tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Katalonia, Katalonia

Katalonia, Katalonia () on englantilaisen kirjailijan George Orwellin vuonna 1938 ilmestynyt sotareportaasi, jossa hän kertoo kokemuksistaan Espanjan sisällissodasta. Se on "Eläinten vallankumouksen" ja "Vuonna 1984:n" ohella Orwellin tunnetuimpia teoksia. "Katalonia, Kataloniaa" pidetään myös yhtenä kaikkien aikojen merkittävimmistä sotakuvauksista. 
Yleistä.
Orwell liittyi joulukuussa 1936 tasavaltalaisten puolella kenraali Francon fasisteja vastaan sotineen trotskilaisen POUM-puolueen miliisijoukkoihin. Hän palveli aluksi neljän kuukauden ajan Aragonian rintamalla ja sen jälkeen Kataloniassa. Vuonna 1937 aloitettiin toukokuun puolivälin jälkeen tasavaltalaisten liittolaisena olleen Neuvostoliiton painostuksesta Stalinin linjaa vastustaneisiin ryhmiin kohdistuneita puhdistuksia, joiden kohteeksi joutuivat trotskilaisten lisäksi muun muassa CNT-ammattiliiton ja FAI-järjestön anarkistit. Pidätetyksi määrätty Orwell onnistui pakenemaan puolisonsa kanssa 23. kesäkuuta junalla Barcelonasta Pariisiin. "Katalonia, Katalonian" kirjoittamisen hän aloitti palattuaan Englantiin ja se ilmestyi huhtikuussa 1938. Orwell joutui etsimään kirjalle uuden kustantajan, koska hänen vanha kustantajansa Victor Gollancz ei suostunut julkaisemaan stalinisteihin kriittisesti suhtautunutta teosta. 
Sisältö.
"Katalonia, Katalonia" sisältää muun muassa kuvauksia rintamalta, jossa Orwell vietti yhteensä 115 päivää sekä hänen ajastaan eri sairaaloissa, jonne Orwell joutui haavoituttuaan. Hän kertoo myös Barcelonassa käydystä lyhyestä tasavaltalaisten keskinäisestä valtataistelusta, niin sanotusta Barcelonan toukokuusta, jossa vastakkain olivat hallituksen poliisivoimat (Guardia de Asalto) ja CNT:n anarkistit. Erityisen tunnettu teos on ensimmäisestä luvustaan, jossa Kataloniaan saapunut Orwell kuvailee anarkistien hallussa olevaa maakuntaa ja Barcelonan kaupunkia. Kaikki liikeyritykset ja julkiset palvelut oli kollektivisoitu työläisten haltuun ja yhteiskunta toimi anarkismin periaatteiden mukaan. Orwell ihastelee anarkistisessa Barcelonassa vallinnutta tasa-arvoa ja luokkayhteiskunnan katoamista. Kirjan viimeisissä luvuissa Orwell muun muassa pohtii, miten sisällissodassa lopulta tulee käymään, sekä selvittää tasavaltalaisten riveissä taistelevien Espanjan ja Katalonian kommunististen puolueiden, POUM:n ja anarkistien välisiä ideologisia eroja.
Brobackan silta

Siltamäen kivisilta () eli Brobackan silta on Keravanjoen ylittävä kivinen holvisilta Helsingin ja Vantaan rajalla. Sillan länsipuolella on Vantaan Tammisto ja itäpuolella Helsingin Siltamäen kaupunginosa, joka on nimetty aiemman paikalla sijainneen sillan mukaan. Sillasta käytetään myös nimiä Kirkonkylän silta, Keravanjoen silta ja Siltamäen silta. 
Kivisilta rakennettiin vuonna 1896, mutta siltapaikka on ollut olemassa ainakin 1700-luvun alkuvuosilta. Aikaisemmat sillat ovat olleet puisia. Silta on kuulunut Helsingistä Hyrylän kautta Hämeenlinnaan kulkeneeseen vanhaan tiehen.
Brobackan silta on yksi Helsingin vanhimpia siltoja ja suurin Vantaan kolmesta säilyneestä kivisillasta. Länsi-Vantaan Keimolassa sijaitsee Luhtaanmäen kivisilta ja Itä-Vantaalla vuonna 1898 rakennettu Hakkilan kivisilta. Kaikki kolme siltaa ovat nykyään jalankulun ja pyöräilyn käytössä ja suojeltuja asemakaavassa. 
Suunnittelu ja rakentaminen.
Sillan on suunnitellut rakennusmestari A. G. Hammar, ja se rakennettiin vuonna 1896. Rakentamisesta päätettiin Helsingin pitäjän kunnankokouksessa 28. lokakuuta 1895. Tammikuun 1896 kunnankokouksessa sillan holvia päätettiin korottaa neljä jalkaa. Alkujaan sillan rakennuskustannuksiksi arvioitiin 8 635 markkaa. Ylläpitäjä on Helsingin kaupunki, joka mainitsee sen valmistumisvuodeksi virheellisesti 1890.
Sillan yli johtanut maantie lakkautettiin 16. tammikuuta 1990. Viimeisin korjaus siltaan tehtiin vuosina 2000–2001. Korjatun sillan avajaisia vietettiin 29. toukokuuta 2001.
Samalla paikalla sijaitsi silta jo ennen nykyisen sillan rakentamista, sillä Senaatin kartassa (1872) tie kulkee tällä paikalla Keravajoen yli, ja sillan itäpuolella on karttaan merkitty nykyisen Siltamäen ruotsinkielinen nimi "Brobacka". Toisten lähteiden mukaan vanha silta olisi rakennettu vuonna 1870. 
Mitat ja rakenne.
Kaksiaukkoisen sillan kokonaispituus on 36,8 metriä ja hyötyleveys 7,4 metriä (rakenteellinen leveys 8,3 m). Sillan alikulkukorkeus on 4,4 metriä. Silta on holvattu graniittiharkoista ja siinä on kaksi holvimaista yhdeksän metriä leveää aukkoa. Siltakannen alla käytettiin myös luonnonkiven lohkareita ja eteläpään rantapergertä on tuettu muuratulla kivilatomuksella.
Gertrud

Gertrud tai Gertrude on naisen etunimi. Nimi on muodostettu germaanisten kielten sanoista "ger", joka merkitsee keihästä, ja "þruþ", joka merkitsee voimaa tai lujuutta. Useissa kielissä nimi esiintyy myös muodossa Gertrude.
Suomessa Gertrud-nimisiä naisia on Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan ollut vuoden 2019 loppuun mennessä 1 480. Muodossa Gertrude nimi sen sijaan on Suomessa annettu vain muutamalle kymmenelle henkilölle. Nimen suomenkielinen vastine on Kerttu. Suomen­ruotsalaisessa kalenterissa Gertrudin nimipäivä on 17. maaliskuuta, joka on Nivellesin luostarin abbedissa Gertrudin muistopäivä. Sama päivä on suomen­kielisessä kalenterissa Kertun nimipäivä.
Golia alla conquista di Bagdad

Golia alla conquista di Bagdad (”Goljat Bagdadia valloittamassa”) on vuonna 1965 julkaistu italialainen seikkailuelokuva. Tyylilajiltaan peplumia edustavan elokuvan on ohjannut Domenico Paolella. Sen sankaria Goljatia esittää yhdysvaltalainen kehonrakentaja Peter Lupus alias Rock Stevens.
Juoni.
Kurdien kuningas Thor on ajanut kuningas Selimin pois Bagdadista ja valmistautuu hyökkäämään kharidžiittien muslimilahkon avulla kalifi Sahudin hallitsemaan Nisibisiin. Selim ja Sahud sopivat yhteistyöstä ja päättävät sinetöidä sen lastensa Miriamin ja Phirin avioliitolla. Kharidžiittien johtaja Rhalek kaappaa Miriamin ja pitää häntä panttivankinaan. Selim pyytää apuun Goljatin, joka matkustaa Bagdadiin ja löytää kharidžiittien piilopaikan. Lopuksi Goljat ja Selim kukistavat kharidžiitit ja valtaavat Bagdadin kurdeilta. Selim luopuu vallasta Miriamin ja Phirin hyväksi ja Goljat lähtee etsimään uusia seikkailuja..
Tuotanto, teemat ja vastaanotto.
"Golia alla conquista di Bagdad" on kuvattu Elioksen studiolla ja Tor Caldaran luonnonsuojelualueella. Se on tehty samaan aikaan kuin Paolellan ja Lupusin aikaisemmin julkaistu "Ercole contro i tiranni di Babilonia". Elokuvissa on käytetty samoja lavasteita ja taistelukohtauksia.
Elokuva on hyvin vaatimattomasti toteutettu keskinkertainen peplum-seikkailu. Sen suhde historiaan on absurdi, juoni sekava ja henkilöhahmot keskeneräisiä. Tarinaa leimaava juonittelu ja salailu viittaavat peplumia seuranneisiin italialaisiin vakoilujännäreihin. Peter Lupus selviää pääosastaan auttavasti ja Giovanni Pazzafini, Daniele Vargas ja Mario Petri esittävät poikkeuksellisesti positiivisia henkilöhahmoja. Sivuosien nimettöminä voimamiehinä nähdään Mario Novelli, Pietro Ceccarelli sekä mahdollisesti Iloosh Khoshabe. Hetken aikaa elokuvassa välähtävät myös Klaus Kinskin kasvot.
Peplumin kukoistuskauden viimeistä vaihetta edustava elokuva keräsi siedettävät 156 miljoonan liiran pääsylipputulot ja menestyi myöhemmin kohtuullisesti myös videokasettina, joka ilmeisesti poikkeaa huomattavasti alkuperäisestä tuotannosta.
Peter Lupus

Peter Lupus (s. 17. kesäkuuta 1932 Indianapolis, Indiana) on yhdysvaltalainen kehonrakentaja ja näyttelijä.
Kehonrakennusta harrastanut Lupus tuli Yhdysvalloissa tunnetuksi roolistaan elokuvassa "Seksiä ja muskeleita" ("Muscle Beach Party", 1964). 1960-luvun alussa hän näytteli pääosia kolmessa italialaisessa peplum-filmissä sekä yhdessä perinteisemmässä seikkailuelokuvassa taiteilijanimellä "Rock Stevens". Palattuaan Yhdysvaltoihin Lupus työskenteli suositussa tv-sarjassa "Vaarallinen tehtävä". Myöhemmin hän esiintyi toisinaan elokuvien ja tv-sarjojen sivurooleissa.
Gertrud Nivellesiläinen

Pyhä Gertrud Nivellesiläinen (626 Landen – 659 Nivelles, Belgia) oli frankkien major domuksen Pipin I:n tytär ja Nivelles'n luostarin abbedissa, jota kunnioitetaan pyhimyksenä sekä katolisessa että ortodoksisessa kirkossa. Hänen muistopäivänsä on 17. maaliskuuta, joka sen mukaisesti on myös Gertrudin ja Kertun nimipäivä.
Gertrudin vanhemmat olivat frankkilainen major domus Pipin I ja hänen puolisonsa Pyhä Itta. Hän oli Andennen abbedissan, Pyhän Beggan, Pyhän Bavon ja Grimoald I:n sisar. Pipinin kuoltua vuonna 640 Itta perusti Nivellesiin, nykyiseen Belgiaan, kaksoisluostarin Maastrichtin piispan, Pyhän Amanduksen neuvosta. Gertrudista tuli luostarin ensimmäinen abbedissa.
Pyhän Gertrudin kultti levisi 1300-luvun puoli­välissä myös Pohjois­maihin. Muun muassa kaupunkeihin, joissa asui saksalaisperäistä väestöä, perustettiin Gertrud-kiltoja. Myös Suomessa toimi keskiajalla Pyhälle Gertrudille omistettuja kiltoja ainakin Ulvilassa ja Turussa.
Pyhimyslegendan mukaan Gertrud olisi pelastanut muutamia meren­kulkijoita, jotka olisivat huutaneet hänelle todettuaan olevansa merihädässä. Tämän vuoksi hänestä tuli keski­ajalla matkustajien suojeluspyhimys. Niinpä ennen matkalle lähtöä juotiin malja Pyhän Gertrudin muistoksi.
Gertrud kuvataan tavallisesti benediktiiniasussa kädessään kirkon pienois­malli, kirja tai abbedissan sauva. Toisinaan hänellä on kruunu päässään. Kirkon pienoismalli hänen attribuuttinaan viittaa siihen, että hän kannatti innokkaasti uusien kirkkojen rakentamista.
Myöhäis­keski­ajalla hänet kuvattiin toisinaan rottien ympäröimänä. Hänet kuvataan rotilta ja hiiriltä suojelevana pyhimyksenä 1400-luvulla mustan surman aikana erityisesti lounaisessa Saksassa, Alankomaissa ja Kataloniassa. Gertrud on myös monien kirkkojen suojelus­pyhimys, ja häntä kutsutaan auttajana kuolin­hetkellä. 1980-luvulta lähtien hänet on satunnaisesti esitetty kissojen suojeluspyhimyksenä, mutta tästä ei ole aiempaa aineistoa.
Valencian kieli

Valencian kieli on Espanjan Valencian itsehallintoalueella puhutusta kielestä käytetty nimitys. Se on yhdessä espanjan kanssa alueen virallinen kieli. Valencian kirjakieli perustuu lähinnä eteläisen Valencian murteeseen. Kielitieteellisesti valencian kieli kuuluu katalaanin kielen yhteyteen ja tarkemmin sanottuna katalaanin länsimurteisiin. Valencian kieliakatemia, (Acadèmia Valenciana de la Llengua, AVL) on linjannut, että valencian kieli ja katalaani ovat yksi ja sama kieli, josta kuitenkin käytetään rinnakkain kahta eri nimitystä. 
Valencian kielisota.
Osa valencialaisista ei hyväksy valencian määrittelemistä katalaanin murteeksi, vaan pitää sitä omana kielenään. Taustalla on Valencian itsehallintoajan alkuaikoina käyty niin sanottu Valencian kielisota, jossa poliittisista syistä katalaani ja valencian kieli haluttiin erottaa toistaan.
Virallinen asema.
Valencian kielen virallisesta asemasta säädetään Espanjan perustuslaissa sekä laissa Valencian autonomisesta asemasta sekä laissa valencian kielen käytöstä ja opetuksesta. Laissa Valencian autonomisesta asemasta, tarkemmin sen 6. pykälässä säädetään:
Valencian kieli ei kuulu EU:n tunnustamien 23 virallisen ja 26 vähemmistökielen joukkoon.
Satakuntalainen

Satakuntalainen on Satakunnassa kerran kuussa ilmestyvä lehti. Se on maksuton satakuntalaisille Keskustan jäsenille ja muille tilaajille maksullinen. 
Sen taustaorganisaatiot ovat Satakunnan Lehdenvalmistajat Oy ja Keskustan Satakunnan piiri ry. Lehden päätoimittaja on Juhani Seppälä, joka omistaa Satakunnan Lehdenvalmistajat Oy:n.
Lehteä uhkaa lopetus sillä omistaja Juhani Seppälä on maaliskuussa 2014 hakemassa painotaloa ja julkaisuyhtiötä konkurssiin.
Carney Island

Carney Island on 8 500 neliökilometrin laajuinen, jään peittämä asumaton saari Etelämantereella, Marie Byrdin maan edustalla. Aivan pohjoisinta rannikkoa lukuun ottamatta koko saari on Getzin jäähyllyn peittämä. Carney Islandin lähimmät naapurisaaret ovat Wright Island ja Siple Island.
Carney Islandin nimesi Yhdysvaltain Antarktisten alueiden nimeämiskomitea (US-ACAN). Nimi viittaa amiraali Robert Carneyyn (1895–1990), joka toimi Operaatio Deep Freezeen laivasto-operaatioiden komentajana kv. geofysiikan vuoden aikana 1957–1958.
Hamedan

Hamadan, ( tai Hamedān) on Hamadanin maakunnan keskuskaupunki Iranin länsiosassa. Hamadān sijaitsee noin 1 645 metrin korkeudella merenpinnasta, 3 571 metriä korkean Alvandvuoren itärinteen puolella.
Hamadanin väkiluku on kehittynyt seuraavasti: 349 653 (1996), 401 281 (2001), 479 640 (2006) ja 525 794 asukasta (2011).
Hamadān on yksi Iranin vanhimmista kaupungeista, joka on todennäköisesti perustettu jo vuonna 1100 eaa. Sitä pidetään Persian impeurimin ensimmäisenä pääkaupunkina. Kaupunki tunnettiin antiikin aikana nimellä Ekbatana.
Music Canada

Music Canada (MC) on vuonna 1963 perustettu musiikkialan yhdistys, jonka tarkoitus on edustaa kanadalaisen musiikkialan yritysten etuja ja taistella laitonta musiikin kopioimista vastaan.
Myönnytykset.
Music Canada -palkintoja myönnetään myynnistä Kanadassa. Palkinnon taso riippuu äänitteen formaatista ja myyntiluvuista.
Tšekin Extraliga -kausi 2012–2013

Tšekin extraligan kausi 2012-2013 oli liigan 20. kausi. Kauden mestaruuden voitti HC Škoda Plzeň, joka kukisti finaalisarjassa Berani Zlínin otteluvoitoin 4-3. Mestaruus oli Plzeňille sen seurahistorian ensimmäinen.
Runkosarja.
Pistepörssi.
Päivitetty kauden lopuksi.&lt;br&gt;
"PO=Pelatut ottelut; M = Maalit; S = Syötöt; P = Pisteet; +/– = Plus/Miinus; RM = Rangaistusminuutit"
Aakkola

Aakkola on kylä Orivedellä Pirkanmaan maakunnassa. Se sijaitsee valtatien 9 pohjoispuolella Oriveden keskustaajamasta koilliseen. Aakkolan pohjoispuolella on Juupajoen kunnan raja, ja ennen kuntaliitosta Aakkolan itäpuolella kulki Oriveden ja Längelmäen välinen kuntaraja. Kylässä sijaitsee Aakkojärvi, jonka ympärillä on peltoja. Osia kylästä sijaitsee myös Juupajoen puolella. Aakkolan väkiluku on noin 40 ihmistä, joka vaihtelee johtuen kylän mökeistä.
Oriveden Ponnistus järjesti Aakkolassa 11.–12.8.2018 suunnistuksen Hämeen AM-pitkän ja viestin.
Azukizakan taistelu (1542)

Azukizakan taistelu () oli Oda Nobuhiden voittama taistelu Imagawa Yoshimotoa vastaan Sengoku-kaudella Japanissa vuonna 1542. Vaikka Yoshimoto kärsi tappion hän voitti kuitenkin Nobuhiden toisessa taistelussa 1548.
Yoshimoto kuoli lopulta Okehazaman taistelussa Oda Nobunagaa vastaan vuonna 1560.
Hongkong (täsmennyssivu)

Hongkong (kiinaksi ; ) voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Violanta Unkarilainen

Violanta Unkarilainen (n. 1216 Esztergom –1251) oli unkarilainen prinsessa, Aragonian kuningatar, kuningas Jaime I:n puoliso.
Violanta oli Unkarin kuningas Andreas II:n ja ranskalaisen Yolande de Courtenayn (n. 1200–1233) tytär. Violanten äidinisä Pierre de Courtenay kuului ranskalaisen Kapetingien kuningassuvun Courtenay-haaraan ja hallitsi Bysantissa neljännen ristiretken tuloksena syntynyttä ns. Latinalaista keisarikuntaa, äidinäiti oli Flanderin prinsessa Jolanda. Isosetiä olivat keisari Balduin I ja Latinalaisen keisarikunnan hallitsija Henrik I Flanderilainen. 
Violanta syntyi Esztergomissa noin vuonna 1216. Hän sai myötäjäisiksi 10 000 hopeamarkkaa ja perintöoikeuden tiettyihin maa-alueisiin Ranskassa ja Namurissa. Violanta ja Jaakko vihittiin Barcelonassa vuonna 1236. Liiton siunasi paavi Gregorius IX.
Violanta oli kuningas Jaakon toinen puoliso. Ensimmäinen avioliitto Eleanor Kastilialaisen kanssa oli päättynyt eroon. Violanta ja Jaakko saivat useita lapsia, joista tuli kuninkaita, kuningattaria ja arkkipiispoja.
Avioliiton aikana Jaime I keskittyi valloittamaan Valenciaa, ja Violanta seurasi häntä rohkeasti rintamalle. Hän keskusteli puolisonsa kanssa sotastrategiasta, mutta pyrki myös painostamaan tätä järjestämään omille lapsilleen kunnon perinnöt ja sivuuttamaan ensimmäisen vaimon synnyttämän pojan Alfonson.
Violentan viimeisiä vuosia varjosti puolison yhä avoimempi seurustelu Teresa de Vidauran kanssa. Teresa synnytti kuninkaalle ainakin kaksi aviotonta lasta ja Jaime mennä tämän kanssa naimisiin, mutta paavi ei myöntänyt avioeroa, joten Violenta pysyi kuningattarena elämänsä loppuun asti.
Violenta on haudattu Real Monasterio de Santa Maria de Vallbonaan. Hänen perustamassaan kaupungissa Castellon de la Planassa järjestetään joka vuosi juhlat hänen kunniakseen, ja joku tyttö valitaan kaupungin kuningattareksi juhlien ajaksi.
Kolmiloikka olympialaisissa

Kolmiloikka on kuulunut olympialaisten lajivalikoimaan jokaisissa nykyaikaisissa olympialaisissa. Ensimmäisissä nykyaikaisissa olympialaisissa Ateenassa vuonna 1896 kolmiloikka oli ensimmäinen laji jossa olympiamitaleista kilpailtiin. Kilpailun voittajasta James Connollystä tuli näin nykyaikaisen olympiahistorian ensimmäinen olympiavoittaja. Antiikin ajan Olympian kisat oli käyty viimeisen kerran noin 1500 vuotta aiemmin.
Miesten kolmiloikan olympiahistorian menestynein urheilija on kolme olympiakultaa voittanut Neuvostoliiton Viktor Sanejev. Naisten kolmiloikka tuli olympialaisten ohjelmaan vasta Atlantan olympialaisiin vuonna 1996. Naisten menestynein on urheilija on Kamerunin Françoise Mbango Etone. Hän on saavuttanut olympiakultaa kahdesti.
Vauhditon kolmiloikka.
Vuosina 1900–1904 olympialaisten ohjelmassa oli myös vauhditon kolmiloikka.
Nord Noratlas

Nord Noratlas on ranskalainen kuljetuskone, jota käytettiin Ranskan ilmavoimissa vuoteen 1989 asti. Ensilentonsa vuonna 1949 lentäneen konetyypin massavalmistus alkoi vuonna 1950. Koneen erillinen kehtorunko oli kahden peräsinpuomin välissä, joiden etuosassa moottorit sijaitsivat. Runkoratkaisu mahdollisti sinänsä riskittömän laskuvarjohyppäämisen vailla pelkoa ruhjoutumisesta koneen osiin lennosta hypätessä. Siipirakenne on ylätasoon asennettu trapetsisiipi, ja voimalaitteina on kaksi Ranskassa lisenssillä valmistettua 2 090 hevosvoiman Bristol Hercules -tähtimoottoria.
Nord Noratlas oli lentonopeutensa puolesta suhteellisen hidas (matkanopeus noin 305 km/h), mutta tyypin 820 metrin kiitoratavaatimus oli lyhyehkö, joten se soveltui hyvin tiettyihin sotilaskäyttökohteisiin. Noratlasin suurin lentoonlähtöpaino oli 21 tonnia ja kantama normaaliolosuhteissa 2 410 kilometriä. Hyötykuormaa kone kykeni kuljettamaan 4 960 kg, joka saattoi koostua esimerkiksi 45 sotilaasta, 36 laskuvarjojääkäristä tai 18 potilasta/haavoittuneesta sekä tarvittavasta hoitohenkilökunnasta.
Konetyyppiä valmistettiin kaikkiaan 425 kappaletta. Tammikuun 1958 hintatasossa koneen hinta oli 448 000 dollaria. Noratlasin pääasialliset käyttäjämaat olivat Ranska ja Länsi-Saksa. Sen käyttö päättyi Ranskan ilmavoimissa vuonna 1989, ja tyypin korvasi on Transall C-160. Muita Noratlasin sotilaskäyttäjiä olivat muun muassa Israel, Kreikka ja Portugali. Käytettyjä koneyksilöitä ostettiin kuljetuskäyttöön Afrikan maiden ilmavoimiin, kuten Nigeriin, Nigeriaan, Ugandaan ja Tšadiin.
Smolenskin ydinvoimalaitos

Smolenskin ydinvoimalaitos () on Länsi-Venäjän Smolenskin alueella, Dneprin sivujoen Desnan rannalla, 3 kilometriä Desnogorskin kaupungin luoteispuolella sijaitseva ydinvoimalaitos. Voimala on sähköntuotannoltaan yksi Venäjän suurimmista ydinvoimaloista. Sen tuotanto-osuus Venäjän ydinsähköstä on noin 13 prosenttia. Smolenskin ydinvoimalaitoksen omistaa ja sen toiminnasta vastaa Venäjän valtion Rosenergoatom osakeyhtiö.
Voimala sijaitsee maanteitse noin 145 kilometriä aluekeskus Smolenskista kaakkoon. Voimalaa varten Desnajokeen on tehty pato, jonka avulla on luotu ydinvoimalan lauhdeveden turvaava tekojärvi.
Voimalaan kuuluu nykyään kolme RBMK-1000-yksikköä. Vastaavanlainen yksikkö tuhoutui Tšernobylin ydinonnettomuudessa. Yksiköt on kytketty sähköverkkoon vuosina 1982–1990. Vuonna 2012 uutisoitiin voimalan uusimiseen ja käyttöiän jatkamiseen (2027 saakka) tähtäävistä investoinneista.
Smolenskin ydinvoimalan II-vaihe.
Ydinvoimalaitoksen alueelle on suunniteltu rakennettavan neljä uutta, VVER-1200 -tyypin kevytvesireaktoria vuoteen 2030 mennessä. Näillä korvataan nykyiset, vanhenevat yksiköt. Ensimmäinen toisen vaiheen yksikkö on tarkoitus saada käyttöön vuoteen 2024 mennessä.
Café du Dôme

Le Café du Dôme tai lyhyesti Le Dôme on Montparnassessa Pariisissa sijaitseva ravintola, joka avattiin vuonna 1898. Se oli ensimmäinen montparnesselaiskahvila, joka alkoi houkutella asiakkaakseen taiteilijoita ja kirjailijoita. Ravintolassa kokoontuneisiin kuuluisuuksiin lukeutuvat muun muassa Man Ray, Henry Miller, Anaïs Nin, Eva Kotchever, Kahlil Gibran, Pablo Picasso ja Ernest Hemingway. Se houkutteli erityisesti pohjois- ja keskieurooppalaisia kuvataiteilijoita, joita Guillaume Apollinaire kutsui nimellä ”Dômiers”, joihin kuuluivat aluksi Rudolf Levy, Hans Purrmann ja Walter Bondy. Dômiers-taiteilijaryhmä hajosi kuitenkin ensimmäisen maailmansodan alussa.
Älä kanna pelkoa

Älä kanna pelkoa on suomalaisyhtye Indican kappale heidän järjestyksessään kuudennelta, "Akvaario" -nimiseltä studioalbumilta. Suomen Musiikki julkaisi kappaleen albumin ensimmäisenä singlenä 29. marraskuuta 2013. Kappaleen on sanoittanut Jonsu, ja sen on säveltänyt Jonsu yhdessä Roland Sprembergin kanssa. Kappale kertoo rakkauden ja pelon taistelusta. 
Kappaleelle on tehty myös Lawrence Dolkartin ohjaama musiikkivideo, joka julkaistiin videopalvelu YouTubessa 18. joulukuuta 2013. Kappale ei noussut lainkaan listoille.
David Pogue

David Pogue (s. 9. maaliskuuta 1963 Shaker Heights, Ohio) on yhdysvaltalainen teknologiatoimittaja, tietokirjailija ja tiedeaiheisten televisiodokumenttien juontaja, joka on tunnettu humoristisesta tavastaan arvioida uutuustuotteita ja käsitellä vakaviakin tiedeaiheita. Hän toimi aiemmin muusikkona New Yorkin Broadway-teattereissa.
David Pogue osoitti jo varhain kiinnostusta musiikkiin ja teatteriin ja oli mukana monissa koulunsa näytelmissä ja musiikkiesityksissä muun muassa säveltäjänä ja pianistina. Hän oli lahjakas myös kielellisesti ja opetteli teini-iässä nelisensataa taikatemppua. High schoolin jälkeen hän aloitti opinnot Yalen yliopistossa pääaineinaan musiikki, tietotekniikka ja englanti.
Macworld ja For Dummies -kirjat.
Valmistuttuaan Pogue haaveili Broadway-teatterikapellimestarin urasta ja toimikin teatterimuusikkona kymmenisen vuotta, kunnes alkoi kiinnostua Apple-tietokoneista ja uuden tietotekniikan opettamisesta ihmisille, aluksi Broadway-kuuluisuuksille kuten Stephen Sondheim. Vuonna 1988 hän alkoi kirjoittaa Macworld-aikakauslehteen, mitä jatkui vuoteen 2000 saakka. Macworldin sisaryhtiö IDG pyysi Poguea "Mac for Dummies" -kirjan kirjoittajaksi. Se oli vasta toinen sittemmin laajaksi paisuneessa For Dummies -kirjasarjassa. Pogue sai pian kirjoittaa sarjaan myös taikuudesta ("Magic for Dummies"), oopperataiteesta ("Opera for Dummies") ja klassisesta musiikista ("Classical Music for Dummies"). Niitä seurasivat saman sarjan kirjat uusista Macintosh-tietokonemalleista.
The Missing Manual.
Vuonna 2000 David Pogue ryhtyi yrittäjäksi ja perusti oman yrityksen Pogue Press. Hän ryhtyi sen puitteissa kirjoittamaan uutta ”The Missing Manual” -kirjasarjaa uusista teknologiatuotteista, joiden mukana ei useinkaan enää tullut painettua käyttöohjetta. O’Reilly Median kustantamassa sarjassa on ilmestynyt yli 60 opaskirjaa Poguen ja monien muiden asiantuntijoiden kirjoittamina.
The New York Times.
Pogue piti pitkään viikoittaista teknologiakolumnia The New York Times -sanomalehdessä. Sen ohella hän teki koomisia videoklippejä lehden verkkosivuille seikkailuistaan uusien kuluttajalaitteiden maailmassa. Lokakuussa 2013 hän jätti lehden 13 vuoden jälkeen ja ryhtyi vetämään Yahoon uutta palvelua Yahoo Tech.
Pogue vierailee usein tv-ohjelmissa ja on suosittu puhuja muun muassa TED-konferensseissa. Hän on myös juontanut useita Yhdysvaltojen julkisen palvelun tv-yhtiön PBS:n tuottamia, Ylen Prisma-sarjassakin nähtyjä tiededokumentteja.
Pogue on saanut kaksi Emmy-palkintoa, kaksi Webby-palkintoa ja Loeb-palkinnon journalistisista ansioista.
Korkeushyppy olympialaisissa

Korkeushyppy on ollut olympialaisten lajivalikoimassa jokaisissa nykyaikaisissa olympialaisissa. Naisten korkeushyppy otettiin lajivalikoimaan vuonna 1928. Korkeushypyn olympiamitalitilastoa johtaa Yhdysvallat.
Vauhditon korkeushyppy.
Vuosina 1900–1912 olympialaisten ohjelmassa oli myös vauhditon korkeushyppy.
Martti Lukka

Martti Lukka (9. heinäkuuta 1907 Muhos – 6. toukokuuta 1994 Oulu) oli suomalainen kotiseutuneuvos, muusikko, säveltäjä, sanoittaja ja runoilija.
Martti Lukan vanhemmat olivat Jaakko ja Maria Sofia Lukka. Hän kävi Haapaveden kansanopiston ja toimi sitten maanviljelijänä Muhoksella. Lukka harrasti musiikkia jo nuoruusvuosinaan. Hän soitti kannelta ja toimi ennen sotavuosia Muhoksen suojeluskunnan torvisoittokunnan johtajana. Vuonna 1959 Lukka perusti "Muhoksen Torvipojat"-nimisen puhallinorkesterin ja hän johti sitä kymmenen vuoden ajan. Lukka harrasti myös kuorolaulua ja toimi kahden vuoden ajan 1973 perustamansa Oulun eläkeliiton kuoron johtajana.
Lukka aloitti säveltämisen ja sanoittamisen 1960-luvulla. Hän sävelsi muun muassa "Muhos-kantaatin" ja "Muhoksen kotiseutulaulun". Lukka julkaisi myös 1989 runokokoelman nimeltä "Orastava maa".
Lukka toimi myös Muhoksen kunnanvaltuutettuna ja monissa muissa luottamustehtävissä. Hän sai 1978 kotisetuneuvoksen arvon ansioistaan kotiseututyössä.
Teoksia.
Muhoksen kirjastossa säilytetään irtolehtikansiota Lukan runoja. ja "Muistelmani kotiseudulta Muhokselta"
Huomionhakuinen persoonallisuus

Huomionhakuinen persoonallisuus, myös: histrioninen persoonallisuus, on persoonallisuushäiriö, jossa huomion tavoitteleminen muokkaa henkilön käyttäytymistä eri tilanteissa. Häiriö kuuluu B-ryhmän häiriöihin, jolle on ominaista tunne-elämän epävakaus tai impulsiivisuus, jotka ohjaavat käyttäytymistä, ja lisäksi empatiakyky on heikentynyt.
Tälle persoonallisuushäiriölle ovat ominaisia pinnallinen ja epävakaa tunne-elämä, suurieleinen ja teennäinen esiintyminen, liioitteleva tunteiden ihmaiseminen, alttius vaikutteille, itsekeskeisyys, omien halujen tyydyttäminen ja toisten ihmisten laiminlyönti, loukkaantumisherkkyys sekä jatkuva huomion, arvonannon ja jännityksen etsintä.
Diagnoosi.
Huomionhakuisen persoonallisuuden piirteitä ovat:
Henkilöllä voidaan diagnosoida olevan huomionhakuinen persoonallisuus, jos hänellä on edeltävistä piirteistä neljä ja hänen käyttäytymisensä täyttää persoonallisuushäiriön yleiset kriteerit.
Piirteet, jotka vahvistavat diagnoosia mutta eivät ole sen asettamisen kannalta välttämättömiä:
Hoito.
Huomionhakuista persoonallisuutta hoidetaan psykoterapialla. Luottamuksellinen hoitosuhde on tärkeää hoidossa. Kuten muissakin persoonallisuushäiriöissä, pinttyneet tavat voivat keventyä iän myötä. Lääkehoidosta ei persoonallisuushäiriön hoidossa ole tavallisesti hyötyä. Lääkehoidolla voidaan kuitenkin joissain tilanteissa tukea muuta hoitoa tai hoitaa persoonallisuushäiriöön liittyviä muita oireita tai häiriöitä, kuten masennusta tai ahdistuneisuutta.
Jean-Luc Vannuchi

Jean-Luc Vannuchi (s. 13. syyskuuta 1970) on ranskalainen jalkapallovalmentaja ja entinen puolustaja. 
Ura pelaajana.
Vannuchi aloitti pelaajauransa OGC Nicen organisaatiossa juniorina ja debytoi edustusmiehistössä kaudella 1990/91. Vannucchi pelasi Nicen takalinjoilla Ligue 2:ssa ja oli mukana joukkueessa, joka nousi liigaan kauden 1993/94 päätteeksi. Kaikkiaan Vannuchi pelasi seurassa kuusi kautta, kunnes siirtyi kesällä 1996 En Avant de Guingampiin.
EA Guingampissa Vannuchi pääsi vaihdosta kentälle, kun seura pelasi Coupe de Francen loppuottelussa OGC Niceä vastaan. Vannucchi joutui pettymään, kun hänen entinen seuransa voitti ottelun rangaistuspotkukilpailun jälkeen. Vannuchi edusti Guingampia vain kaksi kautta, sillä peliaika seurassa jäi vähiin. Hän siirtyi AS Cannesiin, josta pari vuotta myöhemmin Nîmes Olympiqueen. Vannuchi lopetti uransa Nîmes'ssä vuonna 2004.
Ura valmentajana.
Pelaajauransa lopettamisen jälkeen Vannuchi jatkoi Nîmes Olympiquen organisaatiossa reservijoukkueen valmentajana. Joulukuussa 2007 Laurent Fournier sai potkut ja Vannuchi nousi Nîmes'n edustusjoukkueen päävalmentajaksi. Kauden päätteeksi Nîmes sijoittui Nationalissa kolmanneksi ja nousi kuuden kauden jälkeen Ligue 2:een. Tulokset korkeammalla sarjatasolla jäivät heikoiksi ja Vannuchi sai potkut joulukuussa 2008. 
Oltuaan lähes vuoden verran sivussa valmennustehtävistä Vannuchista tuli syyskuussa 2009 Paris FC:n päävalmentaja. Hän luotsasi seuraa aina toukokuuhun 2011 saakka. Paris'n vuosinaan Vannuchi suoritti myös valmentajatutkinnon (DEPF). Helmikuussa 2012 hänestä tuli FC Martigues'n päävalmentaja. Vannuchi ei onnistunut nostamaan seuraa Nationalin hänniltä, vaan Martigues putosi kauden 2011/12 jälkeen amatöörisarjaan. 
Maaliskuun puolivälissä 2014 Vannuchista tuli yllättäen Ligue 2:ssa sijalla 16 majailleen AJ Auxerren päävalmentaja. Vannuchin johdolla joukkue onnistui säilyttämään sijoituksensa ja säilyi sarjassa. Kaudella 2014/15 Auxerre pelasi paremman kauden, mutta lukuisat tasapelit verottivat pistesaalista ja joukkue oli lopulta seitsemäs. Ranskan cupissa Vannuchi sen sijaan piiskasi Auxerren menestykseen ja joukkue eteni aina loppuotteluun saakka. Yllätysmestaruus jäi haaveeksi, kun suurseura Paris Saint-Germain voitti joukkueen finaalissa 1–0. Kaudella 2015/16 Vannuchi luotsasi Auxerren Ligue 2:ssa kahdeksanneksi ja nousuun oikeuttavat sijat jäivät 10 pisteen päähän. Kauden jälkeen hän jätti seuran.
Kesäkuussa 2016 Vannuchista tuli Ligue 2:een pudonneen Gazélec Ajaccion päävalmentaja. Vannuchi ei onnistunut luotsaamaan korsikalaisseuraa takaisin Ligue 1:een, vaan tuloksena oli yhdeksäs sija. Kauden jälkeen Vannuchi jätti tehtävänsä seuran päävalmentajana. Taustalla olivat erimielisyydet seuran kehittämisestä.
Jaakko Pelkonen

Jaakko Pelkonen (25. toukokuuta 1907 Kiiminki – 18. heinäkuuta 1993 Pyhäjärvi) oli suomalainen kirjailija.
Pelkonen julkaisi kaunokirjallisten teostensa lisäksi myös jatkosodan vuosiin sijoittuvan Jääkäripataljoona 6:tta käsittelevän muistelmateoksen "JP 6:n suuntaura".
Timo Orkomaa

Timo Danielo Orkomaa (vuoteen 1934 "Åmark"; 24. toukokuuta 1907 Tammela – 24. marraskuuta 1989) oli suomalainen kansakoulunopettaja ja näytelmäkirjailija.
Orkomaan vanhemmat olivat räätäli Toivo Johan Åmark ja ompelija Jenny Maria Kärnä. Hän kävi 1926–1931 Jyväskylän opettajaseminaarin ja toimi 1930-luvulla opettajana Rautavaaralla.
Teoksia.
Nimellä "T. Orkomaa":
Kryptobileet

Kryptobileet (krypto-bileet, eng. CryptoParty) ovat maailmanlaajuisen liikkeen aikaansaamia ruohonjuuritason tapahtumia, joiden tavoitteena on tuoda käytännöllisten salausmenetelmien perusteet suuremmalle yleisölle. Tapahtumat ovat pääasiassa sarja maksuttomia julkisia työpajoja. 
Historia.
Kryptobileet saivat alkunsa elokuun 2012 lopussa australialaisen yksityisyyden puolestapuhujan Asher Wolfin ja erään tietoturva-asiantuntijan välisestä Twitter-keskustelusta. Tee se itse -luontoinen, itsestään organisoituva liike otti välittömästi tuulta alleen ja muutaman tunnin sisään noin tusina kryptobilettä järjestettiin itsenäisesti eri kaupungeissa Australiassa, Yhdysvalloissa, Isossa-Britanniassa ja Saksassa. "Kun heräsin aamulla, ne olivat kaikki siellä," Wolf sanoi eräässä haastattelussa. Monta vastaavaa tapahtumaa järjestettiin pian tämän jälkeen muun muassa Chilessä, Alankomaissa, Havaijilla ja Aasiassa. Australiassa huomattiin tänä aikana raju nousu Tor-verkon käytössä. Eräät Lontoossa pidetyt kryptobileet jouduttiin osallistujamäärän takia siirtämään London Hackspacesta Googlen kampukselle, joka sijaitsee Itä-Lontoon Tech Cityssa.
Lokakuun puoliväliin mennessä vuonna 2012 oli maailmanlaajuisesti järjestetty noin kolmetkymmenet kryptobileet. Joitakin on järjestetty useamman kerran. Kryptobileet järjestettiin yhtenä kertana samaan aikaan Reykjavikissa, Brysselissä ja Manilassa.
Kryptobileitä voidaan seuraajana samantapaiselle 1990-luvun liikkeelle. 
Mediahuomio.
Kryptobileet ovat alustavasti saaneet positiivista palautetta niin Electronic Frontier Foundationilta kuin (oletettavasti) AnonyOpsilta, sekä NSA tietovuotajalta Thomas Drakelta, Wikileaks toimittaja Heather Marshilta ja Wired toimittaja Quinn Nortonilta. Eric Hughes, joka oli kirjoittanut kirjan "A Cypherpunk's Manifesto" lähes kaksi vuosikymmentä aikaisemmin, piti pääpuheen nimeltä "Putting the Personal Back in Personal Computers" Amsterdamin kryptobileissä 27.9.2012. Piratbyrån perustajajäsen Marcin de Kaminski, joka puolestaan ​​perusti The Pirate Bayn, on sanonut pitävänsä kryptobileitä tärkeimpinä kansalaistapahtumina salaustieteen edistämiseksi tänä päivänä. Cory Doctorow on luonnehtinut kryptobileiden "muistuttavan Tupperware-kutsuja salausmenetelmien oppimiseksi."
Julkaisut.
Ensimmäinen luonnos 442-sivuiseen "CryptoParty Handbook" -käsikirjaan kirjoitettiin kolmessa päivässä ja julkaistiin 4.10.2012 Creative Commons -lisenssillä. Kirja on tämän jälkeen ollut jatkuvassa kehitystyön kohteena.
Oliba

Oliba tai Oliva (noin 971–1046) oli katalonialainen piispa ja kreivi, joka toimi Ripolin ja Sant Miquel de Cuixàn luostarin apottina.
Oliba oli kreivin kolmanneksi vanhin lapsi ja Barcelonan kreivin lapsenlapsenlapsi. Hänen isänsä kuoli vuonna 988, ja Oliba jakoi kreivin tehtävät veljiensä kanssa. Vuonna 1002 hän luopui asemastaan ja meni Ripolin luostariin. Vuonna 1008 hänet valittiin sen apotiksi, ja myöhemmin häntä pyydettiin toimimaan myös Sant Miquel de Cuixàn benediktiiniluostarin apottina. Molemmat luostarit sijaitsivat hänen sukunsa mailla.
Oliba neuvotteli Roomassa Katalonian kirkolle itsenäisyyden Narbonnen vallasta. Hän perusti kouluja, kirjastoja ja kirkkoja. Apotti Oliba johti vastarintaa feodaalista väkivaltaa vastaan. Vuonna 1027 hän osallistui Tolugesin synodiin, jossa määriteltiin tiettyjä vuoden päiviä, jolloin sotiminen kiellettiin ja kirkonmiehille taattiin koskemattomuus myös sotatoimien aikana.
Augusto Fernández

Augusto Matías Fernández (s. 10. huhtikuuta 1986 Pergamino, Argentiina) on argentiinalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Espanjan Primera Divisiónissa pelaavaa Cádizia ja on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Seurajoukkueura.
Fernández aloitti ammattilaisuransa vuonna 2006 kasvattajaseurastaan River Platesta. Hän voitti joukkueessa kevätkauden (Clausura) 2008 mestaruuden päävalmentaja Diego Simeonen alaisuudessa.
28. elokuuta 2009 Fernández siirtyi ranskalaisseura Saint-Étienneen, mutta palasi takaisin kotimaahansa Vélez Sarsfieldiin seuraavana kesänä. Hän teki joukkueen kanssa kolmivuotisen sopimuksen.
9. elokuuta 2012 Fernández teki nelivuotisen sopimuksen espanjalaisseura Celta Vigon kanssa.
1. tammikuuta 2016 Fernández siirtyi Atlético Madridiin ja solmi seuran kanssa 3,5-vuotisen sopimuksen.
The Grand Budapest Hotel

The Grand Budapest Hotel on vuonna 2014 ensi-iltansa saanut Wes Andersonin ohjaama ja käsikirjoittama komediaelokuva.
Elokuva on Wes Andersonin elokuville tyypillisesti hyvin tyylitelty ja visuaalisesti viimeistelty sekä tarinaltaan kepeä ja absurdi. Myyttiseen vuoden 1932 Keski-Eurooppaan sijoittuva tarina kertoo The Grand Budapest Hotelin conciergestä M. Gustavesta (Ralph Fiennes) ja hänen hotellipojastaan Zero Moustafasta (Tony Revolori), jotka seikkailevat arvokkaan maalauksen perässä. Löyhästi Stefan Zweigin tarinoista innoituksensa saanut elokuva kerrotaan kolminkertaisesti sisäkkäisessä muodossa takaumana.
Elokuva kuvattiin Görlitzissä Saksassa. Tapahtumapaikkana toimineen hotellin sisätilat rakennettiin Görlitzer Warenhaus -rakennukseen.
Vastaanotto.
Toiminnallisia kohtauksia ja vakavia teemoja sisältävää komediallista elokuvaa on kutsuttu Andersonin täyteläisimmäksi ja hulluimmaksi sekä visuaaliselta että temaattiselta kannalta. Se on myös hänen uransa menestynein. Elokuva tuotti maailmanlaajuisesti 173 miljoonaa dollaria ja sai yhdeksän Oscar-ehdokkuutta, mukaan lukien parhaan elokuvan, ohjauksen ja alkuperäisen käsikirjoituksen ehdokkuudet. Elokuva palkittiin neljällä Oscarilla: parhaasta musiikista, lavastuksesta, puvustuksesta ja maskeerauksesta. Elokuva palkittiin myös parhaan musikaali- tai komediaelokuvan Golden Globe -palkinnolla. Se sai viisi Bafta-palkintoa kategorioissa paras alkuperäinen käsikirjoitus, paras musiikki sekä paras lavastus, puvustus ja maskeeraus.
Vuonna 2016 "The Grand Budapest Hotel" äänestettiin BBC:n kyselyssä tämän vuosisadan 25 parhaan elokuvan joukkoon. Äänestäjinä oli 177 elokuva-asiantuntijaa eri puolilta maailmaa. Rotten Tomatoes -sivuston mukaan 256 arvostelun perusteella kriitikoiden arvioista 92 prosenttia oli positiivisia. Metacriticissä elokuvan 48 arvion keskiarvo on 88 pistettä.
Novovoronežin ydinvoimalaitos

Novovoronežin ydinvoimalaitos () on Venäjän Voronežin alueella, kolme kilometriä Novovoronežin kaupungin eteläpuolella, Donjoen äärellä sijaitseva ydinvoimalaitos. Voimalaitoksen omistaa ja sen toiminnasta vastaa Venäjän valtion Rosenergoatom-osakeyhtiö.
Voimala sijaitsee 45 kilometriä Voronežin eteläpuolella. Voimalaa varten Donjoen itäpuolelle on padottu ydinvoimalan tarpeita palveleva tekojärvi. Voimala sijaitsee sen eteläpuolella ja Novovoronežin kaupunki tekoaltaan pohjoispuolella. 
Voimalan kaksi ensimmäistä yksikköä on poistettu käytöstä. Vuonna 2014 alussa käytössä olivat yhä sekä vuosina 1971 ja 1972 valmistuneet VVER-440 -reaktorit (voimalayksiköt 3 ja 4) että vuonna 1980 käyttöönotettu VVER-1000 -reaktori (5. yksikkö).
Kesällä 2008 aloitettiin ydinvoimalan toisen vaiheen ensimmäisen yksikön ja seuraavana toisen yksikön rakentaminen. Rakenteilla olevissa voimalaitosyksiköissä käytetään 1199 megawatin VVER-reaktoreita. Maaliskuussa 2016 aloitettiin 6. yksikön polttoaineen lataus ja tuotantokäyttöön laitos on tarkoitus saada kuluvan vuoden aikana.
Unheilig

Unheilig oli saksalainen, Aachenista kotoisin oleva rockyhtye. Yhtyeen keulahahmo on laulaja Der Graf.
Yhtye perustettiin vuonna 1999, ja ensimmäinen single "Sage Ja!" julkaistiin seuraavana vuonna. Unheiligin debyyttialbumi "Phosphor" julkaistiin vuonna 2001. Yhteensä yhtyeeltä on tullut seitsemän studioalbumia, jotka ovat myyneet moninkertaista platinaa niin Saksassa, Itävallassa kuin Sveitsissä.
Vuonna 2010 Unheilig voitti kappaleella "Unter deiner Flagge" Bundesvision laulukilpailun. Vuonna 2014 yhtye osallistui Saksan euroviisukarsintoihin kappaleilla "Als wär's das erste Mal" sekä "Wir sind alle wie Eins", ja sijoittui viimeksi mainitulla finaalin toiseksi.
Kongonkäärmehaukka

Kongonkäärmehaukka ("Dryotriorchis spectabilis") on haukkojen heimoon kuuluva laji. Sitä tavataan Afrikan keskiosissa Angolassa, Kamerunissa, Keski-Afrikan tasavallassassa, Kongossa, Kongon demokraattisessa tasavallassa, Norsunluurannikolla, Päiväntasaajan Guineassa, Gabonissa, Ghanassa, Guineassa, Liberiassa, Nigeriassa ja Sierra Leonessa.
Laji ei ole uhanalainen, mutta sen kanta on pienenemässä metsänhakkuiden vuoksi. Sen elinpiiriä ovat subtrooppiset ja trooppiset alavat metsät.
The Mountain (Hakenin albumi)

The Mountain on lontoolaisen progressiivisen metalliyhtyeen Hakenin kolmas studioalbumi. Levyn julkaisi Inside Out Music 2. syyskuuta 2013.
Kappaleet.
Sovitus Haken.
Autofagosytoosi

Autofagosytoosi on prosessi, jossa eliön solut kierrättävät vaurioituneita, sairastuneita tai ikääntyneitä osia uusiksi soluelimiksi. Autofagosytoosi on terveyden kannalta oleellisen tärkeää. Kun solut vaurioituvat pysyvästi esimerkiksi tulehduksissa ja ikääntyessään, niin ilman kierrätysprosessia elimistöön kertyisi nopeasti toimimattomia solunosia. 
Autofagosytoosi on aitotumaisten soluissa konservoitunut ja tarkasti säädelty tapahtuma, jossa lysosomaaliset entsyymit hajottavat solun omia rakenneosia, solulimaa ja soluelimiä (esim. mitokondrioita), kalvon ympäröimissä autofagosomeiksi kutsutuissa rakenteissa. 
On saatu näyttöä siitä, että autofagosytoosin virheellinen toiminta kypsällä iällä on yksi ikääntymisen päätekijöistä, ja tämän virheellisen toiminnan "sammuttaminen" onkin pidentänyt koe-eläinten elinikää huomattavasti. 
Historia.
Vaikka solujen oli jo aiemmin tiedetty kierrättävän omaa materiaaliaan, vasta Yoshinori Osumi 1990-luvulla määritteli tarkasti geenit ja metaboliareitit, joiden kautta kierrätys tapahtuu. Osumin työstä lähti kokonaan uusi biologian haara, joka selvittää, miten elimistömme käyttää ”itse-kannibalismia” terveenä pysymiseen.
Autofagosytoosi ihmisessä.
Autofagosytoosi mahdollistaa ihmisen selviytymisen hengissä suhteellisen pitkään nälkiintyneenäkin. Tällöin elimistö ”hajottaa itseään” energiaa saadakseen. 
Esimerkiksi Parkinsonin tauti ja jotkut syövät aiheutuvat autofagosytoosin puutteellisesta toiminnasta.
Ball (Iron Butterflyn albumi)

Ball on Iron Butterfly-yhtyeen studioalbumi vuodelta 1969. Albumi nousi Yhdysvaltain albumilistalla sijalle 3. ja myi kultalevyn arvoisesti, mutta ei kuitenkaan yltänyt edellisen "In-A-Gadda-Da-Vida"-albumin myyntilukemiin. Kappaleet "In the Time of Our Lives" ja "Soul Experience" julkaistiin singleinä ja ne saivat pienehköä listamenestystä.
Metamorphosis (Iron Butterflyn albumi)

Metamorphosis on Iron Butterflyn albumi vuodelta 1970. Se jäi yhtyeen viimeiseksi sen ensimmäisellä toimintakaudella. Albumi nousi Yhdysvaltain albumilistalla sijalle 16. ja singlenä julkaistu "Easy Rider (Let the Wind Pay the Way)" nousi singlelistalla sijalle 66.
Kitaristi Erik Braunn oli eronnut yhtyeestä ennen albumin levytyksiä ja jäljelle jäänyt yhtye (Doug Ingle, Lee Dorman ja Ron Bushy) toimi virallisesti triona levytysten aikana. Levytyksissä olivat mukana sessiokitaristeina Mike Pinera ja Larry "Rhino" Reinhardt, jotka liittyivät albumin julkaisun jälkeen virallisesti yhtyeeseen. Pinera myös laulaa albumilla neljällä kappaleella. Albumi julkaistiinkin alun perin alaviitteellä "Iron Butterfly with Pinera &amp; Rhino".
Keto-enolitautomeria

Keto-enolitautomeria on tautomerian laji, jossa karbonyyliyhdiste kuten ketoni, aldehydit tai esteri tautomerisoituu enoliksi. Yhdisteissä keto- ja enoli muodot esiintyvät kemiallisessa tasapainossa ja useimmiten tasapaino on vahvasti ketomuodon puolella.
Keto-enolitautomerian mekanismi.
Keto-enolitautomerian edellytys on, että karbonyyliyhdisteessä on karbonyyliryhmän vieressä sp3-hybridisoitunut hiiliatomi, johon on kiinnittynyt vähintään yksi vetyatomi. Tautomeria tapahtuu molekyylinsisäisenä vedynsiirtona hiileltä hapelle ja samalla kaksoissidos muuttuu hiilen ja hapen välisestä kahden hiiliatomin väliseksi. Keto-enolitautomerian tasapainotila määräytyy tautomeerien stabiilisuuden perusteella. Yksinkertaiset karbonyyliyhdisteet esiintyvät tyypillisesti ketomuodoissa ja enolimuotoa on hyvin vähän. Esimerkiksi asetonille tautomerian tasapainovakio on 10-6. Tämä johtuu siitä, että karbonyyliryhmän kaksoissidos on hieman stabiilimpi kuin enolin hydroksyyliryhmä ja kahden hiiliatomin välinen kaksoissidos.
Joissakin tapauksissa enolimuoto on stabiili ja keto-enolitautomerian tasapaino on enolin puolella. Tähän syynä voi olla konjugaatio kuten fenolien tapauksessa tai vetysidos karbonyyliryhmän ja enolimuodon hydroksyyliryhmän välillä kuten β-dikarbonyyliyhdisteissä. Itse karbonyyliyhdisteen ominaisuuksien lisäksi keto-enolitautomeriaan vaikuttaa lämpötila ja liuoksissa myös liuotin.
Keto-enolitautomeria vaatii tyypillisesti katalyytiksi hapon tai emäksen. Happokatalyytti protonoi karbonyyliryhmän muodostaen oksoniumionin, jonka hiiliatomilta emäs, esimerkiksi vesi, poistaa protonin muodostaen enolin. Emäskatalysoidussa tautomeriassa emäs ottaa ensin protonin hiileltä ja happo luovuttaa protonin näin syntyneelle enolaatti-ionille muodostaen enolin.
Balakovon ydinvoimalaitos

Balakovon ydinvoimalaitos () on Venäjän Saratovin alueella, noin 15 kilometriä Balakovosta koilliseen, Volgan itärannalle rakennetun tekoaltaan äärellä sijaitseva ydinvoimalaitos. Voimalaitoksen omistaa ja sen toiminnasta vastaa Venäjän valtion Rosenergoatom-osakeyhtiö. 
Voimalaitoksella on neljä vuosina 1985-1993 tuotantokäyttöön otettua VVER-1000 -reaktoria.
Joku Paikallinen Bändi

Joku Paikallinen Bändi on vuonna 1998 perustettu kemiläinen rockyhtye ja bilebändi, joka soittaa suomirock-kappaleita. 
Jonkun Paikallisen Bändin perusti vuonna 1998 sittemmin pitkään solistina toiminut Heikki ”Heme” Vieresjoki. Yhtye aloitti keikkailun pääsääntöisesti Pohjois-Suomen alueella, kunnes alkoi keikkailla valtakunnallisesti vuodesta 2005.
Yhtyeen nimi on herättänyt huomiota ja aiheuttanut sekaannusta. Nimi syntyi Hemen toimiessa ovimiehenä kemiläisissä ravintoloissa. Ihmisten kysyessä illan esiintyjän nimeä vastaus oli aina sama: ”En muista. Se on joku paikallinen bändi.” Oulussa toimiva Joku Paikallinen Pubi on nimetty yhtyeen mukaan.
Hemen ohella Paikallisen jäseniä ovat vuosien varrella olleet Antti Lainas (rummut, koskettimet ja laulu), Janne Jokisalo (kitara), Janne Posti (kitara), Marko Tirkkonen (basso), Santtu Heikkinen ja Simo Aalto (rummut). Yhtyeen nykyinen kokoonpano muodostui viimeisten alkuperäisjäsenten, Hemen ja Postin, jäätyä yhtyeestä vuonna 2011. Yhtye jatkaa toimintaa kokoonpanollaan Pyle (laulu), Tupe (rummut), Jussi (basso), Late (kitara).
Pavlo Petrenko

Pavlo Dmytrovytš Petrenko (; s. 17. heinäkuuta 1979) on ukrainalainen poliitikko, joka edustaa Kansanrintama-puoluetta. Hänet valittiin Jatsenjukin väliaikaishallituksen oikeusministeriksi Ukrainan vallankumouksen päätteeksi 27. helmikuuta 2014.
Petrenko syntyi Tšernivtsissä. Vuonna 2001 hän valmistui Tšernivtsin yliopiston oikeustieteen laitokselta ja vuonna 2004 Ukrainan ulkomaankauppa-akatemiasta. Vuonna 2014 hän väitteli oikeustieteen kandidaatiksi. Ennen poliittista uraansa hän työskenteli lakimiehenä. Vuonna 2010 hänet valittiin Kiovan alueen aluevaltuustoon. Vuoden 2012 parlamenttivaaleissa hänet valittiin Ukrainan parlamenttiin Verh’ovna Radaan Batkivštšynan listan 52. ehdokkaana. Vaalien jälkeen hänet valittiin oikeusasiainvaliokunnan sihteeriksi. Vuonna 2013 hänet valittiin yhdeksi Batkivštšynan varajohtajista. Helmikuussa 2014 hänet nimitettiin oikeusministeriksi. Saman vuoden parlamenttivaaleissa hänet valittiin Verh’ovna Radaan kansanrintaman listan 11. ehdokkaana. Petrenko jatkoi oikeusministerinä Volodymyr Hroismanin hallituksessa, minkä myötä hän erosi parlamentista. Vuoden 2019 parlamenttivaaleissa hän pyrki Verh’ovna Radaan Hroismanin ukrainalainen strategia -puolueen listalta, muttei tullut valituksi.
Federación Anarquista Ibérica

Federación Anarquista Ibérica (lyh. FAI) on vuonna 1927 perustettu espanjalainen anarkistijärjestö. Se toimii läheisessä yhteistyössä anarkosyndikalistisen Confederación Nacional del Trabajo -ammattiliiton kanssa, ja siksi niistä usein käytetään yhteistä lyhennettä CNT/FAI. Järjestön nimessä viitataan Iberian niemimaahan, koska FAI:n toiminnassa ovat aikaisemmin olleet mukana myös portugalilaiset anarkistit. FAI:n jäsenmäärä on salainen.
Historia.
Ajatuksen FAI:sta kehitti jo 1920-luvun alussa Brasiliasta karkotettu portugalilainen anarkisti Manuel Joaquim de Sousa. Samaa kieltä puhuvat Portugalin ja Brasilian anarkistit perustivat omia järjestöjään, mutta Portugalin vuoden 1926 sotilasvallankaappauksen jälkeen ne joutuivat siirtämään toimintaansa Espanjan puolelle. FAI:n perustava kokous pidettiin Valenciassa vuonna 1927. Espanjassa järjestö pyrki aluksi vahvistamaan anarkistien asemaa CNT-ammattiliitossa, jonka katsottiin muuttuneen liian myötämieliseksi työnantajia kohtaan, eikä FAI pitänyt liittoa enää työläisten edustajana. FAI pääsi lopulta 1930-luvun alkupuolella CNT:ssä määräävään asemaan, ja seurauksena oli muun muassa maltillisempien jäsenten erottamisia.
Espanjan sisällissodassa 1936–1939 CNT/FAI oli yksi sodan osapuolista. Järjestöt taistelivat tasavaltalaisten rinnalla kenraali Francon fasisteja vastaan. CNT/FAI:n hallussa olivat muun muassa Katalonia ja Barcelona, joissa toimi hetken aikaa anarkistinen yhteiskuntamalli. Tasavaltalaisten häviöön päättyneen sodan jälkeen FAI aloitti julkisen toimintansa uudelleen Espanjan demokratisoitumisen yhteydessä 1970-luvun lopulla.