tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Esko Kairesalo

Esko Hannu Kairesalo (s. 5. maaliskuuta 1957 Kangasala) on Mäntsälän entinen kunnanjohtaja.
Kairesalo kirjoitti ylioppilaaksi 1976 ja valmistui hallintotieteiden maisteriksi Tampereen yliopistosta 1982. Työuransa hän aloitti Hämeen lääninhallituksen läänin- ja piirihallintoviranomaisten neuvottelukunnan sihteerinä ja jatkoi tutkijana 1982–1983. Hän toimi Säkylän kunnansihteerina 1983–1989, Vihdin kunnan talousjohtajana 1989–1993, Vihdin perusturvajohtajana 1993–1994 ja Mäntsälän kunnanjohtajana hän on toiminut vuodesta 1994.
Mäntsälä on Suomen kunnista yhtiöittämispolitiikassaan pisimmällä. Kairesalo on pohtinut mahdollisuuksia myös vanhusten hoivapalvelujen, päiväkotien ja työterveyshuollon yhtiöittämiseen. Kairesalon puolue on kokoomus.
Kairesalo asuu vaimonsa kanssa Lahdessa. Heillä on vuonna 1984 syntynyt poika ja 1986 syntynyt tytär.
Vesistöekologian emeritusprofessori Timo Kairesalo on Esko Kairesalon veli.
Eeva Viitanen

Eeva Liisa Viitanen (ent. Kyrönviita; s. 30. huhtikuuta 1982) on Ikaalisten kaupunginjohtaja. Hän aloitti tehtävässä huhtikuussa 2022. Ikaalisten kaupunginvaltuusto valitsi helmikuussa 2022 Viitasen yksimielisesti Ikaalisten kaupunginjohtajaksi. 
Ennen Ikaalisiin siirtymistä Viitanen toimi Ruoveden kunnanjohtajana vuosina 2013–2022. Ruoveden kunnanvaltuusto äänesti hänet kunnanjohtajaksi vuonna 2013 äänin 21–6. Aikaisemmin hän toimi Ruoveden kunnan talousjohtajana ja vs. kunnanjohtajana. Hän on koulutukseltaan hallintotieteiden maisteri. Viitasella on neljä lasta.
Jalle Stoor

Jalle Stoor (s. 1990 Espoo) on suomalainen frisbeegolfin pelaaja, joka voitti Suomen mestaruuden avoimessa sarjassa vuonna 2014. Tätä ennen hän oli sijoittunut kolmanneksi vuosina 2012–2013.
Dylan Moriarity

Dylan Moriarity (s. 11. syyskuuta 1994 Quebec) on kanadalainen alamäkiluistelija. Hän debytoi lajin MM-sarjassa Red Bull Crashed Icessä vuonna 2013 Niagaran osakilpailussa. Moriarityn paras sijoitus yksittäisessä osakilpailussa on toinen sija, jonka hän saavutti kaudella 2015 Pohjois-Irlannin osakilpailusta. Tuolla kaudella hän sijoittui yhteispisteissä viidenneksi.
Moriarityn kaksoisveli Dean Moriarity on myös alamäkiluistelija, joka on saavuttanut Red Bull Crashed Icessä muutaman palkintosijan.
Stéphane Lefebvre

Stéphane Lefebvre (s. 16. maaliskuuta 1992 Nœux-les-Mines) on ranskalainen ralliautoilija.
Ura.
JWRC-sarjassa Lefebvre on saavuttanut kolme osakilpailuvoittoa sekä mestaruuden kaudella 2014 ja WRC3-luokassa niin ikään kolme voittoa ja mestaruuden kaudella 2014. Hän kilpailee Citroënillä.
Lefebvre ajoi ensimmäisen osakilpailunsa rallin MM-sarjassa vuonna 2013 Ranskassa ollen yleiskilpailussa 20. Kaudella 2014 Lefebvre sijoittui parhaimmillaan yleiskilpailussa 19:nneksi, Saksan ja Puolan ralleissa. Kaudeksi 2015 Lefebvre siirtyi kilpailemaan pääosin WRC2-luokkaan. Ensimmäisen MM-pisteensä hän saavutti Saksan rallista 2015 sijoittuen kymmenenneksi, jolloin hän siirtyi ajaamaan WRC-luokkaan. Hän palasi WRC2-luokkaan kaudeksi 2018.
Lefebvren kartanlukijana on toiminut kaudesta 2016 alkaen ranskalainen Gabin Moreau.
Kaudella 2018 Lefebvre ajoi Citroënin tehtaan tuella WRC2-sarjassa sijoittuen kauden päätteeksi sarjassa 13. sijalle. Parhaat saavutukset olivat Portugalin rallin 3. ja Walesin rallin 5. sija WRC2-luokassa.
Capraia Isola

Capraia Isola on kunta Italiassa Toscanan alueella olevassa Livornon maakunnassa. Se on myös samanniminen saari Toscanan saaristossa Ligurianmeren ja Tyrrhenanmeren raja-alueella. Saarelta on päivittäinen laivayhteys Livornoon.
Historia.
Capraia Isolalla on pitkä historia ja siellä on ollut asutusta jo 2500 eaa. Saarta ovat asuttaneet vuosisatojen saatossa etruskit, umbrit, kreikkalaiset ja karthagolaiset. Vuonna 67 eaa. määrättiin Toscanan saaristoa valvomaan Gnaeus Pompeius. Tästä alkoi pitkä rauhan aika, joka tunnetaan nimellä Pax Romana. 
800-luvulla saraseenien merirosvot tekivät jatkuvia ryöstöretkiä saarelle ja sen asukkaat hylkäsivät saaren kahdensadan vuoden ajaksi. Pisan valtakunnan onnistui torjumaan saraseenien hyökkäykset ja lupautuessaan linnoittamaan saaren, myös asukkaat uskalsivat palata saarelle. Genovalaiset ottivat saaren hallintaansa 1500-luvulla ja rakennuttivat puolustustornit Torre del porton ja Torre dello Zenobiton sekä Forte di San Giorgion linnoituksen. Vuonna 1767 korsikalainen Pasquale Paoli valtasi saaren. Tämän jälkeen valta saarella vuorotteli ranskalaisten, brittien ja genovalaisten välillä, kunnes vuosina 1814-1815 kokoontunut Wienin kongressi päätti saaren omistuksen Sardinian kuningaskunnalle. 
Italian yhdistymisen ja kuningaskunnan synnyn jälkeen vuonna 1873 sisäministeriö perusti saarelle rangaistussiirtolan. Se oli kooltaan kolmannes saaresta, ja se lakkautettiin vuonna 1986. 
Maantiede.
Capraia Isola on Toscanan saariston kolmanneksi suurin saari. Sen pinta-ala on noin 19 neliökilometriä, se on 8 kilometriä pitkä ja 4 kilometriä leveä. Saaren rantaviivan pituus 27 kilometriä ja korkein kohta on 445 metriä korkea Monte Castello. Saarelta on matkaa Korsikan saarelle 31 kilometriä ja Italian rannikolle 54 kilometriä. Capraia Isola on Toscanan saariston ainoa tuliperäinen saari.
Talous.
Saaren talous perustuu kalastukseen ja jonkin verran maatalouteen. Kesäaikaan myös matkailu lisääntyy saarelle.
Tiisu

Tiisu on suomalainen rockmusiikkia soittava yhtye. Yhtye on tunnettu etenkin kappaleistaan ”Elämältä turpiin sain” sekä ”Tänään sä musta hullaannut”, jotka molemmat ovat nousseet suomalaisten radiokanavien viidentoista soitetuimman kappaleen joukkoon. Yhtyeen esikoisalbumi "Elämän koulu" julkaistiin 28. elokuuta 2015. Toinen albumi "Tänne ei jää kukaan" julkaistiin maaliskuussa 2017.
Somerolta alkujaan kotoisin oleva laulaja-kitaristi Henrik ”Tiisu” Illikainen perusti yhtyeen ja kokosi sen jäsenet Sibelius-lukion koulutovereistaan. Yhtye solmi vuonna 2014 levytyssopimuksen Sony Music Entertainment -levy-yhtiön kanssa, joka julkaisi myös yhtyeen ensimmäisen albumin.
Dan Witty

Dan Witty (s. 15. marraskuuta 1984 New Prague) on yhdysvaltalainen alamäkiluistelija. Hän debytoi lajin MM-sarjassa Red Bull Crashed Icessä vuonna 2013 Saint Paulin osakilpailussa kotiosavaltiossaan Minnesotassa. Wittyn paras sijoitus MM-sarjan osakilpailussa on kolmas sija vuoden 2015 Saint Paulin osakilpailusta. Kaudella 2015 hän sijoittui sarjassa sijalle 10.
Myös Wittyn pikkuveli Tyler Witty on alamäkiluistelija ja on kilpaillut myös Red Bull Crashed Icessä.
Pekka Rajala

Pekka Tapani Rajala (s. 1963) on suomalainen virkamies, joka on toiminut vuodesta 2004 alkaen Limingan kunnanjohtajana. Vuonna 2004 Limingan kunnanhallitus päätti äänin 5–3 esittää hänen valitsemistaan kunnanjohtajaksi, ja Limingan kunnanvaltuuston valitessa kunnanjohtajaa hän voitti Eeva-Maija Mäntysen 22–5. Sitä ennen hän toimi Toholammin kunnanjohtajana vuodesta 1995 ja sitä ennen Toholammin hallintojohtajana vuodesta 1990. Ennen Liminkaan siirtymistään hän ei saanut hakemaansa Ilmajoen kunnanjohtajan virkaa. Syksyllä 2012 hän haki Kempeleen kunnanjohtajaksi mutta peruutti hakemuksensa.
Lokakuussa 2019 Yleisradion MOT-toimitus julkaisi dokumentin "Suomen komein jätesotku", jossa haastateltiin myös Pekka Rajalaa. Haastattelussa kävi ilmi, että Rajala oli yrittänyt vaikuttaa ympäristölupa-asiassa Vaasan hallinto-oikeuteen soittamalla suoraan ympäristölupa-asiaa käsittelevälle tuomarille. Sitten Rajala oli lähettänyt kirjelmän kunnanhallituksen nimissä kysymättä kunnanhallituksen lupaa. Vaasan hallinto-oikeus ei kuitenkaan ollut kirjelmää pyytänyt. MOT-toimituksen haastattelema Itä-Suomen yliopiston kunnallisoikeuteen perehtynyt professori Asko Uoti katsoi, että Rajala ”asettuu ikäänkuin itse tuomarin rooliin”. Professorin mukaan näytti siltä, että Rajala oli yrittänyt vaikuttaa oikeuden päätökseen. Uoti katsoi, että kunnanjohtajan toiminta ei ollut lainmukaista.
Hrvoje Appelt

Hrvoje Appelt (s. 15. tammikuuta 1974 Zagreb, Jugoslavia) on uransa jo päättänyt kroatialainen alamäkiluistelija ja jääkiekkoilija. Appelt on 180 senttimetriä pitkä ja painaa 75 kilogrammaa.
Appelt kilpaili alamäkiluistelun MM-sarjassa Red Bull Crashed Icessä vuosina 2000-2008. Vuonna 2003 hän sijoittui Duluthissa, Minnesotassa kolmanneksi ja parhaimmillaan seuraavana vuonna Moskovassa MM-sarjan toiseksi heti Ruotsin Jasper Felderin jälkeen. Uransa jälkeen Appelt on ajanut alamäkiluistelun asemaa Kroatiassa.
Jääkiekossa Appelt pelasi vuosina 1991-2001 Medveščak Zagrebin riveissä sekä Kroatian pääsarjassa että IEL-liigassa. Appelt pelasi myös Kroatian jääkiekkomaajoukkueessa 36 ottelua tehden tehot 10+13=23. Pelipaikaltaan Appelt oli oikea laitahyökkääjä.
Kalukkipensaskasvit

Kalukkipensaskasvit (Calycanthaceae) on koppisiemenisten Laurales-lahkoon kuuluva kasviheimo.
Tuntomerkit.
Kalukkipensaskasveihin kuuluu kausi- tai ainavihantia pensaita ja puita, joiden silmut ovat suomullisia; toisinaan kärkisilmu kuolee. Varren kuoriosan (korteksin) johtojänteet voi nähdä suurennuslasilla katkaistusta varresta, ja ne voivat olla näkyvissä myös ulkoisesti neljänä vartta pitkin kulkevana kohojuovana. Lehdet ovat vastakkaisia, ehyitä, korvakkeettomia ja aromaattisentuoksuisia. Kukat ovat kookkaita, tavallisesti lehtihangoissa. Pohjus on maljamainen ja ulkopinnaltaan suomujen peittämä. Kehälehtiä on paljon ja ne sijaitsevat kierteisesti; sisimmät kehälehdet erittävät mettä tai muuta pölyttäjiä houkuttelevaa ainetta. Heteenponsissa on pidentyneet lokerositeet, myös mettä erittäviä joutoheteitä on. Hedelmät ovat enemmän tai vähemmän pähkylämäisiä ja kiinnittyvät melko kuivan pohjusmaljan sisäpinnalle.
Levinneisyys.
Kalukkipensaskasvien levinneisyys on hajanainen. Niitä kasvaa Itä-Aasiassa, kolmella erillisalueella Pohjois-Amerikassa ja Koillis-Australiassa.
Luokittelu.
Heimo koostuu viidestä suvusta, joissa on yhteensä 11 lajia. Ne jaetaan kahdeksi alaheimoksi.
1. Idiospermoideae Thorne. Alaheimossa on vain laji "Idiospermum australiense", joka kasvaa Australian Queenslandissa. Sen heteet ovat lähes kehälehtimäisiä, paksuja ja melkein palhottomia. Erillisiä emejä on yhdestä viiteen, tavallisesti yksi tai kaksi. Ne ovat vartalottomia, ja luotti on tukeva ja mehevä. Hedelmissä on isot siemenet.
2. Calycanthoideae Burnett. Loput neljä sukua ja 10 lajia kuuluvat tähän alaheimoon, ja ne kasvavat Itä-Aasiassa ja Pohjois-Amerikassa. Niiden kukissa on 5–18 hedettä, joiden palhot ovat melko hoikkia. Emejä on useita.
Taylor Henrich

Taylor Henrich (s. 1. marraskuuta 1995 Calgary) on kanadalainen mäkihyppääjä.
Arvokilpailuihin Henrich osallistui ensimmäisen kerran Oslon MM-kisoissa 2011, joissa hän oli normaalimäen 18:s. Val di Fiemmessä 2013 hän oli 43:s ja Sotšin olympialaisissa 2014 kolmastoista. Falunin MM-kilpailuissa 2015 hän oli viides. Lisäksi hän oli Innsbruckin nuorten olympialaisissa 2012 henkilökohtaisessa kilpailussa viides ja saavutti joukkuekilpailusta pronssia.
Maailmancupissa Henrich debytoi Lillehammerissa joulukuussa 2011. Ensimmäisen kerran hän sijoittui kymmenen parhaan joukkoon Lillehammerissa joulukuussa 2013, ollen kymmenes. Palkintokorokkeelle hän on sijoittunut kahdesti, kolmanneksi sekä tammikuussa 2015 Obertsdorfissa että maaliskuussa 2015 Oslossa. Continental Cupissa hän on saavuttanut yhden voiton.
Ilmari Lavonsalo

Ilmari Aleksander Lavonsalo, vuoteen 1964 "Ivar Löfman" (6. tammikuuta 1920 Helsinki – 16. heinäkuuta 1988 Helsinki) oli suomalainen pankinjohtaja, koulutukseltaan valtiotieteiden kandidaatti. Hän oli vuosina 1971–1982 Suomen Työväen Säästöpankin pääjohtaja.
Ilmari Lavonsalo tuli Helsingin Työväen Säästöpankin Lapinlahden konttorin hoitajaksi 1947. Vuosina 1952–1958 hän hoiti Erottajan konttoria, kunnes sai siirron pankin pääkonttoriin. Pankin toimitusjohtaja hänestä tuli 1967. 
Lavonsalolla oli merkittävä rooli viiden työväensäästöpankin yhdistymisessä Suomen Työväen Säästöpankiksi 1971. Hän toimi ensin lyhyesti STS:n toimitusjohtajana, sitten 1972–1982 pääjohtajana ja vielä kaksi vuotta sen jälkeen hallituksen jäsenenä. Hän istui myös muun muassa Säästöpankkiliiton hallituksessa, Säästöpankkien Keskus-Osake-Pankin hallintoneuvostossa, E-osuuskunta Ekan hallituksessa ja Neste Oy:n johtokunnassa. Vuosina 1982–1983 hän toimi osuusliike Elannon hallituksen puheenjohtajana.
National Cartoonists Society

National Cartoonists Society (NCS) on Yhdysvalloissa toimiva sarjakuva- ja pilapiirtäjien seura. Se myöntää vuosittain palkintoja, joista yksi on vuoden parhaalle piirtäjälle myönnettävä Reuben-palkinto ("Reuben Award"), viralliselta nimeltään "Outstanding Cartoonist of the Year" (vuoden huomattava sarjakuvapiirtäjä).
National Cartoonists Societyn perusti joukko piirtäjiä New Yorkissa maaliskuussa 1946. Ensimmäinen puheenjohtaja oli pilapiirtäjä Rube Goldberg. Seuran jäseniksi pääsevät vain ammattimaiset sarjakuva- ja pilapiirtäjät sekä poikkeustapauksissa ansioituneet henkilöt läheisiltä aloilta. Seuralla on nykyään yli 500 jäsentä ja se mainostaa olevansa maailman suurin ammattimaisten sarjakuvapiirtäjien järjestö. NCS ei periaatteessa toimi piirtäjien ammattiliittona tai etujärjestönä, mutta on toisinaan myös pyrkinyt puolustamaan jäsentensä etuja.
NCS jakaa vuosittain useita palkintoja. Palkintojen saajien ei tarvitse itse olla seuran jäseniä. Vuoden piirtäjä ("Cartoonist of the Year") -palkinto myönnettiin ensimmäisen kerran vuonna 1947. Palkinnon nimenä oli vuoteen 1953 asti "Billy DeBeck Memorial Award" sarjakuvapiirtäjä Billy DeBeckin mukaan. Vuodesta 1954 palkinnon nimi on ollut "Reuben Award" Rube Goldbergin oikean etunimen mukaan. Reubenia pidetään Yhdysvalloissa sarjakuva- ja pilapiirtäjien ammattikunnan korkeimpana ja arvostetuimpana palkintona. Muita NCS:n myöntämiä palkintoja ovat Milton Caniffin mukaan nimetty Milton Caniff -elämäntyöpalkinto ("Milton Caniff Lifetime Achievement Award"), "Gold Key" -palkinto, "Silver T-Square" -palkinto, 50 vuoden piiräjänurasta myönnettävä "Gold T-Square", amatööripiirtäjille satunnaisesti myönnettävä "Ace Award" sekä lukuisat eri erikoisalojen palkinnot. Muun muassa mainospiirroksilla, animaatioilla, kirjankuvituksilla, aikakauslehtien kuvituksilla, sanomalehtien kuvituksilla, sarjakuvakirjoilla, pilapiirroksilla, sanomalehtisarjakuvilla, vitsisarjakuvilla, yksiruutuisilla sarjakuvilla ja onnittelukorteilla on omat palkintokategoriat. Aiemmin myönnettiin myös Elzie Segarin mukaan nimettyä "Elzie Segar Awardia" sekä urheilijoille suunnattua "No. 1 Awardia", mutta niiden jakaminen on lopetettu. Palkintogaala pidetään vuosittain toukokuussa ja palkinnot myönnetään edeltävän vuoden saavutuksista.
Reuben-palkinto

Reuben-palkinto ("Reuben Award"), viralliselta nimeltään "Outstanding Cartoonist of the Year" (vuoden huomattava piirtäjä) on yhdysvaltalaisen National Cartoonists Societyn vuosittain myöntämä sarjakuva- ja pilapiirtäjille suunnattu palkinto. Reubenia pidetään Yhdysvalloissa piirtäjien ammattikunnan korkeimpana ja arvostetuimpana palkintona. Se luovutetaan vuosittain toukokuussa järjestettävässä palkintojenjakogaalassa edellisen vuoden ansioista.
Palkinto on nimetty National Cartoonists Societyn ensimmäisen puheenjohtajan, pilapiirtäjä Rube Goldbergin oikean etunimen mukaan. "Cartoonist of the Year" -palkintoa on jaettu vuodesta 1947, mutta vuoteen 1953 asti sen nimenä oli "Billy DeBeck Memorial Award" sarjakuvapiirtäjä Billy DeBeckin mukaan. Nimi "Reuben Award" on ollut käytössä vuodesta 1954.
Luettelo Reuben-palkinnon saajista.
Suluissa vuosi, jolta palkinto on myönnetty. Palkinto luovutetaan seuraavana vuonna.
Siparunaceae

Siparunaceae on kasviheimo koppisiemenisten Laurales-lahkossa, jonka tunnetuin heimo on laakerikasvit (Lauraceae).
Ulkonäkö ja koko.
Kasvit ovat pensaita tai liaaneja, ja niihin kerääntyy alumiinia. Kasvit ovat enemmän tai vähemmän aromaattisia tai joskus melko epämiellyttävän tuoksuisia. Puusolukossa ei ole leveitä ydinsäteitä. Karvat ovat usein tähtikarvoja tai kimppuina. Silmut ovat suomuttomat. Lehdet sijaitsevat vastakkain ja ovat sahalaitaisia, korvakkeettomia, ja melko vahvat suonet yhtyvät lavan reunalla. Kukat ovat yksineuvoisia ja kasvit yksi- tai kaksikotisia. Suvussa "Glossocalyx" kukat ovat vastakohtaisia, suvussa "Siparuna" säteittäisiä. Kehälehtiä on tavallisesti neljä, viisi tai kuusi tai kehä on epämääräinen; harvoin kehälehtiä on seitsemän. Joskus kehälehdet ovat kasvaneet yhteen. Heteitä on tavallisesti kaksi tai paljonkin enemmän, harvoin yksi. Ponnet avautuvat usein yhdellä läpällä. Erillisiä emilehtiä on vähintään kolme, usein enemmän, ja ne ovat lyhytvartaloisia. Siemenaihe on yksikalvoinen. Hedelmävaiheessa pohjusmalja, jonka sisällä pienet hedelmät ovat, hajoaa epäsäännöllisesti.
Levinneisyys.
Heimon kaksi sukua kasvaa eri alueilla. Siparunat esiintyvät trooppisessa Amerikassa ja "Glossocalyx" Länsi-Afrikassa.
Luokittelu.
Siparunaceae käsittää kaksi sukua, joista siparunat ("Siparuna") käsittävät 74 lajia. "Glossocalyx longicuspis" on ainoa laji suvussaan.
Heimo muodostaa yhdessä heimojen Gomortegaceae ja Atherospermataceae kanssa kladin Laurales-lahkon evoluutiopuussa. Kladin ominaisuuksiin kuuluvat muun muassa neulamaiset oksalaattikiteet, pohjusmaljan umpinaisuus, ponnen yksiteekaisuus, hyvin pieni alkio ja runsas endospermi (ravintovarasto siemenessä).
Minä ja hän

Minä ja hän on kappale Jenni Vartiaisen toiselta, "Seili"-nimiseltä studioalbumilta. Se julkaistiin albumin kuudentena ja viimeisenä singlenä 14. maaliskuuta 2012. Kappaleen ovat säveltäneet Vartiainen, Jukka Immonen ja Hannu Korkeamäki, ja sen on sanoittanut Mariska.
Kappale julkaistiin promosinglenä maaliskuussa 2012, kaksi vuotta "Seilin" julkaisun jälkeen, kun kappale sai näkyvyyttä televisiokanava Nelosen "Voice of Finland" -kykyjenetsintäohjelmassa. Kappale nousi sekä single- että latauslistan sijalle 8, mutta putosi molemmilta listoilta nopeasti. ”Minä ja hän” oli parhaimmillaan Suomen radioiden 29:nneksi soitetuin kappale.
Jesse Kaikurannan akustinen versio kappaleesta julkaistiin Universal Music Finlandin virallisella YouTube-kanavalla 29. kesäkuuta 2012. Hip hop -artisti Elastinen esitti kappaleesta oman versionsa "Vain elämää" -televisiosarjan kolmannella kaudella syksyllä 2014. Elastisen versio sisältyy myös tuotantokauden toiselle kokoelma-albumille. Elastisen versio sijoittui parhaimmillaan latauslistan 15:nneksi ja singlelistan sijalle 12.
Nakeke

Nakeke oli Suomen Lähetysseuran lähetysasema Ambomaan Ongandjeran heimon alueella. Sen perustivat Emil Liljeblad ja Heikki Saari vuonna 1903 kuningas Tshaanikan hallitessa Ongandjeraa.
Tausta.
Suomen Lähetysseuran ensimmäinen yritys tehdä lähetystyötä Ongandjerassa tapahtui Rehobothin lähetysasemalla vuosina 1871–1873.
Suomalaiset lähetystyöntekijät olivat vuodesta 1873 lähtien voineet tehdä työtä vain Ondongassa. Vuonna 1903 kuitenkin perustettiin uusi asema Ongandjeraan, koska pelättiin katolisten pian saapuvan sinne. Reinin lähetys oli pyytänyt Saksan hallitusta tekemään päätöksen Ongandjeran ja Uukwambin antamisesta yksinomaan suomalaisille, mutta hallitus ei tähän voinut suostua, koska roomalaiskatolisella keskustapuolueella oli voimakas edustus Saksan valtiopäivillä. Niinpä suomalaisten oli otettava nämä heimot itselleen oman työnsä kautta.
Aseman perustaminen.
Heinäkuussa 1903 Ongandjeraan lähetettiin Emil Liljeblad, ja syyskuussa hänelle tuli toveriksi Heikki Saari. Uusi asema rakennettiin neljä kilometriä entisestä itään, Nakeke-nimiseen paikkaan, joka oli puolen kilometrin päässä kuningas Tshaanikan hovista.
Aluksi suomalaisten opetuksia tuli kuulemaan vain eräs vanha mies, joka oli ollut jo Martti Rautasella paimenena ja joka nyt oli tullut suomalaisille töihin. Pian kuitenkin opetusta tuli kuulemaan 20–30 henkeä. Kuningas Tshaanika ryhtyi nyt vastustamaan suomalaisia. Kuninkaan mielestä riitti, jos 4–5 hengelle opetettaisiin. Mutta jos opetettaisiin koko kansaa ”sanomaan ’mää, mää’ ” (so. veisaamaan), niin kuka sitten tulisi hänelle palvelijaksi ja sotisi hänen puolestaan? Kuitenkin Tshaanika oli Ambomaan mittapuiden mukaan pätevä kansansa johtaja, eikä hän myöskään ollut perso alkoholille. Käytännössä seurakunnan muodostivat aluksi muista heimoista tulleet käännynnäiset, jotka eivät kuitenkaan aina näyttäneet hyvää esimerkkiä paikallisille.
Saaren ollessa tilapäisesti poissa 1904 Liljebladille tuli vaikeuksia. Portugalilaiset ahdistelivat amboheimoja pohjoisessa ja saksalaiset olivat joutuneet taistelemaan hererokapinaa vastaan ja heidän pelättiin olevan tulossa Ambomaallekin miehittäjinä. Tshaanika pelkäsi asemansa puolesta, sillä hän oli tullut kuninkaaksi surmaamalla veljensä. Sukulaisia asui läheisessä Uukwaluudhissa, ja nämä hautoivat suunnitelmia hänen syrjäyttämisekseen. Tässä tilanteessa Liljeblad lähetti ambopojan Uukwaluudhiin ostamaan karjaa, ja Tshaanika tuli vakuuttuneeksi siitä, että Liljeblad oli mukana salaliitossa. Tämä joutui tästä syystä jättämään Ongandjeran. Työtä saivat jatkaa Saari ja uutena kentälle tullut Juho Tuominen.
Saari ja Tuominen ryhtyivät koulunpitoon heinäkuussa 1904 ja seuraavan vuoden lokakuussa he kastoivat ensimmäiset viisi ongandjeralaista.
Aseman siirtyminen uuteen paikkaan.
Nakeke osoittautui kuitenkin pian sopimattomaksi paikaksi, sillä kuivana kautena siellä oli vaikea saada vettä mistään. Niinpä Saari rakensi 1908 uuden aseman aivan lähelle sitä paikkaa, missä Rehoboth oli ollut. Tämä nimi otettiin nyt uudelleen käyttöön.
Malesian Grand Prix 2015

Malesian Grand Prix 2015 oli Formula 1 -sarjan toinen osakilpailu kaudella 2015. Kilpailu ajettiin Sepang International Circuit -moottoriradalla 29. maaliskuuta.
Kilpailun voitti Sebastian Vettel, jolle voitto oli uran 40:s ja samalla ensimmäinen voitto Scuderia Ferrari -tallissa. Samalla Ferrari palasi voittajaksi kahden vuoden tauon jälkeen.
Aika-ajot.
Aika-ajot alkoivat kuivalla radalla, mutta toisen aika-ajo-osion aikana alkanut sade vaikeutti olosuhteita. Esimerkiksi Ferrarin Kimi Räikkönen jäi 11:nneksi epäonnistuttuaan ainoalla kuivalla radalla ajetulla kierroksellaan. Paalulle ajoi edelliskilpailun tapaan Mercedeksen Lewis Hamilton tallikaverinsa sijoittuessa kolmanneksi. Mercedes-kuljettajat erotti Ferrarin Sebastian Vettel, joka jäi Hamilton paaluajasta alle sekunnin kymmenyksen.
Kilpailu.
Kilpailuun lähti 19 autoa. Manorin Will Stevens ei voinut osallistua kilpailuun teknisten ongelmien vuoksi. Kilpailun alkuvaiheessa Marcus Ericsson pyörähti Sauberillaan hiekalle ja joutui keskeyttämään. Auton siirtämisen ajaksi radalle tuotiin turva-auto, jonka aikana useat kuljettajat päättivät vaihtaa uudet renkaat. Näiden joukossa olleet Mercedes-kuljettajat Hamilton ja Rosberg jäivät ruuhkaan. Kärkeen siirtyi Sebastian Vettel, joka sai merkittävän hyödyn radalle jäämisestä. Ensimmäisellä varikkopysähdyksellään Vettel vaihtoi pehmeämmän rengasseoksen alleen Mercedes-kuljettajien ajaessa kovilla renkailla. Vettel tuli radalle kolmanneksi, mutta saavutti kärkikaksikon nopeasti. Mercedes-kuljettajat joutuivat jälleen vaihtamaan renkaat ja putosivat yli 20 sekunnin päähän Vettelistä. Hamilton sai pienennettyä eron kymmeneen sekuntiin, kunnes Ferrari-kuljettaja teki viimeisen varikkopysähdyksensä. Hamilton ja Rosberg joutuivat kuitenkin tulemaan vielä kolmanteen renkaanvaihtoon ja putosivat Vettelin taakse. Loppukilpailun aikana Vetteliä jahdanneet Mercedes-kuljettajat eivät saaneet kurottua eroa. Kaksi kertaa pysähtynyt Vettel ajoi ensimmäiseen Ferrari-voittoonsa noin kymmenen sekunnin marginaalilla toiseksi ja kolmanneksi sijoittuneisiin Hamiltoniin ja Rosbergiin verrattuna. Voitto oli tallille ensimmäinen sitten Espanjan GP:n 2013.
Ondonga

Ondonga on ovambojen perinteinen kuningaskunta Ambomaalla Namibian pohjoisosissa. Sen tärkein keskus nykyään on Ondangwa. Ondongalaiset puhuvat oshindongan kieltä. Suomen Lähetysseura on tehnyt lähetystyötä Ondongassa vuodesta 1870 lähtien.
Ondongan kuninkaita.
Ondongan kuninkaita, osin Peltolan mukaan:
Northwestern-yliopisto

Northwestern-yliopisto ("Northwestern University", NU) on yksityinen tutkimusyliopisto Yhdysvaltojen Illinois’n osavaltiossa, Chicagon pohjoisessa esikaupungissa Evanstonissa. Yliopiston 12 tiedekuntaa tarjoavat alempia "bachelor"-korkeakoulututkintoja 124 koulutusohjelmassa ja ylempiä "master"-tutkintoja 145 koulutusohjelmassa. Yliopiston Evanstonissa ja Chicagossa sijaitsevien kampusten lisäksi perustettiin vuonna 2008 kolmas kampus Qatarin Dohaan.
Northwestern-yliopiston perustivat vuonna 1851 yhdeksän metodistikirkkoon kuuluvaa pappia, lakimiestä ja liikemiestä. Heistä yksi oli kuvernööri John Evans, jonka mukaan nimettiin samoihin aikoihin perustettu Evanstonin kaupunki. Yliopiston nimi tulee sen alkuperäisestä tarkoituksesta palvella silloisen luoteisterritorion osavaltioita Ohio, Indiana, Illinois, Michigan, Wisconsin ja Minnesota. Opetus alkoi vuonna 1855 ja ensimmäiset naisopiskelijat otettiin 1869.
Northwestern on menestynyt hyvin erilaisissa yliopistojen välisissä ranking-tutkimuksissa, ja sen rahoitusasema on hyvin vahva. Vuonna 2021 yliopistoon hyväksyttiin vain vajaat 7 prosenttia hakijoista, mikä tekee siitä yhden vaikeapääsyisimmistä yliopistoista Yhdysvalloissa. Kokonaisuudessaan Northwestern-yliopisto on arvioitu 9. parhaaksi yliopistoksi Yhdysvalloissa vuonna 2021.
Northwesterin toiminnasta valtaosa on keskittynyt Michiganjärven rannalla sijaitsevalle Evanstonin kampusalueelle, mutta yliopiston oikeustieteellinen ja lääketieteellinen tiedekunta sijaitsevat Chicagon Streetervillessä. Qatarin Dohassa opetetaan journalismia ja viestintää.
Yliopiston urheilujoukkue Northwestern Wildcats kilpailee parissakymmenessä lajissa muita yliopistoja vastaan.
Northwestern-yliopiston Kellogg School of Managementissa ovat vierailleet professoreina muun muassa suomalaiset Björn Wahlroos ja Mika Vaihekoski.
Juan Coca

Juan Coca (s. 31. toukokuuta 1993) on puertoricolainen jalkapalloilija, joka edustaa Kakkosessa pelaavaa Kultsua. Hän on aikaisemmin pelannut muun muassa Yhdysvaltain NPSL-liigassa sekä espanjalaisen Burgosin reservijoukkueessa. Joutsenolaisen Kultsun kanssa Coca teki sopimuksen keväällä 2014, ja hän jatkaa seurassa myös kaudella 2015.
Puerto Ricon maajoukkueessa Coca debytoi tammikuussa 2012 ottelussa Nicaraguaa vastaan. Hän on osallistunut joukkueen kanssa vuoden 2014 Caribbean Cupin ja vuoden 2018 MM-kilpailuiden karsintoihin.
UHV Bulls

UHV Bulls on vehmaalainen salibandyn erikoisseura. Kaudella 2019–2020 seuran edustusjoukkue pelaa Suomen neljänneksi korkeimmalla sarjatasolla 2. divisioonan Länsirannikon lohkossa. Bulls pelaa kotiottelunsa Vehmaan liikuntahallissa. Edustusjoukkueen lisäksi UHV Bullsilla on miehissä kakkosjoukkue sekä juniorijoukkueita. Keijo Häyrinen perusti seuran 1990-luvun alussa. Häyrisen mukaan joukkueen lyhenne UHV juontaa juurensa sanoista Unihockey Vehmaa. Lisänimi Bulls taas on otettu silloiselta NBA:n suurjoukkueelta Chicago Bullsilta. Kaudella 2012–13 Bulls pelasi seurahistoriansa parhaan kauden sijoittuen runkosarjassa toiseksi, häviten mynämäkeläiselle paikallisvastustajalle SBS Wirmolle ensimmäisellä playoff- ja nousukarsintakierroksella.
Marvin Torvic

Marvin Torvic (s. 5. tammikuuta 1988) on ranskanguayanalainen jalkapalloilija, joka edustaa saksalaista TSV 1860 Rosenheimia. Hän aikaisemmin pelannut muun muassa PS Kemissä sekä ranskalaisen Lorientin reservijoukkueessa.
Ranskan Guayanan jalkapallomaajoukkuetta Torvic on edustanut 20 kertaa. Hän oli joukkueen mukana myös vuoden 2014 Caribbean Cupin lopputurnauksessa.
Evanston

Evanston on Chicagon pohjoinen esikaupunki Yhdysvaltojen Illinois’n osavaltion Cookin piirikunnassa, noin 19 kilometriä Chicagon keskustasta pohjoiseen. Se on yksi North Shoreksi kutsutun, Michiganjärven rannalla sijaitsevan esikaupunkivyöhykkeen kaupungeista. Vuoden 2010 väestölaskennassa Evanstonissa oli 74 486 asukasta.
Michiganjärven lisäksi Evanston rajoittuu etelässä Chicagoon, lännessä Skokieen ja pohjoisessa Wilmetteen.
Historia.
Metodistivaikuttajat perustivat Northwestern-yliopiston nykyisen Evanstonin alueelle vuonna 1851. Yksi perustajista oli poliitikko, lääkäri ja kuvernööri John Evans (1814–1897), jonka mukaan vuonna 1857 muodostettu, tuolloin Ridgevillenä tunnetusta alueesta ("township") erotettu Evanstonin kaupunki ("town") sai nimensä. Aluetta laajennettiin pohjoiseen ja etelään, ja vuonna 1892 Evanston sai nykyisen kaupunkistatuksensa ("city").
Vuodesta 1858 aina vuoteen 1972 alkoholin myynti oli Evanstonissa kiellettyä.
Talous.
Northwestern-yliopisto on kaupungin suurin työnantaja, jonka palveluksessa on noin 5 300 ihmistä. Yliopiston lisäksi Evanstonissa sijaitsevat muun muassa kansainvälisen Rotary International -järjestön, Valkonauhaliikkeen ja monien Yhdysvaltain yliopistoissa toimivien veljes- ja sisarkuntien () päämajat.
Suurimmat työnantajat.
"State of Illinois Dept Commerce and Economic Opportunity and Individual Employers"in mukaan Evanstonin suurimmat työnantajat olivat vuonna 2015:
Väestö.
Kaupungin asukkaista 58,9 prosenttia on valkoisia, 16,8 prosenttia mustia ja 11 prosenttia latinalaisamerikkalaisia. 23,6 prosenttia puhuu myös muita kieliä kuin englantia. 89,5 prosenttia asukkaista on Yhdysvaltain kansalaisia. Kaupungin väestön keski-ikä on 35,3 vuotta.
Tunnettuja Evanstonissa syntyneitä ovat Yhdysvaltojen entinen puolustusministeri Donald Rumsfeld, Nobel-palkittu taloustieteilijä Edmund Phelps, koomikko Seth Meyers sekä näyttelijät John Cusack ja William Petersen.
Stephan Pastis

Stephan Pastis (s. 16. tammikuuta 1968 San Marino, Kalifornia) on yhdysvaltalainen sarjakuvapiirtäjä, joka tunnetaan strippisarjakuvastaan "Helmiä sioille" ("Pearls Before Swine"). Hän esiintyy usein myös itse hahmona omassa sarjakuvassaan.
Pastis on amerikankreikkalaisesta suvusta. Hän on opiskellut valtiotieteitä Berkeleyn yliopistossa, josta valmistui vuonna 1989. Sen jälkeen hän hankki itselleen myös lakimiehen koulutuksen ja työskenteli vuosina 1993–2002 vakuutusasioihin erikoistuneena asianajajana San Franciscon alueella. Samaan aikaan Pastis kuitenkin tähtäsi sarjakuvapiirtäjäksi ja lähetti sarjakuvasyndikaateille useita sarjakuvaideoita, jotka tulivat hylätyiksi. Hassuista eläinhahmoista kertova "Helmiä sioille" syntyi vuonna 1997. United Features -syndikaatti otti sen levitykseensä vuonna 1999, aluksi vain nettisarjakuvana, mutta joulukuusta 2001 alkaen se alkoi ilmestyä myös lehdissä. Sarja on levinnyt noin 750 lehteen. Syyskuusta 2011 se siirtyi Universal Uclick -syndikaatin levitettäväksi.
Pastis on saanut National Cartoonists Societyn myöntämän Reuben-palkinnon vuonna 2019 sekä parhaan sanomalehtisarjakuvan palkinnon vuosina 2003, 2006 ja 2014. Hän oli yhdeksän kertaa ehdolla Reubenin saajaksi ennen palkinnon voittamista. Pastis on nimennyt tärkeimmiksi innoittajikseen Charles M. Schulzin ("Tenavat"), Scott Adamsin ("Dilbert") ja Bill Wattersonin ("Lassi ja Leevi"). Kesäkuussa 2014 Watterson teki Pastisin kanssa yhteistyötä muutaman "Helmiä sioille" -stripin piirtämisessä. Pastis on avustanut myös "Tenavien" lisensoimista koskevaa päätöksentekoa Schulzin kuoleman jälkeen ja käsikirjoittanut vuonna 2011 valmistuneen "Tenavat"-animaation "Onni on lämmin riepu, Jaska Jokunen".
Vuodesta 2013 Pastis on julkaissut myös "Timmy Failure" -nimistä lastenkirjasarjaa.
Merkintöjä Jerusalemista

Merkintöjä Jerusalemista on Guy Delislen sarjakuva. Alkuperäinen sarjakuvaromaani on ilmestynyt ranskaksi nimellä "Chroniques de Jérusalem". Englanninkielinen käännös kulkee nimellä "Jerusalem: Chronicles from the Holy City". Sarjakuvakirjan on tehnyt quebeciläinen Guy Delisle. "Jerusalem" on kuvitettu matkapäiväkirja Delislen kokemuksista Israelissa ja palestiinalaisalueilla. Delisle asui vuoden Jerusalemissa pitkäaikaisen kumppaninsa Nadègen ja heidän yhteisten lastensa kanssa elokuusta 2008 alkaen. Delisle muutti Jerusalemiin Nadègen työkomennuksen takia; Nadège työskentelee Lääkärit ilman rajoja -järjestölle.
Juoni.
Kanadalainen Guy Delisle muuttaa asumaan Jerusalemiin kumppaninsa työkomennuksen johdosta. Kirjassa Delisle matkustaa ympäri Israelia ja palestiinalaisalueita tavaten matkansa varrella monenlaisia ihmisiä. Delisle tekee kirjassa paljon havaintoja ympäristöstään ja ihmisistä ympärillään: Jerusalem on pyhä kaupunki niin juutalaisille, kristityille kuin muslimeillekin.
Vastaanotto.
Merkintöjä Jerusalemista on monien Delislen aikaisempia teoksia lukeneiden mielestä tämän parhaita teoksia..
KDM Lindormen (1868)

KDM Lindormen oli Tanskan laivaston vuonna 1868 vesillelaskettu tykkitornilla varustettu ironclad, joka luokitellaan usein monitoriksi.
Valmistus.
Alus tilattiin Kööpenhaminen laivastontelakalta ja sen köli laskettiin 20. heinäkuuta 1866. Alus laskettiin vesille 8. elokuuta 1868 ja se valmistui 15. elokuuta 1869.
Palvelus.
Alus poistettiin palveluksesta 29. kesäkuuta 1907 ja se romutettiin vielä samana vuonna.
Ricardo Sá Pinto

Ricardo Manuel Andrade Silva Sá Pinto (s. 10. lokakuuta 1972 Porto, Portugali) on portugalilainen entinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Peliuransa jälkeen hän on toiminut valmentajana.
Sá Pinto pelasi pääsarjatasolla Portugalin Primeira Ligan Salgueirosissa ja Sporting Clube de Portugalissa, Espanjan Primera Divisiónin Real Sociedadissa ja Belgian Eerste klassen Standard Liègessä. Sporting CP:ssä hän voitti Portugalin mestaruuden kaudella 2001–2002 ja Portugalin cupin kausina 1994–1995 sekä 2001–2002.
Portugalin maajoukkueessa Sá Pinto pelasi 45 ottelua ja teki yhdeksän maalia vuosina 1994–2001. Hän edusti maataan EM-kisoissa 1996 ja 2000. Sá Pinto oli myös saavuttamassa hopeaa alle 21-vuotiaiden EM-kisoissa 1994.
Yellow Fever

Yellow Fever on Hot Tunan kuudes albumi vuodelta 1976. Levy julkaistiin myös quadraphonic-versiona.
Luettelo Aeroflotin onnettomuuksista 1960-luvulla

1960-luvulla Aeroflot menetti 119 lentokonetta onnettomuuksissa, joissa kuoli 1 705 ihmistä. Vuosikymmenen pahin onnettomuus tapahtui 16. marraskuuta 1967 Sverdlovskissa, kun Iljušin Il-18V -koneeseen tuli moottorivika lentoonlähdön jälkeen. Toimimaton moottori jarrutti konetta, joka kallistui oikealle ja syöksyi maahan. Kaikki 130 koneessa ollutta kuolivat. Onnettomuus oli tapahtuma-aikanaan pahin nykyisen Venäjän alueella tapahtunut lento-onnettomuus.
Konetyyppijakauma.
Konetyypeittäin 1960-luvun menetykset jakautuvat seuraavasti:
Hoppkorv

Hoppkorv on Hot Tunan seitsemäs albumi vuodelta 1976. Se on viimeinen studioalbumi, jonka julkaisi Grunt Records.
Luettelo Aeroflotin onnettomuuksista 1970-luvulla

1970-luvulla Aeroflot menetti 203 lentokonetta onnettomuuksissa, joissa kuoli 3 577 ihmistä. Vuosikymmenen pahin onnettomuus tapahtui 13. lokakuuta 1972 Moskovassa, kun Iljušin Il-62 -kone, jolle oli myönnetty lupa laskeutua 400 metriin, jatkoi laskeutumista suurella nopeudella, kunnes osui maahan. Kaikki 174 koneessa ollutta kuolivat. Onnettomuus on toiseksi pahin nykyisen Venäjän alueella sattunut onnettomuus.
Konetyyppijakauma.
Konetyypeittäin 1970-luvun menetykset jakautuvat seuraavasti:
Gomortegaceae

Gomortegaceae on kasviheimo koppisiemenisten Laurales-lahkossa, jonka tunnetuin heimo on laakerikasvit (Lauraceae). Heimon ainoa laji on "Gomortega keule".
Tuntomerkit.
Laji on aromaattinen ja kookkaaksi kasvava puu, jonka lehdet ovat vastakkain, korvakkeettomat ja ehytlaitaiset. Kukinto on terttumainen, mutta päättyy kukkaan. Kukat ovat pieniä ja niiden osat kiinnittyvät pohjukseen osin kierteisesti, osin kiehkuroina; pohjus ei ole maljamainen hypanthium. Kehälehtien määrä vaihtelee 5–9 välillä, tavallisesti niitä on viisi, kuusi tai seitsemän. Heteitä on 7–13, ja ne ovat melko ohutpalhoisia; hetiön ulkopuolella on joutoheteitä. Sikiäin on kehänalainen ja yhdislehtinen eli synkarppinen ja koostuu tavallisesti kahdesta tai kolmesta emilehdestä, harvoin neljästä tai viidestä. Vartalo on tukeva, pystyhaarainen ja luottipintainen. Siemenaihe kiinnittyy kärki-istukkaan, on riippuva ja lähes suora. Hedelmä on luumarjamainen ja tavallisesti yksisiemeninen.
Levinneisyys.
Laji kasvaa harvinaisena Keski-Chilessä.
Luokittelu.
Lähin sukulaisheimo on Atherospermataceae, jonka kanssa muodostuu Laurales-lahkon evoluutiopuuhun yhteinen haara. Sen ominaisuuksiin ajatellaan kuuluvan muun muassa suomujen peittämät silmut, ainoastaan uloimpien heteiden toimimattomuus (ovat siis joutoheteitä) ja lyhyt emiön vartalo.
Luettelo Aeroflotin onnettomuuksista 1980-luvulla

1980-luvulla Aeroflot menetti 153 lentokonetta onnettomuuksissa, joissa kuoli 2 068 ihmistä. Vuosikymmenen pahin onnettomuus tapahtui 10. heinäkuuta 1985 Utškudukissa, kun Tupolev Tu-154B-2 -koneen miehistö luuli matalan nopeuden aiheuttamia värinöitä moottorivian merkiksi. Koneen nopeutta vähennettiin, jolloin se sakkasi ja syöksyi maahan. Kaikki 200 koneessa ollutta kuolivat onnettomuudessa. Onnettomuus on pahin nykyisen Uzbekistanin alueella sattunut lento-onnettomuus. Lisäksi se on pahin Aeroflotille sekä Tupolev Tu-154 -koneelle sattunut onnettomuus.
Konetyyppijakauma.
Konetyypeittäin 1980-luvun menetykset jakautuvat seuraavasti:
Kreikan parlamenttivaalit

Kreikan parlamenttivaaleissa valitaan 300 jäsentä Kreikan parlamenttiin. Vaalit järjestetään yleensä neljän vuoden välein, ellei parlamenttia hajoteta tätä ennen.
Vaaleissa jaetaan parlamentin 300 paikasta 250 kolmen prosentin äänikynnyksen ylittäneiden puolueiden ääniosuuksien mukaisesti. Lisäksi suurin puolue saa lisäpaikkoja. Vuoden 2023 kesäkuun vaaleista lähtien suurin puolue saa 25 prosentin ääniosuudella 20 lisäpaikkaa ja tämän jälkeen jokaisesta prosenttiyksiköstä 2 lisäpaikkaa lisää. Enimmillään suurin puolue saa 40 prosentin tai sitä suuremmasta ääniosuudesta 50 lisäpaikkaa. Seurauksena puolueen on mahdollista saada parlamenttiin ehdoton enemmistö, mikäli sen ääniosuus on noin 40 prosenttia tai enemmän. Aiemmin suurin puolue sai aina 50 lisäpaikkaa. Vuoden 2023 toukokuun vaaleissa oli voimassa lyhytaikainen laki, jossa lisäpaikkoja ei ollut.
Vaalit suoritetaan vaalipiireittäin, joita on vuodesta 2018 lähtien 59. Parlamentin paikoista jaetaan 288 vaalipiireittäin ja loput 12 maanlaajuisesti.
Luettelo parlamenttivaaleista.
Kreikan kolmannen tasavallan aikana eli vuodesta 1974 on järjestetty seuraavat parlamenttivaalit:
Kreikan vaalipiirit

Kreikassa on 59 vaalipiiriä (). Niiden alueet vastaavat muutoin jo lakkautettujen prefektuurien (51 kpl) alueita, mutta väkiluvultaan suurimpien entisten prefektuurien Attikan ja Thessalonikin alue on jaettu useampaan vaalipiiriin, Attika kahdeksaan ja Thessaloniki kahteen vaalipiiriin. Koska suurin osa prefektuureista vastasi alueeltaan nykyisiä alueyksiköitä, myös suurin osa vaalipiireistä vastaa jotakin nykyistä alueyksikköä.
Vaalipiirejä käytetään sekä Kreikan parlamenttivaaleissa että europarlamenttivaaleissa. Parlamenttivaaleissa parlamentin 300 paikasta jaetaan 288 vaalipiireittäin ja loput 12 maanlaajuisesti. Vaalipiirin paikkamäärät parlamentissa perustuvat niiden väkilukuun. Kreikan kielessä vaalipiirien nimet ovat genetiviissä, esimerkiksi ”Ateenan 1. vaalipiiri” (Εκλογική περιφέρεια Α΄ Αθηνών, "Eklogikí periféreia A' Athinón").
Luettelo vaalipiireistä.
Kreikan vaalipiirit ja niiden paikkamäärät maan parlamentissa ovat (vuonna 2019):
Luettelo Aeroflotin onnettomuuksista 1990-luvulla

 
1990-luvulla Aeroflot menetti 81 lentokonetta onnettomuuksissa, joissa kuoli 607 ihmistä. Vuosikymmenen pahin onnettomuus tapahtui 7. joulukuuta 1995 Grossevitšissa. Aeroflotin väreissä ja puolesta lentoa operoineen Khabarovsk United Airin Tupolev Tu-154B -kone joutui syöksykierteeseen ja syöksyi maahan mahdollisesti polttoaine-epätasapainon vuoksi. Kaikki 98 koneessa ollutta kuolivat onnettomuudessa.
Konetyyppijakauma.
Konetyypeittäin 1990-luvun menetykset jakautuvat seuraavasti:
Atherospermataceae

Atherospermataceae siemenkasviheimo koppisiemenisten Laurales-lahkossa, jonka tunnetuin heimo on laakerikasvit (Lauraceae).
Tuntomerkit.
Heimoon kuuluu pensaita ja puita, joiden aineenvaihdunta tuottaa eräitä alkaloideja. Lehdet ovat vastakkain, karkeahampaisia ja korvakkeettomia; suonet yhtyvät lavan reunalla. Kukinto on terttumainen, koostuu keskikokoisista kukista, ja kukkapohjus on kuiva, maljamainen hypanthium. Kukan kehä on vaihteleva; kehälehtiä on joko kahdessa kiehkurassa kahdesta neljään kummassakin tai kehä on erilaistunut kahdeksi verholehdeksi ja kahdeksaksi terälehdeksi tai verhiö on kaksikiehkurainen, kummassakin kiehkurassa viisi verholehteä, ja teriö on viisilehtinen, sen lisäksi voi olla toinen viisilehtinen teriökiehkura. Erillisiä emilehtiä on neljä tai useampia, ja joskus niiden vartalot kiinnittyvät niiden tyveen, joskus taas vartaloita ei ole ollenkaan. Kustakin emistä kehittyvä hedelmä on pähkylämäinen ja haivenellinen; hedelmävaiheessa hypanthium puutuu.
Levinneisyys.
Heimo kasvaa hajanaisesti eteläisellä pallonpuoliskolla Uudesta-Guineasta Uuteen-Kaledoniaan ja Uuteen-Seelantiin ulottuvalla alueella sekä Chilessä.
Luokittelu.
Heimossa on kuusi tai seitsemän sukua ja 16 lajia.
Jonathan Haidt

Jonathan Haidt (s. 19. lokakuuta 1963) on yhdysvaltalainen sosiaalipsykologi.
Haidt nimettiin eettisen johtamisen professoriksi New Yorkin yliopistoon 2011. Aikaisemmin hän on työskennellyt Virginian yliopistossa, jossa hänet on palkittu useita kertoja erinomaisesta opettamisesta.
Kirjallinen ura.
Haidtin suomennettu teos "Onnellisuushypoteesi" (suomennettu 2011), kuvailee kymmenen ihmiskunnan suurimpiin kuuluvan ajattelijan tekemään oivallusta modernin tutkimustiedon valossa. Haidtin teos "The Righteous Mind: Why Good People are Divided by Politics and Religion" käsittelee moraalin syntyä intuitiivisella tasolla ja sitä miten tämä ilmenee muun muassa Yhdysvaltain vasemmiston ja oikeiston välisessä kamppailussa.
Vuonna 2024 Haidt julkaisi kirjan "The Anxious Generation: How the Great Rewiring of Childhood is Causing an Epidemic of Mental Illness" ("Ahdistunut sukupolvi: Kuinka lapsuuden suuri uudelleenjohdotus aiheuttaa mielenterveyden epidemian"). Tässä kirjassa Haidt tutkii modernin teknologian, kuten älypuhelimien ja sosiaalisen median, vaikutuksia nuorten mielenterveyteen ja hyvinvointiin. Haidt käsittelee siirtymää leikkipohjaisesta lapsuudesta teknologiapainotteisempaan ympäristöön, mikä on johtanut ahdistuksen, masennuksen ja muiden mielenterveysongelmien lisääntymiseen nuorten keskuudessa. Hän analysoi, miten strukturoimattoman leikin puute ja liiallinen näyttöaltistus ovat edistäneet näitä ongelmia. Hän tutkii myös sosiaalisen median roolia sosiaalisen paineen, vertailun ja eristäytymisen vahvistamisessa nuorissa. Lisäksi Haidt tutkii tarkemmin sukupuolidysforian aihetta ja sen mahdollista suhdetta sosiaalisen median trendeihin. Hän huomauttaa, että historiallisesti sukupuolidysforian esiintyvyys oli korkeampi niiden miesten keskuudessa, jotka hakivat sukupuolenkorjausleikkausta, mutta naisten keskuudessa, erityisesti Z-sukupolven teinien joukossa, hakijoiden määrä on kasvanut nopeasti. Haidt käsittelee sukupuoli-identiteetin monimutkaista dynamiikkaa ja sosiaalisten ja kulttuuristen tekijöiden, kuten verkkovuorovaikutusten, vaikutusta sukupuolen ymmärtämiseen ja kokemiseen.
Steady as She Goes (Hot Tunan albumi)

Steady as She Goes on Hot Tunan albumi, joka julkaistiin 5. huhtikuuta 2011. Albumi on ensimmäinen julkaistu studioalbumi vuoden 1990 jälkeen.
Artturi Leinosen palkinto

Artturi Leinosen palkinto on sanomalehti Ilkan ja Etelä-Pohjanmaan lehtiseuran myöntämä eteläpohjalaisen kulttuurin hyväksi myönnetty palkinto. Se on nimetty päätoimittaja, kirjailija Artturi Leinosen mukaan. Palkintosumma on 10 000 euroa. Palkintoa on myönnetty vuodesta 1979.
Palkitut.
Luettelo ei ole täydellinen.
Weltcupabfahrt Franz Klammer

Weltcupabfahrt Franz Klammer (myös Kärnten-Franz Klammer) on laskettelurinne Bad Kleinkirchheimissa Itävallassa.
Laskettelurinne on nimetty itävaltalaisen syöksylaskun olympiavoittajan Franz Klammerin mukaan. Siinä järjestetään alppihiihdon maailmancupin osakilpailuja.
Reitti.
Syöksylaskun lähtö sijaitsee 1 883 metriä merenpinnan yläpuolella lähellä Strohsack-vuoren huippua. Rinteen ylin osuus "Klammerstich" on radan jyrkin osuus, se on 600 metriä pitkä.
Klammerstichin jälkeen alkaa varsinainen "Weltcupabfahrt Franz Klammer" -rinneosuus. Se on vaihtelevan jyrkkä ja koostuu lähinnä pitkistä, melko tiukoistakin S-mutkista.
Syöksylaskun maali sijaitsee 1 078 metriä merenpinnan yläpuolella lähellä Kleinkirchheimin kylän keskustaa.
Lorenzo Bertelli

Lorenzo Bertelli (s. 10. toukokuuta 1988) on italialainen ralliautoilija. Bertelli on muotitalo Pradan johtajan Patrizio Bertellin ja pääsuunnittelija Miuccia Pradan poika. Hänen isänsä oli vuonna 2014 Forbes-lehden mukaan Italian kahdeksanneksi rikkain mies 4,2 miljardin dollarin omaisuudellaan, ja hänen perheensä yhteenlasketuksi omaisuudeksi on arvioitu jopa 19,1 miljardia dollaria. Bertellin isoisoisä on Pradan perustaja Mario Prada.
Ralliura.
Ralliuransa Bertelli aloitti vuonna 2010, ja hänen mentorinaan toimi entinen rallikuljettaja Piero Liatti. Hänen ensimmäinen MM-rallinsa oli vuoden 2011 Sardinian ralli, jossa hän sijoittui PWRC-luokan Mitsubishi Lancer EVO IX:llä yleiskilpailun 26:nneksi. Seuraavalla kaudella Bertelli ajoi koko PWRC-luokan MM-kauden.
Kausina 2013 ja 2014 kilpaili luokkaa ylempänä WRC 2 -luokassa, jossa sijoittui jälkimmäisellä kaudella kolmanneksi. Saman vuoden Sardinian rallissa Bertelli voitti myös luokkansa, ja otti ensimmäiset MM-pisteensä sijoittumalla yleiskilpailun yhdeksänneksi.
Kaudella 2015 Bertelli ajoi ensimmäistä kertaa WRC-kalustolla, oman yksityistiiminsä Ford Fiesta RS WRC:llä, osallistuen Korsikaa lukuun ottamatta kaikkiin sarjan kilpailuihin. Suomen ja Walesin ralleissa Bertelli onnistui ajamaan sijalle 10 saaden näin 1 MM-pisteen molemmista ralleista.
Kaudella 2016 Bertelli kilpaili Ruotsin rallia lukuun ottamatta kaikissa MM-osakilpailuissa. Kauden ja koko tähän astisen uran paras saavutus oli Meksikon rallin kahdeksas tila. Tämän lisäksi hän ajoi pisteille (10.) myös Australian rallissa.
Kaudella 2017 Bertelli osallistui vain kolmeen ralliin. Ruotsin rallissa alla oli oma 2016- mallinen Ford Fiesta mutta Meksikossa ja Argentiinassa Bertelli ajoi M-Sportin uudella, 2017 sääntöjen mukaisella WRC:lla. Maaliin asti Bertelli onnistui ajamaan vain Meksikossa kahden muun osakilpailun päättyessä teknisiin vastoinkäymisiin. Argentiinan rallin jälkeen Bertelli laittoi ainakin toistaiseksi ralliautoilijan uransa tauolle ja keskittyi tehtäviinsä perheen muotitalossa.
Emma-gaala 2014

Vuoden 2014 Emma-gaala järjestettiin Barona-areenalla 7. maaliskuuta 2014. Se oli järjestyksessään 28:s Emma-gaala. Gaalassa jaettiin Emma-palkinnot vuoden 2013 menestyneimmille artisteille ja musiikkialan ammattilaisille. Gaalan juonsi Niko Kivelä ja se esitettiin suorana Yle TV2 -kanavalla. Gaalassa esiintyivät muun muassa Haloo Helsinki!, Robin, Cheek, Jenni Vartiainen, Redrama ja Isac Elliot.
Voittajat ja ehdokkaat.
Lisäksi gaalassa jaettiin seuraavat erikoispalkinnot:
Rauta(III)sulfaatti

Rauta(III)sulfaatti eli ferrisulfaatti (Fe2(SO4)3) on rauta- ja sulfaatti-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää veden puhdistukseen, väriaineena ja muiden rautayhdisteiden valmistamiseen.
Ominaisuudet.
Huoneenlämpötilassa rauta(III)sulfaatti on harmahtavanvalkoista kiteistä ainetta. Kidevedettömän yhdisteen lisäksi tunnetaan useita kidevedellisiä muotoja kuten monohydraatti (Fe2(SO4)3·H2O), heksahydraatti (Fe2(SO4)3·6H2O), heptahydraatti (Fe2(SO4)3·7H2O) ja nonahydraatti (Fe2(SO4)3·9H2O). Kidevesi poistuu näiden yhdisteiden rakenteesta kuumennettaessa. Rauta(III)sulfaatit liukenee kohtalaisesti veteen ja hydraatit kidevedetöntä yhdistettä runsaammin. Liuetessaan rauta(III)sulfaatti usein hydrolysoituu. Kuumennettaessa rauta(III)sulfaattia 480 °C:n lämpötilaan se hajoaa rauta(III)oksidiksi. Rauta(III)sulfaatti muodostaa alkalimetallisulfaattien ja alumiinisulfaatin kanssa alunoita. 
Valmistus ja käyttö.
Rauta(III)sulfaattia voidaan valmistaa hapettamalla rauta(II)sulfaattia väkevien typpi- tai rikkihappojen avulla tai kloorin avulla. Toinen tapa muodostaa yhdistettä on liuottaa rauta(III)oksidia väkevään rikkihappoon. Suomessa ferrisulfaattia valmistaa Kemira Porissa titaanidioksidin valmistuksessa syntyvästä sivutuotteesta sekä Voda Nordic Oy Kokkolassa. 
Rauta(III)sulfaattia käytetään jätevesien puhdistuksessa saostavana kemikaalina, väriaineena ja väriaineiden valmistuksessa, alunoiden valmistuksessa, peittana tekstiilien värjäyksessä ja laboratorioreagenssina.
Jani Nieminen (kirjailija)

Jani Nieminen (s. 20. lokakuuta 1973 Uusikaupunki) on suomalainen kirjailija. Häneltä on julkaistu neljä runokokoelmaa.
Elämä ja ura.
Nieminen vietti nuoruutensa Alavudella Etelä-Pohjanmaalla. Nykyisin hän asuu Helsingissä ja on ammatiltaan erikoiskirjastonhoitaja.
Niemisen esikoisrunoteos "Kylässä" ilmestyi vuonna 2009. Toinen runokokoelma, eroa käsittelevä "Kodittomille koirille" ilmestyi vuonna 2011. Teos "Meren poika, joen poika" ilmestyi vuonna 2014 ja "Bigini" vuonna 2016. Nieminen on kirjoittanut myös näytelmät "Aina tässä talossa" (2003) ja "Pushkinin Morsian" (2005) .
Nieminen on naimisissa kirjailija ja käsikirjoittaja Juuli Niemen kanssa.