tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Praia das Bananas

Praia das Bananas () on hiekkaranta Guineanlahdella sijaitsevan ja São Tomé ja Príncipen saarivaltioon kuuluvalla Príncipen saarella. Banaaninmuotoinen Praia das Bananas sijaitsee Príncipen pohjoisosassa ja on yksi São Tomé ja Príncipen tunnetuimmista rannoista.
Ranta sijaitsee noin 15 minuutin kävelymatkan päässä roça Belo Monten plantaasilta. Príncipen pohjoisosassa niin ikään sijaitsevaan Bom Bomin lomakeskukseen on 25 minuutin venematka. Rannalla on kuvattu Bacardin rommimainos.
Peppi Etelämerellä

Peppi Etelämerellä ("Pippi Longstocking’s Adventures on the South Seas") on vuonna 1999 ensi-iltansa saanut Paul Rileyn ohjaama pitkä animaatioelokuva. Se pohjautuu Astrid Lindgrenin Peppi Pitkätossu -hahmoon ja siitä tehtyyn kanadalaiseen 26-osaiseen televisiosarjaan.
William Hammar

Carl William Hammar (21. maaliskuuta 1875 Tammisaari – 20. toukokuuta 1951 Turku) oli suomalainen oopperalaulaja, ääneltään basso. Hän oli 1907–1910 kiinnitettynä Saksassa oopperanäyttämöillä. Sen jälkeen 1911 oli perustamassa Suomalaista oopperaa ja esiintyi siinä vuoteen 1930. Hän oli Helsingin pohjoisen ruotsalaisen seurakunnan kanttori 1915–1940 ja Helsingin konservatorion opettaja 1917–1931.
William Hammarin isä oli Tammisaaren pormestari Carl Jakob Hammar (1845–1892).
Harmopystyperä

Harmopystyperä ("Clostera anachoreta") on melko harvinainen nirkkoihin kuuluva yöperhonen.
Koko ja ulkonäkö.
Harmopystyperän etusiivet ovat pohjaväriltään ruskehtavan harmaat. Siiven tyviosassa erottuu kaksi himmeää, vaaleaa poikkiviirua ja kärkiosassa yksi selkeä valkoinen poikkiviiru. Siiven kärkiosa on etureunastaan laajalti tummanharmaa ja valkoinen poikkiviiru kulkee tummanharmaan alueen läpi. Valkoisen poikkiviirun ulkopuolella siiven takaosassa on kaksi mustaa täplää, joista taaempi on pienempi. Takasiivet ovat kellertävänharmaat ja etusiipiä vaaleammat. Perhosen ruumis on ruskeanharmaa, siipien sävyä tummempi ja keskiruumiin selkäpuolella on kapea mustanharmaa juova. Siipiväli 25–35 mm. 
Levinneisyys ja lentoaika.
Lajin levinneisyys ulottuu Pohjois-Espanjasta Välimeren alueen ja Keski-Euroopan poikki Aasiaan, aina Japaniin ja Taiwanille saakka. Pohjoismaissa sitä tavataan vakinaisena vain Suomessa, Ruotsissa ja pienellä alueella Norjassa. Suomessa harmopystyperää tavataan Oulu-Lieksa-linjan eteläpuolella, mutta havainnot painottuvat etelään, itään ja länsirannikolle. Ahvenanmaalta laji puuttuu. Perhoset ovat lennossa kahtena sukupolvena, joista ensimmäinen lentää toukokuulta kesäkuun loppuun ja toinen heinäkuusta elokuun loppuun. Toinen sukupolvi on harvinainen ja syntyy vain lämpiminä kesinä. Yksittäisellä elinpaikalla perhosia tavataan korkeintaan kahden viikon ajan.
Elinympäristö ja elintavat.
Harmopystyperä suosii elinpaikakseen pääasiassa valoisia lehti- ja sekametsiä ja metsänreunuksia, joissa kasvaa vanhoja haapoja lämpimillä paikoilla, eikä sitä yleensä tavata elinympäristönsä ulkopuolelta. Punapystyperä asuttaa usein samoja paikkoja harmopystyperän kanssa. Tavallisesti perhosia tavataan vain yksitellen ja koiraiden lento alkaa varsin myöhään yöllä, usein vasta puolenyön jälkeen. Koiraat tulevat valolle, mutta naaraat erittäin harvoin. Tämä johtunee naaraiden oleskelusta enimmäkseen korkealla latvustoissa.
Parittelu kestää noin 20 tuntia, jonka ajan koiras roikkuu naaraan peräpäästä ja naaras munii lehtien alapinnoille 100–200 munaa jopa 50 munan ryhmiksi. Toukat elävät aluksi muutaman kymmenen yksilön ryhminä piilottelellen yhteensitomiensa lehtien välissä. Myöhemmin toukat elävät yksin ja vapaina lehdillä. Ne viihtyvät korkeassa ilmankosteudessa ja auringonpaisteessa. Toukkia tavataan harvakseltaan, sillä luultavasti suurin osa niistä elää ylhäällä latvustoissa ja ne ovat aktiivisia lähinnä öisin. Täysikasvuisena toukka tekee kotelokopan yhteensidottujen lehtien väliin ja koteloituu sinne. Syksyllä rakennelma putoaa lehtien mukana maahan ja kotelo on talvehtiva elämänvaihe. Havaittujen perhosten määrä on suurempi runsaslumisten talvien jälkeen ja ilmeisesti huonompina talvina osa koteloista kuivuu pakkasessa.
Ruotsissa harmopystyperä on luokiteltu silmälläpidettäväksi. Norjassa se on uhanalainen.
Ravintokasvi.
Toukan ravintokasveja ovat haapa ("Populus tremula") sekä erilaiset pajut ("Salix").
Anton Lilius

Anton Lilius (16. kesäkuuta 1822 Vesilahti – 4. joulukuuta 1893 Saarijärvi) oli suomalainen Lilius-sukuun kuulunut pappi ja valtiopäivämies. 
Liliuksen vanhemmat olivat varatuomari Anton Gabriel Lilius ja Maria Katarina Cajalén. Hän valmistui papiksi 1844 ja toimi ensin apulaisena useissa eri seurakunnissa, kunnes tuli kappalaiseksi Hattulaan 1858 ja Saarijärvelle 1867. Lilius toimi pappissäädyssä edustajana valtiopäivillä 1872, 1877, 1882 ja 1885. Ensin mainittuna vuonna hän teki onnistuneen esityksen samanlaisen perintö- ja naimaosuuden myöntämisestä niin naiselle kuin miehellekin. Lilius julkaisi 1851-1855 kuukausilehteä "Kristillinen Huvittaja eli Totiseen Jumalisuuteen kehoittavia kirjoituksia ja kertoelmia". Hän myös suomensi Hübnerin teoksen "Bibliallinen historia" (1850) sekä Martin Lutherin "Huonepostillan" (1878).
Liliuksen puoliso vuodesta 1848 oli Amanda Sofia Perdén (k. 1924). Kansanperinteen kerääjä Lilli Rainio (1861–1945) ja lääkäri, lähetystyöntekijä Selma Rainio (1873-1939) olivat heidän tyttäriään.
Idänpystyperä

Idänpystyperä ("Pygaera timon") on alkukesän nirkkoihin lukeutuva, kirjava yöperhonen. Se on sukunsa ainoa laji.
Koko ja ulkonäkö.
Idänpystyperän silkinkiiltävien siipien pohjaväri vaihtelee harmaanruskeasta violetinruskeaan ja siipeä kuvioivat sävyltään tummemmat ja vaaleammat alueet. Sisempi ja ulompi poikkiviiru ovat valkoiset sisemmän ollessa melko leveä ja ulomman poikkiviirun kohdalla siiven etureunassa on puhtaanvalkoinen laikku. Vaalean tyvipoikkiviirun ulkopuolella siiven tyviosassa on violetinmusta juova, joka usein jakaantuu erillisiksi laikuiksi. Siiven ulkoreunan tuntumassa on vaalea ja sumeareunainen, melko leveä aaltoviiru, jonka sisäpuolella siiven etureunassa on usein tummaa varjostumaa. Takasiipien tyviosa on vaalean harmaanruskea ja reunaosa tummempi. Sävyjä erottaa reunoiltaan epäselvä valkoinen viiru. Siipiväli 35–45 mm.
Levinneisyys ja lentoaika.
Lajin levinneisyys ulottuu itäisimmästä Keski-Euroopasta ja Baltiasta Venäjän poikki Kiinaan ja Japaniin. Pohjoismaissa sitä tavataan vain Suomessa ja hyvin rajallisella alueella Kaakkois-Ruotsin Smålandissa, missä se saattaa olla säilynyt reliktinä. Samanlaisia reliktiesiintymiä saattavat olla myös esiintymät Puolassa ja Tšekissä. Suomessa idänpystyperää tavataan suunnilleen Rauma-Joensuu-linjan eteläpuolella ja havainnot painottuvat vahvasti etelärannikon tuntumaan. Perhoset ovat lennossa yhtenä sukupolvena toukokuun alkupuolelta heinäkuun alkuun. Heinäkuusta lokakuulle saatetaan tavata harvinaisen toisen sukupolven perhosia.
Elinympäristö ja elintavat.
Idänpystyperä elää lehti- ja sekametsissä, metsänreunoilla, kulttuuriympäristöissä ja Suomen alueella jopa saaristossa. Naaraat ovat lennossa luultavasti vain alkuillasta ja niitä tavataan harvoin. Koiraiden lento alkaa myöhemmin ja ne myös tulevat helposti valolle. Koiraiden lento jatkuu keskiyölle, lämpimällä säällä pitempäänkin. Satunnaisesti perhosia on tavattu myös päivisin puiden rungoilta lepäämästä tai parittelusta.
Naaras munii 150–200 munaa pieninä ryhminä tai yksitellen ja pari viikkoa myöhemmin kuoriutuvien toukkien ulkonäkö naamioi ne haavanoksiksi. Toukat ovat täysikasvuisia elokuun loppupuoliskolla, jolloin ne kehräävät kotelokopan useimmiten yhteensidottujen lehtien väliin, mutta joskus jopa maahan, ja koteoituvat sen sisään. Puusta kotelokoppa koteloineen putoaa syksyllä lehtien mukana maahan. Kotelo talvehtii.
Ruotsin kansallisessa uhanalaisarvioinnissa idänpystyperä on luokiteltu vaarantuneeksi.
Ravintokasvi.
Toukan ravintokasviksi tiedetään varmuudella vain haapa ("Populus tremula"), mutta toukkia on Venäjällä kasvatettu myös mustapoppelilla ("Populus nigra").
Itävallan moottoritieverkko

Itävallan moottoritieverkkoon kuului 1.1.2013 noin 1 700 kilometriä moottoritietä ja 485 kilometriä moottoriliikennetietä. Maan moottoritieverkolla on yleinen nopeusrajoitus 130 km/h lukuun ottamatta kaupunkeja ja tunneleita. Tunneleiden nopeusrajoitus on enintään 100 km/h, ja varsinkin useisiin pitkiin tunneleihin on viime vuosina asennettu muuttuvat nopeusrajoitukset ja varoitusmerkit. Moottoritieverkkoa saavat käyttää vain ajoneuvot, joiden huippunopeus ylittää 60 km/h.
Itävallan lähes kaikki moottoritiet ovat maksullisia. Niiden käyttöön oikeuttavan Autobahnvignette-nimisen kortin voi ostaa joko 10 päivän, 2 kuukauden tai vuoden ajalle. Moottoriteillä on noin 30-50 kilometrin välein palvelualueita, joista isoin osa on auki 24 h/vrk. Yleensä palveluasemat ovat hyvin varusteltuja, ja niissä on vähintään polttonesteen myynti, kauppa ja ravintola. Tärkeimpien moottoriteiden isommista palveluasemista löytyy yleensä myös motelli.
Eritasoliittymät on numeroitu kilometrien mukaan tien alkupisteestä, esim. 72 kilometrin kohdalla olevan eritasoliittymän numero on 72. Toisin kuin Saksassa, Itävallassa ei erotella erikseen kolmi- ja nelihaaraisia usean moottoritien liittymiä tai tavallisia moottoritien eritasoliittymiä, vaan kaikkien eritasoliittymien nimi on Knoten.
Tunnelit.
Itävallan moottoritieverkolle on rakennettu vuoristojen takia yli 150 tunnelia, joista pisin on Arlbergin tunneli (n. 14 km) Moottoriliikennetiellä 16. Muista moottoriteistä pitkiä tunneleita löytyy mm. moottoriteiltä 9 ja 10, joista molemmilla on kaksi yli 5 kilometrin mittaista tunnelia. Tällä hetkellä maassa on rakenteilla parikymmentä ja suunnitteilla n. 50-100 uutta moottoritietunnelia. Pisimmät suunnitteilla olevat tunnelit ovat Ahrntalin tunneli Itävallan ja Italian rajalla ja Donau-Lobaun tunneli Wienin kehätiellä.
Kaikki yli 2,5 kilometrin pituiset tunnelit Itävallan moottoritieverkolla:
Valmistuneet tunnelit
Rakenteilla olevat tunnelit
Suunnitellut tunnelit
Päijät-Hämeen lintutieteellinen yhdistys

Päijät-Hämeen lintutieteellinen yhdistys on Lahtea kotipaikkanaan pitävä BirdLife Suomen jäsenyhdistys. Päijät-Hämeen lintutieteellinen yhdistys on perustettu vuonna 1970 ja sillä on noin 550 jäsentä. Yhdistyksen tavoitteena on edistää toiminta-alueellaan lintuharrastusta ja -tutkimusta, luonnon- ja ympäristönsuojelua sekä kestävää kehitystä. Yhdistyksen toimialueeseen kuuluvat Asikkala, Hartola, Heinola, Kärkölä, Lahti, Mäntyharju, Orimattila, Padasjoki, Pertunmaa ja Sysmä. Aiemmin yhdistyksen alueeseen ovat kuuluneet Artjärvi, Heinolan maalaiskunta, Hämeenkoski ja Nastola, jotka on kuntaliitoksissa liitetty muihin kuntiin. Yhdistyksen puheenjohtajana toimii Tapani Saimovaara. 
Vuodesta 1971 alkaen Päijät-Hämeen lintutieteellinen yhdistys on julkaissut Päijät-Hämeen linnut -lehteä, joka ilmestyy nykyisin kahdesti vuodessa. Lehdessä julkaistaan artikkeleita sekä katsauksia maakunnassa tehdyistä lintuhavainnoista. Lehden päätoimittajana toimii Ohto Oksanen. Yhdistyksen muuta toimintaa ovat muun muassa lintuillat, opastetut linturetket, pinnarallit ja talkoot. Lisäksi yhdistys tavoitteidensa saavuttamiseksi tekee aloitteita ja esityksiä sekä antaa lausuntoja.
Päijät-Hämeen lintutieteellinen yhdistys ylläpitää havaintoarkistoa ja lintutilastoja Päijät-Hämeessä tehdyistä lintuhavainnoista. Havaintojen keruun menetelmänä ja uusimpien havainojen arkistona toimii Tiira -lintutietopalvelu. Päijät-Hämeessä on havaittu 312 eri lintulajia, joista viimeisimpänä uutena lajina tulipäähippiäinen Asikkalassa 16.5.2017. Pesivänä maakunnassa on havaittu 182 lajia ja talvikaudella (1.12.-29.2.) 157 lajia. Päijät-Hämeestä on löydetty kaksi Suomelle uutta lintulajia. Aroharmaalokki Lahdesta vuonna 1997 ja tammitikka Asikkalasta vuonna 2012.
Sandnes Ulf

Sandnes Ulf on vuonna 1911 perustettu norjalainen jalkapalloseura Sandnesin kaupungista Rogalandin läänistä. Seuran miesten edustusjoukkue pelaa kaudella 2015 maan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Adeccoligaenissa.
Historia.
Seura on perustettu kesällä 1911 nimellä "Ulf" ja myöhemmin se otti käyttöön nimen "Ulf-Sandnes". Vuonna 2004 joukkue yhdistyi "Sandnes FK:n" kanssa ja otti käyttään nykyisen nimen. Seura otti haltuunsa Sandnes FK:n sarjapaikan Norjan 2. divisioonassa, eli kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla. Kaudella 2007 Sandnes Ulf voitti 2. divisioonan mestaruuden ja nousi Adecco-liigaan, josta se kuitenkin putosi yhden kauden jälkeen takaisin. Kaudella 2009 seura voitti jälleen 2. divisioonan ja palasi Adecco-liigaan. Putoaminen olisi jälleen ollut Sandnes Ulfin kohtalona, mutta Follo FK:n talousvaikeuksien vuoksi seura säilytti paikkansa sarjassa. Kaudella 2011 Sandnes Ulf sijoittui yllättäen Adecco-liigan toiseksi ja nousi ensimmäistä kertaa historiassaan Tippeligaeniin. Ensimmäinen kausi pääsarjatasolla päättyi sijalle 14 ja Sandnesin sarjapaikka säilyi.
Sandnes Ulf pelaa kotiottelunsa Sandnes Idrettsparkissa, jossa on 2260 istumapaikkaa. Vuoden 2008 jälkeen stadionia on remontoitu vastaamaan Norjan jalkapalloliiton asettamia vaatimuksia. Sandnes Ulfin paikalliskilpailijoita Stavangerin alueella ovat Viking FK ja Bryne FK, jotka ovat historian saatossa menestyneet Sandnesia paremman.
Wichmann (suku)

Wichmann ['vihman] on suomalainen saksalaista alkuperää oleva suku, johon on kuulunut eri alojen vaikuttajia. Osa suvun jäsenistä on käyttänyt nimestä lyhyempää muotoa "Wichman" ja osa on suomentanut sukunimen muotoon "Vihma".
Suku on lähtöisin Pohjois-Saksasta. Stralsundista kotoisin ollut räätälin poika Martin Christian Wichmann (1753–1804) toimi Raahen kaupunginvälskärinä ja suku polveutuu hänen pojastaan, apteekkari Carl Wichmannista (1792–1856), joka muun muassa perusti kirjaston Raaheen. Hänen jälkeläisissään oli apteekkareita useassa polvessa.
Sarpsborg 08 FF

Sarpsborg 08 FF on vuonna 2008 perustettu norjalainen jalkapalloseura Sarpsborgista Østfoldin läänistä. Seuran miesten edustusjoukkue pelaa kaudella 2022 maan korkeimmalla sarjatasolla Eliteserienissä. 
Historia.
Sarpsborg 08 FF perustettiin vuonna 2008, mutta joukkueen juuret ovat vuodessa 1999, jolloin 16 paikallista joukkuetta yhdistivät voimansa ja perustivat Sarpsborg Fotball -nimisen joukkueen. Seura otti perinteikkään, kuudesti Norjan cupin voittaneen Sarpsborg FK:n sarjapaikan Norjan 2. divisioonassa. Seuran historian ensimmäinen kausi 2000 päättyi putoamiseen ja SFK sekä Sparta FK vetäytyivät seurayhteistyöstä.
Sarpsborg Fotball -projekti jatkui myöhemmin Borg Fotball -nimellä ja uusi seura nousi kaudella 2002 Norjan 2. divisioonaan, josta kuitenkin putosi vain yhden kauden jälkeen. Samaan aikaan Sparta nousi 2. divisioonaan ja seurat yhdistivät uudelleen voimansa nousten kaudella 2005 Adecco-liigaan nimellä FK Sparta Sarpsborg. Kauden 2007 jälkeen Sarpsborg FK palasi seurayhteistyöhön ja kaudella 2008 seurat yhdistyivät jälleen samaksi joukkueeksi. Kauden 2008 seura pelasi nimellä Sarpsborg Sparta FK ja otti nykyisen nimensä käyttöön vuonna 2009.
Kaudella 2010 Sarpsborg 08 FF sijoittui Adecco-liigassa toiseksi ja nousi ensimmäistä kertaa pääsarjaan, joka silloin oli nimeltään Tippeligaen. Tuolloin joukkue pelasi liigassa vain yhden kauden mutta nousi syksyllä 2012 Adecco-liigassa toiseksi sijoittumalla takaisin pääsarjatasolle, jossa se on siitä saakka pelannut.
Sogndal Fotball

Sogndal Fotball on vuonna 1926 perustetun norjalaisen Sogndal IL:n jalkapalloon keskittynyt alaseura. Seuran kotipaikka on Sogndalin kaupungissa Sognin ja Fjordanen läänissä. Kaudella 2022 seuran miesten edustusjoukkue pelaa Norjan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla OBOS-ligaenissa.
Yleistä.
Sogndal Fotball ei ole pitkän historiansa aikana onnistunut voittamaan mestaruutta sen paremmin liigassa kuin Norjan cupissakaan. Seuran historian paras sijoitus liigatasolla on kuudes sija kaudelta 1988. Cupin finaaliin Sogndal selvisi vuonna 1976, mutta hävisi SK Brannille 2–1. 
Seura pelaa kotiottelunsa 4000 katsojaa vetävällä Fosshaugane Campusin stadionilla, jonka yhteydessä sijaitsee Sognin ja Fjordanen korkeakoulu.
NBA G League

NBA G League (tunnetaan myös nimellä G League, aikaisemmin NBA Development League) on Pohjois-Amerikassa pelattava koripallosarja. Siinä pelaa 26 joukkuetta, jotka kaikki ovat Yhdysvalloista yhtä kanadalaista joukkuetta lukuun ottamatta. G-League toimii koripallon pääsarja NBA:n farmiliigana.
Ensimmäiset sarjaan varatut ja siinä pelanneet suomalaispelaajat olivat vuoden 2014 varaustilaisuudessa kolmannella vuorolla varattu Erik Murphy (Austin Spurs) ja kymmenentenä varattu Joonas Cavén (Reno Bighorns).
Vuodesta 2005 vuoteen 2017 G League tunnettiin nimellä NBA Development League (D-League), kunnes Gatorade nimettiin sarjan nimisponsoriksi ja sarjan uudeksi nimeksi tuli G League.
Kaudella 2020–2021 sarjaan liittyi ensimmäinen joukkue Yhdysvaltain ja Kanadan ulkopuolelta, meksikolainen Capitanes de Ciudad de México.
Magdalena Pajala

Emma Magdalena Sven-Eriksdotter Pajala (s. 11. maaliskuuta 1988 Jällivaara) on ruotsalainen maastohiihtäjä.
Vancouverin olympialaisissa 2010 Pajala sijoittui sprintissä kymmenenneksi. Hän hiihti myös viidenneksi sijoittuneessa Ruotsin viestijoukkueessa.
Maailmancupissa Pajala kilpaili ensimmäisen kerran 27. helmikuuta 2008 Tukholmassa, jossa hän hiihti perinteisen hiihtotavan sprintissä 48:nneksi. Maailmancupin pisteille hän pääsi ensimmäisen kerran Trondheimin perinteisen hiihtotavan kilpailussa maaliskuussa 2009 oltuaan 30:s. Kymmenen parhaan joukkoon Pajala pääsi ensimmäisen kerran Otepään perinteisen hiihtotavan sprintissä tammikuussa 2010 oltuaan kahdeksas. Parhaimmillaan hän on sijoittunut maailmancupissa neljänneksi Drammenin perinteisen tyylin sprintissä maaliskuussa 2010.
Ossian Hannelius

Herman Ossian Hannelius (11. huhtikuuta 1885 Lohja – 10. syyskuuta 1970 Helsinki) oli suomalainen tekniikan tohtori ja sillanrakennuksen ja rakennusstatiikan professori Teknillisessä korkeakoulussa 1924–1956. Aiemmin hän oli ollut Valtion rautateiden siltakonstruktööri 1917–1925. Vuodesta 1925 lähtien hän suunnitteli siltoja Tie- ja vesirakennushallitukselle. Vuosina 1942–1951 hän oli Valtion teknillisen tutkimuslaitoksen staattisen ja sillanrakennuslaboratorion johtaja.
Marcos Lopes

Marcos Paulo Mesquita Lopes (s. 28. joulukuuta 1995 Belém, Brasilia) on portugalilainen jalkapalloilija, joka pelaa Ligue 1:n Lille OSC:ssä lainasopimuksella saman sarjan AS Monaco FC:stä. Hän on pelipaikaltaan hyökkäävä keskikenttäpelaaja.
Seurajoukkueura.
Brasiliassa Belémissä syntynyt Lopes pelasi 11-vuotiaasta asti Benfican akatemiassa ennen siirtymistä Manchester Cityyn heinäkuussa 2011. Hän sai huomiota vuotta myöhemmin noustuaan yllättäen Cityn harjoituskauden joukkueeseen ja sai peliaikaa kuudessa ottelussa seitsemästä Cityn ystävyysottelusta. Vaikka Lopes ei noussut välittömästi edustusjoukkueeseen elokuussa, hän pääsi vaihtopenkille Cityn FA Cupin kolmannen kierroksen otteluun Watfordia vastaan 5. tammikuuta 2013. Lopes pääsi kentälle 88. minuutilla ja teki vain kahden minuutin pelaamisen jälkeen Cityn kolmannen ja viimeisen maalin 3-0 -voitossa. Tämä teki hänestä Manchester Cityn nuorimman maalintekijän edustusjoukkueen virallisessa ottelussa. Seuraavalla kaudella hän pelasi kolme liigacupin ottelua Cityn voittaessa liigacupin mestaruuden.
Lopes pelasi kauden 2014–2015 lainasopimuksella Lillessä, jossa pelasi 23 Ranskan pääsarjaottelua, ja teki kolme maalia. Hän siirtyi Citystä ranskalaiseen AS Monacoon 10 miljoonan euron siirtosummalla elokuussa 2015. Hän siirtyi lainalle saman sarjatason Lilleen kevätkaudeksi 2016.
Lopes on pelannut useissa Portugalin ikäkausimaajoukkueissa. Hän kuului EM-hopeaa saaneeseen Portugalin alle 19-vuotiaiden maajoukkueeseen 2014.
Come On (Chuck Berryn kappale)

”Come On” on yhdysvaltalaismuusikko Chuck Berryn kirjoittama ja alun perin hänen esittämä kappale vuodelta 1961. Se oli singlenä ilmestyessään kaupallinen floppi. Brittiläinen The Rolling Stones teki kappaleesta cover-version vuonna 1963 ja se oli samalla yhtyeen ensisingle. Tämä versio nousi Britannian listalla sijalle 21.
Chuck Berryn versio.
Kappaleen alkuperäinen versio on sanoitukseltaan Chuck Berrylle tyypillinen kappale. Se käsittelee turhautumista rakkauselämässä, autoja ja puhelinsoittoja. Sen sijaan sovituksellisesti se on Berrylle epätavallinen, sillä siinä kuullaan niin saksofonia kuin naislaulajaakin. 
Chess Records julkaisi ”Come Onin” singlenä lokakuussa 1961. Berryn suosio oli tuolloin taantumassa, eikä kappale saavuttanut listasijoitusta Yhdysvalloissa. Singlen B-puolella oli kappale ”Go Go Go”. Britanniassa ”Come On” ilmestyi vasta vuonna 1963.
The Rolling Stonesin versio.
”Come On” oli myös The Rolling Stonesin ensisingle. Yhtyeen versio on Berryn vastaavaa selkeästi nopeatemposempi. Yhtye muutti myös kappaleen soinnutusta sekä lisäsi siihen huuliharpun. Myös sanoitusten rivi ”Some stupid jerk” muutettiin siistimpään muotoon ”Some stupid guy”. Kappale levytettiin 10. toukokuuta 1963 Lontoon Olympic Sound Studiossa. Äänittäjänä toimi Roger Savage. Yhtyeen jäsenet eivät kuitenkaan olleet lopputulokseen tyytyväisiä, sillä äänite ei sisältänyt heidän live-esiintymistensä voimaa. Solisti Mick Jagger totesikin myöhemmin: ”Se oli paskaa”. Kitaristi Keith Richards on puolestaan kertonut:
Julkaisu ja vastaanotto.
”Come On” -single ilmestyi Decca Recordsin julkaisemana 7. kesäkuuta 1963. Se nousi listalle 27. heinäkuuta ja oli neljäntoista viikon aikana parhaimmillaan sijalla 21. Singlen B-puolella oli Willie Dixon -cover ”I Want to Be Loved”. Yhdysvalloissa singleä ei julkaistu lainkaan. Siellä kappale ilmestyi ensimmäisen kerran vuonna 1972 kokoelma-albumilla "More Hot Rocks (Big Hits &amp; Fazed Cookies)".
Rolling Stones oli aikoinaan haluton esittämään kappaletta live-esiintymisissään. Siitä huolimatta yhtye soitti sitä konserteissaan vuosina 1963–1965.
Laivat puuta, miehet rautaa

Laivat puuta, miehet rautaa on Reino Helismaan sanoittama ja Toivo Kärjen säveltämä laulu, jonka tarinassa vanha puosu istuu Vanhan valaan kapakassa ja muistelee merimiesjuttujen tapaan liioitellen entisaikojen ankaraa purjelaivaelämää.
Tapio Rautavaara levytti vuonna 1952. Levytyksessä Rautavaaraa säestivät Kärjen yhtye sekä Rallineloset-kvartetti, johon kuuluivat Ami Loven, Pekka Nuotio, Reino Ahtiainen ja Urho Niemelä. Vuonna 1977 kappaleen levytti Vesa-Matti Loiri albumilleen "Vesku Helismaasta".
Rautavaara levytti kappaleen vain pari vuotta hänen ja Helismaan väitetyn välirikon jälkeen. Toivo Kärki kertoi Maarit Niiniluodon toimittamassa elämäkerrassa, että Rautavaaran ja Helismaan välit eivät palanneet heidän kiertueryhmänsä loppuvuodesta 1950 hajottua enää koskaan ennalleen, ja esitti todisteena, ettei Rautavaara kelpuuttanut laulettavakseen mitään hänen ja Helismaan nimenomaan Rautavaaraa varten tekemää kappaletta, kuten "Reppu ja reissumies" ja "Kulkurin iltatähti". Kärki jätti kuitenkin mainitsematta, että Rautavaara otti mielellään levytettäväkseen kappaleet "Laivat puuta, miehet rautaa" ja levyn kääntöpuolelle tallennetun "Lauluni aiheet"; etenkin jälkimmäisestä tuli yksi Rautavaaran tunnuskappaleista.
Laulaja ja koomikko Jope Ruonansuu teki kappaleesta oman mukaelmansa nimellä "Ennen piti miehet valtaa" vuonna 2003 ilmestyneelle poliittisteemaiselle levylleen "Finnshits".
Freezepop

Freezepop on yhdysvaltalainen elektronisen musiikin yhtye, joka perustettiin Bostonissa, Massachusettsissa vuonna 1999. Yhtye on nimetty jäädetetyn välipalan mukaan ja yhtye kuvaileekin musiikkiaan sanoin: "makea, kylmä, hedelmäinen ja muovinen". 
Yhtyeen musiikkia on esiintynyt useissa videopeleissä, kuten Guitar Herossa ja Rock Bandissa.
Matti Luoma

Matti Luoma (s. 23. tammikuuta 1980 Helsinki) on suomalais-australialainen entinen jääkiekkoilija. Isokokoinen Luoma pelasi urallaan 17 SM-liigaottelua Jokereissa, mutta suurimmaksi osaksi hänen uransa eteni Mestiksessä. Kiekko-Vantaassa Luomaa luonnehdittiin toisinaan kulttipelaajaksi. Viimeisimmät vuodet hän pelasi Australiassa. Luoma laukoi oikealta.
Ura.
Luoma aloitti jääkiekon 11-vuotiaana Jääkissoissa vuonna 1991, mutta hänen varsinainen kasvattajaseuransa oli Jokerit. Luoma voitti joukkueessa B-nuorten SM-hopeaa vuonna 1996, SM-pronssia vuonna 1998 sekä A-nuorten Suomenmestaruuden vuosina 1999 ja 2000. Kaudella 1999–2000 hän debytoi myös SM-liigassa, jossa Luoma pelasi 17 runkosarjaottelua jääden niissä ilman tehopisteitä. Hän voitti kauden päätteeksi SM-hopeaa. Kaudella 2000–2001 Luoma siirtyi Jokereista Kiekko-Vantaaseen, jossa hän pelasi loppukaudella yhden ottelun sekä A-nuorissa että Mestiksessä. Kaudeksi 2001–2002 Luoma siirtyi Ruotsin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla pelaavaan Almtuna IS:ään. Hänen oli tarkoitus lähteä opiskelemaan Uppsalan yliopistoon, mutta Luoma kuitenkin myöhästyi sinne ilmoittautumisesta. Hän pelasi Almtunassa 29 runkosarjaottelua tehopistein 2+3=5, kunnes palasi loppukaudesta Kiekko-Vantaaseen.
Kaudeksi 2002–2003 Luoma siirtyi pelaamaan Mestistä KJT:hen, jossa tulokaskausi toi 25 runkosarjaottelussa tehot 5+5=10 ja kahdeksassa karsintasarjaottelussa tehot 1+3=4. Kaudeksi 2003–2004 hän palasi Kiekko-Vantaaseen, jossa Luoma vietti kaksi kautta. Hänen molemmat kautensa jäivät varsin rikkonaisiksi olkapäävamman takia. Ensimmäisellä paluukaudellaan Luoma voitti joukkueen tehopörssin lukemalla +9 ja häntä luonnehdittiin Kiekko-Vantaassa myös kulttipelaajaksi. Kausi 2004–2005 Luomalla alkoi hyvin vaisusti, mutta hän löysi taas kevätkaudella paremman vireen.
Luoma oli siirtymässä kauden 2004–2005 jälkeen Kirkkonummen Salamoihin, joiden kanssa hän purki sopimuksen ja oli sen jälkeen siirtymässä Englantiin. Luoman siirto kuitenkin kariutui ja hän teki kauden 2005–2006 kynnyksellä sopimuksen Järvenpään Haukkojen (ent. KJT) kanssa. Luoman kausi jäi jälleen rikkonaiseksi murrettuaan ranteensa jo kauden toisessa ottelussa. Hän pelasi lopulta kaikkiaan vain 25 ottelua. Kauden 2006–2007 Luoma pelasi Suomi-sarjajoukkue HC Keravassa.
Kaudeksi 2007–2008 Luoma siirtyi Kirkkonummen Salamoihin, joissa hän pelasi viisi ottelua, kunnes Luoma palasi Keravalle. Loppukaudesta hän siirtyi Australiaan ja Canberra Knightsin riveihin. Luoma vietti joukkueessa loppu-uransa vuoteen 2012 saakka ja hankki siellä pelatessaan myös maan kansalaisuuden. Kaudella 2009–2010 hän toimi joukkueen pelaajavalmentajana.
Edmund Lawrence

Edmund "Ed" Lawrence (etunimi myös muodossa Edmond, 8. joulukuuta 1952 Lake Charles, Louisiana – 16. heinäkuuta 2015) oli yhdysvaltalainen koripalloilija. Sentterinä pelannut "Big E" pelasi urallaan muun muassa NBA:ssa ja suomalaisessa Tampereen Pyrinnössä.
Pelaajaura.
McNeesen osavaltionyliopistossa vuosina 1972–1976 pelannut Lawrence varattiin 84. vuorolla . Varaajaseura Cleveland Cavaliersissa hän ei koskaan NBA:ta pelannut, ei myöskään San Antonio Spursissa, jonka kanssa hän teki sopimuksen vuonna 1980. 27. tammikuuta 1981 Lawrence teki kymmenpäiväisen sopimuksen Detroit Pistonsin kanssa. Pistonsissa Lawrence pelasi kolmessa ottelussa 4 pisteen ja 1,3 levypallon keskiarvoilla.
Lawrence pelasi kaudella 1981–1982 Suomen pääsarjassa edustaen Tampereen Pyrintöä. Hän pelasi runkosarjassa 34 ottelussa 26,1 pisteen ja 14,0 levypallon ottelukohtaisilla keskiarvoilla. Pyrintö sijoittui runkosarjassa kuudenneksi ja selviytyi puolivälieriin. Joukkuetta vastaan asettui Torpan Pojat, joka voitti Pyrinnön otteluvoitoin 0–2.
Lawrence kuoli 62-vuotiaana 16. heinäkuuta 2015.
Suomensukuiset 30 päivässä

Suomensukuiset 30 päivässä on ensi kerran alkuvuonna 2013 esitetty kymmenosainen kulttuuriohjelma, jossa seurataan Ville Haapasalon tutustumismatkaa Venäjän suomensukuisiin kansoihin. Sarja kuvattiin toukokuussa 2012 Venäjällä. Ohjelmasarja kuuluu tuotantoyhtiö Aito Median tuotantoihin.
Sarjan ensimmäinen jakso lähetettiin keskiviikkona tammikuun 2. päivänä 2013 kello 21 alkaen Yle Teema -kanavalla. Sarjan kymmenes ja viimeinen jakso sai ensiesityksensä maaliskuun 6. päivänä. Esitetyt jaksot ovat lisäksi katseltavissa Yle Areenassa.
Ohjelmasarjassa katsoja tutustuu suomensukuisten kansojen nykyoloihin Venäjällä ja sukulaiskansojen kulttuuriin monipuolisesti. Haapasalo kuvausryhmineen kulkee lentäen, autolla, junalla ja vesitse kohteesta toiseen. Sarja saa alkunsa Kazanin monikulttuurisesta miljoonakaupungista Volgan ääreltä, josta siirrytään Marin tasavaltaan. Sieltä jatketaan Udmurtian, Mordvan kautta Komin tasavaltaan Euroopan koillisosiin. Täältä jatketaan Uralin toiselle puolelle Siperian öljyntuotannon ydinalueille Hanti-Mansiaan ensin hantien ja lopuksi mansien maille ja joille.
Jaksot.
Ville Haapasalo liikkuu kuvausryhmineen jakson eri osissa erityisesti seuraavilla alueilla ja paikkakunnilla.
Carl Kilpatrick

Carl Dwayne Kilpatrick (s. 16. toukokuuta 1956 Bastrop, Louisiana) on aktiiviuransa lopettanut yhdysvaltalainen koripalloilija. Hän pelasi sentterinä.
Pelaajaura ja elämä.
Louisianan yliopistossa (Monroe) vuosina 1975–1978 pelannut Kilpatrick varattiin 158. vuorolla . Varaajaseura oli New Orleans Jazz, joka muutti kaudeksi 1979–1980 Salt Lake Cityyn ja vaihtoi nimensä Utah Jazziksi. Kilpatrick pelasi Jazzissa kyseisellä kaudella kahdessa ottelussa 1,5 pisteen ja 2,0 levypallon ottelukohtaisilla keskiarvoilla. 28. heinäkuuta 1980 Jazz luopui Kilpatrickista.
Kilpatrick pelasi kaudella 1980–1981 Suomen pääsarjassa edustaen Tampereen Pyrintöä. Hän pelasi runkosarjassa 15 ottelussa 19,3 pisteen ja 8,7 levypallon ottelukohtaisilla keskiarvoilla. Pyrintö voitti runkosarjan länsilohkon ja selviytyi suoraan välieriin. Välierissä Pyrintö voitti Helsingin NMKY:n otteluvoitoin 3–1, mutta loppuottelusarjassa tamperelaiset hävisivät Torpan Pojille voitoin 0–3. Pyrintö ja Kilpatrick saivat näin ollen SM-hopeaa.
Yhdysvaltoihin palattuaan Kilpatrick joutui polvileikkaukseen ja pelasi tämän jälkeen Los Angelesin kesäammattilaisliigaa New York Knicksissä. Hän sai jälleen polvivamman, joka päätti hänen kilpauransa lopullisesti. Kilpatrick on tämän jälkeen asunut Utahissa ja Washingtonissa. Hänellä on kolme lasta, joista ainakin kaksi on pelannut koripalloa yliopistotasolla.
Esko Halme

Esko Sakari ”Roope” Halme (23. syyskuuta 1911 Luumäki – 4. maaliskuuta 1981 Tampere) oli suomalainen lentäjä. Halme tuli tunnetuksi pitkäaikaisimpana ja eniten ensilentoja uusilla lentokonetyypeillä suorittaneena suomalaisena koelentäjänä. Hän lensi Valtion Lentovarikon ja Valtion Lentokonetehtaan palveluksessa noin 4 500 lentotuntia lähes sadalla konetyypillä ja suoritti muun muassa VL Humun, VL Pyörremyrskyn ja Valmet Vihurin prototyyppien ensilennot. Halme lensi Lentorykmentti 4:n pommikoneen ohjaajana talvisodan aikana 49 sotalentoa.
Ashleigh Barty

Ashleigh Barty (s. 24. huhtikuuta 1996 Ipswich) on australialainen uransa lopettanut tennispelaaja. Hän nousi kaksinpelissä WTA-listan ykköseksi kesäkuussa 2019 ja on nelinpelissä ollut parhaimmillaan viidentenä toukokuussa 2018. Hän on voittanut kaksinpelissä 15 ja nelinpelissä 12 WTA-turnausta. Hän voitti kaksinpelin Ranskan avoimissa 2019, Wimbledonissa 2021 ja Australian avoimissa 2022. Yhdysvaltain avoimissa 2018 hän voitti Coco Vandeweghen kanssa naisten nelinpelin mestaruuden.
Barty voitti junioriurallaan Wimbledonin tyttöjen kaksinpelin vuonna 2012. Junioreiden maailmanlistalla hän oli parhaimmillaan toisella sijalla.
Barty debytoi Grand Slam -turnauksen pääsarjassa Australian avoimissa 2012 villillä kortilla. Hän hävisi ensimmäisellä kierroksella Ana Tatišvilille. Vuonna 2013 hän eteni nelinpelin loppuotteluun Australian avoimissa, Wimbledonissa sekä Yhdysvaltain avoimissa, ja saavutti ensimmäisen nelinpelin WTA-turnausvoittonsa.
Barty ylsi Australian avoimissa 2019 kaksinpelissä puolivälieriin. Hän voitti ensimmäisen kaksinpelin Grand Slam -turnauksensa Ranskan avoimissa 2019.
Tokion olympialaisissa 2021 Barty putosi heti ensimmäisellä kierroksella hävittyään espanjalaiselle Sara Sorribes Tormolle 0–2 (4–6, 3–6).
Alle 20-vuotiaana Barty piti pari vuotta taukoa tenniksen pelaamisesta ja pelasi krikettiä.
Maaliskuussa 2022 Barty ilmoitti lopettavansa uransa vain 25-vuotiaana, koska ei kokenut enää intohimoa pelaamista kohtaan.
Bojana Bobusic

Bojana Bobusic (s. 2. lokakuuta 1987 Belgrad, Serbia) on uransa päättänyt australialainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän oli kaksinpelissä WTA-listan sijalla 222 syyskuussa 2012. Hän voitti urallaan yhden ITF-turnauksen kaksinpelissä.
Bobusic debytoi Grand Slam -turnauksen pääsarjassa Australian avoimissa 2012 villillä kortilla. Hän hävisi ensimmäisellä kierroksella Angelique Kerberille.
Mirena Küng

Mirena Küng (s. 29. toukokuuta 1988) on sveitsiläinen alppihiihtäjä.
Küng kilpaili maailmancupissa ensimmäisen kerran Tarvision superalppiyhdistetyssä maaliskuussa 2011. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti joulukuussa 2011 oltuaan 29:s Lake Louisen supersuurpujottelussa. Parhaimmillaan hän on sijoittunut 23:nneksi Sankt Antonin syöksylaskussa tammikuussa 2012.
Victor Muffat Jeandet

Victor Muffat Jeandet (s. 5. maaliskuuta 1989 Aix-les-Bains) on ranskalainen alppihiihtäjä, joka edustaa Ski Club Bonnevalia.
Vuoden 2009 nuorten MM-kilpailuissa Garmisch-Partenkirchenissä Muffat Jeandet sijoittui neljänneksi sekä suurpujottelussa että pujottelussa. Vailin / Beaver Creekin MM-kilpailuissa 2015 hän oli suurpujottelussa seitsemäs ja Sankt Moritzissa 2017 samassa lajissa kolmastoista. Hän saavutti Pyeongchangin olympialaisissa 2018 pronssia alppiyhdistetyssä ja oli kuudes sekä pujottelussa että suurpujottelussa. Åren MM-kilpailuissa 2019 hän sijoittui alppiyhdistetyssä kuudenneksí ja suurpujottelussa 14:nneksi. Cortina d'Ampezzon MM-kilpailuissa 2021 hän oli alppiyhdistetyssä kuudes ja suurpujottelussa kolmastoista.
Muffat Jeandet kilpaili maailmancupissa ensimmäisen kerran Kranjska Goran suurpujottelussa helmikuussa 2009. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti joulukuussa 2012 oltuaan 29:s Val d'Isèren suurpujottelussa. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran helmikuussa 2014 oltuaan seitsemäs St. Moritzin suurpujottelussa. Ensimmäisen palkintosijansa hän saavutti Wengenin superyhdistetyssä tammikuussa 2015 oltuaan toinen. Alppiyhdistetyn maailmancupissa hän oli samalla kaudella kolmas. 
Muffat Jeandet sijoittui kaudella 2015–2016 toiseksi Beaver Creekin sekä kolmanneksi Val d'Isèren ja Alta Badian suurpujotteluissa. Kitzbühelin alppiyhdistetyssä hän oli toinen. Suurpujottelun ja alppiyhdistetyn maailmancupeissa hän sijoittui viidenneksi. Hän saavutti ensimmäisen maailmancupvoittonsa Wengenin alppiyhdistetyssä kaudella 2017–2018. Åren suurpujottelussa hän sijoittui kolmanneksi. Alppiyhdistetyn cupissa hän oli kolmas. Kaudella 2018–2019 hän sijoittui toiseksi Wengenin yhdistetyssä. Alppiyhdistetyn cupissa hän oli samalla kaudella viides. Kaudella 2019–2020 hän sijoittui kolmanneksi Adelbodenin suurpujottelussa ja Wengenin alppiyhdistetyssä. Kaudella 2020-2021 hän oli toinen Kranjska Goran pujottelussa.
Mathieu Faivre

Mathieu Faivre (s. 18. tammikuuta 1992 Nizza) on ranskalainen alppihiihtäjä, joka edustaa C.S. Isola -seuraa.
Vuoden 2010 nuorten MM-kilpailuissa Les Houchesissa Faivre voitti kultaa suurpujottelussa. Vuotta myöhemmin hän saavutti pronssia Crans Montanan suurpujottelussa. Sankt Moritzin MM-kilpailuissa 2017 hän voitti kultaa joukkuekilpailussa ja oli yhdeksäs suurpujottelussa. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän sijoittui suurpujottelussa seitsemänneksi. Cortina d'Ampezzon MM-kilpailuissa 2021 hän voitti parisuurpujottelun ja suurpujottelun maailmanmestaruuden. Pekingin olympialaisissa 2022 hän saavutti suurpujottelussa pronssia.
Faivre kilpaili maailmancupissa ensimmäisen kerran Garmisch-Partenkirchenin suurpujottelussa maaliskuussa 2010 sijoittuen 15:nneksi. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran Alta Badian suurpujottelussa joulukuussa 2012 oltuaan kymmenes. Ensimmäisen palkintosijansa hän saavutti oltuaan toinen Naeban suurpujottelussa helmikuussa 2016. Hän oli samalla kaudella vielä kolmas Sankt Moritzin suurpujottelussa. Suurpujottelucupissa hän sijoittui neljänneksi.
Kaudella 2016–2017 Faivre voitti Val d’Isèren suurpujottelun sekä oli samassa lajissa toinen Alta Badiassa ja kolmas Aspenissa. Suurpujottelucupissa hän sijoittui toiseksi. Kaudella 2018–2019 hän oli kolmas Saalbach-Hinterglemmin suurpujottelussa. Kaudella 2019–2020 Faivre sijoittui toiseksi Söldenin suurpujottelussa. Helmikuussa 2021 hän voitti Banskon jälkimmäisen suurpujottelun ja oli ensimmäisessä toinen. Maaliskuussa hän oli Lenzerheiden suurpujottelussa kolmas. Suurpujottelucupissa hän sijoittui viidenneksi.
Elisabeth Schicho

Elisabeth Schicho (s. 10. toukokuuta 1991) on saksalainen uransa lopettanut maastohiihtäjä. Hän edustaa SC Schliersee -seuraa.
Schicho saavutti Saksan mestaruuskilpailuissa vuonna 2012 hopeaa sprintissä ja pronssia yhdistelmähiihdossa. Maailmancupissa Schicho kilpaili ensimmäisen kerran Liberecissä 12. tammikuuta 2013 sijoittuen perinteisen hiihtotavan sprintissä 28:nneksi. Parhaimmillaan hän on sijoittunut 24:nneksi Toblachin vapaan hiihtotavan sprintissä helmikuussa 2014. Alle 23-vuotiaiden MM-kilpailuissa Val di Fiemmessä 2014 Schicho saavutti kultaa vapaan hiihtotavan sprintissä ja pronssia 10 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa.
Schicho lopetti uransa maastohiihtäjänä keväällä 2019.
Dietmar Nöckler

Dietmar Nöckler (s. 29. syyskuuta 1988 Bruneck) on italialainen maastohiihtäjä. Hän edustaa Gruppo Sportivo Fiamme Oro -seuraa.
Arvokilpailut.
Val di Fiemmen MM-kilpailuissa 2013 Nöckler oli 50 kilometrin perinteisen hiihtotavan yhteislähtökilpailussa 18:s ja viestissä Italian joukkueen mukana neljäs. Falunin MM-kilpailuissa 2015 hän sai Federico Pellegrinon kanssa pronssia vapaan hiihtotavan parisprintissä ja oli 50 kilometrin perinteisen kilpailussa kahdestoista. Lahdessa 2017 Nöckler ja Pellegrino saivat parisprintissä hopeaa.
Maailmancup.
Maailmancupissa Nöckler kilpaili ensimmäisen kerran Valdidentrossa helmikuussa 2009 sijoittuen sprintissä 40:nneksi. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti helmikuussa 2012 oltuaan Moskovan vapaan hiihtotavan sprintissä 29:s. Parhaimmillaan hän on sijoittunut kuudenneksi Lahden 15 kilometrin perinteisen kilpailuissa maaliskuussa 2013 ja 2015. Hän voitti parisprintin Federico Pellegrinon kanssa Planicassa tammikuussa 2016 ja Dresdenissä tammikuussa 2018 sekä 4 × 7,5 kilometrin viestin Toblachissa 2023. Lisäksi hän on ollut parisprintissä kolmas Otepäässä tammikuussa 2015, Nové Městossa tammikuussa 2016 ja Toblachissa tammikuussa 2017. Tour de Skillä hän sijoittui 31:nneksi 2012–2013, 21:nneksi 2015 ja 27:nneksi 2022–2023.
Sandra Ringwald

Sandra Ringwald (s. 27. syyskuuta 1990 Villingen-Schwenningen) on uransa jo lopettanut saksalainen maastohiihtäjä ja ammattisotilas. Hän edusti ST Schonach-Rohrhardsberg -seuraa.
Maailmancupissa Ringwald kilpaili ensimmäisen kerran Düsseldorfissa joulukuussa 2010 sijoittuen sprintissä 45:nneksi. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti tammikuussa 2012 oltuaan Milanon vapaan hiihtotavan sprintissä 30:s. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran Planican vapaan hiihtotavan sprintissä tammikuussa 2016 oltuaan viides. Hän sijoittui neljänneksi vapaan hiihtotavan sprintissä Toblachissa tammikuussa 2017 ja Lahdessa maaliskuussa 2018. Ensimmäisen parkintokorokesijoituksen hän saavutti helmikuussa 2019 Cognen vapaan sprintissä oltuaan toinen.
Ringwald sai hopeaa alle 23-vuotiaiden MM-kilpailujen perinteisen hiihtotavan sprintissä Liberecissä 2013. Aikuisten arvokilpailuissa hän esiintyi ensimmäisen kerran samana vuonna Val di Fiemmen MM-kilpailuissa. Kaksi vuotta myöhemmin Falunin MM-kilpailuissa hän sijoittui perinteisen hiihtotavan sprintissä 13:nneksi ja 15 kilometrin yhdistelmähiihdossa 33:nneksi. Lahden MM-kilpailuissa 2017 hän sijoittui vapaan hiihtotavan sprintissä 14:nneksi, 15 kilometrin yhdistelmähiihdossa 21:nneksi sekä 4 × 5 kilometrin viestissä kuudenneksi. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän oli viestissä kuudes, vapaan hiihtotavan parisprintissä kymmenes, perinteisen hiihtotavan sprintissä viidestoista ja vapaan hiihtotavan 10 kilometrillä 26:s. Seefeldin MM-kilpailuissa 2019 hän sijoittui vapaan hiihtotavan sprintissä 12:nneksi.
Ringwald lopetti uransa maastohiihtäjänä keväällä 2019.
Sebastian Eisenlauer

Sebastian Eisenlauer (s. 13. maaliskuuta 1990) on saksalainen maastohiihtäjä. Hän edustaa SC Sonthofen -seuraa.
Maailmancupissa Eisenlauer kilpaili ensimmäisen kerran Düsseldorfissa joulukuussa 2010 sijoittuen sprintissä 47:nneksi. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti tammikuussa 2011 oltuaan Liberecin vapaan hiihtotavan sprintissä 15:s. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran Drammenin perinteisen hiihtotavan sprintissä maaliskuussa 2014 oltuaan kymmenes. Joulukuussa 2013 hän sijoittui Tour de Skihin kuuluneessa Oberhofin sprintissä seitsemänneksi. Parhaimmillaan hän on ollut kuudes Planican vapaan hiihtotavan sprintissä tammikuussa 2016.
Eisenlauer voitti Euroopan nuorten olympiafestivaaleilla kultaa 7,5 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa 2007. Seefeldin MM-kilpailuissa 2019 hän sijoittui 15 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa 15:nneksi.
Linn Sömskar

Linn Sömskar (s. 3. kesäkuuta 1989) on ruotsalainen maastohiihtäjä. Hän edustaa IFK Umeå SK -seuraa.
Maailmancupissa Sömskar kilpaili ensimmäisen kerran Düsseldorfissa joulukuussa 2010 sijoittuen vapaan hiihtotavan sprintissä 20:nneksi. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran Milanon vapaan hiihtotavan sprintissä tammikuussa 2012 oltuaan yhdeksäs. Hänen paras sijoituksensa maailmancupissa on neljäs sija Toblachin vapaan hiihtotavan sprintistä joulukuussa 2015.
Johan Edin

Johan Edin (s. 9. helmikuuta 1987 Sundsvall) on ruotsalainen maastohiihtäjä. Hän edustaa IFK Mora SK -seuraa.
Maailmancupissa Edin kilpaili ensimmäisen kerran Borlängessä maaliskuussa 2006 sijoittuen vapaan hiihtotavan sprintissä 53:nneksi. Maailmancupin pisteille hän sijoittui ensimmäisen kerran Düsseldorfin vapaan hiihtotavan sprintissä joulukuussa 2008 oltuaan 26:s. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran Quebecin vapaan hiihtotavan sprintissä joulukuussa 2012 oltuaan kahdeksas. Se on myös hänen paras sijoituksensa maailmancupissa.
Maria Nysted Grønvoll

Maria Nysted Grønvoll (s. 22. tammikuuta 1985) on norjalainen maastohiihtäjä. Hän edustaa Furuflaten IL -seuraa.
Maailmancupissa Grønvoll kilpaili ensimmäisen kerran Drammenissa maaliskuussa 2008 sijoittuen perinteisen hiihtotavan sprintissä 51:nneksi. Maailmancupin pisteille hän sijoittui ensimmäisen kerran Liberecin vapaan hiihtotavan sprintissä tammikuussa 2011 oltuaan 28:s. Parhaimmillaan hän on sijoittunut maailmancupissa 17:nneksi Quebecin vapaan hiihtotavan sprintissä joulukuussa 2012.
Tolvilan kartano

Tolvilan kartano sijaitsee Viialassa, nykyisen Akaan alueella. Kartano on yksi alueen suurimpia maatiloja ja sen historia ulottuu useiden vuosisatojen taakse. Aikaisemmin Tolvilan kartano ja kylä kuuluivat Lempäälään, kunnes ne liitettiin 1932 muodostettuun Viialan kuntaan. 
Tolvilan kartanon alueella on toiminut Markku Niemisen valmentama ravitalli. Tolvilan kartanon mailla on hoidettu ja valmennettu useita menestyneitä ravihevosia. Viime vuosien aikana Tolvilan kartanon mailla on alettu kasvattaa lampaita ja sinne on perustettu Tolvilan Kartanon lammastila -niminen lammastuotteisiin erikoistunut palvelu. Kartanon mailla tuotetaan ja myydään lampaan lihaa eri muodoissa, enemmän ja vähemmän jalostettuna. Lisäksi myynnissä on lampaantaljoja ja villaa sekä muita maaseututuotteita.
Tolvilan kartanon mailla on ollut asutusta jo kivikaudella ja osa alueesta on suojeltu muinaismuistolain perusteella. Tilan nimi on säilynyt samana jo keskiajalta alkaen, jolloin (vuonna 1465) maanomistajana tiedetään olleen Martti Tolvila -niminen henkilö. Kartanoksi tilaa on kutsuttu 1600-luvun puolivälistä alkaen, jolloin se toimi säteritilana.
Aleš Razým

Aleš Razým (s. 19. elokuuta 1986 Plzeň) on tšekkiläinen maastohiihtäjä. Hän edustaa Dukla Liberec -seuraa.
Liberecin MM-kilpailuissa 2009 Razým sijoittui sprintissä kuudenneksi ja parisprintissä 12:nneksi. Vancouverin olympialaisissa 2010 Razým sijoittui sprintissä 44:nneksi. Falunin MM-kilpailuissa 2015 hän sijoittui parisprintissä kuudenneksi.
Maailmancupissa Razým kilpaili ensimmäisen kerran Nové Městossa tammikuussa 2005. Maailmancupin pisteille hän sijoittui ensimmäisen kerran Nové Měston vapaan hiihtotavan sprintissä joulukuussa 2005 oltuaan 28:s. Parhaimmillaan hän on sijoittunut maailmancupissa 11:nneksi Davosin vapaan hiihtotavan sprintissä joulukuussa 2008.
Hannu Hannunpoika (Erthel)

Hannu Hannunpoika Erthel (ruots. "Hans Hansson till Monikkala") (k. 1605) oli suomalainen upseeri ja Pohjamaan vouti.
Hannu Hannunpojan vanhemmat olivat Harvialan Karin Göransdotter Stiernsköld ja preussilainen aatelismies Hans Erthel. Hän syntyi todennäköisesti aviottomana lapsena. Hannu Hannunpoika avioitui Monikkalan Brita Eriksdotter Boijen kanssa. Boije oli Monikkalan Johan Knutinpojan leski. 
Hannu Hannunpoika osallistui ratsumestarina Venäjän sotaan mutta riitaantui Klaus Flemingin kanssa ja lähti vuonna 1595 Ruotsiin. Kaarle-herttuan määräyksestä hänestä tuli Pohjanmaan rajankäyntikomission jäsen ja vuonna 1596 Suomen talonpoikien valituksia tutkivan lautakunnan jäsen. Kaarle lähetti hänet 1597 puolustamaan Pohjanmaata Fleminingiä vastaan. Hän jäi vuonna 1598 Sigismundin kannattajien vangiksi, mutta hän vapautui, kun Viro antautui 1600. Hänet mestattiin 1605 syytettynä juonittelusta Kaarle-herttuaa vastaan.
Hän sai Monikkalan kartanon vuonna 1600 Kaarle-herttualta läänityksenä.
Ryszard Komornicki

Ryszard Komornicki (s. 14. elokuuta 1959) on puolalainen jalkapallovalmentaja ja entinen keskikenttäpelaaja. 
Ura pelaajana.
Komornicki aloitti pelaajauransa GKS Tychyn keskikentän pohjalla 1980-luvun alussa. Hän siirtyi KS Górnik Zabrzeen kesällä 1982 ja edusti seuraa 1980-luvun loppupuolen huippuvuosina. Komornicki juhli Górnikissa neljää peräkkäistä Puolan mestaruutta vuosina 1985–1988. Menestyksen myötä Komornicki pääsi myös eurokentille, mutta Górnik ei koskaan selvinnyt Euroopan Cupissa toista kierrosta pidemmälle. 
Kuuden Górnik-kauden jälkeen Komornicki siirtyi Sveitsin kentille FC Aaraun joukkueeseen. Kaudella 1992/93 hän pääsi juhlimaan seuran paidassa Sveitsin mestaruutta. Hän jätti seuran kesällä 1994 ja edusti vielä Sveitsissä FC Wohlenia ja Kickers Luzernia pelaajavalmentajan ominaisuudessa, kunnes ripusti lopulta yli 40-vuotiaana nappulakengät naulaan kauden 2000/01 jälkeen.
Maajoukkuetasolla Komornicki edusti Puolaa vuosina 1984–1988 kaikkiaan 20 A-maaottelussa. Hän oli mukana MM-kisoissa 1986 ja pelasi kaikissa kolmessa alkulohkon ottelussa.
Ura valmentajana.
Komornicki aloitti valmennuruansa FC Wohlenin pelaajavalmentajana 1998/99 ja toimi samassa ominaisuudessa myös Kickers Luzernissa. Hän valmensi 2000-luvun alussa myös FC Solothurnia ja toimi heinäkuun 2001 FC Luzernin päävalmentajana. Vuodet 2002–2005 Komornicki toimi FC Zürichin organisaatiossa U21-joukkueen valmentajana. Aikuisten tasolle hän palasi tammikuussa 2006 ex-seuransa KS Górnik Zabrzen päävalmentajana. Hän sai kuitenkin potkut jo huhtikuussa.
Komornicki palasi jo kesällä 2006 Sveitsiin valmentaen FC Badenia tammikuuhun 2007 saakka, kunnes siirtyi FC Aaraun peräsimeen. Toukokuussa 2007 hän sai väistyä kokeneen Gilbert Gressin tieltä, mutta palasi valmentajaksi jo elokuun alussa. Aarau sijoittui Komornickin johdolla kahteen otteeseen Sveitsin liigan viidenneksi. Kauden 2008/09 jälkeen puolalaisvalmentaja jätti Aaraun palaten Górnik Zabrzen päävalmentajaksi. Toinen yritys Puolassa jäi sekin lyhyeksi, kun seura erotti Komornickin jo joulukuussa. 
Epäonnistuneen Górnik-pestinsä jälkeen Komornicki valmensi Sveitsissä FC Wiliä ja FC Wohlenia. Elokuussa 2012 hän palasi liigavalmentajaksi FC Luzernin peräsimessä. Luzern ei menestynyt puolalaisen johdolla odotusten mukaisesti ja lopulta seura erotti Komornickin huhtikuussa 2013. Luzern majaili tuolloin liigan toiseksi viimeisenä.
Bettina Gruber

Bettina Gruber (s. 31. tammikuuta 1985) on entinen sveitsiläinen maastohiihtäjä.
Maailmancupissa Gruber kilpaili ensimmäisen kerran Davosissa helmikuussa 2006. Maailmancupin pisteille hän sijoittui ensimmäisen kerran Rybinskn vapaan hiihtotavan sprintissä tammikuussa 2009 oltuaan 28:s. Parhaimmillaan hän on sijoittunut maailmancupissa 12:nneksi Rybinskin vapaan hiihtotavan sprintissä tammikuussa 2010. Hän lopetti vuonna 2014.