tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
H2O – Merenneitojen seikkailut

H2O – Merenneitojen seikkailut ("H2O: Mermaid Adventures") on australialais-ranskalais-kanadalainen animaatiosarja. Sarja perustuu Jonathan M. Shiffin luomaan "H2O"-televisiosarjaan, jota tehtiin vuosina 2006–2010. Animaatiosarjan ensimmäiset jaksot julkaistiin Netflixissä toukokuussa 2015.
Sarja kertoo kolmesta teinitytöstä, jotka muuttuvat merenneidoiksi aina kun joutuvat kosketuksiin veden kanssa.
Juoni.
Sarjan tapahtumat sijoittuvat Dolphin Cityyn, jossa asuu kolme teinityttöä: Cleo, Rikki ja Emma. He menevät ystävänsä Lewisin kanssa sukeltelemaan läheiselle Mako-saarelle. Yöllä tytöt näkevät valoa saarella sijaitsevan tulivuoren sisältä ja tutkiessaan sitä he putoavat tulivuoren sisällä olevaan luolaan.
Kun tytöt uivat tulivuoren sisällä olevassa lammessa, täysikuu alkaa paistaa ja he muuttuvat merenneidoiksi. Tästä lähtien aina, kun he ovat kosketuksissa veden kanssa, he muuttuvat merenneidoiksi. He huomaavat myös saaneensa taikavoimia: Cleo pystyy kontrolloimaan vettä, Rikki saa veden kiehumaan ja Emma voi jäädyttää vettä. Lisäksi he pystyvät puhumaan veden alla toistensa ja mereneläinten kanssa.
Jaksot.
Sarjan 13 ensimmäistä jaksoa julkaistiin Netflixissä 22. toukokuuta 2015. Toinen tuotantokausi julkaistiin palvelussa 15. heinäkuuta 2015.
Anne Vasko

Anne Vasko, (ent. Peltola s. 1969 Kalajoki) on suomalainen kuvittaja ja lastenkirjailija. Vasko valmistui Taideteollisesta korkeakoulusta taiteen maisteriksi 1998. Vuonna 2011 Vasko sai Rudolf Koivu -palkinnon teoksellaan "Jellona Suuri".
Vasko on sekä kuvittanut kirjoja että julkaissut omia teoksia. Hän on kuvittanut muun muassa Tuula Korolaisen, Tittamari Marttisen, Johanna Venhon, Anna-Mari Kaskisen ja Riina Katajavuoren teoksia sekä Kirsi Kunnaksen runoja ja runokäännöksiä.
Vasko on suunnitellut myös lastenkankaita. Hän työskenteli Marja Kurki -yhtiön suunnittelijana vuosina 1999–2005.
Rudolf Koivu -palkinnon saanut "Jellona Suuri" oli myös vuoden 2010 Finlandia Junior -palkintoehdokkaana. Raati luonnehti kirjaa nostalgia- ja kierrätyshenkisyydessään taiteelliseksi täysosumaksi. Hänen kuvituksiaan on ollut näytteillä muun muassa lasten- ja nuortenkirjakuvituksiin keskittyvässä Bratislavan biennaalissa.
Vuonna 2016 Vasko julkaisi yhdessä Kaisa Happosen kanssa lastenkirjan "Mur, eli Karhu", joka on käännetty yli kahdellekymmenelle kielelle. Tanskalainen Step in the books teki kirjasta interaktiivisen sähköisen version, joka sai toisen sijan 2017 Digital Ehon Awards -kilpailussa ja valittiin parhaaksi laajennetun todellisuuden sovellukseksi Bolognan kirjamessuilla. Happonen ja Vasko saivat kirjasarjasta WSOY:n kirjallisuussäätiön tunnustuspalkinnon vuonna 2024.
Teokset.
Omat teokset.
Lasten kuvakirjojen ohella Vasko on julkaissut kolme aikuisten värityskirjaa.
Yökyöpelit (televisiosarja)

Yökyöpelit on Ylen tuottama 13-osainen lastenohjelma, joka esitettiin Pikku Kakkosessa kevättalvella 2015. Sarja perustuu Yökyöpelit-lastennäytelmään, jonka ensi-esitys oli Helsingin Kaupunginteatterissa keväällä 2011. Näytelmän ja televisiosarjan pohjana ovat Laura Ruohosen kirjoittamat ja Erika Kallasmaan kuvittamat kirjat "Allakka pullakka" ja "Yökyöpelit".
Musiikin on säveltänyt Anna-Mari Kähärä, ja kappaleet on julkaistu myös albumilla "Yökyöpelit". Ohjelman koreografiasta vastasi Marjo Kuusela.
Juoni.
Agenttinero Narun auto katoaa merkillisesti ja autoa etsiessään agenttinero päätyy Yökyöpeleitten taloon, jossa asuu merkillistä väkeä. Siellä selviää, ettei agentin auto ole ainoa kadoksiin joutunut tavara. Talossa liikkuu Nakertaja, jonka suuhun katoaa kaikenlaista. Agentti lähtee Nakertajan jäljille ja kulkee talossa ympäriinsä kellarista katolle saakka.
William Stowe

William Arthur ”Bill” Stowe (23. maaliskuuta 1940 Oak Park, Illinois – 8. helmikuuta 2016) oli yhdysvaltalainen soutaja ja olympiavoittaja.
Stowe kuului Yhdysvaltain kahdeksikkojoukkueeseen, joka voitti olympiakultaa Tokiossa 1964. Hän voitti myös Pan-Amerikan kisojen kultamitalin nelikossa Winnipegissä 1967.
Stowe kuoli 75-vuotiaana 8. helmikuuta 2016.
Ken Broderick

Kenneth Lorne ”Ken” Broderick (16. helmikuuta 1942 Toronto, Ontario – 13. maaliskuuta 2016 Niagara Falls, Ontario) oli kanadalainen jääkiekkomaalivahti ja olympiamitalisti.
Broderick kuului Kanadan maajoukkueeseen sen voittaessa olympiapronssia Grenoblessa 1968. Olympiaturnauksella oli myös MM-arvo. Broderick valittiin Grenoblen olympiaturnauksen parhaaksi maalivahdiksi ja tähdistökentälliseen. Innsbruckin talviolympialaisissa 1964 Broderick sijoittui Kanadan joukkueessa neljänneksi. Vuoden 1966 MM-kilpailuissa hän voitti pronssia. Broderick pelasi myös muun muassa NHL:ssä.
Broderick kuoli lyhyen sairauden jälkeen sairaalassa 74-vuotiaana 13. maaliskuuta 2016.
Mikael Gunnulfsen

Mikael Gunnulfsen (s. 25. maaliskuuta 1993) on norjalainen maastohiihtäjä. Hän edustaa Ørn IF:ää.
Gunnulfsen kilpaili maailmancupissa ensimmäisen kerran 3. helmikuuta 2016 Drammenissa perinteisen hiihtotavan sprintissä, jossa hän oli 33:s. Hänen paras sijoituksensa maailmancupin yksilökilpailussa on kahdeksas sija, jonka hän saavutti 50 kilometrin perinteisen yhteislähdössä Oslossa maaliskuussa 2019 ja toisen kerran 10 kilometrin perinteisen kilpailussa Beitostølenissä joulukuussa 2022. Beitostølenissä hän oli myös mukana Norjan kakkosjoukkueessa, joka voitti 4×5 kilometrin sekaviestin.
Skandinavia Cupissa Gunnulfsen voitti 10. tammikuuta 2016 Östersundissa 15 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailun. Se oli samalla hänen ensimmäinen sijoituksensa kymmenen parhaan joukossa. 12. maaliskuuta 2016 Gunnulfsen saavutti toisen palkintopallisijoituksensa oltuaan toinen Otepäässä kymmenen kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa. Kolmannen kerran hän nouis palkintokorokkeelle sijoituttuaan toiseksi Falunissa 15 kilometrin perinteisen kilpailussa 8. tammikuuta 2022. Cupin kokonaiskilpailussa hän on ollut parhaimmillaan kahdeksas kaudella 2019–2020.
Gunnulfsen oli mukana alle 23-vuotiaiden MM-kilpailuissa Romanian Râșnovissa 2016 saavuttaen pronssia 15 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa. Hän hiihti kilpailuissa myös 15 kilometriä vapaalla hiihtotavalla ollen 19:s.
Sparassodonta

Sparassodonta on sukupuuttoon kuollut Metatheria-nisäkkäiden lahko. Ne olivat kotoperäisiä Etelä-Amerikassa. Sparassodonta-lahkoa pidettiin ennen aitoina pussieläiminä, mutta nykyään niiden uskotaan olevan pussieläinten sisarryhmä.
Monet näistä nisäkäspedoista muistuttivat läheisesti istukkanisäkkäiden petoja jotka kehittyivät erikseen Euraasiassa. Ne kuvasi ensimmäisenä Florentino Ameghino, Santa Cruzin kerroksista Patagoniasta löydettyjen fossiilien pohjalta.
Piirteet.
Lahkon Sparassodonta jäsenet osoittivat monia yhtäläisyyksiä istukkanisäkkäiden petoeläinten kanssa. Ne ovat todella hyvä esimerkki konvergentista evoluutiosta.
Esimerkiksi sparassodonttien poskihampaat olivat samankaltaisia kuin kissaeläinten lihan paloitteluun käytetyt hampaat. Kulmahampaat olivat myös pidentyneet, ja joissakin tapauksissa, kuten "Thylacosmiluksella", muistuttivat sapelihammaskissojen kuten "Smilodonin" hampaita. Niiden ruumiin koko vaihteli 80 sentistä nykyisten suurten kissaeläinten kokoon.
Toinen suurten petojen heimo olivat borhyaenidit, jotka näyttivät enemmän koirilta tai susilta.
Herakleios vanhempi

Herakleios vanhempi (, , k. 610) oli itäroomalainen sotapäällikkö ja keisari Herakleioksen isä. Hän oli kotoisin Armeniasta. Herakleios mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 586 roomalaiskomentaja Filippikoksen alaisena Itä-Rooman ja sassanidien Persian välisen sodan aikana, ja hän otti osaa muun muassa Solakhonin taisteluun samana vuonna. Sodan jälkeen hänet nimitettiin African eksarkiksi. 
Herakleios kapinoi noin vuonna 608 keisari Fokasta vastaan ja lähetti poikansa Herakleioksen johtaman laivaston pääkaupunkiin Konstantinopoliin. Herakleioksen joukot kukistivat Fokaksen ja nostivat nuoremman Herakleioksen keisariksi. Herakleios vanhempi kuitenkin kuoli Karthagossa noin vuonna 610 poikansa valtaannousun aikoihin.
Painin Euroopan-mestaruuskilpailut 2016

Painin Euroopan-mestaruuskilpailut 2016 järjestettiin Latvian Riiassa 8.–13. maaliskuuta. Kilpailujen ohjelmassa olivat kreikkalais-roomalainen paini, vapaapaini ja naispaini.
Mitalitaulukko.
      Isäntämaa
Dosso (departementti)

Dosso on departementti Nigerin Dosson alueella. Sen pinta-ala on 9 175 neliökilometriä. Asukkaita on 492 560 henkeä (vuonna 2012, väestönlaskenta).
Dosson departementti sijaitsee Dosson alueen keskiosassa. Se rajoittuu lännessä Falmeyn ja Boboyen, pohjoisessa Logan ja Dogondoutchin ja idässä Tibirin, Dioundioun ja Gayan departementteihin sekä etelässä Beniniin. 
Departementin hallinnollinen keskus on Dosson kaupunki. Samannimisen kaupunkikunnan lisäksi siihen kuuluu kymmenen maalaiskuntaa Farey, Garankedey, Gollé, Goroubankassam, Karguibangou, Mokko, Sakadamna, Sambéra, Tessa, Tombokoirey I ja Tombokoirey II. Kyliä on yhteensä 1196.
Slipstream 5000

Slipstream 5000 on ajopeli, jonka kehitti The Software Refinery ja julkaisi Gremlin Interactive PC:lle vuonna 1995.
Pelissä kilpaillaan VTOL-tyyppisillä muunneltavilla lentokoneilla historiallisissa ja muissa tunnetuissa kohteissa, kuten Grand Canyonissa, Amazonjoella ja Egyptin pyramideillä. Peliä pelataan tietokoneen ohjaamia hahmoja vastaan tai verkkoyhteyden kautta tai jaetulla ruudulla toista ihmispelaajaa vastaan.
Peli julkaistiin alun perin DOS-käyttöjärjestelmälle. 2010-luvulla se on tuotu uudelleen kaupan Windowsille, Linuxille ja OS X:lle Steam- ja GOG.com-palveluiden kautta.
"PC Gamer" -lehden arvostelussa peli sai arvosanan 89 %. Lehti kehui muun muassa pelin nopeatempoista toimintaa ja grafiikoita.
Retkikunta 47

Retkikunta 47 () on Kansainvälisen avaruusaseman 47. miehistö. 
Miehistö.
Lähde: Spacefacts
Matti Airaksinen

Matti Airaksinen (s. 1978 Turku) on suomalainen radiotoimittaja ja DJ. Hän juonsi YleX-kanavalla perjantaisin esitettäviä "Disko2000"- ja "Parasta ennen" -ohjelmia. DJ-keikoillaan Airaksinen soittaa lähinnä "Parasta ennen" -ohjelmasta tuttua 1990-luvun musiikkia. Päivätyökseen Airaksinen opettaa kuvataidetta Vaskivuoren lukiossa Vantaalla. Airaksinen on juontanut vuoden 2021 alusta "Retroperjantai"-ohjelmaa Radio Novalla.
John Bingham (Lucanin 7. jaarli)

Richard John Bingham, Lucanin 7. jaarli ("Lord Lucan" s. 18. joulukuuta 1934) oli brittiläinen jaarli, joka katosi 7. marraskuuta 1974 lastenhoitajansa murhan jälkeen. Hän ajoi ystävänsä luokse Sussexiin lainaamallaan Fordilla, joka löytyi myöhemmin hylättynä. Poliisietsinnöissä hänestä ei löytynyt jälkeäkään. Joitakin varmistamattomia havaintoja tehtiin ulkomailla.
Murhailtana Binghamien kotiin murtauduttiin ja 29-vuotias lastenhoitaja Sandra Rivett lyötiin kuoliaaksi. Paikalle saapunut rouva Bingham tunnisti murtautujan miehekseen, joka hyökkäsi myös hänen kimppuunsa. Hän pääsi pakoon ja hälytti apua paikallisesta pubista.
Lucanin poika George Bingham myönsi uskovansa isänsä syyttömyyteen. Hänestä hyökkäyksen kohteeksi joutunut rouva Lucan oli lääkkeiden vaikutuksen alaisena ja erehtyi henkilöllisyydestä. Oikeus myönsi John Binghamille kuolintodistuksen vuonna 2016, jolloin aatelisarvo siirtyi hänen pojalleen.
Peratallada

Peratallada on paikkakunta Gironan maakunnassa Katalonian itsehallintoalueella Koillis-Espanjassa. Peratallada sijaitsee Forallacin kunnassa Baix Embordàn (esp. Bajo Ampurdán) paikallishallintoalueella. 
Kylän asukasluku on 450 (2015). 
Peratalladassa on hyvin säilynyttä keskiajan arkkitehtuuria.
Australian rajalla

Australian rajalla ("Border Security: Australia’s Front Line") on dokumentaarinen televisiosarja, jossa seurataan Australian rajaviranomaisten työtä. Tulli-, karanteeni- ja maahantuloviranomaisten toimenkuvaan kuuluu muun muassa maahantuloedellytysten ja postilähetysten sekä matkatavaroiden tarkistaminen.
Suuri osa jaksoista on kuvattu Sydneyn ja Melbournen lentoasemilla. Jokaisessa jaksossa nähdään kolme erilaista rajatapausta.
Nestor Rusi

Nestor Rusi (19. maaliskuuta 1916 Kuolemanjärvi – 2. kesäkuuta 2003 Espoo) oli suomalainen sotaveteraani, joka oli sodan jälkeen vankina ja karkotettuna Neuvostoliitossa lähes 50 vuoden ajan ja pääsi palaamaan Suomeen vasta vuonna 1993.
Rusin äiti kuoli jo hänen ollessaan pikkulapsi, ja hänen isänsä lähti siirtolaiseksi Yhdysvaltoihin 1920-luvun alussa jättäen perheen kaksi lasta Suomeen. Vartuttuaan Nestor Rusi työskenteli renkinä maataloustöissä, kunnes hän meni armeijaan vuonna 1937 suorittamaan asepalvelustaan. Hän pääsi kotiutumaan armeijasta vasta marraskuussa 1944, ja hän osallistui talvi- ja jatkosotaan lähettinä.
Kotiuduttuaan Rusi päätti lähteä etsimään Yhdysvaltoihin jäänyttä isäänsä, ja jostain syystä hän uskoi, että parhain tapa päästä Yhdysvaltoihin olisi Koivistolta Neuvostoliiton haltuunsa ottamalta alueelta Kannaksella. Toisen kertomuksen mukaan hän lähti Neuvostoliittoon työnhakuun. Rusi ylitti salaa rajan Virolahdella, mutta joutui heti Neuvostoliiton puolella pidätetyksi. Hänet tuomittiin vakoilijana kuolemaan Leningradissa, mutta tuomio muutettiin leirituomioksi. Rusi oli kolme vuotta vankilassa ja sen jälkeen pakkotyöleirillä Verhojanskin alueella. Vuonna 1950 hänet siirrettiin sisäiseen karkotukseen Domskin alueelle. Samana vuonna hän meni naimisiin volgansaksalaisen Emilia Fritzerin kanssa, ja heille syntyi poika Leonid Rusi. 
Rusi joutui ottamaan vuonna 1962 Neuvostoliiton kansalaisuuden, ja vuonna 1967 hän muutti perheineen Kazakstaniin. Hän ei uskaltanut ottaa yhteyttä Suomeen uuden vankeusrangaistuksen pelossa, ja niinpä Suomessa häntä pidettiin jo kuolleena. Rusin vaimo kuoli vuonna 1990, ja vuonna 1992 hän pääsi muuttamaan Saksaan Baijeriin Leonid-poikansa perheen mukana osana Neuvostoliitossa asuneiden volgansaksalaisten paluumuuttoa. Nestor Rusi pääsi palaamaan Suomeen joulukuussa 1993, ja hän sai takaisin Suomen kansalaisuuden vuonna 1995. Rusin poika jäi perheineen Saksaan. Viisikymmentä vuotta kadoksissa olleen Rusin tapausta käsiteltiin tuolloin laajasti suomalaisissa tiedostusvälineissä. Viimeiset vuotensa Rusi vietti sotaveteraanien hoitokodissa Kuusikodissa Espoossa, jossa hän kuoli kesäkuussa 2003. 
Nestori Rusi oli Alpo Rusin ja Jukka Rusin etäinen sukulainen.
Gregory Wiseman

Gregory Reid Wiseman, (s. 11. marraskuuta 1975 Baltimore, Maryland, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen astronautti. Wiseman valittiin astronauttikoulutukseen vuonna 2009. Elokuussa 2011 hänet valittiin Sojuz TMA-13M -lennon miehistön jäseneksi Retkikuntaan 40.
Wiseman on valittu Nasan Artemis-avaruusohjelmaan, jonka tarkoitus on lähettää ensimmäinen nainen ja seuraava mies Kuuhun vuonna 2025. Artemis II on syyskuulle 2025 suunniteltu miehitetty lento, joka kiertää Kuun noin kymmenessä päivässä. Miehistöön kuuluu neljä astronauttia.
Alexander Gerst

Alexander Gerst (s. 3. toukokuuta 1976 Künzelsau, Baden-Württemberg, Saksa) on saksalainen ESA:n astronautti. Gerst valittiin astronauttikoulutukseen vuonna 2009 ja syyskuussa 2011 Sojuz TMA-13M -lennon miehistön jäseneksi Retkikuntaan 40.
Gerst suoritti maisterin tutkinnon geotieteissä Wellingtonin Victoria-yliopistossa Uudessa-Seelannissa 2003.
Köynnöskrassikasvit

Köynnöskrassikasvit ("Tropaeolaceae") on kasviheimo "Brassicales"-lahkossa. Siihen kuuluu luokittelusta riippuen yksi, aiemmin kaksi tai useampia sukuja. 
Köynnöskrassikasveihin kuuluu noin 95 lajia, joita esiintyy Etelä- ja Keski-Amerikassa, erityisesti Andien vuoristossa. Ne ovat ruohovartisia köynnöksiä. Angiosperm Phylogeny Websiten luokittelun mukaan kaikki heimon lajit kuuluvat köynnöskrassien ("Tropaeolum") sukuun. Kanarianköynnöskrassi ("Tropaeolum peregrinum", syn. "Trophaeum peregrinum") on toisinaan erotettu sukuun "Trophaeum".
Dann Florek

Ezekiel Dann Florek (s. 1. toukokuuta 1950 Flat Rock, Michigan, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja ohjaaja, joka tunnetaan kenties parhaiten poliisipäällikkö Donald Cragenin roolista TV-sarjoissa "Kova Laki" ja . Ensinmainitussa Florek esiintyi kolmen ensimmäisen tuotantokauden ajan.
Florek syntyi Michiganin osavaltiossa Flat Rockin pikkukaupungissa kiropraktikko Leonard Florek seniorin ja Darlenen lapsena. Hän opiskeli jonkin aikaa Eastern Michiganin yliopistossa pääaineenaan matematiikka ja fysiikka, mutta ei koskaan valmistunut. Sen sijaan hän muutti New Yorkiin edetäkseen näyttelijän urallaan.
1980-luvulla Florek esiintyi sivurooleissa sellaisissa elokuvissa kuin "Ihana vapaus", "Moon over Parador" ja "Noiduttu sydän". Florek esiintyi 1980-luvulla myös 22 jakson verran NBC:n menestyssarjassa "L.A. Law" vuosina 1988–1993.
Vuonna 1990 Florek sai kiinnityksen NBC:n uuteen rikosdraamasarjaan "Kova Laki", jossa hän esitti kapteeni Donald Cragenia. Ensimmäisten kausien aikana sarjan katsojaluvut olivat varsin keskinkertaiset ja kolmannen tuotantokauden jälkeen NBC uhkasi lopettaa koko sarjan ellei sarjan käsikirjoittaja ja tuottaja Dick Wolf toisi sarjaan keskeisiä naisnäyttelijöitä. Wolf suostui tuotantoyhtiön vaatimuksiin vastahakoisesti ja Florekin tilalle tuotiin S. Epatha Merkerson. Samoin syyttäjä Paul Robinetten roolihahmo korvattiin naispuolisella syyttäjällä. Florek sai kuitenkin ohjata muutaman "Kova Laki" -sarjan jakson vuosina 1994 ja 1995. 
Vuonna 1999 Florek palasi kapteeni Cragenin rooliin spinoff-sarjassa "Kova Laki: Erikoisyksikkö". Cragenin roolihahmo kirjoitettiin ulos sarjasta 15. tuotantokauden aikana.
Maria Salonen

Maria Margaretha Salonen (s. 1954) on helsinkiläinen kouluttaja, freelance-kirjoittaja ja tietokirjailija. 
Salonen opiskeli sosiologiaa Svenska social- och kommunalhögskolanissa 1978–1982 ja Helsingin yliopiston valtio­tieteellisessä tiede­kunnassa, oppiaineina yleinen sosiologia sekä lapsuuden ja nuoruuden sosiologia ja suoritti valtiotieteiden maisterin tutkinnon vuonna 2012 ja opettajan pedagogiset opinnot 2009–2010. Hän toimi PR-sihteerinä Wimbledon School of Artissa ja freelance-toimittajana Lontoossa vuosina 1988–1996 (toimittanut muun muassa IBM:n kuluttajille suunnattu lehti "Helpware", Forward Publishing 1992–1995). Tänä aikana hän kirjoitti pakinoita suomalaisen lapsiperheen elämästä ja brittiläisistä ilmiöistä muun muassa sanomalehti Keskisuomalaiseen sekä Elanto-, Vihreä Lanka- ja Me Naiset -lehtiin. Suomeen palattuaan hän kirjoitti vuosina 2000–2012 artikkeleita muun muassa seuraaviin lehtiin: Tiede-lehti, EEMAil, Eepinen, KotiPC, Hifi, Voi hyvin, Elämänilo, Terveydeksi, Kasvatus ja Yliopisto.
Vuosina 2004–2006 hän suoritti Helsingin yliopiston Vantaan täydennyskoulutuslaitoksen (Palmenia)- ja Montessori-koulutuksen ensimmäisen suomenkielisen montessoriohjaajakoulutuksen (montessoripedagogiikka) ja toimi montessoriohjaajana, Suomen Montessoriyhdistyksen (nyk. Suomen Montessoriliitto) hallituksessa ja Montessori-lehden toimituksessa vuosina 2006–2009.
Hänen vuonna 2016 kirjoittamansa teos "Axel Munthen jäljillä" (Avain kirjankustantamo) on alun perin suomen kielellä julkaistu tietokirja ruotsalaisesta kirjailija ja lääkäri Axel Munthesta, ja se perustuu muun muassa Munthen pojan Malcolm Munthen ja pojanpojan Adam Munthen haastatteluihin. Kirjassa esitellään myös Munthe-suvun nykyään yleisölle avoimina olevat historialliset kartanot ja huvilat, joista Villa San Michele Caprilla on kuuluisin; siihen liittyy menestysromaani "Huvila meren rannalla". Muut ovat Hildasholm Taalainmaalla, Southside House Lontoossa ja Hellens Manor Herefordshiressä Englannissa.
Daniel Bashiel Warner

Daniel Bashiel Warner (19. huhtikuuta 1815 –  1. joulukuuta 1880) oli  liberialainen poliitikko ja maansa kolmas presidentti vuosina 1864–1868. Sitä ennen hän oli varapresidentti ja ulkoministeri. 
Nuoruus.
Warner syntyi Yhdysvalloissa Baltimoressa, Marylandin osavaltiossa. Hänen isänsä oli afroamerikkalainen maanviljelijä, vuosi ennen pojan syntymää vapautettu orja.
Warner muutti perheineen Liberiaan noin yhdeksänvuotiaana vuonna 1823.
Warner kuului Liberian afroamerikkalaiseen elittiin, ja hänet valittiin sekä edstajainhuoneeseen että senaattiin. 
Warner kirjoitti sanat Liberian kansallishymniin.
Presidenttinä (1864–1868).
Warnerin tärkein huolenaihe presidenttinä oli se, miten varsinkin sisämaassa asuvat afrikkalaissyntyiset kansalaiset saataisiin osallistumaan yhteiskuntaan.
James Spriggs Payne

James Spriggs Payne (19. joulukuuta 1819 – 31. tammikuuta 1882) oli liberialainen poliitikko, joka toimi kahteen otteeseen maansa presidenttinä.
Nuoruus.
Paynen syntymäpaikka oli Richmond, Virginia. Hänen molemmilla vanhemmillaan oli sekä eurooppalaisia että afrikkalaisia esi-isiä. Perhe oli voimakkaasti uskonnollinen ja kuului metodisteihin. Kun Payne oli kymmenvuotias, perhe muutti Liberiaan. Samalla "Harriet"-nimisellä laivalla saapui Joseph Jenkins Roberts, josta tuli myöhemmin Liberian ensimmäinen presidentti.
Poliittinen ura.
Payne valittiin vuonna 1868 kaksivuotiselle presidenttikaudelle. Hän pyrki kitkemään rannikolla rehottanutta orjakauppaa ja parantamaan hallituksen suhdetta afrikkalaissyntyisiin kansalaisiin.
Payne valittiin uudelleen presidentiksi vuosiksi 1876–1878. Yhdysvaltojen sisällissota oli haitannut maan taloutta. Payne panosti ulkomaankauppaan. 
Vanhuus.
Poliittisen uransa jälkeen Payne panosti edelleen kirkon työhön. James Spriggs Payne kuoli Monroviassa vuonna 1882.
Golgotha

Golgotha on heavy metal -yhtye W.A.S.P.:in viidestoista studioalbumi. Se julkaistiin 2. lokakuuta 2015 Napalm Records -merkillä.
Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 13.
Lauluille "Scream" ja "Golgotha" tehtiin viralliset lyriikkavideot.
Albumin avauslaulusta "Scream" julkaistiin 21. syyskuuta 2018 rajoitettu ja käsin numeroitu 500 kappaleen LP-painos, joka myytiin Napalm Recordsin verkkokaupassa loppuun alle kolmessa vuorokaudessa.
Tioketonit

Tioketonit eli tionit ovat orgaanisia yhdisteitä, joille tyypillinen funktionaalinen ryhmä on R2C=S. Ne ovat siis ketonien analogeja ja poikkeavat ketoneista siten, että karbonyyliryhmän happiatomi on korvautunut rikkiatomilla. Tioketonit ovat yleisesti hyvin reaktiivisia yhdisteitä.
Ominaisuudet ja reaktiivisuus.
Huoneenlämpötilassa yksinkertaiset alifaattiset tionit ovat värillisiä tyypillisesti punaisia tai sinisiä nesteitä. Ne trimerisoituvat helposti värittömiksi tritiaaneiksi. Aromaattiset tioketonit ovat stabiilimpia ja tyypillisesti kiteisiä aineita. Ketoneihin verrattuna tioketonit ovat reaktiivisempia reagoimaan nukleofiilien kanssa, esimerkiksi vetysulfidi reagoi muodostaen ditioleita. Tämä johtuu siitä, että tioketonin HOMO on energiatilaltaan korkeammalla ja LUMO on matalammalla kuin ketoneilla. Emäksisissä olosuhteissa tioketonit voivat muodostaa enolaattien kaltaisen eenitiolaatin. Tioketonit voidaan hapettaa tiokarbonyyli-S-oksideksi eli sulfiineiksi. Ryhmän yhdisteet voivat reagoida myös Diels–Alder-reaktiolla ja muilla sykloadditioreaktioilla.
Valmistus.
Tioketoneja voidaan valmistaa ketonien ja fosforipentasulfidin tai Lawessonin reagenssin välisellä reaktiolla tai kuumentamalla ketoneja vetysulfidin kanssa vetykloridin läsnä ollessa. Yleisesti käytetty tapa on myös hydratsonien reaktio rikkidikloridin kanssa trietyyliamiinin läsnä ollessa. Välivaiheena tässä reaktiossa muodostuu tiosulfinaatteja ja ditiiraaneja.
Quelli della montagna

Quelli della montagna (”Vuorten miehet”) on vuonna 1943 valmistunut italialainen elokuva. Sen on ohjannut Alessandro Blasettin valvomana Aldo Vergano. Sota-aiheisen draamaelokuvan pääosaa esittää Amedeo Nazzari.
Juoni.
Nuori lakimies Andrea Fontana kutsutaan hääpäivänään sotaharjoituksiin Alpeille. Levoton ja itsepäinen Fontana ajautuu konfliktiin komentajansa kanssa, jonka veli oli hänen vaimonsa ensimmäinen sulhanen. Vaimo jättää Fontanan, joka lähetetään rintamalle. Siellä hän lopulta onnistuu näyttämään kykynsä taistelussa ja palauttamaan miestensä ja vaimonsa kunnioituksen.
Tuotanto ja vastaanotto.
Toiseen maailmansotaan sijoittuva ja Albaniassa kaatuneelle ohjaaja Gino Betronelle omistettu "Quelli della montagna" on toteutettu Italian sotaministeriön tuella. Fasisteihin kielteisesti suhtautuneen ja sittemmin Italian vastarintaliikkeessä taistelleen Aldo Verganon elokuva ei kuitenkaan ole tavanomaista sotapropagandaa, vaan keskittyy enemmän päähenkilön sisäiseen draamaan sekä alppijääkäreiden elämän ja sodan todellisuuden kuvaamiseen. Sen dokumentaarinen luonne ja Amedeo Nazzarin näyttelijänsuoritus saivat aikanaan kiitosta elokuva-arvostelijoilta.
Kumkvatti

Kumkvatti eli kääpiösitrus (× "Citrofortunella microcarpa") on sitrushedelmäristeymä, joka kuuluu kumkvattien sukuun. Sitä pidetään mandariinin ("Citrus reticulata") ja pallerofortunellan ("Fortunella japonica", syn. "Citrus japonica") välisenä risteymänä. Kumkvattia viljellään hedelmäpuuna, koriste- ja huonekasvina.
Seppo Kilpiä

Seppo Ilmari Kilpiä (10. kesäkuuta 1937 Lapinjärvi – 25. helmikuuta 2016 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti. 
Kilpiän töitä ovat muun muassa SDP:n entinen puoluetalo Saariniemenkatu 6 yhdessä Jaakko Kontion ja Kalle Räikkeen kanssa, Sörnäisten metroasema ja Ruoholahden metroasema Jaakko Kontion kanssa. Haapaniemenkatu 5:n Separaattoritehtaan uudistustyö Helsingin Sörnäisissä on myös Kilpiän ja Kontion käsialaa. Kilpiä oli avustaja vuonna 1962 valmistuneen Imatran siunauskappelin suunnittelussa. Hotelli Presidentti, suunnittelijoina Kontio, Räike ja Kilpiä, valmistui 1980 ja on alkuaan neuvostoturisteja varten suunniteltu hotelli.
Kilpiällä oli yhteinen toimisto arkkitehti Jaakko Kontion kanssa nimellä Arkkitehtitoimisto Kontio-Kilpiä-Valjento Oy. Alkujaan mukana ollut Markku Valjento jäi myöhemmin pois, ja toimisto toimi nimellä Arkkitehtitoimisto Kontio-Kilpiä. Sen liiketoiminta siirtyi syyskuussa 2003 AMFI Arkkitehdit Oy:lle. 
Myöhemmin hän teki yhteistyötä arkkitehti Else Kettusen kanssa.12.fi
Volkswagen Passat (B3)

Volkswagen Passat B3 on Volkswagenin Passat-mallin kolmas sukupolvi, jota valmistettiin vuosina 1988–1993. Tämän jälkeen malli koki mittavan uudistuksen, jonka myötä autoa alettiin kutsua Passat B4:ksi, vaikka perusrakenne oli siinä yhä sama kuin B3-mallissa.
Volkswagen Passat (1988–1993).
Kolmannen sukupolven Volkswagen Passat esiteltiin maaliskuussa 1988. Malli oli kasvanut kokoa, ja se oli suurempi kuin kilpailevat mallit Ford Sierra ja Opel Ascona. Sisätilat olivat jopa suuremman luokan autojen, kuten Opel Omegan, veroiset. Passatin keulalla ei ollut säleikköä, vaan poikittain asetettu moottori otti ilmansa Volkswagen-merkin läpi. Ilmanvastuskerroin oli alhainen, 0,29.
Passatiin oli saatavana joitain tuolloin vielä harvinaisia varusteita, kuten pneumaattisesti säätyvä takajousitus ja automaattinen Climatronic-ilmastointijärjestelmä. ABS-jarrut olivat saatavilla lisävarusteena heti alusta alkaen ja vuoden 1992 lopulla alettiin tarjota myös kuljettajan ja matkustajan turvatyynyjä sekä turvavöiden esikiristimiä.
Koska uudessa Passatissa oli edeltäjästään poiketen poikittaismoottori, tuli tarjolle aluksi vain nelisylinterisiä voimanlähteitä. Bensiinimoottorivalikoiman muodostivat 1,6-litrainen (75 hv) kaasutinmoottori, 1,8-litrainen (90 hv) yksipistesuihku sekä 1,8-litrainen monipistesuihku, jonka sai sekä 8V- (112 hv) että 16V (136 hv) -versioina. Dieselinä oli 1,6 TD (80 hv).
Vuoden 1989 uudet bensiinimoottorit olivat mekaanisesti ahdettu 1,8-litrainen (160 hv) G60-moottori, jonka sai nelivetoisten Syncro-mallien yhteyteen, sekä katalysaattorilla ja monipistesuihkutuksella varustettu 2,0 16V (136 hv). Dieselmalliston uutuus oli 1,9 D (68 hv).
Vuonna 1990 uudistettiin jälleen moottorivalikoimaa. 1,6 litran kaasutinmoottori vaihtui samankokoiseen 72-hevosvoimaiseen, jossa oli yksipistesuihkutus ja katalysaattori. Myös 1,8-litrainen yksipistesuihku sai katalysaattorin, mutta teho pysyi ennallaan. 1,8 8V -monipistesuihkukin sai katalysaattorin, ja sen myötä teho putosi 107 hevosvoimaan. Saman moottorin 16-venttiilinen versio pudotettiin valikoimasta. 1,8-litraisiin painottunutta moottorivalikoimaa laajennettiin ylöspäin 2,0-litraisen (115 hv) monipistesuihkun myötä. Malliston huipulle tuli 2,8-litrainen VR6 (174 hv), joka oli tavanomaista rivimoottoria lyhyempi ja sopi siten poikittain asetettuna Passatin keulalle.
Vuonna 1991 mallistosta karsittiin 1,6-litrainen sekä 1,8-litraisen 107-hevosvoimainen versio. Hieman myöhemmin poistuivat lisäksi 1,8 G60 ja 2,0 16V. Aiemmat dieselmoottorit korvasi katalysaattorilla varustettu 1,9-litrainen TD (75 hv).
Veitakkalan linnamäki

Veitakkalan linnamäki sijaitsee Uskelassa Salossa. Se on ollut linnoituskäytössä pronssi- ja rautakaudella. Linnavuorella on havaittavissa vielä näiltä aikakausilta peräisin olevia puolustusrakennelmia.
Kalliopohjaisen linnavuoren päällä on nähtävissä epäselviä kivivallituksien jäänteitä ja linnavuoren etelärinteellä kivirivi. Myös linnavuoren itäreunalla olevassa rotkossa on havaittavissa kivilatomus, ja laella olevan notkon eteläosassa on vallimaista rakennelmaa muistuttava kivirivi. Kaikkien edellä mainittujen rakenteiden paikallistaminen maastossa nykyisin on hyvin hankalaa. Vuonna 1886 valtionarkeologi Hjalmar Appelgren-Kivalon havaitsi ja tutki linnavuoren laella pronssikautisen hautaröykkiön. Sen kivet ovat nykyisin levinneet maastoon, ja niistä on tehty ympäristöön uusia rakennelmia. Röykkiön alkuperäistarkoitus on mahdollisesti ollut ruumishauta, josta merkkinä on löytynyt varhaispronssikauden pronssitikari. Röykkiön reunasta löytyi myös merkkejä palaneesta maasta. Haudassa oli alun perin myös kehärakennelmia. H.A.Reinholmin vuonna 1867 saaman tiedon mukaan korkeimman jyrkänteen alla olisi sijainnut kivien päälle rakennettu kivipöytä, "uhrialttari", mutta se oli jo tuolloin vieritetty alemmas rinnettä. Kiven alkuperäistä paikkaa oli kutsuttu Linnamäen kirkoksi.
Chathaminmeriharakka

Chathaminmeriharakka ("Haematopus chathamensis") on Uuden-Seelannin endeeminen, meriharakoiden sukuun kuuluva, erittäin uhanalainen kahlaajalintu.
Koko ja ulkonäkö.
Täysikasvuinen lintu kasvaa noin 48 senttimetrin pituiseksi ja 600 gramman painoiseksi. Höyhenpeite on valko-musta, nokka ja silmät punaiset, jalkojen väritys on vaaleanpunainen.
Ravinto.
Ravinto koostuu selkärangattomista.
Lisääntyminen.
Linnut ovat yksiavioisia. Pesät ovat yksinkertaisia kuoppia hiekassa tai soran seassa. Molemmat parista hautovat munia. Munia munitaan yhdestä kolmeen, joita haudotaan yhteensä noin 29 päivän ajan.
Levinneisyys ja uhat.
Lintua tavataan ainoastaan Chathamsaarten saariryhmän saarilla. Kannan koko pieneni radikaalisti aina vuoteen 1998 asti, jolloin vahvemmat suojelutoimet aloitettiin. Vuoteen 2004 mennessä kannan koko saatiin suojelutoimien ansiosta kaksinkertaistettua. Tuolloin elossa olevia yksilöitä oli 311 kappaletta, sisältäen 88 lisääntyvää paria. Suurimmat uhat muodostavat ei-luontaiset pedot, kuten kissat ja siilit, mutta myös kotoperäinen vekaluhtakana saalistaa linnun munia.
Muuta.
Chathaminmeriharakka luokitellaan, lähteestä riippuen, nokimeriharakan alalajiksi tai täysin omaksi lajikseen. Joissakin lähteissä tyydytään toteamaan lajijaon olevan epävarma. Vuonna 2007 julkaistun, DNA-analyysiin perustuvan, tutkimuksen perusteella on kuitenkin syytä pitää chathaminmeriharakkaa omana lajinaan.
Volkswagen Passat (B4)

Volkswagen Passat B4 on Volkswagenin Passat-mallin kolmannesta sukupolvesta uudistettu versio, jota valmistettiin vuosina 1993–1997. Vaikka mallia kutsutaankin B4:ksi, se ei kuitenkaan ollut täysin uusi auto, sillä se perustui yhä samalle pohjalevylle kuin aiempi malli.
Volkswagen Passat (1993–1997).
Volkswagen Passat koki syksyllä 1993 merkittäviä uudistuksia. Keulassa oli nyt umpinaisen maskin sijasta perinteinen etusäleikkö, kyljistä poistettiin aiempi prässäys ja perä oli muotoiltu uudelleen. Myös koria oli jäykistetty, mikä takasi paremman turvallisuuden. Sisustuksen ja tekniikan uudistukset olivat vähäisempiä. Aiemmin lisävarusteina saatavina olleet kuljettajan ja etumatkustajan turvatyynyt sekä turvavöiden esikiristimet olivat nyt vakiona.
Moottorivalikoima pysyi pitkälti muuttumattomana. Bensiinimoottoreina olivat 1,8-litrainen (90 hv) yksipistesuihku, 2,0-litrainen (115 hv) monipistesuihku sekä 150-hevosvoimaiseksi kasvanut monipistesuihkutteinen 2,0 16V. Malliston huipulla oli 2,8-litrainen VR6 (174 hv). Dieselvaihtoehdot olivat 1,9 TD (75 hv) ja täysin uusi 1,9 TDI (90 hv). Joillain markkinoilla oli myös saatavana 2,9 VR6 (184 hv).
Aivan malliston loppumetreillä vuonna 1996 tarjolle tuli myös TDI-moottorin 110-hevosvoimainen versio.
Karl Gustaf Kyrklund

Karl Gustaf Kyrklund (4. elokuuta 1854 Turku – 18. maaliskuuta 1916 Tampere) oli suomalainen lääkäri ja yksi Duodecim-seuran 12 perustajajäsenestä.
Kyrklundin vanhemmat olivat suutarioltermanni Gustaf Henrik Kyrklund (1804–1881) ja Maria Wilhelmiina Malmström (1821–1900). Hän pääsi ylioppilaaksi 1875 Turun lyseosta ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1877, lääketieteen kandidaatiksi 1879, filosofian maisteriksi 1882, lääketieteen lisensiaatiksi 1883 sekä lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi 1887. Kyrklundin väitöskirja käsitteli rasvan imeytymistä ohutsuolesta ja se oli yksi ensimmäisiä ruoansulatuksen fysiologiaa käsittelleitä suomalaisia tutkimuksia.
Kyrklund oli Helsingin yliopiston patologian laitoksella vt. assistenttina 1882–1883 ja hän oli Turun kuritushuoneen vt. lääkärinä 1883 sekä Turun vt. piirilääkärinä 1885 ja 1891–1892. Hän toimi myös yksityislääkärinä Turussa sekä rautatielääkärinä Turussa vuodesta 1890 alkaen ja Turun kuritushuoneen vakinaisena lääkärinä vuodesta 1893. Viimeksi Kyrklund toimi Tampereen piirilääkärinä vuodesta 1914 alkaen. Kyrklund sai aivohalvauksen hoitaessaan potilaita Tampereen lavantautiepidemian aikana kevättalvella 1916 ja hän kuoli sydänkohtaukseen muutamaa päivää myöhemmin. Hänet on haudattu Turun vanhalle hautausmaalle.
Kyrklund oli perustamassa vuonna 1886 Turun Lastensuojeluyhdistystä ja hän toimi yhdistyksen ensimmäisenä puheenjohtajana. Hän kuului 1881 Duodecim-seuran perustajajäseniin. Turussa ollessaan Kyrklund teki vuonna 1887 Suomen ensimmäisen onnistuneen suolitukoksen leikkaushoidon.
Kyrklund oli naimisissa vuodesta 1883 kauppias Gustaf Albert Herlinin tyttären Aline Herlinin (1863–1931) kanssa. Heillä oli kolme lasta joista Karl Rafael Kyrklund, vuodesta 1933 Kyrki (1889–1957) oli lääketieteen tohtori ja Turun lääninsairaalan lastentautien ylilääkäri sekä Turun Duodecim-seuran puheenjohtaja ja Karl Magnus Kyrklund, vuodesta 1935 Kyrki (1891–1937) oli varatuomari ja asianajaja. Kyrklundin tytär Margareta Kyrklund (1885–1959) oli naimisissa lehtori, filosofian tohtori Rafael Hellströmin (1880–1954) kanssa. Karl Gustaf Kyrklundin eno oli pappi ja runoilija Karl Robert Malmström ja serkku taidemaalari Tyra Malmström.
Selkovat

Selkovat ("Zelkova") on kasvisuku, joka kuuluu jalavakasvien heimoon. Siihen kuuluu kuusi lajia. Selkovat ovat Euroopan ja Aasian lauhkean ja subtrooppisen ilmaston kesävihantia puita.
Tuntomerkit.
Selkovat ovat kesävihantia puita. Kaksiriviset lehdet ovat korvakkeellisia ja saha- tai nyhälaitaisia. Lehtilavat ovat sulkasuonisia, keskisuonesta haarautuvat sivusuonet päättyvät laidan hampaiden kärkiin. Selkovat ovat sekasopuisia; niillä on sekä yksineuvoisia että kaksineuvoisia kukkia samassa puussa. Kukat ovat yksitellen tai pienissä ryppäissä uusien versojen lehtihangoissa. Kukkien kellomaiset kehät ovat 4–6-liuskaisia. Vihreät hedelmät ovat epäsymmetrisiä – vinoja ja dorsaaliselta tai selkäpuoleltaan kölillisiä. Niitä on perinteisesti pidetty rakenteen perusteella luumarjoina, vaikka niissä ei ole mehukkaita osia.
Levinneisyys.
Selkovat kasvavat Kaakkois-Euroopassa ja Lähi-idässä sekä Itä-Aasiassa.
Lajit.
Selkovien sukuun kuuluu kuusi lajia.
Tyra Malmström

Tyra Ester Ellinor Sjöström, o. s. "Malmström" (22. elokuuta 1875 Turku – 30. lokakuuta 1928 Helsinki) oli suomalainen taidemaalari, joka oli tunnettu erityisesti miniatyyrimuotokuvistaan.
Elämäkerta.
Tyra Malmströmin vanhemmat olivat rovasti, runoilija Karl Robert Malmström ja runoilja Lucina Konstantina Ingeborg Wallenius (1832–1919). Hän oli naimisissa vuosina 1903–1918 taidemaalari Wilho Sjöströmin kanssa.
Tyra Malmströmin veli oli Teknillisen korkeakoulun mekaniikan professori Paul Rurik Bruno Malmström.
Falmey (departementti)

Falmey on departementti Nigerin Dosson alueella. Sen pinta-ala on 2 072 neliökilometriä. Asukkaita on 103 271 henkeä (vuonna 2012, väestönlaskenta).
Falmeyn departementti sijaitsee Dosson alueen lounaisosassa. Se rajoittuu pohjoisessa Boboyen ja idässä Dosson departementteihin, lännessä Tillabérin alueeseen ja etelässä Beniniin. 
Departementin hallinnollinen keskus on Falmey. Siihen kuuluu kaksi maalaiskuntaa: Falmey ja Guillagué. Kyliä on yhteensä 237.
Ashfield

Ashfield on Englannin hallintopiiri, joka sijaitsee Englannin keskiosassa Nottinghamshiren kreivikunnassa. Vuonna 2017 hallintopiirin asukasluku oli noin .
Hallintopiiri perustettiin vuonna 1974 yhdistämällä Hucknall, Kirkby-in-Ashfield ja Sutton-in-Ashfield sekä osia Basfordin maalaiskunnasta. Ashfieldin keskusta on Kirkby-in-Ashfield. Hallintopiirillä on pitkät hiilikaivosperinteet, mistä sen nimi myös juontuu.
Mont Brouilly

Mont Brouilly on vuori Ranskassa Auvergne-Rhône-Alpesin alueella Beaujolais’n historiallisessa maakunnassa. Se kuuluu Odenasin ja Saint-Lagerin kuntiin. Vuori on matala ja loivarinteinen vanha tulivuori ja sieltä on näkymä viereiseen Saônejoen laaksoon.
Viininviljely.
Vuoren rinteillä on 300 hehtaaria viinitarhoja ja se on Beaujolais-viinin tärkeimpiä tuotantoalueita. Erityisesti Saint-Lagerin kunnassa tuotettavat Brouillyn ja Côte de Brouillyn vuosikertaviinit ovat tunnettuja. Vuoren huipulla on kävelypolun päässä Notre-Dame-des-Raisins’n kappeli, joka rakennettiin vuosina 1854 – 1857. Viiniviljelijät tekevät sinne vuosittain pyhiinvaelluksen 8. syyskuuta.
Hôtel de Sens

Hôtel de Sens on historiallinen kaupunkitalo Pariisin keskustassa Le Marais’n alueella, osoitteessa rue du Figuier 1. Se on yksi harvoja Pariisissa säilyneitä keskiaikaisia asuintaloja. Se on rakennettu vuosien 1474 ja 1519 välisenä aikana. Talo oli alkujaan Sensin arkkipiispan virka-asunto.
Rakennus oli 1500-luvulla muun muassa Bourbon- ja Guise-sukujen linnoitettuna asuntona. Kuningas Henrik IV:n puoliso Margareeta Valoislainen majoitettiin tänne avioeron astuttua voimaan vuonna 1605 ja hänen on sanottu viettäneen talossa rietasta elämää. Talo oli myöhemmin sekalaisessa käytössä, kunnes Pariisin kaupunki osti sen vuonna 1911. Hôtel de Sens restauroitiin vuosina 1934–1960. Vuodesta 1961 alkaen siinä on toiminut kunnallinen Forneyn taidekirjasto.
Loga (departementti)

Loga on departementti Nigerin Dosson alueella. Sen pinta-ala on 3 691 neliökilometriä. Asukkaita on 175 543 henkeä (vuonna 2012, väestönlaskenta).
Logan departementti sijaitsee Dosson alueen pohjoisosassa. Se rajoittuu idässä Dogondoutchin, etelässä Dosson ja lounaassa Boboyen departementteihin sekä pohjoisessa Tillabérin alueeseen. 
Departementin hallinnollinen keskus on Logan kaupunki. Samannimisen kaupunkikunnan lisäksi siihen kuuluu kaksi maalaiskuntaa: Falwel ja Sokorbé. Kyliä on yhteensä 408.
Tibiri (departementti)

Tibiri (myös "Doutchi") on departementti Nigerin Dosson alueella. Sen pinta-ala on 2 541 neliökilometriä. Asukkaita on 270 016 henkeä (vuonna 2012, väestönlaskenta).
Tibirin departementti sijaitsee Dosson alueen itäosassa. Se rajoittuu pohjoisessa Dogondoutchin, lännessä Dosson ja etelässä Dioundioun departementteihin sekä idässä Nigeriaan. 
Departementin hallinnollinen keskus on Tibiri. Siihen kuuluu neljä maalaiskuntaa: Doumega, Guéchéme, Koré Mairoua ja Tibiri. Kyliä on yhteensä 631.
Dong Bin

Dong Bin (, s. 22. marraskuuta 1988 Changsha) on kiinalainen kolmiloikkaaja. Dong on 180 senttimetriä pitkä ja painaa 72 kilogrammaa.
Dong kilpaili Lontoossa järjestetyissä vuoden 2012 kesäolympialaisissa, joissa hän sijoittui finaalin kymmenenneksi. Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 hän hyppäsi ennätyksellään 17,58 kolmiloikan olympiapronssiin. MM-kilpailuihin Dong on osallistunut kahdesti, vuosina 2013 ja 2015, ollen finaalin yhdeksäs vuonna 2013. Vuoden 2016 sisäratojen MM-kilpailuista Portlandista hän saavutti kultaa ja vuoden 2014 Aasian kisoista Incheonista hopeaa.
Aasian sisäratojen mestaruuskilpailuista Dongilla on kaksi kultaa.
Henkilökohtaiset ennätykset.
Ulkoradoilla
Sisäradoilla
Hôtel de Sully

Hôtel de Sully on barokkityylinen kaupunkipalatsi Pariisin keskustassa Le Marais’n alueella 4. arrondissementissa, osoitteessa Rue Saint-Antoine 62. Rakennuksessa on toiminut vuodesta 1967 Ranskan kansallinen muistomerkkivirasto Centre des monuments nationaux, eikä se ole avoinna yleisölle sisäpihaa lukuun ottamatta. Talon pihalle pääsee myös takakautta Place des Vosges -aukion lounaiskulmasta.
Talon rakentaminen aloitettiin vuonna 1625, ja suunnittelijana oli luultavasti Ranskan hoviarkkitehti Jean Androuet du Cerceau. Alkuperäinen rakennuttaja oli Thomas-niminen uhkapeluri, mutta hänen tehtyään vararikon talon osti vuonna 1634 Sullyn herttua, entinen kuningas Henrik IV:n pääministeri, jonka johdolla talon koristelua jatkettiin. Varsinkin sisäpihan puoleiset julkisivut on koristeltu ylellisesti. Sullyn suku omisti talon 1700-luvun puoliväliin saakka. Hôtel de Sully entisöitiin 1960-luvulla yhtenä ensimmäisistä Le Marais’n kaupunkipalatseista. Ranskan valokuvataiteen keskusmuseo "Centre National de la photographie" toimi välillä osittain Hôtel de Sullyssa ja osin Jeu de Paumessa.
Josef Johann Adam

Josef Johann Adam (25. toukokuuta 1690 – 17. joulukuuta 1732) oli Liechtensteinin ruhtinas vuodesta 1721 kuolemaansa saakka.
Vaimot ja lapset.
Josef Johann Adam oli naimisissa neljästi. 1. joulukuuta 1712 hän meni naimisiin serkkunsa, Liechtensteinin prinsessa Maria Gabrielen (12. heinäkuuta 1692 – 7. marraskuuta 1713) kanssa. He saivat yhden lapsen:
3. helmikuuta 1716 Josef Johann Adam meni naimisiin Thun-Hohensteinin kreivitär Mariannen (27. syyskuuta 1698 – 23. helmikuuta 1716) kanssa, mutta tämä kuoli vain 20 päivää häiden jälkeen.
3. elokuuta 1716 hän meni naimisiin Oettingen-Spielbergin kreivitär Maria Anna Katharinan (21. syyskuuta 1693 – 15. huhtikuuta 1729) kanssa. He saivat viisi lasta:
22. elokuuta 1729 hän meni naimisiin kreivitär Maria Anna Kottulinska von Kottulinin (12. toukokuuta 1707 – 6. helmikuuta 1788) kanssa. He saivat kaksi lasta:
Barbara Pierre

Barbara Pierre (s. 28. huhtikuuta 1986 Port-au-Prince, Haiti) on haitilaissyntyinen yhdysvaltalainen pikajuoksija. Pierre on 157 senttimetriä pitkä ja painaa 52 kilogrammaa.
Haitilaissyntyinen Pierre edusti synnyinmaataan vuoden 2008 kesäolympialaisissa Pekingissä jääden alkueriin. Samana vuonna hän saavutti pronssia 100 metriltä Keski-Amerikan ja Karibian mestaruuskilpailuista. Pierre on edustanut Yhdysvaltoja vuodesta 2011 alkaen. Vuoden 2016 sisäratojen MM-kilpailuista Portlandista hän voitti kultaa 60 metriltä. Pan-Amerikan kisoista hänellä on yksi kulta, kaksi hopeaa ja yksi pronssi.
Pierre pitää hallussaan Haitin ennätystä 100 ja 60 metrillä.
Henkilökohtaiset ennätykset.
Ulkoradoilla
Sisäradoilla
Palafrugell

Palafrugell on kunta Gironan maakunnassa Katalonian itsehallintoalueella Koillis-Espanjassa. Kunnan asukasluku on noin 23 000 (2015).
Palafrugellin kuntaan kuuluvat myös eräät muut lähiseudun paikkakunnat, kuten Calella, Llafranch, Tamariu ja Llofriu.
Palafrugell sijaitsee Costa Bravalla, joka on nykyään suosittu turistikohde. Gironaan on matkaa noin 30 km ja Barcelonaan 100 km. 
Museu del Suro esittelee muun muassa alueen taloudelle tärkeän korkkikaarnan jalostuksen historiaa.
Suoristusrauta

Suoristusrauta on nykyisin sähkökäyttöinen laite, jolla muotoillaan hiuksia. Niitä on eri kokoisia ja erilaisille hiustyypeille tarkoitettuja. 
Suoristusrautojen tarkoitus on suoristaa hiukset, mutta niillä voi myös kihartaa, siksi niitä sanotaan toisinaan muotoiluraudoiksi. 
Suoristurautoja käyttävät yleensä useammin naiset. Rauta alkaa kuumentua kun se liitetään sähköpistorasiaan, jolloin voi alkaa suoristaa hiuksia. Suoristus aloitetaan hiusten juuresta ja liu'utetaan hitaasti kohti latvaa.
Pelurit (vuoden 1993 elokuva)

Pelurit () on Christopher Coppolan ohjaama ja yhdessä Nick Vallelongan kanssa käsikirjoittama rikoselokuva. Elokuvan pääosia näyttelevät Michael Biehn, Nicolas Cage, Sarah Trigger ja James Coburn.
Juoni.
Elokuvassa seurataan Michael Biehnin esittämää Joe Dolania, joka vahingossa isänsä ammuttuaan joutuu pakosalle Yhdysvaltain länsiosiin, jossa hän ajautuu tekemisiin eriskummallisten hahmojen ja rikollisten kanssa.
Vastaanotto.
Elokuva sai huonon vastaanoton ja "Variety" sanoi sen olevan katsottava vain camp-arvon vuoksi. "Los Angeles Timesin" Kevin Thomasin mukaan elokuva on ”toivottomasti rakennettu film noir -elokuva”, mutta sanoo sen olevan kiinnostava sen takia, että ohjaaja Christopher Coppola on tunnetun ohjaajan Francis Ford Coppolan veljenpoika. "TV Guiden" mukaan elokuva on osittain hyvin kuvattu, ”sisältäen muutamia matalalaatuisia kuvakulmia ja surkeita hahmoja”. Elokuva saa yhden tähden viidestä. "Montreal Film Journalin" mukaan elokuva yrittää olla film noir "Reservoir Dogsin" tapaan mutta sisältää vain turhaa väkivaltaa, seksiä ja tylsiä juonenkäänteitä. Elokuva saa kaksi ja puoli tähteä viidestä.
Elokuvan Rotten Tomatoes -keskiarvo on 0 prosenttia perustuen viiteen ammattilaisarvioon.
Elokuva oli myös taloudellinen pettymys, sillä se tuotti 10 miljoonan dollarin budjetilla vain 18 000 dollaria takaisin.
Premium economy

Premium economy on joistakin julkisen liikenteen kulkuneuvoista (juna, lentokone, linja-auto) löytyvä matkustusluokka, joka sijoittuu palvelutasoltaan turistiluokan ja business-luokan väliin. Luokalla ei ole varsinaisia standardeja, vaan sen palvelut voivat vaihdella paljonkin. Lentokoneissa premium economy voi tarkoittaa yksinkertaisesti vain suurempaa jalkatilaa, tai sitten siihen voi liittyä usein business-luokkaan liitettyjä palveluita.
Yulimar Rojas

Yulimar Rojas (s. 21. lokakuuta 1995 Caracas) on venezuelalainen yleisurheilija, joka kilpailee pääosin kolmiloikassa. Hän on olympiavoittaja sekä ulkoratojen nelinkertainen ja sisäratojen kolminkertainen maailmanmestari. 192 senttimetriä pitkän ja 72 kilogrammaa painavan Rojasin valmentajana toimii pituushypyn olympiavoittaja ja maailmanmestari Iván Pedroso.
Rojas saavutti kultaa vuoden 2016 sisäratojen MM-kilpailuista Portlandista tuloksella 14,41. Vuoden 2016 kesäolympialaisista Rio de Janeirosta Rojas saavutti hopeaa tuloksella 14,98. Hän voitti maailmanmestaruuden Lontoossa 2017 tuloksella 14,91. Birminghamin sisäratojen MM-kilpailuissa 2018 hän voitti kultaa tuloksella 14,63. Pan-Amerikan kisoissa 2019 Rojas voitti kultaa kisaennätyksellä 15,11. Dohan MM-kilpailuissa 2019 hän voitti kultaa uransa toiseksi parhaalla tuloksella 15,37. Tokion olympialaisissa 2021 Rojas voitti kultaa ME-tuloksella 15,67. Sisäratojen MM-kilpailuissa 2022 Rojas voitti kultaa ME-tuloksella 15,74. Hän voitti kilpailussa toiseksi tulleen metrin erolla. Eugenen MM-kilpailuissa 2022 Rojas voitti maailmanmestaruuden tuloksella 15,47. Budapestin MM-kilpailuissa 2023 hän voitti maailmanmestaruuden viimeisen kierroksen hypyllään 15,08. Ennen viimeistä kierrosta hän oli kahdeksantena.
Rojas loukkasi akillesjänteensä huhtikuussa 2024, eikä pystynyt tämän jälkeen kilpailemaan ennen kuin Tokion MM-kilpailuissa 2025, missä hän saavutti pronssia tuloksella 14,76.
Vuonna 2014 hän saavutti kultaa Etelä-Amerikan kisoista korkeushypystä. Etelä-Amerikan mestaruuskilpailuista Rojasilla on yksi kulta kolmiloikasta. 
6. syyskuuta 2019 Rojas hyppäsi Andújarissa Espanjassa Etelä-Amerikan ennätyksen ja kaikkien aikojen toiseksi pisimmän hypyn 15,41 m. 22. toukokuuta 2021 jälleen Andújarissa hän paransi ennätystään kahdella senttimetrillä tulokseen 15,43 m ja Tokion olympialaisten loppukilpailussa 1. elokuuta 2021 hän hyppäsi 15,67 ja paransi Inesa Kravetsin nimissä ollutta maailmanennätystä 17 senttimetrillä. 22. helmikuuta 2020 Rojas hyppäsi Madridissa sisäratojen maailmanennätyksen 15,43 metriä. Maaliskuussa 2022 MM-hallikilpailuissa Belgradissa Rojas hyppäsi 15,74 ja paransi ulkoradoilla tekemäänsä maailmanennätystä seitsemällä senttimetrillä ja hallimaailmanennätystään 31 senttimetrillä. 
Kansainvälinen yleisurheiluliitto valitsi Rojasin vuoden 2020 . BBC valitsi Rojasin vuonna 2022 sadan vaikutusvaltaisen ja innostavan naisen listalle 100 Women.
Henkilökohtaiset ennätykset.
Ulkoradoilla
Sisäradoilla