tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Hellevi Keko

Hellevi Keko (s. 23. huhtikuuta 1944 Kauhava) on suomalainen valokuvamalli, joka työskenteli Ford-mallitoimistossa New Yorkissa 1960-luvulla.
1940-luvun puolenvälin paikkeilla syntynyt Hellevi Keko kävi Kauhavalla kansakoulua luokkatovereinaan muiden muassa Jukka Kemppinen ja Antti Tuuri. Hellevi Keon kansainvälinen malliura alkoi, kun hänet valittiin "Me Naiset" -lehden ensimmäisen valokuvamallikilpailun voittajaksi 1962. Valitsijoina olivat Sanoma-yhtiön pääomistajan Aatos Erkon vaimo Jane Erkko sekä Ford-mallitoimiston omistaja Eileen Ford, joka kuului Jane Erkon tuttavapiiriin tämän asuttua pitkään New Yorkissa. "The New York Times" mainitsee Eileen Fordin muistokirjoituksessa Hellevi Keon esimerkkinä Fordin perusteellisuudesta mallien etsinnässä: hänelle ei kelvannut yksikään suomalaisten valitsemasta 20 finalistista, vaan hän halusi selata läpi kaikkien 700 osallistujan valokuvat ja löysi niiden joukosta Hellevi Keon.
Hellevi Keko esiintyi muotikuvissa muun muassa "Vogue-, Seventeen-" ja "Good Housekeeping" -lehdissä sekä Revlon-kosmetiikkamerkin ja Sears-tavarataloketjun mainoksissa.
Vuonna 1970 Hellevi Keko avioitui Yhdysvalloissa Curtis Jonesin kanssa.
Gaylord Silly

Gaylord Silly (ranskankielinen lausunta: [sijˈi]; s. 20. helmikuuta 1986) on ranskalais-seychelliläinen juoksija, joka edustaa kansainvälisesti Seychellejä. Silly on syntynyt Ranskan Vendômessa seychelliläiselle äidille ja ranskalaiselle isälle. Hänellä on Ranskan ja Seychellien kaksoiskansalaisuus.
Sillyn päälajit ovat 3000 metrin estejuoksu, 800 metrin juoksu ja maastojuoksu. 3000 metrin estejuoksussa hän teki henkilökohtaisen ennätyksensä (8:57:71) Coulainesissa 21. toukokuuta 2017. 800 metrin juoksun ennätysaikansa (1:54:14) hän on juossut Aubiéressä 5. tammikuuta 2013. 
Silly sijoittui Afrikan-mestaruuskilpailujen 3 000 metrin estejuoksussa 12:nneksi 2012. Hän on osallistunut viisi kertaa maastojuoksun MM-kilpailuihin sijoittuen parhaimmillaan 104:nneksi 2015. Sisäratojen MM-kilpailuissa hän karsiutui 800 metrin alkuerissä 2012 ja 1 500 metrillä 2022. Puolimaratonin MM-kilpailuissa hän oli 89:s 2009.
Sound &amp; Fury

Sound &amp; Fury () oli Edward Vesalan järjestämä jazz-musiikkityöpaja, josta muodostui yhtye Edward Vesala Sound and Fury (myös Saund and Fury, kuten nimi kirjoitettiin "Lumi"-albumilla). Yhtye esiintyi Vesalan neljällä viimeisellä soolo-albumilla "Lumi", "Ode to Death of Jazz", "Invisible Storm" ja "Nordic Gallery". Yhtye julkaisi myös yhden singlen, "Winds of Sahara" / "I Tell You Story". Vuonna 2013, lähes neljätoista vuotta Vesalan kuoleman jälkeen, yhtye julkaisi lähinnä Vesalan levyttämättömästä materiaalista albumin "Pulsacion". Tuorein levytys on Vesalan, Haarlan ja Tapion sävellyksistä koostuva "Thundering Of Dawn" -levy vuodelta 2018. Yhtye soittaa myös muutamalla Sielun Veljien "Musta Laatikko" -kolmoisalbumin kappaleella. Yhtyeen nimen kirjoitusasu vaihtelee, esimerkiksi "Lumi"-albumin kannessa yhtyeen nimi on muodossa "Edward Vesala Saund and Fury".
Mirjami Suonio

Aino Mirjami Suonio (o.s. "Oittinen", 11. huhtikuuta 1906 Helsinki – 21. huhtikuuta 1987 Ródos) oli suomalainen lastenkirjailija ja radiojuontaja.
Mirjami Suonion vanhemmat olivat postihallituksen liikenneosaston johtaja Pekka Oittinen ja laulunopettaja Minna Kajaan. Hän oli naimisissa oopperalaulaja ja näyttelijä Aatto Antero Suonion (1897–1944) kanssa.
Jäätyään leskeksi Suonio aloitti Yleisradion palveluksessa ja toimi puheohjelmien osaston sihteerinä eläkkeelle jäämiseensä vuoteen 1967 asti. Varsinaisen toimensa ohella hän teki lapsille tarkoitettua ohjelmaa. Suonio juonsi vuosina 1949–1959 "Perheen nuorimmille" -nimistä radio-ohjelmaa, jossa hänet tunnettiin nimellä "Mirri-täti".
Rakkauden FAQ

Rakkauden FAQ on suomalainen viihdeohjelma, jossa panelistit vastaavat rakkauteen ja seksiin liittyviin kysymyksiin. Ohjelman ensimmäinen jakso esitettiin Liv-kanavalla 2. huhtikuuta 2014. Ohjelmaa juontaa André Wickström.
Ohjelmassa viikoittain vaihtuvat vakiopanelistit Simo Frangén, Satu Silvo, Ismo Leikola, Lorenz Backman, Suvi West, Harri Moisio ja Laura Paloheimo vastaavat ohjelman nimen mukaisesti rakkauden usein kysyttyihin kysymyksiin. Toisinaan ohjelmassa on myös yksi vieraileva panelisti. Oikeat vastaukset kysymyksiin antaa kaksi seksuaaliterapeuttia, joiden mukaan panelistit saavat pisteitä oikeasta tai eniten oikeaan suuntaan olevasta vastauksesta.
Ohjelmassa käsiteltävien aiheiden vuoksi yksi sarjan jaksoista on saanut K-18 -ikärajan.
Cristina Scarlat

Cristina Scarlat (s. 3. maaliskuuta 1981) on moldovalainen laulaja, joka edusti Moldovaa vuoden 2014 Euroviisuissa Kööpenhaminassa kappaleella ”Wild Soul”. Hän kilpaili Eurovision laulukilpailun ensimmäisessä semifinaalissa, ja jäi semifinaalin 16. ja viimeiselle sijalle.
All That I’ve Got

All That I’ve Got on englantilaisen laulaja-lauluntekijän Rebecca Fergusonin kappale hänen toiselta studioalbumiltaan "Freedom". Se julkaistiin singlenä 2. maaliskuuta 2014. Kappaleen on tehnyt Ferguson yhdessä Jarrad Rogersin kanssa. 
Fergusonin mukaan kappaleen sanoma on se, että ei kannata ottaa lokaa niskaan keneltäkään. ”Se on laulu, jota voi soittaa, kun ihmiset tuhlaavat omaa aikaasi”, laulaja kertoi haastattelussa.
Digital Spylle laulaja kertoi seuraavaa: ”Se on sisukas. Mielestäni se on oikea naisen voimaantumishymni ja tahdon, että se otetaan hyvin vastaan.”
Moomuse kirjoitti kappaleen olevan loistava verraten sitä Adelen tuotantoon.
Singlelle ei koskaan julkaistu virallista musiikkivideota, mutta Rebecca Fergusonin YouTube-kanavalle ladattiin kuitenkin video akustisesta live-esiintymisestä.
Punakurkkumesikko

Punakurkkumesikko ("Myzomela eques") on mesikoiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Punakurkkumesikkoa tavataan Indonesiassa ja Papua-Uudessa-Guineassa. Lajin ei uskota olevan vaarassa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Tuhkamesikko

Tuhkamesikko ("Myzomela obscura") on mesikoiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Tuhkamesikkoa tavataan Australiassa, Indonesiassa ja Papua-Uudessa-Guineassa. Lajia on kuvattu suhteellisen yleiseksi, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Punamesikko

Punamesikko ("Myzomela cruentata") on mesikoiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Punamesikkoa tavataan Indonesiassa ja Papua-Uudessa-Guineassa. Lajin ei uskota olevan vaarassa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Pauli Vaalas

Pauli Oskar Gunnar Vaalas, sukunimi vuoteen 1930 "Widell" (12. lokakuuta 1906 Tampere – 8. joulukuuta 1985 Helsinki) oli suomalainen kustannusliikkeen johtaja ja uskonnollinen kirjailija.
Pauli Vaalaksen vanhemmat olivat Johan Oskar Widell ja Pauliina Jääkäri. Hän oli naimisissa Olga Minna Maria "Maija" von Bellin (1906–1979) kanssa.
Vaalas toimi 1938–1957 Suomen Lähetysseuran kustannusliikkeen johtajana. 
Vaalas on sanoittanut Suomen evankelis-luterilaisen kirkon virsikirjan virren 162 "Kristus-kuningas".
Rubiinimesikko

Rubiinimesikko ("Myzomela nigrita") on mesikoiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Rubiinimesikkoa tavataan Indonesiassa ja Papua-Uudessa-Guineassa. Lajin on kuvattu olevan paikallisesti melko yleinen, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Eero Väre (jääkiekkoilija)

Eero Väre (s. 20. joulukuuta 1984 Savonlinna) on suomalainen entinen jääkiekkomaalivahti, joka on edustanut SM-liigassa SaiPaa ja HPK:ta.
Sakari Määttänen

Sakari Määttänen (12. elokuuta 1938 Viipuri – 22. tammikuuta 1992 Helsinki) oli suomalainen toimittaja ja tietokirjailija, joka toimi pitkään suomalaisten lehtien kirjeenvaihtajana New Yorkissa ja myöhemmin Berliinissä.
Määttänen aloitti toimittajanuransa "Viikkosanomat"-aikakauslehdessä vuonna 1962. Hän sai pian vuoden stipendin tutustuakseen Yhdysvaltain yhteiskuntaan ja journalismiin 1963–1964. Hän palasi Suomeen ja Sanoma-konsernin palvelukseen, mutta työskenteli taas vuodet 1966–1973 New Yorkissa ensin "Viikkosanomien" palveluksessa ja sitten freelance-toimittajana. Pohjois-Amerikan tapahtumien lisäksi Määttänen seurasi tarkoin Latinalaisen Amerikan poliittisia tapahtumia, kuten vuoden 1973 sotilasvallankaappausta Chilessä.
Vuodesta 1973 Määttänen työskenteli "Helsingin Sanomien" toimittajana 12 vuoden ajan. Vuonna 1990 hän siirtyi "Suomen Kuvalehden" kirjeenvaihtajaksi yhdistyneeseen Berliiniin. Hän kuoli syöpään 1992.
Määttänen tunnettiin persoonallisesta ja osallistuvasta kirjallisesta ilmaisusta ja toi esiin vahvoja mielipiteitään kolumnistina. Hän kirjoitti uransa aikana myös neljä kirjaa. Määttäsen teoksista kohutuin oli "Tapaus Jakobson" (1973), joka kuvaili Suomen YK-suurlähettilään Max Jakobsonin kampanjaa Yhdistyneiden kansakuntien pääsihteerinvaalissa syksyllä 1971. Kirjaa varten Määttänen oli saanut käyttöönsä ulkoministeriön salaisia asiakirjoja.
Määttänen kirjoitti "Helsingin Sanomien" kolumnissaan 10. joulukuuta 1988 "Saksat eivät yhdisty huomenna" vain vuosi ennen Itä-Saksan kommunistihallinnon kaatumista, että "DDR on hyvinvointivaltio, ja sellaisena aivan yhtä pysyvä kuin ja tukeva kuin Itävalta", ja että se "tuottaa kohtuullisesti ja riittävästi palveluja ja kulutustavaraa kansalaistensa käyttöön". Määttäsen mukaan Itä-Saksan "muutamat toisinajattelijat" olisivat voineet muuttaa länteen, mutta eivät niin tee, koska "DDR:ssä työttömyys, kilpailu ja sosiaaliset sairaudet eivät ole samaa luokkaa kuin [Saksan] Liittotasavallassa". Kaiken kaikkiaan kirjoituksessaan hän kritisoi Max Jakobsonia, joka oli arvellut Saksojen yhdistymistä ulkoasianvaliokunnan 70-vuotisjuhlassa. Määttäsen mukaan Jakobsonin ajattelu edusti menneisyyttä ja pysähtyneisyyttä, eikä "muutoksen merkkejä Saksojen suhteissa ole havaittavissa." 
Määttänen oli 1960-luvun puolivälistä 1980-luvun alkuun naimisissa valokuvamalli Pia Määttäsen, o.s. Christiansen, kanssa. Heillä on kolme aikuista lasta, joista kaksi on adoptoituja.
Glukoosi-alaniinisykli

Glukoosi-alaniinisykli tai -kierto tai pelkkä alaniinikierto on aineenvaihdunnan reitti, joka on Corin syklin kanssa osin päällekkäinen. Lihakset tuottavat glukoosista glykolyysissä pyruvaattia, jota ei raskaan liikunnan aikana saada hapetettua sitruunahappokierrossa, koska happea on tässä tilanteessa riittämättömästi tarjolla. Tällöin pyruvaatti voi transaminaatiolla muuttua alaniiniksi. Tämä siirtyy verenkierron kautta maksaan, jossa se muuttuu transaminaatiolla takaisin pyruvaatiksi. Tämä voidaan käyttää glukoneogeneesissä tuottamaan glukoosia, joka kuljetetaan verenkierrossa lihasten käytettäväksi. Glukoosi muttuu taas pyruvaatiksi ja edellä kuvatut tapahtumat ehkä toistuvat: tämä on glukoosi-alaniinisykli.
Kierrolle vaihtoehtoisesti lihasten pyruvaatti voidaan hapettaa maitohappokäymisellä anaerobisesti laktaatiksi.
Kierto.
Pyruvaatti muodostuu glukoosista glykolyysissä.
Lihassolujen solulimassa transaminaation eli aminoryhmän -NH2 siirron molekyyliltä toiselle tekee alaniiniaminotransferaasi. Tämä siirtää glutamaatin aminoryhmän pyruvaatille. Pyruvaatista muodostuu alaniini ja glutamaatista alfa-ketoglutaraatti. Alaniini siirtyy verenkiertoon ja sieltä maksaan. Tämä tasapainoreaktio on:
pyruvaatti + glutamaatti ⇌ alaniini + alfa-ketoglutaraatti
Maksasolujen solulimassa alaniinille transaminaation tekee sama alaniiniaminotransferaasi, mutta reaktio on päinvastainen kuin yllä: maksassa jo oleva alfa-ketoglutaraatti muuttuu glutamaatiksi ja verestä tullut alaniini muuttuu pyruvaatiksi. Pyruvaatti muuntuu sitten usein glukoosiksi glykoneogeneesissä ja päätyy vereen lihasten käyttöön.
Kierron oheistapahtumat.
Maksassa muodostunut glutamaatti voi siirtyä mitokondrioihin, joissa glutamaattidehydrogenaasi vapauttaa siitä ammoniumionin NH4+. Nämä ovat myrkyllisiä, joten ne päätyvät ureakiertoon, jossa ne muuntuvat paljon vaarattomammaksi ureaksi. Tämä poistuu virtsan mukana. Glutamaatti voi vaihtoehtoisesti transaminoitua oksaloasetaatin kanssa aspartaattiaminotransferaasilla muodostaen tästä aspartaatin. Aminoryhmä voi aspartaattina osallistua tässä muodossa ureakiertoon.
Merkitys.
Kierron avulla pyritään siirtämään aineenvaihdunnan rasitusta lihaksilta maksalle: raskaassa liikunnassa lihakset pyrkivät keskittymään vain energian eli ATP:n käyttöön ja maksa taas tuottamaan energiaa glukoosina lihaksille.
Lisäksi liikunnassa lihasten proteiinit vaurioituvat vapauttaen myrkyllisiä ammoniumioneita. Kierron avulla ne saadaan poistettua alaniinina (tähän sitoutuneena ionit eivät ole vaarallisia) maksaan ja sieltä lopulta virtsaan.
Feng Guozhang

Feng Guozhang (; 7. tammikuuta 1859 Heijan – 12. joulukuuta 1919 Peking) oli kiinalainen sotilas ja poliitikko. Hän toimi Kiinan tasavallan varapresidenttinä vuosina 1916–1917 ja presidenttinä 1917–1918. Hän perusti niin sanotun Zhilin klikin.
Feng kunnostautui sotilaana Qing-dynastian viimeisinä vuosina. Tasavallan ensimmäisinä vuosina hän auttoi presidentti Yuan Shikaita kukistamaan kapinointia Etelä-Kiinassa. Hän ei kuitenkaan hyväksynyt Yuanin suunnitelmia julistaa itsensä keisariksi. Yuan nimitti Fengin esikuntapäällikökseen, mutta piti häntä samalla silmällä. Keväällä 1916 puhjenneen kapinan aikana Feng oleskeli Nanjingissa ja neuvoi Yuania taipumaan opposition vaatimusten edessä. Yuanin kuoltua saman vuoden kesäkuussa presidentiksi tuli kenraali Li Yuanhong ja parlamentti valitsi Fengin varapresidentiksi. Kesä–heinäkuun 1917 lyhytaikaisen monarkistisen kaappausyrityksen aikana Li luovutti presidentin tehtävät Fengille, joka jatkoi myös kaappauksen kukistamisen jälkeen vt. presidenttinä. Hänen kaudellaan Kiina liittyi ensimmäisen maailmansotaan julistamalla elokuussa 1917 sodan Saksalle.
Feng päätyi kilpailemaan vallasta pääministerinä huhtikuusta 1916 alkaen toimineen marsalkka Duan Qiruin kanssa. Kummallakin oli tukenaan oma Beiyangin armeijan ryhmä: Fengillä niin sanottu Zhilin klikki ja Duanilla Anhuin klikki. Syyskuussa 1917 Sun Yat-senin johtamat vallankumoukselliset perustivat Etelä-Kiinaan kilpailevan hallituksen, joka yritti saada suurvaltojen tunnustuksen. Feng olisi halunnut ratkaista tilanteen rauhanomaisesti, mitä Duan ei hyväksynyt. Duan erosi välillä protestiksi pääministerin tehtävästä, mutta sai tukijoukkojensa avulla painostettua Fengin ryhtymään sotatoimiin etelän hallitusta vastaan. Heikoksi presidentiksi jäänyt Feng erosi syyskuussa 1918.
Tang Jiyao

Tang Jiyao (; 1881 Huize, Yunnan – 23. toukokuuta 1927 Kunming) oli kiinalainen sotilas, joka toimi vuosina 1913–1927 Yunnanin maakunnan kuvernöörinä. Kun presidentti Yuan Shikai vuonna 1915 yritti julistaa itsensä keisariksi, Tang vaikutti ratkaisevasti suunnitelman epäonnistumiseen antamalla tukensa Yuania vastustaneille kapinallisille. Myöhemmin Tang tuki varautuneesti Sun Yat-senia. Sunin kuoltua vuonna 1925 Tang yritti huonolla menestyksellä julistautua tämän seuraajaksi Etelä-Kiinan kansallisen hallituksen johtajana. Hänen valtansa Yunnanissa rapautui hänen hallintonsa korruption seurauksena.
Otto Tikka

Otto Tikka (s. 26. kesäkuuta 1990) on suomalainen salibandyn pelaaja, pelipaikaltaan puolustaja. Hän edustaa kaudella 2013–2014 Salibandyliigassa pelaavaa jyväskyläläista Happeeta.
Suomen maajoukkueessakin useaan otteeseen pelannut, hyökkäävänä puolustajana tunnettu Tikka omaa yhden maailman kovimmista laukauksista.
Ray William Johnson

Ray William Johnson (s. 14. elokuuta 1981 Oklahoma City) on yhdysvaltalainen videobloggaaja, tuottaja ja näyttelijä, joka on tullut tunnetuksi YouTube-sarjastaan "Equals Three". Johnsonin kanavalla, jolla myös "Equals Threetä" lähetetään, videoita on julkaistu yli 495. Videoita on katsottu jo yli 3 miljardia kertaa ja tilaajia kanavalla on yli 13 miljoonaa. Johnson asuu Los Angelesissa.
"Equals Threessä" juontaja esittelee hauskoja tai viraalisia internetvideoita ja kommentoi niitä humoristisesti. Yhdessä jaksossa esitellään yleensä kolme lyhytvideota ja videoiden kesto on noin 3–6 minuuttia. Robby Motz on toiminut "Equals Threen" juontajana Johnsonin siirryttyä vain tuottamaan ohjelmaa vuoden 2014 alussa. Vuonna 2015 Johnson lopetti ohjelmiensa tuottamisen ja alkoi julkaista YouTubessa vlogeja vuonna 2018, kunnes keskitti tuotantonsa Facebookiin ja Instagramiin.
Cao Kun

Cao Kun (Wade-Giles: Tsao Kun; 12. joulukuuta 1862 – 15. toukokuuta 1938) oli kiinalainen poliitikko ja sotaherra, joka toimi Kiinan tasavallan presidenttinä vuosina 1923–1924.
Cao aloitti sotilasuransa rivimiehenä ja pääsi 35-vuotiaana sotakouluun, josta valmistui vuonna 1890. Hän sai vuonna 1895 tehtäväkseen perustaa uuden sotakoulun. Hänet nimitettiin 1901 rykmentin- ja seuraavana vuonna prikaatinkomentajaksi. Vuonna 1911 Cao lähetettiin taistelemaan vallankumousta vastaan ja hänet nimitettiin ylipäälliköksi Jangtsen yläjuoksun alueella. Vuonna 1915 presidentti Yuan Shikai lähetti hänet kukistamaan Cai En kapinaa. Seuraavana vuonna Cao nimitettiin Zhilin maakunnan sotilaskuvernööriksi ja vuosina 1917–1919 hän johti hallituksen joukkoja sotaretkellä Sun Yat-senin johtamaa Etelä-Kiinan kilpailevaa hallitusta vastaan. Vuoden 1920 vallankaappuksessa hän asettui tukemaan kenraali Wu Peifua. Cao pääsi presidentiksi lokakuussa 1923 laajamittaisella äänten ostamisella. Vuotta myöhemmin kenraali Feng Yuxiang pakotti hänet luopumaan vallasta. Hänen seuraajakseen tuli marraskuussa 1924 Duan Qirui.
Hannu Torvinen

Hannu Torvinen (s. 12. helmikuuta 1992 Lahti) on suomalainen raviohjastaja. 
Jämsässä asuva Torvinen aloitti uransa vuonna 2008 16-vuotiaana ja voitti heti ensimmäisen ajamansa ravilähdön. Hänen vuosittaiset voittomääränsä nousivat nopeasti ja hän kohosi muutamassa vuodessa Suomen huippuohjastajien joukkoon. Läpimurtokaudellaan 2013 hän ajoi yhteensä 159 voittoa, jolla Torvinen sijoittui Suomen ajajaliigassa neljänneksi Mika Forssin, Ari Moilasen ja Harri Koivusen jälkeen. Hänet palkittiin myös vuoden 2013 ohjastajana.
Hannu Torvinen on pelannut myös jääkiekkoa. Hän on edustanut A-nuorten SM-liigassa JYPiä ja SaiPaa sekä II- ja III-divisioonissa Jämsänkosken Ilvestä ja Jämsän Kiekko-Susia. Kaudella 2007–2008 Torvinen pelasi yhden alle 16-vuotiaiden maaottelun.
Hänen isänsä on tunnettu suomenhevosmies Heikki Torvinen. Myös Hannu Torvisen veli Jukka Torvinen on raviohjastaja.
Hersonin kuvernementti

Hersonin kuvernementti (, ) oli Venäjän keisarikunnan kuvernementti vuosina 1802–1920, joskin aivan aluksi, nimenä oli kuvernementtikaupungin mukaan Mykolajivin (Nikolajevin) kuvernementti (1802–1803). Kuvernementti perustettiin vuonna 1802 pilkottaessa aluelaajennusten kasvattamaa "Uuden Venäjän kuvernementtiä" (, Novorossijskaja gubernija) pienempiin osiin. 
Kuvernemenin naapureina olivat pohjoisessa Podolian, Kiovan ja Pultavan kuvernementit, idässä Jekaterinoslavin ja kaakossa Taurian kuvernementti. Lounaassa alue rajoittui Mustaanmereen ja lännessä Bessarabian kuvernementtiin. 
Väestön määrä oli kasvanut voimakkaasti kuvernementin perustamisen jälkeen ja suuri osa väestönkasvusta selittyi muuttoliikkeellä alueelle. Vuonna 1812 kuvernementin väkiluku oli noin 245 000, vuonna 1851 893 000, vuonna 1863 1 330 000, vuonna 1885 2 027 000, vuonna 1897 2 733 600 ja vuonna 1914 jo 3 744 600.
Kuvernementti jakautui kihlakuntiin (ujezd), joita oli vuonna 1897 kuusi.
Vuoden 1897 väestönlaskennan aikaan kuvernementin asukasluku oli 2 733 612. Asukkaista maaseutuväestöä oli 71,1 prosenttia ja kaupunkilaisia 28,9 prosenttia. Suurimmat kaupungit olivat Odessa (403 815 as.), Mykolajiv (92 012 as.), Jelisavetgrad (61 488 as.) ja H’erson (59 076 as.). Näistä Odessa oli samalla erityisasemassa oleva hallintoalue (градоначальство) ja Mykolajiv (Nikolajev) erityisasemassa oleva sotilaallinen hallintoalue (военн. градоначальство). 
Asukkaiden etnisistä ryhmistä suurimmat olivat ukrainalaiset (53,5 %, 1 462 039 as.), (iso)venäläiset (21,0 %, 575 375 as.), juutalaiset (11,8 %, 322 537 as.), moldovalaiset ja romanialaiset (5,4 %, 147 218 as.) sekä saksalaiset (4,5 %, 123 453 as.). Väestönkasvun, kaupungistumisen ja kuvernementiin suuntautuvan muuttoliikkeen johdosta etninen jakauma oli muuttunut huomattavasti vuosikymmenten saatossa. Vielä 1850-luvulla ukrainalaisia oli ollut 68–75, romanialaisia 8–11, (iso)venäläisiä vain 3–7, juutalaisia 6, saksalaisia 4, bulgarialaisia 2 prosenttia. Tämän lisäksi kuvernementissa asui muun muassa serbejä, kreikkalaisia ja romaneja.
Kuninkuusravit 2011

Vuoden 2011 Kuninkuusravit järjestettiin Ylöjärvellä Teivon raviradalla 30.–31. heinäkuuta. Kyseessä olivat kolmannet Teivossa pidetyt Kuninkuusravit, edelliset oli järjestetty vuosina 1978 ja 1995. Tampereen Hippos toimi Kuninkuusravien isäntänä vuosina 1932, 1945 ja 1953
Ravikuninkaaksi Teivossa kruunattiin Ari Moilasen ohjastama ja Seppo Suurosen valmentama Villihotti. Kokonaiskilpailun toiseksi sijoittui niin ikään Suurosen valmennustallista tullut Tuokkolan Touho. Kilpailu oli historiallisen tasainen, sillä molemmat oriit saavuttivat saman kokonaisajan 9.33,9. Ravikuninkaaksi kruunattiin sääntöjen mukaan Villihotti, koska se sijoittui päätösmatkalla paremmin, vaikka ei voittanut yhtään osalähtöä. Tuokkolan Touho sen sijaan oli paras 1 600 metrin matkalla. Kolmanneksi kuninkuuskilpailussa tulo vuoden 2009 ravikuningas Patrikin Muisto. Saman tallin hevosten kaksoisvoitto oli Kuninkuusravien historian ensimmäinen.
Kuningatartittelin voitti kolmannen kerran peräkkäin Pertti Puikkosen ohjastama ja valmentama I.P. Vipotiina. Kaikki kolme osalähtöä voittaneen tamman yhteisaika 9.31,8 oli kuningatarkilpailun uusi ennätys. Se oli myös 2,1 sekuntia parempi kuin Villihotin voittoaika oriiden kilpailussa. 
Kuninkuusravien yhteydessä ravataan perinteisesti myös 4- ja 5-vuotiaille suomenhevosille tarkoitetut Pikkuprinssi ja Pikkukunkku. 4-vuotiaiden Pikkuprinssin voitti Ylöjärvellä Tommi Kylliäisen ohjastama Elmoori ja 5-vuotiaiden Pikkukunkun Jukka-Pekka Kauhasen Gustav Dahlia.
Uudenirlanninpunamesikko

Uudenirlanninpunamesikko ("Myzomela pulchella") on mesikoiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Uudenirlanninpunamesikkoa tavataan Papua-Uudessa-Guineassa Uuden-Irlannin saarella. Lajia on kuvattu melko yleisestä yleiseksi, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Wetarinpunamesikko

Wetarinpunamesikko ("Myzomela kuehni") on mesikoiden heimoon kuuluva varpuslintu. 
Levinneisyys.
Wetarinpunamesikkoa tavataan Indonesiassa Wetarin saarella. Aiemmin laji on luokiteltu silmälläpidettäväksi, koska sitä tavataan vain pienellä saarella ja sen populaation uskotaan olevan pieni. Uusimpien tietojen mukaan laji saattaa kuitenkin olla yleisempi, kuin aiemmin on luult u ja vuodesta 2016 alkaen se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Punahuppumesikko

Punahuppumesikko ("Myzomela erythrocephala") on mesikoiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Punahuppumesikkoa tavataan Australiassa, Indonesiassa ja Papua-Uudessa-Guineassa. Lajia on kuvattu paikallisesti melko yleiseksi, ja sen kannankehitys on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Pikkupunamesikko

Pikkupunamesikko ("Myzomela adolphinae") on mesikoiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Pikkupunamesikkoa tavataan Indonesiassa ja Papua-Uudessa-Guineassa. Lajia on kuvattu paikallisesti melko yleisestä yleiseksi. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Krimin federaatiopiiri

Krimin federaatiopiiri () on yksi Venäjän yhdeksästä federaatiopiiristä. Se kattaa Krimin niemimaalla olevat, Venäjän miehittämät Ukrainan alueet, joiden miehitystä ja liitämistä Venäjään vuonna 2014 kansainvälinen yhteisö ei tunnusta.
Krimin federaatiopiiri perustettiin 21. maaliskuuta 2014, kun kahdenvälinen valtiosopimus "itsenäisen Krimin tasavallan" liittymisestä Venäjän federaatioon astui voimaan ratifiointiprosessin päätyttyä.
Krimin federaatiopiiriin kuuluu kaksi federaatiosubjektia: Krimin tasavalta ja Sevastopolin liittokaupunki. Federaatiopiirin hallinnollinen keskus on Simferopol. Oleg Belaventsev on nimitetty presidentin täysivaltaiseksi edustajaksi Krimin federaatiopiirissä.
Molukkienpunamesikko

Molukkienpunamesikko ("Myzomela boiei") on mesikoiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Molukkienpunamesikkoa tavataan Indonesiassa. Lajin on kuvattu olevan suhteellisen yleinen Tanimbarsaarilla. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Kardinaalimesikko

Kardinaalimesikko ("Myzomela cardinalis") on mesikoiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Kardinaalimesikkoa tavataan Amerikan Samoassa, Uudessa-Kaledoniassa, Samoassa, Salomonsaarilla ja Vanuatussa. Lajin on kuvattu olevan levinneisyysalueellansa yleinen. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Mikronesianpunamesikko

Mikronesianpunamesikko ("Myzomela rubratra") on mesikoiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Mikronesianpunamesikkoa tavataan Mikronesiassa, Palaussa ja Pohjois-Mariaaneilla. Lajin kokonaispopulaatioksi on arvioitu 850 000–900 000 yksilöä. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Punarintamesikko

Punarintamesikko ("Myzomela sclateri") on mesikoiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Punarintamesikkoa tavataan Papua-Uudessa-Guineassa. Lajia on kuvattu melko yleisestä yleiseksi. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Mustamesikko

Mustamesikko ("Myzomela pammelaena") on mesikoiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Mustamesikkoa tavataan Papua-Uudessa-Guineassa. Lajia on kuvattu melko yleisestä runsaslukuiseksi. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Bougainvillenpunamesikko

Bougainvillenpunamesikko ("Myzomela lafargei") on mesikoiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Bougainvillenpunamesikkoa tavataan Papua-Uudessa-Guineassa ja Salomonsaarilla. Lajia on kuvattu melko yleisestä yleiseksi. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Salomoninmesikko

Salomoninmesikko ("Myzomela eichhorni") on mesikoiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Salomoninmesikkoa tavataan Salomonsaarilla. Lajia on kuvattu yleisestä melko yleiseksi. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Malaitanpunamesikko

Malaitanpunamesikko ("Myzomela malaitae") on mesikoiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Malaitanpunamesikkoa tavataan Malaitan saarella Salomonsaarilla. Laji on luokiteltu silmälläpidettäväksi, koska sitä tavataan vain yhdellä saarella, jossa se on harvinainen.
Guadalcanalinpunamesikko

Guadalcanalinpunamesikko ("Myzomela melanocephala") on mesikoiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Guadalcanalinpunamesikkoa tavataan Salomonsaarilla. Lajia on kuvattu yleiseksi, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Makiranpunamesikko

Makiranpunamesikko ("Myzomela tristrami") eli aiemmalta nimeltään sancristóbalinpunamesikko on mesikoiden heimoon kuuluva varpuslintu. 
Levinneisyys.
Makiranpunamesikkoa tavataan Salomonsaarilla. Lajia on kuvattu runsaslukuiseksi, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Fidžinpunamesikko

Fidžinpunamesikko ("Myzomela jugularis") on mesikoiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Fidžinpunamesikkoa tavataan Fidžissä. Lajia on kuvattu yleisestä runsaslukuiseksi, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Uudenbritannianpunamesikko

Uudenbritannianpunamesikko ("Myzomela erythromelas") eli aiemmalta nimeltään uudenenglanninpunamesikko on mesikoiden heimoon kuuluva varpuslintu. 
Levinneisyys.
Uudenenglanninpunamesikkoa tavataan Uuden-Britannian saarella Papua-Uudessa-Guineassa. Lajia on kuvattu paikallisesti melko yleiseksi. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Timorinpunamesikko

Timorinpunamesikko ("Myzomela vulnerata") on mesikoiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Timorinpunamesikkoa tavataan Timorin saarella. Lajia on kuvattu suurimmaksi osaksi suhteellisen yleiseksi, mutta paikallisesti myös hyvin yleiseksi. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Vanessa Rousso

Vanessa Ashley Rousso (s. 5. helmikuuta 1983 New York, Yhdysvallat) on pokeriammattilainen, jolla on Ranskan ja Yhdysvaltojen kaksoiskansalaisuus. Hän pelaa netissä nimimerkillä LadyMaverick PokerStarsin maailmanlaajuisella sivustolla ja nimimerkillä V.Rousso PokerStarsin ranskalaisen lisenssin sivustolla Team PokerStars Pro -jäsenenä. Hän on pelannut ammattilaisena vuodesta 2005.
Rousson suurin turnausrahastus netissä on 700 782 dollaria. Tämä tuli vuodelta 2007, jolloin hän sijoittui toiseksi PokerStarsin WCOOP-pääturnauksessa. Maaliskuussa 2014 hänen livepokeriturnausansiot ylittivät 3,5 miljoonaa dollaria ja hän on naisten kaikkien aikojen eniten livepokeriturnauksista rahaa ansainneiden listalla sijalla 5. 
Muuta.
Rousso on valmistunut Duke Universitystä vuonna 2003. Hän oli aiemmin naimisissa pokerinpelaaja Chad Brownin kanssa.
Rousso harrastaa muun muassa laskuvarjo- ja benjihyppäämistä.
Rousso oli vuonna 2015 kilpailijana Yhdysvaltain "Big Brotherin" 17. tuotantokaudella.
Punaviittamesikko

Punaviittamesikko ("Myzomela rosenbergii") on mesikoiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Punaviittamesikkoa tavataan Indonesiassa ja Papua-Uudessa-Guineassa. Lajin on raportoitu olevan suhteellisen yleinen. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Oliivimesikko

Oliivimesikko ("Timeliopsis fulvigula") on mesikoiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Oliivimesikkoa tavataan Indonesiassa ja Papua-Uudessa-Guineassa. Lajin ei uskota olevan vaarassa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Iso-oliivimesikko

Iso-oliivimesikko ("Timeliopsis griseigula") on mesikoiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Iso-oliivimesikkoa tavataan Indonesiassa ja Papua-Uudessa-Guineassa. Lajin ei uskota olevan vaarassa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Rillimesikko

Rillimesikko ("Glycichaera fallax") on mesikoiden heimoon kuuluva varpuslintu. 
Levinneisyys.
Rillimesikkoa tavataan Australiassa, Indonesiassa ja Papua-Uudessa-Guineassa. Lajin on kuvattu olevan suurimmaksi osaksi harvinainen, mutta paikallisesti yleinen. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Oranssitaskumaluri

Oranssitaskumaluri ("Epthianura aurifrons") on mesikoiden heimoon kuuluva varpuslintu. 
Levinneisyys.
Oranssitaskumaluria tavataan laajalla alueella Australiassa. Lajin on kuvattu olevan yleensä melko harvinainen, mutta satunnaisesti runsas. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Keltataskumaluri

Keltataskumaluri ("Epthianura crocea") on mesikoiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Keltataskumaluria tavataan Australiassa. Keltataskumalurin nimialalajia ("E. c. croeca") pidetään yleisenä. Alalajin "macgregori" populaatio on 50 ykailöä ja alalajin "tunneyi" 500 yksilöä. Keltataskumaluri on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Harmaataskumaluri

Harmaataskumaluri ("Epthianura albifrons") on mesikoiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Harmaataskumaluria tavataan Australiassa. Lajin on raportoitu olevan melko yleinen. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Kirvismaluri

Kirvismaluri ("Ashbyia lovensis") on mesikoiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Kirvismaluria tavataan Australiassa. Lajin ei uskota olevan vaarassa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Markku Saksa

Markku Leo Sakari Saksa (11. kesäkuuta 1948 Mikkeli – 24. helmikuuta 2024 Pretoria, Etelä-Afrikka) oli suomalainen vapaa toimittaja ja tietokirjailija, joka kirjoitti paljon Latinalaisen Amerikan tapahtumista ja yhteiskunnallisesta kehityksestä.
Elämä.
Saksa valmistui Sanomien toimittajakoulusta 1967. Hän kirjoitti kirjoja muun muassa Latinalaisesta Amerikasta ja Espanjasta sekä lehtiartikkeleita muun muassa Lännen Mediaan, "Helsingin Sanomiin, Suomen Kuvalehteen" ja "Apuun".
Saksa oli 1980-luvun loppupuolelta asti naimisissa diplomaatti Raija Anneli Lammilan kanssa, joka työskenteli heidän avioliittonsa aikana Madridissa, Helsingissä, Pariisissa, Washingtonissa, Méxicossa, Pietarissa ja Etelä-Afrikassa. Lammila toimi myös päällikkönä Pietarin pääkonsulaatissa. Saksa raportoi jutuissaan erityisesti Meksikosta, mutta myös Venäjältä pariskunnan asuessa Pietarissa.
Saksa on haudattu Helsinkiin Hietaniemen hautausmaalle.
Luzoninsinimonarkki

Luzoninsinimonarkki ("Hypothymis helenae") on monarkkien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Luzoninsinimonarkkia tavataan Filippiineillä. Lajia on kuvattu harvinaiseksi ja se on vähenemässä elinympäristöjen tuhoutumisen takia. Se on luokiteltu silmälläpidettäväksi.
Filippiiniensinimonarkki

Filippiiniensinimonarkki ("Hypothymis coelestis") on monarkkien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Filippiiniensinimonarkkia tavataan Filippiineillä. Lajin populaatioksi arvioidaan 3 500–15 000 yksilöä. Se on vähenemässä elinympäristöjen tuhoutumisen takia, ja on luokiteltu vaarantuneeksi.
IBU-Cup

IBU-Cup tai entiseltä nimeltään Euroopancup on Ampumahiihdon maailmancupia alempi kansainvälisen ampumahiihdon sarjataso. Sitä järjestää Kansainvälinen ampumahiihtoliitto ja siinä kilpaillaan yleensä kahdeksan osakilpailua ympäri talvea. IBU-Cupin osallistujat ovat yleensä nuoria tai muita B-maajoukkueeseen kuuluvia, jotka hakevat tämän kautta edustuspaikkaa maailmancupiin. Cupia on kilpailtu kaudesta 1998-1999 lähtien, ja sen pisteet on aina laskettu samalla tavalla kuin maailmancupissa. Junioreilla (alle 19v.) oli kauteen 2007-2008 asti omat kilpailunsa saman kiertueen yhteydessä.
Osallistujat ja pisteytys.
Kunkin maan maksimiedustus määräytyy edellisen kauden maakohtaisen cupin sijoituksen perusteella.
Pisteitä on jaettu kaudesta 2008-09 alkaen neljällekymmenelle parhaalle. Aiemmin käytössä olleet järjestelmät ovat antaneet pisteitä vain kolmellekymmenelle tai kahdellekymmenelleviidelle parhaimmalle.
Seija Tyni

Seija Tyni-Ignatius on suomalainen malli, joka näytteli myös muutamassa elokuvassa 1960- ja 1970-luvuilla. Hän tuli 1960-luvulla tunnetuksi Shell-huoltamoketjun mainosten ”Supertyttönä”.
Oulussa varttunut Tyni jätti koulun kesken ja muutti 16-vuotiaana Helsinkiin, jossa hän voitti "Elokuva-Aitta"-lehden Elokuvatyttö-kilpailun. Hän sai työpaikan lehden toimituksen puhelinvaihteenhoitajana, ja pian alkoi saada myös mallintöitä valokuvaaja Max Petreliukselta. Heti ajokortin saatuaan hän alkoi kilpailla ralliautoilijana ja oli mukana Renault-tallissa kuutisen vuotta.
Tyni näytteli toista naispääosaa, rallia ajavaa opiskelijatyttö Kristiina Koivua, Jörn Donnerin elokuvassa "Sixtynine 69" (1969). Hän on lisäksi esiintynyt sivuosassa tv-elokuvassa "Iloa silmille" (1967) sekä elokuvissa "Noin 7 veljestä" (1968) ja "Bensaa suonissa" (1970).
Tyni on ollut naimisissa ekonomi Panu Ignatiuksen kanssa. 1980-luvun alusta alkaen Seija Ignatius on toiminut Helsingissä kiinteistönvälittäjänä.
IBU-Cup 2013–2014

IBU-Cup 2013-14 alkoi 22. marraskuuta Ruotsin Idrestä ja päättyi 16. maaliskuuta Italian Val Martelloon.
Kilpailukalenteri.
Ohjelmaan kuului kahdeksan kilpailuviikonloppua. Ohjelmassa oli pikakilpailuja, takaa-ajoja, normaalimatkoja, sekä viestejä. Altenbergin viikonloppu siirrettiin Ruhpoldingiin lumenpuutteen vuoksi.
Olli Korhonen (sotilas)

Antti Olavi ”Olli” Korhonen (9. tammikuuta 1911 Raahe – 3. elokuuta 1992 Hattula) oli suomalainen kenraaliluutnantti.
Korhosen isä oli tunnettu vasemmistolainen, joka oli ollut poliittisena vankina Tammisaaren pakkotyölaitoksessa. Korhosen ensimmäinen puoliso 1938–1978 oli Kerttu Ingberg. Heidän poikansa Lauri Korhonen (1938–2012) oli everstiluutnantti.
Korhonen kirjoitti ylioppilaaksi Raahen keskikoulusta 1931 ja valmistui Kadettikoulusta 1934 ja Sotakorkeakoulusta 1947 (ye-upseeri 1949). Hän aloitti sotilasuransa PPP 1:ssä sekä Joensuun rajavartiostossa nuorempana upseerina 1934–1940. Talvisodassa hän toimi komppanianpäällikkönä Erillinen pataljoona 12:ssa sekä ye-upseerina ja pataljoonankomentajana. Jatkosodan alkaessa hän toimi JR 30:ssä pataljoonankomentajana 1941–1943 sekä Rajajääkäripataljoona 4:n komentajana 1943–1944. Kesällä 1944 hän joutui Tulemajoella sotavangiksi. Hän oli tuolloin majuri ja siten jatkosodan korkea-arvoisin suomalainen sotavanki. Hän pääsi palaamaan kotiin jo saman vuoden jouluksi.
Sodan jälkeen Korhonen johti raja-aliupseerikoulua 1945–1947 ja 1949–1953. Kainuun rajavartioston esikuntapäällikkönä hän oli 1947–1949. Rovaniemen sotilaspiirin päällikkönä hän toimi 1953–1955. Kymen jääkäripataljoonaa hän komensi 1955–1957. Reserviupseerikoulun johtajana hän toimi 1957–1961. Panssariprikaatia Korhonen komensi 1961–1965. 2. divisioonan komentajana hän toimi 1965–1966. Uransa päätteeksi hän komensi Pohjois-Suomen sotilaslääniä 1966–1971. 
Ylennykset: vänrikki 1934, luutnantti 1936, kapteeni 1940, majuri 1942, everstiluutnantti 1953, eversti 1957, kenraalimajuri 1961, kenraaliluutnantti 1965.
Jakob Johan Malmberg

Jakob (Jacob) Johan Malmberg (10. joulukuuta 1786 Kuopio – 31. elokuuta 1845 Kuopio) oli suomentaja ja kruununvouti.
Hänen vanhempansa olivat Turun seudulta Kuopioon muuttaneet kirvesmies Matti (Mats) Malmberg ja Hebla Matintytär. Hän oli naimisissa Gustava Frederika Holmbergin kanssa. Heidän poikansa oli asessori ja herännäisjohtaja Karl August Malmberg.
Hän aloitti nimismiehenä ja toimi sitten Savon vt. kruununvoutina mutta erosi virasta 1824. Hän kuitenkin jatkoi suomennoksia. Ainoa oma tuotanto oli vuodelta 1834 pieni arkkivirsi, "Kirkko Virren Koettelemus", josta vuonna 1837 julkaistiin kaksi painosta, jälkimmäinen hivenen korjailtuna.
Heikki Järnström

Heikki Järnström (s. 28. kesäkuuta 1975) on suomalainen koripallovalmentaja ja uransa lopettanut SM-tason koripalloilija.
Järnström edusti kasvattajaseuraansa, Lahden NMKY:tä SM-sarjassa vuosina 1992–1996. Kaudella 1998–1999 hän pelasi BC Nokiassa SM-sarjaa ja kaudella 2002–2003 I-divisioonaa.
Maaliskuussa 2012 valmentajaksi kouluttautunut ja juniorikoripallon parissa työskennellyt Järnström valittiin Tampereen Pyrinnön naisten edustusjoukkueen päävalmentajaksi tehtävänään toiminnan laadun parantaminen. Hän sai vastuun myös seuran A-tyttöjen päivittäisvalmennuksesta ja toiminnan koordinoinnista.
Seikkailuhetki

Seikkailuhetki () on yhdysvaltalainen piirrossarja, joka kertoo Finn-ihmisen ja hänen parhaan kaverinsa Jake-koiran seikkailuista post-apokalyptisessa Ooon maassa. Sarjan on luonut Pendleton Ward ja tuottanut Cartoon Network Studios. "Seikkailuhetken" lähetys alkoi Cartoon Networkilla 5. huhtikuuta 2010.
Juoni.
Finn ja Jake asuvat post-apokalyptisessa Ooon maassa ("Land of Ooo") noin tuhat vuotta "Suuren Sienisodan" jälkeen. Sarjassa seurataan heidän seikkailujaan siellä ja kanssakäymistä muiden avainhahmojen kanssa, joista tärkeimmät ovat Princess Bubblegum, The Ice King ja Marceline. Matkoillaan Finn ja Jake kohtaavat hirviöitä ja vaaroja, joita vastaan he taistelevat.
Hahmot.
Muutamassa jaksossa esitetään myös hahmojen sukupuolikäänteiset versiot, joissa päähenkilöt ovat nimeltään "Fionna" ja "Cake".
Vastaanotto.
"Seikkailuhetki" sai heti alkuun hyvän vastaanoton ja se on ollut katsojamenestys Cartoon Networkilla. Sarjan ensinäytöstä seurasi noin 2,5 miljoonaa katsojaa huhtikuussa 2010, ja marraskuussa 2012 jaksoilla oli keskimäärin 3,3 miljoonaa katsojaa. Sarja on saanut positiivisia arvosteluja myös kriitikoilta ja siitä on muodostunut kultti-ilmiö teini-ikäisten ja aikuisten joukossa Yhdysvalloissa. "Seikkailuhetki" on saanut suosiota niin lasten kuin aikuisten joukossa, "joita vetää puoleensa sarjan hupsu huumori, mielikuvitukselliset tarinat sekä rikkaasti kansoitettu maailma".
Lasse Mattila

Lasse Ilmari Mattila (s. 22. marraskuuta 1976 Helsinki) on ruotsinsuomalainen sosionomi, muusikko ja jalkapalloilija. Hänellä on ollut Ruotsin kansalaisuus vuodesta 1999 lähtien.
Mattilan isä oli kansanedustajana ja kilpa-autoilijana tunnettu Leo Mattila, joka kuoli vuonna 1979. 13-vuotiaana hän menetti myös äitinsä ja jäi 12 vuotta vanhemman velipuolensa huollettavaksi. Vuonna 1994 Mattila siirtyi 17 vuoden ikäisenä pelaamaan jalkapalloa Ruotsiin Ljungskile SK:n joukkueeseen.
Jalkapallouransa ohessa Mattila kävi lukiota sekä suoritti fysioterapeutin opintoja. Myöhemmin hän opiskeli sosionomiaa Keski-Ruotsin yliopistossa Östersundissa. Valmistuttuaan Mattila on työskennellyt muun muassa katulasten parissa Brasiliassa. Nykyään hän on koulukuraattorina Trollhättanissa sekä tekee musiikkia. Hän toimii myös luennoitsijana erilaisissa tilaisuuksissa. Mattila on julkaissut yhden kirjan sekä musiikkialbumin.
Jalkapalloura.
Suomessa Lasse Mattila edusti muun muassa Vantaan Palloa sekä FC Honkaa ennen siirtymistään Ruotsiin syksyllä 1994. Hän pelasi aluksi muutaman ottelun Ljungskilen B-junioreissa ja nousi sen jälkeen edustusjoukkueen kokoonpanoon maan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla 1. divisioonassa. Joukkueen noustua Ruotsin pääsarjaan Mattila siirtyi tammikuussa 1997 Norjan 1. divisioonassa pelanneeseen Sarpsborgiin, mutta palasi jo puolen vuoden kuluttua takaisin Ljungskilen riveihin. Hän on esiintynyt myös Ruotsin kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Östersunds FK:n ja IK Oddevoldin joukkueissa. Suomen nuorten maajoukkueita Mattila on edustanut kahdesti ja poikamaajoukkueita yhteensä kahdeksan kertaa.
Leo Mattila

Leo Ilmari (Leo I.) Mattila (9. joulukuuta 1923 Helsinki – 2. maaliskuuta 1979 Helsinki) oli suomalainen kansanedustaja ja kilpa-autoilija.
Liike-elämän parissa työskennellyt Mattila toimi Suomen kansanpuolueen kansanedustajana 1954–1958 ja Liberaalisen kansanpuolueen kansanedustajana 1962–1966. Lisäksi hän kuului Helsingin kaupunginvaltuustoon sekä oli valitsijamiehenä vuosien 1956 ja 1962 presidentinvaaleissa.
Kilpa-autoilijana Mattila voitti muun muassa Eläintarhan ajojen Class B -luokan vuonna 1948. Ralliautoilijana hän osallistui muun muassa Monte Carlo -ralliin kolmesti vuosina 1950, 1953 ja 1959.
Yksityiselämä.
Leo Mattila oli naimisissa kolme kertaa. Ensimmäisestä avioliitosta syntyi tytär, laulaja ja tanssitaiteilija Tuulevi Mattila. Hänen viimeinen puolisonsa Tytti Miinalainen oli Mattilaa 21 vuotta nuorempi. Heidän poikansa on vuonna 1976 syntynyt ruotsinsuomalainen sosionomi ja jalkapalloilija Lasse Mattila.
Jääpallon Ruotsin-mestaruuskilpailut 1920

Vuoden 1920 jääpallon Ruotsin-mestaruuskilpailujen loppuottelussa kohtasivat IFK Uppsala ja IF Linnéa.
Puolivälierät.
Uusintaottelut
Loppuottelu.
29. helmikuuta 1920 Tukholmassa.
Jaakko Koskela

Jaakko Koskela (4. syyskuuta 1945 Seinäjoki – 17. maaliskuuta 2002) oli suomalainen upseeri ja prikaatikenraali. 
Koskela kävi Kadettikoulun 1966-1969 ja Sotakorkeakoulun 1977-1979. Hän toimi opetusupseerina Karjalan Jääkäripataljoonassa 1969-1975 sekä Kadettikoulussa 1975-1981. Pääesikunnan koulutusosastolla hän työskenteli toimistoupseerina ja toimistoesiupseerina 1981-1986. Uudenmaan jääkäripataljoonassa pataljoonaupseerina hän oli 1986-1989. Sotakorkeakoulussa hän opetti 1989-1992 ja toimi ainelaitoksen johtajana Maanpuolustuskorkeakoulussa vuodet 1993-1995. Karjalan Prikaatia hän komensi 1995-1999, jonka jälkeen hän siirtyi jalkaväen tarkastajaksi vuoteen 2000 saakka. Pääesikunnassa apulaismaavoimapäällikkönä Koskela toimi 2001-2002. Tässä tehtävässä hän menehtyi äkilliseen sairauskohtaukseen kotonaan 56-vuotiaana. 
Ylennykset: vänrikki 1966, luutnantti 1969, yliluutnantti 1973, kapteeni 1977, majuri 1982, everstiluutnantti 1989, eversti 1995, prikaatikenraali 2000.
Heikki Koskelo

Heikki Juhani Koskelo (12. joulukuuta 1935 Suonenjoki – 11. marraskuuta 2020 Helsinki) oli suomalainen kenraaliluutnantti.
Koskelo syntyi varatuomari Eino Juhani Koskelon ja farmaseutti Aino Siviä Rauskin perheeseen, hänen puolisonsa vuodesta 1959 oli sairaanhoitaja Raili Saara Autio. Uransa aikana Koskelo palveli muun muassa Uudenmaan Jääkäripataljoonassa, Karjalan Prikaatissa ja Pääesikunnan jalkaväkitoimistossa. Hän toimi komentajana Kainuun prikaatissa (1982–1984), Kaakkois-Suomen sotilasläänissä (1990–1992) ja Itäisessä maanpuolustusalueessa (1993–1995). 
Koskelo tuli ylioppilaaksi 1955 ja valmistui Kadettikoulusta 1959 ja Sotakorkeakoulusta 1969. Vänrikiksi hänet ylennettiin 1956, luutnantiksi 1959, yliluutnantiksi 1963, kapteeniksi 1965, majuriksi 1971, everstiluutnantiksi 1976, everstiksi 1982, kenraalimajuriksi 1988 ja kenraaliluutnantiksi 1993. Eläkkeelle Koskelo jäi vuonna 1995.
Mentalismi

Mentalismi ( &lt; ’mieleen liittyvä’) on 1900-luvun mielenfilosofiaan liittyvä katsantokanta, jonka mukaan mieli ja mielentilat voivat itsessään vaikuttaa kausaalisella voimalla aineelliseen maailmaan. Mentalismin vastakohtana ovat dualismi, jonka mukaan mieli ja ruumis ovat keskenään erilaisia substansseja, ja behaviorismi, jonka mukaan käyttäytyminen voidaan selittää ulkoisesti ilmenevien seikkojen perusteella. Mentalismin edeltäjänä voidaan pitää John Lockea, ja tunnettuja mentalisteja ovat olleet muiden muassa Jerry Fodor ja Noam Chomsky.
Varhaisemmassa filosofiassa mentalismilla tarkoitettiin metafyysisen idealismin muotoa, jonka mukaan on olemassa vain yksilöllisiä tiedostavia sieluja.
Kielitieteessä mentalismilla tarkoitetaan suuntausta, joka hyväksyy kielellisen intuition ja kokemuksen ja pitää empiiristä murteiden tutkimusta toisarvoisena.
Mentalisti-nimitystä käyttävät jotkut viihdetaiteilijat, jotka pyrkivät esityksissään synnyttämään vaikutelman, että heillä olisi yliluonnollisia psyykkisiä kykyjä. Sen sijaan psyykikot – esimerkiksi selvänäkijät ja meediot – väittävät yliluonnollisten kykyjensä olevan todellisia.
Jääpallon Ruotsin-mestaruuskilpailut 1919

Vuoden 1919 jääpallon Ruotsin-mestaruuskilpailujen loppuottelussa kohtasivat IFK Uppsala ja IK Göta. Kilpailuun osallistui 12 joukkuetta.
Alkuerät.
26. tammikuuta
Loppuottelu.
16. helmikuuta 1919 Tukholmassa.
Metsästäjä (metsänhoitaja Gunnar Arnkil)

Metsästäjä on suomalaisen taiteilijan Magnus Enckellin öljyvärimaalaus kankaalle vuodelta 1919. Maalaus on metsänhoitaja Gunnar Arnkilin muotokuva. Kooltaan työ on 70 cm × 56 cm, ja se kuuluu Ateneumin taidemuseon Ester ja Jalo Sihtolan kokoelmiin.
Magnus Enkell oli "Metsästäjä"-maalausta maalatessaan luopunut piirustuksellisen muodon tavoitteestaan. Tässä vaiheessa värit näyttelivät suurta osaa hänen maalauksissaan. Hänen värien käyttöään ei kuitenkaan aina ymmärretty. Eräs arvostelija totesi hänen väriyhdistelmistään, että ne ovat hajuvedentuoksuisia.
Jääpallon Ruotsin-mestaruuskilpailut 1918

Vuoden 1918 jääpallon Ruotsin-mestaruuskilpailujen loppuottelussa kohtasivat IFK Uppsala ja IK Sirius.
Loppuottelu.
24. helmikuuta 1918 Tukholmassa.
Uusintaottelu
3. maaliskuuta 1918 Uppsalassa.
Taiteilijan huvila Kilossa

Taiteilijan huvila Kilossa on taiteilija Magnus Enckellin guassi ja lyijykynätyö vuodelta 1921. Työ on kooltaan 22,5×31 cm, ja se kuuluu Ateneumin taidemuseon Ester ja Jalo Sihtolan kokoelmiin.
Magnus Enckell osti vuonna 1920 huvilan, Villa Ekan, Albert Edelfeltin leskeltä Espoon Klobbsbystä. Huvilan oli Albert Edelfeltin ohjeiden mukaan piirtänyt arkkitehti Eliel Saarinen 20 vuotta aikaisemmin. Tämä Enckellin vuoden 1921 työ sekä samoilta ajoilta oleva punaliitutyö "Kilon tammi" kuuluvat molemmat Ateneumin taidemuseon Ester ja Jalo Sihtolan kokoelmiin.
Jääpallon Ruotsin-mestaruuskilpailut 1917

Vuoden 1917 jääpallon Ruotsin-mestaruuskilpailujen loppuottelussa kohtasivat IFK Uppsala ja AIK.
Loppuottelu.
12. helmikuuta 1917 Tukholmassa.
Suomi yleisurheilun Euroopan-mestaruuskilpailuissa 1998

Suomi yleisurheilun Euroopan-mestaruuskilpailuissa 1998 käsittelee Suomen joukkuetta Budapestissa järjestetyissä yleisurheilun Euroopan-mestaruuskilpailuissa 1998.
Tavoite.
Suomen Urheiluliitto valitsi kisoihin 43 urheilijan joukkueen kokouksessaan, joka pidettiin vuoden 1998 Kalevan kisojen yhteydessä Oulussa 8.-9. elokuuta. Tavoitteeksi EM-kisoihin asetettiin kolmen mitalin ja kymmenen pistesijan saavuttaminen. Vahvimipiin mitaliehdokkaisiin kuuluivat edeltävinä vuosina 
arvokisamitaleita saavuttaneet keihäänheittäjä Mikaela Ingberg, kuulantyöntäjä Mika Halvari, kävelijä Valentin Kononen 
ja kymmenottelija Eduard Hämäläinen. Mitalisuosikkeja olivat myös keihäänheiton maailmantilastoa johtanut Aki Parviainen
ja Parviaisen tavoin ensimmäistä ulkoratojen arvokisamitalia tavoitellut kuulamies Arsi Harju.
Menestys.
Suomen joukkue pääsi lähes tavoitteeseensa, kun saaliina EM-Budapestista oli kolme mitalia ja yhdeksän pistesijaa. Yhtään mestaruutta
suomalaiset eivät kuitenkaan voittaneet. Maiden välisessä mitalitilastossa Suomi oli jaetulla 16. tilalla. 
Joukkueen suurimpana pettymyksenä voitiin pitää Parviaisen yhdeksättä sijaa keihäänheitossa. 
Iloisena yllätyksenä otettiin vastaan Samuli Vasalan kuudes sija 5000 metrin juoksussa.
Härkäsommitelma Espanjasta

Härkäsommitelma Espanjasta on suomalaisen taiteilijan Erik Enrothin öljyvärimaalaus kovalevylle vuodelta 1958. Tämä maalaus, 122×199,5 cm, kuuluu Ateneumin taidemuseon Ester ja Jalo Sihtolan kokoelmiin.
"Härkäsommitelma Espanjasta" on voimakassävyinen maalaus, joka kuvaa hyvin taiteilija Enrothin intensiivistä ja intohimoista taiteilijaluonnetta. Hän oli myös suomalaisista taiteilijoista niitä, jotka matkustelivat paljon ja olivat kansainvälisesti suuntautuneita. Enrothilta Ateneumin Ester ja Jalo Sihtolan kokoelmiin kuuluu myös "Sierra Nevada" -vesivärityö.
Jääpallon Ruotsin-mestaruuskilpailut 1923

Vuoden 1923 jääpallon Ruotsin-mestaruuskilpailujen loppuottelussa kohtasivat Västerås SK ja IF Linnéa.
Alkuerät.
21. tammikuuta
Loppuottelu.
25. helmikuuta 1923 Tukholmassa. Yleisöä 3036
Ruotsin mestarit.
Västerås SK: Bertil Reuter, Manne Johansson, Erik "Hyttan" Karlsson, Georg "Lolle" Jonsson, Oskar Fröjd, Folke Johansson, Bernt Eriksson, Algot "Kusen" Rylander, Erik Reuter, Fridolf Ryman ja Hjalmar Bergkvist.