tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Biak

Biak on pieni saari Cenderawasihinlahdessa Indonesian Papuan maakunnan pohjoisrannikon lähellä, Uuden-Guinean luoteispuolella. Biak on saaristonsa suurin saari, ja sen luona on paljon atolleja, riuttoja ja koralleja.
Saaren suurin asutuskeskus on Kota Biak saaren etelärannikolla. Muuten saari on harvaan asuttu, ja siellä on pieniä kyliä.
Biak kuuluu Biakinsaariin ("Kepulauan Biak"). Siellä on sattunut maanjäristys 1996.
José Gervasio Artigas

José Gervasio Artigas (19. kesäkuuta 1764 – 1850) on Uruguayn kansallissankari. Hän osallistui tapahtumiin jotka edelsivät itsenäistymistä, vaikka ei kuulunut entisistä asetovereistaan muodustuneeseen varsinaiseen 33 kapinallisen joukkoon.
Artigas kasvoi varakkaassa perheessä ja oppi ratsastamaan työskennellessään karjapaimenena perheen maatilalla Uruguayn maaseudulla. Hän liittyi armeijaan 1790-luvulla ja hänet sijoitettiin rajavartiojoukkoihin Uruguayn ja Brasilian väliselle rajalle. Hän osallistui Buenos Airesin ja Montevideon taisteluihin, haavoittui ja jäi sotavangiksi. Helmikuussa 1811 hän pääsi eroon armeijasta ja liittyi vapaustaistelijoihin. Hänen johdollaan vapaustaistelijat antoivat Mercedesin julistuksen ja löivät espanjalaiset Las Piedrasin taistelussa.
Artigas joukkoineen piiritti Montevideota toukokuusta lokakuuhun 1811. Espanjalaiset kutsuivat Portugalin apuun. Kenraali Artigas, hänen 3000 sotilastaan ja 13000 siviiliä asettuivat leiriin Uruguay-joen varrelle Ayuín kaupunkiin. Tätä on pidetty ensimmäisenä Uruguayn kansakunnan syntyyn liittyvänä tapahtumana. Espanjalaiset ja portugalilaiset joukot pysyivät asemissaan vuoteen 1812 asti.
Vuonna 1815 Artigas osallistui Argentiinan itsenäisyyskongressiin, missä Espanjan siirtomaiden itäiset provinssit (nykyinen Uruguay) julistautuivat itsenäiseksi liittovaltioksi. Portugali valtasi Itäiset provinssit, ja Artigas joutui vetäytymään Paraguayhin vuonna 1821. Siellä hän pysyi sivussa politiikasta. Vuonna 1845 hänelle tarjottiin mahdollisuutta palata, mutta hän kieltäytyi.
José Gervasio Artigasin syntymäpäivä, 19. kesäkuuta, on nykyisin kansallinen juhlapäivä. Hänen mukaansa on nimetty kouluja, rakennuksia, muistomerkkejä, kaupunki, yksi Uruguayn maakunnista ja tukikohta Antarktiksella.
Ciudad de la Costa

Ciudad de la Costa on kaupunki Uruguayssa, Río de la Platan rannalla. Vuonna 2011 sen asukasluku oli noin 95 000, mikä teki siitä Uruguayn kolmanneksi suurimman kaupungin.
Kaupunki koostuu pienten rantalomakohteiden ketjusta, jotka levittäytyvät pitkin rannikkoa pääkaupunki Montevideon itäpuolella. Vakinaisten asukkaiden lisäksi kaupunkiin virtaa joka kesä väkeä sekä Montevideosta että Argentiinan puolelta. Uruguayssa vuosittain käyvistä kahdesta miljoonasta turistista noin 80 % tähtää rannikolle. Turisteja houkuttaa rannikon hiekka, joka on toisaalta myös uhka: huonosti suunnitellut rakenteet altistavat kaupunkia sekä eroosiolle että sedimentaatiolle.
Canelones (departementti)

Canelones on yksi Uruguayn departementeista. Sen pääkaupunki on Canelones ja suurin kaupunki Ciudad de la Costa.
Departementin pinta-ala on 4 536 km² ja vuonna 2009 arvioitu väkiluku oli 520 240 henkeä, joten se on väkiluvultaan Montevideon jälkeen Uruguayn toiseksi suurin departementti. 
Monet Canelonesin kaupungeista, kuten Santa Lucía, Canelones ja Las Piedras, perustettiin jo 1700-luvulla. Alueelle asettui eurooppalaisia maahanmuuttajia Kanariansaarilta, Itävallasta ja Italiasta. Italialaiset aloittivat viiniviljelyn, ja nykyisin maakunnassa on suurin osa Uruguayn viinitarhoista.
Maakunta on saanut nimensä canelon-puusta ("Rapanea laetevirens"), jota siellä kasvaa runsaasti.
Colonia (departementti)

Colonia on yksi Uruguayn departementeista. Sen pääkaupunki on Colonia del Sacramento.
Departementin pinta-ala on 6 106 km² ja vuonna 2009 arvioitu väkiluku oli 120 850 henkeä.
Colonia sijaitsee Uruguayn lounaiskolkassa Argentiinan vastaisella rajalla, ja se on ollut strategisesti tärkeä portugalilaisille ja espanjalaisille 1600-luvulta asti. Pääkaupunki Colonia del Sacramento on Unescon maailmanperintökohde, ja suuri osa alueen matkailusta keskittyy sinne. Carmelon kaupunki tunnetaan viineistään. Se on ainoa José Gervasio Artigasin perustama kaupunki.
San José (departementti)

San José on yksi Uruguayn departementeista. Sen pääkaupunki on San José de Mayo.
Departementin pinta-ala on 4 992 km² ja vuonna 2009 arvioitu väkiluku oli 109 670 henkeä.
San José sijaitsee Uruguayn eteläosassa. Siellä on kaksi noin 30 000 asukkaan kaupunkia, Ciudad del Plata ja pääkaupunki San José de Mayo. Näiden lisäksi maakunnassa on lukuisia muutaman tuhannen asukkaan pikkukaupunkeja, joiden joukossa on rantalomakohteita kuten Quinta del Horno.
Barentsin alue

Barentsin alue käsittää maa-alueet Barentsinmeren ympärillä ja pohjoiskalotissa. Nimi otettiin käyttöön poliittisista syistä kansainvälisen yhteistyön vakiinnuttamiseksi Neuvostoliiton hajoamisen jälkeen. Alue ulottuu lännestä Norjan Nordlandista itään Novaja Zemljaan ja Uralvuoristoon ja etelään Pohjanlahteen sekä suuriin järviin Laatokkaan ja Äänisjärven. Alueella asuu kuusi miljoonaa ihmistä levittäytyneenä 1,75 miljoonan km²:n alueelle. Väestöstä kolme neljäsosaa asuu Venäjällä, ja saman verran pinta-alasta on Venäjällä.
Hankkeeseen kuuluu Barentsintie Norjan Bodøstä Ruotsin Haaparannan ja Suomen Tornion kautta Venäjälle Kuolan niemimaalle Murmanskiin.
Alueellinen yhteistyö, "Barentsin yhteistyö", aloitettiin virallisesti 11. tammikuuta 1993 Norjan aloitteesta ulkoministeri Thorvald Stoltenbergin kaudella. Yhteistyöhön kuuluu kaksi pääorganisaatiota, Barentsin neuvosto ("Barents Euro-Arctic Council", BEAC) joka on Suomen, Norjan, Venäjän ja Ruotsin hallitusten välinen yhteistyöelin, sekä Barentsin aluekomitea ("Barents Regional Committee", BRC) joka koordinoi yhteistyötä alueneuvoston kokousten välillä.
Yhteistyötä vetävät neljä maata vuorotellen. Norjan osallistumista koordinoi Barentsin sihteeristö Kirkniemessä Finnmarkin läänissä. Ruotsin ja Suomen osallistumista hallinnoivat Ruotsissa lääninhallitukset Uumajassa Västerbottenin läänissä ja Luulajassa Norrbottenin läänissä sekä Suomen puolella maakuntaliitot Lapin maakunnassa Rovaniemellä Pohjois-Pohjanmaalla Oulussa ja Kainuussa Kajaanissa.
Maldonado (departementti)

Maldonado on yksi Uruguayn departementeista. Sen pääkaupunki on Maldonado.
Departementin pinta-ala on 4 793 km² ja vuonna 2009 arvioitu väkiluku oli 150 780 henkeä.
Maldonado sijaitsee Uruguayn eteläosassa. Se on saanut nimensä luutnantti Francisco Maldonadolta, jonka espanjalaiset jättivät Maldonadonlahdelle vuonna 1530. Montevideon kuvernööri rakennutti alueelle linnoituksia 1700-luvun puolivälissä suojatakseen strategisesti tärkeitä seutuja Portugalin laajentumispyrkimyksiltä.
Departementin pohjoisosassa kasvatetaan karjaa. Länsi- ja eteläosat ovat maanviljelysaluetta, jossa kasvatetaan vehnää, maissia, auringonkukkia, kauraa ja perunaa. Maakunnassa on myös mineraalivaroja, etenkin Lavallejan seudulla. Asutus keskittyy rannikolle, missä käy myös paljon turisteja.
Bandyliigakausi 1996–1997

Jääpallon Bandyliiga kaudella 1996-1997 pelattiin kahdessa vaiheessa. Ensin pelattiin yksinkertainen alkusarja, jonka jälkeen kahdeksan parasta joukkuetta pelasivat kaksinkertaisen valioliigan, jossa joukkueiden runkosarjan keskinäisten ottelujen tulokset jäivät voimaan. Loput joukkueet pelasivat bandyliigan jatkosarjassa, jossa pelasi lisäksi 1.divisioonan parhaat joukkueet. Valioliigan kuusi parasta ja jatkosarjan kaksi parasta selviytyivät pudotuspeleihin. Sarjasysteemi mahdollisti sen, että teoriassa 1.divisioonan seurakin saattoi voittaa mestaruuden.
Liiga pelattiin 11 joukkueen kesken, edellisen kauden liigajoukkueista puuttui PaSa Bandy. Bandyliigan runkosarjaa hallitsivat Suomen jääpallon huipulle nousseet joukkueet, ToPV oli ykkönen ja Narukerä kakkonen. ToPV:n menestystä ei enää voinut pitää yllätyksenä, se lähtikin kauteen yhtenä mestarisuosikkina. Valioliigassa Botnia kuitenkin ohitti molemmat joukkueet ja sijoittui ykköseksi. Sarjan kärkinelikko Botnia, ToPV, WP-35 ja Narukerä erottuivat sarjassa selkeästi muista, ja kaikki neljä selviytyivät myös välieriin selvillä voitoilla puolivälierävastustajistaan. 
Välierät muotoutuivat jännittäviksi. Edelliskauden finalistit WP-35 ja ToPV kisasivat toisesta finaalipaikasta. Kaikki ottelut päättyivät kotivoittoihin, joten ToPV eteni finaaliin voitoin 2-1. Toisessa välieräparissa Botnian ja Narukerän kesken päädyttiin myös kotivoittoihin kahdessa ensimmäisessä ottelussa. Kolmannessa ratkaisevassa ottelussa ratkaisu haettiin jatkoajalta asti, Botnia meni lopulta 5-3 voitollaan finaaliin, ja ensimmäistä kertaa mitalipeleihin selvinnyt Narukerä jäi pronssiotteluun.
Pronssiottelussa WP-35 otti pronssit 3-1 voitolla. Loppuottelu Botnian ja ToPV:n kesken muotoutui jännittäväksi. Botnia oli parempi maalein 4-3, ja jätti torniolaiset hopealle.
Bandyliigan jatkosarjassa 1.divisioonan seura Kulosaaren Vesta osoitti olevansa liigatasoa, ja nousi ensimmäistä kertaa historiansa aikana ylimmälle sarjatasolle. Jatkosarjassa Vesta jäi vain maalieron perusteella ulos puolivälieristä. 
Runkosarja.
Kahdeksan parasta valioliigaan, kolme heikointa jatkosarjaan. 
Jatkosarjat.
Valioliiga.
Kuusi parasta puolivälieriin.
Bandyliigan jatkosarja.
Kaksi parasta puolivälieriin.
Loppuottelu.
Lauantaina 15. maaliskuuta klo 12.00 Helsinki, Oulunkylä.
Lopulliset sijoitukset.
Pistepörssin voitti WP-35:n Sami Laakkonen.
Suomen mestarit.
Botnia-69: Ron Johnsson, Tomi Lehto, Jukka Korhonen, Iivo Wegelius, Tero Kumela, Timo Partanen, Petri Parviainen, Tuukka Tieksola, Jukka-Pekka Anttinen, Mikko Hiltunen, Marko Priitsku, Jukka Vauhkonen, Jari Hattunen, Jani Kaukolehto, Petri Laakso, Pauli Tammela, Teemu Hankala, Stefan Kämpe, Olli Snellman ja Tapio Tarvainen. Valmentaja: Pertti Koponen.
Kuoleman joki

Kuoleman joki ("River of Death") on vuonna 1989 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen toimintaelokuva, jonka pääosassa esiintyy Michael Dudikoff.
Juoni.
Juuri ennen Kolmannen valtakunnan lopullista luhistumista, keskitysleirivangeilla kokeita tehnyt saksalainen lääkäri Manteuffel (Robert Vaughn) onnistuu pakenemaan Etelä-Amerikan viidakoihin. Vuosia myöhemmin viidakossa puhkeaa outo epidemia. Kovaotteinen opas John Hamilton (Dudikoff) palkataan opastamaan retkikunta epidemian lähteille, muinaisten inkojen pyhään kaupunkiin.
Manteuffel on perustanut sen raunioille uuden "tutkimuslaitoksen" josta käsin hän uusnatsiarmeijan ja kehittelemiensä virusten avulla aikoo valloittaa maailman ja perustaa "Neljännen valtakunnan"...
Arvioita.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Bello Romano piti elokuvaa sekavana ja antoi sille yhden tähden viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”huono”.
Zach Pfeffer

Zachary ”Zach” Pfeffer (s. 6. tammikuuta 1995 Dresher, Pennsylvania, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän pelaa saksalaisen Hoffenheimin akatemiassa lainasopimuksella Major League Soccerin Philadelphia Unionista.
Seurajoukkueura.
Pfeffer pelasi juniorina Upper Dublinin, Cheltenhamin, YMS:n, Montgomery Unitedin ja FC Delcon joukkueissa. Toukokuussa 2010 hän liittyi pennsylvanialaisen Major League Soccer -seuran Philadelphia Unionin akatemiaan. Hän teki seuran kanssa ammattilaissopimuksen joulukuussa 2010, minkä myötä hänestä tuli Unionin ensimmäinen niin sanottu "homegrown player". Ennen sopimuksen allekirjoittamista hän kävi harjoittelemassa myös saksalaisseura Hoffenheimin kanssa.
Kausilla 2011–2012 Pfeffer sai Unionissa peliaikaa pääasiassa harjoitusotteluissa ja MLS:n reserviliigassa. Ensiesiintymisensä MLS:ssä hän teki 16-vuotiaana 17. syyskuuta 2011 ottelussa Columbus Crew’tä vastaan. Tammikuussa 2013 Pfeffer lainattiin vuodeksi Hoffenheimiin, jossa hän pelaa aluksi alle 19-vuotiaiden joukkueessa.
Maajoukkueura.
Pfeffer on kuulunut Yhdysvaltain maajoukkueisiin alle 14-vuotiaiden tasolta alkaen. Kevätlukukauden 2010 hän vietti maan jalkapalloliiton IMG Soccer Academy -koulutusohjelmassa Bradentonissa Floridassa. Hän pelasi viisi ottelua alle 17-vuotiaiden maajoukkueessa, mutta ei mahtunut ikäluokan MM-kilpailuihin vuonna 2011 osallistuneeseen ryhmään.
Il pomo d’oro

Il pomo d’oro ("Kultainen omena") on Antonio Cestin säveltämä prologin ja viisi näytöstä käsittävä ooppera. Sen libretto on Francesco Sbarran käsialaa. Teos kantaesitettiin hovin edessä Wienissä 1668. Teoksen pituuden johdosta esitys annettiin kahtena päivänä: 12. ja 14. heinäkuuta. Se järjestettiin Espanjan Margarita Teresan 17-vuotispäivän kunniaksi.
Oopperassa on kaikkiaan 47 roolia. Sen aiheena on Pariksen tuomio.
Stabat Mater (Haydn)

Stabat Mater on säveltäjä Joseph Haydnin näkemys "Stabat Mater" -tekstistä. Teos on vuodelta 1767. Siitä tuli Haydnin elinaikana hänen tunnetuin hengellinen sävellyksensä, ja muun muassa Johann Adolf Hasse ylisti sitä.
Haydnin "Stabat Mater" esitetään sopraanosta, tenorista, altosta, bassosta, kuorosta ja orkesterista koostuvalla kokoonpanolla. Teoksen kolmestatoista osiosta viisi on kuorokohtauksia, seitsemän aarioita ja yksi duetto.
Lyhtyahvenet

Lyhtyahvenet (Acropomatidae) on lyhtyahvenkalojen lahkoon kuuluva kalaheimo. Heimon lajeja elää kaikissa valtamerissä.
Taksonomia ja anatomia.
Lyhtyahveniin luetaan nykyisin kaksi sukua ja yhteensä noin 13 lajia. Ne ovat 10-40 sentin pituisia pitkänomaisia kaloja, joilla on suuret silmät ja suu. Selkäeviä on kaksi, joista etummainen on piikikäs. "Acropoma"-suvun lajeilla, kuten lyhtyahvenella ("Acropoma japonicum"), on valoelimiä, "Doederleinia"-suvun ainoalla lajilla ei. "Acropoma"-suvussa anus on poikkeuksellisen edessä, lähellä vatsaeviä.
Lyhtyahventen heimon taksonominen koostumus on vaihdellut ajan kuluessa. Aiemmin siihen on luettu 10 sukua ja noin 40 lajia, joista suurin osa on sitten erotettu uusiin heimoihin, tyynenmerenbasseihin (Malakichthyidae) ja parieväbasseihin (Synagropidae). Ennen lyhtyahvenet myös katsottiin osaksi ahvenkalojen lahkoa (Perciformes).
Levinneisyys.
Lyhtyahvenia tavataan melko harvinaisina Atlantista, Intian valtamerestä ja Tyynestämerestä. Ne ovat syvän veden kaloja, joiden elintavoista tiedetään hyvin vähän. Ne elävät tyypillisimmin 300–400 metrin syvyydessä.
The Brooding Soldier

Saint Julien Memorial eli The Brooding Soldier (suom. Saint Julienin muistomerkki) on ensimmäisessä maailmansodassa kuolleiden kanadalaisten muistoksi pystytetty muistomerkki. Muistomerkki sijaitsee Belgiassa Länsi-Flanderissa sijaitsevassa Sint-Juliaanin kylässä Langemark-Poelkapellessa. Se valmistui vuonna 1923.
Julio María Sanguinetti

Julio María Sanguinetti Coirolo (s. 1936) on uruguaylainen poliitikko, joka toimi maansa presidenttinä vuosina 1985–1990 ja 1995–2000.
Hän edustaa Colorado-puoluetta.
Sanguinetto on suorittanut arvosanan oikeustieteessä Montevideon yliopistossa. Hän on työskennellyt lehtimiehenä.
Bandyliigakausi 2001–2002

Jääpallon Bandyliigassa kaudella 2001-2002 pelattiin aluksi kolmentoista joukkueen yksinkertainen runkosarja, jonka jälkeen seitsemän parasta jatkoi valioliigassa ja loput kuusi bandyliigan jatkosarjassa. Valioliigan kuusi parasta ja jatkosarjan ensimmäinen jatkoivat pudotuspeleihin, valioliigan seitsemäs ja jatkosarjan kakkonen pelasivat karsintaottelun pudotuspeleihin pääsystä. Mikkelin Kampparit joutui luopumaan ennen kauden alkua sarjapaikastaan pelaajapulan takia.
Mestaruuden voitti Tornion Palloveikot. 
Jatkosarjat.
Bandyliigan jatkosarja.
Akilles selvisi pudotuspeleihin. Botnia karsintaan pudotuspelipaikasta. Syksyllä 2002 Vesta joutui luopumaan pääsarjapaikasataan. Syynä oli pelaajapula.
Suomen mestarit.
ToPV: Mikko Vanhainen, Sami Vanhainen, Jari Pihlajamaa, Jorma Salmela, Vesa Leino, Mikko Aarni, Marko Miinala, Pekka Hiltunen, Marko Veittikoski, Paulus Pörhölä, Rami Kekkonen, Tommi Nurkkala, Veli-Matti Körkkö, Jussi Harjuoja, Antti Ekman, Kari Salo, Jussi Karjalainen, Marko Herajärvi, Erkki Koivuranta, Jukka Ohtonen, Jukka Haarakoski, Jari Vaattovaara, Mika Jussila, Igor Zolotarev, Jari Tallgren. Valmentaja: Anders Strömbäck
Jari Vaattovaara oli paras maalintekijä, osumia 53. Samuli Niskanen, OLS voitti pistepörssin, pisteitä kertyi yhteensä 112.
Jean-Gabriel Diarra

Jean-Gabriel Diarra (12. heinäkuuta 1945 – 28. lokakuuta 2019) oli malilainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Sanin hiippakuntaan 30. joulukuuta 1972 ja nimitettiin sen piispaksi 18. marraskuuta 1987. Piispaksi vihkiminen seurasi 20. marraskuuta 1988. Pääkonsekraattorina toimi Jozef Tomko, jota avustivat Luc Auguste Sangaré ja Joseph Paul Barnabé Perrot.
Horacio Quiroga

Horacio Quiroga (1878–1937) oli uruguaylainen kirjailija, joka kirjoitti yli 200 novellia sekä näytelmiä ja runoja. Novelleissaan hän käsittelee paljon kuolemaa, ihmisten heikkouksia ja outoja tilanteita.
Viidakkoympäristöön sijoittamissaan kertomuksissa hän yliluonnollisuuksien ja kummallisuuksien avulla pyrkii esittämään ihmisen ja eläimen selviytymiskamppailua. Hän kuvaa taitavasti myös psyykkisiä sairauksia ja aistiharhoja. Häntä on verrattu Edgar Allan Poena ja häntä pidetään eteläamerikkalaisen fantasianovellin uranuurtajana. Häneltä ovat saaneet vaikutteita esimerkiksi Gabriel García Márquez latinalaisamerikkalaiseen maagiseen realismiinsa ja Julio Cortázar postmoderniin surrealismiinsa.
Quiroga matkusteli nuorena Euroopassa ja vietti pitkiä aikoja Argentiinassa, missä hän asui Buenos Airesissa. Hän teki retkiä viidakkoon Misionesin viidakkoalueelle, josta hän sai paljon aineistoa kertomuksiinsa.
Juan Carlos Onetti

Juan Carlos Onetti (1909 Montevideo – 1994) oli uruguaylainen kirjailija. Hän kirjoitti novelleja, joissa hän yhdisti fantasiaa ja realismia. Hänen teoksensa ovat usein pessimistisiä mutta mielikuvituksellisia.
Elämä.
Onetti syntyi Montevideossa. Hän jätti oppikoulunsa kesken ja teki hanttihommia parikymppiseksi, muutti sitten Argentiinan Buenos Airesiin, missä hän alkoi kirjoittaa sanomalehtijuttuja ja novelleja 1930-luvulla. Hän työskenteli uutistoimisto Reutersille sekä Uruguayssa että Argentiinassa. Hän oli arvostetun "Marcha"-viikkolehden päätoimittaja 1939–1942. Vuonna 1957 hänestä tuli Montevideon kaupunginkirjaston johtaja. Sotilasvallan aikaan hän joutui vankilaan ja mielisairaalaan. Vapauduttuaan 1975 hän muutti Madridiin ja haki Espanjan kansalaisuutta. 
Ura.
Onettin ensimmäistä pienoisromaania "El pozo" on pidetty maagisen realismin edeltäjänä ja ensimmäisenaä aidosti modernina eteläamerikkalaisena romaanina. Hän sai kansainvälistä mainetta vasta 1960-luvulla, kun eteläamerikkalainen kirjallisuus tuli muotiin Euroopassa. Vasta kun Onetti muutti Madridiin, hänen kirjojaan alettiin kääntää muille kielille.
Onetti suosi kaupunkielämän kuvausta ja piti maalaiselämän ja caucho-kulttuurin kuvaamista vanhanaikaisena.
Onetti sai Miguel de Cervantes -palkinnon vuonna 1980.
San Diego Padres

San Diego Padres on yhdysvaltalainen ammattilaisbaseballjoukkue, joka pelaa Major Leaguen National Leaguessa. Joukkue perustettiin vuonna 1969, ja se on voittanut National Leaguen vuosina 1984 sekä 1998, mutta hävisi molempina kertoina World Seriesin.
Padres ja Los Angeles Angels of Anaheim ovat ainoat MLB:ssä pelaavat alkujaan kalifornialaiset seurat, sillä Dodgers ja Giants saivat alkunsa New Yorkissa, ja Athletics Philadelphiassa.
Vääryyttä!!1!

Vääryyttä!!1! on Apulannan single, joka julkaistiin 20. huhtikuuta 2011.
Tomer Hemed

Tomer Hemed (; s. 2. toukokuuta 1987 Haifa, Israel) on israelilainen jalkapalloilija. Hän edustaa Englannin mestaruussarjassa pelaavaa Charlton Athleticia ja on pelipaikaltaan hyökkääjä.
Seurajoukkueura.
Hemed on Maccabi Haifan kasvatti, jonka edustusjoukkueeseen hän nousi vuonna 2006. Tämän jälkeen hän pelasi vuodet 2008–2010 lainalla kolmessa eri seurassa Maccabi Herzliyassa, Bnei Yehudassa ja Maccabi Ahi Nazarethissa. Kaudella 2010–2011 hän onnistui vakiinnuttamaan paikkansa Maccabi Haifassa ja kuului läpi kauden joukkueen luottopelaajiin.
Kesällä 2011 Hemed siirtyi espanjalaisseura Mallorcaan, kesällä 2014 saman maan Almeríaan ja kesällä 2015 englantilaisseura Brighton &amp; Hove Albioniin. Kauden 2018–2019 hän pelasi lainalla Queens Park Rangersissa ja kesällä 2019 hän siirtyi Charlton Athleticiin.
Antti Hartikainen (pesäpalloilija)

Antti Hartikainen (s. 3. elokuuta 1985 Sotkamo) on suomalainen uransa lopettanut pesäpalloilija.
15-vuotiaana vuonna 2001 Superpesisdebyyttinsä tehnyt Hartikainen toimii sisäpelissä etenijänä sekä vaihtajana, ja ulkopelissä polttolinjassa. Hän on urallaan voittanut yksitoista Suomen mestaruutta, neljä hopeaa ja kolme pronssia, ja tullut kahdeksan kertaa valituksi Itä-Länsi-otteluun. 
Lokakuussa 2018 Hartikainen solmi sopimuksen Kouvolan Pallonlyöjien kanssa kaudeksi 2019.
Kaudella 2019 Hartikainen voitti runkosarjan kärkilyöntitilaston 222 kärkilyönnillä. Hartikainen palkittiin kauden päätteeksi myös Kultaisella Mailalla Lokakuussa 2019 Antti Hartikainen teki kaksivuotisen sopimuksen Joensuun Mailan kanssa.
Hartikainen on ammatiltaan urheiluhieroja. Hartikainen ilmoitti tammikuussa 2022 lopettavansa pelaajauransa akillesjänteensä loukkaamisen seurauksena.
Tilastot.
Lähde:
Nail Jakupov

Nail Railovitš Jakupov () (s. 6. lokakuuta 1993 Nižnekamsk, Tatarstan, Venäjä) on venäläinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan laitahyökkääjä. Hän pelaa KHL-seura Neftekhimik Nizhnekamskissa. 
Edmonton Oilers varasi Jakupovin . Tatarstanissa syntynyt ja kasvanut Jakupov on kansallisuudeltaan tataari, ja hän on yksi ensimmäisistä muslimivaltaisen tasavallan jääkiekkotähdistä. Häntä pidetään yleisesti epäonnistuneena ykkösvarauksena. Pistemäärät ovat olleet vaatimattomia odotuksiin nähden.
Ura.
Jakupov aloitti uransa kotikaupunkinsa joukkueessa Neftehimik Nižnekamskissa. 16-vuotiaana hän siirtyi seuran MHL-joukkueeseen Reaktor Nižnekamskiin. Jakupov pelasi Reaktorissa vain yhden kauden ennen siirtymistään Kanadan OHL-junioriliigan Sarnia Stingiin.
Kahden OHL-kauden aikana Jakupov onnistui nousemaan yhdeksi ikäluokkansa parhaista pelaajista. Edmonton Oilers varasi hänet vuoden , koko tilaisuuden ensimmäisenä pelaajana. Tilaisuuden kolmantena pelaajana varattiin Jakupovin ketjukaveri Alex Galchenyuk.
Jakupovin NHL-uran alku viivästyi liigan työsulun myötä, jonka ajan hän pelasi KHL:ää kotikaupunginsa joukkueessa Neftehimik Nižnekamskissa. Ennen työsulun loppumista Jakupov ehti pelata yhteensä 22 ottelussa, joissa syntyi 18 tehopistettä.
Hyppääminen NHL-liigaan.
Edmontonissa pelinumeron 64 valinnut Jakupov sai NHL-debyyttinsä 20. tammikuuta 2013 ottelunsa Vancouver Canucksia vastaan.
Ensimmäisen maalinsa hän teki kaksi päivää myöhemmin Minnesota Wildia vastaan. 
Jakupov palasi kaudella 2018–2019 KHL-liigaan. Hän teki kaksivuotisen sopimuksen SKA Pietarin kanssa. Kesäkuussa 2019 Jakupov solmi kaksivuotisen jatkosopimuksen SKA:n kanssa, joka ulottuu kevääseen 2022 asti. Toukokuussa 2020 Jakupov siirtyi vaihtokaupassa HK Vitjaziin. Kesäkuussa Vitjaz myi Jakupovin rahallista kompensaatiota vastaan KHL-joukkue Amur Habarovskiin. Lokakuussa 2020 Jakupov siirtyi KHL-joukkue Avangard Omskiin rahallista korvausta vastaan.
Liesu

Liesu eli kähäräliesu ("Cryptogramma crispa", syn. "Allorus crispus") on pienikokoinen, pohjoisen pallonpuoliskon vuoristoseutujen yhtäläisitiöinen saniaislaji.
Ulkonäkö ja koko.
Monivuotisen liesun maavarsi on lyhyt. Lehti on tyvestään jakautunut lehdiksi ja itiölehdiksi. Itiöpesäkkeettömät lehdet ovat tiheinä kimppuina ja kasvavat 10–25 cm korkeiksi. Lehden lapa on leveänpuikea ja 3–4 kertaa parilehdykkäinen. Pikkulehdykät ovat 2–4 mm leveitä, pitkulaisia, litteälaitaisia ja kärjestään nyhähampaisia tai liuskaisia. Itiölehdet ovat 2–3 kertaa parilehdykkäisiä. Niiden pikkulehdykät ovat 3–8 mm leveitä ja muodoltaan tasasoukkia tai suikeita. Itiöpesäkeryhmät ovat ehyen, taakäänteisen lehtilaidan suojassa. Suomessa liesun itiöt kypsyvät heinä–elokuussa.
Levinneisyys.
Liesua tavataan pohjoisella pallonpuoliskolla, pääasiassa vuoristoalueilla. Euroopassa lajia kasvaa pääasiassa Fennoskandian vuoristo- ja tunturialueilla, Skotlannissa, Pohjois-Irlannissa, Alpeilla, Pyreneillä, Kreikan pohjoisosissa, Kaukasuksen alueella ja Uralilla. Aasian puolella liesua kasvaa Keski-Aasian vuoristoseuduilla, paikoin Siperiassa, Kamtšatkan niemimaalla ja Pohjois-Japanissa. Pohjois-Amerikan puolella levinneisyysalue jatkuu Alaskaan sekä Kanadan ja Yhdysvaltain länsi- ja keskiosiin. Suomessa liesua tavataan Keski- ja Pohjois-Lapissa Pelkosenniemen Pyhätunturilta pohjoiseen. Runsaimmin sitä kasvaa Käsivarren Lapin suurtuntureilla. Liesua on kasvanut aikaisemmin hyvin harvinaisena myös Ahvenanmaalla, mutta laji on sittemmin hävinnyt maakunnasta. Viimeinen havainto Ahvenanmaalta on vuodelta 1938 Vårdöstä.
Elinympäristö.
Liesulle tyypillisiä kasvupaikkoja ovat vuoristojen ja tunturipaljakoiden rakkakivikot sekä kallionraot. Laji on kalkinkarttaja.
Santa Claus 3

Santa Claus 3 (, televisioesityksessä käytetty nimeä "Mutta mitä tapahtui joulupukille 3") on vuonna 2006 ensi-iltansa saanut jouluaiheinen komediaelokuva ja jatko-osa elokuville "Mutta mitä tapahtui joulupukille" ja "Mutta mitä tapahtui joulupukille 2". Elokuvan pääosia esittävät Tim Allen, Martin Short, Elizabeth Mitchell, Judge Reinhold, Wendy Crewson, Liliana Mumy, Alan Arkin, Ann-Margret ja Spencer Breslin. Elokuvassa joulupukki joutuu ongelmiin pakkasukon kanssa samalla kun hänen appivanhempansa ovat tulossa kylään. Elokuvan on ohjannut Michael Lembeck. Elokuva jäi Peter Boylen viimeiseksi.
Houston Astros

Houston Astros on yhdysvaltalainen, vuonna 1962 perustettu ammattilaisbaseballjoukkue, joka voitti World Seriesin vuonna 2017. Se voitti vuoden 2005 National Leaguen, mutta hävisi tätä seuranneen World Seriesin Chicago White Soxia vastaan. Joukkue pelasi Major Leaguen National Leaguessa kauteen 2012 saakka ja siirtyi kaudeksi 2013 American Leagueen.
Astros on pelannut kotiottelunsa vuodesta 2000 lähtien Daikin Parkissa. Areena on saanut nimensä Coca-Cola Companyn omistaman hedelmämehuvalmistaja Minute Maidin mukaan, joka omistaa pienen osuuden joukkueesta.
Nykyaikainen viisiottelu kesäolympialaisissa 2016

Nykyaikaisessa viisiottelussa kilpailtiin Rio de Janeiron kesäolympialaisissa 2016 24:ttä kertaa. Kilpailut käytiin 19.–20. elokuuta Parque de Pentatlo Moderno de Deodorossa, jonne mahtuu yleisöön 15 000 henkilöä. Osakilpailuja oli neljä, jotka olivat miekkailu, uinti, ratsastus ja ampumajuoksu. Miesten turnauksen voitti venäläinen Aleksandr Lesun. Naisten kilpailun voitti australialainen Chloe Esposito.
Karsinnat.
Sekä naisten että miesten kilpailuun karsiutuu 36 urheilijaa. Isäntämaa Brasilialle on varattu yksi kiintiöpaikka, jos sen urheilijoita ei selviydy karsinnoista.
Rugby kesäolympialaisissa 2016

Rugbyssä kilpailtiin Rio de Janeiron 2016 kesäolympialaisissa viidettä kertaa, ensimmäisen kerran sitten vuoden 1924. Kilpailut käytiin Arena Rugby &amp; Modern Pentathlonilla. Pelimuotona oli rugby-7.
Skeptoid

 
Skeptoid on viikoittain ilmestyvä, noin kymmenen minuutin pituinen yhdysvaltalainen podcast, joka käsittelee kriittisesti paranormaaleja ilmiöitä ja näennäistiedettä. Podcastin takana on yhdysvaltalainen skeptikko Brian Dunning.
Vastaanotto.
Skeptoid on voittanut 2010 Parsec Awards -palkinnon kategoriassa "Best Fact Behind the Fiction Podcast".
Kuuntelijoita podcast kerää viikoittain keskiarvoisesti 146 000 (otettu 18.9.2011).
Purjehdus kesäolympialaisissa 2016

Purjehduksessa kilpailtiin Rio de Janeiron 2016 kesäolympialaisissa 26. kertaa. Kilpailut käytiin 8.–18. elokuuta Marina da Glóriassa Guanabaranlahdella.
Deichtine

Deichtine tai Deichtire on hahmo irlantilaisessa mytologiassa. Hän on Ulsterin kuninkaan Conchobarin, Nessan pojan, sisar ja Cuchulainnin äiti. Hänen aviomiehensä oli Sualtam, mutta Cuchulainnin isänä pidetään Lughia.
Erään tarinan mukaan Deichtine oli Conchobarin vaununajaja. Kun parvi lintuja laskeutui Emain Machalle ja söi kaiken ruohon, ulaidit päättivät metsästää näitä ja lähtivät matkaan vaunujensa kanssa. He jahtasivat lintuja iltaan asti. Tällöin alkoi sataa lunta, ja ulaidit päättivät etsiä suojaa. He löysivät talon ja siinä asuva nuori mies toivotti heidät tervetulleiksi. Hänen vaimonsa oli juuri tuolloin synnyttämässä, mutta mies oli vieraanvarainen ja tarjoili tästä huolimatta vierailleen syötävää. Vaimo sai pojan, ja samaan aikaan perheen hevonen synnytti kaksi varsaa. Ulsterilaiset menivät nukkumaan, mutta aamulla herätessään he huomasivat olevansa Newgrangessa. Talo, mies ja nainen olivat kadonneet, mutta vauva ja varsat olivat tallella. Deichtine otti lapsen omakseen ja he palasivat Emainiin. 
Pian tämän jälkeen poika sairastui ja kuoli. Deichtinen juodessa pieni olento luiskahti kupista hänen suuhunsa ja nukutti hänet. Unessa Lugh ilmestyi hänelle ja kertoi, että talo, jossa he olivat yöpyneet, oli hänen, ja että Deichtinen kohdussa kasvoi hänen lapsensa. Myöhemmin Deichtine meni Sualtamin kanssa naimisiin ja synnytti Luighin pojan.
Toisessa versiossa talossa synnyttävä nainen oli Deichtine itse. Hän heräsi Newgrangessa ja Luigh ja talo olivat kadonneet, mutta Deichtine ja vauva olivat jäljellä. Tämän jälkeen hän palasi kotiin ja nai Sualtamin.
Kallioimarteet

Kallioimarteet ("Polypodium") on saniaissuku ja kallioimarrekasvien (Polypodiaceae) heimon tyyppisuku.
Pohjois-Euroopassa kasvaa kaksi kallioimarrelajia: pohjankallioimarre ja etelänkallioimarre. Niiden tuntomerkkejä ovat maanalainen suikertava maavarsi, josta nousevat yksittäiset, kertaalleen pariliuskaiset tai pariosaiset lehdet.
Conchobar mac Nessa

Conchobar mac Nessa ("suom". Conchobar Nessinpoika) oli irlantilaisen mytologian Ulaid-tarustossa Ulsterin kuningas. Hän on yksi keskeisimpiä hahmoja näissä kertomuksissa. Nimi "mac Nessa" tarkoittaa “Nessan poikaa” – eli nimitys on matronyyminen. Hän hallitsi aluettaan Emain Machasta (nykyisin Navanin linnoitus, nimi tarkoittaa ”Machan kaksosia”).
Teemu Huhtala

Teemu Huhtala (s. 4. huhtikuuta 1991 Tampere) on suomalainen jääkiekkohyökkääjä. Hänen vahvuuksiinsa kuuluvat nopeus ja työteliäisyys.
Ura.
Seuraura.
Huhtala on Ilveksen oma kasvatti. Kausina 2007–2008 ja 2008–2009 hän jakoi joukkueen B-nuorten runkosarjan sisäisen pistepörssin voiton; ensimmäisenä mainittuna kautensa Tatu Laineen ja toisena mainittuna Tomi Wileniuksen kanssa. Huhtala voitti A-nuorten SM-pronssia vuosina 2010 ja 2011. Hän voitti jälkimmäisenä keväänä myös Ilveksen pudotuspelien sisäisen pistepörssin tehoilla 1+6=7.
Heinäkuussa 2010 Huhtala teki kaksivuotisen SM-liigasopimuksen Ilveksen kanssa. Hän ei tehnyt kuitenkaan liidebyyttiä vielä kaudella 2010–2011, mutta Huhtala pelasi ensimmäiset miesten pelinsä esiintyen yhteensä kolmessa Mestis-ottelussa Lempäälän Kisan ja alle 20-vuotiaiden maajoukkueessa tehden yhden syöttöpisteen. 
Huhtala teki liigadebyyttinsä kauden 2011–2012 avausottelussa 16. syyskuuta 2011 paikallisvastustaja Tapparaa vastaan ja sai ottelussa jääaikaa 6.44 minuuttia. Liigauransa avausmaalin hän teki kolmannessa ottelussaan 20. syyskuuta 2011 Turun Palloseuraa vastaan. Huhtala pelasi kauden aikana lopulta vain viisi SM-liigaottelua tehopistein 1+1=2. Hän pelasi kautensa pääosin lainalla LeKissä. Toukokuussa 2012 Huhtala teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen Ilveksen kanssa, mutta se sisälsi elokuun loppuun asti kestäneen koeajan, jonka päätteeksi hän sai jatkaa joukkueessa.
Maajoukkueura.
Huhtala on pelannut kolme nuorten ja seitsemän poikien maaottelua.
Muuta.
Huhtalan isoveli Tommi pelasi Espoo Bluesissa, nykyään hän pelaa Jokereissa KHL:ssä. Veljekset ovat toisen polven liigapelaajia, sillä heidän isänsä Jarmo Huhtala pelasi omalla urallaan yli 300 SM-liigaottelua.
Janne K

Janne Kilpeläinen, taiteilijanimeltään Janne K, on suomalainen hip hop -tuottaja. Hän on The Denamics -tuotantoduon toinen osapuoli. Janne K on myös osa suomalaista HKI Crates -tuottajakollektiivia, joka julkaisi esikoislevynsä Monsp Recordsin kautta heinäkuussa 2012.
Hiphop-tuottaja/artisti TK on Janne K:n veli.
Tuotanto.
2011.
Jare &amp; VilleGalle – "Mustaa kultaa".
Jare &amp; VilleGalle
2012.
JVG
TBA.
Mikael Gabriel – "Mun maailma".
Toinen Kadunpoika "- Nuori"
2016.
Gettomasa - "Chosen One".
Gettomasa 
Eetee "- Kotimies EP"
2017.
Juno - "Katumuksen sakramentti"
2018.
Matti Tamonen - "Vuori"
2019.
GMMT "- Förskotti"
Toistuvat Yllätykset - Huumori &amp; Vapaa-aika
Dauda Koroma
2020.
Matti Tamonen "- Sama tulla pyörällä perästä"
Brandon - "Jemma EP"
Juno 
Melioras
Vaasankatu Eternal - Teille
2021.
Pijall - "Pencil-vania"
Juno
Mätitahna

Mätitahna on kalan, useimmiten turskan mädistä valmistettu levite. Mäti voi olla savustettua. Muita valmistusaineita ovat mm. tomaattipyree ja perunahiutale.
Mätitahnaa käytetään erityisesti Ruotsissa ja muissa Pohjoismaissa. Tunnettu tuotemerkki on vuodesta 1954 lähtien valmistettu Kallen mätitahna (ruotsiksi "Kalles kaviar", valmistaja Abba Seafood). Vieraskielisistä nimityksistään huolimatta mätitahnaa ei tule sekoittaa kaviaariin, joka on arvostettua sammen mätiä.
Sadassa grammassa mätitahnaa on lähes 4 grammaa suolaa ja 30 grammaa rasvaa. Suuri osa rasvahapoista on tyydyttymättömiä.
Raunioiset

Raunioiset ("Asplenium") on suuri saniaissuku raunioiskasvien (Aspleniaceae) heimossa. Suvussa on jopa 720 lajia, joita esiintyy kaikilla mantereilla. Eristyneillä saarilla, kuten Madagaskarilla, Réunionilla ja Havaijilla, kasvaa useita kotoperäisiä raunioislajeja. Lisäksi sukuun kuuluu paljon risteymiä.
Lajeja.
Raunioiset Suomessa.
Suomessa kasvaa kuusi raunioislajia, jotka ovat melko harvinaisia tai hyvin harvinaisia. Ne kasvavat kaikki kallioilla, monet lajit vain kalkkikallioilla tai emäksisellä alustalla, ja risteytyvät osittain keskenään. Raunioisia esiintyy koko Suomessa, paitsi Keski-Pohjanmaalla. Suomessa serpentiiniraunioinen ja seinäraunioinen luokitellaan uhanalaisiksi, vaarantuneiksi lajeiksi ja kalkkitummaraunioinen luokitellaan silmälläpidettävä lajiksi.
Muita raunioislajeja.
Muutamia raunioisia viljellään huonekasvina.
Miiko Hintz

Miiko Hintz (s. 27. syyskuuta 1992 Nokia) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelasi syyskaudella 2016–2017 SM-liigajoukkue Tampereen Ilveksessä. Hän on pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä. 
Ura.
Seuraura.
Hintz on Tampereen Ilveksen kasvatti ja aloitti jääkiekkoilun omien sanojensa mukaan noin viisivuotiaana. Hän pelasi Ilveksessä koko junioriuransa, mutta väliin mahtuu myös kausi 2008–2009 Tapparan B- ja A-nuorissa. Hintz palasi sen jälkeen Ilvekseen ja voitti A-nuorten SM-pronssia vuosina 2010 ja 2011.
Toukokuussa 2011 Hintz teki kaksivuotisen SM-liigasopimuksen Ilveksen kanssa. Hän teki liigadebyyttinsä kauden 2011–2012 avausottelussa 16. syyskuuta 2011 paikallisvastustaja Tapparaa vastaan ja sai ottelussa jääaikaa 7.11 minuuttia. Yhteensä Hintz pelasi kauden aikana kahdeksan SM-liigaottelua ilman tehopisteitä. Hän pelasi suurimman osan kaudestaan vielä Ilveksen A-nuorissa, mutta pelasi myös yhteensä yhdeksän Mestis-ottelun verran lainalla Kajaanin Hokin ja Lempäälän Kisan joukkueissa.
Kauden 2012–2013 Hintz pelasi suurimmaksi osaksi lainalla Mestiksen nousijajoukkue HC Keski-Uusimaassa. Joulukuussa 2012 hänen lainasopimustaan jatkettiin kauden loppuun. Hintz pelasi kauden aikana Ilveksessä seitsemän SM-liigaottelua. Kauden 2013–2014 hän aloitti HCK:ssa vahvisti ja pelasi alkukaudella myös joukkueen ykkössentterinä. Hintzin kausi päättyi kuitenkin rannevammaan tammikuussa 2014.
Hintz siirtyi kaudeksi 2014–2015 vuoden mittaisella sopimuksella Savonlinnan Pallokerhoon. Kaudeksi 2015–2016 hän siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella jatkamaan Mestis-uraansa aiemman lainaseuransa Lempäälän Kisan riveihin. Hintz oli joukkueen paras maalintekijä ja toiseksi paras pistemies Jimi Santalan jälkeen tehoilla 14+15=29.
Kaudeksi 2016–2017 Hintz palasi vuoden mittaisella sopimuksella Ilvekseen. Hän teki SM-liigauransa avausmaalin 24. syyskuuta 2016 Kalevan Palloa vastaan. Hintz pelasi Ilveksessä 14 ottelua tehopistein 3+1=4, kunnes hänen sopimuksensa Ilveksen kanssa purettiin yhteisymmärryksessä tammikuussa 2017.
Maajoukkueura.
Hintz on pelannut seitsemän nuorten ja yhden poikien maaottelun.
Muuta.
Hintzin pikkuveli Roope pelaa NHL:ää Dallas Starsin organisaatiossa.
Luettelo SM-liiga-seurojen päävalmentajista

Tämä on luettelo jääkiekon SM-liigassa pelanneiden joukkueiden päävalmentajista. Listassa on päävalmentajat vain SM-liigassa pelattujen kausien ajalta. Nimen perässä on kerrottu vuodet, joina kukin valmentaja on kyseistä seuraa valmentanut. Jos valmennussuhde on päättynyt kesken kauden, on vuosiluvun perässä "†". Nykyisten päävalmentajien nimet on lihavoitu. 
Nykyiset seurat.
Pelicans.
Listassa myös Pelicansia edeltäneiden Reippaiden valmentajat.
Entiset seurat.
Blues (1992–2016).
Vuosina 1992–1998 seuran nimi oli Kiekko-Espoo.
Ylermi Rajamaa

Ylermi Rajamaa (s. 1981) on suomalainen näyttelijä ja muusikko. Hän valmistui ylioppilaaksi Sibelius-lukiosta vuonna 2000 ja näyttelijäksi Teatterikorkeakoulusta vuonna 2010. Hän on myös Plutonium 74 -yhtyeen laulaja ja kosketinsoittaja. Hänen näyttelijäuransa on lähtenyt käyntiin Masalan nuorisoteatterista.
Rajamaa on myös mukana Osakeyhtye-nimisessä kokoonpanossa laulajana ja kitaristina. Lisäksi hän on tehnyt yhtyeelle kappaleen "Kahden tähden cowboytarina". Munamiehelle hän on tehnyt myös kappaleen "Usein öisin uneksin".
Plutonium 74 -yhtyeessä Rajamaa on myös toiminut lauluntekijänä, esimerkiksi "Alakerran orkesteri" on kokonaan Rajamaan käsialaa. Rajamaa on ollut yhtyeen kappaleiden sävellystyössä mukana.
Rajamaa vierailee myös laulajana LBJ:n levyllä Live material jolle hän on sanoittanut kappaleen "Murhataan mies".
Sensuuri Itä-Saksassa

Tämä artikkeli käsittelee sensuuria Itä-Saksassa sen olemassaolon aikana eli vuosina 1949−1990. Kuten useat neuvostomaat ennen Berliinin muurin murtumista, myös Itä-Saksa toteutti laajamittaista sensuuria.
Itä-Saksan alkuperäinen perustuslaki ei mahdollistanut lehdistön sensuuria. Lain 9 artiklan 2 osassa mainittiin "median sensuuria ei tule tapahtua". Tämä kohta poistettiin vuoden 1968 uudistuksessa ja siitä tuli lain 27 artikla:
Huolimatta tästä koko Itä-Saksan historian ajan tapahtui sekä virallista, että epävirallista sensuuria, joka kuitenkin väheni ajan kuluessa. Johtuen siitä, että Itä-Saksassa oli käytännössä yksipuoluejärjestelmä, oli lehdistö ja media ylipäätään hallitsevan puolueen päätösten alaisena.
Huolimatta siitä, että tilanne oli ristiriidassa perustuslain kanssa, pystyi hallinto toteuttamaan sensuuria hyödyntäen perustuslain mainintaa "...noudattaen perustuslain periaatteita". Tämän nojalla sensuuria toteutettiin vetoamalla esimerkiksi kansalliseen turvallisuuteen tai yleiseen siveellisyyteen.
Temple

Temple merkitsee englannin ja ranskan kielissä temppeliä. 
Temple voi tarkoittaa myös seuraavia:
Tabula Hungariae

Tabula Hungariae (myös "Lázárin kartta") on vanhin säilynyt kartta nykyisen Unkarin alueesta. Kartan laatijana pidetään unkarilaista Lázár deák, ja se on tehty ennen vuotta 1528. Kartta lisättiin Unescon Maailman muisti -ohjelman rekisteriin vuonna 2007.
Kuvaus.
Kartta on kooltaan noin 65 × 85 cm, ja se on piirretty niin, että kartassa ylhäällä on luode. Karttaan on piirretty Unkarin kuningaskunnan asutukset ja maamerkit 1500-luvun alussa. Kartan etelässä sijaitsevia alueita hallitsivat ottomaanit, ja ne on merkitty karttaan eri värillä. Koska karttaan on merkitty vain eteläpuoliset alueet, arvellaan, että kartta laadittiin valmisteltaessa ottomaaneja vastaan käytyä sotaa.
Kartan arvokkainta sisältöä ovat asuinpaikkojen nimet ja kuvaukset. Karttaan on merkitty noin 1 400 paikkaa, joista 1 270 on asuinpaikkoja.
Kartan alapuolella on kuvaus maasta saksaksi ja latinaksi.
Painatus.
Kartta on painettu Georg Tannstetterin avustuksella Petrus Apianuksen kirjapainossa Ingolstadtissa, ja sen rahoitti Johannes Cuspinianus.
Perintö.
Kartasta painettiin vain muutamia kappaleita, joista suurin osa on hävinnyt, joten tutkijat tunsivat sen ainoastaan kuvausten perusteella. 1880-luvun alussa kuitenkin löydettiin yksi säilynyt kartta. Karttaa säilytetään Széchényin kansalliskirjastossa.
Myöhemmät versiot.
Alkuperäisestä kartasta tehtiin vuoteen 1552 mennessä useita kopioita, mutta ne eivät ole säilyneet. Vuoden 1552 jälkeenkin kartasta tehtiin versioita. Kartasta tunnetaan kuusi versiota:
Yhdystie 2102

Yhdystie 2102 on tie, joka kulkee Loimaan Mellilästä saman paikkakunnan alueella sijaitsevalle Niinijoelle. Mutkittelevan mutta tasaisen tien pituus on 9 kilometriä.
Poliisin painajainen III – Havana Club

Poliisin painajainen III – Havana Club on vuonna 1999 valmistunut television rikoselokuva. Se on milwaukeelaisesta poliisiperheestä kertovan trilogian viimeinen osa, jonka keskeisimmässä osassa on Charles Bronson. Elokuva jäi hänen viimeisekseen.
Juoni.
Pankkiiri Phillip Chandler ja tämän vaimo murhataan. Heidän tyttärensä Caroline hälyttää poliisit ja yrittää ottaa yhteyttä myös veljeensä Evaniin, joka ei vastaa puhelimeen. Anne Meyer ja Joe Fein lähtevät Evanin luokse, jolloin hän pakenee autolla, jääden kuitenkin kiinni. Hän käyttäytyy oudosti muttei kuitenkaan vaikuta syylliseltä. Pian Ben saa eräältä TV-toimittajalta vihjeen, joka johdattaa poliisiperheen yksityiselle sikarikerholle ja sen omistajan, Vincent Coellen luokse. Myös pormestari löytyy paikalta ja Paul alkaa epäillä rahanpesua, johon myös poliisien korkein johto on sekaantunut.
Mark Mellett

Mark Mellett toimi Irlannin laivaston komentajana tammikuusta 2011 joulukuuhun 2013. Sotilasarvoltaan Mellett on kommodori ja hän liittyi laivastoon 1976.
Mellett on saanut Irlannin yliopistosta PhD:n arvon. Mellettille on vuonna 1994 myönnetty Distinguished Service Medal (DSM). Hänen ensimmäinen aluksensa päällikkönä oli "LÉ Orla" vuonna 1992, ja sitä seurasivat "LÉ Ciara" vuonna 1997 sekä Irlannin laivaston lippulaiva "LÉ Eithne" vuonna 2005.
Mellett on naimisissa ja hänellä on neljä lasta.
Franz Vorrath

Franz Vorrath (9. heinäkuuta 1937 – 17. lokakuuta 2022) oli saksalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Franz Hengsbach Essenin hiippakuntaan 26. heinäkuuta 1962, ja hänet nimitettiin Essenin vihkipiispaksi ja Vicus Ateriin titulaaripiispaksi 22. marraskuuta 1995. Piispaksi vihkiminen seurasi 7. tammikuuta 1996. Pääkonsekraattorina toimi Hubert Luthe, jota avustivat Wolfgang Große ja Franz Grave. Vorrath jäi eläkkeelle 14. maaliskuuta 2014.
Felix Genn

Felix Genn (s. 6. maaliskuuta 1950) on saksalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Trierin hiippakuntaan Bernhard Stein 11. heinäkuuta 1976. Hänet nimitettiin Trierin vihkipiispaksi ja Uzaliksen titulaaripiispaksi 16. huhtikuuta 1999. Piispaksi vihkiminen seurasi 30. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Hermann Josef Spital, jota avustivat Franz-Josef Hermann Bode ja Alfred Kleinermeilert.
Genn sai 4. huhtikuuta 2003 nimityksen Essenin piispaksi, jonka virkaan hänet asetettiin 6. heinäkuuta. Hänet nimitettiin 19. joulukuuta 2008 Münsterin piispaksi, joksi hänet asetettiin 29. maaliskuuta 2009.
Kungfutsen rauhanpalkinto

Kungfutsen rauhanpalkinto () on rauhanpalkinto, joka jaettiin ensi kertaa vuonna 2010. Palkinnon sai Taiwanin varapresidentti Lien Chan. Palkinnonjakotilaisuus on päivää ennen kuin Nobelin rauhanpalkinto jaetaan.
Vuoden 2011 palkinnon saajaehdokkaiksi nimettiin Venäjän presidentti Vladimir Putin, Saksan liittokansleri Angela Merkel, Microsoftin perustaja Bill Gates, YK:n entinen pääsihteeri Kofi Annan, Etelä-Afrikan presidentti Jacob Zuma sekä Yuan Longping, hybridiriisin kehittänyt tutkija.
Elis Guri

Elis Guri (s. 6. heinäkuuta 1983 Shkodër, Albania) on bulgarialainen, aiemmin Albaniaa edustanut kreikkalais-roomalaisen tyylin painija ja maailmanmestari.
96 kilogramman painoluokassa kilpaillut Guri voitti albanialaisena EM-pronssia Tampereelta 2008. Hän osallistui myös Pekingin vuoden 2008 kesäolympialaisiin, missä sijoittui kahdeksanneksi. Gurin pistesija lukeutuu Albanian parhaisiin olympiasaavutuksiin. Pekingin olympialaisten jälkeen Guri siirtyi edustamaan Bulgariaa. Vuonna 2011 hän voitti keväällä EM-pronssia Dortmundista ja syksyllä maailmanmestaruuden Istanbulista. Lontoon olympialaisissa 2012 hän oli seitsemäs. 
Las Vegasin MM-kilpailuissa 2015 Guri sijoittui 98 kg:n sarjassa viidenneksi.
Gabriel Zaid

Gabriel Zaid (s. 24. tammikuuta 1934 Monterrey, Nuevo León, Meksiko) on meksikolainen kirjailija, runoilija ja intellektuelli. Hän kirjoittaa säännöllisesti aikakauslehtiä Letras Libresia varten.
Zaid opiskeli Monterreyn teknologiaininstituutissa, josta valmistui konetekniikan johtajaksi vuonna 1955. Hän työskenteli monta vuotta riippumattomasti ja toimi vuosina 1976−1992 aikakauslehden Vueltan johtokunnan jäsenenä. Hän on ollut meksikolaisen kunniaseuran Colegio Nacionalin jäsen 26. syyskuuta 1984 lähtien ja oli espanjan kielen kieliakatemian Academia Mexicana de la Lenguan jäsen vuodesta 1986 vuoteen 2002 saakka, jolloin hän erosi tehtävästään 25. marraskuuta. Zaidista tekee merkittävän se, ettei hän ole ikinä suostunut esiintyä julkisuudessa eikä hänestä löydy yhtään valokuvaa. Tämä johtuu Zaidin vahvasta mielipiteestä siitä, että kirjailija tulee tuntea teoksestaan eikä yksityiselämästään. Hänen esseet ovat käsittäneet mm. runoilua, taloustiedettä ja kirjallisuuden laitoksen arvostelua.
Zaid voitti vuonna 1972 Xavier Villaurrutian palkinnon esseellään Leer poesía ("Runojen lukeminen").
Matti Aro

Matti Aro (12. maaliskuuta 1906 Helsinki – 14. elokuuta 1991 Helsinki) oli suomalainen teatterinjohtaja ja ohjaaja. Aroa on luonnehdittu stanislavskilaiseksi realistiksi, ja hän on tunnettu suomalaisten klassikkonäytelmien ohjaaja.
Ura.
Aro valmistui ylioppilaaksi Helsingin Normaalilyseosta vuonna 1927. Hän opiskeli Helsingin yliopistossa vuosina 1927–1930 ja sen jälkeen Suomalaisessa Näyttämöopistossa, josta valmistui vuonna 1934. Vuosina 1939–1943 Aro toimi Ylioppilasteatterin ohjaajana ja johtajana. Jorma Nortimon (1933–1936), Jouko Paavolan (1936–1938) ja Matti Aron peräkkäisiä johtajakausia on luonnehdittu 1930-luvun Ylioppilasteatterin kolmen suuren ohjaajan aikakaudeksi. Aro on muistelmissaan kertonut jättäneensä 1930-luvulla ammattiteatterin ja siirtyneensä Ylioppilasteatteriin, jossa hän oli arvioinut voivansa kehittää omaa teatteri-ilmaisuaan vapaammin. Toisaalta Aro nosti johtajakaudellaan teatterin ensi-iltamäärän lähelle ammattiteattereille tyypillisiä lukemia.
Toisen maailmansodan jälkeen Aro oli Jyväskylän teatterin johtaja vuosina 1949–1953, Lahden teatterin johtaja vuosian 1953–1955, Suomen Teatterikoulun vara- ja väliaikainen rehtori vuosina 1955–1961, Helsingin Kansanteatteri-Työväenteatterin johtaja vuosina 1961–1965 sekä Helsingin Kaupunginteatterin apulaisjohtaja vuodesta 1965.
Aro palkittiin vuonna 1958 Pro Finlandia -mitalilla sekä vuonna 1981 Ida Aalberg -mitalilla.
Vuosina 1959–1961 Aro toimi Suomen Teatterikoulun va. rehtorina, kun rehtori Wilho Ilmari oli virkavapaalla. Näiden kahden vuoden aikana Aro johti koko koulun perusopetusta "ilmariaanisessa" hengessä, ja hän opetti itsekin suuria tuntimääriä. Hänen opetusaineisiinsa kuului muun muassa teatterihistoria.
Matti Aron puoliso oli näyttelijä-ohjaaja Impi Aro. Heidän tyttärensä Maria Aro ja Minna Aro ovat näyttelijöitä.
Theodor Busse

 
Ernst Hermann August Theodor Busse (15. joulukuuta 1897 – 21. lokakuuta 1986) oli saksalainen upseeri ensimmäisessä ja toisessa maailmansodassa.
Hän yleni jalkaväenkenraaliksi toisessa maailmansodassa. Sodan loppuvaiheilla hän komensi väliaikaisesti 121. jalkaväkidivisioonaa ja Saksan I armeijakuntaa. Berliinin taistelun aikana hän komensi Saksan 9. armeijaa. Halben taistelussa Ivan Konevin johtamat venäläisjoukot tuhosivat 9. armeijan lähes täysin. Vain 25 000 miestä pääsi vihollislinjojen läpi Walther Wenckin 12. armeijan luo. Busse jäi sotavangiksi, ja hänet vapautettiin vuonna 1947. 
Busse kirjoitti useita sotaa käsitteleviä teoksia elämänsä aikana. Hän kuoli vuonna 1986 Wallensteinissa, Länsi-Saksassa.