Dominicus

Pyhä Dominicus de Guzmán (Espanjaksi: "Santo Domingo;" 8. elokuuta 1170 Caleruegassa – 6. elokuuta 1221 Bolognassa) oli espanjalainen pappi joka perusti saarnaajaveljestön eli dominikaanisääntökunnan, latinaksi "Ordo Praedicatorum". Paavi Gregorius IX kanonisoi Dominicuksen 13. heinäkuuta 1234. Pyhimystä kunnoitetaan katolisuudessa, anglikaanisuudessa ja luterilaisuudessa. Dominicuksen juhlaa vietetään 8. elokuuta eli pyhimyksen syntymäpäivänä. Hän on astronomien, astronomian, Dominikaanisen tasavallan, väärin syytettyjen ihmisten, Santo Domingo Pueblon, Vallettan, Birgun ja Managuan suojeluspyhimys, ja hänen symboleitaan ovat esimerkiksi lilja, kirja, ruusukko ja soihtua pitelevä koira. Dominicuksen uskotaan vastaanottaneen ruusukkorukouksen pyhältä Neitsyt Marialta vuonna 1214 albigenssien ja muiden harhaoppisten käännyttämiseksi. Pyhimys on muun muassa pyhän Franciscus Assisilaisen ja pyhän [[Simon Stock]in aikalainen.
Elämä.
Pyhä Dominicus syntyi vuonna 1170 [[Espanja]]ssa [[Caleruega]]ssa, ilmeisesti aatelissäätyiseen Felix de Guzmánin ja myöhemmin vuonna 1828 paavi [[Leo XII|Leo XII:n]] autuaaksijulistaman Azan Joannan perheeseen, jolla oli huomattavia yhteyksiä. Hän aloitti vuonna 1184 opinnot yliopistossa [[Palencia]]ssa ja vielä kesken opintojen [[Osma]]n piispa Martin de Bazan asetti hänet katedraalin kanoniksi. Hänen saamansa stipendi auttoi häntä opintojen jatkamisessa. 25-vuotiaana hänet vihittiin papiksi, ja pian hänestä tuli subpriori. Kun priori Diego d'Azevadosta tuli [[Osma]]n piispa, noin vuonna [[1201]], pyhä Dominicus tuli prioriksi hänen sijaansa. Silloin hän oli viettänyt kontemplatiivista elämää kuusi tai seitsemän vuotta.
Vuosina [[1203]] ja [[1205]] Dominicus seurasi Osman piispa Diegoa tämän diplomaattisella matkalla [[Tanska]]an neuvottelemaan avioliittoa kuningas Alfonso IX:n Ferdinand-pojalle. [[1206]] Dominicus sai tehtäväkseen toimia Languedocin kerettiläisiä albigensseja vastaan. [[1207]] piispa Diego palasi takaisin Osmaan. Dominicus jatkoi kuitenkin toimintaansa alueella. 1210–1211 Dominicus saarnasi Toulousessa harhaoppisia vastaan. Dominicus perusti saarnaajayhteisönsä [[1215]] [[Toulouse]]ssa. Yhteisö noudatti [[Augustinus|Pyhän Augustinuksen]] nimissä kulkevaa ns. augustiinolaissääntöä. 22. joulukuuta 1216 paavi [[Honorius III]] vahvisti Dominicuksen toiminnan ja 3. joulukuuta 1218 hän myönsi sääntökunnalle pyhän Sixtuksen kirkon Roomassa. 
Dominicus saapui [[Bologna]]an 21. joulukuuta 1218 ja vuonna 1220 paavi Honorius III vahvisti hänen asemansa sääntökunnan johdossa. Samana vuonna paavi lähetti heidät muiden yhteisöjen munkkien kanssa [[Lombardia]]an saarnaamaan. Pyhimyksen johdolla sadantuhannen harhaoppisen kerrotaan palanneen kirkkoon. Vuoden 1221 lopulla pyhä Dominicus palasi kuudennen ja viimeisen kerran Roomaan, jossa hän sai arvokkaita myönnytyksiä järjestölleen. Saman vuoden tammikuussa, helmikuussa ja maaliskuussa, julkaistiin [[Bulla|bullia]], jotka suosittelivat sääntökuntaa kirkossa. Vuoden 1221 toukokuussa hän palasi Bolognaan, mutta siellä hän sairastui vakavasti, ja hän kuoli kolmen viikkoa sairastettuaan. Paavi [[Gregorius IX]] kanonisoi pyhän Dominicuksen 13. heinäkuuta vuonna 1234 julistaen, ettei epäillyt miehen pyhyyttä sen enempää kuin [[Pietari (apostoli)|pyhän Pietarin]] ja [[Paavali|pyhän Paavalinkaan]]. 
Dominikaanit.
"Pääartikkeli: [[Dominikaanit]]"
Saarnaajaveljestön ("lat. Ordo Praedicatorum," O.P.) toiminnan keskipisteenä tuli olemaan toiminta harhaoppeja vastaan. Veljeskunta toimi suoraan [[Paavi|paavin]] alaisuudessa. Jo pian sääntökunnasta muodostui myös yksi tärkeimmistä keskiaikaisista oppineiden yhteisöistä. Tärkein 1200-luvun dominikaanioppineista oli epäilemättä pyhimys ja kirkonopettaja (latinaksi niin sanottu "Doctor Angelicus", enkelimäinen opettaja) [[Tuomas Akvinolainen]] (1225–1274). Muita tunnettuja dominikaaneja ovat [[Raymundus Peñafortelainen|pyhä Raymundus Peñafortelainen]] (n. 1175–1275), [[Albert Suuri|pyhä Albert Suuri]] (n. 1200–1280), [[pyhä Pius V]] (1504–1572), [[Katariina Sienalainen|pyhä Katariina Sienalainen]] (1347–1380) ja [[Vicent Ferrer|pyhä Vincent Ferrer]] (1350–1419). Sääntökunnan motto on latinaksi "Laudare, Benedicere, Praedicare" eli suomeksi "ylistää, siunata, saarnata". 
Itämeren alueelle dominikaanit saapuivat jo varhain. Säilyneet lähteet osoittavat dominikaanien yhteyksistä Turun hiippakuntaan jo 1200-luvun alkupuolelta alkaen. Turkuun rakennettiinkin Suomen ensimmäinen dominikaaniluostari, vaikka dominikaaniveljet tulivat eri puolilta Ruotsia. Luostarin vaikutus jatkui [[Kustaa Vaasa|Kustaa Vaasan]] ja [[Mikael Agricola|Mikael Agricolan]] aikoihin saakka. Luostari paloi 1537. Nykyään dominikaanit vaikuttavat Suomessa "Studium Catholicum" -säätiössä Helsingin Ritarikadulla, joka vihittiin 15. marraskuuta 1950 ja maassa toimii myös dominikaanien maallikkoryhmä. 
Nykyään dominikaanit vaikuttavat yli 100 maassa ja heillä on suunnilleen 6 500 veljeä, 4 000 nunnaa, 35 000 aktiivista sisarta ja yli 100 000 maallikkoa. Vuonna 2016 dominikaaneilla oli 560 seurakuntaa. Vuonna 1901 sääntökunnalla oli 14 kanonisoitua pyhimystä ja 215 autuasta. Kirkolla on ollut neljä dominikaanista paavia, nimittäin [[Autuas Innocentius V|autuas paavi Innocentius V]] (n. 1225–1276), [[Benedictus XI|autuas paavi Benedictus XI]] (1240–1304), [[Pyhä Pius V|pyhä paavi Pius V]] (1504–1572) ja [[Benedictus XIII|Jumalan palvelija paavi Benedictus XIII]] (1650–1730). Dominikaaneilla on myös oma riituksensa, dominikaaninen riitus, joka on yksi katolisen kirkon läntisistä riituksista ja jonka pyhä Dominicus perusti vuonna 1215. 
Aiheesta muualla.
[[Luokka:Dominikaanit|*]]
[[Luokka:Espanjalaiset pyhimykset]]
[[Luokka:Ruusukko]]
[[Luokka:Vuonna 1170 syntyneet]]
[[Luokka:Vuonna 1221 kuolleet]]