tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Rocket League

Rocket League on Psyonixin kehittämä ja julkaisema scifi-ympäristöön perustuva online-urheilupeli, jossa pelataan rakettiautoilla pallopelejä.
Peli julkaistiin Euroopassa 7. heinäkuuta 2015 Steam- (Windows/Mac/Linux) ja PlayStation 4 -alustoille. Xbox Onelle peli julkaistiin 17. helmikuuta 2016 ja Nintendo Switchille 14. marraskuuta 2017. Epic Games osti Rocket Leaguen vuoden 2019 toukokuussa.
Pelaaminen.
Pelissä pelataan autoilla, joissa on rakettimoottorit. Autoilla pystyy hyppimään ja lentämään rakettimoottorien avulla sekä ajamaan seiniä pitkin.
Pelissä on kaksi joukkuetta, kaksi maalia ja yksi pallo, joka on peliareenan keskellä. Palloa on tarkoitus puskea autoilla vastustajajoukkueen maaliin, jolloin oma joukkue saa pisteen. Joukkue, joka saa eniten pisteitä tietyn aikarajan sisällä, voittaa pelin. Peliareenalla on alustoja joiden päältä ajaessa pelaaja saa rakettiinsa lisää polttoainetta. Pelissä voi myös tuhota vastustajajoukkueen pelaajien autoja ajamalla niitä päin kovassa vauhdissa. Tuhoutuneet autot palaavat peliin kolmen sekunnin kuluessa oman joukkueen päädyn jompaankumpaan kulmaan.
Pelimuodot.
Rocket Leaguen pääpelimuodossa yritetään saada palloa maaliin kuten jalkapallossa, mutta pelissä voi pelata myös koripallon tai jääkiekon kaltaisia pelimuotoja. Rocket Leaguessa on lisäksi pelimuodot Rumble ja Dropshot.
Rumble pelimuodossa pelaajat saavat erikoisvoimia jotka voivat auttaa pelaajia tekemään maalin tai puolustamaan vastustajan hyökkäystä.
Dropshotissa tavoitteena on tehdä pallolla pelikenttään vastustajan puolelle reikä, josta pallo pudotetaan läpi pisteen saamiseksi. Pelimuodossa ei ole alustoja joilta olisi mahdollista kerätä polttoainetta, 
tämän sijasta pelaajille kertyy polttoainetta sinä aikana kun pelaaja ei käytä rakettimoottoreitaan.
Autot.
Pelin autoja on mahdollista muokata haluamansa mukaan ja eri automalleja on monia. Muun muassa autojen maalipintaa, maalipinnan kuvioita, renkaita, rakettimoottorin erikoistehosteita ja lisävarusteita voi vaihtaa.
Kilpapelaaminen.
Rocket League on suosittu kilpapeli. Vuoden 2024 Rocket League Championship Series -sarjan turnauksien palkintopotissa oli yhteensä noin 4,3 miljoonaa dollaria.
Sammatin hautausmaa

Sammatin hautausmaa on Sammatin kirkon ympärillä oleva Lohjan seurakuntaan kuuluvan Sammatin alueseurakunnan hautausmaa. Hautausmaa on noin hehtaarin laajuinen. Sammatin hautausmaa on otettu käyttöön 1800-luvulla, ja sitä laajennettiin 1963, ja uudelle osalle tehtiin vuonna 2009 uurnahautaosasto ja muistolehto. Kirkon lattian alle on haudattu merkkihenkilöitä, kuten aiemmin oli tapana.
Hautausmaalla on kuvanveistäjä Lauri Leppäsen veistämä sankarivainajien muistomerkki, sen vieressä Karjalaan jääneiden vainajien muistomerkki ja kirkon lähellä Elias Lönnrotin hautamuistomerkki.
Lauri Leppäsen veistämä talvi- ja jatkosodan sankarivainajien muistomerkki on pystytetty paikalleen vuonna 1949. Muistomerkistä käytetään kahta nimeä: "Kaatuvan sotilaan viimeinen rukous" ja "Usko tulevaisuuteen". Kuvanveistäjän tytär löysi pienoismallin isänsä jäämistöstä, ja se on sijoitettu seurakuntataloon. 
Elias Lönnrotin ja hänen perheensä haudalla on Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran pystyttämä muistomerkki, johon on kaiverrettu nimi ja kanteleen kuva. Muistomerkin suunnitteli arkkitehti C. G. Nyström ja se valmistettiin mustasta, helsinkiläisestä graniitista K. V. Bergmanin kiviveistämössä Helsingissä. Hautapatsaan kantakiven kulmassa on signeeraus "K. V. Bergman, H.fors". Jalustan eteen on myöhemmin lisätty graniittilaatta, jossa on elinaikatiedot. Vastoin Lönnrotin toivomusta hautajaisista tuli suuri kansanjuhla. Muistomerkin vieressä on hautakivi, jossa on Lönnrotin puolison Maria Lönnrotin (s. Piponius) ja lasten Marian, Elinan ja Teklan nimet. Poika Elias kuoli perheen asuessa Kajaanissa. Tytär Ida on haudattu Italiaan, jossa hän kuoli.
Alamaailman kenraali

Alamaailman kenraali ("The General") on John Boormanin tuottama, käsikirjoittama ja ohjaama irlantilainen draamaelokuva vuodelta 1998. Tositapahtumiin perustuva, Dublinissa toimineesta rikollispomosta Martin Cahillista kertova elokuva perustuu Paul Williamsin romaaniin. Cahillia esittää Brendan Gleeson ja häntä jahtaavaa poliisipäällikköä Jon Voight.
Vastaanotto.
Cannesin elokuvajuhlilla 1998 "Alamaailman kenraali" toi Boormanille parhaan ohjaajan palkinnon ja oli ehdolla Kultaisen palmun saajaksi.
Elokuvaa ei tuotu Suomessa teattereihin, vaan se julkaistiin VHS- ja DVD-tallenteena vuonna 2000.
Film-O-Holic.comin Kimmo Ahosen mielestä gangsterin uho ja tuho on yksi elokuvan perustarinoista, eikä "Alamaailman kenraalilla" ole siihen mitään lisättävää. Hänestä elokuvassa ei näy Boormanin varhaistuotannon visuaalista loistoa eikä näkemystä, vaan se voisi olla kenen tahansa televisio-ohjaajan tekemä. Kimmo Hämäläisen mielestä taas "Alamaailman kenraali" on tavanomaista pirteämpää Boormania.
"The New York Timesin" kriitikot valitsivat "Alamaailman kenraalin" vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Jallu Vuolle

Jalmari ”Jallu” Vuolle (alk. "Villgrén"; 19. lokakuuta 1890 Tampere – 9. marraskuuta 1956 Tampere) oli suomalainen näyttelijä. Tampereen Työväen Teatterissa uransa tehnyt Vuolle tunnettiin lähinnä koomikkona ja salonkiosien tulkitsijana. Vuolle oli myös suosittu runonlausuja.
Elämä ja ura.
Jallu Vuolteen vanhemmat olivat levyseppä Karl Villgrén ja Elina Jakobson. Kansakoulun käytyään hän työskenteli muun muassa Tampereen Pellavatehtaassa, jonka ammattiosaston iltamissa hän alkoi näytellä 17-vuotiaana. Vuolle jatkoi näyttelijänuraansa harrastuspohjalta raittiusseura Aamuruskon seuranäyttämöllä. Vuodesta 1912 alkaen hän työskenteli Tampereen Työväen Teatterin iltanäyttelijänä. Varsinaisen ammattilaisuransa hän aloitti 1921 Tampereen Työväen Teatterissa.
Vuolle näytteli muun muassa seuraavat roolit:
Extremaduran kieli

Extremadura on romaaninen kieli, jonka puhujamäärä on satoja tuhansia Espanjan alueella, sisältäen luoteisosien itsehallintoalueet Extremadurassa ja alueita Salamancan maakunnassa. Extremadura jakautuu kolmeen päämurteeseen: pohjoiseen, keskiseen ja eteläiseen. Näistä ainoastaan pohjoista voidaan pitää varsinaisesti omana kielenään, kun taas keskinen ja eteläinen ovat ainakin 1700-luvulta saakka muistuttaneet ympäröiviä espanjan murteita niin paljon, että ne ovat kielellisesti itsekin paremminkin espanjan kuin extremaduran murteita.
Kielellä on arviolta 1,26 miljoonaa puhujaa.
Extremaduraa kirjoitetaan latinalaisin aakkosin.
FK Arsenal Tula

FK Arsenal Tula () on jalkapalloseura Tulan kaupungista Lounais-Venäjältä. Seura pelaa maansa korkeimmalla sarjatasolla Venäjän Valioliigassa.
Gregory’s Girl – nykypäivän romanssi

Gregory’s Girl – nykypäivän romanssi ("Gregory’s Girl") on Bill Forsythin käsikirjoittama ja ohjaama romanttinen komediaelokuva vuodelta 1981.
Skotlannin pikkukaupungissa 16-vuotias Gregory (John Gordon Sinclair) ihastuu urheilulliseen Dorothyyn (Dee Hepburn) huolimatta siitä, että Dorothy tulee mukaan jalkapallojoukkueeseen ja syrjäyttää Gregoryn keskushyökkääjästä maalivahdiksi. Gregory yrittää tehdä Dorothyyn vaikutusta, mutta ujolle ja kömpelölle teinipojalle se ei ole niin helppoa.
Ohjaaja on kertonut saaneensa idean elokuvaan Jack Kerouacin nuoruusmuistoihin perustuvasta romaanista "Maggie Cassidy".
Vastaanotto.
Hyväntuulisena ja raikkaana pidetty "Gregory’s Girl" nousi yllättäen maailmanlaajuiseksi menestykseksi. Se sai Bafta-palkinnon käsikirjoituksestaan.
Vuonna 1999 British Film Instituten kyselyssä "Gregory’s Girl" äänestettiin kaikkien aikojen 30. parhaaksi britti­elokuvaksi. Vastaajina oli tuhat Ison-Britannian elokuva- ja televisio­ammattilaista. "The New York Timesin" kriitikot valitsivat "Gregory’s Girlin" vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Yle Teeman sivustolla vuonna 2016 Vesa Nykänen arvostaa elokuvaa siitä, ettei se monien amerikkalaisten teinielokuvien tavoin sorru alatyyliin eikä aikuisten ja nuorten välisten suhteiden kärjistyksiin. "Video-oppaassa" vuodelta 1994 Bello Romano piti elokuvaa nautittavana ja näyttelijätyötä sydämellisenä. Hän antoi elokuvalle kolme tähteä viidestä, mikä teoksen mukaan vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
"Gregory’s Girl" sai Suomen teatterikierroksellaan 2 143 katsojaa, millä se sijoittui vuonna 1983 Suomen-ensi-iltansa saaneen 238 elokuvan joukossa sijalle 176.
Jatko-osa.
Bill Forsyth teki vuonna 1999 pitkän ohjaustauon jälkeen elokuvalle jatko-osan nimeltä "Gregoryn tytöt", joka kuvaa 35-vuotiaaksi varttuneen Gregoryn vaiheita, nyt vanhan koulunsa opettajana.
FK Orenburg

FK Orenburg () on jalkapalloseura Orenburgin kaupungista Etelä-Venäjältä. Seura pelaa maansa korkeimmalla sarjatasolla Venäjän Valioliigassa.
Strontiumsulfidi

Strontiumsulfidi (SrS) on strontium- ja sulfidi-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää loisteaineiden valmistukseen ja tekstiiliteollisuudessa nahkojen käsittelyssä.
Ominaisuudet.
Huoneenlämpötilassa strontiumsulfidi on valkoista tai harmahtavaa kiteistä ainetta, joka on hieman hygroskooppista. Ilma saa sen muuttumaan väriltään vaaleankeltaiseksi. Yhdisteen alkeiskoppi on kuutiollinen ja rakenne muistuttaa natriumkloridin rakennetta. Strontiumsulfidi liukenee vähäisessä määrin veteen ja happamiin liuoksiin se liukenee muodostaen strontiumvetysulfidia ja vetysulfidikaasua.
Valmistus ja käyttö.
Strontiumsulfidia voidaan valmistaa kuumentamalla strontiumia ja rikkiä tai pelkistämällä strontiumsulfaattia hiilellä. Jälkimmäisessä valmistustavassa mukana on kuitenkin usein myös strontiumoksidia. Sitä muodostuu myös saostamalla liukoisia strontiumsuoloja sisältävästä vesiliuoksesta vetysulfidin tai muiden sulfidien avulla. Tyypillisin tapa valmistaa puhdasta strontiumsulfidia on kuitenkin strontiumkarbonaatin tai -sulfaatin kuumennus noin 1 000 °C:n lämpötilaan ja johtamalla reaktoriin vetysulfidia.
SrSO4 + 2 C → SrS + 2 CO2
Sr2+(aq) + S2-(aq) → SrS(s)
Strontiumsulfidia voidaan käyttää muiden strontiumyhdisteiden, esimerkiksi strontiumkarbonaatin valmistukseen ja nahankäsittelyssä karvanpoistoaineena. Tärkein käyttökohde on kuitenkin loisteaineiden valmistus. Viritettäessä europiumilla ja samariumilla doupattua strontiumsulfidia infrapunasäteilyllä ilmenee punaoranssi luminesenssi ja vihreää valoa tuottaa strontiumsulfidista, kalsiumsulfidista, rikistä ja ammoniumkloridista kuumentamalla saatu yhdiste.
Bill Forsyth

William David ”Bill” Forsyth (s. 29. heinäkuuta 1946 Glasgow) on skotlantilainen elokuvaohjaaja, joka tunnetaan elokuvistaan "Gregory’s Girl – nykypäivän romanssi" (1981), "Local Hero – kylän sankari" (1983), "Jäätelösota" (1984), "Sylvien talo" (1987) ja "Gregoryn tytöt" (1999). 
Forsyth aloitti ohjaajauransa pikkuvarkaista kertovalla nuorisokuvauksella "That Sinking Feeling" (1979). Se tuotettiin niin halvalla, että skottimurteen dubbaamisen Yhdysvaltain markkinoille kerrotaan maksaneen enemmän kuin itse elokuvan teko. Yllättäväksi maailmanhitiksi noussut "Gregory’s Girl" raivasi Forsythille tietä eteenpäin, ja syntyivät skottikomediat "Local Hero – kylän sankari" (1983) ja "Jäätelösota" (1984), joihin musiikin on tehnyt Mark Knopfler.
Forsyth siirtyi 1980-luvun puolivälissä Hollywoodiin, jossa hänen ensimmäinen ohjauksensa oli Christine Lahden vahvasta pääosasta tunnettu "Sylvien talo" ("Housekeeping", 1987). Sitä seurasi rikoskomedia "Keikkakaverit" ("Breaking In", 1989), jonka on kirjoittanut John Sayles ja pääosaa esittää Burt Reynolds.
Forsythin seuraava projekti, Robin Williamsin vaihtuvien roolien varaan rakennettu komedia "Ollaan ihmisiksi" ("Being Human", 1994) oli tarkoitettu hitaaksi, episodimaiseksi katsaukseksi ihmisestä eri aikakausina. Tuotanto oli täynnä taloudellisia vastoinkäymisiä, ja lopulta tuotantoyhtiö vaatii elokuvaa lyhennettäväksi 40 minuutilla sekä varustettavaksi onnellisella lopulla ja kertojanäänellä. Forsyth menetti mielenkiintonsa elokuvien tekemiseen, mutta palasi käsikirjoittajan ja ohjaajan työhön vielä elokuvassa "Gregoryn tytöt" (1999).
Vuonna 1999 British Film Instituten kyselyssä "Gregory’s Girl – nykypäivän romanssi" äänestettiin kaikkien aikojen 30. parhaaksi ja "Local Hero – kylän sankari" 37. parhaaksi britti­elokuvaksi. Vastaajina oli tuhat Ison-Britannian elokuva- ja televisio­ammattilaista.
Dmitri Suharev

Dmitri Vladimirovitš Suhаrev (, s. 25. joulukuuta 1960 Tškalovsk, Tadžikistanin SNT, Neuvostoliitto) on venäläinen kilpauransa päättänyt koripalloilija.
Miesten maajoukkuetasolla Suharev edusti MM-hopealle yltänyttä Neuvostoliittoa Argentiinassa 1990, Neuvostoliiton hajottua neljänneksi sijoittunutta yhdistynyttä joukkuetta Barcelonan kesäolympialaisissa 1992 ja vuosi tämän jälkeen Saksassa EM-hopealle yltänyttä Venäjää.
Elšad Gadašev

Elšad Eldarovitš Gadašev (, , s. 1. toukokuuta 1968 Baku, Azerbaidžanin SNT, Neuvostoliitto) on azerbaidžanilaislähtöinen kilpauransa päättänyt koripalloilija.
Miesten maajoukkuetasolla Gadašev edusti EM-pronssille yltänyttä Neuvostoliittoa Jugoslaviassa 1989 ja Neuvostoliiton hajottua neljänneksi sijoittunutta yhdistynyttä joukkuetta Barcelonan kesäolympialaisissa 1992.
La Castellane

La Castellane on yksi Marseillen lähiöistä. Lähiö sijaitsee noin 10 kilometrin päässä kaupungin keskustasta pohjoiseen. Se on rakennettu 1960-luvulla, ja sen asukkaat ovat taustaltaan maahanmuuttajia. Valtaosa asukkaista on työttömänä. La Castellanen lähiö on Marseillen pahamaineisin. Lähiötä hallitsevat aseistautuneet rikollisjengit, jotka pyörittävät siellä huumekauppaa. Jalkapalloilija Zinédine Zidane on kasvanut La Castellanessa. Lähiötä on ryhdytty puhdistamaan rikollisuudesta ja muun muassa Zidanen kotitalo G on purettu, koska se oli kokonaan huumekauppiaiden hallinnassa.
Transports Montreux-Vevey-Riviera

Transports Montreux-Vevey-Riviera SA (MVR) on sveitsiläinen raideliikenneyhtiö, joka toimii Lounais-Sveitsissä, Vaud’n kantonissa Montreux’n–Vevey’n alueella.
MVR kuuluu vaud’laiseen "GoldenPass"-markkinointiyhteenliittymään, jonka muut yhtiöt ovat Compagnie du Chemin de fer Montreux Oberland bernois SA (MOB), "Garage Parc Montreux Gare SA" (GPMG) ja "Voyages et Services Automobiles MOB SA" (VSA).
Historiaa.
Nykyinen MVR muodostettiin vuonna 2001, kun neljä liikenneyhtiötä fuusioitui. Alun perin yhtiöitä on ollut seitsemän. Kaikki MVR:n radat ovat yli sata vuotta vanhoja:
Toiminta.
Yhtiön liikevaihto oli vuonna 2015 24 milj. Sfr, josta lipputulojen osuus oli noin kolmannes.
Hydralatsiini

Hydralatsiini eli 1-hydratsiinoftalatsiini ("Apresolin") on verenpainelääke. Se on ollut laajalti käytössä vielä 1970-luvulla. Sittemmin ovat toiset lääkkeet kuten pratsosiini syrjäyttäneet sen valtaosin. Käytössä on ollut myös muun muassa niin kutsuttuja yhdistelmälääkkeitä. Niissä etenkin "dihydralatsiini" on yhdistetty esimerkiksi betasalpaajaan, nesteenpoistolääkkeeseen taikka barbituraattiin. Hydralatsiinin vaikutus perustuu siihen että se ensi alkuun stimuloi sydänlihaksen toimintaa. Tämän jälkeen ilmenee ääreisverenkiertoon kohdistuva vaikutus, eli verisuonten virtaamisvastus alkaa vähentyä. Lääkkeen vaikutus kumuloituu, eli myöhemmissä hoitovaiheissa ainetta tarvitaan hoitovaikutuksen aikaansaamista varten vähäisempiä määriä.
Lääkkeen aiheuttamat sivuvaikutukset.
Hydralatsiinilla sekä sen läheisellä johdoksella dihydralatsiinilla (C8H10N6) on taipumusta aiheuttaa sivuvaikutuksia helposti. Näistä vakavimpia ovat niin kutsuttu "lupus erythmatodes seminatus", ihon punahukka eli "LED-soluilmiö" sekä myös "angina pectoris"-tyylinen oireilu. Muita mahdollisia sivuvaikutuksia ovat olleet huimaus, pahoinvointi, päänsärky, depressio taikka depressiotilan paheneminen, ripuli sekä virtsaamisen vaikeutuminen.
Hydralatsiinilla toteutettu lääkitys aloitettiin useimmiten portaittain ja pienehköillä annostuksilla, esimerkiksi 3 × 10 mg/vrk. Lääkkeen tavallinen päivittäinen maksimiannostus on ollut 150 mg/vrk, mutta sitä suurempiakin annostuksia on käytetty. Tietyn tavoitetason saavuttamisen jälkeen hydralatsiinin päivittäistä annosta pienennettiin niin ikään portaittain. Varsinaisen verenpainetaudin eli "hypertonia"n hoidon ohella lääketta käytettiin myös raskausmyrkytyksiin eli "toksemiaan" kuuluvan verenpaineen nousun hoidossa.
"Apresolin", engl. "Apresoline" -nimistä valmistetta on markkinoinut Ciba-yhtymä. Ainoa annostelumuoto oli suun kautta otettava tabletti, jossa oli vaikuttavaa lääkeainetta 10, 25 tai 50 milligrammaa. Hydralatsiinin kemiallinen kaava on C8H8N4, moolimassa 160,176 g/mol ja CAS-numero 86-54-4.
Elämän valttikortit

Elämän Valttikortit on suomalaisen iskelmälaulaja Ahti Lammen vuonna 1980 julkaistu debyyttialbumi.
Albumin tunnetuin kappale on sen nimikappale ”Elämän Valttikortit”. Sanoittaja Vexi Salmi oli tarkoittanut laulun alun perin parodiaksi tuohon aikaan muodissa olleista itsetilitysiskelmistä. Kappaleen ja albumin saavuttama suosio osoittivat kuitenkin, että tällaisille melankolisille iskelmille oli olemassa tarve aikana, jolloin työttömyys oli käynyt Suomessa siihenastisissa huippuluvuissa, maaseutu oli maaltapaon jäljiltä entistä tyhjempi ja tuhatmäärin suomalaisia oli muuttanut Ruotsiin paremman elämän toivossa.
Luonnonvarasuunnittelu

Luonnonvarasuunnittelu tarkoittaa Metsähallituksen hallinnoimille, valtion omistamille maa- ja vesialueille tehtävää pitkän aikavälin kestävän käytön suunnittelua. 
Valtion omistamiin maa-alueisiin kohdistuu lukuisia käyttötarpeita, kuten luonnonsuojelua, metsätaloutta,
virkistyskäyttöä, luontomatkailua, kiinteistöjalostusta ja maa-aineskauppaa. Suomalaiselle yhteiskunnalle saadaan mahdollisimman hyvä kokonaishyöty sovittamalla yhteen erilaisia käyttötarpeita.
Luonnonvarasuunnittelussa ei unohdeta valtion maa- ja vesialueiden tarjoamia uusia mahdollisuuksia, vaan niitä pyritään aktiivisesti löytämään ja hyödyntämään.
Luonnonvarasuunnitelma.
Luonnonvarasuunnitteluun osallistuvat monet valtakunnalliset, alueelliset ja paikalliset sidosryhmät. Myös yksittäisten kansalaisten toiveita ja ehdotuksia kerätään suunnittelun avuksi. Suunnittelun yhteydessä arvioidaan myös Metsähallituksen toimintaa suunnittelualueella ja jo olemassa olevien maankäyttöratkaisujen toimivuutta.
Suunnittelun tuloksena syntyy luonnonvarasuunnitelma: toiminta-ohjelma, joka
ohjaa Metsähallituksen toimintaa alueella koko suunnitelmakauden eli useiden vuosien ajan.
Suunnitelman toteutumista ja luonnonvarojen kestävää käyttöä seurataan. Seuranta tapahtuu vuosittain kerättyihin, mittaritietoihin (34 mittaria) pohjautuen.
Luonnonvarasuunnitelmasta käytetään lyhennettä LVS (englanniksi NRP, Natural Resource Plan).
Luonnonvarasuunnitelmien laatiminen ja vahvistus.
Luonnonvarasuunnitelmat laadittiin alussa kymmeneksi vuodeksi ja suunnittelukauden puolivälissä tehtiin suunnitelman välitarkastus. 
Suunnittelujärjestelmää uudistettiin vuonna 2002 lisäämällä siihen alue-ekologinen tarkastelu ja panostamalla entistä enemmän sidosryhmien kanssa tehtävään yhteistyöhön. Nykykäytännön mukaan suunnitelma uusitaan viiden vuoden välein. Laaditun luonnonvarasuunnitelman hyväksyy Metsähallituksen hallitus. .
Mikael Nordenswan

Mikael Nordenswan (1904 – 12. helmikuuta 1986) oli suomalainen arkkitehti joka suunnitteli useita kirkko- ja kappelirakennuksia.
Nordenswan oli 1930- ja 1940-luvulla työssä Tampereen kaupungin arkkitehtiosastolla kaupunginarkkitehti Bertel Strömmerin alaisena. Hän perusti oman arkkitehtitoimiston "Mikael Nordenswan &amp; Kumppanit" 1950-luvulla.
Artur Pikk

Artur Pikk (s. 5. maaliskuuta 1993 Tartto) on virolainen jalkapalloilija, joka on tammikuusta 2023 lähtien edustanut Puolan toisella sarjatasolla pelaavaa Odra Opolea. Hän on kotimaansa lisäksi pelannut Valko-Venäjällä, Slovakiassa, Puolassa, Suomessa, Unkarissa ja Latviassa. Pikk on pelipaikaltaan vasen puolustaja.
Tallinnan Levadia hankki Pikkin pelaajaoikeudet vuonna 2009. Sen jälkeen hämn pelasi lainalla ensin lainalla tartolaisissa HaServ Tartussa ja JK Tammekassa. Ensiesiintyminen Meistriliigassa tapahtui 2. huhtikuuta 2011 FC Levadian riveissä. Vuosina 2013 ja 2014 hän oli voittamassa Levandian joukkueessa Viron mestaruutta.
Helmikuussa 2016 Pikk kirjoitti kolmivuotisen sopimuksen valko-venäläisen pääsarjajoukkue BATE Barysaun kanssa. Hän oli voittamassa BATEn riveissä Valko-Venäjän cupia vuonna 2016. Samana vuonna hän oli voittamassa myös Valko-Venäjnä mestaruutta. Elokuussa 2017 Pikk ja BATE purkivat hänen sopimuksensa. Lokakauussa 2017 Pikk teki sopimuksen Slovakian pääliigan MFK Ružomberokin kanssa. Seuraavana kesänä 2018 hän siirtyi Puolan pääsarjan Miedź Legnican riveihin kaksivuotisella sopimuksella.
Artur Pikk siirtyi elokuussa 2020 Suomeen Veikkausliigajoukkue Kuopion Palloseuran (KuPS) riveihin. Hän pelasi syyskautena kahdeksan ottelua ja voittamassa KuPS:n riveissä Suomen mestaruuspronssia.
Pikk teki A-maajoukkuedebyyttinsä Viron maajoukkueessa kesäkuussa 2014 Tadžikistania vastaan. Hän on pelannut vuoden 2024 maaliskuun 23.päivään mennessä 57 A-maaottelua. Ainoan maaottelumaalinsa hän on tehnyt marraskuussa 2015 ystävyysottelussa Georgiaa vastaan.
Saavutukset.
Meistriliiga (Viro):
Vysheyshaya Liga (Valko-Venäjä):
Virslīga (Latvia):
Veikkausliiga (Suomi):
Pinokkio (vuoden 1976 piirrossarja)

Pinokkio () on itävaltalais-japanilainen vuonna 1976 valmistunut 52-osainen animepiirrossarja. Sarjan piirsi japanilainen animaatiostudio Nippon Animation. Piirrossarja perustuu italialaisen Carlo Collodin luomaan Pinokkio-satuun.
Sarja Suomessa.
Piirrossarja esitettiin Suomen televisiossa vuosina 1992–1994, jonka välissä oli ajoittaisia esitystaukoja. Sarjaa esitti ensimmäisenä televisiokanava Kolmoskanava loka-joulukuussa 1992. Ensimmäisen jakson esityspäivä oli 3. lokakuuta 1992. Vuoden 1993 alussa sarjan esittäminen siirtyi MTV3-kanavalle. Viimeinen 52. jakso esitettiin 20. helmikuuta 1994. Sarjaa esitettiin suomen kielelle jälkiäänitettynä, jossa kertojana toimi Raila Hämäläinen, joka puhui sarjan saksankielisen ääniraidan päälle.
Sarjan tunnuskappaleen levytti suomeksi Jenni Mäkikalli Matti Kontion tekemällä käännöksellä vuonna 1986 julkaistulle "Lasten TV-suosikit" -kokoelmalevylle.
Cubix

Cubix on korealainen animaatiosarja.
Juoni.
Sarja seuraa Connor-nimistä poikaa, joka muuttaa isänsä, Grahamin, kanssa Kuplakaupunkiin. Hän tapaa Abby-nimisen tytön, ja tämän robotin, Dondonin, johon hän törmää. Bottivarikolla Dondonia korjatessa Connor löytää Cubix-nimisen robotin, hän aikoo seuraavana päivänä korjata Cubixin. Hänellä on 24 tuntia aikaa korjata Cubix, aluksi se ei onnistunut. Mutta kun tohtori K sieppaa robotin, jossa on solexia, Cubix alkaa toimia. Pelastettua robotin Cubix liittyy bottivarikon porukkaan. Selvisi, että tohtori K kerää solexia jotta hän voisi herättää jättiläisrobottinsa nimeltä Kulminaattori. Cubix lentää Kulminaattorin tunneyksikköön ja tuhoaa sen. Mutta samalla hänen oma solexinsa loppuu. Kun Connor yrittää korjata Cubixiä, hänen uskonsa Cubixiin tuo solexia bottivarikon ylle ja herättää Cubixin taas eloon.
Toisella kaudella tohtori K luo robotin, nimeltä Kilobot, jolla on kyky kopioida tuhannen robotin voimat. Connor, Cubix ja heidän ystävänsä joutuvat jälleen taistelemaan tohtori K:ta vastaan. Myöhemmin Kilobot pettää tohtori K:n ja aikoo vallata Kuplakaupungin ja koko maailman tohtori K:n luomilla Zomboteilla. Cubix ja Kilobot ottavat yhteen ja kaikki Zombotit sammutetaan. Lopulta Connor ystävineen käyttää Megazombottia imemään Kilobotin tunneyksikön ja Kuplakaupunki ja koko maailma pelastuivat
Friedrichstadt-Palast

Friedrichstadt-Palast on 1984 rakennettu Berliinin Mittessä sijaitseva revyyteatteri, joka käyttää modernia näyttämötekniikkaa.
Historia.
Ensimmäinen rakennus.
Friedrichstadt-Palastin historia ulottuu aiempaan kauppahalliin, joka sijaitsi n. 200 metriä lounaaseen nykyisestä sijainnista, virallinen osoite oli vuonna 1867 Am Zirkus 1. 
1873 rakennus muutettiin 5 000 istuinpaikan sirkusareenaksi. Seuraavina vuosikymmeninä Salamonskyn, Renzin ja Schumannin sirkus ilahdutti berliiniläisiä esityksillään.
1910 kauppahalli muutettiin suureksi areenaksi ja Max Reinhardt järjesti ensimmäiset teatteriesitykset. Reinhardt päätti uudistaa rakennuksen uutta käyttötarkoitusta varten ja antoi tämän tunnetun arkkitehdin Hans Poelzigin tehtäväksi. Rakennuksessa oli pyörivä näyttämö, jonka halkaisija oli 18 metriä ja jossa oli irrotettava etunäyttämö. Lisäksi käytössä oli moderni valaistus ja efektitekniikka.
1924 uusi johtaja Erik Charell esitti moderneja revyy-esityksiä ja toi taloon tähtiä, kuten the Comedian Harmonists ja La Jana. Natsivallan aikana teatteri sai uuden nimen: Theater des Volkes. Tällöin esitettiin porvarillisia operetteja. 
Rakennus kärsi suurimmat vaurionsa 1945 vuoden alkupuolella toistuvien ilmahyökkäyksien johdosta. Sodan loputtua taiteilija Marion Spadoni avasi talon uudelleen toukokuussa 1945. Tällöin sitä kutsuttiin Palast Varietéksi ja sillä oli 3 500 istuinpaikkaa. Näyttämöllä esitettiin lasten esitys ensimmäistä kertaa.
1949 Berliinin kaupunki otti laitoksen haltuunsa ja palautti sille alkuperäisen nimen Friedrichstadt-Palast.
29. helmikuuta 1980 rakennus suljettiin, koska sen perustan sekä tukipaalujen valun havaittiin vajoavan voimakkaasti. Kun kokonaisuus oli muutettu uuteen rakennukseen 1985, lähes 120-vuotiaan rakennuksen purku aloitettiin lähes välittömästi.
Teatteri tänään.
Tällä hetkellä Friedrichstadt-Palast on Euroopan suurin showpalatsi. Uusi Friedrichstadt-Palast avattiin 27. huhtikuuta 1984. Se on leveydeltään 80 metriä, pituudeltaan 110 metriä ja kattaa 195 000 kuutiometrin pinta-alan. 
Friedrichstadt-Palastin suurta salia käytetään säännöllisesti esiintymistilana ja siellä on 1 895 istuinpaikkaa. Sen näyttämö on kooltaan 2 854 neliömetriä. Etunäyttämökaari on 24 metrin levyinen.
Friedrichstadt-Palastin ohjelmístoon kuuluu mm. lasten esitykset, vierailevat esitykset ja festivaaligaalat.
Gösta Enckell

Karl Gustaf (Gösta) Enckell (23. tammikuuta 1866 Suomenlinna – 24. joulukuuta 1946 Helsinki) oli suomalainen lääkäri, hammaslääkäri ja taidemaalari.
Gösta Enckellin vanhemmat olivat kenraalimajuri Nikolai Enckell (1833–1916) ja Emilia Henrica Enckell (1847–1924). Hän pääsi ylioppilaaksi Helsingin yksityislyseosta 1884 ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1887, lääketieteen kandidaatiksi 1891, lääketieteen lisensiaatiksi 1896 ja odontologian lisensiaatiksi 1905.
Enckell toimi kunnanlääkärinä Hausjärvellä 1896–1903 ja sen jälkeen yksityisenä hammaslääkärinä Helsingissä. Enckell rakennutti vuonna 1904 arkkitehti Lars Sonckin suunnitteleman jugendtyylisen "Villa Enckell" (tai "Villa Vårbacka") nimisen hirsihuvilan Tuusulanjärven lähelle. Hän myi huvilan 1918 Järvenpään kartanolle ja kartanon omistaja Bjarne Westermarck siirrätti huvilarakennuksen uuteen paikkaan kartanon työntekijöiden ruokala- ja asuntolarakennukseksi. Rakennus sai myöhemmin nimen Villa Cooper sen vuodesta 1931 omistaneen insinööri, mattotehtailija Edvard Cooperin mukaan. Huvila siirtyi testamenttilahjoituksena Järvenpään kaupungille 1973 ja viimeksi siinä on sijainnut vuodesta 2008 alkaen Järvenpään Käsintekijät ry:n myyntinäyttelytila.
Taideopintoja Gösta Enckell harjoitti Helsingin yliopiston piirustussalissa 1884–1887, yksityisesti Hjalmar Munsterhjelmin ja Eero Järnefeltin johdolla ja Pariisissa Académie Colarossissa 1922. Enckell osallistui Suomen Taiteilijain näyttelyihin vuosina 1925 ja 1928. Hän toimi anatomian opettajana Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1880–1894.
Gösta Enckell oli naimisissa vuodesta 1891 Sigrid Alexandra Ehrströmin (1870–1938) kanssa.
Minskin sopimus

Minskin sopimus solmittiin 5. syyskuuta 2014 Ukrainan, Venäjän federaation, ”Donetskin kansantasavallan” ja ”Luhanskin kansantasavallan” kesken, ja sen pyrkimyksenä oli pysäyttää taistelut Itä-Ukrainan sodassa. Se allekirjoitettiin pitkällisten neuvottelujen päätteeksi Minskissä, Valko-Venäjällä Euroopan turvallisuus- ja yhteistyöjärjestön johdolla. Sopimusta edelsi useita yrityksiä lopettaa taistelut Donbassin alueella, ja sen pyrkimyksenä oli välitön aselepo. Taistelut kuitenkin jatkuivat sopimuksesta huolimatta. Sopimusta seurasi Minsk II helmikuussa 2015.
Sopimuksen sisältö.
Lähde:
Ukrainan kriisi mediassa

Näkemykset Ukrainan kriisistä vaihtelivat suuresti ukrainalaisen, länsimaisen ja venäläisen median välillä. Erityisesti venäläistä mediaa on syytetty informaatiosodan lietsonnasta ja propagandistisesta otteesta tapahtumiin. Venäläisiä tv-kanavia kritisoitiin toistuvasti harhaanjohtavan kuvaston käytöstä, virheellisistä narratiiveista, vääristelystä, tietojen salaamisesta ja tekaistuista uutisista. Esimerkkejä tekaistuista uutisista ovat artikkelit lapsen ristiinnaulitsemisesta ja 10-vuotiaan kuolemasta kranaattitulessa. BBC on kertonut että Venäjän valtion televisio "näyttäisi hyödyntävän psykologisen ehdollistamisen tekniikoita, joiden tarkoituksena on herättää äärimmäisiä aggression ja vihan tunteita katsojassa". Tämä on The Guardian -lehden mukaan osa koordinoitua "informationaalis-psykologista sotaoperaatiota".
Media Ukrainassa.
Ukrainalainen media piti Ukrainan levottomuuksia Venäjän aikaansaannoksena. Se on toistuvasti syyttänyt Venäjää tilanteen provosoimisesta ja hallituksenvastaisten ryhmien tukemisesta. Krimin liittämistä pidettiin laittomana. Itä-Ukrainan sodan alkamisen myötä Ukrainan hallitus ja jotkut mediat kuvasivat Donetskin kansantasavalta ja Luhanskin kansantasavalta -ryhmiä "terroristeiksi" ja "separatisteiksi", ja sotilasoperaatio DNR:ää ja LNR:ää kohtaan kuvattiin "terrorisminvastaisena".
Syyskuussa 2014 Kyiv Post -sanomalehti esitti kritiikkiä länsimaiden reaktioista kriisiin, todeten että "Ukraina ei voi koskaan luovuttaa kansakuntaansa ja lännen tulisi hävetä myönnytyspolitiikkaansa suhteessa Putiniin, joka yrittää estää ukrainalaisten demokratiapyrkimykset ja pakottaa kieroutuneen unelmansa uudesta Neuvostoliitosta käytäntöön".
Media Venäjällä.
Venäläinen media esitti Ukrainan kriisin johdonmukaisesti Ukrainan väliaikaishallinnon aikaansaannoksena ja Euromaidan-mielenosoitukset "ultranationalistien", "fasistien", "uusnatsien" ja "antisemitististen" ryhmien kuten Oikean sektorin kontrolloimana. Vallankumous esitettiin lännen lietsomana "väkivaltaisena vallankaappauksena", jonka tarkoituksena oli kaataa vaalein valittu hallitus.
Media länsimaissa.
Länsimaisia medioita on syytetty Ukrainan kriisin raportoinnissa venäläisvastaisuudesta. Erään näkemyksen mukaan valtaosa länsimaisista medioista keskittyi kuvaamaan kriisiä keskittyen Venäjän presidentti Vladimir Putinin roistomaisuuteen ja oletettuihin imperialistisiin tavoitteisiin.
Gitti Heikel

Margareta (Gitti) Heikel, o.s. "Huber" (2. huhtikuuta 1897 Helsinki – 27. elokuuta 1983) oli suomalainen kuvataiteilija.
Gitti Heikelin vanhemmat olivat sveitsiläissyntyinen insinööri Jacob Robert Huber (1844–1905) ja Emma Maria Ulrika Arvidsson (1853–1937). Hän opiskeli Gregori Tigerstedtin johdolla 1934–1935 sekä Sergel-akatemiassa Tukholmassa 1936. Heikel somisti 1940- ja 1950-luvulla Fazerin jouluikkunan Helsingin Kluuvikadulla.
Gitti Heikel oli naimisissa Bertel Heikelin (1883–1949) kanssa.
Näyttelijä Cecilia Heikel oli Gitti Heikelin tytär.
Guanabaranlahti

Guanabaranlahti () on merenlahti Rio de Janeiron osavaltiossa Kaakkois-Brasiliassa. Rio de Janeiron ja Duque de Caxiasin kaupungit sijaitsevat lahden länsirannalla sekä Niterói ja São Gonçalo itärannalla. Vesistöön valuvat lahtea ympäröivien kaupunkien asukkaiden jätevedet. Osavaltiota on kritisoitu lahden puhdistuksen laiminlyönnistä.
Lahdella järjestettiin vuoden 2016 kesäolympialaisten purjehduskilpailut.
Erillinen hyökkäysvaunukomppania

Erillinen hyökkäysvaunukomppania (HvK 1. toukokuuta 1927 – syyskuu 1939) oli Suomen puolustusvoimien yksikkö, joka muodostui 1927, kun Hyökkäysvaunupataljoona (HvP) supistettiin organisaatioltaan komppanian vahvuiseksi.
Kalusto.
Erillistä hyökkäysvaunukomppaniaa varten tilattiin 32 Vickers Mark E -panssarivaunua vuosina 1936–1939. Vaunut hankittiin kuitenkin säästösyistä ilman aseistusta, tähtäinoptiikkaa ja viestivälineitä. Alkuperäisenä ajatuksena oli varustaa Vickersit 37 millimetrin Bofors-tykeillä. Säästösyystä niihin kuitenkin asennettiin ensimmäisen maailmansodan aikaisten Renault FT-17 -panssarivaunujen Puteaux-kanuunat. Suomen puolustusministeriön ehdottamasta vuoden 1937 perushankintaohjelmasta viideksi vuodeksi, jonka arvo oli 2,9 miljardia markkaa, oli säästetty 200 miljoonaa markkaa, johon sisältyivät panssarivaunujen varustamiset. Saman brittiläisen panssarivaunun valmistuslisenssin oli hankkinut myös 1931 Neuvostoliitto, joka kehitti Vickersistä oman T-26:n.
Lakkauttaminen.
Hyökkäysvaunupataljoonaa vastaava Panssarivaunupataljoona perustettiin syyskuussa 1939. Sen komentajaksi määrättiin Sven Björkman ja se koostui kahdesta Renault FT-17:llä varustetusta panssarivaunukomppaniasta. Erilliseen hyökkäysvaunukomppaniaan saapuivat palvelukseen kutsutut reserviläiset 12.–14. lokakuuta 1939. Reserviläisten vastaanottoelimen päällikkönä oli aluksi kapteeni L. Nordling ja myöhemmin musiikkiluutnantti Parantainen. Vastaanottoelimen Jakoelin oli sijoitettu Erillisen hyökkäysvaunukomppanian aliupseerikerholle Poltinaholla. Reserviläisiä saapui kaikkiin perustettaviin yksiköihin yli määrävahvuuden ja tämä ylimäärä sijoitettiin perustettuun Panssaritäydennyskomppaniaan ja vanhimmat, palvelukseen kelpaamattomat siirrettiin Hämeenlinnan sotilaspiiriin, joka sijoitti heidät uudelleen.
Ensimmäisen panssarivaunukomppanian viisi FT-17:ää siirrettiin Karjalankannakselle kiinteiksi ase- ja tähystyspesäkkeiksi Näykkijärven maastoon Säiniön rautatieaseman kaakkoispuolelle. Toisen panssarivaunukomppanian Renaulteja sijoitettiin Taipalejoelle samaan tarkoitukseen.
Erillinen hyökkäysvaunukomppania perusti seuraavat joukot:
Erillisen hyökkäysvaunukomppanian esikunta muuttui Panssariharjoitusryhmän esikunnaksi 16. lokakuuta ja se muutti nimensä Panssarijoukkojen esikunnaksi 31. lokakuuta. Panssarijoukkojen komentajaksi määrättiin Erillisen hyökkäysvaunukomppanian päällikkö majuri Sven Krister Björkman. Aluksi panssarijoukot olivat suoraan Päämajan alaisia joukko-osastoja kunnes ne siirrettiin 27. lokakuuta Kotijoukkojen komentajan alaisuuteen, joka alisti ne marraskuun alussa 1. täydennysdivisioonan komentajan alaisuuteen.
Panssarijoukkojen esikunnan käskyllä perustettiin 2. marraskuuta reservialiupseerikoulu, jonka johtajaksi määrättiin luutnantti K. Reunanen.
Vasta majuri Björkmanin tehtyä esityksen todellisen panssariyksikön perustamisesta Päämaja aloitti tarvittavan selvitystyön.
Vitaliano Donati

Vitaliano Donati (1713 Padova, Italia – 1763 Arabianmeri, lähellä Mangalorea) oli italialainen naturalisti. Padovassa aatelisperheeseen syntynyt Donati opiskeli lääketieteen tohtoriksi, mutta tuli myöhemmin kuuluisaksi kasvitieteilijänä. Erityisesti hänen tutkielmansa Adrianmeren luonnonhistoriasta ("Della Storia Naturale dell’ Adriatico, Saggio") ja erityisesti sen osuus koralleista nousi kuuluisaksi ja käännettiin useille kielille, vaikka koko tutkielma ei koskaan ilmestynytkään täydessä laajuudessaan. Donati kiersi paavi Benedictus XIV:n ja Sardinian kuninkaan kustantamilla näytteidenkeruumatkoilla myös muun muassa Sisiliassa, Egyptissä ja Lähi-idässä.
Hänen nimeämien kasvien tieteellisen nimen perässä käytetään nimen jälkeen liitettävää auktorilyhennettä Donati.
Guatemalanskorpionilisko

Guatemalanskorpionilisko ("Heloderma horridum charlesbogerti") on skorpioniliskon uhanalainen alalaji. Sitä elää vain Guatemalassa, erillään skorpioniliskon muista alalajeista. Luonnossa elää arviolta enää noin 200 yksilöä. Vuonna 2007 guatemalaskorpionilisko siirrettiin uhanalaisuutensa vuoksi uhanalaisten lajien kansainvälistä kauppaa koskevan yleissopimuksen CITES-liitteestä II liitteeseen I. Tämä merkitsee että sen myyminen on nyt kielletty.
Se on nimetty herpetologi Charles M. Bogertin mukaan.
Ulkonäkö.
Aikuisen guatemalanskorpioniliskon ruumis on suurimmalta osin musta, ja siinä on täpliä joiden väri vaihtelee valkoisesta keltaiseen. Hännässä ei ole täpliä, vaan sen sijaan selvästi erottuvia raitoja.
Levinneisyys.
Guatemalanskorpionilisko elää vain kuivissa metsissä Guatemalassa, Motaguan laaksossa.
Ravinto.
Guatemalanskorpionilisko saa pääasiallisen ravintonsa asuttamiensa kuivien joenuomien kyyhkyjen ja kaijojen munista. Nämä linnut pesivät paksuilla, matalilla oksilla, joihin guatemalanskorpionilisko pääsee käsiksi. Lisko syö myös erilaisia hyönteisiä sekä samalla alueella elävän uhanalaisen "Ctenosaura palearis" -leguaanin munia.
Grazalema

Grazalema on kunta Cádizin maakunnassa Etelä-Espanjassa. Cádiziin on matkaa noin 140 km. Grazaleman väkiluku on noin 2100 (2015).
Grazalema on yksi niistä 19 kunnasta, jotka muodostavat Valkoisten kylien reitin (esp. Ruta de los pueblos blancos).
Demokraattien kansallinen komitea

Yhdysvaltain demokraattisen puolueen kansallinen komitea (engl. "Democratic National Committee", "DNC") on demokraattisen puolueen johtava elin. Puolueen hallinnoinnin lisäksi komitea kampanjoi ja kerää rahaa demokraattisen puolueen ehdokkaille. Se järjestää joka neljäs vuosi puoluekokouksen, jossa vahvistetaan puolueen presidenttiehdokas ja muodostetaan puolueohjelma.
DNC:hen kuuluu yli 300 jäsentä, joihin kuuluvat runsaat 200 jäsenäänestyksellä valittua henkilöä ja kunkin 50 osavaltion demokraattipuolueen puheenjohtaja ja varapuheenjohtaja.
Miehiä ja vaimoja

Miehiä ja vaimoja ("Husbands and Wives") on Woody Allenin käsikirjoittama ja ohjaama draamakomedia vuodelta 1992. Elokuvan pääosissa näyttelevät Allenin itsensä lisäksi Mia Farrow, ohjaajana paremmin tunnettu Sydney Pollack, Judy Davis, Juliette Lewis ja Liam Neeson.
Elokuva oli Woody Allenin ja Mia Farrow’n viimeinen yhteistyö. Heidän avioeronsa tapahtui vähän ennen elokuvan ensi-iltaa. Myös elokuvassa teemana on avioero, josta pariskunta Jack ja Sally (Pollack ja Davis) yllättäen kertovat ystäväpariskunnalle Gabelle ja Judylle (Allen ja Farrow). Pian Jack esittelee uuden kumppaninsa ja Gabe puolestaan aloittaa suhteen nuoren naisopiskelijan (Juliette Lewis) kanssa.
Elokuvan lopussa Jack ja Sally ovat palanneet yhteen, kun taas Gabe asuu yksin. Kun elokuvan loppukohtaus on leikattu mustaan, kuullaan Gaben kysyvän kuvausyhmältä: ”Voinko nyt mennä? Oliko se siinä?”
Tuotanto.
Carlo Di Palma kuvasi elokuvan nopeasti liikkuvalla käsivarakameralla, ja elokuvassa rikotaan niin sanottua neljättä seinää muun muassa käyttämällä välillä dokumentinomaisia päähenkilöiden ”haastatteluja”.
"Miehiä ja vaimoja" oli Allenin ensimmäinen elokuva TriStar Pictures -yhtiölle, kun hän aiemmin oli tehnyt elokuvansa joko United Artists- tai Orion Pictures -yhtiölle.
Vastaanotto.
"Miehiä ja vaimoja" tuotti Oscar-ehdokkuudet käsikirjoituksesta ja naissivuosasta (Judy Davis). Elokuva palkittiin muun muassa vuoden parhaana ulkomaisena elokuvana Ruotsin Guldbagge-gaalassa. Elokuva ja etenkin Judy Davis sai useita muitakin palkintoja.
"The New York Timesin" kriitikot valitsivat elokuvan vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta maailmassa.
Villaluenga del Rosario

Villaluenga del Rosario on kunta Cádizin maakunnassa Etelä-Espanjassa. Kunnan väkiluku on noin 500 (2015).
Villaluenga del Rosario on yksi niistä 19 kylästä, jotka muodostavat Valkoisten kylien reitin (esp. Ruta de los pueblos blancos).
Anton Cederholm

Anton Cederholm (s. 21. helmikuuta 1995 Helsingborg, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa kotimaansa toiseksi korkeimmalla sarjatasolla HockeyAllsvenskan-joukkue AIK IF:ssä lainalla NHL-joukkue Vancouver Canucksista. Hän pelannee lähinnä AHL-joukkue Utica Cometsissa.
Ura.
Seuraura.
Cederholm on Jonstorps IF:n kasvatti. Hän siirtyi 15-vuotiaana Rögle BK:n junioreihin kaudeksi 2010–2011. Kauden 2011–2012 päätteeksi Cederholm voitti J20 SuperElitin pronssia. Kaudella 2012–2013 hän debytoi Röglen Elitserien-joukkueessa, jossa 17-vuotias Cederholm pelasi 12 runkosarjaottelua ilman tehopisteitä. Hän teki Elitserien-debyyttinsä runkosarjan avauskierroksella 13. syyskuuta 2012 Luleå HF:ää vastaan. Rögle putosi kauden päätteeksi HockeyAllsvenskaniin. Cederholm teki joukkueen kanssa jatkosopimuksen huhtikuussa 2013.
Vancouver Canucks varasi Cederholmin viidennellä kierroksella 145. pelaajana . Samana kesänä hänet varasi myös WHL-joukkue Portland Winterhawks 60. pelaajana . Cederholm siirtyi joukkueeseen kaudeksi 2013–2014. Hän eteni Winterhawksin kanssa aina WHL:n finaaleihin asti, mutta Ed Chynoweth Cupin vei kuitenkin Edmonton Oil Kings otteluvoitoin 4–3.
Toukokuussa 2014 Cederholm teki kolmivuotisen tulokassopimuksen Vancouver Canucksin kanssa. Hän siirtyi kaudeksi 2014–2015 vielä Winterhawksiin, jonka varakapteeniksi Cederholm nousi. Kaudeksi 2015–2016 hän siirtyi Canucksin organisaatioon. Seura lähetti Cederholmin harjoitusleirin päätteeksi ensin AHL-joukkue Utica Cometsiin, mutta ennen ensimmäistäkään sarjaottelua hänet lähetettiin kuitenkin ECHL-joukkue Kalamazoo Wingsin vahvuuteen. Cederholm pelasi siellä koko kauden ja hän voitti K-Wingsin sisäisen tehotilaston lukemalla +18.
Kaudeksi 2016–2017 Canucks lainasi Cederholmin takaisin kotimaahansa Rögle BK:n SHL-joukkueeseen, jossa hänen todettiin yhteisymmärryksessä kehittyvän parhaiten. Cederholm pelasi siellä kahdeksan ottelua ilman tehopisteitä, kunnes hän siirtyi loppukaudeksi sarjatasoa alemmas HockeyAllsvenskan-joukkue AIK IF:ään. Kauden 2017–2018 Cederholm aloitti AHL-joukkue Utica Cometsin vahvuudessa.
Maajoukkueura.
Cederholm alle 18-vuotiaiden Ivan Hlinkan muistoturnauksessa vuosina 2011 ja 2012, joista ensimmäinen turnaus päättyi hopeaan ja jälkimmäinen pronssiin. Hän pelasi myös World U-17 Hockey Challengessa vuonna 2012. Yhteensä Cederholm on pelannut viisi nuorten ja 31 poikien maaottelua.
Pelityyli.
Elite Prospects -sivuston mukaan Cederholm on pelityyliltään puolustava puolustaja, joka on hyvin käyttökelpoinen alivoimalla.
Muuta.
Cederholmin pikkuveli Jacob pelaa HV71:n SHL-joukkueessa ja hänellä on Winnipeg Jetsin NHL-varaus vuodelta .
Elämäni kesä

Elämäni kesä ("Biloxi Blues") on Mike Nicholsin ohjaama draamakomedia vuodelta 1988. Elokuvan käsikirjoituksen on tehnyt Neil Simon oman samannimisen näytelmänsä pohjalta (näytelmää on esitetty myös suomeksi nimellä "Biloxi Blues"). Se on keskimmäinen Simonin nuoruusmuistoihin perustuvasta näytelmätrilogiasta, jonka muutkin osat on tehty elokuviksi: "Brighton Beach Memoirs" (1986) ja "Sukumme on toista maata" ("Lost in Yonkers", 1993).
"Elämäni kesässä" nuori New Yorkin Brooklynissä varttunut juutalaispoika (Matthew Broderick) joutuu toisen maailmansodan loppuvaiheissa armeijaan ja lähetetään alokaskoulutukseen Mississipin osavaltion Biloxiin. Eksentristä alokaskouluttajaa esittää Christopher Walken.
"The New York Timesin" kriitikot valitsivat "Elämäni kesän" vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa. "Chicago Sun-Timesin" Roger Ebert ei pitänyt siitä tuoreeltaan lainkaan, vaan kutsui elokuvaa kalpeaksi, pinnalliseksi, epävakuuttavaksi ja ennakoitavaksi versioksi Simonin näytelmästä. "Video-oppaassa" vuodelta 1994 Ilkka Jauhiainen antoi elokuvalle kolme tähteä viidestä, mikä teoksen mukaan vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
Brighton Beach Memoirs

Brighton Beach Memoirs (tv-esityksessä "Muistoja rannikolta") on Gene Saksin ohjaama yhdysvaltalainen draamakomedia vuodelta 1986. Elokuvan käsikirjoituksen on tehnyt Neil Simon oman samannimisen näytelmänsä pohjalta (näytelmää on esitetty suomeksi nimillä "Muistojani rannikolta, Villi nuoruuteni" ja "Brighton Beach Memories"). Se on ensimmäinen Simonin nuoruusmuistoihin perustuvasta näytelmätrilogiasta, jonka muutkin osat on tehty elokuviksi: "Elämäni kesä" ("Biloxi Blues", 1988) ja "Sukumme on toista maata" ("Lost in Yonkers", 1993).
Juoni.
Juutalaispoika Eugene varttuu Brooklynin Brighton Beachissä 1930-luvun lamavuosina, tutustuu seksuaalisuuteen ja yrittää löytää omaa identiteettiään. Kestämistä on myös omassa perheessä: isoveli Stanleyssä, äidissä ja isässä sekä äidin sisko Blanchessa, joka leskeksi jäätyään tulee Eugenen perheen kotiin asumaan kahden tyttärensä kanssa.
Elokuvassa rikotaan usein niin sanottu neljäs seinä ja puhutaan suoraan kameralle eli yleisölle.
Vastaanotto.
"Chicago Sun-Timesin" Roger Ebert ei pitänyt elokuvasta juurikaan, ja piti pääsyynä taitavan teatteriohjaajan Gene Saksin kömpelyyttä elokuvaohjaajana. Myöskään pääosaan valittu Jonathan Silverman ei Ebertin mielestä onnistu niin kuin Matthew Broderick teatteriversiossa. "Video-oppaassa" vuodelta 1994 Ilkka Jauhiainen antoi elokuvalle kolme tähteä viidestä, mikä teoksen mukaan vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
Oleksandr Bilostinnyi

Oleksandr Mih’аilovitš Bilostinnyi (, , 24. helmikuuta 1959 Odessa, Ukrainan SNT, Neuvostoliitto – 24. toukokuuta 2010 Trier, Saksa) oli ukrainalaistaustainen koripalloilija, joka edusti maajoukkuetasolla Neuvostoliittoa ja yhdistynyttä joukkuetta.
Miesten maajoukkuetasolla Bilostinnyi edusti Neuvostoliittoa, jonka pelaajana hän voitti olympiakultaa Soulissa 1988, olympiapronssia Moskovassa 1980, maailmanmestaruuden Kolumbiassa 1982, kolme MM-hopeaa, kolme Euroopan mestaruutta ja kolme muuta EM-mitalia. Neuvostoliiton hajottua Bilostinnyi edusti vielä neljänneksi sijoittunutta yhdistynyttä joukkuetta Barcelonan kesäolympialaisissa 1992.
Neuvostoliiton hajottua Bilostinnyi pelasi Espanjassa ja Saksassa, missä hän piti pelaajauransa jälkeen ravintolaa ja kuoli keuhkosyöpään 51-vuotiaana vuonna 2010.
Sukumme on toista maata

Sukumme on toista maata ("Lost in Yonkers") on Martha Coolidgen ohjaama draamakomedia vuodelta 1993. Elokuvan käsikirjoituksen on tehnyt Neil Simon oman samannimisen, Pulitzer-palkitun näytelmänsä pohjalta (näytelmää on esitetty suomeksi nimellä "Siekailematon suku"). Se on viimeinen osa Simonin nuoruusmuistoihin perustuvasta näytelmätrilogiasta, jonka muutkin osat on tehty elokuviksi: "Brighton Beach Memoirs" (1986) ja "Elämäni kesä" ("Biloxi Blues", 1988).
"Sukumme on toista maata" on kertomus kahdesta pojasta, jotka lähetetään toisen maailmansodan aikana omituisten sukulaisten luo New Yorkin Yonkersiin.
Vastaanotto.
"Helsingin Sanomien" Mikael Fränti kirjoitti, ettei Martha Coolidgen nostalginen komedia ole Mike Nicholsin Neil Simon -ohjauksen "Elämäni kesä" (1988) veroinen, mutta kuvaa hyvin epookkia ja juutalaista tapakulttuuria pikkutarkkoine sukuperinteineen.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Bello Romano antoi elokuvalle kolme tähteä viidestä ja luonnehti sitä sodan ilmapiirin tummentamaksi puheliaaksi, vanhahtavaksi farssiksi. Hän kehui etenkin Mercedes Ruehlin ja Irene Worthin roolitöitä.
Volodymyr Tkatšenko

Volodymyr Petrovytš Tkatšenko (, , s. 20. syyskuuta 1957 Golovinka, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on ukrainalaistaustainen kilpauransa päättänyt koripalloilija, joka edusti maajoukkuetasolla Neuvostoliittoa. Hänet on nimetty FIBA Hall of Fameen.
Miesten maajoukkuetasolla Tkatšenko edusti Neuvostoliittoa, jonka pelaajana hän voitti olympiapronssia Montrealissa 1976 ja Moskovassa 1980, maailmanmestaruuden Kolumbiassa 1982, kaksi MM-hopeaa, kolme Euroopan mestaruutta ja kaksi EM-hopeaa. Vuonna 1979 Tkatšenko palkittiin sekä Euroscar Awardilla että Mr. Europa -palkinnolla. Vuonna 2015 hänet nimettiin FIBA Hall of Fameen.