tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Andrei Morokov

Andrei Nikolajevits Morokov (s. 26. huhtikuuta 1975) on kazakstanilainen jääpalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Kazakstanin lisäksi hänellä on Venäjän kansalaisuus. Hän edustaa Kirovin Rodinaa. Hän on ollut myös Kazakstanin maajoukkueen monivuotinen vakiopelaaja.
Morokovin kasvattajaseura on Kirovin Rodina, missä hän on pelanut koko uransa eli vuodesta 1992 lähtien. Välillä hän pelannut kauden Arkangelin Vodnikissa, kaksi kautta Dynamo Kazanissa ja kauden Vetlanda BK:ssa Ruotsissa. Vodnikissa hän saavutti Venäjän mestaruuden ja Dynamo Kazanissa Venäjän mestrauuspronssia. Rodinassa hän saavuttanut myös kerran Venäjän mestaruuspronssia. 
Kazakstanin maajoukkueessa Morokov debytoi kaudella 2005-06 ja osallistunut sen jälkeen kuusi kertaa MM-kisoihin. Niissä Kazakstan on saavuttanut kahdesti maailmanmestaruuspronssia. 
Saavutukset.
Seurajoukkueessa
Maajoukkueessa
Igor Larionov (jääpalloilija)

Igor Aleksandrovits Larionov (s. 28. syyskuuta 1984) on venäläinen jääpalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa Kirovin Rodinaa. Hän on ollut myös Venäjän maajoukkueen pelaaja vuodesta 2009.
Larionovin kasvattajaseura on Syjtykkar Stroitel, missä hän pelasi kolme kautta. Pääosan urastaan hän on pelannut Dynamo Kazanissa, joka käytti alkuvaiheessa Raketa-.nimeä. Kaikkiaan Larionov oli Kazanissa kahdeksan kautta. Kaudella 2012 hän siirtyi Kirovin Rodinaan. Dynamo Kazanissa hän saavutti Venäjän mestaruuden ja enäjän mestaruuspronssia. 
Venäjän maajoukkueessa Larionov debytoi kaudella 2009-10 ja on osallistunut sen jälkeen kolme kertaa MM-kisoihin. Niissä Venäjä on saavuttanut kahdesti maailmanmestaruuden kausina 2011 ja 2013. 
Saavutukset.
Seurajoukkueessa
Maajoukkueessa
Maksim Iškeldin

Maksim Vitaljevitš Iškeldin (; 22. kesäkuuta 1990 –5. kesäkuuta 2021) oli venäläinen jääpalloilija, pelipaikaltaan keskikenttä. Hän voitti urallaan Venäjän mestaruuden viisi kertaa vuosina 2017-2021. Neljä mestaruutta hän voitti Habarovskin SKA-Neftjanikin riveissä ja viimeiseksi jääneen mestaruutensa hän voitti Krasnojarskin Jenisein riveissä. Hän oli myös Venäjän maajoukkueen runkopelaajia, voittaen maailmanmestaruuden kuudesti. Hän edusti maataan vuodesta 2011 aina kuolemaansa asti.
Iškeldinin kasvattajaseura oli Novosibirskin Sibselmaš, jossa hän pelasi vuoteen 2010. Sen jälkeen hän pelasi Zorkissa, jossa hän saavutti Venäjän mestaruushopeaa ja maailmancupin voiton kaudella 2012-2013. Ruotsissa pelatun Champions cupin Iškeldin voitti Zorkin reiveissä kolme kertaa. 
Venäjän maajoukkueessa Iškeldin debytoi kaudella 2011-12 ja osallistui sen jälkeen kahdeksan kertaa jääpallon maailmanmestaruuskisoihin. Ennen vuoden 2013 MM-kisoja ruotsalaiset arvioivat Iškeldinin uudeksi huipputähdeksi. 
Maksim Iškeldin menehtyi yllättäen kesäkuussa 2021 vain 30-vuotiaana. Kuolinsyynä oli veritulppa. Vain kuukautta ennen kuolemaansa hän oli tehnyt sopimuksen SKA Neftjanikin kanssa seuraavasta kaudesta, johon hän suunnitteli palaavansa yhden Jeniseissä pelatun kauden jälkeen.
Saavutukset.
Seurajoukkueessa
Maajoukkueessa
Henkilökohtaisesti
Leikkiviä lapsia

Leikkiviä lapsia on Into Saxelinin tekemä seinäreliefi, jonka Turun Kansallis-Osake-Pankki on lahjoittanut Turun kaupungille. Se sijaitsi alun perin Turun Kansallis-Osake-Pankin omistaman liike- ja asuintalon seinässä Linnankatu 13:ssa. Teos siirrettiin nykyiselle paikalleen Kuuvuoreen vuonna 1968. 
Teos on ollut alttiina ilkivallalle. Vuonna 2008 teos siirrettiin Wäinö Aaltosen museon taidevarastoon korjauksia varten. Vuonna 2011 se palautettiin paikalleen konservoituna. 
Teoksen sisältö.
Teos muodostuu viidestä lapsiparista, jotka esittävät vertauskuvallisesti kulttuuri- ja elinkeinoelämän eri osa-alueita. Oikealta vasemmalle lähtien ensimmäisessä osassa toisella lapsista on kädessään vaaka ja lasten takana on rukki. Kolmannessa osassa ensimmäinen lapsista pitää kädessään laivaa ja toinen kalaa. Viides osa edustaa metsästystä ja maanviljelystä ja kuvan lapset pitävät käsissään jousipyssyä ja kuokkaa. Välissä olevat toinen ja neljäs osa ovat identtisiä ja ne sisältävät kumpikin kaksi lasta. Kuuvuoressa graniittinen veistosryhmä on kiinnitetty betonitukiseinään.
Teoksesta on käytetty aikaisemmin myös nimeä "Työskentelevää nuorisoa".
Pag

Pag on Kroatialle kuuluva saari Adrianmerellä. Se on yhdistetty mantereeseen sillalla. Pinta-alaa saarella on 284,6 km² ja se on 63 kilometrin pituinen. Pag on Kroatian Adrianmeren saarista suurin. Se tunnetaan pitsistä ja juustostaan ("Paški sir").
Historia.
Merkkejä ihmisasutuksesta Pagilla on jo kivikaudelta lähtien. 100-luvulla eaa. saarta asutti liburni-niminen illyyrien heimo. Rooman valtakunta alkoi vaikuttaa alueella ensimmäisellä vuosisadalla eaa. Saaren nykyinen nimi on johdettu latinan kylää tarkoittavasta sanasta "pagus". 500- ja 600-lukujen jaa. aikana saaren asuttivat slaavit. Saaren eri alueet päätyivät Rabin ja Zadarin kirkkojen hallintaan.
Monien muiden Dalmatian saarien tavoin saari päätyi Venetsialle vuonna 1409. Valtaukseen johtaneissa taisteluissa pahoin kärsinyt tuolloin nimellä Cissa tunnettu saaren pääkaupunki siirrettiin 1400-luvulla vanhalta paikaltaan nykyiselle. Vuonna 1797 Dalmatia ja Pagin saari päätyivät osaksi Itävaltaa. Napoleonin sotien aikana saari oli jonkin aikaa Ranskan vallan alainen, ja sen palauduttua Itävallalle sen talous kasvoi suolan tuotannon myötä.
Vuonna 1918 saaresta tuli osa Jugoslavian kuningaskuntaa ja toisen maailmansodan aikana sitä miehittivät Italia ja Natsi-Saksa. Saari vapautettiin 5 huhtikuuta 1945 ja sodan jälkeen se oli jälleen osa Jugoslaviaa aina Kroatian itsenäistymiseen saakka vuonna 1991.
Organotitaaniyhdisteet

Organotitaaniyhdisteet ovat organometalliyhdisteitä, joissa on kovalenttinen sidos hiili- ja titaaniatomien välillä. Organotitaaniyhdisteet ovat tärkeitä orgaanisen kemian synteeseissä ja teollisissa prosesseissa katalyytteinä. Muun muassa polymeeriteollisuuden laajasti hyödyntämä Ziegler–Natta-katalyytti on organotitaaniyhdiste.
Ominaisuudet ja valmistus.
Organotitaaniyhdisteissä titaani esiintyy tyypillisesti hapetusluvulla +IV. Titaani voi muodostaa organometalliyhdisteitä myös hapetusluvuilla +II ja +III, mutta nämä ovat harvinaisempia ja hapetusluvulla +II vahvoja pelkistimiä. Monet organotitaaniyhdisteet hapettuvat helposti hapen vaikutuksesta ja vesi hajottaa ne. 
Organotitaaniyhdisteet, joissa titaani on koordinoitunut pelkästään alkyyli- tai aryyliligandien kanssa, ovat termisesti erittäin epästabiileja. Esimerkiksi tetrametyylititaani hajoaa yli –20 °C:n lämpötilassa. Tämä johtuu titaanin matalaenergisistä täyttymättömistä 3d-orbitaaleista. Toinen merkittävä tekijä on alkyylititaanien taipumus hajota β-eliminaatiolla. Tämä voidaan kiertää käyttämällä alkyyliryhmiä, joissa ei ole sellaisia β-asemassa sijaitsevia vetyjä, jotka voisivat eliminoitua.
Tämän vuoksi alkyylititaaniyhdisteiden rakenne on usein RnTiX4-n. missä X on halogeeni-, alkoksi- tai amidoryhmä. Näitä organotitaaniyhdisteitä voidaan valmistaa organolitium-, organomagnesium- tai organonatriumyhdisteiden ja titaanitetrakloridin välisellä reaktiolla inertissä ilmakehässä käyttäen liuottimena eettereitä tai hiilivetyjä. Alkyylititaaniyhdisteet eivät reagoi Grignardin reagenssien tavoin aldehydien, nitriilien, epoksidien tai nitroalkaanien kanssa. Sen sijaan aldehydien kanssa ne muodostavat 1,2-additiotuotteen. Eräitä metallasykloalkaaneja muodostuu reaktioiden välituotteena. Tällainen on esimerkiksi titanasyklobutaani, joka muodostuu Tebben reagenssin reagoidessa alkeenien kanssa ja reagoi ketonien, estereiden ja amidien kanssa alkeeneiksi.
Stabiileimpia organotitaaniyhdisteitä ovat syklopentadienyylititaanikompleksit eli niin kutsutut titanoseenit. Toisin kuin monet muut metalloseenit titanoseeni ei ole niin kutsuttu sandwich-yhdiste vaan itse asiassa dimeeri. Monet titanoseenijohdannaiset jakavat rakenteellisen poikkeavuuden muihin metalloseeniyhdistesiin verrattuna ja niiden rakenne on vääntynyt sandwich-rakenne. Yksi stabiileimpia titanoseenijohdannaisia on titanoseenidikloridi, joka toimii lähtöaineena useille muille titanoseenijohdannaisille. Titanoseeneilla on merkitystä teollisten prosessien, muun muassa polymerointiprosessien, katalyytteinä.
Slavitino

Slavitino () on maalaiskunta ja sen keskuskylä Novgorodin alueen Volotin piirissä Venäjällä. Se sijaitsee 16 kilometriä Volotista etelään. Kylässä on 159 ja kunnassa 805 asukasta (vuonna 2010).
Maantiede ja asutus.
Slavitinon kunnan pinta-ala on 471,73 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Volotin piirin Gorskojen ja Volotin kuntiin, idässä Novgorodin alueen Staraja Russan ja kaakossa Poddorjen piireihin sekä lounaassa ja lännessä Pihkovan alueeseen. Pinta-alasta 62,2 % on metsää, 25,1 % maatalousmaata ja 7,8 % luonnonsuojelualuetta.
Seutu kuuluu Ilmajärven alankoon. Jokia ovat Ilmajärveen laskevat Psiža ja Perehda, Polistin sivujoki Sneža, Šelonin sivujoki Severka ja jälkimmäisen sivujoki Hmelka. Järviä ovat Dolžino ja Ustretšina. Kunnan alueella sijaitsee Dolžinskojesuon rauhoitusalue.
Keskuskylän lisäksi kuntaan kuuluu 40 kylää: Dolžino, Gavrilkino, Gorodištše, Gorodok, Iljino, Kloptsy, Kolotilovo, Konotoptsy, Kovantsy, Koznobitsy, Krasnyi Lutš, Krivitsy, Luhino, Lužki, Melotševo, Menkovo, Mostištše, Nikulino, Nivki, Okrojevo, Ostrov, Retljo, Seltso, Šilova Gora, Snežka, Solovjovo, Srednjaja, Staro, Sutoki, Tjurikovo, Tokariha, Tšerentsovo, Verjohnovo, Voshod, Vydra, kaksi Zabolotjea, Zapolosje, Zaretšje ja Žizlino. Yli sadan asukkaan keskuksia ovat Slavitinon ohella Verjohnovo ja Solovjovo. Kahdeksassa kylässä ei ole lainkaan vakituista asutusta.
Liikenne, talous ja palvelut.
Slavitinosta on maantieyhteys Volotiin. Kylistä on linja-autoreitit Volotiin ja Novgorodiin.
Paikallisista elinkeinoista tärkeimpiä ovat julkiset palvelut. Kunnassa toimii kaksi pientä sahalaitosta. Työikäisistä 50 % ei käy ansiotöissä ja työssäkäyvistä 47 % työskentelee kunnan ulkopuolella.
Keskuskylän palveluihin kuuluvat lastentarha, peruskoulu, kulttuuritalo, kirjasto ja posti. Eräitä julkisia palveluja on myös Verjohnovossa ja muissa kylissä.
Nähtävyydet.
Seudulla sijaitsee useita muinaisia asuin- ja hautapaikkoja sekä uhrikiviä. Rakennusmuistomerkkeihin kuuluvat 1800-luvulla rakennetut Verjohnovon kirkko ja Ostrovin tsasouna. Historialliset kohteet liittyvät toiseen maailmansotaan.
Paul Goldschmidt

Paul Edward Goldschmidt (s. 10. syyskuuta 1987, Wilmington, Delaware) on yhdysvaltalainen baseballpelaaja. Hänen ulkopelipaikkansa on ykkösvahti.
Goldschmidt edustaa tällä hetkellä MLB-liigan Arizona Diamondbacksiä.
Random Access Memories

Random Access Memories on Daft Punk -yhtyeen neljäs ja viimeinen studioalbumi, joka julkaistiin Australiassa 17. toukokuuta 2013, Isossa-Britanniassa 20. toukokuuta, Yhdysvalloissa 21. toukokuuta ja 22. toukokuuta Japanissa. Albumin musiikissa on vaikutteita 70- ja 80-luvun musiikista. Albumilla vierailevat Giorgio Moroder, Panda Bear, Julian Casablancas, Todd Edwards, DJ Falcon, Chilly Gonzales, Nile Rodgers, Paul Williams ja Pharrell Williams.
Albumi oli kaupallinen menestys ja se ylsi listaykköseksi 20 maassa. Vuoden 2014 Grammy-gaalassa se voitti viisi Grammy-palkintoa.
Albumin 10-vuotisjuhlapainos "Random Access Memories 10th Anniversary Edition" julkaistiin 12. toukokuuta 2023. Mukana painoksella on yhdeksän aiemmin julkaisematonta kappaletta.
Stefano Bellone

Stefano Bellone (s. 23. huhtikuuta 1955 Milano) on italialainen entinen miekkailija ja olympiamitalisti. Hän sai kalvan joukkuekilpailussa pronssia vuoden 1984 kesäolympialaisissa Los Angelesissa. Samoissa kisoissa hän sijoittui kalvan yksilökilpailussa neljänneksi.
Moskovan kesäolympialaisissa 1980 Bellone jäi kalvan yksilökilpailussa 13. sijalle. Kesäolympialaisissa 1988 Soulissa hän osallistui kalvan joukkuekilpailuun ja sijoittui siinä neljänneksi.
Dubrovo

Dubrovo () on maalaiskunta ja sen keskuskylä Novgorodin alueen Soltsyn piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Novgorodin ja Pihkovan välisen A116-maantien varrella 15 kilometriä Soltsysta länteen. Kunnassa on 2 000 asukasta (vuonna 2010).
Maantiede ja asutus.
Dubrovon kunnan pinta-ala on 653,1 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Novgorodin alueen Šimskin piiriin, idässä Soltsyn piirin Vybitin ja Soltsyn sekä etelässä Gorkin kuntiin ja lännessä Pihkovan alueeseen. Pinta-alasta 66,9 % on metsää ja 22,9 % maatalousmaata.
Seutu kuuluu Ilmajärven alankoon. Jokia ovat Šelon, Sitnja ja Sevnja. Hyötykaivannaisia ovat hiekka, sora, kivennäisvesi ja turve. Kunnan alueella sijaitsee viisi luonnonmuistomerkkiä.
Keskuskylän lisäksi kuntaan kuuluu 73 kylää: Baranovo, Bolotsko, Bolšoje Zaborovje, Bolšoje Zagorje, Borki, Borok, Bystersko, Izori, Jazvištše, Jazvištši, kaksi Kamenkaa, Kijevets, Klin, Koroljova Gruzomed, Krjukovo, Kuznetsovo, Lavrov Klin, Liški, Ljubitovo, Lubino, Lugi, Malahovo, Maloje Zaborovje, Maloje Zagorje, Masljoha, Molotškovo, Nemeny, Nevlino, Nizy, Nikandrova Gruzomed, Nikolsko, Novoselje, Novyje Datši, Ostrov, Ostrova, Pirogovo, Ploskovo, Podoklinje, Poljany, Poretšje, Porožki, Posohovo, Pribrežnaja, Raitsy, Ratškovo, Relbitsy, Sadovaja, Selištši, Seltso, Sitnja, Soikino, Sosnovka, Stepanovo, Stobolsko, Storonje, Strepilovo, Tepjanitsy, Terebuni, Toltšino, Tšeremenets, Uzki, Veretje, Vidoni, Vitebsko, Všeli, Vysokoje, Donets, Dubjonka, Dubrovo, Grivy, Grjadsko, Zalesnaja ja Žilsko. Sosnovkan ja Všelin maalaiskunnat yhdistettiin Dubrovoon vuonna 2010.
Liikenne, talous ja palvelut.
Dubrovon kautta kulkee Novgorodin ja Pihkovan välinen maantie A116, joka on Ploskovon ja Raitsyn kylien välillä huonokuntoinen ja vaarallinen. Tieltä on yhteydet Šimskin piirin Gorodištšeen ja Utorgošiin.
Seudun pääelinkeinot ovat maatalous ja puunjalostus. Kunnassa toimii kolme karjanhoitoon erikoistunutta maatalousyritystä sekä puunhankintaa ja -jalostusta harjoittavia yrityksiä.
Keskuskylän palveluihin kuuluvat peruskoulu, kerhotalo, kirjasto ja lääkintäasema. Julkisia palveluja on myös Sosnovkassa, Všelissä ja eräissä muissa kylissä.
Nähtävyydet.
Seudulla on useita muinaisia hautapaikkoja. Rakennusmuistomerkkeihin kuuluvat Molotškovon ja Všelin kirkot, Baranovon, Klinin, Malahovon ja Vitebskon tsasounat, Novoseljen ja Toltšinon kartanoalueet sekä vanhat talousrakennukset. Historialliset kohteet liittyvät Venäjän kansalaissotaan ja toiseen maailmansotaan.
Rafael Nickel

Rafael Nickel (s. 30. heinäkuuta 1958 Hampuri, Länsi-Saksa) on saksalainen miekkailun olympiavoittaja. Hän kilpaili vuoden 1984 kesäolympialaisissa Los Angelesissa ja oli siellä mukana voittamassa kultaa kalvan joukkuekilpailussa.
Zsigmondyn lause

Lukuteoriassa Karl Zsigmondyn mukaan nimetty Zsigmondyn lause sanoo, että jos "a" &gt; "b" &gt; 0 ovat keskenään jaottomia kokonaislukuja, niin kaikilla luonnollisilla luvuilla "n" &gt; 1 on olemassa alkuluku "p" (kutsutaan "primitiiviseksi alkutekijäksi") joka jakaa luvun "an" − "bn" ja ei jaa lukua "ak" − "bk" positiivisilla kokonaisluvuilla "k" &lt; "n" seuraavin poikkeuksin:
Tämä yleistää Bangin lausetta, jonka mukaan jos "n"&gt;1 ja "n" ei ole kuusi, niin luvulla 2"n"-1 on alkutekijä, joka ei jaa mitään lukua 2"k"-1 kun "k"&lt;"n".
Samaten luvulla formula_1 on vähintään yksi primitiivinen alkutekijä paitsi silloin, kun formula_2
Zsigmondyn lause on usein käyttökelpoinen etenkin ryhmäteoriassa, missä sitä käytetään todistamaan, että eri ryhmillä on erilliset kertaluvut paitsi silloin, kun ryhmät ovat samat.
Lauseen keksi Zsigmondy työskennellessään Wienissä vuodesta 1894 vuoteen 1925.
Ruskorastuli

Ruskorastuli ("Cichlopsis leucogenys") on rastaiden heimoon kuuluva varpuslintu. Se on sukunsa ainoa laji.
Levinneisyys.
Ruskorastulia tavataan vain Brasilian itärannikolla Bahian ja Espírito Santon osavaltioissa. Laji on jakaantunut useaan osapopulaatioon. Vuonna 2023 lajin kokonaismääräksi arvioitiin 3 000-12 000 täysikasvuista yksilöä. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto luokittelee ruskorastulin vaarantuneeksi.
Pöyhijärastas

Pöyhijärastas ("Psophocichla litsitsirupa") on rastaiden heimoon kuuluva varpuslintu. Se on sukunsa ainoa laji.
Levinneisyys.
Pöyhijärastasta tavataan Afrikan itä- ja eteläosissa. Lajin kannan kokoa ei tiedetä, mutta sitä on kuvattu harvinaisesta yleiseksi ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Tristandacunhanrastas

Tristandacunhanrastas ("Turdus eremita") on rastaiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Tristandacunhanrastasta tavataan kotoperäisenä Tristan da Cunhalla. Sen kannaksi arvioidaan 2 500–10 000 yksilöä. Laji on luokiteltu silmälläpidettäväksi, koska sitä tavataan vain pienellä alueella ja sen kanta on pieni.
Elintavat.
Tristandacunhanrastas voi elää käytännössä missä tahansa mahdollisessa ympäristössä. Se käyttää ravinnokseen kuolleita lintuja, ruuantähteitä, muiden lintujen munia ja poikasia ja matoja ja muita selkärangattomia. Laji pesii syys-helmikuussa. Se munii 2–3 tai joskus 4 munaa. Poikaset pysyvät pesässä noin 20 päivää.
Samuel Webbe

Samuel Webbe (1740 Minorca – 25. toukokuuta 1816) oli englantilainen säveltäjä ja urkuri.
Minorcalla syntynyt Webbe vietti lapsuutensa Lontoossa. Webben isä kuoli kun hän oli sylivauva, ja hänen äitinsä palasi Lontooseen, jossa hän kasvatti poikansa ankarissa oloissa. Webbe meni 11-vuotiaana oppipojaksi arvostetulle huonekalupuusepälle, ja ensimmäisen oppivuoden aikana hänen äitinsä kuoli. Webbe päätti hankkia itselleen koulutuksen. Hän huomasi kiinnostuksensa musiikkiin, kun häntä pyydettiin korjaamaan cembalon kaikukoppaa. Korjaustyön aikana hän opetteli soittamaan soitinta. Tämän jälkeen hän aloitti soitto-opinnot Carl Barbandtin oppilaana.
Hän sai vuonna 1766 Catch Clubin palkintomitalin sävellyksestään "O That I Had Wings". Kaikkiaan hän sai 27 mitalia sävellyksistään, joita ovat esimerkiksi "Discord, Dire Sister", "Glory Be To the Father", "Swiftly From the Mountain's Brow" ja "To Thee All Angels". Muita hänen sävellyksiään ovat "When Winds Breathe Soft", "Thy Voice, O Harmony", and "Would You Know My Celia's Charms". 
Webbe oli roomalaiskatolinen, ja vuonna 1776 hänestä tuli George Paxtonin seuraaja Sardinian suurlähetystön kappelin urkurina. Hän toimi tehtävässä vuoteen 1795. Hän oli myös Portugalin suurlähetystön kappelin urkuri ja kuoronjohtaja Lincoln's Inn Fieldsissä, joka oli Lontoossa ainoa paikka, jossa voitiin julkisesti käyttää katolista liturgiaa. Webbe sävelsi teoksensa "An Essay On the Church Plain Chant" (1782) jälkeen kokoelmat "Collection of Motetts" (1792) ja "A Collection of Masses for Small Choirs" (1795), joita kumpaakin on käytetty laajalti Britannian katolisissa kirkoissa ja 1800-luvulla muuallakin. Hänen motettejaan ja virsiään lauletaan edelleenkin Britannian katolisissa ja anglikaanisissa kirkoissa. Anglikaanisen kirkon "English Hymnal" sisältää kahdeksan Webben sävellystä, samoin "Liturgical Hymns Old And New" (1999) jota käytetään laajasti Britannian katolisissa kirkoissa, sisältää kahdeksan hänen sävellystään, muun muassa suositut sovitukset sävellyksistä "O Salutaris Hostia" ja "Tantum Ergo for the Catholic service of Benediction". Hänen virsisävelmäänsä "Melcombe" lauletaan nykyisin usein niin anglikaanisissa kuin katolisissakin kirkoissa.
Webbe julkaisi yhdeksän kirjaa sävellyksistään vuosina 1764–1798. Nykyisin arvostetaan erityisesti hänen kaanoneitaan, joskin kirkkomusiikilla on ollut merkittävä vaikutus. Hän sävelsi myös yhden oopperan, "The Speechless Wife", jonka ensiesitys oli Covent Gardenissa. 22. toukokuuta 1794.
Suomessa monen kuoron ohjelmistossa on Webben sävellys "Agnus Dei".
Pohjois-Karjalan ammattiopisto Nurmes

Pohjois-Karjalan ammattiopisto Nurmes oli ammattioppilaitos Nurmeksessa Pohjois-Karjalan maakunnassa. Se liitettiin osaksi vuonna 2018 perustettua Pohjois-Karjalan koulutuskuntayhtymän Riveria-oppilaitosta. 
Tätä ennen ammattiopisto järjesti 8 eri toisen asteen koulutusohjelmaa. Opiskelijoita oli noin 300, ja henkilökuntaa noin 45.
Oppilaitoksen historia.
Ammattiopiston juuret ulottuvat vuoteen 1967, jolloin sekä kaupallinen että ammattiopetus alkoi Nurmeksessa väliaikaisissa tiloissa. 1970-luvulla kauppakoulu ja ammattikoulu saivat omat rakennuksensa vierekkäisille tonteille Nurmesjärven rantaan.
1994 oppilaitokset yhdistyivät ja kahden vuoden aikana rakennukset yhdistettiin ja saneerattiin täysin. Näin käytössämme ovat hyvät, monipuoliset opiskelutilat kaikille oppilaitoksessa oleville koulutusohjelmille.
Vuonna 2018 toiminta siirtyi osaksi Riveria-oppilaitosta.
Opiskelu.
Opiskelu on käytännönläheistä. Työssäoppimisjaksoilla saa jo opiskeluaikana tuntuman oikeaan työelämään.
Jean-Michel Bazire

Jean-Michel Bazire (s. 16. huhtikuuta 1971 Le Mans) on ranskalainen raviohjastaja. Hän aloitti uransa jo 16-vuotiaana vuonna 1987 ja on toiminut myös montératsastajana.
Jean-Michel Bazire on yksi 2000-luvun menestyneimmistä raviohjastajista Euroopassa. Hän on voittanut muun muassa maailman arvostetuimpiin ravikilpailuihin kuuluvat Prix d'Amériquen ja Elitloppetin kahdesti. Suomessa Bazire on ohjastanut ykkössijat Finlandia-ajossa neljästi sekä Kymi Grand Prix'ssa kahdesti. Koko urallaan hän on ajanut noin 5 000 voittoa, vuonna 2012 Bazire ohjasti 214 ykköstilaa. Ranskan parhaaksi raviohjastajaksi ("Sulky d'or") hänet on valittu 14 kertaa, ensimmäisen kerran vuonna 1998 ja sen jälkeen 13 kertaa peräkkäin vuodesta 2000 lähtien.
Heinäkuussa 2012 Bazire sai vakavan sairauskohtauksen ohjastaessaan Enghien-les-Bainsin raviradalla. Aivoverenvuodon saanut Bazire vietiin sairaalaan kriittisessa tilassa, mutta hän toipui nopeasti ja palasi radoille jo lokakuussa.
Suurkilpailuvoittoja.
Ranska
Italia
Ruotsi
Suomi
Tanska
Norja
Belgia
Hollanti
Euroopan raviliitto UET
Pohjois-Karjalan ammattiopisto Niittylahti

Pohjois-Karjalan opisto ja ammattiopisto Niittylahti on ammattioppilaitos Niittylahdessa Pyhäselän rannalla, 15 km Joensuun keskustasta. Oppilaitos on osa Pohjois-Karjalan koulutuskuntayhtymää.
Koulutustarjonta.
Pohjois-Karjalan opisto ja ammattiopisto Niittylahti järjestää ammatillista peruskoulutusta, ammatilliseen koulutukseen valmistavaa koulutusta ja vapaan sivistystyön kansanopisto-opintoja. 
Ammatillinen koulutus.
• Nuoriso- ja vapaa-ajanohjauksen perustutkinto
Ammatillinen lisäkoulutus.
• Erä- ja luonto-opaskoulutus
Valmistava koulutus.
• Ammatilliseen peruskoulutukseen valmentava koulutus
Kansanopistolinjat.
Näyttelijäntyön koulutus - Teatteri Rajarikko
Hyvinvointivalmentajan koulutus
Avoimen yliopiston psykologian linja
Historiaa.
Vuonna 1895 perustettiin Kontiolahden Puhakan taloon ensimmäinen Pohjois-Karjalan kansanopisto. Ensimmäinen johtaja Johan Herman Hakulinen oli tutustunut Grundtvigin kansanopistoaatteeseen muualla Suomessa ja Skandinaviassa. Yhdessä vaimonsa Liekko Hakulisen (o.s. Ryynänen) kanssa hän johti opistoa vuoteen 1928 saakka.
Ensimmäisenä lukuvuonna opetusaineina olivat mm. uskonto, yleinen historia, Suomen historia, Kalevala, ainekirjoitus, laskento, sisäluku ja oikeinkirjoitus, laulu, voimistelu, piirustus, kunnallistieto ja kirjanpito. Opetus painottui alusta lähtien ns. humanistisiin aineisiin ja käytännöllisiin aineisiin eli käsitöihin ja ruoan valmistuksen harjoitteluun.
1899 Johtaja Hakulisen vaikutuksesta opisto siirtyi Niittylahteen, josta hän osti opistolle tontin ja hankki henkilökohtaisella toiminnallaan rahoituksen uudisrakennuksille.
Vuonna 1991 Pohjois-Karjalan Koulutuskuntayhtymä osti opiston Pyhäselän kunnalta ja muilta osakkailta.
Aiheesta muualla.
Pohjois-Karjalan Ammattiopisto Niittylahti Pohjois-Karjalan koulutuskuntayhtymä
Guadeloupenrastas

Guadeloupenrastas ("Turdus lherminieri") on rastaiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Guadeloupenrastasta tavataan kotoperäisenä Pienillä Antilleilla. Lajin kannaksi arvioidaan 100 000 – 500 000 sukukypsää yksilöä. Se on luokiteltu silmälläpidettäväksi, ja sen kanta on suhteellisen vakaa. Sitä kuitenkin uhkaa elinympäristöjen tuhoutuminen, pesäloisiva hohtoturpiaali, kilpaileva afrikanrillirastas ja nisäkäsvieraslajit sekä laiton metsästys.
Pohjois-Karjalan ammattiopisto Kitee

Pohjois-Karjalan ammattiopisto Kitee tarjosi ammatillista koulutusta Kiteellä Pohjois-Karjalan maakunnassa.
Oppilaitos toimi Kiteen keskustan tuntumassa Savikontiellä. Oppilaitos oli osa Pohjois-Karjalan koulutuskuntayhtymää. 
1.1.2018 lähtien Pohjois-Karjalan ammattiopisto Kitee on yksi Riverian koulutusyksiköistä.
Asuntola.
Asuminen oppilaitoksen asuntolassa on ilmaista perustutkinto-opiskelijoille. Asuntolapaikkoja on tarjolla rajoitetusti. Etusijalla ovat pitkämatkalaiset ja alle 18-vuotiaat opiskelijat. Asuntolat sijaitsevat Kiteen keskustassa.
Pohjois-Karjalan ammattiopisto Joensuu tekniikka ja kulttuuri

Pohjois-Karjalan ammattiopisto Joensuu tekniikka ja kulttuuri oli ammattioppilaitos Joensuussa Otsolassa ja Peltolassa Pohjois-Karjalan maakunnassa. Oppilaitos oli osa Pohjois-Karjalan koulutuskuntayhtymän toimintaa. Vuodesta 2018 lähtien oppilaitos on ollut osa Riveriaa.
Opiskelu.
Opiskelu on käytännönläheistä. Ammatillisiin perustutkintoihin sisältyy vähintään 20 opintoviikkoa työssäoppimista. Työssäoppiminen on suunniteltua, ohjattua
ja arvioitua ammattitaidon opiskelua. Pohjois-Karjalan ammattiopisto Joensuu tarjoaa opiskelijoilleen mahdollisuuden suorittaa ylioppilastutkintoon tähtääviä opintoja. Ammatillista tutkintoa opiskeleva voi suorittaa osan perustutkintoon kuuluvista opinnoista lukiossa ja osallistua ylioppilaskirjoituksiin.
Enghien-les-Bains

Enghien-les-Bains on kunta Ranskassa Val-d’Oisen departementissä. Se sijaitsee noin 13 kilometriä Pariisin keskustan pohjoispuolella ja kuuluu Pariisin esikaupunkialueeseen.
Asukkaita Enghien-les-Bainsissa on 11 410 (2010). Se on syntynyt 1800-luvulla Enghien-järven rannoille. Nykyään paikkakunta tunnetaan muun muassa kylpylöistään. Enghien-les-Bainsissa sijaitsevat myös muun muassa Enghien-Soisyn ravirata sekä Pariisin suurkaupunkialueen ainoa pelikasino.
Pohjois-Karjalan ammattiopisto Outokumpu

Pohjois-Karjalan ammattiopisto Outokumpu on ammattioppilaitos Outokummussa. Opiston aloja ovat kulttuuriala, sosiaali-, terveys-, ja liikunta-ala sekä tekniikan- ja liikenteenala. Oppilaitos on osa Pohjois-Karjalan koulutuskuntayhtymää
Opintolinjat.
Media-alan perustutkinto:
Kone- ja tuotantotekniikan perustutkinto:
Sosiaali- ja terveysalan perustutkinto:
Käsi- ja taideteollisuusalan perustutkinto
Kuvallisen ilmaisun perustutkinto
Tanssialan perustutkinto
Opiskelu.
Oppilaitoksen perustana on mm. asiakaslähtöinen toiminta, hyvinvoivat opiskelijat ja henkilöstö, toimiva työelämäyhteistyö, talouden hallinta sekä monipuolinen koulutustarjonta.
Pohjois-Karjalan ammattiopisto Joensuu palvelut

Pohjois-Karjalan ammattiopisto Joensuu palvelut oli ammattioppilaitos Joensuussa, joka toimi kolmessa toimipisteessä Otsolassa, Niskalassa ja Peltolassa. Oppilaitoksessa opiskellaan kaupan- ja hallinnon-, sosiaali-, terveys-, liikunta- ja palvelualoja. Oppilaitos oli osa Pohjois-Karjalan koulutuskuntayhtymää.
Ammattiopisto Joensuu palveluissa oli vuosittain opiskelijoita noin 1200 ja henkilökuntaa noin 170 henkilöä. 
1.1.2018 alkaen Pohjois-Karjalan ammattiopisto Joensuu palvelut on osa Riveria-oppilaitosta. Muutoksen taustalla on Ammatillisen koulutuksen reformi.
Koulutusalat.
Kaupan ja hallinnon ala
Palvelualat
Sosiaali-, terveys- ja liikunta-ala
Opiskelu.
Opiskelu on käytännönläheistä. Ammatillisiin perustutkintoihin sisältyy vähintään 20 opintoviikkoa työssäoppimista. Työssäoppiminen on suunniteltua, ohjattua ja arvioitua ammattitaidon opiskelua. Pohjois-Karjalan ammattiopisto Joensuu tarjoaa opiskelijoilleen mahdollisuuden suorittaa ylioppilastutkintoon tähtääviä opintoja (kaksoistutkinto). Ammatillista tutkintoa opiskeleva voi suorittaa osan perustutkintoon kuuluvista opinnoista lukiossa ja osallistua ylioppilaskirjoituksiin.
Borneonhedelmärastas

Borneonhedelmärastas ("Chlamydochaera jefferyi") on rastaiden heimoon kuuluva varpuslintu. Se on sukunsa ainoa laji. 
Levinneisyys.
Borneonhedelmärastasta tavataan Indonesiassa ja Malesiassa. Laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Marco Cecchinato

Marco Cecchinato (s 30. syyskuuta 1992 Palermo) on italialainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut kaksinpelissä ATP-listan sijalla 16 helmikuussa 2019. Hän on voittanut urallaan kolme ATP-turnausta kaksinpelissä.
Toukokuussa 2013 Cecchinato pääsi Nizzan ATP-turnauksen pääsarjaan selvitettyään karsinnat.
Pohjois-Karjalan opisto

Pohjois-Karjalan opisto oli kansanopisto Pyhäselän Niittylahdessa, Joensuussa. Opisto on perustettu 1895 ja siellä järjestettiin ammatillista sekä vapaan sivistystyön kansanopistokoulutusta. 1.1.2018 alkaen Pohjois-Karjalan opisto on toiminut nimellä Riveria, joka on Pohjois-Karjalan koulutuskuntayhtymän oppilaitos. 
Opisto on perustettu vuonna 1895 Kontiolahteen, ja sen ensimmäisenä johtajana toimi Johan Herman Hakulinen vuoteen 1928. Hän tunsi pohjoismaisen Grundtvig-kansanopistoaatteen. Vuonna 1899 opisto siirtyi Niittylahteen, jossa uusi rakennus valmistui kolmen vuoden kuluttua. Opetus käsitti muun muassa Kalevalaa ja kunnallistietoa, mutta myös käden taitoja kuten ruoanlaittoa. Toinen pitkäaikainen johtaja – vuoteen 1970 – oli Olli Tuominen, jonka aikana opisto muuttui kansankorkeakouluksi. Sota-aikana opisto toimi Joensuun Niinivaaralla, kun Niittylahden rakennukset olivat sotasairaalakäytössä. Vuodesta 1991 opisto on ollut osa maakunnallista koulutuskuntayhtymää.
Pohjois-Karjalan Aikuisopisto

Pohjois-Karjalan aikuisopisto on aikuiskoulutukseen ja työelämän kehittämiseen erikoistunut maakunnallinen ja monialainen oppilaitos, joka järjestää aikuiskoulutusta ja näyttötutkintoja hyvinvoinnin, palvelujen ja tekniikan koulutusaloilla. Sen toimintaan kuuluvat työelämän kehittäminen ja palvelu. Oppilaitos on osa Pohjois-Karjalan koulutuskuntayhtymää.
Opintolinjat.
Tekniikan koulutusala
Hyvinvoinnin koulutusala
Palvelujen koulutusala
Celebesintöpörastas

Celebesintöpörastas ("Heinrichia calligyna") on sieppojen heimoon kuuluva varpuslintu. Se on sukunsa ainoa laji. 
Levinneisyys.
Celebesintöpörastasta tavataan kotoperäisenä Sulawesin saarella Indonesiassa. Lajia on kuvattu yleisesti ottaen harvinaiseksi. Korkeammalla sijaitsevilla alueilla se on kuitenkin yleisempi. Laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Afrikansinitiainen

Afrikansinitiainen ("Cyanistes teneriffae") on tiaisten heimoon kuuluva varpuslintu. Sitä pidettiin aiemmin sinitiaisen paikallisena ja eristäytyneenä muotona.
Tuntomerkit.
Afrikansinitiainen on 11–12 cm pitkä. Se on väreiltään sinitiaista tummempi. Päälaki on mustahkonsininen. Selkä on väriltään harmahtavansininen ja siitä puuttuu sinitiaisen vihertävä sävy. Siipi on sinitiaisen siipeä syvemmän sininen. Luoteis-Afrikassa pesivällä "ultramarinus"-alalajilla on siivessä valkoinen siipijuova. Kanariansaarilla pesivältä "teneriffae"-alalajilta siipijuova nuoria yksilöitä lukuun ottamatta puuttuu.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Afrikansinitiaista tavataan Pohjois-Afrikassa ja Kanariansaarilla. Se on paikkalintu ja pesii metsissä ja puutarhoissa.
Andreas Westh

Andreas Westh (s. 22. toukokuuta 1977) on ruotsalainen jääpalloilija. Hän edustaa Ruotsin Elitserienissä pelaavaa Bollnäsiäa. Lisäksi hän on ollut vuodesta 2004 Ruotsin jääpallomaajoukkueen puolustuksen keskeisiä pelaajia.
Nilsson on pelannut 10 MM-kisat ja saavuttanut niissä kolme maailmanmestaruutta (2009, 2010, 2012). Niissä hän on pelannut kaikkiaan 69 ottelua ja tehnyt seitsemän maalia. Kaikkiaan Westh on pelannut 114 maaottelua. Hän on toiminut 2010-luvulla Ruotsin maajoukkueen kapteenina. Westh valittiin vuosina 2011, 2012 ja 2013 MM-kisoissa parhaaksi puolustuspelaajaksi. 
Paras saavutus Westhin pelaamissa joukkueissa Ruotsin Elitserienissä ovat olleet kolme hopeasijaa – 2005 Sandvikenissä sekä 2010 ja 2011 Bollnäsissä. Champions Cup -voitto on tullut Sandvikenin riveissä kaudella 2005–2006. 
Daniel Westh on valittu jääpallon vuoden pelaajaksi kaudella 2011. Lisäksi hän kuuluu Ruotsin jääpallon Hall of Fameen eli Stora Grabbareihin numerolla 227. 
Saavutukset.
Maajoukkueessa
Seurajoukkueissa
Friedrich von Wieser

Friedrich von Wieser (10. heinäkuuta 1851 Wien – 23. heinäkuuta 1926 Sankt Gilgen) oli itävaltalainen taloustieteilijä ja sosiologi. Wieser oli eräs keskeisistä itävaltalaisen taloustieteen edustajista Carl Mengerin ja Eugen von Böhm-Bawerkin ohella. Hänen tunnetuin saavutuksensa on rajahyödyn teorian kehittäminen. 
Wieser opiskeli Heidelbergin, Jenan ja Leipzigin yliopistoissa ja sai professuurin Prahan saksalaisesta yliopistosta (1884–1903). Myös Wienissä hän toimi professorina (1903–1917 ja 1919–1922) ja Itävalta-Unkarin ulkomaankauppaministerinä (1917–1918). Hänen tunnetuimpia teoksiaan ovat "Der natürliche Wert" (1889), "Grundriss der Sozialökonomik" (1914) ja "Theorie der gesellschaftlichen Wirtschaft" (1914). Myöhempinä vuosinaan Wieser julkaisi suuren sosiologisen tutkimuksen "Das Gesetz der Macht" (1926).
Anne Mattila (albumi)

Anne Mattila on Anne Mattilan vuonna 2002 ilmestynyt studioalbumi. Sitä on myyty platinalevyyn oikeuttava määrä. Levyllä vierailevat Janne Tulkki sekä Annen sisko Anneli Mattila.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet säveltänyt ja sovittanut Jori Sivonen sekä sanoittanut Vexi Salmi, ellei toisin mainittu.
Yksinäinen Yrjö

Yksinäinen Yrjö (, ennen 1912 – 24. kesäkuuta 2012) oli yli satavuotiaana kuollut galápagoksenjättiläiskilpikonnakoiras ja oman alalajinsa "abingdonii" viimeinen tunnettu edustaja. Yrjö löydettiin Pintan saarelta 1. marraskuuta 1971 ja siirrettiin Galápagossaarten Santa Cruzin saarelle Charles Darwin Research Station -asemalle. Yrjöä yritettiin kahden vuosikymmenen ajan saada pariutumaan naaraskilpikonnien kanssa aikeena saada Yrjön geeniperimä talteen. Vuonna 2011 Yrjö pariutui kahden naaraskilpikonnan kanssa onnistuneesti, mutta yksikään syntyneistä kilpikonnanmunista ei kuoriutunut. 
Yrjö löydettiin häkistään kuolleena 24. kesäkuuta 2012 kello 8:n aikaan. Kuolinsyyksi epäiltiin sydänvikaa. Yrjön kuolema tarkoitti sitä, että sen oma "abingdonii"-alalaji kuoli mahdollisesti sukupuuttoon. Kuitenkin marraskuussa 2012 julkaistun tutkimuksen mukaan Yrjö ei välttämättä ollutkaan lajinsa viimeinen yksilö.
Yrjön ruumis täytettiin New Yorkin luonnonhistoriallisessa museossa, ja se oli nähtävillä näyttelyssä American Museum of Natural Historyssa vuodesta 2014. Vuonna 2017 Yrjö siirrettiin takaisin Galápagossaarille, jossa se on nykyisin nähtävillä osana näyttelyä luonnonpuistossa Charles Darwin Research Station -asemalla.
Mauro Santambrogio

Mauro Santambrogio (s. 7. lokakuuta 1984 Erba) on italialainen maantiepyöräilijä. Hän aloitti ammattilaisuransa LPR-Piacenza-tallissa 2004–2005, edusti Lampre-Fonditalia 2006–2009, BMC Racing Teamia 2010–2012 ja Vini Fantini-Selle Italiaa 2013. Hän voitti Italian ympäriajossa 2013 Bardonecchiaan päättyneen vuorietapin ennen Vincenzo Nibalia. Kansainvälinen pyöräilyliitto kertoi kuitenkin 3. kesäkuuta, että Santambrogio oli antanut EPO-hormonia sisältäneen dopingnäytteen kilpailun ensimmäisellä etapilla. Hän sai kahden vuoden kilpailukiellon. 
Santambrogion oli tarkoitus edustaa kaudella 2015 Amore &amp; Vita-Selle SMP -joukkuetta. Hän jäi kuitenkin kilpailukieltonsa aikana, lokakuussa 2014 tehdyssä dopingtestissä kiinni testosteronin käytöstä, ja hänen kilpailukieltonsa pidennettiin 21. lokakuuta 2017 saakka. Hän ilmoitti lopettavansa pyöräilyuransa.
Saavutuksia.
Lähteet: Cyclingbase, Cycling Archives
GP Brissago, voitto
Välimeren kilpailut, pronssia maantieajossa
Tre Valli Varesine, voitto
Coppa Agostoni, toinen
Coppa Agostoni, toinen
Lombardian ympäriajo, kahdeksas
Giro di Toscana, toinen
Clásica de San Sebastián, kuudes
Lombardian ympäriajo, neljäs
Giro del Trentino, kokonaiskilpailussa toinen
Gran Premio Industria e Artigianato, voitto
Italian ympäriajo, kokonaiskilpailussa yhdeksäs, 14. etapin voitto
Claire Feuerstein

Claire Feuerstein (s. 28. helmikuuta 1986) on ranskalainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut kaksinpelissä WTA-listan sijalla 116 heinäkuussa 2012.
Grand Slam -turnauksissa Feuerstein on päässyt parhaimmillaan toiselle kierrokselle Ranskan avoimissa 2012 ja Ranskan avoimissa 2014.
Gustav Fehn

Gustav Fehn (21. helmikuuta 1892 – 5. kesäkuuta 1945) oli saksalainen panssarivoimien kenraali ja Afrika Korpsin viimeinen komentaja toisessa maailmansodassa.
Fehn oli 33. jalkaväkirykmentin komentaja vuodesta 1939 heinäkuuhun 1940 ja sitten 5. panssaridivisioonan komentajana. Hänet ylennettiin kenraalimajuriksi 1940 ja palkittiin rautaristin ritariristillä. Elokuussa 1942 hänet ylennettiin kenraaliluutnantiksi, ja hän oli XXXX panssariarmeijakunnan komentajana marraskuuhun 1942, jolloin hänet ylennettiin kenraaliksi.
Fehn nimitettiin Afrika Korpsin komentajaksi marraskuussa 1942 ja hän johti sitä 15. tammikuuta 1943 saakka. Taistelussa brittejä vastaan Fehn haavoittui. Siinä taistelussa hän lähetti esimiehilleen viestin: ”Ammukset lopussa. Välineet tuhottu. Käsky täytetty, Afrika Korps taistellut viimeiseen mieheen”.
Päästyään sairaalasta Fehn johti LXXXVI panssariarmeijakuntaa heinä-elokuussa 1943, jonka jälkeen XXI armeijakuntaa lokakuusta 1943 heinäkuuhun 1944 ja sitten XXI vuoristoarmeijakuntaa Balkanilla. Fehn antautui Titon partisaaneille, jotka ampuivat hänet ilman oikeudenkäyntiä 5. kesäkuuta 1945.
Werner von Erdmannsdorf

Heinrich Werner Bernhard von Erdmannsdorff (26. heinäkuuta 1891 Bautzen, Saksa – 5. kesäkuuta 1945 Ljubljana, Jugoslavia) oli monin kunniamerkein palkittu Saksan maavoimien jalkaväenkenraali toisessa maailmansodassa. Hänet palkittiin Rautaristin ritariristillä.
Erdmannsdorff jäi toukokuussa 1945 brittien sotavangiksi. Hänet luovutettiin Jugoslaviaan ja teloitettiin 1945 Ljubljanassa yhdessä panssarikenraali Gustav Fehnin, kenraaliluutnantti Friedrich Stephanin ja kenraalimajuri Heinz Kattnerin kanssa.
Erdmannsdorffin veli oli jalkaväenkenraali Gottfried von Erdmannsdorff.
Bernhard Siebken

Bernhard Siebken (4. huhtikuuta 1910 – 20. tammikuuta 1949) oli SS-Obersturmbannführer (everstiluutnantti). Hänet palkittiin rautaristin ritariristillä 17. huhtikuuta 1945, kun hän komensi 2. SS-panssarikrenatöörirykmenttiä Leibstandarte SS Adolf Hitlerissä (LSSAH). Siebken kuului divisioonan alkuperäiseen miehistöön.
Hän otti osaa Puolan sotaretkeen 1939 ja palveli itärintamalla. 1944 Siebken komensi 26. SS-panssarikrenatöörirykmentin 2. pataljoonaa ja myöhemmin 25. SS-panssarikrenatöörirykmenttiä 12. SS-divisioona Hitler-Jugendissa. 21. kesäkuuta 1944 hänet ylennettiin Obersturmbannführeriksi.
Sodan jälkeen Siebkeniä syytettiin sotarikoksista. Hänet todettiin syylliseksi kanadalaisten sotavankien ampumiseen Ranskassa ja hirtettiin vuonna 1949. On kuitenkin esitetty että ampumisesta oli Siebkenin sijaan vastuussa hänen esimiehensä Wilhelm Mohnke jonka tiedetään syyllistyneen useisiin muihinkin vastaaviin tekoihin. Mohnke joutui kuitenkin sotavankeuteen Neuvostoliittoon ja hän vältti näin länsiliittoutuneiden oikeudenkäynnit.
Itä–Länsi-ottelu 1943

Vuoden 1943 Pesäpallon Itä–Länsi-ottelu pelattiin Seinäjoella. Tämä oli kaikkiaan kymmenes Itä-Länsi-ottelu, ja ensimmäinen, joka pelattiin muualla kuin Helsingissä ja ainoa sota-aikana pelattu kamppailu. Vuosina 1941 ja 1942 Itä-Länsi-ottelua ei järjestetty, kuten ei sittemmin myöskään 1944. Ottelun yleisömääräksi ilmoitettiin tuhat henkeä.
Juoksulista.
Länsi aloitti sisällä.
Kaksivarvaslaiskiainen

Kaksivarvaslaiskiainen ("Choloepus didactylus") on Etelä-Amerikan pohjoisosissa elävä laiskiaislaji.
Elintavoiltaan kaksivarvaslaiskiaiset eivät poikkea kolmivarvaslaiskiaisista. Mutta niillä on vain kaksi kynttä eturaajoissa, kolmen sijaan. Niillä on myös etuhampaat hieman erillään ja ne muistuttavatkin kulmahampaita.
Vuoritapiiri

Vuoritapiiri ("Tapirus pinchaque") on tapiirien heimoon kuuluva kavioeläinlaji, joka elää Perun Andeilla. Se on amerikantapiiria pienempi ja sen turkki on tumman ruskea. Vuoritapiirilla kulkee valkoinen täplä kuonon kärjestä suupieleen. Nisäkäsnimistötoimikunnan ehdotus lajin suomenkieliseksi nimeksi on "andientapiiri", joka on käännös lajin espanjankielisestä nimestä "tapir andino".
Rafał Majka

Rafał Majka (s. 12. syyskuuta 1989) on puolalainen maantiepyöräilijä. Hän aloitti ammattilaisuransa 2011, ja edusti vuoteen 2016 saakka Saxo Bank / Tinkoff -tallia. Vuosina 2017–2020 hän kilpaili Bora-Hansgrohessa ja vuodesta 2021 alkaen UAE Team Emirates -joukkueessa.
Majka voitti Carpathia Couriers Path -kilpailun aika-ajoetapin 2010. Hän voitti 2012 Pekingin ympäriajon nuorten kilpailun ja sijoittui Japan Cupissa kolmanneksi. Italian ympäriajossa 2013 hän sijoittui kokonaiskilpailussa seitsemänneksi ja nuorten kilpailussa toiseksi. Saman vuoden Puolan ympäriajossa hän voitti pistekilpailun ja oli kokonaiskilpailussa neljäs. Espanjan ympäriajossa hän sijoittui 19:nneksi ja Milano–Torino-kilpailussa toiseksi. Lombardian ympäriajossa hän oli kolmas.
Majka voitti 2014 Critérium Internationalin nuorten kilpailun. Italian ympäriajossa 2014 hän oli kokonaiskilpailussa kuudes ja nuorten kilpailussa kolmas. Saman vuoden Ranskan ympäriajossa hän voitti mäkikirikilpailun ja 14. sekä 17. etapin. Lisäksi hän oli 13. etapilla toinen sekä 18. etapilla kolmas. Puolan ympäriajossa hän voitti kokonaiskilpailun sekä viidennen ja kuudennen etapin.
Majka voitti Ranskan ympäriajossa 2015 11. etapin. Espanjan ympäriajossa hän sijoittui kokonaiskilpailussa kolmanneksi ja 15. etapilla toiseksi. Milano–Torino-kilpailussa hän oli toinen. Italian ympäriajossa 2016 hän sijoittui viidenneksi. Hän voitti samana vuonna maantieajon Puolan-mestaruuden. Ranskan ympäriajossa hän voitti mäkikirikilpailun, sijoittui 15:nnellä etapilla toiseksi sekä viidennellä, yhdeksännellä ja 17. etapilla kolmanneksi.
Majka saavutti Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 pronssia maantieajossa. Kalifornian ympäriajossa 2017 hän voitti toisen etapin ja sijoittui kokonaiskilpailussa toiseksi. Saman vuoden Slovenian ympäriajossa hän voitti kokonais- ja mäkikirikilpailun sekä kolmannen etapin. Puolan ympäriajossa 2017 hän sijoittui toiseksi. Saman vuoden Espanjan ympäriajossa hän voitti 14. etapin ja oli kahdeksannella etapilla kolmas.
Majka sijoittui Ranskan ympäriajon 2018 kokonaiskilpailussa 19:nneksi ja mäkikirikilpailussa kolmanneksi. Saman vuoden Espanjan ympäriajossa hän oli kokonaiskilpailussa kolmastoista ja 13. etapilla toinen. Lombardian ympäriajossa hän sijoittui seitsemänneksi ja Italian ympäriajossa 2019 kuudenneksi. Saman vuoden Espanjan ympäriajossa hän oli kokonaiskilpailussa kuudes ja 20. etapilla kolmas. Vuoden 2020 Tirreno–Adriaticon kokonaiskilpailussa hän oli kolmas ja Italian ympäriajossa kahdestoista. Hän voitti 15. etapin Espanjan ympäriajossa 2021.
Majka sijoittui vuoden 2022 Slovenian ympäriajossa toiseksi. Lisäksi hän voitti mäkikirikilpailun sekä esimmäisen ja neljännen etapin. Hän sijoittui 14:nneksi Ranskan ympäriajossa 2023. Puolan ympäriajossa hän voitti samana vuonna kolmannen etapin. Vuonna 2024 hän oli toinen Vuelta Asturias -kilpailussa ja viidestoista Italian ympäriajossa. Seuraavan vuoden Italian ympäriajossa hän sijoittui 13:nneksi. Hän voitti samana vuonna maantieajon Puolan-mestaruuden.
René Bauwens

René Bauwens (11. maaliskuuta 1894 – 1959) oli belgialainen vesipalloilija, uimari ja olympiamitalisti.
Bauwens kuului vesipallossa hopeaa saaneeseen joukkueeseen Antwerpenin kesäolympialaisissa 1920. Samoissa kisoissa hän osallistui myös 4 × 200 metrin vapaauintiviestiin. Vuoden 1928 kesäolympialaisissa Amsterdamissa Bauwens oli mukana sijoittumassa vesipallossa viidenneksi.
Jörg Fiedler

Jörg Fiedler (s. 21. helmikuuta 1978 Leipzig) on saksalainen miekkailija ja olympiamitalisti. Hän oli mukana saamassa kalvan joukkuekilpailussa pronssia vuoden 2004 kesäolympialaisissa Ateenassa. Samoissa kisoissa hän jäi kalvan yksilökilpailussa 25. sijalle. 
Sydneyn kesäolympialaisissa 2000 Fiedler jäi kalvan yksilökilpailussa 18. sijalle ja joukkuekilpailussa viidenneksi. Vuoden 2012 kesäolympialaisissa Lontoossa hän kilpaili vain kalvan yksilökilpailussa ja sijoittui siinä kahdeksanneksi.
Albert Durant

Albert Paul Durant (1. heinäkuuta 1892 Bryssel – kesäkuussa 1958 Etterbeek) oli belgialainen vesipalloilija ja kolminkertainen olympiamitalisti. Hän oli mukana saamassa lajissaan pronssia vuoden 1912 kesäolympialaisissa Tukholmassa ja sitten hopeaa sekä kesäolympialaisissa 1920 Antwerpenissä että 1924 Pariisissa.
Kauppa, Teollisuus ja Säästäväisyys

Kauppa, Teollisuus ja Säästäväisyys ovat Emil Wikströmin Turun Säästöpankille tekemät kolme veistosta, jotka asetettiin paikalleen pankkirakennuksen julkisivuun vuonna 1891.
Patsaat ovat tilaustyö, jonka Wikström sai itselleen tarjouskilpailun perusteella. Kuvanveistäjä asui tuolloin Pariisissa ja tuli Turkuun kesällä 1890 tekemään veistokset. Kipsimallit valmistuivat loppuvuodesta 1890. Sementtiin valetut veistokset olivat valmiit kesällä 1891.
Rakennus.
Vuonna 1822 perustettu Sparbanken i Åbo – Turun Säästöpankki rakennutti itselleen liikepalatsin Linnankadun ja Kristiinankadun kulmaan, rakennus valmistui vuonna 1891. Kolmikerroksisen, uusrenessanssityylisen talon suunnitteli arkkitehti Sebastian Gripenberg. Veistokset sijoitettiin julkisivussa olleisiin syvennyksiin toisen kerroksen korkeudelle. Talon laajennus vuodelta 1912 on Birger Brunilan ja Valter Jungin käsialaa.
Keulasimput

Keulasimput (Pataecinae) on velhokaloihin kuuluva alaheimo. Heimon lajeja tavataan Australian etelärannikolta. Aiemmin alaheimo luokiteltiin omaksi heimokseen Pataecidae.
Lajit ja anatomia.
Keulasimppujen alaheimoon kuuluu 3 sukua ja 3 lajia. Lajit ovat jäkäläkeulasimppu ("Neopataceus waterhousii"), keulasimppu ("Pataecus fronto") ja "Aetapcus maculatus". Ruumiinrakenteeltaan keulasimppulajit ovat pitkänomaisia ja ruumis kapenee pyrstöä kohden. Suurimmillaan ne kasvavat noin 30 cm pitkiksi. Tyypillisiä alaheimon lajien piirteitä ovat silmän etupuolelta alkava pitkä ja korkea selkäevä, jyrkkä otsaprofiili, vatsaevien puuttuminen sekä suomuton ruumis. Eräillä lajeilla ruumiissa on nystyjä.
Levinneisyys ja elintavat.
Keulasimmpuja tavataan matailsta lämpimistä vesistä Australian etelärannikolta. Ne elävät tyypillisesti lähellä pohjaa leväkasvuston tai sienieläinten joukossa.
Ylähengitystiet

Ylähengitystiet ovat se osa hengityselimistöstä, joka muodostuu ihmisen nenästä, nenäontelosta, nenänielusta, suusta, kielestä, nielusta, kurkunkannesta ja äänihuulista. 
Hengitettäessä nenän kautta nenäkarvat puhdistavat ilmaa. Lisäksi ilma lämpiää huomattavasti.
Kuusivyövyötiäinen

Kuusivyövyötiäinen ("Euphractus sexcinctus") on vyötiäisiin kuuluva nisäkäs. Se elää Brasiliassa, Paraguayssa, Guayanassa, Boliviassa, Argentiinassa ja Uruguayssa.
Alkuasukkaat metsästävät kuusivyövyötiäisiä sen lihan vuoksi. He käyttävät apunaan koiria jotka pitävät sen panssarista hampaillaan kiinni niin kauan kunnes metsästäjä ehtii paikalle.
Ravinto.
Hyönteiset, munat, pienet käärmeet ja raadot.
Tuntomerkit.
Kuusivyövyötiäisen ruumis on litteä ja sillä on lyhyet raajat ja lyhyt, alle 30 cm:n pituinen häntä. Sillä on kuusi suomuriviä hartia- ja lannekilven välissä. Sillä on paksu nahka niissä ruumiinosissa, joihin sen panssari ei yllä.
Jättiläisvyötiäinen

Jättiläisvyötiäinen ("Priodontes maximus") on vyötiäisiin kuuluva nisäkäs. Se elää Etelä-Amerikan pohjois- ja keskiosissa aarniometsissä.
Se elää yksinään kaivellen luolia puiden juurien lähettyville.
Ravinto.
Hyönteiset ja muut pikkueliöt.
Tuntomerkit.
Jättiläisvyötiäisellä on vankka haarniska, jossa on 12–13 vyötä. Se puolustautuu kiertymällä keräksi, jolloin sitä on erittäin vaikea vihollisen tavoittaa. Jättiläisvyötiäisellä on maanisäkkäistä eniten hampaita yläleuassa, 25 kpl. Alaleuassa hampaita on melkein yhtä paljon.