tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Royal Blood

Royal Blood on brittiläinen rock-duo, joka perustettiin Brightonissa vuonna 2013. Yhtyeen musiikki on modernia garage rockia, jossa on vaikutteita blues rockista. Yhtyeessä ei ole kitaristia, mutta basisti-laulaja Mike Kerr soittaa soitinta, joka muistuttaa basson ja kitaran sekoitusta. Suomessa yhtye on esiintynyt kahdesti, vuonna 2017 Joensuun Ilosaarirockissa ja 2019 Helsingin kulttuuritalolla.
Duon debyyttialbumi "Royal Blood", julkaistiin 25. elokuuta 2014. Albumi oli kaupallinen menestys ja se sai hyvän vastaanoton kriitikoilta. Albumi oli kolmanneksi nopeiten myynyt debyyttialbumi kolmeen vuoteen Britanniassa.
Blogbook

Blogbook on Internetissä toimiva mainosrahoitteinen . Sivusto tarjoaa julkisuuden henkilöille ja asiantuntijabloggaajille julkaisualustan. Sisällön laadun varmistamiseksi blogien kirjoittaminen ja julkaisu ei ole kaikille avointa. Blogikirjoitukset kategorisoidaan aihealueen mukaan, ja kutakin aihealuetta käsitteleviä blogeja on palvelussa useita.
Kesäkuussa 2014 Blogbook ja verkkomedia Stara.fi aloittivat yhteistyön, kun verkkomediayhtiö Stara Media Oy osti osuuden BlogBook Finland Oy:n osakekannasta. Blogbookin blogikirjoituksia aletaan julkaista myös Stara-kaupunkilehdessä.
Blogbookissa on vieraillut ensimmäisen vuoden aikana jo yli 2,4 miljoonaa eri käyttäjää. Blogbookin toimitusjohtaja ja perustaja Sami Kieksi on kertonut Yrittäjät-lehden haastattelussa, että yrityksen tavoitteena on kansainvälistyminen Aasiaan ja Afrikkaan. Maaliskuussa 2015 Blogbook teki kävijäennätyksen kun sivusto ylitti puolen miljoonan viikkokävijän rajan.
Bloggaajat.
Suurin osa Blogbookin bloggaajista on tunnettuja julkisuuden henkilöitä, sosiaalisessa mediassa vaikuttavia ja tunnettuja henkilöitä, poliittisia ja yhteiskunnallisia vaikuttajia tai fitness-urheilijoita.
Julkisuus.
Blogbook on saanut paljon julkisuutta eri medioissa kuten lehdissä ja radiossa. Radio Novassa on keskusteltu Blogbookin yhteiskunnallisista blogeista ja julkisuuden henkilöiden blogikirjoitusten pohjalta on tehty useita uutisia Aamulehteen, Iltalehteen, Ilta-Sanomiin, Yrittäjät-lehteen, Staraan ja Seiskaan.
Sartrouville

Sartrouville on Ranskan kunta Pariisin luoteisella esikaupunkivyöhykkeellä noin 15 kilometriä Pariisista koilliseen. Se kuuluu Île-de-Francen hallintoalueen Yvelinesin departementtiin, jonka toiseksi suurin kaupunki se on asukasluvulla 51 713 (2012).
Sartrouville kuuluu kuuden muun kunnan kanssa yhteenliittymään "Communauté d’agglomeration Boucle de la Seine" (CABS), jonka muut kunnat ovat Houilles, Carrières-sur-Seine, Chatou, Croissy-sur-Seine, Montesson ja Le Vésinet. CABS:n yhteinen väkiluku on noin 166 000.
Sartrouvilleen kulkevat Pariisista RER-junalinja A sekä Transilien Paris–Saint-Lazare -juna.
Elvi Saari

Elvi Saari (23. joulukuuta 1910 Kirvu – 15. elokuuta 1985) oli suomalainen teologi. Hän toimi muun muassa opettajana Rovaniemellä Rovalan Setlementissä sekä Hauholle vuonna 1951 perustetun Viittakiven opiston ensimmäisenä rehtorina 1951–1974.
Saari oli Suomen ensimmäisiä joogaopettajia. Suomen Joogaliiton puheenjohtajana hän oli 1971–1979. Kristillinen kveekariliike oli hänelle läheinen. Hän toimi aktiivisesti kansainvälisessä työleiritoiminnassa 1940-luvulta lähtien ja toimi Kansainvälisen vapaaehtoisen työleirijärjestön toiminnanjohtajana 1947–1949. Eläkevuodet hän eli Hämeenlinnassa.
Don’t Speak

Don’t Speak on yhdysvaltalaisyhtye No Doubtin kappale. Se julkaistiin yhtyeen kolmannen, Tragic Kingdom -studioalbumin kolmantena singlenä vuonna 1996. Vokalisti Gwen Stefani sanoitti kappaleen yhdessä hänen veljensä Eric Stefanin kanssa ja se kertoo Gwenin entisestä yhtyetoverista ja poikaystävästä, Tony Kanalista jonka kanssa seitsemän vuotta kestänyt parisuhde päättyi vain lyhyen aikaa ennen kappaleen tekoa.
Kappaleen suosiosta huolimatta se ei onnistunut saavuttamaan Billboard Hot 100 -listaa, mutta se pääsi Billboardin Hot 100 Airplay -listan ensimmäiselle sijalle kuudeksitoista viikoksi. Kappale saavutti listan kärjen myös Australiassa, Kanadassa, Alankomaissa, Uudessa-Seelannissa sekä Isossa-Britanniassa, jonka myötä siitä tuli No Doubtin kansainvälisesti menestynein single. "Don't Speak" oli ehdolla vuoden 1998 Grammy-palkintogaalassa kategorioissa "Vuoden kappale" ja "Paras duon/yhtyeen pop-esitys".
Kappale sijoittui Blender-aikakauslehden "The 500 Greatest Songs Since You Were Born"-listan sijalle 495. Kappale on soitettava kappale vuoden 2009 musiikkivideopelissä "Band Hero" ja se on myös ladattavana kappaleena vuoden 2008 pelissä "Rock Band 2".
Meaux

Meaux [mo] on Ranskan kunta Pariisin koillisella esikaupunkivyöhykkeellä noin 41 kilometriä Pariisin keskustasta itäkoilliseen. Noin 53 600 asukkaan kaupunki kuuluu Île-de-Francen hallintoalueen Seine-et-Marnen departementtiin ja on Meaux’n arrondissementin prefektuuri.
Meaux on Seine-et-Marnen departementin toiseksi väkirikkain kunta Chellesin jälkeen ja kuuluu vuonna 2003 muodostettuun taajamakuntaan "Communauté d’agglomeration Pays de Meaux" (CAPM). Meaux’n naapurikunnat ovat pohjoisessa Chambry, koillisessa Poincy, idässä Trilport, kaakossa Fublaines, etelässä Nanteuil-lès-Meaux ja Mareuil-lès-Meaux, lounaassa Villenoy, lännessä Chauconin-Neufmontiers ja luoteessa Crégy-lès-Meaux.
Meaux’hon kulkee Transilien Paris–Est -junalinja.
1700-luvulla Meaux’n pormestarina toimi Yhdysvaltain itsenäisyystaistelusta ja Ranskan vallankumouksesta tunnettu kenraali Lafayette.
Entinen alankomaalainen maantiepyöräilijä Joop Zoetemelk pitää Meaux’ssa hotellia nimeltä Le Richemont.
Lahij (maakunta)

Lahijin maakunta ( , Laḥiǧ) on yksi Jemenin maakunnista. Se sijaitsee Adeninlahden rannalla maan lounaisosassa. Lahjin pinta-ala on noin 12 700 neliökilometriä ja sen asukasluku noin 900 300. Maakunta jakautuu 15 piirikuntaan, ja sen pääkaupunki on Lahij.
Lahijin alue on lähinnä kuivaa tasankoa ja aavikkoa, jota halkoo useat vadit ja niiden tulvatasangot. Sen pohjoisosassa on vuoristoa. Lahijin alue on ollut kauan tärkeän kauppareitin varrella, minkä vuoksi se on ollut läheisen Adenin kanssa muun muassa Himyarin kuningaskunnan ydinalueita. Aluetta on sittemmin hallinneet etiopialaiset, arabit, mamelukit ja osmanit. Lahij oli itsenäinen valtio vuosina 1728–1839, minkä jälkeen se alistettiin Ison-Britannian protektoraatiksi. Virallisesti Lahijin sulttaanikunta lakkautettiin vuonna 1967, jolloin siitä tuli osa Etelä-Jemeniä.
We Belong Together

We Belong Together on yhdysvaltalaisen laulaja-lauluntekijä Mariah Careyn kappale hänen kymmenenneltä, "The Emancipation of Mimi" -studioalbumilta. Sen julkaisi Island Records albumin toisena singlenä 29. maaliskuuta 2005. "We Belong Togetherin" ovat sanoittaneet Carey, Jermaine Dupri, Manuel Seal, sekä Johntá Austin ja sen tuotti kolme jälkimmäistä henkilöä. Koska kappale sisältää sampleja Bobby Womackin vuoden 1981 kappaleesta "If You Think You're Lonely Now" sekä The Deelen vuoden 1987 kappaleesta "Two Occassions", myös muutamia muita lauluntekijöitä on kreditoitu. "We Belong Together" perustuu yksinkertaiseen pianosovitukseen hillityllä taustabiitillä. Kappaleen sanat kertovat naisen epätoivosta hänen entisen rakastajansa palaamiseen.
Vuosien 2001-2005 ajan kestänyttä artistin tauon vuoksi kriitikot kuvailivat kappaletta Careyn musikaaliseksi comebackiksi, samalla kun monet olivat jo luulleet hänen uransa päättyneen. "We Belong Together" sai muutamia musiikkialan palkintoja sekä ehdokkuuksia pitkin vuosia 2005-06. Kappale rikkoi listaennätyksiä Yhdysvalloissa, jossa siitä tulikin Careyn kuudestoista Billboard Hot 100-listan kärjen saavuttanut single. Single oli listan kärjessä yhteensä 14 viikkoa, ja siitä tuli yksi Yhdysvaltain listahistorian toiseksi pisimpään listan kärkisijalla pysytelleistä singleistä heti Careyn "One Sweet Dayn" jälkeen. Billboard listasi kappaleen "vuosikymmenen kappaleeksi" sekä kaikkien aikojen yhdeksänneksi suosituimmaksi kappaleeksi. Sen lisäksi kappale rikkoi lukuisia radiosoittoennätyksiä, keräten sekä historian suurimman yhden päivän että yhden viikon radiosoittomäärän. "We Belong Together" saavutti listakärjen myös Australiassa ja Alankomaissa sekä listan toisen sijan Uudessa-Seelannissa ja Isossa-Britanniassa.
Kappaleen musiikkivideo kuvattiin kahden osan tarinana kappaleen "It's Like That musiikkivideon kanssa, jossa Carey nähtiin polttareissaan. Kappaleen "We Belong Together" musiikkivideolla keskitytään Careyn häihin, jossa hänet vihitään vanhemmalle ja vaikutusvaltaiselle miehelle, ja video päättyy siihen kun hän karkaa häistä yhdessä entisen rakastajansa kanssa. Videolla huhuttiin olevan yhteyksiä artistin vuonna 1993 vihittyyn avioliittoon Tommy Mottolan kanssa. Carey on esittänyt kappaleen lukuisissa gaaloissa sekä televisio-ohjelmissa ympäri maailmaa, kuten vuoden 2005 MTV Movie Awardsissa, MTV Video Music Awardsissa, Macy's -tavaratalon paraatissa, The Oprah Winfrey Showssa sekä vuoden 2006 Grammy-palkintogaalassa. Euroopassa kappale on esitetty esimerkiksi Live 8 -konsertissa, Fashion Rockissa Monacossa sekä Saksan Bambi-palkintogaalassa. Carey esitti kappaleen sekä hänen Adventures of Mimi että Angels Advocate Tour -kiertueella.
Transilien

Transilien [tʁɑ̃siljɛ̃] on Île-de-Francen alueen paikallisjunajärjestelmä, jota liikennöi Ranskan valtiollinen rautatieyhtiö SNCF Ranskan ratahallintovirasto RFF:n ("Réseau Ferre de France") omistamalla rataverkolla. Nimi "Transilien" on sanaleikki ranskan kielen sanasta "francilien", jolla tarkoitetaan Île-de-Francen asukasta.
Transilien-junien lähtöpisteinä ovat Pariisin rautatie- ja RER-juna-asemat. Vuonna 2004 Transilien-junat kuljettivat 615 miljoonaa matkustajaa.
Transilien-junajärjestelmä jakaantuu hallinnollisesti kuuteen yksikköön, jotka eivät noudata departementtijakoa. Ne ovat:
Rhipogonaceae

Rhipogonaceae eli Ripogonaceae on pieni kasviheimo koppisiemenisten Liliales-lahkossa, johon kuuluu kaikkiaan kymmenen heimoa, tunnetuimpana liljakasvit (Liliaceae). "Rhipogonum" (tai "Ripogonum") on heimonsa ainoa suku.
Tuntomerkit.
Kasvit ovat kiipeileviä köynnöksiä, joilla on usein piikkiset varret, muttei kärhiä. Lehdet ovat vastakkaisia, ruodillisia, ja lavassa on kolme voimakasta pitkittäissuonta ja verkkosuonitus. Kukat ovat melko pieniä ja huomaamattomia. Hedelmä on marja.
Sekundaarinen aineenvaihdunta tuottaa flavonoleja. Limasoluja on. Kukinto on vaihteleva, enimmäkseen terttumainen. Heteenponnet avautuvat kukan keskustaan päin tai sivulle. Siitepölyhiukkanen on verkkokuvioinen. Emin vartalo on lyhyt, haaraton, ja luotti liuskainen. Kussakin emilehdessä on kaksi siemenaihetta, ja niistä kehittyy pyöreitä tai melkein kulmikkaita siemeniä, joissa on tärkkelyspitoinen endospermi.
Levinneisyys.
Lajit kasvavat Uudessa-Guineassa, Itä-Australiassa ja Uudessa-Seelannissa. Fossiileja on löydetty Tasmaniasta (eoseenikaudelta) ja Patagoniasta (noin 52 miljoonan vuoden takaa).
Luokittelu.
"Rhipogonum"-suvussa on kuusi lajia:
Antonia Iacobescu

Antonia Clara Iacobescu (taiteilijanimeltään Antonia, s. 12. huhtikuuta 1989) on romanialainen laulaja, esiintyjä sekä malli. Hän kiinnostui laulamisesta jo kymmenvuotiaana ja opiskeli musiikkikoulussa Yhdysvalloissa. Kun hän asui Las Vegasissa ja Utahissa, afromerikkalainen kulttuuri vaikutti voimakkaasti hänen musiikkityyliinsä. Vuonna 2013 Antonia julkaisi oman vaatetuslinjansa nimeltä "MOJA".
Hiihdon Suomen-mestaruuskilpailut 2015

Hiihdon Suomen-mestaruuskilpailut 2015 järjestettiin Jämillä 30. tammikuuta – 1. helmikuuta ja Rukalla 27.–29. maaliskuuta.
Tulokset.
Miehet.
Sprintti, 1,7 km, perinteinen.
Jämi, 30. tammikuuta
15 kilometriä, vapaa.
Jämi, 31. tammikuuta
30 kilometriä, perinteinen.
Jämi, 1. helmikuuta
50 kilometriä, vapaa.
Ruka, 29. maaliskuuta
Parisprintti, 6 × 1,4 kilometriä, perinteinen.
Ruka, 27. maaliskuuta
4 × 10 kilometriä, (p + p + v + v).
Ruka, 28. maaliskuuta
Naiset.
Sprintti, 1,4 km, perinteinen.
Jämi, 30. tammikuuta
10 kilometriä, vapaa.
Jämi, 31. tammikuuta
15 kilometriä, perinteinen.
Jämi, 1. helmikuuta
30 kilometriä, vapaa.
Ruka, 29. maaliskuuta
Parisprintti, 6 × 1,4 kilometriä, perinteinen.
Ruka, 27. maaliskuuta
3 × 5 kilometriä, (p + v + v).
Ruka, 28. maaliskuuta
Muskottikasvit

Muskottikasvit ("Myristicaceae") on koppisiemenisten Magnoliales-lahkoon kuuluva kasviheimo, jossa on puolisentuhatta lajia.
Tuntomerkit.
Muskottikasvit ovat puita, joiden oksat ovat valekiehkuroina. Kasvissa on punaista nestettä, päätesilmu on punertava ja pitkä. Lehdet ovat kahdessa rivissä, ja niiden ruodit ovat usein lyhyitä ja lavat ehytlaitaisia sekä usein alta harmahtavia. Usein lehtilapa on pahoin hyönteisten vahingoittama, kuivana hauras, ja suonitus on huomaamaton. Kasvit ovat kaksikotisia. Melko pienissä kukissa on yhteenkasvanut, kolmilehtinen kehä, yhteenkasvanut hetiö tai yksi ainoa emilehti. Hedelmä on yksisiemeninen, tavallisesti avautuva ja usein melko kookas. Siemenessä on kirjava endospermi ja vaippa (arillus).
Aineenvaihdunta tuottaa eräitä flavonoideja, flavoneja, asetogeniineja ja eräitä alkaloideja. Soluissa on oksalaattikiteitä. Karvat ovat haaraisia, tähtimäisiä tai T:n muotoisia. Lehdet ovat harvoin kierteisesti. Kukat ovat säteittäisiä, pohjus on pieni. Kehälehtiä on 2–5, tavallisesti kolme yhtenä kiehkurana, yhteenkasvaneita. Hedekukissa on kiehkuroittain, harvemmin kierteisesti 2–40 hedettä, jotka yleensä ovat yhteenkasvaneita; emin jäänne, pistillodi, puuttuu. Emikukissa ei ole joutoheteitä; emissä on vartalo ja kaksiliuskainen tai kilpimäinen luotti, sikiäimessä yksi ainoa kaksikalvoinen siemenaihe. Hedelmä on tuppilo, harvoin avautumaton. Siemen on kookas ja siinä on siemenvaippa eli arillus (vrt. muskottikukka).
Levinneisyys.
Muskottikasvit ovat levinneet tropiikkiin. Afrikan mantereella on vain muutama laji.
Luokittelu.
Muskottikasveihin kuuluu 20 sukua ja 475 lajia. Runsaslajisimmat suvut ovat muskottipuut ("Myristica", 175 lajia), "Horsfieldia" (100 lajia), "Knema" (95 lajia) ja virolat ("Virola", 60 lajia).
HMCS Algoma

HMCS Algoma (viirinumero K127) oli Kanadan kuninkaallisen laivaston Flower-luokan korvetti toisessa maailmansodassa. Alus otettiin palvelukseen 11. heinäkuuta 1941 ja suojasi Atlantilla saattueita. Sodan päätyttyä alus poistettiin palveluksesta 6. heinäkuuta 1945 ja myytiin Venezuelan laivastolle.
Valmistus.
Alus tilattiin 1. helmikuuta 1940 Port Arthur Shipbuilding Companylta Port Arthurista Ontariosta, missä köli laskettiin 18. kesäkuuta 1940. Alus laskettiin vesille 17. joulukuuta ja otettiin palvelukseen Montrealissa 11. heinäkuuta 1941.
Palvelus.
Alus saapui 18. heinäkuuta Halifaxiin. Se suojasi syyskuussa ensimmäisen saattueensa Islantiin ja oli sen jälkeen saattuetehtävissä toukokuuhun 1942. Tuona aikana se osallistui kahteen merkittävään saattuetaisteluun suojatessaan saattueita ONS67 helmikuussa ja ONS92 toukokuussa 1942. Heinäkuussa oltuaan kuusi viikkoa Liverpoolissa telakalla alus liitettiin WLEF:iin. Lokakuussa aluksen tehtäviin liitettiin Pohjois-Afrikan maihinnousun saattueiden suojaaminen ja se suojasi Britteinsaarilta saattueen SC107, joka menetti matkalla sukellusvenehyökkäyksissä viisitoista alusta.
Alus oli Britannian kuninkaallisen laivaston alaisuudessa muutaman kuukauden suojaten saattueita Britteinsaarilta Välimerelle. Helmikuussa 1943 alus oli Algeriassa Bonessa, mistä se palasi huhtikuussa Britteinsaarten kautta St. John'siin. Alus oli liitettynä hetken läntiseen tukiosastoon, joka lakkautettiin toukokuussa. Kesäkuussa alus liitettiin Quebecin saattajaosastoon. Alus suojasi Quebecin ja Labradorin välisiä saattueita, kunnes se siirrettiin marraskuun puolivälissä Kanadan saattajaryhmä 4:ään yhtä Britteinsaarten matkaa varten. Alus palasi joulukuun lopulla Liverpooliin, missä se siirrettiin modernisoitavaksi telakalle. Alus palasi huhtikuussa 1944 palvelukseen varustettuna pidennetyllä keulalla.
Toukokuussa alus liitettiin Kanadan saattajaryhmä 5:een ja se saapui 1. kesäkuuta Bermudalle koulutettavaksi. Alus palasi 27. kesäkuuta St John'siin, mistä se teki kolme matkaa Britteinsaarille ennen siirtoaan Plymouthin alaiseen saattajaryhmä 41:een syyskuussa. Alus oli saattue- ja partiointitehtävissä Kanaalissa toukokuun loppuun vuonna 1945, jolloin se aloitti paluumatkan Kanadaan.
Alus poistettiin 6. heinäkuuta palveluksesta ja siirrettiin romutettavaksi Sydneyyn. Alus myytiin 1946 Venezuelalle, joka liitti sen laivastoonsa nimellä "ARV Constitucion". Alus poistettiin 1962 alusluettelosta.
Päälliköt.
Aluksenpäällikköinä olivat:
Brive-la-Gaillarde

Brive-la-Gaillarde [bʁiv la ɡajaʁd], usein pelkkä Brive, on Ranskan kunta Limousinin hallintoalueen Corrèzen departementissa ja sen suurin kaupunki, asukasluvultaan noin 47 500. Departementin prefektuuri sijaitsee kuitenkin Tullessa. Brive on Limousinin alueen toiseksi väkirikkain kaupunki Limogesin jälkeen.
Ranskan keskiylängön länsireunalla sijaitseva Brive alkoi kasvaa 400-luvulla Saint-Martin-l'Espagnol -kirkon ympärille. 1100-luvulla kaupungin ympärille rakennettiin muuri ja satavuotisen sodan aikana 1300–1400-luvulla toinenkin, mutta muurit ovat saaneet tehdä tilaa kehäbulevardeille. Keskiajalta periytyvä vanha kaupunki on nyt tärkeä kauppakeskus monine liikkeineen ja kahviloineen. Siellä sijaitsevat myös kaupungintalo, poliisiasema ja Labenche-museo.
Toisessa maailmansodassa Brive-la-Gaillarde oli Ranskan vastarintaliikkeen alueellinen keskuspaikka. 
Kaupunki tunnetaan Ranskassa Georges Brassensin suositusta laulusta ”Au marché de Brive-la-Gaillarde”.
Liikenneyhteydet.
Brive-la-Gaillardesta on rautatieyhteydet Limogesiin, Périgueux’hön, Bordeaux’hon, Clermont-Ferrandiin ja Toulouseen. A20-moottoritie kulkee Briven kautta Limogesista Toulouseen ja tie A89 Bordeaux’hon.
Noin 13 kilometriä Brivestä etelään sijaitsee Brive–Souillacin lentokenttä, viralliselta nimeltään "Aéroport de Brive – Vallée de la Dordogne". Sieltä on ympäri vuoden lentoja Pariisin Orlyyn ja London City Airport -kentälle Lontooseen.
Degeneriaceae

Degeneriaceae on pieni kasviheimo koppisiemenisten Magnoliales-lahkossa, johon kuuluvat myös muun muassa muskottikasvit (Myristicaceae), Himantandraceae, Eupomatiaceae ja annoonakasvit (Annonaceae). "Degeneria" on heimon ainoa suku.
Tuntomerkit.
Suvun kaksi lajia ovat puuvartiskasveja, joiden lehdet ovat kierteisesti, ehyitä ja korvakkeettomia. Kukat ovat kookkaita, sijaitsevat lehtihangoissa, ja niissä on kolme verholehteä, paljon terälehtiä kiehkuroina, paljon heteitä ja yksi emilehti, jossa on pidentynyt luottiharjanne. Siitepölyhiukkanen on veneenmuotoinen. Siemenaiheita on sikiäimessä paljon. Hedelmä on tuppilo.
Levinneisyys.
Suvun kaksi lajia kasvaa Fidžin saariryhmään kuuluvalla Viti Levun saarella.
Luokittelu.
Läheisin sukulaisheimo on Himantandraceae.
Sukuun kuuluvat kaksi lajia ovat:
Sven Vigelius

Sven Vigelius eli "Sveno Laurentii, Vestmannus" (noin 1600 Köping, Västmanland, Ruotsi – 1653 Pietarsaaren pitäjä) oli suomalainen kirkkoherra, Turun akatemian professori ja rehtori.
Vigeliuksen vanhemmat olivat ruotsalaisen Köpingin kirkkoherra Lars (Laurentius Algothi, k. 1617) ja hänen ensimmäinen puolisonsa Anna Larsdotter. Hän pääsi ylioppilaaksi Uppsalassa 1618 ja valmistui filosofian maisteriksi Uppsalan yliopistosta 1625. Hän opiskeli myös Greifswaldin ja Rostockin yliopistoissa.
Vigelius oli Nyköpingin koulun vt. rehtorina 1626, Tallinnan koulun rehtorina ja Tallinnan varasuperintendenttinä vuodesta 1627 sekä Turun lukion 1. teologian lehtorina 1633–1640 ja samalla Turun tuomiokapitulin jäsenenä 1633–1650 ja palkkapitäjänsä Sauvon kirkkoherrana 1633–1652. Vigelius toimi 1640 perustetun Turun akatemian toisena teologian professorina 1640–1652 ja oli akatemian rehtorina 1642–1643. Hänet oli valittu sijaisrehtoriksi Knut Kurckille, mutta koska Kurck ei lopulta tullut Turkuun Vigelius nimitettiin hänen tilalleen rehtoriksi. Viimeksi Vigelius toimi Pietarsaaren pitäjän kirkkoherrana vuodesta 1650 alkaen (hän astui tähän virkaan 1652). Vigelius oli myös lääninrovasti ja hän oli pappissäädyn valtiopäivämiehenä 1635, 1642 ja 1649. Vigelius kuoli tapaturmaisesti Pietarsaaren pitäjässä vuonna 1653.
Vigelius julkaisi painettuina latinankielisinä teksteinä neljä kutsua Turun akatemian puhetilaisuuksiin, kaksi hääonnittelurunoa ja yhden akateemisen onnittelurunon.
Vigelius oli naimisissa kaksi kertaa, ensin Anna Pettersdotter Niurenian kanssa ja sitten vuodesta 1628 piispa Isak Rothoviuksen tyttären Elisabet Isaksdotter Rothovian kanssa.
Jinot

Jinot ovat virallisesti tunnustettu etninen ryhmä Kiinassa. Määrällisesti he lukeutuvat maan pienimpiin vähemmistöihin ja heitä oli vuoden 2000 väestönlaskennan mukaan yhteensä 20 899. Suurin osa heistä asuu Jinghongin piirikuntatason kaupungissa Xishuangbannan autonomisessa prefektuurissa Yunnanin maakunnassa hieman Laosin vastaisesta rajasta pohjoiseen. Jinon kieli on sukua yille ja burmalle.
Historia.
Jinojen ja heidän dai-naapuriensa suullisen perinteen mukaan heidän edeltäjänsä muuttivat nykyisille alueilleen vuosisatoja sitten. He olivat ensin taiden alaisuudessa ja han-kiinalaisten valta alkoi ulottua alueelle 1300-luvulla. Kiinalaisissa lähteissä jinot mainitaan ensimmäisen kerran 1700-luvulla. Heitä pidettiin alun perin pelkästään daiden alaryhmänä. Jinot saivatkin virallisen vähemmistön aseman vasta vuonna 1979.
Kulttuuri.
Jinot ovat rakentaneet asumuksensa tavallisesti vuorten rinteille. Talot on rakennettu perinteisesti bambusta. Varallisuuden sittemmin lisäännyttyä on rakennettu myös joitakin tiilitaloja. Useisiin jinojen kyliin on tullut myös sähkö. Tavallisessa kylässä on kolmestakymmenestä sataan perhettä. Jinot viljelevät maata ja tuottavat esimerkiksi riisiä, maissia, banaaneja ja puuvillaa. Jinojen viljelemä teelajike "Pu’er" on suosittu ympäri Kiinaa. Viljelyn ohella harjoitetaan metsästystä ja keräilyä. Jinot harjoittavat edelleen perinteistä animistista uskontoaan.
Vincennes

Vincennes [vɛ̃sɛn] on Ranskan kunta Pariisin itäpuolen esikaupunkivyöhykkeellä noin 6,5 kilometriä Pariisin keskustasta itään. Se kuuluu Île-de-Francen hallintoalueen Val-de-Marnen departementtiin. Vajaan kahden neliökilometrin alueella asuu lähes 50 000 ihmistä, mikä tekee Vincennesistä Ranskan toiseksi tiheimmin asutun kunnan Levallois-Perret’n jälkeen.
Vincennesin naapurikunnat ovat etelässä ja lounaassa Pariisi, lännessä Saint-Mandé, pohjoisessa Montreuil ja idässä Fontenay-sous-Bois.
Vincennesin linnassa oli 1700-luvulla vankila, jonka asukkeja olivat muun muassa markiisi de Sade ja Rautanaamio. Vincennesin eteläpuolella on suuri Bois de Vincennes -puisto, joka nykyisin kuuluu Pariisiin.
Vincennesiin kulkee Pariisin metrolinja 1, jonka lähimmät metroasemat ovat Bérault ja Château de Vincennes.
Martigues

Martigues on Ranskan kunta Marseillen luoteispuolella Välimeren rannalla. 46 500 asukkaan kaupunki kuuluu Provence-Alpit-Rivieran hallintoalueen Bouches-du-Rhônen departementtiin. 
Martiguesin halki kulkee Caronten kanava Välimerestä suureen Étang de Berre -laguuniin. Kaupunkia kutsutaankin Provencen Venetsiaksi.
Martiguesin naapurikunnat ovat idässä Châteauneuf-les-Martigues, kaakossa Sausset-les-Pins, lännessä Port-de-Bouc ja koillisessa Saint-Mitre-les-Remparts. Kaupungin läpi kulkee Marseillen ja Miramas’n välinen rautatie.
Martiguesin perusti vuonna 1232 Barcelonan kreivi Ramón Berenguer IV ilmeisesti entisen roomalaisen sotilasleirin paikalle.
Kaupungin jalkapalloseura on FC Martigues.
Ferrari SF15-T

Ferrari SF15-T on italialaisen Formula 1 -talli Scuderia Ferrarin käyttämä auto kaudella 2015. Autoa ajavat Red Bullilta Ferrarille vaihtanut saksalainen nelinkertainen maailmanmestari Sebastian Vettel ja suomalainen Kimi Räikkönen.
Yhteenveto.
Ennen kauden alkua.
Kaudella 2014 Ferrari ei voittanut yhtäkään kilpailua ensimmäistä kertaa sitten kauden 1993. Ennen kautta 2015 Ferrari kävi läpi merkittäviä henkilöstömuutoksia. Syyskuussa 2014 tallin pitkäaikainen pääjohtaja Luca di Montezemolo jätti tallin ja hänen tilalleen tuli Fiatin toimitusjohtaja Sergio Marchionne. Kauden jälkeen Ferrari vaihtoi tallipäällikkönsä Marco Mattiaccista tallin sponsorin Philip Morrisin riveistä tulleeseen Maurizio Arrivabeneen. Lisäksi tallissa viisi vuotta ajanut Fernando Alonso siirtyi McLaren-talliin. Uudeksi kuljettajaksi saapui pitkäaikainen Red Bull -kuljettaja ja nelinkertainen maailmanmestari Sebastian Vettel.
SF15-T julkistettiin Ferrarin internet-sivuilla 30. tammikuuta 2015. Talli varoitti asettamasta liian kovia odotuksia alavireisesti menneen edelliskauden sekä organisaatiomuutosten jälkeen. Ensimmäisissä testeissä Jerezissä SF15-T oli kuitenkin nopein auto kolmena päivänä neljästä. Kimi Räikkösen mukaan parannuksia on onnistuttu tekemään niillä alueilla, joissa edelliskaudella oli ongelmia. Barcelonassa ajetuissa testeissä Mercedes osoittautui jälleen ylivoimaisen nopeaksi, mutta Ferrari katsoi olevansa hyvissä asemissa taistelussa Red Bullia vastaan. 12 testipäivän aikana talli ajoi uudella autolla kaiken kaikkiaan 5 400 kilometriä.
Alkukausi.
Kauden ensimmäinen kisaviikonloppu Australiassa sujui tallilta melko hyvin. Perjantain vapaissa harjoituksissa autoissa ei ilmennyt ongelmia ja autot olivat toiseksi nopeimpia Mercedesten jälkeen. Aika-ajoissa Vettel sijoittui neljänneksi ja Räikkönen viidenneksi molempien jäädessä Lewis Hamiltonin paaluajasta yli sekunnin. Kilpailussa Räikkönen joutui keskeyttämään, kun hänen autonsa takarengasta ei saatu kunnolla kiinni varikkopysähdyksellä. Vettel sen sijaan ajoi kolmanneksi saaden ensimmäisen palkintokorokesijoituksensa Ferrarilla.
Malesian GP:n sateisissa aika-ajoissa Vettel ajoi toiseen ruutuun Mercedes-kuljettajien väliin. Vettel jäi paaluajasta seitsemän sekunnin sadasosan päähän. Räikkönen jäi 11:nteen ruutuun ajoitettuaan radalle tulonsa huonosti toisessa aika-ajo-osiossa. Kilpailussa osoittautui, että Malesian kuumat olosuhteet sopivat paremmin Ferrarille kuin Mercedekselle. Vettel ajoi kilpailun läpi kahdella varikkopysähdyksellä Mercedesten pysähtyessä kolmesti, sillä Vettel pystyi Ferrarillaan hallitsemaan renkaiden kulumista tehokkaammin. Osakilpailuvoitto oli tallin ensimmäinen sitten Espanjan GP:n 2013. Räikkönen onnistui nousemaan kilpailussa neljänneksi.
Saint-Ouen (Seine-Saint-Denis)

Saint-Ouen [sɛ̃t‿wɛ̃] on Ranskan kunta Pariisin pohjoispuolen esikaupunkialueella. Runsaan 50 000 asukkaan kaupunki kuuluu Seine-Saint-Denis’n departementtiin Île-de-Francen hallintoalueella.
Saint-Ouenissa sijaitsee kaksi Pariisin metrolinjan 13 asemaa, "Garibaldi" ja "Mairie de Saint-Ouen". Sinne kulkee myös RER-junalinja C.
Saint-Ouen tunnetaan suuresta kirpputorialueestaan, jossa myydään antiikkia ja vanhoja huonekaluja joka lauantai, sunnuntai ja maanantai. Kirpputorialue on aivan kunnan etelärajalla, ja lähin metroasema on Pariisin puolella sijaitseva metrolinjan 4 pääteasema "Porte de Clignancourt".
Pariisin lisäksi Saint-Ouenin muut naapurikaupungit ovat Saint-Denis ja Clichy.
Kasper Muttonen

Kasper Muttonen (s. 5. kesäkuuta 1979 Lappeenranta) on helsinkiläinen kuvanveistäjä ja kuvataiteilija. Muttonen on valmistunut Kuvataideakatemiasta vuonna 2003. Hän on opiskellut myös arkkitehtuuria Teknillisessä korkeakoulussa.
Muttosen teoksissa on geometrista kolmiulotteisuutta, valettua betonia ja rautakauppamateriaaleja. 
Vuonna 2014 Muttonen toteutti ”Lapinlahden Lähde” -puu-installaation Lapinlahden sairaalan alueella. Hän on toiminut alueen aktiivina siitä lähtien. 
Muttonen on ollut Suomen Rooma-instituutin Villa Lanten residenssitaiteilija sekä Suomen Kulttuurirahaston residenssissä Schloss Wiepersdorfissa 2015 ja Cité des Artissa 2013-2014. 
Hän on Kuvanveistäjäliiton jäsen ja Galleria Huudon hallituksessa. Hänen teoksiaan on Saastamoisen säätiön taidekokoelmassa taidemuseo Emmassa, Wihurin säätiön taidekokoelmassa Rovaniemen taidemuseossa ja yksityisillä kuten Seppo Fränti, Carl Gustaf Ehrnrooth ja Mauri Niemi.
Petrus Bergius

Petter (Petrus) Bergius eli "Petrus Andreæ, Sudermannus" (19. tammikuuta 1612 Husby, Södermanland, Ruotsi – 1691 Taivassalo) oli suomalainen kirkkoherra, Turun akatemian professori ja rehtori.
Bergiuksen vanhemmat olivat Husbyn pitäjän Bergan kylässä asunut peltomies, seppä, puuseppä ja sorvari Anders Mattsson ja Brita Eriksdotter. Hän kävi Turun katedraalikoulua, Nyköpingin koulua sekä Strängnäsin ja Turun lukioita päästen ylioppilaaksi Turussa 1640. Bergius valmistui filosofian maisteriksi Turun akatemiasta 1647, ja hänet vihittiin papiksi Turun hiippakunnassa 1653.
Bergius oli Uusmaalaisen osakunnan inspehtorina vuodesta 1655 mutta ei enää 1665 sekä Tukholman ja Södermanlandin maakunnan inspehtorina 1665 ja filosofisen tiedekunnan promoottorina 1664. Hän toimi Turun akatemian toisena filosofian apulaisena vuodesta 1649, kreikan ja heprean kielten professorina 1652–1671 (sai virkavahvistuskirjan 1654) sekä akatemian rehtorina kahteen otteeseen 1659–1660 ja 1669–1670. Bergius oli samalla Turun tuomiokapitulin jäsenenä 1657–1671 ja toimi palkkapitäjänsä Liedon kirkkoherrana 1660–1662 ja Piikkiön kirkkoherrana 1669–1671. Hänestä tuli lääninrovasti 1666, ja viimeksi Bergius oli Taivassalon kirkkoherrana vuodesta 1671 alkaen.
Bergius oli vuonna 1665 vastaajana oikeusjutussa, joka sai alkunsa, kun hän oli syyttänyt Turun akatemian rehtoria Axel Kempeä sekä professoreita Abraham Thauvonius ja Andreas Thuronius juopottelusta, virkatehtävien laiminlyönnistä ja Thauvoniusta erikseen jalkavaimojen pitämisestä. Juttu päättyi lopulta Bergiuksen anteeksipyyntöön, jonka jälkeen konsistori poltti jutun asiakirjat asianosaisten ollessa läsnä.
Bergius oli naimisissa kaksi kertaa, ensin Elin Henriksdotter Carstenin (k. 1652) kanssa ja sitten 1654–1688 Margareta Johansdotter Walsteniuksen (k. 1688) kanssa.
Suomen euroviisukarsinta 2004

Suomen euroviisukarsinta 2004 oli kilpailu, jossa valittiin Suomen edustaja vuoden 2004 Eurovision laulukilpailuun. Kilpailu pidettiin kutsukilpailun ja avoimen sävellyskilpailun yhdistelmänä, kilpailuun saatiin 351 kappaletta, joista 20 valittiin televisioitaviin alkukarsintoihin. Alkukarsinnat pidettiin perjantaina ja lauantaina 16. ja 17. tammikuuta ja molemmaista valittiin puhelinäänestyksellä kuusi finaaliin.
Finaali pidettiin Tampere-talossa lauantaina 24. tammikuuta ja televisioitiin suorana YLE TV2:ssa kello 19.30–21.50 ja 22.05–22.35. Ensimmäisellä kierroksella alueraadit äänestivät kappaleista kuusi parasta toiselle kierrokselle. Toisella kierroksella voittajan valitsivat puhelinäänestäjät.
"Keltaisella taustalla olevat esitykset pääsivät finaaliin.
Irma Agiashvili

Irma Agiashvili (s. 1984) on inkerinsuomalais-georgialainen muusikko ja laulaja-lauluntekijä. Hänen omakustanteinen esikoisalbuminsa "Sing The Unspoken" ilmestyi 19. huhtikuuta 2013. Irma Agiashvilin toinen pitkäsoitto "Behind Space" julkaistiin 15. huhtikuuta 2016. Molempien albumien kappaleet ovat Agiashvilin säveltämiä ja sanoittamia ja Johnny Lee Michaelsin tuottamia.
Tausta.
Irma Agiashvili syntyi Petroskoissa inkerinsuomalais-georgialaiseen perheeseen. Hän vietti lapsuutensa osin Petroskoissa ja osin Kutaisissa Georgiassa, kunnes perhe muutti Suomeen vuonna 1993. Lapsuus- ja nuoruusvuosien ajan Agiashvili kävi pianotunneilla ja harrasti toisinaan myös rumpujen soittoa. Myöhemmin lukioiässä hän opetteli itsenäisesti soittamaan kitaraa ja päätyi säveltämään musiikkikappaleita kirjoittamiinsa sanoituksiin.
Muusikon ura.
Irma Agiashvili esiintyi ensimmäisen kerran yleisön edessä elokuussa 2008 Helsingissä Liberté-klubilla julkaistuaan kaksi kuukautta aiemmin MySpace-Internet-yhteisösivustolla ensimmäisen demonauhansa. Sen jälkeen hän keikkaili aktiivisesti viiden vuoden ajan yksin akustisen kitaransa säestämänä pääkaupunkiseudulla ja erityisesti Helsingin klubeilla.
Kesällä 2011 Agiashvili aloitti ensimmäisen albuminsa työstämisen yhdessä tuottajaystävänsä Johnny Lee Michaelsin kanssa. Aiemmin vain kitaran säestyksellä esitetyt kappaleet sovitettiin isommalle kokoonpanolle. Levyllä soittavat Agiashvilin (elektroakustinen kitara) lisäksi Michaels (sähkökitarat, klassinen kitara, basso, koskettimet, rummut ja perkussiot), Juho Martikainen (kontrabasso), Antero Priha (trumpetti) sekä Jukka Paajanen (sähkökitara). Lisäksi albumilla soi joitakin ohjelmoituja instrumentteja. Levy äänitettiin Helsingissä Studio Bulevardilla vuonna 2012, ja Svante Forsbäck masteroi sen Chartmakersilla vuonna 2013. Levyn julkaisun yhteydessä Agiashvili keikkaili paitsi soolona, niin myös yhdessä Johnny Lee Michaelsin, rumpali Santeri Saksalan, pianisti Karl Sinkkosen ja basisti Jarkko Toivasen kanssa.
Talvella 2015 Agiashvili aloitti toisen albuminsa "Behind Space" työstämisen yhdessä muusikoiden Santeri Saksalan (rummut), Harri Taittosen (koskettimet), Roxsy Surowiakin (basso) ja Johnny Lee Michaelsin (sähkökitarat) kanssa. Levy äänitettiin E-Studiolla (äänittäjänä Jyri Riikonen) ja Johnny Lee Michaelsin kotistudiolla. Äänitteen miksasi Michaels ja masteroi Svante Forsbäck. "Behind Space" julkaistiin 15. huhtikuuta 2016. Agiashvili keikkaili uuden julkaisunsa tiimoilta äänityskokoonpanollaan, joskin Taittosta tuurasi kosketinsoittaja Jenny Lahtinen.
Vastaanotto.
Albumit eivät ole toistaiseksi yltäneet myynneillään Suomen viralliselle listalle asti, mutta ovat molemmat saaneet ilmestyessään kiitosta kriitikoilta. Debyyttialbumin toinen singlejulkaisu "Run" pääsi Radio Suomen soittolistalle nousten aseman kolmanneksi soitetuimmaksi kappaleeksi. Molempien levyjen kappaleita on soitettu satunnaisesti myös muilla radiokanavilla, muun muassa Ylen ja Radio Helsingin taajuuksilla.
Nils Tunander

Nils Tunander eli "Nicolaus Jonæ, Ostrogotus" (noin 1625 Västervik, Småland, Ruotsi – 24. helmikuuta 1679 Turku) oli suomalainen kirkkoherra, Turun akatemian professori ja rehtori.
Tunanderin vanhemmat olivat Västervikin koulun rehtori Jonas (Jonas Nicolai) ja Ingeborg Pehrsdotter. Hän pääsi ylioppilaaksi Uppsalassa 1648. Tunander teki ulkomaanmatkan Saksaan, Ranskaan ja Italiaan vuonna 1658. Hän opiskeli Strassburgissa 1658, Heidelbergissä 1659 ja Tübingenissa 1660. Tunander tutustui Saksassa ollessaan saksalaisen pietismin oppi-isään Philipp Jakob Speneriin ja sai tältä vaikutteita.
Tunander oli Uusmaalaisen osakunnan inspehtorina 1668–1679. Hän toimi Turun akatemian kolmantena teologian professorina vuodesta 1667 astuen virkaan vuonna 1668 ja oli samalla palkkapitäjänsä Liedon kirkkoherrana vuodesta 1668 ja Turun tuomiokapitulin jäsenenä. Tunander oli akatemian rehtorina 1672–1673.
Tunanderin aikana akatemian teologian opetus ja tutkimus alkoi siirtyä pois dogmatismista raamatullis-käytännölliseen suuntaan. Tunander julkaisi painettuna Halikon kirkossa vuonna 1670 pitämänsä ruumissaarnan ja yhteensä viisi hautajaisrunoa.
Alfortville

Alfortville ([alfɔʁvil], ) on Ranskan kunta Pariisin eteläisellä esikaupunkialueella. Noin 44 500 asukkaan kaupunki kuuluu Val-de-Marnen departementtiin Île-de-Francen hallintoalueella ja sijaitsee noin 7,5 kilometriä Pariisin keskustasta eteläkaakkoon. 
Seinejoen oikealla rannalla sijaitseva Alfortville muodostettiin vuonna 1885 osasta itäisen naapurikunnan Maisons-Alfortin aluetta. Alfortvillen muut naapurikunnat ovat kaakossa Créteil, etelässä Choisy-le-Roi, lännessä Vitry-sur-Seine, luoteessa Ivry-sur-Seine ja pohjoisessa Charenton-le-Pont. Alfortville kuuluu vuonna 2001 luotuun taajamakuntaan "Communauté d'agglomération Plaine Centrale du Val de Marne" (CAC).
Alfortvilleen kulkee RER-juna D (asemat "Maisons-Alfort – Alfortville" ja "Le Vert de Maisons") sekä Pariisin metrolinja 8 (asema "École vétérinaire de Maisons Alfort").
Alfortvillessa asuu suuri armenialaisten maahanmuuttajien yhteisö.
Anders Petraeus

Anders Petraeus eli "Andreas Æschilli, Aboensis" (noin 1630 – 7. elokuuta 1694 Naantali) oli suomalainen kirkkoherra, Turun akatemian professori ja rehtori.
Petraeuksen vanhemmat olivat Turun piispa Eskil Petraeus ja hänen ensimmäinen puolisonsa. Hän pääsi ylioppilaaksi Turussa 1646 ja valmistui filosofian maisteriksi 1656.
Petraeus oli Ylä- ja Ala-Satakunnan maakuntien inspehtorina 1665 ja Boreaalisen osakunnan inspehtorina 1685 sekä filosofisen tiedekunnan promoottorina 1677. Hän toimi Turun tuomiokapitulin notaarina vuodesta 1653, Turun akatemian ensimmäisenä filosofian apulaisena ja akatemian sihteerinä (notaarina) vuodesta 1656 sekä kirjastonhoitajana vuodesta 1659. Hän oli Turun akatemian fysiikan professorina vuodesta 1665, kolmantena teologian professorina vuodesta 1682 sekä toisena teologian professorina vuodesta 1687 aina eroonsa saakka vuonna 1692. Petraeus oli samalla Turun tuomiokapitulin jäsenenä 1663–1692 ja palkkapitäjiensä Naantalin ja Raision kirkkoherrana 1676–1694 (hän oli toiminut vt. kirkkoherrana jo vuodesta 1674 alkaen). Petraeus oli Turun akatemian rehtorina 1674–1675. Viimeksi hän oli Kokkolan kirkkoherrana vuodesta 1693, mutta hän ehti kuolla ennen virkaan astumistaan.
Petraeus julkaisi painettuna neljä akateemista onnittelurunoa, seitsemän hautajais- ja jäähyväisrunoa, yhden hääonnittelurunon ja Turun akatemian ohjelman vuonna 1674. Hänet tunnettiin ärtyisänä ja riidanhaluisena henkilönä ja hän oli huonoissa väleissä muun muassa piispa Johannes Gezelius vanhemman kanssa, joka koetti saada Petraeusta erotetuksi virastaan. Vaikka Petraeus laiminlöikin useaan otteeseen virkatehtäviensä hoitoa, hän pystyi sukulaisuussuhteidensa ja syntyperänsä ansiosta sekä vaikutusvaltaisen suojelijansa professori Enevaldus Svenoniuksen tuella säilyttämään asemansa aina vuoteen 1692 saakka, jolloin hän joutui eroamaan teologian professorin virasta.
Petraeus oli naimisissa vuodesta 1658 Naantalin kirkkoherran, professori Martin Stodiuksen tyttären Elisabet Mårtensdotter Stodiuksen kanssa.
Dhamar (maakunta)

Dhamarin maakunta ( , Ḏamār) on Jemenin maakunta. Sen pinta-ala on noin 7 600 neliökilometriä ja asukasluku noin 1 649 400. Maakunnan hallinnollinen keskus on Dhamar.
Ensimmäinen varma maininta Dhamarista on 1200-luvun alusta. Se oli pitkään zaidilaisuuden keskus. Dhamarin maakunta on perustettu vuonna 1973 jakamalla Ridan maakunta Dhamariksi ja Al Baydaksi.
Maakunta on pääasiassa vuoristoista ylänköaluetta. Alueen laaksot soveltuvat maanviljelyyn, ja tärkeimmät viljelytuotteet ovat ravintokasvit. Dhamarissa myös kaivetaan hopeaa ja mineraaleja.
Piirikunnat.
Maakunta jakautuu 12 piirikuntaan.
Choisy-le-Roi

Choisy-le-Roi (v) on Ranskan kunta Pariisin eteläisellä esikaupunkialueella. Noin 41 500 asukkaan kaupunki kuuluu Val-de-Marnen departementtiin Île-de-Francen hallintoalueella ja sijaitsee noin 11 kilometriä Pariisin keskustasta etelälounaaseen. 
Choisy-le-Roi’n naapurikunnat ovat pohjoisesta myötäpäivään luetellen Vitry-sur-Seine, Alfortville, Créteil, Valenton, Villeneuve-Saint-Georges, Orly ja Thiais.
Choisy-le-Roi’han kulkevat RER-junat C (asema "Choisy-le-Roi") ja D (asema "Créteil-Pompadour").
Choisyn nimi tulee ilmeisesti latinan sanasta Sosiacum, ”Sosiuksen maatila”. 700- ja 800-luvuilla seudusta käytettiin nimiä Cauciacum tai Causiacum. Vuonna 1739 Ludvig XV valitsi () alueen metsästystarpeisiinsa, ja siitä lähtien kunnan nimenä on ollut Choisy-le-Roi.
HMS Burford (1722)

HMS Burford oli Britannian kuninkaallisen laivaston kolmannen luokan linjalaiva. 
Valmistus.
Alus tilattiin 12. maaliskuuta 1720 Deptfordin telakalta, jossa sen vastaavana rakennusmestarina oli Richard Stacey. Se laskettiin vesille 19. heinäkuuta 1722 ja valmistui 7. elokuuta, jolloin valmistuskustannukset varustettuna olivat 13 463 puntaa 13 shilliniä ja 6,5 pennyä.
Palvelus.
Alus otettiin palvelukseen 1726 päällikkönään Charles Stewart. Se oli vara-amiraali Edward Hopsonin lippulaivana Gibraltarin salmessa talven 1726-1727 ja vuoden 1727 osana Wagerin laivasto-osastoa. Vuonna 1729 aluksen päällikkönä oli Charles Ogle, kun se oli varustettavana Välimerelle siirtoa varten. Vuonna 1734 aluksen päällikkönä oli Philip Vanbrugh. Se oli 1735-1736 Norrisin laivasto-osaston mukana Tagusissa. Alus poistettiin palveluksesta 5. toukokuuta 1737.
Alus oli kesäkuusta 1737 maaliskuuhun 1738 huollettavana Chathamin telakalla, minkä kustannukset olivat 8 298 puntaa 11 shillinkiä ja neljä pennyä. Aluksen palatessa palvelukseen sen päällikkönä oli Ellis Brand. "Burford" siirrettiin 6. joulukuuta 1738 vartiolaivaksi Chathamiin, jossa se varustettiin kesäkuussa 1739 lippulaivaksi.
Alus oli amiraali Edward Vernonin lippulaivana Portobellon taistelussa 1739, jolloin sen päällikkönä oli Thomas Watson.
Fuji T-1

Fuji T-1 on japanilainen koulutussuihkukone. Koneen valmistaja Fuji Heavy Industries oli seuraaja kuululle japanilaiselle Nakajima-nimiselle lentokonevalmistajalle. Konetta valmistettiin yhteensä 66 kappaletta. Ensilento tapahtui vuonna 1958. Konetyyppi on sittemmin poistettu käytöstä. Fuji T-1 oli alisooninen, eli se ei ylittänyt äänen nopeutta (huippunopeus 925 km/h, 0,82 Machia). Konetyyppi oli ensimmäinen Japanissa tehty suihkukäyttöinen, joskin vain koulutuskäyttöön valmistettu sotilaslentokone. Sitä on käyttänyt ainoastaan Japanin itsepuolustusvoimat.
Tyyppi T-1A oli varustettu brittiläisen Bristol Siddeley Orpheus -moottorin lisenssivalmisteella. T-1A oli tuotantosarjojen vallitsevin, 40 koneyksilöllä ja sitä valmistettiin vuosina 1961–1962. Konetyypin profiilin muotoilu viittaa vahvasti amerikkalaiseen North American F-86 Sabreen. Tyypissä T-1B oli japanilaiset Ishikawajima-Hariman valmistamat moottorit. Moottorin teho oli vain noin 67 % alkuperäisestä. Tyyppiä T-1B tuotettiin arviolta 20 koneyksilön verran.
Myöhempänä vuodesta 1976 lukien tämän konetyypin korvasi Mitsubishi T-2, joka käytännössä oli Mitsubishi F-1:n kaksipaikkainen koulutusversio. Sen teknisten tietojen osalta vain lentopainotiedot eroavat toisistaan.
Šabwa (maakunta)

Šabwan maakunta () on Jemenin maakunta maan keskiosassa Adeninlahden rannalla. Maakunnan pinta-ala on noin 39 000 neliökilometriä ja sen asukasluku vuonna 2012 oli noin 584 600. Šabwan hallinnollinen keskus on Ataq sisämaassa.
Šabwa jakautuu 17 piirikuntaan. Maakunta on nimetty muinaisen Hadramautin valtakunnan pääkaupunki Šabwan mukaan. Šabwa on syrjäinen ja harvaanasuttu alue, minkä vuoksi Al-Qaida on saanut jalansijaa alueella.
Šabwan pohjoisosa on autiomaata. Keskiosaa hallitsevat vuoristot ja rannikolla on tulvatasankoja. Maakunnan talous perustuu kalastukseen, kaivosteollisuuteen ja öljynporaukseen.
Crommesteven

Crommesteven tai cromsteven, myös crompster, cromster or crumster ("crom" = taivutettu, kovera; "steven" = varsi) oli pieni sotalaivatyyppi, jota käytettiin Alankomaiden tasavallan laivastossa sekä myöhemmin Britannian kuninkaallisessa laivastossa. Matalapohjaisena se oli suunniteltu pärjäämään Hollannin edustan matalikoilla. Crommesteven oli ketsi; sen spriipurje oli takiloitu isomastoon ja latinalaispurje pieneen mesaanimastoon. Britanniassa sen alustyyppi oli "hoy", sluupin tapaan takiloitu pieni laiva. Kuningatar Elisabet I:n kuollessa hänen laivastonsa ilmoitettiin käsittävän 31 great ships-tyypin alusta, mukaan lukien kaljuunat ja crompsterit, vaikkakin crommestevenit olivat selvästi pienempiä kuin kaljuunat.
Kokoonsa nähden crommestevenit olivat raskaasti aseistettuja ja kykeneviä toimimaan rannan läheisyydessä, missä ominaisuudessa se osallistui sotatoimiin Espanjan armadaa vastaan 1588.
Dnestrovsc

Dnestrovsc (mold. kyrill. Днестровск, , ) on kaupunki Transnistrian eteläkärjessä, Moldovan kaakkoisosassa, Ukrainan Odessan alueen rajalla. Se sijaitsee noin 40 kilometriä Tiraspolin keskustasta eteläkaakkoon. 
Paikkakunta sai kaupungin aseman vuonna 2002. Vaikka Dnestrovsc sijaitsee Slobozian piirin kaakkoisnurkassa, se kuuluu hallinnollisesti Tiraspolin kaupunkipiiriin ("Municipiul Tiraspol"). Dnestrovscin asukasluku on 10 436 (2014). Vuosikymmen aiemmin (2004) väkiluku oli 12 382, ja vuoden 1989 väestönlaskennassa 14 876.
Camenca

Camenca tai Kamenka (, ) on kaupunki ja Camencan piirin hallintokeskus Transnistrian pohjoisosassa, itäisessä Moldovassa, Dnestrin vasemmanpuoleisella (itäisellä) rannalla. Kaupunkiin on M4-maantietä pitkin noin 47 kilometriä Rîbnițasta, 102 kilometriä Dubăsarista ja 165 kilometriä Transnistrian keskuksesta Tiraspolista. Moldovan pääkaupunki Chișinăusta matkaa on Dubasarin kautta runsas 150 kilometriä.
Camencan kaupungissa asuu 8 871 ja piirissä 22 927 henkeä (2014). Seudun väkiluku oli laskussa, sillä vuonna 2004 kaupungin asukasluku oli 10 323 ja koko piirin 27 284.
Kaupunkiin on rajanylityspaikka Dnestrin takaa Moldovan puolelta. Camenka eli Kamenka on Transnistrian pohjoisin kaupunki. Suhteellisen hyväkuntoinen (tieto vuodelta 2010), mutta kiemurteleva valtatie M4 kulkee sieltä Transnistrian eteläosiin asti. Reitti on aikamatka Neuvostoliittoon reliikkeineen: Lenin-patsaineen, sotamonumentteineen, mosaikkeineen, sirppeine ja vasaroineen, kolhoosien kyltteineen. Kaupungissa on hotelli-ravintola Colisseu, hotelli Tsiderius, kylpylä Sanitorii Dnestr, ja esimerkiksi myymäläketju Happy Endin kauppa (2010). Kaupungin ympärillä on kauniita luontokohteita. Useita päivittäisiä bussi- tai reittitaksiyhteyksiä eteläisemmän naapuripiirin suurempaan Rîbnițan kaupunkiin.
Criuleni

Criuleni (, ) on pikkukaupunki ja Criulenin piirin hallintokeskus Keski-Moldovan itäosissa, Dnestrin oikeanpuoleisella (läntisellä) rannalla. Kaupunki sijaitsee maanteitse noin 40 kilometriä Moldovan pääkaupunki Chișinăusta koilliseen.
Criulenin kaupungin asukasluku on 7 138 ja piirin 73 700 henkeä (2014). Kaupungin väkiluku oli laskussa, sillä vuonna 2004 kaupungissa oli 8 600 asukasta.
Criuleni on Moldovan ja Transnistrian rajakaupunki Chişinăusta itään mentäessä. Viistosti Dnestrin toisella puolella on Dubăsarin kaupunki. Criulenissa on muutamia kahviloita tai baareja. Ympärivuorokautisesti auki olleen Disko-bar Astorian yhteydessä on sauna (tieto 2010). Kaupungissa annetaan yliopisto-opetusta.
Matt Ritchie

Matthew Thomas "Matt" Ritchie (s. 10. syyskuuta 1989 Gosport) on englantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Englannin mestaruussarjassa pelaavaa Portsmouthia.
Swindon Townissa pelatessaan Ritchie valittiin kaudella 2011–2012 Kakkosliigan vuoden pelaajaksi ja heti seuraavalla kaudella nousun jälkeen ylemmällä sarjatasolla Ykkösliigassa vuoden pelaajaksi. Vuosina 2013–2016 hän edusti AFC Bournemouthia, ensin kevätkauden 2013 ykkösliigassa, sitten kaksi kautta Englannin mestaruussarjassa ja kaudella 2015–2016 Valioliigassa. Newcastlea hän on edustanut kaudella 2016–2017 Mestaruussarjassa ja seuraavasta kaudesta lähtien Valioliigassa. Kausilla 2016–2019 hän pelasi Newcastlessa 35–42 liigaottelua, kausilla 2019–2022 jokaisella 18 ottelua ja kaudella 2022–2023 vain 32 minuuttia seitsemässä ottelussa. Seuraavalla kaudella hän pelasi 13 valioliigaottelussa 115 minuuttia ja teki yhden maalin. Elokuussa 2024 Ritchie palasi kasvattajaseuraansa Portsmouthiin kaksivuotisella sopimuksella.
Ritchie edustaa isänsä syntyperään perustuen Skotlannin maajoukkuetta. Ensimmäisen A-maaottelunsa hän pelasi Pohjois-Irlantia vastaan maaliskuussa 2015 ja ensimmäisen maaottelumaalinsa hän teki Qataria vastaan saman vuoden kesäkuussa. Viimeksi hän on pelannut maajoukkueessa maaliskuussa 2018.
Basarabeasca

Basarabeasca ( ja ) on kaupunki ja Basarabeascan piirin hallintokeskus Etelä-Moldovan itäosissa, lähellä Ukrainan Odessan alueen rajaa. Kaupunki sijaitsee maanteitse noin kilometriä Moldovan pääkaupunki Chișinăusta etelään.
Moldovan tilastokeskus arvioi Criulenin kaupungin asukasluvuksi 12 500 ja piirin 28 700 (2014). Kaupungin väkiluku oli kasvussa, sillä vuonna 2004 kaupungissa oli 11 192 asukasta. Piirin väkiluku pysyi tänä aikana kutakuinkin ennallaan, mutta väheni sitä edeltävänä, Neuvostoliiton hajoamisen jälkeisenä vuosikymmenenä (31 612 as., vuonna 1989).
Basarabeasca on Moldovan rautateiden risteysasema ja raja-asema maan eteläosissa. Se on raja-asema myös paikalliselle maantielle. Pohjoisesta Chișinăusta ja Benderistä saapuva ratayhteys saapuu kuljettuaan välillä jonkin matkaa rajan toiselle puolella osana Ukrainan rataverkkoa. Ukrainan puolella on liityntä Odessan alueen muuhun rataverkkon. Basarabeascasta raideyhteys jatkuu ensin länteen ja sitten etelään reittiä Gagauzian Comrat–Prut (risteysasema, liityntä Romanian rataverkkoon)–Cahul–Giurgiulești. Giurgiuleștiin johtaa myös itäisempi, suoremmin etelään vievä rata, joka toisin kulkee kahdesti Ukrainan puolella.
Israel Yinon

Israel Yinon (11. tammikuuta 1956 Kfar Saba, Israel – 29. tammikuuta 2015 Luzern, Sveitsi) oli israelilainen orkesterinjohtaja. Hän toimi vierailevana kapellimestarina BBC:n sinfoniaorkesterissa, Jerusalemin sinfoniaorkesterissa ja Berliinin sinfoniaorkesterissa.
Yinon kuoli kesken konsertin johtaessaan Richard Straussin "Alppisinfoniaa" Luzernissa Sveitsissä.