HMCS Athabaskan (G07)

HMCS Athabaskan (viirinumero G07) oli Kanadan laivaston Tribal-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin 5. huhtikuuta 1940 Vickers Armstrongin Newcastlen telakalta samanaikaisesti kolmen muun Kanadan laivastolle toimitettavan Tribal-luokan hävittäjän kanssa. Aluksen nimeksi piti tulla "HMCS Iroquois", kun köli laskettiin 31. lokakuuta 1940 työnumerolla 4234 (telakkanumero 28). Kölinlaskua viivästyttivät toistuvien ilmahyökkäysten aiheuttamat vauriot telakalle sekä lisääntynyt korjausten määrä epäonnisen Norjan sotaretken sekä joukkojen mantereelta evakuoinnin päätyttyä.
Alus laskettiin vesille 18. marraskuuta 1941 nimellä "HMCS Athabaskan", kun sen sisaralus oli jo nimetty syyskuussa "HMCS Iroquoisiksi". Rakennustöiden aikana alukselle asennettiin merivalvonta- ja tykistön tulenjohtotutkat. Se valmistui 15. helmikuuta 1943, jolloin se liitettiin Kotilaivastoon.
Palvelus.
"Athabaskan" aloitti palveluksensa 22. helmikuuta 1943 koeajo- ja koulutusjakson päätyttyä saattajana Clydessä. Alus joutui 11. maaliskuuta Greenockissa telakalle vaurioiduttuaan oltuaan kiinnittyneenä tankkilaiva "SS Danmarkiin". Se palasi palvelukseen 21. maaliskuuta. Alus partioi 29. maaliskuuta Färsaarten ja Islannin välillä yhdessä risteilijä "HMS Bermudan" kanssa, kun oli saatu tieto Saksan laivaston taistelulaivan "Tirpitzin", taisteluristeilijä "Scharnhorstin" ja raskas risteilijä "Lützowin" merellä olosta.
Alus kärsi huhtikuun alussa myrskyssä vaurioita, joiden vuoksi se määrättiin 2. huhtikuuta Scapa Flowhun palattuaan siirtymään South Shieldsiin telakalle. Alus otettiin paria päivää myöhemmin telakalle korjattavaksi, mistä se palasi 17. toukokuuta Kotilaivastoon Scapa Flowhun. Se jatkoi 20. toukokuuta kesken jäänyttä koulutustaan.
"HMCS Athabaskan" osallistui 7. kesäkuuta Kotilaivaston mukana Huippuvuorille sijoitetun varuskunnan huoltoon sekä miehistön vaihtoon. Alus vapautettiin 14. kesäkuuta Kotilaivastosta, jolloin se siirrettiin Biskajanlahdelle sukellusveneidentorjuntaan. Se vaurioitui 18. kesäkuuta Scapa Flowssa törmättyään puomialus "HMS Bargaten" kanssa. Alus siirtyi seuraavana päivänä Plymouthiin, jossa se aloitti palveluksensa. Alus siirrettiin 21. kesäkuuta Devonportissa telakalle korjattavaksi, mistä se palasi 16. heinäkuuta Plymouthiin.
Seuraavana päivänä alus hyökkäsi risteilijöiden "HMS Bermuda" ja "HMS Glasgow" kanssa Biskajanlahdella olleiden Saksan laivaston hävittäjiä vastaan (operaatio Musketry). Operaation tarkoituksena oli tuhota Ranskaan tukeutuneet sukellusveneet, jotka häiritsivät Pohjois-Atlantin meriliikennettä. Osastoon liittyivät sen sisaralus "HMCS Iroquois", Puolan laivaston hävittäjä "ORP Orkan", saattuetukialus "HMS Archer", joiden tehtävänä oli antaa ilmasuojaa. "HMCS Athabaskan" pelasti 24. heinäkuuta viisi lentokoneiden upottaman sukellusvene "U-558":n eloonjäänyttä.
Seuraavana päivänä alus liittyi 25. elokuuta 40. Saattajaryhmään, jonka muina aluksina olivat hävittäjä "HMS Grenville", sluuppi "HMS Egret" ja fregatit "HMS Jed" ja "HMS Rother", sukellusveneidentorjuntaan Biskajanlahdella (operaatio Derange). "HMCS Athabaskan" joutui 28. elokuuta Saksan ilmavoimien Dornier Do 117 koneen ohjaaman Hs293 liitopommin uhriksi, jolloin oikeaan kylkeen osunut pommi aiheutti pahaa tuhoa surmaten 41 miehistönjäsentä. Alus palasi Plymouthiin omin voimin. Se siirrettiin paria päivää myöhemmin Devonportin telakalle korjattavaksi.
Alus määrättiin telakalle siirrettäessä Kotilaivastoon. Se palasi palvelukseen marraskuussa. Alus suojasi 12. marraskuuta Plymouthista pääministeriä Kairoon kuljettanutta taisteluristeilijä "HMS Renownia". Se kärsi myrskyssä vaurioita, joiden vuoksi alus siirrettiin Plymouthiin palattuaan telakalle. Alus palasi joulukuussa palvelukseen ja se saapui 10. joulukuuta Scapa Flowhun.
"HMCS Athabaskan" suojasi 12. joulukuuta saattuetta JW55A "HMS Ashantin", "HMSMatchlessin", "HMS Meteorin", "HMS Milnen", "HMS Musketeerin", "HMS Opportunen", "HMS Viragon" kanssa. Alus erkani 21. joulukuuta saattueesta sen saavuttua Kuolan niemimaalle, minkä jälkeen se liittyi 28. joulukuuta palaavaan saattueeseen "HMS Beaglen" kanssa.
1944.
"HMCS Athabaskan" lähti 8. tammikuuta 1944 Scapa Flowsta Azoreille "HMS Ashantin" kanssa. Alukset palasivat Scapa Flowhun helmikuun alussa. Alus määrättiin 10. helmikuuta suojaamaan Norjan rannikolle lähetettäviä osastoja. Se siirrettiin paria päivää myöhemmin 10. Hävittäjälaivueeseen Plymouthiin partiotehtäviin.
Alus liittyi 18. helmikuuta uuteen laivueeseensa, johon kuuluivat "HMS Tartar", "HMS Ashanti", "HMCS Haida" ja "HMCS Huron", ja samalla operaatio Tunnelin partiotehtäviin. Se määrättiin 20. helmikuuta laivueen mukana suunniteltuun Normandian maihinnousuun (operaatio Neptune), minkä vuoksi alus osallistui maaliskuussa laivueen mukana harjoitteluun Plymouthissa sekä Ranskan rannikon partiointiin.
"HMCS Athabaskan" liitettiin 25. huhtikuuta Force 26:een, jonka muina aluksina olivat "HMS Black Prince", "HMS Ashanti", "HMCS Haida" ja "HMCS Huron", partioimaan Biskajanlahdella operaatio Tunnelissa. Seuraavana päivänä osasto joutui rannikkopatterien tuleen. Osasto taisteli kolmen Saksan laivaston hävittäjän "T24", "T27" ja "T29":n kanssa. Saksalaisosasto oli matkalla miinoittamaan sekä suojaamaan rannikkosaattueita. "HMCS Athabaskan" upotti "T29":n tykkitulella Île-de-Batzin pohjoispuolella (). Osasto palasi satamaan.
Alus osallistui operaatio Tigerin tukemiseen sekä partioi kanaalin alueella etsien E-veneitä, jotka häiritsivät rannikkoliikennettä. Alus lähti 28. huhtikuuta Plymouthista "HMCS Huronin" kanssa suojatakseen miinanlaskua Île-de-Batzin edustalla (operaatio Hostile). Osasto sai seuraavana päivänä tiedon St. Malon ja Roches Douvresin välillä olleista Saksan laivaston aluksista.
Saksan laivaston torpedovene T24 laukaisema torpedo osui "HMCS Athabaskaniin", jolloin se vaurioitui pahoin ja aluksella syntyi hillitsemätön tulipalo. Alukseen osui toinen torpedo, minkä jälkeen se upposi viidessä minuutissa. Aluksen mukana menehtyi 128 miehistönjäsentä yhtenä aluksen päällikkö kapteeniluutnantti John Stubbs. "HMCS Haida" pelasti 42 aluksen miehistönjäsentä ja lisäksi 85 joutui sotavankeuteen.