tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Ihmissuhde

Ihmissuhde tarkoittaa jonkin tyyppistä yhteyttä kahden tai useamman ihmisen välillä. Ihmissuhteiden onnistumiseen tarvitaan empatiaa. Ihmissuhteiden synty ja ylläpito edellyttää vuorovaikutusta ja kommunikaatiota (ei välttämättä sanallista) yksilöiden välillä.
Ihmissuhteet voidaan jakaa muun muassa: 
Ihmissuhteet voivat toisaalta olla yhtä aikaisesti useampia ja toisaalta ne saattavat olla vaikeasti luokiteltavissa mihinkään selkeään kategoriaan. 
Ihmissuhteita voivat olla esimerkiksi:
Huom. Sukupuolisuhde tarkoittaa arkikielessä yleensä seksisuhdetta, eli puhtaasti seksiin perustuvaa ihmissuhdetta.
Maaherra

Maaherra () oli Suomessa vuoteen 2009 saakka ja edelleen Ruotsissa läänin ylin johtaja ja valtionhallinnon edustaja. Nimitystä käytetään myös käännöksenä muiden maiden maakuntatason johtajista, kuten prefekteistä.
Suomessa.
Suomen maaherrat nimitti valtioneuvoston suosituksesta tasavallan presidentti.
Maaherran tehtävät olivat:
Viran historiaa.
Vuosina 1837–1918 maaherran nimitys oli kuvernööri. Nimityksenmuutos tapahtui 10. huhtikuuta 1837 annetulla keisarin kuulutuksella, jonka mukaan maaherra
nimitys muutettiin "kuvernööriksi". Kuulutus kumottiin 10. tammikuuta 1918 annetulla asetuksella, jolla säädettiin, että kuvernööriä on vastedes nimitettävä maaherraksi ja kuvernöörin virastoa maaherran virastoksi.
1900-luvun alkupuolella maaherra oli lääninsä johtaja, joka oli erityisesti vastuussa järjestyksestä ja lain ylläpitämisestä. Maaherrat johtivat erityisesti poliisitoimintaa ja vastasivat mm. puolustusvoimille toimitettavista luontaissuorituksista sekä painotuotteiden laillisuuden valvonnasta. 1960-luvulta alkaen maaherran tehtävät vähenivät vähän kerrallaan osana yhteiskunnan muutosta. Maaherra-virkanimike poistui vuoden 2009 lopussa Suomen läänien lakkautumisen yhteydessä lukuun ottamatta Ahvenanmaan valtionvirastoa, jonka ylimpänä johtajana toimii nimellisesti maaherra. 
Ruotsissa.
Ruotsissa maaherran tehtävät ovat samankaltaiset kuin Suomessa oli.
Norjassa.
Norjassa maaherraa vastaava virka on vuodesta 2020 ollut nimeltään "statsforvalter". Vuosina 1919–2020 sen nimi oli "fylkesmann" ja sitä ennen "amtmann". Maaherra on valtion ylin edustaja lääneissä ("fylke") ja johtaa sekä koordinoi aluehallintoa.
SWAT

SWAT-ryhmä (lyhenne sanoista "special weapons and tactics", suomeksi "erikoisaseet ja -taktiikat") on yleisnimitys Yhdysvaltain poliisin erikoisosastoille, joita käytetään muun muassa piiritys- ja panttivankitilanteissa.
Ensimmäinen SWAT-ryhmä perustettiin vuonna 1968, LAPD:n alaisuuteen Delanossa, Kaliforniassa maatyöläisten mellakoiden taltuttamiseen. 
SWAT-ryhmät ovat paikallispoliisin erikoisyksikköjä. 
Liittovaltion poliisilla (FBI) on oma koko maassa toimiva terrorisminvastainen erikoisyksikkö, FBI HRT. Vapaasti suomeksi käännettynä HRT on "panttivankien vapautustiimi"
Varustus.
SWAT-ryhmän varustuksiin kuuluu erilaisiin tilanteisiin tarkoitettuja aseita. Niitä ovat muun muassa rynnäkkökiväärit, konepistoolit, haulikot, karbiinit ja ryhmän tarkka-ampujilla tarkkuuskiväärit. Lisäksi SWAT-ryhmä käyttää tarvittaessa kyynelkaasua ja sokaisukranaatteja.
Ryhmällä on käytössä myös muita erikoisvälineitä, joihin kuuluvat esimerkiksi kovat suojaliivit, erikoisvalmisteiset varsikengät, tiirikointi/ovenmurtovälineet, panssaroidut kulkuneuvot ja lämpö- ja pimeänäkölaitteet sekä erikoispeilit, joilla he voivat katsoa vaikkapa oven alitse.
Ajoneuvot.
SWAT käyttää erilaisia panssaroituja ajoneuvoja. Ajoneuvokantaan kuuluvat muun muassa ARV-ajoneuvot ("Armored Rescue Vehicle", panssaroitu pelastusajoneuvo), panssaroidut rekat, bussit sekä helikopterit. Lisäksi SWAT saattaa käyttää myös ulkomuodoltaan normaaleja ajoneuvoja. SWAT on joissakin tapauksissa käyttänyt myös paikalla olleita satunnaisia ajoneuvoja; North Hollywoodin pankkiryöstön yhteydessä vuonna 1997 SWAT otti käyttöönsä pankin oman rahankuljetusauton hakeakseen loukkaantuneita poliiseja tulen alta.
SWAT fiktiossa.
SWAT-ryhmien toimintaa on nähty usein erilaisissa toimintaelokuvissa ja televisiosarjoissa. Aiheesta on tehty myös pelejä, joista tunnetuimpia ovat Sierran "SWAT"-pelisarja. Yksi tunnetuimmista SWATin elokuva-esiintymisistä tapahtui vuonna 2003 julkaistussa Clark Johnsonin elokuvassa "S.W.A.T." SWAT-joukot ovat myös mukana "Mirror’s Edge" -pelin päävastustajina.
Richard von Mises

Richard von Mises (19. huhtikuuta 1883 Lemberg, Itävalta-Unkari – 14. heinäkuuta 1953 Boston, Yhdysvallat) oli itävaltalaissyntyinen matemaatikko ja fyysikko.
Von Mises syntyi Lembergissä, (nykyisessä Lvivissä, Ukrainassa). Hänen isänsä oli rautatiellä töissä teknisenä asiantuntijana. Hänen vanhemmasta veljestään Ludwig von Misesistä tuli kuuluisa taloustieteilijä. Richard von Mises kiinnostui matematiikasta tekniikan kautta opiskellessaan Wienin teknillisessä yliopistossa matematiikkaa, fysiikkaa ja tekniikkaa.
Von Mises tutki etenkin numeerista matematiikkaa ja kehitti soveltavan matematiikan opetusta. Hän oli soveltavan matematiikan professori Strasbourgissa ja Berliinissä, missä hänen laitoksensa panosti todennäköisyyslaskentaan, differentiaaliyhtälöiden numeeriseen ratkaisuun ja aerodynamiikkaan.
Natsien noustua valtaan von Mises muutti Turkkiin jossa hän toimi matematikkona Istanbulin yliopistossa ja muutti myöhemmin Yhdysvaltoihin jossa hän sai paikan Harvardista.
Dynamiitti

Dynamiitti (kreikk. "dynamis", voima, väkivalta) on räjähde, joka alun perin valmistettiin pääasiassa nitroglyserolista ja piimaasta,
suhteessa kolme osaa nitroglyserolia ja yksi osa piimaata. Kaikille dynamiittituotteille yhteinen ainesosa on räjähdysöljy, joka sisältää nitroglyserolia ja nitroglykolia. Nitroglyseroli räjähtää helposti itsestään esimerkiksi kolhusta tai iskusta, mutta piimaahan imeytettynä se on vakaampi ja helpompi kuljettaa. Dynamiitin vanhetessa nitroglyseriiniä voi vuotaa ulos, mikä saattaa aiheuttaa turvallisuusriskin. Dynamiitin vedenkestävyys on hyvä, koska nitroglyseroli ja -glykoli liukenevat heikosti veteen.
Räjähdysöljyn lisäksi dynamiitit sisältävät nitroselluloosia, ammoniumnitraatteja, natriumnitraattia, nitroyhdisteitä, puujauhoa ja väriaineita. Putkipanosdynamiiteissa yhtenä pääaineena on piimaa. Dynamiitteihin voidaan myös lisätä muita aineita räjähdyslämpötilan (alumiini), -nopeuden (pentriitti) tai muiden ominaisuuksien muuttamiseksi.
Dynamiitin kehitti ruotsalainen Alfred Nobel vuonna 1866 Venäjän öljykenttien tarpeisiin. Patentin dynamiitti sai 14. joulukuuta 1866. Nobel hankki dynamiitin avulla suuren omaisuuden, jonka hän testamenttasi jaettavaksi Nobel-palkintoina. Dynamiitti on joskus väitetty kehitetyn sen vuoksi, ettei kukaan uskaltaisi aloittaa sotaa niin voimakkaan räjähteen pelossa, mikä kuitenkin lienee Alfred Nobelin pasifistisista aatteista johdettua yksinkertaistamista.
Dynamiittia on käytetty jo yli sata vuotta. Sitä käytetään edelleenkin yleisesti louhintaräjähteenä.
Kibbutsi

Kibbutsi () on israelilainen kollektiivitila. Maassa on nykyisin noin 250 kibbutsia.
Historiaa.
Ensimmäiset kibbutsit perustettiin vuoden 1909 jälkeen vapaaehtoisiksi ja tasa-arvoisiksi kommuuneiksi, joiden asukkaat noudattavat tiettyä yhteiskuntasopimusta. Opetus, kulttuuri ja sosiaalinen elämä on kibbutsilla järjestetty kooperatiivisesti, ja omistus on kollektiivista. Kaikki kibbutsin ja sen asukkaiden tuotot käytetään yhteiseksi hyväksi kibbutsin pyörittämiseen, sijoituksiin sekä keskinäiseen apuun ja vastuuseen. Asukkaat saavat käyttöönsä perhekokoonsa suhteutetun rahamäärän, joka ei riipu heidän työstään tai asemastaan – muutama kibbutsi tosin tekee tähän poikkeuksen. Päätökset tehdään suoran demokratian keinoin, jossa jokainen yksilö on mukana vaikuttamassa asioihin.
Kaikki lapset saavat opetuksessa samat lähtökohdat. Lapset ovat perinteisesti asuneet omissa tiloissaan, ja heitä on hoidettu yhteisöllisesti. Suurin osa kibbutseista kuitenkin luopui lasten yhteisestä nukkumisesta 1990-luvun alusta lähtien.
Ensimmäiset kibbutsit olivat aina maatalousyhteisöjä, joissa asuttiin vaatimattomasti ja syötiin yhteisruokalassa. 1970- ja 1980-luvulla moni kibbutsi yksityistettiin. Maatalouden rinnalle on tullut myös monipuolista valmistusteollisuutta. Israelin maataloustuotannosta kibbutsien osuus on noin 10 prosenttia. Joissakin kibbutseissa on hotelleja turisteille.
Kibbutsien merkitys on nykyisin selvästi pienempi Israelissa kuin alkuvuosikymmeninä. Maassa on 250 kibbutsia, joissa asuu noin 125 000 ihmistä. Kibbutsit vaihtelevat kooltaan, ja asukkaita niissä on sadan ja tuhannen väliltä. Useimmat kibbutseista ovat uskonnottomia; uskonnollisia kibbutseja on parikymmentä.
Kibbutsimatkailu.
Erityisesti 1970-luvulla Israelin kibbutsit olivat suosittuja länsieurooppalaisen nuorison reppumatkailun ja vapaaehtoistyön kohteita. Niillä kävi jopa 50 000 ulkomaalaista vuodessa, yleisimpänä työmuotona hedelmäsadon poiminta. Suomesta kibbutsimatkoja järjesti Finkiv-, Ruotsista Svekiv-niminen organisaatio. Matkailuinto syntyi vuoden 1967 kuuden päivän sodan jälkeen ja jatkui 1990-luvulle asti. Vuosituhannen vaihteessa kibbutsimatkailu käytännössä loppui, kun kibbutsit yksityistettiin ja niiden prioriteetit muuttuivat sen myötä liiketaloudellisemmiksi. 2020-luvulla pari-kolmekymmentä kibbutsia ottaa yhä vapaaehtoisia tyypillisesti kuuden kuukauden vapaaehtoistöihin Kibbutz Volunteers -järjestön kautta.
IrfanView

IrfanView on bosniahertsegovinalaisen Irfan Škiljanin luoma maksuton kuvankatseluohjelma. Ohjelma on nopea ja pienikokoinen, ja se tunnistaa kymmeniä erilaisia tiedostomuotoja. Vaikka ohjelma on ensisijaisesti tarkoitettu kuvankatseluohjelmaksi, löytyy siitä useita kuvanmuokkaukseen tarvittavia ominaisuuksia.
IrfanView toimii kaikissa Windows-ympäristöissä, ja siitä on saatavilla 32- ja 64-bittiset versiot. Ohjelma on käännetty yli 25 eri kielelle.
Ominaisuudet.
Ohjelmassa on seuraavia ominaisuuksia:
Jenny von Westphalen

Jenny von Westphalen (12. helmikuuta 1814 Salzwedel, Preussin kuningaskunta – 2. joulukuuta 1881 Lontoo, Englanti, Ison-Britannian ja Irlannin yhdistynyt kuningaskunta), myöhemmin Jenny Marx, tunnetaan saksalaisen filosofin ja yhteiskuntatieteilijän Karl Marxin vaimona. Hän syntyi aristokraattiseen sukuun, mutta meni naimisiin Marxin kanssa, joka kuului vastaavasti alempaan porvaristoon. Avioliitosta syntyi seitsemän lasta: Jenny, Laura, Edgar, Heinrich, Franziska, Eleanor ja yksi, joka kuoli ennen nimen antamista. Vain Jenny, Laura ja Eleanor selviytyivät teini-ikäisiksi asti. Jenny kuoli syöpään juuri ennen isäänsä. Eleanor Marx teki itsemurhan 1898 – alun perin tarkoituksena oli tehdä kaksoisitsemurha ”sulhasen” Edward Awelingin kanssa, mutta tämä jätti oman myrkkynsä juomatta. Laura ja hänen miehensä Paul Lafargue tekivät itsemurhan pari vuotta ennen Venäjän vallankumousta.
Tuotannontekijä

Tuotannontekijät ovat taloustieteessä hyödykkeiden eli tavaroiden ja palveluiden tuotannossa käytettävät resurssit. 
Perinteisesti tuotannontekijät jaetaan taloustieteessä kolmeen ryhmään:
Maa ja luonnonvarat sisältyvät kuitenkin usein pääoman määritelmään eivätkä muodosta omaa erillistä ryhmäänsä.
Nykyaikaisessa analyysissa erotetaan usein pääomahyödykkeet muista pääoman muodoista kuten inhimillisestä pääomasta. Inhimillistä pääomaa kertyy koulutuksen tai harjoituksen tuloksena. Toisinaan tuotannontekijänä mainitaan myös yrittäjyys, jolloin tarkoitetaan tuotannon organisointia, riskinottoa sekä ideointia.
Yritysten tuotantoa kuvataan tuotantofunktion avulla, joka kertoo miten tuotannontekijöistä saadaan hyödykkeitä. Makrotaloudessa kokonaistuotantofunktio kuvaa koko kansantalouden toimintaa.
Avustaja

Avustaja eli statisti on muun muassa elokuvissa, televisiosarjoissa, mainoksissa tai musiikkivideoilla taustalla esiintyvä henkilö. Avustajilla ei ole vuorosanoja eikä välttämättä teatterialan koulutusta, mutta heidän on ohjaajan ohjeistuksen mukaan esimerkiksi ”keskustelemalla”, nauramalla, tanssimalla tai kasvojen ilmeillä sitä, millaisesta tilanteesta elokuvan tai televisiosarjan kohtauksessa on kysymys. Heidän tarkoituksensa on tehdä tapahtumapaikoista todentuntuisia ja tukea näyttelijöiden suoritusta.
Journalismissa avustaja on henkilö, joka tekee tietylle tiedotusvälineelle säännöllisesti juttuja, mutta ei ole siihen vakituisessa työsuhteessa vaan työskentelee freelancerina.
Luettelo X Window Systemin työpöytä- ja ikkunointiympäristöistä

Tämä on luettelo X Window Systemille tehdyistä työpöytä- ja ikkunointiympäristöistä.
Unix-tyylisillä järjestelmillä on kautta aikain ollut graafisia käyttöliittymiä ja työpöytäympäristöjä laidasta laitaan. Suosituimmaksi graafisten käyttöliittymien pohjaksi muodostui ajan myötä "X Window System", joka ei kuitenkaan sisältänyt itsessään varsinaista käyttöliittymää vaan jättää sen toteuttamisen sovellusohjelmille (käytännössä käyttöliittymäkirjastoille) sekä erilliselle "ikkunanhallintaohjelmalle".
1990-luvun alussa kaupallisten unix-järjestelmien valmistajat päättivät standardoida yhden käyttöliittymä- ja työpöytämallin, josta jokainen unix-valmistaja teki toteutuksen omalle käyttöjärjestelmälleen. Tämän työpöytästandardin nimeksi annettiin Common Desktop Environment. Avoimella lähdekoodilla on saatavilla OpenCDE, joka pyrkii olemaan CDE-standardin mukainen, sekä XFCE, joka on erittäin kevyt ja nopea, muttei täysin CDE-yhteensopiva (vaikka näyttääkin kovasti CDE:ltä).
Perinteisesti X-ikkunoinnin yhteydessä ei ole käytetty varsinaista työpöytäympäristöä vaan pelkkää ikkunanhallintaohjelmaa, ja nykyisinkin monet käyttäjät tyytyvät pelkkään ikkunanhallintaohjelmaan. Työpöytäympäristöt tuovat kuitenkin mukanaan mm. ohjelmistojen yhteistoimivuuden. Monet ohjelmat on nimenomaisesti suunniteltu käytettäväksi tietyssä työpöytäympäristössä.
Aloittelijoille soveltuviksi työpöytäympäristöiksi on arvioitu esimerkiksi seuraavat:
Lisäksi työpöytäympäristöinä voidaan käyttää myös itsenäisiä ikkunanhallintaohjelmia, joita ovat esimerkiksi:
Valtiojohtoisuus

Valtiojohtoisuus, etatismi tai statismi kuvaa yhteiskunnallista tai poliittista järjestelmää, jossa valtion väliintulolla on iso rooli. Se kuvaa myös mitä tahansa valtiota, jonka politiikkaan kuuluu suunnitelmatalous eli taloudellinen suunnittelu tai ohjailu.
Sosialismi ja kommunismi luokitellaan usein valtiojohtoisiksi, vaikka muun muassa marxisti-leniniläiset uskovatkin, että kommunistisen vallankumouksen päätteeksi valtiosta voitaisiin luopua kokonaan. Jo tosin venäläinen anarkisti ja Karl Marxin kilpailija Mihail Bakunin kirjoitti kirjan "Gosudarstvennost i anarhia" (engl. "Statism and Anarchy"), jossa hän syytti bolševikkien aateisää Karl Marxia saksalaisen etatismin edustajaksi. Valtiojohtoinen malli oli käytössä erityisesti fasismissa ja kansallissosialismissa.
Englannin kielestä lainattu termi "statismi" tarkoittaa samaa. Sitä käytetään useimmiten poleemisesti tai provosoivasti valtiollisen väliintulon vastustajien puolelta. Usein statismisyytteeseen liittyy väite, että yksilön oikeuksia rikotaan "yhteisen hyvän" nimissä.
Erään näkemyksen mukaan valtiojohtoisuudessa syntyy yhteisö, joka pakottaa yhteistyöhön eikä ole vapaaehtoinen.
Valtiojohtoisuuden kannattajia löytyy niin oikeistosta kuin vasemmistostakin.
Statismin täydellinen vastakohta on anarkismi, mutta myös yksilökeskeisyyttä painottavat libertaarit ja liberaalit vastustavat valtion puuttumista ihmisen elämään, ainakaan ilman painavia perusteita.
Electronic Frontier Finland

Electronic Frontier Finland – Effi ry on vuonna 2001 perustettu suomalainen yhdistys, jonka perustivat kolme teknologialakimiestä Herkko Hietanen, Ville Oksanen ja Mikko Välimäki. Yhdistyksen tavoitteena on puolustaa kansalaisten oikeuksia erityisesti Internetissä ja muutenkin tietotekniikkaan liittyvissä asioissa. Sen esikuvana on vuodesta 1990 lähtien toiminut yhdysvaltalainen Electronic Frontier Foundation (EFF). EFFIn hallitukseen ja aktiivijäseniin lukeutuu useita tietotekniikan ja juridiikan asiantuntijoita. Yhdistyksellä oli vuoden 2017 lopulla noin 1 600 jäsentä ja sen puheenjohtajana toimii Leena Romppainen.
EFFI on ottanut kantaa muun muassa ohjelmistopatentteihin, Internetin yksityisyys-, tekijänoikeus- ja sananvapauskysymyksiin, sähköiseen äänestykseen, CD-levyjen kopiosuojaukseen ja roskapostiin. Esimerkiksi EFFIn ohjelmistopatentteja vastustava vetoomus keräsi viikon aikana runsaat 2 000 allekirjoitusta ja se luovutettiin eduskunnalle marraskuussa 2003. Teletietojen tallennusvelvollisuutta vastustanut vetoomus keräsi puolestaan yli 8 000 allekirjoitusta ja luovutettiin syyskuussa 2004.
EFFI myöntää yksityisyyden loukkaajille Suomessa vuosittain jaettavat Isoveli-palkinnon. Palkinto on kansallinen versio ihmisoikeusjärjestö Privacy Internationalin vuotuista Big Brother -palkinnosta. Samassa yhteydessä Suomessa jaetaan myös Winston Smithin mukaan nimetty palkinto yksityisyyden suojaa ja demokratian toteutumista edistäneelle taholle tai henkilölle.
Effi on yksi European Digital Rights -yhdistyksen ("EDRI") perustajajäsenistä.
Siivetönruokki

Siivetönruokki, jota on kutsuttu myös nimillä jättiläisruokki ja isoruokki, ("Pinguinus impennis", aiemmin "Alca impennis") on sukupuuttoon kuollut, ruokkien heimoon kuulunut suurikokoinen lintulaji. Pingviinit ovat saaneet nimensä siivetönruokin kymrinkielisen nimen "pen gwyn" (sananmukaisesti käännettynä 'valkea pää' viitaten sen pään näkyvään valkoiseen laikkuun) mukaan.
Ulkonäkö ja koko.
75–90 senttimetrin pituinen ja 5 kilogramman painoinen lentokyvytön siivetönruokki oli ruokeista suurin. Nimestään huolimatta se ei ollut täysin siivetön, mutta sen surkastuneet siivet olivat vain noin 17 senttimetrin mittaiset.
Siivetönruokki ja pingviinit ovat esimerkki konvergentista evoluutiosta, jossa eliöt jotka eivät ole toisilleen läheistä sukua kehittävät samantapaisia piirteitä samankaltaisen elinympäristönsä ja ekologisen lokeronsa ansiosta. Lentokyvyttöminä, kalaa syövinä viileän ilmanalan merilintuina siivetönruokit elivät vastaavassa ekologisessa lokerossa kuin eteläisen pallonpuoliskon pingviinit, mikä johti myös niiden elintapojen ja ulkonäön samankaltaisuuteen.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Siivetönruokkia esiintyi aikoinaan runsaslukuisesti Pohjois-Atlantin alueella eli Kanadan itärannikon saarilla, Grönlannissa, Islannissa, Norjassa, Britteinsaarilla ja Itämerellä.
Ruotsin Uddevallasta on löydetty eräästä sorakuopasta siivetönruokin luuranko, jonka arvioidaan olevan 3 000–4 000 vuotta vanha. Löydön perusteella on päätelty, että laji olisi esiintynyt viime jääkauden jälkeisenä aikana myös Ruotsin länsirannikolla. Siivetönruokin mahdollisesta pesimisestä siellä ei kuitenkaan ole tietoa. Vielä historiallisella ajalla laji oli säännöllinen vieras eteläisen Ruotsin rannikolla. Tästä on olemassa jopa kirjattu havainto, joka on tehty 18. joulukuuta 1783 Bohusläänin Mollösundissa.
Elintavat ja lisääntyminen.
Siivetönruokki eli yhdyskunnissa. Se oli erinomainen uimari ja käytti lyhyitä siipiään uidessaan veden alla. Toisin kuin muut ruokit, siivetönruokki ei kyennyt lentämään, mikä teki siitä helppoa riistaa ihmisille.
Siivetönruokit munivat muiden ruokkilintujen tapaan vain yhden munan vuodessa.
Sukupuutto.
Siivetönruokkia metsästettiin ainakin 1700-luvulla muun muassa valaanpyytäjien ja muiden merenkulkijoiden ruuaksi sekä patjoissa käytettyjen untuvien vuoksi. Lisäksi niiden munia kerättiin ravinnoksi. Hitaasti lisääntynyt laji harvinaistui nopeasti. Luonnonhistorialliset museot ja yksityiset keräilijät hankkivat innokkaasti näytteitä häviämässä olleesta lajista, mikä osaltaan edisti sen katoamista. Yksi viimeisistä pesimäpaikoista oli Islannin Geirfuglaskerillä. Suuri tulivuorenpurkaus autioitti tämän ihmisille vaikeapääsyisen turvapaikan vuonna 1830, jolloin lintujen oli siirryttävä muille saarille. Siivetönruokki kuoli lopulta sukupuuttoon. Viimeinen pari tapettiin pesältään hautomasta munaansa 3. heinäkuuta 1844 Islannin rannikolla sijaitsevalla Eldeyn saarella, ja viimeinen elävä lajin yksilö nähtiin vuonna 1852 Newfoundlandin edustalla.
Albedo

Albedo eli heijastuvuus tai heijastuskyky on jonkin kappaleen kyky heijastaa siihen osuvaa säteilyä. Se kuvaa kappaleeseen osuneen ja siitä heijastuneen säteilyn suhdetta. Albedo määritetään jakamalla pinnan heijastaman säteilyn teho saapuvan säteilyn teholla. Albedoa merkitään yleensä kreikkalaisella kirjaimella α (alfa) tai isolla "A"-kirjaimella. Täysin valoa heijastava pinta on valkoinen, ja sen albedo on 1,0 tai 100 %. Täysin musta imee eli absorboi kaiken siihen saapuvan säteilyn, ja sen albedo on siksi 0. Muiden väristen kohteiden albedot ovat tältä väliltä. Lisäksi eri värien heijastama säteilyjakautuma on monesti erilainen kuin vastaanotettu säteily. Albedoa käytetään muun muassa tähtitieteessä, säätieteessä, tietokonegrafiikassa ja laskettaessa vaikkapa Auringon taloa lämmittävää vaikutusta.
Geometrinen albedo ja Bondin albedo.
Yleensä taivaankappaleen albedosta puhuttaessa tarkoitetaan Bondin albedoa "A", joka on taivaankappaleesta heijastuneen ja sinne saapuvan säteilyn suhde. Se on vaikea määrittää, koska silloin on mitattava kappaleen heijastus kaikkiin suuntiin. Tämän takia monen taivaankappaleen Bondin albedo tunnetaan huonosti. Bondin albedo on nimetty tähtitieteilijä George Phillips Bondin mukaan.
Geometrinen albedo "p" on jonkin kappaleen valonheijastuskyky suoraan takaisin kohti valonlähdettä verrattuna kaikilla aallonpituuksilla heijastavaan levyyn, niin sanottuun Lambertin levyyn. Mattapintainen valkea seinä on lähellä Lambertin levyä. Monille asteroideille on helppo mitata geometrinen albedo. Geometrinen albedo voi olla ykköstä suurempi ja jopa ääretön jos kappale heijastaa peilinä takaisin tulosuuntaan.
Joidenkin taivaankappaleiden geometrisia ja Bondin albedoja:
Maan albedo.
Maan albedo on keskimäärin 0,39 (0,36–0,43). Albedon avulla pystyy määrittämään, kuinka paljon pinta imee Auringon säteilyä itseensä. Maan albedoon vaikuttaa kolme eri tekijää, maasta ja vesistä heijastuva valo, pilvistä heijastuva valo ja ilmakehästä ylöspäin siroava valo.
Maassa albedo vaihtelee tummien ja kosteiden maaperien 0,08:sta tuoreen lumen 0,86–0,95:een. Jälkimmäisessä tapauksessa lähes kaikki säteily heijastuu takaisin, joten aurinko lämmittää pintaa vain hyvin vähän. Pilvien albedo on myös suuri, joten ne estävät ison osan auringon säteilystä pääsemästä maanpinnalle. Albedo vaihtelee huomattavasti Maan eri osien välillä. Arktiksella ja Antarktiksella albedo on huomattavan suuri, kun taas päiväntasaajan sademetsissä pieni. Subtrooppisissa aavikoissa albedo on myös melko korkea. Valtamerissä albedo on tasaisesti noin 0,10.
Malmi

Malmi tarkoittaa sellaista luonnollista mineraaliesiintymää, josta voidaan taloudellisesti tuottaa metalleja. Tällaisia mineraaleja kutsutaan malmimineraaleiksi. Määritelmän mukaisesti on myös käsite teollisuusmineraali, esimerkiksi talkki, jonka metallia magnesiumia ei ole pääsääntöisesti tarkoitus erottaa metalliksi. Valmis timantti tai kulta ei ole malmia. 
Jotta mineraaliesiintymä eli mineralisaatio olisi malmi, sen on täytettävä ainakin seuraavat kriteerit:
Nämä tekijät yhdessä määräävät sen, onko mineralisaatio taloudellisesti hyödynnettävissä eli malmia. Tekijät eivät ole ehdottomia, vaan ne ovat hyvin suhteellisia ja vaihtelevia. Esimerkiksi jos mineraaliesiintymä on määrältään pienehkö, se voi silti olla taloudellisesti hyödynnettävissä, jos se on tarpeeksi rikas. Se, mikä on tarpeeksi iso ja tarpeeksi rikas, riippuu metallien markkinahinnoista. Jos metallien hinnat ovat alhaiset, voi suhteellisen iso tai rikas mineralisaatio olla epätaloudellinen, eli se ei määritelmän mukaan ole malmi. Päinvastainen tilanne voi syntyä metallien markkinahintojen noustessa: aiemmin kannattamattomasta mineraaliesiintymästä voi tulla malmi. 
Pelkästään riittävä koko ja laatu vallitsevassa hintasuhdanteessa eivät yksin tee malmia. Mineraaliesiintymän on myös oltava laadultaan sellainen, että siitä on mahdollista erottaa metalleja taloudellisesti. Esimerkiksi rikkikiisu (FeS2) ei ole malmimineraali vaikka se sisältääkin rautaa, koska raudan erottaminen siitä on erittäin kallista ja koska rautaa on mahdollista erottaa helpommin esimerkiksi magnetiitista. 
Vaikka kaikki edellä esitetyt ehdot toteutuisivat, mineraaliesiintymän on sijaittava myös tarpeeksi hyvien liikenneyhteyksien päässä, jotta siitä louhittua raaka-ainetta voitaisiin taloudellisesti kuljettaa jalostuslaitokselle. Esimerkiksi iso, rikas ja hyvälaatuinen mineraaliesiintymä voi olla epäkannattava, jos tarpeeksi lähellä ei ole tarvittavaa liikenneverkostoa ja infrastruktuuria.
Eventiivi

Eventiivi on (harvinainen) suomen kielen tapaluokka. Siinä on sekä potentiaaliosa että konditionaaliosa. Esimerkiksi "kävelleisin" = "mahdollisesti kävelisin".
Eventiivin kehitti uudissanoistaan tunnettu Wolmar Schildt (kirjailijanimeltään Wolmari Kilpinen), joka sai myös Elias Lönnrotin käyttämään muotoa Kalevalassa. Kaarle Krohnin mukaan eventiiviä ei kuitenkaan käytetty Kalevalan alkuperäisissä runoissa. Kotikielen seura harkitsi eventiivin suosittelemista osaksi kirjakieltä, mutta ajatuksesta luovuttiin, kun tuli esille, että muoto oli Kilpisen itse keksimä.
Optatiivi

Optatiivi on imperatiivin kaltainen tapaluokka, jolla tekeminen tai oleminen ilmaistaan toivottuna, eräänlaisena epäsuorana kehotuksena tai kohteliaana käskynä.
Optatiivia esiintyy suomen kielessä sekä muun muassa fäärissä, muinaiskreikassa, georgiassa, sanskritissä, turkissa ja joissakin saamelaiskielissä. 
Suomen kielessä.
Suomen optatiivissa on loppu-"s", joka on lyhentymä sanasta "sinä". Sitä edeltää tunnus, joka on usein vokaali "o/ö". Optatiivimuodon kaksoiskonsonantti, kuten sanassa "tullos", on kehittynyt muodosta "tulkos", jossa optatiivin tunnus on "ko/kö". Muita etenkin runokielessä esiintyviä "-os/-ös"-päätteisiä optatiivimuotoja ovat esimerkiksi "ollos", "ällös", "vaipuos" ja "kuullos".
Joissakin kieliopeissa, varsinkin 1800-luvulla, optatiiviksi kutsutaan "ko/kö"-tunnuksisia muotoja, kuten "olkoon", "menkööt" ja "sanottakoon", kun taas "ka/kä"-tunnuksisia muotoja kutsutaan imperatiiviksi. "Isossa suomen kieliopissa" "ko/kö"-muotoja kutsutaan jussiiviksi.
Indikatiivi

Indikatiivi eli "tositapa" on verbin tapaluokka eli modus. Se on perustapaluokka, moduksista sävyneutraalein ja kuvaa tekemisen todellisena, esimerkiksi "kävelen". Suomen indikatiivi on tunnukseton. Indikatiivi on moduksista käytetyin.
Indikatiivi esiintyy kaikissa kielissä. Indikatiivissa oleva verbi on varmaa tietoa, esimerkiksi ”Menen kotiin.” Indikatiivia käytetään muun muassa toteamuksissa, esimerkiksi ”Hän syö.” Indikatiivi voi esiintyä kaikissa aika- ja persoonamuodoissa.
Ohukainen

Ohukainen, myös lätty, lettu ja räiskäle, on perinteinen ruokalaji, joka tunnetaan ympäri Eurooppaa ja Yhdysvaltoja. Se useimmiten tarjotaan jälkiruokana, mutta ruokalajia voidaan syödä myös pääruokana. Ohukaisen alkuperä lienee yhtä vanha kuin jauhetun viljan käyttö. Suomen kielen nimitykset "lettu" ja "lätty" perustuvat ruotsin sanaan "plätt" (ohukainen).
Valmistus ja lajeja.
Tavallisesti taikinassa on jauhoja, kananmunia ja maitoa. Ohukaisia voi paistaa tavallisella paistinpannulla, lettupannulla tai nuotiolla suurella valurautaisella pannulla. Jälkimmäisiä kutsutaan muurinpohjaletuiksi. Suomessa muurinpohjalettujen paistaminen on joidenkin lähteiden mukaan jatkumoa Suomen sodan (1808–1809) aikaisesta venäläisjoukkojen blinien valmistamisen perinteestä. Aselevon aikana suomalaisväestö pääsi Ylä-Savossa näiden lettujen makuun, ja venäläisjoukkojen poistuttua ryhtyi paistamaan lettuja muuripatojen pohjalla, koska suomalaisilla ei ollut tuolloin samanlaisia pannuja kuin venäläisillä oli ollut. Nyttemmin on yleisesti saatavilla laakeita nuotiopannuja, jotka sopivat tällaisten lettujen paistamiseen. Jälkiruoaksi syötäviä ohukaisia syödään useimmiten lämpimänä esimerkiksi kermavaahdon ja mansikkahillon kanssa. 
Pääruoaksi valmistettaviin ohukaisiin lisätään ravitsevampia ainesosia, kuten esimerkiksi pinaattiohukaisiin pinaattia. Veriohukaiset tehdään tavallisesti ruis- ja vehnäjauhoihin, naudan vereen ja nesteeseen, joka voi olla maitoa tai olutta.
Blinit ("блины") eli "linnit" ovat ohukaisten venäläisiä, läheisiä sukulaisia, joiden kanssa nautitaan usein smetanaa tai kermaviiliä, hienonnettua sipulia ja mätiä tai kaviaaria. Suomessa blini on tavallisesti paksu, ja se tehdään hapatetusta taikinasta. Taikinassa käytetään yleensä tattarijauhoja. Näiden kaikkien uskotaan usein pohjautuvan kreppeihin, jotka ovat suolaisempia ja useammin pääruoan kuin jälkiruoan osana. Niitä paistettiin alun perin laakeilla kivillä, joista ranskankielinen nimitys "crêpe" tulee. Kreppien ja Suomessa yleisten ohukaisten suurimpana erona on kananmunien määrä. Juustokuorrutus on yleistä, ja jauhoseokset vaihtelevat maittain.
Konditionaali

Konditionaali eli ehtotapa on tapaluokka. Se ilmaisee tekemisen epävarmuutta tai ehdollisuutta, esimerkiksi: ”Kävel"isi"n, jos vo"isi"n”. Lisäksi konditionaalia käytetään kohteliaisuuskeinona, esimerkiksi: ”Tul"isi"tko tänne?” Konditionaalin tunnus suomen kielessä on "-isi-".
Konditionaali taipuu preesens- ja perfektimuodoissa sekä kaikissa persoonamuodoissa.
Englanti.
Englannin konditionaalin tunnus on yleensä -(o)uld. Kuten:
Tapaluokka

Tapaluokka eli modus on verbien taivutuksen kategoria. Modus ilmaisee puhujan suhtautumista predikaatin kuvaamaan toimintaan.
Suomen kielessä.
Suomen yleiskielessä käytetään neljää tapaluokkaa, jotka ovat
Harvinaisempia (lähinnä murteissa ja vanhassa kielessä) suomessa esiintyviä tapaluokkia ovat eventiivi, optatiivi (ja aggressiivi). Joissakin kieliopeissa verbin 3. persoonan ja passiivin imperatiivimuodoista käytetään nimitystä jussiivi.
Ruotsin kielessä.
Nykyruotsissa käytetään kolmea tapaluokkaa, jotka ovat
Näistä konjunktiivi on erittäin harvinainen, ja sen korvaavat usein muut ilmaukset. Mm. konditionaali muodostetaan ruotsin kielessä apuverbillä "skulle".
Viron kielessä.
Viron kielessä käytetään neljää tai viittä tapaluokkaa (riippuen siitä, lasketaanko jussiivi omaksi luokakseen), jotka ovat
Muissa kielissä.
Romaanisissa kielissä tunnetaan myös subjunktiivi (jota latinan, italian, saksan ja portugalin kieliopeissa kutsutaan konjunktiiviksi). Muita harvinaisempia moduksia ovat esimerkiksi miratiivi ja partisipiaali.
Bob Denard

Bob Denard, synt. Gilbert Bourgeaud (7. huhtikuuta 1929 Bordeaux – 13. lokakuuta 2007 Gironde) oli ranskalainen palkkasotilas. Hän osallistui Vietnamin sotaan, ja häntä syytettiin Pariisin tuomioistuimessa vuonna 1989 Komorien presidentin salamurhasta.
Bob Denard osallistui myös muun muassa Biafran sotaan sekä Zimbabwen, Jemenin, Iranin, Beninin, Angolan, Zairen ja Komorien konflikteihin.
Denard kärsi viimeisinä elinvuosinaan Alzheimerin taudista.
Sähköpotentiaali

Sähköpotentiaali eli sähköinen potentiaali (tunnus "V") on muuttumattoman sähkökentän potentiaalienergia yksikkövarausta kohden. Sähköpotentiaalia mitataan volteissa. Fysikaalisesti ainoastaan kahden pisteen välinen potentiaaliero eli jännite on merkitsevä.
Sähköpotentiaalin käsitteen ja Kirchhoffin lakien avulla voidaan helposti analysoida sähköisiä virtapiirejä.
Sähköpotentiaali voidaan laskea kaavalla V = Ep /Q ,jossa sähkökentän potentiaalienergia on Ep =QEs.
Yleistä.
Kappaleilla voi olla ominaisuus, joka tunnetaan sähkövarauksena. Sähkökenttä kohdistaa voiman varattuihin kappaleisiin. Jos varatulla kappaleella on positiivinen varaus, kappaleeseen kohdistuva voima on samansuuntainen sähkökentän suunnan kanssa. Negatiivisesti varautuneilla kappaleilla suunta on päinvastainen. Voiman suuruus on kappaleen sähkövarauksen suuruus kerrottuna sähkökentän voimakkuuden suuruudella. Sähköpotentiaali sähkökentän pisteessä on määritelty työksi, joka tehdään siirrettäessä positiivinen yksikkövaraus nollapotentiaalista tähän pisteeseen. 
Jos työtä tehdään sähkökenttää vastaan joudutaan tekemään työtä ja jos sähkökenttä siirtää yksikkövarausta niin saadaan työtä. Sähkökentässä olevalla varauksella on siis jonkin asemaansa vastaava potentiaalienergia, joka muuttuu varauksen siirtyessä paikasta toiseen. Tämän perusteella on ruvettu puhumaan sähkökentän sähköpotentiaalista tai sähköisestä potentiaalista. "Sähkökentän jonkin pisteen potentiaalilla tarkoitetaan sitä työtä, joka on varausyksikköä kohti tehtävä, kun positiivinen sähkövaraus äärettömän kaukaa tuodaan tuohon pisteeseen." 
Voima ja potentiaalienergia liittyvät läheisesti toisiinsa. Kun kappale liikkuu suuntaan, johon voima kiihdyttää sitä, sen potentiaalienergia pienenee. Esimerkiksi kappaleen potentiaalienergia Maan gravitaatiokentässä on mäen päällä suurempi kuin mäen juurella. Kun kappale putoaa, sen potentiaalienergia muuttuu liike-energiaksi. Vastaavasti varautuneen hiukkasen sähköinen potentiaalienergia muuttuu hiukkasen liike-energiaksi sähkökentän tekemän työn takia hiukkasen siirtyessä korkeammasta potentiaalista matalampaan potentiaaliin. Positiivisesti varautuneen hiukkasen potentiaalienergia pienenee sen siirtyessä sähkökentän suuntaan kun taas negatiivisesti varautuneella hiukkasella suunnan tulee olla päinvastainen.
Sähköstatiikassa.
Sähköpotentiaali pisteessä b staattisessä sähkökentässä E saadaan viivaintegraalista
formula_1
kun piste a on nollapotentiaalissa.
Sähköpotentiaali formula_2 pisteessä b hiukkasen Q muodostamassa sähkökentässä E saadaan yhtälöstä
formula_3,
missä formula_4 on eristeen suhteellinen permitiivisyyden arvo, formula_5 on Coulombin vakio, Q on sähkökentän muodostavan hiukkasen sähkövaraus ja formula_6 on etäisyys b hiukkasesta Q.
Lasko

Senkka tai oikeammin kokoveren lasko (laskoarvo, lyhenne: LA tai B -La) on verestä tehtävä kliinisen kemian ja hematologian alaan kuuluva laboratoriotutkimus, jossa mitataan veren solujen laskeutumisnopeutta mittausputkessa yhden tunnin aikana. Mittayksikkö on mm/h. 
Tutkimuksella on merkitystä diagnosoitaessa tulehdustauteja, kollagenoosia, monia maksasairauksia ja kudosvaurioita (esimerkiksi sydäninfarktia). Lasko on lisäksi koholla raskauden aikana. Terveellä henkilöllä arvo on yleensä alle 15 mm/h, mutta arvo voi vaihdella jonkin verran iän ja sukupuolen mukaan. Raskauden aikana muutokset voivat olla suuria.
Laskon määrittäminen on veren viskositeetin eli sakeuden mittaamista. Mitä suurempi viskositeetti eli mitä sakeampaa veri on, sitä hitaammin veren solut painuvat näytteen pohjalle eli sedimentoituivat. Merkittävin veren viskositeettiin vaikuttava tekijä on veressä olevien proteiinien määrä ja laatu. Kun se muuttuu erilaisissa tautitiloissa, muutos havaitaan laskon arvossa.
Lasko saadaan laskettua kaavasta
formula_1
jossa formula_2= punasolun tiheys, formula_3 = plasman tiheys, r = punasolun säde ja formula_4 = plasman viskositeetti
Lasko suurenee iän myötä. Mittausta saattaa häiritä anemia, joka joskus johtaa todellista suuremman arvon saamiseen. CRP-mittaus on äkillisten tulehdustilojen yhteydessä luotettavampi, sillä se reagoi nopeasti.
Kuvaussihteeri

Kuvaussihteeri on elokuvauksessa, television ohjelmatyössä ja muissa videotuotannoissa toimiva henkilö. Häntä nimitetään usein ohjaajan ”oikeaksi kädeksi”.
Kuvaussihteeri elokuvatuotannossa.
Kuvaussihteeri huolehtii elokuvan tuotannossa kuvauksien aikana tehtävistä kirjallisista merkinnöistä. Hän muun muassa pitää kirjaa jokaisesta kuvatusta otosta, ja tarkkailee elokuvan jatkuvuutta eli varmistaa, ettei elokuvan tapahtumissa, lavastuksessa tai puvustuksessa ole ristiriitaisuuksia.
Tästä johtui varhemmin amerikkalaisissa elokuvissa käytetty ammattinimike ”"continuity girl"”, jota nykyisin pidetään epäkorrektina. Nykyinen englanninkielinen nimitys on ”"script supervisor"”.
Kuvaussihteeri televisiotuotannossa.
Televisiossa kuvaussihteerin tehtävät ovat perinteisesti laajempia kuin elokuvassa. Televisiossa toimenkuvat eroavat jonkin verran riippuen tuotantoyhtiöstä, tuotantotavasta ja ohjelmatyypistä. Yleensä kuvaussihteeri toimii yhdyssiteenä ohjaajan, esiintyjien ja tuotantoon varatun teknisen ja tuotannollisen henkilökunnan välillä. Hän järjestää suunnittelupalaverit ja ennakkotutkimukset, tekee teknisen henkilökunnan ja kaluston työtilaukset, tekee aikataulut, hankkii kuvauslupia ja niin edelleen. Tosin 2000-luvun taitteesta alkaen tuotantopäälliköille on mittavimmissa ohjelmatuotannoissa sälytetty suuri osa kuvaussihteerin laajasta työtaakasta. 
Kuvaussihteeri television monikameratuotannossa.
Kuvaustilanteissa television monikameratuotannossa kuvaussihteeri toimii muista tuotantotavoista (yksikamerakuvauksesta) poiketen. Kuvausta varten kuvaussihteeri kirjoittaa käsikirjoitukset kaksipalstaisen monikamerakäsikirjoituksen muotoon. Kuvakäsikirjoituksesta hän purkaa kuvat kameralistoiksi kullekin kameramiehelle. Kameraharjoituksissa ja nauhoituksissa tai suorissa lähetyksissä kuvaussihteeri työskentelee tv-studion tai ulkotuotantoauton ohjaamossa ohjaajan ja videomikserin vieressä. Kuvaussihteeri lukee käsikirjoitusta tai ajolistaa ja varoittaa niitten perusteella ohjelman tulevia tapahtumia tai henkilöitä. Tähän kuvaussihteeri käyttää television komentokieltä. Hän varoittaa ohjaajaa, kameramiehiä ja mikseriä tulevista kuvista, studio-ohjaajia esiintyjille annettavista merkeistä sekä äänitarkkailijoita ohjelmaan tulevista musiikeista ja tehosteista jne. Kuvaussihteeri tekee nauhoitusten aikana myös kuvausraportin ohjelman editointia ja jälkikäsittelyä varten.
2000-luvulla kuvaussihteeriä alettiin yleisesti kutsua tuotantokoordinaattoriksi.
Ohjelman jälkityöt.
Nauhoitusten jälkeen kuvaussihteeri tekee muun muassa teostoilmoitukset ohjelmassa käytetystä musiikista sekä sisältöilmoitukset ohjelman arkistointia varten. Lisäksi hän tekee palkkiomääräykset esiintyjille ja tuotantoyhtiön ulkopuoliselle ohjelmahenkilöstölle.
Kilo

Kilo (tunnus k) on SI-järjestelmän kerrannaisyksikön etuliite, joka tarkoittaa tuhatkertaista (103). Esimerkiksi kilometri (km) on tuhat metriä.
Yleiskielessä kilolla tarkoitetaan usein kilogrammaa.
Tietokonetekniikassa kilolla usein harhaanjohtavasti tarkoitetaan määrää 210 = 1 024, erityisesti kyseistä määrää tavuja. Tälle määrälle on sekaannusten välttämiseksi annettu etuliite "kibi", joka on kuitenkin käytännössä jäänyt harvinaiseksi.
Tietoliikenteessä lyhenne kbps tarkoittaa yhtä kilobittiä eli 1 000 bittiä sekunnissa.
Milli

Milli (tunnus m) on SI-järjestelmän kerrannaisyksikön etuliite, joka tarkoittaa tuhannesosaa (10-3 eli 1/1000 eli 0,001). Esimerkiksi millimetri (mm) on metrin tuhannesosa ja milligramma (mg) on gramman tuhannesosa.
Arkikielessä millillä tarkoitetaan usein millimetriä, joskus (erityisesti rahasummien yhteydessä) miljoonaa.
Mikro

Mikro (tunnus µ) on SI-järjestelmän kerrannaisyksikön etuliite, joka tarkoittaa miljoonasosaa (10−6). Esimerkiksi mikrometri (µm) on miljoonasosa metriä (m) ja siten 1 000 000 μm = 1 m.
Nimi "mikro" johtuu kreikan kielen "pientä" tarkoittavasta sanasta "mikros" (μικρός). Sama sana esiintyy myös esimerkiksi termeissä mikroaallot ja mikrotietokone. 
Alun perin etuliite mikro samoin kuin mega otettiin käyttöön jo vuonna 1874 British Association for the Advancement of Sciencen (BAAS) suosituksesta. Tuolloin niitä käytettiin CGS-järjestelmän yksikköihin liitettyinä pääasiassa tieteellisissä yhteyksissä. Vuonna 1960 yhdestoista yleinen paino- ja mittakonferenssi vahvisti nämä etuliitteet sekä muutamia uusia käytettäviksi myös SI-järjestelmässä.
Etuliitteen tunnuksena käytettävä mikro-merkki (µ, U+00B5) perustuu kreikkalaiseen myy-kirjaimeen (μ, U+03BC), ja ne ovatkin yleensä melko tarkkaan samannäköisiä. Unicode-merkistö määrittelee ne kuitenkin eri merkeiksi, sillä erityinen mikro-merkki sisältyy jo Latin 1 -merkistöön. 
Tietokoneissa, joissa on käytössä laajennettu suomalainen näppäimistö, mikro-merkki voidaan tuottaa pitämällä alhaalla AltGr-näppäintä samaan aikaan, kun painetaan m-kirjaimen näppäintä:
 → µ
HTML-koodissa mikro-merkki voidaan tuottaa myös nimiviittauksella codice_1 tai Unicode-tunnukseen perustuvalla numeerisella viittauksella (desimaalisena codice_2 tai heksadesimaalisena codice_3). Jos oikeaa µ-merkkiä ei ole käytettävissä, korvikkeena käytetään toisinaan pientä u-kirjainta (esimerkiksi um = mikrometri).
Kaukana poissa

Kaukana poissa tai Harhama () on Gary Larsonin luoma yhden kuvan strippisarjakuva, jota julkaistiin vuosina 1979–1995. Sarjakuva perustui lakoniselle ja mustalle huumorille, ja sitä julkaistiin suosionsa huipulla tuhansissa sanomalehdillä ja käännettynä lukuisille kielille. 25 vuoden tauon jälkeen vuonna 2020 Larson alkoi julkaista uusia "Kaukana poissa" -strippejä sarjakuvan virallisilla kotisivuilla.
Suomeksi sarjaa on julkaistu kokoelma-albumeina sekä sanoma- ja aikakauslehdissä. Ilta-Sanomat julkaisee sarjakuvaa nimellä "Harhama". "Kaukana poissa" -sarjakuvasta on tehty myös animaatiolyhytelokuva "Tales from the Far Side".
Vaikka sarjakuvan aiheet vaihtelevat erittäin paljon, se kierrättää tiettyjä perushahmoja ja tilanteita, kuten
”Cow Tools”.
Tunnetuin "Kaukana poissa" -strippi lienee lokakuussa 1982 julkaistu ”Cow Tools”. Se esittää seisovaa lehmää, jonka edessä pöydällä on epämääräisiä esineitä. Stripin kuvaus on pelkästään teksti "cow tools" (). Useat hämmentyneet lukijat vaativat omituiselle stripille selitystä kirjeitse ja puhelimitse. Larson julkaisi lopulta lehdistötiedotteen, jossa sanoi, ettei strippiin sisälly mitään syvempää vitsiä tai merkitystä, ja arveli menneensä sen piirtäessään liian pitkälle. Stripin merkityksenä on vain kommentoida sitä, että lehmien tekemät työkalut olisivat laadultaan huonoja. Lehmien tarve työkaluille tai pöydällä olevien työkalujen käyttötarkoitus taas on stripin ymmärtämisen kannalta täysin merkityksetöntä tietoa.
Stripissä on absurdistisia ominaisuuksia, jotka ovat sen alkuperäisen julkaisun jälkeen yleistyneet internetmeemeissä. ”Cow Tools” onkin myöhemmin muodostunut internetmeemiksi. Sitä varten on perustettu myös Facebook-ryhmä, jossa oli vuonna 2022 noin 3 200 jäsentä.
Preacher

Preacher on Garth Ennisin kirjoittama ja Steve Dillonin piirtämä sarjakuva, jota DC Comics on julkaissut Vertigo-luokassaan albumisarjana. Kansitaiteesta "Preacherissa" vastaa Glenn Fabry.
Sarjakuvan raadollisen väkivaltainen ja poliittisesti varsin epäkorrekti tyyli kantaa eteenpäin mytologialla maustettua juonta. Jesse Custer, entinen saarnaaja jonka luonne ei tunnu sopivan yhteen papin lipereiden kanssa, lähtee etsimään Taivaan jättänyttä Jumalaa kertoakseen tälle painavan mielipiteensä asioiden tilasta. Tarina etenee pyräyksittäin muisteloiden välissä; päähenkilöiden taustoista paljastuu kerroksittain yllättäviä asioita. Hahmot heittelevät elämän suurten mysteerienkin edessä kuivan lakonisia kommentteja, joiden huumori keventää käsiteltäviä, paikoin raskaita aiheita.
Sarjasta julkaistiin 75 numeroa, joihin kuuluivat 66 kuukausittaista numeroa, viisi erikoisnumeroa ja nelinumeroinen "Saint of Killers" -sarja. Ensimmäinen numero ilmestyi vuonna 1995 ja viimeinen heinäkuussa 2000. Koko sarja on julkaistu yhdeksänä pehmeäkantisena kirjana. Sarjan keskeisimmät hahmot olivat Jesse Custer, Tulip O’Hare, Proinsias Cassidy, Herr Starr, God, Saint of Killers ja Arseface.
Suomeksi sarjasta ilmestyi vuonna 2002 kaksi albumia, jotka sisältävät seitsemän ensimmäistä numeroa. Keväällä 2016 RW Kustannus julkaisi kokoelman, joka koostuu ensimmäisistä 26 numerosta.
Toukokuussa 2016 yhdysvaltalainen AMC-kanava alkoi esittää sarjakuvaan perustuvaa televisiosarjaa "Preacher", jonka ovat kehittäneet Seth Rogen, Evan Goldberg ja Sam Catlin. Sarjan ensimmäinen tuotantokausi on kymmenen jakson pituinen.
Pääoma (taloustiede)

Pääoma (saks. "das Kapital") on taloustieteellinen käsite, jolla tarkoitetaan varoja. Pääoman lyhenne taloustieteessä on K.
Pääoman määritelmiä.
Pääoma tarkoittaa taloustieteessä kaikkia ei-inhimillisiä varoja, joita voi omistaa ja vaihtaa markkinoilla. Pääomaa ovat esimerkiksi rahoituspääoma, maa, rakennukset, koneet, kalusto ja patentit. Pääoma sisältää aineellisen ja aineettoman pääoman. Aineellista pääomaa ovat esimerkiksi maa, rakennukset ja koneet. Aineetonta pääomaa ovat mm. patentit ja muut immateriaalioikeudet.
Toisinaan pääomaksi luetaan myös inhimillinen pääoma, jolla tarkoitetaan ihmisen työvoimaa, osaamista, koulutusta ja kykyjä. Inhimillinen pääoma poikkeaa muusta pääomasta siten, että nykyisissä yhteiskunnissa toisen inhimillistä pääomaa ei voi ostaa ja omistaa ainakaan pysyvästi. Orjayhteiskunnissa saattoi orjien inhimillisen pääoman omistaa. Orjia saattoi ostaa ja myydä ja orjia voi siten tarkastella myös taloudellisena pääomana.
Käsitteitä "pääoma" ja "varallisuus" pidetään toisinaan synonyymeinä, kun taas toisinaan ne erotetaan toisistaan. Joidenkin määritelmien mukaan pääoma sisältää vain ihmisen luomaa varallisuutta. Tämän määritelmän mukaan maa ja luonnonvarat ovat varallisuutta mutta eivät pääomaa, koska ihminen ei ole kartuttanut niitä itse.
Pääoma voi olla ”tuottavaa” eli tuotannollista pääomaa kuten tuotantolaitokset, toimistot, koneet ja laitteet, tai ”tuottamatonta” kuten asunnot. Joidenkin määritelmien mukaan pääoma on vain sellaista varallisuutta, jota käytetään tuotantoprosessissa. Tässä yhteydessä esimerkiksi kulta ei ole pääomaa, koska kultaa voi käyttää vain arvon säilyttäjänä.
Yksityinen ja julkinen pääoma.
"Yksityinen pääoma" on sellaista pääomaa, jonka omistavat yksityishenkilöt. "Julkinen pääoma" on sellaista pääomaa, jonka omistavat valtio tai julkisyhteisö. Näiden välimuoto on pääoma, jonka omistajina ovat tiettyjä tavoitteita ajavat oikeussubjektit, kuten säätiöt ja kirkot. Nykyään länsimaisissa yhteiskunnissa valtaosa pääomasta on yksityistä pääomaa.
Klassinen taloustiede.
Klassisen taloustieteen mukaan pääoma on yksi kolmesta tuotannontekijästä maan ja työn ohella.
Pääomaa ovat hyödykkeet, joilla on seuraavat ominaisuudet: 
Pääoma liiketaloudessa.
Liiketaloudellisesti pääoma tarkoittaa liikkeen harjoittamiseen tarvittavia taloudellisia resursseja.
Pääoma on yrityksen tuotannontekijä. Yritys tarvitsee pääomaa toiminnan käynnistämiseen ja ylläpitoon. Sijoitettaessa pääomaa yritykseen sijoitus tehdään tavallisesti rahana. Pääomasijoitus voidaan tehdä myös apporttina, millä tarkoitetaan jotain ei-rahallista omaisuutta kuten esimerkiksi koneita tai laitteita.
Käyttöpääoma on se osa yrityksen pääomasta, joka tarvitaan päivittäisen toiminnan kattamiseen. 
Pääoma kirjanpidossa.
Kirjanpidossa pääoma jakautuu kahteen lajiin, joita ovat oma pääoma ja vieras pääoma. Nämä esitetään taseessa Vastattavaa-puolella.
Vapaus

Vapaus tarkoittaa mahdollisuutta tehdä tai saavuttaa jotain ilman rajoitteita, jotka estäisivät sen. Vapauden rajoitteet voivat olla esimerkiksi pakkoja, juridisista tai terveydellisistä syistä johtuvia rajoituksia tai muiden toimijoiden väliintuloja.
Poliittisen vapauden lajit ovat aatehistorioitsija Isaiah Berlinin mukaan positiivinen vapaus ja negatiivinen vapaus. Negatiivinen vapaus tarkoittaa esteiden poissaoloa, ja positiivinen vapaus tarkoittaa toimijan ideaalisen itsen, todellisen minän tai tietyn elämäntavan toteuttamista. Aatehistorioitsija Quentin Skinnerin mukaan positiivinen vapaus toteutuu vain, jos ihminen todellakin elää ideaalin mukaisesti.
Yhteiskunnassa poliittinen vapaus koskee muun muassa lehdistöä, mielipiteen ilmaisua ja kokoontumista. Filosofiassa poliittinen vapaus liitetään usein markkinatalouteen. Filosofi Immanuel Kantin mukaan vapaus on vapautta pakottamisesta, eikä valtiolla ole oikeutta rajoittaa kenenkään vapautta muuten kuin estääkseen tätä loukkaamasta toisten vapautta.
Kaikille ihmisille kuuluvia vapauksia on määritelty kansainvälisissä julistuksissa ja asiakirjoissa, kuten YK:n ihmisoikeuksien yleismaailmallisessa julistuksessa sekä EU:n perusoikeuskirjassa.
123 valtion tutkimus vahvisti nobelistien Hayekin–Friedmanin hypoteesin, että taloudellinen vapaus on lähes välttämätön poliittisen vapauden edellytys. Vain harvoissa tapauksissa oli merkittävästi poliittista vapautta ilman huomattavaa taloudellista vapautta, ja nekin tapaukset heikkenivät ajan myötä. Myöhempi tutkimus löysi vain yhden selkeän vastaesimerkin: Valko-Venäjä vuoden 1991 jälkeen. Senkin poliittinen vapaus katosi ajan mittaan.