tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Glykosyamiini

Glykosyamiini eli guanidinoetikkahappo (C3H7N3O2) on guanidiinin johdannaisiin kuuluva orgaaninen yhdiste. Glykosyamiini on monissa eläimissä kreatiinin biosynteesin välituote. Yhdistettä voidaan käyttää lääketieteessä ja eläinten rehuissa.
Ominaisuudet ja biokemiallinen rooli.
Huoneenlämpötilassa glykosyamiini on valkoista kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee kohtalaisesti veteen ja liukenee myös etanoliin ja dietyylieetteriin.
Glykosyamiinia muodostuu eläinten munuaisissa arginiini- ja glysiiniaminohapoista glysiiniamidinotransferaasientsyymin katalysoimana. Glykosyamiini metyloituu maksassa guanidinoasetaatti-N-metyylitransferaasin katalysoimana. Metyloiva yhdiste on S-adenosyylimetioniini.
Synteesi ja käyttö.
Glykosyamiinia voidaan valmistaa synteettisesti S-etyylitioureahydrobromidista ja glysiinistä emäksen kuten natriumhydroksidin läsnä ollessa. Toinen tapa on glysiinin ja syanamidin välinen reaktio.
Glykosyamiinia voidaan käyttää yhdessä betaiinin kanssa kardiotoonisena eli sydämen toimintaa tehostavana aineena. Sillä on myös kanojen kasvua parantava vaikutus, minkä vuoksi sitä voidaan lisätä broilereiden rehuseoksiin.
Hetag Tsabolov

Hetag Nikolajevitš Tsabolov (, s. 17. marraskuuta 1991) on venäläissyntyinen vapaapainija, joka on edustanut Serbiaa vuodesta 2021 lähtien. Hän on edustanut Spartak Vladikavkazia ja TsSKA Moskovaa, ja häntä ovat valmentaneet Tšermen Marzajev vuodesta 2006 ja Islam Kalajev vuodesta 2009.
Tsabolov voitti sarjan 70 kg maailmanmestaruuden Taškentissa 2014 kukistettuaan loppuottelussa turkkilaisen Yakup Görin. Hän saavutti 74 kg:n sarjassa MM-hopeaa Pariisissa 2017 hävittyään finaalissa Yhdysvaltojen Jordan Burroughsille. Hän saavutti EM-pronssia 79 kg:n sarjassa Zagrebissa 2023 ja MM-pronssia 74-kiloisissa Belgradissa 2023. Hän voitti junioreiden maailmanmestaruuden 66 kg:n painoluokassa 2011.
Carlos Andrés Sánchez

Carlos Andrés Sánchez Arcosa (s. 2. joulukuuta 1984 Montevideo) on uruguaylainen jalkapalloilija, joka edustaa Primera División de Argentinassa pelaavaa River Platea. Oikeajalkainen Sánchez on pelipaikaltaan oikea keskikenttäpelaaja. Hän kuuluu myös Uruguayn jalkapallomaajoukkueeseen.
Ura.
Seurajoukkueura.
Sánchez aloitti uransa kotimaansa Liverpool FC Montevideossa, jota hän edusti vuodet 2003–2009 pelaten 107 ottelua, joissa syntyi kaksi maalia. Tammikuussa 2010 Sánchez siirtyi Primera División de Argentinan Godoy Cruziin, jossa hän pelasi 49 ottelua onnistuen kuudesti maalinteossa.
Heinäkuussa 2011 Sánchez siirtyi Argentiinan toiseksi korkeimmalle sarjatasolle Primera B Nacionaliin pudonneeseen perinneseuraan River Plateen. Seura voitti heti Sánchezin ensimmäisellä kaudella sarjan ja nousi takaisin pääsarjaan. Kauden 2013–2014 Sánchez oli lainalla Primera División de Méxicon Puebla FC:ssä. Palattuaan River Plateen Sánchez on voittanut seuran kanssa Copa Sudamericanan vuonna 2014 ja Recopa Sudamericanan vuonna 2015.
Maajoukkueura.
Sánchez debytoi Uruguayn jalkapallomaajoukkueessa 29-vuotiaana marraskuussa 2014 ystävyysottelussa Costa Ricaa vastaan. Hän kuuluu Uruguayn joukkueeseen vuoden 2015 Copa Américassa.
Saavutukset.
River Plate
Carlos Vera

Carlos Alfredo Vera Rodríguez (s. 25. kesäkuuta 1976 Manabí) on ecuadorilainen jalkapallotuomari, joka on ollut kansainvälisen jalkapalloliiton FIFA:n virallinen tuomari vuodesta 2006 asti.
Vera on tuominnut otteluita muun muassa Copa Libertadoresissa ja Copa Sudamericanassa. Hän on toiminut tuomarina myös kahdessa Copa Américassa, vuosina 2011 ja 2015. Vuonna 2012 Vera oli yksi tuomareista seurajoukkueiden MM-kilpailuissa. Vuoden 2014 MM-kilpailuissa Brasiliassa Vera tuomitsi kaksi alkulohkon ottelua.
Abdusalam Gadisov

Abdusalam Mamathanovitš Gadisov (, s. 26. maaliskuuta 1989 Mahatškala, Dagestan) on venäläinen vapaapainija. Hän edustaa TsSKA Moskovaa ja häntä ovat valmentaneet Ali Alijev ja Sagid Murtazalijev..
Gadisov voitti sarjan 97 kg maailmanmestaruuden Taškentissa 2014 kukistettuaan loppuottelussa azerbaidžanilaisen Xetaq Qazyumovin. Las Vegasin MM-kilpailuissa 2015 hän sai hopeaa hävittyyän finaalissa yhdysvaltalaiselle Kyle Snyderille. Herningin MM-kilpailuissa 2009 hän oli 84 kg:n painoluokassa viides. Hän voitti Euroopan-mestaruuden 96-kiloisissa Belgradissa 2012 ja 97-kiloisissa Vantaalla 2014. Hän sai Bakun Euroopan kisoissa 2015 pronssia 97 kg:n sarjassa. Lontoon olympialaisissa 2012 hän oli 96-kiloisissa yhdeksäs.
Gadisov voitti Kazanin universiadeissa 2013 kultaa 96 kg:n painoluokassa. Hän voitti junioreiden maailmanmestaruuden 84-kiloisissa 2008.
Magnus Körner

Magnus Körner (1808–1864) oli ruotsalainen litografi ja piirtäjä. Körner oli ammattitaitoinen litografi ja siirsi suurimman osan piirroksistaan itse kivelle. Hän myös vedosti osan lehdistä itse. Körneristä tuli aikansa etevin eläinmaalari Ruotsissa, vaikka hänen luontainen piirustustaitonsa ei ollut huippuluokkaa.
Körner varttui Etelä-Ruotsin Skånessa. Hän aloitti piirtämisharrastuksensa lintukuvilla, mutta muutettuaan Lundiin hän laajensi aiheet kaikkiin luonnonilmiöihin. Eläintieteilijä Sven Nilssonin tuottama laaja pohjoismaiden eläimistöä käsittelevä teos, "Illuminerade figurer till Skandinaviens Fauna", oli vaikeuksissa, koska kirjan kuvituksesta vastaavien Von Wrightin taiteilijaveljesten Magnus ei tullut toimeen Nillsonin kanssa jolloin he vetäytyivät koko kirjahankkeesta. Nuori Körner otti hankkeen kuvituksen vastuulleen ja teki jonkin verran myös yhteistyötä veljeksistä Wilhelmin kanssa.
Taha Akgül

Taha Akgül (s. 22. marraskuuta 1990 Sivas, Turkki) on turkkilainen vapaapainija. Hän edustaa ankaralaista "Aski Spor Kulübü" -seuraa, ja häntä on valmentanut vuodesta 2011 Abdullah Cakmar.
Akgül voitti sarjan 125 kg maailmanmestaruuden Taškentissa 2014 kukistettuaan loppuottelussa iranilaisen Komeil Ghasemin, Las Vegasissa 2015, jossa voitti finaalissa azerbaidžanilaisen Jamaladdin Magomedovin ja Belgradissa 2022 kukistettuaan loppuottelussa mongolialaisen Mönkhtöriin Lkhagvagerelin. Hän sai samassa sarjassa MM-hopeaa Pariisissa 2017 ja Nur-Sultanissa 2019 hävittyään kummallakin kerralla loppuottelussa georgialaiselle Geno Petriašvilille.. Hän saavutti MM-pronssia 120 kg:n sarjassa Budapestissa 2013 sekä 125-kiloisissa Oslossa 2021 ja Belgradissa 2023.
Akgül voitti olympiakultaa 125 kg:n painoluokassa Rio de Janeirossa 2016 kukistettuaan loppuottelussa Komeil Ghasemin. Vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa hän saavutti 125 kg:n sarjassa pronssia. Pronssille Akgül sijoittui myös Pariisissa 2024. Lontoon olympialaisissa 2012 hän oli 120-kiloisissa kahdeksas.
Akgül voitti Euroopan-mestaruuden 120-kiloisissa Belgradissa 2012 ja Tbilisissä 2013 sekä 125 kg:n painoluokassa Vantaalla 2014, Novi Sadissa 2017, Kaspijskissa 2018, Bukarestissa 2019, Varsovassa 2021, Budapestissa 2022, Zagrebissa 2023 ja Bukarestissa 2024. Hän voitti Bakun Euroopan kisoissa 2015 kultaa 125 kg:n sarjassa.
Akgül voitti 120 kg:n sarjassa kultaa opiskelijoiden MM-kilpailuissa 2012, Välimeren kilpailuissa 2013 ja Kazanin universiadeissa 2013. Hän oli samassa painoluokassa vuonna 2010 toinen sekä Välimeren mestaruuskilpailuissa että junioreiden MM-kilpailuissa.
Tai’an

Tai’an (, pinyin: Tài’ān Shì) on prefektuuritason kaupunki Kiinan Shandongin maakunnassa. Kaupunki sijaitsee linnuntietä noin 50 kilometriä maakunnan pääkaupunki Jinanista etelään. Tai’anin väkiluku on 5,494 miljoonaa (2010) ja pinta-ala 7 761 neliökilometriä. 
Tai’anin kaupunki rajoittuu etelässä Jiningin, lännessä Puyangin, luoteessa Liaochengin, pohjoisessa Jinanin, idässä Zibon ja Linyin prefektuuritason kaupunkeihin.
Hallinnollinen jako.
Piirikuntatasolla kaupunki jakautuu (numerointi kuten kuvassa; tämän lähteen mukaan vuonna 2014 väkiluku oli 5,5887 miljoonaa):
Piirikuntien alapuolisella tasolla Tai’an jakautuu edelleen paikallishallinnollisiin osiin, johon lukeutuu 88 kuntatason yksikköä, 157 kaupunkimaista yhteisöä ja 3 577 kylähallintoa.
Taishan eli Taivuori.
Nähtävyyksistä tunnetuin on kaupungille nimensä antanut, maailmanperintökohteena tunnettu, 1,5 kilometriä tasangon yläpuolelle kohoava Taivuori (Taishan), jonka huippu sijaitsee linnuntietä seitsemän kilometriä Tai’an kaupungitalon pohjoispuolella. Vuorta pidettiin jo Qin-dynastian aikaan (221-207 eaa.) yhtenä Kiinan viidestä pyhästä vuoresta ja yleensä näistä kaikkein pyhimpänä. Vuorella on usean uskonnon temppeleitä, erityisesti buddhalaisia ja taolaisia temppeleitä.
&lt;br clear=left&gt;
RN Animoso (1913)

RN Animoso () oli Italian kuninkaallisen laivaston Audace-luokan hävittäjä ensimmäisessä maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin Livornosta Cantiere navale fratelli Orlandolta, missä köli laskettiin 9. toukokuuta 1912. Alus laskettiin vesille 13. heinäkuuta 1913 ja liitettiin laivastoon 20. toukokuuta 1914.
Palvelus.
Alus poistettiin palveluksesta 1921 ja alusluettelosta 5. huhtikuuta 1923.
RN Ardito (1912)

RN Ardito () oli Italian kuninkaallisen laivaston Ardito-luokan hävittäjä ensimmäisessä maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin Livornosta Cantiere navale fratelli Orlandolta, missä köli laskettiin helmikuussa 1912. Alus laskettiin vesille saman vuoden lopulla 20. lokakuuta ja liitettiin laivastoon vuotta myöhemmin 1. marraskuuta 1913.
Palvelus.
Alus luokiteltiin 1. lokakuuta 1929 torpedoveneeksi. Se poistettiin alusluettelosta 2. lokakuuta 1931.
RN Ardente (1912)

RN Ardente () oli Italian kuninkaallisen laivaston Ardito-luokan hävittäjä ensimmäisessä maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin Livornosta Cantiere navale fratelli Orlandolta, missä köli laskettiin maaliskuussa 1912. Alus laskettiin vesille saman vuoden lopulla 15. joulukuuta ja liitettiin laivastoon 25. huhtikuuta 1914.
Palvelus.
Alus poistettiin alusluettelosta 11. maaliskuuta 1937.
Ilmari Halttunen

Ilmari Johannes Halttunen (30. elokuuta 1894 Keuruu – 28. maaliskuuta 1918 Messukylä) oli suomalainen mestarihiihtäjä, joka kuoli vuoden 1918 sisällissodassa.
Keuruun Kisalijoita edustanut Ilmari Halttunen voitti talvella 1917 Keski-Suomen piirin mestaruuskilvassa 30 kilometrillä myöhemmät suurhiihtäjät Anton Collinin ja Mauno Vuorisen. SM-hiihdoissa muutamaa viikkoa myöhemmin Halttunen oli samalla matkalla neljäs. Anton Collinin kanssa usein harjoitellut Halttunen oli ainoa sisällissodassa kuollut mestarihiihtäjä. Hän kaatui konekivääritulessa, josta Collin selvisi vahingoittumana.
Liaocheng

Liaocheng (, pinyin: Liáochéng Shì) on prefektuuritason kaupunki Kiinan Shandongin maakunnassa. Kaupunki sijaitsee linnuntietä noin 100 kilometriä maakunnan pääkaupunki Jinanista länteen. Liaochengin väkiluku on 5,790 miljoonaa (2010) ja pinta-ala 8 714 neliökilometriä. 
Liaochengin kaupunki rajoittuu pohjoisessa Xingtain ja Dezhoun, idässä Jinanin, etelässä Tai’anin ja Puyangin prefektuuritason kaupunkeihin.
Piirikuntatasolla kaupunki jakautuu kahdeksaan osaan seuraavasti (numerointi kuten kuvassa)
1. Dongchangfu
8. Linqing 
2. Yanggu&lt;br&gt;
3. Shenxian&lt;br&gt;
4. Chiping&lt;br&gt;
5. Dong’e&lt;br&gt;
6. Guanxian&lt;br&gt;
7. Gaotang
Kaupunki sijaitsee Keisarinkanavan varrella; kanava nostettiin maailmanperintölistalle vuonna 2014. Nähtävyyksiin lukeutuvat esimerkiksi Kiinan kanavakulttuurin museo, Shanshanin (Shanxin ja Shaanxin maakuntien yhteisnimitys) kiltahallin rakennukset (1734) ja Jingyangin harjanne, joka tunnetaan sekä eräänä Longshanin kulttuurin paikkana että klassisen kiinalaisen kirjallisuuden kuvaamana tapahtumapaikkana.
Sean Dyche

Sean Mark Dyche (s. 28. kesäkuuta 1971 Kettering) on englantilainen jalkapallovalmentaja ja entinen pelaaja. Lokakuusta 2025 lähtien hän on toiminut Nottingham Forestin päävalmentajana.
Ura.
Ura pelaajana.
Pelaajaurallaan Dyche oli puolustaja. Hän edusti Nottingham Forestia, Chesterfield FC:tä, Bristol Cityä, Luton Townia, Millwall FC:tä, Watford FC:tä ja Northampton Townia. Pisimpään, vuodet 1990–1997, Dyche edusti Chesterfieldiä, jossa hän pelasi 231 ottelua tehden kahdeksan maalia. Kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla tuolloin pelannut seura selviytyi vuonna 1997 Dychen kipparoimana FA Cupin semifinaaliin. Kaudella 1989–1990 Dyche kuului kasvattajaseuransa Nottingham Forestin pääsarjakokoonpanoon, muttei pelannut otteluakaan. Korkeimmillaan Dyche pelasi toiseksi korkeimmalla sarjatasolla, jossa hän edusti Bristol Cityä, Millwall FC:tä ja Watford FC:tä.
Ura valmentajana.
Dychestä tuli vanhan seuransa Watford FC:n valmentaja kesäkuussa 2011. Hän valmensi seuran toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Englannin mestaruussarjassa sijalle 11 kaudella 2011–2012, mutta sai lähteä kauden jälkeen omistajan vaihduttua. 
Lokakuussa 2012 Dyche siirtyi Mestaruussarjan Burnley FC:n valmentajaksi. Kaudella 2013–2014 hänet valittiin kolmesti kuukauden valmentajaksi, syyskuussa 2013, lokakuussa 2013 ja huhtikuussa 2014. Kausi päättyi Burnleyn toiseen sijaan ja nousuun Valioliigaan. Burnley putosi Valioliigasta kauden 2014–2015 päätteeksi. Sean Dychen johdolla Burnley kuitenkin voitti liigamestaruuden kaudella 2015-2016, ja palasi takaisin valioliigaan pelattuaan kaksi kautta mestaruussarjassa. Kaudella 2017-2018 valioliigassa Burnley sijoittui Dychen johdolla seitsemänneksi ja sai osallistumisoikeuden eurooppa-liigan alkukarsintakierroksille. Burnley ei edennyt eurooppa-liigan lohkovaiheeseen vaan hävisi kaksiosaisen alkukarsintafinaalin olympiacosia vastaan yhteismaalein 2-4.
Valioliigan sen hetkinen pitkäaikaisin valmentaja Sean Dyche erotettiin Burnleyn valmentajan paikalta huhtikuussa 2022, kun joukkue oli putoamisviivan alapuolella kahdeksan kierrosta ennen sarjan päättymistä. 
Tammikuun lopussa 2023 Dyche teki 2,5 vuoden sopimuksen Valioliigassa putoamiskamppailuun juuttuneen Evertonin kanssa. Dyche pelasti Evertonin kaudella 2022/23 putaomiselta niukasti kahden pisteen erolla Leicesteriin. Täydellä kaudellaan 2023/24 Dyche johdatti Evertonin Valioliigassa sijalle 15. Kaudella 2024/25 joukkue juuttui jälleen taistelemaan putoamista vastaan. Seurajohto päätyi erottamaan Dychen tammikuussa 2025, kun Everton oli sarjassa sijalla 16.
Lokakuussa 2025 Dyche nimitettiin Valioliigassa putoamisviivan alapuolelle juuttuneen Nottingham Forestin päävalmentajaksi kesään 2027 ulottuvalla sopimuksella.
Fortitude – ikiroudan kirous

Fortitude – ikiroudan kirous () on brittiläinen television rikossarja, jota alettiin esittää vuonna 2015. Lajityypiltään "Fortitude" on psykologinen jännityssarja. Tapahtumat sijoittuvat Norjan Huippuvuorille kuvitteelliseen Fortituden tukikohtaan, 800 asukkaan arktiseen kaivoskaupunkiin, jossa sattuu epätavallisia kuolemantapauksia. Sarja on kuvattu enimmäkseen Islannissa sekä Britanniassa, ja siinä puhutaan englantia.
Sarjan keskeisiä henkilöitä ovat Fortituden šeriffi Dan Andersen (Richard Dormer), kuvernööri Hildur Odegard (Sofie Gråbøl), rikosetsivä Eugene Morton (Stanley Tucci) ja valokuvaaja Henry Tyson (Michael Gambon).
Kuvernööri suunnittelee alueelle jäätikköhotellia houkuttelemaan turisteja, mutta jäätiköltä löytyy mammutin jäännöksiä. Pian sen jälkeen tapahtuu ensimmäinen murha, jonka uhrina on geologi Charlie Stoddart (Christopher Eccleston). Hän oli tehnyt löydön, joka voisi estää hotellin rakennustyöt.
Sarjan ensimmäinen tuotantokausi sai myönteisen vastaanoton, ja sen päätyttyä huhtikuussa Sky Atlantic tilasi toisen tuotantokauden, joka julkaistiin vuonna 2017; kolmas kausi sai ensi-iltansa vuoden 2018 lopulla.
Esitykset.
Ensimmäisen tuotantokauden esitykset alkoivat Britanniassa 29. tammikuuta 2015 ja Suomessa 22. huhtikuuta 2015. Sarjan esitysoikeudet on myyty myös moniin muihin maihin yli sadalle TV-yhtiölle.
Toisen tuotantokauden esitykset alkoivat Isossa-Britanniassa 26. tammikuuta 2017 ja kolmannen kauden esitykset 6. joulukuuta 2018.
Greg Parks

Gregory Roy ”Greg” Parks (25. maaliskuuta 1967 Edmonton, Alberta, Kanada – 16. kesäkuuta 2015 Edmonton) oli kanadalainen jääkiekkoilija ja olympiamitalisti.
Parks saavutti Kanadan maajoukkueessa olympiahopeaa Lillehammerissa 1994. Hän pelasi useissa eurooppalaisissa seurajoukkueissa, muun muassa hetken suomalaisessa Oulun Kärpissä.
Parks kuoli Edmontonissa vain 48-vuotiaana 16. kesäkuuta 2015.
RN Perseo

RN Perseo () oli Italian kuninkaallisen laivaston Spica-luokan torpedovene toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin Fiumesta CNQ:lta, missä köli laskettiin 12. marraskuuta 1934. Alus laskettiin vesille 9. lokakuuta 1935 ja liitettiin laivastoon 1. helmikuuta 1936.
Palvelus.
Alus upotettiin 4. toukokuuta 1943.
José Rodríguez Martínez

José Rodríguez Martínez (s. 16. joulukuuta 1994 Villajoyosa) on espanjalainen jalkapalloilija, joka edustaa Primera Divisiónin Deportivo La Coruñaa lainasopimuksella saman sarjan Real Madridista. Oikeajalkainen Rodríguez on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Etniseltä taustaltaan hän on romani.
Ura.
Seurajoukkueura.
Rodríguezin kasvattajaseura on Real Madrid. Hän on pelannut seuran kakkosjoukkueessa Real Madrid Castillassa 60 ottelua onnistuen maalinteossa neljästi. Seuran edustusjoukkueen paidassa Primera Divisiónissa hän pelasi toistaiseksi ainoan ottelunsa joulukuussa 2012 Atlético Madridia vastaan. Muutaman päivän päästä tästä hän debytoi Mestareiden liigassa AFC Ajaxia vastaan Real Madridin historian nuorimpana pelaajana.
Kaudeksi 2014–2015 Rodríguez siirtyi lainalle Primera Divisióniin nousseeseen Deportivo La Coruñaan. Hän teki avausmaalinsa liigassa elokuussa 2014 Rayo Vallecanon verkkoon. Rodríguez pelasi kauden aikana 25 ottelua tehden kaksi maalia.
Maajoukkueura.
Rodríguez on edustanut monia Espanjan nuorten maajoukkueita. Vuodesta 2015 lähtien hän on kuulunut Espanjan alle 21-vuotiaiden jalkapallomaajoukkueeseen.
Karisjärvi (Korpilahti)

Karisjärvi on Keski-Suomessa Jyväskylässä ja Muuramessa Savipohjan lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa.
Järven pinta-ala on 63 hehtaaria, se on 1,8 kilometriä pitkä ja 1,3 kilometriä leveä. Se sijaitsee Korpilahden kirkonkylän ja Muuramen kirkonkylän puolivälissä vuorten välisessä painaumassa. Järvi on ristin muotoinen niin, että järven pisin järvenselkä on etelä-pohjois-suuntainen. Itään työntyy 700 metriä pitkä Anttilanlahti ja länteen päin alkava, mutta pohjoiseen kaartuva, pienempi lahti on 550 metriä pitkä.
Siinä on kuusi saarta, joiden pinta-ala on 1,1 hehtaaria eli noin 1,6 prosenttia järven kokonaispinta-alasta. Suurin saari, joka on kartoissa nimeämättä, on 200 metriä pitkä ja yli 60 metriä leveä. Sen pinta-ala on kartasta mitattuna 0,9 hehtaaria. Muista saarista neljä on yli aarin ja yksi on alle aarin kokoinen. Ainoa karttaan nimetty saari on Pienisaari.
Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Järven tilavuus on 3,05 miljoonaa kuutiometriä eli 0,0031 kuutiokilometriä. Sen keskisyvyys on 4,8 metriä ja suurin syvyys on 18,8 metriä. Syvin kohta sijaitsee ristimäisen järven keskellä ja se sijaitsee 700 metriä pitkässä yli 15 metrin syvyyteen painuvassa syvänteeseen. Muu osa järveä on matalaa ja missään muualla kuin Anttilanlahden suulla syvyydet ole edes kymmenen metriä.
Järven rantaviivan pituus on 8,6 kilometriä, josta saarten rantaviivan yhteispituus on 850 metriä. Sen rannat ovat metsämaata ja sen haja-asutus muodostuu seitsemästä kiinteistöstä ja 50 vapaa-ajan asunnosta. Niille tulee tiet valtatieltä 9 ja Muuramesta tulevilta kyläteiltä. Orivesi–Jyväskylä-rautatie ohittaa järven länsipuolelta 100 metrin etäisyydeltä ja sukeltaa Muuramen suunnalla Karismäen Lautakkomäen rautatietunneliin. Jyväskylän ja Muuramen välinen kuntaraja ylittää järven.
Luontoarvoja.
Järven läntisimmän lahden pohjoisranta on luonnonsuojelualuetta.
Vesistösuhteet.
Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Päijänteen alueella (14.22), jonka Päijänteen lähialueeseen (14.221) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 125,5 metriä mpy. Järven valuma-aue on pieni eikä sen alueella sijaitse montaa järveä. Niistä suurin on Vähä Karisjärvi, joka laskee Karisjärven pohjoisesta. Järven laskuoja lähtee eteläppän Autionlahdesta ja laskuoja yhtyy kilometrin päässä pohjoisesta laskevaan Salmijärven laskuojaan Salmijärvenojaan. Tämä laskee 900 metriä alempana sijaitsevaan Maatianjärveen ja virtaa edelleen Raspion kautta Päijänteen Kirkkoselkään Korpilahdella. Järveltä on pudostusta Päijänteeseen 47 metriä.
Historiaa.
Vuoden 1963 peruskartassa oli järven lähiympäristössä neljä maatilaa ja kuusi rantamökkiä. Järven länsipuolelta menevä Orivesi–Jyväskylä-rata valmistui vuonna 1977.
Weihai

Weihai (, pinyin: Wēihăi Shì) on prefektuuritason merenrantakaupunki Kiinan Shandongin maakunnan itäosassa, Shandongin niemimaalla. Kaupunki sijaitsee linnuntietä noin 460 kilometriä maakunnan pääkaupunki Jinanista itään. Weihain väkiluku on 2,805 miljoonaa (2010) ja pinta-ala 5 436 neliökilometriä. 
Weihain kaupunki rajoittuu pohjoisessa Bohainmereen, idässä ja etelässä Keltaiseenmereen sekä lännessä Yantain prefektuuritason kaupunkiin. Rantaviivaa kaupungilla on yhteensä 986 kilometriä.
Piirikuntatasolla kaupunki jakautuu neljään osaan seuraavasti (numerointi kuten kuvassa; lähteessä Wendeng on merkitty piirikuntatason kaupungiksi):
Nähtävyyksiin kuuluvat esimerkiksi
S/T Wiiri

S/T Wiiri oli suomalainen höyrykäyttöinen tankkilaiva, joka oli Suomen Tankkilaiva Oy:n omistuksessa vuosina 1945–1958. Laiva rakennettiin vuonna 1921 Chesterissä Pennsylvaniassa Yhdysvalloissa, ja sen nimi oli alun perin "Samuel L. Fuller". Laivan pituus oli 135,65 metriä, leveys 18,06 metriä ja syväys 8,12 metriä. Höyrykoneen teho oli 3 300 hevosvoimaa ja suurin nopeus 10 solmua. Laiva oli alun perin Sinclair Oilin omistuksessa. 
Laiva ajoi karille 22. syyskuuta 1943 Skotlannin rannikolla Sound of Mullin salmessa. Hylky saatiin pelastettua, ja se hinattiin vuonna 1944 Belfastiin. Antti Wihurin omistama Suomen Tankkilaiva Oy osti laivan joulukuussa 1945, mutta laivan korjaustyöt kestivät niin kauan, että se pääsi liikenteeseen vasta vuonna 1948.
S/T "Wiiri" romutettiin vuosien 1958–1960 välillä Mathildedalissa Wihurin Teijon tehtailla.
Leikkaa sukkaa

Leikkaa sukkaa on hip hop -artisti Särren ensimmäinen suomenkielinen single, joka julkaistiin kesällä 2014. Koripallofanina tunnetun Särren kappale julkaistiin ennen vuoden 2014 MM-kilpailuja, jolloin Suomi pelasi ensimmäistä kertaa MM-tasolla. Kappaleen nimi viittaa tapaan, jossa mestaruuden voittanut koripallojoukkue leikkaa korisukan irti voittonsa kunniaksi.
"Leikkaa sukkaa" käväisi Suomen virallisen listan radiosoittolistalla sijalla 98 viikolla 35/2014. Kappale oli kuitenkin siihen mennessä harvoja suoraan koripalloaiheisia kappaleita Suomessa, ja sitä soitettiin runsaasti koripallo-otteluissa muun muassa Korisliigassa. Radiokanava YleX soitti kappaletta "viikon tehobiisinä". Särre esitti kappeleen muun muassa Helsinki Seagullsin ottelun puoliajalla.
Kappaleeseen kuvattiin Ruoholahden koripallokentällä kuvattu katukoripalloteemainen musiikkivideo, jolla esiintyivät muun muassa koripalloilijat Jamar Wilson ja Matthew Gibson sekä lajivaikuttajana tunnettu Aleksi Valavuori. Musiikkivideota on katsottu YouTubessa kesäkuuhun 2015 mennessä noin 430 000 kertaa ja kuunneltu Spotifyssa noin 370 000 kertaa.
Dezhou

Dezhou (, pinyin: Dézhōu Shì) on prefektuuritason kaupunki Kiinan Shandongin maakunnassa. Kaupunki sijaitsee linnuntietä noin 110 kilometriä maakunnan pääkaupunki Jinanista luoteeseen. Dezhoun väkiluku on 5,568 miljoonaa (2010) ja pinta-ala 10 356 neliökilometriä. 
Dezhoun kaupunki rajoittuu lännessä Xingtain ja Hengshuin, pohjoisessa Cangzhoun, idässä Binzhoun sekä etelässä Jinanin ja Liaochengin prefektuuritason kaupunkeihin.
Piirikuntatasolla kaupunki jakautuu yhteentoista osaan seuraavasti (numerointi kuten kuvassa):
Nähtävyyksiin kuuluu esimerkiksi Sulun itäisen kuninkaan hautaholvi. Sulun kuningas menehtyi Dezhoun kohdalla vuonna 1417 ollessaan paluumatkalla Pekingistä kotimaahansa. Ming-dynastian keisari rakennutti kuninkaan muistoksi hautaholvin. Sulun kuningaskunta oli muinainen muslimiemiraatti Sulun saaristossa Filippiinien lounaisosassa. Lisäksi esimerkiksi maailmanperintöluetteloon 2014 nostettu, lähes 1800 kilometriä pitkä Keisarinkanava kulkee Dezhoun kaupungin kautta.
Binzhou

Binzhou (, pinyin: Bīnzhōu Shì) on prefektuuritason kaupunki Kiinan Shandongin maakunnan pohjoisosassa. Kaupunki sijaitsee linnuntietä noin 115 kilometriä maakunnan pääkaupunki Jinanista koilliseen. Binzhoun väkiluku on 3,748 miljoonaa (2010) ja pinta-ala 9 447 neliökilometriä. 
Binzhoun kaupunki rajoittuu pohjoisessa Bohainmereen, idässä Dongyingin, etelässä Zibon, sekä lännessä Jinanin ja Dezhoun prefektuuritason kaupunkeihin.
Piirikuntatasolla kaupunki jakautuu seitsemään osaan seuraavasti:
Watkin Tudor Jones

Watkin Tudor Jones (taiteilijanimeltään Ninja) (s. 27. syyskuuta 1974) on laulaja eteläafrikkalaisessa zef-musiikkia soittavassa yhtyeessä Die Antwoord.
Watkinilla on Sixteen Jones -niminen tytär Anri Du Toitin kanssa.
Zef

Zef on eteläafrikkalainen vastakulttuuriliike.
Sanan alkuperä.
Sana zef on eteläafrikkalainen slangisana, joka kääntyy suoraan suomen kielen sanaan yleinen.
Die Antwoord -yhtyeen mukaan zef merkitsee sitä, ettei välitetä muiden mielipiteistä ja ollaan sellainen kuin itse haluaa.
Zef-musiikki.
Yhtye Die Antwoord tunnustaa itsensä kuuluvan zef-tyylisiksi.
Suomen ortodoksisen kirkon arkkipiispa

Suomen ortodoksisen kirkon arkkipiispa on vuonna 1923 perustetun Suomen ortodoksisen kirkon johtaja. Ennen Suomen itsenäistymistä Suomessa toimineet arkkipiispat olivat Venäjän ortodoksisen kirkon piispoja, jolloin "arkkipiispa" oli vain arvonimi.
Suomen itsenäistyttyä, arkkipiispa Hermanista lähtien, on Suomen ortodoksien johtajan tittelinä on ollut "Karjalan ja koko Suomen arkkipiispa". Arkkipiispa on toiminut sekä kirkon johtajana että Karjalan hiippakunnan hiippakuntapiispana. Arkkipiispan virka on Suomessa korkeampi kuin metropoliitan virka, toisin kuin Venäjällä. Vuosina 1925–1944 arkkipiispanistuin sijaitsi Sortavalassa, mutta toisen maailmansodan jälkeen se siirrettiin Kuopioon, missä se sijaitsi vuoden 2017 loppuun saakka. Vuodesta 2018 Karjalan hiippakunnan nimi muutettiin Kuopion ja Karjalan hiippakunnaksi.
Vuoden 2018 alusta lähtien arkkipiispan istuin sijaitsee Suomen ortodoksisen kirkon kirkolliskokouksen marraskuussa 2017 tekemän päätöksen mukaan Helsingissä ja arkkipiispan tittelinä on Helsingin ja koko Suomen arkkipiispa. Arkkipiispan istuin muutti tuolloin Helsinkiin
Arkkipiispan valitsee kirkolliskokous, jossa äänestäviä jäseniä on 35. Arkkipiispanvaali, jossa äänestävät sekä papiston että maallikoiden edustajat, on ortodoksisten kirkkokuntien keskuudessa poikkeuksellinen. Äänet on jaettu kirkon eri toimijoiden kesken seuraavasti:
Encounter (lehti)

Encounter oli Britanniassa ilmestynyt kulttuurilehti, joka ilmestyi vuosina 1953–1991. Sen julkaisija oli Yhdysvaltojen näkemyksiä edistämään perustettu kulttuurijärjestö Congress for Cultural Freedom, ja perustajat olivat runoilija Stephen Spender ja toimittaja Irving Kristol. Jälkikäteen on paljastunut, että lehteä rahoitti CIA ja MI6, joiden ajatuksena oli keskustavasemmistolaisen lehden perustaminen. Lehti vastusti harvoin Yhdysvaltojen poliittisia näkemyksiä, mutta muuten se sai esittää näkemyksiä suhteellisen vapaasti.
Alun epäluulojen jälkeen lehdestä kehittyi merkittävä julkaisu, johon kirjoittivat sellaiset merkittävät kulttuurivaikuttajat kuin Günter Grass, W. H. Auden, Jorge Luis Borges, Italo Calvino, Jean-Paul Sartre ja Bertrand Russell ja myös sellaisten itäeurooppalaisten kirjoittajien tekstejä, joiden näkemykset eivät noudattaneet virallisesti hyväksyttyjä linjoja.
Kun CIA 1967 paljastui rahoittajaksi, päätoimittaja Stephen Spender erosi, koska ilmoituksensa mukaan hän ei tiennyt asiasta. Tuolloin julkaisijajärjestö lakkautettiin ja rahoitus tuli ilmoituksista ja tilausmaksuista. 1980-luvulla sen linja yksiviivaistui ja merkitys väheni, ja velkaisen lehden viimeinen numero ilmestyi 1991.
RN Sagittario

RN Sagittario () oli Italian kuninkaallisen laivaston Spica-luokan torpedovene toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin Fiumesta CNQ:lta, missä köli laskettiin 14. marraskuuta 1935. Alus laskettiin vesille 21. kesäkuuta 1936 ja liitettiin laivastoon neljä kuukautta myöhemmin 8. lokakuuta.
Palvelus.
Alus poistettiin palveluksesta 1964.
RN Sirio

RN Sirio () oli Italian kuninkaallisen laivaston Spica-luokan torpedovene toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin Fiumesta CNQ:lta, missä köli laskettiin 12. marraskuuta 1934. Alus laskettiin vesille 16. marraskuuta 1935 ja liitettiin laivastoon 1. maaliskuuta 1936.
Palvelus.
Alus poistettiin palveluksesta 1959.
RN Vega

RN Vega () oli Italian kuninkaallisen laivaston Spica-luokan torpedovene toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin Fiumesta CNQ:lta, missä köli laskettiin 14. marraskuuta 1935. Alus laskettiin vesille 21. kesäkuuta 1936 ja liitettiin laivastoon neljä kuukautta myöhemmin 12. lokakuuta.
Palvelus.
Alus upotettiin 10. tammikuuta 1941.
RN Libra

RN Libra () oli Italian kuninkaallisen laivaston Spica-luokan torpedovene toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin Fiumesta CNQ:lta, missä köli laskettiin 7. joulukuuta 1936. Alus laskettiin vesille 3. lokakuuta 1937 ja liitettiin laivastoon 19. tammikuuta 1938.
Palvelus.
Alus poistettiin palveluksesta 1. huhtikuuta 1964.
RN Lince

RN Lince () oli Italian kuninkaallisen laivaston Spica-luokan torpedovene toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin Fiumesta CNQ:lta, missä köli laskettiin 7. joulukuuta 1936. Alus laskettiin vesille 15. tammikuuta 1938 ja liitettiin laivastoon kaksi ja puoli kuukautta myöhemmin 1. huhtikuuta.
Palvelus.
Alus upposi 28. elokuuta 1943 Britannian kuninkaallisen laivaston sukellusveneen "HMS Ultorin" torpedoimana.
RN Lira

RN Lira () oli Italian kuninkaallisen laivaston toisessa maailmansodassa palvellut Spica-luokan torpedovene.
Valmistus.
Alus tilattiin Fiumesta CNQ:lta, missä köli laskettiin 7. joulukuuta 1936. Alus laskettiin vesille 12. syyskuuta 1937 ja liitettiin laivastoon 1. tammikuuta 1938.
Palvelus.
Aluksen miehistö upotti aluksensa 9. syyskuuta 1943. Saksalaiset nostivat aluksen liittäen sen laivastoonsa nimellä "TA 49". Alus upposi liittoutuneiden ilmahyökkäyksessä 4. marraskuuta 1944.
RN Lupo

RN Lupo () oli Italian kuninkaallisen laivaston Spica-luokan torpedovene toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin Fiumesta CNQ:lta, missä köli laskettiin 7. joulukuuta 1936. Alus laskettiin vesille 7. joulukuuta 1937 ja liitettiin laivastoon 28. helmikuuta 1938.
Palvelus.
Alus upotettiin 2. joulukuuta 1942.
RN Calliope

RN Calliope () oli Italian kuninkaallisen laivaston Spica-luokan torpedovene toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin Genovasta Ansaldon telakalta, missä köli laskettiin 26. toukokuuta 1937. Alus laskettiin vesille 15. huhtikuuta 1938 ja liitettiin laivastoon vielä saman vuoden lopulla 28. lokakuuta.
Palvelus.
Alus poistettiin palveluksesta 1. elokuuta 1958.
RN Circe

RN Circe () oli Italian kuninkaallisen laivaston Spica-luokan torpedovene toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin Genovasta Ansaldolta, missä köli laskettiin 29. syyskuuta 1937. Alus laskettiin vesille 29. kesäkuuta 1938 ja liitettiin laivastoon vielä saman vuoden lopulla 4. lokakuuta.
Palvelus.
Alus upotettiin 27. marraskuuta 1942.
RN Clio

RN Clio () oli Italian kuninkaallisen laivaston Spica-luokan torpedovene toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin Genovasta Ansaldolta, missä köli laskettiin 29. lokakuuta 1936. Alus laskettiin vesille 3. huhtikuuta 1938 ja liitettiin laivastoon vielä saman vuoden lopulla 2. lokakuuta.
Palvelus.
Alus poistettiin 31. lokakuuta 1964 palveluksesta.
Gino Cervi

Gino Cervi (oikealta etunimeltään "Luigi", 3. toukokuuta 1901 Bologna – 3. tammikuuta 1974 Punta Ala, Grosseto) oli italialainen näyttelijä.
Cervin näyttelijänura alkoi vuonna 1924 Alda Borellin teatteriseurueessa. 1930-luvulla hän työskenteli Tofanon ja Maltagliatin seurueen päänäyttelijänä ja vuosikymmenen lopulla roomalaisen Teatro Eliseon ohjaajana. Cervin ensimmäinen elokuva oli Gennaro Righellin ohjaama "L’armata azzurra" vuonna 1932. Hän esitti pääosia useissa Alessandro Blasettin elokuvissa kuten "Ettore Fieramosca" (1938), "Un’avventura di Salvator Rosa" (1940), "Rautakruunu" ("La corona di ferro", 1941) ja "Quattro passi fra le nuvole" (1942) sekä Mario Camerinin romaanisovituksessa "I promessi sposi" (1941).
Toisen maailmansodan jälkeen Cervi muistetaan varsinkin monien Isä Camillo -elokuvien Pepponena. Hän esiintyi myös komisario Maigret’na suositussa televisiosarjassa. Cervin viimeinen elokuva oli "Il commissario Maigret a Pigalle" vuonna 1972.
Janus (lehti)

Janus on suomalainen neljästi vuodessa ilmestyvä tieteellinen aikakauslehti. Sitä julkaisevat Sosiaalipoliittinen yhdistys ja Sosiaalityön tutkimuksen seura. Lehti on suunnattu sosiaalipolitiikasta ja sosiaalityöstä kiinnostuneille tutkijoille, opettajille ja alaa seuraaville kansalaisille. Lehdessä julkaistaan vertaisarvioituja tieteellisiä artikkeleita sekä puheenvuoroja ja alan kirjojen arvosteluja.
Lehteä on julkaistu vuodesta 1992 lähtien. Se ilmestyy sekä painettuna että open access -julkaisuna verkossa. Lehdellä on kaksi päätoimittajaa: Eeva Jokinen ja Aini Pehkonen.
Asetyyliserotoniini

Asetyyliserotoniini (C12H14N2O2) on serotoniinin johdannaisiin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä esiintyy useissa eliöissä melatoniinin biosynteesin välivaiheena.
Biokemiallinen rooli.
Melatoniinin biosynteesi eläimissä ja kasveissa muistuttavat toisiaan siten, että molemmat syntetisoivat melatoniinia tryptofaanista ja välivaiheina ovat serotoniini ja asetyyliserotoniini. Kasveilla entsymaattiset reaktiot poikkeavat eläimistä ollen monimutkaisempia. Eläimissä serotoniinista muodostuu asetyyliserotoniinia aivojen käpyrauhasessa serotoniini-N-asetyylitransferaasientsyymin eli aryylialkyyliamiini-N-asetyylitransferaasin katalysoimana. Tämän jälkeen asetyyliserotoniini metyloituu melatoniiniksi asetyyliserotoniini-O-metyylitransferaasin eli hydroksi-indoli-O-metyylitransferaasin katalysoimana. Metyloivana reagenssina reaktiossa toimii S-adenosyylimetioniini. Tämä entsyymi kykenee metyloimaan myös serotoniinia, mutta asetyyliserotoniinin metyloituminen on huomattavasti nopeampaa.
Melatoniinin tavoin myös asetyyliserotoniini voi toimia elimistössä antioksidanttina. Se voi jopa olla melatoniinia tehokkaampi radikaalien pelkistin, lipidien peroksidaation estäjä ja antiamyloidisilta vaikutuksiltaan.
Judon maailmanmestaruuskilpailut 2014

Judon maailmanmestaruuskilpailut 2014 olivat järjestyksessään 30. judon maailmanmestaruuskilpailut. Ne käytiin Tšeljabinskin Traktor Arenalla, Venäjällä 25.–31. elokuuta 2014.
Mitalistit.
Lähde: ippon.org
John Engberg

Johan ”John” Adolf Engberg (26. joulukuuta 1892 Porvoo – 27. huhtikuuta 1918 Viipuri) oli suomalainen yleisurheilija ja jalkapalloilija.
Engbergin urheilu-ura sijoittui 1900-luvun ensimmäisen vuosikymmenen lopulle ja toisen alkuun. Seurana oli Helsingin IFK. Urheilu-ura Helsingissä päättyi 1914, kun hän siirtyi Englantiin vuosiksi 1914–1916 ja sen jälkeen Pietariin vuonna 1917. Syksyllä 1917 hän siirtyi välitysliike Viktor Ek Oyn palvelukseen Vaasaan.
John Engberg saavutti 100 metrin juoksun SM-pronssia 1914. Maaliin hän tuli neljäntenä, mutta kisan voittaja Paul Jefimoff (myöh. Jerima) hylättiin myöhemmin, kun selvisi, että hän ei ollut vielä Suomen kansalainen. Vuonna 1911 Engberg oli voittamassa 4 × 100 metrin Suomen mestaruutta ja 1600 metrin viestin hopeaa HIFK:n riveissä. Hän oli voittamassa 4 × 100 metrin viestimestaruutta 1912 ja molemmat viestimatkat 1914. Vuosien 1912 ja 1914 saavutukset tosin mitätöitiin, koska HIFK:n viestijoukkueissa oli mukana myös Jefimoff – Venäjän kansalainen. Vuoden 1913 SM-kisoissa Engberg oli keihäänheiton kahden käden kisassa viides.
Engberg pelasi myös jalkapalloa HIFK:n väreissä ja oli mukana vuosien 1909 ja 1912 SM-loppuottelujoukkueissa, jotka tosin hävisivät finaaleissa.
John Engberg osallistui sisällissotaan Vaasan suojeluskunnan mukana ja oli valtaamassa Vaasaa, Kemiä ja Oulua. Sodan loppuvaiheessa Viipurin valtaustaisteluissa Kolikkoinmäellä hän sai luodin otsaansa.
Niilo Puhakka

Niilo Erik Puhakka (12. toukokuuta 1886 Viipuri – 5. kesäkuuta 1918) oli suomalainen jalkapalloilija ja jääpalloilija. Hän edusti urallaan Polyteknikkojen Urheiluseuraa. Suomen jääpallomestaruuden Puhakka voitti kahdesti, vuonna 1908 ja 1909, sekä jalkapallomestaruuden vuonna 1909 PUS:n joukkueessa.
Puhakka valmistui diplomi-insinööriksi 1910 opiskeltuaan myös Ruotsissa 1907 ja 1909. Ulkomaiset opinnot jatkuivat Yhdysvalloissa 1910–1911. 
Puhakka työskenteli General Electricin palveluksessa Yhdysvalloissa ja Venäjällä, mutta siirtyi Venäjän levottomien olojen vuoksi Viipuriin. Suomen sisällissodassa Puhakka toimi rintamapäällikkönä ja yleni luutnantiksi. Hän kuoli koulutustilanteessa vahingonlaukauksen uhrina.
Saavutukset.
Jalkapallo:
Jääpallo:
Papuankerttusieppo

Papuankerttusieppo ("Devioeca papuana") on pensassieppojen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Papuankerttusieppoa tavataan Uuden-Guinean saarella. Lajin kanta on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi lajiksi.
Latvussieppo

Latvussieppo ("Kempiella griseoceps") on pensassieppojen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Latvussieppoa tavataan Uuden-Guinean saarella ja Australiassa Queenslandin pohjoisosissa. Lajin kanta on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi lajiksi.
Oliivikerttusieppo

Oliivikerttusieppo ("Kempiella flavovirescens") on pensassieppojen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Oliivikerttusieppoa tavataan Indonesiassa ja Papua-Uudessa-Guineassa. Lajin kanta on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi lajiksi.
Sitruunakerttusieppo

Sitruunakerttusieppo ("Microeca flavigaster") on pensassieppojen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Sitruunakerttusieppoa tavataan Uudessa-Guineassa ja Australian pohjoisosissa. Lajin kanta on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi lajiksi.
Tanimbarinsieppo

Tanimbarinsieppo ("Microeca hemixantha") on pensassieppojen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Tanimbarinsieppoa tavataan Indonesiassa Tanimbar-saarilla. Lajia on kuvattu yleiseksi, mutta se saattaa olla vähenemässä elinympäristöjen tuhoutumisen takia, ja se on luokiteltu silmälläpidettäväksi.
SIG P210

SIG P210 (myös Pistole 49) on sveitsiläinen itselataava pistooli. Aseen suunnitteli sveitsiläinen Schweizerisches Industrie Gesellschaft (SIG) Charles Petterin patenttien pohjalta. Vuonna 1946 Sveitsin armeija ilmoitti vaatimukset uudelle palveluspistoolilleen ja SIGillä oli malli valmiina. Armeija otti aseen palveluskäyttöön mallinimellä M1949.
Ominaisuudet.
P210 käyttää sulkujärjestelmää, jossa patruunapesän alla oleva uloke irrottaa piipun luistista. Aseen luisti liikku rungon sisäpuolella olevilla kiskoilla. Yleensä suurin osa itselataavista pistooleista on varustettu rungon ulkopuolisilla kiskoilla.
José Mauri

José Agustín Mauri (s. 16. toukokuuta 1996 Realicó, Argentiina) on argentiinalais-italialainen jalkapalloilija. Oikeajalkainen Mauri on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Ura.
Seurajoukkueura.
Argentiinalaissyntyinen Mauri aloitti uransa italialaisseura Parma FC:ssä. Hän debytoi seuran edustusjoukkueen paidassa Serie A:ssa tammikuussa 2014 Udinese Calciota vastaan. Avausmaalinsa hän teki saman vuoden syyskuussa niin ikään Udinesen verkkoon. Kaudella 2014–2015, joka päättyi Parman putoamiseen sarjasta, Mauri teki 33 ottelussa kaksi maalia. Mauri siirtyi Serie A-seura AC Milaniin kesällä 2015.
Maajoukkueura.
Mauri voi edustaa joko synnyinmaataan Argentiinaa tai Italiaa, josta hänen toinen isoäitinsä on kotoisin. Hän on edustanut Italiaa alle 16- ja alle 17-vuotiaissa, mutta on sanonut haluavansa edustaa Argentiinaa aikuisten tasolla.
Riechedly Bazoer

Riechedly Bazoer (s. 12. lokakuuta 1996 Utrecht) on alankomaalainen jalkapalloilija, joka edustaa Eredivisiessä pelaavaa AFC Ajaxia. Oikeajalkainen Bazoer on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Ura.
Seurajoukkueura.
Bazoer siirtyi PSV Eindhovenista AFC Ajaxin juniorijoukkueeseen vuonna 2012. Hän on pelannut Ajaxin kakkosjoukkueessa 34 ottelua tehden yhden maalin. Ajaxin edustusjoukkueessa Eredivisiessä Bazoer debytoi joulukuussa 2014 Willem II:tä vastaan. Avausmaalinsa hän teki helmikuussa 2015 FC Twenten verkkoon. Kaudella 2014–2015 Bazoer debytoi myös Eurooppa-liigassa.
Maajoukkueura.
Bazoer voitti Alankomaiden alle 17-vuotiaiden maajoukkueen kanssa EM-kultaa vuonna 2012 Sloveniasta. Nykyisin hän kuuluu alle 19-vuotiaiden maajoukkueeseen, missä hän on pelannut yhdeksän ottelua osuen kerran. Bazoer voi edustaa maajoukkuetasolla Alankomaiden sijasta myös Curaçaota, jossa hänellä on sukujuuria.
Saavutukset.
Alankomaat
M/T Esthel

M/T Esthel oli suomalainen Salora Oy:n vuosina 1977–1978 omistama moottoritankkilaiva. Laiva rakennettiin Götaverkenin telakalla Göteborgissa vuonna 1977. Sen pituus oli 285,0 metriä, leveys 44,24 metriä ja syväys 17,15 metriä. Laivan moottoriteho oli 27 300 hevosvoimaa ja uppouma 155 200 dwt:ä.
Sen jälkeen, kun eduskunta sääti vuonna 1970 lain merenkulun verohelpotuksista, joka salli 100 % poisto-oikeuden uusien laivojen hinnasta, tekivät myös useat merenkulun ulkopuolella toimineet suomalaisyritykset, kuten Ulkokaupat Oy, Gustav Paulig, Starckjohann &amp; Co Ab, Palkkiyhtymä Oy ja Iskun Tehtaat Oy, laivatilauksia. Radio- ja televisiovalmistaja Salora Oy tilasi vuonna 1973 Göteborgista "Esthel-"säiliölaivan, joka oli valmistuessaan vuonna 1976 Suomen kauppalaivaston suurin alus.
"Esthel" siirtyi vuonna 1979 Hollming Oy:n omistukseen, ja se myytiin vuonna 1980 Panamaan. Laiva kulki "Johnaki-"nimellä Panaman lipun alla, ja sen jälkeen, kun se oli myyty Kreikkaan vuonna 1981, sen nimeksi tuli "Sir John". Viimeiseksi laivan nimenä oli "Captain Stelios". Laiva romutettiin vuonna 2002 Kiinassa.
Pentti Valkama

Pentti Valkama (5. helmikuuta 1916 Turku – 19. joulukuuta 1939 Muolaa) oli suomalainen yleisurheilija. 
Pentti Valkama edusti yleisurheilu-urallaan Turun NMKY:n Urheilijoita. Valkaman huomattavin saavutus oli 200 metrin aitajuoksun hopea Viipurin Kalevan kisoissa 1937. Hänen aikansa jäi matkalla uran parhaaksi. Hän osallistui vuoden 1937 kisoissa myös 110 metrin aitoihin saavuttaen viidennen sijan ja oli kaksi vuotta myöhemmin kesällä neljäs. Tässä lajissa Valkaman ennätys 15,2 syntyi 1939 ja oli Suomen vuositilastossa kolmas.
Valkama oli työurallaan raitiovaununkuljettajana Turussa. Hän kaatui Talvisodan alkuvaiheessa Muolaan Leipäsuolla 19. joulukuuta 1939. Hän toimi alikersanttina 2. Mittauspatterissa.
Berijev Be-12

Berijev Be-12 "Tšaika" (, ”Lokki”, NATO-raportointinimi: Mail)  on neuvostoliittolaisvalmisteinen potkuriturbiinikäyttöinen amfibiolentokone. Se on suunniteltu merivalvonta- ja sukellusvenetorjuntakoneeksi. 
Historia.
Berijevin lentokonetehdas suunnitteli Be-12:n Be-6-lentoveneen korvaajaksi merivalvonta- ja sukellusveneentorjuntalentokoneeksi. Uusien potkuriturbiinimoottorien ansiosta Be-12:n toimintasäde ja nopeus ovat huomattavasti paremmat kuin edeltäjänsä. Koska Be-12 on amfibio, se voi toimia niin maalta kuin vedestä.
Be-12:n ensilento tapahtui 18. lokakuuta 1960 Taganrogin lentotukikohdassa. Ensimmäinen julkinen esiintyminen tapahtui vuoden 1961 Neuvostoliiton ilmailupäivän yhteydessä Tušinon lentokentällä lähellä Moskovaa.
Be-12 hyväksyttiin Neuvostoliiton laivaston ilmavoimien käyttöön 1960-luvun alkupuolella. Se on tätä nykyä melkeinpä ainoa yhä sotilaskäytössä oleva amfibiolentokone.
Be-12 koneita tuhoutui ensimmäistä kertaa sotatoimissa, kun Ukraina teki drooni-iskun kahteen lentotukikohdassa olleeseen koneeseen Krimin niemimaalla syyskuussa 2025. Ikääntyneiden koneiden menetyksen merkitystä Venäjän asevoimille ei kuitenkaan pidetty selvänä.
 Kaksimoottorinen meritiedustelu- ja sukellusveneentorjuntakone. 2 prototyyppiä ja 130 sarjakonetta.&lt;br&gt;
 Suunnittelupöydälle jäänyt ympäristön tilan tarkkailukone.&lt;br&gt;
 Suunnitteluasteelle jäänyt tieteelliseen tutkimukseen modifioitu versio.&lt;br&gt;
 Erikoisversio 3M-80 ”Moskit” -meritorjuntaohjuksen testaukseen. Nokan tutka on korvattu ohjuksen hakupäällä. Yksi perusversiosta muokattu valmistunut 1980.&lt;br&gt;
 ASW varustettuna kehittyneemmillä sensoreilla ja avioniikalla, MAD-sensori and Nartsiss-järjestelmä. 27 muokattua konetta.
 Tavaran ja henkilöstön kuljetukseen sotilasversiosta muokattu malli. 2 muokattu perusversiosta.
 Palontorjuntamalli. Yksi 4 500 litran ja kaksi 750 litran tankkia. 4 konetta muokattu vuonna 1992.
 Teknologian testausversio liittyen Berijev Be-200:n kehitykseen. 1 valmistettu.
 SAR-versio. Pelastuslautoilla ja muilla pelastusvälineillä varustettu versio, kuuden hengen miehistö. 10 tehdasuutta, 4 muokattu perus Be-12:ta.
 Ydinsyvyyspommin kehitykseen muokattu versio, 1 valmistettu.&lt;br&gt;
 Jokasään SAR-kone. Lisätty pelastus- ja ensiapuvarusteita. Kuuden hengen miehistö. Varustettu AI-20D-moottoreilla. 1 valmistettu.&lt;br&gt;
 Riisuttu ennätyslentoversio, muokattiin myöhemmin takaisin perusversioksi. 1 muokattu.&lt;br&gt;
Philippe Hersent

Philippe Hersent (oikealta nimeltään "Bernard Koevoets", 26. heinäkuuta 1912 Écommoy – 30. joulukuuta 1982 Rooma) oli ranskalainen elokuvanäyttelijä.
Hersentin elokuvaura alkoi pienistä sivuosista 1930-luvulla. Hän osallistui toiseen maailmansotaan ja siirtyi sen jälkeen Italiaan, jossa hän esiintyi lukuisissa eri lajityyppejä edustavissa viihde-elokuvissa. Niistä ehkä merkittävin on Carlo Ludovico Bragaglian "Ritarit" ("La Gerusalemme liberata") vuodelta 1957.
RN Pallade

RN Pallade () oli Italian kuninkaallisen laivaston Spica-luokan torpedovene toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin Napolista Bacini e Scalilta, missä köli laskettiin 13. helmikuuta 1937. Alus laskettiin vesille vielä saman vuoden lopulla 19. joulukuuta ja liitettiin laivastoon 5. lokakuuta 1938.
Palvelus.
Alus upposi ilmahyökkäyksessä 5. elokuuta 1943.
RN Partenope

RN Partenope () oli Italian kuninkaallisen laivaston Spica-luokan torpedovene toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin Napolista Bacini e Scalilta, missä köli laskettiin 31. tammikuuta 1937. Alus laskettiin vesille 27. helmikuuta 1938 ja liitettiin laivastoon saman vuoden lopulla 26. marraskuuta.
Palvelus.
Aluksen miehistö upotti aluksensa 11. syyskuuta 1943.
RN Pleiadi

RN Pleiadi () oli Italian kuninkaallisen laivaston Spica-luokan torpedovene toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin Napolista Bacini e Scalilta, missä köli laskettiin 4. tammikuuta 1937. Alus laskettiin vesille vielä saman vuoden lopulla 5. syyskuuta ja liitettiin laivastoon 4. heinäkuuta 1938.
Palvelus.
Alus upposi ilmahyökkäyksessä 14. lokakuuta 1941.
RN Polluce

RN Polluce () oli Italian kuninkaallisen laivaston Spica-luokan torpedovene toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin Napolista Bacini e Scalilta, missä köli laskettiin 13. helmikuuta 1937. Alus laskettiin vesille vielä saman vuoden lopulla 24. lokakuuta ja liitettiin laivastoon 8. elokuuta 1938.
Palvelus.
Alus upotettiin 4. syyskuuta 1942.