Radikaali Venstre

Radikaali Venstre () on tanskalainen sosiaaliliberaali puolue. Tanskassa puolue kuuluu sosiaalidemokraattien, Sosialistisen kansanpuolueen ja Yhtenäisyyslistan muodostamaan punaiseen blokkiin, minkä osana puolue esimerkiksi osallistui sosiaalidemokraattien johtamaan hallitukseen voitettuaan vuoden 2011 vaalit. Radikaalia Venstreä pidetään sosiaalisilta arvoiltaan vasemmistolaisena, mutta talouspolitiikaltaan se eroaa muista punaisen blokin puolueista.
Radikaali Venstre perustettiin militarismia vastustaneiden ja vasemmistolaisempien edustajien erotessa Venstrestä toukokuussa 1905. Alkuvuosina puolueen kannattajakunta koostui koulutetuista, pienviljelijöistä ja käsityöläisistä.
Perinteisesti Radikaali Venstre on antanut tukensa tarpeen mukaan joko vasemmistolaiselle tai oikeistolaiselle hallitukselle. Vuoden 2001 vaalien jälkeen puolue on ollut selkeämmin osa vasemmiston muodostamaa punaista blokkia muiden keskustalaisten puolueiden, kristillisdemokraattien ja keskustademokraattien, menetettyä paikkansa kansankäräjillä.
Radikaalin Venstren entiset jäsenet ovat olleet mukana perustamassa ainakin kahta uutta puoluetta: Alternativet (2013) ja Liberal Alliance (2007). 
Ideologia ja arvot.
Radikaali Venstren ideologinen perusta on sosiaaliliberalismi, jossa ovat tasapainossa yksilön vapaus ja velvoitteet yhteisöä kohtaan. Radikaali Venstren nykyinen periaateohjelma on vuodelta 1997 ja se otsikot osoittavat puolueen prioriteeteiksi seuraavat arvot: ihmiset ja yhteisö, kestävyys, demokratia, yhteiskunta sekä kansainvälinen vastuu. Radikaali Venstren poliittinen linja on alusta asti perustunut antimilitarismille ja periaateohjelmassaan puolue kertoo työskentelevänsä aseistariisunnan puolesta ja militarismia vastaan.
Politiikka.
Radikaali Venstre on työskennellyt alusta asti äänioikeuden laajentamisen puolesta. Kaikille yhtäläinen koulutus on puolueen yksi painopisteistä. Puolue nostaa esiin myös vihreät arvot, jotka ovat korkealla puolueen asialistalla. Julkista taloutta koskevassa politiikassa puolue on poliittisessa keskustassa. Yhteiskunnallisissa kysymyksissä, kuten lain ja järjestyksen roolissa sekä kysymyksissä koskien pakolaisia, siirtolaisia ja ympäristöä puolue sijoittuu poliittiseen vasemmistoon. Radikaali Venstre on kaikista Tanskan puolueista EU-myönteisin. Puolue kannattaa EU:n kehittämistä itsenäisten valtioiden sitovana yhteistyöfoorumina.
Historia.
Puolueen perustaminen.
Venstren sisäiset erimielisyydet johtivat "Det Radikale Venstre" -yhdistyksen perustamiseen toukokuussa 1905. Entiset Venstren tukijat eri puolilta maata muodostivat puolueen, jolla oli nimi, poliittinen ohjelma ja säännöt perustavassa yleiskokouksessa. Vasta tämän perustamisen jälkeen vasemmistoreformipuolueesta tammikuussa 1905 erotetut kansanedustajat liittyivät Radikaaliin Venstreen.
Osallistuminen hallitukseen.
Radikaalin Venstren C. Th. Zahle oli Tanskan kuninkaallisen neuvoston puheenjohtaja vuosina 1909-1910 ja 1913-1920 sosiaalidemokraattien tuella, mutta muuten puolue on saavuttanut pääministerin aseman vain kertaalleen, kun Hilmar Baunsgaard toimi pääministerinä KVR-hallituksessa vuosina 1968-1971, johon kuuluivat myös konservatiivinen kansanpuolue ja Venstre.
Puolue on kuitenkin osallistunut aktiivisesti hallitukseen. Puolue on useimmiten toiminut keskustavasemmistossa, ja se on ollut mukana sosiaalidemokraattien johtamissa hallituksissa vuosina 1929–1940, 1957–1964, 1993–2001 ja 2011–2015. Ainoastaan kaudella 1988–1990 puolue oli osa keskustaoikeistolaista hallitusta. Puolueella on ollut myös usein vaa'ankieliasema silloin, kun on päätetty hallitukseen osallistuvista puolueista.
Organisaatio.
Radikaali Venstre on muiden vakiintuneiden puolueiden tavoin järjestäytynyt valtakunnalliseksi järjestöksi, jossa jäsenmaksun maksaneilla jäsenillä on mahdollisuus vaikuttaa puolueen poliittisiin päätöksiin. Puolueen kaikilla jäsenillä on mahdollisuus osallistua ja puhua puolueen puoluekokouksessa, mutta ainoastaan kunnallisjärjestöjen edustajat voivat äänestää. Puolueen jäsenet voivat osallistua puolueen politiikan kehittämiseen ja asettua ehdolle vaaleihin. Puolueen jäsenmäärä oli korkeimmillaan 1960-luvulla, jolloin siihen kuului noin 35 000 jäsentä. 1990-luvulta lähtien puolueen jäsenmäärä on vakiintunut n. 6 000–7 000.