tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Dinokappi

Dinokappi (C18H24N2O6) on useasta dinitroalkyylifenyyliesteristä koostuva orgaanisten yhdisteiden seos. Dinokappia voidaan käyttää maataloudessa tuholaispunkkien torjuntaan eli akarisidinä ja sienitauteja vastaan eli fungisidinä.
Ominaisuudet.
Alun perin dinokapin arveltiin olevan 2-(1-metyyliheptyyli)-4,6-dinitrofenyylibutenoaattia, mutta se on myöhemmissä analyyseissä paljastunut 2-alkyyli-4,6-dinitrofenyylibutenoaatin ja 4-alkyyli-2,6-dinitrofenyylibutenoaatin seokseksi. Alkyyliryhmä voi olla joko 1-metyyliheptyyli- ja 1-etyyliheksyyli- tai 1-propyylipentyyliryhmä. Huoneenlämpötilassa dinokappi on tumman ruskeaa nestettä. Se on veteen liukenematonta, mutta liukenee useaan orgaaniseen liuottimeen kuten metanoliin, asetoniin ja heptaaniin.
Dinokapin fungisidiset ominaisuudet perustuvat sen hajoamiseen dinitrofenoleiksi, jotka haittaavat sienten itiöiden itämistä ja sienirihmaston kasvua. Paitsi sieniä vastaan dinokappi tehoaa myös eräisiin punkkilajeihin. Dinokapille altistumisesta voi aiheutua hengityksen vaikeutumista, huonovointisuutta, silmien ärsytystä, lämpötilan nousua, hengityksen nopeutumista ja tajuttomuus.
Valmistus ja käyttö.
Dinokappia valmistetaan alkyloimalla fenolia okteenilla, nitraamalla muodostunut tuote ja viimeisessä vaiheessa siitä muodostetaan esteri krotonihapon kanssa.
Dinokappia käytetään pääasiassa Euroopassa punkkien ja sienitautien kuten homeiden torjuntaan omena-, sitrushedelmä-, viini- ja koristekasviviljelmillä. Tuotetta käytetään liuoksena tai siitä tehdään pulverimainen valmiste. Yhdysvalloissa dinokappia sisältävillä valmisteilla ei ole myyntilupaa.
Sinivalkoisissa höyhenissä

Sinivalkoisissa höyhenissä: suomalainen drag on uskontotieteilijä ja sukupuolentutkija Tiia Aarnipuun (nyk. Forsström) kirja suomalaisen dragkulttuurin (drag queenit ja drag kingit) historiasta.
Aarnipuu tunnustautuu kirjoittavansa puolueellisesti, koska on drag-kulttuurin ihailija. Takakannen esittelytekstin mukaisesti teos on ”rakkaudenosoitus suomalaiselle dragille”. Teoksen voi nähdä jatkona Aarnipuun edelliselle teokselle "Trans: sukupuolen muunnelmia" (2008), joka käsitteli sukupuolten vaihteluita ja määritelmiä. 
Teoksessa on hakemisto, jonka avulla artisteja voi etsiä tekstistä. 
Vastaanotto.
Anna Haverinen pitää Agricola-sivuston arvostelussaan kirjan tekstiä sujuvana ja värikkäänä. Haastattelut antavat teokselle dokumentin tuntua. Termit on avattu alaan perehtymätöntäkin ajatellen.
"Turun Sanomissa" Juri Nummelin kirjoittaa, että teos on kiehtovimmillaan käsitellessään drag-ilmiön historiaa. ”Kirja edustaa hyvin erilaisia otteita aiheeseen: siinä näkyvät sekä koulutetun tutkijan ote, henkilökohtainen, usein innostunut asenne drag-viihteeseen ja eri haastateltavien keskenään ristiriitaiset kommentit.”
Väinö Laherma

Väinö Johannes Laherma, vuoteen 1905 Vikman (21. tammikuuta 1893 Jyväskylä – 15. lokakuuta 1983 Helsinki) oli suomalainen urheiluopettaja, -johtaja ja -virkamies.
Laherman vanhemmat olivat kauppias Jeremias Vikman ja Anna Helena Hautala ja puoliso vuodesta 1919 Naimi Johanna Hyrkäs. Kansanedustaja, pankinjohtaja Jonas Laherma (1888–1977) oli hänen veljensä. Laherma tuli ylioppilaaksi Oulun lyseosta 1912 ja valmistui voimistelunopettajaksi Keisarillisesta Aleksanterin-Yliopistosta 1915. Helsingin Toisen suomalaisen lyseon voimistelunopettajana Laherma toimi vuodesta 1925 aina vuoteen 1956 asti. Laherma oli mukana perustamassa "Työväen Urheilulehteä" 1917 ja tuli TUL:in voimistelujaoston johtoon 1919. Hän oli aktiivinen sosiaalidemokraatti, mutta ei osallistunut TUL:in poliittisiin erimielisyyksiin 1920-luvulla. Laherma kirjoitti kaksiosaisen oppaan telinevoimistelusta ("Telinevoimistelu: harjoitusopas" 1921, 1922) ja ensimmäisenä Suomessa oppaan henkisestä valmennuksesta ("Urheiluvoitto ja mielikuvitus", 1924). Hänet tunnettiin tiukkana raittiusmiehenä. Laherma kannatti yhteistyötä SVUL:in kanssa päinvastoin kuin liiton johtajiston enemmistö. Hän toimi TUL:in liittotoimikunnan jäsenenä ja liiton varapuheenjohtajana. Vuodesta 1929 hän oli TUL:in edustaja opetusministeriön alaisessa valtion voimistelu- ja urheilulautakunnassa ja vuonna 1952 hänet nimitettiin ensimmäisenä henkilönä Suomessa päätoimiseen urheiluhallinnon virkaan, opetusministeriön perustaman urheiluasioista vastaavan toimiston päälliköksi.
Dragon Garden

Dragon Garden () on hongkongilainen puisto.
Dragon Garden sijaitsee Tsing Lung Taussa, Hongkongin Uusilla territorioilla. Se sijaitsee mäellä Ramblerin kanaalin rannalla ja sen osoite on 32–42 Castle Peak Road. Sen pinta-ala on joidenkin lähteiden mukaan 26 500 neliometriä, joidenkin mukaan kahdeksan hehtaaria.
Puisto on perinteinen kiinalainen maisemapuutarha, jossa on paviljonkeja ja veistoksia. Se on suunniteltu Pekingin keisarityylin, erään kiinalaisen renessanssin tyylisuunnan mukaisesti. Puisto on rakennettu fengshuin periaatteiden mukaisesti ja siellä on buddhalaisuuden, taolaisuuden ja kristinuskon innoittamaa taidetta.
Historia.
Liikemies ja filantrooppi Lee Iu-cheung osti alueen vuonna 1949. Aluksi hän rakensi sinne uima-altaan koululaisille, lähes kymmenen vuotta ennen kuin Hongkongin ensimmäinen julkinen allas avattiin Victoria Parkiin. Arkkitehti Chu Pin oli mahdollisesti suunnittelemassa puistoa. Puisto valmistui vuonna 1968. Lee on haudattu puiston huipulla olevaan mausoleumiin.
Puisto esiintyy elokuvassa "007 ja kultainen ase" (1974) ja sarjassa "Noble House" (1988).
Puisto oli hylättynä 1990-luvulla ja 2000-luvun ensikymmenellä. Vuonna 1998 Castle Peak Roadia levennettiin, missä yhteydessä Hongkongin hallinto poisti puiston juurella olleen kala-altaan ja rakensi tien ja puiston välille suuren muurin. Sen vuoksi puiston alempi osa menetti merinäkymänsä. Vuonna 2006 osa Leen suvusta aikoi myydä puiston Sun Hung Kai Propertiesille, joka suunnitteli puiston rakentamista asunnoiksi. Lee Iu-cheung lapsenlapsi Cynthia järjesti julkisuuskampanjan puiston säilyttämisen puolesta. Lopulta Lee Shiu, Lee Iu-cheungin poika, osti muun suvun osuuden puistosta sadalla miljoonalla Hongkongin dollarilla.
Puiston nykyinen omistaja Lee Shiu haluaisi lahjoittaa puiston Hongkongin hallinnolle. Puistosta on suunniteltu koulutus-, tutkimus- ja virkistysaluetta, mutta Hongkongin hallinto ei ole vielä päättänyt puiston 30 miljoonan dollarin korjaustöiden rahoituksesta. Puisto on auki yleisölle kerran kuussa.
Emancipation Proclamation

Emancipation Proclamation, , oli Yhdysvaltain sisällissodan aikainen presidentti Abraham Lincolnin presidentillinen julistus. Tammikuun ensimmäisenä päivänä vuonna 1863 voimaan tulleessa julistuksessa määrättiin pysyvästi vapautettavaksi kaikki etelävaltioiden hallitsemilta sota-alueilta pakenevat orjat sekä pohjoisvaltioiden asevoimien etelävaltioilta valtaamien alueiden orjat.
Julistus koski ainoastaan liittovaltion vastaiseen kapinaan nousseen konfederaation kymmenen osavaltion aluetta, eikä siten itsessään lakkauttanut kokonaan orjuutta, joka jatkui muilla Yhdysvaltain eteläosien alueilla. Julistuksessa luvattiin vapautetuille afroamerikkalaisille miehille oikeus liittyä unionin armeijaan ja laivastoon, ja sodan lopulla lähes 200 000 afroamerikkalaisen uskotaan taistelleen unionin puolella. Orjuus lakkautettiin kaikkialla Yhdysvaltain alueella vasta vuoden 1865 joulukuussa täytäntöön pannulla Yhdysvaltain perustuslain 13. lisäyksellä.
Nimetty

Nimetty on 51koodia-yhtyeen albumi, joka julkaistiin tammikuussa 2004.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet säveltänyt ja sanoittanut Hannu Sallinen sekä sovittanut 51koodia.
Rautaiset linnut

Rautaiset linnut on 51koodia-yhtyeen albumi, joka julkaistiin 31. elokuuta 2005.
Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 8.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet säveltänyt ja sanoittanut Hannu Sallinen, ellei toisin mainittu.
Munuaispuut

Munuaispuut ("Anacardium") on kasvisuku, joka kuuluu sumakkikasvien heimoon. Munuaispuut ovat trooppisen Amerikan ainavihantia pensaita ja puita. Jotkin lajit tuottavat syötäviä siemeniä tai hedelmiä. Lajeista munuaispuuta viljellään laajalti sen cashew-pähkinöiksi kutsuttujen siementen vuoksi.
Tuntomerkit.
Munuaispuut ovat ainavihantia pensaita tai puita. Lehdet ovat yksinkertaisia, ruodillisia ja ehyitä. Munuaispuut ovat andromonoeekkisiä, mikä tarkoittaa samassa kasviyksilössä olevan sekä kaksineuvoisia kukkia että yksineuvoisia hedekukkia. Kukissa on viisi terälehteä ja 7–10 hedettä. Varsinaiset hedelmät ovat kuivia, pähkinämäisiä luumarjoja, mutta kukkaperät laajenevat hedelmien kypsyessä eräänlaisiksi pohjushedelmiksi.
Levinneisyys.
Munuaispuut kasvavat luonnonvaraisina Amerikan mantereiden trooppisissa osissa. Munuaispuuta ("Anacardium occidentale") kasvatetaan nykyisin myös laajemmalti maailman trooppisen ilmaston alueilla cashew-pähkinöiden tuotantoon.
Lajit.
Munuaispuihin kuuluu ainakin noin 20 lajia. Näiden lisäksi suvussa on useita muitakin lajikuvauksia, joiden validisuus tai taksonominen asema ovat epäselviä.
Mustat sydämet

Mustat Sydämet on 51koodia-yhtyeen albumi, joka julkaistiin 13. helmikuuta 2008.
Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 12.
Lahti Basketball

Lahti Basketball on Lahdessa toimiva, vuonna 2015 perustettu koripalloseura, joka pelaa kaudella 2025-26 Korisliigaa. Kotiottelunsa "LaBa" pelaa Lahden Luhta Areenalla (ent. Lahti Energia -areena).
Historia.
Lahti Basketballin perustamisen pääsyynä oli Namika Lahden ajautuminen konkurssiin. Lahti Basketball ry rekisteröitiin 29. kesäkuuta 2015. Namikan edustusjoukkueen konkurssin jälkeen elokuussa 2015 julkistettiin lahtelaisen koripallon saavan uuden edustusseuran, Lahti Basketballin, jonka taustaryhmässä tapahtui muutoksia vanhaan Namikaan nähden. Vesa Mäkäläinen jatkoi I-divisioona B:stä paikan saaneessa joukkueessa, ja päävalmentajana aloitti Arttu Mannelin. Seura teki selkeän pesäeron Namika Lahteen ja korosti olevansa täysin uusi joukkue. Teknisesti ottaen se pelasi Namika Lahti Juniorien lisenssillä sen nimenvaihdokseen asti.
Kaudella 2015–2016 LaBa nousi M1DA:han.
Kaudeksi 2018–2019 seuran päävalmentajaksi siirtyi Petri Velling. Profiilipelaajista Ikävalko jatkoi joukkueessa ja Vesa Mäkäläinen palasi. Kesällä 2018 kolmen kauden ajan huippukoripallosta taukoa pitänyt Ilkka Vuori teki sopimuksen Lahti Basketballin kanssa.
Lahti Basketball nousi Korisliigaan kaudeksi 2019–2020.
Kaudella 2023–2024, Lahti Basketball jäi alemman jatkosarjan viimeiselle sijalle ja näin ollen tuli tiputtua alempaan M1DA:han tulevaksi kaudeksi.
Kaudella 2024-25 Lahti Basketball voitti M1DA:n varmistaen paikan Korisliigasta kaudelle 2025-26.
Junioritoiminta.
Toimintansa alkuvuodet Lahti Basketball oli brändillisesti vain miesten edustusjoukkue. Vuonna 2012 perustettu junioriseura Namika Lahti Juniorit vaihtoi kesäkuussa 2017 brändinsä Lahti Basketball Junioreiksi mutta pysyi omana yhdistyksenään.
Lahti Basketball ja Kouvot yhdistävät voimansa 2009 syntyneiden poikien ikäluokassa ja pelaavat KOLA Basket -joukkueen nimissä kaudella 2025-2026 17-vuotiaiden SM-sarjaa, sekä European Youth Basketball League (EYBL) sarjaa.
Underground Railroad

Underground Railroad () oli salaisten kulkuyhteyksien ja turvatalojen muodostama verkosto Yhdysvalloissa, jonka avulla afroamerikkalaisia orjia pakeni 1700-luvun lopulla ja 1800-luvun alku- ja keskivaiheilla orjuudesta Yhdysvaltain eteläosissa vapauteen orjuuden lakkauttaneisiin pohjoisvaltioihin esimerkiksi Ohio joen yli tai ulkomaille, yleensä Britannian Pohjois-Amerikan eli nykyisen Kanadan alueelle. Turvataloja ja niiden välisiä reittejä ylläpitivät orjuutta vastustaneet abolitionistit sekä vapautetut orjat.
Allan Warren

Allan Warren on brittiläinen valokuvaaja. Hän on ottanut muotokuvat monesta poliitikosta ja taiteilijasta, muun muassa Sophia Lorenista, Roger Mooresta ja kuningas Charles III:sta. Warren on julkaissut teoksiaan kirjoissa, joita ovat muun muassa "Confessions of a Society Photographer" (1976) ja "Strangers in the Buff" (2007). Hän on ladannut monet kuvistaan Wikimedia Commonsiin.
Warrenin ottamia kuvia:
Jim Hrivnak

Jim Hrivnak (28. toukokuuta 1968 Montreal, Quebec, Kanada) on kanadalainen entinen jääkiekkomaalivahti. Hän pelasi NHL:ssa Washington Capitalsin ja St. Louis Bluesin joukkueissa sekä Suomessa Porin Ässien joukkueessa.
Juniorikiekkoilun jälkeen Hrivnak aloitti pelaamisen Merrimack Collegen joukkueessa Yhdysvaltain yliopistosarja NCAA:ssa syksyllä 1985. Yliopistoliigassa kului neljä kautta, joista viimeisen päätteeksi Hrivnak pääsi pelaamaan hänet varanneen Washington Capitalsin farmijoukkue Baltimoren riveissä kymmenen ottelun verran. 
Joulukuussa 1989 Hrivnak teki NHL-debyyttinsä ottelussa Pittsburgh Penguinsia vastaan. Hrivnak oli Washingtonin 2. tai 3. maalivahti aina maaliskuuhun 1993 asti, jolloin Capitals treidasi hänet ja 2. kierroksen varausoikeuden Winnipegiin vaihdossa maalivahti Rick Tabaracciin. Winnipegissä Hrivnak jäi hyvin pieneen rooliin päästen pelaamaan vain kolmessa ottelussa ja seuraavana kesänä Winnipeg treidasi hänet St. Louisiin saaden vastineeksi 6. kierroksen varausoikeuden. Hrivnak teki Bluesin kanssa yksivuotisen sopimuksen ja pelasi joukkueen paidassa 23 ottelussa. Kauden päätteeksi Hrivnakista tuli vapaa pelaaja. Seuraavat kaksi kautta kuluivat pääosin IHL-liigassa.
Syksyllä 1996 Hrivnak tuli pelaamaan DEL-liigaa Kölniin, jossa hän oli Saksan maajoukkuevahti "Peppi" Heißin kakkosena. Saksan vuoden jälkeen Hrivnak teki sopimuksen Englantiin Manchester Stormin joukkueeseen ja sieltä seuraavana vuonna takaisin Saksaan, 2. Bundesliga-joukkue Hamburg Crocodilesin maalin suulle.
Joulukuussa 1999 Hrivnak teki sopimuksen Porin Ässien kanssa. Kausi meni kohtalaisesti ja siitä hyvästä hän saikin uuden sopimuksen seuraavalle kaudelle. Toinen kausi meni sitten täysin alakanttiin ja kun vielä oli monenlaista pientä vaivaakin, niin Hrivnakin pelaajasopimus purettiin vain kymmenen pelatun pelin jälkeen.
Kaudella 2003–2004 Hrivnak teki vielä pienoisen comebackin lyhytaikaiseksi jääneessä Quebec Senior Major Hockey League (QSMHL) amatööriliigassa pelanneen Granby Predateursin maalilla. Yhdeksän pelatun ottelun maalikeskiarvo oli päälle kuuden joten oli syytä uskoa, että pelit on pelattu.
Pesäpallon naisten Mestaruussarjan kausi 1985

Pesäpallon naisten Suomenmestaruudesta 1985 pelattiin 10 joukkueen kaksinkertainen sarja, jonka perusteella lopulliset sijoitukset määräytyivät.
Naisten Mestaruussarja.
Riihimäki ja Ulvila putosivat. Sarjaan nousivat Vähänkyrön Viesti ja Keravan Pallokerho.
Ikaalisten Tarmo: Minna Hannonen, Anne Herttua, Katja Holopainen, Kirsti Lamminen, Päivi Lehteenmäki, Minna Marjamäki, Johanna Nieminen, Jaana Ojala, Hannamari Salo, Merja Vainionpää, Katja Varis, Kirsi Virtanen, Päivi Virtanen. Pelinjohtaja ja valmentaja: Markku Lähteenmäki.
Kevätyö (elokuva)

Kevätyö ("Vårnatt") on norjalainen draamaelokuva vuodelta 1976, jonka on käsikirjoittanut ja ohjannut Erik Solbakken. Se perustuu Tarjei Vesaasin samannimiseen vuonna 1954 ilmestyneeseen romaaniin, mutta elokuvassa tarina on sijoitettu 1970-luvulle. Toisena käsikirjoittana oli Olav Dalgard.
Juoni.
Noin 12-vuotias, vielä lapsen maailmassa elävä Hallstein-poika ja hänen parikymppinen isosiskonsa Sissel jäävät ensi kertaa kahdestaan yöksi pieneen maalaistaloon, kun vanhemmat lähtevät hautajaisiin. Iltapalan aikaan koputtaa ovelle ryhmä vieraita ihmisiä, jotka kertovat autonsa olevan rikki ja mukanaan olevan nuoren naisen olevan synnyttämässä. He vaativat saada yösijan ja tarvitsevat kätilön. Pian heidän keskeinen välienselvittelynsä alkaa, ja nuori Hallstein joutuu toimimaan eräänlaisena sanansaattajana. Hän myös kokee ensimmäisen ihastumisensa seurueen mukana tulleeseen, vain hieman häntä vanhempaan tyttöön.
Kenya Robinson

Kenya Robinson (s. 12. maaliskuuta 1970 Daytona Beach, Florida) on yhdysvaltalainen koripalloilija. Poikkeuksellisen pitkän pelaajauran tehnyt Robinson lienee Suomen naisten pääsarjahistorian menestynein ulkomaalaispelaaja ja useiden ennätysten hallussapitäjä.
Maaliskuussa 2013 Robinson rikkoi Suomen naisten pääsarjahistorian ensimmäisenä pelaajana runkosarjassa 5 000 otetun levypallon rajapyykin. Maaliskuussa 2015 hän pelasi Suomen pääsarjan ensimmäisenä pelaajana 100. pudotuspeliottelunsa.
Robinsonia ja miesten Korisliigassa myös poikkeuksellisen pitkän ja menestyksekkään uran tehnyttä Damon Williamsia on joskus vertailtu keskenään.
Joacim Esbjörs

Joacim Esbjörs (s. 4. heinäkuuta 1970 Göteborg, Ruotsi) on ruotsalainen entinen ammattilaisjääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja.
Ura.
Seurajoukkueet.
Esbjörs aloitti kasvattajaseuransa Frölundan edustusjoukkueessa syksyllä 1988. Esbjörs pelasi Frölundassa kaikkiaan kymmenen kautta ennen kuin lähti veljensä Jonas Esbjörsin kanssa hakemaan uusia haasteita SM-liigasta. Veljekset tekivät 1-vuotiset sopimukset Porin Ässien kanssa. Vaisuhkon kauden jälkeen veljekset palasivat takaisin Ruotsiin, HV71:n paitaan. Joacim Esbjörs pelasi vielä kaksi kautta HV:ssa ennen lopettamistaan. Seurajoukkueuralta jäi kaappiin yksi hopeamitali vuodelta 1996.
Maajoukkueet.
Ensimmäisen kerran Joacim Esbjörs edusti Ruotsia U18 EM-turnauksessa 1988 tehden kuudessa ottelussa kaksi maalia. 1991-92 hän pelasi U20 MM-turnauksessa jossa maalitili jäi avaamatta, mutta tilastoihin merkittiin kolme syöttöpistettä. Esbjörs oli myös mukana Ruotsin vuoden 1992 MM-kultamitalijoukkueessa.
Nina Statkevitš

Nina Andrejevna Statkevitš (, s. 16. helmikuuta 1944 Leningrad) on Neuvostoliittoa edustanut pikaluistelija. Hän on pituudeltaan 165 cm.
Statkevitš voitti yleisluistelun maailmanmestaruuden Helsingissä 1971 yhteispistein 191,400. Hän sai yleisluistelun MM-pronssia Heerenveenissä 1974 sekä sijoittui neljänneksi 1972 ja 1973. Hän saavutti sprinttiluistelun MM-kilpailuissa hopeaa West Allisissa 1970 sekä sijoittui viidenneksi 1974 ja seitsemänneksi 1971.
Statkevitš voitti yleisluistelun Euroopan-mestaruuden Heerenveenissa 1970 yhteispistein 194,457 ja Leningradissa 1971 pistein 197,097. Lisäksi hän saavutti EM-hopeaa Inzellissä 1972 ja Medeossa 1974 sekä pronssia Brandbussa 1973.
Statkevitš sijoittui Sapporon olympialaisissa 1972 viidenneksi 1 000 ja 3 000 metrillä sekä kuudenneksi 1 500 metrillä. Innsbruckin olympialaisissa 1976 hän oli 3 000 metrillä kolmastoista ja 1 500 metrillä viidestoista.
Statkevitš luisteli 1 500 metrin maailmanennätyksen 2.17,8 Medeossa 17. tammikuuta 1970. Hän teki samoissa kilpailuissa "miniottelun" maailmanennätyksen 184,053 pistettä.
Khomeini-rock

Khomeini-rock on kesällä 1980 ilmestynyt suomalaisen punkyhtyeen Rattuksen ensimmäinen single. Omakustanteena julkaistusta singestä otettiin vain 200 kappaleen painos. Levyjen kannet ovat yksilölliset, niiden tekstit on painettu leimasimilla ruskealle paperille ja osa sisältää myös erilaisia piirroksia. Saksalainen Höhnie Records julkaisi singlen uudelleen 500 kappaleen numeroituna painoksena vuonna 2008.
Ajatollah Khomeinista kertovan nimikappaleen lisäksi B-puolella on aikakauden kaupallista punkkulttuuria kritisoiva "Muotipunk", joka löytyy uutena versiona myös vuoden 1982 minialbumilta "WC räjähtää". Rattuksen myöhemmän hardcoren sijaan molemmat edustavat tyylillisesti perinteistä "77-punkkia".
Sorry Go ’Round

Sorry Go ’Round on suomalaisen Poets of the Fall -yhtyeen single. Kappale on mukana myös Poets of the Fallin vuoden 2006 albumilla "Carnival of Rust".
Single nousi Suomen virallisen listan sijalle 7.
Locking Up the Sun

Locking Up the Sun on suomalaisen Poets of the Fall -yhtyeen single. Kappale on mukana myös Poets of the Fallin vuoden 2006 albumilla "Carnival of Rust".
Single nousi Suomen virallisen listan sijalle 3.
Musiikkivideo.
Poets of the Fallin bändin jäsenet taistelevat toisiaan vastaan. Laulaja Markon mukaan se kertoo sisäisestä konfliktista, jossa ihminen aiheuttaa itselleen kipua ja tuskaa. Yleisössä on ihmisiä, joilla on raidalliset tötteröt (tikkarin värinen eli valko-punainen) ja puvut päällä. Yhdellä heistä on "appelsiini", joka on symboloitu aurinko, ja johon tungetaan nauloja, jolloin sisältä valuu "mustaa verta". Loppujen lopuksi yleisö paljastuu Poets of the Fall -bändin jäseniksi, jotka katsoivat taistelua, jossa itse taistelivat.
Diamonds for Tears

Diamonds for Tears on suomalaisen Poets of the Fall -yhtyeen single. Kappale on mukana myös Poets of the Fallin vuoden 2008 albumilla "Revolution Roulette".
Single nousi Suomen virallisen listan sijalle 13.
Dreaming Wide Awake

Dreaming Wide Awake on suomalaisen Poets of the Fall -yhtyeen single. Kappale on mukana myös Poets of the Fallin vuoden 2010 albumilla "Twilight Theater".
Single nousi Suomen virallisen listan sijalle 18.
Cradled in Love

Cradled in Love on suomalaisen Poets of the Fall -yhtyeen single. Kappale on mukana myös Poets of the Fallin vuoden 2012 albumilla "Temple of Thought".
Single nousi Suomen virallisen listan sijalle 16.
Iranin ja Saudi-Arabian suhteet

Iranin ja Saudi-Arabian suhteet ovat kireät.
1960- ja 1970-luvuille asti Iran ja Saudi-Arabia olivat muodollisesti liittolaisia, joiden avulla Yhdysvallat pyrki rajoittamaan Neuvostoliiton valtaa Persianlahden alueella. 1970-luvulla Saudi-Arabia alkoi ajaa tiukkaa sunnalaisuutta ja pitämään šiialaisuutta harhaoppisena. Iran julistautui vallankumouksensa yhteydessä vuonna 1979 šiialaisuuden johtajaksi. Näistä tapahtumista lähtien maiden välit ovat olleet kireät.
Iranin ja Saudi-Arabian suhteet katkesivat kokonaan vuonna 1988, mutta palautuivat vuonna 1990 Persianlahden sodan myötä. Irakin sodan vuoksi Iranin valta Irakissa kasvoi, mikä kiristi Iranin ja Saudi-Arabian suhteita. Sama on toistunut arabikevään myötä Jemenissä ja Syyriassa.
Saudi-Arabia katkaisi diplomaattisuhteensa Iraniin vuonna 2016, kun iranilaiset mielenosoittajat sytyttivät Saudi-Arabian suurlähetystön tuleen, koska se oli teloittanut siiamuslimien uskonnollisen johtajan Nimr al-Nimrin.
Vesametsä

Vesametsä on kanto- ja juurivesoista alkunsa saanut metsä. Sitä kasvatetaan ja uudistetaan joko tarkoituksella tai se syntyy luontaisesti. Kasvatettaessa käytetään yleensä lyhyttä, 1–30 vuoden kiertoaikaa eli aikaa metsikön perustamisesta päätehakkuuseen. Suomessa ei vesoista kasvattamista juuri käytetä, mutta Keski-Euroopassa menetelmällä on aiemmin ollut huomattava taloudellinen merkitys. Kasvattamisen sijaan Suomessa on vesoista luontaisesti alkunsa saaneita lehtipuumetsiä melkoisesti.
Nopeakasvuinen lehtipuuviljelmä on tavallisin lyhytkiertoviljelmä. Sellaisesta saatavia tuotteita ovat esimerkiksi polttopuu, punontaan käytettävät vesat ja parkituksessa käytettävä kuori. Kasvatuksessa käytettävistä puulajeista tärkeimpiä ovat kastanja, pajut, poppeli, tammet, tervaleppä, valeakaasia ja valkopyökki. Vesametsät on yleisesti muutettu siementen avulla uudistetuiksi ja kauemmin kasvatetuiksi metsiksi, joista saatava puu on taloudellisesti arvokkaampaa.
British Academy Film Awards 2016

British Academy Film Awards 2016 oli 69:s Bafta-palkintogaala, jossa jaettiin palkintoja vuoden 2015 elokuville. "The Revenant" ja "" saivat eniten palkintoja neljällä Baftalla.
Gaala järjestettiin Royal Opera Housessa Lontoossa 14. helmikuuta 2016 ja sen juonsi Stephen Fry. Ehdokkaat julkaistiin 8. tammikuuta 2016.
HMS Arrogant (1761)

HMS Arrogant oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1761 vesillelaskettu Arrogant-luokan 74-tykkinen kolmannen luokan linjalaiva.
Valmistus.
Alus tilattiin 13. joulukuuta 1758 John Barnard ja John Turnerilta Harwichista, missä köli laskettiin maaliskuussa 1759. Se laskettiin vesille 22. tammikuuta 1761 ja valmistui 28. huhtikuuta, jolloin valmistuskustannukset olivat 27 438 puntaa. Lisäksi tulivat varustamis- ja takilointikulut.
Palvelus.
Alus kävi 8. syyskuuta 1796 Sumatran rannikolla "HMS Victoriousin" kanssa ratkaisemattoman taistelun Ranskan laivaston fregatteja vastaan. Tammikuussa 1799 alus kuului brittiläiseen laivastoon, joka suojasi Makaota.
Alus sijoitettiin 1804 vastaanottoalukseksi Bombayhin päällikkönään George Bell. Vuonna 1805 aluksen päällikköinä olivat Hood Christian ja William Dobbie. Anthony Maitland oli 1807 aluksen päällikkönä ja seuraavana vuonna Henry Dawson. Viimeisenä päällikkönä oli William Flint, joka vastaanotti päällikkyyden 1809. Alus romutettiin 1810.
HMS Cornwall (1761)

HMS Cornwall oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1761 vesillelaskettu Arrogant-luokan 74-tykkinen kolmannen luokan linjalaiva.
Valmistus.
Alus tilattiin 13. joulukuuta 1758 William Wells &amp; Companyltä Deptfordista, missä köli laskettiin 19. helmikuuta 1759. Se laskettiin vesille 19. toukokuuta 1761 ja valmistui 16. syyskuuta, jolloin valmistuskustannukset olivat 27 963 puntaa kaksi shillinkiä ja kolme pennyä. Lisäksi varustaminen maksoi 9 361 puntaa seitsemän shillinkiä ja seitsemän pennyä.
Palvelus.
Alus otettiin palvelukseen elokuussa 1761 Kanaalin laivastoon päällikkönään Robert Man. Se oli Kanaalin laivastossa seitsenvuotisen sodan loppuun 1763 ja poistettiin palveluksesta helmikuussa 1763.
Alus varustettiin joulukuusta huhtikuuhun 1764 Plymouthissa vartiolaivaksi, mihin tehtävään se otettiin joulukuussa 1763 päällikkönään George Mackenzie. Alus kuljetti huhtikuussa 1764 joukkoja Länsi-Intiaan palaten sen jälkeen Britteinsaarille. Vuonna 1766 alus oli jälleen Plymouthissa vartiolaivana päällikkönään Molyneaux Shuldham ja vuodesta 1769 John Lloyd. Alus oli marraskuussa 1770 kunnostettavana Plymouthissa ja poistettiin palveluksesta toukokuussa 1771.
Yhdysvaltain vapaussodan alettua se saapui New Yorkiin 30. heinäkuuta 1779 ja taisteli kymmenen päivää myöhemmin Ranskan laivastoa vastaan. Alus siirrettiin vuoden lopulla Länsi-Intian saaristoon, jossa se vaurioitui pahoin Grenadan edustalla käydyssä taistelussa ja uudelleen Martiniquen edustalla käydyssä taistelussa 1780. Alus siirrettiin St. Luciaan korjattavaksi, mutta vauriot todettiin liian pahoiksi ja päätettiin hävittää. Alus poltettiin 30. kesäkuuta 1780.
Donningtonin linna

Donningtonin linna oli vuonna 1386 rakennettu linna, joka tuhoutui Englannin sisällissodassa. Linnan rauniot ovat nykyään museokohde.
Historia.
Donningtonin kylä läänitettiin Abberburyn suvulle vuonna 1287. Vuonna 1386 kuningas Rikhard II antoi sukuun kuuluneelle sir Richard Abberburylle luvan rakentaa läänityksilleen linnoitus. Alkuperäiseen linnaan kuului neljällä pyöreällä kulmatornilla varustettu kurtiini, kaksi tasasivuista tornia sekä porttirakennus. Kooltaan linna oli noin 46 metriä pitkä ja 28 metriä leveä. Lisäksi linnoituksen alueella oli monia rakennuksia, jotka oli rakennettu luultavasti puusta.
1400-luvulla linna oli jonkin aikaa runoilija Geoffrey Chaucerin pojan Thomas Chaucerin hallussa ennen siirtymistään kruunun haltuun. Ollessaan kruunun hallussa tiettävästi ainakin Henrik VIII (1539) ja Elisabeth I (1568) vierailivat linnassa. Vuonna 1600 Elisabeth I antoi Donningtonin linnan Charles Howardille palkinnoksi Espanjan armandan voittamisesta.
Englannin sisällissodan alkaessa Donningtonin linna oli parlamentaristi John Packerin hallussa. Vuonna 1643 kuningas Kaarle I lähetti sir John Boysin 200 jalkaväkimiehen, 25 ratsumiehen ja neljän tykin kanssa valloittamaan linnan takaisin kruunulle. Vallattuaan linnan Boys vahvisti sen puolustusta ja jäi hallitsemaan sitä. Parlamentaristit hyökkäsivät linnaa vastaan monia kertoja vuosien 1644-46 välillä ja kuningas kävi itse kahdesti pelastamassa linnan hyökkäykseltä. Linna vaurioitui hyökkäysten aikana pahoin. Rojalistien tappion osoittautuessa selväksi Boys antautui huhtikuussa 1846 Kaarle I:n käskystä parlamentaristeille.
Pian Boysin antautumisen jälkeen parlamentti päätti tuhota pahasti vaurioituneen linnan ja ainoastaan linnan porttirakennus jätettiin jäljelle. Purkamisen jälkeen linnan rauniot palautettiin John Packerille.
Linna siirtyi vuonna 1946 Britannian valtion omistukseen. Raunioita ylläpitää nykyään English Heritage.
Saara Lehtonen (näyttelijä)

Saara Lehtonen (s. 10. maaliskuuta 1980 Vilppula) on suomalainen näyttelijä, laulaja ja ääninäyttelijä. Hän asuu Helsingissä ja työskentelee freelancerina. Lehtonen valmistui vuonna 2006 Lahden ammattikorkeakoulusta, Lahden musiikki- ja draamainstituutista. Valmistumisensa jälkeen hän on työskennellyt muun muassa Tampereen Työväen Teatterissa, Tampereen Teatterissa ja Samppalinnan kesäteatterissa Turussa. Vuonna 2010 Lehtonen esiintyi Suomen euroviisukarsinnoissa Maria Lundin "Sydän ymmärtää" -kappaleen taustatanssijana ja -laulajana. Muita levytyksiä ovat olleet esimerkiksi musikaalilevytykset "Astoria" ja "Patukkaooppera" vuonna 2007.
Filmografia.
"Pääartikkeli: Ääninäyttelijäroolit löytyvät omasta luettelostaan."
Peckfortonin linna

Peckfortonin linna on lähellä Peckfortonin kylää sijaitseva linna, joka toimii nykyään hotellina. English Heritage on julistanut linnan olevan kulttuurihistoriallisesti arvokas kohde.
Historia.
Vuonna 1840 John Tollemache osti tai peri Cheshiren kreivikunnasta 36 000 eekkerin kokoisen alueen, johon Peckfortonin kylä kuului. Tollemach halusi rakentaa Peckfortonin lähellä oleville vuorille keskiaikaiseen tyyliin rakennetun linnan. Rakennustyöt aloitettiin vuonna 1842 ja saatiin päätökseen vuonna 1851. Linna kulki Tollemachen suvussa aina vuoteen 1939 asti, jolloin sitä hallinnut lordi Bentley muutti pois linnasta.
Toisen maailmansodan aikaan linna toimi hostellina noin 200 vammautuneelle lontoolaislapselle. Toisen maailmansodan jälkeen linna oli käyttämättömänä. Tämän jälkeen linnaa käytettiin muun muassa elokuvien ja televisiosarjojen kulissina sekä keskiaikaisia roolipelejä harrastaneen kerhon kokoontumispaikkana. Vuodesta 1989 lähtien linna on toiminut hotellina.
Dimetyyliadipaatti

Dimetyyliadipaatti (C8H14H4) on metanolin ja adipiinihapon esteri. Yhdistettä voidaan käyttää liuottimena ja muoviteollisuudessa pehmentimenä.
Ominaisuudet.
Dimetyyliadipaatti on huoneenlämpötilassa väritöntä nestettä. Yhdiste on veteen liukenematonta, mutta liukenee useaan orgaaniseen liuottimeen kuten etanoliin, dietyylieetteriin ja tetrakloorimetaaniin. Aine voidaan hydrolysoida emäksisissä olosuhteissa adipiinihapoksi ja metanoliksi. Dimetyyliadipaatti voidaan pelkistää 200 °C:n lämpötilassa vedyttämällä 1,6-heksaanidioliksi.
Valmistus.
Dimetyyliadipaatti voidaan valmistaa esteröimällä metanolia ja adipiinihappoa happamissa olosuhteissa.. Käytetyimpiä tapoja ovat kuitenkin tislaamalla erottaminen niin kutsuttujen kaksiemäksisten estereiden seoksesta eli seoksesta, joka sisältää dimetyyliadipaatin lisäksi dimetyyliglutaraattia ja dimetyylisukkinaattia sekä butadieenin, hiilimonoksidin ja metanolin reaktiolla. Jälkimmäisessä reaktiossa käytetään katalyyttinä dikobolttioktakarbonyyliä tai rodiumyhdisteitä. Reaktion ensimmäisessä vaiheessa muodostuu metyyli-3-pentenoaattia, joka reagoi toisessa vaiheessa toisen hiilimonoksidimolekyylin kanssa dimetyyliadipaatiksi.
Dimetyyliadipaattia voidaan käyttää yhdessä muiden diestereiden kanssa liuottimena maalienpoistoaineissa ja teollisuudessa eräiden pinnoitteiden liuottimena. Yhdisteen etuja ovat hyvät liuotusominaisuudet ja korkea kiehumispiste. Yhdistettä voidaan käyttää myös muovien pehmentimenä sekä muiden yhdisteiden kuten adipaattiestereiden ja adipiinihapon valmistamiseen..
Ville Kolehmainen

Vilho Erik (Ville) Kolehmainen (22. lokakuuta 1901 Kymi – 4. kesäkuuta 1965 Helsinki) oli suomalainen yritysjohtaja ja vuorineuvos. 
Ville Kolehmainen tuli ylioppilaaksi Riihimäen yhteiskoulusta vuonna 1921 ja valmistui diplomi-insinööriksi Teknillisestä Korkeakoulusta vuonna 1928. Samana vuonna hänet valittiin Kauklahden lasitehtaan toimitusjohtajaksi, jona hän toimi vuoteen 1939. Riihimäki-yhtymään kuuluvan Ikkuna Oy:n teknisenä johtajana hän toimi vuosina 1939-1944 ja sen jälkeen Riihimäki-yhtymän yli-insinöörinä vuosina 1944-1948. Vuodesta 1948 hänet nimitettiin Riihimäen Lasi Oy:n varatoimitusjohtajaksi. Vuodesta 1953 aina kuolemaansa vuoteen 1865 asti hän toimi Riihimäen Lasi Oy:n toimitusjohtajana.
Kolehmaisen isä oli Riihimäen lasin perustaja Mikko Kolehmainen.
AMC Hornet

AMC Hornet oli vuosina 1970–1977 valmistettu amerikkalainen automalli.
Ennen AMC Hornetia AMC oli valmistanut Rambler-mallisia autoja. Mallin maine oli kuitenkin kärsinyt, joten yhtiö alkoi valmistaa kokonaan uudenlaisia autoja uudella nimellä. Viimeistä Rambler-mallia, Rambler Americaniä, seurasi ensimmäinen AMC-mallin auto, AMC Hornet. Sen suunnitteli Richard A. Teague. Hornet tuli myyntiin vuonna 1970 ja samana vuonna AMC esitteli myös AMC Gremlinin, joka oli 30 senttimetriä lyhyempi versio Hornetista. Hornetista oli kaksi- ja nelipaikkaiset versiot. Kuten vuonna 1969 julkistetussa, suositussa Ford Maverickissa, Hornetin akseliväli oli noin 275 senttimetriä, se oli sedan-mallinen ja aikansa tyylin mukaisesti siinä oli pitkä konepelti ja lyhyt perä. AMC Hornetia valmistettiin vuoteen 1977 asti, jolloin sen korvasi uusi AMC Concord -malli.
West Atlanticin lento 294

West Atlanticin lento 294 oli West Air Swedenin operoima postilento Oslosta Tromssaan, joka syöksyi maahan 8. tammikuuta 2016 lähellä Akkajaure-järveä Ruotsin Jällivaarassa.
Ongelmat alkoivat kello 0.19.20 paikallista aikaa, kun toimintahäiriön vuoksi tietokoneyksikkö lähetti kapteenin näytölle virheellisen tiedon, jonka mukaan kone olisi jyrkässä nousussa. 30 sekuntia myöhemmin perämies lähetti hätäkutsun lennonjohdolle, jolloin lentokone oli jo pudonnut 10 600 metrin korkeudesta 7 300 metriin ja ilmanopeus oli noin 740 km/h. Lentokone törmäsi maahan vain minuutti ja kaksikymmentäsekuntia ongelmien alkamisen jälkeen. Viimeinen tallennettu nopeus oli noin 940 km/h. Onnettomuuspaikka löydettiin kello 3.10, noin kolme tuntia onnettomuuden jälkeen. Maahansyöksyssä lentokone hajosi pieniksi osiksi. Molemmat miehistön jäsenet kuolivat onnettomuudessa.
Kone oli alun perin ollut CRJ200-mallia ja Lufthansa CityLinen omistuksissa vuosina 1993–2006. Tämän jälkeen se muutettiin CRJ200PF-koneeksi, minkä jälkeen se toimitettiin West Air Swedenille.
Natalinparsa

Natalinparsa ("Asparagus densiflorus") on parsalaji, jonka lajikkeita ovat häntäparsa ("A. densiflorus" ’Meyeri’) ja hienohelma ("A. densiflorus" ’Sprengeri’). Niitä viljellään huonekasveina ja hienohelmaa myös leikkokasvina. Myös lajista on joskus käytetty nimitystä hienohelma.
Levinneisyys.
Natalinparsa esiintyy luonnonvaraisena eteläisimmässä Afrikassa: Etelä-Afrikassa, Swazimaassa ja Lesothossa.
Erkki Linko

Erkki Edvard Linko (vuoteen 1906 Lindroth, 27. helmikuuta 1893 Tampere – 23. marraskuuta 1966 Tukholma) oli Radio-orkesterin perustaja ja kapellimestari 1927–1952.
Erkki Linko toimi vuosina 1916–1927 pianistina ja orkesterinjohtajana ravintoloissa ja elokuvateattereissa. Hän opiskeli Helsingin musiikkiopistossa vuosina 1920–1922 ja teki opintomatkan Keski-Eurooppaan vuonna 1930. Linko työskenteli vuosina 1944–1952 myös Yleisradion nuottikirjaston hoitajana ja vuosina 1948–1949 R. E. Westerlundin konserttitoimiston johtajana. Hän vieraili orkesterinjohtajana muiden muassa Latviassa, Tšekkoslovakiassa ja Ruotsissa.
Erkki Lingon veli oli säveltäjä Ernst Linko. Veljesten isä oli kuoronjohtaja Ernst Lindroth ja äidinisä tamperelainen musiikkivaikuttaja Fredrik Lundelin.
Biogen

Biogen (aiemmin Biogen Idec) on yhdysvaltalainen bioteknologinen lääkevalmistaja, jonka kotipaikka on Cambridge Massachusettsin osavaltiossa.
Se on erikoistunut hermostorappeuma­sairauksien, veritautien ja autoimmuuni­sairauksien hoitoon. Sen osake noteerataan NASDAQ-pörssissä ja kuuluu NASDAQ-100- ja S&amp;P 500 -indekseihin.
Biogenin perustivat vuonna 1978 Genevessä sen ajan merkittävät biologit Kenneth Murray (Edinburghin yliopisto), Philip Allen Sharp (Massachusetts Institute of Technology), Walter Gilbert (Harvardin yliopisto) ja Charles Weissmann (Zürichin yliopisto). Yrityksen ensimmäinen tuote oli alfainterferoni. Sharp ja Gilbert saivat myöhemmin Nobel-palkinnon, Gilbert vuonna 1980 ja Sharp 1993.
Yhtiön perustamisvaiheessa mukana oli myös sijoittajia, mutta pörssimaailman innostus hiipui pian. Osakkeen arvo oli maaliskuussa 1983 23 dollaria, mutta puolitoista vuotta myöhemmin enää viisi dollaria. Tieteellisen työn ja liike-elämän yhdistäminen oli yrityksen perustajille vaikeaa; Harvard vaati hallituksen puheenjohtajana toiminutta Gilbertiä valitsemaan yrityksen ja yliopiston välillä. Gilbert valitsi yrityksen, mutta sen rahoittajat valittivat hänen käyttäytyvän kuin yrityksen pääoma olisi tutkimusapuraha. 1984 Gilbert jätti yrityksen ja palasi Harvardiin.
Vuonna 2003 Biogen fuusioitui sandiegolaisen IDEC Pharmaceuticals -yhtiön kanssa, jonka olivat vuonna 1986 perustaneet Ivor Royston ja Howard Birndorf. Yritys käytti sen jälkeen nimeä Biogen Idec, kunnes nimi lyhennettiin taas muotoon Biogen.
Biogenin tuotantolaitokset sijaitsevat Yhdysvaltojen Massachusettsissa ja Pohjois-Carolinassa sekä Tanskan Hillerødissä.
Suomessa myytäviä Biogenin valmisteita ovat MS-tautilääkkeet "Avonex" (interferonibeeta-1a), "Fampyra" (fampridiini), "Plegridy" (peginterferonibeeta‑1a), "Tecfidera" (dimetyylifumaraatti) ja "Tysabri" (natalitsumabi).
Di-isopropyylitryptamiini

Di-isopropyylitryptamiini eli DiPT on hallusinogeeninen tryptamiini jolla on erityislaatuinen vaikutus. Suurin osa hallusinogeeneistä aiheuttaa hallusinaatioita - näkyviä harha-aistimuksia - DiPT vaikuttaa pääasiassa kuuloon.
DiPTiä on ehdotettu avuksi neurologisiin tutkimuksiin sen voimakkaasti kuuloon vaikuttavien ominaisuuksien vuoksi.
DiPTiä käyttäneet henkilöt voivat kokea erittäin korkea- ja kovaäänisiä harha-aistimuksia jotka voivat kestää viikkoja, ja ovat yleensä äärimmäisen epämiellyttäviä. Se saattaa myös aiheuttaa painetta sisäkorvaan, joka voi olla kivuliasta.
Ainetta kerran käyttäneet eivät yleensä käytä sitä toistuvasti epämiellyttävien vaikutusten vuoksi.
TiHKAL-kirjan mukaan annostus on 100-250 mg suun kautta ja kesto 2-4 tuntia. Täydet vaikutukset ilmenevät noin 1 tunnin jälkeen annoksen ottamisesta. Poltettaessa 8 mg annos alkavat vaikutukset noin 8 minuutissa.
Laki.
DiPT on luokiteltu Suomessa kuluttajamarkkinoilta kielletyksi psykoaktiiviseksi aineeksi.
National Motor Museum

National Motor Museum on brittiläinen autoilua esittelevä museo. Se sijaitsee Hampshiren Beaulieussä. Museon kokoelmiin kuuluu 285 ajoneuvoa, sekä autoja että moottoripyöriä ja muita autoiluesineitä. Museon vanhin ajoneuvo on vuodelta 1875.
Trifluorimeskaliini

Trifluorimeskaliini (TF-M) on hallusinogeeninen fenetyyliamiini ja meskaliinin muunnos, jossa trifluorometoksiryhmä on korvannut keskeisen metoksiryhmän meskaliinista.
Aineen kehitti ensimmäisen Daniel Trachsel vuonna 2011, lukuisten muiden samankaltaisten kemikaalien kanssa.
Trifluorimeskaliinin havaittiin olevan yksi voimakkaimmista kemikaaleista tässä ryhmässä, ja sen annostukseksi on raportoitu 15–40 mg, 60 mg ollessa "voimakas yliannostus". Se on hidasvaikutteinen, mutta vaikutukset voivat kestää jopa 14–24h tai pidempään.
Øyvind Moen Fjeld

Øyvind Moen Fjeld (s. 10. tammikuuta 1988) on norjalainen maastohiihtäjä. Hän edustaa Kjelsås IL:ää.
Fjeld kilpaili maailmancupissa ensimmäisen kerran 8. maaliskuuta 2014 Oslossa 50 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa. Hän ylsi heti maailmancupin pisteille ollen 27:s.
Skandinavia Cupissa Fjeld on saavuttanut yhden palkintopallisijan. Hän oli kolmas 20 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa Otepäässä 23. helmikuuta 2014. 
Fjeld oli mukana Universiadeissa 2013 sijoittuen 10 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa 13. sijalle, viestissä seitsemänneksi ja 30 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa kahdeksanneksi.
Kaudesta 2015–2016 lähtien Fjeld on kilpaillut säännöllisesti Ski Classics -sarjassa. Hän edustaa Team Santanderia. Jo keväällä 2011, 2012, 2013 ja 2015 Fjeld oli hiihtänyt sarjaan kuuluvan Birkebeinerrennetin. Fjeld on ollut yksittäisessä osakilpailussa parhaimmillaan neljäs Vaasahiihdossa 2016.
Astrodome

Astrodome on Texasin Houstonissa sijaitseva stadion.
Astrodome valmistui vuonna 1965. Siinä on yli 60 000 paikkaa ja se on Yhdysvaltojen ensimmäinen suljettu ja ilmastoitu stadion. Roy Hofheinz lanseerasi Astrodomelle lempinimen ”maailman kahdeksas ihme”. Astrodome on monikäyttöareena, jossa on järjestetty karjanäyttelyitä, konsertteja, messuja, nyrkkeilyotteluita, rodeota, tennispelejä ja uskonnollisia tilaisuuksia. Astrodome on ollut Major League Baseball -sarjassa pelanneen Houston Astrosien, NFL-liigan Houston Oilersin (nyk. Tennessee Titans) ja Houston Cougarsien kotikenttä. Oilersit muuttivat pois Houstonista kauden 1996 jälkeen ja Astrot muuttivat uudelle kentälle Houstonin keskustaan vuonna 2000.
Vuonna 2005 tuhansia hurrikaani Katrinaa pakenevia majoitettiin Astrodomelle. Sen jälkeen stadion on ollut käyttämätön. Sen osoite on 8400 Kirby Drive. Stadion otettiin National Register of Historic Placesiin vuonna 2014.
Pauli Tuovinen

Pauli Ilmari Tuovinen (2. toukokuuta 1903 Polvijärvi – 15. tammikuuta 1965 Helsinki) oli suomalainen lääkäri. 
Tuovisen vanhemmat olivat kauppias Matti Tuovinen ja Aleksandra Lind ja puoliso vuodesta 1930 Lahja Lemmitty Hyytiäinen. Tuovinen tuli ylioppilaaksi Suomalaisesta normaalilyseosta ja valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1931, jolloin hän myös väitteli lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi. Tuovinen sai kirurgian erikoislääkärin pätevyyden 1938 ja urologian erikoislääkärin pätevyyden 1951. Hän oli Helsingin yliopiston kirurgian dosentti vuodesta 1943, Marian sairaalan kirurgisen osaston ylilääkäri ja sairaalan johtaja vuodesta 1950. Tuovinen sai professorin arvonimen vuonna 1953. Hänen tutkimusalaansa oli urologia, jolta hän julkaisi "Urologian oppikirjan" (1960). Sodissa Tuovinen toimi kenttäsairaalan ja sotasairaalan lääkärinä; sotilasarvoltaan hän oli lääkintämajuri (1942).
Andrei Sobolev

Andrei Andrejevitš Sobolev (, s. 27. marraskuuta 1989 Taštagol) on venäläinen lumilautailija, joka kilpailee paripujotteluissa. 184 senttimetriä pitkä ja 73 kilogrammaa painava Sobolev edustaa FSO Rossijaa.
Sobolev kilpaili vuoden 2014 talviolympialaisissa Sotšissa ollen parisuurpujottelussa yhdeksäs ja parierikoispujottelussa 27:s. MM-kilpailuihin hän on osallistunut kolmesti, saavuttaen kultaa parisuurpujottelusta ja hopeaa parierikoispujottelusta vuoden 2015 MM-kilpailuista. Nuorten MM-kilpailuista Sobolevilla on yksi hopea parierikoispujottelusta vuodelta 2009.
Maailmancupissa Sobolev on kilpaillut vuodesta 2007 alkaen. Hän on saavuttanut yhden osakilpailuvoiton.
Myös Sobolevin pikkusisko Natalija Soboleva on lumilautailija.
Jens Burman

Jens Burman (s. 16. elokuuta 1994 Rätan, Bergin kunta) on ruotsalainen maastohiihtäjä, joka edustaa Åsarna IK -seuraa.
Burman debytoi maailmancupissa helmikuussa 2015 Östersundin 15 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa sijoittuen sijalle 45. Ensimmäistä kertaa hän sijoittui 30 parhaan joukkoon Tour de Skihin kuuluvassa Toblachin 10 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa tammikuussa 2016 ollen 27:s. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan kuudes Davosin 30 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa joulukuussa 2016. Joulukuussa 2018 hän oli Lillehammerin Nordic opening -tapahtuman 15 kilometrin perinteisen hiihtotavan takaa-ajokilpailun osuusajoissa viides. Maaliskuussa 2021 Burman saavutti ensimmäisen maailmancupin palkintopallisijansa sijoittumalla kolmanneksi Engadinin 50 kilometrin vapaan hiihtotavan takaa-ajokilpailussa. Vuodenvaihteessa 2023–2024 hän oli kahdeksas Tour de Skin kokonaiskilpailussa.
Burmanilla on nuorten MM-kilpailuista yksi hopea 10 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailusta vuodelta 2014 Val di Fiemmestä. Hän voitti alle 23-vuotiaiden maailmanmestaruuden 15 kilometrin perinteisen kilpailussa 2016. Lahden MM-kilpailuissa 2017 hän sijoittui 15 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa 14:nneksi ja 50 kilometrin vapaan hiihtotavan yhteislähtökilpailussa 15:nneksi. Seefeldin MM-kilpailuissa 2019 hän oli yhdistelmäkilpailussa ja 50 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa kymmenes sekä 15 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa yhdestoista. Oberstdorfin MM-kilpailuissa 2021 hän sijoittui 50 kilometrin perinteisen hiihtotavan yhteislähtökilpailussa viidenneksi, 15 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa kahdeksanneksi ja yhdistelmäkilpailussa 11:nneksi. Pekingin olympialaisissa 2022 hän oli 15 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa kahdeksas. Planican MM-kilpailuissa 2023 hän sijoittui 50 kilometrin perinteisen hiihtotavan yhteislähtökilpailussa kahdeksanneksi ja 30 kilometrin yhdistelmäkilpailussa 11:nneksi. Trondheimin MM-kilpailuissa 2025 hän saavutti pronssia viestissä ja oli 50 kilometrin vapaan hiihtotavan yhteislähtökilpailussa kahdestoista.
Verman

Verman Oy on suomalainen vuonna 1987 perustettu lääke- ja terveydenhoitoalan tukkuyritys. Sen tuotteisiin kuuluu reseptilääkkeitä, itsehoitolääkkeitä, ravintolisiä, haavanhoitotuotteita sekä terveydenhuollon laitteita ja tarvikkeita. Keravalainen perheyritys vie tuotteitaan myös muihin Pohjoismaihin, Baltian maihin ja Venäjälle.
Vermanin perusti lääkealalla pitkään toiminut Seppo Vertanen vuonna 1987. Ensimmäisiä tuotteita oli laktaasientsyymi "Lactrase".
Vuonna 2012 Verman osti luontaistuotetukku Suomen Bioteekin osaksi Verman-konsernia. Samana vuonna Vermanille myönnettiin Suomen Yrittäjien valtakunnallinen yrittäjäpalkinto perusteina yrityksen tasainen kasvu, kokonaisten tuoteperheiden rakentaminen sekä erinomaisesti onnistunut sukupolvenvaihdos.
Vuonna 2014 koko konsernin liikevaihto oli 32,4 miljoonaa euroa ja henkilöstömäärä 53.
Vermanin Suomessa myytäviä lääkkeitä ovat "Foliver"-foolihappovalmiste, "Heinix"- ja "Kestox"-antihistamiinit, "Obsidan"-rautavalmiste, "Paraceon"-parasetamoliperäpuikot ja trospiumkloridi "Trospium Verman" virtsaamisvaikeuksiin. Vermanin ravintolisien tuotemerkkejä ovat "Bethover, Foliren, Lactrase, Melarest, Minisun, Nogasin, Ramavit, Rela"-maitohappotuotteet, "Synomax" ja "Smartlax".
Derek Malcolm

Derek Malcolm (1932 – 15. heinäkuuta 2023) oli brittiläinen elokuvakriitikko. Hän teki pitkän toimittajan uran "The Guardianissa" ja oli myös muun muassa British Film Instituten johtokunnassa sekä lukuisilla elokuvajuhlilla juryssa.
Malcolm syntyi vuonna 1932, kävi Eton Collegen ja opiskeli historiaa Oxfordin yliopistossa. Opiskelujensa jälkeen hän toimi estelaukkaratsastajana ja näytteli teatterissa. Myöhemmin hänestä tuli toimittaja. 1950-luvun lopulla Malcolm meni töihin "The Guardianille", jossa hän toimi taidetoimittajana, teatterikriitikkona, elokuvakriitikkona ja lehden ensimmäisenä hevosurheilutoimittajana. Malcolm oli 25 vuoden ajan "The Guardianin" elokuvakriitikko, kunnes hänen oli eläköidyttävä 65-vuotiaana. Muutamaa vuotta myöhemmin Malcolmista tuli "Evening Standardin" elokuvakriitikko.
Malcolm toimi Lontoon elokuvajuhlien ohjaajana, British Film Instituten johtokunnan jäsenenä ja International Association of Film Criticsin sekä British Federation of Film Societiesin puheenjohtajina. Hän oli Berliinin, Cannesin, Chicagon, Dinardin, Goan, Istanbulin, Moskovan, Rion, Singaporen ja Venetsian elokuvajuhlien juryn jäsenenä.
Malcolm kuoli vuonna 2023.
Tom Milne

Tom Milne (1926–2005) oli brittiläinen kriitikko. 1950- ja 1960-luvuilla hän kirjoitti teatterikritiikkiä muun muassa Encorelle. 1960-luvulta 1980-luvulle Milne kirjoitti elokuvakritiikkiä Monthly Film Bulletin ja Sight &amp; Sound -lehtiin. Hän tulkitsi ja ylisti etenkin ranskalaista uutta aaltoa. Milne käänsi Jean-Luc Godardin ja Jacques Rivetten elokuvakritiikkiä, Bernard Eisenschitzin elämäkerran Nicholas Raystä, tekstitti 391 ranskalaista elokuvaa ja toimitti sekä "The Encyclopedia of Horror Moviesia" ja "Time Out Movie Guiden" kolmea ensimmäistä laitosta. Hän kirjoitti myös kirjat Carl Th. Dreyeristä, Joseph Loseysta ja Rouben Mamoulianista.
Katja Ruotsalainen

Katja Ruotsalainen (o.s. Hiipakka, s. 17. syyskuuta 1977 Jurva) on suomalainen uransa päättänyt maastohiihtäjä. 174 senttimetriä pitkä ja 62 kilogrammaa painava Ruotsalainen edusti urallaan Seinäjoen Hiihtoseuraa ja Teuvan Rivakkaa. 
Ruotsalainen kilpaili maailmancupissa vuosina 2002–2006. Hänen paras sijoituksensa on 22. tila Falunin takaa-ajokilpailusta maaliskuulta 2006. Skandinavia Cupin kokonaiskilpailun Ruotsalainen voitti kaudella 2005–2006. Hän saavutti Skandinavia Cupissa kolme toista sijaa ja yhtä monta kolmatta sijaa.