tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Seehausen (Altmark)

Seehausen (Altmark) on kaupunki Stendalin piirikunnassa, Altmarkin alueella, Saksi-Anhaltin osavaltiossa, Saksassa. Kaupunki sijaitsee noin 30 km Stendalista pohjoiseen.
Kaupungin perustivat todennäköisesti hollantilaiset kolonialistit. Ensimmäisen kerran Seehausen on mainittu kirjallisesti vuonna 1174. Seehausen on kuulunut useisiin keskiaikaisiin kaupunkiliittoihin, mukaan lukien Hansaliitto, johon se liittyi vuonna 1358.
Kaupungin maamerkkeihin kuuluva romaaninen Pyhän Petrin kirkko on rakennettu vuosina 1180–1220. Erityisesti sen portaali ja Kristuksen kärsimyksiä kuvaava koristeellinen alttarikaappi ovat näyttäviä. Kirkon kaksi tornia ovat 65 metriä korkeita. Seehausen on romaanisella matkailutien ("Straße der Romanik") varrella.
Kaupunki on ollut linnoitettu ja sen vanhoista kaupunginmuureista on vielä osia jäljellä. Lisäksi yksi neljästä kaupunginportista, Beustertor, on säilynyt. Uusgoottilainen kaupungintalo on rakennettu vuosina 1883–1884.
The Counselor

The Counselor on vuonna 2013 ensi-iltansa saanut trilleri, jonka on ohjannut Ridley Scott. Elokuvan pääosissa ovat Michael Fassbender, Brad Pitt, Cameron Diaz ja Penélope Cruz sekä Javier Bardem. Elokuva kertoo lakimiehestä, joka joutuu vaikeaan tilanteeseen jouduttuaan osalliseksi huumekauppaa.
Elokuvan ensi-ilta oli Yhdysvalloissa 25. lokakuuta 2013.
Jaroslav Rudiš

Jaroslav Rudiš (s. 8. kesäkuuta 1972 Turnov) on tšekkiläinen kirjailija. Hän on kirjoittanut romaaneja, novelleja, näytelmiä sekä sarjakuvakäsikirjoituksia.
Rudiš opiskeli Liberecissä, Prahassa, Zürichissä ja Berliinissä saksaa ja historiaa sekä kokeili useita ammatteja toimittajasta punkyhtyeen manageriksi ennen kuin ryhtyi täyspäiväiseksi kirjailijaksi. Hän asuu nykyään Prahassa.
Rudiš kävi Suomessa kesällä 2011 Lahden kansainvälisen kirjailijakokouksen vieraana.
Rudišin vuonna 2002 ilmestynyt osittain omaelämäkerrallinen esikoisromaani "Nebe pod Berlínem" (”Taivas Berliinin alla”, ei suomennettu) oli menestys, ja Rudiš palkittiin siitä nuorille kirjailijoille myönnettävällä Jiří Orten -palkinnolla. Kirja on käännetty useille kielille, muun muassa saksaksi, ruotsiksi ja italiaksi. Kirja kertoo kolmekymppisestä prahalaisesta opettajasta Bémistä, joka jättää yllättäen työnsä ja tyttöystävänsä ja lähtee vain kitara mukanaan Berliiniin. Hän perustaa Berliinissä U-Bahn-nimisen punkbändin toisen miehen kanssa ja he alkavat soittaa Berliinin metrossa, U-Bahnissa. Tietyssä mielessä kirjan päähenkilö on kuitenkin Berliini ja sen maanalainen elämä. Kirjan nimi viittaa Wim Wendersin Berliinin taivaan alla -elokuvaan, ja kirja tavallaan käy vuoropuhelua sen kanssa; Wendersin elokuvassa enkelit tarkkailevat Berliinin elämää, Rudišin kirjassa puolestaan maan alla, metrossa elävät junan eteen hypänneiden ihmisten henget.
Rudiš on tehnyt yhdessä piirtäjä Jaromír 99:n kanssa kolmiosaisen sarjakuvaromaanin Alois Nebel, josta on myös tehty samanniminen animaatioelokuva.
Vuonna 2009 sai Kuopion kaupunginteatterissa kantaesityksen suomalais-tšekkiläisenä yhteistyönä tehty, Rudišin ja Petr Pýchan kirjoittama näytelmä Lapin kesä (Léto v Laponsku).
Rudišilta on suomennettu romaani "Punkin loppu Helsingissä". Sen tapahtumat sijoittuvat 1980-luvun lopulle sekä parikymmentä vuotta myöhempään aikaan. Parikymppinen itäsaksalainen punkkari Ole ja hänen kaverinsa Frank tutustuvat länsisaksalaisen Die Toten Hosen -bändin keikalla tšekkiläiseen Nancyyn. Ole ja Frank perustavat punkbändin, jonka haaveena on Berliinin muurin murruttua päästä keikalle Helsinkiin. Parikymmentä vuotta myöhemmin Ole pitää Helsinki-nimistä baaria itäsaksalaisessa kaupungissa. Entinen punkkari on hukassa nykymaailman kilpailuyhteiskunnassa eivätkä ihmissuhteetkaan oikein tahdo onnistua.
Tri Svjatitelja (1893)

Tri Svjatitelja () oli Venäjän keisarikunnan laivaston vuonna 1893 vesillelaskettu pre-dreadnought-taistelulaiva. Alus poistettiin palveluksesta ja se romutettiin vuonna 1922.
Valmistus.
Alus tilattiin NIkolajevin telakalta ja sen köli laskettiin 15. elokuuta 1891. Alus laskettiin vesille 12. marraskuuta 1893 ja se otettiin palvelukseen vuonna 1896.
Palvelus.
Ensimmäisessä maailmansodassa alus palveli Venäjän Mustanmeren laivastossa ottaen osaa useisiin kahakoihin. Alus romutettiin pian sodan päätyttyä vuonna 1922.
Jules de Polignac

Auguste Jules Armand Marie de Polignac [polinja’k] (14. toukokuuta 1780 Versailles – 2. maaliskuuta 1847 Pariisi) oli ranskalainen aatelismies ja ultrarojalistinen poliitikko, joka toimi Ranskan pääministerinä vuosina 1829–1830. Hänen taantumuksellinen politiikkansa johti heinäkuun vallankumouksen syttymiseen vuonna 1830.
Jules de Polignac kuului vanhaan ja merkittävään ranskalaiseen Polignacin aatelissukuun. Hänen vanhempansa olivat vuonna 1780 herttuan arvon saanut Jules de Polignac sekä kuningatar Marie Antoinetten suosikki Yolande de Polastron. Hänen isänsä oli myös tunnettu ultrarojalisti. Polignac asui Ranskan suuren vallankumouksen jälkeen vuosia maanpaossa Englannissa. Palattuaan Ranskaan häntä syytettiin juonittelusta Napoleonia vastaan ja hän oli vangittuna vuosina 1804–1813. Bourbon-restauraation yhteydessä 1815 hän sai päärinarvon, joka oikeutti paikkaan uudessa parlamentin ylähuoneessa eli päärien kamarissa. Hän kuitenkin kieltäytyi aluksi vannomasta paikan vastaanottamisen edellytyksenä ollutta perustuslaillista valaa, koska katsoi sen loukkaavan paavillisia oikeuksia. Tästä ilahtuneena Pyhä istuin myönsi hänelle vuonna 1820 ruhtinaan arvon, joka tunnustettiin Ranskassa 1822. Kuningas Ludvig XVIII nimitti hänet Ranskan lähettilääksi Englantiin vuonna 1823.
Polignacin ultrarojalismi vetosi kuningas Kaarle X:een, joka nimitti hänet ulkoministeriksi 8. elokuuta 1829 ja pääministeriksi 17. marraskuuta samana vuonna. Äärikonservatiivisuutensa vuoksi uudella pääministerillä ei ollut paljoa kannatusta edes vanhoillisten parissa. Maaliskuussa 1830 kuningas joutui hajottamaan edustajainkamarin ja julistamaan uudet vaalit. Lisätäkseen suosiotaan vaalien alla Polignacin hallitus määräsi suoritettavaksi heinäkuussa 1830 Algerin valtauksen, jonka tarkoituksena oli vapauttaa Välimerellä liikkuvat kauppalaivat algerialaisten merirosvojen ahdistelusta ja suojelurahojen maksamisesta. Sotilaallinen menestys ei kuitenkaan vaikuttanut vaalitulokseen ja konservatiivit kärsivät tappion. Hallituksen menettettyä näin enemmistön tuen Polignac suostutteli Kaarlen antamaan 25. heinäkuuta 1830 heinäkuun ordonansseina tunnetut säädökset, jotka lakkauttivat lehdistönvapauden ja veivät äänioikeuden suurelta osalta porvaristoa. Tämä nähtiin hyökkäyksenä perustuslakia vastaan ja laukaisi Ranskassa välittömästi heinäkuun vallankumouksen, joka johti muutamassa päivässä Kaarlen kukistumiseen. Tilanteen tajutessaan Kaarle erotti Polignacin, mutta se ei enää tyydyttänyt kumouksellisia. Vallankumouksen seurauksena Polignac vangittiin ja joulukuussa 1830 hänet tuomittiin elinkautiseen vankeuteen. Hänet vapautettiin marraskuussa 1836 ja karkotettiin maasta. Hän pääsi palaamaan Ranskaan vasta vuonna 1845.
Jules de Polignacin lapsia olivat matemaatikko Alphonse de Polignac, Yhdysvaltain sisällissotaan Etelävaltioiden kenraalina osallistunut Camille Armand de Polignac ja harrastajasäveltäjä Edmond de Polignac.
Hämähäkki (elokuva)

Hämähäkki () on Michael Curtizin ohjaama yhdysvaltalainen draamaelokuva, joka sai ensi-iltansa vuonna 1949. Draaman pääosissa ovat Joan Crawford, Zachary Scott, Sydney Greenstreet ja David Brian. "Hämähäkki" kertoo pikkukaupungin poliittisesta korruptiosta. Tanssija Lane Bellamy (Crawford) ihastuu apulaissheriffi Fielding Carlisleen (Scott), jonka uraa kontrolloi Titus Semple (Greenstreet). Semple pitää Bellamya uhkana ja onnenonkija, joka tietää harmia, ja menee romanssin väliin rikkoakseen sen. Tuotantoyhtiöinä olivat Warner Bros. ja Michael Curtiz Productions. Warner Brothers toimi elokuvan jakelijana.
"Hämähäkki" perustuu Robert ja Sally Wilderin näytelmään "Flamingo Road", jonka pohjalta Robert Wilder ja Edmund H. North laativat käsikirjoituksen. Näytelmä on myös sovitus Robert Wilderin vuoden 1942 romaanista. Jerry Wald oli elokuvan tuottajana.
Tuotanto.
"Hämähäkin" kuvaukset alkoivat syyskuussa vuonna 1948. Elokuva kuvattiin Warner Brothersin studioilla Kalifornian Burbankissa 1,5 miljoonan dollarin budjetilla. Kuvaukset päättyivät lokakuussa 1948.
Alun perin Lane Bellamyn roolia tarjottiin Ann Sheridanille, joka hylkäsi roolin. Roolin sittemmin otti vastaan Joan Crawford.
Julkaisu ja vastaanotto.
"Hämähäkki" sai ensi-iltansa kotimaassaan Yhdysvalloissa 30. huhtikuuta 1949; maanlaajuinen ensi-ilta oli 6. toukokuuta 1949 ja Suomen ensi-ilta oli 30. syyskuuta 1949. Elokuva oli sekä taloudellinen että kriittinen menestys. "Hämähäkki" tuotti yhteensä 2 896 000 dollaria, joista 2 263 000 dollaria Yhdysvalloissa. Ulkomailla elokuva tuotti 633 000 dollaria. "Hämähäkki" oli vuoden 1949 32. menestynein elokuva.
"Screen Director's Playhouse" lähetti 30-minuuttisen radiosovituksen elokuvasta 26. toukokuuta vuonna 1950, jolloin Joan Crawford uusi elokuvaroolinsa.
"Hämähäkistä" tehtiin 1980-luvulla yhdysvaltalainen televisiosarjasovitus "Flamingo Road" (1980–1982).
"Hämähäkki" julkaistiin VHS:lle vuonna 1998 ja DVD:lle vuonna 2008. DVD on kokoelman "The Joan Crawford Collection: Volume 2" osa.
Lie to Me (Bon Jovin kappale)

"Lie to Me" on yhdysvaltalaisen rockmusiikkia esittävän Bon Jovi-yhtyeen kappale ja single vuodelta 1995.
Kappaleen ovat kirjoittaneet yhtyeen laulaja Jon Bon Jovi ja kitaristi Richie Sambora. Kappale edustaa musiikilliselta tyyliltään kevyttä soft rockia ja sen sanoitukset käsittelevät kariutuvaa, kahden nuoren parisuhdetta. Kappale on viides raita Bon Jovin vuonna 1995 julkaistulla studioalbumilla "These Days", ja se julkaistiin albumin kolmantena singlenä kappaleiden "This Ain't a Love Song" ja "Something for the Pain" jälkeen.
"These Daysin" singlejulkaisuista suurinta menestystä yhtyeen kotimaassa Yhdysvalloissa nautti "This Ain't a Love Song", joka sijoittui Billboardin singlelistalla sijalle 14. "Lie to Me" sijoittui listalla sen sijaan vaatimattomasti sijalle 76. Koska itse albumi menestyi paremmin Euroopassa, myös singlejulkaisut saavuttivat korkeampia listasijoituksia Yhdysvaltojen ulkopuolella. Esimerkiksi Suomessa "Lie to Me" nousi singlelistalla kymmenen parhaan joukkoon päätyen sijalle 9, ja Yhdistyneen kuningaskunnan singlelistalla kappaleen sijoitus oli kymmenes.
Kappaleesta on kuvattu myös musiikkivideo, jonka on ohjannut Marty Callner. Videosta on neljä versiota; alkuperäinen ja vaihtoehtoinen versio sekä pidennetty versio ja Marty Callnerin ohjaajan versio.
Antti Jaakola

Antti Henrik Johannes Jaakola (s. 30. lokakuuta 1971 Loimaa) on suomalainen näyttelijä. Hän on näytellyt etenkin teatterissa, mutta myös televisiosarjoissa ja lisäksi dubannut elokuvia.
Jaakola on opiskellut Tampereen yliopiston näyttelijäntyön linjalla vuosina 1993–1997 ja Teatterikorkeakoulun musiikkiteatterilinjalla vuosina 1998–2000. Lisäksi hän on opiskellut Lahden kansanopistossa, Oulunkylän Pop/Jazz-opistossa sekä Helsingin yliopistossa.
Antti Jaakolan äiti on kirjailija Pirkko Jaakola ja hänen enonsa oli kuvataiteilija, professori Alpo Jaakola.
Sydämen soinnut

Sydämen soinnut ("Music of the Heart") on vuonna 1999 ensi-iltansa saanut Wes Cravenin ohjaama draamaelokuva. Sen pääosissa ovat Meryl Streep, Aidan Quinn, Gloria Estefan ja Angela Bassett. Elokuva kertoo yksinhuoltajaäidistä, joka ryhtyy opettamaan viulunsoittoa köyhän itä-harlemilaisen peruskoulun oppilaille. Hänestä kehkeytyy koulun suosituin opettaja, mutta koulun budjettileikkaukset uhkaavat lopettaa suositut viulukurssit. Kurssin pelastamiseksi järjestetään suuri tukikonsertti. 
Meryl Streep opetteli soittamaan Bachin kaksoisviulukonsertton kahdelle viululle rooliaan varten. Hän sai roolisuorituksestaan Oscar-, Golden Globe- ja SAG-ehdokkuudet.
Forest (Bryssel)

Forest tai Vorst on Belgiassa sijaitseva kunta, osa Brysselin pääkaupunkiseutua. Sen pinta-ala on 6.2 km2 ja vuonna 2012 siellä oli 53 312 asukasta.
Forestissa on ollut autotehdas vuodesta 1949. Nykyisin siellä tuotetaan Audin A1-mallia. Tehdas työllistää noin 2200 henkeä.
Flanderin ympäriajo 2013

Flanderin ympäriajo 2013 oli järjestyksessään 97. maantiepyöräilyn Flanderin ympäriajo. Se käytiin 256 kilometrin reitillä Brüggestä Oudenaardeen 31. maaliskuuta 2013. Se oli kahdeksas kilpailu UCI World Tourilla 2013.
Fabian Cancellara ratkaisi kilpailun voiton viimeisessä nousussa, Paterbergissä pudottamalla irtiottokumppaneistaan ensin Jürgen Roelandtsin ja vähän ennen huippua myös Peter Saganin. Cancellara voitti kilpailun lopulta minuutin ja 26 sekunnin erolla Saganiin, joka kukisti Roelandtsin loppukirissä.
Tulokset.
Lähde: Cycling Archives
Osallistuneet joukkueet.
Kilpailussa olivat mukana seuraavat 26 joukkuetta:
Tom-Jelte Slagter

Tom-Jelte Slagter (s. 1. heinäkuuta 1989 Groningen) on alankomaalainen maantiepyöräilijä. Hän aloitti ammattilaisuransa Rabobank-tallissa 2011, edusti sen seuraajaa Belkin Pro Cycling Teamia kauteen 2013, ajoi Garmin-Sharp / Cannondale-Drapac-joukkueessa 2014–2017 ja Dimension Datassa 2018–2019. Viimeisellä ammattilaiskaudellaan 2020 hän kilpaili B&amp;B Hotels–Vital Concept -joukkueessa. Hän voitti 2013 Tour Down Under -etappikilpailun 17 sekunnin erolla Javier Morenoon.
Saavutuksia.
Lähteet: Cycling Archives, Cyclingbase, Pro Cycling Stats
Circuit des Ardennes, 2. etapin voitto
Maantieajon alle 23-vuotiaiden Alankomaiden-mestaruus
Tour Down Under, kokonaiskilpailun ja 3. etapin voitto
Tour of Alberta, mäkikirikilpailun voitto
Pariisi–Nizza-ajo, 4. ja 7. etapin voitto 
La Flèche Wallonne, viides
Liège–Bastogne–Liège, kuudes
Tour of Alberta, 3. ja 4. etapin voitto
Grand Prix Cycliste de Québec, neljäs
Tour du Haut-Var, 1. etapin voitto
Itävallan ympäriajo, 2. etapin voitto
Grand Prix Cycliste de Québec, kuudes
Grand Prix Cycliste de Montréal, kolmas
Tour Down Under, kokonaiskilpailussa kolmas
Grand Prix Cycliste de Québec, kuudes
Warm Bodies

Warm Bodies on vuonna 2013 ensi-iltansa saanut Jonathan Levinen ohjaama ja käsikirjoittama zombielokuva, joka perustuu Isaac Marion samannimiseen romaaniin. Sen pääosissa ovat Nicholas Hoult, Teresa Palmer ja Analeigh Tipton.
Juoni.
Maailma on luisunut sekasortoon ja osa sen ihmisistä on muuttunut ihmisten aivoja janoaviksi zombeiksi. Colonel Grigio on omistanut elämänsä zombien lahtaamiselle ja hänen jalanjäljissään kulkee miehen tytär Julie, joka isänsä tavoin yrittää päästää päiviltä niin monta epäkuollutta kuin mahdollista. Erään epäonnistuneen metsästysreissun seurauksena Julie joutuu zombien piirittämäksi ystäviensä kanssa. Paikalle saapuu myös nuori zombi nimeltään R, joka hyökkää Julien poikaystävän kimppuun ja syö tämän aivot. Sen seurauksena R saa pojan muistot ja ihastuu korviaan myöten Julieen. Hän johdattaa kauhusta kankean tytön kotiinsa, vanhaan lentokoneeseen ja sanoo suojelevansa tätä muilta zombeilta. Tahtomattaan Julie alkaa viihtyä zombipojan seurassa ja heistä tulee ystäviä. Julie päättää kuitenkin palata kotiin, mutta R seuraa häntä. Julie alkaa pian huomata, että poika alkaa muuttua inhimillisemmäksi ja yrittää vakuuttaa isänsäkin asiasta, huonoin tuloksin. Kun verta himoavat luurangot hyökkäävät, Julien ja R:n on yhdistettävä voimansa suojellakseen toisiaan ja orastavaa rakkautta. Julien isä kuitenkin päättää ampua pojan, jonka seurauksena tämä alkaa vuotaa verta. Kaikki huomaavat silloin, että R onkin muuttunut takaisin ihmiseksi. Zombit päätetään päästä ihmiskunnan sisälle, jotta he voisivat löytää uudelleen ihmisyytensä ja elää elämänsä onnellisena loppuun asti.
Tuotanto.
Elokuvaa kuvattiin Montréalissa, Québecissä. Syyskuussa 2011 elokuvaa kuvattiin Kanadassa, jossa elokuvan lentokenttä sijaitsee. Lentokenttä-kuvaukset kuvattiin paikassa Montreal-Mirabel International Airport.
Eksploratiivinen tutkimus

Eksploratiivinen tutkimus on vähän tunnetulle tutkimusalueelle kohdistuvaa kartoittavaa tutkimusta. Se voi auttaa tutkimuksen suunnittelussa, kuten tiedonkeruumenetelmän ja kohdehenkilöiden valinnassa. Englanniksi eksploratiivisesta tutkimuksesta käytetään nimityksiä exploratory research, exploratory study, explorative research tai explorative study. Käsitteet esitutkimus ja pilottitutkimus ovat osittain päällekkäisiä eksploratiivisen tutkimuksen käsitteen kanssa.
Eksploratiivisesta tutkimuksesta johtopäätöksiä on tehtävä vain varovaisesti. Eksploratiivinen tutkimus voi päätyä myös sellaiseen tulokseen, ettei siinä tarkasteltua tutkimusongelmaa ole olemassa tai tutkimusta ei muutoin ole tarkoituksenmukaista suorittaa.
Eksploratiivinen tutkimus voi tapahtua kirjoituspöytätutkimuksena, kuten kirjallisuuskatsauksena tai aiemmin kerätyn datan tutkimisena. Siinä voidaan käyttää välineenä kohderyhmän jäsenten tai avainhenkilöiden kanssa käytyjä epämuodollisia keskusteluja sekä myös pureutuvampia menetelmiä kuten syvähaastattelua, tapaustutkimuksia tai pilottitutkimuksia.
Eksploratiivisessa tutkimuksessa käsitteitä ei välttämättä pystytä määrittelemään aikaisessa vaiheessa tutkimusta. Tutkimuksen kulkua voidaan hahmotella tiedon kertymistä kuvaavana spiraalina. 
Eksploratiivinen tutkimus soveltuu tilanteisiin, joissa on tarkoitus tutustua ilmiöön tai saada siihen uusia näkökulmia tutkimustehtävän tai hypoteesien täsmällisempää muotoilemista varten. Eksploratiivinen tutkimus tuottaa tutkijalle kokemusta, joka auttaa varsinaisen tutkimuksen muotoilua.
Payne

Payne on voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Tietokonepeli.
Max Payne -tietokonepelisarja
Elokuva.
Max Payne (elokuva) tietokonepeliin perustuva elokuva
Isovaleriaanahappo

Isovaleriaanahappo eli 3-metyylibutaanihappo tai 3-metyylivoihappo (C5H10O2) on karboksyylihappo. Yhdistettä käytetään muun muassa hajusteiden valmistamiseen.
Esiintyminen ja ominaisuudet.
Isovaleriaanahappoa esiintyy luonnossa esimerkiksi virmajuurikasveihin kuuluvissa kasveissa. Lisäksi ihmisen elimistössä sitä muodostuu aminohappojen kuten leusiinin aineenvaihdunnan tuloksena. Isovaleriaanahappo on yksi hien hajun aiheuttavista yhdisteistä. Molekyyli liukenee vain jonkin verran veteen, mutta paremmin orgaanisiin liuottimiin, kuten etanoliin ja dietyylieetteriin.
Valmistus ja käyttö.
Isovaleriaanahappoa voidaan valmistaa hapettamalla katalyytin läsnä ollessa 3-metyyli-1-butanolia ilman avulla. Toinen tapa valmistaa yhdistettä on isobutyylisyanidin hydrolyysi.
Yhdistettä käytetään hajusteina käytettävien esterien sekä eräiden lääkeaineiden synteesissä.
Suulajärven lentokenttä

Suulajärven lentokenttä oli jatkosodan aikainen sotilaslentokenttä Karjalankannaksella Suulajärven luoteispuolella, joka kuului Lentorykmentti 3:n vastuualueeseen. Hiekkapohjainen kenttä oli asemasodan aikana Lentolaivue 24:n tukikohta. Ilmavoimien organisaatiomuutoksien yhteydessä vuosina 1942–1943 Suulajärven merkitys alkoi sotilaskenttänä kasvaa. 
Myös radiotiedustelua kehitettiin samanaikaisesti ilmavoimien organisaatiomuutoksien yhteydessä. Lokakuussa 1942 perustettiin Radiopataljoonan yhteyteen Radiokomppania, jonka kolmesta joukkueesta yksi sijoitettiin Suulajärven Kettulaan.
Lentorykmentti 3:n Lentolaivue 24:n silloinen komentaja, everstiluutnantti Gustaf Erik Magnusson, ryhtyi osittain oma-aloitteisesti alaistensa ja muiden puolustushaarojen kanssa kehittämään keskitettyä johtojärjestelmää, ilmavalvontaa ja yhteistyötä Kannaksen maavoimien kanssa. 
Uudistuksen yhteydessä Lentorykmentti 3:n esikunta siirrettiin lähemmäksi maavoimien joukkojen etulinjaa Suulajärvelle. Rykmentille rakennettiin komentopaikka "Kippari", joka varustettiin kaikkien rykmenttien alueella olevilla lentoyksiköiden radioverkkojen kuuntelupisteillä. Näin Suulajärveltä voitiin johtaa laivueiden torjuntalentoja. Komentopaikasta oli myös suora puhelinyhteys jokaisen rykmentin lentoyksikköön ja tärkeimpiin ilmavalvontakeskuksiin. Radiokomppania puolestaan toimitti tietoja "Kipparille".
Marsalkka Mannerheim vieraili kentällä 27. toukokuuta 1943 onnittelemassa Lentolaivue 24:n henkilökuntaa sen saavutettua 500 ilmavoittoa 9. toukokuuta mennessä. Kuuluisa suomalainen hävittäjä-ässä Ilmari Juutilainen teki jatkosodassa pakkolaskun kyseiselle kentälle, koska hänen koneeseensa osui kranaatinsirpale.
Navarin (1891)

Navarin () oli 1896 valmistunut Venäjän keisarikunnan laivaston pre-dreadnought-taistelulaiva, joka upposi 28. toukokuuta 1905 Tsushiman meritaistelussa.
Valmistus.
Alus tilattiin Kaleeritelakalta Pietarista, missä köli laskettiin 31. toukokuuta 1890. Alus laskettiin vesille 20. lokakuuta 1891 ja otettiin palvelukseen kesäkuussa 1896.
Palvelus.
Valmistuttuaan alus liitettiin Itämeren laivastoon ja se aloitti elokuussa 1896 Välimeren purjehduksen, jonka aikana se vieraili muun muassa Kreikassa Pireuksen satamassa 1. lokakuuta.
Alus vaurioitui pahoin Tsushiman taistelussa ja upposi osuttuaan miinaan 28. toukokuuta 1905.
Gunnar L. Stenbäck

Gunnar Ludvig Stenbäck (31. lokakuuta 1880 Helsinki – 2. helmikuuta 1947 Helsinki) oli suomalainen venesuunnittelija ja laivanrakennuksen diplomi-insinööri. Stenbäck on erityisesti tunnettu Hai-veneestä, jonka hän suunnitteli vuonna 1931.
Elämänvaiheet.
Gunnar Stenbäck kuului isänsä puolelta Stenbäckin ja äitinsä puolelta Arppen sukuun. Hänen vanhempansa olivat professorin arvonimen saanut lääkäri Mathias Gustaf Joachim Stenbäck ja Elin Sofia Amalia Arppe, teollisuusmies Nils Ludvig Arppen tytär. Stenbäck kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1898 ja valmistui filosofian kandidaatiksi vuonna 1904. Hän suoritti laivanrakennusinsinöörin tutkinnon Göteborgin Chalmersin teknillisessä oppilaitoksessa vuonna 1903. Uransa alkuvaiheessa hän työskenteli Yhdysvalloissa, missä hän toimi suuren laivatelakan piirtäjänä. Palattuaan Suomeen hän perusti teknisen toimiston, joka erikoistui purjeveneiden suunnitteluun ja varustukseen. Hän oli Helsingin merikoulun laivanrakennuksen opettajana vuosina 1906–1916 sekä Gunnar L. Stenbäck Ab:n toimitusjohtajana 1915–1928. Hän tuli tunnetuksi erityisesti amerikkalaisen mittasäännön mukaisien veneiden suunnittelusta.
Stenbäck osallistui vuoden 1912 kesäolympialaisiin 6mR veneellä Finn II ja päätyi 5. sijalle. Muut miehistöjäsenet olivat Torsten Sandelin ja Ernst Estlander.
Venesuunnittelijana.
Stenbäck toimi myös Turun Veneveistämön edustajana Helsingissä ja moni hänen konstruktioistaan rakennettiin Turussa. Kansainvälisen säännön mukaan Stenbäck suunnitteli Sinebrychoffin pokaalia varten 8mR-tyyppisem Najan, joka myös voitti palkinnon. Stenbäck oli itse ruorimiehenä. Kansainväliseen kutosluokkaan Stenbäck suunnitteli kaiken kaikkiaan 17 venettä. Stenbäckin suurin merkitys on insinööri Erik Nummelinin ja Helsingfors Segelsällskapetin aloitteesta lähteneen Hai-veneen suunnittelu. Tavoitteena oli synnyttää kotimaisista rakennusaineista rakennettava edullinen yksityyppivene, jonka rakentaminen onnistuisi myös amatööreiltä. Hai-luokasta tuli pitkäikäinen, ja monta sataa venettä on rakennettu vuodesta 1931 lähtien. Hai-vene oli pitkään Suomen suurin purjeveneluokka, kunnes H-vene syrjäytti Hain 1960-luvun loppupuolella suurimpana luokkana.
Aktiivinen järjestömies.
Venesuunnittelijauransa ohella Stenbäck oli aktiivinen NJK:ssa, Suomen Purjehtijaliitossa sekä Skandinavian purjehtijaliitossa. Stenbäckin aloitteesta Kultapokaali siirrettiin kansainväliseksi kutospurjehduksen palkinnoksi. Hänet palkittiin mm. NJK:n kultaisella ansiomerkillä sekä Suomen Purjehtijaliiton ansiomerkillä. Hän suunnitteli NJK:n kerholipun, jossa valkoinen risti on sinisen keskellä ja kerhon embleemi on vasemmassa yläkulmassa. Täten Stenbäck tuli luoneeksi mallin kaikkien Suomen pursiseurojen lipuille.
Otto Nordenskjöld

Nils Otto Gustaf Nordenskjöld (6. joulukuuta 1869 Hässleby – 2. kesäkuuta 1928 Göteborg) oli ruotsalainen geologi, maantieteilijä ja tutkimusmatkailija. Hän oli Göteborgin korkeakoulun professori vuodesta 1905, Göteborgin kauppakorkeakoulun rehtori vuodesta 1923. Nordeskjöd teki vuosina 1901–1903 Etelämantereelle tutkimusmatkan, jonka yhteydessä retkikunta talvehti jäätiköllä ja keräsi runsaan tieteellisen aineiston. Retkikunnan laiva "Antarctic" upposi jäihin, mutta uruguaylainen kauppalaiva pelasti sen jäsenet.
Otto Nordenskjöldin eno oli tutkimusmatkailija Adolf Erik Nordenskiöld, jolle hän oli etäistä sukua myös isänsä puolelta.
Jälkimaine.
Nordenskjöldin mukaan on nimetty muun muassa seuraavat paikat:
Fornebun lentoasema

Fornebun lentoasema (IATA: FBU, ICAO: ENFB) oli Oslon ja Norjan tärkein kansainvälinen lentoasema vuodesta 1939 vuoteen 1998. Gardermoenin lentoasema korvasi Fornebun aseman, joka suljettiin ja jonka aluetta on sittemmin muutettu muuhun käyttöön.
Lentoasema sijaitsi Fornebussa Bærumissa, kahdeksan kilometriä lounaaseen Oslon keskustasta. Sen rakentaminen aloitettiin 1938 ja asema valmistui kesäkuussa 1939. Asemalla oli kaksi kiitotietä, 2 370 metrin pituinen 06/24 ja 1 800 metrin pituinen 01/19. Molemmat kiitotiet olivat asfaltoituja. Aseman kapasiteetti oli 20 lentokonetta. Vuonna 1996 asemaa käytti yhteensä lähes 171 000 lentoa ja lähes 10,1 miljoonaa matkustajaa. Asema toimi solmukohtana (hub) lentoyhtiöille SAS, Braathens SAFE ja Widerøe. Vuonna 1996 ne ja 21 muuta lentoyhtiötä lensivät yhteensä 28:aan ulkomaiseen kohteeseen. Terminaalien ja kiitoteiden rajallisen kapasiteetin vuoksi mannertenväliset ja tilauslennot käyttivät Gardermoenin lentoasemaa.
Navy Sailing

Navy Sailing on Merivoimien kilpapurjehdusjoukkue Melges 24 -veneluokassa. Joukkueessa on neljä purjehtijaa: Aleksi Lehtonen, Thomas Hacklin Mika Malm ja Kim Westman. 
Lehtonen ja Malm sijoittuivat Kansanveneen Suomen mestaruuskilpailuissa hopealle vuonna 2012 
Westman kuului venekuntaan, joka voitti toistaiseksi ainoan sotilaspurjehduksen suomalaiskultamitalin vuonna 2001 Victoriassa Kanadassa
ja hopeaa vastaavissa kilpailuissa vuonna 2008 Lehtonen, Malm ja Westman sijoittuivat Sotilaiden maailmankisoissa Rio de Janeirossa 2011 viidennelle sijalle. 
Hacklin, Finnjollien Suomen mestari 2012 voitti Lehtosen kanssa Mestareiden mestari -kilpailun vuonna 2012. 
Kilpaveneluokka.
Melges 24 on teknisesti vaativa ja kansainvälisesti korkeatasoinen kilpavene. Sen Euroopan ja maailmanmestaruuskilpailuihin osallistuu yli sata venekuntaa. Kymmenesosa kilpailijoista on ammattilaisia.
Kilpailut.
Kesällä 2013 Navy Sailing -joukkue osallistuu Suomen Melges 24 ranking-sarjan ja SM-kilpailujen lisäksi elokuussa Medemblikissä Hollannissa pidettäviin EM-kilpailuihin. Joukkue osallistuu myös 2014 maailmanmestaruuskilpailuihin Geelongissa, Australiassa sekä edustaa Suomea 2015 sotilaiden olympialaisissa Etelä-Koreassa.
Jussi Leppänen

Jussi Leppänen (s. 19. joulukuuta 1980 Joensuu) on suomalainen jääkiekkoerotuomari. Hän aloitti SM-liigan päätuomarina kaudella 2007-2008 ja tuomitsi Liigassa yhteensä 11. kautta ja 462 ottelua lopettaen tuomariuransa kevääseen 2018. 
Leppäsen tuomariuran huippuhetkiin mahtuivat muun muassa finaalit Lahdessa 2012, pronssiottelu Jyväskylässä 2010 ja legendaariset liigakarsinnat Vaasassa 2009 sekä Liigan ulkoilmaottelu Ilves-Tappara Tampereen Sorsapuistossa 2016.
Leppänen palkittiin Mestiksen parhaana tuomarina vuonna 2006 ja hän toimi kevään 2007 ammattituomarina Japanissa. Tämän lisäksi kansainvälistä kokemusta kertyi CHL-otteluista kausilta 2014–2017 ja IIHF:n erotuomarivaihdosta 2014-15 sekä yksittäisistä juniorimaaotteluista. Leppänen ja hänen päätuomariparinsa Tero Toivola tuomitsivat Pelicans-HIFK-ottelussa 26.11.2011, jolloin tehtiin SM-liigan yhden ottelun jäähyennätys, 465 minuuttia.
Ennen tuomariuraansa Leppänen pelasi jääkiekkoa B-junioritasolle asti Salossa.
Isuzu Bellett

Isuzu Bellett 1500 on henkilöauto. Sitä valmistettiin Japanissa. Merkki/malli oli Suomessa varsin arvostettu, joskin korkeahko hinta – lähes puolitoistakertainen kuplavolkkariin verrattuna – hillitsi myyntimääriä. Automallin tuotantovuodet olivat 1963–1973. Muut japanilaiset autonvalmistajat Suomen automarkkinoilla vuosina 1965–1966 olivat Toyota ja Datsun (Nissan). Tämän lisäksi Suomen markkinoilla oli myös sittemmin kadonnut automerkki PMC.
Moottori on 1,5-litrainen bensiinikone, jonka teho 71 hevosvoimaa 5 000 r/min kierrosnopeudella.
Auton omamassa on 930 kg. Korimalli on neliovinen, viidelle hengelle rekisteröitävä sedan. Auton muotoilu oli omalle aikakaudelleen kulmikasta, ja vastaavat automallit tunnettiinkin niin kutsuttuina "kanttimalleina" taikka "tiiliskivinä". Valonheittimet olivat pyöreäkupuisia, ja niitä autossa oli neljä.
Myöhemmin kehiteltiin 1,6 ja 1,8 -litraisilla OHC- ja DOHC-koneilla varusteltuja coupé ja GT (Gran Turismo) -versioita, jotka havaittiin autourheilussa varsin käyttökelpoisiksi ja näin ollen myös paljon käytetyiksi.
Merkin saavuttamaan arvostukseen ja suosion syistä yksi tärkeimmistä on auton lujuus; Bellett 1500:n kokonaispaino (vm. 1965) on 1 430kg, mikä on pari sataa kiloa enemmän kuin useimman samankokoisen auton. Paino tarkoittaa paksumpaa peltiä, joten auto ei ollut niin arka läpiruostumiselle, mikä oli tuolloin autojen ykkösvihollinen. Urheilullisuus oli myös valttia; Tekniikan Maailmassa julkaistussa ilmoituksessa vuonna 1965 kerrotaan, kuinka autossa on "alusta kuin urheiluautossa". 1960-luvun autoilijaa kiinnosti myös pakkaskäynnistyvyys: Isuzun saattoi käynnistää myös kammella; veivinreikä oli eturekisterikilven takana. Perusmallin tekniikka oli konservatiivinen, mikä nähtiin joskus ansioksi: valurautainen sylinterinkansi ei ollut niin arka ylikuumenemiselle kuin silloin niin modernit alumiiniset.
Suomessa Isuzu Bellettiä markkinoi Helkama-konsernin tytäryhtiö Suomen Koneliike Oy, joka myi samaan aikaan myös Alfa Romeo- ja Škoda-autoja. Vuoden 1969 lopussa Bellettiä ja muita Isuzun henkilöautomalleja oli rekisterissä noin 5 500. Vuosina 1970–1972 Bellettejä rekisteröitiin vielä vajaat 600 kappaletta. Isuzun tuonti Suomeen päättyi tehtaan aloitettua yhteistyön yhdysvaltalaisen General Motors -konsernin kanssa. Isuzuja näki liikenteessä vielä pitkään maahantuonnin päätyttyäkin, ja vuoden 1979 lopussa niitä oli rekisterissä runsaat 3 000 . Vuoden 1999 lopussa Suomen ajoneuvorekisterissä oli 105 Isuzu Bellettiä.
Susan and God

Susan and God on vuonna 1940 ensi-iltansa saanut George Cukorin ohjaama draamakomediaelokuva, jonka pääosissa ovat Joan Crawford ja Fredric March. "Susan and God" kertoo kevytmielisestä ja varakkaasta seurapiirihenkilöstä, joka löytää uskonnon. Mutta uskon löytämisen kautta hän kuitenkin alkaa laiminlyödä perhettään...
"Susan and God" perustuu Rachel Crothersin näytelmään (1937), jonka pohjalta Anita Loos laati käsikirjoituksen. Hunt Stromberg oli elokuvan tuottaja. Metro-Goldwyn-Mayer toimi elokuvan tuotantoyhtiönä ja jakelijana.
Tuotanto.
"Susan and God" -näytelmä sai ensi-iltansa 10. huhtikuuta vuonna 1937 New Jerseyn Princetonissa, josta näytelmä siirtyi New Yorkin Broadwaylle Plymouth Theatreen. New Yorkissa näytelmä avattiin 7. lokakuuta 1937; näytelmää esitettiin 288 näytöstä. Tällöin Gertrude Lawrence näytteli Susania.
MGM osti "Susan and God" -näytelmän oikeudet 75 000 dollarilla alun perin Norma Shearerille. Shearer kieltäytyi roolista, koska ei suostunut näyttelemään 14-vuotiaan tytön äitiä. Greer Garsonia myös harkittiin rooliin ennen kuin roolin sai Joan Crawford.
Elokuvan tuotanto oli alkanut 10. helmikuuta 1940. Elokuvaa kuvattiin MGM:n studioilla Kalifornian Culver Cityssä ja paikan päällä Kalifornian Arcadiassa 1,1 miljoonan dollarin budjetilla. MGM lainasi Rita Hayworthia "Susan and God" -elokuvaan Columbia Picturesilta. "Susan and God" oli myös Fredric Marchin paluu elokuviin oltuaan puolitoista vuotta teatterissa.
Julkaisu ja vastaanotto.
"Susan and God" sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa 7. kesäkuuta vuonna 1940. Isossa-Britanniassa elokuvaa levitettiin nimellä "The Gay Mrs. Trexel". "Susan and God" sai kiitettävän vastaanoton kriitikoilta, mutta ei menestynyt taloudellisesti. Elokuva tuotti yhteensä 1 096 000 dollaria 1 103 000 dollarin budjetista. Yhdysvalloissa elokuva tienasi vain 817 000 dollaria. Ulkomailla elokuva tuotti 279 000 dollaria. "Variety" kehui Crawfordin roolisuoritusta kommentoiden "Joan Crawford antaa vahvan roolin Susanina."
"Susan and God" julkaistiin DVD:lle 6. huhtikuuta vuonna 2010. Elokuva on saatavilla myös VHS:nä.
Raili Raitala

Raili Raitala (o.s. "Ruutu", s. 1978) on suomalainen näyttelijä. Hän työskentelee Helsingin kaupunginteatterissa ja on tehnyt myös ääninäyttelijän töitä.
Suttungr (kuu)

Suttungr on yksi Saturnuksen lukuisista kuista. Se kuuluu viikinkiryhmään, jotka kiertävät Saturnusta retrogradisesti eli planeetan pyörimissuuntaan nähden vastakkaiseen suuntaan. Kuun löytämisestä kunnian saivat Brett J. Gladman, John J. Kavelaars, Jean-Marc Petit, Hans Scholl, Matthew J. Holman, Brian G. Marsden, Phillip D. Nicholson ja Joseph A. Burns. He käyttivät kanadalais-ranskalais-havijilaista tähtikaukoputkea Mauna Keassa, Havaijiilla. He löysivät samalla myös seitsemän muuta Saturnuksen kuuta: Tarvosin, Ijiraqin, Thrymrin, Skathin, Siarnaqin, Erriapon ja Mundilfarin.
Suttungria kutsuttiin aluksi nimellä S/2000 S12. Kuun nimi tulee skandinaavien mytologian Suttung-jättiläisestä.
Soraya Jiménez

Soraya Jiménez Mendívil (5. elokuuta 1977 México – 28. maaliskuuta 2013 México) oli meksikolainen painonnostaja ja olympiavoittaja.
Jiménez voitti sarjan 58 kg olympiakultaa Sydneyssä 2000, jolloin naisten painonnosto oli ensimmäistä kertaa mukana olympialaisissa. Yhteistuloksessa hän oli 2,5 kilogrammaa pohjoiskorealaista Ri Song-huita vahvempi. Jiménez oli Meksikon ja ylipäänsä Keski-Amerikan ensimmäinen naisolympiavoittaja. Pan-Amerikan kisoista hän saavutti hopeaa vuonna 2003. Jiménezillä oli terveysongelmia vuosien ajan, kunnes hän kuoli kotonaan Méxicossa sydäninfarktiin 35-vuotiaana 28. maaliskuuta 2013.
Thrymr (kuu)

Thrymr on yksi Saturnuksen lukuisista kuista. Se kuuluu viikinkiryhmään, jonka jäsenet kiertävät Saturnusta retrogradisesti eli planeetan pyörimissuuntaan nähden vastakkaiseen suuntaan. Kuun löytämisestä kunnian saivat Brett J. Gladman, John J. Kavelaars, Jean-Marc Petit, Hans Scholl, Matthew J. Holman, Brian G. Marsden, Phillip D. Nicholson ja Joseph A. Burns. He käyttivät kanadalais-ranskalais-havaijilaista tähtikaukoputkea Mauna Keassa, Havaijilla. He löysivät samalla myös seitsemän muuta Saturnuksen kuuta: Tarvosin, Ijiraqin, Suttungrin, Skathin, Siarnaqin, Erriapon ja Mundilfarin.
Thrymria kutsuttiin aluksi nimellä S/2000 S9. Kuun nimi tulee skandinaavisen mytologian jättiläisestä, joka varasti Thorin vasaran ja suostui palauttamaan sen vain, jos jumalat antaisivat hänelle vaimoksi kauniin Freijan. Lopulta Thor kuitenkin tappoi Thrymrin.
Pedon varjo

Pedon varjo () on Rick Riordanin vuonna 2012 julkaistu nuorten fantasiaromaani. Se on "Kanen aikakirjat" -sarjan kolmas ja viimeinen osa. Kirja on kahden eri henkilön, Carter ja Sadie Kanen, vuoroin kertoma. Kirja julkaistiin englanniksi vuonna 2012. Suomennos julkaistiin 5. tammikuuta vuonna 2013. Otava julkaisi sen vuonna 2013 Ilkka Rekiaron suomennoksena.&lt;ref&gt;Kirjasampo
&lt;/&lt;ref&gt;
Juoni.
Kirjassa Sadie ja Carter etsivät Apepin varjoa, jotta he pystyvät tuhoamaan Apepin. Tähän he tarvitsevat apua kauan kuolleena olleen taikuri Setnen apua, koska Setne tietää Thothin kirjan olinpaikan. Ainoastaan Thotin kirjan avulla he voivat löytää ja tuhota Apepin varjon.
Kannusfrankoliini

Kannusfrankoliini ("Pternistis bicalcaratus") on kanalintu.
Tuntomerkit.
Kannusfrankoliini on 30–33 cm pitkä. Sillä on punaruskea päälaki ja niska ja vaalea silmäkulmanjuova. Alapuolella on voimakasta, mustaa pystyjuovitusta. Pyrstö on tasaisenruskea. Jalat ja nokka ovat vihertävät tai kellanharmaat. Sukupuolet ovat muuten samannäköiset, mutta koiraalla on jaloissaan pienet kannukset.
Kannusfrankoliinin kutsuääni on kaksitavuinen ”i-tek”. Sen lauluääni on matala ”kroarr kroarr”, jota se laulaa yleensä hämärässä joltain korkealta paikalta.
Levinneisyys.
Kannusfrankoliineja elää Länsi-Afrikassa Saharan eteläpuolella sekä pohjoisempana Marokossa. Lajin kokonaispopulaatiota ei ole arvioitu, mutta lajin on raportoitu olevan paikallisesti yleinen. Laji on luokiteltu elinvoimaiseksi, mutta sen kannankehitys on laskeva. Marokon kantaa pidetään isolaattina.
Elinympäristö.
Mustafrankoliini pesii avoimissa metsissä, hakamailla, palmuviljelmillä, jokivarsien pensaikoissa ja rehevissä vadeissa. Laji on arka ja sitä on vaikea havaita maassa. Linnulla on tapana yöpyä puissa.
Ernest Chapman

Ernest William Chapman (11. huhtikuuta 1926 – 21. maaliskuuta 2013) oli australialainen soutaja ja olympiamitalisti.
Chapman kuului Australian olympiapronssia voittaneeseen kahdeksikkojoukkueeseen Helsingissä 1952. Yhdysvallat ja Neuvostoliitto olivat Australiaa nopeampia, ja neljänneksi soutaneen Ison-Britannian Australia voitti 1,7 sekunnin erolla.
Chapman kuoli 86-vuotiaana 21. maaliskuuta 2013.
Gangut (1890)

Gangut () oli vuonna 1894 valmistunut Venäjän keisarikunnan laivaston rannikkopanssarilaiva. Alus upposi ajettuaan karille Suomenlahdella vuonna 1897.
Valmistus.
Alus tilattiin matalamman syväyksen omaavana "Imperator Aleksandr II" -luokan aluksena Amiraliteetin uudelta telakalta Pietarista, missä köli laskettiin vuonna 1889. Alus laskettiin vesille lokakuussa 1890 ja otettiin palvelukseen vuonna 1894.
Aluksen ainoa 12 tuuman (305 mm) tykki asennettiin neljän tuuman panssaroinnilla varustettuun barbetteen ja 9 tuuman (229 mm) tykit oli suojattu pääkannen patterikannen panssaroinnilla, mutta 6 tuuman (152 mm) tykkejä ei ollut sijoitettu panssarikannen sisään. etriä pitkä ja etriä korkea panssarivyö päättyi etrin laipioihin, minkä päällä oli etrin panssarikansi.
Palvelus.
"Gangut" upposi 1897 osuttuaan kartoittamattomaan kariin.
Bestla

Bestla on yksi Saturnuksen lukuisista kuista. Se kuuluu viikinkiryhmään, jotka kiertävät Saturnusta retrogradisesti eli planeetan pyörimissuuntaan nähden vastakkaiseen suuntaan. Sen löysivät Scott S. Sheppard, David C. Jewitt ja Jan T. Kleyna Subaru-teleskoopilla Mauna Keassa, Havaijiilla 12. joulukuuta 2004.
Bestlaa kutsuttiin alun perin nimellä S/2004 S18. Kuun nimi tulee skandinaavien mytologiasta, jossa Bestla on jättiläinen ja Odinin äiti.
These Days (Bon Jovin kappale)

"These Days" on yhdysvaltalaisen rockmusiikkia esittävän Bon Jovi -yhtyeen kappale ja single.
Kappaleen ovat kirjoittaneet yhtyeen laulaja Jon Bon Jovi ja kitaristi Richie Sambora. Kappaleen sanoitukset käsittelevät ihmisten elämän tavallisia, kuten ymmärretyksi tulemisen, vaikeuksia. Kappale on neljäs raita Bon Jovin vuonna 1995 julkaistulla studioalbumilla "These Days", ja se julkaistiin niin ikään albumin neljäntenä singlenä kappaleiden ”This Ain't a Love Song”, ”Something for the Pain” ja ”Lie to Me” jälkeen. 
Albumin aiempien singlejulkaisujen tapaisesti ”These Days” oli suuri listahitti Yhdistyneen kuningaskunnan singlelistalla, jossa se nousi korkeimmillaan seitsemännelle sijalle. Muutoin kappaleen menestyminen singlenä oli hyvin vaisua, eikä se tuonut yhtyeelle Top 20-listasijoituksia muissa maissa. Tästä huolimatta kappale on yhtyeen fanien keskuudessa ollut hyvin suosittu sen julkaisusta lähtien, ja yhtye soittaa sitä edelleen kiertueidensa aikana.
Farbauti

Farbauti on yksi Saturnuksen lukuisista kuista. Se kuuluu viikinkiryhmään, jotka kiertävät Saturnusta retrogradisesti eli planeetan pyörimissuuntaan nähden vastakkaiseen suuntaan. Sen löysivät Scott S. Sheppard, David C. Jewitt ja Jan T. Kleyna Subaru-teleskoopilla Mauna Keassa, Havaijiilla 12. joulukuuta 2004.
Farbautia kutsuttiin alun perin nimellä S/2004 S15. Kuun nimi tulee skandinaavien mytologiasta, jossa Farbauti on jättiläinen ja Lokin isä.
Aníbal Paz

Aníbal Luis Paz Piuma (21. toukokuuta 1917 Montevideo – 21. maaliskuuta 2013 Montevideo) oli uruguaylainen jalkapallomaalivahti ja maailman- sekä Etelä-Amerikan mestari.
Paz kuului Uruguayn jalkapallomaajoukkueeseen, joka voitti maailmanmestaruuden vuonna 1950 voitettuaan loppuottelussa kotikentällään pelanneen Brasilian. Copa Américan Paz voitti Uruguayn kotikisoissa vuonna 1942. Seurajoukkuetasolla Paz pelasi Club Nacional de Footballissa ja voitti seurassa yhdeksän Uruguayn mestaruutta.
Paz kuoli Montevideossa 95-vuotiaana 21. maaliskuuta 2013.
Hati

Hati on yksi Saturnuksen lukuisista kuista. Se kuuluu viikinkiryhmään, jotka kiertävät Saturnusta retrogradisesti eli planeetan pyörimissuuntaan nähden vastakkaiseen suuntaan. Sen löysivät Scott S. Sheppard, David C. Jewitt ja Jan T. Kleyna Subaru-teleskoopilla Mauna Keassa, Havaijiilla 12. joulukuuta 2004.
Hatia kutsuttiin alun perin nimellä S/2004 S14. Kuun nimi tulee skandinaavien mytologiasta, jossa Hati on jättiläissusi, joka jahtaa Kuuta taivaalla. Kuu on Mundilfarin lapsi ja tarinan mukaan Hati syö Kuun Ragnarökin koittaessa.
Montmeló

Montmeló on kunta Vallés Orientalin piirikunnassa Barcelonan maakunnassa Kataloniassa Espanjassa.
Montmeló sijaitsee noin 20 kilometriä Barcelonasta pohjoiseen. Montmelón pinta-ala on 4 km2 ja kunnassa oli 8 784 asukasta vuonna 2016. Kunnassa sijaitsee Circuit de Barcelona-Catalunyan moottorirata, jolla ajetaan muun muassa Formula 1- ja MotoGP -kilpailuja.
Otto Henrik Nordenskiöld

Otto Henrik (Hindrich) Nordenskiöld (1747 Mäntsälä – 1832 Misterhult, Ruotsi) oli ruotsalainen meriupseeri ja vapaaherra.
Otto Henrik Nordenskiöldin isä oli eversti Carl Fredrik Nordenskiöld.. Nordenskiöld tuli 14-vuotiaana laivaston palvelukseen Karlskronaan ja purjehti ensin kauppalaivoilla matruusina ja perämiehenä. Upseerintutkinnon hän suoritti vuonna 1764. Ura laivastossa eteni tasaisesti. Vuosina 1777–1780 Nordenkiöld palveli Ison-Britannian ja Ranskan laivastoissa, ja palasi Ruotsiin everstiluutnanttina vuonna 1781. Seuraavana vuonna hänestä tuli Ruotsin avomerilaivaston komentajan Henrik af Trollen yliadjutantti. 
Kuningas Kustaa III luotti vahvasti Nordenskiöldiin ja määräsi hänet Ruotsin avomerilaivastoa nimellisesti komentaneen Kaarle-herttuan lippukapteeniksi. Näin ollen hän tosiasiallisesti johti Ruotsin avomerilaivastoa . Hän oli vastuussa niin sanotusta Viipurin kujanjuoksusta. Sodan aikana hänet ylennettiin ensin kontra-amiraaliksi ja vuonna 1790 vara-amiraaliksi.
Nordenskiöld sai Ruotsissa vapaaherran arvon 1815 nimellä Nordenskjöld.
Erland Nordenskiöld

Nils Erland Herbert Nordenskiöld (1877–1932) oli ruotsalainen kansatieteilijä ja tutkimusmatkailija. Hän oli vuodesta 1913 Göteborgin museon kansatieteellisen osaston intendentti, Göteborgin korkeakoulun kansatieteen professori vuodesta 1924. Hän teki tutkimusmatkoja Etelä-Amerikkaan serkkunsa Otto Nordenskjöldin kanssa, ja tutki erityisesti eteläamerikkalaisia intiaaneja.
Erland Nordenskiöld oli tutkimusmatkailija Adolf Erik Nordenskiöldin poika.
Halestorm

Halestorm on yhdysvaltalainen rock-yhtye, joka perustettiin Pennsylvaniassa vuonna 1998. Yhtye on julkaissut neljä albumia, livealbumin ja 7 EP:tä. Yhtyeen toisen albumin "The Strange Case Of..." kappale "Love bites (So do I)" voitti Grammyn parhaana hard rock/metal -kappaleena helmikuussa 2013. Yhtyeen keulakuva on laulajakitaristi Elizabeth "Lzzy" Hale.
Eugénie Le Sommer

Eugénie Le Sommer (s. 18. toukokuuta 1989 Grasse, Ranska) on ranskalainen jalkapalloilija. 
Le Sommer on edustanut Ranskan naisten maajoukkuetta helmikuusta 2009 lähtien. Hän on pelannut yhteensä 200 maaottelua ja tehnyt niissä 94 maalia.. Hän nousi helmikuussa 2025 eniten Ranskan maaotteluita pelanneeksi naiseksi, ja hän on vuodesta 2020 ollut myös eniten maaottelumaaleja tehnyt ranskalaisnainen. Le Sommerin seurajoukkue on Olympique Lyonnais, jossa hän on voittanut 14 Ranskan mestaruutta sekä kahdeksan Naisten Mestarien liigan mestaruutta.
Le Sommer on pelannut Ranskan naisten maajoukkueessa MM-kilpailuissa 2011, 2015, 2019 ja 2023, olympialaisissa 2012 ja 2024 sekä vuosien 2009, 2013 ja 2017 EM-kilpailuissa. Vuoden 2012 olympialaisissa hän teki yhden maalin. Vuoden 2013 EM-kilpailujen alkulohko-otteluissa hän teki kaksi maalia ja onnistui maalinteossa myös Tanskaa vastaan pelatun puolivälieräottelun rangaistuspotkukilpailuissa, jonka Ranska kuitenkin hävisi. MM-kilpailuissa 2019 hän teki kaksi maalia ja neljä vuotta myöhemmin kolme maalia sekä maalin tappioon päättyneen puolivälierän rangaistuspotkukilpailussa Australiaa vastaan.
Aroma

Aroma on suomalainen irtotupakkamerkki. Sitä käytetään sätkätupakkana. Aromaa valmistaa British American Tobacco Finland Oy. Suomen Tupakka Oy:n toimiessa valmistajana Aroma oli Suomen myydyin irtotupakka vuodesta 1983.
Erik Nordenskiöld

Nils Erik Nordenskiöld (23. marraskuuta 1872 Mäntsälä – 28. huhtikuuta 1933 Tukholma) oli suomalainen eläintieteilijä. Hän oli dosentti Helsingin yliopistossa 1899–1926 ja Tukholman yliopistossa 1926–1933. Hänen tutkimuksensa koskivat punkkeja ja biologian historiaa.
Henkilöhistoria ja ammattiura.
Nordenskiöld kuului aateliseen Nordenskiöld-sukuun ja oli valtioneuvos Nils Nordenskiöldin pojan Nils Otto Nordenskiöldin poika ja geologi-tutkimusretkeilijä Adolf Erik Nordenskiöldin veljenpoika. Hän väitteli filosofian tohtoriksi vuonna 1899 ja toimi siitä alkaen eläintieteen dosenttina Helsingin yliopistossa. Hän erosi Helsingin dosentuurista vuonna 1926 ja muutti Ruotsiin, jossa hän aloitti Tukholman yliopiston apulaisprofessorina. Samana vuonna hänestä tuli Ruotsin kansalainen. 
Nordenskiöld osallistui aatelissäädyssä valtiopäiville 1900, 1904–1905 ja 1905–1906.
Nordenskiöld on luokitellut punkkien sukupuun vertailemalla punkkien morfologisia ja sytologisia ominaisuuksia. Tätä koskevat hänen tutkimuksensa "Zur Morphologie und der Hydrachniden" (1898) ja "Zur Anatomie und von Histologie Ixodes reduvius" (I-III, 1908–1911). Hän julkaisi myös sytologisia teoksia muilla eläintieteiden aloilla: "Histologische Beobachtungen an der Haut der Kröte" (1905) ja "Die Muskelentwicklung von Vanessa urticæ" (1914). Hänen biologian historiaansa ("Biologiens historia: en överblick", kolme osaa, 1920–1924) pidettiin aikanaan yhtenä alan parhaimmista teoksista.
Perhe.
Nordenskilöld avioitui toukokuussa 1906 Tukholmassa Henrietta Georgina (Ette) Sederholmin kanssa. Heidän lapsiaan olivat:
Nissan Bluebird

Nissan Bluebird on Nissanin vuosina 1957–2001 valmistama henkilöautomalli. Suomeen sitä alettiin tuoda vuonna 1963, tuolloin vielä nimellä Datsun Bluebird. Sitä alettiin pitää korkealaatuisena sekä edullisena talviautona, ja se sai nopeasti suosiota osakseen. Ensimmäinen Suomeen tuotu Bluebird-malli oli 310. Sen moottoritilavuus oli 1,3 litraa. 
Myöhemmin automalli muuttui yhdysvaltalaisen muotoiluihanteen mukaan aikaisempaa kulmikkaammaksi. Moottorikoot kasvoivat nekin ajan myötä. Viimeisimmät Suomessa myydyt mallit olivat 1,6- sekä 2,0-litraisilla moottorilla varustettuja.
Tuotantosarja 610:n Bluebirdit (Datsun B1800) olivat 1970-luvun puolivälin paikkeilla kohonneet tilojensa puolesta luokkaa ylemmäs. "Violet"- ja "Laurel"-mallinimillä valmistetut autot olivat moottorikooltaan 1,6- ja 1,8-litraiset (160B sekä 180B). Vuosina 1986–1990 Euroopassa myyty Bluebird oli todellisuudessa uudelleenimetty Nissan Violet.
Bluebird-automallilla ei ollut suoranaista edeltäjää. Sen sijaan tätä mallia seurasi Nissan Primera eurooppalaisilla automarkkinoilla.
Sigurd Nordenstreng

Sigurd Nordenstreng (7. lokakuuta 1857 Helsinki – 11. toukokuuta 1935 Helsinki) oli suomalainen historioitsija.
Nordenstreng valmistui ylioppilaaksi 1874 ja filosofian kandidaatiksi 1879. Hän toimi poliittisten tieteiden lehtorina Haminan kadettikoulussa vuosina 1884–1903, kunnes hänet erotettiin sortokauden aikana poliittisen kantansa vuoksi. Hän työskenteli sen jälkeen kansakouluntarkastajana Vaasassa 1904–1911 ja väitteli filosofian tohtoriksi 1909. Myöhemmin Nordenstreng toimi Helsingin ruotsinkielisen kauppaopiston opettajana 1912–1927. Hänelle myönnettiin professorin arvo 1930. Nordenstreng kirjoitti kolmiosaisen Haminan kaupungin historian, viisiosaisen teoksen Suomen porvarissäädyn valtiopäivätoiminnasta sekä laajan kaksiosaisen elämäkerran Leo Mechelinistä, joka julkaistiin postuumisti 1936–1937. Hän kuului myös 1920-luvulla julkaistun "Suomen vapaussota vuonna 1918" -teossarjan toimituskuntaan.
Sigurd Nordenstrengin isä oli Hämeen ja Mikkelin läänin kuvernööri Hjalmar Sebastian Nordenstreng. Hänen velipuolensa oli kirjailija ja rotuteoreetikko Rolf Nordenstreng.