tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Viron Helsingin-suurlähetystö

Viron Helsingin-suurlähetystö sijaitsee Helsingin Kaivopuistossa Itäisen Puistotien ja Kalliolinnantien risteyksessä. Suurlähettiläs on vuodesta 2020 vironinkeriläinen Sven Sakkov.
Rakennuksen historia.
Lähetystörakennuksen rakennutti Viron valtio Oskar Kallaksen vuonna 1919 ostamalle entiselle huvilatontille. Vuosina 1872–1933 tontilla sijaitsi kenraalikuvernöörinkanslian kirjaajan, kollegiasessori Peter Wilhelm Arnold Behsen rakennuttama vuokrahuvila sekä kaksi muuta puurakennusta, joissa oli myös asuinhuoneita. Näiden tilat olivat vuokrattuina, mistä johtuen lähetystö sai aluksi käyttöönsä vain yhden viiden hengen asunnon ja jatkoi vuoteen 1923 toimintaa Tehtaankatu 1:n alakerrassa sijainneissa vuokratiloissa. Lähettiläs Hans Rebasen aloitteesta lähetystölle päätettiin vuonna 1931 rakentaa uudisrakennus samalle tontille. Suunnittelukilpailun voitti virolainen arkkitehti Konstantin Bölau ja nykyinen rakennus valmistui vuonna 1933. Kaksikerroksinen talo edustaa funktionalistista tyyliä. Se oli aikanaan ensimmäinen Viron lähetystöksi rakentama talo.
Viimeinen lähettiläs ennen Viron miehitystä oli Aleksander Warma. Hän jätti lähetystötalon 6. elokuuta 1940, jolloin Neuvostoliitto julisti Viron osaksi aluettaan. Warma ei luovuttanut taloa, vaan sinetöi sen ovet ja jätti avaimet vartiointiliikkeelle. Neuvostoliiton lähetystö otti rakennuksen haltuunsa muutaman päivän kuluttua saatuaan siihen poliisin virka-apua. Jatkosodan aikana Suomi antoi rakennuksen Neuvostoliiton etuja Suomessa valvoneen Ruotsin lähetystön hallintaan, sodan jälkeen sen otti haltuunsa ensin valvontakomissio ja sitten Neuvostoliitto. Talossa toimivat Neuvostoliiton konsulaatti ja kaupallinen edustusto kunnes ne siirtyivät vuonna 1952 Tehtaankadulle valmistuneeseen uuteen Neuvostoliiton suurlähetystön taloon, minkä jälkeen entinen Viron lähetystö oli lähetystöhenkilökunnan kirjastona, kauppana ja klubihuoneistona. Neuvostoliitto vaihtoi sen ja eräitä muita tontteja Suomen valtion kanssa Tehtaankadulla sijaitsevaan tonttiin, jolle rakennettiin Neuvostoliiton kaupallisen edustuston uusi talo. Eduskunta hyväksyi vaihtokaupan vuonna 1968, mutta rakennus luovutettiin suomalaisille vasta syyskuussa 1973. Talosta kaavailtiin läheisen Helsingin hovioikeuden lisätiloja, mutta hanke jäi toteutumatta ja rakennus tyhjilleen, kunnes se myytiin vuonna 1977 Bulgarialle.
Viron itsenäistyttyä uudelleen vuonna 1991 vanhan lähetystörakennuksen takaisin saaminen kangerteli, ja lähetystö toimi Fabianinkadulla. Suomen valtio osti rakennuksen takaisin Bulgarialta ja vaihtoi sen Viron kanssa Tallinnassa sijaitsevaan vanhaan Suomen lähetystörakennukseen. Talo palautui Viron suurlähetystön käyttöön helmikuussa 1994.
Boppin Pete Trio

Boppin Pete Trio on suomalainen yhtye, joka aloitti kolmihenkisellä kokoonpanolla 1980-luvulla. Yhtye palasi vuosituhannen vaihteessa nelimiehisenä nimellä Boppin Pete &amp; the Big Bang. Pete Näsmanin alias Boppin Peten kokoonpanot ovat vuosien varrella kulkeneet muillakin nimillä. Ne kaikki ovat esittäneet rockabilly-henkistä musiikkia.
Nimi Boppin kirjoitetaan useassa yhteydessä Boppin'.
Florakören

Florakören on suomalainen, Turussa toimiva kuoro. Sen perustivat vuonna 1944 Åbo Akademin naispuoliset opiskelijat. . Kuoron johtaja on Ulf Långbacka (1991-2022). Kuoroa johtaa 1.1.2023 alkaen Hanna Kronqvist.
MFO-puisto

MFO-puisto on Sveitsin Zürichissä, Oerlikonin kaupunginosassa sijaitseva julkinen puisto, joka on rakennettu entisen konetehtaan ”Maschinenfabrik Oerlikonin” alueelle. Puisto on nimetty tehtaan perusteella. Puiston perustukset tehtiin syksyllä 2001, ja puisto avattiin vuonna 2002. Puiston suunnittelivat maisema-arkkitehdit Burckhardt+Partner ja Raderschall kansainväliseen kilpailuun. 
Puiston pinta-ala on 0,9 ha, ja se on muotoiltu modernilla ja epätavallisella tavalla. Suuri puistotalo on kaksiseinäinen rakennelma, joka on peitetty säleiköllä. Säleikkö avautuu kolmeen suuntaan, ja se muistuttaa muinaista puistomuotoilua. Säleikkö on peitetty kasveilla. Suuri hallitila on jaettu osiin neljällä kasvien peittämällä metallimaljalla. Vesipohjaiselle alueelle on istutettu iiriksiä. Seinien välit on täytetty portailla, peitetyillä seinillä ja ulkonevilla loggioilla. Katolla sijaitsevalta aurinkokannelta on näkymä Pohjois-Zürichiin.
MFO-puistossa järjestetään erilaisia tapahtumia. Suurimmat tapahtumat ovat ulkoilmaelokuvat, teatteri ja konsertit. Puistossa on eri tyyppisiä tiloja kuten barokkityylinen puistoteatteri ja pieniä hiljaisia huoneita, joista on näkymä halliin ooppera-aitioiden tapaan.
Pipotiatsiini

Pipotiatsiini on tyypillinen antipsykoottinen lääke eli neurolepti. Suomessa sitä käytetään lähinnä vain laitosolosuhteissa, kuten psykiatrisessa sairaalassa. Sillä hoidetaan kroonista skitsofreniaa. Pipotiatsiinia voidaan käyttää, mikäli sairaus on resistentti uudemmille, atyyppisille neurolepteille. Mahdollisesti toinen hoitoresistenttiin skitsofreniaan käytettävä lääke, klotsapiini on voinut aiheuttaa vakavia verimuutoksia aikaisemmin, jolloinka pipotiatsiini voidaan ottaa käyttöön.
Pipotiatsiini on sen aiheuttamien vakavien sivuvaikutusten vaaran vuoksi (mm. QT-ajan pidentymä sydämen sykkeessä) saatavilla ainoastaan erityisluvalla. Lääkemarkkinoilla sen kauppanimi on "Piportil".
Lääke annostellaan pistoksena eli injektiona lihakseen (im.). Sen antaa yleensä tehtäväänsä koulutettu sairaanhoitaja. Pipotiatsiinia on 25 milligrammaa yhtä millilitraa kohden injektionestettä. Injektiota ei saa suorittaa suonensisäisesti (iv.). Siitä saattaisi seurata kardiovaskulaarisia rajuja haittoja, kuten äkillinen verenpaineen aleneminen sekä potilaan pyörtyminen. Pipotiatsiinille tunnetaan fentiatsiini-allergian ohella muitakin vasta-aiheita, jotka arvioi lääkäri hoidon määrätessään: sydämen ja verenkiertoelimistön sairaudet, sekä maksan taikka munuaisten vajaatoiminta ovat esimerkiksi tällaisia vakavia esteitä pipotiatsiini-hoidolle.
Sivuvaikutukset.
Pipotiatsiini kuuluu fentiatsiineihin, sekä on likeistä sukua mm. klooripromatsiinille ja tioridatsiinille. Näiden lääkkeiden aiheuttamat haittavaikutukset lienevät jokseenkin identtisiä. Joskin pipotiatsiinin kohdalla on ekstrapyramidaalisten haittavaikutusten (EPS) arveltu ilmaantuvan herkemmin, kuin muilla fentiatsiini-pohjaisilla neurolepteillä.
Stronger (Kelly Clarksonin albumi)

Stronger on yhdysvaltalaisen laulajan, Kelly Clarksonin viides studioalbumi. Albumi julkaistiin 25. lokakuuta 2011.
Albumi oli valmistunut jo maaliskuussa 2011, jolloin Clarkson kertoi, että albumia ei tulla julkaisemaan ennen syyskuuta. Hän on tehnyt albumia yhdessä muun muassa Claude Kellyn, Toby Gadin ja Rodney Jerkinsin kanssa.
Albumin ensimmäisenä singlenä julkaistiin kappale "Mr. Know It All" 5. syyskuuta 2011. Toinen single, "Stronger (What Doesn't Kill You)", julkaistiin 17. tammikuuta 2012 Yhdysvaltain radiossa ja ympäri maailman digitaalisesti 3. helmikuuta 2012. Yhdysvalloissa albumi nousi Billboard 200 -listan sijalle 2.
Sancho I (Pamplona)

Sancho I Garcés oli Pamplonan (Navarra) kuningas vuodesta 905 aina kuolemaansa 926 saakka. Hän aloitti Jimena-dynastian ja nousi valtaan Asturian kuninkaan Alfonso III:n tuella. Tuki ei ollut pyyteetöntä, sillä Alfonso odotti Sanchon rauhoittavan Pamplonan sekä tunnustavan oman yliherruutensa.
Sancho I Garcés osallistui Alfonson pojan Ordoño II:n kanssa yrityksiin vallata La Rioja Kastilian ja Navarran välistä ja Ordoño voittikin arabien joukot 917. Kalifi Abd ar-Rahman III teki kesällä 920 vastaiskun ja hävitettyään eteläistä Pamplonaa (Navarraa) hän palasi kotiin. 924 kalifi hyökkäsi uudelleen ja marssi suoraan Pamplonaan eikä Sancho I Garcés pystynyt estämään pääkaupunkinsa hävitystä.
Sanchon vanhemmat olivat Pamplonan omatekoinen kuningas Garcia Jimenez ja Sangüesan Oneca. Hänen veljensä Fernando vaati kruunua, mutta joutui maurien vangiksi 860. Hän vapautui 20 vuotta myöhemmin ja hallitsi kuolemaansa 905 saakka. Sancho I Garcénin vaimo Toda oli Pamplonan vanhaan kuningassukuun kuuluneen Fortun Garcés de Borgnen (880–905) tyttärentytär. Pariskunnan lapsista Garcia II peri kruunun, Sancha nai Kastilian kreivin Fernan Gonzalezin ja Urraca nai Leonin kuninkaan Ordoño II:n pojan Ramiro II:n.
Sue Savage-Rumbaugh

Sue Savage-Rumbaugh on yhdysvaltalainen primatologi, kädellisten tutkija. Hän on tutkinut apinoiden kykyä oppia kieltä muistuttavaa kommunikaatiojärjestelmää lexigramin avulla. Hän on työskennellyt Kanzi-nimisen bonobon ja joidenkin muiden apinoiden kanssa. Ennen siirtymistään Iowassa Des Moinesissa toimivaan Great Ape Trustiin hän työskenteli Georgian osavaltionyliopistossa Atlantassa. Häntä syytettiin apinoiden huonosta kohtelusta, ja eri vaiheiden jälkeen hän siirtyi 2013 pysyvästi pois Iowasta.
Kootut levyt osa 13 (Olavi Virta)

Kootut levyt osa 13 on Olavi Virran kokoelma-albumi, joka julkaistiin vuonna 1995. Albumille on koottu hänen levytyksiään vuodelta 1954.
Garcia II (Pamplona)

García II Sánchez, joskus myös García III Sánchez, (k. noin 1000), oli Aragonian kreivi ja Pamplonan eli Navarran (Nájera–Pamplona) kuningas vuosina 994–1000. Hän seurasi valtaistuimelle isäänsä Sancho II:ta, mutta kuoli jo kuusi vuotta myöhemmin yrittäessään estää Córdoban joukkojen tunkeutumisen maahansa.
Avioliitostaan kreivi Fermundon tyttären Jimena Fernándezin kanssa Garcíalla oli poika Sancho III Suuri, joka nosti Navarran Espanjan kristittyjen kuningaskuntien johtavaksi valtioksi.
As Time Goes By

”As Time Goes By” on Herman Hupfeldin säveltämä ja sanoittama musiikkikappale vuodelta 1931. Kappale kuului Broadway-musikaaliin "Everybody’s Welcome", jossa sen lauloi Frances Williams. Rudy Vallée ja Jacques Renard nostivat molemmat kappaleen listalle vuonna 1931.
”As Time Goes By” oli tärkeässä osassa vuoden 1942 elokuvassa "Casablanca", jossa sen lauloi Dooley Wilson. Wilson esitti elokuvassa pianistia, mutta tosiasiassa piano-osuus oli Elliot Carpenterin dubbaama. Elokuva perustui esittämättä jääneeseen näytelmään nimeltä "Everybody Comes to Rick’s", jonka käsikirjoituksessa naispääosan esittäjä pyytää mustaa pianistia soittamaan ”As Time Goes Byn” saapuessaan päähenkilö Rickin baariin. Kohtaus jäi myös elokuvaan, vaikka elokuvan musiikkiraidasta vastannut Max Steiner olisikin halunnut korvata laulun omalla sävellyksellään.
Rudy Valléen vuoden 1931 levytys kappaleesta julkaistiin uudelleen "Casablancan" saaman menestyksen vuoksi. Levytys nousi "Your Hit Parade" -listaohjelmassa ykkössijalle ja pysyi listalla yhteensä 16 viikkoa. Jacques Renardin versio samalta vuodelta nousi listan kolmannelle sijalle. Vuonna 1952 Tommy Mercer ja Ray Anthonyn yhtye julkaisivat oman versionsa kappaleesta.
Kappale on käännetty suomeksi nimille ”Kun aika rientää” (san. M. A. Numminen), ”Laulu rakkauden” (san. Aki Sirkesalo) ja ”Kun rakastuu” (san. Pekka Sipilä).
Emanuel Tamminen

Emanuel Tamminen (15. elokuuta 1852 Uusikirkko Tl – 8. maaliskuuta 1946 Kymi) oli suomalainen kansakoulunopettaja, kirjailija ja suomentaja. Hän käytti nimimerkkejä "E. T." ja "Manu".
Tamminen kävi Uudenkaupungin ala-alkeiskoulun ja sai päästötodistuksen Jyväskylän seminaarista 1874. Hän oli aluksi parin vuoden ajan opettajana Kärkölän Hevonojan ja Lammin kirkonkylän kansakouluissa. Tamminen oli sitten vuodesta 1878 opettajana Hämeen läänin Kosken Porvolan koululla ja vuodesta 1893 Raision Mahittulan koululla. Viimeksi Tamminen oli Kymin Karhulan kansakoululla opettajana 1896–1925. Hän jäi eläkkeelle 1925.
Tamminen oli mukana raittiustyössä ja oli Turun raittiuspiiritoimikunnan sihteerinä 1885–1896 ja Kymenlaakson raittiuspiiritoimikunnan puheenjohtajana 1907–1925. Hän oli myös Raittiuden Ystävien kunniajäsen. Lisäksi Tamminen oli maallikkoedustajna kirkolliskokouksissa 1908 ja 1913 ja toimi Kymen opettajayhdistyksen puheenjohtajna 1898–1919. Hän kirjoitti raittiuskirjasia, äidinkielen oppikirjan ja Kymin pitäjän koululaitoksen historian. Tamminen suomensi myös näytelmiä, runoja ja hengellisiä lauluja.
Emanuel Tamminen oli naimisissa Serafia Salinin (s. Ståhl) kanssa. Heidän poikiaan olivat virsirunoilija, rovasti K. V. Tamminen ja Enso-Gutzeit Oy:n Enson tehtaiden johtajana 1923–1939 toiminut Ilmari Tamminen (1879–1949).
Varissaari

Varissaari on linnakesaari Suomenlahdessa Kotkassa. Saarella sijaitsee Ruotsinsalmen merilinnoitukseen kuuluvan Fort Elisabethin linnoitusrakenteita ja raunioita. Linnoitus on saanut nimensä Venäjän keisarinnan Elisabetin mukaan. Varissaareen pääsee veneellä ja myös tuuri kulkee väliä.
Historia.
Fort Elisabethin tehtävänä oli yhdessä Fort Slavan kanssa suojata Ruotsinsalmeen johtavia laivaväyliä lännestä ja etelästä. Linnoitus on rakennettu vuosina 1790–1796 alun perin kahdelle pienelle Varissaarelle. Saaret erottavan kapean ja matalan salmen yli rakennettiin täyttömaalle tienpenkere eli niin sanottu tykkitie ja linnoitusmuuri. Salmi on myöhemmin täytetty kokonaan. Linnoitus menetti sotilaallisen merkityksensä Suomen sodan jälkeen ja englantilais-ranskalainen laivasto tuhosi linnoitukset Krimin sodan aikana vuonna 1855.
Toisen maailmansodan aikana Varissaaressa toimi ilmatorjuntapatteri linnoitusvallien päällä. Ajasta muistoksi paikalle on tuotu ilmatorjuntatykkejä. Saarella on esillä myös niin sanottuja piiskatykkejä, jollaista aseistusta siellä ei kuitenkaan koskaan ollut. Vuonna 1940 saaren itäpäähän pystytettiin Henrik Bruunin suunnittelema Ruotsinsalmen toisen meritaistelun 1790 muistomerkki.
Rakennuksia ja rakennelmia.
Fort Elisabeth oli muodoltaan epäsäännöllinen ja rantojen muotoja mukaileva. Linnoituksen muurissa oli kaksi puolipyöreää ja kaksi kulmikasta rakennetta. Saaren pohjoiskärjessä oli suuri yksikerroksinen kasarmirakennus, joka on purettu 1820-luvulla. Kasarmista on jäljellä nykyisin perustukset. Ruutikellari sijaitsi linnoitusvallien ja kallion suojassa saaren luoteisrannalla ja se on nykyisin pahoin raunioitunut. Muita rakennelmia olivat vartiotupa, kuulien kuumennusuuni ja kalustovaja, josta on jäljellä perustuksia. Kalustovajan paikalla on nykyisin varasto- ja näyttelyrakennus, jossa on esillä Ruotsinsalmen meritaisteluissa vuosina 1789 ja 1790 uponneiden laivojen tykkejä ja puuosia.
Varissaaressa on ollut 1800–1900-luvun vaihteessa pursiseuran paviljonkirakennus, joka sijaitsi linnoituksen eteläisen puoliympyrän sisällä. Saaren päälaituri on sijainnut koilliskulmassa jo pursiseuran aikana. Linnoituksen pohjoisen puoliympyrän sisällä on nykyisin ravintolarakennus.
Kyösti Virta

Kustaa Oskari Santavirta, sukunimi vuoteen 1897 "Mikkola" (7. toukokuuta 1882 Kokemäki – 3. lokakuuta 1946 Kiukainen) oli suomalainen kirjailija, joka käytti kirjailijanimeä Kyösti Virta sekä nimimerkkiä "Reservikorpraali".
Santavirran vanhemmat olivat torppari Kustaa Vilhelm Mikkola ja Amanda Hakanpää. Hän valmistui kansakoulunopettajaksi 1906 ja hän toimi Kiukaisten Harolan kansakoulun opettajana vuodesta 1906 alkaen. Santavirta oli Länsi-Suomen Osakepankin Kiukaisten konttorin esimiehenä vuodesta 1919 alkaen ja sittemmin hän oli Maakuntain Pankki Oy:n konttorin esimiehenä ja vuodesta 1932 Kansallis-Osake-Pankin Kiukaisten konttorin esimiehenä. Santavirta oli Kiukaisten kunnanvaltuuston puheenjohtajana 1925 ja valtuuston varapuheenjohtajana useita vuosia. Hän oli myös Kiukaisten suojeluskunnan esikunnan jäsenenä vuodesta 1919 alkaen.
Oskari Santavirran puoliso vuodesta 1907 oli Helmi Maria Kraama, perheen pojasta Osmo Oiva Santavirrasta (s. 1916) tuli lääkäri.
Teoksia.
Nimellä "Kyösti Virta":
Nimellä "K. O. Santavirta":
Nimimerkillä "Reservikorpraali":
Harry Wegelius

Harry Wegelius (23. kesäkuuta 1887 Tampere – 21. syyskuuta 1946 Helsinki) oli suomalainen vakuutusjohtaja ja ruotsin kielellä kirjoittanut kirjailija.
Wegeliuksen vanhemmat olivat pankinkasööri Verner Wegelius ja Ellen Matilda Finne. Hän pääsi ylioppilaaksi 1907 Turun ruotsalaisesta yhteiskoulusta (Åbo samskola). Wegelius julkaisi 1911–1913 "Vakuutus"-nimistä vakuutuskysymyksiä käsitellyttä aikakauslehteä.
Wegelius oli naimisissa Helena (Hella) Wigrenin (k. 1934) kanssa.
Gigge Strandvik

Gideon Johannes (Gigge) Strandvik (25. syyskuuta 1884 Parainen – 22. joulukuuta 1947 Loviisa) oli suomalainen opettaja ja ruotsin kielellä kirjoittanut kirjailija.
Gigge Strandvik toimi Loviisan ruotsinkielisen koulun opettajana vuodesta 1909 ja koulun rehtorina 1913–1942. Hän piti myös kirjakauppaa. Strandvik oli naimisissa Loviisan pormestarin Axel Stolpen tyttären Agda Marian kanssa ja he asuivat "Villa Stolpe" nimisessä huvilassa Loviisassa.
Polso

Polso on Keski-Pohjanmaalla Vetelissä sijaitseva kylä, joka rajoittuu pohjoisessa Halsuan kunnanrajaan ja lännessä Pilvinevaan. Sen naapurikyliä ovat Vetelissä Sillanpää ja Halsualla Hietalahti. Polson läpi kulkee seututie 751 sekä Halsuanjärvestä lähtevä ja Perhonjokeen Siponkoskella liittyvä Halsuanjoki. Kylän pääelinkeino on maatalous. Polsosta ovat lähtöisin myös Polso- ja Polsa-suvut.
Sancho II (Pamplona)

Sancho II Garcés oli Pamplonan (Navarra) kuningas isänsä Garcia I:n jälkeen ja Aragonian kreivi vuosina 970–994. Hän vannoi ystävyyttä Córdoban kalifi Al-Hakam II:lle, mutta liittoutui 981 kenraali Ghalibin kanssa Al-Mansur Ibn Abi Aamiria vastaan, joka kuitenkin löi liittolaiset. Seuraavana vuonna Leónin ylimykset nousivat kapinaan kuningastaan Ramiro III:ta vastaan. Sancho sekaantui taisteluihin yhdessä Córdoban diktaattoriksi Ghalibin kuoleman jälkeen nousseen Al-Mansur Ibn Abi Aamirin kanssa. Sancho naitti tälle tyttärensä, joka kääntyi muslimiksi ja synnytti tälle pojan Abd ar-Rahmanin, Sanjulina yleisesti tunnetun.
Perhe.
Sancho II:n vaimo Urraca Fernández oli Kastilian kreivin Fernán Gonzálezin tytär tämän ensimmäisestä avioliitosta. Heidän poikansa Garcia II hallitsi vuosina 994–1000.
Fosfoglukoosi-isomeraasi

Fosfoglukoosi-isomeraasi eli glukoosi-6-fosfaatti-isomeraasi tai fosfoheksoosi-isomeraasi on entsyymi, joka osallistuu glykolyysiin ja glukoneogeneesiin. Entsyymi katalysoi glukoosi-6-fosfaatin reversiibeliä isomeroitumista fruktoosi-6-fosfaatiksi. Fosfoglukoosi-isomeraasin EC-numero on EC 5.3.1.9.
Toiminta.
Rakenteeltaan fosfoglukoosi-isomeraasi on homodimeeri eli se koostuu kahdesta samanlaisesta yksiköstä. Glukoosi-6-fosfaatti esiintyy solussa syklisenä pyranoosina, joka täytyy ensin avata, ennen kuin isomeroituminen voi tapahtua. Rengasrakenteen avautuminen tapahtuu siten, että aktiivisen kohdan lysiini tai histidiini protonoi renkaan happiatomin. Tämän jälkeen glutamiinihappo poistaa C2-hiilestä protonin, jonka seurauksena muodostuu glukoosifruktoosienedioli, joka tautomerisoituu fruktoosi-6-fosfaatiksi ja lysiini tai histidiini ottaa vastaan ensimmäisessä vaiheessa luovuttamansa protonin ja fruktoosi-6-fosfaatti syklisoituu furanoosikseen. Fosfoglukoosi-isomeraasin katalysoima reaktio on tasapainoreaktio, jonka tasapainoreaktio on lähellä yhtä. Fosfoglukoosi-isomeraasia inhiboivat eräät sokerijohdannaiset kuten 6-fosfoglukonaatti.
Fosfoglukoosi-isomeraasin puutos.
Toimimattoman fosfoglukoosi-isomeraasin tuotanto johtuu mutaatioista geenissä CNSHA ja puutostilaan liittyviä mutaatioita on löydetty 30. Mutaatiot periytyvät autosomaalisesti ja ovat resessiivisiä. Mutaatiosta kärsivillä potilailla on toimivan entsyymin puutostilan vuoksi krooninen hemolyyttinen anemia ja mahdollisesti myös oireita henkisestä jälkeenjääneisyydestä ja myopatiasta.
Rakel Kansanen

Lyyli Elisabeth Toivola (o.s. Kansanen; 18. heinäkuuta 1888 Leppävirta – 22. heinäkuuta 1949 Helsinki) oli suomalainen kirjallisuuden suomentaja joka käytti kirjailijanimiä Rakel Kansanen, R. K. ja Rakel Kansanen-Toivola.
Toivolan vanhemmat olivat kauppias Pekka Kansanen ja Alfiina Loviisa Turtiainen. Hän oli naimisissa toimittaja, diplomaatti Urho Toivolan kanssa vuodesta 1913 alkaen. Heidän poikansa oli suurlähettiläs Joel Toivola.
Varkauden taidemuseossa on "Rakel Kansasen kokoelma" joka koostuu pääasiassa 1900-luvun alun suomalaisista ekspressionismia edustavista maalauksista. Testamenttilahjoituksiin perustuva taidekokoelma sisältää muun muassa Anton Lindforsin, Wäinö Aaltosen, Tyko Sallisen, Helene Schjerfbeckin, Ilmari Aallon, Alex Mattssonin ja Jalmari Ruokokosken maalauksia.
Elna Roos

Elna Roos (o.s. Stenberg; 25. marraskuuta 1905 Pietarsaari – 27. maaliskuuta 1982 Pietarsaari) oli suomalainen ruotsin kielellä kirjoittanut kirjailija. Hän käytti kirjailijanimeä Stephan Roland.
Roosin vanhemmat olivat tullinhoitaja Richard Stenberg ja Martha (o.s. Erwast). Puoliso oli vuodesta 1929 Sakki Jedidja Roos tämän kuolemaan 1970 asti. Elna Roos toimi Pietarsaaressa lastentarhanopettajana.
Roos kuoli vuonna 1982 ja hänet on haudattu Pietarsaaressa Pietarsaaren hautausmaalle.
Teoksia.
Nimellä "Stephan Roland":
Harmaliini

Harmaliini on fluresoiva voimakas psykoaktiivinen indolialkaloidi joka kuuluu harmala- ja beetakarboliini -alkaloidiryhmiin. Harmaliini on harmiinin hydrogenoitunut muoto.
Harmala-alkaloideja esiintyy useissa kasveissa, näistä tunnetuimpana amazoninajahuaskaliaani ("Banisteriopsis caapi"), jota esiintyy Etelä-Amerikassa.
Harmala-alkaloidit ovat keskeinen osa ayahuasca-juoman vaikuttavia aineita. Harmaliinia on myös pilviharmikin ("Peganum harmala") siemenissä.
Harmaliini eristettiin ensimmäisen kerran pilviharmikista vuonna 1841, ja syntetisoitiin vuonna 1930.
Vaikutus.
Harmaliini vaikuttaa keskushermostoon stimuloivasti, ja se kilpailee aivoissa tropaanin kanssa. Se toimii myös reversiibelinä MAO-estäjänä. Harmaliinilla on neuroneissa sekä suojaavia että myrkyttäviä vaikutuksia, lisäksi sen on havaittu toimivan histamiini N-transferaasi-inhibiittorina.
Harmaliini ei aiheuta fyysistä riippuvuutta.
Shenzheninlahden urheilukeskus

Shenzheninlahden urheilukeskus () on monikäyttöstadion Shenzhenissä, Kiinassa. Stadionilla on tilat pöytätennis-, uinti- ja jalkapallokilpailuille. Stadionilla järjestettiin vuoden 2011 kesäuniversiadien avajaiset ja kilpailutapahtumia.
Hongkongin vuoden 2019 mielenosoitusten aikana stadion on toiminut Kiinan kommunistisen puolueen puolisotilaallisten poliisivoimien tukikohtana näiden valmistautuessa terrorisminvastaiseksi julistamaansa operaatioon mielenosoittajia vastaan.
5535 Annefrank

5535 Annefrank on Marsin ja Jupiterin väliseen pääasteroidivyöhykkeeseen kuuluva pikkuplaneetta eli päävyöhykkeen asteroidi. Sen löysi Karl Wilhelm Reinmuth vuonna 1942. Pikkuplaneetta on nimetty Anne Frankin mukaan. Ennen nimeämistään se tunnettiin väliaikaisella nimellä 1942 EM.
Annefrankin mitat ovat 6,6 × 5,0 × 3,4 kilometriä ja sen kiertoaika on 3,29 vuotta. NASAn Stardust-luotain ohitti sen 2. marraskuuta 2002. Luotaimen etäisyys Annefrankista oli ohitushetkellä 3 079 kilometriä. Kohtaamisen jälkeen luotain jatkoi matkaansa pääasiallisen tutkimuskohteensa, komeetan 81P/Wild luokse.
New York Rangersin NHL-kausi 1993–1994

New York Rangersin kausi 1993–1994 oli joukkueen 68. kausi NHL:ssä. Rangers voitti runkosarjan ja kauden lopuksi Stanley Cup -finaaleissa Vancouver Canucksin otteluvoitoin 4–3. Stanley Cup oli Rangersin ensimmäinen sitten vuoden 1940.
Pudotuspelit.
 Voitto Tappio
Stanley Cup -kokoonpano.
Keskushyökkääjät
Laitahyökkääjät
Puolustajat
Maalivahdit
Mark Bomersback

Mark Bomersback (s. 8. heinäkuuta 1982 Rochester, Alberta, Kanada) on kanadalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä. Hän siirtyi tammikuussa 2013 Sveitsin pääsarjan SC Langnauun. Bomersbackin vahvuudet ovat luisteluvoimassa, nopeudessa, suoraviivaisuudessa ja ryöhkeydessä maalineduspelissä.
Ura.
Bomersback aloitti junioriuransa AMHL:ssä UFA Bisonsissa, jossa hän pelasi kauden 1998–1999. Bomersback teki historiaa neljällä pelaamalla kaudellaan Canmore Eaglesissa; hänestä tuli AJHL:n kaikkien aikojen paras pistemies 396 tehopisteellään 250 ottelussa. Kauden 2002–2003 tehot 46+68=114 toivat Bomersbackille AJHL:n pistepörssin voiton, vuoden kanadalaisen A-junioripelaajapalkinnon sekä AHJL:n arvoikkaimman pelaajan palkinnon.
Kaudeksi 2003–2004 Bomersback siirtyi NCAA-yliopistosarjaan Ferris Staten yliopistoon, jossa hänet valittiin Ferris Staten kauden tulokkaaksi. Kaudella 2005–2006 hän oli seuran toiseksi paras pistemies tehoilla 16+16=32. Kaudella 2006–2007 hänet valittiin Ferris Staten arvoikkaimmaksi pelaajaksi.
Tammikuussa 2007 Bommersback teki vapaana agenttina sopimuksen ECHL-seura Idaho Steelheadsin kanssa ja teki 35 runkosarjaottelussa tehot 20+19=39. Hän pelasi kaudella myös AHL:n Iowa Starsissa, jossa hän teki 21 ottelussa tehot 2+5=7. Kauden 2008–2009 Bommersback aloitti Idaho Steelheadsissa pelaten 40 ottelua tehoin 22+24=46, mutta pelasi kaudella myös try-out-sopimuksella AHL-seura Providence Bruinsissa, Binghamton Senatorsissa ja Steelheadsin AHL-farmissa Syracuse Crunchissa yhteensä 24 runkosarjaottelua tehoilla 5+1=6.
Kaudella 2009–2010 Bomersback pelasi ensimmäistä kertaa urallaan Euroopassa, kun hän teki heinäkuussa 2009 sopimuksen tšekkiläisen HC Plzeňin kanssa. Hän muodosti kaudella kovan tutkaparin Martin Strakan kanssa, joka toimi ketjussa pelintekijänä Bomersbackin toimiessa maalintekijänä. Hän teki kaudella 47 ottelussa tehot 19+25=44, joilla hän oli seuran kolmanneksi paras pistemies Tomáš Vlasákin ja Petr Vampolan jälkeen. Extraligan pistepörssissä hän sijoittatui kymmenenneksi Viktor Hublin kanssa ja hänet valittiin Extraligan parhaana tulokkaana. Elokuussa 2010 Bomersback teki sopimuksen KHL-seura Metallurg Novokuznetskin kanssa. Hän oli heikon seuran paras maalintekijä ja pistemies Aleksandr Golovinin kanssa tehoilla 13+13=26.
Elokuussa 2011 Bomersback siirtyi try-out-sopimuksella SM-liigassa pelaavaan Rauman Lukkoon. Bomersback esiintyi edukseen try-out-sopimuksen aikana, jonka päättymisen jälkeen Lukko teki hänen kanssaan sopimuksen kaudelle 2011–2012.
Bomersback pelasi Lukossa yhden kauden. Seuraavan kauden alussa hän oli pitkään pelaamatta, mutta teki tammikuussa 2013 koesopimuksen Sveitsin pääsarjan SC Langnaun kanssa.
1452 Hunnia

1452 Hunnia on Marsin ja Jupiterin väliseen pääasteroidivyöhykkeeseen kuuluva pikkuplaneetta eli päävyöhykkeen asteroidi. Sen löysi György Kulin vuonna 1938 Budapestissa. Pikkuplaneetta on nimetty Unkarin kansan kunniaksi. Ennen nimeämistään tämä asteroidi tunnettiin väliaikaisella nimellä 1938 DZ1.
Kohde kiertää Auringon ympäri (noin ) kiertoradalla, jossa se on lähimmillään ja etäisimmillään astronomisen yksikön päässä Auringosta. Kohteen läpimitta on noin ja pyörähdysaika akselin ympäri on . Albedo on ja magnitudi .
Rödsögården

Rödsögården on suomalainen rockyhtye, jonka Tony Fredlund perusti 1990-luvun alussa Kokkolassa.
Rödsögården on ehtinyt vaihtaa nimeään ja kokoonpanoaan useasti. 1990-luvun puolivälistä vuoteen 2006 yhtye käytti nimeä In The Land Of Nod, minkä jälkeen nimi vaihdettiin nykyiseen. Rödsögården juontaa nimenä juurensa samannimiseen paikkaan Rödsön kylässä lähellä Kokkolaa. Nykyisessä kokoonpanossaan yhtye on toiminut vuodesta 2000 lähtien. Yhtyeen läpimurtoa ovat jarruttaneet vuosien varrella muun muassa jäsenten elämänmuutokset. Muutaman hiljaisemman vuoden jälkeen yhtye alkoi toimia aktiivisemmin keväällä 2006, minkä johdosta syntyi debyyttialbumi "Rödsögården". Yhtye solmi sopimukset Warner Music Finlandin ja Live Nation Finlandin kanssa ja sai pienimuotoista nostetta vuosina 2008–2009. Se toimi Simply Redin lämmittelijänä Hartwall Areenalla and The Scriptin lämmittelijänä Nosturissa keväällä 2009. Muutamien muiden keikkojen lisäksi Rödsögården kävi myös Berliinissä syksyllä 2009. Vuonna 2010 yhtye keskittyi toisen albuminsa tekoon. Syksyllä 2011 albumi oli lähestulkoon valmis ja ensimmäinen singlelohkaisu ”Strangers And Lovers” julkaistiin 22. elokuuta 2011. 
Toisen albumin valmistuminen kuitenkin viivästyi monista syistä johtuen. Käännekohta albumin valmistumisessa tapahtui keväällä 2012 kun Rödsögården kävi Yhdysvalloissa Los Angelesissa äänittämässä East West Studiolla menestyneiden tuottajien Mark Needhamin ja Charlie Midnightin kanssa. Elokuussa 2013 yhtye sai lopulta äänitysten osalta valmiiksi toisen albuminsa brittiläisen tuottaja John Fryerin johdolla. Love's The Enemy -albumi julkaistiin pohjoismaissa 2015 (Sony) ja maailmalla 2016 (Spectra Music). Toisen albumin teossa ylijääneet kappaleet julkaistiin Dead Ends -albumina 2016 (Ei-No Records). 
Diskografia.
Albumit:
Singlet ja EP:t:
Musiikkivideot
Soba (kaupunki)

Soba oli keskiaikaisen Alwan pääkaupunki nykyisessä Sudanissa. Se sijaitsi Sinisen-Niilin itärannalla 22,5 kilometrin päässä joen suusta.
Sobasta tuli Alwan pääkaupunki 700–800-lukujen vaihteessa. Sen kukoistusaika oli 900-luvulla, jolloin kaupunkiin rakennettiin kristillisiä kirkkoja ja punatiilisiä julkisia rakennuksia. Laajassa muslimikorttelissa asui ulkomaisia kauppiaita. Soban piispa toimi Aleksandrian patriarkan alaisuudessa. Fundžit valtasivat kaupungin 1400-luvun lopussa, ja jo seuraavan vuosisadan alussa sen kerrottiin olevan raunioina. Arkeologisissa kaivauksissa on löydetty muinaisnubialaisia ja kreikankielisiä piirtokirjoituksia.
Pimotsidi

Pimotsidi ("Orap", "Pimotid") on neurolepti eli antipsykoottinen lääke. Se otettiin käyttöön 1970-luvun alkupuolella, lääkeaine mainitaan myös jo Therapia Fennica TF-74:ssa. Nykyään pimotsidia voi saada vain erityisluvalla. Pimotsidi omaa useita vakavia haittavaikutuksia. Pimotsidin etuina mainittiin olevan ei-sedatiivisuus, sekä yhden kerta-annostelun vuorokaudessa olevan riittävä. Lääke esiteltiin myös tuolloin täysin uutena ja aktivoivasti psyyken toimintaan vaikuttavana.
Pharmaca Fennica PF2011:n mukaan pimotsidin ainut käyttöindikaatio on vaikeaoireinen Touretten oireyhtymä (TS). Lääkettä annostellaan tabletteina, joiden vahvuus on 1 milligramma vaikuttavaa ainetta tablettia kohden.
Lääkkeen käytössä tulee noudattaa erityistä varovaisuutta, mikäli hoidettavalla on todettu epilepsia, maksan toiminnan taikka EEG:n muutoksia. Yhdistelyä muihin neuroleptisiin lääkeaineisin ei suositella, koska silloin haittavaikutukset voivat potentoitua.
Haittavaikutukset.
Tyypilliset neuroleptien käyttöön liittyvät haittavaikutusten riskit: maligni neuroleptisyndrooma, tardiivi dyskinesia, ekstrapyramidaaliset sivuoireet. Sydämen QT-ajan pidentymä, Grand Mal -tyyppiset epileptiset kouristelutilat, hypotensio sekä uneliaisuus. Antikolinergiset haittavaikutukset: suun kuivuminen, pahoinvointi, ummetus, huimaus, hikoilu. Harvinaisena haittana hyponatremia. Edelleen neuroleptille harvinaisesti: päänsärky, ahdistuneisuus sekä unettomuus.
Vielä Pharmaca Fennica 1976:n mukaan, tätä lääkeainetta nimenomaisesti suositeltiin käytettäväksi kombinoidusti. Tämä tarkoittaa eri lääkeaineiden välistä yhdisteltyä käyttöä keskenään. PF-76:n mukaan esimerkiksi sedatiivisia psykofarmakoita, kuten klooripromatsiinia voitiin yhdistellä pimotsidin annostelun yhteyteen.
Rakastajia ja muita veijareita

Rakastajia ja muita veijareita ("Lovers and Other Strangers") on vuonna 1970 ensi-iltansa saanut komediaelokuva, joka perustuu Renée Taylorin ja Joseph Bolognan näytelmään. 
Elokuvan pääosissa nähdään Gig Young, Cloris Leachman, Anne Jackson, Beatrice Arthur, Richard Castellano, Bonnie Bedelia, Michael Brandon, Harry Guardino, Anne Meara, Bob Dishy, Marian Hailey, Joseph Hindy sekä nuori Diane Keaton ensimmäisessä elokuvaroolissaan. Elokuvan on ohjannut Cy Howard.
Elokuva voitti parhaan laulun Oscar-palkinnon (”For All We Know”) ja oli ehdolla Oscarin saajaksi kahdessa muussa kategoriassa.
Sylvester Stallone nähdään elokuvassa avustajana. 
Arvioita.
"VideoHound’s Golden Movie Retriever" sanoo "Rakastajia ja muita veijareita" hyväksi komediaksi, jossa on mainioita roolisuorituksia ja antaa sille kolme tähteä neljästä.
Limasienet (kirja)

Limasienet on dosentti Marja Härkösen ja Elina Sivosen teos Suomessa esiintyvistä 204 limasienestä. Kirjan on julkaissut vuonna 2011 Luonnontieteellinen keskusmuseo. Teos liittyy PUTTE-ohjelmaan ("Puutteellisesti tunnettujen ja uhanalaisten metsälajien tutkimusohjelma"), jonka tärkeimpiä tehtäviä on määritysteosten julkaiseminen. 
Limasieniä on Suomessa tutkinut 1800-luvulla P. A. Karsten, ja julkaisuja on ilmestynyt muilla kielillä. Tämä teos on eliöryhmästä ensimmäinen suomenkielinen teos. Limasienistä oli aiemmin nimetty suomeksi vain paranvoi ja sudenmaito, siksi tätä kirjaa tehtäessä kehiteltiin Putte-ohjelman puitteissa nimet kaikille muillekin. Nimien -nen pääte kertoo, että kyse on limasienistä. Kaikki nimet ovat kaksiosaisia.
Suomenkielisen nimen lisäksi jokaisesta limasienestä kerrotaan tieteellinen nimi, värikuvia, lajikuvaus ja levinneisyysalue. Kirjassa on yli 300 kuvaa.
Tekijöistä Marja Härkönen on Helsingin yliopistosta eläkkeelle jäänyt dosentti, joka on 50 vuotta tutkinut limasieniä eri puolilla maailmaa. Elina Sivonen on filosofian maisteri, joka on valmistunut biologiksi Joensuun yliopistosta. Pro gradussaan hän käsitteli limasieniä. Kirjan ollessa tekeillä hän työskenteli Kasvimuseossa ja on sittemmin työskennellyt biologianopettajana.
Ayesha Takia

Ayesha Takia (s. 10. huhtikuuta 1986 Bombay, Maharashtra, Intia) on intialainen entinen näyttelijä, joka tunnettiin työstään hindinkielisissä elokuvissa. Hän aloitti uransa esiintymällä mainoksissa ja musiikkivideoissa. Hän voitti ensimmäisestä elokuvastaan "" (2004) parhaan naistulokkaan Filmfare Awards -palkinnon. Takian roolia nuorena leskenä elokuvassa "Dor" (2006) ylistettiin. "Wanted" (2009) oli suuri kaupallinen menestys.
Yksityiselämä.
Takia meni naimisiin ravintoloitsija Farhan Azmin kanssa 1. maaliskuuta 2009. Heidän piti mennä naimisiin jo joulukuussa 2008, mutta häät lykkääntyivät Mumbain terrori-iskujen takia. Heidän poikansa syntyi vuonna 2013.
Citybanan

Citybanan on Tukholman paikallisjunaverkkoon kuuluva kuusi kilometriä pitkä rautatietunneli. Kaikki Tukholman paikallisjunat siirtyivät tunnelin avauduttua Tomtebodan ja Tukholman eteläisen aseman väliseltä, kapasiteettinsa äärirajoilla olleelta radalta uuteen kaksiraiteiseen tunneliin. Tämä aiemmin käytössä ollut maanpäällinen rata asetettiin kaukojunien käyttöön. Uudistus kaksinkertaisti raidekapasiteetin Tukholmassa. Rakennustyöt oli tarkoitus aloittaa jo 2006, mutta silloinen hallitus kyseenalaisti hankkeen mielekkyyden ja hanketta lykättiin. Rakentaminen aloitettiin 24. tammikuuta 2009, ja hanke valmistui puoli vuotta etuajassa 10. heinäkuuta 2017.
Tunneliradalla on kaksi uutta asemaa: Tukholman keskusta korvaa Tukholman keskusrautatieaseman ja Tukholman Odenplan Karlbergin aseman paikallisjunaliikenteessä. Odenplanin asemalla on mahdollista vaihtaa metron vihreään linjaan ja keskustan asemalla kaikkiin metrolinjoihin. Asemat ovat esteettömiä, korkeatasoisia, ja niillä on ensimmäistä kertaa Tukholman raideliikenteessä laituriovet. 
Hankkeella tavoiteltiin ennen kaikkea paikallisjunaliikenteen heikoksi mielletyn täsmällisyyden ja aikatauluvarmuuden parantamista sekä metron vaihtomahdollisuuksien lisäämistä. Tämän lisäksi myös matka-aika rataosuudella nopeutui muutamalla minuutilla, ja sekä Tukholman läpi kulkevaa paikallis- että kaukojunaliikennettä voitiin lisätä merkittävästi. Hanke oli valmistuessaan Ruotsin historian suurin infrastruktuurihanke. 
Toisin kuin entinen rautatie, joka ylitti Saltsjönin sillalla, Citybanan kulkee mereen laskettua, paaluille asennettua putkea pitkin.
Kootut levyt osa 18 (Olavi Virta)

Kootut levyt osa 18 on vuonna 1995 julkaistu Olavi Virran kokoelmalevy, johon on koottu hänen levytyksiään vuosilta 1954–1955.
”Nukkumatti” on eri kappale kuin Virran aiemmin vuonna 1952 levyttämä samanniminen sävelmä.
Richie Stanaway

Richie Stanaway (s. 24. marraskuuta 1991 Tauranga) on uusiseelantilainen moottoriurheilija. 
Ura.
Alkuvuodet.
Ennen autourheilu-uraansa Stanaway kilpaili motocross-sarjoissa 12-vuotiaaksi asti. Hän kilpaili karting-sarjoissa vuoteen 2007 saakka, jolloin hän siirtyi Uuden-Seelannin Formula First -sarjaan, jossa hän kilpaili kauden 2007–08 sijoittuen sarjan kolmanneksi. Vuonna 2008 Stanaway kilpaili Uuden-Seelannin Formula Ford -sarjassa voittaen sarjan mestaruuden kaudella 2008–09. Vuonna 2009 hän kilpaili Australian Formula Ford -sarjassa sijoittuen kuudenneksi. Samana vuonna hän voitti Steel Trophy -palkinnon ajotaidoistaan. Vuonna 2010 Stanaway voitti ADAC Formel Masters -sarjan mestaruuden. Hän kilpaili myös Toyota Racing Series -sarjassa samana vuonna. Vuonna 2011 Stanaway siirtyi Saksan Formula 3 -sarjaan voittaen sarjan mestaruuden. 
GP3.
Formula 3:n ohella Stanaway kilpaili myös GP3-sarjassa vuonna 2011 Belgian kilpailusta lähtien ART-tallissa korvaten Pedro Nunesin. Hän ajoi heti ensimmäisessä kilpailussaan kahdeksanneksi ja pääsi startaamaan sprinttikilpailuun paalupaikalta ja voitti myös kilpailun, joka auttoi samalla voittamaan Lotus ART:lle sarjan mestaruuden. Stanaway keräsi näin ollen 7 pistettä. Vuonna 2014 Stanaway teki paluun GP3-sarjaan, jossa hän kilpaili täyden kauden Status Grand Prix -tallissa. Hän voitti kaksi kilpailua ja saavutti yhden paalupaikan sijoittuen sarjan kahdeksanneksi.
Formula Renault 3.5.
Vuonna 2012 Stanaway ajoi Formula Renault 3.5 -sarjassa. Hän ajoi Belgian sateisessa kilpailussa pahan kolarin, joka katkaisi häneltä kaksi selkänikamaa, minkä vuoksi hän joutui jättämään koko loppukauden väliin. Hän ehti saavuttaa kauden aikana kahdeksan pistettä. Stanaway teki vuonna 2014 paluun Formula Renault 3.5 -sarjaan ajaen neljä kilpailua saavuttaen yhden palkintosijan. 
Paluu kilparadoille.
Vuonna 2013 Stanaway palasi kilpailemaan ja kilpaili Porsche Supercup -sarjassa sijoittuen sarjan 12:nneksi. Samana vuonna hän kilpaili muutamia kilpailuja FIA World Endurance Championship -sarjassa ajaen Aston Martinilla ja jatkoi FIA WEC -sarjassa myös kaudella 2014. 
GP2.
Vuonna 2015 Stanaway siirtyi GP2-sarjaan ajaen jälleen Status GP -tallissa.
Strutt’s Parkin roomalaislinnoitus

Strutt’s Parkin roomalaislinnoitus oli roomalaisten rakentama linnoitus Britanniassa lähellä nykyistä Derbyn kaupunkia Englannissa. Linnoitus tehtiin suojaamaan tärkeää joenylityspaikkaa, missä Icknield Street kulkee Derwentjoen poikki. Se rakennettiin noin vuonna 50 ja hylättiin kolmisenkymmentä vuotta myöhemmin, kun roomalaiset päättivät rakentaa joen toiselle puolelle Dervention linnoituksen.
Tärkeän kulkuväylän, Icknield Streetin lisäksi roomalaiset rakensivat kaksi sivutietä, jotka ristesivät toisensa linnoituksen lähellä: The Long Lane kulki länteen kohti Chesteriä, ja yksinkertaisesti The Streetiksi kutsuttu tie poikki Peak Districtin aina Manchesteriin asti.
Alueelta on löydetty 1920-luvulla ja 1940-luvulla rahoja, jotka ovat auttaneet linnoituksen ajoittamisessa. Derbyn kaupunginmuseossa säilytetään paikalta löytyneitä rahoja Neron ja Claudiuksen ajoilta. 1970-luvulla tehdyissä kaivauksissa paljastui jäänteitä huolellisesti puretuista puurakenteista, mikä viittaisi siihen, että paikan hylkääminen on ollut suunnitelmallista eikä pakon sanelemaa. 1990-luvulla alueelta löytyi pengerryksiä, kivisiä perustuksia ja roomalaistyylisiä kivetyksiä. Paikan päälle on myöhemmin rakennettu asuntoalue, joten sen kaivauksia ei ole voitu jatkaa.
Midnight in Paris

Midnight in Paris on Woody Allenin käsikirjoittama ja ohjaama romanttinen komedia ja fantasiaelokuva. Pääosissa ovat Owen Wilson, Rachel McAdams, Marion Cotillard, Kathy Bates, Adrien Brody, Carla Bruni ja Michael Sheen. Elokuvan ensi-ilta oli Cannesin elokuvajuhlilla ja sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa toukokuussa 2011. Elokuva voitti parhaan alkuperäisen käsikirjoituksen Oscarin ja parhaan käsikirjoituksen Golden Globen ja oli ehdolla kolmessa Oscar-palkintokategoriassa (elokuva, ohjaus ja lavastus). Helmikuussa 2012 Hollywoodin käsikirjoittajien liitto palkitsi elokuvan parhaan alkuperäiskäsikirjoituksen palkinnolla.
Juoni.
Kirjailijanuraansa nihkeästi aloitteleva, Hollywoodissa käsikirjoittajana menestynyt nuori Gil Pender (Wilson) on kihlattunsa Inezin (McAdams) kanssa Pariisissa, muttei pidä tämän sikäläisistä ystävistä eikä matkalla mukana olevista Inezin upporikkaista ja konservatiivisista vanhemmista. Hän hyvästelee ystäväseurueen kesken illanvieton ja sanoo kävelevänsä takaisin hotelliinsa. Äkkiä hän huomaakin olevansa 1920-luvun Pariisissa ja tapaavansa sen ajan kulttuurikuuluisuuksia ja omia kirjallisia esikuviaan kuten Ernest Hemingwayn, F. Scott Fitzgeraldin ja Cole Porterin. Aamun sarastuksessa Gilin kokemukset vaihtuvat kuitenkin taas nykyaikaan. Sama toistuu useana yönä. Hän rakastuu Picasson hylkäämään nuoreen naiseen Adrianaan (Cotillard), joka haikailee 1920-luvulla Pariisin 1890-luvun ”kulta-aikaan”. Gil saa kannustavaa kritiikkiä teksteistään Gertrude Steinilta ja oppii vähitellen olemaan haikailematta menneisyyteen ja ottamaan vakavammin oman kirjailijankutsumuksensa. Elokuvan lopussa hän jättää Inezin, päättää jäädä Pariisiin ja kohtaa uuden rakkauden nykyajassa.
Arvioita.
Nyt-liitteen viisi kriitikkoa antoivat elokuvalle pistekeskiarvon 3,2. "Helsingin Sanomissa" elokuvaa kuvattiin viehättäväksi mutta yhdentekeväksi, kun taas Film-O-Holic.com-elokuvasivuston Aino Salosen mielestä "Midnight in Paris" nousee Allenin kahden muun Eurooppaan sijoittuvan myöhäiselokuvan, "Match Pointin" (2005) ja "Vicky Cristina Barcelonan" (2008) tasolle.
Mikel Koliqi

Mikel Koliqi (29. syyskuuta 1902 Shkodër – 28. tammikuuta 1997 Shkodër) oli albanialainen pappi, joka nimitettiin katolisen kirkon kardinaaliksi 1994. Hänet valittiin ilmeisesti vanhimpana kommunismin ajan vainoista selvinneenä albanialaisena katolisena pappina. Hän oli viettänyt vuosikymmeniä vangittuna Hoxhan diktatuurin aikana.
Koliqi sai koulutusta jesuiitoilta, jotka lähettivät hänet opiskelemaan Italian Bresciaan. Sittemmin hän harjoitti insinööriopintoja Milanon yliopistossa ennen siirtymistään teologiseen tiedekuntaan. Hänet vihittiin papiksi Shkodërissa vuonna 1931 ja nimitettiin tuomiokirkkoseurakunnan kuraatiksi. Vuonna 1936 hänestä tuli tuomiokirkon seurakuntapappi ja Shkodërin arkkihiippakunnan yleisvikaari. Koliqi teki nuorena pappina nuorisotyötä ja toimi lisäksi katolisen journalismin parissa. Hän oli maansa katolisen aktion perustaja.
Koliqi pidätettiin helmikuussa 1945. Hän vietti viisi seuraavaa vuotta vankilassa ja joutui sitten pakkotyöhön. Hän joutui jälleen pidätetyksi vuonna 1967; tuona vuonna uskonto kiellettiin Albaniassa kokonaan. Koliqi sai viidentoista vuoden vankeustuomion syytettynä ulkomaisten radiolähetysten kuuntelusta ja hengellisen työn tekemisestä nuorison parissa. Vapauduttuaan yhdeksän vuoden kuluttua hän palasi Shkodëriin ja jatkoi papintyötään salassa. Uskonnosta tuli jälleen laillista vuonna 1990. Koliqi sai taas työskennellä avoimesti ja esimerkiksi auttoi katolisen lehdistön uudelleenperustamisessa. Hänestä tuli myös näkyvä hahmo entisten poliittisten vankien yhteisössä. Koliqi sai 90-vuotispäivänään erikoistervehdyksen paavi Johannes Paavali II:lta, ja myös presidentti Sali Berisha muisti Koliqia "Pishtar i Demokracisën" tittelillä ("Demokratian soihdunkantaja").
Koliqi tapasi Johannes Paavali II:n tämän yksipäiväisellä Albanian-matkalla 25. huhtikuuta 1993. Pitkä keskustelu onnistui, sillä molemmat olivat italiantaitoisia. Koliqista tehtiin kardinaali vuoden 1994 konsistorissa 26. marraskuuta, jolloin paavi nimitti hänet Ognissanti in Via Appia Nuovan kardinaalidiakoniksi. Koliqi oli 92-vuotiaana kolmanneksi vanhin kardinaali, eikä hänellä korkean ikänsä johdosta enää ollut äänioikeutta konklaaveissa. Koliqi itse painotti, että kardinaaliksi nimittäminen ei ollut hänen ansiotaan, vaan kunnianosoitus kaikille hänen kanssaan kärsineille. Hän oli huolissaan vastuustaan ja pelkäsi, että ihmiset pitäisivät häntä paavin erityisenä edustajana Albaniassa. Koliqi vietti viimeiset vuotensa sisaruksensa tyttären ja tämän perheen luona pienessä asunnossa lähellä Shkodërin tuomiokirkkoa. Hän kuoli 96-vuotiaana kotikaupungissaan. Hänestä ei koskaan tullut piispaa, sillä hän oli ikänsä johdosta kieltäytynyt konsekroinnista.
Koliqi sävelsi kolme merkittävää oopperaa ja liturgista musiikkia. Hän toimi myös kuoromestarina ja kirjoitti runoja.
Kesäloma Miamissa

Kesäloma Miamissa () on vuonna 1941 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen Technicolor-menetelmällä tehty romanttinen musikaali-/komediaelokuva. Elokuvan ohjasi Walter Lang ja sen pääosissa ovat Don Ameche, Betty Grable ja Robert Cummings.
Grable (Kathryn ”Kay” Latimer) ja Landis (Barbara Latimer) näyttelevät kahta texaslaista tyttöä, jotka matkustavat Floridaan rikkaiden aviomiesten perässä.
"Kesäloma Miamissa" perustuu Stephen Powysin "Three Blind Mice" -näytelmään, josta käsikirjoituksen laativat George Seaton, Lynn Starling, Vincent Lawrence ja Brown Holmes. Alkuperäinen näytelmä avattiin Lontoossa 26. huhtikuuta vuonna 1938.
"Kesäloma Miamissa" sai ensi-iltansa kotimaassaan 18. kesäkuuta vuonna 1941 Miamissa sekä koko maassa 4. heinäkuuta. Suomessa elokuva ilmestyi elokuvateattereihin 4. huhtikuuta vuonna 1943. 20th Century Fox tuotti elokuvan.
Trivia.
Betty Grablen tanssipartneri "Kindergarten Conga" -musiikkinumerossa oli koreografi Hermes Pan, joka myös kehitti muut tanssinumerot tähän elokuvaan.
Virginia Gilmore, Gene Tierney ja Arline Judge olivat alkuperäisiä "Kesäloma Miamissa" näyttelijäkaartin harkintanäyttelijöitä. Myös John Paynea ja Dana Andrewsia harkittiin miespääosiin.
D’Ewes Coke

D’Ewes Coke (1747–1811) oli englantilainen pappi, joka omisti hiilikaivoksia ja lahjoitti omaisuuttaan hyväntekeväisyyteen.
Coke syntyi vuonna 1747 Mansfield Woodhousen kylässä Nottinghamshiressä. Hänen perheensä omisti hiilikaivoksia Pinxtonissa Derbyshiren itärajalla. Hänen isänsä kuoli pojan ollessa kaksitoistavuotias. Coke kävi koulua Reptonissa ja opiskeli sen jälkeen Cambridgen yliopistossa. Hän liittyi anglikaanisen kirkon papistoon vuonna 1770, jolloin hänet siunattiin diakoniksi. Pappisvihkimyksen hän sai vuonna 1771, ja hän toimi kappalaisena Pinxtonissa ja South Normantonissa neljänkymmenen vuoden ajan.
Coke meni naimisiin Hannah Heywoodin kanssa ja sai kolme poikaa. Perhe sai Coken suvun tiluksia Pinxtonista perinnöksi vuonna 1780. Vuonna 1782 he saivat vaimon puolelta perinnöksi Brookhill Hallin kartanon. Kuuluisa taiteilija Joseph Wright maalasi sen puistossa kolmoismuotokuvan pariskunnasta ja miehen kansanedustaja-serkusta samana vuonna. Työ on Derbyn kaupunginmuseossa. Maalauksen henkilöiden mielenkiinto keskittyy paperiarkkiin, jossa saattaa olla uusi puutarhasuunnitelma tai vaimon maisemapiirustuksia – taiteilijan muistiinpanot sommitelman perusteluista eivät ole säilyneet.
Nuorin Coken pojista, John, perusti Pinxtonin posliinitehtaan yhdessä William Billingsleyn kanssa.
Coke jätti testamentissaan varoja oppikirjojen hankkimiseen Pinxtonin koululaisille.
Taistojen tiellä

Taistojen tiellä ("Eespäin, eespäin, tiellä taistojen...") on yksi tunnetuimmista suomalaisista työväenlauluista. Se on peräisin 1920-luvulta.
Kappaleen sävel on Hannes Konnon alun perin "Jää hyvästi isänmaa" -nimiseen suojeluskuntamarssiin 1920-luvulla säveltämä. Ludvig Kosonen sepitti säveleen vuosikymmenen puolivälissä "Nuorten työläisten lippulaulun" Sörnäisten nuoriso-osaston lippulauluksi. Knut Kangas laati tähän vuorostaan vuonna 1929 uudet sanat, jolloin nykyinen "Taistojen tiellä" syntyi. Kappale jäi 1930-luvulla unohduksiin, mutta kohosi sotien jälkeen yhdeksi suosituimmista suomalaisista työväenlauluista, erityisesti työväentapahtumien yhteislauluna.