tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Jalkapallon Maakuntasarjan kausi 1957

Jalkapallon Maakuntasarjan kausi 1957 oli Suomen kolmanneksi korkeimman sarjatason kausi jalkapallossa kaudella 1957. Sarjaan kelpuutettiin 64 joukkuetta. 
Maakuntasarja.
Sarjassa lohkoja oli kaikkiaan 8, kuudessa 8 joukkuetta, muissa 7 ja 9. Lohkoissa pelattiin kaksinkertainen sarja, ja kaikki lohkovoittajat nousivat Suomensarjaan
Tansanian kansallinen keskuskirjasto

Tansanian kansallinen keskuskirjasto (, ) on Tansanian suurimmassa kaupungissa Dar es Salaamissa toimiva kansalliskirjasto. 
Sen toiminnasta vastaa vuonna 1963 perustettu, Tansanian Opetus- ja ammattikoulutusministeriön alainen, maan yleisten kirjastojen kehittämisestä huolehtiva virasto (, lyh. TLSB, ).
Mifu

Mifu on Valion valmistama, suomalaisesta maidosta valmistettu proteiinipitoinen ruokarae tai suikale. Mifua markkinoidaan lihan korvikkeeksi laktovegetaariseen ruokavalioon. Tuote on laktoositon, gluteeniton, kananmunaton ja soijaton. Mifu on kypsä, mutta sen voi myös paistaa. Tuotteita on saatavilla niin maustamattomina kuin maustettuina.
Kilpailevia tuotteita.
2010-luvulla on Suomessa tuotu markkinoille myös jauhelihaa korvaamaan tarkoitettuja kasvi- ja hyönteisproteiinituotteita, kuten Gold&amp;Green Foodsin Nyhtökaura, Verso Foodin Härkis, Raision Elovena Muru kaurajauhis ja Entomophagy Solutions Oy:n Sirkkis.
Dendriittisolu

Dendriittisolu () on antigeenejä käsittelevä solu. Dendriittisolut ovat nisäkkäiden vastustuskyvyn olennainen osa. Dendriittisolujen päätehtävä on prosessoida ja tutkia antigeenejä T-imusoluille ja B-imusoluille. Tämä tekee niistä viestittäjäsoluja esimerkiksi makrofagin ja imusolujen välisessä kommunikaatiossa.
Historia.
Dendriittisolut havaitsi ensimmäisenä saksalainen patologi Paul Langerhans. Nykyinen nimitys dendriittisolu vakiintui kuitenkin kun Ralph M. Steinman ja Zanvil A. Cohn todistivat dendriittisolujen tehtävän vastustuskyvyn osien viestinviejänä.
Toiminta.
Kun esimerkiksi haitallinen bakteeri pääsee ihmiskehoon, ja se on päässyt jakautumaan niin rajusti, etteivät makrofagit eivätkä neutrofiilit ole onnistuneet tuhoamaan uhkaavaa bakteeria, kutsuu makrofagi apuun dendriittisolun. Dendriittisolu ottaa näytteen uhasta (tässä tapauksessa bakteerista) ja asettaa sitä pieninä paloina ulkokuorelleen. Tällöin se tekee myös päätöksen, mitä antigeenejä kutsutaan paikalle. Kun valinta on tehty, dendriittisolu matkustaa lähimpään imusolmukkeeseen, tämä matka kestää dendriittisolulla noin päivän. Päästyään kohteeseensa dendriittisolu antaa näytteen bakteerista T-imusolulle, joka alkaa jakaantua rajusti ja tuottaa vasta-aineita.
American Dream

American Dream on yhdysvaltalaisen dance-punk -yhtye LCD Soundsystemin neljäs albumi, jonka julkaisi DFA Records ja Columbia Records 1. syyskuuta 2017. 
Yhtye erosi This Is Happening - albumin jälkeen vuonna 2011, mutta palasi jälleen yhteen vuonna 2016. Yhtye julkisti 19. heinäkuuta 2017 albuminsa nimen ja tiedotteen "American Dream Tour" -kiertueesta. Yhtyeen laulaja James Murphy käytti albuminsa kansikuvana kaverinsa Rob Reynoldsin maalausta. Albumi oli ehdolla vuoden 2018 Grammy -gaalassa parhaasta alternative-rock albumista, jonka se hävisi The Nationalin Sleep Well Beast -albumille mutta kappale "Tonite" sai palkinnon parhaasta tanssimusiikin kappaleesta.
Sam &amp; Max Beyond Time and Space

Sam &amp; Max: Beyond Time and Space (myös nimellä Sam &amp; Max: Season Two) on Telltale Gamesin kehittämä seikkailupeli. Peli on julkaistu vuonna episodeittain Windowsille, PlayStation 3:lle ja Xbox 360:lle.
Peli on jatkoa pelille "Sam &amp; Max Save the World". Pelin seuraaja on "".
Hurrikaani Jose

Hurrikaani Jose oli vuoden 2017 kymmenes nimetty trooppinen myrsky ja viides hurrikaani Atlantin hurrikaanikaudella. Viisiportaisella Saffirin–Simpsonin hurrikaaniasteikolla se luokiteltiin toiseksi korkeimmalle tasolle neljä.
Hurrikaani Jose oli pitkäikäinen trooppinen sääjärjestelmä, joka heikkeni välillä mutta voimistui uudelleen.
Jose aiheutti tuulituhoja Karibialla Pienten Antillien alueella ja Yhdysvalloissa Uuden-Englannin rannikolla. Myrskyvuoksi nosti merenpintaa Karibialla ja Kanadassa, kun Jose jatkoi matkaansa pohjoiseen.
Yrjö Helenius

Yrjö Mikael Helenius (21. tammikuuta 1896 Keuruu – 23. tammikuuta 1964 Raisio) oli suomalainen poliitikko, joka toimi SDP:n kansanedustajana vuosina 1936–1939 ja 1949–1951.
Elämä.
Keuruun Suolahden Mäkikylässä syntyneen Yrjö Heleniuksen vanhemmat olivat rautatieläinen Otto Helenius (1872-1929) ja Vihelmiina Huhta-aho (1875-1964). Kansakoulun käytyään hän työskenteli kivimiehenä, radanrakentajana ja tehdastyöläisenä. 
Helenius osallistui Suomen Sosialidemokraattisen Nuorisoliiton toimintaan jo synnyinseudullaan Keski-Suomessa. Raisioon muutettuaan hän oli vuonna 1920 perustamassa liiton paikallisosastoa. Helenius työskenteli myöhemmin Turun eteläisen vaalipiirin sosialidemokraattisena piirisihteerinä 1932–1936 ja 1939–1945 sekä toimitsijana 1945–1948, Kaarinan veropiirin verolautakunnan puheenjohtajana 1949–1959 ja Raision veropiirin verojohtajana 1960–1963.
Helenius valittiin eduskuntaan vuonna 1936. Hän nousi uudestaan kansanedustajaksi varasijalta vuonna 1949 Aino Lehtokosken kuoltua. Helenius oli presidentin valitsijamies vuosina 1937, 1940, 1943 ja 1950. Hän oli myös Raision kunnanvaltuuston puheenjohtaja sekä muun muassa "Turun Päivälehden" johtokunnan puheenjohtaja. Vuonna 1956 Heleniukselle myönnettiin kunnallisneuvoksen arvonimi.
Perhe.
Yrjö Heleniuksen puoliso oli raisiolainen Alli Senja Lunden (1903-1990), jonka kanssa hän avioitui vuonna 1922.
Albin Wickman

Matts Albin Wickman (29. tammikuuta 1896 Yhdysvallat – 23. elokuuta 1971 Teerijärvi) oli suomalainen kansanedustaja, saarnaaja ja sosiaalineuvos.
Albin Wickmanin vanhemmat olivat maanviljelijä Matts Adolf Wickman ja Emma Maria Koski. Wickman kävi kansanopistoa ja suoritti saarnalupatutkinnon 1921. Hän työskenteli rautateillä, maanviljelijänä kotitilallaan Teerijärvellä vuoteen 1921, Kyrkans Ungdom -liiton saarnaajana vuodesta 1921, lautamiehenä sekä "Människovännen"- ja "Kyrkans Ungdom" -lehtien toimituksen jäsenenä.
Wickman valittiin eduskuntaan ruotsalaisen kansanpuolueen edustajaksi Vaasan läänin pohjoisesta vaalipiiristä vuosiksi 1933–1958 ja Vaasan läänin vaalipiiristä vuosiksi 1962–1966. Hän toimi myös Teerijärven kunnanvaltuuston puheenjohtajana, Suomen YK-valtuuskunnassa, presidentin valitsijamiehenä 1950 ja 1956 sekä useissa muissa luottamustehtävissä. Wickmanille myönnettiin sosiaalineuvoksen arvonimi 1956.
Descent (pelisarja)

Descent on Parallax Softwaren kehittämä ensimmäisen persoonan ammuntapelien sarja. Peleissä ohjataan avaruusalusta.
Pelit.
"Descent: Underground" (myöh. vain "Descent") on vuonna 2015 Steam-palvelussa Early Access -versiona julkaistu uusi esiosa sarjalle. Peli on sittemmin vedetty markkinoilta ja sen nimi on muuttunut.
Gunnar Andersson (kansanedustaja)

Sven Gunnar Andersson (18. helmikuuta 1896 Porvoo – 1. tammikuuta 1956 Helsinki) oli suomalainen poliitikko, joka toimi SDP:n kansanedustajana vuosina 1933–1951.
Elämä.
Gunnar Anderssonin vanhemmat olivat renki Anders Johan Andersson (1862-1898) ja Fanny Augusta Johansson (1864-1938). Kansakoulun jälkeen hän työskenteli kauppa-apulaisena ja merimiehenä, kunnes käsityöläiskoulun käytyään ryhtyi sorvariksi. Vuonna 1916 Andersson liittyi SDP:n jäseneksi. Sisällissodan sytyttyä hän ei pasifistina suostunut tarttumaan aseeseen, mutta lähti punakaartin lääkintämieheksi. Vangiksi jäätyään Andersson oli muutaman kuukauden Tammisaaren vankileirillä ja sai kahden vuoden kuritushuonetuomion avunannosta valtiopetokseen. Andersson armahdettiin pian, jonka jälkeen hän jatkoi sorvarin työtään Porvoossa. 
Vuonna 1927 Andersson toimi TUL:n ruotsinkielisenä järjestäjänä. Samana vuonna hän muutti Helsinkiin saatuaan työpaikan Pasilan konepajalta. Sorvarin ammatin jätettyään Andersson työskenteli Finlands Svenska Arbetarförbundin (FSA) sihteerinä vuodesta 1929 lähtien. Joulukuussa 1930 hänet valittiin Helsingin kaupunginvaltuustoon.
1930-luvun alussa Andersson joutui fasistisen Lapuan liikkeen uhkailujen kohteeksi. Syyskuussa 1931 Solbergin työväentalolla Inkoossa järjestettyyn puhetilaisuuteen tunkeutui parinsadan hengen revohka, joka aikoi muiluttaa Anderssonin ja Axel Åhlströmin, mutta he poistuivat paikalta poliisisaattueessa. Kyseessä oli tiettävästi ainoa kerta, jolloin lapualaiset hyökkäsivät ruotsinkielisiä sosialidemokraatteja vastaan. Välikohtaus sai runsaasti huomiota ruotsinkielisessä mediassa ja aikaisemmin varovaisen myönteisesti Lapuan liikkeeseen suhtautuneet porvarilehdet muuttivat linjaansa. FSA puolestaan aloitti kampanjan, jonka ansiosta järjestö sai sadoittain uusia jäseniä. FSA käytti selkkausta hyväkseen vielä vuoden 1933 eduskuntavaaleissa ja onnistui saamaan Anderssonin ja Åhlströmin lisäksi läpi kolme muuta ehdokastaan.
Kansanedustajan tehtäviensä ohessa Andersson työskenteli FSA:n sihteerinä vuoteen 1940, "Arbetarbladetin" taloudenhoitajana 1933–1940 sekä Suomen Metallityöväen Liiton toimitsijana 1941–1956. Hän hoiti muun muassa metalliliiton yhteyksiä muiden Pohjoismaiden ammattiliittoihin. Andersson oli presidentin valitsijamies vuosina 1937, 1940, 1943 ja 1950. Hän kuului muun muassa Elannon edustajistoon, Kulutusosuuskuntien Keskusliiton hallintoneuvostoon sekä Stadion-säätiön hallitukseen.&lt;ref name="Abl230633"&gt;
Perhe.
Gunnar Anderssonin puoliso oli Nanny Hildegard Korsberg, jonka kanssa hän avioitui vuonna 1918.
Reagan-demokraatti

Reagan-demokraatiksi kutsutaan Yhdysvalloissa perinteisesti demokraattista puoluetta kannattavaa työväenluokkaista äänestäjää erityisesti ns. ruostevyöhykkeellä jotka kannattivat republikaanisen puolueen ehdokasta Ronald Reagania joko vuoden 1980 tai 1984 presidentinvaaleissa tai molemmissa näistä. Samaa nimitystä on käytetty myös George H. W. Bushin demokraattisista kannattajista 1988 sekä George W. Bushin kannattajista 2000 ja 2004. Osittain samat äänestäjät loikkasivat myös vuonna 2016 republikaanisen ehdokkaan Donald Trumpin taakse, joka voitti perinteisesti demokraatteja kannattaneissa Pennsylvaniassa, Ohiossa, Michiganissa, Wisconsinissa ja Iowassa jotka olivat niinikään olleet Reaganin valinnan takana. 
Taustaa.
Vuoden 1980 aikana merkittävä osa yhdysvaltalaisäänestäjistä koki näköalattomuutta 1970-luvun jatkuneen taloudellisen alennustilan sekä Jimmy Carterin presidenttikauden vuoksi, jopa enemmän kuin neljä vuotta aiemmin Gerald Fordin valtakaudella. Nämä äänestäjät päätyivät tukemaan presidentinvaaleissa entistä Kalifornian kuvernööriä Ronald Reagania, jonka optimistinen viesti siivitti hänet lähes ennennäkemättömän suureen voittoon. 
Käsitettä Reagan-demokraatti on toisinaan käytetty kuvaamaan demokraattisen puolueen kannattajaa joka on enemmän konservatiivinen kuin liberaali kysymyksissä jotka koskevat esim. kansallista turvallisuutta sekä maahanmuuttoa. Käsite on jossain määrin verrattavissa myös Richard Nixonin lanseeraamaan termiin "Hiljainen enemmistö", jota Reagan itsekin hyödynsi poliittisissa kampanjoissaan 1970-luvun aikana.
Calaverasin kallo

Calaverasin kallo esiteltiin vuonna 1866 kaivoksesta 40 metrin syvyydestä löytyneeksi muinaiseksi ihmiskalloksi, joka olemassaolollaan olisi osoittanut muun muassa evoluutioteorian vääräksi. Kyseessä on huijaus.
Löydön historia.
Helmikuun 22. päivänä vuonna 1866 Calaverasissa Kaliforniassa kaivosmiehet väittivät löytäneensä ihmisen kallon 40 metrin syvyydestä laavakerroksen alta. Geologian professori Josiah Whitney piti kalloa aitona ja ajoitti sen plioseenikaudelle. Löydön aitoutta epäiltiin heti tuoreeltaan. Vuonna 1869 "San Francisco Bulletin" julkaisi uutisen, jonka mukaan kaivosmiehet olisivat avoimesti kertoneet pilailleensa Whitneyn kustannuksella. 
Antropologi William Holmes tutki kalloa vuosisadan vaihteessa eli 30 vuotta sen löytämisen jälkeen. Hänen näkemyksensä mukaan kallo vaikutti liian uudelta. Holmes haastatteli paikallisia, jotka kertoivat, että kaivosmiesten alkuperäinen tarkoitus oli huijata paikallista lääkäriä ja luonnonhistoriaharrastajaa, joka kuitenkin olisi havainnut kallossa hämähäkinseittiä. Holmes tutki myös kaivoksesta löydetyiksi väitetyitä esineitä. Hän piti kuitenkin epätodennäköisenä, että laavan alta olisi löytynyt esineitä, jotka sattumalta ovat juuri samanlaisia kuin paikallisten intiaanien käyttämät. Holmes myös huomautti, että alueella on tiedetty olevan isoja intiaanien hautapaikkoja, joissa on röykkiöittäin luita näkyvissä, mistä alue on saanut myös espanjankielisen kalloja merkitsevän nimensä.
Vuonna 1901 pastori Dyer kertoi, että paikallinen kauppias John Scribner olisi tunnustanut hankkineensa kallon hautapaikalta Salt Spring Valleystä.
Antropologi Frederic Putnam selvitti myös kallon alkuperää. Hän sai kuulla samat tarinat, mutta paikallisten mukaan intiaanien hautausmaalta oli löydetty useampia kalloja, eikä kaivoksesta väitetyksi löytynyt ollut sama kuin Whitneylle toimitettu. Putnam piti mahdollisena, että kallo ei ole peräisin väitetyltä löytöpaikalta. 
Teosofien mukaan väite siitä, että kallo ei voinut olla aito, koska se ei sovi teoriaan ihmisen kehityksestä, on pätemätön, koska teosofiassa ihminen ei ole osa evoluutiota, vaan nykyihmiset olivat siirtyneet Atlantikselta jo ennen plioseenikautta.
Vuonna 1992 tehdyssä radiohiiliajoituksessa kallon iäksi arvioitiin noin tuhat vuotta.
Eräät kreationistiryhmät pitävät kalloa edelleen vanhana eli ajalta ennen vedenpaisumusta. Väitetään myös, että se on kätketty museon kellariin, koska löytö osoittaisi evoluutioteorian vääräksi.
Science Fiction (albumi)

Science Fiction on yhdysvaltalaisen emo-yhtyeen Brand Newin viides studioalbumi, jonka julkaisi yhtyeen oma levy-yhtiö Procrastinate! Music Traitors 17. elokuuta 2017. Yhtye julkaisi tiedotteen albumin vinyyliversion ennakkotilauksesta kaksi päivää ennen albumin julkaisupäivää. 
Yhtye ilmoitti aloittavansa albuminsa tekemisen heinäkuussa 2014 ja he julkaisivat vuonna 2015 ja 2016 singlet Mene ja I Am A Nightmare. He aikoivat julkaista albumin vuonna 2016, mutta se viivästyi koska yhtye ei ollut tyytyväinen siihen. 
Arvostelut.
Albumi sai positiivista palautetta kriitikoilta:
Neutrofiili

Neutrofiili () on veressä esiintyvä valkosolu, eli leukosyytti. Neutrofiili on kooltaan 12–15 μm, mikä tekee siitä samankokoisen kuin basofiili ja eosinofiili ovat.
Neutrofiilit ovat leukosyyteistä yleisimmin esiintyviä, kaikista leukosyyteistä 40–75 % on neutrofiilejä. Neutrofiilien yleisyys veressä voidaan selittää niiden hyvällä liikkuvuudella ja kyvyllä tuhota hyvin kehoa uhkaavat mikrobit, erityisesti bakteerit. Neutrofiilien tuma on jakautunut yleensä 2–5 osaan. Tämän ominaisuuden takia neutrofiili on helppo erottaa muista leukosyyteistä. 
Makrofagit ovat yleensä ensimmäisenä puolustamassa kehoa, jos jokin mikrobi uhkaa sitä, mutta jos makrofagit eivät onnistu tuhoamaan uhkaa, ne lähettävät viestin lähimpään verisuoneen proteiinien avulla. Tällöin läheiset neutrofiilit saavat viestin siirtyä alueelle, jossa mikrobit hyökkäävät. Neutrofiili ei osaa erottaa kehon omia soluja ja uhkaavia soluja toisistaan, joten sen huonona puolena on myös hyödyllisten solujen tuhoamista.
Kurt Nordfors

Nils Anders Kurt Nordfors (24. lokakuuta 1898 Turku – 14. huhtikuuta 1968 Helsinki) oli suomalainen kansanedustaja ja toimittaja.
Kurt Nordforsin vanhemmat olivat kauppias, konsuli Anders Wolter Nordfors ja Maria Wennerström. Nordfors valmistui ylioppilaaksi 1919 ja opiskeli École des Hautes Études Socialesissa Pariisissa 1924. Hän työskenteli sanomalehtikirjeenvaihtajana Berliinissä 1921–1922, "Hufvudstadsbladetin" toimittajana 1922, sanomalehtikirjeenvaihtajana Ranskassa, Italiassa ja Belgiassa 1923–1924, Suomen tietotoimiston toimittajana 1925–1927 ja 1930–1933, Ruotsalaisen teatterin ohjaajana 1927–1930, ulkoasiainministeriön sanomalehtitoimiston palveluksessa 1930, "Nyland"-lehden päätoimittajana 1933–1941, Yleisradion ruotsalaisen sosiaalisen kirjelaatikon hoitajana vuodesta 1941, teatteri- ja kirjallisuusarvostelijana 1925–1940, "Stockholms-Tidningenin" kirjeenvaihtajana Suomessa 1943–1957 sekä Helsingin ruotsalaisen työväenopiston sanomalehtiopin opettajana 1946–1951.
Nordfors valittiin eduskuntaan ruotsalaisen kansanpuolueen edustajaksi Uudenmaan läänin vaalipiiristä vuosiksi 1951–1966. Kansanedustajana hän johti eduskuntaryhmäänsä ja toimi Parlamenttienvälisen liiton Suomen ryhmän johtokunnan puheenjohtajana. Nordfors toimi myös Suomen YK-valtuuskunnassa, Svensk socialliberal samlingin puheenjohtajana ja muissa luottamustehtävissä.
Segura (M31)

Segura (runkonumero M31) on Espanjan laivaston vuonna 1997 vesillelaskettu Segura-luokan miinantorjunta-alus.
Valmistus.
Alus tilattiin 14. toukokuuta 1993 Empresa Nacional Bazánilta Cartagenasta, missä köli laskettiin 3. toukokuuta 1995. Alus laskettiin vesille 25. heinäkuuta 1997 kumminaan amiraali Juan José Romero Caramelon puoliso ja valmistui 27. huhtikuuta 1999. Alus otettiin palvelukseen 20. helmikuuta 2000 Cartagenassa.
Palvelus.
Alus on palveluksessa.
Mikko Kiesiläinen

Mikko Kiesiläinen (s. 1987 Kauniainen) on suomalainen ekonomisti, joka työskentelee Helsingin kaupungin pääekonomistina. Hän on aiemmin toiminut EK:n ekonomistina sekä ajatushautomo Liberan toiminnanjohtajana. Hän siirtyi Liberan johtoon tammikuussa 2018 HYY Yhtymän liiketoimintajohtajan tehtävästä. Hän on työskennellyt myös konsulttina McKinsey &amp; Companyllä.
Kiesiläinen on työskennellyt Antero Vartian kanssa Suomen apteekkimarkkinan avaamiseksi kilpailulle. Antero Vartian ja Mikko Kiesiläisen tekemän selvityksen mukaan apteekkialan kilpailun vapauttaminen voisi säästää suomalaisten lääkekuluissa noin 87 miljoonaa euroa, jos reseptilääkkeiden hinnat laskisivat Ruotsin tasolle.
Vuoden 2017 kuntavaaleissa Kiesiläinen oli vihreiden ehdokkaana Helsingissä, sai 564 ääntä eikä tullut valituksi. Vuoden 2019 eduskuntavaaleissa Kiesiläinen oli ehdolla Uudenmaan vaalipiirissä, sai 1 676 ääntä eikä tullut valituksi. Kiesiläinen on ollut vihreiden puoluevaltuuskunnan jäsen 2017–2019.
Kiesiläinen kirjoitti ylioppilaaksiHelsingin Suomalaisesta Yhteiskoulusta vuonna 2006. Hän on koulutukseltaan kauppatieteiden maisteri. Hän valmistui London School of Economicsista vuonna 2011.
Hän liittyi demarinuoriin 15-vuotiaana mutta erosi kymmenisen vuotta myöhemmin, koska SDP ei suostunut peruspäivärahan nostamiseen, ellei ansiosidonnaista nostettaisi enemmän.
Marlena Shaw

Marlena Shaw (s. Marlina Burgess; 22. syyskuuta 1942 New Rochelle, New York – 19. tammikuuta 2024) oli yhdysvaltalainen laulaja. Shaw aloitti laulajan uransa 1960-luvulla. Hänen musiikkiaan on usein samplattu hip hop -musiikissa ja käytetty televisiomainoksissa.
Johnny Echols

Johnny Echols (s. 21. helmikuuta 1947) on yhdysvaltalainen muusikko, joka tunnetaan psykedeelisen rockin yhtye Loven alkuperäisenä kitaristina. Echols perusti Loven sen keulahahmon Arthur Leen kanssa.
Love julkaisi kolme studioalbumia vuosina 1966–1967 ("Love", "Da Capo", "Forever Changes"), ja saavutti kohtalaista menestystä. Vuonna 1968 yhtyeen johtohahmo Lee erotti Echolsin ja samalla muut jäsenet yhtyeestä, ja Echols joutui vankilaan pian erottamisensa jälkeen heroiinin hallussapidon vuoksi.
Loven jälkeen Echols on toiminut studiomuusikkona, ja on kertonut työskentelevänsä "Forever Changes" -albumilta ylijääneitä kappaleita tarkoituksenaan julkaista ne.
Liejukilpikonnat

Liejukilpikonnat ("Kinosternon") on pystytaivuttajien alalahkoon kuuluva kilpikonnasuku.
Lajit.
Sukuun kuuluu 19 lajia:
Engelsin paussi

Engelsin paussiksi kutsutaan teollisen vallankumouksen aikaista ajanjaksoa, jolloin suuren teknologisen murroksen takia ison joukon toimeentulo heikentyi, ennen kuin yhteiskunta pidemmällä aikavälillä alkoi vaurastua. Termin on kehittänyt taloushistorioitsija Robert C. Allen, joka kytkee ajatuksen vuosien 1760–1840 Britanniaan. Britanniassa 1800-luvun ensimmäisen puoliskon ajan palkkakehitys polki paikoillaan samalla kun työntekijäkohtainen tuottavuus kuitenkin kasvoi. 1800-luvun puolivälin jälkeen reaalipalkat alkoivat kasvaa samassa suhteessa tuottavuuden kanssa. 
Engelsin paussi 2000-luvulla.
Teollinen vallankumous oli 1800-luvulla kokonaisvaltainen yhteiskunnallinen muutos, joka koski niin teknologiaa, kulttuuria, sosiaalisia rakenteita kuin talouttakin. Teollistumisen aiheuttamien muutosten takia yhteiskunnan toimintaperiaatteet oli suunniteltava uudelleen. On esitetty, että samankaltainen murros on nyt käynnissä teollistuneissa länsimaissa, joissa digitalisaatio ja robotisaatio muuttavat yhteiskuntaa. Länsimaissa, erityisesti Yhdysvalloissa ja Britanniassa, 2010-luvun voi nähdä alkuna samankaltaiselle ”paussille”, jossa työntekijöiden asema ja nykyisenkaltaisten järjestelmien kyky ylläpitää yhteiskunnan kehitystä ainakin tilapäisesti heikkenevät.
Esimerkiksi ajatushautomo Demos Helsinki on kirjoittanut, että talouden lisäksi koko yhteiskunta muuttaa tällä hetkellä muotoaan, aivan kuten teollisessa vallankumouksessa. Teollistumisen aikana tuottavuus alkoi kasvaa, kun yhteiskunnan ja liiketoiminnan peruspilarit suunniteltiin uusien toimintatapojen mukaisesti. Siitä alkoi lopulta ennennäkemätön vaurastumisen kausi. Samalla syntyi kaksi uutta yhteiskuntaluokkaa: työväenluokka, jonka elinolojen parantamisen ympärillä pyöri merkittävä osa 1900-luvun politiikasta, sekä keskiluokka, jonka laajeneminen oli yksi teollistumisen laukaiseman vaurastumisen ja poliittisten reformien tärkeimmistä tuloksista. Samoin nykymuotoisen puoluekentän ja kaupunkisuunnittelun synnyn voi sijoittaa teollistumisen alkuun. On mahdollista, että digitalisoituminen ja robotisaatio ovat käynnistäneet teolliseen vallankumoukseen verrattavan, vuosikymmeniä kestävän murroskauden, jonka aikana yhteiskunnan perusrakenteet järkkyvät, toimeentulon muodot muuttuvat ja vaurautta jaetaan radikaalisti uudelleen.
Ensimmäisen Engelsin paussin aikaan isoja muutoksia tapahtui esimerkiksi sosiaaiturvajärjestelmässä, puoluejärjestelmässä, peruskoulussa, kaupunkisuunnittelussa, joukkoliikenteessä ja monilla muilla yhteiskunnan osa-alueilla, jotta yhteiskunta pystyi vastaamaan teollisuuden aiheuttamaan murrokseen.
Engelsin paussi -termin kehittäjä Allen on myös pohtinut yhtymäkohtia 1800-luvun teollistumisen ja nykypäivän välillä. Hän ei kuitenkaan suoraan käytä pohdinnoissaan Engelsin paussi -termiä.
Samankaltaiseen ilmiöön ovat viitanneet myös Erik Brynjolfsson ja käsitteellään ””. Termi viittaa siihen, että ihmisten tulotaso ei kasva, vaikka teknologia kehittyy ja mahdollistaa tehokkaamman tuotannon.
Andri Melnyk

Andri Melnyk (; 12. joulukuuta 1890 Volja Jakubova, Galitsia, Itävalta-Unkari – 1. marraskuuta 1964 Köln, Länsi-Saksa) oli ukrainalainen sotilas ja nationalistijohtaja.
Itävalta-Unkarin Galitsiassa syntynyt Melnyk opiskeli Wienin maatalouskorkeakoulussa, kunnes värväytyi ensimmäisen maailmansodan puhjettua vapaaehtoisena Itävalta-Unkarin armeijaan perustettuun ukrainalaiseen legioonaan. Hän yleni komppanianpäälliköksi mutta jäi syyskuussa 1916 venäläisten sotavangiksi. Yhdessä Jevhen Konovaletsin ja eräiden muiden kanssa hän pakeni vuonna 1917 sotavankileiriltä ja osallistui Kiovassa vapaaehtoisen Sitš-tarkk'ampujapataljoonan perustamiseen. Tammikuusta 1919 alkaen Melnyk oli jonkin aikaa Ukrainan kansantasavallan armeijan esikuntapäällikkönä ja vuosina 1920–1921 Ukrainan sotilasattaseana Prahassa ja Wienissä. Vuonna 1922 hän asettui Puolaan liitettyyn Galitsiaan, jossa hänestä tuli maanalaisen Ukrainan sotilasjärjestön (UVO) paikallisjohtaja, kun järjestön varsinainen johtaja Konovalets joutui siirtymään turvaan maanpakoon. Vuosina 1924–1928 Melnyk oli toimintansa vuoksi puolalaisessa vankilassa.
Melnyk oli vuosina 1933–1938 ukrainalaisten katolisen nuorisojärjestön puheenjohtaja mutta toimi salaa myös UVO:n seuraajaksi perustetussa Ukrainalaisten nationalistien järjestössä (OUN). Kun OUN:n johtaja Konovalets vuonna 1938 salamurhattiin, Melnyk siirtyi ulkomaille ottaakseen hänen paikkansa. Elokuussa 1939 Roomassa kokoontunut OUN:n liittokokous vahvisti Melnykin johtajuuden, mutta seuraavan vuoden alussa Stepan Banderan johtama nuorten radikaalien siipi perusti kilpailevan johdon, jolloin järjestö hajosi kahtia. Melnykin johtama siipi tunnettiin tämän jälkeen nimellä OUN-M. Järjestön luotettavuutta epäilleet saksalaiset asettivat Melnykin vuonna 1941 kotiarestiin, jolloin hän luovutti johdon Ukrainassa varamiehelleen Oleh Olžytšille. Vuonna 1944 Melnyk vangittiin Sachsenhausenin keskitysleirille, mutta hänet vapautettiin melko pian, kun saksalaiset vakuuttuivat hänen yhteistyöhalustaan. Vuodesta 1945 hän asui Luxemburgissa ja jatkoi vaikuttamista ukrainalaisessa emigranttiyhteisössä.
Anneli Sarhimaa

Anneli Sarhimaa (s. 1962 Lappeenranta) on suomalainen kielitieteilijä, joka on tutkinut vähemmistökieliä ja kielipolitiikkaa, erityisesti karjalan kieltä. Vuodesta 2002 hän on työskennellyt Pohjois-Euroopan ja Baltian kielten professorinaMainzin yliopistossa Saksassa. 
Elämä ja ura.
Anneli Sarhimaan isä on päätoimittaja Lauri Sarhimaa. 
Anneli Sarhimaa opiskeli Joensuun yliopistossa venäjää ja kiinnostui tässä yhteydessä karjalan kielestä. Hänen pro gradu -työnsä käsitteli venäjän vaikutusta karjalan ja vepsän kielen lauseoppiin. Tämä tutkimusaihe laajeni myös omaan kenttätyöaineistoon perustuvaksi väitöskirjaksi kontaktiperäisestä muutoksesta ja koodinvaihdosta Venäjän karjalaisten kielessä. Väitöskirjaansa Sarhimaa puolusti Helsingin yliopistossa vuonna 1999, minkä jälkeen hän sai vuonna 2002 Helsingin yliopistosta itämerensuomalaisten kielten dosentuurin.
Sarhimaa on työskennellyt Suomessa, Venäjällä, Alankomaissa ja Saksassa. Mainzin yliopistossa hän johti vuosina 2010–2013 kansainvälistä, monitieteistä EU:n rahoittamaa tutkimusprojektia "ELDIA (European Language Diversity for All)," jossa kartoitettiin kahdentoista suomalais-ugrilaisen kielivähemmistön tilannetta Euroopan eri maissa ja kehitettiin vähemmistökielen elinvoimaisuutta mittaava barometri "EuLaViBar." ELDIA-projektin jälkeen hän on vaikuttanut Euroopan kielten tasa-arvoisuusverkoston ("European Language Equality Network, ELEN)" piirissä toimien vuoden 2013 jälkeen joitakin vuosia sen yhtenä varapuheenjohtajana.
Vuodesta 2019 lähtien Sarhimaa on tutkinut Suomen vienankarjalaisia, 1880-luvulta lähtien Suomeen asettuneista kauppiaista 1900-luvun mittaan saapuneisiin pakolaisiin, ja heidän kielellistä ja kulttuurista integroitumistaan suomalaiseen yhteiskuntaan. Laajemmin hän on tutkinut identiteetin rakentumista kielellisin keinoin erityisesti vähemmistö- ja monikielisyyskonteksteissa.
Tunnustuksia.
Vuonna 2020 Anneli Sarhimaalle myönnettiin Alfred Kordelinin palkinto hänen työstään Pohjois-Euroopan vähemmistökielten, erityisesti karjalan kielen tutkimuksen edistämiseksi sekä vähemmistökieliä koskevan julkisen keskustelun kehittämiseksi ja avartamiseksi.
Félicité

Félicité on vuonna 2017 ensi-iltansa saanut draamaelokuva, jonka on ohjannut Alain Gomis. Se kertoo kinshasalaisen laulajan elämästä. Päähenkilö on yksinhuoltaja, jonka poika joutuu sairaalaan.
Elokuvan tuotantoon on osallistunut yhtiöitä viidestä maasta: Ranska, Senegal, Belgia, Saksa ja Libanon.
Elokuva sai Berliinin elokuvajuhlilla 2017 tuomariston palkinnon – hopeisen karhun. Félicitélle myönnettiin myös Euroopan neuvoston vuoden 2017 elokuvapalkinto (FACE). Elokuva voitti myös kuusi Afrikan arvostetuimpiin lukeutuvaa AMAA -elokuva-palkintoa (2017), mukaan luettuna parhaan elokuvan, parhaan naispääosan ja parhaan sivuosan esittäjän AMAA-palkinnon (2017).
Piparjuuriperoksidaasi

Piparjuuriperoksidaasi on oksidoreduktaaseihin kuuluva entsyymi. Entsyymi katalysoi fenolijohdannaisten ja eräiden muiden aromaattisten yhdisteiden hapettamista vetyperoksidin avulla. Entsyymi eristettiin ensimmäisen kerran piparjuuren ("Armoracia rusticana") juuresta. Piparjuuriperoksidaasia hyödynnetään biokemiallisissa ja lääketieteellisissä tutkimuksissa merkkiaineena. Piparjuuriperoksidaasin EC-numero on EC 1.11.1.7.
Ominaisuudet ja toiminta.
Piparjuuriperoksidista tunnetaan kolme isoentsyymiä, jotka ovat isoentsyymit A, C ja E. Näistä piparjuuriperoksidaasi C on tunnetuin ja käytetyin. Entsyymi on glykoproteiini ja sen molekyylimassa on noin 42–44 kDa. Entsyymi sisältää prosteettisenä ryhmänä hemiryhmän eli Protoporfyriini IX:n johon on sitoutunut Fe3+-ioni. Rautaioni on tärkeä katalyyttiselle aktiivisuudelle. Entsyymi hyväksyy substraateikseen useita aromaattisia yhdisteitä esimerkiksi fenolijohdannaisia. Piparjuuriperoksidaasin katalysoiman reaktion ensimmäisessä vaiheessa vetyperoksidi hapettaa entsyymin porfyriiniryhmän radikaaliksi ja raudan hapetusluvulle +IV. Lisäksi muodostuu vettä. Seuraavassa vaiheessa aromaattinen molekyyli pelkistää entsyymiradikaalin ja hapettuu itse radikaaliksi, mutta rauta on vielä hapetusasteella +IV. Seuraavassa vaiheessa toinen aromaattinen molekyyli sitoutuu entsyymiin ja rautaioni hapettaa tämän molekyylin radikaaliksi.
Käyttö.
Piparjuuriperoksidaasia voidaan käyttää lääketieteellisessä diagnostiikassa ja biokemiallisissa tutkimuksissa. Tämä perustuu siihen, että aromaattisen yhdisteen hapettumisessa muodostuva radikaali fluoresoi näkyvää valoa. Tällaisia väriaineita ovat esimerkiksi tetrametyylibentsidiini, 2,2′-atsino-bis(3-etyyli-2,3-dihydrobentstiatsolisulfonaatti) ja luminoli. Piparjuuriperoksidaasia voidaan käyttää väriaineen ja glukoosioksidaasin kanssa glukoosipitoisuuden määritykseen. Entsyymi voidaan myös liittää vasta-aineisiin ja selvittää täten vasta-aineen kulkeutumista elimistössä. Alla on eräitä yleisesti piparjuuriperoksidaasin kanssa käytettyjä väriaineita.
Burkina Fason kansalliskirjasto

Burkina Fason kansalliskirjasto (, lyh. BNB, ) on Burkina Fason pääkaupungissa Ouagadougoussa sijaitseva maansa kansalliskirjasto. Se toimii maan Kulttuuri-, taide- ja turismiministeriön alaisuudessa. 
Kansalliskirjasto perustettiin ja sille osoitettiin vapaakappaleoikeus vuosina 1996 ja 1998 annetuilla säädöksillä.
Yhdistyneiden kansakuntien erityisjärjestö Unescon mukaan lukutaito oli yhteensä 34,6 prosentilla Burkina Fasossa 15 vuotta täyttäneistä ihmisistä (vuonna 2014).
The Jackson Sisters

The Jackson Sisters oli yhdysvaltalainen soulia ja diskomusiikkia tuottava yhtye 1970-luvulla. Yhtye oli kotoisin Comptonista, Kaliforniasta. 
The Jackson Sisters koostui Jacqueline Jackson-Rencherista, Lyn Jacksonista, Pat Jacksonista, Rae Jacksonista sekä Gennie Jacksonista. He äänittivät musiikkia Tiger Lily Records -levymerkille, saaden jonkin verran suosiota 1970-luvulla. Yhtye tosin sai merkittävämpää huomiota miltei vuosikymmen myöhemmin rare grooven tullessa suosituksi Britanniassa. Johnny Bristol sanoitti suuren määrän yhtyeen kappaleista. Yhtyeen hittikappaleen ”I Believe In Miracles” sanoitti ja äänitti alun perin Mark Capanni vuonna 1973. Kappale sijoittui Britannian singlelistan sijalle 72. vuoden 1987 kesäkuussa.
Sakari Honkamaa

Heimo Touko Sakari Honkamaa (s. 13. kesäkuuta 1956 Orimattila) on suomalainen upseeri ja kenraaliluutnantti evp. 
Honkamaa syntyi talouspäällikkö Touko Honkamaan ja opettaja Anna-Liisa Nummelinin perheeseen. Hänen puolisonsa vuodesta 1983 on myyntineuvottelija Elisa Kivistö. Honkamaa suoritti Kadettikoulun 1981 ja Sotakorkeakoulun 1991. Kansainvälisen turvallisuuspolitiikan kurssin hän suoritti Genevessä 1997 ja suomalaisen maanpuolustuskurssin 1998. Honkamaa toimi opetusupseerina Kymen jääkäripataljoonassa 1981–1982 ja Reserviupseerikoulussa 1982–1985. Kadettikoulun opettaja hän oli 1986–1988, Maanpuolustuskorkeakoulun opettaja 1991–1994 ja UNTSOn sotilastarkkailija 1988–1989. Hokamaa toimi puolustusneuvoston yleissihteerin apulaisena 1997–1999, Porin prikaatin pataljoonan komentajana 1999–2000 ja Pääesikunnan strategisen suunnittelusektorin päällikkönä 2001–2005. KFOR-pataljoonan komentaja Kosovossa hän oli 2000–2001 ja puolustusasiamies Washingtonissa 2005–2008. Honkamaa oli Kainuun prikaatin komentaja 2008–2009, Pääesikunnan komentopäälliköksi hänet nimitettiin 2010. Puolustusvoimien henkilöstöpäällikkönä Pääesikunnassa Honkamaa työskenteli vuodesta 2012, ennen jäämistään eläkkeelle 2016. Kenraalimajuriksi Honkamaa ylennettiin 2012 ja kenraaliluutnantiksi 2014, prikaatinkenraali hänestä tuli 2008.
Sakari Honkamaan veli on päätoimittaja Tapio Honkamaa.
Arhip Nekolenko

Arhip Nekolenko (, s. 11. maaliskuuta 1996 Marjino, Venäjä) on venäläinen jääkiekkoilija, joka pelaa laitahyökkääjänä ja edustaa KHL-joukkue Metallurg Magnitogorskia. 
Perhe.
Nekolenkolla on yksi isoveli, Ilya Nekolenko, joka edustaa KHL-liigassa pelaavaa Neftehimik Nižnekamskia.
Helsingin Koominen Ooppera

Helsingin Koominen Ooppera on vuonna 2016 toimintansa aloittanut oopperaa esittävä toimija Helsingissä. Oopperan kotinäyttämönä toimii Finlandia-talo, jossa sijaitsee myös oopperan toimisto.
Helsingin Koomisen Oopperan esikuvana on Komische Oper Berlin, joka on erikoistunut kevyeen oopperaan, kuten italialaiseen opera buffaan. Oopperan alkutaipaleen ohjelmistossa ovat olleet Jiří Pauerin satuooppera Punahilkka (yhteistyössä Etelä-Savon musiikkiteatteri- ja oopperayhdistyksen kanssa), nuorten suomalaisten oopperataiteilijoiden liedkonserttisarja sekä Leoš Janáčekin oopperaan "Ovela pieni kettu" perustuva "Vixen" (yhteistyössä englantilaisen kanssa). Oopperan johtaja on kokenut oopperaohjaaja Laura Åkerlund ja pääkapellimestari on Erkki Lasonpalo. Vuonna 2018 Helsingin Koominen Ooppera tuotti ensimmäistä kertaa Helsinki Opera Festivalin. Festivaalin ensimmäisenä kansainvälisenä vieraana oli puolalainen barokkiorkesteri , jonka kanssa toteutettiin yhteistuotantona Stanislaw Moniuszkon ooppera Halka Helsingin Kulttuuritalossa.
Koomisen Oopperan taustaorganisaationa on seitsemän henkilön perustama osakeyhtiö. Se tuottaa oopperan esitykset ja tarjoaa myös yhteistyötä eri musiikkiyhdistyksille. Yhtiön toimitusjohtaja ja taiteellinen johtaja on Laura Åkerlund. Lipunmyynnin ohella ooppera saa rahoitusta muun muassa apurahoista ja sponsoreilta.
Norsunluurannikon kansalliskirjasto

Norsunluurannikon kansalliskirjasto (, lyh. BNCI) on Abidjanin suurkaupungissa sijaitseva Norsunluurannikon kansalliskirjasto. Se on maan Kulttuurin ja ranskalaisen kulttuuriperinnön ministeriön alaisuudessa. Kansalliskirjastolle osoitettujen varojen puutteen vuoksi se on ollut vuodesta 2006 lähtien useita vuosia pääosin yleisöltä suljettuna.
Kansalliskirjastolla on vapaakappaleoikeus. 
Yhdistyneiden kansakuntien erityisjärjestö Unescon mukaan Norsunluurannikon aikuisväestöstä (vähintään 15-vuotiaat) lukutaito oli yhteensä 43,9 prosentilla (vuonna 2014).
Manilla (Turku)

Manilla on Turun Itärannan kaupunginosassa sijaitseva ”kulttuuritehdas” eli taidealojen monitoimitalo. Se alkoi syntyä 1980- ja 1990-luvun vaihteessa, kun Aurinkobaletti muutti köysitehdas Oy Manilla Ab:n tyhjilleen jättämään tehdaskiinteistöön. Syyskuussa 2016 Manilla juhli 150-vuotisjuhlaansa. Ikä laskettiin vuodesta 1866, jolloin skotlantilainen insinööri David Cowie perusti tontille Aura Ångbränneri -nimisen viinatislaamon.
Aurinkobaletin muutettua Manillan tiloihin alettiin koko kiinteistöä ajaa kulttuurialojen käyttöön. Perustettiin Pro Manilla -säätiö, ja 2000-luvun alussa purkutuomion alla olleet rakennukset lopulta suojeltiin. Säätiö osti kiinteistön itselleen.
Manilla muodostuu kolmesta rakennuksesta. A-rakennuksessa toimivat muiden muassa Aurinkobaletti, Manilla-teatteri, Läntisen tanssin aluekeskus ja Tehdas-teatteri. B-talossa toimii mm. Jo-Jo Teatteri ja C-taloissa on pienempiä kulttuuritoimijoita sekä arkkitehtuuri- ja viestintäalan toimistoja.
Boudin

Boudin on sukunimi muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Sudanin kansalliskirjasto

Sudanin kansalliskirjasto (, lyh. NLS, ) on Sudanin pääkaupunki Khartumissa toimiva kansalliskirjasto. Se on hallinnollisesti maan kulttuuriministeriön alaisuudessa. 
Fyysisesti kansalliskirjasto sijaitsee osoitteensa perusteella hyvin lähellä Khartumin yliopiston kirjastoa, jolla on kuitenkin eri katu- ja postiosoite. Varsinaista erillistä kansalliskirjastoa ei maalla ole kuitenkaan ollut (tai ole), jolloin Khartumin yliopiston "Sudan Library" -kokoelmaa on ainakin osassa lähteistä kutsuttu maan kansalliskirjastoksi.
Kansalliskirjastolla on vapaakappaleoikeus. Se on saanut arabimaista esimerkiksi tietokoneita lahjoituksena.
Konstantin Taipale

Konstantin Taipale (15. huhtikuuta 1882 – 29. marraskuuta 1937 Leningrad) oli suomalainen Venäjällä ja Neuvostoliitossa asunut kemisti ja professori. 
Taipaleen vanhemmat olivat Virolahdella syntynyt teknikko Aleksander Konstantininpoika Taipale (s. 1856) ja 
Jekaterina Alekseintytär. Perhe asui Virolahdella, Viipurissa ja sitten Pietarissa. Konstantin Taipale kävi Pietarissa Pyhän Annan kirkon klassista koulua 1892–1901 ja pääsi sieltä ylioppilaaksi 1901. Hän opiskeli sitten kemiaa Pietarin yliopistossa ja työskenteli vuonna 1904 puolen vuoden ajan Saksassa Strassburgissa professori Timmen laboratoriossa. Taipale valmistui 1906 ja hän hankki vielä orgaanisen kemian opettajan pätevyyden. 
Taipale oli 1907 Polyteknisen instituutin vanhempana assistenttina ja mallikappalemuseon johtajana, työskenteli sitten puoli vuotta Saksassa Leipzigin yliopistossa ja toimi vuodesta 1908 alkaen Pietarin yliopiston analyyttisen ja fysikaalisen kemian assistenttina. Vuonna 1925 hänestä tuli Leningradin valtionyliopiston apulaisprofessori ja kvantitatiivisen analytiikan laboratorion johtaja. Hän oli Nekrasovin opettajakorkeakoulun orgaanisen kemian professorina 1919–1923 ja Valtiollisen ensimmäisen tupakkatrustin tieteellisen laboratorion johtajana 1925–1935.
Taipaleesta tuli Leningradin yliopiston orgaanisen kemian professori 1930 ja vuodesta 1935 hän oli orgaanisen kemian jatko-opiskelijoiden yksikön johtaja. Leningradin Tieteellisen seuran jäsen hänestä tuli 1932. Taipale oli vuonna 1930 mukana kirjoittamassa kemian oppikirjaa "Sbornik Referatov po Himii" ja hän sai vuonna 1928 Venäjän kemian seuran myöntämän A. A. Voskresenskin ja N. N. Zininin palkinnon. Taipaleesta tuli kemian tohtori 1935. Hän vieraili elokuussa 1935 Suomessa todennäköisesti professori Gustaf Kompan kutsumana. Komppa oli vieraillut syyskuussa 1934 Leningradissa Dmitri Mendelejevin syntymän 100-vuotisjuhlissa.
Taipaleen terveys alkoi heiketä 1930-luvun puolivälissä. Hänen eläkeanomustaan ei kuitenkaan hyväksytty ja hän kuoli sydänkohtauksen marraskuun lopulla 1937. Taipale haudattiin Bogolovskojen hautausmaalle Leningradiin.
Konstantin Taipale oli naimisissa vuodesta 1909 Jekaterina Isaakovna Roosenoorin (s. 1886) kanssa, jonka 1907 syntyneen Juri-pojan Taipale otti nimiinsä 1916. Perheessä oli myös tytär Galina (s. 1910) ja poika Andrei (Antti, s. 1916). Taipaleen kuoltua Jektarina pääsi nähtävästi muuttamaan Suomeen 1938 ja Galina ja Andrei muuttivat puolestaan Saksaan samana vuonna. Juri (Yrjö) oli muuttanut Suomeen jo 1930-luvun alkupuolella.
Yrjö (Juri) Taipale oli Suomeen siirryttyään työssä ensin Arabian tehtailla ja sen jälkeen hän toimi professori Gustaf Kompan yksityisassistenttina Teknillisen korkeakoulun kemian laitoksella. Yrjö Taipale keksi uuden menetelmän posliinin kultausta varten ja perusti tätä varten Suomen Kiiltokulta Oy:n 1934. Suomen Kiiltokulta Oy:ssä (vuodesta 1936 Kemiallinen teollisuus Oy) kehitettiin sitten myös menetelmä, jolla öljytuotteita voitiin regeneroida jäteöljystä ylikuuman vesihöyryn avulla. Sotavuosina menetelmää käytettiin Suomessa voiteluaineiden tuottamiseen kierrätetystä jäteöljystä.
Boudin Bakery

Boudin Bakery on San Franciscossa Kaliforniassa toimiva leipomo, joka valmistaa hapanleipää nimellä "The Original San Francisco Sourdough". Yrityksen perusti vuonna 1849 Ranskan Burgundista peräisin olevaan mestarileipurien sukuun kuulunut Isidore Boudin yhdistämällä ranskalaisen patonginvalmistusperinteen Kalifornian kultaryntäyksen aikana suosittuun hapanjuurella valmistettuun leipään.
Steven Giraudo oli italialaistaustainen käsityöläisleipuri, jonka ensimmäinen työpaikka oli Boudin. Hän osti leipomon 1941 mutta myi sen sittemmin edelleen. Useiden omistajien jälkeen leipomon osti investointipankin kautta kaksi Giraudon poikaa.
Leipomon kahviloita on San Franciscossa Fisherman's Wharfissa lähellä San Franciscon lahtea, Anaheimissa sekä 30 muussa paikassa ympäri Kaliforniaa. Pääleipomo San Franciscossa on Richmondin kaupunginosassa 10th Avenuen ja Geary Boulevardin risteyksessä. Leipomossa on yhä käytössä kultaryntäyksen ajalta peräisin oleva taikinajuuri.
Populaarikulttuurissa.
Elokuvan "Yksin kotona 3" (1997) juonen keskeinen osa on kassi, jossa on "kuuluisa sanfranciscolainen hapanleipä". Rouva Hess (Marian Seldes) ostaa leivän, ja samaan aikaan terroristinelikko käyttää samanlaista Ranskan lippukuvioista kassia salakuljettaakseen varastetun tietokonemikropiirin radio-ohjatulla autolla. Kassit sotkeutuvat lentokentän turvatarkastuksessa, ja terroristit eivät onnistu viemään autoa, koska lentokentällä monilla ihmisillä on samanlaiset leipomon kassit.
Guinean kansalliskirjasto

Guinean kansalliskirjasto () on Conakryn kaupungissa toimiva Guinean kansalliskirjasto. Kirjastoa on 2000-luvun alkupuolella johtanut tohtori, historioitsija Cheick Sylla Baba. 
Kansalliskirjasto perustettiin vuonna 1958. Kirjasto oli aluksi Institut fondamental d’Afrique noiren osa. Kansalliskirjasto ei saanut juurikaan valtiollista rahoitusta, ja taantui 1960-luvun loppupuolella merkittävästi. Kirjasto toimi vuosia ilman valtion tukea, niukkojen ulkopuolisten lahjoitusrahotuksen turvin. 
Kansalliskirjaston rakennus sijaitsi vuonna 2015 maan Guinean kansallismuseon alueella maan pääkaupungissa. Kirjasto oli sekä tiloiltaan, kokoelmiltaan että palveluiltaan vielä varsin vaatimaton. Uutta kirjastorakennusta alettiin kuitenkin rakentaa vuonna 2015 maan suurimman yliopiston eli Conakryn yliopiston (täsmällisemmin , UGANC) läheisyyteen.
Guinean aikuisväestöstä (yli 15-vuotiaat) oli YK:n erityisjärjestö Unescon mukaan lukutaitoisia vain 32,0 prosenttia (vuonna 2014).
Sylvester Ahola

Sylvester ”Hooley” Ahola (24. toukokuuta 1902 Gloucester, Massachusetts – 13. helmikuuta 1995 Gloucester) oli amerikansuomalainen trumpetisti, joka oli 1920- ja 1930-luvulla suosittu sekä Britanniassa että synnyinmaassaan Yhdysvalloissa. Hänen uransa kesti 1920-luvun alusta toisen maailmansodan vuosiin asti, viitisentoista vuotta, minkä jälkeen vaurastunut Ahola vetäytyi 40-vuotiaana takaisin synnyinseudulleen Bostonin lähelle ja soitti vain paikallisissa kokoonpanoissa. Ahola teki levytyksiä ja soitti radio-orkesterien suorissa lähetyksissä muun muassa Jimmy Dorseyn ja Artie Shaw’n kanssa, mutta hän ei lähtenyt orkesterien mukana kiertueille.
Ahola aloitti uransa kahdeksanvuotiaana soittamalla kotikaupunkinsa Lanesvillen amerikansuomalaisen työväenyhdistyksen soittokunnassa nimeltä The Waino Band. Hän opiskeli Bostonissa klassista trumpetinsoittoa tavoitteenaan sinfoniaorkesterimuusikon ura. Pian hänet kuitenkin otettiin mukaan newyorkilaiseen Paul Spechtin big bandiin, jonka mukana hän lähti konserttikiertueelle Englantiin vuonna 1926 vaimonsa Saiman kanssa ja jäi asumaan ja työskentelemään Lontooseen noin neljäksi vuodeksi. Siellä hän soitti ensin The Savoy Orpheans -orkesterissa ja sitten Bert Ambrosen big bandissä. Yhdysvaltoihin palattuaan hän olisi päässyt muun muassa Tommy Dorseyn yhtyeeseen, mutta päätti jättäytyä pois musiikkikuvioista. Kotiseudulleen vetäytyneen Aholan maine alkoi pian unohtua, kunnes brittiläiset jazztutkijat nostivat hänet uudelleen esiin ja rinnastivat hänet taidoissa jopa Louis Armstrongiin ja Bix Beiderbeckeen.
Sylvester Aholan vanhemmat olivat syntyneet Keski-Pohjanmaalla; hänen isänsä oli kotoisin Toholammilta ja äitinsä Vetelin Räyringistä. Harmonikansoittaja Veikko Ahvenainen tapasi silloin jo yli 80-vuotiaan Aholan Bostonissa Yhdysvaltain-kiertueensa aikana keväällä 1985. Kun Ahvenaisen Aholasta tekemä haastattelu esitettiin Yleisradiossa, kiinnostus Aholaa kohtaan heräsi myös hänen vanhempiensa kotimaassa Suomessa, jossa hän oli siihen saakka ollut täysin tuntematon ja jossa hän ei itse koskaan käynyt.
Ahola ei pitänyt itseään jazzmuusikkona. Matti Laipio, joka haastatteli Aholaa vuonna 1979, kirjoittaa Aholan sanoneen: "Minä olin nimenomaan business-trumpetisti, en jazzmuusikko." Laipio tulkitsee sen niin että hän tarkoitti sillä studiomuusikkoa. Aholan ”Hooley”-nimestä kerrotaan kahdenlaista tarinaa. Seppo Lemponen kirjoittaa "Jazzrytmit"-verkkojulkaisussa, että se viittaa vaskisoittajalle tärkeisiin huuliin. Esko Aho kirjoittaa julkaisemassaan kirjassa "", ettei nimi viittaa huuliin, vaikka niin voisi ajatella, vaan nimityksen taustalla olivat Aholan isän irlantilaiset työtoverit, jotka eivät osanneet sanoa "Ahola". Nimestä muotoutui heidän suussaan Hooley, jota sitten käytettiin niin isästä kuin perheen molemmista pojistakin.
Oleksandr Salnykov

Oleksandr Petrovytš Sаlnykov (, , 3. heinäkuuta 1949 Sevastopol, Ukrainan SNT – 17. marraskuuta 2017 Kiova, Ukraina) oli Neuvostoliittoa edustanut koripalloilija, olympiamitalisti, maailman- ja euroopanmestari.
Salnykov voitti Neuvostoliiton miesten maajoukkueessa vuosien 1974–1981 välillä olympiapronssia Montréalissa 1976 ja Moskovassa 1980, maailmanmestaruuden Puerto Ricossa 1974, yhden MM-hopean ja neljä EM-mitalia joista kaksi kultaista.
17. marraskuuta 2017 Salnykovin uutisoitiin kuolleen Kiovassa 68-vuotiaana.
Thief (pelisarja)

Thief on Looking Glass Studiosin kehittämä hiiviskelypelisarja. Sarja sijoittuu fantasia/steampunk-henkiseen maailmaan.
Pelit.
"Thief: Deadly Shadows" -nimellä on julkaistu myös J2ME-mobiilipeli.
Armenak Alatšatšjan

Armenak Alatšatšjan (, , 25. joulukuuta 1930 Aleksandria, Egypti – 4. joulukuuta 2017 Scarborough, Kanada) oli Neuvostoliittoa edustanut koripalloilija, koripallovalmentaja, olympiamitalisti ja Euroopan mestari.
Pelintekijänä pelannut Alatšatšjan saavutti Neuvostoliiton miesten maajoukkueessa vuosien 1953–1965 välillä olympiahopeaa Tokiossa 1964 ja neljä Euroopan mestaruutta. Seuratasolla hän edusti pitkään TsSKA Moskovaa ja voitti Euroopan cupin sekä useita Neuvostoliiton mestaruuksia. Hän voitti TsSKA:ssa Euroopan cupin myös valmentajana. Alatšatšjan kuoli Kanadan Scarborough’ssa 86-vuotiaana 4. joulukuuta 2017.
Australian avoin tennisturnaus 2001

Australian avoin tennisturnaus 2001 pelattiin 14. – 27. tammikuuta 2001.
Loppuottelut.
Miesten kaksinpeli.
 Andre Agassi – Arnaud Clément 6–4, 6–2, 6–2
Naisten kaksinpeli.
 Jennifer Capriati – Martina Hingis 6–4, 6–3
Miesten nelinpeli.
 Todd Woodbridge / Jonas Björkman – David Prinosil / Byron Black 6–1, 5–7, 6–4, 6–4
Naisten nelinpeli.
 Serena Williams / Venus Williams – Lindsay Davenport / Corina Morariu 6–2, 4–6, 6–4 
Sekanelinpeli.
 Ellis Ferreira / Corina Morariu – Joshua Eagle / Barbara Schett 6–1, 6–3
Beninin kansalliskirjasto

Beninin kansalliskirjasto (, lyh. BnB) on Beninin pääkaupunki Porto-Novossa toimiva maan kansalliskirjasto. Se on perustettu vuonna 1975 ja toimii Beninin kulttuuri-, lukutaito-, käsityö- ja matkailuministeriön () alaisuudessa. Kansalliskirjastoa johti vuoden 2018 alussa Assigba Innocent.
Beninin aikuisväestöstä (yli 15-vuotiaat) oli YK:n erityisjärjestö Unescon mukaan lukutaitoisia vain 32,9 prosenttia (vuonna 2012).
Everything Now

Everything Now on kanadalaisen indie rock -yhtye Arcade Firen viides studioalbumi, jonka julkaisi Columbia Records 28. heinäkuuta 2017. Albumissa on tuottajina Arcade Firen lisäksi mm. Daft Punkin Thomas Bangalter ja Pulpin basisti Steve Mackey. Kappaleille "Electric Blue", "Creature Comfort" ja "Everything Now" on julkaistu musiikkivideot. 
Albumin kannessa esiintyy ranskalaisen kuvataiteilija JR:n taideteos, joka oli sijoitettu Death Valleyseen albumin kantta varten. Win Butler pitää Donald Trumpin presidentiksi tuloa Yhdysvaltojen historian yhtenä huonoimmista hetkistä, joten hän kuvasi albumin kansikuvan Yhdysvaltojen geologisesti matalimmassa kohdassa. 
Yhtye julkaisi kesäkuussa 12" vinyylipainoksen singlelle Everything Now kesäkuussa. 3. kesäkuuta he paljastivat albumin kappalelistan Twitterissä anagrammeina. Albumia mainostaakseen yhtye loi parodiasivuston musiikkisivusto Stereogumista, nimeltä Stereoyum. Stereoyumissa on yhtyeen itse kirjoittama levyarvostelu. 
Albuminsa julkaisun jälkeen yhtye lähti "Infinite Content Tour" -kiertueelle, joka sijoittui Pohjois-Amerikkaan ja Eurooppaan.
Burundin kansalliskirjasto

Burundin kansalliskirjasto (, ) on Bujumburan kaupungissa toimiva Burundin kansalliskirjasto. Kirjasto on hallinnollisesti maan nuoriso-, urheilu- ja kulttuuriministeriön alainen laitos. 
Kansalliskirjasto perustettiin 20. syyskuuta 1989, ja sillä on käytössään pienehkö kirjastorakennus. Kansalliskirjaston ja kansallisarkiston perustamista Burundiin oli suositeltu esimerkiksi jo Unescon vuonna 1969 julkaisemassa kansallisen kulttuurimuseon perustamista arvioineen raportin yhteydessä. 
Yhdistyneiden kansakuntien erityisjärjestö Unescon mukaan Burundin 15 vuotta täyttäneestä väestönosasta oli 61,6 prosenttia (vuonna 2014) lukutaitoisia.