tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Tuulomajoki

Tuulomajoki (, , ) on Barentsinmereen laskeva joki Murmanskin alueen länsiosassa Venäjällä.
Joen kulku.
Joki on 64 kilometriä pitkä . Se alkaa Ylä-Tuuloman tekojärvestä kapeana jokena, joka alkaa pian levenemään johtuen alajuoksulla sijaitsevasta voimalaitoksesta. Voimalan pato nostaa joen vedenpintaa niin paljon, että joen jokilaakso on täyttynyt ja muodostaa melko leveän ja suvantomaisen joen. Se virtaa näin lähes koko matkan koilliseen päin ja patoallas päättyy Murmašissa voimalaitokseen. Vesi putoaa siinä 18 metriä ja joki jatkaa sen jälkeen luonnontilaisena vielä 10 kilometriä Kuolan kaupunkiin. Täältä alkaa Kuolanvuono, joka aukeaa 50 kilometrin päässä Barentsinmereen.
Vesivoimalaitoksia.
Tuulomajokeen on rakennettu kaksi vesivoimalaitosta. Ala-Tuuloman voimalaitos (kapasiteetti 57 megawattia) rakennettiin joen suulle Murmašiin 1930-luvulla. Sen putouskorkeus on 18 metriä, ja se on käytännössä padonnut koko Tuulomajoen yläpuolisen jokiosuuden yhdeksi 60 kilometriä pitkäksi tekoaltaaksi. Ylä-Tuuloman voimalaitos (268 megawattia) rakennettiin 1960-luvulla lähelle Nuorttijärven niskaa, jossa sijaitsee nykyään Ylä-Tuuloman taajama. Voimalan pudotuskorkeus on noin 60 metriä, ja sen yläpuolelle muodostuu Ylä-Tuuloman tekojärvi, joka nosti entisen Nuorttijärven vedenkorkeutta ja laajensi sen järvialaltaan pinta-alan kymmenkertaiseksi (745 neliökilometriä).
Luontoarvoja.
Tuulomajoki alkoi luonnontilaisena Nuorttijärvestä. Joen koko putouskorkeus luonnontilassa oli 48,3 metriä. Ennen voimalaitosrakentamista luonnontilainen joki oli hyvä lohijoki. Alajuoksulle rakennettu voimala lopetti lohen nousun yläjuoksulle kokonaan. Ala-Tuuloman voimalaitoksen yhteyteen on rakennettu kalatie, joka toimii hyvin. Sen sijaan Nuorttijärven niskalle rakennetun säännöstelypadon Borland-tyyppinen kalahissi on epäkunnossa, jolloin lohi ei nouse valuma-alueella tämän ylemmäksi. Pari kilometriä padon alapuolella Tuulomajokeen lounaasta yhtyvään Petsajokeen nousee merilohi puoliksi kuivuneeseen Patunankönkääseen louhitun kalatien kautta.
Tuulomajoen vesistö.
Tuulomajoen valuma-alueen pinta-ala on 21 140 km² (tai 21 500  km² ). Valuma-alueen yläjuoksulta jää 3 285 km² (16 %) Suomen puolelle ja alajuoksulla 17 855 km² (84 %) Venäjän puolelle.
Tuulomajoen keskivirtaama on 241 m³/s (MQ). Valuma-alue voidaan jakaa neljään pieneen vesistöalueeseen: Luttojoen valuma-alueeseen, Nuorttijoen valuma-alueeseen (johon Jaurijoki yhtyy), Petsajoen valuma-alueeseen ja Ala-Tuulomajoen alueeseen. Luttojoen valuma-alueen keskivirtaama on ollut vuosina 1993–2000 22,3 m³/s. Luttojen muita tilastollisia arvoja samalta aikajaksolta ovat 348 m³/s (HQ), 219 m³/s (MHQ), 4,02 m³/s (MNQ) ja 1,76 m³/s (NQ). Joelle nousee toistuvasti kevättulva, joka ei kuitenkaan ole ihmisille vaarallinen. Muiden vesistöalueiden tietoja ei ole käytettävissä.
Velho

Velho tarkoittaa yliluonnollisia taikavoimia hallitsevaa ihmistä. Velhoilla ja velhoa läheisesti muistuttavilla hahmoilla on lukuisia muitakin nimityksiä, kuten noita, taikuri, maagi, tietäjä tai šamaani. ("katso lisää nimityksiä jäljempää")
Suomen sana velho on alun perin tarkoittanut lähinnä pahansuopaa loitsijaa ja taikojaa, mutta sanaa ei ole käytetty pelkästään kielteisessä merkityksessä. Sana tietäjä on useammin tarkoittanut hyvää taikojaa, kansanparantajaa, jopa taikakeinoihin turvautuvaa sankaria. Silti sanaa on käytetty myös herjaukseen. Myös sana noita on tarkoittanut taikojaa sekä hyvässä, että pahassa mielessä, mutta kristinusko antoi sanalle erityisen synkän merkityksen paholaisen avustajana. Monia muita vastaavan taikuuden käyttäjien nimityksiä koskee sama: ne voidaan kokea sekä kielteisiksi että myönteisiksi.
Suomalaisessa kansanrunoudessa sanalla velho on usein halventava merkitys. Esimerkiksi Kalevalassa käytetään usein tätä nimitystä vastapuolen noidasta:
""Varjele, vakainen Luoja, kaitse, kaunoinen Jumala,
"miesten mielijuohtehista, akkojen ajatuksista!
"Kaa'a maalliset katehet, ve'elliset velhot voita!"
Velholla on usein ollut rinnastettava merkitys nimityksiin kade tai lapinnoita, jotka ovat merkinneet yliluonnollisilla voimilla hyökkäävää vihollista. Esimerkiksi sananlaskussa ne rinnastetaan: "Katehia kaikki kansa, velhoja joka veräjä." 
Modernissa fantasiakirjallisuudessa velhoista on muodostunut selvästi muista yliluonnollisen taian käyttäjistä erottuva joukko. Nykyfantasian velho on usein kaapuun pukeutunut mies, jolla on taikasauva. Hän ei välttämättä ole yhteisönsä keskushahmoja, kuten monet oikeat velhot ja tietäjät, vaan hän on usein yksinäinen vaeltaja. Fantasian velhot voivat olla jopa oma tavallisista ihmisistä poikkeava rotunsa tai lajinsa, kuten esimerkiksi J. R. R. Tolkienin kirjoissa. Nykykirjallisuuden velhot muistuttavat kovasti skandinaavien Odin-jumalaa. Nykykielessä velho onkin saanut positiivisemman merkityksen.
Erilaisia "velhoja" ja näiden nimityksiä.
Velholle on monia muitakin nimityksiä, joista jotkut yksilöivät tarkemmin velhon roolia. Monissa muissakin kielissä on useita erilaisia velhonkaltaisten ihmisten nimityksiä. Tämä on ollut päänvaiva varsinkin kääntäjille. Usein eri vieraskieliset nimitykset käännetään suomeksi järjestään velhoksi, vaikka muitakin suomalaisia nimityksiä olisi käytettävissä. 
Velhoja kirjallisuudessa.
Velhot ovat suosittuja hahmoja nykyisessä fantasiakirjallisuudessa ja roolipeleissä. Kirjallisuudessa velhot kuvataan yleensä vanhoiksi ja viisaiksi miehiksi. Velhon ulkomuodoksi on populaarikulttuurissa vakiintunut pitkä valkea parta ja tumma kaapu.
Kauno- ja viihdekirjallisuuden tunnettuja velhohahmoja ovat esimerkiksi:
Poseidon

Poseidon () on kreikkalaisessa mytologiassa meren jumala. Roomalaisessa mytologiassa häntä vastaa Neptunus.
Poseidon on titaanien Kronoksen ja Rhean poika. Hänen sisaruksiaan ovat Zeus, Haades, Hera ja Hestia. Zeus pelasti Poseidonin isänsä Kronosin kidasta. Kun Zeuksesta oli tullut taivaan jumala, Haades ja Poseidon arpoivat keskenään, kummasta tulisi meren ja kummasta vainajalan jumala. Poseidon sai meren valtakunnakseen ja muutti asumaan palatsiin Egeianmeressä.
Poseidon ratsastaa joka päivä meren poikki merihevosten vetämillä vaunuillaan, kolmikärki kädessään, ja simpukoista ja merikasveista tehty kruunu päässään. Kolmikärjellään Poseidon aiheuttaa maanjäristyksiä.
Poseidon on hevoskilpa-ajojen suojelija. Hänen kerrotaan luoneen hevosen iskemällä kolmikärjellään kiveä, ja hänet tunnettiinkin aikaisemmin nimellä Hippios, joka viittaa hevoseen. Hevosen olomuodossaan Poseidon pariutui Demeterin kanssa, joka synnytti hänelle varsoja.
Poseidon oli Troijan sodassa kreikkalaisten liittolainen. Yhdessä myytissä Laomedon pyysi Poseidonia auttamaan Troijan muurien rakentamisessa, mutta jätti korvaamasta tämän avun. Kostoksi Poseidon lähetti merihirviön syömään Laomedonin tyttären, mutta Herakles ehti tappaa hirviön ensin.
Kun Ateenan kaupungilla ei vielä ollut nimeä, Poseidon ja Athene kilpailivat siitä, kumman mukaan kaupunki nimettäisiin. Poseidon löi kolmikärkensä maahan, mistä syntyi lähde. Athene kuitenkin voitti kilpailun luomalla oliivipuun.
Kerran suuri kala Keto uhrattiin Poseidonille. Joidenkin mukaan Aigeus on yksi Poseidonin olomuodoista. Thessaliassa Poseidon on myös jokien jumala.
Poseidonin vaimo oli Amfitrite, mutta Poseidonilla oli lukuisia rakastajattaria ja jälkeläisiä. Esimerkiksi Agameden kanssa hän sai kolme poikaa.
Poseidonin kunniaksi Kreikassa vietettiin Isthmian kisoja.
Jagdpanther

Jagdpanther (Sd.Kfz 173) oli toisen maailmansodan aikainen saksalainen Panther-panssarivaunun alustalle perustuva raskas panssarintorjuntavaunu. Jo käytössä olevaa runkoa hyödyntämällä vältettiin uusien vaunujen yleisesti kohtaamat luotettavuusongelmat. Nimi ”Jagdpanther” (kirjaimellisesti ”"metsästyspantteri"”) tarkoittaa gepardia.
Saksalaisten aiemmat yritykset raskaan panssarintorjuntavaunun saralla eivät olleet täysin onnistuneet: Porschen suunnitteleman prototyyppi-Tigerin (Tiger (P)) alustalle rakennetun, superraskaan Ferdinandin ensiesiintyminen Kurskin taistelussa oli ollut pettymys ja Panzerkampfwagen IV:n pohjalta laadittu Nashorn taas liian kevyesti panssaroitu ja haavoittuva vihollisen tulelle. Kurskissa oli kuitenkin tehnyt debyyttinsä myös myöhemmin erittäin taistelukykyiseksi osoittautunut Panther-panssarivaunu, joka katsottiin sopivaksi alustaksi uudelle projektille.
Saksalaiset suosivat rynnäkkötykkejä jo siitäkin syystä, ettei niiden valmistuksessa vaadittu tornin kehän vaikeasti saatavia kuulalaakereita. Pantherin kääntyvä torni korvattiin kiinteällä tornilla, jonka seinämät oli, alarungon tapaan, kallistettu panssarin suojavaikutuksen tehostamiseksi erittäin kaltevaan kulmaan. Vaunu aseistettiin 88 millimetrin Pak 43/3- tai 43/4 L/71-panssarintorjuntakanuunalla, joka oli lähes identtinen Tiger II:n Kwk 43 L/71-panssarivaunukanuunan kanssa. Ase kykeni käytännössä tuhoamaan minkä tahansa liittoutuneiden panssarin yli kilometrin päästä. Lähipuolustusta varten oli etulevyyn asennettu 7,92 millimetrin MG-34-konekivääri. Miehistöön kuuluivat vaununjohtaja, ampuja, ajaja, lataaja ja konekivääriampujana toimiva radisti.
Jagdpantherin tuotanto alkoi tammikuussa 1944, mutta liittoutuneiden pommitusoffensiivin Saksan teollisuudelle tuottamat vauriot tekivät suunnitelmien mukaisen tuotannon mahdottomaksi. Lopullinen valmistusmäärä oli vain 392 vaunua.
Jagdpantherit olivat mekanisoitujen panssarintorjuntayksiköiden kalustona ja päästyään rintamalle sodan loppuvaiheessa ne kunnostautuivat taisteluissa huomattavalla tavalla. Mielenkiintoisena yksityiskohtana mainittakoon, että itse Adolf Hitler piti Jagdpantheria erinomaisena ratkaisuna ja katsoi vaunun olevan jopa Tiger II:ta parempi. Tämä lienee myös totuus, sillä alhaisemman painonsa, huokeamman valmistushintansa ja suuremman liikkuvuutensa ansiosta Jagdpanther olisi ollut saksalaisille joukoille huomattavasti sitä mielekkäämpi vaihtoehto. Jagdpantheria on pidetty sodan teknisesti parhaana vaununa.
Tärkeimmät ampumatarvikkeet.
Läpäisyarvot Walter J. Spielbergerin teoksesta: "Panzer-kampfwagen Panther und seine Abarten."
Kanelipuut

Kanelipuut ("Cinnamomum") on kasvisuku, johon kuuluu useita satoja lajeja Aasiasta ja Australiasta. Ne ovat ainavihantia puita tai pensaita. Monilla lajeilla on erityisen voimakas tuoksu, ja siksi niistä valmistetaan mausteita ja öljyjä.
Lajit.
Kanelipuista ovat taloudellisesti merkittävimpiä seuraavat lajit:
Paliskunta

Paliskunta (; ; ; ) on poronhoitoalueen paikallisorganisaatio. Poronhoitolain mukaan paliskunnan muodostavat poronhoitoalueella asuvat poronomistajat, joiden poroja hoidetaan paliskunnan alueella. Laki toteaa myös, että paliskunnan tehtävänä on huolehtia siitä, että paliskunnan osakkaiden porot hoidetaan paliskunnan alueella ja että paliskunnan osakkaiden harjoittamaan poronhoitoon kuuluvat työt tulevat tehdyiksi. Vuonna 2006 paliskuntia oli 56. Näistä 40 oli Lapin ja 16 Oulun läänissä. 
Paliskunnat muodostavat Paliskuntain yhdistyksen.
Aegee

AEGEE, Eurooppalainen opiskelijafoorumi (, ) on eurooppalainen poikkitieteellinen opiskelijajärjestö. Nimi viittaa Aigeianmereen, jonka ympäristö oli yksi demokratian syntysijoista.
Järjestö on perustettu vuonna 1985, ja sillä on noin 17 000 jäsentä 260 yliopistokaupungissa 42 maassa ympäri Eurooppaa.
AEGEE ilmoittaa edistävänsä yhtenäistä Eurooppaa, rajoja ylittävää yhteistyötä, kommunikaatiota ja integraatiota akateemisessa ympäristössä. AEGEE on poliittisesti sitoutumaton, eikä sillä ole kansallisia rakenteita, vaan se toimii ainoastaan paikallisella ja Euroopan tasolla.
Toiminta.
AEGEE järjestää useita projekteja, joista useimmat liittyvät yhteen päätoiminta-alueista: kansalaisaktiivisuus, korkeakoulutus, rauha ja tasapaino sekä kulttuurien välinen vuorovaikutus. 
Kansalaisaktiivisuus.
AEGEE on itsenäinen mihinkään puolueeseen sitoutumaton poliittinen organisaatio, joka työskentelee läheisesti hallitusten, instituutioiden ja muiden sitoutumattomien järjestöjen kanssa toteuttaakseen tavoitteitaan Euroopan hyväksi. AEGEE pyrkii saamaan jäsentensä ääntä kuuluville jokaisella tasolla järjestämällä konferensseja kyseisistä aiheista ja käyttämällä tuloksia vaikuttamiseen Euroopan instituutioissa. 
Korkeakoulutus.
Järjestö edustaa opiskelijoita, jotka välittävät eurooppalaisesta dimensiosta korkeakoulutuksessa. Opiskelijoiden liikkuvuuden edistämisen lisäksi AEGEE tukee kielten opiskelua, edistää kansainvälistä yhteistyötä akateemisessa maailmassa ja kampanjoi eurooppalaisen koulutusohjelman puolesta.
Rauha ja tasapaino.
Edistämällä demokraattisia ihanteita, suvaitsevaisuutta ja keskinäistä ymmärrystä nuorten aikuisten keskuudessa konfliktialueilla AEGEE myötävaikuttaa konfliktien ratkaisemiseen Balkanilla, Kaukasuksella, Kyproksella sekä Kreikassa ja Turkissa. Lisäksi AEGEE järjestää konferensseja ja seminaareja kansainvälisistä poliittisista aiheista.
Kulttuurien välinen vuorovaikutus.
Kunnioituksen ja arvostuksen lisääminen eri kulttuureista peräisin olevien ihmisten välillä on ydin kaikelle työlle AEGEEn piirissä. AEGEE kokee tämän toiminta-alueen Euroopan yhdentymisen ytimenä uskoen, että yhtenäistyminen ei voi koskaan olla ylhäältä alas tapahtuva prosessi, vaan sen täytyy perustua ystävyyteen kaikkien Euroopan kansojen välillä. AEGEE-ryhmät järjestävät vuosittain huomattavan paljon kulttuurivaihtoja.
Epämetalli

Epämetallit ovat alkuaineita, jotka eivät käyttäydy kuten metallit. Epämetallit muodostavat usein kovalenttisia sidoksia.
Epämetallit ovat normaaliolosuhteissa (NTP) yleensä kaasuja tai kiinteitä aineita; vain bromi on neste. Jotkin epämetallit (esimerkiksi jodi) kuitenkin kiteytyvät metallinkiiltoiseen muotoon, joten epämetallin käsite on määriteltävä aineen kemian, eikä ulkonäön mukaan. Jaksollisessa järjestelmässä epämetallit sijoittuvat pääasiassa oikeaan reunaan sekä yläosaan, ja epämetallien ja metallien väliin sijoittuvat puolimetallit. Epämetalleja ovat vety, hiili, typpi, happi, fosfori, rikki, seleeni sekä halogeenit (fluori, kloori, bromi, jodi ja astatiini) ja jalokaasut (helium, neon, krypton, argon, ksenon ja radon). Rajanveto epämetallien ja puolimetallien välillä ei kuitenkaan ole täysin selkeä, ja esimerkiksi hiili ja seleeni luokitellaan joskus epämetalleiksi ja joskus puolimetalleiksi.
Ominaisuudet.
Epämetallit eivät muodosta metallisidoksia, joten niillä ei ole metallikiiltoa sekä niiden lämmön- ja sähkönjohtokyky on huono. Epämetallien sähkönjohtokyky kasvaa lämpötilan noustessa, kun se metalleilla alenee. Hiili on kiinteä, jonkin verran sähköä johtava aine, joka esiintyy standardiolosuhteissa grafiittina tai amorfisena eli aktiivihiilenä. Typpi, happi, vety ja halogeeneista fluori ja kloori ovat kaksiatomisia kaasuja. Fosfori, rikki ja seleeni muodostavat moniatomisia rakenteita, joten ne ovat kiinteitä, kiteytyviä aineita. Kiinteät epämetallit eivät liukene veteen, kaasumaiset vain vähän, eivätkä kummatkaan reagoi veden kanssa, kuten halogeenit.
Typpi palaa vasta erittäin kuumassa, mutta useat muut epämetallit syttyvät, ja jauhemuodossa saattavat palaa jopa räjähtämällä. Syntyvät oksidit ovat kaasuja (hiili, rikki, typpi) tai kiinteitä aineita. Epämetallioksidien vesiliuokset ovat happamia ja ne syövyttävät metalleja. Typpihappo, fosforihappo ja rikkihappo ovat vahvoja happoja, seleenihappo on keskivahva ja hiilihappo taas on heikko happo. (Divetyoksidi eli vesi on neutraali ja voi toimia niin happona kuin emäksenäkin.)
Epämetallien keskinäiset sidokset ovat usein kovalentteja, ts. elektronit jaetaan. Ionisidoksia muodostaessa epämetallit usein vastaanottavat elektroneja muodostaen anioneja, toisin kuin metallit, joille on tyypillistä muodostaa kationeja. Erityisesti hiili-hiili-sidos on tästä syystä erittäin kestävä, joten hiilen yhdisteistä eli orgaanisista aineista voi tulla erittäin monimutkaisia.
Myös 2000-luvulla keinotekoisesti aikaansaadut halogeeni tennessiini ja jalokaasu oganesson ovat teoriassa epämetalleja, mutta niiden epästabiiliuden vuoksi asiaa on vaikea käytännössä osoittaa.
Kansainvälinen olympiakomitea

Kansainvälinen olympiakomitea (KOK) on suurin ja vaikutusvaltaisin urheilun kattojärjestöistä. KOK:n johdolla järjestetään joka neljäs vuosi kesä- ja talviolympialaiset, ja se päättää niiden pitopaikat. KOK:n perusti paroni Pierre de Coubertin vuonna 1894 herättääkseen antiikin Kreikassa järjestettyjen Olympian kisojen perinteen uudelleen henkiin. Nykyinen KOK:n puheenjohtaja on zimbabwelainen Kirsty Coventry, jonka toimikausi alkoi kesäkuussa 2025.
Organisaatio.
KOK:n päämaja sijaitsee Lausannessa, Sveitsissä. KOK:n puheenjohtaja valitaan salaisessa äänestyksessä, ja hänen toimikautensa on kahdeksan vuotta, sekä mahdollinen neljän vuoden jatkokausi. KOK:n johtokuntaan kuuluu 15 jäsentä: puheenjohtaja, neljä varapuheenjohtajaa ja 10 jäsentä. Varapuheenjohtajien toimikausi on neljä vuotta. KOK:lla on nykyisin enintään 115 henkilöjäsentä. Vuoden 1999 jälkeen valittujen jäsenten yläikäraja on 70 vuotta.
Tehtävät.
KOK:n missio ja säännöt määritellään olympialaisessa peruskirjassa. KOK on nimennyt tehtävikseen:
Historia.
KOK perustettiin ranskalaisen paroni Pierre de Coubertinin johdolla vuonna 1894 Pariisissa amatööriurheilukonferenssin yhteydessä. Perustamiskokoukseen osallistui 79 edustajaa 13 maasta. KOK:n ensimmäiseksi puheenjohtajaksi valittiin kokouksessa kreikkalainen kirjailija Dimítrios Vikélas, ja de Coubertin valittiin pääsihteeriksi. Kaksi vuotta myöhemmin de Coubertin valittiin KOK:n puheenjohtajaksi, missä virassa hän toimi vuoteen 1925 saakka.
Vuonna 1924 KOK alkoi järjestää talviolympiakisoja, ja de Coubertinin väistyttyä myös naisten lajit saivat entistä suuremman jalansijan olympialaisten ohjelmassa. Vielä Avery Brundagen puheenjohtajuuden aikana (1952–1972) KOK piti tiukasti kiinni olympialaisten amatööriaatteesta, ja ammattiurheilijoilta oli kisoihin pääsy kielletty. Vasta Juan Antonio Samaranchin kaudella ja etenkin Los Angelesin olympialaisista 1984 lähtien ovat kaupallisuus ja ammattiurheilu tulleet osaksi olympialiikettä, minkä ansiosta KOK:n talous on nykyisin hyvässä kunnossa.
Kritiikki.
KOK:ta on moitittu muun muassa korruptiosta etenkin järjestäjämaiden valinnassa, leväperäisestä suhtautumisesta Venäjän valtiojohtoiseen dopingiin, välinpitämättömyydestä kaksien kisojen järjestäjämaa Kiinan ihmisoikeusloukkauksiin ja Venäjän myötäilystä Ukrainan sodassa.
Komentokieli

Komentokieli tai komentosarjakieli, puhekielessä myös skriptikieli tai tulkattava kieli on korkean tason ohjelmointikieli, joka tulkataan lennossa sen sijaan, että ohjelma käännettäisiin etukäteen. Komentokieltä voi käyttää yleiskäyttöisenä ohjelmointikielenä tai täsmäkielenä johonkin tiettyihin tehtäviin.
Komentotulkin (kuten Bash) ohjelmoinnilla voidaan automatisoida toistuvia tehtäviä esimerkiksi yhdistämällä useita Unix-komentoja. Komentotulkin ohjelmointia ei suositella resurssi- tai laskenta-intensiivisille tehtäville, suuren mittakaavan sovelluksille tai mikäli tarvitsee monimutkaisia tietorakenteita tai liukulukuaritmetiikkaa. Bash sisältää tuen muun muassa muuttujille, taulukoille, ehtolauseille, toistorakenteille ja funktioille.
Komentokieliä käytetään usein ohjelmoimaan toimintoja järjestelmään, joissa toiminallisuudet ovat jo valmiina käyttöliittymän kautta. Varsin verkkosivustoilla käytetään komentokieliä, joiden avulla selaimet elävöittävät verkkosivuja ja suorittavat toiminnallisuuksia osana asiakas-palvelin-mallia.
Komentokieliä ovat muun muassa JavaScript, Lua, Perl, Python, PHP ja VBScript. Myös esimerkiksi DOS-käyttöjärjestelmässä ja sen seuraajissa on tuki komentojono- eli eräkäsittelytiedostoille (tarkenne BAT), jotka ovat eräänlaisia käyttöjärjestelmän toimintoihin tukeutuvia ohjelmia, joiden luomiseen riittää pelkkä tekstinmuokkausohjelma. Tätä varten käyttöjärjestelmään lisättiin myöhemmin mm. ehtorakenteiden ja näppäimistösyötteen tulkinnan tuki. Monissa ohjelmissa on omia täsmäkieliä, joita voidaan käyttää vain niiden ohjelmien sisällä. Tällaisia ovat esimerkiksi erilaiset makrokielet. Komentoriviltä käytetyt komentokielet voivat olla rajoittuneita.
Uusi valtakunta

Uudella valtakunnalla tarkoitetaan historioitsija Manethon (270 eaa.) laatimassa luokittelussa muinaisen Egyptin 18.–20. dynastioiden hallitusaikaa vuosina 1550–1069 eaa. Faaraoiden Egyptin uusi valtakunta oli värikästä aikaa, jota luonnehtivat ulkomaankauppa, valloitusretket ja diplomatia ulkomaiden kanssa, papiston vallantavoittelu ja vastareaktiot niihin, sekä lopussa taantuminen heikkojen faaraoiden takia.
Uuden valtakunnan historia.
Uuden valtakunnan katsotaan yleisesti alkaneen egyptiläisten karkotettua aasialaisperäiset hyksot Ala-Egyptistä ja faarao Ahmosen perustettua 18. dynastian (n. 1550 eaa.). Uusi valtakunta päättyi 20. dynastian faarao Ramses XI:n kuoltua (n. 1069 eaa.). Kuuluisimpia Uuden valtakunnan aikaisia faaraoita olivat muun muassa Ramses II, Akhenaten ja Tutankhamon.
Uuden valtakunnan aika oli muinaisen Egyptin kukoistuksen aikaa. Nubia ja Siinain alue oli Egyptin hallinnassa ja ne maksoivat veroa faaraolle. Näiltä alueilta louhittiin myös paljon jalokiviä, metalleja sekä kultaa, jotka rikastuttivat temppeleiden aarrekammioita. Myös kaupankäynti ympärysvaltojen kanssa kasvoi huomattavasti. Amonin papisto alkoi uhmata faaraon valtaa, jota vastaan Akhenaten yritti taistella uskonnollisella ja poliittisella vallankumouksellaan.
Akhenaten aloitti lyhyen niin sanotun Amarna-kauden, jolloin faarao määräsi kansan palvomaan ainoata Aten-jumalaa. Lopulta tämä suututti Amonin papit siinä määrin, että papisto nosti oman suosikkinsa kenraali Horemhebin valtaistuimelle.
Horemhebin jälkeen valtaan nousi Ramses I, joka perusti Egyptin 19. dynastian. Tämän dynastian faaraoista huomattavin oli Ramses II. Vasta hän onnistui rajoittamaan papiston valtaa. 19. dynastia päätyi kuitenkin sisäisiin valtataisteluihin.
Rakennustaito oli tässä vaiheessa Egyptin historiaa jo varsin pitkälle kehittynyttä, noudattaen kuitenkin edelleen vanhoja tyylisuuntauksia. Uuden valtakunnan aikana rakennettiin lukuisia temppeleitä ja pyhäkköjä ympäri maata. Myös vanhoja rakennuksia entisöitiin ja kunnostettiin. Kuninkaallisten hautojen rakentamisessa otettiin käyttöön uusi käytäntö. Faaraot haudattiin Kuninkaiden laaksoon kaivettuihin käytävämäisiin hautoihin, jotka täytettiin runsailla määrillä hautakalustoa.
Kauden lopulla pohjoisesta saapuneet merikansat uhkasivat maata, mutta Egypti torjui heidän hyökkäyksensä. Faaraon valta alkoi kuitenkin luhistua 20. dynastian aikana muun muassa maakuntien keskisen valtataistelun takia. Tähän aikaan sijoittuu myös hyvin dokumentoitu tapahtuma, jossa eräs Ramses III:n vaimoista suunnittelee ja toteuttaa yhdessä poikansa kanssa Ramseksen murhan. Ramses III:n murhan jälkeen maata hallitsi useita heikkoja ja lyhytaikaisia faaraoita, joiden kausilla Egypti oli sekasorron vallassa. Näihin aikoihin sijoittuu myös historian ensimmäinen dokumentoitu lakko. 20. dynastian aikana ja jälkeen Egypti hajosi useisiin osiin, joita hallitsivat eri kuninkaat ja papistot.
Sisu

Sisu on sitkeää, hellittämätöntä tahdonvoimaa, sinnikkyyttä, lannistumattomuutta. Sisun käsite on osa suomalaista kansallisidentiteettiä. Sisu kehittyi käsitteeksi 1800-luvun jälkipuoliskolla, ja myös suomalainen sisu -käsite oli käytössä ainakin jo 1890-luvulla.
Kirjassaan "Eräelämän perinteitä" (1944) Sakari Pälsi liittää sisun suomalaisten parituhatvuotisen raivauskauden aikana kehittyneeseen luonnonvoimia uhmaavaan yritteliäisyyteen ja raatajaluonteeseen. Pälsin mukaan sisu voitaisiin määritellä ”voimaksi, jolla yritetään mahdottomia, mutta ei epätoivoisesti taistellen eikä sokeasti purren”. Sisu ei ole ”desperadomieltä” eivätkä sille ole ominaista ”hysteeriseen järkkymykseen” pohjautuvat tehokkaat äkki-iskut. ”Näistä epäterveistä energian tiivistymistä sisu eroaa elämänuskalluksensa ja voitontoivonsa puolesta", Pälsi kirjoitti. "Tiukassa paikassa sisu sanoo: mahdottomalta näyttää, mutta koetetaan kuitenkin. Ja sitten koetetaan – ja voitetaan.”
Käsitys, että suomalaiset ovat pitkälti luonnon­olojen vuoksi sisukkaampia kuin useimmat muut kansat, tuli laajalti tunnetuksi 1900-luvun alku­vuosi­kymmeninä, mihin vaikutti erityisesti suomalaisten kestävyys­­juoksijoiden suuri menestys olympialaisissa ja muissa kansainvälisissä urheilu­kilpailuissa. Entistäkin tunnetummaksi käsite suomalainen sisu tuli sittemmin talvisodan aikana. Ulkomaalaiset kirjeenvaihtajat ja toimittajat selittivät, että sana sisu kuvasi parhaiten Suomea. Yhdysvaltalainen "New York Times" -lehti kirjoitti sisusta: "sisu-sana oli ihmeellisin heidän sanoistaan."
Sisu-sanalla on jo vanhan kirjasuomen ajan kirjallisuudessa kielteisiä, neutraaleja ja myönteisiä merkityksiä. Myös vanhojen sanakirjojen sisu-sanalle antamat määritelmät sisältävät kielteisten merkitysten ohella neutraaleja ja myönteisiä merkityksiä, joita on aiemmin tunnettu huonosti. ”Paha sisu” viittaa kiivaaseen, pahaan luonteenlaatuun. Sisua voidaan mitata itseraportointiin perustuvalla sisukyselyllä. Sisukyselyllä mitatun sisun on psykologisessa tutkimuksessa havaittu olevan yhteydessä esimerkiksi hyvinvointiin ja stressiin. Sisukyselyssä sisu koostuu hyödyllisestä ja haitallisesta sisusta, jotka ovat suhteellisen riippumattomia toisistaan.
Rednex

Rednex on ruotsalainen vuonna 1992 perustettu tanssipopyhtye. Se saavutti menestystä muun muassa kappaleillaan ”Cotton Eye Joe”, ”Old Pop In An Oak” ja ”Wish You Were Here”, jotka nousivat useissa maissa, kuten muun muassa Suomessa musiikkilistoille. Vuonna 1995 yhtye julkaisi debyyttialbuminsa "Sex &amp; Violins", joka muun muassa pysyi Suomen virallisella listalla kuuden viikon ajan. 
Yhtyeen konseptina oli yhdistää countrymusiikki moderniin eurodanceen. Tunnettavuutta yhtyeelle teki myös heidän tekemät musiikkivideot.
Yhtye esiintyi yleisurheilun MM-kisoissa Suomessa vuonna 2005.
MAC (yhtye)

MAC oli porilainen yhtye, joka toimi vuosina 1976–1982. Yhtye otti voimakkaasti vaikutteita musiikkiinsa The Policelta. MACin laulusolistina toimi sen loppuvaiheessa Neumann, joka tuli myöhemmin tunnetuksi Dingon laulajana.
Historia.
Yhtye sai alkunsa 1970-luvulla ja soitti ensimmäisen palkallisen keikkansa vuonna 1976. Yhtyeessä soittivat aluksi laulaja-basisti Jarkko Eve, laulaja-kitaristi Pepe Laaksonen ja rumpali Jippo Laaksonen. 1980-luvun alussa Pepe Laaksonen tutustui Neumanniin ja halusi soittaa hänen kanssaan samassa yhtyeessä. Eve kieltäytyi olemasta samassa yhtyeessä Neumannin kanssa, joten hän erosi MACista. Neumann liittyi Even tilalle vuonna 1981.
MAC sai levytyssopimuksen Finnlevyn kanssa ja julkaisi kaksi singleäjoista molemmat ilmestyivät Kräk-levymerkillä. Ensimmäinen single ”Suomi itkee / Ylistyslaulu virvoitusjuomille” asetettiin Yleisradiossa soittokieltoon.
Yhtyeen oli tarkoitus esiintyä vuonna 1982 Stray Catsin lämmittelijänä Helsingissä. Ehtona oli, että MACin olisi pitänyt säätää äänenvoimakkuutensa pääesiintyjän äänentoistolaitteistosta.
MAC hajosi vuonna 1982. Syyksi on myöhemmin kerrottu se, että jäsenillä ei ollut enää annettavaa toisilleen. Yhtyeen jäsenet jatkoivat musiikin tekemistä eri yhtyeissä. Hieman myöhemmin Neumann perusti uuden yhtyeen, jonka nimeksi vakiintui Dingo.
Kahden levyttämänsä singlen lisäksi yhtyeen keikkaohjelmistoon kuului muun muassa kappale ”Grillituotteiden arvoitus”. MACilla oli myös levyttämättä jääneet kappaleet ”Nahkatakkinen tyttö” ja ”Juhannustanssit”. Molemmat kappaleet tulivat myöhemmin tunnetuiksi Dingon levyttäminä.
Äiti

Äiti on biologinen tai sosiaalinen naaraspuolinen jälkeläistensä vanhempi. Nisäkkäillä kuten ihmisellä äiti kantaa lastaan, jota ensin kutsutaan alkioksi ja myöhemmin sikiöksi. Äiti kantaa lastaan kohdussaan aina siihen saakka kunnes lapsi on tarpeeksi kehittynyt syntyäkseen. Tämän jälkeen äiti synnyttää lapsen. Kun lapsi on syntynyt, äiti yleensä imettää häntä.
Äidiksi voidaan kutsua myös naista, joka ei ole lapsen biologinen vanhempi, esimerkiksi adoptioäidit, sijaisäidit, äitipuolet (toisen vanhemman puoliso) tai naisparin lapsen ei-biologinen vanhempi. Nykyisin teknologian avulla biologisen äidin toiminnot voidaan jakaa myös siten, että geneettinen äiti tuottaa munasolun ja kantava äiti synnyttää lapset.
Äiti on elämän antaja ja turvallisuuden vertauskuva. C. G. Jung tulkitsee, että äiti-käsitteeseen on laskettava myös isoäidit, imettäjät ja lastenhoitajat. Käsitteen laajentamista ovat myös Jumalan äiti (Neitsyt Maria), äiti maa ja alma mater (yliopisto). Äitipuoli on saduissa usein jonkinlainen vasta-äiti, joka vihaa lapsiaan. Jung näkee tässä ihmisen vaikeuden hahmottaa eri äiti-hahmoja ja niiden osuutta lapsen kasvattamisessa.
Sana "äiti" on erittäin vanha laina germaanisesta sanasta "aithi". Alkuperäisestä ’äitiä’ merkitsevästä kantauralilaisesta sanasta *"emä" polveutuvat nykyiset sanat "emä" ja "emo", ja jälkimmäistä käytetään kalevalaisessa kansanrunoudessa merkityksellä "äiti".
Äitipuoli on saduissa ja sananlaskuissa usein eräänlainen paha antiäiti, itsekeskeinen ja lasta vihaava, jopa valmis murhaamaan, lähes noita. Tämä mielikuva saattaa kertoa siitä, ettei ihminen ole pystynyt hahmottamaan suhdettaan oikeaan äitiinsä. Grimmin sadussa Lumikki kerrotaan äitipuolesta näin: "Sen jälkeen kun äiti kuoli, ei meillä ole ollut yhtään hyvää hetkeä. Äitipuoli lyö meitä joka päivä, ja kun tulemme hänen luokseen, hän potkii meidät jaloillaan pois.".
Luettelo suomalaisen nimipäiväkalenterin naisten nimistä

Tämä on täydellinen luettelo naisten etunimistä, jotka esiintyvät Suomen suomenkielisessä nimipäiväkalenterissa. Vuonna 2025 nimipäiväkalenterissa on 493 naistennimeä.
Viimeisin uudistus tehtiin vuoden 2025 alussa, jolloin nimipäiväkalenteriin lisättiin 18 uutta naisten etunimeä.
Elektroninen tuhoaminen

Elektroninen tuhoaminen tarkoittaa tuhoavaa, palautumatonta vaikutusta elektroniikan tai sähkömagneettisen spektrin kautta. Elektroninen tuhoaminen kohdistuu sekä vastaanottimeen että lähettimeen. 
Tärkeimmät elektronisen tuhoamisen välineet ovat:
Elektronisen tuhoamisen pääkohde on elektroniikka, mitä herkempi (mitä pienempi rakenne), sitä parempi elektronisen tuhoamisen kannalta. Erityisen herkkiä ovat nykyaikaiset mikropiirit.
Elektronisella tuhoamisella (laser, hiukkasase) voidaan tuhota myös muita rakenteita kuin elektroniikkaa.
Elämä on parasta huumetta

Elämä On Parasta Huumetta ry ) (EOPH) oli vuonna 1993 perustettu suomalainen järjestö, joka teki ehkäisevää päihdetyötä kouluissa, internetissä, matkapuhelimilla ja kohtasi vuorovaikutteisesti lapset, nuoret ja heidän vanhempansa. Elämä on parasta huumetta oli alun perin vuonna 1992 poliisihenkilöiden aloittama kampanja. Erilaiset kehittämishankkeet ja neuvontapalvelut olivat keskeinen osa yhdistyksen työtä. 1.1.2012 Elämäntapaliitto, Terveys ry ja Elämä On Parasta Huumetta ry yhdistyivät ja muodostivat Ehkäisevä päihdetyö EHYT ryn.
Raketinheitin

Raketinheitin on epäsuoraa tulta ampuva tykistöase. Raketinheittimen ammus on varustettu rakettimoottorilla ja se lähetetään liikkeelle joko molemmista päistään avoimesta putkesta tai laukaisukiskoa pitkin.
Heittimen putket on asennettu tyypillisesti ajoneuvon lavalle, josta ne laukaistaan kaikki samaan aikaan. Putkia voi olla neljästä neljäänkymmeneen. Kevyet raketinheittimet ovat kaliiperiltaan 105–160 millimetriä ja raskaat 220–400 millimetriä. Raketti kuljettaa polttoaineensa mukanaan, joten raketinheittimen kantomatka voi olla pidempi kuin tykeillä.
Raketinheittimen raketti on suurempi kuin tykin kranaatti ja lentää hitaammin, joten tuuli vaikuttaa sen lentorataan enemmän. Siksi heittimet eivät ole yhtä tarkkoja kuin tykit, mutta rakettien suuri määrä kompensoi tätä.
Kuuluisimpia raketinheittimiä ovat toisen maailmansodan aikaiset Nebelwerfer ja BM-13 ”Stalinin urut”.
Raketinheittimet Suomessa.
Suomessa on käytössä 122 mm:n raketinheittimiä: neuvostoliittolainen 122 Rakh 76 (BM-21 Grad) ja Saksasta ostettu Saksan demokraattisella tasavallalla ollut tšekkiläinen 122 RAKH 89 (RM-70).
Hankinta 2006.
Puolustusministeri Seppo Kääriäinen päätti 5. tammikuuta 2006, että Suomeen hankitaan Alankomaista käytettynä 22 kappaletta yhdysvaltalaisia raskaita raketinheitinheittimiä M270 MLRS ("Multiple Launch Rocket System"), mistä tuli merkinnältään puolustusvoimissa 298 RsRakh 06. Kaupan hinta oli noin 45,3 miljoonaa euroa, kun kaupalle oli myönnetty 57,6 miljoonan euron budjetti. Ylijäävät varat käytetään MLRS-järjestelmän kehittämiseen.
Raketinheitinjärjestelmä sijoitettiin Tykistöprikaatiin, Niinisaloon. M270-raketinheittimistä muodostettiin 6–8 heittimen pattereja. Uusi raketinheitinjärjestelmä vaatii noin 200 sotilaan vahvuuden sodan ajan joukoissa.
Hankintapäätös perustuu eduskunnassa käsiteltyyn valtioneuvoston vuoden 2004 turvallisuus- ja puolustuspoliittiseen selontekoon, minkä mukaan "maavoimien iskukykyä kehitetään hankkimalla raskaita raketinheittimiä asevaikutuksen ulottamiseksi vastustajan operatiiviseen syvyyteen." Raskas raketinheitinjärjestelmä on myös osa jalkaväkimiinoja korvaavien järjestelmien kehittämistä.
Vuonna 2020 Puolustusvoimat testasivat Rovajärvellä raskaalle raketinheittimelle hankituja GMLRS ja GMLRS AW -raketteja (AW=Alternative Warhead). Rakettien pisimmän kantaman on ilmoitettu olevan yli 80 kilometriä. GMLRS on tarkoitettu pistemäisten maalien tuhoamiseen ja GMLRS AW aiheuttaa kohteen yläpuolella räjähtäessään laajaa aluetuhoa. Rakettien valmistaja on yhdysvaltalainen Lockheed Martin.
Suomi on tilannut useaan otteeseen ampumatarvikkeita RsRakH 06 -tyyppimerkinnällä tunnetulle raketinheitinkalustolleen (M270 MLRS). Suomi on tilannut myös 150 kilometrin kantaman ER GMLRS -täsmäohjuksia tälle raketinheittimelle (ER=Extended Range).
Hiekkalaatikko (leikkipaikka)

Hiekkalaatikko on lasten leikkipaikka, jossa voidaan leikkiä hiekkaleikkejä esimerkiksi hiekkalapion, sangon ja hiekkamyllyn kanssa. Hiekkalaatikkoja rakennetaan esimerkiksi useimpiin leikkipuistoihin ja päiväkotien pihoille. Myös kerros- ja rivitalopihojen leikkipaikkavarustuksiin kuuluu usein hiekkalaatikko. Hiekkalaatikkoja on myös pientalojen pihoilla. 
Hiekkalaatikko on yleensä nelikulmainen, puusta valmistettu ja sen reunojen korkeus alle 20 senttimetriä. Hiekkalaatikkohiekka on laadultaan muuraushiekkaa, joka on raekooltaan 0–5 millimetriä. Hiekkalaatikon alla voidaan pintamaan ja hiekan erottimena käyttää suodatinkangasta. Hiekkalaatikon alla voidaan käyttää raekooltaan 5–12 mm olevaa sepeliä ja salaojitusta, jotta sadevesi ei jäisi hiekkalaatikkoon.
Terveyssyistä lemmikkieläimet tulee pitää poissa hiekkalaatikolta, eikä likaista lunta tulisi talvella kolata tai aurata laatikon päälle. Suojaksi voi hankkia päälle levitettävän peitteen. Leikkipaikan hiekka tulisi suositusten mukaan myös vaihtaa määräajoin, ettei siihen kertyisi ihmiselle haitallisia pieneliöitä ja mikrobeja. 
Kotipihojen tarpeettomaksi jääneen hiekkalaatikon voi muokata esimerkiksi kasvimaaksi.
Hiekkalaatikko keksittiin 1800-luvun puolivälissä monipuoliseksi ja pienillekin lapsille sopivaksi leikkivälineeksi.
Lämpökohina

Lämpökohina on ilmiö, jonka vaikutuksesta sähköjohtimessa tai resistanssissa kulkevassa virrassa tapahtuu satunnaisvaihtelua. Tätä satunnaisvaihtelua kutsutaan lämpökohinaksi ja sitä voidaan kuvata kohinajännitteellä tai kohinavirralla. Lämpökohina aiheutuu johteessa olevien vapaiden varauksenkuljettajien satunnaisesta lämpöliikkeestä ja sen voimakkuus riippuu materiaalin lämpötilasta.
Kohinajännite.
Lämpöliikkeestä johtuvat satunnaisvaihtelut aiheuttavat resistanssissa "R" lähdejännitteen, jonka tehollisarvo on 
formula_1
missä formula_2 on Boltzmannin vakio, "T" on lämpötila [ K ], ja "B" on mittauksen kaistaleveys [ Hz ].
Esimerkiksi 1 MΩ vastus synnyttää 10 kHz kaistalla tehollisarvoltaan 13 μV suuruisen kohinajännitteen, joka voidaan mallintaa kohinattoman resistanssin kanssa sarjassa olevalla jännitelähteellä.
Kohinavirta.
Lämpökohinaa voidaan yhtä hyvin kuvata myös kohinavirralla, jonka suuruus on
formula_3
Tätä voidaan mallintaa kohinattoman resistanssin rinnalle kytketyllä virtageneraattorilla.
Kohina korrelaatiofunktioiden avulla.
Kohinan suuruutta voidaan kuvata virran autokorrelaatiofunktiolla. Se määritellään:
formula_4,
missä formula_5 kuvaa keskiarvostusta satunnaisten prosessien yli. Tätä autokorrelaatiofunktiota voi jossain määrin pitää eri ajanhetkinä esiintyvien virtojen varianssina.
Yleisesti kohinaa kuvataan aika-avaruuden sijaan taajuusavaruudessa eli taajuuden f funktiona. Taajuusriippumatonta kohinaa kutsutaan valkoiseksi kohinaksi, ja taajuusriippuvaa kohinaa vastaavasti värilliseksi kohinaksi. Tasapainotilanteessa kohinaa voidaan kuvata fluktuaatio-dissipaatioteoreeman avulla. Sen mukaan matalataajuisen kohinan suuruus saadaan suoraan johteen impedanssista Z(f):
formula_6
Tämä matalataajuinen kohina on termistä kohinaa eli lämpökohinaa. Kohina on olennaisesti termistä kun taajuutta f vastaava energia (joka saadaan kertomalla f Planckin vakiolla) on huomattavasti pienempää kuin lämpötilaa T vastaava energia, kB T, missä kB on Boltzmannin vakio, ja T ilmaistaan Kelvin-asteikolla. Esimerkiksi 1 K (–272 °C) vastaava taajuus on noin 21 GHz.
Muita kohinamuotoja ovat mm.
Bass’n Helen

bass’n Helen oli Nokialla perustettu kitarapainotteista rockia soittava gospel-yhtye. Yhtyeen nimi tuli vuoden 1992 alkuperäiskokoonpanosta, jolloin bändissä soitti yksi basisti (Petri Ryöti) ja kaksi Heleniusta (Harri ja Olli). Myöhemmin kitaristiksi liittyi Mikael Lindell. Bass'n Helen lopetti toimintansa vuoden 2012 lopussa. Yhtyeen viimeinen esiintyminen oli 17. marraskuuta 2012 Maata näkyvissä -festareilla. Yhtye palasi keikkalavoille vuonna 2018, kun se soitti akustisesti seitsemän konserttia.
1990-luvun loppupuolelta lähtien yhtye kuului suurimpien suomalaisten gospel-tapahtumien vakioesiintyjiin. Vuosituhannen vaihteessa alkuperäisjäsenet jäivät vähitellen bändistä pois ja yhtye alkoi alkuperäisen laulajan ja uusien soittajien kanssa etsiä uudenlaista omaa tyyliään. Vuonna 2004 bass’n Helen julkaisi kuuden vuoden tauon jälkeen uuden täyspitkän albumin "Salattu". Tämän jälkeen yhtyeessä vaihtui toinen kitaristi ja basisti.
Vuonna 2005 yhtye julkaisi singlen ”Lasienkeli”, tällä kertaa sekulaarijakelukanavien levitykseen. Singlet ”Varjojen maa” ja ”Liekeissä” soivat ahkerasti muun muassa YleX- ja SuomiPOP-radiokanavilla ja musiikkivideo kappaleesta ”Liekeissä” pyöri Music Television Finlandilla. "Kauas täältä" -pitkäsoitto julkaistiin 3. toukokuuta 2006 ja se ylsi ensimmäisellä viikollaan sijalle 16. Suomen virallisella albumilistalla. ”Liekeissä” ja ”Varjojen maa” olivat YleX-radiokanavan himotuimmat-listan kärkisijoilla useita viikkoja.
Heinäkuussa 2006 Harri Helenius kyseenalaisti yhtyeen statuksen gospelyhtyeenä Nelosen "Pop-ikoni" -ohjelmassa. Hän totesi, että jokainen saa itse päättää, onko heidän musiikkinsa gospelia vai ei. Bass'n Helenin uusin albumi "Acoustic" julkaistiin vuonna 2010.
Jäsenet.
Aiemmat jäsenet.
Kitara:
&lt;br&gt;
Basso:
&lt;br&gt;
Rummut:
BNH ry.
BNH ry on bass’n Helenin taustaorganisaationa toimiva yhdistys. Yhdistyksen tarkoituksena on gospel-musiikin ja muun kristillisiin arvoihin perustuvan taiteen tunnetuksi tekeminen ja kristillisen evankeliumin levittäminen.
The E Street Band

E Street Band on yhdysvaltalainen rockyhtye, joka tunnetaan pääasiassa Bruce Springsteenin taustayhtyeenä. Yhtye on esiintynyt myös itsenäisesti, samoin sen jäsenet. Se on oletettavasti perustettu 1972, mutta varsinaisesti se on toiminut yhtyeenä vuodesta 1974 lähtien.
Nykyinen kokoonpano.
Varsinaiset jäsenet:
Sekä:
Lisäksi vuosien 2023-2025 kiertueella:
Diskografia.
Albumit ja singlet, joilla mukana kaksi tai useampia yhtyeen jäseniä.
Bruce Springsteenin kanssa, osa 2.
Nämä albumit ovat merkittäviä siitä että niissä ei ole mukana E Street Band, mutta jokaisella on yhtyeestä muutamia jäseniä, kuten laulaja-vaimo Patti Scialfa , joka on jokaisella.
Melvil Dewey

Melville Louis Kossuth (Melvil) Dewey (10. joulukuuta 1851 – 26. joulukuuta 1931) oli kirja-aineiston luokittelun pioneeri, joka loi Deweyn luokittelun.
Dewey syntyi Adams Centerissä New Yorkissa Yhdysvalloissa. Hän opiskeli Amherstin yliopistossa ja valmistui vuonna 1874. Työskennellessään avustajana Amherstin kirjastossa vuosina 1874–1877 Dewey kehitti luokittelujärjestelmänsä.
Dewey muutti Bostoniin ja perusti "The Library Journal" -lehden, josta tuli tärkeä vaikuttaja kirjastojen kehittämisessä ja niiden hallinnossa. Dewey oli myös perustamassa Yhdysvaltain kirjastoyhdistystä ALA:ta vuonna 1876.
Vuonna 1883 Deweystä tuli Columbian yliopiston kirjastonhoitaja, ja seuraavana vuonna hän perusti Columbia School of Library Economyn. Se oli ensimmäinen kirjastovirkailijoiden koulutusta varten perustettu koulu ja siitä tuli erittäin suosittu. Vuonna 1890 koulu siirrettiin Albanyyn New Yorkin osavaltioon, missä koulun nimeksi tuli New York State Library School. Dewey toimi koulun johtajana vuosina 1888–1906. Hän uudisti voimakkaasti New Yorkin osavaltion kirjastoa.
Myöhemmin elämässään Dewey kiinnostui englannin kielen ortografian uudistamisesta. Hän ajoi asiaa ja vaihtoi etunimensä aikuisena ”Melvillestä” yksinkertaisemmaksi muotoon ”Melvil”. Hän myös kirjoitti osan elämästään sukunimensä muodossa ”Dui”.
Markku Sotarauta

Markku Juhani Sotarauta (s. 24. huhtikuuta 1963 Turku) on Tampereen yliopiston aluetieteen professori. Koulutukseltaan hän on hallintotieteiden tohtori. Hän toimii Tampereen yliopistossa alueellisen kehittämisen tutkimusyksikön (Sente) johtajana. Markku Sotarauta on kaupunki- ja aluekehittämisen asiantuntija, joka on tutkinut 2000-luvulla erityisesti johtajuutta. Hän on johtanut useita kansainvälisiä tutkimusprojekteja. 
Professori Sotarauta on toiminut Tampereen yliopistossa johtamiskorkeakoulun sekä kauppa- ja hallintotieteiden tiedekunnan dekaanina ja yhdyskuntatieteiden laitoksen johtajana. Sotarauta oli Newcastlen yliopiston (UK) vieraileva professori 2008–2011. Hän on OP Tampereen hallituksen puheenjohtaja ja OP Ryhmän hallintoneuvoston varapuheenjohtaja. 
Sotarauta sai 2011 yhdessä professori Sami Kurjen kanssa Artturi Leinosen palkinnon Etelä-Pohjanmaan hyväksi tehdystä kehittämistyöstä. Vuonna 1997 hän sai tulevaisuuspalkinnon väitöskirjastaan Kohti epäselvyyden hallintaa. Vuonna 2013 Sotaraudan johtama tieteellinen konferenssi sai Tampere Convention Bureaun vuoden parhaan konferenssin palkinnon. 
Joitain viimeaikaisia julkaisuja.
Artikkeleja tieteellisissä aikakauskirjoissa ja kokoomateoksissa
Kirjoja
Eleanor Roosevelt

Anna Eleanor Roosevelt (11. lokakuuta 1884 – 7. marraskuuta 1962) oli yhdysvaltalainen ihmisoikeusaktivisti, diplomaatti ja Yhdysvaltain presidentin Franklin Delano Rooseveltin vaimo. Miehensä kuoltua 1945 hän jatkoi yhteiskunnallista uraansa ja työskenteli YK:ssa maansa yleiskokousedustajana ja ihmisoikeuskomission puheenjohtajana.
Yksityiselämä.
Eleanor Roosevelt syntyi yläluokkaiseen yhdysvaltalaiseen perheeseen; presidentti Theodore Roosevelt oli hänen setänsä. Eleanor jäi orvoksi alle kymmenvuotiaana ja kasvoi isoäitinsä luona New Yorkissa. Hänet lähetettiin Englantiin Allenswoodin kouluun, jota johti kuuluisa feministi Marie Souvestre. Siellä hän oppi myös puhumaan sujuvasti ranskaa. 
Eleanor Roosevelt palasi Yhdysvaltoihin 17-vuotiaana vuonna 1902. Hän tutustui kaukaiseen sukulaiseensa Franklin Delano Rooseveltiin ja meni tämän kanssa naimisiin 1905.
Vuonna 1921 Franklin Roosevelt sairastui vakavasti ja halvaantui osittain. Eleanor Roosevelt alkoi esiintyä julkisesti politiikassa sekä miehensä puolesta että omissa nimissään.
Vuosina 1933–1945 Franklin Roosevelt oli Yhdysvaltain presidentti, ja Eleanor Rooseveltin päätoimi oli olla presidentin vaimo, Yhdysvaltain ensimmäinen nainen. Hän jatkoi kuitenkin poliittista uraansa kirjoittamalla mm. sanomalehtikolumnia. Tätä palstaa hän jatkoi kuolinvuoteensa asti.
Poliittinen toiminta.
Eleanor Roosevelt matkusti ympäri Yhdysvaltoja promotoimassa New Dealiä ja vieraili sotajoukkojen luona toisessa maailmansodassa. Hän oli feministi ja aktiivinen amerikkalaisen ihmisoikeusliikkeen kannattaja. Hän esimerkiksi poseerasi kuvissa YK:n ihmisoikeuksien julistus vierellään.
Vuonna 1946 Harry S. Truman nimitti Eleanor Rooseveltin Yhdysvaltojen edustajaksi YK:n yleiskokoukseen. Hän nousi YK:n ihmisoikeuskomission puheenjohtajaksi ja osallistui aktiivisesti ihmisoikeuksien julistuksen luonnostelemiseen.
Roosevelt arvosteli Trumanin politiikkaa useasti, mutta asettui vastahakoisesti tukemaan tämän uudelleenvalintaa. Hän vieraili pakolaisleireillä ja tuki Intian itsenäistymistä.
Trumanin kauden jälkeen Roosevelt matkusti paljon ulkomailla. Hän tutustui poliittisiin oloihin vuonna 1955 matkoillaan Israelissa, Japanissa, Hongkongissa, Kamputseassa ja Indonesiassa ja pääsi Moskovaan vuonna 1957 haastattelemaan Nikita Hruštšovia. Sekä Neuvostoliitossa että Israelissa hän vieraili useita kertoja. Vuonna 1950 hän vieraili Suomen Huolto -järjestön kutsumana myös Suomessa.
Avenue des Champs-Élysées

Avenue des Champs-Élysées tai Les Champs-Élysées ( ) on katu Ranskan pääkaupungissa Pariisissa. Elokuvateattereineen, kahviloineen ja kauppoineen se on yksi maailman kuuluisimmista kaduista. Kadun itäosa kulkee Champs Elysées -puiston halki. Nimensä katu on saanut kreikkalaisen mytologian Elysionin, kuolleiden valtakunnan mukaan.
Avenue des Champs-Élysées on noin kaksi kilometriä pitkä. Se kulkee Pariisin luoteisosassa kahdeksannen kaupunginosan läpi Place de la Concordelta Place Charles de Gaullella sijaitsevalle Riemukaarelle.
Champs-Élysées'n suorana jatkeena lännessä, Riemukaaren toisella puolella, ovat Avenue de la Grande-Armée ja edelleen Neuilly-sur-Seinen pääkatu Avenue Charles de Gaulle, jotka johtavat suoraan kohti La Défensen aluetta ja siellä sijaitsevaa Grande Archea. Idässä, Concorden toisella puolella taas Tuileries-puiston suurin puistokäytävä kulkee samalla suoralla kohti Carrouselin riemukaarta ja edelleen Louvrea. Täten Champs-Élysées on samalla osa noin kahdeksan kilometriä pitkästä suorasta akselista, "Axe historique", joka johtaa Louvren sisäpihalta La Défenselle.
Vuonna 1860 kadun kauppiaat muodostivat Syndicat d’Initiative et de Défense des Champs-Élysées -järjestön, jonka nimeksi tuli vuonna 1980 Comité des Champs-Élysées. Järjestö on omistautunut puistokadun ilmapiirin säilyttämiseen ja kehittämiseen. Nykyäänkin komitea päättää kadulle tulevasta uudesta liiketoiminnasta. Kalliiden vuokrien takia vain harvat asuvat Champs-Élysées’llä; talojen yläkerrat ovat pääasiassa toimistotiloina. Erityisen kallista on kadun pohjoispäässä. Joka vuosi kadulla nähdään Ranskan armeijan suurin paraati. Se on myös Ranskan ympäriajon perinteinen päätepiste.
Historia.
Avenue des Champs-Élysées rakennettiin vuonna 1640 myös Versailles’n puutarhan suunnittelijana tunnetun André Le Nôtren johdolla suoraksi jatkeeksi Tuileries-puiston pääkäytävälle. Aluksi se sijaitsi kaupungin ulkopuolella, sillä Pariisin länsiraja sijaitsi vielä tuolloin nykyisen Place de la Concorden paikalla. 1700-luvulla puistokatua jatkettiin lännessä Neuilly-sur-Seinen kautta Seinen ylittävälle sillalle saakka. Vähän myöhemmin kuitenkin rakennettiin uusi kaupunginmuuri, joka lännessä kulki nykyisen Riemukaaren kohdalla, ja täten katu sai nykyisen pituutensa. Nykyiselle kohdalleen kaupungin raja siirrettiin 1800-luvulla.
Kadusta tuli kaupungin omaisuutta vuonna 1828, jolloin kadulle rakennettiin muun muassa jalkakäytävät, kaasuvalaistus ja suihkulähteitä. Viimeksi katua muutettiin vuonna 1993, kun jalkakäytäviä laajennettiin.
Turrón

Turrón (espanjaksi), torrone (italiaksi) tai torró (katalaaniksi) on espanjalaiseen jouluperinteeseen kuuluva nougat'ta muistuttava makeinen. Sitä valmistetaan yleensä hunajasta, manteleista, sokerista ja kananmunan valkuaisesta.
Turrón on peräisin arabikulttuurista, ja tiedetään, että se on tunnettu Espanjassa jo ainakin 1500-luvulla. Nykyään jouluisin on saatavilla laaja valikoima erilaisia ja erimakuisia variaatioita turrónista. Se on suosittua joka puolella Espanjaa, erityisesti Välimeren rannikolla Valenciassa ja Kataloniassa. Samantapaista nougat'ta on tapana tehdä Espanjan lisäksi myös Italiassa ja Ranskassa. Turrónista tehdään myös jäätelöä.