tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
HMS Harpy (1909)

HMS Harpy oli Britannian kuninkaallisen laivaston Beagle-luokan hävittäjä, joka palveli ensimmäisessä maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin osana vuosien 1908-1909 laivasto-ohjelmaa J. Samuel White and Companyltä Cowesista Isle of Wightilta, missä köli laskettiin 23. huhtikuuta 1909. Alus laskettiin vesille vielä samana vuonna 27. marraskuuta ja valmistui heinäkuussa 1910.
Palvelus.
Valmistuttuaan alus liitettiin 1. hävittäjälaivueeseen, josta se siirrettiin 5. hävittäjälaivueeseen vuonna 1911. Laivueensa mukana alus siirtyi Välimerelle, jossa se oli edelleen ensimmäisen maailmansodan puhjetessa. Alus myytiin 1. marraskuuta 1921 romutettavaksi.
HMS Basilisk (1910)

HMS Basilisk oli Britannian kuninkaallisen laivaston Beagle-luokan hävittäjä, joka palveli ensimmäisessä maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin J. Samuel White and Companyltä Cowesista Isle of Wightilta osana vuosien 1908-1909 laivasto-ohjelmaa ja sen köli laskettiin 11. toukokuuta 1909. Alus laskettiin vesille 9. helmikuuta 1910 ja se valmistui vielä samana vuonna syyskuussa.
Palvelus.
Alus liitettiin valmistuttuaan 1. hävittäjälaivueeseen, josta se siirrettiin 5. hävittäjälaivueeseen 1911. Laivueen mukana alus siirtyi Välimerelle, jossa se oli edelleen ensimmäisen maailmansodan puhjetessa. Alus myytiin 1. marraskuuta 1921 romutettavaksi.
HMS Rattlesnake (1910)

HMS Rattlesnake oli Britannian kuninkaallisen laivaston Beagle-luokan hävittäjä, joka palveli ensimmäisessä maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin osana vuosien 1908-1909 laivasto-ohjelmaa Harland and Wolffilta Glasgowista, missä köli laskettiin 29. huhtikuuta 1909. Alus laskettiin vesille 14. maaliskuuta 1910 ja valmistui vielä samana vuonna elokuussa.
Palvelus.
Valmistuttuaan alus liitettiin 1. hävittäjälaivueeseen, josta se siirrettiin 5. hävittäjälaivueeseen vuonna 1911. Laivueensa mukana alus siirtyi Välimerelle, jossa se oli edelleen ensimmäisen maailmansodan puhjetessa. Alus myytiin 9. toukokuuta 1921 romutettavaksi.
A-F Records

A-F Records on yhdysvaltalainen itsenäinen levy-yhtiö. Levy-yhtiön perusti punk rock -yhtye Anti-Flag, joka on myös itse julkaissut yhtiön kautta yhden studioalbuminsa ("Mobilize"). Levy-yhtiön toimitilat sijaitsevat Anti-Flagin kotikaupungissa Pittsburghissa Pennsylvaniassa. Vuonna 2004 kaupunkia koetellut tulva aiheutti pahoja vahinkoja levy-yhtiön toimitiloille, minkä takia se joutui tiputtamaan kolme yhtyettä pois listoiltaan taloudellisista syistä.
Gliotoksiini

Gliotoksiini on mykotoksiini, jolla on antibakteerisia ja antiviraalisia ominaisuuksia. Sitä ei käytetä kliinisessä käytössä toksisuutensa vuoksi. Yhdisteen tuottajaksi tiedetään ainakin "Aspergillus fumigatus". Gliotoksiini muokkaa ihmisen immuunivasteita ja saa aikaan apoptoosia erilaisissa solutyypeissä.
Gliotoksiinin kemiallinen kaava on C13H14N2O4S2, moolimassa 326,391 g/mol ja CAS-numero 67-99-2.
Hans Spemann

Hans Spemann (1869-1941) oli saksalainen biologian professori, joka sai vuonna 1935 Nobelin lääketieteen palkinnon alkionkehitykseen liittyvästä tutkimuksesta.
Spemann syntyi Stuttgartissa vuonna 1869. Hänen isänsä oli kustantaja, ja ennen yliopistoon menoa myös Hans Spemann työskenteli muutamia vuosia kustannusalalla ja suoritti varusmiespalveluksen. Hän opiskeli Heidelbergin, Münchenin ja Würzburgin yliopistoissa ja suoritti tutkinnon lääketieteessä, eläintieteessä ja kasviopissa. Hän työskenteli Würzburgin yliopistossa eläintieteen laitoksella vuoteen 1908 asti. Silloin hänestä tuli eläintieteen ja anatomian professori Rostockin yliopistoon. 1914 hän siirtyi Berliiniin ja 1919 Freiburgin yliopistoon Freiburg im Breisgaussa, missä hän jatkoi eläkeikäänsä, vuoteen 1937 saakka.
Spemann teki kokeellista tutkimusta sammakkoeläinten alkioilla ja kehittyi taitavaksi mikrokirurgiksi. Siirtämällä soluja alkion osasta toiseen hän totesi, että varhaisessa vaiheessa solujen kehityssuunta ei ollut määrätty: jos ihosoluja siirrettiin hermosolujen joukkoon, niistä tuli hermosoluja. Hän osoitti vuonna 1924 että alkiossa on tietty osa, jonka solut ohjaavat alkion muiden solujen järjestäytymistä alkionkehityksen aikana.
Strahov-stadion

Strahov-stadion () on Tšekin tasavallan pääkaupungissa Prahassa sijaitseva stadion. Se sijaitsee kaupungin länsiosassa Strahovin kaupunginosassa ja stadionille mahtuu yhteensä 240 000 katsojaa. Strahov-stadion on maailman suurin stadion ja Indianapolisin moottoriradan jälkeen maailman toiseksi suurin urheilulaitos yleisökapasiteetilla mitattuna. Stadionilla ei ole lainkaan juoksuratoja ja sen pinta-ala on 63 500 neliömetriä. Esimerkiksi Helsingin olympiastadionin pinta-ala on 19 984 neliömetriä.
Stadionia ei käytetä enää nykyään urheilutapahtumiin, vaan se on toiminut 1990-luvulta lähtien pop- ja rock-konserttien näyttämönä. Siellä ovat esiintyneet muun muassa The Rolling Stones, Pink Floyd ja U2. Normaalisti stadion palvelee Sparta Prahan jalkapallojoukkueen harjoituskeskuksena. Sen nurmikentälle on sijoitettu kuusi normaalikokoista jalkapallokenttää ja kaksi futsalkenttää.
Strahov-stadion avattiin puurakenteisena vuonna 1926, kuusi vuotta myöhemmin valmistuivat betonirakenteiset katsomot. Myöhempiä laajennuksia tehtiin vuosina 1948 ja 1975. Se rakennettiin alun perin Sokol-liikkeen joukkovoimistelutapahtumia varten. Kommunistihallinon aikana toisen maailmansodan jälkeen stadionilla järjestettiin vastaavaa joukkoliikuntaa Spartakiadeissa.
Anthony Obame

Anthony Obame Mylann (s. 10. syyskuuta 1988 Libreville) on gabonilainen taekwondoin. Hänestä tuli maansa ensimmäinen olympiamitalisti hänen voitettuaan hopeaa Lontoossa 2012.
Obame sai Afrikan-mestaruuskilpailuissa Tripolissa 2010 pronssia alle 87 kg:n sarjassa. Hän voitti Afrikan olympiakarsintaturnauksen yli 80 kg:n painoluokassa Kairossa 2012. Myöhemmin samana vuonna hän sai hopeaa opiskelijoiden MM-kilpailuissa yli 87 kg:n sarjassa Pocheonissa. Lontoon olympialaisissa hän saavutti hopeaa yli 80 kg:n painoluokassa. Hän voitti välieräottelussa kuubalaisen Robelis Despaignen pistein 7–6. Loppuottelu Italian Carlo Molfettaa vastaan päättyi jatkoajan jälkeen 9–9, ja Molfetta voitti kultamitalin tuomariäänestyksen perusteella. 
Obame voitti maailmanmestaruuden yli 87 kg:n painoluokassa Pueblassa 2013 kukistettuaan loppuottelussa Iranin Sajjad Mardanin. Hän voitti Afrikan-mestaruuden yli 87-kiloisissa Tunisissa 2014. Hän sai samassa painoluokassa MM-pronssia Tšeljabinskissa 2015.
Obame saavutti yli 87-kiloisissa hopeaa Afrikan kisoissa 2015 ja Afrikan-mestaruuskilpailuissa 2016. Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 hän karsiutui yli 80 kg:n painoluokassa avausottelun jälkeen. Hän saavuttii yli 87-kiloisissa MM-pronssia Mujussa 2017, voitti Afrikan-mestaruuden Agadirissa 2018 sekä sijoittui kolmanneksi Rabatin Afrikan kisoissa 2019.
HMS Savage (1910)

HMS Savage oli Britannian kuninkaallisen laivaston Beagle-luokan hävittäjä, joka palveli ensimmäisessä maailmansodassa. Alus poistettiin palveluksesta pian sodan päätyttyä.
Valmistus.
Alus tilattiin osana vuosien 1908-1909 laivasto-ohjelmaa John I. Thornycroft and Companyltä Woolstonista, missä köli laskettiin 2. maaliskuuta 1909. Alus laskettiin vesille 10. maaliskuuta 1910 ja valmistui vielä samana vuonna elokuussa.
Palvelus.
Valmistuttuaan alus liitettiin 1. hävittäjälaivueeseen, josta se siirrettiin 5. hävittäjälaivueeseen vuonna 1911. Laivueensa mukana alus siirtyi Välimerelle, jossa se oli edelleen ensimmäisen maailmansodan puhjetessa. Alus myytiin romutettavaksi 9. toukokuuta 1921.
HMS Scourge (1910)

HMS Scourge oli Britannian kuninkaallisen laivaston Beagle-luokan hävittäjä, joka palveli ensimmäisessä maailmansodassa. Alus poistettiin palveluksesta pian sodan päätyttyä.
Valmistus.
Alus tilattiin osana vuosien 1908-1909 laivasto-ohjelmaa R. W. Hawthorn Leslie and Companyltä Hebburnista, missä köli laskettiin 9. maaliskuuta 1909. Alus laskettiin vesille 11. helmikuuta 1910 ja valmistui vielä samana vuonna elokuussa.
Palvelus.
Valmistuttuaan alus liitettiin 1. hävittäjälaivueeseen, josta se siirrettiin 5. hävittäjälaivueeseen vuonna 1911. Laivueensa mukana alus siirtyi Välimerelle, jossa se oli edelleen ensimmäisen maailmansodan puhjetessa. Alus myytiin romutettavaksi 9. toukokuuta 1921.
Epäjatkuvuuskohta

Epäjatkuvuuskohta liittyy käsitteenä matematiikassa funktion jatkuvuuteen. Epäjatkuvuuskohta on funktion määrittelyjoukon arvo (eli joukko-opissa alkio), jonka ympäristössä "funktion arvot" eivät toteuta "jatkuvuusehtoa". Jatkuvuusehto riippuu matematiikan haarasta ja käsiteltävästä tilanteesta.
Yhden reaalimuuttujan tapaus.
Yhden muuttujan reaalifunktiolla on jatkuvuusehto
formula_1
jossa kohdassa formula_2 toispuoleiset raja-arvot vasemmalta puolelta ja oikealta puolelta tulee olla samat ja tämän lisäksi funktion arvon formula_3 tulee olla raja-arvojen suuruinen. Jos toinen tai molemmat raja-arvot eivät ole olemassa tai ne ovat eri suuruiset, funktio on epäjatkuva kohdassa formula_2. Jos funktion arvo formula_3 on eri suuri kuin raja-arvot, on funktio epäjatkuva.
Epäjatkuvuuskohtien luokittelua.
On huomattava, että jatkuvuus ja epäjatkuvuus ovat funktion ominaisuuksia, joten funktio voi olla epäjatkuva vain pisteissä, joissa se on määritelty! Epäjatkuvuuskohdat voidaan luokitella seuraaviin kategorioihin tai niiden yhdistelmiin.
Hyppäysepäjatkuvuus.
Piste, jossa funktion kuvaaja "hyppää" äkillisesti arvosta toiseen. Esimerkiksi funktio formula_6,
formula_7
on epäjatkuva pisteessä formula_8.
"Karkailu äärettömyyteen".
Esimerkiksi funktio formula_6,
formula_10
on epäjatkuva pisteessä formula_8. Lähestyttäessä origoa vasemmalta funktion arvot pienenevät rajatta ja vastaavasti oikealta lähestyttäessä ne kasvavat rajatta.
Heilahteluepäjatkuvuus.
Heilahteluepäjatkuvuuskohta on piste, jossa funktiota ei voi määritellä jatkuvaksi, sillä funktio saa millä tahansa välillä pisteen ympäristössä useita eri arvoja. Esimerkiksi funktio formula_6,
formula_13
on epäjatkuva pisteessä formula_8 riippumatta siitä, miten luku formula_15 valitaan. Funktio saa kaikki arvot välillä formula_16, kun formula_17, riippumatta siitä, kuinka pienellä välillä origon ympärillä funktiota tarkasteltaisiin. Näin ollen, oli formula_18 mitä tahansa, ei formula_19 ole jatkuva origossa.
Poistuva epäjatkuvuus.
Funktio saadaan "korjattua" jatkuvaksi epäjatkuvuuskohdassa, kun sen arvoa kyseisessä pisteessä muutetaan. Esimerkiksi funktio formula_6,
formula_21
on epäjatkuva pisteessä formula_22, mutta "korjaamalla" formula_23 siitä tulisi jatkuva.
Tino Häber

Tino Häber (s. 6. lokakuuta 1982 Gera, Saksa) on saksalainen keihäänheittäjä, joka sijoittui kahdeksanneksi Lontoon olympialaisten 2012 miesten keihäänheitossa tuloksella 81,21. Hän selvisi viimeisenä eli kahdentenatoista keihäänheiton finaaliin tuloksella 80,39. Hän voitti Saksan mestaruuden Nürnbergissä 2008.
Helsingin Euroopan mestaruustaruuskilpailuissa 2012 hän oli yhdeksäs. Hänen ennätyksensä on 83,46.
Ruotsinlituruoho

Ruotsinlituruoho eli ruotsinpitkäpalko ("Arabidopsis suecica") on Pohjoismaissa esiintyvä yksivuotinen ristikukkaiskasvilaji. Se on 15–40-senttiseksi kasvava melko hentovartinen, tavallisesti haarova ruoho. Laji eroaa samannäköisestä hentolituruohosta ("Arabidopsis thaliana") aluslehtien muodossa; ne ovat parijakoisia. Valkoiset ja kellertävät terälehdet ovat yksi tai kaksi millimetriä pidempiä kuin hentolituruoholla.
Ruotsinlituruohoa kasvaa Suomen alueella yleisenä etelärannikolta Pohjois-Hämeen ja Pohjois-Karjalan korkeudelle.
Regina Marjanen

Regina Emilia Marjanen (7. helmikuuta 1920 – 8. elokuuta 2004) oli suomalainen yleisurheilija päälajinaan keihäänheitto, koripalloilija ja pikaluistelija.
Yleisurheilussa Marjanen sijoittui Oslon EM-kilpailussa 1946 keihäänheitossa seitsemänneksi tuloksella 36,34 m. Hän voitti keihäänheiton Suomen mestaruuden 1946 tuloksella 39,08 m voittaen Kaisa Parviaisen. Lisäksi hän sai keihäänheitossa kaksi SM-hopeaa ja kaksi SM-pronssia. Lisäksi hän voitti keihäänheitossa 13 TUL:n mestaruutta vuosina 1939–1952 ja kolme koripallon Suomen mestaruutta. Hän edusti Helsingin Tarmoa.
Pikaluistelussa Marjanen osallistui TUL:n mestaruuskilpailuihin helmikuussa 1936 sijoittuen toiseksi. Vuonna 1939 hän saavutti TUL:n mestaruuden ja 1945 pronssia. Vuonna 1943 hän osallistui Luisteluliiton ja TUL:n yhteisiin mestaruuskilpailuihin sijoittuen neljänneksi.
Terttu Sarkkinen

Marja Terttu Merihaara (o.s. Sarkkinen; 13. elokuuta 1931 Saloinen – 23. heinäkuuta 2023 Oulu) oli suomalainen kansakoulunopettaja ja keihäänheittäjä, joka voitti Kalevan kisoissa 1953 Suomen mestaruuden tuloksella 41,64. Lisäksi hän voitti kaksi hopeaa Kalevan kisoista vuosina 1950 ja 1955. Hän edusti Saloisten Reipasta ja Oulun Pyrintöä. Hänen ennätyksensä oli 43,96. Merihaara voitti silloisella nimellään Terttu Sarkkinen Suomi–Ruotsi maaottelussa vuonna 1953 keihäänheiton tuloksella 42,97.
Merihaara kävi Raahen opettajaseminaarin, josta valmistui vuonna 1956. Hän oli sen jälkeen neljä vuotta Yppärin kyläkoulun opettajana ja tuli sitten kotikuntaansa Saloisiin ja toimi Saloisten alueen kouluilla koko työelämänsä, viimeiset vuodet Haapajoen koululla.
Kalle Aaltonen

Kaarle Theodor ”Kalle” Aaltonen (16. helmikuuta 1886 Pirkkala – 27. huhtikuuta 1963) oli suomalainen keihäänheittäjä, joka voitti keihäänheiton Suomen mestaruuden yhteistuloksella 96,75 vuonna 1909. Hänellä on lisäksi samassa lajissa kaksi mitalia SM-tasolta. Vuonna 1907 hän sai hopeaa ja vuonna 1910 Kalevanottelussa pronssia keihäänheiton yhteistuloksissa.
Kalle Aaltonen kuoli Yhdysvalloissa Detroitissa Michiganissa 27. huhtikuuta 1963. Hän oli muuttanut Yhdysvaltoihin 1912.
Oiva Jääskeläinen

Oiva Toivo Jääskeläinen (9. syyskuuta 1884 Hämeenlinna – 1. elokuuta 1946 Helsinki) oli suomalainen agronomi, joka toimi muun muassa Pellervo-Seuran toimitusjohtajana. Nuoruudessaan hänet tunnettiin myös lahjakkaana urheilijana.
Hänen vanhempansa olivat kansakoulunopettaja Heikki Jääskeläinen ja Sandra Nordling. Jääskeläinen kirjoitti ylioppilaaksi 1904 ja valmistui agronomiksi 1911. Vuonna 1931 hän suoritti vielä maatalous- ja metsätieteiden kandidaatin tutkinnon Helsingin yliopistossa. Vuodesta 1916 lähtien Jääskeläinen toimi maanviljelijänä Ilmajoella ja hoiti myös useita alaan liittyviä tehtäviä eri järjestöjen palveluksessa. Vuonna 1927 hän aloitti Suomen laidunyhdistyksen toiminnanjohtajana ja siirtyi 1937 Pellervo-Seuran toimitusjohtajaksi. Jääskeläinen työskenteli samalla myös "Pellervon", "Nuorten Pellervon" ja "Suomen Osuustoimintalehden" päätoimittajana. Tohtoriksi hän väitteli vuonna 1936.
Vuonna 1907 Jääskeläinen voitti Suomen mestaruuden keihäänheiton yhteistuloksessa tuloksella 83,12. Hänen paremman kätensä heitto kantoi 44,25. Jääskeläinen sijoittui 100 metrillä Suomen mestaruuskilpailuissa samana vuonna pronssille ajalla 11,5.
Liito-oravankirppu

Liito-oravankirppu ("Ceratophyllus (Monopsyllus) indages") on liito-oravalla elävä kirppulaji. Suomen lajiston uhanalaisarvioinnissa 2010 se on luokiteltu isäntälajinsa tapaan vaarantuneeksi (VU).
Koko ja tuntomerkit.
Muiden kirppujen tapaan pieni, sivusuunnassa litistynyt hyönteinen. Koiraan ruumis on 2,3–3,0 mm ja naaraan 2,5–3,8 mm pitkä. Päässä, tuntosarven takana on kahdessa rivissä sukasia 0–1 sekä 2–3 kappaletta. Niskan pronotaalikammassa on vähemmän kuin 24 piikkiä. Tarkka lajinmääritys tapahtuu tutkimalla takaruumiin kärkiosaa mikroskoopilla. Koiraalla takaruumiin kahdeksas vatsakilpi on pitkä ja kapea ja siinä on pitkiä kärkisukasia. Yhdeksäs vatsakilpi on laajentunut. Naaraalla seitsemännen vatsakilven reuna muodostaa kulman. Naaraan spermathecan bulgaksi kutsuttu osa on sylinterin muotoinen ja hillaksi kutsuttua osaa leveämpi.
Lähin sukulaislaji on oravankirppu ("Ceratophyllus (Monopsyllus) sciurorum")
Levinneisyys.
Lajin levinneisyysalue ulottuu Kamtšatkalta, Japanin pohjoisosista, Koreasta, Kiinasta ja Taiwanin pohjoisosista Siperian ja Keski-Aasian poikki Länsi-Venäjälle. Pohjoismaissa liito-oravankirppua tavataan ainoastaan eteläisessä Suomessa.
Elinympäristö ja elintavat.
Liito-oravankirppu on nimensä mukaisesti liito-oravan ("Pteromys volans") ulkoloinen. Lajin tarkemmat elintavat ovat kuitenkin tuntemattomat. Liito-oravan pesissä elää myös muita kirppulajeja, mutta liito-oravankirppu on näistä ainoa täysin liito-oravaan sidottu laji. Suomessa se näyttää esiintyvän pesissä ainoana kirppuna kesällä aikana, jolloin liito-oravalla on uusia poikasia.
Suomessa liito-oravankirppu on ainoana kirppulajina luokiteltu uhanalaiseksi, sillä se ei vaarantuneeksi luokiteltuun isäntälajiinsa sidottuna voi olla ainakaan sitä vähempää uhanalainen.
Kapryylihappo

Kapryylihappo (eng. "Caprylic acid") (tunnetaan myös nimellä oktaanihappo) on tyydyttynyt rasvahappo. Yhdistettä esiintyy muun muassa nisäkkäiden tuottamassa maidossa, kookosöljyssä ja öljypalmun ("Elaeis guineensis") tuottamassa palmuöljyssä. Kapryylihappoa käytetään mm esterinä parfyymeissä ja hoitona bakteerien aiheuttamaan tulehdukseen. 
Yhdistettä esiintyy myös kukkien tuoksuissa ja semiokemikaalina eliöiden viestinnässä. Kapryylihappo (samoin kuin kapronihappo ja kapriinihappo) on saanut nimensä vuohien mukaan (latinaksi "capra").
Nelson A. Miles

Nelson A. Miles (8. elokuuta 1839 – 5. toukokuuta 1925) oli yhdysvaltalainen sotilas, joka loi uransa Yhdysvaltain sisällissodassa ja osallistui siellä kaikkiin merkittäviin yhteenottoihin lukuun ottamatta Gettysburgin taistelua.
Pohjoisvaltioiden voiton jälkeen Miles oli merkittävässä roolissa useimmissa Suurille tasangoille ja tasankointiaaneja vastaan suuntautuneissa Yhdysvaltain armeijan sotaretkissä. Vuosina 1874–1875 hän pakotti comanchet, kiowat ja eteläiset cheyennet antautumaan Texasissa ja Coloradossa. Vuosina 1876–1877 Miles johti Little Bighornin taistelun jälkeisiä talvihyökkäyksiä ja pakotti lakotat ja pohjoiset cheyennet palaamaan reservaatteihinsa. Samana kesänä Miles joukkoineen osallistui nez percé -sotaan, joka johti päällikkö Josephin antautumiseen Montanassa. 1880-luvun jälkipuoliskon aikana Miles miehineen päätti lopullisesti apassi-johtaja Geronimon vuosikymmeniä jatkuneet ryöstöretket Yhdysvaltain ja Meksikon rajaseudulla. Vuonna 1898 hän osallistui Espanjan–Yhdysvaltain sotaan, jonka seurauksena Yhdysvallat sai haltuunsa Espanjan siirtomaat Karibialla ja Tyynellämerellä.
Miles kuoli Washington DC:ssä vuonna 1925 ollessaan lastenlastensa kanssa sirkuksessa. Tuolloin hän sai äkillisen sydänkohtauksen tehdessään kunniaa maansa lipulle kansallishymnin esityksen aikana. Hän oli kuollessaan eräs viimeisistä sisällissodan aikaisista sodanjohtajista. Miles haudattiin Arlingtonin kansalliselle hautausmaalle nimeään kantavaan mauseleumiin.
O. A. J. Keinänen

Olivier August Johan Carlenius (27. syyskuuta 1841 Savonlinna – 25. syyskuuta 1904 Heinävesi) oli suomalainen runoilija joka käytti kirjailijanimeä O. A. J. Keinänen.
Carleniuksen vanhemmat olivat raatimies, kauppias Johan Olof Carlenius ja Maria Hatalin. Hän pääsi ylioppilaaksi 1864 Porvoon lukiosta ja opiskeli Helsingin yliopistossa valmistuen filosofian kandidaatiksi 1872.
Carlenius julkaisi 1867 "Suomalaisia lauluja"' nimisen runokokoelman. Hän tuli sittemmin mielisairaaksi kertoman mukaan onnettoman rakkauden takia ja alkoi kutsua itseään "Viipurin kuninkaaksi".
Luonnosta (Anaksagoras)

Luonnosta () oli Anaksagoraan kirjoittama luonnonfilosofiaa käsittelevä teos. Se ei ole säilynyt nykyaikaan, mutta siitä tunnetaan myöhempien kirjailijoiden teoksissa säilyneitä katkelmia.
"Luonnosta" oli Anaksagoraan pääteos. Hän kirjoitti sen myöhemmällä iällään, mikä tarkoittaa, että se on todennäköisesti kirjoitettu Ateenassa. Teos on käsittänyt mahdollisesti ainakin kolme kirjaa. Teos on kirjoitettu joonialaisella kreikalla ja proosamuodossa Anaksimeneen mallin mukaan.
Platon viittaa teokseen "Sokrateen puolustuspuheessa" ja antaa ymmärtää, että Sokrates olisi lukenut sitä. Platonin ja muiden viittausten perusteella teos vaikuttaa olleen tunnettu ja suosittu Ateenassa 400-luvulla eaa.
Teoksesta on säilynyt nykyaikaan parikymmentä katkelmaa. Katkelmia on säilynyt ennen kaikkea Simplikioksen (kommentaari Aristoteleen "Fysiikkaan") kautta; tämä tunsi teoksen vielä 500-luvulla ja lainasi siitä otteita. Muita merkittäviä lähteitä teoksen sisältöön ovat Platon, Aristoteles, Theofrastos, Aetios ja Hippolytos.
Luonnosta (Anaksimandros)

Luonnosta () oli Anaksimandroksen kirjoittama luonnonfilosofinen teos. Se ei ole säilynyt nykyaikaan, mutta siitä tunnetaan myöhempien kirjailijoiden teoksissa säilyneitä katkelmia.
Anaksimandroksen teos oli proosamuotoinen ja se oli yksi länsimaisen kirjallisuuden historian ensimmäisiä proosateoksia. Samalla teosta voidaan pitää historian ensimmäisenä todellisena filosofisena tutkielmana. Nimi "Luonnosta" on todennäköisesti annettu sille myöhemmin.
Teos esitti Anaksimandroksen teorian kaikkeuden synnystä sekä kaiken elävän kehittymisestä. Taivas ja maa saivat alkunsa rajattomasta "apeironista". Tästä syntynyt maa oli alun perin veden peitossa, mutta myöhemmin vesi kuivui lämmön vaikutuksesta osittain ja paljasti maan. Kasvit ja eläimet syntyivät kosteudesta, ihmiset puolestaan myöhemmin kaloista tai joistakin kaloja muistuttavista eläimistä. Teoria muistuttaa evoluutioteoriaa, mutta toisaalta myös kreikkalaisen mytologian kertomuksia, kuten kertomusta Deukalionista ja Pyrrhasta. Malcolm Schofieldin mukaan teos voidaan nähdä eräänlaisena naturalistisena versiona Hesiodoksen teoksesta "Jumalten synty".
Teoksesta säilyneet katkelmat ovat peräisin ennen kaikkea Aristoteleelta, Theofrastokselta, Pseudo-Plutarkhokselta, Hippolytokselta ja Simplikiokselta. Teoksella oli suuri vaikutus kreikkalaiseen filosofiseen kosmologiaan kirjallisuuden lajityyppinä.
Luonnosta (Filolaos)

Luonnosta () oli Filolaoksen kirjoittama pythagoralaista luonnonfilosofiaa käsittelevä teos. Se ei ole säilynyt nykyaikaan, mutta siitä tunnetaan myöhempien kirjailijoiden teoksissa säilyneitä katkelmia.
Filolaoksen kerrotaan olleen ensimmäinen, joka julkaisi kirjan pythagoralaisista opeista. Samalla hän on ainoita pythagoralaisia, jonka teoksesta tunnetaan merkittävämpiä katkelmia. Filolaoksen teos käsitteli muun muassa musiikin teoriaa, jolla oli pythagoralaisessa ajattelussa myös metafyysisiä ja kosmologisia kytkentöjä.
Diogenes Laertioksella on säilynyt katkelma teoksen alusta:
Filolaoksen ajattelu liitti näin yhteen kaksi esisokraattisen filosofian käsitettä, joonialaisen luonnonfilosofian rajattoman ("apeiron") ja Parmenideen elealaisen ontologian rajan ("peran"). Yhdistävänä toimii "harmonian" käsite, jota olivat jo ennen pythagoralaisia käyttäneet Empedokles ja Herakleitos. Filolaoksen teoksessa harmoniaa käsitellään kuitenkin omaperäisen pythagoralaisesti numeerisina suhteina ja musikaalisen asteikon (pythagoralainen asteikko) avulla.
Platonin kerrotaan ostaneen Filolaoksen teoksen ja käyttäneen sitä "Timaioksensa" pohjaksi. Speusippos teki Filolaoksen teoksesta tiivistelmän.
Luonnosta (Herakleitos)

Luonnosta () oli Herakleitoksen kirjoittama luonnonfilosofiaa käsittelevä teos. Se ei ole säilynyt nykyaikaan, mutta siitä tunnetaan myöhempien kirjailijoiden teoksissa säilyneitä katkelmia.
Diogenes Laertioksen mukaan teos oli jaettu kolmeen osaan, jotka käsittelivät maailmankaikkeutta, politiikkaa ja teologiaa. Theofrastoksen mukaan osa teoksesta oli keskeneräinen, osa taas sekavasti kirjoitettu.
Diogenes kertoo myös, että Herakleitos omisti teoksensa Efesoksen Artemiin temppelille sijoittaen teoksen sinne. Temppeleitä käytettiin antiikin aikana usein kallisarvoisten esineiden säilytyspaikkana. Diogeneen mukaan teos sai sellaisen maineen, että Herakleitoksen ajattelu keräsi paljon herakleitoslaisiksi kutsuttuja kannattajia. Teos oli saatavilla vielä Plutarkhoksen ja Klemens Aleksandrialaisen aikana, ellei myöhemminkin.
Corneille Heymans

Corneille Jean François Heymans (1892–1968) oli belgialainen tutkija, joka sai vuonna 1938 Nobelin lääketieteen palkinnon hengitystä sääteleviin mekanismeihin liittyvästä tutkimuksesta.
Koekytkentälevy

Koekytkentälevy tai koekytkentäalusta () on levy, jolla voi testata elektronisia kytkentöjä tarvitsematta juottaa komponentteja. Levyllä on suuri määrä pieniä reikiä standardin 2,54 millimetrin välein (0,1 tuumaa), joissa on kontaktipinta ja joihin liitettävien komponenttien johtimet painetaan. Reiät on jaettu ryhmiin ja kunkin ryhmän reikien kontaktit on levyn sisällä yhdistetty toisiinsa sähköisesti. Liitettävien komponenttien johtimet tai kytkentänastat sijoitetaan eri ryhmiin, jolloin niiden välille voidaan kytkeä muita komponentteja tai hyppylankoja. Koekytkentälevyn reunoilla voi olla pitkiä reikäryhmiä esimerkiksi virransyöttöä varten. 
Levyjä on saatavana eri kokoisina ja pinnien määrä vaihtelee. Pieniä levyjä saattaa olla mahdollista yhdistää, jolloin pinnien määrä kasvaa. Koekytkentälevyjä voi käyttää moneen kertaan. Koekytkentälevyn avulla onkin hyvin helppoa kokeilla yksinkertaisia kytkentöjä ja kytkentöjä on helppo muuttaa.
Vaihtoehtoinen alusta kytkentöjen testaamiseen on reikäpiirilevy, johon osat kiinnitetään juottamalla.
Walter Rudolf Hess

Walter Rudolf Hess (17. maaliskuuta 1881 Frauenfeld – 12. elokuuta 1973 Locarno) oli sveitsiläinen tutkija, joka sai vuonna 1949 Nobelin lääketieteen palkinnon väliaivojen toimintaan liittyvästä tutkimuksesta.
Hess valittiin Zürichin yliopiston professoriksi ja fysiologian instituutin johtajaksi vuonna 1917.
Miinoan kivi

Miinoan kivi on rajakivi Suomen ja Venäjän rajalla Kuhmossa. Se on ollut rajapyykkinä Täyssinän rauhasta 1596 alkaen.
Miinoan kivi sijaitsee noin 40 kilometriä Kuhmon keskustasta koilliseen, entisen Suomen ja Vienan Karjalan välisen kulkureitin varrella. Kiven ohi kulki Pohjanlahden ja Vienanmeren välisen vedenjakajan ylittävä veneiden vetotie vesistöistä toiseen. Kivi tuli tunnetuksi, kun I. K. Inha otti 1890-luvulla valokuvan veneenvetäjistä kiven edustalla. Sakari Pälsi kirjoitti kivestä kokonaisen luvun kirjaansa "Karjalan talviteillä" (Otava 1922).
Kiveen on hakattu Täyssinän rauhan rajamerkit: Ruotsin kolme kruunua ja venäläinen risti. Vuonna 1827 tehdyn Oulun läänin ja Arkangelin kuvernementin rajankäynnin yhteydessä kiveen hakattiin kirjaimet U ja A. Vuonna 1934 tehdyn Suomen ja Neuvostoliiton välisen rajantarkistuksen yhteydessä kiveen hakattiin tekstit SUOMI ja СССР. Lisäksi kiveen on hakattu rajan kulkua osoittava viisari ja rajapyykin numero 681. Kivi sijaitsee rajalinjalla Suomen ja Venäjän rajapaalujen välissä.
Kiven sijaintipaikasta johtuen siihen tutustuminen edellyttää rajavartioston kirjallista lupaa.
Uimahypyt kesäolympialaisissa 2012 – miesten 10 metrin kerroshypyt

Miesten 10 metrin kerroshyppykilpailu käytiin 10. – 11. elokuuta 2012 London Aquatics Centressä. Kilpailijoita oli yhteensä 32.
Tulokset.
Karsinta.
Karsinnoissa kilpailijat hyppäsivät kuusi hyppyä ja 18 parasta pääsi välierään.
Välierä.
Kilpailijat hyppäsivät kuusi hyppyä ja 12 parasta pääsi loppukilpailuun.
Loppukilpailu.
Kilpailijat hyppäsivät kukin kuusi hyppyä.
Edward Adelbert Doisy

Edward Adelbert Doisy (1893−1986) oli yhdysvaltalainen biokemisti. 
Hänelle myönnettiin yhdessä tanskalaisen Henrik Damin kanssa Nobelin lääketieteen palkinto 1943 K-vitamiinin löytämisestä.
Kristillisten Tekojen kirkko

Kristillisten Tekojen Kirkko on Tampereella perustettu suomalainen kristillinen uskonnollinen yhteisö, joka on rekisteröity uskonnolliseksi yhdyskunnaksi 9. toukokuuta 1983. Kristillisten Tekojen kirkko tunnustaa Raamatun kirjoituksiin perustuvaa kristillistä uskoa tavoitteenaan edistää rauhan, lähimmäisenrakkauden ja tasa-arvon toteutumista ihmisten kesken. Yhteisössä on käytössä aikuiskaste. Yhteisön pääasiallinen lähtökohta verrattuna muihin kristillisiin yhteisöihin on käsitys, jonka mukaan kristillinen usko ei yksinään riitä pelastukseen, vaan lisäksi tarvitaan "kristillisiä tekoja".
Pääosa Kristillisten Tekojen Kirkon perustajista oli työttömiä Tampereen seudulta. Yhteisön jäsenmäärä on 2000-luvulla ollut hyvin pieni, alle 20 henkeä. 1990-luvulla siihen kuului vain kaksi jäsentä ja se oli Suomen toiseksi pienin rekisteröity uskonnollinen yhdyskunta (pienempi oli vain Totuuden Ystävät).
Nathan MacKinnon

Nathan MacKinnon (s. 1. syyskuuta 1995 Halifax, Nova Scotia) on kanadalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Hän pelaa NHL-joukkue Colorado Avalanchessa ja on maailmanmestari vuodelta 2015 ja Stanley Cup -voittaja vuodelta 2022.
MacKinnon oli vuoden ykkösvaraus.
Ura.
MacKinnon on ollut yksi ikäluokkansa lupaavimpia pelaajia, ja häntä on verrattu usein toiseen Nova Scotian provinssista lähtöisin olevaan tähteen, Pittsburgh Penguinsin Sidney Crosbyyn. MacKinnonista ennakoitiin kärkivarausta ja hänet varattiinkin tilaisuuden ensimmäisenä pelaajana.
 KHL-seura Vitjaz Tšehov varasi MacKinnonin neljännellä kierroksella 114. pelaajana.
MacKinnon pelasi ensimmäisen NHL-ottelunsa 2. lokakuuta 2013 Anaheim Ducksia vastaan saavuttaen kaksi syötöpistettä. Hänestä tuli nuorin kaksi pistettä tehnyt pelaaja sitten vuoden 1944. Colorado voitti ottelun lopulta lukemin 6–1, ja MacKinnon valittiin ottelun kolmostähdeksi. Ensimmäisen NHL-maalinsa MacKinnon teki 12. lokakuuta 2013 ottelussa Washington Capitalsia vastaan.
MacKinnon teki tulokaskaudellaan runkosarjassa tehopisteet 24+39=63, joilla hän oli tulokkaiden pistepörssin ykkönen ja joukkueensa neljänneksi paras pistemies. Seitsemässä pudotuspeliottelussa hän saavutti tehopisteet 2+8=10. MacKinnon palkittiin parhaan tulokkaan Calder Memorial Trophylla. Hän on kaikkien aikojen nuorin kyseisen palkinnon voittanut pelaaja. 
MacKinnon valittiin kauden 2019–2020 Lady Byng Trophyn voittajaksi.
MacKinnon kuului maailmanmestaruuden voittaneeseen Kanadan joukkueeseen Tšekissä vuonna 2015. Hän teki turnauksessa neljä maalia ja antoi viisi maalisyöttöä.
2. maaliskuuta 2016 Stan Bowman ja Peter Chiarelli valitsivat MacKinnonin ensimmäisten pelaajien joukossa edustamaan Pohjois-Amerikan alle 23-vuotiaiden yhdistelmäjoukkuetta vuoden 2016 maailmancupiin.
Vuoden 2017 MM-kisoissa MacKinnon oli tehopistein 6+9=15 turnauksen kolmanneksi paras pistemies, ja hänet valittiin turnauksen tähdistökentälliseen.
Kauden 2021–2022 päätteeksi tuli MacKinnonista Stanley Cup -voittaja, kun Colorado Avalanche päihitti loppuottelusarjassa Tampa Bay Lightningin voitoin 4–2.
Syyskuussa 2022 MacKinnon teki Avalanchen kanssa kahdeksanvuotisen ja 100,8 miljoonan dollarin arvoisen jatkosopimuksen. Sopimus astui voimaan kaudesta 2023–2024 alkaen. Tuolla kaudella MacKinnon pelasi erittäin hyvin. Tammikuussa 2024 uutisoitiin, että hän oli tehnyt 38 ottelussa 20+41=61 tehopistettä. Erityisesti kotipeleissä MacKinnon oli tehokas. Hän teki tehopisteitä jokaisessa Coloradon 20 ensimmäisessä kotipelissä tuolla kaudella. Vastaavaan oli yltänyt edellisen kerran 35 vuotta sitten Wayne Gretzky kaudella 1988–1989. Hän teki tuolloin tehopisteitä jokaisessa Los Angeles Kingsin kotiottelussa.
Argolidokorinthía

Árgolidokorinthía () oli yksi Kreikan prefektuureista. Sen pääkaupunki oli Náfplio.
Prefektuuri perustettiin vuonna 1833, kun Argolis ja Korinthia yhdistyivät yhdeksi hallinnolliseksi alueeksi. Prefektuuriin kuuluivat myös Hydran, Kytheran ja Spétseen saaret. Prefektuuri jaettiin vuonna 1899 Argoliin ja Korinthian prefektuureiksi. Ne yhdistyivät jälleen vuonna 1909 ja erosivat uudelleen vuonna 1949 kahdeksi eri prefektuuriksi.
Vuonna 1940 Argoliin alueella prefektuurissa oli kaksi kuntaa (), jotka olivat Náfplio ja Árgos, sekä 58 itsenäistä kyläkuntaa ().
Willi Weber

Wilhelm "Willi" Friedrich Weber (s. 11. maaliskuuta 1942 Regensburg, Saksa) on saksalainen moottoriurheilun taustavaikuttaja ja manageri. Hän on toiminut lukuisten saksalaisten kilpa-autoilijoiden taustalla, ja on ollut Schumacherin veljesten, Michaelin ja Ralfin, managerina.
Weberin työ ja Schumacherin yhteistyö päättyi vuonna 2006.
Thommy Abrahamsson

Ulf Thommy Abrahamsson (s. 8. huhtikuuta 1947 Uumaja) on ruotsalainen entinen jääkiekkoilija, joka pelasi puolustajana.
Myös Thommyn kaksosveli Christer oli jääkiekkoilija.
Ura.
Abrahamssonin ura alkoi Leksands IF:stä vuonna 1964, ja hän pääsi ensimmäisiin arvokisoihinsa vuonna 1970, kun Ruotsi sai hopeaa MM-kisoista. Seuraavana hän oli voittamassa pronssia Sveitsissä pidetyistä kisoista. Abrahamsson pelasi Sapporon olympialaisissa 1972 kuusi ottelua ja teki yhden maalin, kun Ruotsi sijoittui neljänneksi ja voitti samana vuonna MM-pronssia. Vuonna 1973 hän voitti jo neljännen MM-kisojen mitalinsa, hopeaa ja hänet nimettiin kauden päätteeksi maansa vuoden pelaajaksi. Abrahamsson oli samana vuonna myös Ruotsin sarjan tähdistöjoukkueessa.
Abrahamsson voitti pronssia Helsingin MM-kisoista 1974 ja tuli valituksi maansa pääsarjan tähdistöjoukkueeseen. Kyseisen kauden jälkeen hän lähti pitkäaikaisesta seurajoukkueestaan Leksandista Yhdysvaltoihin New England Whalersiin. Abrahamsson viihtyi joukkueessa kolme kautta, jonka jälkeen hän tuli takaisin Leksandiin. Vuonna 1980 hän kuitenkin meni vielä takaisin Pohjois-Amerikkaan, jossa hän pelasi kaudella 1980–1981 NHL-joukkue Hartford Whalersissa 32 ottelua ja teki 17 tehopistettä. Kauden jälkeen hän pelasi vielä Timrå IK:ssa kaksi vuotta ennen kuin lopetti jääkiekon. Abrahamsson pelasi ammattilaisena yhteensä 679 ottelua, joissa hän hankki 373 tehopistettä ja 620 jäähyminuuttia.
Puoliapinat

Puoliapinat (Strepsirrhini) on alalahko kädellisten (Primates) lahkossa. Puoliapinoita elää Saharan eteläpuolisessa Afrikassa, erityisesti Madagaskarilla, sekä Etelä-Intiassa, Kaakkois-Aasiassa ja Indonesiassa.
Piirteet.
Puoliapinat ovat noin kissan kokoisia, puussa elämiseen sopeutuneita eläimiä: niillä on pitkät sormet ja kiipeämiseen sopiva kämmen, jossa peukalo on kääntynyt muita sormia vastaan. Useimmat puoliapinat ovat yöeläimiä, mistä kertoo niiden suuret silmät ja tarkka kuulo.
Puoliapinat eroavat kädellisten toisesta alalahkosta Haplorrhini seuraavasti:
Luokittelu.
Puoliapinoiden alalahko jaetaan nykyisin kolmeen osalahkoon, joissa on yhteensä seitsemän heimoa. Aiemmin puoliapinoiden alalahkoon, jonka tieteellinen nimi oli silloin Prosimii, luettiin myös kummituseläimet (Tarsiidae). Nykyisin kummituseläimet luokitellaan yhdessä apinoiden kanssa Haplorrhini-alalahkoon.
Herman Meyboom

Herman Meyboom (23. elokuuta 1889 Surabaya – ?) oli belgialainen vesipalloilija ja uimari. Hän kilpaili vuoden 1908 kesäolympialaisissa Lontoossa sekä vesipallossa että 100 metrin vapaauinnissa saaden ensin mainitussa joukkueineen hopeaa.
Meyboom osallistui vesipalloon ja 100 metrin vapaauintiin myös vuoden 1912 kesäolympialaisissa Tukholmassa kuuluen ensin mainitussa pronssia saaneeseen joukkueeseen.
Victor Boin

Victor C. Boin (28. helmikuuta 1886 – 31. maaliskuuta 1974) oli belgialainen vesipalloilija, uimari ja miekkailija.
Kesäolympialaisissa 1908 Lontoossa Boin sai hopeaa vesipallossa ja kilpaili lisäksi 100 metrin vapaauinnissa. Vuoden 1912 kesäolympialaisissa Tukholmassa hän sai pronssia vesipallossa ja sijoittui miekkailijana neljänneksi kalvan yksilökilpailussa. Kesäolympialaisissa 1920 Antwerpenissä hän sai kalvan joukkuekilpailussa hopeaa ja kilpaili lisäksi sen yksilökilpailussa.
Neuvostoliiton alle 20-vuotiaiden jääkiekkomaajoukkue

Neuvostoliiton alle 20-vuotiaiden jääkiekkomaajoukkue edusti Neuvostoliittoa jääkiekon alle 20-vuotiaiden miesten maaotteluissa, muun muassa maailmanmestaruuskilpailuissa, vuosina 1973–1991.
Historia.
Neuvostoliiton alle 20-vuotiaiden maajoukkue oli aikansa menestynein joukkue, ja se voitti seitsemän maailmanmestaruutta peräkkäin vuosina 1974–1980.
1980-luvulla sekä 1990-luvun alussa Neuvostoliiton pahimpana vastustajana voitiin pitää Kanadaa. Yleensä, jos Neuvostoliitto ei voittanut maailmanmestaruutta, sen voitti Kanada, pois lukien vuosien 1981 ja 1987 turnaukset, joista ensin mainitun voitti Ruotsi ja jälkimmäisen voitti Suomi. Vuoden 1987 turnauksessa Neuvostoliiton joukkue diskattiin Kanadan joukkuetta vastaan käydyn joukkotappelun seurauksena. 
Neuvostoliiton alle 20-vuotiaden jääkiekkomaajoukkue muuntautui Itsenäisten valtioiden yhteisön eli IVY:n alle 20-vuotiaiden jääkiekkomaajoukkueeksi kesken vuoden 1992 nuorten maailmanmestaruuskilpailujen. Neuvostoliiton valtio romahti 26. päivänä joulukuuta 1991, ja näin ollen joukkue vaihtoi nimensä 1. tammikuuta 1992 Neuvostoliiton alle 20-vuotiaiden jääkiekkomaajoukkueesta Itsenäisten valtioiden yhteisön alle 20-vuotiaiden jääkiekkomaajoukkueeksi. Joukkue voitti nuorten maailmanmestaruuden. Neuvostoliiton hajoamisessa syntyneet joukkueet ovat Venäjä, Valko-Venäjä, Kazakstan, Ukraina, Liettua, Latvia ja Viro.
Haaksirikkoiset (kirja)

Haaksirikkoiset on Brian Jacquesin kirjoittama "Lentävä Hollantilainen" -sarjan ensimmäinen osa. Kirjasarjan toinen osa on Enkelin käsky. Sarjassa on myös kolmas osa (Voyage of Slaves), jota ei ole suomennettu.
Juoni.
"Laiva"&lt;br&gt;
Kirjan ensimmäinen osa alkaa Kööpenhaminasta vuonna 1620, jossa nuori mykkä poika pakenee kotoaan, jossa häntä kohdellaan kuin koiraa. Hän päätyy kokin apupojaksi laivalle nimeltä "Fleiger Hollander" ,Lentävä hollantilainen. Laivalla pojalle annetaan nimeksi Neb. Matkallaan laiva pysähtyy Esbjergin kaupungissa, jossa Neb tutustuu koiraan, jonka nimeää löytömaansa mukaan Tanskaksi. Matkan jatkuessa laivan kapteeni, Vanderdecken päättää purjehtia miehistön vastalauseista huolimatta Kap Hornin ympäri. Kap Hornilla laiva joutuu kuitenkin myrskyyn, jossa laivan rakenteet vaurioituvat. Myrskyn aikana ilmestyy enkeli ja kiroaa laivan ja tämän kapteenin. Koska Tan ja Neb ovat ainoat viattomat koko laivalla enkeli pelastaa heidät ja siunaa heitä ikuisella nuoruudella ja puheen lahjalla (Neb pystyy puhumaan ja kommunikoimaan Tanin kanssa telepaattisesti). 
"Paimen" &lt;br&gt;
Kirjan toisessa osassa Neb ja Tan haaksirikkoutuvat maihin Tulimaan rannikolle, jolloin Neb huomaa kykenevänsä kommunikoimaan koiransa kanssa. Kaksikon löytää rannalta paimen nimeltä Luis, joka pitää heistä huolta kolmen vuoden ajan ja opettaa Nebille espanjaa. Tänä aikana Neb ja Tan auttavat Luisia mm. paimentamaan lampaita.
"Kylä"&lt;br&gt;
Kirjan viimeinen osa sijoittuu vuoden 1869 Englantiin, Chapelvalen kylään, jossa he auttavat kyläläisiä etsimään aarteen. Kolmannessa osassa päähenkilöt tunnetaan nimillä Ben ja Nat.
WASD

WASD on usein tietokonepeleissä pelihahmon liikutteluun käytettävä nuolinäppäimistölle vaihtoehtoinen näppäinyhdistelmä. WASD-nuolinäppäimistö muodostuu W, A, S ja D -kirjainten painikkeista. Monissa tietokonepeleissä käytetään oletuksena WASD-näppäimiä liikkumiseen. 
Ensimmäisen persoonan peleissä WASD-yhdistelmällä pelihahmoa ohjataan eri tavalla kuin nuolinäppäimillä. Nuolinäppäimillä hahmoa käännetään oikealle ja vasemmalle ja liikutetaan eteen tai taakse. WASD-yhdistelmää käytettäessä hiirtä käytetään oikealla kädellä ohjaamaan hahmon näkökenttää ja suuntaa (ns. "mouse look") ja A ja D-näppäimillä hahmo liikkuu sivuttain ("strafe").
WASD-näppäinten ympärillä oleville näppäimille voidaan useissa sovelluksissa määrittää muita toimintoja.
Esimerkiksi räiskintäpeleissä on tavallista, että välilyönnistä loikataan, R-painikkeesta ladataan ase, E:stä reagoidaan pelimaailman esineisiin, ctrl-painikkeella hahmo kyykkää ja shiftiä painamalla kävelytahti kiihtyy juoksuksi.
F-näppäintä käytetään yleisesti "toimintoihin", esimerkiksi oven avaamiseen tai laitteen aktivoimiseen.
WASD-yhdistelmän syntyhetkeä on vaikea määritellä. Sitä käytettiin varhain esimerkiksi "Telengard"-pelissä vuonna 1982.
Nuolinäppäimet olivat oletusasetuksena vielä muun muassa peleissä "Doom" (1993), "Quake" (1996) ja "Quake 2" (1997). "System Shock" käytti 1994 ASDX-näppäinyhdistelmää ja "Descent" (1995) AZ ja QE -näppäimiä. "Half-Life" ja "Starsiege Tribes" käyttivät vuonna 1998 oletuksena WASD-näppäimiä sekä "Quake 3" vuonna 1999. Näppäinyhdistelmän yleistymiseen vaikutti "Quaken" maailmanmestari vuodelta 1997, Dennis ”Thresh” Fong, jonka ohjeissa "Thresh’s Quake Bible" tämä näppäinyhdistelmä annetaan. Threshin asetustiedosto tuli myös "Quake 2:n" mukana, tosin se täytyy ottaa käsin käyttöön kirjoittamalla konsolille codice_1.
Gabriel Rasch

Ole Gabriel Rasch (s. 8. huhtikuuta 1975 Hole) on norjalainen maantiepyöräilijä.
Rasch aloitti uransa amatööritalli Team Kronessa vuonna 2002, mutta hän oli kilpaillut jo vuodesta 1994 lähtien. Hän voitti maansa maantieajon mestaruuden vuosina 2001 ja 2003, ja vuonna 2007 hän voitti Rhône-Alpes Isère Tourin. Rasch pääsi ammattilaisjoukkue Crédit Agricoleen vuonna 2008. Hän on kiitellyt Thor Hushovdia siitä, että hänestä tuli ammattilainen, ja Rasch olikin Hushovdin kanssa samassa joukkueessa ensin Crédit Agricolessa ja myöhemmin myös Cervélo TestTeamissa ja Garmin-Cervélossa. Rasch ajoi muun muassa kolmesti Espanjan ympäriajon. Italian ympäriajoon hän osallistui kaksi kertaa, joista toisen keskeytti. Hän kilpaili myös vuoden 2008 olympialaisissa, joissa hän joutui keskeyttämään maantieajossa. Rasch sijoittui vuonna 2011 Qatarin ympäriajon seitsemänneksi, ja siirtyi seuraavana vuonna FDJ-BigMat -talliin. Viimeisinä ammattilaisvuosinaan 2013–2014 hän ajoi Team Sky -joukkueessa.
Aiheesta muualla.
Rasch mister Paris-Roubaix
Daniel Caumo

Daniel Felipe Tomazi Moreira Caumo (s. 8. maaliskuuta 1989 Porto Alegre, Brasilia) on brasilialainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä. 
Caumo pelasi kotikaupunkinsa Grêmiossa vuoteen 2008 ja siirtyi seuraavaksi kahdeksi kaudeksi Cruzeiron riveihin. Hän saapui Suomeen kesän 2011 alussa alun perin Ykkösessä pelanneen PS Kemi Kingsin testiin samaan aikaan seuraan tulleen Adrianon suosituksesta. Caumo ei kuitenkaan saanut sopimusta joukkueeseen, joten hän liittyi sarjatasoa alempana Kakkosessa pelanneen Tornion Pallon riveihin. Kolme kuukautta kestäneen sopimuksen aikana Caumo teki kahdeksan maalia 15 sarjaottelussa.
Koska TP-47:lla ei ollut mahdollista pitää Caumoa pidempään palkkavaatimusten johdosta, hän siirtyi saman sarjatason Seinäjoen Jalkapallokerhoon. Loppukaudella Caumo oli mukana nostamassa SJK:ta Ykköseen, onnistuen tekemään maalin nousukarsintaottelussa BK-46:ia vastaan. Hän solmi kauden 2012 alussa kaksivuotisen jatkosopimuksen seuran kanssa. Elokuussa 2013 Caumo valittiin Ykkösen kuukauden pelaajaksi. Samana vuonna hän oli mukana saavuttamassa nousua Veikkausliigaan SJK:n kanssa. Kauden päätteeksi Caumon sopimusta ei kuitenkaan jatkettu.
Prodan Gardžev

Prodan Stojanov Gardžev (; 8. huhtikuuta 1936 Rosenovo – 5. heinäkuuta 2003 Burgas) oli bulgarialainen vapaapainija ja olympiavoittaja. Hän edusti seuratasolla Tšernomorets Burgasia.
Gardžev sijoittui alle 79-kiloisten sarjassa kuudenneksi MM-kisoissa 1959 ja oli samassa sarjassa jaetulla viidennellä tilalla Rooman olympialaisissa 1960. Hän voitti 87 kilon painoluokassa maailmanmestaruuden 1963 ja sai seuraavana vuonna olympiakultaa. Gardžev oli pronssilla vuoden 1965 MM-kilpailuissa, mutta palasi taas kultakantaan Toledon kisoissa 1966. Hän sai pronssia EM-kisoista 1967 ja hopeaa vuonna 1968, ja voitti olympialaisista pronssia Méxicossa 1968.
Olli Vilppola

Olli Vilppola (s.29. toukokuuta 1987, Oulu) on suomalainen jalkapalloilija, joka on pelannut viimeksi Tornion Pallo-47:ssä. Vilppola pelaa puolustuksessa ja keskikentällä. Hän pelasi juniorikausiensa jälkeen AC Oulussa, mutta ei vakinnuttanut paikkaansa AC Oulun kokoonpanossa seuran noustua 2007 Veikkausliigaan. Hän siirtyi silloin Ykkösessä pelanneeseen Tornion Pallo-47:ään. Yhden Kakkosessa pelanneen Oulun Luistinseura-kauden jälkeen Olli Vilppola palasi Tornioon, joka oli pudonnut Kakkoseen. Kaudella 2013 Vilppola aloitti Kakkoseen nouseessa Tervareissa, mutta pelasi vain kolme ottelu siirtyäkseen opintojen pariin.
Kaikkiaan Olli Vilppola on pelannut 42 Ykkösen peliä AC Oulussa ja TP-47:ssä.
Morgartenin taistelu

Morgartenin taistelu käytiin Sveitsissä lähellä Mortgartenin solaa, nykyisessä Oberägerin kunnassa, Zugin kantonissa, vuonna 1315. Jousilla ja nuolilla aseistautuneet Sveitsin valaliiton jalkamiehet yllättivät väijyksistä Pyhää saksalais-roomalaista keisarikuntaa edustaneet itävaltalaisjoukot, joita johti herttua Leopold I. Taistelu oli ensimmäinen, jossa sveitsiläiset löivät Habsburgit, ja ensimmäinen pitkään aikaan, jossa jalkamiehet löivät haarniskoidut ritarit. Schwyzläisten ansioituminen tässä taistelussa johti siihen, että liittoa alettiin kutsua heitä muistuttavilla nimilä monissa kielissä (Schweiz, Suisse, Svizzera, Switzerland).
Taustaa.
1200-luvun lopulla Habsburgit pyrkivät turvaamaan laajat alueet Gotthardin solan ympäristössä turvatakseen lyhyen reitin pohjoisesta Italiaan. Valaliiton jäsenillä Uri, Schwyz ja Unterwalden oli aiempien keisarien vapauskirje, joka takasi niille alueen autonomisuuden.
Vuonna 1314 Ludvig Baijerilainen ja Habsburgien prinssi Frederik kilpailivat Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan kruunusta, ja sveitsiläiset tukivat Ludvigia. Sotatoimien puhkeamiseen johti lopulta kiista Habsburgien tukeman Einsiedelnin luostarin oikeudesta laidunmaihin.
Tapahtumat.
Morgartenin solassa itävaltalaisten ritareiden päälle vieritettiin hirsikasoja ja suuria kallionjärkäleitä. Hevoset pelästyivät, ja syntyi sekasorto, joka paheni, kun sveitsiläisten sotajoukko kävi pertuskat ja piilukirveet käsissään ritareiden kimppuun. Haarniskoidut ritarit kärsivät musertavan tappion, ja herttua Leopold pääsi hädin tuskin pakenemaan.
Seuraukset.
Taistelun jälkeen sveitsiläiset uusivat valansa, ja valaliitto vahvistui ja alkoi kasvaa.
Tšekin naisten jääkiekkomaajoukkue

Tšekin naisten jääkiekkomaajoukkue edustaa Tšekkiä naisten kansainvälisissä jääkiekko-otteluissa ja turnauksissa, kuten maailmanmestaruuskilpailuissa, joista se on saavuttanut kaksi pronssista mitalia, molemmat 2020-luvulla. Joukkue toimii Tšekin jääkiekkoliiton alaisuudessa. 
Tšekillä oli vuonna 2017 yli 2 700 naisjääkiekkoilijaa. Vuonna 2022 maassa oli jo 4 142 rekisteröitynyttä naisjääkiekkoilijaa, vuoden 2025 alussa yli 1 500. Vuonna 2025 joukkue oli Kansainvälisen jääkiekkoliiton IIHF:n ylläpitämässä naisten jääkiekon maailmanrankingissa 4. sijalla. Vuodesta 2011 helmikuuhun 2014 joukkue nousi listalla peräti 6 sijaa, 14. sijalta 8. sijalle. Joukkue on vuodesta 2013 alkaen ollut listan kärkikymmenikössä, eikä ole pudonnut sillä vuoden 2014 jälkeen.
Vuodesta 2014 kauteen 2016–2017 joukkueen päävalmentajana toimi Jiří Vozák. Sen jälkeen joukkuetta valmensi Petr Novak ja Tomas Pacina, yhden kauden kumpainenkin. Nykyinen valmentaja on kanadalainen Carla MacLeod, joka on joukkueen ensimmäinen ulkomaalainen päävalmentaja.
Vuoden 2025 jääkiekon maailmanmestaruuskilpailuissa Tšekki eteni pudotuspeleihin. Välierässä Yhdysvaltoja vastaan Tšekki teki avausmaalin ensimmäisen erän loppupuolella, mutta Yhdysvallat tasoitti ottelun pelin puolivälissä ja teki voittomaalin kolmannen erän puolivälissä edeten loppuotteluun niukasti, maalein 2–1. Näin Tšekki eteni pronssiotteluun. Pronssiottelussa maajoukkue kohtasi Suomen ja johti peliä jo 3–0, mutta Suomi tasoitti lukemat ja voitti pronssia lopulta jatkoajalla.
Kazakstanin naisten jääkiekkomaajoukkue

Kazakstanin naisten jääkiekkomaajoukkue edustaa Kazakstania naisten jääkiekkomaaotteluissa ja -turnauksissa. Kazakstanissa oli vuonna 2017 noin 200 naisjääkiekkoilijaa. Vuonna 2022 maassa oli tarkalleen 173 rekisteröityä naisjääkiekkoilijaa, vuoden 2024 lopussa liki 1 100.
Joukkue on pelannut viitenä vuotena maailmanmestaruuskisojen pääsarjassa, edellisen kerran vuonna 2011. Tuolloin joukkue sijoitettiinkin Kansainvälisen jääkiekkoliiton IIHF:n ylläpitämässä maailmanrankingissa 7. sijalle, joka on korkein joukkueen saavuttama sijoitus. Vuoteen 2015 mennessä joukkue oli kuitenkin romahtanut sijoituksessa 18. sijalle, ja vuosien 2012 ja 2013 välillä se putosi peräti 5 sijaa. Vuonna 2025 joukkue oli 23. sijalla.