tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Förbyn kaivos

Förbyn kalkkikaivos toimi Särkisalon Isossaluodossa 1882–2010 ja sen omisti "Karl Forsström Oy". Kaivos lopetettiin talvella 2010 koska kalkkikiven louhinta nykyistä syvemmältä olisi tullut kannattamattomaksi. Viime vaiheissa kaivos työllisti 7 henkilöä ja sen alin taso oli 530 metrin syvyydessä.
Perustaminen.
Kaivoksen perusti merikapteeni Karl Teodor Forsström (1850–1912). Förbyssä oli harjoitettu kalkin louhintaa jo 1300-luvulta lähtien mutta Forsström aloitti ensimmäisenä Suomessa teollisen kalkin valmistuksen. Louhinta aloitettiin ensin avolouhoksesta mutta jo vuodesta 1904 lähtien siirryttiin maanalaiseen louhintaan. Förbyn kalkkikiviesiintymä on noin 600 metriä pitkä.
Förbyn kaivoksella tapahtui 25. helmikuuta 1928 onnettomuus, jossa neljä työmiestä sai surmansa. He olivat louhimassa kalkkikiveä 60 metrin syvyydessä olleessa tunnelissa kun tunnelin katosta irtosi kolmen metrin pituinen ja puolen metrin levyinen kivenlohkare heidän päälleen.
Karl Forsström Ab ja sveitsiläinen "Pluess-Staufer Ag" perustivat 1981 Oy Förby Ab nimisen yhteisyrityksen joka hoiti kalkkikiven jalostuksen maan päällä kun taas itse louhinta jäi Karl Forsström Ab:n tehtäväksi. Nykyisin kalkkikiven jatkokäsittelyn hoitaa Omya Oy. Omyan tehdas jatkaa toimintaansa kaivoksen sulkemisen jälkeenkin muualta tuodulla raaka-aineella ja hylättyä kaivosta käytetään jatkossa tuotannossa syntyvän silikaattikalkin varastointiin.
Sortumat.
11. joulukuuta 1982 kaivoksen alueella tapahtui onnettomuus jossa osa kaivoksesta sortui. Sortuma synnytti noin 100 metriä halkaisijaltaan olevan ja useita kymmeniä metrejä syvän montun joka nielaisi osan Förbyn maantiestä ja repäisi päädyn vanhasta osuuskaupparakennuksesta. Sortuma-alue on nykyisin aidattu koska montun ympäristössä on vaarallisia halkeamia ja montun reunoilla on sortumavaara. Sortuma ulottuu yli kahdensadan metrin syvyyteen ja johtuu rakoilevasta kiviaineksesta sekä kaivoksen ylemmillä, vanhoilla tasoilla aikanaan tehdystä liiallisesta louhinnasta. Myös uudet sortumat ovat mahdollisia. Ensimmäinen sortuma kaivoksen yläosassa tapahtui jo ennen toista maailmansotaa.
Kalkkikaivos lähiympäristöineen on merkittävä lepakoiden elinympäristö ja talvehtimispaikka.
Jenni Morottaja

Jenni Morottaja (s. 5. maaliskuuta 1983) on suomalainen kilpailu-uransa päättänyt salibandyn pelaaja, pelipaikaltaan hän oli puolustaja. Hänet valittiin Suomessa vuoden naispelaajaksi 2005. Hänet on valittu EC- ja MM-kisojen tähdistöjoukkueeseen. Hän on saavuttanut maailmanmestaruuden, kaksi MM-hopeaa ja yhden MM-pronssin. Seuratasolla hän on saavuttanut kaksi SM-kultaa, kolme SM-hopeaa, yhden SM-pronssin sekä kaksi EC-hopeaa. Hänellä on myös yksi Suomen cupin voitto ja kaksi hopeasijaa.&lt;ref name="2007/04"&gt;&lt;/ref&gt;
Inarinsaamelaiset sukujuuret omaava Morottaja on urallaan pelannut 57 naisten maaottelua, joissa hän on tehnyt tehopisteet 22 + 23 = 45. Jäähyjä kertyi kymmenen minuuttia. Suomessa hänet valittiin kuukauden pelaajaksi kolme kertaa. Naisten salibandyliigassa Morottaja pelasi 18 kauden aikana 277 ottelua ja saavutti tehopisteet 127 + 140 = 267. Pudotuspelejä hän on pelannut 83, joissa hänen tehopisteensä ovat 31 + 35 = 66. Morottaja sai jäähyjä liigapeleissä 148 minuuttia ja on kaikkien aikojen jäähytilastojen kolmen kärjessä.
Morottaja nimettiin Salibandylegendaksi keväällä 2018. Muistotaulu luovutettiin hänelle 21. huhtikuuta Hartwall Arenalla pelatun Superfinaalin yhteydessä.
Pelaajahistoria.
Morottaja aloitti salibandyuransa Keravalla, jossa hän saavutti useita junioreiden mestaruuksia.
Kaudella 2000–2001 Morottaja pelasi maajoukkueessa Anne-Mari Lyhykäisen ja Sini Vartiaisen kanssa ketjussa, josta käytettiin nimitystä Teletapit. Morottaja kuului maailmanmestaruuden vuonna 2001 voittaneeseen joukkueeseen, minkä jälkeen hän piti välikauden ja pelasi yhden kauden 1. divisioonassa. Liigakentille hän palasi kaudeksi 2003–2004 ja voitti VFT:n paidassa Suomen-mestaruuden. Seuraavalla kaudella hän voitti SM-kultaa Tiikereiden joukkueessa. Vuonna 2005 hänet valittiin vuoden naispelaajaksi ja samana vuonna EC-hopean myötä Euroopan tähdistöjoukkueeseen. 
Toisissa MM-kisoissaan Singaporessa 2005 Morottaja saavutti hopeaa. Tanskassa 2007 Suomi saavutti jälleen MM-hopeaa ja Morottaja valittiin kisojen tähdistökentälliseen. Vuonna 2009 Morottaja sai MM-pronssia Ruotsin kisoista. Vuoden 2011 MM-kisat jäivät häneltä pelaamatta joidenkin erimielisyyksien vuoksi.
Vuosina 2007–2013 Morottaja edusti SM-liigassa SB-Prota. Kaudella 2009–2010 saavutuksena oli SM-hopeaa ja Suomen cupin hopea. Kaudella 2010–2011 seura saavutti SM-pronssia ja kaudella 2011–2012 SM-hopeaa, ja vuonna 2012 seura voitti myös Suomen cupin.
Jenni Morottaja päätti lopettaa salibandyuransa kauteen 2011–2012, mutta palasi naisten salibandyliigaan 2012 joulukuussa, voittaen 2012–2013 puolustajien play off pistepörssin ja sekä SB-Pron paidassa SM-hopeaa. Kaudeksi 2014–2015 Morottaja siirtyi Erä III:n riveihin pelaamaan. Kauden 2016–2017 hän pelasi EräViikingeissä ja kauden jälkeen hän päätti pelaajauransa ottelussa EräViikingit-Steelers tehden tehopisteet 2 + 2.
Karl-Heinz Wiesemann

Karl-Heinz Wiesemann (s. 1. elokuuta 1960 Herford) on saksalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Paderbornin arkkihiippakuntaan Franz König 10. lokakuuta 1985. Hänet nimitettiin Paderbornin vihkipiispaksi ja Macriana Minorin titulaaripiispaksi 4. heinäkuuta 2002, ja piispaksi vihkiminen seurasi 8. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Joachim Wanke, jota avustivat Hans-Josef Becker ja Paul Consbruch.
Wiesemann sai 19. joulukuuta 2007 nimityksen Speyerin piispaksi, jonka virkaan hänet asetettiin 2. maaliskuuta 2008.
Wilfried Theising

Wilfried Theising (s. 20. syyskuuta 1962 Wettringen) on roomalaiskatolisen kirkon Münsterin (Saksa) apulaispiispa ja nimellisesti Minan piispa. Hänet vihittiin papiksi Münsterin hiippakuntaan 14. toukokuuta 1989 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Minan titulaaripiispaksi 31. toukokuuta 2010. Piispaksi konsekroinnin suoritti 29. elokuuta Felix Genn, jota avustivat Reinhard Lettmann ja Heinrich Janssen.
Länsimetsä

Länsimetsä () on Vaasan Gerbyssä sijaitseva osa-alue, joka muodostaa Vaasan 31. kaupunginosan yhdessä Vanhan Gerbyn pienalueen ja Gerbyn niemen luoteisosan kanssa. Länsimetsässä on muun muassa Länsimetsän koulu ja päiväkoti.
Länsimetsän asuinalue on osa niin kutsuttua uutta Gerbytä, eli 1980-luvun alussa sinne kaavoitettua rivi- ja omakotitalovaltaista aluetta. Länsimetsän rakennuksista suurin osa on rakennettu vuosien 1980–1994 välisenä aikana.
Gerbynmäki eli Rapatunturi sijaitsee Länsimetsän pohjoispuolella. Mäelle rakennettiin näkötorni vuonna 2022.
Väestö.
Vuonna 2015 Länsimetsän alueella asui 1 620 asukasta.
Länsimetsän asukkaista äidinkielenään suomea puhui 68,5 %, ruotsia 29,8 % ja muita kieliä 1,7 % vuonna 2015. Alueen työvoimasta oli opiskelijoita 10,6 % ja työttömiä 3,9 % vuonna 2013.
Brown Girl in the Ring

Brown Girl in the Ring on perinteiseen jamaikalaiseen laululeikkiin perustuva Boney M.:n tunnetuksi tekemä laulu. Kappale esiintyy singlen "Rivers of Babylon/Brown Girl in the Ring" b-puolella sekä albumilla Nightflight to Venus. Kun Britanniassa a-puolen kappale alkoi hiipua suosiossaan, levyn b-puolta alettiin soittaa ja kappale nousi listasijoituksissa aina 2. sijalle asti.
Singlen ja albumilla olevan kappaleen välillä on pieniä eroja.
Tuhlarin tunteet

Tuhlarin tunteet on Eero Avenin studioalbumi vuodelta 1983.
Parhaat – 20 suosikkisävelmää (Eero Avenin albumi)

Parhaat 20 suosikkisävelmää on Eero Avenin kokoelma-albumi vuodelta 1997.
Jäätiedotus

Jäätiedotus on talvimerenkulun tarpeisiin laadittu säännöllinen tiedote laivareittien ja satamien jäätilanteesta. Suomessa sen tunnetuin ilmentymä oli radiossa päivittäin säätiedotusta merenkulkijoille seurannut tiedote, joka sisälsi Merentutkimuslaitoksen jääpalvelun säännöllisesti antamat tiedot rannikon jäätilanteesta ja suomalaisten jäänmurtajien toiminnasta. Nykyisin jäätiedotuksia kuullaan radion "Merisää"-ohjelmissa, ja jäätilannetta ja muita säätietoja voi seurata radiolähetystä helpommin ja tarkemmin internetissä. 
Merentutkimuslaitoksen on nykyään korvannut Merikeskus.
Historiaa Suomessa ja Itämerellä.
Merentutkimuslaitoksen jääpalvelu perustettiin 1919, ja yhtenä toimintamuotona alusta asti olivat päivittäiset jäätiedotukset. Pitkin rannikkoa nimetyt ”havaitsijat” keräsivät tietoa jäätilanteesta aluksi kerran viikossa perjantaisin ja lähettivät raporttinsa puhelimitse, joskus sähkeitse, merentutkimuslaitoksen jääosastolle. Perjantai-iltapäivisin jäätiedotus toimitettiin sanomalehdille julkaistavaksi. Tammikuussa 1922 jäätiedotuksia alettiin julkaista päivittäin. 1920-luvulla jäähavaintoasemia oli Suomen rannikolla jo satakunta ja aiemmin vapaaehtoispohjalta työskennelleille havainnoijille alettiin maksaa palkkioita.
Itämeren rantavaltioiden kesken tuoreita jäätiedotuksia alettiin välittää sähkötyksen keinoin tiettyjä numerokoodeja käyttäen, joskin eri mailla tahtoi olla omanlaisiaan koodijärjestelmiä. Vuonna 1925 Saksan Deutsche Seewarte kutsui naapurivaltioiden edustajat kokoukseen, jossa lyötiin lukkoon kaksi jääkoodijärjestelmää, toinen pohjoisille vesille eli Ruotsin, Suomen ja Viron käyttöön ja toinen eteläisemmille merialueille eli Alankomaita, Norjaa, Tanskaa ja Saksaa varten. Vuonna 1927 jäätiedotuksia alettiin lukea edellisenä vuonna perustetun Yleisradion ohjelmistossa päivittäin kello 13. Etelää kohti suunnatulta Hangon radioasemalta jäätiedotuksia alettiin lukea suomen ja ruotsin lisäksi saksaksi ja englanniksi.
Jessica Chastain

Jessica Michelle Chastain (s. 24. maaliskuuta 1977 Sacramento, Kalifornia) on yhdys­valtalainen näyttelijä ja tuottaja.Chastain on palkittu muun muassa Oscarilla ja Golden Globella. Vuonna 2012 "Time" nimesi hänet yhdeksi maailman sadasta vaikutus­valtaisimmasta henkilöistä.
Varhaiselämä.
Jessica Chastain syntyi ja varttui Sacramentossa. Hänen vanhempansa Jerri Renee Chastain ja Michael Monasterio olivat hänen syntyessään vasta teini-ikäisiä. Jessica Chastainilla on neljä nuorempaa sisarusta. Toinen hänen pikkusiskoistaan, Juliet, kärsi huumeriippuvuudesta ja teki itsemurhan vuonna 2003. Chastainin lapsuus oli taloudellisesti tiukkaa aikaa. Hänet kasvattivat yksinhuoltajaäiti sekä isäpuoli, palomiehenä työskennellyt Michael Hastey. Biologista isäänsä Chastain ei juuri tuntenut, ja tämä kuoli vuonna 2013. Chastain kokee isäpuolensa tuoneen hänelle turvaa, ja hän oli läheinen myös äidinäitinsä Marilynin kanssa.
Ura.
Chastain opiskeli näyttelemistä Juilliard Schoolissa. Valmistuttuaan hän esiintyi kiertävässä teatterissa ja sai rooleja televisio­sarjoissa kuten "Kova laki", kunnes sai ensimmäisen elo­kuva­roolinsa vuonna 2008 elo­kuvassa "Jolene". Läpimurtonsa hän teki vuonna 2011, jolloin hän esiintyi muun muassa elokuvissa "Take Shelter", "The Tree of Life" ja "Piiat". Viimeisimmästä hän sai parhaan naissivuosan Oscar-ehdokkuuden. Seuraavana vuonna hän esiintyi elokuvassa "Zero Dark Thirty", joka toi hänelle parhaan naispääosan Oscar-ehdokkuuden.
Sitemmin Chastain on esiintynyt muun muassa taloudellisesti menestyneissä elokuvissa "Interstellar" (2014), "Yksin Marsissa" (2015) ja "Se: Toinen luku" (2019) sekä esittänyt vahvoja naishahmoja elokuvissa "Väkivallan vuosi" (2014), "Miss Sloane" (2016) ja "Molly’s Game" (2017). Vuonna 2021 hän näytteli laulaja Tammy Fayea elämäkertaelokuvassa "The Eyes of Tammy Faye", josta hänet palkittiin parhaan naispääosan Oscar-palkinnolla.
Yksityiselämä.
Vuonna 2017 Chastain meni naimisiin italialaisen Gian Luca Passi de Preposulon kanssa. Heillä on kaksi tytärtä.
Reissu Ruoti

Bus Travel Oy Reissu Ruoti on suomalainen linja-autoalan yritys. Yhtiö on perustettu Lahdessa vuonna 1957. 
Reissu Ruoti on perheyritys, jonka perusti aikoinaan Pentti Ruoti (1909–1980). Pentti Ruoti oli syntynyt Vehkalahdella, josta perhe muutti Lahden Renkomäkeen vuonna 1916. Ruoti työskenteli vuodesta 1935 lähtien kuorma- ja linja-autonkuljettajana. Vuonna 1957 Ruoti osti ensimmäisen oman linja-autonsa, pitkänokkaisen Vanajan käytettynä entiseltä työnantajaltaan Sukulan Linja Oy:ltä ja alkoi ajaa Lahdessa paikallislinjaa Renkomäki–Jalkaranta. Myöhemmin linja sai Lahden paikallisliikenteen numeron 71, ja sen rinnalle perustettiin vielä linjat 72 ja 73. Ensimmäisen uuden autonsa, Kutter-korilla varustetun Scanian, Ruoti hankki vuonna 1960. 
Pentti Ruoti lähti toden teolla mukaan tilausliikenteeseen vuonna 1966 ostettuaan Scania-Vabis -turistibussin. Oltuaan välillä kommandiittiyhtiönä Ruoti toimi vuodesta 1979 avoimena yhtiönä, jonka omistivat puoliksi Pentti Ruotin pojat Matti ja Pekka Ruoti. Matti Ruotin johdolla yrityksen nimeksi otettiin vuonna 1982 Reissu Ruoti. Vuonna 1989 yhtiössä työskenteli kymmenen henkilöä, sillä oli 12 linja-autoa ja tilausajojen osuus yhtiön liikevaihdosta (noin 2 milj. mk) oli 80 prosenttia. Lahden kaupunkiliikenteen kilpailutuksessa vuonna 2014 Ruoti menetti yhtiön perustamisesta saakka ajamansa paikallislinjat. 
Nykyiset omistajat ovat Pentti Ruotin lapset ja lapsenlapset. Toimitusjohtajana on Matti Ruotin poika Juho Ruoti. Yhtiön päätoimena on tilausajoliikenne. Reissu Ruoti palvelee tilausajomatkoilla kotimaassa ja ulkomailla. Vuonna 2017 yhtiön liikevaihto oli 3,5 miljoonaa euroa, siinä työskenteli 55 henkilöä ja sillä oli 34 linja-autoa. Aktiivisen tilausajojen harjoittamisen myötä yhtiön toiminnan painopiste on siirtynyt yhä enemmän pääkaupunkiseudulle. Vuoden 2017 alussa Ruoti voitti kilpailun Järvenpään paikallisliikenteestä. Vuoden lopussa Ruoti voitti kilpailun Tuusulan linjasta 65.
Vuoden 2018 aikana Reissu Ruoti osallistui molempiin Lsl:n kilpailutuksiin linjoista 7, 12 ,13, C1, C2, 4, 8, 9, 10, 11, 51, 52, 54, 55, 56 ,62, 63 ja 98, mutta hävisi molemmat Koiviston Autolle.
Yhtiö kuuluu Global Passenger Network -yhteisöön.
Big Brother Australia

Big Brother on australialainen tositelevisiosarja. Ohjelman ensimmäinen tuotantokausi alkoi 23. huhtikuuta 2001. Neljän vuoden tauon jälkeen ohjelma alkoi jälleen elokuussa 2012.
Kaudet.
"Spin-off-kaudet"
Sándor Prokopp

Sándor Prokopp (7. toukokuuta 1887 Kassa – 4. marraskuuta 1964 Budapest) oli unkarilainen ampuja ja olympiavoittaja. Hän edusti seuratasolla budapestilaista BEACia.
Prokopp osallistui olympialaisiin ensimmäistä kertaa Lontoossa 1908, jossa hän oli vapaakiväärin 300 metrin moniasentokilpailussa 43. Tukholman kisoissa 1912 hän sai kultaa vastaavasta kilpailusta sotilaskiväärillä ammuttuna tuloksella 97, ja hän oli mukana vielä Pariisin olympiakisoissa 1924 kaksitoista vuotta myöhemmin. Prokopp oli tuolloin 600 metrin vapaakiväärin makuuasentokilpailussa 55., 25 metrin kuvioammunnassa 53. ja ampui myös vapaakiväärin joukkuekilpailussa, jossa Unkari ei saanut sijoitusta.
Engebret Skogen

Engebret Engebretsen "Embret" Skogen (20. elokuuta 1887 Løten – 4. syyskuuta 1968 Hamar) oli norjalainen ampuja ja olympiamitalisti. Hän edusti seuratasolla Løiten Skyttelagia. Skogen voitti Tukholman olympialaisissa 1912 pronssia 300 metrin sotilaskiväärin moniasentokilpailussa tuloksella 95 ja sijoittui 31:nneksi vastaavassa kisassa vapaakiväärillä.
Skogen oli pikaluistelija Dag Fornæssin isoisä.
Kirveskanava

Kirveskanava on Posiolla sijaitseva puutavaran uittoa helpottamaan vuosina 1895–1896 rakennettu väylä joka yhdistää Livojärven Kostonjoen vesistöön kuuluvaan Kaukuanjärveen Äimälammen ja Kirveslammen kautta. Kanavan rakennuttivat oululaiset kauppahuoneet , Bergbom ja Candelin, jotka olivat perustaneet Iijoelle "Kolmiyhtiön" nimellä tunnetun yhtymän hoitamaan puutavaran uittoa Pohjanlahden rannalla sijaitseville sahoille.
Kirveskanava oli osa uittoreittiä, jonka avulla vedenjakajan takana olleet Kitkan vesistön alueelta hankitut puut saatiin siirrettyä Iijoen vesistöön. Tukit nostettiin ensin Kitkajärvestä Akanlahden siirtolaitoksen avulla Livojärveen ja sen jälkeen ne voitiin uittaa joko Livojokea alas tai sitten Kirveskanavan kautta Kostonjoen vesistöön. Livojoki oli luonnollinen uittoväylä mutta sen ongelmina olivat veden vähyys ja koskisuus. Kostonjoen vesistössä oli riittävästi vettä uittoa varten mutta se oli noin 35 kilometriä pitempi ja lisäksi järviosuuksilla tukit jouduttiin kuljettamaan lauttoina. Molempia vaihtoehtoja käyttäen tukkien uittoon mereen saakka meni kuitenkin aikaa kolme vuotta koska ne jouduttiin jättämään talvehtimaan kahteen otteeseen. Tämä sitoi pääomia, lisäsi tukkien hävikkiä ja nosti kuljetus- ja varastointikuluja.
Kirveskanavan väylän pituus oli 4 870 metriä, josta varsinaista kanavaosuutta oli kolmessa osassa yhteensä 1 160 metriä. Kanavaosuuksien leveys oli Kirveslammelle saakka 16–20 metriä ja siitä eteenpäin noin 10 metriä. Kanavaosuuksille rakennettiin neljä patoa ja lisäksi Kirvesojan ja Äimäjoen uomia oikaistiin. Kanavan vierellä kulki veneiden kuljettamista helpottava vetotie ja kanavan varrella oli myös neljä työntekijöiden asumuksiksi tarkoitettua saunaa.
Turkulainen puutavarayhtiö K. E. Blomberg Oy rakensi Akanlahteen 1909–1910 uuden tukinsiirtoradan ("Kuusamon rautatie") Kolmiyhtiön uittokanavan rinnalle mutta yhtiön toiminta Iijoen alueella päättyi konkurssiin keväällä 1911. Metsähallitus osti Akanlahden siirtoradan konkurssipesältä toukokuussa 1912 ja kuukautta myöhemmin metsähallitus osti myös Kolmiyhtiön uittokanavan ja Kirveskanavan. Huonoon kuntoon päässyttä Kirveskanavaa korjattiin oston jälkeen. Metsähallituksen tarkoituksena oli siirtyä käyttämään Livojoen väylää ja luopua Kirveskanavan käytöstä mutta ensimmäisen maailmansodan puhkeaminen esti Livojoen kunnostustyöt ja Kirveskanavan käyttö jatkui 1920-luvun lopulle saakka. Livojoen väylä saatiin kunnostettua 1930-luvulla, jolloin sitä alettiin käyttää uitossa.
Emma Cooke

Emma C. Cooke (7. syyskuuta 1848 Fayetteville, Pennsylvania – 22. tammikuuta 1929 Washington (DC)) oli yhdysvaltalainen jousiampuja ja olympiamitalisti. Hänen seuransa oli washingtonilainen Potomac Archers. 
Cooke voitti 55-vuotiaana hopeaa St. Louisin olympialaisissa 1904 sekä kaksoiskansallis- että kaksoiskolumbiakierrokselta. Hän hävisi molemmissa lajeissa vain Matilda Howellille, ja Cooke voitti ainoat Yhdysvaltain-mestaruuskultamitalinsa vuonna 1906, jolloin Howell ei ollut mukana kilpailussa.
Canopus-luokka (taistelulaiva)

Canopus-luokka oli Britannian kuninkaallisen laivaston kuuden aluksen muodostama taistelulaivaluokka. Luokan alukset valmistettiin 1800- ja 1900-lukujen vaihteessa ja ne suunnitteli William White Kaukoitään. 
Luokka oli pienennetty versio edeltäneestä Majestic-luokasta ja niiden suunnittelun perustana oli mahdollinen käyttö Kiinan asemalla, mikä olisi vastaus Japanin nousevaan merimahtiin Aasiassa. Luokan 200 tonnin uppoumasäästö saatiin pääosin keventämällä alusten panssarisuojan paksuutta, mutta saman aikaisesti käyttöönotettu Krupp-panssarointi lisäsi kuitenkin suoja-arvon lähes samaksi kuin edeltäneessä luokassa. Kuuden tuuman Krupp-panssarointi vastasi noin kahdeksan tuuman Harvey-panssarointia. 
Luokan alusten pääaseistuksena olivat 12 tuuman ja kuuden tuuman tykit.
Alukset.
Viisi ensimmäistä alusta hankittiin osana vuosien 1896-1897 laivasto-ohjelmaa ja "HMS Vengeance" osana vuosien 1897-1898 laivasto-ohjelmaa.
The Accidental Spy – vahingossa vakoojaksi

The Accidental Spy – vahingossa vakoojaksi (, ) on vuonna 2001 ensi-iltansa saanut hongkongilainen toimintaelokuva, jonka on ohjannut Teddy Chan. Elokuvan pääosia esittävät Jackie Chan, Eric Tsang, Vivian Hsu, Kim Min-jeong, Wu Hsing-kuo, Cheung Tat-ming, Pauline Suen, Alfred Cheung, Teresa Ha, Anthony Rene Jones, Glory Simon, Scott Adkins ja Didem Erol. Elokuva oli Scott Adkinsin ensimmäinen.
Enzo Fernández (jalkapalloilija, 1995)

Enzo Alan Zidane Fernández (s. 24. maaliskuuta 1995, Bordeaux, Ranska) on ranskalais-espanjalainen jalkapalloilija, joka pelaa espanjalaisen CF Fuenlabradan riveissä. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. 
Zidanen isä on entinen Ranskan maajoukkueen kapteeni ja Real Madridin edustusjoukkueen päävalmentaja Zinédine Zidane.
Ura.
Zidane pelasi Real Madridin junioriakatemiassa vuodesta 2004 vuoteen 2014, ja José Mourinhon luotsaaman edustusjoukkueen kanssa hän harjoitteli ensimmäisen kerran syyskuussa 2011. Maajoukkuetasolla Zidane voi vielä edustaa Ranskaa, Espanjaa tai Algeriaa.
Muuta.
Zidane on saanut nimensä isänsä idolin, uruguaylaisen jalkapalloilijan Enzo Francescolin mukaan.
Johan Tast

Otto Johan Tast (13. helmikuuta 1936 Loviisa – 14. tammikuuta 2012 Tampere) oli suomalainen biologian ja maantiedon opettaja, filosofian tohtori, oppikirjantekijä ja Tampereen kaupunginvaltuutettu. 
Elämä.
Tast vietti lapsuutensa Hämeenlinnassa. Valmistuttuaan ylioppilaaksi Hämeenlinnan lyseosta hän opiskeli biologiaa Helsingin yliopistossa. 
Jo opiskeluaikanaan Tast tutki Kilpisjärvellä professori Olavi Kalelan johdolla lapinmyyrää, josta tuli myös hänen opinnäytetöidensä aihe. Tast tutki myös tunturisopulia ja muita pikkunisäkkäitä. Häntä kutsuttiinkin pohjoisessa “Hiiri-Jussaksi”. Linnut olivat Tastille tutkimuskohde ja harrastus. Hän tutki mm. hemppoa, naakkaa ja kesykyyhkyä. 
Tast toimi biologian ja maantiedon opettajana Tampereella Sammon yhteislyseossa 39 vuotta. Hän toimi myös koulun vararehtorina ja biologian ja maantiedon opettajien lääninkouluttajana. 
Tastin yhdessä kollegojensa kanssa laatimat lukion biologian oppikirjat ovat olleet käytössä 1970-luvulta 2000-luvulle asti. 
Tast toimi 1970-luvulla Tampereen Luonnon Ystävien ja Tampereen Lintutieteellisen Yhdistyksen puheenjohtajana. Hän oli Tampereella Kokoomuksen kaupunginvaltuutettuna (1989–2000) ja ympäristölautakunnan jäsenenä ja varapuheenjohtajana sekä Tampereen seurakuntien yhteisen kirkkovaltuuston jäsenenä ja ympäristötoimikunnan puheenjohtajana. Pirkanmaan ammattikorkeakoulun hallituksen puheenjohtajana hän toimi 2001–2005. 
Tast oli vakaumuksellinen kristitty, joka kuului lapsuudestaan asti esikoislestadiolaiseen herätysliikkeeseen. Tässä liikkeessä hän toimi yli 40 vuoden ajan ruotsin, norjan ja englannin kielen tulkkina. Tast toimi myös Esikoislestadiolaiset ry:n hallituksessa.
Yksityiselämä.
Kansanedustaja Akseli Kanerva oli Johan Tastin äidin isä.
Malcolm Subban

Malcolm Subban (s. 21. joulukuuta 1993 Toronto, Ontario) on kanadalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan maalivahti. Hän edustaa tällä hetkellä NHL-liigassa pelaavaa Buffalo Sabresia. Subban on Boston Bruinsin ensimmäisen kierroksen varaus vuodelta .
Subbanin vanhempi veli, P. K. Subban, pelaa puolustajana New Jersey Devilsissa. Myös heidän nuorempi veljensä Jordan on jääkiekkoilija. He kaikki ovat pelanneet uransa aikana junioriliiga OHL:n Belleville Bullsissa.
Mohawkin kieli

Mohawkin kieli (mohawkiksi "Kanyen'kéha" tai "Kanien'kéha") on irokeeseihin kuuluvien mohawkien puhuma irokeesikieli. Puhujat asuvat nykyisin Yhdysvalloissa ja Kanadassa. Vuonna 2006 Yhdysvalloissa oli noin 3 100 mohawkin puhujaa ja Kanadassa vuonna 2016 noin 990.
Levinneisyys ja puhujat.
Mohawkin kieltä puhuvien mohawkien perinteiset alueet sijaitsivat nykyisessä New Yorkin osavaltiossa Albanyn ja Herkimerin kaupunkien välillä. Siirtomaahistorian aikana kielen puhujia on siirtynyt myös Kanadan Ontarioon ja Quebeciin. Vuonna 2007 Yhdysvalloissa kielellä oli arviolta 3 100 puhujaa ja Kanadassa vuoden 2016 väestönlaskennan mukaan 990.
Piirteet.
Mohawkin kieli voidaan jakaa itä- ja länsimurteeseen, minkä lisäksi eri yhteisöjen puhujilla on omia murre-erojaan. Eri murteiden puhujat pystyvät kuitenkin ymmärtämään toisiaan. Kieli on saanut lainasanoja esimerkiksi englannista, ranskasta, huronista, algonkinista, saksasta ja hollannista.
Kielen standardisoidusta kirjoitusjärjestelmästä päätettiin vuonna 1993. Tuolloin päätettiin esimerkiksi aakkostoa koskevista ohjeista, uusien sanojen muodostamisesta ja ortografiasta. Mohawkin kielen kirjoituksessa käytetään latinalaisia aakkosia A, E, H, I, K, N, O, R, S, T, W ja Y. Kirjoituksessa käytetään myös poikkeavaa ääntämystä tai painotusta merkitseviä diakriittimerkkejä (`:), (´:), (´) ja (‘).
Mohawk on polysynteettinen kieli, eli yksi sana voi sisältää useita morfeemeja (merkitystä kantavia yksikköjä). Kielessä on näin myös holofraaseja, eli kokonaisen ajatuksen sisältäviä yksittäisiä sanoja. Objekteja kuvaavat sanat muodostuvat usein käyttötarkoitusta kuvaavista verbeistä ja esimerkiksi mohawkin kynää tarkoittava sana "kahyatónkhwa" tai "kahiatónhkwa" merkitsee suomeksi vapaasti käännettynä "kirjoittamiseen käytettävää välinettä".
Käyttö.
Mohawkin kieltä pidetään uhanalaisena kielenä ja sen käyttö on vaarassa loppua kokonaan. Kieltä käytetään kuitenkin edelleen symbolisena kielenä esimerkiksi hautajaisten, häiden tai muiden juhlallisuuksien yhteydessä. Jotkin koulut ovat aloittaneet ohjelmia, joilla kieltä opetetaan niin aikuisille kuin lapsillekin. Mohawkiksi tehdään myös joitakin televisio- ja radio-ohjelmia ja sillä on toimintaa sosiaalisessa mediassa.
Aš

Aš () on kaupunki Karlovy Varyn läänissä Tšekin tasavallassa. Vuoden 2020 arvion mukaan kaupungissa asui 13 182 asukasta. Kaupunki sijaitsee lukuun ottamatta kaakkoa Saksan ympäröimänä.
Historia.
Kaupungin juuret ulottuvat 1100-luvulle, jolloin saksalaiset siirtolaiset ovat saapuneet alueelle. Heitä ennen lienee alueella asunut slaaveja, mutta heistä ei juuri ole historiallisia tietoja. Saksalaiset pysyivät Böömin kuninkaan Ottokar II Přemyslin alaisuudessa ja hänen jälkeensä tuli kuninkaaksi Rudolf I. Hänen jälkeensä Neuburg am Innin paani hallitsi seutua. Aš kasvoi nopeasti, ja siitä tuli Neuburgin alueen keskus. Lutherin uskonpuhdistus alueella tapahtui 1500-luvulla. Vuonna 1629 tuli vastauskonpuhdistus. Koululaitos kehittyi alueella 1850-luvulla. Vesijohto saatiin valmiiksi 1890, 1892 aloitti taidekoulu ja seuraavana vuonna tekstiilioppilaitos.
Cayugan kieli

Cayugan kieli (cayugaksi Gayogo̱hó:nǫ’) on Yhdysvaltain New Yorkin osavaltiossa ja Kanadan Ontarion provinssissa puhuttava irokeesikieli. Äärimmäisen uhanalaisen kielen puhujat kuuluvat cayugaintiaaneihin, mutta neljästäsadasta cayugasta vain 61 osaa kieltä.
Emilio Lorenzo Stehle

Emilio Lorenzo Stehle (3. syyskuuta 1926 – 16. toukokuuta 2017) oli Ecuadorissa toiminut saksalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 24. kesäkuuta 1951 ja nimitettiin Quiton arkkihiippakunnan vihkipiispaksi sekä Heraclean titulaaripiispaksi 16. heinäkuuta 1983. Piispaksi vihkiminen seurasi 25. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Sebastiano Baggio, jota avustivat Pablo Muñoz Vega ja Franz Hengsbach.
Stehle sai 5. tammikuuta 1987 nimityksen Santo Domingo de los Coloradosin prelaatiksi ja 8. elokuuta 1996 piispaksi, jona hän toimi, kunnes jäi eläkkeelle 11. toukokuuta 2002.
Stehlelle myönnettiin useita tunnustuksia, muun muassa Großes Verdienstkreuz (1986) rauhanprosessin edistämisestä Nicaraguassa.
Néstor Rafael Herrera Heredia

Néstor Rafael Herrera Heredia (s. 23. lokakuuta 1933) on ecuadorilainen roomalaiskatolinen piispa. 
Hänet vihittiin papiksi 21. heinäkuuta 1957 ja nimitettiin Machalan hiippakunnan johtoon 14. tammikuuta 1982. Piispaksi vihkiminen seurasi 14. helmikuuta. Pääkonsekraattorina toimi José Mario Ruiz Navas, jota avustivat Leonidas Eduardo Proaño Villalba ja Antonio José González Zumárraga.
Herrera Heredia jäi eläkkeelle 22. helmikuuta 2010.
Kenties (quizas, quizas, quizas)

Kenties (quizas, quizas, quizas) on Eero Avenin studioalbumi vuodelta 2002.
Morris Commercial Cars

Morris Commercial Cars Ltd oli brittiläinen hyötyajoneuvojen valmistaja, jonka perusti William Morris, joka oli myös Morris Motorsin perustaja. Yhtiö jatkoi ajoneuvovalmistaja E.G. Wrigley and Companyn toimintaa, jonka Morris oli ostanut 1. tammikuuta 1924.
Historia.
Morris osti E.G. Wrigley and Companyn omaisuuden ja toiminnat, kun se oli joutunut selvitystilaan loppuvuodesta 1923. Siihen saakka Morris oli valmistanut Cowleyn tehtaallaan pieniä määriä tavaroiden kuljettamiseen tarkoitettuja autoja. Nämä olivat olleet lähinnä kevyisiin kuljetuksiin soveltuvia muunnoksia Morriksen henkilöautoista. Nyt hankitun yhtiön mukana seurasi Birminghamissa sijainnut tehdas, ja laajempi hyötyajoneuvojen valmistus saattoi alkaa. Vuonna 1932 liiketoiminnot siirrettiin Birminghamin länsipuolelle, Adderley Parkin alueelle.
Vuonna 1936 Morris myi henkiökohtaisessa omistuksessaan olleen yhtiön omistamalleen Morris Motorsille. Brändinä Morris Commercial jatkoi vuoteen 1968, jolloin Austinin ja Morriksen emoyhtiö British Motor Holdings (BMH) ja Leyland Motor Corporation fuusioituivat ja muodostivat British Leyland Motor Corporationin (BLMC).
Toisen maailmansodan aikana Morris Commercial rakensi kuorma-autopohjaisia ajoneuvoja sotilaskäyttöön, mm. Morris C8. Lisäksi Morris Commercial valmisti sotilaskäyttöön myös erikoiskalustoa, kuten Terrapin-amfibiovaunuja
1960-luvulla kevyitä kuorma-autoja sekä J4-vaneja valmistettiin sekä Austin että Morris nimillä. Pakettiautojen valmistus keskitettiin Birminghamiin, Adderley Parkin tehtaalle, kun taas F- ja W-sarjojen kevyiden kuorma-autojen valmistus siirrettiin Skotlantiin, jonne avattiin vuonna 1960 Bathgaten tehdas.
1960-luvun kevyt kuorma-automallisto sisälsi kaksi mallia, pystyhyttisen FF:n ja perinteisen nokallisen WF:n. BMC oli esitellyt 1958 kuorma-autoissa pystyhytin, jossa ohjaamo sijaitsee moottorin päällä. FF-mallin päivitetty versio, FJ esiteltiin vuonna 1964. FJ:n varustukseen kuuluivat muun muassa kaksipiiriset nestetoimiset jarrut, kokoluokassaan tuona aikakautena edistyksellistä teknologiaa. FF:n tuotanto jatkui uuden mallin esittelynkin jälkeen. Austin / Morris hyötyajoneuvomallistoon kuului 1960-luvulla myös persoonallisen näköinen FG-sarja. Kaupunkijakeluun suunniteltu, muodoiltaan pyöreäkulmainen hytti, jonne sisäänkäynti tapahtui ikään kuin hytin takakulman kautta, herätti mielipiteitä puolesta ja vastaan, ketään se ei jättänyt kylmäksi.
Kukka-Maaria (albumi)

Kukka-Maaria on Eero Avenin studioalbumi vuodelta 1993.
Kerran kesässä

"Kerran kesässä" on Petri Nygårdin studioalbumilta julkaistu single, jossa on mukana Klamydia-yhtye. Kappaleen tuotannosta vastaa MMEN ja siitä on kuvattu myös musiikkivideo. Single julkaistiin 25. kesäkuuta 2012.
Kauniit muistot

Kauniit muistot on Eero Avenin studioalbumi vuodelta 1981.
EG Wrigley and Company

EG Wrigley and Company Ltd oli britannialainen autojen, autojen komponenttien ja mekaanisten osien valmistaja.
Edward Greenwood Wrigley perusti Birminghamiin vuonna 1898 työkaluja valmistavan yrityksen. Vuonna 1902 EG Wrigley and Company muutti uuteen osoitteeseen. Vuonna 1906 Wrigleyn yhtiö esitteli Olympia Show’ssa täysin valmiin auton vaihdelaatikon, ja vuonna 1912 yhtiö valmisti autojen etu- ja taka-akseleita.
Vuonna 1913 yhtiö alkoi kehitellä kevytautoa, jossa oli kaksisylinterinen, joko ilma- tai nestejäähdytteinen moottori sekä kaksiportainen vaihdelaatikko. Vain muutamia yksilöitä ehdittiin valmistaa ennen ensimmäisen maailmansodan syttymistä ja yhtiön siirtymistä valmistamaan lentokoneiden osia. Sodan jälkeen Wrigley vetäytyi yhtiön toiminnasta heikon terveydentilansa takia.
Yhtiö jatkoi, monien muiden tuotteiden ohella, moottoreiden ja vaihteistojen valmistamista. Liiketoiminta oli kuitenkin tappiollista, ja yhtiö asetettiin selvitystilaan loppuvuodesta 1923. Tammikuun 1. päivänä vuonna 1924 William Morris osti yhtiön liiketoiminnot, tuotantovälineet ja -tilat. Helmikuun 4. päivänä samana vuonna, aiempi Wrigley, nyt nimeltänsä Morris Commercial Cars, uudelleenkäynnisti tuotantonsa ja valmisti nyt hyötyajoneuvoja Morriksen alustoille.
Wrigleyn omalla nimellä autoja valmistettiin vain vuonna 1913.
Kartoffeltyskere

Kartoffeltyskere (suom. vapaasti "pottusaksalaiset" ) on nimitys ryhmälle eteläsaksalaisia siirtolaisia, jotka tulivat Tanskaan Pfalzista ja Hessenistä 1760-luvulla.
Saksalaiset siirtolaiset saapuivat Tanskan kuninkaan kutsusta asuttamaan ja viljelemään Jyllannin nummia. Heitä houkuteltiin lupauksilla maasta, taloista, kotieläimistä, rahasta, 20 vuoden verovapaudesta ja vapautuksesta asepalveluksesta. Lupauksia ei kuitenkaan täysin onnistuttu täyttämään, mikä aiheutti tulokkaissa tyytymättömyyttä.
Kaikkiaan Tanskaan saapui 965 ihmistä ja 265 perhettä, joista kuitenkin vain osa jäi Tanskaan pysyvästi.
"Pottusaksalaisten" yritykset ottaa Jyllannin nummia viljelykseen onnistuivat vain rajoitetusti, mutta osa jäi Tanskaan ja heidän jälkeläisiään elää Tanskassa vielä nykyäänkin. Frederiksin seurakunnassa Keski-Jyllannissa saksankielisille maatyöläisille rakennettiin vuonna 1776 oma kirkkonsa, jossa saarnattiin saksaksi vuoteen 1870 asti. 
Nimitys "pottusaksalainen" ei varsinaisesti ollut haukkumanimi, vaan sillä viitattiin siihen, että peruna oli lopulta se viljelykasvi, jota Jyllannin nummilla saatettiin edes jonkinlaisella menestyksellä viljellä.
Valkea ruusu

Valkea ruusu on Eero Avenin studioalbumi vuodelta 1988.
Elämäntoveri (vuoden 1991 kokoelma-albumi)

Elämäntoveri on Eero Avenin kokoelmakasetti vuodelta 1991.
Elämäntoveri (vuoden 1988 kokoelma-albumi)

Elämäntoveri on Eero Avenin kokoelmakasetti vuodelta 1988.
Onnen sävel

Onnen sävel on Eero Avenin studioalbumi vuodelta 1991.
Suotorpan tyttö

Suotorpan tyttö ("Tösen från Stormyrtorpet") on Selma Lagerlöfin pienoisromaani. Teoksen on suomentanut Maija Halonen, ja se ilmestyi vuonna 1909 WSOY:n kustantamana. Lagerlöf on kirjoittanut romaanista yhdessä Bernt Fredgrenin kanssa myös näytelmän "Tösen från Stormyrtorpet", jonka on myös suomentanut Maija Halonen.
Elokuvat.
Victor Sjöström ohjasi romaanin pohjalta elokuvan "Suotorpan tyttö" ("Tösen från Stormyrtorpet") jo vuonna 1917. Se oli ensimmäinen Lagerlöfin teksteihin perustuva elokuva. Toisena on Toivo Särkkä ohjannut romaanin pohjalta elokuvan "Suotorpan tyttö" vuonna 1940. Gustaf Edgren on ohjannut vuonna 1947 elokuvan "Suotorpan tyttö" ("Tösen från Stormyrtorpet"). Saksalainen ohjaaja Gustav Ucicky on ohjannut vuonna 1958 elokuvan "Das Mädchen vom Moorhof" (1958).
Hopearuusu

Hopearuusu on Eero Avenin kokoelma-albumi vuodelta 1999.
HMS Bedford (1901)

HMS Bedford oli Britannian kuninkaallisen laivaston Monmouth-luokan panssariristeilijä.
Valmistus.
Alus tilattiin Govanista Fairfield Shipbuilding and Engineering Companyltä, missä köli laskettiin 19. helmikuuta 1900. Alus laskettiin vesille 31. elokuuta 1901 ja valmistui 11. marraskuuta 1903.
Palvelus.
"Bedford" oli Atlantin laivastossa, kunnes se sijoitettiin 1906 Chathamin reserviin. Alus palautettiin helmikuussa 1907 palvelukseen Kiinan asemalle, missä se palautettiin maaliskuussa 1909 palvelukseen Hongkongissa vaihdettaessa miehistö. Alus haaksirikkoutui Itä-Kiinan merellä Quelpartinsaaren edustalla 21. elokuuta 1910, jolloin 18 miehistönjäsentä sai surmansa. Aluksen hylky myytiin romutettavaksi vielä samana vuonna 10. lokakuuta.
Jacques de Prunelé

Louis Fernand Jacques de Prunelé (21. kesäkuuta 1876 – 21. lokakuuta 1957) oli ranskalainen esteratsastaja ja olympiamitalisti. Hän voitti Pariisin olympialaisissa 1900 pituushypystä pronssia "Tolla"-hevosensa kanssa tuloksellaan 530 cm.
HMS Berwick (1902)

HMS Berwick oli Britannian kuninkaallisen laivaston Monmouth-luokan panssariristeilijä, joka palveli ensimmäisessä maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin William Beardmore and Companyltä, missä köli laskettiin 19. huhtikuuta 1901. Alus laskettiin vesille 20. syyskuuta 1902 ja valmistui 9. joulukuuta 1903.
Palvelus.
Maaliskuussa 1906 alus poistettiin palveluksesta sen ollessa Atlantin laivaston 2. risteilijälaivueessa. Alus liitettiin kuitenkin pian Kotilaivastoon. Alus törmäsi Isle of Wightin edustalla 2. huhtikuuta 1908 yöllisessä sotaharjoituksessa "HMS Tigeriin", joka upposi. "Berwick" oli huollettavana 1908-1909 Portsmouthin telakalla, mistä se palvelukseen palatessaan huhtikuussa 1909 liitettiin Länsi-Intian laivastoaseman 4. risteilijäviirikköön. Alus palveli koulutustehtävissä Karibianmeren alueella ensimmäisen maailmansodan puhkeamiseen saakka.
Sodan sytyttyä alus valtasi 10. syyskuuta 1914 Etelä-Atlantilla saksalaisen saarronmurtajan "SS Spreewaldin". Alus jatkoi alueella partiointi ja saattuetehtävissä 1915-1918. Se liitettiin 1919 8. kevyt risteilijäviirikköön ennen palveluksesta poistoaan.
Åke Borg

Claes Åke Borg (18. elokuuta 1901 Tukholma – 6. kesäkuuta 1973 Tukholma) oli ruotsalainen uimari ja olympiamitalisti. Hän edusti seuratasolla Stockholms KK:ta. 
Borg osallistui olympialaisiin kerran, Pariisissa 1924. Hän putosi tuolloin välierissä 1 500 metrin vapaauinnissa ja sijoittui neljänneksi 400 metrin vapaauintimatkalla. Borg ui myös maansa 4 × 200 metrin vapaauintiviestijoukkueessa, joka voitti pronssia. Hän sai samasta lajista pronssia EM-kisoissa 1926 ja hopeaa vuoden 1927 EM-kilpailuissa.
Myös Åken kaksosveli Arne oli uimari.
Eric Cantor

Eric Ivan Cantor (s. 6. kesäkuuta 1963 Richmond, Virginia) on yhdysvaltalainen republikaanipoliitikko. Hän oli Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsen vuosina 2001–2014 ja republikaanien ryhmänjohtaja edustajainhuoneessa vuosina 2009–2014.
Kesäkuussa 2014 Cantor hävisi yllättäen republikaanien esivaaleissa Teekutsuliikkeen ehdokas Dave Bratille ja luopui siten edustajan paikastaan vaalikauden lopussa. Syyskuussa 2014 hän aloitti työt Moelis &amp; Co. -investointipankissa Wall Streetillä.
Uskonnoltaan Cantor on juutalainen. Hänen sukunsa saapui Yhdysvaltoihin Romaniasta 1900-luvun alussa.
Parhaat (Eero Aven)

Parhaat on suomalaisen Eero Avenin kokoelma-albumi vuodelta 1983.
Arne Borg

Claes Arne Borg (18. elokuuta 1901 Tukholma – 6. marraskuuta 1987 Vallentuna) oli ruotsalainen uimari ja olympiavoittaja. Hän edusti seuratasolla Stockholms KK:ta. 
Borg osallistui olympialaisiin ensimmäistä kertaa Antwerpenissa 1920. Hän putosi tuolloin alkuerissä 400 metrin vapaauinnissa, mutta pääsi 1 500 metrillä välieriin saakka ja ui maansa neljänneksi sijoittuneessa 4 × 200 metrin vapaauintiviestijoukkueessa. Borg oli Pariisin olympialaisissa 1924 100 metrin vapaauintimatkalla neljäs ja sai hopeaa sekä 400 että 1 500 metriltä. Hän myös voitti pronssia maansa viestijoukkueen kanssa. 
Borg sai vapaauinnissa neljä eri mitalia EM-kisoissa 1926 ja toisti saman seuraavan vuoden kilpailuissa voittaen yhteensä viisi kultaista, kaksi hopeista ja yhden pronssisen mitalin. Hän rikkoi 1 500 metrin vapaauinnissa maailmanennätyksen uiden matkan ensimmäisenä maailmassa alle 20 minuutissa, ja ennätys säilyi lähes kahdentoista vuoden ajan. Borg teki uransa aikana yhteensä 32 maailmanennätystä. Hän pelasi myös vesipalloa, ja kerran häneltä lyötiin ottelun aikana hammas pois. 
Borg sai Amsterdamin olympialaisissa 1928 kultaa 1 500 metriltä uudella olympiaennätysajalla ja otti 400 metriltä pronssia. Ruotsin viestijoukkue sijoittui kisoissa viidenneksi. Borgin harjoitustavat ja uintityyli olivat hyvin omintakeiset. Välillä uidessaan hän vain veti ja vaihteli myös potkutyyliään, ja altaassa ennen käännöstä hän saattoi pysyä veden alla yli kymmenen metrin matkan. Borg kilpaili myös Yhdysvalloissa, joissa hän voitti Johnny Weissmullerin joukkuetoverina Illinois Athletic Clubin riveissä kuusi AAU:n mestaruutta. Hänet valittiin uinnin kansainväliseen kunniagalleriaan vuonna 1966.
Borg voitti urallaan myös kuusi uinnin Pohjoismaiden-mestaruutta. Vuonna 1919 hän voitti Kööpenhaminan PM-kisoissa 1 000 metrin vapaauinnin ajalla 15.58,0. Hän oli matkan mestari myös 1921 (voittoaika 14.18,8) ja 1922 (14.31,1). Helsingin PM-kisoissa 1923 Borg voitti kolme mestaruutta. Hän oli nopein 100 metrin vapaauinnissa ajalla 1.02,8 ja 1 000 metrin vapaauinnissa, jossa hänen aikansa oli 14.41,7. Lisäksi hän voitti 100 metrin selkäuinnin ajalla 1.24,7.
Borg joutui lyhyeksi aikaa vangituksi, sillä hän ei saapunut paikalle suorittamaan asevelvollisuuttaan vaan meni lomalle. Kuuluisa Borg sai faneilta tuona aikana ruokaa ja juomaa, ja hänen huomattiin lihoneen vankilassa. Myös Arnen kaksosveli Åke oli uimari.
Borgin tytär oli lastenkirjailija Inga Borg.
Surusilmät

Surusilmät on Eero Avenin studioalbumi vuodelta 1985.
Eero Aven (albumi)

Eero Aven on Eero Avenin studioalbumi vuodelta 1992.
Vammalan rautatieasema

Vammalan rautatieasema () on rautatieasema Suomen rataverkkoon kuuluvalla rataosalla Tampere–Pori. Siellä pysähtyvät kaikki reitillä Tampere–Pori liikennöivät InterCity- ja Pendolino-junat. Junat pysähtyvät pääasiassa raiteella 2, jonka vieressä on asemarakennus. Osa junista pysähtyy kuitenkin raiteella 1. Raide 3 ei ole käytössä. Asemalla on lipunmyyntiautomaatti.
Historia.
Vammalan rautatieasema on yksi Tampere–Pori-radan alkuperäisistä asemarakennuksista; se valmistui Oulun radan asemarakennusten tyyppipiirustusten mukaan viimeistään vuonna 1895, jolloin junaliikenne Tampereen ja Porin välillä alkoi. Samanlaisia ovat alun perin olleet muiden muassa Kovjoen ja Pännäisten rautatieasemat Oulun radalla sekä Pieksämäen ja Suonenjoen asemat Savon radalla. Rakennuksen takapuolelle lisättiin siipiosa vuonna 1925, sen sijaan rakennuksen julkisivu on säilynyt miltei alkuperäisenä. Asemalle rakennettiin vuonna 1898 myös tiilinen kaksipaikkainen veturitalli, joka purettiin 2000-luvun alussa. Alkuperäisen puisen vesitornin tilalle rakennettiin vuonna 1930 tiilinen vesitorni, joka on edelleen pystyssä.
Rautatieasema oli aluksi etäällä asutuksesta, koska Tyrvään kirkonkylä sijaitsi yli kilometrin päässä Vammaskosken eteläpuolella. Kokemäenjoen vesistön ylittävä Vammaskosken silta oli jo kauan ollut tärkeä etappipaikka Tampereen ja Turun välisellä maantiellä. Tyrvään kirkonkylästä muodostettiin vuonna 1912 Vammalan kauppala, joka kuitenkin tuhoutui pahoin kansalaissodan loppuvaiheissa huhtikuussa 1918. Ensimmäisen maailmansodan jälkeen rautatieaseman ympäristöön alkoi muodostua tiheään asuttu yhdyskunta ja pienimuotoista teollisuutta. Maailmansotien välisenä aikana taaja-asutus levisi kauppalasta kohti rautatieasemaa. Aseman toimintaa vilkastutti aikoinaan Asevarikko 3:n siirtyminen Helsingistä Tyrväälle lähelle rautatietä talvisodan alla.
Asema oli alun perin nimeltään Tyrvään rautatieasema (lyhenne Tvä), mutta vuoden 1955 alussa asema siirtyi silloisen Vammalan kauppalan (vuoden 1965 alusta kaupungin) alueelle, jolloin myös aseman nimi vaihtui Vammalan rautatieasemaksi. Ratapihan itä- ja länsipäässä olleet Varikonkadun ja Asemakadun tasoristeykset korvattiin yli- ja alikulkusilloilla 1980-luvuilla. Asemarakennus ja tavarasuojat siirtyivät eräiden muiden rakennusten ohella Senaatti-kiinteistöille vuonna 2007. Museovirasto on luokitellut Vammalan rautatieaseman lähiympäristöineen valtakunnallisesti merkittäväksi suojelukohteeksi.
Vammalan junaturma 2013.
Vammalan aseman ratapihan itäpäässä tapahtui 5. huhtikuuta 2013 junaturma, jossa Raumalle matkalla olleen tavarajunan 13 vaunua suistui kiskoilta. Suistuneista vaunuista kolme kaatui, ja yhdestä kaatuneesta säiliövaunusta valui maahan muutamia satoja litroja mäntyöljyä. Onnettomuudesta ei seurannut henkilövahinkoja. Onnettomuudesta aiheutui kaikkiaan noin 940 000 euron vahingot. Onnettomuustutkintakeskuksen mukaan turman aiheutti vaihteen kääntyminen junan alla.
Esko Rahkonen (albumi)

Esko Rahkonen on Esko Rahkosen studioalbumi vuodelta 1967.
HMS Erin (1913)

HMS Erin oli Britannian kuninkaallisen laivaston taistelulaiva, jonka Ottomaanit tilasivat 1911 nimellä "Reshadieh" ja Britannia takavarikoi ja liitti laivastoonsa ensimmäisen maailmansodan alkaessa elokuussa 1914.
Valmistus.
Turkki tilasi 1911 Vickers Limitediltä Barrow-in-Furnessista taistelulaivan, joka sai nimen "Reshad V":ksi ja myöhemmin "Reshadiehiksi". Köli laskettiin vielä samana vuonna 1. elokuuta. Alus laskettiin vesille 3. syyskuuta 1913. Elokuussa ensimmäisen maailmansodan puhjetessa alus oli melkein valmis, kun Britannia ensimmäisen merilordin Winston Churchillin määräyksestä pakko-otti aluksen liittäen sen laivastoonsa. Alus valmistui elokuussa 1914.
Aluksen suunnitteli Vickersin pääsuunnittelija Thurston perustuen "HMS King George V":n" piirustuksiin, joihin oli liitetty "HMS Iron Duken" ominaisuuksia. Aluksen runko oli lyhyempi ja leveämpi kuin aiemmilla aluksilla ja sen keskilaivaan sijoitettu 13,5 tuuman tykein varustettu Q-torni oli sijoitettu yhtä kantta korkeammalle.
Palvelus.
Alus liitettiin syyskuussa 1914 Suuren laivaston 2. taistelulaivueeseen. Se osallistui laivueensa mukana Skagerrakin taisteluun, jossa alus ei kärsinyt miehistötappioita. Sodan päätyttyä alus sijoitettiin 1919 Noren sijoitetun reserviosaston lippulaivaksi. Se myytiin romutettavaksi 1922 Washingtonin laivastosopimuksen nojalla.
Bogdan Józef Wojtuś

Bogdan Józef Wojtuś (4. heinäkuuta 1937 Łąsko Wielkie – 20. lokakuuta 2020) oli puolalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Gnieznon arkkihiippakuntaan Stefan Wyszyński 20. toukokuuta 1961. Hänet nimitettiin Gnieznon vihkipiispaksi ja Vassinassan titulaaripiispaksi 24. syyskuuta 1988, ja piispaksi vihkiminen seurasi 8. lokakuuta. Pääkonsekraattorina toimi Józef Glemp, jota avustivat Jan Czerniak ja Jan Wiktor Nowak. Wojtuś jäi eläkkeelle 15. syyskuuta 2012.
Sunshine on My Shoulders

”Sunshine on My Shoulders” (joskus vain ”Sunshine”) on yhdysvaltalaisen laulaja-lauluntekijän John Denverin kappale. Denver sanoitti ja nauhoitti kappaleen vuoden 1971 albumilleen "Poems, Prayers &amp; Promises", ja se julkaistiin singlenä vuonna 1973. Se nousi listaykköseksi Yhdysvaltain "Billboard" Hot 100 -musiikkilistalla alkuvuodesta 1974.
Kanadalainen laulaja-lauluntekijä Carly Rae Jepsen teki kappaleesta oman versionsa ensimmäiselle studioalbumilleen "Tug of War" (2008), ja kappale julkaistiin albumin ensimmäisenä singlenä.
Virtuaalinen lähipoliisiryhmä

Virtuaalinen lähipoliisiryhmä tai lyhyemmin nettipoliisi on suomalainen poliisiryhmä, jonka päätehtävä on tehdä ennalta estävää Internetiin liittyvää poliisityötä. Virtuaalinen lähipoliisiryhmä tekee ennalta estävää työtä myös puhumalla kouluissa. Virtuaalisen lähipoliisiryhmän kotisivuilta löytyvät kaikki yhteystiedot ja tietoa nettiin liittyvästä rikollisuudesta. Virtuaalinen lähipoliisiryhmä on osa Helsingin poliisilaitosta.
Ryhmänjohtajana toimi ylikonstaapeli Marko "Fobba" Forss. Hän oli myös Suomen ensimmäinen nettipoliisi. Nettipoliisin kolmen hengen kokoonpanoon kuuluvat myös vanhempi konstaapeli Jutta Antikainen ja vanhempi konstaapeli Jarno Saarinen.
Virtuaalinen lähipoliisiryhmä ei poista sisältöä Internet-sivustoilta. Ainoa mahdollisuus poistaa sisältöä on pyytää sivuston ylläpitoa poistamaan sisältö. Virtuaaliselle lähipoliisiryhmälle ei myöskään kuulu opastaminen eri sivustojen ylläpitojen tavoittamisessa, vaan poliisin sijaan on kysyttävä palveluntarjoajalta tai joltain muulta taholta, miten saadaan yhteys sivuston ylläpitoon, jotta sisältö saadaan poistettua. Oikeus voi määrätä sivuston ylläpitäjän poistamaan sisältöä.
Vuonna 2017 poliisi rekrytoi 25 uutta nettipoliisia. Nettipoliisit sijoittuvat Suomen 11 poliisilaitokseen ja Helsinkiin perustettuun omaan 10 poliisin vihapuhetutkinnan erikoisryhmään.
Takijirō Ōnishi

Takijirō Ōnishi (, 2. kesäkuuta 1891 – 16. elokuuta 1945) oli keisarillisen Japanin laivaston vara-amiraali toisessa maailmansodassa.
Ōnishi teki 54-vuotiaana 16. elokuuta 1945 rituaali-itsemurhan eli seppukun Japanin hävittyä sodan liittoutuneille. Vara-amiraali Ōnishi tuli tunnetuksi kehittämäänsä ”yksi mies – yksi laiva” -periaatteeseen pohjautuneesta kamikaze-taistelutaktiikasta, joka perustui hävittäjälentokoneiden käyttöön itsemurhatehtävissä laivoja vastaan. Ōnishi perusteli omaa seppukuaan sillä, että oli lähettänyt niin monta nuorukaista varmaan kuolemaan. Hän oli henkilökohtaisesti saattamassa seremoniallisin menoin matkalle ensimmäiset kamikaze-hyökkääjät.
Hänen viimeinen toiveensa oli että hänen ruumiinsa tuhkattaisiin ja tuhka ripoteltaisiin lentokoneesta sotatoimialueen ylle. Näin hän sanoi pääsevänsä miestensä seuraan ikuisuudessa.
Häringen linna

Häringen linna on Haningen kunnassa Ruotsissa sijaitseva linna. Nykyinen linna on rakennettu vuonna 1657, samalla paikalla sijainneen vanhan linnan tilalle.
Vuonna 1934 Electroluxin omistaja, teollisuusjohtaja Axel Wenner-Gren osti linnan. Hän sisusti linnan nykyiseen asuunsa ja piti siellä loisteliaita juhlia vaimonsa Marguerite Wenner-Grenin kanssa, vierainaan aikansa kuuluisuuksia, kuten Greta Garbo.
Hugo Eugenio Puccini Banfi

Hugo Eugenio Puccini Banfi (s. 21. lokakuuta 1935 Barranquilla) on kolumbialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin Opus Dein papiksi 27. elokuuta 1967 ja nimitettiin Barranquillan arkkihiippakunnan vihkipiispaksi sekä Oppidum Consilinumin titulaaripiispaksi 9. joulukuuta 1977. Piispaksi vihkiminen seurasi 18. helmikuuta 1978. Pääkonsekraattorina toii Germán Villa Gaviria, jota avustivat Mario Revollo Bravo ja Carlos José Ruiseco Vieira.
Puccini Banfi sai 4. joulukuuta 1987 nimityksen Santa Martan piispaksi.