tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Hierakkalehtimittari

Hierakkalehtimittari ("Scopula corrivalaria") on mittareihin kuuluva, harvinainen perhoslaji. Se on aikaisemmin ollut Suomessa rauhoitettu luonnonsuojeluasetuksella, mutta rauhoitus on sittemmin purettu. Vuoden 2010 uhanalaisarvioinnissa laji on arvioitu erittäin uhanalaiseksi (EN).
Koko ja ulkonäkö.
Sekä etu- että takasiivet ovat pohjaväriltään vaaleankellertävät ja kauttaaltaan pienten, tummien pisteiden kirjomat. Siipien poikki kulkee viisi tummemmansävyistä poikkijuovaa, minkä lisäksi jokaisessa siivessä on musta diskoidaalitäplä. Takasiiven ulkoreuna tekee selvän ulospäin suuntautuvan mutkan. Siipien ulkosyrjässä on rivi mustia pisteitä. Siipiripset ovat vaalean kellanruskeat. Siipien alapinnat ovat tummat ja niissä on tumma keskivarjo. Siipiväli on 20–22 mm.
Huomattavan samannäköinen, joskin vaaleampi laji on yleinen luhtalehtimittari ("Scopula immutata").
Levinneisyys ja lentoaika.
Lajia tavataan laajalla alueella Länsi-Euroopasta Venäjän Kaukoitään, mutta Suomessa lajin levinneisyys rajoittuu aivan etelärannikon tuntumaan. Suomesta ensimmäinen yksilö löydettiin vuonna 1951, mutta laji tunnistettiin maalle uudeksi vasta 1970. Aikuiset perhoset lentävät heinäkuussa.
Elinympäristö ja elintavat.
Koko esiintymisalueellaan harvinainen laji jota tavataan soilla ja kosteilla niityillä. Perhonen on kaikkialla esiintymisalueellaan erittäin paikoittainen. Aikuiset perhoset lentävät yöllä ja tulevat valolle, mutta häiritsemällä ne saattavat olla ajettavissa lentoon myös päivällä. Keskenkasvuinen toukka talvehtii.
Ravintokasvi.
Toukka elää eri hierakkalajeilla ("Rumex"), etenkin isohierakalla ("Rumex hydrolapathum").
Josef Wirmer

Josef Wirmer (19. maaliskuuta 1901 Paderborn Saksa – 8. syyskuuta 1944 Berliini, Saksa) oli saksalainen juristi, vastarintaliikkeen taistelija ja kansallissosialismin vastustaja.
Elämäkerta.
Josef Wirmer syntyi 19. maaliskuuta 1901 Paderbornissa katoliseen perheeseen. Hänen isänsä oli lukion rehtori.
Wirmer opiskeli lakia ensin Freiburgissa ja myöhemmin Berliinissä. Jälkimmäisessä hänen demokraattinen elämänkatsomuksensa oli jyrkästi eriävä akateemisessa maailmassa tuolloin yleisen monarkismin kanssa. Hän suoritti joka tapauksessa lakimiehen tutkinnon 1924 ja virkamiehen tutkinnon 1927 ja alkoi harjoittaa lakimiehen tointa Berliinissä. Hänet erotettiin myöhemmin kansallissosialistien tukemasta lakimiesliitosta ("Rechtswahrerbund").
Vuonna 1936 Wirmer pääsi yhteyksiin ammattiliittopohjaisen vastarintaliikkeen kanssa. Ryhmää johti Jakob Kaiser, ja sen kautta Wirmer tutustui ennen pitkää myös muihin vastarintaryhmittymiin. Carl Friedrich Goerdelerin ryhmittymään hän pääsi osalliseksi vuonna 1941.
Wirmer oli osallisena heinäkuun 20. päivän salaliitossa, jonka tarkoituksena oli salamurhata Adolf Hitler. Hänestä oli tarkoitus tulla oikeusministeri hallituksessa, jonka salaliittolaiset olisivat onnistuessaan muodostaneet. Suunnitelma kuitenkin epäonnistui.
Oikeudenkäynti ja kuolema.
Wirmer pidätettiin 4. elokuuta 1944 yhtenä osallisena Adolf Hitlerin salamurhayritykseen. Tuomari Roland Freislerin kommenttiin siitä, että Wirmer olisi pian helvetissä, Wirmer vastasi seuraavasti:
Wirmer tuomittiin kuolemaan 8. syyskuuta 1944, ja hänet teloitettiin hirttämällä Plötzenseen vankilassa kahden tunnin kuluessa.
Wirmerin lippuehdotus.
Wirmer suunnitteli vuosina 1943–1944 Saksalle uuden lipun, joka muistuttaa Norjan lippua ja jossa on punaisella pohjalla kultaisella reunuksella varustettu musta risti. Heinäkuun 20. päivän salaliittolaiset aikoivat mahdollisesti ottaa sen maan lipuksi natsi-Saksan kukistuttua. Lippu on nykyisin laajalti käytössä äärioikeistolaisen Pegida-liikkeen mielenosoituksissa. Saksan ulkoministeri tuomitsi tämän vuonna 2018 heinäkuun 20. päivän salaliiton 74-vuotisjuhlallisuuksien aikaan, minkä lisäksi Wirmerin poika on harkinnut asian johdosta oikeustoimia.
Dance Central

Dance Central on Harmonixin kehittämä ja MTV Gamesin julkaisema tanssipeli, joka on julkaistu vuonna Xbox 360:lle.
Pelissä käytetään Kinectiä pelin ohjaamiseen. 
Pelille on julkaistu seuraaja "Dance Central 2".
Pelaaminen.
Pelaajan pitää seurata ruudulla näkyvän hahmon tanssiliikkeitä ja toistaa ne itse perässä Kinectin seuratessa pelaajan liikkeitä. Jos tanssiliike ei mene oikein, se näkyy hahmon raajojen kohdalla punaisella, ja jos pelaaja epäonnistuu useammassa peräkkäisessä liikkeessä, musiikki sekä tanssiliikkeet hidastuvat. Apuna on myös tanssikortit, jotka näkyvät ruudun oikeassa reunassa. Pelissä on yli 650 erilaista tanssiliikettä, joista tulee yhteensä yli 90 tanssirutiinia. Pelissä on viisi erilaista pelimuotoa:
Hahmot.
Seuraavat hahmot ovat pelissä mukana:
ELIOT on salainen robottihahmo jonka saa kunhan on saanut vähintään neljä tähteä viimeisessä haastetanssissa.
Pelissä on myös mukana "pinkki ninja" jonka saa kun painaa päänäkymässä vasemmalle, ylös, X, ylös, oikealle, Y. Oblio saa pinkin ninjan vaatteet.
Kappaleet.
Levyllä.
Alla olevat 32 kappaletta tulevat pelin mukana.
DLC.
Alla olevat kappaleet on julkaistu Xbox Live Marketplacessa. Yksi kappale maksaa 240 Microsoft-pistettä. Jokainen tanssi tuo uuden kappaleen lisäksi uusia tanssiliikkeitä peliin. Kappaleet toimivat suoraan Dance Central 2:ssa ilman lisämaksuja.
Vastaanotto.
Peli on saanut GameSpotin arvostelussa arvosanaksi 8,5/10.
Kiinteistöliitto

Suomen Kiinteistöliitto ry on vuonna 1907 perustettu kiinteistönomistajien etuja valvova järjestö. Siihen kuuluu asunto-osakeyhtiöitä, kiinteistöosakeyhtiöitä, asuinvuokratalojen omistajia sekä vuokranantajia. Asunto-osakeyhtiöt ovat suurin jäsenryhmä Kiinteistöliitossa.
Kiinteistöliitto tarjoaa jäsenilleen kiinteistöjuridiikan, talous- ja veroasioiden sekä kiinteistönpidon neuvontaa. Neuvontapalvelujen lisäksi Kiinteistöliitto tuottaa tutkimus- ja kehitystoimintaa, viestintää sekä edunvalvontaa ja koulutusta. Kiinteistöliitto ja sen alueelliset yhdistykset järjestävät koulutusta sekä alan ammattilaisille että taloyhtiön luottamushenkilöille. 
Kiinteistöliiton muodostavat 23 alueellista yhdistystä ja 1 valtakunnallinen toimialajärjestö Suomen Vuokranantajat ry. Kiinteistöliiton jäsenyhdistyksiin kuuluu yli 30 000 asunto-osakeyhtiötä, vuokrataloyhtiöitä ja muita kiinteistönomistajia sekä reilut 21 000 yksityistä vuokranantajaa. Kiinteistöliittoon kuuluvissa taloissa asuu lähes kaksi miljoonaa ihmistä. Kiinteistöliitto-yhteisöön kuuluvat myös liiton osakkuusyhtiöt eli Kiinteistömedia Oy, Kiinteistöalan Koulutuskeskus Oy, Talokeskus Yhtiöt Oy ja Suomen Kiinteistöliitto ry:n Palvelu Oy. Liitto on osakkaana myös mm. KTI Kiinteistötieto Oy:ssa.
Kiinteistöliitto osallistuu eurooppalaisten kiinteistöomistajien yhteistyöhön ja edunvalvontaan osallistumalla The International Union of Property Owners (UIPI) -järjestön toimintaan.
Hans-Jürgen von Blumenthal

Hans-Jürgen Graf von Blumenthal (23. helmikuuta 1907 Potsdam – 13. lokakuuta 1944 Berliini) oli saksalainen aristokraatti ja armeijan upseeri toisessa maailmansodassa. Von Blumenthal teloitettiin osallisuudesta Adolf Hitlerin salamurhayritykseen.
Elämä.
Hans-Jürgen von Blumenthal syntyi Potsdamissa helmikuussa 1907. Hänen isänsä oli eversti ensimmäisessä maailmansodassa. Von Blumenthal aloitti opiskelunsa Potsdamissa vuonna 1928 ja jatkoi opiskelujaan myöhemmin Münchenissä. Vuonna 1930 hän vietti lyhyen ajan myös Yhdysvalloissa. Von Blumenthal päätti opintonsa vuonna 1935 ja liittyi 48. jalkaväkidivisioonaan, jossa hän palveli vänrikkinä. Vuonna 1936 hänestä tuli luutnantti.
Toinen maailmansota.
Juuri ennen toisen maailmansodan alkua von Blumenthal ylennettiin kapteeniksi. Hän johti joukkoja Kiovassa, jossa haavoittui pahoin oikeaan käsivarteen. Hän oli armeijan sairaalassa hoidettavana Leipzigissa joulukuuhun 1942. Sairaalassa ollessaan hän liittyi lopullisesti saksalaiseen vastarintaliikkeeseen. Huhtikuussa 1943 von Blumenthal ylennettiin majuriksi.
Operaatio Valkyrie.
Hans-Jürgen von Blumenthal osallistui Hitlerin epäonnistuneen salamurhayrityksen suunnitteluun. Kolme päivää salamurhayrityksen jälkeen 23. heinäkuuta 1944 Gestapo pidätti von Blumenthalin. Hänet hirtettiin Plötzenseen vankilassa 13. lokakuuta 1944. Hän oli erittäin läheinen ystävä Hans von Dohnányin, Hans Osterin ja etenkin lapsuuden ystävä Albrecht Mertz von Quirnheimin kanssa. Heidät kaikki teloitettiin osallisina Hitlerin salamurhayritykseen.
Muuta.
Hans-Jürgen von Blumenthal oli naimisissa ja hänellä oli poika Humbertus, joka syntyi toukokuussa 1942.
Carl Langbehn

Carl Langbehn (6. joulukuuta 1901 Padang, Sumatra – 12. lokakuuta 1944 Berliini) oli saksalainen lakimies ja kansallissosialismin vastustaja. Hänet teloitettiin osallisena heinäkuun 20. päivän salaliittoon, jossa tarkoitus oli salamurhata Adolf Hitler.
Elämä.
Carl Langbehn oli syntynyt Padangissa Sumatran saarella Indonesiassa vuonna 1901. Hän oli Heinrich Himmlerin tuttava, sillä heidän tyttärensä kävivät samaa koulua.
Kuolema.
Carl Langbehnin tiedettiin vastustaneen natsien julmia tekoja. Gestapo vangitsi Langbehnin osasyyllisenä Hitlerin salamurhayritykseen. Hänet hirtettiin Plötzenseen vankilassa lokakuussa 1944.
Hugo Valvanne

Hugo Valvanne, sukunimi vuoteen 1906 "Wegelius" (18. heinäkuuta 1894 Pietarsaaren maalaiskunta – 25. heinäkuuta 1961 Fyen, Tanska) oli suomalainen suurlähettiläs sekä teosofinen kirjailija ja teosofisen kirjallisuuden suomentaja.
Valvanteen vanhemmat olivat lääninrovasti, valtiopäivämies Henrik Eliel Wegelius ja tämän ensimmäinen puoliso Johanna Elisabeth Häggman. Hän oli naimisissa kaksi kertaa : 1929–1945 Eva Arokallion kanssa (liitto päättyi avioeroon) ja vuodesta 1947 Gulpager Birgitten kanssa. Teosofi ja kirjailija Väinö Valvanne oli Hugo Valvanteen nuorempi veli.
Valvanne toimi Suomen ensimmäisenä Intian suurlähettiläänä 1949–1956. Hän oli Suomen lähettiläänä ja suurlähettiläänä Bernissä Sveitsissä 1956–1959.
Valvanne oli Suomen Teosofisen Seuran julkaiseman "Teosofi"-aikakauslehden päätoimittaja 1949.
Michele Bachmann

Michele Marie Bachmann (o.s. Amble, s. 6. huhtikuuta 1956 Waterloo, Iowa) on yhdysvaltalainen republikaanipoliitikko ja Minnesotan kongressiedustaja vuodesta 2007. Hän on ensimmäinen republikaanien naiskongressiedustaja Minnesotasta.
Bachmann tunnetaan konservatiivisen Teekutsuliikkeen kannattajana. "Newsmax" nimesi Bachmannin 100 vaikuttavimman evankelisen joukkoon Yhdysvalloissa vuonna 2017.
Bachmann pyrki republikaanisen puolueen presidenttiehdokkaaksi vuoden 2012 vaaleihin. Hän voitti elokuussa 2011 republikaanien presidenttiehdokkuutta koskevan ei-sitovan mielipideäänestyksen. Bachmann keskeytti vaalikampanjansa tammikuussa 2012, kun hän sai Iowan esivaaleissa vain viisi prosenttia äänistä jääden kuudenneksi.
Koulutukseltaan Bachmann on asianajaja. Hän on ollut vuodesta 1978 naimisissa Marcus Bachmannin kanssa. Heillä on viisi lasta.
Ragnar Öller

Karl Ragnar Öller, kirjailijanimi Sten Söderskär (6. heinäkuuta 1893 Lahti – 22. joulukuuta 1960 Helsinki) oli suomalainen tohtori, kunniakonsuli ja ruotsin kielellä kirjoittanut kirjailija.
Öller väitteli 1923 tohtoriksi kirjallisuuden alalta. Hän johti perheensä omistamaa yritystä ja oli myös jonkin aikaa Suomen puolustusvoimien ja Ranskan Suomen suurlähetystön palveluksessa.
Öller työskenteli vuodesta 1922 alkaen Liettuan Suomen suurlähetystön palveluksessa. Hänestä tuli konsuli 1925 ja pääkonsuli 1932. Öller jatkoi näissä tehtävissä aina vuoteen 1940 saakka jolloin Neuvostoliitto miehitti Liettuan. Öller teki myös Liettuaa tunnetuksi Suomessa, käänsi liettualaisia novelleja ja toimi Suomi-Liettua-ystävyysseuran johtajana seuran lakkauttamiseen 1945 saakka.
Öller oli syksyllä 1921 ilmestymisensä aloittaneen Filmiaitta-lehden ensimmäinen päätoimittaja. Öller kirjoitti useita näytelmiä ja romaaneita salanimellä "Sten Söderskär".
Teoksia.
Omalla nimellä:
Nimimerkillä "Sten Söderskär":
Aiheesta muualla.
Ragnar Öllerin lehtikirjoituksia:
Sinilehtimittari

Sinilehtimittari ("Scopula decorata") on keskikokoinen, Suomessa luonnonsuojeluasetuksella rauhoitettu perhoslaji. Vuoden 2010 kansallisessa uhanalaisarvioinnissa se arvioitiin äärimmäisen uhanalaiseksi (CR). Vuoden 2019 arvioinnissa se luokiteltiin Suomesta hävinneeksi.
Koko ja ulkonäkö.
Siipien pohjaväri on valkoinen. Etusiivessä on kaksi ohutta, tummaa poikkiviirua, joista sisempi erottuu huonommin. Takasiivessä vain yksi poikkiviiru sekä tumma diskoidaalitäplä. Molempien siipiparien kärkiosassa on leveä, siniharmaista ja ruskeista täplistä muodostuva vyö jonka sisäreunassa on ohut musta viiru. Etusiiven ulkoreunan etuosassa on lisäksi neljä mustaa pilkkua. Siipiväli 22–25 mm.
Samankaltainen laji on valkolehtimittari ("Scopula ornata").
Levinneisyys ja lentoaika.
Sinilehtimittaria tavataan Länsi-Euroopasta Keski-Aasian poikki Mongoliaan. Suomesta laji hävisi 1970-luvun alussa, minkä jälkeen sitä on tavattu harhailijana. Levinneisyys rajoittuu etelärannikolle. Perhosia tavataan heinäkuussa.
Elinympäristö ja elintavat.
Sinilehtimittari elää kuivilla ja hiekkaisilla alueilla, etenkin rannikolla. Kasvillisuudeltaan paikan on oltava avoin tai korkeintaan harvakasvustoinen. Perhoset lentävät yöllä ja tulevat valolle. Toukka talvehtii ja koteloituu maahan, kasvillisuuden alle.
Suomessa sinilehtimittari on rauhoitettu. Yhden perhosyksilön ohjeellinen korvaushinta on 1682 euroa.
Ravintokasvi.
Toukka syö kangasajuruohoa ("Thymus serpyllum").
Impetusteoria

Impetusteoria oli keskiaikainen fysikaalinen teoria liikkeestä. Sen mukaan kun kappale saatetaan liikkeeseen, se saa eräänlaista liikettä ylläpitävää voimaa, "impetusta", joka liikkeen myötä kuluu pois.
Impetusteoria oli korjaus Aristoteleen liikettä koskeviin teorioihin. Aristoteles oli määritellyt liikkeen paikan muutoksena. Hän katsoi, että kaikkien kappaleiden luonnollinen tila on lepotila ja jokaiseen liikkeeseen on olemassa syy. Syitä hän katsoi olevan kahdenlaisia: 1) jokaisen kappaleen luontainen voima tai pyrkimys etsiytyä luonnolliselle paikalleen (aristoteelinen painovoimateoria); 2) jonkin ulkoisen kappaleen tai väliaineen käyttämä kontaktivoima (esimerkiksi veto tai työntö).
Impetusteoriassa perusperiaate oli seuraava: Kun esimerkiksi joku henkilö heittää jonkin kappaleen, hän antaa sille heittäessään tietyn määrän "impetusta". Tämä "impetus" on eräänlainen voima, joka saa kappaleen liikkumaan siihen suuntaan, jossa liike sai alkunsa. Kappaleen liike jatkuu "impetuksen" ansiosta samaan suuntaan, vaikka henkilö irrottaa otteensa kappaleesta, ja se lakkaa, kun "impetus" on kulunut loppuun.
Wolf-Heinrich von Helldorf

Wolf-Heinrich Graf von Helldorf (14. lokakuuta 1896 Merseburg – 15. elokuuta 1944 Berliini) oli Berliinin poliisiylipäällikkö. Hänet teloitettiin yhtenä osallisena heinäkuun 20. päivän salaliittoon liittyen.
Elämä.
Vanhaan aatelissukuun kuulunut Wolf-Heinrich von Helldorf syntyi Merseburgissa vuonna 1896. Aatelisarvoltaan hän oli Helldorfin kreivi (Graf von Helldorf). Ensimmäisessä maailmansodassa von Helldorf palveli luutnanttina vuonna 1915.
Berliinin poliisipäällikkönä.
Wolf-Heinrich von Helldorf liittyi Sturmabteilungiin vuonna 1931. Vuonna 1933 hän sai lisää vastuuta ja nimitettiin Brandenburgin SS:n päälliköksi. Samana vuonna hänet valittiin Saksan valtiopäivien jäseneksi. Helldorf oli myös hyvin läheinen Joseph Goebbelsin kanssa. Goebbels mainitsi päiväkirjassaan heinäkuussa 1938 Helldorfin haluavan luoda Berliiniin juutalaisgeton, johon erityisesti varakkaat juutalaiset sijoitettaisiin. Helldorff auttoi joitakin juutalaisia,mutta otti siitä maksun. 
20. päivän salaliitto.
Helldorfin tehtävä oli alun perin johtaa Berliinin poliisien toimintaa salaliiton aikana, eikä niinkään sekaantua vallankaappaukseen. Myöhemmin Helldorf kuitenkin totesi, että Hitler pitää syöstä vallasta ja kansallissosialistien toiminta saada loppumaan.
Kuolema.
Helldorf katsottiin osasyylliseksi Hitlerin salamurhayritykseen ja hänet tuomittiin kuolemaan Roland Freislerin johtamassa kansantuomioistuimessa. Helldorf hirtettiin Plötzenseen vankilassa 15. elokuuta 1944.
Erwin Planck

Erwin Planck (12. maaliskuuta 1893 Berliini – 23. tammikuuta 1945 Berliini) oli saksalainen poliitikko ja Adolf Hitlerin vastaisen vastarintaliikkeen jäsen. Hänet teloitettiin osallisuudestaan heinäkuun 20. päivän salaliittoon.
Elämä.
Erwin Planck oli kuuluisan fyysikon Max Planckin poika. Vuonna 1932 hänestä tuli valtiosihteeri valtakunnankansliaan Franz von Papenin ja myöhemmin Kurt von Schleicherin alaisuuteen. Schleicher murhattiin vuonna 1934 pitkien puukkojen yönä. Planck yritti turhaan selvittää ystävänsä Schleicherin murhaa.
Kuolema.
Erwin Planck pidätettiin Hitlerin salamurhayrityksen jälkeen heinäkuussa 1944. Planck tuomittiin kansantuomioistuimessa kuolemaan ja teloitettiin Plötzenseen vankilassa tammikuussa 1945.
Lehvämittari

Lehvämittari ("Hemithea aestivaria") on vihermittareihin kuuluva keskikokoinen vihreä perhoslaji. Sitä tavataan sekä Euraasiassa että Pohjois-Amerikassa. Suomessa lehvämittari on harvinainen, eikä siitä ole tavattu 1940- ja 1950-lukujen vaihteen pysyvämmän kannan jälkeen kuin satunnaisia yksilöitä. Lajia tavataan kesä-heinäkuussa, tyypillisesti pensaikkoisissa lehti- ja sekametsissä sekä puistoissa ja puutarhoissa. Lehvämittarin toukat käyttävät ravinnokseen useiden eri lajien pensaita ja pieniä puita; pieni toukka talvehtii.
Koko ja ulkonäkö.
Lehvämittari on keskikokoinen mittariperhonen, jonka siipien kärkiväli on noin 26–34 millimetriä. Siipien väri on heikosti sinertävän vihreä, alapinnalta väri on vaaleampi. Siipien ripset ovat vaaleat ja niissä on rusehtavia laikkuja. Siipien poikkiviirut mutkittelevat heikosti, ja erotukseksi vihermittarista on niiden väli tasaleveä. Lehvämittarin takajalat ovat myös väriltään kirkkaan punaiset, toisin kuin edellä mainitulla lajilla. Lähes etusiipien pituisten takasiipien reunan selvä uloke on lehvämittarin paras lajituntomerkki, jonka avulla sen voi erottaa niin vihermittarista kuin laikku- ja pilkkupussimittaristakin. Lehvämittarin koiraan tuntosarvet ovat sahahampaiset.
Levinneisyys.
Lehvämittari on levinnyt sekä Euraasiaan että Pohjois-Amerikkaan. Laji on yleinen Etelä- ja Keski-Euroopassa, jossa sen levinneisyysalue ulottuu lännessä Portugaliin, Irlantiin Englantiin ja Walesiin. Idässä levinneisyysalue kattaa muun muassa Kaukasuksen, Iranin, Amurin Korean niemimaan, Kiinan ja Japanin sekä osia Pohjois-Amerikasta.
Suomessa lehvämittari on harvinainen laji, jota on tavattu pääasiassa Suomenlahden ja Lounais-Suomen rannikolla. Lajilla katsotaan olleen Suomen eteläisellä rannikolla vakituinen kanta 1940- ja 1950-lukujen vaihteessa, mutta sen jälkeen lajia on tavattu maassa vain satunnaisesti ja yksitellen. Nämä yksilöt ovat todennäköisesti olleet harhailijoita, jotka ovat saapuneet maahan etelästä. Sittemmin laji on tehnyt paluuta ja vuoteen 2007 mennessä se oli jo levittäytynyt koko etelärannikolle. Vuonna 2009 siitä ilmoitettiin Paraisilta Pyhtäälle jo 80 havaintoa, mutta havaittu yksilömäärä lienee huomattavasti suurempi.
Elinympäristö ja elintavat.
Lehvämittari on pensaikkoisten lehti- ja sekametsien sekä puistojen ja puutarhojen perhonen. Britanniassa lajia tavataan yleisesti myös pensasaitojen tuntumassa. Laji lentää Britanniassa ja Keski-Euroopassa kesä-heinäkuussa, Suomessa sen pääasiallista lentoaikaa on heinäkuun loppupuoli. Maan äärihavainnot ovat heinäkuun alusta ja elokuun alkupuolelta. Laji on pääasiallisella levinneisyysalueellaan lennossa yleensä iltahämärissä, mutta suomalaiset yksilöt on tavattu yöllä.
Toukan ravintokasveja ovat Suomessa olleet pihlaja ja punaherukka, mutta lajia tavataan elinalueellaan useilla eri pensailla ja nuorilla lehtipuilla. Esimerkkejä ravintokasveista ovat ainakin koivut, pajut, orapihlajat ja ruusut sekä tammi, lehmukset, oratuomi ja pajuista erityisesti raita. Lehvämittari talvehtii pienenä toukkana.
NAE

NAE voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita:
André Derain

André Derain (10. kesäkuuta 1880 Chatou – 8. syyskuuta 1954 Garches) oli ranskalainen taidemaalari ja kuvanveistäjä. Hän perusti Henri Matissen kanssa fauvismin nimellä tunnetun ekspressionistisen taidesuunnan. 
Nuoruus.
Pariisin lähellä Île-de-Francessa syntynyt Derain opiskeli 1898 insinööriksi Académie Camillossa ja opiskeli samalla maalausta opettajanaan Eugène Carrière. Taideopintojen yhteydessä hän tutustui Matisseen. Vuonna 1900 hän tutustui Maurice de Vlaminckiin ja he työskentelivät yhteisessä ateljeessa. Derain alkoi maalata ensimmäistä maisematyötään. Opinnot keskeytyivät vuosiksi 1901–1904, kun hän joutui Ranskan armeijaan. Derain'in vapauduttua palvelusta Matisse suostutteli tämän vanhemmat siihen, että tämä hylkäisi insinöörinuran voidakseen antautua kokonaan maalaamiselle. Sen jälkeen Derain aloitti opinnot Académie Julianissa.
Fauvismi.
Derain ja Matisse tekivät töitä yhdessä kesän 1905 Välimerellä Colliouren kylässä, ja myöhemmin he veivät hyvin omaperäiset maalauksensa näytteille Syyssalonkiin. Luonnottoman voimakkaat värit saivat kriitikko Louis Vauxcellesin pilkallisesti nimittelemään heidän maalauksiaan nimellä "les fauves", "villipedot", mistä fauvistinen suuntaus sai alkunsa. Maaliskuussa 1906 merkittävä taidekauppias Ambroise Vollard lähetti Derain'in Lontooseen maalaamaan sarjan maalauksia, joiden aiheena on Lontoo. 30 maalauksessa, joista 29 on yhä jäljellä, Derain esitti Lontoon muotokuvan aivan toisenlaisena kuin kaupunkia aiemmin maalanneet taiteilijat, kuten Whistler tai Monet. Rohkein värein ja kompositioin Derain maalasi useita maalauksia Thamesista ja Tower-sillasta. Lontoon maalaukset ovat hänen suosituimpia teoksiaan. Taidekriitikko T. G Rosenthal kirjoittaa: "Monet’n jälkeen ei kukaan ole saanut Lontoota näyttämään niin raikkaalta ja kuitenkin pysymään niin perusenglantilaisena. Joissakin Thamesin näkymissään hän käyttää monitäpläistä pointillistista tekniikkaa, joskin tuohon aikaan, jolloin täplät olivat jo paljon suurempia, se on pikemminkin värien erottelua, divisionismia ja erityisen tehokasta ilmentäessään värin hajoamista liikkuvassa vedessä auringonpaisteessa."
Vuonna 1905 taidekauppias Ambroise Vollard osti koko Derainin ateljeen, mikä tarjosi Derainille taloudellista turvaa. Hän kokeili kiviveistoksia ja siirtyi Montmartrelle ollakseen lähellä ystäväänsä Pablo Picassoa ja muita merkittäviä taiteilijoita. Picasson tuolloinen naisystävä Fernande Olivier kuvasi Derain'ia näin:
Derain alkoi Montmartrella siirtyä hehkuvasta fauvistisesta paletista vaimeampiin sävyihin, ilmentäen siten kubismin ja Paul Cézannen vaikutteita. (Gertrude Steinin mukaan perimätieto kertoo, että Derain löysi afrikkalaisen veistotaiteen ennen kubisteja ja sai siitä vaikutteita.) Derain teki puuveistoksia primitiiviseen tyyliin erääseen Guillaume Apollinairen ensimmäisen proosateoksen "L'enchanteur pourrissant" (1909) laitokseen. Hänen töitään oli 1910 näytteillä Münchenissä Neue Künstlervereinigungissa vuonna 1912 sesessionistien Der Blaue Reiterin näyttelyssä ja 1913 merkittävässä Armory Show'ssa New Yorkissa. Hän kuvitti myös Max Jacobin 1912 ilmestyneen runokokoelman.
Pericut

Pericut (myös corat, edut) olivat aivan Kalifornian niemimaan kärjessä asuneita intiaaneja. Nykyisin heidän asuinalueensa kuuluu Meksikon Baja California Surin osavaltioon suunnilleen Meksikon Kalifornian La Pazista etelään Los Cabosin alueella. Pericuja on väitetty joskus hyvin varhaisiksi intiaaneiksi, koska he asuvat aivan niemimaan kärjessä ja alue on Tyynenmeren rannalla. Tyynenmeren rannikkoa pidetään monesti eräänä intiaanien mahdollisena muinaisena muuttoreittinä Amerikkaan ja Amerikassa.
Raunikkivyökoi

Raunikkivyökoi eli raunikkikoi ("Caryocolum petryi") on harvinainen, jäytäjäkoihin lukeutuva pieni perhoslaji. Se on Suomessa luokiteltu äärimmäisen uhanalaiseksi (CR) ja rauhoitettu luonnonsuojeluasetuksella.
Koko ja ulkonäkö.
Pieni, tummanharmaa perhonen, jonka etusiivissä on muutamia, hieman vaaleampia poikkijuovia. Takasiivet ovat ruskeat. Siipiväli 9–11 mm.
Levinneisyys ja lentoaika.
Keski-Euroopassa sekä osassa Pohjoismaita ja Baltiaa tavattava laji. Suomessa lajin ainoa esiintymispaikka on Säkylässä. Perhosia on tavattu heinäkuusta elokuun alkuun.
Elinympäristö ja elintavat.
Paahdeympäristöä vaativa laji. Suomessa ainoa tunnettu esiintymispaikka on Säkylässä, Porin prikaatin harjoitusalueella, missä kovapanosammunnat pitävät maaston riittävän avoimena. Toukka elää ravintokasvin yhteenkudotuista lehdistä muodostuvan putken sisällä ja myös koteloituu putken sisään.
Laji on Suomessa rauhoitettu ja yhden perhosen ohjeellinen arvo on 1682 euroa.
Ravintokasvi.
Toukan ravintokasvi on Suomessa kangasraunikki ("Gypsophila fastigiata"), ulkomailla myös muutamat muut raunikkilajit.
Walter Warlimont

Walter Warlimont (3. lokakuuta 1894 Osnabrück – 9. lokakuuta 1976 Kreuth) oli saksalainen kenraali toisessa maailmansodassa. Warlimont tunnetaan kenties parhaiten siitä, että hän oli yksi niistä haavoittuneista upseereista, jotka selvisivät hengissä heinäkuun 20. päivän salaliittoon liittyvästä räjähdyksestä, jossa tehtävänä oli Adolf Hitlerin salamurha.
Ensimmäinen maailmansota.
Walter Warlimont osallistui ensimmäiseen maailmansotaan, jossa hän palveli vänrikkinä. Sodan jälkeen hän jatkoi palvelustaan Saksan armeijassa. Vuonna 1936 hänet ylennettiin jo everstiluutnantiksi. Warlimont siirtyi vuonna 1938 26. kranaatinheitinrykmentin komentajaksi. Tuolloin hänet oli ylennetty everstiksi.
Toinen maailmansota.
Vuonna 1938 Warlimont tuli Wilhelm Keitelin johtamaan pääesikuntaan, jossa hän vuosina 1939−44 toimi esimiehensä, operatiivisen osaston päällikön Alfred Jodlin varamiehenä. Helmikuussa 1943 Warlimont vieraili Tunisiassa keskustelemassa Erwin Rommelin kanssa Afrikan sotaretken jatkamisesta.
Operaatio Valkyrie.
20. heinäkuuta 1944 sattuneen Hitlerin salamurhayrityksen aikana sattuneesta räjähdyksestä Warlimont selvisi hengissä. Warlimont kärsi räjähdyksen seurauksena aivotärähdyksestä. Vain kaksi päivää salamurhayrityksen jälkeen Warlimont matkusti Ranskaan tapaamaan Erwin Rommelia, joka oli vain viikkoa aikaisemmin haavoittunut liittoutuneiden lentokonehyökkäyksessä.
Sodan jälkeen.
Walter Warlimont pidätettiin osallisena juutalaisvainoihin toisen maailmansodan aikana ja tuomittiin 1948 Nürnbergissä elinkautiseen vankeusrangaistukseen. Hänet armahdettiin kuitenkin jo vuonna 1957 ja vapautettiin Landsbergin vankilasta. Hän kirjoitti muun muassa kirjan vuonna 1962 "Hitlerin päämajassa 1939–1945" ().
Walter Warlimont kuoli Kreuthissa Saksassa 82-vuotiaana lokakuussa 1976.
Franz von Sonnleithner

Franz Edler von Sonnleithner (1. kesäkuuta 1905 Salzburg - 18. huhtikuuta 1981 Ingelheim am Rhein) oli Itävaltalais-syntyinen upseeri toisessa maailmansodassa. Von Sonnleithner tunnetaan parhaitan kenties selviydyttyään
hengissä Adolf Hitleriä vastaan tehdyssä salamurhaiskussa heinäkuussa 1944. Tapahtuma tunnetaan paremmin nimellä
heinäkuun 20. päivän salaliitto.
Elämä.
Franz von Sonnleithner syntyi Itävallan Salzburgissa kesäkuussa 1905. Hän opiskeli lakia Wienissä ja myöhemmin myös
Innsbruckissa. Hän valmistui tohtorin arvoon vuonna 1928. Ennen toista maailmansotaa von Sonnleithner työskenteli
myös ministeri Joachim von Ribbentropin kanssa. Toisen maailmansodan aikana hän toimi Hitlerin yhteysupseerina.
Operaatio Valkyrie.
Franz von Sonnleithner selvisi hengissä 20. heinäkuuta 1944 Hitleriä vastaan tehdystä salamurhayrityksestä.
Sodan jälkeen.
Sodan jälkeen von Sonnleithner toimi tehdastyöläisenä Ingelheim am Rheimissa, jossa hän myös kuoli 75-vuotiaana vuonna 1981.
Allergia-, iho- ja astmaliitto

Allergia-, iho- ja astmaliitto ry on vuonna 1969 perustettu valtakunnallinen suomalainen terveysjärjestö, jonka tavoitteena on allergiaa ja astmaa sairastavien terveyden edistäminen.
Järjestö ajaa allergisten, astmaatikkojen ja eri tavoin herkistyneiden etua osallistumalla yhteiskunnalliseen keskusteluun ja pyrkimällä vaikuttamaan päätöksentekoon. Lisäksi se julkaisee maksuttomia oppaita, järjestää koulutusta ja kuntoutusta sekä antaa allergianeuvontaa.
Liittoon kuuluu paikallisyhdistyksiä kautta maan. Jäsenille on tarjolla maksutonta allergianeuvontaa ja mahdollisuus osallistua yhdistysten tapahtumiin sekä vertaistoimintaan. Järjestö julkaisee neljä kertaa vuodessa ilmestyvää lehteä Allergia, Iho &amp; Astma, jonka jutut julkaistaan myös lehden verkkosivuilla. Allergia-, iho- ja astmaliitto on SOSTEn jäsenjärjestö.
Allergiatunnus on tärkeä osa Allergia-, iho- ja astmaliitto ry:n edunvalvontaa, ja sen tarkoituksena on varmistaa markkinoille allergianäkökulman sisältäviä tuotteita ja palveluita, jotka soveltuvat herkkäihoisille sekä allergiaa ja astmaa sairastaville. Allergiatunnus on puolueettomasti tutkituille ja turvallisiksi todetuille tuotteille myönnetty luotettavuuden osoitus. Tunnus kertoo tuotteesta, joka täyttää tarkat tuotekohtaiset vaatimuskriteerit eikä sisällä hajusteita tai muita yleisesti ärsyttäviä tai herkistäviä aineita.
Historia.
Yhdistys on merkitty yhdistysrekisteriin 25. huhtikuuta 1969 nimellä Allergialiitto-Allergiförbundet ry. Sen suojelijana toimi silloisen presidentti Urho Kekkosen puoliso Sylvi Kekkonen. Ensimmäisessä hallituksessa istui muiden muassa allergioihin perehtynyt lääkäri ja professori Zaida Eriksson-Lihr, joka oli myös lokakuussa 1969 perustetun Allergia-lehden ensimmäinen päätoimittaja. Jo tuolloin perinteeksi muodostui, että lehden päätoimittajana toimii Iho- ja allergiasairaalan ylilääkäri. Nimi muutettiin muotoon Allergia- ja Astmaliitoksi vuonna 1994, jolloin lehdenkin nimi muuttui ja nimeksi tuli Allergia &amp; Astma. Vuonna 2017 Iholiiton toiminta yhdistettiin osaksi Allergia- ja astmaliiton toimintaa. Tällöin yhdistyksen nimeksi tuli Allergia-, Iho- ja Astmaliitto ry, ja lehti sai nimen Allergia, Iho &amp; Astma.
Tukien väärinkäyttö.
Vuonna 2021 paljastui, että Allergia-, iho- ja astmaliitto oli väärinkäyttänyt veikkausvoittovaroja ja huijasi itselleen lisää Veikkaus-avustusta väärentämällä työaikamerkintöjä ja piilottelemalla tuloja. Ilkka Repo oli liiton toimitusjohtajana käyttänyt liiton luottokorttia kyseenalaisiin alkoholin ostoihin, öisiin taksimatkoihin, golfkokouksiin ja muuhun. Taksimatkoista osa tehtiin ilta-, yö- ja viikonloppuaikaan. Usein tositteisiin oli merkitty selitteeksi vain "sidosryhmäyhteistyö" edes nimeämättä sidosryhmää. Avustusvaroista noin 13 000 euroa käytettiin "lahjoihin", kuten pöytäliinoihin, lahjakortteihin ja suklaakonvehteihin. Tositteisiin ei tehty merkintöjä, joista ilmenisi, että ne liittyisivät liiton yleishyödylliseen toimintaan. Viestintäjohtajan palkkaus oli tehty niin, että hän ansaitsi yli 180 000 euroa vuonna 2018, mitä rahoitettiin sopimattomasti Veikkaus-varoilla.
The Courage of Others

The Courage of Others on yhdysvaltalaisen Midlake-yhtyeen kolmas studioalbumi, joka julkaistiin 1. helmikuuta 2010.
Levyltä julkaistiin 12-tuuman singlenä aloitusraita "Acts of Man" joulukuussa 2009.
John Moore (jääkiekkoilija)

John Moore (s. 19. marraskuuta 1990 Winnetka, Illinois, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa NHL-joukkue Anaheim Ducksissa. Columbus Blue Jackets varasi hänet ensimmäisellä kierroksella 21. pelaajana . Mooren vahvuudet ovat luistelussa ja hyökkäyspään pelaamisessa. Hänet tituleerattiin monessa yhteydessä koko varaustilaisuuden 2009 parhaaksi luistelijaksi.
Ura.
Moore kävi lukion New Trier High Schoolissa, Winnetkassa. Hän edusti useita paikallisia juniorijoukkueita, kunnes siirtyi kaudeksi 2007–2008 USHL-joukkue Chicago Steeliin. Ensimmäinen kausi siellä toi 15 pistettä, mutta toisella kaudellaan 2008–2009 Moore teki tehot 14+25=39, joilla oli Steelin tehokkain puolustaja sekä puolustajien pistepörssin neljäs. Hän pelasi kauden aikana myös USHL:n tähdistöottelussa ja kauden päätteeksi hänet valittiin USHL:n parhaaksi puolustajaksi sekä ensimmäiseen tähdistökentälliseen.
Columbus Blue Jackets varasi Mooren ensimmäisellä kierroksella 21. pelaajana NHL:ään kesällä 2009. Hän teki joukkueen kanssa kolmivuotisen tulokassopimuksen jo saman vuoden heinäkuussa. Samana kesänä Mooren varasi myös OHL-joukkue Kitchener Rangers, jonne hän siirtyi pelaamaan ensimmäiseksi sopimuskaudeksi 2009–2010. Moore oli tehoilla 10+37=47 joukkueen tehokkain puolustaja.
Kaudeksi 2010–2011 Moore siirtyi Columbus Blue Jacketsin organisaatioon. Hän aloitti ja pelasi lähes koko kauden sen farmijoukkueessa Springfield Falconsissa, AHL:ssä. NHL:ssä Moore pelasi kaksi ottelua. 47:n Falconsissa pelatun ottelun jälkeen hänet kutsuttiin ylös Blue Jacketsiin ja hän teki NHL-debyyttinsä 5. helmikuuta 2011 Edmonton Oilersia vastaan. Moore sai ottelussa jääaikaa 11 minuuttia ja 7 sekuntia.
Moore myytiin huhtikuussa 2013 New York Rangersiin NHL:n siirtotakarajalla. Rangers sai lisäksi kuudennen kierroksen varausvuoron sekä Derick Brassardin ja Derek Dorsettin. Blue Jacketsiin siirtyivät Marián Gáborík, Steven Delisle ja Blake Parlett.
Kesällä 2018 Moore solmi Boston Bruinsin kanssa viisivuotisen sopimuksen.
Maaliskuussa 2022 Bruins kauppasi Mooren, Urho Vaakanaisen, ensimmäisen kierroksen varausvuoron vuoden 2022 varaustilaisuudessa, toisen kierroksen varausvuoron vuoden 2023 varaustilaisuudessa ja toisen kierroksen varausvuoron vuoden 2024 varaustilaisuudessa Anaheim Ducksiin vaihdossa Hampus Lindholmiin.
Astutus

Astutus tarkoittaa kotieläinten kontrolloitua parittamista naaraan tiineyttämiseksi. Astuttamista käytetään nykyisin lähinnä hevosten ja lemmikkieläinten kasvatuksessa. Muita tiineyttämiskeinoja ovat uroksen päästäminen laumaan, keinosiemennys ja alkionsiirto.
Yksinkertaisimmillaan astutus voidaan hoitaa päästämällä naaras ja uros samaan aitaukseen tai häkkiin. Tällöin uros tarkkailee naaraan kiiman itse ja astuu eli parittelee saadessaan tilaisuuden. Menetelmän etuna on, että astutus voi tapahtua juuri sillä hetkellä kun naaras on parhaassa kiimassa ja halukas. Tämä antaa parhaat edellytykset tiinehtymiselle ja vähentää naaraan stressiä. Toisaalta yli-innokkaan uroksen jatkuva lähentely voi häiritä naarasta, ja aggressiivinen naaras puolestaan voi ajaa uroksen pois luotaan kiimasta huolimatta. Ongelmia voi aiheuttaa myös uroksen kokemattomuus tai haluttomuus. Astutuksen onnistumista on tarkkailtava. Pieniä lemmikkieläimiä astutettaessa uros voidaan siirtää asumaan naaraan häkkiin pidemmäksikin aikaa, jolloin onnistumisen mahdollisuus paranee ja astutusta ei tarvitse tarkkailla jatkuvasti. Tiineyden alkamista on kuitenkin tällöin vaikeampi päätellä, ja mikäli naarasta ei tarkisteta tiineyden varalta, voi käydä niin, että naaras yllättäen poikiikin ja uros pääsee tiineyttämään sen heti synnytyskiimasta.
Erityisesti hevosilla käytetään enemmän kontrolloituja menetelmiä, joskin myös vapaata astutusta käytetään erityisesti hankalissa tapauksissa. Yksinkertaisimmillaan tamma sidotaan kiinni päitsistä ja ori johdatetaan pidemmällä liinalla sen luokse suitsittuna tai orikuolaimella. Potkimisesta johtuvien onnettomuuksien ja vammojen ehkäisemiseksi tamman takajalat saatetaan sitoa löyhästi toisiinsa tai käyttää erityisiä astutusliinoja. Mikäli tamma kiimasta huolimatta on haluton eikä suostu pysymään paikallaan, voidaan käyttää erityistä pakkopilttuuta. Jos käytettävä ori on erityisen arvokas tai pyrkii astumaan väärässä kiiman vaiheessa olevia tammoja, voidaan tamman kiiman tarkistamiseen käyttää toista oria.
Ernst John von Freyend

Ernst John von Freyend (1909–1980) oli saksalainen Wehrmachtin upseeri, sotilasarvoltaan everstiluutnantti. Hän toimi toisessa maailmansodassa Wilhelm Keitelin adjutanttina.
Operaatio Valkyrie.
Ernst von Freyend oli yksi niistä upseereista, jotka selvisivät hengissä heinäkuun 20. päivän salaliittoon liittyvästä pommiräjähdyksestä Hitlerin komentopaikassa Wolfsschanzessa.
Ennen räjähdystä von Freyend oli lupautunut kantamaan eversti Claus von Stauffenbergin puolesta tämän laukkua, jossa silloin vielä virittämättömät räjähteet olivat. Von Stauffenberg, jolta puuttui oikea käsi kokonaan ja jonka vasemmassa kädessä oli vain kolme sormea, tokaisi pystyvänsä kantamaan laukkunsa itsekin. Von Freyendillä ei ollut tietoa, että laukussa oli räjähteitä.
Noin kello 12.25 von Stauffenberg pyysi lupaa käydä siistiytymässä ennen alkavaa kokousta. Von Freyend päästi Stauffenbergin yhdessä Werner von Haeftenin kanssa toiseen huoneeseen, jossa he virittivät räjähteen valmiiksi. Pommi räjähti kello 12.42, jolloin neljä henkilöä sai kuolemaan johtavat vammat. Hitler selvisi vähäisin vammoin ja myös Ernst von Freyend selvisi räjähdyksestä hengissä.
Elokuvassa "Operaatio Valkyrie" (2008) Ernst von Freyendiä esittää Werner Daehn.
Kuolema.
Ernst von Freyend kuoli 71-vuotiaana vuonna 1980.
Terence Irwin

Terence Henry Irwin (s. 21. huhtikuuta 1947 Enniskillen, Pohjois-Irlanti) on brittiläinen filosofi ja tutkija, joka on erikoistunut antiikin kreikkalaiseen filosofiaan sekä länsimaisen eettisen ajattelun historiaan.
Irwin valmistui Oxfordin yliopiston Magdalen Collegesta vuonna 1969 ja opiskeli sen jälkeen Princetonin yliopistossa, mistä hän väitteli filosofian tohtoriksi vuonna 1973 Gregory Vlastoksen oppilaana. Tämän jälkeen Irwin toimi ensin filosofian apulaisprofessorina Harvardin yliopistossa, ja vuodesta 1975 lähtien Cornellin yliopistossa, missä hän oli vuodesta 1982 lähtien eri filosofian ja klassisen kirjallisuuden oppituoleilla.
Irwin on toiminut vuodesta 2007 Oxfordin yliopiston antiikin filosofian professorina. Hän on American Academy of Arts and Sciences -tiedeakatemian ja British Academyn jäsen. Irwin on tutkinut erityisesti Platonin, Aristoteleen ja Immanuel Kantin ajattelua, stoalaisuutta sekä etiikkaa, erityisesti sen historiaa.
Walther Buhle

Walther Buhle (26. lokakuuta 1894 Heilbronn – 28. joulukuuta 1959 Stuttgart) oli saksalainen upseeri toisessa maailmansodassa. Hän oli sotilasarvoltaan kenraali. Hän on yksi niistä upseereista, jotka 
selvisivät hengissä heinäkuun 20. päivän salaliittoyrityksestä. 
Elämä.
Walther Buhle syntyi Heilbronnissa lokakuussa 1894. Hän liittyi armeijaan heinäkuussa 1913. Hän toimi jalkaväkiupseerina ensimmäisessä maailmansodassa. Toisen maailmansodan alkaessa hän oli ylentynyt jo everstin arvoon.
Operaatio Valkyrie.
Walther Buhle selvisi hengissä heinäkuussa 1944 Adolf Hitleriä vastaan tehdystä salamurhayrityksestä.
Sodan jälkeen.
Toisen maailmansodan jälkeen Buhle vangittiin juutalaisvainoihin nojaten, mutta vapautettiin jo kaksi vuotta myöhemmin. Hän eli Stuttgartissa sodan jälkeen ja kuoli vuonna 1959 ollessaan 65-vuotias.
Pesäpallon suomensarja 1949

Pesäpallon suomensarja pelattiin viidennen kerran kaudella 1949. Sarjan mestaruuden voitti Katajanokan Haukat. Ensimmäistä kertaa myös Työväen Urheiluliiton seurat osallistuivat suomensarjaan, kun aiemmin ne olivat tavoitelleet paikkaa Pesäpallon SM-sarjassa omassa mestaruussarjassaan.
Runkosarja.
Itälohko.
Sarjasta luopui Warkauden Työväen Palloilijat.
Lounaislohko.
Tampereen Pesä-Peikot luovutti yhden ottelunsa, jolloin kaikki sen ottelut sarjassa mitätöitiin.
Kaakkoislohko.
Tainionkosken Tähti 2 putosi Suomensarjasta, koska seuran edustusjoukkue putosi mestaruussarjasta.
Loppuottelut.
Ensimmäisessä vaiheessa lohkovoittajat jaettiin kahteen ryhmään maantieteellistä jakoa noudattaen.
Pohjoiset markkinat.
Pelattiin Joensuussa.
Eteläiset markkinat.
Pelattiin Loimaalla.
Kakkosmarkkinat.
Nousukarsinnan toinen vaihe pelattiin Hesperiassa.
Katajanokan Haukat ja Loimaan Palloilijat nousivat suoraan mestaruussarjaan. Sotkamon Jymy jatkokarsintaan.
Kolmosmarkkinat.
Pelattiin Sotkamossa. Mukaan kelpuutettiin suomensarjan lopputurnauksen 3. sijoittunut Sotkamon Jymy sekä niiden lohkojen toiseksi sijoittuneet, joiden voittajat nousivat kakkosmarkkinoilta Mestaruussarjaan.
Puna-Mustat nousi kolmantena joukkueena Mestaruussarjaan kaudeksi 1950.
Adolf Heusinger

Adolf Heusinger (4. elokuuta 1897 – 30. marraskuuta 1982) oli saksalainen upseeri, joka selvisi Adolf Hitleriä vastaan tehdystä salamurhayrityksestä. Heusinger oli sotilasarvoltaan korkeimmillaan kenraali.
Adolf Heusinger syntyi Holzmindenissä elokuussa 1897 teologien ja filologien perheeseen. 
Ensimmäinen maailmansota.
Hän liittyi 17. kesäkuuta 1915 Saksan keisarikunnan armeijaan 17–vuotiaana ja palveli 7. Thüringin jalkaväkirykmentissä nro. 96 ().
Hän haavoittui useaan otteeseen ja joutui brittiläisten vangiksi 1917. Ensimmäisen maailmansodan jälkeen Heusinger värväytyi Reichswehriin.
Toinen maailmansota.
Toisen maailmansodan alussa Heusinger oli mukana suunnittelemassa Puolan, Tanskan, Norjan ja Ranskan valloitusta. Lokakuussa 1940 hän suunnitteli lisää operaatioita yhdessä Franz Halderin ja Friedrich Paulusin kanssa. 
Operaatio Valkyrie.
Heusinger haavoittui heinäkuussa 1944 tehdyssä salaliittoon kuuluvassa pommi-iskussa, jossa Claus von Stauffenbergin oli tarkoitus salamurhata Adolf Hitler. Heusinger selvisi kohtalaisen pienin vammoin. Gestapo vangitsi kuitenkin Heusingerin epäiltynä osallisuudestaan salaliittoon, mutta virallista näyttöä siitä ei ollut, joten hänet vapautettiin.
Ylennykset ja tunnustukset.
Hänet nimitettiin maaliskuussa 1916 vänrikiksi, heinäkuussa ylennettiin luutnantiksi, huhtikuussa 1925 yliluutnantiksi, lokakuussa 1932 kapteeniksi, maaliskuussa 1936 majuriksi. 
Vuonna 1939 hänet ylennettiin everstiluutnantiksi, elokuussa 1940 everstiksi, joulukuussa 1942 kenraalimajuriksi ja tammikuussa 1943 kenraaliluutnantiksi. 
Alla on lueteltu Adolf Heusingerin merkittävimmät sotilaalliset ja kansainväliset ansioristit uran kannalta. Lista ei ole kattava, ja harvinaisemmat tai vähemmän tunnetut tunnustukset on jätetty pois.
Sotien jälkeen.
Toisen maailmansodan jälkeen Heusinger antautui Yhdysvaltain armeijalle 4. toukokuuta 1945 ja Nürnbergin sotarikostuomioistuimen viranomaiset kuulustelivat hänet laajalti. Häntä epäiltiin yhteyksistä 1941 komissaarimääräyksiin ja syyskuun 1942 kommandomääräyksiin, mutta häntä ei asetettu syytteeseen.
Heusinger liittyi kenraali Reinhard Gehlenin tiedusteluorganisaatioon 1947 ja johti arviointiryhmäänsä 1951 asti. Tämän jälkeen Heusinger koordinoi Saksan puolustussuunnittelua, toimi välimiehenä Adenauerin hallituksen, sosialistien, entisten upseerien ja liittoutuneiden välillä. Hänet ylennettiin kenraaliksi ja nimitettiin Saksan puolustusvoimien komentajan virkaan Bundeswehrissa vuosina 1957–1961. Hän toimi Naton sotilaskomitean puheenjohtajan virassa vuosina 1961–1964. 
Heusinger julkaisi vuonna 1950 omaelämäkerran (). Adolf Heusinger kuoli Kölnissä marraskuussa 1982.
MSK Plast

MSK Plast Oy on Etelä-Pohjanmaalla, Kauhavan Ylihärmässä toimiva muoviosien valmistaja. Yritys valmistaa esimerkiksi konepeittoja maailmanlaajuisesti toimivan Valtran traktoreihin. Yritys on aloittanut toimintansa vuonna 1983.
MSK Plast on osa MSK Group -konsernia. Muut konserniyhtiöt ovat MSK Cabins Oy, MSK Matec GmbH/s.r.o., Junkkari Oy ja Juncar Oy.
Älyllisen itsepuolustuksen pikakurssi

Älyllisen itsepuolustuksen pikakurssi () on kanadalaisen Normand Baillargeonin vuonna 2005 julkaistu kirja kriittisestä ajattelusta. Teoksen on julkaissut suomeksi vuonna 2011 Eurooppalaisen filosofian seura. Teoksen on suomentanut Tapani Kilpeläinen.
Baillargeon arvostelee postmodernismia, sosiaalista konstruktivismia, relativismia ja psykoanalyysia.
Raskas Kalusto (lehti)

Raskas Kalusto on ammattilehti kuljetus-, maanrakennus- ja metsäalalla työskenteleville sekä alasta kiinnostuneille. Lehden artikkeleissa seurataan ammattilaisten arkea sekä uusien hankkeiden valmistumista. Lehdessä julkaistaan lisäksi alan uutisia ja uuden kaluston koeajoja.
Jorma Turunen

Tekniikan tohtori, eMBA Jorma Turunen (s. 1956) on yritysten neuvonantaja, hallitusten puheenjohtaja ja jäsen.
Hän on toiminut osa-aikaisesti näissä rooleissa vuodesta 2018. Vuosina 2010–2018 hän toimi Teknologiateollisuus ry:n toimitusjohtajana. Ennen tätä hänellä on pitkä ura Finpro ry:n, Stonesoft Oyj:n ja PCA Infocom Finance Oy:n toimitusjohtajana sekä yritysten johtoryhmien jäsenenä. Koulutukseltaan Turunen on tekniikan tohtori (2021), diplomi-insinööri (1978) ja eMBA (1990). Hän on myös hallitusammattilainen, DIF ry:n sekä Helsingin Pörssiklubin jäsen ja toiminut yli 40 yrityksen hallituksen puheenjohtajana tai jäsenenä. Turunen on myös tekniikan kunniatohtori, h.c., Tampereen Teknillisestä Yliopistosta (2017) sekä suorittanut kauppakamarin HHJ PJ-tutkinnon. Turunen aloitti Turun yliopistossa perustettavassa tuotantotalouden osastossa määräaikaisena ja osa-aikaisena työelämäprofessorina maaliskuussa 2022. Hän on toiminut myös isäntänä podcastissa Puhetta yritysvaikutuksista, jossa hän keskustelee elinkeinoelämän vaikuttajien kanssa yritysten tuotteiden ja palveluiden positiivisista vaikutuksista ympäröivään maailmaan.
Jäälintu

Jäälintu eli halkyon (; ) on kreikkalaisessa mytologiassa esiintyvä lintu, jonka kerrottiin pesivän meressä kelluvassa pesässä talvipäivänseisauksen aikaan. Siksi tuohon aikaan meri oli tyyni. Kertomus jäälinnusta liittyy Alkyonen (eli Halkyonen) myyttiin. Kertomuksessa naisen kerrottiin muuttuneen jäälinnuksi. Tätä myyttiä ja muodonmuutoksia yleisesti käsitellään muun muassa Platonin ja Lukianoksen nimiin laitetussa dialogissa "Jäälintu".
Jäälintu yhdistetään useimmin kuningaskalastajaan, joskin sen kuvauksissa on piirteitä muistakin linnuista. Kuningaskalastajien heimo on "Alcedinidae", ja "Halcyon" on eräs sen suvuista, joihin kuuluu esimerkiksi smyrnankalastaja "(Halcyon smyrnensis)".
Turun akatemiassa hyväksyttiin vuonna 1682 Anders Wanochiuksen johdolla Erik Humblan latinankielinen jäälintua käsittelevä väitöskirja "De halcyone", joka julkaistiin vuonna 2009 myös suomeksi.
Jäälintu (dialogi)

Jäälintu (Halkyon) eli Muodonmuutoksista (; ) on lyhyt dialogi, joka on pantu sekä Platonin että Lukianoksen nimiin, mutta se ei ole kummankaan heistä kirjoittama. Näin se kuuluu sekä Platonin että Lukianoksen epäperäisten teosten joukkoon, ja sen kirjoittajaan viitataan joskus nimellä Pseudo-Platon tai Pseudo-Lukianos.
Teoksen epäperäisyys oli tiedossa jo antiikin aikana. Favorinos vaikuttaa tunteneen teoksen 100-luvulla; hän pani sen jonkun Leon-nimisen henkilön nimiin. Nykyään teosta ei yleensä enää julkaista Platonin teosten joukossa, mutta joskus edelleen Lukianoksen teosten joukossa. Ernst Lampén on suomentanut teoksen (Otava 1924).
Sisältö.
Dialogissa keskustelevat Sokrates ja Khairefon. Dialogin aiheena ovat ihmisten muodonmuutokset eläimiksi ja muiksi luontokappaleiksi, sekä tällaisten muodonmuutosten mahdollisuus. Tällaisia muodonmuutoksia esiintyy usein kreikkalaisen mytologian taruissa. Teos on saanut nimensä valittavalla äänellä laulavasta jäälinnusta ("halkyon"), joksi Aioloksen tytär Halkyone (tai Alkyone) oli tarussa muuttunut puolisonsa kuoltua. Sokrates kertoo tarun teoksen alussa Khairefonin ihmeteltyä linnun kaunista ääntä.
Tämän innoittamana Khairefon kysyy Sokrateelta, luuleeko tämä tällaisten muodonmuutosten olevan mahdollisia. Sokrates vastaa, ettei ihminen voi tietää sellaisista asioista varmuudella, sillä jumalat voivat yhtä lailla muuttaa talvisen myrskyn kuulaaksi talvisääksi (mitä kutsuttiin Kreikassa nimellä "Halkyonia", ”jäälinnun päivät”); miksi ihmisen muuttaminen linnuksi olisi ainakaan vaikeampaa. Toisena esimerkkinä Sokrates mainitsee toukan, joka voi muuttua perhoseksi.
Laikkukenttämittari

Laikkukenttämittari ("Xanthorhoe fluctuata") on mittareihin lukeutuva, erittäin yleinen perhoslaji.
Koko ja ulkonäkö.
Väritykseltään hieman vaihteleva, harmaansävyinen perhonen. Siipien pohjaväri on valkoinen, mutta sävy vaihtelee puhtaanvalkoisesta kellertävään ja vaaleanharmaaseen. Etusiiven tyvisarka on tummanharmaa ja keskisaran tummanharmaa vyö ulottuu siiven etureunasta likimain siiven puoliväliin. Lisäksi siiven etureunassa on tumma laikku lähellä kärkeä. Takasiivet ovat vaaleat, yleensä ulospäin harmaantuvat. Molempien siipien ulkoreunassa on ohut, katkonainen, musta viiru. Siipiväli 23–28 mm.
Levinneisyys ja lentoaika.
Laikkukenttämittaria tavataan Länsi-Euroopasta Venäjän poikki Japaniin. Suomessa lajia tavataan koko maassa. Perhoset lentävät kahtena sukupolvena toukokuusta heinäkuuhun ja heinäkuusta syyskuuhun.
Elinympäristö ja elintavat.
Laikkukenttämittaria tavataan jokseenkin kaikissa ympäristöissä. Perhoset ovat aktiivisia hämärän laskeuduttua ja tulevat valolle. Kotelo talvehtii ohuen seitin suojaamana lähellä maanpintaa.
Ravintokasvi.
Toukka syö monia ristikukkaiskasveja, puutarhoissa ne voivat olla kaalien ("Brassica") tuholaisia.