tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
2,6-ksylidiini

2,6-ksylidiini on palavaa, huoneenlämmössä olomuodoltaan keltaista nestettä, jolla on tunnusomainen haju. Aine muuttuu ilman vaikutuksesta ruskeaksi. 2,6-ksylidiinin kemiallinen kaava on C8H11N ja rakennekaava (CH3)2C6H3NH2.
2,6-ksylidiinin moolimassa on 121,2 g/mol, sulamispiste 11,2 °C, kiehumispiste 215 °C, tiheys 0,98 g/cm3, leimahduspiste 91 °C, itsesyttymislämpötila 520 °C, taitekerroin 1,5591–1,5611 ja CAS-numero 87-62-7. Aine liukenee veteen 20 °C:n lämpötilassa 0,7 g/100 ml. Aineen höyry on ilmaa raskaampaa. 2,6-ksylidiini on yksi ksylidiinin kuudesta isomeerista.
2,6-ksylidiinistä käytetään myös nimiä "2,6-dimetyylianiliini", "2,6-dimetyyliaminobentseeni", "1-amino-2,6-dimetyylibentseeni" ja "2-amino-1,3-ksyleeni"
Ympäristö- ja terveysvaikutukset.
Lyhytaikainenkin altistuminen 2,6-ksylidiinin suurille pitoisuuksille voi aiheuttaa tajunnan tason laskua ja johtaa methemoglobiinin muodostumiseen. Pitkäaikainen tai toistuva altistuminen aineelle voi ilmetä vaikutuksina veressä aiheuttaen anemiaa sekä vaikuttaa myös maksaan. Työministeriön päätöksen 1044/91 mukaan työssä orgaanisena liuottimena aineelle altistuminen katsotaan aiheuttavan vaaraa perimälle, sikiölle tai lisääntymiselle.
2,6-ksylidiini voi aiheuttaa vaaraa ympäristölle, erityisesti vesieliöille.
Valmistus ja käyttö.
2,6-ksylidiiniä valmistetaan aminoimalla 2,6-ksylenolia ammoniakin avulla. Toinen tapa valmistaa tuotetta on 2,6-dimetyylisykloheksaanin reaktio ammoniakin kanssa vedynsiirtokatalyyttien läsnä ollessa. Yhdistettä käytetään muun muassa väriaineiden ja kasvinsuojeluaineiden kuten fungisidien metalaksyylin ja furalaksyylin synteesissä.
Melonta kesäolympialaisissa 2012

Melonnassa kilpailtiin Lontoon 2012 kesäolympialaisissa 29. heinäkuuta – 2. elokuuta ja 6. – 11. elokuuta. Ensin kilpailtiin koskimelonnassa, jonka jälkeen ohjelmassa oli ratamelonta. Tapahtumia oli yhteensä 18. Kilpailijoita oli 330, joista koskimelonnassa 82 ja ratamelonnassa 248. Koskimelontakilpailut käytiin Lee Valley White Water Centressä ja ratamelonta Dorney Lakella.
Tapahtumat.
Koskimelonta.
Miehet:
Naiset:
Ratamelonta.
Miehet:
Naiset:
Aikataulu.
Ratamelonta.
Ajat ovat paikallista aikaa.
Beachfutiksen maailmanmestaruuskilpailut

Beachfutiksen maailmanmestaruuskilpailut on Kansainvälisen jalkapalloliitto FIFAn järjestämä turnaus, jossa maailman parhaat beachfutismaajoukkueet taistelevat maailmanmestaruudesta. Turnaus on järjestetty vuodesta 1995 lähtien. Vuoteen 2009 asti se järjestettiin vuosittain, ja siitä eteenpäin kahden vuoden välein.
Brasilia on hallinnut kisoja niiden alusta lähtien. Se on voittanut kisat peräti 14 kertaa, ja jäänyt vain kahdesti ilman mitaleja. Turnaus onkin järjestetty juuri 13 kertaa Brasiliassa.
Osallistujamaat.
Vuosien 1995 ja 2013 välillä MM-kisat on järjestetty 17 kertaa, ja niihin on osallistunut 41 maata. Kuitenkin ainoastaan Brasilia on ollut mukana jokaisessa turnauksessa. Viime vuosina karsintojen vaatimustasoa on nostettu, minkä vuoksi nykyisin yhä harvempi uusi joukkue selvittää tiensä lopputurnaukseen.
Asenovgrad

Asenovgrad () on kaupunki Etelä-Bulgarian keskiosissa Plovdivin alueella. Kaupungin väkiluku oli 45 943 vuonna 2021. Kaupunki on tunnettu pääasiassa useista kirkoistaan.
Pikkubassi

Pikkubassi "(Micropterus dolomieu)" on pohjoisamerikkalainen aurinkoahvenkaloihin kuuluva kala, joka viihtyy kirkkaammassa vedessä kuin isobassi. Pikkubassia on yritetty istuttaa Suomeen, mutta se ei onnistunut pikkubassille liian karujen olojen vuoksi.
Tuntomerkit.
Pikkubassi on väriltään joskus kellertävä, mutta yleensä se on ruskea. Uros painaa yleensä 1 kg, mutta naaras voi painaa 1,5–3 kg. Pikkubassilla on tummanruskeat pystyviivat.
Pikkubassin luontaisia saalistajia ovat: viuhkaeväisten ("Actinopterygii") luokkaan kuuluvat kalat, kilpikonnat ("Testudines"), sääksi ("Pandion haliaetus") ja kuningaskalastajien alaheimojen (Alcedininae) lajit.
Breakdance (elokuva)

Breakdance ("Breakin’") on vuonna 1984 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen elokuva. Sen on ohjannut Joel Silberg ja käsikirjoittanut Charles Parker yhdessä Allen DeBevoisen ja Gerald Scaifen kanssa. Pääosassa esiintyivät Lucinda Dickey ja Adolfo Quinones.
Juoni.
Nuori jazztanssija Kelly tapaa kaksi breikkitanssijaa, jotka kolmestaan nousevat suosioon katutanssijoina.
Arvioita.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Bello Romano antaa "Breakdancelle" yhden tähden viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”huono”.
Jerzy Świrski

Jerzy Włodzimierz Świrski (5. huhtikuuta 1882 Kalisz, Puola – 12. kesäkuuta 1959 Lontoo, Britannia) oli puolalainen Venäjän laivaston ja Puolan laivaston vara-amiraali ja upseeri. 
Świrski palveli Mustanmeren laivastossa ensimmäisen maailmansodan päättymiseen saakka. Vuonna 1918 hän liittyi Ukrainan laivastoon ja palveli kontra-amiraalina Ukrainan valtakunnassa.
Świrski liittyi Puolan itsenäistyttyä 1919 Puolan laivastoon ja oli vuodesta 1925 Puolan sotilasasiain ministeriön (vuodesta 1939 Puolan pakolaishallitus) Puolan laivaston johtaja. Toisen maailmansodan jälkeen hän jäi Britanniaan.
Raveena Tandon

Raveena Tandon (s. 26. lokakuuta 1974 Bombay, Maharashtra, Intia) on intialainen näyttelijä, malli ja tuottaja. Hän on näytellyt enimmäkseen hindinkielisissä elokuvissa, mutta on esiintynyt myös tamilin-, kannadan- ja telugunkielisissä elokuvissa. Hän voitti National Film Awards -palkinnon parhaasta naispääosasta vuoden 2001 elokuvasta "".
Yksityiselämä.
Tandon adoptoi 11- ja 8-vuotiaat tytöt vuonna 1995. Tandon meni naimisiin Anil Thadanin kanssa 22. helmikuuta 2004. Heillä on kaksi lasta, vuonna 2005 syntynyt tytär ja vuonna 2007 syntynyt poika.
ORP Orzeł (1986)

ORP Orzeł on Puolan laivaston Kilo-luokan sukellusvene (Projekti 877E), joka otettiin palvelukseen 29. huhtikuuta 1986 Riiassa. Se siirrettiin 13. kesäkuuta Gdyniaan, jossa alus nimettiin 21. kesäkuuta. Alus on Gdyniassa 3. laivueessa.
Hankinta.
Puola suunnitteli ostavansa neljä Kilo-luokan sukellusvenettä, joiden tuli olla uusia eikä Venäjän laivaston käyttämiä. Puola lähetti miehitön koulutettavaksi Riikaan, jossa uudet ulkomaiset miehistöt koulutettiin ja heille luovutettiin alukset. Vastaanotetulla aluksella nostettiin ensi kerran Puolan lippu 29. huhtikuuta 1986 Riiassa. Toinen Puolalle valmistuneista aluksista myytiin Intiaan, joka otti sen palvelukseensa vuorokautta myöhemmin. Alus saapui 13. kesäkuuta uuteen kotisatamaansa Gdyniaan, jossa se kastettiin 21. kesäkuuta "Orzełiksi" sekä sille vahvistettiin runkonumero 291.
Murikit

Murikit ("Brachyteles") ovat harvinainen kädellisten suku, joka kuuluu hämähäkkiapinoiden (Atelidae) heimoon. Siihen kuuluu kaksi Etelä-Amerikassa esiintyvää lajia. Ne oli aiemmin luokiteltu yhden lajin (muriki, "Brachyteles arachnoides") alalajeiksi ("B. a. arachnoides" ja "B. a. hypoxanthus"), mutta morfologisten tutkimusten perusteella niitä pidetään nyt omina lajeinaan.
Reus

Reus on kaupunki Tarragonan maakunnassa Espanjassa. Kaupunki on Baix Campin comarcan pääkaupunki ja sijaitsee 12 kilometrin päässä Tarragonasta. Reusin väkiluku oli 103 123 asukasta vuonna 2017. Pinta-ala on 52,82 neliökilometriä. Kaupunki kuuluu Camp de Tarragonan metropolialueeseen.
Kaupungista on kotoisin urheiluseura Reus Deportiu, joka on rullaluistinhockeyn moninkertainen Espanjan- ja Euroopan-mestari, ja siitä eriytynyt jalkapalloseura CF Reus Deportiu.
John Fusco

John Fusco on yhdysvaltalainen elokuvakäsikirjoittaja. Hän on käsikirjoittanut mm. elokuvat "Crossroads – bluesjätkät", "Nuoret sankarit", "Young Guns II", "Ukkossydän", "Hidalgo" ja "Spirit – villi ja vapaa". Fusco on elokuvakäsikirjoittajan lisäksi myös kirjailija ja hän on kirjoittanut romaanin "Paradise Salvage". Fusco syntyi Waterburyssa, Connecticutissa ja voitti jo yliopistoajallaan muutamia kansainvälisiä käsikirjoituskilpailuja.
John Fusco on perehtynyt itämaisiin taistelulajeihin sekä filosofian että fyysisen harjoittelun kautta. Hänellä on musta vyö Shaolin Kungfussa, ja hän on opiskellut taijia Kiinassa sifu Yi Shenguon oppilaana. Vuonna 2007 hän lähti ratsastusvaellukselle Mongoliaan ja alkoi ideoida tulevaa "Marco Polo" -televisiosarjaa. Fuscon toinen pitkäaikainen kiinnostuksen kohde on Amerikan alkuperäiskansojen kulttuurit. "Ukkossydän"-elokuvan kuvauksissa vuonna 1991 hän tutustui Ted Thin Elkiin, jolla oli merkittävä asema lakotojen yhteisössä. Opiskeluaikanaan New Yorkin Tisch School of the Artsissa Fuscon opettajia olivat käsikirjoittajat Waldo Salt ja Ring Lardner Jr., jotka olivat 1950-luvulla olleet Hollywoodin mustalla listalla.
Vuoriapollo

Vuoriapollo ("Parnassius phoebus") on ritariperhosiin kuuluva arktoalpiininen päiväperhoslaji, jota tavataan Euroopassa vuoristoalueilla kuten Alpeilla ja Uralilla. Sitä ei tavata Suomessa.
Koko ja ulkonäkö.
Vuoriapollo on kookas, pohjaväriltään valkoinen perhonen, jonka siipisuonet erottuvat vain heikosti siipeä vasten. Etusiiven kärkiosa on läpikuultava lähes koko siiven leveydeltä ja sisempänä siiven reunassa on leveä, tumma ja läpikuultava poikkiviiru. Etureunassa on laajat tummat laikut, joista uloimpiin liittyy usein myös punaista väriä. Takasiivissä on kaksi selvää punaista silmätäplää, joissa on musta reunus. Etusiiven tyvi ja takasiiven takareuna ovat tyvestä saakka yksivärisen tumman mustanruskeat. Siipiväli on 47–58 mm.
Melko samannäköiseen isoapolloon verrattuna vuoriapollon takasiipien silmätäplät ovat lähes kokonaan punaiset ja tuntosarvet ovat mustat vaalein poikkiviiruin. Lisäksi Siperiassa ja Kiinassa esiintyy samannäköinen mutta yleissävyltään tummempi laji "Parnassius bremeri".
Levinneisyys ja lentoaika.
Vuoriapollon levinneisyys poikkeaa muista arktoalpiinisista lajeista, sillä sitä tavataan Euroopassa vuoristoalueilla kuten Alpeilla ja Uralilla, mutta se puuttuu arktiselta alueelta. Levinneisyysalue jatkuu Aasian puolella Altaille ja Itä-Siperiaan sekä Beringinsalmen yli Pohjois-Amerikkaan. Perhonen lentää kesä-heinäkuussa, mutta Alpeilla lämpimillä paikoilla jopa syyskuun alkuun.
Elinympäristö ja elintavat.
Vuoriapollo on vuoristoniittyjen ja tundran laji, jonka levinneisyys on jääkauden jäänteitä. Esiintymisalueensa eteläosissa vuoriapolloa tavataan vain vuoristoissa, 1200–3000 metrin korkeudessa merenpinnasta, joille populaatiot ovat jääneet loukkuun viimeisen jääkauden päätyttyä ja ilmaston lämmettyä. Arktisilla alueilla se elää myös alangoilla. Alpeilla levinneisyys painottuu puurajan yläpuolelle. Laji elää avoimessa maastossa etenkin jokien penkereillä ja kivikkoisilla rinteillä.
Naaras munii maahan tai kasvillisuuteen alueelle, jolla kasvaa toukan ravintokasveja. Kuoriutuneet toukat hankkiutuvat itse ravintokasveille. Laji talvehtii munana tai joskus pienenä toukkana.
Ravintokasvi.
Toukan ravintokasveja ovat ruusujuuri ("Rhodiola rosea") ja kultarikko ("Saxifraga aizoides"), mutta myös muut lehtirikot ("Saxifraga"), maksaruohot ("Sedum") sekä mehitähdet ("Sempervivum").
Kirjodelfiinit

Kirjodelfiinit ("Cephalorhynchus") on tieteellisen luokittelun delfiinisuku. Ne ovat pieniä tai keskikokoisia, mustavalkoisia delfiinejä.
Lajeja on neljä:
Vera Sokolova

Vera Aleksandrova Sokolova (, s. 8. kesäkuuta 1987) on venäläinen kävelijä.
Nuorten sarjat.
Sokolova sijoittui Kingstonin alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2002 yhdeksänneksi 10 000 metrin kävelyssä. Hän voitti alle 18-vuotiaiden maailmanmestaruuden 5 000 metrin kävelyssä Sherbrookessa 2003. Seuraavana vuonna hän voitti 10 kilometrin kävelyn alle 20-vuotiaiden maailmancupin ja sai pronssia 10 000 metrin kävelyssä saman ikäluokan MM-kilpailuissa Grossetossa. Hän voitti 10 000 metrin kävelyn alle 20-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden Kaunasissa 2005 nuorten maailmanennätysajalla 43.11,34. Samana vuonna hän voitti myös 10 kilometrin kävelyn alle 20-vuotiaiden Euroopan cupin. Vuonna 2006 hän voitti alle 20-vuotiaiden maailmancupin 10 kilometrin kävelyssä ja sijoittui saman ikäluokan MM-kilpailuissa Pekingissä neljänneksi 10 000 metrin kävelyssä.
Naisten sarja.
Sokolova voitti 2009 Venäjän-mestaruuden 20 kilometrin kävelyssä ja sijoittui Berliinin MM-kilpailuissa 14:nneksi. Hän oli 2010 neljäs Chihuahuan maailmancupissa ja sai pronssia Barcelonan EM-kilpailuissa ajalla 1.29.32. Hän teki 5 000 metrin kävelyn sisäratojen maailmanennätyksen 20.10,3 Saranskissa joulukuussa 2010. Hän voitti helmikuussa 2011 Venäjän talvimestaruuden 20 kilometrin kävelyssä Sotšissa maailmanennätysajalla 1.25.08. Hän kukisti toiseksi tulleen Anisja Kirdjapkinan yhdellä sekunnilla. Entinen maailmanennätys oli Olimpiada Ivanovan Helsingin MM-kilpailuissa 2005 kävelemä 1.25.41. Saman vuoden toukokuussa Sokolova voitti 20 kilometrin kävelyn Euroopan cupin. Daegun MM-kilpailuissa hän sijoittui 11:nneksi.
Sokolova jäi kesäkuussa 2015 kiinni epon käytöstä ja sai neljän vuoden kilpailukiellon.
Myllysilta (Nurmijärvi)

Myllysilta on puurakenteinen entinen museosilta Nurmijärvellä, Palojoen Metsäkylässä. Se ylittää Vantaanjoen Myllykosken kohdalla, Siippoontien eteläpuolella. Myllysilta on valmistunut 1966, se oli nuorin Liikenneviraston museosilloista. Silta on neliaukkonen tukiansassilta, jonka jännemitta on kahdessa keskimmäisessä aukossa 6 m ja reuna-aukoissa 7,5 m. Sillan kokonaispituus on 50,8 m ja hyötyleveys 5,7 m. Sillan on suunnitellut diplomi-insinööri Eino Kokkonen. Myllysilta on 1960-luvun sillaksi epätyypillinen, tukiansassilta oli 1800-luvulla yleisesti käytetty siltatyyppi. Tukiansassilloilla pitkien jännevälien ylittäminen onnistui käyttämällä moninkertaisia tukiansaita ja nurjahdustuentaa lisäämällä. 
Myllysiltaa pidetään onnistuneena lajinsa edustajana, joka sopii jyrkkärantaiseen Myllykoskeen. Silta otettiin museosillaksi vuonna 1982. Perusteena valinnalle kerrottiin, että silta on sekä suunnittelultaan että toteutukseltaan hyvää tasoa. Siinä on yhdistetty nykyaikainen insinööritieto perinteiseen kirvesmiestaitoon. Silta sisältyy Museoviraston inventoimiin valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin teemakohteessa 
"museosillat".
Myllykoski on historiallinen myllynpaikka. Kosken rannalla on vanhojen rakennusten ja patojen raunioita. Nykyään Myllykoski on nurmijärveläisten retkeilyaluetta ja se on suosittu perhokalastuspaikka. Myllykosken uusin silta, Siippoontien maantiesilta, on valmistunut vuonna 1991.
Myllysillan ei enää vuonna 2012 katsottu olevan museosiltaluetteloon sovelias valmistumissajalleen epätyypillisen rakenteen takia.
Anisja Kirdjapkina

Anisja Bjasyrovna Kirdjapkina o.s. Kornikova (, s. 23. lokakuuta 1989) on venäläinen kävelijä.
Kirdjapkina voitti 2007 alle 20-vuotiaiden Euroopan cupin 10 kilometrin kävelyssä ja saman ikäluokan Euroopan-mestaruuden 10 000 metrin kävelyssä Hengelossa. Hän teki 20 kilometrin kävelyn nuorten maailmanennätyksen 1.25.30 Adlerissa helmikuussa 2008. Hän sijoittui seuraavana vuonna toiseksi Metzin Euroopan cupissa. Berliinin MM-kilpailuissa hän sijoittui alun perin neljänneksi, mutta nousi myöhemmin pronssisijalle Olga Kaniskinan dopinghylkäyksen takia. Vuonna 2010 hän voitti Venäjän-mestaruuden sekä talvella että kesällä ja oli kuudes Chihuahuan maailmancupissa. Barcelonan EM-kilpailuissa hän sijoittui alun perin toiseksi, mutta nousi myöhemmin voittajaksi Olga Kaniskinan dopinghylkäyksen takia.
Kirdjapkina sijoittui helmikuussa 2011 toiseksi Venäjän talvimestaruuskilpailujen 20 kilometrin kävelyssä maailman kaikkien aikojen toiseksi parhaalla ajalla 1.25.09. Hän hävisi kilpailun voittaneelle ja maailmanennätyksen tehneelle Vera Sokolovalle yhden sekunnin. Saman vuoden toukokuussa Kirdjapkina oli toinen Euroopan cupissa. Daegun MM-kilpailuissa hän sai alun perin pronssia ajalla 1.30.13.
Kirdjapkina sijoittui 2012 kuudenneksi Saranskin maailmancupissa ja voitti Venäjän-mestaruuden. Lontoon olympialaisissa hän oli alun perin viides. Seuraavana vuonna hän oli toinen Venäjän talvimestaruuskilpailuissa, voitti Euroopan cupin sekä kultaa Kazanin universiadeissa. Moskovan MM-kilpailuissa hän sai alun perin hopeaa ajalla 1.27.11.
Kirdjapkina sai vuonna 2019 kolmen vuoden kilpailukiellon ajalle 27.7.2017–26.7.2020 biologisen dopingpassin perusteella. Hänen tuloksensa aikaväliltä 25.2.2011–11.10.2013 hylättiin takautuvasti. Näin hän menetti vuosien 2011 ja 2013 MM-mitalinsa. Hänen vuoden 2011 MM-pronssinsa oli sitä ennen kirkastunut hopeaksi Olga Kaniskinan dopinghylkäyksen takia.
Kultainen medaljonki

Kultainen medaljonki () on vuonna 2003 ensi-iltansa saanut hongkongilais-yhdysvaltalainen toimintakomedia. Elokuvan on ohjannut Gordon Chan. Käsikirjoituksesta vastasivat Bennett Davlin, Alfred Cheung, Gordon Chan, Paul Wheeler ja Bey Logan. Pääosassa esiintyivät Jackie Chan, Lee Evans ja Claire Forlani.
Juoni.
Hongkongilainen poliisi Eddie saa supervoimia medaljongin kautta, kun hän uhraa henkensä pelastaakseen pienen pojan. Eddien apuna ovat Interpolin agentit Nicole ja Watson, jotka yrittävät saada kiinni Snakeheadin, roiston, joka on myös medaljongin perässä saadakseen erityisvoimat itselleen.
Arvioita.
"Turun Sanomien" Päivi Valotien mielestä "Kultainen medaljonki" on lapsellisten toimintakomedioiden erikoismieheksi jumiutuneelle Jackie Chanille räätälöity pitkäveteinen seikkailu, joka ei edes oikein luota päätähtensä kykyihin. Kömpelöt tietokone-efektit ilmentävät täysin turhaa fantasiajuonilinjaa.
Jouko Marttila

Jouko Marttila (s. 1961) on viestintäalan yrittäjä, tietokirjailija ja talouskolumnisti. Hän työskentelee perustajaosakkaana, hallituksen puheenjohtajana ja viestinnän valmentajana Kaiku Helsinki Oy:ssä. Marttila on toiminut talouskolumnistina Yle Radio 1:n Ykkösaamussa, Arvopaperi-lehdessä ja Sijoitustalous.fi -sivustolla. Hän pitää Talouden tulkki -nimistä talousaiheista blogia. 
Marttila on koulutukseltaan valtiotieteen tohtori (Helsingin yliopisto 2016). Lisäksi hän on opiskellut taloustiedettä Teksasin yliopistossa Austinissa. Marttila on kokenut taloustoimittaja. Hän on työskennellyt toimittajana BBC:n ulkomaanpalvelun suomenkielisessä toimituksessa Lontoossa 1986–1989, Ylen TV-uutisissa 1989–1993, A-studiossa ja A-plus-talousohjelmassa 1993–1996, tuottajana Urheiluruudussa 1997–1998 sekä toimittajana ja perustajaosakkaana Arvopaperi-lehdessä 1998–2003. 
Toimittajan tehtävistä Marttila siirtyi markkinavalvojaksi Rahoitustarkastukseen (Finanssivalvonta) ja asiantuntijaksi sekä viestintäpäälliköksi Euroopan pankkivalvojien komiteaan (CEBS, nyk. EBA) Lontooseen (2003–2006). Vuosina 2006–2009 Marttila toimi Suomen Pankin viestintäpäällikkönä.
Julkaisut.
Jouko Marttila on kirjoittanut seuraavia tietokirjoja:
Makohai

Makohai ("Isurus paucus") on melko suurikokoinen hailaji. Se voi kasvaa yli 2,5 metriä pitkäksi ja yli 70 kg painoiseksi. Suurin tunnettu makohai oli yli 4 metriä pitkä. Makohaiurokset ovat pienempiä kuin naaraat. Makohain ei ole tiedetty hyökänneen koskaan ihmisen kimppuun, vaikka suuri koko tekeekin siitä vaarallisen.
Makohai on levinnyt laajalle, mutta sitä tavataan harvoin. Niitä jää toisinaan sivusaaliiksi kalastajien pyydyksiin. Saalismääriä ei tiedetä, koska lajia saatetaan sekoittaa makrillihaihin, ja koska kalastajat ottavat haista talteen vain evät ja heittävät ruumiin takaisin mereen.
Camazotz

Camazotz oli mayojen mytologiassa lepakkojumala. Quichén kielessä Camazotz tarkoittaa "kuoleman lepakkoa". Mesoamerikassa Camazotziin liittyivät yö, kuolema ja uhraus. 
Camazotzilla oli valtavat korvat, jolla se kuuli vähäisimmänkin äänen. Sen kuonon muodot ovat tulleet lehtikuonolepakoilta. Sillä on myös leveät nahkasiivet, vahvat kädet ja lihaksikkaat jalat. 
Se oli mayojen manalan, Xibalban, synkimpiin kammioihin kuuluvan Lepakkotalon herra, tästä talosta ei ollut poispääsyä. Camatzozista kerrotaan että se muuttui kiveksi, mutta jatkoi kummitteluaan Maya-kansan painajaisissa ja taruissa.
Magneettimäki

Magneettimäen tie on museotie Inarissa, viitisen kilometriä Saariselän matkailukeskuksesta pohjoiseen. Tieosuus otettiin museotieksi vuonna 1992 ja se sisältyy Museoviraston inventoimiin valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin Jäämerentien historiallisena kohteena yhdessä Saarenputaan sillan kanssa. Museotie on valtatie 4:n vanha linjaus Urupään pohjoisrinteellä. Jäämerentien osuus Rovaniemeltä Ivaloon valmistui vuonna 1913 ja loppuosa Liinahamariin 1930-luvulla. Vuodesta 1938 Jäämerentiestä tuli osa valtatie 4:ää.
Nelostielle valmistui uusi linjaus 1970-luvun lopulla (tien opaskyltin mukaan 1976) ja Magneettimäki jäi pois yleisestä käytöstä. Museotien puolivälissä on opastetaulu, pysäköintipaikka ja muistomerkki.
Tien kuvaus.
Magneettimäki on jyrkkä mäki museotiellä, mäen kaltevuudeksi on arvioitu keskimäärin noin viisi, enimmillään noin kahdeksan prosenttia. Mäki sai nimensä 1930- ja 1940-lukujen kuorma-autoilijoilta, joiden autot hyytyivät jyrkkään nousuun. Autoilijat selittivät ongelman johtuvan magneetista, joka imi hevosvoimat autojen moottoreista. Arkisempi syy oli sen ajan kuorma-autojen moottorien vaatimattomat tehot ja se, että puuttomassa maisemassa tien todellinen jyrkkyys ei kiintopisteiden puuttuessa käy selville. Tie on kapea ja siinä on useita tiukkoja mutkia. Magneettimäen tiellä kunnioitetaan 1940-luvun kuorma-autoilijoiden ponnisteluja Liinahamarin reitillä.
Irakin sodan tappiot ja siviiliuhrit

Irakin sodan tappiot ja siviiliuhrit ovat eri sotivien osapuolten tuottamia kuolemia ja vammautumisia Irakin sodassa.
Irakin sodan tappiot ja siviiliuhrit vuoteen 2008.
Siviiliuhreista rekisteriä pitävä Iraq Body Count Project ilmoitti miehityksen seurauksineen vaatineen alkuvuoteen 2008 mennessä 82 349–89 867 siviiliuhria. Iraq Body Count Project ei laske sotilaskuolemia, ja sodassa kuolleiden irakilaissotilaiden määrästä on olemassa vain arvioita. Sodan ja sen seurausten kokonaiskuolleisuudesta tehty tieteellinen arvio julkaistiin The Lancet -lehdessä 2004, jonka mukaan Irakissa oli siihen mennessä kuollut noin 100 000 henkeä. Irakin hallitus ilmoitti joulukuussa 2006, että yli 12 000 irakilaispoliisia oli kuollut Saddamin kukistumisen jälkeen.
Vuoden 2008 pääsiäiseen mennessä yhdysvaltalaisia sotilaita oli kuollut yli 4 000 ja kymmeniä tuhansia oli haavoittunut. Koska ”varsinaiset sotatoimet” olivat lähinnä ilmaiskuja tärkeisiin kohteisiin, tuona aikana kuolleiden koalition sotilaiden määrä oli varsin vähäinen. Suurin osa näistäkin menehtyi lähinnä erilaisissa onnettomuuksissa: helikopteri-, auto-, aseenkäsittely yms. Suurin osa koalition kuolinuhreista on tullut kapinallisten sissi-iskuissa sen jälkeen kun vanha hallinto oli kukistettu.
Toimittajia on tapettu Irakissa sodan aikana 2003–2007 yhteensä 200. (vrt. toisessa maailmansodassa 68 ja Vietnamin sodassa 66).
31. elokuuta 2005 jopa tuhat ihmistä kuoli Bagdadissa syntyneessä paniikissa kun šiiapyhiinvaeltajien keskuudessa levisi huhu tulossa olevasta itsemurhaiskusta.
Köyhdytetty uraani.
Raskasmetalliominaisuuksiensa takia köyhdytetty uraani on myrkyllistä, kuten kaikki metallit sisäänhengitettyinä. Yleinen väärinkäsitys STUK:in mukaan on, että köyhdytetty uraani säteilisi vaarallisesti. Suomen Säteilyturvakeskuksen mukaan köyhdytetty uraani ei säteile enempää kuin suomalainen porakaivovesi, ja köyhdytettyä uraania käytetään mm. sairaaloissa säteilysuojana.
Yhdysvallat on käyttänyt Irakissa vuonna 2003 alkaneessa sodassa köyhdytettyä uraania sisältäviä ammuksia. Yksistään Basran kaupungin asuinalueille uraania on levinnyt yli 300 000 kg. Ammusten myrkyllinen uraanipöly on saastuttanut maaperää ja vesivaroja. Alueella on sittemmin todettu 5-kertainen määrä syöpäsairauksia sotaa edeltävään aikaan verrattuna. Vastasyntyneillä on saastuneella alueella paljon epämuodostumia ja kasvaimia. Yhdysvaltain omien sotilaiden säteilymyrkytyksiin on alettu hiljalleen heräämään ja perätty Bushin hallituksen vastuuta. Muun muassa Euroopan neuvosto on ottanut kantaa köyhdytettyä uraania sisältävien sotatarvikkeiden käytön kieltämiseksi.
Panevėžysin rautatieasema

Panevėžysin rautatieasema () on Liettuan neljänneksi suurimman kaupungin Panevėžysin rautatieasema Liettuan rautateiden (Lietuvos Geležinkeliai) melko hiljaisella poikittaisradalla maan pohjoisosissa. 
Rautatie kaupunkiin saapui 1873 Venäjän keisarikunnan rakentaessa Radviliškis–Panevėžys–Rokiškis–Latvian Daugavpils -rataosuuden Liettuan pohjoisosiin; Panevėžysin merkitys kauttakulkuliikenteen paikkakuntana kasvoi. Vuonna 1899 rakennettiin myös ensimmäinen kapearaiteinen rata kaupungista.
Baltian maiden itsenäistymisen seurauksena Panevėžysin kautta kulkenut raideliikenne hiljentyi merkittävästi 1990-luvun alussa, sillä vielä Neuvostoliiton aikana jatkunut liikenne Venäjältä Daugavpilsin kautta Liettuan pohjoista poikittaisrataa pitkin esimerkiksi Klaipėdaan paljolti tyrehtyi. 
Kapearaiteisella Panevėžysista itäkaakkoon johtavalla Panevėžys–Anykščiai–Rubikiai-radalla liikennöidään yhä kesäisin ja syksyisin 2011, ainakin radan Anykščiai–Rubikiai-osuudella.
Werner Karsten

Oskar Werner Karsten (11. maaliskuuta 1870 Viipuri – 24. kesäkuuta 1930 Turku) oli suomalainen prokuristi, opettaja ja ruotsin kielellä kirjoittanut kirjailija.
Karstenin vanhemmat olivat alikapteeni, tilanomistaja Theodor Karsten ja Sofia Wilhelmina Winter. Hän pääsi ylioppilaaksi Viipurin lyseosta 1890 ja opiskeli sitten Helsingin yliopistossa.
Karsten toimi konttoripäällikkönä eri helsinkiläisyrityksissä ja vuosina 1912–1930 hän oli P. C. Rettig &amp; Co:n prokuristina Turussa. Karsten opetti myös kauppaoppilaitoksissa ja kansanopistoissa sekä vuosina 1919–1928 Åbo Akademissa.
Karsten oli naimisissa vuodesta 1898 Fanny Irene Lundellin kanssa.
Topi Orpana

Topi (Tobias) Orpana (22. maaliskuuta 1886 Käkisalmi – 24. joulukuuta 1930 Käkisalmi) oli suomalainen runoilija joka käytti nimimerkkiä "Juhani Suur-Juhola".
Orpanan vanhemmat olivat maanviljelijä Matti Orpana ja Helena Komonen. Hän pääsi ylioppilaaksi Sortavalan reaalilyseosta 1905 ja opiskeli Helsingin yliopistossa valmistuen filosofian kandidaatiksi 1910.
Topi Orpana oli aluksi toimittajana Suomalainen Kansa-lehdessä ja sen lakattua ilmestymästä hän siirtyi Tampereen Sanomiin ja sieltä 1913 Käkisalmen Sanomat-lehteen, jossa hän oli työssä 11 vuotta. Orpana oli sitten vuoden ajan opettajana Sakkolan Vilakkalan kansakoulussa ja kaksi vuotta Joensuussa kokoomuspuolueen piirisihteerinä ja Karjalainen-lehden toimittajana. Hän muutti sitten takaisin Käkisalmelle ja kirjoitti Käkisalmen Sanomat- ja Karjalainen-lehtiin sekä muihinkin karjalaisiin lehtiin. Vuonna 1911 Orpana julkaisi salanimellä "Juhani Suur-Juhola" runokokoelman ja myöhemmin hän kirjoitti vielä tilapäisrunoja.
Teoksia.
Nimimerkillä "Juhani Suur-Juhola":
Väinö Nordström

Väinö Veikko Nordström (3. kesäkuuta 1864 Loviisa – 31. lokakuuta 1937 Helsinki) oli suomalainen antiikin tutkija ja kirjailija.
Henkilöhistoria.
Nordströmin vanhemmat olivat kirkkoherra Gustaf Oskar Teodor Nordström ja Paulina Sofia Nordström. Hän pääsi ylioppilaaksi Mikkelin lyseosta 1884 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1887 ja lisensiaatiksi 1891. Nordström teki opintomatkoja Erlangeniin 1888, Berliiniin 1889, Wieniin, Müncheniin ja Italiaan 1893–1894 sekä Leipzigiin 1904–1905.
Nordström oli 1890–1891 latinankielen lehtorina Jyväskylän lyseossa ja hän toimi Helsingin yliopiston kreikkalaisen ja roomalaisen muinaistieteen dosenttina 1894–1929. Vuonna 1908 hän hoiti roomalaisen kirjallisuuden professorin virkaa. Nordström kuului 1914–1916 ylioppilastutkintolautakuntaan.
Väinö Nordström oli naimisissa kaksi kertaa:
U. J. Vuorjoki

Uuno Johannes (Hannes) Vuorjoki, sukunimi vuoteen 1906 "Wegelius" (15. huhtikuuta 1877 Helsinki – 15. kesäkuuta 1944 Helsinki) oli suomalainen opettaja ja venäjänkielisen kirjallisuuden suomentaja.
Vuorjoen vanhemmat olivat seminaarin lehtori Wilhelm Wegelius ja Hanna Stenbäck. Hän pääsi ylioppilaaksi Jyväskylän lyseosta 1897 ja opiskeli sitten Helsingin yliopistossa valmistuen filosofian kandidaatiksi 1904.
Vuorjoki toimi oppikoulun opettajana Helsingissä 1904–1919 ja vuodesta 1924 hän oli leimaverokonttorin kontrollöörinä.
Vuorjoki oli naimisissa vuodesta 1907 Ellen (Helena) Maria Leanderin kanssa.
Sen pituinen se

Sen pituinen se ("Ils se marièrent et eurent beaucoup d'enfants") on vuonna 2004 kuvattu draamakomedia. Elokuvan pääosissa nähdään muun muassa Charlotte Gainsbourg, Yvan Attal, Alain Chabat, Alain Cohen ja Emmanuelle Seigner. Johnny Depp tekee elokuvassa pitkän cameoroolin. Elokuvan on ohjannut ja käsikirjoittanut Yvan Attal.
Suomen televisiossa elokuvaa on esitetty nimellä "Sen pituinen se".
A. Salmela

Aleksanteri (Aleksander) Salmela, sukunimi aik. "Lindholm" (25. heinäkuuta 1862 Kangasala – 12. tammikuuta 1936 Tampere) oli suomalainen oppikoulun opettaja ja runoilija.
Salmelan vanhemmat olivat räätäli Johan Lindholm ja Johanna Heikintytär. Hän pääsi ylioppilaaksi Hämeenlinnan lyseosta 1888 ja opiskeli Helsingin yliopistossa valmistuen filosofian kandidaatiksi 1895.
Salmela toimi Uudenkaupungin yhteislyseon suomen kielen ja historian opettajana sekä koulun johtajana 1900–1910 ja sen jälkeen Joensuun lyseon historian, maantiedon ja suomen kielen nuorempana lehtorina 1910–1927.
Caterine Ibargüen

 
Caterine Ibargüen Mena (s. 12. helmikuuta 1984 Apartadó, Antioquia) on kolumbialainen yleisurheilija. Päälajissaan kolmiloikassa hän on voittanut olympiakultaa ja kaksi maailmanmestaruutta.
Ibargüén aloitti uransa korkeushyppääjänä. Hän on voittanut korkeushypyssä Etelä-Amerikan mestaruuden vuosina 2005, 2006, 2007 ja 2009. Alle 18-vuotiaiden MM-kisoissa 1999 hän karsiutui loppukilpailusta. Korkeushypyssä hän kilpaili myös Ateenan olympialaisissa 2004, Helsingin MM-kisoissa 2005, Berliinin MM-kisoissa 2009 sekä Moskovan sisäratojen MM-kisoissa 2006, joissa joka kerralla karsiutui loppukilpailusta. Alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2002 hän kilpaili kolmiloikassa karsiutuen loppukilpailusta.
Vuonna 2010 Ibargüen keskittyi kolmiloikkaan ja ylitti tuona vuonna ensimmäisen kerran 14 metriä. Kesällä 2011 hän paransi kolmiloikan Etelä-Amerikan ennätystä neljästi. Kolmiloikassa hän on voittanut Etelä-Amerikan mestaruuden vuosina 2009 ja 2011. Daegun MM-kilpailuissa 2011 hän sijoittui kolmanneksi tuloksella 14,84 m. Saman vuoden Pan-Amerikan kisoissa hän voitti kolmiloikan tuloksella 14,92 m ja sijoittui pituushypyssä kolmanneksi tuloksella 663 cm. Lontoon olympialaisissa 2012 hän sijoittui toiseksi tuloksella 14,80 m. Moskovan MM-kilpailuissa 2013 hän voitti maailmanmestaruuden tuloksella 14,85 m. 
18. heinäkuuta 2014 Ibargüen paransi Etelä-Amerikan ennätyksen lukemiin 15,31 m. Vuonna 2015 hän voitti kultaa Pan-Amerikan kisoissa myötätuulituloksella 15,08 m ja Pekingin MM-kilpailuissa tuloksella 14,90 m. Riossa 2016 Ibargüen voitti olympiakultaa tuloksella 15,17 m. Lontoon MM-kilpailuissa 2017 hän sai hopeaa tuloksella 14,89. Hän voitti maanosien cupissa 2018 pituushypyn Kolumbian ennätystuloksella 693 ja kolmiloikan tuloksella 14,76. Dohan MM-kilpailuissa 2019 hän saavutti kolmiloikassa pronssia tuloksella 14,73. Vuonna 2021 järjestetyissä Tokion olympialaisissa hän oli kymmenes.
Lähde: IAAF ja Tilastopaja
Thomas Smith

Thomas Smith (k. 1767) oli englantilainen taidemaalari. Hän syntyi Derbyssä ja asui siellä suuren osan elämästään. Taiteilijana hän oli itseoppinut, mutta hänen englantilaisia maisemia kuvaavat maalauksensa saivat suurta suosiota jo Smithin elinaikana. Hän ikuisti töihinsä tunnettuja kauniita maisemia Derbyshirestä, Yorkshirestä ja lähialueilta. Monien töiden pohjalta tehtiin kuparipiirroksia joita vedostettiin ja myytiin Smithin itsensä tai Boydellin kustantamon julkaisemina. Vuonna 1769 hän julkaisi neljän maiseman sarjan Roomasta, työt perustuivat James Basiren tekemiin luonnoksiin. Smithin töitä on Derbyn kaupunginmuseon kokoelmissa.
Smithin pojasta John Raphael Smithistä tuli kuuluisa taiteilija ja kuparipiirrosten tekijä, myös toinen poika Thomas Correggio maalasi miniatyyrejä.
DR1

&lt;br&gt;
DR1 on Tanskan yleisradioyhtiö DR:n 2. lokakuuta 1951 perustettu televisiokanava. Se näkyy Tanskassa kanavapaikalla 1. DR1:llä on sisarkanava, DR2. Kanavan kulmakiveksi on muodostunut kahdesti illassa kello 18:30 ja 21 lähetettävä uutisohjelma "TV Avisen", jota katsoo joka ilta arviolta noin miljoona tanskalaista.
Eldon Squaren ostoskeskus

Eldon Squaren ostoskeskus on ostoskeskus Newcastle upon Tynessä, Englannissa.
Vanha Eldon Squaren aukio rakennettiin 1825–1831, ja sen suunnittelivat arkkitehdit Thomas Oliver ja John Dobson. Se oli alkujaan yksityinen puutarha, mutta se avattiin yleisölle 1915. Aukio kuitenkin jäi 1970-luvulla rakennetun ostoskeskuksen alle. Ostoskeskuksessa on nykyään yli 150 liikettä ja ravintiloita. Ostoskeskuksen pääomistaja on Capital Shopping Centres. Newcastlen kaupunki omistaa ostoskeskuksesta 40%.
Redutti Kotka

Redutti Kotka on Kotkassa Kotkansaaren länsilaidalla sijaitseva Ruotsinsalmen merilinnoitukseen aikoinaan kuulunut pieni linnoitusrakenne, Redutti 1790-luvulta. Se on entisöity ja sinne perustettiin vuonna 2002 yrttipuutarha, jossa kasvatetaan noin sataa erilaista yrtti- ja lääkekasvia joiden nimikyltit ovat myös pistekirjoituksella varustettuja. Puutarhan yleissuunnittelun on tehnyt Kotkan puistotoimi ja kasvisuunnitelman Anneli Miekk-oja.
Mike Tomlin

Mike Tomlin (s. 15. maaliskuuta 1972 Newport News, Virginia) on yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon valmentaja. Hän aloitti valmentajanuransa NFL:ssä vuonna 2001 Tampa Bay Buccaneersin organisaatiossa Tony Dungyn alaisuudessa. Vuonna 2006 josta hän siirtyi Minnesota Vikingsin puolustuksen koordinaattoriksi ja vuotta myöhemmin Pittsburgh Steelers palkkasi hänet päävalmentajakseen. 
Tomlin on johtanut Steelersin Super Bowliin kahdesti. Vuonna 2008 joukkue voitti loppuottelussa Arizona Cardinalsin ja vuonna 2010 tuli tappio Green Bay Packersille. Tomlin on nuorin Super Bowlin voittanut valmentaja.
Raheem Morris

Raheem Morris (s. 3. syyskuuta 1976 Irvington, New Jersey) on yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon valmentaja, joka toimi NFL:n Tampa Bay Buccaneersin päävalmentajaksi vuosina 2009–2011. 
Atlanta Falcons.
Tammikuussa 2024 Atlanta Falcons palkkasi Morrisin päävalmentajakseen.
Hilavirhe

Hilavirhe eli kidevirhe on kiteisessä aineessa esiintyvä poikkeama säännöllisestä kiderakenteesta.
Kiteisissä aineissa atomit tai molekyylit sijaitsevat säännöllisessä järjestyksessä vakinaisella etäisyydellä toisistaan, minkä määrittävät hilavakiot. Useimmissa kiteisissä aineissa säännöllinen järjestys ei kuitenkaan ole täydellinen, vaan siitä esiintyy poikkeamia, joita sanotaan kide­virheiksi.
Pistemäiset virheet.
Pistemäiset virheet ovat kidevirheitä, jotka esiintyvät vain yhdessä hila­pisteessä tai sen lähi­ympäristössä, josta ne eivät ulotu kauemmaksi mihinkään suuntaan. Ei voida tarkoin määritellä, kuinka suurelle alueelle se enintään voi ulottua, jotta kyseessä olisi pistemäinen virhe, mutta yleensä se käsittää vain muutamaa atomia vastaavan alueen. Laajemmat poikkeamat katsotaan dislokaatioiksi. Historiallisista syistä monia piste­mäisiä virheitä, varsinkin ioni­kiteissä, sanotaan "keskuksiksi"; esimerkiksi tyhjää paikka monissa ioniyhdisteissä sanotaan luminesenssikeskuksiksi, väri­keskuksiksi tai F-keskuksiksi. Tällaiset dislokaatiot tekevät mahdolliseksi ionien kulkeutumisen kiteen läpi, mikä voi saada aikaan sähkökemiallisia reaktioita. Näitä osoittamaan käytetään Krögerin-Vinkin merkintätapaa.
Viivamaiset virheet.
Viivamaisia virheitä eli lineaarisia virheitä voidaan kuvata mittakenttäteorialla.
Särmädislokaatio esiintyy, jos atomien muodostama hilataso päättyy keskellä kidettä. Silloin sen läheisyydessä olevat hilatasot vääntyvät epätasaisiksi, kuitenkin siten, että riittävän kaukana dislokaatiosta kiderakenne on jälleen säännöllinen. Ilmiötä voidaan verrata paperipinoon: jos pinon väliin työnnetään pienempi paperi, muut pinossa olevat paperit tulevat epätasaisiksi vain lähellä tämän pienemmän paperin reunaa.
Ruuvidislokaatio on vaikeampi havainnollistaa, mutta oleellisesti sen muodostaa rakenne, jossa hilatasot vääntyvät siten, että atomit muodostavat ruuviviivaa muistuttavan uran.
Dislokaation suuruutta ja suuntaa mitataan Burgersin vektoreilla "b". Särmädislokaation tapauksessa tämä vektori on kohtisuorassa dislokaatiolinjaa vastaan, ruuvidislokaation tapauksessa sen suuntainen. Metalleissa "b" on hilavektorien suuntainen ja atomien välisen etäisyyden mittainen.
Dislokaatiot voivat siirtyä, jos sen viereisten hilatasojen atomien väliset sidokset katkeavat ja tilalle syntyy uusia sidoksia. Metallien taottavuus aiheutuu dislokaatioista ja siitä, että ne voivat metallikiteeseen kohdistuvan jännityksen vaikutuksesta siirtyä kiteessä paikasta toiseen ja vuorovaikuttaa toistensa kanssa.
Dislokaatiot voidaan havaita esimerkiksi transmissioelektronimikroskopian, kenttäionimikroskopian ja atomiluotaimen avulla.
Muut virheet.
Kiteessä saattaa esiintyä alueita, joissa ei ole lainkaan atomeja. Sellaiset voidaan käsittää vakanssien kasautumiksi.
Epäpuhtausatomit voivat kasautua kiteessä tietyille atomeille muodostaen alueita, jotka ovat eri ainetta. Tällaisia sanotaan presipitaateiksi tai erkaumiksi.
Matemaattisia luokitusmetodeja.
Topologisen homotopiateorian avulla voidaan kidevirheet luokitella. Luokitusta voidaan soveltaa, paitsi kiinteisiin aineisiin, myös nestekiteisiin ja supranesteisiin.
Toivo Raita

Toivo Raita, sukunimi vuoteen 1922 "Espoo" (13. maaliskuuta 1893 Sippola – 4. elokuuta 1933 Sippola) oli suomalainen työläis- ja näytelmäkirjailija.
Kansakoulun käynyt Toivo Raita, jonka isä oli seppä työskenteli sepän apulaisena ja sähköasentajana eri puolilla Etelä-Suomea. Viimeksi hän toimi sähkölaitoksen hoitajana Sippolassa. Toivo Raita aikoi aluksi romaanikirjailijaksi ja hän kirjoitti myös runoja joita julkaistiin työväenlehdissä. Hänet tunnettiin kuitenkin parhaiten näytelmäkirjailijana. Hän kirjoitti vakavia draamoja ("Älkää tuomitko","Suuri päämäärä", "Mitä olen minä tehnyt?", "Näkymätön ohjaaja") ja lisäksi komedioita ja satiirisia huvi- ja seuranäytelmiä (komediat "Kultaisen miekan ritari", "Varokaa! Korkeajännite" sekä seuranäytelmät "Kujeileva onnetar","Maa ja maailma", "Ei lemmestä leluksi"). Raidan näytelmiä esitettiin varsinkin Kotkan, Tampereen, Viipurin ja Turun teattereissa.
Perctarit

Perctarit (638 tai 642–688), joka tunnettiin myös nimillä Pertharit tai Berthari, oli yhdessä veljensä Godepertin kanssa langobardien kuningas vuosina 661–662. He olivat edeltäjänsä Aripertin poikia. 
Perctaritin hallintokaupunki oli Milano ja Godepertin Pavia. Veljekset kuuluivat eri uskontokuntiin: Perctarit oli katolinen ja Godepert areiolainen. He alkoivatkin sotia keskenään, ja Godepert kutsui apuun Beneventon herttua Grimoaldin. Grimoald kuitenkin petti Godepertin ja murhautti hänet nousten itse valtaan.
Godepertin murhan jälkeen Perctarit pakeni avaarien luo. Hän palasi joksikin aikaa, mutta pakeni uudestaan, tällä kertaa frankkien valtakuntaan. Grimoaldin kuoltua Perctarit palasi valtaistuimelle uudestaan vuonna 671. 
Palatessaan hän syrjäytti Grimoaldin pojan Garibaldin ja hallitsi vuoteen 688 asti. Toisen valtakautensa aikana Perctarit vakiinnutti katolisen uskon aseman, joskaan hän ei tunnustanut paavin johtavaa asemaa. Perctarit teki myös rauhan Bysantin kanssa. Vuonna 678 hän nosti Cunincpertin kanssahallitsijakseen. Perctarit kuoli salamurhan uhrina vuonna 688.
Jon Gruden

Jon David Gruden (s. 17. elokuuta 1963 Sandusky, Ohio) on yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon valmentaja. Hän valmensi NFL:ssä Oakland Raidersia vuosina 1998–2001 ja 2018-2021 sekä Tampa Bay Buccaneersia vuosina 2002–2008. Saatuaan potkut Buccaneersista Gruden toimi kommentaattorina ESPN-kanavalla yhdeksän vuotta. Tammikuussa 2018 Raiders palkkasi Grudenin toisen kerran päävalmentajakseen ennätysmäisellä kymmenen vuoden mittaisella sadan miljoonan dollarin sopimuksella. Hän joutui eroamaan tehtävästään kesken kauden 2021, kun julkisuuteen vuosi Grudenin lähettämiä sähköposteja, jotka sisälsivät rasistisia, naisia loukkaavia ​​ja homofobisia solvauksia.
Gruden johdatti Buccaneersin Super Bowlin voittoon kaudella 2002.
Jack Del Rio

Jack Del Rio (s. 4. huhtikuuta 1963 Castro Valley, Kalifornia) on yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon valmentaja. Del Rio pelasi NFL:ssä 11 kautta tukimiehenä edustaen viittä eri seuraa. Hän aloitti valmentamisen vuonna 1997 ja vuonna 2003 hän seurasi Tom Coughlinia Jacksonville Jaguarsin päävalmentajana. Hän toimi Jaguarsin valmentajana vuoteen 2011 saakka.
Vuosina 2012–2014 Del Rio toimi Denver Broncosin puolustuksen koordinaattorina. Kaudella 2013 Del Rio toimi myös päävalmentaja John Foxin sijaisena, kun Fox joutui sydänleikkaukseen. Del Rion alaisuudessa Broncosin puolustus oli liigan eliittiä ja joukkue pelasi myös Super Bowlissa. 
Tammikuussa 2015 Del RIo siirtyi Oakland Raidersin päävalmentajaksi. Del Rion toisella kaudella Raiders voitti 12 ottelua ja pääsi pudotuspeleihin. Myös nuori pelinrakentaja Derek Carr nousi liigan parhaiden pelinrakentajien joukkoon. Kauden jälkeen Del Rio allekirjoitti 4 vuoden jatkosopimuksen. Kausi 2017 Raiders kuitenkin taantui ja joukkue voitti vain 6 peliä. Seura päätti kauden jälkeen neuvotella päävalmentajan paikkasta ESPN-kommentaattori ja Super Bowl-voittaja Jon Grudenin kanssa. Del Rio sai potkut.
Poritidae

Poritidae on kivikorallien heimo, jonka nimi liittyy koralliitin huokoiseen rakenteeseen. Ne ovat levinneet laajalle, ja niitä tavataan yleensä riuttojen suojanpuoleisilla rinteillä ja laguuneissa. "Porites"-lajit muodostavat pääosan Papua-Uuden-Guinean riutoista.
Useimmat "Porites"- ja "Goniopora"-lajit ovat yksineuvoisia, eli kukin yhdyskunta tuottaa vain yhdentyyppisiä sukusoluja.
Heimon koralleja kasvatetaan myös riutta-akvaarioissa, joissa niitä kutsutaan joskus kukkaruukkukoralleiksi ulkonäkönsä takia. Niitä pidettiin ennen vaikeina hoidettavina, mutta vankeudessa kasvaneet yksilöt ovat osoittautuneet helppohoitoisemmiksi.
Nokia E6-00

Nokia E6-00 (lyhyemmin pelkkä E6) on matkapuhelinvalmistaja Nokian huhtikuussa 2011 julkaistu QWERTY-näppäimistöllä sekä kosketusnäytöllä varustettu yrityskäyttöön suunnattu älypuhelin. E6 tuli myyntiin kesäkuussa 2011. Käyttöjärjestelmänä siinä on Symbian Anna. Puhelimen kehykset ovat ruostumatonta terästä. E6:n hinta oli noin 340 euroa ilman veroja. Sitä sai mustana, valkoisena ja hopeanharmaana.
Tietoja.
Verkkohteydet.
Nokia E6:sta on mahdollisuus käyttää tietokoneen modeemina sekä WLAN-tukiasemana.
Virrankulutus.
Nokia E6:ssa on 1500mAh BP-4L-akku (Li-Ion). Videon toistoa (H.264, 720p, maks. 30 kuvaa sekunnissa) on maks. 9 tuntia ja videokuvausta (H.264, 720p, maks. 25 kuvaa sekunnissa) maks. 4 tuntia 40 minuuttia.
Sähköposti.
Nokia E6 tukee seuraavia sähköpostin liitetiedostoja: doc, xls, pdf, zip ja ppt. HTML-sähköpostit ovat myös tuettu sekä sähköpostin saa aloitusnäyttöön widgetiksi. E6:ssa on Microsoft Communicator Mobile-tuki sekä Mail for Exchange-sovellus.
Paikannus.
Nokia E6:ssa on integroitu GPS- ja A-GPS-paikannus, WLAN-paikannus sekä kompassi. Navigointiin siinä on Ovi Kartat. Kartat voi ladata joko WLANin kautta suoraan puhelimeen tai tietokoneen kautta Ovi Suite-sovelluksen avulla.
Muita sovelluksia.
Muita E6:ssa olevia sovelluksia ovat kalenteri, kontaktit, Ovi Kauppa, Office-tiedostojen muokkaussovellus, valokuvien ja videoiden muokkaussovellukset, tehtäväluettelo, muistio, ääninauhuri, laskin ja kello.Yhteystiedot, kalenterin ja muistion saa synkronoitua Microsoft Outlookin kanssa.
Muuta.
Tunnistimet.
E6:ssa on valoisuustunnistin, kiihtyvyystunnistin sekä läheisyystunnistin.
Fyysiset näppäimet.
E6:ssa on QWERTY-näppäimistön lisäksi soittonäppäin, lopetusnäppäin, aloitusnäyttönäppäin, kalenterinäppäon, virtanäppäin, sähköpostinäppäin, lukitusnäppäin, äänenvoimakkuuden säätönäppäimet sekä mykistysnäppäin.
Dendrophylliidae

Dendrophylliidae on kivikorallien heimo, joka on saanut tieteellisen nimensä kreikan sanoista dendron, puu ja phyllon, lehti. Joidenkin lajien kasvutapa onkin puumainen, mutta ei kaikkien.
Heimon lajeja tunnetaan fossiileista varhaisliitukaudelta alkaen, ja nykyisin ne ovat levinneet maailman kaikille merille Pohjanmereltä Etelämerelle asti, pinnasta 2500 metrin syvyyteen. Lajeja tunnetaan kaikkiaan 166. Useimmilla heimon lajeilla ei ole symbioottisia zooksantellileviä, jotka tuottaisivat ravintoa yhteyttämällä, joten ne voivat elää myös pimeässä: syvällä meressä tai luolissa.
Sørfjorden (Hardanger)

Sørfjorden on Hardangervuonoon liittyvä sivuvuono Vestlandin läänissä, Norjassa.
Maantiede.
Vuono sijoittuu kahden kunnan, Oddan ja Ullensvangin, alueille. Vuonon pohjoispuoli haarautuu länteen päin Hardangervuonon pääreitille, mistä vesi on yhteydessä Norjanmereen. Toinen pohjoispään vuonohaara jatkuu Eidfjordenina kohti koillista ja itää. Vuonon länsipuolella sijaitsee suurehko lakijäätikkö Folgefonn. Vuonon varrella on useita yli 1 500 metriä korkeita vuorenhuippuja.
Vuonon varrella sijaitsee väestökeskittymiä, kuten Odda, Tyssedal, Lofthus ja Kinsarvik.
Liikenne.
Vuonon varrella sijaitsee autoteitä molemmin puolin rantoja. Itärantaa pitkin kulkee päätie Fv13, joka jatkuu Oddasta kohti etelää ja pohjoisessa lauttayhteyden ylitettyään kohti Vossia ja Eurooppatietä E16. Vuonon länsirannalla kulkee Fv550-tie, joka yhdistää useita pieniä länsirannan asutuksia jatkuen vuonon pohjoispäästä jonkin matkaa pitkin Hardangervuonon etelärantaa. Sørfjordenin länsipuolelta, hieman Oddaa pohjoisempaa, risteää Fv551-tie, joka on tunneliyhteydessä Folgefonn-jäätikön ali länteen, Gjerdeen ja edelleen pidemmälle Hardangervuonon etelärannikolle.
Guynia annulata

Guynia annulata on kivikorallilaji, sukunsa sekä heimonsa Guyniidae ainoa laji. Sillä ei ole symbioottisia zooksantellileviä, jotka tuottaisivat ravintoa yhteyttämällä, ja se pärjää pimeässä 28–1300 metrin syvyydessä ja melko kylmässä vedessä. Nämä korallit eivät muodosta riuttoja tai muitakaan yhdyskuntia, vaan elävät erillisinä polyyppeinä joista jokainen kasvattaa yksilöllisen putkimaisen kalkkikivijalustan. Aikuiset yksilöt ovat tyypillisesti halkaisijaltaan millimetrin luokkaa, suurimmat jopa kymmenen millimetriä.
Kenton (Newcastle)

Kenton on Newcastle upon Tynen alue kaupungin luoteisosassa. Sitä rajoittavat Town Moor ja Gosforth, ja sieltä on läheiset liikenneyhteydet Newcastlen lentoasemalle. Kentonissa oli vuoden 2001 väestönlaskennassa 10 587 asukasta.
Kultaankosket

Kultaankosket on Kymijoen alajuoksulla sijaitseva vuolteinen vapaasti virtaava koskialue, joka sijaitsee Kotkan ja Kouvolan kaupunkien rajalla. Kosket on suojeltu koskiensuojelulailla ja ne kuuluvat Kymijoen Natura 2000 -alueeseen (FI0401001).
Kultaankoskien koskialueen pituus on noin 600 metriä, leveys 350 metriä ja koskien pudotuskorkeus 1,5 metriä. Kultaankosket kuuluvat koskiluokituksen luokkaan I, ja ovat helposti kuljettavissa veneellä tai kanootilla.
Discovery Museum

Discovery Museum on museo Newcastle upon Tynessä. Sen kokoelmat liittyvät tieteen ja teknologian historiaan, erityisesti merenkulun historiaan, yhteiskuntaan ja sotilashistoriaan.
Saratovin sotilasinstituutti

Saratovin sotilasinstituutti () on Venäjän sisäasianministeriön (MVD) turvallisuusjoukkojen upseereita kouluttava oppilaitos Saratovin kaupungissa Venäjällä. Sieltä valmistuvat luutnantit sijoittuvat ensi kädessä viideksi vuodeksi federaation sisäisten joukkojen yksiköihin. Koulurakennus on neuvostoajalta. Koulu on perustettu 2.toukokuuta.1932. Koulutus kestää vähintään 5 vuotta. Koulusta on valmistunut noin 36000 oppilasta.
Saratovin sotilasinstituutin johtajana toimii kenraalimajuri Sergei Muhoed. 
Saratovin sotilasinstituutin museo.
Museon perustamisen keksi silloinen johtaja kenraalimajuri Juri Nesterov vuonna 1974. Vuonna 1975 museoon alettiin keräämään armeijan esineitä. Vuonna 1984 museoon oli saatu tarpeeksi esineitä, että se saatiin avattua yleisölle. Nykyään museossa on yli 7000 esinettä. Museossa järjestetään säännöllisesti veteraanien vierailuja ja esitelmiä yleisölle.
Museossa on neljä eri osaa, joissa esineet ovat ajankohdan mukaisesti: