tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Ash Williams

Ashley Joanna ”Ash” Williams on Sam Raimin luoma kuvitteellinen hahmo ja antisankari, joka on tullut tutuksi protagonistina kolmesta Raimin ohjaamasta Evil Dead -elokuvasta, joissa häntä näyttelee Bruce Campbell. Hänen tunnuspiirteisiinsä kuuluu ensimmäisen elokuvan jälkeen katkaistu Remington -mallinen haulikko ”boomstick” sekä oikean puoleisen kämmenen korvannut moottorisahajatke.
Elämäntarina.
Ash Williams on 20-vuotias mies, joka työskentelee S-Mart -myymälässä kodintarvikeosastolla. Hänen kanssa työskentelee samassa myymälässä hänen tyttöystävänsä Linda. Elokuvassa "Evil Dead - kauhun riivaamat" Ash lähtee mökkireissulle siskonsa Cherylin, Lindan sekä ystäviensä Scottyn ja Shellyn kanssa, kun taas elokuvien "Evil Dead II" ja "Army of Darkness" mukaan Ash lähti sinne ainoastaan Linda seuranaan. Paikan päällä he löytävät ihmisen nahasta päällystetyn ja verellä kirjoitetun Necronomicon -kirjan, rituaalitikarin ja nauhurin, johon on nauhoitettu mökin edellisen asukkaan, professori Knowbyn nauhoittama loitsu, joka herättää metsässä uinuvat demonit. Ashia lukuun ottamatta kaikki muut joutuvat demonien riivaamiksi ja Ashin on tapettava heidät selvitäkseen yöstä hengissä aamunkoittoon asti.
"Evil Dead II" -elokuvassa Ash joutuu myös osittain demonin riivaamaksi, mutta hän pystyy paikoin taistelemaan sitä vastaan. Sen sijaan oikean puoleinen käsi riivautuu hallitsemattomaksi, jolloin Ashin on moottorisahalla katkaistava demoninen käsi poikki ranteesta. Myöhemmin professori Knowbyn tytär Annie kumppaneineen saapuu paikalle ja porukkaa kuolee lukuun ottamatta Ashia ja Annieta, jotka yrittävät kääntää kadonneita Necronomiconin sivuja lähettääkseen demonit esiin manatulla aikapyörteellä pois. Annie kuolee ja Ash imeytyy aikapyörteeseen, josta hän päätyy keskiaikaan, missä häntä pidetään myyttisenä ”taivaan sankarina”.
"Army of Darkness" jatkaa Ashin tarinaa tämän päädyttyä keskiaikaan, jossa hän joutuu ongelmiin sen aikaisiin paikallisiin, jotka pitävät häntä alkujaan vihollisena. Kun Ash onnistuu linnassa selvitymään ihmisten hänelle asettamasta hirviöloukosta, hän saa kaipaamansa kunnioituksen. Hänet kuitenkin lähetetään hakemaan hylätystä hautausmaasta Necronomicon -kirja linnaan, jotta ihmiset voisivat selviytyä pimeyden voimilta. Vastahakoinen Ash suostuu vain, jos hänet lähetetään tehtävän jälkeen takaisin nykyaikaan. Ash kumminkin tunaroi ja onnistuu herättämään pimeyden armeijan, jota johtaa Ash tehtävän aikana hänestä irtautunut ”paha-Ash”. Linnan väki pettyy Ashiin tämän töppäilyistä, mutta Ash valaa heihin uskoa ja päättää johtaa heitä taistelussa pimeyden armeijaa vastaan, hyödyntämällä Ashin nykyaikaisia tietämyksiä. Ash ja hänen liittolaisensa lyövät lopulta pahan Ashin ja tämän pimeyden armeijan, jonka jälkeen Ash lähetetään sopimuksen mukaisesti takaisin nykyaikaan, jossa Ash palaa takaisin vanhaan työhönsä S-Martiin.
Giannelli Imbula

Giannelli Imbula Wanga (synt. Gilbert Imbula, s. 12. syyskuuta 1992 Vilvoorde, Belgia) on belgialais-ranskalainen jalkapalloilija, joka edustaa Italian Serie A:ssa pelaavaa Lecceä lainalla englantilaisseura Stoke Citystä. Vasenjalkainen Imbula on pelipaikaltaan puolustava keskikenttäpelaaja. Hänellä on myös Kongon demokraattisen tasavallan passi.
Ura.
Seurajoukkueura.
Imbulan kasvattajaseura on En Avant de Guingamp. Hän pelasi seuran paidassa vuosina 2009–2013 Ligue 2:ssa ja Nationalissa yhteensä 90 ottelua tehden niissä neljä maalia. Tehdessään debyytin Ligue 2:ssa lokakuussa 2009 Imbulasta tuli sarjan historian nuorin pelaaja. Kaudella 2012–2013, joka päättyi Guingampin nousuun, Imbula valittiin Ligue 2:n parhaaksi pelaajaksi.
Heinäkuussa 2013 Imbula siirtyi Ligue 1:n Olympique de Marseilleen. Pääsarjadebyytti tapahtui elokuussa 2013 Imbulan vanhaa seuraa Guingampia vastaan ja avausmaali syntyi seuraavassa kuussa AS Saint-Étiennen verkkoon. Kaudella 2013–2014 Imbula debytoi myös Mestareiden liigassa. Muun muassa Tottenham Hotspur, Internazionale ja AC Milan olivat tietojen mukaan kiinnostuneita Imbulasta. Heinäkuussa 2015 Imbula siirtyikin Portugalin Primeira Ligan FC Portoon. Hän pelasi seuran paidassa vain kymmenessä ottelussa.
Tammikuussa 2016 Englannin valioliigan Stoke City osti Imbulan seuraennätyksellä, 18,3 miljoonalla punnalla.
Maajoukkueura.
Imbula on syntynyt Belgiassa kinshasankongolaisille vanhemmille, mutta on kasvanut Ranskassa. Näin ollen hän voisi edustaa maajoukkuetasolla joko Belgiaa, Kongon demokraattista tasavaltaa tai Ranskaa. Lokakuussa 2015 Imbula valitsi kuitenkin Belgian maajoukkueen. Imbula on edustanut Ranskaa alle 20-vuotiaissa ja alle 21-vuotiaissa.
Saavutukset.
Henkilökohtainen
Pilo-luokka

Pilo-luokka oli Italian laivaston kahdeksan hävittäjän muodostama alusluokka toisessa maailmansodassa.
Paras ohjaus draamasarjassa (Primetime Emmy)

Primetime Emmy parhaasta ohjauksesta draamasarjassa on Academy of Television Arts &amp; Sciences -järjestön vuosittain jakama palkinto Primetime Emmy -palkintogaalassa.
Voittajat ja ehdokkaat.
Alla listattuna vuosittaiset voittajat ja muut ehdokkaat.
Audace-luokka (1913)

Audace-luokka oli Italian laivaston kahden hävittäjän muodostama alusluokka ensimmäisessä maailmansodassa.
Suunnittelu.
Orlandon telakka muokkasi Indomito-luokan suunnitelmia vaihtamalla voimanlähteeksi sveitsiläisen Escher-Wyss-turbiinimoottorit, mitkä eivät kuitenkaan saavuttaneet Ansaldon, Orlandon ja Totin valmistamien Parsons-turbiinien tehoja.
Ardito-luokka

Ardito-luokka oli Italian laivaston kahden hävittäjän muodostama alusluokka ensimmäisessä maailmansodassa. Orlandon telakka muokkasi Indomito-luokan suunnitelmia.
LZ1

Zeppeliini LZ 1 oli ensimmäinen oikea vakaasti lentävä jäykkärunkoinen ilmalaiva. Aluksen ensilento tapahtui 2. heinäkuuta 1900. Pituudeltaan 128-metrinen kreivi Ferdinand von Zeppelinin ensimmäinen ilmalaiva nousi ilmaan 17 vetysäiliön avulla, ja työntövoimansa se sai koreissa olevista moottoreista. Korien välisellä kulkusillalla oli kiskojen varassa 100 kiloa painolastia, jota eteen tai taaksepäin siirtämällä saattoi nostaa tai laskea aluksen nokkaa. Ilmalaivan sukkulamainen runko muodostui 24 pitkästä alumiinipalkista, jotka oli kiinnitetty 16 kehään ja katettu kyllästyttää puuvillakankaalla. Sen halkaisija oli 11,7 metriä, tilavuus 11 300 kuutiometriä ja huippunopeus 27 km/h.
Aluksen ensilento kesti ainoastaan 18 minuuttia moottoriongelmien takia mutta silti lehtimiehet kirjoittivat pitkiä artikkeleja "Bodenjärven ihmeestä". Tosin saksan keisarin edustajat eivät olleet yhtä vakuuttuneita. He raportoivat että alus ei kelpaisi sotilaallisiin tai epä-sotilaallisiin tarkoituksiin. Se oli zeppelinin kannalta katastrofaalinen arvio. Kaikki hänen rahansa olivat uponneet LZ 1:een, ja hän joutui varojen puutteessa purkamaan aluksen.
Matti Rimpelä

Matti Rimpelä (1. elokuuta 1942 Siikainen – 26. kesäkuuta 2025 Helsinki) oli suomalainen lääketieteen tohtori, Tampereen yliopiston terveydenhuollon suunnittelun ja hallinnon dosentti ja terveystieteiden professori, joka tunnettiin näkyvänä keskustelijana monissa terveyteen ja hyvinvointiin liittyvissä kysymyksissä.
Ura.
Rimpelä valmistui lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi Tampereen yliopistosta ja suoritti master-tutkinnon lääketieteellisessä sosiologiassa Lontoon yliopistossa. Hän toimi lääkintöhallituksen ylilääkärinä 1970-luvulla, lääketieteellisen sosiologian apulaisprofessorina Helsingin yliopistossa ja ylilääkärinä Hyvinkään terveyskeskuksessa 1980-luvulla, ylilääkärinä terveydenhuollon oikeusturvakeskuksessa 1990-luvun alussa ja sen jälkeen tutkimusprofessorina Stakesissa. Rimpelä oli mukana julkaisemassa yli 200 tutkimusraporttia nuorten terveydestä ja tottumuksista, tupakkapolitiikasta, terveyspolitiikasta ja perusterveydenhuollosta.
Hän jäi eläkkeelle vuonna 2010 ja julkaisi sen jälkeen tutkimuksia lapsiperheiden ja lasten palveluista, lapsipolitiikan lähihistoriasta, kuntien lapsistrategioista sekä kirjan "Kehittämiskeskustelua lapsiperheiden sostepalveluista valtionhallinnossa 1970–2009". Rimpelän mukaan lapsiperheiden sosiaali- ja terveyspalvelut kehittyivät 2000-luvulla lisääntyvän professionalismin suuntaan, missä ammattihenkilöt käyttivät yhä enemmän valtaa määritellä ongelmat ja niiden ratkaisut.
Huomionosoitukset.
Rimpelä sai vuonna 2012 Kansanvalistusseuran palkinnon. Sen perusteluissa hänen sanotaan tutkineen ja tuoneen esille hyvinvointiin, sivistykseen ja syrjäytymiseen liittyviä kysymyksiä 1970-luvulta alkaen ja pitäneen tärkeänä erityisesti poikien ja miesten tukemista. Vuonna 2009 Rimpelä oli yksi Alfred Kordelinin säätiön tunnustuspalkinnon saajista.
Suomi Euroopan kisoissa 2015

Suomen joukkue Euroopan kisoissa 2015.
Joukkue lajeittain.
Lentopallo.
Miehet
Beach Volley
Pyöräily.
Maantiepyöräily
Mountain Bike
Uinti.
viestit
Voimistelu.
Telinevoimistelu.
Miehet
Rytminen voimistelu.
Naiset, joukkuekilpailu
RN Audace (1916)

RN Audace () (runkonumero AD) oli Italian kuninkaallisen laivaston hävittäjä ensimmäisessä maailmansodassa ja toisessa maailmansodassa torpedovene.
Valmistus.
Keisarillisen Japanin laivasto tilasi "Kawakazeksi" nimetyn aluksen Glasgow’sta Yarrow’n telakalta, missä köli laskettiin 1. lokakuuta 1913. Alus laskettiin vesille 22. syyskuuta 1916. Italia osti aluksen 3. heinäkuuta 1916 nimeten sen 5. heinäkuuta "Intrepidoksi". Alus nimettiin 25. syyskuuta uudelleen "Audaceksi" ja se liitettiin Regia Marinaan 1. maaliskuuta 1917.
Palvelus.
Alus luokiteltiin 1. lokakuuta 1929 torpedoveneeksi (). Maailmansotien välillä aluksen silta rakennettiin uudelleen ja alus riisuttiin osittain aseista, kun se muutettiin radio-ohjatun maalialuksen "San Marcon" kontrollialukseksi. Toisen maailmansodan alkaessa alus varustettiin jälleen saattuetehtäviin, missä se oli sodan alettua. Vuonna 1942 alukselta poistettiin viisi neljän tuuman tykkiä ja sille jätettiin ainoastaan kaksi. Lisäksi alukselle asennettiin kaksikymmentä 20 millimetrin tykkiä. Italian antauduttua liittoutuneille Saksa valtasi 12. syyskuuta 1943 aluksen, joka oli toimintakyvyttömänä Venetsiassa.
TA20.
Korjausten jälkeen alus liitettiin Saksan laivastoon nimellä "TA20". "HMS Avon Vale" ja "HMS Wheatland" upottivat aluksen taistelussa 1. marraskuuta 1944 Zaran edustalla.
Vaahteraliigan kausi 2015

Vaahteralligan kausi 2015 oli Vaahteraliigan 36. kausi. Kausi alkoi 5. kesäkuuta ja päättyi 12. syyskuuta Vaahteramaljaan. Vaahteraliigassa pelasi kaudella 2015 ensimmäistä kertaa ainoastaan kuusi joukkuetta, Anders Trojans, Seinäjoki Crocodiles, Helsinki 69ers, Porvoon Butchers, Vantaan TAFT ja Helsinki Roosters. Nelonen Pro 1 sekä 2 televisioivat kymmenen ottelua kaudelta. Runkosarjan tv-ottelut pelattiin torstaisin. Ottelut olivat myös nähtävissä Ruutu-palvelussa.
Vaahteraliigassa kaudella 2014 pelannut Kouvola Indians putosi 1. divisioonaan kaudelle 2015. Myös Vaahteraliigassa kaudella 2014 pelannut Helsinki Wolverines siirtyi 1. divisioonaan.
Pudotuspelit.
Pudotuspelit pelattiin 5-12.9.2015. Vaahteramaljan pelipaikkana toimi Sonera Stadium.
Pasi Holm

Pasi Antero Holm (s. 16. huhtikuuta 1962 Helsinki) on suomalainen taloustieteilijä. Hän toimii elokuusta 2015 Taloustutkimuksen tutkimusjohtajana. Aiemmin Holm oli Pellervon taloustutkimuksen toimitusjohtaja vuosina 2004–2015.
Holm valmistui ylioppilaaksi 1981, valtiotieteen maisteriksi 1986 Helsingin yliopistosta ja valtiotieteen lisensiaatiksi 1988. Valtiotieteen tohtoriksi hän väitteli Helsingin yliopistossa 1994 yhdestä kansantaloustieteen osa-alueesta eli kansainvälisen kaupan teoriasta, joka silloin oli voimakkaassa käymistilassa. Väitöskirja "Essays on international trade and tax policy in vertically related markets" julkaistiin VATT-tutkimuksia sarjassa.
Työuransa alkupuolella Holm toimi Alkon tutkijana 1985–1987 ja Helsingin yliopiston assistenttina 1987–1993. Hän oli yliopiston valtiotieteellisen tiedekunnan tiedekuntaneuvoston jäsen 1992–1993. Holm on toiminut taloustieteen dosenttina vuodesta 1995. Valtion taloudellisen tutkimuskeskuksen (VATT) johtavana ekonomistina hän työskenteli 1994–1995 ja laitoksen tutkimusjohtajana 1995–1999. VATT:sta Holm siirtyi Suomen Yrittäjät ry:n pääekonomistiksi vuosiksi 1999–2004. Vuodesta 2004 hän toimi Pellervon taloudellisen tutkimuslaitoksen (vuodesta 2010 Pellervon taloustutkimus) toimitusjohtajana. Hän jätti tehtävän kesäkuussa 2015.
Nino Schurter

Nino Schurter (s. 13. toukokuuta 1986) on sveitsiläinen maastopyöräilijä. Hän kilpailee SCOTT-SRAM MTB Racing Teamissä. Hänen päälajinsa on XCO-maastopyöräily, eli maastopyöräilyn olympiamatkan kilpailut. Schurter syntyi ja varttui retoromaaninkielisessä kylässä Lugnezin laaksossa. 
Schurter on voittanut maastoajon olympiakultaa Rio de Janeirossa 2016, hopeaa Lontoossa 2012 sekä pronssia Pekingissä 2008. Maastoajon maailmanmestaruuden hän on voittanut kaikkiaan kymmenen kertaa, vuosina: 2009, 2012, 2013, 2015, 2016, 2017, 2018, 2019, 2021 ja 2022. Maastoajon maailmancupin hän on voittanut seitsemästi, vuosina: 2010, 2012, 2013, 2015, 2017, 2018 ja 2019. Hän voitti myös maastoajon Euroopan mestaruuden vuonna 2020. Schurter on voittanut maastoajon Sveitsin mestaruuden vuosina: 2012, 2013, 2014 ja 2015. Lisäksi hän on voittanut Etelä-Afrikassa ajettavan Cape Epic -maastopyöräilyetappikilpailun kahdesti vuosina 2017 ja 2019. Kaudella 2014 Schurter osallistui muutamiin maantiekilpailuihin Orica-GreenEDGE-joukkueessa.
Strobe Talbott

Strobe Talbott, oik. Nelson Strobridge Talbott III (s. 25. huhtikuuta 1946) on yhdysvaltalainen ulkopolitiikan kommentaattori ja analyytikko, joka on Venäjä-tuntija. Hän oli Bill Clintonin hallinnossa varaulkoministeri 1994–2001, ja sitä ennen hän teki pitkän uran toimittajana, 21 vuotta Time-lehdessä, jossa hän kirjoitti erityisesti Venäjästä. Hän oli vuosina 2002–2017 yhteiskunnallisen tutkimuslaitoksen Brookings Institutionin pääjohtaja.
Antti Lahti

Antti Lahti (s. 1979) on suomalainen tanssija-koreografi. Turun konservatoriosta vuonna 1999 tanssijaksi valmistumisensa jälkeen hän on esiintynyt useiden koreografien (muun muassa Virpi Pahkinen, Sasha Pepeljajev, Ari Numminen) ja ohjaajien (muun muassa Mikko Roiha, Leea Klemola, Maarit Ruikka) teoksissa, työskennellyt koreografina itsenäisissä tanssiproduktioissa, näytelmissä ja musikaaleissa, opettanut ammattilaisia ja harrastajia, sekä toiminut tanssin hallinnollisissa ja tuotannollissa tehtävissä. 
Lahti on työskennellyt pitkään kahdessa ensemblessä, ensin turkulaisessa Aurinkobaletissa vuosina 1999–2003 ja kuopiolaisessa Tanssiteatteri Minimissä 2003 eteenpäin, jota hän myös johti vuodesta 2006 vastaten ryhmän taiteellisesta suunnittelusta ja vuodesta 2009 myös taloudesta. Vuodet 2016–2020 hän toimi Jyväskylässä järjestettävän Tanssin Aika -festivaalin taiteellisena johtajana. Lokakuussa 2020 Lahti aloitti Helsingin Kaupunginteatterin Tanssiryhmän, Helsinki Dance Companyn johtajana.
Kiinnostus tanssiin, liikkeeseen ja fyysisen ilmaisun mahdollisuuksiin syttyi hip hop -kulttuurin ja katutanssin kautta. Lahti oli yksi 1990-luvun lopulla vaikuttaneen MidPoint Rockers -breikkiryhmän perustajajäseniä.
Ateenan ja Epidauroksen festivaali

Ateenan ja Epidauroksen festivaali () eli Kreikkalainen festivaali (Ελληνικό Φεστιβάλ, "Ellinikó Festivál") on vuosittainen taidefestivaali, joka järjestetään Ateenassa ja Epidauroksessa Kreikassa aina touko–lokakuussa. Se sisältää musiikki-, teatteri- ja tanssiesityksiä sekä muita kulttuuritapahtumia.
Festivaali perustettiin vuonna 1955. Se tunnetaan ennen kaikkea antiikin kreikkalaisten näytelmien uudelleenesityksistä tätä varten kunnostetuilla antiikin aikaisilla teattereilla. Festivaali sisältää myös mm. modernia teatteria, perinteistä kreikkalaista musiikkia, klassista musiikkia, jazzia ja rock-musiikkia, sekä perinteistä ja nykytanssia.
Festivaalin tapahtumapaikkoja ovat muun muassa Herodes Atticuksen odeion, Ateenan konserttitalo, Lykavittóksen teatteri ja Benaki-museo Ateenassa sekä Epidauroksen teatteri Epidauroksen arkeologisella alueella. Epidauroksen esityksiin järjestetään Ateenasta teatterimatkoja sekä bussilla että risteilyinä.
Festivaalin historian huippuhetkiin kuuluvat muun muassa Maria Callaksen tähdittämät Vincenzo Bellinin "Norman" (1960) ja Luigi Cherubinin "Médéen" (1961) esitykset; sekä Peter Hallin ohjaama Aiskhyloksen "Oresteian" esitys Epidauroksessa vuonna 1982, mikä oli ensimmäinen ulkomailla tuotettu esitys kyseisellä teatterilla.
Iiris Aaltio

Iiris Elina Aaltio (ent. "Aaltio-Marjosola", s. 13. toukokuuta 1953 Keuruu) on suomalainen kauppatieteiden tohtori, joka on toiminut vuodesta 2006 Jyväskylän yliopiston kauppakorkeakoulun johtamisen professorina.
Aaltio opiskeli Jyväskylän yliopistossa ja valmistui yhteiskuntatieteiden maisteriksi vuonna 1976, taloustieteiden maisteriksi 1978 ja lisensiaatiksi 1979. Hän väitteli kauppatieteiden tohtoriksi vuonna 1991 Helsingin kauppakorkeakoulusta aiheenaan organisaatiokulttuurit.
Ennen nykyistä tehtäväänsä Aaltio on toiminut muun muassa organisaatiopsykologian lehtorina Helsingin kauppakorkeakoulussa 1989–1994, apulaisprofessorina Turun kauppakorkeakoulussa 1994–1997 ja Lappeenrannan teknillisen yliopiston liiketaloustieteen professorina 1997–2011. Vuosina 1999–2000 Aaltio oli Suomen Akatemian varttunut tutkija ja toimi vuosina 2003–2007 projektin johtajana.
Vuodesta 1995 Aaltio on ollut dosentti Aalto-yliopiston kauppakorkeakoulussa, vuodesta 1997 Turun kauppakorkeakoulussa ja vuodesta 2007 Lapin yliopistossa. Hän on työskennellyt ulkomailla muun muassa Massachusettsin yliopistossa Amherstissa (1989), Pohjois-Dakotan yliopistossa (1999), Aucklandin yliopistossa Uudessa-Seelannissa (2005) ja St. Mary’s Universityssä Kanadassa (2007 ja 2012). Vierailevana tutkijana hän on ollut muun muassa Kiinassa Chinese Academy of Social Sciencessa (2010) ja Guangzhoun yliopistossa (2010, 2011 ja 2013), Virossa Tarton yliopistossa (2010) sekä MIT:ssä.
Aaltio on tutkinut muun muassa yrittäjyyttä sekä johtajuutta ja siihen liittyviä sukupuolikysymyksiä esimerkiksi Kiinassa ja Venäjällä.
Dave Canterbury

Dave Canterbury (s. 19. syyskuuta 1963) on yhdysvaltalainen selviytymisekspertti ja survivalisti. Hän esiintyi Discovery Channelilla esitettävässä televisiosarjassa "Dual Survival", jossa hän esitteli erilaisia selviytymismenetelmiä lavastetuissa onnettomuustilanteissa vuosina 2010–2011. Hän palveli sotilaspoliisina Yhdysvaltain maavoimissa vuosina 1981-1987. Hän on sotilasarvoltaan kersantti. Nykyisin hän opettaa erilaisia selviytymistaitoja ja -menetelmiä omistamassaan selviytymiskoulussa The Pathfinder School Ohiossa. Hän on kirjoittanut kaksi selviytymisaiheista kirjaa: "Survivability for the Common Man" (2010) ja "Bushcraft 101" (2014). Canterbury lataa myös omia selviytymisaiheisia opetusvideoita omalle YouTube-kanavalleen.
Glen Morgan

Glen Morgan on yhdysvaltalainen tuottaja, käsikirjoittaja ja ohjaaja. Hänet tunnetaan televisiosarjasta "Salaiset kansiot", jossa hän käsikirjoitti työparinsa James Wongin kanssa. Hän käsikirjoitti myös Wongin ohjaamat elokuvat "Final Destination – viimeinen määränpää" (2000) ja "Final Destination – viimeinen määränpää 3" (2006).
Hän on käsikirjoittaja Darin Morganin vanhempi veli.
James Wong

James Wong (; s. 20. huhtikuuta 1959 Hongkong) on yhdysvaltalainen tuottaja, käsikirjoittaja ja elokuvaohjaaja. Hän on käsikirjoittanut televisiosarjaa "Salaiset kansiot" työparinsa Glen Morganin kanssa. Hän on ohjannut muun muassa elokuvat "Final Destination – viimeinen määränpää" (2000), "The One" (2001) ja "Final Destination – viimeinen määränpää 3" (2006).
Lamposaaren lossi

Lamposaaren lossi on Lappeenrannassa mantereeseen kuuluvan Muukonniemen ja Lamposaaren välillä liikennöivä Finferriesin lossi. Se ylittää Laihianselän ja Turkianlahden välisen noin 400 metriä leveän salmen, jossa kulkee sallitulta syväykseltään 2,4 metriä oleva vesiväylä. Lossin kautta kulkee Utrasaarentie eli yhdystie 14826.
Lossiyhteys valmistui vuonna 1963. Lamposaaressa oli parhaimmillaan 300 henkilöä työllistänyt saha, joka paloi vuonna 1967. Lamposaari on pengertien kautta yhteydessä pienempään Utrasaareen. Vuonna 2005 Lamposaaressa ja Utrasaaressa oli 81 asukasta.
Lossi liikennöi maanantaista sunnuntaihin tarvittaessa. Reitin pituus on 380 metriä. Nykyisin käytössä oleva lossi on Parkano Oy:n vuonna 1972 rakentama lautta numero 195, jonka kannella on tilaa noin kymmenelle henkilöautolle ja hyötykuorma on 44 tonnia. Lautan koko on 27,3 × 6,8 metriä, syväys 1,8 metriä ja kuivapaino 72 tonnia.
Valfrid August Vilhelm Blåfield

Valfrid August Vilhelm Blåfield (26. elokuuta 1868 Myttäälä, Pälkäne – 23. huhtikuuta 1934 Helsinki) oli suomalainen kihlakunnantuomari, senaattori, valtiopäivämies ja oikeusneuvos.
Henkilöhistoria.
Blåfieldin vanhemmat olivat laamanni Berndt Gustaf Emil Blåfield (1816–1884) ja Anna Aurora Karolina Blåfield (1830–1908). Blåfield oli naimisissa vuodesta 1913 filosofian maisteri Irene Aleksandra Nyqvistin (1882–1959) kanssa. Hän pääsi ylioppilaaksi 1885 Hämeenlinnan normaalilyseosta ja suoritti oikeustutkinnon Helsingin yliopistossa 1891. Blåfield sai varatuomarin arvon 1894. Blåfield oli Suomen senaatin kanslistina 1900–1904 ja senaatin oikeusosaston protokollasihteerinä 1904–1908. Hän oli eduskunnan uudistuskomitean sihteerinä 1905–1906 ja oppivelvollisuuskomitean jäsenenä 1906–1907. Blåfield oli kesällä 1907 Mikkelin läänin kuvernöörin viransijaisena ja vuonna 1908 hänet nimitettiin Hauhon tuomiokunnan tuomariksi. Blåfield oli senaatin oikeusosaston senaattorina 1917–1918 ja korkeimman oikeuden oikeusneuvoksena 1918–1927. Hän toimi sitten vuodesta 1927 alkaen Lohjan tuomiokunnan tuomarina. Blåfield oli atelissäädyssä sukunsa edustaja valtiopäivillä 1897, 1900 ja 1905–1906. Hän toimi lisäksi pappissäädyn sihteerinä valtiopäivillä 1904–1905 ja 1905–1906.
Blåfieldin veli oli maanviljelijä, valtiopäivämies Karl Emil Blåfield.
Thure Ahlberg

Theodor ”Thure” Rudolf Ahlberg (s. 14. tammikuuta 1893 Espoo – 17. elokuuta 1967 Helsinki) oli suomalainen painija ja painivalmentaja. Varsinaisilta ammateiltaan hän oli puuseppä ja vahtimestari. Helsingin Jyryä edustanut Ahlberg voitti kreikkalais-roomalaisen painin SM-kultaa 67,5 kg:n sarjassa vuosina 1915, 1916 ja 1917. 
Suomen sisällissodassa Ahlberg taisteli punaisten puolella ja pakeni sen loppuvaiheessa lukuisten muiden punakaartilaisten tavoin Neuvosto-Venäjälle, jossa hän toimi painivalmentajana. Myöhemmin Ahlberg paini vielä ammattilaisena eri puolilla Eurooppaa. Sodan jälkeen valkoisen armeijan esikunnan tiedusteluosasto epäili Ahlbergia osallisuudesta tohtori Oskar August Rosenqvistin surmaan. Hänet oli kuitenkin sekoitettu veljeensä, punakaartissa palvelleeseen Walter Ahlbergiin, joka oli ollut paikalla kun Rosenqvist ammuttiin. Walter Ahlberg kuoli todennäköisesti valkoisten teloittamana.
Thure Ahlberg kuoli vuonna 1967. Hänet on haudattu Helsinkiin Malmin hautausmaalle.
RN Fulmine (1898)

RN Fulmine () oli Italian kuninkaallisen laivaston ensimmäinen Italiassa suunniteltu ja valmistettu hävittäjä.
Valmistus.
Ernesto Martinezin suunnittelema alus tilattiin Sestri Ponentesta Cantieri navali Oderolta, missä köli laskettiin 14. heinäkuuta 1897. Alus laskettiin vesille 4. joulukuuta 1898 ja otettiin palvelukseen 26. lokakuuta 1900.
Palvelus.
Alus oli kokeellinen eikä sen suunnittelu ollut täysin onnistunut ja muun muassa se ei kyennyt saavuttamaan tilauksessa määriteltyä maksiminopeutta 26,5 solmua. Aluksen aseistus vaihdettiin 1901 yhdeksi 3 tuuman 40 pituuskaliiperin ja kolmeksi 57 millimetrin 43 pituuskaliiperin tykiksi, mitä täydennettiin kahdella 14 tuuman torpedoputkella.
Alus oli kadettien koululaivana 1906-1911 lukuun ottamatta ajanjaksoa marraskuusta 1911 toukokuuhun 1912, jolloin alus osallistui Italian ja Turkin väliseen sotaan. Alus poistettiin alusluettelosta 15. toukokuuta 1921.
Oscar Jansson

Carl Oscar August Jansson (17. toukokuuta 1889 Helsinki – 6. tammikuuta 1961) oli suomalainen apteekkari ja urheilumies. Aktivistien toiminnassa mukana ollut Jansson oli yksi sisäministeri Heikki Ritavuoren murhan suunnittelijoista.
Ura apteekkarina.
Janssonin vanhemmat olivat Johan August Jansson ja Leonilda Jansson. Jansson meni apteekkialalle vuonna 1907 ja valmistui farmaseutiksi 1910 sekä proviisoriksi 1918. Hän toimi Helsingin yliopiston apteekin apteekkarina 1919–1929. Myöhemmin hän oli apteekkarina Keiteleellä vuodesta 1932 ja Varkaudessa vuodesta 1945. 
Urheilu-ura.
Jansson pelasi jalkapallon ensimmäisen suomenmestaruuden vuonna 1908 voittaneessa Unitaksessa ja voitti Svenska Finlands Idrottsförbundin (SFI) keihäänheiton mestaruuden vuonna 1915. Jansson oli Suomen Palloliiton varapuheenjohtaja vuosina 1915–1917 ja SFI:n varapuheenjohtajana 1924–1930 sekä helsinkiläisen urheiluseura KIF:n puheenjohtajana 1914–1929. Hän kuului myös Suomen Voimistelu- ja Urheiluliiton hallitukseen vuosina 1924–1929, Suomen Ampujainliiton hallitukseen 1925–1928 ja Stadion-säätiön hallitukseen 1926–1929. Jansson teki lahjoituksia ruotsinkielisille urheilujärjestöille. Muun muassa Helsingin Pohjois-Haagassa sijainnut Kiffenin ampumarata rakennettiin hänen lahjoitusvaroillaan. Hän lahjoitti myös vuonna 1924 ammuntakilpailujen palkintona käytetyn Finlandia-maljan.
Aktivismi ja osuus ministeri Ritavuoren murhaan.
Jansson osallistui Helsingin suojeluskunnan perustamiseen ja vuoden 1918 sisällissodan yhteydessä hän toimi joukkueenjohtajana Helsingin valtauksessa. Hän kuului Helsingin suojeluskuntapiirin piiriesikuntaan vuosina 1922–1923.
Sisäministeri Heikki Ritavuoren helmikuussa 1922 murhannut Ernst Tandefelt kirjoitti vankilassa ollessaan vuonna 1927 paljastuskirjeen, jonka mukaan murhan suunnittelussa olivat mukana Jansson ja kenraalimajuri Paul von Gerich. Paljastuksen johdosta oikeuskansleri aloitti tutkimukset, mutta ne lopetettiin tuloksettomina 1930-luvun alussa. Aktivistit kiistivät jyrkästi sekaantumisensa Ritavuoren murhaan. Tandefeltin paljastuksessa mainitut aktivistit myönsivät lopulta tuntevansa toisensa, mutta kaikki kiistivät tunteneensa Ernst Tandefeltin. Aktivistit olivat edelleen tärkeässä asemassa politiikassa, ja tutkinnan lopettamispäätös sijoittui Lapuan liikkeen kannatuksen nousun ja aktivistien vaikutusvallan uuden kasvun aikaan. Valonarkoja ja poliittisesti ikäviä sekä yhteiskuntarauhaa rikkovia paljastuksia olisi tullut esille, joten oli parempi tuomita yksin Tandefelt ja jättää muu taustatutkimus tekemättä.
Selluloosaesterit

Selluloosaesterit ovat selluloosan ja happojen yhdisteitä, joita valmistetaan tavallisesti käsittelemällä alkaliselluloosaa alkyylihalogeeneilla tai alkyylisulfaateilla. Näistä valmistetaan varsinkin vesiliukoista karboksimetyyliselluloosaa.
Nousia

Nousia on muinaissuomalainen miehen etunimi. Se kuuluu -ia-loppuisten hämäläisperäisten nimien sarjaan. Nimistöntutkijoiden keskuudessa esiintyneen muinaisrunouden ihailun vaikutuksesta nimi on 1900-luvulla yritetty saattaa uudelleen käyttöön kuten useat muutkin muinaissuomalaiset etunimet. Vuosina 1929–1949 Nousialla oli almanakassa nimipäiväkin, 30. syyskuuta. Vuoden 1900-jälkeen nimi on kuitenkin annettu vain muutamalle kymmenelle henkilölle..
Nousia-nimestä on mahdollisesti johdettu pitäjän nimi Nousiainen.
Eilo

Eilo on suomalainen miehen etunimi. Sen pohjana on voinut olla naisen etunimi Eila. Yrjö Karilas ehdotti sitä etunimeksi vuonna 1919. Pentti Lempiäisen mukaan "Eilola" on esiintynyt talonnimenä Suomessa jo 1500-luvulla. Nimen pohjaksi on esitetty ruotsalaista nimeä "Eiloff", jolla on vastineensa myös saksalaisessa nimistössä. Näiden pohjana on esitetty olleen muinaisgermaanin "Agil", joka on tarkoittanut miekan tuppea. Nimi oli vuosina 1899–2018 annettu noin 150 henkilölle.
Jerker

Jerker on miehen etunimi. Se on muoto nimestä Eriker. Se tuli Ruotsissa käyttöön 1800-luvun puolenvälin tienoilla.
Suomessa nimi Jerker on Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan annettu
vuoden 2019 loppuun mennessä noin 220 henkilölle. Jerkerillä on nimipäivä ruotsinkielisessä almanakassa 18. toukokuuta
Langfang

Langfang (, pinyin: Lángfāng Shì) on prefektuuritason kaupunki Hebein maakunnassa Kiinassa. Kaupungin keskusta sijaitsee noin 250 kilometriä maakunnan pääkaupunki Shijiazhuangista koilliseen. Lanfang sijaitsee kahden megakaupungin välissä: Maan pääkaupunki Peking on vain 50 kilometrin päässä luoteessa ja Tianjin noin 60 kilometrin päässä kaakossa. Langfangin prefektuurin väkiluku on 4,359 miljoonaa (2010) ja pinta-ala on 6 330 neliökilometriä.
Kaupunki rajoittuu pohjoisessa Pekingiin ja idässä Tianjiniin. Etelässä naapurina on Cangzhoun ja lännessä Baodingin prefektuuritason kaupunki.
Piirikuntatasolla prefektuuri jakautuu kahteen (kaupunki)piiriin (Guangyang, Anci), kahteen piirikuntatason kaupunkiin (Sanhe ja Bazhou) sekä kuuteen piirikuntaan (Dachang, Xianghe, Yongqing, Gu’an, Wen’an, Dacheng).
&lt;br clear=left&gt;
Xingtai

Xingtai (, pinyin: Xíngtái Shì) on prefektuuritason kaupunki Hebein maakunnassa Kiinassa. Kaupunki sijaitsee noin 108 kilometriä maakunnan pääkaupunki Shijiazhuangista etelään. Xingtain prefektuurin väkiluku on noin 7,104 miljoonaa (2010) ja pinta-ala on 12 439 neliökilometriä. 
Kaupunki rajoittuu pohjoisessa Shijiazhuangin, idässä Hengshuin, Dezhoun ja Liaochengin, etelässä Handanin, sekä lännessä Jinzhongin prefektuuritason kaupunkiin. 
Piirikuntatasolla prefektuuri jakautuu kahteen kaupunkipiiriin, kahteen piirikuntatason kaupunkiin ja 15 piirikuntaan.
Kaupunkipiirit (2)&lt;br&gt;
Piirikuntatason kaupungit (2)&lt;br&gt;
Piirikunnat (15)&lt;br&gt;
Maria Abrahamsson

Maria Abrahamsson (s. 21. heinäkuuta 1963 Kalmar, Ruotsi) on ruotsalainen juristi, journalisti ja poliitikko, joka kuuluu Maltilliseen kokoomukseen. Hän on ollut kansanedustaja vuosina 2010–2018. Sitä ennen hän työskenteli kymmenen vuotta pääkirjoitustoimittajana "Svenska Dagbladetissa".
Lars Adaktusson

Lars Göran Peter Adaktusson (s. 6. elokuuta 1955 Jönköping) on ruotsalainen toimittaja, televisiouutisankkuri ja poliitikko, joka kuuluu Kristillisdemokraatteihin. Hän oli Euroopan parlamentin jäsen vuosina 2014–2018 ja on istunut valtiopäivillä vuodesta 2018.
Adaktusson on aiemmin työskennellyt Sveriges Radiolla uutisankkurina sekä ulkomaankirjeenvaihtajana Wienissä, Washingtonissa ja Jerusalemissa.
Meppinä toimiessaan Adaktusson äänesti 22 kertaa 28:sta aborttioikeutta vastaan. Hän selitti äänestäneensä sitä vastaan, että asiasta päätetään EU-tasolla.
Sappiruohot

Sappiruohot ("Xanthium") on kasvisuku, joka kuuluu asterikasvien eli mykerökukkaiskasvien heimoon. Suvussa on kuusi lajia, jotka ovat levinneet ympäri maailman.
Sappiruohojen emimykeröt tarttuvat helposti eläimiin ja lampaiden villaan tarttuessaan alentavat villan arvoa. Sappiruohoja esiintyy erityisesti lämpimissä maissa, mutta osa sappiruoholajeista on levinnyt ihmisen mukana hyvin moniaalle. Suomessakin niitä esiintyy. Sappiruohot aiheuttavat rehun sekaan joutuessaan eläimille myrkytyksen.
RN Benedetto Cairoli

RN Benedetto Cairoli () oli Italian kuninkaallisen laivaston La Masa -luokan hävittäjä ensimmäisessä maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin Sestri Ponentesta Cantieri navali Oderolta, missä köli laskettiin 1. syyskuuta 1916. Alus laskettiin vesille 28. joulukuuta 1917 ja liitettiin laivastoon 3. helmikuuta 1918.
Palvelus.
Alus upposi kolaroituaan sisaraluksensa "RN Giacinto Carinin" kanssa Joonianmerellä 10. huhtikuuta 1918.
1944 (elokuva)

1944 on vuonna 2015 ensi-iltansa saanut virolainen Elmo Nügasen ohjaama ja Leo Kunnaksen käsikirjoittama elokuva. Elokuvan tuottivat virolainen Taska Film ja suomalainen MRP Matila Röhr Productions.
Kansainvälisesti menestynyt ja Virossa suuret katsojaluvut kerännyt sotaelokuva kertoo tarinan vähälle huomiolle jääneestä lähihistoriasta. Virossa elokuva keräsi ensimmäisenä viikonloppunaan elokuvateattereissa lähes , mikä on uusi ennätys kotimaiselle elokuvalle.
Juoni.
Vuonna 1944 Viron kansa oli jakaantunut kahtia, sillä virolaisia miehiä oli sodan aikana värvätty niin Neuvostoliiton kuin Saksankin joukkoihin. Pian virolaiset sotilaat huomaavat taistelevansa omia maamiehiään vastaan. Riippumatta siitä, voittaako Saksa vai Neuvostoliitto sodan, Virolle todennäköisesti käy huonosti.
RN Giacinto Carini

RN Giacinto Carini () oli Italian kuninkaallisen laivaston La Masa -luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin Sestri Ponentesta Cantieri navali Oderolta, missä köli laskettiin 1. syyskuuta 1916. Alus laskettiin vesille 7. marraskuuta 1917 ja liitettiin laivastoon kolme viikkoa myöhemmin 30. marraskuuta.
Palvelus.
Alus luokiteltiin 1. lokakuuta 1929 torpedoveneeksi (). Alus muutettiin vuosina 1952-1954 nopeaksi miinanraivaajaksi, jolloin sen aseistukseksi tuli kaksi 102 millimetrin tykkiä ja kaksi 20 millimetrin ilmatorjuntatykkiä. Samalla alukselle asennettiin tutka. Alus poistettiin alusluettelosta 31. joulukuuta 1958.
RN Nicola Fabrizi

RN Nicola Fabrizi () oli Italian kuninkaallisen laivaston La Masa -luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin Sestri Ponentesta Cantieri navali Oderolta, missä köli laskettiin 1. syyskuuta 1916. Alus laskettiin vesille 8. heinäkuuta 1918 ja liitettiin laivastoon viikkoa myöhemmin 12. heinäkuuta.
Palvelus.
Alus luokiteltiin 1. lokakuuta 1929 torpedoveneeksi (). Alus muutettiin vuosina 1952-1954 nopeaksi miinanraivaajaksi, jolloin sen aseistukseksi tuli yksi 102 millimetrin tykki ja kaksi 20 millimetrin ilmatorjuntatykkiä. Samalla alukselle asennettiin tutka. Alus poistettiin alusluettelosta 1. helmikuuta 1957.
Hydroksyyliammoniumnitraatti

Hydroksyyliammoniumnitraatti eli HAN (NH3OHNO3) on hydroksyyliammonium- ja nitraatti-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä tutkitaan käytettäväksi ajoaineena sotilas- ja avaruusteknillisiin käyttötarkoituksiin.
Ominaisuudet.
Huoneenlämpötilassa hydroksyyliammoniumnitraatti on väritöntä hygroskooppista kiinteää ainetta. Se on puhtaana epästabiilia, koska se sisältää samassa yhdisteessä sekä pelkistimen (hydroksyyliammoniumioni) että hapettimen (nitraatti-ioni). Hydroksyyliammoniumnitraatti liukenee hyvin veteen. Kuumennettaessa yhdiste hajoaa vesiliuoksenakin muodostaen kaasumaisia reaktiotuotteita ja hajoamisnopeus on suurempi verrattuna muihin hydroksyyliammoniumsuoloihin.
Valmistus ja käyttö.
Hydroksyyliammoniumnitraattia voidaan valmistaa pelkistämällä typpihapon vesiliuosta elohopeaelektrodien avulla. Anodin ja katodin välinen tila erotetaan toisitaan puoliläpäisevällä ionomeerimembraanilla.
Hydroksyyliammoniumnitraatin vesiliuosta tutkitaan ajoaineena sotilas- ja avaruusteknillisiin tarkoituksiin. Sitä voidaan käyttää joko seoksena nitrometaanin ja isopropyylinitraatin kanssa tai sellaisenaan sidottuna kantajapolymeeriin. Yhdisteen etuna on sen korkea tiheysimpulssi (250-270 s) ja nykyisiin hydratsiinipohjaisiin ajoaineisiin nähden alhaisempi myrkyllisyys. Yhdistettä käytetään ajoaineena NASA:n Green Propellant Infusion Mission-projektin (GPIM) satelliiteissa ja luotaimissa ja ensimmäinen projektin satelliiteista on tarkoitus laukaista vuonna 2016.
Isojoen-Honkajoen metsäpalo

Isojoen-Honkajoen metsäpalo syttyi ja eteni Isojoen ja Honkajoen kuntien alueella heinäkuussa 1959. Palo tuhosi noin 1 500 hehtaaria (15 km²) metsää, kaksi asuintaloa sekä talousrakennuksia karjoineen. Palon alta evakuoitiin satoja asukkaita. Isojoen-Honkajoen metsäpalo oli yksi suurimmista Suomen asutetuilla alueilla olleista metsäpaloista sotien jälkeen.
Kaikista Suomen vuoden 1958 jälkeisistä metsäpaloista Isojoen-Honkajoen metsäpalo on vuoden 1960 Tuntsan metsäpalon jälkeen toiseksi suurin. Isojoen-Honkajoen metsäpaloalueen pinta-ala oli noin 1 700 hehtaaria.
Palo alkoi helteisenä sunnuntaina, 19. heinäkuuta 1959, kehittyen suurpaloksi. Palo alkoi Isojoen puolella ja levisi yli lääninrajan Honkajoelle. Tuho-alue oli lähinnä metsää, suota ja hieman peltoa.
Sammutustöissä oli siviilejä, joilla oli reserviläisinä liikekannallepanoa vastaava velvollisuus osallistua työhön, palokuntia laajalta alueelta sekä asevelvollisia eri varuskunnista. Alueella ei juurikaan ollut teitä, mikä hankaloitti sammutusveden ja moottoriruiskujen viemistä paloalueelle. Apuna oli myös armeijan kalustoa, muun muassa radiopuhelimia, lentotiedustelua ja ruokahuoltoa.
Palo saatiin sammutettua alle viikossa, mutta jälkivartiointi jatkui pitkään. Myöhemmin alueelta jouduttiin hakkaamaan puustoa noin 15 500 kiintokuutiometriä.
Baltimoren yliopisto

Baltimoren yliopisto (, joskus lyhenteillä UB tai Ubalt) on julkinen yliopisto Marylandin osavaltiossa Yhdysvalloissa. Se on osa Marylandin yliopistojärjestelmää. Yliopisto on perustettu vuonna 1925, ja se oli alun perin työläisille tarkoitettu yksityinen koulu.
Yliopistossa opiskelee noin 3 500 perustutkinto-opiskelijaa ja 3 000 jatko-opiskelijaa.
Jan Helenius

Jan Helenius (s. 13. lokakuuta 1996) on suomalainen lentopalloilija. Hän pelaa Mestaruusliigassa, jossa hänen seuransa on Lentopalloseura ETTA. Pelipaikaltaan 186 senttimetriä pitkä ja 78 kilogrammaa painava Helenius on yleispelaaja. Heleniuksen toukokuussa 2016 allekirjoittama sopimus LEKA Volleyn kanssa on 2+1-vuotinen. Hän on aikaisemmin pelannut Rantaperkiön Iskun riveissä lentopalloliigassa.
Helenius aloitti lentopallon LP Kangasalan riveissä ja siirtyi juniori-iässä Karhulan Veikkojen ja Keimolan Kaiun kautta Kuortaneen valmennuskeskukseen. Hyvän tekniikan ja poikkeuksellisen ponnistusvoiman omannut mutta varreltaan lyhyt yleispelajaa opiskeli ja harjoitteli valmennuskeskuksessa kaksi vuotta, kunnes hänet kiinnitettiin lentopallon Mestaruusliigaan tamperelaisen Rantaperkiön Iskun riveihin kaudeksi 2014-2015. Huhtikuussa 2015 varusmiespalvelusta samanaikaisesti suorittanut Helenius valittiin lentopallomaajoukkueen mukaan maailmanliigan ryhmään. Uransa ensimmäiset miesten A-maaottelunsa hän pelasi kesällä 2015. Tuona kesänä Helenius oli osa Suomen Maailmanliigan joukkuetta. Hänet valittiin niin ikään kesän 2016 ja 2017 Maailmanliigan joukkueeseen mukaan. Kaikkiaan Helenius on pelannut reilut 50 A-maaottelua kesäkuuhun 2017 mennessä. 
Toukokuussa 2016 Helenius allekirjoitti LEKA Volleyn kanssa 2+1-vuotisen sopimuksen. Sopimusuutisesta muodostui pienoinen myrsky vesilasissa, kun Isku syytti LEKA Volleyn päävalmentaja Lauri Hakalan toimineen epäeettisesti ja houkutelleen Heleniuksen LEKA-sopimukseen kesken maajoukkueleirin, jossa Hakala oli mukana toimien apuvalmentajana. LEKA julkisti Iskun Aamulehdessä esitetyille syytöksille vastineen, jossa todettiin, ettei Hakala ole edistänyt mj-leirin aikana sopimuksen syntyä, vaan neuvottelut on aloitettu ennen kesän leiritystä ja jatkuneet sittemmin Heleniuksen pelaaja-agentin Nisse Huttusen ja seuran välillä ilman Hakalan suostuttelua. 
Heleniuksen iskulyönti ylettyy 320 senttimetrin korkeuteen ja torjuntalyönti 300 senttimetrin korkeuteen.
Autobonus

Autobonus on vuonna 2001 ensi-iltansa saanut Mika Ronkaisen ohjaama dokumenttielokuva pohjoissuomalaisesta pariskunnasta, joka konkurssin jälkeen yrittää päästä takaisin työelämään verkostomarkkinoinnin avulla.
"Autobonus" sai ensi-iltansa vuonna 2001 Tampereen elokuvajuhlilla ja sen TV-ensi-esitys oli YLE TV1:ssä 8.4.2001. YLE TV1 on uusinut "Autobonuksen" vuosina 2007, 2017 ja 2021. Elokuva julkaistiin DVD:llä Mika Ronkaisen Huutajat - Screaming Men -dokumenttielokuvan bonuksena vuonna 2003. 
Yle Areena julkaisi "Autobonuksen" osana viidentoista kotimaisen klassikkodokumentin sarjaa toukokuussa 2021.
Aiheesta muualla.
Taichirō Koga

Taichirō Koga (, s. 4. lokakuuta 1989 Sasebo, Nagasakin prefektuuri, Japani) on japanilainen lentopalloilija, joka edusti kaudella 2015-16 Mestaruusliigassa pelaavaa Kokkolan Tiikereitä. Tiikereissä pelattu kausi oli japanilaisliberon ensimmäinen ammattilaiskausi Euroopan kentillä. Suomen mestaruuden ja Suomen Cupin Tiikereissä kaudella 2015-16 voittanut Koga siirtyi kaudeksi 2016-17 Ranskan A-liigan hallitsevan mestarin Paris Volleyn riveihin.
Koga siirtyi kesäkuussa 2015 Kokkolan Tiikereihin kotimaansa pääsarjan Toyoda gōsei Trefuerzasta, joka sijoittui kolmanneksi edellisellä sarjakaudella. Suomessa Kogan peliä pidettiin hyvänä, ja hän johdatti Tiikerit puolustuspeliotteillaan tuplamestariksi kaudella 2015–16. Aamulehden lentopallotoimittaja Jari Perkiö kirjoitti Kogan otteista kevään 2016 finaaliotteluissa seuraavasti: "Uskomattoman japanilaisliberon Taichiro Kogan temput muistuttivat ajoittain enemmän taidetta kuin lentopalloa." Ilta-Sanomissa Kogan otteiden kirjoitettiin kruunanneen tuplamestariksi edenneen Tiikereiden kokkolalaisen mestariteoksen. Koga valittiin liigapelaajien äänestyksellä kauden 2015-16 parhaimmaksi miesliigapelaajaksi. Kertaakaan aiemmin lentopalloliigassa liberoa ei ole valittu sarjan parhaimmaksi pelaajaksi.
Japanin lentopallomaajoukkuetta Koga on edustanut muun muassa vuoden 2013 kesäuniversiadeissa Kazanissa, jossa Japani saavutti pronssia ja Koga palkittiin turnauksen parhaana puolustuspelaajana. Koga on edustanut Japania myös muun muassa Itä-Aasian mestaruusturnauksessa vuonna 2013 ja Aasian cupissa edeltävänä vuonna.
Kogan isku- ja torjuntalyönnit ylettyvät kumpikin tasan 300 senttimetrin korkeuteen. Pelipaikaltaan 169 senttimetriä pitkä ja 68 kilogrammaa painava Koga on libero.
Elvira Notari

Elvira Notari (syntyjään "Elvira Coda", 10. helmikuuta 1875 Salerno – 17. joulukuuta 1946 Cava de’ Tirreni) oli italialainen elokuvaohjaaja, käsikirjoittaja, tuottaja ja näyttelijä.
Vaatimattomista oloista lähtöisin ollut Elvira työskenteli koulun jälkeen modistina ja meni vuonna 1902 naimisiin valokuvaaja Nicola Notarin kanssa. Vuonna 1906 he perustivat perheyhtiö Films Doran (myöhemmin Dora Film), joka tuotti vuoteen 1930 mennessä satoja dokumenttielokuvia ja noin 60 näytelmäelokuvaa. Elvira Notarin ohjaamat ja hänen miehensä kuvaamat elokuvat olivat sävyltään realistisia ja käsittelivät yleensä Napolin kansanelämää sekä naisten ja miesten välisiä suhteita. Kriitikot pitivät elokuvia vähäarvoisina ja ne joutuivat usein sensuurin hampaisiin. 1920-luvulla Notari teki useita napolilaistyylisiä musiikkidraamoja ("film sceneggiata"), jotka menestyivät varsinkin Yhdysvaltojen ja Etelä-Amerikan italialaissiirtolaisten keskuudessa. Ohjaajan elokuvista on restauroitu "‘A Santanotte" vuodelta 1922.
Benjamin Mendy

Benjamin Mendy (s. 17. heinäkuuta 1994 Longjumeau) on senegalilaisia sukujuuria omaava ranskalainen jalkapalloilija. Hän on viimeksi edustanut Sveitsin Superliigassa pelaavaa FC Zürichia. Vasenjalkainen Mendy on pelipaikaltaan vasen laitapuolustaja.
Ura.
Seurajoukkueura.
Mendy aloitti ammattilaisuransa Le Havre AC:ssa. Hän pelasi seuran ykkösjoukkueessa Ligue 2:ssa vuosina 2011–2013 57 ottelua. Heinäkuussa 2013 Mendy siirtyi Ligue 1:n Olympique de Marseilleen, jossa hän teki pääsarjadebyyttinsä seuraavassa kuussa En Avant de Guingampia vastaan. Avausmaalinsa Mendy teki syyskuussa AS Saint-Étiennen verkkoon. Hän debytoi kauden 2013–2014 aikana myös Mestareiden liigassa, jossa hän pelasi kahdessa ottelussa.
Mendy pelasi Marseillessa kolmen kauden aikana 81 Ligue 1:n ottelua, joissa teki kaksi maalia. Hän siirtyi 13 miljoonan euron siirtosummalla AS Monacoon kesällä 2017. Hän voitti kaudella 2017–2018 Ranskan-mestaruuden pelaten 25 ottelua. Mestarien liigassa hän pelasi seitsemän ottelua Monacon edetessä välieriin.
Mendy siirtyi Englannin Valioliigan Manchester Cityyn 57,5 miljoonan euron siirtosummalla kesällä 2017. Hänen polvensa nivelsiteet repesivät syyskuussa pelatussa ottelussa Crystal Palacea vastaan, ja hän teki paluun vasta huhtikuussa. Hän pelasi mestaruuden voittaneessa Cityssä kauden aikana kaikkiaan seitsemän ottelua.
Mendy kärsi lukuisista loukkaantumisista myös seuraavalla kaudella. Hän pelasi Cityn kansalliseen triplamestaruuteen päättyneellä kaudella kymmenen valioliigaottelua sekä yhden ottelun FA-cupissa ja yhden Liigacupissa. Kauden alussa hän voitti Community Shieldin. Kaudella 2019–2020 hän pelasi 19 valioliigaottelua sekä kaksi ottelua Cityn voittamassa Liigacupissa. Seuraavalla kaudella hän pelasi liigamestaruuden voittaneessa Cityssä 13 ottelua ja teki kaksi maalia. Cityn voittamassa liigacupissa hän pelasi kaksi ensimmäistä ottelua. Mestarien liigassa hän pelasi yhden alkulohko-ottelun.
Raiskausepäilyt.
Mendyä syytettiin syksyllä 2021 neljästä raiskauksesta ja City sulki hänet toimintansa ulkopulelle poliisitutkinnan ajaksi. Syytteiden määrä kasvoi myöhemmin yhdeksään, joista seitsemän koski raiskauksia kuutta asianomistajaa kohtaan, jotka Mendyn väitetään lukinneen huoneisiin raiskausten ajaksi. Hän oli tutkintavankeudessa elokuusta 2021 tammikuuhun 2022, jolloin vapautui takuita vastaan. Oikeudenkäynti häntä vastaan alkoi 15. elokuuta 2022 Manchesterissa.
Maajoukkueura.
Mendy on edustanut Ranskaa useissa nuorten maajoukkueissa. Vuonna 2011 hän oli mukana alle 17-vuotiaiden MM-kilpailuissa, joissa hän pelasi kolmessa ottelussa. Vuosina 2014–2016 Mendy kuului Ranskan alle 21-vuotiaiden jalkapallomaajoukkueeseen. Ranskan A-maajoukkueessa hän debytoi Luxemburgia vastaan maaliskuussa 2017. Hän kuului maailmanmestaruuden voittaneeseen Ranskan joukkueeseen Venäjän MM-kilpailuissa 2018. Hän pelasi kisoissa 40 minuuttia alkulohkon ottelussa Tanskaa vastaan.
Frosinone Calcio

Frosinone Calcio on italialainen jalkapalloseura Frosinonen kaupungista samannimisestä maakunnasta. Seura pelaa kaudella 2024–2025 Serie B:ssä. Frosinone Calcio pelaa kotiottelunsa 16 227 -paikkaisella Stadio Benito Stirpella. Seuran puheenjohtajana toimii Maurizio Stirpe ja päävalmentajana Vincenzo Vivarini. Serie A:han seuran nosti ensimmäisen kerran ja siellä pelatun kauden valmensi Roberto Stellone.
Historiaa.
Union Sportive Frusinate.
Seura perustettiin vuonna 1906 nimellä "Union Sportive Frusinate". Vuonna 1958 seuran nimeksi vaihdettiin US Frosinone, joka muutettiin jo vuonna 1963 muotoon Sporting Club Frosinone. Vuonna 1990 Serie C2:ssa pelannut Sporting Club Frosinone joutui konkurssiin. 
Frosinone Calcio.
Seura perustettiin uudelleen, nyt sen nimeksi tuli "Frosinone Calcio". Kaudella 2003–2004 seura nousi ensimmäistä kertaa kuuteentoista vuoteen kolmanneksi ylimmälle sarjatasolle Serie C1:een. Kaudeksi 2006–2007 Frosinone Calcio nousi seurahistoriansa ensimmäistä kertaa toiseksi korkeimmalle sarjatasolle Serie B:hen. Seura pelasi viisi kautta Serie B:ssä, ennen kuin putosi kaudeksi 2011–2012 Lega Prohon, josta se nousi kaudeksi 2014–2015 takaisin Serie B:hen. Kaudella 2014–2015 Frosinone keräsi Serie B:ssä 71 pistettä ja nousi sarjakakkosena ensimmäistä kertaa historiassaan Serie A:han kaudeksi 2015–2016. Vuosina 2019–2021 joukkuetta valmensi Alessandro Nesta.