tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Vantaan nuorisovaltuusto

Vantaan nuorisovaltuusto (Nuva) on lasten ja nuorten edunvalvojaelin, jolla on läsnäolo- ja puheoikeus Vantaan kaupunginvaltuuston ja kaupunginhallituksessa kokouksissa. Nuorisovaltuustolla on edustajia myös kaikissa lautakunnissa tarkastus- ja vaalilautakuntaa lukuun ottamatta. Lisäksi Vantaan nuorisovaltuusto on edustettuna useissa kaupungin työryhmissä ja hankkeissa, ja siten nuoret ovat päässeet vaikuttamaan esimerkiksi opetussuunnitelman toteutukseen Vantaalla. Nuorisovaltuutetut kävivät myös Vantaan aluetoimikuntien kokouksissa ennen niiden uudistamista aluetyöryhmiksi vuonna 2017. 
Nuorisovaalit järjestetään kahden vuoden välein syksyisin. Äänestys suoritetaan vantaalaisissa oppilaitoksissa. Jokaisella 13-18-vuotiaalla vantaalaisella nuorella on äänioikeus. Vaaleilla valitaan 30 nuorisovaltuutettua.
Nuorisovaltuuston tärkein tehtävä on vantaalaisten lasten ja nuorten edunvalvonta. Nuorisovaltuusto seuraa kaupungissa tapahtuvaa nuoria koskevaa päätöksentekoa ja pyrkii jo valmisteluvaiheessa vaikuttamaan niin, että tehdyt päätökset ovat nuorien kannalta hyviä ja toimivia. 
Nuorisovaltuusto pyrkii toiminnallaan lisäämään kaikkien nuorten yhteiskunnallista aktiivisuutta. Nuva kannustaa nuoria vaikuttamaan omalla tavallaan ja korostaa suoran demokraattisen vaikuttamisen ja vaaleissa äänestämisen merkitystä. Keskeisimpiä tapahtumia nuorten aktivoimiseksi ovat nuorisovaltuustovaalit ja vuosittain järjestettävä "Vaikuttaja"-päivä.
Nuorisovaltuusto järjesti vuosittaisin nuorille suunnatun musiikkitapahtuman "Nuva On The Rocksin". Nuva On The Rocks antaa vantaalaisille bändeille mahdollisuuden esiintyä suurelle joukolle.
Nuorisovaltuusto kokoontuu varsinaisesti kerran kuukaudessa yleensä keskiviikosin Vantaan kaupungintalolla. 
Historia.
Nuorisovaltuuston perustaminen.
Vantaan kaupunginhallitus sai esityksen nuorisovaltuuston perustamiseen liittyen Vapaa-ajan lautakunnalta 19. toukokuuta 1999. Asiaa oli valmistellut sivistystoimen työryhmä. Kyseisen työryhmän keskeisenä tehtävänä oli pohtia nuorisovaltuuston ikäjakautumaa, vaalipiiriä, alueellisuuden huomioimista sekä sitä menettelytapaa, jolla nuorisovaltuuston jäsenet valitaan. 
Kaupunginhallitus päätti puheenjohtajan esityksestä perustaa Vantaalle nuorisovaltuusto 1. tammikuuta 2000 alkaen. Esityksen ensimmäisessä kohdassa päätettiin myös, että ensimmäinen kausi kestää kaksi vuotta ja päättyy 31. joulukuuta 2001. Hallituksen esityksessä todettiin että ensimmäiset nuorisovaltuustovaalit toimeenpanee sivistystoimi. 
Vantaan nuorisovaltuusto oli ensimmäinen Suomessa, joka sai läsnäolo- ja puheoikeuden kaupunginvaltuuston kokouksiin. Vantaan nuva on myös ensimmäinen nuorisovaltuusto, joka laati itselleen strategian. Strategia laadittiin vuonna 2011 ja sitä päivitetään kausittain nuorisovaltuuston päättämällä tavalla. Strategiassa esiintyvät nuorisovaltuuston yksitoista ainutlaatuista arvoa, joita ovat muun muassa avoimuus ja suvaitsevaisuus.
Magnetostaattinen kaiutin

Magnetostaattinen kaiutin on sähköstaattisen kaiuttimen tyyppinen kaiutin mutta siinä ei käytetä korkeita jännitteitä. Kalvon liike perustuu magnetismiin mutta perinteisestä kaiutinelementistä poiketen, sähkömagneettina toimiva johdin kiertää kauttaaltaan tasomaisessa rakenteessa.
Samoin, tasomainen rakenne on miltei täynnä magneetteja.
Magnetostaattinen kaiutin on rakenteeltaan yleensä levymäinen, kapea ja korkeahko dipolikaiutin. Sitä muistuttavat äänenlaadultaan sähköstaattiset paneelikaiuttimet. Dipolikaiuttimen etuna on, että kuuntelutila ei väritä ääntä kovin paljoa kaiuttimen suuren suuntaavuuden takia. Haittapuolena on se että dynamiikkaa kadotetaan sitä enemmän, mitä matalampaa taajuutta soitetaan, mutta jakosuotimella asiaa voi auttaa. Siksi rakenteeseen on toisinaan yhdistetty subwoofer tai bassokaiutin, jotta matalat taajuudet toistuvat paremmin. Impedanssiltaan magnetostaattinen kaiutin voi olla pieni joten vahvistimen on suotavaa kyetä ohjaamaan matalaa impedanssia.
Äänenlaadultaan kaiutin on arvostettu.
Teollisuuspatruuna

Patruunaksi kutsutaan tehdaslaitoksen, ruukin tai kartanon omistajaa tai isäntää. Muita nimityksiä patruunalle ovat ruukinisäntä ja ruukinpatruuna. Sanan "patruuna" alkuperä on latinankielinen sana "pater" (tarkoittaa "isä").
Teollisuuspatruuna toimii perinteisesti metalli- tai sahateollisuuden alan laitoksen johdossa. Kuuluisia teollisuuspatruunoita Suomessa ovat olleet muun muassa Erik Fleming, Jacob af Forselles, Anders Nohrström, Robert Finlay, Lars Magnus Björkenheim, Fredrik Gustaf Aminoff, Albert Ludvig Lindsay von Julin, Nils Ludvig Arppe, Gilbert von Rettig, G. A. Serlachius, Juuso Walden ja James Finlayson.
Jääkiekko talviolympialaisissa 2002 – miesten kokoonpanot

Lohko D.

Ville Peltonen oli alun perin valittu joukkueeseen, mutta jäi lopulta pois olkapäävamman vuoksi, tilalle tuli Niklas Hagman.&lt;br&gt;
Janne Saksa

Janne Saksa on suomalainen musiikkituottaja ja musiikin monitoimimies, joka on toiminut Hämeenlinnan musiikkimaailmassa 1990-luvun alusta lähtien. Hän on tuottanut mm. Mokoman albumeita, sekä vieraillut erinäisten yhtyeiden kappaleilla taustalaulajana.
Saksa on Hämeenlinnassa sijaitsevan Sound Supreme -studion johtohahmo.
Tuotetut albumit.
Amoral
Battlelore
Black Bile
Dominia
Korpiklaani
Malummeh
Manitou
Mokoma
Murena
MyGRAIN
Naildown
Pain Confessor
Ripsipiirakka
Rotten Sound
Stam1na
Total Devastation
Turisas
Televisiotuotannon komentokieli

Komentokieli on televisiotuotannossa työryhmän kesken käytetty ammattilaiskieli, joka koostuu lyhyistä komentosanoista, termeistä ja koodikielestä, joka sisältää paljon lyhenteitä, mm. kuvakokolyhenteitä. Komentokielen on oltava lyhyttä ja tehokasta, jotta tuotanto etenisi sujuvasti. 
Komentokielen hallinta on välttämätöntä erityisesti television monikameratuotannossa. Komentokieltä käyttävät etupäässä ohjaaja ja kuvaussihteeri. Tv-studion tai ulkotuotantoauton ohjaamossa komentokieltä voi käyttää myös videomikseri. Kuvausvalmista käsikirjoitusta toteutettaessa kuvaussihteeri varoittaa seuraavat tapahtumat, esimerkiksi kuvat ja äänet, ja ohjaaja komentaa toiminnon käyntiin sekä antaa lisäohjeita. Kun ohjaus improvisoidaan eikä kuvakäsikirjoitusta ole, ohjaaja myös varoittaa. 
Kuvakäsikirjoitus perustuu ns. kahdeksan kuvan järjestelmään, missä jokainen kuvakoko on määritelty. Lisäksi kameran liikkeet ja objektiivin muutokset on kirjattu etukäteen kuvasuunnitelmaan. Kameramiehillä on edessään kameralistat, joihin jokainen etukäteen suunniteltu kuva on merkitty . Esimerkiksi PLK on puolilähikuva ja PK on puolikuva henkilöstä.
Esimerkkejä kuvaussihteerin varoituksista ja ohjaajan komennoista:
Kuvaussihteeri: ”Kuva 182, K3 (kamera 3), PLK Matti, seuraa ovelle!”
Ohjaaja: ”Kolmoseen…nyt!”
Kuvaussihteeri: ”Kuva 183, K2, PK juontaja ja juontaja varoitus!”
Ohjaaja: ”Kakkoseen ja juontajalle merkki…nyt!”
Kuvaussihteeri: ”Ääni, varoitus äänitehosteesta!”
Ohjaaja: ”Äänitehoste käy…nyt!”
Komentokieltä voidaan käyttää myös tuotannon eri toimipisteitten sisällä. Kuvaaja ohjaa kameramiehiä ja valaisijoita, äänisuunnittelija tai miksaava äänitarkkailija komentaa äänitarkkailijoita.
2000-luvulla kuvaussihteeriä alettiin yleisesti kutsua tuotantokoordinaattoriksi.
Komentotekniikka.
Ohjaamon pöydässä joko tv-studiossa tai ulkotuotantoautossa on mikrofoni tai kaksi, joitten välityksellä ohjaajan ja kuvaussihteerin komentokieli välittyy tuotantotiimille. Pöydässä sijaitsevat lisäksi komentojen valintakytkimet eri tuotantopisteisiin tai tuotantotiimille. Näitä ovat mm. kuvaaja, kamerat, studio-ohjaaja, kuva- ja valaistustarkkaamo, äänitarkkaamo, käyttömestari, esiintyjien nappikuulokkeet, kuvanauhoitus, graafikko, seurantaheittimet ja PA-pöytä eli saliäänimikseri. 
Kameramiehet ja studio-ohjaaja kuulevat komennot omista kuulokkeistaan ja he voivat puhua kuulokemikrofonin välityksellä ohjaamoon. Äänitarkkaamossa on komentokaiutin ja mikrofoniyhteys, studiossa työskentelevillä äänitarkkailijoilla on kuulokkeet ja mikrofoni, joilla he ovat yhteydessä äänisuunnittelijaan tai ääntä miksaavaan äänitarkkailijaan. Kuva- ja valaistustarkkaamossa on komentokaiutin ja mikrofoniyhteys. Valaisijat ovat yhteydessä kuvaajaan omilla kuulokkeillaan ja mikrofoneilla. 
Yksikameratuotannon komentokieli.
Yksikameratuotannossa komentokieli on paljon yksinkertaisempaa, koska tavallisesti otetaan kuva kerrallaan, ja jokaisen kuvan jälkeen ohjaajalla on mahdollisuus neuvotella kuvaajan ja tuotantotiimin kanssa. Yksikameratuotannossakin käytetään tavallisesti ns. kahdeksan kuvan järjestelmää.
James Newton Howard

James Newton Howard (s. 9. kesäkuuta 1951) on yhdysvaltalainen, ennen kaikkea elokuvamusiikistaan tunnettu säveltäjä. Hän on tehnyt musiikkia yli sataan elokuvaan ja saanut kahdeksan Oscar-ehdokkuutta.
Howard on tehnyt yhteistyötä ohjaaja M. Night Shyamalanin kanssa aina elokuvasta "Kuudes aisti" (1999) asti. Muita Howardin tunnetuimpia teoksia ovat muun muassa yhdessä Hans Zimmerin kanssa tuotetut soundtrackit Christopher Nolanin elokuviin "Batman Begins" (2005) ja "Yön ritari" (2008). Howard ei jatkanut säveltäjänä enää Nolanin kolmannessa Batman-elokuvassa "Yön ritarin paluu" (2012), sillä hänen mukaansa Zimmer ja Nolan olivat saavuttaneet niin hyvän yhteisymmärryksen elokuvan" Inception" (2010) teossa, että hän olisi tuntenut itsensä ”kolmanneksi pyöräksi”. Sen jälkeen Howard on säveltänyt musiikkia useisiin suuren budjetin elokuviin, kuten "Green Lantern" (2011), "Nälkäpeli" (2012), "Lumikki ja metsästäjä" (2012), "Medusan perintö" (2012), "Nälkäpeli – Vihan liekit" (2013) ja "Maleficent – Pahatar" (2014).
Lignoseriinihappo

Lignoseriinihappo eli tetrakosaanihappo on tyydyttynyt rasvahappo. Yhdistettä esiintyy puun tervassa, serebrosideissa, useissa kasveissa ja maapähkinäöljyssä. Yhdistettä tuotetaan myös sivutuotteena ligniinin tuotannossa. Lignoseriinihaposta voidaan tuottaa tetrakosanolia (C24H50O) eli lignoseryylialkoholia.
Lignoseriinihappoa esiintyy myös semiokemikaalina, pääasiassa feromonina, eliöiden viestinnässä.
Charles Brenton Huggins

 Charles Brenton Huggins (1901–1997) oli kanadalaissyntyinen lääketieteilijä, joka sai vuonna 1966 Nobelin lääketieteen palkinnon yhdessä Peyton Rousin kanssa eturauhassyövän hormonihoitoon liittyvästä tutkimuksesta.
Itsenäisten valtioiden yhteisön jääpallomaajoukkue

Itsenäisten valtioiden yhteisön miesten jääpallomaajoukkue edusti Itsenäisten valtioiden yhteisöä jääpallon miesten maaotteluissa vuonna 1992, sen jälkeen kun Neuvostoliiton miesten jääpallomaajoukkue oli lakkautettu. Venäjällä oli IVY:n maajoukkueen rinnalla samanaikaisesti myös oma maajoukkueensa.
1992 IVY:n jääpallomaajoukkue osallistui Russian Government Cupiin Krasnojarskissa, jossa se sijoittui kolmanneksi Ruotsin ja Venäjän jälkeen. IVY ei osallistunut tämän jälkeen enää muihin jääpallokilpailuihin, ja Russian Government Cupin ottelut jäivät sen ainoiksi maaotteluiksi.
Lalonde Gordon

Lalonde Gordon (s. 25. marraskuuta 1988) on trinidadtobagolainen pikajuoksija, kaksinkertainen olympiamitalisti.
Gordon sai pronssia Mayagüezin vuoden 2010 Keski-Amerikan ja Karibian kisojen 4 × 400 metrin viestissä. Seuraavana vuonna hän kuului Trinidad ja Tobagon pitkän viestin hopeajoukkueeseen samalla paikkakunnalla järjestetyissä Keski-Amerikan ja Karibian yleisurheilumestaruuskilpailuissa. Istanbulin sisäratojen MM-kilpailuissa 2012 hän juoksi avausosuuden pronssia saaneessa kotimaansa 4 × 400 metrin viestijoukkueessa.
Gordon sai Lontoon olympialaisissa 2012 pronssia sekä 400 metrin juoksussa ennätyksellään 44,52 että 4 × 400 metrin viestissä, jossa hän juoksi ensimmäisen osuuden maansa ennätyksen 2.59,40 tehneessä Trinidad ja Tobagon joukkueessa. Hän saavutti Keski-Amerikan ja Karibian mestaruuskilpailuissa 2013 hopeaa 200 metrillä. Moskovan MM-kilpailuissa 2013 hän juoksi 4 × 400 metrin viestissä kuudenneksi sijoittuneessa maansa joukkueessa. 200 metrillä hän karsiutui välierissä.
Gordon sijoittui Sopotin sisäratojen MM-kilpailuissa 2014 viidenneksi 400 metrillä. Viestijuoksun MM-kilpailuissa hän sai 4 × 400 metrillä pronssia. Saman vuoden Glasgow'n Kansainyhteisön kisoissa hän sai pronssia sekä 400 metrillä ajalla 44,78 että 4 × 400 metrin viestissä.
Gordon voitti NACAC:n (Pohjois- ja Keski-Amerikan sekä Karibian maiden) mestaruuden 400 metrin juoksussa 2015. Hän juoksi toisen osuuden hopeaa saaneessa Trinidad ja Tobagon 4 × 400 metrin viestijoukkueessa Pekingin MM-kilpailuissa 2015. 400 metrillä hän karsiutui välierissä.
Gordon juoksi Portlandin MM-hallikilpailuissa 2016 toisen osuuden pronssia saaneessa Trinidad ja Tobagon viestijoukkueessa. 400 metrillä hän sijoittui kuudenneksi. Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 hän karsiutui 400 metrin välierissä. Lontoon MM-kilpailuissa 2017 hän juoksi ankkuriosuuden Trinidad ja Tobagon voittaessa 4 × 400 metrin viestin maailmanmestaruuden. 400 metrillä hän karsiutui välierissä.
Kevin Mirallas

Kevin Antonio Mirallas (s. 5. lokakuuta 1987 Liège, Belgia) on belgialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan vasen tai oikea laitahyökkääjä. Hän edustaa kotimaassaan Royal Antwerpia, jonne hän siirtyi elokuussa 2019 ilmaissiirrolla Englannin Valioliigan Evertonista. Hän on pelannut myös Ranskassa, Kreikassa ja Italiassa.
Mirallas on pelannut Belgian maajoukkueessa 60 ottelua ja tehnyt niissä kymmenen maalia.
Mallatunturit

Mallatunturit on Enontekiön kunnassa Kilpisjärven pohjoisrannalla sijaitseva kahden huipun muodostama tunturiryhmä. Ne kuuluvat vuonna 1938 perustettuun Mallan luonnonpuistoon. Mallatunturien alue rauhoitettiin ensimmäisen kerran jo Venäjän vallan aikana 1916.
Tuntureista matalampi, Pikku-Malla (), nousee Kilpisjärvestä muodostaen järveen työntyvän niemen. Korkeampi Iso-Malla () sijaitsee Pikku-Mallan luoteispuolella. Pikku-Mallan korkeus merenpinnasta on 738 metriä ja Iso-Mallan 942. Suomen ja Norjan välinen raja kulkee Iso-Mallan pohjois- ja luoteisrinteiden kautta. Koillisrinteellä on pieni Mallajärvi. 
Tuntureiden välistä Mallan luonnonpuiston halki kulkee vuonna 1993 avattu yhteispohjoismainen Kalottireitti-niminen vaellusreitti.
Abandon All

Abandon All on suomalaisen death metal -yhtyeen Medeian kolmas studioalbumi, joka on julkaistu vuonna 2011.
Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 11.
Haldan Keffer Hartline

Haldan Keffer Hartline (1903–1983) oli yhdysvaltalainen tutkija, joka sai vuonna 1967 Nobelin lääketieteen palkinnon yhdessä Ragnar Granitin ja George Waldin kanssa näkemisen fysiologisiin ja kemiallisiin prosesseihin liittyvästä tutkimuksesta.
Sergei Belavenets

Sergei Vsevolodovitš Belavenets (18. heinäkuuta 1910 – 7. maaliskuuta 1942) oli neuvostoliittolainen šakinpelaaja.
Belavenets jakoi Moskovan mestaruusturnauksen voiton Vladimir Alatortsevin kanssa 1932 ja 1937. Vuonna 1938 hän jakoi Moskovan mestaruuden Vasili Smyslovin kanssa. Hän voitti Venäjän mestaruuden 1934 .
1939 Belavenets osallistui Neuvostoliiton mestaruusturnaukseen ja sijoittui kolmanneksi. Se on hänen merkittävin šakillinen saavutuksensa.
Belavenets osallistui toiseen maailmansotaan Neuvostoliiton armeijassa. Hän kaatui saksalaisia vastaan käydyssä taistelussa Novgorodissa maaliskuussa 1942. 
Belavenets julkaisi šakkilehdissä "Shahmaty v SSSR" ja "64" loppupelianalyysejä ja monia muita artikkeleita. Ne on hänen kuolemansa jälkeen koonnut ja luetteloinut hänen tyttärensä Ljudmila (s. 1940), joka on myöskin vahva šakinpelaaja. Ljudmila Belevenets on lähišakissa "naisten kansainvälinen mestari" (1977) ja kirješakissa "kansainvälinen mestari" (1979). Ljudmila piti hallussaan naisten kirjesakin maailmanmestaruutta 1984-1992.
Pelejä.
Belavenetsin merkittävimpiä pelejä on voitto Vjatšeslav Ragozinista Neuvostoliiton mestaruusturnauksessa 1935. 
Vuonna 1939 hän kukisti suurmestari Salomon Flohrin Leningradin turnauksessa.
Dario Niccodemi

Dario Niccodemi (1874 Livorno, Italia – 1934 Rooma, Italia) oli italialaissyntyinen kirjailija ja näytelmäkirjailija.
Niccodemi vietti nuoruutensa Buenos Airesissa. Hän tutustui ranskalaiseen näyttelijään Réjaneen 1900, ryhtyi tämän sihteeriksi ja käänsi ja sovitti tälle italialaisia näytelmiä. Näin hän oppi erilaisia tekniikoita, joita hän myöhemmin käytti muun muassa näytelmässä "L'aigrette" (kolminäytöksinen komedia, 1912).
Hänen komediansa edustavat pilkallista ja sentimentaalista porvarisdraamaa, jossa henkilöiden esikuvat ovat vuosisadan alun yhteiskunnasta.
Hän perusti vuonna 1921 teatteriseurueen, kirjoitti romaaneja ("Il romanzo di scampolo") ja kaksi oopperalibrettoa, "Scampolon", jonka sävelsi Camussi, ja "La ghibellinan", jonka sävelsi Bianchi.
Hän kirjoitti myös näytelmiä ja elokuvakäsikirjoituksia, esimerkiksi "Scampolo" (myös elokuva, 1928)", La nemica", "L'alba, il giorno, la notte", "La maestrina" (myös elokuva, 1942). Hän toteutti ensimmäisen esityksen Luigi Pirandellon näytelmästä "Kuusi henkilöä etsii tekijää" roomalaiseen Teatro Valleen. Hänen ihailijoitaan oli muun muassa Leo Tolstoi, joka kirjoitti pitävänsä enemmän Niccodemin "La nemicsta" kuin Pirandellon näytelmistä ja Vergan romaaneista.
Suomeksi on esitetty ainakin näytelmät "Scampolo" ja "L'alba, il giorno, la notte" ("Aamu, päivä ja yö")
Æneas MacKenzie

Æneas MacKenzie tai Aeneas MacKenzie (15. elokuuta 1889 – 2. kesäkuuta 1962) oli skotlantilais-yhdysvaltalainen Hollywoodissa työskennellyt käsikirjoittaja.
Hän syntyi Skotlannin Stornowayssa vuonna 1889.
Hänen tunnetuimpia elokuvakäsikirjoituksia ovat "Elisabeth ja Essex" (1939), "He kuolivat saappaat jalassa" (1941), "Ivanhoe" (1952) ja "Kymmenen käskyä" (1956).
MacKenzie oli naimisissa Frances Flaken kanssa vuodesta 1948 aina kuolemaansa saakka. MacKenzie kuoli 72-vuotiaana Los Angelesissa vuonna 1962.
Japaninluumu

Japaninluumu ("Prunus salicina") on puulaji laajassa, yli 400-lajisessa ruusukasvien suvussa "Prunus". Laji on kotoisin itäisestä Aasiasta, nykyään sitä viljellään jonkin verran hedelmäpuuna muuallakin lauhkean vyöhykkeen alueella. Japaninluumu sekoitetaan joskus japaninaprikoosiin ("Prunus mume"), jota myös kutsutaan usein luumuksi.
Kuvaus.
Japaninluumu on pienehkö kesävihanta puu. Se kasvaa yleensä 9–12 metriä korkeaksi. Oksat ovat väritykseltään purppuranruskeat tai punaruskeat ja versot kellertävän punaiset. Talvisilmut ovat violetinpunaisia ja yleensä kaljuja.
Lehdet ovat ruodillisia ja korvakkeellisia, korvakkeet ovat muodoltaan tasasoukkia ja laidoiltaan nystykarvaisia. Lehtiruodit ovat 1–2 senttimetriä pitkiä, ja niissä on kaksi mesiäistä. Lehden lapa on yleensä 6–8 senttimetriä pitkä ja muodoltaan pitkänpyöreä, vastapuikea tai suikea. Lehti on yleensä teräväkärkinen, kiilatyvinen ja kaksinkertaisesti nyhälaitainen.
Kukinta tapahtuu huhtikuussa. Kukat kasvavat yleensä kolmittain. Ne ovat kaksineuvoisia ja hyönteispölytteisiä. Kukkaperä on 1–1,5-senttimetrinen. Verholehdet ovat muodoltaan pyöreähkön puikeita. Terälehdet ovat muodoltaan pitkänpyöreitä tai vastapuikeita ja väritykseltään valkoisia. Kukka on 1,5–2,2 senttimetriä leveä halkaisijaltaan.
Hedelmät kypsyvät heinä- tai elokuussa. Hedelmä on muodoltaan yleensä pallomainen luumarja. Se on kypsänä useimmiten punainen tai keltainen. Hedelmä on yleensä halkaisijaltaan 3,5–5-senttimetrinen, mutta viljelylajikkeiden hedelmät saattavat olla suurempiakin. Luumarjan kivi on yleensä munanmuotoinen.
Käyttö.
Japaninluumun hedelmä on syötävä, ja sitä käytetään ravinnoksi sekä tuoreena että kypsennettynä. Hedelmästä valmistetaan piirakoita, hilloja ja säilykkeitä. Hedelmiä käytetään eniten itäisessä ja kaakkoisessa Aasiassa. Niistä tehdään alueella myös hedelmäliköörejä.
Japaninluumua on myös käytetty lääkekasvina. Lisäksi kasvin hedelmistä ja lehdistä on valmistettu väriaineita.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Japaninluumu kasvaa kotoperäisenä Itä-Aasiassa suuressa osassa Kiinaa ja Taiwanin saarella. Se viihtyy avarissa metsissä, metsien laidoilla, pensaikoissa ja jokirannoilla. Sitä esiintyy 200 metrin korkeudelta vuoristoihin 2 600 metrin korkeuteen. Laji kasvaa monenlaisilla kasvupaikoilla mutta menestyy parhaiten hiesuisella, hyvin vettä läpäisevällä maaperällä.
Salvador Luria

Salvador Edward Luria (13. elokuuta 1912 Torino, Italia – 6. helmikuuta 1991 Lexington, Massachusetts, Yhdysvallat) oli italialaissyntyinen, yhdysvaltalainen tutkija, joka sai vuonna 1969 Nobelin lääketieteen palkinnon yhdessä Max Delbrückin ja Alfred Hersheyin kanssa virusten lisääntymismenetelmiin ja geneettiseen rakenteeseen liittyvästä tutkimuksesta.
Luria oli syntyperältään sefardijuutalainen.
Dmitri Hvostov

Dmitri Grigorjevitš Hvostov (, s. 21. elokuuta 1989 Ivanovo, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on venäläinen koripalloilija ja olympiamitalisti.
Hvostov pelasi vuosina 2006–2011 kotimaansa MBK Dinamo Moskovassa, kunnes siirtyi Himki BK:hon, jossa on pelannut vuodesta 2011 eteenpäin. Himkissä Hvostov voitti ULEB Eurocupin keväällä 2012.
Venäjän maajoukkueessa Hvostov pelasi vuoden 2010 MM-kilpailuissa, joissa Venäjä oli seitsemäs, vuoden 2011 EM-kilpailuissa, joissa Venäjä voitti pronssia ja Lontoon kesäolympialaisissa 2012, joissa Venäjä voitti myös pronssia, ensimmäisen olympiamitalinsa miesten koripallossa.
Thomas Haden Church

Thomas Haden Church (s. 17. kesäkuuta 1960 Yolon piirikunta, Kalifornia) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänen läpimurtoroolinsa oli vuonna 1993 elokuvassa "Tombstone". Vuosina 1990–1995 hän näytteli yhtä pääosista televisiosarjassa "Wings". Tunnetuksi hän tuli elokuvasta "Sideways", josta oli ehdolla Oscar-palkinnon saajaksi. Hänellä oli myös rooli Hiekkamiehenä elokuvissa "Spider-Man 3 – Hämähäkkimies 3" ja "".
Nuoruus.
Thomas Richard McMillen syntyi Yolossa, Kaliforniassa, mutta vietti nuoruutensa Laredossa, Texasissa. Teini-iässä hän käytti isäpuolensa sukunimeä Quesada. Hän vaihtoi myöhemmin sukunimensä Haden Churchiksi.
Valmistuttuaan lukiosta hän suoritti radio- televisio- ja elokuva-alan tutkinnon Pohjois-Texasin yliopistossa, Dentonissa. Hän toimi joitakin vuosia DJ:nä paikallisella radioasemalla. 1980-luvulla hän sai joitakin sivurooleja televisiosarjoista, kuten "21 Jump Street" ja "Booker".
Elokuvaura.
Haden Churchin ensimmäinen elokuvarooli oli lännenelokuvassa "Tombstone" (1993). Tunnetuksi Haden Church tuli, kun hän näytteli pääosaa sarjassa "Wings" 1990–1995. Hän jätti sarjan esiintyäkseen omassa tilannekomediasarjassaan "Ned and Stacey" (1995–1997), jota esitettiin vain pari tuotantokauden ajan. Tämän jälkeen hän vetäytyi valkokankailta ja keskittyi viettämään enemmän aikaa perheensä kanssa. Hän oli hankkinut vuonna 1998 karjatilan San Antonion liepeiltä Texasista. Muutaman vuoden Haden Church vietti hiljaiseloa karjatilallaan. Hän kuitenkin kirjoitti elokuvakäsikirjoitusta. Kirjoitusprojektin tuloksena syntyi käsikirjoitus road movieen "Rolling Kansas", joka julkaistiin 2003. Hän toimi elokuvassa myös ohjaajana. 
Haden Church teki paluun 2003 elokuvassa "Sideways", joka sai ensi-iltansa seuraavana vuonna. Hän oli ehdolla elokuvasta sivuosa-Oscarin saajaksi. Vuonna 2006 hän esiintyi minisarjassa "Broken Trail" ja sai seuraavana vuonna roolisuorituksestaan parhaan sivuosan Emmy-palkinnon. Viime vuosien tunnetuin roolisuoritus hänellä on ollut Hiekkamiehenä Sam Raimin vuoden 2007 elokuvassa "Spider-Man 3 – Hämähäkkimies 3". Vuonna 2009 Haden Church näytteli Eddie Murphyn kanssa pääosia elokuvassa "Imagine That". Samana vuonna hänellä oli pääosa myös elokuvassa "Don McKay".
Vuonna 2012 Haden Church on mukana muutamissa merkittävissä elokuvissa. Ensimmäisenä julkaistiin maaliskuussa Andrew Stantonin ohjaama toimintaelokuva "John Carter", jossa Haden Church näytteli yhtä sivuosista. Huhtikuussa 2012 ensi-iltansa sai "Koti eläintarhassa", jossa Haden Churchilla on sivuosa. Syyskuussa 2012 ilmestyi William Friedkinin ohjaama elokuva "Killer Joe", jossa Haden Churchilla on keskeinen rooli.
Perhe.
Haden Church avioitui puolisonsa Mian kanssa 2007. He olivat sitä ennen seurustelleet jo viiden vuoden ajan. Pariskunnalla on vuonna 2004 syntynyt tytär.
Bessarabian bulgarialaiset

Bessarabian Bulgarialaiset ovat vähemmistö historiallisen Bessarabian alueella, joka kuuluu nykyisin Ukrainaan ja Moldovaan. Vuonna 2001 Ukrainassa asui 204 600 bulgarialaista ja Moldovassa 88 400 vuonna 1998.
Historia.
Bessarabian bulgarialaiset muuttivat Bolgradin ja Tarakliyn alueelle Bessarabiaan 1800-luvun alkupuolella yhdessä monien gagauzien kanssa varsinaisen Bulgarian alueen ollessa vielä osa Ottomaanien valtakuntaa. Alueelle muuttaneet bulgarialaiset säilyttivät kotiseutunsa perinteet ja pitivät yllä yhteyksiä Bulgariaan jääneiden kanssa. Bessarabiaan perustettiin useita bulgarialaisia kouluja, joissa monet Ottomaanien valtakunnassakin asuneet opiskelivat.
Kun Bessarabia liitettiin Romaniaan alueen bulgarialaiseen vähemmistöön kohdistettiin romanialaistamistoimia, jollaisia tehtiin myös Dobrogeassa. Huonoa kohtelua jatkoi Neuvostoliitto toisessa maailmansodassa, jolloin noin 18 000 bulgarialaista siirrettiin Keski-Aasiaan, koska heidän pelättiin tekevän yhteistyötä saksalaisten kanssa. Sodan jälkeen Bessarabia jaettiin Moldovan ja Ukrainan neuvostotasavaltojen kesken. Bulgarialaisia ei otettu huomioon rajoja vedettäessä, mutta toisaalta he saivat luvan palata Keski-Aasiasta, josta takaisin tuli muutamia tuhansia.
1980-luvun loppupuolella bulgarialaiset perustivat jälleen kulttuuriyhdistyksiä, kuten "Vûzrazhdane" Moldovassa, jotka vaativat jälleen bulgarialaisia kouluja. Moldovan valtion vähemmistöohjelmista huolimatta bulgarialaiset suhtautuivat maan itsenäisyyteen epäilevästi gagauzien ja maan venäläisten tapaan. Monet halusivat liittyä Ukrainaan, jotta heillä olisi yhteys muihin bulgarialaisiin. Heistä tuli näin osa Transnistriassa alkanutta konfliktia vuonna 1992, jonka aikana monet bulgarialaiset kuolivat yhteenotoissa. Sittemmin osa bulgarialaisista on muuttanut Bulgariaan, jossa heillä on suhteellisen helppo pääsy esimerkiksi korkeampiin koulutuspaikkoihin.
Venäjän jääpallon superliiga

Superliga (ven. Суперлига), josta käytetään suomen kielessä myös nimeä "Superliiga", on jääpallon Venäjän mestaruuskilpailun korkein sarjataso. Jääpallon Venäjän mestaruuskilpailua hallinnoi Venäjän jääpalloliitto. Superligan voittaja on jääpallon Venäjän mestari. Superliga käynnistyi kaudella 2011–2012, kun se korvasi Mestaruussarjan (ven. Высшая лига, "Vysšаja ligа", "Korkein liiga") korkeimpana sarjatasona. Jääpallon Venäjän mestaruudesta on pelattu kaudesta 1992–1993 lähtien. Venäjän mestaruuskilpailu on jatkoa Neuvostoliiton jääpallon mestaruussarjalle, joka järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 1936.
Superligassa pelaa 12 joukkuetta. Hallitseva Venäjän mestari on Kuzbass Kemerovo.
Sarjajärjestelmä.
Joukkueet pelaava kaksinkertaisen runkosarjan, jonka päätteeksi 8 parasta joukkuetta etenee maaliskuussa pelattaviin pudotuspeleihin. Puolivälierät ja välierät pelataan paras kolmesta -periaatteella ja finaali yksiosaisena. 
Superligasta on mahdollisuus pudota Mestaruussarjaan ja vastaavasti Mestaruussarjasta on mahdollisuus nousta Superligaan.
Joukkueet kaudella 2025–2026.
Kaudella 2025-2026 Superliigassa pelaa 12 joukkuetta.
Stig Ossian Ericson

Stig Ossian Ericson (7. syyskuuta 1923 Härnösand – 30. heinäkuuta 2012 Nacka) oli ruotsalainen näyttelijä, ohjaaja ja käsikirjoittaja. 
Ericson oli koulutukseltaan opettaja, mutta siirtyi teatteriuralle 1960-luvulla. Myöhemmin 1970-luvulla hän alkoi esiintymään myös elokuvissa ja televisiossa. Ericson näytteli yhteensä yli kahdessakymmenessä elokuvassa. Niistä hänet muistetaan parhaiten vuoden 1974 Katto-Kassinen-lastenelokuvasta "Världens bästa Karlsson" sekä menestyskomediasta "Göta Kanal" (1981). Vuonna 1977 Ericson oli mukana Jörn Donnerin tuottamassa draamassa "Bluff Stop". 
Ericsonilla oli rooleja myös useissa tv-sarjoissa, muun muassa Suomessakin nähdyssä "Varustamossa". Vuosina 1992–2000 Ericson esiintyi "Fort Boyard" -televisiokilpailun ruotsalaisessa versiossa "Fångarna på fortet".
Tapani Eskola

Tapani Eskola (11. syyskuuta 1933 Helsingin maalaiskunta – 19. heinäkuuta 2012 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti ja "Arkkitehti"-lehden päätoimittaja.
Arkkitehdiksi valmistunut ja filosofisista pohdiskeluista kiinnostunut Eskola väitteli eläkkeelle jäätyään tekniikan tohtoriksi 2005 aiheena "Arkkitehtuuri käsitteenä. Arkkitehtonis-filosofinen tutkimus rakennuksesta modernissa".
Eskolan isä oli taidemaalari Uuno Eskola.
Osku Laukkanen

Osku Laukkanen on apulaisrehtori ja freelance-urheilutoimittaja. Laukkanen asuu Naantalissa ja on töissä Turun AKK:ssa. Laukkanen oli Yleisradion toimittajan virassa 1992–1996. Sen jälkeen hän on toiminut Ylellä freelance-urheilutoimittajana ja selostajana.
Laukkanen on koulutukseltaan kasvatustieteen maisteri. Koulutuksessaan hän on erikoistunut erityisopetukseen ja puheviestintään. Opetusalan työt Laukkanen aloitti Turun AKK:ssa vuonna 1996. 
Toimittajana Laukkanen aloitti vuonna 1985 Suomen ensimmäisessä paikallisradiossa Radio Lakeudessa. Vuodesta 1988 vuoteen 1992 hän työskenteli Radio Kajauksessa. Vuonna 1992 hän sai Yleisradiosta toimittajan viran. Vuodesta 1996 lähtien Laukkanen on työskennellyt Ylellä freelance-toimittajana ja on ollut mukana selostajana useissa olympialaisissa, Lillehammer 1994, Nagano 1998, Sydney 2000, Salt Lake City 2002, Peking 2008, Vancouver 2010, Tokyo 2020 ja Peking 2022.
Lisäksi Laukkanen on ollut Ylen tv- ja radioselostajana paikan päällä useissa jääkiekon MM-kisoissa, Ruotsi 1995, Itävalta 1996, Venäjä 2000, Saksa 2001 ja Ruotsi 2002. Hän on selostanut televisiossa Ylelle myös jalkapallon MM- ja EM-kilpailuja sekä Yle TV2:lla lauantaisin jalkapalloa (Englannin liigalähetykset). Laukkanen on tuttu ääni myös Ylen radiokanavien palloilukierroksilta (pesäpallo, jääkiekko ja jalkapallo).
Juho Franssila

Juho Franssila (nimi aik. "Johan Pakarinen"; 19. helmikuuta 1867 Pälkäne – 24. tammikuuta 1945 Vesilahti) oli suomalainen opettaja, raittiusmies ja näytelmäkirjailija.
Franssila sai päästötodistuksen Jyväskylän seminaarista vuonna 1889 ja suoritti sen jälkeen yliopistollisia tutkintoja. Franssila toimi kansakoulunopettajana Tottijärvellä, Urjalassa ja Rengossa vuosina 1891–1900. Hän oli harjoituskoulunopettajana Rauman seminaarissa 1900–1901 sekä Sortavalan seminaarin poikaharjoituskoulun opettajana 1902–1934. Lisäksi hän toimi opettajana Tarvaalan maanviljelyskoulussa, Sortavalan kiertokoulun opettajain seminaarissa, Sortavalan liikeapulaiskoulussa, ja opettajana ja johtajana Sortavalan käsityöläiskoulussa 1903–1934. Edelleen hän toimi opettajana Sortavalan merimieskoulussa ja Työväen valistusopistossa.
Franssila oli suorittanut saarnatutkinnon ja toimi Itä-Karjalan raittiuspiirin toimikunnan ja Sortavalan raittiusseuran puheenjohtajana ja Sortavalan kaupungin kirkkovaltuuston jäsenenä. Hän oli kristillismielinen ja uhrasi aikaansa erityisesti raittiusrientojen tukemiseksi.
Franssilan vanhemmat olivat Johan ja Maria Kristiina Franssila. Puoliso oli Hanna Maria (o.s. Hellman) puolison kuolemaan 1920 asti.
Jukka Solehmainen

Jukka Solehmainen (s. 10. huhtikuuta 1987) on suomalainen taidoka, joka edustaa helsinkiläistä Yliopiston taidoa.
Solehmainen aloitti taidouransa vuonna 2002 Tampereen taidoseurassa ja hän on vyöarvoltaan 3. dan.
Ilo Waara

Ilo Tuomas Waara (nimi aik. "Tuomas Ilo Väärä"; 23. elokuuta 1874 Rantasalmi – 8. syyskuuta 1942) oli suomalainen kansakoulunopettaja ja kirjailija.
Waara toimi opettajana Pylkönmäellä.
Aapo Pääkkönen

Eskil Abraham (Aapo) Pääkkönen (21. toukokuuta 1876 Oulu – 8. elokuuta 1945 Oulu) oli suomalainen puuseppämestari ja kirjailija joka käytti nimimerkkiä "Aramis".
Pääkkönen kirjoitti nimimerkillä "Aramis" runoja ja proosatekstejä useiden työväenlehtien palstoille vuosina 1896–1901. Tämän jälkeen hän ei enää julkaissut mitään.
Pääkkösen puoliso oli Liisa Lyydia (o.s. Liimatta) (1882–1956).
Jere Anttalainen

Jere Anttalainen (s. 16. kesäkuuta 1975) on suomalainen taidoka, joka edustaa Kuopion taidoseuraa. Anttalainen on aloittanut taidouransa vuonna 1991 Kuopiossa ja toimii siellä edelleen. Anttalainen on yksi maailman ansioituneimmista taidokoista yli 30 vuoden kilpailu-urallaan, joka jatkuu edelleen. 
Anttalainen on yksi yhdeksästä suomalaisesta taidokasta, ketkä ovat suorittaneet onnistuneesti Go ju nin jissenin eli 50 ottelun haasteen. Tämän Anttalainen suoritti vuonna 2016. 
Anttalainen on myös edustanut Suomea maajoukkueen jäsenenä vuosina 1997, 2009, 2011, 2013, 2015, 2017, 2019, 2023 ja 2025. 
Hän on vyöarvoltaan 5. dan, Renshi.
V. Vesterdahl

 Albert Verner Vesterdahl (sukunimi myöh. "Veistäjä"; 17. helmikuuta 1876 Pietari – 24. helmikuuta 1913 Sortavala) oli suomalainen toimittaja ja kirjailija.
Vesterdahlin vanhemmat olivat työnjohtaja Johan Albert Westerdahl ja Vilhelmina Gustafsson. Hän pääsi ylioppilaaksi Helsingin suomalaisesta normaalilyseosta 1895. Vesterdahl oli toimittajana Haminan Sanomat-lehdessä 1896–1897, toimitussihteerinä Viipurin Sanomat-lehdessä 1897–1899 ja Päivälehdessä 1899–1903. Hän oli Karjala-lehden taloudenhoitajana 1904–1905, Kotkan Uutiset-lehden päätoimittajana 1905–1906, Kyminlaakso-lehden vastaavana toimittajana 1906–1907 sekä viimeksi päätoimittajana Käkisalmen Sanomat-lehdessä 1907–1911 ja Sortavalassa ilmestyneessä Laatokka-lehdessä 1911–1913.
Vesterdahl oli naimisissa vuodesta 1907 Karin Theresia Rundqvistin kanssa, ja heidän lapsiaan olivat toimittaja Olavi Veistäjä (1908–1988) ja teatterihistorioitsija Verneri Veistäjä (1913–1968).
Viherjuoksiainen

Viherjuoksiainen ("Geophilus carpophagus") on juoksujalkaisiin kuuluva eläinlaji. Suomen lajiston uhanalaisarvioinnissa 2010 se on luokiteltu hävinneeksi (RE).
Koko ja ulkonäkö.
Melko kookas juoksujalkainen. Ruumis on tasaisen kellanruskea, usein harmaansävyinen, noin 30 kertaa leveyttään pitempi ja eläin voi kasvaa 60 mm:n pituiseksi. Raajapareja on koiraalla 51–55 ja naaraalla 53–59. Silmät puuttuvat ja 14-jaokkeisten tuntosarvien jaokkeet ovat leveyttään pitempiä. Leukaraajojen tyvilevy kapenee hieman kärkeä kohti ja on tyvestään hivenen päätä leveämpi. Myrkkykynsien tyvellä on pienet kyhmyt. Takimmaisen raajaparin kärjissä on selvät kynnet ja lonkissa on vatsapuolella 4–8 huokosta, jotka ovat asettuneet kahteen epäsäännölliseen riviin.
Levinneisyys.
Lajin levinneisyysaluetta ei tunneta kovin hyvin. Se ulottunee Pohjois-Afrikasta ja Välimeren alueelta Euroopan poikki Skandinavian eteläosiin, mutta osassa aluetta havainnot saattavat olla lajista "Geophilus easoni", joka erotettiin omaksi lajikseen vuonna 2001 ja muodostaa viherjuoksiaisen kanssa kryptisen lajikompleksin. Pohjoismaissa sitä tavataan paikoitellen Tanskassa sekä eteläisessä Norjassa ja Ruotsissa. Suomessa lajilla on ollut yksi esiintymispaikka Varsinais-Suomen alueella, mutta paikka on sittemmin tuhoutunut eikä lajista ole tehty havaintoja mistään muualtakaan. Tämän vuoksi sen katsotaan hävinneen Suomen eläinlajistosta.
Elinympäristö ja elintavat.
Laji viihtyy kivikkoisessa maastossa ja jyrkillä rinteillä, mutta sitä tavataan myös rannoilla ja joskus jopa puiden kaarnan alta. Muista luonnossa esiintyvistä juoksujalkaisista poiketen viherjuoksiaista tavataan myös yleisesti sisätiloista.
Päivi Nevalainen

Päivi Nevalainen (s. 10. marraskuuta 1983 Anjalankoski) on suomalainen taidoka, joka edustaa helsinkiläistä Yliopiston Taidoa.
Nevalainen aloitti taidouransa vuonna 2002 ja hän on vyöarvoltaan 2. dan.
Calvary Chapel

 
Calvary Chapel on evankelinen kristillisten kirkkojen yhteenliittymä, johon kuuluu maailmanlaajuisesti yli 1500 seurakuntaa. Calvary Chapel ei ole kristillinen kirkkokunta vaan samanmielisten itsenäisten kirkkojen muodostama uskonliike.
Oppi.
Calvary Chapel asemoi itsensä opillisesti fundamentalismin ja helluntaiherätyksen väliin. Yksittäiset seurakunnat eivät käytä uskontunnustusta, mutta uskovat Jeesukseen Jumalan poikana. Uskovainen, joka tunnustaa syntinsä ja ottaa Jeesuksen henkilökohtaiseksi vapahtajakseen pääsee taivaaseen, Kristuksen hylkäävät joutuvat helvettiin. Papit opettavat Raamattua selittämällä sitä säe säkeeltä. Seurakunnissa on käytössä upotuskaste ja ehtoollinen.
Historia.
Ensimmäinen Calvary Chapel -seurakunta syntyi 25 hengen raamattupiiristä Kalifornian Costa Mesassa vuonna 1965. Foursquare Church Denominationin silloinen pastori Chuck Smith aloitti pitämään hengellisiä tilaisuuksia hipeille, lainelautailijoille ja huumeongelmaisille ja seuraajien määrä kasvoi nopeasti. Seurakunnan suosio kasvoi nopeasti 1960-lopulla kun siitä tuli yksi Jeesus-liikkeen (”Jesus Movement”) ympärille liittyvistä yhteisöistä.
Calvary Chapel -seurakunnat noudattavat niin sanottua ”Mooses-mallia”, jossa seurakunnan kirkkoherralle on annettu suuri valta kirkon asioiden hoidossa. Seurakunnassa on vanhainneuvosto, joka päättää kirkon omaisuudesta ja liiketoiminnasta, mutta se ei anna määräyksiä kirkkoherralle. Sen lisäksi monissa seurakunnissa on erillinen hengellisten asioiden vanhainneuvosto, joka auttaa seurakunnan pappeja hengellisissä asioissa. Isoimmissa seurakunnissa on apulaispappeja ja diakoneja, mutta kirkkoherra ("senior pastor") on aina johtaja.
Calvary Chapel Suomessa.
Suomeen Calvary Chapel saapui keväällä 2005. Seurakunnilla on toimintaa Turussa ja Helsingissä. Calvary Chapel on rekisteröitynyt Suomessa uskonnolliseksi yhdyskunnaksi vuonna 2018.
Antti Korhonen (taidoka)

Antti Korhonen (s. 30. lokakuuta 1984 Kuopio) on taidoka, joka edustaa Kuopion Taidoseuraa. Korhonen aloitti taidouransa vuonna 2002 ja on vyöarvoltaan 4. dan. 
Vuodet 2013-2019 Korhonen toimi Suomen taidon valmennusryhmän, sekä maajoukkueen valmentajana päävastuunaan otteluvalmennus. 
Tällä hetkellä Antti Korhonen toimii liikunta-alan yrittäjänä ja on kehittämässä mm. verkossa toimivaa liikuntapalvelua kotiympäristöön.
Puistotuhatjalkainen

Puistotuhatjalkainen eli puistokaksoisjalkainen ("Cylindroiulus caeruleocinctus") on melko kookas ja tummansävyinen kaksoisjalkainen. Sitä tavataan koko Euroopassa aivan mantereen eteläisimpiä ja pohjoisimpia osia lukuun ottamatta. Sitä esiintyy vieraslajina Yhdysvalloissa ja Kanadassa. Puistotuhatjalkaiset viihtyvät erityisesti kulttuuriympäristöissä, mutta myös erilaisissa lehtimetsissä.
Koko ja ulkonäkö.
Puistotuhatjalkainen on melko kookas ja tasapaksu tuhatjalkainen. Ruumis on 19&amp;–37 mm pitkä ja muodostuu koiraalla 37–47 ja naaraalla 38–97 jaokkeesta. Raajapareja on koiraalla 63–85 ja naaraalla 65–97. Ruumis on pohjaväriltään kiiltävän mustanruskea, ja siinä on metallinkiiltoisen kullanhohtoisia poikkijuovia. Tuntosarvet ovat mustanruskeat ja raajat vaalean kellertäviä. Silmät muodostuvat 37–47 osasilmästä.
Levinneisyys.
Puistotuhatjalkaista tavataan Euroopassa Pyreneiden niemimaan pohjoisosista ja Britteinsaarilta Keski-Euroopan poikki Länsi-Venäjälle. Se on levinnyt vieraslajina myös Yhdysvaltoihin ja Kanadaan. Pohjoismaissa levinneisyys kattaa koko Tanskan sekä osan Ruotsia ja Norjaa.
Lajia tavataan paikoittain myös Suomessa. Sillä on useita vakiintuneita esiintymispaikkoja ainakin Turun ja Kaarinan alueilla, ja viime vuosina laji on levinnyt myös muutamille paikoille Uudellamaalla. Suomessa se tavattiin ensimmäisen kerran helsinkiläisestä puistosta vuonna 1933. Vielä vuoden 2000 kansallisessa uhanalaisarvioinnissa laji oli arvioitu Suomessa erittäin uhanalaiseksi, mutta sittemmin se on levittäytynyt useille uusille elinpaikoille, ja näillä paikoilla se voi olla runsaslukuinen. Niinpä vuoden 2010 uhanalaisarvioinnissa laji todettiin elinvoimaiseksi (LC).
Elinympäristö ja elintavat.
Puistotuhatjalkainen on useimmiten synantrooppi laji, jota tavataan tyypillisesti kulttuuriympäristöissä, kuten puistoissa, puutarhoissa, hautausmailla ja peltojen reunuksilla. Se viihtyy kuitenkin myös erilaisissa lehtimetsissä ja suosii paikkoja, joissa maaperä on rehevää, joskaan hiekkaisempi maapohja ei vaikuta olevan lajille ongelma. Tuhatjalkaiset oleskelevat pääasiassa kivien alla ja karikkeen seassa. Puistotuhatjalkaisella tiedetään olevan joskus syksyisin massaesiintymiä, joiden yhteydessä talvehtimispaikkaa etsivät yksilöt voivat tunkeutua esimerkiksi kellareihin. Laji talvehtii maaperässä enimmillään puolen metrin syvyydessä. Ravinnokseen se käyttää kariketta, sammalia ja kasvien osia.
Laji saattaa olla joinakin vuosina puutarhatuholainen.
Postimäki

Postimäki on museo- ja kulttuurialue Ilolan kylässä yhdeksän kilometriä Porvoosta koilliseen. Mäellä sijaitsee yksi Suomen parhaiten säilyneistä aidoista mäkitupalaisalueista.
Vanhimmat säilyneet mäkituvat ovat peräisin 1700-luvulta. 1800-luvulla alueesta tuli tyypillinen mäkitupalaisasutus, missä asukkaat usein elättivät itsensä tekemällä käsitöitä. Täällä asuivat vaatturi, seppä ja suutari sekä olkitöitä tekevät naiset.
Huollosta ja korjauksista vastaa mäen omistaja Postimäen Kannatusyhdistys ry.
1981 ensi-iltansa saanut Pölhölä-elokuva on kuvattu Postimäellä.
Konjak

Konjak () on perinteinen aasialainen ruoka-aine. Sitä saadaan pökkövehkoihin kuuluvasta mukulapökkövehkasta ("Amorphophallus konjac"), joka kasvaa sekä luonnonvaraisena että viljeltynä Aasiassa. Kasvista tehdään konjak-jauhetta ja -hyytelöä. Sitä käytetään myös vegaaniruokavaliolle sopivana liivatteen korvikkeena. Siinä on runsaasti kuituja eikä lähes ollenkaan energiaa. Kasvin kuivattu mukula sisältää noin 40 prosenttia glukomannaanipolysakkaridia, joka tekee konjak-hyytelöstä todella sitkeää.
Konjakissa on myös kaliumia, kalsiumia, rautaa ja sinkkiä.
Konjak on myös painonhallintatuote, joka sisältää EU:n hyväksymän terveysväitteen mukaisen määrän laihduttavaa glukomannaanikuitua. Lisäksi konjak sisältää verensokeria tasapainottavaa kromia, josta voi olla laihduttajalle apua mielitekojen ja makeanhimon hallinnassa. Tieteellisen tutkimuksen perusteella Euroopan elintarviketurvallisuusviranomainen EFSA on hyväksynyt konjak-juuresta peräisin olevan glukomannaanikuidun laihduttavan vaikutuksen painonpudotuksessa yhdessä vähäenergisen ruokavalion kanssa. EFSA:n arviointi hyväksyttiin EU:n parlamentissa 25.5.2012, ja säädös astui voimaan 14.6.2012 kaikissa EU:n jäsenvaltioissa.
Emmanuelle Seigner

Emmanuelle Seigner (s. 22. kesäkuuta 1966 Pariisi) on ranskalainen näyttelijä, malli ja laulaja. Hän on naimisissa ohjaaja Roman Polańskin kanssa ja tehnyt tämän kanssa useita elokuvia yhdessä.
Yksityiselämä.
Seigner avioitui Roman Polánskin kanssa 30. elokuuta 1989 ja heillä on kaksi yhteistä lasta, tytär ja poika.
Aki Peltola

Aki Peltola (s. 26. helmikuuta 1986 Kiuruvesi) on suomalainen taidoka.
Peltola aloitti taidouransa Kuopiossa vuonna 2001 ja hän on vyöarvoltaan 4.dan renshi. Aki on toiminut Taidon Suomen maajoukkueen päävalmentajana 2014-2019.
Essi Pekkanen

Essi Pekkanen (os. Pelttari, s. 21. syyskuuta 1990 Kerava) on suomalainen taidoka, joka edustaa Sandokai ry:tä. Pelttari aloitti taidouransa vuonna 2003 ja on vyöarvoltaan 4.dan.
Pelargonihappo

Pelargonihappo (tunnetaan myös nimellä nonaanihappo) on tyydyttynyt rasvahappo. Yhdistettä esiintyy luonnossa esterinä pelargonin siementen tuottamassa öljyssä. Nonaanihappo liukenee heikosti veteen, mutta hyvin kloroformiin, eetteriin ja heksaaniin. Nonaanihappoa käytetään muovin pehmitysaineena ja lakan valmistuksessa. Nonaanihapon synteettistä esteriä metyylinoanaattia käytetään mausteena. Ammoniumnoanaattia käytetään herbisidin valmistukseen.
Yhdistettä esiintyy myös kukkien tuoksuissa ja semiokemikaalina eliöiden viestinnässä.
Montee Ball

Montee Ball, Jr. (s. 5. joulukuuta 1990 McPherson, Kansas) on yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja, pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Hän pelasi Denver Broncosin joukkueessa vuosina 2013–2014.
Ura.
Viimeisellä yliopistokaudellaan Ball oli yksi vuoden 2013 NFL:n varaustilaisuuden ykkösnimistä, ja häntä pidettiin tilaisuuden toiseksi keskushyökkääjänä. Halutessaan Ball olisi voinut osallistua varaustilaisuuteen vuotta aiemmin, mutta päätti jatkaa vielä neljännen vuoden Wisconsinissa.
Ball joutui elokuussa 2012 viiden tuntemattoman miehen hyökkäyksen kohteeksi kadulla, lähellä Wisconsinin yliopiston kampusta. Ball loukkaantui tilanteessa lievästi.
Campus Crusade for Christ

"CCC tarkoittaa myös Chaos Communication Congressia."
Campus Crusade for Christ (Cru) on kansainvälinen tunnustustenvälinen evankelioimis- ja opetuslapseusjärjestö, joka toimii noin 190 maassa. USA Todayn mukaan Cru on Yhdysvaltain suurin evankelioimisjärjestö. Nykyisin sillä on palveluksessaan yli 27 000 kokopäiväistä saarnaajaa ja se on kouluttanut yli 225 000 vapaaehtoista ympäri maailman.
Crun perustivat Bill ja Vonette Bright Los Angelesissa UCLA:n kampuksella vuonna 1951. Tällöin liikkeen painopiste oli opiskelijoiden käännyttämisessä kristinuskoon ja opiskelijaseurakuntien perustamisessa kampuksille ympäri Yhdysvaltoja. Nykyisin toiminta on laajentunut muun muassa aikuiseen liikkeenjohdon ammattilaisiin, perheisiin, urheilijoihin ja high school -opiskelijoihin. Järjestön päämaja on Orlandossa, Floridassa. Vuonna 2012 Campus Crusade for Christin Yhdysvalloissa toimiva osa muutti viralliseksi nimekseen Cru.
Toiminta Suomessa.
Suomessa Crulla ei ole toiminut itsenäisenä järjestönä vaikka toimintaa Suomessa on ollut vuodesta 1967. Läheisintä toimintaa Crun kanssa on ollut Kansan Raamattuseuralla, joka on tehnyt yhteistyötä Crun eurooppalaisjärjestön Agape Europen kanssa vuodesta 1972.
PikaPakinaPaketti

Pikapakinapaketti on vuonna 1985 MTV:llä esitetty suomalainen sketsisarja, jonka käsikirjoitti ja ohjasi Ere Kokkonen. Sarjan päärooleissa näyttelivät Kauko Helovirta, Tommi Rinne, Esa Pakarinen Junior ja Ismo Kallio. Sarjan tuottajana toimi Pertti "Spede" Pasasen Spede-Yhtiöt. Ohjelmaa esitettiin keskiviikkoisin klo 21.30-22.00.
Ohjelmaa mainostettiin 1985 tv-ohjelmatiedoissa seuraavalla sloganilla:
David Amerson

David Amerson (s. 8. joulukuuta 1991, Honolulu, Havaiji) on yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja, pelipaikaltaan kulmapuolustaja. Hän pelasi NFL-sarjan Washington Redskinsissä, Oakland Raidersissa ja Arizona Cardinalsissa.
Ura.
Kolmatta yliopistokauttaan aloittava Amerson on yksi vuoden ykkösnimistä, ja häntä pidetään tilaisuuden parhaana kulmapuolustajana. Halutessaan Amerson voi kuitenkin jatkaa yliopistossa vielä neljännen vuoden, jolloin hän olisi varattavissa vasta vuoden 2014 varaustilaisuudessa.
Kaudella 2011 Amersonilla oli eniten katkaistuja syöttöjä kaikista FBS-tason pelaajista.
Gabriel Iglesias

Gabriel Iglesias (alkuperäiseltä nimeltään Gabriel Jesus Iglesias, taiteilijanimeltään Fluffy, s. 15. heinäkuuta 1976 San Diego, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen stand-up-koomikko ja näyttelijä. Hänet tunnetaan muun muassa kahdesta liveshowstaan "I'm Not Fat... I'm Fluffy" ja "Hot &amp; Fluffy".
Hän vitsailee usein omasta painostaan. Hän on myös tunnettu siitä että osaa hyvin matkia erllaisia ääniä kuten työvälineitä, ovia, autoja, busseja sekä ihmisten murteita.
Eddie Meduza

Eddie Meduza (oikealta nimeltään Errol Leonard Norstedt, 17. kesäkuuta 1948 – 17. tammikuuta 2002), oli ruotsalainen muusikko ja koomikko.
Elämä ja ura.
Meduzan vakava tuotanto oli vanhasta rock and rollista vaikutteita ottanutta musiikkia, jonka ansiosta hän nousi suureen suosioon varsinkin ruotsalaisten raggarien parissa. Meduza julkaisi myös omakustanteena lukuisia huumorikasetteja eri taiteilijanimillä. Niiden sisältämän "alapäähuumorin" ja poliitikkojen pilkkaamisen vuoksi hänen rock-levynsä olivat lähes koko Meduzan uran ajan soittokiellossa Ruotsin radiossa. Erityisesti pitkään vallassa ollut Sosiaalidemokraattinen puolue oli oikeistolaisen maailmankatsomuksen omanneen Meduzan kritiikin kohteena.
Norstedt aloitti uransa 1960-luvulla eri tanssiorkesterien kitaristina. Saatuaan levytyssopimuksen, hän julkaisi ensimmäisen albuminsa "Errol" vuonna 1975. Flopiksi muodostuneen levyn jälkeen Norstedt julkaisi omakustanteena kolme musiikkia ja sketsejä sisältänyttä kasettia nimellä E Hitler &amp; Luftwaffe. Kaseteista ensimmäisen hän veti pois myynnistä heti sen julkaisun jälkeen rasistisena pidetyn kappaleen vuoksi.
1970-luvun lopulla Norstedt otti käyttöön taiteilijanimen Eddie Meduza. Vuonna 1979 hän sai perustamansa The Roaring Cadillacs -yhtyeen kanssa levytyssopimuksen CBS-yhtiölle. Yhtyeessä oli mukana sen alkuaikoina John Norum, joka muutamaa vuotta myöhemmin nousi kuuluisuuteen Europen kitaristina. Meduza myös sävelsi yhden kappaleen vuonna 1983 julkaistulle Europen debyyttialbumille. The Roaring Cadillacsin saavuttamasta suosiosta huolimatta Meduza jatkoi huumorikasettiensa julkaisua läpi koko uransa. Meduza oli erittäin tuottelias muusikko, hän sävelsi ja sanoitti yhteensä lähes 900 kappaletta. Omakustannekasetit ja kokoelmat mukaan lukien julkaisuja kertyi noin 90. Meduzan huumorituotantoa julkaistiin 2000-luvulla myös CD-levyinä 16-osaisena sarjana "Alla Tiders Fyllekalas".
Meduzan elämää varjosti 1980-luvun alusta lähtien vakava alkoholismi. Hän kuoli kotonaan sydänkohtaukseen tammikuussa 2002.