tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Kamferisulfonihappo

Kamferisulfonihappo (C10H16SO4) on sulfonihappoihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään orgaanisissa synteeseissä katalyyttinä ja optisesti aktiivisten yhdisteiden resoluutioissa.
Ominaisuudet.
Huoneenlämpötilassa kamferisulfonihappo on valkoista ja hygroskooppista kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee hyvin veteen ja etanoliin, etikkahappoon, etyyliasetaattiin, dikloorimetaaniin ja bentseeniin, mutta ei dietyylieetteriin. Muiden sulfonihappojen tavoin yhdiste on suhteellisen vahva happo. Kamferihappo on optisesti aktiivinen yhdiste ja sen d-enantiomeerin ominaiskiertokyky vesiliuoksessa on +21,5.
Valmistus ja käyttö.
Kamferisulfonihappoa valmistetaan kuumentamalla kamferia ja väkevää rikkihappoa etikkahappoanhydridin läsnä ollessa. Reaktion ensimmäisessä vaiheessa kamferin karbonyyliryhmä vastaanottaa protonin ja yhdisteelle tapahtuu Wagner–Meerwein-toisiintuminen. Tässä reaktiossa muodostuvasta karbokationista eliminoituu protoni, jolloin muodostuu hydroksikamfeenijohdannainen, joka reagoi rikkihaposta muodostuneen elektrofiilin kanssa additioreaktiolla muodostaen toisen karbokationin, joka toisiintuu kamferisulfonihapoksi.
Kamferisulfonihappoa käytetään paljon kiraalisten amiinien, aminohappojen ja alkoholien enantiomeerien erottamiseen resoluutiolla. Esimerkiksi lääketeollisuudessa yhdistettä käytetään muun muassa ampisilliinin, dekstropropoksifeenin ja kloramfenikolin resoluutioon. Yhdistettä voidaan käyttää myös happamana katalyyttinä valmistettaessa asetaaleja tai suojattaessa alkoholeja dihydropyraanin avulla. Lisäksi kamferisulfonihappoa voidaan käyttää kiraalisena apuaineena ja siitä valmistetaan myös muita enantiomeerien erotukseen käytettäviä kemikaaleja kuten kamferisultaamia eli bornaanisultaamia. Yhdistettä myydään sekä vapaana happona että natrium- tai kalsiumsuolana. Kamforisulfonihappoa voidaan käyttää myös kiraalisena doupanttina sähköäjohtavissa polymeereissä.
Pitkäsenkylä

Pitkäsenkylä sijaitsee Kalajoella, joen pohjoisrannalla. 
Kylä on sijoittunut Kalajoen keskustan ja Tyngän kylän välille, Kalajoelta joen pohjoispuolta Alavieskaan johtavan tien molemmin puolin. Vuonna 2013 kylässä oli 644 asukasta, mikä merkitsi 2 %:n kasvua vuoteen 2000 verrattuna.
Pitkäsenkylällä on säilyneiden veroluetteloiden mukaan ollut asutusta jo 1500-luvun alkupuolelta lähtien.
Kylällä sijaitsi vuosina 1556–1595 Kalajoen toinen kirkko, josta se myöhemmin purettiin ja siirrettiin Pohjankylän alapäähän. Kalajokilaakson kulttuurimaisema välillä Pitkäsenkylä-Nuoranperä-Hihnanperä sisältää runsaasti perinteistä rakennuskantaa. Pitkäsenkylässä on vanhoja asuinrakennuksia mm. Tavastin (Saukko), Kivirinnan, Niemelän, Alanauhan ja Nauhan tiloilla. Koulutoiminta alkoi Pitkäsenkylässä 1914 ja lopetettiin 2003.
Kylässä toimii useita yrityksiä. Näistä tunnetuimmat ovat Topi-Kalustaja Oy (Topi-keittiöt) ja Penttilän perunatila sekä Kalajoen Neliveto Oy. Kylällä on myös suuria lypsykarjatiloja sekä hevostiloja. Suomen suurin tuulipuisto, Mustilankankaan tuulivoimapuisto (2015), rajoittuu Pitkäsenkylän peltoihin kylän koillispuolella.
Kylän yhdistystoiminta on vilkasta. Pitkäsenkylän Maa- ja Kotitalousnaiset saivat vuonna 2013 jaetun Maa- ja Kotitalousnaisten valtakunnallisen tunnustuspalkinnon yhdessä Seinäjoen Maa- ja Kotitalousnaisten kanssa. Maa- ja kotitalousnaisten Keskuksen hallitus antoi tunnustusta yhdistysten yhteistoiminnasta, näkyvyydestä sekä Maa- ja kotitalousnaisten yhteisten asioiden eteenpäin viemisestä.
Pitkäsenkylän maa- ja kotitalousnaisten toiminta kokoaa kyläläisiä yhteen niin säännöllisillä kahvitapaamisilla ja jumppatuokioilla kuin erilaisilla retkillä, kursseilla, tapahtumilla ja talkoilla. Yhdistys on järjestänyt muun muassa lounastapahtumia kyläläisille, laturetkiä ja huivinvaihtopäiviä. Naiset osallistuvat ahkerasti Keski-Pohjanmaan maa- ja kotitalousnaisten piirikeskuksen tapahtumiin ja järjestön valtakunnallisiin kampanjoihin. Jäseniä yhdistyksessä vuonna 2014 oli 95.
Franz-Josef Kemper

Franz-Josef Kemper (s. 30. syyskuuta 1945 Hopsten) on saksalainen keskimatkojen juoksija. Kemperin aktiivivuodet olivat 1964–1973. Tänä aikana hän voitti viisi kertaa Länsi-Saksan 800 metrin mestaruuden vuosina 1965, 1966, 1967, 1970 ja 1971. Lisäksi hänellä on joukko halli- ja viestimestaruuksia.
Vuodesta 1966 tuli Kemperin nimi kansainväliseen tietoisuuteen. Hän sivusi Jürgen Mayn edellisenä vuonna juoksemaa 1 000 metrin ME:tä 2.16,2 Hannoverissa heinäkuussa 1966. Seuraavassa kuussa hän juoksi myös Hannoverissa uuden 800 metrin Euroopan ennätyksen parantamalla Roger Moensin 11 vuotta vanhaa ennätystä aikaan 1.44,9. Samana kesänä hän oli mukana nelikossa, joka teki uuden 4 × 800 metrin ME:n. Syyskuussa 1966 järjestettyihin Budapestin EM-kisoihin Kemper matkusti suosikkina. Loppukilpailussa hän hävisi aivan yllättäen itäsaksalaiselle tittelin puolustajalle Itä-Saksan Manfred Matuschewskille, joka taistelun jälkeen löi Kemperin kymmenyksellä.
Seuraavina vuosina Kemper saavutti myös menestystä. Matuschewski voitti Kemperin jälleen vuoden 1967 Eurooppa cupin finaalissa Kiovassa. Vuoden 1967 Tokion Universiadeissa Kemper sijoittui hopealle samalla ajalla voittajan Ralph Doubellin kanssa. Seuraavan vuoden Meksikon olympialaisissa Kemper eteni välieriin. Vuoden 1970 Torinon Universiadeissa Kemper otti mestaruuden. Kotiolympialaisissaan vuonna 1972 Münchenissä Kemper sijoittui neljänneksi.
Urheilu-uran jälkeinen aika.
Kemper opiskeli liikuntaa, saksan kieltä ja kirjallisuutta Münsterin yliopistossa ja sosiologiaa Darmstadtin teknillisessä yliopistossa. Darmstadtissa hän väitteli tohtoriksi vuonna 1980.
Vuodesta 2000 alkaen Kemper on toiminut Rheinland-Pfalzin osavaltion apulaisjohtajana ja johtajana urheiluosastolla. Vuodesta 2003 alkaen Kemper nimitettiin vuoden 2006 jalkapallon MM-kisojen järjestelytoimikuntaan.
Vuonna 1989 Kemper avioitui saksalaisen 800 metrin olympiajuoksijan Sylvia Schenkin kanssa.
Pasi Wedman

Pasi Wedman (s. 21. maaliskuuta 1975 Kuusamo) on suomalainen uransa jo päättänyt riistamaaliammunnan maailmanmestari. Wedman oli aktiiviurallaan 169 senttimetriä pitkä ja painoi 63 kilogrammaa.
Wedman oli mukana vuoden 2000 kesäolympialaisissa Sydneyssä, jossa hän sijoittui neljänneksi 10 metrin olympiakiväärissä. Hän jäi pronssimitalista vain 5,3 pistettä. MM-kilpailuista Wedman on saavuttanut yhden kullan, yhden hopean ja kaksi pronssia. Jokainen mitali on tullut joukkuekilpailuista. EM-kilpailuista hänellä on neljä hopeaa ja kaksi pronssia. Poikien tasolla Wedman voitti MM-kultaa 10 metrin olympiakiväärissä vuonna 1994 ja edeltävänä vuonna EM-kultaa samasta lajista silloisella nuorten maailmanennätyksellä.
Maailmancupin finaalissa vuonna 1997 Luganossa Wedman sijoittui kolmanneksi 10 metrin olympiakiväärissä. Hänellä on kaksi maailmancupin osakilpailun kakkossijaa ja yksi kolmossija.
Uransa jälkeen Wedman on toiminut Suomen nuorten olympiakiväärivalmentajana.
Vasil Lobžanidze

Vasil Lobžanidze (, s. 14. lokakuuta 1996 Tbilisi) on georgialainen rugby union -pelaaja, joka edustaa kotimaansa pääsarjassa pelaavaa RC Armazi Tbilisiä ja Georgian rugby union -maajoukkuetta. Pelipaikaltaan 175 senttimetriä pitkä ja 75 kilogrammaa painava Lobžanidze on linkki.
Lobžanidze debytoi Georgian rugby union -maajoukkueessa helmikuussa 2015. Hän kuuluu maajoukkueeseen myös saman vuoden MM-kilpailuissa, joissa hän teki debyyttinsä Tongaa vastaan ollen MM-kisahistorian nuorin pelaaja 18 vuoden ja 340 päivän iässä.
Algerianpihta

Algerianpihta ("Abies numidica") on pihtalaji ("Abies"). Se on ainavihanta havupuu, joka kasvaa luonnossa vain hyvin pienellä vuoristoalueella Algeriassa. Laji on luokiteltu äärimmäisen uhanalaiseksi.
Ulkonäkö.
Algerianpihta on ainavihanta havupuu, joka kasvaa enimmillään noin 25 metriä korkeaksi. Harmahtava kaarna on aluksi sileää ja vanhemmiten tulee uurteiseksi. Tiheäoksainen latvus on kartiomainen. Oksat ovat siirottavia. Versot ovat kiiltäviä ja kaljuja. Tummanruskeat silmut ovat munanmuotoisia.
Neulaset ovat tiheässä. Ne ovat 1,5–2 senttimetriä pitkiä, jäykkiä ja tummanvihreitä. Kävyt ovat lieriömäisiä, 15–20 senttimetriä pitkiä ja 3,5–5,5 senttimetriä leveitä. Suojussuomut eivät näy suurten, noin kolme senttimetriä leveiden käpysuomujen alta.
Levinneisyys.
Algerianpihta kasvaa luonnonvaraisena vain pienellä alueella Atlasvuoristoon kuuluvalla Kabylian vuoristoalueella Algeriassa 1 300–2 000 metrin korkeudessa. Se kasvaa vuoristometsissä yhdessä atlassetrin ("Cedrus atlantica"), euroopanmarjakuusen ("Taxus baccata"), euroopanorjanlaakerin ("Ilex aquifolium") ja marokontammen ("Quercus canariensis") kanssa.
Kim Nilsson

Kim Nilsson (s. 28. maaliskuuta 1988 Öölanti) on ruotsalainen salibandyn pelaaja, joka edustaa ruotsalaista FBC Kalmarsundia kaudella 2016-2017 ja Ruotsin salibandymaajoukkuetta. Pelipaikaltaan 193 senttimetriä pitkä vasenkätinen Nilsson on hyökkääjä.
Nilsson on Färjestadens IBK:n kasvatti. Hän siirtyi myöhemmin AIK Innebandyyn, jossa hän voitti Ruotsin mestaruuden vuonna 2012. Vuonna 2014 Nilsson siirtyi Sveitsin liigan Grasshoppersiin. Näin ollen hänestä tuli historian kovapalkkaisin salibandyn pelaaja.
Nilsson on voittanut Ruotsin salibandymaajoukkueen kanssa MM-kultaa sekä vuosina 2012 että 2014. Molemmilla kerroilla Nilsson on valittu turnauksen parhaaksi pelaajaksi ja myös tähdistökentälliseen. Hänellä on myös MM-hopeaa vuodelta 2010 Suomesta, MM-hopeaa 2016 Riian kisoista sekä hopeaa 2018 Prahan MM-kisoista.
Angry Birds -elokuva

Angry Birds -elokuva () on vuonna 2016 ensi-iltansa saanut suomalais-yhdysvaltalainen tietokoneanimoitu toimintakomedia, jonka ovat ohjanneet Clay Kaytis ja Fergal Reilly. Se perustuu suomalaisen peliyhtiö Rovion samannimiseen videopelisarjaan. Elokuvan pääosissa näyttelevät Jason Sudeikis, Josh Gad, Danny McBride, Bill Hader, Maya Rudolph, Kate McKinnon, Sean Penn, Tony Hale, Keegan-Michael Key ja Peter Dinklage.
Elokuvassa seurataan Red-nimisen linnun elämää, joka kärsii vihanhallintaongelmista. 
"Angry Birds -elokuva" on maailman ensimmäinen mobiilipelin pohjalta tehty elokuva. Elokuvan budjetti oli noin 65 miljoonaa euroa, ja sen markkinointiin varattiin noin sata miljoonaa euroa.
Elokuva tuotti avausviikonloppunaan toukokuun puolivälissä noin 38 miljoonaa euroa, ja se oli lipputulojen ykkönen lähes 40 maassa. Myös Suomessa se oli viikonlopun katsotuin, ja sen kävi katsomassa yli 68 000 ihmistä.
Yhdysvalloissa "Angry Birds -elokuvan" ensi-ilta oli 20. toukokuuta. Lähes neljässä tuhannessa teatterissa jakeluun tullut elokuva tuotti viikonloppuna lähes 40 miljoonan dollarin lipputulot ja oli viikonlopun katsotuin. Elokuva oli viikonvaihteen katsotuin myös Kiinassa, jossa se tuotti lähes 30 miljoonaa dollaria.
Maailmanlaajuisesti elokuva oli tuottanut toukokuuhun 2017 mennessä 350 miljoonan dollarin lipputulot. Suomessa elokuva sai lähes 330 000 katsojaa, ja se onkin Suomen katsotuin kotimainen animaatioelokuva.
Elokuvasta tehtiin jatko-osa "Angry Birds -elokuva 2", joka sai ensi-iltansa elokuussa 2019. Elokuvan tuottaa Columbia Pictures ja sen levittää Sony Pictures.
Palkinnot.
Vuonna 2017 "Angry Birds" voitti audiovisuaalisen alan Hulda-vientipalkinnon, jonka myönsi elokuva- ja televisioalan vientiorganisaatio Favex (nykyisin Audiovisual Finland).
Ääninäyttelijät.
Suomenkielisen version sivurooleista vastaavat Elina Knihtilä, Joonas Nordman, Essi Hellén, Pasi Ruohonen, Peter Kanerva, Santtu Karvonen, Kiti Kokkonen, Antti Matikainen, Ella Pyhältö, Aku Laitinen, Hanna Kaila, Luca Elshout, Iris Kovalainen, Neve Sirkiä, Waltteri Helisalo, Luca Vieri, Seera Alexander, Jaajo Linnonmaa, Anni Hautala, Sanni, Jari Sillanpää, Pinja Hanski, Verna Kossila, Tarja Alexander, Juho Nummela ja Olli-Pekka Louniala. Ohjauksesta vastaa Antti L. J. Pääkkönen.
Tb 82F -luokka

Tb 82F -luokka oli Itävalta-Unkarin laivaston ensimmäisessä maailmansodassa palvellut kuudentoista aluksen muodostama torpedoveneluokka. Luokka tunnetaan myös nimellä 250 tonnin torpedoveneiden F-ryhmänä eli alaluokkana.
Alukset.
Danubius valmisti alukset sekä Porto Rén (nyk. Kraljevica) että Bergudin (nyk Brgud) telakoillaan.
Sergej Milinković-Savić

Sergej Milinković-Savić (, s. 27. helmikuuta 1995 Lleida, Espanja) on serbialainen jalkapalloilija, joka edustaa Saudi-Arabian valioliigassa pelaavaa Al-Hilalia. Oikeajalkainen Milinković-Savić on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Seurajoukkueura.
Milinković-Savić aloitti uransa Serbian superliigan FK Vojvodinassa, jossa hän pelasi kaudella 2013–2014 13 ottelua tehden kolme maalia ja voittaen Serbian cupin. Heinäkuussa 2014 hän siirtyi Belgian Jupiler Pro Leaguen KRC Genkiin, jossa hän pelasi 24 ottelua tehden viisi maalia.
Elokuussa 2015 Milinković-Savić siirtyi Italian Serie A:n Lazioon. Hän teki debyyttinsä Serie A:ssa samassa kuussa Bolognaa vastaan. Ensimmäisellä kaudellaan hän pelasi 25 Serie A -ottelua ja teki niissä yhden maalin, tammikuussa Fiorentinaa vastaan. Kaudella 2016–2017 hän teki 34 Serie A -ottelussa neljä maalia ja seuraavalla kaudella 35 Serie A -ottelussa 12 maalia. Tämän jälkeen hänen kausittaiset ottelumääränsä Serie A:ssa olivat 31, 37, 32, 37 ja 36 sekä maalimääränsä vastaavasti viisi, seitsemän, kahdeksan, yksitoista ja yhdeksän.
Kaudella 2018–2019 Milinković-Savić voitti Lazion joukkueessa Italian cupin ja teki maalein 2–0 päättyneessä loppuottelussa joukkueensa ensimmäisen maalin. Hän pelasi Mestarien liigassa seitsemän ottelua kaudella 2020–2021. Eurooppa-liigassä hän pelasi eri kausina yhteensä 38 ottelua ja teki niissä seitsemän maalia.
Maajoukkueura.
Milinković-Savić on edustanut Serbiaa monissa eri nuorten maajoukkueissa. Vuonna 2013 hän voitti alle 19-vuotiaiden kanssa ikäluokan EM-kultaa. Milinković-Savić oli mukana voittamassa myös alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruutta vuonna 2015 pelaten turnauksessa kuudessa ottelussa onnistuen maalinteossa kerran. Hänet valittiin turnauksen kolmanneksi parhaaksi pelaajaksi ja palkittiin Bronze Shoella.
Aikuisten maajoukkuetasolla Milinković-Savićilla oli mahdollisuus edustaa joko Serbiaa, synnyinmaataan Espanjaa tai Bosniaa ja Hertsegovinaa, jossa hänen isänsä on syntynyt. Hän valitsi Serbian ja on pelannut kesäkuun 9. päivään 2024 mennessä maajoukkueessa 51 ottelua ja tehnyt niissä yhdeksän maalia. Hän pelasi MM-kilpailuissa 2018 täyden ajan joukkueensa kaikissa kolmessa ottelussa. MM-kilpailuissa 2022 hän pelasi avauskokoonpanossa Serbian kaikissa kolmessa ottelussa ja teki maalin Kamerunia vastaan.
Muuta.
Milinković-Savić syntyi Espanjassa, jossa hänen isänsä, bosniahertsegovinalaissyntyinen Nikola Milinković pelasi tuolloin jalkapalloa. Myös Milinković-Savićin pikkuveli, Vanja Milinković-Savić on ammattilaisjalkapalloilija, pelipaikaltaan maalivahti, ja alle 20-vuotiaiden maailmanmestari.
Saavutukset.
FK Vojvodina
SS Lazio
Serbia
Kieran Read

Kieran Read (s. 26. lokakuuta 1985 Papakura) on uusiseelantilainen rugby union -pelaaja, joka edustaa ITM Cup -seura Canterburyä ja Super Rugby -seura Crusadersia. 193 senttimetriä pitkä ja 111 kilogrammaa painava Read kuuluu myös Uuden-Seelannin rugby union -maajoukkueeseen. Pelipaikaltaan hän on pelaaja 8 tai flänkkeri.
Read on edustanut kotimaansa ITM Cupin Canterbury Rugby Football Unionia vuodesta 2006 lähtien. Hän on voittanut seuran kanssa ITM Cupin kuudesti peräkkäin vuosina 2008-2013. Kansainvälisen Super Rugby -sarjan uusiseelantilaiseen Crusaders-joukkueeseen Read on kuulunut vuodesta 2007 lähtien. Hän voitti mestaruuden vuonna 2008.
Uuden-Seelannin rugby union -maajoukkueessa Read debytoi marraskuussa 2008 Skotlantia vastaan. Hän oli mukana voittamassa vuosien 2011 ja 2015 maailmanmestaruuksia. 
Loppuvuodesta 2013 Read valittiin vuoden parhaaksi rugby union -pelaajaksi maailmassa.
Mantas Kalnietis

Mantas Kalnietis (s. 6. syyskuuta 1986 Kaunas, Liettuan SNT, Neuvostoliitto) on liettualainen koripalloilija.
Pelintekijänä pelaava Kalnietis on voittanut muun muassa Eurocupin vuonna 2013, neljä Baltian liigan mestaruutta ja neljä Liettuan mestaruutta.
Liettuan maajoukkueessa Kalnietis on voittanut pronssia vuoden 2010 MM-kilpailuista ja EM-hopeaa Sloveniasta 2013 sekä vuonna 2015. Kesäolympialaisissa hän sijoittui Liettuan joukkueessa kahdeksanneksi Lontoossa 2012.
Zsh

Zsh (Z shell) on POSIX-yhteensopiva komentotulkki. Alkuperäinen kehittäjä on Paul Falstad.
Se on ollut oletuskomentotulkkina vuodesta 2019 lähtien macOS:llä, ja vuodesta 2020 lähtien Kali Linuxilla. Zsh löytyy useimpien Linux-jakeluiden pakettivarastosta ja on siten helposti asennettavissa.
Zsh on laajennettavissa liitännäisillä. Suosittuja vaihtoehtoja liitännäisten hankintaan ja hallintaan ovat Antigen ja Oh My Zsh. Z shellin ulkoasu on muokattavissa.
Joitakin eroja Bashiin verrattuna ovat mm. kattavampi parametrien ja tiedostopolkujen täydennys, hakemistoon siirtyminen ilman cd-komentoa ja mahdollisuus syntaksin väritykseen. Bashista poiketen Zsh tukee kokonaislukulaskennan lisäksi liukulukuaritmetiikkaa.
Jyrki Iivonen

Jyrki Kalervo Iivonen (s. 21. heinäkuuta 1950 Karstula) on suomalainen valtiotieteen tohtori, dosentti ja ulkopolitiikan tutkija.
Iivonen väitteli valtiotieteen tohtoriksi 1990. Hän on toiminut Tampereen yliopiston valtio-opin dosenttina vuodesta 1991 alkaen ja Helsingin yliopiston yleisen valtio-opin (kansainvälinen politiikka) dosenttina vuodesta 1996 alkaen.
Iivonen oli 1980-luvulla ja 1990-luvun alussa tutkijana Tampereen yliopiston politiikan tutkimuksen laitoksella ja Ulkopoliittisessa instituutissa. Hän työskenteli vuodesta 1994 alkaen eri tehtävissä ulkoasiainhallinnossa ja puolustusministeriössä. Iivonen toimi viimeksi ennen eläkkeelle jäämistään puolustusministeriön viestintäjohtajana vuosina 2002–2013.
Ura.
Iivonen kirjoitti ylioppilaaksi 1969 ja valmistui yhteiskuntatieteiden kandidaatiksi 1973 sekä yhteiskuntatieteiden lisensiaatiksi 1982 Tampereen yliopistossa. Valtiotieteen tohtoriksi hän väitteli 1990 Helsingin yliopistossa ja suoritti 1986 tutkimustyötä Lontoon yliopistossa.
Työuransa Iivonen aloitti Tampereen yliopiston tutkijana 1973–1975, vuodet 1979–1982 hän toimi viransijaisena assistenttina ja 1982 viransijaisena lehtorina. Tampereen yliopiston viransijaisena apulaisprofessorina hän työskenteli 1983 ja valtio-opin dosenttina vuodesta 1991 lähtien. Tilastokeskuksen yliaktuaarina Iivonen oli 1975–1978, Suomen akatemian tutkijana 1984–1986 ja Ulkopoliittisen instituutin erikoistutkijana 1987–1994. Puolustusministeriön väliaikaisena neuvottelevana virkamiehenä hän työskenteli 1994–1996 ja siirtyi sitten vuosiksi 1996–2000 Suomen suurlähetystöön Washingtoniin poliittisista ja sotilasasioista vastaavaksi ministerineuvokseksi. Yhdysvalloista hän palasi Suomeen toimiakseen puolustusministeriön neuvottelevana virkamiehenä 2000–2001 ja siirtyi sitten puolustusministeriön viestintäjohtajaksi vuosiksi 2002–2013.
Päätyönsä ohella Iivonen on toiminut kolumnistina Turun Sanomissa 1986–1996, Ruotuväki-lehdessä 1996–1998, Pohjalaisessa 2006–2014 ja Kalevassa 2013–2016. Päätoimittajana hän on ollut Ulkopolitiikka-lehdessä 1990–1994 ja Maanpuolustus-lehdessä 2007–2013.
Renaldas Seibutis

Renaldas Seibutis (s. 23. heinäkuuta 1985 Šventoji, Liettuan SNT, Neuvostoliitto) on liettualainen koripalloilija.
Heittävänä takamiehenä pelaava Seibutis on pelannut urallaan kotimaansa lisäksi muun muassa Kreikassa ja Turkissa.
Liettuan maajoukkueessa Seibutis on voittanut pronssia vuoden 2010 MM-kilpailuista ja EM-hopeaa Sloveniasta 2013 sekä vuoden 2015 kilpailuista. Kesäolympialaisissa hän sijoittui Liettuan joukkueessa kahdeksanneksi Lontoossa 2012.
M-Plast

M-Plast Oy on suomalainen eristelevyjen valmistaja. Yritys on perustettu Kaavilla vuonna 1983. M-Plastin päätuote on suulakepuristettu XPS-eristelevy. Yrityksen markkinaosuus kotimaassa on reilut 10 prosenttia. Tuotteiden päämarkkina-alue on Suomen lisäksi Ruotsi ja Pohjois-Norja. Suomessa myynti painottuu Savon ohella Jyväskylän seudulle. 
Kaavin tehdas valmistaa eristelevyjä kolmessa vuorossa viitenä päivänä viikossa. Yritys työllistää 16 ihmistä (2015). Vuonna 2014 M-Plast Oy:n liikevaihto oli reilut kuusi miljoonaa euroa.
Tuotteet.
M-Plast Oy:n päätuote on XPS-eristelevy. Se on umpisoluinen suulakepuristettu lämmöneristyslevy, joka säilyttää puristuslujuutensa, lämmöneristävyytensä ja kosteustekniset ominaisuutensa vaativissa olosuhteissa.
Tuotetta valmistetaan suorareunaisena (levykoko 600 × 2400) tai puolipontattuna (585 × 2385). 
Eristelevyn käyttökohteita ovat kuormityskestävyyttä vaativat talonrakennuskohteet, anturat, 
sokkelit, alapohjat, seinät, maanpaineseinät, katot, käännetyt katot, pihat, 
putkikaivannot sekä liikenne- ja parkkialueet. Levyt asennetaan tasaiselle alustalle. Ne kiinnitetään mekaanisesti tai liimausmenetelmällä. Mikäli pinnoitusta tai rappausta käytetään, levy karhennetaan tarttuvuuden lisäämiseksi. Pinnoitusaineiden käytössä noudatetaan ainevalmistajan ohjeita. 
Omistajat.
Yrityksen pääomistaja on Tapio Jussila. Kyösti Hakkarainen, Henrikki Jussila ja Johannes Jussila ovat yrityksessä vähemmistöosakkaina. Kesällä 2015 uutisoitiin, että norjalainen solumuovivalmistaja Jackon Group tulee jatkossa olemaan mukana M-Plast Oy:n toiminnassa. 
Jackon Group on Pohjoismaiden suurin solumuovivalmistaja. Vuonna 2014 Jackon AS:n liikevaihto oli 241 miljoonaa euroa. Yrityksellä on 12 tehdasta Pohjoismaissa ja kolme muualla Euroopassa. Työntekijöitä yrityksellä on kaikkiaan yli 700. Kaavilaisen M-Plastin kanssa solmittavan yrityskaupan arvioidaan lisäävän yhteistyötä muun muassa tuotekehityksessä ja raaka-ainehankinnoissa sekä liiketoimissa Pohjoismaisilla markkinoilla. Myös tuotevalikoiman laajeneminen on mahdollista.
Tom Sawyerin seikkailut (vuoden 1938 elokuva)

Tom Sawyerin seikkailut ("The Adventures of Tom Sawyer") on Norman Taurogin ohjaama koko perheen seikkailuelokuva vuodelta 1938. Se on ensimmäinen Mark Twainin klassikkoromaanista tehty värielokuva (Technicolor). Aiemmin romaani oli filmatisoitu mykkäelokuvina 1907 ja 1917 sekä äänielokuvana 1930 (ohj. John Cromwell).
Tuotanto.
Elokuvan ohjaajaksi kiinnitettiin alun perin H.C. Potter, mutta hänet erotettiin jo alkuvaiheessa. George Cukor ohjasi sitten joitakin kohtauksia mutta kieltäytyi jatkosta, jolloin ohjaajaksi otettiin Norman Taurog.
Tuottaja David O. Selznick järjesti Tomin roolin esittäjän etsimiseksi valtakunnallisen etsintäkampanjan, samanlaisen kuin pari vuotta aiemmin Scarlett O’Haran näyttelijän etsinnässä elokuvaan "Tuulen viemää". Tom Sawyerin roolin sai 25 000 hakijan joukosta bronxilaisen palomiehen poika Tommy Kelly, jonka merkittävimmäksi rooliksi tämä elokuva jäi. Kelly suoritti myöhemmin tohtorintutkinnon ja teki elämänuransa kansainvälisissä järjestöissä, muun muassa Yhdistyneiden kansakuntien elintarvike- ja maatalousjärjestössä (FAO).
Vastaanotto.
Kellyn roolityötä kehuttiin, ja William Cameron Menzies sai lavastuksestaan Oscar-ehdokkuuden, mutta elokuva ei ansainnut tuotantokustannuksiaan takaisin vaan jäi 300 000 dollaria tappiolle.
Vanja Milinković-Savić

Vanja Milinković-Savić (, s. 20. helmikuuta 1997 Ourense, Espanja) on Espanjassa syntynyt serbialainen jalkapallomaalivahti, joka edustaa Italian Serie A:ssa pelaavaa Napolia lainalla saman sarjan Torinosta.
Ura.
Seurajoukkueura.
Milinković-Savić on FK Vojvodinan kasvatti. Hän siirtyi seurasta Englannin Valioliigan Manchester Unitediin heinäkuussa 2014. Hänet lähetettiin kuitenkin seuraavana päivänä lainasopimuksella takaisin vanhaan seuraansa. Kaudella 2014–2015 Milinković-Savić pelasi Serbian superliigassa 17 ottelua. Kesäkuussa 2015 hän palasi takaisin manchesterilaisseuraan.
Kaudella 2016–2017 Milinković-Savić edusti puolalaista Lechia Gdańskia. Italialaisseura Torino osti hänet vuonna 2017, mutta pelattuaan seuran edustusjoukkueessa kaudella 2017–2018 yhden Serie A -ottelun ja kolme Italian cupin ottelua hän sai pitkään odottaa seuraavaa otteluaan Torinon pelaajana. Hän oli Torinosta lainalla Italian SPAL:issa ja Ascolissa sekä kaudella 2019–2020 Belgian Standard Liègessä, jossa hän pelasi kolme Eurooppa-liigan ottelua, mutta muutoin peliaika jäi näissäkin seuroissa vähäiseksi. Kaudella 2020–2021 Milinković-Savić pelasi Torinossa viisi Serie A -ottelua mutta seuraavilla kausilla jo 27 ja täydet 38 ottelua. Kaudella 2023–2024 hän pelasi Serie A:ssa 36 ottelua ja kaudella 2024–2025 37 ottelua.
Heinäkuussa 2025 Milinković-Savić siirtyi Torinosta saman sarjan Napoliin yksivuotisella lainasopimuksella. Lainasopimus velvoittaa Napolin ostamaan Milinković-Savićin pysyvästi 21,5 miljoonalla eurolla.
Maajoukkueura.
Milinković-Savić on edustanut Serbiaa monissa eri nuorten maajoukkueissa. Vuonna 2014 hän toimi alle 19-vuotiaissa Predrag Rajkovićin varamaalivahtina ikäluokan EM-kilpailuissa, joissa Serbia selvisi välieriin. Myös vuoden 2015 alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa, joissa Serbia saavutti kultaa, Milinković-Savić toimi Rajkovićin varamaalivahtina.
Milinković-Savić olisi voinut edustaa aikuisten maajoukkuetasolla joko Serbiaa, synnyinmaataan Espanjaa tai isänsä synnyinmaata Bosniaa ja Hertsegovinaa. Hän pelasi Serbian A-maajoukkueessa ensimmäisen ottelunsa marraskuussa 2021. MM-kilpailuissa 2022 hän pelasi joukkueensa kaikki kolme ottelua. Hän on pelannut elokuun alkuun 2025 mennessä 19 A-maaottelua.
Muuta.
Milinković-Savić syntyi Espanjassa, jossa hänen isänsä, bosniahertsegovinalaissyntyinen Nikola Milinković pelasi tuolloin jalkapalloa. Myös Milinković-Savićin isoveli, Sergej Milinković-Savić on ammattilaisjalkapalloilija, joka edusti vuosina 2015–2023 italialaista SS Laziota ja on myös alle 20-vuotiaiden maailmanmestari.
Saavutukset.
Serbia
RN Ariete

RN Ariete () oli Italian kuninkaallisen laivaston vuonna 1943 valmistunut Ariete-luokan torpedovene.
Valmistus.
Alus tilattiin Genovasta Ansaldolta, missä köli laskettiin 15. heinäkuuta 1942. Alus laskettiin vesille 6. maaliskuuta 1943 ja liitettiin laivastoon vielä samana vuonna 5. elokuuta.
Palvelus.
Alus luovutettiin 30. huhtikuuta 1949 sotakorvauksena Jugoslavialle, joka liitti sen laivastoonsa nimellä "Dumitor". Alus poistettiin palveluksesta 1963.
Voitolla yöhön (televisiosarja)

Voitolla yöhön on syksyllä 2015 MTV3-kanavalla esitetty viihdeohjelma, jossa seitsemän suomalaista julkisuuden henkilöä harjoittelivat viikoittain uuden taitoa ja lahjakkuutta vaativan lajin. Valmentajina toimivat lajien ammattilaiset.
Ohjelmassa kilpailivat Jukka Rasila, Juuso Mäkilähde, Viivi Pumpanen, Susanna Koski, Petri Nygård, Elina Kottonen sekä Aki Linnanahde. Ohjelman juonsi Mikko Leppilampi.
Kukaan kilpailijoista ei pudonnut kilpailusta ohjelman edetessä, vaan he kerryttivät viikko viikolta pistesaldoaan, jotka määräytyivät saatujen katsojaäänten perusteella. Kilpailun voittaa eniten pisteitä saanut kilpailija. Kilpailijat keräävät samalla myös rahaa valitsemalleen hyväntekeväisyyskohteelle. Ohjelman voitti Viivi Pumpanen, joka lahjoitti voittopottinsa Helsingin eläinsuojeluyhdistykselle.
Ohjelma perustuu "I can do that" -nimiseen formaattiin.
Tehtävät.
Ensimmäisessä jaksossa kaikille seitsemälle kilpailijalle jaettiin ensimmäiset tehtävät, jotka he esittivät toisessa jaksossa. Kilpailijat suorittivat tehtävät pareittain, paitsi ilman paria jäänyt kilpailija, joka sai tietää tehtävänsä niin sanotussa salahuoneessa.
Seitsemännessä jaksossa siihen mennessä eniten pisteitä kerännyt Juuso Mäkilähde pääsi suoraan finaaliin. Kahdeksannessa jaksossa tasapisteissä olleista Jukka Rasilasta ja Viivi Pumpasesta Rasila eteni suoraan finaaliin, sillä hänellä oli Pumpasta enemmän tehtävistä ansaittuja täysiä pisteitä.
Jakson 9 semifinaalissa loput kilpailijat (Susanna Koski, Elina Kottonen, Aki Linnanahde, Petri Nygård, Viivi Pumpanen) kilpailivat yksin omissa soolotehtävissään. Viivi Pumpanen sai semifinaalissa eniten pisteitä ja hän eteni kolmantena finaaliin.
Finaalissa kilpailijat esittävät kaksi esitystä: yhden aiemmin esittämänsä lajin sekä yhden jonkun toisen kilpailijan esittämän lajin.
UNICEF-jakso (29. marraskuuta 2015).
Kauden päätteeksi esitetyssä Unicef-erikoisjaksossa kilpailijat esittivät valikoituja esityksiä kauden ajalta. Jaksossa esiintyivät myös muun muassa Noora Karma, Waltteri Torikka, Suvi Teräsniska ja Cheek.
Pistetaulukko.
Kilpailijoita voi äänestää MTV3-kanavan verkkosivuilla tapahtuvassa yleisöäänestyksessä. Eniten ääniä saanut esitys saa neljä pistettä, toiseksi eniten ääniä saanut kolme pistettä ja niin edelleen.
Semifinaali ja finaali.
Yhdeksännen jakson semifinaalissa kilpailijoiden pisteet nollattiin, jolloin eniten pisteitä saanut kilpailija pääsi finaaliin. Viivi Pumpanen sai semifinalisteista eniten pisteitä ja hän pääsi kolmantena finaaliin.
Pumpasen lisäksi finaalissa kilpailivat Juuso Mäkilähde ja Jukka Rasila. Finaalin yleisöäänesyksen voitti Viivi, joka sai voiton myötä 20 000 euroa lahjoitettavaksi valitsemalleen hyväntekeväisyyskohteelle, Helsingin eläinsuojeluyhdistykselle.
Julkkishaaste.
Kauppakeskus Kampista lähetettiin suorana MTV verkkosivuilla, jossa nähtiin kilpailijoiden valitsemia tunnettuja julkisuuden henkilöitä, jotka suorittivat yleisön antamilla äänillä kahdesta vaihtoehdosta haasteen. Juontajana toimi Niko Nousiainen.
Pedro Chirivella

Pedro Chirivella Burgos (s. 23. toukokuuta 1997 Valencia) on espanjalainen jalkapalloilija, joka edustaa Ranskan Ligue 1:ssa pelaavaa Nantesia. Oikeajalkainen Chirivella on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Ura.
Seurajoukkueura.
Chirivella siirtyi vuonna 2013 kotikaupunkinsa Valencia CF:stä englantilaisen Liverpoolin juniorijoukkueeseen. Seuran edustusjoukkueessa hän debytoi syyskuussa 2015, kun hän tuli vaihdosta kentälle Eurooppa-liigan ottelussa Girondins de Bordeaux’ta vastaan. Valioliigassa hän debytoi samalla kaudella Swanseaa vastaan. Kevätkauden 2017 hän oli lainalla Eredivisien Go Ahead Eaglesissa, jossa teki 17 liigaottelussa kaksi maalia. Kaudella 2017–2018 hän pelasi 31 Alankomaiden pääsarjaottelua lainasopimuksella Willem II:ssa. Keväällä 2019 hän oli lainalla Segunda Divisiónin Extremadurassa, muttei ollut pelikelpoinen, koska sopimuksen ratifiointi myöhästyi määräajasta. Kaudella 2019–2020 Chirivella pelasi Liverpoolin ykkösjoukkueessa muutaman cupottelun ensimmäisen kerran kauden 2015–2016 jälkeen.
Kesällä 2020 Chirivella siirtyi Liverpoolista ranskalaiseen Nantesiin aluksi kolmivuotisella sopimuksella. Debyyttikaudellaan Nantesissa Chirivella vakiinnutti paikkansa joukkueen avauskokoonpanossa ja pelasi kaudella 32 pääsarjaottelua. Ensimmäisen maalinsa Nantesin pelaajana Chirivella teki 22. syyskuuta 2021 Ligue 1 -ottelussa Brestiä vastaan. Toukokuussa 2022 hän voitti Ranskan cupin. 
Chirivellasta tuli elokuussa 2023 Nantesin kapteeni.
Maajoukkueura.
Chirivella pelasi vuosina 2013–2014 Espanjan alle 17-vuotiaiden maajoukkueessa 12 ottelua tehden kaksi maalia.
Gilbert Diendéré

Gilbert Diendéré (s. 1960 ?) on burkinalainen upseeri. Hän toimi Burkina Fason väliaikaisena valtionpäämiehenä 17.–23. syyskuuta 2015.
Diendéré johti "Kansallisen demokratianeuvoston" nimeä kantavaa sotilasjunttaa, joka kaappasi vallan Burkina Fasossa 17. syyskuuta 2005 ja syrjäytti presidentti Michel Kafandon. Diendéré tunnetaan vuonna 2014 syrjäytetyn presidentti Blaise Compaorén kannattajana.
Vuonna 1987 oli Burkina Fasossa vallankaappaus, joka johti Blaise Compaorén pitkään valtakauteen. Vallankaappauksen yhteydessä surmattiin maan presidentti Thomas Sankara. Diendérén on väitetty olleen keskeisenä tekijänä vallankaappauksessa. Vuodesta 1987 hänet tunnettiin Blaise Compaorén uskollisena tukijana ja hän palveli eliittirykmentin komentajana. Vuonna 2014 Michel Kafandon väliaikaishallitus erotti hänet tehtävistään.
Diendéré on tyrmännyt huhut, joiden mukaan 2014 syrjäytetty Compaoré olisi ollut kaappauksen taustavaikuttaja. Vakituinen armeija ei hyväksynyt Diendérén johtaman presidentin turvakaartin tekemää vallankaappausta eikä myöskään Länsi- Afrikan talousyhteisö ECOWAS. Neuvottelujen jälkeen Diendéré erosi tehtävistään 23. syyskuuta 2015 ja totesi kaappauksen olleen ajan ja resurssien tuhlausta.
Kaappauksen kuivuttua kokoon Burkina Fason hallitus jäädytti Diendérén ja muiden siihen osallistuneiden pankkitilit. Diendéré katsoi viisaammaksi siirtyä Vatikaanin suurlähetystön suojiin. Saatuaan vakuutuksen henkensä säästymisestä hän antautui hallitukselle. 1. lokakuuta 2015.
Lokakuun 2015 kaappaukseen osallistuneet joutuivat oikeudessa vastaamaan syytteisiin. Diendéré joutui vastaamaan kysymyksiin osuudestaan tapahtumiin, jotka johtivat maan entisen presidentin, Thomas Sankaran kuolemaan. Oikeudenkäynnissä Diendérén todettiin suunnitelleen kaappausyrityksen yhdessä vaimonsa kanssa, ja molemmat tuomittiin pitkiin vankeusrangaistuksiin. Diendérén tuomion pituudeksi määrättiin 30 vuotta ja vaimolle 20 vuotta. Heidät todettiin syylliksiksi myös kaappausyrityksen aikaisiin murhiin.
Jonas Hofmann

Jonas Hofmann (s. 14. heinäkuuta 1992 Heidelberg) on saksalainen jalkapalloilija, joka edustaa Bundesliigassa pelaavaa Bayer 04 Leverkusenia. Oikeajalkainen Hofmann on pelipaikaltaan hyökkäävä keskikenttäpelaaja tai oikea laitahyökkääjä.
Ura.
Seurajoukkueura.
Hofmann on TSG 1899 Hoffenheimin kasvatti. Hän pelasi seuran kakkosjoukkueessa vuonna 2011 viisi ottelua tehden niissä kaksi maalia. Heinäkuussa 2011 Hofmann siirtyi Borussia Dortmundin organisaatioon. Hän pelasi seuran kakkosjoukkueessa vuosina 2011–2014, tehden 71 pelissä 15 maalia. Seuran edustusjoukkueessa Bundesliigassa Hofmann debytoi joulukuussa 2012 vanhaa seuraansa Hoffenheimiä vastaan. Avausmaali syntyi elokuussa 2013 Eintracht Braunschweigin verkkoon. Hän voitti seuran kanssa DFB-Supercupin sekä vuosina 2013 että 2014. Kaudella 2013–2014 hän debytoi myös Mestarien liigassa pelaten kahdeksan ottelua.
Syyskuussa 2014 Hofmann siirtyi lainalle saman sarjan 1. FSV Mainz 05:een. Hän pelasi kauden aikana ainoastaan kymmenessä bundesliigaottelussa tehden niissä kolme maalia. Kaudeksi 2015–2016 Hofmann palasi takaisin Dortmundiin. Hän pelasi syyskauden aikana seitsemän liigaottelua. Kaikkiaan hän pelasi Dortmundissa 38 bundesliigaottelua, joissa teki kolme ja syötti yhdeksän maalia. Mestarien liigassa hän pelasi kahdeksan ja Eurooppa-liigassa kolme ottelua.
Tammikuussa 2016 Hofmann siirtyi saman sarjan Borussia Mönchengladbachiin kahdeksan miljoonan euron siirtosummalla. Hän pelasi seurassa 184 bundesliigaottelua, joissa hän teki 40 maalia ja antoi niin ikään 40 maalisyöttöä. Mestarien liigassa hän pelasi seitsemän ottelua ja teki maalin lokakuussa 2020 vierasottelussa Interiä vastaan. Eurooppa-liigassa hän pelasi kuusi ottelua ja teki yhden maalin. 
Hofmann siirtyi Bayer Leverkuseniin 10 miljoonan euron siirtosummalla kesällä 2023 ja voitti debyyttikaudellaan Leverkusenissa Saksan mestaruuden ja Saksan cupin. Hän on pelannut Leverkusenissa kauden 2024–2025 loppuun mennessä 43 bundesliigaottelua, joissa hän on tehnyt seitsemän ja syöttänyt 11 maalia. Mestarien liigassa hän on pelannut neljä ottelua. Eurooppa-liigassa hän on tehnyt kaksi maalia pelaamissaan yhdeksässä ottelussa.
Maajoukkueura.
Hofmann on edustanut Saksaa alle 18- ja alle 21-vuotiaissa. Alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa hän pelasi vuosina 2013–2014 kymmenen ottelua tehden niissä viisi maalia. Saksan A-maajoukkueessa hän pelasi ensimmäiset ottelunsa lokakuussa 2020 ystävyysottelussa Turkkia ja marraskuussa 2020 ystävyysottelussa Tšekkiä vastaan. Ensimmäisen maajoukkuemaalinsa hän teki MM-karsintaottelussa Armeniaa vastaan syyskuussa 2021. Hän tuli MM-kilpailuissa 2022 vaihdosta kentälle otteluissa Japania ja Espanjaa vastaan.
Hofmann on pelannut toukokuun 2025 loppuun mennessä 23 A-maaottelua ja tehnyt neljä maalia. Otteluista kaksi on ollut MM-lopputurnausotteluita, seitsemän MM-karsintaotteluita ja kuusi Kansojen liigan otteluita.
Saavutukset.
Borussia Dortmund
Bayer Leverkusen
Euzhan Palcy

Euzhan Palcy (s. 13. tammikuuta 1958, Martinique, Ranska) on ranskalainen elokuvaohjaaja ja -käsikirjoittaja, joka tunnetaan etenkin vuoden 1989 elokuvasta "Valkoinen kuiva kausi". Se perustuu André Brinkin samannimiseen romaaniin, ja sen pääosissa näyttelevät Donald Sutherland, Susan Sarandon ja Marlon Brando.
"Valkoisen kuivan kauden" myötä Palcystä tuli ensimmäinen musta naispuolinen elokuvaohjaaja, joka on päässyt tekemään elokuvaa suuren Hollywood-studion (MGM) kanssa. Hän on myös ensimmäinen musta naisohjaaja, jonka tuotannosta New Yorkin modernin taiteen museo on järjestänyt takautuvan näyttelyn. Palcy oli myös ensimmäinen musta César-palkinnon voittaja ja Venetsian elokuvajuhlien ensimmäinen palkittu musta ohjaaja. 
Karibianmeren Martiniquen saarella syntynyt Palcy on opiskellut Sorbonnen yliopistossa ja Louis Lumière -elokuvakoulussa Pariisissa. Hänen esikoiselokuvansa "Mustat kadut" (1983) kertoo Martiniquen sokeriruokoplantaasien työläisistä 1930-luvulla Joseph Zobelin romaanin "La Rue Cases-Nègres" pohjalta.
Herman Olof Gummerus

Herman Olof Johannes Gummerus (11. lokakuuta 1909 Helsinki – 8. huhtikuuta 1996) oli suomalainen taideteollisuuden viennin edistäjä 1900-luvun loppupuolella.
Herman Olof Gummerus oli sortokausien aktivisti Herman Gummeruksen poika. Hän kasvoi kansainvälisessä ympäristössä, sillä isä toimi diplomaattina, esimerkiksi vuosina 1919–1925 Suomen Italian-lähettiläänä Roomassa. Hän kävi kansainvälistä koulua Roomassa ja jatkoi opintojaan Pariisissa ja New Yorkissa.
H. O. Gummerus oli suhdetoimintamies, jonka taitoa tarvittiin Suomen asioiden edistämisessä. Helsingin olympialaisten 1940 valmisteluvaiheessa hänet pestattiin kisojen lehdistötoimistoon, jossa hän työskenteli vuosina 1938–1940. Toisen maailmansodan jälkeen hän suuntasi energiansa suomalaisen muotoilun viennin edistämiseen. Aluksi hänen työsuhteensa oli Arabian ja Nuutajärven lasin mainos- ja PR-päällikkö. Vuodesta 1952 alkaen hän oli Suomen taideteollisuusyhdistyksen toimitusjohtaja.
Tehokkaimmin viennin edistäminen onnistui Milanon triennaalin kautta. Gummerus oli sen Suomen-osaston komissaarina ja kansainvälisen tuomariston jäsenenä kolmen vuoden välein vuosina 1951–1960. Hän markkinoi suomalaisia tuotteita ulkomaille ja levitti kotimaahan tietoa suomalaisten saavuttamista muotoilumitaleista. Näin hän edisti esimerkiksi Kaj Franckin, Tapio Wirkkalan, Rut Brykin, Dora Jungin, Nanny Stillin, Toini Muonan, Timo Sarpanevan ja Kyllikki Salmenhaaran tuotteita. Toinen foorumi oli Yhdysvaltojen markkinoille suunnattu yhteispohjoismainen taideteollisuusnäyttely, jonka pääkomissaarina Gummerus toimi vuosina 1958–1973. — Gummerus sai professorin arvon vuonna 1976.
Maria Autio

Maria Autio (s. 1967) on suomalainen kirjailija.
Autio valmistui filosofian maisteriksi 1995 Turun yliopistosta pääaineenaan kotimainen kirjallisuus. Hän työskenteli vapaana toimittajana ja kirjastonhoitajana ennen ryhtymistään vapaaksi kirjailijaksi.
Vuonna 1987 Autio voitti J. H. Erkon runokilpailun. Hänen esikoisrunokokoelmansa "Valkoinen ruletti" ilmestyi vuonna 1988 (Wsoy). Sen jälkeen hän on kirjoittanut neljä nuortenromaania, jotka on julkaissut Karisto. Kaikki Aution nuortenkirjat ovat perimmältään selviytymistarinoita, joiden lopusta löytyy vaikeuksista huolimatta valoa.
Vuonna 2005 ilmestyi Aution ensimmäinen nuortenkirja, koulukiusaamista käsittelevä "Paperisudet". Hänen toinen nuortenromaaninsa "Ajatustenlukija" oli Topelius-palkintoehdokkaana 2012. Siinä kuvataan lukioikäisen nuoren itsenäistymistä, ystävyyttä ja uusperheen ongelmia. "Varjopuutarha" (2014) kertoo lievästi autistisesta tytöstä, joka käy lukiota ja tutkii betonilähiön laidalta löytyvää, 1700-luvulta peräisin olevaa puutarhaa ja sen jäänteitä . Hän joutuu kuitenkin uhatuksi ja kamppailemaan selviytyäkseen. Omat haasteensa on myös "Lohikäärmekesän" (2018) kahdella tytöllä, joista toinen ei pääsekään siihen lukioon, mihin on pyrkinyt . Hän alkaa pohtia, mitä alaa hän oikeasti haluaisi opiskella. Molempien tyttöjen ja melkein koko pikkukaupungin elämään kietoutuu erikoinen lahko, joka ei olekaan niin aurinkoinen paikka kuin voisi ensin luulla. 
Maria Autio on kotoisin Rovaniemeltä ja Loviisasta. Nykyisin hän asuu Espoossa.
Sojuz TMA-08M

Sojuz TMA-08M () oli Venäjän avaruusjärjestön miehitetty avaruuslento ISS-avaruusasemalle. Alus laukaistiin Sojuz FG -kantoraketilla 28. maaliskuuta 2013 Baikonurin kosmodromilta Kazakstanista mukanaan kolme avaruuslentäjää ja rahtia asemalle.
Avaruuslennolle osallistuneet toimivat ISS-aseman Retkikunta 35:n täydennysmiehistönä. 
Alus toimi ISS:n pelastusaluksena kunnes palasi maahan syyskuussa 2013.
Sojuz TMA-09M

Sojuz TMA-09M () oli Venäjän avaruusjärjestön miehitetty avaruuslento ISS-avaruusasemalle. Alus laukaistiin Sojuz FG -kantoraketilla 28. toukokuuta 2013 Baikonurin kosmodromilta Kazakstanista mukanaan kolme avaruuslentäjää ja rahtia asemalle.
Avaruuslennolle osallistuneet toimivat ISS-aseman Retkikunta 36:n täydennysmiehistönä. 
Alus toimi ISS:n pelastusaluksena kunnes palasi maahan marraskuussa 2013.
VIXX

VIXX (koreaksi: 빅스) on kuusihenkinen eteläkorealainen poikabändi joka on Jellyfish Entertainmentin alaisuudessa. Kaikki jäsenet osallistuivat Mnet:in selviytymistosi-tv-ohjelmaan MyDOL ja valittiin karsinnasta katsojaäänien perusteella. Myös nimi VIXX valittiin katsojaäänien perusteella. VIXX koostuu N:stä, Leosta, Kenistä, Hongbinista ja Hyukista. He ovat pääasiassa tunnettuja konsepti- tai suorituskykyryhmänä joiden musiikki, sanat, koreografia ja ylipäätänsä lavaesiintymiset ovat muotoiltu yhteen kertomaan tarinaa.
Historia.
Ennen debyyttiä.
Ennen debytoimista VIXXin jäsenet olivat kuusi kymmenestä osallistujasta Mnetin tosi-tv-ohjelmassa MyDOL. N, Leo, Hongbin ja Ravi olivat mukana Brian Joon "Let this die" musiikkivideossa. N, Leo ja Ravi olivat myös mukana Seo In-gukin ”Shake it Up”:ssa. Hongbin oli mukana Seo In-gukin ”Tease me”:ssa.
2012: "Super Hero" ja "Rock Ur Body".
VIXX debytoi ”Super Herolla” toukokuun 24. 2012 M! Countdownissa. Heidän ensimmäinen esiintyminen ulkomailla oli Otakon Conventionissa Baltimoressa, Marylandissa heinäkuun 27.
Elokuun 14. VIXX julkaisi toisen single albuminsa, kuten myös musiikkivideon nimikappaleelle ”Rock Ur Body”. Ryhmä myös osallistui 2012 KCONiin lokakuun 13.
Palkinnot ja ehdokkuudet.
VIXX on saanut 23 palkintoa eteläkorealaisilta ja kansainvälisiltä tapahtumilta. He alkoivat saada tunnustusta 2013, vuosi debyytin jälkeen. He saivat ensimmäisen palkintonsa SBS MTV Best of The Best 2013 parhaasta alokasryhmästä ja saivat ensimmäisen pääpalkinnon Bonsang Award 23. Seuol Music Awardseilla. He saivat ensimmäisen musiikkiohjelmapalkinnon Music Bankissa "Voodoo Doll":illa.
Kreikan parlamenttivaalit 2015 (syyskuu)

Kreikan vuoden 2015 toiset parlamenttivaalit järjestettiin 20. syyskuuta 2015. Vaaleissa valittiin 300 jäsentä seuraavalle nelivuotiskaudelle Kreikan parlamenttiin.
Vaalit järjestettiin etuajassa, koska Aléxis Tsípras erosi pääministerin tehtävistä elokuussa 2015 Tsíprasin hallituksen menetettyä parlamentin enemmistön tuen päähallituspuolue Syrizan sisäisen hajaannuksen seurauksena. Edelliset parlamenttivaalit olivat vuoden 2015 tammikuun parlamenttivaalit, joissa Syriza nousi valtaan.
Vaaleissa äänioikeutettuja oli noin 9 840 500 ja ääniä annettiin noin 5 566 000. Äänestysprosentti oli 56,57. Vaaleissa kahdeksan puoluetta läpäisi kolmen prosentin äänikynnyksen ja sai edustajia parlamenttiin. 6,41 % äänistä meni puolueille, jotka eivät läpäisseet äänikynnystä.
Vaalien voittaja oli edellisten vaalien tapaan Tsíprasin johtama vasemmistoliitto Syriza, joka sai 35,46 prosenttia äänistä ja 145 parlamenttipaikkaa, sillä kreikkalaisessa vaalijärjestelmässä suurin puolue saa ääniosuuden tuomien paikkojen lisäksi 50 lisäpaikkaa. Syrizan ja Itsenäiset kreikkalaiset (ANEL) -puolueen muodostama aikaisempi hallituskoalitio sai yhdessä 155 paikkaa ja näin jälleen parlamentin enemmistön. Vaalien jälkeen muodostettiin Tsíprasin II hallitus.
Tulokset.
Vaalien tulokset olivat:
Tulokset vaalipiireittäin.
Vaalien tulokset vaalipiireittäin (56 kpl) olivat:
HMS Flying Fish (J370)

HMS Flying Fish (viirinumero J370) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Algerine-luokan miinanraivaaja toisessa maailmansodassa. Aluksen piti olla alun perin Kanadan laivaston "HMCS Tillsonburg", mutta siitä luovuttiin jo ennen vesillelaskua ja siirrettiin Britannialle.
Valmistus.
Alus tilattiin nimellä "HMCS Tillsonburg" Torontosta Redfern Constructionilta, missä köli laskettiin 30. lokakuuta 1943 telakkanumerolla 55. Alus laskettiin vesille 16. helmikuuta 1944 ja otettiin palvelukseen 14. lokakuuta.
Palvelus.
Alus luovutettiin 1951 Ceylonille, jossa se oli samalla perustettavana olevan laivaston ensimmäinen alus "HMCyS Vijaya". Alus oli estämässä salakuljetusta sekä valvomassa laittomien siirtolaisten liikkumista. Se teki koulutuspurjehdukset Malediiveille ja Burmaan. Alus piti osallistua 1952 Britteinsaarilla kuningatar Elizabeth II:n kruunajaisten yhteydessä pidettyyn laivastokatselmukseen, mutta telakalla tehtävien korjausten vuoksi se ei kuitenkaan osallistunut varsinaiseen katselmukseen.
Alus upposi 1963 myrskyssä Mannarinlahdella.
HMS Hound (J307)

HMS Hound (viirinumerot J307 ja M307) Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1942 valmistunut Algerine-luokan miinanraivaaja.
Valmistus.
Alus tilattiin Renfrew'stä Lobnitz et Companyltä, missä köli laskettiin 2. joulukuuta 1941. Alus laskettiin vesille 29. heinäkuuta 1942 ja liitettiin laivastoon vielä saman vuoden lopulla 11. joulukuuta.
Palvelus.
Alus romutettiin 1. syyskuuta 1962 Troonissa.
Päälliköt.
Aluksen päälliköinä olivat:
HMS Hydra (J275)

HMS Hydra (viirinumero J275) Britannian kuninkaallisen laivaston Algerine-luokan miinanraivaaja.
Valmistus.
Alus tilattiin Renfrew'stä Lobnitz et Companyltä, missä köli laskettiin 31. tammikuuta 1942. Alus laskettiin vesille vielä samana vuonna 29. syyskuuta ja valmistui 12. helmikuuta 1943.
Palvelus.
Alus liitettiin 20. helmikuuta 1943 Rosythin alaisuudessa toimivaan 18. miinanraivaajalaivueeseen, joka siirrettiin toukokuussa Noreen. Alus raivasi vuoden 1943 laivueen mukana miinoja Pohjanmerellä sekä suojasi 1943-1944 Jäämeren saattueita kuten JW55B ja JW57 Kuolaan.
Alus osallistui 6. kesäkuuta 1944 Normandian maihinnousuun operaatio Neptunessa. Alus osui miinaan 10. marraskuuta 1944 Ostendin sataman suulla ja hinattiin Sheernessiin, jossa se todettiin korjauskelvottomaksi. Alus myytiin romutettavaksi Graysiin Essexiin T. W. Wardille, jonne se saapui 28. lokakuuta 1944. Alus romutettiin 1947 Graysissä.
HMS Loyalty (J217)

HMS Loyalty (viirinumero J217) Britannian kuninkaallisen laivaston Algerine-luokan miinanraivaaja.
Valmistus.
Alus tilattiin Harland and Wolffin telakalta Belfastista Pohjois-Irlannista, missä köli laskettiin 14. huhtikuuta 1941 telakkanumerolla 1142. Alus laskettiin vesille 9. joulukuuta 1942 nimellä "HMS Rattler" ja valmistui 22. huhtikuuta. Se nimettiin "HMS Loyaltyksi" kesäkuussa 1943.
Palvelus.
Palvelukseenotettaessa alus määrättiin 18. miinanraivaajalaivueeseen, johon se liittyi kesäkuussa 1943. Alus raivasi laivueen mukana miinoja Lymenlahdelta ja Englannin kanaalista. Elokuussa alus siirtyi laivueen mukana Harwichiin raivatakseen Pohjanmerellä. "Loyalty" siirrettiin 9. miinanraivaajalaivueeseen Doveriin.
Saksan laivaston sukellusvene "U-480" upotti 22. elokuuta 1944 aluksen torpedoimalla.
Mustat kadut

Mustat kadut ("Rue Cases-Nègres") on Euzhan Palcyn ohjaama ranskalainen draamaelokuva vuodelta 1983. Se perustuu Joseph Zobelin osin elämäkerralliseen romaaniin ja kertoo nuoren pojan kasvusta 1930-luvulla Martiniquen saaren sokeriruokotyöläisten joukosta sivistyneistön joukkoon. Lahjakas poika saa stipendin saaren pääkaupungin Fort-de-Francen oppikouluun, ja hänen isoäitinsä tulee mukaan ansaitakseen koulutusrahoja rikkaiden kaupunkilaisten palvelijana. Poika saa taitavasta aineestaan plagiointisyytteen ja erotetaan koulusta, mutta erehdys huomataan ja poika otetaan takaisin vapaaoppilaana.
"Mustat kadut" oli Euzhan Palcyn ensimmäinen pitkän elokuvan ohjaus, ja hän laati romaanin pohjalta myös käsikirjoituksen François Truffaut’n opastuksella. Elokuva ja Palcy palkittiin muun muassa Venetsian elokuvajuhlilla (4 palkintoa) ja César-palkintogaalassa.
Dimitri

Dimitri tai Dmitri () on varsinkin Venäjällä yleinen miehen etunimi. Muodossa Dimitri se esiintyy myös Ranskassa. Nimi on muunnos kreikkalais­peräisestä nimestä Demetrios (, joka johtuu muinais­kreikkalaisen Demeter-jumalattaren nimestä. Nimi Demetrios tai sen latinalaistettu muoto "Demetrius" on esiintynyt myös muutamalla varhais­kristillisellä pyhimyksellä.
Suomessa nimi Dimitri on Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan annettu toukokuuhun 2025 mennessä noin 1060 ja Dmitri noin 1680 henkilölle.
Tunnettuja Dimitrejä ja Dmitrejä.
Hallitsijoita.
Vale-Dmitrit.
Vale-Dmitrit olivat Venäjällä 1600-luvun alussa esiintyneitä kruununtavoittelijoita, jotka väittivät olevansa Iivana Julman poika Dmitri Ivanovitš: