tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Tomáš Pöpperle

Tomáš Pöpperle (s. 10. lokakuuta 1984 Broumov, Tšekkoslovakia) on tšekkiläinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan maalivahti. 
Ura.
Seurajoukkueissa.
Pöpperle on HC Sparta Prahan kasvatti. Hän debytoi sen edustusjoukkueessa kaudella 2003–2004, jolla pelasi yhdessä Tšekin Extraligan pudotuspeliottelussa. Hän pelasi kauden aikana myös toiseksi korkeimman sarjatason HC Berounští Medvědissä sekä 
kolmanneksi korkeimman sarjatason HC Příbramissa. Kaudella 2004–2005 hän pelasi 25 runkosarja- ja kaksi pudotuspeliottelua Sparta Prahassa sekä 16 runkosarja- ja kaksi pudotuspeliottelua Berounští Medvědissä. Hänellä oli tuolla kaudella Extraligan paras torjuntaprosentti (94,8) sekä päästettyjen maalien keskiarvo (1,58), ja kauden jälkeen hänet valittiin liigan vuoden tulokkaaksi.
Vuonna 2005 Pöpperle siirtyi Saksan DEL-liigan Eisbären Berliniin. Hän oli voittamassa kauden päätteeksi Saksan mestaruutta joukkueensa ykkösmaalivahtina. Vuonna 2006 hän siirtyi hänet viidennellä kierroksella varanneeseen Columbus Blue Jacketsiin. Pöpperle pelasi kaudella 2006–2007 kaksi NHL:n runkosarjaottelua, ensimmäisen 2. helmikuuta 2007, jolloin Blue Jackets kohtasi vierasottelussa Calgary Flamesin. Hänet vaihdettiin maalille kesken ottelun toisen erän Ty Conklinin tilalle. Suurimman osan kaudesta hän pelasi AHL:n Syracuse Crunchissa. Kaudella 2007–2008 hän ei pelannut yhtään ottelua NHL:ssä, vaan pelkästään AHL:ssä.
Vuonna 2008 Pöpperle palasi Tšekin liigaan. Hän pelasi kaudet 2008–2009, 2010–2011 ja 2011–2012 Sparta Prahassa sekä kauden 2009–2010 HC Plzeňissä. Hänellä oli kausina 2009–2010 ja 2011–2012 Extraligan paras päästettyjen maalien keskiarvo sekä kausista jälkimmäisellä myös paras torjuntaprosentti. Kaudeksi 2012–2013 Pöpperle siirtyi vastaperustettuun tšekkiläiseen KHL-seuraan Lev Prahaan.
Maajoukkueessa.
Pöpperle on kuulunut Tšekin joukkueeseen yksissä aikuisten arvokisoissa, MM-kisoissa 2006, joissa maa voitti hopeaa. Hän ei pelannut turnauksessa yhtään ottelua. Pöpperle on edustanut Tšekkiä myös Euro Hockey Tourilla sekä juniorimaajoukkueissa, muun muassa nuorten MM-kisoissa 2004.
Eino Nikkilä

Eino Johannes Nikkilä (13. huhtikuuta 1904 Pirkkala – 27. toukokuuta 1985 Järvenpää) oli suomalainen kansatieteilijä ja valokuvaaja. Hän toimi myös Kansallismuseon amanuenssina vuodesta 1936.
Helsingin yliopistossa opiskellut Nikkilä osallistui 1920–1930-luvuilla useille ns. kotiseuturetkille, joita yliopiston eri osakunnat järjestivät. Niiden tarkoituksena oli tallentaa maaseudun katoavaa elämäntapaa. Satakuntalaiseen osakuntaan kuulunut Nikkilä suuntasi matkansa luonnollisesti kotimaakuntaansa. Erityisesti häntä kiehtoi maakunnan karu pohjoisosa, Etelä-Pohjanmaan ja Hämeen rajaseutu. Nikkilä teki myös useita retkiä Porin pohjoispuoliselle rannikkoalueelle. Kokemäenjoen laakson sekä Ala-Satakunnan hän sen sijaan jätti kokonaan huomiotta.
Nikkilän varhaisimmat valokuvat ovat Suoniemen Sarkolasta vuodelta 1929. Muita hänen merkittävimpiä kuviaan olivat muun muassa ajoverkkokalastus Merikarvialla vuonna 1934 ja kutunjuuston valmistus Tyrväällä 1938. Vuonna 1935 Nikkilä tallensi onnistuneimmat otoksensa, kun hän kuvasi Iisakki Juholaa valmistamassa eränkävijöiden ikivanhaa muinaisruuhea, haapiota, Ahlaisten Uksjärvellä. Sadan kuvan sarjaa pidetään suomalaisen etnografisen valokuvauksen mestariteoksena. Aiheesta valmistui Nikkilän johdolla myös elokuva, josta on kuitenkin säilynyt vain katkelmia.
Yhteensä Nikkilä kuvasi retkillään noin 1 400 valokuvaa. Myöhemmin Järvenpäässä asuessaan hän kuvasi muun muassa Jean Sibeliuksen hautajaisia vuonna 1957. Jatkosodan aikana Nikkilä oli mukana Valtion tieteellisessä Itä-Karjalan toimikunnassa, joka teki tutkimuksia suomalaisten miehittämillä alueilla Itä-Karjalassa. Eino Nikkilän kirjallinen tuotanto käsittää lähinnä Satakuntalaisen osakunnan Satakunta-sarjassa julkaistuja artikkeleita. Lisäksi hän julkaisi teoksen "Suksien tarina" (WSOY 1966), joka on kattavimpia Suomessa tehtyjä tutkimuksia muinaisista suksilöydöistä.
Nikkilä (täsmennyssivu)

Nikkilä voi tarkoittaa seuraavia paikkoja:
Sukunimi.
Tammikuussa 2020 sukunimi Nikkilä oli Suomessa 1 442 henkilöllä. Nimen tunnettuja kantajia ovat:
Aja (Steely Danin albumi)

Aja [ˈeɪʒə] on yhdysvaltalaisen Steely Dan -yhtyeen kuudes, vuonna 1977 ilmestynyt studioalbumi. Tuottaja on Gary Katz. Steely Dan koostui tässä vaiheessa käytännössä Donald Fagenista ja Walter Beckeristä sekä studiomuusikoista.
Tämä herkkävireiseksi luonnehdittu albumi oli Steely Danin siihen mennessä ehjin ja kypsin työ. Jazzin puolelta saadut vaikutteet ovat aikaisempaa suurempia. Albumi oli myös kaupallisesti suuri menestys.
Vuonna 2010 "Aja" valittiin mukaan Yhdysvaltain kongressin kirjaston National Recording Registry -kokoelmaan, johon kootaan esteettisesti, historiallisesti tai kulttuurisesti merkittäviä yhdysvaltalaisia äänitteitä.
Kappaleet.
Walter Becker ja Donald Fagen ovat tehneet kaikki laulut. Julkaisija on Anchor Music Ltd.
Donald Fagen toimii kappaleissa laulusolistina.
Muusikot.
saksofonit / huilut:
puhallinsoittimet:
Larry Carlton, Dean Parks ja Michael Omartian ovat tehneet rytmisovitukset yhteistyössä säveltäjien kanssa.
Tuotantotiedot.
LP-levyn luettelotunnus on ABCL 5225, C-kasetin CAB 5525 ja kelanauhan XAB 5225. Markkinoinnista on huolehtinut Anchor Records Ltd. Euroopassa LP-levyjä on tehty Yhdistyneessä kuningaskunnassa.
Arviot.
Levykansitekstien tekijät ovat musiikkikriitikko Michael Phalen ja ABC-levy-yhtiön presidentti Steve Diener. Diener oli suonut Phalenille harvinaisen tilaisuuden seurata yhtyeen levytyssessioita tarkoituksena tehdä juttu eurooppalaiseen julkaisuun. Yhtyeen suhtautuminen kriitikoihin oli tunnetusti nuiva eikä se juuri antanut haastatteluita. Phaleninkaan läsnäoloa ei juuri noteerattu. Tilanne kärjistyi välirikkoon ja Phalenin haastattelukasetit takavarikoitiin. Vuoden kuluttua Diener kuitenkin pyysi Phalenia tekemään albumille kansitekstit. Phalenin mukaan yhtye on tällä albumilla kypsä ja ammattimainen eikä laulujen sanoituksissakaan ole enää lapsellista hautomista.
Diener vertaa Steelyn Danin asialleen omistautumista entisaikojen trubaduureihin. Albumi on hänen mukaansa musikaalisesti loistokas, liiallista raskautta välttävä, hallittu, ja sillä on todellisia melodioita. Laulujen sanat kuvaavat henkilökohtaisia kokemuksia mutta sallivat samalla kuulijan samaistua niiden sanomaan. Albumin äänimaailma on joustavaa, luovaa ja ultrapuhdasta muusikkouden juhlaa, rytmien ja musikaalisten "välimerkkien" käyttö on täsmällistä. Kukin laulu on omanlaisensa, mutta kaikki sopivat kokonaisuuteen.
Singlet.
Albumilta on julkaistu ainakin listoille yltänyt single "Josie".
Autoasi

Autoasi on suomalainen autokorjaamo- ja varaosaliikeketju. Autoasilla on Suomessa yhteensä yli 250 korjaamotoimipistettä. Autoasi-myymälöillä sekä sen jälleenmyyjillä on käytössä Autoasi-järjestelmä, joka antaa rekisterinumeron perusteella tiedon määräaikaishuolloissa tarvittavista osista tai nesteistä.
Autoasi-ketjukonseptin omistaa Örum Oy Ab , joka kuuluu suomalaiseen Mercantile-konserniin. Huhtikuussa 2008 Autoasi ja Teboil olivat solmineet sopimuksen, jonka jälkeen merkittävä osa huoltotöitä tekevistä Teboil-huoltokeskuksista muuttui Autoasi-korjaamoiksi.
Koskibarbit

Koskibarbit (Psilorhynchidae) on karppikaloihin kuuluva eteläaasialainen makean veden kalaheimo. Siihen kuuluu vain yksi suku Psilorhynchus ja siinä on noin 30 lajia.
Ulkonäkö ja koko.
Koskibarbit ovat pieniä sukkulamaisia kaloja, suurimmillaankin noin kahdeksan senttimetrin pituisia. Suu on pieni ja leukojen reunat ovat terävät. Pyrstöevä on selkeästi haarautunut. Kuonossa ei ole viiksisäikeitä. Kylkiviiva on täydellinen ja uimarakko surkastunut.
Levinneisyys.
Koskibarbilajien levinneisyys ulottuu Intiasta Nepaliin ja Myanmariin. Ne elävät vuoristojen nopeasti virtaavissa puroissa ja joissa. Heimon lajeja ovat muun muassa koskibarbi ("Psilorhynchus homaloptera"), kirjokoskibarbi ("P. gracilis"), marmorikoskibarbi ("P. balitora") ja nuolikoskibarbi ("P. sucatio").
Kurpitsalyhty

Kurpitsalyhty () on ontoksi koverretusta kurpitsasta valmistettu lyhty, jollaisia käytetään tyypillisesti halloweenina. Kurpitsan kylkeen on kaiverrettu useimmiten silmät ja suu, joiden läpi sisään asetettu kynttilä tai muu valonlähde loistaa. Näin syntyy vaikutelma irvistävistä kasvoista. Kurpitsalyhtyä käytetään koristeena ja se on halloweenin tärkein tunnus. Kurpitsalyhtyjä voidaan käyttää myös samhainin aikaan.
Kurpitsalyhdyn ei tarvitse välttämättä olla kurpitsaan kaiverrettu koriste, sillä kaupoissa myydään halloweenin aikaan muun muassa savesta valmistettuja kurpitsalyhtyjä.
Native Command Queuing

Native Command Queuing (NCQ) on SATA-standardin laajennus, joka mahdollistaa kiintolevyaseman sisäisen optimoinnin sen suhteen, missä järjestyksessä vastaanotetut luku- ja kirjoituskomennot käsitellään. Näin kiintolevyn lukupään tarpeeton liike vähenee ja sen suorituskyky tehostuu yhtäaikaisten luku- ja kirjoituskomentojen käsittelyssä. Teoriassa se myös vähentää kiintolevyaseman kulumista turhien liikkeiden jäädessä vähemmälle.
Myös uudemmissa flash-muisteihin perustuvissa SSD-kiintolevyissä hyödynnetään NCQ-tekniikkaa. Niissä NCQ huolehtii siitä, että kiintolevyllä on tehtäviä suoritettavanaan silloinkin, kun isäntäjärjestelmä on varattuna.
NCQ edellyttää, että sekä kiintolevy että järjestelmä tukee sitä.
Kainuun pelastuslaitos

Kainuun pelastuslaitos on Kainuun pelastustoimesta huolehtiva aluepelastuslaitos. Kainuun pelastuslaitos on osa Kainuun hyvinvointialuetta. Pelastuslaitoksen käytössä on 10 paloasemaa. Kaikkiaan Kainuun pelastuslaitos työllistää 90 päätoimista henkilöä sekä 130 sopimuspalokuntalaista. Kainuussa on neljä sopimuspalokuntaa: Kuhmon vapaaehtoinen palokunta, Vuolijoen vapaaehtoinen palokunta, Terrafamen kaivoksen tehdaspalokunta sekä Kainuun Prikaatin sotilaspalokunta.
Paloasemat.
Kainuun pelastuslaitoksen paloasemat:
Juuso Vainio

Juuso Petteri Vainio (s. 6. syyskuuta 1994 Hämeenlinna) on suomalainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa marraskuulle asti kestävällä sopimuksella Ruotsissa SHL-liigan Örebrossa. Hän laukoo oikealta.
Ura.
Seuraura.
Vainio on HPK:n kasvatti ja edustanut joukkuetta koko junioriuransa ajan. Hän voitti A-nuorten SM-pronssia vuonna 2012 sekä A-nuorten SM-kultaa keväällä 2013 ja oli joukkueen kantavia voimia molemmat kaudet. Hän on myös voittanut B-nuorten SM-hopeaa vuonna 2010.
Kaudella 2012–2013 Vainio teki SM-liigadebyyttinsä. Hän pelasi 16 minuuttia ja 58 sekuntia ensimmäisessä liigaottelussaan 6. lokakuuta 2012 kotona Kärppiä vastaan, ja hänet merkittiin kokoonpanossa HPK:n kakkospakkipariin kokeneen, SM-liigan vanhimman pelaajan Marko Tuulolan viereen.
Kaudeksi 2016–17 Vainio siirtyi kaksivuotisella sopimuksella JYPiin. Kaudella 2019–2020 hän toimi joukkueen kapteenina.
Vainio siirtyi kaudeksi 2020–2021 kaksivuotisella sopimuksella Ruotsin SHL-liigan Växjö Lakersiin.
Kaudeksi 2023–2024 Vainio palaa JYPiin kahden vuoden sopimuksella. Sopimuksen jälkimmäinen vuosi sisältää ulkomaan option. Tammikuussa 2024 hän nousi joukkueen varakapteeniksi, kun Robert Rooba päätti luopua kapteeniudesta ja tehtävään nousi toinen varakapteeni Teemu Eronen. Kaudella 2024–2025, 18. lokakuuta 2024 pelatussa ottelussa KooKoota vastaan Vainio loukkaantui vaarallisen näköisesti, kun hänen päänsä jäi laidan ja vastustajajoukkueen hyökkääjä Matic Törökin käden väliin. Vainio vietiin ambulanssilla jatkotutkimuksiin Keski-Suomen keskussairaalaan. Hän palasi kaukaloihin takaisin kaksi kuukautta myöhemmin joulukuussa.
Syyskuun 2025 lopulla Vainio palasi SHL:ään ja siirtyi marraskuun maaottelutaukoon asti kestävällä sopimuksella Örebrohon. Seura hankki hänet ensisijaisesti paikkaamaan Filip Berglundin loukkaantumista.
Maajoukkueura.
Vainio putosi viimeisenä puolustajana Suomen joukkueesta alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2012. Yhteensä hän on pelannut 55 nuorten maaottelua.
Suomen A-maajoukkueessa Vainio on pelannut 20 ottelua tehopistein 1+1=2. Hän teki A-maajoukkuedebyyttinsä Euro Hockey Challengessa 5. huhtikuuta 2018 Turun Kupittaan monitoimihallissa Valko-Venäjää vastaan. Vainio merkittiin Suomen kolmospuolustajapariin toisen debytantin, Casimir Jürgensin viereen. Hänen MM-leirityksensä päättyi kuitenkin loukkaantumiseen kahden viikon jälkeen. Ensimmäisen A-maajoukkuemaalinsa Vainio teki Nordic Cupissa 19. huhtikuuta 2019 Kokkolassa Norjaa vastaan. Hän putosi lopulta viimeisten joukossa vuoden 2019 MM-kisajoukkueesta.
Muuta.
Vainion isä Harri Vainio on menestynyt hyvin maahockeyssa, jossa hän edusti monen vuoden ajan Hämeenlinnalaista HT-85 -seuraa sekä useamman vuoden Suomen maajoukkuetta. Suomen mestaruuksia hänellä on lajista ennätykselliset 17, ja vuoden pelaajana hänet palkittiin vuonna 1997. Hänet tunnettiin kovista laukauksista ja aggressiivisesta pelitavasta. Myös Juuso Vainio edusti HT-85:tä ja pelasi nuorempana kansainvälisiä otteluita. Hänen pikkuveljensä Joona pelaa hyökkääjänä Mestis-joukkue Forssan Palloseurassa.
Toika

Toika Oy on suomalainen kangaspuiden ja kudontavälineiden valmistaja. Toika on vuonna 1898 perustettu perheyritys. Toika toimii nykyään myös lankojen maahantuojana. Kolmannes yrityksen liikevaihdosta muodostuu huonekalujen valmistuksesta.
Yleistä.
Yritys sijaitsee Toijalan taajamassa Akaassa. Yhdessä sisaryrityksensä kanssa yritys työllistää 15 henkilöä. Merkittävä osa yrityksen myynnistä tulee ulkomaanviennistä. Koivupuiset tuotteet valmistetaan alusta alkaen itse sahatusta suomalaisesta tyvitukista. Myös koivukalusteita tehdään sopimusvalmistuksena. Kudontavälineiden valmistuksen lisäksi Toika tuo maahan neulonta- ja virkkauslankoja.
Historia.
Toika on ollut saman suvun omistuksessa koko historiansa ajan. Yrityksen perusti Gustaf Pihlgren vuonna 1898 Kauhavalle, missä se toimi nimellä Kauhava Vävskedsfabrik. Ensimmäiset tuotteet olivat koneellisesti valmistetut kudontakaiteet.
Vuonna 1920 yritys muutti Toijalaan lähemmäksi asiakkaitaan, jolloin sen nimeksi vaihdettiin Toijalan Kaidetehdas. Tuotevalikoima lisääntyi kattamaan tärkeimmät kudontavälineet. Toisen maailmansodan jälkeen aloitettiin myös kangaspuiden valmistus. 1960-luvulla aloitettiin vienti ulkomaille, muun muassa Yhdysvaltoihin. 1970-luvulla kangaspuutuotanto laajeni ja mallisto kehittyi. 1970-luvulla järjestettiin ulkomaisille kutojille suunnattuja kudontakursseja. "Loimien lomassa" -ohjelehti alkoi ilmestyä vuonna 1977. 1980-luvulla kehitettiin tietokoneohjatut kangaspuut ja paineilmatoimiset kangaspuut. Seuraavalla vuosikymmenellä syntyivät uusiin tarpeisiin salonkikangaspuut ja valikoimaan lisättiin käsityölangat. 
Nimeä Toijalan Kaidetehdas käytettiin vuoteen 1987 saakka, jolloin nimi lyhennettiin muotoon Toijalan Kaide. Nykyinen nimi otettiin käyttöön 2000-luvulla.
Yrjöjen aikakauden arkkitehtuuri

Yrjöjen aikakauden arkkitehtuuri on englantia puhuvissa maissa käytetty nimitys arkkitehtuurityyleille, joita käytettiin noin 1720–1840. Ajanjakso sopii suurin piirtein kauteen, jota kutsutaan Yrjöjen aikakaudeksi.
Englantilaista arkkitehtuuria oli noin 1600-luvun puolivälistä hallinnut Christopher Wrenin ja tämän seuraajien ylellinen ja monumentaalinen barokkiarkkitehtuuri. Hannover-suvun valtakauden ensimmäisten vuosikymmenien aikana Whig-aristokraatit alkoivat pitää tyyliä kuitenkin epäilyttävänä. He vaikuttivatkin vahvasti sekä Englannin politiikassa että taiteissa, ja sen takia 1700-luvun alussa arkkitehdit alkoivat uudistaa arkkitehtuuria Andrea Palladion antiikista mallia ottaneen palladiolaisen arkkitehtuurin mukaan. Yrjöjen ajan toinen merkittävä tyyli oli uusklassinen arkkitehtuuri, joka alkoi vaikuttaa 1700-luvun puolivälissä. Vuosisadan lopulla yrjöjen arkkitehtuurissa alkoi vaikuttaa muitakin tyylejä, joista merkittävimpiä oli uusgotiikka.
Yrjöjen aikakauden arkkitehtuuri näkyy selvästi englantilaisessa kaupunkisuunnittelussa. Taloilla oli nyt sekä julkinen että yksityinen merkitys, ja hyviä esimerkkejä ajan kaupunkisuunnittelusta on edelleen nähtävissä esimerkiksi Bathissä ja Lontoon Bloomsburyssä. 1720-luvulla todettiin, että yksittäisten talojen piti noudattaa kaupunkisuunnittelun periaatteita. Tämä näkyy esimerkiksi Bathin Queen Squaren pohjoisaukiolla, johon John Wood suunnitteli seitsemän taloa, jotka muodostavat palatsimaisen kokonaisuuden. Englannista tyyli levisi erityisesti myös Yhdysvaltain siirtokuntiin, jossa rikkaat maanomistajat ja kauppiaat halusivat osoittaa tyylinsä ja rikkautensa asuintaloissaan.
Yrjöjen aikakaudella myös sisustussuunnittelu seurasi ajan tyyliä. Josiah Wedgwood ja Josiah Spode vaikuttivat keramiikkaan, ja huonekalusuunnittelussa kehittyi useita erilaisia linjauksia. Huonekalusuunnittelun tunnettuja nimiä olivat Thomas Chippendale, George Hepplewhite ja Thomas Sheraton. Lisäksi tapetti alkoi sisustuksessa syrjäyttää puupaneelin.
Lundilaisuus

Lundilaisuudeksi kutsutaan Lundin yliopiston piirissä syntynyttä luterilaista teologista koulukuntaa, jonka merkittävimpiä edustajia olivat Anders Nygren, Gustaf Aulén ja Ragnar Bring. Lundilaisuus on vaikuttanut voimakkaasti Luther-tutkimuksen parissa. Lundilaisuus tunnetaan erityisesti sen kehittämästä niin sanotusta perusmotiivitutkimuksesta.
Suomessa lundilaista koulukuntaa ovat eri tavoin edustaneet muun muassa Lennart Pinomaa, Erkki Niinivaara ja erityisesti Lauri Haikola. Lundilaisen teologian lähestymistapaa ovat Suomessa kritisoineet muun muassa Uuras Saarnivaara, Eino Sormunen ja Osmo Tiililä.
Uimahypyt kesäolympialaisissa 2008 – naisten 10 metrin kerroshypyt

Naisten 10 metrin kerroshyppykilpailu käytiin 20. – 21. elokuuta Pekingin kansallisessa vesiurheilukeskuksessa. Kilpailijoita oli yhteensä 29.
Tulokset.
Karsinta.
Karsinnoissa kilpailijat hyppäsivät viisi hyppyä ja 18 parasta pääsi välierään.
Välierä.
Kilpailijat hyppäsivät viisi hyppyä ja 12 parasta pääsi loppukilpailuun.
Loppukilpailu.
Kilpailijat hyppäsivät kukin viisi hyppyä.
Minar-e-Pakistan

Minar-e-Pakistan () on 62 metriä korkea monumentaalinen minareetti, joka sijaitsee Pakistanin toiseksi suurimmassa kaupungissa, Lahoressa. Minar-e-Pakistan on rakennettu samalle paikalle, jossa vaadittiin Pakistanin itsenäisyyttä ensimmäistä kertaa virallisesti. Seitsemän vuotta myöhemmin Pakistan oli saanut itsenäisyytensä.
Monumentin ympärille on rakennettu puisto, joka tunnetaan nykyisin nimellä Iqbal-puisto ja tunnettiin aiemmin nimellä Minto-puisto. Puistossa on tekojärvi ja useita marmorisia suihkulähteitä.
Minar-e-Pakistanin on suunnitellut arkkitehti Nasreddin Murat-Khan ja monumentti on valmistettu marmorista.
Mighty Morphin Power Rangers (2. tuotantokausi)

Mighty Morphin Power Rangersin 2. tuotantokautta alettiin esittää Yhdysvalloissa 21. heinäkuuta 1994 Fox Kids -kanavalla. Sarjassa seurattiin kuutta teiniä, joille viisas ja hyväntahtoinen tietäjä Zordon oli aiemmin antanut kyvyn muuttua Power Rangereiksi. Näiden teinien tehtävänä oli estää Lord Zeddiä ja Rita Repulsaa valloittamasta maailmaa. Sarjan loivat Haim Saban ja Shuki Levy. Toisella tuotantokaudella käytettiin kuvamateriaalia japanilaisesta Super Sentai -sarjasta Gosei Sentai Dairanger. Viiden päärangerin käyttämät asut ja eräät rangereiden kohtaamat viholliset oli kuitenkin yhä otettu Dairangerin edeltäjästä Kyōryū Sentai Zyurangerista. Päärooleissa jatkoivat ensimmäiseltä kaudelta tutut Amy Jo Johnson, David Yost, Walter Jones, Thuy Trang, Jason David Frank, Austin St. John, Jason Narvy ja Paul Schrier. Myöhemmin Jones, Trang ja St. John jättivät sarjan ja heidän paikkansa rangereina otti Johnny Yong Boschin, Karan Ashleyn ja Steve Cardenasin esittämät hahmot. Kausi sisältää yhteensä 52 jaksoa, joista viimeinen esitettiin Yhdysvalloissa 20. toukokuuta 1995. Suomessa sarjaa esitettiin PTV-kanavalla. 
Toinen tuotantokausi jatkui suoraan siitä, mihin ensimmäisen tuotantokauden lopussa jäätiin. Rangerit taistelivat pahaa Rita Repulsaa ja hänen loputtomalta tuntuvia hirviöitään vastaan. Toisen tuotantokauden alussa esiteltiin uusi päävihollinen, Lord Zedd, joka tuli Kuuhun saatuaan tarpeekseen Ritan epäonnistumisista. Hän riisti Ritan voimat, kutisti hänet pieneksi ja heitti avaruuteen säiliössä. Myöhemmin Rita kuitenkin palasi ja onnistui huijaamaan Zeddin naimisiin kanssaan. Siitä lähtien kaksikko taisteli yhdessä Power Rangereita vastaan. Tommy (Frank) menetti voimansa lopullisesti vihreänä rangerina, mutta palasi vähän sen jälkeen takaisin uutena valkoisena rangerina ja uutena johtajana. Jason (St. John), Trini (Trang) ja Zack (Jones) valittiin osallistumaan Sveitsissä järjestettävään maailmanrauhankokoukseen ja heidän voimansa siirrettiin kolmelle uudelle teinille. Heidän paikkansa rangereina ottivat Rocky DeSantos (Cardenas), Aisha Campbell (Ashley) ja Adam Park (Bosch). Toisella tuotantokaudella Bulk ja Skull (Schrier ja Narvy) yrittivät selvittää Power Rangereiden salaiset henkilöllisyydet mitä eriskummallisimmin keinoin. 
Kausi on julkaistu Saksassa DVD:llä 28. syyskuuta 2007. Saksalaisilta levyiltä kaikki 52 jaksoa löytyvät kuudelta eri DVD-levyltä.
Jaksot.
Luettelo Mighty Morphin Power Rangersin toisen tuotantokauden jaksoista.
&lt;/onlyinclude&gt;
Aiheesta muualla.
&lt;/onlyinclude&gt;
Carl Goßler

Carl Heinrich Goßler (17. huhtikuuta 1885 Hampuri – 9. syyskuuta 1914 Ranska) oli saksalainen soutaja ja olympiavoittaja. Hänen seuransa oli hampurilainen Germania Ruder Club. 
Goßler osallistui 15-vuotiaana Pariisin olympialaisissa 1900 perämiehellisiin nelikoihin, joista Germania Ruderer Clubin joukkue sai kultaa. Samassa veneessä olivat myös Carlin veljet Gustav ja Oskar. Carl kuoli ensimmäisen maailmansodan aikaan Ranskassa 29 vuoden ikäisenä.
Gustav Goßler

Gustav-Ludwig Goßler (4. huhtikuuta 1879 Hampuri – 4. huhtikuuta 1940) oli saksalainen soutaja ja olympiavoittaja. Hänen seuransa oli hampurilainen Germania Ruder Club. 
Goßler kuului Germania Ruderer Clubin joukkueeseen, joka voitti perämiehellisten nelikkojen kultaa Pariisin olympialaisissa 1900. Joukkueessa olivat myös Gustavin veljet Carl ja Oskar. Gustav sousi olympialaisissa nelikkokilpailun lisäksi perämiehellisissä kahdeksikoissa, joissa hän sijoittui neljänneksi.
Oskar Goßler

Oskar Goßler (26. kesäkuuta 1875 Hampuri – 15. helmikuuta 1953) oli saksalainen soutaja ja olympiavoittaja. Hänen seuransa oli hampurilainen Germania Ruder Club. 
Goßler osallistui Pariisin olympialaisissa 1900 kahteen lajiin. Hän sousi seuransa neljänneksi sijoittuneessa perämiehellisten kahdeksikkojen joukkueessa ja oli voittamassa kultaa perämiehellisissä nelikoissa. Oskarin lisäksi jälkimmäisessä joukkueessa olivat myös hänen veljensä Carl ja Gustav.
Frederik Nielsen

Frederik Nielsen (s. 27. elokuuta 1983 Lyngby) on tanskalainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut kaksinpelissä ATP-listan sijalla 190 elokuussa 2012 ja nelinpelissä sijalla 22 syyskuussa 2012. Hän on voittanut urallaan yhden ATP-turnauksen nelinpelissä.
Nielsen voitti nelinpelimestaruuden Wimbledonissa 2012 yhdessä Jonathan Marrayn kanssa.
Nielsenin isoisä oli kaksinkertainen Wimbledonin voittaja Kurt Nielsen.
Matt Dalton

Matt Dalton (s. 4. heinäkuuta 1986 Clinton, Ontario, Kanada) on eteläkorealais-kanadalainen jääkiekkomaalivahti. 
Seurajoukkueura.
Dalton pelasi ennen ammattilaisuraansa juniorisarja NAHL:n Bozeman Icedogsissa (2005–2006), juniorisarja USHL:n Des Moines Buccaneersissa (2006–2007) ja yliopistosarja CHA:n Bemidji State Beaversissä (2007–2009). Vuonna 2006 hänet palkittiin NAHL:n arvokkaimpana pelaajana ja nimettiin sen ensimmäiseen sekä tulokkaiden tähdistökentälliseen. Hänellä oli kaudella 2005–2006 sarjan paras torjuntaprosentti (94,0) sekä päästettyjen maalien keskiarvo (1,63). Vuonna 2009 Dalton oli johdattamassa joukkuettaan CHA:n mestaruuteen sekä NCAA:n Frozen Four -lopputurnaukseen. Hänet nimettiin tuona vuonna CHA:n toiseen tähdistökentälliseen.
Dalton ei saanut , vaan teki keväällä 2009 vapaana pelaajana sopimuksen Boston Bruinsin kanssa. Hän pelasi kaksi kautta AHL:n Providence Bruinsissa sekä ECHL:n Reading Royalsissa saamatta näytönpaikkaa NHL:ssä. Vuonna 2011 hän siirtyi venäläiseen KHL-seura Vitjaz Tšehoviin. Hän pelasi kaudella 2011–2012 34 runkosarjaottelua, kuusi enemmän kuin joukkueensa toinen maalivahti Danila Alistratov. Daltonin torjuntaprosentti oli 90,9 ja päästettyjen maalien keskiarvo 3,49. Kausiksi 2012–2013 ja 2013–2014 Dalton siirtyi samassa liigassa pelaavaan Neftehimik Nižnekamskiin. Hän pelasi ensimmäisellä kaudellaan seurassa 38 ottelua (torjuntaprosentti 92,3 ja päästettyjen maalien keskiarvo 2.36) ja viimeisellä kaudellaan 19 peliä (vastaavat lukemat 91,10 ja 2,92). Kaudesta 2014–2015 alkaen Dalton on edustanut Aasian ALIH-liigassa pelaavaa Anyang Hallaa. Hänet on valittu sarjan parhaaksi maalivahdiksi kolme kertaa.
Maajoukkueura.
Dalton sai Etelä-Korean kansalaisuuden vuonna 2016. Hän edusti maata muun muassa Pyeongchangin olympialaisissa ja pelasi jokaisessa joukkueen neljässä ottelussa.
Aiheesta muualla.
Jonathan Marray

Jonathan Marray (s. 10. maaliskuuta 1981 Liverpool) on englantilainen tennispelaaja. Nykyään lähinnä vain nelinpeliä pelaava Marray on ollut parhaimmillaan kaksinpelissä ATP-listan sijalla 215 huhtikuussa 2005 ja nelinpelissä sijalla 21 heinäkuussa 2012. Hän on voittanut urallaan yhden ATP-turnauksen nelinpelissä.
Marray voitti nelinpelimestaruuden Wimbledonissa 2012 yhdessä Frederik Nielsenin kanssa.
Gislaved

Gislaved on samannimisen Gislavedin kunnan keskustaajama. Se sijaitsee Jönköpingin läänissä ja Smålandin historiallisessa maakunnassa Etelä-Ruotsissa. Vuoden 2010 lopussa taajamassa oli 10 037 asukasta.
Gislaved oli 1970-luvun alun kuntauudistukseen asti kauppala.
Fanny Sundström (poliitikko)

Fanny Sundström (14. syyskuuta 1883 Sund, Ahvenanmaa – 14. huhtikuuta 1944) oli ahvenanmaalainen poliitikko, naisten aseman puolestapuhuja ja opettaja. Hän myös oli myös mukana Marttaliiton toiminnassa sen alkuajoista alkaen. Hän oli Pietarissa opettajana Svenska Katharina kyrkoskolassa 1908–1915. Vuonna 1922 Sundström oli ainoa nainen, joka valittiin ensimmäisille Ahvenanmaan maakuntapäiville. Vuonna 1929 hänet valittiin myös kunnanvaltuustoon. Sundström oli poliittisesti aktiivinen kuolemaansa asti.
Sotilastulkki

Sotilastulkki on sotilas, joka tulkkaa tai kääntää kielestä toiseen. Sotilastulkki palvelee sotilaallisessa organisaatiossa ja käyttää sotilasarvoa, univormua ja kantaa avoimesti asetta. Sotilastulkin ensisijainen tehtävä on edesauttaa sotilaallisia operaatioita tulkkaamalla ja kääntämällä, mutta sotilastulkeille voidaan määrätä myös muita tehtäviä, kuten esimerkiksi tiedon hankinta tai muiden sotilaiden koulutus. Sotilaallisissa organisaatioissa palvelee tulkkeja ja kääntäjiä myös siviilin asemassa, mutta heitä ei katsota sotilastulkeiksi.
Sotilastulkit Suomessa.
Suomessa ei järjestetä sotilaille erikseen tulkki- tai kääntäjäkoulutusta. Puolustusvoimien palkatun henkilöstön kielikoulutuksesta ja Puolustusvoimien tarvitsemista kielipalveluista vastaa Maanpuolustuskorkeakoulun kielikeskus. Vieraita kieliä sujuvasti osaavat ammattisotilaat tai reserviläiset voivat palvelustehtäviinsä liittyen joutua tulkkaamaan tai kääntämään kielestä toiseen, jolloin heidän voidaan katsoa tilapäisesti toimivan sotilastulkin tehtävässä. Puolustusvoimissa ei kuitenkaan palvele henkilöitä sotilastulkin tehtävässä.
Toinen maailmansota.
Toisessa maailmansodassa sotilastulkkeja palveli Suomessa runsaasti. Tulkkien tärkein tehtävä oli avustaa sotavankien kuulustelussa. Tulkkeja palveli sotavankileirien lisäksi myös rintamalla, sillä sotavankien kuulustelut tuli aloittaa jo kiinniottotilanteessa. Yleisin tulkattava kieli oli venäjä, mutta myös saksan tulkkeja tarvittiin erityisesti Pohjois-Suomessa yhteistoimintaan saksalaisten joukkojen kanssa vuodem 1941 kesästä aina vuoden 1944 syksyyn saakka.
Sotavankien kuulusteluissa sotilastulkin tehtävissä palveli mm. rintamalla venäjänkielentaitoisia rivimiehiä ja esikunnissa tiedustelu-upseereita. Joskus kuulustelijana toimi venäjänkielentaitoinen henkilö itse, eikä sotilastulkkia erikseen käytetty. Sotavankileireillä ja sotasairaaloissa sotavankien kuulustelujen tulkkeina toimi myös mm. suomenkielentaitoisia sotavankeja ja venäjänkielentaitoisia lottia, mutta nämä eivät olleet sotilastulkkeja. 
Rauhanturva- ja kriisinhallintaoperaatiot.
Suomalaisissa rauhanturva- ja kriinsinhallintajoukoissa palvelee yleensä sotilastulkki tai -tulkkeja. Rauhanturva- tai kriisinhallintajoukon sotilastulkki on Suomesta rekrytoitu Suomen kansalainen. Joukon mukana operaatioalueella palvelee myös operaatioalueelta rekrytoituja ns. paikallistulkkeja. Paikallistulkit eivät kuulu kriisinhallintajoukkoon eikä heillä ole sotilasarvoa, vaikka joissain tilanteissa myös siviilinä palvelevan tulkin on perusteltua käyttää sotilasasua tai -varusteita, esimerkiksi suojaliiviä ja -kypärää.
Philadelphian taidemuseo

Philadelphian taidemuseo on Yhdysvaltain suurimpia taidemuseoita. Sen päärakennus sijaitsee Benjamin Franklin Parkwayn varrella Philadelphiassa, mutta siihen kuuluu lisäksi Rodin-museo ja Perelman Building.
Historia.
Philadelphian taidemuseo sai alkunsa Philadelphian maailmannäyttelystä vuonna 1876. Se sijaitsi alkujaan Memorial Hallissa, joka oli rakennettu maailmannäyttelyn taidenäyttelyä varten. Ensimmäisten vuosikymmenten aikana pääosa museon esineistä oli teollisuustuotteita, mutta jonkin verran oli myös koriste- ja taide-esineitä, kuten eurooppalaista keramiikkaa.
Museo julkaisi 1900-luvun alussa ensimmäisen kokoelmaoppaansa ja käynnisti koulutusohjelman. Pian alkoi myös uuden päärakennuksen suunnittelu. Uuden päärakennuksen suunnitteli arkkitehti Julian Abele, joka otti mallia antiikin kreikkalaisista temppeleistä. Museo avattiin vuonna 1928. Museo teki seuraavana vuonna uuden kävijäennätyksensä, kun siellä vieraili yli miljoona ihmistä. J. Stogdell Stokes oli museon johtajana, kun Yhdysvaltoihin iski 1930-luvun lama. Stokesin taidokkaan markkinoinnin ansiosta museo selvisi lamasta kuitenkin hyvin.
Museon kokoelmat kasvoivat merkittävästi 1940-luvulla, sillä se sai huomattavasti lahjoituksia, kuten John D. McIlhennyn ja George Grey Barnardin kokoelman. Seuraavalla vuosikymmenellä museon kokoelmat kasvoivat entisestään, ja museo sai vuonna 1956 ruhtinatar Grace Kellyn hääpuvun.
Rakennuksen ja kokoelman entisöinti olivat 1960-luvulla museon teemoja. Samalla kokoelmat kasvoivat muun muassa 71:llä muotoilija Elsa Schiaparellin luomuksella ja Marcel Duchampin teoksella "Étant donnés". Entisöintityöt jatkuivat edelleen seuraavallakin vuosikymmenellä, ja museo valmistautui juuri parahiksi museon omiin 100-vuotis- ja Yhdysvaltain 200-vuotisjuhliin. 1980-luvulla museon hankintoja olivat Edgar Degas’n "Kylvyn jälkeen" ja Cy Twomblyn "Fifty Days at Iliam". Museossa tehtiin 1990-luvulla monia teknisiä uudistuksia, jolloin monet toiminnoista tietokoneistettiin ja samalla kehitettiin monia energiansäästömenetelmiä.
Kokoelmat.
Museossa on yli 227 000 esineen taidekokoelma, ja sen yhdysvaltalaisen taiteen kokoelma on maan parhaita. Lisäksi sen kokoelmiin kuuluu erityisesti merkittäviä töitä renessanssin taiteesta, impressionismista ja nykytaiteesta. Tunnettuja yksittäisiä taide-esineitä ovat Rogier van der Weydenin alttarikaappi, Paul Cézannen "Kylpijät" ja Duchampin "Poikamiesten alastomaksi riisuma morsian".
Museon kokoelmat on jaettu kahdeksan eri osaston alaisuuteen. Osastot ovat yhdysvaltalainen taide, Itä-Aasian taide, 1900-lukua edeltävä eurooppalainen maalaustaide, moderni- ja nykytaide, vaatteet ja tekstiilit, eurooppalainen sisustus- ja kuvanveistotaide, Intian ja Himalajan taide sekä printit, piirrokset ja valokuvat.
Carl Björkman (poliitikko)

Carl Björkman (15. helmikuuta 1873 Turku – 5. syyskuuta 1948 Maarianhamina) oli ahvenanmaalainen poliitikko.
Björkman oli yhdessä Julius Sundblomin kanssa merkittävä Ahvenanmaan Ruotsiin liittämisen puolesta puhuja. Perusti Ahvenanmaan suojeluskunnan sisällissodan aikana, sittemmin Ahvenanmaan kysymyksen kärjistyttyä Suomen viranomaiset pidättivät hänet ja Sundblomin syytettynä maanpetoksesta. Kysymyksen ratkettua heidät vapautettiin. Björkman valittiin Ahvenanmaan maakuntahallituksen ensimmäiseksi maaneuvokseksi 1922 ja hän piti asemansa vuoteen 1938 asti.
Björkman haavoittui lievästi 21. helmikuuta 1935 kun varamaaneuvos, opettaja Theodor Mattssonin poika Runar Mattson ampui häntä kohden viisi revolverinlaukausta, joista kaksi osui Björkmaniin. Teon syynä oli se, että Björkman oli kieltäytynyt kutsumasta Theodor Mattssonia maakuntalautakunnan kokouksiin koska maakuntalaki sääti, että viran- ja toimenhaltija, joka oli täyttänyt 67 vuotta, ei saanut olla julkisessa virassa. Mattsson on jo ylittänyt tämän ikärajan.
Chorus Cathedralis Aboensis

Chorus Cathedralis Aboensis on turkulainen orkesterisäestyksellisiin suurteoksiin erikoistunut 60-80 laulajan sinfoniakuoro. CCA toimii tiiviissä yhteistyössä Turun filharmonisen orkesterin sekä Turun ja Kaarinan seurakuntayhtymän kanssa. Kuoro on perustettu vuonna 1982 ja sen taiteellisena johtajana on vuodesta 2021 alkaen toiminut MuM Paavo Hyökki. 
Sinfoniakuoro Chorus Cathedralis Aboensis (CCA) perustettiin vuonna 1982 ammattimaisen taitaville harrastajalaulajille. Kuoro sai nimensä Turun tuomiokirkon mukaan, ja sen päätehtävät ovat esiintymiset tuomiokirkon juhlajumalanpalveluksissa sekä yhteistyö Turun filharmonisen orkesterin kanssa. Turun filharmonikkojen kanssa CCA on konsertoinut jo yli 130 kertaa. CCA on esiintynyt myös RSO:n, Helsingin kaupunginorkesterin, Tampere Filharmonian, Tapiola Sinfoniettan ja Jyväskylä Sinfonian kanssa. Yhteistyötä on tehty myös esimerkiksi ranskalaisen Orchestre National du Lorrainen kanssa.
Kuoron laajaan kantaohjelmistoon kuuluvat kaikki keskeiset suuret kirkkomusiikkiteokset kuorolle ja orkesterille. Viime vuosien aikana kuoron ohjelmistoon on kuulunut kotimaisten ja kansainvälisten kapellimestareiden johdolla muun muassa Johannes Brahmsin Ein Deutsches Requiem, Ludvig van Beethovenin 9. sinfonia, Joseph Haydnin Luominen sekä Verdin, Fauren ja Mozartin Requiemit. Aiemmin kuoro on esittänyt myös teoksia Francis Poulencin Stabat Mater, Gustav Mahlerin 2. sinfonia, Edvard Giregin Peer Gynt, Zoltán Kodályn Psalmus Hungaricus, Robert Schumannin Kohtauksia Goethen Faustista, Antonin Dvořákin Stabat Mater, Leoš Janáčekin Glagoliittimessu, Sir Michael Tippettin Child of Our Time sekä Hector Berliozin Tristia. 
CCA on esiintynyt monien tunnettujen suomalaisten ja ulkomaisten solistien, kuten Karita Mattilan, Valtteri Torikan, Matti Salmisen, Jaakko Ryhäsen, Soile Isokosken, Juha Uusitalon, Jorma Silvastin, Raimo Sirkiän, Monica Groopin, Kiri Te Kanawan ja Barbara Hendricksin kanssa. CCA on järjestänyt a cappella -konsertteja esittäen mm. Einojuhani Rautavaaran Vigilian sekä toiminut myös oopperakuorona. Elokuussa 2005 CCA oli mukana Suomen Joutsenella esitetyssä Richard Wagnerin Lentävä hollantilainen -produktiossa, sekä samana syksynä Karita Mattilan Arias-konsertissa Helsingin Hartwall Arenalla. Vuonna 2012 CCA juhlisti 30-vuotisjuhlavuottaan esittämällä Brahmsin Ein Deutsches Requiemin ja syksyllä [Turku Jazz Orchestra]]n kanssa Duke Ellingtonin Sacred Concertin.
Vuonna 2017 CCA toimi oopperan Die Kalewainen in Pochjola-kuorona ja samana kesänä kuoro esitti Richard Wagnerrin Parsifal-oopperan näyttämöversiona Turun Musiikkijuhlilla. Vuoden 2021 keskeinen teos oli Panu Aaltion Luontosinfonia ulkoilmakonserttina.
CCA:n johtajina ovat aiemmin toimineet Jouko Hytönen, Raili Leinonen, Juha Kuivanen, Seppo Murto,Timo Lehtovaara ja Märt Krell.
Miguel Ángel Rubiano

Miguel Ángel Rubiano Chávez (s. 3. lokakuuta 1984 Bogotá) on kolumbialainen maantiepyöräilijä. Hän aloitti ammattilaisuransa Ceramica Panaria-Navigare -tallissa 2006–2007, edusti Centri della Calzatura - Partizan -joukkuetta 2008–2009, Meridiana-Kamenia 2010, D'Angelo &amp; Antenucci-Nippo -joukkuetta 2011, Androni Giocattoli - Venezuelaa 2012–2013, Colombia-tallia 2014–2015, Coldeportes - Claroa ja Chinese Continental Team of Gansu Bankia 2016, Coldeportes-Zenúa vuosina 2017–2019 sekä Colombia Tierra de Atletas - GW Bicicletas -joukkuetta 2020. Hän palasi kahden välivuoden jälkeen amatööritalliin vuonna 2023. 
Hän jäi kiinni octopaminen käytöstä Regio Tour -kilpailussa elokuussa 2008 ja sai kahden vuoden kilpailukiellon, joka lyheni valituksen jälkeen takautuvasti puolen vuoden mittaiseksi heinäkuussa 2009.
Rubiano voitti Italian ympäriajossa 2012 Porto Sant'Elpidioon päättyneen kuudennen etapin karattuaan irtiottoon jyrkässä nousussa noin 35 kilometriä ennen maalia.
Saavutuksia.
Lähteet:Cyclingbase, Cycling Archives
Doble Sucre Potosí GP Cemento Fancesa, 4. etapin voitto
Slovakian ympäriajo, 1. etapin voitto
Tour de San Luis, 6. etapin voitto
Slovakian ympäriajo, 3. etapin voitto
Tour de Hokkaido, kokonaiskilpailun ja 4. etapin (aika-ajo) voitto
Italian ympäriajo, 6. etapin voitto
Maantieajon Kolumbian-mestaruus
Tour of Qinghai Lake, 1. etapin voitto
Oliver Kirk

Oliver Leonard Kirk (20. huhtikuuta 1884 Beatrice, Nebraska – 14. maaliskuuta 1960 Farmington, Missouri) oli yhdysvaltalainen nyrkkeilijä ja olympiavoittaja. 
Kirk on ainoa, joka on voittanut samoissa olympiakisoissa kultaa nyrkkeilyn kahdessa eri painoluokassa. Hän voitti St. Louisin kisoissa 1904 kultaa ensin 52,2 kilon sarjassa. Kirk ei alun perin osallistunut 56,7 kilon kilpailuun, mutta otteli yleisön pyynnöstä sarjan voittajaa vastaan ja peittosi tämän. Niinpä Kirkille annettiin kultamitali myös raskaammasta painoluokasta.
Kirk siirtyi myöhemmin ammattilaiseksi ja otteli ammattilaisena vuosina 1906–1919. Hän voitti muun muassa pitkäaikaisen höyhensarjan maailmanmestarin Abe Attellin, mutta kuitenkin hävisi urallaan useammin kuin voitti.
Huipulla tuulee

Huipulla tuulee (KRÅCD 14) on Klamydia-yhtyeen kolme kappaletta sisältävä EP-levy, joka ilmestyi kesällä 1994. EP:n äänitti ja miksasi tuolloin Yö-yhtyeessä kitaraa soittanut Jani Viitanen. Viitanen vastasi myös myöhemmin samana vuonna ilmestyneen "Tippurikvartetti"-albumin äänityksestä ja miksauksesta.
EP:n nimikappale ”Huipulla tuulee” päätyi mukaan myös "Tippurikvartetti"-albumille. EP:n päättävä ”Plitskoveri” on nimensä mukaisesti suomenkielinen cover-versio Blitz-yhtyeen kappaleesta ”Razors in the Night”. EP nousi julkaisuviikollaan Suomen virallisen singlelistan sijalle 1.
Theresa Weld

Theresa Weld (myöh. Blanchard; 21. elokuuta 1893 Brookline – 12. maaliskuuta 1978 Boston) oli yhdysvaltalainen taitoluistelija ja olympiamitalisti. Hänen seuransa oli Skating Club of Boston. 
Weld voitti yksinluistelussa maansa mestaruuden vuosina 1914 ja 1920, jonka lisäksi hän oli pariluistelussa Yhdysvaltain-mestaruuskisojen korkeimmalla korokkeella Nathaniel Nilesin kanssa 1918 ja 1920. Hän meni naimisiin Charles Blanchardin kanssa ja luisteli nimellä Blanchard neljään yksilöiden ja seitsemään parien Yhdysvaltain-mestaruuteen jatkaen edelleen Nilesin kanssa. Blanchard voitti Antwerpenin olympialaisissa 1920 pronssia yksinluistelusta ja oli parikilpailussa neljäs.
Blanchard sijoittui Chamonix'ssa talviolympialaisissa 1924 neljänneksi henkilökohtaisessa kilpailussa ja ylsi parikilpailussa kuudennelle tilalle Nilesin kanssa. Pari oli yhdeksänneksi paras Sankt Moritzin kisoissa 1928, joissa Blanchard oli kymmenes yksinluistelussa. Blanchard ja Niles voittivat Pohjois-Amerikan-mestaruuden 1925, ja Blanchard oli jo sitä ennen saanut kisoista yksinluistelun kultaa 1923 ollen samalla kisahistorian ensimmäinen voittaja sarjassa.
Blanchard muutti naisten taitoluistelua pysyvästi. Hänen aikanaan naiset lähinnä piirtelivät luistimilla tarkkoja kuvioita jäähän. Blanchard lisäsi ohjelmiinsa rohkeita hyppyjä ja silmukoita, vaikka niitä moitittiin epänaisellisiksi.
Blanchard perusti "Skating"-lehden 1923 ja toimitti sitä vuoteen 1963 saakka. Hän toimi myös erilaisissa Yhdysvaltain taitoluisteluliiton komiteoissa. Blanchard valittiin kansainväliseen naisurheilun kunniagalleriaan 1989.
Joseph Jules Beecken

Joseph Jules Beecken (11. huhtikuuta 1904 – 5. helmikuuta 1948) oli belgialainen nyrkkeilijä ja olympiamitalisti. Beecken osallistui Pariisin olympialaisissa 1924 alle 72,6 kilon sarjaan, jossa hän voitti pronssia.
Ivar Alanen

Ivar Alanen (aiemmin Lammi, 11. helmikuuta 1863 Virrat – 28. maaliskuuta 1936 Parkano) oli suomalainen poliitikko, joka edusti ensin suomalaista puoluetta ja myöhemmin kokoomuspuoluetta. Hänet valittiin eduskuntaan vuoden 1917 eduskuntavaaleissa ja hän toimi tehtävissään vuoteen 1922. Alanen oli maatalous- ja talousvaliokunnissa sekä suuressa valiokunnassa.
Alanen avioitui Maria Hirvimäen kanssa vuonna 1891 ja asui maanviljelijänä Parkanossa vuosina 1894–1936.
Broilertalo

Broilertalo Oy oli siipikarja-alan yritys, jonka perustivat vuonna 1981 Lounais-Suomen Osuusteurastamo ja Satahämeen Osuusteurastamo yhdessä. Investointi muodosti jatkumon osuuskuntien 1960-luvun alussa aloittamalle broileriliiketoiminnalle.
Broilertalon varsinainen toiminta alkoi vuonna 1983, jolloin sille valmistui Säkylään tuotantolaitos.
Siipikarjanlihan käyttö Suomessa kasvoi voimakkaasti, ja se rohkaisi yhtiön omistajia merkittävään yrityskauppaan maaliskuussa 1993. Broilertalo Oy osti Cultor-konserniin kuuluneen Kariniemi Oy:n siipikarjaliiketoiminnan. Yrityskaupan seurauksena Broilertalon tuotantovolyymi kaksinkertaistui, ja yhtiön markkinaosuus nousi noin 50 %:iin.
Broilerien teurastukset ja paloittelu keskitettiin Euraan, samoin yhtiön pääpaikka. Teurastamolta vapautuneisiin tiloihin Säkylässä asettui HK Ruokatalon (nyk. HKScan Finland) valmisruokatehdas. Vuodesta 2007 tilat ovat uudistettuna olleet Länsi-Kalkkuna Oy:n kalkkunateurastamona.
Pyhäjärvi-seudun kunnille Broilertalo oli merkittävä yhteistyökumppani ja työllistäjä. Sen palveluksessa oli 223 henkeä (v. 1992) ja 759 henkeä (v. 2003).
HK Ruokatalo Oy:n tytäryhtiönä Broilertalo vastasi konsernin kotimaan siipikarjaliiketoiminnasta. Maaliskuussa 2005 Broilertalo fuusioitiin HK Ruokataloon ja sen tuotantolaitoksista tuli HK Ruokatalon tuotantolaitoksia.
Pikaluistelu talviolympialaisissa 2018

Pikaluistelussa kilpailtiin Pyeongchangin 2018 talviolympialaisissa 10.–24. helmikuuta Gangneung Ovalissa. Paikalle yleisöön mahtui 8 000 henkilöä.
Kilpailutapahtumia oli 14, joista seitsemän oli miehille ja seitsemän naisille. Uutena lajina olympiaohjelmassa oli yhteislähtökilpailu.
Kariniemi (yritys)

Kariniemi Oy on vuonna 1966 perustettu broilerinlihaa jalostava yritys Eurassa. "Kariniemen" on nykyään HKScanin tuotemerkki. Se on alkuaan ollut euralaisen Hannes Kariniemen omistama yhtiö, joka toi maahan broilerirotuisia kanoja ja kukkoja sekä myi untuvikkoja.
Yhtiön vaiheet.
Kariniemen teurastustoiminta alkoi vuonna 1968 Säkylässä ja siirtyi vuoden päästä Euran Fankkeelle.
Rehunvalmistaja Turun Muna Oy osti yhtiön vuonna 1978, ja sen nimeksi tuli Oy Hannes Kariniemi Ab. Vuonna 1981 Suomen Sokeri Oy osti vuorostaan Turun Munan ja sen mukana Kariniemen. Isossa elintarvikekonsernissa Kariniemen liiketoiminta laajeni niin, että se aloitti vuonna 1990 kirjolohen käsittelyn Kustavin kalanjalostuslaitoksessa.
Suomen Sokerin nimi muuttui Cultoriksi vuonna 1989, ja se alkoi irtaantua sivutoimialoistaan. LSO-konserniin kuuluva Broilertalo Oy osti Kariniemen siipikarjaliiketoiminnan maaliskuussa 1993. Kaupan myötä sen tuotantolaitokset Eurassa ja Köyliössä sekä niiden 290 työntekijää siirtyivät LSO:lle. 
Kariniemen kalanjalostamon Cultor myi samana vuonna 1993 Tresko Fish Oy:lle, jonka mukana se myöhemmin siirtyi Lännen Tehtaiden omistukseen.
Omana erillisenä liiketoimintana oli jo vuonna 1974 perustettu Kariniemi Oy:n sisaryhtiö Biolan Oy hyödyntämään broilerintuotannossa sivutuotteena syntyvää lantaa.
Naisten Kakkosen kausi 2011

Naisten Kakkonen on naisten jalkapalloilun kolmanneksi korkein sarjataso Suomessa. Kaudella 2011 se pelattiin kahdessa 10 ja yhdessä 11 joukkueen lohkossa. 
Nousukarsinnan jälkeen Naisten Ykköseen nousivat Pallokissat ja VJS. Pallokissat sai myöhemmin KMF:n paikan Naisten Liigassa. Marraskuussa Palloliitto nosti täydennysmenettelyn kautta FC Rauman ja Visan Pallon Ykköseen. Visan Pallon paikka siirrettiin uudelle seuralle Merilappi Unitedille. Tammikuussa KSF nostettiin Ykköseen luopumisten takia. 
Naisten Kolmoseen kaudeksi 2012 putosivat FC Kasiysi, HyPS, KoPa ja Norrvalla FF.
Lohko A.
VJS nousukarsintaan. FC Kasiysi ja HyPS putosivat Naisten Kolmoseen.
Lohko B.
FC Rauma nousukarsintaan. KoPa putosi Naisten Kolmoseen. 
Lohko C.
Pallokissat ja Visan Pallo-j nousukarsintaan. Norvalla FF putosi Naisten Kolmoseen.
Ritva Sarin-Grufberg

Ritva Sarin-Grufberg (s. 17. toukokuuta 1944) on ahvenanmaalainen poliitikko. Hän on toiminut Maarianhaminan kaupunginjohtajana vuosina 1988–1999 sekä 2003–2007. Näiden välillä Sarin-Grufberg oli Ahvenanmaan maakuntapäivien edustajana 1999–2001 sekä maakuntahallituksen sosiaali- ja ympäristöministerinä 2001–2003.
Sarin-Grufberg on naimisissa juristi Lennart Grufbergin kanssa.
Olof Salmén

Olof Salmén (16. tammikuuta 1927 Saltvik – 28. toukokuuta 2011) oli ahvenanmaalainen poliitikko. Hän oli Ahvenanmaan maakuntapäivien jäsenenä vuosina 1971–1975, 1979, 1988–1999 ja 2001–2003, maakuntahallituksen jäsenä 1980–1987 sekä sen valtiovarainministerinä 1999–2001. Salmén oli myös Pohjoismaiden neuvoston presidentti 1996–1997.
Klaipėdan satama

Klaipėdan satama (, , LOCODE: LT KLJ) on Klaipėdassa sijaitseva Liettuan suurin satama. Satama-alueen laiturit sijaitsevat noin kymmenen kilometriä pitkällä rantakaistaleella Kuurinkyntään itäpuolelle jäävän suojaisan lahden (Kuurinhaffi) suulla.
Rahtimäärät.
Satama on rahtimäärältään yksi Baltian maiden suurimmista Tallinnan ja Riian sataman ohella. Joissain Liettuan tilastoissa Mažeikiain öljynjalostamoa palvelevan raakaöljyn tuontiterminaalin eli Būtingėn öljyterminaalin rahtimäärät luetaan osaksi Klaipėdan sataman arvoja, mutta yleensä nämä käsitellään erikseen. Vuonna 2012 rahtimäärällä mitattuna rahdin suurimmat tuoteryhmät olivat: lannoitteet (27,6 % tonnimäärästä), öljytuotteet (23,4 %), ro-ro (13,7 %) ja konttiliikenne (12,4  %). Sataman kautta viedään huomattavasti esimerkiksi valkovenäläisen lannoitetehdas Belaruskalin tuotantoa. Satama uudistaa konttiterminaaliaan suurempien konttialusten vastaanottoon sopivaksi. Vuonna 2011 sataman kautta kulki kontteja 382 000 TEU:n verran.
Klaipėdan sataman vuosittainen rahtimäärä:&lt;br&gt;
LNG-terminaali.
Klaipėdan satama on rakentamassa nesteytetyn maakaasun tuontia varten LNG-termiaalia, joka valmistunee suunnitelmien mukaan loppuvuoden 2014 aikana. Tähän liittyen Klaipėdan kaupunki on hyväksynyt hankkeen ympäristövaikutuksien arvioinnin. Norjasta on sovittu vuokratavan kelluva LNG-varastointi ja uudelleennesteytysasema, joka muodostaa keskeisen osan Klaipėdan satamaan rakennettavaa LNG-terminaalia. Hankinnalla lisätään osaltaan maakaasun vaihtoehtoisia hankintatapoja Liettuassa ja Baltian maiden alueella. Liettua on myös sopinut 30 % nykyistä Gazpromin maakaasun hintatasoa edullisemman maakaasun hankkimisesta yhdysvaltalaisyritykseltä vuodesta 2015 alkaen. Terminaalin myöhemmän jakelun mahdollistamiseksi Liettuan parlamentti hyväksyi kesällä 2012 lain, jonka mukaan Gazpromin nykyään osittain omistama maakaasun jakeluyhtiön tulee jakaa erillisiksi kaasunmyynti- ja jakeluyhtiöiksi. Tuleva LNG-terminaalin kaasu voitaisiin jakaa uuden jakeluyhtiön kautta ilman, että venäläisyhtiö Gazprom torjuu uuden kaasuntoimittajan. Liettua myös vaatii kaasuntuojia ostamaan vähintään 25% kaasustaan uuden LNG-terminaalin kautta maahantuodusta kaasusta.
LNG-terminaalien rakentaminen osaltaan helpottaa tämän vähäpäästöisemmän polttoaineen käyttämistä uuden sukupolven laivamoottoreissa. Mahdollista laivakäyttöä varten tarvitaan myös LNG:n jakelu- ja tankkauspisteitä (bunkraus) Itämeren kulkusatamiin.
Harriet Lindeman

Harriet Lindeman (s. 16. kesäkuuta 1946) on ahvenanmaalainen poliitikko. Hän on ammatiltaan sairaanhoitaja.
Lindeman valittiin Ahvenanmaan maakuntapäiville vuonna 1987. Vuosina 1991–1995 hän toimi maakuntahallituksen sijaismaaneuvoksena. Tämän jälkeen hän oli kulttuuri- ja koulutusministerinä vuodet 1995–1999, sosiaali- ja ympäristöministerinä 1999–2001 ja 2005–2007 sekä maakuntapäivien toisena varapuhemiehenä 2003–2005.
Hän vetäytyi politiikasta vuonna 2007.
Alppihiihdon maailmancup 2012–2013

Alppihiihdon maailmancup 2012–2013 oli historian 47. alppihiihdon maailmancup -kausi. Kausi alkoi Itävallan Söldenissä 27. lokakuuta 2012 ja päättyi Sveitsin Lenzerheidessa 17. maaliskuuta 2013. Miehillä oli yhteensä 36 osakilpailua ja naisilla 37. Kauden aikana laskettiin kaksi pujottelun kaupunkikilpailua, toinen Münchenissä ja toinen Moskovassa. Lisäksi kalenterissa oli Lenzerheidessa järjestetty joukkuekilpailu.
"Lähde: FIS"
"Lähde: FIS"
"Lähde: FIS"