tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Golfkenttä

Golfkenttä on golfin pelaamiseen ja siihen liittyvään oheistoimintaan käytettävä alue. Golfkentällä on golfrata ja usein myös driving range ja harjoitteluviheriö harjoittelua ja lämmittelyä varten. Golfautoja varten voi olla erityisiä polkuja.
Golfrata.
Golfrata on varsinaiseen golfin pelaamiseen tarkoitettu alue. Golfradalla on yhdeksän tai 18 reikää. Reiäksi kutsutaan niin tällaista kentän jaksoa kuin sen lopussa olevaa maahan kaivettua koloakin. Reiät on numeroitu, ja ne pelataan kierroksen aikana numerojärjestyksessä.
Golfratoja on hyvin erimittaisia. Yhdysvalloissa 18-reikäinen rata voi olla kokonaispituudeltaan jopa 6,5 kilometriä, ja toisaalta yhdeksänreikäinen rata voi olla vain 1,2 kilometriä pitkä.
Jokaisella reiällä on tiiauspaikka, väylä, puttausviheriö ja reikä.
Avauslyönti suoritetaan tiiauspaikalta. Tiiauspaikkoja on yhdellä reiällä yleensä neljä, kaukaisimmasta lähimmäksi väreiltään valkoinen, keltainen, sininen ja punainen. Pelaajat käyttävät oman tasoituksensa mukaista teetä.
Väylä on suorin tie tiiltä viheriölle, ja pelaajat pyrkivätkin pitämään lyöntinsä väylällä. Väylällä ei ole puita, ja ruoho on siinä lyhyempää kuin puolikarheikossa ja karheikossa väylän ympärillä. Väylän reunoilla ja viheriön ympärillä voi olla hiekkaesteitä eli bunkkereita ja luonnonesteitä kuten puita, lampia ja puroja.
Väylän päässä on viheriö, joka on lyhyeksi leikattua ruohoa. Viheriöllä on reikä, joka on läpimitaltaan 10,8 senttimetriä ja vähintään 10 senttimetriä syvä. Reikään on usein pystytetty lippu kertomaan sen sijainti.
Jokaisella reiällä on sen pituuden mukaan laskettu "par"-luku, joka on se lyöntimäärä, jolla reiästä tulisi kohtuudella selvitä. Par 3 -reikä on enintään 220 metriä, par 4 on 220–430 metriä, ja par 5 on 430–630 metriä. Sitä pitemmät par 6 -reiät ovat harvinaisia. Jokaiseen par-lukuun on laskettu mukaan oletus siitä, että pelaaja puttaa viheriöllä kahdesti. Yleisimpiä 18-reikäisiä kenttiä ovat par 70-, par 71- ja par 72-kentät.
Ympäristövaikutukset.
Golfkentät vaativat runsaasti kasteluvettä, mikä voi johtaa veden puutteeseen etenkin kuivilla alueilla ja pohjaveden suolapitoisuuden nousuun. Tropiikissa golfkentillä saatetaan käyttää runsaasti lannoitekemikaaleja ja torjunta-aineita. Kentät myös vaativat paljon tilaa. 
Suomessa.
Suomen ensimmäinen 18-reikäinen golfkenttä on Talin kenttä Helsingissä, joka laajennettiin täysimittaiseksi vuonna 1952. Toinen täysimittainen kenttä avattiin Espooseen 1982. 1980-luvun lopulla kenttiä rakennettiin paljon lisää. Ensimmäinen kenttä pääkaupunkiseudun ulkopuolella oli Aura Golf Turussa. Vuonna 2016 Suomen Golfliiton jäsenseuroilla oli yli 150 golfkenttää, joista pohjoisin Kittilässä.
Hilmar Baunsgaard

Hilmar Baunsgaard (26. helmikuuta 1920 – 30. kesäkuuta 1989) oli tanskalainen poliitikko ja maansa pääministeri 1968–1971. Hän oli kauppaministerinä vuodet 1961–1964 Viggo Kampmannin ja Jens Otto Kragin hallituksissa.
Baunsgaard istui Tanskan parlamentissa vuodet 1957–1977. Hän edusti Radikaali Venstre -puoluetta.
Helmikuussa 1968 Baunsgaard teki Pohjoismaiden neuvoston kokouksessa Oslossa aloitteen pohjoismaiseen talousyhteistyöhön tähtäävän Nordek-hankkeen perustamisesta.
Mark Labbett

Mark Labbett (s. 15. elokuuta 1965) on englantilainen tietokilpailija, joka tunnetaan yhtenä "jahtaajista" () brittiläisessä "The Chase" -visailuohjelmassa. Hän on "jahtaajana" myös ohjelman australialaisessa versiossa ja oli aiemmin myös sen yhdysvaltalaisessa versiossa. Labbett on osallistunut myös useisiin muihin visailuohjelmiin ja tietokilpailuihin. Hän myös työskentelee Redtooth-nimisen tietokilpailuyrityksen kysymyksenlaatijana. Aiemmin hän työskenteli matematiikan opettajana sekä tutkijana Oxfordin yliopistossa.
"The Chase" -ohjelman muut "jahtaajat" ovat Shaun Wallace, Anne Hegerty, Paul Sinha, Jenny Ryan ja Darragh Ennis. Labbettin lempinimi ohjelmassa on "The Beast" (), joka johtuu hänen isosta koostaan (noin 198cm) sekä siitä, että hänen sukunimensä kuulostaa ranskan kielen sanalta "la bête", joka tarkoittaa petoa.
Vuonna 2012 Labbett tuli 81. sijalle Tietokilpailun maailmanmestaruuskilpailuissa.
Yksityiselämä.
Mark Labbett syntyi Tivertonissa, Devonissa, Englannissa. Labbett meni naimisiin itseään 27 vuotta nuoremman Katie-vaimonsa kanssa lokakuussa 2014. Labbettilla on kaksi pikkuveljeä: Paul ja Philip.
Kyniska

Kyniska Spartalainen (, s. n. 440 eaa.) oli antiikin kreikkalainen spartalainen prinsessa. Hän on historian ensimmäinen nainen, joka on merkitty Olympian kisojen voittajaksi.
Kyniska oli kuningas Arkhidamos II:n tytär ja tätä seuranneiden kuninkaiden Agis II:n ja Agesilaoksen sisar. Hänen äitinsä nimi oli Eupoleia ja sisarensa Proauga. Naisten nimet viittaavat mahdollisesti hevosharrastukseen. Kyniskan itsensä nimi tarkoittaa ”Pientä koiraa”, mikä saattaa puolestaan viitata metsästysharrastukseen. Hänen isoisänsä Zeuksidamoksen lempinimi oli Kyniskos. Kyniskan nuoruudenharrastuksiin kuuluivat olympialajeista juoksu, pituushyppy, paini sekä kiekon- ja keihäänheitto.
Olympian kisojen voittajien luettelossa Kyniskan nimiin on kirjattu nelivaljakkoajojen voitto olympiadien 96. ja 97. eli vuosien 396 ja 392 eaa. kisoissa. Laji oli kisojen arvostetuin. Itse kisoihin saivat ottaa osaa urheilijoina vain miehet, mutta Kyniskan voitto oli mahdollinen, koska hevosvaljakkoajojen voittajaksi nimettiin ohjastajan sijasta valjakon omistaja, kyseisissä tapauksissa Kyniska. Kyniskalla on ollut mahdollisuus varustaa kallis valjakko kisoihin isältään perimänsä omaisuuden turvin sekä siksi, että spartalaiset naiset olivat monin tavoin muita kreikkalaisia itsenäisempiä. Pausaniaan mukaan Kyniskalla oli suuri halu voittaa kisat. Sekä antiikin lähteet että nykytutkijat ovat kuitenkin erimielisiä siitä, missä määrin hän oli todella itsenäinen toimija ja missä määrin toimi voittojen aikaan kuninkaana toimineen veljensä Agesilaoksen päämäärien ajamiseksi.
Kyniskan voittojen kunniaksi Olympiaan pystytettiin kaksi patsasta, joista toinen esitti itse Kyniskaa ja toinen hänen valjakkoaan ohjastajineen. Patsaat veisti Apelleas Megaralainen. Toisen patsaan jalustassa ollut piirtokirjoitus tunnetaan sekä arkeologisena löytönä että "Kreikkalaisesta antologiasta". Siinä hän kertoo olevansa kuninkaiden tytär ja sisar ja ainoa nainen kreikkalaisista, joka sai kantaa kisojen voittajan seppelettä. Pausaniaan mukaan Spartassa oli Kyniskalle omistettu heroon. Se sijaitsi Platanistassa lähellä paikkaa, jossa spartalaiset nuoret urheilivat. Spartassa Kyniskan valjakko on saattanut osallistua paikallisen Hyakinthia-juhlan kilpailuihin. Muutoin Kyniskasta tiedetään vain vähän.
Myöhemmin Olympian kisojen voittajiksi merkittiin myös muita naisia, mutta kukaan heistä ei saavuttanut Kyniskan mainetta.
Lisi Wahl

Louise (Lisi) Carolina Wahl (o.s. Borgström; 4. helmikuuta 1878 Sipoo – 13. maaliskuuta 1960) oli suomalainen kotitalouden edistäjä. 
Wahlin vanhemmat olivat maanviljelysneuvos Georg Borgström ja Hilda Sofia Charlotta Hagströmer. Hänen puolisonsa oli vuodesta 1921 professori Walter Wahl. 
Wahl kävi tyttökoulun ja Taideteollisen keskuskoulun ja opiskeli sitten 1904–1905 Lontoossa Art &amp; Craft -laitoksessa. 
Wahl oli Turun ruotsalaisen marttapiirin varapuheenjohtaja 1921–1924, Åbo Väv- och syskolan johtokunnan puheenjohtaja 1923–1924, ruotsinkielisen marttajärjestön Finlands svenska Marthaförbundin varapuheenjohtaja 1925–1930, puheenjohtaja 1930–1948, kunniapuheenjohtaja 1948, Högvallan kotitalousseminaarin johtokunnan puheenjohtaja 1932–1948, varapuheenjohtaja vuodesta 1948, Nordens husmodersförbundin puheenjohtaja 1940.
Amvrakikóslahti

Amvrakikóslahti (; myös "Ambrakianlahti", "Ártanlahti", "Aktioninlahti") on lahti Joonianmeressä Manner-Kreikan länsirannikolla, Epeiroksen ja Länsi-Kreikan alueiden välissä Kreikassa. Sen pinta-ala on noin 405 neliökilometriä. Amvrakikóslahden pohjoisrannan kosteikot muodostavat Amvrakikóslahden kosteikkojen kansallispuiston (Εθνικό Πάρκο Υγροτόπων Αμβρακικού, "Ethnikó Párko Ygrotópon Amvrakikoú").
Amvrakikóslahti on saanut nimensä antiikin aikaisesta Ambrakian kaupungista, joka sijaitsi sen rannalla. Lahti on noin 40 kilometriä pitkä ja noin 15 kilometriä leveä. Se yhdistyy Joonianmereen noin kolme kilometriä pitkän ja 0,8–2 kilometriä leveän salmen kautta. Salmen pohjoispuolella sijaitsee Prévezan kaupunki ja eteläpuolen muodostaa Áktion niemi. Lahden rannalla sijaitsevat myös muun muassa Vónitsa ja Amfilochía. Árachthos- ja Loúros-joet laskevat lahteen sen pohjoisrannikolla, mikä muodostaa laajoja suojeltuja suisto- ja kosteikkoalueita. Niihin kuuluu 20 laguunia, joista suurimmat ovat Logaróksen laguuni (27,96 km²), Tsoukalión laguuni (20,41 km²) ja Rodián laguuni (15,87 km²). Laguuneihin lukeutuu myös muun muassa pieni Sakoulétsin laguuni. Lahdessa on muutamia pieniä saaria, kuten Koronisía, Salaóra ja Voúvalos.
Amvrakikóslahden kosteikkojen kansallispuisto perustettiin vuonna 2008. Sen pinta-ala on noin hehtaaria, ja siihen kuuluvat Árachthoksen ja Loúroksen suistot, mainitut kolme suurinta laguunia sekä osa lahden merialueesta. Alue on suojeltu myös Natura 2000 -alueena sekä Ramsarin sopimuksella.
Argoliinlahti

Argoliinlahti (; myös "Argolikóslahti", "Argoksenlahti") on lahti Egeanmeren länsiosassa Peloponnesoksen niemimaan itärannikolla Kreikassa. Se sijaitsee Peloponnesoksen itäosasta erkanevan Argoliin niemimaan ja Arkadian rannikon välissä.
Argoliin niemimaa ympäröi lahden pohjois- ja itäpuolelta, lahden länsiranta kuuluu puolestaan Arkadiaan. Lahdessa ja sen suulla sijaitsee joukko Argo-Saronisten saarten saariryhmään kuuluvia saaria. Näistä suurimmat ovat Spétses, Spetsopoúla, Plateiá, Psilí ja Rómvi. Lahden pohjukassa sijaitsee Náfplion kaupunki ja sen lähellä suosittu turistikohde Tolón kylä.
Argoliinlahden ympäristö oli pronssikaudella mykeneläisen kulttuurin ydinaluetta. Rannikolla tai sen lähistöllä sijaitsivat muun muassa Asine, Tiryns, Argos ja Mykene.
Argostólinlahti

Argostólinlahti () on lahti Joonianmeressä Kefalonián saaren etelärannikolla Kreikassa. Se jakaa saaren kahteen osaan, joista lännen puolella sijaitsee Palikín niemi ja idänpuolella Kefalonián saaren pääosa. Lahti on toinen saaren kahdesta suuresta lahdesta pohjoisrannikon Mýrtoksenlahden ohella.
Argostólinlahti on saanut nimensä saaren pääkaupungista Argostólista, joka sijaitsee sen itärannalla niemellä, jonka toisella puolella on Argostólinlahdesta erkaneva pienempi Koútavoksenlahti.
Chaniánlahti

Chaniánlahti () on lahti Egeanmereen kuuluvassa Kreetanmeressä Kreetan saaren länsiosan pohjoisrannikolla Kreikassa. Se sijaitsee Akrotírin ja Rodopóksen niemimaiden välissä.
Chaniánlahden itäosan rannikolla sijaitsee Chanián kaupunki, josta lahti on saanut nimensä. Kaupungin länsipuolella lahden rannalla sijaitsee suuri joukko turistikohteina tunnettuja kyliä, mukaan lukien Káto Stalós, Agía Marína, Plataniás, Geráni, Máleme ja Kolymvári. Lahdessa sijaitsee Ágioi Theódoroin saari.
Évripos

Évripos (), antiikin Euripos (), on salmi, joka sijaitsee Keski-Kreikan ja Euboian saaren välissä. Se jakaa Euboian mantereesta erottavan Euboianlahden kahteen osaan, Pohjoiseen ja Eteläiseen Euboianlahteen.
Salmen leveys sen kapeimmassa kohdassa on vain 38 metriä. Salmen kohdalla sijaitsee Chalkídan kaupunki (antiikin Khalkis). Sen keskusta on Euboian puolella. Salmen ylittää nykyisin kaksi siltaa: vanha niin kutsuttu Negroponten silta salmen kapeimmalla kohdalla Chalkídan keskustan kupeessa, sekä uusi 215 metriä pitkä silta kaupungin eteläpuolella kohdassa, jossa salmen leveys on noin 160 metriä. Ensimmäinen silta salmen yli rakennettiin vuonna 411 eaa.
Vuorovesi-ilmiö.
Salmi tunnetaan vuorovesi-ilmiöstään, joka on itäiselle Välimerelle poikkeuksellisen voimakas. Veden virtauksen suunta salmessa vaihtuu kuutena tai seitsemänä päivänä kuukaudessa jopa 14 kertaa yhden vuorokauden aikana, seitsemän kertaa päivällä ja seitsemän kertaa yöllä. Ilmiössä on kuitenkin huomattavaa vaihtelua.
Ilmiön selityksen löytäminen oli suuri ongelma antiikin aikana, ja se mainitaan usein antiikin kirjallisuudessa. Platonille Euripos toimi filosofisena vertauskuvana mielipiteestä, jonka mukaan mikään (fyysinen) ei ole vakaata. Erään legendan mukaan Aristoteles olisi jopa tehnyt paikalla itsemurhan, koska ei kyennyt selittämään ilmiötä.
Livius selitti ilmiön voimakkailla tuulilla.
Nykyisin ilmiö tunnetaan kaupungissa nimellä "trelá nerá" (”hullut vedet”), ja chalkídalaiset viittaavat itseensä ilmauksella "trelonerítes" (”hulluvetiset”).
Géranlahti

Géranlahti () on lahti Egeanmeressä Lesboksen saaren etelärannikolla Kreikassa. Se jakaa saaren itäpään kahteen osaan.
Géranlahti on saanut nimensä antiikin aikaisesta Hieran kaupungista, joka sijaitsi sen rannalla. Roomalaisella ajalla lahti tunnettiin nimellä "Portus Hieraeus". Géranlahden pituus on noin 13 kilometriä ja suurin leveys noin 5 kilometriä. Lahti yhdistyy muuhun Egeanmereen alle 300 metriä leveän salmen kautta. Lahden itäpuolen muodostaa niemi, jolla sijaitsee muun muassa saaren pääkaupunki Mytilíni.
Lännempänä saarella sijaitsee suurempi Kallonínlahti.
Iraklioninlahti

Iraklioninlahti (; myös "Irákleionlahti") on lahti Egeanmereen kuuluvassa Kreetanmeressä Kreetan saaren pohjoisrannikolla Kreikassa. Se sijaitsee Iraklionin kaupungin edustalla, josta se on saanut nimensä.
Saaren pääkaupungin Iraklionin lisäksi lahden rannalla sijaitsevat muun muassa sen esikaupunkeihin luettavat Gázin ja Néa Alikarnassóksen kaupungit. Myös Iraklionin kansainvälinen lentoasema on aivan lahden rannalla. Lahdessa Iraklionin edustalla sijaitsee Dían saari.
Kallonínlahti

Kallonínlahti () on lahti Egeanmeressä Lesboksen saaren etelärannikolla Kreikassa. Se jakaa saaren kahteen osaan, joista idemmän jakaa edelleen osiin Géranlahti.
Kallonínlahden pituus on noin 22 kilometriä ja suurin leveys noin 8 kilometriä. Sen yhdistää muuhun Egeanmereen noin kilometrin levyinen salmi. Lahti on suhteellisen matala ja laguunimainen. Lahden pohjukassa sijaitsee Skála Kalloníksen kylä, joka on hieman sisämaassa sijaitsevan Kallonín kylän ranta-asutus. Lahden rannalla on suolantuotantoaltaita ja sen alueella elää paljon vesilintuja, kuten flamingoja ja erilaisia kahlaajia.
Antiikin aikana lahden itärannikolla sijaitsi Pyrrhan kaupunki. Sen rauniot ovat nykyisin pääosin meren pohjassa. Aristoteles suoritti lahdella eläinopillisia tutkimuksia kahden vuoden ajan vuosina 345/344–343/342 eaa. Hän mainitsee paikan teoksessaan "Eläinoppi" nimellä ”Pyrrhan Euripos”, mikä viittaa joko lahteen tai salmeen, joka yhdistää sen mereen.
Māris Kučinskis

Māris Kučinskis (s. 28. marraskuuta 1961 Valmiera) on latvialainen poliitikko ja maansa entinen pääministeri. Hän kuuluu Vihreiden ja maanviljelijöiden liittoon. Latvian presidentti Raimonds Vējonis nimitti Kučinskisin pääministeriehdokkaaksi tammikuussa 2016 ja hänen kokoamansa uusi hallitus valittiin helmikuussa 2016.
Kíssamoksenlahti

Kíssamoksenlahti () on lahti Egeanmereen kuuluvassa Kreetanmeressä Kreetan saaren länsiosan pohjoisrannikolla Kreikassa. Se sijaitsee Gramvoúsan ja Rodopóksen niemimaiden välissä.
Lahden nimi viittaa Kíssamoksen kaupunkiin, joka sijaitsee sen pohjukassa. Lahden länsi- ja eteläranta kuuluvat Kíssamoksen kuntaan ja itäranta Plataniáksen kuntaan.
Mervi Ahla

Annikki Mervi Maaria Ahla (29. lokakuuta 1917 Helsinki – 22. elokuuta 1995) oli suomalainen rehtori ja yliopistonlehtori.
Ahlan vanhemmat olivat korkeimman hallinto-oikeuden presidentti Eino Johannes Ahla ja kirjailija Lempi Maria Eskola.
Ahla valmistui ylioppilaaksi 1935, filosofian kandidaatiksi 1938 ja maisteriksi 1950 Helsingin yliopistosta. Hän kävi lisäksi sairaanhoitajan ja terveyssisaren koulutuksen 1944 sekä suoritti Yhdysvalloissa Clevelandissa M.Sc. -tutkinnon 1948. 
Ahla aloitti uransa Suomussalmen kunnan terveyssisarena 1944, sitten Helsingin maalaiskunnan, myöhemmin Helsingin kaupungin kasvatusneuvolan huoltohoitaja 1945–1946. Hänen varsinainen uransa oli Helsingin sairaanhoitajaopiston opettajana ja rehtorina 1946–1965. Hän toimi samalla Sairaanhoitajien jatko-opiston rehtorina 1951–1956 ja oli Pohjois-Karjalan keskussairaalan vt. sosiaalihoitaja 1954–1955, Helsingin yliopiston sosiaalihuollon lehtori 1964–1980. 
Ahla oli luottamustoimia terveyden- ja sosiaalihuollon ja kirkon piirissä, ja hän toimi kunnallispolitiikassa. Hän oli kokoomuslainen Helsingin kaupunginvaltuuston jäsen 1969–1972 ja oli presidentin valitsijamies 1968.
Messaránlahti

Messaránlahti () on lahti Libyanmeressä Kreetan saaren etelärannikolla Kreikassa. Se on Kreetan etelärannikon suurin lahti ja sijaitsee suurin piirtein sen puolessa välissä Messarán tasangon edustalla.
Lahden suulla sijaitsevat Paximádian saaret. Lahden rannalla tai sen välittömässä läheisyydessä sijaitsevat muun muassa Agía Galíni ja Tympáki sekä hiekkarannastaan tunnettu Mátala. Alue on vanhaa Kreetan etelärannikon minolaisen kulttuurin ydinaluetta, ja sen läheisyydessä sijaitsevat muun muassa Faistos ja Agía Triáda. Rannalla ovat Faistoksen sataman Kommóksen rauniot.
Saroninlahti

Saroninlahti (; myös "Saronikóslahti", "Aíginanlahti") on lahti Egeanmeren länsiosassa Kreikassa. Se sijaitsee Peloponnesoksen niemimaan ja Attikan välissä Korintin kannaksen itäpuolella.
Saroninlahdessa sijaitsevat Saroniset saaret. Niistä suurimmat ovat Salamis, Aígina, Póros ja Agkístri. Lahden eteläosassa on saarenkaltainen Méthanan niemi. Sen länsipuolista Saroninlahden eteläisintä osaa kutsutaan Epídavroksenlahdeksi. Saroninlahden pohjoisosassa sijaitsevat Mégaranlahti sekä Salamiin saaren takana järvenkaltainen Elefsínanlahti eli Eleusiinlahti.
Ateenan metropolialue ja Kreikan merkittävin satama Pireus sijaitsevat Saroninlahden koillisrannalla. Lahti on yhteydessä Korintin kannaksen toisella puolella sijaitsevalle Korintinlahdelle kannaksen poikki kulkevan Korintin kanavan välityksellä.
Thermaïkóslahti

Thermaïkóslahti (; myös "Thermainlahti", "Thessalonikinlahti") on lahti Egeanmeren pohjoisosassa Makedonian maantieteellisellä alueella Kreikassa. Se sijaitsee Thessalonikin kaupungin edustalla Chalkidikín niemimaan kainalossa.
Lahti on saanut nimensä Thessalonikin paikalla sijainneen varhaisemman Thermen tai Therman kaupungin mukaan. Roomalaisille lahti oli "Thermaicus" tai "Thermaeus sinus" sekä "Macedonicus sinus" (”Makedonianlahti”).
Lahden länsirannikkoa hallitsevat Ólymposvuoren maisemat. Itärannikon muodostaa Kassándran niemi, joka on läntisin Chalkidikín niemimaan kolmesta Egeanmereen työntyvästä niemestä. Lahden pohjois- ja koillisrantaa hallitsee Thessalonikin metropolialue.
Lahteen laskevat Axiós- eli Vardar-joki sekä Aliákmonas-, Loudías- ja Gallikós-joet. Ne muodostavat yhdessä suuren suisto- eli delta-alueen lahden pohjoisrannikolle Thessalonikin metropolialueen länsipuolelle. Etelämpänä lahteen laskee myös Pineiós-joki.
Henry Tikkanen (toimittaja)

Henry ”Henkka” Tikkanen (s. 1985, Kemi) on suomalainen palkittu toimittaja ja radiojuontaja. Tikkanen on koulutukseltaan medianomi ja filosofian maisteri.
Ura.
Lokakuusta 2013 lähtien Tikkanen juonsi ja toimitti YleX:n "Etusivu"-ohjelmaa, joka oli tuolloin Suomen ainoa nuorille suunnattu radion asia- ja ajankohtaisohjelma. "Etusivua" toimitti ja juonsi myös stand-up-koomikko ja tv-toimittaja Jukka Lindström sekä Reetta Rönkä.
Myöhemmin Tikkanen siirtyi Yle Kioskiin, jossa hän aloitti "Tiedetrippi"-podcastin vuonna 2020. Ohjelma on narratiivista tiedejournalismia. "Tiedetrippi" on kasvanut yhdeksi Ylen suosituimmista audiotuotteista ja sitä on kuunneltu Yle Areenassa yli kolme miljoonaa kertaa ja yli miljoona tuntia. Tammikuussa 2023 Suomen Tiedetoimittajain liitto palkitsi Tikkasen toimittaman "Tiedetrippi"-podcastin Vuoden tiedeviestintäpalkinnolla.
Televisiossa Tikkanen on esiintynyt muun muassa ohjelmassa "Viki, Köpi ja Henkka – tieteen armoilla", joka sai kritiikkiä runsaasta kiroilusta. Ohjelmaa tehtiin kaksi tuotantokautta.
Tikkanen osallistuu MTV3:lla syksyllä 2025 esitettävään Pirunpeli-realitypeliin.
Muuta.
Tikkanen on toiminut vokalistina kemiläisessä Last Panda -yhtyeessä, joka esiintyi Uuden Musiikin Kilpailussa vuonna 2013. Nykyään Tikkanen soittaa kitaraa ja laulaa yhtyeessä nimeltä Salaliittoteoria.
Sara Jungersten

Sara Jungersten (s. 1976) on suomenruotsalainen kirjailija, toimittaja ja kriitikko. Hänen teatteriaiheinen ja ulkonäköpaineita käsittelevä esikoisromaaninsa "Wannabe" ilmestyi 2011 ja sai hyvän arvion muun muassa Svenska Dagbladetissa.
Kahta vuotta myöhemmin ilmestyi toinen romaani "Lika delar liv och luft" ja vuonna 2015 kolmas, nimeltään "#döden". Sen päähenkilö on nuori vaasalainen uranainen, lifestylebloggaaja Vivi..
Kruunupyyssä varttunut Jungersten on opiskellut kasvatustiedettä, kehityspsykologiaa, journalismia ja luovaa kirjoittamista Åbo Akademissa.
Marija Kljonova

Marija Vasiljevna Kljonova (, 1898–1976) oli venäläinen merigeologi ja yksi Neuvostoliiton meritieteen perustajista.
Kljonova suoritti opintonsa ja myöhemmin myös työskenteli Neuvostoliiton tiedeakatemian Antarktiksen tutkimuksen neuvostossa. Tänä aikana hän vietti lähes 30 vuotta napaseutuja tutkien. Hänestä tuli ensimmäinen Antarktiksella ja erityisesti Australialle kuuluvalla Macquariensaaren tutkimusasemalla toiminut naispuolinen tutkija.
Ura.
Kljonova aloitti uransa merigeologian tutkijana 1925 Neuvostoliitolle kuuluneella tutkimusalus Perseuksella, joka liikkui Barentsinmerellä sekä Novaja Zemljan, Huippuvuorten ja Frans Joosefin maan saaristossa. Vuonna 1933 Kljonova laati ensimmäisen kattavan kartan Barentsinmeren pohjasta.
Vuonna 1949 Kljonova siirtyi Neuvostoliiton tiedeakatemian Širšov-instituutin vanhemmaksi tutkijaksi. Hän analysoi merenpohjan geologiaa Atlantin valtameressä, Antarktiksella sekä Kaspian-, Barentsin- ja Vienanmerissä. Eteläisen pallonpuoliskon kesällä 1956 hän matkusti venäläisen meritiederyhmän kanssa kartoittamaan Antarktiksen rannikon siihen asti tutkimattomia alueita.
Kljonovan laakso (), jonka Neuvostoliiton Pohjoisen laivaston hydrograafinen tutkimusretki löysi 1981–1983 on nimetty hänen kunniakseen. Samoin Kljonovan kraatteri Venuksessa sekä Antarktiksella sijaitseva Kljonovan huippu.
Vaikutus.
Kljonovan työ edesauttoi ensimmäisen Antarktiksen karttakokoelman luomista. Siitä tuli uraauurtava teos, jonka neljä osaa julkaistiin Neuvostoliitossa. Tohtori Kljonova vietti suurimman osan ajastaan tehden havaintoja venäläisillä jäänmurtajilla "Ob" ja "Lena". Hänen ryhmänsä teki mittauksia Antarktisen ja sen lähialueiden vesillä. Kljonovan mukana "Ob"-murtajalla oli seitsemän naista. Rantautumista ei tuohon aikaan sallittu naisille kuin harvoin, joten heidän täytyi luottaa miespuolisiin kollegoihin mittausten ja näytteiden kokoamisen suhteen. Näiden matkojen välissä hän työskenteli Mirnyissä, joka on venäläinen tukikohta Kuningatar Maryn maassa (jota käyttävät myös Australian ja Puolan tutkimusasemat). Kotimatkalla Kljonova kävi maissa Macquariensaarella, jossa hänestä tuli ensimmäinen siellä koskaan käynyt naispuolinen tieteilijä.
Ingvar Andersson

Carl Ingvar Andersson (19. maaliskuuta 1899 Norra Sandby – 1974) oli ruotsalainen historiantutkija. Hän oli vuodesta 1946 "Nordisk Tidskriftin" julkaisija, Ruotsin valtionarkistonhoitaja vuosina 1950–1965 ja Ruotsin akatemian jäsen vuodesta 1950.
Balblair

Balblair on skottilainen viskitislaamo, joka sijaitsee Eddertonissa, Ross-shiressä.
Tislaamo perustettiin alun perin vuonna 1790, ja sen rakensi uudelleen suunnittelija Charles C Doig vuonna 1895 siirtääkseen sen lähemmäksi Eddertonin rautatieasemaa Inverness and Ross-shire Railway -rautatiellä. Alkuperäinen vedenlähde oli kuitenkin niin hyvä että tislaamo päätti olla välittämättä läheisestä purosta käyttäen sen sijaan edelleen alkuperäistä Ault Deargin puroa. Vielä tänäänkin tislaamo käyttää alkuperäistä vedenlähdettään.
Perustaja John Ross johti Balblair-tislaamoa menestyksekkäästi ja vuonna 1824 mukaan liittyi hänen poikansa Andrew. Tislaamo pysyi Rossin perheen omistuksessa vuoteen 1894 asti, jolloin se siirtyi Alexander Cowanin haltuun. Vuonna 1948 tislaamon osti Robert Cumming, joka laajensi tislaamoa ja tehosti sen tuotantoa. Cumming johti tislaamoa kunnes jäi eläkkeelle vuonna 1970 ja myi sen Hiram Walkerille. Vuonna 1996 tislaamon osti Inver House Distillers Limited.
Balblair-tislaamolla on yksi tislausalan vanhimmista arkistoista, ja ensimmäinen merkintä on 25. tammikuuta 1800. John Ross kirjoitti sen itse, ja siinä luki: "Myyty David Kirkcaldylle Ardmoresta yksi gallona viskiä hintaan £1.8.0d".
Balblair Single Malt -viskiä pullotetaan neljänä vuosikertana – 2000, 1997, 1989 ja 1979 – ja designin on innoittanut lähellä sijaitseva piktikivi "Clach Biorach", jonka uskotaan olevan 4000 vuotta vanha. Vuosikerta 1989 voitti kultamitalin ja todettiin "luokkansa parhaaksi" vuoden 2007 International Wine &amp; Spirits Competition -kilpailussa, ja Ian Buxton suositteli sitä kirjassaan "101 Whiskies to Try Before You Die".
Tislaamon omistaa nykyisin Inver House Distillers Limited, jonka muihin tislaamoihin kuuluvat mm. Speyburn-Glenlivet, Knockdhu, Old Pulteney ja Balmenach.
Tislaamolla on oma vierailukeskus, joka on auki vierailijoille vuoden ympäri.
Vendôme

Vendôme on kunta Ranskassa Loir-et-Cherin departementissa Centre-Val de Loiren alueella. Se sijaitsee Loirjoen rannalla noin 180 kilometriä Pariisista lounaaseen. Vendômesta on 42 minuuttia kestävä TGV- junayhteys Pariisiin.
Kaupunkia hallinneen Bourbon-Vendôme aatelissuvun ansiosta Vendômen kaupungilla on ollut huomattava merkitys viimeisen tuhannen vuoden ajan Ranskan historiassa. Se näkyy myös kaupungin runsaassa arkkitehtuurissa. 1500-luvulla elänyt runoilija Pierre de Ronsard sijoitti kirjansa Les Amours tapahtumia Vendômeen. 1800-luvulla kirjailija Honoré de Balzac asui kaupungissa. Kaupungin tunnetuin henkilö on siellä syntynyt Ranskan marsalkka de Rochambeau, jolla oli ratkaiseva rooli Yhdysvaltain sisällissodan lopputuloksessa.
Tarja Pitkänen-Walter

Tarja Elina Pitkänen-Walter (s. 22. huhtikuuta 1960 Varpaisjärvi) on suomalainen taidemaalari ja Kuvataideakatemian maalaustaiteen professori.
Tarja Pitkänen-Walter on opiskellut Suomen taideakatemian koulussa ja Taideteollisessa korkeakoulussa. Hän valmistui kuvataiteen tohtoriksi Kuvataideakatemiasta vuonna 2006. Hän käsitteli opinnäytteessään "Liian haurasta kuvaksi – maalauksen aistisuudesta" maalauksen haptisuutta ja psykoanalyyttistä tulkintaa.
Kuvataideakatemian lisäksi hän on opettanut muun muassa Lahden taideinstituutissa, Göteborgin yliopistossa (Valand) ja Taidekoulu MAAssa. Pitkänen-Walter on esiintynyt kotimaisissa ja kansainvälisissä yksityis- ja ryhmänäyttelyissä vuodesta 1982. Lisäksi hän on toiminut useissa luottamustehtävissä.
Luettelo Suomen taajamista 2014

Tämä artikkeli on luettelo Suomen taajamista vuonna 2014. Tilastolliset taajamat määrittelee Suomessa Tilastokeskus. Taajama-sarakkeessa sulkeisiin lainausmerkkeissä kirjoitetut nimet ovat Tilastokeskuksen alkuperäisessä aineistossa olevia nimimuotoja. Kunta-sarakkeessa kuntien nimien perässä olevat luvut kertovat, kuinka suuri osa taajaman väestöstä asuu kyseisessä kunnassa.
Vuoden 2014 lopussa Suomessa oli 5 471 753 asukasta, joista 4 603 065 asui taajamissa, 804 695 haja-asutusalueilla ja 63 993 asukkaan asuinpaikka oli tuntematon. Taajama-aste oli 85,1 prosenttia. Taajamien lukumäärä oli 745 kappaletta.
Monessa Ahvenanmaan kunnassa (Brändö, Föglö, Geta, Kumlinge, Kökar, Lumparland, Sottunga, Sund ja Vårdö) ei ollut lainkaan taajamaväestöä. Manner-Suomessa ainoa kunta, jossa ei ollut taajamia oli Luhanka. Kunnista, joissa oli taajamaväestöä, korkein taajama-aste oli Kauniaisissa (100,0 prosenttia) ja matalin Lestijärvellä (35,6 prosenttia). Maakunnittain tarkasteltuna korkein taajama-aste oli Uudellamaalla (95,1 prosenttia) ja matalin Ahvenanmaalla (60,8 prosenttia).
Caledonia-luokka

Caledonia-luokka oli Britannian kuninkaallisen laivaston yhdeksän Sir William Rulen suunnitteleman 120-tykkisen ensimmäisen luokan linjalaivan muodostama alusluokka.
Suunnittelu.
Luokan kolmen ensimmäisen aluksen aseistus oli yhtenevä lukuun ottamatta takakannen kahdesta kuuteen 18 naulan karronadiin lisättyä aseistusta. Neljännen aluksen aseistus muutettiin korvaamalla kaksi alimman tykkikannen 32 naulan tykeista 68 naulan karronadeilla. Kaikki keskimmäisen ja ylimmän tykkikannen muutettiin 32 naulan karronadeiksi samoin kuin puolikannen neljä 12 naulaistakin. Loput kaksi puolikannen 12 naulaista korvattiin 18 naulan karronadeilla samoin kuin etukannen 12 naulaiset. Takakannen karronadit poistettiin. Loput viisi hieman laajempi runkoista alusta aseistettiin kuten "HMS Royal George".
Alukset.
Luokan kymmenes alus ("HMS Royal Frederick") tilattiin 29. lokakuuta 1827. Sen tilaus muutettiin 1833 Sir William Symondsin suunnittelemaan Queen-luokkaan. "HMS Caledoniaa" lukuun ottamatta luokan alukset muutettiin höyrykäyttöisiksi 1850-luvulla.
Cassandra (nimi)

Cassandra () on alkujaan muinaiskreikkalainen naisen etunimi. Nimi on todennäköisesti muodostettu kreikan kielen "loistavaa" tarkoittavasta sanasta
"kekasmai" (κεκασμαι) ja "miestä" tarkoittavasta sanasta "aner" (ανηρ). Nimi on tullut tunnetuksi Troijan sodan tarustosta, jossa Kassandra oli Troijan kuningas Priamoksen tytär, jolla oli profetoimisen lahja mutta jonka ennustuksiin kukaan ei uskonut. Nimi oli Englannissa yleisessä käytössä jo keskiajalla, mutta harvinaistui välillä, kunnes se 1900-luvulla jälleen yleistyi. 
Suomessa nimi Cassandra on tullut käyttöön vasta 1900-luvun loppupuolella. Vuoden 1960 alusta marraskuuhun 2025 mennessä se annettiin Suomessa hieman yli 580 henkilölle muodossa Cassandra sekä lisäksi 56 henkilölle muodossa Kassandra. Vuonna 2015 nimi otettiin mukaan suomenruotsalaiseen kalenteriin, jonka mukaan Cassandran nimipäivä on nykyään 4. marraskuuta.
Nelson-luokka (linjalaiva)

Nelson-luokka oli Britannian kuninkaallisen laivaston kolmen 120-tykkisen ensimmäisen luokan linjalaivan muodostama alusluokka.
Alukset.
Aluksen suunnittelivat pääsuunnittelijat yhdessä. Luokka oli kolmikantinen vastine 74-tykkisille Armada-luokan aluksille. Suunnitelma hyväksyttiin 1. lokakuuta 1806 ja sitä muutettiin edelleen vastaamaan Caledonia-luokan aluksia. Luokan aluksista ainoastaan "HMS Nelson" valmistui ennen Napoleonin sotien päättymistä (ilman meripalvelusta) kahden muun siirtyessä suoraan reserviin toukokuussa 1814.
HMS Queen Charlotte (1810)

"'HMS Queen Charlotte" oli Britannian kuninkaallisen laivaston 104-tykkinen ensimmäisen luokan linjalaiva.
Valmistus.
Aluksen suunnittelu pohjautui Sir Edward Huntin "HMS Royal Georgen" suunnitelmiin. Alus tilattiin 9. heinäkuuta 1801 Deptfordin telakalta korvaamaan aiempi saman niminen alus, joka oli tuhoutunut onnettomuudessa 17. maaliskuuta 1800. Aluksen rakennustöistä vastasi Henry Peake kesäkuuhun 1806 saakka ja sen jälkeen Robert Nelson. Köli laskettiin lokakuussa 1805. Alus laskettiin vesille 17. toukokuuta 1810, jolloin se siirrettiin reserviin Chathamissa.
Palvelus.
Alus otettiin palvelukseen tammikuussa 1813 Kanaalin laivueeseen lordi Keithin lippulaivana päällikkönään Pulteney Malcolm. Tammikuussa 1815 aluksen päällikkönä oli Robert Jackson. Alus oli elokuusta 1814 heinäkuuhun 1815 huollettavana Chathamissa. Toukokuusta 1815 alkaen aluksen päällikkönä oli Charles Inglis ja lokakuussa Edmund Boger, jolloin alus oli Sir Edward Thornbrough'n lippulaivana Portsmouthissa. Aluksella havaittujen vikojen tultua korjatuksi se sijoitettiin huhtikuussa 1816 vartiolaivaksi Portmouthiin.
Alus palautettiin palvelukseen heinäkuussa 1816 amiraali lordi Exmouthin lippulaivaksi päällikkönään James Brisbane. Alus osallistui Algerin pommitukseen 27. elokuuta, jolloin se menetti miehistöstään kahdeksan kuolleina ja 131 haavoittuneina.
Syyskuussa 1858 alus siirrettiin Sheernessiin korvaamaan "HMS Waterloo". Alus palautettiin palvelukseen 11. helmikuuta 1959 Sheernessin lippulaivana, mistä se palasi Portsmouthiin marraskuussa. Alus nimettiin 22. marraskuuta "HMS Excellentiksi" ja varustettiin tykistökoululaivaksi Portsmouthissa elokuussa 1860. Se myytiin 12. tammikuuta 1892 J. Read juniorille romutettavaksi.
Vertaa.fi

Vertaa.fi on sivusto, jossa kuluttajat voivat vertailla tuotteita hinnan, toimitusajan ja arvostelujen perusteella. Vertaa.fi on perustettu vuonna 2000. 
Historiaa.
Ben Kerkhof perusti Vertaa.fi:n vuonna 2000. Vertaa.fi on osa hollantilaista Compare Groupia, johon kuuluu viisi muuta vertailusivustoa kolmessa eri maassa. 
Liiketoimintamalli.
Vertaa.fi:n liiketoimintamalli perustuu liidien generoinnista verkkokaupoille ”hinta per klikkaus” hinnoittelulla . 
Aiheesta muualla.
Compare Groupin vertailusivustot:
Richard Pesola

Richard Pesola (4. huhtikuuta 1888 Köyhäjoki, Kaustinen – 7. syyskuuta 1945 New York) oli amerikansuomalainen toimittaja.
Kansakoulun käynyt Pesola muutti vuonna 1905 Yhdysvaltoihin, jossa hän työskenteli kaivosmiehenä. Vuonna 1906 hän liittyi Amerikan sosialistiseen puolueeseen. Pesola työskenteli "Toveri", "Työmies" ja "Eteenpäin" -lehtien toimittajana sekä työväenjärjestöjen puhujana ja toimitsijana. Vuosina 1935–1937 hän oli "Työmiehen" ja myöhemmin "Eteenpäin" -lehden päätoimittaja. Pesolan kirjalliseen tuotantoon kuuluu kertomuskokoelma "Sorretun poluilta" (1909).
"Eteenpäin"-lehden päätoimittajana ollessaan Pesola löydettiin New Yorkin kadulta tajuttomana. Hän kuoli viikkoa myöhemmin sairaalassa tajuihinsa tulematta. Selvittämättä jääneen tapauksen taustalla epäiltiin olleen poliittisia syitä. Talvisodan aikana Pesolan toimittama "Eteenpäin" oli tukenut voimakkaasti Neuvostoliiton tarkoitusperiä Suomessa.
HMS Britannia (1820)

HMS Britannia oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1820 vesillelaskettu Caledonia-luokan 120-tykkinen ensimmäisen luokan linjalaiva.
Valmistus.
Alus tilattiin 6. marraskuuta 1812 Plymouthin telakalta, jossa sen vastaavana rakennusmestarina oli syyskuuhun 1815 saakka Thomas Roberts ja sen jälkeen Edward Churchill. Köli laskettiin joulukuussa 1813. Alus laskettiin vesille 20. lokakuuta 1820 ja valmistui 20. joulukuuta, jolloin alus siirrettiin reserviin. Valmistuskustannukset olivat 111 630 puntaa, mihin sisältyi varustaminen.
Palvelus.
Alus otettiin palvelukseen 1823 ja oli Välimeren laivastossa vuoden vaihteesta 1830–1831 aina vuoteen 1841. Alus poistettiin palveluksesta 1843, kunnes se palautettiin palvelukseen amiraali Sir James Deans Dundasin, joka johti Välimerellä ja Mustallamerellä ollutta kuninkaallista laivastoa 1851–1854, lippulaivana Krimin sodan puhjettua. Alus palasi Britteinsaarille alkuvuodesta 1855 ja muutettiin sairaalalaivaksi Portsmouthiin vielä samana vuonna. Alus muutettiin kadettien koululaivaksi 1859 ja siirrettiin Portlandiin 1862 ja edelleen Dartmouthiin 1863 kadettien majoitustiloiksi.
Alus myytiin romutettavaksi 1869, jolloin sen korvasi Dartmouthissa "HMS Britanniaksi" nimetty "HMS Prince of Wales".
Vapausaste

Vapausasteet merkitsevät monilla tieteenaloilla johonkin systeemiin liittyviä parametreja, jotka voivat vaihdella toisistaan riippumatta, tai tällaisten parametrien lukumäärää. Esimerkiksi tason pisteellä on sijaintinsa suhteen kaksi siirtoliikkeen vapausastetta: sen kaksi paikkakoordinaattia. Kohteella, joka ei ole pistemäinen, voi olla enemmänkin vapausasteita, jotka liittyvät esimerkiksi sen asentoon.
Matematiikassa vapausasteen käsitettä vastaa muodollisesti moniston tai variston dimensio, ulottuvuuksien lukumäärä. Vapausasteen käsitettä käytetään dimension sijasta varsinkin silloin, kun systeemiä kuvaava monisto tai varisto on vain implisiittisesti määritelty.
Vapausasteen käsite esiintyy myös seuraavilla aloilla:
Boronihapot

Boronihapot ovat orgaanisia booriyhdisteitä, joiden yleinen kaava on RB(OH)2. Ne ovat heikkoja happoja ja niiden suolat ja esterit ovat nimeltään boronaatteja. Boronihappoja käytetään muun muassa orgaanisen kemian synteeseissä.
Ominaisuudet.
Rakenteeltaan boronihapot ovat tasomaisia ja booriatomi on sp2-hybridisoitunut. Boronihapot muodostavat oligomeerejä vetysidoksien välityksellä. Huoneenlämpötilassa ryhmän yhdisteet ovat tyypillisesti valkoisia kiteisiä aineita, jotka liukenevat hyvin veteen. Kuumennettaessa boronihappoja niistä eliminoituu vettä ja muodostuu rengasrakenteisia anhydridejä boroksiineja. Vesiliuoksessa yhdisteet ovat heikosti happamia ja niiden happamuus on verrattavissa fenolien happamuuteen. Aryyliboronihapot ovat alkyylijohdannaisia happamampia. Boronihapot eivät useinkaan luovuta protonia vaan ovat Lewis-happoja ja kykenevät vastaanottamaan elektroniparin.
Valmistus.
Boronihappoja valmistettiin ensimmäisen kerran vuonna 1860, kun Frankland pelkisti trietyyliboraattia ja muodostunut organoboraani hapettui hitaasti huoneenlämpötilassa hapen vaikutuksesta etyyliboronihapoksi. Boronihappoja voidaan valmistaa hapettamalla boraaneja, joita saadaan esimerkiksi alkeeneista hydroboraatiolla. Boronihappoja voidaan valmistaa myös muun muassa organometalli- tai organohalogeeniyhdisteen ja boraattiesterin välisellä reaktiolla.
Käyttö.
Boronihapot ovat hyvin yleisiä lähtöaineita orgaanisen kemian synteeseissä esimerkiksi Suzuki-kytkennässä. Yhdisteitä voidaan käyttää myös kromatografiakolonneissa erotuskyvyn parantamiseen, polttoaineiden ja mineraaliöljyjen hapettumisen ehkäisemiseen ja eräitä boronihappoja kuten bortetsomibia käytetään lääkkeinä.
HMS Hibernia (1804)

HMS Hibernia oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1804 vesillelaskettu 110-tykkinen ensimmäisen luokan linjalaiva.
Valmistus.
Alus tilattiin 9. joulukuuta 1790 Plymouthin telakalta, jossa vastaavana mestarina oli Thomas Pollard huhtikuuhun 1793 ja sen jälkeen Edward Sison kesäkuuhun 1795, John Marshall joulukuuhun 1801 ja Joseph Tucker. Köli laskettiin marraskuussa 1792 ja alus laskettiin vesille 17. marraskuuta 1804. Alus valmistui 7. maaliskuuta 1805. 
Palvelus.
Alus otettiin palvelukseen marraskuussa 1804 amiraali lordi Alan Gardnerin, joka aloitti Kanaalin laivaston komentajana 3. huhtikuuta 1805, lippulaivaksi päällikkönään Edward Thornbrough. Vuoden 1805 lopulla alus oli kontra-amiraali John Leigh Douglasin lippulaivana päällikkönään William Bedford. Helmikuussa 1806 alus oli amiraali jaarli St. Vincentin (John Jervisin) lippulaivana päällikkönään Edward Osborn. Vuonna 1807 alus oli jälleen Gardnerin lippulaivana päällikkönään John Conn.
Marraskuussa 1807 alus oli kontra-amiraali Sir William Sidney Smithin lippulaivana päällikkönään Charles Schomberg. Smith johti 1807–1808 Britannian kuninkaallisen laivaston aluksista koottua osastoa, joka saattoi Portugalin kuningasperheen Brasiliaan. Vuonna 1809 alus oli amiraali Sir Charles Cottonin lippulaivana päällikkönään Lawrence Halsted. Myöhemmin alus siirtyi Välimerelle kontra-amiraali Robert Stopfordin lippulaivaksi päällikkönään Robert Nave.
Alus oli Välimeren laivaston lippulaivana 1816–1855, jolloin siitä tuli Maltan tukikohdan lippulaiva ja se ankkuroitiin Grand Harbouriin Valettaan. Alus oli tehtävässä, kunnes se myytiin vuonna 1902.
DNA-kasaus

DNA-kasaus () on molekyylibiologian työmenetelmä, jossa voidaan yhdistellä useita eri lähteistä peräisin olevian geenijaksoja samanaikaisesti. Perinteisessä yhdistelmä-DNA-tekniikassa käytetään restriktio- ja ligaasientsyymejä uusien DNA-yhdistelmien rakentamiseen. Perinteiset menetelmät soveltuvat huonosti usean DNA-osan samanaikaiseen yhdistämiseen. Uudemmissa DNA:n kasausmenetelmissä, kuten esimerkiksi , ei käytetä restriktioentsyymejä ja ne voidaan automatisoida. DNA:n kasausmenetelmiä käytetäänkin synteettisessä biologiassa tehostamaan uusien biologisten laitteiden rakentamista.
Mycoplasma laboratorium

Mycoplasma laboratorium on synteettisellä genomilla toimiva bakteerilaji, jonka genomi perustuu "Mycoplasma" "mycoides" -bakteerin genomiin. Tämä bakteerisolun valmistus kuuluu synteettisen biologian tutkimusalaan. "M. laboratoriumin" valmisti J. Craig Venterin johtaja tutkimusryhmä, joka julkisti tuloksensa 2010. Tutkimusryhmässä työskenteli lisäksi Nobel-palkittu mikrobiologi Hamilton Smith. "M. laboratoriumia" pidetään ensimmäisenä täysin synteettisellä genomilla kuuluvana bakteerisoluna ja sitä on kutsuttu jopa ensimmäiseksi esimerkiksi "synteettisestä elämästä".
Venterin tutkimusryhmä käytti pohjanaan tietokannassa olevaa "Mycoplasma mycoides capri" -bakteerin genomia, joka on kooltaan n. 1,08 miljoonaa emäsparia. "Mycoplasma"-bakteereilla on pienin tunnettu genomi ja tutkimus sivuaa ns. "minimaalisen genomiikan" tutkimushaaraa, eli elämän vähimmäisvaatimuksia tutkivaa tutkimusalaa. Tutkimusryhmä muokkasi "M. mycoidesin" genomia lisäämällä siihen muutamia lyhyitä "vesileima"-osia, joiden avulla onnistunut tulos pystyttiin toteamaan.
Uusi mutanttikanta eli "Mycoplasma laboratorium" syntetisoitiin osissa ja kasattiin kokonaisuudeksi, joka siirrettiin isäntänä toimivaan "Mycoplasma capricolum" -soluun. Synteettinen genomi korvasi "M. capricolumin" genomin, ja tuloksena syntyi uusi elinkelpoinen ja lisääntymiskykyinen bakteerisolu.
International Genetically Engineered Machine

International Genetically Engineered Machine eli iGEM on kansainvälinen synteettisen biologian opiskelijakilpailu. Joukkueet suunnittelevat ja toteuttavat noin puolen vuoden aikana projektin, jossa he pyrkivät ratkaisemaan jonkin käytännön ongelman synteettisen biologian avulla. Kilpailutöiden teemat ovat liittyneet esimerkiksi energian- ja ruoantuotantoon, terveydenhuoltoon ja lääketieteeseen sekä synteettisen biologian tutkimuksessa käytettävän teknologian kehittämiseen. Kilpailijat hyödyntävät ns. BioBrick-rakennuspalikoita, eli kaikille avoimeen tietokantaan rekisteröityjä standardoituja DNA-paloja. 
Suomesta kilpailuun on osallistunut kaksi joukkuetta. Vuonna 2014 Aalto yliopiston ja Helsingin yliopiston opiskelijoista koostuva joukkue Aalto-Helsinki sai parhaan Wiki-sivun palkinnon Bioworks-projektillaan. Vuonna 2015 Aalto yliopiston ja Helsingin yliopiston yhteistyö jatkui; Aalto-Helsinki joukkueen kilpailutyö Fuel for the Future käsitteli uusiutuvan propaanin tuottoa synteettisen biologian avulla.
Euroopan Formula 3 -kausi 2016

Euroopan Formula 3 -kausi 2016 oli sarjan viides kausi nykyiselle Euroopan Formula 3 mestaruussarjalle. Kausi alkoi 2. huhtikuuta Ranskan Paul Ricardin radalla ja päättyi 16. lokakuuta Saksan Hockenheimringillä.
Sarjan mestaruuden voitti kanadalainen Lance Stroll. Toiseksi sijoittui saksalainen Maximilian Günther ja kolmanneksi brittiläinen George Russell.
Kuljettajamuutokset.
Uudet kuljettajat
Tallia vaihtaneet kuljettajat
Poistuneet kuljettajat
Tallimuutokset.
Poistuneet tallit
Heyuan

Heyuan (, pha̍k-fa-sṳ: "Hò-ngièn") on prefektuuritason kaupunki Kiinan Guangdongin maakunnan koillisosassa. Kaupungin keskusta sijaitsee linnuntietä noin 162 kilometriä maakunnan pääkaupunki Kantonista koilliseen. Kaupungin väkiluku on 2,95 miljoonaa (2010) ja pinta-ala 15 654 neliökilometriä. Prefektuurin asukkaista pääosin on hakka-kiinaa puhuvia hakka-kiinalaisia. Suomeksi "héyuán" tarkoittaa "joen alkulähdettä".
Prefektuurin alueelta on löytynyt yli kymmennen tuhannen dinosauruksen munan fossiileja. Vuonna 2015 Heyuan on nimitetty "Kiinan dinosaurusten kotikaupungiksi".
Prefektuuri rajoittuu pohjoisessa Ganzhoun, itässä Meizhoun, kaakossa Shanwein, etelässä Huizhoun, sekä lännessä Shaoguanin prefektuuritason kaupunkeihin.
Piirikuntatasolla prefektuuri jakautuu kuuteen osaan. Osat ovat (numerointi kuten oheisessa kuvassa)
Patalankosken voimalaitos

Patalankosken voimalaitos on Yhtyneiden Paperitehtaiden rakennuttama vesivoimala Jämsänkoskella Jämsänjoessa. Se valmistui 1938. Sen putouskorkeus on 12,7 metriä ja teho 2,2 MW. Voimalaitos on Jämsänkosken teollisuusympäristössä, joka kuuluu valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin. Voimalaitoksen ja muita Jämsänkosken rakennuksia, kuten Rekolankosken voimalaitoksen, on suunnitellut teollisuusrakentamiseen keskittynyt arkkitehti W. G. Palmqvist.
Ennen voimalaitoksen valmistumista 1930-luvun puolivälissä kytkettiin Patalankosken hiomon vesiturbiiniin sähköntuotantoa varten 300 kW:n generaattori. Sitten kosken Raikon haaraan valmistui vesivoimalaitos vuonna 1936. Vesimäärä Jämsänjoessa vaihteli hyvin paljon, mikä aiheutti suunnitteluun ongelmia. Putkivoimalaitoksen paineputken pituus oli sata metriä ja halkaisija 2,9 metriä. Turbiiniksi tuli Kaplan-pystyturbiini. Nämä tulivat Tampereen Pellava- ja Rautateollisuus Oy:ltä. Voimalaitoksesta myytiin sähköä myös yksityisille.
Jämsänkosken teollisuusympäristö

Jämsänkosken teollisuusympäristö on Jämsänkoskella Yhtyneiden Paperitehtaiden vanha teollisuusalue. Se kuuluu Museoviraston luettelemiin valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin.
Teollisuusympäristö alkoi rakentua 1888, jolloin Jämsänkoskelle perustettiin sulfiittiselluloosatehdas. Tehtaan vanhimmat, tiiliset osat ovat vuodelta 1897, suunnittelijana arkkitehti Bernhard Blom. W. G. Palmqvistin suunnitelmien mukaan tehtiin 1920- ja 1930-luvuilla merkittäviä laajennuksia. Tiilinen korjauspaja on vuodelta 1898 ja Blomin suunnittelema paperitehdas on vuodelta 1902. Klassistista tyyliä edustava Palmqvistin suunnittelema seuratalo Ilveslinna on valmistunut 1937. Rekolankosken voimalaitos on vuodelta 1922 ja Patalankosken voimalaitos 1936, molemmat Palmqvistin suunnittelemia. Vanhimmat asuinrakennuksista ovat peräisin 1800-luvulta. Selluloosan valmistus tehtaassa lopetettiin 1981, paperinvalmistus jatkuu.
Jalkalentopallo

Jalkalentopallo () on Brasiliassa kehitetty joukkuepalloilulaji, jossa yhdistyy rantalentopallon ja jalkapallon ominaisuuksia.
Historiaa.
Jalkalentopallon kehitti vuonna 1965 Octavio de Moraes -niminen mies Rio de Janeiron Copacabanalla. Alun perin joukkueeseen kuului viisi pelaajaa, mutta määrä tiputettiin nykyiseen kahteen, sillä viidellä pelaajalla pallo putosi kenttään todella harvoin. Useat menestyneet brasilialaiset jalkapalloilijat ovat jossain vaiheessa uraansa pelanneet jalkalentopalloa. Tällaisia pelaajia ovat muun muassa Romário, Edmundo, Ronaldo, Ronaldinho, Júnior ja Edinho.
Säännöt.
Jalkalentopalloa pelataan rantalentopallokentällä, mutta palloa saa koskettaa jalkapallon tapaisesti ainoastaan jalallaan, päällään tai rinnallaan. Joukkue saa pisteen, mikäli se iskee pallon vastustajan kenttään. Yksi ottelu koostuu usein kolmesta erästä, eli ensimmäinen joukkue, joka saavuttaa kaksi erävoittoa vähintään kahden pisteen marginaalilla, voittaa. Joskus pelataan ainoastaan yksi erä ennalta määrättyyn pistemäärään saakka. Verkko on kansainvälisten sääntöjen mukaan 2,2 metrin korkeudessa. Kentän pituus on 18 metriä ja leveys yhdeksän metriä.
Pallo on hieman pehmeämpi versio jalkapallosta.
Kilpailut.
Yhdysvalloissa on olemassa jalkalentopallon ammattilaissarja, Pro Footvolley Tour. Vuonna 2011 käytiin lajin ensimmäiset MM-kilpailut. MM-kilpailuissa joukkueeseen kuuluu neljä pelaajaa. Jalkalentopallo on ehdolla myös näytöslajiksi vuoden 2016 kesäolympialaisiin, jotka järjestetään lajin syntykaupungissa Rio de Janeirossa.
Holmium(III)oksidi

Holmium(III)oksidi on holmiumin yhdiste hapen kanssa. Se voidaan myös nimetä "holmiumtrioksidiksi" tai "holmiumoksidiksi" (Holmium esiintyy lähes aina +III hapetusluvulla, joten sekaantumisen vaaraa ei ole). Historiallisesti sitä on kutsuttu myös "holmiaksi". Holmium(III)oksidissa happi esiintyy hapetusluvulla −II ja holmium +III, ja näin muodostuva yhdiste on kaavaltaan Ho2O3.
Kuten dysprosium(III)oksidi, holmium(III)oksidi on paramagneettisempia tunnetuista aineista. Luonnossa eri lantanoidien oksidit esiintyvät tyypillisesti yhdessä, ja niiden erottaminen on vaikeaa. Holmiummetalli hapettuu itsestään ilmassa holmiumoksidiksi. Holmiumoksidi vaikuttaa eri väriseltä eri valaistusoloissa. Päivänvalossa se on hieman kellertävän valkoista, mutta trikromaattisessa valossa se vaikuttaa oranssin punaiselta niin, että se näyttää aivan samalta kuin erbium(III)oksidi samassa ympäristössä.
Kemialliset ominaisuudet.
Holmiumoksidi reagoi suolahapon tai ammoniumkloridin kanssa muodostaen holmium(III)kloridia:
Ho2O3 + 6 NH4Cl → 2 HoCl3 + 6 NH3 + 3 H2O
Käyttö.
Holmium(III)oksidia käytetään erikoislaseissa, lasereissa ja monimetallilampuissa. Lasilla, joka sisältää holmiumoksidia, on joukko tarkkoja spektrin absorptioviivoja näkyvän valon aallonpituudella. Tästä syystä tällaista lasia on käytetty kalibrointistandardina optisille spektrofotometreille. Holmium laser toimii 2,08 mikrometrin aallonpituudella, ja niitä käytetään lääketieteessä, LIDAR-järjestelmissä, sekä tuulen nopeuden mittaamisessa ja muussa ilmakehän havainnoinnissa.