tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Blackburn Firebrand

Blackburn Firebrand oli brittiläinen yksimoottorinen ja yksipaikkainen torpedohävittäjä, jonka suunnitteli G. E. Petty.
Britannian laivaston vaatimus kaksipaikkaisuudesta muutettiin myöhemmin, joten tähystäjää ei enää erikseen tarvittu.
Konetyyppi laadittiin korvaamaan joitakin lentonopeudeltaan hitaampia edeltäjiään. Näillä oli lisäksi heikompi puolustusaseistus. Yksi niistä oli legendaarisen maineen saanut Fairey Swordfish, joka oli kolmipaikkainen kaksitaso.
Lentokonetyyppi oli palveluksessa aktiivisti vuosina 1943–1953. Alkujaan sen Napier Sabre H-moottori eli luistiventtiilimoottori oli aiheuttanut ongelmia. Moottori osoittautui myöhemmin melkoisen tehokkaaksi.
Vuoden 1940 vaatimuslistassa oli esitys neljästä 20 millimetrin konetykistä. Vaatimus toteutettiin tässä konetyypissä. Blackburn Firebrand TF.1 (TF="torpedo fighter") oli aseistettu neljällä 20 millimetrin tykeillä siivissä sekä rungon alle ripustetulla 457 millimetrin torpedolla.
Napier Sabre III -tyypin moottori antoi 2 305 hevosvoiman (1 719 kW) tehon. Se antoi lentokoneelle 571 km/h huippunopeuden, joka lienee yksimoottoriselle pommikoneelle sangen hyvä suoritusarvo omana aikakautenaan. Uuden tyypin Sabre-moottoriin liittyi kuitenkin kosolti kehitys- ja luotettavuusongelmia.
Vought

Vought oli yhdysvaltalainen lentokonevalmistaja, jonka perustivat Chance Vought ja Birdseye Lewis vuonna 1917 nimellä Lewis and Vought Corporation. Vuonna 1922 yhtiön nimeksi tuli Chance Vought Corporation. Yhtiö on tunnettu myös nimellä Ling-Temco-Vought (LTV) sekä LTV Aerospace.
1960-luvun lopulla yhtiö keskittyi valmistamaan rakenteita muille lentokonevalmistajille. Vuonna 1992 yhtiö myi lentokoneosastonsa Northrop-yhtiölle ja vuonna 1994 Northrop Grumman osti koko jäljellä olevan yhtiön. Myöhemmin Northrop Grumman myi lentokonerakenteita valmistavan osaston Carlyle Groupille.
Adrian Boult

Adrian Boult (8. huhtikuuta 1889 Chester – 24. maaliskuuta 1983 Farnham) oli brittiläinen kapellimestari. Hän oli aikansa musiikin taitaja ja esitti muun muassa Holstin "Planeetat" ja Bergin "Wozzeckin". Hän perusti BBC:n sinfoniaorkesterin ja johti sitä 20 vuoden ajan.
Elämä ja ura.
Boult opiskeli Lontoon Westminster Schoolissa ja Christ Churchissa, Oxfordissa. Hän sai opetusta Hugh Allenilta, työskenteli Arthur Nikischin kanssa käydessään Leipzigin konservatoriossa 1912–1913 ja opiskeli lisäksi Max Regerin johdolla.
Boult teki ensiesiintymisensä Queen's Hallissa Lontoon sinfoniaorkesterin kanssa vuonna 1918. Hän tuki brittiläistä musiikkia ottamalla ohjelmistoonsa muun muassa Vaughan Williamsin tuolloin tuntemattoman "A London Symphony" -teoksen. Tämän sinfonian esitys johti Holstilta saatuun kutsuun kantaesittää "Planeetat" yksityiskonsertissa Queen's Hallissa. Boult liittyi Royal College of Musicin henkilökuntaan vuonna 1919. Hän toimi Sergei Djagilevin Ballets russes’n pääkapellimestarina sen ollessa Lontoossa 1919. Hän työskenteli myös Covent Gardenissa ja otti vuonna 1924 vastaan Birminghamin kaupungin sinfoniaorkesterin johtotehtävät.
Vuonna 1930 Boult kutsuttiin organisoimaan ja johtamaan BBC:n sinfoniaorkesteria. Hän vei sen useille kansainvälisille kiertueille ja aloitti sen pitkän levytysuran. Hän siirtyi orkesterin kanssa toisen maailmansodan aikana Bristoliin ja sieltä Bedfordiin. Vuonna 1950 BBC:n sinfoniaorkesterin johtoon siirtyi Malcolm Sargent, ja Boult pääsi johtamaan Lontoon filharmonikkoja. Hän vei orkesterin poliittisesti merkittävälle kiertueelle Neuvostoliittoon 1956. Hän jätti Lontoon filharmonikot vuonna 1957, liittyi vuodeksi takaisin Birminghamin kaupungin sinfoniaorkesteriin ja toimi vuosina 1962–1966 jälleen Royal Collegessa opettamassa uutta kapellimestarisukupolvea.
Boult johti myös muun muassa Proms-festivaalilla. Hän lopetti orkesterinjohdon kokonaan 1979 esiinnyttyään tätä ennen vuosien ajan satunnaisesti.
Tyyli ja levytykset.
Boultin mielestä kapellimestarin piti esittää musiikki kuuntelevalle yleisölle ottamatta huomioon omia henkilökohtaisia mieltymyksiään. Hän piti itseään musiikillisena ”puristina” ja uskoi, että kaikki, mitä onnistunut esitys vaatii, on merkitty nuotteihin. Jotkut kriitikot valittivatkin, että Boultilta puuttuu värikkyyttä. Boult julkaisi omaelämäkertateoksen "My Own Trumpet" vuonna 1973. Hänet lyötiin ritariksi 1937, ja hän pääsi Kunniaritarien ritarikuntaan 1969. Hänen levytystensä joukkoon kuuluu Vaughan Williamsin ja Elgarin sinfonioita, Holstin "Planeetat" sekä Wagnerin ja Brahmsin teoksia. Levytetty on myös hänen BBC:n sinfoniaorkesterin ja Kathleen Ferrierin kanssa 1947 esittämänsä Mahlerin kolmas sinfonia, teoksen ensimmäinen Englannissa pidetty esitys.
Železnice Srbije

Serbian rautatiet eli Železnice Srbije on Serbian valtion omistama insinööritoimisto ja konsulttiyhtiö, joka aiemmin toimi maan kansallisena rautatieyhtiönä. Yhtiön kotipaikka on Belgrad.
Vuonna 2015 Serbian hallitus perusti kolme uutta yhtiötä Serbian rautateiden vastuulla aiemmin olleiden liiketoimintojen hoitamiseksi: Srbijavoz (; henkilöliikenne), Srbija Kargo (; tavaraliikenne) ja Infrastruktura Železnice Srbije (, lyh. IŽS; rataverkon infra, mukaan lukien rautatieasemat). Nämä valtionyhtiöt eivät kuulu Serbian rautatiet -yhtiöön.
Veikko Tiitto

Veikko Tapani Tiitto (s. 7. heinäkuuta 1955 Oulu) on suomalainen kevyen musiikin tuntija ja kirjailija.
Oululaissyntyisen, nykyisin Oulunsalossa asuvan Veikko Tiiton musiikkiin liittyvä harrastus alkoi vuonna 1973. Veikko Tiiton musiikin tutkimuksen pääasiallisena aiheena on kotimainen kevyt musiikki ja aika ennen 1980-lukua. Hän on muun muassa kirjoittanut Populaarimusiikin Museon sivulle (www.pomus.net) henkilögalleriaan useiden musiikin vaikuttajien esittelyn (mm. Irwin Goodman, Martti Innanen, Seppo Rannikko, Jarno Sarjanen, Arvi Hänninen, Paavo Raivonen, Tapio Heinonen, Aapo Similä, Seppo Hanski, Viktor Klimenko, Vexi Salmi ja Oskari Nyström).
Vuonna 2003 Tiitto siirsi harrastuksensa omille kotisivuilleen internetissä. Sieltä löytyy hänen kokoamansa yli kahdeksankymmenen kotimaisen artistin diskografiat sekä lukuisia musiikkiaiheisia linkkejä. Varsinainen ura musiikin dokumentoijana ja kirjailijana aukeni Irwin Goodman Klubi Irwin Goodman ry:n myötä. Klubin julkaisemassa Ari Lahden toimittamassa kirjassa "Vuosikertakirja 1 – Irwin" (toinen, laajennettu painos 2006) on mukana Veikko Tiiton musiikkiaiheisia kirjoituksia sekä hänen laatimansa Irwin Goodmanin täydellinen diskografia. Vuonna 2007 ilmestyi Pop-lehden julkaisemana hänen ensimmäinen oma julkaisunsa, Veikko Lavin koko tuotannon käsittävä kirjallinen dokumentti "Veikko Lavi diskografia 1951–2006". Muita Tiitolle läheisiä artisteja tutkimuskohteina jo mainittujen Irwin Goodmanin ja Veikko Lavin ohella ovat muun muassa Tapio Rautavaara ja Jamppa Tuominen.
Koulutukseltaan Tiitto on sähköteknikko (1993). Sitä ennen hän on suorittanut ammattikoulussa autonasentajalinjan v. 1974 ja radio- ja TV-asentajalinjan v. 1979. Hänen viimeiset opintonsa ovat Oulun Seudun Ammattikorkeakoulussa vuoden kestävät kirjasto- ja informaatioalan ammatilliset erikoistumisopinnot (2003).
Otto Kanerva

Otto Pietari Kanerva (s. 20. heinäkuuta 1972 Valkeakoski) on suomalainen näyttelijä, ohjaaja ja Rauman teatterin taiteellinen johtaja.
Näyttelijänkoulutuksen Kanerva on hankkinut Tampereen yliopiston Näyttelijäntyön laitoksella, josta hän valmistui vuonna 1995. Kanerva on esiintynyt usein teoksissa, jotka käsittelevät jotakin sota-aikojen tapahtumaa. Teatterissa hän on ollut mukana muun muassa "Täällä Pohjantähden alla", "Tie Tampereelle" ja "Mannerheim"-näytelmissä. Hänellä on sivurooleja useissa televisiosarjoissa ja elokuvissa. Pitkät tv-roolit hänellä on ollut sarjoissa "Kovaa maata", "Hovimäki" ja "Kotikatu". Taiteellisen näyttelijäntyön ohella hän on osallistunut pitkään myös mm. lääkäreiden vuorovaikutuskoulutukseen harjoituspotilaana.
Upi Heikkinen

Urpo Tapani "Upi" Heikkinen (s. 5. huhtikuuta 1971) on suomalainen musiikintekijä. Hän on myös vaikuttanut useissa teattereissa ja tapahtuma- ja videotuotannoissa. Heikkinen on keikkaillut Sakari Kuosmasen kanssa. Pietarinkadun Oilers -yhtyeessä hän soitti kitaraa 2001–2019. Heikkinen työskenteli myös Pirjo Bergströmin kanssa 2001–2007 mm. Lauluja Liisankadulta sydämeni pohjasta albumilla TAMCD-0103. Albumin laulut on Muksut yhtyeen Tapio Lipposen sävellyksiä tuon aikaisten kirjailijoiden ja runoilijoiden teksteihin. uudelleen julkaisuja Ruuhkasuomen laulu sekakuoron kanssa. Kontrabassoa Levyllä soitti Hannu Rantanen. Heikkinen soitti Eko merkkistä dual sonic kitaraa vuodelta 1962. 
Putkeen menee albumin (LIVCD-0105) Heikkinen sävelsi yhdessä Pirjo Bergströmin kanssa Anneli Pääkkösen runoteksteihin ”kapakkalaulut” 
Levy äänitettiin legendaarisella Matti Bergströmin rakentamalla Living room studiolla Kaapelitehtaalla 2005. Äänitys ja muu tuotanto Heikkinen &amp; Bergström 
Pirjo Bergström koskettimet, Laulu ja sävellykset 
Heikkinen Laulu,kitarat, mandoliini,huuliharppu, sävellykset ja huilu 
Rummut ja perkussiot Aarne Riikonen ja Basso Daniel Iiskola. Masterointi Finnvox. 
2005 Heikkinen lauloi Karl Sinkkosen Liikkuvat maailmat albumilla nimikko biisin Liikkuvat Maailmat lisäksi laulut Etäisyytesi ja Välissämme. Tekstit ovat Lassi Sinkkosen käsialaa. VELVECD30 
Jarkko Martikaisen 2006 ilmestyneellä sooloalbumilla "Rakkaus" Heikkinen soittaa kielisoittimia, huuliharppua ja laulaa taustoja. 
Heikkinen vaikutti myös Mulkvist-yhtyeessä vuonna 2011. Heiltä ilmestyi yksi albumi ”Mulkvistin pelko on Viisauden alku” (AXF082)Levyn tuotti AXR Music Ilkka Vainio. Se äänitettiin Kujalandia studiolla kesällä 2011. Heikkinen sävelsi ja sanoitti useita lauluja. 
1.marraskuuta 2024 häneltä ilmestyi tuplasingle Lohijoki blues. Se on osa tulevaa isompaa näyttämö produktiota. 
A- puoli Sadetanssi on rytmimusiikkia lattari hengessä jossa soittaa Antero Priha trumpettia. sävellys ja teksti ja loput instrumentit ja the wall of voice vokaali osuudet Upi Heikkinen ensemble eli tekijä itse. 
B-puolen Lohijoki Blues tekstin on kirjoittanut Juha Hirvi. Soitannosta vastaa Heikkisen lisäksi Basso Pete Christiansson ja steel guitar Jussi Salminen. (HUPREC-0124)
Äänitys on tehty Lahdessa syksyllä 2024 Heikkisen Macro vox &amp; Hupi Records studiossa analogisesti ja sen on masteroinut Niklas Jussila Finnvoxissa. Julkaisija on Musakonttori tuottaja Upi Heikkinen.
Eugene Esmonde

Eugene Kingsmill Esmonde (1909 – 12. helmikuuta 1942) oli irlantilaistaustainen lentäjä, sotilasarvoltaan komentajakapteeni. Hän oli palvellut rauhan aikana Imperial Airwaysissa. Esmonde lensi Britannian lipun alla Fairey Swordfish Mk. II -torpedopommittajaa.
Esmonde johti torpedokone-hyökkäystä taistelulaiva Bismarckia vastaan.
825 Naval Air Squadronin koneista kuusi siirrettiin RNAS Manstoniin Saksan laivaston taisteluristeilijöiden "Scharnhorstin" ja "Gneisenaun" murtauduttua Atlantille. Esmonden johdolla Manstonissa ollut osasto suoritti 12. helmikuuta hyökkäyksen taisteluristeilijöitä vastaan huonoissa olosuhteissa ilman hävittäjäsuojaa. Hyökkäyksessä menetettiin kaikki kuusi konetta ja kolmetoista kahdeksastatoista miehistönjäsenestä. Esmonde palkittiin kuolemansa jälkeen Viktorian ristillä.
Magnus von Bonsdorff

Magnus Gabriel von Bonsdorff (s. 3. maaliskuuta 1934 Helsinki) on suomalainen diplomi-insinööri. 
Von Bonsdorff toimi ydinvoimayhtiö Teollisuuden Voiman toimitusjohtajana vuosina 1970–1994. Sittemmin von Bonsdorff perusti oman ydinvoima-alan konsulttiyhtiön.
Von Bonsdorff valmistui diplomi-insinööriksi vuonna 1957, mutta opiskeli myös Tukholman teknillisessä korkeakoulussa 1961–1962. Hän aloitti työuransa Wärtsilässä, toimimalla yhtiössä suunnittelijana 1958–1959. Oy Asea Ab:n myynti-insinööri hän oli 1959 ja Stal-Laval Turbin Ab:n kokeiluinsinööri Ruotsissa 1959–1961. Vuosina 1961–1967 hän työskenteli Ruotsissa AB Atomenergin palveluksessa ja vuosina 1967–1970 Oy Finnatom Ab:n tutkimusjohtajana. Von Bonsdorff valittiin vuonna 1969 perustetun Teollisuuden Voiman ensimmäiseksi toimitusjohtajaksi ja hän oli mukana myös kahden ensimmäisen Olkiluodon ydinvoimalaiyksikön rakennusprojekteissa.
Magnus von Bonsdorffin isä oli professori Bertel von Bonsdorff ja äiti lääketieteen lisensiaatti Sara Elin Cecilia Lindström. Von Bonsdorff avioitui opettaja Ulla-Christina Gustafssonin kanssa vuonna 1958.
Lady Andrade

Lady Patricia Andrade Rodriguez (s. 10. tammikuuta 1992 Bogotá) on kolumbialainen jalkapalloilija. Hän on edustanut Suomessa Naisten Liigassa pelavaa PK-35 Vantaata vuonna 2013. 
Lady Andrade on pelannut Kolumbian maajoukkueessa kahdeksan ottelua ja tehnyt niissä yhden maalin. Hän on edustanut maataan vuoden 2011 MM-kisoissa sekä Lontoon olympialaisissa 2012. Olympiakisojen alkulohkon ottelussa Andrade iski Yhdysvaltojen Abby Wambachia kasvoihin ja sai kahden ottelun pelikiellon. Hän itse piti tapahtumaa vahinkona.
Timo Luostari

Timo Kustaa Luostari (s. 10. syyskuuta 1980 Ylihärmä) on pitkän linjan muusikko, joka on soittanut mm. Isto Hiltusen, Lea Lavenin, Janne Hurmeen sekä kaikkien Mattilan (Anneli, Anne, Anitta ja Anniina) siskosten kanssa. Nykyisin Luostari soittaa Mikko Mäkeläinen &amp; Myrskylyhty -yhtyeessä.
Timo Luostari aloitti soitto-uran jo 14 vuoden iässä isoisänsä yhtyeessä, josta avautui tie suurempaan maailmaan; 19-vuotiaana nuorukaisena Luostari soitti Isto Hiltusen yhtyeessä. Iston lopetettua keikkailut Luostari soitti mm. Janne Hurmeen sekä Lea Lavenin yhtyeissä. Luostari tunnetaan loistavana kitarataiteilijana, jota mm. Esa Pulliainen kehui manttelin­perijäkseen. Kitarataidetta Luostari esittää mm. soittamalla haitari­sovituksen kitarasovitukseksi kappaleessa "Ilta Välimerellä". Myös mahtavat soolot kuuluvat Timon erikoisosaamiseen mm. kappaleessa "Sade".
Luostari tekee myös jonkin verran omalla nimellään keikkoja; Timo Luostari &amp; Kilimanjaro on vuonna 2006 perustettu yhtye, jossa Luostarin monipuoliset lahjat tulevat esiin, joihin kuuluu mm. selän takana soittaminen, etenkin soolot.
Västra Vingåkerin kirkko

Västra Vingåkerin kirkko () on Ruotsissa Vingåkerin kunnassa sijaitseva kirkkorakennus. Sitä alettiin rakentamaan noin vuoden 1300 tienoilla, mutta keskiaikaisesta kirkosta ei ole enää paljoakaan jäljellä. Nykyisen ulkonäkönsä kirkko sai vuonna 1783 valmistuneessa remontissa, jolloin muun muassa sakasti rakennettiin. Rakennus oli remontissa myös vuosina 2011–2012.
Kristus nousee haudasta

Kristus nousee haudasta on pietarilaissyntyisen taiteilijan Ina Collianderin tekemä puupiirros, 53×36 cm, joka valmistui vuonna 1956. Ateneumin taidemuseolla on vedos, joka kuuluu Ester ja Jalo Sihtolan kokoelmiin.
Puupiirros oli Ina Collianderin taiteen päälaji. "Kristus nousee haudasta" -puupiirroksessa hän kuvaa hetkeä, jossa Kristus kohoaa arkusta enkelin istuessa hänen arkkunsa jalkopäässä. Colianderin henkilökohtainen tunnustuksellisuus ja pyhyyden kokemus ilmenee usein hänen uskonnollisissa töissään.
Surun neitsyet

Surun neitsyet tai "Viisi surevaa naista" on taiteilija Ina Collianderin puupiirros vuodelta 1950. Teos on kooltaan 32,5×44,2 cm ja Ateneumin kokoelmissa siitä on vedos, joka kuuluu Ester ja Jalo Sihtolan kokoelmiin.
"Surun neitsyet" kuvaa viittä pitkätukkaista nuorta naista vaipuneena maahan, osa peittää kasvonsa. Yksi tytöistä makaa vatsallaan, toinen tytöistä koskettaa kolmatta tyttöä selkään. Ympäristönään heillä on erämaata muistuttava hietikko.
Kertomus (puupiirros)

Kertomus tai Selostus on taiteilija Ina Collianderin puupiirros vuodelta 1961. Kooltaan se on 46,5×47,3 cm. Ateneumin taidemuseolla on siitä vedos, joka kuuluu Ateneumin Ester ja Jalo Sihtolan kokoelmiin.
"Kertomus"-puupiirroksessa Colliander yhdistää Raamatun Kristus-kertomusta näyttäen tapahtumia ajanlaskun alusta. Niiden alapuolella hän kuvaa 1960-luvun nuoria rennosti kuuntelemassa kertomusta.
Kaksi naista Bretagnesta

Kaksi naista Bretagnesta on suomalaisen taiteilijan Marcus Collinin pastellimaalaus vuodelta 1928. Kooltaan teos on 23,5×31 cm. Se kuuluu Ateneumin taidemuseon Ester ja Jalo Sihtolan lahjoituskokoelmaan.
"Kaksi naista Bretagnesta" kuuluu Collinin maalauksista vaiheeseen, jolloin hän alkoi käyttää töissään vaaleampaa väriasteikkoa. Hän kuului Marraskuun ryhmään, joka käytti paljon maanläheisiä ja tummia sävyjä. Collin oli itse ensisijaisesti ihmisten ja ihmisryhmien kuvaaja. Tuotannossaan hän sekoitti myötätuntoa, huumoria ja synkkyyttä sulavasti keskenään.
Tumma asetelma

Tumma asetelma on suomalaisen taiteilijan Helge Dahlmanin öljyvärimaalaus kankaalle vuodelta 1948. Kooltaan se on 29,5 × 66,5 cm, ja se kuuluu Ateneumin taidemuseon Ester ja Jalo Sihtolan lahjoituskokoelmaan.
"Tumma asetelma" kuuluu Helge Dahlmanin uran varhaisvuosien karheisiin ekspressionistisiin maalauksiin. Hänet oli kutsuttu Lokakuun ryhmään, joka pyrki töissään koreilemattomaan ja suoraan tunteeseen ja aiheen valintaan. Hän luopui lokakuulaisuudesta jo vuoden kuluttua vuonna 1949 "Tumman asetelman" valmistumisesta. Häntä alkoi kiinnostaa vaaleampi täplämaalaus ja täsmällisempi muoto.
Gutorm Gjessing

Gutorm Gjessing (14. huhtikuuta 1906 Stranda – 27. huhtikuuta 1979) oli norjalainen kansatieteilijä. Hän oli vuosina 1947–1973 Oslon yliopiston kansatieteen professori ja Oslon "Etnografisk museumin" johtaja.
Elämäkerta.
Vuonna 1924 Gjessing valmistui Oslon katedraalikoulusta ja kirjautui arkeologian maisterikoulutukseen. Hän valmistui maisteriksi vuonna 1931 ja sai tohtorin arvonimen vuonna 1934. Väitöskirjan aiheena oli "Studier i norsk merovingertid". Ensimmäinen työpaikka oli Tromssan museossa, jossa hän toimi konservaattorina vuosina 1936−1940. Yhdessä Gjertrud Gjessingin kanssa he aloittivat saamelaisten kansanperinteen tutkimisen vuonna 1940. Hän on kirjoittanut aihelmia ja kirjoja myös pyyntikulttuurista, Pohjois-Norjan ja Trøndelagin kalliopiirroksista ja suorittanut kaivauksia muun muassa "Trænassa".
Vuosina 1940−1946 hän toimi arkeologian konservaattorina "Oldsaksamlingenissa" Oslon Yliopistossa. Toisen maailmansodan päätyttyä julkaistiin noin 500 sivuinen "Norges steinalder", joka oli kirjoitettu kansanomaiseen tyyliin. Hän toimi vuosina 1946−1947 Rockefeller-stipendiaattina USA:ssa.
Jo Tromsøn ajoista saakka antoi hän itsensä saamelaisasialle. Hän toimi näkyvästi saamelais-norjalaisen vastakkaisasettelun kritisoijana. Vuonna 1951 sai hän siirrettyä "Kansanperinteen osaston" saamelaiskokoelmat "Norsk folkemuseumiin" sillä ajatuksella, että saamelaisten kulttuuri tulisi olla samanarvoisena esillä norjalaisten menneisyyttä esitelevässä kansallismuseossa. Hänestä tuli Saamelaiskomitean jäsen vuonna 1956.
Gjessing oli aina poliittisesti aktiivinen. Hän oli perustamassa Sosialistista kansanpuoluetta ("Sosialistisk Folkeparti") yhdessä Finn Gustavsenin ja Knut Løfsnesin kanssa. Hän toimi aikanaan puhemiehenä rauhanyhdistyksessä "Folkereisning Mot Krig".
Appelqvist

Appelqvist on muun muassa seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi:
Descent into Hell

Descent into Hell on suomalaisen black metal -yhtyeen Diabolin EP-levy. Se julkaistiin vuonna 2002 levymerkillä Northern Heritage. Levy sisältää kaksi kappaletta yhtyeen ensimmäiseltä demolta, jotka nauhoitettiin uudelleen vuonna 1999.
Julkaisu on omistettu yhtyeen vokalistin Grimn'rin muistolle, joka kuoli vuonna 2001 tehtyään itsemurhan.
Vöyrin puukko

Vöyrin puukko on Vöyrissä 1700-luvulla valmistetun puukkomallin nimitys. Nykyään Vöyrin puukolla tarkoitetaan yksi- tai kaksineuvoista korumallia. 
Puukkotyypin puukot ovat kaikki suorakahvaisia. Kahvan molemmissa päissä on käytetty messinkiholkkia tai kahva on tehty kokonaan messingistä. Tupessa on messinkiheloitus, usein myös kyljissä, pääasiassa symmetrinen. Symmetristen tuppien ohella esiintyy niin sanottuja mahatuppia, joiden muoto on toiselta puolen mahakkaaksi pullistuva edeltäen tulevaa käyräkärkistä valtamuotoa. 
Puukkojen rakenteissa on eroja. Terät ovat lähes samanlaisia, mutta pään rakenne vaihtelee melkoisesti ja tämän seikan vuoksi voisi olettaa tekijöitäkin olevan enemmän kuin vain Lundbergit. Eräässä mallissa puinen pää on päällystetty kokonaan ohuella messinkilevyllä, kun taas toisessa mallissa puu on näkyvissä pitkien helojen välissä. Myös näiden mallien koristekaiverrukset poikkeavat toisistaan. On myös olemassa puukkoja, joissa on valamalla tehty umpinainen messinkipää. Kaiverrusten osalta yhteistä näille kaikille on vinoristiviilaukset ja messinkipellillä kokonaan päällystetyissä malleissa ja muutamissa pitkähelaisissa yläosan voimakas aaltokuvio.
Vöyrin puukon syntymää on vaikea todentaa tarkasti. Eräät lähteet arvelevat sen tulleen käyttöön noin vuoden 1750 tienoilla. Puukon muodot viittaavat Saksaan, ja Ruotsissa asuva Pentti Turunen arveleekin Hansaliitolla ja itämeren kaupalla olevan asian kanssa tekemistä. Kansatieteilijä Sakari Pälsi puolestaan arvelee puukon symmetrisen tuppimallin juontuvan paljon lähempää, eli aatelisten symmetrisistä tikarin tupista. Pentti Turusen tutkimusten mukaan korupuukkoa olisi rakentanut vain Lundbergin suku kolmessa polvessa. Yksinkertaisempaa työpuukkoa sen sijaan ovat tehneet varmasti monet sepät, muun muassa Konsta Kruut. 
Vöyrin puukko on nykyisin hyvin harvinainen. Alkuperäisiä arvioidaan olevan tiedossa vain noin muutama kymmenen kappaletta. Ne ovat melkoisen kuluneita ja monista kaksineuvoisista on toinen puukko kadonnut. Uusia puukkojakin on valmistettu. Valmistajista voidaan mainita muun muassa kaarinalainen Teuvo Sorvari, joka voitti tekemällään uudella vöyriläisellä Fiskarsin Puukko-2004 -kilpailun kauneimman puukon arvon.
Unseen Age of War

Unseen Age of War on Diabolin kokoelma-albumi, joka julkaistiin vuonna 2003 levymerkillä Northern Heritage.
Kappaleet.
Kappaleet 1–12 ovat ennen julkaisemattomia, kappaleet 13–17 Demo II:lta sekä 18–23 vuoden 1992 demolta "Descent into Hell".
Ulf Erik Qvickström

Ulf Erik Qvickström (14. huhtikuuta 1943 Varkaus – 29. tammikuuta 1978 Helsinki) oli suomalainen suomen ja ruotsin kielellä kirjoittanut runoilija ja kääntäjä.
Qvickströmin vanhemmat olivat insinööri Ole Qvickström ja Saara Valio. Hän pääsi ylioppilaaksi Kauniaisten ruotsalaisesta yhteiskoulusta 1961.
Qvickström teki myös kaksi singlelevyä. Vuonna 1964 hän teki singlen ”Leirinuotion luona” / ”Djingis Khan” ja vuonna 1965 hän äänitti yhdessä Jörgen Petersenin studio-orkesterin kanssa iskelmätulkinnat ”Shake, Rattle &amp; Roll” (”Sä et kai raukka oo”) ja ”Rock Around the Clock” (”Tunnista toiseen”).
Qvickström oli naimisissa vuodesta 1967 Carita Beckerin kanssa.
Kansallisneuvosto (Itävalta)

Kansallisneuvosto () on Itävallan kaksikamarisen parlamentin alahuone. Neuvostoon kuuluu 183 edustajaa, jotka valitaan viiden vuoden välein. Itävallan perustuslain mukaan kansallisneuvosto käyttää lainsäädäntövaltaa yhdessä liittoneuvoston kanssa.
Viimeisimmät vaalit pidettiin 29. syyskuuta 2019. Hallitusneuvottelut saatiin päätökseen alkuvuodesta 2020, ja hallituksen muodostavat Itävallan kansanpuolue ja vihreät. Hallituspuolueiden värien johdosta koalitio sai lempinimekseen turkoosi-vihreä hallitus (saks. "türkis-grüne Regierung")..
Lohmoijärvi

Lohmoijärvi (lyydiksi "Lohmoid’äŕv", "Lohmoižend’äŕv", "Lohmoińe"; ) on järvi Karjalan tasavallan Äänisenrannan piirin Järventakuisen kunnassa Venäjällä. Sen pinta-ala on 16,1 neliökilometriä, valuma-alueen laajuus 10 236 neliökilometriä ja keskisyvyys 3,3 metriä.
Lohmoijärveen laskee luoteesta useaksi suuhaaraksi jakautuva Suojoki. Muita jokia ovat Lohmoja (ven. "Logmorutšei"), Njutškina, Svjatlitsa, Padas ja Tomitsa. Solomannin salmi yhdistää Lohmoijärven Äänisen Petroskoinlahteen. Itärannalla sijaitsee Järventakuisen kylä ja etelässä Petroskoin kaupunkiin kuuluva Solomanni.
Järven kalalajeja ovat lohi, taimen, siika, kuore, hauki, särki, salakka, lahna, säyne, seipi, made, ahven ja kiiski. Järventauksen kylä ottaa Lohmoijärvestä käyttövetensä ja siihen lasketaan Suojun taajaman jätevedet.
Rikoksentorjuntaneuvosto

Rikoksentorjuntaneuvosto () on Suomen oikeusministeriön yhteydessä työskentelevä toimielin, joka käsittelee yleisellä tasolla rikollisuuden ehkäisyä, haittojen ehkäisyä ja turvallisuuden edistämistä. Neuvosto perustettiin 1. huhtikuuta 1999, mutta se jatkaa edeltäjänsä 1. lokakuuta 1989 perustetun rikoksentorjunnan neuvottelukunnan työtä. Rikoksentorjuntaneuvoston tehtävänä on koota tietoa rikollisuuden ehkäisystä, edistää alan viranomaisten ja yhteisöjen yhteistyötä, tehdä aloitteita ja esityksiä, edistää tiedotusta ja ylläpitää tietopalvelua, kehittää rikoksentorjunnan menetelmiä, avustaa viranomaisten ja yhteisöjen suunnittelua, antaa pyydettyjä lausuntoja, antaa oikeusministeriölle katsaus ongelmista ja suosituksensa niiden vähentämiseksi sekä suorittaa oikeusministeriön neuvostolle antamat tehtävät.
Neuvoston muodostavat puheenjohtaja, varapuheenjohtaja ja enintään 16 jäsentä, joilla jokaisella on henkilökohtainen varajäsen. Valtioneuvosto määrää henkilöt tehtäviinsä kolmeksi vuodeksi kerrallaan. Neuvostossa tulee olla edustaja ainakin oikeusministeriön, sisäasiainministeriön, opetus- ja kulttuuriministeriön sekä sosiaali- ja terveysministeriön hallinnonalalta sekä kunnallishallinnosta, yhdyskuntasuunnittelusta, kriminologisesta tutkimuksesta, kaupanalalta sekä vakuutustoiminnasta.
Rikoksentorjuntaneuvoston sihteeristö toimii oikeusministeriön kriminaalipoliittisella osastolla.
Sinapinsiemen (yhdistys)

Sinapinsiemen ry on vuonna 1979 perustettu kristillinen järjestö. Toiminta-ajatuksensa mukaan yhdistys rohkaisee etsimään Raamattuun pohjautuvaa kristillistä elämäntapaa, jossa on tilaa rukoukselle, vuorovaikutukselle ja yhteisöllisyyden kautta toteutuvalle lähimmäisenrakkaudelle. Hiljaisuuden retriitit kuuluvat yhdistyksen toimintaan. Sinapinsiemen toimii taizéläisen liikkeen yhdyssiteenä.
Toimintamuodot.
Järjestö pitää yllä "tulisijaksi" kutsumaansa Ukinrantaa Kangasalan keskustassa. Sinapinsiemen ry:llä oli aikaisemmin Morbackan hiljaisuuden yhteisö Kaarinassa vuosina 1984–2009. Yhteisö sai alkunsa Halikon Omenapuukylästä. 
Intian kummilapsitoiminta.
Sinapinsiemen hoitaa Suomessa kummilapsitoimintaa yhteistyössä Luoteis-Intian Gujaratissa toimivan Education Sponsorship Programmen kanssa. Vuodesta 1976 alkaen Suomessa on toiminut kummirengas, joka kerää koulutusvaroja vuosittain alkuasukas- eli adivasinuorten kouluttamiseen ja heidän kotikyliensä terveydenhuollon ja toimeentulon parantamiseen. Intian toiminnan keskus on Gujaratin osavaltion pääkaupungissa Ahmedabadissa.
Kumppanuusmaatalous

Kumppanuusmaatalous on maanviljelijän ja kuluttajien muodostama yhteisö. Viljelijä ei myykään tuottamaansa ruokaa tukulle ja sieltä eteenpäin kaupan ketjulle, vaan suoraan kuluttajille. Ero tavanomaiseen ruokapiiriin on, että viljelijä myy eräänlaisia ruokaosakkuuksia joka maksetaan etukäteen, yleensä alkukeväästä. Niistä muodostuu maatilan vuosittainen budjetti. Osuuttaan vastaan jäsenet saavat viljelijän satoa niin pitkään kuin sitä riittää. 
Mallissa on riskinsä: jos sato on huono, on satokorin sisältö heikonlainen. Hyviä puolia kumppanuusmaataloudessa on, että ruokaosuuskunnan jäsenenä on mahdollista vaikuttaa siihen, mitä pellolla kasvaa ja myös osallistua viljelykseen talkoillen ja vaikkapa sadonkorjuujuhlia järjestäen. Viljelijälle etuna taas on, että markkinointiin ja myyntiin ei tarvitse erikseen panostaa, ja koko sadolle on valmiiksi ostaja.
Useimmat Suomessa perustetut kumppanuusmaataloushankkeet ovat olleet osuuskuntia, kukin hieman omanlaisellaan hallintotavalla. Tyypillisesti ruokaosuuskunta palkkaa sopivan henkilön puutarhuriksi tai viljelijä saattaa myös olla osuuskunnan hallituksessa mukana vastuullisena jäsenenä.
Ensimmäiset CSA:t perustettiin maailmalle 40 vuotta sitten.
Aston Martin Rapide

Aston Martin Rapide on brittiläisen Aston Martinin vuodesta 2009 lähtien valmistama neliovinen automalli. Rapide esiteltiin ensimmäisen kerran konseptiautona vuoden 2006 North American International Auto Show’ssa. Auton tuotantomalli esiteltiin syksyllä 2009 Frankfurtin autonäyttelyssä.
Nimi Rapide viittaa Aston Martin nykyisin omistaman Lagondan malliin, Lagonda Rapideen. Aston Martin Lagondan valmistus lopetettiin vuonna 1989, 21 vuotta ennen Rapiden julkaisua. Auto perustuu Aston Martin DB9:ään. 
Rapide 2010-2013.
Varustelut.
Autoon kuuluu bi-xenon-etuvalot ja led-takavalot. Vakiona on nahka- ja pähkinäpuusisustus, johon kuuluu metallisia yksityiskohtia, kuten etuistuimen muistillinen sähkösäätö, ilmastointi, Bluetooth, navigaattori (vain Yhdysvalloissa) sekä USB- ja iPod-liitäntä. Rapidessa on vakiona Bang &amp; Olufsenin 16-kaiuttiminen äänentoistojärjestelmä.
Rapide S (2013–).
Tekniset tiedot.
Vuoden 2013 kehitellyn version tiedot: Moottori parannettiin tuottamaan 410 Kw. Parannettu huippunopeus on 306 km/h ja kiihtyvyys 0–100 km/h nopeutuu 4,9 sekuntiin. Hiilidioksidipäästöt vähenevät 332 grammaan kilometriä kohti. Vähennystä on siis 23 g/km.
Julkkis Big Brother

Julkkis Big Brother oli tositelevisiosarja "Big Brother Suomen" yhdeksäs tuotantokausi. Kausi alkoi tiistaina 3. syyskuuta 2013 ja päättyi sunnuntaina 13. lokakuuta, kestäen kuusi viikkoa. Ohjelman juonsi Mari Sainio. Tuotantokausi oli ensimmäinen Suomessa esitetty "Big Brother" -kausi, jossa asukkaat olivat julkisuuden henkilöitä. Seuraavan kerran "Big Brotherista" esitettiin julkkisversio keväällä 2021.
Kauden aikana asukkaat keräsivät tekemistään tehtävistä rahaa hyväntekeväisyyskohteelle, jonka kisan voittaja sai päättää. Kauden päätyttyä asukkaat olivat keränneet kasaan yhteensä 5 407 euroa, jonka kisan voittaja Jori A. Kopponen lahjoitti SPR:n Nuorten turvatalolle. "Julkkis Big Brother" -kauden voittaja sai myös 25 000 euroa.
Ohjelman aloitus oli Subin katsojaennätys, keräten keskimäärin 793 000 katsojaa.
Talossa oli myös yli viikon verran Daisy-niminen koira, joka tuli taloon omistajansa Susanna Ingerttilän kanssa. Daisy oli ensimmäinen koira, joka asui Big Brother -talossa pysyvänä asukkaana.
Julius Beresford

Julius Beresford ("Wisniewski"; 29. kesäkuuta 1868 Suur-Lontoo – 29. syyskuuta 1959 Henley-on-Thames, Oxfordshire) oli brittiläinen soutaja ja olympiamitalisti. Hän kilpaili vuoden 1912 kesäolympialaisissa Tukholmassa ja oli siellä mukana saamassa hopeaa perämiehellisessä nelikossa Thames Rowing Club -joukkueen jäsenenä.
Myös Juliuksen poika Jack Beresford oli soutaja.
Oldřich Černík

Oldřich Černík (27. lokakuuta 1921 Mährisch Ostrau – 19. lokakuuta 1994 Praha) oli Tšekkoslovakian kommunistisen puolueen johtomiehiä. Hän toimi ministerinä ja parlamentin puhemiehenä 1960-luvulla. Hän kohosi Prahan kevään aikana 1968 Tšekkoslovakian pääministeriksi ja Alexander Dubčekin linjan tärkeäksi tukijaksi. Hänet syrjäytettiin 1970, koska hänen tavoitteensa olivat Neuvostoliiton näkemyksen mukaan liian vapaamielisiä. Samettivallankumouksen jälkeen hän palasi lyhyeksi aikaa uudelleen politiikkaan.
Nadine Conner

Nadine Conner (alun perin "Evelyn Nadine Henderson"; 20. helmikuuta 1907 – 1. maaliskuuta 2005) oli yhdysvaltalainen lyyrinen sopraano. Hän syntyi taiteelle omistautuneen perheen seitsemästä lapsesta nuorimpana. Hän opiskeli lapsena pianonsoittoa ja draamaa. Lauluopintonsa hän aloitti yksityisesti tenori Amado Fernandezin johdolla.
Conner pääsi opiskelemaan musiikkia Etelä-Kalifornian yliopistoon, ja opintojensa jälkeen hän avioitui luokkatoverinsa kanssa. Avioliitto kesti vain kaksi vuotta, mutta sopraano otti Conner-taiteilijanimensä puolisoltaan. Hän meni vuonna 1939 uusiin naimisiin kirurgi Laurance Heacockin kanssa. Hän aloitti uransa Los Angelesissa laulamalla seitsemän vuotta kansallisessa radiossa. Hän esiintyi muiden muassa Bing Crosbyn sekä Gordon MacRaen kanssa ja kiersi elokuvatähti Nelson Eddyn kanssa. Conner liittyi Albert Coatesin vuonna 1939 perustamaan oopperaseurueeseen ja teki debyyttinsä Margueriten roolissa Gounod'n "Faustissa".
Metropolitan-oopperassa Conner debytoi joulukuussa 1941 Paminan roolissa "Taikahuilussa". Esityksen johti Bruno Walter. Mozartin roolien lisäksi Conner pääsi tulkitsemaan esimerkiksi Violettan roolin "La traviatassa", Mimin roolin "La bohèmessa", Gildan roolin "Rigolettossa" ja Rosinan roolin "Sevillan parturissa". Hän sai kiitosta myös esiintymisestään "Hannu ja Kerttu" -oopperassa Metropolitanissa 1946.
Connerin esiintyi Metropolitan-oopperassa viimeistä kertaa vuonna 1960 "Faustissa". Hän teki ainoan elokuvaesiintymisensä "Musiikin mestareita" -elokuvassa ("Of Men and Music", 1951). Conner palasi puolisonsa kanssa Etelä-Kaliforniaan 1970 ja asettui Cypressiin, jossa työskenteli lauluopettajana. Hän jäi leskeksi 1987.
Jääpallon Viron-mestaruuskilpailut 1935

Jääpallon Viron-mestaruus 1935 ratkaistiin kahden joukkueen välillä. Viron jääpallomestaruus ratkaistiin kaikkiaan 14. kerran, seuraavan kerran mestaruudesta pelattiin vasta talvella 1941.
Ottelu mestaruudesta.
&lt;br&gt;
Mestarijoukkue.
Sportin joukkue: Elmar Aun, Eugen Einman, Voldemar Hammer, Friedrich Karm, Rudolf Kuuskla, Ferdinand Laurberg, Heinrich Paal, Bernhard Ruul, Herbert Seegner, Karl-Rudolf Sillak, Evald Tipner.
Concepciónin maakunta (Chile)

Concepciónin maakunta () on yksi Chilen Biobíon alueen neljästä maakunnasta. Maakunnan pääkaupunki Concepción (212 000 asukasta) on osa Suur-Concepciónin metropolialuetta, joka on maan toiseksi suurin Suur-Santiagon jälkeen.
Vuoden 2017 väestönlaskennassa maakunnassa oli 995 658 asukasta.
Allen West (tennispelaaja)

Allen Tarwater West (s. 2. elokuuta 1872 Mobile, Alabama, Yhdysvallat – elokuu 1952) oli yhdysvaltalainen tennispelaaja.
West saavutti St. Louisin olympialaisissa 1904 pronssia nelinpelissä Joseph Wearin kanssa.
Joseph Wear

Joseph Walker Wear (s. 27. marraskuuta 1876 Saint Louis, Missouri, Yhdysvallat – 4. kesäkuuta 1941 Philadelphia, Pennsylvania) oli yhdysvaltalainen tennispelaaja. Hänen veljensä Arthur Wear oli myös tennispelaaja.
Wear saavutti St. Louisin olympialaisissa 1904 pronssia nelinpelissä Allen Westin kanssa.
Magnoliakerttuli

Magnoliakerttuli ("Setophaga magnolia") on kerttuleiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Magnoliakerttuleita pesii Kanadassa ja Koillis-Yhdysvalloissa. Lajin talvehtimisalueet sijaitsevat Väli-Amerikassa. Euroopassa laji on tavattu kahdesti: Britanniassa syksyllä 1981 ja Islannissa syksyllä 1995.
Riuttahaikara

Riuttahaikara ("Egretta gularis") on haikaroiden heimoon kuuluva haikaralaji.
Tuntomerkit.
Riuttahaikara on 55-68 senttimetriä pitkä ja sen siipiväli on 88-112 senttimetriä. Lajista esiintyy kaksi eri värimuotoa, valkoinen ja lyijynharmaa. Valkoinen muoto muistuttaa suuresti silkkihaikaraa. Riuttahaikara on samanmuotoinen ja -kokoinen, mutta sen nokka on yleensä hieman pidempi ja tyveltään paksumpi, mutta muuten paksumpi ja yleensä hieman alaspäin kaareva. Nokka ei myöskään ole kokotumma kuten silkkihaikaralla, vaan reunoilta ja kärjestä kellertävä. Jalat ovat harmaanmustat nilakn puoliväliin asti, mutta nilkan alaosat ja varpaat ovat himmeänkeltaiset. Joskus jalat voivat olla laajemminkin kellertävät. Valkoisen värimuodon nuorilla yksilöillä on puvussaan yleensä mustia siipisulkia.
Levinneisyys.
Riuttahaikaroita tavataan Länsi-Afrikassa Atlantin rannikolla ja sisämaassa ja Itä-Afrikassa Intian valtameren rannikolla sekä Punaisenmeren ja Arabianmeren ja Persianlahden rannikoilla. Lajin muuttotavoista ei tiedetä paljon, mutta se on luultavasti osittain muuttolintu.
Elinympäristö.
Riuttahaikarat suosivat kivi- tai hiekkarantoja ja riuttoja ja särkkiä.
Ravinto.
Riuttahaikarat käyttävät ravinnokseen pääasiassa kaloja, äyriäisiä ja nilviäisiä, mutta myös sirkkoja, toukkia ja kastematoja.
Sjojaha

Sjojaha () on taajama (posjolok) ja maalaiskunta Jamalin Nenetsian autonomisen piirikunnan Jamalin niemimaalla sijaitsevassa Jamalin kunnallispiirissä Luoteis-Siperiassa, Obinlahden keskiosan länsirannalla. Sjojaha sijaitsee linnuntietä runsaat 470 kilometriä pohjoiskoilliseen Jamalin Nenetsian pääkaupungista Salehardista.
Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan Sjojahan maalaiskunnassa asui 2 605 henkeä koko Jamalin kunnallispiirin 16 310 asukkaasta. Kunta on ollut erityisesti nenetsien asuinaluetta.
Historia.
Kylä sai alkunsa viimeistään 1930-luvulla. Lokakuussa 1936 sinne perustettiin ilmatieteellisia havaintoja tekevä sääasema. Sjojahaa laajennettiin Neuvostoliiton alkuaikoina myös pakkotyövoimalla. Sinne päätyi esimerkiksi vuonna 1942 osa eri puolilta Neuvostoliittoa Jamalin piiriin karkotetuista 1 675 "kansanvihollisesta" , johon kuului esimerkiksi volgansaksalaisia, valkovenäläisiä, ukrainalaisia ja moldovalaisia. Nämä pakkotyöläiset rakensivat Puikon, Novyi Portin ja Sjojahan asuintaajamia. Seutua kehitettiin pakkotyövoiman avulla.
Nykyään: Sabettan satama ja taajama.
Kaasuteollisuus on levittäytymässä kunnan alueelle, ja paikkakunnalle on suunniteltu ympärivuotisen sataman rakentamista hankkeessa keskeisen Novatek-yhtiön kaasukuljetuksiin. Sjojahasta noin 120 kilometriä pohjoiseen rakennettavasta satamasta, NLG-kaasun ja maaöljyn terminaalista sekä asutuksesta käytetään nimeä Sabetta. Sabettaan on rakennettu vuoteen 2016 mennessä uusia asuinrakennuksia, päiväkoti ja koulu sekä huoltoasema ja lentokenttä. Ympärivuotisten öljykuljetusten mahdollisuutta Obinlahdelle on jo testattu talvioloissa Atomflot-laivaston ydinkäyttöisen jäänmurtajan avulla. Myös rautatieyhteyden rakentamisesta taajamaan on keskusteltu. Rata haluttaisiin vetää jo olemassaolevalta Gazprom-konsernin rakennuttamalta radalta Obskaja–Bovanenkovo.
Eino Liljeroos

Eino Henrik Liljeroos (24. toukokuuta 1882 Tampere – 21. maaliskuuta 1977 Tampere) oli suomalainen teollisuusjohtaja. Hän oli koulutukseltaan insinööri, ja hän sai vuorineuvoksen arvon 1945 ja tekniikan kunniatohtorin arvon 1954.
Liljeroosin vanhemmat olivat kunnallisneuvos Johan Henrik Liljeroos ja Julia Maria Högström. Liljeroosin isoisä Henrik Liljeroos oli perustanut Tammerkosken alajuoksulle kehruu- ja kutomatehtaan, jota Johan Henrik Liljeroos laajensi ja muutti osakeyhtiöksi nimeltä H. Liljeroos Oy.
Eino Liljeroos pääsi ylioppilaaksi 1902 ja valmistui insinööriksi 1907. Hän toimi H. Liljeroos Oy:n teknillisenä johtajana 1908–1911 ja Tampereen Pellava- ja Rautateollisuus Oy:ssä kehruuosaston insinöörinä 1911–1919 sekä kutomateollisuusosaston teknillisenä johtajana 1920–1925. Hän oli F. Klingendahl &amp; Co Oy:n verkatehtaan isännöitsijä 1925–1938 ja Suomen Gummitehdas Oy:n teknillinen johtaja 1939–1952.
Liljeroos oli Tampereen kaupunginvaltuuston jäsenenä 1922–1924 ja 1937–1939. Hän oli Suomen työnantajain yleisen ryhmän hallituksen puheenjohtajana ja Suomen työnantajain keskusliiton hallituksen jäsenenä. Hän oli H. Liljeroos Oy:n, Oy Tammer Ab:n ja Tampereen Verkatehdas Oy:n johtokunnan puheenjohtajana sekä Suomen Gummitehdas Oy:n, Nokia Oy:n ja Suomen Kaapelitehdas Oy:n johtokunnan jäsenenä.
Eino Liljeroos oli naimisissa vuodesta 1910 Signe Margareta Nordmannin kanssa.
Henrik Liljeroos

Henrik Liljeroos, sukunimi vuoteen 1842 "Heikkilä" (26. joulukuuta 1828 – 21. tammikuuta 1873) oli suomalainen tehtailija. Hän perusti 1851 Tampereelle värjäysliikkeen ja myöhemmin verkatehtaan. Hän oli myös aktiivinen Tampereen kunnallispolitiikassa.
Kangasalan pitäjän Varalan kylästä kotoisin ollut Henrik Liljeroos tuli 12-vuotiaana Tampereelle värjärin oppiin värjärimestari Erik Lindforsin värjäämöön. Hän kävi Tampereella sunnuntaikoulua 1842-1847. Kisälliksi päästyään Liljeroos työskenteli värjärinliikkeissä Turussa, Vaasassa sekä Tampereella värjärimestari Henrik Oslanderin värjäämössä. Vuonna 1851 hän vannoi porvarivalan ja sai Tampereen maistraatilta värjärimestari- ja porvarikirjan.
Liljeroos osti vuonna 1871 Tammerkosken alajuoksulla sijainneen Neulasaari-nimisen saaren. Saarella oli aiemmin toiminut neuloja valmistanut Renforsin neulatehdas, joka oli tehnyt konkurssin 1863. Liljeroos perusti tehdasrakennuksiin kehruu- ja kutomatehtaan sekä lanka- ja kangasvärjäämön. Vuonna 1873 Liljeroos sairastui yritettyään puhdistaa koskeen kertynyttä jäähilettä. Hän vilustui pahoin ja kuoli vain 44-vuotiaana. Liljeroos on haudattu Pyynikin kirkkopuistoon. 
Henrik Liljeroos oli naimisissa vuodesta 1851 Maria Karolina Iso-Tourun (1826–1878) kanssa. 
Henrik Liljeroosin poika Johan Henrik Liljeroos laajensi isänsä perustamaa yritystä, joka nimettiin vuonna 1890 H. Liljeroosin Villankehruu- ja värjäystehtaaksi. Neulasaarta alettiin myös kutsua Kehräsaareksi tai Kehruusaareksi.
Johan Henrik Liljeroos

Johan Henrik Liljeroos (27. toukokuuta 1851 Tampere – 4. tammikuuta 1939 Helsinki) oli suomalainen yritysjohtaja, kunnallisneuvos ja valtiopäivämies.
Liljeroosin vanhemmat olivat värjärimestari Henrik Liljeroos ja Maria Heikintytär. Hän kävi yläalkeiskoulun ja harjoitti ammattiopintoja Ruotsissa 1871–1872. Liljeroos oli isänsä perustaman värjäysliikkeen johdossa 1878–1914 ja muodosti siitä 1919 osakeyhtiön nimellä H. Liljeroos Oy. Liljeroosin aikana tehdas uusittiin kokonaan ja sen yhteyteen perustettiin villakehräämö.
Liljeroos oli säätyvaltiopäivillä porvarissäädyssä Tampereen edustaja 1899, 1900 ja 1904–1905. Hän oli Tampereen kaupunginvaltuuston jäsen 1878–1909.
Liljeroos oli naimisissa vuosina 1875–1924 Julia Maria Högströmin (k. 1924) kanssa. Heidän poikiaan olivat pappi ja kirjailija Heikki Julius Linnove, H. Liljeroos Oy:n toimitusjohtajana vuodesta 1929 toiminut Väinö Henrik Liljeroos (1880–1946) ja vuorineuvos Eino Henrik Liljeroos.
Ksyluloosi-5-fosfaatti

Ksyluloosi-5-fosfaatti (C5H9O8P) on ksyluloosisokerin johdannainen. Yhdistettä tavataan välituotteena pentoosifosfaattireitissä ja osana fotosynteesiin kuuluvaa Calvinin kiertoa.
Biologinen rooli.
Ksyluloosi-5-fosfaattia muodostuu pentoosifosfaattireitissä sen epimeeristä ribuloosi-5-fosfaatista fosfopentoosiepimeraasientsyymin katalysoimana. Seuraavassa vaiheessa se reagoi riboosi-5-fosfaatin kanssa transketolaasin katalysoimana tuottaen sedoheptuloosi-7-fosfaattia ja glyseraldehydi-3-fosfaattia, jota eliöt voivat hyödyntää glykolyysissä. Transketolaasi katalysoi myös ksyluloosi-5-fosfaatin reaktiota erytroosi-4-fosfaatin kanssa, jolloin muodostuu fruktoosi-6-fosfaattia ja glyseraldehydi-3-fosfaattia. Calvinin kierrossa transketolaasi katalysoi sedoheptuloosi-7-fosfaatin ja glyseraldehydi-3-fosfaatin reaktiota riboosi-5-fosfaatiksi ja ksyluloosi-5-fosfaatiksi sekä fruktoosi-6-fosfaatin ja glyseraldehydi-3-fosfaatin reaktiota erytroosi-4-fosfaatiksi ja ksyluloosi-5-fosfaatiksi. Ksyluloosi-5-fosfaatti muunnetaan edelleen ribuloosi-5-fosfaatiksi fosfopentoosiepimeraasin katalysoimana.
Ksyluloosi-5-fosfaatin on todettu vaikuttavan hiirien rasva-aineenvaihduntaan. Runsas ksyluloosi-5-fosfaatin määrä aktivoi proteiinifosfataasi-2-entsyymiä, joka puolestaan aktivoi lipogeneesiä ja glykolyysiä säätelevää ChREBP-proteiinia.
Tumma vesi

Tumma vesi ("Dark Water") on vuonna 2005 julkaistu brasilialaisen Walter Sallesin ohjaama yhdysvaltalainen kauhuelokuva. Se on uusintaversio vuoden 2002 japanilaiselokuvasta "Dark Water".
Arvioita.
Film-O-Holic.com-elokuvasivuston Heidi Mikkolan mielestä Sallesin ensimmäinen englanninkielinen ohjaustyö on paikoin jopa onnistuneempi kuin Hideo Nakatan alkuperäinen ohjaus. Salles on hänestä nähnyt vaivaa kehitellessään henkilöhahmoja ja luodessaan melankolista tunnelmaa. ”Dark Water ei kuitenkaan missään vaiheessa ole varsinaisesti pelottava tai saa katsojaa hyppäämään kauhuissaan penkiltään. Se ei ole kauhuelokuvana kovinkaan toimiva ja paikoitellen se vain toistaa itseään. Silti sen synkkä tunnelma, kalpeat värit ja jatkuva alakuloinen sade huokuvat pahansuopaa kosteutta, joka jättää katsojan läpimäräksi.” 
Myös "Helsingin Sanomien" arvostelijan mukaan "Tumman veden" voi ottaa kauhutarinaa enemmän vertauskuvana hylkäämisen aiheuttamista traumoista, lapsuuden haavoittamasta aikuisuudesta. ”Sellaisena Tumma vesi on jos ei nyt älykäs, niin kuitenkin tietyllä tapaa johdonmukainen elokuva.”"Helsingin Sanomien" Leena Virtasen mukaan
The Great Gatsby – Kultahattu

The Great Gatsby – Kultahattu on vuonna 2013 ensi-iltansa saanut Baz Luhrmannin ohjaama romanttinen draamaelokuva. Elokuva perustuu F. Scott Fitzgeraldin romaaniin "Kultahattu" vuodelta 1925. Elokuvan pääosissa ovat Leonardo DiCaprio, Tobey Maguire, Carey Mulligan, Joel Edgerton, Isla Fisher, ja Jason Clarke. Elokuvan ensi-ilta oli Suomessa 17. toukokuuta 2013.
Elokuva palkittiin parhaan puvustuksen ja lavastuksen Oscar-palkinnoilla vuonna 2014.
Färsaarten miehitys

Färsaarten miehitys (tunnetaan myös nimellä Operaatio Valentine) oli toisessa maailmansodassa suoritettu sotilasoperaatio, jossa britit miehittivät Färsaaret estääkseen saksalaisia hyökkäämästä saarille, koska Natsi-Saksa oli jo miehittänyt Manner-Tanskan. Operaatio aloitettiin 12. huhtikuuta 1940, jolloin kaksi brittihävittäjää purjehti Tórshavnin satamaan. Saaret miehitettiin ja niille rakennettiin linnoituksia saksalaisten hyökkäyksen varalta. Vágariin rakennettiin saarten ainoa lentokenttä vuosina 1942–1943. Saksalaiset tekivät saarille useita lentopommituksia, mutta eivät koskaan nousseet maihin.
Sodan aikana yli 200 färsaarelaista merimiestä sai surmansa saksalaisten upotettua heidän kalastusaluksiaan pommeilla, sukellusveneillä tai merimiinoilla. Pahin yksittäinen onnettomuus sattui 28. maaliskuuta 1942, kun saksalaiset upottivat kalastusalus "Nýggjaberg"in Islannin lähistöllä, jolloin 21 merimiestä sai surmansa. Britit miehittivät Färsaaria vuoteen 1945 asti, jolloin viimeiset sotilaat poistuivat saarilta syyskuuhun mennessä.
Miehityksen aikana Färsaaret hallinnoivat käytännössä itse itseään ja alueen talous pysyi kaikesta huolimatta hyvänä. Britit tunnustivat virallisesti myös Färsaarten lipun erottaakseen paikalliset laivat vihollisista. Kun miehitys päättyi vuonna 1945, Färsaarilla järjestettiin kansanäänestys itsenäisyydestä seuraavana vuonna, jossa enemmistö kannatti itsenäisyyttä. Tanskan kuningas Kristian X ei kuitenkaan tunnustanut itsenäisyysjulistusta.
Westland Whirlwind (hävittäjälentokone)

Westland Whirlwind oli Westland Aircraftin valmistama yksipaikkainen ja kaksimoottorinen hävittäjä, joka oli Britannian ensimmäinen.
Se ehti osallistua taisteluun Britanniasta. Moottorina oli kaksi 765 hevosvoiman Rolls-Royce Kestrel -moottorista kehitettyä Peregrine I -V-moottoria, jotka mahdollistivat 589 km/h huippunopeuden. Koneen valmistuessa kesällä 1940 nopeus oli kohtuullisen hyvä, ja jokseenkin vastaava kuin Supermarine Spitfirellä.
Konetyyppiä valmistettiin vain 112 kappaletta. Moottorin lastentaudit lyhensivät muutoin mainiona pidetyn hävittäjän käyttöikää. Laskeutuessa suuri kiitoratavaatimus rajoitti käyttöä Britannian lyhyillä nurmikentillä.
Ilmataisteluista selviytyneet lentokoneet muunnettiin Whirwind Mk I A -tyypin hävittäjäpommittajiksi. Enimmäispommikuorma oli kuitenkin vain 454 kg. Ampuma-aseistuksena oli neljä 20 mm Hispano -tykkiä koneen keulassa.
Alphonzo Bell

Alphonzo Edward Bell, Sr. (s. 29. syyskuuta 1875 Bell, Kalifornia, Yhdysvallat – 27. joulukuuta 1947 Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen tennispelaaja, yritysjohtaja ja sijoittaja.
Bell saavutti St. Louisin olympialaisissa 1904 hopeaa nelinpelissä Robert LeRoyn kanssa ja pronssia kaksinpelissä.
Lamborghini Veneno

Lamborghini Veneno (nimi viittaa kuuluisaan härkään, ja on espanjaksi myrkky) on italialaisen autovalmistajan Lamborghinin vuoden 2013 Geneven autonäyttelyssä paljastama auto, joka perustuu Lamborghini Aventadoriin. Autoja valmistetaan myyntiin neljä, kaikki eri värisinä, ja se on tieliikennekelpoinen. Veneno julkistettiin juhlistamaan Lamborghinin 50-vuotisjuhlapäivää. Autossa on sama 6,5 l V12-moottori kuin Aventadorissa, mutta se tuottaa 740 hv, ja sen maksiminopeus on 355 km/h. Veneno kiihtyy 0–100 km/h 2,8 sekunnissa. Venenon hinta on 3,1 miljoonaa puntaa, ja kolme kappaletta on myyty, yksi museossa.
Auton muotoilussa on kiinnitetty huomiota ilmavirtauksiin, joka saa aikaan sen omalaatuisen muotoilun. Myös autoon käytetty hiilikuitu laskee sen painon 120 kg pienemmäksi kuin Aventadorin. Auton renkaat on suunniteltu siten, että ne puhaltavat kylmää ilmaa auton jarrulevyihin.
Tampereen Ilveksen SM-liigakausi 2011–2012

SM-liigakausi 2011–2012 oli Tampereen Ilveksen 37. SM-liigakausi. Ilves pelasi runkosarjassa 60 ottelua ja jäi 14 joukkueen sarjassa viimeiselle sjialle. Runkosarja alkoi 16. syyskuuta vierasottelulla paikallisvastustaja Tapparaa vastaan Tampereella Hakametsän jäähallissa. Runkosarjan jälkeen Ilveksen pelit jatkuivat karsintasarjassa Mestiksen voittanutta Vaasan Sportia vastaan. Ilves säilytti sarjapaikkansa otteluvoitoin 4-1.
Sarjataulukko.
"Taulukko on päivitetty 15. huhtikuuta 2012."
Kokoonpano.
Ilveksen kokoonpano kaudella 2011-2012.
Karsinnat.
Ilves sijoittui runkosarjassa neljänneksitoista, joten se joutui karsintasarjaan. Siellä vastaan tuli Mestiksen voittanut Vaasan Sport. Ilves säilytti sarjapaikkansa otteluvoitoin 4-1.