminta suoritetaan Suomeksi.
Satakunta.
Porissa toimii sekä ala- että yläkouluille suunnatut Yrityskylät. Vuosittain siellä käy yhteensä noin 4 000 oppilasta.
Varsinais-Suomi.
Varsinais-Suomessa toimii sekä ala- että yläkouluille suunnatut Yrityskylät. Varsinais-Suomen Yrityskylissä käy vuosittain noin 7 000 oppilasta. Varsinais-Suomen Yrityskylän toiminta suoritetaan suomeksi ja ruotsiksi. 
Kanta-Häme.
Yrityskylä toimii myös Lahden Mukkulassa.
Yōko Tawada

Yōko Tawada (, s. 23. maaliskuuta 1960 Tokio, Japani) on japanilais-saksalainen kirjailija. Hän on saanut useita merkittäviä palkintoja niin Japanissa kuin Saksassakin.
Tawada kirjoittaa sekä japaniksi että saksaksi. Erkki Vainikkalan mukaan Tawada kuvaa rajanylityksiä ja rajatiloja, muodonmuutoksia ja kielten erikoisuuksia, joihin vaikuttavat esimerkiksi eri kirjoitusjärjestelmät. Tawadan tekstien maailmaa hän kuvaa surreaaliseksi ja oudoksi, ”unheimlich”. Vainikkala ei luonnehtisi niitä autofiktioksi, vaikka niissä on henkilökohtaisiakin kokemuksia. Tawadalle kirjoitusjärjestelmillä on erityinen merkitys: länsimaiden kuultavuuden rinnalla japanilainen kirjoitus on visuaalista.
Tawada opiskeli Tokiossa Wasedan yliopistossa kirjallisuustiedettä suuntautuen venäläiseen kirjallisuuteen. Hän kävi vuonna 1979 kesälomamatkalla Euroopassa. Hän matkusti junalla Siperian halki ja jatkoi Puolaan ja Saksaan. Hän valmistui Wasedasta vuonna 1982.
Vuonna 1982 Tawada muutti Saksaan, aluksi Hampuriin, sittemmin vuonna 2006 Berliiniin. Muutettuaan Saksaan hän pohti, muuttuuko hän toiseksi ihmiseksi omaksuessaan toisen kielen. Onko hänellä työpäivän jälkeen kaksin verroin aikaa, kun sille ajalle on kaksi nimitystä, "Abend" ja "Nacht", joista "Abend" on aika, jolloin voi käydä teatterissa, ja "Nacht" on aika jolloin nukutaan. Japaniksi on käytettävissä vain yksi sana "yoru". Asiasta kirjoittaessaan hän oli asunut Hampurissa kolmattakymmentä vuotta. Häneltä kysytään, vaikuttaako toisen kielen käyttäminen siihen, kuka hän on, eikä hänen ole siihen helppo vastata. Hän sanoo pitävänsä itseään pikemminkin verkkona, johon kutoutuu uusia säikeitä, niin että syntyy uusia kuvioita.
Tawadltaa on julkaistu Vainikkalan suomentama kertomus ”Ariadne” ("Parnasso 2017). Ensimmäinen Tawadalta suomennettu teos on vuonna 2019 ilmestynyt "Muistelmat lumessa" (suomentaneet Meeri Allinen ja Erkki Vainikkala, 2019).
USS David W. Taylor

USS David W. Taylor (runkonumero DD-551) oli Yhdysvaltain laivaston vuonna 1942 vesillelaskettu Fletcher-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin Gulf Shipbuilding Corporationilta Chickasawista Alabamasta, missä köli laskettiin 14. kesäkuuta 1941. Alus laskettiin vesille 4. heinäkuuta 1942 kumminaan kontra-amiraali David W. Taylorin tytär Imogene Taylor Powell ja otettiin palvelukseen 18. syyskuuta 1943 ensimmäisenä päällikkönään W. H. Johnsen.
Palvelus.
Alus lainattiin 15. toukokuuta 1951 Espanjalle osana avustuspakettia ().
Almirante Ferrandiz.
Espanjan laivasto otti aluksen palvelukseen nimellä "Almirante Ferrandiz". Espanja lunasti aluksen 1. lokakuuta 1972.
USS Converse (DD-509)

USS Converse (runkonumero DD-509) oli Yhdysvaltain laivaston vuonna 1942 vesillelaskettu Fletcher-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin Bath Iron Works Corporationilta Bathista Mainesta, missä köli laskettiin 23. helmikuuta 1942. Alus laskettiin vesille puoli vuotta myöhemmin 30. elokuuta kumminaan neiti A. V. Jackson ja otettiin palvelukseen 20. marraskuuta 1942 ensimmäisenä päällikkönään D. C. E. Hamberger.
Palvelus.
Alus lainattiin 1. heinäkuuta 1959 Espanjalle osana avustuspakettia ().
Almirante Valdés.
Espanjan laivasto otti aluksen palvelukseen nimellä "Almirante Valdés".
Jeff Horn

 
Jeff Horn (s. 4. helmikuuta 1988 Brisbane Queensland) on australialainen välisarjan nyrkkeilijä ja hallitseva WBO-liiton maailmanmestari painoluokassaan.
Amatöörinyrkkeilyura.
Hornin paras saavutus amatöörinä oli puolivälierät Lontoon olympialaisissa.
Ammattinyrkkeilyura.
Horn siirtyi ammattinyrkkeilijäksi maaliskuussa 2013. Hornin uran neljäs ottelu päättyi ratkaisemattomaan Rivan Cesairea vastaan. Vuonna 2017 Horn voitti Manny Pacquiaon yksimielisesti tuomariäänillä kohoten näin WBO-liiton maailmanmestariksi. Horn on puolustanut mestaruutta kerran voittamalla Gary Corcoran teknisellä tyrmäyksellä 11. erässä.
Finanssilaitos

Osakeyhtiö Finanssilaitos - Aktiebolaget Finansinstitutet (myöhemmin Unsa Oy) oli arvopaperiyhtiö, joka omisti huomattavan määrän Suomen Yhdyspankin ja Sammon osakkeita 1990-luvun vaihteessa.
Helsingin Osakepankki perusti Finanssilaitoksen vuonna 1977. Yhtiö jäi pöytälaatikkoyhtiöksi, jolla ei ollut toimintaa. Myöhemmin se tuli Suomen Yhdyspankin omistukseen. 
Yhtiön toiminta käynnistettiin maaliskuussa 1989. Käynnistäminen liittyi käynnissä olleeseen Yhdyspankin ja Sammon nurkanvaltaukseen (Kouri-kaupat). Omistus järjestettiin siten, että Finanssilaitoksen suurimmat omistajat ja määräysvallan käyttäjät olivat Suomen Yhdyspankki ja Oy Pomi-Trading Ab. Muina omistajina oli kuusi vakuutusyhtiötä: Eläke-Varma, Yrittäjäinvakuutus-Fennia, Teollisuusvakuutus, Sampo, Kaleva ja Henkivakuutus Oy Nova.
Finanssilaitos osti Kouri-kauppojen nimellä tunnetuissa osakekaupoissa lähes 27,6 miljoonaa Yhdyspankin A-osaketta ja yli 2,2 miljoonaa Sammon A-osaketta. Nämä suuret osakemäärät olivat ratkaisevia käytettäessä omistajavaltaa Yhdyspankin tai Sammon yhtiökokouksessa.
Finanssilaitoksen tavoitteena oli tehdä suuri rakennejärjestely vakuutusyhtiöissä. Sammon liiketoiminta oli tarkoitus suurelta osin jakaa muiden vakuutusyhtiöiden kesken. Vakuutusyhtiöiden konsortiosta olisi tullut mahtava vaikuttaja Suomen vakuutustoimintaan. Hanke ei kuitenkaan onnistunut, sillä ammattiyhdistysliike ja sosiaali- ja terveysministeriö asettuivat vastustamaan suunnitelmaa. Myös Sampo-yhtiö vastusti järjestelyä. 
Järjestelyn kariuduttua Finanssilaitos jähmettyi omistusyhtiöksi. Ongelmaksi tulivat korkeat rahoituskulut samalla, kun yhtiön omistamien osakkeiden arvo laski laman aikana. Osakeomistuksia ryhdyttiin myöhemmin purkamaan. Yhtiön toiminta väheni sen keskettyä viisi vuotta. Yhtiön nimeksi muutettiin "Unsa Oy" vuonna 1994.
Finanssilaitoksen avulla koottiin suhteellisen yhtenäinen merkittävä vakuutusyhtiöryhmä, joka pystyi kilpailemaan Pohjola-ryhmän kanssa. Sen turvasi Yhdyspankin aseman itsenäisenä liikepankkina ja loi mahdollisuuden Yhdyspankin oman vakuutusyhtiön perustamiselle. Finanssilaitos tuli kuitenkin maksamaan Yhdyspankille ja Pomi-Tradingille noin miljardi markkaa. Sampo-yhtiöille Finanssilaitoksen merkitys oli suuri, sillä se johti Teollisuusvakuutuksen ja Sammon fuusioon.
Unsa Oy sulautui vakuutusyhtiö Varmaan vuonna 2002.
Pesäpallon naisten Suomenmestaruuskilpailut 1931

Pesäpallon naisten Suomen mestaruudesta pelattiin ensimmäisen kerran vuonna 1931. Kilpailuun osallistui 8 joukkuetta. Kilpailu oli cup-kilpailu eli otteluiden voittajat pääsivät seuraavalle kierrokselle ja häviäjät putosivat pois kilpailuista.
Naisten SM.
Merkillepantavaa on että ensimmäisen naisten mestaruusottelun tuomarina toimi nainen, voimistelunopettaja Elli Karvinen (s. 8.10.1897). Tämä I luokan pesäpallotuomari oli Viipurin tyttölyseon voimistelunopettaja vuosina 1926 – 1940. Lisäksi hän toimi aktiivisesti erilaissa liikunta- ja muissa järjestöissä ja oli osaltaan viipurilaisen naispesäpallon menestyksen taustalla.
Lähteet.
Naisten SM-sarjaottelut kautta aikain
Haislat

Haislat (myös "Xa'islak'ala") ovat Luoteisrannikon intiaaneja, jotka asuvat Kotonakin alueella Brittiläisen Kolumbian rannikolla Kanadassa. Heidän puhumansa kieli on nimetty haislan kieleksi, vaikka he itse nimittävät kieltään xa'iskalaksi. Nimi haisla on muunnettu haislan kielen sanasta Xa'isla tai Xa'isela, joka tarkoittaa vapaasti käännettynä "nuo jotka asuvat joen alajuoksulla". Haislojen naapurikansoina asuvat wuikinuxvit ja heiltsukit. 
Kitimatin kylä, haislojen reservaatti on noin 20 minuutin ajomatkan päässä Kitimatin kaupungista Douglasin kanavan päässä.
Haisloja on noin 1700. 
Hallinto.
Haislojen hallinnollinen keskus on Haisla kansa. Haislojen toimistot sijaitsevat Kittimaatin kylässä Brittiläisessä Kolumbiassa.
Kulttuuriesineiden palauttaminen.
Vuonna 2006 Haislat saivat pitkään jatkuneen kansainvälisen kampanjan jälkeen toteemipaalunsa takaisin Tukholman etnografisesta museosta.
Kieli.
Haisla on pohjois-wakashanin kieli, jolla on seitsemänsataa puhujaa. Geologiselta kannalta katsottuna haislan kieli on pohjoisin wakashanin kieliperheen kielistä. Sen läheisin naapurikieli on oowekyala. Haislan kieli liittyy muihin Pohjois-Wakashin kieliin, kwak'walaan, heiltsukin kieleen ja oowekyalan kieleen. Halsan kieli koostuu kahdesta murteesta joita pidetään haislan kielen alkukielinä, kitamaakin ja kitlopen murteista.
Klaukkalan linja-autoasema

Klaukkalan linja-autoasema on Nurmijärven Klaukkalassa sijaitseva käytöstä poistettulinja-autoasema. Henkilöliikenne asemalla loppui uuden matkakeskuksen avautumisen myötä. Linja-autoasemalla toimii toistaiseksi Matkahuollon asiamies.
Liikennöinti.
Linja-autoasemalta kulkee toistaiseksi pelkästään paikallisliikenteen vakiovuoroja sekä tilausajoja.
LANBY

LANBY (Large Automatic Navigation Buoy) on miehittämätön kelluva merenkulun turvalaite.
LANBY on Isossa-Britanniassa kehitetty laitteisto, jolla alettiin 1980-luvulla korvata miehittämättämiä majakkalaivoja.
Vaikka valtaosa majakkalaivoista korvattiinkin erityisesti toisen maailmansodan jälkeen kasuunimajakoilla, niin silti oli edelleen paikkoja joihin kasuunien rakentaminen tuli liian kalliiksi. Tästä syystä brittien majakkajärjestö, Trinity House, kehittikin tämän laitetyypin. Niitä on palveluksessa runsaasti.
LANBY on teräksinen, 95 tonnia painava pyöreä 12,2 metrin läpimittainen tasakantinen lautta, jonka keskellä on niin ikään 12,2 metriä korkea majakkatorni. Majakka on sähkökäyttöinen ja alun perin niissä oli dieselgeneraattorit, jotka nykyisin ovat varalla. Päävirran kehittävät nykyisin aurinkopaneelit.
Runko on puolipallon muotoinen ja lautan keskipisteessä on ankkurointi. 
Laitteisto on kauko-ohjattava ja sen toimintaa seurataan kaukovalvonnalla rannikolta käsin.
Luettelo Keuruun julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä

Luettelo Keuruun julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä sisältää Keuruun kunnassa olevat pysyvät patsaat, muistomerkit ja muistolaatat. Keuruuseen on liitetty Pihlajaveden kunta.
Keuruun muistomerkkeihin kuuluu muun muassa isonvihan aikaisten sissipäälliköiden, Herpmanin veljesten, ”Herpmanin poikien”, muistoksi pytytettyä muistomerkkiä 1920-luvulta.
Ouidah

Ouidah, jota kutsutaan myös nimillä Whydah, Juda, Juida ranskaksi ja Ajudá portugaliksi, on kaupunki Beninin rannikolla. Kaupungin pinta-ala on 364 km2. Vuonna 2013 väkiluku oli 162 000.
Historia.
Paikallisen perinnetiedon mukaan kaupungin perusti Kpase. Tämä tapahtui luultavasti kuudennentoista vuosisadan lopussa, jolloin kaupunki oli alun perin nimellä "Glēxwé", kirjaimellisesti 'Maalaistalo', ja oli osa Huedan kuningaskuntaa.
Whydahin joukot raivasivat tiensä Afrikan sisäosiin ja ottivat vangiksi miljoonia ihmisiä heimosodissa, ja myivät ne eurooppalaisille ja arabeille. Vuonna 1716, kun suuri englantilainen orjalaiva "Whydah Gally" saapui ostamaan 500 orjaa kuningas Haffonilta myydäkseen heidät Jamaikassa, Huedan kuningaskunnasta oli tullut toiseksi suurin orjaportti Kolmiokauppaan.
Valtakuntaa hallitsi kuningas Huffon, joka sai kruununsa lahjaksi Portugalilta. Vuonna 1727 kuningaskunnan ja Ouidahin valtasi Dahomeyn kuningas Agajan joukot. 
Aikaisemmista Huedan kuningaskunnasta tuli osa Dahomeyn valtakuntaa. Portugali, Englanti, Hollanti ja Ranska rakensivat linnoituksia kaupunkiin suojellakseen etujaan orjamarkkinoilla. Portugalilaiset olivat löytäneet kaupungin vuonna 1580, jonka he nimesivät Ajudáksi. Portugalin linnoitus São João Baptista de Ajudá on nykyisin Ouidahin museo, jonka rakennus on peräisin vuodelta 1721. Linnoitus pysyi Portugalin hallussa 31. heinäkuuta 1961 asti.
2000-luvulla Ouidah on kasvanut voimakkaasti, samalla kun pääkaupunki Cotonoun kasvu on hidastunut. Pääkaupungin kalliit asunnot, melu ja saasteet ovat saaneet väestön hakeutumaan naapurikuntiin kuten Ouidaihiin.
Cotonousta Atlantin rantaa pitkin Ouidahiin menevä Route des pêches -tien toista vaihetta alettiin rakentamaan keväällä 2012. 
Maamerkkejä.
Ouidahin nähtävyyksiä pytontemppeli, katolinen basilika 1900-luvun alusta  ja Kpassén pyhä metsä, jossa on veistoksia ja raunioita.
Orjareittiä pitkin orjia vietiin rannikolle. Sen varrella on lukuisia patsaita ja muistomerkkejä, joista suurin on rannikolla nimeltä "Ovi jolta ei ole paluuta".
Ouidahin markkinapaikka, jonka partiolaiset perustivat 20 vuotta sitten, kouluttaa nuoria maanviljelystaitoihin ja vastaa näin kaupungistumisen paineisiin.
Ouidah on Vodun-uskonnon henkinen pääkaupunki, ja siellä järjestetään vuosittain suuri kansainvälinen Vodun-festivaali.
Ouidahin museot.
Ouidahissa ovat seuraavat museot:
Maailmanperintökohde.
Kohdetta on ehdotettu UNESCON maailmanperintöluetteloon kulttuuri-luokkaan 31. lokakuuta 1996.
Demokratisoituminen

Demokratisoituminen tarkoittaa siirtymistä toisesta vallitsevasta päätöksentekomuodosta demokratiaan. Yleisesti historiassa tapahtunut demokratisoituminen voidaan jakaa kolmeen eri aaltoon. Syitä päätöksentekomuodon vaihtamiseen ovat olleet muun muassa sota ja taloudelliset perusteet. 
Päätäntävaltaa on siirretty kansalle äänioikeuden muodossa, ja yksinvaltiaiden hallinnosta on luovuttu.
Web Map Service

Web Map Service (lyh. WMS) on rajapinta paikkatiedon muodostaman kartan lataamiseen kuvina tietoverkon yli. Kuva voi olla esimerkiksi muodossa kuin PNG, JPEG, GIF tai vektorigrafiikkana esimerkiksi SVG- tai WebCGM-formaateissa.
WMS:n on standardina julkaisseet sekä OGC ja ISO. OGC:n viimeisin julkaisema versio on 1.3.0
Toteuttavat sovellukset.
Seuraavat avoimen lähdekoodin paikkatieto-ohjelmistot tarjoavat WMS 1.3.0-rajapinnan:
Seuraavat kaupalliset paikkatieto-ohjelmistot tarjoavat WMS 1.3.0-rajapinnan. Sulkujen sisällä on yrityksen nimi. Ohjelmiston versioista on lueteltu vain ensimmäinen:
Forssan linja-autoasema

Forssan linja-autoasema on yksi Suomen linja-autoasemista. Linja-autoasema on pika- ja vakiovuoroliikenteen käytössä. Linja-autoaseman yhteydessä on myös kahvila. Forssan asemarakennus valmistui vuonna 1958 ja peruskorjattiin vuonna 2014.
Asemarakennus.
Forssan linja-autoaseman rakennus valmistui vuonna 1958. Funktionalismia edustavan asemarakennuksen on suunnitellut kauppalanarkkitehti Yrjö Mykkänen. Museovirasto valmistelee asemarakennuksen suojelupäätöstä. Asemarakennuksessa on tehty avaamisen jälkeen muutamia korjaustöitä sekä 2014 tapahtunut peruskorjaus. Peruskorjauksessa tehtiin kattavia julkisivujen sekä sisätilojen korjauksia jossa paranneltiin toimivuutta ja palautettiin rakennukseen alkuperäistä henkeä. Korjaukseen kuului myös lämmöneristeiden parantaminen ja talotekninen peruskorjaus. Myös piha-alueen pintarakenteet ja ulkovarusteet vaihdettiin.
USS Jarvis (DD-799)

USS Jarvis (runkonumero DD-799) oli Yhdysvaltain laivaston vuonna 1944 vesillelaskettu Fletcher-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin Seattle-Tacoma Shipbuilding Corporationilta Seattlestä Washingtonista, missä köli laskettiin 7. kesäkuuta 1943. Alus laskettiin vesille 14. helmikuuta 1944 kumminaan Oregonin senaattorin Rufus C. Holmanin tytär rouva Harold Burkit ja otettiin palvelukseen 3. kesäkuuta ensimmäisenä päällikkönään E. B. Ellsworth.
Palvelus.
Alus lainattiin 3. marraskuuta 1960 viideksi vuodeksi Espanjalle osana avustuspakettia ().
Alcalá Galiano.
Espanjan laivasto otti aluksen palvelukseen nimellä "Alcalá Galiano".
Huittisten linja-autoasema

Huittisten linja-autoasema on yksi Suomen linja-autoasemista. Linja-autoasemaa käyttävät pika- ja vakiovuorot. Linja-autoasemalla on myös kahvila ja Matkahuollon asiamies. Linja-autoaseman osoite on Risto Rytin katu 42.
Yhdysvaltain 2. laivasto

Yhdysvaltain 2. laivasto () oli Yhdysvaltain laivaston yksikkö, jonka toiminta-aluetta oli läntinen Pohjois-Atlantti Grönlannin eteläkärjen länsipuolelta, Meksikonlahti ja Karibia. Toinen laivasto lakkautettiin 30. syyskuuta 2011 ja joukot siirrettiin US Fleet Forces Commandiin.
Laivasto perustettiin uudelleen 24. elokuuta 2018. 
Historia.
2. laivaston edeltäjänä oli Northwest African Force, joka koottiin toisen maailmansodan aikana luoteis-Afrikkaan tehtäviä maihinnousuja varten. Tästä muodostettiin 15. maaliskuuta 1943 8. laivasto, joka teki amiraali H. Kent Hewittin alaisuudessa maihinnousut Sisiliaan ja Salernoon. 8. laivasto tuki myös maihinnousua Etelä-Ranskaan elokuussa 1944.
8. Laivasto aktivoitiin uudelleen Yhdysvaltain laivaston uudelleenjärjestelyssä toisen maailmansodan jälkeen 1. maaliskuuta 1946 komentajanaan amiraali Marc A. Mitscher, ja siihen siirrettiin Atlantin raskain kalusto, lentotukialukset, mukaan lukien uudet nopeat tukialukset USS Midway ja USS Franklin D. Roosevelt, ja näiden saattajat ja huolto.
Tammikuussa 1950 8. laivasto sai nimen Second Task Fleet ja helmikuussa 1950 Yhdysvaltain toinen laivasto.
Lokakuussa 1962 presidentti John F. Kennedy määräsi toisen laivaston toteuttamaan Kuuban merisaarron Kuuban ohjuskriisin aikana.
20 vuotta myöhemmin presidentti Reagan määräsi laivaston evakuoimaan Yhdysvaltain kansalaiset Grenadasta Grenadan miehityksen aikana.
Kylmän sodan aikana toisen laivaston komentaja COMSECONDFLT oli myös Naton COMSTRIKFLTLANT eli Naton Striking Fleet Atlantic -joukkojen ylin komentaja. Hänen alaisuuteensa koottiin merivoimien yksiköt Belgiasta, Kanadasta, Tanskasta, Länsi-Saksasta, Alankomaista, Norjasta, Portugalista, Britanniasta ja Yhdysvalloista. Sodan aikana laivastoon kuuluisi kolme tai neljä lentotukialusryhmää, yksi tai kaksi sukellusveneentorjuntaryhmää ja maihinnousuryhmä, johon kuuluisi 22 000 henkeä merijalkaväkeä Alankomaista, Britanniasta ja Yhdysvalloista.
Yhteistoiminnan takaamiseksi Nato-maat järjestivät vähintään vuosittain yhteisharjoitukset.
Laivaston esikunta-aluksena oli "USS Mount Whitney" vuosina 1981–2005.
Esikuntaan kuului 275 henkeä, mukaan lukien 28 upseeria 12:sta Nato-maasta.
Laivaston uuden aktivoinnin päätarkoituksena on vastata Venäjän entistä kehittyneempiin sukellusveneisiin ja lisääntyneeseen aktiivisuuteen.
Laivaston päätukikohta on Norfolkissa. Muista numeroiduista laivastoista poiketen sille ei ole määrätty kiinteää vastuualuetta. Syksyllä 2019 laivasto perusti eteentyönnetyn merioperaatiokeskuksen Islannin Keflavikiin.
Karkkilan linja-autoasema

Karkkilan linja-autoasema on yksi Suomen linja-autoasemista. Karkkilan linja-autoasema on sekä pika- että vakiovuoroliikenteen käytössä. Myös kaupungin asiointiliikenne Höökikyyti käyttää asemaa lähtö- ja päätepysäkkinään, kuten myös kaupunkina Topi, jolla pääsee maksutta kiertämään kaupunkia kesäaikaan. Karkkilan linja-autoasemalla toimii myös Karkkilan matkailuneuvonta, josta löytyy esitteitä ja karttoja. Neuvonnasta voi myös lainata kaupunkipyöriä ja tennismailoja sekä vuokrata soutuveneitä.
Yhdysvaltain 3. laivasto

Yhdysvaltain 3. laivasto () on Yhdysvaltain laivaston yhtymä, jonka toiminta-aluetta on itäinen ja pohjoinen Tyynimeri, mukaan lukien Beringinmeri, Alaska, Aleutit. Yhdysvaltain Tyynenmeren joukkoihin kuuluu lisäksi Yhdysvaltain 7. laivasto.
Historia.
Yhdysvaltain 3. laivasto muodostettiin toisessa maailmansodassa 15. maaliskuuta 1943. Komentajana oli William F. "Bull" Halsey, jonka esikunta oli Pearl Harborissa Havaijilla. Sen operaatiot kohdistuivat Salomonsaarille, Filippiineille, Formosalle, Okinawalle ja Riukiusaarille.
Laivasto teki myös hyökkäykset Tokioon, Kuren laivastotukikohtaan ja Hokkaidōlle.
Laivaston lippulaiva oli "USS Missouri", jolla amiraali Halsey saapui Tokionlahdelle 29. elokuuta 1945. Japanin antautuminen allekirjoitettiin aluksella. Syyskuussa laivaston alukset siirrettiin Yhdysvaltain länsirannikolle ja laivasto asetettiin reserviyksiköksi.
Laivasto aktivoitiin uudelleen 1. helmikuuta 1973 Tyynenmerenlaivaston uudelleenjärjestelyn yhteydessä ja se jatkoi Yhdysvaltain 1. laivaston ja Tyynenmeren sukellusveneentorjuntajoukkojen tehtäviä Ford Islandilla Havaijilla. Sen tehtäviin kuuluu myös joukkojen koulutus ja uuden teknologian testaaminen.
Vuonna 1986 laivaston komentaja siirtyi "USS Coronadolle", jossa hän otti U.S. Middle East Forcen komennon Irakin-Iranin sodan aikana. "Coronado" oli operaatio Praying Mantisin komentajan esikuntalaivana Persianlahdella, kunnes alus palasi marraskuussa 1988 Pearl Harboriin.
Laivaston komentaja ja esikunta siirtyivät San Diegoon Kaliforniaan 1991.
Laivaston pääasiallinen tehtävä on pelotevaikutus. Sodan syttyessä sen päätehtävä on Yhdysvaltain länsirannikon, mukaan lukien Alaskan ja Aleuttien meriteiden puolustus, mikä varmistetaan nopeilla syvälle ulottuvilla iskuilla konfliktin alkuvaiheessa.
Laivaston joukkoihin kuuluu viisi lentotukialusryhmää ja yli 30 sukellusvenettä. Laivaston ilmavoimiin kuuluu yli 300 lentokonetta. Joukot on sijoitettu Havaijille, Washingtoniin ja Kaliforniaan.
2010-luvulla laivaston yksikköjä on siirretty sen toiminta-alueen ulkopuolella Itä-Aasiaan lähinnä Kiinaa vastaan.
USS McGowan

USS McGowan (runkonumero DD-678) oli Yhdysvaltain laivaston vuonna 1943 vesillelaskettu Fletcher-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin Federal Shipbuilding &amp; Dry Dock Companyltä Kearnystä New Jerseystä, missä köli laskettiin 30. kesäkuuta 1943. Alus laskettiin vesille 14. marraskuuta kumminaan kontra-amiraali Samuel McGowanin sisar Rose McGowan Cantey ja otettiin palvelukseen 20. joulukuuta ensimmäisenä päällikkönään James B. Weiler.
Palvelus.
Lokakuussa 1960 alus päätettiin luovuttaa Espanjalle viideksi vuodeksi osana avustuspakettia ().
Jorge Juan.
Espanjan laivasto otti aluksen palvelukseen 30. marraskuuta 1960 Barcelonassa. Alus nimettiin seuraavana päivänä "Jorge Juaniksi".