tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Otto-Ville Mikkelä

Otto-Ville Mikkelä (s. 24. huhtikuuta 1968 Helsinki) on itähelsinkiläinen opettaja ja tapahtumajärjestäjä. Hän on ollut keskeinen järjestäjä Roihuvuoren kyläjuhlilla ja Roihuvuoren Hanami-juhlilla.
Mikkelä osallistui Helsingin yliopiston hallintorakennuksen valtaukseen 1990 toimien valtaajien johtoryhmässä. Tämän jälkeen hän toimi Helsingin yliopiston ylioppilaskunnassa yliopistosihteerinä vastuualueena yliopiston hallinnonuudistus. Helsingin yliopiston konsistorin jäsenenä hän toimi vuosina 1992-1994 hallinnonuudistuksen mahdollistettua opiskelijajäsenet.
Mikkelälle myönnettiin yhtenä viidestä ensimmäinen Oikeusministeriön demokratiapalkinto 2011 ansioista Roihuvuoren kyläyhteisössä.
Helsingin kaupunginosayhdistykset ry (Helka ry) myönsi Mikkelälle hopeisen Pro Helsinki -ansiomerkin 2010.
Mikkelä asuu Roihuvuoressa puolisonsa ja heidän kahden lapsensa kanssa. Hänen äitinsä on toimittaja Anna-Liisa Mikkelä.
Cochinin kuningaskunta

Cochinin kuningaskunta () oli kuningaskunta eteläisessä Intiassa, nykyisen Keralan osavaltion alueella Kochin kaupungin lähellä. Cochinin kuningaskunta syntyi 500-luvulla, kun Keralan silloinen kuningas kääntyi buddhalaisuuteen ja jakoi omaisuutensa sukulaisten ja ylhäisön kesken. Syntyneet pikkuvaltiot olivat jatkuvasti sodassa keskenään.
Cochin oli ensimmäinen paikka Intiassa, mihin eurooppalaiset asettuivat asumaan. Portugalilaiset viipyivät siellä 1503-1663 läheisessä yhteistyössä kuninkaan kanssa ja rakensivat hänen luvallaan linnoituksen. Vuonna 1663 Cochinin kuningas solmi hollantilaisten kanssa ystävyys- ja avunantosopimuksen.
Intian itsenäistyttyä 1947 Cochinin ja Travancoren ruhtinaskunnat yhdistettiin Travancore-Cochinin provinssiksi.
Thomas Lam

Thomas Lam (s. 18. joulukuuta 1993 Amsterdam, Alankomaat) on hollantilais-suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa Kyproksen liigan Apollon Limassolia. Hän on pelipaikaltaan keskuspuolustaja.
Lam siirtyi heinäkuussa 2014 AZ Alkmaarista PEC Zwolleen. Heinäkuussa 2016 hän solmi kolmevuotisen sopimuksen Englannin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla pelanneen Nottingham Forestiin kanssa. Kauden 2017–2018 hän pelasi lainalla FC Twentessa ja palasi kesällä 2018 PEC Zwolleen. Elokuussa 2021 Lam siirtyi TsSKA Sofiaan, josta jatkoi yhden kauden jälkeen Melbourne Cityyn. Heinäkuussa 2023 Lam palasi kaksivuotisella sopimuksella PEC Zwolleen. Elokuussa 2024 Lam siirtyi Kyproksen liigaan Apollon Limassolin joukkueeseen.
Thomas Lamilla on suomalainen äiti ja hollantilainen isä, ja hän on pelannut Suomen nuorisomaajoukkueissa ja debytoi A-maajoukkueessa kesäkuussa 2015 ystävyysottelussa Viroa vastaan. Lam valittiin vuoden 2011 lupaavaksi pelaajaksi Suomessa. Lamin pelaaja-agenttina toimi Carmine "Mino" Raiola aina kuolemaansa asti.
Abdelfettah Boukhriss

Abdelfettah Boukhriss (s. 22. lokakuuta 1986) on marokkolainen jalkapalloilija. Puolustajana pelaava Boukhriss edustaa Marokon pääsarjassa pelaavaa FUS de Rabatia.
Seurajoukkueura.
Boukhriss aloittu uransa FUS de Rabatin riveissä kaudella 2004–2005. Hän oli nostamassa joukkuettaan Marokon pääsarjaan vuosina 2007 ja 2009. Sittemmin Boukhriss oli voittamassa Marokon cupia ja Afrikan Confederation Cupia vuonna 2010. Tammikuussa 2011 Boukhriss siirtyi Belgiaan Standard Liègen joukkueeseen. Hän pelasi joukkueessa vain yhden ottelun kaudella 2011–2012 RAEC Monsia vastaan. Lopulta elokuussa 2011 Boukhriss lainattiin takaisin FUS de Rabatiin.
Maajoukkueura.
Boukhriss on edustanut Marokkoa vuodesta 2011 lähtien. Hän oli mukana pelaamassa LG cupia vuonna 2011, jossa Marokko sijoittui kolmanneksi. Boukhriss valittiin myös vuoden 2012 Afrikan-mestaruuskisoihin. Marokon osalta kisat päättyivät alkulohkoon. Boukhriss pelasi turnauksessa yhden ottelun Nigeriä vastaan.
Strother Martin

Strother Martin (26. maaliskuuta 1919 – 1. elokuuta 1980) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän näytteli useissa elokuvissa ja televisio-ohjelmissa, muun muassa sydämettömän ”vankilakapteenin” roolissa vuoden 1967 elokuvassa "Lannistumaton Luke" ("Cool Hand Luke"). Hän näytteli useissa lännenelokuvissa.
Martin oli naimisissa Helen Meisels-Martinin kanssa vuodesta 1967 kuolemaansa saakka. Hän kuoli sydänkohtaukseen 61-vuotiaana. Martinin leski kuoli vuonna 1997.
Wuthering Heights (kappale)

Wuthering Heights on Kate Bushin kappale vuodelta 1978 ja hänen ensimmäinen singlensä. Se oli valtava menestys ja pysyi Britannian singlelistan kärkipaikalla kuukauden ajan. Samalla Kate Bushista tuli ensimmäinen nainen, joka on ollut itse kirjoittamallaan kappaleella Britannian listaykkösenä. Hän oli tuolloin 19-vuotias. 
”Wuthering Heights” on mukana Kate Bushin ensimmäisellä levyllä "The Kick Inside". Innoituksen kappaleeseen antoi Emily Brontën romaanin "Humisevan harjun" televisiosovitus. Muusikon levy-yhtiö EMI olisi halunnut, että häneltä olisi julkaistu ensimmäisenä singlenä kappale ”James and the Cold Gun”, mutta Bush itse oli ehdottomasti ”Wuthering Heightsin” valitsemisen kannalla. Lopulta yhtiön johtohenkilöt taipuivat artistin vaatimukseen ja ”Wuthering Heightsista” tuli Bushin uran menestynein yksittäinen kappale.
Kappaleen alkuperäinen sävellaji on A-duuri ja sen refreeni C♯-duurissa (D♭-duuri), eikä kappaleen toonikaa vahvisteta kappaleen aikana.
Tammikuussa 2022 "Helsingin Sanomat" pyysi yli 70:ää suomalaista musiikkialan vaikuttajaa nimeämään korkeintaan 20 itselleen juuri sillä hetkellä tärkeintä laulua paremmuusjärjestyksessä, minkä perusteella lehti laati sadan parhaan laulun listan. ”Wuthering Heights” ylsi sijalle 18.
Luppiot

Luppiot eli tähkäluppiot ("Sanguisorba") on kasvisuku ruusukasvien heimossa. Siihen kuuluu 34 lajia. Lajimäärään on luettu mukaan suomenkielisessä kasvinimistössä erotettujen sukujen luppujen ("Poterium") ja puuluppioiden ("Dendriopoterium") lajit.
Monia luppioita viljellään koristekasveina.
Taksonomia.
Suomessa Luonnontieteellisen keskusmuseon luokittelussa on erotettu luppujen ("Poterium") suku, joka luokitellaan muualla vaihtoehtoisesti luppioiden synonyymiksi. Luppioihin yhdistetään aiempi suku puuluppiot ("Dendriopoterium"), johon ovat kuuluneet Kanariansaarilla kasvavat lajit isopuuluppio ("Sanguisorba menendezii", syn. "Dendriopoterium menendezii") ja pikkupuuluppio ("Dendriopoterium pulidoi").
Tuntomerkkejä.
Pohjoismaissa tavataan neljä luppiolajia. Ne ovat monivuotisia ruohokasveja, joilla on parilehdykkäiset lehdet. Lajien kukinto on tiheä, tähkämäinen ja muodostuu pienistä nelilukuisista teriöttömistä kukista. Suomessa tavataan kaksi luonnonvaraista luppiolajia, punaluppio ja pikkuluppio, jotka ovat Keski-Euroopasta levinneitä uustulokkaita.
Antonius ja Kleopatra

 
Antonius ja Kleopatra () on William Shakespearen tragedia, joka kertoo Marcus Antoniuksesta ja Kleopatrasta. Se kuvaa aikaa Rooman–Parthian sodista Kleopatran kuolemaan asti. Kleopatra kuvataan aistillisena ja demonisen hurmaavana, ja rakkaus ilmenee hävittävänä voimana, jota Antonius ei voi paeta.
Kuningas Juhana

Kuningas Juhana () on William Shakespearen näytelmä, jonka aiheena on Englannin kuningas Juhana Maaton. Se kertoo poliittisesta juonittelusta, vastuusta, vehkeilystä ja vallanhimosta. Näytelmä on ilmestynyt suomeksi 1901 Paavo Cajanderin suomentamana ja 2008 Matti Rossin suomentamana.
Näytelmä painettiin ensi kerran niin sanotussa "First foliossa" vuonna 1623, mutta sitä oli esitetty jo 1596–1597.
Se on "Rikhard II:n" ohella toinen Shakespearen kahdesta kokonaan runomuotoisesta näytelmästä.
Rikhard II (näytelmä)

Rikhard II () on William Shakespearen historianäytelmä Englannin kuningas Rikhard II:sta. Uusimman suomennoksen on tehnyt Matti Rossi vuonna 2008.
Henrik IV (näytelmä)

Henrik IV () on William Shakespearen näytelmä. Suomennos on ilmestynyt kahtena niteenä, kuten alkuteoskin. 
Näytelmän aiheena on Englannin kuningas Henrik IV. Se on kolmas osa tetralogiassa, jonka muut osat ovat "Rikhard II" ja "Henrik V".
Näytelmän teema on vallan moraali. Sen juoni jatkuu ensimmäisestä osasta. Nokkela Falstaff taistelee kuninkaan puolella, mutta huolehtii omasta edustaan. Vanha kuningas on uupunut, nuorella prinssi Henrikillä on kiire osoittaa olevansa kruununsa arvoinen. 
Näytelmä on ilmestynyt suomeksi 2004 Matti Rossin suomentamana. Paavo Cajanderin suomennos "Kuningas Henrik IV" ilmestyi 1897 ja 1898.
Näytelmä on luultavasti kirjoitettu jo 1597, mutta sen varhaisista esityksistä ei ole tarkkoja tietoja. Paksun, nokkelan ritari Falstaffin hahmosta tuli heti erittäin suosittu.
Henrik V (näytelmä)

Henrik V () on William Shakespearen viisinäytöksinen näytelmä, jonka aiheena on Englannin kuningas Henrik V. Se on neljäs osa Shakespearen toisessa tetralogiassa, jonka muut osat ovat "Rikhard II", ' ja '.
"Henrik V" esitettiin ensimmäisen kerran vuonna 1599. Kirjallisessa muodossa näytelmä julkaistiin ensimmäisen kerran vuonna 1600, joskin tätä versiota ei pidetä yhtä laadukkaana kuin vuonna 1623 "First Folio" -kokoelmassa julkaistua versiota.
Henrik VIII (näytelmä)

Henrik VIII () on William Shakespearen näytelmä, jonka aiheena on Englannin kuningas Henrik VIII. Näytelmä ajoitetaan useimmiten vuoteen 1613, jolloin se esitettiin Globe-teatterissa. Shakespeare kirjoitti "Henrik VIII":n sen jälkeen, kun hän oli jättänyt teatterielämän, poistunut Lontoosta ja asettunut asumaan komeaan taloonsa Stratfordiin. Hänen traaginen kautensa oli päättynyt eräänlaiseen sovintoon elämän kanssa.
Edvard III (näytelmä)

Edvard III () on Englannin kuningas Edvard III:sta kertova näytelmä. Sen kirjoittajaksi on usein epäilty William Shakespearea, mutta asiasta ei ole varmuutta. Näytelmä ilmestyi painettuna vuonna 1596, mutta tekijää ei mainittu. Vasta 1700-luvulla alettiin arvella, että näytelmä saattaa olla Shakespearen kirjoittama. Vuosien mittaan yhä useammat kirjallisuudentutkijat ovat alkaneet uskoa, että kirjoittaja on Shakespeare.
Cardenio

The History of Cardenio, usein lyhennettynä Cardenio, on William Shakespearen kadonnut näytelmä. Sen on oletettu perustuneen jaksoon Miguel de Cervantesin "Don Quijotesta", jossa esiintyy henkilö nimeltä Cardenio.
Lewis Theobaldin näytelmä "Double Falsehood" (ensiesitys 1727) perustuu mahdollisesti tähän näytelmään.
Henrik VI (näytelmä)

Henrik VI ("Henry VI") on William Shakespearen näytelmä, joka kertoo Englannin kuninkaan Henrik VI:n elämästä. Shakespeare kirjoitti sen alle 30-vuotiaana. Näytelmä muodostuu kolmesta osasta, joista kaksi viimeistä kantaesitettiin kaudella 1590–1591 ja Henrikin nuoruudesta kertova ensimmäinen osa seuraavana vuonna.
Vuonna 1990 ilmestyneen suomennoksen ja sovituksen on tehnyt Tove Idström. Vuonna 2004 ilmestyneen suomennoksen on tehnyt Matti Rossi, ja esipuheen siihne on kirjoittanut professori Irmeli Niemi.
Mbaraka Mwinshehe

Mbaraka Mwinshehe oli tansanialainen laulaja ja kitaristi. Mwinshehe oli yksi tunnetuimpia muusikkoja Itä-Afrikassa 1960–1970-luvuilla. Hän lauloi ja soitti kitaraa Morogoro Jazz Bandissä, Orchestra Super Volcanossa ja Cuban Branch Jazz -yhtyeessä. Mwinshehe kuoli auto-onnettomuudessa 12. tammikuuta 1979. Mbaraka Mwinshehe tunnettiin myös Itä-Afrikan ”Francona”.
Mbaraka Mwinshehe tuli tunnetuksi monille Tansanian ja Kenian ulkopuolella vuonna 2000 julkaistun Mbaraka Mwinshehe &amp; the Morogoro Jazz Band: Masimango (Dizim 4702-2) -levyn myötä. Polydor Kenya oli aiemmin julkaissut useita kokoelmalevyjä nimellä Ukumbusho (suomeksi ”muisto”). Tämän vinyylilevysarjan julkaisut koostuivat lähinnä singleistä, joita Mwinshehe oli julkaissut uransa aikana.
Cuban Branch Jazz.
Itseoppinut kitaristi Mbaraka Mwinshehe aloitti uransa soittamalla kwela-musiikkia Cuban Branch Jazzissa teinipoikana.
Morogoro Jazz Band.
Morogoro Jazz Band oli Mbaraka Mwinshehen toinen yhtye Cuban Branch Jazzin jälkeen. Yhtye yhdisteli musiikissaan useita erilaisia vaikutteita, kuten taarab-musiikkia, kenialaista bengaa, kuubalaista rumbaa, amerikkalaista rhythm and blues -musiikkia ja brittiläistä popmusiikkia. Yhtye esiintyi alun perin vakituisesti Morogoro Hotellissa Morogorossa. Morogo Jazz bandistä tuli hyvin suosittu 1960- ja 1970-luvuilla ja se sai osakseen paljon soittoaikaa radiossa. Yhtyeen alkuperäiseen kokoonpanoon kuului myös Salum Abdullah, joka myöhemmin perusti Cuban Marimba Bandin. Vuonna 1970 Mbaraka Mwinshehe vieraili Morogoro Jazz Bandin kanssa Japanissa esiintymässä Expo 70 -tapahtumassa.
Super Volcano.
Mbaraka Mwinshehe erosi Morogoro Jazz Bandistä vuonna 1973 ja perusti erittäin suositun Super Volcano -yhtyeen. Mwinshehe nauhoitti yhtyeineen Polydor studioilla Nairobissa ja keikkaili ympäri Itä-Afrikkaa. Keikkailu koituikin Mwinshehen kohtaloksi, kun hän kuoli auto-onnettomuudessa pahamaineisella Nairobi–Mombasa-valtatiellä 12. tammikuuta 1979.
Jussi Haukioja

Jussi Haukioja (s. 1970 Turku) on suomalainen filosofian professori Turun yliopistossa ja Norjan teknis-luonnontieteellisen yliopiston (NTNU) filosofian laitoksella Trondheimissa. Haukiojan erikoisaloja ovat kielifilosofia ja mielen filosofia.
Zentai

Zentai (, sanasta 全身タイツ "zenshin taitsu" 'kokovartalosukkahousut'; ) on kokovartaloasu, joka on tehty nailonista/elastaanista, mutta joskus myös puuvillasta tai tavallisesta villasta. Zentai-asuja tehdään sekä miehille että naisille, ja ne peittävät ihmisen kokonaan. Zentai-asuja valmistetaan eri värisiä.
Käyttö.
Zentai-asuja käytetään aika paljon hauskanpitoon liittyvissä asioissa ja tapahtumissa kuten vappunaamiaisissa ja katutansseissa, mutta niitä on käytetty myös musiikkivideoissa, kuten The Body Poets Yhdysvalloissa ja Remix Monkeys Isossa-Britanniassa. Zentai-asuja on käytetty esimerkiksi televisio-ohjelmissa, kuten America's Next Top Model-ohjelmassa. Koska asut peittävät ihmisen vartalon kokonaan, niitä on käytetty animehahmoasusteiden suunnittelussa ja teossa.
Tarhamaltsa

Tarhamaltsa ("Atriplex hortensis") on maltsojen sukuun kuuluva yksivuotinen kasvilaji, jota viljellään lehtivihanneksena pinaatin tapaan. Se kasvaa alkuperäisenä Etelä-Euroopassa.
Ulkonäkö.
Tarhamaltsa kasvaa 40–100 senttimetriä korkeaksi. Sillä on pystykasvuinen, niukasti haarova, vihreäjuovainen varsi. Sen leveän kolmiomaiset lehdet ovat 4–9 cm pitkät.
Sloan Great Wall

Sloan Great Wall (SCl 126) on galaksimuuri, joka oli löytöhetkellään vuonna 2003 suurin tunnettu maailmankaikkeuden rakenne. Muurin suurimmaksi dimensioksi arvioitu 1,37 miljardia valovuotta, mikä on noin 1/60 havaittavan maailmankaikkeuden halkaisijasta ja huomattavasti enemmän kuin ensimmäisen tunnetun galaksimuurin, Kalojen–Valaskalan superjoukkoryhmän (johon myös Linnunrata kuuluu) pituus. Lähimmillään muurin etäisyys Maasta on noin miljardi valovuotta.
Galaksimuurin löydöstä ilmoittivat Princetonin yliopiston tutkijat J. Richard Gott III, Mario Jurić et al. lokakuussa 2003 "The Astrophysical Journal" -lehdessä. Löytö perustui Sloan Digital Sky Survey -tutkimukseen, jota tehdään Apache Point Observatorylta New Mexicosta käsin.
Kalojen–Valaskalan superjoukkoryhmä

Kalojen-Valaskalan superjoukkoryhmä on useasta superjoukosta (mukaan lukien Neitsyen superjoukko, johon myös Linnunrata kuuluu) koostuva galaksimuuri. Se on yksi suurimmista tunnetuista maailmankaikkeuden rakenteista ja ensimmäinen löydetty galaksimuuri eli -filamentti. Siihen kuuluu noin 60 superjoukkoa. Se on kooltaan noin miljardi valovuotta pitkä ja 150 miljoonaa valovuotta leveä ja massaltaan 1018 auringon massaa, josta Neitsyen superjoukko käsittää vain 0,1 %.
Tähtitieteilijä R. Brent Tully Havaijin yliopiston tähtitieteen laitokselta tunnisti rakenteen vuonna 1987.
Rohtosappi

Rohtosappi ("Centaurium erythraea") on kaksivuotinen punakukkainen sappien sukuun kuuluva ruohokasvi.
Ulkonäkö ja koko.
Rohtosapella on kaksi muunnosta, harsurohtosappi (var. "erythraea") ja nuppirohtosappi (var. "capitatum"). Harsurohtosappi kasvaa 5–40 senttimetriä korkeaksi. Sen ruusukelehdet ovat soikeansuikeat ja 3–7-suoniset. Varsilehdet ovat suipot ja 3-suoniset. Kukinto on punakukkainen ja sen kukat hyvin lyhytperäisiä.
Levinneisyys.
Rohtosappea tavataan laajalla alueella: melkein koko Euroopassa, lähialueilla Pohjois-Afrikassa ja Aasiassa sekä tulokkaana kaikilla muillakin mantereilla. Laji ei kasva Suomessa, sen lähimmät esiintymispaikat ovat eteläisessä Ruotsissa, Virossa sekä Venäjän puolella Karjalassa. Ennen alueluovutuksia Neuvostoliitolle rohtosappi on kuitenkin kuulunut Suomen luonnonkasvistoon Laatokan Karjalassa ja Karjalankannaksella.
Haisusavikka

Haisusavikka ("Chenopodium vulvaria") on savikoiden sukuun kuuluva yksivuotinen, matalakasvuinen kasvi. Se haisee mädältä kalalta ja on pahanhajuinen.
Ulkonäkö ja koko.
Haisusavikka kasvaa 5–30 senttimetriä korkeaksi. Sen harmaa varsi on rento tai koheneva, hyvin jauhoinen sekä usein runsas- ja pitkähaarainen. Myös lehdet ovat väriltään harmaanvihreitä ja ne ovat varressa kierteisesti. Lehtien lapa on kasvin keskiosassa kooltaan 1–2 cm:n pituinen, ehytlaitainen, tylppäkärkinen ja vaihtelee muodoltaan vinoneliömäisestä kulmikkaan leveänpuikeaan. Haisusavikan vihreä kukinto on pienikokoinen ja lehdetön. Pienet, tähkämäiset ja tiheät sykerökukinnot sijaitsevat lehtihangoissa ja varren haarojen kärjissä. Suomessa haisusavikka kukkii heinä-elokuussa. Pähkylä on kehän muodostaman hedelmäverhiön suojaama. Kiiltävän mustat siemenet ovat 1–1,2 millimetriä pitkiä, ympärykseltään lähes pyöreitä ja pinnaltaan lähes sileitä.
Levinneisyys.
Haisusavikka on kotoisin Välimeren alueelta. Lajia tavataan vakiintuneena Pohjois-Afrikassa Marokosta Tunisiaan ja Välimeren pohjoispuolella Pyreneiden niemimaalta läpi Etelä- ja Keski-Euroopan aina Ukrainaan, Kaukasuksen alueelle, Turkkiin ja Syyriaan asti. Pohjoisessa se on levinnyt Britteinsaarten eteläosiin, Pohjois-Saksaan ja Pohjois-Puolaan saakka. Satunnaisena lajia on tavattu Euroopassa Fennoskandian etelä- ja keskiosissa, Etelä-Baltiassa ja Länsi-Venäjällä. Lajista on havaintoja myös Libyasta, Egyptistä, Irakista, Iranista sekä monin paikoin Keski-Aasiasta ja Etelä-Siperiasta. Ihmisen mukana haisusavikka on levinnyt myös paikoin Pohjois- ja Etelä-Amerikkaan sekä Australiaan. Suomessa haisusavikka on hyvin harvinainen uustulokas, jota on tavattu lähinnä rannikkokaupungeista Uudeltamaalta Pohjois-Pohjanmaalle Oulun korkeudelle saakka. Tiedot lajin esiintymisestä ovat vanhoja eikä sitä ilmeisesti ole löydetty enää 1950-luvun jälkeen.
Elinympäristö.
Haisusavikka kasvaa muun muassa merenrannoilla ja erilaisilla joutomailla. Suomessa haisusavikkaa on tavattu satamissa ja kaatopaikoilla.
Kyläkurjenpolvi

Kyläkurjenpolvi ("Geranium pratense") on kurjenpolvien sukuun kuuluva monivuotinen kasvi, jota tavataan Euraasiassa. Sitä viljellään myös koristekasvina.
Ulkonäkö ja koko.
Kyläkurjenpolvi kasvaa 30–70 senttimetriä korkeaksi. Se kasvattaa useita varsia, jotka ovat hieman särmikkäitä sekä hapsi- ja nystykarvaisia. Lehdet ovat sormiliuskaiset ja liuskat suippoja. Kyläkurjenpolven sinivioletit kukat ovat 3–4 cm leveitä. Terälehdet ovat pyöreäkärkisiä, verholehdet leveitä ja teriötä lyhyempiä. Hedelmänä on viisiosainen, nystykarvainen lohkohedelmä.
Emily Rose

Emily Rose Maier (s. 2. helmikuuta 1981 Renton, Washington) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan pääroolistaan (Elena Fisher) "Uncharted"-videopeleissä sekä vuonna 2010 aloittamastaan työstä Audrey Parkerin/Lucy Ripleyn roolissa televisiosarjassa "Haven". Rose on valmistunut Master of Fine Arts -arvolla näyttelemisestä Kalifornian yliopistosta, Los Angelesista ja on lisäksi saanut Vanguard University of Southern Californiasta oppiarvon teatteritaiteessa.
Rose syntyi kolmesta lapsesta vanhimpana; hänellä on pikkusisko ja -veli.
Munivat nisäkkäät

Munivat nisäkkäät (Prototheria) on nisäkkäiden alaluokka, johon kuuluvat lajit lisääntyvät elävien poikasten synnyttämisen sijaan munimalla. Alaluokan ainoa lahko, jossa on nykyään elossa olevia lajeja, on nokkaeläimet (Monotremata).
Munivat nisäkkäät erosivat muista nisäkkäistä joskus mesotsooisella maailmankaudella. Vanhimmat tunnetut fossiilit ovat jopa 210 miljoonan vuoden takaa myöhäistriaskaudelta.
Nicky Whelan

Nicky Whelan (s. 10. kesäkuuta 1981 Victoria, Australia) on australialainen näyttelijä, joka tunnetaan vuosina 2006–2007 esittämästään Pepper Steigerin roolista televisiosarjassa "Neighbours". Hän on esiintynyt myös muun muassa Mayan roolissa "Tuho-osasto"-televisiosarjassa vuosina 2009–2010 sekä Leighin roolissa elokuvassa "Hall Pass – lupa rellestää" (2011). Whelan on näyttelijäntöidensä lisäksi toiminut mallina ja juontajana. 
Whelan on australialaisen jalkapallon pelaaja Marcus Whelanin lapsenlapsi.
Erkki Palmén

Erkki Juhani Palmén (17. toukokuuta 1932 Helsinki – 20. tammikuuta 2012) oli suomalainen latinisti ja Jyväskylän yliopiston latinan kielen lehtori, professori Arne Palménin poika.
Palmén väitteli tohtoriksi vuonna 1998 jäätyään eläkkeelle. Latinankielisen väitöksen aiheena oli paikan adverbi pronominin asemassa. Häntä pidetään latinanopetuksen uudistamisen keskeisenä henkilönä, ja hän oli mukana useiden oppikirjojen tekemisessä. Hän on kääntänyt latinaksi kotiseutulauluja, joita Jyväskylän Studiokuoro on levyttänyt, ja suomentanut Rooman kirjallisuutta, muun muassa Horatiuksen oodit. Palménilla on kolme tytärtä.
Pillisipuli

Pillisipuli eli talvisipuli ("Allium fistulosum") on laukkojen eli sipulien ("Allium") sukuun kuuluva monivuotinen kasvi, jota viljellään vihanneksena. Alkuperäisenä se kasvaa Itä-Aasiassa.
Pillisipuli kasvaa 30–60 senttimetriä korkeaksi. Sen varsi ja lehdet ovat ontot ja pullistuneet, varsi on paksuin keskiosastaan. Lehdet ovat liereät ja yhtä pitkät kuin varsi. Pillisipulin kukintona on runsaskukkainen, pyöreähkö, itusilmuton sarja. Kukat ovat kooltaan 7–9 mm.
Isotalvio

Isotalvio ("Vinca major") on talvioiden sukuun kuuluva monivuotinen oleanterikasvi, jota viljellään koristekasvina. Alkuperäisenä se kasvaa Etelä-Euroopassa.
Ulkonäkö ja koko.
Isotalvio on talvivihanta, maitiaisnesteellinen varpu. Se kasvaa 20–50 senttimetriä korkeaksi. Varret kasvavat kaarevasti maanpinnalta koheten. Soikeat lyhytruotiset lehdet ovat 2,5–9 cm pitkiä. Isotalvion sinivioletit kukat ovat 3–5 cm leveitä. Kukan verhiö on kapealiuskainen ja liuskat karvaisia laidoiltaan. Lähisukuinen laji pikkutalvio ("Vinca minor") on kooltaan isotalviota pienempi.
HMS Contest (1894)

HMS Contest oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1895 palvelukseenotettu Banshee-luokan torpedovenehävittäjä.
Valmistus.
Alus tilattiin 7. helmikuuta 1894 Laird, Son and Companyltä Birkenheadistä, jolloin sen luovutusajankohdaksi määrättiin 31. maaliskuuta 1895. Köli laskettiin 1. maaliskuuta 1894. Alus laskettiin vesille saman vuoden lopulla 1. joulukuuta ja valmistui heinäkuussa 1895.
Palvelus.
Uransa alus oli kotivesillä, kunnes se myytiin 11. heinäkuuta 1911 romutettavaksi Wardille Prestoniin.
HMS Banshee

HMS Banshee oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1895 palvelukseenotettu Banshee-luokan torpedovenehävittäjä.
Valmistus.
Alus tilattiin 7. helmikuuta 1894 Laird, Son and Companyltä Birkenheadistä, jolloin sen toimitusajankohdaksi määrättiin 31. maaliskuuta 1895. Köli laskettiin 1. maaliskuuta 1894 telakkanumerolla 598 ja alus laskettiin vesille 17. marraskuuta 1894. Alus valmistui heinäkuussa 1895.
Palvelus.
Palvelukseenotettaessa alus liitettiin 1896 Välimeren laivastoon, kunnes se palasi 1911 Britteinsaarille. Alus myytiin 10. huhtikuuta 1912 romutettavaksi Wardille Briton Ferryyn.
Ruohoselja

Ruohoselja ("Sambucus ebulus") on seljojen sukuun ja tesmayrttikasvien heimoon kuuluva monivuotinen kasvi, jota viljellään koristekasvina. Alkuperäisenä se kasvaa Etelä-Euroopassa. Ruohoselja on myrkyllinen.
Ulkonäkö.
Ruohoselja on ruohomainen ja kasvaa 60–150 senttimetriä korkeaksi. Sen lehdet ovat korvakkeelliset ja muodostuvat 7–13 lehdykästä. Ruohoseljan kukintona on kolmihaarainen huiskilo, jossa on pieniä, valkoisen vaaleanpunaisia kukkia.
Sylvi Kauhanen

Sylvi Kauhanen (22. kesäkuuta 1906 Antrea – 16. toukokuuta 1993 Helsinki) oli suomalainen toimittaja ja lastenkirjailija.
Sylvi Kauhanen oli ensimmäinen Yhteiskunnallisesta korkeakoulusta valmistunut yhteiskuntatieteiden kandidaatti. Hänen 1932 laatiman valtio-opin tutkielman aiheena oli "Ulkovaltojen Saksaan kohdistama diplomaattinen saartopolitiikka ennen maailmansotaa".
Haltiain verta

Haltiain verta () on Andrzej Sapkowskin vuonna 1994 ilmestynyt fantasiakirja. Teos on Noituri-sarjan ensimmäinen romaanimittainen kertomus.
Aiheesta muualla.
Mustapha Mrani

Mustapha Mrani (, s. 2. maaliskuuta 1978) on marokkolainen jalkapalloilija. Laitapuolustajana pelaava Mrani edustaa Marokon pääsarjassa pelaavaa FAR Rabatia.
Maajoukkueura.
Mrani on edustanut Marokkoa vuodesta 2011 lähtien. Hän pelasi ensimmäisen ottelunsa Marokon paidassa 11. marraskuuta 2011 LG cupissa Ugandaa vastaan. Hän oli mukana myös vuoden 2012 Afrikan-mestaruuskisoissa, jossa Marokon kisat päättyivät alkulohkoon. Mrani pelasi turnauksessa yhden ottelun Nigeriä vastaan.
Nora Arnezeder

Nora Arnezeder (s. 8. toukokuuta 1989, Pariisi) on ranskalainen näyttelijä ja laulaja. Arnezederin ensimmäinen merkittävä rooli oli vuonna 2008 elokuvassa "Paris 36" (ohjaaja Christophe Barratier). Elokuvassa hän esitti laulun ”Loin de Paname”, joka oli ehdolla parhaan laulun Oscar-palkinnon saajaksi. Vuonna 2012 Arnezeder näytteli elokuvassa "Turvatalo".
Vuonna 2009 Arnezeder oli Guerlainin hajuveden ”Idylle” mainoskasvona.
Fervent-luokka

Fervent-luokka oli Britannian kuninkaallisen laivaston kahden aluksen muodostama torpedovenehävittäjäluokka (). Luokka oli Paisleysta Skotlannista olevan Hanna, Donald and Wilsonin telakan valmistama.
Alus luokka suunniteltiin aluksi yhdellä kattilalla ja savuhormilla, mutta sopimuksessa vaaditun nopeuden jäätyä saavuttamatta alukset kattiloitiin uudelleen. Tämän seurauksena niihin tuli neljä savuhormia ja niiden valmistuminen viivästyi.
Diprenorfiini

Diprenorfiini (Revivon, M5050) on opioidiantagonisti, jota käytetään kumoamaan supervahvojen opioidianalgeettien kuten etorfiinin ja karfentaniilin vaikutuksen. Kyseisiä aineita käytetään etupäässä eläinlääketieteessä suurten eläinten nukuttamiseen.
Diprenorfiini on voimakkain markkinoilla oleva opioidiantagonisti, se on noin 100 kertaa voimakkaampi antagonisti kuin nalorfiini, sillä pystytään kumoamaan sellaisten voimakkaiden opioidien vaikutus, joihin naloksoni ei pysty. Kyseisiä supervahvoja opioideja ei voi käyttää ihmisiin, koska niitä tarvitaan niin vähän, ettei niitä pysty turvallisesti annostelemaan, jolloin on suuri hengityslamaan johtava yliannostuksen vaara. Kun suuri eläin - kuten norsu tai sarvikuono - on ensin tainnutettu etorfiinilla tai karfentaniililla, diprenorfiinia annetaan herättämään eläin toimenpiteiden jälkeen. Koska diprenorfiinilla on myös omaakin agonistista vaikutusta, sitä ei voi käyttää ihmisiin etorfiinin tai karfentaniilin vaikutuksen kumoamiseen. Naloksoni tai naltreksoni ovat tällöinkin suositeltavia opioidiantagonisteja.
Borélyn puistossa

Borélyn puistossa on Verner Thomén (1878–1953) maalaus vuodelta 1908. Kankaalle maalattu öljyvärimaalaus (110×140 cm) on ollut Ateneumin kokoelmissa vuodesta 1909.
Teos on maalattu Etelä-Ranskassa Marseillessa, jonne Verner Thomé oli muuttanut talveksi 1908–1909. Borélyn puistossa -maalaus on ilmava ja valokylläinen. Vaunut on sijoitettu varjoon, mutta vastavärien tehokas käyttö luo häikäisyvaikutuksen. Aikaisemmin Thomé oli suosinut tummia värejä.
Taustaa.
Pariisin syyssalongin yhteydessä syksyllä 1908 pidettyä Suomen taiteen näyttelyä oli luonnehdittu värittömäksi ja ankeaksi. Tämä harmitti Verner Thoméa, joka otti seuraavana talvena opikseen ja muutti väriskaalaa. Hän piti uusilla töillään näyttelyn Ateneumissa vuonna 1909. Nyt entiset arvostelijatkin saivat aiheen mainita: "...ylpeä ja unohtumaton hetki sille, joka on saanut olla läsnä uuden taiteilijaneron tullessa täysi-ikäiseksi," kuten lausui väriuudistusta kaivannut Gustaf Strengell näyttelyn tiimoilta. 
Parin seuraavan vuoden ajan Thomé käytti uusimpressionistista väriteoriaa, kuten esimerkiksi Kylpeviä poikia -maalauksessa vuonna 1910.
Issam Badda

Issam Badda (, s. 10. toukokuuta 1983 Khémisset, Marokko) on marokkolainen jalkapalloilija. Maalivahtina pelaava Badda edustaa Marokon pääsarjassa pelaavaa FUS de Rabatia.
Seurajoukkueura.
Badda aloitti uransa IZK Khémissetin junioreissa vuonna 2000, josta hän siirtyi edustukseen vuonna 2005. Heinäkuussa 2008 Badda siirtyi FUS de Rabatin riveihin. Hän oli voittamassa kaudella 2009–2010 Marokon cupin lisäksi Afrikan Confederation Cupia.
Maajoukkueura.
Badda on edustanut Marokkoa vuodesta 2008 lähtien. Badda valittiin Marokon joukkueeseen vuoden 2012 Afrikan-mestaruuskisoihin, jossa hän ei pelannut yhtään ottelua. Hän oli sairastunut 'hyvänlaatuiseen' malarian muotoon ennen kisojen alkua.
Paimentyttö

Paimentyttö on Yrjö Ollilan (1887−1932) maalaus vuodelta 1915. Öljyvärein kankaalle maalattu 90 × 70,5 cm- maalaus ostettiin Ateneumin taidemuseon kokoelmiin vuonna 1916.
Maalaus.
Paimentyttö-maalauksessa näkyy tuohon aikaan suomalaisten septemiläisten parissa muodiksi tullut muodon ja sommittelun vapautuminen. Yrjö Ollila olikin Septem-taiteilijaryhmän keskushahmoja. Väri- ja valomaalauksen edelläkävijänä hän käytti tässä maalauksessa hehkuvia sateenkaaren värejä. Sekä paimentyttö että häntä ympäröivä luonto on maalattu vahvoin värein, suurpiirteisesti väriä käyttäen.
Sinänsä "Paimentyttö" liittyy paimenelämää kuvaavien maalausten antiikista juontuvaan perinteeseen 1910-luvun tapaan.
Dimps

Dimps () on japanilainen videopelejä valmistava yritys. Yrityksen pääpaikka on Osakassa. Dimps on tehnyt pelejä sekä täysin itse että yhteistyössä jonkin toisen firman kanssa kuten Segan ja Sonic Teamin kanssa, joiden kanssa se on tehnyt ylivoimaisesti eniten yhteistyötä. Firman tunnetuimpiin täysin itse valmistamiin peleihin kuuluu muun muassa "", jonka se on kehittänyt PlayStation 2:lle.
Suuri osa peleistä, joita se on kehittänyt yhteistyössä Sonic Teamin kanssa on "Sonic the Hedgehog" -pelisarjan pelejä, joista puolestaan melkein kaikki yhteistyössä kehitetyt pelit ovat Game Boy Advancelle ja Nintendo DS:lle kehitettyjä pelejä, kuten Sonic Advance GBA:lle ja Sonic Colors NDS:lle. Pelikonsoleille valmistettuja pelejä ovat muun muassa "Saint Seiya Senki" PlayStation 3:lle ja "Street Fighter X Tekken" Xbox 360:lle. Yhtiön perustivat SNK ja Capcom 6. maaliskuuta 2000.
Sykloalkeenit

Sykloalkeenit ovat hiilivetyjä, joissa on hiiliatomeista muodostunut yksi tai useampi rengasrakenne, ja rengasrakenne sisältää ainakin yhden hiiliatomien välisen kaksoissidoksen niin kuin muutkin alkeenit. Jos rengasrakenteessa on kaksi kaksoissidosta, on kyseessä dieeni, jollainen on esimerkiksi syklopentadieeni. Jos rengasrakenteen kaksoissidokset ovat kytkeytyneet toisiinsa, on kyseessä aromaattinen yhdiste, kuten esimerkiksi bentseeni.
Yksinkertaisimmat yhden rengasrakenteen ja yhden kaksoissidoksen sisältävät molekyylit taulukossa:
Kuvun alla

Kuvun alla ("Under the Dome") on Stephen Kingin vuonna 2009 julkaisema tieteisromaani, jonka suomennos julkaistiin vuonna 2011. "Kuvun alla" on Stephen Kingin kolmas tuhannen sivun rajan ylittävä romaani.
Juoni.
Eräänä päivänä kahden tuhannen asukkaan pikkukaupungissa, Chester's Millsissä, tapahtuu jotain yllättävää: linnut putoavat kuolleina maahan, lentokone räjähtää kesken lennon ja autot rysähtävät keskelle tietä, syynä koko kaupungin ympärille ilmestynyt jättiläismäinen, näkymätön muuri. Muuri paljastuu koko Chester's Millin ja sen asukkaat vanginneeksi ”kuvuksi”, jonka tuhoamista on pian koko Yhdysvaltain hallitus ja puolustusvoimat selvittämässä.
Sattumalta kuvun sisälle on myös joutunut kaupungin ravintolan kokki Dale ”Barbie” Barbara, jolla on kokemusta Irakin sodan ajoilta, ja näin ollen Yhdysvaltain presidentti ylentää hänet everstiksi ja määrää hänet ottamaan johdon kaupungissa, kunnes kupuongelma on ratkaistu. Mutta kaupunginvaltuustossa naruja häikäilemättömästi vetelevä poliitikko James ”Big Jim” Rennie ei katso asiaa hyvällä ja suunnittelee Barbaran päänmenoa, levittämällä pelkoa asukkaiden keskuuteen ja kasvattamalla omaa apulaiskonstaapeleista koostuvaa armeijaa, pitääkseen visusti huolen, että hän pysyisi kaupungin ylimpänä johtohahmona. Big Jimillä on myös epätasapainoinen poika, James Rennie Jr. ”Junior”, jolla on yllättävä sairaus, mikä saa Juniorin käyttäytymään häikäilemättömän väkivaltaisesti. Kuvun alle uhkaa näin muodostua kaksi leiriä, osan puolustaessa hyveellistä Barbaraa, joka yrittää löytää ratkaisua kaikkien ongelmaan, ja osan kannattaessa taasen kieroa Rennietä, joka asemaansa nähden tuntuu hyötyvän kuvun olemassaolosta...
TV-sarja.
DreamWorks ja Amblin Entertainment ostivat oikeudet tuottaa romaaniin perustuva TV-sarja , joka on suunniteltu 13-jaksoiseksi. Sarjan tuottajia ovat muun muassa elokuvaohjaajana ja tuottajana tunnettu Steven Spielberg ja kirjailija Stephen King itse. Muita käsikirjoittajia on esimerkiksi Brian K. Vaughan. Sarjan näyttelijöiksi on valittu muun muassa Mike Vogel ("Cloverfield", "Texasin moottorisahamurhat"), Dean Norris ("Breaking Bad") sekä Rachelle Lefevre ("Twilight – Houkutus", "Twilight – Uusikuu").
Sarjan tuotanto lähti virallisesti käyntiin 28. helmikuuta 2013. Ensimmäinen jakso, jonka ohjauksesta vastaa "Millennium"-trilogian "Miehet jotka vihaavat naisia" -elokuvan ohjannut Niels Arden Oplev, sai Yhdysvalloissa TV-ensi-iltansa 24. kesäkuuta 2013. Suomessa sarjaa esittää Nelonen, joka esitti sarjan kaksi ensimmäistä jaksoa uudenvuodenpäivänä 2014.
Whitney Museum of American Art

Whitney Museum of American Art tai The Whitney on New Yorkin Manhattanilla oleva taidemuseo. Museon näyttelytarjonta keskittyy pääasiassa 1900- ja 2000-lukujen amerikkalaiseen taiteeseen, ja siellä järjestetään Whitney-biennaali.
Museo avasi uuden Renzo Pianon suunnitteleman rakennuksen Manhattanin keskisessä länsiosassa 1.5.2015.
Historia.
Museon synty liittyy kuvanveistäjä Gertrude Vanderbilt Whitneyn tukeen 1900-luvun alkupuolella, jolloin uutta taidetta tekevien taiteilijoiden oli lähes mahdotonta saada töitään esille tai myydä niitä Yhdysvalloissa. Rouva Whitney ryhtyi hankkimaan ja esittämään heidän töitään, jolloin hänestä tuli amerikkalaisen taiteen johtava tukija. Hän perusti vuonna 1914 Whitney Studion Greenwich Villageen, jossa esitettiin sellaisten elävien amerikkalaisten taiteilijoiden näyttelyitä, joita perinteiset taideakatemiat olivat hylänneet. Kokoelmassa oli vuonna 1929 yli 500 teosta, joita hän tarjosi lahjoituksena Metropolitan Museum of Artiin. Kun tarjous hylättiin, hän perusti oman museon, jolla oli jyrkästi erilainen toimenkuva. Se keskittyi pelkästään yhdysvaltalaisiin taiteilijoihin ja taiteeseen. The Whitney Museum of American Art perustettiin vuonna 1930, ja se avattiin Greenwich Villagessa vuonna 1931.
Museo muutti vuonna 1954 suurempiin tiloihin Manhattanin West 54. Streetille, mutta sen jäätyä pieneksi museo hankki vuonna 1963 nykyisen tonttinsa Madison Avenuen varrella 75. Streetille. Marcel Breuerin, Hamilton Smithin ja Michael Irvingin suunnittelema rakennus avattiin vuonna 1966.
Kokoelma.
Museon pysyvässä kokoelmassa on nykyisin noin 19 000 maalausta, veistosta, grafiikan työtä, piirustusta ja balokuvaa, jotka edustavat yli 2 900 taiteilijaa. Museon Frances Mulhall Achilles -kirjasto pitää yllä 50 000 kirjaa ja näyttelyluetteloa ja yli 500 aikakauslehteä kattavaa käsikirjastoa. Ne liittyvät 1900- ja 2000-lukujen amerikkalaiseen taiteeseen ja erityisesti museon kokoelmaan.
Museon taidekokoelmassa on muun muassa Josef Albersin, Louise Bourgeoisin, Alexander Calderin, Helen Frankenthalerin, Keith Haringin, Grace Hartiganin, Marsden Hartleyn, Edward Hopperin, Jasper Johnsin, Franz Klinen, Willem de Kooningin, Knox Martinin, Bruce Naumanin, Louise Nevelsonin, Barnett Newmanin, Kenneth Nolandin, Jackson Pollockin, Maurice Prendergastin, Kenneth Pricen, Robert Rauschenbergin, Man Rayn, Mark Rothkon ja Andy Warholin töitä.
Whitney-biennaali.
Whitneyssä järjestettiin vuosittaisia katsauksia amerikkalaiseen nykytaiteeseen vuodesta 1932 alkaen. Vuodesta 1973 näyttely on järjestytty joka toinen vuosi nimellä Whitney-biennaali. Näyttelyissä on pyritty erilaisiin kuratoriaalisiin näkökulmiin ja kattamaan kaikki mediat.
Mungo

Mungo ("Urva edwardsi") on Intiassa ja sen naapurimaissa elävä mangustilaji.
Ulkonäkö ja koko.
Mungon pää ja vartalo ovat yhteensä 36–45 cm pitkät. Pitkä, tuuhea häntä voi olla lähes yhtä pitkä. Turkki on tuuhea, karva karkeaa, mustan ja valkean kirjavaa. Silmien ja kuonon ympärillä on punaruskeaa karvaa.
Lajin urokset ovat huomattavasti suurempia kuin naaraat.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Mungoa tavataan alueella, joka ulottuu Turkista Arabian kautta Intiaan, Bhutaniin ja Bangladeshiin.
Mungot elävät usein asutuksen lähellä, jopa kaupungeissa, ja kuivissa ja piikkisissä metsissä.
Ravinto ja elintavat.
Mungot syövät hyönteisiä, äyriäisiä, matoja, lintuja, liskoja ja munia, mutta parhaiten ne tunnetaan kyvystään tappaa käärmeitä. Ne tappavat käärmeitä hämmästyttävän nopean väistämisrefleksin avulla. Kun käärme iskee, mungo hyppää sivuun ja iskee terävät hampaansa käärmeen niskaan eikä jätä saalista rauhaan, ennen kuin sen niska on varmasti katkennut. Mungot kykenevät tappamaan lähes minkä tahansa käärmeen, sen koosta riippumatta. Mungo ei ole immuuni käärmeiden myrkylle, mutta sen vastustuskyky on hieman vahvempi kuin muilla nisäkkäillä. Hyvä immuniteetti on seurausta mutaatioista eläinten nikotiinireseptoreissa; mutaatiot estävät käärmeen myrkyssä olevaa neurotoksiinia sitoutumasta reseptoreihin ja siten ehkäisevät myrkytystä. Lintuja saalistaessaan mungolla puolestaan on tapana tekeytyä kuolleeksi ja odottaa, että haaskalintu tulee liian lähelle syödäkseen sen, jolloin mungo hyökkää linnun kimppuun.
Mungot kesyyntyvät helposti ja niitä pidetään asunnoissa tuhoeläinten tappajina ja karkottajina.
Mungot voivat nähdä värejä, toisin kuin useimmat nisäkkäät, joilla on vain osittainen värinäkö.
Mungot on rauhoitettu Intiassa jo vuonna 1972, koska niitä metsästettiin turkkinsa takia. Salametsästys jatkuu edelleen. Niiden karvasta on tehty hienoja siveltimiä ja partasuteja.
Seela

Seela tai Sela on naisen etunimi. Marraskuuhun 2025 mennessä nimi Seela on Suomessa annettu noin 2780 naiselle, joista suurin osa on syntynyt vuoden 2000 jälkeen. Sen sijaan Sela-nimisiä henkilöitä on vain muutamia kymmeniä.
Varsinkin aikaisemmin Sela tai Seela on ollut myös miehen etunimi. Sellaisena se voidaan käsittää myös Selim-nimen muunnelmaksi, mutta nimi esiintyy myös Raamatussa sekä henkilön-, että paikannimenä, jollaisena se johtuu "kalliota" tarkoittavasta heprean sanasta. Raamatun Sela (vuoden 1938 suomennoksessa Seela) oli Juudan ja Suan poika. Suomessa Seela on ollut käytössä miehennimenä pääasiassa Pohjanmaalla.
Seelan nimipäivä on 22. marraskuuta. Nimi on ollut almanakasta vuodesta 2015.
Impivaaran kuplahalli

Impivaaran kuplahalli (sponsorinimeltään LähiTapiola Areena, vuosina 2011–2019 Javenture-Areena) on Turussa, Kaerlan kaupunginosassa Impivaaran liikuntakeskuksessa sijaitseva jalkapallohalli. Se aloitti toimintansa vuonna 2011.
Halli on 116,5 metriä pitkä, 71,5 metriä leveä ja 23,5 metriä korkea. Hallissa on 105 metriä pitkä ja 64 metriä leveä täysimittainen tekonurmikenttä.
Hallia operoi aikaisemmin Javenture Oy, kunnes vuonna 2019 hallin toiminta siirtyi TKOMV Oy:lle. TKOMV Oy:n omistajiin kuuluu muun muassa jalkapalloseura TPS.
Halli romahti joulukuussa 2013 Seija-myrskyssä. Se pystytettiin uudelleen helmikuussa 2014.
Team Lazarus

Team Lazarus on italialainen autourheilutalli, joka kilpailee nykyään Lamborghini Super Trofeo -sarjassa. Tallin kotipaikka sijaitsee Padovassa.
Tallin alkuvaiheet.
Talli perustettiin vuonna 2009, jolloin se osallistui silloiseen Euroseries 3000-sarjaan. Talli oli ensimmäisellä kaudellaan sarjan seitsemäs ja talli jätti kolme kauden viimeistä kilpailua kokonaan väliin. Talli jatkoi sarjassa vuonna 2010, jolloin sarjan nimi muuttui "Auto GP":ksi. Talli ajatti ainoana kuljettajanaan Fabio Onidia ja sijoittui sarjan kuudenneksi loppupisteissä. Onidi jatkoi myös vuonna 2011 ja talli valitsi toiseksi kuskiksi Fabrizio Crestanin. Talli saavutti yhden voiton ja sijoittui sarjassa jaetulle toiselle sijalle Campos Racingin kanssa.
GP2.
Vuonna 2012 talli osallistui GP2-sarjaan nimellä "Venezuela GP Lazarus" korvaten Super Nova Racingin ja saavutti debyyttikaudellaan vain yhden pisteen. Seuraavana vuonna talli saavutti 12 pistettä. Vuonna 2014 talli keräsi 19 pistettä sijoittuen tallipisteissä jälleen viimeiselle sijalle. Vuonna 2015 talli vaihtoi nimekseen "Lazarus". Talli vetäytyi sarjasta kauden päätteeksi ja tallin paikan otti Prema Powerteam.
Aylesburynankka

Aylesburynankka on ankkarotu, joka kehitettiin Aylesburyn kaupungissa, Buckinghamshiressä, Isossa-Britanniassa. Rotu on ankaksi raskasrakenteinen; sitä on kasvatettu lähinnä lihansa takia. Täyskasvuinen yksilö painaa 3–5 kilogrammaa, koiras tyypillisesti enemmän kuin naaras. Rodun luontainen ruumiinasento on vaakasuora. Sen höyhenpuku on väriltään valkoinen, nokka hiukan kellertävä ja jalat oranssit. Aylesburynankan alkuperä on epäselvä, mutta valkoisia ankkoja tiedetään kasvatetun Aylesburyssa ainakin jo 1700-luvulla. Rotu kehittyi edelleen 1800-luvun alkupuolella, kun jalostuksella pyrittiin saamaan aikaan suuria, valkoisia ankkoja. Vuonna 1845 Lontoon eläintarhassa järjestetyssä Ison-Britannian ensimmäisessä siipikarjanäyttelyssä oli oma luokkansa ”aylesburylle ja muille valkoisille muunnoksille”.
1900-luvun alkuun mennessä aylesburynankka oli käynyt harvinaiseksi pekinginankan syrjäytettyä sitä suosiosta. Rotuja oli myös risteytetty keskenään, minkä takia puhdasrotuisia aylesburynankkoja oli yhä vähemmän. Myös sairaudet verottivat osaltaan lintukantoja. Ensimmäinen maailmansota kohteli kovasti aylesburynankkaa vielä kasvattaneita, ja rodun pienimuotoinen kasvatus lakkasi kokonaan. Toisen maailmansodan tuhoisa vaikutus talouteen sai myös suurkasvattajat lopettamaan yksi toisensa jälkeen. Cheshamissa säilyi kuitenkin kaikesta huolimatta parvi puhdasverisiä aylesburynankkoja.
1840-luvulta alkaen oli aylesburynankkoja viety Yhdysvaltoihin, missä niitä oli jäljellä pieni määrä. Pekinginankan amerikkalaisessa muunnoksessa on risteyttämisen kautta myös aylesburyankan perimää.
Nykyisin aylesburynankka on Englannin suosituin ankkarotu, kun taas Yhdysvalloissa suositaan pekinginankkaa.
Pohjankorokoi

Pohjankorokoi eli aihkikoi ("Elatobia montelliella") on aitokoihin kuuluva perhoslaji. Suomen lajiston kansallisissa uhanalaisarvioinneissa 2000 ja 2010 se on luokiteltu puutteellisesti tunnetuksi (DD).
Koko ja ulkonäkö.
Pohjankorokoi on harmaa pikkuperhonen. Etusiivet ovat harmaat rusehtavalla sävyllä ja niissä on harvakseltaan vaaleita suomuja. Sitä ei ole mahdollista erottaa ulkonäön perusteella korokoista ("Elatobia fuliginosella"), mutta koiraan genitaalit ovat tunnusomaiset. Naarasta ei tunneta. Perhosen siipiväli on 13 mm.
Levinneisyys ja lentoaika.
Pohjankorokoin kuvasi tieteelle ensimmäisen kerran Max von Schantz vuonna 1951 koirasyksilöstä, joka löytyi Muoniosta 30. kesäkuuta 1948. Laji tunnetaan toistaiseksi ainoastaan tästä yhdestä preparoidusta yksilöstä (holotyyppi).
Elinympäristö ja elintavat.
Lajin elintavoista ei tiedetä mitään. Se elänee samaan tapaan männyllä kuin korokoi.
Perhonen on nimetty suomalaisen hyönteistieteilijä Justus Elias Montellin mukaan.
Jalkapallon Suomen Cup 2012

 Jalkapallon Suomen Cup 2012 oli jalkapallon Suomen Cupin 58. järjestämisvuosi. Cupiin ilmoittautui 198 joukkuetta. Finaalissa FC Honka voitti KuPSin 1–0. 
1. kierros.
1. kierroksen otteluparit arvottiin 9. joulukuuta 2011. Ottelut pelattiin 6.-21 tammikuuta 2012.
2. kierros.
2. kierroksen otteluparit arvottiin yhdessä ensimmäisen kierroksen kanssa 9. joulukuuta 2011. Ottelut pelattiin 14. tammikuuta–5. helmikuuta 2012.
3. kierros.
Kolmannen kierroksen otteluparit arvottiin 24. tammikuuta ja ottelut pelattiin 5. helmikuuta-3. maaliskuuta.
4. kierros.
4. kierroksella mukaan tulivat Ykkösen ja Kakkosen joukkueet. Kierros arvottiin alueellisena, ja sen runkopelipäivät olivat 15. helmikuuta–14. maaliskuuta. Kotietu oli alemmassa sarjassa pelaavalla.
5. kierros.
5. kierros arvottiin 9. maaliskuuta. Kierroksella on mukana 40 joukkuetta. Veikkausliigan joukkueista kierroksella pelaavat vain ne neljä joukkuetta, jotka eivät selviä Liigacupin 2012 puolivälieriin. Kotietu on alemmassa sarjassa pelaavalla.
6. kierros.
6. kierroksella alemmassa sarjassa pelaava joukkue saa kotiedun, jos sen vastustaja pelaa Veikkausliigassa. Muissa tapauksissa kotietu arvottiin.
7. kierros.
7. kierroksen otteluparit arvottiin 13.4., jolloin mukaan tulivat loput liigajoukkueet.
Puolivälierät.
Puolivälierät arvottiin yhtä aikaa 7. kierroksen ottelujen kanssa 13.4.
Välierät.
Välieräparit arvottiin 11.5.
Castniidae

Castniidae on vajaa 200 lajia käsittävä perhosten heimo. Lajien levinneisyys painottuu vahvasti trooppiseen Amerikkaan, mutta niitä tavataan myös Australiassa ja muutamaa lajia Kaakkois-Aasiassa. Lounais-Eurooppaan on vieraslajina levinnyt eteläamerikkalainen "Paysandisia archon".
Heimon perhoslajit ovat leveäsiipisiä, päiväaktiivisia, keskikokoisia tai suuria perhosia, joiden siipiväli vaihtelee 24–190 mm. Siipien pohjaväri on usein vaihtelevissa määrin ruskeansävynen. Siivissä on useilla lajeilla suomutupsuja. Tuntosarvet ovat oikeiden päiväperhsten tapaan nuijamaiset ja niiden pituus on 0,50–0,75 kertaa etusiiven pituus. Lisäksi naaraan munanasetin on huomattavan pitkä ja kovettunut, mikä mahdollistaa munimisen syvälle kasveihin. Aikuisen perhosen pään chaetosemat puuttuvat, mutta pistesilmät ovat suuret ja ulostyöntyvät. Myös imukärsä on useimmilla lajeilla hyvin kehittynyt, vain harvoin surkastunut. Etu ja takasiipeä yhdistävä frenulum on koiraalla yksinkertainen, mutta muodostuu naaralla 3–16 erillisestä sukasesta.
Toukat elävät ovat kovertajia ja elävät pääasiassa yksisirkkaisten kasvien runkojen tai juurakoiden sisällä.
Horst Seehofer

Horst Lorenz Seehofer (s. 4. heinäkuuta 1949 Ingolstadt) on saksalainen Baijerin kristillissosiaalisen unionin (CSU) poliitikko. Seehofer toimi Baijerin osavaltion pääministerinä 2008–2018 ja CSU:n puheenjohtajana 2008–2019.
Seehofer on toiminut kolmesti hallitusministerinä. Ensimmäisen kerran hän oli Helmut Kohlin hallituksen terveysministeri vuosina 1992–1998, toisen kerran Merkelin I hallituksen kuluttajansuoja-, elintarvike- ja maatalousministeri vuosina 2005–2008 ja kolmannen kerran Merkelin IV hallituksen sisä- rakennus- ja yhteisöministerinä 2018–2021.
17. helmikuuta 2012 – 18. maaliskuuta 2012 Seehofer toimi Saksan liittoneuvoston ("Bundesrat") puhemiehenä virkaatekevänä Saksan liittopresidenttinä Christian Wulffin erottua tehtävästä.
Hirmurykmentti

Hirmurykmentti ("Monstrous Regiment") on vuonna 2003 ilmestynyt kahdeskymmenesyhdeksäs romaani Terry Pratchettin Kiekkomaailma-sarjassa. Romaani ilmestyi suomeksi 2011 Mika Kivimäen kääntämänä. 
"Hirmurykmentin" pääteemat ovat nationalismi, sodankäynti ja naisten asema. Sankareina tarinassa ovat borogravialaiset naiset, jotka värväytyvät miehiksi tekeytyneinä armeijaan, joka käy turhaa sotaa naapurivaltoja vastaan. Kirjan henkilöt elävät vahvasti uskonnollisen maan ennakkoluulojen ristitulessa. Esimerkiksi mieheksi pukeutuminen on ”Nugganin silmissä kauhistus”.
Tarinassa esiintyy myös aiemmista Kiekkomaailman osista tuttuja hahmoja, kuten Sam Vimes ja William de Worde.
Pentti Yli-Jokipii

Pentti Olavi Yli-Jokipii (s. 7. helmikuuta 1941 Jalasjärvi) on suomalainen maantieteilijä ja maantieteen emeritusprofessori.
Yli-Jokipii valmistui ylioppilaaksi Kurikan yhteiskoulusta 1961, suoritti filosofian kandidaatin tutkinnon 1965, lisensiaatintutkinnon 1966, väitteli 1967 ja sai filosofian tohtorin arvon 1968 Helsingin yliopistossa. Hän hoiti maantieteen apulaisprofessuuria Helsingin yliopistossa vuosina 1968–1969 ja 1971–1973 ja toimi Turun kauppakorkeakoulussa talousmaantieteen professorina vuosina 1973–1974. Pisimpään hän työskenteli kulttuurimaantieteen professorina Turun yliopistossa vuodesta 1974 eläkkeelle jäämiseensä asti vuonna 2009. 
Yli-Jokipiin keskeisin tutkimusala on ollut soveltava talousmaantiede. Tämän lisäksi hän on liikkunut kulttuurimaantieteen kentällä monipuolisesti käsitellen tutkimuksissaan muun muassa maantieteen oppihistoriaa Suomessa ja suppeammista erityisaiheista muun muassa suomalaisia tanssilavoja maantieteellisenä ilmiönä.
Pentti Yli-Jokipiin puoliso on ollut englannin kielen professori Hilkka Yli-Jokipii (o.s. Pekonen) vuodesta 1969. Heillä on kaksi lasta.
Perjantai-illan unelma

Perjantai-illan unelma oli Yleisradion Yle TV2 -kanavalla esitetty Ville Haapasalon isännöimä viihdeohjelma. Hän sai studioon vieraakseen kaksi toisilleen läheistä henkilöä, joista toinen oli ennen sinne saapumista yrittänyt saada ystävänsä haaveen toteutumisen mahdolliseksi suorittamalla hänelle annetun haasteen. Esimerkiksi kerran tehtävänä oli laulaa Jääkiekon SM-liiga -ottelun avaukseksi Maamme-laulu. Jokaisessa jaksossa nähtiin kaksi ystäväparia.