tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Sinisen timantin tapaus

Sinisen timantin tapaus on selkkaus, joka on hiertänyt Saudi-Arabian ja Thaimaan välejä yli 20 vuotta.
Tapaus sai alkunsa vuonna 1989, kun prinssi Faisal Fahd Abdulazizin palatsissa puutarhurina työskennellyt thaimaalainen Kriangkrai Techamong varasti palatsista suuren määrän jalokiviä. Saaliiseen kuului myös erittäin arvokas sininen timantti. Techamong pakeni Thaimaahan ja sai myytyä korut. Hänet pidätettiin vuonna 1990, ja Thaimaa palautti jalokivet Saudi-Arabiaan. Kriangkrai Techamong tuomittiin viideksi vuodeksi vankeuteen. 
Saudiarabialaiset kuitenkin totesivat pian, että osa koruista oli edelleen kateissa ja suurin osa palautetuista oli väärennöksiä. Saudi-Arabia vaati Thaimaalta toimia korujen palauttamiseksi ja lähetti myös Bangkokiin useita henkilöitä selvittämään asiaa. Vuonna 1990 kolme saudidiplomaattia ja yksi liikemies surmattiin hämärissä olosuhteissa. Myös yksi thaimaalainen poliisi murhattiin. Saudi-Arabia syytti Thaimaan poliisia sekaantumisesta jalokivien piilotukseen, ja lopetti työlupien myöntämisen thaimaalaisille.
Vuonna 1995 tapaukseen liittyneen jalokivivälittäjän vaimo ja poika murhattiin. Poliisikomentaja Chalor Kerdthes tuomittiin sittemmin elinkautiseen vankeusrangaistukseen murhista. Vuonna 2010 viisi poliisia sai syytteen saudiliikemiehen murhasta.
Nollegee

Nollegee on rap-duo Mac Buenon &amp; DJ Tatcin ensimmäinen studioalbumi. Se julkaistiin toukokuussa 2008 omakustanteena OKC Productionzin kautta. Albumin tuotannosta vastaa kokonaan DJ Tatc. Kappaleesta "Macmutsinnussijabueno" on julkaistu musiikkivideo.
Tunnustus

Tunnustus on oikeudenkäyntiin liittyvä oikeustieteellinen termi. Tunnustus tai tunnustaminen tarkoittaa Suomessa asianosaisen (kantajan tai vastaajan) antamaa lausumaa siitä, että jokin vastapuolen väittämä, asianosaiselle epäedullinen seikka on tosi.
Tunnustamisen merkitys suomalaisessa oikeuskäytännössä.
Jos asianosainen on asiassa, jossa "sovinto on sallittu" (dispositiiviset asiat), oikeudessa tunnustanut jonkin seikan, niin tunnustus on hänen osaltaan sitova. Jos asianosainen peruuttaa tunnustuksen, tuomioistuin ratkaisee – asianosaisen peruutuksen syyksi esittämien perusteiden ja muiden asianhaarain nojalla – mikä vaikutus tunnustuksella on todisteena.
Asiassa, jossa "sovinto ei ole sallittu" (indispositiiviset asiat), tuomioistuin ratkaisee, mikä vaikutus asianosaisen tunnustuksella on todisteena. Tällaisissa asioissa tunnustus ei tule automaattisesti riidattomaksi, vaan tuomari ratkaisee tunnustuksen todistusvoiman. Ratkaistessaan asiaa hän voi käyttää vapaata todistusharkintaa.
Huomautuksia.
Tunnustaminen () on oikeuskielessä eri asia kuin myöntäminen (). Käytännössä nämä termit usein sekoitetaan keskenään, vaikka niillä on selvä merkitysero. Usein puhutaan jonkun tosiseikan myöntämisestä vaikka tarkoitetaan sen tunnustamista.
Lakimiesliiton Kustannus

Lakimiesliiton Kustannus on perinteinen suomalainen juridisen kirjallisuuden kustantaja, joka perustettiin vuonna 1958.
Historia.
Kirjojen kustantaminen on kuulunut Lakimiesliiton toimintaan jo vuodesta 1948, jolloin julkaistiin Viljo Linnin kirjoittama Kunnallisverotuksen opas. Lakimiesliiton hallituksen piirissä alettiin 1950-luvulla pohtia kustannustoiminnan laajentamista ja sen toteuttamiseksi tarpeellisen kustannusosakeyhtiön perustamista. Monien valmisteluvaiheiden jälkeen Lakimiesliiton Kustannus Oy perustettiin vuonna 1958.
1980-luvulla Lakimiesliitossa erotettiin kollektiivinen edunvalvonta ja taloudellinen toiminta toisistaan. Vuonna 1979 tehdyllä liiton hallituksen päätöksellä päätettiin painottaa Lakimiesliiton Kustannus Oy:n toimintaa liiketaloudelliseen suuntaan. Alun perinhän yhtiön tarkoituksena ei ollut liiketoiminta sanan varsinaisessa merkityksessä. Alkuperäisessä yhtiöjärjestyksessä todettiin, että yhtiö toimii aatteellisella pohjalla taloudellista etua tavoittelematta.
Vuoden 1983 alusta kustannusyhtiölle siirrettiin myös koulutuskeskuksen toiminta ja markkinointi. Vuoteen 1983 mennessä Lakimiesliiton perinteinen kustannus- ja koulutustoiminta oli kokonaisuudessaan keskitetty Suomen Lakimiesliiton Kustannus Oy:hyn. 
Lakimiesliiton omistaman yhtiön liiketoiminta kehittyi voimakkaasti erityisesti 27. maaliskuuta 1986 jälkeen, jolloin nimi muuttui Kauppakaariyhtymäksi ja yhtymään liitettiin yritysostojen kautta muita yhtiöitä.
Kauppakaari Oyj yhdistyi osakevaihdolla vuonna 2000 Talentum Oyj:öön ja siitä tuli Talentumin tytäryhtiö. Samalla siirtyivät Talentumille määräaikaisella sopimuksella aputoiminimet ja tavaramerkit, ”Lakimiesliiton Koulutus” ja ”Lakimiesliiton Kustannus”. Kustannustoiminta oli tässä tilanteessa ulkoistettu kokonaan Lakimiesliiton ulkopuolelle. Ajan mittaan tämä ratkaisu kuitenkin alettiin kokea ongelmalliseksi etenkin jäsenpalvelun kannalta. Lakimiesliitossa alettiin etsiä muita vaihtoehtoja ja ratkaisuksi löytyikin yhteistyö toisen jäsenpalveluja omakustannushintaan tuottavan järjestön kanssa.
Nykytila.
Suomen Lakimiesliiton aputoiminimet ja tavaramerkit ”Lakimiesliiton Koulutus” ja ”Lakimiesliiton Kustannus” siirtyvät pitkäaikaisella sopimuksella Helsingin seudun kauppakamarille 1. tammikuuta 2009.
Lakimiesliiton Kustannus on nykyään aktiivinen ja näkyvä juridiikkaan keskittyvä ammattikirjallisuuden kustantaja, joka julkaisee vuosittain kymmeniä teoksia yhteistyössä Lakimiesliiton kanssa. Kirjoja kustannetaan kaikilta oikeudenaloilta ja myös väitöskirjat kuuluvat Lakimiesliiton Kustannuksen kustannusohjelmaan. Teoksia myydään kirjakauppojen lisäksi verkkokaupassa sekä osoitteessa Kalevankatu 12, Helsinki, sijaitsevassa kustantajan kirjamyymälässä.
Vetelin lukio

Vetelin lukio on Vetelin keskustassa sijaitseva toisen asteen oppilaitos.
Historiaa.
Veteliin ryhdyttiin perustamaan oppikoulua jo 1930-luvun jälkipuoliskolla, koska lähin oppikoulu oli Kokkolassa. Vetelin yhteiskoulun kannatusyhdistys perustettiin 25. heinäkuuta 1937, ja koulusta suunniteltiin kolmiluokkaista. Kouluun saatiin valtioneuvoston lupa vasta vuonna 1945, kun suojeluskunnat oli määrätty lakkautettavaksi ja Vetelin suojeluskunnan omaisuus, mm. Suojala-niminen rakennus, päätettiin luovuttaa Vetelin kunnalle koulukäyttöön. Vuodenvaihteessa 1948–1949 koulun ylläpito-oikeus siirtyi kunnalta kannatusyhdistykselle.
Keväällä 1949 Vetelin oppikoulu sai oikeuden antaa keskikoulun päästötodistuksia, sillä koulusta oli tullut neliluokkainen.
Uusi koulutalo Kaskela rakennettiin vuosina 1955–1956 Suojalan viereen.
Kannatusyhdistys päätti vuonna 1955 anoa lukio-opetusoikeutta, ja oikeus myönnettiin vuonna 1956, vaikka kouluhallitus oli suhtautunut hankkeeseen nihkeästi. Ensimmäiset ylioppilaat – kaikkiaan 16 – valmistuivat keväällä 1959.
1960-luvun alussa alettiin suunnitella uutta koulurakennusta, mutta hanke venyi, ja uusi rakennus Tietola valmistui vasta joulukuussa 1966. Koulun ylläpito siirtyi kannatusyhdistykseltä Vetelin kunnalle vuonna 1967. Kannatusyhdistykselle oli kertynyt suuret velat.
Vetelissä siirryttiin peruskoulujärjestelmään elokuussa 1974, ja koulun nimi muuttui tuolloin Vetelin lukioksi; se oli kuitenkin vuoteen 1985 saakka osa kunnan koululaitosta. Oppilasmäärät olivat suurimmillaan 1970-luvun lopulla: syksyllä 1978 lukion 1. luokan aloitti 148 oppilasta. Kurssimuotoiseen opetukseen siirryttiin syksyllä 1982 ja luokattomaan lukio-opetukseen syksyllä 1995. Tietola-rakennus kunnostettiin vuosina 2002–2003. Vuonna 2006 lukion 50-vuotisjuhlien kunniaksi julkaistiin historiikki ja opiskelijamatrikkeli "Koulutietä 50 vuotta: Vetelin lukio 1956–2006".
Vetelin lukio lakkautettiin keväällä 2018 pienentyneiden opiskelijamäärien takia, mutta opetus alkoi uudelleen syksyllä 2020.
Medicine Man (elokuva)

Medicine Man ("Medicine Man") on John McTiernanin ohjaama yhdysvaltalainen elokuva, jonka ensi-ilta oli vuonna 1992.
Juoni.
Lääkeyritys lähettää tohtori Rae Cranen Amazonin sademetsään ”vahtimaan” tohtori Robert Cambellia, josta ei ole kuulunut mitään sen jälkeen kun hän katkaisi yhteytensä ulkomaailmaan ja hänen vaimonsa jätti hänet. Crane toimittaa Cambellille kaikkea kaasukromatografista golfpalloihin, mutta Cambell ei ole tyytyväinen koska ei saanut toivomaansa tutkimusassistenttia. 
Kun Crane ei suostu lähtemään, Cambell paljastaa löytäneensä lääkkeen syöpään, mutta hän kadotti sen ja nyt lääkettä on jäljellä enää vähän. Cambell suojelee myös erittäin tarkasti metsässä asuvaa intiaaniheimoa.
Suomessa.
Elokuvasta on käytetty Suomessa myös nimiä:
Verhoilu

Verhoilu on käsityön erikoisala, jonka osaaja on verhoilija.
Verhoilu jaotellaan kolmeen eri osa-alueeseen. Niitä ovat perinteinen verhoilu, teollinen verhoilu ja ajoneuvoverhoilu. Perinteinen verhoilu keskittyy entisöintiin ja perinteisten tekniikoiden sekä materiaalien käyttöön. Perinteisiä verhoilumateriaaleja ovat esimerkiksi kierrejoustimet ja meriheinä-pehmusteet. Teollinen verhoilu käsittää puolestaan teollisesti valmistettujen tuotteiden verhoilemisen sekä teollisuudessa tapahtuvan uustuotannon. Teollisessa verhoilussa käytetään nykyaikaisia materiaaleja ja työkaluja, kuten vaahtomuovia ja vaahtomuovisahaa. Ajoneuvoverhoilu keskittyy nimensä mukaan ajoneuvojen erilaisiin verhoilutöihin. Ajoneuvoverhoiluun kuuluu ajoneuvojen entisöiminen.
Verhoilija voi toimia esimerkiksi yrittäjänä tai työllistyä huonekaluteollisuuteen. Muita alan ammatteja ovat esimerkiksi koneompelija, leikkaaja, päällystäjä ja tyylihuonekalujen entisöintiverhoilija.
Jacqueline MacInnes Wood

Jacqueline MacInnes Wood (s. 17. huhtikuuta 1987 Windsor, Ontario, Kanada) on kanadalainen näyttelijä. Hän tuli tunnetuksi "Kauniit ja rohkeat" -sarjan Steffy Forresterina. Jacqueline on seurustellut näyttelijä Daren Kagasoffin kanssa.
Piotr Kozieradzki

Piotr Włodzimierz Kozieradzki (s. 1970, Varsova, Puola) on puolalainen rumpali. Hän on ollut rumpalina yhtyeissä Hate ja Riverside.
Diskografia.
Hate
Domain
Riverside
Goetia
Kataxu
Thunderbolt
Mika Mäkiaho

Mika Mäkiaho (s. 28. elokuuta 1987 Kuopio) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelaa Mestis-joukkue Kajaanin Hokissa. Pienikokoisen Mäkiahon vahvuudet ovat asenteessa ja suoraviivaisuudessa.
Ura.
Mäkiaho on Kalevan Pallon kasvatti. Hän voitti B-nuorten SM-hopeaa vuonna 2005 ja A-nuorten Suomenmestaruuden vuonna 2008. Mäkiaho oli kaudella 2007–2008 KalPan A-nuorten paras maalintekijä 21 osumallaan, joilla hän sijoittui A-nuorten SM-liigan maalipörssissä viidenneksi JYPin Harri Pesosen ja Ilveksen Matias Soinnun kanssa. Samalla kaudella Mäkiaho debytoi myös SM-liigassa, jossa hän pelasi kuusi ottelua ilman tehopisteitä.
Huhtikuussa 2008 Mäkiaho teki sopimuksen Jokipoikien kanssa. Mestiksen tulokakausi toi hänelle 41 runkosarjaottelussa tehot 10+9=19. Marraskuussa 2008 Mäkiaho palasi lainalle KalPaan, joka kärsi miehistövajeesta. Hän pelasi siellä viisi ottelua ilman tehopisteitä. Mäkiaho voitti Jokipojissa Mestis-hopeaa keväällä 2009. Hän teki saman vuoden huhtikuussa vuoden mittaisen jatkosopimuksen joukkueen kanssa.
Mäkiahon kausi 2009–2010 päättyi jo tammikuussa 2010, kun hän loukkasi nilkkansa jouduttuaan KooKoon Niko Palosen taklaamaksi. Taklaustilanteessa Mäkiaho kaatui koko painollaan nilkkansa päälle. Palonen sai tilanteesta ulosajon. Mäkiaho pelasi kauden aikana 32 runkosarjaottelua tehoin 7+3=10. Hän voitti kauden päätteeksi Mestiksen mestaruuden.
Kaudeksi 2010–2011 Mäkiaho siirtyi Kajaanin Hokkiin. Toukokuussa 2011 hän jatkoi sopimustaan vuodella.
Peeter Kümmel

Peeter Kümmel (s. 11. huhtikuuta 1982 Tartto) on virolainen uransa lopettanut maastohiihtäjä.
Hiihdon MM-kisoissa Kümmel kilpaili ensimmäisen kerran Sapporossa 2007. Oslossa 2011 hän sijoittui vapaan hiihtotavan sprinttikilpailussa kuudenneksi. Olympialaisissa Kümmel kilpaili ensimmäisen kerran Torinossa 2006, jossa hän karsiutui sprintin karsinnoissa. Vancouverissa 2010 hän oli perinteisen hiihtotavan sprintissä neljästoista ja pariviestissä kuudestoista. Sotšissa 2014 hän karsiutui sprintin karsinnoissa ja oli pariviestissä neljästoista.
Maastohiihdon maailmancupissa Kümmel kilpaili ensimmäisen kerran Otepäässä tammikuussa 2003. Ensimmäisen maailmancupin pisteensä hän saavutti toisessa maailmancupin kisassaan Lahdessa, jossa hän sijoittui perinteisen sprintissä 18:nneksi. Parhaimmillaan Kümmel sijoittui maailmancupissa viidenneksi Otepään perinteisen sprintissä helmikuussa 2008.
Kümmel lopetti uransa maastohiihtäjänä vuonna 2017.
Seuratasolla Kümmel edusti Tartu Skiclubia. Hän on naimisissa ja hänellä on kaksi lasta. Kümmel asuu Otepäässä.
Seututie 228

Seututie 228 oli vuoteen 1996 asti Ypäjän Palikkalasta Loimaalle kulkenut tie. Tie alkoi haarautuen Ypäjällä valtatiestä 10 päättyen Loimaalle valtatien 9 liittymän kohdalle. 
Vuoden 1996 tienumerointiuudistuksessa seututienumero 228 lakkautettiin ja seututie 213 linjattiin kulkemaan Loimaalta Palikkalaan asti.
Seututie 184

Seututie 184 oli vuoteen 1996 asti Perniöstä Kiskoon kulkenut seututie. Vuoden 1996 tienumerointijärjestelmässä tie uudelleennumeroitiin yhdystieksi 1840 sen liikenteellisen merkityksen vähennyttyä.
Seututie 193

Seututie 193 oli vuoteen 1996 asti Merimaskusta Askaisten ja Mietoisten kautta Mynämäelle kulkenut tie. Vuoden 1996 tienumerointiuudistuksessa tie uudelleennumeroitiin sen liikenteellisen merkityksen vähennyttyä yhdystieksi 1930.
Seututie 202

Seututie 202 oli vuoteen 1996 asti Mynämäeltä Yläneelle kulkenut tie. Vuoden 1996 tienumerointiuudistuksessa tie uudelleennumeroitiin yhdystieksi 2020 sen liikenteellisen merkityksen pienennyttyä.
Horisontti (tornitalo Jyväskylässä)

Horisontti on vuonna 2008 valmistunut tornitalo Jyväskylän Lutakossa. Rakennus on 51 metriä korkea, siinä on 15 kerrosta ja 65 asuntoa. Se oli vuosina 2008–2018 Jyväskylän korkein asuinrakennus, kunnes sen ohitti KOAS Tower. Talo sijaitsee aivan Kuokkalan sillan vieressä. Horisontti on Jyväskylän Lutakon maamerkki ja taloa rakennettaessa sitä markkinoitiin luksustalona. Jälkikäteen talosta löytyi rakennusvirheitä sekä vesikatossa, että paloeristeissä joita korjattiin vuonna 2014.
Mackenzie Mauzy

Mackenzie Mauzy (s. 14. lokakuuta 1988 Greensboro, Pohjois-Carolina) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän tuli tunnetuksi "Kauniit ja rohkeat" -sarjan Phoebe Forresterina.
Yksityiselämä.
Mauzy syntyi Greensboro (Pohjois-Carolina) ja kasvoi Lancaster, Pennsylvaniassa.
9. kesäkuuta 2012 hän avioitui näyttelijä John Arthur Greenen kanssa. He erosivat myöhemmin vuonna 2015.
Mauzy meni toisen kerran naimisiin 1. lokakuuta 2022 lacrossepelaaja Scott Ratliffin kanssa.
BR-Lelut

BR-Lelut oli tanskalainen vuonna 1963 perustettu lelukauppaketju.
Sen omistaja oli tanskalainen Top-Toy, joka haettiin konkurssiin 28. joulukuuta 2018. Syyksi on kerrottu heikko joulumyynti. Viimeiset myymälät suljettiin 31. joulukuuta 2018.
Historia.
Edith ja Børge Rasmussen ostivat vuonna 1950 pienen lehtikioskin Kööpenhaminan lähettyvillä olevasta Roskilden maaseutukaupungista. Lehtikioski laajeni paperikaupaksi. Edith ja Børge Rasmussen huomasivat pian, että lelut kävivät hyvin kaupaksi.
Paperikaupasta päätettiin tehdä lelukauppa kuitenkin vasta vuonna 1963, kun Børgen pojat Henrik ja Bjarne Gjørup tulivat mukaan yritykseen. BR-Lelujen nimi syntyi Børge Rasmussenin nimikirjaimista. Samana vuonna avattiin toinen BR-Lelut-myymälä ja siitä lähtien yksi myymälä vuosittain. BR-Lelut-ketjulla oli 244 myymälää Pohjois-Euroopassa. Yritys on 100-prosenttisesti Gjørupin perheen omistuksessa. Yrityksen johdosta vastaa perheen 3. sukupolvi, kun Lars ja Peter Gjørup toimivat toimitusjohtajina.
Liikkeet.
BR-Lelut-myymälöitä sijaitsi Tanskassa, Ruotsissa, Suomessa, Norjassa ja Saksassa. Suomessa myymälöitä oli 27 kpl, Helsingissä (5), Espoossa (3), Tampereella (2), Turussa (2), Vantaalla (2), Hyvinkäällä, Hämeenlinnassa, Kokkolassa, Kouvolassa, Kuopiossa, Lahdessa, Lappeenrannassa, Lempäälässä, Oulussa, Porissa, Salossa, Vaasassa ja Jyväskylässä. Suomen emoyhtiön nimi on TOP-TOY A/S, filial i Finland, jonka aputoiminimiä ovat BR-Lelujen lisäksi TOYS Scandinavia ja Lelulaatikko-Toyshop.
Otaniemen vesitorni

Otaniemen vesitorni on Alvar Aallon suunnittelema vesitorni Espoon Otaniemessä, aivan Kehä I:n vierellä. Torni on valmistunut vuonna 1971 ja on tilavuudeltaan 6 000 kuutiometriä. Se on luonnonväristä betonia, kaksitoistajalkainen ja säiliöosa on muodoltaan kaksitoistakulmainen. Säiliöosan verhouksen muodostavat teräsbetoniset elementtilankut, jotka ovat irrotettavissa. Säiliöosa on esijännitetty. Tornin korkeus on 52 metriä. Sen alla on monimuotoinen toimistorakennus ja lisäksi rakennuksessa oli huippulämpökeskus.
Lord Valentine’s Castle

Lord Valentine’s Castle on Robert Silverbergin romaani, ensimmäinen osa "Majipoor" -sarjaa.
Apurímac (joki)

Apurímac (""apu"= jumaluus "rimac""=oraakkeli, puhuja) on joki Perussa. Se saa alkunsa Arequipan maakunnasta maan eteläosassa 5 597 metriä korkean Nevado Mismin harjanteilla olevan jäätikön sulamisvesistä. Joen alkulähde on 10 kilometriä Caylloman kylästä ja vain 160 kilometriä Tyynenmeren rannikolta. Apurímac on yksi maailman suurimman jokisysteemin, Amazonin lähteistä.
Se virtaa pääosin luoteeseen ohi Cuzcon kapeissa, jopa 3 000 metriä syvissä kanjoneissa, jotka ovat kaksi kertaa syvempiä kuin Yhdysvaltain Grand Canyon. Joen kulkua muokkaavat kosket ja putoukset. Vain kaksi kuudesta yrityksestä laskea koko joki on onnistunut.
730 kilometrin jälkeen Apurímac yhtyy Mantarojokeen ja muuttuu Enejoeksi 440 metriä merenpinnan yläpuolella. Ene ja Perené yhdistyvät 330 metriä merenpinnan yläpuolella Tambojoeksi, josta tulee Ucayali liityttyään Urubambaan 280 metriä merenpinnan yläpuolella. Ucayali on Amazonin pääuoma. Joskus koko jokea sen alkulähteiltä Ucayaliin kutsutaan nimellä Apurímac, jolloin joen pituus on 1069,80 kilometriä.
Seututie 645

Seututie 645 oli vuoteen 1996 asti Suolahden ja Sumiaisten välinen tie. Vuoden 1996 tienumerointiuudistuksessa tie muutettiin yhdystieksi 6450 sen liikenteellisen merkityksen vähennyttyä.
Seututie 470

Seututie 470 oli vuoteen 1996 asti Viljolahden ja Heinäveden välinen tie. Vuoden 1996 tienumerointiuudistuksessa tie muutettiin yhdystieksi 4703 sen liikenteellisen merkityksen vähennyttyä.
Seututie 480

Seututie 480 oli vuoteen 1996 asti Kesälahden ja Villalan välinen tie. Vuoden 1996 tienumerointiuudistuksessa tie muutettiin yhdystieksi 4800 sen liikenteellisen merkityksen pienennyttyä.
Julie Bertucelli

Julie Bertuccelli (s. 12. helmikuuta 1968) on ranskalainen elokuvaohjaaja. Hänen elokuvansa "Puu" on hänen toinen pitkä näytelmäelokuvansa. Hänen isänsä on elokuvaohjaaja Jean-Louis Bertuccelli.
Ennen ohjaajaksi ryhtymistä Bertuccelli työskenteli apulaisohjaajana. Hän on tehnyt 12 dokumenttielokuvaa Ranskan yhteiskunnasta ja oli mukana Krzysztof Kieślowskin niissä elokuvissa, jotka on tehty Ranskassa, muun muassa tämän Väritrilogiassa.Hän sai César-palkinnon vuonna 2004 ja Prix Marguerite Durasin ensimmäisestä pitkästä näytelmäelokuvastaan "Depuis qu'Otar est parti...".
Sinikala

Sinikala ("Pomatomus saltatrix") on suurikokoinen ja kaupallisesti merkittävä makrillikala, joka elää subtrooppisilla merialueilla kaikkialla maailmassa. Se on heimonsa ja sukunsa ainoa laji.
Ulkonäkö.
Sinikalalla on pitkä, sivuilta litistynyt ruumis, jonka pituus on yleensä 20–60 senttimetriä. Suurin koskaan pyydetty sinikala oli 120 senttimetriä pitkä ja painoi 14 kilogrammaa. Sillä on vihertävänsininen selkä, hopeanhohtoiset kyljet ja vatsa sekä lähes suora kylkiviiva. Pää on suurikokoinen ja sen yläpinnalla kulkee selvä harjanne. Suu on eteenpäin suuntautunut ja alaleuka voi olla yläleukaa hieman pidempi. Sekä ylä- että alaleuassa on vahvoja, teräviä hampaita yhdessä tiiviissä rivissä. Päätä, ruumista ja evien tyveä peittävät pienet suomut.
Sinikalalla on kaksi selkäevää, joista etummainen on lyhyt ja matala ja taempi selvästi pitempi. Etummaisessa selkäevässä on 7–8 ohutta, kalvon yhdistämää piikkiruotoa ja takimmaisessa yksi vankka piikkiruoto sekä 23–28 pehmeämpää ruotoa. Peräevä on etummaista selkäevää hieman lyhyempi ja siinä on 2 piikkiruotoa ja 23–27 pehmeämpää ruotoa. Sekä selkä- että peräevät ovat vaaleanvihreät ja vivahtavat keltaiseen samoin kuin lovinen, sameanvihreä pyrstöevä. Rintaevät ovat tyvestään sinertävät ja yleensä niin lyhyet, ettei niiden kärki ulotu etummaisen selkäevän etureunan tasalle.
Levinneisyys.
Sinikala elää maailman kaikilla subtrooppisilla ja trooppisilla merialueilla Tyynenmeren itä- ja luoteisosia lukuun ottamatta. Sitä tavataan niin Atlantin länsi- ja itäreunalla kuin Välimeressä ja Mustassameressäkin. Intian valtameressä sen levinneisyysalue ulottuu lännessä Omanin etelärannikolta Itä-Afrikan rannikolle ja idässä Intian lounaisrannikolta Malakan niemimaalle ja Australian länsirannikolle. Tyynenmeren alueella se elää vain Australian ja Uuden-Seelannin lähivesillä.
Elintavat.
Sinikala on pelaginen kala, joka elää mannerjalustan alueella 0–200 metrin syvyydessä. Yleensä se on aktiivinen päivällä ja muodostaa suuria parvia, jotka ovat nuorilla kaloilla tiiviitä ja täysikasvuisilla löyhempiä. Talviaikaan se vaeltaa lämpimämmille alueille ja siirtyy kesäksi taas viileämpiin vesiin. Sinikala on nopea ja ahne petokala, joka tappaa ennemmän kuin tarvitsee syödäkseen. Se käyttää ravinnokseen kelttejä ja muita kaloja sekä vähemmässä määrin äyriäisiä ja pääjalkaisia. Se lisääntyy keväällä ja kesällä ja voi elää enimmillään 9 vuotta.
Kalastus ja käyttö.
Sinikalaa kalastetaan verkoilla, siimoilla ja kurenuotilla sekä harvemmin pohjatrooleilla. Vuotuinen kokonaissaalis on ollut 2000-luvulla 14 000 – 44 000 tuhatta tonnia, josta suurimman osuuden ovat saaneet Yhdysvallat ja Turkki. Sinikalaa myydään enimmäkseen tuoreena tai savustettuna mutta jossain määrin myös kuivasuolattuna ja pakastettuna. Se on myös suosittu urheilukalastuksen kohde, vaikka saattaakin purra varomatonta kalastajaa.
Elena Runggaldier

Elena Runggaldier (s. 10. heinäkuuta 1990 Bolzano, Italia) on italialainen mäkihyppääjä. Hän edustaa seuratasolla GS Fiamme Giallea.
Runggaldier on kilpaillut Continental Cupissa vuodesta 2005 lähtien. Hän on voittanut yhden osakilpailun ja sijoittunut kahdessa kolmanneksi. Maailmancupin osakilpailussa hän on ollut parhaimmillaan viides ja sekajoukkuekilpailussa kolmas.
Runggaldier osallistui MM-kisoihin ensimmäistä kertaa vuonna 2009 eli heti kun kilpailu tuli mukaan ohjelmaan. Tuolloin hän oli 32. Runggaldier voitti hopeaa Oslon kisoissa 2011 hävittyään kilpailun voittaneelle Daniela Iraschkolle 12,8 pisteellä. Val di Fiemmen MM-kilpailuissa 2013 hän oli 12:s. Nuorten MM-kilpailuissa hän sai kultaa 2010, hopeaa 2008 ja pronssia 2006.
Coline Mattel

Coline Mattel (s. 3. marraskuuta 1995) on ranskalainen mäkihyppääjä.
Mattel on kilpaillut Continental Cupissa vuodesta 2007 lähtien. Hän on voittanut kuusi osakilpailua ja sijoittui kauden 2010–2011 kokonaiskilpailussa toiseksi. Naisten maailmancupin ensimmäisessä osakilpailussa Lillehammerissa joulukuussa 2011 hän sijoittui toiseksi. Ensimmäisen osakilpailuvoittonsa hän saavutti Sotšissa joulukuussa 2012. Hän voitti samalla kaudella myös Sapporossa. Palkintokorokkeelle hän on sijoittunut yhteensä yhdeksän kertaa (12.1.2014 mennessä). Hän sijoittui maailmancupin kokonaiskilpailussa kolmanneksi kaudella 2012–2013.
Mattel osallistui MM-kisoihin vuonna 2009, jolloin hän sijoittui viidenneksi. Hän voitti pronssia Oslon kisoista 2011 ja sijoittui neljänneksi Val di Fiemmessä 2013. Sotšin olympialaisissa 2014 hän saavutti pronssia. Kyseessä on Ranskan kaikkien aikojen ensimmäinen mäkihypyn olympiamitali.
Luettelo Kauhajoen Karhun tilastoista ja ennätyksistä Korisliigassa

Kauhajoen Karhu on suomalainen urheiluseura, jonka koripallon miesten edustusjoukkue pelaa kaudella 2023–2024 16. kauttaan Korisliigassa. Tämä on luettelo Karhussa pelanneiden koripalloilijoiden seuraennätyksistä sekä joukkueen tilastoista Korisliigassa.
"Henkilökohtaiset ennätykset" -osio luettelee Karhun kaikkien aikojen tilastoykköset yleisimmissä tilastoitavissa kategorioissa. Lisäksi osiossa on listattu yksittäisten kausien sekä otteluiden tilastoennätykset. Joukkue-ennätyksiin on kirjattu Karhun joukkueena saavuttamat matalimmat ja korkeimmat tilastotulokset sekä yksittäisiltä kausilta että yksittäisistä otteluista. "Runkosarjatilastot" -osiossa on esitetty voittoprosentit sekä pistekeskiarvot Karhun runkosarjaotteluista vastustajan mukaan jaoteltuina.
"Päivitetty kauden 2015–2016 jälkeen"
"Päivitetty kauden 2023–2024 jälkeen"
"Päivitetty 5.2.2020"
"Päivitetty 3.2.2020"
"Päivitetty kauden 2013–2014 jälkeen"
"Päivitetty kauden 2013–2014 jälkeen"
"Päivitetty kauden 2023–2024 jälkeen"
"Päivitetty 22.3.2015"
"Päivitetty 19.12.2018"
"Päivitetty kauden 2017–2018 jälkeen"
"Päivitetty 5.2.2020"
"Päivitetty 2.4.2012"
"Päivitetty 2.4.2012"
Adam Young

Adam Randal Young (s. 5. heinäkuuta 1986) on yhdysvaltalainen muusikko, multi-instrumentalisti, tuottaja ja synthpop-yhtye Owl Cityn perustaja. Hänellä on myös lukuisia muita musiikillisia projekteja, kuten Sky Sailing ja Port Blue. Young seurusteli hetken aikaa Taylor Swiftin kanssa 2012.
Pernilla Nordlund

Pernilla Nordlund (s. 10. lokakuuta 1990) on suomalainen entinen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Suomessa Nordlund pelasi vaasalaisissa Vasa IFK:ssa ja FC Sportissa. Vuonna 2010 hän siirtyi Uumajaan, Ruotsiin, jossa pelasi Umeå IK:ssa ja Umeå Södrassa.
Suomen maajoukkueessa Nordlund pelasi 22 maaottelua. Ensimmäisen maaottelunsa hän pelasi helmikuussa 2011 Venäjää vastaan.
Nordlund lopetti uransa vuonna 2013. Hän asuu Uumajassa ja työskentelee ympäristöopin ja terveystiedon opettajana lukiossa.
Skidisti nollegee

Skidisti nollegee on rap-duo Mac Buenon &amp; DJ Tatcin vuonna 2004 julkaisema EP.
Aikatunneli

Aikatunneli () on Greg Bearin vuonna 1985 ilmestynyt tieteisromaani. Sen jatko-osa on "Maailmojen synty" (1988).
Vastaanotto.
"Helsingin Sanomien" Keijo Kettusen mukaan Bear käsittelee vieraiden elämänmuotojen ja kulttuurien kosketusta yllättävän tavanomaisesti. Puolivälissä romaani alkaa ikävästi muistuttaa poikien seikkailukirjaa. Kirjan loppuosa ei ole enää yhtä kiintoisa. Perusongelma on, että Bear on ahtanut yksiin kansiin vähintään kahden romaanin ainekset.
Further

Further on brittiläisen The Chemical Brothersin seitsemäs studioalbumi, joka julkaistiin 14. kesäkuuta 2010. Albumilta on julkaistu singleinä kappaleet "Escape Velocity", "Swoon", "Another World" ja "Horse Power".
Taustaa.
Albumin nimi ja julkaisupäivämäärä ilmoitettiin The Chemical Brothersin kotisivuilla 30. maaliskuuta 2010. Albumin normaaliversio sisältää kahdeksan kappaletta, mutta albumin Yhdysvaltain version CD-formaatissa mukana tulevalla iTunes-passilla on ladattavissa "Pourquoi"-niminen bonuskappale. Albumi poikkeaa The Chemical Brothersin edellisistä albumeista siten, että se ei sisällä yhtään varsinaista vierailijaa. Kappaleilla "Snow", "Another World" ja "K+D+B" on kuitenkin äänessä naisvokalisti Stephanie Dosen. The Chemical Brothersin toinen osapuoli Tom Rowlands laulaa myös joillakin kappaleilla.
Albumi nousi listoille monissa maissa, muttei kotimaassaan Britanniassa, koska Britannian albumilistan säännöt kieltävät erilaiset palkinnot, jotka ikään kuin "pakottavat" ihmiset ostamaan albumeita. "Furtherin" ostajalla oli nimittäin mahdollisuus voittaa iPad.
"Further" oli ehdolla Grammy-gaalassa vuoden parhaaksi albumiksi kategoriassa "Best Electronic/Dance Album" vuonna 2011. Tittelin vei kuitenkin brittiläinen La Roux -yhtye nimikkoalbumillaan.
Deadmau5

deadmau5 (lausutaan "dead mouse", ) (oikealta nimeltään Joel Thomas Zimmerman, s. 5. tammikuuta 1981 Niagara Falls, Ontario) on kanadalainen house-tuottaja, lauluntekijä ja DJ. Zimmerman käyttää keikoillaan hiiren päätä muistuttavaa, koko päätä peittävää päähinettä.
Deadmau5 esiintyi vuoden 2010 talviolympialaisissa, Kanadan Vancouverissa. Hän esiintyi myös 12. syyskuuta järjestetyssä MTV Video Music Awardsissa samana vuonna. Samana vuonna joulukuussa hän esiintyi Spike Video Game Awardsissa. Vuonna 2012 hän esiintyi Grammy Awardsissa ja Ultra Music Festivalissa.
Taiteilijanimi.
Nimi "deadmau5" syntyi, kun Zimmerman löysi kuolleen hiiren tietokoneestaan vaihtaessaan näytönohjainta. Tämän jälkeen hän kertoi asiasta erilaisissa chattihuoneissa ja tuli tunnetuksi nimellä "that dead mouse guy" (). Hän valitsi myös käyttäjätunnuksekseen nimen "Dead Mouse", mutta nimen ollessa liian pitkä, hän lyhensi sen nykyiseen muotoon "deadmau5".
 - Myöhemmin teki uudestaan kappaleen ja julkaisi sen nimellä "A City In Florida" 4x4=12 -albumille.
Petteri Pietikäinen

Petteri Pietikäinen (s. ) on suomalainen historiantutkija ja Oulun yliopiston aate- ja oppihistorian professori. Hän on myös Helsingin yliopiston yleisen historian dosentti. Pietikäisen tutkimusintressit liittyvät 1800- ja 1900-lukujen aatehistorian alaan. Hän on tutkinut muun muassa utopioiden, psykoanalyysin ja psykiatrian historiaa.
Lokakuussa 2013 Pietikäisen tietokirja "Hulluuden historia" (2013) voitti Kanava-lehden ja Otavan kirjasäätiön myöntämän 10 000 euron arvoisen Kanava-palkinnon.
Sam Rainsy -puolue

Sam Rainsy -puolue (SRP) on Kambodžan liberaalinen oppositiopuolue. Se on perustettu vuonna 1995 nimellä Khmerien kansallispuolue ja otti vuonna 1998 johtajansa Sam Rainsyn nimen. Vuoden 2008 parlamenttivaalien jälkeen se on Kambodžan toiseksi suurin puolue: se sai 22% äänistä ja 26 paikkaa.
Puolueen johtaja Sam Rainsy on elänyt useaan otteeseen maanpaossa Ranskassa.
Vuonna 2009 Rainsy syytti pääministeri Hun Seniä korruptiosta. Tämän johdosta Sam Rainsy menetti parlamentaarisen koskemattomuutensa. Puolue maksoi sakot. Rainsyä vastaan on käyty useita muita oikeusjuttuja, ja vuonna 2010 hänet tuomittiin poissaolevana ensin kahdeksi ja myöhemmin kymmeneksi vuodeksi vankeuteen valtionrajan loukkaamisesta ja rajamerkkien siirtämisestä. Rainsy sekaantui tapaukseen puolustaakseen kahta pienviljelijää, jotka menettivät viljelyksiään kun Vietnamin vastaista rajaa vihdoin merkittiin maastoon. Ihmisoikeusjärjestö Human Rights Watch nimitti oikeudenkäyntiä farssiksi.
Ihmisoikeusjärjestöt ovat raportoineet lukuisia puoluetta vastaan tehtyjä rikkomuksia, äänestäjien painostuksia ja poliittisia murhia.
Tapio Pekola

Tapio Pekola (31. maaliskuuta 1940 Oulu – 18. lokakuuta 2011) oli suomalainen urheilukirjailija ja toimittaja. Hän toimi "Juoksija"-lehden toimitusjohtajana ja päätoimittajana.
Oululaissyntyinen Pekola asui pitkään Turussa, mutta muutti sieltä Vantaalle. Hän työskenteli "Juoksija"-lehden päätoimittajana sen perustamisesta 1971 vuoteen 1981 ja jälleen 1987–1997. Sen jälkeen hän jatkoi toimittajana vuoteen 2008, jolloin hän jäi eläkkeelle. Häntä on sanottu tulisieluiseksi kirjoittajaksi, joka otti lehdessä voimakkaasti kantaa juoksun ja hiihdon puolesta muun muassa vaatimalla pääkaupungin siirtämistä Jyväskylään, jossa säät suosivat ulkoliikuntaa.
Sveitsin sosiaalidemokraattinen puolue

Sveitsin sosiaalidemokraattinen puolue (, lyh. SP; , , ) on sveitsiläinen keskusta-vasemmistolainen puolue, joka on perustettu vuonna 1888. Sosiaalidemokraatit kannattavat valtion suurempaa roolia taloudessa ja yleisesti ottaen puolueen Sveitsissä harjoittama politiikka on peilannut eurooppalaisen demokraattisen sosialismin perinnettä. Sveitsin puolueista sosiaalidemokraatit ovat voimakkaimmin tukeneet maan jäsenyyttä YK:ssa ja Euroopan unionissa. SP:llä on ollut Sveitsin liittoneuvostossa kaksi edustajaa vuodesta 1959 lähtien.
Historia.
Vuonna 1921 SP:n radikaalia vasemmistosiipeä edustaneet jäsenet erosivat puolueesta ja perustivat Sveitsin kommunistisen puolueen. SP nousi Sveitsin suurimmaksi puolueeksi vuoden 1931 liittokokousvaaleissa, joissa se sai 29 % äänistä. Vuoden 1943 liittokokousvaalien jälkeen SP sai ensimmäistä kertaa edustajan (Ernst Nobs) liittoneuvostoon.
Avaruusteollisuus

Avaruusteollisuus koostuu pääasiassa yrityksistä, jotka rakentavat kantoraketteja tai avaruusaluksia ja operoivat näitä.
Satelliittien valmistajat.
Keskikokoiset yhtiöt.
Entisiä.
Nämä ovat aiemmin itsenäisiä yrityksiä mutta sittemmin ne on sulautettu osaksi jotain toista yritystä tai muuten lopettaneet toimintansa.
Satelliittialijärjestelmien ja laiteiden valmistajat.
Suurin osa avaruusteollisuuden yrityksistä on valmistaa kokonaista satelliittia pienempiä osuuksia - satelliittien alijärjestelmiä tai niiden osia eli avaruuslaitteita, jotka yleensä ovat sähköisiä ja elektronisia laitteita. Tämä merkitsee sitä, että satelliitin pääurakoitsija joutuu yleensä toimimaan kymmenien tai satojen alihankkijoiden kanssa toteuttaessaan satelliitin. Satelliittien valmistusmäärät ovat globaalisti luokkaa 100 kappaletta vuodessa. Tämä aikaansaa sen, että avaruusteollisuus on hyvin erikoistunut ja riippuvainen julkisen sektorin satelliittitilauksista. Alalle tuloon on korkea kynnys - avaruusteollinen toiminta vaatii usein tuotantovolyymiin nähden suuria investointeja ja varsin kouliintuneen työvoiman. 
Satelliitin tehoalijärjestelmä tuottaa satelliitin tarvitsevan sähkön, jakaa sen eri laitteille ja varastoi ja purkaa sähköä akuista. Satelliittien akkuja valmistaa länsimaissa ranskalainen SAFT, yhdysvaltalainen EaglePicher ja japanilainen Mitsubishi. Näiden yritysten yhteinen liikevaihto on 80-100 miljoonaa dollaria vuodessa. Luonnollisesti akkuja tehdään Venäjällä, Kiinassa ja Intiassa, mutta markkina on aina ollut hyvin jakautunut ja alueellisesti suljettu. Yhdysvaltain vientikiellot voivat olla eräs syy vapaan kaupan toteutumattomuuteen tällä alalla.
Jalizava

Jalizava () eli Jelizovo () on pieni kaupunkityyppinen taajama (työläisten taajama) Asipovitšyn hallintopiirissä Valko-Venäjän Mahiljoun maakunnassa. Keskeinen työnantaja tässä Dneprin sivuhaaran Berezinan länsirannalla sijaitsevassa taajamassa on elintarviketeollisuuden käyttämiä lasipurkkeja ja -pulloja valmistava, nykyisin itävaltalais-valkovenäläisessä yhteisomistuksessa oleva lasitehdas. Vuoden 2009 väestönlaskennan mukaan Jelizavan taajamassa oli 2 672 asukasta.
Lähin suurempi kaupunki Babruisk sijaitsee kantatietä P67 seuraten noin 35 kilometriä etelään. Hallintopiirin keskukseen Asipovitšyyn on maanteitse vajaa 40 kilometriä. Rautateitse matka on suorempi: Jalizava on yksi Mahiljousta Asipovitšyyn kulkevan rautatien väliasemista.
Kanadalaiskaksikkomelonnan (C2) Pekingin olympiavoittajaveljekset Aljaksandr ja Andrei Bahdanovitš ovat syntyisin Jalizavasta.
Nummisiilikäs

Nummisiilikäs ("Coscinia cribraria") on siilikkäiden heimoon kuuluva perhoslaji.
Koko ja ulkonäkö.
Nummisiilikäs on monia isoja ja värikkäitä lajeja käsittävässä heimossaan kovin vaatimattoman näköinen laji. Etusiipien pohjaväri on harmaanvalkoinen. Siiven kuvioinnin muodostaa vaihteleva määrä pieniä mustia pisteitä, jotka muodostavat neljä siiven poikki kulkevaa viivaa. Pisteiden koko vaihtelee ja joskus ne saattavat puuttua lähes kokonaan. Takasiivet ovat ruskeanharmaat, takareunastaan hieman vaaleammat. Perhosen ruumis on harmaanvalkoinen ja takaruumiin yläpinnalla on lyhyitä, tummia poikkijuovia. Siipiväli koiraalla 32–42 mm, koiraat ovat naaraita pienempiä.
Lepäävällä perhosella siivet kiertyvät selvästi ruumiin ympärille. Tällöin pitkulaisen muotonsa ja vaatimattoman värityksensä vuoksi sitä on helppo erehtyä pitämään vaikkapa jonakin koisana.
Levinneisyys ja lentoaika.
Nummisiilikäs on eurooppalainen laji, jota tavataan koko Euroopassa pohjoisimpia osia lukuun ottamatta. Suomessa nummisiilikästä tavataan etelärannikolta Oulun läänin eteläosiin saakka. Lentoaika on heinäkuun alusta elokuulle.
Elinympäristö ja elintavat.
Nummisiilikästä tavataan kuivilla, lämpimillä paikoilla, joilla on matalaa kasvillisuutta ja usein hiekkapitoinen maaperä. Esiintymät ovat paikallisia, mutta lämpimällä ilmalla yksittäisiä perhosia voi tavata muuallakin. Aikuiset perhoset lentävät lähellä maanpintaa. Ne ovat aktiivisia öisin ja koiraat tulevat valolle, naaraat harvemmin. Päivisin perhonen lepää kasvillisuuden joukossa. Aikuinen perhonen ei luultavasti nauti ravintoa.
Naaras munii lämpimille paikoille 100–150 munaa, jotka kuoriutuvat noin kaksi viikkoa myöhemmin. Talvehtii pienenä toukkana, joka aktivoituu jo varhain keväällä. Täysikasvuinen toukka koteloituu lähelle maanpintaa ja kotelovaihe kestää noin kolme viikkoa.
Ravintokasvi.
Toukka elää monilla kasvilajeilla, erityisesti heinillä, mutta myös kanervalla, juolukalla ja ruokohelvellä.
Natriumdietyyliditiokarbamaatti

Natriumdietyyliditiokarbamaatti eli ditiokarbinatrium (C5H10NS2Na) on orgaaninen yhdiste. Sitä käytetään analyyttisenä reagenssina metallien tunnistamiseen ja eristämiseen ja kumiteollisuudessa.
Valmistus.
Natriumdietyyliditiokarbamaattia valmistetaan synteettisesti hiilidisulfidin, dietyyliamiinin ja natriumhydroksidin välisellä reaktiolla.
CS2 + C4H11N + NaOH → C5H10NS2Na + H2O
Käyttö.
Natriumdietyyliditiokarbamaatti muodostaa kelaatteja useiden metallien, kuten kuparin, mangaanin, nikkelin, koboltin, raudan, lyijyn, vismutin, arseenin, seleenin ja telluurin kanssa. Muodostuvia komplekseja voidaan käyttää näiden metallien määrittämiseen spektrometrisesti ja eristämiseen seoksista. Kompleksit liukenevat huonosti veteen, mutta paremmin orgaanisiin liuottimiin ja tämän vuoksi yhdistettä voidaan käyttää raskasmetallien saostamiseen vedestä.
Metallien kelaatiokykyyn perustuu myös natriumdietyyliditiokarbamaatin käyttö lääketieteessä. Erityisesti sitä käytetään hoidettaessa nikkelikarbonyylimyrkytystä. Yhdisteen sivuvaikutuksia ovat huonovointisuus ja oksentelu. Natriumdietyyliditiokarbamaatti on disulfiraamin päämetaboliitti ja sillä on samankaltainen antabusvaikutus.
Natriumdietyyliditiokarbamaattia käytetään luonnon- ja nitriilikumeissa säilyvyyttä parantavana aineena ja valmistuksessa radikaalien poistamiseen sekä vulkanoinnin kiihdyttimenä.
Thomas Cavendish

 Thomas Cavendish (19. syyskuuta 1560 – toukokuu 1592) oli tutkimusmatkailija ja kaapparikapteeni, josta käytetään nimitystä "The Navigator", sillä hän oli ensimmäinen, joka tarkoituksellisesti lähti maailmanympäripurjehdukselle. Vaikka häntä ennen olivat lähteneet matkaan Magalhãesin, Loaisan, Draken ja Loyolan retkikunnat, lähtiessään heillä ei ollut ajatuksena maailman ympäri purjehtiminen. Rikastuttuaan ensimmäisestä maailmanympäripurjehduksesta, hän lähti toiselle mutta ei ollut yhtä onnekas, vaan kuoli merellä 32-vuotiaana.
Silvio Camboni

Silvio Camboni (s. 4. syyskuuta 1967 Santadi, Italia) on italialainen sarjakuvapiirtäjä. Hän on koulutukseltaan arkkitehti ja toimittaja. Camboni on tullut tunnetuksi sarjakuva-alalla enimmäkseen Disneyn sarjakuvista. 
Camboni on luonut ankka-maailmaan monta uutta hahmoa Ankportin tarinoita-sarjan kautta yhdessä käsikirjoittajan Alberto Savinin kanssa, esim: Massu, Isidor, Hailimarja, Von Kvak ja Tonttula.
Etsiväkerho Hurrikaani

Etsiväkerho Hurrikaani on kirjailija ja juontaja Jari Mäkipään kirjoittama kirjasarja. Se kertoo nimensä mukaisesti Etsiväkerho Hurrikaani -nimisestä etsiväkerhosta ja sen päähenkilöt ovat kaksoset Jesse ja Jenni Karhunen sekä Karoliina Strömberg ja Matias Aura. Myöhemmin kirjasarjaan saapuvat myös uudet kolmosluokkalaiset päähenkilöt, Avi, Viivi, Raisa ja Julius. Kirjasarjan tapahtumat sijoittuvat Pihlakylä-nimiselle paikkakunnalle. Etsiväkerho Hurrikaanin jäsenet joutuvat mitä hurjimpiin seikkailuihin ja kohtaamisiin rikollisten kanssa kun he ratkovat mysteereitä Pihlakylässä sekä kaukana kotoa. Kirjasarjassa on 15 osaa.
Uusin on vuonna 2022 julkaistu Etsiväkerho hurrikaani ja paha poro.
Steel Aréna

Steel Aréna on Košicessa, Slovakiassa sijaitseva jäähalli. Jääkiekkojoukkue HC Košice pelaa kotiottelunsa hallissa. Hallissa pelattiin jääkiekon maailmanmestaruuskilpailujen 2011 B- ja C-lohkojen ottelut ja joitakin jatkosarjan pelejä. Hallissa pelattiin myös jääkiekon maailmanmestaruuskilpailujen 2019 A-lohkon ottelut sekä kaksi puolivälierää.
Simon Mignolet

Simon Luc Hildebert Mignolet (s. 6. maaliskuuta 1988 Sint-Truiden, Belgia) on belgialainen jalkapallomaalivahti. Hän edustaa kotimaassaan Club Bruggea, johon hän siirtyi vuonna 2019 pelattuaan yhdeksän kautta Englannissa.
Ura.
Seurajoukkue.
Mignolet on kotikaupunginsa seuran Sint-Truidenin kasvatti. Hän pelasi vuosina 2005−2010 seuran edustusjoukkueessa 104 ottelua Jupiler Pro Leaguessa ja Belgian 2. divisioonassa. Hän teki maalin kakkosliigan ottelussa KSK Ronsea vastaan huhtikuussa 2009.
Harjoitusleirin jälkeen Mignolet teki viisivuotisen sopimuksen englantilaisen Sunderlandin kanssa kesäkuussa 2010. Arvioitu siirtosumma oli 2 miljoonaa puntaa. Myös PSV Eindhoven, FC Twente ja Udinese olivat kiinnostuneet hänestä. Mignolet debytoi Englannin valioliigassa elokuussa 2010 ottelussa Birmingham Cityä vastaan, mikä päättyi 2-2-tasapeliin. Hän pelasi vakuuttavia otteluita Manchester Cityä ja Arsenalia vastaan. Hän pelasi Sunderlandissa kolmen kauden aikana 90 valioliigaottleua, kaudella 2012−2013 kaikki 38 ottelua.
Kesällä 2013 Mignolet siirtyi Sunderlandista Liverpooliin. Hän oli kolmen kauden ajan Liverpoolin selkeä ykkösmaalivahti pelaten kuutta vaille kaikki Liverpoolin valioliigaottelut. Kaudella 2016−2017 hän pelasi vielä 28 sarjaottelua, mutta kaudella 2017−2018 enää 19 ottelua. Uudenvuodenpäivän 2018 jälkeen hän ei pelannut yhtään valioliigaottelua. Kaudella 2018−2019 Mignolet pelasi yhden FA Cupin ottelun sekä yhden Englannin liigacupin ottelun.
Elokuussa 2019 Mignolet siirtyi Liverpoolista Club Bruggeen viisivuotisella sopimuksella. Siirtosummaksi uutisoitiin 7 miljoonaa euroa. Mignolet pelasi debyyttikaudellaan 27 sarjaottelua, kun Brugge voitti Belgian mestaruuden. Hän pelasi kaudella 2019−2020 myös kuusi Mestarien liigan ottelua sekä neljä Eurooppa-liigan ottelua. Mignolet palkittiin tammikuussa 2020 Belgian Pro Leaguen vuoden parhaana maalivahtina.
Syyskuussa 2022 Mignolet allekirjoitti Club Bruggen kanssa vuoteen 2026 ulottuvan jatkosopimuksen. Mignolet on voittanut Club Bruggessa neljä Belgian mestaruutta, kaksi Belgian supercupia sekä yhden Belgian cupin. Hänet valittiin tammikuussa 2023 Belgian liigan vuoden parhaan maalivahdin lisäksi myös Belgian liigan vuoden parhaaksi pelaajaksi.
Maajoukkue.
Mignolet edusti Belgiaa kaikissa ikäluokissa alle 16-vuotiaista alle 21-vuotiaisiin. Syyskuussa 2010 hänet kutsuttiin ensimmäisen kerran Belgian A-maajoukkueeseen. Ensimmäisen maaottelunsa hän pelasi EM-karsintaottelussa Itävaltaa vastaan maaliskuussa 2010. Hän kuului Belgian joukkueeseen MM-kilpailuissa 2014, EM-kilpailuissa 2016, Belgian pronssiin päättyneissä MM-kilpailuissa 2018, EM-kilpailuissa 2020 sekä MM-kilpailuissa 2022. Hän kuitenkin istui kaikissa arvokisaotteluissaan vaihtopenkillä.
Maaliskuussa 2023 Mignolet ilmoitti lopettavansa maajoukkueuransa. Hän pelasi Belgian maajoukkueessa yhteensä 35 ottelua.
Vegalta Sendai

Vegalta Sendai () on jalkapalloseura Sendain kaupungista Japanista. Joukkue pelaa J. Leaguessa, maan korkeimmalla sarjatasolla. Seura on saanut nimensä "Vegalta" tähdistä Vega ja Altair, jotka loistavat taivaalla Tanabata-juhlan aikaan. Vuonna 2011 Tōhokun maanjäristys ja tsunami iskivät rajusti Sendaihin ja muihin kyliin Sendain lähistöllä, vielä tähänkin päivään asti tämä on yksi suurimmista luonnononnettomuus koko Japanin historiassa. Vegalta Sendai kärsi tōhokun luonnononnettomuudesta valtavasti, mutta siitä huolimatta seura teki kaikkensa auttaakseen Sendain asukkaita ja viranomaisia. Onnettomuuden jälkeen Vegalta Sendai loi äärimmäisen vahvan suhteen kannattajiensa kanssa ja moni Sendai asukas pitää seuraa osana Sendain identiteettiä.
O’Brian Woodbine

O’Brian Woodbine (s. 11. tammikuuta 1988 Westmoreland, Jamaika) on jamaikalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Hän edustaa Veikkausliigassa pelaavaa Vaasan Palloseuraa.
Ura.
Woodbine pelasi kotimaassaan Jamaikassa jalkapalloa Frome Technicalin yliopistossa. Hän aloitti seurajoukkueuransa Jamaikan pääsarjassa National Premier Leaguessa Renossa. Maaliskuussa 2009 Woodbine siirtyi kauden 2009 kattavalla lainasopimuksella USL First Divisioniin Charleston Batteryyn läpäistyään ensin koejakson. Hän pelasi kaudella 16 ottelua ja palasi USL-1-kauden päätyttyä kotimaahansa Jamaikaan Renoon kaudeksi 2009–2010. Woodbine palasi USL-2:een siirtyneeseen Charleston Batteryyn kaudeksi 2010 ja voitti USL Second Divisionin ja palasi tämän jälkeen jälleen Renoon loppukaudeksi. 
Woodbine pelasi Renossa yhteensä 70 ottelua ja viimeisteli niissä puolustajalle hyvät 14 maalia. Hänet tunnettiin Jamaikassa myös hyvänä vapaapotkujen vetäjänä.
Helmikuussa 2011 Woodbine siirtyi koejakson jälkeen Veikkausliigaan Vaasan Palloseuraan kaudeksi 2011. Sopimuksessa on optio myös kaudesta 2012. Hän esiintyi VPS:ssä edukseen ja siirtyi elokuussa loppukauden kestäneellä lainasopimuksella liigaa johtaneeseen Helsingin Jalkapalloklubiin.
Maajoukkueura.
Woodbine on edustanut myös Jamaikan A-maajoukkuetta. Hän debytoi maajoukkueessa maaliskuussa 2008 Trinidad and Tobagoa vastaan. Hän pelasi myös MM-kisojen 2010 karsinnoissa. Woodbine on voittanut Jamaikan paidassa kaksi Caribbean Cupia vuosina 2008 ja 2010.
Saavutukset.
Reno
Charleston Battery
Maajoukkue
Suomalainen mytologia (Haavio)

Suomalainen mytologia on Martti Haavion kirjoittama, vuonna 1967 WSOY:n julkaisema suomalaista mytologiaa ja muinaisuskoa käsittelevä tietokirja. Kirja oli ollut pitkään vaikeasti saatavissa, joten Suomalaisen Kirjallisuuden Seura julkaisi siitä uuden painoksen vuonna 2019. Tähän laitokseen on Kalevalaseuran toiminnanjohtaja Ulla Piela kirjoittanut jälkisanat.
Kirjassa on kaksi osaa, joista ensimmäinen keskittyy uskomuksiin ja toinen tarkastelee myyttisten voimien käyttöä. Kirjan "Johdatus"-osiossa Haavio esittelee aikaisempaa suomalaisen mytologian tutkimusta ja kertoo tavoitteenaan olevan esitellä teoksessaan ”kansanomaisia, ikivanhoja peruskäsityksiä siitä, mikä on olevaisen alku, ’syvin synty’.” Hän kertoo kirjassaan haluavansa ”liittää suomalaiset sirpaleet jättiläismosaiikkiin”, toisin sanoen osaksi muun maailman mytologisia käsityksiä, joilla hän uskoi olevan yhteisiä juuria, jopa kulttuuripiirien yhteisiä, myöhemmin sirpaloituneita myytistöjä.
Teoksen ensimmäinen osa lähtee liikkeelle karhunpalvonnan käsittelyllä ja jatkaa tarkastelemalla riistaeläinlajien kantavanhempia, emuita sekä metsän ja veden myyttisiä olentoja. Näiden jälkeen Haavio siirtyy käsittelemään eeppisten runojen myyttisiä hahmoja, kuten Ilmarista ja Ukko ylijumalaa sekä suuria perusmyyttejä, kuten Sampoa. Tämä osa kirjasta päättyy ”Oluen synty” -runon käsittelyyn. Haavio yhdistää teoksessaan kansanrunouden teemat kaukaisiin myytteihin. Esimerkiksi Lemminkäistä käsittelevien runojen käsittely on otsikoitu "Suomalaisessa mytologiassa" ”Jumalan kuolema ja ylösnousemus”. Haavio tulkitsee Lemminkäisen virren loppuosa perimmäiseksi lähteeksi Osiris-myytin.
Kirjan toinen osa alkaa noitien ja tietäjien toiminnan tarkastelulla ja jatkaa tautien ja vaivojen vammojen hoitoon liittyvien syntyjen käsittelyllä. Haavio pohtii tässä osassa muun muassa sitä, mitä ovat luonto, haltia ja lovi myyttisten voimien käyttäjän kutsuessa: ”Nouse luontoni lovesta, haon alta haltiani”. Hän kuvaa, että tietäjä on asiantuntija, jonka vastuulla on sosiaalisen ryhmä elämänjärjestyksen säilyminen. Haavio kuvailee, miten tietäjä tuntee esimerkiksi kiven synnyn loitsun, jota tarvitaan hoidettaessa kiven aiheuttamaa ruhjetta tai muuta vammaa.
Arvioita.
Uuden laitoksen jälkisanoissa Piela esittelee ja arvioi kolmea laajaa kirja-arviota, jotka julkaistiin kirjan alkuperäisen julkaisun aikaan. Ne kaikki ovat varsin kriittisiä. Arvioijat totesivat, ettei kirja muodosta kokonaisesitystä, vaan on paremminkin sarja tutkielmia. Esimerkiksi Heikki Kirkinen kirjoitti "Suomalaisessa Suomessa" julkaistussa arviossaan ihmettelevänsä aivan erityisesti, miksei Haavio edes mainitse kirjassaan Iivar Kemppisen vuonna 1960 julkaistua "Suomalainen mytologia" -teosta.
Merja Leppälahden vuoden 2019 kirja-arvion mukaan teos ”kuuluu ehdottomasti folkloristiikan ja uskontotieteen klassikoihin”, vaikka osin sisältääkin vanhentuneita käsityksiä.
Quba

Quba () on kaupunki Azerbaidžanissa Kaukasusvuoriston pääjonon koillisella reuna-alueella. Se sijaitsee Qudyalçayjoen varrella 165 kilometriä Bakusta luoteeseen. Kaupunki on Quban piirin keskus. Sen kautta kulkee Bakun ja Venäjän rajan välinen M2-valtatie. Asukkaita on 24 000 henkeä (vuonna 2010).
Kaupunki on perustettu 1400-luvulla. 1700-luvun puolivälistä lähtien se oli Quban kaanikunnan keskus. Venäläiset valtasivat alueen vuonna 1806. Myöhemmin Quba oli Derbentin ja Bakun lääneihin kuulunut kihlakuntakaupunki. 1800-luvun lopulla siellä asui azereja, juutalaisia, armenialaisia ja venäläisiä. Ympäröivän maaseudun suurimman etnisen ryhmän muodostivat tatit. Vuoristojuutalaisten asuttama Qırmızı Qəsəbən (ven. "Krasnaja Sloboda") esikaupunki sijaitsee Qubaa vastapäätä Qudyalçayn toisella rannalla.
Quba on omenapuistaan kuuluisa puutarhanhoitoalueen keskus. Kaupunki tunnetaan myös siellä kudotuista matoista. Nähtävyyksiin kuuluvat 1500-luvulla rakennettu linnoitus, 1800-luvun moskeijat ja saunat, historiallinen museo sekä Qırmızı Qəsəbən synagogat.