tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Norjanampiainen

Norjanampiainen ("Dolichovespula norwegica") on yleinen yhdyskunta-ampiaisiin kuuluva pistiäislaji.
Koko ja ulkonäkö.
Sukulaistensa tapaan norjanampiaisen väritys on pääosin musta-keltainen. Tyypillisen norjanampiaisen tunnistaa kuitenkin helposti takaruumiin tyviosan sivuilla olevista punaruskeista laikuista, mutta värimuodolta "f. zetterstedti" ne puuttuvat kokonaan. Molempia värimuotoja voi elää samassa pesässä. Norjanampiaisen pään etuosassa otsalta verkkosilmään työntyvä uloke on musta, vain alareunastaan keltainen, ja päälaella kolmen pistesilmän muodostaman kolmion etukärki muodostaa noin 90 asteen kulman. Lisäksi etäisyys verkkosilmästä pistesilmiin on suunnilleen yhtä pitkä kuin kahden taaemman pistesilmän välimatka. Verkkosilmän alanurkan ja leukojen välinen alue on tuntosarven paksuuden levyinen. Leukojen yläpuolella sijaitseva suukilpi on keltainen, ja sen poikki kulkeva musta juova on alareunasta yleensä leveämpi kuin yläreunasta. Kuningatar on 15–18 mm, työläiset 11–14 mm ja kuhnurit 13–15 mm:n pituisia.
Levinneisyys.
Norjanampiaista tavataan Britteinsaarilta ja Islannista Euroopan ja Pohjois-Aasian poikki Pohjois-Amerikkaan. Etelämpänä Euroopassa levinneisyys on vuoristopainotteinen. Suomessa sitä tavataan yleisenä koko maassa. Ruotsissa laji yleistyy pohjoista kohti ja on tunturiseuduilla yleisin yhdyskunta-ampiainen.
Elinympäristö ja elintavat.
Norjanampiaisen tavallisinta elinympäristöä ovat kuivat havumetsät. Se on myös tyypillinen tunturiseuduilla, missä sitä tavataan puurajan yläpuolelle saakka. Pesä roikkuu yleensä lähellä maan pintaa suojaisessa paikassa pensaassa, varpujen seassa tai joskus myös kolossa kivien, maan tai sammalikon alla. Laji puolustaa pesää usein aggressiivisesti.
Norjanampiaisen pesissä esiintyy pesäloisena läheistä sukua oleva "Dolichovespula adulterina".
Viapori Jazz

Viapori Jazz on vuosittain Helsingissä Suomenlinnassa järjestettävä jazztapahtuma. Viapori Jazz on osa Helsingin juhlaviikkojen ohjelmistoa ja sen järjestää Viapori Jazz ry. Päänäyttämönä toimii 230-paikkainen Tenalji von Fersen -sali.
Harri Suvanto

Harri Suvanto (s. 30. marraskuuta 1970 Kodisjoki) on suomalainen entinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä. Hän pelasi urallaan SM-liigassa yhteensä 460 runkosarjaottelua tehopistein 86+93=179 ja keräten 219 jäähyminuuttia, 49 playoff-ottelua tehopistein 7+10=17 ja keräten 20 jäähyminuuttia sekä neljä liigakarsintaottelua tehden kaksi syöttöpistettä ja keräten 16 jäähyminuuttia. Suvanto pelasi urallaan ulkomailla Ruotsissa, Slovakiassa, Puolassa, Ranskassa ja Saksassa.
Ura.
Seuraura.
Suvanto on Rauman Lukon kasvatti. Hän voitti C-nuorten SM-hopeaa vuonna 1986. Suvanto nousi Lukon SM-liigajoukkueeseen 17-vuotiaana kaudella 1988–1989, jolloin hän teki 38 runkosarjaottelussa tehot 10+1=11. Kaudella 1991–1992 Suvanto jakoi 16 osumallaan joukkueen sisäisen maalipörssin kolmannen sijan Timo Saarikosken ja Jari Torkin kanssa. Kauden 1993–1994 päätteeksi hän voitti SM-pronssia. Kesken seitsemännen SM-liigakautensa 1994–1995 Suvanto siirtyi Lukosta Turun Palloseuraan. Hän teki 8. huhtikuuta 1995 viidennessä finaalissa vieraissa Jokereita vastaan TPS:n 1-5-voittoon päättyneen ottelun ratkaisumaalin, joka ratkaisi joukkueelle myös Suomenmestaruuden.
Kaudella 1995–1996 Suvanto teki SM-liigan yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 12+19=31. Hän voitti kauden päätteeksi SM-hopeaa, kuten myös seuraavan kauden 1996–1997 päätteeksi. Suvanto voitti kauden aikana TPS:ssä myös EHL:n mestaruuden. Hän voitti saman vuoden syyskuussa European Super Cupin, mutta Suvanto siirtyi kesken kauden 1997–1998 Ruotsiin ja Elitserien-joukkue Malmö Redhawksin riveihin. Kaksi seuraavaa kautta hän vietti taas kasvattajaseurassaan Lukossa.
Suvanto aloitti kauden 2000–2001 Slovakian Extraligan HKm Zvolenissa, jossa hän pelasi lopulta vain kaksi ottelua. Suvanto pelasi loppukauden Puolan pääsarjajoukkue Podhale Nowy Targin riveissä. Kaksi seuraavaa kautta hän pelasi Ranskassa; kauden 2001–2002 Brûleurs de Loups de Grenoblen ja kauden 2002–2003 Ducs d'Angersin joukkueessa. Pelaajauransa viimeisellä kaudellaan 2003–2004 Suvanto pelasi Saksan kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Oberligan ERC Haßfurtissa.
Maajoukkueura.
Suvanto pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 1990.
Ammattiarmeija

Ammattiarmeija tarkoittaa armeijaa, jonka sotilaat ovat palkattuja ammattisotilaita. Maissa, joissa on ammattiarmeija, ei ole käytössä asevelvollisuutta. 
Ammattiarmeija on eri asia kuin yksityisten intressien vuoksi korvausta vastaan taisteleva palkka-armeija.
Historia.
Länsi-Euroopan ensimmäinen pysyvä ammattiarmeija taisteli Ranskan kuningas Ludwig XI:n alaisena 1460-luvulla. Sen vahvuus oli 15 816 miestä, ja sen kustannuksista huolehtivat erityiset rahastonhoitajat"."
Lauri Tanskanen

Lauri Tanskanen on suomalainen näyttelijä. Hän valmistui Nätystä näyttelijäksi vuonna 2009. Tanskanen on myös vuonna 2006 perustetun Tyyne Raunio -yhtyeen laulaja.
Tanskanen on naimissa näyttelijä Henna Tanskasen kanssa.
Tanskasella diagnosoitiin vuonna 2016 syöpä, kesken Sisarukset-elokuvan kuvausten, jotka kestivät yhteensä seitsemän vuotta.
Luettelo Suomen naisministereistä

Tämä on luettelo Suomen valtioneuvostossa toimineista naispuolisista ministereistä. 
Naisministerien osuus hallituksittain.
Naisten määrä on laskettu hallitusten nimityshetkellä. Näin esimerkiksi vuonna 1946 aloittaneessa Pekkalan hallituksessa ei mainita naisten osuutta, sillä hallituksen ensimmäinen naisministeri Hertta Kuusinen aloitti ministerinä vasta vuonna 1948. 
Ensimmäiset naisministerit salkuittain.
Ministeriötään johtavat ministerisalkut on lihavoitu. Mikäli nainen on jo toiminut tällaisessa tehtävässä ministeriössään (esim. "opetusministeri"), ei luettelossa ole mainittu sen jälkeen muita ministerinsalkkuja samassa ministeriössä (esim. "ministeri opetusministeriössä").
"Naisia tämän jälkeen" -sarakkeessa on mainittu naisten osuus kaikista tämän jälkeen toimineista ministereistä (kukin ministeri otettu kyseisessä salkussa vain kerran).
Yövieraat (teatteriryhmä)

Teatteriryhmä Yövieraat on kokeellista teatteria vuosina 1988–2001 toteuttanut ryhmä, jonka keskeisenä henkilönä oli ohjaaja Juha Hurme. Yövieraiden ensiesitys vuonna 1988 oli Peter Weissin "Yövieraat". Esitys muuttui illasta toiseen. Myös ryhmän enimmäkseen miespuolinen jäsenistö ("jätkäporukka") vaihteli, ja esityksiin kutsuttiin tekijöitä eri tahoilta. Maineikkain esitys oli Hannu Waaralan ja Hurmeen dramatisoima August Strindbergin "Hullun puolustuspuhe" vuonna 1990.
Woppaa

"Woppaa" on rap-artisti Mikael Gabrielin kappale hänen vuonna 2015 julkaistulta neljänneltä studioalbumiltaan. Universal Music julkaisi kappaleen albumin ensimmäisenä singlenä 16. toukokuuta 2014. Kappaleella vierailee kongolaistaustainen Kevin Tandu.
Joonas Kenttämiehen ohjaama kappaleen musiikkivideo julkaistiin videopalvelu YouTubessa singlen julkaisupäivänä. Videolla artisti on järjestänyt kotibileet.
Kappale on noussut parhaimmillaan latauslistan 11:nneksi ja singlelistan seitsemänneksi. Se on ollut myös 51:nneksi soitetuin radiokappale.
Rap-artistit Aito Mäkki ja Adi L Hasla ovat tehneet kappaleesta oman versionsa, joka julkaistiin musiikkivideon kanssa kesäkuussa 2014.
Whenever, Wherever

Whenever, Wherever on kolumbialaisen laulaja-lauluntekijä Shakiran kappale hänen uransa kolmannelta ja ensimmäiseltä englanninkieliseltä, "Laundry Service" -studioalbumiltaan. Sen julkaisi Epic Records albumin johdantosinglenä 27. elokuuta 2001. Kappaleen sanoitti ja tuotti Shakira sekä Tim Mitchell, ja joitakin kappaleen sanoja sanoitti myös Gloria Estefan. "Whenever, Wherever" on popkappale, joka sisältää elementtejä worldbeatistä ja andilaisesta musiikista. Kappaleen espanjankielinen versio "Suerte" (Espanjaksi: "Onni") kuvailee sanoituksellisesti sitä miten onnekkaasti Shakira on löytänyt romanttisen kumppaninsa.
Julkaisunsa jälkeen "Whenever, Wherever" sai pääosin positiivisia vastaanottoja musiikkikriitikoilta, jotka kehuivat sen tuotantoa. Kappaleesta tuli hänen menestyskappaleensa Yhdysvalloissa, sijoittuen Billboard Hot 100 -listan 6. sijalle. Kappaleesta tuli hänen siihen aikaan menestynein singlensä Yhdysvaltain markkinoilla, kunnes "Hips Don't Lie" päihitti tämän ennätyksen sijoituttuaan Billboard Hot 100 -listan ensimmäiselle sijalle vuonna 2006. "Whenever, Wherever" pääsi listan ensimmäiselle sijalle 29 eri valtiossa, joihin lukeutuvat myös hänen kotimaansa Kolumbia sekä suuri osa Latinalaista Amerikkaa, Eurooppaa ja Oseaniaa. Singleä myytiin yhteensä yli 8,5 miljoonaa kappaletta maailmanlaajuisesti, minkä myötä siitä tuli vuoden 2001 suurin hitti. Se on luokiteltu yhdeksi Shakiran nimikkokappaleista.
Ticketmaster Suomi

Ticketmaster Suomi Oy (aiemmin "Lippupalvelu Oy") on suomalainen tapahtumalippujen välitysyritys. Ticketmasterin välittämiä lippuja voi ostaa verkkokaupasta, ja Ticketmasterin lippukaupoista. Puhelimitse varatut liput voi noutaa lippukaupasta. Liput voi myös tulostaa itse tai saada postitse kotiinsa.
Suomen kolmen suurinta lipunvälittäjäyhtiötä ovat Ticketmaster, Lippupiste ja Tiketti. Kaikkien niiden lipunvälitystoiminnalle on yhteistä, että ne lisäävät varsinaisen lipun hintaan palvelumaksun ja veloittavat lisäksi lipun toimitusmaksun. Kuluttajan kannalta edullisin tapa on ostaa lippu verkkokaupasta ja tulostaa se itse.
Yrityshistoria.
Sotainvalidien Veljesliitto perusti Lippupalvelun vuonna 1945. Vuonna 1982 Sanoma Oy osti Lippupalvelun. Lippupalvelu otti 2.5.1983 käyttöön tietokonepohjaisen lipunmyyntijärjestelmän ensimmäisenä Suomessa. Lipunmyyntijärjestelmä oli Ticketmaster. Loppuvuodesta 1990 Sanoma Oy myi Lippupalvelun Suomen Valtakunnan Urheiluliiton kolmelle jäsenliitolle ja yhdelle säätiölle . Vuonna 1995 Lippupalvelusta tuli Soneran tytäryhtiö. Vuonna 1999 Lippupalvelu osti Hartwall Areenan lipunmyyntiä varten perustetun Suomen Lippuluukun liiketoiminnan Helsinki Halli Oy:ltä ja Tiilimäki Rahoitus Oy:ltä. Samalla Sonera myi osan Lippupalvelun osakekannasta Tiilimäki Rahoitukselle ja Jokerit HC Oy:lle. Vuonna 2004 TeliaSonera myi Lippupalvelun yhdysvaltalaiselle Ticketmasterille, joka oli laajentanut toimintaansa jo muihin Pohjoismaihin. Vuonna 2009 tiedotettiin Ticketmasterin ja yhdysvaltalaisen konsertti- ja tapahtumajärjestäjän Live Nationin yhdistymisestä Live Nation Entertainmentiksi. Fuusio toteutui vuonna 2010. Vuoden 2016 alussa Lippupalvelun nimeksi tuli Ticketmaster Suomi.
Jack Colback

Jack Colback (s. 24. lokakuuta 1989 Killingworth, Englanti) on englantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Colback liittyi kasvattajaseuransa Sunderlandin juniorijoukkueeseen vuonna 2000 ja debytoi edustusjoukkueessa vuonna 2008. 
Colback pelasi lainasopimuksilla Ipswich Townissa 50 Englannin Mestaruussarjan ottelua kausilla 2009–2011. Sunderlandissa hän pelasi vuosina 2009–2014 yhteensä 115 valioliigaottelua, joissa teki neljä maalia.
Colbackin sopimus Sunderlandin kanssa päättyi kauden 2013–2014 jälkeen. Useat seurat olivat kiinnostuneita Colbackista, mutta Sunderland ei suostunut siirtoon. Colbackin sopimus Sunderlandin kanssa päättyi ja Colback allekirjoitti 9. kesäkuuta 2014 sopimuksen Newcastle Unitedin kanssa. Erikoiseksi Colbackin siirron teki se, että pelaajasiirrot Sunderlandin ja Newcastlen välillä ovat harvinaisia. Edellinen pelaajasiirto Sunderlandin ja Newcastlen välillä tapahtui vuonna 1998, kun maalivahti Lionel Pérez siirtyi Newcastleen.
Colback teki ensiesiintymisensä Newcastlen paidassa kauden avausottelussa Manchester Cityä vastaan St James' Parkilla. Hän teki kausilla 2014–2016 yhteensä viisi maalia pelaamissaan 64 valioliigaottelussa. Seuraavalla kaudella hän pelasi Mestaruussarjassa 29 ottelua ilman maaleja. Kausilla 2017–2019 hän pelasi lainasopimuksilla Mestaruussarjan Nottinghamissa 54 sarjaottelua ja teki neljä maalia. Elokuussa 2020 hän siirtyi ilmaissiirrolla pysyvästi Nottinghamiin. Kaudella 2020–2021 hän pelasi 17 sarjaottelua. Seuraavalla kaudella hän pelasi jälleen 38 sarjaottelua, joissa hän teki kolme maalia, ja kolme nousukarsintaottelua, joista ensimmäisessä hän teki maalin. Kaudella 2022–2023 hän pelasi Valioliigassa 11 ottelua.
Jerzy Brzęczek

Jerzy Józef Brzęczek (s. 18. heinäkuuta 1971 Truskolasy, Puola) on puolalainen entinen jalkapalloilija joka pelasi keskikenttäpelaajana. hän on Puolan jalkapallomaajoukkueen nykyinen päävalmentaja. Hänen aloitusseuransa oli Raków Częstochowa, jota hän myös valmentanut. Pelipaikaltaan hän oli puolustaja. Hän on puolan lisäksi pelannut Itävallan ja Israelin sarjoissa. Hän on saavuttanut Puolan mestaruuden Górnik Zabrzessa 1993 ja kaksi Itävallan mestaruutta FC Tirol Innsbruckissa, vuosina 2001 ja 2002. Hänellä on myös merkittävä maajoukkuemenestys niin pelaajana kuin valmentajana.
Maajoukkueura.
Puolan jalkapallomaajoukkuetta Jerzy Brzęczek on edustanut 42 kertaa vuosina 2002 – 2009. Maaotteluissa hän on yltänyt neljästi maalintekoon, niin puolustaja kuin onkin. Hän oli maajoukkueen mukana Barcelonan olympialaisissa 1992 voittamassa hopeaa. Tällöin Espanja löi Puolan finaalissa maalein 3–2. 
Ura seuroissa.
Raków Częstochowa 1987–1988Olimpia Poznań 1988–1992Lech Poznań 1992–1993 Górnik Zabrze 1993–1995GKS Katowice 1995FC Tirol Innsbruck 1995–1998Linzer ASK 1998–1999Maccabi Haifa 1999–2000FC Tirol Innsbruck 2000–2002SK Sturm Graz 2002–2003FC Kärnten 2003–2004FC Wacker Innsbruck 2004–2007Górnik Zabrze 2007–2009Polonia Bytom 2009
Muuta.
Jerzy Brzęczek on Borussia Dortmundin oikean laitalinkin Kuba Błaszczykowskin eno ja innoittaja.
Prima Industrie

Prima Industrie S.p.A. on italialainen pörssiyhtiö, joka toimii ohutlevyjen työstön (Prima Power) ja lasertekniikan (Prima Electro) aloilla. Yrityksen Prima Power -ryhmään kuuluu aiemmin Jorma Lillbackan omistama Finn-Power Oy Kauhavalla.
Prima Industrie aloitti 1970-luvun lopussa, erikoistui laser-, hitsaus- ja robottitekniikkaan ja kasvoi yritysostojen avulla, kuten vuonna 2008 hankitun Finn-Powerin myötä. Vuonna 2011 konsernin ohutlevytyöstöön liittyvä toiminta päätettiin yhdistää yhteisen Prima Power -nimen alle, mutta Suomen-yhtiö toimii toistaiseksi nimellä Finn-Power Oy. (Sama nimi on yhä käytössä myös Lillbacka Powercon tuotemerkkinä.)
Prima Industrie -konsernilla on tuotantoa Italian ja Suomen lisäksi Yhdysvalloissa ja Kiinassa. Vuoden 2012 liikevaihto 349 miljoonaa euroa ja henkilöstömäärä 1 500. Näistä Finn-Power Oy:n osuudet olivat 111 miljoonaa euroa ja 329 henkilöä.
Finn-Power Oy.
Finn-Power Oy perustettiin 1969 ja teki läpimurtonsa vuonna 1985 kehitetyllä numeerisesti ohjatulla, hydraulitoimisella levytyökeskuksella. Vuonna 1988 Lillbackan levyntyöstökoneitten valikoimaa laajennettiin ostamalla särmäyspuristimia valmistava vilppulalainen Jaromet Oy. Vuonna 1994 eriytettiin levyntyöstöteknologia (Lillbacka Oy) ja puristinteknologia (Lillbacka Powerco Oy) eri yhtiöiksi.
Vuonna 2002 Lillbacka myi levyntyöstöteknologiayrityksensä EQT Northern Europe Ltd -pääomasijoitusyhtiölle, joka myi sen vuonna 2008 edelleen italialaiselle Prima Industrie S.p.A:lle. Emoyhtiö Prima Industrie S.p.A omistaa 100 % tytäryhtiöstään Finn Power Oy. Finn Power Oy omistaa 100 % tytäryhtiöstään Finn-Power Italia Srl.
Vuonna 2018 yritys rakensi uudet toimitilat Seinäjoelle Roveksen teollisuusalueelle.
Shakira (albumi)

Shakira on kolumbialaisen laulaja-lauluntekijä Shakiran kymmenes studioalbumi, jonka julkaisi RCA Records 21. maaliskuuta 2014. Se on hänen ensimmäinen englanninkielinen studioalbuminsa sitten vuonna 2009 julkaistun She Wolfin. Marraskuussa 2011 Shakira ilmoitti, että hän on alkanut työskentelemään uuden albuminsa parissa, jota hän työsti aina vuoteen 2014 asti. Albumi oli tarkoitus julkaista jo vuonna 2012, mutta koska Shakira tuli raskaaksi, albumin julkaisua lykättiin. Albumin teon alkuvaiheilla Shakira erosi Epic Recordsista ja hän teki myöhemmin sopimuksen Epicin tytäryhtiön, RCA Recordsin kanssa.
Pop-albumina "Shakira" sisältää risteytyksiä myös monien muiden musiikkigenrien, kuten reggaen, rockin, dancen ja countryn kanssa. Albumin sanoituksissa käydään läpi äitiyttä, romanttisten suhteiden monimutkaisuuksia, rakkauden eri vaiheita sekä henkilökohtaisen onnellisuuden etsimistä. Suuren osan albumin sisällöstä on sanoittanut Shakira yhdessä Nashrin ja Adam Messingerin kanssa, joista kaikki ovat olleet myös tuottamassa albumia.
Julkaisunsa jälkeen "Shakira" on saanut pääosin positiivisia vastaanottoja musiikkikriitikoilta, jotka kehuivat sen sanoituksellista sisältöä, kun taas jotkut olivat sitä mieltä, että Shakira yrittää "Amerikkalaistaa hänen ääntään". Kaupallisesti albumi menestyi hyvin listoilla, sillä se debytoi Yhdysvaltain Billboard 200-listan toisella sijalla, myyden ensimmäisen viikon aikana yhteensä 84 000 kopiota. Tämän myötä "Shakira"-albumista tuli laulajan parhaiten listoilla sijoittunut albumi, tosin vastineeksi siitä tuli laulajan huonoiten julkaisuviikolla myynyt albumi.
Albumin materiaalia aloitettiin julkaisemaan vuonna 2014, ensimmäisen singlen ollessa "Can't Remember to Forget You", joka julkaistiin 13. tammikuuta 2014, jolla vierailee myös barbadoslais-yhdysvaltalaisartisti Rihanna. Kappale pääsi Yhdysvaltain Billboard Hot 100 -listan 15. sijalle, sijoittuen kymmenen parhaan joukkoon esimerkiksi Espanjassa, Ranskassa, Saksassa ja Sveitsissä. "Empire" julkaistiin albumin toisena singlenä rajoitetusti lukuisissa valtioissa, jota seurasi 28. maaliskuuta 2014 julkaistu "Dare (La La La)".
Albumi debytoi Suomen virallisen listan sijalla 7. Se pysyi listalla yhteensä 21 viikkoa.
The Walking Dead (4. tuotantokausi)

Yhdysvaltalaisen televisiosarjan "The Walking Deadin" neljäs tuotantokausi alkoi Yhdysvalloissa 13. lokakuuta 2013 ja jatkui 30. maaliskuuta 2014 asti. Sarja perustuu samannimiseen sarjakuvaan. Kauden esittäminen alkoi Suomessa 20. lokakuuta 2013 ja päättyi 31. maaliskuuta 2014. Sarjaa esitettiin 16 jakson verran.
"Katso myös Luettelo televisiosarjan The Walking Dead jaksoista
Thomas Rajalenius

Thomas Rajalenius (s. 1610-luvulla Huittinen – 23. tammikuuta 1688 Tyrvää) oli suomalainen kirkkoherra ja saarnakirjailija.
Rajaleniuksen vanhemmat olivat Huittisten Raijalan kylän Mattilan talollinen Bertil Mattsson (Perttu Matinpoika) ja Margareta Jakobsdotter (Reeta Jaakontytär). Hän pääsi ylioppilaaksi 1640 ja opiskeli sitten Turun akatemiassa.
Rajalenius toimi vuodesta 1642 alkaen opettajana Porin triviaalikoulussa ja sen jälkeen hän oli ensin Huittisten kappalaisena vuodesta 1646 ja viimeksi Tyrvään kirkkoherrana vuodesta 1665. Rajalenius oli lääninrovastina 1680–1686.
Rajalenius julkaisi vuonna 1654 suomenkielisen saarnakirjan "Muutamat christilliset saarnat" ja suomenkielisen hääsaarnan "Lyhy Hää-Saarna". Rajalenius kirjoitti myös suomenkielisen onnittelurunon Viipurin piispan Henrik Carsteniuksen (1612–1683) teoksen "Cantio Cygnaea" vuonna 1667 painettuun suomennokseen.
Rajalenius omisti vuodesta 1649 Maurialan talon Huittisten Maurialan kylässä.
Rajalenius oli naimisissa vuodesta 1643 Katarina Klemetsdotter Mulinuksen kanssa, jonka isä oli Turun kaupungin porvari ja porvarissäädyn valtiopäivämies Klemetti Muuli. Heidän poikiaan olivat Karkun kappalainen Johan Rajalenius (k. 1686), Rauman kirkkoherran virasta 1703 erotettu Bertil Rajalenius (k. 1704) ja Tyrvään kappalaisena toiminut Tomas Rajalenius (k. 1715).
Apinoiden planeetan vallankumous

Apinoiden planeetan vallankumous () on vuonna 2014 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen tieteiselokuva, jonka on ohjannut Matt Reeves. Elokuva on jatko-osa vuoden 2011 elokuvalle "Apinoiden planeetan synty". Pääosissa ovat Andy Serkis, Gary Oldman, Jason Clarke ja Keri Russell.
Aiheesta muualla.
Joseph Kessel

Joseph Kessel (10. helmikuuta 1898 Villa Clara, Entre Ríos, Argentiina – 23. heinäkuuta 1979 Avernes, Val-d'Oise, Ranska) oli ranskalainen kirjailija ja toimittaja.
Kesselin isä Samuel Kessel oli alkujaan liettuanjuutalainen ja ammatiltaan lääkäri. Isän matkustelun vuoksi Kessel syntyi Argentiinassa mutta asui elämänsä ensimmäiset vuodet Venäjällä Orenburgissa. Perhe muutti Ranskaan 1908. Hän opiskeli Nizzassa ja Pariisissa ja toimi lentäjänä ensimmäisessä maailmansodassa. Kessel oli vuodesta 1962 Ranskan akatemian jäsen (tuoli 27).
Kessel kirjoitti useita teoksia, joista myöhemmin tehtiin elokuva. Tunnetuin elokuvista on Luis Buñuelin ohjaama "Päiväperho" (1967). Hän käänsi 1943 sisarenpoikansa Maurice Druonin kanssa Anna Marlyin "Partisaanien laulun" venäjästä ranskaksi. Laulusta tuli toisen maailmansodan aikana Vapaan Ranskan joukkojen ("Forces Françaises Libres") tunnuslaulu.
Kessel on haudattu Cimetière du Montparnassen hautausmaalle Pariisiin.
Joseph-Kesselin palkinto (Prix Joseph Kessel) myönnetään "ranskankieliselle kirjalle, jolla on suuri kirjallinen arvo". Tuomaristossa ovat tai ovat olleet jäseninä Tahar Ben Jelloun, Michèle Kahn, Pierre Haski, Gilles Lapouge, Jean-Marie Drot, Michel Le Bris, Erik Orsenna, Patrick Rambaud, Jean-Christophe Rufin ja Olivier Weber.
Jacobus Pauli Raumannus

Jacobus Pauli Raumannus eli Jaakko Paavalinpoika Raumannus (noin 1600 mahdollisesti Rauma – 1678 Pirkkala) oli suomalainen kirkkoherra ja uskonnollisen kirjallisuuden suomentaja. Hän julkaisi luterilaisen kirkon tunnustuskirjat nimellä "Confessio Fidei, Se on Augsburgin Uscon Tunnustos, Suomexi" (1651) ja "D. Martinus Lutheruxen Catechismus Se suurembi" (1674) ja lisäksi virsi- ja evankeliumikirjan.
Nähtävästi raumalaissyntyisen Raumannuksen mainitaan opiskelleen ulkomailla yliopistossa. Hän toimi ainakin vuodesta 1632 lähtien Turun lukion yhteydessä toimineen alkeiskoulun eli pedagogion opettajana. Raumannuksesta tuli Pirkkalan kirkkoherra 1638, ja tämä virka hänellä oli kuolemaansa saakka. Raumannus oli myös Tyrvään rovastikunnan lääninrovasti vuosina 1645–1678. Hän oli pappissäädyn valtiopäivämiehenä Tukholmassa vuosina 1642 ja 1664, ja hän oli Turun pappeinkokouksessa synodaaliväitöksen respondentti 1632 ja suomenkielinen saarnaaja 1667. Hänet haudattiin 12. lokakuuta 1679 Pirkkalan kirkkoon alttarin alle.
Raumannus suomensi ensimmäisenä Augsburgin tunnustuksen joka painettiin 1651. Hän aloitti 1664 Avenariuksen rukouskirjan, vuoden 1655 uskonsäännön, Schmalkaldenin artikkelien sekä Martti Lutherin Ison katekismuksen suomentamistyön ja sai teokset suomennettua painokuntoon syksyllä 1672. Ison katekismuksen suomennos painettiin 1674 ja Avenariuksen rukouskirjan suomennos ("D. Avenariuxen aamu- ja ehto-rucouxet, joca päiwä wijckosa") julkaistiin samana vuonna piispa Johannes Gezelius vanhemman painattaman suomenkielisen virsikirjan liitteenä. Raumannuksen suomennostyötä tuettiin myöntämällä hänelle elinikäinen vapautus kruununveroista ja antamalla hänen verorästinsä anteeksi. Myös teosten painatus maksettiin valtion varoista.
Aschanska villan

Aschanska villan on punainen huvilarakennus Uumajassa, Ruotsissa. Aschanska villanin on suunnitellut arkkitehti Ragnar Östberg ja se valmistui vuonna 1906. Vuodesta 1980 rakennus on ollut kulttuuriperintörakennus.
Rakennus.
Huvilan on suunnitellut tukholmalainen arkkitehti Ragnar Östberg, ja se valmistui vuonna 1906 eversti Wilhelm Aschanille, joka johti paikallista rakuunarykmenttiä. Östberg suunnitteli useita Uumajassa olevia rakennuksia, vaikkakin hänet tunnetaan parhaiten Tukholman kaupungintalon rakentamisesta. Nykyään huvilassa on toimistotilaa sekä ravintola.
Puinen huvila on suunniteltu kansallisromanttisella tyylillä, kuten Scharinska villankin, jonka sama arkkitehti rakensi Uumajaan vuotta aiemmin. Huvila on rakennettu kivijalalle ja sokkelille. Huvilassa on yksi kerros sekä ullakko jyrkän harjakaton sisäpuolella.
Östberg rakensi samoihin aikoihin teatteria Uumajaan. Se oli rakennettu kuitenkin puutavarasta ja se paloi vuonna 1913. Aschanska villan on ollut kulttuuriperintörakennus vuodesta 1980 lähtien.
Lapsi 44 (elokuva)

Lapsi 44 "(Child 44)" on 2015 ensi-iltansa saanut Daniel Espinosan ohjaama jännityselokuva. Suomessa se oli vain DVD-levityksessä. Sen pääosissa ovat Tom Hardy, Noomi Rapace, Joel Kinnaman, Gary Oldman ja Vincent Cassel. Elokuva perustuu Tom Rob Smithin romaaniin "Lapsi 44" vuodelta 2008.
Aiheesta muualla.
Paula-tyttö

Paula-tyttö oli suomalaisen kahvinvalmistaja Pauligin mainoshahmo, kansallispukuinen nainen. Hahmon esimuoto oli Pauligin kahvipurkin kyljessä ensi kerran jo vuonna 1904, jolloin Gustav Paulig aloitti kahvin paahtamisen. Hahmo nimettiin Paulaksi vuonna 1926, jolloin sen ulkonäkö vakiintui ja järjestelmällinen käyttö kahvipaketeissa alkoi. Ruskeahiuksinen tyttö on pukeutunut Sääksmäen kansallispukuun, sillä kiertäessään markkina-aluetta 1800-luvun lopulla Gustav Paulig oli tavannut Sääksmäen Visavuoressa kansallisasuun pukeutuneen talontyttären ja ihastunut asuun. Tämä muisto oli hänellä mielessä, kun mainokseen valittiin asua, ja jälleen, kun elävää Paula-tyttöä etsittiin ensi kerran vuonna 1950.
Vuodesta 1950 alkaen Paulig valitsi muutaman vuoden väliajoin oikean ”Paula-tytön”, jota käytettiin yhtiön mannekiinina, tuote-esittelijänä ja mainoshahmona eri tiedotusvälineissä. Ajatuksen keksi yhtiön johtaja Henrik Paulig, ja esikuvana lienee ollut yhdysvaltalaisen General Mills -yhtiön piirroshahmo Betty Crocker. Ensimmäinen suomalainen Paula-tyttö oli Sinikka Kekki, joka valittiin 738 ehdokkaan joukosta. Paula-tytön kuvalla myytiin myös Paula-merkkistä kahvia. Vuonna 2013 valittiin järjestyksessä 18. Paula-tyttö.
Vuonna 2014 Paula-tytön tyyliä ryhdyttiin päivittämään, ja kansallispuku jäi juhlakäyttöön. Vuoden 2019 alussa Paulig kertoi korvaavansa Paula-tytön ”brändilähettiläällä”, ja tehtävää voi hakea kuka tahansa sukupuolesta ja hiusten väristä riippumatta.
Sekoitussäiliöreaktori

Sekoitussäiliöreaktori, josta usein käytetään lyhennettä CSTR () on eräs jatkuvatoimisten kemiallisten reaktorien ideaalireaktorimalleista. Sekoitussäiliöreaktori on säiliömäinen reaktori, joka poikkeaa panosreaktorista siten, että stationääritilassa reaktoriin sekä syötetään lähtöaineita että poistetaan tuotetta samanaikaisesti.
Periaate ja käyttö.
Sekoitussäiliöreaktoreissa oletetaan olevan ideaalisen täydellinen sekoitus koko reaktiotilavuuden osalta. Missään kohti reaktiota ei siis ole konsentraatio- tai lämpötilagradientteja. Tällöin kemiallisen reaktion yhteydessä reaktoriin kertyvä ainemäärä dN/dt on ainetaseen perusteella
formula_1,
missä Fo on virtaus reaktorista ulos, Fi on virtaus reaktorin sisään, V on reaktorin tilavuus ja r on reaktiolle ominainen reaktionopeus.
Stationääritilassa eli tilassa joka pysyy vakiona ajasta riippumatta reaktoriin kertyvä ainemäärä on nolla. Tällöin ideaalisesti toimivan sekoitussäiliöreaktorin tilavuus on formula_2
Sekoitussäiliöreaktoreita käytetään reaktioissa, jotka vaativat voimakasta sekoitusta. Reaktoria käytetään erityisesti nestefaasissa tapahtuvissa reaktioissa, mutta lähtöaineet voivat olla myös kahdessa eri faasissa esimerkiksi neste ja kaasu. Sekoitussäiliöreaktoreita käytetään muun muassa liuospolymeroinneissa ja useiden bulkki- ja hienokemikaalien tuotannossa. Mikäli reaktio on hidas voidaan käyttää myös useita reaktoreita sarjassa. Sekoitussäiliöreaktorien etuna ovat helppo lämmönsiirto, helposti toistettavat prosessit, jotka johtavat yhtenäiseen laatuun eri tuotantoerien välillä ja alhaiset käyttökustannukset. Huonoja puolia esimerkiksi putkivirtausreaktoriin nähden ovat alhaisemmat konversiot ja saannot johtuen siitä, että tuotteen mukana reaktorista poistuu aina myös lähtöainetta, edellisen prosessin lopettaminen ja uuden tuotteen valmistamisen aloitus on hidasta ja reaktorilla on suhteellisen korkeat investointikustannukset.
Samuel Rinta-Nikkola

Samuel Rinta-Nikkola (2. joulukuuta 1763 Ilmajoki – 21. maaliskuuta 1818 Ilmajoki) oli suomalainen Ilmajoella asunut räätäli, uskonnollinen mystikko, kansanmusiikin tallentaja ja suomentaja.
Rinta-Nikkolan vanhemmat olivat talollinen Jaakko Esaiaksenpoika ja Kristiina Jaakontytär. Hän kävi vain lukkarinkoulun mutta opiskeli sitten omin päin muun muassa ruotsin kieltä.
Ilmajoella Nikkolan sillan kupeessa sijaitsee Samuel Rinta-Nikkolalle pystytetty luonnonkivipaasi.
Kansanmusiikin tallentaja.
Rinta-Nikkola laati 1800-luvun alussa nuottikirjan johon hän kopioi 94 viulupolskasävelmää. Hän suomensi ja kopioi myös kymmeniä ulkomaisia teoksia. Suomennokset jäivät Rinta-Nikkolan elinaikana painamatta mutta vuonna 1999 ilmestyi Rinta-Nikkolan suomentama maantiedon oppikirja "Geografia alkavillen". Rinta-Nikkolan nuottikirja on julkaistu muun muassa Ilmari Krohnin kokoelmassa "Suomen kansan sävelmiä III".
Uskonnollinen mystikko.
Pohjanmaalla vaikutti 1800-luvun alussa uskonnollinen liike jonka kannattajia kutsuttiin mystikoiksi. Nämä Pohjanmaan mystikot joihin myös Rinta-Nikkola kuului olivat tavallisia talonpoikia ja käsityöläisiä jotka levittivät keskuudessaan uskonnollista kirjallisuutta käsin kopioimalla. Heidän oppi-isiään olivat saksalainen 1600-luvun alussa elänyt suutari ja itseoppinut filosofimystikko Jakob Böhme ja ruotsalainen Anders Collin (1754–1830). Mystikoiden oppi poikkesi jonkin verran valtiokirkon opeista mutta he eivät asettuneet avoimesti kirkkoa vastaan. Rinta-Nikkola tutustui Jakob Böhmen teoksiin saatuaan käsiinsä niiden käsinkirjoitettuja suomennoksia. Hän sai 1805 varoituksen Ilmajoen kirkkoneuvostolta arvosteltuaan ulkokultaista uskonnollisuutta. Samuel Rinta-Nikkola käytti virallisesta valtiokirkosta sanaa Baabeli, joka ”on pois kasseerannut [hylännyt] ja vääräxi duominnut kaikki ne, joita ei hänen Jaaritustens kansa ole yhteen sopineet”.
Rinta-Nikkola kopioi käsin vuosien 1794–1805 välillä yhteensä 32 kirjaa. Näiden joukossa oli kuusi Jakob Böhmen teosta ("Theosophillinen epistola", "Tie Christuxen tygö", "Uudesta jällen-syndymisestä"."40 kysymystä sielusta", "Neljästä complexionista" ja "Magilliset prophetiat"). Muita Rinta-Nikkolan kopioimia kirjoja olivat "Geografia alkavillen", "Kirja unista ja näyistä", Dusitangin "Ristin salaisuus", "Cichtelin ja Uberfeldin kreivit", Pordagen "Sophia", Joh. Crucen "Kahdenkaldaisesta yöstä", "Lutheruxen ja Augustinuxen puheita" ja "Christuksen lapsuuden kirja". Viimeksimainitusta kirjasta Rinta-Nikkola teki yhdeksän kopiota.
The Journey

The Journey on yhdysvaltalaisen kantrilaulaja Jamie Lynn Spearsin debyyttialbumi, joka julkaistiin vuonna 2014.
Lähteet.
http://rnbxclusive.se/2014/05/jamie-lynn-spears-journey-album/
St. Govan's Chapel

St. Govan's Chapel, Pyhän Govanin kappeli, on kappeli St. Govan's Headissa Pembrokeshiressa Lounais-Walesissa.
Kappeli on rakennettu kalkkikivikallion reunaan, ja se on mitoiltaan 6,1 × 3,7 metriä. Seinät on rakennettu kalkkikivestä, ja rakennuksessa on vain yksi huone. Kappeli on rakennettu pääasiassa 1200-luvulla, mutta osa siitä voi olla peräisin 500-luvulla, jolloin munkki pyhä Govan tuli asumaan luolaan, joka on kappelin alueella. Erään legendan mukaan pyhä Govan on haudattu kappelin alttarin alle, joka on rakennuksen itäpäädyssä. Kappelin sisäänkäynti on pohjoissivulla, pohjois- ja eteläseinää reunustavat matalat kivipenkit, ja länsipäädyssä on tyhjä kellokatos. Liuskekivikaton arvellaan olevan nykyajalta, kun sitä verrataan muuhun rakennukseen.
Rakennuksen luokse pääsee kallion laelta laskeutumalla 52 porrasta, joskin matkailuorganisaatiot kertovat legendaa, että laskettaessa portaita niiden määrä vaihtelee se mukaan ollaanko nousemassa vai laskeutumassa.
Rakennus on saanut Grade I -suojeluluokituksen 8. helmikuuta 1996. Rakennus sijaitsee nykyisin Britannian puolustusministeriön Castlemartinin harjoitusalueella, mikä rajoittaa pääsyä rakennukseen, kun alue on suljettu yleisöltä.
Akseli Routavaara

Akseli Anselmi (Anshelm) Routavaara, sukunimi vuoteen 1928 Rosvall (23. maaliskuuta 1901 Oulu – 17. toukokuuta 1954 Turku) oli suomalainen päätoimittaja, opettaja ja tietokirjailija.
Henkilöhistoria.
Routavaaran vanhemmat olivat vahtimestari Oskar Vilhelm Rosvall ja Anna Pieniniemi ja puoliso vuodesta 1922 Helmi Grönlund. Opettaja, historioitsija Reino Routavaara oli hänen veljensä. Akseli Routavaara pääsi ylioppilaaksi 1918 ja osallistui Suomen sisällissotaan valkoisten joukoissa sekä 1919 Aunuksen retkeen. 
Routavaara oli oululaisessa "Kaiku"-lehdessä toimittajana 1919 ja toimitussihteerinä 1920. Hän oli sitten toimittajana "Liitto"-lehdessä 1920–1921 sekä toimitussihteerinä "Pohjolan Sanomat" -lehdessä 1921–1927 ja "Perä-Pohja"-lehdessä 1927–1928. Tämän jälkeen Routavaara oli "Kaleva"-lehden 2. toimitussihteerinä 1928–1929 ja "Keskisuomalainen"-lehdessä 1. toimitussihteerinä 1929–1932 ja uutistoimittajana 1932–1939. Hän oli sitten "Sisä-Suomi"-lehden päätoimittaja 1939–1944, Kansallisen Kokoomuspuolueen keskustoimiston sanomalehtisihteeri 1944–1947, "Uusi Suomi" -lehden artikkelitoimittaja 1947–1952 ja viimeksi turkulaisen "Uusi Aura" -lehden päätoimittaja 1952–1954. 
Routavaara toimi myös pikakirjoituksen opettajana Jyväskylän kauppakoulussa 1932–1944, Jyväskylän lyseossa 1933–1944 ja Jyväskylän kansalaisopistossa 1935–1944. Routavaara kirjoitti muun muassa journalismin alkeisoppikirjan "Minusta tulee toimittaja" ja bibliografian "Suomen sanomalehdistö 1771–1932".
Johan Sebastian Welhaven

Johan Sebastian Cammermeyer Welhaven (22. joulukuuta 1807 Bergen – 21. lokakuuta 1873 Christiania, Norja) oli norjalainen runoilija ja kirjallisuustieteilijä. Welhaven kritisoi 1800-luvun alkupuolella Henrik Wergelandia, mutta hän kirjoitti itsekin merkittävää runoutta ja kirjallisuustieteellistä tutkimusta. Welhavenin suurimpia ansioita on hänen tutkimuksensa "Ewald og de norske Digtere og Digteren fra Alstadhoug, Peder Dass" Johannes Ewaldista ja barokkirunouden suuresta nimestä Petter Dassista ja Dassin nostaminen norjalaiseen kirjallisuuden kaanoniin.
Elämä.
Welhaven halusi nuorena taidemaalariksi. Hän opiskeli isänsä toivomuksesta Christianiassa teologiaa, mutta opinnot keskeytyivät. Vuonna 1840 Welhaven nimitettiin filosofian yliopistonlehtoriksi Christianian Kuninkaalliseen Fredrikin yliopistoon, vaikka hän ei ollut suorittanut omaa tutkintoaan loppuun. Welhaven oli ensimmäinen, joka luennoi Norjan kirjallisuushistoriasta norjalaisessa yliopistossa.
Hän työskenteli yliopistonlehtorina ja professorina vuoteen 1868 ja kuoli 1873.
Welhavenin sisaria olivat kirjailija Maren Sars ja salonginpitäjä Elisabeth (Elise) Welhaven.
Runoilija.
Vuonna 1830 taidemaalarin urasta haaveilleen Welhavenin piirros on yllättäen Henrik Wergelandin 590-sivuisen runoeepoksen "Skabelsen, Mennesket og Messias" (1830). Welhaven suivaantui Wergelandin teoksesta niin, että jo kuukausi eepoksen ilmestymisen jälkeen julkaistiin Morgenbladetissa Welhavenin kirjoittama nimetön runo ”Til Henrik Wergeland” (”Henrik Wergelandille”), jossa Welhaven hyökkää Wergelandia vastaan ja pitää tämän teosta suorastaan järjenvastaisena. Jälkipolvet muistavatkin Welhavenin ennen kaikkea Wergelandin kilpakumppanina. Kenties juuri tästä innoittuneena Welhaven päätyi itsekin runoilijaksi ja noudatti työssään klassismin muotovaatimuksia ja järki-ihanteita.
Runojen suomennoksia.
Welhavenin runojen suomennoksia on julkaistu seuraavissa antologioissa:
Kauppahuone

Kauppahuone oli Euroopan historiassa ulkomaankauppaan keskittynyt perheyritys. Sillä ei ollut erityistä oikeusasemaa, vaan oikeus kaupankäyntiin kuului yrityksen omistajalle, kauppaporvarille. Liikesuhteiden ja pitkäjänteisyyden kannalta oli kuitenkin järkevää korostaa yrityksen nimeä eikä omistajaa. Liikkeen nimi oli yleensä sama kuin omistajan sukunimi. Kauppahuoneet harjoittivat monenlaista yritystoimintaa, kuten vähittäis- ja tukkukauppaa, kaivostoimintaa ja merenkulkua. Varhaisimpia kauppahuoneita olivat Pohjois-Italiaan keskiajalla syntyneet organisaatiot, jotka pyrkivät harjoittamaan kaikkea mahdollista voittoa tuottavaa liiketoimintaa. Firenzen Bardit ja Peruzzit olivat varhaisia suuria kauppahuoneita. 
Suomessa kauppahuoneiden valtakausi alkoi vapauden ajalla 1700-luvun puolimaissa ja jatkui noin sadan vuoden ajan, kunnes osakeyhtiölaki mahdollisti yhtiömuotoiset kauppayritykset. Keskeisiä suomalaisia kukoistusajan kauppahuoneita olivat esimerkiksi Roosin kauppahuone Kokkolassa, Malmin kauppahuone Pietarsaaressa ja Hackmanin kauppahuone Viipurissa.
Nykyisin kauppahuoneella tarkoitetaan yritystä, joka tarjoaa muille yrityksille (päämiehille) vienti- ja tuontikaupan palveluja.
Petolliset enkelit

Petolliset enkelit ("GCB") on yhdysvaltalainen draama- ja komediasarja, jonka ensimmäinen jakso esitettiin ABC:llä 4. maaliskuuta 2012. Sarjan loi Robert Harling, ja se perustuu Kim Gatlinin lähes omaelämäkerralliseen romaaniin "Good Christian Bitches". Sarjan pääosassa on leskeksi jäänyt Amanda Vaughn (Leslie Bibb), joka muuttaa kahden lapsensa kanssa vanhaan kotikaupunkiinsa Dallasiin. Entisenä high schoolin ”bitchinä” tunnettu Amanda tapaa kaupungissa vanhoja ja uusia tuttaviaan.
"Petollisia enkeleitä" tehtiin yksi tuotantokausi, joka käsitti 10 jaksoa. Sarjaa esittänyt ABC ei tilannut siitä toista tuotantokautta. Suomessa sarjan ensimmäinen jakso esitettiin Livillä 29. toukokuuta 2014, ja se keräsi 55 000 katsojaa. Se oli kanavan kolmanneksi katsotuin ohjelma.
Sarjan nimi.
Sarjan nimestä kiisteltiin, sillä alkuperäinen ja romaaniin perustuva nimi "Good Christian Bitches" ei ollut kaikkien mieleen. Kristilliset yhteisöt kokivat nimen alentavan heidän uskoaan, ja joidenkin mielestä sarjan nimessä oleva englanninkielinen naisiin viittaava haukkumasana ”bitch” oli ongelmallinen. Arvostelun jälkeen kanava antoi sarjalle nimen "Good Christian Belles", kunnes se sai lopullisen muotonsa, kirjainlyhenteen "GCB".
Näyttelijöitä.
Sivuhenkilöitä:
Paul Signac

Paul Signac (11. marraskuuta 1863 Pariisi – 15. elokuuta 1935 Pariisi) oli ranskalainen neoimpressionistinen taidemaalari, joka kehitti yhdessä Georges Seurat’n kanssa pointillismin eli pistemaalauksen.
Elämä.
Signac syntyi hyväosaiseen kauppiasperheeseen. Hän aloitti arkkitehtuurin opiskelut, mutta hylkäsi ne 18-vuotiaana maalaustaiteen hyväksi käytyään Claude Monet’n näyttelyssä vuonna 1880. Hänen varhaisissa töissään näkyy impressionismin ja erityisesti Monet’n sekä Sisleyn vaikutus; tärkeä merkitys oli myös Armand Guillauminin rohkaisulla. Vuonna 1884 Signac oli yksi "Salon des Indépendantsin" perustajista, ja siellä hän tapasi Seurat’n, jonka divisionistisen väriteorian systemaattisuus ja tieteellisyys tekivät häneen vaikutuksen. Se poikkesi impressionistien intuitioon perustuneesta lähestymistavasta. Vuonna 1886 molemmat taiteilijat käyttivät jo pistemaalaustekniikkaa, jossa maalattiin vierekkäin pieniä, puhtaita sekoittamattomia väritäpliä. Se muodosti pohjan neoimpressionismille, jonka omaksui pian esimerkiksi Signacin ystävä Camille Pissarro. 
1880-luvun puolivälistä lähtien Signac piti säännöllisesti näyttelyitä, mutta ensimmäisen yksityisnäyttelynsä vasta vuonna 1902. Muiden neoimpressionistien tavoin hänen teoksiaan ei alkuvaiheessa arvostettu. Hän kehitti johdonmukaisesti tyylisuuntaa, jonka tärkeimmät periaatteet hän oli omaksunut jo uransa alussa; vähitellen hän alkoi siirtyä ulkoilmamaalauksesta subjektiivisempiin aiheisiin ja muutettuaan vuonna 1892 Pariisista Saint-Tropeziin hän maalasi lähinnä ateljeessaan luonnosten pohjalta. Hän oli innokas purjehtija ja matkusti laajalti Euroopan rannikoilla. 
Signac oli myös merkittävä teoreetikko, joka kirjoitti esimerkiksi neoimpressionismia puolustavan teoksen "D’Eugène Delacroix au néo-impressionnisme" (1899). Kirja nousi taiteilijoiden suosioon paitsi Ranskassa myös Saksassa ja Italiassa. Poliittisilta näkemyksiltään hän oli anarkisti.
Baggbölen kartano

Baggbölen kartano () on Uumajan kunnassa Ruotsissa sijaitseva kartanorakennus. Vuonna 1846 valmistunut rakennus oli James Dickson &amp; Co:n omistama, ja rakennuksessa asuivat Baggböle sågverkin () johtajat. Kartano sijaitsee Uumajanjoen Baggböle-koskella () noin kymmenen kilometriä ylävirtaan Uumajan keskustasta. Se on suunniteltu Uumajan seurakunnan kappalaisen, Johan Anders Linderin piirustusten mukaan.
Kappalainen Linder palkattiin usein arkkitehdiksi ja rakennusmestariksi eri rakennuksille Uumajassa, koska hänen kykyään laatia empiretyylisiä puutaloja arvostettiin. Linderin päiväkirjan mukaan hänet palkittiin suunnittelutyöstään rakennuksen avajaisissa vuonna 1847. Hän sai 50 kruunua James Robertson Dicksonilta, joka edusti tilaisuudessa göteborgilaista James Dickson &amp; Co -yritystä. 
Yritys osti sahan vuonna 1840. Seuraavina vuosikymmeninä yritystä syytettiin valtion metsien luvattomasta hakkuusta, jota ruvettiin kutsumaan nimellä "baggböleri".
Arkkitehtuuri.
Kartano on rakennettu puutavarasta, jota peittää höylätyt puupaneelit, ja se on maalattu valkoisella pellavaöljypohjaisella maalilla, jotta se muistuttaisi nykyaikaista kivitaloa. 500 neliömetrin lattiatilalla kahdessa huoneessa, se oli yksi alueen suurimpia taloja. Molemmat, sekä rakennuksen etu- että takaosa ovat uusklassisia julkisivuja, jotka on koristeltu doorilaisilla pilastereilla. Sekä sisä- että ulkopuolelta kartano on edelleen erittäin hyvin säilynyt.
Hyvin vähän on kuitenkin säilynyt kartanon kahdesta siivestä, puutarhasta, ja monista muista rakennuksista, jotka alun perin kuuluivat kartanoon, rakennukset, jotka sisälsivät koulun, tallin, kaksi huvimajaa ja keilaradan.
Saha-aikakausi.
Kartanosta, joka rakennettiin joenrannan yläpuolelle, oli näkymät vuokrakasarmille, toimistoille, materiaalivajoihin, ahjoon ja venevajaan, jotka oli kerätty jokivarren alueelle, jossa sijaitsee nykyään Arboretum Norr. Mikään näistä rakennuksista ja sahatalot – joista ylempi rakennettu vuonna 1842, alempi vuonna 1850 ja joissa molemmissa oli kahdeksan vesikäyttöistä sahaa – eivät ole säilyneet. Yksi pokasaha on säilytetty ja laitettu toimintakuntoon, ja se on nähtävissä Umeå Energicentrumissa Klabbölessä, Uumajanjoen toisella puolella.
Sahauksen kukoistamisen jälkeen vuosina 1850–1880, noin 170 miehen tehdas muutti sahatoimintansa (ja joitain pajoja) vuonna 1855 uuteen höyrysahaan Holmsundissa, jossa liikkeellä oli ollut jo pitkään sen lastauspaikka. Toiminta Baggbölessä meni selvitystilaan ja päättyi.
Nykyaika.
Lahjoituksen ansiosta Umeå Missionsförsamling saattoi vuonna 1968 – samana vuonna, kun kartano julistettiin kulttuuriperintökohteeksi – ottaa haltuunsa Baggbölen kartanon, joka remontointiin ja vihittiin uudelleen käyttöön vuonna 1971. Seuraavat 35 vuotta seura hallinnoi toimintaa, joka ensisijaisesti vapaaehtoistyön kautta perusti kartanolle suositun kesäkahvilan ja matkakohteen Uumajan alueella – ei vähiten vapun juhlimisen takia. Vuonna 2006 yksityinen liikemies osti maatilan ja noin 340 hehtaarin tontin, ja alkoi tehdä korjaustöitä laajentaakseen julkista sektoria.
Kingdom Hearts HD 2.5 Remix

Kingdom Hearts HD 2.5 Remix (tyyliteltynä Kingdom Hearts HD II.5 ReMIX) on "Kingdom Hearts" -pelisarjaan kuuluva pelikokoelma, joka on julkaistu vuonna .
Kokoelma sisältää pelattavan osuuden peleistä "Kingdom Hearts II Final Mix" ja ' sekä välinäytökset pelistä '. Kokoelmassa on teräväpiirtokuvan lisäksi ominaisuutena mahdollisuus kerätä PlayStation-trophyja.
Kokoelma julkaistiin myöhemmin yhdessä "HD 1.5 Remixin" kanssa PlayStation 4:lle maaliskuussa 2017.
Eroavaisuuksia.
Kuten "Kingdom Hearts Final Mixin" tapaan, myös "Kingdom Hearts II Final Mix" ja "Kingdom Hearts: Birth by Sleep Final Mix" julkaistiin alun perin ainoastaan Japanissa. Final Mixseissä on huomattavia eroja alkuperäisiin julkaisuihin.
Pelit.
Kingdom Hearts II Final Mix
Pelin taustoja ja tekstuureita piti muokata, kun alkuperäisestä 4:3 kuvasuhteesta siirryttiin HD 16:9 kuvasuhteeseen. Ylimääräisiä kuvia lisättiin menuihin ja Gummi Ship -kohtiin korvaamaan kuvasuhteen muutoksesta kärsiviä alueita. Tai Yasuen mukaan noin 80% alkuperäisistä äänistä uudelleenmiksattiin ja uusia orkestraalisia elementtejä lisättiin kappaleisiin. Hänen mukaansa Yôko Shimomuran musiikki on välttämätön piirre "Kingdom Hearts" -pelisarjalle ja ilman hänen luomaa ilmapiiriä peli olisi hyvin erilainen. Niinpä lopulliset äänet ovat edelliselle uskollisia, mutta ne tuovat mukaan myös hieman uutta. Peli julkaistiin kokoelman myötä Japanin ulkopuolella ensimmäistä kertaa.
"Kingdom Hearts Birth by Sleep Final Mix".
Siirtyminen PlayStation Portablelta PlayStation 3:lle mahdollisti kehittäjille uusien yksityiskohtien lisäämisen hahmoihin, uusien äänien lisäämisen ja kameran liikuttamisen parantelun. Lisäksi Mirage Arena (alkuperäisen pelin moninpelimuoto) uudistettiin yksinpeliksi. Yasuen mukaan vihollisten voimakkuus ja tekoäly sopeutettiin muutokseen. Peli julkaistiin kokoelman myötä Japanin ulkopuolella ensimmäistä kertaa.
Luxemburgin sosialistinen työväenpuolue

Luxemburgin sosialistinen työväenpuolue (, , ), lyhennettynä LSAP tai POSL, on sosiaalidemokraattinen poliittinen puolue Luxemburgissa. LSAP:n nykyinen johtaja on Claude Haagen. Puolue kuuluu Sosialistiseen internationaaliin ja Euroopan sosialidemokraattiseen puolueeseen (PES). Euroopan parlamentissa LSAP:n edustajat istuvat sosialistisen ja demokraattien ryhmässä (S&amp;D). Luxemburgin muiden pääpuolueiden tapaan myös LSAP on hyvin Eurooppa-myönteinen.
LSAP:n vahvinta kannatusaluetta on eteläinen Luxemburg, missä on historiallisesti sijainnut maan terästeollisuus. Perinteisen terästeollisuuden hiivuttua alue on pitänyt asemansa Luxemburgin teollisuuden keskuksena. Viime vuosikymmeninä LSAP on ollut laskusuunnassa. Aiemmin 30-35 % kannatuslukuja kerännyt puolue sai vuoden 2013 vaaleissa vain 20,3 % äänistä, mikä oli tuolloin LSAP:n historian huonoin tulos valtakunnallisissa vaaleissa.
Historia.
Ensimmäiset Luxemburgin edustajainhuoneeseen valitut sosiaalidemokraatit olivat Caspar Mathias Spoo (vuonna 1896) ja tohtori Michel Welter (vuonna 1897). LSAP sai alkunsa, kun paikalliset aktiivit 26. tammikuuta 1902 perustivat "Luxemburgin seudun sosiaalidemokraattisen yhdistyksen" (). Varsinainen puolue, tuolloin vielä nimellä "Sosiaalidemokraattinen puolue", perustettiin 5. tammikuuta 1903. Nykyinen LSAP-nimi otettiin käyttöön vuonna 1945. Ensimmäisen kerran puolue pääsi hallitukseen vuonna 1937 ja seuraavan kerran vasta vuonna 1951, jolloin se muodosti koalition Kristillissosiaalisen kansanpuolueen (CSV) kanssa. LSAP joutui oppositioon vuonna 1959, mutta teki paluun hallituspuolueeksi jälleen vuonna 1964, jolloin LSAP:n Henry Cravatte toimi Luxemburgin varapääministerinä.
Vuoden 1969 vaalitappio johti LSAP:n sisällä kiistelyyn puolueen tulevaisuudesta, ja erityisesti siitä tulisiko LSAP:n hakea paikallistasolla yhteistyötä kristillisten CSV:n kanssa vai ennemmin kommunistien kanssa. Sisäinen kiistely johti uuden Sosiaalidemokraattisen puolueen syntymiseen, johon siirtyivät LSAP:n johtaja Henry Cravatte ja noin 15 % jäsenistöstä. Sosiaalidemokraattinen puolue toimi aina vuoteen 1983 saakka, jolloin Cravatte palasi takaisin LSAP:hen.
Perinteisesti LSAP on ollut Luxemburgin toiseksi suurin puolue. Pääministerin salkkua sillä ei ole ollut koskaan, mutta puolue on ollut usein hallituksessa. Vuosina 1974–1979 ja vuodesta 2013 LSAP on ollut suurin hallituspuolue, mutta pääministeri on tullut Demokraattisesta puolueesta. LSAP on ollut myös yleensä mukana Kristillissosiaalisen kansanpuolueen muodostamissa hallituksissa. Toisen maailmansodan jälkeisestä ajasta puolue on ollut oppositiossa vain neljästi vuosina 1959–1964, 1969–1974, 1979–1984 ja 1999–2004.
Claude Haagen erosi LSAP:n johdosta puolueen menetettyä kolme paikkaa lokakuun 2018 parlamenttivaaleissa. Haagenin seuraajaksi valittiin Franz Fayot tammikuussa 2019. Edustajainhuoneen jäsenenä vuodesta 2013 istunut Fayot oli ainoa ehdokas puoluejohtajaksi. Hänen isänsä Ben Fayot oli myös toiminut LSAP:n johtajana vuosina 1985–1997.
Nuri Bilge Ceylan

Nuri Bilge Ceylan (/d͡ʒejlan/, s. 26. tammikuuta 1959 Istanbul, Turkki) on turkkilainen elokuvaohjaaja, näyttelijä, käsikirjoittaja ja valokuvaaja. Hänen elokuva "Kış Uykusu" palkittiin Kultaisella palmulla Cannesin elokuvajuhlilla 2014.
Vuonna 2016 Ceylanin elokuva "Bir zamanlar Anadolu’da" (2011) äänestettiin BBC:n kyselyssä tämän vuosisadan 100 parhaan elokuvan joukkoon. Vastaajina oli 177 elokuva-asiantuntijaa eri puolilta maailmaa. Elokuva voitti vuonna 2011 Cannesin elokuvajuhlien Grand Prix -palkinnon.