The House That Jack Built

The House That Jack Built on vuonna 2018 ensi-iltansa saanut kauhuelokuva, jonka on ohjannut ja käsikirjoittanut Lars von Trier. Sen pääosia esittää Matt Dillon, Bruno Ganz, Uma Thurman, Siobhan Fallon Hogan, Sofie Gråbøl, Riley Keough ja Jeremy Davies.
"The House That Jack Built" sai maailmanensi-iltansa Cannesin elokuvajuhlilla 14. toukokuuta 2018. Suomessa elokuva sai ensi-iltansa perjantaina 28. syyskuuta 2018 Rakkautta ja Anarkiaa -festivaalilla. Elokuvan varsinainen teatterilevitys Suomessa alkoi 8. maaliskuuta 2019. Elokuva jakoi runsaasti mielipiteitä kriitikoiden keskuudessa.
Juoni.
Elokuva kertoo yhdysvaltalaisesta sarjamurhaajasta Jackista (Dillon). Sarjamurhaajahahmon vastapainona on Ganzin esittämä salaperäinen Verge, joka onnistuu saamaan Jackiin keskusteluyhteyden. Keskustelujen aiheiksi muodostuvat erityisesti Jackin poikkeuksellinen ja brutaali elämäntapa ja ajatusmaailma. Elokuvan kerronnallinen tyyli on pitkälti samanlainen kuin Trierin edellisessä elokuvassa "Nymphomaniacissa": tarinaa kuljetetaan eteenpääin päähenkilön ja tämän luotetun keskustelukumppanin välisten keskustelujen kautta.
"The House That Jack Built" seuraa älykkään, mutta pakko-oireisesta häiriöstä kärsivän Jackin elämää ja tekoja yli 12 vuoden aikana, ja siinä kuvataan murhatapauksia, jotka määrittävät Jackin ”kehittymistä” sarjamurhaajana. Tarina kerrotaan Jackin näkökulmasta, jossa hänen jokainen murhatyönsä näyttäytyy omana taideteoksenaan. Vääjäämättömän kiinnijäämisen lähestyessä Jack ajautuu ottaamaan yhä suurempia riskejä tavoitellessaan suurimman mestariteoksensa luomista. Elokuvan sijoittuu 1970- ja 1980-luvun Yhdysvaltoihin Washingtonin osavaltioon, aikaan jolloin rikostutkinta oli vielä monelta osin nykyistä merkittävästi vaillinaisempaa, etenkin nykyisin usein ratkaisevassa osassa olevan DNA:n osalta.
Tuotanto.
Elokuvasta suunniteltiin alun perin televisiosarjaa. Helmikuussa 2016 von Trier ilmoitti kuitenkin videoviestillä virallisen Facebook-sivunsa kautta, että kyseessä tulee olemaan hänen seuraava pitkä elokuvansa. Videon lopussa luki, että elokuvan kuvaukset tullaan järjestämään saman vuoden syksyllä. Marraskuussa 2016 julkistettiin, että elokuvan miespääosiin on kiinnitetty Matt Dillon ja Bruno Ganz. Muista näyttelijäkiinnityksistä, muun muassa neljän merkittävän naisosan, luvattiin ilmoitettavan piakkoin. Heinäkuun puolivälissä von Trierin Facebook-sivulla julkaistiin kuva käsikirjoituksen kannesta, jossa oli lopullista versiota merkitsevä ilmaus ”FINAL” sekä päivämäärä 17. kesäkuuta 2016.
Tanskalaisen Zentropa-elokuvayhtiön tiedotteessa vuonna 2016 von Trier iloitsee onnistuttuaan saamaan miespääosien esittäjiksi sekä Dillonin että Ganzin . Hän totesi myös, että ”näiden kahden herran” kanssa työskentely on virstanpylväs hänen elokuvallisen kehityksensä polulla. Lisäksi hän kehui molempien erinomaisia näyttelijäntaitoja sekä heidän varsin hyvää ja luontevaa soveltuvuutta hänen ”elokuvalliseen perheeseensä”. Lopuksi hän totesi olevansa iloinen ja ylpeä saadessaan työskennellä heidän kanssaan.
"The House That Jack Built" kuvattiin Bengtsforsissa ja Trollhättanissa Ruotsissa sekä Kööpenhaminassa Tanskassa.
Maaliskuun lehdistötilaisuudessa selvisi myös elokuvan kuvausten juuri alkaneen. Media pääsi hetkeksi seuraamaan erään Dillonin ja Thurmanin tähdittämän kohtauksen kuvauksia. Von Trier totesi tuolloin elokuvasta olevan tulossa hänen brutaalein teoksensa.
Rahoitus ja levitys.
Kööpenhaminan elokuvasäätiö tuki elokuvan tuotantoa 1,08 miljoonalla eurolla. TrustNordisk-yhtiö vastaa elokuvan kansainvälisestä levityksestä. Elokuvan Yhdysvaltain levitysoikeudet omistaa IFC Films. Pohjoismaissa elokuvan levityksestä vastaa Nordisk Film. Elokuvan julkaisuajankohdaksi varmistettiin vuosi 2018. Eräiksi "The House That Jack Builtin" naistähdiksi varmistuivat Riley Keough sekä Sofie Gråbøl, joista molempien roolihahmojen tiet risteävät päähenkilön Jackin kanssa.
Julkaisu ja vastaanotto.
"The House That Jack Built" sai maailman ensi-iltansa Cannesin elokuvajuhlilla 14. toukokuuta 2018, missä se esitettiin kilpailusarjojen ulkopuolisena elokuvana. Elokuva sai osakseen paljon kehua ja kiitosta, mutta myös arviolta useita kymmeniä poistumisiä kesken näytöksen. Erityisesti lapsiin kohdistuva väkivalta oli ollut toisille liikaa. Loppujen lopuksi pitkään jatkuneet seisoma-aplodit saivat suuremman huomion kuin negatiiviset reaktiot.