tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Karl Fabricius

Karl Johan Oskar Fabricius (s. 29. syyskuuta 1982 Boden, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkoilija. Fabricius on pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä.
Ura.
Seuraura.
Fabricius on Avans SK:n kasvatti, mutta pelasi myöhemmät juniorivuotensa Luleå HF:ssä, jossa hän teki Elitserien-debyyttinsä kaudella 2000–2001. Fabricius pelasi tuolloin Elitserienissä 28 runkosarja- ja 11 playoff-ottelua jääden niissä ilman tehopisteitä. Kaudella 2001–2002 hän pelasi 13 Elitserien-ottelua tehden kaksi syöttöpistettä. Fabricius pelasi miesten pelejä myös lainalla sarjatasoa alempana HockeyAllsvenskanin Kiruna IF:ssä ja Bodens IK:ssa, joista jälkimmäisessä hän pelasi kautensa loppuun. Suurimman osan runkosarjastaan Fabricius pelasi Luulajan J20-joukkueessa. Kauden 2002–2003 hän pelasi kokonaan Allsvenskanissa, Piteå HC:n joukkueessa.
Kaudeksi 2003–2004 Fabricius palasi Luulajaan ja murtautui Elitserieniin tehtyään 34 runkosarjaottelussa tehot 8+8=16 sekä viidessä playoff-ottelussa tehot 1+1=2. Kaudella 2005–2006 hän toimi joukkueen varakapteenina. Kaudeksi 2006–2007 Fabricius siirtyi kaksivuotisella sopimuksella Frölunda HC:n riveihin. Maaliskuussa 2008 hän teki kaksivuotisen jatkosopimuksen joukkueen kanssa. Pitkien spekulaatioiden jälkeen Fabricius jätti Frölundan ennen viimeisen sopimuskautensa 2009–2010 alkua syyskuussa 2009 ja palasi kymmenen päivää myöhemmin nelivuotisella sopimuksella Luleå HF:ään. Hän teki Elitserienin yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 6+19=25. Kahden sopimuskauden jälkeen Fabricius siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella KHL:n slovakialaisjoukkue Lev Popradiin kaudeksi 2011–2012.
Kaudeksi 2012–2013 Fabricius palasi taas vuoden mittaisella sopimuksella Luleå HF:ään. Hän voitti kauden aikana sekä Elitserien-hopeaa että European Trophyn mestaruuden. Toukokuussa 2013 Fabricius teki kaksivuotisen jatkosopimuksen Luulajan kanssa, kuten taas kaksi vuotta myöhemmin toukokuussa 2015. Joulukuussa 2016 hänen sopimustaan jatkettiin jälleen kahdella vuodella kevääseen 2019 saakka.
Maajoukkueura.
Fabricius pelasi MM-kilpailuissa vuonna 2008. Yhteensä hän on pelannut 42 A-maaottelua tehopistein 9+9=18. Fabricius teki A-maajoukkuedebyyttinsä 6. huhtikuuta 2006 Oslossa Norjaa vastaan. Hän avasi maalitilinsä A-maajoukkueessa heti kahdella osumalla Channel One Cupissa 16. joulukuuta 2006 Venäjän Moskovan Hodynka Arenalla Tšekkiä vastaan. Fabriciuksen ensimmäinen osuma jäi ottelun voittomaaliksi ja jälkimmäisellä hän viimeisteli vastustajan tyhjään maaliin 7–5-loppulukemat.
Fabricius on pelannut myös seitsemän nuorten maaottelua.
Sweat (A La La La La Long)

Sweat (A La La La La Long) on Inner Circle -yhtyeen vuonna 1992 julkaisema single, joka julkaistiin "Bad to the Bone" -albumilla.
Single menestyi erityisesti Euroopassa, jossa se nousi monissa maissa musiikkilistoilla kymmenen parhaan joukkoon, kuten Itävallassa, Irlannissa, Norjassa ja Ruotsissa. Single pysyi listoilla Saksassa kuusi ja Sveitsissä kaksitoista viikkoa. Se menestyi myös Australiassa ja Uudessa-Seelannissa, joista Australiassa se ylsi toiselle ja Uudessa-Seelannissa ensimmäiselle sijalle. Britanniassa single ylsi kolmannelle sijalle ja Yhdysvalloissa sijalle 16. Kappale myös saavutti sijan 94 Triple J. Hottest 100, 1993 -listalla.
Kappalelista.
CD maxi
12" maxi
Europe
U.S.
7" single
Kasetti
CD maxi - Remixes
Kesäharso

Kesäharso eli kesäraunikki ("Gypsophila elegans") on kohokkikasvien ("Caryophyllaceae") heimoon kuuluva ruohovartinen kasvi. Lajia käytetään myös koristekasvina.
Ulkonäkö ja koko.
Yksivuotinen kesäharso kasvaa 20–50 cm korkeaksi. Kasvi on puhtaanvihreä, kalju ja haarova. Lehtien muoto vaihtelee pitkulaisista lähes tasasoukkiin ja ne ovat 3–13 mm leveät. Kukinto on harsu, runsaskukkainen viuhko. Kukkaperät ovat monta kertaa verhiön pituisia. Verhiö on 3–5 mm pitkä, kellomainen, valkojuovainen ja viisiliuskainen. Ulkoverhiö puuttuu. Terälehdet ovat valkoisia tai punertavia, kynnellisiä ja 8–15 mm pitkiä. Emin vartaloita on kaksi kappaletta. Suomessa kesäharso kukkii heinä-elokuussa. Hedelmä on neliliuskaisesti aukeava kota.
Levinneisyys.
Kesäharso on alun perin kotoisin Vähästä-Aasiasta ja Kaukasukselta, mutta sitä tavataan monin paikoin muuallakin villiintyneenä uustulokkaana, muun muassa Fennoskandiassa. Suomessa kesäharso on harvinainen viljelykarkulainen tai satunnainen uustulokas eri puolilta maata Etelä-Lappia myöten.
Elinympäristö.
Villiintyneenä kesäharsoa tavataan pihoilla, joutomailla ja lastauspaikoilla.
Käyttö.
Kesäharsoa viljellään kesäkukkana puutarhoissa.
Bloch MB.150

Bloch MB.150-155 oli ranskalainen toisen maailmansodan aikainen hävittäjälentokonesarja. Näistä MB.150 ei tullut tuotantoon, sen sijaan MB.152 osoittautui kelvolliseksi hävittäjäkoneeksi. Sarjan viimeinen malli oli MB.157, josta valmistui vain pelkkä prototyyppi. Konetyyppiä ehdittiin valmistaa pieni määrä ennen Ranskan valtausta vuonna 1940. Malleja MB.151 ja MB.152 tuotettiin yhteensä 140 kappaletta. MB.150-sarjan koneissa voimalaitteena käytettiin Gnome-Rhônen valmistamia kaksirivisiä tähtimoottoreita. Yhdysvaltalaisvalmisteisten, tehokkaampien ja kevyempien tähtimoottorien (lähinnä Pratt &amp; Whitney Twin Wasp) ehdittiin myös suunnitella. MB.150-sarjan koneiden siivet olivat trapetsimuotoiset.
Sarjan taistelukykyisintä hävittäjäkonetta, MB.155:ttä, käytti Vichyn hallitus. Siinä oli varhaisia edeltäjiään tehokkaampi Gnome-Rhône 14N tähtimoottori, minkä lisäksi tyyppi oli edeltäjiään aerodynaamisempi. MB.155:ssä oli myös edeltäjiinsä nähden paksumpi panssarointi.
MB.150-sarjan koneet suunnitteli ranskalainen Marcel Bloch, joka vaihtoi nimensä myöhemmin Dassaultiksi.
Pelikaanipiippuköynnös

Pelikaanipiippuköynnös ("Aristolochia gigantea") on eteläamerikkalainen köynnöskasvi. Sen lehdet ovat kolmikulmaiset tai sydämenmuotoiset, halkaisijaltaan noin 15 cm. Kukka on lähes 60 cm pitkä pussi, jossa on viininpunaisella pohjalla norsunluunvärisiä juovia. Kukan keskusta on keltainen, ja se tuoksuu sitruunalta. Hedelmä on noin 8 cm pitkä ja 2-3 cm leveä. Litteitä, 5 x 7 mm kokoisia siemeniä on jokaisessa hedelmässä paljon.
Pelikaanipiippuköynnös kasvaa Panamasta Brasiliaan ulottuvalla alueella.
Sitä on käytetty kansanlääkinnässä rohdoksena, Costa Ricassa sillä on lääkitty käärmeenpuremia. 2000-luvun tutkimuksissa on osoitettu että siinä on aineita, jotka hillitsevät keihäskäärmeen pureman aiheuttamaa verenvuotoa. Kasvi itse on kuitenkin myös myrkyllinen, ja sen rohdoskäytöstä varoitellaan, sillä se voi aiheuttaa parantumattomia munuaisvaurioita.
Bad Boys (Inner Circlen kappale)

Bad Boys on Inner Circlen alun perin vuonna 1987 tekemä kappale, josta tuli menestyssingle vasta myöhemmin vuonna 1993. Se tuli tunnetuksi esimerkiksi, kun sitä käytettiin Lain nimessä -sarjassa, jossa tunnusmusiikkina oli kappaleen normaali versio ja ohjelman lopussa käytettiin instrumentaaliversiota. Lisäksi se on "Bad Boys" -elokuvasarjan tunnuskappale, joka on soinut kaikissa neljässä vuosien 1995–2024 aikana julkaistuissa elokuvissa.
Historia.
Laulu julkaistiin alun perin vuonna 1987 "One Way"-albumille, mutta vuonna 1993 se julkaistiin singlenä sen nykyisellä nimellä. Se ylsi kappalelistoilla sijalle 53 Isossa-Britanniassa ja sijalle 8 Yhdysvalloissa, saavuttaen lopulta kultarajan. Bad Boys julkaistiin myös Inner Circlen Sweat (A La La La La Long)-singlen B-puoleisena singlenä.
"Bad Boys" valittiin tunnusmusiikiksi "Lain nimessä" -sarjaan, koska sen eräs tuottaja sattui olemaan Inner Circle-fani.
1990-luvulla suosiossa ollutta kappaletta käytettiin myös Will Smithin ja Martin Lawrencen toiminta/komediaelokuvassa Bad Boys sekä sen seuraajaelokuvassa Bad Boys 2 (jotkut kappaleen sanoista laulaa molemmissa elokuvissa Smith ja Lawrence).
Kappaleessa viitataan "Sheriff John Browniin", joka oli Bob Marleyn I Shot the Sheriff-laulussa tapettu sheriffi.
Kappaleen instrumentaalinen versio soi "In Drag Net"-bonustasossa pelissä .
Cercopithecus lomamiensis

Cercopithecus lomamiensis on vanhan maailman häntäapinoihin kuuluva kädellislaji, joka löydettiin Kongon demokraattisesta tasavallasta Lomamin jokialueelta. Paikalliset asukkaat käyttävät lajista nimitystä "lesula". Tutkijat löysivät lajin vuonna 2007 ja sen olemassaolo vahvistettiin "Plos One" -nimisessä tieteellisessä julkaisussa vuonna 2012. Laji on toinen vuoden 1984 jälkeen löydetty uusi afrikkalainen apinalaji.
"Cercopithecus lomamiensis" -marakattilaji elää Kongon demokraattisen tasavallan sademetsissä. Vuonna 2007 löytyi kuitenkin vankeudessa elävä yksilö Opalan kylästä. Sittemmin lajia on nähty myös luonnossa. Lajin elinalue sijaitsee Lomami- ja Tshuapa-jokien välissä maan keskiosissa.
"Cercopithecus lomamiensis" on vaarantunut metsästyksen vuoksi. Sen suojeleminen voi olla hankalaa, sillä suppealla alueella elävä laji voi muuttua vaarantuneesta uhanalaiseksi muutamassa vuodessa. Antropologi Kate Detweilerin mukaan oli onni, että apina löydettiin kun se vielä voidaan pelastaa. Lajin suojelemiseksi on ehdotettu perustettavaksi uusi Lomanin kansallispuisto.
Öljytuikku

Öljytuikku on pieni alkeellinen öljylamppu, joka palaa avoliekillä. Öljytuikut ovat varhaisimpia öljylamppuja eikä niissä ole kuin öljysäiliö ja sydänlanka. Öljysäiliö voi olla myös pelkkä avoin kuppi. Suomessa öljytuikkuja on käytetty erityisesti saunassa ja niitä on kutsuttu nimellä (sauna)tuiju. Tuijuissa on käytetty polttoaineena pääosin hamppuöljyä.
Öljylamppuja on käytetty jo esihistoriallisena aikana. Öljyn koostumus on vaihdellut ja se on saattanut koostua kasviöljystä tai eläinrasvasta. Muinaiset kreikkalaiset ja roomalaiset käyttivät oliiviöljyä, intialaiset rasvaa ja persialaiset maaöljyä. Välimeren maissa oliiviöljylamput pysyivät laajassa käytössä pitkälti 1800-luvulle, maaseudulla ja pienissä kylissä 1900-luvullekin.
Ortodoksinen kirkko käyttää edelleen vastaavanlaisia lampukka-nimellä kutsuttavia öljytuikkuja.
Donna Vekić

Donna Vekić (s. 28. kesäkuuta 1996 Osijek) on kroatialainen tennispelaaja. Hän on voittanut urallaan neljä WTA-turnausta kaksinpelissä. Parhaimmillaan hän on ollut kaksinpelissä WTA-listan sijalla 19 marraskuussa 2019.
Syyskuussa 2012 Vekić pääsi 16-vuotiaana Taškentissa, uransa ensimmäisessä WTA-turnauksessaan loppuotteluun, jossa hän hävisi Irina-Camelia Begulle. Ensimmäisen WTA-turnausvoittonsa hän saavutti Kuala Lumpurin turnauksessa huhtikuussa 2014 voitettuaan loppuottelussa Dominika Cibulkován. Vekić voitti hopeaa Pariisin olympialaisissa.
Petri Nieminen

Petri Nieminen (s. 26. marraskuuta 1963 Tampere) on entinen suomalainen jalkapalloilija.
Hän edusti SM-sarjassa Porin Pallo-Tovereita vuosina 1984–1987 ja Rovaniemen Palloseuraa 1988–1989. Veikkausliigassa hän pelasi PPT:ssä ja FC Jazzissa kaudet 1991–1992. Yhteensä Nieminen pelasi urallaan 174 pääsarjaottelua ja teki niissä 21 maalia.
SM-pronssia Nieminen voitti molempina RoPS:n kausinaan sekä FC Jazzissa vuonna 1992.
Pelaajauransa jälkeen Nieminen on toiminut juniorivalmennuksen parissa sekä valmentanut muun muassa Pirkkalan Jalkapalloklubia Kolmosessa.
Petri Niemisen veljet Marko ja Rami Nieminen ovat myös entisiä jalkapalloilijoita. Veljekset ovat pelanneet Suomessa yhteensä 768 pääsarjaottelua.
Etelänsirkkahaukka

Etelänsirkkahaukka ("Ictinia plumbea") on pieni sirkkahaukkojen sukuun kuuluva haukkalaji, joka syö pääasiassa hyönteisiä. Se elää Etelä- ja Väli-Amerikassa. Laji muistuttaa paljon samaan sukuun kuuluvaa sirkkahaukkaa.
Ulkonäkö ja koko.
Aikuisen etelänsirkkahaukan pituus on 34–37 senttimetriä, siipien kärkiväli 84–94 senttimetriä ja pyrstön pituus noin 14 senttimetriä. Se painaa keskimäärin 279 grammaa, ja naaras on hieman koirasta isompi. Haukka on pääväriltään tummanharmaa, mutta pyrstö on musta ja jalat ovat oranssit. Silmät ovat verenpunaiset. Mustat ja valkoraidalliset siivet ovat pitkät ja ulottuvat pyrstöön asti. Pää on leveä ja pyöreä. Laji muistuttaa samaan sukuun kuuluvaa sirkkahaukkaa ("Ictinia mississippiensis").
Levinneisyys ja elinympäristö.
Etelänsirkkahaukka elää ympäri vuoden Etelä-Amerikassa Argentiinassa, Boliviassa, Brasiliassa, Ecuadorissa, Ranskan Guayanassa, Guyanassa, Kolumbiassa, Paraguayssa, Perussa, Surinamessa, Trinidad ja Tobagossa ja Venezuelassa. Kesällä lajia tavataan myös Väli-Amerikassa Belizessä, Costa Ricassa, El Salvadorissa, Guatemalassa, Hondurasissa, Meksikossa, Nicaraguassa ja Panamassa. Yhteensä lajin elinalue on noin 13 100 000 neliökilometrin laajuinen. Etelänsirkkahaukka viihtyy kosteilla alangoilla, savanneilla, metsien reunoilla ja avoimilla laitumilla. Sitä ei tavata lainkaan tiheistä metsistä eikä 1 500 metriä korkeammalta.
Ravinto.
Etelänsirkkahaukan ruokavaliosta yli 90 prosenttia koostuu erilaista hyönteisistä (termiitit, sudenkorennot, kovakuoriaiset, kaskaat ja muurahaiset), joita se nappaa usein suoraan lennosta. Se syö myös lepakoita, lintuja, liskoja ja käärmeitä.
Pesintä.
Etelänsirkkahaukan pesä on pienehkö, oksista rakennettu kuppi korkean ja paljaan puun latvassa. Pesä on vuorattu lehdillä. Samaa pesää voidaan käyttää useana vuonna. Pesintä alkaa maaliskuussa. Naaras munii useimmiten yhden, joskus kaksi sinertävänvalkoista munaa, joissa on usein rusehtavia läikkiä. Munien keskimääräinen koko on 41×35 millimetriä. Kummatkin vanhemmat osallistuvat poikasten hoitoon. Kuoriutuneet poikaset ovat kokonaan valkoisia, lukuun ottamatta mustia silmiä. Poikaset ovat untuvikkoja yli kuukauden ikäisiksi asti. Vain noin kolmannes selviää aikuiseksi asti. Laji on todennäköisesti yksiavioinen.
Ääntely.
Etelänsirkkahaukka on yleensä hiljainen, mutta eniten se ääntelee pesimäkaudella. Lajin kutsu on kimeä ”phee-phew”. Soidinääntä kuvaillaan usein hiljaiseksi laskevaksi sarjaksi.
Kuningas lähtee Ranskaan (elokuva)

Kuningas lähtee Ranskaan on Anssi Mänttärin ohjaama elokuva vuodelta 1986. Se perustuu Paavo Haavikon näytelmään "Kuningas lähtee Ranskaan" (1974) ja siitä tehtyyn kuunnelmaan, joka on esitetty Yleisradiossa 18. toukokuuta 1975.
Elokuva Haavikon näytelmästä oli Mänttärin pitkäaikainen haave, joka toteutui monien vaiheiden jälkeen vihdoin 1986. Se on tutkielma vallasta ja vallankäytöstä, Mänttärin mukaan: "Se miten valta kietoutuu eri rooleihin, miten se muovaa ihmistä, vallan salakavala ote ihmisiin – nämä teemat ovat yleispäteviä."
Aikalaisarvioissa elokuvaa sanotaan kauniiksi, ja mustavalkoisuutta pidetään puhuvana. Kriitikoiden näkemykset ovat kuitenkin varovaisia sisällön ja näyttelijätyön suhteen: Haavikon ajatukset eivät pääse esiin, vaan "ovat jääneet hänen yksityisomaisuudekseen, ne eivät koskaan tavoita sitä ironian pintaa johon niiden on tarkoitus katsojan iloksi – – pulpahdella. – – historiaan pakeneminen ja illuusioitten riisuminen jää katteettomaksi. – – ironia jää liian hienoksi. Sen vaistoaa muttei näe" ja "Henkilöt – – pyrkivät käymään vaarallisen mekaanisiksi ja puhekuoron omaisiksi".
Ruskoperälepinkäinen

Ruskoperälepinkäinen ("Lanius schach") on lepinkäisiin kuuluva varpuslintu.
Ulkonäkö ja koko.
Ruskoperälepinkäinen on 21,5–24 senttimetriä pitkä. Sen päälaki ja etuselkä ovat vaaleanharmaat, takaselkä, hartiat ja alapuoli ovat ruosteenkellertävät. Päässä linnulla on musta naamari.
Levinneisyys.
Ruskoperälepinkäisiä pesii Aasiassa. Harhailijoita on tavattu Euroopassakin.
Jauhiaisen salmen taistelu

Jauhiaisen salmen taistelu käytiin Suomen sodan aikana 10. lokakuuta 1808 Jauhiaisen salmen luona Lieksan Vuonislahdessa. Taistelussa olivat vastakkain Pielisjärven nimismiehen Isak Steniuksen ja talonpoika Olli Tiaisen johtamat noin 400 miehen vahvuiset talonpoikaisjoukot ja majuri Bobarinin johtama venäläisten kärkijoukko, joka oli lähtenyt muutama päivä aiemmin käydyn Vornan taistelun jälkeen etenemään kohti pohjoista venäläisten pääjoukon jäädessä Kelvälle.
Jauhiaisen salmen pohjoisrannalla olleet talonpojat onnistuivat hämäämään venäläisiä luulemaan heitä vakinaisen väen sotilaiksi. Talonpojat liikkuivat suljetuissa osastoissa ja ampuivat yhteislaukauksia. He olivat kiinnittäneet myös tuohinauhoja korkeisiin kirkkohattuihinsa ja käyttivät tuohisia rintahihnoja, jolloin kaukaa salmen takaa tähystävät venäläiset luulivat heitä oikeiksi sotilaiksi. Talonpojilla oli myös puusta tehtyjä valetykkejä salmen rannalla.
Bobarin piti vastassa olevaa joukkoa liian suurena ja vetäytyi takaisin Kelvälle. Tiainen ja Stenius yrittivät partioiden avulla sulkea Kelvällä olleiden eversti Gerngrossin johtaman venäläisten pääjoukon paluutien, mutta tämä ei onnistunut, kun nämä lähtivät nopeasti vetäytymään kohti Joensuuta.
Vuonislahden Kukkumäelle pystytettiin taistelun muistomerkki vuonna 1930. Lieksan Harrastajateatteri esitti kesällä 2008 Vuonislahdessa kirjailija Heikki Turusen käsikirjoittamaa näytelmää "Olli Tiainen – Suomen sodan sankari", jossa kuvattiin taistelun tapahtumia.
HMAS Canberra (FFG 02)

HMAS Canberra (viirinumero FFG 02) oli Australian laivaston vuonna 1981 palvelukseenotettu Adelaide-luokan ohjusfregatti.
Valmistus.
Alus tilattiin Todd Pacific Shipyardsilta Seattlesta Washingtonista ja sen köli laskettiin 1. maaliskuuta 1978. Alus laskettiin vesille 1. joulukuuta 1978 ja se valmistui 21. maaliskuuta 1981.
Palvelus.
Alus poistettiin palveluksesta ja se upotettiin sukelluskohteeksi vuonna 2009.
HMAS Sydney (FFG 03)

HMAS Sydney (viirinumero FFG 03) on Australian laivaston vuonna 1983 palvelukseenotettu Adelaide-luokan ohjusfregatti.
Valmistus.
Alus tilattiin Todd Pacific Shipyardsilta Seattlesta Washingtonista ja sen köli laskettiin 16. tammikuuta 1980. Alus laskettiin vesille 26. syyskuuta 1980 ja se valmistui 29. tammikuuta 1983.
Palvelus.
Alus poistettiin palveluksesta 7. marraskuuta 2015, minkä jälkeen se on ollut Sydneyn satamassa koululaivana.
HMAS Darwin

HMAS Darwin (viirinumero FFG 04) on Australian laivaston vuonna 1984 palvelukseenotettu Adelaide-luokan ohjusfregatti.
Valmistus.
Alus tilattiin Todd Pacific Shipyardsilta Seattlesta Washingtonista ja sen köli laskettiin 3. heinäkuuta 1981. Alus laskettiin vesille 26. maaliskuuta 1982 ja se valmistui 21. heinäkuuta 1984.
Palvelus.
Alus osallistui Persianlahden sotaan 1990-1991 ja se oli Persianlahdella myös 1992, 2002 ja 2004. Alus osallistui Itä-Timorin alueen valvontaan 1999 ja Solomonsaarten pelastustoimiin 2001.
Kukkurukuu (kappale)

Kukkurukuu on Mariska &amp; Pahat Sudet-yhtyeen syyskuussa 2012 julkaistun "Kukkurukuu"-albumin kappale ja sen toinen single. 24. elokuuta 2012 julkaistun singlen on tuottanut Jukka Immonen. Sen ovat säveltäneet Mariska, Jaakko Jakku, Klaus Suominen ja Luis Herrero, ja sen on sanoittanut Mariska.
”Kukkurukuu” kohosi Suomen radioiden soitetuimmaksi kappaleeksi 2012 viikolla 39.
Kappale on saanut nimensä meksikolaisen klassikon ”Cucurrucucú paloman” mukaan, joka tunnetaan muun muassa Perez Pradon esittämänä elokuvassa "Puhu hänelle". Pradon kuolinpäivä (14. syyskuuta) on sama kuin "Kukkurukuu"-albumin ilmestymispäivä.
Ruosteniskakehrääjä

Ruosteniskakehrääjä ("Caprimulgus ruficollis") on kehrääjälintulaji.
Ulkonäkö ja koko.
Ruosteniskakehrääjä on 30–34 senttimetriä pitkä ja sen siipien kärkiväli on 60–65 senttimetriä. Se muistuttaa väritykseltään kehrääjää, mutta kaula, kurkku sekä rinnan yläosa ovat ruosteenväriset. Lisäksi niskassa on ruosteenpunaista väriä.
Levinneisyys.
Ruosteniskakehrääjiä pesii Lounais-Euroopassa ja Luoteis-Afrikassa. Talvehtimisalueet sijaitsevat Länsi-Afrikassa. Linnut saapuvat pesimisalueilleen huhtikuussa ja lähtevät talvehtimaan pääosin lokakuun puoliväliin mennessä.
Elinympäristö.
Ruosteniskakehrääjät pesivät metsiköiden ja pensaikoiden sävyttämillä hiekkaisilla nummialueilla sekä pinjametsiköiden reunoilla.
Nokia 8210

Nokia 8210 on Nokia Mobile Phones Oy:n vuonna 1999 julkaisema puhelinmalli. 8210-malli oli julkaisuhetkenään poikkeuksellisen pienikokoinen ja kevyt matkapuhelin. Se painoi 79 grammaa ja puhelimen mitat olivat 101,5 × 44,5 × 17,4 mm.
Nokia 8210 -malliin on mahdollista vaihtaa värikuoria. Mukana puhelimessa tuli neljä peliä (mm. alkuperäinen Snake). Puhelimen infrapunaportti mahdollisti esimerkiksi yhteystietojen ja käyntikorttien siirron.
Nokian tuolloisen johtajan Eero Miettisen mukaan 8210-mallin tavoitteena oli herättää kiinnostusta muotitietoisissa ja trendiherkissä ostajissa. Frank Nuovon johdolla muotoiltu Nokia 8210 esiteltiinkin elektroniikkatapahtuman sijasta poikkeuksellisesti Kenzon muotinäytöksen yhteydessä Pariisissa. Lanseerauksen aikoihin Nokian verkkosivuilta saattoi lukea Nuovon ajatuksia muodin kehityksestä, ja linkkien kautta lukija voi edetä erilaisille elämäntapasivustoille ja muotitalojen esittelyihin.
HMAS Melbourne (FFG 05)

HMAS Melbourne (viirinumero FFG 05) on Australian laivaston vuonna 1992 palvelukseenotettu Adelaide-luokan ohjusfregatti.
Valmistus.
Alus tilattiin Australian Marine Engineering Consilatedilta, missä köli laskettiin 12. heinäkuuta 1985. Alus laskettiin vesille 5. toukokuuta 1989 ja valmistui 5. syyskuuta 1992.
Palvelus.
Alus oli Persianlahdella vuonna 2002 osana monikansallista laivasto-osastoa valvomassa YK:n asettamien Irakin vastaisten pakotteiden toteuttamista. Alus oli uudelleen Lähi-idässä vuosina 2010, 2013 ja 2015 yhdistetyssä laivasto-osastossa turvaamassa alueen merenkulkua ja alueen vakautta.
HMAS Newcastle

HMAS Newcastle (viirinumero FFG 06) on Australian laivaston vuonna 1993 palvelukseenotettu Adelaide-luokan ohjusfregatti.
Valmistus.
Alus tilattiin Australian Marine Engineering Consilatedilta ja sen köli laskettiin 21. heinäkuuta 1989. Alus laskettiin vesille 21. helmikuuta 1992 ja se valmistui 11. joulukuuta 1993.
Palvelus.
Alus on modernisoitu (), jolloin sille asennettiin uusi edistyksellinen taistelunjohtojärjestelmä. Sen mukaisesti alukselle asennettiin uutta valvontaelektroniikkaa ja asejärjestelmiä. ADACS ja päivitetty ilmavalvontatutka sekä VLS-järjestelmän asentaminen paransi aluksen taistelukykyä.
Alus osallistui rauhanturvaoperaatioihin Itä-Timorin alueella, Solomoninsaarilla ja Persianlahdella operaatio Catalystiin.
Markku Koivusalo

Markku Johannes Koivusalo (s. 30. toukokuuta 1969 Helsinki) on suomalainen valtio-opin tutkija ja yleisen valtio-opin dosentti Helsingin yliopistossa ja Hietsun paviljongin toiminnanjohtaja. 
Hän on esitelmöinyt ja kirjoittanut tieteestä, taiteesta, politiikasta, filosofiasta, taloudesta ja historiasta. Koivusalon varsinaisena erikoisalana on poliittinen teoria ja filosofia ja hän on väitellyt Michel Foucault’n ajattelujärjestelmästä. Varsinkin mannermaisen filosofian ja yhteiskuntateorian asiantuntijana Koivusalo on myös luennoinut pitkään Hannah Arendtin, Carl Schmittin, Max Weberin ja Giorgio Agambenin ajattelusta.
Koivusalo on toiminut Suomen tutkijaliiton puheenjohtajana (2005-2015) ja vuodesta 1998 Tiede &amp; edistys -lehden toimitusneuvostossa. 
Markku Koivusalo on Martti Koivusalon poika ja hänellä on kaksi lasta muotoilija Annaleena Hakatien kanssa.
Vaahterayökkönen

Vaahterayökkönen ("Acronicta aceris") on melko kookas, iltayökkösiin kuuluva yöperhoslaji.
Koko ja ulkonäkö.
Verraten kookas vaaleanharmaa yökkönen, jota voi olla vaikea erottaa muista suvun lajeista. Etusiivet ovat vaaleanharmaat ja kauttaaltaan hienokuvioiset. Kuviointi on kuitenkin tasaista ilman voimakkaita kontrasteja. Siiven tyvessä on ohut, tumma tyvijuomu, minkä lisäksi rengas- ja munuaistäplä ovat verraten etäällä toisistaan. Takasiivet ovat valkoiset, mutta naaraalla on siipisuonten kohdalla selvästi mustaa väriä. Siipiväli 40–46 mm.
Toukka on erittäin helposti tunnistettava. Se on täysikasvuisena kauttaaltaan keltaisten, paikoitellen punaisten karvatupsujen peittämä. Lisäksi selkäpuolella on rivi mustareunuksisia valkeita täpliä. Nuori toukka muistuttaa linnun ulostetta.
Levinneisyys ja lentoaika.
Vaahterayökköstä tavataan lähes koko Euroopassa pohjoisimpia osia lukuun ottamatta. Lisäksi se elää Pohjois-Afrikassa ja idässä Keski-Aasiaan saakka. Etelä- ja Keski-Euroopassa se on sukunsa yleisimpiä lajeja. Sen sijaan Suomessa laji oli aikaisemmin lounainen harvinaisuus, kunnes 1970-luvulla se katosi ilmeisesti kokonaan. Sittemmin vaahterayökkönen on kuitenkin palannut lajistoon ja nykyisin havaintoja on Ahvenanmaalta sekä harvakseltaan rannikkoa pitkin Etelä-Pohjanmaalta itärajalle. Havainnot kuitenkin painottuvat selvästi etelärannikolle. Paikoitellen esimerkiksi Helsingin seudulla se on jopa yleinen.
Perhoset lentävät yhtenä sukupolvena kesäkuun alkupuolelta heinäkuun lopulle.
Elinympäristö ja elintavat.
Vaahterayökkönen elää harvakasvuisissa, lämpimissä lehtometsissä, puistoissa ja puutarhoissa. Perhoset lentävät yöllä ja tulevat kyllä syötille, mutta vain harvoin valolle. Kotelo talvehtii kotelokopan sisällä kuorenraossa tai maassa lehtien alla.
Suomen lajiston uhanalaisarvioinnissa 2010 vaahterayökkönen on luokiteltu silmälläpidettäväksi (NT).
Ravintokasvi.
Toukka elää pääasiassa vaahteroilla ("Acer") ja hevoskastanjalla ("Aesculus hippocastanum"), mutta myös muutamilla muilla lehtipuilla.
Pöytätennis kesäolympialaisissa 1988 – miesten nelinpeli

Pöytätenniksen miesten nelinpeli Soulin kesäolympialaisissa 1988 alkoi 23. syyskuuta ja finaali pelattiin 30. syyskuuta 1988. Osallistujia oli 23 maasta yhteensä 64 urheilijaa.
Sijoitukset.
Sijoista 5-8 käytiin sijoitusottelut.
Nuoliyökkönen

Nuoliyökkönen ("Acronicta psi") on iltayökkösiin kuuluva, varsin yleinen yöperhoslaji. Se on keskikokoinen yökkönen, ja se on väritykseltään melko tasaisen vaaleanharmaa. Laji elää lähes koko Euroopassa ja Pohjois-Afrikassa, ja se viihtyy valoisissa lehtimetsissä, puistoissa ja puutarhoissa. Toukka elää monilla lehtipuilla ja pensailla.
Koko ja ulkonäkö.
Nuoliyökkönen on keskikokoinen, tasaisen vaaleanharmaa yökkönen, jonka siivissä ei erotu kovin selvää kuviointia. Etusiivissä on kuitenkin selvästi erottuva musta tyvijuomu ja siiven ulkoreunasta sisäänpäin suuntautuu musta, nuolen kärkeä tai kreikkalaisen aakkoston Ψ-kirjainta muistuttava kuvio. Sisempi poikkiviiru on kaksinkertainen, ja siiven etureunassa viirun kohdalla on kaksi yhtä tummaa täplää. Viiru häipyy siiven takareunaa kohti. Ulompi poikkiviiru on ohut ja musta. Rengas- ja munuaistäplä ovat lähellä toisiaan, ja niitä yhdistää musta x-kirjaimen muotoinen kuvio. Takasiivet ovat koiraalla valkoiset, ulospäin tummuvat ja naaraalla harmaat, suunnilleen etusiipien väriset. Siipiväli on 36–43 mm.
Samannäköinen laji on erityisesti vasamayökkönen ("Acronicta tridens"), mutta myös keihoyökkönen ("Acronicta cuspis"). Varma lajinmääritys saattaa vaatia genitaalien tutkimista.
Täysikasvuinen toukka on harvakseltaan pitkäkarvainen, sivuilta musta ja sen kyljillä on punaiset täplät. Sivuilla on myös leveät valkoiset pitkittäisraidat ja selkäpuolella leveä keltainen raita. Selässä pään lähellä on pitkä, musta, sarvimainen kyhmy.
Levinneisyys ja lentoaika.
Lajia tavataan lähes koko Euroopassa sekä Pohjois-Afrikassa. Idässä levinneisyysalue ulottuu Itä-Siperiaan. Etelä- ja Keski-Suomessa laji on erittäin yleinen, joskin se harvinaistuu pohjoista kohti. Havaintojen pohjoisraja kulkee suunnilleen Kemi–Kajaani-linjalla. Perhoset lentävät yleensä yhtenä sukupolvena kesäkuun alusta elokuun alkupuolelle. Toinen sukupolvi on harvinainen.
Elinympäristö ja elintavat.
Nuoliyökkönen viihtyy valoisissa lehtimetsissä, metsänlaitamilla, pensaikoissa, puistoissa ja puutarhoissa. Lajia tavataan yleensä yksitellen, mutta joskus se voi olla jopa runsas. Perhoset lentävät öisin ja tulevat hyvin sekä valolle että syötille. Kotelo talvehtii kotelokopassa kuoren raossa.
Ravintokasvi.
Toukka on polyfagi, joka elää monilla erilaisilla lehtipuilla ja pensailla.
Silmäiltayökkönen

Silmäiltayökkönen ("Acronicta auricoma") on alku- ja keskikesän yöperhoslaji.
Koko ja ulkonäkö.
Tumman harmaankirjava yökkönen, jonka siipiväli on 33–38 mm. Etusiipi on pohjaväriltään harmaa tai sinertävän harmaa. Siiven tyvessä on selkeä, musta tyvijuomu. Samoin siiven kärkiosan takanurkassa erottuu musta pitkittäisviiru. Ulompi poikkiviiru on musta, vaaleatäytteinen ja tummanharmaalla varjostunut. Rengastäplä on pieni, keskiosastaan tumma ja verrattain kaukana munuaistäplästä. Siipiripset ovat harmaa-valkoiset. Takasiivet ovat tummat, harmaanruskeat.
Samannäköinen laji on erityisesti suoiltayökkönen ("Acronicta menyanthidis").
Täysikasvuinen toukka on musta ja sen selkäpuolella on kaksi riviä oransseja nystyjä, joista kustakin lähtee oranssinruskeiden karvojen tupsu. Toukan sivuilla karvat ovat mustia.
Levinneisyys ja lentoaika.
Silmäiltayökköstä tavataan Euroopasta Itä-Siperiaan. Suomessa sitä tavataan koko maassa. Perhoset ovat lennossa toukokuun keskivaiheilta heinäkuulle.
Elinympäristö ja elintavat.
Perhosta tavataan varsin monenlaisissa lehtipuita ja pensaita kasvavissa ympäristöissä, ei kuitenkaan tunturipaljakalla. Perhoset lentävät yöllä ja tulevat hyvin syötille, huonommin valolle. Kotelo talvehtii kotelokopan sisällä maassa.
Ravintokasvi.
Toukka on erilaisilla lehtipuilla, pensailla ja varvuilla elävä polyfagi.
HMS Chaplet

HMS Chaplet oli Britannian kuninkaallisen laivaston Ch-luokan hävittäjä.
Valmistus.
Alus tilattiin John I. Thornycroft and Companyltä Woolstonista, missä köli laskettiin 29. huhtikuuta 1943. Alus laskettiin vesille 18. heinäkuuta 1944 ja valmistui 24. elokuuta 1945.
Palvelus.
Alus myytiin romutettavaksi 6. marraskuuta 1965.
Rantaheinäyökkönen

Rantaheinäyökkönen ("Simyra albovenosa") on merenrantojen ruovikoissa elävä kesän yöperhonen.
Koko ja ulkonäkö.
Ulkonäöltään vaihteleva perhonen. Etusiivet ovat useimmiten vaalean kellanruskeat, hieman mustakehnäiset, mutta tummuus vaihtelee suuresti ja joissakin populaatioissa musta väri voi olla jopa hallitseva. Siipisuonet erottuvat aina terävästi vaaleina viiruina. Yökköstäplät puuttuvat, mutta siiven tyvessä on aina vaihtelevan pituinen, musta tyvijuomu. Takasiivet ovat valkoiset, ulkoreunoistaan usein hieman tummemmat. Siipiväli 28–40 mm.
Ulkonäöltään samankaltaisia lajeja ovat etenkin olkiyökköset (suku "Mythimna").
Levinneisyys ja lentoaika.
Rantaheinäyökkösen levinneisyys ulottuu Välimereltä ja Länsi-Euroopasta Keski-Aasiaan. Suomessa lajia tavataan Ahvenanmaalla, saaristossa sekä meren rannikkoa pitkin ainakin Oulun korkeudelle saakka. Lisäksi on muutamia havaintoja sisämaan vesistöalueilta. Perhoset lentävät kahtena sukupolvena toukokuun loppupuolelta heinäkuun alkuun ja heinäkuun loppupuolelta elokuulle.
Elinympäristö ja elintavat.
Rantaheinäyökkönen on elää usein runsaslukuisena merenrantojen ruovikoissa. Perhoset aloittavat lennon illan alkaessa hämärtymään ja tulevat valolle, eivät syötille. Toukat koteloituvat heinien lehdistä kehrätyn kotelokopan sisään. Kotelo talvehtii.
Suomessa lajia on tutkittu sillä esiintyvän melanismin vuoksi. Väritykseltään poikkeuksellisen tummia yksilöitä tavataan pääasiassa Suomenlahden saaristossa, missä jopa 80 % perhosista on tummaa muotoa.
Ravintokasvi.
Toukka syö erilaisia rantakasveja, erityisesti ruokohelpeä ("Phalaris arundinacea") ja järviruokoa ("Phragmites australis").
Xavier-Marie Baronnet

Xavier-Marie Baronnet (5. huhtikuuta 1927 – 8. syyskuuta 2012) oli Ranskasta kotoisin ollut, Seychelleillä toiminut roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin jesuiittojen papiksi 7. syyskuuta 1960 ja nimitettiin Port Victoria o Seychellesin hiippakunnan johtoon 3. maaliskuuta 1995. Piispaksi vihkiminen seurasi 25. kesäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Gilbert Guillaume Marie-Jean Aubry, jota avustivat Maurice Piat ja Jean-Samuel Raobelina.
Baronnet jäi eläkkeelle 1. kesäkuuta 2002. Hänestä tehtiin 18. helmikuuta 1998 Kunnialegioonan "Chevalier" ja 13. heinäkuuta 2012 "Officier".
Teppo Välimäki (toimittaja)

Teppo Välimäki (s. 29. marraskuuta 1961 Pirkkala) on suomalainen toimittaja ja jalkapallovalmentaja. Hän on työskennellyt aiemmin muun muassa Yleisradiossa Poliisi-TV:n juontajana. 
Nykyään Välimäki toimii taksiyrittäjänä Valkeakoskella. Välimäki on toiminut opetustehtävissä media-alan oppilaitoksissa, FC Hakan B-junioreiden valmentaja, ja jalkapallovalmentajana Sammon urheilulukiossa Tampereella.
Jalkapallossa Välimäki on yli 20 vuoden ajan valmentanut useita Kakkosen, Kolmosen ja Naisten Liigan joukkueita. Lisäksi hän on työskennellyt juniorivalmennuksen parissa, muun muassa Tampereen Ilveksen A- ja B-junioreissa. Kakkosessa Välimäki on valmentanut Musan Salamaa ja BK-46:a. Naisten Liigassa hän on toiminut Ilveksen sekä FC Kontun valmentajana. Vuonna 2012 Välimäki oli sarjasta kesken kauden suljetun Warkaus JK:n kakkosvalmentaja. Vuonna 2013 Välimäki toimi FC Hakan B-junioreiden valmentajana.
Pekka Hyvärinen (tuottaja)

Pekka Olavi Hyvärinen (s. 20. elokuuta 1953 Kuopio) on suomalainen taidenäyttelyiden järjestäjä, taidetapahtumien tuottaja ja taiteen tutkija, joka tunnetaan Helsingin Taidetalon ja Punkaharjun Retretin perustajana.
Hyvärinen kiinnostui kuvataiteesta kehystäjäisänsä ja galleristiäitinsä vaikutuksesta. Vuosien 1978–1982 kesinä Hyvärinen järjesti ensimmäiset taidenäytteynsä Punkaharjun keskustassa sijaitsevalla Punkasalmen koululla. Keväällä 1981 hän järjesti valtavan suosion saaneen Pekka Halosen töitä esittelevän näyttelyn Helsingin Viiskulmaan perustamassaan Helsingin Taidetalossa. 
Retretti Oy:n hän perusti 1984 ja kasvatti Punkaharjun Retretistä taidekeskuksen, joka käsitti noin 9000 neliömetriä valtaosin maan alle louhituissa luolastoissa. Retretti ajautui konkurssiin 1987, ja Hyvärinen vetäytyi vuosiksi julkisuudesta.
Pekka Hyvärinen on uransa aikana koonnut toistasataa kuvataidenäyttelyä, muun muassa Albert Edelfeltin näyttelyt 1979 ja 1983, Vilho Lammen ja Helene Schjerfbeckin näyttelyn 1980, Eero Nelimarkan satavuotisnäyttelyn 1990, Reidar Särestöniemen muistonäyttelyn 1993. Hän on lisäksi tuottanut yli 300 konserttia ja muuta esittävän taiteen tapahtumaa eri puolilla Suomea. Hän on toiminut muun muassa Taidekeskus Salmelan perustamistyöryhmässä, savonlinnalaisen Taidekeskus Pyrrin taiteellisena johtajana 1990–1995 sekä Ikaalisten ja Kymijoen taidekeskusten näyttelysuunnittelijana.
Johanna Hyöty

Johanna Hyöty (s. 15. helmikuuta 1992) on suomalainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on sijoittunut WTA-maailmanlistalla kaksinpelissä sijalle 893 lokakuussa 2012 ja nelinpelissä sijalle 763 lokakuussa 2012. Hän on edustanut Suomea Fed Cupissa vuonna 2012.
Vuonna 2012 Hyöty ja Ella Leivo pääsivät nelinpelissä ensimmäistä kertaa urallaan ITF-turnauksen loppuotteluun Tlemcenissä, Algeriassa. He hävisivät loppuottelun kolmannessa erässä ottelu tie breakilla luvuin 10–12 Aleksandra Romanovia ja Alina Wesseliä vastaan.
Ella Leivo

Ella Leivo (s. 26. heinäkuuta 1994 Tampere) on suomalainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on sijoittunut WTA-maailmanlistalla kaksinpelissä sijalle 1044 heinäkuussa 2014 ja nelinpelissä sijalle 788 marraskuussa 2013. Hän on edustanut Suomea Fed Cupissa vuodesta 2012 lähtien.
Vuonna 2012 Leivo ja Johanna Hyöty pääsivät nelinpelissä ensimmäistä kertaa urallaan ITF-turnauksen loppuotteluun Tlemcenissä, Algeriassa. He hävisivät loppuottelun kolmannessa erässä ottelu-tiebreakilla luvuin 10–12 Aleksandra Romanovaa ja Alina Wesseliä vastaan.
Leivo on voittanut urallaan viisi Suomen mestaruutta kaksinpelissä. Vuosina 2011 ja 2013 sisäkentillä ja vuosina 2009, 2011 ja 2015 ulkokentillä.
Kesken

Kesken (oikealta nimeltään Mikko Kuuluvainen, s.1983) on suomalainen hiphop-artisti, joka on tullut tunnetuksi espoolaisesta rap-yhtyeestä nimeltä Saurus.
Ura.
Kesken aloitti räppäämisen jo 90-luvulla ja hän vaikutti jo silloin samoissa yhtyeissä Sauruksen toisen osapuolen, Pik3:n kanssa. Saurus perustettiin vuonna 2001, kun Kesken alkoi räppäämään Pik3:n tuottamiin taustoihin. Sauruksen ensimmäinen pitkäsoitto "Shelley Duvallin silmät" julkaistiin vuonna 2003 ja sitä seurasi vuonna 2005 julkaistu albumi 400 000. Kyseiset albumit olivat omakustanteita, eikä yhtye saavuttanut vielä suurta kuulijakuntaa.
Kesken julkaisi ensimmäisen sooloalbuminsa "Jäi" vuonna 2006. Vuonna 2007 Fjuu Records julkaisi Sauruksen kolmannen albumin, "Son dynyy". Albumilta eräänlaiseksi hitiksi on noussut kappale "Snappmusaa", joka lienee yhtyeen tunnetuimpia kappaleita. Karma Musiikki julkaisi keväällä 2009 albumin "Neon Saurus", jolta julkaistiin singlet "Uuteen maailmaan" sekä "Luonnonvoima". Heinäkuussa 2010 julkaistiin uusi single "Bailataa", ja samalla ilmoitettiin uuden "Graindiapinat"-nimisen studioalbumin olevan työn alla ja ilmestyvän syksyllä 2010. Albumin julkaisu kuitenkin venähti loppuvuoteen 2011 ja samalla sen nimeksi vaihtui "Elossa".
Maaliskuussa 2013 Kesken ilmoitti tekevänsä omakustannelevyä, tarkemmin ottaen mixtapea nimeltä "1/0". Levyltä on julkaistu näytekappaleet "Lentokone" sekä "Ryöstö", johon on kuvattu myös musiikkivideo.
Plos One

Plos One (PLOS ONE) on vertaisarvioitu yhdysvaltalainen open access -tiedejulkaisu, jota on vuodesta 2006 julkaissut Public Library of Science. Lehdessä julkaistaan artikkeleita perustutkimuksesta kaikilta tieteen ja lääketieteen aloilta. Julkaistava aineisto käy läpi vertaisarvioinnin, mutta julkaisupäätökseen ei liity aineiston merkittävyyden arviointi. Julkaisun jälkeen käyttäjät voivat keskustella ja arvioida artikkeleita.
Tammikuussa 2011 arvioitiin Plos Onen saavuttaneen edellisvuonna vuosittain julkaistujen artikkelien lukumäärällä mitattuna maailman suurimman tiedejulkaisun aseman. Ero seuraavaksi suurimpaan julkaisuun vahvistui vuonna 2011. Vuonna 2016 uutisoitiin nuoremman Scientific Reports-megajulkaisun nousseen tällä mittarilla Plos Onen ohi maailman suurimmaksi tiedejulkaisuksi. Alkuvuodesta 2020 myös IEEE Access ohitti Plos Onen ainakin joksikin aikaa maailman eniten tiedeartikkeleita julkaisevana tiedejulkaisuna.
Tammikuussa 2016 Plos Onessa julkaistiin vertaisarvioinnin läpäissyt artikkeli, jonka kirjoittajat kiittävät Luojaa (Jumalaa) ihmiskäden suunnittelusta. Artikkeli ja sen arviointimenettely sai tiedeyhteisöltä kovaa kritiikkiä ja maaliskuussa 2016 Plos One ilmoitti peruvansa artikkelin hyväksynnän harkinnan jälkeen ja vetävänsä sen pahoitellen pois julkaisusta. 
Plos One -verkkojulkaisu perii julkaistavaksi hyväksytyistä artikkeleista julkaisumaksun (APC, article processing charge). Vuonna 2022 artikkelien julkaisumaksun suuruus vaihteli artikkelin luokittelun mukaan 800 eurosta 1 805 euroon.
Thomson Reutersin (nyk. Clarivaten) "Journal Citation Reportsin" laskelmien mukaan lehden vaikuttavuuskerroin oli 3,234 vuonna 2014.
Pågen

Pågen AB on Ruotsin suurin leipomoalan yritys., joka valmistaa tuotteita Ruotsin markkinoiden lisäksi vientiin. Etenkin korput ja korvapuustit ovat merkittäviä vientituotteita. Suurin osa yrityksen tuotteista valmistetaan Malmön ja Göteborgin kaupunkien alueella.
Pågen Färskbröd AB on Ruotsin suurin leipomo, joka harjoittaa liiketoimintaa myös Tanskassa ja Norjassa. Pågenin markkinaosuus pehmeässä ruokaleivässä Ruotsissa on 34 %. Suomen tytäryhtiön Oy Pågen Ab:n liikevaihto vuonna 2010 oli 10,7 miljoonaa euroa ja henkilöstömäärä 26.
Historiaa.
Påhlssonin leipomon perustivat Anders ja Matilda Påhlsson Malmössä vuonna 1878. Pian yritys kasvoi usean leipomon ketjuksi. 1900-luvun alussa avattiin iso uusi leipomo Malmöhön, ja yritys alkoi toimittaa pakkaamatonta leipää muihinkin kuin vain omiin myymälöihinsä. Vasta 1950-luvulla leivät saivat ensimmäiset pakkauksensa, joiden ansiosta leipää voitiin toimittaa koko Ruotsiin. Vuonna 1965 yritys vaihtoi nimekseen Pågenin Perheleipomo. Pågen AB yhdistyi vuonna 2000 Pååls-yrityksen kanssa.
Louisiana (taidemuseo)

Louisiana Museum of Modern Art on tanskalainen modernin taiteen museo, joka sijaitsee Humlebækissä noin kymmenen kilometriä Helsingørin eteläpuolella ja noin 35 kilometriä Kööpenhaminasta pohjoiseen.
Taidemuseo vihittiin käyttöön elokuussa 1958, ja sitä on sittemmin laajennettu useasti. Museo sijaitsee Juutinrauman rannalla olevassa puistossa, ja sitä pidetään hyvänä esimerkkinä kuvataiteen, rakennusarkkitehtuurin ja maisema-arkkitehtuurin yhdistämisestä.
Museon kokoelmissa on töitä modernin taiteen kansainvälisiltä nimiltä, kuten Jean Arpilta, Max Ernstiltä, Alberto Giacomettiltä, Henry Moorelta, Pablo Picassolta ja Andy Warholilta. Vuodesta 2000 lähtien taidemuseon johtajana on toiminut Poul Erik Tøjner.
Eddy Grant

Edmond Montague ”Eddy” Grant (s. 5. maaliskuuta 1948 Plaisance, Guyana) on Guyanassa syntynyt ja nuorena Lontooseen vanhempiensa kanssa muuttanut muusikko. Hänen pääasiallinen musiikkityylinsä on reggae. Hän soitti The Equals -yhtyeessä kitaraa.
Grantin tunnetuimmat kappaleet soolouralta ovat ”Electric Avenue”, ”I Don’t Wanna Dance” ja ”Gimme Hope Jo’anna”. Viimeksi mainittu kappale vuodelta 1988 on apartheidinvastainen hymni, ja Etelä-Afrikan hallitus kielsi sen myymisen ja soittamisen radiossa. Kappaleesta tuli silti valtava hitti niin Etelä-Afrikassa kuin muuallakin maailmassa.
Jōmon sugi

Jōmon sugi () on erittäin suuri ja vanha puu Yakushiman saarella Japanin Kagoshiman prefektuurissa. Lajiltaan puuyksilö on sugi ("Cryptomeria japonica"), Japanissa kotoperäinen sypressikasveihin kuuluva havupuu. Jōmon sugi on suurin tunnettu lajin edustaja.
Kuvaus ja ikä.
Jōmon sugi on 25 metriä korkea. Sen runko on 5,2 metriä rinnankorkeusläpimitaltaan. Rungon ympärysmitta on 16,4 metriä. Jōmon sugi on mittasuhteiltaan ja rungoltaan suurin tunnettu sugi. Se ei kuitenkaan ole niistä korkein, toinen Yakushimassa kasvava puu on 34,9 metriä korkea ja muualta Japanista on tunnettu yli 50-metrisiä yksilöitä.
Puun on pitkään uskottu olevan useita tuhansia vuosia vanha. Sen nimi viittaa esihistoriallisen Japanin Jōmon-kauteen, joka sijoittuu vuosille 10 000 eaa.–300 eaa.. Sen sanotaan usein olevan noin 7 000–6 000 vuotta vanha. Näin korkeasta iästä ei kuitenkaan ole todisteita. Vuonna 1987 tehdyn radiohiiliajoituksen perusteella Jōmon sugi olisi noin 3 000 vuotta vanha. Puu ei kuitenkaan välttämättä ole aivan niinkään vanha, sillä 1980-luvun radiohiiliajoitus ei ollut kovin tarkkaa ja vanhimmat Yakushiman saaren sugien tarkkaan tunnetut kantojen vuosirenkaista lasketut iät ovat vain 1 300–1 400 vuotta.
Ympäristö.
Jōmon sugi kasvaa Yakushiman saaren korkeimman vuoren, Miyanoura-daken rinteellä. Saaren metsissä kasvaa useita muitakin hyvin vanhoja suuria sugiyksilöitä, joita kutsutaan yleisnimityksellä "yakusugi" (). Jōmon sugi on yakusugeista tunnetuin ja sen uskotaan olevan myös niistä vanhin. Yakushiman saaren vuoristometsät on julistettu UNESCON maailmanperintökohteeksi lajirikkaan luontonsa sekä myös juuri hyvin vanhojen, suurien puidensa vuoksi.
Jōmon sugi sijaitsee vuorelle johtavan vaellusreitin varrella. Puun suojelemiseksi vierailijat eivät saa koskea siihen.
Tulenkantaja (palkinto)

Tulenkantaja on "Aamulehden" ja tamperelaisen Tulenkantajien kirjakaupan vuonna 2012 perustama kirjallisuuspalkinto. Se myönnetään edellisenä vuonna ilmestyneelle suomalaiselle teokselle, jolla arvioidaan olevan mahdollisuuksia menestyä käännöksenä Euroopassa.
Palkinto jaettiin ensimmäisen kerran 23. maaliskuuta 2013 Tampereella Hotelli Tammerissa Vihtorin kirjamessujen päätösgaalassa. Vuosina 2013–2015 palkinnon arvo oli 5 000 euroa. Vuonna 2016 summa nostettiin 10 000 euroon. Vuonna 2020 palkinto oli jälleen 5 000 euroa, minkä lisäksi voittaja saa Suomen kirjallisuuden vientikeskus Filin valmennusohjelman voittajateoksen viemiseksi ulkomaille.
Palkintoidean isä on runoilija, kirjakauppias ja kustannuspäällikkö Ville Hytönen. Palkintoraadin puheenjohtajana toimii vuoden kerrallaan ulkomailla menestynyt suomalainen kirjailija. Hän toimii lisäksi palkitun kirjailijan kummina. Ensimmäinen puheenjohtaja oli Sofi Oksanen.
Vesihuoltolaki

Vesihuoltolaki (, ) on vuonna 2001 säädetty Suomen laki, jonka tavoitteena on turvata sellainen vesihuolto, että kohtuullisin kustannuksin on saatavissa riittävästi terveydellisesti ja muutoinkin moitteetonta talousvettä sekä terveyden- ja ympäristönsuojelun kannalta asianmukainen viemäröinti. Laki määrittelee vesihoitolaitoksen laitoksena, joka huolehtii yhdyskunnan vesihuollosta sekä vesihuoltolaitoksen toiminta-alueella aluetta, jolla vesihuoltolaitos huolehtii vesihuollosta.
Vesihuoltolaitosten toiminta-alueiden tulee kattaa alueet, joilla kiinteistöjen liittäminen vesihuoltolaitoksen vesijohtoon tai viemäriin on tarpeen asutuksen määrän tai laadun vuoksi. Vesihuoltolaitoksen toiminta-alueella oleva kiinteistö on liitettävä laitoksen vesijohtoon ja viemäriin. 
Vapautus liittämisvelvollisuudesta on myönnettävä, jos: 1) liittäminen verkostoon muodostuisi kiinteistön omistajalle tai haltijalle kohtuuttomaksi, kun otetaan huomioon liittämisestä aiheutuvat kustannukset, vesihuoltolaitoksen palvelujen vähäinen tarve tai muu vastaava erityinen syy; 2) vapauttaminen ei vaaranna vesihuollon taloudellista ja asianmukaista hoitamista vesihuoltolaitoksen toiminta-alueella; Vapautuksen edellytys on lisäksi se että jätevedenkäsittely voidaan hoitaa asianmukaisesti sekä että kiinteistöllä on tarpeeksi hyvälaatuista talousvettä.
Käytännössä vapautuksen saavat vain kiinteistöt kantovedellä. 
Korkein hallinto-oikeus on todennut, että laissa tarkoitettua kohtuuttomuutta arvioitaessa on otettava huomioon erityisinä syinä lähinnä liittymän rakentamiskustannuksiin ja muodostuvan jäteveden vähäiseen määrään tai muuhun näihin verrattavaan objektiivisesti havaittavissa olevaan seikkaan liittyvät syyt. Lainkohdassa tarkoitetun kohtuuttomuuden arviointia ei voida perustaa yksinomaan kiinteistön omistajan tai haltijan henkilöön liittyviin subjektiivisiin syihin. Kunnan ympäristöviranomaisten myöntämät vapautukset ovat näistä syistä kumottu.
Vesihuoltolaitoksen tulee määrätä jokaista verkostoonsa liitettävää kiinteistöä varten liittämiskohdat, joiden tulee sijaita kiinteistön välittömässä läheisyydessä. Käytännössä on katsottu, että tämä etäisyys on enintään 20 metrin päässä tontin tai rakennuspaikan rajasta kaavoitetuilla alueilla sekä 100 metriä haja-asutusalueella, joskaan laissa ei ole mitään tarkkaa metrimäärää.
Jos vesihuoltolaitoksen rakentamassa verkossa haja-asutusalueella on liian vähän, liittyjiä voidaan pakottaa sellaisia kiinteistöjä liittymään, joilla ei objektiivisesti ole tarvetta vesihuoltolaitoksen palveluille siksi, että niiden poisjäänti vaarantaa vesihuollon taloudellista ja asianmukaista hoitamista vesihuoltolaitoksen toiminta-alueella.
Vesihuoltolaitoksen talous saa näin ollen lain suojan mutta kiinteistönomistajan taloutta se ei suojaa.
Vesihuoltolakia on muutettu 1/9-2014. Laissa on määrättyjä lievennyksiä liittymisvelvoitteeseen. Kesämökit ilman vesikäymälää ja kiinteistöt joissa on asetusten mukaiset investoinnit vapautetaan liittymisvelvoitteesta. Liittymisvelvoite kuitenkin säilyy alueilla joilla toiminta-alue oli voimassa1/9-2014. Tämä velvoite säilyy 31/12-2018 saakka.
Merkittävien tietokonevirusten ja matojen aikajana

Tämä on aikajana merkittävistä tietokoneviruksista, -madoista ja Troijan hevosista.
Gibraltarin piiritys (1779–1783)

Gibraltarin piiritys oli Ranskan ja Espanjan epäonnistunut yritys vallata Gibraltar Britannialta vuosina 1779–1783. Piirityksen alkaessa Gibraltarilla oli 5 382 brittisotilasta. Ranskan ja Espanjan laivastot saartoivat sitä mereltä, ja mantereen puolella vastassa oli suuri armeija. 
Talvella 1779 oli pulaa elintarvikkeista ja polttopuista. Keripukki riehui linnoituksessa. Keväällä amiraali Rodney pääsi vihollisen laivaston läpi ja toi tarvikkeita ja tuhatkunta miestä. Puute alkoi vaivata uudelleen ennen kuin huhtikuussa 1781 seuraavat brittilaivat pääsivät saartorenkaan läpi.
Kun Gibraltarin kuvernööri, kenraali George Augustus Eliott kuuli ranskalaisten ja espanjalaisten valmistelevan maihinnousua, hän suunnitteli yllätyshyökkäyksen yön pimeydessä. Landport Gaten kautta linnoituksesta livahtanut joukko onnistui tunnin kuluessa tekemään vihollisen tykit toimintakyvyttömiksi ja räjäyttämään kolme patteria. Britit menettivät hyökkäyksessä vain viisi miestä. Piirittäjät luovuttivat keväällä 1783. Britit olivat menettäneet noin 1 200 miestä ja käyttäneet 8 000 tynnyriä ruutia. He olivat tuhonneet vihollislaivoja, joilla purjehti yli 5 000 miestä.
Piirityksen aikana kaivettiin Gibraltarinvuoren tunnelit.