Sandvik

Sandvik AB on ruotsalainen vuonna 1862 perustettu maailmanlaajuisesti toimiva metalli- ja kaivosalan teollisuuskonserni.
Sandvikin suurimmat yksittäiset omistajat olivat tammikuun 2018 lopussa Industrivärden 11,9 prosentin ja Alecta-eläkevakuutus 6,1 prosentin osuuksilla. Sandvikilla oli tuolloin yhteensä noin 101 000 osakkeenomistajaa, joista yli puolet ruotsalaisia.
Liiketoiminta-alueet.
Sandvik luopui 2000-luvun vaihteessa saha- ja työkalutuotannostaan ja jakoi jäljelle jäävät toimintonsa kolmeen liiketoiminta-alueeseen: "Sandvik Machining Solutions", "Sandvik Mining and Rock Technology" ja "Sandvik Materials Technology", joka vuonna 2022 eriytettiin itsenäiseksi, lähinnä ruostumattomia teräsputkia valmistavaksi pörssiyhtiöksi nimeltä Alleima.
Sandvik Mining and Construction.
Sandvik-konsernin aiempi Sandvik Mining and Construction -liiketoiminta-alue tuotti materiaalinkäsittely- ja louhintalaitteita, kovametallityökaluja ja niihin liittyviä palveluita. Liiketoiminta-alue työllisti 12 200 ihmistä vuonna 2006 ja sen liikevaihto oli 25 miljardia Ruotsin kruunua.
Suomessa yhtiö on nimellä Sandvik Mining and Construction Oy (entinen Tamrock). Se omistaa kokonaan Sandvik Mining and Construction Finland Oy:n, joka vastaa louhinta-, lastaus-, purkaus- ja kaivonporauslaitteiden, tienhoitotuotteiden, porakaluston ja kuljettimien huollosta ja myynnistä Suomessa. Yrityksen liikevaihto vuonna 2012 oli 996 miljoonaa euroa, ja se työllisti 1 864 ihmistä. Sandvikilla on Turun Runosmäessä tehdas, jossa työskentelee 470 työntekijää. Sen tuotanto aiottiin lopettaa vuoden 2016 loppuun mennessä, mutta päätös peruttiin. Sandvikilla on Suomessa tehtaat myös Lahdessa ja Tampereen Myllypurossa.
Historiaa.
Sandvik sai alkunsa 1860-luvun Ruotsissa yhtiöstä nimeltä Högbo Stål &amp; Jernwerks AB. Se oli ensimmäinen uuteen Bessemer-prosessiin panostavista ruotsalaisista terästehtaista, joiden myötä maa alkoi nopeasti teollistua. Yhtiön johdossa ollut Göran Fredrik Göransson päätti perustaa uuden terästehtaan Sandvikeniin Gävleborgin läänissä Tukholmasta pari sataa kilometriä pohjoiseen. Högbo-yhtiö ajautui kuitenkin vuonna 1866 konkurssiin, mutta Sandvikenin tehdasta hoitamaan perustettiin uusi yhtiö nimeltä Sandvikens Jernwerks AB. Sitä johtamaan nimitettiin perustajan poika Anders Henrik Göransson, joka suuntasi yrityksen toiminnan alusta asti vahvasti vientimarkkinoille, aluksi Länsi-Eurooppaan ja Venäjälle mutta vuonna 1887 jo Japaniinkin. Sandvik tuli yhtiön tuotteiden tavaramerkiksi ensi kertaa vuoden 1876 maailmannäyttelyssä Yhdysvaltojen Philadelphiassa.
Yhtiö alkoi 1800-luvun lopulla myös jalostaa laadukasta terästään erilaisiksi työkaluiksi ja koneenosiksi kuten sahoiksi, laivojen ja junien käyttämien höyrykoneiden putkiksi ja kaivoksissa tarvittaviksi louhintatyökaluiksi. Näiden osuus Sandvikin liikevaihdosta oli kuitenkin vain kuuden prosentin luokkaa aina 1930-luvun loppuun asti.
Vuonna 1914 yhtiö työllisti 2 200 ihmistä, mutta sen jälkeen ensimmäinen maailmansota sekä 1920-luvun ja 1930-luvun alun pulavuodet hidastivat yrityksen kehitystä. Vuoteen 1937 mennessä työntekijämäärä oli kuitenkin noussut lähes 5 400:aan. Näihin aikoihin Bessemer-prosessille oli jo kehitetty tehokkaampia seuraajia, kuten Siemens-Martin-prosessi ja sähkökäyttöinen valokaariuuni, joka sopi hyvin ruotsalaisyrityksille maan vesivoimaloiden tuottaman runsaan ja halvan sähkön ansiosta. Yrityksen johtoon oli vuonna 1920 astunut perustajan Yhdysvalloissa opiskellut pojanpoika Karl Fredrik Göransson, joka pysyi toimitusjohtajan tehtävässä vuoteen 1948 ja hallituksen puheenjohtajana vuoteen 1959 asti.
Toisen maailmansodan vuosina Sandvik alkoi panostaa kovametallisiin työkalumateriaaleihin, joita tarvittiin erityisesti eri teräslaatujen koneistuksessa ja leikkauksessa. Vuonna 1971 kovametallituotteiden osuus yhtiön liikevaihdosta ylitti terästuotteiden osuuden.
1950-luvun lopulla Sandvik-yhtiön omistus siirtyi Göranssonin suvulta sijoitusyhtiö Kinnevikille, jonka hallituksen puheenjohtaja Hugo Stenberg ryhtyi hoitamaan samaa tehtävää myös Sandvikissä. Toimitusjohtajaksi nimitettiin Arne Westerberg. Vuonna 1983 rakennusyhtiö Skanska osti Kinnevikin omistusosuuden ja tuli Sandvikin pääomistajaksi 37 prosentin osuudella. Skanska luopui omistuksestaan 1990-luvun jälkipuoliskolla ja tilalle pääomistajaksi tuli AB Industrivärden.
Yhtiön uudeksi hallituksen puheenjohtajaksi nimettiin ASEA-yhtiön toimitusjohtaja Percy Barnevik. Hänen johdollaan Sandvik alkoi kasvaa yhä vahvemmin yritysostojen avulla, joka oli valittu kasvustrategiaksi jo 1970-luvulla. Vuonna 1987 ostettiin General Electriciltä Carboloy-kovametalliyksikkö, vuonna 1991 käsityökaluvalmistaja Bahco ja vuonna 1993 SKF:ltä CTT Tools, joka oli muodostettu kolme vuotta aiemmin SKF Toolsin ja saksalaisen Günther &amp; Co:n fuusioituessa. Vuonna 1997 Sandvik sai enemmistöosuuden Kanthalista, Precision Twist Drill -yhtiöstä ja suomalaisesta Tamrockista.
Vuosituhannen vaihteen jälkeen yritysostot jatkuivat, suurimpina ruotsalainen kaivoskonevalmistaja Svedala-Arbrå, työkaluvalmistajat Valenite, Diamond Innovations, Walter AG ja Wolfram Bergbau und Hütten sekä kaivoslaiteyhtiöt Schenck Process Group (SP Mining) ja Extec Screens and Crushers.