tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Hannes Pöllä

Hannes Pöllä (s. 9. maaliskuuta 1998 Kuopio) on suomalainen koripalloilija.
Ura.
Pöllä on Namika Lahden kasvatti. Hän on pelannut Suomen A- ja B-nuorten maajoukkueissa ja ollut kyseisisten ikäluokkien SM-sarjojen torjunta- ja levypallotilaston kärkipelaajia. Esimerkiksi ensimmäisellä kaudellaan A-nuorissa 2014–2015 Pöllä teki ottelua kohden 16,1 pisteen lisäksi 12,9 levypallon ja 1,5 torjunnan tilastomerkinnät. Namika Lahden ikäluokkia, joissa Pöllä pelasi, kuvailtiin poikkeuksellisen lupaaviksi. Kaudella 2014–2015 Pöllä debytoi myös Korisliigassa, jossa hän pelasi kahdessa runkosarjaottelussa. 8. huhtikuuta pelatussa ensimmäisessä ottelussaan Helsinki Seagullsia vastaan hän pelasi vain 11 sekuntia ilman tilastomerkintöjä, ja toisessa ottelussa Kauhajoen Karhua vastaan hän onnistui kerran vapaaheitossa sekä antoi yhden koriinjohtaneen syötön.
Kauden 2014–2015 päätyttyä Namika Lahti ajautui konkurssiin, ja Namikan nuoren kultasukupolven pelaajat saivat yhteydenottoja muilta suomalaisseuroilta. Samoihin aikoihin Pöllä kritisoi Lahden harjoitusolosuhteita ja pohti siirtymistä pääkaupunkiseudulle. Pöllä ei pelannut syksyllä 2015 jouduttuaan kuntouttamaan itseään polvivammasta. Tammikuusta 2016 lähtien hän pelasi miesten I-divisioona A:ssa Mäkelänrinteen urheilulukion erikoisjoukkue HBA-Märskyssä.
Syksyllä 2016 Pöllä valmistautui viimeiseen lukiovuoteensa Mäkelänrinteessä mutta valmistautui jo siirtymään tämän jälkeen Yhdysvaltain yliopistokentille. Ainakin Penn State ja Tulane olivat kiinnostuneita Pöllästä, joka sitoutui suullisesti syyskuussa 2016 yliopistokoripallon tunnetuimpiin joukkueisiin kuuluneeseen Oklahoman yliopistoon. Oklahoman valmentajana toimi aikaisemmin muun muassa Martti Kuismaa ja Hanno Möttölää valmentanut Lon Kruger. Kahden kauden jälkeen vuonna 2019 Pöllä vaihtoi Tennesseen yliopiston Martinin kampukselle.
Kaudet 2021–2022 ja 2022–2023 Pöllä pelasi Kouvolan Kouvoissa Korisliigassa. Alkaneella kaudella 2023–2024 hän ei pelannut alaraajavamman vuoksi.
Helmikuussa 2024 Pöllä teki sopimuksen Kataja Basketin kanssa.
Wilde Sau (taistelutaktiikka)

Wilde Sau (saksaa, suomeksi "Villisika") on eräs hävittäjälentäjien käyttämä taistelutaktiikka. Sen esitteli vuonna 1943 saksalainen pommituslentäjä, majuri Hans-Joachim "Hajo" Herrmann. Taktiikan synty sai alkunsa Hampuriin massiivisista mattopommituksista heinäkuun lopulla 1943. Taktiikan tarkoitus oli ohittaa Liittoutuneiden käyttämä tutkahäirintä. Toinen etu oli edullisuus, koska monimutkaisia laitteita ei tarvittaisi hävittäjissä.
Wilde Sau:n perusperiaate oli lähettää ilmaan yksittäisiä hävittäjäkoneita partioimaan alueittain. Nämä yrittivät saada partiolennon aikana näköyhteyden vihollisen pommituskonelauttoihin ja sitten kutsua toisia torjuntahävittäjiä paikalle. Tutkat olivat raskaita ja aiheuttivat suuren ilmanvastuksen Tämä korostui yksimoottorisessa mäntämoottorihävittäjissä,
ja etenkin Messerschmitt Bf 109:n ominaisuudet heikkenivät kokeiltaessa FuG 217 Neptun-tutkan asentamista.
Taktiikkaa käyttäen saavutettiin alkuun menestystä. Focke-Wulf Fw 190 -tyypin koneita lienee käytetyn yleisimmin "Wilde Sau" -operaatioissa. Wilde Sau -taktiikasta luovuttiin maaliskuussa 1944. Syitä olivat onnettomuudet usein vaikeissa olosuhteissa ja kuluttava samojen koneiden ja lentäjien käyttö sekä Wilde Sau- että päivätehtävissä ja kasvava tarve päivätorjuntaan. Jos yksikkö toimi siten että samaa konetta lensi yöhävittäjäohjaaja ja päivähävittäjäohjaaja, saattoi päivälentäjä löytää koneensa laskussa vaurioituneena tai kone oli menetetty.
Luftwaffe oli jo alkanut kärsiä vakavasta polttoaine- ja materiaalipulasta. Koulutettuja ja kokeneita lentokonemiehistöjä oli menetetty niitäkin siinä määrin, etteivät ne enää olleet korvattavissa.
Toisaalta varsinaiset kaksimoottoriset yöhävittäjät ja niiden johtaminen ja käyttö oli opittu ja hiottu tehokkaaksi. Ne puolestaan olivat päiväkäytössä, jota yritettiin kaiken torjuntakyvyn kokoamiseksi, avuttomia saattohävittäjiä vastaan. Myös uusi Lichtenstein SN 2 - hävittäjätutka sekä maavalvontatutkiin kehitetyt vaihdettavat taajuudet kykenivät kiertämään Hampurin iskussa ensi kertaa käytetyn window-valemaali - häirinnän ja se opittiin tunnistamaan mikä osaksi helpotti pommikonevirran paikantamista ja sen suunnan määritystä.
Lopulta Liittoutuneiden koneiden laadullinen kehitys, elektronisen vastatoiminnan kehittäminen ja lentäjien hyvä koulutustaso aiheutti pahoja konetappioita natsi-Saksan Luftwaffelle.
Alkuperäisiä "Wilde Sau"- yksiköitä olivat JG (Jagdgruppe) 300, 301 ja 302. Näistä JG 300 sai aluksi omat koneet, muut toimivat lainatuilla päivähävittäjillä.
Sacha Modolo

Sacha Modolo (s. 19. kesäkuuta 1987 Conegliano, Veneto) on italialainen maantiepyöräilijä. Hän aloitti ammattilaisuransa Colnago-CSF Inox / Bardiani Valvole-CSF Inox -tallissa, jota hän edusti vuodet 2010–2013. Kausilla 2014–2017 hän ajoi Lampre / UAE Abu Dhabi -joukkueessa, 2018–2019 EF Education Firstissä, 2020–2021 Alpecin-Fenixissä ja viimeisenä ammattilaisvuotenaan 2022 Bardiani-CSF-Faizanè-tallissa. Hän voitti 13. ja 17. etapin Italian ympäriajossa 2015.
Saavutuksia.
Lähteet: Pro Cycling Stats, Cycling Archives
Giro del Casentino ,voitto
Giro del Belvedere (alle 23-v. kilpailu), voitto
GP Liberazione (alle 23-v. kilpailu), voitto
EM-kilpailut, alle 23-v. maantieajossa pronssia
Milano – San Remo, neljäs
Tour of Qinghai Lake, 5. ja 9. etapin voitto
Brixia Tour, 5. etapin voitto
Tanskan ympäriajo, 1. ja 4. etapin voitto
Coppa Agostoni, voitto
Settimana Ciclistica Lombarda, 2. ja 3. etapin voitto
Giro di Padania, 1. ja 3. etapin voitto
Circuit de la Sarthe, pistekilpailun voitto
Turkin ympäriajo, 6. etapin voitto
Itävallan ympäriajo, 3. ja 6. etapin voitto
Coppa Bernocchi, voitto
Giro di Padania, 2. etapin voitto
Tour de San Luis, 2. etapin voitto
Italian ympäriajo, 21. etapilla toinen
Tour of Qinghai Lake, pistekilpailun sekä 1., 4., 8., 9., 11. ja 12. etapin voitto
Coppa Bernocchi, voitto
Marco Pantani Memorial, voitto
Tour de San Luis, 7. etapin voitto
Trofeo Palma, voitto
Trofeo Ses Salines, voitto
Volta ao Algarve, 1. etapin voitto
Milano – San Remo, kahdeksas
De Pannen kolmen päivän ajo, pistekilpailun sekä 2. ja 3a. etapin voitto
Sveitsin ympäriajo, 5. etapin voitto
Pekingin ympäriajo, 5. etapin voitto
Turkin ympäriajo, 5. etapin voitto
Italian ympäriajo, pistekilpailussa kolmas, 13. ja 17. etapin voitto, 6. etapilla kolmas
Tour of Hainan, kokonais- ja pistekilpailun sekä 3. ja 4. etapin voitto 
Turkin ympäriajo, 4. ja 7. etapin voitto
Italian ympäriajo, pistekilpailussa kolmas, 2. ja 7. etapilla kolmas
Czech Cycling Tour, 2. etapin voitto
Flanderin ympäriajo, kuudes
Kroatian ympäriajo, 1. ja 6. etapin voitto
Grosser Preis des Kantons Aargau, voitto
Puolan ympäriajo, 2. etapin voitto
Vuelta a Andalucía, 3. etapin voitto
Italian ympäriajo, 3. etapilla toinen
Luxemburgin ympäriajo, 3. etapin voitto
Marcel Moore

Marcel Moore (s. 1. lokakuuta 1994) on suomalainen koripalloilija.
Pelaajaura.
PJ Warriorsin kasvatti Moore edusti kasvattajaseuransa ja Visa-Basketin nuorisojoukkueita A-nuoriin asti. Kaudella 2012–2013 hän pelasi A-nuorten SM-sarjassa kovalla, yli 30 pisteen koko kauden keskiarvolla. Yksittäisen ottelun piste-ennätyksekseen Moore teki samassa sarjassa äärimmäisen harvinaisen lukeman, 71 pistettä. Moore pelasi myös Suomen alle 20-vuotiaiden maajoukkueessa. Kauden 2013–2014 Moore pelasi yhdysvaltalaisessa Victory Rock Prepin high schoolissa. Osan kaudesta hän kärsi loukkaantumisesta. Kauden jälkeen Moorelle tarjottiin stipendiä floridalaisesta Junior Collegesta, mutta elämäntilanteestaan johtuen tämä palasi Suomeen. Kesällä pelattujen alle 20-vuotiaiden B-divisioonan EM-kilpailujen jälkeen usea Korisliigaseura osoitti kiinnostusta Moorea kohtaan, ja tämä valitsi hyvämaineisena pitämänsä Joensuun Katajan, jonka kanssa syntyi yksivuotinen sopimus.
Katajassa Moore pelasi Korisliigan lisäksi EuroChallengea. Suuria muutoksia edelliskauteen nähden kokenut Kataja yllätti asiantuntijat ja voitti seuran historian ensimmäisen koripallon Suomen mestaruuden.
Syyskuussa 2015 Moore siirtyi Korisliigassa pelanneeseen Helsinki Seagullsiin.
Yksityiselämä.
Mooren isä Jonathan Moore on yhdysvaltalaissyntyinen, sittemmin suomalaistunut ja aktiiviuransa lopettanut koripalloilija, joka on eräs Korisliigan historian menestyksekkäimmistä ulkomaalaispelaajista.
Jouko Färd

Jouko Joel Färd (7. heinäkuuta 1944 Pori – 3. maaliskuuta 2019 Pori) oli suomalainen opettaja, toimittaja ja urheiluselostaja. Färd aloitti työnsä Yleisradion uutisavustajana opettajantyönsä ohessa vuonna 1969. Sittemmin hän toimi Ylen radiotoimittajana ja selostajana vuoteen 2017 saakka. Färd teki juttuja ja uutisia muun muassa ohjelmiin "Kuukauden urheilija", "Aamun pulssi", "Perjantaipaketti", "Lomaradio" sekä "Lauantairastit" ja teki otteluselostuksia. Ylen ulkopuolella Färd on kirjoittanut juttuja lehtiin kuten "Porin Lehti", "Porin Sanomat", "Uusi Aika", "Uusi Suomi" ja "Iltalehti" sekä useisiin urheilun erikoisjulkaisuihin. Färd oli myös Yleisradion TV-selostaja Moskovan olympiakisoissa 1980. Färd oli koulutukseltaan opettaja, ja hän opetti synnyinseutunsa kouluissa vuosina 1968–2004.
Vuonna 2008 Jouko Färd sai urastaan selostajana Pekka Tiilikaisen rahaston tunnustuspalkinnon. Vuonna 2015 Suomen jääkiekkojournalistit palkitsivat hänet Pentti Lindegren -elämäntyöpalkinnolla.
Färd kuoli 3. maaliskuuta 2019 sairauden murtamana Satasairaalassa Porissa. Hän oli kuollessaan 74-vuotias.
Harijs Vītoliņš

Harijs Vītoliņš (s. 30. huhtikuuta 1968 Riika, Latvian SNT, Neuvostoliitto) on entinen jääkiekkoilija ja nykyinen valmentaja. Hänen pelipaikkansa oli keskushyökkääjä.
Ura seurajoukkueissa.
Vuosina 1986–1991 Vītoliņš pelasi Neuvostoliiton pääsarjassa Dinamo Riian joukkueessa. Hänet varattiin NHL:ään ensimmäisen kerran vuoden 9. kierroksella Montreal Canadiensin toimesta, mutta tämä varaus ei kuitenkaan koskaan johtanut sopimukseen, joten Vītoliņš palautui uudelleen varattavaksi. Winnipeg Jets varasi sitten hänet vuoden 1993 varaustilaisuuden 9. kierroksella numerolla 228. Vītoliņš oli aloittanut kauden 1992–1993 Sveitsissä NLA-liigan EHC Churissa ja siirtynyt sieltä keväällä Pohjois-Amerikkaan pelaten muutaman pelin CoHL:n Thunder Bay Thunder Hawksissa ja AHL:n New Haven Senatorsissa.
NHL-varauksen jälkeen Vītoliņš teki sopimuksen Winnipeg Jetsin, kanssa mutta pelasi suurimman osan kaudesta AHL:ssa Moncton Hawksin riveissä. Pelejä NHL-joukkueessa kertyi vain kahdeksan kappaletta, eikä hän tehnyt yhtäkään tehopistettä.
Pohjois-Amerikasta Vītoliņš palasi ensin vuodeksi Sveitsiin Rapperswil-Jona Lakersiin ja tämän jälkeen Ruotsiin Rögle BK:hon.
Röglen pudottua pelaamaan Ruotsin 2. sarjatasolle Vītoliņš palasi takaisin Sveitsiin ja Churiin. Churin paidassa hän pelasi viisi kautta NLA:ssa ennen siirtymistään NLB:n HC Thurgaun riveihin. Thurgaussa hän pelasi kolme kautta ennen kuin lopetti ammattilaisuransa. Viiden vuoden pelaamattomuuden jälkeen Vītoliņš palasi vielä kerran aktiivipelaajaksi, Latvian 2. tasolle HK Kurbadsin joukkueeseen.
Ura maajoukkueissa.
Ensimmäiset maajoukkuepelinsä Vītoliņš pelasi Neuvostoliiton joukkueessa vuoden 1988 alle 20-vuotiaiden MM-kisoissa. Latvian itsenäistyttyä sen maajoukkue joutui aloittamaan C-sarjasta muiden entisten neuvostotasavaltojen tavoin. Vītoliņš pelasi ensimmäiset aikuisten kisansa C-sarjan MM-turnauksessa vuonna 1993. Vuoden 1994 kisoihin häntä ei valittu maajoukkueeseen, mutta vuodesta 1995 alkaen Vītoliņš kuului Latvian maajoukkueen vakiokalustoon aina vuoteen 2002 asti. Vuosien 2000 ja 2001 MM-turnauksissa sekä vuoden 2002 talviolympialaisissa Vītoliņš oli Latvian joukkueen kapteeni.
Maajoukkuetilastot
Ura valmentajana.
Vuoden 2005 olympiakarsinnoissa sekä 2005 MM-turnauksessa Vītoliņš debytoi maajoukkueen apuvalmentajana. Latvian maajoukkueen apuvalmentajana Vītoliņš toimi aina vuoden 2011 kisoihin asti. Vuosina 2005–2008 Vītoliņš toimi maajoukkuetehtävien ohella Sveitsin nelostasolla pelanneen Pikes Oberthurgaun joukkueen päävalmentajana.
2008 syksyllä Vītoliņš valittiin KHL-liigan HK MVD:n päävalmentajana toimineen Oļegs Znaroksin apulaiseksi. Kahden kauden jälkeen HK MVD fuusioitui OHK Dynamo Moskovan kanssa ja parivaljakko jatkoi valmennustaan sen puitteissa. Znaroksin siirryttyä päätoimiseksi Venäjän maajoukkueen valmentajaksi hän valitsi Vītoliņšin apulaisekseen myös sinne. Tämän ohella Vītoliņš peri Dynamon päävalmentajan paikan kaudelle 2014–2015.
Espanjanrusakko

Espanjanrusakko ("Lepus castroviejoi") on keskikokoinen jänislaji. Sitä tavataan vain Pohjois-Espanjassa Cantabrianvuorilla.
Espanjanrusakko painaa noin 2,9 kiloa.
Korsikanrusakko

Korsikanrusakko ("Lepus corsicanus") on keskikokoinen jänislaji. Sitä tavataan Italiassa, mutta tarkkaa levinneisyyttä ei tunneta. Korsikalle laji levisi ihmisen mukana 1300-1600-luvulla.
Korsikanrusakko on 55–60 cm pitkä ja painaa keskimäärin 2,2 kg. Sillä on mustanharmaa selkä, punertavanharmaat kyljet ja valkoinen vatsa.
Korsikanrusakko on sopeutunut elämään välimerenseudun macchia-pensaikossa, lehtimetsässä, laitumilla ja metsäaukeilla. Sitä tavataan myös rannan hiekkadyyneillä. Tavallinen rusakko viihtyy monipuolisemmin erilaisissa ympäristöissä.
Austin Allegro

Austin Allegro on brittiläinen henkilöautomalli, jota valmisti British Leyland vuosina 1973–1983. Etuvetoinen, keskikokoinen auto noudatti pääsuunnittelija Alec Issigonisin Minissä esittelemiä uutuusperiaatteita: moottori oli poikittain edessä, vaihteisto sen alla ja Allegron jousitus oli brittiläisen Hydrolastic-jousituksen kehittyneempi muoto Hydragas, jossa nesteen jousitusaineena korvasi kaasu. Korimalleina olivat sedan kaksi- ja neliovisina versioina sekä kolmiovinen farmari.
Austin Allegron muotoilu herätti kummastusta, erityisesti sen neliömäisen ja pyöreän väliltä oleva ohjauspyörän muoto. Ratti korvattiinkin pyöreällä vuonna 1975 esitellyssä Allegro Series 2:ssa, joka tarjosi myös taakse lisää jalkatilaa ja kiinteämmän jousituksen. Kolmas facelift, Allegro Series 3, esiteltiin 1979 ja sisälsi muutoksia ulkonäköön ja sisustukseen sekä aiempaa pienemmän 1,0-litraisen moottorivaihtoehdon.
Austin Allegrosta tuli saman yhtiön toisen 1970-luvun automallin, takavetoisen Morris Marinan ohella symboli Britannian autoteollisuuden heikosta tilasta. Allegron pulleita muotoja pidettiin rumina, valmistuslaatua heikkona, ajokäytöstä epävakaana ja koko konseptia heikosti kilpailukykyisenä muualla kuin kotimaassaan.
Allegron valmistusvuosina British Leylandia vaivasivat monet työtaistelut, jotka osaltaan muuttivat koko teollisuudenalan Britanniassa kannattamattomaksi. Samaan aikaan saksalaiset ja japanilaiset autonvalmistajat toivat markkinoille uusia kilpailukykyisempiä automalleja kuten Volkswagen Golf ja toisen sukupolven Toyota Corolla. 
British Leylandin luksusmerkki Vanden Plas esitteli 1974 Allegrosta ylellisemmin varustellun version Vanden Plas Princess 1500, jota valmistettiin vuoteen 1980 saakka. Italiassa Allegroa valmistettiin Milanossa nimellä Innocenti Regent. Allegroa valmistettiin myös Belgian Seneffessä.
Myynti Suomessa.
Austin Allegro tuli Suomessa myyntiin vuonna 1974 ja se korvasi kymmenkunta vuotta vanhan Austin 1100/1300-mallisarjan. Edeltäjään verrattuna kori oli täysin uusi, mutta tekniikka periytyi suurelta osin vanhoista malleista. Korin muotoilusta huolimatta autosta puuttui monikäyttömahdollisuus, joka löytyi esimerkiksi samoihin aikoihin markkinoille tulleesta Volkswagen Golfista. "Tekniikan Maailma" -lehden koeajajat moittivat Allegron heikkoa viimeistelyä, melko voimakasta melua ja pomppivaa jousitusta. "Tuulilasi"-lehden kestotestissä Allegro menestyi varsin kehnosti, mitä kuvasti testiryhmän toteamus ”ei kilometriäkään ilman vikoja”. Myyntihinnaltaan Austin Allegro oli kuitenkin kilpailukykyinen – samassa hintaluokassa kuin esimerkiksi Fiat 128 – ja meni kaupaksi kohtalaisesti. Vuoden 1979 lopussa Suomen ajoneuvorekisterissä oli runsaat 2 500 Austin Allegroa.
Michael Hadschieff

 
Michael Florian Hadschieff (s. 5. lokakuuta 1963 Innsbruck) on itävaltalainen pikaluistelun olympia-, MM- ja EM-mitalisti sekä kaksinkertainen 1 500 metrin maailmancupin voittaja. Hän edusti UE Innsbruck -seuraa.
Hadschieff saavutti Calgaryn olympialaisissa 1988 hopeaa 10 000 metrillä ajalla 13.56,11 ja pronssia 1 500 metrillä ajalla 1.52,31 sekä sijoittui viidenneksi 5 000 metrillä ja kuudenneksi 1 000 metrillä. Hän oli olympialaisten 10 000 metrillä lisäksi viides Sarajevossa 1984, kuudes Albertvillessä 1992 ja yhdeksäs Lillehammerissa 1994. 5 000 metrillä hän sijoittui yhdeksänneksi 1994 ja kymmenenneksi 1992.
Hadschieff saavutti Yleisluistelun MM-kilpailuissa pronssia Heerenveenissä 1987. Hän sijoittui lisäksi neljänneksi 1988, viidenneksi 1984 ja 1985, kuudenneksi 1986, seitsemänneksi 1990 ja yhdeksänneksi 1989. EM-kilpailuissa hän sai hopeaa Trondheimissa 1987 sekä sijoittui neljänneksi 1988, kuudenneksi 1986 ja 1990 sekä seitsemänneksi 1992.
Hadschieff voitti 1 500 metrin maailmancupin kokonaiskilpailun kausilla 1985–1986 ja 1988–1989, sijoittui toiseksi 1986–1987 ja 1987–1988 sekä kolmanneksi 1989–1990. Yhdistetyssä 5 000 ja 10 000 metrin cupissa hän oli toinen kaudella 1986–1987. Hän voitti kaikkiaan seitsemän maailmancupin osakilpailua 1 500 metrillä ja yhden 5 000 metrillä. Itävallan-mestaruuksia hän voitti kahdeksan yleisluistelussa, kuusi sprinttiluistelussa, kaksi 500 metrillä sekä yhden 1 000, 1 500 ja 3 000 metrillä. 
Hadschieff lopetti urheilu-uransa 1994 ja on sittemmin työskennellyt liikealalla, muun muassa urheiluvarusteita valmistavan Puman palveluksessa. Hän on myös neuvonut muita urheilijoita.
Jan Ykema

 
Jan Jelle Ykema (s. 18. huhtikuuta 1963 Harlingen, Friisinmaa) on alankomaalainen pikaluistelun olympiamitalisti.
Ykema saavutti Calgaryn olympialaisissa 1988 hopeaa 500 metrillä ajalla 36,76. Sarajevossa 1984 hän oli samalla matkalla neljästoista ja 1 000 metrillä 20:s. Hän sijoittui sprintti-MM-kilpailuissa kuudenneksi 1988 ja 12:nneksi 1989. Maailmancupin kokonaispisteissä hän oli 1 000 metrillä kolmas kaudella 1987–1988 sekä 500 metrillä neljäs kausilla 1986–1987 ja 1987–1988. Hän voitti kaksi maailmancupin osakilpailua 500 metrillä ja yhden 1 000 metrillä. Hän sijoittui maailmancupin osakilpailuissa lisäksi kaksi kertaa toiseksi ja kolme kertaa kolmanneksi.
Ykema voitti Alankomaiden-mestaruuden sprinttiluistelussa 1982, 1987 ja 1988, 1 000 metrillä 1988 ja 1989 sekä 500 metrillä 1989. Hän sai Alankomaiden-mestaruuskilpailuissa lisäksi kaksi hopeamitalia ja yhden pronssin.
Lopetettuaan luistelu-uransa Ykema aloitti työt kiinteistöalalla. Hän kärsi urheilu-uransa jälkeen lähes 15 vuoden ajan kokaiiniriippuvuudesta. Hän palasi pikaluistelun pariin 2008 aloittaessaan apuvalmentajan työt pienessä alankomaalaisessa ammattilaisseura APPM:ssä.
Lázaro Cárdenas

Lázaro Cárdenas del Río (1895–1970) oli Meksikon presidentti vuosina 1934–1940. Cárdenas kohosi Meksikon vallankumousarmeijan kenraaliksi ja sai kotivaltionsa Michoacánin kuvernöörinviran. Hän oli 1920-luvun lopulta alkaen keskeinen poliitikko maan johtavan "kansallisen vallankumouspuolueen" toiminnassa. Cárdenas kehitti siitä Meksikon vallankumouspuolueen (PRM), myöhemmin Partido Revolucionario Institucional PRI. 
Presidentin tehtävässä Cárdenas toteutti kunnianhimoisen kuusivuotisen ohjelman maaseudun kehittämiseksi. Tilattomille jaettiin maata, talonpojille järjestettiin mahdollisuus luottoihin ja edistettiin kylien osuustoimintaa ("éjido-yhteisöt"). Ohjelmaan sisältyneet öljy-yhtiöiden kansallistamiset ja muu ulkomaisen omaisuuden valtiollistaminen aiheuttivat Cárdenasille vaikeuksia.
EHF Challenge Cup

EHF Challenge Cup on käsipalloturnaus, jonka järjestää vuosittain Euroopan käsipalloliitto. Turnaus on pelattu kaudesta 1993-1994 lähtien. Ennen kautta 1999-2000 kilpailu oli nimeltään EHF City Cup. EHF:n maaranking ratkaisee, mitkä joukkueet pääsevät turnaukseen ja millä kierroksella ne aloittavat. Turnauksen menestynein seura on romanialainen CS Caraș - Severin Reșița, jolla on 3 mestaruutta.
Mestarit.
Lähde:
Pohjaslahden kirkko

Pohjaslahden kirkko on vuonna 1931 valmistunut Kauno Kallion suunnittelema rapattu satulakattoinen tiilinen päätytornillinen pitkäkirkko Mänttä-Vilppulan Pohjaslahdella. Kirkon vihki käyttöön piispa Jaakko Gummerus 17. heinäkuuta 1932.
Rakennus edustaa 1920-luvun klassisismia. Sen alttaripäädystä ulkonee runkohuonetta matalampi ja kapeampi suorakulmainen sakasti. Runkohuoneen levyinen viistolappeisena portaittain kapeneva torni päättyy satulakattoon, eteiset ovat tornin ja runkohuoneen yhtymäkohdassa molemmin puolin rakennusta. Torniosassa on sekä seurakuntasali, lehteri ja kerhotila että varsinainen kellotapuli, jonka kellot ovat vuodelta 1931. Kirkon tukirakenteina ovat betonipalkistot, jotka myös kannattavat kirkkosalin puista tasakattoa. Kirkkoa on korjattu 1958 ja 1962–1964, sen pinta-ala on 386 neliötä ja siellä on istumapaikkoja 400 hengelle. Kirkon 10 + 2 -äänikertaiset urut on valmistanut Kangasalan urkutehdas 1944, alttaritaulun "Jeesus opetuslapsineen Getsemanessa" on maalannut Urho Lehtinen vuonna 1932. Pohjaslahden kirkko on suojeltu kirkkohallituksen päätöksellä 1.4.2003.
Tehuantepecinjänis

Tehuantepecinjänis ("Lepus flavigularis") on keskikokoinen jänislaji. Se muistuttaa ulkonäöltään antilooppijänistä ja valkokylkijänistä. Varma erotustuntomerkki on päälaen yli korvien takaa kulkeva musta raita. Tehuantepecinjänistä tavataan vain Meksikossa Oaxacan alueella. Se on elänyt Tehuantepecinlahden pohjoispuolen suolalammikoiden rantakasvillisuudessa, mutta laajeneva maanviljelys on tuhonnut sen luontaista elinympäristöä.
Tehuantepecinjäniksen kanta on pienentynyt nopeasti osaksi tuntemattomista syistä, ja jäljellä on enää alle tuhat yksilöä.
Värtsilän kirkko

Värtsilän kirkko on arkkitehti Veikko Larkaksen suunnittelema puusta vuonna 1950 rakennettu torniton pitkäkirkko Tohmajärven Värtsilässä. Se rakennettiin korvamaan alueluovutusten yhteydessä Neuvostoliiton puolelle jäänyttä Värtsilän vanhaa kirkkoa. Kirkon rakentamisen mahdollistivat niin kotimaasta kuin ulkomailta saadut lahjoitusvarat. Kirkko kuului vuoteen 2003 Värtsilän seurakunnalle, jonka jälkeen kirkko oli osa Tohmajärven seurakuntaa. Vuoden 2025 alusta Tohmajärven seurakunta kirkkoineen muuttui Keski-Karjalan seurakunnan osaksi. Värtsilän kirkossa järjestetään satunnaisesti jumalanpalveluksia ja muuta toimintaa. Värtsilän kirkkosali ei ole enää talvikäytössä, vaan tuolloin seurakunnan toiminta on sijoitettu kirkon yhteydessä sijaitsevaan seurakuntasaliin. Viime vuosina kirkkoon on tehty kunnostustoimenpiteitä, kuten kirkon ulkomaalaus, joiden mahdollistamisessa paikallinen kyläyhdistys on ollut keskeisessä roolissa.
Suorakaiteen muotoisen kirkon päädyssä on runkohuonetta matalampi ja kapeampi sakasti ja sivulla seurakuntasalisiipi. Seinät ovat matalat ja ulkokatteena oleva satulakatto on jyrkkälappeinen. Sisällä on puinen taitekatto. Erillinen kellotapuli rakennettiin vuonna 1950, ja sen kellot ovat vuosilta 1868 ja 1949. Kirkkoa on korjattu laajemmin vuosina 1956 ja 1967, sen pinta-ala on 270 neliömetriä ja istumapaikkoja siellä on 300 hengelle. Kirkon 12 + 2 -äänikertaiset urut on valmistanut Kangasalan urkutehdas vuonna 1952. Alttaritaulu "Ristiinnaulittu" on tuntemattoman venäläisen taiteilijan maalaama, se on tuotu sodassa tuhoutuneesta entisen Värtsilän kirkosta. Toisen alttaritaulun "Passio" on maalannut Seppo Näätänen vuonna 1952. Myös kirkkosalin kattokruunut on tuotu entisen Värtsilän kirkosta. 
Vuonna 2010 kirkossa järjestettiin 60-vuotisjuhlat, jossa oli saarnaamassa Värtsilän seurakunnan kirkkoherrana 1950-luvulla toiminut, myöhempi Inkerin kirkon piispa Leino Hassinen. Vuonna 2020 järjestettiin kirkon 70-vuotisjuhlat, jonka jumalanpalveluksen toimittivat Värtsilän viimeisinä kirkkoherroina toimineet Jari ja Pauliina Kainulainen.
Elohopea(II)fluoridi

Elohopea(II)fluoridi (HgF2) on elohopea- ja fluoridi-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää orgaanisen kemian synteeseissä fluorauskemikaalina ja erikoislasien valmistukseen. Elohopea muodostaa myös toisen fluoridin, elohopea(I)fluoridin.
Ominaisuudet.
Huoneenlämpötilassa elohopea(II)fluoridi on valkoista, hygroskooppista ja ilmankosteuden vuoksi helposti kellertyvää kiteistä ainetta. Yhdisteen alkeiskoppi on kuutiollinen ja kiderakenne muistuttaa kalsiumfluoridin rakennetta. Kidevedettömän yhdisteen lisäksi tunnetaan myös kidevedellinen dihydraatti (HgF2·2H2O). Yhdiste liukenee veteen ja reagoi vedessä muodostaen HgF+-ionin. Orgaanisiin liuottimiin elohopea(II)fluoridi ei liukene.
Valmistus ja käyttö.
Elohopea(II)fluoridia voidaan valmistaa fluorin ja elohopea(II)kloridin tai elohopea(II)bromidin välisellä reaktiolla 100–150 °C:n lämpötilassa. Toinen yleisesti käytetty tapa on vetyfluoridin ja elohopea(II)kloridin tai -oksidin reaktio. Sitä muodostuu myös elohopea(I)fluoridista kuumennettaessa fluorin läsnä ollessa.
HgCl2 + F2 → HgF2 + Cl2
HgO + 2 HF → HgF2 + H2O
Elohopea(II)fluoridia voidaan käyttää hyvin selektiivisenä fluoraavana reagenssina esimerkiksi alkeenien fluorauksessa ja aromaattisten yhdisteiden fotokemiallisissa fluorauksissa. Sitä on myös käytetty optisen fluoridilasin ja valokuitujen valmistukseen. Elohopeayhdisteiden myrkyllisyyden vuoksi elohopea(II)fluoridin käyttöä on pyritty korvaamaan muilla yhdisteillä.
Here with Me (Didon kappale)

Here with Me on brittiläisen laulaja-lauluntekijä Didon kappale. Sen julkaisi BMG Rights Management artistin No Angel-debyyttialbumilta. Kappale kertoo hänen silloisesta poikaystävästään Bob Pagestä.
Kappale julkaistiin Yhdysvalloissa singlenä 17. toukokuuta 1999, mutta ei julkaistu Isossa-Britanniassa muuta kuin vasta helmikuussa 2001, jossa se julkaistiin joulukuussa 2000 tapahtuneen, maailmanlaajuisesti menestyneen "Thank Youn" julkaisun jälkeen. Kappale saavutti Britannian singlelistan neljännen sijan sekä pääsi viiden parhaan joukkon myös Ranskassa, Skotlannissa ja Uudessa-Seelannissa. Britanniassa tämä oli artistin toinen peräkkäinen viiden parhaan joukkoon päässyt single Eminemin kanssa esitetyn "Stanin" jälkeen. Australiassa kappale saavutti HitSeekers Chartin ensimmäisen sijan tehtyään live-esityksen vuoden 2001 ARIA Awardsissa.
Kappaletta käytettiin televisiosarja Roswellin tunnuskappaleena. Vuonna 2007 Dido julkaisi kappaleesta pidennetyn remix-version, jolla vierailee myös Enya.
Tu es foutu

Tu es foutu (Suomeksi: "Sinä olet pulassa") on italialaisen laulaja-lauluntekijä In-Gridin kappale. Sen julkaisi Universal Music Group artistin debyyttisinglenä kesäkuussa 2002 hänen Rendez-vous-debyyttistudioalbumilta.
Kappaleesta julkaistiin Yhdysvalloissa, Australiassa, Isossa-Britanniassa ja monissa muissa valtioissa myös englanninkielinen versio nimeltään "You Promised Me". "Tu es foutu" on In-Gridin tähän mennessä maailmanlaajuisesti menestynein single, sijoituttuaan kymmenen parhaan joukkoon monissa Euroopan ja Oseanian valtioissa.
Eduard Azarjan

Eduard Alberti Azarjan (, , s. 11. syyskuuta 1958 Jerevan, Armenian SNT, Neuvostoliitto, nykyinen Armenia) on armenialainen Neuvostoliittoa edustanut entinen telinevoimistelija. Hänen isänsä Albert Azarjan oli myös olympiakultamitalisti 1950-luvun Neuvostoliiton telinevoimistelujoukkueessa. Uransa jälkeen 1990-luvulla Yhdysvaltoihin siirtynyt Eduard on voimisteluvalmentajana ja kuntoasaliyrittäjänä.
Isä Albertin ohjauksessa jo lapsuudesta asti taitavaksi telinevoimistelijaksi kehittynyt Eduard Azarjanin menestyskausi oli vuosina 1978–1980. Hän nousi pinnalle saavuttamalla vuonna 1978 Neuvostoliiton mestaruuskisojen hopeaa miesten 6-ottelussa. Samana vuonna hän sijoittui kolmanneksi maailman cupin henkilökohtaisessa kilpailussa ja saavutti hopeaa vuoden 1978 MM-kisoista Neuvostoliiton telinevoimistelujoukkueessa. Seuraavan vuoden 1979 parhaina menestyksinä Azarjanilla olivat Neuvostoliiton mestaruuskilpailujen ja olympialaisten esikisojen eli Spartakiadien 6-ottelun voitot.
Suurin menestys oli vuoden 1980 Moskovan olympialaisten telinevoimistelujoukkueessa saavutettu kultamitali. Henkilökohtaisesti hän sijoittui Moskovan olympialaisten 6-ottelun karsintakierroksella neljänneksi, mutta koska edellä oli kolme neuvostoliittolaista kilpakumppania eli Ditjatin, Andrianov ja tasapisteillä Tkatšev, hän ei päässyt loppukilpailuun.
Azarjan jatkui uraansa Moskovan olympialaisten jälkeen. Vuoden 1981 Neuvostoliiton mestaruuskisoissa hän sijoittui vielä kymmenenneksi miesten 6-ottelussa.
Eduard Azarjan muutti perheineen vuonna 1992 Yhdysvaltoihin. Siellä hän vaimonsa Marinan kanssa on perustanut Etelä-Kalifornian Aliso Viejoon kuntosaliyrityksen. Eduard Azarjan on valmentanut myös amerikkalaisia nuoria voimistelijoita muutettuaan Yhdysvaltoihin. Vuonna 2002 Azarjaneista tuli Yhdysvaltain kansalaisia.
A Million Voices

A Million Voices () on Polina Gagarinan kappale, jolla hän edusti Venäjää vuoden 2015 Eurovision laulukilpailussa. Englannin kielellä laulettavan kappaleen ovat säveltäneet ja sanoittaneet Gabriel Alares, Joakim Björnberg, Katrina Noorbergen, Leonid Gutkin ja Vladimir Matetski.
”A Million Voices” kilpaili Euroviisujen ensimmäisessä semifinaalissa, jonka se voitti 182 pisteellä selviytyen finaaliin. Finaalissa kappale esitettiin numerolla 25. Se sijoittui finaalin toiseksi 303 pisteellä, joka oli siihen asti Venäjän korkein piste-ennätys.
Golden Boy (kappale)

Golden Boy () on Nadav Guedjin esittämä kappale, joka edusti Israelia vuoden 2015 Eurovision laulukilpailussa Itävallan Wienissä. 15. maaliskuuta 2015 julkaistun englanniksi laulettavan kappaleen on säveltänyt ja sanoittanut Doron Medalie. Kappaleen kesto on tasan kolme minuuttia.
Golden Boy kilpaili Euroviisujen toisessa semifinaalissa, jossa se sijoittui kolmanneksi ja selvisi finaaliin. Finaalissa Guedj esiintyi kolmantena ja sijoittui yhdeksänneksi 97 pisteellä.
Adio

"Adio" () on Knezin esittämä kappale, joka edusti Montenegroa vuoden 2015 Eurovision laulukilpailussa Itävallan Wienissä. Montenegron kielellä laulettavan kappaleen on säveltänyt vuosina 2004 ja 2012 Serbiaa ja Montenegroa ja Serbiaa Euroviisuissa edustanut sekä vuoden 2008 Euroviisut juontanut Željko Joksimović. Kappaleen ovat sanoittaneet Marina Tucaković ja Dejan Ivanović.
"Adio" kilpaili Euroviisujen toisessa semifinaalissa, josta se selvisi finaaliin maan historian toista kertaa. Finaalissa Knez esiintyi numerolla 16 ja sijoittui sijalle 13. Pisteitä kappale sai 44.
Kappaleesta on tehty myös suomenkielinen versio "Hyvästi", jonka on suomeksi sanoittanut Kyösti Mäkimattila. Kappale esitettiin vuoden 2015 Seinäjoen Tangomarkkinoiden Kuningasfinaalissa.
Rhythm Inside

Rhythm Inside () on Loïc Nottetin esittämä kappale, joka edusti Belgiaa vuoden 2015 Eurovision laulukilpailussa Itävallan Wienissä. Nottetin itsensä säveltämä ja Beverly Jo Scottin sanoittama kappale lauletaan englannin kielellä.
”Rhythm Inside” kilpaili Euroviisujen ensimmäisessä semifinaalissa, jossa se sijoittui toiseksi ja selviytyi finaaliin. Finaalissa Nottet esiintyi numerolla 13 ja sijoittui neljännelle sijalle.
Belgiassa kappale oli listaykkösenä ja Itävallassa singlelistan sijalla kaksi. Suomessa kappale nousi Virallisen latauslistan sijalle 13.
Lähteet.
Castelnuovo di Garfagnana

Castelnuovo di Garfagnana on kunta Italiassa Toscanan alueella olevassa Luccan maakunnassa. Se sijaitsee Apuaanisten Alppien juurella ja kuuluu Garfagnanan historialliseen alueeseen. Kunnan läpi virtaa Serchiojoki.
Nähtävyyksiä.
Kunnan nähtävyyksiä ovat keskiaikainen linna "Rocca Ariostesca", jossa toimii myös kotiseutumuseo, sekä keskiaikainen tuomiokirkko "Duomo dei Santi Pietro e Paolo". Molemmat kärsivät huomattavia tuhoja toisessa maailmansodassa, mutta ne on kunnostettu entiselleen.
De la capăt (All Over Again)

De la capăt (All Over Again) () on Voltaj’n esittämä kappale, jolla yhtye edusti Romaniaa vuoden 2015 Eurovision laulukilpailussa Itävallan Wienissä. Kappaleen ovat säveltäneet Călin Gavril Goia, Gabriel Constantin, Adrian Cristescu, Păduraru Silviu-Marian sekä Alstani Victor-Razvan ja sanoittaneet edellä mainittujen lisäksi Monica-Ana Stevens ja Andrei-Madalin Leonte. Kappale lauletaan pääosin romanian kielellä, mutta osa siitä lauletaan myös englanniksi. 
"De la capăt" kilpaili Euroviisujen ensimmäisessä semifinaalissa, jossa se sijoittui viidenneksi ja selvisi finaaliin. Finaalissa Voltaj esitti kappaleen numerolla 20, ja saavutti sijan 15. Kappale kertoo siitä, että romanialaisten lasten vanhemmat joutuvat työskentelemään paljon näkemättä lapsiaan.
One Last Breath

One Last Breath () on Maria Elena Kyriakoun kappale, jolla hän edusti Kreikkaa vuoden 2015 Eurovision laulukilpailussa. Kappaleen ovat säveltäneet Kyriakou itse sekä Efthivoulos Theocharous ja sanoittaneet Vangelis Konstantinidis sekä Evelina Tziora. Kappale lauletaan englannin kielellä.
"One Last Breath" kilpaili Euroviisujen ensimmäisessä semifinaalissa, jossa se sijoittui kuudenneksi ja selviytyi finaaliin. Finaalissa Kyriakou esitti kappaleen numerolla 15. Kappale sijoittui 19. sijalle.
Mustajänis

Mustajänis ("Lepus insularis") on keskikokoinen jänislaji. Se painaa noin 2,5 kg. Se on yläpuolelta kiiltävän musta, kyljistään tumman harmaanruskea ja vatsapuolelta tummanruskea. Mustajänistä tavataan vain Isla Espíritu Santo- ja Isla Partida -saarilta Kalifornianlahdella. Se muistuttaa paljon mantereella elävää mustahäntäjänistä, mutta kallon rakenteen perusteella on päätetty sen olevan eri laji.
Mustajänisten asuinsaarella ei ole ihmisiä eikä sellaisia petoja jotka söisivät mustajäniksiä. Kissafretti voisi ottaa pienen jäniksen, mutta ne näyttävät keskittyvän jyrsijöiden saalistukseen.
Kemin kaupunginkirjasto

Kemin kaupunginkirjasto on Kemissä toimiva yleinen kirjasto. Sillä on yksi toimipiste, joka sijaitsee Kemin kulttuurikeskuksessa. Kemin kaupunginkirjasto kuuluu Lapin kirjasto -kirjastokimppaan.
Historia.
Kemin kaupunkiin perustettiin kirjasto vuonna 1879. Varat kirjaston perustamiseen saatiin tanssiaisten ja arpajaisten avulla. Kirjaston ylläpitämiseksi kerättiin lainamaksuja ja annettiin sakkoja myöhässä palautetuille kirjoille. Ensimmäinen kirjasto sijaitsi Matti Niemelän kartanossa (nyk. Meripuistokatu 29), josta se muutti vuonna 1886 Sauvosaarenkadulle ja vuonna 1896 Lukuhuoneelle (nyk. Sauvosaarenkatu 14).
Vuonna 1954 kirjasto osti silloiseen kymmenen miljoonan markan hintaan tilat osoitteesta Sauvosaarenkatu 11, jossa sijaitsi Kemin historiallinen museo. Tilat alkoivat käydä pian ahtaaksi, ja kirjaston osastoja, kuten lasten- ja musiikkiosastot, siirrettiin muualle. Ensimmäinen kirjastoauto aloitti toimintansa vuonna 1973.
Uudet tilat avattiin 8. joulukuuta 1990 nykyisessä kulttuurikeskuksessa. Kaikki sivukirjastot on lakkautettu. Siirtokokoelmia kirjastolla oli vuoden 2010 alusta enää poliisilaitoksen vankilassa, vanhainkoti Nestorissa, Terveyskeskussairaalassa, keskustan Palvelutalolla Kemin vanhainkotisäätiön talossa, Länsi-Pohjan keskussairaalan lastenosastolla ja Rytikarin neuvolassa.
Vuosina 2012–2013 toteutettiin suuri kirjaston remontti. Silloin lainaustiski sijoitettiin aulaan, lukusaliin rakennettiin esiintymislava, musiikkikirjasto vaihtoi paikkaa ja kirjaston tiloja järjestettiin uudelleen.
Tilastoja.
Vuonna 2023 Kemin kaupunginkirjaston kokoelmiin kuului noin 167 000 nidettä, joista noin 145 000 oli kirjoja. Lainauksia tehtiin noin 277 000 ja fyysisiä käyntejä noin 142 000. Yksittäisiä lainaajia oli noin 5 100. Toimintakulut olivat noin 1,0 miljoonaa euroa.
Mantšurianjänis

 
Mantšurianjänis ("Lepus mandshuricus") on pienikokoinen jänislaji. Sen karva on pitkä, paksu ja pehmeä. Selkä on mustanruskea, muut osat vaaleampia ruskean sävyjä. Talveksi karva muuttuu vaaleammaksi, osalla yksilöistä tuhkanharmaaksi, ja vatsapuolesta tulee lähes valkoinen. Mantšurianjänistä tavataan Mantšurian pohjoisosissa ja mahdollisesti myös Korean puolella.
Kilpirikko

Kilpirikko tai peltirikko ("Darmera peltata") on rikkokasvien heimoon (Saxifragaceae) kuuluva ruohokasvilaji. Nimi "Darmera" tulee 1800-luvulla eläneen berliiniläisen puutarhurin Karl Darmerin mukaan.
Ulkonäkö ja koko.
Kilpirikko on tyvimukulallinen ruoho. Kukintovanat ilmestyvät ennen lehtiä ja ovat pystyjä, lehdettömiä ja joskus jopa 150 cm korkeita. Niiden pinta on varrellisten rauhasten tai karvojen peittämä. Lehdet sijaitsevat tyviruusukkeena ja ovat korvakkeellisia, ruodillisia, kilpimäisiä ja harvakseltaan varrellisten rauhasien tai rauhaskarvojen peittämiä. Lehden lapa on pyöreähkö, kilpimäinen, sulkasuoninen ja keskustastaan kuppimainen, 6–15-liuskainen. Liuskat ovat epäsäännöllisen sahalaitaisia. Kukinnot ovat enemmän tai vähemmän litteälatvaisia kertoviuhkoja, ja niissä on 60–75 kukkaa. Kukan maljamainen pohjus (hypantio) on kiinnittynyt kokonaan sikiäimeen ja on väriltään vihreä tai vaaleanpunaisen purppurainen. Verholehtiä on viisi, ne ovat saman värisiä kuin hypantio. Valkoisia tai vaaleanpunaisia terälehtiä on viisi. Mesiäiskehrää ei voi nähdä tai sen on hyvin huomaamaton. Heteitä on kymmenen, ja niiden palhot ovat naskalin muotoisia. Sikiäin on kehänpäällinen, kaksilokeroinen, ja emilehdet tyvestään yhteen kasvaneita. Istukka on aksiletyyppinen, mutta näyttää laitaistukalta. Vartaloita on kaksi, samoin luotteja. Hedelmä on tuppilomainen ja kaksinokkainen kota. Siemenet ovat tummanruskeita, monisärmäisiä tai kulmikkaita ja pienikurttuisia.
Levinneisyys.
Kilpirikko on kotoisin Yhdysvaltojen länsiosista.
Luokittelu.
Kilpirikko on kilpirikkojen ("Darmera") suvun ainoa laji.
Villakarvajänis

 
Villakarvajänis ("Lepus oiostolus") on keskikokoinen tai suurehko jänislaji. Esiintymisalueen pohjoisosassa villakarvajänikset painavat 2,5–3,0 kilogrammaa, eteläosassa 2,0–2,5 kilogrammaa. Sillä on pitkä, kihara turkki. Villakarvajänistä tavataan vuoristoissa 2 500–5 400 metrin korkeudella Tiibetin, Gansun, Sichuanin, Sikkimin, Nepalin ja Kashmirin alueilla.
Jjimjilbang

Jjimjilbang (, hanja 찜질房) on suuri, sukupuolieroteltu korealainen kylpylä, johon kuuluu muun muassa kuumavesialtaita, suihkuja, korealaisia saunoja ja hierontapöytiä. Koreankielinan sana "Jjimjil" tarkoittaa lämmitystä. Muulla rakennuksessa tai muissa kerroksissa on tavanomaisesti oleskelualueita, snack-baari, lämmitetty ondol-lattia oleskeluun ja nukkumiseen, TV-alue, harjoitteluhuone, jäähuone, lämmitetty suolahuone, PC bang, noraebang ja nukkumisalue punkkien tai mattojen kanssa. Jjimjilbangeissa on monesti erilämpöisiä huoneita jokaiselle käyttäjälle sopivassa lämpötilassa. Seiniä koristavat erilaiset puut, mineraalit, kiteet, kivet ja metallit.
Monet jjimjilbangit ovat auki 24 tuntia vuorokaudessa, ja ne ovat suosittu viikonlopunviettopaikka korealaisille perheille. Hinta on noin 6 000–10 000 Etelä-Korean wonina, ja kävijä voi nukkua jjimjilbangissa yön yli ja nauttia kylpylästä ja saunoista.
Filosofia (albumi)

Filosofia on filosofi Esa Saarisen musiikkialbumi vuodelta 1984. Saarisen mukaan hänen kiinnostuksensa musiikin tekemiseen heräsi M. A. Nummisen kanssa tehdyn "Terässinfonia"-kirjan julkistamistilaisuudessa, jossa hän räppäsi kirjan tekstejä yhtyeen säestyksellä.
Saarisen oli aluksi tarkoitus sanoittaa Ralf Örnin sävellyksiin, mutta Örn innostui hänen äänestään ja he tekivät yhteistyössä aluksi singlen "Poikarakkaus" ja myöhemmin albumin "Filosofia". Vaikka kappale "Poikarakkaus" herätti huomiota ja kiitosta, albumi sai huonon vastaanoton, minkä vuoksi Saarinen ei jatkanut musiikin parissa.
Svart Records julkaisi levyn uudelleen vinyylinä kesäkuussa 2022 rajallisella 350 kappaleen painoksena.
HMS Regulus (1910)

HMS Regulus (runkonumerot 49 ja V49) oli Ruotsin laivaston Plejad-luokan torpedovene, joka luokiteltiin myöhemmin yhteysalukseksi.
Valmistus.
Alus tilattiin Tukholmasta Bergsunds Mekaniska Verkstads AB:lta. Alus laskettiin vesille 20. toukokuuta 1910 ja liitettiin laivastoon neljää kuukautta myöhemmin 22. elokuuta.
Palvelus.
Alus luokiteltiin 1928 yhteysveneeksi runkonumerolla V49, jolloin sen torpedoaseistus korvattiin miinanraivauskalustolla. Alus poistettiin palveluksesta 5. toukokuuta 1944 ja se romutettiin 1957.
Ranskan avoin tennisturnaus 2015 – naisten kaksinpeli

Marija Šarapova oli turnauksen puolustava mestari, mutta hän hävisi neljännen kierroksen ottelunsa.
Naisten kaksinpeliturnauksen voitti Serena Williams, joka päihitti loppuottelussa Lucie Šafářován. Williams oli voittanut Ranskan avoimet kaksi kertaa aiemmin.
Sijoitetut pelaajat.
&lt;ol start="17"&gt;
&lt;li&gt; Sara Errani 
&lt;li&gt; Svetlana Kuznetsova
&lt;li&gt; Elina Svitolina 
&lt;li&gt; Sabine Lisicki
&lt;li&gt; Garbiñe Muguruza 
&lt;li&gt; Barbora Strýcová
&lt;li&gt; Timea Bacsinszky 
&lt;li&gt; Peng Shuai 
&lt;li&gt; Jelena Janković 
&lt;li&gt; Samantha Stosur
&lt;li&gt; Viktoryja Azarenka 
&lt;li&gt; Flavia Pennetta
&lt;li&gt; Alizé Cornet 
&lt;li&gt; Irina-Camelia Begu 
&lt;li&gt; Caroline Garcia
&lt;li&gt; Zarïna Dïas
Ranskan avoin tennisturnaus 2015 – miesten kaksinpeli

Rafael Nadal oli turnauksen viisinkertainen puolustava mestari. Hän hävisi tänä vuonna puolivälierissä Novak Đokovićille.
Miesten kaksinpeliturnauksen voitti Stanislas Wawrinka, joka päihitti loppuottelussa Novak Đokovićin. Tämä oli Wawrinkan ensimmäinen Ranskan avointen voitto ja uran toinen Grand Slam -voitto.
Sijoitetut pelaajat.
&lt;ol start="17"&gt;
&lt;li&gt; David Goffin "(3. kierros)"
&lt;li&gt; Tommy Robredo "(2. kierros)"
&lt;li&gt; Roberto Bautista Agut "(2. kierros)"
&lt;li&gt; Richard Gasquet "(4. kierros)"
&lt;li&gt; Pablo Cuevas "(3. kierros)"
&lt;li&gt; Philipp Kohlschreiber "(2. kierros)"
&lt;li&gt; Leonardo Mayer "(3. kierros)"
&lt;li&gt; Ernests Gulbis "(2. kierros)"
&lt;li&gt; Ivo Karlović "(1. kierros)"
&lt;li&gt; Guillermo García-López "(1. kierros)"
&lt;li&gt; Bernard Tomic "(2. kierros)"
&lt;li&gt; Fabio Fognini "(2. kierros)"
&lt;li&gt; Nick Kyrgios "(3. kierros)
&lt;li&gt; Adrian Mannarino "(1. kierros)"
&lt;li&gt; Viktor Troicki "(2. kierros)"
&lt;li&gt; Fernando Verdasco "(2. kierros)"
HMS Arcturus (1909)

HMS Arcturus (runkonumerot 44 ja V44) oli Ruotsin laivaston Plejad-luokan torpedovene, joka luokiteltiin myöhemmin yhteysalukseksi.
Valmistus.
Alus tilattiin Götaverkeniltä. Alus laskettiin vesille 26. heinäkuuta 1909 ja liitettiin laivastoon vielä saman vuoden lopulla 12. joulukuuta.
Palvelus.
Alus luokiteltiin 1928 yhteysveneeksi runkonumerolla V44, jolloin sen torpedoaseistus korvattiin miinanraivauskalustolla. Alus poistettiin palveluksesta 18. lokakuuta 1940 ja romutettiin 1951.
HMS Antares (1909)

HMS Antares (runkonumerot 43 ja V43) oli Ruotsin laivaston Plejad-luokan torpedovene, joka luokiteltiin myöhemmin yhteysalukseksi.
Valmistus.
Alus tilattiin Götaverkeniltä. Alus laskettiin vesille 11. kesäkuuta 1909 ja liitettiin laivastoon vielä saman vuoden lopulla 12. joulukuuta.
Palvelus.
Alus luokiteltiin 1928 yhteysveneeksi runkonumerolla V43, jolloin sen torpedoaseistus korvattiin miinanraivauskalustolla. Alus poistettiin palveluksesta 13. kesäkuuta 1947 ja romutettiin 1951.
HMS Altair (1909)

HMS Altair (runkonumerot 45 ja V45) oli Ruotsin laivaston Plejad-luokan torpedovene, joka luokiteltiin myöhemmin yhteysalukseksi.
Valmistus.
Alus tilattiin Tukholmasta Bergsunds Mekaniska Verkstads AB:lta. Alus laskettiin vesille 5. kesäkuuta 1909 ja liitettiin laivastoon neljää kuukautta myöhemmin 6. lokakuuta.
Palvelus.
Alus luokiteltiin 1928 yhteysveneeksi runkonumerolla V45, jolloin sen torpedoaseistus korvattiin miinanraivauskalustolla. Alus poistettiin palveluksesta 13. kesäkuuta 1947 ja romutettiin 1951.
HMS Argo (1909)

HMS Argo (runkonumerot 46 ja V46) oli Ruotsin laivaston Plejad-luokan torpedovene, joka luokiteltiin myöhemmin yhteysalukseksi.
Valmistus.
Alus tilattiin Tukholmasta Bergsunds Mekaniska Verkstads AB:lta. Alus laskettiin vesille 19. kesäkuuta 1909 ja liitettiin laivastoon neljää kuukautta myöhemmin 16. lokakuuta.
Palvelus.
Alus luokiteltiin 1928 yhteysveneeksi runkonumerolla V46, jolloin sen torpedoaseistus korvattiin miinanraivauskalustolla. Alus poistettiin palveluksesta 18. lokakuuta 1940 ja romutettiin 1947.
Ylisen kirkko

Ylisen kirkko on arkkitehti Bertel Strömmerin suunnittelema, vuonna 1921 alun perin viljamakasiiniksi kivestä ja betonista tehty rakennus. Se sijaitsee Ylöjärvellä entisen Ylisen kuntoutuskeskuksen alueella. Kirkoksi sen vihki 25. elokuuta 1963 tuomiorovasti Oskar Paarma avustajineen. Kirkon yhteyteen rakennettiin kellotapuli 1965, sen kello on Ylisen kartanon vanha vellikello. Kirkon pinta-ala on 68 neliötä ja istumapaikkoja siellä on 70 hengelle. Kirkon alttaritaulu "Karitsat" on kivimosaiikkitaiteilija Ritva Luukkasen vuonna 2008 valmistama.
Kirkon sulkeminen.
Ylisen kirkko suljettiin vuonna 2015, sulkemisen syynä oli Ylisen kuntoutuskeskuksen toimintojen siirtyminen Nokian Pitkäniemeen. Kirkon jäähyväismessu pidettiin 6. syyskuuta 2015.
Entinen Ylisen kuntoutuskeskuksen alue on ollut myynnissä vuodesta 2015 asti. Alueen rakennukset, poislukien 1920-luvun alussa rakennetut kartano, renkitupa ja kirkkona toiminut entinen viljamakasiini, ovat purkukuntoisia.
HMS Polaris (1909)

HMS Polaris (runkonumerot 47 ja V47) oli Ruotsin laivaston Plejad-luokan torpedovene, joka luokiteltiin myöhemmin yhteysalukseksi.
Valmistus.
Alus tilattiin Tukholmasta Bergsunds Mekaniska Verkstads AB:lta. Alus laskettiin vesille 1. joulukuuta 1909 ja liitettiin laivastoon 13. toukokuuta 1910.
Palvelus.
Alus luokiteltiin 1928 yhteysveneeksi runkonumerolla V47, jolloin sen torpedoaseistus korvattiin miinanraivauskalustolla. Alus poistettiin palveluksesta 13. kesäkuuta 1947 ja romutettiin 1947.
HMS Perseus (1910)

HMS Perseus (runkonumerot 48 ja V48) oli Ruotsin laivaston Plejad-luokan torpedovene, joka luokiteltiin myöhemmin yhteysalukseksi.
Valmistus.
Alus tilattiin Tukholmasta Bergsunds Mekaniska Verkstads AB:lta. Alus laskettiin vesille 6. huhtikuuta 1910 ja liitettiin laivastoon kaksi kuukautta myöhemmin 22. kesäkuuta.
Palvelus.
Alus luokiteltiin 1928 yhteysveneeksi runkonumerolla V48, jolloin sen torpedoaseistus korvattiin miinanraivauskalustolla. Alus poistettiin 13. kesäkuuta 1947 palveluksesta ja romutettiin 1957.
HMS Rigel (1910)

HMS Rigel (runkonumerot 50 ja V51) oli Ruotsin laivaston Plejad-luokan torpedovene, joka luokiteltiin myöhemmin yhteysalukseksi.
Valmistus.
Alus tilattiin Tukholmasta Bergsunds Mekaniska Verkstads AB:lta. Alus laskettiin vesille 10. kesäkuuta 1910 ja liitettiin laivastoon neljä kuukautta myöhemmin 10. lokakuuta.
Palvelus.
Alus luokiteltiin 1928 yhteysveneeksi runkonumerolla V48, jolloin sen torpedoaseistus korvattiin miinanraivauskalustolla. Alus poistettiin 24. maaliskuuta 1944 palveluksesta ja romutettiin 1949.
Gaetano Mosca

Gaetano Mosca (1858–1941) oli italialainen juristi ja yhteiskuntatieteilijä. Hän kuuluu politiikan tutkimuksen uranuurtajiin. Häntä pidetään yhteiskunnallisen eliittiteorian luojana yhdessä maanmiehensä Vilfredo Pareton kanssa.
Mosca opetti valtio-oikeutta Palermossa 1885–1888, Torinossa 1896–1923 sekä Roomassa 1888–1896 ja 1923–1933. Samalla hän toimi kansanedustajana 1908–1918 ja ministerinä 1914–1916. Hänet nimitettiin vuonna 1919 Italian senaatin elinikäiseksi jäseneksi. Teoksessaan "Elementi di scienza politica" (1895) hän kehitteli teoriaa, jonka mukaan kaikissa yhteiskunnissa on vain kaksi luokkaa, hallitseva vähemmistö ja hallittujen enemmistö. Moscan teoriaa pidettiin myös fasismin perusteluna, vaikka hän vastusti sekä Mussolinia että Hitleriä.
Korisliiga-kauden 2015–2016 kokoonpanot

Joukkueiden kokoonpanot.
Bisons Loimaa.
Bisons luopui talousvaikeuksien vuoksi helmikuussa 2016 valtaosasta avainpelaajiaan, joista osa siirtyi muihin Korisliigan joukkueisiin (Mikko Koivisto Karhuun ja Ilari Seppälä Kouvoihin), ja hankki tilalle halvempia pelaajia.
Salon Vilpas.
Alex Vaenerberg aloitti kauden Tampereen Pyrinnössä ja siirtyi Vilppaaseen helmikuussa 2016 loppukaudeksi vuokrasopimuksella.
Tampereen Pyrintö.
Alex Vaenerberg aloitti kauden Pyrinnössä ja siirtyi helmikuussa 2016 loppukaudeksi vuokrasopimuksella Salon Vilppaaseen.