tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Magnus Muhrén

Lars Magnus Muhrén (s. 4. marraskuuta 1974) on ruotsalainen jääpalloilija. Hän edustaa Ruotsin Elitserienissä pelaavaa Sandvikens AIK:ta. Hänet nimettiin neljänä peräkkäisenä vuotena 2002–2005 Ruotsin vuoden jääpalloilijaksi, ja häntä pidettiin huippuvuosinaan 2000-luvulla yhtenä maailman parhaista hyökkääjistä.
Muhrénin kasvattajaseura on Skutskärs IF, josta hän siirtyi kaudelle 1993–1994 Sandviken AIK:n riveihin. Sandvikenin riveissä hän saavutti neljä Ruotsin jääpallomestaruutta vuosina 1997, 2000, 2002 ja 2003. Vuonna 2000 hänestä tuli Elitserienin maalikuningas 55 maalilla. Lisäksi hän oli viisi kertaa Elitserienin pistekuningas vuosina 1997, 2000, 2002, 2004 ja 2009. Kaudella 2002 Muhrén oli voittamassa Sandvikenin riveissä Jääpallon maailmancupia. 
Syksyyn 2005 mennessä Muhrén pelasi 12 kautta Sandvikenissä. Syksyllä 2005 hän siirtyi seuraavaksi kahdeksi kaudeksi Venäjän pääsarjaan. Ensimmäisen kauden niistä hän pelasi Krasnogorskin Zorkissa. Seuraavaksi kaudeksi hän siirtyi Moskovan Dynamon riveihin. Vaikka Muhrén oli Dynamon riveissä voittamassa Champions Cupin syyskuussa, Dynamo-kausi syksyllä 2006 ei ollut onnistunut. Peliaika oli jäänyt vähäiseksi. Niinpä hän siirtyi vuoden lopulla Raketa Kazaniin loppukaudeksi. 
Syksyllä 2007 Muhrén palasi takaisin Sandvikenin riveihin. Hän pelasi seurassa seuraavat kolme kautta. Syksyllä 2010 tehty sopimus kakkostasolla eli Allsvenskanissa pelanneessa GAIS:ssa oli askel, jossa Muhrén nähtiin göteborgilaisseuran nostajana Elitserieniin. GAIS nousikin Muhrénin johdolla kaudeksi 2011 Elitserieniin. Muhrén pelasi vielä kauden 2012–2013 GAIS:ssa, mutta palasi sen jälkeen jälleen Sandvikeniin. 
Saavutukset.
Maajoukkueessa
Seurajoukkueissa
Henkilökohtaisesti
Täpläkaguaani

Täpläkaguaani ("Galeopterus variegatus") on Kaakkois-Aasiassa elävä kaguaanien heimoon kuuluva nisäkäslaji.
Täpläkaguaanin ruumiin pituus on puolisen metriä ja hännän noin 10 cm. Se liikkuu öisin ja liitää puusta toiseen liitopurjeensa avulla, joka muistuttaa liito-oravien purjetta. Päivisin täpläkaguaanit lepäävät puiden oksilla.
Viipurin konsistori

Viipurin konsistori oli kirkollinen hallintoelin joka perustettiin 1720 huolehtimaan Venäjälle luovutetun alueen eli Vanhan Suomen kirkollisista asioista. Se koostui neljästä rovastikunnasta. Konsistorin esimiehenä toimi Viipurin maa- ja kaupunkiseurakunnan kirkkoherra eli tuomiorovasti. Vuodesta 1800 esimiehenä oli Viipurin saksalaisen seurakunnan kirkkoherra. Vuonna 1738 sen viralliseksi kieleksi tuli saksa. Konsistori lakkautettiin vuosina 1811 ja 1812. Kun Venäjälle luovutettiin 1743 Turun rauhassa alueita, niiden kirkollisista asioista vastasi Haminan konsistori.
Rovastikunnat ja seurakunnat.
Viipurin konsistorin alaisuuteen kuuluivat seuraavat rovastikunnat ja seurakunnat:
Katso myös.
Viipurin ja Haminan konsistorit
Bambusilkkikerttunen

Bambusilkkikerttunen ("Horornis acanthizoides") on kerttujen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Bambusilkkikerttusta tavataan Kiinassa ja Taiwanissa. Lajia on kuvattu melko yleiseksi ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Fidžinsilkkikerttunen

Fidžinsilkkikerttunen ("Horornis ruficapilla") on silkkikerttusten heimoon kuuluva varpuslintu. Se on aiemmin luokiteltu kuuluvaksi omaan "Vitia"-sukuunsa, mutta nykyisin se luokitellaan pensassilkkikerttusten sukuun.
Levinneisyys.
Fidžinsilkkikerttusta tavataan kotoperäisenä Fidžillä. Lajia on kuvattu yleiseksi, ja vaikka sitä tavataankin vain pienellä alueella, on se luokiteltu elinvoimaiseksi.
Yrjö O. Alanen

Yrjö Olavi Alanen (30. tammikuuta 1927 Kurikka – 26. joulukuuta 2022) oli suomalainen psykoterapiaan erikoistunut psykiatri, neurologi ja tutkija. Hän oli Turun yliopiston psykiatrian professori.
Henkilöhistoria.
Alasen vanhemmat olivat lääketieteen lisensiaatti Aarne Armas Alanen ja Eva Maria Wennerström. Hänen puolisonsa vuodesta 1952 on ollut Hanni Aalto, Alvar ja Aino Aallon tytär. Alanen valmistui ylioppilaaksi vuonna 1944, lääketieteen kandidaatiksi vuonna 1947 ja lisensiaatiksi vuonna 1952. Vuonna 1957 hänestä tuli hermo- ja mielitautien erikoislääkäri. Alanen väitteli lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi vuonna 1958 Helsingin yliopistosta. Hänen väitöskirjansa aiheena oli "The Mothers of Schizophrenic Patients". 1970- ja 1980-luvulla Alanen kehitti kollegoidensa kanssa skitsofrenian tarpeenmukaiseksi hoidoksi nimetyn kansainvälistä huomiota saavuttaneen hoitomallin. Vuonna 2008 Alaselle myönnettiin Maailman Psykiatriyhdistyksen (WPA) ensimmäinen Pinel-palkinto. 
Alanen toimi Turun yliopiston psykiatrian professorina vuosina 1968–1990. Hän on toiminut myös Suomen Mielenterveysseuran puheenjohtajana.
Teoksia.
Alanen on oman alansa kirjallisuuden lisäksi kirjoittanut kaksi muistelmateosta sekä muuta tietokirjallisuutta.
George F. Root

George Frederick Root (30. elokuuta 1820 Sheffield, Massachusetts – 6. elokuuta 1895 Bailey Island, Maine) oli yhdysvaltalainen muusikko ja lauluntekijä. Hän oli musiikkipedagogi ja Chicagossa toimineen musiikkikoulun johtaja ja hänet nimitettiin musiikin professoriksi Chicagon yliopistoon. Hän sävelsi 1850-luvulla populaarimusiikkia Bostonissa ja New Yorkissa ja tuli sisällissodan aikana tunnetuksi sota-aiheisista lauluistaan, joista tunnetuimmaksi on tullut vuoden 1863 "Battle Cry of Freedom". Chicagon yliopisto nimitti Rootin musiikin kunniatohtoriksi vuonna 1872.
George F. Root kuuluu populaarimusiikin lauluntekijöiden kunniagalleriaan Songwriters Hall of Fameen, johon hänet valittiin vuonna 1970.
Root tunnetaan myös lasten ja hengellisten laulujen säveltäjänä. Hän on tehnyt useita lapsille tarkoitettuja lauluja ja laulukirjoja. Yksi niistä oli "Bethany Sunday School", joka ilmestyi Philadelphiassa 1870. Siinä julkaistiin laulu "Come to the Saviour, make no delay", joka lienee hänen tunnetuin hengellinen laulunsa Suomessa. Laulusta on suomennoksia ainakin seuraavissa laulukirjoissa:
Sini Sabotage

Sini Sabotage (oik. Sini-Maria Makkonen, s. 22. helmikuuta 1986 Tuusula) on suomalainen Tuusulan Jokelasta kotoisin oleva artisti ja DJ.
Ura.
Sabotage muodostaa Alamaan ja Ruoton kanssa Valosiepparit-rap-kokoonpanon. Sabotage on toiminut DJ:nä The Tiger -yökerhon The Girls -klubilla, Spin FM -radiokanavalla ja Brädin keikoilla. Syksyllä 2012 hän toimi myös MTV3-kanavalla nähdyn Heikki &amp; Mikko Show'n studio-DJ:nä. Syksyllä 2012 julkaistiin Sini Sabotagen musiikkivideo kappaleesta ”09”. Kappaleen biitti on lainattu suoraan Azealia Banksin "212"-kappaleesta. 
Sabotage aloitti keikkailun vuonna 2010 ja julkaisi esikoisalbuminsa ensimmäisen singlen ja musiikkivideon "Levikset repee" huhtikuussa 2013. Single nousi Suomen virallisen singlelistan ykköseksi ja myi kultaa syyskuussa 2013. Sini Sabotagen esikoisalbumi "22 m²" julkaistiin 5. joulukuuta 2013. Albumilla vierailevat muun muassa JVG, Kari Tapiiri ja Asa. Syksyllä 2013 Sabotage toimi Suomen Idolsin seitsemännen tuotantokauden tuomarina. Hän on itsekin osallistunut Idolsiin kilpailijana ohjelman ensimmäisellä tuotantokaudella, vuonna 2003.
Vuonna 2016 Sabotage solmi uuden levytyssopimuksen Universal Music -levy-yhtiön kanssa. Universalin alaisuudessa hän julkaisi vuosina 2016–2018 muutamia singlejä. Vuoden 2020 maaliskuussa Sabotage julkaisi uuden singlen ”Käärmeet”, joka on ensimmäinen kappale hänen 7. elokuuta 2020 julkaistulta albumilta "Blueberry Makkonen". Huhtikuussa hän julkaisi elokuussa julkaistulta albumilta toisen singlen ”Online”. Heinäkuussa 2020 hän julkaisi viimeisen singlensä ja musiikkivideon ”Aerobist” samaiselta "Blueberry Makkonen" albumilta. Singlellä on mukana myös Seksikäs-Suklaa.
Sabotage osallistui kappaleella "Kuori mua" vuoden 2024 Uuden Musiikin Kilpailuun.
Yksityiselämä.
Sini Sabotage alkoi seurustella vuonna 2017 rap-artisti Matti8:n kanssa, joka oli mukana myös Sini Sabotagen marraskuussa 2018 julkaistulla kappaleella ”Sä oot siin”. He erosivat vuoden 2020 keväällä.
Toivo A. Pihkanen

Toivo Alexius Pihkanen (4. kesäkuuta 1919 Pori – 27. kesäkuuta 1991 Helsinki) oli hermo- ja mielitautien erikoislääkäri, joka toimi Hesperian sairaalan ylilääkärinä ja sai professorin arvonimen.
Pihkasen vanhemmat olivat räätäli Alexius Pihkanen ja Fanny Sofia Renfors ja puoliso Elna Annikki Näsman. Hän tuli ylioppilaaksi Helsingin suomalaisesta yksityislyseosta 1937, valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1946 ja väitteli tohtoriksi 1957. Hermo- ja mielitautien erikoislääkärin pätevyyden Pihkanen sai 1951 ja työlääketieteen erikoispätevyyden 1954. Hän työskenteli valmistuttuaan useissa eri sairaaloissa, mukaan lukien Lapinlahden sairaala, mutta myös muun muassa vankilapsykiatrina ja Työterveyslaitoksella. Hesperian sairaalan ylilääkäri hänestä tuli 1961, ja hän hoiti tehtävää kunnes jäi eläkkeelle vuonna 1988. 
Pihkanen perehtyi erityisesti musiikki-, kirjallisuus- ja taideterapiaan. Hänet tunnettiin monet julkisuuden henkilön lääkärinä ja hän itsekin viihtyi seurapiireissä. Pihkasen potilaita olivat muun muassa Pentti Saarikoski ja Ella Eronen. Pihkanen sai professorin arvonimen vuonna 1969. Hän toimi aktiivisesti Suomen Mielenterveysseurassa ja oli muun muassa "Mielenterveys"-lehden päätoimittaja lähes parikymmentä vuotta.
Himalajansilkkikerttunen

Himalajansilkkikerttunen ("Cettia brunnifrons") on silkkikerttusten heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Himalajansilkkikerttusta tavataan Bhutanissa, Kiinassa, Intiassa, Myanmarissa, Nepalissa ja Pakistan. Lajia on kuvattu paikallisesti yleiseksi, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Eeva Therman-Patau

Eeva Maria Therman-Patau (o.s. Therman, vuosina 1943–1949 Suomalainen; 4. elokuuta 1916 Helsinki – 12. kesäkuuta 2004 Helsinki) oli suomalais-yhdysvaltalainen kromosomitutkija. Hänen tutkimusalansa oli sytogenetiikka, jolla hän saavutti maailmanlaajuista mainetta. Hän oli lääkintöneuvos Ernst Thermanin tytär.
Therman-Patau valmistui filosofian kandidaatiksi Helsingin yliopistosta pääaineenaan perinnöllisyystiede ja väitteli vuonna 1947 ensimmäisenä naisena Suomessa perinnöllisyystieteessä filosofian tohtoriksi aiheenaan kasvien, erityisesti kalliokielon suvun kromosomitutkimus. Hän hoiti Helsingin yliopistossa kasvitieteen vt. professuuria 1951–1953.
Therman-Patau loi pääuransa Yhdysvalloissa, jonne hän muutti vuonna 1958 saamansa ASLA-Fulbright-stipendin myötä. Hän työskenteli kromosomien tutkijana Wisconsinin yliopistossa Madisonissa. Therman-Pataun kirjoittama oppikirja "Human Chromosomes" ilmestyi vuonna 1980 ja neljäs laitos 2001.
Therman-Pataun ensimmäinen puoliso vuosina 1943–1949 oli biokemisti Heikki Suomalainen. Yhdysvalloissa Therman-Patau avioitui vuonna 1961 saksalaisen geneetikon Klaus Pataun kanssa. Therman-Patau muutti takaisin Helsinkiin vuonna 2002. Hänet on haudattu Kulosaaren hautausmaalle.
Idänsilkkikerttunen

Idänsilkkikerttunen ("Horornis diphone") on silkkikerttusten heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Idänsilkkikerttusta tavataan Kiinassa, Taiwanissa, Etelä- ja Pohjois-Koreassa, Japanissa ja Venäjä kaakkoisosissa. Lisäksi sitä on istutettu Havaijiin. Laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Keltasilkkikerttunen

Keltasilkkikerttunen ("Horornis flavolivaceus") on silkkikerttusten heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Keltasilkkikerttusta tavataan Bhutanissa, Kiinassa, Intiassa, Laosissa, Myanmarissa, Nepalissa, Thaimaassa ja Vietnamissa. Lajin on raportoitu olevan paikallisesti yleinen ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Luzoninsilkkikerttunen

Luzoninsilkkikerttunen ("Horornis seebohmi") on silkkikerttusten heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Luzoninsilkkikerttusta esiintyy Filippiineillä. Lajia on kuvattu yleiseksi, ja vaikka sitä tavataankin vain pienellä alueella, on se luokiteltu elinvoimaiseksi.
Näsikallion suihkukaivo

Näsikallion suihkukaivo on vuonna 1913 valmistunut suihkulähde, joka sijaitsee Tampereella Hämeenpuiston pohjoispäässä. Arkkitehti Birger Federleyn jugendhenkiseen graniittisommitelmaan liittyy kolme Emil Wikströmin tekemää erillistä pronssiveistosta. Kauppaneuvos Nikolai Tirkkosen lahjoituksen turvin rakennettu suihkukaivo tunnetaan myös "Tirkkosen suihkukaivona".
Wikströmin veistokset.
Suihkukaivon patsaiden aiheet perustuvat vanhaan kansankulttuuriin. Ylin pronssiveistos esittää Kalevalasta tuttua Pohjanneitoa, joka istuu sateenkaarella ja kehrää värttinällä kultalankaa. Alempana ovat isää ja poikaa sekä äitiä ja tytärtä kuvaavat allegoriset veistosryhmät. Niistä toinen symboloi tehdasteollisuutta, toinen kotiteollisuutta. Veistosten tyyli mukailee ranskalaista realismia. 
Patsaiden valmistamisessa Wikströmiä auttoi hänen oppilaansa, kuvanveistäjä Väinö Richard Rautalin.
Suihkukaivon historia.
Kauppias Nikolai Tirkkonen lahjoitti Tampereen kaupungille varat suihkukaivoon vuonna 1909, kun hänen omistamansa J. Tirkkosen tavaratalo täytti 40 vuotta. Kuvanveistäjä Wikström ehdotti, että suihkukaivo sijoitettaisiin Mustanlahden kallion etelärinteelle. Kaupunki suostui tähän ja maksoi itse allasrakennelman perustamistyöt. Valmis suihkukaivo paljastettiin heinäkuussa 1913. Aikalaistulkinnoissa korostui näkemys, että teoksen vesiputoukset ja altaat kuvasivat Tammerkosken kuohuja.
Keväällä 1918 suihkukaivon ympäristössä käytiin sisällissodan taisteluita, joiden seurauksena patsaissa on luodinreikiä.
Aikojen saatossa suihkukaivoveistoksesta katosivat Pohjanneidon pitelemä kultalanka sekä äidin ja tyttären neulepuikot. Molemmat yksityiskohdat palasivat paikoilleen vuonna 2006, kun teosta entisöitiin taidekonservaattorin avulla.
Itä–Länsi-ottelu 1945

Vuoden 1945 Pesäpallon Itä–Länsi-ottelu pelattiin Haminassa 7. lokakuuta. Tämä oli kaikkiaan yhdestoista Itä-Länsi-ottelu. Katsojamääräksi ilmoitettiin 2000.
Juoksulista.
Itä aloitti sisällä.
Napasiiseli

Napasiiseli eli parrynsiiseli ("Spermophilus parryii") on oravien heimoon kuuluva jyrsijälaji.
Levinneisyys.
Napasiiseliä tavataan Venäjän itäosissa, Alaskassa ja Kanadan pohjoisosissa. Laji on paikoin runsas ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Elintavat.
Napasiiseli on kaikkiruokainen. Keväisin se syö pääasiassa eläinperäistä ravintoa. Myöhemmin se syö marjoja, sieniä, jäkäliä, sammalia ja muita kasveja. Napasiiseli nukkuu talviunta lokakuulta maaliskuuhun asti.
Ås

Ås voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Ruotsissa.
Taajama tai pientaajama
Kylä
Mustat lesket

Mustat lesket on suomalainen draamasarja, jonka ovat luoneet Roope Lehtinen ja Mikko Pöllä. Nelonen esitti sarjan ensimmäisen tuotantokauden keväällä 2014. Sarjaa tuottaa Moskito Television.
Sarja kertoo kolmesta ystävyksestä, Johannasta (es. Wanda Dubiel), Kirsistä (es. Malla Malmivaara) ja Veerasta (es. Pihla Viitala), jotka ovat onnettomia avioliitoissaan ja päättävät murhata hämäriä liiketoimia harjoittavat miehensä.
Tuotanto.
"Mustien leskien" ensimmäinen kausi kuvattiin kesällä 2013. Suomen elokuvasäätiö myönsi sille 40 000 euroa kehittämistukea. Sarjan ennakkomainonnassa käytettiin Jenni Vartiaisen kappaletta ”Suru on kunniavieras” ja otteita sen musiikkivideosta. Toisen kauden mainonnassa käytettiin puolestaan Vartiaisen ”Susta enkelit pitävät huolta” -kappaleesta tehtyä uutta 2.0-versiota. Ensimmäinen kausi esitettiin maalis–toukokuussa 2014. DVD:llä ensimmäinen kausi julkaistiin 4. joulukuuta 2015.
5. kesäkuuta 2014 Nelonen vahvisti, että sarja saa toisen tuotantokauden. Uuden kauden kuvaukset aloitettiin toukokuussa 2015. Toinen kausi esitettiin Nelosella 14. maaliskuuta 2016 alkaen. 
"Mustat lesket" palkittiin kolmesti Kultaisilla Venloilla 16. tammikuuta 2015 järjestetyssä gaalassa. "Mustat lesket" palkittiin vuoden 2014 parhaana draamaohjelmana, käsikirjoittaja Laura Suhonen palkittiin vuoden parhaana käsikirjoittajana sekä ohjaajat Veikko Aaltonen ja Marja Pyykkö vuoden parhaina ohjaajina.
Ulkomaat.
Yhdysvaltalainen televisioyhtiö CBS kehittelee "Mustista leskistä" omaa versiotaan. Alkuvuodesta 2015 kuvattujen pilottijaksojen jälkeen tuotannosta tehdään lopullinen päätös. Sarjan oikeudet ovat Yhdysvaltojen lisäksi myyty myös Ranskaan, Espanjaan, HBO Europelle, Skandinaviaan, Lähi-itään sekä Meksikoon.
Viasatin omistamat Viaplay ja TV3 ovat tuottaneet sarjasta oman version. Black Widows -nimisen sarjan kuvaukset aloitettiin kesällä 2015. Versio tulee nähtäville Suomessa, Ruotsissa, Norjassa ja Tanskassa vuoden 2016 aikana. Yhtenä näyttelijänä tullaan näkemään Peter Stormare.
Sarjaa esitettiin myös Kreikan televisiossa käännösnimellä "Μαύρες Χήρες" (Mavres Khires).
Palkinnot.
Vuonna 2016 "Mustat lesket" voitti audiovisuaalisen alan Hulda-vientipalkinnon, jonka myönsi elokuva- ja televisioalan vientiorganisaatio Favex (nykyisin Audiovisual Finland).
Lauri Viljanen (kauppaneuvos)

Lauri Viljanen (15. joulukuuta 1888 Tampere – 12. maaliskuuta 1978 Helsinki) oli suomalainen kultaseppä, yrittäjä ja yritys- ja järjestöjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen 1945. 
Lauri Viljasen vanhemmat olivat Antti Vilho Viljanen ja Matilda Storbacka ja puoliso vuodesta 1918 Impi Minna Agatha Wallenius. Viljanen kävi kansakoulun, käsityöläiskoulun ja kauppakoulun kurssin Helsingissä. Hän työskenteli kultaseppä Emil Lyytikäisen ja Gustaf Lindellin liikkeissä Tampereella vuodesta 1902, suoritti kisällitutkinnon K. Kallion Kello- ja Kultasepänliikkeessä Helsingissä 1908 ja tarkastusleimatutkinnon 1909. Kultaseppämestariksi Viljanen tuli 1947. Viljanen oli K. Kallion Kello- ja Kultasepänliikkeen kaivertaja vuodesta 1906, johtaja 1912–1952 ja hallituksen puheenjohtaja vuodesta 1952, Suomen Kultaseppä -yhtiön pääosakas ja toimitusjohtaja 1917–1945, Suomen Kultasepät -yhtiön pääosakas vuodesta 1945, toimitusjohtaja 1945–1950 ja hallituksen puheenjohtaja 1952–1977 sekä Kultateollisuus -yhtiön toimitusjohtaja 1946–1950. Viljanen oli myös muun muassa Suomen Kultaseppien Liiton hallituksessa 1932–1957, toimien kahteen otteeseen hallituksen puheenjohtajana ja Käsi- ja Pienteollisuuden Keskusliiton puheenjohtaja 1950–1961. Kauppaneuvoksen arvonimen Suomen Kultaseppien liiton kunniajäsen (1950) ja kunniapuheenjohtaja (1958) Viljanen sai 1945.
Lauri Viljasen poika oli kultaseppä, yrittäjä ja yritysjohtaja, isänsä tavoin kauppaneuvoksen arvonimen saanut Arno Viljanen.
Westmorland

Westmorland on yksi 39:stä Englannin historiallisesta kreivikunnasta ajalla 1889–1974, minkä jälkeen siitä tuli osa Cumbriaa. Alue sijaitsee Luoteis-Englannissa Applebyn ja Kendalin kaupunkien ympäristössä ja on väestöltään harvaan asuttua ja poliittisesti konservatiivista.
Westmorland ei jakautunut kihlakuntiin vaan kahteen "barony"-nimiseen hallintoyksikköön (Westmorland/Appleby ja Kendal) ja ne puolestaan kahteen piiriin.
274301 Wikipedia

274301 Wikipedia (aiempi nimitys ) on päävyöhykkeen asteroidi, joka löydettiin 25. elokuuta 2008 Andrushivkan observatoriossa, Ukrainassa. Asteroidi on nimetty Internetissä julkaistavan Wikipedia-tietosanakirjan mukaan.
Asteroidi kiertää Auringon ympäri (noin ) kiertoradalla, jossa se on lähimmillään ja etäisimmillään astronomisen yksikön päässä Auringosta. Kirkkauden ja valon heijastumisen perusteella läpimitta on todennäköisesti – . Pyörähdysaika akselin ympäri on .
Asteroidi kuuluu Vesta-ryhmään.
Tanja Vehniäinen

Tanja Vehniäinen (s. 28. tammikuuta 1976) on suomalainen uransa lopettanut pesäpalloilija. Hän on naisten Superpesiksen kaikkien aikojen lyöjätilaston ykkönen ohitettuaan toukokuussa 2013 edellisen tilastoykkösen Henna Salmelan. Vehniäisen kasvattajaseura on Siilinjärven Pesis, ja viimeiseksi seuraksi hän edusti Lapuan Virkiää. Vehniäinen pelasi urallaan suurimmaksi osakseen jokerina. Vuosina 2011 ja 2012 hän voitti Superpesiksen lyöjäkuningatar-tittelin. Vehniäinen pelasi kuusi kertaa Itä–Länsi-ottelussa.
Quantum Break

Quantum Break on Remedy Entertainmentin kehittämä toimintapeli, jonka Microsoft Studios julkaisi Xbox Onelle ja Microsoft Windowsille huhtikuussa 2016. Peli oli julkaisunsa aikaan Suomen videopelialan historian kallein tuotanto. "Quantum Break" sisältää peliosion kanssa vuorovaikutteisen televisiosarjan, joka on kuvattu Hollywoodissa. Televisiosarjan näyttelijät ovat myös antaneet kasvonsa pelihahmoille.
Peli sijoittuu kuvitteelliseen Riverportin yliopistoon Yhdysvaltain itärannikolle, ja tarina käsittelee epäonnistunutta aikamatkustuskoetta. Shawn Ashmoren näyttelemä päähahmo Jack Joyce voi manipuloida aikaa erikoisvoimillaan. Vastassaan hänellä on Aidan Gillenin näyttelemän Paul Serenen johtama Monarch Solutions -suuryritys.
Pelaaminen.
"Quantum Break" on tarinallinen, kolmannen persoonan näkökulmasta kuvattu ammuntapeli.
Peli sisältää televisiosarjan jaksoja, joiden sisältöön pelaaja voi vaikuttaa pelissä tekemillä päätöksillään. Jokaisen pelijakson päätteeksi tulee kohtaus, jossa pelaaja joutuu pelaamaan päävastuksella Paul Serenella. Serenen pitää tehdä valinta, joka tulee vaikuttamaan sitä seuraavan televisiosarjan jakson sisältöön. Peliä varten onkin jouduttu kuvaamaan vaihtoehtoisia kohtauksia.
Kehitys.
"Quantum Break" julkistettiin Microsoftin Xbox One -pelikonsolin julkistamistilaisuudessa 21. toukokuuta 2013. Pelin luovan johtajan Sami Järven mukaan pelistä on ollut tarkoitus tehdä Remedyn versio ”Hollywoodin kesäblockbuster-action-scifi-pläjäyksestä”. Remedy on kehittänyt "Quantum Breakin" yksinoikeudella Microsoftille, joka myös omistaa pelin tuotemerkin.
Pelin hahmot on mallinnettu tarkasti oikeiden näyttelijöiden pohjalta. Näyttelijät lennätettiin Suomeen kasvojenkaappausta varten ja muun muassa heidän hampaistaan otettiin kipsivalokset. Televisiosarjan jaksot esi- ja jälkituotettiin Espoossa ja kuvattiin Hollywoodissa. Aikamatkustusteeman toteuttamisessa tiimi konsultoi kosmologi Syksy Räsästä. Aikamatkustustarinan toteuttamisessa oli haasteita, sillä tarinasta löytyi usein aukkoja, joita piti korjata.
"Quantum Break" piti alun perin julkaista jo vuonna 2014, mutta sitä siirrettiin seuraavaan vuoteen. Vuonna 2015 Microsoft ilmoitti julkaisevansa pelin vasta vuonna 2016, jottei se kilpailisi muiden Xbox Onen yksinoikeuspelien kanssa.
Vastaanotto.
Peli sai kriitikoilta pääosin myönteisen vastaanoton. Metacritic-sivusto on laskenut valikoiduista 78 arvostelusta painotetun keskiarvon 78/100.
"Pelaaja"-lehden arvostelussa Paavo Niskala kuvaili "Quantum Breakin" pelimaailmaa ensiluokkaisesti ja huolellisesti toteutetuksi, mutta piti pelin rytmitystä haastavana ja alkuasetelmaa koomisena. Taistelujärjestelmää hän moitti omaperäisyyden puutteesta, mutta kehui sen näyttävyyttä ja fiksua suunnittelua. Toisen mielipiteen antanut Markus Heino kehui näyttelijöiden suorituksia ja liikkeenmallinnusta. Hän piti pelimaailmaa hyvin rakennettuna ja pelihahmojen vuorovaikutusta onnistuneena.
Peli on voittanut Finnish Game Awards -palkinnon kategoriassa "Vuoden 2016 tietokone- ja konsolipeli".
My Old Lady

My Old Lady (televisioesityksessä käytetty nimeä Vanha rouva Pariisissa; ) on vuonna 2014 ensi-iltansa saanut Israel Horovitzin ohjaama ja käsikirjoittama brittiläis-ranskalais-yhdysvaltalainen draamakomediaelokuva, jonka pääosissa ovat Maggie Smith, Kevin Kline ja Kristin Scott Thomas. "My Old Lady" on ohjaaja Horovitzin ensimmäinen ohjaustyö. Ohjaaja Horovitz laati elokuvan käsikirjoituksen oman näytelmänsä pohjalta. Elokuva sai ensi-iltansa Toronton elokuvajuhlilla syyskuussa 2014.
Juoni.
Varaton newyorkilaismies Mathias ”Jim” Gold (Kevin Kline) perii pariisilaisasunnon isältään, jota hän ei koskaan tuntenut. Perintöasunnossa Jimiä odottaa kuitenkin yllätys – asuntoa asuttaa iäkäs ja sivistynyt Mathilde Girard (Maggie Smith) ja hänen suojelevainen tyttärensä Chloé (Kristin Scott Thomas). Ranskalaisen lakipykälän vuoksi kiinteistöä ei voi siirtää perijälle ennen asukkaan, eli Mathilden, kuolemaa. Kaikesta huolimatta Jim päättää yrittää myydä asunnon, mutta vähitellen alkaa selvitä, että hänen isällään ja Mathildella on ollut pitkän aikaa yhteinen salaisuus kannettavanaan.
Tuotanto.
Jane Birkin oli alun perin kiinnitetty Chloé Girardin rooliin, mutta jättäytyi projektista aikatauluongelmien takia. Kristin Scott Thomas korvasi hänet. "My Old Ladyn" kuvaukset alkoivat Pariisissa 9. syyskuuta vuonna 2013.
Julkaisu ja vastaanotto.
"My Old Lady" sai ensi-iltansa Kanadan Toronton elokuvajuhlilla syyskuussa 2014. Yhdysvalloissa elokuva sai ensi-iltansa 10. syyskuuta 2014. Avausviikonloppunaan Yhdysvalloissa elokuvaa esitettiin ainoastaan 11 elokuvateatterissa, ja laajimmillaan elokuvaa esitettiin 273 elokuvateatterissa. Isossa-Britanniassa elokuva kiersi Lontoon, Bathin ja Leedsin elokuvajuhlat loka-marraskuussa 2014 ennen kuin pääsi teatterilevitykseen 21. marraskuuta 2014. "My Old Ladyn" ensi-ilta oli ollut Isossa-Britanniassa Lontoon elokuvajuhlilla 13. lokakuuta 2014. "My Old Lady" on tuottanut Yhdysvalloissa 4 013 786 dollaria ja yhteensä 8 283 951 dollaria. Cohen Media Group oli elokuvan levittäjänä Yhdysvalloissa ja Curzon Film World Isossa-Britanniassa.
"My Old Lady" on saanut kohtalaisen hyvän vastaanoton elokuvakriitikoilta. Rotten Tomatoes -sivuston mukaan 76 arvostelun perusteella laskettuna kriitikoiden arvosteluista 59 prosenttia oli positiivisia. Metacriticin mukaan 19 arvostelun perusteella elokuva on saanut 52 pistettä sadasta mahdollisesta.
Universal Studios julkaisi "My Old Ladyn" DVD:nä ja Blu-ray:na 27. tammikuuta 2015. Suomessa elokuva julkaistiin DVD:nä 27. helmikuuta 2015.
Henna Salmela

Henna Salmela (s. 1. helmikuuta 1972 Simo) on suomalainen pelaajauransa lopettanut pesäpalloilija. Hän löi Superpesiksessä yhteensä 796 juoksua ja oli kaikkien aikojen lyöjätilaston ykkönen, kunnes toukokuussa 2013 Tanja Vehniäinen ohitti hänet. Vuosina 1999, 2001 ja 2002 Salmela voitti Superpesiksen lyöjäkuningatar-tittelin. Vuoden lukkariksi hänet valittiin vuosina 1993, 1994 ja 1995. 
Salmela palkittiin vuoden naispesäpalloilijana 1995. Salmela edusti pääsarjaurallaan Oulun Lippoa vuosina 1991–1999, Pattijoen Urheilijoita vuosina 2000–2002 ja Tyrnävän Tempausta vuosina 2003–2005. Salmela on pelannut 12 kertaa Itä–Länsi-ottelussa. Vuonna 2022 Salmela valittiin pesäpallon kunniagalleriaan. Pesäpallo uran jälkeen Salmela on työskennellyt Ava-akatemian koulutuspäällikkönä. 
Muuta.
Henna Salmelan serkku Kaisa Salmela on myös Itä–Länsi-tason pesäpalloilija.
Forza Motorsport 5

Forza Motorsport 5 on Turn 10 Studiosin kehittämä ja Microsoft Game Studiosin julkaisema ajopeli. Peli julkaistiin Xbox Onelle vuonna 2013. "Forza Motorsport 5" oli Microsoftin Xbox One -konsolille ensimmäisenä julkistettu peli konsolin julkistamistilaisuudessa 21. toukokuuta 2013. Pelistä kerrottiin lisää vuoden 2013 E3-messuilla.
Radat.
Lista pelissä olevista kilparadoista:
Hovimestari (arvo)

Hovimestari on eri maissa käytössä ollut arvonimi.
 oli keskiaikaisissa saksalaisten ruhtinaitten hoveissa palvellut virkamies, joka hoiti hovin taloutta.
Arvonimi oli käytössä myös Tanskassa ja Ruotsissa tai "hofmästare" ("hovmästare"). Keskiajalla arvonimi oli käytössä myös Norjassa.
Ranskassa nimitys on "maître d'hôtel".
Andrius Pojavis

Andrius Pojavis (s. 25. marraskuuta 1983 Jurbakas, Liettua) on liettualainen laulaja-lauluntekijä.
Pojavis aloitti laulamisen viisivuotiaana ja on ollut musiikin parissa siitä lähtien. Kouluaikojen ensimmäinen bändi oli nimeltään "No Hero", ja myöhemmin Vilnassa hän soitti useissa kokoonpanoissa, joista "The Hetero" voitti EuroRock 2006 -kilpailun. Pojavis aloitti uransa lauluntekijänä Irlannissa, jossa hän asui vuoden. Hänen debyyttialbuminsa "Astuoni" (Kahdeksan) julkaistiin vuonna 2012 ja se sisältää kahdeksan kappaletta. Albumi äänitettiin Milanossa, Italiassa.
Pojavis edusti Liettuaa vuoden 2013 Eurovision laulukilpailussa kappaleellaan "Something". Hän selviytyi ensimmäisestä semifinaalista loppukilpailuun, jossa sijoittui lopulta 22. sijalle.
Nykyään Pojavis jakaa aikansa Italian ja Liettuan välillä. Hänen ensisinglensä "Traukiniai" (Junat) sijoittui hyvin Liettuan Top 20 -listalla. Tulevaisuuden suunnitelmiin kuuluu kiertue Liettuassa sekä uuden albumin tekeminen.
Albert Amrhein

Franz Albert Amrhein (29. joulukuuta 1870 Frankfurt am Main – 20. toukokuuta 1945 Frankfurt am Main) oli saksalainen rugbynpelaaja ja olympiamitalisti. Hän kilpaili vuoden 1900 kesäolympialaisissa Pariisissa ja toimi siellä hopeaa saaneen SC Frankfurt 1880 -joukkueen kapteenina. Vuonna 1906 Amrheinista tehtiin SC Frankfurt 1880:n kunniajäsen.
Frederick Semple

Frederick Humphrey ("Fred") Semple (24. joulukuuta 1872 Saint Louis, Missouri – 21. joulukuuta 1927 Saint Louis, Missouri) oli yhdysvaltalainen golfaaja, tennispelaaja ja olympiamitalisti. Hän sai golfissa joukkuekilpailussa hopeaa vuoden 1904 kesäolympialaisissa Saint Louisissa. Hän osallistui samoissa kisoissa myös golfin yksilökilpailuun ja tenniksen kaksin- ja nelinpeliin.
Semple työskenteli pörssimeklarina Saint Louisissa.
Linus Nirmal Gomes

Linus Nirmal Gomes (; 7. syyskuuta 1921 Boro Golla – 27. helmikuuta 2021) oli intialainen jesuiittoihin kuuluva roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 21. marraskuuta 1954 ja nimitettiin Baruipurin hiippakunnan ensimmäiseksi piispaksi 30. toukokuuta 1977. Gomesin konsekroi 19. marraskuuta Lawrence Trevor Picachy, jota avustivat Henry Sebastian D'Souza ja Michael Atul D'Rozario.
Gomes jäi eläkkeelle 31. lokakuuta 1995.
Zoltán Sztanity

Zoltán Sztanity (s. 1. helmikuuta 1954 Győr) on unkarilainen entinen meloja, maailmanmestari ja olympiamitalisti. Hän sai 500 metrin kajakkiyksikössä hopeaa vuoden 1976 kesäolympialaisissa Montrealissa. Hän sijoittui vuoden 1980 kesäolympialaisissa Moskovassa 500 metrin kajakkiyksikössä yhdeksänneksi ja 1 000 metrin kajakkinelikossa viidenneksi.
Ratamelonnan maailmanmestaruuskilpailuissa Sztanity voitti kultaa (1975) ja sai lisäksi pronssimitalin (1977).
Stanisław Jamrozek

Stanisław Jamrozek (s. 5. toukokuuta 1960 Rzeszów) on puolalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin 13. tammikuuta 1989 diakoniksi ja 14. kesäkuuta 1989 papiksi Przemyślin hiippakuntaan. Papiksi vihkimisen suoritti Ignacy Marcin Tokarczuk. 
20. huhtikuuta 2013 Jamrozek sai nimityksen Przemyślin arkkihiippakunnan vihkipiispaksi ja Chełmin titulaaripiispaksi. Hänet konsekroi 20. toukokuuta Józef Michalik, jota avustivat Celestino Migliore ja Adam Szal.
Celestino Migliore

Celestino Migliore (s. 1. heinäkuuta 1952 Cuneo) on italialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa, joka on luonut uransa kirkon diplomaattisissa tehtävissä. Hänet vihki papiksi Cuneon hiippakuntaan Carlo Aliprandi 25. kesäkuuta 1977. Hänet nimitettiin Canosan titulaariarkkipiispaksi sekä apostoliseksi nuntiukseksi Yhdistyneisiin kansakuntiin 30. lokakuuta 2002. Piispaksi vihkiminen seurasi 6. tammikuuta 2003. Pääkonsekraattorina toimi paavi Johannes Paavali II, jota avustivat Leonardo Sandri ja Antonio Maria Vegliò.
30. kesäkuuta 2010 Migliore sai nimityksen apostoliseksi nuntiukseksi Puolaan. Häntä seurasi YK-nuntiuksena Francis Assisi Chullikatt. Migliore pysyi titulaariarkkihiippakuntansa johdossa.
Kenichi Konishi

Kenichi Konishi (; 20. maaliskuuta 1909 Hamhŭng [nyk. Pohjois-Korea] – 20. maaliskuuta 1986) oli japanilainen maahockeypelaaja ja olympiamitalisti. Hän kilpaili Los Angelesin kesäolympialaisissa 1932 saavuttaen hopeaa.
Sadayoshi Kobayashi

Sadayoshi Kobayashi (; 14. helmikuuta 1905 Kanagawan prefektuuri – 23. toukokuuta 1997) oli japanilainen maahockeypelaaja ja olympiamitalisti. Hän kilpaili Los Angelesin kesäolympialaisissa 1932 saavuttaen hopeaa.
Hiroshi Nagata

Hiroshi Nagata (; 1907 Hiroshiman prefektuuri – 4. elokuuta 1961) oli japanilainen maahockeypelaaja ja olympiamitalisti. Hän kilpaili Los Angelesin kesäolympialaisissa 1932 saavuttaen hopeaa. Ottelussa Yhdysvaltoja vastaan hän teki kolme maalia.
Katsumi Shibata

Katsumi Shibata (; 1909 Tokio – 1940–1945) oli japanilainen maahockeypelaaja ja olympiamitalisti. Hän kilpaili Los Angelesin kesäolympialaisissa 1932 ja kuului siellä lajissa hopeaa saavuttaneeseen joukkueeseen.
Horace Disston

Horace Cumberland Disston (7. tammikuuta 1906 Philadelphia, Pennsylvania – 30. syyskuuta 1982 Camden, Maine) oli yhdysvaltalainen maahockeypelaaja ja olympiamitalisti. Hän kilpaili vuoden 1932 kesäolympialaisissa Los Angelesissa ja kuului siellä lajissa pronssia saaneeseen joukkueeseen. Hän osallistui myös kesäolympialaisiin 1936 Berliinissä ja sijoittui joukkueineen jaetulle kymmenennelle eli viimeiselle sijalle.
Disston opiskeli Princetonin yliopistossa.
Karimaan puutarha

Karimaan puutarha on Kokemäellä sijaitseva puutarha ja arboretum. Nykyisin sen omistaa Sasky-koulutuskuntayhtymään kuuluva Huittisten ammatti- ja yrittäjäopisto ja puutarha on osa opiston puutarha-alan opetusta. 
Historia.
Karimaan puutarhan perusti vuonna 1916 Kokemäeltä kotoisin ollut puutarhuri Verner Viitasaari, joka raivasi Paistilan kylästä ostamansa 1,5 hehtaarin laajuisen kallioisen joutomaan kukoistavaksi puutarhaksi. Hän aloitti toiminnan puutarhassaan myymällä kasvattamiaan vihanneksia ja marjoja. Niistä saamillaan tuloilla Viitasaari osti lisää maata ja laajensi vähitellen puutarhansa 5,5 hehtaarin kokoiseksi. Hän keräsi arboretumiinsa vuosien saatossa satoja eri koristekasvien lajikkeita, joita Viitasaari lähetti Suomeen myös Pohjois-Amerikasta siellä viettämänsä vuoden aikana.
Karimaan puutarhassa on myös näyttelytila, joka esittelee muun muassa Viitasaaren käyttämiä työkaluja sekä valokuvia ja alan kirjallisuutta. Verner Viitasaaren jälkeen omistajina ovat olleet Jalmari Ylä-Anttila, Terttu ja Paavo Tuominen sekä vuodesta 2000 lähtien Huittisten ammatti- ja yrittäjäopisto. Vuonna 2006 puutarhaa kunnostettiin matkailukäyttöä varten. Nykyään puutarha on avoinna yleisölle touko-syyskuun välisen ajan.
Vuonna 1967 kuolleen Viitasaaren tuhkauurna on sijoitettu puutarhaan suuren graniittisen kivipaaden alle, jossa on kuvanveistäjä Kauko Räikkeen tekemä reliefi.
Tomas (elokuva)

Tomas on Raimo O. Niemen ohjaama elokuva vuodelta 1995.
Kun Niemi aloitti elokuvan kuvaamisen, hänen samassa aihepiirissä liikkuva edellinen elokuvansa "Kissan kuolema" ei ollut vielä ehtinyt ensi-iltaan. Käsikirjoittaja Risto Hyppönen oli tehnyt tarinasta eri versioita jo vuonna 1991, mutta Elokuvasäätiö ei ollut kiinnostunut tukemaan toteutusta. Filminor kuitenkin ryhtyi toteuttamaan sitä, ja ohjaajaksi tuli Niemi. Käsikirjoitusta kehitettiin edelleen, Niemen toivomuksesta pehmeämpään suuntaan.
Tarina.
Tarina kertoo koulukotimaailmasta ja varhaisteinistä Tomaksesta, joka vanhempien erotessa jää alkoholisoituneen isän luokse. Hän sortuu näpistelyyn ja joutuu koulukotiin, jossa ovat vallalla väkivallan lait.
Arviot.
Aikalaisarvioissa elokuva saa ylitsevuotavaa kiitosta: "parasta [nuortenelokuvaa] mitä meille on koskaan tehty" mutta myös kritiikkiä piinaavasta tunnelmastaan.
Erään myöhemmän kriitikon mielestä kurjuutta tarjoava tarina lähenee paikoin sosiaalipornoa, mutta kritiikissä kiitetään kuitenkin Niemen henkilöohjausta ja Arttu Kapulaisen hienoa roolisuoritusta, josta hänet palkittiin tulokas-Jussilla. Elokuva on rankkanakin kuvaus toivosta, siitä kuinka koskaan ei ole liian myöhäistä kääntää suuntaa.
Risto Hyppönen

Risto Hyppönen (s. 1950) on suomalainen elokuvakäsikirjoittaja ja tuottaja. Hän on toiminut käsikirjoitustyön opettajana Turun taiteen ja viestinnän oppilaitoksessa ja sittemmin Turun taideakatemiassa, jonka koulutusjohtajana hän toimi 2000-luvulla. Hyppönen oli mukana perustamassa Länsi-Suomen Elokuvakomissiota ja työskenteli siellä, kunnes jäi eläkkeelle 2015.
Hyppönen on ohjannut ja kirjoittanut lukuisia lasten- ja nuortenohjelmia erityisesti televisiolle ja tehnyt TV2:lle dokumenttielokuvat "Buster ja unet" (1991) sekä "Perhosefekti" (1992).
Lyömätön Linja Espoossa

Lyömätön Linja Espoossa ry on perustettu vuonna 1979. Vuosina 1979 -2012 yhdistys toimi nimellä Naisten Apu Espoossa ry. Yhdistyksen sääntöjen mukaisena tarkoituksena on auttaa fyysisen ja henkisen väkivallan uhreja, jotka ovat joutuneet lähisuhde- tai perheväkivallan kohteeksi tai todistajaksi, sekä auttaa ja tukea väkivallan tekijöitä, jotka ovat käyttäneet tai pelkäävät käyttävänsä väkivaltaa lähi- tai perhesuhteessaan. Yhdistys kehittää ja toteuttaa palveluissaan erilaisia toimintatapoja väkivallan uhrien, tekijöiden ja lasten auttamiseen. 
Yhdistys on toteuttanut väkivallan uhreille tarkoitettua Turvakotipalvelua vuosina 1983 - 2012. Väkivallan tekijöille tarkoitettu Lyömätön Linja aloitettiin Espoossa vuonna 1993. Maahan muuttaneille miehille tarkoitettu, väkivallan katkaisua ja ennaltaehkäisyä tarjoava Miehen Linja aloitettiin vuonna 2005.
Lyömätön Linja Espoossa ry:n palveluita rahoittavat pääasiassa Espoon kaupunki ja Sosiaali- ja terveysjärjestöjen avustuskeskus. Erilaisilla kehittämistehtävillä on myös yksittäisiä rahoituksia. Lyömätön Linja Espoossa ry on Ensi- ja turvakotien liiton jäsenyhdistys ja kuuluu Naisjärjestöjen keskusliittoon sekä pääkaupunkiseudun puhelinauttajiin.
Lyömätön Linja –palvelun historia.
Lyömätön Linja on perustettu vuonna 1993 Espoossa Raha-automaattiyhdistyksen tuella. Lyömätön Linja toiminnan käynnisti Naisten Apu Espoossa ry (vuodesta 2012 Lyömätön Linja Espoossa ry) osana perheväkivaltaa käsittelevää projektia. Lyömätön Linja oli Suomessa ensimmäinen miehille tarkoitettu väkivaltaa ehkäisevä ja katkaiseva palvelu. Lyömätön Linja on alun perin tarkoitettu miehille, jotka olivat käyttäneet väkivaltaa perheessään tai muussa läheisessä suhteessaan. Historiansa vuoksi Lyömätön Linja on edelleen erikoistunut miestyöhön. 
Espoolaisen Lyömätön Linja -palvelun aloitti vuosina 1993 - 1996 Lasse Reijomaa. Vuodesta 1995 Reijomaan opein toimintaa on vienyt eteenpäin nykyinen toiminnanjohtaja Jari Hautamäki. Lyömätön Linja –nimellä väkivaltaa katkaisevaa palvelua toteutetaan myös Helsingissä, jossa sen taustajärjestönä toimii Miessakit ry.
Strontiumtitanaatti

Strontiumtitanaatti (SrTiO3) eli strontiumtitaanioksidi on epäorgaaninen yhdiste. Sitä käytetään pääasiassa elektroniikkasovellutuksissa. Strontiumtitanaatti kuuluu rakenteeltaan perovskiittiyhdisteisiin.
Valmistus ja käyttö.
Strontiumtitanaattia valmistetaan yleensä kuumentamalla strontiumkarbonaatin ja titaanidioksidin seosta. Näin saatu tuote on kuitenkin usein epäpuhdasta, minkä vuoksi menetelmä ei sovellu hyvin puhdasta tuotetta vaativiin elektroniikkasovelluksiin. Muita menetelmiä ovat erilaiset sooli-geeli-menetelmät, sitraatti- ja oksalaattikompleksien terminen hajotus, hydrotermiset menetelmät ja viimeisimpänä strontiumnitraatin reaktio titaani-isopropoksidin kanssa käytettäessä glykolia liuottimena.
Strontiumtitanaatti on puolijohdemateriaali, jota käytetään elektrokeraamisissa komponenteissa haluttujen ominaisuuksien aikaansaamiseksi. Yhdistettä käytetään muun muassa televisioiden, radioiden ja tietokoneiden kondensaattoreissa, koska materiaalin eristevakio eli permittiivisyys ε on yhdisteellä suuri (ε=300). Strontiumtitanaatin taitekerroin on lähellä timantin taitekerrointa, minkä vuoksi sitä on käytetty synteettisenä timantin korvikkeena. Strontiumtitanaattia voidaan käyttää myös valkoisena väriaineena.
Rodolfo Emilio Giuseppe Pichi-Sermolli

Rodolfo Emilio Giuseppe Pichi-Sermolli (24. helmikuuta 1912 Firenze – 6. lokakuuta 2005 Siena, Italia) oli italialainen kasvitieteilijä. Hän oli maailman johtavia saniaisten ja näiden taksonomian asiantuntijoita. Pichi-Sermolli löysi urallaan yli sata uutta saniaislajia. Hän teki useita tutkimusretkiä Euroopan lisäksi Afrikkaan, Intiaan, Malesiaan, Australiaan, Uuteen-Seelantiin, Polynesiaan, Havaijille, Yhdysvaltoihin, Meksikoon ja Argentinaan. 
Pichi-Sermolli valmistui Firenzen yliopiston kasvitieteen ja luonnontieteiden instituutista vuonna 1935. Firenzessä hän oli vuoteen 1958. Vuosina 1953–1958 hän opetti farmasian tiedekunnassa Sienan yliopistossa kasvilääketiedettä ja sen jälkeen toimi Sassarin ja Genovan yliopistoissa. Vuodesta 1972 hän oli systematiikan professorina Perugian yliopistossa vuoteen 1988, jolloin hän jäi eläkkeelle. 
Taksonomiassa Pichi-Sermollin auktorilyhenne on Pic.Serm..
Joseph Wallis

Joseph Godfrey Wallis (20. heinäkuuta 1873 Kings Norton – 16. toukokuuta 1919 Glasgow) oli brittiläinen rugbynpelaaja ja olympiamitalisti. Hän kilpaili vuoden 1900 kesäolympialaisissa Pariisissa ja kuului siellä jaettua hopeaa saaneeseen Moseley Wanderers -joukkueeseen.
Markus Molenius

Markus Molenius (s. 16. tammikuuta 1992 Jokioinen) on suomalainen kilpauransa päättänyt koripalloilija.
Ura.
Moleniuksen kasvattajaseura on Forssan Koripojat, jonka edustusjoukkueeseen hän nousi kaudella 2007–2008. Seura pelasi tällöin I-divisioonaa mutta nousi kauden päätteeksi Korisliigaan. Molenius pelasi vuosien 2007–2012 välillä yhteensä 112 juniorimaaottelua. Moleniuksen juniorimaajoukkueuran päätyttyä ainoastaan Lauri Toivonen oli pelannut enemmän juniorimaaotteluita, yhteensä 116 ottelua. Kausi 2012–2013 oli Moleniuksen läpimurtokausi pääsarjassa, sillä hän teki 10,2 pistettä ottelua kohden. Kesällä 2013 Molenius siirtyi Kauhajoen Karhuun.
Kesäkuussa 2015 Molenius siirtyi ulkomaille tehtyään sopimuksen ruotsalaisen Jämtland Basketin kanssa. Sopimusta ei kuitenkaan jatkettu koeajan jälkeen, ja Molenius lähti seurasta syyskuussa ennen kauden alkua. Hän teki lokakuun alussa jouluun asti kestävän sopimuksen Korisliigajoukkue KTP-Basketin kanssa. Molenius jatkoi Kotkassa kauden loppuun mutta oli kauden aikana kaksi kuukautta loukkaantuneena. Huhtikuussa 2016 hän teki KTP:n kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen. Toukokuussa 2017 Molenius teki sopimuksen Forssan Koripoikien kanssa palaten kasvattajaseuransa riveihin. Helmikuussa 2018 Molenius teki sopimuksen Korisliigassa pelaavan Korihaiden kanssa.
Heinäkuussa 2018 Molenius siirtyi Italian Serie C:hen Virtus Lumezzane Basketiin. Joukkue eteni kauden päätteeksi lohkofinaaleihin mutta hävisi ne eikä noussut sarjatasoa ylöspäin. Kesäkuussa 2019 Molenius ilmoitti lopettavansa pelaajauransa muun muassa kiinnostavien tavoitteiden puutteen vuoksi. Pelaajauransa päätyttyä Molenius siirtyi myyntiedustajaksi ja pelaaja-agentiksi.
George Cloutier

George Cloutier (16. heinäkuuta 1876 Pembroke, Ontario – 20. huhtikuuta 1946 Kenora, Ontario) oli kanadalainen haavipalloilija ja olympiavoittaja. Hän kuului lajissa kultaa voittaneeseen joukkueeseen vuoden 1904 kesäolympialaisissa Saint Louisissa. Hänet otettiin vuonna 2004 joukkueen muiden jäsenten kanssa Manitoba Sports Hall of Fameen.
Cloutier aloitti uransa puolustuksessa, mutta nousi maineeseen yhtenä lajin parhaista maalivahdeista. Hän pelasi ainakin vuoteen 1917.
Spiekerin piste

Spiekerin piste on geometriassa eräs kolmion merkillinen piste. Se määriteltiin kolmion piirin viivojen eli kolmion muotoisen rautalankakehikon painopisteeksi. Kuvioissa pisteen tunnuksena on usein Sp ja se on luetteloitu "Kimberlingin merkillisten pisteiden luettelossa" tunnuksella formula_1.
kkk
Vaihtoehtoisia määritelmiä.
Spiekerin piste voidaan löytää seuraavilla geometrisilla menetelmillä.
Spiekerin piste sijaitsee kolmion keskisen kolmion kulmanpuolittajien leikkauspisteessä. Tämä on sama piste, joka saadaan sijoittamalla keskiseen kolmioon ympyrä, joka sivuaa keskisen kolmion kolmea sivua (katso kuva artikkelin alussa). Ympyrää kutsutaan Spiekerin ympyräksi.
Janaa, joka alkaa kolmion sivun keskipisteestä ja jakaa kolmion piirin kahteen yhtäpitkään osaan, kutsutaan . Tällaisella janalla sijaitsee kolmion piirin painopiste, ja kolmen tällaisen janan leikkauspiste on Spiekerin piste.
Sijainti kolmiossa.
Spiekerin pisteen trilineaariset koordinaatit ovat
formula_2 
ja barysentriset koordinaatit ovat
formula_3 
Spiekerin ympyrä.
Spiekerin ympyrä (joskus myös ) sijaitsee kolmion keskisessä kolmiossa. Se sivuaa keskistä kolmiota kolmelta sivulta. Koska keskinen kolmio on yhdenmuotoinen referenssikolmionsa kanssa, mutta sen mitat ovat puolet pienempiä, on Spiekerin ympyrän säde puolet pienempi kuin referenssikolmion sisäympyrän säde. Yllä olevan kuvan merkinnöillä 
formula_8 
Historia.
Piste Sp on nimetty 1800-luvulla toimineen saksalaisen matemaatikon Theodor Spiekerin kunniaksi.
Vapaaheitto

Vapaaheitto on Juhana Blomstedtin (1937–2010) viimeiseksi työksi jäänyt veistos, joka sijaitsee Helsingin Munkkiniemessä, Munkkiniemen yhteiskoulun nurmialueella. Veistos on tehty corten-teräksestä, ja sitä valaistaan neljällä maahan upo­tetulla valaisimella. Teos paljastettiin lokakuussa 2010.
Teoksen nimi on tullut koripallon liikerataa kuvaavasta kaaresta, joka nousee lähes kuuden metrin korkeuteen. Sen kärki päättyy 3,05 metrin korkeuteen, joka vastaa korirenkaan ja kentän pinnan välistä etäisyyttä. 
Veistoksen tarkoituksena on vaalia urheilu- ja koripallokulttuuria Munkkiniemessä ja Hel­singissä. Munkkiniemen yhteiskoulu ja koripalloseura Torpan Pojat ovat yhdessä tehneet lajia tunnetuksi ja kohottaneet paikkakunnan mainetta koko maassa. "Vapaaheitosta" tuli myös valtakunnallinen kunnianosoitus koko urheilulajille.
Juhana Blomstedt oli innokas koripalloilija. Taidekriitikko Timo Valjakan mukaan "Vapaaheitossa" näkyy se, että Blomstedt oli kiinnostunut havaitsemisen lainalaisuuksista ja geometristen muotojen moniselitteisyydestä. Valjakan mukaan ajateltua korirengasta kohti suuntautuva ja kapeneva teräsmuoto ei kuvaa yhtä yksittäistä vapaaheittoa, vaan satoja sellaisia. Näin "Vapaaheitossa" on kyse jokaista kunnianhimoista koripalloilijaa ja taiteilijaa yhdistävästä asiasta, pyrkimyksestä mahdollisimman tarkkaan ja puhtaaseen suoritukseen.
Eino Rastas

Eino Rastas (17. heinäkuuta 1894 Valkeala – 7. tammikuuta 1965 Kuusankoski) oli suomalainen kestävyysjuoksija.
Rastas osallistui kolmiin olympialaisiin. Vuoden 1920 Antwerpenin kisoissa Rastas oli mukana Suomelle kultaa tuoneessa maastojuoksun joukkuekilpailussa. Rastas oli kisassa 18. eikä hänen tulostaan laskettu kolmen parhaan suomalaisen yhteistulokseen. Vuoden 1924 Pariisin kisoissa Suomi voitti saman kisan, mutta Rastas keskeytti matkalla. Pariisissa hän oli 5 000 metrin juoksussa 11. Amsterdamin olympiamaratonilla 1928 hän oli sijalla 14.
Kalevan kisoissa Rastas voitti SM-kultaa 10 000 metrillä vuonna 1917 ja 5 000 sekä 10 000 metrillä vuonna 1922. Sen lisäksi hän voitti urallaan 6 SM-hopeaa (5 000 metrillä 1917 ja 1921, 10 000 metrillä 1919, 1921, 1926 ja 1927) ja yhden SM-pronssin (5 000 metrillä 1919). Maastojuoksun SM-kilpailuissa hän saavutti SM-pronssia 1926.
Rastaan ennätys 5 000 metrillä oli 15.00,6 (vuodelta 1926), 10 000 metrillä 31.42,7 (1923) ja maratonilla 2.40.40 (1928).
Eino Rastas edusti urallaan Kouvolan Urheilijoita, Valkealan Roimaa, Voikkaan Urheilu-Veikkoja ja Selänpään Jäykkiä.
Urheilu-uran jälkeen Rastas toimi 17 vuotta Kouvolan Urheilijain puheenjohtajana eli vuosina 1934-1950. Siviiliammatiltaan hän oli rautatieläinen.
Carlos Muñoz

Carlos Andrés Muñoz (s. 2. helmikuuta 1992, Bogota) on kolumbialainen autourheilija. Hän kilpailee kaudella 2013 Pohjois-Amerikassa, Indy Lights ja IndyCar Series -sarjoissa.
2013 Indianapolis 500.
Pääluokka IndyCar Seriesissä Muñoz selviytyi eturiviin, toiseen lähtöruutuun vuoden 2013 Indy 500 -kilpailussa, joka on yksi moottoriurheiluvuoden suurimmista tapahtumista. 21-vuotiaana Muñoz on kilpailun historian nuorin eturivistä starttaava kuljettaja, ja myös ensimmäinen tulokas sitten maanmiehensä Juan Pablo Montoyan, joka starttasi eturivistä vuoden 2000 kilpailussa.
Itse kilpailussa Muñoz onnistui säilyttämään toisen sijansa, jääden ainoastaan kilpailun ensimmäistä kertaa voittaneen Tony Kanaanin taakse.
Mauno Airaksinen

Mauno Matti Airaksinen (s. 2. toukokuuta 1930 Karttula) on Kuopion korkeakoulun (yliopiston) farmakologian professori emeritus. 
Airaksisen vanhemmat olivat maanviljelijä Pekka Juho Airaksinen ja Edla Karttunen. Airaksinen oli vuodesta 1958 naimisissa LKT, dosentti Eila Neuvosen (1933–2023) kanssa, pariskunnalla on viisi lasta. Airaksinen kirjoitti ylioppilaaksi Kuopion yhteiskoulusta 1951 ja valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1959. Lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi hän väitteli 1964 Helsingin yliopistossa. 
Helsingin yliopiston farmakologian laitoksen assistenttina Airaksinen toimi 1956–1962, Valtion lääketieteellisen toimikunnan tutkimusassistentti ja nuorempi tutkija hän oli 1962–1965. Helsingin yliopiston farmakologian laitoksen apulaisopettajana Airaksinen työskenteli 1965–1968, jonka aikana 1966-1968 hän oli tutkijana Yhdysvalloissa Baylor University -yliopistossa Teksasissa. Hän oli Helsingin yliopiston farmakologian dosentti 1966–1968 ja farmakologian ja toksikologian (lääkeaineiden biologisen standardisoinnin) apulaisprofessori 1968–1973. 
Uuden Kuopion korkeakoulun, sittemmin Kuopion yliopiston farmakologian professori Airaksinen oli 1973–1994. Hän toimi Kuopion korkeakoulun kliinisen lääketieteen osaston johtajana 1980–1984 ja farmasian osaston varajohtajana tai johtajana 1986–1988. Hän oli sivutoimenaan Lääkintohallituksen lääkeainetoimikunnan tai lääkeainelautakunnan varajohtaja tai johtaja yli kolme vuosikymmentä vuosina 1964-1996, useita vuosia myös farmakologiaylilääkäri. 
Airaksinen oli myös Kuopion yliopiston Savolaisen osakunnan inspehtori vuosina 1981-1988 ja Suomen farmakologiyhdistyksen kunniajäsen vuodesta 1998.