tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Kasvattitytön tarina

Kasvattitytön tarina ("Mansfield Park") on Jane Austenin romaani vuodelta 1814 (suomentanut A. R. Koskimies 1954). Siitä on tehty kuusiosainen televisiosarja BBC:lle 1983, ohjaus David Giles, elokuva "Mansfield Park" 1999, jonka on ohjannut Patricia Rozema ja televisioelokuva "Mansfield Park – kasvattitytön tarina" 2007, jonka ohjaajana toimi Iain B. MacDonald.
Tarina.
Kasvattitytön tarina kertoo Jane Austenille tyypillisen 1800-luvun englantilaisen yläluokan elämään sijoittuvan rakkaustarinan.
Kolmesta sisaresta yksi nai kartanonherran, toinen papin ja kolmannen aviomiestä ei kannata edes mainita. Pappilan emäntänä hääräävä rouva Norris pitää kristillisenä velvollisuutenaan auttaa huonoon avioliittoon ajautunutta sisartaan, jolla on runsaasti lapsia. Hän esittää kartanon väelle, että nämä ottaisivat yhden lapsiraukoista suojatikseen.
Köyhä kymmenvuotias Fanny Price muuttaa asumaan tätinsä aviomiehen Sir Thomaksen kartanoon Mansfield Parkiin ja ystävystyy Thomaksen nuoremman pojan Edmundin kanssa. Aika kuluu ja lapset kasvavat rauhassa, kunnes pappilaan saapuu vieraita. Viehko ja sanavalmis nuori nainen varsinaisen naistenmiesveljensä kanssa viipyvät pidemmän aikaa sekoittaen kartanonväen elämän täydellisesti. Lopputuloksena on solmuja rakkaudessa, kun yksi rakastaa toista, joka on iskenyt silmänsä johonkuhun toiseen ja kolmas haaveilee ensimmäisestä.
Neuvostoliiton marsalkka

Neuvostoliiton marsalkka () oli Neuvostoliiton korkein sotilasarvo vuosina 1935–1991. Poikkeuksena oli Josif Stalinille vuonna 1945 myönnetty generalissimuksen arvo. Laivastossa Neuvostoliiton marsalkkaa vastaava sotilasarvo oli Neuvostoliiton laivastoamiraali. Neuvostoliiton marsalkan alempi arvo on 1. luokan armeijankomentaja.
Venäjän federaation marsalkka.
Venäjän korkein sotilasarvo on Venäjän federaation marsalkka (vuodesta 1991).
Generalissimus

Generalissimus (, , ) on eräissä maissa sotamarsalkkaa korkeampi sotilasarvo, jonka haltija on sotavoimien ylipäällikkö tai poikkeuksellisin valtuuksin varustettu kenraali. Arvo myönnettiin ensimmäisenä Albrecht von Wallensteinille vuonna 1630. Arvoa vastaava merivoimien arvo on "admiralissimus".
Sotilasarvon nimi on johdettu italian sanasta "generale" romaanisten kielten superlatiivin päätteellä.
Melodia

Melodia eli sävelmä on useista sävelistä muodostuva sävelkulku ja niiden muodostama jatkumo, toisin kuin yksittäinen kerran soitettava sävel. Melodialla on tyypillisesti rakenne, jonka liikesuunnat useimmiten perustuvat jonkin sävellajin eli tonaalisen keskuksen käyttöön. Sävellaji saattaa myös vaihtua sävellyksen kuluessa.
Populaarimusiikin kappaleissa on usein kaksi-kolme melodiaa, säkeessä ja kertosäkeessä. Vaihtelua tuovat fraseeraus ja sanoitus, joka yleensä kirjoitetaan kulkemaan melodian mukaisesti siten, että yksi tavu vastaa yhtä nuottia.
Taidemusiikissa säveltäjä usein esittää läpi koko teoksen kantavan melodiateeman, jota sitten varioidaan eli muunnellaan, kuten myös jazzissa ja progressiivisessa musiikissa. 
Melodiaa on myös usein tukemassa samalla tai kokonaan eri soittimella soitettu säestys.
Thutmosis III

Thutmosis III (nimi myös muodossa "Menheperra Tuthmosis III") oli muinaisen Egyptin Uuden valtakunnan 18. dynastian aikana vuosina 1479–1425 eaa. hallinnut faarao. Häntä pidetään Egyptin imperiumin perustajana.
Perhe.
Thutmosiksen isä oli faarao Thutmosis II ja äiti oli tämän jalkavaimo Isis. 
Vaimot.
Thutmosiksella oli useita vaimoja:
Valtakausi.
Thutmosiksen isän kuoltua vuonna 1479 eaa. hänestä tuli faarao, mutta hänen isänsä vaimo Hatšepsut nousi Thutmosiksen kanssahallitsijaksi. Thutmosiksella ei 22 vuoden ajan ollutkaan juurikaan valtaa, vaan Hatšepsut johti valtiota. Noin vuoden 1458 eaa. tienoilla Hatšepsut kuitenkin katosi jäljettömiin ja Thutmosis sai täyden vallan. Joidenkin teorioiden mukaan Thutmosis jopa järjesti Hatšepsutin kuoleman, mutta on todennäköisempää että hän kuoli muista syistä. Hatšepsutin kuoleman jälkeen Thutmosis tuhosi tämän nimen kaikista muistomerkeistä poikansa Amenhotep II:n kanssa.
Saatuaan täyden vallan Thutmosis alkoi laajentaa valtakuntaa useilla eri sotilaallisilla operaatioilla. Hänen sanotaan vallanneen satoja eri kaupunkeja. Thutmosiksen hallintokaudella lähes koko Lähi-itä liitettiin Egyptin valtioon. Hän oli myös ensimmäinen faarao joka laajensi valtakuntaa Eufrat-joen länsipuolelle. Hän kukisti syyrialaisten valtioiden liiton vuonna 1490 eaa. Thutmosis teki yhteensä 17 sotaretkeä Nubiaan, Syyriaan ja Palestiinaan. Aktiivisen sotilastoimintansa ja lyhyytensä takia häntä nimitetään joskus Egyptin Napoleoniksi.
Thutmosis on haudattu kuninkaiden laaksoon hautaan KV34. Hänen kivinen sarkofaginsa on edelleen hautakammiossa, mutta vuonna 1881 muumiokätköstä löydetty puinen hauta-arkku ja muumio ovat nyt Kairon museossa.
Nedjem.
"Nedjem" oli Thutmosis II:n hovissa elänyt kissa. Kissan nimi tarkoitti makeaa, miellyttävää tai onnellisuutta.
Bruno Streckenbach

Bruno Heinrich Streckenbach (7. helmikuuta 1902 Hampuri – 28. lokakuuta 1977) oli saksalainen SS-Brigadeführer/Standartenführer ja natsi-Saksan RSHA:n osasto I:n ("Amt I") päällikkö alkuvuoteen 1943. Osaston vastuulla oli henkilöstöön liittyvät asiat. 
Streckenbach liittyi Saksan kansallissosialistiseen työväenpuolueeseen noin vuonna 1930 ja oli Gestapon Hampurin päällikkönä 1933–1939. Tämän jälkeen hän oli Einsatzgruppenissa Puolassa ennen nimitystään "Amt I":n johtoon.
RSHA:n jälkeen Streckenbach toimi Waffen-SS-osaston "8. SS-Kavallerie-Division Florian Geyer" komentajana vuosina 1943–1944 ja tämän jälkeen Latviassa sijainneen 19. SS-divisioonan viimeisenä komentajana 19. toukokuuta 1944 – 8. toukokuuta 1945.
Thutmosis II

Thutmosis II hallitsi Egyptiä Uuden valtakunnan 18. dynastian aikaan vuosina 1492–1479 eaa.
Thutmosis II:n edeltäjä oli hänen isänsä faarao Thutmosis I, ja Mutneferet oli hänen äitinsä. Thutmosis II ei ollut täysin kuninkaallista sukua, joten varmistaakseen kuninkuutensa hän avioitui kuninkaallisen sisarpuolensa Hatšepsutin, jonka kanssa hänellä oli tytär Neferura. Lisäksi hänellä oli sivuvaimonsa Isiksen kanssa poika Thutmosis III. Thutmosis II oli fyysisesti heikko. 
Thutmosis II:n valtakausi oli lyhyt, arviolta alle viisi vuotta, ja hänen asemansa vahvistettiin avioliitolla sisarpuolensa Hatšepsutin kanssa, joka oli Thutmosis I:n ja kuningatar Ahmosen tytär. Parilla oli kaksi tytärtä, Neferure ja Neferubity, mutta hänen ainoa tunnettu poikansa, tuleva hallitsija Thutmosis III, syntyi hänen jalkavaimolleen Isetille. 
Lyhyestä valtakaudestaan huolimatta Thutmosis II:n tiedetään kukistaneen kapinan Nubiassa ensimmäisenä hallintovuotenaan sekä häätäneen ryöstelevät beduiinit pois Egyptistä. Thutmosis II:n hallintoon vaikutti todennäköisesti suuresti hänen kuninkaallinen vaimonsa Hatšepsut, jonka uskotaan ohjailleen Thutmosis II:ta haluamaansa suuntaan. Tätä teoriaa puoltaa muun muassa se, että Thutmosis II:n ajama politiikka oli hyvin samanlaista kuin Hatšepsutin hallintokaudellaan ajama politiikka ja että Hatšepsut nousi miehensä seuraajaksi. Hänen rakennushankkeensa olivat melko vaatimattomia, mutta hän rakennutti muun muassa juhlapihan Karnakin temppeliin ja rakenteita Elephantineen sekä Semnaan ja Kummaan Nubiaan.
Thutmosis II kuoli noin 30-vuotiaana. Hauta ryöstettiin myöhemmin, ja hänen muumionsa siirrettiin Deir el-Baharin kätköön. Hieraattisella kirjoituksella varustettu teksti muumion käärinliinassa viittaa siihen, että hänen hautauksensa oli järjestetty uudelleen 21. dynastian aikana, Smendesin hallituskauden kuudentena vuonna. Thutmosis II:n hauta löytyi Kuninkaiden laakson läheltä. Löydöstä kerrottiin helmikuussa 2025. Tämä on ensimmäinen faaraon hautalöytö yli vuosisataan, edellisenä merkittävänä löytönä pidetään Tutankhamonin hautaa vuodelta 1922. Hauta on kärsinyt huomattavia vaurioita, sillä pian faaraon hautaamisen jälkeen alueella esiintyneet tulvavedet ovat vahingoittaneet sen rakenteita. Haudasta löytyi faaraolle kuuluneita esineitä.
Tuonen joutsen

Tuonen joutsen tai Tuonelan joutsen on kalevalaisessa runoudessa esiintyvä joutsen, joka ui Tuonen mustassa joessa. Tuonen joutsen on yleensä käsitetty laulujoutseneksi. Tarinassa joutsenen ampujaa kohtaa kuolema. Kertomus joutsenen ampujan tuhosta liittyy itämerensuomalaisten muinaiseen maailmankuvaan, jossa joutsen on pyhä ja tabu. Uskottiin, että jos joutsenen ampuu, tuhoutuu itsekin.
Kertomus on myös "Kalevalassa". Lemminkäinen saa tehtäväkseen ampua Tuonen joutsenen. Lemminkäinen lähtee tappamaan lintua jousi ja nuolet mukanaan. Sokea ukko, märkähattu karjapaimen, kuitenkin vaanii Lemminkäistä ja syöksee tämän lävitse vesikyyn tai umpiputken, ja Lemminkäinen joutuu virtaan. Tuonen verinen poika iskee vielä Lemminkäisen miekallaan palasiksi ja käskee ivallisesti tätä ampumaan nyt joutsenen joelta. Myöhemmin Lemminkäisen äiti nostaa poikansa palat joesta ja elvyttää hänet. Kaikissa kansantarinoissa Lemminkäisen äiti ei Lemminkäistä elvytä.
Tuonelan Joutsen myöhempien taiteilijoiden töissä.
Tunnettu runoilija Eino Leino kirjoitti vuonna 1898 uusromanttisen runodraaman nimeltään "Tuonelan joutsen". Siinä yhdistyvät symbolismi ja kansanrunous.
Akseli Gallen-Kallelan maalauksessa "Lemminkäisen äiti" näyttäytyy Kalevalaan perustuva kohtaus, jossa joutsenta uhannutta ja kuollutta Lemminkäistä elvytetään. Joutsen katsoo taustalla.
Jean Sibelius sävelsi Kalevalaan perustuvan "Lemminkäinen-sarjan" eli musiikkikappaleiden sarjan, jonka yksi osa on nimeltään "Tuonelan joutsen". (Sarjan osat: 1. "Lemminkäinen ja saaren neidot", 2. "Tuonelan joutsen", 3. "Lemminkäinen Tuonelassa" ja 4. "Lemminkäisen kotiinpaluu".)
Thutmosis I

Thutmosis I (joskus myös Tuthmosis, Thotmes ja Thutmose) hallitsi Egyptiä Uuden valtakunnan 18. dynastian aikana vuosina 1506–1493 eaa. (elinvuodet kiistanalaiset). Ennen tätä hän toimi faarao Amenhotep I:n kanssahallitsijana.
Thutmosis oli faarao Amenhotep I:n kenraali. Hänen päävaimonsa oli faarao Ahmosen ja kuningatar Ahmose-Nefertarin tytär Ahmose. Thutmosiksen ja Ahmosen kaksi poikaa, Wadjmose ja Amenmose, kuolivat ennen Thutmosiksen hallituskauden loppua, mutta heidän vanhimmasta tyttärestään tuli faaraokuningatar Hatšepsut. Thutmosiksen sivuvaimonsa Mutneferetin kanssa saaneesta pojasta tuli hänen seuraajansa faarao Thutmosis II.
Hallitusaikanaan Thutmosis johti useita sotilasoperaatiota. Merkittävimpänä niistä oli Hykso-valloittajien karkottaminen Ala-Egyptistä Eufratjoelle asti. Hän laajensi valtakuntaa myös etelään aina Niilin kolmannelle kataraktille, jossa hänen sanotaan tappaneen omin käsin nubialaisen kuninkaan, joka hänen kenraalinsa Ahmosen mukaan ripustettiin voitonmerkiksi faaraon laivan keulaan faaraon palatessa Thebaan.
Thutmosis rakensi muiden 18. dynastian faaraoiden tapaan temppeleitä ja monumentteja ympäri maata. Hän muun muassa laajennutti Luxorin temppeliä arkkitehtinsa Inenin avustuksella.
Thutmosiksen hauta oli ensimmäinen Kuninkaiden laaksoon kaivetuista haudoista (KV38), ja siitä alkoi yleinen käytäntö, joka jatkui Uuden valtakunnan loppuun asti. Haudasta löytynyt kivinen sarkofagi on nykyään Kairon museossa. Thutmosiksen puinen arkku löytyi Hatšepsutin haudasta (KV20), jonne Thutmosiksen muumio oli todennäköisesti siirretty. Muumiota ei ole kuitenkaan löydetty, mutta arkku on Kairon museossa.
Amenhotep I

Amenhotep I hallitsi Egyptiä Uuden valtakunnan 18. dynastian aikaan vuosina 1525–1504 eaa. Ensimmäiset vuotensa hän hallitsi todennäköisesti äitinsä rinnalla. Amenhotepin viimeisinä vuosina hänen kenraalinsa Thutmosis I toimi hänen kanssahallitsijanaan.
Amenhotepin isä oli hänen edeltäjänsä faarao Ahmose ja hänen äitinsä oli kuningatar Ahmose-Nefertari. Hänen vaimojaan olivat mm. Aahotep II sekä Ahmose-Merytamon. Hänen ainoa poikansa Amenemhat kuoli nuorena, joten hänellä ei ollut perillisiä.
Amenhotep joutui heti hallituskautensa alussa koetukselle, kun libyalaiset valtasivat Ala-Egyptin. Hän onnistui kuitenkin ajamaan libyalaiset pois Egyptistä. Hänen tiedetään johtaneen myös sotaretken Nubiaan, jossa hän onnistui lyömään nubialaiset joukot. Lisäksi hän laajennutti Karnakin temppeliä arkkitehtinsa Ienin avustuksella.
Amenhotep haudattiin Dra Abu el-Nagan alueelle Thebassa. Hänen muumionsa oli vuonna 1880 löydetyssä muumiokätkössä, yhä kuolinnaamio kasvoillaan. Muumio on nykyään Kairon museossa ja on ainoa kuninkaallinen muumio jota ei ole avattu.
Ahmose

Ahmose tai Ahmose I oli ensimmäinen Uuden valtakunnan faarao ja hän myös perusti 18. dynastian. Hän hallitsi vuosina 1550–1525 eaa. Kuningatar Aahotep toimi Ahmosen sijais- ja mahdollisesti kanssahallitsijana hallintokauden alkuvuosina.
Ahmosen isä oli faarao Seqenenre Tao ja hänen äitinsä kuningatar Aahotep. Hänen päävaimonsa oli hänen sisarensa Ahmose-Nefertari, jonka kanssa hän sai neljä tytärtä. Nuorimmat Merytamen ja Satamen kuolivat nuorina, kolmannesta tuli kuningatar Aahotep II ja neljäs, Satkames, kuoli noin 30-vuotiaana. Poikia heillä oli kolme, joista vanhin, Siamen, kuoli nuorena, toisesta ei ole tietoa ja kolmannesta tuli faarao Amenhotep I. Lisäksi Ahmosella oli sivuvaimojensa Kasmutin ja Inhapin kanssa ainakin kaksi tytärtä, Tair ja Henttameh sekä mahdollisesti Ahmose, jonka äidistä ei ole varmaa tietoa.
Manethon mukaan Ahmose hallitsi 25 vuotta ja neljä kuukautta. Ahmosen muumion tutkimukset paljastivat, että hän oli kuollessaan vain 35-vuotias, joten hänen on täytynyt tulla faaraoksi hyvin nuorena. Tämä saattaa olla mahdollista, kun otetaan huomioon, että Ahmosen isä Seqenenre Tao ja veli Kamose kuolivat nuorina. Ahmosen hallituskausi koostui pääasiassa taisteluista hyksoja vastaan. Egyptologit pitävät todennäköisenä että hyksot saivat valloitettua Ahmosen hallintokauden alussa Heliopoliin. Ensimmäisen kymmenen hallintovuotensa aikana Ahmosen joukot saivat piiritettyä mereltä käsin Avariksen. Avariksen piiritys kesti pitkään ja se keskeytyi välillä jo vapautettujen alueiden noustua kapinaan egyptiläisiä vastaan. Ahmosen joukot saivat vapautettua Avariksen Ahmosen 12 tai 15:dennentoista hallintovuoden aikana. Hän menestyi lopulta hyksoja vastaan ja sai ajetuksi heidät pois Egyptistä mutta menetti taisteluissa isänsä ja veljensä. Hän liitti myös Nubian ja Palestiinan takaisin Egyptiin ja loi näin pohjan Uuden valtakunnan kukoistukselle. Lisäksi Ahmose palautti Kušin varakuninkaan viran ja levitti näin vaikutusvaltansa kauas etelään. 
Ahmose haudattiin todennäköisesti Dra Abu el-Nagan alueelle Thebaan, mutta haudan tarkka sijainti ei ole tiedossa. Hänen muumionsa löytyi kuitenkin vuonna 1881 löydetystä muumiokätköstä, ja sitä säilytetään nykyään arkkuineen Kairon museossa. Abydoksessa on Ahmoselle rakennettu pyramidi-kenotafi.
Ay

Ay (joskus myös Eje) oli Egyptin Uuden valtakunnan 18. dynastian toiseksi viimeinen faarao. Hän hallitsi vuosina 1327–1323 eaa.
Ay ei ollut kuninkaallista sukua. Hänen oletetaan olleen joko Akhenatenin päävaimon Nefertitin isä tai mahdollisesti Amenhotep III:n päävaimon Tiyn veli tai velipuoli (Akhenatenin eno). Ay nai Tutankhamonin lesken Ankhesenpaatenin (myöhemmin Ankhesenpaamen) vahvistaakseen asemaansa tämän seuraajana.
Ay oli varsin korkeassa asemassa Akhenatenin hallituskaudella ja hän tukikin avoimesti Atonia ainakin niin kauan kuin Akhenaten oli elossa. Tutankhamonin noustua valtaan Ay avusti häntä hallinnollisissa asioissa yhdessä Horemhebin kanssa. Ayn uskotaan ohjailleen Tutankhamonia haluamaansa suuntaan, käyttäen hyväksi pojan nuorta ikää. Tutankhamonin kuoltua nuorena, visiirinä toiminut Ay julistautui faaraoksi. Ei ole tiedossa miten hän onnistui vakuuttamaan papistolle ja hoville olevansa laillinen perillinen. Todennäköisesti hän vetosi korkeaan asemaansa Akhenatenin ja Tutankhamonin hallintokausilla. Hän oli saattanut mahdollisesti myös toimia Tutankhamonin kanssahallitsijana.
Ay hallitsi vain neljä vuotta, mutta sinä aikana hän ehti viimeistellä Tutankhamonin hallituskaudella aloittamansa Egyptin alkuperäisuskonnon palauttamisen. Tästä huolimatta häntä seurannut faarao Horemheb katsoi hänen kuuluneen kerettiläiskuninkaisiin ja pyyhki hänet hallitsijaluettelosta Akhenatenin ja Tutankhamonin mukana.
Aylla oli ainakin kaksi hautaa joista toinen sijaitsi Akhetatenissa (nykyään Tell el-Amarna). Tätä hautaa ei kuitenkaan koskaan tehty loppuun eikä sinne haudattu ketään. Ay haudattiin toiseen hautaansa Kuninkaiden laakson länsiosassa (KV23).
Ensimmäisen persoonan ammuntapeli

Ensimmäisen persoonan ammuntapeli (myös FPS-peli, ) on videopelilajityyppi, jossa pelimaailma esitetään pelihahmon näkökulmasta ja joka vahvasti painottaa taistelua. Tyypillisesti kuvassa näkyy myös hahmon kädessä oleva ase, jolla ammutaan ympäristössä liikkuvia vihollisia tai muita esineitä. Näytössä saattaa olla myös pelaamiselle tärkeitä tietoja, kuten pelihahmon tavaravalikoima, pelihahmon elinvoiman tai energiatason kuvaaja, tekstitietoa ympäröivästä pelimaailmasta, erilaisia pistetaulukoita tai kartta.
Ensimmäisen persoonan ammuntapelit simuloivat kokemusta kolmiulotteisesta ympäristöstä ja äänimaailmasta. Muissa pelityypeissä näkökulma on yleensä ulkopuolinen, lukuun ottamatta simulaatio- ja ajopelejä. Myös elokuvissa hahmon ensimmäisen persoonan näkökulmaa on käytetty ajoittain tehokeinona, mutta kokonaisen elokuvan kuvaaminen tästä näkökulmasta on harvinaista.
Pelien juoni on usein vihollishahmoille ohjelmoidun tekoälyn ja niiden toiminnan sekä erilaisten taustakertomusten varassa. Tavoitteena on useimmiten pelimaailmassa liikkuminen, erilaisten tehtävien suorittaminen ja vastustajien eliminoiminen. 
Nykyaikaisten FPS-pelien realistinen grafiikka ja animointi on ajoittain johtanut siihen, että niitä on syytetty tarpeettomasta väkivaltaisuudesta, jopa eräistä väkivallanteoista, kuten koulujen ampumatapauksista Yhdysvalloissa. 
Eräs varhaisia ja ikonisia pelihahmon näkökulmasta kuvattuja kolmiulotteisia räiskintäpelejä oli Atarin vuonna 1980 julkaisema "Battlezone", jossa pelaaja asettui panssariajoneuvon ohjaimiin. "Corporation" (1990) oli varhainen roolipeliä ja FPS-peliä yhdistävä peli. Nykyisen FPS-lajityypin popularisoijana pidetään id Softwaren "Wolfenstein 3D:tä". Varhaisiin teknisesti kehittyneisiin ensimmäisen persoonan näkökulmasta kuvattuihin peleihin kuului "" (1992), joka ei kuitenkaan ollut ammunta-, vaan roolipeli. Eri pelitalojen ja kehitystiimien luomat ja lisensoimat FPS-pelimoottorit johtivat 1990- ja 2000-luvuilla FPS-pelien lajityypin syntyyn. Nykyään FPS-pelejä valmistetaan sekä tietokoneille, pelikonsoleille ja älypuhelimille.
Altair

Altair (α Aquilae, α Aql) on Kotkan tähdistön päätähti. Sen näennäinen kirkkaus on 0,77 m (12. kirkkain taivaalla), ja väriltään se on valkea. Se muodostaa Kesäkolmion yhdessä Joutsenen Denebin ja Lyyran Vegan kanssa.
Koska tähti sijaitsee Maasta vain 17 valovuoden päässä, on Altair yksi lähimmistä paljain silmin nähtävistä tähdistä. Tähden nimi tulee arabiankielisistä sanoista "al-nasr al-tair", joka tarkoittaa ”lentävää kotkaa”. Altair muodostaa lähitähtiensä β:n ja γ:n kanssa taivaalle silmiinpistävän selkeän tähtijonon Kotkan päähän.
Pyöriminen.
Altair pyörii erittäin nopeasti akselinsa ympäri: spektriviivojen levenemisen perusteella on laskettu, että yksi kierros kestää vain 6,5 tuntia (joissain lähteissä tulokseksi on saatu 9 tuntia tai 10,4 tuntia).
Spektriviivojen leveneminen johtuu Dopplerin ilmiöstä: tähden eri suuntiin puolet levittävät viivoja punaiseen ja siniseen päin. Jonkinlaisen käsityksen pyörimisen nopeudesta saa vertailemalla sitä Aurinkomme vastaavaan aikaan, joka on hieman yli 25 vuorokautta. Nopean pyörimisensä vuoksi Altair onkin ekvaattorilta noin 14 prosenttia paksumpi kuin pyörimisakselin suuntaan mitattuna (auringon vastaava 0,001). Pölykiekko, jossa on eläinratavaloa vastaavaa pölyä, on havaittu Altairin ympäriltä 1 000 kertaa enemmän kuin Auringolla. Kuvitteellisen elokelpoisen planeetan etäisyys tälle tähdelle on 3,4 AU ja kiertoaika 4,4 vuotta.
Kuva pinnasta.
Orionin Betelgeuzen jälkeen Altairista tuli toinen tähti ja "ensimmäinen melkein pääsarjan tähti, jonka pinnasta on saatu laadituksi kuva". Kuvan tuotti yhdysvaltalainen tutkimusryhmä käyttäen neljästä Georgia State Universityn CHARA-järjestelmän teleskoopista muodostettua virtuaaliteleskooppia; yhdistämällä yksittäiset signaalit sopivasti ryhmä konstruoi mittalaitteen, jonka suorituskyky vastaa 300 metrin läpimittaista kaukoputkea. Infrapuna-alueella tehtyjen havaintojen perusteella muodostetussa kuvassa näkyy selvästi tähden nopeasta pyörimisestä johtuva litistynyt muoto sekä pinnan lämpötilaeroja. Mielenkiintoisin kuvasta erottuva rakenne on tähden ekvaattorin ympäristössä näkyvä, muuta pintaa huomattavasti viileämpi pullistuma, sillä sen muoto ja lämpötila eroavat tähtimallien perusteella lasketuista ennusteista.
Castle Adventure

Castle Adventure on Kevin Balesin suunnittelema, vuonna 1984 julkaistu tekstiseikkailupeli PC:lle. Se on toteutettu ASCII-grafiikalla.
Tarina.
Castle Adventure edustaa niin kutsuttua "dungeon crawl" -lajityyppiä, ja siinä on taustatarinaa tuskin lainkaan: pelin alussa ruutuun tulee teksti "olet loukussa hylätyssä linnassa ja sinun pitää paeta. Linnan huhutaan olevan täynnä aarteita. Löydätkö ne kaikki?"
Peli.
Pelaaja vaikuttaa ympäristöönsä sekä näppäinkomentojen että tekstijäsentimen kautta. Ruudulla näkyvät esineet voi poimia ohjaamalla pelihahmon niiden päälle. Päästäkseen käsiksi esineisiin, joita ei näytetä ruudulla, pelaajan on kirjoitettava komentoja kuten esimerkiksi "get diamond."
Voidakseen puolustautua pelin hirviöitä vastaan ja voittaakseen ne pelihahmolla on oltava miekka. Taistelu rajoittuu hahmon ohjaamiseen hirviötä päin. Taistelun osapuolet kestävät vain tietyn määrän vahinkoa, minkä mukaan taistelun lopputulos määräytyy ja joko hirviö tai pelihahmo kuolee. Tätä ei kuitenkaan näytetä ruudulla.
Voittaakseen pelin pelaajan on löydettävä avain ja avattava sillä pelin ensimmäisessä huoneessa oleva portti päästäkseen pois linnasta.
Mikael Kerullarios

Mikael Kerullarios (n. 1000 – 1059) toimi Konstantinopolin patriarkkana vuosina 1043–1058. Hänen aikanaan tapahtui idän ja lännen kirkkojen jakaantuminen vuonna 1054.
Mikael Kerullarios korosti idän kirkon autonomiaa. Kun Bysantin keisari Konstantinos IX teki myönnytyksiä paavi Leo IX:n suuntaan, Mikael Kerullarios määräsi kaikki oman patriarkaattinsa kirkot käyttämään kreikan kieltä. Ne, jotka halusivat käyttää edelleen latinaa, hän määräsi suljettaviksi. Paavi lähetti vuonna 1054 valtuuskunnan neuvottelemaan asiasta. Kesken neuvottelujen paavi Leo IX kuoli, ja hänen seuraajansa marssi Hagia Sofiaan julistamaan Mikael Kerullariokselle kirkonkirouksen. Mikael Kerullarios vastasi samalla mitalla ja julisti koko valtuuskunnan pannaan.
Skisman muodostumisen jälkeen Mikael Kerullarios oli jonkin aikaa Konstantinopolin mahtavin mies. Hän riitaantui Konstantinos IX:n kanssa ja järjesteli tämän seuraajien syrjäyttämisiä niin tiuhaan, että häntä sanottiin kuninkaantekijäksi. Lopulta hän pyrki kruunauttamaan itsensä keisariksi. Isaak I Komnenos määräsi hänet karkotettavaksi, ja matkalla Kerullios haaksirikkoutui ja kuoli.
Turun saaret

Turun saaret ovat Turun kaupungin alueella olevia saaria. Näistä suurimmat ovat Ruissalo, Hirvensalo, Kakskerta ja Satava. Pienemmistä saarista merkittäviä ovat muiden muassa Kulho ja ulkoilusaari Vepsä.
Turun saaristolla viitataan yleensä koko Saaristomeren saariston Varsinais-Suomen puoleiseen osaan.
Takaisinmallinnus

Takaisinmallinnus () on olemassa olevan laitteen, tietojärjestelmän tai yksittäisen tietokoneohjelman toiminnallisuuden selvittämistä. Tietojärjestelmää tai tietokoneohjelmaa voidaan takaisinmallintaa tutkimalla sen suoritusta, eritasoisia koodeja (lähdekoodi, välikielinen eli esikäännetty koodi, konekoodi tai ajonaikainen koodi) tai kuvauksia.
Tunnetuin takaisinmallinnettu laite lienee Tupolev Tu-4. Tupolev Tu-4 oli neuvostoliittolainen strateginen pommikone, jota käytettiin 1940-luvun lopulta 1960-luvun puoliväliin. Se perustui neljään Neuvostoliiton haltuun joutuneeseen Yhdysvaltain ilmavoimien B-29 Superfortress -koneeseen. 
Niin sanottua "puhtaan huoneen" tai "kiinalaisen seinän" suunnittelua käytetään toisinaan tuottamaan yhteensopiva tulos varmistaen, ettei alkuperäisestä järjestelmästä kopioida suoraan mitään sellaisenaan. Tunnettu tapaus on IBM PC -tietokoneen BIOS, josta Phoenix Technologies tuotti yhteensopivan version 1980-luvulla. Tapauksessa yksi ryhmä tutki IBM:n alkuperäistä järjestelmää ja dokumentoi sen käyttämättä tai viittaamatta lainkaan itse ohjelmakoodiin. Toinen ryhmä seurasi näkemättä ja tietämättä alkuperäistä järjestelmää lainkaan ja toteutti dokumentaation pohjalta toiminnallisesti yhteensopivan version.
Takaisinkääntäjä kääntää suoritettavan tiedoston lähdekielelle. Disassembleri kääntää suoritettavan tiedoston symboliselle konekielelle. Niitä käytetään myös takaisinmallinnuksen apuna.
Superkavitaatio

Superkavitaatio on ilmiö, jossa veden alla suurella nopeudella liikkuva kappale muodostaa ympärilleen vesihöyryn täyttämän tilan. Tämä kaviteetti tai kupla vähentää veden alla liikkuvaan kappaleen liikevastusta, sillä kappale kulkee käytännössä kaasumaisessa eikä nestemäisessä väliaineessa, jolloin väliaineen viskositeetista johtuva kitkavastus alenee. Superkavitaatio johtuu siitä, että osa liikkuvan kappaleen kineettisestä energiasta muuttuu kitkavastuksen johdosta lämpöenergiaksi ja höyrystää veden kappaleen etummaisessa kosketuspisteessä. Superkavitaation saavuttamiseksi ilman apulaitteita on ylitettävä kappaleen muodolle ominainen ominaisnopeus. Superkavitaatiotilan voi saavuttaa helpommin, jos vesi höyrystetään lisäksi jollakin muulla apulaitteella, esimerkiksi kuumalla kärjellä tai kaasusuuttimella.
Asetekniikka.
Neuvostoliitossa kehitettiin vuonna 1977 ensimmäinen superkavitaatiota hyödyntävä ase: VA-111 Škval -torpedo (käytetään myös termiä vedenalainen ohjus). Tämä torpedo kulkee veden alla noin 100 m/s, mutta ei ole ohjattavissa. VA-111 esiteltiin 1999 Abu Dhabissa asemessuilla. Torpedo on ollut ainoa olemassa oleva julkistettu ilmiötä hyödyntävä ase. Škvalia on myöhemmin jatkokehitetty lisäämällä torpedoon muun muassa kauko-ohjausominaisuus. Škval voidaan varustaa myös ydintaistelukärjellä. Sen alkuperäinen pääkäyttökohde oli torjua suuria pinta-aluksia, kuten taisteluristeilijöitä ja lentotukialuksia.
VA-111 ammutaan 533 mm torpedoputkesta 50 solmun nopeudella, jonka jälkeen sen rakettimoottori kiihdyttää torpedon 200 solmun nopeuteen.
Korean kolmen kuningaskunnan kausi

Korean kolmen kuningaskunnan kausi tai kolmen valtakunnan kausi oli Korean historian ajanjakso ensimmäiseltä vuosisadalta eaa. 600-luvulle. Tällöin Korean niemimaata ja Etelä-Mantšuriaa hallitsivat Goguryeo, Baekje, Silla ja Gayan konfederaatio. Jälkimmäistä ei yleensä historiankirjoituksessa lasketa valtiolliseksi kokonaisuudeksi. Tuona aikana maahan levisivät Kiinasta buddhalaisuus ja kungfutselaisuus. Pitkään niemimaan johtavina valtioina olivat Goguryeo ja Baekje, mutta liittoutuneena Kiinan Tang-dynastian kanssa Silla valloitti Baekjen 660 ja Goguryeon 668. Silla yhdisti Korean niemimaan, jota seurasi Balhaen muodostumisen jälkeen niin kutsuttu Kahden valtakunnan kausi.
Angels Fall First

Angels Fall First on Nightwishin ensimmäinen albumi. Sen julkaisi vuonna 1997 Spinefarm Records. 
Tuotanto.
Albumin ensimmäinen versio oli 500 kopion rajoitettu painos, jonka kappalelista ja kansi poikkeavat myöhemmästä versiosta. Saatuaan positiivista palautetta sekä levy-yhtiöltä että yleisöltä yhtye nauhoitti vielä neljä uutta kappaletta, jotka löytyvät albumin kokopitkältä versiolta. Rajoitetusta painoksesta on sittemmin tullut arvokas keräilykohde.
Kaupallinen menestys.
Albumi viihtyi Suomen albumilistalla yhteensä viisi viikkoa ja ylitti vuonna 2001 kultalevyyn oikeuttavan myydyn kopion rajan.
Albumi on myynyt Suomessa.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet säveltänyt Nightwish, sanoittanut Tuomas Holopainen ja sovittanut Nightwish sekä Tero Kinnunen.
Singlet.
The Carpenter.
"The Carpenter" on Nightwishin, Children of Bodomin ja Thy Serpentin split single, joka on julkaistu 29. syyskuuta 1997.
Kappaleet:
Single vietti yhteensä 19 viikkoa Suomen singlelistalla, yltäen parhaimmillaan sijalle 3. Kappaleesta on tehty myös musiikkivideo.
Kokoonpano.
Yhtyeen kokoonpano:
Peithon

Peithon (noin 355 eaa. – noin 314 eaa.) oli Aleksanteri Suuren henkivartija, Meedian satraappi ja yksi diadokeista.
Vuonna 325 eaa. Peithon nimitettiin Aleksanteri Suuren henkivartijaksi. Aleksanterin kuoltua vuonna 323 eaa. hänen valtakuntansa jaettiin ja Perdikkaasta tuli hallitsija. Peithon nimitettiin tärkeän Meedian maakunnan satraapiksi. Koska maakunta oli liian tärkeä yhdelle miehelle sai persialainen Atropates sen pohjoisosat hallittavakseen. 
Pian tämän jälkeen alkoivat kreikkalaiset sotilaat jotka Aleksanteri Suuri oli jättänyt valtakuntansa itäosiin kapinoimaan. He olivat kyllästyneet elämään barbaarien keskellä ja halusivat palata kotiin. Perdikkas lähetti Peithonin kukistamaan kapinalliset. Hän sai mukaansa makedonialaisia sotilaita ja valtuudet saada muilta satraapeilta lisäjoukkoja. 
Peithon aikoi saada kreikkalaiset omalle puolelleensa neuvottelemalla, mutta Perdikkas oli luvannut hänen joukoilleensa palkkioksi sen mitä vihollisiltaan saivat ryöstettyä. Peithon löi kreikkalaiset heidän joukossaan olevan petturin ansiosta. Kun taistelu alkoi petturi pakeni johtamiensa joukkojensa kanssa ja sai näin yllättyneet kapinalliset pakenemaan. Peithon yritti neuvotella kapinallisten kanssa, mutta hänen sotilaansa halusivat luvatun saaliin ja tappoivat antautuneet kreikkalaiset.
Peithon palasi takaisin, mutta Perdikkas oli alkanut epäillä häntä. Kun Ensimmäinen diadokkisota alkoi määräsi Perdikkas Peithonin hänen mukaansa sotaretkelle Egyptiin Ptolemaiosta vastaan. Kesällä 320 eaa. Peithon, Seleukos ja Antigenes murhasivat Perdikkaan ja alkoivat neuvotella hänen vastustajiensa kanssa. Ptolemaios ehdotti nyt Peithonia uudeksi hallitsijaksi Perdikkaan sijaan. Tähän eivät muut voineet suostua ja lopulta Antipatros valittiin uudeksi hallitsijaksi.
Antipatroksen kuoleman jälkeisessä sekasorrossa Peithon yritti laajentaa valtaansa ja Toisen diadokkisodan jälkeen hän olikin mahtavin hallitsija valtakunnan itäosissa. Antigonos sai kuitenkin houkuteltua Peithonin luokseen ja antoi teloittaa hänet.
Oceanborn

Oceanborn on Nightwishin toinen albumi. Sen julkaisi vuonna 1998 Spinefarm Records. 
Albumin alkuperäinen painos ei sisältänyt kappaletta "Sleeping Sun", joka lisättiin albumin myöhempään painokseen. Kappale oli alun perin tehty auringonpimennyksen kunniaksi, mutta siitä tuli niin suosittu, että se lisättiin albumille. Albumista on myös olemassa harvinaisia painoksia joiden kansivihkoihin on ehditty painaa kappaleen "Walking In The Air" sanat. Virhe korjattiin nopeasti, sillä tekijänoikeudellisista syistä sanoja ei olisi saanut julkaista.
Kaupallinen menestys ja vastaanotto.
Albumi on myynyt Suomessa.
"Soundi"-lehden Marko Säynekoski antoi albumille arvioksi täydet viisi tähteä viidestä. Albumia sanottiin laadukkaaksi ja raskaammaksi kuin edellistä albumia, mutta säilyttää kauniita melodiat. Koskettimien ja kitaroiden soitosta kuuluu progressiivisen metallin vaikutus. Yhtyettä kutsuttiin heavy rockin uusrenesanssiksi.
Vuonna 2017 "Loudwire" sijoitti albumin 10. sijalle 25 kaikkien aikojen parhaimpien power metal -albumin joukkoon.
Singlet.
Sacrament of Wilderness.
"Sacrament of Wilderness" julkaistiin 24. marraskuuta 1998 singlenä, jonka kappaleet ovat:
Walking in the Air.
"Walking in the Air" julkaistiin 30. tammikuuta 1999 singlenä, jonka kappaleet ovat:
Sleeping Sun (4 Ballads Of The Eclipse).
Vuonna 1999 julkaistun maxi-single -version kappaleet:
”Sleeping Sun” ei ollut varsinainen single "Oceanborn"-albumilta, vaan vuoden 1999 auringonpimennyksen kunniaksi tehty julkaisu. Myöhemmin kappale lisättiin "Oceanborn"-levyn versioille mukaan.
Vuonna 2005 julkaistulla singlellä on eri versioita kappaleesta ”Sleeping Sun” ilman muita kappaleita.
Wishmaster

Wishmaster on Nightwishin kolmas albumi. Sen julkaisi vuonna 2000 Spinefarm Records. 
Kaupallinen menestys.
Albumi kohosi suoraan Suomen virallisen albumilistan kärkisijalle kolmeksi viikoksi ja myi noina viikkoina kultalevyn verran. Joulukuuhun 2021 mennessä se on myynyt yksin Suomessa 79 000 kappaletta. Albumi on myynyt Suomessa. "Wishmaster" on myös valittu kuukauden albumiksi saksalaisessa "Rock Hard" -lehdessä.
Tuotanto.
"Wishmaster" on musiikillisesti samanlainen kuin edeltäjänsä, mutta siellä on kenties vieläkin vahvempi fantasiateema. Se on "Oceanbornin" tavoin tyyliltään lähellä power metallia, mutta siltä löytyy myös hitaampia ja popahtavampia kappaleita kuten "Come Cover Me" sekä "Bare Grace Misery". 
Vastaanotto.
"Soundi"-lehden Antti Mattilan mukaan "Wishmaster" on yhtyeen kypsin levy ja että tyylitaju on kasvanut kaikilla osa-alueilla. Arvion mukaan sovitus on kehittynyt ja albumi tavoittaa laajemman yleisön.
Albumin ansioita ovat "järkevyys ja ylöspäin pyrkivyys".
Kokoonpano.
Yhtyeen kokoonpano:
Miten saan ystäviä, menestystä, vaikutusvaltaa

Miten saan ystäviä, menestystä, vaikutusvaltaa ("How to Win Friends and Influence People") on Dale Carnegien vuonna 1937 kirjoittama elämäntaito-opas, jota pidetään alan klassikkona. Carnegie itse oli tunnettu ihmissuhdetaitojen ja julkisen esiintymiskyvyn kouluttaja ja opettaja. Hän kokosi luennoillaan pitämänsä opetukset kyseiseen kirjaan. Kirjaa on myyty yli 15 miljoonaa kappaletta. Teos ilmestyi suomeksi Väinö Jaakkolan käännöksenä vuonna 1939. Risto Mäenpään tekemä uudistettu suomennos kirjasta ilmestyi vuonna 1983.
Kirja sisältää hyvin käytännönläheisiä ohjeita muun muassa siitä, kuinka saat ihmiset pitämään sinusta, ajattelemaan samoin kanssasi ja kuinka muuttaa ihmisiä ärsyttämättä heitä. 
Kirjan periaatteet.
Kirja sisältää pitkät kuvaukset erilaisista hyvistä periaatteista, joita sen mukaan kannattaa noudattaa. Ne tiivistetään lukujen lopussa seuraavasti:
Theodora (1000-luku)

Theodora eli vuosina 980–1056 ja hallitsi Bysantin valtakuntaa tammikuusta 1055 aina elokuuhun 1056 asti. Hän oli Konstantinos VIII:n tytär.
Huhtikuussa 1042 kansanliike, joka aiheutti Mikael V:n syöksemisen vallasta, johti myös Theodoran nimittämiseen sijaishallitsijaksi sisarensa Zoen rinnalle. Hän ehti osallistua aktiivisesti politiikkaan, kunnes Zoen aviomies Konstantinos IX käytännössä kaappasi häneltä vallan.
Konstantinus IX:n kuoltua tammikuun yhdentenätoista päivänä 1055 Theodora vaati aiempia keisarinnan oikeuksiaan takaisin siinä onnistuen. Huolimatta yli seitsemänkymmenen vuoden iästään hän onnistui hillitsemään aateliston kapinointihalua ja kitkemään korruptiota hallinnosta. Hänen mainettaan aikakauden historioitsijoiden silmissä huononsi kuitenkin hänen julmuutensa vihollisia kohtaan yksityiselämässä ja sopimattomana pidetty neuvojen ottaminen aatelittomilta. Theodoran kuoltua elokuussa 1056 Mikael VI nousi valtaistuimelle.
Kättely

Kättely eli kätteleminen on tervehdystapa, jossa osapuolet puristavat toistensa käsiä.
Historia.
Kättely on historiallisesti lähinnä eurooppalainen tapa. Jo antiikin Kreikan Peloponnesoksella käteltiin tervehdittäessä, ja roomalaiset omaksuivat tavan kreikkalaisilta uskollisuuden ja luotettavuuden osoitukseksi. Keskiajalla kättelystä tuli Euroopassa sopimuksen vahvistusele ja ystävyyden osoituksen muoto. Kättely tervehdysmuotona oli erityisen suosittua Englannissa, mistä sen suosio levisi manner-Eurooppaan 1800-luvulla yhteiskunnallisen tasa-arvoistumisen myötä. Alimmat sosiaaliluokat omaksuivat kättelyn 1900-luvulla.
Kättelytapoja.
Käden asennolla voidaan viestiä arvojärjestystä. Tasa-arvoisuutta viestittävien kättelijöiden kädet ovat samassa tasossa ja osapuolet pyrkivät puristamaan yhtä lujaa. Hallitseva osapuoli pyrkii pitämään kättään vastapuolen käden yläpuolella, kämmen hiukan alaspäin. Tästä on tullut kieleen nimitys "yliote", jolla viitataan voitolla olemiseen. Jos toinen osapuoli ei halua tulla alistetuksi, voi hallitseva kättely-yritys tuntua hänestä loukkaavalta. Alistuva osapuoli pitää kättään alaotteessa kämmen ylöspäin, eikä purista kovin lujaa. Myös herkkiä käsiään suojelevat ihmiset, kuten muusikot tai kirurgit, saattavat käyttää alaotetta kätellessään.
Miehet, johtajat ja ulospäinsuuntautuneet ihmiset käyttävät yliotetta useammin kuin naiset, alemmassa asemassa olevat ja introvertit ihmiset. Aasialaisissa kulttuureissa suositaan usein heikkoa kädenpuristusta.
Korostetun hallitsevan, kämmen kokonaan alaspäin olevan kädenojennuksen voi riisua aseista asettamalla toisen kätensä vastapuolen käden päälle, tai jopa tarttumalla häntä ranteesta.
Kättelevien ihmisten kuvassa näyttää usein siltä kuin kuvassa vasemmalla oleva olisi dominoiva, sillä hänen kätensä peittää oikealla seisovan osapuolen käden. Tämän vuoksi poliittiset johtajat usein pyrkivät kätellessään seisomaan kuvan vasemmalla puolella.
Toisen osapuolen käteen kahdella kädellä tarttuminen (”käsihalaus”) osoittaa kiinnostusta ja ystävällisyyttä, mutta joskus se voi tuntua vastaanottajasta liian läheiseltä. Toisella kädellä voi tarttua vastapuolta myös ylempää käsivarresta: mitä ylempää, sitä läheisempi kontakti.
Rajoituksia.
Terveysalan ihmiset neuvovat välttämään kättelemistä flunssa-aikoina, koska virukset ja bakteerit leviävät käsien kautta nopeasti.
Tetumin kieli

Tetumin kieli (omakielinen nimi: "tetun") on Itä-Timorin tärkein alkuperäiskieli ja portugalin ohella toinen virallinen kieli. Sitä puhutaan Itä-Timorin ohella myös Timorin saaren Indonesialle kuuluvalla puolella. Vuonna 2011 tetumia äidinkielenään puhui 400 000 indonesialaista ja 63 500 itätimorilaista. Lisäksi tetumia puhuu toisena kielenä 50 000 ihmistä. Kieli jaetaan perinteisesti kolmeen murteeseen: itäinen, pohjoinen ja eteläinen.
Tetumia kirjoitetaan latinalaisin aakkosin. Uusi testamentti on käännetty tetumiksi vuonna 2013.
Tetum ja tetum prasa.
Aidon alkuasukastetumin ohella Itä-Timorissa puhutaan tetum prasaa, joka on kreolisoitunutta tetumia. Sen kielioppi on yksinkertaisempi kuin varsinaisen tetumin, ja se sisältää runsaasti lainasanoja indonesian kielestä, portugalista ja paikallisista alkuasukaskielistä (ennen muuta vuoristoalueilla puhutusta tetumin sukukielestä mambaista, joka on Itä-Timorin toiseksi puhutuin paikalliskieli heti varsinaisen tetumin jälkeen). Tetum ja tetum prasa lasketaan omiksi kielikseen ja ne ovat toistensa lähisukukieliä.
Fonologia.
Vokaalit.
Vokaalit [a], [e], [ɛ], [i], [o], [ɔ] ja [u] voivat esiintyä myös nasaalisena. 
Lähde:
Konsonantit.
Lähde:
Sanastoa.
Lukusanat 1–10 tetumiksi:
Little Joe II

Little Joe II oli Apollo-avaruusohjelmassa käytetty kantoraketti, jolla testattiin Apollon pelastautumisjärjestelmää ja komentomoduulin laskeutumisjärjestelmää. Little Joe II:ta käytettiin kaikkiaan viidessä testissä elokuun 1963 ja tammikuun 1966 välisenä aikana. Testit tehtiin White Sands Missile Rangen rakettialueella New Mexicossa.
Theodora

Theodora tai Teodora () on kreikkalaisperäinen naisen etunimi, Teodor-nimen naispuolinen vastine. Nimi johtuu kreikan kielen sanoista, jotka merkitsevät "Jumalan lahjaa." Englanninkielisissä maissa nimi esiintyy muodossa Theodore, Venäjällä muodoissa Feodora ja Fedora.
Theodora-nimisiä pyhimyksiä on seitsemän, joita useimmat ovat varhaiskristillisiä marttyyrejä.
Suomessa Theodora-nimisiä naisia on Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan ollut maaliskuun 2025 loppuun vuoden 2019 loppuun mennessä noin 160, Teodora-nimisiä noin 165. Theodoralla ei nykyisin ole suomalaisessa kalenterissa nimipäivää, mutta 1700-luvulla nimi on esiintynyt kalentereissa 1. huhtikuuta.
Cobh

Cobh (, vuosina 1849–1920 Queenstown) on kaupunki Irlannissa. Se sijaitsee Great Islandin etelärannalla Corkin luonnonsatamassa, joka on yksi maailman suurimmista luonnonsatamista. 
Kaupungin korkeimmalla kohdalla sijaitsee St. Colmanin katedraali, joka on Cloynen hiippakunnan pääkirkko. 
Historia.
Ensimmäisen maailmansodan aikana silloinen Queenstown oli brittien ja yhdysvaltalaisten laivastotukikohta. Ensimmäinen yhdysvaltalainen divisioona saapui kaupunkiin toukokuussa 1917. Vuoden 1922 Ison-Britannian ja Irlannin sopimuksen ehtojen mukaan satama jäi Isolle-Britannialle suvereeniksi tukikohdaksi. Muiden saman kohtalon kärsineiden satamien joukossa se palautui Irlannin vapaavaltion lipun alle vasta vuonna 1938.
Cobh on yksi Irlannin suurimmista transatlanttisista satamista: kuudesta miljoonasta vuosien 1848 ja 1950 välillä Pohjois-Amerikkaan lähteneestä irlantilaisesta 2,5 miljoonaa kulki Cobhin läpi. Queenstown eli nykyinen Cobh oli viimeinen kaupunki, jossa RMS Titanic pysähtyi neitsytmatkallaan. Queenstownista nousi 113 ihmistä Titaniciin ja seitsemän nousi siellä laivasta maihin 11. huhtikuuta 1912. Suuri osa Queenstownista nousseista siirtolaisista hukkui laivan upotessa. Alkuperäinen laituri, jota matkustajat käyttivät noustakseen lauttoihin eli jolla pääsi Titaniciin, on ankkuroitu Cobhin sataman ulkopuolelle. 
Myös monet muut tunnetut laivat ovat rantautuneet Cobhissa: 
Vapaa-ajan ja kaupallisten aktiviteettien määrä Cobhissa on kasvanut viimeisten vuosien aikana uudella supermarketilla ja ostoskeskuksella. Myös Cobhin vapaa-ajankeskusta ja nuorisokeskusta on paranneltu.
Väestö.
Vuonna 2011 Cobhissa oli noin 6 500 asukasta.
Entistä viljelysmaata on laajakantoisesti kehitetty viime vuosina rakentamalla asuinalueita Rushbrookiin ja Carrignafoyhin. Cobhista on hiljalleen tulossa satelliittikaupunki Corkin kaupungin edustalle. 
Liikenneyhteydet.
Kaupunki on eteläinen pääteasema Dublin–Cork-linjalla. Säännöllinen lippupalvelu toimii Corkin ja Cobhin välillä muun muassa Fotan, Carrigaloen ja Rushbrooken rautatieasemilla. Lähin lentoasema on Corkin kansainvälinen lentokenttä.
Urheilu.
Cobhin menestyin jalkapalloseura on Cobh Ramblers, jossa yksi Irlannin menestyneimmistä jalkapalloilijoista, Roy Keane, tuli tunnetuksi ja josta tämä pääsi pelaamaan Englantiin Nottingham Forestiin. Cobh on myös Irlannin menestyneimmän yleisurheilijan, Sonia O’Sullivanin, kotikaupunki.
Perustuslaillisdemokraattinen puolue

Perustuslaillisdemokraattinen puolue (), lyh. KD, josta venäjäksi lausutuista kirjaimista ("ka de") johdettu perustuslaillisdemokraatin rinnakkaisnimitys "kadetti", myös Kansan vapauden puolue () perustettiin Venäjällä 1905 kuuluisan historioitsijan Pavel Miljukovin johdolla hänen vapauduttuaan vankilasta.
Puolueelle tuli nimensä vuoksi oman kansan talonpoikien parissa vielä oudompi maine kuin kadetit, kun lyhenne "konokradi" tarkoittaa hevosvarkaita.
Puolueen jäsenet olivat etupäässä yläluokan jäseniä, jotka kannattivat poliittisia uudistuksia. Ideologia oli sekoitus läntistä liberalismia ja nationalismia. Puolue halusi Venäjän kehittyvän länsieurooppalaisen mallin mukaisesti kohti perustuslaillista monarkiaa ja parlamentarismia. Perustuslaillisdemokraattien joukossa oli paljon älymystöä. Puolueorganisaatio oli löyhä ja keskinäiset ristiriidat suuria.
Perustuslaillisdemokraattisen puolueen julkaisemia sanomalehtiä olivat "Rech’" Petrogradissa ja "Russkie vedomosti" Moskovassa.
Historia.
Vuonna 1903 perustettiin Sveitsin Schaffhausenissa salainen Venäjän Vapautusliitto, jossa oli mukana sekä aatelistoa että sivistyneistöä. Tätä voi pitää Perustuslaillisdemokraattisen puolueen edeltäjänä porvarillisena puolueorganisaationa, jolla oli jäsenistössään tuleva puolueen puheenjohtaja Pavel Miljukov, ja sillä oli myös äänenkannattaja, aikakauskirja "Osvoboždenije". 
Ollessaan maanpaossa 1903–1904 suomalainen valtiomies, oikeus- ja valtiotieteiden professori Leo Mechelin kirjoitti perustuslaillisdemokraateille luonnoksen liberaaliksi Venäjän perustuslaiksi siltä varalta, että nämä pääsisivät valtaan ja voisivat toteuttaa sen. 
Vuonna 1906 kokoontuneessa ensimmäisessä valtakunnanduumassa perustuslaillisdemokraatit oli suurin puolue.
Kadetit tukivat Venäjän liittymistä ensimmäiseen maailmansotaan keskusvaltoja vastaan. Vuonna 1915 mielipide alkoi muuttua, ja Nikolai II:n kyvykkyyttä ylipäällikkönä arvosteltiin. Duumassa kadetit puolustivat Suomen perustuslaillisia oikeuksia sortovaltaa vastaan.
Maaliskuussa 1917 tapahtuneen helmikuun vallankumouksen jälkeen perustuslaillisdemokraatit saivat viisi ministerin paikkaa Venäjän väliaikaisessa hallitukseen. Pääministerinä toimi ruhtinas Georgi Lvov ja ulkoministerinä puolueen puheenjohtaja Pavel Miljukov. Hallitus ei kuitenkaan ollut valmis tekemään rauhaa eikä hyväksynyt Suomen vaatimuksia autonomian vahvistamiseksi vaan hajotti Suomen eduskunnan. Miljukov erotettiin toukokuussa, Lvov erosi heinäkuussa ja Aleksandr Kerenskistä tuli pääministeri.
Perustuslaillisdemokraattinen puolue tuki kenraali Lavr Kornilovia, joka teki syyskuussa epäonnistuneen kapinayrityksen. Lokakuun vallankumouksen jälkeen kadettipuolue lakkautettiin bolševikkihallituksen määräyksellä 11. joulukuuta 1917. Bolševikkien keskuskomiteassa ainoa päätöstä vastustanut oli Josif Stalin. Syytä hänen kantaansa ei tiedetä.
Nganasanin kieli

Nganasanin kieli (aikaisempi nimitys "tavgi") on Venäjällä Krasnojarskin aluepiirin Taimyrin piirissä asuvien nganasanien puhuma uralilaisen kieliperheen samojedilaiseen haaraan kuuluva kieli. 
Nganasani kuuluu pohjoissamojedilaisiin kieliin. Sen lähimmät sukukielet ovat nenetsi ja enetsi. Kieli jakautuu läntiseen Avamin ja itäiseen Vadejevin eli Hatangan murteeseen. Niiden välillä on säännöllisiä äännevastaavuuksia, jotka eivät vaikeuta keskinäistä ymmärtämistä.
Nykyään suurin osa nganasaneista asuu Dudinkan kunnan Volotšankan ja Ust-Avamin kylissä (länsimurre). Noin neljännes kansasta elää Hatangan kunnan Novajan kylässä (itämurre) ja pieni ryhmä Karaulin kunnan Vorontsovossa. Huomattava osa nganasaneista on muuttanut Dudinkaan ja Venäjän muihin kaupunkeihin.
Vuonna 1989 Venäjällä laskettiin olevan 1 300 nganasania, joista 1 100 puhui nganasanin kieltä. Vuoden 2002 väestönlaskennassa rekisteröitiin 834 nganasania ja 505 nganasanin puhujaa. Lähes kaikki nganasanit puhuvat äidin- tai toisena kielenään venäjää ja eräät vanhuksista osaavat myös enetsiä. Osa enetseistä puhuu vastaavasti nganasania. Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan Venäjällä on 125 nganasanin puhujaa.
Nganasanin kieltä on dokumentoitu ja tutkittu vain vähän, mutta sen tiedetään eroavan selvästi muista samojedikielistä.
Nganasanin nykytila.
Vuonna 1989 otettiin käyttöön lisämerkein täydennetty kyrillinen nganasanin kirjaimisto, johon vuonna 1997 tehtiin pieniä muutoksia. Kielellä on ilmestynyt keskusteluopas vuonna 1992, aapinen vuonna 2001 ja sanakirja vuonna 2001. Nganasania opetetaan aineena Volotšankan ja Ust-Avamin kouluissa. Opettajia koulutetaan Herzenin pedagogisessa yliopistossa Pietarissa. Piirin sanomalehti "Taimyr" julkaisee toisinaan nganasaninkielisiä artikkeleita. Kieltä käytetään myös radiossa sekä kansanperinneryhmien esiintymisissä.
Nganasani on erittäin uhanalainen kieli. Aikaisemmin nganasanit harjoittivat poronhoitoa, metsästystä ja kalastusta, elivät eristyneissä väliaikaisissa asutuksissa ja puhuivat etupäässä äidinkieltään. Nykyään he ovat joutuneet luopumaan perinteisistä elinkeinoista ja muuttamaan monikansallisiin taajamiin, joissa kieli ei enää välity lapsille. Erityisen nopeasti kielensä ovat menettäneet Vadejevin nganasanit, jotka ovat sulautumassa dolgaaneihin.
Ensimmäinen nganasanin kielen kielioppi julkaistiin vuonna 2018 (e-kirjana 2019).
Astevaihtelu.
Nganasanin kieli on Ketin selkuppimurteen lisäksi ainutlaatuinen uralilaisten kielten joukossa, koska sillä on hyvin kehittynyt astevaihtelu, joka koskee yksittäisiä klusiileja, sibilantteja sekä klusiili-nasaali-yhtymiä. Myös äänne h on astevaihtelussa äänteen b kanssa, koska se on kehittynyt alun perin heikentyneestä p-äänteestä. Esimerkeissä on käytetty kielen genetiivitaivutusta.