Koulikoron alue

Koulikoron alue () on hallintoalue Malin länsiosassa. Sen pääkaupunki on Koulikoro. Alueen pinta-ala on 90 210 neliökilometriä. Asukkaita on vuoden 2009 väestönlaskennan mukaan 2 422 100 henkeä.
Maantiede, ilmasto ja luonto.
Entisestä Bamakon alueesta vuonna 1977 muodostettu Koulikoron alue käsittää 7,2 prosenttia Malin pinta-alasta. Se rajoittuu pohjoisessa Mauritaniaan, idässä Ségoun ja etelässä Sikasson alueisiin, lounaassa Guineaan sekä lännessä Kayesin alueeseen. Alueen keskellä sijaitsee Bamakon kaupunkipiirikunta. 
Luonnonalueita ovat pohjoisessa Hodh, keskiosassa Bélédougou ja Mandinguen ylänkö sekä etelässä Nigerin–Banin yläjuoksu ja Koutialan ylänkö. Nigerjoen vasemmalla rannalla kohoavat Mandinguevuoret. Tärkeimmät joet ovat Niger, sen sivujoet Bani ja Sankarani, Banin alku- ja sivujoet Baoulé, Bagoé ja Banifing sekä Senegalin vesistöön kuuluva Baoulé. Huomattavin järvi on Wegnia. Hyötykaivannaisiin kuuluvat rautamalmi, kulta, hiekka, sora ja rakennuskivi.
Alueen pohjoisosa kuuluu Sahelin, keskiosa Sudanin ja eteläisin osa Guinean ilmastovyöhykkeisiin. Vuotuinen sademäärä on pohjoisessa alle 550 ja etelässä yli 1150 millimetriä. Vuodenaikoja on kaksi. Sadekausi kestää toukokuusta lokakuuhun. Viileintä on joulu-helmikuussa, kun taas maaliskuun ja kesäkuun välillä lämpötila kohoaa 40 asteeseen.
Kasvillisuus on pohjoisessa aroa tai pensassavannia ja etelässä avointa metsää ja galleriametsiä. Suojeltujen metsäalueiden yhteispinta-ala on 183 991 hehtaaria. Eläintensuojelualueita ovat Kéniébaoulé ja Kongossambougou. Länsirajalla sijaitsee Boucle du Baoulén kansallispuisto. Harvinaisiin eläinlajeihin kuuluvat antiloopit, kafferipuhveli, piikkisika, maasika, pahkasika, virtahepo, niilinkrokotiili, afrikanmanaatti, täplähyeena, gepardi ja leijona.
Hallinnollinen jako ja asutus.
Alueeseen kuuluu seitsemän piiriä, 41 arrondissementtia, kolme kaupunkikuntaa, 105 maalaiskuntaa ja 1924 kylää. Piirit ovat Banamba, Dioïla, Kangaba, Kati, Kolokani, Koulikoro ja Nara ja kaupunkikunnat Karan, Kati ja Koulikoro. 
Alueella asuu 16,7 prosenttia Malin väestöstä. Asukastiheys on 24,7 henkeä neliökilometrillä ja kaupunkiväestön osuus 5,5 prosenttia. Yli 5 000 asukkaan taajamissa asuu 30,9 prosenttia väestöstä.
Pohjoisosassa asuu soninkeja, maureja ja fulbeja, keskiosassa bambaroita, Nigerjoen yläjuoksulla mandinkoja ja joen varrella somonoja. Puhutuimmat kielet ovat bambara (72,7 %), maninka (8,5 %), soninke (7,1 %), fulani (6,3 %) ja mauri (1,9 %). Vallitseva uskonto on islam, mutta alueella on myös animisteja ja kristittyjä.
Liikenne ja talous.
Alueen keskellä sijaitsevasta Bamakosta on hyvät maantieyhteydet koko maahan. Paikallistiet ovat usein vaikeasti liikennöitävissä varsinkin sadekaudella. Koulikoroon johtaa Bamakon kautta Dakarin–Nigerin rautatie. Nigerjoella on laivaliikennettä Koulikoron ja Ségoun välillä viiden kuukauden ajan vuodessa. Myös Bamakon ja Guinean rajan välinen osuus on liikennekelpoinen. Narassa, Kolokanissa, Katin piirin Faladièssa ja Dioïlassa on lentokentät, jotka eivät ole säännöllisessä käytössä.
Väestöstä lähes 90 prosenttia harjoittaa maanviljelyä. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, durra, riisi, maissi ja fonio. Lehmänpavun, maapavun, maniokin, jamssin ja bataatin merkitys on melko vähäinen. Puutarhaviljely tuottaa munakoisoa, paprikaa, sipulia, kurkkua, valkosipulia, tomaattia ja chiliä. Tärkeimmät rahakasvit ovat puuvilla ja maapähkinä. Niiden rinnalla on alettu viljellä seesamia, teehibiskusta, öljyjatropaa, hennaa ja soijapapua. Hedelmänviljely tuottaa varsinkin mangoja ja banaaneja.
Osin transhumanssiin perustuvaa karjanhoitoa harjoittaa yli 80 prosenttia väestöstä. Tuotantoeläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit, hevoset, vähäisessä määrin siat ja kamelit sekä siipikarja. Karjanhoidon tuotteita ovat liha, maito, nahka ja vuodat sekä kananmunat. Myös kalastuksen merkitys on huomattava. Kalaa myydään tuoreena, savustettuna ja kuivattuna. Metsistä saadaan varsinkin puuhiiltä ja polttopuuta, mutta myös jalostettavaa puutavaraa. Lisäksi harjoitetaan metsästystä ja keräilyä.
Muita elinkeinoja ovat käsityöammatit, kaupankäynti ja palvelut. Etelässä harjoitetaan perinteisin menetelmin tapahtuvaa kullankaivua. Alueella toimii suuri osa Malin teollisuudesta. Sen tärkeimmät keskukset ovat Kati ja Bamakon muut lähitaajamat, Koulikoro, Fana ja Dioïla. Teollisuus tuottaa elintarvikkeita, puuvillakuitua ja tekstiilejä, rehua, sähköenergiaa, rakennustarvikkeita sekä muovi- ja metallituotteita. Osa väestöstä käy kausitöissä Bamakossa sekä naapurimaissa Mauritaniassa, Senegalissa ja Guineassa tai pyrkii muuttamaan Eurooppaan tai Aasiaan.
Julkiset palvelut.
Koulutusjärjestelmään kuuluu esi-, ala- ja yläkouluja, lyseoita ja ammattikouluja, koulutus- ja kehittämiskeskuksia (CED) ja lukutaitokeskuksia. Kangabassa on opettajainkoulutuslaitos, Katibougoussa maatalouskorkeakoulu ja Koulikorossa armeijan koulutuskeskus. Koulua käy 75,5 prosenttia alakouluikäisistä (tytöistä 70,3 %), mikä on Bamakon jälkeen eniten maassa. Lukutaitoisten osuus yli 15-vuotiaista on 27,6 prosenttia, mikä vastaa maan keskiarvoa. 
Julkiset terveyspalvelut käsittävät aluesairaalan Katissa, kymmenen poliklinikkaa ja 199 kunnallista terveyskeskusta. Yleisimmät sairaudet ovat malaria, akuutit hengityselinten tulehdukset ja ripulitaudit. Vesihuolto kattaa 78 prosenttia tarpeesta. Énergie du Malin sähköverkko on Bamakon ympäristössä, Katissa, Koulikorossa, Kangabassa, Dioïlassa, Fanassa ja Ouélessébougoussa.