tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Stephen Douglas

Stephen Arnold Douglas (23. maaliskuuta 1813 Brandon, Vermont – 3. kesäkuuta 1861 Chicago, Illinois) oli yhdysvaltalainen poliitikko. Hän edusti Illinoisia Yhdysvaltain edustajainhuoneessa sekä senaatissa. Lisäksi hän yritti presidentiksi vuoden 1860 vaaleissa, mutta hävisi republikaanien vastaehdokkaalle Abraham Lincolnille.
Fyysisesti Douglas oli melko pienikokoinen, mutta oli politiikan parissa vahva ja dominoiva. Tämän vuoksi hänet tunnetaan hyvin myös lempinimellä ”Little Giant” (). Douglasin tunnetuimpia poliittisia tekoja ovat orjuuden asemaa käsitelleet Vuoden 1850 kompromissi ja Kansas-Nebraska Act.
HK Martin

HK Martin on slovakialainen jääkiekkojoukkue Martinin kaupungista. Seura on perustettu vuonna 1932 ja joukkue pelaa maan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla 1. Ligassa. Seura jatkaa MHC Martinin toimintaa, joka jouduttiin lopettamaan kauden 2016–2017 päätteeksi.
Joukkue kaudella 2023–2024.
Joukkueenjohto.
"Lähde: EliteProspects"
Huittisten varavankila

Huittisten varavankila oli vuosina 1935–1998 Huittisissa toiminut vankila. Sen itsenäinen toiminta päättyi 20. maaliskuuta 1998, kun se yhdessä Köyliön varavankilan kanssa liitettiin Satakunnan vankilan alaisuuteen. Nykyään se tunnetaan nimellä Satakunnan vankilan Huittisten osasto. Vankila sijaitsee Lauhansuolla noin viisi kilometriä kaupungin keskustaajamasta Lauttakylästä länteen.
Historia.
Kriminaalihuoltolaitoksen suuntaviivoja uudistettiin itsenäisyyden alkuaikoina ja virisi idea perustaa maaseutuvankiloita purkamaan täpötäysiä kaupunkivankiloita. Suovankilaksi alettiin kutsua sellaisia vankiloita, jonka toiminta perustui suon raivaamiseen peltomaaksi, sen viljelyyn ja myöhäisempi lohkominen asutustoimintaan. Köyliön varavankila perustettiin 3.5.1935 julkaistulla asetuksella (asetuskokoelma 178/1935) ja 16.7.1935 julkaistulla asetuksella Huittisten varavankila.
Vuonna 1935 perustetun Huittisten varavankilan piti alun perin olla vain väliaikainen laitos. Tarkoituksena oli vankityövoimalla kuivattaa ja raivata läheistä Lauhansuota viljelyskäyttöön. Turpeennostoa varten alueelle rakennettiin muun muassa kapearaiteinen rautatie. Vankeja käytettiin myös vuonna 1938 alkaneeseen Raijalanjärven kuivattamiseen. Raivattua suota on nykyään vankilan omassa viljelyskäytössä noin 215 hehtaaria.
Jatkosodan aikana Huittisten varavankilassa toimi parin kuukauden ajan "Sotavankileiri 3", jossa säilytettiin poliittisia sotavankeja. Vuonna 1960 lakkautetun Karvian varavankilan vangit siirrettiin kokonaisuudessaan Huittisten varavankilaan.
Kuuluisin Huittisten varavankilan vangeista lienee ollut Toivo Koljonen, jota on kutsuttu myös "Kirves-Koljoseksi". Useista varkauksista tuomittu Koljonen pakeni vankilasta keväällä 1943 ja tappoi pakomatkansa aikana kuusihenkisen perheen eräällä lähistöllä sijainneella maatilalla, mistä hänet tuomittiin kuolemaan viimeisenä siviilihenkilönä Suomessa. Kuolemantuomio oli mahdollinen tuolloin voimassa olleen sotatilan vuoksi.
Muljula

Muljula.
Muljulan kylä Kiteellä sijaitsee valtatie 6:n, rautatien, Orivesi-järven ja lentokentän läheisyydessä. 
Kyläyhteisössä (Muljula, Piimäjärvi, Hammaskallio) asuu n. 300 henkeä ja asukasluku on tasaisesti kasvanut. 
Yritykset.
Toimeentuloa saadaan monenlaisesta yritystoiminnasta, erilaisista teollisuus- ja palveluammateista sekä maa- ja metsätaloudesta. Läheiseltä pienteollisuusalueelta löytyy metalli-, moottori-, metsäkone- ja kuljetusalan yrityksiä. Paikallisia yrityksiä ovat muiden muassa Annin Kartano, Eräskin Oy, Hyvän Olon Kristallisäde, Mest-Ari Ilvonen, T:mi Aki Hukka ja UllanTila.
Luonto.
Alueen järvet Orivesi ja Piimäjärvi ja lukuisat lammet ovat puhdasvetisiä ja runsas kalaisia. Muljulassa vanhalla Puottolaiturilla on veneiden laskuluiska kalastajien ja veneilijöiden käytössä. Vesistöistä huolehtii Piimäjärven ja Muljulan kalavesien osakaskunnat. Muljulassa sijaitsee Kiteen Erä- ja riistapolku. 
Paikallisella metsästysseuralla Piimäjärven Erä ry:llä on 6 000 hehtaaria metsästysaluetta, metsiä ja peltoaukeita, käsittäen turvetuotantosuon laajat nostoalueet. Metsästetyimmät riistalajit ovat hirvi, jänis ja metsäkanalinnut. Seuralla jäsenyys on lisääntynyt nuoremmalla metsästäjäsukupolvella ja naisilla.
Muljulan kyläyhdistys.
Muljulan Kyläyhdistys on rakentanut Salakkaniemeen Rantamajan, saunan ja kodat. Vuosittain järjestetään erilaisia tapahtumia esim. äitienpäiväjuhla, juhannuskokko ja elotapahtuma sekä seurojen yhteistyöllä hirvisoppa ja rantakala. 
Ympäristöhankkeiden perustana ovat alueen luontokohteet: Muljulan kannas, Hovinlampi-Ylälampi -lintujensuojelualue ja Partiissuo. Hankkeiden myötä on syntynyt uutta yritystoimintaa ja työmahdollisuuksia.
Toimivia yhdistyksiä ja yhteenliittymiä Muljulan alueella.
Kylällä toimii kaksi osakaskuntaa: Muljula ja Piimäjärvi sekä Muljulan vesiosuuskunta, Muljulan kyläyhdistys ry, Piimäjärven Erä ry, Muljulan maamiesseura ry, jumppakerho ja seurakuntapiiri.
Tapahtumia Muljulan alueella.
Väkeä keräävät eniten hirvipeijaiset, rantakala, hirvipaisti ja kalasopat, Elojuhlat, Villen saari -tapahtuma, joulupuuro, seurakuntapiirin tapahtumat, kylämajan siivoukset, juhannus- ja uudenvuoden juhlat, uudet asukkaat (viedään Suomen lippu), rotinat, naisten saunaillat, miesten tapaamiset ja kyläretket kylpylään.
Merkittäviä paikkoja.
Vanha hovi, Muljulan hovi, Muljulan kalmisto, Ellolan pihapiiri rakennuksineen, kyläläisten kokoontumispaikka myös Salakkaniemen rantamajalla, Ainon mökki Pukkelonmäessä, Suutarin Jussin mökki Hammaskalliossa, Ullan luomutila, Simonniemi (vanha savolainen maatila) ja Villen saari.
Lähteet.
1. http://www.kitee.fi/Resource.phx/sivut/sivut-kitee/esittely/muljula.htx 
2. http://www.msl.fi/index.php?pid=72&amp;cid=2
3. http://www.maplandia.com/finland/ita-suomi/pohjois-karjala/muljula/
Satakunnan vankila

Satakunnan vankila on Länsi-Suomen rikosseuraamusalueeseen kuuluva vankila. Se koostuu kahdesta osastosta, jotka toimivat Säkylässä (Köyliö) ja Huittisissa. Vankila perustettiin 20.3.1998 yhdistämällä Huittisten ja Köyliön varavankilat yhdeksi hallinnolliseksi kokonaisuudeksi. Se on tarkoitettu pääosin Länsi-Suomesta kotoisin olevien mies- ja naisvankien vankilaksi, josta Huittisten osasto muodostaa avovankilan.
Satakunnan vankila on työhön, ammatilliseen koulutukseen ja työkykyä lisäävään kuntouttavaan toimintaan suuntautunut vankilaitos. Se tuottaa ja markkinoi omilla tuotemerkeillään laadukkaita metallituotteita, tilaelementtejä, raskasompelimon tuotteita, liikennemerkkejä sekä luomumaataloustuotteita. Vankipaikkoja on vuonna 2010 ollut yhteensä 169 . Huittisten osastolla ilmoitetaan olevan 65 ja Köyliössä 73, joista 10 on varattu naisille (vuonna 2022).
Koiviston vapaaherrakunta

Koiviston vapaaherrakunta oli 124 taloa käsittänyt Koiviston pitäjän osa lähellä Viipuria. Se nimitettiin vapaaherrakunnaksi, kun vapaaherran arvon saanut Hans Wachtmeister (1609-1652) sai oikeuden nimeen Koiviston vapaaherra (friherre Hans Wachtmeister af Björkö) sen jälkeen, kun hän oli saanut alueen lahjoitusmaaksi vuonna 1649. 
Kun Hans Wachtmeister 1651 korotettiin vapaaherrasäätyyn, hän sai oikeuden kantaa arvonimeä Koiviston vapaaherra Viipurin läänissä olevan Koiviston pitäjän mukaan, josta hän oli 1649 saanut 129 taloa (45 ½ manttaalia) käsittävän lahjoitusmaan Norrköpingin päätöksen () ehdoilla. 
Vaikka tämä alue ei ollut todellinen vapaaherrakunta, se kulki kuitenkin sillä nimellä, ja vapaaherrakuntana se peruutettiin jo 1681. Silloin siinä arvioitiin olevan 78 ½ manttaalia.
Pekka Kokkonen

Pekka Aaron Kokkonen (14. elokuuta 1887 Iisalmen maalaiskunta – 16. helmikuuta 1951 Helsinki) oli maataloustieteilijä ja Teknillisen korkeakoulun maanjakotekniikan professori 1936–1951.
Kokkosen vanhemmat olivat maanviljelijä Aaro Kokkonen ja Reeta Huttunen. Hän tuli ylioppilaaksi IIsalmen yhteiskoulusta, suoritti diplomimaanviljelysinsinööritutkinnon 1916 ja metsänhoitotutkinnon 1918 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1922, maisteriksi 1923 ja lisensiaatiksi 1924. Maatalous- ja metsätieteiden tohtoriksi Kokkonen väitteli 1927 aiheesta "Tutkimuksia viemärien kuntoon vaikuttavista seikoista". Hän toimi asutushallituksessa insinöörinä 1918–1919, maataloushallituksessa insinöörinä 1919–1924, tie- ja vesirakennushallituksessa asiantuntijana 1925–1927, maatalouskoelaitoksen keskusvaliokunnan alaisena tutkijana 1928–1931 ja maanmittausinsinöörinä 1931–1936. Maanviljelystekniikan vt. assistentti hän oli mainittujen tehtävien ohella 1922–1936 ja dosentti vuodesta 1929. Maanjakotekniikan professoriksi Teknilliseen korkeakouluun hänet nimitettiin 20. maaliskuuta 1936.
Pekka Kokkonen suunnitteli vuosina 1921–1922 Päijänteeseen kuuluneiden Kappunan ja Alasen lahtien kuivatuksen viljelysmaaksi Sysmän Hovilan kartanolle. Padot valmistuivat 1924 ja hollantilaismallisilla pengerryksillä ja pumppausmenetelmiä käyttäen saatiin viljelykäyttöön noin 42 hehtaaria entistä järvenpohjaa.
Kokkonen

Kokkonen on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä:
Mestarien liigan kauden 2012–2013 lohkovaihe

Jalkapallon Mestarien liigan kauden 2012–2013 lohkovaiheen ottelut alkoivat 18. syyskuuta ja loppuivat 5. joulukuuta 2012.
Arvonta.
Lohkovaiheen arvontatilaisuus suoritettiin 30. elokuuta 2012 Monacossa alkaen kello 19.45 (UTC+2).
Joukkueet olivat jaettu neljään eri arvontakoriin ranking pisteiden mukaan. Hallitseva mestarijoukkue Chelsea on sijoitettu automaattisesti ykköskoriin. Samoista maista olevia joukkueita ei voi arpoa samaan lohkoon. Yhdellä ottelukierroksella on kaksi ottelupäivää, joista toisena pelaavat lohkojen A–D joukkueet ja toisena lohkojen E–H joukkueet. Jokaisessa arvontakorissa on kahdeksan joukkuetta, ensimmäisen korin joukkueet ovat rankingsijoilla 1–12, toisen 13–31, kolmannen 32–60 ja neljännen 63–171 sekä sijoittamattomat.
Lohkot.
Joukkueet jaetaan kahdeksaan neljän joukkueen lohkoon, joissa lohkojen joukkueet pelaavat toisiaan vastaan koti- ja vierasottelun. Jokaisen lohkon kaksi parasta pääsevät pudotuspelien neljännesvälieriin. Lohkon kolmanneksi sijoittuvat pääsevät Eurooppa-liigan kauden 2012–2013 ensimmäiselle pudotuspelikierrokselle ja neljänneksi sijoittuvat putoavat pois.
Jos lohkoissa päädytään tasapisteisiin, lohkosijoitukset ratkaistaan seuraavasti:
Manuel Iturra

Manuel Rolando Iturra Urrutia (s. 23. kesäkuuta 1984 Temuco, Chile) on chileläinen jalkapalloilija. Hän seurojaan ovat olleet muun muassa Espanjassa Murcia, Málaga, Granada, Rayo Vallecano ja Villarreal sekä Italiassa Udinese. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Seurajoukkueura.
Iturra teki ensiesiintymisensä kasvattajaseuransa Universidad de Chilen edustusjoukkueessa vuonna 2003, ollessaan 19-vuotias. Toisella kaudellaan hän onnistui vakiinnuttamaan pelipaikkansa edustusmiehistössä.
Tammikuussa 2011 hän siirtyi lainasopimuksella portugalilaisseura União Leiriaan. Ensimmäisen ottelunsa Primeira Ligassa hän pelasi 12. helmikuuta 2011 Nacionalia vastaan.
Kaudeksi 2011–2012 Iturra lainattiin espanjalaiseen Real Murciaan, joka pelasi maan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Segunda Divisiónissa. Hän kuului kauden aikana joukkueen luottopelaajiin ja pelasi yhteensä 35 sarjaottelua.
Maajoukkueura.
Iturra pelasi Chilen maajoukkueessa kaikkiaan 35 ottelua ja teki niissä yhden maalin vuosina 2005–2012.
Aimo Ruusunen

Aimo Ruusunen (s. 4. tammikuuta 1948 Tyrvää) on suomalainen toimittaja ja tietokirjailija. 
Ura.
Tyrvään yhteislyseosta (nykyisin Vammalan lukio) vuonna 1968 ylioppilaaksi kirjoittanut Ruusunen on opiskellut lehdistö- ja tiedotusoppia Tampereen yliopistossa sekä journalistiikkaa Jyväskylän yliopistossa. Vuonna 2008 hän väitteli tohtoriksi kansandemokraattisen lehdistön suhteesta Neuvostoliittoon vuosina 1964–1973. Ruusunen on toiminut pitkään myös journalismin ja viestinnän opettajana. 
"Tyrvään Sanomien" avustajana aloittanut Ruusunen työskenteli Porissa ilmestyneen "Satakunnan Työn" toimittajana vuodesta 1974 lähtien ja oli vuosina 2004–2012 myös lehden päätoimittaja. Vuosina hän 1986–1988 työskenteli "Kansan Uutisten" kirjeenvaihtajana Moskovassa. Ruusunen on Neuvostoliiton ja Venäjän asiantuntija ja hän on tässä ominaisuudessa toiminut muun muassa "Venäjän Aika" -lehden ja "Karjala"-lehden avustajana.
Vuonna 2015 ilmestyi Ruususen ja Markku Salomaan toimittama venäläisen kenraalin Aleksandr Suvorovin sodankäynnin opas "Voittamisen taito". Tietokirja "Punakankaan suomalaiset" ilmestyi syksyllä 2020. Se käsittelee Krasnyi borissa vuosina 1937–1938 Stalinin vainojen aikana teloitettujen suomalaisten kohtaloita. Vuonna 2022 ilmestyi lähes 1300 Neuvostoliiton suomalaisen henkilötietoja käsittävä matrikkeli ja opaskirja "Tuomitut".
Piikajärvi

Piikajärvi on Kokemäen Koomankankaalla sijaitseva pieni järvi, joka kuuluu Eurajoen vesistöön. Vaikka järvellä ei ole laskujokea, se luetaan Köyliönjoen keskiosan valuma-alueeseen.
Maantiede.
Piikajärven pinta-ala on 7,2 hehtaaria ja sen pituus on 490 metriä ja suurin leveys 150 metriä. Se sijaitsee hiekkaisella mäntykankaalla harjualueen tasaisella laella . Järvi on asemoitunut luoteis-kaakkois-suuntaan. Järvellä ei ole laskujokea ja järven vesi suotuu harjun pohjaveteen.
Järven rantaviiva on 1,2 kilometriä pitkä. Järven kaakkoispäässä on rannat suota, mutta muuten ne ovat kangasmetsää. Järven länsirannalla on Piikajärven lentokentän harrasteilmailijoiden virkistysmaja. Lentokenttä ja huoltorakennukset sijaitsevat järven luoteiskulmassa.
Noin 1,5 kilometrin päässä sijaitsee Palojärvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistöön vaikka silläkään ei ole laskuojaa.
Luontoarvot ja historiaa.
Piikajärvi on jääkaudella syntynyt suppa, joka on myöhemmin täyttynyt pohjavedellä. Piikajärvi sijaitsee Järilänharjun ja Koomankankaan välisessä maastossa Kokemäen ja Köyliön välisen rajan tuntumassa. Järvi on karu ja kirkasvetinen. Järvessä pesii vuosittain 6–10 mustakurkku-uikkua, joitakin heinäsorsa ja telkkiä. Ympäristössä voi tavata täällä yleisiä kehrääjiä ja lähimetsässä pesivän ampuhaukan.
Sen läheisyydessä kulkee vanha historiallinen Huovintien maantie.
Phan Thiết

Phan Thiết on Vietnamin Bình Thuậnin maakunnan pääkaupunki. Se sijaitsee Nam Trung Bộn alueella eteläisen Vietnamin rannikolla, lähellä kohtaa, jossa rantaviiva kääntyy jyrkästi etelärannikosta itärannikoksi.
Kaupungissa on noin 350 000 asukasta. Siitä on tulossa suosittu turistikohde, sillä kaupungilla on hienot rannat ja miellyttävä, melko kuiva ilmasto.
Leopold Infeld

Leopold Infeld (1898 Krakova – 1968 Varsova) oli puolalainen fyysikko, joka työskenteli kotimaansa lisäksi 12 vuoden ajan Kanadassa.
Kirjoitettuaan ylioppilaaksi Infeld aloitti opinnot Krakovan yliopistossa. Ensimmäinen maailmansota keskeytti opinnot, mutta sodan jälkeen Infeld jatkoi matematiikan ja fysiikan opiskelua. Saadakseen opetusta teoreettisessa fysiikassa hän vietti joitakin vuosia Berliinin yliopistossa ja tutustui siellä Albert Einsteiniin. He laativat myöhemmin useita julkaisuja yhdessä.
1930-luvun alussa Infeld kävi Saksassa ja työskenteli yhdessä Werner Heisenbergin ja Bartel Leendert van der Waerdenin kanssa. Vuosina 1933–1935 hän opiskeli stipendin turvin Cambridgessä. Paluu Puolaan oli mahdotonta natsien takia. Einsteinin suositusten avulla hän pääsi Princetoniin, Yhdysvaltoihin. Vuonna 1938 Infeld sai professorin paikan Toronton yliopistosta. Toisen maailmansodan jälkeen hän pyysi virkavapaata vieraillakseen Puolassa. Vapaata ei myönnetty, ja Infeld erosi virastaan. Infeldin pelättiin voivan sekaantua ydinaseen kehittämiseen, vaikka hänen alaansa oli suhteellisuusteoria, ei ydinfysiikka. Infeldiltä ja hänen lapsiltaan vietiin Kanadan kansalaisuus.
Puolassa Infeldistä tuli yliopiston teoreettisen fysiikan laitoksen esimies ja akateemikko.
Infeldin kuoleman jälkeen Toronton yliopisto teki hänestä takautuvasti emeritusprofessorin ja pyysi anteeksi.
Rengasmatka eli peräkylän pikajuna

Rengasmatka eli peräkylän pikajuna on Ilmari Unhon ohjaama komediaelokuva vuodelta 1952.
Elokuva pohjautuu Ylioppilaskunnan laulajien speksiin "Rengasmatka 3 eli Peräkylän pikajuna", joka oli tehty kuoron amerikankiertueen rahoittamiseksi ja jota oli esitetty kolmisenkymmentä kertaa eri paikoissa Helsingissä. Elokuvan menestys oli heikohko, sillä katsojamäärät jäivät selvästi alle keskitason. 
Tarinana on speksissä esiintyvän Riston ja hänen tyttöystävänsä rakkaustarina.
Arviot.
Aikalaisarviot olivat melko varauksellisia, eikä niitä ollut monta. Aarno Karhilo ("Ylioppilaslehti") ei nähnyt elokuvassa erityistä kiitettävää kuin joissakin joukkokohtauksissa, mutta ”ohjaajalla ei ole tähän enemmän kuin paljon muuhunkaan osuutta”. 
Myöhemmässä kritiikissä elokuvaa pidetään vaatimattomana mutta sille annetaan kuitenkin kuriositeettiarvo. Toisen arvion mukaan tulos on ”melko puuduttava seitsenkymmenminuuttinen” ja kolmannen: ”pikaisesti kyhätty elokuvantapainen”.
Sanoma Digital Finland

Sanoma Digital Finland oli Sanoma-konsernin liiketoimintayksikkö. Siihen kuului useita verkkopalveluita, kuten Oikotie.fi, Huuto.net, Keltainenporssi.fi, Hintaseuranta.fi, Rakentaja.fi, Puutarha.fi, Omataloyhtiö.fi ja Sahkovertailu.fi. Oikotie.fi-kokonaisuuteen kuuluvat Oikotie Asunnot ja Oikotie Työpaikat. Sanoma Digital Finland toimi myös Virossa Auto24.ee ja Kuldnebors.ee -verkkopalveluilla.
Sanoma Digital Finland on osa Sanoma-konsernin Sanoma Media Finland –liiketoimintaryhmää, johon kuuluvat mm. Helsingin Sanomat ja Ilta-Sanomat. Itsenäisenä toimintayksikkönä Sanoma Digital Finland lakkasi olmemasta marraskuussa 2015. Tuolloin Oikotie- ja Huuto.net -palvelut siirtyivät Suomen toimintayksikölle, loput liiketoiminnot Hollannin yksikölle ja muu Sanoma Digitalin toiminta erilliseksi digitaaliseksi osaamiskeskukseksi.
HMCS Corner Brook (SSK 878)

HMCS Corner Brook on Kanadan laivaston Victoria-luokan sukellusvene, joka oli aiemmin Britannian kuninkaallisen laivaston Upholder-luokan "HMS Ursula"
Valmistus.
Alus tilattiin Cammell Lairdilta Birkenheadistä, missä köli laskettiin helmikuussa 1987. Se laskettiin vesille 22. helmikuuta 1991 ja valmistui 8. toukokuuta 1992.
Palvelus.
Kylmän sodan päätyttyä ja sukellusveneohjelman peruunnuttua alus poistettiin palveluksesta 1994. Kuninkaallisen laivaston päätettyä luopua dieselkäyttöisistä sukellusveneistä Upholder-luokan aluksia tarjottiin 1993 Kanadalle, joka hyväksyi tarjouksen viisi vuotta myöhemmin 1998. Kanada maksoi neljästä aluksesta 427 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria sekä 98 miljoonaa dollaria niiden modernisoinnista sekä Kanadan vaatimuksesta tehtävistä muutoksista. Alukset luovutettiin lainasopimuksella Kanadalle, joka voi lunastaa alukset kahdeksan vuotta hankinnasta yhdellä punnalla kunkin.
Kanadan laivastossa.
Alus lähti 25. helmikuuta 2003 Britteinsaarilta Halifaxiin, jonne se saapui 10. maaliskuuta. Alus otettiin 29. kesäkuuta palvelukseen Corner Brookissa Kanadan laivastoon nimellä "HMCS Corner Brook", minkä jälkeen se palasi Halifaxiin. Alus siirrettiin telakalle modernisoitavaksi, mistä se palasi koeajoihin 24. lokakuuta 2006.
Vuonna 2007 aluksella aloitettiin kiireinen operaatio jakso, jonka aikana se osallistui Naton Itämerellä järjestettyyn Noble Warrior -harjoitukseen. Alus palasi Kanadaan, jossa se osallistui elokuussa Iqaluitissa, Baffininsaarella sekä Hudsoninlahdella järjestettyyn sotaharjoitukseen operaatio Nanookiin.
Helmikuussa 2008 alus lähti Halifaxista kolmeksi kuukaudeksi operaatio Caribbeen Karibianmerelle, jossa se oli osan aikaa Yhdysvaltain laivaston mukana Joint Interagency Task Force Southissa. Osaston tehtävänä on estää huumeiden ja ihmisten salakuljetus sekä merirosvous Karibianmerellä. Alus palasi Halifaxiin toukokuussa. Asevoimien esikuntapäällikkö esitti 23. toukokuuta aluksen miehistölle kunniamainintaa suoritetuista operaatioista.
Tammikuussa 2009 alus oli maalialuksena sukellusveneentorjuntaharjoituksessa, jossa sen paikallistamista yrittivät "HMCS Halifax" ja "HMCS Montreal". Tämän jälkeen alus osallistui helmi-maaliskuun vaihteessä neliviikkoiseen monikansalliseen sotaharjoitukseen Pohjois-Atlantilla, jonka päätyttyä se osallistui UNITAS-harjoitukseen Floridan rannikolla huhtikuun lopulta toukokuun alkuun. Elokuussa alus osallistui operaatio Nanook 2009 -harjoitukseen.
Alus lähti 30. tammikuuta 2011 toistamiseen operaatioihin Karibianmerelle, mistä se palasi 5. toukokuuta Halifaxiin. Alus ajoi 4. kesäkuuta 2011 karille Nootkansalmessa Vancouver-saaren länsipuolella, jolloin kaksi miehistönjäsentä loukkaantui lievästi. Alus siirrettiin valmistautumaan kaksi vuotiseen modernisoitiin ja telakalle siirtoon. Aluksen ollessa telakalla sillä syttyi elokuussa 2019 tulipalo. Maaliskuussa 2021 aluksen painolastitankit vaurioituivat koeajoissa. Alus palautettiin palvelukseen 2. huhtikuuta 2025.
Oikotie (verkkopalvelu)

Oikotie on vuonna 1999 toimintansa aloittanut suomalainen verkkopalvelu, jossa julkaistaan asuntojen myynti- ja vuokrailmoituksia sekä ostotoimeksiantoja. Palvelussa on myös erillinen Toimitilat-osio, jossa julkaistaan ilmoituksia vuokrattavista ja myytävistä toimitiloista.
Oikotie kuului Sanoma Media Finland -liiketoimintaryhmään, kunnes 16. heinäkuuta 2020 Sanoma myi Oikotie.fi-palvelun norjalaiselle Schibstedille 185 miljoonalla eurolla. Oikotiehen kuului aiemmin myös työpaikkojen ilmoituspalvelu, mutta tammikuussa 2025 Schibsted ilmoitti lopettavansa sen. Palveluun ei voinut enää tammikuusta alkaen julkaista uusia työpaikkailmoituksia, ja 28. helmikuuta 2025 Oikotie Työpaikat -﻿palvelu suljettiin kokonaan.
Kesällä 2024 Schibsted jakautui kahdeksi yhtiöksi Schibsted Media sekä Schibsted Marketplaces, joista jälkimmäinen muutti nimensä "Vend Marketplaces" AS:ksi toukokuussa 2025.
HMCS Victoria (SSK 876)

HMCS Victoria on Kanadan laivaston Victoria-luokan sukellusvene, joka oli aiemmin Britannian kuninkaallisen laivaston Upholder-luokan "HMS Unseen"
Valmistus.
Alus tilattiin Cammell Lairdilta Birkenheadistä, missä köli laskettiin 12. elokuuta 1987. Se laskettiin vesille 14. marraskuuta 1989 ja valmistui 20. heinäkuuta 1991.
Palvelus.
Kylmän sodan päätyttyä ja sukellusveneohjelman peruunnuttua alus poistettiin palveluksesta 1994. Kuninkaallisen laivaston päätettyä luopua dieselkäyttöisistä sukellusveneistä Upholder-luokan aluksia tarjottiin 1993 Kanadalle, joka hyväksyi tarjouksen viisi vuotta myöhemmin 1998. Kanada maksoi neljästä aluksesta 427 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria sekä 98 miljoonaa dollaria niiden modernisoinnista sekä Kanadan vaatimuksesta tehtävistä muutoksista. Alukset siirrettiin Kanadan hallintaan lainasopimuksella siten, että se voi lunastaa alukset kahdeksan vuotta hankinnasta yhdellä punnalla kunkin.
Kanadan laivastossa.
Halifaxiin saavuttuaan alus siirrettiin telakalle modernisoitavaksi. Työn oli suunniteltu kestävän kuusi kuukautta, mutta se valmistui vasta 2003. Alus siirrettiin Esquimaltiin Brittiläiseen Kolumbiaan ollen tukikohdan ensimmäinen kanadalainen sukellusvene sitten vuoden 1974. Alus oli vuodet 2004 ja 2005 vuoroin telakalle ja palveluksessa, kun toteutettiin kaksivuotista korjausohjelmaa.
Vuodesta 2000 aina vuoteen 2010 alus oli operatiivisessa palveluksessa ainoastaan 115 päivää. Alus aloitti 5. joulukuuta 2011 koeajot ja miehistönkoulutuksen. Se saapui 13. joulukuuta Bangorin laivastotukikohtaan Washingtonissa, jossa alus siirrettiin antimagnetisointiin. Alus palasi 16. joulukuuta Esquimaltiin.
Alus laukaisu 16. maaliskuuta 2012 ensimmäisen kerran harjoitustorpedon ja 17. heinäkuuta RIMPAC 2012 -harjoituksessa ensimmäisen Mark 48 -torpedon, joka upotti "USNS Concordin". Alus todettiin täysin operaatiokelpoiseksi 2012.
HMCS Windsor (SSK 877)

HMCS Windsor (viirinumero SSK 877) on Kanadan laivaston Victoria-luokan sukellusvene, joka oli aiemmin Britannian kuninkaallisessa laivastossa Upholder-luokan aluksena "HMS Unicorn"
Valmistus.
Alus tilattiin Cammell Lairdilta Birkenheadistä, missä köli laskettiin 13. maaliskuuta 1990. Se laskettiin vesille 16. huhtikuuta 1992 ja valmistui 25. kesäkuuta 1993.
Palvelus.
Kylmän sodan päätyttyä ja sukellusveneohjelman peruunnuttua alus poistettiin palveluksesta 1994. Kuninkaallisen laivaston päätettyä luopua dieselkäyttöisistä sukellusveneistä Upholder-luokan aluksia tarjottiin 1993 Kanadalle, joka hyväksyi tarjouksen viisi vuotta myöhemmin 1998. Kanada maksoi neljästä aluksesta 427 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria sekä 98 miljoonaa dollaria niiden modernisoinnista sekä Kanadan vaatimuksesta tehtävistä muutoksista. Alukset siirrettiin Kanadalle lainasopimuksella siten, että se voi lunastaa alukset kahdeksan vuoden kuluttua hankinnasta yhdellä punnalla kunkin.
Kanadan laivastossa.
Kanada vastaanotti 5. heinäkuuta 2001 "HMS Unicornin", joka nimettiin "HMCS Windsoriksi". Alus lähti 8. lokakuuta Faslanesta ja saapui Halifaxiin 19. lokakuuta. Se otettiin palvelukseen Kanadan laivastossa 4. lokakuuta 2003 Halifaxissa muutostöiden päätyttyä.
Kesäkuussa 2005 alus aloiti ensimmäisen operatiivisen jakson, joka pääättyi joulukuussa 2006. Jakson aikana se osallistui lukuisiin kansainvälisiin harjoituksiin ja harjoituksiin kotivesillä kuten maaliskuussa 2006 alus osallistui Joint Express 2/06 -harjoitukseen. Alus siirrettiin 15. tammikuuta 2007 laivaston korjaustelakakka Cape Scottille () Halifaxissa. Töiden aikana alukselta löytyi ruostetta, mikä rajoitti maksimisukellussyvyyttä. Työt saatiin päätökseen 30. marraskuuta 2012.
Alus oli kaikkiaan 174 vuorokautta merellä ennne kuin se siirrettiin maaliskuussa 2014 telekalle, jossa oli tarkoitus korjata dieselgeneraattorissa havaittu vika.
Göncz Árpád városközpontin metroasema

Göncz Árpád városközpont (Árpád Gönczin kaupunkikeskusta) on Budapestin metron linjan 3 asema Pestin puolella Unkarin pääkaupungissa Budapestissa. Asema on maanalainen ja se on avattu vuonna 1984, jolloin sen nimeksi annettiin Árpád híd. 30. tammikuuta 2020 asema nimettiin uudelleen Árpád Gönczin, Unkarin ensimmäisissä kommunistisen hallinnon jälkeisissä vapaissa vaaleissa valitun presidentin, mukaan. 
Göncz Árpád városközpontin metroasema sijaitsee Árpádin sillan itäpäässä. Se on molemmilta puolin Tonavaa tulevan liikenteen vilkas vaihtoasema ja useiden pohjoisiin lähiöihin kulkevien bussilinjojen päätepysäkki.
Huge L(P)

Huge L(P) on rap-artisti Huge L:n 7. syyskuuta 2012 Monsp Recordsin kautta julkaistu albumi. Se julkaistiin vain vinyyliformaatissa rajoitettuna 300 kappaleen painoksena. 
Albumin kolme ensimmäistä kappaletta ilmestyivät Huge L:n aikaisemmalla "Yo yo" -albumilla, ja niissä on pieniä muutoksia alkuperäiseen nähden. Kappale "Kristian Stalker (uudelleen kyttäys)" on myös samaiselta albumilta, mutta eri taustalla. Kappaleen "Joo joo" tausta on myös vaihdettu, ja alkuperäinen versio ilmestyi jo "Rapinkulta" -albumilla nimellä "Joo joo." Kappaleesta on myös julkaistu musiikkivideo. Kappaleet "Ross Kemp", "Radio Yo" ja "Finglish" ovat täysin uusia, joista viimeiselle on tehty musiikkivideo.
Albumi debytoi Suomen virallisen listan sijalla 29.
Anonymus Iamblichi

Anonymus Iamblichi on nimitys, jota käytetään Iamblikhoksen teoksen "Protreptikos" osana säilyneestä sofistisesta kirjoituksesta. Se ei kuitenkaan ole todellisuudessa Iamblikhoksen kirjoittama.
Kyseistä tekstiä, joka muodostaa noin kymmenen sivua Iamblikhoksen teoksesta, pidettiin pitkään tämän kirjoittamana muun teoksen ohella. Vuonna 1889 Friedrich Blass osoitti, että teksti olikin todellisuudessa peräisin jostakin 400- tai 300-luvulta eaa. peräisin olevasta, muutoin tuntemattoman sofistin teoksesta. Teksti on kirjoitettu ehkä jopa 700 vuotta ennen Iamblikhosta. Tekstiä ei kuitenkaan ole onnistuttu liittämään kehenkään tuolloin vaikuttaneeseen sofistiin. Blass itse laittoi teoksen Antifonin nimiin, mutta muut tutkijat eivät ole hyväksyneet tätä näkemystä. Nykyisin kirjoittajaksi on arveltu muun muassa jotakuta Protagoraan seuraajaa tai jopa Protagorasta itseään.
"Anonymus Iamblichi" on eräänlainen käsikirja hyvälle elämälle. Sen mukaan oleellista elämässä menestymiselle on hyveen ("aretē") saavuttaminen. Tämä vaatii ihmiseltä sekä luontaisia ominaisuuksia että harjoitusta. Hyve toimii yhdessä lain ja oikeuden kanssa ja hyödyttää näin kaikkia takaamalla hyvän hallinnon ja estämällä tyrannian. Näin teos ei hyväksy sitä monien sofistien kannattamaa näkemystä, että luonto ja laki olisivat täysin ristiriidassa toistensa kanssa.
Hermann Alexander Dielsin kokoelmassa "Die Fragmente der Vorsokratiker" "Anonymus Iamblichi" on luettu osaksi vanhemman sofistiikan teoksia (osa II, C 89).
Andrzej Panufnik

Andrzej Panufnik (24. syyskuuta 1914 Varsova – 27. lokakuuta 1991 Twickenham, Englanti) oli puolalaissyntyinen säveltäjä. Häntä pidetään yhtenä merkittävimmistä 1900-luvun lopun sinfonikoista. 
Elämä ja ura.
Panufnik aloitti säveltämisen yhdeksänvuotiaana ja opiskeli sävellystä Varsovan konservatoriossa, josta valmistui vuonna 1936. Valmistumisen jälkeen hän opiskeli orkesterinjohtoa Felix Weingartnerin johdolla Wienin musiikkiakatemiassa, sekä Lontoossa ja Pariisissa. Sota-ajan hän eli Varsovassa, jossa muun muassa konsertoi pianistina ystävänsä Witold Lutosławskin kanssa. Hän konsertoi myös laittomasti uhmaten Saksan miehitysvaltaa. Varsovan kansannousun yhteydessä tapahtuneessa tulipalossa 1944 tuhoutuivat Panufnikin kaikki siihen mennessä syntyneet sävellykset, joista ainoastaan kolme on sittemmin rekonstruoitu. 
Sodan jälkeen hän voitti useita kansainvälisiä sävellyskilpailuja ja sai kansallisia tunnustuspalkintoja Puolan valtiolta. Vuonna 1953 Panufnik matkusti Lontooseen, jonne jäi välttääkseen luovaa työtä rajoittavat, Puolan kommunistisen hallinnon asettamat sosialistisen realismin vaatimukset. Hän toimi Birminghamin kaupungin sinfoniaorkesterin johtajana 1957–1959, jonka jälkeen keskittyi kokonaan säveltämiseen. 
Elämä Englannissa ei ollut hänelle helppoa. Hänen sävellystyylinsä ei ollut muodin mukainen, ja hän pysytteli pois julkisuudesta. Tästä seurasi taloudellisia hankaluuksia, mutta myös tilaa suurelle taiteelliselle vapaudelle. Vuonna 1963 hän voitti Monacon sävellyskilpailun teoksellaan "Sinfonia Sacra". Samana vuonna hän avioitui valokuvaaja Camilla Jesselin kanssa. Panufnikin tunnettuus brittiläisessä musiikkielämässä lisääntyi vähän kerrallaan, ja 1970-luvulla liki kaikki eturivin brittiläiset orkesterit esittivät hänen töitään, muun muassa arvostetulla Proms-festivaalilla. Puolassa hän ja hänen sävellyksensä olivat 1970-luvun lopulle asti mustalla listalla. 
1960-luvulta elämänsä loppuun asti Panufnik eli Twickenhamissa Thamesin rannalla vaimonsa kanssa. Hän vältteli julkisuutta ja keskittyi säveltämiseen. 
Andrzej Panufnikin tytär on säveltäjä Roxanna Panufnik.
First Affair

First Affair on vuonna 1983 valmistunut yhdysvaltalainen romanttinen draamaelokuva.
Juoni.
Jane Simon (Loretta Swit) menee opettamaan kouluun, jossa hän saa oppilaakseen Toby Kingin (Melissa Sue Anderson). Toby tutustuu Janen mieheen, Greg Simoniin (Joel Higgins) ja he rakastuvat.
Aki Nummela

Aki Olavi Nummela (s. 30. toukokuuta 1985) on suomalainen kestävyysjuoksija, joka edustaa Helsingin Kisa-Veikkoja. Häntä valmentaa Anneli Nummela. 
Ulkoratojen SM-kilpailuissa Nummela on saavuttanut kultaa maratonilla 2016 ja 2021, hopeaa 10 000 metriltä 2019, maratonilla 2012 ja 2018, 3 000 metrin estejuoksussa 2013, 2014, 2016 ja 5 000 metrillä 2016 sekä pronssia puolimaratonilla 2012 ja 2019, 3 000 metrin estejuoksussa 2012 ja maratonilla 2020. Sisäratojen SM-kilpailuista hänellä on hopeaa 3 000 metriltä 2012 sekä pronssia 1 500 metriltä 2012 ja 3 000 metriltä 2013 ja 2016.
Viestijuoksun Suomen-mestaruuskilpailuista hänellä on yksi pronssi 4 × 400 metrin viestissä, neljä kultaa, kolme hopeaa ja yksi pronssi 4 × 800 metrin viestissä, kuusi kultaa ja kaksi hopeaa 4 × 1 500 metrin viestissä sekä yksi pronssi 4 × 1 500 metrin sekaviestissä. Maastojuoksun lyhyen matkan SM-joukkuekilpailusta hänellä on yksi kulta ja neljä hopeaa, SM-joukkuekilpailusta yksi kulta sekä sekajoukkuekilpailusta yksi hopea ja yksi pronssi.
Henri Manninen

Henri Jarkko Manninen (s. 3. tammikuuta 1985) on suomalainen kestävyysjuoksija, joka edustaa Jyväskylän Kenttäurheilijoita. Häntä valmentaa Tuomo Lehtinen.
Manninen on saavuttanut Kalevan kisoista 10 000 metrin juoksussa hopeaa vuonna 2015 ja pronssia vuosina 2008, 2012 ja 2018. 5 000 metrillä hän on saanut pronssia vuonna 2010. Hänellä on pronssia myös 3 000 metriltä sisäratojen Suomen-mestaruuskilpailuista 2010. Lisäksi Mannisella on SM-mitaleita viestijuoksusta, maastojuoksusta ja puolimaratonilta. Hänellä on myös maaotteluedustuksia.
Syyskuussa 2014 Manninen alitti Pekingin MM-kisojen maratonin kisarajan Berliinin maratonilla. Hän juoksi ennätyksensä 2.16.43. Hän oli Pekingissä 35:s ajalla 2.30.22.
Linnanomena

Linnanomena (, ”Linnanomena”) on tarhaomenapuun lajike, jonka hedelmät kypsyvät syksyllä tai talvella.
Hedelmät ovat melko suuria, muodoltaan pyöreitä. Hedelmien pohjaväri on vihertävä, kypsänä hedelmät saattavat saada kauttaaltaan ruskeanpunaisen peitevärin, mutta useimmiten väri jää vihertäväksi. Sen sijaan kypsän hedelmän johtojänteet ja jossain määrin myös malto saattavat saada punaisen värivivahteen. Hedelmät kypsyvät lokakuussa ja säilyvät jouluun saakka. Lajike on terve, ruvenkestävä ja soveltuu siksi luomuviljelyyn.
Lajike on saanut suomalaisen nimensä kansanedustaja Jalmari Linnan perustamasta Linnan puutarhasta Lohjan maalaiskunnan Vappulassa. Linna hankki taimet vuonna 1933 Virkkalassa toimineesta taimistosta, jonka saksalainen puutarhuri suositteli ”Johanssonin punaisena” kauppaamaansa lajiketta. Vuonna 2020 tehdyssä vanhojen eurooppalaisten omenapuiden geenitestauksessa selvisi, että Linnanomena on alun perin saksalainen lajike ”Johannsens Roter Herbstapfel”. Se tunnetaan myös nimellä ”Linnan Punainen”.
Duke Keats

Gordon Blanchard "Duke, Iron Duke" Keats (21. maaliskuuta 1895 – 16. tammikuuta 1972) oli kanadalainen ammattimainen jääkiekkoilija. Keskushyökkääjänä pelannut Keats edusti Toronto Blueshirtsia National Hockey Associationissa (NHA), Edmonton Eskimos -seuraa Western Canada Hockey Leaguessa (WCHL) sekä National Hockey League (NHL)-joukkueita Boston Bruins, Detroit Cougars ja Chicago Black Hawks. Duke Keats muistetaan erityisesti siitä, että hän WCHL:ssa pääsi jokaisena sarjan viitenä kautena ykköstähdistöön. Hän myös saavutti kerran sarjan mestaruuden ja pelasi kerran (1923) Stanley Cupin finaalissa Eskimosin mukana.
Pelaajauran jälkeen hän toimi valmentajana.
Nils Kronqvist

Nils Axel Kronqvist (16. maaliskuuta 1917 Pietarsaari – 25. kesäkuuta 1999 Vaasa) oli suomalainen monikertainen Suomen pikajuoksumestari, jonka urheilullisesti parhaat vuodet ajoittuivat juuri ennen sotavuosien ja heti sen jälkeen väliselle ajalle. Hän edusti uransa ajan vaasalaista IK Hellasta.
Kronqvistillä on ennätykselliset viisi 100 metrin juoksun Suomen mestaruutta. Miesjuoksijoista vain Antti Rajamäki on päässyt samaan. Kronqvist juoksi mestaruudet juuri ennen sotia, sotavuosina ja heti sotavuosien jälkeen 1939, 1940, 1942, 1943 ja 1945. Hän voitti myös 200 metrillä kolme Suomen mestaruutta. Mestaruuksien lisäksi Kronqvist otti 100 metrillä pronssia vuonna 1946 ja 200 metrillä hopeaa vuosina 1939–1940. Kronqvistin tuloksellisesti paras vuosi oli välirauhan kesä 1940. Maaotteluedustuksia Kronqvistilla oli kaikkiaan seitsemän.
Nils Kronqvistille myönnettiin Etelä-Pohjanmaan vuoden urheilija 1940-palkintona Vaasa-lehden kultamitali. Hän sai SFI:n kultamitalin vuoden 1942 parhaasta SFI-urheilusuorituksesta.
Arubankoira

Arubankoira eli "cunucu" on arubalainen paaria-tyyppinen koirarotu. Se on maailman mittakaavalla melko tuntematon, mutta muutama yksilö on viety Yhdysvaltoihin.
Ulkonäkö.
Arubankoira on keskikokoinen, atleettinen alkukantainen koira, jonka häntä kaartuu selän ylle kuten pystykorvilla. Sen runko on keskipitkä, korvat pystyt ja karvapeite sileä. Väritys on yleensä valkoinen ruskein merkein tai black &amp; tan. Säkäkorkeus on 40–50 cm ja paino 20–24 kg. Vaikka eri sukupuolille ei ole määritelty omia mittoja, nartut ovat yleensä pienempiä kuin urokset.
Luonne ja käyttäytyminen.
Rotu on peloton, älykäs ja omistajalleen uskollinen. Se on erittäin nopea ja ketterä, ja sillä on uskomaton ponnistusvoima. Monet sen ominaisuudet ovat kehittyneet sen jouduttua sopeutumaan metsästykseen saaren sisämaan kuivassa ja kivikkoisessa, lähes aavikkomaisessa maastossa. Se sopeutuu mitä erilaisimpiin sääolosuhteisiin ja siitä saa myös hyvän seurakoiran.
Alkuperä.
Aiemmin arubankoiran alkuperä oli epävarma, mutta nykyaikaisten DNA-testien ja hollantilaisen geneetikko C.T. Groesbeckin kenttätutkimuksen ansiosta on varmentunut, että se polveutuu portugalilaisten orjakauppiaiden saarelle 1500-luvulla mukanaan tuomasta "iberianpodencosta" tai "iberialaisesta vinttikoirasta". On todennäköistä, että tällä tarkoitettiin keskikokoista portugalinpodengoa tai jotain sitä paljon muistuttanutta vanhempaa rotua. 
Paikalliset arawak-intiaanit kiinnostuivat portugalilaisten koirista ja alkoivat kasvattaa niitä iguaanin ja muun pienriistan metsästykseen. Parantaakseen populaation ominaisuuksia he risteyttivät iberianpodencoja Aruban alkuperäisten puolivillien koirien kanssa. Rodun nykyisen ulkomuodon, erityisesti hännänkannon, perusteella nämä saaren puolivillit koirat kantoivat mm. pystykorvan geenejä. Arawakien jalostustyön seurauksena syntyi nykyinen rotu, joka on hyvin harvinainen kotisaarensa ulkopuolella.
Vuonna 1999 Aruban hallitus julkaisi sarjan postimerkkejä, joissa esiintyy arubankoira.
Etymologia.
"Cunucu" tarkoittaa papiamentun kielellä "maaseutua", mutta on kuitenkin alun perin johdettu arawakien kielestä.
Thomas Barrineau

Thomas Jan ”Tommy” Barrineau (s. 28. elokuuta 1988 Athens, Georgia, Yhdysvallat) on suomalainen kymmenottelija. Hän edustaa Suomessa HIFK:ta ja häntä valmentaa Shawn Wilbourn.
Kalevan kisoista Barrineaulla on kymmenottelusta kultaa vuodelta 2014, hopeaa 2017 ja pronssia 2012 ja 2016. Sisäradoilta hänellä on seitsenottelun SM-kulta vuodelta 2015. Viestijuoksun Suomen-mestaruuskilpailuista Barrineaulla on 4 × 400 metrin viestijuoksussa hopeaa vuodelta 2016 ja pronssia vuosilta 2012 ja 2017. Hänellä on myös maaotteluedustuksia.
Barrineaun ennätys kymmenottelussa on 7762 pistettä huhtikuussa 2015 Yhdysvaltojen Georgiassa käydyistä kisoista. Samoissa kisoissa hän paransi myös 110 metrin aitojen, keihäänheiton ja kuulantyönnön ennätystään.
Barrineaun äiti on suomalainen. Hänen isänsä on yhdysvaltalainen Jim Barrineau, joka kilpaili korkeushypyssä Montrealin olympialaisissa 1976 ja sijoittui 11:nneksi tuloksella 214 cm.
Henkilökohtaiset ennätykset.
Sisäradat.
Lähteet
Aarni Nyström

Aarni Johannes Nyström (myöh. Norha, 28. huhtikuuta 1887 Virrat – 24. helmikuuta 1946) oli suomalainen pikajuoksija. Hän voitti 100 metrin juoksun Suomen mestaruuden vuosina 1912 ajalla 11,2 ja 1913, jolloin voittoaika oli 11,8. Nyström voitti myös 200 metrin Suomen mestaruuden vuonna 1916 ajalla 23,6. Lisäksi hän oli kolmas 200 metrillä vuonna 1912 ja voitti pituushypystä, keihäänheitosta, 190 metrin juoksusta, kiekonheitosta ja painista koostuneen viisiottelun vuonna 1913.
Luettelo maailman suurimmista lentoasemista matkustajamäärän mukaan

Maailman vilkkain lentoasema matkustajamäärän mukaan on mitattu matkustajien kokonaismäärällä (tiedot Airports Council Internationalilta (ACI)). Atlantan kansainvälinen lentoasema Hartsfield-Jackson Atlantassa Yhdysvalloissa on ollut maailman vilkkain lentoasema vuodesta 2000.
2016 tilastot.
ACI:n lopulliset koko vuoden tilastot ovat seuraavat
2015 tilastot.
ACI:n lopulliset koko vuoden tilastot ovat seuraavat
2014 tilastot.
ACI:n lopulliset koko vuoden tilastot ovat seuraavat
2013 tilastot.
ACI:n lopulliset koko vuoden tilastot ovat seuraavat.
2012 tilastot.
ACI:n lopulliset koko vuoden tilastot ovat seuraavat.
2011 tilastot.
ACI:n koko vuoden tilasto on seuraava.
2010 tilastot.
ACI:n lopulliset koko vuoden tilastot ovat seuraavat.
2009 tilastot.
ACI:n koko vuoden tilastot ovat seuraavat.
2008 tilastot.
ACI:n lopulliset koko vuoden tilastot ovat seuraavat 
2007 tilastot.
ACI:n lopulliset koko vuoden tilastot ovat seuraavat.
2006 tilastot.
ACI:n lopulliset koko vuoden tilastot ovat seuraavat.
2005 tilastot.
ACI:n lopulliset koko vuoden tilastot ovat seuraavat.
2004 tilastot.
ACI:n lopulliset koko vuoden tilastot ovat seuraavat.
2003 tilastot.
ACI:n lopulliset koko vuoden tilastot ovat seuraavat
2002 tilastot.
ACI:n lopulliset koko vuoden tilastot ovat seuraavat
2001 tilastot.
ACI:n lopulliset koko vuoden tilastot ovat seuraavat
2000 tilastot.
ACI:n lopulliset koko vuoden tilastot ovat seuraavat
Kalevi Huttunen

Aatto Emil Kalevi Huttunen (29. elokuuta 1923 Suonenjoki – 9. marraskuuta 1976) oli suomalainen pikajuoksija. Huttunen voitti 100 metrin juoksun Suomen mestaruuden vuosina 1946 ja 1948 (molemmat ajalla 11,1). Hän voitti myös SM-hopeaa vuonna 1947 (myös ajalla 11,1). 
Huttunen oli mukana 100 metrin juoksussa yleisurheilun Euroopan-mestaruuskilpailuissa vuonna 1946, mutta jäi alkueriin. Hänen ennätyksensä 100 metrillä oli Ruotsin Eskilstunassa elokuussa 1947 juostu 10,9. Seuratasolla Huttunen edusti Jyväskylän Kenttäurheilijoita.
Mārtiņš Jakovļevs

Mārtiņš Jakovļevs (s. 4. toukokuuta 1991 Jēkabpils, Latvian SNT, Neuvostoliitto) on latvialainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa kaudella 2017–2018 latvialaisessa HK MOGO:ssa. Hän on pelannut urallaan myös Suomessa, Italiassa, Venäjällä, Kazakstanissa ja Slovakiassa.
Ura.
Seuraura.
Jakovļevs on HK Liepājas Metalurgsin kasvatti. Hän siirtyi sieltä 16-vuotiaana SK Rīgaan kaudeksi 2007–2008, jolloin Jakovļevs pelasi ensimmäiset miesten pelinsä Latvian toiseksi korkeimmalla sarjatasolla. Kaudella 2008–2009 hän pelasi Latvian pääsarjaa SK Riika/LSPA:n riveissä. Kaudella 2009–2010 Jakovļevs edusti pääosin Dinamo-Juniors Riikaa Valko-Venäjän Ekstraligassa. Hän pelasi myös kaksi ottelua maan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Vyšeišaja ligassa latvialaisessa Ozolniekissa.
Kaudeksi 2010–2011 Jakovļevs solmi KHL-sopimuksen Dinamo Riian kanssa. Elokuussa 2010 hänet siirrettiin kuitenkin HK Riian joukkueeseen, Venäjän nuorten sarjaan, MHL:ään. Jakovļevs oli tehoilla 4+20=24 joukkueen tehokkain puolustaja, kuten myös kaudella 2011–2012 tehoilla 3+26=29, joilla hän voitti pelipaikastaan huolimatta HK Riian sisäisen piste- ja syöttöpörssin. Jakovļevs vahvisti myös HK Juniors Riikaa Latvian liigan kevään 2012 pudotuspeleissä.
Elokuussa 2012 Jakovļevs ja Vitālijs Pavlovs lainattiin koko kauden 2012–2013 kattavalla sopimuksella Mestis-joukkue Jokipoikiin seuran ja Dinamo Riian välisen yhteistyön myötä. Kaudeksi 2013–2014 hän siirtyi Italian Elite.A:ssa pelanneen HC Fassan riveihin. Kaudeksi 2014–2015 Jakovļevs siirtyi sieltä VHL-joukkue Južnyi Ural Orskiin. Kaudeksi 2015–2016 hän siirtyi jatkamaan VHL-uraansa kazakstanilaiseen Saryarka Karagandaan. 11 ottelun jälkeen Jakovļevs siirtyi Kazakstanin mestaruussarjan Aristan Temirtaun paitaan, josta hän siirtyi helmikuussa 2016 loppukaudeksi Slovakian toiseksi korkeimmalle sarjatasolla 1. hokejová liga SR:ssä pelanneen HC Nové Zámkyn riveihin. Joukkue voitti mestaruuden ja nousi kauden päätteeksi Extraligaan.
Kauden 2016–2017 Jakovļevs aloitti puolalaisessa GKS Katowicessa. Hän siirtyi kuitenkin jo lokakuussa Ukrainan jääkiekkoliigaan pelaamaan HK Donbassissa. HK Donbass voitti kauden päätteeksi Ukrainan mestaruuden. Kaudeksi 2017–2018 Jakovļevs palasi Latviaan HK MOGO:n joukkueeseen.
Maajoukkueura.
Jakovļevs pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 2010 ja 2011, joista jälkimmäisessä turnauksessa Latvia pelasi I-divisioonassa. Hän voitti A-lohkon kultaa ja turnauksen +/--tilaston lukemalla +7.
Ilkka Siitonen

Ilkka Siitonen (s. 6. marraskuuta 1965 Rovaniemi) on suomalainen entinen jalkapallomaalivahti.
Siitonen pelasi urallaan yhteensä 13 kautta SM-sarjassa sekä Veikkausliigassa vuosina 1984–1997. Hän edusti kaikkiaan viittä eri seuraa ja voitti Suomen mestaruuden vuonna 1996 FC Jazzissa.
Suomen sarjojen lisäksi Siitonen pelasi vuoden Ruotsin kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Gällivare SK:n joukkueessa. Sieltä hän siirtyi seuraavaksi kaudeksi FC Jazziin yhdessä valmentaja Jari Pyykölän ja puolustaja Ari-Pekka Roikon kanssa. Siitonen lopetti uransa Ykkösessä pelanneessa TP-47:ssa vuonna 2002.
Rosenlew (suku)

Rosenlew (lausunta []) on suomalainen aatelissuku, joka on 1800-luvulta alkaen tunnettu pääasiassa talouselämän vaikuttajina, varsinkin vuosina 1853–1987 toimineen Rosenlew-teollisuusyrityksen omistajina. Suku on vaikuttanut näkyvimmin Porissa ja sen omistuksessa on useita kartanoita.
Suku on alkujaan lähtöisin Saksasta ja polveutuu Mecklenburgin aateliin kuuluneesta Vanzelow-suvusta. Suvun kantaisä on Hämeen jalkaväkirykmentin majurina toiminut Ertman von Schlow (1623–1690), joka tuli Ruotsin armeijan palvelukseen kolmikymmenvuotisen sodan aikana vuonna 1639. Hän sai 1652 itselleen läänityksen Sauvon Pataisten kylästä. Hänet aateloitiin Ruotsissa vuonna 1682, jolloin hän otti nimen "Rosenlew", ja samana vuonna hänen sukunsa merkittiin Ruotsin ritarihuoneelle aatelisena sukuna numero 1009. Suomen ritarihuoneen järjestäytymisen yhteydessä vuonna 1818 Rosenlewin suku merkittiin sinne aatelisena sukuna numero 75. Sukua ei ole elänyt Ruotsissa vuoden 1809 jälkeen. Tosin vuonna 1951 eräs Suomesta muuttanut jäsen sai edustusoikeuden Ruotsin ritarihuoneella, mutta tämä sukuhaara sammui mieslinjalta 1983.
Ruotsin vallan aikana Rosenlewit tunnettiin sotilassukuna. Köyhtymisen seurauksena suku joutui 1800-luvun alkuun mennessä luopumaan tiloistaan Sauvossa, Kemiössä ja Vehmaalla. Suvun viimeiseksi sotilaaksi jäi Ertman Rosenlewin pojanpojanpoika, Turun läänin jalkaväkirykmentin kapteeni Alexander Wilhelm Rosenlew (1761–1808), jonka jälkeläiset siirtyivät liikealalle. Hänen pojanpoikansa lähtivät kehittämään W. Rosenlew &amp; Co -toiminimestä sahatoiminnan ympärille rakentunutta teollisuuden monialayritystä. Suku johti Rosenlew-yritystä siihen saakka, kunnes se yhdistettiin 1987 Rauma-Repolaan.
Kauniaisten kartano Nokialla on kuulunut Rosenlewin suvulle vuodesta 1896. Paddaisten kartano Sauvossa ostettiin takaisin suvun omistukseen vuonna 1912. Lisäksi sukuyhtiö Rosenlew osti vuonna 1913 Harvialan kartanon silloisesta Vanajasta ja vuonna 1920 Yyterin kartanon silloisesta Porin maalaiskunnasta. Carl Wilhelm Rosenlew rakennutti Vanajanlinnan, joka sijaitsee Hämeenlinnassa. 
Rosenlew mainitaan Kaj Chydeniuksen säveltämässä ja Petri Revon sanoittamassa ”Laulussa 20 perheestä” vuodelta 1969.
Holy Crossin hautausmaa (Culver City)

Holy Crossin hautausmaa () on roomalaiskatolinen hautausmaa Culver Cityssä, Los Angelesin piirikunnassa, Kaliforniassa, Yhdysvalloissa. Hautausmaa sijaitsee osoitteessa 5835 West Slauson Avenue. Holy Crossin hautausmaata ylläpitää Los Angelesin roomalaiskatolinen arkkihiippakunta.
Holy Cross avattiin vuonna 1939 ja se käsittää 200 eekkerin (81 hehtaaria) alueen. Holy Cross on tullut myös tunnetuksi kuuluisista haudatuistaan. Useimmat kuuluisuudet on haudattu "The Grotto" -nimiselle alueelle, joka sijaitsee hautausmaan lounaisosassa.
Risto Virtanen

Risto Virtanen (s. 6. toukokuuta 1956 Pori) on suomalainen jalkapallovalmentaja sekä entinen jalkapalloilija.
Pelaajaurallaan hän edusti muun muassa Turun Palloseuraa ja Porin Pallo-Tovereita. Virtanen pelasi SM-sarjassa yhteensä 82 ottelua ja teki niissä 17 maalia. 
Talven 1984 hän vietti Englannissa Sheffield Unitedin mukana, mutta ei saanut Britanniaan työlupaa. Englannin liigan tuolloisen käytännön mukaan ulkomaalainen pelaaja sai työluvan vain, mikäli kuului oman maajoukkueensa vakiokokoonpanoon.
Valmentajana Virtanen on toiminut useissa eri seuroissa. Veikkausliigassa hän valmensi FC Jazzia kaudella 2002. Vuonna 1993 hän saavutti Suomen mestaruuden FC Jazzin apuvalmentajana.
Katarina Skräddar

Katarina Skräddar (s. 6. elokuuta 1984) on suomalainen kestävyysjuoksija, joka on edustanut Helsingin Jyryä vuodesta 2016 lähtien. Aiemmin hän edusti IF Länkeniä. Häntä valmensi Lars Lövdahl vuoteen 2014 saakka ja sen jälkeen hän on valmentanut itse itseään. 
Skräddar on saavuttanut pronssia Kalevan kisoista 10 000 metrin juoksussa vuosina 2012, 2018 ja 2019. Hänellä on hopeaa puolimaratonin SM-kilpailuista 2019 ja pronssia maastojuoksun Suomen-mestaruuskilpailuista 2011 kuuden kilometrin juoksusta. Hänen ennätyksensä 10 000 metrillä on 34.58,26. Hän voitti Tampere Maratonin 16.9.2017 ajalla 2.47.49.
Hänellä on maaotteluedustuksia.
Tim Smyczek

Tim Smyczek (s. 30. joulukuuta 1987 Milwaukee, Wisconsin) on yhdysvaltalainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut kaksinpelissä ATP-listan sijalla 73 marraskuussa 2014.
Vuonna 2011 Smyczek pääsi puolivälieriin SAP Openissa. Huhtikuussa 2012 hän voitti ensimmäisen ATP-haastajaturnauksensa Tallahasseessa.