Pekka Siitoin

Timo-Pekka Olavi Siitoin (20. toukokuuta 1944 Varkaus – 8. joulukuuta 2003 Vehmaa) oli Turussa ja Naantalissa vaikuttanut suomalainen okkultisti ja uusnatsi. Siitoin nousi julkisuuteen 1970-luvulla Adolf Hitleriä avoimesti ihailevana uusnatsina. Hänen myöhempää elämäänsä rasittivat vankeustuomio, perhetragediat ja alkoholin liikakäyttö.
Varhaiset vuodet.
Suojelupoliisin vuonna 1976 tekemän poliisitutkintapöytäkirjan mukaan Pekka syntyi Siitoimen pariskunnan aviolapsena ja perhe oli taloudellisesti hyvinvoiva.
Pekka Siitoimen poika Paul Siitoin kertoi televisiodokumentissa "Isän valtakunta", että hänen isänsä oli kertomansa mukaan adoptoitu vuonna 1944. Pekka Siitoimen oikea isä olisi ollut saksalainen upseeri von Weltheim ja äiti suomalais-venäläinen nainen. Pian syntymänsä jälkeen äiti olisi hylännyt poikansa lastenkotiin. Siitoimen vanhemmat olivat Hulde Sifia Rissanen ja Olavi Valdemar Siitoin. Siitoimen isä Valdemar oli kalstalaisia, ja Siitoin väitti olleensa natsi lapsesta saakka.
Pekka Siitoin suoritti varusmiespalveluksensa Niinisalossa mittauspatteristossa ja hän kotiutui reservin alikersanttina. Hän opiskeli Turussa kauppakoulussa ja perusti oman valokuvastudion. Myöhemmin Siitoin aloitti elokuvauksen sekä avasi alan myymälän. Elokuvaosasto Siitoin-Filmi oy teki pääasiassa mainos- ja matkailufilmejä. Myöhemmin yritys kustansi okkultistista, ufologista ja poliittista kirjallisuutta, josta Siitoin itse on kirjoittanut suurimman osan. Siitoin käytti kirjoittaessaan muun muassa salanimiä "Peter Siitoin", "Jonathan Shedd, Hesiodos Foinix, Peter von Weltheim, Edgar Bock ja Cassius Maximanus." Kaksiosainen "Musta Magia" on käännetty myös ruotsiksi.
Nuoruudessaan Pekka Siitoin opiskeli myös Suomen Teatterikoulussa. Lisäksi hän oli selvänäkijä Aino Kassisen oppilas vuosina 1971–1974 yhdessä Vesa-Matti Loirin kanssa. Kassinen perehdytti Siitointa tiettävästi myös satanismiin, jota hän sanoi harjoittaneensa siitä lähtien. Siitoin perusti tuolloin okkultistisen Turun Hengentieteen Seuran, jota seurasi poliittis-okkulttinen Pegasos-seura. Turun Hengentieteen seuran aikoihin Siitoin suoritti kaukoparannusta ja julkaisi runsaasti alaan liittyvää kirjallisuutta.
Politiikka.
Siitoin toimi Suomen Maaseudun Puolueen kunnallisjärjestön varapuheenjohtajana 1970-luvun alussa. Ennen SMP:hen siirtymistään hän oli kuulunut kokoomusnuoriin. SMP:n hajaantumisen ja Suomen Kansan Yhtenäisyyden Puolueen perustamisen jälkeen Siitoin jäi pois toiminnasta, ryhtyi julkisesti kansallissosialistiksi ja perusti useita järjestöjä, kuten Isänmaallisen Kansanrintaman (IKR). Siitoin piti itseään Suomen kansallissosialistisen liikkeen ”valtakunnanjohtajana” ja kokosi enimmillään muutamia kymmeniä kannattajia. Kauko Kareen perustama "Nootti"-lehti julkaisi joitakin hänen kirjoituksiaan.
Sisäasiainministeriö lakkautti neljä hänen perustamaansa järjestöä, Turun Hengentieteen Seuran, Pegasos-seuran, Isänmaa ja vapaus sekä Isänmaallisen Kansanrintaman, vuonna 1977 uusfasistisina ja Pariisin rauhansopimuksen vastaisina.
Siitoin sai 141 ääntä vuoden 1996 kunnallisvaaleissa, mikä oli kuudenneksi eniten Naantalissa. Hän ei kuitenkaan tullut valituksi Naantalin kaupunginvaltuustoon heikomman vertailuluvun takia. Valtuustopaikka jäi 29 äänen päähän.
Siitoin piti yhteyttä James Hartung Madolen National Renaissance Partyyn, jossa myös sekoittuivat satanismi ja natsismi. Nordiska rikspartietin katujärjestön johtaja Nils Mandell teki yhteistyötä Siitoimen kanssa ja esitteli hänelle World Union of National Socialists -järjestön, johon Siitoimen ryhmä hyväksyttiin. Siitoin piti yhteyttä myös Ku Klux Klanin suurvisiiriin David Dukeen ja J. B. Stoneriin ja Fédération d’action nationale et européenneen Ranskassa. Siitoin oli myös yhteydessä joihinkin terroristiryhmiin, kuten Manfred Roederin Deutsche Aktionsgruppeen, joka oli vastuussa useista Saksassa tehdyistä palopommi-iskuista, joissa kuoli vietnamilaisia pakolaisia ja Jan Øregårdiin joka kuului Norsk Frontiin, joka pommitti moskeijaa ja kommunistista tapahtumaa. Hän myös pihi yhteyttä CEDADEen, jonka jäseniin kuului Leon Degrelle. Myös Irakin baathistinen suurlähettiläs Salih Mahdi Ammash kutsui Siitoinin Irakin suurlähetystön tapahtumiin. Ammash tunnettiin vahvasta antisemitismistään, mikä luultavasti oli kutsujen syy. Siitoin myös rekrytoi lehdessään suomalaisia sotimaan Rhodesian sisällissotaan. Hän teki yhteistyötä flaamilaisen Vlaamse Militanten Orden kanssa, jota johti puoliksi suomalainen Bert Eriksson ja joka teki lukuisia palopommi-iskuja vähemmistöjä vastaan.
Siitoin esiintyi julkisuudessa natsiasussa ja kutsui itseään ”Valtakunnanjohtajaksi”.
Kansallis-Demokraattinen Puolue (KDP) perustettiin korvaamaan kiellettyä IKR:ää kesällä 1978. KDP ei koskaan ollut puoluerekisterissä, eikä se ollut edes rekisteröity yhdistys, jotta yhdistyslainsäädäntö ei koskisi sitä. Käytännössä se toimi kuitenkin virallisen yhdistyksen tavoin. Kansallis-Demokraattinen Puolue oli järjestetty paikallisosastoihin ja paikalliskomendantteja oli eri puolilla Suomea.
Rikostuomiot.
Siitoin tuomittiin vuonna 1977 viideksi vuodeksi ja seitsemäksi kuukaudeksi vankeuteen yllytyksestä SKP:n "Tiedonantaja"-lehteä painaneen kirjapaino Kursiivin tuhopolttoon ja Pariisin rauhansopimuksessa kielletyn järjestön perustamisesta. Palon sytyttänyt laitosasentaja tuomittiin kolmeksi vuodeksi ja kahdeksaksi kuukaudeksi vankeuteen. Siitoin itse väitti saaneensa vankeustuomionsa ”pääasiassa poliittisista syistä”. Siitoin oli jo aikaisemmin tuomittu sakkoihin muun muassa ilkivallasta Turun synagogaa vastaan.
Loppuvaiheet.
Viimeiset vuotensa Siitoin asui huvilallaan Vehmaalla. Hän kuoli ruokatorven syöpään joulukuussa 2003 Vehmaan terveyskeskuksessa.
Poliittisia kantoja.
Siitoin kannatti suomalaiskansallista kulttuuria ja vastusti siirtolaisten ja pakolaisten ”järjestelmällistä maahantuontia”.
Siitoin halusi alistaa suurkapitalistit entistä tiukemman kontrollin alle ja lopettaa byrokratian.
Siitoin vaati kansalaisille 3 500 markan (noin 700 euron) verotonta perustoimeentuloa. Lisäksi perustuslain tuli taata kaikille työ, asunto, koulutus ja ilmainen terveydenhoito. Valtion ja kuntien palveluja tuli kehittää joka suhteessa.
Satanismi.
Åbo Akademin dosentti Kennet Granholmin mukaan Siitoimen kirjoissaan kuvaama H.P. Blavatskyn teosofia-oppiin pohjautunut satanismi ei ollut kristinuskon vastaista, vaan niissä Jumala esitellään ylimmäksi ja Kristus, Lucifer ja Saatana tälle alisteisiksi henkiolennoiksi. Siitoimen mielestä mitä tahansa näistä alemmista jumaluuksista voi palvoa Jumalan nimeen.
Perhe.
Omien sanojensa mukaan Siitoin oli elämänsä aikana ollut kolme kertaa naimisissa. Hänellä oli kuusi lasta, joista nuorin syntyi 1994. Vanhin poika Petri Siitoin kuoli auto-onnettomuudessa Naantalissa 1985 lähdettyään autolla viikonlopuksi varusmieslomalle Porin prikaatista. Tapahtuma masensi Siitointa niin pahoin, että hänen poliittinen toimintansa lamaantui pitkäksi aikaa. Toinen sisaruksista Elina Siitoin kuoli alkoholin ja lääkkeiden sekakäyttöön 28-vuotiaana. Siitoimen kolmas vaimo kuoli 2000 ja poika Paul Siitoin kuoli 2012.
Elämäkerta.
Vuonna 2006 julkaistiin omakustanteena Iiro Nordlingin ja Olavi Koskelan kirjoittama elämäkerta "Suomen Führer: Valtakunnanjohtaja Pekka Siitoin (1944–2003)". Vuonna 2010 YLE TV1 esitti Miki Brunoun ohjaaman televisiodokumentin "Tosi tarina: Isän valtakunta", joka kertoi Pekka Siitoimesta hänen poikansa Paulin silmin.
Teokset.
Nauravat natsit.
Nauravat Natsit on Siitoimen vuonna 1986 julkaisema punk-levy. Kyseessä on hänen ainoa julkaisunsa, jolla hän lauloi ja esiintyi musiikkituotoksessa. Levyn muut esiintyjät eivät ole tiedossa. Levy äänitettiin alun perin C-kasetille kasettinauhurilla. Kappaleita levyllä oli 21: