tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Susan Dunklee

Susan Dunklee (s. 13. helmikuuta 1986) on yhdysvaltalainen ampumahiihtäjä. Hän aloitti uransa ampumahiihtäjänä vuonna 2008. Hänen valmentajansa on Armin Auchentaller. Aiemmin häntä valmensi suomalainen Jonne Kähkönen.
Dunklee saavutti Hochfilzenin MM-kilpailuissa 2017 hopeaa yhteislähdössä ja oli normaalimatkalla kuudes.Anterselvan MM-kilpailuissa 2020 hän sai hopeaa pikakilpailussa. Hän sijoittui normaalimatkalla viidenneksi Ruhpoldingin MM-kilpailuissa 2012. Nämä kaikki laskettiin myös maailmancupin tuloksiin. Sotšin olympialaisissa 2014 hän oli yhteislähtökilpailun 11:s ja pikakilpailun 14:s. Oslon MM-kilpailuissa 2016 hän sijoittui pikakilpailussa kahdeksanneksi, takaa-ajossa kymmenenneksi ja yhteislähdössä 11:nneksi. .
Maailmancupin osakilpailuissa Dunklee on ollut kuudesti palkintokorokkeella. Maaliskuussa 2014 hän oli Oslon pikakilpailussa kolmas, helmikuussa 2016 Presque Islen pikakilpailussa toinen, joulukuussa 2016 Nové Měston pikakilpailussa kolmas, helmikuussa 2017 Hochfilzenin MM-yhteislähdössä toinen, maaliskuussa 2018 Oslon takaa-ajossa kolmas ja helmikuun 2020 Anterselvan MM-pikakilpailussa toinen. Maailmancupin kokonaiskilpailussa Dunklee on ollut parhaimmillaan kymmenes kaudella 2016–2017.
Dunklee saavutti Euroopan-mestaruuskilpailuissa pronssia pariviestissä 2018.
Jadrolinija

Jadrolinija on Kroatian valtiollinen laivaliikennettä harjoittava yhtiö, joka perustettiin vuonna 1947 Rijekassa useiden pienempien varustamoiden yhdistyessä. Yhtiön tavoitteena on yhdistää Kroatian rannikon suuret kaupungit ja Kroatian saariston saaret toisiinsa. Jadrolinijalla on 33 kotimaista reittiä ja yksi kansainvälinen reitti Italiaan. Vuoden 2013 tiedoissa sen lautat kuljettivat vuodessa 9,7 miljoonaa matkustajaa ja 2,4 miljoonaa ajoneuvoa.
Laivasto.
Yhtiöllä on neljä suurta autolauttaa: "Liburnia", "Marko Polo", "Dubrovnik" ja "Zadar". Näillä on yhteys myös Italiassa oleviin Anconan ja Barin kaupunkeihin.
Lisäksi Jadrolinijalla on 33 pienempää autolauttaa, kolme klassista matkustaja-alusta, yksi vesibussi ja kahdeksan katamaraania.
Ester Ristimäki

Ester Maria Ristimäki (18. heinäkuuta 1910 Lappeenranta – 10. marraskuuta 1991) oli suomalainen runoilija.
Ristimäki aloitti työt 13-vuotiaana juoksutyttönä sanomalehti "Etelä-Saimaassa". Sota-aikana Ristimäki toimi ilmavalvontalottana. Sodan jälkeen hän jatkoi työskentelyään "Etelä-Saimaassa" eri tehtävissä jääden 52 työvuoden jälkeen eläkkeelle toimituksen arkistonhoitajan tehtävästä.
Sankarikoira

Sankarikoira on Suomen Kennelliiton vuodesta 1997 lähtien myöntämä arvonimi koirille. Sankarikoiran arvonimi voidaan myöntää koiralle, joka on pelastanut ihmishengen. Koirille on voitu myöntää arvonimi esim. silloin, kun ne ovat pelastaneet ihmishenkiä ilmoittamalla tulipalosta, löytäneet kadonneita ihmisiä tai osoittaneet käytöksellään sairauskohtauksen saaneen ihmisen.
Kennelliitto palkitsee sankarikoiria tavallisesti joulukuussa Messukeskuksessa pidettävän Voittaja-koiranäyttelyn yhteydessä. 
Sankarikoira on Kennelliiton rekisteröimä tavaramerkki.
Juri Pogrebnoi

Juri Leonidovitš Pogrebnoi (, s. 7. elokuuta 1978 Severodvinsk, Neuvostoliitto) on venäläinen tukimiehenä pelaava jääpalloilija, joka edustaa Vodnik Arkangelia. 
Saavutukset.
Seurajoukkueissa
Maajoukkueessa
Henkilökohtaisesti
Caesarin salakirjoitus

Caesarin salakirjoitus (tunnetaan myös nimellä Caesarin koodi tai Caesar-salakirjoitus) on laajalti tunnettu ja hyvin yksinkertainen salausmenetelmä. Menetelmässä salattavan tekstin jokainen kirjain korvataan sitä aakkosissa aina saman sovitun kirjainmäärän jälkeen tulevalla kirjaimella. Käytettävän aakkoston päättyessä jatketaan aakkosten alusta siten, että aakkosten viimeistä kirjainta seuraavaksi katsotaan aakkosten ensimmäinen. 
Salakirjoitus on nimetty Julius Caesarin mukaan, sillä Suetonius kertoo Caesarin käyttäneen kirjeenvaihdossaan kuvatunkaltaista salakirjoitusta, jossa siirryttiin kolmen kirjaimen verran eteenpäin.
Caesarin salakirjoitus on helposti murrettavissa esimerkiksi frekvenssianalyysillä.
Yksinkertainen esimerkki.
Salataan määritelmän mukaan esimerkiksi suomenkielinen sana ”esimerkki” Caesar-koodilla, jossa siirrytään kolmen kirjainmerkin verran oikealle:
 Selväkielinen teksti: esimerkki
 Salattu teksti: HVLPHUNNL
Mikäli salausavain eli siirrettyjen kirjainten määrä tiedetään, näin salattu teksti voidaan vastaavasti purkaa tekemällä sama operaatio käänteisesti: tässä esimerkissä valittaisiin siis aakkostosta kirjain, joka on kunkin salakielisen tekstin kirjainmerkistä kolmen askeleen päässä vasemmalla. Samalla avaimella koodattu viesti voidaan nykyaikaista latinalaista kirjaimistoa käytettäessä purkaa seuraavasti:
 Salattu teksti: DOHD LDFWD HVW
 Selväkielinen teksti: alea iacta est
Rot13.
Eräs Caesar-tyyppinen salaus on internetissä yleinen Rot13, jossa kirjaimet korvataan tarkalleen 13 kirjaimen päässä olevalla kirjaimella. Koska englanninkielisessä kirjaimistossa on 26 merkkiä, viesti salataan ja puretaan samalla algoritmilla.
Robert Johansson

Robert Johansson (s. 23. maaliskuuta 1990) on norjalainen mäkihyppääjä, joka edustaa Søre Ål IL -seuraa.
Johansson kilpaili mäkihypyn maailmancupissa ensimmäisen kerran Kuusamossa marraskuussa 2013 sijoittuen 13:nneksi. Ensimmäisen sijoituksensa kymmenen joukkoon ja samalla palkintosijansa hän saavutti mäkiviikolla 2017 Innsbruckin yhden kierroksen kilpailussa oltuaan toinen. Lahden MM-kilpailuissa 2017 hän sijoittui normaalimäessä 16:nneksi. Seefeldin MM-kilpailuissa 2019 Johansson voitti sekajoukkuemäessä pronssia, oli joukkuemäessä viides, suurmäessä kahdeksas ja normaalimäessä kuudestoista. Oberstdorfin MM-kilpailuissa 2021 hän saavutti sekajoukkuemäessä sekä suumäessä hopeaa ja oli normaalimäessä kuudes. 
Johansson oli Keski-Euroopan mäkiviikon 2017–2018 kokonaiskilpailussa viides. Lentomäen MM-kilpailuissa Oberstdorfissa 2018 hän voitti joukkuekultaa ja oli henkilökohtaisessa kilpailussa yhdeksäs. Pyeongchangin olympialaisissa hän voitti joukkuekilpailun kultaa ja saavutti molemmista henkilökohtaisista kilpailuista pronssia. Myöhemmin samalla kaudella hän sijoittui Lillehammerissa ja Trondheimissa kolmanneksi. Ensimmäisen maailmancupvoittonsa hän saavutti Vikersundin lentomäessä 18. maaliskuuta 2018. Raw Air -kiertueen kokonaistuloksissa hän oli toinen ja maailmancupissa viides. Kaudella 2018–2019 hän oli Zakopanessa toinen, Sapporossa kolmas ja Lahdessa kolmas. MM-kilpailujen jälkeen hän voitti Oslossa ja sijoittui Lillehammerissa toiseksi. Raw Airn kokonaiskilpailussa hän oli kolmas ja maailmancupissa kuudes. Kaudella 2020–2021 hän sijoittui Nižni Tagilissa kolmanneksi ja toiseksi. Seuraavalla viikolla hän sijoittui Planicassa järjestetyissä lentomäen MM-kilpailuissa henkilökohtaisessa kilpailussa viidenneksi ja oli voittamassa joukkuekilpailun kultaa. Tammikuussa 2021 hän oli Zakopanessa kolmas ja voitti Lahdessa. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän sijoittui viidenneksi. Kaudella 2021–2022 hän oli mäkiviikolla Oberstdorfissa kolmas. Hän sijoittui kolmanneksi myös Oslossa. 
Continental Cupissa Johansson on voittanut yhden osakilpailun.
Johansson hyppäsi Vikersundin lentomäen joukkuekilpailussa 18. maaliskuuta 2017 maailmanennätyspituuden 252 metriä. Stefan Kraft rikkoi ennätyksen myöhemmin samassa kilpailussa.
Roman Geizel

Roman Jurjevitš Geizel (, 9. maaliskuuta 1981 Kemerovo – 28. huhtikuuta 2021 Kemerovo) oli venäläinen jääpallomaalivahti. Hän edusti urallaan Kuzbass Kemerovoa sekä Novosibirskilaista Sibselmašia. 
Geizelia pidetään yhtenä 2000-luvun parhaista maalivahdeista. Hän teki itsemurhan huhtikuussa 2021.
Saavutukset.
Seurajoukkueissa
Maajoukkueessa
Henkilökohtaisesti
Megan Imrie

Megan Imrie (s. 14. helmikuuta 1986 Kenora, Ontario) on kanadalainen uransa lopettanut ampumahiihtäjä. Hän aloitti ampumahiihtouransa vuonna 1996 ja lopetti vuonna 2014. Hänen valmentajansa oli Matthias Ahrens ja edustamansa seura Falcon Sports Club. Imrie on osallistunut Vancouverin talviolympialaisiin, jossa hän sijoittui parhaimmillaan normaalimatkalle sijalle 62. Imrie on osallistunut myös kolmesti ampumahiihdon maailmanmestaruuskilpailuihin, jossa hänen paras sijoituksensa on 39. sija takaa-ajokilpailussa Ruhpoldingin MM-kilpailuissa 2012. Ampumahiihdon maailmancupin osakilpailussa Imrie on parhaimmillaan sijoittunut seitsemänneksitoista pikakilpailussa Oslossa kaudella 2011–2012. Cupin kokonaistilanteessa Imrie on parhaimmillaan ollut 51. kaudella 2011–2012. Imrien pituus on 167 senttimetriä ja paino 56 kiloa.
Helvi Vasara

Helvi Helena Vasara, o.s. "Jaakkola" (6. heinäkuuta 1910 Kiukainen – 18. tammikuuta 1998 Helsinki) oli suomalainen filosofian maisteri ja kirjallisuuden kääntäjä.
Helvi Vasaran vanhemmat olivat Väinö Nestori Jaakkola (1886–1964) ja Edla Hellin Maria Eskola (1889–1967). Hän oli naimisissa vuodesta 1936 maanviljelysneuvos Risto Vasaran (1908–1975) kanssa. Lapset: Eero-Heikki (1939), Matti (1941), Heli (1943) ja Ilkka (1946).
Teuvo Pohjolainen

Teuvo Sakari Pohjolainen (s. 14. lokakuuta 1945 Kotka) on suomalainen julkisoikeuden emeritusprofessori. 
Ura.
Pohjolainen kirjoitti ylioppilaaksi Imatralla Vuoksenniskan yhteiskoulusta vuonna 1964. Hän suoritti Tampereen yliopistossa hallintotieteen kandidaatin tutkinnon vuonna 1970 ja lisensiaatin tutkinnon 1974 sekä väitteli hallintotieteiden tohtoriksi vuonna 1980.
Pohjolainen toimi Tampereen yliopiston assistenttina ja yliassistenttina vuosina 1971–1983 sekä hallintotieteiden apulaisprofessorina vuosina 1984–1993. Hän toimi Lapin yliopiston viransijaisena professorina vuosina 1989–1994 ja osaston johtajana vuosina 1990–1991. Hän toimi Joensuun yliopiston (myöhemmin Itä-Suomen yliopiston) julkisoikeuden apulaisprofessorina vuosina 1993–1995, julkisoikeuden professorina vuosina 1995–2010 ja vararehtorina 1998–2009. Lisäksi hän sai Tampereen yliopiston dosentin arvon vuonna 1982 ja Lapin yliopiston dosentin arvon vuonna 1994.
Pohjolainen on toiminut asiantuntijana useissa lainvalmisteluhankkeissa, mukaan lukien ensimmäisen ja toisen valtiosääntökomitean sihteerinä vuosina 1973–1975 ja perusoikeuskomitean sihteerinä vuosina 1978–1979. Pohjolainen on ollut yksi perustuslakivaliokunnan eniten kuulemista asiantuntijoista ja antoi valiokunnalle 120 lausuntoa vuosina 2003–2017. Pohjolainen toimi poliisiasiain neuvottelukunnan sihteerinä vuosina 1974–1975 ja Hämeen läänin järjestys- ja turvallisuusasiain neuvottelukunnan jäsenenä vuosina 1984–1986. Pohjolainen toimi Suomen valtiosääntöoikeudellisen seuran hallituksen jäsenenä vuosina 1988–1997 ja puheenjohtajana vuosina 1997–1998.
Teuvo Pohjolainen on naimisissa Eva-Lisa o.s. Oksasen kanssa. Heillä on vuonna 1970 syntynyt tytär Anna-Elina Pohjolainen.
Heinäkutoja

Heinäkutoja ("Ploceus superciliosus") on kutojien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Heinäkutojaa tavataan Afrikan länsi-, keski- ja itäosissa. Lajia on kuvattu paikallisesti yleiseksi, ja sen kannankehitys on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
George Corliss

George Henry Corliss (2. kesäkuuta 1817 Easton, New York, Yhdysvallat – 21. helmikuuta 1888) oli yhdysvaltalainen koneinsinööri ja keksijä. Hän kehitti uuden höyrykonerakenteen, jota pidetään suorituskyvyn parannuksen vuoksi yhtenä 1800-luvun merkittävimpänä keksintönä. Yhdysvalloista alkoi 1800-luvun puolivälin jälkeen kehittymään maailman suurin teollisuusmaa. Tärkeä keksintö tässä muutoksessa oli Corlissin höyrykone, jonka taloudellisuuden vuoksi pystyttiin ottamaan höyrykoneita käyttöön uusilla teollisuusaloilla. Corlissin parhaiten tunnettu höyrykone oli "vuosisadan kone", joka rakennettiin vuonna 1876 Philadelphiassa "Centennial Exposition"-nimellä pidettyyn maailmannäyttelyyn. 
Ura.
Corliss kävi koulua 14-vuotiaaksi ja toimi sitten kauppa-apulaisena läheisessä Greenvichin kaupungissa. Vuonna 1834 hän jatkoi koulua Castletonissa Vermontin puolella ja valmistui vuonna 1834. Tämän jälkeen hän perusti oman kauppansa Greenvichiin. Corliss oli jo varhain kiinnostunut tekniikasta ja haki patenttia kenkien ja paksujen nahkojen ompelukoneelle vuonna 1841. Vuonna 1844 Corliss muutti Providenceen, Rhode Island etsiäkseen rahoitusta ompelukoneelleen. Providencessä hän aluksi työskenteli Fairbanks, Bancroft &amp; Companyn pajassa piirtäjänä. Samaan aikaan hän kiinnostui höyrykoneiden parantamisesta, joita tuohon aikaan pidettiin tehottomina tai vain vesivoiman täydentäjinä.
Vuonna 1848 Corliss aloitti yhdessä John Barstow'n ja E.J. Nightingalen kanssa yrityksen nimellä Corliss, Nightingale &amp; Company. Samana vuonna yritys rakensi ensimmäisen höyrykoneensa perustuen Corlissin parannuksiin. Yritys perusti uuden tehtaan Providenceen, laajensi vuosien mittaan toimintaansa ja Corlissin kuolinvuonna 1988 yritys työllisti 1 000 henkeä. Vuonna 1849 Corliss sai patentoitua höyrykoneissaan käyttämänsä venttiilikoneiston, jossa oli kiertoluistiventtiili.
Corliss kokosi höyrykoneensa standardoiduista osista pitäen siten hinnat kurissa ja samalla helpottaen huoltoa. Tämä teki koneista tehtaiden ja myllyjen omistajien mielestä houkuttelevia. Suurin myyntivaltti oli kuitenkin taloudellisuus, koska hiilen kulutus oli noin 30 % kilpailijoita pienempi. Höyrykoneiden avulla myllyt saattoivat siirtyä pois vesistöjen ääreltä. Corlissin höyrykoneet ja pienipalkkaiset maahanmuuttajat olivat Yhdysvaltain teollisen mahdin perusta 1800-luvun lopulta ja 1900-luvun alussa.
Uran kohokohtana voidaan pitää Philadelphian maailmannäyttelyyn vuonna 1876 voimanlähteeksi valittua höyrykonetta. Tämä 1800-luvun höyrykoneista suurin oli 14 metriä korkea, siinä oli kaksi 1,1 metrin sylinteriä ja halkaisijaltaan 9,1 metrin vauhtipyörä. Pyörimisvauhti oli noin 100 kierrosta minuutissa. Tehoa koneessa oli 1 400 hevosvoimaa. Luotettavia Corlissin höyrykoneita on yhä käytössä joissakin tislaamoissa.
Kamarimusiikkia

Kamarimusiikkia ("Chamber music") on James Joycen runokokoelma vuodelta 1907. Alkuteoksen on julkaissut Elkin Matthews. Kokoelman on suomentanut Ville-Juhani Sutinen, ja sen on vuonna 2012 suomeksi kustantanut Savukeidas.
"Kamarimusiikkia" on Joycen esikoisteos. Kriitikko Tapio Salomaan mukaan se on puhtoinen ja perinteinen rakkausrunokokoelma. Joyce oli kirjoittanut runot jo aiemmin eikä ollut niiden ilmestymisvaiheessa enää kiinnostunut niistä, niinpä hänen veljensä Stanislaus kokosi runot ja Joyce hyväksyi järjestyksen. Järjestys muodostaa tarinan, jonka alussa runoilija kosiskelee neitoa. Tarina etenee iskurunon kautta huipennukseen, mutta lopuksi runoilija jää yksin.
Joyce on saanut vaikutteita monesta suunnasta, arvioi Salomaa, Elisabetin aikaisesta laululyriikasta, englantilaisesta romantiikasta, irlantilaisista kansanlauluista, Verlainelta ja Yeatsilta, ja hän on runoilijana hyvin perinteinen. 
Runoja ovat säveltäneet paitsi itse Joyce, myös monet säveltäjät.
Suomentajan työtä Salomaa pitää sujuvana, sanat ovat oikeassa rekisterissä, mutta hän huomauttaa ongelmista, joiden syyksi hän olettaa kiireen. Hän ruotii käännöstä arviossaan varsin laajasti, mikä ei estä sitä, että kaiken kaikkiaan hän pitää Sutisen käännöstä ansiokkaana.
H. K. Riikonen pitää suomennosta tärkeänä, sillä se luo valoa Joycen kirjoittajanuran varhaisvaiheisiin ja antaa arvon Sutisen käännökselle.
Teoksessa on suomentajan esipuhe ja selityksiä.
Bengalinkutoja

Bengalinkutoja ("Ploceus benghalensis") on kutojien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Bengalinkutojaa tavataan Bangladeshissa, Bhutanissa, Kiinassa, Intiassa, Nepalissa ja Pakistanissa. Lajin on kuvattu olevan paikallisesti yleinen, mutta Bhutanissa harvinainen. Sen kannankehitys on vakaa ja laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Nasr Allah Khan

Nasr Allah Khan (1874–1920) oli Afganistanin emiiri 'Abd al-Rahmanin poika. Hänet tunnettiin esimerkiksi vierailustaan Britanniaan vuonna 1895. Vanhemman veljensä Habib Allahin kuoltua vuonna 1919 Nasr Allah kävi lyhyen valtakamppailun veljenpoikansa Aman Allahin kanssa. Lopulta Nasr Allah pidätettiin ja hän kuoli vankeudessa hämärissä olosuhteissa.
Elämäkerta.
Nasr Allah syntyi vuonna 1874. Hänen oli isänsä Afganistanin emiiri 'Abd al-Rahmanin toinen poika ja hänen veljensä Habib Allah. Nasr Allahin isän valtakaudella Afganistan oli saavuttanut suhteellisen sisäisen yhtenäisyyden ja kansainvälisesti tunnustetut rajat maalle. Afganistan oli kuitenkin edelleen alisteinen briteille ja maalta puuttui esimerkiksi oikeus harjoittaa itsenäistä ulkopolitiikkaa. 'Abd al-Rahman pyrki saavuttamaan täyden itsenäisyyden pyrkien esimerkiksi lähettämään Afganistanin virallisen lähettilään Lontooseen Brittiläisen Intian sijaan. Tavoitteen saavuttamiseksi Lontooseen lähetettiin hänen poikansa Nasr Allah vuonna 1895. Nasr Allah otettiin vastaan prinssille sopivin kunnianosoituksin, mutta afgaanien ehdotukseen ei kuitenkaan suostuttu.
'Abd al-Rahman kuoli vuonna 1901 ja hänen seuraajakseen julistettiin hänen vanhempi poikansa Habib Allah. Usein vallanvaihdosta seuranneelta sisällissodalta vältyttiin ja Habib Allah hallitsi suhteellisen rauhan vallitessa vuoteen 1919 saakka. Nasr Allah toimi emiirin neuvonantajana ja armeijan komentajana. Hänet tunnettiin konservatiivisena ja uskonnollisena, sekä brittiläisvastaisena. Habib Allah murhattiin vuonna 1919. Emiirillä ei ollut selvää seuraajaa ja tilanteesta syntyi valtakamppailu Nasr Allahin ja emiirin poika Aman Allahin kesken. Nasr Allahilla oli tukijoita paštuheimojen, uskonoppineiden ja muiden konservatiivisten piirien keskuudessa. Tuolloin Kabulin kuvernöörinä toiminut Aman Allah oli kuitenkin murhahetkellä edullisemmassa asemassa maan pääkaupungissa, kuin Jalalabadissa ollut setänsä. Hän hallitsi näin myös valtion kassaa ja saattoi ostaa itselleen myös maan armeijan tuen. Nasr Allahin tuki suli nopeasti pois ja hän päätyi Aman Allahin pidätyttämäksi. Nasr Allah kuoli hämärissä olosuhteissa vankeutensa aikana helmikuussa 1919. Nasr Allah haudattiin Kabuliin.
Riisikutoja

Riisikutoja ("Ploceus philippinus") on kutojien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Riisikutojaa tavataan laajalla alueella Etelä- ja Kaakkois-Aasiassa. Lajia on kuvattu paikallisesti yleisestä yleiseksi, ja sen kannankehitys on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Martta Vornanen

Martta Vornanen (13. heinäkuuta 1910 Korpiselkä – 1989) oli suomalainen runoilija.
Teoksia.
Nimellä "Martta Vornanen":
Nimellä "Martta Mantsinen-Vornanen":
Himalajankutoja

Himalajankutoja ("Ploceus megarhynchus") on kutojien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Himalajankutojaa tavataan pienellä alueella Intiassa ja Nepalissa. Sen kannaksi arvioidaan 410–600 täysikasvuista yksilöä. Laji on vähenemässä elinympäristöjen tuhoutumisen vuoksi, ja se on luokiteltu erittäin uhanalaiseksi.
Metsäkutoja

Metsäkutoja ("Ploceus bicolor") on kutojien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Metsäkutojaa tavataan Afrikan keski-, itä- ja eteläosissa. Lajia on kuvattu paikallisesti yleiseksi, ja sen kannankehitys on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Kultalakkikutoja

Kultalakkikutoja ("Ploceus preussi") on kutojien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Kultalakkikutojaa tavataan Länsi-Afrikan eteläosissa sekä keskisessä Afrikassa. Lajin ei uskota olevan vaarassa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Beznaun ydinvoimalaitos

Beznaun ydinvoimalaitos sijaitsee Pohjois-Sveitsissä, Aargaun kantonissa. Ydinvoimalaitoksen omistaa Axpo.
Sijainti.
Voimalaitos sijaitsee Aarejoen varrella, tekosaarella, noin 15 kilometriä Badenista pohjoiseen sekä kymmenkunta kilometriä Saksan rajalta ja Koblenzista etelään. Voimala on Döttingenin kunnan alueella. 
Tekniset tiedot.
Beznaun voimalaitos koostuu kahdesta samanlaisesta yksiköstä, joiden nettosähköteho on 365 MW. Sähkön tuotantoteho on yhteensä 730 MW ja vuosituotanto yhteensä noin 6 TWh sähköä. Lisäksi voimalaitokselta toimitetaan kaukolämpöä 11 kunnan alueelle suurimmillaan 80 megawatin teholla. Voimalaitoksen reaktori on painevesireaktori. Laitoksella ei ole jäähdytystornia, vaan jäähdytys hoidetaan suoraan jokivedellä. Voimalaitos on liitetty valtakunnalliseen 220 kilovoltin sähköverkkoon.
Voimalaitosyksiköt on otettu käyttöön vuosina 1969 ja 1971.
Torpedo (albumi)

Torpedo on vuonna 1973 ilmestynyt KOM-teatterin järjestyksessään kolmas albumi. Suurin osa sen kappaleista julkaistiin myöhemmin uudelleen "Porvari nukkuu huonosti" ja "Kansainvälinen" -albumien CD-painosten bonuskappaleina vuonna 1996. Levyn kannen on suunnitellut Måns Hedström.
Kappaleet.
A-puoli
B-puoli
Aluniitti

Aluniitti (KAl3(SO4)2(OH)6) on sulfaatteihin kuuluva mineraali. Rakeet ovat kookkaita ja joskus se on kuitumainen. Aluniitin värisävyjä ovat valkoinen, harmaa, keltainen, punainen ja ruskea. Viiru on väriltään valkoinen. Mineraalilla on lasin- tai helmiäiskiilto. Se voi
olla läpinäkyvä tai läpikuultava. Kidejärjestelmä on trigonaalinen tai heksagonaalinen. Aluniittia esiintyy tuliperäisissä kivissä.
Keltalakkikutoja

Keltalakkikutoja ("Ploceus dorsomaculatus") on kutojien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Keltalakkikutojaa tavataan Afrikan keskiosissa. Sen ei uskota olevan vaarassa, ja laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Muhammad Jaqub Khan

Muhammad Jaqub Khan (1849–1923) oli lyhyen aikaa vuonna 1879 hallinnut Afganistanin emiiri. Jaqub Khan nousi valtaistuimelle toisen afgaanisodan aikana brittien avulla isänsä Šir Ali Khanin tilalle. Brittien kanssa solmittiin Gandamakin sopimus, jolla Afganistan luopui itsenäisestä ulkopolitiikasta. Afganistanissa syttyi kuitenkin pian brittien vastaisia levottomuuksia, ja lopulta emiirikin kääntyi heitä vastaan. Jaqub Khan sytjäyttettiin lokakuussa, ja hän eli lopun elämänsä Intiassa.
Elämäkerta.
Muhammad Jaqub Khan syntyi vuonna 1849. Hänen isänsä oli Afganistanin myöhempi emiiri Šir Ali Khan. Šir Ali nousi maan valtaistuimelle Jaqub Khanin isoisä Dust Muhammad Khanin kuoltua vuonna 1863, mutta vallanvaihdosta seurasi sisällissota, jonka aikana vuonna 1866 Šir Ali syrjäytettiin. Jaqub Khan tuki isäänsä tämän pyrkiessä taklaisin valtaistuimelleen, ja tukea saatiin myös briteiltä. Lopulta tammikuussa 1869 Šir Ali palasi takaisin valtaistuimelle. Jaqub Khan toimi sittemmin Heratin kuvernöörinä. Isän ja pojan välit huononivat. Jaqub Khan oli tavoitellut myös Kandaharia, jonka kuvernööriksi Šir Ali nimitti kuitenkin toisen poikansa Abdullah Janin, josta hän teki myös virallisen seuraajansa. Jaqub Khan nousi kapinaan isäänsä vastaan ja johti joukkonsa maan pääkaupunki Kabuliin. Hän kärsi kuitenkin tappion ja joutui pakenemaan takaisin Heratiin. Šir Ali antoi virallisesti anteeksi kapinoineelle pojalleen, ja tämä nimitettiin uudelleen Heratin kuvernööriksi. Turvatakuut saatuan Jaqub Khan matkusti myöhemmin Kabuliin, jossa hänen isänsä takuista huolimatta kuitenkin vangitutti hänet.
Toinen afgaanisota syttyi marraskuussa 1878 brittijoukkojen ylittäessä Afganistanin rajan Intiasta. Britit voittivat nopeasti Šir Alin joukot, ja tämä pakeni pohjoiseen ja kuoli helmikuussa 1879. Kabulin vallanneet britit vapauttivat vankeudessa olleen Jaqub Khanin ja nostivat tämän valtaistuimelle. Lähellä Jalalabadia sijainneessa Gandamakin kylässä Jaqub Khan allekirjoitti brittien kanssa 26. toukokuuta 1879 niin sanotun Gandamakin sopimuksen, jolla Afganistan luopui brittien hyväksi itsenäisestä ulkopolitiikasta ja asetti pääkaupunkiin pysyvän brittiläisen delegaation. Britit puolestaan lupasivat hallitsijalle vuosittaisen 60 000 punnan raha-avustuksen ja lupasivat puolustaa maata ulkoisia uhkia vastaan. Sopimuksen pohja romahti kuitenkin nopeasti. Pääkaupungissa Kabulissa puhkesi syyskuussa 1879 levottomuuksia, ja brittiläinen neuvonantaja Louis Cavagnari surmattiin Bala Hisarin linnoituksessa. Myös Jaqub Khan kääntyi nyt brittejä vastaan ja sanoi ryhtyvänsä mieluummin puutarhuriksi kuin heidän nukkehallitsijakseen. 
Kabulin mellakoita seurasi brittikenraali Frederick Robertsin johtama marssi Kabuliin lokakuussa 1879. Samassa kuussa Jaqub Khan pakotettiin luopumaan vallasta, ja hän asui loppuelämänsä Intiassa. Jaqub Khan kuoli vuonna 1923. Emiirin valtaa Afganistanissa käytti ensin käytännössä Frederick Roberts, jota vastaan taisteli Muhammad Aijub Khan. Lopulta maan valtaistuimelle nostatettiin Šir Alin veljenpoika Abd al-Rahman Khan.
Khwaja Nazimuddin

Khwaja Nazimuddin (urduksi: خواجہ ناظِمُ الدّین‎; bengaliksi: খাজা নাজিমুদ্দীন; () oli Pakistanin kenraalikuvernööri vuosina 1948–1951. ja pääministeri 1951-1953.
Hän syntyi varakkaaseen Nawabin aristokraattisukuun silloisen Intian itäosassa Daccassa. 1930-luvulla hän opiskeli Britanniassa muun muassa Cambridgessä ja islamilaisessa yliopistossa. Hänen äidinkielensä oli bengali. Pakistanin itsenäistyttyä hän oli sen kenraalikuvernööri vuosina 1948–1951 ja pääministeri 1951–1953. 
Opiskeluvuosistaan alkaen Nazimuddin ajoi voimakkaasti työtoverinsa Muhammad Ali Jinnahin ‎tavoin erillisen muslimivaltion perustamista Intian muslimialueille. Tämä toteutui vuonna 1947, mutta Länsi- ja Itä-Pakistan olivat hindulaisen Intian länsi- ja itäpuolilla. Pakistanin sisäiset jännitteet näkyivät Punjabin ja Bengalin väestöryhmien jännitteinä. Nazimuddinin kotimaakunta Bengali vaati kielellistä tasa-arvoa, ja mielenosoitukset kärjistyivät verenvuodatukseen helmikuussa 1952. Nazimuddin pyrki tukahduttamaan kapinoinnin. Jännite johti 1970-luvulla Bangladeshin itsenäisyyssotaan ja Itä-Pakistanin eroamiseen Pakistanista. Hänen seuraajansa kenraalikuvernöörinä oli Malik Ghulam Muhammad.
Kaikki muuttuu (KOM-teatterin albumi)

Kaikki muuttuu on vuonna 1974 ilmestynyt KOM-teatterin järjestyksessään neljäs albumi, joka sisältää samannimisen musiikkinäytelman lauluja. Sekä näytelmä että albumi ovat kunnianosoituksia vuotta aikaisemmin Chilen sotilasvallankaappauksen yhteydessä murhatun runoilijan ja lauluntekijän Víctor Jaran muistolle.
Kaikki albumin kappaleet on säveltänyt Eero Ojanen ja ne on sanoittanut Matti Rossi. Laulu "Victor Jaran kuolema" perustuu osittain hänen kappaleeseensa "Plegaria a un labrador" (Maamiehen rukous). Levyn kannen on suunnitellut Måns Hedström. Joissakin yhteyksissä albumin nimeksi on mainittu myös "Verta Santiagon stadionin nurmikolla".
Kappaleet.
A-puoli
B-puoli
Leibstadtin ydinvoimalaitos

Leibstadtin ydinvoimalaitos sijaitsee Pohjois-Sveitsissä Aargaun kantonissa.
Sijainti.
Voimalaitos sijaitsee Reinjoen etelärannalla, Saksan rajalla, noin 50 kilometriä Baselista ja 15 kilometriä Laufenburgista itään sekä viitisen kilometriä Koblenzista länteen. Voimala on Leibstadtin kunnan alueella. 
Omistaja.
Ydinvoimalaitoksen omistajayhtiö on "Kernkraftwerk Leibstadt AG", jonka omistavat Alpiq AG (27,4 %), Alpiq Suisse SA (5 %), Axpo Power AG (22,8 %), Axpo Trading (16,3 %), Centralschweizerische Kraftwerke AG (CKW, 13,6 %), BKW FMB Beteiligungen AG (9,5 % sekä AEW Energie AG (5,4 %).
Tekniset tiedot.
Leibstadtin voimalaitoksen bruttosähköteho on 1 245 MW ja nettosähköteho 1 190 MW. Kiehutusvesireaktorin teho on 3 600 MW. Laitoksen vuosituotanto yhteensä noin 9 TWh sähköä. Laitoksella on jäähdytystorni. Voimalaitos on liitetty valtakunnalliseen 420 kilovoltin sähköverkkoon.
Voimalaitos otettiin käyttöön vuonna 1984. Laitosta on suunniteltu käyttävän vähintään vuoteen 2045.
Veli Mustonen

Veli Uolevi Mustonen (5. lokakuuta 1910 Kuopio – 16. toukokuuta 1987 Helsinki) oli suomalainen toimittaja, elokuva- ja televisiokäsikirjoittaja.
Mustonen tuli ylioppilaaksi Tampereen klassillisesta lukiosta 1929. Hän valmistui filosofian kandidaatiksi 1934 Helsingin yliopistosta. Hänellä oli opintoja Yhteiskunnallisessa Korkeakoulussa 1930–1932. Mustonen toimi ohjelmapäällikkönä Puolustusvoimain radiossa 1941–1944. Valtion ja kunnan virkamies hän oli 1933–1976.
Toimittuaan Helsingin kaupungin huoltoviraston ja Kansaneläkelaitoksen palveluksessa ja järjestöelämän monilla aloilla sekä lehti- ja radiotoimittajana Mustonen tuli Maatalouden tutkimuskeskuksen tiedotussihteeriksi sekä tieteellisten että neuvonnallisten julkaisujen toimitussihteeriksi, jona hän toimi eläkkeelle siirtymiseensä 1976 asti. Mustonen oli myös Suomen Hotelli- ja Ravintolakoulun rehtorina 1949–1954 ja sen jälkeen Oy Suomen Filmiteollisuuden lyhytkuvaosaston päällikkönä. Hän toimi lisäksi kustannusliike Sarjakirjan kielenkääntäjänä ja Päivän Sanomien kulttuuriosaston vastaavana sekä Pientalopojan päätoimittajana 1950–60-luvuilla.
Mustonen toimi Helsingin Shakkiklubin sihteerinä ja puheenjohtajana sekä jäsenenä valtakunnallisen shakkiliiton edustajistossa. Hän oli myös Otavan tietokirjaosaston sekä Uuden Suomen shakkiasiantuntijana. Mustonen toimi myös viihteen ja viihdekirjallisuuden alalla sekä Valtion Tiedotuslaitoksen palveluksessa. Radioselostajana hän toimitti tai oli valmistamassa yli 2000 radio-ohjelmaa ja myöhemmin kirjoitti sekä dramatisoi lukuisan määrän käsikirjoituksia radiolle, televisiolle ja filmiin yhdessä vaimonsa Hilven kanssa.
Mustosen vanhemmat olivat toimittaja ja talouspäällikkö, tarkastaja Mikko Mustonen ja kirjanpitäjä Aino Matilda (o.s. Rautiainen). Puoliso oli Hilve Carola (o.s. Höök) vuodesta 1934.
Vidova gora

Vidova gora on vuori Bračin saarella Kroatiassa. Se on 778 metriä korkea, ja on samalla Kroatian saariston korkein kohta. Vuorelle lähtee patikointireittejä kolmesta eri kaupungista: Bolista, Nerežišćestä ja Praznicasta.
Savo-Karjalan vaalipiiri

Savo-Karjalan vaalipiiri on Suomen eduskuntavaalien vaalipiiri, joka käsittää Pohjois-Karjalan maakunnan ja Pohjois-Savon maakunnan alueet. Aikaisemmin eduskuntavaalipiireissä käytiin myös tasavallan presidentin valitsijamiesvaalit ennen suoraan kansanvaaliin siirtymistä 1994. Nykyään presidentinvaaleissa vaalipiirejä käytetään vain vaalien tekniseen toimittamiseen. Savo-Karjalan vaalipiirilautakunta kokoontuu Kuopiossa. Vaalipiirin nimeä voidaan pitää sekaannusta aiheuttavana, sillä itäisessä Suomessa myös sijaitsevan Kaakkois-Suomen vaalipiirin alue on yhtä lailla valtaosin historiallista Savoa ja Karjalaa.
Vaalipiiriin kuuluvat kunnat ovat Heinävesi, Iisalmi, Ilomantsi, Joensuu, Joroinen, Juuka, Kaavi, Keitele, Kitee, Kiuruvesi, Kontiolahti, Kuopio, Lapinlahti, Leppävirta, Lieksa, Liperi, Nurmes, Outokumpu, Pielavesi, Polvijärvi, Rautalampi, Rautavaara, Rääkkylä, Siilinjärvi, Sonkajärvi, Suonenjoki, Tervo, Tohmajärvi, Tuusniemi, Varkaus, Vesanto ja Vieremä.
Historia.
Savo-Karjalan vaalipiiri muodostettiin vuonna 2013 yhdistämällä Pohjois-Karjalan vaalipiiri ja Pohjois-Savon vaalipiiri. Pohjois-Karjala ja Pohjois-Savo kuuluivat Manner-Suomen pienimpien vaalipiirien joukkoon. Eduskuntavaaleissa 2011 Pohjois-Karjalasta valittiin kuusi ja Pohjois-Savosta yhdeksän kansanedustajaa. Vaalipiirien yhdistämistä perusteltiinkin etenkin suhteellisuuden parantamisella. Uudistuksella vaalipiirin piilevä äänikynnys laski maan keskitasolle noin kuuteen prosenttiin. Eduskunta hyväksyi vaalipiirin muodostamista koskeneet lakiesitykset maaliskuussa 2013 äänin 83–63. Kataisen hallituksen esitystä, jossa samalla muodostettiin myös uusi Kaakkois-Suomen vaalipiiri, vastustivat molemmat oppositiopuolueet perussuomalaiset ja keskusta. Laki tuli voimaan 1. syyskuuta 2013. 
Savo-Karjalan vaalipiiriä käytettiin ensimmäisen kerran huhtikuun 2015 eduskuntavaaleissa, jolloin vaalipiiristä valittiin 16 kansanedustajaa. Vuoden 2019 eduskuntavaaleihin edustajamäärä laski 15:een. 
Vuoden 2021 alussa Heinävesi vaihtoi maakuntaa Etelä-Savosta Pohjois-Karjalaan ja Joroinen Etelä-Savosta Pohjois-Savoon. Samassa yhteydessä ne vaihtoivat Kaakkois-Suomen vaalipiirin Savo-Karjalaan. 
Vaalipiirin perustamisen jälkeen on lakkautettu kolme kuntaa: Juankoski ja Maaninka, jotka on molemmat liitetty Kuopioon (Maaninka tosin liitettiin jo ennen vuoden 2015 eduskuntavaaleja, joissa tämä vaalipiiri oli ensimmäisen kerran käytössä) sekä Valtimo, joka on liitetty Nurmekseen. Aiemmin lakkautetut kunnat on mainittu Pohjois-Karjalan ja Pohjois-Savon vaalipiirien artikkeleissa.
Piirijärjestöt.
Uuden vaalipiirin myötä kokoomus, sosialidemokraatit ja vihreät yhdistivät Pohjois-Karjalan ja Pohjois-Savon piirijärjestönsä vuoden 2013 aikana. Piraattipuolue yhdisti piirijärjestönsä 2014.
Mühlebergin ydinvoimalaitos

Mühlebergin ydinvoimalaitos sijaitsee Keski-Sveitsissä, Bernin kantonissa. Se lopetti ydinvoiman tuotannon joulukuussa 2019.
Sijainti.
Voimalaitos sijaitsee Aarejoen etelärannalla noin 15 kilometriä Bernistä länteen ja viitisen kilometriä Kerzersistä itään. Voimala on Mühlebergin kunnan alueella, kylän pohjoispuolella. 
Omistaja.
Ydinvoimalaitoksen omistaa berniläinen pörssiyhtiö "BKW Energie AG", josta Bernin kantoni omistaa enemmistön.
Tekniset tiedot.
Mühlebergin voimalaitoksen nettosähköteho oli 373 MW ja vuosituotanto yhteensä noin 3 TWh sähköä. Reaktori oli kiehutusvesireaktori. Laitoksella oli jäähdytystorni. 
Voimalaitos otettiin käyttöön vuonna 1972. Reaktori suljettiin 20. joulukuuta 2019 Sveitsin ydinvoimaloista ensimmäisenä.
Martti Väisänen

Martti Väisänen (18. syyskuuta 1935 Kuhmo – 30. elokuuta 2015 Lieksa) oli suomalainen Lieksan Pankakoskella asunut kirjailija, joka julkaisi varsinkin eräkirjoja, mutta myös sotaromaanin ja savottakirjan. 
Väisänen asui aiemmin Kuhmon Jonkerissa, Rovaniemen Marraskoskella ja Valtimolla. Hän työskenteli metsurina ja kirvesmiehenä. Väisänen oli Lapin kirjallisuusseuran, Suomen kirjailijaliiton, Suomen maakuntakirjailijoiden ja Pohjois-Karjalan kirjailijayhdistys Ukrin jäsen. Väisäsen ensimmäinen kirja julkaistiin hänen ollessaan 69-vuotias.
Jääpallon Allsvenskan-kausi 2012–2013

Ruotsin jääpallon Allsvenskan pelattiin kaudella 2012-2013 kahdessa kahdentoista joukkueen lohkossa, joissa pelattiin kaksinkertainen sarja. Lohkojen kaksi parasta joukkuetta selviytyivät Elitserienin karsintoihin, kaksi heikointa putosi 1. divisioonaan ja sijoille 9.-10. sijoittuneet joutuivat karsimaan Allsvenskanin sarjapaikastaan.
Elitserien-karsinnat.
Karsinnat pelattiin kahdessa neljän joukkueen lohkossa. Karsinnoissa pelasivat Elitserienin neljä heikointa ja Allsvenskanin neljä parasta joukkuetta. Molempien lohkojen kaksi parasta joukkuetta selviytyivät seuraavaksi kaudeksi Elitserieniin.
Allsvenskan-karsinnat.
Åtvidaberg, Blåsut, Falun ja Rättvik säilyivät Allsvenskanissa.
Kaakkois-Suomen vaalipiiri

Kaakkois-Suomen vaalipiiri on yksi eduskuntavaalien 13 vaalipiiristä. Aikaisemmin eduskuntavaalipiireissä käytiin myös tasavallan presidentin valitsijamiesvaalit ennen suoraan kansanvaaliin siirtymistä 1994. Nykyään presidentinvaaleissa vaalipiirejä käytetään vain vaalien tekniseen toimittamiseen. Alueelta valitaan eduskuntaan 15 kansanedustajaa (7,5 % 200:sta). Vaalipiiri kattaa Etelä-Karjalan maakunnan, Etelä-Savon maakunnan ja Kymenlaakson maakunnan alueet.
Vaalipiiriin kuuluvat Enonkoski, Hamina, Hirvensalmi, Imatra, Juva, Kangasniemi, Kotka, Kouvola, Lappeenranta, Lemi, Luumäki, Miehikkälä, Mikkeli, Mäntyharju, Parikkala, Pieksämäki, Puumala, Pyhtää, Rantasalmi, Rautjärvi, Ruokolahti, Savitaipale, Savonlinna, Sulkava, Taipalsaari ja Virolahti.
Historia.
Etelä-Savon vaalipiiri oli Manner-Suomen pienin vaalipiiri, josta eduskuntavaaleissa 2011 valittiin kuusi kansanedustajaa, ja Etelä-Karjalan sekä Kymenlaakson maakunnat sisältäneestä Kymen vaalipiiristä 12. Vaalipiirien yhdistämistä perusteltiin etenkin suhteellisuuden parantamisella. Uudistuksella vaalipiirin piilevä äänikynnys laski maan keskitasolle noin 5,5 %:iin. Kataisen hallituksen esitystä Kaakkois-Suomen vaalipiirin muodostamisesta, jolla samalla muodostettiin itäiseen Suomeen myös uusi Savo-Karjalan vaalipiiri, vastustivat oppositiopuolueet Perussuomalaiset ja Suomen Keskusta. Eduskunta hyväksyi lakiesityksen maaliskuussa 2013 äänin 83–63 ja laki tuli voimaan saman vuoden syyskuussa. Vaalipiiriä käytettiin ensimmäisen kerran eduskuntavaaleissa 2015.
Vuoden 2021 alusta Iitti vaihtoi maakuntaa Kymenlaaksosta Päijät-Hämeeseen. Samassa yhteydessä vaalilakia muutettiin siten, että kunta vaihtoi myös Kaakkois-Suomesta Hämeen vaalipiiriin. Myös Heinävesi vaihtoi maakuntaa Etelä-Savosta Pohjois-Karjalaan ja Joroinen Etelä-Savosta Pohjois-Savoon. Nämä kunnat siirtyivät Savo-Karjalan vaalipiiriin.
Vaalipiirin perustamisen jälkeen on lakkautettu yksi kunta: Pertunmaa, joka on liitetty Mäntyharjuun. Aiemmin lakkautetut kunnat on mainittu Etelä-Savon ja Kymen vaalipiirien artikkeleissa.
Piirijärjestöt.
Uuden vaalipiirin myötä Kansallinen Kokoomus, Suomen Sosialidemokraattinen Puolue ja Vihreä liitto yhdistivät Etelä-Savon ja Kymen vaalipiirien piirijärjestönsä vuoden 2013 aikana. Perussuomalaiset, Vasemmistoliitto ja Suomen Kristillisdemokraatit jatkoivat kahdella piirijärjestöllä ja Suomen Keskusta neljällä. Kaakkois-Suomen Sosialidemokraateista tuli perustettaessa puolueen jäsenmäärältään suurin piirijärjestö.
Chancel Mbemba

Chancel Mbemba Mangulu (s. 8. elokuuta 1994 Kinshasa, Zaire) on kinshasankongolainen jalkapalloilija. Keskuspuolustajana pelaava Mbemba edustaa Ranskan Ligue 1:ssä pelaavaa Lilleä. Hän on pelannut vuodesta 2012 lähtien Kongon demokraattisen tasavallan maajoukkueessa ja on maan kaikkien aikojen eniten maaotteluita pelannut pelaaja.
Seurajoukkueura.
Mbemba edusti belgialaista Anderlechtia vuosina 2011–2015 ja voitti seurassa vuonna 2014 Belgian mestaruuden sekä Belgian supercupin. 
Mbemba siirtyi 26. heinäkuuta 2015 Englannin Valioliigassa pelaavaan Newcastle Unitediin ja teki seuran kanssa viiden vuoden sopimuksen. Ensimmäisellä kaudellaan Newcastlessa Mbemba pelasi 33 valioliigaottelua seuran pudotessa kauden päätteeksi Valioliigasta. Kaudella 2016–2017 Newcastle voitti Englannin mestaruussarjan ja nousi takaisin Valioliigaan. Mbemba pelasi Mestaruussarjassa 12 ottelua ja teki ensimmäisen ja ainoaksi jääneen maalinsa Newcastlen paidassa 7. toukokuuta 2017 Mestaruussarjan kauden päätösottelussa Barnsleya vastaan. Kaudella 2017–2018 Mbemba pelasi yhdeksän valioliigaottelua.
Heinäkuussa 2018 Mbemba siirtyi Newcastlesta portugalilaisseura Portoon nelivuotisella sopimuksella. Siirtosummaksi uutisoitiin 7,14 miljoonaa puntaa. Mbemba pelasi Portossa vuosina 2018–2022 kaikki kilpailut mukaan lukien yhteensä 138 ottelua, joissa hän teki yhdeksän maalia. Hän voitti Portossa sekä Portugalin mestaruuden että Portugalin cupin vuosina 2020 ja 2022. Hän voitti myös Portugalin supercupin 2020.
Mbemba allekirjoitti heinäkuussa 2022 kolmivuotisen sopimuksen ranskalaisseura Marseillen kanssa. Mbemba pelasi debyyttikaudellaan Marseillessa 36 Ligue 1:n ottelua, joissa hän teki viisi maalia. Mestarien liigassa hän pelasi viisi ottelua ja teki kaksi maalia. Kaudella 2023–2024 Mbemba pelasi 25 Ligue 1:n ottelua ja teki kaksi maalia. Eurooppa-liigassa hän pelasi 13 ottelua ja teki neljä maalia. Marseillen päävalmentaja Roberto De Zerbi hyllytti Mbemban Marseillen edustusjoukkueesta heinäkuussa 2024, eikä hän pelannut kaudella 2024–2025 Marseillessa yhtäkään ottelua.
Syyskuun alussa 2025 Mbemba allekirjoitti yksivuotisen sopimuksen Ligue 1 -seura Lillen kanssa.
Maajoukkueura.
Mbemba debytoi Kongon demokraattisen tasavallan A-maajoukkueessa 15. kesäkuuta 2012 Afrikan-mestaruuskilpailuiden karsintaottelussa Seychellejä vastaan. Hän teki ensimmäisen maajoukkuemaalinsa 12. lokakuuta 2015 ystävyysottelussa Gabonia vastaan. Mbemba on edustanut Kongon demokraattista tasavaltaa Afrikan-mestaruuskilpailuissa 2015, 2017, 2019 ja 2023. Hän on syyskuun 3. päivään 2025 mennessä pelannut 93 maaottelua ja tehnyt niissä kuusi maalia.
Ikäepäilyt.
Mbemban syntymäaika on herättänyt vuosien aikana epäilyksiä. CNN:n helmikuussa 2013 julkaiseman artikkelin mukaan Mbemban syntymävuodeksi oli Kongon demokraattisessa tasavallassa merkitty sekä 1988 että 1991 ja Mbemba itse väitti syntyneensä vuonna 1990. Elokuussa 2015 Mbemba vahvisti syntymävuodekseen 1994 ja kertoi todistaneensa ikänsä luustotestillä. Mbemban ikä nousi puheenaiheeksi uudestaan tammikuussa 2022, kun portugalilaislehti Correio da Manhã väitti Mbemban itse kertoneen todelliseksi syntymävuodekseen 1990.
Armas Lampinen

Armas Nikolai Lampinen (24. joulukuuta 1910 Töysä – 12. maaliskuuta 1986) oli suomalainen kirjailija.
Lampinen kävi kotiteollisuuskoulun 1928–1930 ja Pohjois-Hämeen maamieskoulun 1935–1936. Hän oli maataloustyönjohtajana Pirkkalassa 1937 ja Nokialla 1938. Metallityöläisenä ja varastonhoitajana hän oli Jyväskylässä 1949–1953 ja korjaamotyöläisenä Tampereella 1948–1959.
Lampisen vanhemmat olivat Timo Lampinen ja Maria Matilda (o.s. Majamaa). Lampisen puoliso oli Helvi Rauha (o.s. Nevala) vuodesta 1942.
Teoksia.
Nimellä "A. Lampinen":
Alfons Takolander

Gustaf Adolf Alfons Takolander (28. huhtikuuta 1875 Bromarvi – 16. helmikuuta 1935 Helsinki) oli suomalainen koulumies ja historioitsija.
Takolanderin vanhemmat olivat kauppias Gustaf Reinhold Takolander ja Emma Matilda Holm. Hän valmistui filosofian kandidaatiksi 1903 ja toimi Ahvenanmaan kansanopiston johtajana 1903–1911, Ahvenanmaan piirin kansakoulutarkastajana 1911–1913, Tammisaaren seminaarin historian ja ruotsin kielen lehtorina 1913–1920 ja kouluneuvoksena 1920–1926. Filosofian lisensiaatti hänestä tuli 1926 ja priimustohtori 1927. Tammisaaren seminaarin johtajana Takolander toimi 1926–1933 ja kouluhallituksen ruotsinkielisen osaston päällikkönä 1933–1935. Vuodesta 1930 hän oli Turun ruotsalaisen yliopiston historian dosentti. Takolander julkaisi joukon oppikirjoja sekä tutkimukset "Fredrik Cygnaeus som pedagog" (1910), "Ekenäs seminarium 1871–1921" (1921), "Emma Irene Åström" (1922), "Erik Gabriel Melartin I–II" (1926–1927, I osa väitöskirjana) ja "Ekenäs stads historia I" (1930). Hän saattoi myös loppuun Vilhelm Rosenqvistin aloittaman elämäkerran Frans Ludvig Schaumanista (osat I–II, 1927–1928). Takolander oli jäsen valtionkomiteoissa ja kirkolliskokouksissa 1908, 1923 ja 1928. 
Hän osallistui lisäksi ruotsalaisen virsikirjakomitean työhön jäsenenä ja sihteerinä sekä itsekin laati ja käänsi ruotsiksi joukon virsiä. Suomen kirkon ruotsinkielisessä virsikirjassa on neljä hänen kirjoittamaansa ja yksi hänen kääntämänsä virsi. Ruotsin kirkon virsikirjassa on yksi hänen kirjoittamansa virs"i," "485 "Maan murheista nukkuneet, teitä". Saman virren toinen käännös on myös Hengellisiä lauluja ja virsiä -kokoelmassa numerolla 119: "On siunattu muistonne meille".
Takolanderin puoliso vuodesta 1915 oli Tea Margit Rosenius.
Älä tuhlaa aikaa

Älä tuhlaa aikaa on vuonna 1975 ilmestynyt KOM-teatterin järjestyksessään viides albumi. Se julkaistiin vuoden 1977 "Väinämöisen soitto" -albumin tavoin nimellä KOM-kvartetti. 
Eero Ojasen johtama kvartetti koostui jo KOM-teatterin edellisellä albumilla soittaneista muusikoista vahvistettuna kahdella laulajalla. Levyn kappaleet on säveltänyt Jukka Hauru ja niiden sanoitukset ovat Claes Anderssonin sekä Tommy Tabermannin yhdessä tekemiä. Yleisradion Fono-äänitetietokannassa levy esiintyy nimellä "Lapsi".
Kappaleet.
A-puoli
B-puoli
Zmitrok Bjadulja

Zmitrok Bjadulja (, ) oli valkovenäläisen kirjailija Samuil Jafimavitš Plaunikin (, Pasadzetsin kylä, Vilnan kuvernementti, Venäjän keisarikunta (nykyinen Lahoiskin piiri, Minskin alue) 23. huhtikuuta 1886–3. marraskuuta 1941 Oral, Kazakstanin SNT) kirjallisessa tuotannossaan käyttämä salanimi.
Köyhästä valkovenäläisestä juutalaisperheestä kotoisin olleen Zmitrok Bjaduljan ensimmäinen kirjoitus julkaistiin Naša Niva-lehdessä vuonna 1907. joskin jo hänen ensimmäinen kirjoituksensa oli julkaistu Hänen tuotantonsa nousi suosioon selvemmin Neuvostoliiton aikana. Hän oli 1920- ja 1930-luvulla tunnettu valkovenäläinen runoilija, prosaisti ja poliittinen aktivisti Neuvostoliitossa. Kirjoituksissaan hän käytti sekä valkovenäjän että venäjän kieltä. Hänen tuotantoaan, muun muassa lastenrunoja käännettiin ja luettiin varsin laajalti Neuvostoliitossa myöhemminkin.
Kirjailija sai surmansa evakuointimatkalla maaliskuussa 1941 ja hänet on haudattu Oralin kaupunkiin Kazakstanissa.
V. V. Riihiluoma

Vesa Veikko ("V. V.") Riihiluoma (18. joulukuuta 1967 – 19. kesäkuuta 2020 Piikkiö) oli suomalainen laulusolisti ja kitaristi. Riihiluoma tunnettiin erityisesti Eurooppa 3 -yhtyeen laulusolistina sekä lauluntekijänä.
Yhtyeessä soittivat myös esimerkiksi hänen veljensä Panu ja veljenpoikansa Petteri Riihiluoma.
Lisäksi Riihiluoman kappaleista on tehty joitakin coverversioita, joita ovat esittäneet muun muassa Matti ja Teppo, Movetron, Neljänsuora, Antti Westman ja Irina. Riihiluoma kuoli juhannuksena 2020, ilmeisesti sairauskohtaukseen kotonaan. Hänellä oli vaimo ja kaksi lasta. Riihiluoma oli tekemässä uutta albumia, joka oli jo melkein valmis. Vuonna 2016 Riihiluoma oli kateissa jonkin aikaa sairaskohtauksen takia.
Venäläinen chanson

Venäläinen chanson on musiikin genre, joka on neologistisesti nimetty ranskalaisen chansonin mukaan. Musiikillisesti tyylin on juuret ovat 1800-luvun romansseissa. Sen esimuotoa ovat laulaneet maaorjat ja tsaarinajan poliittiset vangit. Se on kehittynyt Neuvostoliiton pakkotyöleireillä. Hruštšovin suojasään aikana vapautetut miljoonat pakkotyövangit levittivät musiikkia tehokkaasti koko Neuvostoliiton alueelle. Neuvostojärjestelmä ei kuitenkaan hyväksynyt vankien musiikkia, ja sitä esitettiin vain yksityistilaisuuksissa ja jaeltiin maanalaisesti kaseteilla. Sanoitukset käsittelevät usein romantisoivasti vankiloita ja rikollisia. Tyyli tunnetaan myös nimellä ”blatnaja pesnja” (), joka tarkoittaa lauluja rikollisista (”varkaan laulu”). Sitä on usein verrattu gangsta rapiin. Se on myös samaan tapaan vedonnut huomattavasti varsinaista rikollista alamaailmaa suurempaan yleisöön.
Tunnettuja esiintyjiä ovat Arkadi Severnyi (ven. Аркадий Северный), Mihail Krug (ven. Михаил Круг), Bulat Okudžava (ven. Булат Шалвович Окуджава), Vladimir Vysotski (ven. Влади́мир Высо́цкий) ja Mihail Šufutinski (ven. Михаи́л Шуфути́нский)
Toivio (Pirkkala)

Toivio on Pirkkalan 18. kunnanosa. Toivio sijaitsee valtatien 3 eteläpuolella Pirkkalan itäosassa lähellä Tampereen rajaa. Toiviossa sijaitsee Toivion koulu ja lainausasema.
Toivion rakentaminen alkoi 1950-alussa, jolloin sinne alkoi muuttaa maanhankintalain lunastetuille tiloille rintamamiehiä, kaatuneiden omaisia ja siirtoväkeä. Alue oli lunastusvaiheessa pääosin metsää, eikä sinne johtanut teitä. Ensimmäiseksi rakennettiin Saukontien ja Ruotutien varret, ja koulu ja päiväkoti valmistuivat 1958.
Osuusliike Tuotanto perusti 1952 Toivion ensimmäisen kaupan ja kymmenen vuotta myöhemmin alueella avasi myös ASO-ketjun kauppa. Tuotannon liike muutti vuonna 1984 nimensä S-valinta Punahilkaksi, joka oli myös Toivion viimeinen kyläkauppa, kun se sulki ovensa 1991. Samassa rakennuksessa toiminut posti lopetti samana vuonna toimintansa.
Toivion rakennuskaava hyväksyttiin 1987, jolloin alueen täydennysrakentaminen alkoi.
Toivion koulussa opiskelevat vuosiluokat 1-6 ja lisäksi se sisältää myös eskarin. Toivoon koulu on Vihreä lippu -koulu, joka sijaitsee metsän vieressä. Osa metsästä kuuluu välituntialueeseen.
Matti Kankaanpää

Matti Kankaanpää (6. marraskuuta 1927 Jyväskylä – 13. heinäkuuta 2021 Espoo) oli suomalainen yritysjohtaja, koulutukseltaan diplomi-insinööri. Hän oli Valmetin toimitusjohtaja 1980–1991. Hän tuli Valmetin palvelukseen 1971 oltuaan sitä ennen Jaakko Pöyry &amp; Co:n varatoimitusjohtaja 1968–1971. Kankaanpää sai vuorineuvoksen arvonimen vuonna 1986.
Wendell Harrison

Wendell Harrison (s. 1942 Detroit, Michigan) on yhdysvaltalainen jazzmuusikko. Hän soittaa sekä klarinettia että tenorisaksofonia. Hän aloitti klarinetinsoiton 7-vuotiaana ja tenorisaksofonin high school -aikanaan. Häntä opetti Barry Harris. Hän muutti vuonna 1960 New Yorkiin, jossa hän soitti Jack McDuffin, Elvin Jonesin, Sonny Stittin, Grant Greenin ja Sun Ran kanssa. Hän oli mukana Hank Crawfordin yhtyeessä yli neljän vuoden ajan.
Vuonna 1970 Harrison palasi Detroitiin työskentelemään sessiomuusikkona ja jazzopettajana. Hän perusti useita levy-yhtiöitä. Hänen kanssaan soittivat Leon Thomas, Marcus Belgrave, Kirk Lightsey, Charles Tolliver ja James Carter. Harrisonin levytysten joukossa ovat "An Evening with the Devil" (1975), "Organic Dream" (1981), "Reawakening" (1985), "Forever Duke" (1991) ja "Eighth House: Riding with Pluto" (2002).
Yahya Khan

Yahya Khan (1917 - 1980) oli pakistanilainen sotilas ja poliitikko, joka toimi maansa presidenttinä 1969-1971.
Intia hyökkäsi joulukuussa 1970, Pakistanin armeija kukistui nopeasti, Itä-Pakistanista tuli Bangladesh. Yahya Khan erosi 20. joulukuuta ja Zulfikar Ali Bhuttosta tuli presidentti.