tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Piazza Venezia

Piazza Venezia on yksi Rooman keskeisimmistä aukioista. Aukiota reunustavat entinen Venetsian kardinaalin palatsi Palazzo Venezia, Italian yhdistymisen kunniaksi rakennettu , Napoleonin äidin Letizia Bonaparten käytössä ollut Palazzo Bonaparte sekä vakuutusyhtiö Assicurazioni Generalin Palazzo delle Assicurazioni Generali.
Piazza Venezia on yksi Rooman liikenteen tärkeimmistä solmukohdista. Aukiolta alkavia tai sinne päättyviä katuja ovat muun muassa Via del Corso, Via dei Fori Imperiali ja Via del Teatro di Marcello. Piazza Venezialta Colosseumille johtavan Via dei Fori Imperialin rakennutti Italian diktaattori Benito Mussolini vuonna 1932. Tietä käytettiin Mussolinin järjestämiin sotilasparaateihin ja hän itse piti puheita Palazzo Venezian parvekkeelta aukiolla olleelle väkijoukolle.
Lethal Force

Lethal Force on suomalaisen speed metal -yhtye Rangerin kappale ja single, joka julkaistiin yhtyeen toiselta studioalbumilta "Speed &amp; Violence". Se julkaistiin 21. lokakuuta 2016 levymerkillä Spinefarm Records. Singlestä julkaistiin joulukuussa 2016 7” vinyylipainos, jonka B-puolella on kappale ”Night Slasher”.
Kotka – 50 vuotta unelmista kuvaksi

Kotka – 50 vuotta unelmista kuvaksi on kuvateos, joka esittelee luontokuvaaja Hannu Hautalan valokuvia kotkasta. Mukana on muutamia muidenkin kuvaajien kuvia. Teksti on Seppo Parkkisen. Kirjan on kustantanut Docendo, ja se on ilmestynyt 2016.
Palkittu luontokuvaaja Hannu Hautala otti ensimmäisen kotkakuvansa 1960-luvulla. Kuva esittää Suomen silloista eteläisimmän, Karstulassa pesivän parin poikasta. Vuonna 1973 Hautalan kuva parittelevista kotkista valittiin Vuoden lehtikuvaksi. Hautala kuvaa edelleen filmille.
Tekstin on Hautalasta tekemiensä haastattelujen pohjalta kirjoittanut tietokirjailija Seppo Parkkinen.
Arviot.
Pertti Koskimies kiittää Linnut-lehden arviossaan kirjan sisältöä, jossa Hautala kertoo Parkkisen haastattelemana kuvaajanurastaan. Koskimies toteaa, että muistelot ja vanhat kuvat "luovat kaunista nostalgiaa ainakin meille mennyttä haikaileville ikämiehille". Kritiikin kärki suuntautuu faktoihin, jotka Hautala sanoo tarkistaneensa, mutta joista Koskimies löytää turhan usein virheitä. Hän toteaa, että kirja on arvokas lisä luontokuvauksemme historiaan, mutta mainitsee muutamin esimerkein vahvistettuna, että maailmalla on julkaistu monia omaan luokkaansa kohoavia klassikkoja.
Lintukuvaajien matkassa vol. 2

Lintukuvaajien matkassa vol. 2 on neljän luontokuvaajan yhteisteos, jonka on vuonna 2016 julkaissut Docendo. Teoksessa on myös englanninkieliset tekstit. Lopussa on kuvaajien esittelyt.
Teos sisältää kuvaajanelikon kokoamia parhaita lintukuvia syksystä 2014 kesään 2016. Teos jatkaa edellisen saman nimisen teoksen jalanjäljissä. Useimmat kuvat on esitelty viikon kuvina verkkosivustolla www.lintukuva.fi/. Teoksen kokoa on kasvatettu edelliseen verrattuna, ja kuvat saavat siten enemmän tilaa. Kuvien yhteydessä on tietoja kuvanottotilanteesta ja teknisistä yksityiskohdista. Lisää tietoja on verkkosivulla.
Arviot.
Jan Södersved kirjoittaa arviossaan Linnut-lehdessä, että "kuvat ovat parhaimmillaan graafista taidetta". Lohdutuksena harrastajakuvaajille Södersved muistuttaa, että joukossa on puhelimellakin kuvattu kuva, Muukkosen pikkulepinkäinen.
Lotta Udnes Weng

Lotta Udnes Weng (s. 29. syyskuuta 1996) on norjalainen maastohiihtäjä.
Nuorten MM-kilpailuissa 2014 Weng saavutti hopeaa vapaan hiihtotavan sprintissä ja pronssia Norjan viestijoukkueen mukana. Vuoden 2015 nuorten MM-kilpailuissa hän voitti kultaa Norjan viestijoukkueen mukana. Vuoden 2016 nuorten MM-kilpailuissa Weng saavutti hopeaa vapaan hiihtotavan sprintissä, 5 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa sekä Norjan viestijoukkueen mukana. Hän voitti alle 23-vuotiaiden maailmanmestaruuden yhdistelmäkilpailussa 2017. Euroopan nuorten olympiafestivaaleilla hän sai sekaviestissä pronssia 2013.
Weng sijoittui Oberstdorfin MM-kilpailuissa 2021 perinteisen hiihtotavan sprintissä 12:nneksi. Pekingin olympialaisissa 2022 Weng sijoittui vapaan hiihtotavan 30 kilometrillä 13:nneksi, vapaan sprintissä 22:nneksi ja 10 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa 25:nneksi. Trondheimin MM-kilpailuissa 2025 hän oli vapaan hiihtotavan sprintissä kuudes.
Maailmancupissa Weng kilpaili ensimmäisen kerran Drammenissa maaliskuussa 2015. Lillehammerin Nordic Opening -kiertueella joulukuussa 2016 Weng sijoittui 5 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa 22:nneksi saavuttaen ensimmäiset maailmancupin pisteensä. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan yhdeksäs Davosin vapaan hiihtotavan sprintissä joulukuussa 2018. Hän on sijoittunut yksittäisessä maailmancupkisassa kahdeksanneksi Drammenin vapaan hiihtotavan sprintissä maaliskuussa 2020. Ensimmäisen sijoituksensa kolmen parhaan joukkoon hän saavutti sijoittumalla toiseksi Beitostølenin perinteisen hiihtotavan sprintissä joulukuussa 2022. Etappikilpailun etapilla hän on ollut kolmas Val Müstairin sprintissä tammikuussa 2023. Ensimmäisen maailmancupin osakilpailuvoittonsa hän saavutti Val di Fiemmen perinteisem hiihtotavan sprintissä tammikuusss 2023. Tour de Skin kokonaiskilpailussa hän oli kahdeksas ja maailmancupin kokonaiskilpailussa yhdeksäs kaudella 2022–2023.
Myös Wengin kaksoissisko Tiril Udnes Weng on maastohiihtäjä. He kuuluivat samaan viestijoukkueeseen nuorten MM-kilpailuissa sekä 2014 että 2015. Hiihtäjä Heidi Weng on kaksosten serkku.
Christine Scheyer

Christine Scheyer (s. 18. heinäkuuta 1994) on itävaltalainen alppihiihtäjä.
Alppihiihdon maailmancupissa Scheyer kilpaili ensimmäisen kerran Åren suurpujottelussa joulukuussa 2014. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti Soldeun alppiyhdistetyssä helmikuussa 2016 oltuaan 23:s. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran Val d’Isèren syöksylaskussa joulukuussa 2016 oltuaan yhdeksäs. Ensimmäisen palkintokorokesijoituksensa ja samalla voittonsa hän saavutti Altenmarkt-Zauchenseen syöksylaskussa tammikuussa 2017. Kaudella 2017–2018 Scheyer sijoittui maailmancupissa parhaimmillaan kuudenneksi. Kauden 2018–2019 alussa hän sijoittui Lake Louisen syöksylaskuissa seitsemänneksi ja 13:nneksi mutta viikonlopun päättäneessä supersuurpujottelussa hän ajoi ulos, ja revenneen eturistisiteen vuoksi hänen kautensa päättyi. Hän palasi maailmancupiin tammikuussa 2020, mutta kymmenen parhaan joukkoon hän nousi vasta tammikuussa 2021 kahdella supersuurpujottelun viidennellä sijallaan. Kaudella 2021–2022 hän oli Courchevelin maailmancupfinaaleissa syöksylaskussa toinen.
Scheyer sijoittui Sankt Moritzin MM-kilpailuissa 2017 syöksylaskussa kuudenneksi, alppiyhdistetyssä 13:nneksi ja supersuurpujottelussa 15:nneksi. Cortina d’Ampezzon MM-kilpailuissa 2021 hän sijoittui supersuurpujottelussa 17:nneksi ja syöksylaskussa 19:nneksi. Pekingin olympialaisissa 2022 hän oli alppiyhdistetyssä kuudes.
Speed &amp; Violence

Speed &amp; Violence on suomalaisen speed metal -yhtye Rangerin toinen studioalbumi. Se julkaistiin 2. joulukuuta 2016 levymerkillä Spinefarm Records. Albumilta julkaistiin single ”Lethal Force” 21. lokakuuta 2016.
Tammikuussa 2017 yhtye aloittaa helmikuun alkuun ulottuvan ”Speed &amp; Violence Over Europe” -kiertueen.
Vastaanotto.
Albumi sai hyvän vastaanoton. Angry Metal Guy antoi albumille arvosanan 3/5, ja sanoi albumin olevan genrelleen uskollista ja yksinkertaista, sekä omiaan kroonisesti hyperaktiivisille, mauttomille retron kannattajille. Musiikkikulttuureja tutkiva dokumenttiohjelma Noisey sanoi albumin olevan ”juuri sitä, mitä heavy metal tarvitsee nyt”.
Torajärvi (Noormarkku)

Torajärvi on kuivatettu järvi Noormarkussa Porissa Satakunnassa. Järvi muodosti ennen 1900-luvulla tapahtunutta järvenlaskua Karvianjoen vesistöön kuuluvan Noormarkunjoen leventymän. 
Torajärvi oli ennen kuivatusta yksi Karvianjoen vesistön useista bifurkaatiojärvistä, eli sillä oli kaksi lasku-uomaa: toinen Noormarkunjokea myöten Ahlaisten kirkonkylän luokse ja toinen Keskisjokea myöten Poosjärveen, jonka lasku-uomana on Ahlaisten Keikvedellä mereen laskeva Pohjajoki. Kun järvi kuivattiin, Keskisjoen uoma kuivui Torajärven puoleisesta päästään ja bifurkaatio Torajärvessä lakkasi.
Joulupuu-keräys

Joulupuu on hyväntekeväisyyskeräys, jonka tarkoituksena on antaa joululahja eriarvoisessa asemassa oleville perheiden lapsille ja nuorille, jotka todennäköisesti muuten jäisivät ilman lahjaa. 
Keräys toteutetaan non profit -periaatteella eli toiminnalla ei tuoteta voittoa. Hyväntekeväisyystempauksella kerätään lahjoja lastensuojelun ja erityisen tuen piirissä oleville lapsille, joilla voi olla rajallinen mahdollisuus saada joululahjoja.
Lahjat jaetaan perille saajilleen luotettavien tahojen, kuten kaupungin sosiaalihuollon kautta. Lahjat menevät suoraan perheille ja lapsille sosiaalihuollon kautta ilman välikäsiä tai kuluja. Joulupuu on Joulupuu ry:n omistama tavaramerkki.
Joulupuun järjestäjinä toimivat pääasiassa erilaiset yhdistykset eri paikkakunnilla ympäri Suomen, mm. Nuorkauppakamarit, Lions Clubit, Mannerheimin Lastensuojeluliitot ja seurakunnat. Virallisen Joulupuu-keräyksen tunnistaa Joulupuun logosta.
Lahjoittaminen
Lahjoitusaika on yleensä Joulukuun parilla ensimmäisellä viikolla, mutta vaihtelee paikkakuntien välillä. Lahjoituksien keräystä ei voi jättää viime tippaan ennen joulua, sillä lahjojen tarkistukseen, lajitteluun ja perille toimittamiseen täytyy varata aikaa.
Paikkakuntien keräyspisteiden sijainti ja aukioloajat löytyvät Joulupuun nettisivun paikkakunnat-sivulta. Useimmiten joulupuut ovat kauppakeskuksissa ja ruokakaupoissa, mutta sellainen saattaa myös olla kirjastossa tai jopa suurten yritysten käytävillä. Joulupuussa roikkuu kortteja, joissa lukee lahjaa tarvitsevan lapsen ikä ja sukupuoli, joskus myös suora lahjatoive. Siitä otetaan kortti mukaan kauppaan, hankitaan toivottu tai ikään sopiva lahja, paketoidaan tai laitetaan lahjapussiin. Lahja tuodaan takaisin joulupuun alle. Loput prosessista hoitaa Joulupuun paikalliskeräys ja sosiaalihuolto tai vastaava paikallinen taho.
eJoulupuu
Joulupuu-lahjakeräyksen ohella on myös eJoulupuu-verkkovarainkeräys, jonka Joulupuu ry toteuttaa yhteistyössä Kotimaanavun kanssa. eJoulupuuhun lahjoitetaan rahaa, joka käytetään pääosin Joulupuu-keräyksessä puuttuvien joululahjojen ostoon eri paikkakunnilla. eJoulupuu-varoja jaetaan myös niillä paikkakunnilla, joissa itse lahjakeräystä ei ole kukaan järjestämässä.
Biobío (joki)

Biobío on Chilen toiseksi pisin joki. Joki saa alkunsa Andien vuoristossa sijaitsevista Icalma ja Galletué järvistä. Joki on noin 380 km pitkä, ja siitä on purjehduskelpoista noin 30 km. Se virtaa kaakosta Andeilta luoteeseen Biobíon alueen läpi, ja laskee Tyyneenmereen Concepciónin kaupungin kohdalla. Sen vaikutuspiirissä on yli miljoona ihmistä. Sillä on suuri merkitys kalastuksen kannalta, mutta tärkeää on etenkin makean veden saanti. Jokeen on suunnitteilla ja osin jo rakennettu kuusi vesivoimalapatoa. Voimaloiden tuloa on kuitenkin kritisoitu siitä, että ne tuhoavat metsäluontoa ja vaikeuttavat alueen pehuencheintiaanien perinteistä elämää.
Time Is Up

Time Is Up on yhdysvaltalaisen thrash metal -yhtye Havokin vuonna 2011 julkaisema toinen studioalbumi. Se julkaistiin 28. maaliskuuta 2011 levymerkillä Candlelight Records.
Albumi oli ensimmäinen uuden kitaristin Reece Scruggsin ja rumpali Pete Webberin kanssa. Albumilta julkaistiin kaksi musiikkivideota kappaleista ”D.O.A.” sekä ”Covering Fire”.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet kirjoittanut David Sanchez, ellei toisin mainittu.
TX Logistik

TX Logistik AG on rautatiekuljetuksiin erikoistunut saksalainen yhtiö. Sen omistaa Italian valtion junayhtiö Trenitalia, jonka omistaja on Italian valtion rautatiet, FS. Yhtiön liikevaihto oli vuonna 2014 232 milj. euroa.
TX Logistikin pääkonttori on Troisdorfissa Länsi-Saksassa. Yritys toimii lähes koko Länsi-Euroopan alueella, ja sillä on tytäryhtiöitä Saksan lisäksi Itävallan Schwechatissa, Sveitsin Baselissa, Tanskan Padborgissa ja Ruotsin Helsingborgissa. Yhtiö kuljettaa vuosittain yli 20 000 junaa.
Myrtit

Myrtit eli kukkamyrtit ("Myrtus") on myrttikasveihin kuuluva kasvisuku ja heimonsa tyyppisuku.
Myrtteihin kuuluu kaksi lajia. Niistä tunnetumpi on välimerenmyrtti, jota kasvaa Välimeren alueen maissa, Makaronesiassa, Koillis-Afrikassa ja Länsi-Aasiassa ja lisäksi laajalti viljeltynä.
Parasta aikaa (albumi)

Parasta aikaa on suomalaisen laulaja-lauluntekijän Anssi Kelan toinen livealbumi. Se julkaistiin 1. joulukuuta 2016 tuplavinyylinä sekä digitaalisesti.
Albumi äänitettiin Kelan huhtikuussa 2016 tekemän "Parasta aikaa" -nimisen konserttisalikiertueen Helsingin, Tampereen, Turun, Hyvinkään, Hämeenlinnan ja Järvenpään keikoilla. Albumilla ei kuulla alkuperäistä konserttia kokonaisuudessaan vinyyliformaatin rajallisen tallennuskapasiteetin vuoksi, vaan osa konsertissa kuulluista kappaleista on jouduttu jättämään albumijulkaisun ulkopuolelle.
Albumi sijoittui Suomen viralliselle albumilistalle yhdeksi viikoksi sijalle 21.
Suomyrtit

Suomyrtit eli norkkomyrtit ("Myrica") on suomyrttikasveihin kuuluva kasvisuku ja heimon tyyppisuku. Sukuun kuuluu 49 lajia.
Lajeja.
Lähisuku norkkomyrtit ("Morella") todennäköisesti yhdistetään suomyrtteihin. Tähän sukuun ovat kuuluneet:
Levinneisyys.
Suomyrttiä esiintyy merten rannikoilla Euroopassa Portugalista pohjoiseen Norjaan, Pohjois-Amerikassa ja itäisimmässä Aasiassa Korean, Japanin ja Kamtšatkan niemimaan välisellä alueella. Suomessa suomyrttiä esiintyy pääosin rannikoilla ja järviseudulla Etelä-Hämeestä Etelä-Savoon. Aasiassa ja Pohjois-Amerikassa kasvaa useita omia suomyrttilajeja.
Norkkomyrtit

Norkkomyrtit ("Morella") on suomyrttikasvien suku, joka monissa luokittelulähteissä yhdistetään nykyään suomyrtteihin ("Myrica"). Sitä pidetään myös omana sukuna. Norkkomyrtteihin kuuluu tai on kuulunut valtaosa suomyrttikasvien lajeista, 46 lajia.
Lajeja.
Euroopassa esiintyy alkuperäisenä kaksi norkkomyrtteihin luokiteltua lajia:
Muita lajeja:
Anna Rupprecht

Anna Rupprecht (s. 29. joulukuuta 1996) on saksalainen mäkihyppääjä. Seuratasolla hän edustaa SC Degenfeldiä.
Oberstdorfin MM-kilpailuissa 2021 Rupprecht voitti kultaa sekajoukkuemäessä sekä sijoittui normaalimäessä 14:nneksi ja suurmäessä 15:nneksi. Planican MM-kilpailuissa 2023 Rupprecht voitti kultaa joukkuemäessä ja sijoittui yhdeksänneksi normaalimäessä.
Maailmancup-debyyttinsä Rupprecht teki tammikuussa 2012 Hinterzartenissa, ja ensimmäiset pisteensä hän otti Hinterzartenissa helmikuussa 2014 oltuaan 23:s. Ensimmäisen sijoituksensa kymmenen parhaan joukkoon ja samalla palkintosijansa Rupprecht saavutti joulukuussa 2016 Lillehammerissa oltuaan kauden avauskilpailussa kolmas. Se on hänen ainoa henkilökohtainen palkintokorokesijansa edelleen helmikuussa 2023.
Nuorten MM-kisoissa Rupprecht on saavuttanut joukkuemäen kultaa Almatyssa 2015 ja pronssia Râșnovissa 2016. Henkilökohtaisessa kilpailussa hän oli parhaimmillaan yhdeksäs Hinterzartenissa 2010. Euroopan nuorten olympiafestivaaleilla 2013 hän voitti henkilökohtaisen kilpailun sekä joukkuemäen kultaa ja oli sekajoukkuemäessä hopealla.
Sarjatalvikit

Sarjatalvikit ("Chimaphila") on kanervakasveihin kuuluva kasvisuku, jossa on viisi lajia. Aiemmin sarjatalvikit luokiteltiin talvikkikasveihin ("Pyrolaceae").
Levinneisyys.
Sarjatalvikkeja esiintyy Euraasiassa, Pohjois-Amerikassa ja Keski-Amerikassa. Laajin levinneisyysalue on sarjatalvikilla, jolla on noin kuusi levinneisyydeltään eriävää alalajia. Sarjatalvikin alalajit "acuta", "cisatlantica", "domingensis", "mexicana" ja "occidentalis" esiintyvät Amerikassa ja nimialalaji "umbellata" Euraasian lauhkealla ja eteläboreaalisella metsävyöhykkeellä.
Sinikka Hein

Sinikka Hein on suomalainen toimittaja ja televisiojuontaja. Hän toimi Yleisradion dokumenttitoimittajana vuoteen 2007 saakka, jolloin hänet irtisanottiin viiden muun kollegan kanssa.
Sinikka Hein aloitti Yle-uransa radion viihdetoimituksen ohjelma-avustajana 1960- ja 1970-lukujen vaihteessa. Lokakuusta 1975 alkaen hän kierteli studioksi varustetulla autolla toimittaja Matti Poijärven kanssa Itä-Euroopasta läpi Aasian Uuteen-Seelantiin ja sieltä edelleen Yhdysvaltoihin. He tekivät matkallaan pop-, jazz- ja maailmanmusiikkiaiheisia radio-ohjelmia eri maista.
Sinikka Hein juonsi monia television kevyen musiikin ohjelmia, kuten Yleisradion 1970-luvun lopun ja 1980-luvun alun "Iltatähteä". Valtaosan 1980-lukua hän asui Lähi-idässä ja Lontoossa, kunnes muutti tyttärensä kanssa takaisin Suomeen brittiläisen puolisonsa kuoleman jälkeen.
Myöhemmin Hein oli toimittajana tai tuottajana muun muassa ohjelmissa "Kuutamoserenadi, Yhdenillan pysäkki", 1990-luvun alkupuolen "Info", sekä kiinnostavien seniorikansalaisten haastatteluja sisältäneissä sarjoissa "Toden näköinen elämä" ja "Testamentti" 1990-luvun puolivälissä.
Hein teki ohjelmia myös MTV:lle, kuten 1980-luvun vaihteen "Ihan hyvä musiikkiohjelma" ja vuoden 1978 yhteistyöohjelma itäsaksalaisten kanssa nimeltä "Haloo Helsinki, täällä Berliini", jonka hän juonsi Itä-Berliinistä yhdessä Jukka Virtasen kanssa.
Majavankaalit

Majavankaalit ("Lysichiton") on kaksilajinen kasvisuku vehkakasvien heimossa. Niiden lähimmät sukulaiset ovat keltapuikelo ("Orontium aquaticum") ja haisuhuput ("Symplocarpus").
Ulkonäkö.
Majavankaalien suuret lyhytruotiset lehdet kasvavat ruusukkeena. Puikelon suojuslehti peittää kukinnon tyven ja lakastuu hedelmien kypsyessä. Puikelo on 4–12 senttimetriä pitkä ja koostuu tiiviisti kasvavista pienistä nelilukuisista kukista. Hedelmänä on vihreä marja.
Lajit ja levinneisyys.
Majavankaaleihin kuuluu kaksi lajia monivuotisia suo- ja rantakasveja: Läntisessä Pohjois-Amerikassa alkuperäisenä esiintyvä keltamajavankaali ("Lysichiton americanus") ja Koillis-Aasiassa alkuperäisenä esiintyvä valkomajavankaali ("Lysichiton camtschatcensis"). Majavankaaleja viljellään koristekasvina ja ne ovat levinneet uusille alueille, kuten Eurooppaan. Kelta- ja valkomajavankaali risteytyvät, risteymälaji on "Lysichiton" × "hortensis".
Suomessa keltamajavankaali on luonnonvaraisena harvinainen uustulokas.
Isolimaskat

Isolimaskat ("Spirodela") on nelilajinen vesikasvisuku vehkakasvien heimossa. Suvun lajeista isolimaska kasvaa luonnonvaraisena myös Suomessa, lisäksi konnanlimaska on havaittu satunnaiskasvina.
Lajit.
Luonnontieteellisen keskusmuseon luokittelussa konnanlimaska eli aikaisemmin täplälimaska ("Landoltia punctata") sijoitetaan konnanlimaskojen ("Landoltia") sukuun.
Lammikit

Lammikit ("Nymphoides") on raatekasveihin kuuluva kasvisuku. Suvussa on 52 lajia vedessä kasvavia ruohoja.
Lammikit ovat maailmanlaajuisesti esiintyviä vesikasveja. Euroopassa kasvaa yksi suvun laji: lammikki eli keltalammikki ("Nymphoides peltata"). Sillä on laaja levinneisyysalue Euraasiassa Länsi-Euroopasta Intiaan ja Japaniin. Lammikki on levinnyt Pohjoismaiden eteläosaan uustulokkaana. Suomessa lajia esiintyy muutamin paikoin. Se on löytynyt ensiksi Varsinais-Suomesta Turun seudulta 2010-luvun alusta alkaen ja myöhemmin myös muualta Etelä-Suomesta.
Kilpukat

Kilpukat ("Hydrocharis") on kilpukkakasvien heimoon kuuluva vesikasvien suku ja heimonsa tyyppisuku. Suvussa on yleensä ollut kolme lajia. Jos kaksilajinen suku "Limnobium" yhdistetään kilpukoihin, tulee sen lajimääräksi viisi.
Kilpukoita kasvaa kaikissa maanosissa: Yksi laji esiintyy Pohjois-Amerikassa, yksi Etelä-Amerikassa, yksi Keski-Afrikassa, yksi Itä-Aasiassa ja tunnetuin laji kilpukka lähes koko Euroopassa ja Aasian puolelle Siperiaan asti.
Uhkasakko

Uhkasakko on tuomioistuinten ja eri viranomaisten tehosteena käyttämä painostuskeino, jolla pyritään varmistamaan viranomaisen antaman käskyn tai kiellon toimeenpano. Tässä yhteydessä tällaisesta käskystä tai kiellosta käytetään termiä päävelvoite. Uhkasakkoon liittyy jokin rahasumma, joka voi olla joko kiinteä tai sen suuruus voi muuttua ajan kuluessa. Ajan kuluessa muuttuvasta uhkasakosta käytetään nimitystä "juokseva uhkasakko". Mikäli se taho, jota uhkasakko koskee, ei toteuta päävelvoitettaan ja tähän ei ole hyväksyttävää syytä, voidaan uhkasakko tuomita maksettavaksi. 
Uhkasakon käytöstä säädetään uhkasakkolaissa, ja monissa laeissa on erikseen mainittu mahdollisuus käyttää uhkasakkoa tehosteena.
Pokrovskoje (Tjumenin alue)

Pokrovskoje () on maalaiskunta, ja sen keskuskylä Jarkovon piirissä Tjumenin alueella Venäjällä. Kunnan pinta-ala on 303,90 neliökilometriä, ja vuonna 2016 siellä oli 1 819 asukasta.
Kuntaan kuuluu kolme asuttua paikkaa: Pokrovskoje, Nikitina () ja Dulepina (). Vuoden 2010 väestönlaskennassa Pokrovskojessa oli 1 524 asukasta, Nikitinassa 182 ja Dulepinassa 31.
Kylä on Grigori Rasputinin syntymäpaikka, ja siellä on Rasputinille omistettu museo.
Mother’s Spiritual

Mother’s Spiritual on yhdysvaltalaisen laulaja-lauluntekijä Laura Nyron tammikuussa 1984 julkaistu albumi. Vuonna 2008 levy julkaistiin remasteroituna.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet Laura Nyro.
Vesirutot

Vesirutot ("Elodea") on kilpukkakasvien heimoon kuuluva vesikasvisuku, jossa on yhdeksän lajia. Tässä rajauksessa vesiruttoihin yhdistetään kolmilajinen suku tiuhavesirutot ("Egeria").
Lajit.
Vesirutot esiintyvät alkuperäisenä Pohjois- ja Etelä-Amerikassa. Muun muassa kanadanvesirutto ja kiehkuravesirutto ovat levinneet muihin maanosiin, kuten Eurooppaan ja edelleen Pohjoismaihin.
Matti Poijärvi

Jaakko Matti Juhani Poijärvi on suomalainen musiikkitoimittaja, joka toimi Rytmi-lehden päätoimittajana vuosina 1991–1999.
Tampereen yliopistossa tiedotusoppia opiskellut Matti Poijärvi aloitti musiikkitoimittajan uransa radion viihdetoimituksen ohjelma-avustajana 1960- ja 1970-lukujen vaihteessa.1970-luvun alkupuolella Poijärvi juonsi television suosittua "Iltatähti"-musiikkiohjelmaa. 1970-luvun lopulta 1990-luvun alkuun Poijärvi toimitti monia televisiotaltiointeja Pori Jazz -festivaaleilta. Lokakuusta 1975 alkaen hän kierteli studioksi varustetulla autolla toimittaja Sinikka Heinin kanssa Itä-Euroopasta läpi Aasian Uuteen-Seelantiin ja sieltä edelleen Yhdysvaltoihin. He tekivät matkallaan pop-, jazz- ja maailmanmusiikkiaiheisia radio-ohjelmia eri maista.
Nykyisin Poijärvi toimii viestintäkonsulttina yritysten MP Marketing &amp; Promotions Oy ja Powerhouse OÜ kautta.
Australian kansalliskirjasto

Australian kansalliskirjasto (, NLA) on Canberrassa toimiva Australian kansalliskirjasto. Kansalliskirjastolla on hallussaan kaikkiaan neljä rakennusta Canberrassa ja yksi Indonesian Jakartassa.
Sen kokoelmien taustalla ovat vuonna 1901 perustetun Kansainyhteisön parlamentaarisen kirjaston (Commonwealth Parliamentary Library) kokoelmat. Vuonna 1912 säädettiin laki, jolla australialaisille kustantajille säädettiin velvollisuus toimittaa vapaakappale kustakin julkaisustaan parlamentaariseen kirjastoon. Vuonna 1960 säädetty kansalliskirjastolaki siirsi miltei kaikki parlamentaarisen kirjaston kokoelmat perustetulle kansalliskirjastolle. Kansalliskirjaston uusi rakennus Burley Griffin -tekojärven äärellä otettiin käyttöön vuonna 1968.
Budjettivuonna 2015-2016 kansalliskirjaston kokoelma käsitti aineistoa 256 hyllykilometriä.
Solitra

Solitra Oy oli Lauri Kuokkasen Kempeleessä vuonna 1986 perustama elektroniikan komponentteja (suurtaajuussuodattimia) lähinnä matkapuhelinkäyttöön valmistanut yritys. Solitra oli nopeasti kasvavan Nokian alihankkija. 
Juha Sipilä tuli mukaan Solitraan vuonna 1988. Silloin yrityksessä oli vain kahdeksan työntekijää. Sipilä sijoitti yritykseen 40 000 markkaa. Sipilä toimi vuosina 1992–1997 yrityksen johtajana ja oli sen pääomistaja vuodesta 1994 lähtien. 
Rautaruukki osti Lauri Kuokkasen osuuden yhtiöstä vuonna 1993. Tuolloin yhtiössä oli 85 työntekijää. Rautaruukki oli aiemmin ollut yhtiön vähemmistöosakas. Lauri Kuokkanen jatkoi yhtiön hallituksen jäsenenä.
Rautaruukki luopui yhtiöstä joulukuussa 1994 ja myi sen Juha Sipilän perustamalle Solifil-holding-yhtiölle. Rautaruukki myös lainasi yhtiölle 30,3 miljoonaa markkaa kauppaan, jolla yhtiö sai 60,6 % Solitran osakekannasta. Vakuutena olivat vain Solitran osakkeet.
Solitra myytiin amerikkalaiselle ADC Telecommunicationsille 1996. Sipilä sai yrityksen myynnistä noin 110 miljoonaa markkaa. Myyntihetkellä yrityksellä oli noin 700 työntekijää.
Vuonna 2012 yritys teki tappiota yli viisi miljoonaa euroa muutaman miljoonan liikevaihdolla. Sen amerikkalainen emoyhtiö teki konkurssin, ja Powerwave Finlandiksi nimensä muuttaneen yrityksen toiminta ajettiin alas vuonna 2013.
Adama Barrow

Adama Barrow (s. 1965) on gambialainen liikemies ja poliitikko, joka valittiin maansa presidentiksi joulukuun alussa 2016. Hän seurasi virassa maata 22 vuotta hallinnutta Yahya Jammeh’a. Jammeh viivytteli vallasta luopumista useita viikkoja.
Barrow syntyi vuonna 1965 pienessä kylässä maansa itäosassa. Hän kuuluu fulbejen etniseen ryhmään ja on uskonnoltaan muslimi. Hän on asunut Britanniassa, opiskellut kiinteistöalaa ja työskennellyt vartijana. Vuonna 2006 Barrow palasi Gambiaan ja vuonna 2016 hänet asetettiin seitsemän oppositiopuolueen koalition presidenttiehdokkaaksi.
Tammikuun lopussa 2017 edellisen vuoden joulukuun presidentinvaalien voittaja Adama Barrow saattoi aloittaa Gambian historian kolmantena presidenttinä Jammehin lähdettyä maanpakoon. Hän totesi Gambian liittyvän takaisin Kansainyhteisöön (Commonwealth) ja Kansainväliseen rikostuomioistuimeen (ICC). Barrow totesi Gambian kansan kärsineen suuresti Jammehin 22 vuotta kestäneen diktatuurin aikana. 
Gambia liittyi Barrow’n johdolla uudelleen Kansainyhteisön jäseneksi vuonna 2018.
Barrow on luvannut jättää presidentin viran kolmen vuoden siirtymäkauden jälkeen ajettuaan läpi demokraattisia uudistuksia valtion poliittiseen järjestelmään. Hänen vaalilupauksiinsa kuului myös oikeuslaitoksen ja tiedotusvälineiden riippumattomuus sekä vapaa kansalaisyhteiskunta.
Barrow koettiin aluksi suurena sankarina, koska hän oli keskeisesti vaikuttamassa siihen, että vihatusta ja pelätystä Jammehista päästiin eroon. Tyytymättömyys on viime aikoina kuitenkin lisääntynyt myös hänen hallintoaan kohtaan. Korruptio, työttömyys, huono hallinto ja tehottomuus sekä vallan väärinkäytökset ovat jatkuneet. Samanlaisia ihmisoikeusrikoksia kuin aiemmin Jammehin aikana ei kuitenkaan ole enää esiintynyt. Barrow näyttää edelleen jatkavan presidenttinä aiemmista suunnitelmistaan poiketen.
Barrow’n valtakaudella sananvapauden ja lehdistönvapauden tila Gambiassa on kohentunut ratkaisevasti. Median ei tarvitse enää pelätä hallituksen tukahduttavaa kontrollia tai kostotoimenpiteitä kritiikistä.
Barrow oli ehdolla jatkokaudelle Gambian presidentinvaaleissa joulukuussa 2021 ja voitti vaalit saaden noin 53 prosenttia äänistä. Oppositio kritisoi vaaleja ongelmista.
Fjodor Roditšev

Fjodor Izmailovitš Roditšev (; 9. helmikuuta 1854 Vjatka, Tverin kuvernementti, Venäjän keisarikunta – 29. helmikuuta 1933 Lausanne, Sveitsi) oli venäläinen liberaali poliitikko. Hän toimi vuoden 1917 helmikuun vallankumouksen jälkeen tilapäisesti Suomen asiain komissaarina hoitaen Suomen suuriruhtinaskunnan ministerivaltiosihteerin tehtäviä.
Roditšev oli aatelinen maanomistaja. Hän valmistui vuonna 1876 juristiksi Pietarin yliopistosta ja osallistui vapaaehtoisena vuosien 1876–1878 Serbian–Turkin sotaan. Hän oli vuosina 1878–1890 Vesjegonskin piirikunnan aatelismarsalkkana ja rauhantuomarina. Hänet valittiin 1891 ensimmäisen kerran Tverin kuvernementin zemstvon puheenjohtajaksi. Roditšev oli mukana laatimassa zemstvojen vuonna 1894 uudelle keisarille Nikolai II:lle jättämää adressia ja kuului kesäkuussa 1905 keisarin luo lähetettyyn zemstvojen lähetystöön. Vuosina 1898–1901 hän toimi lakimiehenä Pietarissa, mutta hänet karkotettiin pääkaupungista kahdeksi vuodeksi poliittisten mielipiteidensä vuoksi. Hän oli mukana perustamassa vuonna 1903 Vapautusliitto-nimistä liberaalia oppositiojärjestöä, joka liittyi vuonna 1905 uuteen Perustuslaillisdemokraattiseen puolueeseen eli niin sanottuun kadettipuolueeseen. Roditšev kuului kadettipuolueen keskuskomiteaan ja oli vuosina 1906–1917 edustajana valtakunnanduumassa, jossa hänen sanottiin olleen kadettien edustajaryhmän parhaimpia puhujia.
Helmikuun vallankumouksen jälkeen duuman väliaikainen komitea nimitti Roditševin Suomen asiain komissaariksi 15. maaliskuuta (J: 2. maaliskuuta) 1917. Hän vieraili Suomessa kaksi päivää myöhemmin rauhoittelemassa vallankumouksellisia venäläisiä merisotilaita ja neuvottelemassa suomalaisten kanssa sortokauden päättämisestä. Hänet korvattiin 8. huhtikuuta (26. maaliskuuta) ministerivaltiosihteeriksi nimitetyllä Carl Enckellillä.
Roditšev valittiin kadettien edustajana syksyn 1917 esiparlamenttiin ja perustuslakia säätävään kansalliskokoukseen. Venäjän sisällissodan aikana hän toimi valkoisten hallinnossa Etelä-Venäjällä. Vuodesta 1920 hän asui maanpaossa Sveitsissä.
Maria Valkama

Maria Valkama on suomalainen radio- ja televisiotoimittaja ja järjestöjohtaja. Hän on työskennellyt Yleisradiossa, ensimmäisiin kaupallisiin radioasemiin kuuluneessa Radio Ykkösessä ja vuodesta 1996 Radio Stadissa. 2000-luvulla Maria Valkama on toiminut Suomen Tuki- ja liikuntaelinliitto Tule ry:n pääsihteerinä.
1980-luvun alussa Valkama oli mukana tekemässä "Kukkokiekuu"-nimistä television ”viihteellistä asiaohjelmaa koko perheelle”. Vuonna 1983 hän käsikirjoitti ja juonsi yhdessä Leo Lehdistön kanssa kotimaanmatkailuun erikoistunutta tv-ohjelmasarjaa "Kaunis on maa". Vuosina 1983 ja 1984 hän juonsi Suomen euroviisukarsinnan. Valkama oli mukana myös "Viikonlopputelevisio"-ohjelmassa, kunnes lähti Ylestä vuonna 1985 mukaan pääkaupunkiseudun kaupalliseen paikallisradioon Radio Ykköseen. Sen mentyä konkurssiin 1995 Valkama jatkoi samalla taajuudella (91,1 MHz) pari vuotta toimineessa Radio Stadissa. Syksystä 1992 Valkama oli mukana PTV-televisiokanavan pääkaupunkiseudulla näkyneessä arkipäivien ”iltapäivälehtimäisessä” makasiiniohjelmassa "Betoniviidakko" yhdessä Hannele Schlizewskin ja Mikko Räisäsen kanssa.
Full House

Full House on yhdysvaltalainen Jeff Franklinin luoma tilannekomediasarja, jota esitettiin ABC:llä vuosien 1987 ja 1995 välillä. Sarjasta tehtiin kahdeksan tuotantokautta ja 192 jaksoa.
Venäjällä esitettiin "Full Houseen" perustuvaa "Topsy-Turvy House" -sarjaa vuosien 1996–2000 aikana STS-kanavalla.
Vuonna 2016 julkaistiin Full Housen jatko-osa "Fuller House". Molemmat sarjat olivat katsottavissa Netflix-videopalvelusta.
Warner Home Video on julkaissut sarjan täydellisen DVD-kokoelman vain Yhdysvaltojen ja Kanadan alueilla.
Juoni.
Sarja kertoo Tannerin perheen elämästä San Franciscossa. Vastikään leskeksi jäänyt Danny Tanner on kutsunut kotiinsa asumaan lapsuudenystävänsä Joey Gladstonen ja lankonsa Jesse Katsopolisin auttamaan hänen kolmen tyttärensä D.J:n, Stephanien ja Michellen hoidossa. Miehet jäävät taloon lopulta useaksi vuodeksi, ja pian kuvioihin astuu myös Dannyn työtoveri ja Jessen tuleva vaimo Rebecca Donaldson.
Kirjasarjat.
Warner Bros. on julkaissut nuorille suunnattuja "Full House" -nimeä kantavia kirjoja, joista osa perustuu Mills &amp; Boonin rakkausromaaneihin.
Teheranin suuri basaari

Teheranin suuri basaari () on vanha basaarialue Iranin pääkaupungissa Teheranissa.
Basaari sijaitsee Teheranin eteläosassa, Golestanin palatsin eteläpuolella. Se on aikojen kuluessa muodostunut useista käytävistä, joiden yhteispituus on 10 kilometriä. Kukin käytävä on erikoistunut johonkin myytävään tuoteryhmään. Basaarilla on myös useita sisäänkäyntejä, joista pääsisäänkäyntinä pidetään Sabze Meydan -nimistä toria. Teheranin metroa käyttäen basaariin pääsee Khayamin asemalta. Torikauppojen lisäksi basaarissa on pankkeja, moskeijoita ja vierastaloja.
Basaari on ollut kauppapaikkana jo satoja vuosia. Se sai lisää tilaa 1600-luvulla, kun safavidihallitsijat rakennuttivat kaupunkia. Kuningas Tahmasp I laajensi tällöin basaarialuetta ja teetti lisäksi kaupungin ympärille ja muurin. Basaarin vanha osa on rakennustekniikaltaan yhtenäinen ja huolellisesti rakennettu.
Basaarilla on myös poliittista painoarvoa. Se edustaa vanhoillista šiialaista islamilaisuutta vastakohtana Pohjois-Teheranin länsimaistuneelle ja vaurastuneelle liikealueelle.
Luettelo maailmanperintöluettelon kohteista Suomessa

Suomessa on seitsemän Unescon maailmanperintökohdetta, joista kuusi on kulttuurikohdetta ja yksi luontokohde.
Maailmanperintöluettelo on Unescon ylläpitämä järjestelmä, jonka tarkoituksena on suojella maailman ainutlaatuista kulttuuri- ja luonnonperintöä. Luetteloon valittujen kohteiden ja alueiden katsotaankin olevan arvokkaimmat perintökohteet, joiden suojelulla ja säilyttämisellä pitäisi olla erityinen merkitys ihmiskunnan kulttuuri- ja luonnonperinnön säilymiselle. Vuonna 2016 maailmanperintöluettelossa oli jo yli tuhat kohdetta.
Unescon yleissopimus kulttuuri- ja luonnonperinnön säilyttämisestä allekirjoitettiin vuonna 1972. Suomi ratifioi sopimuksen vuonna 1987. Suomea maailmanperintökomiteassa edustavat Museoviraston ja Metsähallituksen edustajat, apunaan asiantuntijoita Museovirastosta, Metsähallituksesta ja ministeriöistä. Jotta kohde voidaan esittää sisällytettäväksi maailmanperintöluetteloon, se tulee ensin sisällyttää kansalliseen aieluetteloon. Kulttuurikohteiden esitykset valmistelee opetus- ja kulttuuriministeriö tai Museovirasto, luontokohteiden esittelystä vastaa ympäristöministeriö. Sekakohteet, joilla on sekä kulttuuri- että luonnonperintöarvoja, ovat molempien viranomaisten vastuulla.
Seitsemän maailmanperintöluetteloon valitun kohteen lisäksi Suomella oli vuonna 2022 kaksi kohdetta aielistalla. Suomi päivitti listaansa 2021, jolloin se poisti myös useita kohteita aielistalta. Edellisen kerran luetteloa oli päivitetty 2004. Ympäristöministeriö ja Museovirasto ja keräsivät päivitystä varten kansalaisilta ehdotuksia mahdollisista uusista kohteista, ja ne saivat vuonna 2018 yhteensä noin kuusikymmentä ehdotusta.
M-Tolidiini

m-Tolidiini (C14H16N2) on aromaattisiin amiineihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään orgaanisen kemian synteeseissä väriaineiden valmistukseen. m-Tolidiini on o-tolidiinin isomeeri.
Ominaisuudet.
Huoneenlämpötilassa m-tolidiini on valkoista prismamaisesti kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee vähäisessä määrin viileään veteen ja hyvin moniin orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin ja dietyylieetteriin. Toisin kuin isomeerinsa m-tolidiini ei muodosta värillistä kompleksia raudan kanssa.
Valmistus ja käyttö.
m-Tolidiinia valmistetaan lähtemällä m-nitrotolueenista, joka pelkistetään sinkin avulla emäksisissä olosuhteissa 2,2'-dimetyylihydratsobentseeniksi. Tämä reagoi hapon, esimerkiksi suola- tai rikkihapon, vaikutuksesta bentsidiinitoisiintumisella m-tolidiiniksi. Yhdiste on atsovärien valmistuksen lähtöaine.
Jacob L. Devers

Jacob Loucks Devers (8. syyskuuta 1887 – 15. lokakuuta 1979) oli Yhdysvaltain maavoimien kenraali, joka komensi 6. armeijaryhmää Euroopan rintamalla toisessa maailmansodassa. Hän osallistui muun muassa M4 Sherman- ja M26 Pershing -panssarivaunujen sekä M16-rynnäkkökiväärin kehittelyyn.
Devers harkitsi ensin insinööriopintoja Lehigh’n yliopistossa, mutta päätti ottaa vastaan paikan West Pointista.
Jäätyään eläkkeelle asevoimista Deversista tuli YK:n sotilasneuvonantaja Kashmiriin.
Straatdeuntje

Straatdeuntje () on Bobbejaan Schoepen esittämä kappale, jolla hän edusti Belgiaa vuoden 1957 Eurovision laulukilpailussa Länsi-Saksan Frankfurt am Mainissa. 
Kappale sijoittui Euroviisuissa kahdeksanneksi viidellä pisteellä. 
Lähteet.
Skibet skal sejle i nat

Skibet skal sejle i nat () on Birthe Wilken ja Gustav Wincklerin esittämä kappale, jolla he edustivat Tanskaa vuoden 1957 Eurovision laulukilpailussa Länsi-Saksan Frankfurt am Mainissa. 
Kappaleen esitys Euroviisuissa nostatti kohun, koska se sisälsi esiintyjien 11 sekuntia kestävään suudelman. Erityisesti konservatiivisissa katolisissa maissa tempausta pidettiin asiattomana ja televisioitavaan laulukilpailuun sopimattomana. 
Kappale sijoittui Euroviisuissa kolmanneksi kymmenellä pisteellä. 
Hannu Hovi ja Maynie Sirén levyttivät vuonna 1958 kappaleesta suomenkielisen version "Laivani lähdössä on", jonka sanat oli tehnyt Ensio Kosta.
Trenord

Trenord S.r.l. on italialainen junayhtiö, joka toimii Pohjois-Italiassa. Yhtiön kotipaikka on Milano. Trenordin omistavat puoliksi valtiollinen junayhtiö Trenitalia sekä pääosin (58 %) Lombardian aluehallinnon omistama, pörssinoteerattu "Ferrovie Nord Milano Autoservizi S.p.A." (FNM).
Historia.
Trenordin historia alkaa vuodesta 1877, jolloin perustettiin yhtiö nimeltään "Società Anonima Ferrovie Milano-Saronno e Milano-Erba" rakentamaan rautatiet Milanosta Saronnoon ja Erbaan. Vuonna 1975 yhtiö, silloiselta nimeltään "Ferrovie Nord Milano S.p.A." (FNM), siirtyi Lombardian aluehallinnon omistukseen. Vuonna 2003 FNM jaettiin kolmeen osaan niin, että rautateiden omistus siirtyi "Ferrovie Nord Milano Autotrasporti" -yhtiölle, matkustajaliikennettä alkoi hoitaa "Ferrovie Nord Milano Trasporti" ja tavaraliikennettä "Ferrovie Nord Cargo". Vuonna 2009 FNM ja Trenitalia perustivat yhteisyrityksen "Trenitalia-LeNord" hoitamaan Lombardian seudun alueellista matkustajajunaliikennettä. Yhtiön nimi muutettiin vuonna 2011 muotoon "Trenord". 
Liikenne.
Trenordilla on paikallisjunaliikennettä Lombardian alueella ja sen lähialueilla RFI:n ja FNM:n rautatieverkossa. Pohjoisessa reitistö ulottuu Sveitsin rajalle (Domodossola, Luino, Chiasso, Chiavenna, Tirano), idässä Veneton alueelle (Verona, Mantova), etelässä Emilia-Romagnan alueelle (Parma) ja lännessä Piemonten alueelle (Tortona, Alessandria, Novara). Junareittien yhteispituus on noin 2 000 kilometriä. Trenordin liikenne koostuu kolmen tyyppisistä junista:
Trenord omistaa puolet sveitsiläisyhtiö Tilosta, jonka reitit ulottuvat Sveitsin Ticinosta Lombardiaan.
Moottorikalusto.
Trenordin junat ovat peräisin usealta vuosikymmeneltä; suuri osa on Trenordin edeltäjien, Trenitalian ja FNM:n kalustoa:
Cardamine purpurea

Cardamine purpurea on litukoiden sukuun kuuluva ristikukkaiskasvi. Se kasvaa yleensä 5–12 senttimetriä korkeaksi, ja sen kukat ovat yleensä purppuranpunaisesta vaaleanpunaiseen. Sitä kasvaa Yukonissa, Alaskassa ja Venäjän Kaukoidässä.
Kuvaus.
"Cardamine purpurea" -lajin varsi on haarautumaton, yleensä pysty ja 5–12 senttimetriä korkea. Sen tyveä lähellä olevissa lehdissä on yleensä 3–5 lehdekästä, ja lehdet ovat 2,5–7 senttimetriä pitkiä. Lehtilavat ovat munuaismaisista soikeisiin. Varren yläosassa on 1–3 lehteä, jotka yleensä ovat yhteenliittyneitä. Ne ovat samanlaisia kuin pohjalehdetkin, vain hieman pienempiä.
Kukkaperä on 5–12 millimetriä pitkä ja karvainen. Kukilla on 2–3 verholehteä, jotka ovat 1,4–1,7 millimetriä pitkiä. Terälehtien väri vaihtelee yleensä purppuranpunaisesta vaaleanpunaiseen.
Levinneisyys ja elinympäristö.
"Cardamine purpurea" kasvaa Yukonissa, Alaskassa ja Venäjän Kaukoidässä. Se on arktinen kasvi, ja yleensä sitä kasvaa vuoristoalueilla. Sen kasvuympäristöihin kuuluvat kostea tundra, rinteet, niityt, jokitörmät, tulvatasangot ja alueet, joissa pohjavettä tihkuu pinnalle. Kasvualustana voi olla vyörysoramuostumat, somerot, sammal, turve ja kalkkikivi.
Juho Valmari

Johannes "Juho" Gustafinpoika Valmari (22. helmikuuta 1850 Kemin maaseurakunta – 20. elokuuta 1928 Kemin maaseurakunta) oli suomalainen maanviljelijä, uittopäällikkö ja säätyvaltiopäivien talonpoikaissäädyn edustaja.
Juho Valmarin vanhemmat olivat talollinen Gustaf Valmari ja Briita Sofia Valmari. Hän kuului Kemijokivarrella asuneeseen talonpoikaissukuun, joka viljeli tilaa Kemijoen länsirannalla ns. Valmarinniemellä, joka nykyään on kotiseutumuseona. Nuoruudessaan hän kävi Tornion alkeiskoulun 1861 ja oli sen jälkeen neljä vuotta merillä. Kotiseudullaan hän toimi aivan kotitalonsa tuntumassa olleessa Kemijokisuun uitossa johtajana vuodesta 1894, peräti 30 vuoden ajan. Höyrylaivapäällikkönä Valmari toimi 1899–1907.
Valmari oli mukana myös 1800-luvun yhteiskunnallisessa toiminnassa. Hän toimi Kemin maaseurakunnan kunnallislautakunnan esimiehenä kahteen otteeseen. Hänet valittiin myös kahteen otteeseen säätyvaltiopäivien talonpoikaissäädyn edustajaksi, vuonna 1904–1905 Tornion tuomiokunnasta ja 1905–1906 Kemin tuomiokunnasta. Niiden yhteydessä hän osallistui vuonna 1906 Lontoossa kansainväliseen parlamenttien väliseen kongressiin. Säätyvaltiopäivillä hän oli komiteassa, jonka tehtävänä oli tehdä ehdotus lääkärihoidon saamiseksi maaseudulle.
Juho Valmarilla ja hänen puolisollaan vuodesta 1880, tervolalaissyntyisellä Elsa Matildalla Vaarala, oli viisi lasta. Vanhin poika Otto Valmari toimi 1920- ja 1930-luvuilla Elannon johtajana Helsingissä. Nuorempi poika Johannes "Janne" Valmari toimi Helsingin yliopiston maanviljelyskemian professorina. Heidän nuorin tyttärensä Olga oli naimisissa virolaisen everstin ja vaihtoehtolääkärin Hans Kalmin kanssa. Juhon veljen Eetun pojanpoika on Tampereen teknillisen yliopiston professori Antti Valmari.
Julius Marcus Agrippa

Julius Marcus Agrippa (27–100) eli Herodes Agrippa II oli Herodesten hallitsijasuvun viimeinen hallitsija. Hän toimi Chalkidan tetrarkkina 48–53 ja Batanean kuninkaana 53–100. Hän osallistui vuosina 66–73 Rooman puolella juutalaissotaan. Hän oli Herodes Agrippan poika ja Herodes Suuren lapsenlapsenlapsi ja syntyi Roomassa.
Elämä.
Nuoruus.
Julius Marcus Agrippa syntyi vuoden 27 jaa. paikkeilla Roomassa. Noin viisivuotiaana hän siirtyi Palestiinaan, kun hänen isänsä joutui pakoilemaan siellä. Hänen isänsä palasi Roomaan vuonna 36, mutta Julius Marcus ja hänen äitinsä eivät menneet perässä.
Julius Marcuksen isän, Herodes Agrippan tilanne ei ollut hyvä: hän oli menettänyt omaisuutensa, joutunut konkurssiin ja löytänyt setänsä Herodes Antipasin hallitsemasta Galileasta työn, jonka kuitenkin menetti. Mentyään Roomaan Herodes Agrippa vangittiin, mutta uusi Rooman keisari Caligula armahti hänet ja nimitti Herodes Filippoksen aikanaan hallitsemien alueiden kuninkaaksi noin vuonna 37. Vuoteen 41 mennessä Herodes Agrippa I oli yhdistänyt Herodes Suuren valtakunnan. 14-vuotias Julius Marcus pääsi viimein takaisin Roomaan päättämään opintonsa.
Hallitsijana.
Kuningas Herodes Agrippa kuoli yllättäen vuonna 44. Julius Marcus oli tuolloin liian nuori noustakseen isänsä seuraajaksi. Vuonna 48 hän nousi Chalkidan tetrarkiksi. Vuonna 53 Julius Marcus Agrippa pakotettiin luopumaan tetrarkin virasta, mutta hänestä tuli sen sijaan Batanean kuningas. Myöhemmin hänen serkustaan Aristobuluksesta tuli Chalkidan tetrarkki.
Julius Marcus pyrki kaunistamaan kaupunkeja kuten Jerusalemia, ja hän kulutti siihen suuria summia, mikä johti hänen suosionsa laskuun.
Kuolema.
Fotioksen mukaan Julius Marcus Agrippa kuoli lapsettomana Trajanuksen valtakauden kolmantena vuonna eli vuonna 100, mutta eräiden historioitsijoiden mukaan hän on saattanut kuolla jo 90-luvun alkupuolella.
Tiina Wilén-Jäppinen

Tiina Wilén-Jäppinen (26. helmikuuta 1963 Imatra – 4. joulukuuta 2016 Imatra) oli suomalainen sosialidemokraatteja edustanut kunnallispoliitikko, joka toimi Imatran kaupunginvaltuutettuna vuodesta 2001 ja kaupunginvaltuuston puheenjohtajana vuodesta 2009 lähtien. Wilén-Jäppinen oli naimisissa ja hänellä oli kaksi lasta. Ammatiltaan hän oli mittausesimies. Wilén-Jäppinen sai surmansa joulukuussa 2016 Imatran keskustassa tapahtuneessa joukkoampumisessa, jossa kuoli myös kaksi muuta henkilöä.
Walk the Dog and Light the Light

Walk the Dog and Light the Light on yhdysvaltalaisen laulaja-lauluntekijä Laura Nyron elokuussa 1993 julkaistu albumi. Vuonna 2008 levy julkaistiin remasteroituna.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet Laura Nyro, ellei toisin mainita.
Thames Barrier

Thames Barrier on Thamesjoen alajuoksulle rakennettu tulvapato, joka on rakennettu suojaamaan Lontoota mereltä tulevilta vuorovesitulvilta.
Thames Barrier ulottuu Thamesjoen yli kohdasta, jossa joen leveys on 520 metriä. Padossa on 10 teräksistä porttia, joista suurimmat painavat 3 300 tonnia. Portit voidaan nostaa ylös tulvan uhatessa. Suurimmat neljä porttia ovat 20,1 metriä korkeita ja 61 metriä leveitä. Pato valmistui vuonna 1982 ja se vihittiin käyttöön vuonna 1984. Vuoden 2021 marraskuuhun mennessä tulvaportit on suljettu 201 kertaa suojaamaan Lontoota.
Imatran joukkoampuminen

Imatran joukkoampuminen tapahtui Imatralla joulukuun 3. ja 4. päivän välisenä yönä vuonna 2016, kun 23-vuotias imatralainen Jori Juhani Lasonen surmasi ampumalla kolme naista Imatrankoskella ravintola Vuoksenvahdin edessä. Uhrit olivat Imatran kaupunginvaltuuston puheenjohtaja Tiina Wilén-Jäppinen ja sanomalehti "Etelä-Saimaan" ja paikallislehti "Uutisvuoksen" yhteisessä toimituksessa Imatralla työskennelleet toimittajat Katri Ikävalko ja Anne Vihavainen. Epäilty käytti aseenaan luvallista metsästyskivääriä, joka ei kuitenkaan ollut hänen omansa. Poliisi epäili, että teon taustalla ei ollut poliittista tai ideologista motiivia, vaan motiivi liittyi syrjäytymiseen ja mielenterveysongelmiin. Paikalliset kertoivat Iltalehdelle, että Lasosen vanhemmat olivat yrittäneet saada tälle apua pitkään, ja Lasonen oli käynyt myös terapiassa aikoinaan.
Lasonen oli ennen tätä tekoa syyllistynyt vuonna 2013 tapon yritykseen ja törkeään rattijuopumukseen, ja saanut niistä kolmen vuoden ja kahden kuukauden vankeusrangaistuksen.
Tapaus sai kansainvälisen median huomiota. Naapurimaissa Ruotsissa ja Norjassa tapaus nousi pääuutiseksi, ja myös Venäjällä uutisoitiin asiasta. Tunnetut uutistoimistot Reuters, AFP ja AP ovat välittäneet tietoa laajalle. Välittömästi tapahtumien jälkeen Twitteriin luotiin "Imatran Uutiset" -niminen trollitili, joka väitti uhreja venäläisiksi ja yritti tehdä tapauksesta venäläisvastaisen hyökkäyksen.
Oikeuskäsittely ja tuomio.
Lasonen vaikeni aluksi poliisikuulusteluissa. 14. joulukuuta 2016, eli 11 päivää teon jälkeen hän lopulta tunnusti ampumiset. Lasonen kertoi epäilleensä palkkamurhaajan olevan hänen perässään, koska hänen tietokoneellensa oli murtauduttu ja laitettu keksitty huumevelka. Ampumailtana Lasonen kuvitteli, että häntä ollaan etsimässä. Uhrinsa Lasonen valitsi kuitenkin sattumanvaraisesti.
Aluksi Lasonen kertoi halunneensa ammuskelun avulla päästä poliisiputkaan turvaan. Tammikuun 2017 alkupuolella hän kuitenkin sanoi, että hän halusi päästä vankilan sijaan mielenterveyspuolelle. Sittemmin Lasonen sanoi haluavansa mielentilatutkimukseen, mihin oikeus hänet määräsikin jo ennen varsinaista käräjäoikeuden pääkäsittelyä. Tutkimuksen mukaan Lasonen on syyntakeeton sekä erittäin vaarallinen toisen hengelle ja terveydelle.
Etelä-Karjalan käräjäoikeus katsoi Lasosen syylliseksi kolmeen murhaan, mutta jätti hänet syyntakeettomuuden vuoksi rangaistukseen tuomitsematta. Lasonen sijoitettiin hoitoon Vanhan Vaasan sairaalaan.
Janakan päiväkotikoulu

Janakan päiväkotikoulu on Jyväskylän Tölskän kaupunginosassa sijaitseva alakoulu. Koulussa opetetaan 1. - 4. luokkia. Koulun yhteydessä toimii esikoulu ja päiväkoti. Perusopetusryhmiä koulussa on kahdeksan ja oppilasmäärä on 150. Koulu sijaitsee Janakanlahden rannassa. 
Janakan päiväkotikoulun uudisrakennuksen on suunnitellut Arkkitehtitoimisto Lasse Kolehmainen Ky. Tilat otettiin käyttöön syksyllä 2009. Osa Kanavuoren koulun opetusryhmistä on ollut Janakan päiväkotikoulussa syksystä 2009. 
Historiaa.
Laukaan kunta rakensi hirsirunkoisen koulun Janakkaan 1912. Vuonna 1931 alue siirtyi Jyväskylän maalaiskunnan hallintaan, mutta Laukaan kunta osallistui edelleen koulun ylläpitoon ja isomman koulun rakentamiseen Janakassa vuoteen 1954 asti yhdessä Jyväskylän maalaiskunnan kanssa. Asukasmäärän kasvaessa päätettiin käynnistää aiempaa isomman koulun rakentaminen. Janakan päiväkotikoulun vuonna 1935 valmistuneen vanhan kaksikerroksisen päärakennuksen on suunnitellut rakennusmestari V.F. Peltonen. Koulun valmistuttua siinä oli neljä luokkahuonetta ja kaksi asuntoa opettajille. Vuonna 1912 valmistunut hirsirunkoinen koulurakennus siirrettiin kouluksi Jylhänperälle. 
Helsingin Santahaminassa toiminut Ilmatorjuntakoulutuskeskus toimi Janakassa jatkosodan alussa vuonna 1941. Se toimi mm. ilmatorjunta- ja ilmavalvontayksiköiden kokoamis- ja koulutuskeskuksena. Janakassa toimi myös päällystö- ja alokaskoulu. Keskus toimi Janakassa vain noin kahden kuukauden ajan, jonka jälkeen se palasi takaisin Helsinkiin. Tästä on kiinnitetty muistolaatta vanhan päärakennuksen seinään 12. elokuuta 2010.
Vuonna 1981 valmistuneessa saneerauksessa asuntoja ja osa kellarin tiloista muutettiin luokiksi ja muuhun opetuskäyttöön. Vuonna 1983 koulussa oli seitsemän luokkahuonetta ja vastaanottohuone kouluterveydenhoitajalle. 
Janakka oli aikaisemmin vaaleissa oma äänestysalueensa vuodesta 1952. Perustamisvaiheessa äänestysalueeseen kuului Leppäveden kylä kokonaan, Koskenvuoren tila N:o 1, Laukaan kunnasta siirrettävät alueet, Savonmäki (Oksalan tilaa) ja N:o 4 Luhtala. Janakan koulun saneerauksen aikana äänestyspaikkana toimi SOK:n entinen hallintorakennus osoitteessa Konttisentie 3. Jyväskylän kaupunginvaltuusto päätti kokouksessaan 26. elokuuta 2013 liittää Janakan äänestysalueen Savonmäen äänestysalueeseen.