tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Petäjoki

Petäjoki on 21 kilometriä pitkä joki Varsinais-Suomessa Loimaalla. Joki kuuluu Kokemäenjoen vesistön Loimijoen valuma-alueeseen, ja se on Loimijoen eteläinen sivujoki. Petäjoki laskee Kokemäenjoen sivujokeen Loimijokeen 61 kilometriä tämän suun yläpuolella . Petäjoen valuma-alueen pinta-ala on 63 km², ja se virtaa pääasiassa Loimaan alueella. Valuma-alueen järvisyys on 0 % eikä siihen kuulu yhtään luontaista järveä.
Valuma-alueen kuvailua.
Joen valuma-alueen vesistöjä ja sivuhaaroja kuvataan tässä lähtemällä liikkeelle joen suusta ja etenemällä yläjuoksulle päin.
Petäjoki yhtyy Loimijokeen Hirvikosken taajaman kohdalla. Sen pääuoma alittaa valtatie 9 ja yhdystie 2262 seuraa sitä tiiviisti. Alin sivuhaara Pempunoja yhtyy pääuomaan 6 kilometriä suistosta, ja sen valuma-alueen suuruus on 10 km². Pempunoja virtaa Piltolan kylän läpi ja se on vain 3 kilometriä pitkä.
Pääuoma luikertelee tasaisen savitasangon läpi voimakkaasti meanderoiden. Valuma-alue jää läheltä virtaavien Loimijoen ja Niinijoen väliin, joten sen sivuhaarat ovat lyhyitä. Tällaisia sivuhaaroja ovat esimerkiksi Hassinoja ja Kauriinoja. Joen latvat alkavat suuren, Loimaalla Joenperän kylässä sijaitsevan, Eksyssuon laitamalta, jossa suo-ojituksen kokoomaojat yhtyvät.
Muuta.
Petäjoki virtaa ensin Hattulan ja Sieppalan kylien takamailla Petäjoen kulmakunnan alueella, sitten Piltolan, Karhulan ja Puujalkalan kylien sivuitse ennen kuin se laskee Loimijokeen Hirvikoskella.
Huomattavia kohteita joen välittömässä läheisyydessä ovat Petäjoen pienviljelijäyhdistyksen ylläpitämä tanssilava Petäjoen paviljonki Petäjoen kulmakunnalla ja valtakunnallisena nähtyvyytenä tunnettu Suomen maatalousmuseo Sarka Puujalkalan kylässä.
All-Star Superman

All-Star Superman on vuosina 2006–2008 ilmestynyt Grant Morrisonin ja Frank Quitelyn tekemä ja DC Comicsin julkaisema 12-osainen sarjakuva, joka seuraa Teräsmiehen viimeistä vuotta altistuttuaan liikaa auringon säteelle, joka on aiheuttanut hänen syöpämäisen sairauden. Solurakenteensa rappeutuessa Teräsmies ottaa tehtäväkseen suorittaa laatimansa tavoitteet ennen kuolemaansa.
Sarjakuva palkittiin muun muassa kahdesti Eisnerilla parhaana uutena sarjakuvana ja parhaana jatkuvana sarjakuvana.
Muissa medioissa.
Warner Bros. Animation tuotti sarjakuvaan perustuvan elokuvan All-Star Superman, jonka käsikirjoituksesta vastasi Dwayne McDuffie. Elokuva ilmestyi suoraan DVD:lle 22. helmikuuta 2011.
Internationale Funkausstellung Berlin

Internationale Funkausstellung Berlin (IFA Berlin) eli Berliinin kansainvälinen radionäyttely, on yksi Saksan vanhimmista teollisuusnäyttelyistä. Vuosien 1926–1939 välisenä aikana tapahtuma oli vuotuinen, kunnes vuodesta 1950 lähtien se järjestettiin kahden vuoden välein. Aiempaan käytäntöön, vuosittaiseen näyttelyyn, palattiin 2005. Alussa näyttelyssä oli esillä nimensä mukaisesti radiovastaanottimia, kun nykyään se on laajentunut viihde-elektroniikkaa esitteleväksi suurtapahtumaksi.
Elektroniikkavalmistajat esittelevät tai julkistavat IFA Berlinissä yleensä viimeisimpiä uutuusmallejaan. Monet tunnetut aikansa uutuudet on julkaistu juuri IFA Berlinissä, kuten esimerkiksi CD-levy.
Kuusjoki (joki Ypäjällä)

Kuusjoki on 14 kilometriä pitkä joki Kanta-Hämeessä Ypäjällä. Joki kuuluu Kokemäenjoen vesistön Loimijoen valuma-alueeseen ja se on Loimijoen eteläinen sivujoki. Kuusjoki laskee Kokemäenjokeen sivujokeen Loimijokeen 78 kilometriä Loimijoen suun yläpuolella. Kuusjoen valuma-alueen pinta-ala on 69 km² ja sen järvisyys on 0,00%. Valuma-alueella ei ole yhtään luontaista järveä.
Valuma-alueen kuvailu.
Joen latvahaarat saavat alkunsa Ypäjän Palikkalan kylän takamailta Vähänsuon ja Hyrsynkulman kulmakunnilta ja yhtyvät joeksi Ypäjän Levän kylän Saarikon kulmakunnalla. Sieltä joki virtaa Ypäjän Perttulan Kuusjoenkulman kautta Ypäjän Mannisten kylään, jossa se laskee Loimijokeen lähellä Loimaan Kauhanojan kylän rajaa. Seuraavassa joen kulku ja sivuhaarat kuvataan suulta latvalle päin.
Kuusjoki laskee Loimijokeen peltoaukean keskellä Mannisen Myllykulman alapuolella. Mannisen kylän läpi kulkeva, Loimaan ja Ypäjän yhdistävä seututie 213 ylittää joen juuri Myllykulmalla, missä joessa on koski ja muutama suvanto. Joki virtaa tänne Ruokosuon kulmakunnalta Ypäjän Kuusjoenkulmalta suoraan etelästä. Ensimmäisen 12 kilometrin matkalla siihen laskee vain muutama sivuoja. Ne ovat pääasiassa pelto-ojia, mutta esimerkiksi Kaarnoja ja Kuusoja tuovat vettä myös Eksyssuolta Loimaan, Someron ja Kosken rajalta sekä Huhmassuolta ja Piilikankaan harjualueelta Someron Vilukselan Palojoen Nummikulman ja Ypäjän Perttulan Kuusjoenkulman rajoilta. Ypäjän Perttulan Kuusjoenkulmalla Yhdystie 2805 ylittää Kuusjoen.
Yläjuoksulla Ruokosuolla Munitunoja tuo vettä Someron Pitkärven Isoniitulle asti ulottuvalta Munitun peltoaukealta. Ylempänä Kuusjokeen yhtyy lisää ojia idästä valtatien 10 alittavina latvahaaroina. Näitä ovat Ypäjän Levän kylän Saarikon kulmakunnalla Kuusjokeen laskevat Kaahinoja, Piilinoja ja Leppäsenoja. Kaahinoja saa alkunsa Ypäjän Palikkalan Hyrsynkulman kulmakunnalta. Siellä sen latvahaaroja ovat Someron Pitkäjärven Isoniitun kulmakunnan rajoilta alkunsa saavat Hyrsynoja ja Seetulanoja sekä Ypäjän Palikkalan Vähänsuon kulmakunnan kautta virtaava Muuskinoja, jonka latvat niin ikään ulottuvat Someron puolelle Lehtimäen kulmakunnalla. Myös Pillinoja saa alkunsa Someron Lehtimäenkulman rajoilta ja kulkee sitten Ypäjän Vähänsuon kulmakunnan kautta. Leppästenoja saa alkunsa Ypäjän Palikkalan Kottaanojan kulmakunnalta Levän kylän Saarikon kulmakunnan pohjoispuolelta.
ZIL-157

ZIL-157 on neuvostoliittolaisen ZIL:in vuosina 1958–1970 valmistama maastokuorma-auto. Se sai kunniamaininnan vuoden 1958 maailmannäyttelyssä. Se muistutti huomattavasti edeltäjänsä ZIS-151:n viimeisiä versioita, joissa oli kokometalliohjaamo.
Ajoneuvon prototyyppi valmistettiin vuonna 1955 ja sarjavalmistuksen alettua sitä valmistettiin sekä siviili- että sotilaskäyttöön. Sotilaskäytössä ajoneuvoa käytettiin muun muassa tutka-asemien ja raketinheitinten alustana.
Ural-375D korvasi ZIL-157:n Neuvostoliiton pääasiallisena kuorma-autona vuonna 1979. Neuvostoliiton lisäksi Kiina valmisti ZIL-157:n kopiota nimellä CA-30.
Teknisiä tietoja.
Autossa oli voimanlähteenä kuusisylinterinen, nelitahtinen sivuventtiilimoottori. Vanhemmissa malleissa oli kuiva kaksilevyinen kytkin, joka korvattiin vuodesta 1962 alkaen yksilevyisellä. Autossa oli viisinopeuksinen vaihteisto, jonka jatkeena oli kaksinopeuksinen alennusvaihde. Auton rengaskoko oli 12,00-18". Polttoainesäiliön tilavuus oli 215 litraa.
Ominaisuuksia.
Autossa oli renkaiden keskustäyttöjärjestelmä, mikä teki sen maasto-ominaisuuksiltaan ylivoimaiseksi. Kun renkaiden paineet pudotettiin 3,5:stä 0,5:een baariin, auton etenemiskyky maastossa parani huomattavasti. Kunkin renkaan painetta voitiin säätää erikseen ohjaamosta käsin.
Auton huippunopeus oli 65 km/h. Kääntösäde oli 11,2 metriä.
Muunnelmat.
Vuonna 1958 autosta alettiin valmistaa suurteholumilinkoautoja D-470. Valmistuksesta vastasi Remontno-Mehanitšeski Zavod. Vuoteen 1962 mennessä lumilinkoautoja oli valmistettu jo tuhat kappaletta. Linkopöydän korkeutta säädettiin hydraulisesti. Korkeudensäätöjärjestelmä sai käyttövoimansa auton omasta moottorista. Lingon pyörittämistä varten auton lavalla oli kuusisylinterinen, 24-venttiilinen, iskutilavuudeltaan 19 000-kuutioinen dieselmoottori, jonka teho oli noin 250 hevosvoimaa. Voima välittyi auton omaan jarrujärjestelmään kytketyn rengaskytkimen välityksellä. Aurausleveys oli 2,5 metriä, suurin lumen syvyys 1,2 metriä ja aurausnopeus 30–40 km/h. Edessä oli kaksi päällekkäin olevaa spiraalia, jotka syöttivät lumen kuusisiipiselle roottorille. Lumenheittoteho oli 625 tonnia tunnissa ja etäisyys 25 metriä. Ajoneuvon omamassa oli 8 820 kg. Niitä kulkeutui myös Suomeen.
Kun auton seuraajan, ZIL-131:n tuotantoa jo valmisteltiin, kehitettiin muunnelma ZIL-157K, jossa oli yksilevykytkin, uudet vaihteisto ja seisontajarru, teleskooppi-iskunvaimentimet sekä voiman ulosotto. Erikoistilauksesta valmistettiin ZIL-157KG:tä, jonka sähkölaitteet oli suojattu. Puoliperävaunun veturiksi kehitettiin ZIL-157KV. Muunnelmassa ZIL-157KE oli kaksi 150 litran polttoainesäiliötä.
Käyttö Suomen puolustusvoimissa.
Vuonna 1962 puolustusvoimat vastaanotti 86 kappaleen erän ZIL-157-kuorma-autoja. Niitä käytettiin divisioonien tykistöjoukkojen vetäjinä. 26 autoa oli sijoitettu Satakunnan tykistörykmenttiin ja loput Panssariprikaatiin. 1970-luvulla osaan autoista vaihdettiin Perkinsin dieselmoottorit. Malli KZ oli Suomessa T-55-panssarivaunujen mukana tulleena korjausautona vuodesta 1968 lähtien.
Haapajoki (Jokioinen)

Haapajoki on noin 7 kilometriä pitkä joki Kanta-Hämeessä Jokioisissa ja Tammelassa, ja joki piipahtaa lyhyesti Someron puolella. Se muodostaa alajuoksun 14 kilometriä pitkästä valuma-alueensa pääuomasta. Joki kuuluu Kokemäenjoen vesistön Loimijoen valuma-alueeseen ja se on Loimijoen eteläinen sivujoki. Haapajoki yhtyy Kokemäenjoen sivujokeen Loimijokeen 91 kilometriä tämän suulta. Haapajoen valuma-alueen pinta-ala on 57 km² ja sen järvisyys on 0 %. Valuma-alueella ei ole luontaisia järviä. Haapajoki virtaa Jokioisissa Luodesuon kulmakunnan läpi ja edelleen Niemen, Haapaniemen ja Vaulammin kylien sivuitse ja laskee Loimijokeen Vaulammin luona.
Valuma-alueen kuvaus.
Joki saa alkunsa Torronsuon länsipäästä Jokioisten ja Tammelan väliseltä rajalta Tammelan Torron kylästä. Torronsuon eteläpuolella Tammelan Torron kylässä joen pisimpänä latvahaarana on Äijänsuonoja, jonka nimi muuttuu ensin Jokioisten Luodesuolla Luodesuonojaksi (valuma-alue 21 km²) ja tämän jälkeen Haapajoeksi. Lännestä Haapajokeen yhtyy Peto-oja (myös "Petojoki" tai "Koisthuhdanoja", valuma-alue 17 km²), joka saa alkunsa Someron Koisthuhdan kulmakunnalta lähellä jokioisten rajaa.
Haapajoen uoma virtaa tasaisella savikolla, ja se meanderoi laskiessaan kohti Loimijokea. Niemenkylän kohdalla siihen yhtyy idästä 6,4 kilometriä pitkä Haaranoja (valuma-alue 13 km²), joka on Hirvilähteen laskuoja.
Haapajoen erikoisuus on sen leveä uoma. Vajaan 500 metriä Pelto-ojan yhtymäkohdasta alaspäin leviää Haapajoen uoma paikoin jopa Loimijokea leveämmäksi yli kahden kilometrin matkalta. Valtatie 10:n kohdalla joki kapenee, mutta leviää taas puolen kilometrin matkalla leveäksi. Se kapenee taas ennen laskemistaan Loimijokeen.
Muuta.
Valtatie 10 ja yhdystie 2804 ylittävät Haapajoen Jokioisten Vaulammin kyläkeskuksen luona, ja Kantatie 52 ylittää Haapajoen sivuhaaran Peto-ojan kaksi kertaa tästä pari kilometriä etelään Someron ja Jokioisten rajan kummankin puolen.
Joen latvoilla, lähellä Peto-ojan ja Äijänsuonojaan laskevan Pyölyksenojan välistä vedenjakajaa sijaitsee Jokioisten, Tammelan ja Someron rajapaikkana oleva, luonnonmuistomerkkinä rauhoitettu Satulinkivi eli Vahankivi. Toinen joen latvoille sijoittuva kolmen kunnan rajapaikka on Haaranojan lähteenä oleva Hirvilähde, joka erottaa toisistaan Jokioista, Tammelaa ja Forssaa. Kolmas kolmen kunnan rajapaikka joen latvoilla, Ypäjän, Jokioisten ja Someron välillä jää lähelle Haapajoen läntistä sivuhaaraa Peto-ojaa.
Darren Wharton

Darren Dean Wharton (s. 24. joulukuuta 1962 Failsworth, Greater Manchester, Iso-Britannia) on englantilainen muusikko, joka tunnetaan parhaiten Thin Lizzy -yhtyeen kosketinsoittajana.
Wharton liittyi Thin Lizzyyn 17-vuotiaana vuonna 1980 yhtyeen johtohahmon Phil Lynottin nähtyä hänet soittamassa cover-yhtyeessä. Hän oli mukana yhtyeen hajoamiseen asti vuoteen 1983. Wharton on säveltänyt myöhempien aikojen Thin Lizzy -klassikoita kuten "Angel of Death" ja "The Sun Goes Down". Hän oli mukana myös Phil Lynottin sooloalbumilla "The Philip Lynott Album" (1982).
Thin Lizzyn jälkeen Wharton perusti Dare-yhtyeen, joka on julkaissut seitsemän albumia vuoteen 2010 mennessä. Yhtyeen musiikki on melodista hard rockia kelttiläisillä vaikutteilla. Wharton on mukana myös uudelleenkasatussa Thin Lizzyssä.
Haapajoki

Haapajoki on usean joen nimi Suomessa ja siirtynyt paikoin myös asutusnimeksi. Nimi voi viitata muun muassa seuraaviin:
Ohjausmerkki

Ohjaus- eli kontrollimerkki (myös "ohjaus-" tai "kontrollikoodi") on tietokonemerkistöön kuuluva tekninen merkki, jonka tarkoitus on käynnistää jokin laitteistoa tai tiedon käsittelyä ohjaava toimi. Ohjausmerkillä ei yleensä ole näkyvää esitysmuotoa, mutta esimerkiksi rivinvaihdon tai vaakasuuntaisen sarkauksen tuottava tulostumaton merkki voi erottua tyhjänä tilana tavallisten kirjoitusmerkkien lomassa. Myös välilyöntiä voidaan toisinaan pitää ohjausmerkkinä.
ASCII-perusmerkistöön sisältyy lukuisia ohjausmerkkejä, jotka ovat suoraan periytyneet Unicode-merkistönkin ensimmäiseen lohkoon, ja lisää ohjausmerkkejä on Latin 1 -täydennyslohkossa. Osa ohjausmerkeistä juontaa juurensa jo 1870-luvulla kaukokirjoittimia varten kehitetystä Baudot-koodista.
Antaa mennä vaan

 on vuonna 1981 ensi-iltansa saanut draamaelokuva, jonka ohjasi Shōhei Imamura. Elokuva esitettiin muun muassa Cannesin elokuvajuhlilla. Elokuva kuvaa Japanin avautumista länsimaille 1860-luvulla kahden vuosisadan eristyneisyyden jälkeen.
Hebe-säätiö

Hebe-säätiö on suomalainen säätiö, joka perustettiin vuonna 1993 tukemaan Suomen Demokraattista Nuorisoliittoa (SDNL), nykyisiä Vasemmistonuoria. Säätiön nimi viittaa antiikin kreikkalaisten nuoruuden jumalattareen.
Säätiö ei saa julkista tukea, vaan sen jakama tuki on peräisin realisoidusta SDNL:n omaisuudesta, joka säätiöitiin, jotta nuoriso ei pääsisi sitä tuhlaamaan ja sille kävisi kuten SKP:n omaisuudelle.
Lokakuussa 2009 Helsingin Sanomat nosti esiin Hebe-säätiön tuen Vasemmistonuorille. Lehden mukaan kyseessä ei ollut säätiön säännöissä sille määritelty tehtävä. Sääntöjen mukaan säätiön tehtävänä on tukea ja edistää nuorisotyötä ja nuorisotoimintaa, johon se on katsonut myös poliittisen osallistumisen kuuluvan.
Vuonna 2010 Patentti- ja rekisterihallitus (PRH) antoi Hebe-säätiölle huomautuksen koskien säätiön jakamaa yleisavustusta Vasemmistonuorille. PRH:n mukaan avustuksia ei pidä jakaa yleisavustuksina, vaan osoittaa myös avustuksen käyttötarkoituksen.
Boonoonoonoos

Boonoonoonoos on Boney M. -yhtyeen syyskuussa 1981 julkaistu viides studioalbumi. 
Albumin tunnetuimpia kappaleita ovat singlejulkaisut ”We Kill the World (Don't Kill the World)” ja ”Malaika”. Lontoon filharmoninen orkesteri soittaa kappaleessa ”Ride to Agadir”.
Levyn ilmestymisen aikoihin suurin diskobuumi alkoi olla ohitse, ja "Boonoonoonoos" menestyi selvästi heikommin kuin yhtyeen aiemmat pitkäsoitot. Se ei muun muassa noussut Britanniassa listalle, vaikka yhtyeen kolme edellistä albumia, mukaan lukien kokoelma "The Magic of Boney M. – 20 Golden Hits" (1980), olivat olleet siellä listaykkösiä.
Länsi-Saksassa, Britanniassa ja Ranskassa albumi julkaistiin yksivinyylisen version lisäksi kaksivinyylisenä versiona.
Kappaleet.
A-puoli
B-puoli
Lentävä kalakukko (kappale)

Lentävä kalakukko on Toivo Kärjen säveltämä ja Reino Helismaan sanoittama kupletti, jonka levytti ensi kertaa Esa Pakarinen joulukuussa 1951. Kappale on Pakarisen ensimmäisiä levytyksiä ja tunnetuimpia kappaleita. Kappaleeseen liittyen tehtiin vuonna 1953 samanniminen elokuva "Lentävä kalakukko", jonka käsikirjoitti Reino Helismaa ja ohjasi Ville Salminen.
Esa Pakarinen levytti Lentävän kalakukon myöhemmin peräti viisi kertaa vuosina 1961, 1966, 1970, 1972 ja 1988. Verjnuarmu-yhtye teki vuonna 2012 kappaleesta heavy metal -version samoilla Helismaan sanoilla. Bat &amp; Ryyd -yhtye levytti kappaleesta vuonna 1991 oman muunnoksensa nimellä "Lentävä puliukko", ja Turmion Kätilöt -yhtye versioi kappaleen vuonna 2012 nimellä "Lentävä Kalpan ukko".
Levyn kääntöpuolella on toinen samalla kerralla taltioitu Pakarisen esittämä, Kärjen säveltämä ja Helismaan sanoittama kappale Lännen lokarin veli, jonka pohjalta valmistui keväällä 1952 samanniminen elokuva . Kummankin kappaleen levyetiketteihin painettiin teksti ”samannimisestä elokuvasta”, vaikka kummankaan elokuvan käsikirjoitusta ei ollut joulukuussa 1951 vielä tehty eikä kuvauksia aloitettu.
Tommy Eriksson

Tommy Kari Harry Eriksson (s. 27. maaliskuuta 1960 Vaasa) on suomalainen muusikko ja säveltäjä. 
Eriksson on ollut yhtyeiden Ageness ja Androids jäsen sekä tehnyt yhteistyötä Wigwamin kanssa. Hän on myös säveltänyt musiikkia useisiin tanssi- ja teatteriproduktioihin. 
Ura.
Vuonna 1995 Erikssonin aloitteesta perustettiin Suomen ainoa progressiiviseen rockiin erikoistunut yhdistys, joka sai nimekseen Colossus. Yhdistyksen tavoitteena oli tehdä progea tunnetuksi Suomessa ja viedä tietoa suomalaisesta musiikista ja yhtyeistä ulkomailla. 
Yhdistyksen jäsenlehteä tilattiin myös ulkomaille ja järjestetyt konsertit saivat kiitosta alan piireissä. 
Vuodesta 1997 Eriksson oli myös vastuuhenkilönä nuorempien muusikoiden treenikompleksissa ja edesauttoi näin monia uransa ensiaskelissa. 
Lähteet.
Maininnat suomalaisissa musiikkikirjoissa:
Ari (jalkapalloilija)

Ariclenes da Silva Ferreira, pelaajanimeltään Ari, (s. 11. joulukuuta 1985 Fortaleza, Brasilia) on brasilialainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä.
Seurajoukkueura.
Ari siirtyi kotimaastaan Eurooppaan ja Ruotsiin vuonna 2005. Hän teki sopimuksen maan pääsarjassa Allsvenskanissa pelanneen Kalmarin kanssa. Kaudella 2006 hän oli sarjan paras maalintekijä 15 osumallaan.
Kesällä 2007 Ari siirtyi alankomaalaisseura AZ Alkmaariin 5 miljoonan euron siirtokorvauksella. Kolmen pelaamansa kauden aikana hän ei kuitenkaan onnistunut vakiinnuttamaan pelipaikkaansa joukkueen avauskokoonpanossa.
Tammikuussa 2010 hän teki sopimuksen venäläisseura Spartak Moskovan kanssa, joka maksoi hänestä 3 miljoonan euron siirtokorvauksen.
Ten Thousand Lightyears

Ten Thousand Lightyears on saksalaisen Boney M. -yhtyeen toukokuussa 1984 julkaistu seitsemäs studioalbumi. Se oli samalla ensimmäinen, jolla oli mukana Bobby Farrellin korvannut uusi miesjäsen Reggie Tsiboe. Albumi oli myös yhtyeen ensimmäinen, joka julkaistiin CD:nä.
Albumi oli tarkoitus julkaista jo syksyllä 1983 samoihin aikoihin ”Jambo Hakuna-Matata” -singlen kanssa, mutta sen heikko menestys siirsi julkaisun vuoden 1984 toukokuulle. Teemallisesti uuden albumin oli tarkoitus jatkaa edellislevy "Boonoonoonoosin" linjoilla, mutta tuottaja Frank Farian muokkasi levyn A-puolen uudelleen avaruusteemaiseksi. Siten albumi myös nimettiin "Ten Thousand Lightyearsiksi". 
"Ten Thousand Lightyears" ilmestyi toukokuussa 1984 yhtyeen esiintyessä samanaikaisesti ZDF-televisiokanavan ohjelmassa. Albumia promotoivaksi singleksi valittiin ”Somewhere in the World”, mutta siitä muodostui Boney M:n neljäs single, joka ei yltänyt Länsi-Saksan top 40:een. Itse albumi pääsi kuitenkin sijalle 23. Sen sijaan ulkomailla "Ten Thousand Lightyears" ei saavuttanut menestystä, minkä vuoksi toiseksi singleksi kaavailtu ”Living Like a Moviestar” jätettiin julkaisematta.
Kappaleet.
A-puoli
B-puoli
Humoreski

Humoreski (, ) on vapaamuotoinen ja lyhyt sävellys, jossa on yllättäviä ja oikullisia - humoristisia - piirteitä.
Ensimmäisenä humoreskina pidetään Robert Schumannin pianoteosta "Humoreske" (1839). Muita tunnettuja humoreskeja ovat esimerkiksi Antonín Dvořákin pianohumoreskit sekä Jean Sibeliuksen kuusi humoreskia viululle ja orkesterille.
Velipekka Nummikoski

Velipekka Nummikoski (s. 10. helmikuuta 1962) on ollut Raha-automaattiyhdistyksen toimitusjohtaja. Hän aloitti tehtävässä huhtikuussa 2012 edeltäjänsä Sinikka Mönkäreen jäätyä eläkkeelle. Nummikosken taival toimitusjohtajana päättyi vuoden 2016 lopussa, kun Raha-automaattiyhdistys yhdistettiin Veikkauksen ja Fintoton kanssa uudeksi rahapeliyritykseksi nimeltään Veikkaus Oy. 
Ennen siirtymistään RAY:hyn Nummikoski toimi kesäkuusta 2011 pääministeri Jyrki Kataisen valtiosihteerinä. Hän oli Kataisen valtiosihteeri myös tämän valtiovarainministeriaikana vuosina 2007–2011. Nummikoski valmistui Turun yliopistosta vuonna 1987 valtiotieteen maisteriksi pääaineenaan sosiaalipolitiikka. Puoluetaustaltaan hän on kokoomuslainen.
Nummikoski on työskennellyt urallaan myös muun muassa Elisa Oyj:n ja Oy Radiolinja Ab:n viestintäjohtajana vuosina 2000–2007, kokoomuksen eduskuntaryhmän tiedotussihteerinä ja pääsihteerinä sekä monen ministerin erityisavustajana. Vuosina 1990–1994 hän avusti Ilkka Kanervaa tämän toimiessa ministerinä valtioneuvoston kansliassa, liikenneministerinä ja työministerinä, vuosina 1994–1995 Olli-Pekka Heinosta tämän toimiessa opetusministerinä ja vuosina 1997 sekä 1999–2000 Sauli Niinistöä tämän toimiessa valtiovarainministerinä. 
Nummikosken luottamustehtäviin ovat kuuluneet muun muassa Kansaneläkelaitoksen hallituksen puheenjohtajuus, jossa tehtävässä hän toimi vuosina 2008–2012, ja Yleisradion hallituksen jäsenyys.
Novelty

Novelty tai novelty song on popkappale, joka on tehty tai esitetty siten, että se poikkeaa kaikesta siihenastisesta populaarimusiikista. Novelty-kappaleet ovat yleensä koomisia. Kappaleesta voi myös tulla novelty, mikäli se esitetään uudella tavalla irrallaan sen alkuperäisestä kontekstista. Kummassakin tapauksessa novelty-kappaleen suosio perustuu sen uutuusarvoon, poikkeavuuteen siihenastisesta musiikista. Sen vuoksi kaikki novelty-hitit ovat uniikkeja, toista samantyylistä kappaletta ei voida enää kutsua noveltyksi.
Novelty-hitit voivat kuitenkin myös muuttaa ihmisten musiikkitottumuksia ja jotkut levyteollisuuden silmissä noveltyiksi kategorisoidut kappaleet ovat voineet olla uusien viihdemusiikin lajityyppien edelläkävijöitä. Eräs esimerkki Novelty-hitistä on vuonna 1966 Yhdysvaltojen listakärkeen noussut Jerry Samuelsin tekemä ja nimellä "Napoleon XIV" esittämä "They're Coming To Take Me Away, Ha-Haaa".
Richard Long

Richard Long (s. 2. kesäkuuta 1945) on englantilainen käsitetaiteilija ja maataiteen keskeisimpiä edustajia. Long käyttää usein geometrisia perusmuotoja, kuten maagisia ympyröitä, spiraaleja, viivoja tai viivastoja.
Long käyttää teoksissaan arkkityyppisiä abstrakteja muotoja: viivaa, ympyrää ja spiraalia. Ne ovat jo vuosituhansia olleet ihmisten käyttämiä merkkejä, mutta niiden merkitys vaihtelee eri puolilla maailmaa. Tämä monimerkityksellisyys on yksi Longin taiteen kiehtovuuden syy. Long piirtää peruskuvioita usein myös maisemaan esimerkiksi kävelemällä tai keräämällä kiviä janaksi. Käveleminen onkin Longille keskeistä – sekä metaforisina vaelluksina että muina karttaan liittyvinä teoksina. Long toteutti ensimmäisen viivakävelyn "A Line Made by Walking" vuonna 1967, minkä jälkeen hän on työskennellyt luonnossa systemaattisesti. Long matkustaa usein harvaanasutuilla seuduilla ja tekee luontoon teoksia kävelemällä ja veistoksia paikalla olevista materiaaleista. Näistä saamiaan kokemuksia hän välittää katsojille valokuvin ja tekstein.
Long on ainoa taiteilija, joka on ollut Turner Prize -ehdokkaana neljä kertaa. Hän kieltäytyi palkinnosta vuonna 1984 ja vastaanotti sen vuonna 1989 "White Water Line" -teoksestaan. Hän oli ehdolla myös vuosina 1987 ja 1988.
Porin taidemuseossa oli Richard Longin näyttely vuodenvaihteessa 1986–1987.
Chenla

Chenla (kiinaksi) tai Kambuja tai Kambudža (khmeriksi) oli khmerien ensimmäinen kuningaskunta nykyisen Kambodžan ja Thaimaan kaakkoisosien alueilla. Chenla syntyi 400-luvulla, itsenäistyi 500-luvulla ja alkoi hajota pienempiin kuningaskuntiin 700-luvulta alkaen. 
Chenla mainitaan ensimmäisen kerran kiinalaisissa kronikoissa, joiden mukaan Chenlan kuninkaat olivat 400-luvulla Funanin kuningaskunnan vasalleja. Chenla itsenäistyi Funanista 500-luvun puolivälin tienoilla. 600-luvun puoliväliin mennessä oli Chenla valloittanut koko Funanin kuningaskunnan. Funanin valloituksen myötä Chenlaan tuli myös intialaistunut kulttuuri, uskonnot ja keinokastelutaito.
600-luvulla Chenlalla oli hyvät suhteet Champan kuningaskuntaan. Kuningas Ishanavarman (hallitsi 616–635) tytär avioitui cham-prinssin kanssa ja heidän poikansa hallitsi Champaa 653–683. Champalla oli suuri vaikutus Chenlan arkkitehtuuriin.
Chenlan yhtenäisen kuningaskunnan viimeiseksi kuninkaaksi jäi Jayavarman I (hallitsi 657-681). Hänen kuoltuaan Chenla jakautui kahteen osaan, joille kiinalaiset kronikoitsijat antoivat nimet Maa-Chenla ja Vesi-Chenla. Maa-Chenla sijaitsi Laosin nykyisen Champasak-provinssin alueella ja Vesi-Chenla puolestaan käsitti suurin piirtein entisen Funanin alueen (nyk. Kambodža). 715 Chenla alkoi jakaantua useiksi pieniksi kuningaskunniksi, joista merkittävin oli Shambpupura.
Vesi-Chenla joutui Jaavan, Sumatran ja Malakan niemimaan merirosvojen hyökkäysten kohteeksi 700-luvun lopulla. Noin 790 Sailendra valloitti Vesi-Chenlan ja hallitsi sitä 12 vuotta, kunnes Jayavarman II vapautti Vesi-Chenlan Sailendran vallasta 802 ja perusti Chenlan kuningaskunnan raunioille Khmerien valtakunnan.
Viherpikkuelenia

Viherpikkuelenia ("Myiopagis viridicata") on Keski- ja Etelä-Amerikassa tavattava tyranneihin kuuluva varpuslintu.
Koko ja ulkonäkö.
Kooltaan viherpikkuelenia on noin 14 cm. Selästään laji on väritykseltään oliivinvihreä ja siivet ovat harmahtavanruskeammat. Pää on linnulla harmaa ja päässä on valkoinen silmäkulmajuova ja valkeat renkaat silmien ympärillä. Viherpikkuelenian kurkku on harmaa ja rinta sekä vatsa ovat väriltään keltaiset. Ulkonäöltään viherpikkuelenia muistuttaa pikkueleniaa ("Myiopagis gaimardii"), jolla on kuitenkin selkeä siipijuova.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Keski-Amerikassa viherpikkuelenian levinneisyysalue ulottuu Meksikosta Panamaan. Laji on muuttomatkoillaan harhautunut kerran Texasiin vuonna 1985. Etelä-Amerikassa lajia tavataan Kolumbiasta Venezuelaan. Ecuadorin länsiosista, Brasiliasta Paraguayn itäosiin, Pohjois-Argentiinaan, ja Perun ja Bolivian itäosiin. Suuresta osasta Amazoniaa laji kuitenkin puuttuu. Linnun elinympäristöä ovat kuivahkot lehtimetsät, metsien reunamaat ja pensaikot. Viherpikkuelenia liikkuu yleensä yksinään eikä liity sekaparviin. Viherpikkuelenian elinympäristöt sijaitsevat yleensä alle 1 300 metrin korkeudella merenpinnasta.
Karl Johan Hagfors

Karl Johan Hagfors (sukunimi aik. "Jacobsson"; 17. lokakuuta 1860 Alaveteli – 26. lokakuuta 1939 Helsinki) oli suomenruotsalainen filosofian tohtori, seminaarin johtaja ja kirjailija.
Hagforsin vanhemmat olivat talollinen Jakob Viittavesi ja Brita Katarina Kaino. Hän valmistui opettajaksi Uudenkaarlepyyn seminaarista 1882, pääsi ylioppilaaksi 1885 Helsingin yksityislyseosta ja opiskeli Helsingin yliopistossa valmistuen 1889 filosofian kandidaatiksi, 1891 lisensiaatiksi ja 1894 tohtoriksi. Hagfors työskenteli opiskeluaikanaan kansakoulunopettajana Helsingissä.
Hagfors toimi Uudenkaarlepyyn seminaarin ruotsinkielen lehtorina 1895–1917 ja seminaarin johtajana 1917–1930. Eläkkeelle jäätyään hän muutti asumaan Helsinkiin. Uudessakaarlepyyssä asuessaan Hagfors oli myös Yhdyspankin konttorin apulaisjohtajana 1914–1916. Hän kuului Uudenkaarlepyyn kaupunginvaltuustoon 1895–1920 ja toimi ajoittain valtuuston puheenjohtajana tai varapuheenjohtajana. Hagfors julkaisi useita historiallisia tutkimuksia. Vuosina 1905–1911 Hagfors oli myös Österbottniska Posten-lehden toimittaja ja hän kirjoitti lehteen myöhemminkin pakinoita nimimerkillä "Kurre".
Hagfors oli naimisissa 1896–1923 Alexandra Elisabet Karlssonin (k. 1923) kanssa ja vuodesta 1926 Johanna Olivia Berghin kanssa.
Betty Järnefelt-Rauanheimo

Elisabet (Betty) Josefina Järnefelt-Rauanheimo os. "Nylenius" (6. huhtikuuta 1879 Savonlinna – 6. helmikuuta 1939 Helsinki) oli suomalainen suomeksi ja englanniksi kirjoittanut kirjailija.
Järnefelt-Rauanheimon vanhemmat olivat lehtori Carl Nylenius ja Olga Mathilda Roschier. Hän pääsi ylioppilaaksi 1896 (Privata svenska reallyceum för gossar och flickor i Kuopio) ja valmistui filosofian kandidaatiksi Helsingin yliopistosta 1899 ja maisteriksi 1900. Järnefelt-Rauanheimo toimi kielten opettajana useissa suomalaisissa kouluissa 1900–1907. Hän muutti sitten Yhdysvaltoihin jossa hän toimi edelleen opettajana. Vuodesta 1923 hän oli Kanadassa Suomen pääkonsulaatin sihteerinä.
Betty Järnefelt-Rauanheimo oli naimisissa 1920–1932 toimittaja Akseli Rauanheimon kanssa. Akseli Rauanheimo (ent. Järnefelt) oli 1923–1932 Suomen konsulina Montrealissa Kanadassa.
Major League Baseball -kausi 1876

Kausi 1876 oli ensimmäinen National Leaguen kausi. Liiga perustettiin 2. helmikuuta 1876. Kyseessä on vanhin edelleen olemassa oleva palloilun ammattilaissarja. Ensimmäinen mestaruus varmistui 26. syyskuuta, jolloin Chicago voitti Hartfordin juoksuin 7-6.
National League.
Mutuals ja Athletics kieltäytyivät pelaamasta loppukauden vierasotteluitaan vedoten taloudellisiin ongelmiin. 10. joulukuuta liiga erotti kyseiset joukkueet.
Postseason.
Virallisesti erillisiä mestaruusotteluita ei ollut merkitty ohjelmaan, mutta koska St.Louisilla oli keskinäisistä otteluista enemmän voittoja kuin Chicagolla, se piti itseään todellisena mestarina. Joukkueet sopivat epävirallisesta viiden ottelun "postseasonista", ja sarjalle annettiin nimeksi Championship of The West. Chicago voitti ensimmäisen kamppailun 2-0, mutta St.Louis neljä seuraavaa: 4-0, 3-2, 21-18 ja 16-15.
Malesian kieli

Malesian kieli () on malaijin kielen standardoitu muoto Malesiassa, ja on maan virallinen kieli. Se on erittäin läheistä sukua indonesian kielelle, joka on samalla tavalla malaijin kielen indonesialainen standardi. Puhujia malesian kielellä on noin 33 miljoonaa.
Kielestä voidaan myös käyttää nimeä standardimalesia tai malesianmalaiji.
Malesian perustuslaki käyttää virallisesta kielestä nimeä "bahasa Malaysia". Tällä on pyritty korostamaan sitä, että valtion virallinen kieli on kaikkien Malesian kansalaisten, ei vain etnisten malaijien, kieli.
Maman-ti

Maman-ti oli 1800-luvun jälkimmäisellä puoliskolla vaikuttanut kiowa-intiaanien ylin henkimies, ja sotapäällikkö, jonka panos oli merkittävä monissa kiowien ja comanchien käymissä taisteluissa Yhdysvaltain sotilasyksiköitä vastaan Oklahoman ja Texasin rajaseuduilla.
Ulkonäöltään Maman-ti oli aristokraattisen komea ja pitkä mies. Hänellä oli kaksi vaimoa ja useita lapsia, joista punatukkainen Tejan-poika oli adoptoitu. Oman sukunsa keskuudessa Maman-tia kutsuttiin nimellä Owl Prophet (Pöllöprofeetta). Hänet tunnettiin myös esimerkiksi nimillä "Sky Walker" ja "Swan". Vaikka hän pysytteli suurten päälliköiden Kicking Birdin, Lone Wolfin ja Satantan varjossa, eikä tullut historiallisesti niin tunnetuksi kuin edellä luetellut kiowien johtajat, oli hän suuresti arvostettu niin oman kansansa kuin comanchienkin keskuudessa. Cheyennet pitivät Maman-tia suurena sankarina. Vuonna 1868 Everstiluutnantti George Armstrong Custerin järjestämän Washitan verilöylyn aikana Maman-ti pelasti sotilaiden julmuuksilta useita cheyennien naisia ja lapsia.
Maman-tin henkimiehen ominaisuudet kuvastuivat hänen sotamaalauksessaan. Valkoiseksi maalatun ylävartalon rintaan ja selkään oli kuvioitu sininen pöllö korostamaan hänen maagisia voimiaan. Hänen hevosensa ja hänen takanaan ratsastavat kolme soturia olivat maalattu samalla tavalla. He kuuluivat Maman-tin perustamaan "Owl Societyyn" ja kantoivat seuran tunnuksia. Maman-tin johdolla he kommunikoivat taikamenoissaan pöllöjen kanssa. Kiowien uskomuksen mukaan pöllöt olivat kuolleiden henkien ilmentymiä. 
Maman-ti johdatti soturinsa vuonna 1870 menestyksekkäille ryöstöretkille, minkä ansiosta hänen vaikutusvaltansa kasvoi, ja hänet nähtiin yhä useammin mukana kiowien sotapartioissa. Hän omasi kyvyn nähdä tulevaisuuteen. Kun comanchien kilpaileva henkimies Isa-tai epäonnistui Adobe Wallsin taistelussa, oli Maman-tilla riittävästi arvovaltaa ja uskallusta järjestää onnistunut kostohyökkäys samaan paikkaan. Lone Wolf ja Satanta eivät lähteneet sotaretkille ilman Maman-tin suosiollisia ennustuksia voittoisista taisteluista.
Amerikkalaisten joukkojen voimaa oli kuitenkin hyödytön vastustaa ja Red Riverin monet taistelut vuonna 1874 saivat Maman-tin ja Lone Wolfin etsimään joukoilleen yhä uusia piilopaikkoja, ja suojautumaan musertavan ylivoiman alta. Palo Duron kanjoni pohjoisessa Texasissa osoittautui huonoksi valinnaksi talvileirille. Sotilaat löysivät paikan syksyllä samana vuonna, ja tekivät tuhoisan yllätyshyökkäyksen. 
Helmikuussa 1875 Maman-ti ja Lone Wolf sotureineen antautuivat Yhdysvaltain joukoille Oklahomassa. Monien sotien johtajina ja kansankiihottajina heidät tuomittiin sotarikollisiksi ja lähetettiin vankeuteen Fort Marioniin Floridaan. Maman-ti, joka halveksi syvästi amerikkalaisten hyvänä ystävänä tunnettua kiowien ylintä johtajaa Kicking Birdiä, kertoi lähtiessään, ettei tämä eläisi enää pitkään. Kun Kicking Bird kuoli vähän myöhemmin, kiowat uskoivat Maman-tin myrkyttäneen hänet.
Saman vuoden aikana Maman-ti kuoli vankeudessa 28. heinäkuuta tautien uuvuttamana. Hän oli kuollessaan noin 40-vuotias.
Hans Olsson

Hans Olsson (s. 27. elokuuta 1984 Mora) on ruotsalainen alppihiihtäjä. Hän edustaa IFK Mora Alpina -seuraa.
Ensimmäisen kerran hän kilpaili maailmancupissa Kvitfjellissa vuonna 2004. Ensimmäisen pistesijansa Olsson sai oltuaan kolmastoista Val d'Iseren super-yhdistetyssä joulukuussa 2005. Maailmancupissa hän on sijoittunut kaksi kertaa kolmen parhaan joukkoon.
Junioreiden MM-kisoissa vuonna 2004 hän voitti super-G:ssä kultaa. Åren MM-kisoissa 2007 hän oli mukana Ruotsin joukkueessa, joka sai joukkuekisasta hopeaa. Vuonna 2011 Garmisch-Partenkirchenin MM-kilpailuissa hän otti pronssia joukkuekilpailussa.
Berežki

Berežki () on kylä ja maalaiskunta Leningradin alueen Olhavan piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Olhavanjoen itärannalla 20 kilometriä Olhavan kaupungista etelään. Kunnan pinta-ala on 405 neliökilometriä. Kunnassa on 1 600 asukasta (vuonna 2009), joista 1 200 asuu Berežkin kylässä.
Kunta rajoittuu pohjoisessa Olhavan kaupunkiin, idässä Usadištšen kuntaan, etelässä Kirišin piiriin ja lännessä Olhavanjokea pitkin Vyndin Ostrovin kuntaan. Sen kautta kulkee Uuden-Laatokan ja Zujevon välinen maantie. Keskuskylän lisäksi kuntaan kuuluu Volhovin taajama ja 18 kylää: Blitovo, Bratovištše, Gnilka, Hotutša, Kamenka, Kirillovka, Moisejevo, Panevo, Prusynja, Prusynskaja Gorka, Tšernorutšje, Uljaševo, Veltsa, Zadnevo, Zamošje, Zaovražje, Zaporožje ja Zaretšje.
Tärkein työnantaja on maatalousyritys Zaretšje. Sen lisäksi kunnassa toimii Gazpromin kaasuputkilaitos ja metsätalous. Palveluihin kuuluvat Berežkin lastentarha, koulu, kulttuuritalo, ensiapuasema ja posti.
Volvo 740 ja 760

Volvo 740 ja 760 ovat Volvon vuosina 1982–1992 valmistamia edustusluokan henkilöautomalleja. Ne suunniteltiin korvaamaan Volvo 200 -sarja, jonka valmistusta kuitenkin jatkettiin, ja sen tuotanto päättyi lopulta vuotta 700-sarjaa myöhemmin. Ensimmäisenä markkinoille tuli ylellisempi 760. 700-sarjaan kuului myös coupé-korinen Volvo 780. 740 ja 760 korvattiin Volvo 940- ja 960-malleilla.
Volvo 740.
Edullisempi Volvo 740 esiteltiin kaksi vuotta ylellisemmän 760:n jälkeen vuonna 1984. Farmarimalli tuli markkinoille seuraavana vuonna.
Vuonna 1990 tulivat uudet ajovalot, puskurit ja etusäleikkö. Osaan malleista tuli uudemman 940-mallin keula. Turbomalleissa Garrettin ahdin vaihtui Mitsubishin ahtimeen, joka antoi paremman suorituskyvyn alhaisemmalla kierrosalueella.
 
Volvo 760.
Volvo 760 esiteltiin helmikuussa 1982. Farmarimalli tuli markkinoille vuonna 1985.
Vuonna 1987 malli 760 sai uudet ajovalot, puskurit ja etusäleikön. Sisällä uudistettiin kojelautaa. 740:ssä alkuperäinen kojelauta säilyi.
Leonard

Leonard on alun perin muinaissaksalainen miehen etunimi, joka johtuu "rohkeaa leijonaa" tarkoittavista sanoista. Eri kielissä nimi esiintyy myös muodoissa Leonhard, Leonardo ja Lionardo. Nimen muunnelmana on käytössä myös Lennart. Leonard esiintyy myös sukunimenä.
Katolisessa kirkossa Leonard on yhdeksän pyhimyksen ja autuutetun nimi. Suojelus­pyhimyksenään Leonardia ovat pitäneet vangit ja useat maataloudesta elantonsa saaneet ammattiryhmät. Vankien suojelijana hänen tunnuksiaan ovat kirkkotaiteessa kahleet ja kaularauta. Yhteys maatalouden harjoittajiin näkyy siinä, että vankien ohella Leonardin seuraan on sijoitettu nautakarjaa tai hevonen. 
Suomessa nimi Leonard on Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan annettu vuoden 2019 loppuun mennessä annettu 5 577 miehelle ja muutamalle naiselle. Nimeä ei ole suomen­kielisessä kalenterissa, mutta suomen­ruotsalaisen kalenterin mukaan Leonardin nimipäivä on 28. syyskuuta.
Lennart

Lennart on miehen etunimi, Leonard-nimen ruotsalainen muunnelma. 
Suomessa nimi Lennart on Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan annettu vuoden 2019 loppuun mennessä annettu 6 823 miehelle ja muutamalle naiselle. Nimeä ei ole suomen­kielisessä kalenterissa, mutta suomen­ruotsalaisen kalenterin mukaan Lennartin nimipäivä on 28. syyskuuta.
San Marino olympialaisissa

San Marino osallistui olympialaisiin ensimmäisen kerran Roomassa 1960, ja on ollut sen jälkeen mukana kaikissa kesäolympialaisissa Tokioa 1964 lukuun ottamatta. Talvikisoihin maa on osallistunut Innsbruckista 1976 lähtien, jättäen väliin Lake Placidin 1980 ja Naganon 1998.
San Marinon ensimmäisen olympiamitalin saavutti trap-ampuja Alessandra Perilli oltuaan pronssilla Tokion vuoden 2020 kisoissa. Hän sai samoissa kilpailuissa lisäksi sekajoukkuekilpailussa hopeaa Gian Marco Bertin kanssa. Lisäksi vapaapainija Myles Amine saavutti Tokiossa pronssia 86 kg:n sarjassa. 
Perilli sijoittui trapissa neljänneksi jo Lontoon olympialaisissa 2012. Pistesijalle, eli kahdeksan parhaan joukkoon, ovat lisäksi sijoittuneet trap-ampuja Emanuela Felici, joka oli seitsemäs sekä Sydneyssä 2000 että Ateenassa 2004 ja Francesco Nanni, joka oli viides miesten 50 metrin pienoiskivääriammunnassa Los Angelesissa 1984.
San Marinosta tuli Perillin pronssin myötä asukasluvultaan pienin olympiamitalin saavuttanut maa. Tokion kisojen kolmen mitalin myötä siitä tuli myös kesäolympiahistorian eniten mitaleja asukaslukuun suhteutettuna saavuttanut maa.
Jaan Ross

Jaan Ross (s. 5. huhtikuuta 1957 Tartto, Viron SNT) on virolainen musiikkitieteilijä ja psykologi. Ross opiskeli musiikkia ja psykologiaa mm. Tallinnassa, Leningradissa, Moskovassa ja Vilnassa (kandidaatti 1988) ja suoritti psykologian tohtorin tutkinnon Åbo Akademissa vuonna 1992 ("Studies on pitch, timbre and timing of complex auditory events"). Hän on työskennellyt tutkijana Eesti Keele Instituutissa 1980–1996 ja opettajana mm. Viron musiikkiakatemiassa ja Helsingin yliopistossa ja hoitaa nykyään Tarton yliopistossa musiikin professuuria.
Ross on Viron tiedeakatemian jäsen. Hän on julkaissut kymmeniä artikkeleita erityisesti sävelkorkeuden ja rytmin havaitsemisesta sekä itämerensuomalaisten kansanlaulujen akustiikasta eri kielillä. Hän on myös kääntänyt viroksi venäläistä kirjallisuutta.
Jaan Ross on metsätieteilijä Juhan Rossin poika. Hänen puolisonsa on kielitieteilijä ja kääntäjä Kristiina Ross (o.s. Kross), Jaan Krossin tytär. Heidän tyttärensä Johanna Ross (s. 1985) on kirjallisuusarvostelija ja kääntäjä.
Ratsastus kesäolympialaisissa 1948

Vuoden 1948 kesäolympialaisten ratsastus järjestettiin 9. – 14. elokuuta 1948 Lontoossa, Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Tämä oli kahdeksas kerta kun laji oli mukana olympialaisten ohjelmassa. Mukana oli 103 osanottajaa 17 eri maasta. Tapahtumia oli kuusi. Suomea edusti mm. Adolf Ehrnrooth.
Vagabonds of the Western World

Vagabonds of the Western World on Thin Lizzyn kolmas albumi vuodelta 1973. Huolimatta samana vuonna julkaistun ”Whiskey in the Jar” -singlen menestyksestä albumi ei noussut listoille, ja se jäi yhtyeen viimeiseksi Decca Recordsilla. Lisäksi kitaristi Eric Bell lähti yhtyeestä albumin julkaisun jälkeen joulukuussa 1973.
Kappaleet.
Lokakuussa 2010 julkaistun remasteroidun ja laajennetun version kappaleet.
CD 1:
CD 2:
Panelian kirkko

Panelian kirkko on Kiukaisten Paneliassa Eurassa sijaitseva entinen rukoushuone, joka vihittiin kirkoksi 1950. Toisin kuin suurimman osan Suomen kirkoista, kirkkoa ei omista seurakunta vaan rukoushuoneyhdistys. Ensimmäinen kirkko rakennettiin vuonna 1692, mutta se tuhoutui 1714 isonvihan aikaan koko kylän hävittäneessä tulipalossa. Kirkoksi rukoushuone vihittiin vuonna 1950 kellotornin rakentamisen jälkeen. Ajatus kellotornin rakentamisesta syntyi, kun sodan jälkeen Räisälän kirkon kelloa tarjottiin Paneliaan. Vaikka kirkko onkin rukoushuoneyhdistyksen omistuksessa, se toimii silti läheisessä yhteistyössä seurakunnan kanssa.
Panelian kirkon yhteydessä on myös meijeri, jota voi varata seurakuntalaisten tilaisuuksiin.
Kaikukasti

Kaikukasti on vuonna 2004 perustettu yhtye. Se debytoi helmikuussa 2010 julkaisemalla Stupido Recordsin kautta albumin, jolla se kertoo esittävänsä suomenkielistä proggaeta. Yhtyeen kertoman mukaan proggae on nimensä mukaisesti yhdistelmä reggaeta ja progressiivista musiikkia. Länsi-Suomesta kotoisin oleva kahdeksanhenkinen yhtye koostuu instrumentaatioltaan perinteisistä reggaen aineksista. Pohjalla kuuluukin vahva roots-reggaen vaikutus. Perinteistä laulua ja komppiryhmää värittää puhallinduo. Maailmanmusiikille leimallinen improvisaatio ja ryhmädynamiikka ovat kiinteä osa Kaikukastin sävellysprosessia.
Yhtye ei halunnut siirtää jamaikalaista reggaeta sellaisenaan omaan kulttuuriympäristöönsä, vaan halusi käyttää reggaen mausteena itselleen luonnollisia aineksia. Kaikki Kaikukastin kahdeksan muusikkoa ovat tuoneet yhtyeeseen mukanaan oman musiikillisen taustansa. Yhtyeessä reggaeen sekoittuvat pop, rock, jazz, suomalainen kansanmusiikki ja länsimainen taidemusiikki. Lopputuloksena on reggae-yhtye, joka on löytänyt oman äänensä ja siirtynyt samalla proggaen pariin. Kaikukastin debyytti-albumi "Kaikukasti" ilmestyi 24. helmikuuta 2010.
Nightlife (Thin Lizzyn albumi)

Nightlife on Thin Lizzy -yhtyeen albumi vuodelta 1974. Albumi on yhtyeen ensimmäinen Phonogram-yhtiölle, jonka alamerkit Vertigo ja Mercury jakelivat yhtyeen albumeja. Myös kokoonpano oli vaihtunut, kun kitaristit Brian Robertson ja Scott Gorham liittyivät yhtyeeseen Eric Bellin tilalle.
"Nightlife" oli yhtyeen mielestä pettymys niin myynnillisesti kuin tuotannollisestikin. Soul- ja bluesvaikutteisella albumilla yhtyeen myöhempien aikojen tunnusmerkiksi nousseet tuplakitaraharmoniat eivät vielä päässeet esille. Albumilta löytyy kuitenkin klassikoiksi myöhemmin nousseet kappaleet ”Still in Love With You” ja ”Sha-La-La”.
Hell in a Cell (2010)

Hell in a Cell (2010) oli showpaini pay-per-view (PPV) -tapahtuma, jonka järjesti World Wrestling Entertainment (WWE), 3. lokakuuta, 2010, American Airlines Center -hallissa, Dallasissa, Texasissa. Se oli toinen Hell in a Cell -tapahtuma. Kuten edellis vuoden tapahtumassa, myös tämä tapahtuma keskityy pääasiassa Hell in a Cell -matsien ympärille. Tapahtumassa käytiin kuusi matsia.
Taustaa.
Pääfeudi RAW'sta on uuden WWE mestarin, Randy Ortonin ja entisen mestarin, Sheamusin välillä Hell in a Cellissä WWE -mestaruudesta. Night of Championsissa, Randy Orton voitti Six-Pack Challenge Elimination matsissa WWE -mestaruuden, mihin osallistuivat Chris Jericho, Edge, Wade Barrett, John Cena, ja Sheamusin. Seuraavana iltana, RAW'ssa, Sheamus käytti uusintaottelu mahdollisuuden, Ortonia vastaan Hellin a Cell:iin, mikä käytäisiin Hell in a Cell matsissa.
Pääfeudi SmackDown brändistä on Kanen ja The Undertakerin välillä, Hell in a Cell matsissa World Heavyweight -mestaruudesta. Kanen hakattua The Undertaker ja varastettua hänen voimat, Kane on dominoinut veljeään viikkoja. Night of Championsissa, Kane haastoi 'Takerin World -mestaruusvyö panttina No Holds Barred matsiin, minkä Kane voitti. Lopettaakseen Undertakerin uran, Kane haastoi 'Takerin Hell in a Cell matsiin, World Heavyweight -mestaruudesta. 24. syyskuuta SmackDownissa, Undertakeri liittoutui Paul Bearerin kanssa, ja sai voimansa takaisin.
Toinen feudi RAW'sta on entisten WWE NXT osallistujien eli Nexusin johtajan Wade Barrettin ja John Cenan välillä. Ryhmän muodostumisesta asti, Nexus on hakannut monia RAW'n painijoita, mutta pääasiassa John Cenaa. Nexusin hyökkäykset ovat maksaneet Cenalle WWE -mestaruuden, kuten Night of Championsissa Nexusin jäsenet sekaantuivat Six-Pack Challenge matsiin, minkä avuin Barrett eliminoi Cenan matsista. 20. syyskuuta, RAW'ssa Barrett ja Cena sopivat matsin keskenään, minkä stipulaationia ovat; jos Barrett voittaa, Cenan tulisi liittyä Nexusiin, mutta jos Cena voittaa Nexusin tulisi hajota. RAW'n general manager lisäsi tähän vielä; jos yksikään Nexusin jäsen sekaantuisi matsiin, Cena voittaisi automaattisesti.
Sheet Music

Sheet Music on englantilaisen rockyhtye 10cc:n toinen albumi. Se äänitettiin Stockportissa Strawberry Studiolla. Graham Gouldman on 10cc:n verkkosivuilla maininnut levyn yhdeksi yhtyeen parhaista ja Kevin Godley puolestaan on haastattelussa vuonna 2006 ilmoittanut levyn yhdeksi suosikeistaan koko 10cc:n tuotannossa.
Albumi sai suuren suosion Englannissa nousten listoilla jopa sijalle 9. kesäkuussa 1974 pysytellen top-100:ssa yhteensä 24 viikkoa. USA:ssa levy nähtiin korkeimmillaan sijalla 81. Albumin ainoa hitti oli aloituskappale ”The Wall Street Shuffle”. Myös ”Silly Love” -singlejulkaisu kohosi listoille Britanniassa. 
Levy julkaistiin UK Records -levymerkillä toukokuussa 1974. Eric Stewart huolehti levyn miksauksesta ja lopullisesta toteutuksesta. Kannen suunnitteli Hipgnosis-ryhmä.
Albumi valittiin vuonna 2005 hakuteokseen "1001 albumia jotka jokaisen on kuultava edes kerran eläessään". Siinä sen sanotaan edustavan yhtyeen varhaiskauden monesta suunnasta otettuja vaikutteita ja henkeäsalpaavaa luomisvoimaa, mikä johtui siitä että kaikki yhtyeen jäsenet olivat taitavia laulunkirjoittajia..
Kappaleet.
A-puoli
B-puoli
Maji Maji

Maji Maji voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Euro Truck Simulator

Euro Truck Simulator (julkaistu myös nimellä Big Rig Europe) on tšekkiläisen SCS Softwaren valmistama ajopeli, joka julkaistiin vuonna 2008. Peli on ajosimulaatio, jossa ajetaan rekka-autoa Euroopassa.
Pelaajan tehtävänä on siirtää puoliperävaunuja eri kaupunkien välillä vaihtelevissa liikenneolosuhteissa. Useimmista simulaattoreista poiketen Euro Truck Simulator palkitsee liikennesääntöjen mukaisesta ajamisesta. Ylinopeudesta, kolareista ja väärään suuntaan tai punaisia päin ajamisesta saa sakkoja. Lisäksi liian lyhyellä turvavälillä ajettaessa edellä ajava saattaa tehdä yllättäen äkkijarrutuksen. Pelialueena toimii yksinkertaistettu ja tiivistetty kaupunkien ja moottoriteiden verkosto Lissabonista Varsovaan ja Roomasta Newcastleen.
Independent European Transport Training Association EuroTra palkitsi SCS Softwaren pelistä vuonna 2008 turvallisuuspalkinnolla.
Maat.
Euro Truck Simulatorissa pelaaja voi ajaa eri Euroopan maissa. Vaihtoehtoina ovat Iso-Britannia, Ranska, Saksa, Alankomaat, Belgia, Puola, Tšekki, Espanja, Portugali, Italia, Sveitsi ja Itävalta.
Rock Revolution

Rock Revolution on Konamin julkaisema Guitar Heroa muistuttava musiikkipeli, jota pelataan Konamin omilla ohjaimilla: kitaraohjaimella ja 7-padisella rumpuohjaimella. Rock Revolutionissa ei ole laulumahdollisuutta. Rock Revolution on yhteensopiva Guitar Hero- ja Rock Band -soittimien kanssa.
Maa on ikuinen

Maa on ikuinen on Mika Waltarin kirjoittama yksinäytöksinen näytelmä vuodelta 1941. Waltari osallistui sillä Suomen Näytelmäkirjailijaliiton kilpailun lyhyiden seuranäytelmien sarjaan ja tuli kolmanneksi. Sitä on esitetty aikoinaan monilla seuranäyttämöillä. "Maa on ikuinen" ilmestyi WSOY:n julkaisusarjassa 1941. 
Teemat ja tapahtumat.
Näytelmän aiheena on luovutetun Karjalan evakkojen sopeutuminen ja vastaanotto. Tapahtumapaikkana on länsisuomalaiseen Vantteran talo, johon on sijoitettu evakkoperhe. Talon kaksi poikaa on kaatunut talvisodassa. Tytär Irja opiskeli yliopistossa, mutta hän on joutunut vasten tahtoaan työhön maatilalle ja on riidoissa isänsä kanssa. 
Karjalaisperheeseen kuuluu nuori Unto Kyllöinen, suuren talon poika, ja hänen vanhempansa. Karjalaisten mielestä länsisuomalaiset ovat hiljaisia, juroja ja töykeitä. Vanha muori ja taatto elävät nöyrinä, mutta Unto on ylpeä ja kova työmies. Hän ajattelee aluksi, että koulutettu Irja suhtautuu häneen ylimielisesti. Kuitenkin hän ja Irja rakastuvat, ja aluksi vastahakoinen Vantteran isäntä suostuu ensin avioliittoon ja sitten luovuttaa talonsa Unton isännyyteen.
Waltari käsitteli evakkoaihetta muissakin teoksissaan, kuten välirauhan aikaan sijoittuvassa romaanissa "Rakkaus vainoaikaan" sekä kuunnelmissa "Sotilaan paluu" ja "Inkerin tyttö ja Suomen poika". Waltarin aiemman tuotannon, etenkin tulenkantajavaiheen ja "Suuren illusionin", valossa kaupunkilaisvastaisuus voi vaikuttaa yllättävältä, mutta hänen teoksissaan on muutenkin esillä usein ristiriita perinteen ja uudistuksien välillä.
Arvioita.
Vantteran isännän maahenkeä julistavissa ja kaupunkilaisuutta vieroksuvissa repliikeissä on nähty yhtymäkohtia kansallissosialistisen Saksan Blut und Boden –ideologiaan. Sekä Rajalan että Nummelinin mukaan näytelmän loppuratkaisu syntyy yllättävän helposti eikä tarinassa muutenkaan ole riittävästi dramatiikkaa. Rajala nimittää näytelmää ”tarveteatteriksi”.