tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Paul Constantin Pepene

Paul Constantin Pepene (s. 21. toukokuuta 1988 Brașov) on romanialainen maastohiihtäjä. 174 senttimetriä pitkä ja 68 kilogrammaa painava Pepene edustaa CS Dinamo Bucurestia.
Pepene on osallistunut kolmiin talviolympialaisiin, vuosina 2010, 2014 ja 2018. Hänen paras henkilökohtainen sijoituksensa on 24:s tila yhdistelmäkilpailusta vuodelta 2018 Pyeongchangista. Pepene on osallistunut viisiin MM-kilpailuihin, parhaana sijoituksenaan 29:s tila 50 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailusta vuoden 2017 MM-kilpailuista Lahdesta. Vuonna 2010 Pepene voitti alle 23-vuotiaiden MM-kultaa 30 kilometrin takaa-ajossa Hinterzartenissa.
Maailmancupissa Pepene debytoi marraskuussa 2011 Sjusjønin 15 kilometrin kilpailussa sijoittuen sijalle 68. Avauspisteensä hän saavutti helmikuussa 2013 Sotšin yhdistelmäkilpailusta ollen 30:s. Pepenen paras sijoitus maailmancupin osakilpailussa on 18:s tila Lillehammerin yhdistelmäkilpailusta joulukuulta 2015. Tour de Skin 2016 pitkään loppunousuun päättyneen viimeisen etapin osuusajoissa hän oli yhdeksäs.
Blaise Giezendanner

Blaise Gienzendanner (s. 29. marraskuuta 1991 Chamonix) on ranskalainen alppihiihtäjä. Hän edustaa kotikaupunkinsa CS Chamonix -seuraa.
Giezendanner debytoi maailmancupissa helmikuussa 2013 Garmisch-Partenkirchenin syöksylaskussa sijoittuen sijalle 53. Avauspisteensä hän saavutti helmikuussa 2015 Saalbachin syöksylaskussa ollen 27:s. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan kahdeksas Jeongseonin supersuurpujottelussa helmikuussa 2016. Ensimmäisen palkintopallisijansa hän saavutti sijoittumalla kolmanneksi Kitzbühelin ensimmäisessä syöksylaskussa tammikuussa 2022. 
Giezendanner saavutti kultaa super G:stä ja hopeaa syöksylaskusta vuoden 2013 talviuniversiadeista Trentinosta. Sankt Moritzin MM-kilpailuissa 2017 hän sijoittui supersuurpujottelussa 14:nneksi. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän oli supersuurpujottelussa neljäs. Pekingin olympialaisissa 2022 hän sijoittui supersuurpujottelussa yhdeksänneksi ja syöksylaskussa 26:nneksi.
Lyyli Wartiovaara-Kallioniemi

Eva Lyyli Johanna Wartiovaara-Kallioniemi (sukunimi vuoteen 1907 "Weckman", 17. helmikuuta 1887 – 13. tammikuuta 1970) oli suomalainen säveltäjä jonka tunnetuin sävellys on joululaulu Tonttu. Tämän joululaulun sanoitus perustui ruotsalaisen Viktor Rydbergin vuonna 1881 kirjoittamaan runoon "Tomten" jonka Valter Juva suomensi vuonna 1906. Wartiovaara-Kallioniemen sävellys ilmestyi nuotteina vuonna 1945. 
Lyyli Wartiovaara-Kallioniemen vanhemmat olivat lääninrovasti Willian Weckman (1849–1924) ja Mirjam Salome Colliander (1853–1936). Hän oli naimisissa 1908–1953 eduskunnan pikakirjoittajana ja opettajana toimineen Kaarlo Kallioniemen kanssa. Heillä oli seitsemän lasta. Lyyli Wartiovaara-Kallioniemen veljiä olivat ministeri, Valtiokonttorin johtaja Jonathan Wartiovaara, arkkitehti Otto Väinö Vartiovaara ja metsänhoitaja, saarnamies Eino R. Wartiovaara. Hänet on haudattu Hietaniemen hautausmaalle Helsinkiin.
Serbien maastamuutot

Serbien suuret maastamuutot liittyivät aikakauteen, jolloin kymmenet tuhannet serbit muuttivat pois Kosovosta turkkilaisten kostotoimia pakoon. Serbejä muutti Kosovosta erityisen paljon vuonna 1690 suuren Turkin sodan aikana ja vuosina 1737–1739, kun Venäjän-Turkin sota oli käynnissä.
Turkkilaisten eteneminen oli onnistuttu pysäyttämään Euroopassa ja itävaltalaiset saivat valloitettua Osmanien valtakunnalta alueita Balkanilta. Pyhä liiga, Itävalta, Puola ja Venetsia yllyttivät serbialaisia nousemaan kapinaan turkkilaisia valloittajia vastaan. Itävaltalaiset saivat häädettyä turkkilaiset Kosovosta hetkellisesti, mutta itävaltalaiset kärsivät tappion Kosovon Kaçanikissa. Turkkilaisten kostotoimien pelossa kymmenet tuhannet serbit pakenivat pohjoiseen habsburgien hallitsemille alueille Serbian patriarkan Arsenije III Čarnojevićin johdolla.
Serbit yrittivät nousta kapinaan turkkilaisia vastaan uudelleen Venäjän-Turkin sodan aikana luottaen Itävallan apuun. Suunnitelma kuitenkin epäonnistui ja jälleen useat serbit lähtivät pakoon turkkilaisten kostotoimia. Turkkilaisten kostotoimet olivat ankaria. Kirkkoja ja luostareita poltettiin ja muutettiin moskeijoiksi tai hevostalleiksi. Useat serbit joutuivat orjiksi ja useita pakkokäännytettiin islamiin. Alueelle muutti tuohon aikaan myös paljon albaaneja.
Näkemyksiä suurista maastamuutoista.
Serbien suuria maastamuuttoja on pidetty suurelta osin legendana. Brittihistorioitsija Noel Malcolm pitää vuosien 1690 ja 1737–1739 suuria maastamuuttoja serbien kansallisena myyttinä. Serbit pitävät suuria maastamuuttoja yhtenä tärkeimmistä historiallisista tapahtumista Kosovo Poljen taistelun ohella.
Baškortostan Turkvision laulukilpailussa

Baškortostan on osallistunut Turkvision laulukilpailuun kahdesti. Ensimmäisen kerran se osallistui vuoden 2013 kilpailuun.
Historia.
2013.
Baškortostan osallistui kaikkien aikojen ensimmäiseen Turkvision laulukilpailuun Turkin Eskişehirissä vuonna 2013. Televisioyhtiö Kuray Television järjesti 16. marraskuuta karsinnan, jossa Baškortostanin edustaja oli tarkoitus valita. Siihen osallistui 17 artistia. Karsinta jouduttiin kuitenkin keskeyttämään ja siirtämään myöhemmäksi rakennuksessa syttyneen tulipalon vuoksi.
Karsinta järjestettiin lopulta 5. joulukuuta. Baškortostanin edustajaksi valittiin Diana Išnijazova. Karsintaan osallistuivat:
Turkvisionin 19. joulukuuta järjestetystä semifinaalista Baškortostan ei päässyt jatkoon.
2014.
Heinäkuussa 2014 tiedotettiin, että Baškortostan osallistuu myös vuoden 2014 kilpailuun Kazanissa. Lokakuussa Kuray Television pyysi artisteja lähettämään kappaleita karsintakilpailuun. Lähetetyistä kappaleista yhdeksän valittiin loppukilpailuun, joka järjestettiin 30. lokakuuta. Finaaliin pääsivät:
Yhdeksänhenkinen tuomaristo valitsi voittajaksi Zaman-yhtyeen, joka esitti kappaleen ”Kubair”. Turkvision laulukilpailun semifinaalissa Zaman sai 193 pistettä, sijoittui neljänneksi ja pääsi finaaliin, jossa se sijoittui kolmanneksi 199 pisteellä.
2017.
Baškortostan osallistui uudelleen vuoden 2017 kilpailuun, joka olisi järjestetty Astanassa, Kazakstanissa. Edustajaksi oli valittu Zilia Bakhtieva kappaleella "Donya Mathur".
My Kippilä

My Kippilä (s. 10. heinäkuuta 1996) on Porvoosta kotoisin oleva suomalainen salibandyn pelaaja, joka edustaa Ruotsin Superliigassa pelaavaa Team Thorengruppenia ja Suomen salibandymaajoukkuetta. Pelipaikaltaan 177 senttimetriä pitkä ja vasemmalta laukova Kippilä on puolustaja.
Ruotsalainen salibandylehti "Innebandymagazinet" valitsi Kippilän maailman seitsemänneksi parhaaksi naissalibandypelaajaksi vuonna 2018 ja kymmenenneksi parhaaksi vuonna 2017.
Seurajoukkueura.
Kippilä debytoi SB-Pron paidassa salibandyliigassa kaudella 2010–2011. Kaudella 2013–2014 hän voitti sekä mestaruuden että Suomen Cupin. Hänellä on myös toinen Suomen Cupin voitto sekä kolme SM-hopeaa ja yksi SM-pronssi. Vuonna 2015 Kippilä siirtyi Ruotsin Superliigan Rönnby IBK:hon. Kausina 2017–2021 Kippilä edusti ruotsalaista KAIS Mora IF:ää.
Maajoukkueura.
Kippilä voitti alle 19-vuotiaiden maajoukkueen kanssa MM-kultaa vuonna 2012 ja -hopeaa vuonna 2014. Hän edusti Suomea vuoden 2015 MM-kilpailuissa Tampereella, jossa Suomi saavutti hopeaa. Loppuottelun rangaistuslaukauskilpailussa Ruotsia vastaan Kippilän tekemä maali hylättiin. Toisen MM-hopeansa Kippilä saavutti vuoden 2017 MM-kilpailuissa Bratislavassa, kolmannen vuonna 2021 Uppsalassa ja neljännen vuonna 2023 Singaporessa. Vuoden 2019 MM-kilpailuissa Neuchâtelissa Suomi saavutti pronssia ja Kippilä valittiin kolmannen peräkkäisen kerran MM-turnauksen tähdistökentälliseen.
Kippilä on pelannut lokakuun 2023 loppuun mennessä 79 maaottelua. Hän on tehnyt niissä 24 maalia ja antanut 76 maalisyöttöä.
Nuoruus.
Lapsena My Kippilä harrasti kaikenlaisten pallopelien lisäksi muun muassa suunnistusta. Salibandyn hän aloitti poikien kanssa. Jarkko Hannuksela Pääkallo.fi -salibandylehdestä muistelee: "Kippilä vei meidän pojilta puikot." Vahvan urheilutaustan vuoksi Rönnby IBK:n valmentaja Tomas Davies kommentoi kuvaavasti: "Hän ei ole koskaan väsynyt."
Lasten oma vuosikirja

Lasten oma vuosikirja on Tuula Korolaisen ja Riitta Tuluston kirjoittama lasten tietokirja vuoden juhlapäivistä vuodenkierron mukaan. Kirjan on kuvittanut Maija Hurme. Kirja on ilmestynyt 2014, ja sen on kustantanut Lasten Keskus. 
Kirja sai vuonna 2015 tiedonjulkistamispalkinnon.
Palkintoperusteissa todetaan, että kirja "yhdistää taitavasti tietopohjaista asiatekstiä, runoja ja satuja". Kirja kertoo kalenterissa olevien perinteisten suomalaisten juhlapäivien lisäksi muiden uskontokuntien ja kulttuurien juhlapäivistä sekä uusista merkkipäivistä, kuten autoton päivä, isovanhempien päivä ja nallejen päivä. Mukana on myös lapsille tärkeitä päiviä, kuten koulun alkamis- ja päättymispäivät, sekä kasvatuksellisia päiviä, kuten maailman käsienpesupäivä. Tiedollisten tekstien rinnalla kirjassa on päiviin liittyviä kaunokirjallisia tekstejä. Kunkin tekstin kuvituksena on Maija Hurmeen aihetta valottavia piirroksia ja kirjallisuusvinkkejä. Joissakin on myös askartelu-, ruoka ja leikkiohjeita.
Ski Classics

Ski Classics on vuonna 2011 perustettu maastohiihtosarja, jossa kilpaillaan niin sanotuilla maratonmatkoilla. Kaudella 2017–2018 sarjaan kuului 11 kilpailua seitsemässä eri maassa, joista lyhin (Prologi) on 11 kilometrin mittainen ja pisin (Vasaloppet) 90 kilometrin mittainen. Ski Classicsissa on seitsemän eri sarjaa, joukkuesarja, miesten ja naisten henkilökohtainen sarja, miesten ja naisten sprinttisarja ja poikien ja tyttöjen henkilökohtainen sarja. Joukkuekilpailun menestynein joukkue on Team Santander, joka on voittanut sarjan kuusi kertaa. Eniten henkilökohtaisia osakilpailuvoittoja on Sveitsin Seraina Bonerilla. Vuosina 2015–2022 kilpailu tunnettiin sponsorinimeltään "Visma Ski Classics".
Suomessa Ski Classicsia on näytetty Ylen, Viaplayn ja viimeisimpänä Discoveryn kanavilla.
Terence Weber

Terence Weber (s. 24. syyskuuta 1996) on saksalainen yhdistetyn hiihtäjä. Hän edustaa SSV Geyeriä.
Weber debytoi maailmancupissa joulukuussa 2015 Lillehammerin suurmäen kilpailussa. Hän sijoittui sijalle 17 ja saavutti heti uransa ensimmäiset maailmancupin pisteensä. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan yhdeksäs Hakubassa helmikuussa 2018. Hän paransi uran parastaan Ramsau am Dachsteinissa joulukuussa 2018 oltuaan seitsemäs. Maaliskuussa 2020 hän sijoittui Lahden parisprintissä toiseksi Manuel Faißtin kanssa. Ensimmäisen palkintokorokesijoituksensa hän saavutti voitettuaan Rukan toisen kilpailun marraskuussa 2021. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän oli tuolla kaudella kahdeksas.
Nuorten MM-kilpailuista Weber saavutti 2016 hopeaa normaalimäen ja 5 kilometrin kilpailusta sekä pronssia normaalimäen ja 10 kilometrin kilpailusta. Joukkuehopeaa hän on saanut 2014, 2015 ja 2016. Oberstdorfin MM-kilpailuissa 2021 hän saavutti hopeaa joukkuekilpailussa.
Aune Perälä

Aune Ester Perälä, o. s. "Yli-Luukko" (10. marraskuuta 1909 Ilmajoki – 23. marraskuuta 1993 Espoo) oli suomalainen kansakoulunopettaja, joka kirjoitti nimimerkillä Une Haarnoja sanat joululauluun Rauhaa, vain rauhaa.
Aune Perälä oli naimisissa 1937–1967 opettaja Aate Vireini Perälän kanssa. He käyttivät taiteilijanimeä "Haarnoja" ja julkaisivat vuonna 1942 yhteisen runokokoelman "Sumukehrät". Aune Perälä oli opettajana useissa eri kouluissa, ja viimeksi ennen eläkkeelle jäämistään vuonna 1970 hän oli opettajana Espoossa Rastaalan koulussa. Aune Perälä kirjoitti runonsa "Rauhaa, vain rauhaa kellot ne soi" otsikolla "Jouluhymni" 1940-luvun lopulla, ja hän näytti Perälän perheessä vierailulla olleelle säveltäjä Ahti Sonniselle kirjoittamiaan runoja. "Jouluhymni"-runo teki erityisen vaikutuksen Sonniseen, ja hän pyysi sen sävellettäväkseen. Laulu ilmestyi sitten vuonna 1952. 
Teoksia.
Nimellä "Aune Perälä":
Nimimerkillä "Une Haarnoja":
Tomas Masiulis

Tomas Masiulis (s. 19. syyskuuta 1975 Kaunas, Liettuan SNT, Neuvostoliitto) on liettualainen kilpauransa päättänyt koripalloilija ja olympiamitalisti.
Masiulis edusti pelaajaurallaan liettualaisia, puolalaisia ja italialaisia seurajoukkueita. Hän voitti Euroliigan mestaruuden vuonna 1999, useita Liettuan ja Puolan mestaruuksia, Puolan cup-mestaruuksia ja Saporta Cupeja.
Masiulis kuului Liettuan maajoukkueeseen sen voittaessa olympiapronssia Sydneyssä 2000. Hän kilpaili Liettuan joukkueessa myös vuoden 1998 MM- ja vuoden 1999 EM-kilpailuissa.
Daniel Myrmæl Helgestad

Daniel Myrmæl Helgestad (s. 9. heinäkuuta 1987) on norjalainen maastohiihtäjä. Hän edustaa Henning Skilag -seuraa.
Helgestad debytoi maailmancupissa maaliskuussa 2008 Holmenkollenin 50 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa sijoittuen sijalle 43. Ensimmäiset pisteensä hän saavutti vuoden 2015 maaliskuussa niin ikään Holmenkollenin 50 kilometrin kilpailusta sijoittuen sijalle 28. Parhaimmillaan hän on sijoittunut 13:nneksi Falunin 10 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa helmikuussa 2016.
Helgestad sijoittui alle 23-vuotiaiden MM-kilpailuissa seitsemänneksi 30 kilometrin vapaan hiihtotavan yhteislähtökilpailussa 2008. Hän on voittanut kaksi kilpailua Skandinavia Cupissa. Norjan-mestaruuskilpailuissa hän sai hopeaa 50 kilometrin vapaan hiihtotavan yhteislähtökilpailussa 2014.
Uusi kirjoittaminen

Uusi kirjoittaminen on kattotermi sosiaalisessa mediassa tarvittaville, laajennetuille kirjoitustaidoille. Näitä taitoja ovat muun muassa tekniset taidot, sosiaaliset taidot, luovuustaidot, julkisuustaidot, multimodaaliset taidot sekä monisuorittamis- ja tietoisuustaidot. Uusien kirjoitustaitojen hallinta on tärkeä tulevaisuustaito työelämässä, opiskelussa ja yleisessä elämänhallinnassa.
Uusia kirjoitustaitoja opetetaan koulussa osana .
Uusi kirjoittaminen on Outi Kalliopään luoma termi.
Dainius Adomaitis

Dainius Adomaitis (s. 19. tammikuuta 1974 Šakiai, Liettuan SNT, Neuvostoliitto) on liettualainen koripallovalmentaja ja kilpauransa päättänyt koripalloilija sekä olympiamitalisti.
Adomaitis pelasi muun muassa Liettuassa, Puolassa ja Latviassa. Hän voitti Euroliigan mestaruuden vuonna 1999 ja FIBA EuroCupin (EuroChallenge) vuonna 2008, Liettuan, Puolan ja Latvian mestaruuksia ja Saporta Cupin.
Adomaitis kuului Liettuan maajoukkueeseen sen voittaessa olympiapronssia Sydneyssä 2000. Hän kilpaili Liettuan joukkueessa myös vuoden 1998 MM- ja vuosien 1997 ja 1999 EM-kilpailuissa.
Valmentajana Adomaitis on työskennellyt muun muassa kotimaassaan.
Szczepan Kupczak

Szczepan Kupczak (s. 29. marraskuuta 1992 Juszczyna) on puolalainen yhdistetyn hiihtäjä. Hän edustaa AZS-AWF Katowice -seuraa.
Kupczak debytoi maailmancupissa marraskuussa 2013 Rukalla ollen suurmäen kilpailussa sijalla 35. Ensimmäiset pisteensä hän saavutti joulukuussa 2015 Lillehammerin suurmäen kilpailusta sijoittuen sijalle 20. Hän johti kilpailua mäkiosuuden jälkeen. Parhaimmillaan hän on ollut 13:s Rukan suurmäen ja 5 kilometrin hiihdossa marraskuussa 2017.
Kupczak sijoittui sijalle 37 normaalikilpailussa vuoden 2015 MM-kilpailuissa Falunissa. Hän saavutti kultaa joukkuekilpailusta vuoden 2013 talviuniversiadeista Trentinosta ja pronssia normaalikilpailusta vuoden 2015 talviuniversiadeista Štrbské Plesosta.
Onnenonkija (elokuva)

Onnenonkija on Pekko Pesosen käsikirjoittama ja Ville Jankerin ohjaama romanttinen komediaelokuva, joka sai ensi-iltansa maaliskuussa 2016. Sitä on kuvattu Suomen ensimmäiseksi blogi- ja vlogimaailmaan sijoittuvaksi elokuvaksi.
Elokuvassa kunnianhimoinen nuori nainen Marja (Minka Kuustonen) haluaa erottua, loistaa ja rikastua. Nuori rikkaan perheen perijäpoika Olavi (Olavi Uusivirta) taas haluaisi olla aivan tavallinen.
Vastaanotto.
"Helsingin Sanomien" Jutta Sarhimaan mielestä trendi-ilmiöistä kertovat elokuvat ovat yleensä epäonnistuneet, mutta "Onnenonkijassa" hän ei näe mitään hävettävää, vain pieniä rytmiongelmia ja ajoittaista saarnaavuutta. Hänestä elokuvassa on myös hyvää itseironiaa: sen päähahmot, rikasta näyttelevä köyhä tyttö ja köyhäksi naamioituva rikas poika, ”tekevät itse itsestään pilaa heittämättä pois kaikkea samastumispintaa”. Käsikirjoittaja Pekko Pesosta hän kutsuu yhdeksi suomalaisen komedian kultasormista ja Minka Kuustosta taitavaksi komedienneksi. "Iltalehden" Juho Rissanen oli paljon kriittisempi ja näki "Onnenonkijassa" tahatonta komiikkaa, opetuselokuvamaista otetta ja epäuskottavuutta, mutta kehui Pekko Pesosen luontevaa dialogia.
"Onnenonkija" sai Suomen elokuvateattereissa vuoden 2017 loppuun mennessä 94 809 katsojaa ja oli näin vuoden 2016 ensi-iltaelokuvista 27:nneksi katsotuin ja yhdeksänneksi katsotuin kotimainen. Ensimmäisessä televisioesityksessään 11. elokuuta 2018 "Onnenonkija" sai 238 000 katsojaa.
Andrius Giedraitis

Andrius Giedraitis (s. 23. heinäkuuta 1973 Marijampolė, Liettuan SNT, Neuvostoliitto) on liettualainen kilpauransa päättänyt koripalloilija ja olympiamitalisti.
Giedraitis pelasi muun muassa Liettuassa, Venäjällä ja Puolassa. Hän kuului Liettuan maajoukkueeseen sen voittaessa olympiapronssia Sydneyssä 2000.
Federica Sanfilippo

Federica Sanfilippo (s. 24. lokakuuta 1990 Sterzing) on italialainen ampumahiihtäjä. Ampumahiihdon maailmancupissa hän kilpaili ensimmäisen kerran Hochfilzenissä kaudella 2013–2014. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti Antholz-Anterselvassa tammikuussa 2015 oltuaan 32:s. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran Östersundin pikakilpailussa joulukuussa 2015 oltuaan toinen.
Sanfilippo sijoittui Kontiolahden MM-kilpailuissa 2015 normaalimatkalla 11:nneksi. Hochfilzenin MM-kilpailuissa 2017 hän oli pikakilpailussa viides.
Kiina-alkaloidit

Kiina-alkaloidit ovat alkaloideja, joita esiintyy kiinapuiden ("Cinchona") suvun kasvien lehdissä, kuoressa ja juurissa. Kiina-alkaloideihin kuuluvia yhdisteitä on eristetty noin 150. Kiina-alkaloideja on lajista riippuen kuoressa 5–15 massaprosenttia ja tavanomaisimmat ryhmän alkaloideista ovat kiniini, kinidiini, kinkoniini ja kinkonidiini. Kiina-alkaloideja ja niiden johdannaisia käytetään lääketieteessä malarialääkkeinä ja orgaanisissa synteeseissä.
Tyypit ja biosynteesi.
Kinoliinityypin kiina-alkaloidit.
Suurin osa kiinapuiden kuoressa ja juurissa esiintyvistä alkaloideista ovat kinoliinityypin alkaloideja, joiden rakenne koostuu kinoliinirenkaasta, jota yhdistää kinuklidiinirenkaaseen metyleenialkoholiryhmä. Kinuklidiinirenkaaseen on usein myös liittynyt vinyyliryhmä. Näitä ovat muun muassa kiniini, kinidiini, kinkoniini ja kinkonidiini. Näiden lisäksi tunnetaan myös niiden dihydrojohdannaisia, joissa on vinyyliryhmän sijasta etyyliryhmä, kupreiineja, joissa alkoholiryhmän tilalla on eetteriryhmä, toisiintumisilla muodostuneita kinotoksiinityypin kiina-alkaloideja, joissa on kinuklidiinirenkaan sijasta piperidiinirengas esimerkiksi kinisiinit ja kinisinolit, sekä johdannaisia, joissa hydroksyyliryhmä on hapettunut karbonyyliryhmäksi esimerkiksi kininoni, kinidinoni, kinkoninoni ja kinkonidoni. Kinoliinityypin kiina-alkaloideissa on kaksi emäksistä typpiatomia, jotka pystyvät vastaanottamaan protonin.
Indolityypin kiina-alkaloidit.
Indolityypin kiina-alkaloideissa on kinoliinirenkaan sijasta indolirengas ja niitä esiintyy erityisesti kiinapuiden lehdissä. Niitä ovat muun muassa kinkonamiini, kinkofylliini, kinkofyllamiini ja isokinkofyllamiini sekä näiden johdannaiset. Monet indolityypin kiina-alkaloidit ovat kinoliinityypin alkaloidien biosynteesin esiasteita.
Kiina-alkaloidien biosynteesi.
Kiina-alkaloideja kiinapuiden suvun kasvit valmistavat muista alkaloideista ja esiasteena toimii striktosidiini. Striktosidiinista muodostuu korynanteaalia ja edelleen kinkonaminaalin kautta kinidoniksi tai kinkonidoniksi. Nämä alkaloidit muuttuvat epimeraasin katalysoimana kininoniksi ja kinkoninoniksi. Näistä karbonyylialkaloideista muodostuu kinidiiniä, kinkonidiiniä, kiniiniä ja kinkoniinia oksidoreduktaasientsyymien katalysoimana.
Biologinen aktiivisuus.
Monella kiina-alkaloideilla on malarialoisioita tappavia ominaisuuksia ja potenteita kiniiniä käytetään edelleen malarialääkkeenä. Kinidiiniä käytetään sydämen rytmihäiriöiden hoitoon. Monilla ryhmän alkaloideista on myös antibakteerisia ja antiameebisia ominaisuuksia.
Kęstutis Marčiulionis

Kęstutis Marčiulionis (s. 24. maaliskuuta 1976 Kaunas, Liettuan SNT, Neuvostoliitto) on liettualainen kilpauransa päättänyt koripalloilija ja olympiamitalisti.
Marčiulionis pelasi kotimaansa lisäksi muun muassa Puolassa. Hän kuului Liettuan maajoukkueeseen sen voittaessa olympiapronssia Sydneyssä 2000. Hän edusti Liettuaa myös vuoden 1999 EM-kilpailuissa.
Darius Maskoliūnas

Darius Maskoliūnas (s. 6. tammikuuta 1971 Kaunas, Liettuan SNT, Neuvostoliitto) on liettualainen koripallovalmentaja ja kilpauransa päättänyt koripalloilija sekä olympiamitalisti.
Maskoliūnas pelasi lähinnä Liettuassa ja Puolassa. Hän voitti Euroliigan mestaruuden vuonna 1999, Saporta Cupin ja Liettuan sekä Puolan mestaruuksia.
Maskoliūnas kuului Liettuan maajoukkueeseen sen voittaessa olympiapronssia Sydneyssä 2000. Hän kilpaili Liettuan joukkueessa myös vuoden 1998 MM- ja vuosien 1997 ja 1999 EM-kilpailuissa.
Valmentajana Maskoliūnas on työskennellyt muun muassa kotimaassaan.
Olof Riska

Olof Wilhelm Riska (1. huhtikuuta 1919 Helsinki – 15. kesäkuuta 1994 Helsinki) oli suomalainen oikeustieteilijä ja professori. Hän oli 1948–1959 lainopillinen asiamies Henry Nielsenin palveluksessa. Vuosina 1965–1982 alkaen hän toimi merivahingonlaskijana ja oli alan eurooppalaisen liiton hallituksen jäsen. Hän oli 1973–1985 Svenska handelshögskolanin kauppaoikeuden professori.
Riska väitteli tohtoriksi 1965. 
Riskan puoliso oli rakennushistorioitsija Tove Riska. Heidän poikansa on fyysikko Dan-Olof Riska.
Patrizia Dorsch

Patrizia Dorsch (s. 15. helmikuuta 1994) on saksalainen alppihiihtäjä, joka edustaa Skiclub Schellenbergiä.
Dorsch kilpaili alppihiihdon maailmancupissa ensimmäisen kerran Sankt Moritzin supersuurpujottelussa joulukuussa 2013. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti Lake Louisen syöksylaskussa joulukuussa 2015 oltuaan 28:s. Parhaimmillaan hän on sijoittunut 18:nneksi Val d’Isèren alppiyhdistetyssä joulukuussa 2015.
Matti J. Särömaa

Matti J. Särömaa (2. maaliskuuta 1938 Helsinki – 26. helmikuuta 2007 Kotka) oli suomalainen valtiotieteen maisteri, päätoimittaja ja kirjailija.
Särömaa työskenteli Liiketyönantajain Keskusliiton ja sittemmin Palvelutyönantajat ry:n tiedotuspäällikkönä vuosina 1968–1997. Hän toimi pitkään "Bibliophilos"- ja "Urheilukalastaja"-lehtien päätoimittajana. Hän oli Bibliofiilien seuran johtokunnan jäsen ja kirjoitti itse kirjoja gastronomian ja urheilukalastuksen alueilta. Hänet valittiin vuonna 2004 Vuoden Matiksi ja hän sai myös Suomen urheilukalastajien liiton kultaisen ansiomerkin.
Robinsonadi

Robinsonadi on kirjallisuudenlaji, jonka nimitys on peräisin Daniel Defoen romaanista "Robinson Crusoe". Se kuvaa haaksirikkoutuneiden tai kulttuuria pakoon vetäytyneiden yksilöiden elämää. Robinsonadit olivat suosittuja etenkin 1700-luvulla "Robinson Crusoen" ilmestyttyä, mutta niitä on kirjoitettu jo antiikin aikaan. Yrjö Hirn on kirjoittanut robinsonadien historian "Valtameren saari" (1928).
Pekka Kilkki

Pekka Juhani Kilkki (7. lokakuuta 1939 Mikkeli – 8. syyskuuta 1990 Helsinki) oli suomalainen professori, joka uudisti metsätalouden suunnittelumenetelmiä sekä puun- ja metsänmittausmenetelmiä.
Henkilöhistoria.
Kilkin vanhemmat olivat ylikonduktööri Viljo Johan Kilkki ja Helmi Loviisa Silaste. Hän tuli ylioppilaaksi Mikkelin lyseosta 1958 ja valmistui maatalous- ja metsätieteiden kandidaatiksi Helsingin yliopistosta 1965 pääaineenaan metsänarvioimistiede. Jatko-opintoja Kilkki suoritti muun muassa Kalifornian Forestry University -yliopistossa ja tohtoriksi hän väitteli tulotavoitteeseen perustuvasta hakkuulaskelmasta 1968. Helsingin yliopiston metsänarvioimistieteen apulaisprofessorina Kilkki toimi vuodesta 1969. Vuodesta 1975 hän toimi ensin Suomen Akatemian vanhempana tutkijana ja sitten tutkijaprofessorina, kunnes siirtyi 1982 Joensuun korkeakouluun, joka on nykyisin osa Itä-Suomen yliopistoa. Metsäntutkimuslaitoksen metsänarvioimisen tutkimusosaston professoriksi Kilkki tuli toimittuaan Joensuussa vuoteen 1988 asti. Hän työskenteli tässä tehtävässä aina kuolemaansa asti. Suomen Metsätieteellisen Seuran vuonna 1991 perustaman Werner Cajanuksen rahaston peruspääoma muodostui Kilkin testamentin turvin.
Anne Suomalainen

Anne Suomalainen (s. 20. lokakuuta 1981) on suomalainen salibandyn pelaaja, joka edustaa Salibandyliigassa pelaavaa Classicia ja Suomen salibandymaajoukkuetta. 167 senttimetriä pitkä oikealta laukova Suomalainen on pelipaikaltaan puolustaja.
Suomalainen on edustanut Classicia vuodesta 2007 alkaen ja saavuttanut seitsemän SM-kultaa joukkueen kanssa. SSV:n kanssa Suomalainen on juhlinut myös yhtä SM-kultaa. Classicin ja SSV:n lisäksi Suomalainen on pelannut sveitsiläisessä UHC Dietlikonissa.
Suomalainen on pelannut Suomen salibandymaajoukkueen paidassa seitsemissä MM-kilpailuissa. Hänellä on yksi kulta vuodelta 2001, kolme hopeaa ja kaksi pronssia.
Joanna Jędrzejczyk

Joanna Jędrzejczyk (s. 18. elokuuta 1987 Olsztyn, Puola) on puolalainen uransa lopettanut vapaaottelija ja thainyrkkeilijä. Hän oli UFC:n naisten korsisarjan mestari, jonka Jędrzejczyk saavutti voittamalla Carla Esparzan 14. maaliskuuta 2015 UFC 185 -tapahtumassa. Mestaruuttaan Jędrzejczyk puolusti viidesti.
Thainyrkkeily.
Jędrzejczyk aloitti thainyrkkeilyn teini-ikäisenä päästäkseen parempaan kuntoon. Hän on thainyrkkeilyn viisinkertainen amatöörien maailmanmestari sekä nelinkertainen Euroopanmestari. Thainyrkkeilyurallaan Jędrzejczyk voitti yli 60 ottelua.
Vapaaottelu.
Vapaaottelu-uransa debyytin Jędrzejczyk teki toukokuussa 2012. Hän voitti 6 ottelua Euroopassa ennen ensimmäistä UFC-otteluaan Juliana Limaa vastaan heinäkuussa 2014. Kolmannessa UFC-kamppailussaan Jędrzejczyk sai vastaansa silloisen mestarin Esparzan. Jędrzejczyk voitti mestaruuden toisen erän teknisellä tyrmäyksellään, ollen kolmas eurooppalainen UFC-mestari.
Łukasz Kruczek

Łukasz Paweł Kruczek (s. 1. marraskuuta 1975 Buczkowice) on puolalainen uransa päättänyt mäkihyppääjä ja nykyinen mäkihyppyvalmentaja. Hän edusti uransa aikana AZS-AWF Katowicea ja LKS Klimczok Bystraa. Vuodesta 2008 alkaen Kruczek on toiminut Puolan mäkimaajoukkueen päävalmentajana.
Hyppääjänä Kruczek osallistui yksiin talviolympialaisiin, vuonna 1998. Hän oli suurmäen 45:s ja joukkuemäessä kahdeksas. Kruczek kilpaili kaksissa MM-kilpailuissa, vuosina 1997 ja 1999. Vuoden 1999 MM-kilpailuissa Ramsaussa hän oli suurmäessä 32:s. Maailmancupissa Kruczek kilpaili vuosina 1996–2002 sijoittuen parhaimmillaan sijalle 14 Kuopiossa vuonna 1999. Talviuniversiadeista Kruczek saavutti neljä kultamitalia ja yhden pronssimitalin. Hän lopetti uransa kauden 2002–2003 jälkeen.
Kruczekista tuli Puolan mäkihyppymaajoukkueen päävalmentaja maaliskuussa 2008. Hänen aikanaan Puola on saavuttanut muun muassa normaalimäen MM-kultaa 2013 (Kamil Stoch) ja kultaa molemmista henkilökohtaisista kilpailuista vuoden 2014 talviolympialaisissa (Stoch).
Hän on naimisissa Agatan kanssa ja heillä on kolme lasta: pojat Michał ja Kacper sekä tyttö Anna. Hän puhuu englantia, saksaa ja venäjää.
Victory Through Air Power

Victory Through Air Power on Walt Disneyn tuottama elävää kuvaa ja animaatiota yhdistelevä propagandaelokuva vuodelta 1943. Elokuva perustuu Alexander de Severskyn samannimiseen kirjaan. Elokuva pyrki vaikuttamaan siihen, millaista strategiaa Yhdysvallat käyttäisi toisessa maailmansodassa. Seversky tähdensi pitkän kantaman pommikoneiden ja ilmaherruuden merkitystä sekä taisteltaessa natsi-Saksaa vastaan että hyökättäessä Japaniin. Hän piti maavoimia ja laivaston pieniä hyökkäyskoneita siltä osin merkityksettöminä.
Jo ennen kuin Yhdysvallat liittyi toiseen maailmansotaan, The Walt Disney Company oli alkanut tuottaa koulutuselokuvia Yhdysvaltain armeijalle ja laivastolle ja propagandaelokuvia hallitukselle. Syynä olivat paitsi isänmaallisuus, myös työpula ja studion lakonuhka. Disney-studiosta tuli jopa hallituksen haara, elokuvatehdas, jonka tuotannosta 94 prosenttia meni hallitukselle.
Walt Disney halusi vaikuttaa sodan kulkuun. Hän innostui Severskyn kirjasta vuonna 1942 ja vakuuttui sen ideoista. Niinpä hän hankki elokuvaoikeudet ja ryhtyi suunnittelemaan elokuvaa. Asevoimien edustajat eivät innostuneet Severskyn näkemyksistä, ja laivasto jopa lupasi tarjota studiolle niin paljon tilauksia, ettei muiden elokuvien teolle jäisi tilaa. "Victory Through Air Power" ei ollut hallituksen rahoittama vaan studion oma tuotanto, ja sen toivottiin tuottavan voittoa.
Elokuvaa alettiin kuvata lokakuussa 1942, ja siinä yhdistetään piirroselokuvaa ja studiossa kuvattua Severskyn esitelmöintiä.
"Victory Through Air Power" alkaa johdannolla, jossa ylistetään kenraali Billy Mitchelliä. Piirrosjakso ”Ilmailun historiaa” kuvaa huumorin ryydittämänä lentokoneiden vaiheita Yhdysvalloissa alkaen Wrightin veljeksistä aina toisen maailmansodan aikoihin. Johdannon jälkeen Seversky esitelmöi sodan syistä ja siinä käytetyistä strategioista sekä puolustaa strategisia ilmapommituksia. Hänen näkökohtiaan havainnollistetaan piirrosanimaatioilla, jotka ovat välillä ”erittäin kekseliäitä”. Elokuvan päätteeksi esitetään ihannoituna, isänmaallisena ja osin vertauskuvallisena piirroselokuvana tuleva taistelu, joka noudattaa ehdotettua strategiaa: Yhdysvaltain kotka iskee Japanin mustekalan sydämeen.
Elokuva sai arvostelijoilta ristiriitaisen vastaanoton, eikä se menestynyt teattereissa, vaan tuotti noin 400 000–500 000 dollaria tappiota. Myöhemmin elokuvasta leikatut otteet, varsinkin ”Ilmailun historia”, lopulta kattoivat tappiot. Elokuvan musiikki sai Oscar-ehdokkuuden.
Yhdysvaltain laivasto suhtautui elokuvaan kielteisesti, kun taas Britannian ilmavoimat arvosti sitä. Elokuvan näkivät presidentti Franklin D. Roosevelt ja Yhdistyneen kuningaskunnan pääministeri Winston Churchill.
Teatterikierroksen jälkeen elokuvaa ei esitetty yli kuuteenkymmeneen vuoteen. "Victory Through Air Power" julkaistiin Yhdysvalloissa DVD:llä vuonna 2004. Elokuvaa ei ole levitetty Suomessa. Ruotsissa sen esittäminen kiellettiin vuonna 1944.
Takehiro Watanabe

Takehiro Watanabe (s. 13. heinäkuuta 1993 Aizu-Wakamatsu) on japanilainen yhdistetyn hiihtäjä. 
Nuorten MM-kilpailuissa 2013 hän saavutti pronssia joukkuekilpailussa ja saavutti henkilökohtaisissa kilpailuissa sijat viisi ja kuusi. Falunin MM-kilpailuissa 2015 hän oli suurmäen henkilökohtaisessa kilpailussa 28:s. Yhdistetyn maailmancupissa Watanabe kilpaili ensimmäisen kerran Lahdessa maaliskuussa 2013. Maailmancupin pisteille hän pääsi ensimmäisen kerran Lahdessa helmikuussa 2014 oltuaan 27:s. Parhaimmillaan hän on ollut yhdeksäs Trondheimissa helmikuussa 2016.
Heikki Korhonen (kirjailija)

Heikki Korhonen eli Korhos-Heikki (8. huhtikuuta 1884 Virrat – 6. toukokuuta 1957 Virrat) oli suomalainen kirjailija. Hän kirjoitti seuranäytelmiä ja karhunampuja Martti Kitusen elämäkerran.
Käytyään kansakoulun Korhonen toimi kauppa-apulaisena Aapo Kotalan kauppaliikkeessä Virroilla. Hän kävi Helsingissä kanttoriurkurikoulun ja toimi sen jälkeen kolme vuotta kanttorina Ruovedellä ja seitsemän vuotta Karviassa aina vuoteen 1917 saakka, jolloin hän muutti Virroille maanviljelijäksi. Tämän jälkeen hän toimi kanttorina Virroilla. Kanttorin työn ohella Korhonen osallistui aktiivisesti nuorisoseuratyöhön ja kunnalliseen toimintaan, josta voidaan mainita kuuluminen Virtain kunnanvaltuustoon. Hän toimi myös pitkän ajan Virtain ja Karvian säästöpankkien kamreerina ja kuului Virtain Säästöpankin hallitukseen. Korhonen toimi myös sanomalehtimiehenä ja Virtain Sanomat- lehden toimitussihteerinä. Vuonna 1917 Korhonen muutti Karviasta kotipitäjäänsä Virroille ja osti Louhelan tilan, jolla hän asui perheineen toimien maanviljelijänä.
Korhosen aloitteesta pystytettiin vuonna 1936 Kotalan kylään Martti Kitusen muistomerkki.
Korhosen vanhemmat olivat Virtain Uuraisten Korhosen talollinen Herman Juhonpoika Korhonen (s. 1834) ja Vilhelmiina Yrjölä (1846–1908).
Teoksia.
Nimellä "Korhos-Heikki":
Plutoniumpentafluoridi

Plutoniumpentafluoridi eli plutonium(V)fluoridi (molekyylikaava PuF5) on harvinainen plutoniumin fluoridi. Se on valkeaa kiinteää ainetta. Sen kiderakenne on tetragonaalinen. Plutoniumpentafluoridia, kuten muitakin plutoniumin fluorideja, voitaneen käyttää metallisen plutoniumin valmistamiseen, mutta tällä käyttökohteella ei ole käytännön merkitystä, koska plutoniumpentafluoridia ei ole juuri pystytty eristämään.
Plutoniumpentafluoria voidaan valmistaa valohajottamalla plutoniumheksafluoridia (PuF6) aallonpituudeltaan alle 520 nm:n laservalolla.
Mauno Mäki-Petäjä

Mauno Mäki-Petäjä (s. 1941 Kannus) on suomalainen eläkkeellä oleva ylikonstaapeli ja eräkirjailija. Mäki-Petäjä on kirjoittanut erätarinoita ja pakinoita lehtiin 1950-luvulta alkaen. Hänellä on ollut myös oma pakinapalsta Lestijoki-lehdessä "Varamies" nimimerkillä.
Mercedes-Benz W201

Mercedes-Benz W201 on Mercedes-Benzin vuosina 1982–1993 valmistama ylemmän keskikokoluokan automalli. Se edusti valmistajalle kokonaan uutta, aiempia malleja pienempää kokoluokkaa. Mallin seuraajaksi tuli uuden C-sarjan aloittanut W202. Joissain yhteyksissä 190-mallia pidetään C-sarjan ensimmäisenä sukupolvena, vaikka mallinimenä ei vielä C-kirjainta käytettykään.
Mercedes-Benz W201 (1982–1993).
Mercedes-Benz aloitti W201-mallin kehityksen vuonna 1974 ja valmis tuotantomalli esiteltiin Pariisin autonäyttelyssä syksyllä 1982. Suunnitteluprojekti oli ollut kallis ja aikaa vievä. Voimanvälitykseksi oli harkittu käytettävän etuvetoa, mutta suunnittelijat päätyivät kuitenkin perinteisempään takavetoon. Muotoiluun oli haettu paljon vaikutteita S-sarjasta (W126). Korin ilmanvastuskerroin oli saatu laskettua hyvin alas, 0,33:een. Edistyksellisessä monivarsituentaa käyttävässä takajousituksessa on viisi tukivartta ja mallin ajo-ominaisuudet olivatkin luokan parhaimmistoa. Takaistuintilat olivat varsin ahtaat. Pienemmästä koostaan huolimatta 190 oli hinnaltaan lähes yhtä kallis kuin suurempi E-sarja. 
Turvallisuuteen oli kiinnitetty 190-mallin kehityksessä paljon huomiota. Autossa on sivutörmäyssuojat ja kolaritilanteessa matkustamosta poispäin vetäytyvät polkimet. Alusta alkaen lisävarusteina tarjottiin kuljettajan turvatyynyä ja turvavöiden esikiristimiä. Vuodesta 1984 lähtien esikiristimet olivat vakiovaruste, turvatyyny tuli vakioksi vuonna 1992.
Mallivaihtoehtoina olivat aluksi 190 (90 hv) ja 190 E (122 hv). Heti vuonna 1983 tulivat 2,0-litraisella dieselmoottorilla varustettu 190 D (72 hv) ja suorituskykyinen 190 E 2.3-16 (185 hv), jonka kehityksessä oli ollut mukana Cosworth.
Syksyllä 1985 esiteltiin 2,6-litrainen 190 E ja 2,5-litrainen 190 D. Kyseisissä malleissa käytettiin uuteen W124-malliin kehitettyjä moottoreja. Syksyllä 1986 markkinoille tuli 2,3-litrainen, joka oli Amerikassa toiminut perusmoottorina alusta alkaen. Syksyllä 1987 esiteltiin turbodiesel 190 D 2,5 Turbo (126 hv). Turbodieselin tunnisti oikeassa etukulmassa olevasta ilmanottoritilästä.
190-mallia uudistettiin syksyllä 1988. Kylkiin tuli S-sarjan kaltaiset muovipaneelit. Takaistuimelle tuli muutaman sentin verran lisää polvi- ja pääntilaa. 16-venttiilisen moottorin iskunpituutta pidennettiin hieman, jonka myötä iskutilavuus kasvoi 2 498 kuutiosenttimetriin. Suorituskyky ei kuitenkaan parantunut juurikaan. Perusmalliksi 190:n tilalle tuli keväällä 1990 1,8-litrainen 190 E, joka oli aikaisempaa moottoria tehokkaampi ja pienempikulutuksinen. Uutta mallia myytiin moninkertainen määrä aikaisempaan verrattuna.
Plutoniumheksafluoridi

Plutoniumheksafluoridi eli plutonium(VI)fluoridi (molekyylikaava PuF6) on plutoniumin fluoridi. Se muodostaa tumman punaisia tai ruskehtavia rombisia kiteitä. Plutoniumheksafluoridia, kuten muitakin plutoniumin fluorideja, voidaan käyttää metallisen plutoniumin valmistukseen. PuF6 on käytännössä tärkein plutoniumin fluoridi, vaikka se onkin voimakkaan syövyttävänä, epävakaana (mm. itseradiolyysi, alhainen kiehumispiste) ja radioaktiivisena aineena hankalaa käsitellä.
Plutoniumheksafluoridia voidaan valmistaa antamalla fluorikaasun (F2) reagoida plutoniumdioksidin (PuO2) tai plutoniumtetrafluoridin (PuF4) kanssa 600 °C:n lämpötilassa:
PuO2 + 3 F2 → PuF6 + O2
PuF4 + F2 → PuF6
Myös plutoniumtrifluoridin (PuF3) edelleen fluoraaminen on mahdollista:
2 PuF3 + 3 F2 → 2 PuF6
Plutoniumheksafluoridia valmisti ensimmäisenä vuonna 1950 Los Alamosissa Alan E. Florin työryhmineen.
Plutoniumheksafluoridi hajoaa plutoniumpentafluoridiksi (PuF5) tai takaisin plutoniumtetrafluoridiksi, jos sitä säteilytetään aallonpituudeltaan alle 520 nm olevalla laservalolla.
Katja Raunio

Katja Raunio (s. 1985 Helsinki) on helsinkiläinen kirjailija, taidehistorioitsija ja filosofian maisteri. Hän voitti esikoisteoksellaan "Käy kaikki toteen" Kalevi Jäntin palkinnon vuonna 2015. Kirja oli myös ehdokkaana "Helsingin Sanomien" esikoiskirjapalkinnon saajaksi.
Raunion toinen romaani "Sinun päiväs koittaa" julkaistiin vuonna 2020.
Raunio on opiskellut Helsingin yliopistossa taidehistoriaa ja käytännöllistä filosofiaa.
Madden NFL 15

Madden NFL 15 on vuonna 2014 julkaistu amerikkalainen jalkapallo -aiheinen videopeli. Pelin kehitti EA Tiburon ja julkaisi EA Sports. Se julkaistiin PlayStation 3:lle, PlayStation 4:lle, Xbox 360:lle ja Xbox Onelle. Edellisvuosien tapaan pelin kansikuvaksi valittiin pelaaja äänestyksen kautta, jonka voitti Richard Sherman.
Vastaanotto ja arvostelu.
Madden NFL 15 oli Yhdysvalloissa vuoden 2014 toiseksi myydyin peli heti n jälkeen.
Twelve Days of Christmas

Twelve Days of Christmas on vanha englantilainen joululaulu.
Lorua muistuttavassa laulussa luetellaan lahjoja, joita laulun kertoja on saanut rakastetultaan jokaisena joulunajan 12 päivänä. Jokaiselle päivälle on omistettu yksi säkeistö. Jokaisen päivän lahjat toistuvat myös myöhempinä päivinä, jolloin säkeistöjen pituus jatkuvasti kasvaa. Uusin lahja mainitaan jokaisessa säkeistössä aina ensimmäisenä. Lisäksi jokaista lahjaa annetaan jokaisena päivänä yhtä monta kappaletta kuin miten monentena päivänä se on ensimmäisen kerran mainittu. Ensimmäinen ja ainoana jokaisessa säkeistössä toistuva lahja on ”peltopyy päärynäpuussa” ("a partridge in a pear tree"). Sitä seuraavat ”kaksi turturikyyhkyä” ("two turtle-doves") ja ”kolme ranskalaista kanaa” ("three French hens"). Viidennen päivän kohdalla ensimmäisen kerran esiintyvä säe "five gold rings" (”viisi kultasormusta”) on tapana laulaa aina muita säkeitä hitaammin.
Laulussa mainitut joulun 12 päivää tarkoittavat päiviä joulupäivästä (25. joulukuuta) aina loppiaista edeltävään päivään (5. tammikuuta). Laulussa annettujen yksittäisten lahjojen kokonaismäärä on 364.
Laulun sanoista on olemassa lukuisia eri versioita, joissa mainitut lahjat vaihtelevat, varsinkin luettelon loppupäässä. Varhaisin painettu versio sanoista sisältyy noin vuonna 1780 Lontoossa ilmestyneeseen kirjaan "Mirth Without Mischief". Kyseessä on kansanlaulu, jonka alkuperä on mahdollisesti Ranskassa. Lauluun on alkujaan liittynyt lasten leikki, jossa rangaistiin sitä osallistujaa, joka ei muistanut kaikkia säkeitä oikein. On esitetty erilaisia näkemyksiä siitä, mikä vertauskuvallinen merkitys kullakin lahjalla mahdollisesti on. Suositun tarinan mukaan kyseessä olisi katolisille suunnattu laulumuotoinen ”katekismus”, jossa jokainen lahja ja sen lukumäärä viittaisi johonkin kristinuskon keskeiseen käsitteeseen. Tämä teoria on kuitenkin erittäin todennäköisesti perätön ja vasta nykyaikana keksitty.
Juha Vainio ja Jukka Virtanen ovat tehneet laulun sanoista suomenkielisen version "Joulun kaksitoista heilaa", jossa lahjan antajia on 12. Tämän version levyttivät Maija Hapuoja ja Seitsemän seinähullua veljestä -yhtye vuonna 1986. Suomessa laulu tunnetaan myös sarjakuvapiirtäjä Carl Barksin 1960-luvulla tekemästä sarjakuvatarinasta "Roope-setä jouluostoksilla" ("The Thrifty Spendthrift"), jossa Roope Ankka päättää toteuttaa käytännössä kaikki laulun sanoissa mainitut lahjat.
BK VEF Rīga

BK VEF Rīga on koripalloseura Latvian Riiasta. Ensimmäisen kerran se perustettiin vuonna 1958 ja lakkautettiin vuonna 1992. Vuonna 2007 seura herätettiin uudelleen henkiin, ja 2010-luku on ollut sille menestyksekäs. VEF on pelannut maansa pääsarjan lisäksi VTB-liigaa, Baltian liigaa, EuroChallengea ja EuroCupia.
VEF Rīga on voittanut Latvian mestaruuden vuosina 2011, 2012, 2013 ja 2015. Baltian liigassa se sijoittui toiseksi vuonna 2011.
VEF:n Neuvostoliiton ajan pelaajista menestyneimpiä lienevät muun muassa Valdis Valters, Igors Miglinieks, Gundars Vētra, Jānis Krūmiņš, Cēzars Ozers ja Juris Kalniņš. Uudelleen perustamisen jälkeen seuraa ovat edustaneet muun muassa Kristaps Janičenoks, Kaspars Bērziņš ja Mareks Mejeris.
Axel Weüdel

Axel Weüdel (alk. Pettersson, 1867 Kalmar – 1945 Minneapolis, Minnesota) oli ruotsalainen ammattiyhdistysmies ja sosialidemokraatti. Suomessa hänet tunnetaan ruotsinkielisen työväenliikkeen varhaisvuosien organisoijana ja toiminnastaan sortokausien aktivistiliikkeessä.
Elämä.
Varhaiset vuodet.
Kalmarissa syntynyt Weüdel oli ammatiltaan metallimies, joka opiskeli omatoimisesti töidensä ohella. Hän oli yksi kotikaupunkinsa ammatillisen järjestäytymisen alullepanijoita ja ajoi myös aktiivisesti yleistä äänioikeutta. Vuonna 1892 Weüdel käynnisti ensimmäisen oman opintopiirinsä, ja pian hänen toimintansa huomioitiin myös valtakunnallisesti. Weüdel oli mukana ammattiyhdistystoiminnassa vielä Malmössä ja Tukholmassa ennen kuin sosialidemokraattien puheenjohtaja Hjalmar Branting lähetti hänet Suomeen talvella 1898. Weüdelin tehtävä oli agitoida sosialidemokraattista aatetta suomenruotsalaisen työväestön keskuudessa ja auttaa suomalaisia ammattiyhdistysaktiiveja oman ruotsinkielisen työväenjärjestön luomisessa.
Suomessa.
Weüdel oli huhtikuussa 1898 perustamassa Helsingin ruotsalaista työväenyhdistystä Gustaf Wistbackan, Reino Drockilan, Anders Käcklundin ja Jean Boldtin kanssa ja vuotta myöhemmin aloittamassa suomenruotsalaisen Finlands Svenska Socialdemokrater -yhdistyksen toimintaa. Hän kuului myös vuonna 1899 perustetun "Arbetaren"-sanomalehden ensimmäiseen toimituskuntaan päätoimittaja Reino Drockilan ja toisen avustajan Anders Käcklundin ohella.
Vuonna 1901 Weüdel lähti mukaan aktivistien toimintaan avustamalla Venäjän tsaarinvaltaa vastustavia vallankumouksellisia kielletyn kirjallisuuden ja muiden painotuotteiden salakuljetuksessa. Aluksi hän järjesti uudelleen Suomen kautta kulkeneen Venäjän sosialidemokraattisen työväenpuolueen salakuljetusreitin puolueen kustantamilla varoilla. Hieman myöhemmin Weüdel muutti tehtävää varten Maarianhaminaan, jonne hän viranomaisten harhauttamiseksi perusti pienen metalliverstaan. Weüdelin organisoima salakuljetusreitti kulki Tukholmasta Ahvenanmaan kautta Turkuun, josta vallankumouksellista kirjallisuutta kuljetettiin edelleen Suomen halki Pietariin. Weüdel käytti apunaan värväämiään matkustajalaivojen miehistön jäseniä. Hän organisoi useiden vallankumouksellisten ryhmien, kuten bolševikkien, eserien, juutalaisen Bund-puolueen sekä Puolan ja Liettuan yhdistyneen sosialidemokraattisen puolueen propagandamateriaalin kuljetuksia. Myöhemmin Weüdelin toimintaa jatkoivat suomalaiset aktivistit Konni Zilliacuksen johdolla.
Viimeiset vuodet.
Weüdel joutui pakenemaan Suomesta vuoden 1902 jälkeen. Hän muutti Australiaan ja Uuden Seelannin kautta Yhdysvaltoihin, jonne Weüdel saapui vuonna 1919. Hän asui muun muassa Indianapolisissa ja työskenteli paikallisessa autotehtaassa ja jatkoi samalla myös ammattiyhdistystoimintaansa. Viimeiset elinvuotensa Weüdel vietti Minnesotassa.
Muistaminen.
Kalmarissa on Weüdelin mukaan nimetty katu sekä Axel Weüdelskolan -niminen lukio.
Vesa Wimmer

Vesa Wimmer (s. 11. tammikuuta 1974 Rovaniemi) on uransa lopettanut suomalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan oikea laitapuolustaja.
Wimmer on Rovaniemen Palloseuran kasvatti. Hän teki ensiesiintymisensä seuran edustusjoukkueessa 16. heinäkuuta 1992 Veikkausliiga-ottelussa FC Jazzia vastaan. Wimmer pelasi RoPS:ssa seitsemän kautta ja esiintyi yhteensä 103 liigaottelussa, tehden kaksi maalia. Vuonna 1999 hän muutti pääkaupunkiseudulle ja liittyi Ykkösessä pelanneen FC Hongan joukkueeseen. Wimmer pelasi Hongassa 24 sarjaottelussa ennen uransa lopettamistaan kauden päätteeksi.
Oskarin orkesteri

Oskarin orkesteri () on brittiläis-ranskalainen vuosina 1994–1996 valmistunut animaatiosarja. Sarjaan valmistui kolme tuotantokautta, ja yhteensä 39 jaksoa. Tuotantoyhtiö oli Collingwood O’Hare.
Suomessa sarja ensiesitettiin suomenkielisellä jälkiäänityksellä vuonna 1997 Yle TV2-kanavalla. Oscar Pianon ääntä esittää Pentti Siimes.
Juoni.
Vuonna ”735 skiljoonaa, 22 miljoonaa, 381 tuhatta, 6 sataa ja 4”, diktaattori Thaddius Vent on kieltänyt musiikin. Sininen flyygeli Oscar muodostaa ystäviensä kanssa vastarintaliikkeen musiikin sallimiseksi.
EVVK (televisio-ohjelma)

EVVK oli suomalainen viihdeohjelma jota esitettiin MTV3-kanavalla vuosina 2004–2005. Ohjelmassa kaksi julkkisjoukkuetta kisaili keskenään ajankohtaisiin puheenaiheisiin liittyvissä tehtävissä, käsiteltiin viikon herkullisimmat aiheet ja kiinnostavimmat henkilöt Suomesta ja maailmalta tavalla tai toisella. Ohjelman juontajana toimi Petteri Ahomaa. Ohjelmassa viikoittain vaihtuvat kilpailijat olivat Katja Ståhl, Jussi Halli, Petri LiskiWallu Valpio, Saimi Nousiainen, Jone Nikula, Teuvo Loman, Oskari Katajisto, Sanna Saarijärvi, Kirsi Salo, Lotta Backlund, Sami Tenkanen, Jussi Lampi, Jyrki Hämäläinen, Anna-Kaisa Hermunen, Lola Odusoga, Hannele Lauri, Maria Kuusiluoma ja Rinna Paatso.
Aglona

Aglona on kylä Aglonan kunnassa Latgallian maakunnassa Latviassa. Kylä sijaitsee kymmenen kilometriä kaakkoon Rēzeknen ja Daugavpilsin väliseltä valtatieltä, P62-tien varressa kahden järven välisellä kannaksella. Aglona on tunnettu leipämuseosta ja roomalaiskatolisesta basilikasta. Niiden ansiosta kylä on melko vilkas, vaikka kunnan asukasluku on vain noin tuhat henkeä.
Kylä alkoi kehittyä katolisuuden keskukseksi 1700-luvun alussa, kun paikallinen kartanonomistaja ja dominikaanijärjestö perustivat paikalle nunnaluostarin ja koulun. Nykyinen Aglonan kirkko sai basilikan statuksen vuonna 1980. Paavi Johannes Paavali II vieraili Aglonassa vuonna 1993. Basilika kokoaa vuosittain elokuun puolivälissä noin satatuhatta pyhiinvaeltajaa. Tällöin alttariseinältä paljastetaan 1700-luvulta peräisin oleva "Aglonan ihmeidentekijä Neitsyt Marian" maalaus. Pyhiinvaeltajat käyvät myös luostarin sisäpihalla olevalla pyhällä lähteellä, jonka veden uskotaan parantavan sairauksia.
Pyhän veden vastapainoksi Aglonan kunnan alueella, noin 9 kilometrin päässä kirkolta on Paholaisenjärvi (). Se on 1,8 hehtaarin kokoinen, niukkaravinteinen ja kirkkaan sinivihreän veden järvi. Sen syvänteiden on uskottu kätkevän yliluonnollisia voimia.
Kirkon lähellä toimii Aglonan leipämuseo. Sinne on koottu viljanviljelyyn ja leivänvalmistukseen liittyviä esineitä. Museossa on myös leipomo ja leipäkauppa. Leipomista voi itsekin kokeilla.
Tērveten kunta

Tērveten kunta (, ) on kylä ja entinen kunta Zemgalen maakunnassa Latviassa. Tērvetessä sijaitsee luonnonpuisto sekä "Agrofirma Tērveten" panimo, jonka hallussa on tervete.lv-verkkotunnus. Panimon toimintaan ja tuotteisiin pääsee tutustumaan ennakkovarauksella.
Tērveten luonnonpuiston alueella on keskiaikainen linnavuori ja vuonna 1339 rakennetun linnan rauniot. Linnavuoren rakensivat semgalleiksi nimitetyn heimon joukot. Kuninkaansa Namejsin johtamina he puolustautuivat ristiretkeläisiä vastaan. Samalle paikalle valmistui Kalparitariston puinen "Hof zum Berg" -linna vuonna 1339.
Latvian presidenttinä 1930-luvulla toiminut Alberts Kviesis oli syntyisin Tērvetestä.