Punainen mylly (vuoden 1952 elokuva)

Punainen mylly () on John Hustonin ohjaama brittiläinen elämäkerrallinen musiikkielokuva vuodelta 1952. "Punainen mylly" kertoo lapsena rampautuneen taidemaalarin Henri de Toulouse-Lautrecin myrskyisästä rakkaussuhteesta Pariisin huvikortteleissa 1800-luvun lopulla.
"Punaisen myllyn" pääosissa ovat José Ferrer, Zsa Zsa Gábor ja Suzanne Flon. Ohjaaja Huston myös laati käsikirjoituksen Anthony Veillerin kanssa Pierre La Muren samannimisen romaanin (1950) pohjalta.
"Punainen mylly" oli taloudellinen menestys ja voitti kaksi Oscar-palkintoa seitsemästä ehdokkuudestaan. Lisäksi elokuva voitti muita palkintoja ja oli ehdolla kolmeen BAFTA-palkintoon.
Juoni.
Lapsuudessa loukkaantuneen Henri de Toulouse-Lautrecin (José Ferrer) on vaikea liikkua. Iloa itsesääliin tuovat taiteen luominen ja Punaisen myllyn pikkutuhma kabaree. Henri tuntee monia viehättäviä tanssityttöjä, mutta läheisempi suhde naisiin tuntuu jo ajatuksena oudolta. Katutyttö Marie (Colette Marchand) kuitenkin rikkoo tämän säännön ja antaa Henrille huomiota.
Tuotanto.
"Punainen mylly" on kuvattu Technicolor-menetelmällä Englannin Lontoossa ja Surreyssa sijaitsevilla Shepperton Studiosilla Sheppertonissa sekä Ranskan Pariisissa 1,5 miljoonan dollarin budjetilla. Elokuvan kuvaukset alkoivat 23. kesäkuuta 1952 ja kestivät syyskuun 10. päivään.
"Punainen mylly" on Maureen Swansonin, Christopher Rhodesin ja Lee Montaguen elokuvadebyytti. Elokuvassa Muriel Smith dubbasi Zsa Zsa Gáborin laulun.
Julkaisu.
"Punainen mylly" sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa 23. joulukuuta vuonna 1952. Elokuvan New Yorkin ensi-ilta oli 10. helmikuuta vuonna 1953. Tämän jälkeen elokuva julkaistiin kautta maailman, kuten Japanissa 13. toukokuuta 1953, Länsi-Saksassa 29. heinäkuuta 1953, Tanskassa 20. elokuuta 1953, Ruotsissa 31. elokuuta 1953, Suomessa 25. syyskuuta 1953, Espanjassa 16. marraskuuta 1953, Ranskassa 11. joulukuuta 1953, Itävallassa tammikuussa 1952, Portugalissa 18. tammikuuta 1954 ja Itä-Saksassa 22. kesäkuuta 1955.
United Artists toimi elokuvan levittäjänä Yhdysvalloissa ja Independent Film Distributors Isossa-Britanniassa vuonna 1952. Elokuvan nimikkeenä on laajalti käytetty "Moulin Rouge". Sveitsissä ("Ein Lied aus Paris"), Ruotsissa ("Målaren på Moulin Rouge") ja Suomessa elokuvalla on omat nimikkeensä.
"Punainen mylly" on saanut uusintaesityksen Suomessa 7. huhtikuuta 1977, Espanjassa 28. tammikuuta 1981 ja Ranskassa 14. marraskuuta 2001. Suomen televisiossa elokuvaa on esitetty vuosina 1963, 1968, 1990, 1997 ja 2011.
Vastaanotto.
Elokuva tuotti ensimmäisenä vuotenaan Isossa-Britanniassa 205 453 puntaa ja Pohjois-Amerikassa 5 miljoonaa dollaria. Elokuva olikin vuoden 1952 seitsemänneksi menestynein elokuva ja United Artistsin menestynein.
Elokuvalla on Rotten Tomatoes -sivustolla 71 prosentin "tuore"-arvosana, joka perustuu seitsemään arvosteluun.
"Iltalehden" ja "Uuden Suomen" elokuvakriitikko Heikki Eteläpää kirjoitti vuonna 1980 elokuvan tarjoavan ”mutkatonta, ehkä sovinnaisen puoleistakin kerrontaa ilman ihmeempiä yllätyksiä”. Aihe on hänestä yhä verrattoman mukaansatempaava, samoin kuin Jacques Offenbachin cancan ja muu Georges Autricin säveltämä ja koostama musiikki. Mielenkiintoista oli Eteläpäästä elokuvan ”väridramaturgia”, jossa tarinankerronnan apuna käytetään Toulouse-Lautrecin tunnetuista töistä poimittuja värisävyjä.
VHS- ja DVD-julkaisut.
"Punainen mylly" on julkaistu videolle Isossa-Britanniassa vuonna 1986, 1993 ja 1998, Yhdysvalloissa vuonna 1989 ja Saksassa vuonna 2000.
"Punainen mylly" on myös saanut monta DVD-julkaisua. DVD:lle elokuva on julkaistu vuosina 2001, 2004 ja 2007. Vuonna 2004 elokuva julkaistiin kahdesti.