tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Nexus 10

Nexus 10 on Googlen ja Samsungin kehittämä Nexus-sarjaan kuuluva taulutietokone. Laite julkaistiin 29. lokakuuta 2012, ja sitä valmisti korealainen Samsung. Nexus 10 on Googlen ensimmäinen kymmentuumainen tablet-tietokone.
Nexus 10:ssä on Googlen Android-käyttöjärjestelmän versio 4.2, joka tuo käyttöliittymään monia uudistuksia, kuten tuen usealle käyttäjälle ja lukitusruudun widgetit. Laitteen näytön koko on noin 10 tuumaa ja tarkkuus 2 560 × 1 600 pikseliä. Pikseleitä tuumaa kohden (ppi) on 299, joten Nexus 10:ssä oli kaikkien aikojen tarkin tabletin näyttö.
Nexus 10 oli saatavilla 16 ja 32 gigatavun muistilla ja 3G-yhteydellä.
Friulit

Friulit ovat friulin kieltä puhuva etninen ryhmä pääasiassa Italian Friuli-Venezia Giulian alueella maan koillisosassa.
Asuinalue ja lukumäärä.
Arviot friulien määrästä vaihtelevat. Euromosaic-tutkimuksen mukaan friulin kielen puhujia oli Friuli-Venezia Giulian 1 219 000 asukkaasta 526 000. Epävirallisten arvioiden mukaan heitä saattaa kuitenkin olla jopa 700 000, mikä tekisi heistä alueen asukkaiden enemmistön. Valtaosa heistä asuu Friuli-Venezia Giulian Udinen, Pordenonen ja Gorizian maakunnissa, mutta myös Triestessä on jonkin verran kielen puhujia. Muualla Italiassa asuu arviolta 170 000 friulin kielen puhujaa, ja se on Italian toiseksi puhutuin vähemmistökieli. Friuleja on aikanaan muuttanut myös ulkomaille. Maahanmuuttajayhteisöjä on esimerkiksi Kanadassa, Yhdysvalloissa, Argentiinassa, Australiassa, Ranskassa ja Saksassa. Torontoa sanotaan joskus neljänneksi suurimmaksi friulikaupungiksi Udinen, Pordenonen ja Gorizian jälkeen. Udinen yliopiston vuonna 1988 tekemän tutkimuksen mukaan Italian ulkopuolella asuu noin 800 000 friulia ja heistä noin puolet puhuu friulin kieltä.
Historia.
Friulien historia voidaan jäljittää carneihin, kelttiläiseen kansaan, jotka asettuivat nykyisen Italian koillisosiin 400-luvulla eaa. 100-luvulla eaa. alue joutui Rooman valtakunnan alaisuuteen. Rooman valtakunnan aikana alueelle tuli latinan kieli. Paikalliset ilmeisesti sekoittivat latinaan omaa kieltään, sillä vielä 300-luvulla jaa. paikallinen piispa kirjoitti, kuinka paikallinen maaseutuväestö ei osannut puhua latinaa, vaan puhui sekakieltä. Germaanit ja etenkin friulien alueet valloittaneet lombardit vaikuttivat voimakkaasti alueen kehitykseen ja friulien kulttuuriin.
1000-luku oli eräänlaista friulien kulta-aikaa, kun friulien alueella oli itsehallinto Friulin herttuakunnan muodossa. Keisari Henrik IV loi alueelle herttuakunnan ja antoi sen tittelin Aquileian patriarkka Sigeart von Beilsteinille ja tämän jälkeläisille. 1300-luvulla Marquard von Randeck loi "Constitutiones Patriae Foriiuliin", eli Friulien kotimaan perustuslain, joka pysyi voimassa vuoteen 1797 saakka. Herttuakunnan itsenäisyys päättyi kuitenkin jo aiemmin, kun Venetsia otti alueen haltuunsa vuonna 1420.
Napoleon Bonaparte kukisti Venetsian vuonna 1797 ja myöhemmin alue päätyi Habsburgien Itävallalle. Campoformion sopimuksella vuonna 1866 alue vaihtoi taas omistajaa ja tällä kertaa siitä tuli osa nuorta Italiaa. Gorizian alue liitettiin Italiaan kuitenkin vasta ensimmäisen maailmansodan seurauksena vuonna 1918. Maailmansotien välillä friuleja muutti suuria määriä ulkomaille. Friuli-Venezia Giulian alue sai autonomisen aseman toisen maailmansodan jälkeen vuonna 1946. Friulin kieltä ryhdyttiin suojelemaan ja edistämään lain taholta kuitenkin vasta vuonna 1996. Friulit mainitaan erikseen myös vuonna 1999 tehdyssä vähemmistöjen oikeuksia suojelevassa laissa.
Jääpallon Maakuntasarja 1947

Jääpallon Maakuntasarja 1947 oli kolmanneksi korkein sarjataso. Sarja pelattiin cup-kilpailuna. Osallistuvia joukkueita sarjassa oli 53, enemmän kuin koskaan aiemmin. Viisi joukkuetta nousi seuraavaksi kaudeksi Suomensarjaan. Kilpailu aloitettiin paikallisotteluilla ja sarjaa pelattiin välieriin asti, jolloin neljä nousijaa oli enää voittamattomina jäljellä. Välierissä pudonneet neljä joukkuetta ratkaisivat keskenään viidennen nousijan.
Maakuntasarja.
Kilpailu 5. sijasta.
VTU, LaKi, K-Pojat, TPK ja OPaPo nousivat seuraavaksi kaudeksi Suomensarjaan.
Fornost Erain

Fornost Erain (tai vain Fornost) oli "Taru sormusten herrasta" -kirjasarjassa Arnorin maakunnan, Arthedainin, pääkaupunki, jonka Angmarin Noitakuningas valloitti hyökätessään Arnoria vastaan.
Historia.
Elendil perusti Arnorin vuonna 3320 Toista Aikaa samaan aikaan kuin hänen poikansa Isildur ja Anárion perustivat Gondorin. Arnorin pääkaupunki oli Annúminas Evendim-järvellä, mutta vuonna 861 Kolmatta Aikaa Annúminas hylättiin ja pääkaupunki siirtyi Fornostiin. Noitakuninkaan suuri voitto pohjoisessa oli vuonna 1974 Kolmatta aikaa, kun hänen joukkonsa valtasivat Fornost Erainin, Arthedainin pääkaupungin. Kun sen maakunta kaatui, tuhoutui sen mukana kaikki mitä Arnorin kuningaskunnasta oli jäljellä.
Vuonna 1974 Kolmatta aikaa Gondorin kenraali Eärnur rantautui Mithlondin satamaan mukanaan Gondorin sotajoukko. Hänen armeijaansa liittyi Lindonin haltioita ja pohjoisen "dúnedain"in jäänteet ja he marssivat Noitakuninkaan luo. He eivät löytäneet Noitakuningasta Fornostista vaan läheltä Evendimin järveä, Arnorin entisten kuninkaiden kotoa, Annúminaksesta. Taistelu tunnettiin nimellä Fornostin taistelu. 
Eärnurin armeijaan liittyi myöhemmin Glorfindel ja hänen haltiansa Rivendellistä. Haltioiden ja ihmisten yhdistyneet voimat voittivat Noitakuninkaan ja tämän armeijan. Taistelun jälkeen Noitakuningas pakeni itään, Mordoriin, ja kun Angmarin kuningaskunnalla ei ollut johtajaa, se tuhoutui. Eärnur olisi halunnut jatkaa Noitakuninkaan jahtaamista, mutta Glorfindel pysäytti hänet lausuen muistettavimman ennustuksensa: ”Hänen aikansa ei ole vielä tullut. Eikä hän miehen kädestä saa surmaansa.”
Agnotologia

Agnotologia on oppi joka tutkii mielipiteiden tai kansan/kansanosan harhauttamista tieteellisillä tuloksilla tai väittämillä. Stanfordin yliopiston professori Robert Proctor (tieteen historia) on ehdottanut epätarkan tai harhaanjohtavan tieteen tarkoituksellisesti luomaan epäilyyn tai väliinpitämättömyyteen käsitettä "agnotologia". () 
Esimerkiksi tupakkateollisuuden käyttämä tiedeperustainen argumentointi jolla se pyrkii välttämään vastuuta tupakoinnin terveyshaitoista Agnotologiaa esiintyy myös taloudellisia ja sotilaallisia etuja sisältävissä terveys- ja ympäristökysymyksissä kuten ilmastonmuutos ja Laukaanjoen fosforipäästöt.
Khalil al-Wazir

Khalil al-Wazir eli Abu Jihad (10. lokakuuta 1935 Ramla, Palestiina – 16. huhtikuuta 1988 Tunis, Tunisia) oli palestiinalainen poliitikko ja Jasser Arafatin kakkosmies. Hänet ammuttiin Tunisissa Israelin salaisen palvelun Mossadin suunnittelemassa operaatiossa.
Mossad on kieltänyt osallisuutensa murhaan, mutta marraskuussa 2012 israelilainen Yediot Aharonot -lehti julkaisi operaatiota johtaneen Nahum Levin haastattelun vuodelta 2000, jossa tämä myöntää asian.
Sacrilegious Impalement

Sacrilegious Impalement on suomalainen black metal -yhtye. Yhtyeen on perustanut vuonna 2005 kitaristi Impaler Von Bastard. 
Yhtye korvasi Perjantaina 23. huhtikuuta 2010 Mardukin Firebox Metal Fest 3:sessa illan pääesintyjänä.
Marduk (yhtye) joutui peruuttamaan tulonsa Islannin tuhkapilvien aiheuttamien lento-ongelmien takia.
Yhtye julkaisi neljännen albuminsa "IV: Infinite Victor" vuonna 2023 Woodcut Recordsin kautta.
II – Exalted Spectres

II – Exalted Spectres on Sacrilegious Impalementin toinen studioalbumi, joka julkaistiin 30. toukokuuta 2011.
Albumin vinyylipainos julkaistiin syyskuussa 2012.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet säveltänyt Impaler von Bastard ja sanoittanut Hellwind Inferion, paitsi kappaleen Aletheia, jonka on sanoittanut Vesa Iitti.
Baselin kyyhky

Baselin kyyhky on Sveitsissä Basel-Stadtin kantonissa 1. heinäkuuta 1845 julkaistu postimerkki. Se oli maailman ensimmäinen kolmivärinen postimerkki ja ainoa kantonin julkaisema merkki.
Vuonna 1843 Baselin postimestari Johannes Bernoulli ehdotti postimerkin julkaisemista ja ehdotus hyväksyttiin tammikuussa 1844. Ensimmäinen merkki julkaistiin kuitenkin vasta seuraavan vuoden heinäkuussa. Samalla päätettiin, että kaupungin sisällä postimaksu oli 2,5 rappenia aina 15,5 grammaan asti ja rajojen ulkopuolelle 5 rappenia. 
2,5 rappenin arvoisen Baselin kyyhky -merkin suunnitteli arkkitehti Melchior Berri, ja siinä on kuvattuna kirjettä nokassaan kantava valkoinen kyyhky. Ylhäällä keskellä on kuvattuna Baselin vaakunan piispansauva. Merkki kaiverrettiin ja painettiin frankfurtilaisessa H.B. Krebsissä paksulle keltavalkoiselle paperille. Yhdellä arkilla oli viisi kahdeksan merkin riviä. Merkin värit ovat musta, karmiininpunainen ja sininen. 
Muiden Sveitsin kantonien tapaan Baselin kyyhky ei saavuttanut yleisön suosiota ja se vedettiin pois käytöstä joulukuussa 1848 ja Basel ei enää sen jälkeen julkaissut omia merkkejä. Viimeaikaisten tutkimusten perusteella merkkejä painettiin kaikkiaan 41 480 kappaletta.
Cultus Nex

Cultus Nex on Sacrilegious Impalementin ensimmäinen studioalbumi, joka julkaistiin 29. joulukuuta 2009.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet säveltänyt Impaler von Bastard ja sanoittanut Kaosbringer, Hellwind Inferion ja von Bastard.
Päätäntäarvo

Päätäntäarvo on tapa mitata informaation arvoa. 
Päätäntäarvo määritellään pienimpänä rahakorvauksena, joka tarvittaisiin, jotta päätöksentekijä suostuisi toimimaan informaation saannin jälkeen samoin kuin hän olisi toiminut ennen informaation saamista. Päätäntäarvo on aina positiviinen, koska informaatio auttaa päätöksentekijää tekemään parempia päätöksiä ja ohjaamaan tapahtumien kulkua. Päätäntäarvoa käytetään muun muassa arvioitaessa tiedonhankintaprosessin kannattavuutta. 
Päätäntäarvon määrittäminen.
Päätäntäarvo voidaan määrittää maksimoimalla suure 
formula_1 missä 
Ongelmana on määrittää, mikä formula_5 maksimoisi lausekkeen. Käytännössä usein kuitenkin lausekkeen osoittaja ja nimittäjä ovat tuntemattomia. Tämän takia on monesti helpompaa mitata informaation arvoa erityisessä informaation arvoasteikossa, jossa eri tiedoille annetaan pistearvo sen mukaan, kuinka tärkeitä ne ovat verrattuna johonkin perusinformaatioon.
Syrjälä

Syrjälä voi tarkoittaa seuraavia:
Sukunimenä.
Syrjälä on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Dag Hammarskjöld invert

Dag Hammarskjöld invert (”Dag Hammarskjöld kääntö”) on neljän sentin arvoinen postimerkki, jonka Yhdysvaltain postilaitos on julkaissut 23. lokakuuta 1962. Se esittää Dag Hammarskjöldiä, ja taustalla on YK:n rakennuksia. Kyseessä on virhepainama, jossa keltainen taustaväri on painettu merkkiin väärinpäin. Merkki tunnetaan myös nimellä ”Day's Folly” (”Dayn hölmöys”) silloisen postilaitoksen johtajan J. Edward Dayn mukaan. Day tilasi tahallaan uusintapainoksen virhepainamasta estääkseen merkin muuttumisen keräilyharvinaisuudeksi. Lisätilaus virhepainamasta tehtiin 16. marraskuuta.
Postimerkki painettiin Giorin painossa 200 merkin laatoilla. Merkin suunnitteli Herbert Sanborn ja kaiversi C. A. Brooks. Virhepainamaa painettiin kaikkiaan 40,27 miljoonaa ja normaaliversiota 121,44 miljoonaa kappaletta. 
Ei ole tiedossa, paljonko alkuperäistä virhepainamaa painettiin, eikä sitä pysty erottamaan uusintapainoksesta kuin varhaisen postileiman perusteella. Nämä varhaiset leimaukset ja merkin alkuperäiset ensipäivän kuoret ovat arvokkaita keräilykohteita.
Mies Reenkola

Mies Arno Heikki Reenkola, sukunimi vuoteen 1939 Renvall (29. helmikuuta 1908 Helsinki – 11. lokakuuta 1988 Rauma) oli suomalainen gynekologi, joka tuli tunnetuksi 1970-luvulla julkaisemistaan muistelmista.
Henkilöhistoria ja ammattiura.
Reenkolan vanhemmat olivat senaattori Heikki Renvall ja tämän ensimmäinen puoliso oopperalaulajatar Aino Ackté. Glory Leppänen oli hänen vanhempi sisarensa. Reenkola pääsi ylioppilaaksi 1927 ja valmistui lääketieteen kandidaatiksi 1930, lisensiaatiksi 1936 sekä lääketieteen ja kirurugian tohtoriksi 1941. 
Reenkola toimi Helsingin yleisen sairaalan naistenklinikan apulaislääkärinä 1936–1942, sotavuosina kenttäsairaalan lääkärinä (mm. jatkosodassa 3. KS:ssa ja sittemmin 14. KS:ssa) ja sitten yksityislääkärinä Helsingissä 1944–1948 ja Turussa 1948–1954. Hän oli Turun yliopiston naistenklinikan apulaisylilääkäri 1948–1953 ja dosentti 1948–1963. Viimeksi Reenkola toimi Rauman seudun aluesairaalan synnytys-ja naistentautien osaston ylilääkärinä 1955–1973 ja johtavana ylilääkärinä 1964–1973. Reenkola oli myös Rauman kaupunginvaltuuston jäsen 1961–1968 kokoomuksen edustajana.
Vuonna 1941 Reenkola oli jonkin aikaa saksalaisen gynekologi Carl Claubergin johtamalla klinikalla Puolassa ja tutki siellä sterilointimenetelmää, jossa sulaa parafiinia ruiskutetaan naisen munajohtimiin. Oman kertomansa mukaan Reenkola teki kokeita vain eläimillä. Claubergin tarkoituksena oli kehittää massasterilointitekniikka, jolla vallattujen alueiden väestö voitaisiin tehdä hedelmättömäksi ja hän käytti tutkimuksissa koekaniineina puolalaisia naisvankeja. Reenkola joutui palaamaan Suomeen kesken tutkimusten jatkosodan alettua eikä päässyt enää takaisin jatkamaan tutkimuksiaan.
Reenkola oli naimisissa kolme kertaa. Vuosien 1930–1938 liitosta Hilkka Mirjam Lindholmin (k. 1938) kanssa syntyi kaksi lasta. Vuosien 1939–1950 liitto Sylvi Maria Korhosen kanssa päättyi avioeroon, liitosta syntyi viisi lasta. Vuodesta 1951 Reenkolan puoliso oli Lisbeth Halonen, liitosta syntyi kuusi lasta.
Itä–Länsi-ottelu 2013

Vuoden 2013 Itä–Länsi-ottelu oli järjestyksessään miesten 79. pesäpallon vuotuinen arvo-ottelu. Ottelu pelattiin Hyvinkäällä Pihkalan pesäpallostadionilla 12.–14. heinäkuuta 2013. Paremmuus ratkottiin viidessä sarjassa: miehet, naiset, A-pojat, B-pojat ja B-tytöt. Itä–Länsi-tapahtuma järjestettiin Hyvinkäällä miesten osalta viidennen ja naisten osalta seitsemännen kerran.
Länsi voitti miesten ottelun jaksoin 2–0 ja naisten ottelun luvuin 1–0.
Joukkueet.
Miehet.
Molempiin joukkueisiin valittiin yksi pelaaja yleisöäänestyksen perusteella. Varsinaisina valitsijoina toimivat Idällä Jukka Holttinen ja Lännellä Kari Kuusiniemi.
Idän pelinjohtajiksi valittiin Mikko Kuosmanen ja Sami Purmonen. Lännen pelinjohtajina puolestaan toimivat Pasi Virtanen ja Jussi Haapakoski. Yleisöäänestyksellä otteluun valittiin Idän joukkueeseen Toni Kohonen ja Lännen joukkueeseen Henri Puputti.
Naiset.
Molempiin joukkueisiin valittiin yksi pelaaja yleisöäänestyksen perusteella. Varsinaisina valitsijoina toimivat Idällä Kirsi Lakaniemi ja Lännellä Tiia Pöntinen.
Idän pelinjohtajiksi valittiin Jukka Mäkinen ja Niina Sippola. Lännen pelinjohtajina puolestaan toimivat Jukka Liikala ja Timo Kankaanpää. Yleisöäänestyksellä otteluun valittiin Idän joukkueeseen Henna Kytösalmi ja Lännen joukkueeseen Paula Saloranta.
Napapiirin Pesis

Napapiirin Pesis-Team eli "Napa-Pesis" on vuonna 1998 perustettu rovaniemeläinen pesäpalloseura. Seuran edustusjoukkue pelaa kaudella 2015 miesten Suomensarjassa pohjoislohkossa. Junioritoimintaa seuralla on pojissa C-junioreihin asti ja tytöissä E-juniorijoukkue. Seura pelaa kotiottelunsa vuonna 2012 valmistuneella Korkalovaaran hiekkatekonurmikentällä. 
Historia.
Napapiirin Pesis team ry perustettiin vuonna 1998 takaamaan pesäpalloharrastuksen jatkuminen Rovaniemellä. Tuolloin seura koostui vain miesten joukkueesta, joka aloitti pelaamisen alimmalla sarjatasolla, perussarjassa. Pesäpallotoiminta kehittyi vaiheittain siten, että 2000-luvun alussa miesten joukkue pelasi Suomensarjassa.
Vuonna 2005 seura alkoi panostaa enemmän juniorityöhön. Seura perusti ensimmäisenä F-juniorijoukkueen ja pesiskoulu-toimintaa uudistettiin. Kaudella 2012 juniorijoukkueiden määrä oli kasvanut jo kuuteen. Edustusjoukkue pelaa edelleen Suomensarjassa.
HeavyWeight

HeavyWeight tai HeavyWeight DJs on suomalainen EDM-musiikkia tekevä ryhmä, johon kuuluvat tuottajat Rascal, Rico Tubbs ja Mista S. Yhtyeen tunnetuimpia kappaleita ovat muun muassa "Come Alive" sekä "Butterknife".
Yhtyeen entisiä jäseniä ovat Leo Lotsaless &amp; Lovetone.
Yrjö Vuorjoki

Yrjö Johannes Vuorjoki (sukunimi vuoteen 1929 "Wegelius"; 9. elokuuta 1899 Kempele – 20. heinäkuuta 1970 Helsinki) oli suomalainen filosofian maisteri ja järjestövaikuttaja joka toimi muun muassa Akateemisen Karjalaseuran puheenjohtajana.
Henkilöhistoria.
Vuorjoen vanhemmat olivat lääninrovasti Uno Wegelius ja Agnes Betty Gustava Wichmann. Hän pääsi ylioppilaaksi 1917 ja valmistui filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1923. Vuorjoki väitteli tohtoriksi 1959, väitöskirjan nimi oli "Akateemisen koulutuksen työmarkkinallinen tarkoituksenmukaisuus".
Vuorjoki toimi Tornionlaakson valistusliiton sihteerinä 1924–1927 ja Peräpohjolan kansanopiston ja kotitalouskoulun johtajana 1927–1930. Hän oli "Suomen Heimo"-lehden päätoimittaja 1929–1937, Suomalaisuuden liiton pääsihteeri 1930–1932, Akateemisen Karjalaseuran puheenjohtaja 1932–1933 sekä Kansalaisvastuun sihteeri 1932–1937. Vuorjoki toimi vuodesta 1937 Helsingin kaupungin työnvälitystoimiston henkisen työnosaston johtajana. Talvisodan aikana hän toimi Maan Turva yhdistyksen valmisteluosaston puheenjohtajana. Jatkosodan aikana hän toimi Itä-Karjalan sotilashallintoesikunnan valistusosaston päällikkönä 1943–1944.
Vuorjoki oli myös Ylioppilaslehden päätoimittaja 1924, Peräpohjolan nuorisoseurojen keskusseuran puheenjohtaja 1928–1929, Helsingin yliopiston ylioppilaskunnan puheenjohtaja 1931–1932, Pohjois-Pohjalaisen osakunnan kuraattori 1932–1934 ja Pohjalaisen mieskuoron johtaja 1931–1934.
Vuorjoki oli naimisissa vuodesta 1931 Elsa Vuorjoen, o.s. Huttunen, kanssa. Lääketieteen lisensiaatti Arto Juhani Vuorjoki (1932–2004) oli heidän poikansa.
Wellerismi

Wellerismi tarkoittaa sananpartta, joka pitää pilkkanaan totuttuja tapoja ja käytäntöjä osoittaen, että ne ovat joissain tapauksissa vääriä varsinkin, jos ne ottaa kirjaimellisesti. Termi on tullut Charles Dickensin romaanista "Pickwick-kerhon jälkeenjääneet paperit", jossa palvelija Sam Weller puhuu sellaisin sananparsin. Wellerismi koostuu yleensä kolmesta osasta: ensin sanonta, toiseksi sanoja ja kolmanneksi anti-sananlasku. Anti-sananlasku on muunnelma tutusta sanonnasta ja sisältää humoristisen vaikutuksen: ”ei osaavalle töitä löydy”. Tai sananlasku: ”Jos et onnistu, yritä uudelleen” ja siitä anti-sananlasku: ”Jos et onnistu, lopeta”.
Suomessa wellerismejä on kerännyt Iris Järviö-Nieminen ”Suomalaiset sanomukset: 
Finnish wellerisms”, 1959. Matti Kuusen 1993 toimittama "Kansanhuumorin parhaat" sisältää paljon wellermäisiä kansansanontoja ja kaskuja. 
Tyypillisiä suomalaisia wellerismejä:
”Onni ettei ollut sakset, sanoi mummo, kun puukko silmään putosi.”
”Nyt sitä lähretään lujjaa, sano hämäläinen, kun katolta putos.”
”Konstit on monet, sanoi akka, kun kissalla pöytää pyyhki.”
”Vikansa kullakin, sano flikka, kun huarin teki.”
”Vaihtelu virkistää, sano ruustinna, kun renkiä halasi.”
”Meirän rumis, kun on kurkut poikki, sano härmäläinen.”
Sam Weller.
Samuel Weller oli Charles Dickensin ensimmäisen romaanin, The Posthumous papers of the Pickwick club, hahmo. Kirjaa julkaistiin aikakauslehdissä tyypilliseen ajan tapaan jatkosarjoina. Ensimmäisten kuukausien jaksot eivät menestyneet. Sam Wellerin hahmon mukaantulo teki kirjasta kuitenkin ilmiömäisen suositun sillä lehtien myynti kasvoi 20 000 kappaleesta vuoden loppuun mennessä ennenkuulumattomaan 40 000 kappaleeseen kuussa. Dickensistä tuli menestyskirjailija Samin ansiosta. Wellerin tapaa puhua tietyntyyppisin ilmaisuin alettiin kutsua wellerismeiksi. Kirjallisuudessa Sam Wellerin hahmoa on verrattu Miguel de Cervantesin Sancho Panzaan.
Sam Wellerin tyypillisiä sanontoja:
”Ask number twenty-two, vether he'll have 'em now, or vait till he gets 'em,”
”Kysy numerolta, haluaako hän ne heti vai odottaako, kunnes saa.” 
”what the devil do you want with me, as the man said, wen he see the ghost?”
”mitä piruja te minusta tahdotte, sanoi mies, kun näki kummituksen.”
Dreamcast Collection

Dreamcast Collection on Segan julkaisema pelikokoelma, joka sisältää neljä alun perin Sega Dreamcast -pelikonsolille julkaistua peliä. Kokoelma julkaistiin Pohjois-Amerikassa ja Euroopassa helmikuussa 2011.
Kaikki kokoelman pelit pystyy ostamaan myös erikseen Xbox Live Arcadesta, PlayStation Networkista ja Steamistä. Kokoelma piti alun perin julkaista myös PlayStation 3:lle, mutta sitä ei ole julkaistu tuntemattomasta syystä.
Samaa nimeä on käytetty myös Dreamcastin uusintajulkaisusarjasta.
Pelit.
Kokoelmassa on neljä peliä:
Vastaanotto.
Kokoelma sai pääosin ristiriitaisia vastaanottoja. Metacriticin tilastoimien 31 arvostelijan arvosanojen keskiarvo oli 53/100. IGN antoi kokoelmalle arvosanaksi 5.0 sanoen, että "Sega heittää pois loistavan tilaisuuden esitellä yrityksen rakastettua viimeistä konsolia" Eurogamer puolestaan antoi kokoelmalle 5/10 pistettä.
Suomalaisilta arvostelijoilta kokoelma sai puolestaan pääosin negatiivisen vastaanoton. Esimerkiksi KonsoliFIN antoi 1/5 tähteä sanoen, että "tekijöiden aivoituksia voi vain arvuutella, koska pieleen menneiden pelivalintojen lisäksi Sega ei ole viitsinyt parantaa mukaan laitettuja pelejä millään tavalla. Pelien audiovisuaalinen toteutus on aikansa elänyttä ja etenkin paranneltua ruudunpäivitystä jää kaipaamaan." Dome.fi sanoi pelistä, että "Sega Dreamcast Collection on kerta kaikkiaan hämmentävä julkaisu. Ainoa varma viihde löytyy Crazy Taxista, joka sekin löytyy Live Arcadesta ilman kokoelman lisäromppeita."
Howard Smith (taiteilija)

Howard Smith (17. huhtikuuta 1928 Moorestown, New Jersey – 4. helmikuuta 2021 Fiskari, Raasepori) oli afroamerikkalaissyntyinen kuvataiteilija ja muotoilija, joka muutti Suomeen vuonna 1962. Hän suunnitteli tekstiilejä, paperitaideteoksia, grafiikkaa, keramiikkaa, maalauksia ja veistoksia. Muotoilijana hänet tunnetaan Vallila Interiorin painokangaskuoseista ja Arabian keramiikkamallistoista.
Ura.
Smith käytti teoksissaan niin kuvanveiston, maalauksen, taideteollisuuden kuin keramiikkataiteen tekniikoita. Smithin taiteen tyypillisiä piirteitä ovat kirkkaat värit ja selkeät muodot. Hänen julkisia teoksiaan ovat muun muassa Vekaranjärven varuskunnan seinämaalaukset ja Riihimäen uimahallin reliefit. Helsingin Arabianrantaan valmistui vuonna 2007 Howard Smithin ympäristötaideteos, joka koostuu kahdeksasta punaisesta ja oranssinkeltaisesta metalliveistoksesta.
Howard Smithin töitä on ollut näytteillä muun muassa Amos Andersonin taidemuseossa 1987. Laaja takautuva näyttely pidettiin syksyllä 2008 Fiskarsissa, jossa Smith asui vuodesta 1996 puolisonsa, keramiikkataiteilija Erna Aaltosen kanssa. Seuraavana vuonna Smithin töitä oli esillä Galerie Bessonilla Lontoossa. Smithin maalauksia, reliefejä ja veistoksia oli esillä Fiskarsin ruukilla Raaseporissa helmikuusta huhtikuun loppuun 2013.
Smith palkittiin muotoilun valtionpalkinnolla vuonna 2001.
Birgit Nuotio

Birgit Linnea Nuotio (o.s. Siltavuori, 1. marraskuuta 1911 Viipuri – 26. heinäkuuta 1988) oli suomalainen näyttelijä, joka esiintyi muutamissa elokuvissa 1930- ja 1940-luvuilla. Parhaiten hänet muistetaan toisesta naispääosasta elokuvassa "Kaikki rakastavat" (1935).
Elokuvaura.
Ensimmäisen filmiroolinsa Nuotio teki vuonna 1931, jolloin hänellä oli sivuosa sisäkkönä "Rovastin häämatkoissa". Ohjaaja Valentin Vaala kiinnostui viehättävästä tummaveriköstä ja halusi hänet toiseen pääosaan elokuvaansa "Sininen varjo" vuonna 1933. Siinä hänen nimensä oli alkuteksteissä Bigi Nuotio. "Sininen varjo" oli Nuotion muista roolitöistä poiketen jännitystarina, ja hänen suorituksensa herätti ajatuksia uudesta tragediennen kyvystä.
Birgit Nuotio muistetaan parhaiten toisesta naispääroolista Kirsti Kalliona Vaalan ohjaamassa Ansa Ikosen ja Tauno Palon yhteisessä debyyttielokuvassa "Kaikki rakastavat" (1935). Elokuvan varsinaiseksi pääpariksi oli alun perin tarkoitettu Nuotio ja Jalmari Rinne, mutta yleisön huomio nosti Palon ja Ikosen heidän ohitseen. Hieman huikentelevaisen Kirstin rooli oli merkittävä, vaikka jäikin ensimmäisessä pääosassaan esiintyvän, vaaleaa Sirkka Maresta näyttelevän Ikosen varjoon. Nuotio kuului niihin näyttelijättäriin, joiden suosio riippui vain muutamasta roolista, eikä hänestä koskaan tullut suosittua elokuvatähteä. 
Myöhemmin Nuotio teki vielä pari sivuosaa tummana kaunottarena elokuvissa "Markan tähden" ja "Laulu tulipunaisesta kukasta". Hänen viimeiseksi valkokangastyökseen jäi romanttinen elokuvasatu "En ole kreivitär" vuonna 1945. Reilun vuosikymmenen aikana hän esiintyi kaikkiaan kuudessa elokuvassa.
Ankkajoutsen

Ankkajoutsen ("Coscoroba coscoroba") on hanhien alaheimoon kuuluva sorsalintulaji.
Levinneisyys.
Ankkajoutsenia pesii Etelä-Amerikassa Etelä-Chilessä, Argentiinassa ja Falklandinsaarilla. Talvehtimisalueet sijaitsevat Chilen länsirannikolla, Argentiinan pohjoisosissa, Uruguayssa, Paraguayssa ja Brasilian eteläosissa.
Ankkajoutsenpopulaation kooksi on arvioitu 10000-25000 yksilöä.
Ylpeys

Ylpeys on yksi ihmisen tunteista. Ylpeä henkilö voi tuntea onnellista tyytyväisyyttä esimerkiksi omia suorituksiaan ja ominaisuuksiaan kohtaan. Ylpeys on läheisesti yhteydessä muinaiskreikan hybris-käsitteeseen. Ylpeys voi siis tarkoittaa myös korostunutta itsetietoisuutta, kopeutta, korskeutta tai pöyhkeyttä. Ylpeä henkilö voi siis teeskennellä hienompaa kuin hän todellisuudessa onkaan. Melko vakiintuneen käsityksen mukaan ylpeys on pahin kristillisen opin seitsemästä kuolemansynnistä.
Soihtu (opiskelijalehti)

Soihtu oli vuosina 1931–1991 Helsingissä ilmestynyt vasemmistolainen opiskelijalehti. Sitä julkaisi alkuun Akateeminen Sosialistiseura (ASS) ja 1960-luvun lopusta alkaen Sosialistinen Opiskelijaliitto (SOL), jonka jäsenjärjestö ASS oli. 1930-luvulla "Soihtu" edusti Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen (SDP) päälinjasta eronnutta vasemmistososialismia, ja silloinen ASS:n johto tunnettiin sen mukaan ”soihtulaisina”. 1970-luvulla "Soihtu" oli Suomen Kommunistisen Puolueen opposition linjauksia seuranneen taistolaisen opiskelijaliikkeen äänenkannattaja.
Historia.
Lehden näytenumero ilmestyi marraskuussa 1931 ja ilmestyminen vakiintui seuraavan vuoden aikana. Nimenä oli alun perin "Soihtu: sosialidemokraattinen aikakauslehti". Ensimmäisessä numerossa lehden tarkoitukseksi ilmoitettiin marxilaisen sosiaalidemokratian tuntemuksen parantaminen ja syventäminen ajankohtaisia ja teoreettisia aiheita käsittelemällä. Lehden keskeisiä toimittajia 1930-luvulla olivat Mauri Ryömä, Cay Sundström ja Raoul Palmgren. Siihen kirjoittivat myös Ahti Myrsky, Kaisu-Mirjami Rydberg, Maija Savutie ja Elvi Sinervo. "Soihtu" sai salaista rahoitusta Neuvostoliitosta. Lehden vasemmistososialistista linjaa edustanut sisältö vaikutti siihen, että koko ASS erotettiin SDP:stä vuonna 1937. Lehden ilmestymistiheys oli suurimmillaan vuosina 1937–1939, jolloin se ilmestyi noin 20 kertaa vuodessa. "Soihdussa" talvisodan alla ilmestyneet ja Neuvostoliiton kantoja myötäilleet Ryömän kirjoitukset tarjosivat viranomaisille riittävän perusteen lehden lakkauttamiselle. Päätoimittajaa Aimo Rikkaa vastaan nostettiin painokanne välirauhan aikana vuonna 1940, ja lehden ilmestyminen keskeytyi kokonaan jatkosodan ajaksi (1941–1944).
"Soihdun" ilmestyminen alkoi uudelleen vuonna 1945. Ilmestymistahti ja sisällön painotukset vaihtelivat paljon ASS:n kulloisenkin tilanteen mukaan. Järjestö julkaisi lehteä vuoteen 1967. Seuraavana vuonna "Soihtu" ei ilmestynyt lainkaan, mutta aloitti vuonna 1969 uudelleen. Julkaisijaksi vaihtui SOL ja alaotsikoksi ”Sosialistisen opiskelijaliiton lehti”. 1970-luvulla "Soihdusta" tuli SOL:n linjan mukaisesti taistolaisen opiskelijaliikkeen äänitorvi. Yli satasivuisessa lehdessä julkaistiin liikkeen keskeisimmät teoreettiset kannat. Ajankohtaisempiin asioihin keskittyi liiton agitaatiolehti "Soihdunkantaja" (1971–1981). SOL päätti lopettaa toimintansa lokakuussa 1990, ja "Soihtu" lakkasi ilmestymästä vuonna 1991. Viimeisessä vaiheessa julkaisijana toimi hetken aikaa Soihdun Tuki -yhdistys.
Oikarainen (täsmennyssivu)

Oikarainen voi tarkoittaa seuraavia:
Kiekkokamera

Kiekkokamera oli Kodakin vuonna 1982 lanseeraama ohut pokkarikamera. Nimitys tuli kiekkomaisesta filmistä, jolle mahtui 15 kuvaa. Negatiivikoko oli 8,2×10,6 mm, suunnilleen sama kuin Minox-pienoiskamerassa. Se aiheutti kuviin rakeisuutta ja kameran menestys jäi heikohkoksi. Vuoteen 2000 mennessä oli kiekkofilmien valmistus ja kehitys päättynyt maailmanlaajuisesti, itse kameroiden valmistus loppui jo noin vuonna 1990.
Suomen markkinoilla kiekkokameroita myytiin 1980-luvun keskivaiheilla Kodakin lisäksi ainakin merkeillä Fuji, Konica, Minolta ja Osram. Kiekkofilmiä valmisti Kodakin rinnalla ainakin Fuji. Kodakin kameramalleista kallein, Disc 8000, sisälsi vitkalaukaisimen, kolmen ruudun sarjakuvauksen ja pienen nestekidenäyttöisen herätyskellon.
Erkki Toukolehto

Erkki Johannes Toukolehto (12. marraskuuta 1902 Tampere – 30. marraskuuta 1962) oli suomalainen kuvanveistäjä.
Toukolehto opiskeli Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa vuosina 1924-26. Tämän jälkeen hän teki opintomatkoja Italiaan ja Ranskaan sekä opiskeli Firenzessä v 1927-28 sekä 1934. Hänen ensimmäinen näyttelynsä oli jo v. 1924.
Helsingin kaupunginhallitus päätti 1938 ostaa 40 000 markan hinnasta Toukolehdon pronssiveistoksen "Loukkaantunut kilpailija", joka kuvasi Ranskan suurissa maantiekilpailuissa loukkaantunutta pyöräilijää. Patsas sijoitettiin Tähtitorninvuorelle keväällä 1938.
Turpeinen

Turpeinen on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
3 (yhtye)

Myös nimellä Three tunnettu 3, on yhdysvaltalainen rockyhtye, joka perustettiin New Yorkissa 1990-luvun alkupuolella.
Diskografia.
Lähde:
Nuoro

Nuoro on Sardiniassa sijaitsevan Nuoron maakunnan pääkaupunki Italiassa. Kaupungissa on noin 37 000 asukasta.
Nuorolla oli 1700-luvulla huono maine rikollisten kotipaikkana. Nykyään se on yksi Sardinian kulttuurikeskuksista. Muun muassa Nobel-kirjailija Grazia Deledda on syntynyt Nuorossa.
Liekki (kappale)

Liekki (säv. Mariska, Jaakko Jakku, Klaus Suominen &amp; Luis Herrero, san. Mariska) on Mariska &amp; Pahat Sudet -yhtyeen vuonna 2012 julkaisema single. Kappale oli ensimmäinen single syyskuussa 2012 julkaistulta Kukkurukuu-albumilta. Single poikkeaa suurelta osin yhtyeen debyyttialbumin materiaalista.
Mariska on kertonut singlen syntyneen Leonard Cohenin ja sydänsurujen innoittamana.
Kryseeni

Kryseeni kuuluu polysyklisiin aromaattisiin hiilivetyihin ja se koostuu neljästä bentseenirenkaasta. Yhdiste on palavaa ja se esiintyy huoneenlämmössä värittöminä - vaaleanruskeina kiteinä tai jauheena. Kryseenistä käytetään myös nimiä "bentso(a)fenantreeni", "1,2-bentsofenantreeni" ja "1,2,5,6-dibentsonaftaleeni".
Kryseenin kemiallinen kaava on C18H12, moolimassa 228,288 g/mol, sulamispiste 254–256 °C, kiehumispiste 448 °C, tiheys 1,274 g/cm3 ja CAS-numero 218-01-9. Yhdiste liukenee veteen erittäin huonosti ja hajoaa palaessaan, jolloin muodostuu myrkyllisiä huuruja. Kryseeni on luokiteltu Suomessa syöpäsairauden vaaraa aiheuttavaksi (ryhmä 3) ja se on erittäin myrkyllistä vesieliöille.
Kryseeniä voi muodostua elintarvikkeisiin savustuksen yhteydessä epätäydellisen palamisen seurauksena. Lainsäädännössä on määritelty neljän polysyklisen aromaattisen hiilivedyn eli kryseenin, bentso(a)pyreenin, bentso(a)antraseenin ja bentso(b)fluoranteenin yhteisenimmäismääräksi 30,0 μg/kg savustetulle kalalle, lihalle ja näistä valmistetuille tuotteille, jotka on savustettu 1.9.2012 – 31.8.2014 välisenä aikana. Enimmäismäärä kyseisille yhdisteille kiristyy 12,0 μg/kg:ksi tuotteille, jotka on savustettu 1.9.2014 lähtien.
Kryseeniä esiintyy kivihiilitervassa, josta sitä eristetään tislaamalla ja kromatografian avulla. Synteettisesti yhdistettä voidaan valmistaa kuumentamalla etyyniä ja vetyä 800 °C:n lämpötilaan. Kryseeniä voidaan käyttää orgaanisen kemian synteeseissä.
BiC

Société Bic on yritys, jonka Marcel Bich ja Edouard Buffard perustivat Ranskan Clichyssä vuonna 1945. Sen tuotteita myydään 160 maassa, kaikkiaan 3,2 miljoonassa vähittäismyyntipisteessä. Ensimmäinen tuote oli BIC Cristal -kuulakärkikynä. Kirjoitusvälineiden lisäksi BIC valmistaa muun muassa sytyttimiä ja partahöyliä.
BIC on listattu Euronext Parisiin ja kuuluu SBF120- ja CAC Mid 60 -indekseihin.
Nykyisin BIC:n puheenjohtajana toimii Bruno Bich ja toimitusjohtajana Mario Guevara.
S. P. Somtow

Somtow Papinian Sucharitkul eli S. P. Somtow (; s. 30. joulukuuta 1952) on thaimaalainen säveltäjä ja kirjailija. Hän opiskeli Eton Collegessa sekä Cambridgen yliopistossa ja vakiinnutti 1970-luvulla asemansa merkittävänä kaakkoisaasialaisena avantgarde-säveltäjänä. 1980-luvun alussa Somtow siirtyi kirjoittamiseen, ja hän julkaisikin kymmenittäin eri alojen kirjoja. Hän on saanut useita palkintoja, kuten World Fantasy Awardin. Hänen romaanejaan on käännetty noin tusinalle eri kielelle. Somtow on ohjannut myös pari pienen budjetin elokuvaa.
1990-luvulla Somtow alkoi jälleen siirtyä säveltämään. Hän kuitenkin omaksui uusromanttisen tyylin. Vuonna 2001 Bangkokissa kantaesitettiin Somtowin "Madana" ensimmäisenä thaimaalaisen säveltämänä oopperana. Somtow asuu sekä Los Angelesissa että Bangkokissa. Hän toimii Bangkokin oopperan ja Siamin filharmonikkojen taiteellisena johtajana.
Andrzej Bachleda-Curuś

Andrzej Jan Bachleda-Curuś (s. 21. tammikuuta 1947 Zakopane, Puola) on puolalainen uransa lopettanut alppihiihtäjä. Hän edusti seuratasolla Legia Zakopanea ja Start Zakopanea. Myös hänen veljensä Jan Bachleda-Curuś ja poikansa Andrzej ovat olympiatason alppihiihtäjiä.
Bachleda-Curuś sijoittui Grenoblen olympialaisissa 1968 pujottelussa kuudenneksi, suurpujottelussa 13:nneksi ja syöksylaskussa 26:nneksi. Olympiaohjelmaan kuulumattomassa, MM-arvon omanneessa alppiyhdistetyssä hän oli neljäs. Val Gardenan MM-kilpailuissa 1970 hän sai yhdistetyssä pronssia, oli suurpujottelussa kuudes ja pujottelussa kymmenes. Sapporon olympialaisissa 1972 hän sijoittui suurpujottelussa jaetulle yhdeksännelle sijalle ja pujottelussa kymmenenneksi: St. Moritzin MM-kilpailuissa 1974 hän sai Franz Klammerin jälkeen hopeaa alppiyhdistetyssä, oli seitsemäs pujottelussa ja kolmastoista suurpujottelussa.
Bachleda-Curuś sijoittui pujottelun maailmancupin kokonaispisteissä toiseksi kaudella 1971–1972. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän oli samalla kaudella kuudes. Hän voitti urallaan yhden maailmancup-osakilpailun, sijoittui kerran toiseksi ja neljä kertaa kolmanneksi.
Emile Griffith

Emile Alphonse Griffith (3. helmikuuta 1938 Saint Thomas, Yhdysvaltain Neitsytsaaret – 23. heinäkuuta 2013 Hempstead, New York) oli yhdysvaltalainen nyrkkeilijä.
Ura nyrkkeilijänä.
Keskisarjassa otellut Griffith muutti jo nuorena New Yorkiin ja aloitti nyrkkeilyn teini-ikäisenä. Vuonna 1958 hän ryhtyi ammattilaiseksi ja otteli aluksi lähinnä kotikaupungissaan New Yorkissa. 
Ammattilaisura.
Griffith voitti WBA ja WBA-liittojen välisarjan maailmanmestaruuden ensimmäisen kerran joulukuussa 1962. Myöhemmin hän otteli tittelistä kuudesti ja menetti sen kerran. 
Vuonna 1966 Griffith siirtyi keskisarjaan ja voitti maailmanmestaruuden Nigerian Dick Tigerilta saman vuoden huhtikuussa. 
Seuraavien kahden vuoden aikana Griffith otteli tittelistä viidesti. Huhtikuussa 1967 hän menetti sen italialaiselle Nino Benvenutille, mutta voitti mestaruuden takaisin syyskuussa. Viimeisen kerran Griffith puolusti maailmanmestaruutta maaliskuussa 1968, jolloin menetti sen jälleen Benvenutille.
Myöhemmin Griffith otteli maailmanmestaruudesta vielä kolmesti. Hän hävisi ensin Meksikon José Nápolesille vuonna 1969 sekä sen jälkeen kahdesti Argentiinan Carlos Monzónille, vuosina 1971 ja 1973.
Griffith lopetti ammattilaisuransa vuonna 1977. Hän kävi 112 ottelua ja saavutti niissä 85 voittoa, joista 23 tyrmäyksellä. Kaksi ottelua päättyi ratkaisemattomaan.
International Boxing Hall of Fameen Griffith valittiin vuonna 1990. Ring Magazine -lehti valitsi hänet vuonna 2002 viimeisten 80 vuoden parhaiden nyrkkeilijöiden joukossa sijalle 33.
Kehäkuolema.
Maaliskuun 24. päivänä 1962 Griffith otteli Madison Square Gardenissa kuubalaista Benny Paretia vastaan. Kyseessä oli kaksikon kolmas kohtaaminen vajaan vuoden aikana. Ottelun 12. erässä Griffith tyrmäsi Paretin. Tämä ei koskaan enää tullut tajuihinsa, vaan menehtyi kymmenen päivää myöhemmin.
Tapauksella oli suuri vaikutus yhdysvaltalaiseen ammattinyrkkeilyyn. Muun muassa maksuttomat televisiokanavat lopettivat nyrkkeilyn televisioinnin pitkäksi aikaa ottelun lähettäneen ABC:n johdolla. Laji palasi niiden ohjelmistoon vasta 1970-luvulla.
Vuonna 2005 valmistuneessa dokumenttielokuvassa "Ring of Fire – The Emile Griffith Story" Griffith kertoi, että yhä tunsi syyllisyyttä Paretin kuolemasta ja muun muassa näki edelleen tapauksesta painajaisia.
Yksityiselämä.
Griffith avioitui vuonna 1971 amerikkalaisen tanssijan kanssa. Nyrkkeilyuran lopetettuaan hän työskenteli pitkään nuorisovankilassa.
Vuonna 1992 Griffith joutui pahoinpidellyksi poistuessaan New Yorkissa sijaitsevasta gay-ravintolasta. Hän sai erittäin pahoja vammoja ja joutui olemaan sairaalassa neljän kuukauden ajan. Vuonna 2008 julkaistiin Griffithin elämäkerta, jossa hän ensimmäisenä ammattilaisnyrkkeilijänä kertoi olevansa homoseksuaali. 
Griffith kärsi viimeisinä vuosinaan dementia pugilisticasta, ja tarvitsi apua päivittäisessä elämässään. Hän kuoli heinäkuussa 2013 hempsteadilaisessa hoitokodissa.
Harold Harris at the Playboy Club

Harold Harris at the Playboy Club on yhdysvaltalaisen jazzpianisti Harold Harrisin trion albumi, joka on äänitetty Chicagon Playboy-klubilla vuonna 1962. Yhtye oli klubin orkesterina sen avaamisesta lähtien kolmisen vuotta ennen tätä levyä. Vuonna 1961 ilmestyi yhtyeen ensimmäinen albumi "Here’s Harold" (Vee Jay LP-3018). Tämän albumin on tuottanut jazzista vastaava A&amp;R-johtaja Sid McCoy. Levy-yhtiö on Vee Jay Records, 1449 South Michigan Avenue, Chicago, Illinois.
Kappaleet.
Kappale ”In Other Words” tunnetaan myös nimellä ”Fly Me to the Moon”.
Burgundinpata

Burgundinpata () on Burgundista Ranskasta kotoisin oleva perinteinen lihaisa punaviinipohjainen pataruoka. Se valmistetaan naudanlihasta, joka laitetaan pataan pienien sipuleiden, porkkanan, pekonin ja herkkusienien kanssa ja haudutetaan pitkään. Sitä on valmistettu Burgundissa jo keskiajalla.
Historia.
Burgundinpata on saanut alkunsa jo keskiajalla, jolloin talonpojat söivät sitä, koska se oli halpaa ja täyttävää. Siihen pystyttiin käyttämään myös huonompia ja kovempia ruhon osia, koska ne pehmenivät pitkässä haudutuksessa. Ensimmäisen reseptin kirjasi tunnettu kokki Auguste Escoffier vasta vuonna 1903. Siitä on kehitetty erilaisia muunnelmia, joissa ainekset ovat samanlaisia, mutta niitä käsitellään eri tavoilla. Esimerkiksi liha ruskistetaan ennen pataan laittoa tai sipulit kuullotetaan.
Ainekset.
Burgundinpata valmistetaan naudanlihasta, jotka laitetaan pataan pienien sipuleiden, porkkanan, pekonin ja herkkusienien kanssa. Ne maustetaan timjamilla, laakerinlehdillä, valkosipulilla, suolalla ja mustapippurilla. Pataan laitetut aineet peitetään punaviinistä ja vedestä tehdyllä liemellä, johon joskus laitetaan suurustetta sekaan. Ruuan kysentämisaika on pitkä 1,5–2,5 tuntia ja joskus pidempikin.
Darwinintinami

Darwinintinami ("Nothura darwinii") on viiriäistinamien sukuun kuuluva tinamilaji.
Levinneisyys.
Darwinintinameita elää Etelä-Amerikassa Perussa, Boliviassa ja Argentiinassa, ja sen levinneisyysalueen koko on 1 090 000 neliökilometriä. Darwinintinamikannan kokoa ei ole arvioitu, mutta laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Matthias Jacob

Matthias Jacob (s. 2. huhtikuuta 1960 Ohrdruf, Thüringen, DDR) on saksalainen ampumahiihtäjä, joka aktiiviurallaan edusti DDR:ää ja seuratasolla ASK Vorwärts Oberhofia. Hänen puolisonsa on maastohiihtäjä Carola Anding.
Jacob saavutti Sarajevon olympialaisissa 1984 pronssia 10 kilometrin kilpailussa ja kuului neljänneksi sijoittuneeseen DDR:n viestijoukkueeseen. Calgaryssa 1988 hän oli 20 kilometrillä yhdeksäs ja DDR viestissä viides.
Jacob voitti DDR:n viestijoukkueessa maailmanmestaruuden Lahdessa 1981, Minskissä 1982 ja Lake Placidissa 1987 sekä sai hopeaa Anterselvassa 1983, Ruhpoldingissa 1985 ja Oslossa 1986. Sprinttikilpailussa eli 10 kilometrillä hän sai MM-hopeaa 1987, oli viides 1981 sekä seitsemäs 1985 ja 1986. Normaalimatkalla eli 20 kilometrillä hän oli neljäs 1982 ja 1986, seitsemäs 1981 ja kahdeksas 1983. 
Jacob sijoittui maailmancupin kokonaiskilpailussa toiseksi kaudella 1981–1982 ja kolmanneksi kaudella 1985–1986.
Lonza (yritys)

Lonza on kansainvälinen kemianalan teollisuuskonserni, jonka juuret ja pääkonttori ovat Sveitsissä. Konsernin emoyhtiö on Lonza Group AG, jonka pääkonttori on Baselissa.
Historiaa.
Lonza aloitti toimintansa Lonzajoen rannalla, Sveitsin Gampelissa, Wallisin kantonissa, vuonna 1897. Ensimmäiset tuotteet olivat kalsiumkarbidi ja asetyleeni. 
Tehtaat.
Lonzalla on tuotantotoimintaa noin 50 paikkakunnalla eri puolilla maailmaa. Suurimmat tehtaat ovat Sveitsin Vispissä.
Tuotteet.
Lonza tuottaa raaka-aineita lääketeollisuudelle sekä terveystuotteita kuluttajille. Yhtiön päämarkkina-alueet ovat Pohjois-Amerikka sekä Aasia.
Chuang Chih-yuan

"Kiinalaisissa nimissä sukunimi tulee ensin, eli sukunimi on Chuang ja etunimi Chih-yuan."
Chuang Chih-yuan (s. 2. huhtikuuta 1981) on taiwanilainen pöytätennispelaaja ja hän on ollut parhaimmillaan ITTF:n rankingissa joulukuussa 2003 sijalla 3. Olympialaisissa hänen paras sijoituksensa on neljäs, Lontoosta 2012.
Jedin paluu (soundtrack-albumi)

Jedin paluu ("Star Wars: Episode VI – Return of the Jedi") on vuonna 1983 ensi-iltansa saaneen kolmannen "Tähtien sota" -elokuvan, "Jedin paluun", soundtrack-albumi. Elokuvan musiikki nauhoitettiin Lontoossa Abbey Roadin äänitysstudiolla tammi–helmikuussa 1983.
Musiikin on säveltänyt kahden edellisen "Tähtien sota" -elokuvan tapaan John Williams, ja sen esittää Lontoon sinfoniaorkesteri. "Jedin paluu" on kestoltaan "Tähtien sodan" alkuperäisen elokuvatrilogian pisin soundtrack-albumi, mutta se julkaistiin edeltäjistään poiketen vain yhden vinyylilevyn painoksena, kun taas vuoden 1977 ' ja vuoden 1980 ' julkaistiin kahden levyn painoksina. 
Ensimmäisen vinyylipainoksen kappaleet.
A-puoli
B-puoli
Kokonaiskesto 44:59
Ensimmäisen CD-painoksen kappaleet.
Kokonaiskesto 45:40
Star Wars Trilogy: The Original Soundtrack Anthology.
Vuonna 1993 20th Century Fox Film Scores ja Artista Records julkaisivat yhteistyössä neljän CD:n "Star Wars: The Original Soundtrack Anthology" -boksin, joka sisälsi alkuperäisen elokuvatrilogian musiikin sekä bonusmateriaalia. Ohessa "Jedin paluun" materiaali, joka julkaistiin boksilla;
 Boksin neljännen levyn bonusmateriaali
Erikoispainoksen kappaleet.
CD1.
Kokonaiskesto 73:14
Li Ju

"Kiinalaisissa nimissä sukunimi tulee ensin, eli sukunimi on Li ja etunimi Ju."
Li Ju (s. 22. tammikuuta 1976 Nantong, Kiina) on kiinalainen pöytätennispelaaja. Hän on olympialaisissa voittanut nelinpelissä kultaa ja saanut kaksinpelissä hopeaa. Maailmanmestaruuden hän on voittanut kahdesti nelinpelissä ja neljä kertaa joukkuekilpailussa. Vuonna 2005 hänet valittiin pöytätenniksen Hall of Fameen.
Li Ju saavutti ensimmäiset arvokisamitalinsa Manchesterin MM-kilpailuissa 1997, kun hän voitti kultaa joukkuekilpailussa sekä saavutti hopeaa Wang Nanin parina nelinpelissä ja pronssia kaksinpelissä. Eindhovenin MM-kilpailuissa 1999 hän voitti Wangin kanssa kultaa nelinpelissä. Kuala Lumpurin MM-kilpailuissa 2000 Li oli voittamassa joukkuemaailmanmestaruutta. Sydneyn olympialaisissa 2000 Li ja Wang voittivat kultaa nelinpelissä. Kaksinpelissä Li sai hopeaa hävittyään loppuottelussa Wangille erin 2–3.
Osakan MM-kilpailuissa 2001 Li voitti kultaa joukkuekilpailussa ja Wang Nanin parina nelinpelissä. Pariisin MM-kilpailuissa 2003 hän sijoittui pronssille kaksinpelissä ja Li Jian parina nelinpelissä. Dohassa 2004 hän voitti joukkuekilpailussa viimeisen maailmanmestaruutensa.
Maailmanrankingissa Li oli kakkosena alkuvuonna 2001.
Matthias Bachinger

Matthias Bachinger (s. 2. huhtikuuta 1987 München) on saksalainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut kaksinpelissä ATP-listan sijalla 85 elokuussa 2011.
Bachinger on voittanut urallaan kaksi ATP-haastajaturnausta. ATP-turnauksen loppuottelussa hän on pelannut kerran nelinpelissä, vuonna 2011 Atlantassa.
Pieksämäen vesitorni

Pieksämäen vesitorni on Pieksämäellä sijaitseva ylävesisäiliö eli vesitorni. Vuonna 1956 valmistuneen vesitornin on suunnitellut arkkitehti Aarne Ervi ja rakentanut Vesto. Tornin vesitilavuus on 1100 kuutiometriä. Torni sijaitsee maamerkkinä Museoviraston inventoimiin valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin kuuluvan Keskuskadun eteläpäässä.
Virastorakennukselta näyttävän vesitornin katolle, noin 35 metrin korkeuteen maanpinnasta ja 180 metrin korkeuteen merenpinnasta pääsee portaita, askelmia on 180. Vesitorni on ollut aikaisemmin kesäisin auki yleisölle. Nykyään maisemia voi katsella web-kameran välittämänä.
Tornin betonielementtirakenteinen ulkokuori on korjattu vuonna 1992.
Uridiinidifosfaattiglukoosi

Uridiinidifosfaattiglukoosi eli UDP-glukoosi (C15H24N2O17P2) on nukleotidisokeri, joka koostuu glukoosisokerista ja uridiinidifosfaatti nukleotidista. UDP-glukoosi osallistuu useisiin sokeriaineenvaihdunnan reaktioihin.
Biosynteesi ja reaktioita.
Eliöt tuottavat uridiinidifosfaattiglukoosia glukoosi-1-fosfaatista ja UTP-molekyylistä. Reaktiota katalysoi UDP-glukoosipyrofosforylaasientsyymi ja reaktio on tyypiltään fosfoanhydridin vaihto. Tuotteina muodostuu uridiinidifosfaattiglukoosia ja kaksi fosfaatti-ionia. 
UDP-glukoosi on tärkeässä osassa eräitä sokeriaineenvaihdunnan reaktioita. Se osallistuu muun muassa glykogeenin synteesiin. glykogeenisyntaasientsyymi käyttää substraattinaan UDP-glukoosia ja liittää siitä glukoosimolekyylin 1,4-glykosidisella sidoksella glykogeeniketjuun ja siten pidentää sitä aina yhden glukoosimolekyylin verran. 
UDP-glukoosi osallistuu myös galaktoosin aineenvaihduntaan. Galaktoosista muodostuu ensin galaktoosi-1-fosfaattia, jonka galaktosyyliryhmä vastaanottaa UDP-glukoosilta uridiinidifosfaattiryhmän galaktoosi-1-fosfaattiuridyylitransferaasin katalysoimana. Tuotteina muodostuu glukoosi-1-fosfaattia ja UDP-galaktoosia. Glukoosi ja galaktoosi ovat toistensa epimeerejä ja UDP-glukoosi ja UDP-galaktoosi voivat epimerisoitua toisikseen. Tätä reaktiota katalysoiva entsyymi on UDP-glukoosi-4-epimeraasi.
Transkaukasian sosialistisen federatiivisen neuvostotasavallan vaakuna

Transkaukasian sosialistisen federatiivisen neuvostotasavallan vaakuna oli Transkaukasian sosialistisen federatiivisen neuvostotasavallan tunnus. Se otettiin käyttöön vuonna 1923 ja poistettiin käytöstä vuonna 1936 kun Transkaukasian SFNT jaettiin Azerbaidžanin, Armenian ja Georgian neuvostotasavaltojen kesken. Vaakunaan on kuvattu Kaukasus-vuoret, joiden takaa nousee aurinko. Edustalla on kuvattu kommunismin tunnukset punainen tähti sekä sirppi ja vasara. Alhaalla on kuvattu savua tupruttava tehdas ja öljynporaustorneja sekä viinirypäleitä, vehnäntähkiä, maissia, riisiä ja puuvillaa. Koko vaakunaa ympäröi punainen nauha jossa lukee neuvostotasavallan lyhenne azerin (ZSFSC, Zaqafqasja sosjalist federativ suralar Cymhurijjəti"), armenian (ԱՍՖԽՀ, Անդրկովկասյան Սոցիալիստական Ֆեդերատիվ Խորհրդային Հանրապետություն"), georgian (აკსფსრ, ამიერკავკასიის საბჭოთა ფედერაციული სოციალისტური რესპუბლიკა") ja venäjän (ЗСФСР, Закавказская Советская Федеративная Социалистическая Республика") kielellä. Alhaalla olevassa keltaisessa nauhassa lukee ainoastaan venäjäksi Neuvostoliiton motto: "Пролетарии всех стран, соединяйтесь!", suomeksi "Kaikkien maiden proletaarit, liittykää yhteen!".
1930-luvun alussa azerinkielinen teksti muutettiin käyttämään latinalaisia aakkosia.
Ennen vaakunan hyväksymistä oli vuosina 1922–1923 muun muassa seteleissä käytössä tunnus, jossa on neuvostotasavaltaa edeltäneestä Georgian vaakunasta otettu korukuvioinen tähti, joka on muutettu seitsensakaraisesta viisisakaraiseksi. Tähden sisälle on kuvattu punainen tähti ja sirppi ja vasara, joiden taustalla on Armeniaa symboloiva Ararat-vuori. Sirpin ja vasaran alapuolella on puolikuu kuvaamassa islaminuskoisia azereita. Tämä islamilaisten ja kommunististen symbolien rinnakkain esittely on sikäli erikoista, että kommunismi on perinteisesti ollut hyvin uskonnonvastainen aate.
Vuosina 1923–1924 esiintyi seteleissä tunnus, jossa myöhempi vaakuna on sijoitettu vuosien 1922–1923 tunnuksen korukuvioisen tähden sisään.
Idänlehväsammal

Idänlehväsammal ("Plagiomnium drummondii") on lehtisammallaji lehväsammalten heimossa ("Mniaceae"). Sen levinneisyysaluetta on Maan pohjoispuoliskon lauhkean vyöhykkeen ja havumetsävyöhykkeen eteläpuolen mantereiset osat.
Suomen alueella lajin levinneisyys on itäinen, sitä esiintyy Savossa, Pohjois-Hämeessä ja Pohjois-Karjalassa. Idänlehväsammal on Suomessa rauhoitettu Ahvenanmaata lukuun ottamatta ja uhanalaisluokituksessa vaarantunut laji (VU).