tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Jaume Camprodon Rovira

Jaume Camprodon Rovira (18. joulukuuta 1926 Torelló – 26. joulukuuta 2016) oli espanjalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 22. toukokuuta 1949 ja nimitettiin Geronan hiippakunnan johtoon 1. syyskuuta 1973. Piispaksi vihkiminen seurasi 21. lokakuuta. Pääkonsekraattorina toimi Luigi Dadaglio, jota avustivat José Pont y Gol ja Ramón Masnou Boixeda.
Camprodon Rovira jäi eläkkeelle 30. lokakuuta 2001.
Jean Assaad Haddad

Jean Assaad Haddad (; 17. joulukuuta 1926 – 22. tammikuuta 2021) oli libanonilainen melkiittinen katolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi 2. heinäkuuta 1950 ja nimitettiin Tyrin arkkihiippakunnan johtoon 26. lokakuuta 1988. Piispaksi vihkiminen seurasi 27. marraskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Maximos V Hakim, jota avustivat Grégoire Haddad ja Habib Bacha.
Haddad jäi eläkkeelle 20. kesäkuuta 2005.
Grégoire Haddad

Grégoire Haddad (25. syyskuuta 1924 – 23. joulukuuta 2015) oli libanonilainen melkiittinen katolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi 23. huhtikuuta 1949 ja nimitettiin Beirutin ja Jbeilin arkkihiippakunnan vihkipiispaksi sekä Palmyra dei Greco-Melkitin titulaaripiispaksi 30. heinäkuuta 1965. Piispaksi vihkiminen seurasi 5. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Maximos IV Saigh, jota avustivat Philippe Nabaa ja Joseph Elias Tawil.
Haddad sai 9. syyskuuta 1968 nimityksen Beirutin ja Jbeilin arkkipiispaksi. Hän erosi tehtävistään 19. elokuuta 1975, jolloin hänet nimitettiin vielä Adana dei Greco-Melkitin titulaariarkkipiispaksi. Hän osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen.
Kultamaina

Kultamaina ("Mino anais") on kottaraisten heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Kultamainaa tavataan Indonesiassa ja Papua-Uudessa-Guineassa. Lajin on raportoitu olevan melko yleinen tai yleinen, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Estádio Governador Magalhães Pinto

Estádio Governador Magalhães Pinto on jalkapallostadion, joka sijaitsee Belo Horizontessa Minas Geraisin osavaltiossa Brasiliassa. Stadion on otettu käyttöön 5. syyskuuta 1965 ja sitä on kertaalleen vuonna 2012 kunnostettu vuoden 2013 Maanosaliittojen cupia, vuoden 2014 MM-kilpailuja ja vuoden 2016 kesäolympialaisia varten. Stadionin yleisökapasiteetti on 62 547 ja se toimii jalkapalloseura Cruzeiron kotikenttänä.
Mineirão on Brasilian toiseksi suurin stadion Maracanãn jälkeen.
Shōhō

Shōhō () oli keisarillisen Japanin laivaston vuonna 1941 palvelukseenotettu kevyt lentotukialus toisessa maailmansodassa. Alus oli ensimmäinen japanilainen lentotukialus, jonka liittoutuneet upottivat sodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin Yokosukan laivastontelakalta Tsurugisaki-luokan nimikkoaluksena osana vuoden 1934 toista täydennysohjelmaa ja sen köli laskettiin vesille 3. joulukuuta 1934 sukellusveneiden emälaivana "Tsurugisakina". alus laskettiin vesille 20. heinäkuuta 1935 ja se valmistui 1. kesäkuuta 1939. Se siirrettiin 30. marraskuuta 1941 telakalle muutettavaksi lentotukialukseksi, ja alus otettiin palvelukseen 26. tammikuuta 1942 nimellä "Shōhō".
Palvelus.
Toukokuussa 1942 alus osallistui Port Moresbyn maihin­nousuun operaatio MO:hon, jossa se suojasi 3. toukokuuta Tulagin maihinnousua. Neljän B-17-pommikoneen korkealta suorittama pommitus 6. toukokuuta 1942 ei aiheuttanut vaurioita. Samana päivänä aluksen lähettäessä Korallimeren taistelussa koneensa hyökkäykseen Yhdysvaltain laivaston lentotukialuksia vastaan, se joutui "USS Lexingtonin" koneiden hyökkäyksen kohteeksi. Hyökkäys ei kuitenkaan aiheuttanut alukselle vaurioita. Seuraavan iskun tehneet "USS Yorktownin" koneet saivat aluksen lentokanteen kaksi osumaa, jolloin alus menetti nopeuttaan. Lopulta alukseen osui seitsemän torpedoa ja 13 pommia. Alus paloi, kunnes se kaatui upoten nopeasti.
Slovenia talviolympialaisissa 1994

Slovenia osallistui Lillehammerin talviolympialaisiin 1994 22 urheilijan voimin. Kyseessä on tähän mennessä Slovenian pienin olympiajoukkue. Lillehammerin kisat olivat itsenäisen Slovenian toiset talviolympialaiset, mutta Lillehammerissa Slovenia voitti ensimmäiset talviolympialaisten mitalit. Kolme mitalia olivat yhden kisojen ennätys aina vuoden 2004 kesäolympialaisiin. Avajaisissa Slovenian lippua kantoi alppihiihtäjä Jure Košir, joka oli yksi Slovenian mitalisteista.
Alppihiihto.
Miesten alppiyhdistetty
Naisten alppiyhdistetty
Ampumahiihto.
 &lt;br&gt;
Aa en Hunze

Aa en Hunze () on kunta Alankomaissa Drenthen provinssissa. Kunnan kokonaispinta-ala on 278,86 km². Kunnassa on 25 298 asukasta (30.04.2013), joten asukastiheys on 91 as./km². 
Kunta muodostettiin vuonna 1998 yhdistämällä aiemmat Rolden, Gasselten, Gietenin ja Anloon kunnat. Aa en Hunzen kunnantalo sijaitsee Gietenissä.
Itaipava Arena Pernambuco

Itaipava Arena Pernambuco on monikäyttöstadion, joka sijaitsee Brasiliassa lähellä Recifea São Lourenço da Matan kunnassa. Stadion otettiin käyttöön 22. toukokuuta 2013 ja sen yleisökapasiteetti on 46 154. Se toimii myös jalkapalloseura Clube Náutico Capibariben kotistadionina.
Stadionilla pelattiin vuoden 2013 Maanosaliittojen cupin sekä vuoden 2014 MM-kilpailujen otteluita.
Tapparakalat

Tapparakalat (Gasteropelecidae) on tetrakaloihin kuuluva heimo. Heimon lajeja tavataan makeista vesistä Keski- ja Etelä-Amerikasta. Monia tapparakalalajeja pidetään akvaarioissa.
Lajit ja anatomia.
Tapparakalojen heimoon kuuluu 3 sukua ja 9 lajia. Kooltaan ne ovat pienehköjä ja kasvavat noin 3–7 cm:n mittaisiksi. Ruumiinrakenteeltaan ne ovat litteähköjä kaloja ja vatsaprofiili on voimakkaasti kaareva ja selkä suora. Selkäevä on lyhyt ja rintaevät ovat pitkät. Tapparakalat voivat käyttää rintaeviään vedestä ylös hyppäämiseen. "Gasteropelecus"- ja "Thoracocharax"-suvun lajeilla on rasvaevä, joka puuttuu "Carnegiella"-lajeilta.
Levinneisyys ja elintavat.
Tapparakalalajeja tavataan Panamasta Argentiinan Río de la Platalle aluttuvalta alueelta. Suurimmat heimon lajit elävät suurissa joissa ja eräät myös järvissä, kun pienemmät lajit ovat nopeasti virtaavien vesien lajeja. Tapparakalojen ravintoa ovat vesihyönteiset, joita ne pyydystävät veden pinnalta.
Oscar Kreuzer

Oscar Kreuzer (14. kesäkuuta 1887 Frankfurt am Main – 3. toukokuuta 1968 Wiesbaden) oli saksalainen tennispelaaja.
Kreuzer saavutti Tukholman kesäolympialaisissa 1912 pronssia kaksinpelissä. Hän kilpaili myös Lontoon kesäolympialaisissa 1908.
Neliliitto (1815)

Neliliitto oli Britannian, Itävallan, Venäjän ja Preussin Napoleonin sotien jälkeen vuonna 1815 solmima liitto. Neliliitto syntyi jo vuonna 1813 sotilasliittona, jonka päämääränä oli Napoleonin kukistaminen. Tavoitteen saavuttamisen jälkeen liitto uudistettiin 20. marraskuuta 1815 allekirjoitetulla sopimuksella. Sen tarkoituksena oli estää Ranskan revanssipyrkimykset ja taata Wienin kongressissa päätettyjen rauhanjärjestelyiden pysyvyys.
Historia.
Sopimusta ehdotti lokakuussa 1815 Britannian ulkoministeri Robert Castlereagh, joka halusi säilyttää yhteisen rintaman Ranskaa vastaan, mutta vastusti Venäjän, Itävallan ja Preussin edellisessä kuussa allekirjoittamaa Pyhää allianssia. Vaikka neliliitto oli muodollisesti suunnattu Ranskaa vastaan, Castlereagh halusi sen avulla yhtä lailla estää Venäjän valtapyrkimykset saattamalla Venäjä muiden suurvaltojen valvontaan. Venäjän keisari Aleksanteri I olisi halunnut sisällyttää sopimukseen myös mahdollisuuden valvoa toisten valtioiden sisäisiä asioita ja tarvittaessa puuttua niihin vallankumousten estämiseksi. Nämä ehdotukset eivät kuitenkaan saaneet tukea muilta sopimusosapuolilta ja varsinkin Britannia halusi rajoittaa oikeutta puuttua muiden maiden sisäisiin asioihin sotilaallisilla interventioilla. Britannia hyväksyi kuitenkin Aleksanterin toisen ehdotuksen, jonka mukaan sopimusvaltojen tulisi järjestää säännöllisin väliajoin yhteisiä konferensseja.
Sopimuksessa varauduttiin tilanteeseen, jossa Ranska uhkaisi uudelleen sodalla ja yhdenmukaiset toimet olisivat tarpeen rauhan säilyttämiseksi. Osapuolet sitoutuivat Ranskan mahdollisen hyökkäyksen alkaessa lähettämään kukin 60 000 miestä sen torjumiseksi. Sopimuksen mukaan kyseiset maat lupautuivat myös järjestämään säännöllisin väliajoin Euroopan ongelmia käsitteleviä kansainvälisiä konferensseja, jotta maanosan kehitys saataisiin pysymään vuonna 1815 sovittujen ehtojen mukaisilla urilla. Tämän mukaisesti järjestettiin seuraavina vuosina konferenssit Aachenissa (1818), Troppaussa (1820), Laibachissa (1821) ja Veronassa (1822). Aachenin konferenssissa Ranska hyväksyttiin jäseneksi tuleviin neuvotteluihin, minkä myötä neliliitto muuttui viisiliitoksi.
Alkuperäinen neliliittosopimus uusittiin salaisesti 1. marraskuuta 1818, mutta uutta yhteisrintamaa Ranskaa vastaan ei koskaan tarvittu. Koska Pyhän allianssin maat halusivat käyttää kansainvälisiä konferensseja vastavallankumouksellisten interventioiden oikeuttamiseen, Britannia irtautui 1820-luvulla neliliiton yhteistyöstä. Liitto lakkasi tämän jälkeen vähitellen käytännössä toimimasta.
Marion Jones (tennispelaaja)

Marion Jones Farquhar (2. marraskuuta 1879 Gold Hill, Nevada – 14. maaliskuuta 1965 Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen tennispelaaja. Hänet valittiin International Tennis Hall of Fameen vuonna 2006.
Jones oli ensimmäinen yhdysvaltalainen nainen, joka saavutti mitalin olympialaisissa. 9. heinäkuuta 1900 hän voitti pronssia sekä kaksinpelissä että sekanelinpelissä. Sekanelinpeliä hän pelasi Lawrence Dohertyn parina. Vuosisadan vaihteessa Jones oli suosituimpia yhdysvaltalaisia tennispelaajia. Hän pelasi yhdessä siskonsa, Georginan, kanssa West Side Tennis Clubilla New Yorkissa. Marion voitti kahdesti Yhdysvaltain mestaruuden naisten kaksinpelissä sekä kerran sekanelinpelissä. Hän oli myös ensimmäinen ei-brittiläinen nainen, joka pelasi Wimbledonissa. Hän pääsi kaksinpeliturnauksessa puolivälieriin vuonna 1900.
Max Décugis

Maxime Omer Mathieu ”Max” Décugis (24. syyskuuta 1882 Pariisi – 6. syyskuuta 1978 Biot) oli ranskalainen tennispelaaja.
Décugis voitti urallaan kolme olympiamitalia, joista yhden kultaisen. Pariisin olympialaisissa 1900 hän selvisi Basil Spalding de Garmendian kanssa nelinpelin loppuotteluun, jonka he hävisivät brittiläisille Reginald ja Lawrence Dohertylle. Ateenan välikisoissa 1906 hän voitti kolme kultaa: kaksinpelissä, nelinpelissä Maurice Germotin kanssa sekä sekanelinpelissä Marie Décugisin kanssa. Vuonna 1911 Décugis voitti Wimbledonin nelinpelin André Gobertin kanssa.
Décugis voitti Antwerpenin olympialaisissa 1920 nelipelin olympiapronssia Pierre Albarranin kanssa. Lisäksi hän voitti sekanelinpelin olympiakultaa yhdessä Suzanne Lenglenin kanssa. Pari voitti loppuottelussa Kitty McKanen ja Max Woosnamin erälukemin 6–4, 6–2.
Tennispelaaja Marie Décugis oli hänen vaimonsa.
Décugis oli viimeinen tunnettu elossa ollut vuoden 1900 olympialaisten kilpailija.
Fluorourasiili

Fluorourasiili, fluoriurasiili, "flurasiili" eli 5-FU on solunsalpaajalääke. Myös sytostaatiksi kutsuttua lääkeainetta käytetään syöpäsairauksien hoidossa. Fluorourasiilin vaikutustapa on antimetaboliittinen, eli se estää solujen aineenvaihduntaa.
Lääke annetaan useimmiten iv.-infuusiona eli tiputuksena laskimosuoneen. Lääkkeen käyttöaiheita ovat ruoansulatuskanavan adenokarsinooma -tyyppiset syövät sekä rintasyöpä. Fluorourasiilia on saatettu antaa 1 000 mg 2–3 kertaa viikossa, ja jatkohoidon ollessa kyseessä: yhden kerran viikossa.
Fluorourasiilin aiheuttamat haittavaikutukset ovat pahoinvointi, ripuli, hiusten lähtö (kaljuuntuminen) ja valkosolukato. Myös haavaumat eli fissuurat limakalvoalueella, erityisesti suussa.
Giambattista Bodoni

Giambattista Bodoni (1740–1813) oli italialainen kirjanpainaja, joka on myös kaikkien aikojen merkittävimpiä typografeja.
Bodoni toimi Parmassa vuodesta 1767. Hänen parhaat työnsä ovat puhdastyylisyytensä ja sivujen hienon sommittelun vuoksi esikuvallisia. Hän myös suunnitteli nimeään kantavan kirjaintyylin.
Melfalaani

Melfalaani on syöpälääke, sytostaatti. "Alkeran" -tuotenimellä valmistettu lääke on alkyloiviin aineisiin kutsuttava aine, jota voidaan antaa sekä tabletteina suun kautta että tiputuksena verisuoneen eli iv. -muodossa.
Melfalaanin erityinen käyttöaihe on ollut multippelin myelooman hoidossa. Lääkeaineen vaikutus perustuu luuytimen toiminnan lamaamiseen, käytetty annostus vaikuttaa suhteelliseen suuruuteen. Melfalaanin sivuvaikutuksina esiintyy leuko- ja trombosytopeniaa.
Tessa Virtue

Tessa Virtue (s. 17. toukokuuta 1989 London, Ontario, Kanada) on kilpauransa lopettanut kanadalainen jäätanssija. Hänen voitti parinsa Scott Moirin kanssa olympiakultaa vuonna 2010 ja 2018, maailmanmestaruuden 2010, 2012 ja 2017, neljän maanosan mestaruuden 2008, 2012 ja 2017, junioreiden maailmanmestaruuden 2006 sekä Kanadan mestaruuden kahdeksan kertaa (2008–2010, 2012–2014, 2017–2018).
Ura.
Virtue ja Moir alkoivat luistella yhdessä seitsemän ja yhdeksän vuoden ikäisinä vuonna 1997. He saavuttivat Kanadan junioreiden mestaruuden vuonna 2004 ja nousivat maansa ykköspariksi vuonna 2007. Maailmanmestaruuskilpailuissa he ovat voittaneet kolme kultaa (2010, 2012, 2017), kolme hopeaa (2008, 2011, 2013) ja yhden pronssin (2009). Vuonna 2010 he osallistuivat ensimmäisiin olympialaisiinsa, joissa voittivat kaikkien aikojen nuorimpana jäätanssiparina kultaa. Heistä tuli tuolloin myös ensimmäinen pohjoisamerikkalainen jäätanssin olympiakultaa voittanut pari.
Vuoden 2014 talviolympialaisissa Virtue ja Moir saavuttivat hopeaa niin jäätanssissa kuin taitoluistelun joukkuekilpailussa. Tämän jälkeen he vetäytyivät jäätanssista ja palasivat kahden kauden tauon jälkeen kilpajäille syksyllä 2016. He palasivat samalla lajin huipulle voittaen muun muassa vuoden 2017 maailmanestaruuskilpailut Helsingissä.
Vuonna 2018 Virtue ja Moir voittivat olympiakultaa sekä jäätanssissa että taitoluistelun joukkuekilpailussa. He pitivät ensimmäistä sijaa kansainvälisen luisteluliiton maailmansijoituksessa viimeisen kilpailukautensa päätteeksi ja ovat kaikkien aikojen eniten olympiamitaleita voittaneet taitoluistelijat.
Virtue ja Moir pitävät hallussaan maailmanennätystä rytmitanssin yhteispisteissä, 70.27, maailmanmestaruuskilpailuista 2010. Seuraavasta kaudesta lähtien rytmitanssin korvasi jäätanssin arvostelussa lyhyt tanssi.
Yksityiselämä.
Virtuella on kolme vanhempaa sisarusta. Hän opiskeli psykologiaa University of Western Ontario -yliopistossa, josta sai kunniatohtorin nimityksen vuonna 2019.
Sytarabiini

Sytarabiini, "Ara-C" eli 1"-β-D-arabinofuranosyylisytosiini" on syöpälääke, sytostaatti. Lääkkeen "hieman kemiallisempi" nimi on "sytosinarabinosidi", josta juontuvat myös lääkemarkkinoiden kauppanimet (ks. jäljempänä). Sytarabiini on antimetaboliitti, eli se estää solujen aineenvaihduntaa. Solussa sytarabiini aktivoituu kolmen fosforylaatioreaktion kautta sytarabiinitrifosfaatiksi ("AraCTP"), joka on vaikuttava aine.
Lääkemarkkinoiden kauppaniminä ovat olleet "Cytarabin" sekä "Cytosar".
Sytarabiinin käyttöalue on ollut akuuttien leukemioiden hoidossa, sekä myös lapsilla. Lääke annostellaan laskimotiputuksena verisuoneen. Tärkeimmät sytarabiinin sivuvaikutukset ovat leukopenia, trombosytopenia, suun ja suolen limakalvovaurio, maksavaurio, kuume ja suuria annoksia käytettäessä konjunktiviitti eli sidekalvontulehdus ja aivovaurio.
Scott Moir

Scott Moir (s. 2. syyskuuta 1987 London, Ontario, Kanada) on kanadalainen jäätanssija, joka kilpailee Tessa Virtuen kanssa. Virtue ja Moir ovat voittaneet jäätanssissa olympiakultaa vuonna 2010, maailmanmestaruuden 2010, 2012 ja 2017, neljän maanosan mestaruuden 2008, 2012 ja 2017, junioreiden maailmanmestaruuden 2006 sekä Kanadan mestaruuden kahdeksan kertaa (2008–2010, 2012–2014, 2017–2018). Toisen olympiakultansa he voittivat joukkuekilpailussa Pyeongchangissa 2018 ja kolmannen jäätanssissa.
Ura.
Virtue ja Moir ovat voittaneet yhdessä olympiakultaa jäätanssissa 2010 ja joukkuekilpailussa 2018. Maailmanmestaruuskilpailuissa he ovat voittaneet kolme kultaa (2010, 2012, 2017), kolme hopeaa (2008, 2011, 2013) ja yhden pronssin (2009).
Virtue ja Moir pitävät hallussaan maailmanennätystä rytmitanssin yhteispisteissä, 70.27, maailmanmestaruuskilpailuista 2010.
Virtue ja Moir pitävät ensimmäistä sijaa kansainvälisen luisteluliiton maailmansijoituksessa.
Daunorubisiini

Daunorubisiini eli rubidomysiini on antibioottisesti eli sytotoksisesti vaikuttava syöpälääke, sytostaatti. Sitä voidaan antaa vain verisuonensisäisesti eli laskimotiputuksena iv. Daunorubisiinia voidaan tuottaa "Streptomyces peucetius"- ja "Streptomyces coeruleorubidus"-bakteerien avulla.
"Cerubidin" -lääketuotenimellä valmistettava aine on akuuteissa leukemioissa käytettävä lääke.
Krinitsa

Krinitsa () on tuotantomäärältään Valko-Venäjän suurin panimoyritys. Yritysrakenteeltaan Krinitsa on Minskissä toimiva avoin osakeyhtiö (OAO), jonka toimii osana Valko-Venäjän valtion elintarvikonsernia Belgospištšepromia. Panimoyrityksen palveluksessa oli vuonna 2012 runsas 1 400 työntekijää.
Panimoyhtiön liikevaihto oli vuonna 2012 yhteensä 529 miljardia ja nettotulos –29 miljardia Valko-Venäjän ruplaa (tappiota). Euroiksi muunnettuna liikevaihto oli 46,6 miljoonaa ja nettotulos –2,5 miljoonaa (valuuttamuunnos Valko-Venäjän virallisin vuoden 2012 lopun kurssein). 
Yritys on oluen tuotantomäärällä mitattuna Valko-Venäjän suurin panimo. Olut- ja kvaspulloissaan Krinitsa-yritys käyttää valkovenäjänkielistä nimeä Krynitsa (); asiakirjoissa, yritysnimessä ja verkkiviestinnässään yritys käyttää kuitenkin yhä venäjäkielistä nimeään Krinitsa. Vuonna 2012 se tuotti kaikkiaan 145 miljoonaa litraa olutta. Tämä oli 6 prosenttia edellisvuotta vähemmän, joka oli toisin koko maan oluttuotannon ennätysvuosi. Tuotannosta meni vientiin 45 miljoonaa litraa ja joka merkitsi lähes 13 prosenttin kasvua viennin osalta.
Historiaa.
Panimon oluttuotanto alkoi Minskissä vuonna 1975. Tämän valtiollisen, aluksi tuotantoyhtymänä toimineen panimoyrityksen nimi oli ensin "Minskpivprom", mutta vaihdettiin vuonna 1986 Krinitsaksi. Vuonna 2001 yhtiömuoto vaihdettiin osakeyhtiöksi. 
Vuonna 2006 panimoyritys OAO "Polotskoje pivo" Polatskista liitettiin Krinitsaan, ja siitä tehtiin tytäryritys. Krinitsaan on liitetty myös Njasvižin virvoitusjuomatehdas toisena tytäryrityksenä.
Valko-Venäjän suurimmat panimot.
Vuonna 2012 Valko-Venäjän viisi suurinta panimoyritystä olivat oluen tuotantomäärällä mitattuna: 
Valko-Venäjällä tuotettiin vuonna 2012 kaikkiaan 428,58 miljoonaa litraa olutta. Tuotannosta 70,69 miljoonaa litraa meni vientiin. Oluttuotannon määräksi vuonna 2013 raportoitiin 421,89 miljoonaa litraa, eli määrä pieneni 0,9 prosenttia edellisvuoteen verrattuna. Oluen hinta nousi samana vuonna 58 %. Valko-Venäjälle tuotiin kasvava määrä ulkomaista olutta, vuonna 2013 yhteensä 147,01 miljoonaa litraa. Määrällisesti suurinta tuonti on Venäjältä (99,55 milj. l) ja Ukrainasta (41,62 milj. l). Vuonna 2014 Valko-Venäjä vähensi oluttuontia mm. Ukrainasta. Syyskuun 2014 loppuun mennessä ulkomainen oluttuonti oli vähentynyt kokonaismäärältään noin 15 % edellisvuoteen verrattuna; tässä vaiheessa maahan oli tuotu 96,35 miljoonaa olutlitraa. Valkovenäläisen oluen tuotantomäärä oli tammi-marraskuun 2014 tilastojen mukaan 403,02 miljoonaa litraa eli lievässä nousussa edellisvuodesta.
Laibachin konferenssi

 
Laibachin konferenssi oli Laibachissa (nykyään Ljubljana Sloveniassa) 26. tammikuuta – 12. toukokuuta 1821 järjestetty kansainvälinen konferenssi, jossa Pyhään Allianssiin kuuluneet suurvallat antoivat Itävallalle valtuudet kukistaa Napolissa kesäkuussa 1820 puhjennut vallankumous. Kokous oli jatkoa edellisenä syksynä järjestetylle Troppaun konferenssille.
Laibachin konferenssiin osallistuivat Itävallan, Preussin ja Venäjän hallitsijat ministereineen, Molempain Sisiliain ja Sardinia-Piemonten kuninkaat sekä Modenan ja Toscanan herttuat. Kokous päätti Molempain Sisiliain kuningaskunnan uuden perustuslain kumoamisesta ja valtuutti Itävallan palauttamaan absoluuttisen monarkian sotilaallisella väliintulolla. Konferenssin ulkopuolelle jääneet Englanti ja Ranska eivät hyväksyneet päätöstä, mikä kannusti napolilaiset yrittämään vastarintaa. Itävalta kuitenkin kukisti kumouksen sekä Napolissa että Piemontessa kevään 1821 aikana. Venäjän Aleksanteri I:n aloitteesta Troppaun ja Laibachin päätökset hyväksyttiin neliliiton nimissä, minkä tarkoituksena oli lähentää neliliittoa vastavallankumoukselliseen Pyhään Allianssiin. Käytäntö jatkui seuraavana vuonna Veronan konferenssissa. Englannin ja Ranskan pidättäytymisen vuoksi nämä kokoukset kuitenkin tosiasiassa merkitsivät kongressijärjestelmän merkityksen heikkenemistä.
Anne Waldman

Anne Waldman (s. 2. huhtikuuta 1945) on yhdysvaltalainen runoilija. Hän on yksi beat-sukupolven runoilijoista. Waldman oli perustamassa Allen Ginsbergin kanssa vuonna 1974 Naropa-instituuttiin runokoulua, Jack Kerouac School of Disembodied Poetics, missä hän on myös opettanut runoilijoita. Waldmanin tuotanto käsittää yli 40 runokokoelmaa, äänilevyjä ja elokuvia.
Anne Waldman osallistui vuonna 2013 Annikin runofestivaaliin Tampereella.
Reija Vesa

Reija Salminen (o.s. Vesa, s. 29. marraskuuta 1961 Nokia) on suomalainen kilpauransa lopettanut koripalloilija.
Nokian Urheilijoiden kasvatti Vesa pelasi seuraurallaan NoU:n lisäksi Tampereen Pyrinnössä. Hän voitti urallaan yhteensä seitsemän Suomen mestaruutta, kaksi SM-hopeaa ja kolme Suomen cup-mestaruutta.
Suomen maajoukkueessa Vesa pelasi vuosina 1976–1984 94 ottelua 9,2 pisteen keskiarvolla. Hän kuului Suomen joukkueeseen vuosien 1980 ja 1981 EM-kilpailuissa.
Valmentaja Rauno Mäkelän mukaan Vesa oli erinomainen heittäjä. Mäkelän mukaan Vesa onnistui pelatessaan kaukoheitoissaan 60–80-prosenttisesti, ja harjoituksissa hän onnistui muun muassa minuutin ajan kaikissa 28 vapaaheittoviivan päistä heitetyissä heitoissaan ja 96–98 peräkkäisessä vapaaheitossa.
Vesa nimettiin Suomen koripallon Hall of Fameen vuonna 2019.
Vesa avioitui miekkailija Mikko Salmisen () kanssa. He ovat harrastaneet muun muassa golfia.
Kirsti Nummi

Kirsti Nummi (o.s. Kokkinen, s. 30. toukokuuta 1959 Nokia) on suomalainen kilpauransa lopettanut koripalloilija.
Nokian Urheilijoiden kasvatti Nummi pelasi seuraurallaan NoU:n lisäksi Forssan Alussa ja Tampereen Pyrinnössä. Hän voitti urallaan yhteensä viisi Suomen mestaruutta, kaksi SM-hopeaa ja kaksi Suomen cup-mestaruutta.
Suomen maajoukkueessa Nummi pelasi vuosina 1980–1981 18 ottelua 1,1 pisteen keskiarvolla. Hän kuului Suomen joukkueeseen vuoden 1980 EM-kilpailuissa.
Marianne Mäkelä

Marianne Mäkelä (s. 2. marraskuuta 1961 Nokia) on suomalainen kilpauransa lopettanut koripalloilija.
Nokian Urheilijoiden kasvatti Mäkelä pelasi seuraurallaan NoU:n lisäksi Forssan Alussa ja Tampereen Pyrinnössä. Hän voitti urallaan yhteensä viisi Suomen mestaruutta, kaksi SM-hopeaa ja yhden Suomen cup-mestaruuden.
Suomen maajoukkueessa Mäkelä pelasi vuosina 1977–1983 67 ottelua 7,8 pisteen keskiarvolla. Hän kuului Suomen joukkueeseen vuoden 1980 EM-kilpailuissa.
Neuvostotasavaltojen vaakunat

Neuvostotasavaltojen vaakunat olivat neuvostotasavaltojen tunnuksia. Niissä kaikissa esiintyi sirppi ja vasara ja punainen tähti. Kaikissa vaakunoissa esiintyi myös nouseva aurinko Armenian ja Georgian SNT:n vaakunoita lukuun ottamatta (Latvian SNT:n vaakunassa aurinko voidaan tulkita myös laskevaksi). Vaakunoissa kuvattiin kullekin neuvostotasavallalle ominaisia maataloustuotteita, esimerkiksi Aasian tasavalloissa puuvillaa, Euroopassa vehnää ja viinirypäleitä, sekä muita kulttuurisia ja maantieteellisiä piirteitä. Kaikissa vaakunoissa oli Neuvostoliiton tunnuslause ”Kaikkien maiden proletaarit, liittykää yhteen!” tasavallan virallisella kielellä ja venäjäksi. Neuvostoliiton hajottua vuonna 1991 suurin osa tasavalloista otti käyttöön neuvostoaikaa edeltäneet tunnukset. Valko-Venäjä otti neuvostoaikaiseen vaakunaan perustuvan uuden vaakunan käyttöön kansanäänestyksen jälkeen vuonna 1995. Myös Uzbekistanin ja Tadžikistanin vaakunat perustuvat neuvostoaikaiseen vaakunaan. Azerbaidžanin ja Kirgisian vaakunat ovat samoin säilyttäneet osia neuvostovaakunasta.
Neuvostotasavaltojen vaakunat vuonna 1991.
Galleriassa on kunkin neuvostotasavallan viimeisin hyväksytty vaakuna ennen Neuvostoliiton hajoamista. Vaakunan yhteydessä on mainittu suluissa vuodet, jolloin se on ollut käytössä.
Vaakunoiden aiemmat versiot.
Neuvostoliiton alkuaikoina vaakunoissa saattoi olla tekstiä useammalla kuin kahdella kielellä. Myöhemmin vaakiintui käytäntö kirjoittaa motto ja nimi vain venäjäksi ja tasavallan pääkielellä. 1920- ja 1930-lukujen vaakunoiden tyyli myös poikkesi jonkin verran myöhemmästä.
Autonomisten sosialististen neuvostotasavaltojen vaakunat.
Autonomiset sosialistiset neuvostotasavallat käyttivät tunnuksenaan sen neuvostotasavallan vaakunaa joihin ne kuuluivat siten että vaakunaan oli vaihdettu ASNT:n nimi ja Neuvostoliiton tunnuslause ASNT:n virallisilla kielillä. Erittäin monikansallisen Dagestanin ASNT:n vaakunassa tunnuslause oli peräti yhdellätoista eri kielellä, ja vaakuna poikkesi ulkonällisesti jonkin verran muista. Ennen toista maailmansotaa jotkut ASNT:t käyttivät täysin omaa vaakunaansa.
Triviaa.
Koska Itämeri sijaitsee Latvian länsipuolella, voi Latvian SNT:n vaakunassa kuvatun nousevan auringon tulkita myös laskevaksi. Kuurinmaalta voi kuitenkin nähdä myös auringon nousevan Riianlahden ylle.
Turkki protestoi Araratin sisällyttämistä Armenian SNT:n vaakunaan, koska vuori on osa sen aluetta. Ulkoasiainkomissaari Georgi Tšitšerin vastasi kysymällä, väittääkö Turkki myös Kuun kuuluvan sille, koska puolikuu on kuvattu Turkin lipussa.
Armenian ja Georgian SNT:n vaakunat ovat ainoat neuvostotasavaltojen vaakunat, jotka ovat täysin pyöreitä ja joissa ei ole kuvattu auringonnousua. Tadžikistanin SNT:n vaakuna on ainoa, jossa punainen tähti ei ole vaakunan yläreunassa.
Agglutinaatio (kielitiede)

Agglutinaatio on kielitieteellinen ilmiö, jossa sanoja muunnetaan säännönmukaisesti lisäämällä sanavartaloon affikseja tai jossa kaksi aiemmin itsenäistä sanaa sulautuvat yhdeksi. Suomen kieli on tässä merkityksessä agglutinatiivinen kieli, koska se luottaa sananmuodostuksessaan ja ääntämyksessäänkin perussanavarastoon, jonka sanoista muodostetaan uusia yhdistämällä niihin kieliopillisia morfeemeja. Puhtaasta agglutinaatiosta on kyse, kun morfeja voidaan asettaa peräkkäin ilman yksittäisten morfien merkityksien hämärtymistä. 
Agglutinaatiossa sanavartalo pysyy ennallaan, kun päätteitä tai etuliitteitä lisätään. On täysin kielen säännöistä riippuvaista, mihin affiksi lisätään. Se voi käyttää pelkästään etuliitteitä, etuliitteitä sekä jälkiliitteitä tai joskus jopa sisäliitteitä. Lisäksi kaikilla tunnetuilla agglutinoivilla kielillä on myös joitakin fuusioituvien eli flekteeraavien kielten kuten latinan piirteitä, niin ettei erilaisten liitteiden liittämistapa ole täysin säännöllinen edes yleistasolla. Agglutinaatiota on myös sanojen yhdistyminen. Agglutinoituneita sanoja ovat muun muassa "sellainen" sanoista "sen lainen" ja ranskan "encore" latinan sanoista "hanc horam."
Suomi on varsin tyypillinen agglutinoiva kieli siinä mielessä, että se kasaa liitteensä sanavartalon jälkeen varsin säännöllisesti. (Vrt. "koti", josta voidaan johtaa jopa muoto "kotoutumistaminen".) Historiallisesti tunnetuin esimerkki kielestä, joka käyttää yhtaikaa kaikkia näitä keinoja, lienee navajo, jota on tuon ominaisuutensa tähden käytetty puhuttuna salakirjoitusjärjestelmänä toisen maailmansodan aikana.
Kielihistoria.
Agglutinaatio ei itsessään ole merkki kielten välisistä sukulaisuussuhteista.
Maailman kielten joukossa agglutinoivat kielet ovat melko yleisiä, ja niitä esiintyy varsin monissa kielikunnissa. Kielihistoriallinen kehitys niin agglutinoivaa kieltä kohti kuin eroon siitä tuntuu olevan säännöllistä sekä riippumatonta kielikuntien sisällä.
Tavallinen kielen kehityskulku tuntuu joka tapauksessa johtavan agglutinaatiosta isoloivaan kielenkäyttöön kuten kiinassa ja englannissa, säilyttäviin kieliin kuten itämerensuomeen, koreaan sekä japaniin, kuten myös erittäin monimutkaisiin kieliin kuten Amerikan alkuperäiskansojen puhumat ketšualaiset ja uto-asteekkilaiset kielet sekä inuittikielet. Tämä tekee kielihistoriasta varsinkin näistä kelistä agglutinoivien osalta jossain määrin vaikeaa tulkita.
John Braid

John Braid (29. tammikuuta 1869 Kirkcaldy – 9. huhtikuuta 1960 Edinburgh) oli brittiläinen kriketinpelaaja. Hän pelasi Ranskaa edustaneessa krikettijoukkueessa vuoden 1900 kesäolympialaisissa. Turnauksessa pelattiin vain yksi ottelu, jossa Ranskaa edustanut joukkue hävisi Britanniaa edustaneelle Devon and Somerset Wanderers -joukkueelle.
He Wenna

He Wenna (s. 19. tammikuuta 1989 Xinluo, Longyan, Fujian) on kiinalainen trampoliinivoimistelija.
Wenna voitti kultaa joukkuekilpailussa trampoliinivoimistelun maailmanmestaruuskilpailuissa 2007 ja 2009. Yksilökilpailussa hän sijoittui vuonna 2009 toiseksi. Vuoden 2011 maailmanmestaruuskilpailuissa hän voitti kultaa sekä joukkuekilpailussa että yksilökilpailussa.
Wenna on osallistunut olympialaisiin kaksi kertaa, kesäolympialaisiin 2008 ja kesäolympialaisiin 2012. 2008 hän sijoittui lajissaan ensimmäiseksi ja 2012 kolmanneksi.
Enrique Osses

Enrique Roberto Osses Zenkovic (s. 26. toukokuuta 1974 Santiago, Chile) on chileläinen jalkapalloerotuomari. Hän on toiminut kansainvälisenä erotuomarina vuodesta 2005 alkaen.
Osses kuului maaliskuussa 2013 FIFAn julkistamalle listalle, jossa oli yhteensä 52 erotuomarikandidaatin nimet, jotka ovat ehdolla tuomitsemaan vuoden 2014 MM-kilpailuihin.
Davíð Stefánsson

Davíð Stefánsson (21. tammikuuta 1895 Fagriskógur, Eyjafjördur, Islanti – 1. maaliskuuta 1964 Akureyri, Islanti) oli islantilainen kirjastonhoitaja, runoilija ja novellisti. Hän uudisti Islannin runoutta vuonna 1919 ilmestyneellä kokoelmallaan "Svartar fjaðrir". Muita teoksia: "Kvæði" (1922, 'Runot' ), "Kveðjur" (1924, 'Terveisiä') ja "Ný Kvæði" (1929, 'Uudet runot').
Kansansatuun pohjautuva "Kultainen portti" on hänen näytelmistään menestynein.
Kengo Nakamura

Kengo Nakamura (; s. 31. lokakuuta 1980) on japanilainen jalkapalloilija. Hän edustaa japanilaista Kawasaki Frontalea ja on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Nakamura on edustanut koko ammattilaisuransa ajan Kawasaki Frontalea.
Huang Shanshan

Huang Shanshan (s. 18. tammikuuta 1986 Fujian) on kiinalainen trampoliinivoimistelija.
Shanshan on kaksinkertainen olympiamitalisti. Hän sijoittui vuoden 2004 kesäolympialaisissa kolmanneksi ja vuoden 2012 kesäolympialaisissa toiseksi.
Ruokolahden lava

Ruokolahden lava on tanssilava Siikajoella, Paavolan taajamassa. Lavan toiminnasta vastaa Paavolan Nuorisoseura, joka ylläpitää paikkaa talkoovoimin. Tanssipaikka sijaitsee Siikajoen rantatörmällä.
Historia.
Lavan ensimmäinen osa rakennettiin vuonna 1956. Lavaa on laajennettu useita kertoja 1960-luvulla.
Vaiheita vuosien varrelta:
Tanssipaikka.
Lavalla järjestetään tanssit kesälauantaisin sekä muina erikseen ilmoitettuina ajankohtina. Tanssi-iltoina naisille on varattu tunnin naistenhaku. Vuosittain järjestetään myös nuortentapahtuma Ruokolahti Rock. Kauden aikana lavalla käy yli 10 000 asiakasta.
Tanssilavan, kahvion ja makkaramyynnin lisäksi huvialueella on myös lauantaisin karaoke tanssien aikaan.
Matkaparkki.
Lavan pysäköintialueella sijaitsee lyhytaikaiseen leiriytymiseen tarkoitettu matkaparkki, jossa asuntovaunu/-autopaikkoja (osa sähköistettyjä) sekä huoltorakennus. Huoltorakennuksessa suihku, WC, inva-WC, lastenhoito- ja tiskaushuoneet sekä kemiallisen WC:n tyhjennys. Avaimen saa vuokrattua kesäkioskilta.
Lavan yhteydessä toimiva kesäkioski sekä matkaparkki on avoinna joka päivä toukokuun lopulta syyskuun alkuun.
Schwyz (kaupunki)

Schwyz on kaupunki Keski-Sveitsissä, Schwyzin kantonissa. Schwyz on kantonin pääkaupunki ja myös samannimisen hallintoalueen () pääpaikka. Kaupungissa on noin 15 000 asukasta. 
Schwyz sijaitsee Muotajoen varrella. Kaupungin korkein vuori on Grosser Mythen (1 898 m mpy.).
Moottoritie A2 sekä valtatiet 2 ja 8 kulkevat kaupungin kautta. Gotthardin rautatie kulkee Schwyzin kautta.
Veronan konferenssi

Veronan konferenssi oli Veronassa Italiassa 20. lokakuuta – 14. joulukuuta 1822 järjestetty kansainvälinen konferenssi, jossa Euroopan suurvallat päättivät antaa Ranskalle valtuudet kukistaa vallankumous ja palauttaa absoluuttinen monarkia Espanjassa. Se oli viimeinen Wienin kongressia seuranneista neljästä suurvaltakonferenssista. Veronan konfenerenssiin osallistuivat Itävallan, Preussin ja Venäjän ohella myös aiemmista Troppaun ja Laibachin konferensseista pois jääneet Ranska ja Englanti.
Espanjassa kapinalliset upseerit olivat vuonna 1820 pakottaneet kuningas Ferdinand VII:n luopumaan absoluuttisesta vallasta. Monarkistien vastavallankumousyritys kaksi vuotta myöhemmin onnistui vain osassa maata, mutta Madrid jäi edelleen liberaalien haltuun. Varsinkin Ranskan kuningas Ludvig XVIII halusi puuttua tilanteeseen ja nostaa samalla Ranskan ulkopoliittista profiilia. Hänen toiveidensa mukaisesti Veronan konferenssi valtuutti Ranskan hyökkäämään Espanjaan palauttaakseen sinne absoluuttisen monarkian. Muut suurvallat lupautuivat myös tukemaan Ranskaa, mikäli Espanja hyökkäisi ensin. Päätös noudatteli aiempien Troppaun ja Laibachin konferenssien päätöksiä, joilla myös oli annettu kollektiivinen valtuutus vastavallankumouksellisille interventioille, mikä sopi varsinkin Pyhän Allianssin politiikkaan.
Englanti ei kuitenkaan hyväksynyt sotilaallisten interventioiden käyttöä vallankumousten kukistamiseen, ja Veronan konferenssin myötä syntynyt eripura käytännössä johti kongressijärjestelmän päättymiseen ja neliliiton hajoamiseen. Veronan konferenssi jäi myös Pyhän Allianssin viimeiseksi merkitykselliseksi esiintymiseksi.
Veronassa käsiteltiin myös Espanjan Amerikan-siirtomaiden tilannetta, sillä niistä useat olivat nousseet kapinaan ja julistautuneet itsenäisiksi. Venäjän keisari Aleksanteri I olisi halunnut Pyhän Allianssin hengen mukaisesti puuttua myös Amerikan tilanteeseen Espanjan kuninkaan hyväksi, mutta Ranska, Itävalta ja Preussi eivät olleet innokaita tukemaan ajatusta ja Englanti vastusti sitä avoimesti. Englannin ulkoministeri George Canning asettui pikemminkin tukemaan Etelä-Amerikan vallankumouksia. Veronassa käsiteltiin lisäksi Kreikan vapaussodan ja itsenäisyysjulistuksen synnyttämää tilannetta.
Busójárás

Busójárás (unkaria, suomenkielinen käännös "Busó-kavely) on vuosittainen šokcien (kroaattien) Mohácsin kaupungissa, Unkarissa järjestämä juhla. Perinteisiin naamioihin, "Busóihin", pukeutuneet ihmiset järjestävät kulkueita, tanssiaisia ja naamiaisia. Myös folkmusiikki kuuluu tapahtumaan. Busójárás kestää kuusi päivää ja se järjestetään yleensä huhtikuussa. Tapahtuma alkaa torstaina. Perjantaina järjestetään "Kisfarsang" (pieni Farsang) ja sunnuntaina "Farsang vasárnap" (Farsang sunnuntai). Farsang vasárnap järjestetään seitsemäntenä sunnuntaina ennen Pääsiäistä. Busójárás päättyy tiistaina "Farsangtemetés" (Farsangin hautajaiset). Juhla liitettiin vuonna 2009 UNESCOn Aineettoman kulttuuriperinnön luetteloon.
Paikalliset kuvaavat karnevaalia kahdella toisiinsa liittyvällä kertomuksella.
Yleisimmän kertomuksen mukaan ottomaanien miehittäessä aluetta, ihmiset pakenivat Mohácsista läheisille suoalueille ja metsiin. Eräänä yönä kaupunkilaisten istuessa nuotiolla heidän luokseen tuli yhtäkkiä vanha Šokci, joka sanoi heille, ettei heidän tarvitsi olla peloissaan ja että heidän elämänsä tulisi pian kääntymään paremmaksi ja he pääsisivät palaamaan koteihinsa. Mies kehotti heitä valmistautumaan taisteluun ja veistämään erilaisia aseita ja pelottavia naamioita. Myrskyisenä yönä naamioitu ritari tulisi noutamaan heitä. Mies katosi yhtä äkillisesti kuin oli ilmestynytkin ja muutaman päivän kuluttua, myrskyisenä yönä, kaupunkilaisten luo saapui ritari. Ritari käski heitä pukemaan naamiot ja palaamaan Mohácsiin pitäen mahdollisimman paljon melua. Kaupunkilaiset noudattivat käskyä ja turkkilaiset pelästyivät näkyä niin, että uskoivat demonien hyökkäävän heidän kimppuunsa. Turkkilaiset pakenivat kaupungista ennen auringonnousua. 
Toisen, vanhemman, tarinan mukaan "busót" eivät pyrkineet karkottamaan turkkilaisia vaan talvea.
Tamara Aladin

Tamara Aladin (14. elokuuta 1932 Hamina – 9. maaliskuuta 2019 Hamina) oli suomalainen muotoilija ja lasitaiteilija, joka tunnetaan erityisesta Riihimäen lasille suunnittelemistaan esineistä.
Aladin valmistui Taideteollisen oppilaitoksen keramiikkalinjalta 1950-luvun puolivälissä ja työskenteli Riihimäen Lasi Oy:n palveluksessa vuosina 1959–1976. Hän suunnitteli yhtiölle talouslasia sekä vientimalleja, joita myytiin erityisesti Saksaan. Yli puolet tehtaan 1960-luvulla valmistamista maljakoista oli Aladinin suunnittelemia. Tunnetuimpia olivat vuosina 1968–1976 valmistettu Kehrä-maljakko sekä 1970-luvulla tuotannossa ollut Koralli-sarja. Hän suunnitteli yhtiölle omalla nimellään yli 150 erilaista esinettä, mutta todellisuudessa määrä on suurempi, koska osan Aladin teki anonyymisti. Riihimäen lasin lisäksi Aladin suunnitteli muun muassa lasipulloja Marlille.
Aladin jätti lasimuotoilun vuonna 1976, kun Riihimäen lasi lopetti puhalletun lasin valmistuksen. Hän asui ja työskenteli Haminassa.
Tamara Aladin työskenteli myös lentoemäntänä Aeron Moskovan-reitillä pari vuotta toimien muun muassa ohjaamossa radiopuhelimen venäjänkieltä taitavana hoitajana, jolloin hänen tehtävänään oli tulkata keskustelut lentäjien ja lennonjohdon välillä.
Hän oli kauppaneuvos Konstantin Aladin nuoremman ja Stella von Wershenskin tytär.
Karl Robert Nesselrode

Karl Robert Vasiljevitš Nesselrode (Карл Роберт Васильевич Нессельроде; 13. joulukuuta 1780 Lissabon, Portugalin kuningaskunta – 23. maaliskuuta 1862 Pietari, Venäjän keisarikunta) oli venäläinen kreivi ja diplomaatti, joka toimi Venäjän ulkoministerinä vuosina 1822–1856. Hän osallistui ja vaikutti vuonna 1815 Wienin kongressiin ja sitä vuosina 1818–1822 seuranneisiin kansainvälisiin kongresseihin. Nesselrode oli Pyhän Allianssin puolestapuhuja ja pyrki myöhemmin laajentamaan Venäjän vaikutusvaltaa Balkanilla.
Nesselroden isä oli Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan kreivi, joka toimi Venäjän lähettiläänä Portugalissa. Nesselrode liittyi jo 16-vuotiaana Venäjän laivastoon, mutta siirtyi myöhemmin diplomaattiuralle. Hän palveli vuosina 1801–1806 Venäjän lähetystöissä Preussissa ja Hollannissa. Hän avusti myös Ranskan ja Venäjän välisen Tilsitin rauhansopimuksen neuvotteluissa vuonna 1807 ja toimi sen jälkeen Venäjän Pariisin-lähetystössä. Napoleonin kukistumista seuranneessa Wienin kongressissa Nesselrode suositteli tsaari Aleksanteri I:lle Bourbonien valtaanpaluun tukemista Ranskassa. Vaikka Nesselrode johti muodollisesti Venäjän delegaatioita kongressissa, Aleksanteri osallistui henkilökohtaisesti neuvotteluihin.
Nesselrode nimitettiin vuonna 1816 ulkoasiain neuvoston puheenjohtajaksi ja vuodesta 1822 hän vastasi kokonaan Venäjän ulkopolitiikasta. Hänen aikanaan varsinkin itämainen kysymys tuotti ongelmia Venäjälle. Nesselrode sai vuonna 1833 järjestettyä Venäjän ja Turkin välille Venäjän etujen mukaisen puolustusliiton. Tämä liitto oli kuitenkin hylättävä Britannian painostuksen vuoksi, joka pelkäsi Venäjän vaikutusvallan kasvua Välimerellä. Tämän seurauksena solmittiin vuonna 1841 kansainvälinen sopimus Turkin salmista, jonka mukaan kaikkien ulkomaisten sota-alusten kulku salmien läpi oli kielletty.
Vuonna 1848 Nesselrode suositteli tsaari Nikolai I:lle Itävallan avustamista Unkarin separatistisen kapinan kukistamisessa, mikä johtikin toivottuun tulokseen. Venäjän aktivoituminen kansainvälisessä politiikassa johti vuonna 1853 uuteen kansainväliseen kriisiin Turkin kanssa. Nesselrode pyrki välttämään sodan ja onnistui neuvotteluja pitkittämällä lykkäämään, mutta ei estämään Krimin sodan syttymistä. Tappiollisen sodan päätteeksi hän joutui vuonna 1856 allekirjoittamaan Pariisin rauhan, minkä jälkeen erosi ulkoministerin tehtävistä. Nesselrode säilytti kuitenkin vuonna 1845 saamansa viran valtakunnan kanslerina.
Hispaniolankäpylintu

Hispaniolankäpylintu ("Loxia megaplaga") on peippojen heimoon kuuluva varpuslintu. Sitä pidettiin aiemmin samana lajina kirjosiipikäpylinnun ("Loxia leucoptera") kanssa.
Sitä tavataan kotoperäisenä Hispaniolan saarella. Sen kannaksi arvioidaan 600–3 375 yksilöä. Se on luokiteltu erittäin uhanalaiseksi, ja sitä uhkaa elinympäristöjen tuhoutuminen.
Itä–Länsi-ottelu 1956

Vuoden 1956 Pesäpallon Itä–Länsi-ottelu pelattiin Hesperiassa 9. syyskuuta. Tämä oli kaikkiaan 22. Itä-Länsi-ottelu ja viidestoista, joka pelattiin Helsingissä. Katsojamääräksi ilmoitettiin 7000.
Osallistujat.
Lännen 3-vara Sakari Mannila oli poissa työesteen vuoksi. Ossi Halonen pelasi tilalla.
Juoksulista.
Länsi aloitti sisällä.
Einsiedeln

Einsiedeln on kaupunki Keski-Sveitsissä, Schwyzin kantonissa. Kaupungissa on 15 077 asukasta (31.12.2015).
Sijainti.
Einsiedeln sijaitsee ylänköalueella, Sihlsee-järven rannalla.
Liikenne.
Kaupunkiin on Schweizerische Südostbahn -yhtiön (SOB) rautatieyhteys Wädenswilistä ja Arth-Goldausta.
Nähtävyydet.
Einsiedelnissä sijaitsee vuonna 934 perustettu benediktiiniläisluostari.
Tamara

Tamara on erityisesti slaavilaisia kieliä puhuvissa maissa yleinen naisen etunimi. Nimi on muunnelma heprealaisesta, Raamatussakin esiintyvästä nimestä Tamar tai Taamar, joka merkitsee palmupuuta. Suomessa Tamara-nimisiä henkilöitä on Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan ollut maaliskuun 2025 loppuun mennessä kaikkiaan 1729.
Aurinkomäki

Aurinkomäki (aikaisemmin Helleborgin mäki) on puisto Keravan keskustassa Keravan rautatieaseman vieressä. Puiston yhteyteen on rakennettu leikkipuisto ja esiintymislava.
Aurinkomäkeä pidetään Keravan suosituimpana puistona, ja sinne on suunniteltu terassirakennusta, jonka katolla voisi olla kahvila.
Puisto tunnettiin aikaisemmin Helleborgin mäkenä alueella aiemmin sijainneen puisen huvilan mukaan. Helleborgin huvila toimi Keravan ensimmäisenä kirkkona.
Esiintymislava.
Teknillisen korkeakoulun arkkitehtiopiskelijat ovat suunnitelleet Aurinkomäen katsomon, sekä esiintymislavan yläpuolella olevan teoksen "Tuulipurje". Amfiteatterimaiseen ulkoilmakatsomoon mahtuu 300 katsojaa.
Mihail Loris-Melikov

Mihail Tarijelovitš Loris-Melikov (, ; 1. tammikuuta 1826 Tiflis – 24. joulukuuta 1888 Nizza, Ranska) oli armenialaissyntyinen venäläinen kenraali ja valtiomies, joka toimi Venäjän sisäministerinä keisari Aleksanteri II:n valtakauden lopulla vuosina 1880–1881. Hän esitteli maltillisen liberaalin uudistusohjelman, joka ei kuitenkaan toteutunut hallitsijan murhan vuoksi.
Loris-Melikov oli armenialaisen kauppiaan poika. Hän kävi Lazarevin itämaisten kielten koulua Moskovassa ja kaartin kadettikoulua Pietarissa ennen liittymistään husaarirykmenttiin vuonna 1843. Hän palveli pitkään Kaukasuksella ja toimi vuosina 1863–1875 Terekin alueen kuvernöörinä. Hänet ylennettiin 1856 kenraalimajuriksi ja 1875 kenraaliksi. Turkin sodassa (1877–1878) hän komensi Kaukasuksella armeijaa suuriruhtinas Mihail Nikolajevitšin sijaisena. Aluksi hyökkäykset epäonnistuivat ja venäläiset joukot joutuivat perääntymään, mutta loka–marraskuussa 1877 Loris-Melikov onnistui etenemään menestyksekkäästi. Hän sai suuren osan turkkilaisista sotavangiksi ja valtasi rynnäköllä Karsin kaupungin. Hänet palkittiin seuraavana vuonna kreivin arvolla.
Turkin sodan jälkeen Loris-Melikov oli vuonna 1879 lyhyen aikaa kenraalikuvernöörinä ruton piinaamalla alueella Volgan alajuoksulla. Saatuaan siirron Keski-Venäjälle hän ehdotti maltillisia hallinnollisia ja taloudellisia uudistuksia, joiden tarkoituksena oli heikentää vallankumouksellista liikehdintää poistamalla yhteiskunnallisia epäkohtia. Keisari Aleksanteri II oli siinä määrin vakuuttunut Loris-Melikovin ehdotuksista, että nimitti hänet johtamaan valtakunnallista komiteaa, jonka tarkoitus oli nujertaa vallankumouksellinen terrorismi ja uudistaa maan hallintokoneisto. Komitea perustettiin helmikuussa 1880 tapahtuneen keisarin murhayrityksen jälkeen. Aleksanteri II kuitenkin lakkautti komitean jo puolen vuoden kuluttua ja nimitti marraskuussa 1880 Loris-Melikovin sisäministeriksi.
Heti sisäministeriksi tultuaan Loris-Melikov keskitti valtakunnan turvallisuusasiat omaan ministeriöönsä. Keisarillisen kanslian kolmas osasto lakkautettiin, ja sen korvaajaksi perustettiin sisäministeriön poliisidepartementti. Tämä loi pohjan keisarinvallan loppuaikojen poliisivaltioon johtaneelle kehitykselle sekä salaisen poliisin eli Ohranan perustamiselle. Sisäministerinä Loris-Melikov valmisteli maltillisen uudistusohjelman, johon sisältyi muun muassa neuvoa-antavia vaaleilla valittavia paikallisia edustajistoja. Aleksanteri II hyväksyi periaatteessa ohjelman, mutta sen toimeenpanosta ei ehditty päättää ennen maaliskuussa 1881 tapahtunutta keisarin murhaa. Uudeksi hallitsijaksi tullut Aleksanteri III hylkäsi ohjelman ja päätti sen sijaan pyrkiä itsevaltiuden säilyttämiseen. Päätökseen vaikutti ratkaisevasti Pyhän synodin yliprokuraattori Konstantin Pobedonostsev. Tämän seurauksena Loris-Melikov erosi sisäministerin tehtävästä toukokuussa 1881 ja vetäytyi viettämään eläkepäiviään Nizzaan Ranskaan.
Marie Décugis

Marie Décugis (7. elokuuta 1884 Dieppe – 4. toukokuuta 1969) oli ranskalainen tennispelaaja.
Décugis voitti Ateenan kesäolympialaisissa 1906 kultaa sekanelinpelissä aviomiehensä, Max Décugisin kanssa.
Timo Walden

Timo ”Tippis” Walden (s. 7. tammikuuta 1966 Valkeakoski) on suomalainen media-alan henkilö, joka on työskennellyt erityisesti jalkapallon parissa. Hän toimii Suomen jalkapallomaajoukkueen tiedotuspäällikkönä. Walden on toiminut myös UEFAn media-upseerina esimerkiksi EM-kilpailuissa 2008. Walden toimii myös viestintäyhtiö TW Krotuksen toimitusjohtajana ja hallituksen puheenjohtajana.
Walden on toimittanut kirjan "Huuhkajat – Suomi-futiksen sankariaika" (Otava, 2010) yhdessä Iina Airion kanssa.
Walden on jalkapallosukua, sillä hänen veljensä Jan Walden on toiminut muun muassa Veikkausliigan toimitusjohtajana, ja isoisä, vuorineuvos Juuso Walden muistetaan muun muassa Suomen Cupin perustajana. Timo Walden on itse pelannut jalkapalloa SexyPöxyissä.
Jalkapallon Venäjän Valioliigan kausi 2012–2013

Venäjän jalkapallon Valioliigan kausi 2012-2013, oli Valioliigan 11. kausi, ja 21. kausi kun Venäjän jalkapallomestaruudesta pelattiin. Kausi alkoi heinäkuussa 2012 ja loppui toukokuussa 2013. Joulukuun puolivälistä maaliskuun puoliväliin sarja oli talvitauolla.
Mestaruuden voitti Moskovan TsSKA, kahden pisteen erolla toiseksi tulleeseen Pietarin Zenitiin.
Ottelut.
Marama Vahirua

Marama Vahirua (s. 12. toukokuuta 1980 Papeete) on tahitilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa Ranskan Ligue 2:n Nancyä.
Seurajoukkueura.
Vahirua aloitti jalkapalloilun tahitilaisissa Central Sportissa ja Piraessa, kunnes muutti 17-vuotiaana Ranskaan liittyäkseen Nantesin junioriakatemiaan. Debyyttinsä Ranskan korkeimmalla sarjatasolla Division 1:ssä (myöhemmältä nimeltään Ligue 1) Vahirua teki kauden 1998–1999 lopulla. Sittemmin hän on pelannut sarjassa yli 300 ottelua eri joukkueissa. Hän saavutti Nantesin kanssa Ranskan-mestaruuden kaudella 2000–2001, jolloin hän teki seitsemän maalia pelaamassaan 15 ottelussa. Nantes voitti myös Ranskan cupin vuosina 1999 ja 2000.
Lähdettyään Nantesista vuonna 2004 Vahirua pelasi kolme kautta sekä Nicessä että Lorient’ssä. Maalimäärillä mitattuna parhaan kautensa hän pelasi Nicessä 2004–2005, jolloin hän teki 10 maalia pelaamassaan 34 ottelussa. Hänet valittiin Oseanian vuoden jalkapalloilijaksi vuonna 2005. Vuodesta 2010 alkaen Vahirua on pelannut Nancyssä sekä lainalla Monacossa ja Kreikan Superliigan Panthrakikosissa.
Maajoukkueura.
Vahirua pelasi Ranskan alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa vuosina 2001–2002, mutta ei noussut miesten maajoukkueeseen.
Toukokuussa 2013 Vahirua valittiin saman vuoden kesäkuussa järjestettyyn Maanosaliittojen cupiin osallistuneeseen Tahitin maajoukkueeseen. Seurajoukkuevelvollisuudet Euroopassa olivat aiemmin estäneet Vahiruan pelaamisen Ranskan Polynesiaan kuuluvan kotisaarensa joukkueessa, joten hän teki miesten maajoukkuedebyyttinsä varsin myöhäisessä 33 vuoden iässä. Hän pelasi turnauksessa joukkueensa kaikissa kolmessa ottelussa. Hän oli joukkueen ainoa ammattilaispelaaja.
Vahirua pelasi turnauksessa Tahitin kaikissa otteluissa, jonka jälkeen hän lopetti maajoukkueuransa.
Yksityiselämä.
Vahiruan serkku Pascal Vahirua kuului Ranskan maajoukkueeseen vuoden 1992 EM-kilpailuissa. Toinen serkku Naea Bennett on pelannut sekä Tahitin jalkapallo- että beachfutismaajoukkueessa.
Sorex

Sorex on päästäisiin kuuluva nisäkässuku.
Lajit ja alalajit.
"Mammal Species of the World" -teoksen mukaan sukuun kuuluvat seuraavat lajit ja alalajit: