tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Kauhujen juna

Kauhujen juna (; myös "The Blood Suckers") on Freddie Francisin ohjaama brittiläinen kauhuelokuva vuodelta 1965. Elokuvan tuottajana toimi Amicus Productions. "Kauhujen junan" pääosissa ovat Peter Cushing ja Christopher Lee. "Kauhujen juna" koostuu viidestä episodista, joissa kaikilla on oma tarinansa.
"Kauhujen juna" on ensimmäinen Amicus Productionsin episodielokuvasarjassa. "Kauhujen junaa" seurasivat "Torture Garden – kohtalon lähettiläs" (1967), "The House That Dripped Blood" (1971), "Verisen kammion salaisuus" (1972), "Haudan tuolta puolen" (1972), "Ääniä haudasta" (1973), "Haudan tuolta puolen" (1973), "Tales That Witness Madness" (1974), "Kissojen kosto" (1977) ja "Hirvittävät hirviöt" (1980).
Tuotanto.
"Kauhujen junan" käsikirjoituksesta vastasi Milton Subotsky. Subotsky myös tuotti elokuvan Max Rosenbergin kanssa Amicus Productionsille.
Elokuvan kuvaukset alkoivat 25. toukokuuta vuonna 1964 Shepperton Studiosilla Surreyn Sheppertonissa 105 000 punnan budjetilla. Elokuvaa kuvattiin myös Hertfordshiressä. Elokuvaa kuvattiin Techniscope- ja Technicolor-menetelmillä. Kuvaukset päättyivät 3. heinäkuuta.
Acker Bilk palkattiin alun perin näyttelemään Biff Baileyta kolmanteen osaan "Voodoo", mutta sai sydänkohtauksen ja hänen rooliinsa astui Roy Castle, jonka ensimmäinen elokuvarooli tämä oli.
Julkaisu.
"Kauhujen juna" sai ensi-iltansa kotimaassaan Isossa-Britanniassa 23. helmikuuta vuonna 1965 Lontoossa. Isossa-Britanniassa elokuvan jakelusta vastasi Regal Films International.
Elokuva julkaistiin 28. helmikuuta 1965 Yhdysvalloissa, jossa Paramount Pictures toimi elokuvan teatterilevityksestä. "Kauhujen juna" julkaistiin myös Ruotsissa 22. marraskuuta 1965, Turkissa joulukuussa 1965, Länsi-Saksassa 21. tammikuuta 1966, Portugalissa 6. toukokuuta 1966 ja Ranskassa 14. huhtikuuta 1971. Suomessa elokuva ei päässyt teatterilevitykseen sen väkivaltaisuuden takia. Elokuvan ikärajaksi määrättiin 19. joulukuuta 1966 "KK" eli kokonaan kielletty, mutta määräys on kumottu.
Elokuva on julkaistu videolle ja DVD:lle vuosina 2003, 2005 ja 2006.
Jens Andreas Friis

Jens Andreas Friis (1821–1896) oli norjalainen saamen kielen ja kansatieteen tutkija. Hän luennoi vuodesta 1851 Oslon yliopistossa saamen ja suomen kielistä. Hänestä tuli 1863 yliopiston lehtori ja 1866 näiden aineiden ensimmäinen professori. Osaksi hänen ansiotaan on saamenkielisen Raamatun syntyminen.
Friis julkaisi useita kielitieteellisiä teoksia sekä muun muassa romanttisen kertomuksen "Lajla" (1881, suom. "Laila", 1883). "Lajla" on filmattu kolmesti, "Laila, tunturien tyttö" 1929, "Laila" 1937 (molempien ohjaus George Schnéevoigt) ja "Laila, Lapin tytär "1958 (Rolf Husberg).
Västerhaninge

Västerhaninge on taajama ja entinen kunta nykyisessä Haningen kunnassa Keski-Ruotsissa. Alue kuuluu Tukholman lääniin ja Södermanlandin historialliseen maakuntaan. Vuoden 2010 lopussa Västerhaningen taajamassa oli 15 134 asukasta.
Västerhaningen kunta muodostettiin samannimisestä pitäjästä vuonna 1863. Vuoden 1952 kuntauudistuksessa kuntaa laajennettiin liittämällä siihen Muskön saaristokunta. Vuoden 1971 kuntauudistuksessa silloiset Västerhaningen ja Österhaningen kunnat yhdistettiin nykyiseksi Haningen kunnaksi. Västerhaningessa ja Muskössä oli aiemmin omat seurakunnat, mutta sittemmin ne on yhdistetty Västerhaninge-Muskön seurakunnaksi.
The Devil’s Agent

The Devil’s Agent () on John Paddy Carstairsin ohjaama saksalais-brittiläis-irlantilainen draamaelokuva vuodelta 1962. Sen pääosissa ovat Peter van Eyck, Marianne Koch, Christopher Lee ja Macdonald Carey. "The Devil’s Agent" sijoittuu kylmän sodan aikaiseen Itä-Saksaan.
"The Devil’s Agent" perustuu Hans Haben romaaniin "Im Namen des Teufels", jonka pohjalta ohjaaja Carstairs ja Robert Westerby laativat käsikirjoituksen. Elokuva on myös englanninkielinen versio saksalaisesta elokuvasta "Im Namen des Teufels", joka tuli ensi-iltaan vuonna 1961.
Elokuva kuvattiin Irlannin Dublinissa. se sai ensi-iltansa Isossa-Britanniassa syyskuussa vuonna 1962. Länsi-Saksassa elokuva julkaistiin 27. marraskuuta vuonna 1962.
Näyttelijät.
Lähde:
Katarsis (elokuva)

Katarsis (myös "Sfida al diavolo") on Giuseppe Veggezzin ohjaama, tuottama ja käsikirjoittama italialainen kauhuelokuva vuodelta 1963. Elokuvan pääosissa ovat Christopher Lee ja Alma Del Rio.
"Katarsis" kuvattiin Roomassa. "Katarsis" sai ensi-iltansa 9. kesäkuuta vuonna 1963.
Gallus Guggumos

Gallus Guggumos (noin 1590 – 1666 tai myöhemmin) oli saksalainen säveltäjä ja urkuri. Noin vuosina 1610-1612 hän opiskeli työnantajansa Albrekt VI Baijerilaisen taloudellisella tuella Venetsiassa Giovanni Gabrielin johdolla. Vuonna 1612 Guggumokselta julkaistiin hänen ainoa tunnettu painettu sävellyskokoelmansa, latinankielisiä motetteja 4-6 lauluäänelle ja basso continuolle sisältävä "Mottecta IIII. V. et VI vocum" (Venetiis: apud Hæredem Angeli Gardani, MDCXII; näköispainos: Stuttgart: Cornetto-Verlag, 1996. ). Neljä vuotta myöhemmin ilmestyi lisäksi "Siren coelestis" -kokoelmassa (München: Alban Berg, 1616; 2. painos: München: Berg Witwe, 1622) yksittäinen vokaaliteos.
Horst

"Horst" voi viitata
sukunimeen:
tai paikkakuntaan:
Stranglehold (elokuva)

Stranglehold on vuonna 1962 julkaistu Lawrence Huntingtonin ohjaama brittiläinen toimintaelokuva, jonka pääosissa ovat Susan Shaw ja Nadja Regin.
"Strangleholdin" on käsikirjoittanut Guy Elmes ja Joy Garrison. Elokuvan tuottajana toimi David Henley Argo Film Productionsille. Elokuva kuvattiin Pinewood Studiosilla Buckinghamshiren Iver Heathissa.
Corridors of Blood

Corridors of Blood on vuonna 1958 ensi-iltansa saanut brittiläinen kauhutrilleri. Sen ohjasi Robert Day, ja pääosissa ovat Boris Karloff ja Christopher Lee. "Corridors of Blood" sijoittuu 1840-luvun Lontooseen ja kertoo brittiläisestä kirurgista Thomas Boltonista (Karloff), joka kehittelee anestesiakaasuja, jotta voisi tehdä leikkauksia kivuttomasti. Kaikki ei mene kuitenkaan tohtorin kuvitelmien mukaan.
Elokuvan käsikirjoituksesta vastasi Jean Scott Rogers. Tuottajina toimivat John Croydon ja Charles F. Vetter. "Corridors of Blood" kuvattiin Hertfordshiren Borehamwoodissa MGM British Studiosilla 90 000 punnan budjetilla. Elokuvan työnimenä oli "Doctor from Seven Dials".
"Corridors of Blood" sai ensi-iltansa joulukuussa vuonna 1958 kotimaassaan Isossa-Britanniassa ja pääsi rajoitettuun teatterilevitykseen. Elokuva sai Isossa-Britanniassa neljä vuotta myöhemmin uusintaensi-illan 6. syyskuuta vuonna 1962. Yhdysvalloissa elokuva sai ensi-iltansa 5. kesäkuuta vuonna 1963 New Yorkissa. Metro-Goldwyn-Mayer toimi elokuvan levittäjänä. MGM:n kirjanpidon mukaan elokuva teki voittoa 14 000 dollarin edestä.
"Corridors of Blood" on julkaistu videolle sekä DVD:lle vuosina 1998 ja 2006.
Benjamin Frosterus

Gustaf Benjamin Frosterus (30. lokakuuta 1866 Porvoo – 1. huhtikuuta 1931 Helsinki) oli suomalainen geologi.
Frosteruksen vanhemmat olivat professori Johan Gustaf Frosterus ja Alina Fredrika Ottelin. Hän pääsi ylioppilaaksi 1885 Helsingin ruotsalaisesta normaalilyseosta ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1885, filosofian maisteriksi 1890 ja filosofian lisensiaatiksi 1895. Frosterus opiskeli myös Saksassa Heidelbergin yliopistossa 1891–1892 ja teki myöhemmin opintomatkoja Saksaan, Sveitsiin, Itävaltaan, Italiaan, Ruotsiin, Norjaan ja Venäjälle.
Frosterus nimitettiin valtiongeologiksi 1889 ja geologisen toimikunnan agrogeologisen osaston johtajaksi 1918. Hän toimi mineralogian ja geologian opettajana Polyteknillisessä opistossa ja Teknillisessä korkeakoulussa vuosina 1893–1919. Frosterus oli valtion maatutkimuslaitoksen johtajana 1926–1931 ja hän sai professorin arvonimen 1926.
Frosterus julkaisi alansa teoksia, muun muassa "Epämetalliset hyödylliset mineraalit" (1919) ja "Suomen maaperä" (1922). Hän oli alallaan kansainvälisesti arvostettu.
Benjamin Frosterus oli naimisissa vuodesta 1895 Anna Gertrud Sofia (Netty) Wahlfeltin kanssa. Frosteruksen sisar oli kirjailija ja taidemaalari Hanna Frosterus-Segerstråle.
Gustaf Frosterus

Johan Gustaf Frosterus (6. kesäkuuta 1826 Turku – 3. huhtikuuta 1901 Helsinki) oli suomalainen historiantutkija. Hän toimi historian ylimääräisenä professorina vuodesta 1867 ja oli kouluhallituksen ylitarkastaja 1869–1900.
Frosteruksen vanhemmat olivat Vaasan ja Mustasaaren kirkkoherra, professori Benjamin Frosterus ja hänen ensimmäinen puolisonsa Vilhelmina Sofia af Gadolin. Hän kävi Helsingin yksityislyseota, Vaasan triviaalikoulua ja Turun lukiota ja pääsi ylioppilaaksi 1845. Frosterus valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1850, filosofian lisensiaatiksi 1856 ja filosofian tohtoriksi 1857. Frosterus opiskeli historiaa Pariisissa 1856–1857. Hänestä tuli riemumaisteri vuonna 1900.
Frosterus oli Helsingin yliopiston kirjaston ylimääräisenä amanuenssina 1851–1855, Hämeenlinnan lukion ranskanopettajana 1857–1858 ja Turun lukion vt. historian lehtorina 1858–1859. Hän oli Helsingin yliopiston historian dosenttina 1860, vt. historian professorina 1861–1863, ylimääräisenä historian professorina 1867 ja vt. yleisen historian professorina 1868–1869. Frosterus toimi samalla englanninopettajana Helsingin kouluissa 1867–1869. Hän oli viimeksi koulutoimen ylihallituksen historian opetuksen ylitarkastajana 1869–1900. Frosterus sai professorin arvon 1863.
Frosterus oli naimisissa vuodesta 1865 Alina Fredrika Ottelinin (k. 1921) kanssa. Heidän poikansa oli valtion maatutkimuslaitoksen johtaja Benjamin Frosterus.
Rick Rozz

Rick Rozz (s. 9. tammikuuta 1967) on yhdysvaltalainen kitaristi. Hänet tunnetaan mm. Deathin ja Massacren entisinä kitaristeina. Hän soitti ensin mainitussa yhtyeessä ainoastaan yhdellä studioalbumilla.
Nykyisin Rozz soittaa M Inc. -nimisessä death metal -yhtyeessä.
Johan Carl Emil af Frosterus

Johan Carl Emil af Frosterus (9. huhtikuuta 1830 Helsinki – 31. tammikuuta 1900 Vaasa) oli suomalainen juristi, senaattori, valtiopäivämies ja Vaasan hovioikeuden presidentti. 
Frosteruksen vanhemmat olivat piispa Robert Frosterus, jonka lapset aateloitiin isänsä ansioista vuonna 1875, ja Anna Aurora Matilda Lybecker. Hänen puolisonsa vuodesta 1862 oli Sofia Augusta Kellgren (k. 1913). Frosterus tuli ylioppilaaksi 1849 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1853. Tuomarintutkinnon Frosterus suoritti 1859 ja sai varatuomarin arvon 1862. Hän oli Viipurin hovioikeuden ylimääräinen kanslisti vuodesta 1860 ja senaatin oikeusosaston kopisti vuodesta 1863. Keisarin kanslian ja Suomen valtiosihteerinviraston apulaistoimitussihteeri Pietarissa hänestä tuli 1864, toinen toimitussihteeri 1866 ja ensimmäinen toimitussihteeri 1870. Frosterus sai valtioneuvoksen arvon 1874 ja todellisen valtioneuvoksen arvon 1880. Hän oli senaattori senaatin oikeusosastossa 1882–1890 ja sen jälkeen Vaasan hovioikeuden presidentti 1890–1900. Valtiopäivillä Frosterus oli aatelissäädyssä sukunsa edustaja 1877–1878, 1882, 1885 ja 1888.
Pankinjohtaja, valtiopäivämies Charles Emil af Frosterus oli Johan Carl Emil af Frosteruksen poika.
Lotus (Christina Aguileran albumi)

Lotus on yhdysvaltalaisen laulajan Christina Aguileran seitsemäs studioalbumi, joka julkaistiin marraskuussa 2012. Albumin tuottajina toimivat muun muassa Alex da Kid, Shellback, Max Martin ja Jayson DeZuzio. Albumilta julkaistiin singleinä kappaleet ”Your Body” ja Blake Sheltonin kanssa levytetty duetto ”Just a Fool”. 
Albumi nousi ilmestymisviikollaan Billboardin listalla sijalle seitsemän. Sen ensimmäisen viikon myynti oli kuitenkin vähäisempää kuin Aguileran aiempien albumien. Syyskuuhun 2014 mennessä albumia oli myyty Yhdysvalloissa 290 000 kappaletta.
Taustaa.
Vuonna 2010 julkaistun albuminsa "Bionicin" jälkeen Aguilera koki avioeron, näytteli ja lauloi "Burleski"-elokuvassa, toimi "The Voice" -ohjelman tuomarina ja julkaisi Maroon 5 -yhtyeen kanssa menestyvän ”Moves Like Jagger” -kappaleen. Huhtikuussa hän kertoi tekevänsä uutta kappaletta Cee Lo Greenin kanssa. Hän sanoi haluavansa seuraavalle albumilleen ”henkilökohtaisia” lauluja.
Aguileran edellinen studioalbumi "Bionic" ei menestynyt hyvin. Aguilera itse on arvellut sen johtuneen albumin futuristisesta musiikkityylistä. "Lotus"-albumilla hän palaa tyylillisesti lähemmäksi valtavirran poppia. Albumi sisältää duetot Aguileran kanssa "The Voice" -ohjelmassa esiintyneiden Blake Sheltonin ja Cee Lo Greenin kanssa.
Aguilera on sanonut, että albumin nimi "Lotus" tulee samannimisestä kukasta, joka kasvaa ankarissa olosuhteissa, mutta selviytyy hienosti. Kappaleiden aiheet vaihtelevat menetyksen tuskasta ja katumuksesta elämäniloon: ”Halusin jakaa erilaisia puolia itsestäni naisena, luovana ihmisenä ja taiteilijana. Siihen kuuluu äitiys. Siihen kuuluu seksuaalisuus. Siihen kuuluu haavoittuvaisuus. Siihen kuuluu aggressio ja ahdistus. Kaikki ne ovat osa sitä, mitä olen.”
Ildar Fatkullin

Ildar Railevitš Fatkullin (myös muotoon Fachullin, , , s. 16. lokakuuta 1982 Tatrin, Venäjä) on Venäjää edustava mäkihyppääjä. Etniseltä taustaltaan hän on tataari.
Fatkullin hyppäsi ensimmäisen maailmancupin kilpailunsa Kuopiossa Suomessa 28. marraskuuta 1999. Hänen paras sijoituksensa maailmancupissa on kahdeksas sija Oberstdorfissa Saksassa 30. joulukuuta 2001. Se on myös hänen ainoa maailmancup-sijoituksensa kymmenen parhaan joukossa. Arvokisoissa Fatkullinin paras saavutus on 11. sija normaalimäen maailmanmestaruuskilpailussa Lahdessa 2001.
Arvokisat.
Olympialaiset:
Maailmanmestaruuskilpailut:
Lentomäen Maailmanmestaruuskilpailut:
Thomas Schwall

Thomas "Tommy" Schwall (s. 13. elokuuta 1983 Steamboat Springs, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen entinen mäkihyppääjä.
Schwall hyppäsi neljä maailmancupin osakilpailua, joissa hänen paras sijoituksensa oli 39. Planicassa, Sloveniassa 22. maaliskuuta 2003.
Sijoitukset arvokisoissa.
Lentomäen MM-kilpailut:
Gorgon-hirviö

Gorgon-hirviö () on Terence Fisherin ohjaama brittiläinen kauhuelokuva vuodelta 1964. Elokuvan pääosissa ovat Peter Cushing ja Christopher Lee. "Gorgon-hirviön" tuotti Hammer Film Productions.
Juoni.
Vuonna 1910 Gorgon-hirviö ottaa ihmishahmon ja terrorisoi pientä saksalaista Vandorfin kylää muuttamalla sen asukkaita kiveksi.
Tuotanto.
"Gorgon-hirviö" -elokuvan kuvaukset alkoivat 9. joulukuuta 1963. Elokuvaa kuvattiin Technicolor-menetelmällä Bray Studiosilla Berkshiren Oakley Greenissä 150 000 punnan budjetilla.
Vastaanotto ja julkaisu.
Elokuvalla on Rotten Tomatoes -sivustolla 67 prosentin "tuore"-arvosana yhdeksän arvostelun pohjalta. Internet Movie Databasessa elokuvalla on arvosanana 6.3 kymmenestä.
"Gorgon-hirviö" sai ensi-iltansa kotimaassaan Isossa-Britanniassa 21. elokuuta vuonna 1964 Lontoossa. Maanlaajuiseen teatterilevitykseen elokuva pääsi 18. lokakuuta 1964. Columbia Pictures vastasi elokuvan levityksestä. Elokuva pääsi teatterilevitykseen myös Länsi-Saksassa 21. elokuuta 1964, Ruotsissa 1. helmikuuta 1965, Yhdysvalloissa 17. helmikuuta 1965 ja Japanissa 10. heinäkuuta 1965.
DVD-julkaisut.
Sony Pictures Home Entertainment julkaisi elokuvan Pohjois-Amerikassa DVD:nä Hammerin kauhuelokuvien "Muumion haudan kirous" (1964), "Tohtori Jekyllin kahdet kasvot" (1960) ja "Pelon tunne" (1961) kanssa vuonna 2008 "Icons of Horror Collection: Hammer Films" -nimisessä julkaisussa. "Gorgon-hirviö" on saatavilla myös omana julkaisunaan.
Argo (vuoden 2012 elokuva)

Argo on vuonna 2012 ensi-iltansa saanut Ben Affleckin ohjaama ja tuottama yhdysvaltalainen elokuva. Elokuva kertoo CIA:n operaatiosta pelastaa kuusi yhdysvaltalaista vuoden 1979 Iranin panttivankikriisin aikana. Pääosissa ovat Ben Affleck, Bryan Cranston, John Goodman, Alan Arkin, Kyle Chandler, Chris Messina, Clea DuVall ja Tate Donovan.
"Argo" on saanut lukuisia palkintoja. Viidestä Golden Globe -ehdokkuudesta se voitti parhaan draamaelokuvan ja parhaan ohjauksen palkinnon. Britannian elokuva-akatemia puolestaan palkitsi "Argon" parhaan elokuvan sekä leikkauksen ja Affleckin parhaan ohjauksen Bafta-palkinnolla. "Argo" sai vuoden 2013 Oscar-gaalassa kolme Oscar-palkintoa oltuaan ehdolla seitsemässä kategoriassa: elokuva palkittiin parhaasta leikkauksesta ja sovitetusta käsikirjoituksesta sekä parhaana elokuvana.
Vastaanotto.
Arvostelut.
Rotten Tomatoes -sivuston mukaan kriitikoiden arvosteluista 96 % oli positiivisia perustuen 262 arvosteluun.
Karavaani (elokuva)

Karavaani (myös Lemmen karavaani; ) on James Fargon ohjaama yhdysvaltalais-iranilainen seikkailuelokuva vuodelta 1978. "Karavaani" perustuu James Michenerin samannimiseen romaaniin vuodelta 1963, jonka pohjalta Nancy Voyles Crawford, Thomas A. McMahon ja Lorraine Williams laativat käsikirjoituksen. Elokuvan tuotti Elmo Williams. "Karavaanin" pääosissa ovat Anthony Quinn, Michael Sarrazin ja Christopher Lee.
"Karavaani" kuvattiin Technicolor-menetelmällä Iranin Baluchistanissa 14 miljoonan dollarin budjetilla. "Karavaani" sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa 2. marraskuuta vuonna 1978. Yhdysvalloissa elokuvaa levitti Universal Pictures. Suomessa elokuva julkaistiin 25. toukokuuta vuonna 1979.
"Karavaani" sai yhden Oscar-ehdokkuuden parhaasta puvustuksesta vuonna 1979. Elokuva julkaistiin DVD:lle vuonna 2007.
Bill Tanner

Bill Tanner on kuvitteellinen hahmo James Bond -elokuvissa ja romaaneissa. Hän on MI6:n henkilöstöpäällikkö ja sotilasarvoltaan everstiluutnantti. Hän on esiintynyt elokuvissa "007 ja kultainen ase", "Erittäin salainen", "007 ja kultainen silmä", "Kun maailma ei riitä", "007 Quantum of Solace", "007 Skyfall," "007 Spectre" ja "007 No Time to Die". Hahmoa ovat näytelleet Michael Goodliffe, James Villiers, Michael Kitchen ja Rory Kinnear.
Becca Tobin

Rebecca Melise ”Becca” Tobin (s. 18. tammikuuta 1986 Marietta, Georgia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja laulaja.
Nuoruus.
Becca Tobin kasvoi Mariettassa, Georgiassa perheensä nuorimpana. Hän kävi Pebblebrook High Schoolin Georgian Mabletonissa. Hän oli koulussa cheerleader ja aloitti sen jälkeen tanssimisen. Tobinin isä on juutalainen.
Ura.
Tobin näytteli yhdysvaltalaisessa musikaalisarjassa "Glee" Kitty Wildea. Hänellä on ollut myös rooli sarjoissa "Wiener &amp; Wiener" ja "Drop Dead Diva". Vuonna 2015 hän näyttelee tietokonekoodaajaa rikossarjassa "". Tobin on tehnyt pieniä teatteriprojekteja, useimmiten avustajana. Hän oli kiertueella Trans-Siberian Orchestran kanssa vuonna 2011.
Diana (elokuva)

Diana on vuonna 2013 ensi-iltansa saanut elokuva, joka kertoo prinsessa Dianan kahdesta viimeisestä vuodesta. Oliver Hirschbiegelin ohjaama elämäkertaelokuva keskittyy Dianan suhteeseen sydänkirurgi Hasnat Khaniin ja Dodi Al-Fayediin. Elokuvassa Dianaa näyttelee brittiläis-australialainen Naomi Watts. Elokuva ensi-iltansa oli Britanniassa 20. syyskuuta 2013 ja Suomessa 8. marraskuuta 2013. 
Kriitikot ovat lytänneet elokuvan täysin ja antaneet sille murska-arvosteluja.
Hän tanssi kanssa enkeleiden

Hän tanssi kanssa enkeleiden on Suvi Teräsniskan 8. helmikuuta 2013 julkaistu albumi, joka on tribuutti Yö-yhtyeelle. Se debytoi Suomen virallisen listan sijalla 1.
Albumin ensimmäisenä singlenä julkaistiin 7. joulukuuta 2012 kappale "Rakkaus on lumivalkoinen". Kappaleella "Särkyvää" on mukana Yö-yhtyeen solisti Olli Lindholm.
Kotkat saalistavat

Kotkat saalistavat () on vuonna 1979 ensi-iltansa saanut, J. Lee Thompsonin ohjaama brittiläinen toiminnallinen sotaelokuva, jonka pääosissa ovat Anthony Quinn, James Mason, Malcolm McDowell ja Christopher Lee.
Juoni.
Toisen maailmansodan aikana Ranskan vastarintaliike pyytää baskilaiselta maanviljelijältä (Anthony Quinn) apua viemään pakenevan tiedemies Bergsonin (James Mason) ja tämän perheen Pyreneiden yli Espanjaan turvaan. Heidän reitillään on saksalaisjoukko, jota johtaa sadistinen natsiupseeri von Berkow (Malcolm McDowell).
Tuotanto.
"Kotkat saalistavat" perustuu Bruce Nicolaysenin romaaniin "Perilous Passage" vuodelta 1976. Nicolaysen myös laati elokuvan käsikirjoituksen. "Kotkat saalistavat" kuvattiin Pyreneillä ja Ranskan Nizzassa.
James Mason oli ennustanut vastanäyttelijälleen Kay Lenzille kuvauksien aikana, että elokuva tulisi floppaamaan lippuluukuilla. Hän oli sanonut: "Sano minun sanoneen. Kaikki elokuvat, jotka ovat pääasiassa paksussa lumessa ovat olleet floppeja lippuluukulla. Jotenkin ne saavat yleisön tuntemaan kylmää ja kosteaa." Hän oli oikeassa: elokuva ei menestynyt lippuluukuilla maailmalla ja kriitikoiden silmissä elokuva oli katastrofi ohjaaja J. Lee Thompsonin aikaisempaan ohjaamaan elokuvaan "Navaronen tykit" (1961) verrattuna. "Navaronen tykit" -elokuvaa pidetään Thompsonin mestariteoksena.
Julkaisu.
"Kotkat saalistavat" sai ensi-iltansa kotimaassaan Isossa-Britanniassa vuonna 1979. Elokuvaa levitti Hemdale Film Distribution. Elokuva sai ensi-illan Turkissa 26. helmikuuta 1979 ja Yhdysvalloissa 9. maaliskuuta 1979 New Yorkissa. Elokuvaa esitettiin Yhdysvalloissa vain viikon verran muutamissa elokuvateattereissa. United Artists toimi elokuvan levittäjänä Yhdysvalloissa.
"Kotkat saalistavat" pääsi teatterilevitykseen monissa Euroopan maissa: Tanskassa 21. maaliskuuta 1979, Suomessa 13. huhtikuuta 1979, Alankomaissa 1. toukokuuta 1979, Norjassa 16. kesäkuuta 1979 ja Ranskassa 15. elokuuta 1979. Etelä-Koreassa elokuva sai ensi-illan 5. heinäkuuta 1979 ja Australiassa 21. helmikuuta vuonna 1980.
Elokuva julkaistiin DVD:lle vuonna 2011.
Arvioita.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Bello Romano kutsui elokuvaa kehnoksi ja antoi sille kaksi tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”keskinkertainen”.
Rafał Piszcz

Rafał Maciej Piszcz (24. lokakuuta 1940 Poznań – 12. syyskuuta 2012 Poznań) oli puolalainen ratameloja ja olympiamitalisti.
Piszcz voitti parinsa Władysław Szuszkiewiczin kanssa kajakkikaksikossa olympiapronssia Münchenissä 1972. Tokiossa 1964 hän jäi kajakkinelikoissa välieriin ja Méxicossa 1968 hän oli samassa luokassa kahdeksas. Hän selviytyi maailmanmestaruuskilpailuissa kahdeksan ja Euroopan-mestaruuskilpailuissa kolme kertaa loppukilpailuun ja voitti 24 Puolan mestaruutta.
Piszcz kuoli syntymäkaupungissaan Poznańissa 12. syyskuuta 2012, 71-vuotiaana.
Suzhoun satama

Suzhoun satama tai erään lähteen mukaan "Taicangin satama-alue" (, LOCODE: CN TAG tai CN CGU tai CN ZJG ) on Kiinan itäosissa, Shanghain länsipuolella ja Nanjingin itäpuolella Jangtsejoen alajuoksulla sijaitsevan Jiangsun maakunnan Suzhoun hallintoalueen suursatama.
Maantieteellisesti satama alkaa pian maailman suurimman sataman, Shanghain sataman länsipuolelta. Lähimpänä merta ja osin Jangtsen varrelle sijoittuvaa Shanghain satamaa on Suzhoun sataman Taicangin satama-alue. Suzhoun satama jatkuu Jangtsen etelärannalla eli oikeanpuoleisella rannalla pitkälle kaistaleelle: Suzhoun hallintoalueen Zhangjiagangin satama-alue sijaitsee noin 100 kilometriä Taicangista ylävirtaan. Suzhoun satamaan kuului vuonna 2011 kaikkiaan 224 laiturialuetta, jotka kattoivat noin 60 kilometriä Jangtsen rantaa.
Maailman suurin jokisatama.
Vuonna 2002 hallintoalueen Jangtsen varrella sijainneet satamat (Changshu, Taicang ja Zhangjiagang) yhteenliittämällä muodostettu Suzhoun satama on maailman suurin jokisatama. Vuoden 2011 rahtimäärällään se oli Kiinan viidenneksi suurin ja maailman seitsemänneksi suurin satama, kun sisämaanliikenne luetaan mukaan rahtitilastoihin ulkomaanliikenteen ohella. Rotterdamin sataman vuoden 2015 satamatilastossa satama listattiin nimellä "Taichangin satama-alue" () kokonaisrahtimäärältään (540,0 milj. tonnia) maailman viidenneksi suurimmaksi satamaksi.
Satama on suurin Kiinan yhdeksästä vuonna 2011 yli 100 miljoonaa tonnia rahtia vuodessa käsitelleestä jokisatamasta ja keskeinen Jiangsun maakunnan liikenteessä. Suzhou ylitti 100 miljoonan tonnin rajan vuonna 2005. Vuonna 2011 sataman kautta kulki jo 380 miljoonaa tonnia ja 2012 kaikkiaan 428 miljoonaa tonnia rahtia. Vuonna 2012 sataman ulkomaa rahdin volyymi ylitti 100 miljoonaa tonnia. Satamasta liikennöidään yli 400 satamaan maailman yli 100 maassa. Kun sekä koti- että ulkomaan rahtiliikenne lasketaan mukaan, Suzhoun satama listattiin vuonna 2013 jo maailman 6. suurimmaksi tavaraliikenteen satamaksi 454,3 miljoonalla tonnillaan.
Konttisatamana Suzhoun satama on kasvanut nopeasti. Sataman kautta kulki vuonna 2010 kaikkiaan 3 644 kTEU, 2011 yhteensä 4 700 kTEU ja 2012 jo 5 860 kTEU kontteja. Vuonna 2011 satama sijoittui 28. sijalle linjaliikenteen suurimpien toimijoiden laatimalla konttisatamien maailmanlistalla. Jotkut satamatilastot käsittelevät Suzhoun sataman osia vuonna 2002 tapahtuneesta liittymisestä huolimatta yhä erillisinä satamina tai ovat puutteellisia. Esimerkiksi amerikkalaisten satamaviranomaisten vuoden 2010 maailmanlistalla Suzhoun sataman Taicangin satama-alue sijoittui konttisatamana 55. sijalle.
Peter Hussing

Peter Hussing (15. toukokuuta 1948 Brachbach – 8. syyskuuta 2012 Brachbach) oli Länsi-Saksaa urheilu-urallaan edustanut nyrkkeilijä, olympiamitalisti ja Euroopan mestari.
Hussing voitti olympiapronssia Münchenissä 1972 hävittyään välierässään nyrkkeilylegenda Teófilo Stevensonille. Montréalissa 1976 ja Los Angelesissa 1984 hän hävisi puolivälierissä.
Maailmanmestaruuskilpailuista Hussing voitti pronssia Münchenistä 1982. Euroopan-mestaruuskilpailuista hän voitti kultaa vuonna 1979, hopeaa vuosina 1971 ja 1973 ja pronssia vuonna 1969.
Hussing kuoli 8. syyskuuta 2012, 64-vuotiaana. Hän oli kärsinyt vakavasta sairaudesta.
Þór Saari

Þór Saari (s. 9. kesäkuuta 1960 Miami Beach, Florida) on islantilainen poliitikko. Hän oli kansanedustajana Islannin Alltingissa vuosina 2009–2013 ja edusti siellä "Liike" () -puoluetta. Hän oli myös puolueen puheenjohtaja vuosina 2010–2011. Ennen Liike-puolueen perustamista hän oli "Kansalaisten liike" () -puolueen jäsen. Kyseinen puolue oli perustettu Islannin talouskriisin jälkeen. 
Hän syntyi Miami Beachissä islantilaiselle äidille (Rannveig Steingrímsdóttir) ja amerikansuomalaiselle isälle (Lee Elis Roy Saari). Hän on eronnut ja hänellä on tästä avioliitosta tytär nimeltään Hildigunnur.
Mehmet Görmez

Mehmet Görmez (s. 1959 Gaziantepin maakunta) on turkkilainen islamilainen uskonoppinut. Hän sai vuonna 2003 nimityksen Turkin Uskonnollisten asioiden viraston varapuheenjohtajaksi ja vuonna 2010 puheenjohtajaksi. Hän on toiminut rukouksen johtajana ja saarnaajana Ankarassa. Görmez on filosofian tohtori ja professori. Hän opiskeli Ankaran yliopistossa ja on sittemmin muun muassa opettanut Ahmet Yesevin yliopistossa sekä tehnyt tutkimustyötä Isossa-Britanniassa. Hän on naimisissa, ja hänellä on kolme lasta.
Nanjingin satama

Nanjingin satama () on suuri jokisatama Kiinan Nanjingissa Jangtsejoen alajuoksulla, noin 300 kilometrin päässä joen suulla olevasta Shanghaista.
Satama on yksi Kiinan yhdeksästä vuonna 2011 yli 100 miljoonaa tonnia rahtia vuodessa käsitelleestä jokisatamasta ja tärkeä Jiangsun maakunnan liikenteessä.
Vuonna 2010 Nanjingin satama sijoittui 93. sijalle amerikkalaisten satamaviranomaisten laatimalla konttisatamien maailmanlistalla. Sama lista kuitenkin "unohti" listata tämän maailmanluokan sataman kokonaisrahtimäärän, joka toisen lähteen mukaan oli tuolloin jo 147 miljoonaa tonnia ja vuonna 2011 jo 171 miljoonaa tonnia.
Speed Kills – The Very Best in Speed Metal

Speed Kills – The Very Best in Speed Metal on vuonna 1985 julkaistu speed- ja thrash metal -kokoelma-albumi. 
Se on ensimmäinen brittiläisen Music for Nations -levymerkin kaikkiaan kuudesta vuosina 1985–1992 julkaisemasta Speed Kills -albumista. Lisäksi yhdysvaltalainen Heavy Artillery Records julkaisi vielä vuonna 2007 seitsemännen samannimisen kokoelma-albumin. Vuoden 2007 kokoelmalla ei kuitenkaan ole mitään yhteyttä 2004 toimintansa lopettaneen Music for Nations -yhtiön kanssa.
Ensimmäinen Speed Kills -albumi sisältää kaikkiaan 12 kappaletta lähinnä pohjoisamerikkalaisilta yhtyeiltä. Mukana on tyylilajin luoneita artisteja, kuten Metallica, Megadeth ja Slayer, jotka myöhempinä vuosina nousivat genren suurimmiksi nimiksi. 
Albumilla on kappaleita myös muilta merkittäviltä alan pioneereilta. Mukana ovat muun muassa sveitsiläinen Celtic Frost, kanadalainen Voivod, yhdysvaltalainen Exodus ja black metalin kehittänyt englantilainen Venom. Levyllä esiintyvistä artisteista ainoastaan italialainen Bulldozer jäi myöhemmin lähes kokonaan tuntemattomaksi.
Levyllä kuultava Venomin ”Black Metal” on uudelleen levytetty versio yhtyeen albumilla "Black Metal" vuonna 1982 julkaistusta kappaleesta. Sitä ei tiettävästi ole julkaistu missään muualla. Myös Slayerin ”Evil Has No Boundaries” oli ennen julkaisematon liveversio.
Axpo

Axpo on sveitsiläinen energia-alan konserni, jonka pääkonttori on Badenissa. Konsernin emoyhtiö on Axpo Holding AG. Axpo-yhtiöillä on toimintaa useissa Euroopan maissa.
Historiaa.
Axpon historia juontaa 1900-luvun alkuun, jolloin Nordostschweizerische Kraftwerke aloitti toimintansa.
Konserniyhtiöt.
Axpo Holdingilla on useita tytäryhtiötä, joista merkittävimmät ovat:
Barbie Fairytopia – keijukaismaa

Barbie Fairytopia – keijukaismaa on vuonna 2005 valmistunut animaatioelokuva, joka jatkaa Barbie-elokuvien sarjaa sekä aloittaa Fairytopia-sarjan. Elokuvan jatko-osat ovat Mermaidia ja Sateenkaaren taikaa. Elokuva on julkaistu myös "Barbie Klassikko"-sarjassa viidentenä klassikkona. Elokuva on toteutettu tietokoneanimaatiolla.
Juoni.
Barbie esittää elokuvassa siivetöntä keijua, Elinaa (suomalainen ääni Sanna Majuri). Elinan suuri unelma on päästä vielä joskus lentämään. Kun eräänä päivänä Elina, tämän ystävä Dandelion sekä haituvapallo Bibble leikkivät taikaniityllä, tulevat pienet keijut kiusaamaan Elinaa, koska hänellä ei ole siipiä. Dandelion puolustaa häntä ja keijut kertovat, että suojelijakeiju Topaasi on kaapattu. Keijut kehottavat heitä lähtemään kotiin turvaan, jotta kuningatar Lumoojattaren ilkeä kaksoissisar Laverna ei kaappaisi heitäkin. Elina pitää Lavernaa vain myyttinä, mutta Dandelion menee vielä kysymään äidiltään. Elina ja Bibble lähtevät heidän omaan kotikukkaansa. 
Samaan aikaan paha keiju Laverna on kuin onkin kidnapannut suojelijakeiju Topaasin. Laverna aikoo napata kaikki suojelijat ja heidän avullaan tulla Fairytopian vahvimmaksi keijuksi. Hän samalla levittää keijukaismaahan sairautta, joka vie keijuilta lentokyvyn. Lavernan tarkoituksena on uusilla voimillaan pelastaa keijukaismaa sairaudelta ja näin nousta valtaan. 
Aamulla Elina huomaa, että hänen kotikukkansa Pioni on sairas. Dandelion lentää Elinan luo ja kertoo, että osa keijuista ovat menettäneet kykynsä lentää. Elina ja Bibble aikovat mennä tapaamaan suojelijakeiju Azuraa, ja kysyä tältä neuvoa. Dandelion lähtee mukaan, mutta sairaus iskee häneenkin ja hän joutuu lähtemään kotiin. 
Vain Elina voi pelastaa koko Fairytopian, koska sairaus ei vaikuta häneen. Mutta pystyykö siivetön keiju pelastamaan koko keijukaismaan? 
Alkuperäinen/ suomenkielisinä ääninä.
Muissa rooleissa: Riina Laiho, Juha-Pekka Mikkola, Anniina Puonti &amp; Eero Markkanen
Jatko-osa.
"Barbie: Fairytopia - Mermaidia".
Barbie: Fairytopia - Mermaidia on jatko-osa Barbie elokuvalle "Barbie Fairytopia – keijukaismaa".
Juoni.
Elina lähtee elokuvassa pelastamaan Nalu-ystäväänsä, vedenalaista prinssiä. Lavernan apulaiset ovat kidnapanneet Nalun ja aikovat hänen avullaan tehdä Lavernasta Keijukaismaan vahvimman keijun - voimakkaamman kuin Lumoojatarkin. Elinan täytyy pysayttää heidät, mutta hän ei pysty siihen yksin. Hän tarvitsee apua merenneito Norilta, joka ei luota muukalaisin eikä halua olla missään tekemisissä Elinan kanssa. Norin saaminen puolelleen ei ole helppoa, mutta Elinan suurin haaste on vasta edessäpäin. Nalun pelastamiseksi hän joutuu ehkä tekemään elämänsä suurimman uhrauksen: luopumaan siivistään. Onnistuuko hän tehtävässään vai joutuuko Keijukaismaa Lavernan haltuun ikuisiksi ajoiksi?
Elokuvan kesto on noin 1 tunti 14 minuuttia ja se on animaatio.
Johan Henrik Frisenheim

Johan Henrik Frisenheim alk. "Frisius" (s. Nevanlinna – k. 12. lokakuuta 1737 Lappeenranta) oli suomalainen virkamies. Hän oli Isonvihan ja Uudenkaupungin rauhan jälkeen vuosina 1721–1737 Savonlinnan ja Kymenkartanon läänin maaherra ja johti jälleenrakennustyötä. Hän oli alkujaan nevanlinnalainen kauppias Frisius, jonka taustasta on tietoja niukasti. Isä oli Nevanlinnan saksalaisen seurakunnan pappi Heinrich Frisius. Erään lähteen mukaan isänpuoleinen suku olisi peräisin Rostockista. Äiti oli Margareta Hansdotter Soldan.
Hän sai aatelisarvon 1716 ja vapaaherra hänestä tuli 1727.
Varbergin linnoitus

Varbergin linnoitus on Ruotsissa nykyisessä Varbergin kunnassa sijaitseva vanha linnoitus. Kreivi Jacob Nielsen rakennutti sen noin vuosina 1287–1300 Vardbergetille Hallandiin, joka kuului silloin Tanskaan. Linnoitus on kuulunut vuoroin Tanskalle ja Ruotsille, vuodesta 1645 alkaen Ruotsille. Sitä on korjailtu useita kertoja ja nykyinen ulkoasu on suurimmaksi osaksi peräisin 1630- ja 1640-luvuilta. Linnoitus toimi vankilana vuosina 1848–1880. Nykyisin sitä käyttää Hallannin kulttuurihistoriallinen museo.
Dan Blackburn

Daniel "Dan" Blackburn (s. 20. toukokuuta 1983, Montreal, Quebec) on kanadalainen entinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan maalivahti. NHL-urallaan hän edusti New York Rangersia 63 ottelussa.
Blackburn joutui lopettamaan uransa vasempaan olkapäähän tulleen hermovaurion takia.
Kawasaki Ki-102

Kawasaki Ki-102 (liittouneiden koodinimi Randy) oli keisarillisen Japanin armeijan ilmavoimien kaksimoottorinen raskas hävittäjä toisessa maailmansodassa. Kone suunniteltiin ja valmistettiin Japanissa, ja sen B-muunnosta käytettiin rynnäkkötehtäviin. Siinä oli lentokoneeseen nähden raskas 57 mm tykki, jonka suuri rekyyli johti sen vaihtamiseen 37 mm tykkiin. Lentokoneen saavuttama lakikorkeus 11 000 metriä oli riittävä, jotta se kykeni torjumaan korkealla lentäviä yhdysvaltalaisten B-29-pommittajalauttoja. Huippunopeus oli 580 km/h, joka saman suuruinen B-29 kanssa.
Moottorein oli kaksi 1 500 hevosvoiman Mitsubishi Ha-112 Ru -tähtimoottoria.
Liittoutuneet käyttivät tästä lentokoneesta tyyppitunnusta "Randy". Konetyyppiä valmistettiin noin 240 kappaletta, mutta ne eivät ottaneet osaa suuriin ratkaisutaisteluihin: Japanin kotirintamaa ja Okinawaa lukuun ottamatta. Ki-102 palveli rynnäkkötehtävien lisäksi yöhävittäjänä.
A. J. Green

Adriel Jeremiah "A. J." Green (s. 31. heinäkuuta 1988, Summerville, Etelä-Carolina) on yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja, pelipaikaltaan laitahyökkääjä. Hän pelaa tällä hetkellä NFL-liigan Cincinnati Bengalsissa. 
Georgian yliopiston joukkueessa yliopistojalkapalloa pelannut Green oli NFL:n varaustilaisuuden neljäs varaus vuonna 2011.
Carl Frölich

Carl Frölich (1680–1754) oli ruotsalainen eversti ja kreivi. Hän oli Pohjanmaan maaherra 1734–1739, ja hänet tunnetaan talouselämän kehittäjänä. Vuosina 1739–1743 hän oli Turun hovioikeuden presidentti, ja sen jälkeen Svean hovioikeuden presidentti. 
Hänen isänsä oli Riian kuvernööri, Tarton hovioikeuden presidentti Carl Gustaf Frölich.
Launonen (sukunimi)

Launonen on muun muassa seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi:
Karl Harald Felix Furuhjelm

Karl Harald Felix Furuhjelm (13. toukokuuta 1830 Helsinki – 30. huhtikuuta 1871 Nahodka) oli suomalainen virkamies ja lahjoittaja. Hän oli Itä-Siperian ylihallituksen palveluksessa vuosina 1854–1860 ja vuodesta 1869 keisarin perintömaiden käskynhaltija Amurinmaalla. Hän oli mukana järjestelemässä suomalaisten Amurinmaan-retkeä 1868. Hän testamenttasi omaisuutensa korkotuloja valtion käyttöön yleishyödyllisiin tarkoituksen sekä ruotsinkielisen Suomen historian kirjoittamiseen, minkä sai M. G. Schybergson.
Furuhjelmin vanhemmat olivat valtioneuvos Otto Vilhelm Furuhjelm (1794–1871) ja Ulrika Johanna Fredrika Fock. Hän kävi Helsingin yksityislyseota ja pääsi ylioppilaaksi 1849. Furuhjelm suoritti Helsingin yliopistossa tuomarintutkinnon ja suuremman kameraalitutkinnon 1853. Hän sai samana vuonna matkastipendin Venäjälle.
Furuhjelm oli vuodesta 1854 alkaen kuvernementinsihteerinä Itä-Siperian ylihallituksessa sekä eurooppalaisten kielten kielenkääntäjänä. Hän oli sitten erikoistehtävissä Baikalin takaisten provinssien hallituksen palveluksessa vuodesta 1857 alkaen. Hänestä tuli kollegisihteeri 1856 ja nimineuvos 1858. Furuhjelm palasi Suomeen 1860 ja hänestä tuli kollegiasessori sekä varatuomari vuonna 1861. Hän oli tämän jälkeen apulaistoimitussihteerinä Suomen valtiosihteerinvirastossa Pietarissa vuodesta 1862 alkaen ja toimitussihteerinä 1867–1868. Furuhjelmista tuli kollegisihteeri 1868 ja valtioneuvos ja keisarillisten eläkerahojen hallintomies Amurinmaassa Itä-Siperiassa 1869.
Furuhjelmin veljiä olivat kenraaliluutnantti Johan Otto Vladimir Furuhjelm, amiraali Hampus Furuhjelm ja vuori-intendentti Enok Hjalmar Furuhjelm.
Tolnaftaatti

Tolnaftaatti (C19H17NOS) on tiokarbamaatteihin kuuluva lääkeaine. Yhdistettä käytetään ihon sieni-infektioiden hoitamissen.
Käyttö.
Tolnaftaatti tehoaa rihmasienten aiheuttamiin infektioihin, kuten jalkasieneen tai nivussilsan hoitamiseen, jauheena, voiteena tai suihkeena. Se tehoaa muun muassa "Epidermophyton"-, "Trichophyton"-, "Microsporum"-sukujen lajeihin. Homeita, kuten "Candida albicansia" vastaan tolnaftaatti ei tehoa. Tolnaftaatin vaikutusmekanismi ei ole täysin tiedossa. Sen oletetaan toimivan skvaleenimono-oksigenaasin eli skvaleeniepoksidaasin estoon, mikä estää sieniä syntetisoimasta tarvitsemiaan ergosteroleja. Aineen arvellaan vaikuttavan myös sienirihmaston kasvua häiritsevästi.
Tolnaftaatti on hyvin siedetty lääkeaine. Ihoärsytys ja allergiset oireet ovat harvinaisia.
Synteesi.
Tolnaftaattisynteesin lähtöaineena on 2-naftoli, joka reagoi tiofosgeenin kanssa muodostaen tiofosgeenijohdannaisen. Tämä välituote reagoi N-metyyli-m-toluidiinin kanssa muodostaen tolnaftaattia.
New Bomb Turks

New Bomb Turks on yhdysvaltalainen punk rock -yhtye, joka perustettiin Ohiossa vuonna 1990. Perustajajäseniä olivat Jim Weber, Eric Davidson, Bill Randt ja Matt Reber. Rumpali Sam Brown korvasi Bill Randtin vuonna 1999. New Bomb Turks on julkaissut kymmenen täyspitkää LP:tä, kaksi EP:tä ja yli kaksikymmentä singleä.
Yhtyeen nimi viittaa vuoden 1980 "Hollywoodin svengijengi" -elokuvan päähenkilöön Newbomb Turkiin, jota esitti Robert Wuhl.
Demonos Sova

Demonos Sova (oik. Janne Markus Sova, s. 27. elokuuta 1971) on suomalainen metallimuusikko, joka tunnetaan black metal -yhtye Darkfeastin perustajana, joka myöhemmin muutti nimekseen Barathrum. Sova on myös soittanut yhtyeissä Demonos Jetblack ja Morphosis.
Musiikin tekemisen ohessa Sova maalaa, piirtää ja toimii tatuoijana. Hän on vakaumukseltaan satanisti. Sovaa on haastateltu vuonna 2011 julkaistussa suomalaista black metal -musiikkia käsittelevässä dokumenttielokuvassa "Loputon Gehennan liekki".
ks. "Barathrumin diskografia"
Maalipallo kesäparalympialaisissa 2012

Vuoden 2012 kesäparalympialaisten maalipallo järjestettiin 29. elokuuta – 9. syyskuuta 2012 Copper Boxissa, Lontoossa. Tämä oli kymmenes kerta kun laji oli mukana paralympialaisten ohjelmassa virallisena lajina.
Sisä-Suomen suurjärvi

Sisä-Suomen suurjärvi (myös "Keski-Suomen Suurjärvi" tai "Suurjärvi") on muinainen suurjärvi kivikaudella noin 5100−4900 eaa., joka käsitti Muinais-Päijänteen ja Muinais-Saimaan sekä niitä pohjoisessa yhdistävät vesistöt.
Saimaan ja Päijänteen yhdistyminen.
Järvialtaiden yhdistyminen.
Muinaiset Saimaa ja Päijänne olivat aluksi syviä lahtia suuressa Itämeren makeanveden Ancylus-vaiheen järvialtaassa. Muinais-Saimaa kuroutui itsenäiseksi järveksi useassa laajenevassa vaiheessa 8900 eaa. lähtien. Noin 7500 eaa. Muinais-Saimaan laskujoki siirtyi Suomenselän kohdalle Pielavedelle, mistä se laski vetensä Itämereen nykyisen Päijänteen kohdalla olevaan lahteen. Muinainen Päijänne syntyi noin 6500 eaa., kun lahti kuroutuu lopulta umpeen Kalajoen kohdalla. Kuroutumiskohdan lyhyen joen kautta purkautuivat sekä Muinais-Saimaan että Päijänteen vedet. Yhdessä nämä suurjärvet muodostivat yhtenäisen vesistöalueen, joka käsitti koko silloisen Järvi-Suomen ja Keski-Suomen.
Maankohoaminen nosti järvien luoteispäätä nopeammin kuin niiden kaakkoispäätä. Kohoamisen epätasaisuus kallisti järvialtaita niin, että vesi kerääntyi etelään. Pohjoisrannat mataloituivat ja etelärannat tulvivat, jolloin niiden rannat painuivat veden alle. Muinais-Päijänteen luusua mataloitui. Tämä nosti Päijänteen pinnan Saimaan tasolle, jolloin järvien välinen joki muuttui virtaavaksi salmeksi noin 5100 eaa. Järvet olivat nyt yhtyneet yhtenäiseksi järvialtaaksi, jonka topografia oli sokkeloinen ja hyvin pitkä. Järven osiksi tulivat monet muutkin järvet kuten Keitele, Kallavesi, Leppävesi, Ruotsalainen ja Muuratjärvi.
Järvialtaan jakautuminen.
Suurjärvivaihetta kesti ilmeisesti vain pari sataa vuotta. Tänä aikana järviallas kallistui edelleen laajentuen etelään. Maankohoaminen nosti samalla luoteispään saaria vedestä ja Pielaveden salmiyhteys kaventui uudelleen joeksi, jolloin Saimaa ja Päijänne muodostivat taas erilliset järvialtaat. Tämä saattoi tapahtua äkillisesti, kun Heinolanharju puhkesi noin 4900 eaa. (eli 6 000 BP) ja Päijänteen vesi laski nopeasti. Myös esimerkiksi Keitele, Kalla, Leppävesi, Ruotsalainen ja Muuratjärvi tulivat taas itsenisiksi järviksi.
Svensk Kärnbränslehantering

Svensk Kärnbränslehantering AB (SKB) on ruotsalainen yhtiö, jonka tehtävä on huolehtia maan ydinjätehuollosta. Se käsittelee ydinvoimaloissa syntyvän radioaktiivisen voimalaitosjätteen sekä käytetyn ydinpolttoaineen lisäksi myös muualla teollisuudessa sekä sairaaloissa ja tutkimustoiminnassa syntyvät radioaktiiviset jätteet.
Yhtiön pääkonttori sijaitsee Tukholmassa, mutta SKB:llä on toimintaa eri puolilla Ruotsia. Muun muassa Oskarshamnin kunnassa sijaitsevat käytetyn ydinpolttoaineen välivarasto Clab, kallioon louhittu loppusijoituksen tutkimustila Äspölaboratoriet sekä kapselilaboratorio, jossa tutkitaan ja kehitetään loppusijoituksessa käytettäviä kapseleita.
SKB omistaa myös M/S Sigyn -nimisen laivan. Sillä kuljetetaan käytettyä ydinpolttoainetta Ruotsin ydinvoimaloista Oskarshamnissa sijaitsevaan välivarastoon sekä keski- ja matala-aktiivisia jätteitä Forsmarkin ydinvoimalan yhteydessä toimivaan loppusijoitustilaan.
Knut Furuhjelm

Sten Knut Johan Furuhjelm (23. heinäkuuta 1813 Urjala – 26. marraskuuta 1892 Helsinki) oli suomalainen lääninkuvernööri, valtiopäivämies ja senaattori.
Furuhjelmin vanhemmat olivat Honkolan kartanon omistanut eversti Elis Furuhjelm ja Lovisa Avellan. Furuhjelm opiskeli Uppsalan ja Helsingin yliopistoissa ennen kuin aloitti sotilasuransa alivänrikkinä Suomen kaartissa vuonna 1832. Hän yleni 1834 vänrikiksi, 1838 luutnantiksi, 1846 kapteeniksi, 1852 everstiluutnantiksi ja 1854 everstiksi, ja osallistui vuosina 1837–1838 sotaan Kaukasiassa. Oolannin sodan aikana Furuhjelm nimitettiin vuonna 1854 Ahvenanmaan siviilihallinnosta vastanneeksi varakuvernööriksi ja hänet määrättiin auttamaan Bomarsundin linnoituksen puolustuksessa. Hän komensi Bomarsundin vahvistukseksi Turusta lähetettyjä Suomen krenatööritarkk’ampujapataljoonan kahta komppaniaa. Hän jäi samana vuonna Bomarsundin antautuessa brittien vangiksi ja joutui olemaan sotavankeudessa Ranskassa, kunnes pääsi palaamaan vankienvaihdossa seuraavana vuonna.
Furuhjelm oli Kuopion läänin väliaikainen kuvernööri vuodesta 1855 ja vakinainen kuvernööri vuodesta 1858, jolloin hän erosi virallisesti armeijasta. Hän oli senaatin sotilastoimituskunnan päällikkö vuosina 1862–1882. Furuhjelmin senaattorikaudella Suomen suuriruhtinaskunta sai oman asevelvollisen sotaväen. Hän osallistui aatelissäädyssä sukunsa edustajana valtiopäiville 1877–1878 ja sai vuonna 1872 salaneuvoksen arvonimen.
Furuhjelmin poika oli Oulun läänin kuvernööri Edvard Furuhjelm ja veli Viktor Furuhjelm.
Haukkavuori

Haukkavuori on Etelä-Karjalan korkein paikka ja historiallinen maisema- ja luontokohde, jonka laki kohoaa 171 metriä merenpinnan yläpuolelle sekä 79 metriä viereisen Sarajärven pintaa ylemmäksi. Laelta avautuu suomalaisen kansallismaiseman veroinen näkymä jylhine maisemineen.
Haukkavuori on toiminut aiemmin kolmen kunnan (Rautjärvi, Ruokolahti, Simpele) rajapaikkana. Nykyään se on Rautjärven ja Ruokolahden rajamailla: luoteis-pohjoisosa kuuluu Ruokolahteen, ja muilta osin Haukkavuori kuuluu Rautjärveen.
Haukkavuori on myös historiallinen rajapyykki, ja sen kautta ovat kulkeneet niin Pähkinäsaaren (1323), Täyssinän (1595) kuin Uudenkaupungin rauhankin (1721) rajalinjaukset. Vuorella näkyvissä olevat entiset rajamerkit ovat Uudenkaupungin rauhan aikaisia.
Haukkavuori sijaitsee Innasennurkassa Sarajärven pitkän lahden pohjukassa noin 14 kilometrin päässä Rautjärven kuntakeskuksesta Simpeleeltä. Kesäaikaan Haukkavuorelle on mahdollista päästä myös Simpeleeltä Konkalammen hiihtokeskuksen kautta kulkevaa retkeilyreittiä pitkin.
Haukkavuoren jylhät maisemat ovat esillä "Metsän tarina" -luontodokumentissa vuodelta 2012.
Johan Otto Vladimir Furuhjelm

Johan Otto Vladimir Furuhjelm (1. kesäkuuta 1819 Turku – 5. kesäkuuta 1883 Pietari) oli Venäjän armeijan kenraaliluutnantti ja Suomea koskevien venäläisten asiakirjojen keräilijä. Suurin osa hänen keräämästään aineistosta on Valtionarkiston Furuhjelmin kokoelmassa. Hän testamenttasi merkittävän rahasumman Suomalaisen Kirjallisuuden Seuralle.
Furuhjelmin isoisä oli Nuutajärven lasitehtaan omistaja Johan Furuhjelm.
M/S Sigyn

M/S Sigyn on ruotsalainen rahtialus, jota käytetään maan ydinvoimaloiden käytetyn ydinpolttoaineen sekä muun Ruotsissa syntyvän radioaktiivisen jätteen merikuljetuksiin. 
Käytettyä ydinpolttoainetta ja korkea-aktiivista jätettä kuljetetaan rannikolla sijaitsevista ydinvoimalaitoksista Clab-nimiseen välivarastoon Oskarshamnin kuntaan. Keski- ja matala-aktiiviset jätteet viedään Forsmarkin ydinvoimalan yhteydessä toimivaan laitokseen.
Sigynin omistaa Ruotsin ydinjätehuollosta vastaava yritys Svensk Kärnbränslehantering AB (SKB). Alus on rakennettu Ranskassa vuonna 1982 ja se on nimetty skandinaavisessa mytologiassa esiintyvän Sigyn-jumalattaren mukaan.
Alus korvataan toukokuussa 2013 valmistuvalla uudella M/S Sigrid -nimisellä laivalla. Se tulee olemaan edeltäjäänsä suurempi ja modernimpi. Uutta alusta rakennettaessa on otettu paremmin huomioon esimerkiksi terrorismin uhka. 
M/S Sigyn on vieraillut useita kertoja myös Suomessa Olkiluodon ydinvoimalaitoksella. Esimerkiksi vuonna 2010 se kuljetti Olkiluodon satamasta neljä käytöstä poistettua välitulistinta romutettavaksi Ruotsin Nyköpingiin.
Victor Furuhjelm

Harald Victor (Viktor) Wilhelm Furuhjelm (12. huhtikuuta 1810 Tenhola – 1. tammikuuta 1872 Helsinki) oli suomalainen juristi, senaattori ja valtiopäivämies.
Furuhjelm valmistui filosofian maisteriksi Uppsalan yliopistosta vuonna 1830, toimi hovioikeudenneuvoksena Turussa vuodesta 1851. Vt. prokuraattori hän oli vuodesta 1854, senaatin talousosaston jäsen vuodesta 1855 ja kirkollisasiaintoimituskunnan päällikkö vuodesta 1858. Hän sai valtioneuvoksen arvon vuonna 1855.
Furuhjelm kuului siihen senaatin vähemmistöön, jonka mielestä Tammikuun valiokunta ei saisi korvata valtiopäiviä. Hän tuki Uno Cygnaeusta kansakoululaitoksen luomisessa ja vaikutti myös oppikoulujen kehittämiseen ja vuoden 1869 kirkkolain syntyyn. Hän sai 1868 nimityksen Viipurin hovioikeuden presidentiksi, ja samana vuonna hänestä tuli senaatin oikeusosaston jäsen. Hän kuului Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran perustajiin ja kannatti suomen kielen käytön laajentamista. Furuhjelm oli aatelissäädyssä sukunsa edustaja valtiopäivillä 1863–1864.
Furuhjelmin ensimmäinen puoliso vuodesta 1837 oli Johanna Fredrika Augusta o.s. von Schantz (kuoli 1844) ja toinen puoliso vuodesta 1849 Eva Matilda Aglaë o.s. von Kothen (kuoli 1914). Taidemaalari Dagmar Furuhjelm, protokollasihteeri Elis Furuhjelm ja oikeusneuvos Knut Gustaf Victor Furuhjelm olivat Victor Furuhjelmin lapsia toisesta avioliitosta.
Teodor Hjelt

Teodor Hjelt (10. helmikuuta Turku 1853 – 27. tammikuuta 1918 Helsinki) oli merenkuluntarkastaja , merikapteeni ja Helsingfors Segelsällskapetin kommodori vuosina 1899-1904. 
Sitä ennen hän oli myös Aktiebolaget Kervo Tegelbrukin osakkaana ja lyhyen ajan tomitusjohtajana.
Hjelt tuotti useita aloitteita merenkulun turvallisuuden kehittämiseksi.