tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Marcelo Rebelo de Sousa

Marcelo Nuno Duarte Rebelo de Sousa (s. 12. joulukuuta 1948) on portugalilainen poliitikko, joka on toiminut Portugalin presidenttinä vuodesta 2016.
Tausta ja yksityiselämä.
Rebelo de Sousa syntyi Lissabonissa vuonna 1948. Hänen isänsä oli Baltazar Rebelo de Sousa ja äitinsä Maria das Neves Fernandes Duarte. Rebelo de Sousalla on kaksi nuorempaa sisarusta. Isä Baltazar oli myös mukana politiikassa ja toimi mm. ministerinä.
Rebelo de Sousa on väitellyt oikeustieteestä ja valtiotieteestä erinomaisin arvosanoin, ja vuonna 1992 hänet valittiin Lissabonin yliopiston oikeustieteen professoriksi. Rebelo de Sousa tunnetaan toimimisestaan poliittisena kommentaattorina ensin lehdistössä ja myöhemmin myös televisiossa ja radiossa.
Rebelo de Sousa oli naimisissa Ana Cristina Mota Veigan kanssa vuosina 1972–1980. He päätyivät asumiseroon, mutteivät koskaan eronneet katolisen vakaumuksen takia. Tämän jälkeen hän alkoi seurustella entisen oppilaansa kanssa, mutta pari ei koskaan muuttanut yhteen tai harkinnut avioliittoa jälleen kerran katolilaisen uskonsa takia. Rebelo de Sousalla on avioliitostaan kaksi lasta. Lapsenlapsia hänellä on viisi.
Uskonnolliselta vakaumukseltaan Rebelo de Sousa on katolilainen.
Terveydentila.
Presidenttikautensa aikana Rebelo de Sousa on joutunut useaan otteeseen sairaalaan. Joulukuussa 2017 hänet vietiin sairaalaan napatyrän takia ja leikattiin kiireellisenä. Puoli vuotta myöhemmin hänet vietiin taas sairaalaan, kun hän kaatui maahan vieraillessaan Bragassa. Syyksi ilmoitettiin gastroenteriitti.
Vuonna 2019 Rebelo de Sousalle tehtiin sydämen katetrointi.
Maaliskuussa 2020 Rebelo de Sousa vetäytyi kahdeksi viikoksi yksityisasuntoonsa Cascaissa sen jälkeen, kun presidentin virka-asunnolla luokkaretkellä ollut koululaisryhmä sai positiivisen tuloksen koronavirustestissä. Presidentillä itsellään ei todettu tänä aikana koronavirustautia.
Poliittinen ura.
Rebelo de Sousa oli mukana perustamassa Sosiaalidemokraattista puoluetta ja oli sen johtajana vuosina 1996–1999. Vuonna 1975 Rebelo de Sousa valittiin Portugalin parlamenttiin ensimmäisen kerran. Seuraavana vuonna Rebelo de Sousa oli mukana kirjoittamassa Portugalin nykyistä perustuslakia.
Sosiaalidemokraattien puheenjohtajana toimiessaan Rebelo de Sousa toimi myös opposition johtajana.
Presidenttinä.
Rebelo de Sousa valittiin Portugalin presidentiksi tammikuussa 2016 heti ensimmäisellä kierroksella 52 prosentin ääniosuudella. Hän oli johtanut myös vaaleja edeltäneitä mielipidemittauksia. Rebelo de Sousa lupasi presidenttinä toimia neutraalisti António Costan vasemmistohallitusta kohtaan ja pyrkiä toimimaan enemmänkin "erotuomarin" roolissa puolueiden välillä.
Rebelo de Sousa valittiin tammikuussa 2021 toiselle presidenttikaudelle.
Laigueglia

Laigueglia on kunta Pohjois-Italiassa olevassa Savonan maakunnassa Ligurian alueella. Se sijaitsee Välimeren rannikolla Italian Rivieralla.
Historia.
Ensimmäiset kirjalliset tiedot Laiguegliasta ovat peräisin 1100-luvulta, jolloi se kuului Genovan tasavallan hallinta-alueeseen. Kalastus on ollut alueella tärkeä elinkeino. 1100- ja 1200-luvuilla alueelle muutti paljon katalonialaisia, jotka hankkivat elantonsa keräämällä korallia. Merirosvot ovat usein tehneet kaupunkiin hyökkäyksiä, joista vakavimmat tapahtuivat 1500-luvun puolivälissä.
Ketjuuntuminen

Ketjuuntuminen on joukkoliikenteen ilmiö, jossa useampi samaa linjaa liikennöivä juna tai linja-auto päätyy ajamaan ketjussa peräkkäin tarkoitetun vuorovälin sijasta. Tällöin asemalla tai pysäkillä odottavien matkustajien keskimääräinen odotusaika pitkittyy.
Ketjuuntumisilmiö johtuu pitkälti myöhästyneelle kulkuvälineelle tulevasta suuremmasta matkustajamäärästä. Junan tai linja-auton mistä tahansa syystä myöhästyessä sen edessä olevalle linjaosuudelle ehtii kertyä tavanomaista enemmän odottavia matkustajia, mikä hidastaa asiointia asemilla tai pysäkeillä. Seuraavan linjaa liikennöivän kulkuneuvon edessä olevalle osuudelle puolestaan kertyy tavanomaista vähemmän matkustajia, sillä edeltävä myöhästynyt kulkuneuvo on poiminut mukaansa niitäkin matkustajia, jotka eivät olisi ehtineet ajoissa olleeseen vuoroon. Myöhästyneen junan tai linja-auton hidastuminen ja sen perässä tulevien kulkuneuvojen nopeutuminen saavat kulkuneuvot lähestymään toisiaan aiheuttaen ketjuuntumisen.
Ketjuuntumista voidaan välttää pitämällä liikennevälineiden vuorovälit tasaisina pakottamalla ne viipymään asemilla tai pysäkeillä aina määrätyn ajan matkustajien määrästä riippumatta. Pysäkkejä, joilla liikenneväline viipyy ketjuuntumisen välttämiseksi, kutsutaan ajantasauspysäkeiksi. Lisäksi päätepysäkeille voidaan laatia niin kutsuttu elpymisaika, jonka tarkoitus on varmistaa, että linja pystyy lähtemään ajallaan vaikka edellinen lähtö olisikin saapunut hieman myöhässä.
Nelli Milan

Nelli Milan (oikealta nimeltään Nelli Tapaninen, s. 1989 Tampere) on suomalainen laulaja-lauluntekijä. 
Milan on toiminut vuodesta 2010 laulajana ja kosketinsoittajana oululaisessa Reetta-yhtyeessä, joka julkaisi kolme ep-levyä vuosina 2011–2013. Hän on lisäksi esiintynyt soolona säestäen itseään pianolla. Vuonna 2015 Reetta-nimestä luovuttiin, ja myös yhtye on siitä lähtien käyttänyt nimeä Nelli Milan. 
MediaCroco Recordsin julkaisema Nelli Milanin esikoisalbumi "Yli naapurin aitojen" ilmestyi huhtikuussa 2016. Vuonna 2017 Milan teki sopimuksen Universal Musicin kanssa.
Nelli Milan aloitti pianotunnit ollessaan kuusivuotias. Hän on syntynyt Tampereella, mutta perhe muutti Ouluun Nellin ollessa yksivuotias. Hän on opiskellut Madetojan musiikkilukiossa Oulussa ja Ammattiopisto Lappian muusikkolinjalla Torniossa. Milan on kitaristi Timo ”Törrö” Tapanisen tytär.
Diskografia.
&lt;br&gt;
Nimellä Reetta julkaistut ep:t
Chaetomium

Chaetomium on homesienisuku, johon kuuluu yli 180 lajia. Useat niistä kasvavat maaperässä, puutavarassa tai olkea sisältävässä materiaalissa. Homesientä on jo pitkään pidetty kosteusvaurioindikaattorina. Kosteusvauriorakennuksissa "Chaetomium" kasvaa erilaisilla selluloosaa sisältävillä kasvualustoilla, paperi- ja kartonkialustoilla, harvemmin kivimateriaalilla tai keraamisilla alustoilla. 
Chaetomium-suvussa on useita toksiinien tuottajalajeja. "Chaetomiumin" on arveltu olevan yleisimpien haitallisten sisätilahomeiden joukossa. Eräässä tutkimuksessa tutkittiin noin 800 kosteusvaurioitunutta rakennusta, joista 49 % löydettiin "Chaetomium"-lajeja. "Chaetomium" on homevaurioituneiden sisäympäristöjen sienisuku, joka edistää mahdollisesti terveydellisiä haittoja toksisilla tuotoksillaan. "Chaetomium" -suvun yleisimpiä rakennuksissa tavattavia lajeja on Chaetomium globosum. Se tuottaa ketoglobosiineja A ja C, kun sitä viljellään rakennusmateriaaleilla. Kasvatusalustoista kaura-agar on parhaimmiksi todettuja. "Chaetomiumin" tuottamia toksiineja voi olla sisäilmassa, pinnoille laskeutuneessa pölyssä ja kasvustoista vapautuvissa hiukkasissa. Chaetomiumille herkistyneitä on suomalaisessa aineistossa muutama prosentti. Home ei kuitenkaan kuulu allergiatesteissä rutiinitesteihin.
Liangshanin yiden autonominen prefektuuri

Liangshan (, pinyin: Liángshān; sichuanin-yi: "Niep Sha"), virallisesti Liangshanin yiden autonominen prefektuuri (, pinyin: Liángshān Yízú Zìzhìzhōu; sichuanin-yi: ), on yille varattu autonominen prefektuuri Kiinan Sichuanin maakunnan eteläosassa. Prefektuurin pinta-ala on 60 423 neliökilometriä ja väkiluku noin 4,53 miljoonaa (vuonna 2010). Prefektuurin päähallintopaikka on Xichang, jonka keskusta sijaitsee linnuntietä noin 350 kilometriä maakunnan pääkaupunki Chengdusta lounaaseen.
Hallinnollinen jako.
Piirikuntatasolla autonominen prefektuuri jaetaan yhteen piirikuntatason kaupunkiin, 15 piirikuntaan ja yhteen autonominen piirikuntaan.
Filip Bednarek

Filip Bednarek (s. 26. syyskuuta 1992 Słupca) on puolalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan maalivahti. Hän on edustanut De Graafschapia heinäkuusta 2016 lähtien.
Hän aloitti uransa Sokół Kleczewissa. Vuonna 2007 hän siirtyi Amica Wronkiin ja vuonna 2008 FC Twenteen. Vuonna 2012 hän siirtyi tämän seuran ykkösjoukkueseen jossa hän teki debyyttinsä 6. joulukuuta 2012 Eurooppa-liigan ottelussa Helsingborgs IF:a vastaan (1–3). Heinäkuussa 2015 hän teki 1+2 vuoden sopimuksen FC Utrechtin kanssa. Hän teki debyyttinsä tässä seurassa 22. syyskuuta 2015 KNVB-cupin ottelu ONS Sneekia vastaan. Heinäkuussa 2016 hän teki kahden vuoden sopimuksen De Graafschapin kanssa.
Hänen veljensä Jan on myös jalkapalloilija.
AMD Radeon Rx 200 -sarja

Radeon Rx 200 on AMD:n vuonna 2013 julkaisema mallisto Radeon grafiikkasuorittimia. Malliston myötä käyttöön tuli uusi nimeämiskäytäntö.
Malliston seuraaja on AMD Radeon Rx 300 -sarja.
Mallisto.
Mallistoon kuuluvat kolme sarjaa:
R5 200-malliston grafiikkasuorittimet käyttivät vanhempaa TeraScale-mikroarkkitehtuuria.
R7 200-malliston grafiikkasuorittimet käyttivät uudemman Graphics Core Next ensimmäisen sukupolven mikroarkkitehtuuria.
R9 200-malliston grafiikkasuorittimet käyttivät uudemman Graphics Core Next toisen sukupolven mikroarkkitehtuuria.
Valmistajat.
Sarjan grafiikkasuorittimia ovat käyttäneet muun muassa Asus (R7240-2GD3-L) ja Club 3D näytönohjaimissaan.
Growing Up Fisher

Growing Up Fisher on yhdysvaltalainen tilannekomedia, jota esitettiin NBC:n kanavalla vuonna 2014. Sarjan on luonut DJ Nash.
2014 tammikuussa NBC ilmoitti Growing Up Fisherin julkaisuajankohdaksi 23. helmikuuta 2014. Toukokuussa NBC kertoi peruuttaneen sarjan ensimmäiseen tuotantokauteen.
Vuonna 2012 esituotantovaiheessa sarjan nimenä oli "Then Came Elvis". 2013 toukokuussa NBC vaihtoi sarjalle nimeksi "The Family Guide" ja heti perään kesäkuussa nimeksi vaihtui "Growing Up Fisher".
Juoni.
Sarjassa seurataan 11–vuotiaan Henryn ja hänen Katie–siskonsa kasvua vanhempien avioeron jälkeen. Lisäjännitystä tuovat Mel, heidän sokea lakimiehenä toimiva isä ja keski-iän kriisistä kärsivä Joyce-äiti.
Guangzhou Circle

Guangzhou Circle () on toimistorakennus ja maamerkki Kantonin kaupungissa Guangdongin maakunnassa Kiinassa. Rakennuksessa on Guangdong Plastics Exchange (GDPE) -yrityksen pääkonttori. Guangzhou Circle muistuttaa jadekiekkoa ja sen keskellä oleva aukko on 47 metriä leveä.
Kun Guangzhou Circle valmistui vuonna 2013, maailman lehdistö alkoi heti verrata sitä sen muodon vuoksi donitsiin. Guangzhou Circle on 138 metriä korkea, mikä tekee siitä maailman korkeimman tällä muodolla toteutetun rakennuksen.
Rakennuksen on suunnitellut italialainen arkkitehti Joseph di Pasquale, joka haki inspiraatiota suunnitelmiinsa ”kiinalaisen ajattelutavan hahmottamisesta ja ymmärtämisestä”. Hän kuvaa tätä rakennusta ”kaupunkimaisena logona”, joka toimii samalla tavalla kuin kiinalaiset ideogrammit, korostaen niiden merkityksellisyyttä aakkosten sijaan.
Pasquale hyödynsi Guangzhou Circlen suunnittelussa muinaisia kiinalaisia perinteitä ja fengshuita. Rakennuksen muoto selkeästi heijastaa muinaisia "bi"-kiekkoja, jotka olivat litteitä jadekiekkoja, ja joissa oli pyöreä reikä keskellä. Nämä pyöreät esineet symboloivat taivasta ja olivat varhaisia uskonnollisia symboleita, jotka olivat laajalti käytössä Shang-, Zhou- ja Han-dynastioiden aikoina. Rakennus muistuttaa myös muinaista kiinalaista kolikkoa, joka saattaa symboloida vaurautta. Arkkitehti hyödynsi myös rakennuksen sijaintia joen rannalla tuodakseen esille sen symboliikkaa. Kun Guangzhoun ympyrä heijastuu veden pinnasta, se luo kuvion, joka muistuttaa kahdeksikkoa. Tämä luku on erittäin suosittu kiinalaisessa kulttuurissa, sillä se on vaurauden symboli ja edustaa äärettömyyttä.
Symboliikka ulottuu jopa Kiinan rajojen ulkopuolelle ja liittyy Pasqualen omaan italialaiseen perintöön. Rakennuksessa on kaksi pyöreää julkisivua, joissa on 33 neliön muotoista kerrosta. Tämä yksityiskohta voidaan tulkita viittaukseksi italialaiseen renessanssin käsitteeseen nimeltä "quadratura del cerchio", joka tarkoittaa ympyrän neliöimistä.
Vuonna 2014 CNN luokitteli Guangzhou Circlen maailman kymmenen kiinnostavimman rakennuksen joukkoon.
Anatoli Starostin

Anatoli Starostin (s. 18. tammikuuta 1960 Dušanbe, Tadžikistan) on neuvostoliittolainen nykyaikainen viisiottelija ja olympiavoittaja.
Starostin voitti kaksi ensimmäistä olympiakultaansa Moskovan olympialaisissa 1980. Hän voitti yksilökilpailun pistein 5 568. Hän oli myös mukana Neuvostoliiton joukkueessa, joka voitti kultaa ennen Unkaria. Starostin oli mukana vielä 12 vuotta myöhemmin Barcelonan olympialaisissa yhdistyneessä joukkueessa. Hän saavutti tällöin joukkuekilpailuissa hopeaa. Yksilökilpailuissa hän sijoittui neljänneksi.
Starostin voitti yksilökilpailun maailmanmestaruuden 1983. Tämän lisäksi hän voitti neljä joukkuekilpailun maailmanmestaruutta: 1982, 1983, 1985 ja 1990. Vuoden 1986 maailmanmestaruuskilpailujen yhteydessä Starostin kärysi dopingista käytettyään beetasalpaajia. Hän sai tämän jälkeen kahden vuoden kilpailukiellon.
Pesäpallon suomensarja 1982

Pesäpallon suomensarja pelattiin 38. kerran kaudella 1982. Sarja pelattiin kolmessa lohkossa kaksinkertaisena sarjana. Lohkovoittajat Halsuan Toivo, Tohmajärven Urheilijat ja Kuortaneen Kunto nousivat ykkössarjaan kaudeksi 1983. Lohkojen kolme viimeistä putosi suoraan maakuntasarjaan. Kausi oli toinen, jolloin suomensarja oli kolmanneksi korkein sarjataso pesäpallossa.
Suomensarja.
Länsilohko.
KaMa 2 ei pelannut kaudella 1983, joten Janakkala säilytti sarjapaikkansa.
Corinne Diacre

Corinne Diacre (s. 4. elokuuta 1974) on ranskalainen jalkapallovalmentaja ja entinen puolustaja. Elokuusta 2017 alkaen maaliskuuhun 2023 saakka hän toimi Ranskan naisten jalkapallomaajoukkueen päävalmentajana.
Diacre oli ensimmäinen virallisessa ottelussa valmentanut naispäävalmentaja miesten ammattilaisjoukkueessa, kun hänestä tuli 2014 Clermont Footin päävalmentaja.
Ura.
Diacre oli pelaajaurallaan yksi ranskalaisen naisjalkapallon keskeisistä pelaajista muun muassa yhdessä Sandrine Soubeyrandin ja Marinette Pichonin kanssa. Hän pelasi pienissä amatöörijoukkueissa 1980-luvulla, mutta teki uransa ASJ Soyauxissa, jota hän edusti lähes kaksikymmentä vuotta. Maajoukkuetasolla hän edusti Ranskaa 121 maaottelussa. Diacre oli mukana MM-kisoissa 2003 sekä EM-kisoissa 1997, 2001 ja 2003. Ranska jäi kaikissa Diacren pelaamissa arvokisoissa alkulohkoon.
Hän lopetti pelaajauransa vuonna 2007 ja siirtyi Bruno Binin apuvalmentajaksi Ranskan maajoukkueeseen. He luotsasivat Ranskan parhaimmillaan neljänneksi MM-kisoissa 2011 sekä olympialaisissa 2012. Bini valmennustiimeineen jätti maajoukkueen kesällä 2013.
Seuratasolla Diacre debytoi ASJ Soyauxin valmentajana tammikuussa 2011. Joukkue nousi hänen johdollaan takaisin pääsarjaan kauden jälkeen, mutta putosi jälleen keväällä 2012. Toistamiseen Diacre luotsasi Soyauxin takaisin liigaan kauden 2012/13 päätteeksi ja kaudella 2013/14 seura eteni Ranskan cupissa välieriin. 
Kesäkuun lopussa 2014 Diacresta tuli Clermont Footin päävalmentaja ja ensimmäinen naispuolinen päävalmentaja miesten ammattilaisjoukkueessa. Diacrea ennen seura oli palkannut Helena Costan päävalmentajaksi, mutta tämä oli jättänyt tehtävänsä pian valintansa jälkeen eikä valmentanut Clermontia ainoassakaan ottelussa. Diacren debyyttikaudellan Clermont sijoittui Ligue 2:ssa keskikastiin ollen 12:ta. Syyskuussa 2015 Clermont teki Diacren kanssa kesään 2018 ulottuvan jatkosopimuksen.
Elokuussa 2017 Diacre jätti Clermontin ja siirtyi Ranskan naisten jalkapallomaajoukkueen päävalmentajaksi.
Boris Oništšenko

Boris Oništšenko (Борис Григорьевич Онищенко, s. 19. syyskuuta 1937 Berezniaky, Ukraina) on neuvostoliittolainen nykyaikainen viisiottelija ja olympiavoittaja. Siviiliammatiltaan hän oli upseeri.
Oništšenko osallistui ensimmäisen kerran olympialaisiin Méxicossa 1968. Tällöin hän oli yksilökilpailussa viides. Hän osallistui myös Neuvostoliiton joukkueessa joukkuekilpailuun, jossa hän voitti olympiahopeaa, kun Unkari voitti olympiakultaa. Münchenissä 1972 Oništšenkon edustama Neuvostoliiton joukkue saavutti olympiakultaa. Hän saavutti samana vuonna yksilökilpailussa hopeaa.
Oništšenko osallistui myös Montrealin olympialaisiin 1976. Oništšenko oli yksi kilpailujen ennakkosuosikkeja sekä yksilökilpailussa että edustamansa joukkue joukkuekilpailussa. Joukkuekilpailuissa Ison-Britannian joukkue johti ensimmäisen lajin jälkeen Neuvostoliittoa. Seuraavassa lajissa, miekkailussa, Oništšenko otteli Adrian Parkeria vastaan, jolloin Oništšenko näytti saavan osuman, vaikka ei osunut Parkeriin. Sama tapahtui seuraavan urheilijan Jim Foxin kanssa, joka protestoi voimakkaasti asiaa. Ottelun jälkeen selvisi, että Oništšenko oli käyttänyt miekkaa, jossa oli sähkölaite, joka näytti, että miekkailija oli saanut osuman, vaikka näin ei ollutkaan. Oništšenko hylättiin yksilökilpailussa sekä Neuvostoliiton joukkue hylättiin. Oništšenko sai tapauksesta elinikäisen kilpailukiellon.
Oništšenko voitti urallaan myös yksilökilpailun maailmanmestaruuden vuonna 1971 sekä joukkuemaailmanmestaruuden neljästi vuosina 1969, 1971, 1973 ja 1974. Hän voitti myös kolme Neuvostoliiton mestaruutta vuosina 1969, 1970 ja 1976.
Tuija Pösö

Tuija Tuulikki Pösö (o.s. Myyrinmaa; 27. maaliskuuta 1941 Helsinki – 10. maaliskuuta 2016 Espoo) oli suomalainen arkkitehti, jonka erikoisalaa olivat koulukiinteistöt.
Koulutus ja ura.
Pösö kirjoitti ylioppilaaksi Lauttasaaren yhteiskoulussa 1960 ja valmistui arkkitehdiksi Teknillisen korkeakoulun arkkitehtiosastolta 1967. Hän hakeutui arkkitehtuurin pariin isänsä, Kouluhallituksen yliarkkitehti V. J. Myyrinmaan innostamana. Työuransa Tuija Pösö aloitti piirtäjänä Arkkitehtitoimisto Veikko Malmiossa 1962–1963 ja toimi sen jälkeen suunnittelijana Arkkitehtitoimisto Timo ja Tuomo Suomalaisen palveluksessa 1964–1966. Arkkitehdiksi valmistumisensa jälkeen hän työskenteli aluksi arkkitehtina Arkkitehtitoimisto Olli Parviaisen palveluksessa 1967–1970 ja sitten omassa toimistossaan eli Arkkitehtitoimisto Tuija Pösö Ky:n johtajana 1970–1977. Tällä vuosikymmenellä valmistui useita toimiston suunnittelemia kouluja, kirjastoja ja uimahalleja. Lopun työurastaan Pösö toimi Helsingin kaupungin palveluksessa, ensin Helsingin kaupungin rakennusviraston arkkitehtina 1977–1978 ja sitten kaupungin opetusvirastossa aluksi kiinteistöpäällikkönä ja myöhemmin perusparannushankkeiden johtavana arkkitehtina. Opetusvirastossa hän aloitti 1978 ja lopetti 2004, jolloin jäi eläkkeelle. Hän loi tänä aikana kiinteistötoimiston huolehtimaan kaupungin koulujen kiinteistöistä ja laadukkaasta kouluympäristöstä.
Tuija Pösön vapaa-ajan intohimona oli purjehdus, Lappi ja kuvanveisto.
Ngawan tiibetiläisten ja qiangien autonominen prefektuuri

Ngawa, virallisesti Ngawan tiibetiläisten ja qiangien autonominen prefektuuri (, "Ngawa Poirig Qangrig Ranggyong Kü"; qiang.: "Ggabba Shbea Rrmea nyujugvez zhou"; ), tunnetaan myös nimenä Aba pinyinin mukaan, on tiibetiläisille ja qiangeille varattu autonominen prefektuuri Kiinan Sichuanin maakunnan pohjoisosassa. Prefektuurin pinta-ala on 84 242 neliökilometriä ja väkiluku 898 708 (vuonna 2010). Prefektuurin päähallintopaikka on Barkam, jonka keskusta sijaitsee linnuntietä noin 230 kilometriä maakunnan pääkaupunki Chengdusta luoteeseen.
Hallinnollinen jako.
Piirikuntatasolla autonominen prefektuuri jaetaan yhteen piirikuntatason kaupunkiin ja 12 piirikuntaan.
Robbie Amell

Robert Patrick ”Robbie” Amell (s. 21. huhtikuuta 1988 Toronto, Ontario, Kanada) on kanadalainen näyttelijä ja malli. Hän on näytellyt muun muassa televisiosarjoissa "The Tomorrow People" ja "The Flash" sekä elokuvissa "Scooby-Doo! The Mystery Begins" ja "The Duff". Hänen uransa alkoi roolista kanadalaisessa tv-sarjassa "Life with Derek".
Nuoruus.
Amell syntyi Torontossa ja aloitti mallin- ja mainostyöt kuusivuotiaana televisiomainoksissa yhdessä siskonsa kanssa. Hän harrasti myös pitkään jääkiekkoa ja on Toronto Maple Leafs -joukkueen fani. Nykyään hän kannattaa myös Los Angeles Kingsiä. 16-vuotiaana Amell alkoi esiintyä high school -näytelmissä ja valmistuttuaan opiskeli näyttelemistä kanadalaisessa elokuva-akatemiassa. Amell on näyttelijä Stephen Amellin serkku.
Ura.
Amell debytoi pienessä roolissa vuonna 2006 elokuvassa "Villi tusina 2". Hänen roolinsa piti aluksi olla vuorosanaton, mutta hänelle lisättiin kuitenkin pari repliikkiä. Hän näytteli kanadalaisessa televisiosarjassa "Life with Derek" päähahmo Caseyn poikaystävää, Maxia. Seuraavan merkittävän televisioroolin hän sai Nickelodeonin nuortensarjasta "True Jackson, VP". Sen ohella hän on vieraillut lukuisissa yhdysvaltalaisissa tv-sarjoissa.
Vuonna 2013 Amell sai näyteltäväkseen pääroolin CW-kanavan scifi-draamasarjassa "The Tomorrow People". Lisäksi hän sai pysyvän roolin Ronnie Raymond/Firestormina televisiosarjasta "The Flash". Vuonna 2016 Amell esiintyi komediaelokuvassa "Nine Lives" ja vuonna 2017 kauhuelokuvassa "The Babysitter".
Yksityiselämä.
Amell kihlautui näyttelijä Italia Riccin kanssa vuonna 2014. He olivat seurustelleet vuodesta 2008. Pari meni naimisiin vuonna 2016.
Constantin Gâlcă

Constantin Gâlcă (s. 8. maaliskuuta 1972) on romanialainen jalkapallovalmentaja ja entinen keskikenttäpelaaja. Maaliskuusta 2019 lähtien hän on toiminut tanskalaisen Vejlen päävalmentajana. 
Ura pelaajana.
Gâlcă aloitti pelaajauransa FC Progresul Bucureștissa, jonka edustusjoukkueessa hän debytoi 16-vuotiaana. Nuori lupaus siirtyi pääsarjaseura FC Argeș Piteștiin jo seuraavana vuonna 1989. Hän teki seurassa läpimurtonsa pelaten kaksi hienoa kautta, kunnes siirtyi vuonna 1991 suurseura FC Steaua Bukarestiin. Gâlcă vakiinnutti paikkansa Steauan keskikentällä ja oli viiden kauden ajan seuran ehdottomia avainpelaajia. Hän juhli Steauan kanssa neljää perättäistä Romanian liigamestaruutta. Kauden 1995/1996 jälkeen Gâlcă jätti kotimaan kentät ja siirtyi espanjalaiseen RCD Mallorcaan. Hän pelasi loistavan kauden iskien 13 maalia seuran noustessa Segundasta liigaan. 
Gâlcă siirtyi kauden jälkeen RCD Espanyoliin, jossa hänestä tuli keskikentän tärkeä pelintekijä ja joukkueensa avainpelaaja. Hän voitti Espanyolin paidassa Copa del Reyn mestaruuden kaudella 1999/2000. Kaikkiaan Gâlcă pelasi 123 liigaottelua Espanyolissa, kunnes siirtyi kaudeksi 2001/02 Villarrealiin. Pudottuaan kaudella 2002/03 penkille, Gâlcă jätti seuran joulukuussa 2002 ja siirtyi Segundassa pelanneeseen Real Zaragozaan. Uransa kolme viimeistä kautta 2003–2006 hän edusti UD Almeríaa.
Maajoukkuetasolla Gâlcă edusti Romaniaa 68 A-maaottelussa ja teki neljä maalia. Hän oli mukana Romanian miehistössä MM-kisoissa 1994 ja 1998 sekä EM-kisoissa 1996 ja 2000.
Ura valmentajana.
Gâlcă debytoi valmentajana UD Almerían B-joukkueen peräsimessä heinäkuussa 2009. Hän sai kuitenkin potkut jo tammikuussa 2010 heikkojen tulosten vuoksi. Elokuussa 2013 hänestä tuli Romanian alle 17-vuotiaiden maajoukkuevalmentaja. Kesällä 2014 Gâlcă nousi yllättäen FC Steaua Bukarestin päävalmentajaksi. Hän johdatti Steauan Romanian triplamestariksi kaudella 2014/15. Menestyksestä huolimatta hän jätti seuran kauden jälkeen.
Joulukuussa 2015 Gâlcă palasi RCD Espanyoliin, kun hänestä tuli liigassa häntäpäähän vajonneen seuran päävalmentaja. Hän onnistui niukasti luotsaamaan Espanyolin pois putoamisviivan alapuolelta ja säilyttämään pääsarjapaikkansa. Kauden jälkeen Gâlcă sai potkut seurasta.
Vuosina 2016–2017 Gâlcă toimi Saudi-Arabiassa Al-Taawounin ja Al-Fayhan päävalmentajana ilman suurempaa menestystä.
Maaliskuussa 2019 hänestä tuli Tanskan Superliigan jumbona olleen Vejlen päävalmentaja. Hän ei onnistunut pelastamaan seuraa putoamiselta liigasta, mutta jatkoi valmentajana. Kaudella 2019/20 hän luotsasi Vejlen Tanskan 1. divisioonan voittoon ja seura nousi takaisin liigaan.
Viktorija Terešuk

Viktorija Terešuk (s. 18. helmikuuta 1982 Luhansk) on ukrainalainen nykyaikainen viisiottelija. 
Terešuk sijoittui Pekingin olympialaisissa 2008 yksilökilpailuissa alun perin kolmanneksi, mutta menetti mitalinsa vuonna 2017, kun hän jäi kiinni dopingin käytöstä Pekingissä antamansa dopingnäytteen uusintatutkimuksessa.
Terešuk on saavuttanut kolme maailmanmestaruutta, kaksi MM-hopeaa ja kaksi MM-pronssia.
Leevi Laakso

Leevi Eemeli Laakso (s. 12. kesäkuuta 1998 Kuopio) on suomalainen jääkiekkomaalivahti, joka pelaa monikansallista Alps Hockey Leaguea itävaltalaisen EC Salzburgin kakkosjoukkueessa.
Ura.
Seuraura.
Laakso syntyi Kuopiossa, mutta kasvoi Siilinjärven Toivalassa. Hän aloitti jääkiekkoilun Kalevan Pallossa äitinsä mukaan noin 4-5-vuotiaana ja pelasi muutaman vuoden hyökkääjänä ennen siirtymistään maalivahdin pelipaikalle. Kaudella 2012–2013 Laakso osallistui yhtenä viidestä suomalaispelaajasta IIHF Development Campille. Kauden 2013–2014 päätteeksi hänet palkittiin C-nuorten SM-sarjan parhaana maalivahtina Jukka Tammi -palkinnolla ja valittiin tähdistökentälliseen.
Huhtikuussa 2015 Laakso teki 2+1-vuotisen juniorisopimuksen Vaasan Sportin SM-liigajoukkueen kanssa. Hän lähti kauteen 2015–2016 pääasiassa joukkueen kolmosmaalivahtina Mika Järviselle ja Timo Niemelle. Laakso pelasi kautensa pääosin Sportin A-nuorissa, joiden ykkösmaalivahdiksi hän nousi 17-vuotiaana. Laakso valittiin kauden päätteeksi A-nuorten SM-liigan tähdistökentälliseen. Hän puki kauden aikana 13 SM-liigaotteluun, mutta ei saanut kuitenkaan peliaikaa. Laakso pelasi kuitenkin miesten pelejä kaksi ottelua lainalla Mestis-joukkue Kokkolan Hermeksessä.
Myös kauteen 2016–2017 Laakso lähti Sportin pääasiallisena kolmosmaalivahtina. Hän pelasi alkukauden seuran A-nuorissa ja puki kolmeen SM-liigaotteluun, kunnes helmikuussa 2017 Sport lainasi Laakson toistaiseksi voimassa olevalla sopimuksella Hermekseen paikkaamaan Juraj Hollýn loukkaantumista ja Mikael Edelmannin pelikieltoa. Maaliskuussa hänet lainattiin sinne uudestaan loppukauden sopimuksella, kun Hollý loukkaantui uudelleen. Kesken ensimmäisen playoff-ottelun myös Edelmann loukkaantui, joten Laakso aloitti Espoo Unitedia vastaan pelatun ottelusarjan neljä ottelua Hermeksen maalilla. Espoo United eteni lopulta välieriin otteluvoitoin 4-2.
Kaudeksi 2017–2018 Laakso teki vuoden mittaisen sopimuksen Hermeksen kanssa. Hän toimi pääasiassa joukkueen kakkosmaalivahtina Samuel Jukurille ja pelasi 18 runkosarjaottelua.
Laakso siirtyi kaudeksi 2018–2019 vuoden mittaisella sopimuksella pelaamaan monikansallista Alps Hockey Leaguea itävaltalaisen EC Salzburgin kakkosjoukkueeseen.
Maajoukkueura.
Laakso pelasi alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2016, jolloin hän voitti maailmanmestaruuden. Laakso pelasi kaikki Suomen alkulohkon neljä ottelua, mutta hän kuitenkin sairastui ennen puolivälieriä, eikä palannut kokoonpanoon enää mitalipeleissä. Suomen torjuntavastuun lopputurnauksen ajan kantoi Ukko-Pekka Luukkonen.
Laakso edusti myös Suomen alle 17-vuotiaiden maajoukkuetta World U-17 Hockey Challengessa marraskuussa 2014 ja Euroopan nuorten olympiafestivaaleilla vuonna 2015, joista jälkimmäisenä mainittu turnaus päättyi pronssiin. Yhteensä Laakso on pelannut yhden nuorten ja 27 poikien maaottelua.
Garzên tiibetiläisten autonominen prefektuuri

Garzê, virallisesti Garzên tiibetiläisten autonominen prefektuuri (, Garzê Poirig Ranggyong Kü; ), tunnetaan myös nimenä Ganzi pinyinin mukaan, on tiibetiläisille varattu autonominen prefektuuri Kiinan Sichuanin maakunnan länsiosassa. Prefektuurin pinta-ala on 152 629 neliökilometriä ja väkiluku 1,09 miljoonaa (vuonna 2010). Prefektuurin päähallintopaikka on Kangding, jonka keskusta sijaitsee linnuntietä noin 215 kilometriä maakunnan pääkaupunki Chengdusta länsilounaaseen.
Hallinnollinen jako.
Piirikuntatasolla autonominen prefektuuri jaetaan yhteen piirikuntatason kaupunkiin ja 17 piirikuntaan.
Pavlo Tymoštšenko

Pavlo Jurijovytš Tymoštšenko (, s. 13. lokakuuta 1986 Kiova, Ukrainan SNT) on ukrainalainen nykyaikaisen viisiottelun maailmanmestari ja Euroopan-mestari. 190 senttimetriä pitkä ja 75 kilogrammaa painava Tymoštšenko edustaa Dynamo Kiovaa.
Tymoštšenko on osallistunut vuosien 2008, 2012 ja 2016 kesäolympialaisiin. Vuonna 2016 hän saavutti Rio de Janeirossa hopeaa ja sijoittui Pekingissä 2008 seitsemänneksi. Tymoštšenko saavutti kultaa vuoden 2015 MM-kilpailuiden henkilökohtaisesta kilpailusta. Hänellä on lisäksi kaksi MM-hopeaa ja kaksi -pronssia. EM-kilpailuista Tymoštšenkolla on yksi kulta ja yksi pronssi.
Fenyyliglysiini

Fenyyliglysiini eli 2-fenyyliglysiini (C8H9NO2) on aromaattisiin aminohappoihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdiste kuuluu keinotekoisiin aminohappoihin eikä sitä esiinny luonnossa. Fenyyliglysiiniä käytetään valmistettaessa lääkkeitä, erityisesti antibiootteja.
Ominaisuudet.
Huoneenlämpötilassa fenyyliglysiini on värittömiä kiteitä. Yhdiste liukenee veteen ja emäsliuoksiin sekä hieman moniin orgaanisiin liuottimiin. Kuumennettaessa fenyyliglysiiniä se sublimoituu helposti 255 °C:n lämpötilassa ennen sulamispistettään. Fenyyliglysiini on kiraalinen optisesti aktiivinen yhdiste.
Valmistus ja käyttö.
Fenyyliglysiiniä voidaan valmistaa usealla tavalla ja puhtaiden enantiomeerien tuottamiseen käytetään usein bioteknisiä entsymaattisia menetelmiä. Raseemista fenyyliglysiiniä voidaan valmistaa niin sanotulla Streckerin aminohapposynteesillä bentsaldehydistä ammoniakista ja vetysyanidista tai natriumsyanidista ja hydrolysoimalla muodostuva aminofenyyliasetonitriili happamissa olosuhteissa. Toinen tapa on fenyylietikkahapon bromaus 2-bromifenyylietikkahapoksi N-bromibutaani-imidin avulla ja käsittelemällä muodostunut happo ammoniakin vesiliuoksella.

Puhtaiden enantiomeerien valmistukseen käytetään entsyymejä. Entsymaattisesti D-fenyyliglysiiniä voidaan valmistaa fenyylihydantoiinista hydantoinaasin katalysoimana. L-fenyyliglysiiniä tuotetaan mantelihaposta, joka hapetetaan entsymaattisesti fenyyliglyoksyylihapoksi. Tästä muodostuu L-fenyyliglysiiniä L-aminohappodeaminaasin katalysoimana.
Fenyyliglysiiniä käytetään useiden antibioottien valmistukseen. Tällaisia ovat muun ampisilliini, kefakloori, kefaleksiini, kefradiini, episilliini ja hetasilliini.
Viktor Lönnbohm

Viktor Gabriel Valfrid Lönnbohm (15. syyskuuta 1864 Paltamo – 6. elokuuta 1899 Käkisalmi) oli suomalainen rakennusmestari, joka oli yksi lyhytaikaiseksi jääneen wrightiläisen työväenliikkeen aktiiveja. Hänet tunnetaan myös runoilija Eino Leinon veljenä.
Elämä.
Lönnbohm kävi Oulussa viisi vuotta kansakoulua ja toimi myöhemmin isänsä maanmittari Anders Lönnbohmin oppipoikana. Vuonna 1887 metsästystä harrastanut Lönnbohm suomensi Onni Wetterhoffin muistelmateoksen "Saloilta ja vesiltä" nimimerkillä ”Koura”. Isänsä kuoltua vuonna 1890 hän muutti Helsinkiin ja valmistui rakennusmestariksi teollisuuskoulusta.
Lönnbohm oli Helsingin työväenyhdistyksen jäsen ja aktiivisesti mukana porvarillisessa wrightiläisessä työväenliikkeessä. Vuonna 1891 perustettiin Lönnbohmin aloitteesta Helsingin Työväen Sekakuoro, jonka johtajaksi tuli säveltäjä Oskar Merikanto. Hän ajautui pian taloudellisiin vaikeuksiin takaamalla ystäviensä lainoja ja kärsi myös mielenterveysongelmista. Vuonna 1895 Lönnbohm palasi synnyinkotiinsa Hövelöön, josta hänet pian siirrettiin viimeisiksi vuosikseen Käkisalmen mielisairaalaan.
Sananda Maitreya

Sananda Francesco Maitreya (s. Terence Trent Howard, 15. maaliskuuta 1962 New York, Yhdysvallat), 2000-luvun alkuun saakka taiteilijanimeltään Terence Trent D’Arby, on yhdysvaltalainen laulaja-lauluntekijä. Hän saavutti 1980-luvun lopulla menestystä soul-tyylisellä esikoisalbumillaan "Introducing the Hardline According to Terence Trent D’Arby" (1987). 
Varhainen elämä.
Terence Trent Howard syntyi 15. maaliskuuta 1962 Manhattanilla New Yorkissa. Hänen sukunimekseen tuli D’Arby kun hänen äitinsä meni uudelleen naimisiin.
D’Arby palveli Yhdysvaltain armeijassa Frankfurtissa, Länsi-Saksassa vuosina 1980–1983. Hän liittyi vuonna 1980 yhtyeeseen nimeltä Touch. Yhtye julkaisi albumin "Love On Time" vuonna 1984, ja D’Arby lauloi siinä vakituisesti vuoteen 1986. Hän liittyi vuonna 1986 Lontoossa soul- ja funkyhtye The Bojangelsiin. Hän teki levytyssopimuksen samana vuonna ja pääsi "New Musical Express" -lehden kanteen otsikolla "Popin uusi prinssi".
Levytysura.
D’Arbyn ensimmäinen albumi "Introducing The Hardline According To Terence Trent D'Arby" julkaistiin 1987. Albumi nousi listaykköseksi, ja myös sen singlet "If You Let Me Stay", "Wishing Well" ja "Sign Your Name" nousivat top-10:een. Tyyliltään D'Arbyn esikoisalbumi oli soulia, rockia, popia ja R&amp;B:tä. Se toi mieleen Princen mutta oli karheampaa ja maanläheisempää. D’Arby nimettiin parhaan uuden artistin Grammy-palkintoehdokkaaksi 1988.
D'Arbyn seuraavat albumit "Neither Fish nor Flesh" (1989), "Symphony or Damn" (1993) ja "TTD's Vibrator" (1995) eivät nousseet esikoisalbumin kaltaisiksi menestyksiksi. Vuonna 1999 D'Arby esiintyi Sydneyssä INXS-yhtyeen solistina ja televiosiosarjassa "Shake, Rattle and Roll" laulaja Jackie Wilsonin roolissa.
D’Arby julkaisi seuraavan albuminsa "Wildcard" vuonna 2001 ensin itsenäisesti ja seuraavana vuonna uudelleen. Hän vaihtoi viralliseksi nimekseen Sananda Maitreya ja julisti Terence Trent D’Arbyn kuolleeksi. Hän muutti vakituisesti Milanoon 2002 ja meni naimisiin italialaisen arkkitehdin Francesa Franconen kanssa. Hän jatkoi musiikin tekemistä ja julkaisi sitä lähinnä oman www-sivustonsa kautta, joskus myös CD-muodossa. Tyylillisesti ja vaikutteiltaan Maitreyan 2000-luvulla julkaisema musiikki on ollut monipuolista.
Kangding

Kangding, tai Dartsedo, (, "Tardo Chongkyêr"; ) on piirikuntatason kaupunki Kiinan Sichuanin maakunnassa. Se on Garzên tiibetiläisten autonomisen prefektuurin päähallintopaikka. Kaupungin pinta-ala on 11 632 neliökilometriä ja väkiluku 130 142 (vuonna 2010). Kaupungin keskusta sijaitsee linnuntietä noin 215 kilometriä maakunnan pääkaupunki Chengdusta länsilounaaseen.
"Kangding Qingge" (Kangdingin rakkauslaulu) on perinteinen kansanmusiikki Kangdingista, joka on tullut tunnetuksi kautta maan.
Hallinnollinen jako.
Kangdingin kaupunki jakautuu kuuteen suurkuntaan ja 15 maalaiskuntaan. Kaupungin hallintokeskus sijaitsee Luchengin suurkunnassa.
Barkam

Barkam (, 'bar khams grong khyer; qiang.: Muerkvua shi; ) on piirikuntatason kaupunki Kiinan Sichuanin maakunnassa. Se on Ngawan (Aban) autonomisen prefektuurin päähallintopaikka. Kaupungin pinta-ala on 6 639 neliökilometriä ja väkiluku 58 437 (vuonna 2010). Kaupungin keskusta sijaitsee linnuntietä noin 230 kilometriä maakunnan pääkaupunki Chengdusta luoteeseen.
Hallinnollinen jako.
Barkamin kaupunki jakautuu kolmeen suurkuntaan ja 11 maalaiskuntaan. Kaupungin hallintokeskus sijaitsee Barkamin suurkunnassa.
Väestö.
Vuoden 2012 lopussa Barkamissa asui 59 600 henkilöä, josta 55 388 henkilöllä on kotikunta Barkamissa. Näistä henkilöistä oli 42 877 tiibetiläistä (77,4%), 10 019 han-kiinalaista (18,1%), 1 644 qiangia (3,0%), ja 662 hui-kiinalaista (1,2%).
Tutkatähtitiede

Tutkatähtitiede on tekniikka, jolla havaitaan lähellä sijaitsevia tähtitieteellisiä kohteita, kuten komeettoja, asteroideja ja planeettoja sekä niiden kuita. Koska tutkatekniikalla havaitaan vaan aurinkokunnan kohteita, siitä käytetään usein nimeä planetaarinen tutka. 
Tutkatähtitiedettä tehdään mikroaaltotaajuuksilla ja siten käytännössä radioteleskoopeilla. Se eroaa radiotähtitieteestä tekniikkana siten, että radioteleskoopista lähetetään signaali, jonka kaiku vastaanotetaan, kun taas radiotähtitieteessä havaitaan kohteita, jotka tuottavat radioaaltoja itse, kuten esimerkiksi pulsarit ja kvasaarit. Signaalia voidaan lähettää pulsseina tai jatkuvana aaltona käyttötarkoituksesta riippuen. Tutkatähtitieteessä uusia kohteita ei myöskään etsitä kuten radiotähtitieteessä voidaan tehdä, vaan tarkoituksena on saada lisätietoa jo löydetyistä kohteista. Tutkatähtitiedettä on mahdollista tehdä myös valoisaan vuorokaudenaikaan ja sateella, koska mikroaallot läpäisevät pilvet häiriintymättä.
Tutkatähtitiedettä on tehty jo 70 vuotta. Tutkasignaalin voimakkuus heikkenee tutkayhtälön mukaisesti etäisyyden neljänteen potenssiin verrannollisesti, joten kaiun vastaanottamiseen tarvitaan mahdollisimman suuria radioteleskooppeja. Nykypäivänä vain kaksi observatoriota tekee säännöllisiä havaintoja: Arecibon observatorio ja Goldstonen observatorio.
Planetaarisilla tutkilla on mahdollista saada huomattavasti tarkempaa astrometristä tietoa kuin optisilla menetelmillä. Esimerkiksi asteroidin etäisyys on mahdollista määrittää muutaman kymmenen metrin tarkkuudella ja sen säteisnopeus millimetreissä sekunnissa. Lisäksi kohteiden koosta, pyörimistilasta, muodosta ja pinnan koostumuksesta on mahdollista saada tietoa. Esimerkiksi Venuksen ja Merkuriuksen pyörimistä ja kiertorataa on onnistuneesti tarkennettu planetaarisen tutkan avulla. Samoin 99942 Apophis-asteroidin pitkän aikavälin radanmääritys on ollut merkittävää, koska se ohittaa Maan hyvin läheltä seuraavan 15 vuoden sisällä. Nykypäivänä asteroideja on havaittu 750 kappaletta, joista 612 Maan lähiasteroideja, ja komeettoja 19 kappaletta. Planeettoja ja niiden kuita on havaittu Saturnuksen etäisyydelle asti.
Planetaarinen tutka on erityisen herkkä havaitsemaan metallia ja jäätä. Siksi jäiset kohteet, kuten Galilein kuut ja metallirikkaat asteroidit näkyvät tutkalla erityisen kirkkaina. Halkaisijaltaan kilometrin luokkaa olevat kiviset asteroidit näkyvät vain noin yhden astronomisen yksikön etäisyydeltä mutta metalliset asteroidit hieman kauempaakin.
Tomi Pohjalainen

Tomi Pohjalainen on suomalainen futsal-pelaaja. Hän on pelipaikaltaan maalivahti. Kaudella 2015–2016 Pohjalainen voitti Sm-pronssia Someron Voiman joukkueessa. Saavutus oli SoVo:n historian ensimmäisen Sm-tasolla. Kaudella 2014–2015 Pohjalainen edusti espoolaista Golden Futsal Teamia. Joukkue sijoittui Futsal-liiga:ssa neljänneksi.
Verta, hikeä ja T-paitoja

Verta, hikeä ja T-paitoja ("Blood, Sweat and T-shirts") on brittiläinen dokumenttisarja. Sarjassa kuusi brittinuorta matkustavat Intiaan katsomaan, kuinka heidän muotivaatteensa tehdään. Tutustuessaan maan vaateteollisuuteen he vierailevat muun muassa hikipajoissa ja puuvillapelloilla.
Sarjaa tehtiin neljä jaksoa, jotka esitettiin Britanniassa vuonna 2008. Suomessa dokumenttisarjan ensimmäinen jakso esitettiin Yle TV2:lla 13. tammikuuta 2010. Sarja sai jatkoa vuonna 2009 esitetystä dokumentista "Verta, hikeä ja noutoruokaa", jossa nuoret vietiin Kaakkois-Aasiaan, josta länsimaissa myytävien noutoruokien ainekset ovat usein kotoisin. Vuonna 2010 esitettiin "Verta, hikeä ja luksusta", jossa selvitettiin, mistä länsimaiden kalliit trendituotteet ovat peräisin.
Yksi dokumenteissa esiintyneistä nuorista, Stacey Dooley, alkoi myöhemmin tekemään omia dokumenttejaan BBC:lle.
Suomalainen versio.
Sarjasta julkaistiin suomalainen versio Yle Areenassa maaliskuussa 2020. Ohjelmassa Maiju Voutilainen, Sandra Hagelstam, Joona Puhakka ja Veikko Seppälä matkustivat Myanmariin tutustumaan paikalliseen vaateteollisuuteen. Ohjelmaa juonsi Susani Mahadura.
Ohjelma voitti toukokuussa 2021 parhaan seurantarealityohjelman Kultaisen Venlan. Sarjan käsikirjoittaja Sirpa Leskelä palkittiin vuoden viihde ja events käsikirjoittajana.
Niin ikään "Verta, hikeä ja luksusta" -ohjelmasta on tehty suomalainen versio, joka julkaistiin Yle Areenaan 16.1.2023 ja nähdään Yle TV2:lla 19.1.2023 alkaen. Ohjelmaa juontaa Rosa Kettumäki. Ohjelmassa neljä sosiaalisen median vaikuttajaa matkustaa Kettumäen kanssa Ghanaan, Afrikan länsirannikolle etsimään vastauksia siihen, mitä tapahtuu luksuksen alkutuotannossa. Nämä neljä some-vaikuttajaa ovat Arttu Mustonen, Joona Hellman, Roosa Rahkonen ja Yousra Chafak.
Ole Martin Storlien

Ole Martin Storlien (s. 30. kesäkuuta 1988 Veldre) on norjalainen aktiiviuransa lopettanut yhdistetyn hiihtäjä. 
Storlien saavutti nuorten MM-kilpailuissa pronssia joukkuekilpailussa sekä Tarvisiossa 2007 että Zakopanessa 2008. Yhdistetyn maailmancupissa hän kilpaili ensimmäisen kerran Vikersundissa maaliskuussa 2009 sijoittuen 21:nneksi. Hänen paras sijoituksensa henkilökohtaisissa kilpailuissa oli 17:s sija Almatyn toisessa kilpailussa helmikuussa 2013.
Storlien lopetti uransa kauden 2015–2016 päätteeksi.
Vilho Pekonen

Antti Vilho Pekonen (5. tammikuuta 1862 Mikkeli – 27. huhtikuuta 1916 Viipuri) oli suomalainen poliisikomisario ja myöhemmin Viipurin poliisimestari. Pekonen oli huonossa maineessa sillä häntä pidettiin ”bobrikoffarina” eli tsaarinvallan yhteistoimintamiehenä.
Elämä.
Pekosen vanhemmat olivat ajuri Adolf Pekonen ja Anna Haatanen. Hän pääsi ylioppilaaksi Mikkelin lyseosta 1884 ja opiskeli oikeustiedettä Helsingin yliopistossa vuoteen 1894 saakka.
Pekonen toimi aluksi vakuutusasiamiehenä ja vuonna 1895 hän meni Helsingin poliisilaitoksen palvelukseen ylimääräiseksi poliisikomisarioksi. Hän toimi sitten 1903–1906 rikoskomisariona Helsingin poliisilaitoksella. Vuonna 1906 hänet erotettiin virasta koska hän oli tehnyt väärennöksiä ja kavaltanut rahaa valtiolta ja Helsingin kaupungilta. Pekonen tuomittiin sitten laskun väärentämisestä vankeuteen ja hän menetti kansalaisluottamuksensa. Pekonen pakeni Suomesta ja siirtyi asumaan Pietariin esiintyen siellä nimellä "Andrei Ivanowitsh Golko". Vuonna 1910 Pekonen pääsi kenraalikuvernööri Frans Seynin kaudella uudelleen suosioon, keisari Nikolai II armahti hänet Turun hovioikeuden vuonna 1906 tuomitsemista rangaistuksista ja hän sai Suomen senaatilta 16 000 markkaa korvauksena ansioiden menettämisestä. Tämä herätti kitkeriä kommentteja suomalaisessa lehdistössä ja Pekonen esiintyi muun muassa "Tuulispää"-pilalehden kansikuvassa. Pekonen nimitettiin vuonna 1912 Viipurin poliisimestariksi ja tätä virkaa hän hoiti kuolemaansa saakka. Hän hoiti muun muassa Viipurin hovioikeuden jäsenten pidätykset vuonna 1912. Poliisimestariksi nimityksestä Tuulispää sai aiheen pilakuvaan Pekosesta : "Ennen vankilan asukkaana Katajannokalla - Nyt poliisimestarina Viipurissa". 
Pekonen kuoli pitkäaikaisen sairauden jälkeen Viipurin sotilassairaalassa 54-vuotiaana huhtikuussa 1916.
Yksityiselämä.
Vilho Pekonen oli naimisissa vuodesta 1898 Edla Aurora Nymanin kanssa.
Unity Tower

Unity Tower (lempinimeltään "Szkieletor") on 102,5 metriä korkea vuonna 2019 valmistunut tornitalo Krakovassa, Puolassa. Siitä piti alun perin tulla Puolan kansallisen teknisen järjestön paikallinen pääkonttori ("Naczelan Organizacja Techniczna" eli "NOT") ja sen nimeksi piti tulla NOT Tower. Talon rakennus alkoi vuonna 1975 mutta pysähtyi vuonna 1981 taloudellisten rajoitusten ja Puolaan siihen aikaan voimaan tulleen sotilaslain vuoksi. Valmistus alkoi uudelleen maaliskuussa 2016 ja rakennus avattiin lopulta lokakuussa 2020.
Rakennus sijaitsee Mogilskie-liikenneympyrän ("Rondo Mogilskie") ja Krakovan taloudellisen yliopiston lähellä. Se on Krakovan toiseksi korkein rakennus K1:n jälkeen lukuun ottamatta antenneja (standardimääritelmä).
Koska pitkään keskeneräisenä ollut rakennus muistutti luurankoa, sille annettiin lempinimi Skeletorin, He-Manin arkkivihollisen mukaan, koska sarja oli siihen aikaan suosittu Puolassa.
Bastian Oczipka

Bastian Oczipka (s. 12. tammikuuta 1989 Bergisch Gladbach, Saksa) on saksalainen jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän on vasen laitapuolustaja. Oczipka edustaa 2. Bundesliigassa pelaavaa Arminia Bielefeldiä.
Oczipka edusti junioritasolla SV Blau-Weiß Handia (1994–1997), SV Bergisch Gladbach 09:ää (1997–1999) ja Bayer 04 Leverkusenia (1999–2008). Hän nousi Bayer 04 Leverkusenin edustusjoukkueeseen kesällä 2008. Oczipka kuitenkin lainattiin elokuussa 2008 FC Hansa Rostockiin ja puolentoista vuoden lainan jälkeen tammikuussa 2010 FC St. Pauliin, jossa hän pelasi niin ikään puolitoista vuotta. Hän pelasi Hansa Rostockissa 42 ja St. Paulissa 16 2. Bundesliigan ottelua sekä St. Paulissa 20 Bundesliigan ottelua. Oczipka pelasi ensimmäisen Bundesliigan ottelunsa 21. elokuuta 2010 St. Paulin voittaessa vieraissa SC Freiburgin 3–1. Ensimmäisen sarjaottelunsa Leverkusenissa Oczipka pelasi 18. marraskuuta 2011, kun joukkue voitti 1. FC Kaiserslauternin vieraissa 2–0. Yhteensä Oczipka pelasi kaudella 2011–2012 yhdeksän liigaottelua.
Kesällä 2012 Oczipka siirtyi myös Bundesliigassa pelaavaan Eintracht Frankfurtiin 500 000 euron siirtosummalla. Ensimmäisen pääsarjamaalinsa Oczipka teki 9. toukokuuta 2015, kun Eintracht Frankfurt voitti TSG 1899 Hoffenheimin kotonaan 3–1. Hän pelasi seurassa kaikkiaan 146 liigaottelua, joissa teki kaksi maalia ja antoi 22 maalisyöttöä. Kesällä 2017 hän siirtyi saman sarjan Schalkeen 4,5 miljoonan euron siirtosummalla. Kauden 2019–2020 loppuun mennessä hän on pelannut seurassa 84 bundesliigaottelua, joissa hän on tehnyt yhden maalin ja syöttänyt 12 maalia.
Oczipka on edustanut Saksaa alle 19- ja alle 20-vuotiaiden maajoukkuetasolla. Hän pelasi kahdessa ottelussa minuutin kummassakin Saksan voittaessa alle 19-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden 2008.
Karl-August Tiirmaa

Karl-August Tiirmaa (s. 7. heinäkuuta 1989 Võru) on virolainen yhdistetyn hiihtäjä, joka edustaa Põhjakotkas Otepää -seuraa. 
Tiirmaa on osallistunut neljiin MM-kilpailuihin: Liberecissä 2009 hän oli mukana joukkuekilpailussa yhdeksänneksi sijoittuneessa Viron joukkueessa, 39:s normaalimäen kilpailussa, 52:s suurmäen kilpailussa ja 55:s yhteislähtökilpailussa; Oslossa 2011 hän oli Viron joukkueen mukana 12:s, suurmäen kilpailussa 40:s ja normaalimäen kilpailussa 44:s; Val di Fiemmessä 2013 hän oli Viron joukkueen mukana 11:s, suurmäen kilpailussa 45:s ja normaalimäen kilpailussa 52:s; Falunissa 2015 hän oli Viron joukkueen mukana kymmenes, suurmäen kilpailussa 46:s ja normaalimäen kilpailussa 36:s. Sotšin olympialaisissa 2014 Tiirmaa sijoittui sekä normaali- että suurmäen kilpailuissa 44:nneksi.
Yhdistetyn maailmancupissa Tiirmaa kilpaili ensimmäisen kerran Lago di Teseron joukkuekilpailussa tammikuussa 2007, jossa Viron joukkue oli 13:s. Ensimmäiseen henkilökohtaiseen maailmancupin kilpailuunsa hän osallistui tammikuussa 2010 Oberhofissa saavuttaen siellä sijat 44 ja 49. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä Tiirmaa saavutti Tšaikovskissa tammikuussa 2014 oltuaan 19:s. Se on myös toistaiseksi hänen paras sijoituksensa henkilökohtaisissa kilpailuissa.
Viktor Pasitšnyk

Viktor Pasitšnyk (s. 2. joulukuuta 1992 Kremenets) on ukrainalainen yhdistetyn hiihtäjä, joka edustaa Kremenets Ski School -seuraa. 
Pasitšnyk on osallistunut kaksiin MM-kilpailuihin: Val di Fiemmessä 2013 hän oli Ukrainan parisprinttijoukkueessa 14:s, suurmäen kilpailussa 35:s ja normaalimäen kilpailussa 40:s; Falunissa 2015 hän oli Ukrainan parisprinttijoukkueessa 12:s, suurmäen kilpailussa 40:s ja normaalimäen kilpailussa 44:s. Sotšin olympialaisissa 2014 Pasitšnyk sijoittui suurmäen kilpailussa 30:nneksi ja normaalimäen kilpailuissa 42:nneksi.
Yhdistetyn maailmancupissa Pasitšnyk kilpaili ensimmäisen kerran Almatyssa helmikuussa 2013 saavuttaen sijat 34 ja 36. Maailmancupin pisteille hän pääsi ensimmäisen kerran Lillehammerin toisessa kilpailussa joulukuussa 2013 oltuaan 25:s. Parhaimmillaan hän on ollut 19:s Tšaikovskissa tammikuussa 2014.
Gustaf Hobin

Gustaf Adolf Hobin (23. syyskuuta 1764 Sulva – 22. kesäkuuta 1824 Pietarsaari) oli suomalainen sotilas, kalparitari ja oman aikansa yhteiskuntavaikuttaja. Gustafin isä (Karl Bengt Hobin) oli Pohjanmaan Rykmentin kapteeni.
Sotilasura.
Gustaf Hobin aloitti sotilasuransa 18-vuotiaana vuonna 1788 vänrikkinä. Luutnanttina Hobin toimi vuodesta 1790 alkaen ja taisteli sodassa ainakin Porrassalmella, Kilpikoskella ja Parkuinmäessä, jossa hän haavoittui ja joutui vangiksi. Sodan loputtua hänet vapautettiin 1793, jonka jälkeen hänet ylennettiin kapteeniksi ja hänelle myönnettiin Miekkatähdistön ritarikunnan ritarin arvonimi. Sotilasuralla Hobin jatkoi vielä pari vuotta, kunnes jättäytyi maanviljelystöihin Jurvan Tainuskylään omistaen Jurvassa kaksi maatilaa.
Sotilasuran jälkeen.
Sotilasuransa jälkeen Gustaf Hobin toimi paitsi tilallisena Jurvassa, myös yhteiskunnallisena vaikuttajana ajaen kotikuntansa asioita. Hän toimi Suomen Talousseuran jäsenenä ja oli ajamassa Jurvan seurakunnan ja sitä myötä kunnan itsenäistymistä, jatkoi Jurvanjärven kuivausta viljelysmaaksi sekä teki aloitteen Jurvan kirkon rakentamisesta.
Hobin kuoli vuonna 1824 toimiessaan Pietarsaaren tullinhoitajana, mutta oli aiemmin kertonut halustaan tulla haudatuksi Jurvaan.
Jurvan kirkon vieressä on Gustaf Hobinin "kalparitarin hauta" ja muistomerkki.
Gustaf ja hänen vaimonsa (Christina Beata, o.s. Böcker 1782-1853) saivat kuusi lasta. Heistä nuorin syntyi Kaskisissa mutta muut Jurvassa. Hobinin molemmat pojat toimivat yrittäjinä ja tilallisina. Vanhempi pojista, Gustaf Gustafsson Hobin, (1811-1871) toimi tilallisena Paimiossa ja oli isänsä tavoin Talousseurassa, toimien notaarina. Christian Gustaffson Hobin toimi apteekkarina Jyväskylässä ja omisti suuren tilan Laukaassa.
Vuonna 1860 veljekset halusivat muistaa syntymäkuntaansa ja lahjoittivat Jurvan seurakunnalle 10 tynnyrillistä viljaa hyödynnettäväksi kansakoulun rakentamista varten sekä isänsä haudan hoitamiseen.