tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Radiovastaanotin

Radiovastaanotin on laite, jolla otetaan vastaan radiolähetyksiä. Radiovastaanotin ottaa vastaan radiolähettimen radioaaltoja ja muuttaa ne havaittavaan muotoon. Laite, jossa on sekä radiolähetin että radiovastaanotin, on lähetin-vastaanotin.
Radiovastaanottimen ensimmäinen osa on antenni, joka siirtää vapaassa tilassa olevan radioaallon johtoon. Virityspiiri ja suodattimet erottavat halutun, oikean taajuisen signaalin muista signaaleista, jotka se vaimentaa. Signaalia yleensä vahvistetaan ensin esivahvistimella ja sen jälkeen muilla vahvistimilla. Nykyaikaisten transistoriradioiden vahvistimet perustuvat transistoreihin. 
Sekoitusasteessa signaalin taajuus muutetaan suuremmaksi (lähetys) tai pienemmäksi (vastaanotto). Laitteessa oleva oskillaattori kehittää kantoaallon, joka on sinimuotoisesti vaihteleva signaali. Oskillaattorin avulla tasavirtalähteen energiasta saadaan sekoitusasteen tarvitsema suurtaajuinen signaali. 
Lähettimessä kantoaaltoon liitetään lähetettävä signaali moduloimalla kantoaaltoa niin, että vastaanotin voi tämän muutoksen havaita vastaanotetussa lähetteessä. Käytössä on analogisia ja digitaalisia modulaatiotapoja. Tietoa sisältävä moduloiva - yleensä matalataajuinen - signaali, esimerkiksi puhe tai musiikki, on nimeltään kantataajuussignaali. Vastaanottimessa kantataajuussignaali erotetaan taas kantoaallosta sekoitusasteessa ja vastaanottimen elektroniikka muuntaa vaihtelevan jännitteen merkitykselliseksi tiedoksi tai aistikokemukseksi.
Erilaisia radiovastaanottimia.
Monessa nykyaikaisessa älypuhelimessa on myös radiovastaanottimen toiminnot.
Matkaradio.
Matkaradio on kannettava radiovastaanotin, jota voi käyttää paristoilla tai akuilla. Joitakin malleja voi käyttää myös verkkovirralla. Matkaradiot ovat yleensä melko pieniä joissa on yksi kaiutinelementti. Laitteet ovat yleensä aina transistoriradioita.
Piru Kange

Piru Kange on lammilainen suomenkielistä rockmusiikkia soittava yhtye, jonka musiikille ominaista on monitasoisten tekstien lisäksi erilaisten tyylilajien, kuten kansanmusiikin, progen tai punkin sekoittaminen rockiin. Yhtyeen teksteistä vastaavat pääsääntöisesti Kalle Sistola ja Ville Pekkanen, joista jälkimmäinen toimii myös yhtyeen pääsäveltäjänä. 
Piru Kange on solminut levytyssopimuksen Ratas Music Group -levy-yhtiön kanssa. Yhtyeen esikoisalbumi "Viimeisen ihmisen hautajaiset" julkaistiin 14. maaliskuuta 2012 tuplalevynä. Tätä ennen albumilta oli julkaistu kaksi singleä, "Niin vähän itsestäsi" sekä "Kun järki ei riitä". Albumin tuotannosta vastasi Rauli Eskolin yhdessä yhtyeen itsensä kanssa.
Kalle Sistola soitti koskettimia vielä yhtyeen debyyttialbumilla "Viimeisen ihmisen hautajaiset". Tämän jälkeen hän jätti yhtyeen, mutta jatkoi sen sanoittajana.
Luiza Złotkowska

Luiza Złotkowska (s. 25. toukokuuta 1986 Varsova) on puolalainen pikaluistelija. Hän sai pronssia joukkuetakaa-ajossa vuoden 2010 talviolympialaisissa Vancouverissa. 1 500 metrillä hän sijoittui 34. ja 3 000 metrillä 24. sijalle. Sotšin olympialaisissa 2014 hän sai joukkuetakaa-ajossa hopeaa sekä sijoittui 1 500 metrillä 11:nneksi, 3 000 metrillä 18:nneksi ja 1 000 metrillä 29:nneksi. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän oli yhteislähdössä yhdeksäs, 3 000 metrillä neljästoista, 1 500 metrillä seitsemästoista ja joukkuetakaa-ajossa seitsemäs.
Złotkowska saavutti joukkuetakaa-ajossa pronssia MM-kilpailuissa Heerenveenissä 2012 ja hopeaa Sotšissa 2013. Henkilökohtaisissa lajeissa hän on ollut MM-kilpailuissa seitsemäs yhteislähdössä Gangneungissa 2017 sekä yhdeksäs 1 500 ja 3 000 metrillä Heerenveenissä 2015. Yleisluistelun MM-kilpailuissa hän on ollut parhaimmillaan niin ikään yhdeksäs Heerenveenissä 2014. EM-kilpailuissa hän on sijoittunut parhaimmillaan yhdeksänneksi yleisluistelussa Collalbossa 2011 ja yhteislähdössä Kolomnassa 2018.
Vis-à-vis

Vis-à-vis () oli hevosajoneuvotyyppi ja varhainen henkilöauton korimalli.
Vis-à-vis-hevosajoneuvot ovat edelleen suosittuja Yhdysvaltojen Keskilännen amish-väestön keskuudessa. Ajoneuvotyyppiä käytetään yleisesti myös kaupungeissa turisteille tarkoitetuissa kiertoajeluissa.
Vis-à-vis-autot olivat nelipaikkaisia. Kummallakin penkillä oli kaksi paikkaa. Kuljettaja istui taimmaisella penkillä ja kaksi matkustajaa hänen edessään.
C. E. Richardson &amp; Co.

C. E. Richardson &amp; Co. Ltd oli brittiläinen vuosina 1919–1922 toiminut kevytautovalmistaja.
Richardsonien voimanlähteenä oli joko 990-kuutioinen J.A.P.- tai 1 090-kuutioinen Precision-moottori. Molemmat vaihtoehdot olivat ilmajäähdytteisiä. Autossa oli kitkatoiminen voimansiirto sekä toisioveto, joka toimi yhden ketjun kautta.
Ensimmäisissä malleissa oli kalteva jäähdyttimen säleikkö, mutta vuonna 1921 sen tilalle tuli pystysäleikkö. Autoja valmistettiin yhteensä noin 600 kappaletta.
Oulu Nice Soccer

Oulu Nice Soccer (ONS; virallisesti "Oulun Naisfutis ry" on oululainen vuonna 2006 perustettu naisten jalkapallotoimintaan erikoistunut urheiluseura.
ONS:n edustusjoukkue osallistui ensimmäistä kertaa sarjatoimintaan vuonna 2007 Naisten Ykkösessä saatuaan sarjasta luopuneen Oulun Luistinseuran paikan. Kauden 2011 päätteeksi seura nousi Naisten Liigaan. Kauden 2019 päätteeksi ONS putosi suoraan Naisten Ykköseen mutta nousi kaudeksi 2022 takaisin liigaan.
Pallokissat

Pallokissat on kuopiolainen jalkapalloseura, joka on erikoistunut naisten ja tyttöjen jalkapalloiluun. Pallokissat on Itä-Suomen toiseksi suurin seura pelaajamäärissä mitattuna (500 pelipassia syksyllä 2017). 
Se perustettiin tammikuussa 2007 nimellä KMF Juniorit vastaamaan Kuopion MimmiFutiksen junioritoiminnasta. Lokakuussa 2010 seuran nimeksi vaihdettiin Pallokissat. Se pelasi ensimmäisen kautensa valtakunnallisissa sarjoissa vuonna 2011 Naisten Kakkosessa voittaen C-lohkon. Nousukarsinnoissa Pallokissat kukisti FC Rauman ja nousi Ykköseen. Tammikuussa 2012 Pallokissat sai sarjasta luopuneen KMF:n paikan Naisten Liigassa.
Kaudesta 2017 lähtien joukkueen valmentajina ovat toimineet Aki Moilanen ja Jarmo Rönkkö. Kaudelle 2018 joukkueen fysiikkavalmentajana aloitti Tatu Tiihonen. Edelliset päävalmentajat olivat Pertti "Speedy" Nissinen (2012), Pasi Tuutti (2013) ja Ollipekka Ojala (2014–2016).
Manusintornipöllö

Manusintornipöllö ("Tyto manusi") on tornipöllöjen sukuun kuuluva lintu. Sitä tavataan Papua-Uudella-Guinealla Amiraliteettisaarten Manusin saarelta, josta siitä on vain kaksi näytettä.
Sen elinpiiriä ovat subtrooppiset ja trooppiset kosteat alavat metsät. Sen populaation koko saattaa olla alle tuhat.
Se on kooltaan 33 senttimetriä. Se on heikosti tunnettu keskikokoinen metsissä elävä lintu. Sen voi tunnistaa siitä, että se on päältä tumma, mustassa pyrstössä on kapeita kellertäviä raitoja, alapuoli on kellanruskea ja siinä on suuria mustia täpliä.
Manusintornipöllö on huonosti tunnettu metsissä elävä laji, jota harvoin näkee. Vertailu sen läheiseen lajiin naamiotornipöllöön viittaa, että sillä on todennäköisesti hyvin laaja reviiri. Jotkut auktorit pitävät sitä naamiotornipöllön "(Tyto novaehollandiae)" alalajina.
Pertti Nissinen

Pertti Olavi Nissinen (s. 13. kesäkuuta 1962 Viitasaari) on suomalainen jalkapallovalmentaja ja entinen jalkapalloilija.
Hyökkääjänä pelannut Nissinen aloitti pääsarjauransa vuonna 1980 Helsingin Jalkapalloklubin riveissä. Lisäksi hän edusti pääsarjatasolla Valkeakosken Hakaa, Kuopion Palloseuraa ja Finnairin Palloilijoita. Nissinen pelasi SM-sarjassa ja Veikkausliigassa yhteensä 127 ottelua tehden niissä 33 maalia. Suomen mestaruuden hän voitti HJK:ssa vuonna 1981 ja Suomen Cupin Hakassa 1985.
Maaliskuussa 2008 Vantaan käräjäoikeus tuomitsi Nissisen ehdolliseen vankeuteen. Hänen todettiin järjestäneen valmentamansa Warkaus JK:n tappion ottelussa JJK:ta vastaan kesäkuussa 2004. Helsingin hovioikeuden vahvistettua käräjäoikeuden päätöksen Nissinen ja toinen syytetty valittivat asiasta vielä Korkeimpaan oikeuteen. Se ei kuitenkaan ottanut asiaa käsiteltäväkseen ja aiemmat tuomiot jäivät voimaan. Nissinen kiisti koko ajan kaikki syytteet ja piti niitä ”ihan hatusta heitettyinä”.
Nissinen sai Palloliitolta vajaan vuoden mittaisen toimitsijakiellon, jonka päätyttyä hän teki sopimuksen Naisten Liigassa pelanneen KMF:n kanssa. Kaudeksi 2013 Nissinen siirtyi Siilinjärven Palloseuran edustusjoukkueen valmentajaksi.
Jessica Depauli

Jessica Depauli (s. 4. syyskuuta 1991) on itävaltalainen alppihiihtäjä.
Depauli voitti kultaa nuorten MM-kilpailujen pujottelussa Crans-Montanassa vuonna 2011. Lisäksi hän saavutti Mont Blancissa 2010 hopeaa syöksylaskussa ja pronssia alppiyhdistetyssä.
Depaulin ensimmäinen kilpailu alppihiihdon maailmancupissa oli Levin pujottelussa 13. marraskuuta 2010. Ensimmäisen pistesijansa hän saavutti Lenzerheiden pujottelussa maaliskuussa 2011 oltuaan 23:s. Parhaimmillaan hän on sijoittunut maailmancupissa 21:nneksi Zagrebin pujottelussa tammikuussa 2012. Depauli voitti kaudella 2010–2011 alppihiihdon Eurooppa-cupin kokonaiskilpailun, supersuurpujottelucupin ja yhdistetyn cupin.
Mirditëkapina

Mirditëkapina oli albanialaiseen uskonnoltaan katolilaiseen mirdite-heimoon kuuluneen Gjon Marka Gjonin johtama kapina Albaniassa vuonna 1921. Jugoslavian kuningaskunta tuki kapinaa rahallisesti. Kapina kukistettiin kuitenkin Albanian hallituksen taholta nopeasti.
Tausta.
Kapina lähti liikkeelle Mirditën alueen heimojen sisäisistä kiistoista ja Albanian hallituksen löysästä otteesta vallassa maan pohjoisosissa. Mirditën heimopäällikkö Prenk Bib Doda kuoli vuonna 1920 verikostoon liittyneessä väijytyksessä. Hänellä ei ollut omaa poikaa ja siten perillistä. Gjon Marka Gjonia pidettiin hänen todennäköisenä perijänään, mutta Doda ei antanutkaan tälle mitään kuoltuaan vaan oli määrännyt omaisuutensa jaettavan kaikille seudun asukkaille. Albanian hallitus, joka pyrki saamaan paremman otteen Pohjois-Albaniasta oli tietämätön näistä seikoista. Hallitus yritti taata alueen uskollisuuden tarjoamalla virkaa hallinnossa Marka Gjonille. Hän halusi kuitenkin enemmän kuolleen Dodan asemaa alueen päällikkönä ja tämän toteuttaakseen hän lähti vuonna 1921 Prizreniin Jugoslaviaan hakemaan tukea sieltä.
Kapina.
Saatuaan rahaa Jugoslavialta Gjoni palasi Mirditëen ja alkoi kerätä kannatusta. Se ei ollut kovin vaikeaa, sillä Albaniassa oli juuri aloitettu toimet koko maan verottamisesta, kun Mirditëssä ei ollut koskaan maksettu veroja. Jugoslavia jatkoi lisäksi Gjonin tukemista lähettäen tälle aseita ja julistaen Mirditën tasavallan itsenäiseksi. Gjoni syytti Albanian hallitusta muslimeiksi ja käytti alueen katolilaisuutta näin hyväkseen. Kerättyään kokoon noin kaksituhatta miestä, joista harva oli lopulta itse Mirditën alueelta, Gjoni aloitti hyökkäykset hallituksen joukkoja vastaan. Hän sai haltuunsa Oroshin alueen suostuteltuaan sen Bajarakin puolelleen. hallituksen joukkojen vastaisku kukisti kuitenkin kapinan muutamassa päivässä ja heidän onnistui vallata myös Orosh. Gjoni pakotettiin pakenemaan rajan yli Jugoslaviaan, jossa hän kuoli vuonna 1925. Mirditën tasavalta jatkoi vielä kapinan jälkeenkin olemassaoloaan, mutta se toimi vain Jugoslavian puolella.
Matthew Ebden

Matthew Ebden (s. 26. marraskuuta 1987 Durban, Etelä-Afrikka) on australialainen tennispelaaja ja nelinpelin olympiavoittaja. Parhaimmillaan hän on ollut kaksinpelissä ATP-listan sijalla 39 lokakuussa 2018.
Tennisura.
Ebden teki ATP-turnausdebyyttinsä vuonna 2010 Brisbanen turnauksessa, johon hän pääsi mukaan karsintojen kautta. Hän selviytyi toiselle kierrokselle voitettuaan Jürgen Melzerin. Samana vuonna Ebden kilpaili ensimmäistä kertaa Grand Slam -turnauksessa, osallistuttuaan Australian avoimiin. Hän hävisi turnauksen ensimmäisellä kierroksella Gaël Monfilsille. Vuonna 2011 Ebden pääsi kolmessa ATP-turnauksessa puolivälieriin. Nelinpelissä Ebden voitti Newportin ATP-turnauksen Ryan Harrisonin kanssa ja Atlantan turnauksen Alex Bogomolov Jr.:n kanssa.
Dahlberg

Dahlberg on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Myös seuraavat henkilöt olivat omaa sukua Dahlberg:
Back for Good (Modern Talkingin albumi)

Back for Good on Modern Talkingin seitsemäs studioalbumi ja duon comeback-albumi vuonna 1987 tapahtuneen ensimmäisen hajoamisen jälkeen. Se sisältää 4 uutta kappaletta, 11 remiksattua vanhaa hittiä, 2 alkuperäistä 84'mixiä ja "No. 1 Hit Medleyn", joka on remiksaus duon ykkössijahiteistä. Kuten aiemmissakin albumeissa, Dieter Bohlen on säveltänyt ja sanoittanut tämänkin albumin kappaleet. Muutaman kappaleen rap-versiot räppäsi Eric Singleton.
Back for Good pysyi viisi viikkoa Saksan TOP-listan kärjessä ja myi siellä yli 1 250 000 kopiota. Se oli listojen kärjessä myös muun muassa Ruotsissa, Suomessa, Sveitsissä ja Itävallassa. Albumi myi kaikkiaan Euroopassa yli kolme miljoonaa kopiota.
Laurien van der Graaff

Laurien van der Graaff (s. 14. lokakuuta 1987) on hollantilaissyntyinen sveitsiläinen uransa lopettanut maastohiihtäjä. Hän edusti seuratasolla TG Hütten -seuraa.
Van der Graaff kilpaili maastohiihdon maailmancupissa ensimmäisen kerran Lahdessa maaliskuussa 2008. Maailmancupin pisteille hän sijoittui ensimmäisen kerran Rybinskissä tammikuussa 2010 oltuaan vapaan hiihtotavan sprintissä 28:s. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran Düsseldorfin vapaan hiihtotavan sprintissä joulukuussa 2011 oltuaan kolmas. Tammikuussa 2014 Van der Graaff sijoittui Nové Měston vapaan hiihtotavan sprintissä toiseksi. Vuotta myöhemmin hän oli kolmas Rybinskin vapaan hiihtotavan sprintissä. Hän voitti Tour de Skihin 2017–2018 kuuluneen Lenzerheiden vapaan hiihtotavan sprintin. Myöhemmin samalla kaudella hän jakoi Seefeldissä vapaan hiihtotavan sprintin voiton Sophie Caldwellin kanssa. Sprintticupissa hän oli viides.
Arvokilpailuihin van der Graaff osallistui ensimmäisen kerran vuonna 2011, jolloin hän sijoittui Oslon MM-kilpailuissa sprintissä 40:nneksi. Val di Fiemmen MM-kilpailuissa 2013 hän sijoittui parisprintissä 11:nneksi ja sprintissä 30:nneksi. Sotšin olympialaisissa 2014 hän oli sprintissä 21:s. Falunin MM-kilpailuissa 2015 van der Graaff sijoittui parisprintissä seitsemänneksi ja sprintissä 27:nneksi. Lahden MM-kilpailuissa 2017 hän sijoittui parisprintissä ja viestissä seitsemänneksi sekä sprintissä 30:nneksi. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän sijoittui parisprintissä Nadine Fähndrichin kanssa neljänneksi, viestissä seitsemänneksi sekä sprintissä kymmenenneksi. Seefeldin MM-kilpailuissa 2019 hän oli parisprintissä kahdeksas, viestissä kymmenes ja sprintissä kuudestoista. Oberstdorfin MM-kilpailuissa 2021 hän saavutti Nadine Fähndrichin kanssa vapaan hiihtotavan parisprintissä hopeaa. Perinteisen hiihtotavan sprintissä hän sijoittui 14:nneksi. Pekingin olympialaisissa 2022 hän sijoittui vapaan hiihtotavan sprintissä 24:nneksi.
Martine Ek Hagen

Martine Ek Hagen (s. 4. huhtikuuta 1991) on norjalainen uransa lopettanut maastohiihtäjä. Hän edusti seuratasolla IL BUL -seuraa.
Nuorten MM-kilpailuissa Otepäässä 2011 Hagen sijoittui viiden kilometrin vapaan hiihtotavan matkalla neljänneksi ja otti kymmenen kilometrin yhdistelmäkilpailussa hopeaa. Viestissä hän oli mukana Norjan kultaa voittaneessa joukkueessa. Alle 23-vuotiaiden MM-kilpailuissa Erzurumissa 2012 Hagen saavutti kultaa 15 kilometrin yhdistelmäkilpailussa ja pronssia 10 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa. Val di Fiemmen alle 23-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2014 Hagen voitti kultaa 10 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa sekä 15 kilometrin yhdistelmäkilpailussa. Falunin MM-kilpailuissa 2015 hän oli 15 kilometrin yhdistelmäkilpailussa ja 30 kilometrin perinteisen kilpailussa kahdestoista.
Hagen kilpaili maastohiihdon maailmancupissa ensimmäisen kerran Drammenissa helmikuussa 2011 sijoittuen 10 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa 30:nneksi. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan yhdeksäs Falunin finaalitapahtumassa 2012. Ensimmäisen palkintosijansa hän saavutti voitettuaan Rybinskin yhdistelmäkilpailun tammikuussa 2015. Norjan viestijoukkueessa hän on voittanut yhden kilpailun.
Hagen lopetti uransa keväällä 2018.
Cold Response

Cold Response oli useiden Naton ja sen rauhankumppanuusharjoitusten yhteisnimitys, joita järjestettiin Pohjois-Norjassa vuosina 2006-2022. Harjoituksista ensimmäinen oli vuonna 2006 järjestetty Norjan suurin sotaharjoitus. Siihen osallistui noin 10 000 sotilasta yhdestätoista maasta. Se oli Norjan kansallinen harjoitus, johon kutsuttiin kaikki Nato-maat. Toinen harjoitus pidettiin maaliskuussa 2007 ja kolmas maaliskuussa 2009. Neljäs harjoitus pidettiin 17. helmikuuta – 4. maaliskuuta 2010, ja siihen osallistui noin 8 500 sotilasta neljästätoista maasta. Viides harjoitus järjestettiin 12.–23. maaliskuuta 2012, ja siihen osallistui yli 16 000 sotilasta 15 maasta.
Viimeinen nimeä Cold Response käyttänyt harjoitus järjestettiin vuonna 2022. Sotaharjoitukset jatkuivat tämän jälkeen nimellä Nordic Response.
Cold Response 2012.
Vuoden 2012 harjoitusten aikana norjalainen Hercules-kuljetuskone törmäsi Kebnekaise-vuoren rinteeseen Ruotsissa. Koneessa olleet viisi sotilasta saivat surmansa.
Nordic Response (2024-).
Suomen ja Ruotsin Nato-jäsenyyden ja mukaan liittymisen myötä harjoituksen nimeksi muutettiin vuonna 2024 Nordic Response. Samalla harjoitusaluetta laajennettiin Pohjois-Norjan ohella Ruotsin ja Suomen pohjoisosiin. Vuoden 2024 harjoitukseen osallistui yli 20 000 sotilasta 13 maasta. Suomi osallistui yli 4 000 sotilaalla ja Ruotsi noin 4 500 sotilaalla.
Niklas Dyrhaug

Niklas Dyrhaug (s. 6. heinäkuuta 1987) on norjalainen maastohiihtäjä. Hän edustaa seuratasolla Tydal IL -seuraa.
Hän hiihti Falunin MM-kilpailuissa 2015 avausosuuden kultaa voittaneessa Norjan 4 x 10 kilometrin viestijoukkueesa. Lisäksi hän sijoittui 30 kilometrin yhdistelmäkilpailussa seitsemänneksi ja 50 kilometrin perinteisen kilpailussa 13:nneksi. Lahden MM-kilpailuissa 2017 hän saavutti 15 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa pronssia, ja oli mukana voittamassa Norjalle viestikultaa. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän oli 50 kilometrin perinteisen hiihtotavan yhteislähtökilpailussa kolmastoista.
Dyrhaug kilpaili maastohiihdon maailmancupissa ensimmäisen kerran Beitostølenissä marraskuussa 2009. Maailmancupin pisteille hän sijoittui ensimmäisen kerran Drammenin 15 kilometrin perinteisen hiihdossa helmikuussa 2011 oltuaan 20:s. Kymmenen parhaan joukossa hän debytoi oltuaan kuudes Nové Měston 30 kilometrin yhteislähtökilpailussa helmikuussa 2012. Ensimmäisen palkintokorokepaikkansa hän sai oltuaan samalla kaudella kolmas maailmancupin finaalitapahtumassa Falunissa. Hän oli maailmancupkauden 2015–2016 Rukan avaustapahtumassa 15 kilometrin perinteisen hiihtotavan takaa-ajoetapin osuusajoissa nopein. Joulukuussa 2015 Dyrhaug sijoittui toiseksi Lillehammerin 30 kilometrin yhdistelmäkilpailussa. Hän oli samalla kaudella toinen Holmenkollenin 50 kilometrin perinteisen hiihtotavan yhteislähtökilpailussa. Maailmancupkauden 2016–2017 Quebecin finaalitapahtumassa hän oli kolmas.
Tour de Skillä Dyrhaug sijoittui 16:nneksi 2011–2012 ja 2013–2014, seitsemänneksi 2015, kahdeksanneksi 2016, kymmenenneksi 2017 sekä 12:nneksi 2017–2018. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän oli seitsemäs kaudella 2014–2015, kuudes 2015–2016 ja kahdeksas 2016–2017. Normaalimatkojen cupissa hän sijoittui kolmanneksi kaudella 2015–2016 ja viidenneksi 2016–2017.
Gómez

Gómez tai Gomez on espanjankielisissä maissa yleinen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Sala y Gómez on Chilelle kuuluva asumaton saari Tyynellämerellä.
Anna Swenn-Larsson

Anna Swenn-Larsson (s. 18. kesäkuuta 1991) on ruotsalainen alppihiihtäjä ja MM-mitalisti, joka edustaa Rättviks SLK:ta.
Arvokilpailut.
Nuorten MM-kilpailuissa Crans Montanassa 2011 Swenn-Larsson otti hopeaa pujottelussa. Samassa lajissa hän oli 23:s Schladmingin MM-kilpailuissa 2013 ja 11:s Sotšin olympialaisissa 2014. Vailin / Beaver Creekin MM-kilpailuissa 2015 hän sai joukkuekilpailussa pronssia ja sijoittui pujottelussa 22:nneksi. St. Moritzin MM-kilpailuissa 2017 hän ylsi pujottelussa 16:nneksi. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän sijoittui pujottelussa ja joukkuekilpailussa viidenneksi. Åren vuoden 2019 MM-kilpailuissa hän saavutti pujottelussa hopeaa ja sijoittui joukkuekilpailussa viidenneksi. Pekingin olympialaisissa 2022 hän sijoittui pujottelussa yhdeksänneksi.
Maailmancup.
Swenn-Larsson kilpaili alppihiihdon maailmancupissa ensimmäisen kerran Courchevelissä joulukuussa 2010 sijoittuen pujottelussa 26:nneksi. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran Åren pujottelussa maaliskuussa 2012 oltuaan yhdeksäs. Ensimmäisen palkintokorokesijoituksensa hän saavutti oltuaan kolmas Åren pujottelussa maaliskuussa 2014.
Swenn-Larsson sijoittui toiseksi Mariborin pujottelussa helmikuussa 2019. Hän oli samalla kaudella kolmas Tukholman kaupunkitapahtumassa. Pujottelucupissa hän sijoittui neljänneksi. Seuraavalla kaudella hän sijoittui Killingtonin pujottelussa kolmanneksi ja Sankt Moritzin paripujottelussa toiseksi joulukuussa 2019. Tammikuussa 2020 hän oli toinen Flachaun pujottelussa. Saman kauden pujottelucupissa hän oli viides. Kaudella 2020–2021 Swenn-Larsson ei kilpaillut lainkaan. Hän joutui jäämään Levillä kilpaillusta maailmancupkauden avauskilpailusta pois, kun Ruotsin joukkueen keskuudessa havaittiin koronavirustartunta, ja joulukuun alussa Swenn-Larssonilla itsellään todettiin tartunta ja hän joutui karanteeniin. Joulukuun lopulla hänen nilkkansa murtui harjoituksissa Italiassa, ja hän joutui pitkälle sairauslomalle. Kaudella 2021–2022 hän sijoittui Kranjska Goran pujottelussa tammikuussa kolmanneksi. Kaudella 2022-2023 hän sijoittui Levin ensimmäisessä pujottelussa toiseksi. Hän voitti Killingtonin pujottelun samalla ajalla Wendy Holdenerin kanssa. Zagrebin ensimmäisessä pujottelussa hän sijoittui kolmanneksi. Åren pujottelussa hän sijoittui kolmanneksi. Pujottelucupin loppupisteissä hän oli viides. Kaudella 2023–2024 hän sijoittui Jasnan pujottelussa kolmanneksi. Hän voitti Soldeun pujottelun. Hän sijoittui kolmanneksi Saalbach-Hinterglammin pujottelussa. Pujottelucupissa hän oli viides. Kaudella 2024–2025 hän sijoittui Killingtonin pujottelussa toiseksi. Hän sijoittui kolmanneksi Kranjska Goran pujottelussa.
Alexandra Daum

Alexandra Daum (s. 22. heinäkuuta 1986) on itävaltalainen alppihiihtäjä, joka kilpailee pujottelussa.
Daum kilpaili alppihiihdon maailmancupissa ensimmäisen kerran La Molinassa joulukuussa 2008. Maailmancupin pisteille hän pääsi ensimmäisen kerran Garmisch-Partenkirchenin pujottelussa tammikuussa 2009 oltuaan 24:s. Parhaimmillaan Daum on sijoittunut maailmancupissa yhdeksänneksi, Leviillä marraskuussa 2012.
SEPTA

Southeastern Pennsylvania Transportation Authority (SEPTA) on Philadelphian seudun lähiliikenteestä vastaava laitos. Se liikennöi Pennsylvanian kaakoisosien lisäksi Delawaren New Castlen piirikunnassa ja New Jerseyn Mercerin piirikunnassa. Sen hallinnassa on seudun linja-auto-, lähijuna-, metro-, pikaraitio- ja johdinautoliikenne.
SEPTAn palvelualueella asuu noin neljä miljoonaa ihmistä. Sillä on yhteensä 117 linja-auto-, 9 pikaraitiotie, 3 johdinauto-, 2 metro- ja 13 lähijunareittiä. Vuonna 2011 SEPTAn reittejä käytti melkein 334 miljoonaa matkustajaa. Arkipäivisin sen palveluja käytti keskimäärin 1 136 000 matkustajaa.
Arthur Långfors

Arthur Isak Edvard Långfors (12. tammikuuta 1881 Rauma – 20. lokakuuta 1959 Helsinki) oli suomalainen romanisti, professori, diplomaatti ja kriitikko. Hän toimi Helsingin yliopiston rehtorina vuosina 1945–1950.
Långfors tuli ylioppilaaksi 1898, filosofian kandidaatiksi 1903, filosofian lisensiaatiksi 1907 ja oli vuodesta 1908 romaanisten filologian dosenttina Helsingin yliopistossa. Hän lähti 1918 diplomaatinuralle, oli Madridissa lähetystösihteerinä vuoteen 1925 asti ja sen jälkeen Pariisissa lähetystöneuvoksena ja asiainhoitajana.
Långfors toimi Helsingin yliopiston romaanisen filologian ylimääräisenä professorina 1925–1929, professorina 1929–1951. Historiallis-kielitieteellisen osaston dekaani hän oli 1932–1943, ja yliopiston rehtori 1945–1950. Hän hoiti rehtorinvirkaa Pariisissa École pratique des hautes étudesissa 1921, oli ranskalaisen yhdistyksen Société des anciens textes français puheenjohtaja kolme kaksivuotiskautta 1925–1940. Lehden Neuphilologische Mitteilungen päätoimittaja hän oli 1926–1950.
Långfors saavutti kansainvälisesti merkittävää mainetta ranskalaisen ja provencelaisen kirjallisuuden tekstikritiikin alalla. Hän sai kunniatohtorin arvon Pariisin, Glasgow'n ja Oslon yliopistoista.
Warren Wood

Warren Kenneth Wood (27. huhtikuuta 1887 Chicago, Illinois – 27. lokakuuta 1926 Pelham Manor, New York) oli yhdysvaltalainen golfaaja. Hän kilpaili vuoden 1904 kesäolympialaisissa sekä yksilö- että joukkuekilpailussa voittaen jälkimmäisessä Western Golf Associationin jäsenenä kultaa.
Wood toimi Yhdysvaltain Punaisen Ristin palveluksessa ensimmäisen maailmansodan aikana.
Mitáta

Mitáta () on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kytheran saarella ja kuuluu Kytheran kuntaan, Saarten alueyksikköön ja Attikan alueeseen. Kylän väkiluku on 73 (vuonna 2011).
Mitáta sijaitsee Kytheran keskiosassa. Se muodostaa laajemman kyläyhdyskunnan (Τοπική Κοινότητα Μητάτων, "Topikí Koinótita Mitáton"), johon kuuluvat varsinaisen Mitátan kylän lisäksi kylät Agía Móni, Avlémonas, Palaiópoli ja Viarádika. Koko yhdyskunnan väkiluku on 192. Mitátan kylä on rakennettu ylätasangolle, laakson reunalle. Laakson rinteet on pengerretty, ja rinteillä on useita lähteitä. Kylän maaperä koostuu enimmäkseen hiekasta, jonka seassa on fossiileja. Mitátan kylän lähellä sijaitsee Tsákonaksen rotko, jossa on luolia, lähteitä, vesimyllyjä sekä kirkkorakennuksia.
Kylän asukkaat saavat nykyään elantonsa enimmäkseen maataloudesta ja matkailusta. Kylässä kasvatetaan esimerkiksi omenoita. Elokuisin kylässä järjestetään viinifestivaali.
Etymologia ja historia.
Mitáta (monikossa "mitáto") on saanut nimensä "mitátosta", jolla tarkoitetaan paikkaa, jossa valmistetaan juustoa ja käytetään lampaiden suojapaikkana. Aikaisemmin kylän alueella onkin ollut useita "mitátoja". Myös alueen luolia on käytetty karjan suojapaikkoina.
1900-luvun aikana Kytheran saaren ympäristössä oli viisi suurta maanjäristystä, joista suurin oli voimakkuudeltaan 7,5 momenttimagnitudia ollut vuoden 1903 maanjäristys. Järistys aiheutti tuhoja Mitátassa. Tammikuussa 2006 voimakkuudeltaan 6,9 momenttimagnitudin maanjäristys tapahtui Kytheran lähistöllä. Järistys tuntui laajassa osassa Kreikkaa sekä useissa muissa Välimeren alueen maissa. Maanjäristys aiheutti tuhoja enimmäkseen Mitátan kylässä, missä kivestä rakennettuja taloja ja kirkkoja vaurioitui. Samoin järistyksen aikaansaama maanvyöry tuhosi siellä tien käyttökelvottomaksi.
Gloria Dei (Old Swedes’) Church

Gloria Dei (Old Swedes’) Church on kirkkorakennus Philadelphiassa. Se on ruotsalaisten uudisasukkaiden rakennettuma. Tiilirakennus valmistui vuonna 1700, ja nykyisen asunsa se sai vuoden 1846 peruskorjauksissa.
Rakennus.
Gloria Dein on sanottu edustavan kansanomaista, paikallista arkkitehtuuria. Siinä kuitenkin sekoittuu vaikutteita goottilaisesta ja Yrjöjen ajan arkkitehtuurista, joka vallitsi Philadelphiassa 1700-luvulla. Se näkyy erityisesti flaamilaisessa muuraustyylissä, jossa seinätiilet on muurattu siten, että ulkosivussa näkyy vuorotellen tiilen pitkä ja kapea sivu. Ruotsalainen kirkkoarkkitehtuuri näkyy jyrkässä katossa ja apsiksen puoliympyrän muotoisessa seinässä.
Kirkon sisätiloissa on monia historiallisia yksityiskohtia. Siellä on suuri vuonnta 1731 valmistettu kastemalja. Katosta roikkuu ensimmäiset ruotsalaiset uudisasukkaat tuoneiden laivojen, "Kalmar Nyckelin" ja "Fågel Gripin", mallit. Kattokruunu on taiteilija Carl Millesin lahjoittama. Saarnastuolin yläpuolella on kirkon ainoa lasimaalattu ikkuna.
Historia.
Gloria Deitä edelsi ruotsalaisten luterilaisten 1677 rakennuttama kirkko. Nykyinen kirkkorakennus valmistui vuonna 1700. Alkuperäisessä suunnitelmassa oli mukana myös kirkkotorni, mutta se valmistui vasta 1703. Seinät alkoivat pian valmistumisen jälkeen taipua katon painon takia. Tämän takia kirkon pohjoispuolelle rakennettiin sakasti ja eteläpuolelle eteinen.
Seurakunta oli kasvanut 1840-lukuun mennessä niin paljon, että uuden kirkon rakentamista jopa harkittiin. Seurakunnassa päädyttiin kuitenkin vanhan kirkon kunnostamiseen. Korjauksissa kattoa korotettiin ja rakennukseen lisättiin parvekkeita. Kirkko sai tuolloin nykyisen ilmeensä, vaikka sitä peruskorjattiin uudelleen vuonna 1999.
Nathalie Eklund

Nathalie Eklund (s. 8. tammikuuta 1992) on ruotsalainen alppihiihtäjä, joka edustaa Leksands SLK:ta.
Eklund kuului Schladmingin MM-kilpailuissa 2013 Ruotsin hopeajoukkueeseen joukkuekilpailussa.
Eklund kilpaili alppihiihdon maailmancupissa ensimmäisen kerran Levillä marraskuussa 2010. Maailmancupin pisteille hän sijoittui ensimmäisen kerran tammikuussa 2011 oltuaan Flachaun pujottelussa 24:s. Hänen paras sijoituksensa maailmancupissa on kuudes sija Åren pujottelusta joulukuulta 2012.
Ruotsin mestaruuskilpailuissa Eklund on voittanut hopeaa pujottelussa vuonna 2011.
Kugler

Kugler:
Kügler.
Kügler (Kuegler):
Gioacchino Otta

Gioacchino (Joachim) Otta (20. maaliskuuta 1775 Torino – 2. tammikuuta 1848 Helsinki) oli miekkailunopettaja ja suomalaisen voimistelun uranuurtajia. 
Ottan isä oli ammatiltaan lääkäri. Otta osallistui Napoleonin sotiin ja jäi 1807 aliluutnanttina Pommerissa ruotsalaisten vangiksi. Hän antoi Tukholmassa miekkailunopetusta ja tuli 1812 Turun Akatemian miekkailunopettajaksi. Vuonna 1830 hän sai miekkailun lehtorin arvonimen. Hän opiskeli seuraavana vuonna Tukholmassa voimistelua von Lingin johdolla ja vaikutti sitten merkittävästi siihen, että Helsingin yliopiston konsistori antoi Carl Ludvig Engelin tehtäväksi rakennuttaa yliopistolle erityinen voimistelusali. Rakennus valmistui vuonna 1834, ja seuraavana vuonna Otta nimitettiin uuden laitoksen yliopettajaksi. Sen ohjelmaan kuuluivat miekkailu, voimistelu ja tanssi. Ottan puoliso vuodesta 1816 oli Hedvig Appelström (k. 1859), vartioluutnantti Henrik Flintsbergin leski.
Gila River Arena

Gila River Arena (entinen Jobing.com Arena ja Glendale Arena) on urheilu- ja viihdeareena Glendalessa, Arizonassa. Se sijaitsee 20 kilometriä Phoenixin keskustasta luoteeseen.
Areena on valmistunut vuonna 2003 ja sen kustannukset olivat 220 miljoonaa dollaria. Sinne mahtuu jääkiekkopelien aikana 17 125, haavipallopelien aikana 18 300 ja koripallopelien aikana 19 000 katsojaa. Konserttitapahtumien aikana siellä on tilaa 3075 istujalle ja 88 ylellistä aitiota. Siellä on myös täysin integroitu näytönohjain-, pisteytys- ja mainontajärjestelmä Daktronics.
Se oli jääkiekkoa NHL:ssä pelaavan Arizona Coyotesin kotiareena. Myös haavipalloa NLL-liigassa pelannut Arizona Sting käytti hallia kotiareenanaan, kunnes se lopetti vuonna 2007.
Hallia vastapäätä on University of Phoenix Stadion, joka on amerikkalaisen jalkapallon NFL-liigassa pelaavan Arizona Cardinalsin kotistadion.
Wolfgang Hörl

Wolfgang Hörl (s. 30. lokakuuta 1983) on itävaltalainen alppihiihtäjä, joka edustaa Schiklub Saalfeldeniä.
Hörl kilpaili alppihiihdon maailmancupissa ensimmäisen kerran Kitzbühelin pujottelussa tammikuussa 2008 sijoittuen 20:nneksi. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran Kitzbühelin pujottelussa tammikuussa 2012 oltuaan kahdeksas. Se on toistaiseksi hänen paras sijoituksensa maailmancupissa.
Palaióchora (Kythera)

Palaióchora () oli Peloponnesoksen ja Kreetan saaren välissä sijaitsevan Kytheran saaren pääkaupunki Bysantin valtakaudella. Nykyisin Palaióchora on merkittävä arkeologinen kohde.
Historia.
Kaupunki rakennettiin 1200-luvulla saaren koillisrannikon tuntumaan, ja tunnettiin Bysantin aikana nimellä Ágios Dimítrios (). Palaióchora käsitti Kakiá Lagkádan kalliolla kanjonissa sijainneen linnoituksen. Linnoitukseen oli yksi sisäänkäynti, lounaispuolelta. Palaióchorassa oli vain vähän tilaa, minkä vuoksi taloja rakennettiin toistensa päälle. Nykyisin linnoituksessa on 21 kirkkoa, mutta legendan mukaan niitä on ollut noin 70. Palaióchoran rakensivat Peloponnesoksen Monemvasiasta saapuneet asukkaat.
Palaióchora ei näkynyt minnekään, kuten merelle, minkä ansiosta kaupunki säästyi merirosvojen hyökkäyksiltä. Kuitenkin vuonna 1537 osmaniamiraali ja kaappari Hayreddin Barbarossa joukkoineen saapui Kytheralle tuhoten ja ryöstäen Palaióchoran. Lisäksi Barbarossan joukot surmasivat siviiliväestöä sekä ottivat Palaióchoran asukkaita vangeiksi ja myivät heidät orjiksi. Hävityksestä selviytyneet perheet muuttivat läheisiin kyliin. Palaióchoraa ei hävityksen jälkeen asutettu uudelleen.
Putous (2. tuotantokausi)

Putouksen toinen tuotantokausi esitettiin MTV3-kanavalla lauantai-iltaisin 8. tammikuuta 2011 alkaen. Kauden viimeinen lähetys esitettiin televisiossa 26. helmikuuta 2011.
Toisen kauden pääjuontajana toimi Ville Myllyrinne esiintyen myös "Jari Potsi" -hahmolla sketsihahmokilpailussa. Näyttelijöinä jatkoivat ensimmäiseltä kaudelta esiintyneet Krista Kosonen, Aku Hirviniemi, Riku Nieminen ja Jukka Rasila sekä uusina näyttelijöinä nähtiin Jussi Vatanen, Joanna Haartti ja Iina Kuustonen. Ensimmäisen kauden pääjuontajana toiminut Jaakko Saariluoma siirtyi näyttelijöiden joukkoon myös juontaen "Vuoden sketsihahmo" -kilpailua.
"Vuoden sketsihahmo -"kilpailun voitti Riku Niemisen esittämä Munamies munakkalainen patsastaiteilija.
Tulikoe ja Näytön paikka.
Joukkueet:
Katsojaluvut ja yllätystehtävät.
Toisen kauden ensimmäisellä jaksolla oli 730 000 katsojaa. Kauden kolmas jakso keräsi parhaimmillaan yli miljoona katsojaa ja keskimäärin yhteensä 944 000 katsojaa, mikä oli sarjan tuolloinen uusi katsojaennätys. Sarjan katsojaluvut jatkoivat nousemistaan, ja finaalijaksoa katsoi keskimäärin 1,25 miljoonaa katsojaa (yksittäinen katsojapiikki jakson lopussa, jolloin katsojia oli 1,5 miljoonaa).
Stones Grow Her Name

Stones Grow Her Name on Sonata Arctican seitsemäs studioalbumi, joka julkaistiin 16. toukokuuta 2012.
Levy on musiikillisesti "paluu perusasioihin", irtiotto "Unia"- ja "Days of Grays"-levyjen progressiivisista ja kokeilevista elementeistä: kappaleet mukailevat selkeämpää päämelodiaa ja äänimaailma on riisutumpi, vaikka edellisten levyjen sävyjä on edelleen mukana. 
"Cinderblox"illa on vaikutteita bluegrass-musiikista ja sillä kuullaan banjoa, ja "Shitload of Money" mukailee tyylillisesti Aerosmithin ja ZZ Topin henkistä kasarirokkia. "Losing My Insanity" on cover-versio Ari Koivusen kappaleesta, jonka Tony Kakko teki Koivusen debyyttialbumille Fuel for the Firelle. Levy on ensimmäinen Sonata Arctican tuotos, jolla ei ole mukana kappaletta susista.
Kaarle Werkko

Kaarle Juhana Werkko (vuoteen 1877 Karl Johan Wickström; 18. toukokuuta 1850 Helsinki – 9. tammikuuta 1926 Helsinki) oli suomalainen koulu- ja raittiusmies.
Elämä.
Werkon vanhemmat olivat räätäliammattikunnan vanhin Johan Olaf Wickström ja Helena Margareta Forsman. Hän valmistui opettajaksi Jyväskylässä 1873 ja toimi sitten opettajana Huittisissa, Tuusulassa ja Turussa. Helsingissä hän johti vuodesta 1896 vuoteen 1916 sinne perustamaansa esi-, pikku- ja kiertokouluseminaaria. Hän kirjoitti ja toimitti kouluasioista useita teoksia ja vuodesta 1905 aikakauskirjaa "Alempi kansakouluopetus". Hän myös perusti ja johti alan opettajien ja harrastajien yhdistyksiä sekä toimitti 1893–94 matrikkelin Suomen kansakouluista ja kansanopistoista ja 1909 Suomen pikku- ja kiertokouluista. 
Werkko teki aloitteen Suomen Opettajayhdistyksen perustamiseksi ja toimi sen puheenjohtajana 1893–1896. Hän sai myös aikaan kansakoululaisten kesäsiirtolatoiminnan aloittamisen. 
Kansanopistojen asiaa Werkko edisti muun muassa julkaisemalla jo vuonna 1881 teoksen "Pohjoismaiden kansanopistoista ja niiden perustamisesta Suomeen". Kirjastoasioista hän puolestaan laati vuonna 1879 teoksen "Tietoja ja mietteitä Suomen kansa- ja lastenkirjastoista". 
Raittiusmiehenä Werkko perusti sekä yhdistyksiä, kuten Opettajain terveys- ja raittiusyhdistyksen 1890, julkaisi "Suomen Raittius" -lehteä 1883-85, toimi Raittiuden Ystävät -seuran sihteerinä 1889–1898 ja teki vuonna 1883 aloitteen yleisten raittiuskokousten pitämiseksi. Werkko oli ensimmäisiä lasten parissa Suomessa raittiustyötä tehneitä henkilöitä. Huomattavin hänen raittiuteen liittyvistä julkaisuistaan on vuonna 1904 ilmestynyt teos "Raittiusriennoista Suomessa 1854-84".
Perhe.
Werkon puoliso vuodesta 1881 oli Lydia Eunice Enebäck. Heidän poikansa oli professori ja kriminologi Veli Verkko.
Pornaisten kirkko

Pornaisten kirkko on vuonna 1924 valmistunut kivikirkko Pornaisissa, Uudellamaalla. Sen on suunnitellut arkkitehti Ilmari Launis. Kirkko on rakennettu pornaislaisesta graniitista ja se on kolmilaivainen. Kirkkoon mahtuu noin 250 ihmistä, ja se on suosittu vihkikirkko. Erillinen, vuonna 1834 valmistunut kellotapuli paloi vuonna 1993, siitä on jäljellä vain kiviperustus.
Kirkko vihittiin käyttöön 5. lokakuuta 1924. Kirkon urut ovat 12-äänikertaiset Kangasalan urkutehtaan valmistamat mekaaniset urut.
Vladimír Mihálik

Vladimír Mihálik (s. 29. tammikuuta 1987 Prešov, Tšekkoslovakia) on slovakialainen uransa lopettanut jääkiekkopuolustaja. Kolossimainen Mihálik on peräti 202 cm pitkä ja 111 kg painava. Eliteprospects.com -sivuston Ulf Anderssonin mukaan hän on puolustava puolustaja, joka pelaa kovaa ja fyysisesti. Mihálikin pelikäsitys ja hyökkäyspään taidot ovat rajalliset, mutta hän kuitenkin luistelee kokoisekseen varsin sulavasti.
Ura.
Seuraura.
Mihálik pelasi ensimmäiset miesten pelinsä 17-vuotiaana kotikaupunkinsa joukkueessa PHK Prešovissa, kaudella 2004–2005 Slovakian toiseksi korkeimmalla sarjatasolla 1. hokejová liga SR:ssä. Tampa Bay Lightning varasi hänet ensimmäisellä kierroksella 30. pelaajana . Samana kesänä Mihálikin varasi myös WHL-joukkue Red Deer Rebels numerolla 36. . Hän siirtyi Rebelsiin kaudeksi 2005–2006, josta Mihálik vaihtoi seuraavaksi kaudeksi 2006–2007 Prince George Cougarsiin.
Huhtikuussa 2007 Mihálik teki kolmivuotisen tulokassopimuksen Tampa Bay Lightningin kanssa ja siirtyi joukkueen organisaatioon kaudeksi 2007–2008. Hän pelasi koko kauden farmijoukkue Norfolk Admiralsissa, AHL:ssä, jossa Mihálikin tulokaskausi toi 68 runkosarjaottelussa tehot 1+15=16. Kaudella 2008–2009 hän debytoi NHL:ssä. Mihálik otti paikan Lightningin NHL-kokoonpanosta syksyn 2008 harjoitusleirin jälkeen. Hän pelasi näin ollen ensimmäisen NHL-ottelunsa 4. lokakuuta 2008 Prahassa pelatussa kaudenavauksessa New York Rangersia vastaan. Mihálik sai ottelussa jääaikaa 12.05 minuuttia. Kaikkiaan hän pelasi kauden aikana 11 NHL-ottelua tehden kolme syöttöpistettä. Kaudella 2009–2010 Mihálik pelasi neljä NHL-ottelua. Hän jatkoi heinäkuussa 2010 sopimustaan vuodella, mutta pelasi kauden 2010–2011 kuitenkin kokonaan farmissa.
Kaudeksi 2011–2012 Mihálik palasi kotimaahansa ja siirtyi kaksivuotisella sopimuksella KHL:n slovakialaisjoukkue Lev Popradiin. Tammikuussa 2012 seura lainasi hänet loppukaudeksi Ruotsiin Elitserien-joukkue Timrå IK:n riveihin. Lev Poprad ei jatkanut kauden jälkeen KHL:ssä, mutta Mihálik jatkoi liigassa kaudella 2012–2013, kun hän teki sopimuksen sarjaan liittyneen slovakialaisjoukkue HC Slovan Bratislavan kanssa. Toukokuussa 2013 Mihálik teki joukkueen kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen. Heinäkuussa 2015 hänen sopimustaan Slovanin kanssa jatkettiin vuodella.
Maajoukkueura.
Mihálik edusti Slovakiaa MM-kilpailuissa vuosina 2010, 2013 ja 2015. Hän teki A-maajoukkuedebyyttinsä kaudella 2009–2010. Kauden jälkeisissä kevään 2010 MM-kilpailuissa Mihálik teki ensimmäisen A-maajoukkuemaalinsa 17. toukokuuta 2010 jatkolohkon ottelussa Suomea vastaan. Ottelun päätteeksi hänet palkittiin Slovakian ottelun parhaana pelaajana. Yhteensä Mihálik on pelannut 43 A-maaottelua tehopistein 2+4=6.
Mihálik pelasi myös alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 2006 ja 2007. Jälkimmäisessä turnauksessa hänet valittiin alkulohkossa Ruotsia vastaan pelatun ottelun päätteeksi Slovakian ottelun parhaaksi pelaajaksi. Mihálik pelasi myös alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2005, jolloin hän jakoi Slovakian sisäisen tehotilaston voiton Ondrej Otčenášin ja Tomáš Brňákin kanssa.
Galen Spencer

Galen Carter Spencer (19. syyskuuta 1840 New York, New York – 19. lokakuuta 1904 Greenwich, Connecticut) oli yhdysvaltalainen jousiampuja. Hän oli mukana voittamassa kultaa joukkuekilpailussa vuoden 1904 kesäolympialaisissa Saint Louisissa. Hän kilpaili myös kaksoisamerikkalaiskierroksessa jääden kolmannelletoista sijalle.
Spencer oli kilpaillessaan eläkkeelle jäänyt Metodistisen episkopaalikirkon pappi. Hän kuoli kuukauden kuluttua olympiamenestyksestään.
Max Ovaska

Max Ovaska (s. 1988) on suomalainen näyttelijä, ääninäyttelijä, elokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja. Hän on esiintynyt pitkissä elokuvissa, lyhytelokuvissa ja televisiosarjoissa sekä antanut äänensä useille eri animaatiohahmoille. Tunnetuimmat roolinsa hän on tehnyt televisiosarjassa "" sekä elokuvissa "Tuntematon sotilas" ja "Hevi reissu".
Ovaska valmistui taiteen kandidaatiksi Aalto-yliopiston elokuvaohjauslinjalta vuonna 2020.
Sachio Ōtani

Sachio Ōtani (, 20. helmikuuta 1924 Tokio – 2. tammikuuta 2013) oli japanilainen arkkitehti. Hänet tunnetaan erityisesti Kioton kansainvälisen kokouskeskuksen suunnittelusta.
Ōtani opiskeli Tokion yliopistossa, josta hän valmistui kandidaatiksi vuonna 1946 ja maisteriksi vuonna 1951. Hän aloitti uransa Kenzō Tangen alaisuudessa ja osallistui muun muassa Hiroshiman rauhanmuseon suunnitteluun. Oman toimistonsa hän perusti 1960-luvun alussa. Hän voitti Kioton kansainvälisen kokouskeskuksen suunnittelukilpailun; kilpailu oli Japanin ensimmäinen julkinen arkkitehtuurikilpailu, ja siihen jätettiin 195 ehdotusta. Perinteisen japanilaisen arkkitehtuurin piirteitä modernismiin yhdistelevä rakennus valmistui vuonna 1966 ja sai heti osakseen ylistystä. Ōtanin myöhempiin töihin kuuluvat esimerkiksi Kanazawan teknillinen yliopisto (1969), Okinawan kokouskeskus (1989) ja Chiban kaupungin taidemuseo (1994).
Ōtani toimi myöhemmin opettajana Tokion yliopistossa ja Chiban yliopistossa. Hän kirjoitti useita arkkitehtuuria käsitteleviä kirjoja, kuten teoksen ”Akichi no shisō” (, ”ajatuksia tyhjistä tonteista”, 1979).
Kebnekaisen lento-onnettomuus

Kebnekaisen lento-onnettomuus 2012 tapahtui, kun Norjan kuninkaallisten ilmavoimien C-130J Super Hercules "Siv" joutui onnettomuuteen yhteispohjoismaisen Cold Response -sotaharjoituksen yhteydessä Kebnekaisen tunturialueella 15. maaliskuuta 2012. Kone oli matkalla Norjan Evenesistä Ruotsin Kiirunaan hakemaan ihmisiä. 17. maaliskuuta ilmoitettiin, että koneen osia on löydetty laajalta alueelta. Onnettomuuden syy on toistaiseksi tuntematon, mutta koneen tiedetään törmänneen Kebnekaisen rinteeseen ja luultavimmin räjähtäneen. Säätila onnettomuushetkellä oli erittäin huono, mikä vaikeutti myös etsintätoimia. Onnettomuuspaikalta löydettiin ruumiinosia, ja koneen koko viisihenkinen miehistö kuoli turmassa.
Koneen osia, muun muassa moottori, löydettiin runsaasti elokuussa 2014, kun jäätiköt olivat sulaneet hyvin pieniksi.
Palaiópoli (Kythera)

Palaiópoli (; ; myös "Paleópoli(s)") on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kytheran saarella ja kuuluu Kytheran kuntaan, Saarten alueyksikköön ja Attikan alueeseen. Kylän väkiluku on 14 (vuonna 2011).
Palaiópoli on osa Mitátan kyläyhdyskuntaa ja sijaitsee Kytheran kaakkoisrannikolla.
Historia.
Palaiópolin ympäristöstä on tehty neljännelle vuosituhannelle eaa. ajoitettuja arkeologisia löytöjä. Minolaiset saapuivat Kytheralle Kolmannen vuosituhannen eaa. lopulla. He perustivat Palaiópolin alueelle merikaupankäyntikeskuksen. Arkeologisten kaivausten perusteella Palaiópolin alue oli asutettuna ja toimi satamana 500-luvulle saakka.
Antiikin aikana satamapaikka tunnettiin nimellä Skandeia. Se oli nykyisen Palaiókastron paikalla sijainneen saaren antiikin aikaisen pääkaupungin Kytheran pääsatama. Satama tuhoutui vuonna 375 eaa. maanjäristyksessä. Merirosvot tuhosivat Skandeian linnoituksineen ja satamineen 600-luvulla.
Palaiókastro sijaitsee kukkulalla Palaiópolin läheisyydessä. Kukkula toimi antiikin Kytheran kaupungin akropoliina eli linnavuorena. Siellä on säilynyt nykyaikaan saakka kaupungin muurien ja rakennusten raunioita. Palaiókastrossa suoritetuissa arkeologisissa kaivauksissa on paljastunut muun muassa jumalatar Afroditelle omistetun temppelin oletettu paikka sekä erilaisia pronssiesineitä ja suitsukkeiden polttoastioita.
Nimrod Greenwood

Nimrod Greenwood (28. lokakuuta 1929 Uusi Etelä-Wales – 9. syyskuuta 2016 Terrey Hills, Sydney) oli australialainen soutaja ja olympiamitalisti.
Greenwood voitti kahdeksikoissa olympiapronssia Helsingissä 1952.
Greenwood kuoli 86-vuotiaana 9. syyskuuta 2016.
Aleksei Savrasov

Aleksei Kondratjevitš Savrasov (; 24. toukokuuta 1830 Moskova – 8. lokakuuta 1897 Moskova) oli venäläinen maisemamaalari ja "lyyrisen maiseman" tyylin perustaja.
Elämäkerta.
Savrasov syntyi kauppiasperheeseen. Hän alkoi piirtää aikaisin ja 1838 hän kirjautui Moskovan maalaus-, veisto- ja rakennustaiteen opistoon professori Rabusin oppiin, josta valmistui 1860, ja alkoi heti erikoistua maisemamaalaukseen.
Vuonna 1852 hän matkusti Ukrainaan. Sen jälkeen vuonna 1854 hän muutti Pietarin naapuriin suuriruhtinas Maria Nikolajevnan, keisarillisen taideakatemian presidentin, kutsusta. Vuonna 1857 Savrasovista tuli Moskovan maalaus-, veisto- ja rakennustaiteen opiston opettaja. Hänen parhaat oppilaansa, Isaak Levitan ja Konstantin Korovin, muistivat hänet ihailulla ja kiitollisuudella.
Vuonna 1857 hän nai Sophia Karlovna Hertzin, taidehistorioitsija K. Hertzin sisaren. Heidän kodissaan he viihdyttivät taiteilijoita ja keräilijöitä, muun muassa Pavel Tretjakovia. Savrasovista tuli erityisen läheinen Vasili Perovin kanssa. Perov auttoi häntä maalaamalla veneenuittajat maalaukseen "Volga Jurjevetsissä", Savrasov maalasi maiseman Perovin teoksiin "Linnunpyytäjä" ja "Metsästäjät Bivouacissa".
1860-luvulla hän matkusti Englantiin vieraillakseen Maailmannäyttelyssä ja Sveitsiin. Hän kirjoitti yhdessä kirjeessään "kukaan akateemikko ei voi kehittää taiteilijaa kuin tämä maailmannäyttely""". Häneen kaikkein voimakkaimmin vaikuttaneet taidemaalarit olivat brittiläinen John Constable ja sveitsiläinen Alexandre Calame.
"Mustavarikset ovat palanneet" vuodelta 1871 on monien kriitikoiden mielestä Savrasovin uran kohokohta. Käyttäen tavallista, melkeinpä triviaalia, kohtausta lintujen kotiinpaluusta, ja äärimmäisen yksinkertaista maisemaa, Savrasov emotionaalisesti esitti luonnon muutoksen talvesta kevääksi. Se oli uudenaikainen "lyyrinen maisema" -maalaus. Maalaus toi hänelle mainetta.
Vuonna 1870 hän liittyi Vaeltajiin.
Vuonna 1871 Savrasovin taiteessa oli kriisi hänen tyttärensä kuoleman johdosta. Tämä henkilökohtaisen elämän onnettomuus ja mahdollisesti hänen tyytymättömyytensä taiteelliseen uraansa johti hänen elämänsä tragediaan, alkoholismiin. Kaikki hänen ystäviensä ja sukulaistensa yritykset hänen auttamisekseen olivat turhia.
Elämänsä viimeiset vuodet Savrasov vietti köyhyydessä, vaeltaen suojasta toiseen. Vain Moskovan maalaus-, veisto- ja rakennustaiteen opiston ovimies ja Tretjakovin gallerian perustaja Pavel Tretjakov olivat läsnä hänen hautajaisissaan 1897.
Sociálnodemokratická strana Slovenska

Sociálnodemokratická strana Slovenska (SDSS) oli Slovakiassa vuosina 1990–2003 toiminut sosiaalidemokraattinen puolue.
Puolue perustettiin samettivallankumouksen jälkeen tammikuussa 1990 jatkamaan Unkarin (kuningaskunnan) slovakkien sosiaalidemokraattisen puolueen toimintaa.
Vuoden 1992 vaaleissa puolue sai viisi paikkaa Tšekkoslovakian ylähuoneeseen. Ansiona tähän pidettiin puoluetta johtaneen Alexander Dubčekin asettumista ehdolle.
Vuosina 1994–1997 SDSS oli mukana Spoločná voľba -vaalilistalla SDĽ:n, maanviljelijöiden puolueen ja vihreiden kanssa, joka sai noin 10 % äänistä. Puolue ei ottanut osaa hallitukseen. Vuonna 1997 SDĽ asettui Vladimír Mečiarin hallituksen tueksi, jolloin SDSS siirtyi Slovenská demokratická koalícia -ryhmittymään, joka voitti parlamenttivaalit 1998.
Vuonna 2003 SDSS sopi SMERin kanssa laajasta yhteistyöstä ja puolueet yhdistyivät 1. tammikuuta 2005.
Most-Híd

Most-Híd (sanat tarkoittavat "siltaa" slovakiksi ja unkariksi) on Slovakian unkarilaisvähemmistön ja slovakkien välien parantamista ajava puolue.
Puolueen perustivat vuonna 2009 Unkarilainen koalitio -puolueesta eronneet, jotka arvostelivat puolueen linjaa liiallisen nationalistiseksi. Vuoden 2010 vaaleissa puolue sai 14 paikkaa Slovakian parlamentissa, ja Unkarilainen koalitio menetti kaikki paikkansa jäätyään äänikynnyksen alle.
Puolueen ensimmäinen johtaja on Béla Bugár, joka oli myös Unkarilainen koalitio -puolueen johdossa kymmenen vuotta. Varapuhemies Rudolf Chmel on etninen slovakki.