tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Kollegiasessori

Kollegiasessori () oli keisarinajan Venäjällä ja myös Suomen suuriruhtinaskunnassa käytössä ollut kahdeksannen luokan virka-arvo, joka vastasi sotaväen kapteenin arvoa.
Kollegiasessorin arvonimi Suomessa.
Kollegiasessori on ollut myös itsenäisessä Suomessa tasavallan presidentin aiemmin myöntämä arvonimi.
Vuosien 1918–1933 aikana kollegiasessorin arvonimi myönnettiin 19 henkilölle. Arvonimi myönnettiin ensimmäisen kerran vuonna 1920 ja viimeisen kerran vuonna 1933.
Nimineuvos

Nimineuvos () oli keisarinajan Venäjällä ja myös Suomen suuriruhtinaskunnassa käytössä ollut yhdeksännen luokan virka-arvo, joka vastasi sotaväen alikapteenin arvoa. 
Nikolai Gogolin teosten "Päällysviitta" ja "Hullun päiväkirja" päähenkilöt olivat nimineuvoksia.
Kollegireistraattori

Kollegireistraattori () oli keisarinajan Venäjällä ja myös Suomen suuriruhtinaskunnassa käytössä ollut neljännentoista ja samalla alimman luokan virka-arvo rankijärjestelmässä.
Erinäisissä arvojärjestyksissä ja muissa yhteyksissä kirjoitusasuna on Suomessa ollut myös "kollegiregistraattori" ja "kollegirekistraattori".
Aleksandr Izmodenov

Aleksandr Georgijevitš Izmodenov (, 3. toukokuuta 1938 – 30. elokuuta 2022) oli venäläinen jääpalloilija. Hänen kasvattajaseuransa oli Sredneuralsk Sverdlovskin alueella. Myöhemmin hän edusti uransa aikana vuodesta 1956 lähtien nykyisen Jekaterinburgin SKA-Sverdlovskia aina vuoteen 1971. Hän lukeutui myös Neuvostoliiton jääpallomaajoukkueen tärkeimpiin pelaajiin. Aktiiviuransa jälkeen hän toimi saman jekaterinburgilaisseuran johto- ja valmennustehtävissä.
Urallaan hän saavutti:
Aktiiviuransa jälkeen vuodesta 1984 Izmodenov toimi SKA Sverdlovskin joukkueenjohtajana ja valmentajana.
Fernand Vandernotte

Fernand Auguste Henri Marius Vandernotte (12. heinäkuuta 1902 Tillières – 20. tammikuuta 1990 Saint-Nazaire) oli ranskalainen soutaja ja olympiamitalisti. Hän kilpaili vuoden 1936 kesäolympialaisissa Berliinissä ja sai siellä pronssia miesten perämiehellisessä nelikossa. Hän osallistui myös kesäolympialaisiin 1932 Los Angelesissa, jossa hän eteni perämiehettömässä kaksikossa toiselle kierrokselle.
Vandernotte oli Marcel Vandernotten veli ja Noël Vandernotten isä.
Marcel Vandernotte

Marcel Henri Vandernotte (29. heinäkuuta 1909 Nantes – 15. joulukuuta 1993 Nantes) oli ranskalainen soutaja ja olympiamitalisti. Hän sai perämiehellisessä nelikossa pronssia vuoden 1936 kesäolympialaisissa Berliinissä ja eteni perämiehettömässä kaksikossa toiselle kierrokselle Los Angelesin kesäolympialaisissa 1932.
Fernand Vandernotte oli Marcelin veli.
Folke Alnevik

Arvid Folke Alnevik (31. joulukuuta 1919 Arbrå – 17. elokuuta 2020 Gävle) oli ruotsalainen yleisurheilija ja olympiamitalisti.
Elämä ja urheilu-ura.
Alnevik kilpaili Lontoon kesäolympialaisissa 1948, missa hän saavutti pronssia 4 × 400 metrin viestijuoksussa ja eteni neljännesvälieriin 400 metrin juoksussa. Alnevik kilpaili myös vuoden 1946 EM-kilpailuissa ja saavutti pronssia 4 × 400 metrin viestijuoksussa.
Alnevik saavutti 400 metrillä kuusi mitalia Ruotsin-mestaruuskilpailuista. Hän työskenteli Ruotsin puolustusvoimissa ja ylennettiin majuriksi. Hän työskenteli myös Gävlen alueen golfin kehittämiseksi. Alnevik kuoli satavuotiaana 17. elokuuta 2020: häntä pidettiin kuollessaan vanhimpana elossa olleena olympiamitalistina. Hän oli sairastanut aikaisemmin samana vuonna COVID-19-koronavirustaudin mutta kuoli makuuhaavasta aiheutuneeseen verenmyrkytykseen.
Günther Brennecke

Günther Karl Erich Brennecke (13. tammikuuta 1927 – 25. helmikuuta 2014) oli saksalainen maahockeypelaaja ja olympiamitalisti. Hän sai lajissa pronssia vuoden 1956 kesäolympialaisissa Melbournessa ja kilpaili siinä myös vuoden 1952 kesäolympialaisissa Helsingissä.
Heinz Radzikowski

Heinz Hermann Ernst Radzikowski (7. syyskuuta 1925 Stolp – 18. huhtikuuta 2017 Berliini) oli saksalainen maahockeypelaaja ja olympiamitalisti. Hän kilpaili vuoden 1956 kesäolympialaisissa Melbournessa ja kuului siellä lajissa pronssia saaneeseen joukkueeseen.
Eberhard Ferstl

Eberhard Ferstl (16. tammikuuta 1933 München – 8. lokakuuta 2019 Bad Tölz, Baijeri) oli saksalainen maahockeypelaaja ja olympiamitalisti. Hän kuului vuoden 1956 kesäolympialaisissa Melbournessa lajissa pronssia saaneeseen joukkueeseen. Hän kilpaili maahockeyssa myös Rooman kesäolympialaisissa 1960 ja jäi siinä joukkueineen seitsemänneksi.
Werner Delmes

Werner Delmes (28. syyskuuta 1930 Köln – 13. tammikuuta 2022) oli saksalainen maahockeypelaaja ja olympiamitalisti. Hän kuului vuoden 1956 kesäolympialaisissa Melbournessa lajissa pronssia saaneeseen joukkueeseen. Hän kilpaili maahockeyssa myös Rooman kesäolympialaisissa 1960 ja jäi siinä joukkueineen seitsemänneksi.
James Duhig

James Duhig (2. syyskuuta 1871 Killila – 10. huhtikuuta 1965) oli irlantilaissyntyinen, Australiassa koko uransa toiminut roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihki papiksi Brisbanen arkkihiippakuntaan Francesco di Paola Cassetta 19. syyskuuta 1896, ja hänet nimitettiin Rockhamptonin hiippakunnan johtoon 16. syyskuuta 1905. Piispaksi vihkiminen seurasi 10. joulukuuta. Pääkonsekraattorina toimi Michael Kelly, jota avustivat James Dominic Murray ja Patrick Vincent Dwyer.
Duhig sai 27. helmikuuta 1912 nimityksen Brisbanen koadjuuttoriarkkipiispaksi ja Amidan titulaariarkkipiispaksi. Hänestä tuli Brisbanen arkkipiispa 13. tammikuuta 1917, ja hän kuoli 93-vuotiaana virassa.
Francesco Canalini

Francesco Canalini (s. 23. maaliskuuta 1936 Osimo) on italialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa ja kirkkonsa diplomaatti. Hänet vihki papiksi Domenico Brizi 18. maaliskuuta 1961, ja hänet nimitettiin 28. toukokuuta 1986 Valerian titulaariarkkipiispaksi sekä apostoliseksi pro-nuntiukseksi Indonesiaan. Piispaksi konsekroinnin suoritti 12. heinäkuuta Agostino Casaroli, jota avustivat José Tomás Sánchez ja Carlo Maccari.
Canalini sai 20. heinäkuuta 1991 nimityksen apostoliseksi nuntiukseksi Ecuadoriin, 3. joulukuuta 1998 Australiaan ja 8. syyskuuta 2004 Sveitsiin sekä Liechtensteiniin. Canalini toimi nuntiuksena Sveitsiin ja Liechtensteiniin, kunnes jäi eläkkeelle huhtikuussa 2011.
Jossain

Jossain on laulaja Merja Rantamäen singlejulkaisu vuodelta 1977. Säestävää orkesteria johtaa Nacke Johansson. Kappale on mukana myös Rantamäen ensimmäisellä, vuonna 1977 julkaistulla albumilla "Mä mistä löytäisin sen laulun."
Laulun säveltäjä on Bert Östlund, ympäristön pilaantumiseen liittyvän suomenkielisen sanoituksen on tehnyt Juha Vainio, ja sovitus on Nacke Johanssonin. Laulun ruotsin- ja englanninkieliset nimet ovat "Det gör detsamma" ja "Paper Town".
Singlen on julkaissut Finnlevy Decca-levymerkillä, ja singlen kaupallinen tunnus SD 5845. Musiikkikustantaja on Fazer ja kappaleen kesto 2:53. Vinyylisinglejä on valmistettu Suomessa.
Nokia Lumia 928

Nokia Lumia 928 on Microsoft Mobilen valmistama älypuhelin. Sen julkisti Nokia 16. toukokuuta 2013. Puhelimessa on Windows 8 -käyttöjärjestelmä ja se on seuraaja Lumia 920 ja Lumia 925 -puhelimille.
Saatavuus.
Puhelinta myy ainoastaan yhdysvaltalainen Verizon-operaattori 16. toukokuuta 2013 alkaen.
Virke Lehtinen

Virke Urho Lehtinen (5. elokuuta 1940 Tampere – 4. kesäkuuta 2022 Helsinki) oli suomalainen elokuvaohjaaja, kuvaaja ja käsikirjoittaja. Hän aloitti uransa vuonna 1960 Aito Mäkisen kanssa yhteistyössä.
Lehtinen perusti 1960-luvun alussa yhdessä ohjaaja Erkko Kivikosken ja leikkaaja Juho Gartzin kanssa tuotantoyhtiö Filmiryhmän. Tuotantoyhtiön tarkoituksena oli tehdä omia elokuvia tilaustöiden kautta rahoittamalla. Kivikoski ja Gartz lähtivät melko nopeasti tuotantoyhtiön toiminnasta ja Lehtisen kumppaniksi tuli ohjaaja Aito Mäkinen. Lehtinen toimi kuvaajana ja toisena ohjaajana Mäkisen elokuvissa "Vain neljä kertaa" (1968) ja "Muurahaispolku" (1970). Elokuvat eivät menestyneet kovinkaan hyvin, mutta Lehtisen kuvaustyöskentelyä arvostettiin.
Lehtinen toteutti pitkäaikaisen haaveensa vuonna 1983, kun hän tuotti ja ohjasi yksin elokuvan "Kolme miestä". Elokuva perustui Veikko Huovisen Lapin kultakuumeesta kirjoittamaan tarinaan. Elokuva sai teatterissa vain vähän yli 3000 katsojaa, ja monet kriitikot pitivät elokuvan aihetta toteutusta kiinnostavampana. 1980-luvulta lähtien Lehtinen jatkoi ohjaajauraansa itsenäisesti ohjaamalla muun muaassa dokumentteja, kuten sarjan Kuhmon kamarimusiikkijuhlista sekä pitkän dokumenttielokuvan "Äidinkasvot" vuonna 1994. Lehtisen viimeiseksi elokuvaksi jäi "Sattuman syyt", jonka materiaali on hänen uransa varrella kuvaamiaan pätkiä.
Lehtinen menehtyi 81-vuotiaana kesäkuussa 2022 Helsingissä. Hänen tuhkansa on siroteltu Hietaniemen hautausmaan ”Kuusilehtoon” (kortteli 6A).
Itä–Länsi-ottelu 1939

Vuoden 1939 Pesäpallon Itä–Länsi-ottelu pelattiin Helsingissä Olympiastadionilla 1. lokakuuta. Ottelun yleisömääräksi ilmoitettiin 3421. Kahdentoista pelatun vuoroparin jälkeen päädyttiin tasatulokseen.
Osallistujat.
Avausheiton suoritti tarkastaja Arvo Vartia. 
Juoksulista.
Länsi aloitti sisällä.
Karlsborgin linnoitus

Karlsborgin linnoitus on Ruotsissa nykyisessä Karlsborgin kunnassa sijaitseva linnoitusrakennelma. Se on sijoitettu Vättern-järven rannalle. Rakentaminen aloitettiin vuonna 1819 ja saatiin valmiiksi vuonna 1909. Puolustustarve oli lisääntynyt, kun Ruotsi oli menettänyt Suomen Venäjälle ja valtioneuvos Baltzar von Platenin mielestä tarvittiin linnoitus keskeiselle paikalle sisämaassa, jota voitaisiin käyttää turvapaikkana mahdollisen sodan alkaessa. Linnoitus oli Pohjois-Euroopan suurin rakennustyö ja siinä on viiden kilometrin mittaiset vallit. Se oli kuitenkin täysin vanhanaikainen jo valmistuessaan 1909. Tulivoimaisemmat aseet ja paremmat maalla kulkevat yhteydet saivat Karlsborgin tyyliset linnoitukset muuttumaan vanhanaikaiseksi ja puolustusta siirrettiin rannikoille. Nykyään Karlsborg on armeijan käytössä koulutus- ja varastopaikkana. Siellä toimivat esimerkiksi museo ja laskuvarjojääkärikoulu.
Jääpallon Neuvostoliiton mestaruussarja 1978–1979

Neuvostoliiton jääpallon mestaruussarja kaudella 1978-1979 pelattiin neljäntoista joukkueen kaksinkertaisena sarjana. Sarjan voittaja voitti mestaruuden ja viimeinen putosi sarjasta. Mestaruuden voitti Krasnogorskin Zorki.
Sarjataulukko.
Yunost putosi mestaruussarjasta. Tilalle nousi Sibselmaš Novosibirsk.
Only Teardrops (albumi)

Only Teardrops on tanskalaisen Emmelie de Forestin esikoisalbumi vuodelta 2013. Hän voitti Eurovision laulukilpailun toukokuussa 2013 albumin nimikappaleella ”Only Teardrops”. Albumin julkaisijana toimi Universal Music.
De Forest sai levytyssopimuksen voitettuaan Melodi Grand Prix’n, Tanskan kansallisen euroviisukarsinnan. Albumi julkaistiin Tanskassa 6. toukokuuta 2013. Muualla Euroopassa se tuli digitaaliseen jakoon 14. toukokuuta ja ilmestyi CD:nä Eurovision kilpailun jälkeen.
”Only Teardrops” -kappaleen tekijäkolmikko Lise Cabble, Julia Fabrin ja Thomas Stengaard osallistui myös muiden kappaleiden kirjoittamiseen. Heidän lisäkseen kappaleita työstivät de Forest itse sekä Marcus Winther-John, Jakob Schack Glæsner, Frederik Thaae, Peter Bjørnskov ja Lene Dissing. Kappaleiden innoittajina toimivat muun muassa de Forestin lempikirjat ja -elokuvat, kuten "Humiseva harju" ja "Lokki Joonatan". ”Haunted Heart” ja ”Running In My Sleep” pohjautuvat hänen näkemiinsä uniin.
Herbert Hobein

Herbert Hobein (25. joulukuuta 1906 Einbeck – 16. joulukuuta 1991 Essen) oli saksalainen maahockeypelaaja ja olympiamitalisti. Hän kilpaili vuoden 1928 kesäolympialaisissa Amsterdamissa ja kuului siellä lajissa pronssia saaneeseen joukkueeseen.
Antoinette Vallgren

Antoinette Vallgren, o.s. "Råström" (1858 Tukholma – 25. heinäkuuta 1911 Pariisi) oli ruotsalainen kuvanveistäjä.
Hän opiskeli alkujaan puunkaiverrusta, mutta siirtyi myöhemmin kuvanveistäjäksi. Hän teki rintakuvia ja pronssiplaketteja. Hän erikoistui kirjankansien suunnitteluun, hän esimerkiksi suunnitteli "Vänrikki Stoolin tarinoiden" loistopainoksen. Hänen herkiksi ja hienostuneiksi sanottuja töitään on Taideteollisuusmuseossa ja Turun museossa. 
Hänen vanhempansa olivat mitalinkaivertaja Gustaf Råström ja Louise Ulrika Ullström. Hänen puolisonsa oli 1882–1911 kuvanveistäjä Ville Vallgren.
Olivier Lenglet

Olivier Serge Lenglet (s. 20. helmikuuta 1960 Saint-Quentin) on ranskalainen entinen miekkailija ja olympiavoittaja. Hän voitti kultaa kalvan joukkuekilpailussa vuoden 1988 kesäolympialaisissa Soulissa ja sai siinä lisäksi hopeaa vuoden 1984 kesäolympialaisissa Los Angelesissa.
Kesäolympialaisissa 1984 Lenglet jäi kalvan yksilökilpailussa 13. sijalle. Hän kilpaili vielä vuoden 1992 kesäolympialaisissa Barcelonassa, jossa hän jäi kalvan yksilökilpailussa 17. sijalle ja sen joukkuekilpailussa neljänneksi.
Giacomo Guido Ottonello

Giacomo Guido Ottonello (s. 29. elokuuta 1946 Masone) on italialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa, joka on luonut uran kirkon diplomaattisissa tehtävissä. Hänet vihittiin papiksi 29. kesäkuuta 1971 ja nimitettiin Sasaben titulaariarkkipiispaksi sekä apostoliseksi nuntiukseksi Panamaan 29. marraskuuta 1999. Piispaksi vihkiminen seurasi 6. tammikuuta 2000. Pääkonsekraattorina toimi paavi Johannes Paavali II, jota avustivat Giovanni Battista Re ja Marcello Zago.
Ottonello sai 26. helmikuuta 2005 nimityksen apostoliseksi nuntiukseksi Ecuadoriin.
Ruskotöpörastas

Ruskotöpörastas ("Brachypteryx leucophris") on sieppojen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Ruskotöpörastasta tavataan Himalajalla ja Kaakkois-Aasiassa. Laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Ég á líf

Ég á líf oli Islannin edustuskappale Eurovision laulukilpailussa 2013. Sen esitti Eyþór Ingi Gunnlaugsson. Kappaleen ovat säveltäneet ja sanoittaneet Örlygur Smári ja Pétur Örn Gudmundsson. Kappale oli maan ensimmäinen islanninkielinen euroviisukappale vuoden 1998 jälkeen.
Kappale sai kilpailun toisessa semifinaalissa 72 pistettä, sijoittui kuudenneksi ja pääsi finaaliin. Finaalissa se tuli sijalle 17 saatuaan 47 pistettä.
Ordžonikidzen taistelu

Ordžonikidzen taistelu oli toisessa maailmansodassa Saksan ja Neuvostoliiton joukkojen välinen taistelu Ordžonikidzen (nyk. Vladikavkazin) kaupungista Kaukasuksella marras–joulukuussa 1942. Saksan hyökättyä 25. lokakuuta 1942 Kaukasukselle, operaatio Edelweissin aikana, 700 panssarivaunua armeijaryhmä A:sta (johon kuului muun muassa 1. panssariarmeija) hyökkäsivät Elchotowon alueelta viidenkymmenen kilometrin päähän aluepääkaupunki Ordžonikidzea kohti. Kaupunki oli pohjoinen lähtöpiste Georgian sotilastielle ja sitä kautta saksalaiset olisivat edenneet jopa Tbilisiin asti. Hyökkäävät saksalaisjoukot kohtasivat alueella voimakasta vastarintaa ja eteneminen oli hidasta. 2. marraskuuta 1942 Saksan 13. ja 23. panssaridivisioonat saavuttivat kaupungin länsilaidan kovan taistelun jälkeen. Taistelun aikana neuvostosotilas Pjotr Barbašov sulki omalla ruumiillaan vihollisen puolustuspesäkkeen ampuma-aukon, varmistaen voiton saapuville alaosastoille. Tästä urotyöstä hänelle myönnettiin postuumisti Neuvostoliiton sankarin kunnianimi. 7. marraskuuta 1942 Neuvostoliiton joukot kaupungin pohjois- ja eteläpuolella tuhosivat yli 300 saksalaispanssarivaunua. Nelipäiväinen Vladikavkazin taistelu päättyi panssarijoukkojen täydelliseen tappioon. Tämän jälkeen saksalaiset joukot pysähtyivät kaupungin laitamalle aloittaen joulukuun loppuun asti kestävän asemasodan, jota huonot sääolosuhteet ja lumimyrskyt vaikeuttivat. Saksalaiset eivät enää saavuttaneet uusia alueellisia voittoja kaukasuksella.
Stalingradin tilanteen vuoksi annettiin 28. joulukuuta 1942 OKW:n toimintakäsky numero 2 armeijaryhmä A:lle: velvoitetaan perääntymään kohti Rostovia, jotta lisävoimia voidaan vapauttaa Donin rintaman vakauttamiseksi. Näin oli Wehrmachtin eteneminen itärintamalla – pieniä poikkeuksia lukuun ottamatta – loppunut. Vladikavkazin kaupunkia ja pohjoisen suunnalla Kalmukian arolla sijaitsevaa Terekli Mektebia (80 kilometriä Kaspianmereltä) voidaan siten pitää kaikkein kaakkoisimpana ja itäisimpänä pisteenä, jonne Wehrmacht toisen maailmansodan aikana eteni. 1. tammikuuta 1943 alkoi Pohjois-Kaukasiassa puna-armeijan offensiivi, joka johti lopulliseen Saksan joukkojen vetäytymiseen Kaukasiasta vuoden 1943 alkupuoliskolla. Wehrmachtin sotajoukkojen tuhoamisella Vladikavkazissa alkoi Pohjois-Ossetian vapauttaminen. Suuren isänmaallisen sodan vuosina 30 000 Vladikavkazin asukasta palkittiin kunniamerkeillä ja mitaleilla. Kaupungista on tullut 22 Neuvostoliiton sankaria ja 11 kenraalia. Venäjän federaation presidentin käskystä Vladikavkazille annettiin 8. lokakuuta 2007 kunnianimitys ”Sotilaallisen kunnian kaupunki”.
Sinitöpörastas

Sinitöpörastas ("Brachypteryx montana") on rastaiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Sinitöpörastasta tavataan Himalajalla, Kiinan kaakkoiosissa ja Kaakkois-Aasiassa. Lajin maailmanlaajuista populaatiota ei tiedetä, mutta sitä on kuvattu harvinaisesta hyvin yleiseksi. Kiinan kannaksi arvioidaan 100–10 000 ja Thaimaan kannaksi 10 000–100 000 pesivää paria. Sinitöpörastas on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Tähtitöpörastas

Tähtitöpörastas ("Heteroxenicus stellatus") on sieppojen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Tähtitöpörastasta tavataan Bhutanissa, Kiinassa, Intiassa, Myanmarissa, Nepalissa ja Vietnamissa. Lajia on kuvattu harvinaiseksi, mutta se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Viivi Paarmio

Flora Olivia ”Viivi” Paarmio-Vallgren (ent. "Paarmio (Palander)", o.s. "Lindbohm", 11. lokakuuta 1867 Rautalampi – 25. joulukuuta 1952) oli suomalainen kuvanveistäjä materiaaleinaan lähinnä savi ja pronssi.
Paarmio kävi Jyväskylän tyttökoulun ja valmistui vuonna 1889 Jyväskylän seminaarista. Taideopintoja hän harjoitti Helsingin yliopiston piirustussalissa ja vuodesta 1905 Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa. Hän sai oppia myös Akseli Gallen-Kallelalta ja A. W. Finchiltä. Taideteollisuuskeskuskoulussa hän opiskeli 1907–1909. Paarmio kävi opintomatkoilla Pariisissa ja Tukholmassa.
Paarmion ensimmäinen puoliso oli varatuomari, Tampereen kaupunginviskaali Karl Verner Palander. Erottuaan Palanderista 1905 taiteilija hankki huvilan Espoon Leppävaarasta. Paarmion toinen puoliso oli vuodesta 1917 kuvanveistäjä Ville Vallgren, johon Paarmio tutustui Helsingissä tämän palattua Pariisista vuonna 1913. Paarmio ja Vallgren asuivat Leppävaaran huvilassa. Vuonna 1919 he muuttivat Pariisiin.
Paarmion tunnetuimpana teoksena pidetään surevaa naista esittävää pronssipatsasta hänen ja Ville Vallgrenin haudalla Porvoossa.
Isoaletti

Isoaletti ("Chamaetylas fuelleborni") eli aiemmalta nimeltään isokertturastas on sieppojen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Isoalettia tavataan Malawissa, Mosambikissa, Tansaniassa ja Sambiassa. Lajia on kuvattu yleiseksi ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Suomussalmen Palloseura

Suomussalmen Palloseura SuPS on suomussalmelainen palloiluseura, joka perustettiin vuonna 1968.. Seurassa pelataan jääkiekkoa, lentopalloa, salibandyä ja jalkapalloa
Edustusjoukkueita on kaksi ja SuPS pelasi jääkiekon II-divisioonassa kaudella 2012–2013. SuPSin värit on musta ja keltainen, josta tulee SuPSin lempinimi on "Kelta-Musta". SuPSin puheenjohtaja on Sami Juntunen. SuPSissa pelaa useita juniorijoukkueita. SuPSin kasvateista Mestiksessä pelaa IPK:n Lauri Heinonen ja Samu Pyykkönen Kajaanin Hokissa. SM-liigassa ovat pelanneet Eetu Heikkinen, Jarkko Heikkinen, Teemu Seppänen ja jääkiekon maailmanmestari, nelinkertainen Suomen mestari sekä NHL:ssä seitsemän ottelua pelannut Janne Pesonen. 
Lentopallossa SuPSin C-tytöt voittivat SM-kultaa vuonna 2005.
Itä–Länsi-ottelu 1940

Vuoden 1940 Pesäpallon Itä–Länsi-ottelu pelattiin Helsingissä Olympiastadionilla 22. heinäkuuta. Ottelun yleisömääräksi ilmoitettiin 710. Ottelu käytiin talvisodassa kaatuneiden muistoksi aikana, jolloin Helsingin olympiakisat olisivat olleet käynnissä, elleivät ne toisen maailmansodan johdosta olisi tulleet peruutetuiksi. Ensimmäisen kerran Itä-Länsi-otteluun osallistui myös Työväen Urheiluliiton pelaajia.
Osallistujat.
Idän joukkueenjohtajana toimi Osmo Kupiainen ja Lännen Erik Haru
Ottelussa ei suoritettu perinteistä avausheittoa. 
Juoksulista.
Länsi aloitti sisällä.
Epikloorihydriini

Epikloorihydriini on orgaaninen yhdiste (epoksidi), joka on normaaliolosuhteissa olomuodoltaan väritöntä, herkkäliikkeistä ja haihtuvaa nestettä, jolla on kloroformia muistuttava hieman ärsyttävä haju. Yhdisteen hajukynnys on 10–25 ppm (40–100 mg/m3). Haju ei kuitenkaan varoita työhygieenisten raja-arvojen ylittymisestä. Epikloorihydriinin kemiallinen kaava on C3H5ClO. Yhdisteestä käytetään myös nimiä "1-kloori-2,3-epoksipropaani", "2,3-epoksi-1-klooripropaani", "gamma-klooripropyleenioksidi" ja "2-(kloorimetyyli)oksiraani".
Epikloorihydriinin moolimassa on 92,52 g/mol, sulamispiste −48 °C, kiehumispiste 116 °C, tiheys 1,2 g/cm3, leimahduspiste 31 °C (c.c.) teknisellä laadulla ja puhtaalla aineella 26 °C, itsesyttymislämpötila 385 °C teknisellä laadulla ja puhtaalla aineella 416 °C, taitekerroin 1.4365–1.4385 ja CAS-numero 106-89-8. Epikloorihydriini liukenee veteen 64 g/l (20 °C) sekä useimpiin orgaanisiin liuottimiin. Aineen höyry on ilmaa raskaampaa, sillä höyryn suhteellinen tiheys on 3,3 (ilma = 1,0). Aine polymeroituu kuumentuessaan tai voimakkaiden happojen ja emästen vaikutuksesta. Epikloorihydriini reagoi kiivaasti voimakkaiden hapettimien kuten typpihapon ja rikkihapon kanssa. Näin tapahtuu myös alumiinin, sinkin, alkoholien, fenolien, amiinien (erityisesti aniliinin), orgaanisten happojen ja voimakkaiden emästen kanssa. Epikloorihydriini syövyttää terästä veden läsnä ollessa.
Epikloorihydriiniä käytetään Suomessa pääasiassa glyserolin ja epoksihartsien valmistukseen, liuottimena selluloosaestereille ja -eettereille, lakoille, kumille ja hartseille sekä kationointireagenssin raaka-aineena. Ulkomailla yhdistettä käytetään pehmitysaineena villalle ja puuvillalle sekä hyönteismyrkkynä.
Ympäristö- ja terveysvaikutukset.
Lyhytaikainen altistuminen epikloorihydriinille voi syövyttää silmiä, ihoa ja hengitysteitä. Höyryn hengittäminen voi aiheuttaa muun muassa keuhkopöhöä ja astman kaltaisia reaktioita. Höyry aiheuttaa kyynelvuotoa. Toistuva tai pitkäaikainen ihokosketus voi aiheuttaa ihon herkistymisen. Aineelle altistumisesta voi seurata myös vaikutuksia keskushermostossa, munuaisissa ja maksassa. Epikloorihydriinille altistuminen työssä katsotaan aiheuttavan vaaraa perimälle, sikiölle tai lisääntymiselle. Aine on luokiteltu myös syöpävaaraa aiheuttavaksi. Epikloorihydriini on haitallista vesieliöille ja se on helposti kulkeutuvaa, joten se voi joutua pohjaveteen. Maahan valunut epikloorihydriini haihtuu maan pinnasta ja maaperässä se on kohtalaisen nopeasti hajoavaa.
Valtameri (yritys)

Valtameri Oy oli 1913 perustettu suomalainen yritys joka viime vaiheissaan keskittyi teräskauppaan. 
Alkujaan yrityksen nimi oli Toiminimi Kontro &amp; Kuosmanen jonka osakkaina olivat Juho Kuosmanen ja K. E. Kontro. Kun se fuusioitiin vuonna 1918 Suomen Kahvintuonti Oy:öön, syntyi Suomen Valtamerentakainen Kauppa Oy, joka oli tuonti-, vienti- ja agentuuriliike. Yrityksen tuotevalikoima oli laaja: elintarkkeita, tekstiilejä, kemikaaleja, tekstiilien raaka-aineita sekä kone- ja autotarvikkeita. Yhtiö harjoitti myös laivaliikennettä omilla laivoillaan Etelä-Amerikkaan. 1930-luvulta alkaen yritys alkoi keskittyä teollisuuden raaka-aineiden ja tarvikkeiden tuontiin, kuten rautaan, teräkseen ja putkiin. Yritys ajautui talousvaikeuksiin, ja vuonna 1928 sen johtokunta yhdessä päärahoittajan KOP:n kanssa päätti lopettaa yhtiön toiminnan. Saman vuonna Kuosmanen perusti muutamien muiden kanssa uuden Valtameri Oy:n, joka jatkoi Suomen Valtamerentakainen Kauppa Oy:n toimintaa.
Yrityksen ensimmäinen johtaja oli Juho Kuosmanen, rinnallaan Risto Ryti ja toimitusjohtaja Samuli Harima, vuodesta 1924 Kuosmanen yksin. Vuodesta 1950 toimitusjohtajana työskenteli Kauko Kuosmanen isänsä jälkeen, joka oli hallituksen puheenjohtaja. Isänsä kuoltua vuonna 1960 Kauko Kuosmanen alkoi karsia yrityksestä rönsyjä ja pyrki keskittämään sitä teräskauppaan. Yhtiön kolmas toimitusjohtaja oli Aimo Paloluoma ja neljäs Erkki Hämäläinen. Vuonna 1983 yhtiö osti Oy Julius Tallberg Ab:n terästoiminnot. Yrityksen osake vietiin 1986 Arvopaperivälittäjien yhdistyksen OTC-listalle, mutta Suomen 1990-luvun alun lama kohteli yritystä ankarasti. Siitä pelastukseksi suunniteltiin yhdistettäväksi kolmen yhtiön, Valtameren, Aspo Oy:n ja Rautaruukin teräskauppatoiminnot. Aie toteutui, kun keväällä 1993 perustettiin Asva Oy. Valtameri Oyj fuusioitiin 1999 Rautaruukkiin.
Johan Löfstedt (jääpalloilija)

Johan Löfstedt (s. 10. marraskuuta 1986 Vetlanda) on ruotsalainen jääpalloilija. Hän edustaa Ruotsin Elitserienissä pelaavaa Villa Lidköpingiä.
Löfstedt on pelannut kevään 2019 loppuun mennessä kaikkiaan 59 maaottelua ja käynyt yhdeksät MM-kisat ja saavuttanut niissä kaksi maailmanmestaruutta (2012, 2017). Kaikkiaan Berlin on pelannut 115 maaottelua. 
Löfstedt on kautta aikain nuorin Vetlandan ykkösjoukkueen pelaaja. Hän aloitti uransa Vetlanda BK:n edustusjoukkueessa 15 vuoden ja 11 päivän ikäisenä marraskuussa 2001. Pysyvämmin hän aloitti Vetlanda BK:n edustusjoukkueessa kaudella 2006. Kaudella 2011–2012 hän siirtyi Vetlandasta Sandviken AIK:hon, jossa hän voitti Ruotsin jääpallomestaruuden heti ensimmäisellä Sandviken-kaudellaan 2011–2012.
Kauden 2013 päätteeksi hän siirtyi takaisin kasvattajaseuraansa Vetlanda BK:hon. Viiden Vetlanda-kauden jälkeen hän siirtyi Villa Lidköpingiin.
Saavutukset.
Maajoukkueessa
Seurajoukkueissa
Białystokin ja Minskin taistelu

Białystokin ja Minskin taistelu oli toisen maailmansodan itärintamalla Saksan ja Neuvostoliiton joukkojen välinen taistelu kesäkuussa 1941 operaatio Barbarossan alussa. Taistelu alkoi 22. kesäkuuta 1941 keskustan armeijaryhmän aloitettua etenemisen Neuvostoliittoon Puolan ja Valko-Venäjän kautta ja se päättyi 1. heinäkuuta Saksan joukkojen vallattua Białystokin ja Minskin kaupungit. Saksalaiset piirittivät taistelun aikana Neuvostoliiton 10. armeijan Białystokin lähistölle ja 3. ja 13. armeijan Navahrudakin kaupungin lähistölle sekä osan 4. armeijasta. Taistelussa kaatui yli 400 000 neuvostosotilasta. Taistelu oli Saksan ensimmäinen suurvoitto itärintamalla.
Taustaa.
Marsalkka Fedor von Bockin johtaman Saksan keskustan armeijaryhmän tehtävänä oli hyökätä Puolasta Białystok–Minsk–Smolensk-akselilla kohti Moskovaa. Armeijaryhmään kuuluivat 4. ja 9. armeija sekä 2. ja 3. panssariryhmä. Yhteensä käytössä oli 33 jalkaväkidivisioonaa, yhdeksän panssaridivisioonaa, kuusi motorisoitua divisioonaa ja ratsuväkidivisioona. Armeijaryhmän tukena oli 2. ilma-armeija.
Armeijaryhmää vastassa oli puna-armeijan kenraali Dmitri Pavlovin komentama lännen rintama, johon kuuluivat rajalle sijoitetut 3., 4. ja 10. armeijat. Alueella oli lisäksi Stavkan reservinä 13. armeija, johon kuului lähinnä esikuntaosia ilman elimellisiä joukkoja. Yhteensä puna-armeijan joukkoja oli 25 kivääri- ja ratsuväkidivisioonaa, 13 panssaridivisioonaa ja seitsemän motorisoitua divisioonaa.
Seuraukset.
Puna-armeijan kahteen suureen mottiin jääneet joukot jatkoivat taistelua, jolloin saksalaiset kärsivät merkittäviä tappioita. Useat puna-armeijan sotilaat pakenivat moteista harvan saartorenkaan läpi. Lopulta 290 000 puna-armeijan sotilasta joutui sotavankeuteen ja 1 500 tykkiä sekä 2 500 panssarivaunua tuhoutui. Lähes 250 000 puna-armeijan sotilasta kykeni palaamaan omille linjoille.
Ruskoaletti

Ruskoaletti ("Alethe diademata") eli aiemmalta nimeltään kekälekertturastas on sieppojen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Ruskoalettia tavataan Länsi-Afrikassa Senegalista Togoon. Lajia on kuvattu paikallisesti yleiseksi ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Vaaleakulma-aletti

Vaaleakulma-aletti ("Chamaetylas poliocephala") eli aiemmalta nimeltään kertturastas on sieppojen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Vaaleakulma-alettia tavataan Afrikan länsi- ja keskiosissa. Lajin kannan kokoa ei tiedetä, mutta sen on kuvattu olevan yleinen osissa levinneisyysaluettaan ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Kongonaletti

Kongonaletti ("Chamaetylas poliophrys") eli aiemmalta nimeltään kongonkertturastas on sieppojen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Kongonalettia tavataan Burundissa, Kongon demokraattisessa tasavallassa, Ruandassa ja Ugandassa. Lajia on kuvattu yleiseksi ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Zombanaletti

Zombanaletti ("Chamaetylas choloensis") eli aiemmalta nimeltään zombankertturastas on sieppojen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Zombanalettia tavataan Malawissa ja Mosambikissa. Lajin kannaksi arvioidaan 2 500–10 000 yksilöä. Se on luokiteltu vaarantuneeksi, koska sitä esiintyy vain pienellä alueella, jota uhkaa metsien häviäminen.
Elinympäristö.
Pesimäaikana zombanalettia tavataan vuoristometsissä yleensä yli 1 200 metrin korkeudella. Pesimäajan ulkopuolella maaliskuusta lokakuulle se voi esiintyä alemmissakin korkeuksissa. Laji on riippuvainen muurahaispesien läheisyydestä.
ByeAlex

ByeAlex (oik. Alex Márta; s. 6. kesäkuuta 1984) on unkarilainen indie pop-laulaja. 
Hän edusti Unkaria vuoden 2013 Euroviisuissa Malmössä kappaleella "Kedvesem" sijoittuen kymmenenneksi 84 pisteellä.
Enson Kisailijat

Enson Kisailijat oli suomalainen, Jääsken kunnassa ja sittemmin Imatralla toiminut urheiluseura. Toimittuaan aluksi ja liityttyään SVUL:n Viipurin piiriin Enson Nuorisoseuran alaosastona, se järjestäytyi itsenäiseksi seuraksi 4. tammikuuta 1922.
Seuran saavutuksia.
Joutsenolaissyntyinen hiihtäjä Matti Lähde edusti kisailijoita saavuttaessaan olympiakultaa vuonna 1936. Vuoden 1947 pikaluistelun maailmanmestari Lassi Parkkinen edusti Kisailijoita ennen sotia. Parkkinen pelasi myös pesäpalloa ja osallistui Itä-Länsi-otteluun. Seuran ohjelmaan sisältyi myös jalka- ja jääpallo, kunnes 4.12.1936 alueelle perustettiin palloilun erikoisseura, Ylä-Vuoksen Palloseura.
Seura pelasi Pesäpallon SM-sarjassa 1930 -luvulla. Kisailijat ja Viipurin Kisa-Veikot, jotka molemmat joutuivat jättämään väliin pesäpallon SM-sarjakauden 1940 yhdistivät voimansa keväällä 1941 ja perustivat uuden pesäpalloseuran Helsingissä. Seura osallistui Suursarjaan 1941 nimellä Puna-Mustat. Kausi jäi kuitenkin kesken jatkosodan sytyttyä.
Paulinho

José Paulo Bezerra Maciel Júnior, joka tunnetaan paremmin nimellä Paulinho (s. 25. heinäkuuta 1988 São Paulo, São Paulo) on brasilialainen jalkapalloilija. Hän edustaa brasilialaista Corinthiansia ja on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Seurajoukkueura.
Vuonna 2009 Paulinhon pelatessa Bragantinossa, hän herätti kiinnostusta muun muassa suurseura Corinthiansissa. Lopulta hän siirtyikin seuraan ja voitti joukkueen kanssa vuoden 2011 pääsarjamestaruuden ja vuoden 2012 Copa Libertadoresin.
16. joulukuuta 2012 pelatussa seurajoukkueiden maailmanmestaruuskilpailujen loppuottelussa Corinthians kaatoi englantilaisen Chelsean.
Paulinhon uutisoitiin 1. heinäkuuta 2013 tehneen sopimuksen Valioliigaseura Tottenhamin kanssa.
Tottenham vahvisti 30. kesäkuuta 2015 päässeensä sopuun Paulinhon siirtymisestä kiinalaiseen Guangzhou Evergrandeen. Siirtosumman on arvioitu olleen noin 10 miljoonaa puntaa. Paulinho on äänestetty olevan yksi Tottenhamin huonoimista hankinnoista ja pelaajista.
Barcelona ilmoitti 14. elokuuta 2017 ostaneensa Paulinhon Guangzhou Evergrandesta 40 miljoonalla eurolla. Hän on kuitenkin jatkanut Kiinassa lainasopimuksella.
Suomen Valtiokalenteri

Suomen Valtiokalenteri – Finlands Statskalender on suomalainen hakuteos, joka on ilmestynyt vuodesta 1811, suomenkielisenä vuodesta 1869 ja kaksikielisenä vuodesta 1982. Sen julkaisija on Helsingin yliopisto, ja sitä kustantaa nykyisin Alma Talent. Vuoden 2023 kalenteri oli järjestyksessä 213. 
Tärkein sisältö.
Suomen Valtiokalenterista löytyy perustiedot noin 40 000:sta viranomaisesta ja viranhaltijasta: nimen, tutkinnot, oppiarvot, arvonimet, kunniamerkit ja virkaan tai tehtävään nimittämisvuodet sekä organisaation yhteystiedot. Kirjassa esitellään myös diplomaattikunta ja Euroopan unionin varsinaiset toimielimet. Lisäksi teoksessa on luettelo tutkinnoista ja oppiarvoista sekä suomalaisista ja ulkomaisista kunniamerkeistä.
Jonas Edling

Jonas Edling (s. 28. helmikuuta 1983 Söderfors) on ruotsalainen jääpalloilija. Hän on edustanut koko uransa Ruotsin Elitserienissä pelaavaa Edsbyn IF:n joukkuetta.
Edling on pelannut seitsemät MM-kisat vuosina 2007–2013 ja on saavuttanut niissä kolme maailmanmestaruutta (2009, 2010, 2012). Kaikkiaan hän on pelannut 46 MM-ottelua ja tehnyt niissä 69 maalia.
Jonas Edling on ollut Ruotsin jääpallomestaruuden viisi kertaa peräkkäin 2004–2008 voittaneessa Edsbyn IF:n joukkueessa. Ruotsin mestaruuksien voittoajanjaksoon mahtuu myös kaksi kansainvälistä seurajoukkuemenestystä. Kaudella 2007–2008 Jääpallon Champions Cupin isäntänä toiminut Edsbyn IF voitti turnauksen. Seuraavalla kaudella 2008–2009 Edling oli jääpallon maailmancupin voittaneessa Edsbyn joukkueessa. Edling on kautta aikain eniten maaleja tehnyt Edsbyn IF-pelaaja. Kauden 2012–2013 alussa hän oli tehnyt 368 maalia Ruotsin jääpallon pääsarjassa. 
Saavutukset.
Maajoukkueessa
Seurajoukkueissa
Celebesinvuorirastas

Celebesinvuorirastas ("Geomalia heinrichi") on rastaiden heimoon kuuluva varpuslintu. Se on sukunsa ainoa laji.
Levinneisyys.
Celebesinvuorirastasta tavataan kotoperäisenä Sulawesin saarella Indonesiassa. Laji esiintyy erityisesti vaikeakulkuisissa vuoristometsissä. Se on myös varsin huomaamaton, eikä sen yksilömäärästä ole kunnollisia arivoita. Kansainvälisen luonnonsuojeluliiton vuoden 2023 uhanalaisuusluokituksessa celebesinvuorirastasta pidetään elinvoimaisena, ja sen mukaan sen kanta on vakaa. Lajiin ei kohdistu edes suoranaisia uhkia, sillä levinneisyysalueen metsiin ei kohdistu suurta painetta.
Asteekkirastas

Asteekkirastas ("Ridgwayia pinicola") on rastaiden heimoon kuuluva varpuslintu. Se on sukunsa ainoa laji.
Levinneisyys.
Asteekkirastasta tavataan Meksikossa. Lajin kannaksi arvioidaan 20 000–50 000 yksilöä ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Celebesinrastas

Celebesinrastas ("Cataponera turdoides") on rastaiden heimoon kuuluva varpuslintu. Se on sukunsa ainoa laji.
Levinneisyys.
Celebesinrastasta tavataan kotoperäisenä Indonesiassa. Lajia on kuvattu epätavalliseksi, mutta se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Valtiokalenteri

Valtiokalenteri on useimmissa valtioissa julkaistava vuosittainen käsikirja. Siinä on kalenteriosa ja erilaisia hallinnon kannalta tärkeitä henkilöluetteloita ja luetteloita virastoista ja laitoksista.
Vanhin valtiokalenteri on Ranskassa vuodesta 1650 ilmestynyt "État de la France". Sitä täydellisempi on vuodesta 1679 ilmestynyt "Almanach Royal". 
Ruotsissa valtiokalenterin edeltäjä oli A. J. von Henelin yksityisesti julkaisema kalenteri "Anno 1729 florerande Sverige", jonka hän julkaisi myös vuodelle 1735. Virallisen leiman saaneen valtiokalenterin on toimittanut alusta alkaen vuodesta 1738 Ruotsin tiedeakatemia, ja se on ilmestynyt eri nimillä, nykyisin "Sveriges Statskalender". Tästä alkaa myös vuodesta 1811 julkaistun Suomen Valtiokalenterin historia. Julkaisuoikeus siirtyi Ruotsin tiedeakatemialta vuonna 1809 Turun akatemialle.
Kultahäntämarakatti

Kultahäntämarakatti ("Allochrocebus solatus") on afrikkalainen häntäapinoihin kuuluva nisäkäslaji.
Levinneisyys.
Lajia tavataan kotoperäisenä Gabonin keskiosissa, ja sen levinneisyysalueen laajuus on 11 000–12 000 neliökilometriä. Se on luokiteltu vaarantuneeksi, koska sitä tavataan vain pienellä alueella. Lisäksi metsästys on lajille kasvava uhka.
Elintavat.
Kultahäntämarakatti elää kosteissa alankometsissä. Se suosii ravintonaan hedelmiä ja elää ryhmissä, joissa on yksi uros ja useita naaraita.
Pjotr Vannovski

Pjotr Semjonovitš Vannovski (; 6. joulukuuta 1822 Kiova – 1. maaliskuuta 1904 Pietari) oli venäläinen kenraali. Hän osallistui Turkin sotaan 1877–1878 perintöruhtinaan armeijan esikuntapäällikkönä. Myöhemmin hänestä tuli Venäjän sotaministeri, jolloin hän vei vuosina 1881–1898 päätökseen asevelvollisuusarmejan luomisen. Hän käynnisti toimet, joilla oli tarkoitus Suomen sotalaitoksen organisointi Venäjän sotalaitoksen mukaan. Hän toimi opetusministerinä 1901–1902. Kenraali Vannovski nimitettiin opetusministeriksi sen jälkeen kun aiempi ministeri Nikolai Bogolepov oli joutunut vallankumouksellisen opiskelijan salamurhaamaksi.
Alcohol Is Free

Alcohol Is Free on kreikkalaisen rock-yhtyeen Koza Mostran ja Agáthonas (Agáthon) Iakovídiksen tekemä ja esittämä kappale. Kappale julkaistiin vuonna 2013 ja Koza Mostra ja Iakovídis edustivat sillä kotimaataan Kreikkaa Eurovision laulukilpailussa 2013.
Kappale.
"Alcohol Is Free" kappaleen esittää kreikkalainen yhtye Koza Mostra yhdessä kreikkalaisen folk-laulajan Agáthonas Iakovídiksen kanssa. Kappale yhdistelee tyylissään rock-musiikkia, jota on säestetty mm. haitarilla ja trumpetilla, sekä perinteistä kreikkalaista ja balkanilaista musiikkia ja folkia. Enimmäkseen kappaleessa lauletaan kreikaksi, mutta sen kertosäe lauletaan englanniksi. "Alcohol Is Free"-kappale valmistui vuonna 2013 ja se löytyy Koza Mostran esikoisalbumilta, "Keep Up the Rhythm".
Kappaleen musiikkivideolla Koza Mostra-yhtyeen jäsenet kulkevat kaupungilla, jossa heitä "vainoaa" mystinen mies (kappaleella mukana oleva Iakovídis), joka ilmestyy aina täsmälleen samaan paikkaan minne yhtyeen jäsenet menevät. Musiikkivideolla nähdään myös yhtye esittämässä kappaletta hyvin energisesti, he mm. tanssivat rivitanssia videolla esittäessään kappaletta.
Kappaleen ovat säveltäneet Koza Mostra sekä Iakovídis, ja sen on sanoittanut pääasiassa Státhis Pachídis.
Euroviisut 2013.
Koza Mostra ja Agáthonas Iakovídis edustivat kotimaataan Kreikkaa vuoden 2013 Euroviisuissa "Alcohol Is Free" -kappaleella. Yhtyeellä oli kuitenkin pieni ongelma Euroviisu-esiintymisessään, sillä laulukilpailun säännöt sallivat, että lavalla on esityksen aikana korkeintaan kuusi ihmistä. Niinpä Koza Mostra joutui pudottamaan live-esityksestään Euroviisuissa pois basisti Dimítris Christóniksen. 
"Alcohol Is Free" on nopeatempoinen ja iloinen kappale, ja ihmiset pitivät siitä, sillä se erottui myös selvästi joukosta. Koza Mostra ja Iakovídis saivat kilpailun semifinaalissa kappaleella 121 pistettä, sijoittuivat semifinaalin toiseksi ja pääsivät finaaliin. Myös siellä kappaleen menestys jatkui ja Kreikka sijoittui kappaleella sijalle 6. Se sai yhteensä 152 pistettä.
Moisejevo

Moisejevo () on maalaiskunta ja sen keskuskylä Novgorodin alueen Marjovon piirissä Venäjällä. Se sijaitsee 1,5 kilometriä Marjovosta pohjoiseen. Kylässä on 355 ja kunnassa 572 asukasta (vuonna 2009).
Maantiede ja asutus.
Moisejevon kunnan pinta-ala on 590,38 neliökilometriä. Se rajoittuu idässä Marjovon piirin Molvotitsyn ja Marjovon kuntiin, kaakossa Tverin alueeseen, lounaassa Velilyn kuntaan, luoteessa Poddorjen piiriin sekä pohjoisessa Staraja Russan ja Parfinon piireihin. Pinta-alasta 87,9 % on metsää ja 11,0 % maatalousmaata.
Seutu kuuluu Valdain ylängön reuna-alueeseen. Suurimmat joet ovat Pola ja sen sivujoki Runa. Hyötykaivannaisia ovat hiekka, sora ja turve. Marjovkajoen kanjoni Odojevon kylän luona on suojeltu luonnonmuistomerkki.
Keskuskylän lisäksi kuntaan kuuluu 30 kylää: Bolšije Žabny, Borisovo, Brod, Dolmatovo, Dubrovo, Galitšeno, Gorjajevo, Izmailovo, Kazarovštšina, Krasnaja Niva, Krasnyi Bor, Ljoškino, Nagrivje, Namošje, Novaja Derevnja, Odojevo, Okoroki, Razdolnoje, Rodivanovštšina, Šiki, Šipulino, Trostjanka, Tšerenki, Tukovitši, Ust-Marjovo, Vlasovo, Vydomir-1, Vydomir-2, Vyšitino ja Zadorje. Toiseksi suurin asutuskeskus on 57 asukkaan Novaja Derevnja. Kahdeksassa kylässä ei ole lainkaan vakituista asutusta.
Historia.
Moisejevon historia liittyy läheisesti sen vieressä sijaitsevaan Marjovoon. 1400-luvulla mainittua Morevan (myöhemmin Marjovon) volostia alettiin 1800-luvulla nimittää Moisejevon volostiksi. Vuodesta 1824 lähtien se kuului Novgorodin läänin Demjanskin kihlakuntaan. Vuonna 1927 alue liitettiin Molvotitsyn piirin, jonka pohjalta vuonna 1966 muodostettiin Marjovon piiri. Moisejevon kylä on taantunut piirikeskuksen varjossa.
Liikenne, talous ja palvelut.
Moisejevon vieressä sijaitsevasta Marjovosta on maantieyhteydet Novgorodiin, Ostaškoviin, Velilyn kautta Holmiin sekä Lytškovon rautatieasemalle. Linja-autoliikenne tapahtuu etupäässä Marjovon kautta.
Kunnassa toimii pieniä puunhankinta- ja puunjalostusyrityksiä. Suuri osa asukkaista saa elantonsa palstaviljelmistään.
Keskuskylän palveluihin kuuluu lastentarha, kulttuuritalo, kirjasto, lääkintäasema, posti ja kauppa. Muut palvelut löytyvät Marjovosta.
Nähtävyydet.
Polajoen rannalla Novaja Derevnjan länsipuolella sijaitsee kolmen kurgaanihaudan ryhmä. Rakennusmuistomerkkeihin kuuluu Odojevon kartanoalue. Seudulla on myös toisessa maailmansodassa kaatuneiden neuvostosotilaiden hautapaikkoja.
My Versions

My Versions on Robin Stjernbergin esikoisalbumi, joka julkaistiin 4. tammikuuta 2012. Sen levy-yhtiönä toimi Lionheart Music Group. Albumi nauhoitettiin vuoden 2011 aikana.
Hovimestari (Venäjä)

Hovimestari () oli Venäjän keisarillisessa hovissa toisen luokan hoviarvo, joka vastasi virka-arvojärjestyksen kolmatta luokkaa. Venäjän keisari Pietari Suuri esitteli uuden Venäjän arvonimijärjestelmän vuonna 1722. Alun perin hovimestarin arvonimi kuului viidenteen luokkaan, joka korotettiin myöhemmin kolmanteen virka-arvojärjestysluokkaan. Hovimestarin arvonimi annettiin merkittävistä saavutuksista Venäjän keisarikunnan ja tsaarin hyväksi.
Gorki (Soltsyn piiri)

Gorki () on maalaiskunta ja sen keskuskylä Novgorodin alueen Soltsyn piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Šelonin sivujoen Lemenkan varrella 25 kilometriä Soltsysta lounaaseen. Kylässä on 266 ja kunnassa 1 500 asukasta (vuonna 2012).
Maantiede ja asutus.
Gorkin kunnan pinta-ala on 281,4 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Soltsyn piirin Dubrovon ja idässä Vybitin kuntiin sekä etelässä ja lännessä Pihkovan alueeseen. Pinta-alasta 44,9 % on maatalousmaata ja 35,0 % metsää.
Seutu kuuluu Ilmajärven alankoon. Huomattavin joki on Šelon. Hyötykaivannaisia ovat hiekka, sora ja karbonaattimineraalit. Kunnan alueella sijaitsee Soltsyn rauhoitusalue ja kolme luonnonmuistomerkkiä.
Keskuskylän lisäksi kuntaan kuuluu 40 kylää: Abramkovo, Boloto, Bolšije Lipitsy, Boltovo, Borovnja, Dorogostitsy, Glubokoje, Gorodištše, Gorodok, Grebnja, Gremok, Ilemno, Kamenka, Kazatši Ljutets, Klin, Krapivno, Kuklino, Kuznetsovo, Lemenka, Malyje Dubravy, Malyje Lipitsy, Mjatškovo, Naberežnaja, Nikolskoje, Niva, Petrovo, Petrovštšina, Poljany, Retno, Šelonsko, Sofijevka, Strokino, Veretje, Vjahorevo, Vjazištše, Vladimirovka, Volnyje Dubravy, Zamostje, Zapolje ja Zaretšje. Gorkin jälkeen suurimmat asutuskeskukset ovat sadan–kahdensadan asukkaan Retno, Kuklino ja Krapivno. Kuklinon maalaiskunta liitettiin Gorkiin vuonna 2010.
Liikenne, talous ja palvelut.
Gorkin kautta kulkee Staraja Russan, Soltsyn ja Dnon välinen R48-maantie. Pietarin, Dnon ja Vitebskin välisellä rautatiellä on Lemenkan ja Kuklinon asemat.
Seudun pääelinkeino on maatalous. Kunnassa toimii neljä karjanhoitoon erikoistunutta maatalousyritystä. Lisäksi louhitaan hiekkaa ja soraa.
Keskuskylän palveluihin kuuluu lastentarha, peruskoulu, kulttuuritalo, kirjasto ja lääkintäasema. Eräitä julkisia palveluja on myös Kuklinossa, Retnossa ja muissa kylissä. Vähittäiskaupasta vastaa piirin kulutusosuuskunta.
Nähtävyydet.
Seudulla on useita muinaisia asuin- ja hautapaikkoja. Gorodokin lähellä sijaitseva 700–1200-lukujen muinaislinna on valtakunnallinen suojelukohde. Rakennusmuistomerkkeihin kuuluvat Ilmenon ja Retnon kirkot sekä Gorkin ja Kamenkan kartanoalueet.
Togod

Togod () on maalaiskunta ja sen keskuskylä Novgorodin alueen Holmin piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Bolšoi Tuder -joen varrella 40 kilometriä Holmista itään. Kylässä on 146 ja kunnassa 810 asukasta (vuonna 2011).
Maantiede ja asutus.
Togodin kunnan pinta-ala on 609,32 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Novgorodin alueen Poddorjen ja idässä Marjovon piireihin, kaakossa Tverin alueeseen, etelässä Holmin piirin Morhovon sekä lännessä Holmin ja Krasnyi Borin kuntiin. Suurimmat joet ovat Lovat sekä Bolšoi ja Malyi Tuder. Hyötykaivannaisiin kuuluvat turve ja sora.
Keskuskylän lisäksi kuntaan kuuluu 48 kylää: Apolets, Bezzabotšaja, Bobovištše, Borisovo, Borok, Demidovo, Dol, Dolgije Nivy, Feduly, Filino, Gruzdiha, Hvoinovo, Hotino, Iljinskoje, Istrubištše, Jamištši, Jazovka, Kalinkino, Kamenka, Kliny, Korpovo, Kotitsy, Krasnyi Klin, Krušinskoje, Krutyje Rutšji, Losinaja Golova, Lytkino, Mamonovo, Nahod, Poljani, Ponomarevo, Radilovo, Ratno, Rjabovo, Rogozino, Seltso, Sidorovka, Sopki, Staroje, Stifonovka, Syrmoloty, Tšetovižnja, Udoby, Ustje, Vysokoje, Vystavka, Zalesje ja Zui. Suurimmat asutuskeskukset ovat 161 asukkaan Zalesje ja 147 asukkaan Nahod. Kahdessatoista kylässä ei ole lainkaan vakituista asutusta. Nahodin kunta liitettiin Togodiin vuonna 2010.
Liikenne, talous ja palvelut.
Togodin kautta kulkee Marjovon, Velilyn ja Holmin välinen maantie.
Seudun pääelinkeino on maatalous, joka on kärsinyt suuresti Neuvostoliiton hajoamista seuranneesta talousromahduksesta. Kunnassa toimii neljä yksityistilaa. Lisäksi harjoitetaan puunhankintaa. Suuri osa työvoimasta työskentelee kunnan ulkopuolella. Työttömiä on 16 % ja 13 % saa elantonsa palstaviljelmistään.
Keskuskylän palveluihin kuuluvat lastentarha, peruskoulu, kulttuuritalo, kirjasto, lääkintäasema ja posti. Julkisia palveluja on myös Nahodissa ja eräissä muissa kylissä. Vähittäiskaupasta vastaa piirin kulutusosuuskunta.
Nähtävyydet.
Seudulla sijaitsee useita muinaisia asuin- ja hautapaikkoja. Zalesjen länsipuolella on muinaislinna ja Slepitšnon luoteispuolella uhrikivi. Rakennusmuistomerkkeihin kuuluvat Apoletsin kirkko ja Togodin kartanoalue.
You (Robin Stjernbergin kappale)

You on vuonna 2013 julkaistu Robin Stjernbergin esittämä musiikkikappale, jolla hän edusti Ruotsia . 26:n kappaleen joukossa ”You” sai 62 pistettä ja sijoittui sijalle 14. Kappaleen ovat säveltäneet ja sanoittaneet Stjernbergin lisäksi Linnea Deb, Joy Deb ja Joakim Harestad Haukaas. ”You” valittiin Ruotsin edustajaksi Melodifestivalen 2013 -kilpailussa, jonka Stjernberg voitti.
Koska Ruotsi toimi kilpailun järjestäjänä, kappale pääsi suoraan finaaliin. Finaalissa kappale sijoittui 26. maan joukosta 14. sijalle.
Karl Fredrik Wasenius

Karl Fredrik Wasenius alias Bis (7. lokakuuta 1850 Helsinki – 10. lokakuuta 1920 Helsinki) oli suomalainen musiikkikauppias ja -arvostelija. Hän pääsi ylioppilaaksi Turun kymnaasista 1870 ja perusti Helsinkiin vuonna 1888 musiikkikaupan ja musiikkikustantamon. Hän toimi nimimerkillä Bis "Hufvudstadsbladetin" musiikkiarvostelijana ja oli Helsingin orkesterin ensimmäisenä viulistina. 
Karl Fredrik Waseniuksen isä, säveltäjä Carl Gustaf Wasenius (1821–1899), oli ensimmäisiä pätevän koulutuksen saaneita suomalaisia musiikkialan edustajia. Hänen äitinsä oli Olga Apollonia Emilia Möllhausen. Karl Fredrik Wasenius oli naimisissa vuodesta 1882 Elin Hagmanin kanssa. Karl Fredrikin poika oli sellisti-kapellimestari Carl Wasenius (1883–1943) ja pojantytär tanssija Margaretha von Bahr (1921–2016).
Venäjän tulli

Venäjän tulli eli Venäjän federaation tullilaitos () on Venäjän federaation hallituksen suorassa ohjauksessa oleva liittovaltion tulliviranomainen. 
Venäjän tullin johto.
Vuodesta 2006 lähtien Venäjän tullia on johtanut silovikkeihin kuuluva Andrei Belijaninov. Hänen aiempi työkokemuksensa on KGB:stä, pankki- ja rahoitusalalta sekä Venäjän aseviennistä vastaavan laitoksen johdosta.
Luoteinen tullihallinto.
Venäjän tullilaitos on jaettu kahdeksaan alueelliseen tullihallintoon. Suomen lähialueista vastaa Venäjän tullin Luoteinen tullihallinto, jolla on vastuullaan tulliasiat Venäjän luoteisosien 11 federaatiosubjektissa ja sen hallinto sijaitsee Pietarissa. Luoteisella tullihallinnolla on kussakin Suomen ja Venäjän rajan rajanylityspaikalla oma tulliasemansa. Nämä ovat hallinnollisesti Luoteisen tullihallinnon Viipurin tullin, Karjalan tullin tai Murmanskin tullin alaisuudessa.
Esaias Wechter

Esaias Wechter (1701 Turku – 17. toukokuuta 1776 Turku) oli suomalainen kauppias ja valtiopäivämies. 
Wechterin vanhemmat olivat Turun porvari Henrik Wechter ja Anna Simolenia ja puolisot vuodesta 1726 Katarina Schele (k. 1743) ja vuodesta 1748 Katarina Elisabeth Danckwardt. Hän ryhtyi kauppiaaksi Turkuun 1720-luvulla. Wechteristä tuli Turkuun raatimies vuonna 1741. Hän perusti vuonna 1738 sinne villa- ja verkatehtaan ja Littoisiin värjäys- ja veranvanutuslaitoksen. Hän oli myssypuolueessa vuosien 1734, 1738–1739 ja 1742–1743 valtiopäivillä ja oli sekreettivaliokunnan jäsen. Siinä asemassaan hän puolusti käsitystä, että suomea puhuville oli Suomessa annettava etusija virantäytössä.