tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Silvano Fashion Group

Silvano Fashion Group AS on virolainen vaatealan, erityisesti naisten alusasujen ja uimapukujen suunnitteluun, valmistukseen ja myyntiin keskittynyt konserni. Silvanon hallituksen puheenjohtajana on Toomas Tool ja konsernin johtoryhmän ainoa jäsen on Jarek Särgava.
Historia.
Silvano Fashion Group on muodostettu kolmen keskeisen taustayrityksen pohjalta. Nämä ovat valkovenäläinen "Milavitsa" (toiminut vuodesta 1908), virolainen "Klementi" (vuodesta 1944) ja latvialainen "Lauma" (vuodesta 1960). Yrityksen perustamisvuodeksi esitetään 1944, joka oli virolaisen taustayhtiön perustamisajankohta. Vuonna 1994 Klementi yksityistettiin, ja 80 prosenttia yrityksen omistuksesta siirtyi työntekijöille. Klementi listautui Tallinnan pörssiin vuonna 1997, ja vuonna 2002 Alta Holding hankki enemmistön yhtiöstä.
Alta Holding perusti Silvano Fashion Groupin vuonna 2005, jolloin siitä tuli Klementin holding-yhtiö. Seuraavana vuonna Silvano osti 60 % enemmistöosuuden Milavitsasta ja 100 % osuuden Lauma Lingerie -yhtiöstä. Ennen vuoden 2006 loppua omistukset yhdistettiin Silvano Fashon Groupiksi. Vuonna 2007 Silvano Fashon Group listautui Varsovan pörssiin ja hankki omistukseensa "Amadea Line" -vähittäismyymäläketjun Liettuasta.
Yrityksellä on viisi tytäryhtiötä, jotka sijaitsevat Virossa, Valko-Venäjällä, Latviassa, Ranskassa ja Venäjällä.
Tuotemerkit, tehtaat ja myynti.
Silvano Fashion Group hallinnoi useita tuotemerkkejä, joista tunnetuimmat ovat Milavitsa, Alisee, Hidalgo, Lauma Lingerie ja Laumelle. Alusvaatteet ja uimapuvut valmistetaan Milavisan tehtailla Minskissä ja Lauman tehtailla Liepājassa. Tuotteet myydään tukkumyynnin, franchisemyymälöiden ja omien myymälöiden kautta. Vuoden 2014 lopussa konsernilla oli yhteensä 682 Milavitsan ja Lauman brändimyymälää. Myyntiä on ainakin 25 eri maassa, erityisesti nykyisissä tai entisissä esimerkiksi IVY-maissa, mutta myös Belgiassa, Saksassa, Italiassa, Arabiemiraateissa, Iranissa, Saudi-Arabiassa ja Ugandassa.
Osake.
Silvano Fashion Groupin osake noteerataan Tallinnan ja Varsovan pörsseissä. Joulukuussa 2017 yhtiön osake kuului OMX Baltic 10 -indeksiin, joka on Nasdaqin osakeindeksi kymmenen keskeisen Baltian maissa kotipaikkansa pitävän pörssiyrityksen osakkeelle.
Olli-Pekka Vehviläinen

Olli-Pekka Vehviläinen (4. kesäkuuta 1933 Helsinki – 13. tammikuuta 2024 Tampere) oli suomalainen historiantutkija ja professori. Hän oli vuodesta 1973 Tampereen yliopiston yleisen historian professori ja 1967–1998 Helsingin yliopiston yleinen historian dosentti. Hän tutki Saksan 1930–1940-luvun ulko- ja sisäpolitiikkaa. 
Vehviläinen oli Suomalaisen Tiedeakatemian jäsen vuodesta 1994. Hänet on haudattu Hietaniemen hautausmaan uurnalehtoon Helsinkiin.
Helene Weigel

Helene Weigel (12. toukokuuta 1900 Wien – 6. toukokuuta 1971 Itä-Berliini) oli itävaltalais-saksalainen näyttelijä. Hän oli Bertolt Brechtin puoliso ja näytteli monissa Brechtin näytelmissä pääosaa. Hän oli älykäs ja dynaaminen näyttelijä, aikanaan paras Brechtin näyttelijäilmaisuja käsittelevien teorioiden tulkitsija, esimerkkiinä nimiosatulkinta näytelmässä "Mutter Courage und ihre Kinder" ("Barbara Peloton"). Weigel ja Brecht olivat vuosina 1933–1948 yhdessä maanpaossa. He perustivat 1949 yhdessä teatterin Berliner Ensemble, jonka johtaja hän oli vuodesta 1956.
Sähköinen Rouva Maa

Sähköinen Rouva Maa on Miljoonasateen 13. studioalbumi, joka julkaistiin 19. helmikuuta 2016. Se debytoi Suomen virallisen listan sijalla 14, ja tippui seuraavalla viikolla sijalle 25.
Ransford Osei

Ransford Osei (s. 5. joulukuuta 1990 Kumasi) on ghanalainen jalkapalloilija, joka edustaa Veikkausliigassa pelaavaa Rovaniemen Palloseuraa. Pelipaikaltaan molempijalkainen Osei on hyökkääjä. Hän on pelannut myös Ghanan jalkapallomaajoukkueessa.
Osei aloitti uransa Ghanan valioliigan Kessbenissä, jota hän edusti vuodet 2005–2008, jossa hän pelasi 30 ottelua tehden kolme maalia. Vuodet 2008–2011 Osei edusti Israelin Ligat ha'Alin Maccabi Haifaa, josta hän kävi lainalla kotimaassaan Berekum Chelseassa, alankomaalaisessa Twentessä ja Granada CF:n kakkosjoukkueessa. Maccabin kanssa Osei voitti kerran Ligat ha'Alin. Tammikuussa 2012 Osei siirtyi eteläafrikkalaiseen Bloemfontein Celticiin, jossa hän pelasi vain puolisen vuotta, ennen kuin elokuussa 2012 palasi takaisin kotimaahansa ja Asante Kotokon riveihin. Joulukuussa 2013 Osei purki sopimuksensa seuran kanssa, voitettuaan kerran liigamestaruuden ja kerran supercupin. Tammikuussa 2015 hän siirtyi eteläafrikkalaiseen Polokwane Cityyn, jossa hän pelasi vain saman vuoden heinäkuuhun. Helmikuussa 2016 Osei siirtyi testijakson jälkeen Suomen Veikkausliigan Rovaniemen Palloseuraan kaksivuotisella sopimuksella.
Osei on edustanut Ghanaa nuorten maajoukkueissa. Vuoden 2007 alle 17-vuotiaiden MM-kilpailuissa Osei oli kilpailuiden toiseksi paras maalintekijä. Vuonna 2009 Osei voitti alle 20-vuotiaiden kanssa ikäluokan MM- ja Afrikan-mestaruuskilpailut, joista jälkimmäisissä hän oli myös paras maalintekijä. Ghanan jalkapallomaajoukkueessa Osei debytoi tammikuussa 2010 ystävyysottelussa Malawia vastaan.
Saavutukset.
Seurajoukkuetasolla
Maajoukkuetasolla
Henkilökohtainen
Apranga

Apranga APB on liettualainen yrityskonserni, joka käy vaatteiden, kenkien ja nahkatavaroiden vähittäiskauppaa usean eri brändin alla toimivien myymälöiden kautta. Yhtiö on tehnyt monia edustus-, franchise- tai yhteistyösopimuksia Baltian markkinoiden osalta lukuisten tunnettujen vaatemerkkien kanssa. Yrityskonsernilla on yhteensä yli 170 myymälälää Latviassa, Liettuassa ja Virossa. Konserniyhtiö Aptanga APB:n lisäksi yritysryppääseen kuuluu 18 muuta yhtiötä.
Esimerkkeinä konserniyrityksen edustamista noin 200 tuotemerkeistä tai myymäläketjuista ovat AJ (Armani Jeans), Aldo, Bershka, Burberry, Dolce &amp; Gabbana, DSquared2, Ermenegildo Zegna, Emporio Armani (Giorgio Armani S.p.A), Gucci, Lanvin, Mados Linija, Mango, Marina Rinaldi, Massimo Dutti, Max Mara, Pull &amp; Bear Ralph Lauren, Stradivarius, Weekend ja Zara (Inditex).
Yhtiön osake on vuodesta 1997 lähtien noteerattu Vilnan pörssissä. Helmikuussa 2016 yhtiön osake kuului OMX Baltic 10 -indeksiin, joka on NASDAQ Inc. -pörssiyhtiön osakeindeksi kymmenen keskeisen Baltian maissa kotipaikkansa pitävän pörssiyrityksen osakkeelle.
Hôtel de Soubise

Hôtel de Soubise on barokkityylinen kaupunkipalatsi Pariisin keskustassa Le Maraisin alueella 3. arrondissementissa, Rue des Francs-Bourgeois -kadun varrella. Hôtel de Soubisen omistaa nykyään Ranskan kansallisarkisto, jonka päätoimipiste on jaettu Hôtel de Soubisen ja läheisen Hôtel de Rohanin kesken. Hôtel de Soubisessa toimii lisäksi Ranskan historian museo.
Hôtel de Soubisen rakennutti vuosina 1705–1709 Soubisen ruhtinas François de Rohan. Ranskan kuningas Ludvig XIV lahjoitti hänelle varat tontin ostamiseen. Talon suunnitteli arkkitehti Pierre-Alexis Delamair. Paikalta purettiin Clissonin suvulle 1300-luvulla rakennettu kaupunkitalo, josta jäi jäljelle tornilla varustettu kulmaus. Hôtel de Soubisen on sanottu edustavan tyylillisesti Pariisin yksityistalorakentamisen huippua. Kokonaisuuteen kuuluu sisäpiha, jota kiertää pylväsrivistön koristama kaareva muuri. Talon loistokkaat sisätilat suunnitteli arkkitehti Germain Boffrand vuosien 1735–1740 tienoilla. Makuuhuoneen seinillä on François Boucherin tekemiä koristemaalauksia. Muita sisätilojen koristeluun osallistuneita taidemaalareita olivat muun muassa Carle Van Loo, Jean Restout ja Charles-Josep Natoire.
Hôtel de Soubise siirtyi Ranskan valtion omaisuudeksi keisarillisella määräyksellä vuonna 1808 ja Napoleon sijoitti sinne keisarillisen arkistonsa. Ranskan historian museon rakennukseen perusti Napoleon III vuonna 1867.
Elisenda de Montcada

Elisenda de Montcada (noin 1292 – 1364) oli Aragonian kuningatar, kuningas Jaakko II:n neljäs ja viimeinen vaimo.
Elisenda kuului yhteen Katalonian vaikutusvaltaisimmista perheistä keskiajalla. Heidät vihittiin Tarragonassa vuonna 1322. Kuningaspari perusti yhdessä luostarin Pedralbesiin. Kun kuningas kuoli vuonna 1327, Elisenda muutti luostarin yhteydessä olevaan palatsiin jossa hän asui elämänsä jäljellä olevat 37 vuotta. Hän ei ottanut nunnan vihkimystä mutta osallistui aktiivisesti luostarin toimintaan.
Elisendan sarkofagi on kaiverrettu marmorista ja sijoitettu luostarikirkon alttarin taakse. Sitä koristaa kaksi patsasta: kirkkosaliin päin näkyy Elisenda kuningattarena viittaan ja kruunuun pukeutuneena. Sakastiin päin näkyy Elisenda leskenä noviisin asussa. Arkkua kannattelee kolme leijonaa.
Elina Warsta

Elina Warsta (s. 1979) on suomalainen kuvittaja ja graafinen suunnittelija.
Elämä ja ura.
Warstan äiti Taruliisa Warsta (1947–2012) oli serigraafikko ja kirjailija. Warsta valmistui Lahden Muotoiluinstituutista graafiseksi suunnittelijaksi vuonna 2005. Hän on työskennellyt freelance-graafikkona ja toimi 2004–2008 graafisena suunnittelijana WSOY:llä. Warstan kirjagrafiikkaa on palkittu Vuoden kaunein kirja -kilpailussa. Warstalla on puolisonsa, muotoilija ja sisustusarkkitehti Kasper Tammelan kanssa Solmu-niminen designyritys.
Tunnustuksia.
Vuonna 2013 Warsta voitti Pauligin järjestämän Juhla Mokka -kahvirasian kuvituskilpailun, johon tuli lähes kuusisataa ehdotusta. Warstan kuvittama ja Heli Laaksosen kirjoittama "Aapine" oli Finlandia Junior -palkintoehdokas vuonna 2013. Warstan kuvittama ja Tomi Kontion kirjoittama teos "Koira nimeltään Kissa" oli ehdolla vuoden 2016 Pohjoismaiden neuvoston lasten- ja nuortenkirjallisuuspalkinnon saajaksi. Warstan kuvitus valittiin Suomen edustajaksi IBBY:n kunnialistalle 2016. Teoksen jatko-osa, "Koira nimeltään Kissa tapaa kissan" oli lasten- ja nuortenkirjallisuuden Finlandia-palkintoehdokas 2019. Warsta sai vuonna 2016 lastenkulttuurin valtionpalkinnon.
Tuotantoa.
Warsta on suunnitellut kirjojen ulkoasuja ja kansia useille kustantajille. Hän on kuvittanut muun muassa seuraavat teokset:
Warsta on tehnyt vuodesta 2009 kansikuvat kaikkiin Kari Hotakaisen kirjoihin.
Afrobolivialaiset

Afrobolivialaiset ovat pääasiassa Saharan eteläpuolisesta Afrikasta espanjalaisten tuomista orjista polveutuvia bolivialaisia. Terminä afrobolivialainen on suhteellisen uusi ja afrobolivialaisista käytetään usein espanjankielistä nimeä "negro".
Määrä ja asuinalue.
Arviot afrobolivialaisten määrästä vaihtelevat 6 000:n ja 158 000:n välillä. CIA:n julkaisema The World Factbook arvioi afrobolivialaisten muodostavan 1 % koko Bolivian väestöstä. Suuret heitot arvioiden välillä johtuvat siitä, että Bolivian väestönlaskennat eivät huomioi eri rotuja. Suurimmat keskittymät afrobolivialaisia on La Pazin departementissa Nor Yungasin ja Sud Yungasin maakunnissa. Pienempiä afrobolivialaisyhteisöjä löytyy lähes jokaisesta Bolivian kaupungista.
Historia.
Afrobolivialaisten historia ulottuu Etelä-Amerikan siirtomaa-ajalle. Espanjalaiset toivat afrikkalaisia orjia perun varakuningaskunnan hopeakaivoksille ja 1600-luvun vaihteessa heitä oli alueella jo satoja tuhansia. Vuonna 1611 Ylä-Perun eli nykyisen Bolivian Potosín hopeakaivoksilla työskenteli arviolta 6 000 afrikkalaista tai mulattiorjaa. Afrikkalaisia tuotiin hopeakaivosten lisäksi paikallisille kokaplantaaseille. Orjuus lakkautettiin Bolivian perustuslaissa 19. joulukuuta 1827, mutta poliittisten syiden takia se pantiin käytäntöön vasta vuonna 1851. Termi "afrobolivialainen" syntyi vasta 1990-luvulla ja useammin käytettyjä termejä ovat "negro" (musta) ja "moreno" (ruskea).
Kulttuuri.
Afrobolivialaiset puhuvat enimmäkseen espanjan kieltä. Maaseudulla asuvat afrobolivialaiset puhuvat sitä omalla murteellaan, johon on sekoittunut afrikkalaistaustaisia sanoja. Etenkin Sud Yungasin alueella afrobolivialaiset puhuvat usein myös aimaran kieltä.
Nor Yungasin ja Sud Yungasin alueiden afrobolivialaisista suurin osa työskentelee maatalouden parissa kasvattaen esimerkiksi kokaa, kahvia, sitrushedelmiä, kaakaota ja muita rahakasveja. Kokapensaiden lehdet ovat tärkein viljelytuote. Kasvien viljelyn ohella kasvatetaan myös kanoja ja harjoitetaan metsästystä. Afrobolivialaiset ovat pääasiassa kristittyjä muiden bolivialaisten tapaan.
CB Gran Canaria

Club Baloncesto Gran Canaria – Claret, S.A.D., lyhyemmin CB Gran Canaria, on espanjalainen koripalloseura Kanariansaarten Las Palmasista. Se pelaa kotiottelunsa Gran Canaria Arenalla.
Gran Canaria hävisi ULEB Eurocupin loppuottelun vuonna 2015. Keväällä 2013 se ylsi Liga ACB:n välieriin. Vuonna 2016 Gran Canaria pelasi Espanjan cupin loppuottelussa.
Miesten Superpesiksen kausi 2016

Superpesiksen kausi 2016 oli Suomen pesäpallon pääsarjan Superpesiksen 27. kausi. Kauteen osallistuu 14 joukkuetta, ja runkosarjassa joukkueet pelaavat 28 ottelua. Uusina joukkueina Superpesikseen kauteen nousevat Oulun Lippo ja Kempeleen Kiri. 
Sarjajärjestelmä.
Runkosarja pelataan kaksinkertaisena sarjana, jonka lisäksi pelataan kaksi paikallisottelua seuraavin otteluparein: Alajärvi–Vimpeli, Hyvinkää–Kouvola, Joensuu–Kitee, Jyväskylä–Kankaanpää, Kempele–Oulu, Seinäjoki–Koskenkorva, Sotkamo–Pattijoki. Yhteensä joukkueet pelaavat runkosarjassa 28 ottelua.
Runkosarjassa 2–0-voitosta saa kolme pistettä ja 1–0-voitosta kaksi. Jos ottelu on kahden jakson jälkeen tasan, molemmat joukkueet saavat yhden pisteen ja ottelun voittaja ja toisen sarjapisteen saava joukkue ratkaistaan supervuorossa tai tämän jälkeen kotiutuslyöntikilpailussa. Runkosarjassa kuitenkin yksi ottelu päättyi poikkeuksellisesti tasapeliin. 
Runkosarjassa tasapisteissä olevien joukkueiden keskinäisen paremmuuden ratkaisee kolmen pisteen voittojen määrä tai niiden ollessa tasan kaikkien voittojen määrä. Jos edelleen ollaan tasatilanteessa, ratkaisee tehtyjen ja annettujen juoksujen ero, sitten keskinäisten ottelujen voitot, keskinäisten ottelujen pisteet tai keskinäisten ottelujen jaksoero.
Runkosarjan päätyttyä kuusi parasta joukkuetta pääsevät suoraan puolivälieriin, ja sijoille 7–10 sijottuneet pelaavat minipudotuspelit (paras kolmesta -järjestelmällä) pääsystä puolivälieriin. Puolivälierät, välierät ja loppuottelut pelataan paras viidestä ja pronssiottelut paras kolmesta. Joka kierroksella runkosarjassa parhaiten sijoittunut joukkue kohtaa heikoimmin sijoittuneen, ja kotietu on paremmin sijoittuneella.
Runkosarjassa 11:nneksi sijoittuneen joukkueen kausi päättyy runkosarjaan. Sarjan viimeiseksi jäänyt putoaa suoraan Ykköspesikseen. Sijoille 12–13 sijoittuneet pelaavat kauden päätteeksi karsintaottelut paras viidestä -järjestelmällä Ykköspesiksen toiseksi ja kolmanneksi sijoittuneiden kanssa otteluparein SP12–YP3 ja YP2–SP13.
Lopulliset sijoitukset.
Jyväskylän Kiri jää ilman sarjalisenssiä taloudellisten ongelmien takia ja Alajärven Ankkurit säilyttää sarjapaikkansa. 
Televisiointi.
Kauden televisioinnista vastasivat maksulliset Nelonen Pro 1 ja Nelonen Pro 2 -kanavat, sekä Nelosen Ruutu+-palvelu. Muutamia otteluita esitettiin myös ilmaisena Nelonen kanavalla.
Atlantic Petroleum

Atlantic Petroleum on färsaarelainen energiateollisuuden yhtiö. Se on erikoistunut öljyn ja maakaasun löytämiseen Pohjoisella-Atlantilla. Yhtiön pääkonttori sijaitsee Tórshavnissa, mutta sillä on kaksi tutkimuskeskusta, joista toinen on Lontoossa ja toinen Bergenissä. Vuoden 2014 päätteeksi sen liikevaihto oli 343 miljoonaa Tanskan kruunua ja tilikauden tappio oli 218 miljoonaa kruunua. Henkilökuntaa yhtiöllä oli samana vuonna noin 27.
Yhtiön osake noteerataan Kööpenhaminan pörssissä.
Benjamin Savšek

Benjamin Savšek (s. 24. maaliskuuta 1987 Ljubljana) on slovenialainen koskimelonnan kanadalaisyksikön (C-1) maailman- ja Euroopan-mestari sekä olympiavoittaja.
Savšek sijoittui kymmenenneksi Nottinghamin EM-kilpailuissa 2009. Seuraavana vuonna hän oli Čunovon EM-kilpailuissa kuudes ja Tacenin MM-kilpailuissa seitsemäs. Vuonna 2012 hän saavutti pronssia Augsburgin EM-kilpailuissa, oli kahdeksas Lontoon olympialaisissa ja voitti maailmancupkilpailun Prahassa.
Savšek saavutti 2013 kanadalaisyksikössä henkilökohtaisen MM-pronssin Prahassa ja joukkuekilpailun EM-pronssia Krakovassa. Hän voitti maailmancupin joukkuekilpailut Augsburgissa, La Seu d'Urgellissa ja Tacenissa. Seuraavana vuonna hän voitti joukkuekilpailun Euroopan-mestaruuden Wienissä ja oli henkilökohtaisessa kilpailussa kuudes. Deep Creekin MM-kilpailuissa hän saavutti henkilökohtaisessa kilpailussa hopeaa ja joukkuekilpailussa pronssia. Hän voitti maailmancupin kilpailun Ljubljanassa.
Savšek voitti kanadalaisyksikön Euroopan-mestaruuden Markkleebergissä 2015. Saman vuoden MM-kilpailuissa Lontoossa hän sai henkilökohtaisessa kilpailussa hopeaa ja joukkuekilpailussa pronssia. Hän sijoittui kuudenneksi Rio de Janeiron olympialaisissa 2016.
Savšek saavutti Tacenin EM-kilpailuissa 2017 hopeaa joukkuekilpailussa ja sijoittui henkilökohtaisessa kilpailussa neljänneksi. Hän voitti maailmancupin kilpailun La Seu d'Urgellissa. Hän voitti samana vuonna henkilökohtaisen maailmanmestaruuden Paussa vajaan puolentoista sekunnin erolla slovakialaiseen Alexander Slafkovskýyn. 
Savšek saavutti Rio de Janeiron MM-kilpailuissa 2018 hopeaa joukkuekilpailussa ja oli henkilökohtaisessa kilpailussa seitsemäs. EM-kilpailuissa Paussa 2019 ja Prahassa 2020 hän voitti kultaa kanadalaisyksikön henkilökohtaisessa ja joukkuekilpailussa. Vuoden 2021 EM-kilpailuissa Ivreassa hän oli henkilökohtaisessa kilpailussa kuudes ja sai joukkuepronssia. Vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa Savšek voitti kultaa kanadalaisyksikössä. Saman vuoden MM-kilpailuissa hän oli henkilökohtaisessa kilpailussa yhdeksäs ja joukkuekilpailussa viides.
Savšek voitti kanadalaisyksikön Euroopan-mestaruuden Liptovský Mikulášissa 2022. Hän voitti samana vuonna joukkuekilpailun maailmanmestaruuden Augsburgissa ja oli henkilökohtaisessa kilpailussa neljäs. Krakovan Euroopan kisoissa 2023 hän sijoittui kuudenneksi. Hän voitti samana vuonna henkilökohtaisen kilpailun maailmanmestaruuden Lee Valleyssa sekä Prahan maailmancupkilpailun. Tacenin EM-kilpailuissa 2024 hän saavutti joukkuekilpailussa kultaa ja henkilökohtaisessa kanadalaisyksikössä pronssia. Pariisin olympialaisissa 2024 hän sijoittui kanadalaisyksikössä 11:nneksi ja kajakkicrossissa 12:nneksi. Hän voitti samana vuonna Ivrean maailmancup-kilpailun. Vuonna 2025 hän saavutti EM-kilpailuissa joukkuehopeaa. MM-kilpailuissa hän oli kanadalaisyksikön henkilökohtaisessa kilpailussa yhdeksäs ja joukkuekilpailussa pronssilla.
Silmä ja henki

Silmä ja henki () on ranskalaisen fenomenologisen filosofin Maurice Merleau-Pontyn vuonna 1960 ilmestynyt essee, joka ilmestyi kirjana 1964. Essee on viimeinen Merleau-Pontyn elinaikana julkaistu teksti.
Teoksen on suomentanut Kimmo Pasanen nimellä "Silmä ja mieli" ja sen on julkaissut Kustannus Oy Taide vuonna 1993. Teoksessa on suomentajan jälkisanat. Toinen, uusittu painos ilmestyi 2006. Esseestä julkaistiin uusi suomennos nimellä "Silmä ja henki" vuonna 2012 Merleau-Pontyn suomennosvalikoimassa "Filosofisia kirjoituksia".
OMX Iceland 8

OMX Iceland 8 tai OMXI8 on Islannin pörssin osakeindeksi. Se on markkina-arvopainotettu indeksi, joka koostuu Islannin pörssin kahdeksasta vaihdetuimmasta osakkeesta. Se korvasi vanhan OMX Iceland 15-indeksin Islannin vuoden 2008 talousromahduksen jälkeen.
Indeksi päivitettiin laajemmaksi OMX Iceland 10 -indeksiksi heinäkuussa 2019.
Koostumus.
Tilanne 21. helmikuuta 2016
Filosofisia kirjoituksia

Filosofisia kirjoituksia on vuonna 2012 ilmestynyt suomennoskokoelma ranskalaisen fenomenologisen filosofin Maurice Merleau-Pontyn esseitä 1940-luvun puolivälistä vuoteen 1961. Kirjoitukset ovat suomentaneet filosofi Miika Luoto ja kääntäjä Tarja Roinila. Suomennoksen on kustantanut Nemo. Tekstit kokoavat läpileikkauksen Merleau-Pontyn keskeisistä teemoista. Valikoima sisältää muun muassa esseen "Silmä ja henki", jonka aikaisempi käännös on ilmestynyt nimellä "Silmä ja mieli".
Harri Mäcklinin arvion ("Helsingin Sanomat") mukaan teos käy erityisen hyvin sellaiselle, jolle fenomenologinen ajattelu ei ole tuttu. Hän kiitti myös suomennosta, sillä vaikka Merleau-Pontyn ilmaisu on selkeää, kääntäminen ei ole helppoa, sillä hänen käsittelemänsä asiat eivät ole helposti sanoin ilmaistavissa.
Suomentajat Miika Luoto ja Tarja Roinila saivat teoksesta vuoden 2013 J. A. Hollon palkinnon.
Olli Kestilä

Olli Heikki Kestilä (5. elokuuta 1920 Naantali – 3. huhtikuuta 2013 Turku) oli suomalainen arkkitehti, joka suunnitteli paljon merkittäviä kohteita erityisesti kotikaupunkiinsa Turkuun.
Olli Kestilä aloitti arkkitehtuuriopinnot Teknillisessä korkeakoulussa syksyllä 1939, mutta talvisota keskeytti pian opinnot ja toi kutsun Turun ilmatorjuntapatteristoon. Kestilä valmistui 1947 ja sai Ranskan valtion vuoden mittaisen stipendin Pariisiin, jossa hän jatkoi opintojaan ja pääsi työskentelemään Le Corbusierin toimistossa. Tuon jälkeen hänet palkattiin Erik Bryggmanin toimistoon, kunnes tämän kuolema 1955 lakkautti sen ja Kestilää pyydettiin viimeistelemään oman toimistonsa nimissä muun muassa Bryggmanilta kesken jääneet Turun linnan restaurointisuunnitelmat.
Olli Kestilän isä oli Kestilän Pukimon omistaja, kauppaneuvos Heikki Kestilä. Olli Kestilä suunnitteli perheyritykselle tehtaan Turun Brahenkadulle sekä nykyisin Kestilänkulmana tunnetun pääkonttorin ja -myymälän Yliopiston- ja Humalistonkadun kulmaan.
Ramón Muntaner

Ramon Muntaner (n. 1265 – 1336) oli katalonialainen sotilas, joka kirjoitti kronikan seikkailuistaan palkkasotilasjoukon komentajana. Se on tärkeimpiä keskiaikaisia katalaaninkielisiä tekstejä, ja kertoo Aragonian kuningaskunnan kultakaudesta.
Muntaner syntyi Peraladassa. Hän ei palannut sinne vuoden 1285 jälkeen, voi olla että hänen lapusuudenkotinsa tuhoutui ranskalaisten hyökkäyksessä. Hänen tiedetään olleen Valenciassa ja Montpellier’ssa, mahdollisesti Mallorcan Jaakko II:n palveluksessa. Hän osallistui Menorcan valtaukseen 1286-1287 ja Messinan puolustukseen, kun Sisiliaa piiritettiin vuonna 1300.
Sisiliassa hän liittyi kenraali Roger de Florin joukkoihin Katalonian komppaniassa ja kunnostautui Gallipolin puolustuksessa vuonna 1306. Hn erosi komppaniasta liittyäkseen Mallorcan prinssi Ferranin seurueeseen, ja taisteli Thásoksella, Almyrósissa ja Skópelosilla ennen kuin joutui venetsialaisten vangiksi. Hän palasi hetkeksi Kataloniaan, mutta lähti uudelleen Sisiliaan 1309. Siellä hän osallistui Djerban ja Kerkenna-saarten hallintoon.
Muntaner kirjoitti kronikkaansa kolme vuotta alkaen vuonna 1325. Vuonna 1332 hän muutti perheineen Mallorcalle kuningas Jaakko III:n hoviin, ja kuoli seuraavana vuonna. Häneltä jäi kaksi poikaa ja tytär.
Brim

Brim hf. (vuoteen 2019 HB Grandi) on islantilainen kalastusalan yritys. Sen pääkonttori on Reykjavíkissa ja se työllistää noin 950 henkeä. Vuonna 2014 sen liikevaihto oli 215 miljoonaa euroa, josta liikevoittoa 36,5 miljoonaa euroa. Sen osake noteerataan Islannin pörssissä.
Tampereen Reserviupseerit

Tampereen Reserviupseerit ry (TamRU) on vuonna 1930 perustettu reserviupseeriyhdistys. TamRU on Suomen Reserviupseeriliiton ja Pirkanmaan Reserviupseeripiirin jäsenyhdistys. Lähes tuhannesta jäsenestä kolmannes on alle 30-vuotiaita nuoria upseereita, kolmannes vanhempia asevelvollisia reserviupseereita ja vanhin kolmannes yli 60-vuotiaita täysinpalvelleita senioreja.
Yhdistyksen tehtävänä on ylläpitää reserviupseerien sotilaallisia tietoja ja taitoja, johtajakykyä ja valmiuksia, sekä toimia jäsentensä yhdyssiteenä Reserviupseeriliittoon, Maanpuolustuskoulutusyhdistykseen, Puolustusvoimiin ja muihin maanpuolustuksellisiin yhdistyksiin ja kiltoihin. Toiminnan päämääränä on Suomen kokonaisturvallisuuden edistäminen.
Historia.
Tampereen Reserviupseerikerhon perustava kokous pidettiin Tampereella Ratinanlinnassa 27.3.1930. Läsnä oli 22 reserviupseeria. Kerhon ensimmäiseksi puheenjohtajaksi valittiin S. R. Öhrnberg (Örmälä). Toimiluvan kerho sai 11.4.1930. 11.11.1997 yhdistys vaihtoi nimekseen Tampereen Reserviupseerit.
Metka Sparavec

Metka Sparavec-Fain (o.s. Sparavec, s. 9. joulukuuta 1978 Maribor) on slovenialainen uimari, joka edusti aktiiviurallaan seuroja PK Branik ja PK Ilirija.
Sparavec saavutti Istanbulin pitkän radan EM-kilpailuissa 1999 pronssia 50 metrin selkäuinnissa ajalla 29,25. Samojen kisojen 100 metrin selkäuinnissa hän sijoittui neljänneksi. Sevillan pitkän radan EM-kilpailuissa 1997 hän oli kuudes 50 metrin vapaauinnissa. Rostockin lyhyen radan EM-kilpailuissa 1996 hän sijoittui neljänneksi 50 metrin selkäuinnissa, kuudenneksi 50 metrin vapaauinnissa ja seitsemänneksi 50 metrin perhosuinnissa.
Sparavec sijoittui 1996 Atlantan olympialaisissa 50 metrin vapaauinnissa 25:nneksi ja 100 metrin vapaauinnissa 28:nneksi. Perthin MM-kilpailuissa 1998 hän oli 100 metrin vapaauinnissa kahdestoista. Hongkongin lyhyen radan MM-kilpailuissa 1999 hän sijoittui 50 metrin selkäuinnissa kahdeksanneksi. Hän sai Välimeren kilpailuissa 1997 pronssia 50 metrin vapaauinnissa.
Musée Carnavalet

Musée Carnavalet on Pariisin keskustassa toimiva museo, joka esittelee kaupungin historiaa. Museo toimii Hôtel Carnavalet -nimisessä historiallisessa kaupunkipalatsissa Le Marais’n kaupunginosassa 3. arrondissementin alueella, Rue de Sévignén varrella.
Hôtel Carnavalet’n ohella museon käytössä on läheinen Hôtel Le Peletier de Saint-Fargeau. Museon näyttelyyn kuuluu muun muassa Pariisin historiaan liittyviä taideteoksia ja kokonaisina rekonstruoituja historiallisia interiöörejä. Näyttely on pääosin jaettu kronologisesti siten, että vallankumousta edeltävä historia käsitellään Hôtel Carnavalet’ssa ja vuoden 1789 jälkeinen historia Hôtel Le Peletierissa.
Museon kokoelmissa on noin 475 000 piirrosta ja julistetta, 150 000 valokuvaa, noin 50 000 kolikkoa, yli 3 600 veistosta, 2 600 maalausta, noin 10 000 muuta taide-esinettä ja yli sata pienoismallia historiallisista pariisilaisrakennuksista.
Rakennuksen ja museon historia.
Hôtel Carnavalet rakennettiin vuosina 1547–1560 Pariisin parlamentin puheenjohtajan Jacques de Ligneris’n asunnoksi ja sen suunnitteli arkkitehti Nicolas Dupuis. Rakennus edustaa italialaista renessanssiarkkitehtuuria. Julkisivun reliefit tehtiin kuvanveistäjä Jean Goujonin työpajalla. Talon osti vuonna 1578 bretagnelaissyntyinen leski de Kernevenoy, jonka sukunimen ranskankielisestä väännöksestä talo sai nykyisen nimensä Hôtel Carnavalet. Rakennusta laajennettiin myöhemmin useasti. Arkkitehti François Mansart suunnitteli 1600-luvulla oikean siipirakennuksen ja nykyisen Rue de Sévignén puoleisen julkisivun, johon alkuperäinen portaali liitettiin. Talossa asui vuosina 1677–1696 kirjeenvaihdostaan tunnettu markiisitar Madame de Sévigné. Ranskan vallankumouksen jälkeen rakennus oli eri oppilaitosten käytössä.
Suuren osan Pariisin historiallisesta keskustasta purattanut prefekti paroni Haussmann määräsi vuonna 1866 ostamaan Hôtel Carnavalet’n kaupungin historiaa esittelevän museon perustamiseksi. Museoon suunnitellut alkuperäiset kokoelmat tuhoutuivat tulipalossa Pariisin kommuunin kukistamisen yhteydessä vuonna 1871. Museo avattiin lopulta vuonna 1880. Pihalle rakennettiin kirjastoa varten uudet siipirakennukset, joihin liitettiin osia useista purkutuomion saaneista historiallisista pariisilaistaloista. Museota on laajennettu lisärakennuksilla vielä 1900-luvullakin useaan kertaan. Hôtel Carnavalet on nykyään yksi harvoista Pariisissa säilyneistä renessanssityylisistä rakennuksista. Museon sisäpihalla on nykyään Ludvig XIV:n patsas, joka sijaitsi alun perin Pariisin raatihuoneen edustalla.
Vuonna 1688 valmistunut Hôtel Le Peletier de Saint-Fargeau liitettiin osaksi museota vuonna 1989. Talon on alkujaan suunnitellut arkkitehti Pierre Bullet valtioneuvos Michel Le Peletier de Souzylle. Myöhemmistä asukkaista tunnetuin on vallankumouksen aikana rojalistin salamurhaamaksi joutunut poliitikko Louis-Michel Le Peletier de Saint-Fargeau.
The Plains

The Plains on suomalais-yhdysvaltalaisen kokeellisen musiikin artistin Vukin toinen studioalbumi. Se julkaistiin 28. huhtikuuta 2009 levymerkillä Johanna Kustannus.
Vastaanotto.
Albumi sai positiivisen vastaanoton. Soundin Asko Kauppinen antoi albumille neljä tähteä viidestä, kehuen musiikkia oivaltavaksi ja täysin uudenlaiseksi. Desibelin Antti Hurskainen pitää albumia hajanaisuudestaan huolimatta vahvana näyttönä artistin taidoista. Myös Rumban toimittaja myöntää Plainsissa olevan sulateltavaa vaikka albumi onkin kokonaisuutena ehjä.
Gjensidige Forsikring

Gjensidige Forsikring on norjalainen yleisiä vakuutuspalveluja tarjoava konserniyritys. Vakuutuksia myydään yksityisille ja yritysasiakkaille paitsi Norjassa, myös Ruotsissa, Tanskassa, Virossa, Latviassa ja Liettuassa. Näissä maissa toimii emokonserniin kuuluva paikallinen tytäryhtiö.
Yrityksen henkilökuntaan kuului (2014) Norjassa 2 284, Tanskassa 651, Baltian maissa 383 ja Ruotsissa 207 henkeä.
Yrityshistoria kattaa jo 200 vuotta, sillä Gjensidige Forsikring katsoo toimintansa alkaneen vuonna 1816 perustetuista norjalaisista keskinäisistä kassoista tulipalojen varalle. Neljäkymmentä vuotta myöhemmin Ole Jacob Broch perusti henkivakuutusyhteisö Gjensidigen (livforsikringsselskapet Gjensidige).
Oman ilmoituksensa mukaan Gjensidige olisi markkinaosuudella mitaten noussut vuosina 2013–2015 Norjan suurimmaksi yleisvakuutusyhtiöksi ohi If-vahinkovakuutusyhtiön. Näitä kahta huomattavasti pienempi yleisvakuuttaja Norjan markkinoilla oli Tryg.
Yrityksen osake noteerataan Oslon pörssissä. Yhtiön osake kuului OBX-indeksiin keväällä 2016; tämä osakeindeksi seuraa Oslon pörssin 25 vaihdetuimman osakkeen kurssikehitystä.
Veikkausliigan kausi 2016

Veikkausliigan kausi 2016 oli Suomen jalkapallon pääsarjan Veikkausliigan 27. kausi. Liiga pelattiin edellisten kausien tapaan kolminkertaisena sarjana, jossa jokaisella joukkueella oli 33 ottelua. Liigan viimeiseksi jäänyt joukkue PK-35 Vantaa putosi Ykköseen kaudeksi 2017. Joukkue kuitenkin luopui paikastaan ajauduttuaan konkurssiin. Ykkösen voittaja JJK nousi PK-35 tilalle liigaan. Lisäksi liigan 11:nneksi sijoittunut joukkue, Turun Inter pelasi kaksiosaisen karsinnan sarjapaikastaan Ykkösessä toiseksi sijoittuneen TPS:n kanssa. 
Seinäjoen Jalkapallokerho lähti kauteen hallitsevana mestarina voitettuaan seurahistoriansa ensimmäisen Suomen mestaruuden kaudella 2015. Edellisellä kaudella liigasta putosivat FF Jaro, sekä liigakarsinnan hävinnyt FC KTP. Uusina joukkueina liigaan nousivat Ykkösen mestari PS Kemi, sekä liigakarsinnan voittanut PK-35 Vantaa.
Veikkausliigan voittaja on jalkapallon Suomen mestari vuonna 2016 ja mestarijoukkue pääsee edustamaan Suomea kauden 2017–2018 Mestarien liigan toiselle karsintakierrokselle. Liigassa toiseksi ja kolmanneksi sijoittuneet joukkueet pääsevät puolestaan karsimaan paikasta kauden 2017–2018 Eurooppa-liigaan yhdessä vuoden 2016 Suomen Cupin voittajan kanssa.
Menestys eurokentillä.
"Mestarien liiga:"
"Eurooppa-liiga:"
Suomen mestarijoukkueessa IFK Mariehamnissa pelanneet:.
IFK Mariehamnin liigapeleissä pelasivat kauden aikana seuraava pelaajat (Kausi 2016 ottelut/maalit): Walter Viitala (33/-), Albin Granlund (21/-), Philip Sparrdal Mantilla (29/1), Dever Orgill (28/12), Tommy Wirtanen (12/-), Jani Lyyski (31/5), Brian Span (31/2), Josef Ibrahim (15/2), Gabriel Petrović (28/-), Amos Ekhalie (31/1), Robin Sid (23/1), Thomas Mäkinen (20/1), Anthony Dafaa (17/1), Diego Assis (32/6), Joel Mattsson (1/-), Aleksei Kangaskolkka (29/6), Bobbie Friberg da Cruz (30/1).
Ottelut.
Joukkueet pelasivat kolminkertaisen sarjan.
Ottelut 1–22.
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
Ottelut 23–33.
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
Putoamiskarsinta.
Veikkausliigan 11. sijoittunut joukkue FC Inter pelasi kaksinkertaisen sarjan Ykkösen kauden 2016 toiseksi sijoittuneen joukkueen TPS:n kanssa. Karsinnassa Veikkausliigajoukkue pelaa aina viimeisen ottelun.
Tilastot.
Maalintekijät.
17 maalia
16 maalia
14 maalia
13 maalia
12 maalia
11 maalia
Kymmenen maalia
Yhdeksän maalia
Kahdeksan maalia
Seitsemän maalia
Syöttäjät.
Kahdeksan maalisyöttöä
Seitsemän maalisyöttöä
Kuusi maalisyöttöä
Viisi maalisyöttöä
Neljä maalisyöttöä
Palkinnot.
Kauden palkitut.
Valioerotuomarikerhon vuoden 20164 herrasmiesvalinnat ovat seuraavat:
Andrés Nocioni

Andrés Marcelo Nocioni (s. 30. marraskuuta 1979 Santa Fe) on argentiinalainen, myös Italian kansalaisuuden omaava, koripalloilija, olympiavoittaja ja Amerikan mestari.
Nocioni on voittanut urallaan muun muassa Euroliigan mestaruuden, Intercontinental Cupin mestaruuden, Espanjan mestaruuden ja useasti Espanjan cup-mestaruuden. Vuosina 2004–2012 hän pelasi NBA:ssa kolmessa eri joukkueessa, pisimpään Chicago Bullsissa.
Argentiinan miesten maajoukkueessa Nocioni kuului maansa menestyneeseen sukupolveen, jonka kirkkain saavutus oli olympiakulta Ateenassa 2004. Pekingin kesäolympialaisissa 2008 Nocionin edustama Argentiina ylsi pronssille ja Lontoon kesäolympialaisissa 2012 neljänneksi. Yhdysvaltain MM-kilpailuissa 2002 Argentiina saavutti hopeaa ja vuoden 2006 MM-kilpailuissa se sijoittui neljänneksi. Lisäksi Nocioni voitti maajoukkueessa mitaleja Amerikan-mestaruuskilpailuista. Nocioni päätti maajoukkueuransa Rio de Janeiron kesäolympialaisiin 2016.
Andreja Koblar

Andreja Koblar (o.s. Grašič, s. 2. syyskuuta 1971 Kranj) on slovenialainen ampumahiihtäjä. Hän edusti aktiiviurallaan SC Tržič -seuraa. Hänen puolisonsa on alppihiihtäjä Jernej Koblar.
Koblar osallistui olympialaisiin 1994–2002 ja MM-kilpailuihin 1995–2005. Naganon olympialaisissa 1998 hän sijoittui normaalimatkalla (15 km) viidenneksi ja pikakilpailussa (7,5 km) 12:nneksi. Salt Lake Cityssä 2002 hän oli pikakilpailussa kymmenes, takaa-ajokilpailussa (10 km) kahdeksas ja 4 × 7,5 kilometrin viestissä kuudes.
Koblar sijoittui MM-kilpailuissa Antholzissa 1995 pikakilpailussa kuudenneksi, Ruhpoldingissa 1996 normaalimatkalla 11:nneksi ja Brezno-Osrbliessa 1997 takaa-ajossa 15:nneksi. Vuoden 1999 MM-kilpailuissa hän oli Kontiolahdella pikakilpailussa ja takaa-ajossa yhdeksäs sekä Oslossa yhteislähtökilpailussa neljäs ja normaalimatkalla yhdestoista. Oslon MM-kilpailuissa 2000 hän sijoittui pikakilpailussa 11:nneksi, Pokljukassa 2001 normaalimatkalla seitsemänneksi ja pikakilpailussa 12:nneksi.
Koblar sijoittui maailmancupin kokonaiskilpailussa neljänneksi kaudella 1995–1996, kuudenneksi 1997–1998 ja kahdeksanneksi 1994–1995. Hän voitti maailmancupin osakilpailun normaalimatkalla Brezno-Osrbliessa kaudella 1995–1996, Naganossa 1996–1997 ja Östersundissa 1997–1998. Hän sijoittui maailmancupin osakilpailuissa lisäksi neljä kertaa toiseksi ja kaksi kertaa kolmanneksi.
Mowi

Mowi ASA (1.1.2019 saakka Marine Harvest ASA) on norjalainen elintarvikealan yritys, yksi maailman suurimmista kaloja ja muita mereneläviä elintarvikkeiksi tuottava yhtiöistä. Se on maailman suurin lohen tuottaja, jolla on monia omia kalankasvattomoja useassa maassa. Vuonna 2015 yhtiö tuotti yhteensä 420 000 tonnia lohta. 
Mowi työllistää 11 700 henkeä ja sillä on toimintaa 24 maassa. Lohta, ruijanpallasta, kuorrutettuja, savustettuja tai muuten käsiteltyjä kalatuotteita viedään noin 70 maahan. Vuonna 2015 yhtiön liikevaihto oli noin 28 miljardia Norjan kruunua.
Yhtiö tulkitsee toimtansa alkaneen vuonna 1965. Tuolloin MOWI-yhtiö alkoi toimia lohentuotannon (kalankasvatuksen) parissa Norjassa. Jo vuonna 1969 Hydro hankki 50 prosentin omistusosuuden MOWI-yhtiöstä, 1985 se lunasti loput yhtiöstä. Vuonna 1983 yhtiö osti tuotantoyhtiöitä Skotlannista ja Irlannista. Vuonna 1998 nimeksi muutettiin Hydro Seafood. Vuonna 2000 Nutreco ostaa Hydro Seafoodin ja yhtiö saa nykynimensä Marine Harvest. Vuonna 2006 Panfish-yhtiö osti Marine Harvestin; seuraavana vuonna Panfish muutti nimensä Marine Harvestiksi. Vuonna 2014 yhtiö listautui New Yorkin pörssiin. Nykyään kalankasvattamoja on Norjassa, Skotlannissa, Kanadassa, Chilessä, Irlannissa ja Färsaarilla.
Yrityksen osake noteerataan Oslon pörssissä. Yhtiön osake kuului OBX-indeksiin keväällä 2016; tämä osakeindeksi seuraa Oslon pörssin 25 vaihdetuimman osakkeen kurssikehitystä.
Joseph Parker

Lupesoliai La'auli Joseph Dennis Parker (s. 9. tammikuuta 1992 Auckland, Uusi-Seelanti) on uusiseelantilainen raskaansarjan nyrkkeilijä. Hän oli WBO-liiton raskaansarjan maailmanmestari joulukuusta 2016 maaliskuuhun 2018 ja on voittanut PABA:n, WBO:n Oriental ja Afrikan, sekä OPBF:n ja WBA:n Oseanian raskaansarjan tittelit.
Nyrkkeilyura.
Parker oli amatööriurallaan Uuden-Seelannin amatöörien raskaansarjan mestari vuosina 2010 ja 2011. Hän saavutti myös hopeaa nuorten kesäolympialaisissa 2010. Parker siirtyi sittemmin 2012 ammattilaiseksi.
Ammattilaisura.
Parker otteli ensimmäisen ammattilaisottelunsa 5. heinäkuuta 2012 Dean Garmonswayta vastaan, jonka hän voitti teknisellä tyrmäyksellä. Sittemmin Parker otteli uransa kuudennessa ottelussa Francois Botha vastaan kesäkuussa 2013. The Trusts Stadiumilla käyty ottelu päättyi Parkerin voittoon teknisellä tyrmäyksellä. Voiton myötä hän pääsi ottelemaan seuraavaksi NZNBF:n Uuden-Seelannin raskaansarjan mestaruudesta Afa Tatupua vastaan. Parker voitti mestaruuden teknisellä tyrmäyksellä. 10. joulukuuta 2016 Parker voitti Andy Ruiz Junioria vastaan käydyn ottelun enemmistöpäätöksellä nousten näin WBO liiton hallitsevaksi maailmanmestariksi.
Parker hävisi uransa ensimmäisen kerran maailmanmestaruusottelussa Anthony Joshualle Cardiffissa Isossa-Britanniassa 31. maaliskuuta 2018 pistein.
Yinchuan

Yinchuan (, pinyin: Yínchuān Shì) on Ningxian hui-kansan autonomisen alueen pääkaupunki Kiinassa. Se on prefektuuritason kaupunki. Kaupungin pinta-ala on 9 555 neliökilometriä ja väkiluku noin 2 miljoonaa (vuonna 2010). "Yínchuān" on suomeksi "hopeinen joki".
Historia.
Vuonna 119 eaa. Yinchuan tunnettiin Lian-nimisenä piirikuntana. 500-luvulla jaa. sen nimi muutettiin muotoon Huaiyuan. Tang-dynastian romahtaessa vuonna 907 Yinchuanin alueen valloittivat tanguttien paimentolaiskansa, jotka perustivat läntisen Xia-dynastian (1038-1227). Yinchuan toimi valtakunnan pääkaupunkina. Läntinen Xia-dynastia kukistui puolestaan mongoleille vuonna 1227 ja mongolien Yuan-dynastiaa seurasivat Ming-dynastia (1368-1644) ja sittemmin Qing-dynastia (1644-1911). Näiden dynastioiden aikana Yinchuanista tuli Ningxia-nimisen prefektuurin pääkaupunki. Ningxian maakunta muodostettiin osista Gansun maakuntaa ja Sisä-Mongoliaa vuonna 1929. Maakunta lakkautettiin vuonna 1954, mutta vuonna 1958 perustettiin Ningxian hui-kiinalaisten autonominen alue, jonka pääkaupungiksi Yinchuan päätyi. Vielä 1950-luvulla kaupungissa ei ollut nykyaikaista teollista toimintaa, mutta joitakin tehtaita alettiin siirtää maan rannikolta Yinchuaniin ja teollinen kehittyminen johti kaupungin huomattavaan kasvuun.
Hallinnollinen jako.
Piirikuntatasolla kaupunki jaetaan kolmeen kaupunkipiiriin, yhteen piirikuntatason kaupunkiin ja kahteen piirikuntaan:
Talous.
Yinchuanin teollisuus on keskittynyt koneteollisuuteen ja rakennusmateriaalien valmistukseen. Shizuishanista noin 100 kilometriä kaupungista pohjoiseen tehdyt huomattavat kivihiililöydöt ovat johtaneet myös kemianteollisuuden kasvuun. Yinchuanin ympäröivillä alueilla harjoitetaan maataloutta ja alue on tunnettu tuottoisuudestaan. Yinchuan on alueen pääasiallinen maataloustuotteiden kauppapaikka. Paikallisiin maataloustuotteiden erikoisuuksiin kuuluvat esimerkiksi susimarjat ja "Nostoc flagelliforme" -levä, jota käytetään kiinalaisessa keittiössä etenkin uutenavuotena.
Liikenne.
Aina 1950-luvulle saakka kaupungin pääasiallinen liikenneväylä oli Keltainenjoki. Sittemmin on rakennettu maanteitä Baotouhun, Lanzhouhun, Wuweihin ja Xi’aniin. Vuodesta 1958 kaupunki on ollut osa myös Lanzhoun ja Baotoun välistä rautatietä. Yinchuanin lentokenttä avattiin 1990-luvulla ja se sijaitsee kaupungin kaakkoispuolella.
Väestö.
Yinchuanin asukasluku oli vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 1 993 088. Noin kolmannes kaupungin asukkaista on islamia harjoittavia hui-kiinalaisia ja kaupungilla on tästä syystä kulttuurillisia ja taloudellisia yhteyksiä muihin muslimimaihin.
Love (yhdysvaltalainen televisiosarja)

Love on yhdysvaltalainen romanttinen komediasarja, jonka ovat luoneet Judd Apatow, Paul Rust ja Lesley Artin. Sen pääosia esittävät Gillian Jacobs ja Rust. "Loven" ensimmäinen, 10 jakson mittainen kausi julkaistiin Netflixissä 19. helmikuuta 2016. Viimeinen kausi julkaistiin vuonna 2018.
John Pombe Magufuli

John Pombe Magufuli (29. lokakuuta 1959 – 17. maaliskuuta 2021) oli Tansanian presidentti marraskuusta 2015 kuolemaansa asti maaliskuussa 2021.
Elämäkerta.
Nuoruus ja ministerin ura.
Magufuli syntyi 29. lokakuuta 1959 Chaton alueella Victorianjärven rannikolla Tansanian luoteisosassa. Kertomansa mukaan hän varttui köyhissä oloissa. Ennen poliittista uraansa hän opiskeli kemiaa ja matematiikkaa Dar es Salaamin yliopistoss ja työskenteli näiden aineiden opettajana ja teollisuudessa.
Magufulista tuli kansanedustaja Chaton vaalipiiristä vuonna 1995. Hän edusti hallitsevaa Chama Cha Mapinduzi (CCM) -puoluetta. Magufuli nousi nopeasti puolueen hierarkiassa. Vuosina 1995–2000 hän oli julkisten hankkeiden varaministeri ja vuosina 2000–2005 täysi ministeri. Magufuli valvoi virassa useiden triljoonien šillinkien suurhankkeita. Silti esimerkiksi entinen pääministeri Joseph Warioba kuvaili häntä korruptoitumattomaksi. Vuosina 2006–2009 hän väitteli kemian tohtoriksi Dar es Salaamin yliopistosta.
Presidenttinä.
Magufulista tuli CCM-puolueen ehdokas presidentinvaaleissa vuonna 2015. Nimitystä pidettiin tuolloin yllättävänä, sillä Magufulia ei pidetty puolueen sisäpiirin jäsenenä. Vaaleissa hän sai 58 prosenttia äänistä ja voitti entisen pääministerin Edward Lowassan.
Presidenttinä Magufuli pyrki vähentämään korruptiota ja samaan aikaan siirtämään valtion menoja kohteisiin, jotka hyödyttävät kansalaisia enemmän kuin valtaeliittiä. Hän esimerkiksi siirsi rahaa parlamenttikauden aloitusillallisista sairaalasänkyihin. Suoran toiminnan miehen maineen saanut Magufuli tuli suosituksi myös kotimaansa ulkopuolella ja etenkin muissa Itä-Afrikan maissa.
Vuonna 2020 pidetyissä presidentinvaaleissa Magufuli sai 84 prosenttia äänistä. Oppositio piti vaaleja vilpillisinä.
Toisella virkakaudella Magufulista tuli yksi tunnetuimmista Afrikan koronavirus-skeptikoista. Toukokuussa 2020 Magufuli julisti koronavirusepidemian voitetuksi Jumalan avulla. Tämän jälkeen tautitilanteesta ei annettu tietoja, ja hallinto pyrki estämään asiasta kertomisen tiedotusvälineissä. Magufuli suhtautui skeptisesti myös kohdunkaulan syövän rokotuksiin, joiden tarkoitukseksi hän uskoo tyttöjen tekemisen hedelmättömiksi.
Magufuli kuoli 17. maaliskuuta 2021 sairaalassa Dar es Salaamissa. Varapresidentti Samia Suluhun tiedotuksen mukaan kuolinsyynä olivat sydänongelmat. Presidentti oli nähty julkisuudessa ennen kuolemaansa edellisen kerran helmikuun lopulla. Opposition mukaan presidentti oli saanut covid-19-tartunnan ja oli sairaalahoidossa Keniassa. Viralliseksi kuolinsyyksi on vahvistettu sydänsairaus.
Yksityiselämä.
Magufuli oli viiden lapsen isä. Uskonnoltaan hän oli katolinen. Magfulin kannattajat pitivät häntä perinteisten perhearvojen puolustajana. Magufuli itse kuvaili innoittajakseen Tansanian perustajaa Julius Nyerereä.
Rusada

Venäjän antidopingtoimisto (, lyh. , RUSADA) on Venäjän antidopingtoimisto.
Rusadan johtaja oli Nikita Kamajev siihen asti kunnes Maailman antidopingneuvosto Wada julkaisi joulukuussa 2015 raportteja Venäjällä varsinkin yleisurheilussa järjestelmällisesti harjoitetusta dopingin käytöstä. Kamajev erosi sen jälkeen. Hän otti yhteyttä Sunday Timesiin ja kertoi julkistavansa tekeillä olevassa kirjassaan Venäjän salaisen suunnitelman, kuinka tuloksia parannetaan dopingaineilla. Kamajev kuoli epäselvissä oloissa.
Aiemmin myös toinen Rusadan johtoon kuulunut, vuosina 2008–2010 Rusadan puheenjohtajana toiminut Vjatšeslav Sinev, kuoli Wadan julkistuksen jälkeen.
Jean Heiberg

Jean Hjalmar Dahl Heiberg (19. joulukuuta 1884 Oslo – 27. toukokuuta 1976 Oslo) oli norjalainen taidemaalari. Häntä opetti ainakin Matisse. Heiberg oli Oslon taideakatemian professori 1935–1955 ja johtaja 1946–1955. Heibergin tyyli muistutti varsinkin Matissen koristeellista tyyliä, mutta tähän Heiberg liitti paljon persoonallista, rakenteellista kiinteyttä. Heiberg teki Norjan ekspressionismia edustavaa, viileän koristeellista, selkeäviivaista taidetta. Hän vaikutti paljon maansa modernin taiteen suuntautumiseen.
Gunnar Heiberg

Gunnar Heiberg (1857–1929) oli norjalainen kirjailija, joka esiintyi kirjallisena radikaalina. Näytelmissään hän ilmentää terävää ihmismielen tutkistelua. Uransa alussa Heiberg kirjoitti aikansa yhteiskunnallisten ja poliittisten ilmiöiden, muun muassa Ibsen- ja Bjørnson-kultin vastaisia näytelmiä. Hänen läpimurtoteoksensa olikin Ibseniä ja Bjørnsonia vastaan hyökkäävä "Kong Midas". Hänen myöhemmissä näytelmissään on rakkauteen ja psykologisiin ilmiöihin liittyviä aineksia (muiden muassa "Kjærlighedens tragedie"). Heiberg kirjoitti myös esseitä.
Heiberg on haudattu Oslon Vestre gravlund -hautausmaalle.
Teokset.
Suomennettua tuotantoa.
Heibergin tuotannosta on suomennettuja näytteitä antologiassa "Skandinavian kirjallisuuden kultainen kirja", WSOY 1930
Johan Ludvig Heiberg

Johan Ludvig Heiberg (14. joulukuuta 1791 Kööpenhamina, Tanska – 25. elokuuta 1860 Bonderup, Ruotsi) oli tanskalainen kirjailija, esteetikko ja kriitikko, jota on kutsuttu "makutuomariksi". Hän toi Ranskasta Tanskaan kevyen laulunäytelmän, vaudevillen. Vuosina 1849–1856 hän oli Det Kongelige Teaterin johtaja. Hän vaikutti suuresti Tanskan kirjalliseen ja esteettiseen makuun. Heiberg menestyi suuresti, ja hänen näytelmästään "Elverøj" tuli esitetyin tanskalainen draama. Muutenkin Heiberg elvytti maansa teatteritaidetta. Hänen näytelmistään on suomeksi esitetty ""Ei" on parempi kuin "kyllä"". Näytelmien lisäksi Heiberg kirjoitti viimeisteltyä runoutta, mietelyriikkaa sekä romansseja. Hän vaikutti myös tutkimuksillaan 1800-luvun kulttuurielämään. Kriitikkona Heiberg loi maahansa uudenlaisen kritiikin. Hänen vanhempansa olivat Peter Andreas Heiberg ja kirjailija Thomasine Buntzen..
Heiberg oli naimisissa näyttelijä Johanne Luise Heibergin, o.s. Pätges, kanssa.
W. Weibull

Weibullsholm eli W. Weibull Ab oli Etelä-Ruotsissa Landskronan kaupungin läheisyydessä Weibullin veljesten omistama, Walfrid Weibullin 1870 perustama kasvinjalostusyritys. Jalostuksessa oli sekä pelto-, rehu- että vihanneskasvit. Jalostus perustui silloin uudenaikaiseen pedigree- ja risteytysmenetelmään. Viljelysten pinta-ala oli yhteenä 1,825 hehtaaria, lisäksi oli sopimusviljelyksiä. Yritykseen kuului kylvösiemenliike, joka myi jalostuslaitoksen tuotteita, sekä siementarkastuslaitos. Henkilökuntaan kuului 1920-luvun alussa johtajan lisäksi neljä tieteellisen koulutuksen saanutta kasvitieteilijää ja eri osastoja johtavia henkilöitä ja heidän apulaisiaan sekä muuta henkilökuntaa yhteensä noin 500 henkeä. Yritys julkaisi vuosikirjaa "Weibulls årsbok" vuodesta 1904 alkaen. 
Nimi W. Weibull Ab on muodostettu vuonna 1929. Yritys siirtyi vuonna 1980 AB Cardolle ja vuonna 1986 Volvo. Sen jälkeen se kuului Volvon elintarvikeryhmälle Proventukselle vuoteen 1989, jolloin se siirtyi Procordialle, kunnes se 1993 fuusioitiin Svalöfs AB ja tällöin muodostettiin Svalöf Weibull AB, jonka nimi on vuodesta 2010 ollut Lantmännen SW Seed.
Iso Pelijärvi

Iso Pelijärvi on Pirkanmaalla Parkanossa Hoseuksessa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Kuivasjärven valuma-alueeseen. Iso Pelijärvi on osa Vatajanjoen valuma-aluetta.
Maantietoa.
Järven pituus on 1,3 kilometriä, leveys 400 metriä ja sen pinta-ala on 26 hehtaaria. Se sijaitsee Hoseuskankaan länsipuolella suoalueella olevien Takanevan ja Pelikohnon välissä. Järveä ympäröivät suot ovat tiheästi ojitettuja ja järveen onkin kaivettu lähes kolmekymmentä suo-ojaa. Suo-ojia myöten järveen laskee myös Iso Kivijärvi sekä Sompanevan turvetuotantoalueen kuivatusojat. Järven oma laskuoja Peliluoma lähtee sen eteläpäästä ja laskee puolen kilometrin jälkeen Vähä Pelijärveen. Rantaviivan pituus on 3,3 kilometriä. Rannat ovat pääasiassa suota, mutta esimerkiksi Rääsymäen ympäristö järven lounaisrannoilla on kangasmetsää. Rääsymäellä sijaisevatkin järven lähes kymmenen vapaa-ajan asuntoa. Niille johtaa tiet yhdystieltä 13344, johon pääsee kääntymällä pois valtatieltä 3 Hoseuksen risteyksessä.
Luonto.
Iso Pelijärvi on matala ja rannoiltaan heinittynyt ja soistunut järvi. Siihen laskevat vedet ovat suoalueiden ja turvetuotantoalueen kuivatusojien hapanta suovettä, mikä laskee järven veden happamuustason happamaksi. Vesi on myös erittäin humuspitoista ja veden väri tummaa. Järven mataluus yhdessä humuspitoisuuden kanssa vaikeuttaa veden happipitoisuuden säilymistä tyydyttävänä koko talven yli.