tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Appelsiinien sota

Appelsiinien sota (, ) oli vuonna 1801 osana Ranskan vallankumoussotia käyty kolmisen viikkoa kestänyt sota, jossa Espanja ja Ranska hyökkäsivät Portugaliin.
Napoleon oli vuonna 1800 vaatinut Portugalia taipumaan taloudelliseen ja poliittiseen yhteistyöhön Ranskan kanssa sekä luovuttamaan huomattavan osan alueistaan Ranskalle. Portugalin kieltäydyttyä ranskalaiset joukot saapuivat maahan huhtikuussa 1801. Espanjan armeija aloitti hyökkäyksensä Portugaliin Manuel de Godoyn johtamana 20. toukokuuta 1801. Espanjalaiset saavuttivat heti sodan alussa merkittävän voiton valtaamalla lähellä rajaa sijainneen Olivenzan kaupungin. Pian voiton jälkeen Godoy lähetti Elvasin luota poimittuja portugalilaisia appelsiineja Espanjan kuningattarelle merkiksi siitä, että hän aikoi jatkaa etenemistään Lissaboniin saakka. Sota sai tästä nimen ”appelsiinien sota”. Sotaretki voitiin kuitenkin pian tämän jälkeen lopettaa, sillä Olivenzan katastrofaalisen tappion jälkeen Portugali oli valmis rauhaan. Kesäkuussa solmitussa Badajozin rauhassa Portugali myöntyi sulkemaan satamansa brittiläisiltä aluksilta, antamaan Ranskalle etuaseman ulkomaankaupassaan, maksamaan sotakorvauksia sekä luovuttamaan Olivenzan Espanjalle ja osan Brasiliasta Ranskalle.
Playing with Fire

Playing with Fire voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Musiikki.
 Albumit 
 Kappaleet
Ääni minaretista

Ääni minaretista () on vuonna 1923 ensi-iltansa saanut Frank Lloydin ohjaama yhdysvaltalainen mykkä melodraamaelokuva, jonka pääosissa ovat Norma Talmadge ja Eugene O’Brien.
"Ääni minaretista" perustuu Robert Hichensin näytelmään "Ääni minaretista" (1919), jonka pohjalta Frances Marion laati elokuvan käsikirjoituksen. Elokuvan tuottajina olivat Joseph M. Schenck ja Norma Talmadge, ja elokuvan tuotantoyhtiönä toimi Norma Talmadge Film Corporation. "Ääni minaretista" sai Yhdysvaltain ensi-iltansa Ohion Clevelandissa 28. tammikuuta vuonna 1923. Maanlaajuinen ensi-ilta oli 11. maaliskuuta. Suomessa elokuva sai ensi-iltansa 11. marraskuuta vuonna 1923. First National Pictures oli elokuvan levittäjäyhtiö. Nykyään "Ääni minaretista" -elokuvan oletetaan olevan kadonnut.
Juoni.
Lady Adrienne Carlyle (Norma Talmadge) lähtee Mumbaista, missä hänen tyrannimainen aviomiehensä lordi Leslie Carlyle (Edwin Stevens) on kuvernöörinä, ja suuntaa Englantiin. Laivalla lady Adrienne tapaa Andrew Fabianin (Eugene O’Brien), joka opiskelee papiksi. Andrew suostuttelee Adriennen liittymään hänen pyhiinvaellusmatkalleen pyhään maahan. He rakastuvat, mutta Adrienne palaa aviomiehensä luokse, kun kuulee tämän heikentyneestä terveydestä. Myöhemmin Englannissa Adrienne ja Leslie tapaavat Andrew’n. Epäilevä Leslie huijaa Adriennea ja Andrew’ta tunnustamaan rakkautensa toisiaan kohtaan. Pian tämän jälkeen lordi Carlyle äkillisesti kuolee sairauskohtaukseen, ja Adrienne ja Andrew saavat toisensa.
Graustarkin prinsessa

Graustarkin prinsessa () on vuonna 1925 ensi-iltansa saanut Dimitri Buchowetzkin ohjaama yhdysvaltalainen mykkä draamaelokuva, jonka pääosissa ovat Norma Talmadge ja Eugene O’Brien. "Graustarkin prinsessa" jäi Talmadgen ja O’Brienin 11. ja viimeiseksi yhteiseksi elokuvaksi. "Graustarkin prinsessa" kertoo prinsessan ja amerikkalaisen rakkaudesta, jota prinssi yrittää kaikin keinoin vahingoittaa.
"Graustarkin prinsessa" perustuu George Barr McCutcheonin romaaniin "Graustark, The Story of a Love Behind a Throne" (1901), jonka pohjalta Lenore J. Coffee ja Frances Marion laativat elokuvan käsikirjoituksen. Elokuvan tuottajina olivat Talmadge ja Joseph M. Schenck, ja tuotantoyhtiönä oli Joseph M. Schenck Productions. "Graustarkin prinsessa" sai Yhdysvaltain ensi-iltansa 30. elokuuta vuonna 1925, ja Suomessa elokuva ilmestyi elokuvateattereihin 15. helmikuuta vuonna 1926. First National Pictures oli elokuvan levittäjänä. "Graustarkin prinsessan" kopiota säilytetään Yhdysvaltain kongressin kirjaston ja George Eastman House -taidemuseon elokuva-arkistoissa.
Uno Godenhjelm

Uno Leonhard Godenhjelm (19. heinäkuuta 1842 Viipuri – 30. elokuuta 1903 Maarianhamina) oli suomalainen kamarikirjuri, postiekspeditööri ja toimittaja. Godenhjelm laati vuonna 1897 ensimmäisen luettelon Suomen paikannimistä ja niiden postiosoitteista.
Godenhjelmin vanhemmat olivat Lappeen tuomiokunnan tuomari Adolf Godenhjelm (1805–1879) ja Fredrika Juliana Katarina Cygnaeus (1813–1895).
Godenhjelm oli postin palveluksessa vuodesta 1863 alkaen. Hän toimi Maarianhaminan postinhoitajana vuodesta 1878 ja Maarianhaminan kaupunginviskaalina 1881–1889. Godenhjelm kokeili kirjekyyhkysten käyttöä Maarianhaminan ja Bogskärin välillä. Hän perusti Ahvenanmaalle myös ensimmäisen lehden Mariehamnspostenin. Paikannimiluettelonsa lisäksi Godenhjelm kirjoitti 1891 kirjan "Minnen från vargåren i Åbo län 1880–1882" Turun seudulla vuosina 1880–1881 21 pikkulasta surmanneesta tappajasudesta.
Uno Godenhjelm oli naimisissa vuodesta 1880 Nanny Lovisa Caloniuksen (1858–1933) kanssa.
São Tomé ja Príncipen jalkapallomaajoukkue

São Tomén ja Príncipen jalkapallomaajoukkue edustaa São Tomén ja Príncipen saarivaltiota jalkapallon miesten maajoukkuekilpailuissa. Sitä hallinnoi São Tomén ja Príncipen jalkapalloliitto ("Federação Santomense de Futebol"). Liitto on FIFA:n ja Afrikan maanosaliitto CAF:n jäsen.
Historiaa.
São Tomén ja Príncipen jalkapallomaajoukkue pelasi ensimmäisen maaottelunsa 1976 Gabonissa järjestettyjen Keski-Afrikan kisojen yhteydessä Tšadin maajoukkuetta vastaan. Tšad oli ottelussa parempi maalein 5-0. Seuraava ottelu samoissa kisoissa oli Kongon tasavaltaa vastaan ja se päättyi joukkueen kaikkien aikojen suurimpaan tappioon. Kongo voitti ottelun peräti 11-0. São Tomén ja Príncipen joukkue pelasi kisojen viimeisen ottelunsa Keski-Afrikan tasavaltaa vastaan ja hävisi sen luvuin 2-1.
Yhdentoista vuoden poissaolon jälkeen maajoukkue pelasi 2-0 tappioon päättyneen ottelun Guinea-Bissauta vastaan ja tämän jälkeen saavutti ensimmäiset pisteensä tasapelillä Angolaa vastaan. Tämä tasapeli oli jättiyllätys, sillä Angola sentään oli yksi maanosan kärkijoukkueista, joka myöhemmin esiintyi jopa MM-lopputurnauksessa ja São Tomé ja Príncipen joukkue oli siihen asti ollut lähinnä pisteautomaatti.
Näiden otteluiden jälkeen maajoukkue oli jälleen pitkään poissa näyttämöltä. Tällä kertaa tauko kesti yhdeksän vuotta. Tauon jälkeen pelatuissa otteluissa joukkue onnistui saavuttamaan ensimmäisen voittonsa, kun Päiväntasaajan Guinea kaatui Gabonissa pelatussa ottelussa 2-0. Seuraavassa ottelussa, joka pelattiin joukkueen kotikentällä, kaatui Sierra Leone myös numeroin 2-0. Näiden voittojen ja muutamaa ottelua myöhemmin pelatun tasapelin myötä joukkueen FIFA-ranking nousi sijalle 179.
Vuonna 2003 joukkue hävisi Libyalle 1-0 ja 8-0, mikä oli iso takaisku joukkueen aiempaan menestykseen nähden. Joukkue myös vetäytyi vuoden 2010 MM-karsinnoista ennen ensimmäistä otteluaan ja samalla putosi myös FIFA:n rankinglistojen ulkopuolelle, koska ei ollut pelannut yhtään ottelua neljään vuoteen.
11. marraskuuta 2011 joukkue palasi näyttämölle kahdeksan vuoden poissaolon jälkeen. Joukkue osallistui vuoden 2014 MM-kisojen karsintaan häviten Kongolle kotonaan 5-0 ja ylsi vieraskentällä neljä päivää myöhemmin 1-1 tasapeliin. Marraskuun 2011 FIFA:n rankinglistalla joukkue oli jälleen mukana ja listasijoitus oli 192.
2013 Afrikan mestaruuskilpailujen karsinnoissa joukkue selvitti ensi kertaa tiensä toiselle karsintakierrokselle. Ensimmäisellä kierroksella kaatui Lesotho yhteismaalein 1-0. Toisella kierroksella Sierra Leone oli parempi yhteismaalein 5-4.
2015 Afrikan mestaruuskilpailujen karsinnoissa joukkue taipui jo ensimmäisellä kierroksella Beninille kahdella 2-0 tappiolla.
Rotel Tours

Rotel Tours on saksalainen matkailuyritys, joka järjestää matkoja hotellibussien (rotellien) avulla ympäri maailman. "Rotelli" on lyhenne sanoista "rullaava hotelli" (). Rotellissa yhdistyvät bussimatkailu ja majoitus, minkä ansiosta matkanteko on riippumatonta kohdealueen palveluista.
Rotellin majoitustilat sijaitsevat joko bussissa (integroitu rotelli) tai bussin perässä vedettävässä rotelliperäkärryssä. Majoitustilat ovat tiiviisti kolmessa kerroksessa ja muistuttavat kapselihotellia. Tarjolla on sekä yhden että kahden henkilön nukkumakapseleita. Rotellissa on myös keittiö, jonka avulla henkilökunta tarjoilee matkailijoille aamupalaa ja muita aterioita. Matkaan mahtuu mukaan kerralla 20–40 matkustajaa.
Rotellin keksi ja patentoi saksalainen Georg Höltl, joka halusi tarjota asiakkailleen edullisen, mutta telttamajoitusta mukavamman tavan matkustaa. Ensimmäinen rotellimatka tehtiin vuonna 1959 Münchenistä Jerusalemiin.
Rotellimatkoja tehtiin myös Suomeen 1960- ja 1970-luvulla. Ylen haastattelussa rotellituristeja arvosteltiin tuolloin siitä, etteivät he tuoneet tuloja paikallisille yrittäjille, koska majoitus ja eväät olivat omasta takaa matkassa mukana. Myös viranomaiset puuttuivat asiaan. Linja-auton perässä vedettävä rotellivaunu kiellettiin ja ne määrättiin Suomessa vedettäväksi kuorma-autolla, jonka piti olla suomalainen. Säännöstä alettiin tehovalvoa kesällä 1977 kesken parhaan lomamatkasesongin, ja joidenkin rotelliseurueiden matka keskeytettiin.
Myös nykyisin rotelliautoja näkyy ajoittain Suomessa. Pohjoismaissa rotellimatkoja järjestetään esimerkiksi reitillä Helsinki-Nordkapp-Oslo.
Erica Jarder

Erica May-Lynn Jarder (s. 2. huhtikuuta 1986 Täby, Ruotsi) on ruotsalainen pituushyppääjä.
Jarder saavutti pronssia pituushypyssä Göteborgin sisäratojen EM-kilpailuissa 2013. Sopotin MM-hallikilpailuissa 2014 hän sijoittui kahdeksanneksi. Ulkoradoilla Jarder on sijoittunut Moskovan MM-kilpailuissa 2013 kymmenenneksi, Zürichin EM-kilpailuissa 2014 kahdeksanneksi ja Pekingin MM-kilpailuissa 2015 12:nneksi.
Jarder on voittanut Ruotsin mestaruuden pituushypyssä ulkoradoilla 2007, 2012, 2013 ja 2014 sekä sisäradoilla 2008, 2009, 2012, 2013, 2015 ja 2016. Hänen ennätyksensä on ulkoradoilla 670 cm ja sisäradoilla 671 cm.
Ainoa nainen

Ainoa nainen () on Sidney Olcottin ohjaama yhdysvaltalainen mykkä melodraamaelokuva, joka sai ensi-iltansa vuonna 1924. Elokuvan pääosia näyttelevät Norma Talmadge ja Eugene O’Brien.
"Ainoan naisen" käsikirjoituksen laati C. Gardner Sullivan, ja sen tuottajina olivat Norma Talmadge ja Joseph M. Schenck. Elokuva kuvattiin työnimellä "Fight", ja sen tuotantoyhtiönä oli Norma Talmadge Film Corporation. "Ainoa nainen" sai Yhdysvaltain ensi-iltansa 26. lokakuuta vuonna 1924. Suomessa elokuva sai ensi-illan 10. lokakuuta vuonna 1925. First National Pictures oli elokuvan levittäjänä. "Ainoan naisen" kopiota säilytetään Yhdysvaltain kongressin kirjaston elokuva-arkistossa.
Juoni.
”Fighting Jerry” Herrington (Edwards Davis) taivuttelee Helen Brinsleyn (Norma Talmadge) avioitumaan hänen tyhjäntoimittajapoikansa, Rexin (Eugene O’Brien), kanssa. Jos Helen ei avioidu Rexin kanssa, ”Fighting Jerry” uhkaa tuottaa Helenin William-isälle (Winter Hall) sosiaalista ja taloudellista häpeää. Helenin avioelämä on onnetonta, mutta hän pitäytyy sopimuksessaan. Herra Herrington antaa Helenille luvan hakea avioeroa, jos tämä pystyy tekemään Rexistä kunnon kansalaisen. Helen vie Rexin risteilylle – kauas pois alkoholin luota. Risteilyalus joutuu haaksirikkoon, jonka aikana Rexistä tulee uusi ihminen. Helen kieltäytyy avioeron hankkimisesta, kun tajuaa olevansa rakastunut Rexiin.
Kääpiöhiiri

Kääpiöhiiri eli pikkuhiiri ("Mus minutoides") on kotihiirien sukuun kuuluva jyrsijälaji. Sitä pidetään lemmikkieläimenä terraariossa. Eläimet viihtyvät pareittain.
Ulkonäkö ja koko.
Kääpiöhiiri on maailman kevyin jyrsijälaji. Se painaa kuusi grammaa, sen ruumiin pituus on 4,5–8,2 cm ja hännän pituus 2,8–6,5 cm.
Aikuisten yksilöiden turkki on yleensä selkäpuolelta punaruskea ja vatsapuolelta valkoinen. Vastasyntyneet poikaset ovat karvattomia ja nuoret yksilöt ovat harmaita. Lajista on jalostettu useita värimuunnoksia.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Luonnonvaraisena kääpiöhiirtä tavataan Saharan eteläpuolisessa Afrikassa.
Lisääntyminen.
Eläin tulee sukukypsäksi 6–8 viikon ikäisenä. Naaraan tiineys kestää noin 19 päivää. Pesueessa on 1–6 poikasta. Vieroitusaika on poikasten ollessa neljän viikon ikäisiä.
Ravinto.
Kääpiöhiiren ravinto koostuu enimmäkseen siemenistä. Lemmikkinä pidettäessä sille voidaan antaa myös eläinperäistä ravintoa, kuten kissan ruokaa, sekä kasviksia.
Luettelo Korean tasavallan presidenteistä

Korean tasavallan presidentti on Korean tasavallan (Etelä-Korean) valtionpäämies. Presidentti valitaan viisivuotiskaudelle suoralla kansanvaalilla, jossa yksinkertainen enemmistö riittää valituksi tulemiseen. Samaa henkilöä ei voida valita toiselle kaudelle.
Luettelo alkaa vuodesta 1948 ja etenee kronologisesti.
Polttavan auringon alla

Polttavan auringon alla () on vuonna 1921 ensi-iltansa saanut Albert Parkerin ohjaama yhdysvaltalainen mykkä melodraamaelokuva, jonka pääosissa ovat Norma Talmadge ja Harrison Ford.
"Polttavan auringon alla" perustuu Andrew Soutarin romaaniin "On Principle" (1918), jonka pohjalta Anthony Paul Kelly laati elokuvan käsikirjoituksen. Norma Talmadge ja Joseph M. Schenck olivat elokuvan tuottajina, ja Norma Talmadge Film Corporation toimi elokuvan tuotantoyhtiönä. Elokuva kuvattiin työnimellä "Regeneration Isle". "Polttavan auringon alla" sai Yhdysvaltain ensi-iltansa 19. joulukuuta vuonna 1921. Suomen ensi-ilta oli 9. kesäkuuta vuonna 1924. First National Pictures oli elokuvan levittäjä. Nykyään "Polttavan auringon alla" -elokuvan oletetaan olevan kadonnut.
Juoni.
Jamaikan saarella nuori ja lupaava Clifford Standish (Harrison Ford) on hitaasti uppoamassa alkoholiin ja irstailuun. Hän tapaa hyväsydämisen Gingerin (Norma Talmadge), joka auttaa Cliffordin takaisin raittiuteen ja yhteiskuntaan. Kun he palaavat yhdessä Englantiin, he huomaavat, että yhteiskunta ei olekaan elämisen arvoista.
Baabelin torni (Brueghelin maalaus)

Baabelin torni on flaamilaisen taidemaalarin Pieter Brueghel vanhemman maalaus, josta on olemassa kaksi jossain määrin erilaista versiota. Niistä toinen on päivätty vuodelle 1563 ja toinen on päiväämätön. Ilmeisesti on ollut olemassa myös kolmas versio, joka on kadonnut. Maalaus esittää Raamatun kertomusta myyttisen Baabelin tornin rakentamisesta.
Wienin taidehistoriallisessa museossa oleva suurempi kahdesta versiosta on 155 senttimetriä leveä ja 113 senttimetriä korkea. Se on signeerattu vuodelle 1563. Maalaus oli vuodesta 1566 Antwerpenin kaupungin omistuksessa, mutta päätyi myöhemmin keisari Rudolf II:lle ja edelleen arkkiherttua Leopold Vilhelmin kokoelmaan. Maalauksen pienempi versio on Rotterdamin Museum Boijmans Van Beuningen -museossa. Sekin kuului aikanaan keisari Rudolfille, ja myöhemmin sen tiedetään kuuluneen Espanjan kuningas Filip V:n vaimolle, kuningatar Elisabetille. Van Beuningen -museo sai maalauksen hankkiessaan rotterdamilaisen liikemiehen D. G. van Beuningenin taidekokoelman vuonna 1958. Tämän maalauksen mitat ovat 60 × 74,5 senttimetriä.
Maalaus lienee saanut innoitusta Rooman Colosseumista. Brueghel vieraili Roomassa vuosina 1552–1553. Maalauksen suuremmassa versiossa on etualalle kuvattu ihmisryhmä, jonka keskushahmon jotkut ovat arvelleet olevan kuningas Nimrod. Pienemmässä versiossa tornin rakentaminen näyttää olevan selvästi pitemmällä.
Eilidh Doyle

Eilidh Doyle (o.s. Child, s. 20. helmikuuta 1987 Perth, Skotlanti) on brittiläinen 400 metrin aitajuoksija ja 400 metrin juoksija. 
Moskovan MM-kilpailuissa 2013 Doyle kuului Ison-Britannian 4 x 400 metrin viestijoukkueeseen. Joukkue sijoittui alun perin pronssille, mutta nousi myöhemmin Venäjän joukkueen dopinghylkäyksen takia hopealle. Samoissa kilpailuissa Doyle sijoittui 400 metrin aidoissa viidenneksi. Pekingin MM-kilpailuissa 2015 hän kuului pronssia saaneeseen Britannian pitkän viestin joukkueeseen. 400 metrin aitajuoksussa hän oli kuudes. IAAF World Relays -kilpailuissa Nassaussa 2015 hän sai niin ikään pronssia 4 x 400 metrin viestissä. Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 hän juoksi avausosuuden Britannian pronssijoukkueessa 4 x 400 metrin viestissä. 400 metrin aitajuoksussa hän sijoittui kahdeksanneksi. Lontoon MM-kilpailuissa 2017 hän sai hopeaa 4 x 400 metrin viestissä ja oli kahdeksas 400 metrin aitajuoksussa.
Doyle voitti 400 metrin aitajuoksun Euroopan-mestaruuden Zürichissä 2014 ajalla 54,48 ja sai lisäksi pronssia 4 x 400 metrin viestissä. Hän voitti pitkän viestin Euroopan-mestaruuden Amsterdamissa 2016. Berliinin EM-kilpailuissa 2018 hän sai pronssia 4 x 400 metrin viestissä ja oli kahdeksas 400 metrin aitajuoksussa. Barcelonan EM-kilpailuissa 2010 Doyle sijoittui 400 metrin aidoissa kahdeksanneksi. Kansainyhteisön kisoissa hän on saanut 400 metrin aitajuoksussa hopeaa 2010, 2014 ja 2018. Alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa hän oli samassa lajissa toinen 2009.
Sisäradoilla Doyle on saavuttanut Sopotin MM-hallikilpailuissa 2014 pronssia Ison-Britannian 4 x 400 metrin joukkueessa. Birminghamin sisäratojen MM-kilpailuissa 2018 häm sai pronssia 400 metrillä ajalla 51,60. Göteborgin sisäratojen EM-kilpailuissa 2013 Doyle saavutti hopeaa 400 metrillä ja kuului Ison-Britannian EM-kultajoukkueeseen 4 x 400 metrin viestissä. Belgradin EM-hallikilpailuissa 2017 hän sai hopeaa 4 x 400 metrin viestissä. Glasgow'n EM-hallikilpailuissa 2019 hän saavutti hopea 4 x 400 metrin viestissä. 
Doylen ennätys 400 metrin aidoissa on 54,09 ja 400 metrin sileällä 51,83.
Cyrus Hostetler

Cyrus Hostetler (s. 8. elokuuta 1986 Eugene (Oregon), Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen keihäänheittäjä. Hänen ennätyksensä on toukokuussa 2016 Tucsonissa heitetty 83,16. Hostetler on 188 senttimetriä pitkä ja painaa 98 kiloa. 
Hostetler saavutti hopeaa Pan-Amerikan kisoissa Guadalajarassa 2011 tuloksella 82,24. Hän jäi karsintaan vuoden 2012 kesäolympialaisissa Lontoossa heitettyään 75,76, Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 tuloksella 79,76 ja Lontoon MM-kilpailuissa 2017 heitettyään 79,71. Hostetler kilpaili Suomessa heinäkuussa 2014 Eliittikisoissa Kuortaneella. Ensimmäistä kertaa hän heitti yli 80 metrin vuonna 2009.
Jean (jalkapalloilija)

Jean Raphael Vanderlei Moreira, taiteilijanimeltään vain Jean, (s. 24. kesäkuuta 1986 Campo Grande, Brasilia) on brasilialainen jalkapalloilija.
Jean on pelannut Brasilian maajoukkueessa kuusi A-maaottelua.
Osuuskumma

Osuuskumma on vuonna 2012 perustettu tamperelainen osuuskuntamuotoinen kirjankustantamo, joka julkaisee spekulatiivista fiktiota eli tieteis- ja fantasiakirjallisuutta. Osuuskumma julkaisee pääasiassa omien jäsentensä julkaisuja ja novelliantologioita. Kustantamo on julkaissut myös kolme käännöskirjaa ja vieraskielisiä teoksia. Osuuskumma julkaisi ensimmäisen suomalaisen steampunk-antologian vuonna 2012.
Osuuskumman jäseniä ovat muiden muassa Magdalena Hai, J. S. Meresmaa ja Anne Leinonen. Kustantamon julkaisuissa ovat esiintyneet myös Risto Isomäki, Tiina Raevaara ja M. G. Soikkeli.
Rannalle

"Rannalle" on suomalaisyhtye TCT:n kappale. Universal Music julkaisi kappaleen singlenä 25. huhtikuuta 2014. Kappaleella vierailee myös laulaja Jontte Valosaari. Kappaleen ovat säveltäneet yhtyeen jäsenet T.L, Comeetta ja Tiahu sekä Erik Nyholm. 
Kappale oli ehdolla vuoden 2014 kesähitiksi The Voicen järjestämässä äänestyksessä. Kappale sijoittui toiseksi, Kasmirin ”Vadelmavene”-kappaleen voittaessa äänestyksen. ”Rannalle” sijoittui parhaimmillaan singlelistan viidenneksi sekä latauslistan kolmanneksi. Radiosoitossa kappale saavutti vuoden 2014 24. viikolla 14. sijan. 24. heinäkuuta 2014 ”Rannalle”-singlen tiedotettiin myyneen kultaa.
Risen ja Ville Salmisen ohjaama musiikkivideo kappaleesta julkaistiin singlen julkaisupäivänä 25. huhtikuuta 2014.
Indonesian presidentinvaali 2014

Indonesian presidentinvaali 2014 järjestettiin 9. heinäkuuta 2014. Ehdokkaina olivat Jakartan kuvernööri Joko Widodo ja eläkkeellä oleva kenraali Prabowo Subianto, joka on vuosina 1967–1998 presidenttinä toimineen Suharton entinen vävy. Vaalikomissio julisti Widodon vaalin voittajaksi 22. heinäkuuta, mutta vastaehdokas Subianto väitti vaaleja vilpillisiksi. Uusi presidentti aloitti virassaan 20. lokakuuta.
Tasaisessa vaalissa ehdokkaiden voitonmahdollisuudet olivat yhtä suuret, Widodon ennustettiin saavan 2,7 prosenttiyksikköä kilpailijaansa enemmän ääniä. Kampanjointi oli loanheiton värittämää.
Vaaleissa annettiin 130 miljoonaa ääntä ja äänestysprosentti oli noin 70.
Mies, jota hän rakasti

Mies, jota hän rakasti () on Herbert Brenonin ohjaama yhdysvaltalainen mykkä melodraamaelokuva, joka sai ensi-iltansa vuonna 1921. Elokuvan pääosissa ovat Norma Talmadge ja Harrison Ford.
"Mies, jota hän rakasti" perustuu Lillian Trimble Bradleyn samannimiseen näytelmään (1920), jonka pohjalta ohjaaja Brenon ja Clara Beranger laativat elokuvan käsikirjoituksen. Elokuvan tuottajina olivat Norma Talmadge ja Joseph M. Schenck, ja elokuvan tuotantoyhtiönä toimi Norma Talmadge Film Corporation. "Mies, jota hän rakasti" kuvattiin Iowan Centervillessä ja Iowan Appanoosen piirikunnan kohteissa. "Mies, jota hän rakasti" sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa 7. marraskuuta vuonna 1921. Suomen ensi-ilta oli 23. syyskuuta vuonna 1923. Elokuvan levittäjä oli First National Pictures. Elokuva esitettiin vuoden 2005 Cineconin klassikkoelokuvajuhlilla Yhdysvalloissa. "Mies, jota hän rakasti" -elokuvan kopiota säilytetään Yhdysvaltain kongressin kirjaston elokuva-arkistossa.
Juoni.
Amerikkalaisen sikatilallisen tytär Jacqueline Laurentine Boggs menee kouluun Ranskaan, missä hän asuu hienostelevan englantilaisen perheen kanssa. Perheen luona asuessaan Jacqueline opettaa hienoille englantilaisille todellisuudentajua.
Nukta

Nukta ( tai नुक्ता "nuktā") on joissakin intialaisissa kirjaimistoissa käytetty tarkemerkki, joka kirjoitetaan pisteenä konsonantin alapuolelle. Sitä käytetään kuvaamaan äänteitä, jotka ovat joko vierasperäisiä tai joille ei muusta syystä ole kehitetty omaa merkkiä aakkostossa.
Hindin devanagari-kirjaimistossa käytetään pisteellisiä konsonantteja persiasta tai arabiasta lainattujen äänteiden esittämiseen: क़ , ख़ , ग़ , ज़ , झ़ , फ़ . Marathissa merkitään retrofleksitremulanttia pisteellisellä r-kirjaimella (ऱ ), kun taas hindissä käytetään pisteellistä ḍ- ja ḍh-konsonanttia aspiroimattoman ja aspiroidun retrofleksitremulantin esittämiseen (ड़ , ढ़ ).
Bengalilaisessa kirjaimistossa käytetään j-äänteen kuvaamiseen pisteellistä "ya"-konsonanttia য় . Lisäksi bengalilaisessa kirjaimistossa käytetään hindin tavoin pisteellisiä kirjaimia retrofleksitremulanteille ড়  ja ঢ় .
Kutšia kirjoitetaan gudžaratilaisella aakkostolla, johon on lisätty viisi pisteellistä konsonanttia kuvaamaan gudžaratista puuttuvia äänteitä: ગ઼ , જ઼ , ડ઼ , ફ઼  ja બ઼ .
Heikki Nevala

Heikki Nevala (s. 1982) on suomalainen science fiction- ja kauhunovellisti. Nevala on Osuuskumma-kustantamon jäsen. Nevala voitti vuonna 2009 Portti-novellikilpailun novellilla ”Koneesta sinä olet syntyvä” ja samalla novellilla Atorox-palkinnon 2010.
Nevala on koulutukseltaan filosofin maisteri tietotekniikasta ja optometristi.
Wilhelm Burjam

Wilhelm Johann Burjam (1. tammikuuta 1842 Lyypekki – 14. lokakuuta 1914 Viipuri) oli Pohjoismaiden Osakepankin pääjohtaja ja kauppaneuvos (1907).
Burjamin isä oli Lyypekin oopperan johtaja. Hän toimi pankkialalla Frankfurtissa ja Pietarissa ennen asettumistaan Viipuriin. Burjam toimi viipurilaisen Pohjoismaiden Osakepankin johtajana vuosina 1872–1906.
Burjam oli naimisissa Ludovica ”Louise” Adelaide Eugenie Waeytensin (1848–1922) kanssa. Heidän tyttärensä oli oopperalaulaja Mally Burjam-Borga ja poikiansa pankinjohtaja Fritz Burjam ja filosofian tohtori, päätoimittaja ja liikemies Willy Burjam.
Keskiolutlaki

Keskiolutlaki eli Laki keskioluesta (462/1968) säädettiin 26. päivänä heinäkuuta 1968. Laki hyväksyttiin eduskunnassa äänin 137–33 ja se astui voimaan vuoden 1969 alussa. Keskiolutlaki kumottiin 1. päivänä tammikuuta 1995 voimaan tulleella lailla keskioluesta annetun lain kumoamisesta (1145/1994).
Keskiolutlaki on valittu Kansallisarkiston verkkonäyttelyssä yleisöäänestyksellä vuosien 1960–1969 merkittävimmäksi asiakirjaksi. Laki antoi oikeuden myydä III-veroluokan olutta elintarvikeliikkeissä. Laki oli suurin muutos Suomen alkoholipolitiikassa sitten kieltolain purkamisen. 
Vaikutus suomalaisten alkoholinkäyttöön.
Keskiolutlailla on ollut käytännön merkitystä suomalaisten alkoholinkäyttöön. Vielä vuonna 1968 puolet kaikesta Suomessa kulutetusta alkoholista oli peräisin väkevistä alkoholijuomista. Keskiolutlain säätämisen jälkeen olut nousi hetkeksi suosituimmaksi alkoholijuomaksi ja pysyvästi olut ohitti väkevät 1980-luvulla. Alkoholin kulutus kaksinkertaistui muutamassa vuodessa keskioluen vapauttamisen jälkeen.
Autofiktio

Autofiktio on kirjallisuutta, jossa kirjailija esiintyy päähenkilönä ja kertojana, osana tapahtumia, jotka ovat enemmän tai vähemmän uskollisia kirjailijan elämästä tiedetyille faktoille.
Sanan autofiktio otti käyttöön ranskalainen kirjailija Serge Doubrovsky viitatessaan romaaniinsa "Fils" (1977). Suomessa mainittiin ensimmäisen kerran lajinimikkeeksi autofiktio vuonna 2007 Anu Kaipaisen teos "Vihreiksi poltetut puut".
Autofiktiota on määritelty omaelämäkerran alalajiksi, ja jotkut ovat pitäneet sitä omana kirjallisuudenlajina. Sitä on kutsuttu käsitteellä "fiktio itsestä". Fiktiivinen hahmo käy sitä uskottavammaksi, mitä tutummaksi hän lukijalle tulee.
Anja Kaurasen "Kiinalainen kesä" (1989) on suomalainen autofiktio. Myös Kari Hotakainen, Pentti Holappa ja Pirkko Saisio ovat kirjoittaneet romaaneita, joissa he kirjoittivat itsestään. Sofi Oksanen kertoi lehtihaastattelussa nykykirjallisuudesta autofiktion kiinnostavan häntä erityisesti.
Květa Peschke

Květoslava Peschkeová (tunnetaan paremmin nimellä Květa Peschke, o.s. Hrdličková; s. 9. heinäkuuta 1975 Bílovec) on tšekkiläinen tennispelaaja.
Peschken uran paras suoritus on vuoden 2011 Wimbledonin tennisturnauksen nelinpelin voitto, yhdessä slovenialaisen Katarina Srebotnikin kanssa. Pari myös nousi nelinpelirankingin kärkeen voittonsa jälkeen, heinäkuussa 2011.
Hallituksen talo (Minsk)

Hallituksen talo (, ) on Valko-Venäjän pääkaupunki Minskin keskustassa, Itsenäisyyden aukiolla sijaitseva rakennus. Rakennus on Valko-Venäjän hallinnollinen keskusrakennus, sillä sen tiloissa toimivat sekä toimeenpanovaltaa edustava Valko-Venäjän "ministerineuvosto" (eli hallitus) että lainsäädäntövaltaa edustava maan kaksikamarinen parlamentti eli sen 64-paikkainen "tasavallan neuvosto" (ylähuone) ja 110-paikkainen "edustajainhuone" (alahuone). Rakennuksen julkisivun yläfasadia koristaa Valko-Venäjän vaakuna, jonka yllä liehuu Valko-Venäjän lippu. Lisäksi rakennuksesta löytyy "Presidentin kirjasto". 
Valko-Venäjän hallituksen talo rakennettiin Leningradissa opiskelleen arkkitehdin Iosif Lanhbardin (1882–1951) suunnitelmien mukaan vuosina 1930–1934. Tämä yhdeksänkerroksinen rakennus on Itsenäisyyden aukion suurin. Se oli kookkain siviilirakennus koko Valko-Venäjällä ennen toista maailmansotaa; rakennuksen tilavuus on 240 000 kuutiometriä. 
Arkkitehti Lanhbard suunnitteli 1930 myös rakennuksen edustalle suuren neliönmuotoisen, päärautatieasemalle suuntautuvan aukion. Tästä muotoutui vuoteen 1991 saakka nimellä Leninin aukio tunnettu aukio. Hallituksen talon edustalla seisoo yhä neuvostoajoista muistuttava Leninin patsas.
Hallituksen talo säilyi ehjänä toisessa maailmansodassa päinvastoin kuin enemmistö muusta Minskin keskustasta.
Michael van Gerwen

Michael van Gerwen (s. 25. huhtikuuta 1989 Boxtel) on alankomaalainen dartsinpelaaja. Häntä pidetään yhtenä kaikkien aikojen parhaista dartsinpelaajista. Van Gerwen on voittanut PDC-liiton maailmanmestaruuden vuosina 2014, 2017 ja 2019, ja hän piti hallussaan maailmanranking-listan ykkössijaa vuodesta 2014 vuoteen 2021 voittaen kaikkiaan 140 PDC-turnausta tuona ajanjaksona. 
Van Gerwen tuli 24-vuotiaana kaikkien aikojen nuorimmaksi maailmanmestariksi. Lisäksi hän on nuorin arvostetun World Masters -turnauksen voitollaan vuonna 2006, sekä nuorin yhdeksän tikan pelin televisioidussa turnauksessa heittänyt pelaaja. Molemmat saavutukset hän suoritti ennen 18-vuotissyntymäpäiväänsä. 
Van Gerwen on 88 voitollaan saavuttanut eniten PDC Pro Tour -turnausvoittoja. Major-turnauksia van Gerwen on voittanut kaikkiaan 47. Vuonna 2019 hän saavutti ensimmäisenä pelaajana voiton kaikista mahdollisista PDC:n major-turnausnimikkeistä voittamalla Champions League of Dartsin finaalissa Peter Wrightin. Van Gerwen on myös tähän mennessä ainoa suoritukseen yltänyt pelaaja.
Van Gerwen pitää hallussaan kaikkien aikojen korkeinta kolmen tikan keskiarvoa televisioidussa turnauksessa, vuoden 2016 Premier League -ottelusta Michael Smithiä vastaan, jossa van Gerwen heitti keskiarvolla 123,4.
Van Gerwenin sisääntulokappale on The White Stripesin ”Seven Nation Army”.
Fischerin indolisynteesi

Fischerin indolisynteesi on aromaattisen hydratsiinin ja karbonyyliyhdisteen, kuten aldehydin tai ketonin, välinen reaktio, joka muodostaa indolijohdannaisen. Katalyyttinä reaktioissa käytetään happoja. Fischerin indolisynteesi on nimetty kehittäjänsä Hermann Emil Fischerin mukaan. Fischer keksi reaktion vuonna 1883. Fischerin indolisynteesi on yksi käytetyimmistä menetelmistä syntetisoida indolirakenteen sisältäviä yhdisteitä.
Mekanismi ja katalyytit.
Fischerin insolisynteesin reaktiomekanismi on hyvin tunnettu. Mekanismin todisteina ovat reaktiosta suoritetut 13C- ja 15N-NMR-mittaukset, isotooppileimauskokeet ja välituotteiden "kaappaus" niistä johdannaisia muodostamalla. Fischerin indolisynteesin ensimmäisessä vaiheessa aromaattinen hydratsiini reagoi karbonyyliyhdisteen kanssa muodostaen hydratsonin. Reaktion seuraavassa vaiheessa hydratsoni tautomerisoituu enamiiniksi. Jotta tämä tapahtuisi, täytyy hydratsonin C=N-sidokseen nähden α-asemassa sijaitsevaan hiiliatomiin olla kiinnittyneenä vähintään yksi vetyatomi. Tämän jälkeen tapahtuu [3,3]-sigmatrooppinen reaktio. Sigmatrooppisen reaktion jälkeen syntyvä välituote aromatisoituu ja tuotteessa on sekä amino- että iminoryhmä. Aromaattinen aminoryhmä reagoi iminoryhmän kanssa muodostaen rengasrakenteisen aminaalin. Fischerin indolisynteesin mekanismin viimeisessä vaiheessa aminaalista eliminoituu ammoniakkia, jolloin muodostuu indoli.
Reaktiossa käytettävät katalyytit.
Fischerin indolisynteesi voidaan suorittaa myös ilman katalyyttejä, mutta useimmin käytetään reaktiota katalysoimaan happoja. Tyypillisesti käytettyjä ovat protoneja luovuttavat hapot, kuten rikkihappo tai polyfosforihappo, mutta myös Lewis-happoja kuten sinkkikloridia, alumiinikloridia tai kupari(I)kloridia käytetään. Katalyytin tehtävänä on nopeuttaa enamiinin muodostumista hydratsonista. Fischerin indolisynteesiä voidaan nopeuttaa myös käyttämällä mikroaaltosäteilytystä.
Saksan 18. jalkaväkidivisioona

18. jalkaväkidivisioona () oli Saksan maavoimienn jalkaväkiyhtymä toisessa maailmansodassa.
Perustaminen.
Wehrkreis III perustti lokakuussa 1934 Liegnitzissä peite-esikunnan Infanterieführer III, joka nimettiin 15. lokakuuta 1935 18. jalkaväkidivisioonaksi.
Historia.
Divisioona osallistui syyskuussa 1939 Puolan valtaukseen, jonka jälkeen se oli miehitysjoukkoina Puolassa. Se siirrettiin toukokuussa 1940 länteen ja se osallistui Ranskan valtaukseen. Se jäi Ranskaan miehitysjoukoksi. Divisioona nimettiin 1. marraskuuta 1940 18. motorisoiduksi jalkaväkidivisioonaksi ja edelleen 23. kesäkuuta 1943 se nimettiin 18. panssarikrenatööridivisioonaksi.
Divisioona siirrettiin kesäkuussa 1941 Neuvostoliiton vastaiselle rajalle osaksi Keskustan armeijaryhmää, jonka mukana se ylitti rajan 22. kesäkuuta operaatio Barbarossan alkaessa. Divisioona siirrettin osaksi Pohjoista armeijaryhmää tammikuussa 1942, kunnes palasi Keskustan alaisuuteen lokakuussa 1943. Neuvostoliiton aloitettua kesällä 1944 suurhyökkäyksen, joka murskasi Keskustan armeijaryhmän puolustuksen pakottaen sen vetäytymään. Divisioona kärsi taisteluissa suuria tappioita ja se vetäytyi muun armeijan mukana Itä-Preussiin ja edelleen Saksaan, jossa sen jäänteet osallistuivat Berliinin puolustukseen. Divisioonan rippeet yrittivät murtautua 2. toukokuuta 1945 ulos Berliinin saartorenkaasta kaupungin antautuessa neuvostojoukoille.
Jalo Sihtolan muotokuva (Sam Vanni)

Jalo Sihtolan muotokuva on taiteilija Sam Vannin maalaama öljyväriteos vuodelta 1952. Maalaus on kooltaan 100×81 cm, ja se kuuluu Ateneumin taidemuseon Ester ja Jalo Sihtolan kokoelmiin.
Jalo Sihtola jäi eläkkeelle Enso Gutseit Oy:stä vuonna 1950, ja hän muutti tällöin vaimonsa kanssa takaisin Helsinkiin. Sihtolasta, tuosta tunnetusta suomalaisesta taiteenkeräilijästä, tuli samana vuonna 1950 Nykytaide Oy:n varapuheenjohtaja.
Samana vuonna 1952 Jalo Sihtola täytti 70 vuotta, ja merkkivuoden kunniaksi taiteilija Sam Vanni sai tehtäväksi maalata Sihtolan muotokuvan. Vanni toteutti istuvaa Jalo Sihtolaa esittävän työn värikkäällä puoliabstraktisella tavalla; tavalla, jota hän on käyttänyt mm. Sihtolan kokoelmissa olevissa Metsä-teoksissa.
Astronomer Royal

Astronomer Royal ("Kuninkaallinen tähtitieteilijä") on korkea virka Yhdistyneen kuningas­kunnan hovissa. Nykyisin virkoja on kaksi. Korkeampi niistä on 22. kesäkuuta 1675 perustettu Astronomer Royalin virka, toinen on vuonna 1834 perustettu Skotlannissa toimivan kuninkaallisen tähti­tieteilijän virka ().
Kaarle II, joka vuonna 1675 perusti Green­wichin kunin­kaallisen observa­torion, nimitti samalla ensimmäiseksi kunin­kaalliseksi tähti­tieteilijäksi John Flamsteedin. Hänen oli ”mitä huolelli­simmin ja ahke­rimmin oikaistava taivaiden liikkeestä ja kiintotähtien sijainnista laaditut taulukot, jotta voitaisiin määrittää suuresti kaivatut paikkojen pituus­piirit meren­kulun taidon täydel­lis­tä­miseksi”.
Vuoteen 1972 saakka Astronomer Royal oli samalla Green­wichin kunin­kaallisen observa­torion johtaja. Sen jälkeen kun tehtävät erotettiin toisistaan, Astronomer Royal on ollut lähinnä kunniatehtävä, johon ei liity muita erityisiä velvollisuuksia kuin neuvoa hallitsijaa tähti­tieteelli­sissä ja tähtitieteeseen läheisesti liittyvissä kysymyksissä. Astronomer Royal saa vuosittain 100 punnan stipendin ja on kunin­kaallisen hovin jäsen Lord Chamberlainin alaisuudessa. Virka on erittäin arvostettu.
Vuonna 1792 perustettiin myös Irlannissa toimivan kunin­kaallisen tähti­tieteilijän virka (), mutta se lakkautettiin Irlannin itsenäistyessä vuonna 1921.
Viran haltijat.
Kuninkaallisina tähtitieteilijöinä ("Astronomer Royal") ovat toimineet seuraavat henkilöt:
Kuninkaalliset tähtitieteilijät Skotlannissa.
Kuninkaallisina tähtitieteijöinä Skotlannissa ("Astronomer Royal for Scotland") ovat toimineet seuraavat henkilöt:
Kuninkaalliset tähtitieteilijät Irlannissa.
Kuninkaallisina tähtitieteijöinä Irlannissa ("Astronomer Royal for Ireland") ovat toimineet seuraavat henkilöt:
Katalonian ketju

Katalonian ketju () oli noin 400 kilometriä pitkä, Katalonian itsenäisyyden puolesta tehty ihmisketju, jota oli muodostamassa yli miljoonaa ihmistä. Sitä oli järjestämässä Assemblea Nacional Catalana, ja ketju muodostettiin Katalonian kansallispäivänä 11. syyskuuta 2013. Esikuvana tempauksen järjestämiselle oli Baltiassa vuonna 1989 järjestetty Baltian ketju.
Järjestäminen.
Satoja organisaatioita edustava Assemblea Nacional Catalana (ANC) päätti järjestää Katalonian kansallispäivänä poikkeavan mielenilmauksen ja käynnisti Baltian ketjusta innoituksen saaneen Katalonian ketju itsenäisyyden puolesta -tapahtuman suunnittelun. Edeltävien kyselyjen mukaan yli puolet katanolialaisista kannattaa itsenäisyyttä, ja erilaisten mielenilmausten tavoitteena on painostaa itsenäisyysäänestyksen järjestämiseen.
Ketju suunniteltiin kulkemaan roomalaisaikaista Via Augustaa pitkin. Sen toteuttamiseen laskettiin tarvitsevan ainakin 400 000 ihmistä. Järjestäjät suunnittelivat käyttävänsä yli tuhatta linja-autoa mielenosoittajien kuljettamiseen.
Ihmisketju yhdisti kätensä 11. syyskuuta kello 17.14, joka oli viittaus vuoteen 1714, jolloin Katalonia kärsi ratkaisevan tappion Espanjan kuninkaalle. Ketju kulki Pyreneiltä Välimeren rannikolle ja kohti Valenciaa. Katalonian pääkaupungissa Barcelonassa se kiersi monia historiallisia rakennuksia ja kulki FC Barcelonan kotistadionin Camp Noun poikki. Katalonian sisäministeriön mukaan tapahtumaan osallistui noin 1,6 miljoonaa ihmistä.
Ketjua tuettiin ympäri maailmaa, ja elokuun alun ja 11. syyskuuta välillä järjestettiin 116 erillistä ihmisketjua.
Nadija Kitšenok

Nadija Kitšenok (s. 20. heinäkuuta 1992 Dnepropetrovsk) on ukrainalainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut kaksinpelissä WTA-listan sijalla 100 tammikuussa 2014 ja nelinpelissä sijalla 90 maaliskuussa 2014. Hän on voittanut urallaan neljä ITF-turnausta kaksinpelissä ja 19 ITF-turnausta nelinpelissä. Hänen kaksoissisarensa Ljudmila Kitšenok pelaa myös tennistä.
Tammikuussa 2014 Kitšenok osallistui ensimmäisen kerran Grand Slam -turnauksen pääsarjaan Australian avoimissa, jossa hän hävisi kuitenkin avauskierroksen ottelunsa.
VHL-kausi 2013–2014

VHL-kausi 2013–2014 oli Venäjän toiseksi korkeimman sarjatason VHL:n historian neljäs kausi. Kausi alkoi 8. syyskuuta 2013 ja pudotuspelien ratkaiseva finaali pelattiin 28 huhtikuuta 2014. Sarjan mestaruuden voitti ensimmäistä kertaa kazakstanilainen HK Sary-Arka Karaganda. Sarjaan osallistui 26 joukkuetta, mikä on yksi vähemmän kuin viime kaudella.
Runkosarja.
Runkosarjassa pelattiin kaksinkertainen sarja, jonka 16 parasta etenivät pudotuspeleihin.
Eliademy

Eliademy on suomalaisen CBTecin helmikuussa 2013 julkaisema verkko-opetusta tukeva ohjelmistotuote, joka tarjoaa käyttäjälleen ilmaisen luokkahuoneen verkossa. Tässä ympäristössä opettajat ja oppilaat voivat jakaa ja hallita verkkokursseja sekä osaamistaan. Eliademy mahdollistaa myös reaaliaikaisen keskustelun ja oppimistehtävien tekemisen.
Eliademy on ilmainen massiiviset avoimet verkkokurssit (MOOC) mahdollistava palvelu. Se on saavuttanut jo vajaassa vuodessa yli 100 000 käyttäjää 160:ssa eri maassa 32:llä kielellä. 
Yritys ja sen historia.
CBTec on helmikuussa 2012 perustettu ohjelmistoalan yritys, jonka kotipaikka on Kuusamo, vaikka sen yhteysosoite on Helsingissä. Osakeyhtiömuotoisen yrityksen perustivat Marko Miinalainen, Sotiris Makrygiannis ja Sergey Gerasimenko. Ensimmäisen, joulukuussa 2012 päättyneen toimintavuoden liikevaihto oli 425 000 euroa ja liikevoitto 48 000 euroa. Yhtiössä työskenteli tuolloin 15 henkeä.
CBTecin avainhenkilöiden taustalla on Nokian vuoden 2011 puolivälissä antama ilmoitus, että Nokia valitsee Windows Phone -järjestelmän matkapuhelinten käyttöjärjestelmäksi. Muutoksen seurauksena avoimen lähdekoodin toimintojen johtaja Sotiris Makrygiannis lähti yrityksestä yhdessä 16 MeeGo –kollegansa kanssa. Heidän viimeinen projektinsa Nokialla oli palkittu Nokia N9.
Tekniikka ja tuotteet.
Eliademy tukee kurssien tuomista Moodle-formaatista, Twitterin Bootstrapia ja joukkoa muita avoimen lähdekoodin teknologioista. Eliademysta on julkaistu sekä Android-käyttöjärjestelmään, että älypuhelimiin ladattavissa oleva sovellusversio.
Verkostot ja yhteistyökumppanit.
Eliademy on osa tieto- ja viestintäteollisuuden yritysmuotoista tutkimusverkostoa (DIGILE), jonka eräänä tarkoituksena on luoda uusia kaupallistettavia digitaalisia koulutuspalveluita.
Merkittävimmät yhteistyökumppanit ovat: Kauppakorkeakoulujen akkreditointineuvosto (Accreditation Council for Business Schools and Programs ACBSP), AIESEC, ja Suomen johtava yritysvastuuverkosto FIBS ry. CBTec Oy on myös ohjausryhmän jäsen Avoimien tietojärjestelmien keskuksessa (COSS ry:ssä ).
Palvelun loppuminen.
Eliademyn toiminta lopetettiin joulukuussa 2019 emoyhtiön CBTec taloudellisten haasteiden vuoksi.
Work Bitch

Work Bitch on yhdysvaltalaisen pop-laulaja Britney Spearsin kappale ja kahdeksannen studioalbumin "Britney Jeanin" ensimmäinen single. Kappaleen ovat kirjoittaneet William Adams, Britney Spears, Otto Jettman, Sebastian Ingrosso, Anthony Preston ja Ruth-Anne Cunningham. Se julkaistiin 16. syyskuuta 2013. 
Musiikkivideo.
Kappaleen musiikkivideon ohjasi Ben More ja se julkaistiin 1. lokakuuta 2013. Se kuvattiin 7.–9. syyskuuta 2013 Malibussa, Kaliforniassa.
Saksan 18. panssaridivisioona

18. panssaridivisioona () oli Saksan maavoimienn panssariyhtymä toisessa maailmansodassa.
Perustaminen.
Divisioona perustettiin 26. lokakuuta 1940 Chemnitzissä, jolloin siihen siirrettiin 52. motorisoitu jalkaväkirykmentti 4. ja 101. motorisoitu jalkaväkirykmentti 14. jalkaväkidivisioonista sekä neljä pataljoona pinnan alla kulkevia panssarivaunuja. Vuoden lopulla kaksi pataljoonaiset motorisoidut jalkaväkirykmentit muodostivat 18. kivääriprikaatin. Lisäksi divisioonaan kuuluivat 6. joulukuuta perustetut kaksi pataljoonaiset 18. ja 28. panssarirykmentit ja 88. panssaritykistörykmentti sekä erilaisia divisioonajoukkoja. 18. kivääriprikaatiin oli lisäksi liitetty 52. jalkaväkirykmentin I pataljoona, josta muodostettiin 18. moottoripyöräpataljoona. Tykistörykmentin esikunta tuli 209. kenttätykistörykmentistä, toinen patteristoista tuli 14. kenttätykistörykmentistä ja 741. kevyt kenttätykistöpatteristo ja 630. raskas kenttätykistöpatteristo muodostivat rykmentin II ja III patteriston. 28. panssarirykmentti siirrettiin 1. maaliskuuta 1941 3. panssaridivisioonaan, vaikka osasta rykmenttiä muodostettiin 18. panssarirykmentin III pataljoonan runko.
Historia.
Saksan aloitettua hyökkäyksen Neuvostoliittoon divisioona ylitti 22. kesäkuuta 1941 Bug-joen käyttäen operaatio Seelöween suunniteltuja kahlauskykyisiä panssarivaunujaan. Se oli vuoden lopun Keskustan armeijaryhmässä osallistuen muun muassa Minskin piiritystaisteluun, Smolenskin taisteluun ja Dneprjoen ylimenoon sekä Roslavin, Brjanskin, Moskovan ja Orjolin taisteluihin. Etelän armeijaryhmän alueella divisioona osallistui Kiovan saartoon.
Luettelo Savoon liittyvistä tai Savon mukaan nimetyistä asioista

Tämä on luettelo Savon maakuntaan liittyvistä tai Savon mukaan nimetyistä asioista.
Savon maakunnan osia.
Etelä-Savo.
Etelä-Savo on Savon historiallisen maakunnan eteläinen osa. Käsite on tai on ollut käytössä ainakin seuraavissa yhteyksissä:
Pohjois-Savo.
Pohjois-Savo on Savon historiallisen maakunnan pohjoinen osa. Käsite on tai on ollut käytössä ainakin seuraavissa yhteyksissä:
Keski-Savo.
Keski-Savo on Savon historiallisen maakunnan keskinen osa Varkauden ja Pieksämäen kaupunkien ympäristössä. Tähän liittyy:
Koillis-Savo.
Koillis-Savo on Pohjois-Savon nykymaakunnan itäinen osa Savon historiallisen maakunnan koillisosassa. Tähän liittyvät:
Savo-Karjala.
Savo-Karjala on Savon ja Karjalan historiallisten maakuntien alueista käytetty yhteisnimitys. Se on esiintynyt muiden muassa seuraavissa yhteyksissä:
Barbudanlivertäjäkerttuli

Barbudanlivertäjäkerttuli ("Setophaga subita") on kerttulien heimoon kuuluva varpuslintu.
Barbudanlivertäjäkerttulin pää, selkä ja siivet ovat siniharmaat. Silmäkulmajuova ja silmien alusta ovat keltaiset. Rinta ja vatsa ovat myös keltaiset. Naaraan pää on vaaleampi. Lajin elinympäristöä ovat tiheiköt.
Levinneisyys.
Barbudanlivertäjäkerttulia tavataan kotoperäisenä Barbudalla. Se on luokiteltu vaarantuneeksi, koska sen kanta ja levinneisyysalue ovat pienet ja koska sen kannankehitys on laskeva. Lajin populaatioksi arvioidaan 1 000–2 500 yksilöä. Kantaa uhkaa elinympäristön häviäminen.
Savander

Savander on tai on ollut seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi:
Saintlucianlivertäjäkerttuli

Saintlucianlivertäjäkerttuli ("Setophaga delicata") on kerttulien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Saintluciankerttulia tavataan kotoperäisenä Saint Lucialla. Lajin kannaksi arvioidaan yli 10 000 yksilöä, ja sen kannankehitys on vakaa. Laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Viherlakkikerttuli

Viherlakkikerttuli ("Setophaga pityophila") on kerttulien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Viherlakkikerttulia tavataan Kuubassa ja Bahamassa. Sitä on kuvattu melko yleiseksi, mutta sen kannankehitys on laskeva. Lajin ei kuitenkaan uskota olevan vaarassa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Zospeum tholussum

Zospeum tholussum on pieni, luolissa elävä kotilolaji. Se kuvattiin tieteelle uutena lajina vuonna 2013.
Koko ja ulkonäkö.
Kaikkien suvun "Zospeum"-lajien tapaan myös "Z. tholussum" on täysin sokea, väritön ja läpikuultava kotilo. Kotilon kuori on 1,41–1,81 mm pitkä ja 0,93–1,12 mm leveä. Laji muistuttaa kookasta "Zospeum amoenum" -lajin kotiloa, mutta kuoren toisessa kierteessä on huomattava laajentuma. Kuoren suuaukon reunus on ohut ja hampaaton ja itse aukko on hieman leveyttään korkeampi leveyden vaihdellessa 0,38–0,46 mm ja korkeuden 0,44–0,54 mm välillä.
Levinneisyys ja elintavat.
"Z. tholussum" tunnetaan toistaiseksi ainoastaan Kroatiasta, Lukina Jaman–Trojaman luolastosta, missä lajin holotyyppi ja toistaiseksi ainoa elävänä tavattu yksilö löydettiin 980 metrin syvyydestä. Tämän lisäksi tutkijat löysivät usean sadan metrin matkalta seitsemän tyhjää kotilonkuorta. Holotyypin löytöpaikka on melko laaja kivikkopohjainen onkalo, jossa virtaa ajoittain puro. Onkalon ilman lämpötila on noin +3 °C ja ilmankosteus 100 %. "Zospeum"-suvun lajit ovat lähes liikuntakyvyttömiä, mutta ne saattavat siirtyä uusille elinpaikoille maanalaisten virtojen mukana. Lähilajin "Z. amoenum" levinneisyyden perusteella myös "Z. tholussum" saattaa esiintyä muissakin Balkanin alueen luolastoissa. Lajin elintapoja ei tunneta.
Mäntykerttuli

Mäntykerttuli ("Setophaga pinus") on kerttulien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Mäntykerttulia tavataan Kanadan eteläosissa, Yhdysvaltain itäosissa sekä Länsi-Intian saaristossa. Lajin populaatio on hyvin suuri, ja sen kannankehitys on nouseva. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Hiirikerttuli

Hiirikerttuli ("Setophaga plumbea") on kerttulien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Hiirikerttulia tavataan Antigua ja Barbudalla, Barbadoksella, Dominicalla, Guadeloupella, Martiniquella, Montserratilla, Saint Kitts ja Nevisillä, Saint Lucialla ja Saint Vincent ja Grenadiineilla. Lajia on kuvattu melko yleiseksi, mutta sen kannankehitys on laskeva. Sen ei kuitenkaan uskota olevan vaarassa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Tube Alloys

Tube Alloys eli niin kutsuttu "putkimetalliseosten johtokunta" (Directorate of Tube Alloys) oli Ison-Britannian tutkimus- ja kehitysprojekti, jonka tarkoituksena oli luoda ydinase Britannian käyttöön. Projektia edelsi atomipommin toteutusmahdollisuutta tutkivan ns. MAUD-komitean perustaminen keväällä 1940. Komitean tuottama raportti johti "Tube Alloys" -koodinimellä tunnetun huippusalaisen hankkeen käynnistämiseen. Professori William G. Penneyn vetämän projektin tuloksena suoritettiin Ison-Britannian ensimmäinen ydinkoe Operaatio Hurrikaanissa 1952. Yhdistynyt kuningaskunta testasi, muun muassa Operaatio Grapplessa omia fuusiotyyppisiä ja kiihdytetyn fission aseitaan, Tyynen valtameren alueella vuosina 1957 -1958 lähtien.
Jamaikankerttuli

Jamaikankerttuli ("Setophaga pharetra") on kerttulien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Jamaikankerttulia tavataan kotoperäisenä Jamaikalla. Lajia on kuvattu harvinaiseksi, ja sen kannankehitys on laskeva. Se on kuitenkin luokiteltu elinvoimaiseksi, koska sen ei uskota vielä olevan vaarassa.
Maryna Zanevska

Maryna Zanevska (s. 24. elokuuta 1993 Odessa) on ukrainalainen tennispelaaja, jolla on myös Belgian kansallisuus. Parhaimmillaan hän on ollut kaksinpelissä WTA-listan sijalla 107 syyskuussa 2013 ja nelinpelissä sijalla 86 kesäkuussa 2014. Hän on voittanut urallaan 14 ITF-turnausta kaksinpelissä ja 11 ITF-turnausta nelinpelissä.
Zanevska meni vuonna 2008 harjoittelemaan Justine Heninin tennisakatemiaan Belgiaan, ja jäi asumaan pysyvästi maahan. Junioriurallaan hän voitti kaksi nelinpelin Grand Slam -turnausta: Ranskan avoimissa 2009 ja Yhdysvaltain avoimissa 2011, molemmat Ukrainan edustajana. Lokakuussa 2016 Zanevska sai Belgian kansallisuuden, ja hän alkoi edustamaan Belgiaa.
Hennin

Hennin ( ’kukko’ &gt; ) on itämailta peräisin oleva korkea keilanmuotoinen päähine, joka oli erityisesti Ranskassa muotia 1300–1400-luvulla. Keilan kärkeen kiinnitetään huntu.
Blasphemy Made Flesh

Blasphemy Made Flesh on kanadalaisen teknisen death metal -yhtyeen Cryptopsyn ensimmäinen studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 1994 levymerkillä Invasion Records. Albumin julkaisi uudelleen vuonna 1997 Displeased Records ja vuonna 2001 Century Media eri kansikuvalla.
Albumi on ainoa, jolla basistina toimii Martin Fergusson.
Viitalankylä (Nurmo)

Viitalankylä on kylä Seinäjoella entisen Nurmon kunnan alueella. Seinäjoen aluejaossa Viitalankylä kuuluu Kuoraksen suuralueeseen, johon kuuluu myös Kouran ja Ylijoen kylät. Vuoden 2022 lopussa Viitalankylässä asui 308 asukasta.
Viitalankylä sijaitsee noin 13 kilometriä Seinäjoen keskustasta itään Alavudelle menevän tien varressa. Kylän alueella sijaitsee vanha koulu joka toimii nykyään kylätalona. Kylätalon omistaa Viitalankylän alueella toimiva Veneskosken kanssa yhteinen kyläyhdistys Veneskoski-Viitala -seura ry. Veneskoski sijaitsee kylästä kaksi kilometriä pohjoiseen ja Veneskosken taajama ulottuukin Viitalankylään asti. Viitalankylä kuuluu myös samaan postinumeroalueeseen Veneskosken kanssa joka on 60640 Isokoski.