tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Lauri Väärä

Lauri Kalevi Väärä (22. lokakuuta 1936 Lappeenranta – 4. marraskuuta 2021 Mikkeli) oli suomalainen teatterinjohtaja, näyttelijä ja teatteriohjaaja.
Ura.
Väärä opiskeli Suomen Teatterikoulun ohjaajalinjalla vuosina 1962–1965, jonka jälkeen hän työskenteli ohjaajana Kotkan kaupunginteatterissa 1965–1970. Ura jatkui teatterinjohtajana Lappeenrannan kaupunginteatterissa 1971–1975 ja Kotkan kaupunginteatterissa 1975–1980. Vuosina 1980–1988 Väärä oli kiinnitetty Suomen Kansallisteatteriin näyttelijäksi. Vuonna 1988 hän aloitti pestin Kouvolan Teatterin johtajana.
Väärän dramatisointeihin lukeutuvat muun muassa Johannes Linnankosken klassikkoromaaniin pohjautuva "Laulu tulipunaisesta kukasta" ja Laila Hietamiehen aiheeseen perustuva "Mäeltä näkyy toinen mäki". Ohjaajana hän toimi muun muassa näytelmissä "Papin perhe", "Anu ja Mikko", "Viulunsoittaja katolla" ja "Kolme sisarta". Vuonna 1995 hän ohjasi musikaalin "Zorbas" Kouvolan Teatterissa.
Väärän rooleja olivat Higgins musikaalissa "My Fair Lady", Andres näytelmässä "Varkamäki" ja Zilov näytelmässä "Sorsajahti". Maria Jotunin näytelmässä "Miehen kylkiluu" hän näytteli Tuomasta ja Serpin komediassa "Katarina kaunis leski" dosentti Cajalénia.
Väärä toimi opetustehtävissä Kotkan Tyttölyseossa 1967–1968 ja Katariinan lukiossa 1978–1980. Lisäksi hän antoi ohjaaja- ja näyttelijäkoulutusta kesäkursseilla.
Pitkän teatteriuransa ohessa Väärä teki sivurooleja muutamassa elokuvassa ja televisiosarjassa.
Yksityiselämä.
Lauri Väärän vanhemmat olivat maanviljelijä Armas Väärä ja Miina Viiru. Hän avioitui toimittaja Teija Sopasen kanssa 1979. Liitto päättyi puolison kuolemaan 2011.
Einödsbach

Einödsbach on kylä Oberstdorfissa Saksan eteläisimmässä osassa. Se sijaitsee Birgsaun laaksossa 1 113 metrin korkeudessa. Kylä käsittää kolme taloa ja kappelin. Einödsbachin historia asuinpaikkana ulottuu vuoteen 1613. Nykyisin ympärivuotisesti asuttuna on vierasmaja, Gasthaus, joten Einödsbach on Saksan eteläisin vakituisesti asuttu paikka. Etäisyys Oberstdorfin keskustaan on noin 12 kilometriä. Saksan eteläisin piste, Haldenwanger Eck, sijaitsee 8,3 kilometriä Einödsbachista lounaaseen.
25. toukokuuta 1987 tehty väestönlaskenta osoitti Einödsbachissa asuvan kymmenen henkeä kahdessa talossa, joten se ei enää virallisesti ole "Weiler", eli vähintään kolme asuttua taloa käsittävä pikkukylä, vaan niin sanottu "Einöde", eli erittäin vähäinen kylä.
Uijeongbu

Uijeongbu () on kaupunki Etelä-Korean luoteisosassa Gyeonggin maakunnassa Soulista 26 km pohjoiseen. Siellä on asukkaita 431 112 (2014). Se on Soulin teollisuusesikaupunki ja toimii lähiseudulla olevien sotilaallisten laitosten palvelukeskuksena.
Kaupungin automaattimetro kulkee maanpinnan yläpuolella. Metrolinjan pituus on 11,067 km, ja asemia on 15. Se otettiin käyttöön 2012.
Paratiisisorsa

Paratiisisorsa ("Tadorna variegata") on uusiseelantilainen sorsalintu. Se luokitellaan joskus sukuun "Casarca".
Ulkonäkö ja koko.
Paratiisisorsa on 63–71 cm pitkä. Koiras painaa noin 1 700 grammaa ja naaras noin 1 400 grammaa. Koiras on väriltään noenmusta. Naaras on pähkinänruskea ja sillä on valkoinen pää. Jalat ja nokka ovat mustat.
Levinneisyys.
Paratiisisorsaa tavataan Uudessa-Seelannissa. Sen populaatio on suuri ja kannankehitys vakaa. Laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Lisääntyminen.
Paratiisisorsa tekee pesän puun- tai kallionkoloon tai ruohotuppaiden sekaan. Pesintäkausi kestää elokuusta tammikuuhun, ja laji pesii joskus kahdesti kauden aikana. Paratiisisorsa munii 5–15 munaa, joita haudotaan 30–32 vuorokautta. Vankeudessa paratiisisorsa on risteytynyt muiden ristisorsien kanssa.
Type 63 (panssarivaunu)

Type 63 on kiinalaisvalmisteinen ilmatorjuntapanssarivaunu, jota käytettiin ja valmistettiin myös Vietnamissa. Type 63 kehitettiin Kiinassa, joka poti liikkuvan ilmatorjuntakaluston puutetta. Vaunu ei kuitenkaan täyttänyt perimmäistä käyttötarkoitustaan maajoukkojen it-suojana. Siinä on ylhäältä avonainen torni, joka suojasi vain heikosti tykkimiehistöä, eikä siinä ole tutkaa. Lisäksi ammusten jakelu jouduttiin tekemään käsin. Nämä johtivat pienen tulinopeuden ohella alhaiseen tuhoamistodennäköisyyteen (kill ratio/kill probablity). Vaunun ongelmat tekivät siitä suhteellisen helpon kohteen, esimerkiksi matalalla nopeasti lentäville vihollisen lentokoneille.
Philip Trewhitt esitti ihmetyksensä panssaroituja ajoneuvoja käsitelleessä kirjassaan viitaten Type 63:n pitkään käyttöikään, vaikka se soveltui jokseenkin heikosti käyttötarkoitukseensa. Kiinassa it-psv-asetta käytettiin 1980-luvun lopulle saakka. Asetyyppi on osallistunut Vietnamin sotaan, jolloin sitä käyttivät Vietkongin sissit.
Vaunumiehistön lukumäärä on 6 henkeä. Vaunun runkorakenne pohjautui Neuvostoliiton T-34:ään, jota vietiin Kiinaan suuria määriä ennen 1950-luvulla tapahtunutta maiden välistä välirikkoa. V-12 dieselmoottori on 500 hv (373 kW) tehoinen ja sallii 55 km/h enimmäisnopeuden tieolosuhteissa. Pääaseet ovat kaksi avonaisessa tykkitornissa sijaitsevaa 37 mm kanuunaa.
Uji

Uji () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Kansain alueella Kioton prefektuurissa. Se sijaitsee aivan Kioton eteläpuolella Ujijoen varrella Kioton allaslaakson kaakkoisosassa. Ujissa on 188 457 asukasta (vuonna 2017) ja sen pinta-ala on 67,54 neliökilometriä.
Uji kehittyi Kioton ja Naran välille liikenteellisesti merkittävään paikkaan, jonne rakennettiin Ujijoen ylittävä silta eli Ujibashi. Heian-kaudella Ujista tuli keisarin sijaishallitsijoina toimineiden Fujiwarojen huvila-aluetta; huviloista on nykyaikaan saakka säilynyt Byōdō-inin temppelin feeniks-halli, joka on valittu Unescon maailmanperintöluetteloon yhdessä Ujigamin pyhäkön kanssa osana kohdetta ”muinaisen Kioton historialliset monumentit”. Loisteliaan hovikulttuurin myötä Uji toimiikin monien japanilaisen kirjallisuuden klassikoiden, "Genjin tarinan", "Heike monogatarin" ja "Man’yōshūn", tapahtumien näyttämönä. Muromachi-kaudelta lähtien kaupunki on ollut tunnettu korkealuokkaisesta teestään ("Uji-cha"). Kaupunkioikeudet Japanin nykyisen kuntalaitoksen puitteissa Uji sai vuonna 1951. 1960-luvulta lähtien se on kasvanut voimakkaasti Kioton asuinlähiönä.
Ujia palvelevat JR Nishi-Nihonin Nara-linja, Keihan-rautateiden Uji-linja, Kintetsu-rautateiden Kioto-linja ja Kioton metron Tōzai-linja.
Kleopatra (EP)

Kleopatra on suomalaisen rockyhtyeet Herra Ylpön &amp; Ihmisten EP-levy. Se julkaistiin vuonna 2008 levymerkillä Sony BMG. EP sisältää nimikkoraidan ohella ennen julkaisemattoman kappaleen "Vampyyri", live-esiintymisissä taltioidut versiot kappaleista "TV:stä tuttu" ja "Loppu" sekä cover-version Hassisen Koneen kappaleesta "Jurot nuorisojulkkikset”.
Nimikkokappale "Kleopatra" oli myös TV-sarjan "Suojelijat" tunnusmusiikki.
Calabrianpaimenkoira

Calabrianpaimenkoira ("Cane da Pastore Calabrese") on todennäköisesti sukupuuttoon kuollut italialainen koirarotu, joka ei koskaan ehtinyt saavuttaa FCI:n tunnustusta. Joidenkin lähteiden mukaan se olisi yhä elossa, joten sen varsinaista statusta ei ole varmistettu.
Ulkonäkö.
Calabrianpaimenkoira on hieman keskikokoista kookkaampi, musta laumanvartija. Sen runko on lihaksikas ja rakenteeltaan tiivis, ja sen luusto on tasapainoinen. Karvapeite on pitkä eikä sen tule olla aaltoileva, ja se muuttuu kesäisin kuumimman sään aikana sävyltään hieman punertavaksi. Säkäkorkeus vaihtelee 63–65 cm välillä. 
Luonne ja käyttäytyminen.
Rodulle on tyypillistä äärimmäinen rohkeus ja pelottomuus - ominaisuudet, joita lammaslaumaa susilta puolustavalta koiralta vaaditaan. Laumanvartijana se on erittäin valpas ja luotettava, ja on omistajaansa kohtaan hyvin uskollinen.
Alkuperä.
Calabrianpaimenkoiran esi-isät olivat joidenkin asiantuntijoiden mukaan Calabriaan saapuneiden kreikkalaisten koiria, mahdollisesti kreikanpaimenkoiria tai epeiroksenmolosseja. Joka tapauksessa rotu on hyvin vanha, ja sitä esiintyi kotiseudullaan vuosisatojen ajan. 1800- ja 1900-luvuilla sitä on kuvattu alueen kirjallisuudessa. Vuonna 1972 Cosenzassa järjestettiin koiranäyttely, jonne seitsemän rodunedustajaa tuotiin esitteille siinä toivossa, että calabrianpaimenkoira saisi Italiassa kansallisen tunnustuksen. Rodun lukumäärä alkoi kuitenkin jyrkästi laskea susien hävittyä alueelta, ja se saattaa hyvinkin olla jo sukupuuttoon kuollut.
Hattuša

Hattuša oli muinaisen heettiläisen valtakunnan pääkaupunki myöhäispronssiajalla. Se sijaitsi nykyisen Turkin keskiosissa Çorumin maakunnassa. Se tuhoutui ja hylättiin noin 1200 eaa., mutta Fryygian aikana paikalle rakennettiin uudelleen kaupunki. Tällöin sitä kutsuttiin nimellä Pteria. Hattuša on tunnettu myös nimellä Boğazkale. Hattušan raunioalue on ollut Unescon maailmanperintöluettelossa vuodesta 1986.
Ernst Chantre aloitti alueella kaivaukset vuosina 1893–1894. Saksalaiset arkeologit tutkivat aluetta vuonna 1906 ja edelleen vuosina 1913–1931 sekä 1940–1951, tosin maailmansodat aiheuttivat työssä keskeytyksiä.
Ympäristö.
Kaupunkia ympäröivät aikoinaan pellot ja laitumina käytetyt kukkulat. Alueella kasvoi muinaisina aikoina metsää, josta asukkaat saivat niin poltto- kuin rakennuspuutakin. Viljelykasveista tunnettiin vehnä, ohra ja kylvövirvilä. Myös pellavaa kasvatettiin, vaikka villa olikin vaatteiden pääasiallinen raaka-aine. Lihaa saatiin etupäässä kotieläimistä. Alueella liikkuneiden hirvieläinten metsästäminen oli todennäköisesti varattu ainoastaan ylhäisön huviksi. Kaupungin lähistöllä virtaavat joet ovat pieniä ja purjehduskelvottomia. Lähellä sijaitsee rotko nimeltä Yazilikaya ja Büyükkalen kukkula, jonka päällä sijaitsee kuninkaallinen asuinpaikka.
Historiaa.
Heettiläisten hallitsijat siirsivät hallituspaikkansa Hattušaan noin vuonna 1600 eaa. Kuninkaana oli tuolloin perimätiedon mukaan Labarna. Kuningas Mursili I rakennutti kaupunkiin kuninkaanlinnan arviolta vuonna 1620 eaa. ja noin vuonna 1500 eaa. kaupunki ympäröitiin muurilla. Asuintalot rakennettiin terassin päälle ja niissä oli useita huoneita ja muutamista on löydetty savinen kylpyamme.
Kaupunkia kohtasi onnettomuus vuoden 1420 eaa. paikkeilla. Tuolloin kaskalaiset heimot hyökkäsivät kaupunkiin, ryöstelivät sitä ja hävittivät sitä perusteellisesti. Heettiläisten suurvallan aikana 1300–1200 luvuilla eaa. kaupunki kasvoi ja sitä ympäröinyttä muuria laajennettiin.
Viimeisimmän tutkimuksen mukaan heettiläisiä kohtasi kolmevuotinen kuivuus 1198-1196 eaa. Asia selvisi tutkimalla Hattušasta löytyneitä katajarunkoja, jotka olivat hautakammion seinämissä. Vuosirenkaat osoittivat asian.
Lopullisen katastrofin Hattuša koki merikansojen vaelluksen yhteydessä noin vuonna 1190. Merikansat hyökkäsivät luultavasti yhdessä kaskalaisten heimojen kanssa kaupunkiin ryöstellen, hävittäen ja surmaten sen väestöä. Lähes jokaisessa löydetyssä rakennuksen jäänteessä on havaittavissa jälkiä tulipalosta. Uuden tutkimuksen mukaan kaupunki oli sen tuhoutuessa jo lähes hylätty. Asukkaat olivat ottaneet mukaansa kaiken arvokkaan ja yleensä kaiken minkä saattoi mukanaan. Alueelle tuli uutta asutusta, mutta mitään merkittävää paikkakuntaa sen sijoille ei enää noussut.
Ulfborg-Vemb

Ulfborg-Vemb oli vuoteen 2007 kunta Tanskassa Länsi-Jyllannissa entisessä Ringkøpingin amtissa.
Sen pinta-ala oli 225 km², ja asukkaita siellä oli 7 101 (1996). Kunnan nähtävyyksiä olivat Nørre Vosborgin kartano, St. George -museo Thorsmindessä Bøvnin klintillä.
Ulfborg-Vembin kunta muodostettiin vuoden 1970 kuntauudistuksessa seuraavista pitäjistä:
Vuoden 2007 kuntauudistuksessa se liitettiin Holstebron kuntaan.
Sepelsorsa

Sepelsorsa ("Speculanas specularis") on eteläamerikkalainen sorsalintu. Se on sukunsa ainoa laji. Sepelsorsia on jäljellä alle 10 000 yksilöä.
Koko ja ulkonäkö.
Sepelsorsa on keskikokoinen sorsalintu, sen pituus on 46–64 cm. Sepelsorsan tärkein tuntomerkki on sen niskan valkoinen seppel ja posken valkoinen läikkä. Muuten sen pää on tummanruskea. Linnun vartalo on vaaleamman ruskeansävyinen. Melkein mustissa siivissä on purppuranpunainen peili.
Levinneisyys.
Sepelsorsia tavataan Andeilla Chilessä ja Argentiinassa.
Elinympäristö.
Useimmat sepelsorsat elävät nopeasti virtaavien jokien varrella metsäisillä vuorenrinteillä 1 800 metrin korkeuteen asti. Niitä tavataan myös kosteikoilla, lammilla ja järvillä varsinaisen metsän ulkopuolella.
Lisääntyminen.
Sepelsorsat munivat loka-marraskuussa. Tarhalintujen on havaittu hautovan noin 30 päivää.
Ravinto.
Sepelsorsat syövät vesikasvien siemeniä, lehtiä ja varsia, vaihtelevassa määin vesihyönteisiä ja joskus myös kuivan maan kasvien lehtiä.
Carnianajokoira

Carnianajokoira ("Segugio Carnico") on italialainen koirarotu, jota FCI ja Italian Kennelliitto eivät kumpikaan ole hyväksyneet. 
Alkuperä.
Rotu on kotoisin Friuli-Venezia Giulian autonomiselta alueelta, tarkemmin sanottuna Friulissa sijaitsevasta Carniasta. Sen keskeisintä elinseutua ovat paikalliset vuoret ja kukkulat. Vaikka 1970-luvulla se oli seudulla erittäin yleinen, nykyisin elossa arvioidaan olevan enää 50 yksilöä.
Simo Jaatinen

Simo Tuomas Johannes Jaatinen (28. lokakuuta 1924 Huittinen – 31. toukokuuta 1999) oli Vesihallituksen pääjohtaja. Hän oli koulutukseltaan diplomi-insinööri. 
Jaatinen oli Tie- ja vesirakennushallituksen ylijohtaja 1965–1970, vesihallituksen pääjohtaja vuodesta 1970. Hänen johdollaan vesihallitus pyrki toiminnassaan avoimuuteen, jota edistettiin muun muassa perustamalla tarpeen mukaan toimikuntia ja pitämällä tiedotustilaisuuksia. Jaatinen jäi virastaan eläkkeelle vuonna 1990.
Jaatisen puoliso oli Pirkko Valpasuo-Jaatinen, joka toimi 1970-luvulla vesihallituksen tiedotussihteerinä mutta siirtyi myöhemmin maatalouden vesiensuojelun tehtäviin.
Jukka Kröger

Jukka "Kosmo" Kröger (s. 1979 Helsinki) on suomalainen muusikko, joka on toiminut HIM-yhtyeen ja Herra Ylpön &amp; Ihmisten rumpalina ja Maple Crossin kitaristina. Kröger oli vuonna 1999 alternative metal -yhtye FM2000:n perustajajäseniä. Kröger jätti yhtyeen vuonna 2010 päätettyään keskittyä Herra Ylppö &amp; Ihmiset -yhtyeeseen. Hänen ensiesiintymisensä HIM:ssä tapahtui 25. heinäkuuta 2015 Qstock-festivaaleilla. Marraskuussa 2017 Krögerin ilmoitettiin liittyneen Rytmihäiriöön. 
Kröger valmistui muusikoksi Jyväskylän ammattiopistosta keväällä 2007.
Martti I. Jaatinen

Martti Ilmari Jaatinen (30. toukokuuta 1934 Sortavalan maalaiskunta – 21. helmikuuta 2025 Mikkeli) oli suomalainen arkkitehti, tekniikan tohtori ja professori. Hän valmistui arkkitehdiksi 1965 Teknillisestä korkeakoulusta. Hän työskenteli Arkkitehtitoimisto Kaija ja Heikki Sirenin arkkitehtina 1960–1965 ja sen jälkeen vuodesta 1966 puolisonsa sisustusarkkitehti Anna-Maija Jaatisen kanssa arkkitehtuuritoimisto Anna-Maija ja Martti I.
Jaatisen johtajana.
Jaatisen merkittäviä töitä ovat:
Tohtori Uni

Tohtori Uni ("Doctor Sleep") on yhdysvaltalaisen kirjailijan Stephen Kingin vuonna 2013 julkaistu kauhuromaani, joka on jatkoa vuoden 1977 kirjalle "Hohto". Kirjan suomennos ilmestyi vuonna 2014, ja sen on suomentanut Ilkka Rekiaro. Kirjan pohjalta on tehty myös elokuva, joka sai ensi-iltansa vuonna 2019.
Juoni.
"Hohdon" pikkupoika Dan Torrance on kasvanut aikuiseksi, mutta edelleen Overlook-hotellissa tapahtuneet lapsuuden kokemukset vaivaavat häntä. Dan tapaa 12-vuotiaan tytön, jolla on sama hohtamisen lahja kuin Danilla. Hänen perässään on joukko yliluonnollisia hirviöitä, jotka tarvitsevat tytön hohtoa elääkseen. Danin menneisyyden piinaama elämä saa suunnan: hänen täytyy pelastaa tyttö.
Lloyd’s List

Lloyd’s List on lontoolainen meriliikenteen uutisia välittävä lehti. Se on perustettu vuonna 1734, ja se on näin yksi maailman vanhimmista yhtäjaksoisesti ilmestyneistä sanomalehdistä. Lehti lopetti paperille painetun version julkaisun joulukuussa 2013.
Kai Nordberg (valokuvaaja)

Kai Albert Juhani Nordberg (s. 1936 Helsinki) on suomalainen valokuvaaja.
Nordberg kiinnostui poikaiässä valokuvauksesta kemian ja fysiikan kokeiluja tehdessään. Äidin lapsuudenystävä, valo- ja elokuvaaja Björn Soldan asui Lontoossa, yöpyi joskus Suomen-vierailuillaan Nordbergien kotona ja kiinnitti huomiota Kai-pojan kuvaajanlahjoihin. 
Nordberg pääsi ylioppilaaksi 1956, yritti työn ohella opiskella valtiotieteitä Helsingin yliopistossa ja valmistui merkonomiksi 1961. Hän toimi jo 1953–1956 valokuvaajaharjoittelijana Matti A. Pitkäsen johdolla Finlandia-Kuva Oy:ssä ja sitten Pitkäsen studiossa, sekä valokuvaajana Allotria-Filmissä ja Aho &amp; Soldan Oy:ssä. Vuonna 1958 hän toimi jonkin aikaa yhteisessä studiossa Jouko Levannon kanssa, sitten freelancerinä kunnes 1965 perusti Kai Nordberg Ky:n.
Nordberg kuuluu Suomen valokuvataiteen museon säätiön ja Finnfoton perustajajäseniin ja on toiminut molempien puheenjohtajana. Nordberg toimi Suomen mainosvalokuvaajat ry:n puheenjohtajana 1972–1976 ja on yhdistyksen kunniajäsen.Vuonna 2000 Nordberg valittiin eurooppalaisten valokuvaajien ammatillista eturyhmää edustavan Pyramide Europen puheenjohtajaksi. Valokuva-lehden päätoimittajana hän toimi 1989–1990.
Nordberg sai taiteilija-apurahan 1979 ja taiteen valtionpalkinnon 1985.
Kōhei Kameyama

Kohei Kameyama (, s. 28. joulukuuta 1988 Miyagi) on japanilainen telinevoimistelija. Hän edustaa Tokushukai Gymnastic Clubia ja hänen päävalmentajanaan toimii Isao Yoneda ja apuvalmentajana Tomoharu Suno.
Kameyama voitti hevosvoimistelun maailmanmestaruuden Antwerpenissa 2013 pistein 15,833. Hän kukisti hopean jakaneet Daniel Corralin ja Max Whitlockin 0,2 pisteellä. Karsintakilpailussa Kameyama oli ollut kahdeksas, viimeinen finaaliin selviytynyt. Hän saavutti joukkuekilpailun MM-hopeaa Nanningissa 2014.
Papuansorsa

Papuansorsa ("Salvadorina waigiuensis") on harvinainen sorsalintu, joka on Uudessa-Guineassa kotoperäinen laji. Se on sukunsa ainoa laji.
Koko ja ulkonäkö.
Papuansorsa kasvaa 38–43 cm pitkäksi ja painaa 400–525 grammaa. Sillä on pitkulainen vartalo ja ruskeansävyinen juovikas höyhenpeite. Nokka on kirkkaankeltainen. Koiraan ja naaraan voi erottaa silmien väristä: koiraan silmät ovat punaiset, naaraan taas ruskeat.
Levinneisyys.
Papuansorsaa tavataan Indonesiassa ja Papua-Uudessa-Guineassa.
Daniel Corral

Daniel Corral Barron (s. 25. tammikuuta 1990 Ensenada, Baja California, Meksiko) on meksikolainen telinevoimistelija. Hän edustaa Club de Gimnasia de Ensenada -seuraa ja hänen päävalmentajanaan on Oscar Aguirre ja apuvalmentajana Ernesto González Castillo.
Corral voitti Pan-Amerikan kisoissa Guadalajarassa 2011 kultaa nojapuilla ja hevosella. Lontoon olympialaisissa 2012 hän sijoittui nojapuilla viidenneksi. Kazanin universiadeissa 2013 hän oli hevosella toinen. Saman vuoden Antwerpenin MM-kilpailuissa hän jakoi hevosen hopean Max Whitlockin kanssa pistein 15,633.
Cornelius Stewart

Cornelius Stewart (s. 7. lokakuuta 1989) on saintvincentläinen jalkapalloilija, joka on pelipaikaltaan laitahyökkääjä. 
Hän on edustanut kauden vaasalaista Veikkausliiga-seuraa VPSa kaudella 2014 ja kemiläistä PS Kemiä kaudella 2016. Stewart on aikaisemmin esiintynyt muun muassa Vancouver Whitecapsin riveissä USSF Division 2 -liigassa. Kaudella 2011 hänellä oli sopimus Pohjois-Amerikan MLS-liigaan siirtyneen Vancouver Whitecaps FC:n kanssa, mutta Stewart pelasi koko kauden seuran reservijoukkueessa.
Cornelius Stewart tuli Suomeen Ykkösessä pelanneeseen oululaiseen OPS:ään. Hän pelasi hyvän kauden oululaisseurassa. Näillä näytöillä hän siirtyi pelaamaan Veikkausliigaa vaasalaisen VPS:n riveissä kaudella 2014. Loukkaantumisten sävyttämän Veikkausliigakauden jälkeen hän siirtyi Ykköseen nousseeseen kemiläiseen PS Kemiin. Stewart pelasi PS Kemi kaksi kautta eli myös seuran ensimmäisen Veikkauliigakauden.
Kaudeksi 2017 Stewart siirtyi Malediiveille T.C. Sports Club-seuraan.
Hän on edustanut Saint Vincent ja Grenadiinien U20 ja miesmaajoukkuetta 39 kertaa ja tehnyt pelaamissaan otteluissa 22 maalia. Stewart kuului Saint Vincentin joukkueeseen myös vuosien 2010 ja 2012 Karibian mestaruusturnauksissa. Viimeisimmät maaottelut Stewart on pelannut vuoden 2018 MM-karsinnoissa.
Tammisaaren keskuskenttä

Tammisaaren keskuskenttä (sponsorinimiltään ja ) on Raaseporissa Tammisaaressa sijaitseva yleisurheilu- ja jalkapallostadion. Stadion toimii Veikkausliigassa pelaavan EIF:n kotikenttänä. Stadionin kapasiteetti on 1 200 katsojaa.
Vuonna 2024 keskuskenttää remontoitiin yli miljoonalla eurolla jalkapalloliigan olosuhteita vastaavaksi. Samalla keskuskentän sponsorinimeksi tuli Ekenäs Sparbank Arena, suomeksi Tammisaaren Säästöpankki Areena, viiden vuoden sopimuksella.
Saurio (talo)

Saurio on Ylöjärven Soppeenmäessä sijaitseva seurantalo, joka rakennettiin vuonna 1903 Ylöjärven raittiusyhdistyksen taloksi. Rakennushankkeen käynnistäjä oli Antti Penjami Mäkikylä ja suunnittelija oli arkkitehti Yrjö Sadenius (myöh. Sadeniemi). Taloa käyttivät raittiusyhdistyksen lisäksi muutkin yhdistykset. Ylöjärven Työväenyhdistyksellä oli Sauriossa paljon toimintaa, että joissain asiakirjoissa rakennuksen nimeksi on merkitty Saurion Työväenyhdistys. Rakennusta käyttivät myös kiertokoulu sekä yksityiset ylöjärveläiset mm. hääpaikkana. Vuonna 1918 Ylöjärven punakaartin esikunta toimi Sauriossa. Muutamaa kuukautta myöhemmin se muutettiin lastenkodiksi sotaorvoille.
Vuodesta 1959 alkaen Sauriossa oli lastenkodin ohella päiväkotitoimintaa, ja vuonna 1968 lastenkoti lakkautettiin kokonaan. Kun Saurion päiväkodille rakennettiin uudet tilat vuonna 1978, vanha Saurio jäi tyhjilleen ja vuotavan katon takia alkoi nopeasti rapistua. Vuonna 1980 rakennus päätettiin korjata toimitaloksi Ylöjärven Työväenopistolle. Kun Ylöjärven Koulutuskeskus Valo valmistui vuonna 2012, Työväenopisto siirtyi sinne ja Ylöjärven kaupunginhallitus teki päätöksen Saurion purkamisesta. Ylöjärveläiset ryhtyivät puolustamaan talon suojelua, eikä sitä purettu.
Taloa ylläpitää Kulttuuriosuuskunta Saurio, jonka perustivat vuonna 2019 Rantajätkät, Ylöjärvi-Seura, Ylöjärven taideyhdistys ja Takamaan Poplaivue. Osuuskunnan tarkoituksena on Saurion talon suojelu, ylläpito ja kehittäminen juhla- ja kulttuuritaloksi. Suurimpia vuotuisia musiikkitapahtumia on kesäkuussa järjestettävä musiikkitapahtuma Pöheikön pölläys.
Jalkapallon naisten SM-sarjakausi 1992

Jalkapallon naisten SM-sarjakausi 1992 oli Suomen naisten jalkapallon korkeimman sarjatason kausi. Mestaruuden voitti Helsingin Jalkapalloklubi, hopeaa Tampereen Ilves ja pronssia Kontulan Urheilijat.
Kausi pelattiin kymmenen joukkueen kaksinkertaisena sarjana. Toiseksi viimeinen joukkue pelasi yksinkertaisen karsintasarjan I divisioonan kolmen lohkovoittajan kanssa, mistä kaksi parasta selvisi SM-sarjaan. Viimeinen joukkue putosi suoraan I divisioonaan. Kaudella otettiin käyttöön pistelaskujärjestelmä, missä voitosta sai kolme pistettä.
Edelliskaudella sarjassa pelannut Turun Palloseura luopui sarjapaikastaan, tilalle nostettiin Turun Toverit.
Jalkapallon naisten SM-sarjakausi 1993

Jalkapallon naisten SM-sarjakausi 1993 oli Suomen naisten jalkapallon korkeimman sarjatason kausi. Mestaruuden voitti Kontulan Urheilijat, hopeaa Helsingin Jalkapalloklubi ja pronssia Tampereen Ilves.
Kausi pelattiin kymmenen joukkueen kaksinkertaisena sarjana. Toiseksi viimeinen joukkue pelasi yksinkertaisen karsintasarjan I divisioonan kolmen lohkovoittajan kanssa, mistä kaksi parasta selvisi SM-sarjaan. Viimeinen joukkue putosi suoraan I divisioonaan.
Edelliskaudella sarjassa pelanneet Herttoniemen Toverit ja Mikkelin Palloilijat luopuivat sarjapaikastaan, tilalle nostettiin FC Kuusysi ja Porrassalmen Urheilijat -62.
Pyhän Mikaelin kirkko (Tallinna)

Ruotsalainen Pyhän Mikaelin kirkko on kirkko Tallinnassa. Luostari perustettiin vuonna 1249 ja se toimi reformaatioon asti. Rakennus oli keskiajalla sisterssiläisen nunnaluostarin sairaala erityisesti köyhiä ja kodittomia varten. Vanhassa sairaalassa oli paljon pikku syvennyksiä seinissä, jotta sinne mahtui enemmän ihmisiä. Kaupungin köyhille rakennetusta uudesta, Pyhän Johanneksen hospitaalista, vaivaistalosta, tuli ruotsalaisen seurakunnan kirkko vuonna 1631.
Kirkkona rakennus toimi toiseen maailmansotaan ja ruotsinkielisen vähemmistön joukkopakoon saakka. Se ehti toimia myös urheiluhallina Neuvostoaikaan. Urheiluhallissa oli kolme huonetta, yhdessä huoneessa oli painisali, toisessa nyrkkeilysali ja kolmannessa pingissali. Urheiluhallina käytetty kirkko on vihitty uudelleen käyttöön ja restauroitu vuonna 2002. Nykyään kirkossa on 225 istumapaikkaa.
Nykyisin Tallinnan kaupungille kuuluva Pyhän Nikolauksen museokirkko (Niguliste kirik) oli luostarin pääkirkko. Pohjois-Viro kuului 1560-luvulla Ruotsin suurvaltaan. Tallinnan ruotsalais-suomalainen seurakunta kokoontui Pyhän Mikaelin kirkossa yhdessä nunnien kanssa. Kirkko jäi reformaation jälkeen seurakunnalle. Seurakunnan papit tulivat useimmin Suomesta.
Kirkon merkittäviä nähtävyyksiä ovat Joachim Armsbrustin suunnittelema barokkityylinen alttari, saarnastuoli ja ainutlaatuinen kastekappeli (Christian Ackermann, 1680).
Jumalanpalveluksia järjestävät ruotsalaisen seurakunnan lisäksi suomalainen ja saksalainen seurakunta. Kirkko sijaitsee Tallinnan vanhassa kaupungissa Pyhän Nikolaoksen kirkon (Niguliste) vieressä.
Michael Rimmer

Michael John Rimmer (s. 3. helmikuuta 1986 Southport, Englanti) on brittiläinen keskimatkojen juoksija. Hän saavutti hopeaa 800 metrin juoksussa Barcelonan EM-kilpailuissa 2010. Göteborgin EM-kilpailuissa 2006 hän oli kahdeksas. Hän on edennyt välieriin olympialaisissa Pekingissä 2008 ja Riossa 2016 sekä MM-kilpailuissa Osakassa 2007, Berliinissä 2009 ja Moskovassa 2013.
Rimmerin ennätys 800 metrillä on 1.43,89 ja 1 500 metrillä 3.38,91.
Phytosauria

Phytosauria on triaskaudella, 229–200 miljoonaa vuotta sitten, elänyt Archosauromorpha-ryhmään kuuluva matelijalahko. Phytosaurit muistuttivat jonkin verran krokotiilieläimiä, mutta eivät olleet niiden lähisukulaisia. Nimi Phytosauria ("kasviliskot") tulee siitä että ensimmäisenä löytyneen fossiilin leuassa olleita kivettyneitä mutatäytteitä erehdyttiin luulemaan kasvinsyöjän hampaiksi. Myöhempi tutkimus ja paremmin säilyneet fossiilit kuitenkin selvästi osoittivat phytosaurien olleen terävähampaisia lihansyöjiä. Phytosaureista on myöhemmin (tosin vähemmässä määrin) käytetty myös paremmin kuvaavaa nimeä Parasuchia ("krokotiilien ohella").
Phytosaurit olivat krokotiilieläimien tavoin nelijalkaisia puolittain vedessä eläviä petoja, mutta toisin kuin krokotiilieläimillä (joiden sieraimet ovat kuonon kärjessä) phytosaurien sieraimet sijaitsivat lähellä silmiä. Phytosaurien panssarointiin kuului luulevyjä selässä, kolmiomaisia luulevyjä sivuilla ja pyöreämpiä jaloissa. Niillä oli myös luulevypanssarointia kurkussa. Phytosaura-lahkon eläimien jalkojen rakenne lisäksi erosi krokotiilieläinten jaloista. Phytosaurien fossiileja on löydetty Pohjois-Amerikasta, Euroopasta, Intiasta, Pohjois-Afrikasta, Brasiliasta, Thaimaasta ja Madagaskarilta, mutta ei Etelä-Amerikassa, Saharan eteläpuolisessa Afrikassa, Australiassa tai Etelämantereella.
Luokittelu.
Phytosauria luokiteltiin aiemmin krokotiilieläinten kehityslinjaan kuuluvien arkosaurien ryhmäksi, mutta uusimpien tutkimusten mukaan ne eivät ole arkosaureja ollenkaan vaan niiden sisarryhmä Archosauromorphaan kuuluvassa Archosauriformes-ryhmässä.
Martin Karplus

Martin Karplus (15. maaliskuuta 1930 – 28. joulukuuta 2024) oli itävaltalais-yhdysvaltalainen teoreettinen kemisti. Karplus tunnetaan erityisesti NMR-spektrometriaan ja tietokoneavusteiseen laskennalliseen kemiaan liittyvistä tutkimuksistaan. Karplus sai Nobelin kemianpalkinnon vuonna 2013 yhdessä Michael Levittin ja Arieh Warshelin kanssa monimutkaisten kemiallisten systeemien mallintamisesta. Karplus, Levitt ja Warshel ovat tutkimuksissaan onnistuneet yhdistämään klassillisen fysiikan ja kvanttikemian menetelmiä kemiallisten reaktioiden ennustamisessa Karplus oli Harvardin yliopiston ja Strasbourgin yliopiston professori.
Karplus on tunnettu nimeään kantavasta Karplus-yhtälöstä ja Karplus-käyrästä, jonka avulla voidaan ennustaa protonien kytkentävakioita NMR-spektrometriassa. Karplus-yhtälö ilmaisee kytkentävakioiden riippuvuuden protonien diedrikulmasta Θ yhdisteessä. Karplus-yhtälön avulla saadaan tietoa molekyylin rakenteesta ja sen konformaatiosta. Karplus julkaisi yhtälön vuonna 1959 työskennellessään Illinoisin yliopistossa. 1970-luvun alussa Karplus työskenteli Harvardin yliopistossa ja suunnitteli Arieh Warshalin kanssa ohjelman, joka kykeni laskemaan π-elektronisysteemien spektrejä ja useiden tasomaisten yhdisteiden värähtelyspektrejä erittäin tarkasti. Ohjelma käytti ydinten ja yhdisteiden σ-sidosten laskemiseen yksinkertaisia klassisen fysiikan malleja ja π-elektronisysteemien laskemiseen kvanttikemiaan perustuvaa Pariser–Parr–Pople-menetelmää.
Fotometria

Fotometria on optiikan osa-alue, jossa tutkitaan valonlähteisiin ja niiden valaisemiin pintoihin liittyviä suureita. Fotometria pyrkii ottamaan huomioon ihmissilmän vaihtelevan herkkyyden erilaisille valon aallonpituuksille. Fotometria eroaa radiometriasta, missä puolestaan mitataan sähkömagneettisen säteilyn energiaa absoluuttisesti.
Fotometriset suureet.
Fotometriassa tarvitaan useita eri suureita mittaamaan sekä valonlähteen että valaistuksen kohteen ominaisuuksia.
Pekka Soini (yritysjohtaja)

Pekka Antero Soini (18. toukokuuta 1957 Savonlinna – 14. tammikuuta 2025 Helsinki) oli suomalainen yritysjohtaja. Hän työskenteli 35 vuotta Sanoman palveluksessa.
Soini aloitti Sanomalla noin vuonna 1980. Hän toimi urallaan muun muassa Sanoma Newsin toimitusjohtajana. Lokakuussa 2013 hänet valittiin perustettavan Sanoma Media Finlandin toimitusjohtajaksi, jona hän toimi vuodesta 2014 maaliskuuhun 2015 asti.
Soinin panosta Sanoma-yhtiön oikea-aikaisessa siirtymisessä printtimedioista digitaalisuuteen on kiitetty. Mainos- ja markkinointialan piirissä Soinia on luonnehdittu suomalaisen mainonnan 1990-luvun huippuvuosien keskeiseksi vauhdittajaksi. Graafisen suunnittelun järjestö Grafia palkitsi Soinin postuumisti mainostajayritysten edustajille jaettavalla Vuoden asiakashuippu -palkinnolla Vuoden huiput -gaalassa huhtikuussa 2025.
Michael Levitt (biologi)

Michael Levitt (s. 9. toukokuuta 1947 Pretoria, Etelä-Afrikka) on brittiläis-yhdysvaltalainen biofyysikko. Levitt tunnetaan erityisesti proteiineja koskevista laskennallista tutkimuksista. Levittille myönnettiin vuoden 2013 Nobelin kemianpalkinto yhdessä Martin Karplusin ja Arieh Warshelin kanssa monimutkaisten kemiallisten systeemin mallintamisesta. Levitt on laskennallisen rakennebiologian professori Stanfordin yliopistossa.
Levitt on tutkinut erityisesti proteiinien laskostumiseen vaikuttavien seikkojen mallintamista laskennallisesti. Työssään hän on kehittänyt erityisesti tehokkaita "ab initio" -menetelmiä proteiinien rakenteeseen vaikuttavien seikkojen laskemiseksi. Proteiinien lisäksi Levitt on tutkinut myös DNA:n ja RNA:n rakennetta. Tutkimuksissaan Levitt on tehnyt yhteistyötä muun muassa Arieh Warshelin kanssa. Tutkimuksistaan Levitt on saanut muun muassa FEBSin (Federation of European Biochemical Societies) vuosittain myöntämän palkinnon vuonna 1986. Levitt on ollut Yhdysvaltain tiedeakatemian jäsen vuodesta 2013.
Arieh Warshel

Arieh Warshel (; s. 20. marraskuuta 1940 Sde-Nahum, Israel) on israelilais-yhdysvaltalainen biokemisti. Warshel tunnetaan monimutkaisten biomolekyylien rakenteiden laskennallisesta tutkimuksesta. Warshel jakoi Nobelin kemianpalkinnon vuonna 2013 Martin Karplusin ja Michael Levittin kanssa monimutkaisten kemiallisten systeemien mallintamisesta. Warshel on kemian ja biokemian professori Etelä-Kalifornian yliopistossa.
Warshel on tehnyt yhteistyötä muun muassa Martin Karplusin ja Michael Levittin kanssa. Karplusin kanssa he kehittivät 1970-luvun alussa ohjelman, joka laskennallisesti kykeni tarkasti ennustamaan muun muassa tasomaisten yhdisteiden värähtelyspektrejä käyttäen hyväksi sekä klassisen fysiikan että kvanttikemian menetelmiä. Levittin kanssa Warshel on tutkinut muun muassa proteiinien laskostumisen mallintamista laskennallisesti. Warshelin tutkimuskohteita ovat muun muassa entsyymien katalysoimat reaktiot, biologisten makromolekyylien reaktiot liuoksissa, makromolekyylien väliset elektrostaattiset efektit, joilla on merkitystä muun muassa lääkeainetutkimuksessa ja makromolekyylien välisissä vuorovaikutuksissa ja proteiinien laskostumisen mallintaminen laskennallisesti. Warshel on Yhdysvaltain tiedeakatemian jäsen.
Mun ainoot 30 minsaa

Mun ainoot 30 minsaa on 12-osainen suomalainen draama-komediasarja, jonka ensimmäinen jakso esitettiin 3. lokakuuta 2013 Yle TV2-kanavalla. Sarjan jokaisen jakson tapahtumat sijoittuvat sarjan esitysaikaan, eli torstai-iltaan kello 21.
Juoni.
35-vuotias Jaana on ollut jo vuosikaudet töissä pienellä paikkakunnalla sijaitsevalla LoveBurger-pikaruokaravintolassa. Jaanan työkaverit ovat kymmenen vuotta nuorempia ja pitävät Jaanaa "harmaana hiirulaisena". Ensimmäisessä jaksossa LoveBurgeriin saapuu Ville, joka on ohikulkumatkalla Ouluun tapaamaan sairasta pikkusiskoaan. Molemmat kuitenkin tekevät toisiinsa vaikutuksen ja Ville palaa LoveBurgeriin viikosta toiseen.
Yksinkertainen monikulmio

Yksinkertainen monikulmio on geometriassa monikulmio, joka ei leikkaa itseään. Eräs täsmällinen tapa ilmaista asia on sanoa, että ainoat yhteiset pisteet kahden sivun välillä ovat kärkipisteet. Yksinkertaisella monikulmiolla on vain yksi selkeä sisäosa, jonka erottaa ulkopuolisesta osasta suljettu murtoviiva eli monikulmion piiri. Usein etumääre yksinkertainen jätetään pois, jos jo monikulmio määritellään samoilla määreillä kuin tässä ja jos itseään leikkaavia monikulmioita ei luokitella monikulmioiksi ollenkaan.
Yleensä vaaditaan, että sivujen välinen kulma on eri kuin oikokulma eli 180°. Jos ne muodostavat oikokulman, voidaan kaksi sivua pitää yhtenä pitempänä sivuna.
Yksinkertaiset monikulmiot voidaan edelleen luokitella konveksiksi- (kupera ) tai konkaaviksi (kovera ) monikulmioksi.
Alberto Moreno

Alberto Moreno Pérez (s. 5. heinäkuuta 1992 Sevilla, Sevillan maakunta, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän edustaa seuratasolla Villarrealia. Hän palasi kotimaahansa vuonna 2019 pelattuaan viisi kautta Englannin Valioliigan Liverpoolissa. Hän on pelipaikaltaan vasen laitapuolustaja.
Seurajoukkueura.
Moreno on andalusialaisseura Sevillan junioriakatemian kasvatti. Hän pelasi ensimmäisen täyspainoisen kautensa seuran reservijoukkueessa kaudella 2011–2012 Segunda División B:ssä. Hän teki ensiesiintymisensä seuran edustusjoukkueessa 8. huhtikuuta 2012 pelatussa ottelussa Athletic Bilbaoa vastaan.
Helmikuussa 2013 Moreno nostettiin pysyvästi edustusjoukkueen kokoonpanoon. Hän pelasi kauden 2013−2014 loppuun mennessä kaikkiaan 45 Primera Divisiónin ottelua, joissa teki kolme maalia. Kaudella 2013−2014 hän pelasi myös 12 Eurooppa-liigan ottelua, mukaan lukien voittoisan loppuottelun Benficaa vastaan.
Moreno siirtyi Englannin Valioliigan Liverpooliin 18 miljoonan euron siirtosummalla elokuussa 2014. Hän pelasi tulokaskaudellaan 28 valioliigaottelua ja viisi ottelua Mestarien liigassa. Seuraavalla kaudella hän pelasi Valioliigassa 32 ottelua. Eurooppa-liigassa hän pelasi 13 ottelua, myös tappiollisen loppuottelun entistä seuraansa Sevillaa vastaan.
Morenon peliaika väheni huomattavasti kaudella 2016−2017. Hän pelasi Valioliigassa ainoastaan 12 ottelussa ja näistä vain kahdessa avauskokoonpanossa. Syyskaudella 2017 hän avasi 12 pääsarjaottelua ja pelasi myös kaikissa Mestarien liigan alkulohkon otteluissa. Joulukuussa hän sai nilkkavamman, josta toipui tammikuun lopulla, muttei vallannut enää vakituista avauskokoonpanon paikkaa takaisin. Seuraavalla kaudella hän pelasi kaikissa kilpailuissa yhteensä vain viisi ottelua. Liverpoolin voittoon päättyneessä Mestarien liigassa hän pelasi kahdeksan minuuttia lohkovaiheen ottelussa Belgradin Punaista Tähteä vastaan.
Maajoukkueura.
Moreno pelasi neljä ottelua Espanjan voittaessa alle 21-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden 2013. Hän sai 4. lokakuuta 2013 ensimmäisen kutsunsa Espanjan maajoukkueeseen. Hän teki ensiesiintymisensä maajoukkueessa 15. lokakuuta 2013 pelatussa Georgiaa vastaan.
Toiminnan teoria

Toiminnan teoria on kokoava käsite joukolle sosiaalitieteellistä tutkimusta, jonka juuret ovat neuvostoliittolaisessa
psykologisessa toiminnan tutkimuksessa, jonka keskeisiä käynnistäjiä olivat Aleksei Leontjev ja Sergei Rubinstein. Toiminnan teoriaan pohjaava tutkimus käynnistyi Neuvostoliiton ulkopuolella ensiksi Suomessa. 
Leontjevin ja Rubinsteinin työn tavoitteena oli inhimillisen toiminnan ymmärtäminen systeemisenä, monimutkaisena ja sosiaalisiin tilanteisiin kytkeytyvänä ilmiönä. Kehittelyn alkuaikoina toiminnan teorian luojien tavoitteena oli haastaa tuolloin neuvostoliittolaisessa psykologiassa vallinneet refleksologian suuntaus, jota edusti Vladimir Bekhterjev, sekä Ivan Pavlovin koulukunnan tulkinta korkeammista hermostollisista toiminnoista, psykoanalyysi ja behaviorismi. Toiminnan teoriasta kehittyi merkittävä suuntaus neuvostoliittolaiseen teoreettiseen ja sovellettuun psykologiaan. Sitä hyödynnettiin esimerkiksi opetuksen ja kasvatuksen, ammattikäytäntöjen ja niihin liittyvän koulutuksen, ergonomian ja työpsykologian tutkimuksessa.
Neuvostoliiton ja sittemmin Venäjän ulkopuolella toiminnan teorian tutkimusta ja soveltamista harjoitettiin aluksi etenkin Suomessa. Ensimmäinen toiminnan teorian kansainvälinen konferenssi järjestettiin vuonna 1986. Nykyään toiminnan teoriaa pidetään yhtenä osana kehittymässä olevaa ihmisen älykästä toimintaa ja sen historiallisesti kehittyneitä, kulttuurisia välineitä painottavaa tutkimuksen paradigmaa.
Toiminnan keskeiset ominaisuudet.
Kulttuurihistoriallisen teorian näkemänä toiminta on (a) johonkin kohdistuvaa ja jotakin tavoittelevaa, siis ei umpimähkäistä, (b) kulttuuristen välineiden avulla välittynyttä sekä (c) ristiriitaista. Ristiriitaisuus ei tarkoita tässä loogista ristiriitaisuutta vaan erilaisten tavoitteiden ja etujen kesken muodostuvia dialektisia ristiriitoja. 
Sovelluksia.
Toiminnan teoriaa pidetään hyödyllisenä laadullisen tutkimuksen metodologioiden (kuten etnografian ja tapaustutkimuksen) tarkastelun näkökulmana. Se tarjoaa välineitä ymmärtää ja analysoida ilmiöitä sekä tehdä päätelmiä niiden sisältämän interaktion ja sisäisen kielen kannalta. Toiminnan erityinen muoto on subjektin tarkoituksellinen, kohteellinen toiminta (goal-directed, purposeful) välineiden avulla.
Välineet ovat mentaalisten prosessien ilmentymiä fyysisissä tai psyykkisissä rakenteissa. Kognitiiviset prosessit sisäistetään ja ulkoistetaan toiminnan teorian mukaan välineiden käytön kautta. Toimintaan liittyy osatekijöiden välisen interaktion tuottamaa kohteiden muuntumista tai kehittymistä.
Lähteet.
Viitteet.
Jääkiekon nuorten maailmanmestaruuskilpailut 1982

Jääkiekon nuorten maailmanmestaruuskilpailut 1982 pelattiin Yhdysvalloissa Minnesotan osavaltiossa ja viisi peliä pelattiin Kanadan puolella.
Lopputulokset.
 A-sarja
 B-sarja
Jääkiekon nuorten maailmanmestaruuskilpailut 2017

Jääkiekon nuorten maailmanmestaruuskilpailut 2017 olivat 41. jääkiekon alle 20-vuotiaiden MM-kilpailut ja ne pelattiin Kanadassa. Ottelupaikkakuntina toimivat Montreal ja Toronto. Mitalipelit pelattiin Montrealissa.
Maailmanmestaruuden voitti Yhdysvallat, joka voitti loppuottelussa kisaisäntä Kanadan maalein 5–4. Ratkaisu saatiin vasta voittolaukauskilpailusta. Pronssiottelussa Venäjä kukisti Ruotsin maalein 2–1 jatkoajalla.&lt;br&gt;
Hallitseva maailmanmestari Suomi koki sijoituksensa puolesta kaikkien aikojen pohjanoteerauksensa jääden 9:nneksi jouduttuaan kolmatta kertaa pudotussarjaan, jossa se kuitenkin voitti Latvian maalein 6–2.
Lopputulokset.
MM-Taso &lt;br&gt;&lt;br&gt;
1. divisioona &lt;br&gt; A-Lohko 
 B-lohko
2. divisioona &lt;br&gt; A-lohko 
 B-lohko 
3. divisioona &lt;br&gt; &lt;br&gt;
Erotuomarit.
IIHF valitsi 12 päätuomaria ja 10 linjatuomaria kilpailuihin.
Päätuomarit:
Linjatuomarit:
Televisiointi.
Kisojen TV-kuvasta ja toteutuksesta vastasi kanadalainen TSN. Suomessa kisojen televisiointioikeudet omistaa Yleisradio. Suomessa Yle esitti suorana lähetyksenä kaikki Suomen pelit, alkusarjaottelun Yhdysvallat – Kanada, sekä kisojen finaalin. Kisojen pronssiottelu esitetään, jos Suomi pelaa siinä, ja välierät, jos Suomi tai Kanada pelaa kyseisissä otteluissa. Ylen selostajana kisoissa on Niki Juusela. Ylen studiossa paikan päällä Kanadassa olivat toimittaja Riku Salminen ja asiantuntija Marko Tuulola.
Marina Bay

Marina Bay (, , ) on Singaporessa sijaitseva lahti. Alue sijaitsee Singaporen liikekeskustan Central Arean läheisyydessä. 
Useimmat Singaporessa järjestettävät suurtapahtumat pidetään Marina Bayn alueella. 
Marina Bayn visio.
Marina Bayn kehittämiseksi laaditussa suunnitelmassa on alueelle sijoitettu liiketiloja, asuntoja, hotelleja ja viihdetoimintaa. Alueesta on tarkoitus kehittää kellon ympäri aktiivisesti toimiva ympäristö. Kaikki alueen kehittäminen pyrkii edistämään kolmea periaatetta: tutkiminen, vuorovaikutus ja viihtyminen:
Tutkiminen - uusia asuinmuotoja. Alueelle on suunnitteilla useita luksusasuintaloja, jotka yhdessä jo rakennettujen One Shentonin ja Marina Bay Residencen kanssa muodostavat ympäristön, jossa ihmiset voivat työskennellä ja elää saumattomasti.
Vuorovaikutus - maailmankaupan keskus. Singaporen liike-elämän keskuksen koko tule kaksinkertaistumaan Marina Bayn valmistumisen myötä. Tämä on tarkoitus vahvistaa Singaporen asemaa maailmankaupan keskuksena. Alueella tulee olemaan liiketiloja suurin piirtein saman verran kuin Hongkongin liikeskustassa Centralissa. 
Viihtyminen - tapahtumien kaleidoskooppi. Vuonna 2010 avattu Marina Bay Sands -hotelli ja viihdekeskus yhdessä jo aiemmin avattujen kauppakeskusten kuten Esplanaden, Suntec cityn, Marina Squaren ja Raffles Cityn kanssa tarjoavat lukuisia mahdollisuuksia ajanviettoon.
Singaporen hallitus on käyttänyt 35 miljoonaa dollaria 3,5 km mittaisen Marina Bayn alueen kiertävään Waterfront-promenaadin rakentamiseen. 
Tapahtumat Marina Bayssa.
Singaporen GP järjestetään Marina Bayn läpi kulkevalla katuradalla. Maailman suurimmalla kelluvalla lavalla Float@MarinaBaylssä on järjestetty useita tapahtumia, kuten Singaporen itenäisyyspäivän paraati, uudenvuoden vastaanotto. Alue toimi myös vuonna 2010 järjestettyjen nuorten kesäolympialsten avajaisten ja päättäjäisten järjestämispaikkana.
Suomen kreivi- ja vapaaherrakunnat

Kreivi- ja vapaaherrakunnat olivat Ruotsi-Suomessa läänitysalueita, joita hallitsija antoi kreivin tai vapaaherran arvon saaneille aatelisille.
Lähes kaikki Suomessa jaetuista kreivi- ja vapaaherrakunnista läänitettiin kuningatar Kristiinan hallintokaudella (1632—1654). Kristiinan ollessa alaikäinen, vallassa oleva holhoojahallitus ei jakanut lainkaan läänitysmaita, mutta Kristiinan valtaanastumisen jälkeen vuonna 1644, läänitysmaiden määrä kasvoi valtavasti.
Kaikki vapaaherrat eivät kuitenkaan saaneet vapaaherrakuntaa, vaan vapaaherran arvonimeen sai liittää perintötilan nimen. Kruunun myöntämissä kreivi- ja vapaaherrakunnissa läänityksen haltijoilla oli veronkanto-oikeuden lisäksi myös laajat hallinto-oikeudet. Kreivi- ja vapaaherrakunnat peruutettiin vuoden 1680 reduktiossa.
Norrköpingin päätöksen tilat () on eräs Norrköpingissä 1604 pidetyillä valtiopäivillä säädetty laji läänityksiä.
Amazonianhanhi

Amazonianhanhi ("Neochen jubata") on eteläamerikkalainen sorsalintu.
Tuntomerkit.
Amazonianhanhella on vaalea kaula, rinta ja vatsa, musta siipi, jossa on valkoinen laikku ja oranssit tai ruskeat kyljet. Jalat ovat lohenpunaiset. Koiraat ovat huomattavasti naaraita suurempia.
Levinneisyys.
Amazonianhanhea tavataan Etelä-Amerikan pohjois- ja keskiosissa. Sen kannaksi on arvioitu 15 000–40 000 aikuista yksilöä. Laji on vähenemässä paikallisesti metsästyksen ja elinympäristöjen tuhoutumisen vuoksi, mutta se on luokiteltu kuitenkin elinvoimaiseksi.
Elinympäristö.
Amazonianhanhi elää metsäisillä joenpenkereillä, kosteilla metsäaukioilla ja savanneilla sekä hiekkaisilla ja mutaisilla kosteikkojen reunoilla. Sitä tavataan alangoilta 500 metrin, satunnaisesti 2 600 metrin korkeuteen.
Mikko Jalavisto

Mikko Elias Jalavisto (s. 1937 Oulu) on suomalainen taidemaalari. 
Jalavisto opiskeli Vapaassa Taidekoulussa 1959 ja Suomen Taideakatemian koulussa 1959-1964, muun muassa Sam Vannin oppilaana. Ensimmäisen yksityisnäyttelynsä Jalavisto piti vuonna 1967. Jalavisto maalaa valokuvamaisia puolittain abstrakteja maalauksia, joissa hän kritisoi maisema- ja rakennuskonstruktioiden muodostamaa urbaanin ympäristön kylmyyttä. Hän on saanut maalauksiinsa vaikutteita amerikkalaisesta poptaiteesta, mutta alkoi vuonna 1966 valokuvata erilaisia näkymiä maalaustensa tarpeisiin. Osa hänen teoksistaan lähestyykin fotorealismia tai valokuvajulisteita ja useissa maalauksissa on muitakin valokuviin viittaavia seikkoja, kuten jopa filmin siirtorullien aukot.
Juurtoseitikki

Juurtoseitikki ("Phlegmacium argutum", syn. "Cortinarius argutus") on "Phlegmacium"-sukuun kuuluva laji.
Ulkonäkö.
Lakki on aluksi puolpallomainen ja vanhemmiten laakeneva. Lakin väri on aluksi lähes valkoinen ja myöhemmin kellanruskea. Heltat ovat aluksi kokonaan vaaleita ja myöhemmin pääosin ruskeita, reunasta vaaleita.
Elinympäristö.
Juurtoseitikkiä esiintyy eniten lehdoissa ja sen tapaisissa metsissä sekä lähellä ihmisasutusta sijaitsevissa metsissä.
Melankolian riemut

Melankolian riemut on kolmas Anna Puun esikoisalbumilta Anna Puu julkaistu single. Se julkaistiin syyskuussa 2009.
Kappaleen on säveltänyt Knipi. Sen on sanoittanut Heimo Hatakka. Sen ovat sovittaneet Knipi, Jukka Immonen ja Lasse Kurki.
Vaasaporin kreivikunta

Vaasaporin kreivikunta eli Vasaborg oli Suomessa kreivikunta ja läänitys, joka 1646 myönnettiin Kustaa II Aadolfin aviottomalle pojalle Kustaa Kustaanpojalle. Se käsitti kaikki kruununtilat Laitilan ja Uudenkirkon pitäjissä, yhteensä 703 tilaa ja 587 ¼ manttaalia. Vuotuiset tulot, niin vakinaisista kuin ylimääräisistä veroista, arvioitiin vuonna 1655 runsaaksi 13 300 taaleriksi, ja tulojen puolesta se oli Suomen suurin läänitys. Vasaborgin kreivikunta peruutettiin, kuten muutkin läänitykset, vuonna 1680 kruunulle. Kreivikunnan pääpaikkaa Uuttakaupunkiakin sanottiin siihen aikaan Vasaborgiksi.
Kirjallisuutta.
Mauno Jokipii: "Suomen kreivi- ja vapaaherrakunnat", 2 nidettä, Suomen historiallinen seura 1956–1960, Historiallisia tutkimuksia 48.1
Wilhelm Noschis

Wilhelm Noschis (27. tammikuuta 1866 – 10. tammikuuta 1937) oli suomalainen Helsingissä 1900-luvun alussa vaikuttanut ravintoloitsija.
Noschis aloitti uransa tarjoilijana ravintoloitsija Louis Kleinehin perustaman yrityksen palveluksessa. 1890-luvulla hän oli Alppilan ja sittemmin Hotelli Fennian isäntänä. Sittemmin hän toimi Hotelli Seurahuoneen johtajana 1899–1913. Vuonna 1914 Hotelli Seurahuone siirtyi nykyisestä Helsingin kaupungintalosta uusiin tiloihin vakuutusyhtiö Kalevan taloon Kaivokadun ja Heikinkadun kulmaan. Samoihin aikoihin Wilhelm Noschis siirsi Seurahuoneen osakkeet vaimonsa ruotsalaisen Anna Noschiksen nimiin. Heidän poikansa Wilhelm Noschis nuorempi (s. 1919) oli Helsingin Seurahuoneen toimitusjohtajana 1944–1971. Wilhelm Noschis vanhempi oli mukana perustamassa myös vuonna 1935 toimintansa aloittanutta "Suomen Hotelli- ja ravintolakoulua" (nykyisin Ravintolakoulu Perho).
Noschis rakennutti 1915–1916 Kauniaisiin "Villa Lee"-nimisen jugend-huvilan jossa hän asui perheineen vuoteen 1927 saakka. Huvila tunnetaan nykyisin nimellä Villa Junghans ja se toimii yhdistystalona.
Wilhelm Noschiksen veli oli ravintoloitsija Nikolai Noschis.
Moulinsartin linna

Moulinsartin linna () on Hergén Tintti-sarjakuvissa esiintyvä kuvitteellinen belgialainen linna.
Linna kuului aikoinaan kapteeni Haddockin esi-isälle, kavaljeeri Francois de Hadoquelle. Se esiintyy ensimmäisen kerran tarinassa "Yksisarvisen salaisuus", jossa sen omistavat Lintusen veljekset. Lintusten jouduttua vankilaan linna määrätään pakkohuutokaupattavaksi, ja kapteeni Haddock ostaa sen tarinassa "Rakham Punaisen aarre" rahoilla, jotka professori Tuhatkauno sai myytyään uuden sukellusveneensä patentin. Yllätyksekseen Haddock ja Tintti löytävät kavaljeeri de Hadoquen kätkemän aarteen linnasta. Haddock ja Tuhatkauno muuttavat pysyvästi asumaan linnaan ja Tuhatkauno perustaa itselleen laboratorion linnan puutarhaan. Myös Tintti ja Milou viettävät Moulinsartissa paljon aikaa. Aiemmin Lintusen veljeksiä palvellut Moulinsartin hovimestari Nestor siirtyy Haddockin palvelukseen.
Linnan nimi tulee belgialaisesta Sart-Moulinin kylästä, joka sijaitsee Braine-l'Alleudin kunnassa Vallonian Brabantissä. Linnan esikuvana puolestaan toimi Chevernyn linna Loir-et-Cherin alueella Ranskassa. Moulinsart on tarkka kopio Chevernystä. Siitä on poistettu vain kaksi siipeä.