tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Hennariikka Rahkola

Hennariikka Rahkola (s. 18. elokuuta 1992 Hyvinkää) on suomalainen maastohiihtäjä. Hän edustaa Vantaan Hiihtoseuraa. Rahkolan kasvattajaseura on Rajamäen Kehitys ja hän on edustanut myös Jämin Jännettä. Hänen valmentajanaan toimii Kalle Lassila.
Rahkola kilpaili maailmancupissa ensimmäisen kerran 20. helmikuuta 2016 Lahdessa vapaan hiihtotavan sprintissä, jossa hän oli 53:s. Toistaiseksi parhaan maailmancup-sijoituksensa hän hiihti seuraavana päivänä oltuaan yhdistelmäkilpailussa 46:s.
Skandinavia Cupissa Rahkola kilpaili ensimmäisen kerran vuonna 2011. Parhaimmillaan hän on ollut 19:s Vuokatissa vapaan hiihtotavan sprintissä 12. joulukuuta 2015.
SM-kilpailuissa 2016 Rahkola saavutti toistaiseksi parhaat SM-sijoituksensa ollen kahdeksas sekä vapaan hiihtotavan sprintissä että 30 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa.
Yleisurheilussa Rahkola on edustanut Lahden Ahkeraa ja IF Länkeniä. Hän sijoittui vuoden 2020 Kalevan kisojen 5000 metrin kilpailussa seitsemänneksi ennätyksellään 17.04,78.
Yksityiselämä.
Rahkola asuu Seinäjoella. Hänen äitinsä on kilpaillut kansallisella tasolla ampumahiihdossa. Rahkola valmistui fysioterapeutiksi Seinäjoen ammattikorkeakoulusta vuonna 2015.
Adventures in Babysitting (vuoden 2016 elokuva)

Adventures in Babysitting on vuonna 2016 Disney Channelillä julkaistu nuortenelokuva. Sen ohjasi John Schultz ja pääosissa esiintyvät Sabrina Carpenter ja Sofia Carson.
Adventures in Babysitting perustuu David Simkinsin vuonna 1987 julkaistuun samannimiseen elokuvaan.
Tuotanto.
Tammikuussa 2015 Disney ilmoitti hyväksyneensä Tiffany Paulsenin kirjoittaman käsikirjoituksen elokuvalle. Kuvaukset aloitettiin Vancouverissa maaliskuussa 2015.
Huvitus (omena)

Huvitus on tarhaomenapuun perinteinen lajike, jolla on Suomessa pitkä historia.
Huvitus on aikainen kesälajike sekä herkku- ja soseomena, mutta hieman altis omenaruvelle. Aikaisin kevätkesällä kukkivana se on hyvä pölyttäjä. Runsas sato kypsyy elokuussa. Kypsyvä hedelmä säilyy pari viikkoa. 
Historia.
Huvitus-lajike on peräisin Huvituksen puutarhatilalta Yläneeltä, jonka C.R. Sahlberg perusti 1800-luvulla. Paikallisen muistitiedon mukaan torppari Juho Korpela kylvi vuonna 1895 omaan pihaansa ulkomaisen omenan siemeniä, jotka hän oli ottanut Huvituksen omenatarhasta. Siemenistä kasvoi emopuu, josta kaikki Huvitukset periytyvät. Satoisaksi ja hyväksi omenaksi havaittu lajike levisi nopeasti Yläneen lähistölle. Lajike levisi laajemmalle, kun kansakoulun opetustaulujen kuvittaja Vihtori Ylinen sai vartteita Korpelan torpan omenapuusta, ja alkoi viljellä sitä omassa omenapuutarhassaan. Hän lähetti Lepaalle jalonnusoksia, ja ensimmäinen Huvitus istutettiin Lepaalle vuonna 1935. Maatalouskoelaitoksen puutarhaosastolle Piikkiön Yltöisiin Huvitus tuli luultavasti 1940-luvun alussa. Siellä Huvitus otettiin vuonna 1958 aloitettuun omenanjalostusohjelmaan, jossa pyrittiin yhdistämään suomalaisten lajikkeiden talvenkestävyys ja ulkomaisten lajikkeiden hedelmän laatu. Jalostusohjelman tuloksena nimettiin 16 uutta omenalajiketta, joista 11 lajikkeen toinen risteytysvanhempi on Huvitus.
Risteymät.
Omenanjalostusohjelman tuloksena nimetyt omenalajikkeet, joista toinen risteytysvanhempi on Huvitus, ovat seuraavat:
Raeapteek

Raeapteek on Virossa Tallinnan keskustassa sijaitseva apteekki.
Raeapteek on Euroopan vanhin yhtäjaksoisesti samoissa tiloissa toiminut apteekki. Se on toiminut Tallinnan Raatihuoneentorilla 1400-luvulta lähtien. Tarkkaa perustamispäivää ei tiedetä, mutta asiakirjojen mukaan apteekilla oli vuonna 1422 jo kolmas omistaja.
Raeapteek toimii nykyään paitsi apteekkina, myös museona.
Henry Kellett

Henry Kellett (2. marraskuuta 1806 – 1. maaliskuuta 1875), oli brittiläinen vara-amiraali, laivastonupseeri ja tutkimusmatkailija.
Ura.
Kellett liittyi Kuninkaalliseen laivastoon 1822. Hän oli kolme vuotta Länsi-Intiassa ja palveli sitten William Fitzwilliam Owenin alaisena tutkimusaluksilla Afrikassa, "HMS Sulphurilla" Edward Belcherin alaisena Itä-Intiassa, ja HMS Starlingin kapteenina Kiinan kanssa käydyssä ensimmäisessä oopiumisodassa, jonka aikana hänet ylennettiin komentajakapteeniksi 1841 ja kapteeniksi 1842.
Vuonna 1845 hänet nimitettiin HMS Heraldin kapteeniksi tehtävänä hydrografiset mittaukset lähinnä Pohjois-Amerikassa Guayaquilsta Vancouveriin, mukaan lukien Galápagossaaret. Hän sai tilapäisen komennuksen 1848 tutkimusretkellä kadonneen John Franklinin etsimiseksi. Tällä matkalla hän purjehti Beringinsalmen kautta ja yli Tšuktšimeren ja löysi Geraldinsaaren. Kellett nousi maihin Geraldinsaarelle ja nimesi saaren laivansa mukaan. Hän myös näki Wrangelinsaaren läntisessä horisontissa. Tällä retkellä oli mukana William Pullen. Vuonna hän komensi "HMS Resolutea" ja purjehti auttamaan Robert McClurea, jonka alus "Investigator" oli jumittunut Arktiksella. Hänen miehensä rakensivat varastorakennuksen Kanadaan Dealynsaarelle Melvillensaaren etelärannikolle.
Useiden ylennysten jälkeen hän jäi eläkkeelle 1871.
Jälkimaine.
Hongkongissa on nimetty Kellettin mukaan useita paikkoja: Kellettinsaari, Kellettinlahti ja Kellettinvuori. Kellettinjyrkänne Washingtonin Henry Islandilla on todennäköisesti myös nimetty Kellettin mukaan. Hänen mukaansa on nimetty "Kelletia kelletii" -kotilo.
Hannu Peltomaa

Hannu Kalevi Peltomaa (s. 17. huhtikuuta 1941 Toholampi) on suomalainen elokuvaohjaaja, -kuvaaja, -tuottaja ja -leikkaaja. Hänen tunnetuimpiin teoksiinsa kuuluvat palkittu dokumenttielokuva "Rantojen miehet" (1971) sekä pitkät lastenelokuvat "Taikapeli" (1984) ja "Kumma juttu" (1989). Peltomaa on tehnyt lisäksi toistasataa lyhyttä fiktio- ja dokumenttielokuvaa.
Peltomaa valmistui Taideteollisen oppilaitoksen kamerataiteen osastolta vuonna 1967. Yhdessä Virke Lehtisen kanssa hän toimi kuvaajana Aito Mäkisen elokuvissa "Vain neljä kertaa" (1968) ja "Muurahaispolku" (1970). Yhdessä Kari Sohlbergin kanssa Peltomaa kuvasi Mollbergin vuoden 1973 elokuvan "Maa on syntinen laulu".
Kuvausprojektiensa ohessa Hannu Peltomaa teki veljensä Erkki Peltomaan kanssa lyhytelokuvia, kuten Anselm Hollon tekstittämään lauluun ”Miten mielelläni” perustuvan "Huuto" (1970) ja rappioalkoholistidokumentin "Rantojen miehet" (1971), joka voitti Gran Prix’n Tampereen elokuvajuhlilla ja palkittiin myös valtionpalkinnolla. 1980-luvun alussa veljekset tekivät ”Lapsen silmin” -teemalla lyhytelokuvat "Sunnuntaiaamu" (1981) ja "Kadulla" (1982). Niitä seurasivat lapsiaiheiset kokoillan näytelmäelokuvat "Taikapeli" (1984) ja "Kumma juttu" (1989).
Vuosina 1973–1980 Peltomaa toimi Kymen läänin läänintaiteilijana.
Syksyllä 2014 Peltomaa piti Imatralla valokuvanäyttelyn Ensonrannan tukkinippujen purkajista. Samassa työssä hän oli itsekin nuoruudessaan.
Hannu Peltomaan poika on sarjayrittäjä ja Raptori-muusikko Juho Peltomaa.
Viron kansalliskirjasto

Viron kansalliskirjasto () on vuosina 1985–1993 rakennettu, Tallinnan monumentaalirakennuksiin kuuluva Viron kansalliskirjasto. Arkkitehti Raine Karpin suunnittelema kahdeksankerroksinen, julkisivultaan harmaasta kalkkikiveä oleva jykevä kirjastorakennus sijaitsee Kesklinnan kaupunginosan Tõnismäen asuinalueella, hieman Tallinnan vanhankaupungin eteläpuolella. 
Vuonna 2015 Viron kansalliskirjasto rekisteröi 47 479 käyttäjää ja 133 274 kirjastokäyntiä. Lisäksi sähköisesti kirjastossa asioitiin 403 794 kertaa. Kirjaston henkilökuntaan kuului 280 henkeä. 
Viron kansalliskirjasto pohjautuu vuonna 1918 perustettuun Riigikogun eli Viron parlamentin kirjastoon. Kansalliskirjasto palvelee yhä myös tässä tehtävässään sekä toimii tutkimuskirjastona ja Viron kirjastolaitoksen keskuksena. Kirjastolla on vapaakappaleoikeus Virossa painettuihin julkaisuihin.
Suuri kirjastotalo toimii monipuolisesti virolaista kulttuuriperintöä esilletuovana kulttuurikeskuksena. Rakennuksessa toimii esimerkiksi konferenssikeskus, useita näyttelytiloja, teatterisali, anniskeluoikeuksin varustettu kahvila-ravintola ja aulamyymälä. Kirjakokoelmat ja lukusalit, joita on yhteensä 20 (600 lukupaikkaa), on ryhmitelty aiheen mukaisesti eri kerroksiin. Rakennus toimii kotina kirjaston henkilökunnasta ja asiakkaista kootun Viron kansalliskirjaston naiskuorolle.
Kirjaston useimmat lukusalit ovat avoinna tavallisille käyttäjille arkisin kello 10–20 ja lauantaisin kello 12–19. Heinä-elokuussa kirjasto on avoinna arkisin kello 10–18.
Live at Rockefeller Music Hall

Live at Rockefeller Music Hall on norjalaisen progressiivisen metallin yhtye Leprousin Live-DVD -ja albumi, joka julkaistiin 25. marraskuuta 2016. Se kuvattiin 4. kesäkuuta 2016 Oslon Rockefeller Music Hallissa, ja se kustannettiin Indiegogo -joukkorahoitussivustolla toteutetulla keräyksellä.
Euroopassa sen julkaisi InsideOut Music ja Yhdysvalloissa Century Media Records.
Kultainen käsivarsi

Kultainen käsivarsi ("The Man With the Golden Arm") on Otto Premingerin ohjaama yhdysvaltalainen draamaelokuva vuodelta 1955. Sitä pidetään yhtenä Frank Sinatran parhaista elokuvarooleista. Hän esittää vankilasta vapautuvaa jazzrumpalia, joka ajautuu kuitenkin heti vanhoihin ympyröihinsä ja uudelleen heroiinin orjaksi. Elokuva perustuu Nelson Algrenin romaaniin "The Man with the Golden Arm" (suom. "Kultainen käsi"), jonka pohjalta käsikirjoituksen laativat Walter Newman ja Lewis Meltzer.
Näyttelijät.
Lähde: 
Sinatra oli roolistaan Oscar- ja Bafta-ehdokkaana.
"The New York Timesin" kriitikot valitsivat "Kultaisen käsivarren" vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Latvian kansalliskirjasto

Latvian kansalliskirjasto () on Latvian kulttuuriministeriön alaisuudessa toimiva kansalliskirjasto. Kirjasto perustettiin vuonna 1919. Vuodesta 2014 lähtien kirjasto on toiminut Riian suuriin kulttuurirakennuksiin kuuluvassa "Valon linnaksi" kutsutuksi rakennuksessa, jonka on suunnitellut latvialaissyntyinen arkkitehti Gunnar Birkerts. Väinäjoen lounaisrannalla sijaitseva rakennus on Latvian keskeisimpiä 2000-luvun monumentaalirakentamisen luomuksia.
Laajalti palkittua, Yhdysvaltojen toisen maailmansodan jälkeisen ajan merkittäviin arkkitehteihin kuuluvaa Gunnar Birkertsia pyydettiin kansalliskirjaston suunnittelijaksi jo vuonna 1988 Latvian ollessa yhä osa Neuvostoliittoa. Kirjaston rakentaminen aloitettiin vuonna 2008. Kun rakennus vihdoin avautui vuonna 2014, tuottelias arkkitehti oli jo 89-vuotias.
Modernissa rakennuksessa toimii kirjaston lisäksi esimerkiksi kongressikeskus, konserttisali, kahvila ja ravintola.
För äldre nybegynnare / Schlagerns mystik

För äldre nybegynnare ja Schlagerns mystik ovat Zamla Mammaz Mannan albumeita, jotka ilmestyivät tupla-albumina vuonna 1978 Silence Recordsin kautta. "För äldre nybegynnare" on koottu livetilanteissa nauhoitetuista improvisaatioista. "Schlagerns mystik" on studioalbumi, joka sisältää lauluja ja muuta sävellettyä materiaalia. Alkuperäisen tupla-albumin avattavan kannen puolivälissä on katkoviiva, jota pitkin levyjen kannet voi leikata halutessaan erilleen.
Pihlajakadun tuhmat tädit

Pihlajakadun tuhmat tädit on suomalainen nettisarja, joka on spin-off MTV3-kanavan "Salatut elämät" -saippuasarjasta. Sarjan neliosainen ensimmäinen tuotantokausi julkaistiin MTV Katsomo -palvelussa 29. marraskuuta 2016. Ensimmäinen kausi esitettiin televisiossa MTV3-kanavalla kesäkuussa 2017. Toinen kausi, "Pihlajakadun tuhmat tädit - Vaatteet pois!", julkaistiin MTV Katsomossa 8. kesäkuuta 2017. Kolmas kausi, "Pihlajakadun tuhmat tädit - Syntiset", julkaistiin 23. marraskuuta 2017 MTV Katsomossa. Toinen ja kolmas kausi esitettiin MTV3:lla kesällä 2018.
Ensimmäisellä kaudella Monica (es. Irina Vartia), Eva (es. Tiia Elg) ja Camilla (es. Nora Rinne) viettivät Lindan (es. Monika Lindeman) polttareita. Naisnelikko joutui seuraavana päivänä kertaamaan yhdessä edellisillan tapahtumia. Toisella kaudella naisnelikko päätyy Evan johdolla pyörittämään strippiklubia. Kolmannella kaudella naiset viettävät loman nunnaluostarissa.
Associação Chapecoense de Futebol

Associação Chapecoense de Futebol eli Chapecoense Real on brasilialainen jalkapalloseura, joka on perustettu vuonna 1973. Seura on voittanut Santa Catarinan osavaltion mestaruuden eli Campeonato Catarinensen viisi kertaa, viimeksi vuonna 2016. Se on myös sijoittunut yhdeksänneksi Brasilian pääsarjassa Serie A:ssa. 
Seuran edustusjoukkuetta kuljettanut kone putosi maahan 28. marraskuuta 2016. Lento-onnettomuus vaati 71 ihmisen hengen. Koneessa oli 77 henkilöä, joista 68 oli matkustajia ja yhdeksän miehistön jäsentä. Seitsemän selvisi aluksi hengissä, mutta yksi kuoli saamiinsa vammoihin sairaalassa. Matkustajina oli joukkueen pelaajia, valmennusjohto ja kahdeksan johtokunnan jäsentä. Joukkue oli menossa Etelä-Amerikan Copa Sudamericanan finaaliin, jossa se olisi ollut vastakkain kolumbialaisen Atlético Nacionalin kanssa. Atlético Nacionalin pyynnöstä mestaruus luovutettiin Chapecoenselle finaalia pelaamatta.
LaMian lento 2933

LaMian lento 2933 oli tilauslento São Paulosta Brasiliasta Santa Cruzin kautta Medellíniin Kolumbiaan. 28. marraskuuta 2016 kone putosi lähellä Medellínia. Kone kuljetti Associação Chapecoense de Futebol -jalkapallojoukkuetta, joka oli matkalla Copa Sudamericanan finaaliin.
Lento-onnettomuus vaati 71 ihmisen hengen. Koneessa oli 77 henkilöä, joista 68 oli matkustajia ja yhdeksän miehistön jäsentä. Seitsemän selvisi aluksi hengissä, mutta yksi kuoli saamiinsa vammoihin sairaalassa. Turmakone (tyypiltään Avro RJ85) oli matkalla São Paulon kansainväliseltä lentokentältä Medellínin kansainväliselle lentokentälle, kunnes kone syöksyi maahan Medellínin kaupungin lähellä sijaitsevalle vuoristoiselle alueelle.
Kolumbian ilmailuviranomaisten mukaan onnettomuuden syy oli polttoaineen loppuminen. Lentäjä ei ollut tehnyt välilaskua tankkausta varten eikä ilmoittanut ongelmista ennen kuin oli liian myöhäistä. Lentoyhtiö LaMia ja Bolivian ilmailuviranomaiset olivat virheellisesti hyväksyneet lentosuunnitelman. Lisäksi kone oli lentänyt korkeammalla kuin se olisi saanut, ja koneella oli ollut noin 400 kiloa ylipainoa.
Rontticomics

Rontticomics on Juho Maurisen piirtämä ja käsikirjoittama strippisarjakuva. Sitä julkaistiin vuoden 2016 helmikuusta vuoden 2018 syyskuuhun asti internetissä sarjakuvan omilla sivuilla, mistä se levisi Facebookin ja muiden sivustojen kautta laajemmin ihmisten tietouteen.
"Rontticomicsin" huumori on usein synkkää ja perustuu stereotyyppisiin suomalaisiin ihmistyyppeihin, sanaleikkeihin ja absurdeihin vitseihin. Sarjakuvastripit eivät sijoitu mihinkään tiettyyn miljööhön tai hahmoihin, poikkeuksena pari useammin esiintyvää hahmoa, kuten niksejä jakava Olavi.
"Rontticomicsin" ensimmäinen albumijulkaisu ilmestyi keväällä 2017 kustannusyhtiö Arktisen Banaanin julkaisemana.
Artisti.
Juho Maurinen on vuonna 1990 Imatralla syntynyt mies. Lukuun ottamatta omaksi ilokseen piirtämiään sarjakuvia teini-ikäisenä "Rontticomics" on Maurisen ensimmäinen sarjakuva. Sarjakuvan lisäksi Maurinen on opiskellut Lahden Muotoiluinstituutissa ja tekee musiikkia ja muita taideprojekteja.
Pirentsepiini

Pirentsepiini (C19H21N5O2) on pyridobentsodiatsepiinin johdannaisiin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää lääketieteessä mahahaavan hoitoon.
Ominaisuudet ja käyttö.
Pirentsepiiniä käytetään usein hydrokloridisuolana, joka on veteen ja alkoholeihin liukoinen, mutta ei liukene esimerkiksi dietyylieetteriin.
Pirentsepiini on selektiivinen M1-reseptorien antagonisti ja vaikuttaa hermosolmuihin. Tämän seurauksena vatsan suolahapon tuotanto vähenee ja vatsan pH nousee. Pirentsepiiniä voidaan käyttää yhdessä emäksisten vatsan happamuutta alentavien aineiden sekä simetidiinin kanssa. Haittavaikutuksina pirentsepiini voi aiheuttaa muun muassa suun kuivumista ja näköhäiriöitä. Se on nykyään korvattu suurelta osin uudemmilla lääkkeillä. 
Valmistus.
Pirentsepiinin synteesin ensimmäisessä vaiheessa o-nitrobentsoyylikloridi reagoi 3-amino-2-klooripyridiinin kanssa muodostaen amidin. Nitroryhmä pelkistetään vedyttämällä ja kuumennus johtaa heterosyklisen renkaan sulkeutumiseen. Tämä välituote reagoi klooriasetyylikloridin kanssa muodostaen amidin. Muodostuva tuote reagoi nukleofiilisilla substituutiolla 1-metyylipiperatsiinin kanssa muodostaen pirentsepiiniä.
Storbackenin jätinkirkot

Storbackenin jätinkirkot ovat Etelä-Pohjanmaalla Evijärven Kattilakoskella vierekkäin sijaitsevat mahdolliset jätinkirkot, joita ei ole vielä kaivauksin tutkittu.
Sijainti.
Evijärven kirkosta 14 km luoteeseen noin 300 metriä Ähtävänjoesta ja sen suuntaisesta kantatiestä 68. Kohde on joen itäpuolella sijaitsevan moreenimäen tai drumliinin lakialueen pohjoispäässä.
Jätinkirkot.
Mäen laella on melko kivikkoista ja sieltä on löydetty monia kivivalleja. Osa valleista muodostaa suorakulmaisen muotoisia rakenteita, jotka on tulkittu jätinkirkoiksi. Suurempi niistä on 35–40 metriä pitkä ja 15–20 metriä leveä. Sen pituusakseli osoittaa 65° pohjoisesta myötäpäivään . Toinen jätinkirkoksi ajateltu vierekkäinen rakenne on suurin piirtein saman kokoinen, mutta kolmas, ja samalla viimeinen, on vain 25 metriä pitkä ja 15 metriä leveä. Paikan tarkastaja Tryggve Gestrin otaksui silloin, että rakenne olisi hahmotettavissa niin, että suuren kivivallin sisälle on raivattu kolme vierekkäistä kivivallia. Silloin ne tulkittiin kivivalliasumukseksi , joita oli kolme rinnakkain.
Tryggve Gestrin tutki rakenteen sisäpuolelta muutaman koekuopan. Yhdestä kuopasta löytyi kvartsi-iskoksia, mutta asumisesta syntyneestä likamaasta tai kulttuurimaannoksesta löytyi vain ohut jälki. Gestrinin mukaan kohteessa olisi ollut mahdollisesti kivikautinen sesonkiasuinpaikka.
Tutkimuksia.
Vuonna 1989 kävi Tryggve Gestrin paikalla tarkastusmatkalla. Kohdetta ei ole tutkittu tarkemmin eikä siellä ole suoritettu kaivauksiakaan.
Timo Mikkilä (tietokirjailija)

Timo Mikkilä (s. 8. syyskuuta 1951 Jurva) on suomalainen tietokirjailija, filosofian tohtori ja historiantutkija. 
Mikkilä on työskennellyt pitkään politiikan ja talouden toimittajana. Hän on kirjoittanut useita teoksia, erikoistuen yritys- ja yhdistyshistoriikkeihin.
Mikkilä on helsinkiläisen media- ja viestintäyhtiö La Voce Oy:n perustaja, osakas ja hallituksen puheenjohtaja.
Jani Onninen

Jani Kristian Onninen (s. 1973) on suomalainen matemaatikko ja professori. Hän on toiminut matematiikan professorina Jyväskylän yliopistossa vuodesta 2009.
Akateeminen ura.
Jani Onninen valmistui 1992 ylioppilaaksi Uudenkaupungin lukiosta. Lukion jälkeen hän aloitti matematiikan opinnot Jyväskylän yliopistossa ja valmistui sieltä maisteriksi vuonna 1999. Filosofian lisensiaatiksi hän valmistui 2000.
Tohtoriksi Onninen väitteli vuonna 2002 Jyväskylän yliopistossa. Väitöskirjan ohjaajana toimi professori Pekka Koskela. Onnisen väitöskirja ("Mappings of finite distortion: Continuity") käsitteli niin kutsuttua "äärellisen väännön teoriaa". Äärellisen väännön kuvausten teoriassa yhdistyvät rajoitetun väännön kuvaukset ja epälineaarinen elastiikka. Alan tutkimus on osa matematiikan perustutkimusta, jossa ovat keskeisessä asemassa erilaiset matemaattiset mallit. Väitöskirjassaan Onninen tarkastelee, millaisilla maksimaalisen ja minimaalisen venytyksen suhteilla äärellisen väännön kuvaukset ovat jatkuvia. Jatkuvuus tarkoittaa sitä, ettei muodonmuutoksessa synny reikiä tai halkeamia. Väitöskirjan aiheella on sovelluksia materiaalitekniikan alalla (mm. kumi ja muut elastiset materiaalit).
Valmistumisensa jälkeen Onninen on työskennellyt Jyväskylän yliopistossa eri tehtävissä opettajana ja tutkijana. Sen lisäksi hän on työskennellyt Michiganin yliopistossa ja Syracusen yliopistossa. Michiganissa hän työskenteli post doc-tutkijana valmistumisensa jälkeen vuosina 2002–2003. Syracusen yliopistossa hän on toiminut matematiikan apulaisprofessorina. Yhteensä Onninen työskenteli valmistumisensa jälkeen Yhdysvalloissa kuusi vuotta.
Professoriksi.
Onninen nimitettiin vuonna 2009 matematiikan professoriksi Jyväskylän yliopistoon. Hän aloitti virassaan elokuun alussa 2009. Virkaanastujaisluennossaan hän käsitteli ääriarvo-ongelmia geometrisessa analyysissä. Geometrinen analyysi on yksi Jyväskylän yliopiston matematiikan tutkimuksen painopistealueita ja Onnisen nimitys vahvisti alan tutkimusta yliopistossa. 
Professorin viran ohella Onninen toimii kaudella 2014–2017 Jyväskylän yliopiston matematiikan ja tilastotieteen laitoksen varajohtajana ja pedagogisena johtajana. Laitoksen johtaja, professori Tero Kilpeläinen nimesi hänet varajohtajaksi joulukuussa 2013. Onnisen vastuualueisiin laitoksen pedagogisena johtajana kuuluvat opetusasiat. Hänen keskeisenä tehtävänään on laitoksella tehtyjen opinnäytteiden (gradu-työt) arvostelu ja lisäksi hän johtaa laitoksen vuosittaisen opetussuunnitelman ja -ohjelman laatimisen. 
Tutkimusura.
Matemaatikkona Onnisen keskeinen tutkimusala on epälineaarinen analyysi ja erityisesti epälineaariset osittaisdifferentiaaliyhtälöt. Hän tutkii myös geometrista funktioteoriaa. Pääalojensa ohella Onninen on lisäksi tutkinut variaatiolaskentaa.
Professori Onninen on julkaissut tutkimuksistaan useita tutkimusartikkeleita. Hänet tunnetaan varsinkin muutamista äärellisen väännön teoriaa koskevista artikkeleistaan, jotka tunnustetaan yleisesti tieteellisesti ansiokkaiksi.
Volkswagen Arteon

Volkswagen Arteon on Volkswagenin vuodesta 2017 lähtien valmistama fastback-korinen ylemmän keskiluokan automalli, joka korvasi Volkswagen CC:n. Arteon esiteltiin Geneven autonäyttelyssä keväällä 2017. Mallin ulkomuoto perustuu Geneven autonäyttelyssä 2015 näytteillä olleeseen Volkswagen Sport Coupé Concept -konseptiautoon. Kiinassa autoa myydään edeltäjänsä tavoin Volkswagen CC -nimisenä.
Vuoden 2017 Euro NCAP -kolaritestistä Arteon sai tulokseksi täydet viisi tähteä.
Vuonna 2020 tehtiin uudistuksia muun muassa etusäleikköön ja -puskuriin. Samalla esiteltiin myös shooting-brake-tyyppinen farmarimalli.
Nanna Hänninen

Nanna Hänninen (s. 1973 Rovaniemi) on suomalainen valokuvataiteilija. Hän on toiminut ammattilaisena vuodesta 1998 ja on menestynyt myös kansainvälisesti.
Elämä ja ura.
Hänninen on koulutukseltaan medianomi (1998) ja taiteen maisteri (2002). Hän on opiskellut valokuvausta Lahden Muotoiluinstituutissa 1994–1998, Zürichin Taiteen ja suunnittelun korkeakoulussa (Höhere Schule für Gestaltung) 1997–1998 ja Taideteollisessa korkeakoulussa 1998–2002.
Monet Hännisen töistä ovat näytteillä niin kansallisissa ja kansainvälisissä kuin yksityisissäkin kokoelmissa. Hän on tehnyt neljä tilattua julkista teosta: ”Walks From Dusk 'til Dawn” (Tukholma, Ruotsi, 2008), ”Jungle" sekä "Electric powerplant of Kuopio: Version in Red” (Kuopio, 2009), "Asymmetric" (Turku, 2013) ja "Vertical Landscape" (Tukholma, Ruotsi, 2013). Hänninen on julkaissut kaksi taiteilijan monografiaa: "Fear and security" 2003 ja "Recordings" 2007.
Hännisen töissä yleisinä teemoina ovat mentaaliset ja sosiaaliset rakenteet sekä kulttuurin kokeminen. Hännisen mielenkiinto valokuvauksessa kohdistuu todellisuuden ja fiktion väliseen jännitykseen. Vaikka jotkut kuvat ja teemat vaikuttavat epätodellisilta ja satunnaisilta, valokuva pitää suhteet todellisuudessa. Hänninen hyödyntää töissään monipuolisesti valokuvan eri mahdollisuuksia. "Witnesses of the Others" -sarjassa Hänninen käyttää vanhoja, lainattuja kuvia, ja maalaa näiden päälle näin yhdistäen menneisyyden nykypäivään. Sama valokuvan ja maalauksen yhdistämisen tekniikka näkyy myös sarjassa "Plants/Objects/Paint".
Hänninen asuu ja työskentelee Kuopiossa.
Näyttelyitä.
Suomessa.
Suomessa Hännisen töitä on muun muassa Kiasmassa, Emmassa ja Suomen valtion taidekokoelmissa sekä yksityisissä taidekokoelmissa Helsingissä ja Kuopiossa. Hänninen on ollut mukana useissa yhteisnäytteilyissä ja pitänyt myös lukuisia yksityisnäyttelyitä, joista ensimmäinen oli vuonna 1996 Victor Barsokevitsch -valokuvakeskuksessa Kuopiossa.
Ulkomailla.
Ulkomailla Hännisen teoksia on kokoelmissa esimerkiksi Ranskassa Maison Européenne de la Photographiessa, Sveitsissä Fotomuseum Winterthurissa, Ruotsissa Göteborgs Konstmuseumissa ja Statens konstrådissa, sekä yksityisissä kokoelmissa Yhdysvalloissa ja halki Euroopan. Teokset ovat olleet esillä kansainvälisissä näyttelyissä monien eurooppalaisten kaupunkien lisäksi myös Yhdysvalloissa, Kiinassa ja Etelä-Koreassa.
Tunnustuksia.
Hänninen on saanut lukuisia apurahoja, muun muassa valtion viisivuotisen taiteilija-apurahan 2016–2021. Hän on myös ollut ehdolla erilaisiin palkintoihin ja on voittanut Suomen Taideyhdistyksen William Thuringin palkinnon vuonna 2012.
Minna Suni

Minna Suni (s. 1967) on suomalainen kielitieteilijä ja professori. Hän toimii Jyväskylän yliopistossa vuodesta 2015 määräaikaisena ja vuoden 2017 alusta lukien vakinaisena suomen kielen professorina.
Akateeminen ura.
Minna Suni on opiskellut Jyväskylän yliopistossa suomen kieltä ja kielitiedettä. Hän valmistui vuonna 1992 filosofian maisteriksi soveltavan kielitieteen alalta. Sen jälkeen hän opiskeli suomen kieltä ja valmistui lisensiaatiksi vuonna 1996. 
Filosofian tohtoriksi Suni väitteli suomen kielen alalta Jyväskylän yliopistossa vuonna 2008. Väitöskirja käsitteli maahanmuuttajien suomen kielen oppimista ja käyttöä. Väitöstutkimuksessa tarkasteltiin, miten äidinkielenään vietnamin kieltä puhuvat henkilöt oppivat suomen kieltä. Valmistumisen jälkeen Suni on toiminut erilaisissa opetus- ja tutkimustehtävissä Jyväskylän yliopistossa. Viimeksi ennen professuuria hän työskenteli yliopistonlehtorina. 
Professorina.
Suni nimitettiin Jyväskylän yliopistoon kielten laitokselle määräaikaiseen suomen kielen professuuriin elokuun alusta 2015 lukien. Sen ohella hän toimi vuoden ajan vierailevana professorina ELTE-yliopistossa Budapestissä. Vakinaisena suomen kielen professorina hän toimii vuoden 2017 alusta lähtien. Professuurin erikoisala on suomi toisena ja vieraana kielenä. Professorina Suni on vastannut Suomen kielen ja kulttuurin maisterikoulutuksesta. Hän on myös Helsingin yliopiston dosentti. Dosentuurin alana on suomen kieli painopisteenä suomi toisena kielenä. 
Kotimaisen tiedetoiminnan lisäksi Suni on tehnyt kansainvälistä tiedeyhteistyötä.
Hän on ottanut osaa kansainväliseen "EU-Speak 3"-tutkimushankkeeseen. Hanke kestää vuodet 2015–2018 EU:n yhteistä hanketta johtaa englantilainen professori Martha Young-Scholten Newcastlen yliopiston englannin kielen, kirjallisuuden ja kielitieteen laitokselta. Hankkeen vuonna 2016 käynnissä olevassa 3. moduulissa tutkitaan kansallisella tasolla suomen kielen oppimista toisena kielenä. Hankkeen avulla pyritään kehittämään vieraskielisten henkilöiden ammatillista osaamista.
Tutkimusura.
Kielitieteilijänä Suni on tutkinut etupäässä, kuinka Suomeen saapuvat maahanmuuttajat oppivat suomen kieltä ja kuinka he käyttävät kieltä. Hänen viimeisimmät tutkimuksensa vuosina 2015–2016 ovat liittyneet tutkimushankkeisiin "Suomi työkielenä" ja "Terveydenhuollon suomi", joissa on tutkittu taustaltaan alun perin vieraskielisten henkilöiden suomen kielen ammatillisen kielitaidon kehittymistä. Hän on ollut myös mukana perustamassa alan kansainvälistä tutkijaverkostoa. 
Luottamustoimia.
Tieteellisen uran ohella Suni on toiminut Suomen soveltavan kielitieteen yhdistys AFinLA ry:n hallituksen puheenjohtajana. Hän on myös Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran (SKS) hallituksen jäsen.
Tylppösara

Tylppösara ("Carex obtusata") on sarakasvien heimoon kuuluva kasvilaji, jonka varret ovat 10–20 senttimetriä pitkiä. Laji on monivuotinen ja kaksineuvoinen. Varsien päässä on 8–15 millimetriä pitkä tähkä. Laji on sirkumpolaarinen eli sitä tavataan koko pohjoisella pallonpuoliskolla, ja sitä kasvaa kuivilla ja keväisin kosteilla alueilla.
Kuvaus.
Tylppösara kasvattaa kolme monivuotista vartta, jotka ovat 10–20 senttimetriä pitkiä. Lehdet kasvavat lähes maanpinnasta, ja lehtilavat ovat lähes litteitä ja 0,5–1,5 millimetriä leveitä. Varren tyvi vaihtelee väritykseltään punaruskeasta ruskeanviolettiin.
Varren päässä on yksittäinen 8–15 millimetriä pitkä tähkä, jonka juuressa ei ole tukilehteä. Tylppösara on kaksineuvoinen. Tähkän päässä on hedekukka ja sen alla emikukka.
Tähkään kehittyy myöhäiskevään ja keskikesän välisenä aikana 1–6 hedelmää. Hedelmissä on useita pähkylöitä, joita ympäröi pullakko. Kukinnon tähkyläranka on jopa yli puolet pidempi kuin pähkylä.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Tylppösara on pohjoisella pallonpuoliskolla sirkumpolaarinen kasvilaji eli sitä tavataan Euraasian ja Pohjois-Amerikan pohjoisosissa. Yhdysvalloissa sen levinneisyysalue ulottuu etelässä Utahiin, New Mexicoon, Etelä-Dakotaan ja Minnesotaan.
Tylppösara elää kuivilla tai keväisin kosteille ruohoalueilla, jyrkänteillä, hiekkaisilla tulvatasangoilla, vyörysoramuodostumissa ja harjanteiden huipulla.
Väo

Väo on asuinalue () Lasnamäen kaupunginosassa Tallinnassa. Sen pinta-ala on 408 hehtaaria ja väkiluku 122 henkeä (1.1.2018). Vuoden 2014 alussa asuinalueen väestöstä 37 prosenttia oli virolaisia.
Väo on Tallinnan itäisin asuinalue, ja se sijaitsee kaupungin kaakkoiskulmassa. Väo tunnetaan esimerkiksi voimalaitoksestaan.
Torstai 6.12.1917

Torstai 6.12.1917 oli jyväskyläläinen rockia ja progressiivista rockia soittanut yhtye, joka levytti vuonna 1981 julkaistun albumin "Tunnustuksia". Yhtyeen kokoonpano oli Jouko Mäenpää (kitara ja laulu), Jouni Hokkanen (basso ja taustalaulu), Ilkka Castrén (rummut ja perkussiot) ja Keijo Sironen (kitara ja taustalaulu).
Historia.
Yhtyeen juuret ajoittuvat vuoteen 1978, jolloin Jouko Mäenpää perusti Rock Cadillac -yhtyeen. Sen hajoamisen jälkeen toimi JOKE-niminen kokoonpano, jossa soittivat Jouko Mäenpää (kitara ja laulu), Ilkka Castrén (rummut ja perkussiot) sekä Antti Juvonen (basso ja taustalaulu). Kesällä 1979 ja bastiksi tuli Jouni Hokkanen, ja saman vuoden syksyllä yhtyeeseen liittyi Keijo Sironen (kitara ja taustalaulu).
Jouko Mäenpään sävellysten ja Bobby Boulterin sanoitusten rinnalle syntyi myös suomenkielistä materiaalia kuten kappaleet "Aja ja Lea", "Helkutin hyvä biisi" ja "Ohjaa mua tiellä". Uusien sävellysten ja tekstien myötä Jouko Mäenpää alkoi miettimään yhtyeelle uutta nimeä. Kansalliarkistosta kysytyn Suomen itsenäisymispäivän innoittamana nimeksi vaihtui Torstai 6.12.1917. Samalla yhtyeen koko ohjelmisto muuttui suomenkieliseksi. Vuonna 1981 yhtye julkaisi tällä nimellä albumin "Tunnustuksia". Albumin sävellykset noudattelevat perinteisen rockin suuntaviivoja, mutta sovituksissa on progressiivisia sävyjä. Levyn tekstit ovat puolestaan henkilökohtaisia tunnustuksia ja suorasanaisia kertomuksia itse koetusta elämästä ja ympäristöstä. 
Tunnustuksia-LP (1981).
A-puoli
B-puoli
Míloksen katakombit

Míloksen katakombit (, myös "Meloksen katakombit") ovat varhaiskristilliset katakombit Míloksen saarella Kreikassa. Ne sijaitsevat saaren pohjoisosissa antiikin Meloksen kaupungin arkeologisella alueella Trypitín kylän lounaispuolella.
Historia.
Katakombit olivat Meloksen eli nykyisen Míloksen varhaiskristittyjen rakentamia. Niiden kaivaminen alkoi ensimmäisen vuosisadan lopulla ja niitä kaivettiin ja käytettiin hautapaikkana kristittyjen vainojen ajan lopulle vuoteen 313 jaa. saakka ja vielä tämän jälkeenkin noin 400-luvulle saakka. Katakombien rakentamisessa nähtiin vaivaa, koska usko ruumiilliseen ylösnousemukseen oli varhaiskristittyjen keskuudessa vahva. Haudat nähtiin ruumiiden väliaikaisena säilytyspaikkana. Katakombit olivat paitsi hautapaikka myös saaren kristittyjen varhaisimpia kokoontumispaikkoja vainojen aikana, ja niissä toimitettiin jumalanpalveluksia. Katakombit osoittavat, että kristinusko levisi saarelle hyvin varhain. Monien kristityiksi kääntyneiden uskotaan olleen alun perin juutalaisia, sillä saarella oli suuri juutalaisyhteisö.
Katakombit löydettiin vuonna 1840. Löytäjät olivat saarelta antiikkiesineitä luvattomasti etsineitä antiikkikauppiaita. Vuodesta 1843 lähtien katakombeja ovat tutkineet arkeologit, aluksi Ludwig Rossin johdolla. Katakombit ovat Kreikan varhaisin tunnettu kristillinen kohde. Ne ovat maailman laajimpia tunnettuja varhaiskristillisiä hautoja, ja mahdollisesti jopa Rooman katakombeja vanhempia. Katakombit ovat Míloksen merkittävimpiä arkeologisia löytöjä ja kuuluvat myös saaren suosituimpiin turistikohteisiin.
Rakennelma.
Katakombit koostuvat kolmesta erillisestä katakombikaivannosta (A, B ja C) sekä niille johtavista ja niitä yhdistävistä käytävistä. Ne on kaivettu saaren huokoiseen tuliperäiseen kiviainekseen. Käytävien leveys vaihtelee yhden ja viiden metrin välillä ja korkeus 1,6 ja 2,5 metrin välillä. Käytävien yhteispituus on noin 185 metriä. Vainajat on ollut haudattu erillisiin kaarikattoisiin hautakammioihin ("arkosolia") käytävien reunoilla. Niihin on yleensä haudattu useampi kuin yksi henki, arviolta noin 5–7 vainajaa kuhunkin. Yhteensä vainajia arvioidaan olleen tuhansia, eri arvioissa 2 000–8 000. Nykyaikaan hautakammioita on säilynyt 126 kappaletta. Jokaisessa hautakammiossa on ollut öljylamppu. Kammiot on ollut koristeltu sinisellä ja punaisella maalauksella, mutta tästä on vain vähän jäänteitä. Osassa haudoista on ollut piirtokirjoituksia. Monet haudoista oli merkitty kirjaimilla Α (alfa) ja Ω (omega).
Katakombeja on muutettu 1900-luvulla turismin käyttöön avaamalla keskimmäiseen katakombiin B uusi sisäänkäynti sekä yhdistämällä kolme alun perin erillistä katakombikaivantoa toisiinsa. Nykyisin turisteilla on pääsy vain katakombiin B sekä osaan katakombista A. Katakombissa B on katakombien ainoa kaksikerroksinen hautakammio sekä yksi merkittävällä piirtokirjoituksella varustettu hautakammio. Katakombin keskellä on kivi, jonka alle oli haudattu yksi Meloksen ensimmäisiä piispoja ja/tai ensimmäisiä marttyyrinä kuolleita. Varhaiskristityt käyttivät kiveä alttarina.
On mahdollista, että kokonaisuuteen kuuluu vielä toistaiseksi tuntemattomia katakombikaivantoja.
Spartián temppeli

Spartián temppeli on nimitys, jota käytetään eräästä antiikin aikaisesta Herakleelle ja Alkmenelle omistetusta kreikkalaisesta temppelistä Magnesiassa Kreikassa. Sen arkeologinen kohde sijaitsee Vóloksen kunnassa Spartián kukkulalla lähellä Sésklon kylää.
Temppeli oli rakennettu klassisella kaudella noin 400- tai 300-luvulla eaa. Sen paikalla on mahdollisesti ollut varhaisempi temppeli. Pyhäkkö sijaitsee noin 14 kilometriä länteen Vóloksen kaupungista alueella, josta on löydetty aikaisemmin neoliittisen kauden niin kutsutun Sésklon kulttuurin asutus ja myös antiikin ajan ja bysanttilaisen kauden asutukset. Paikallinen Herakleen kultti on liittynyt Ferain kaupunkiin sekä Euripideen näytelmistä tunnettuun Alkestiin ja Admetoksen myyttiin.
Ensimmäiset löydöt temppelin paikalla tehtiin kaasuputken rakentamisen yhteydessä. Itse temppelistä on löytynyt joitakin rakenneosia, joista sen olemassaolo on voitu päätellä, kuten metoopin osia sekä muun muassa osa marmorisen veistoksen kädestä. Lisäksi paikalta on löydetty paljon votiivilahjoja, kuten pronssiastioita, aseita, rautaisia työkaluja sekä lyijyisiä ja savisia figuriineja ja muita esineitä. Eräässä navan muotoisessa pronssiastiassa on paikallisella arkaaisella aakkostolla tehty piirtokirjoitus, jossa lukee ”Telefilos omisti minut Herakleelle”, minkä perusteella pyhäkkö on voitu päätellä Herakleelle omistetuksi.
William Thuringin palkinto

William Thuringin palkinto on Willian Thuringin säätiön palkinto, jonka myöntää Suomen Taideyhdistys 35–45-vuotiaille kuvataiteilijoille. Pääpalkinnon lisäksi myönnetään nimikkopalkintoja.
William Thuring (1880–1968) oli laivanvarustajan poika Kaskisista. Hän valmistui juristiksi, työskenteli asianajajana ja sittemmin pankissa.
William Thuringin säätiö on perustettu 1960-luvulla Thuringin testamenttilahjoituksella.
Palkitut.
Lähde (2011–)
William Thuring

William Thuring (9. toukokuuta 1880 Kaskinen – 1. huhtikuuta 1968 Helsinki) oli suomalainen asianajaja, pankkiiri ja liikemies. Hän perusti 1960 nimeään kantavan William Thuringin säätiön.
William Thuringin vanhemmat olivat merikapteeni, laivanvarustaja Gustaf Fredrik Thuring ja Wendla Dahl. Hän pääsi ylioppilaaksi 1898 (Nya svenska läroverket i Helsingfors) ja suoritti Helsingin yliopistossa oikeustutkinnon 1902. Thuring sai varatuomarin arvon 1906.
Thuring toimi asianajajana, pankkiirina, liikemiehenä ja osakesijoittajana. Thuring oli Helsingin pörssin jäsenenä 1912–1920. Hän perusti vuonna 1960 William Thuringin säätiön. Thuring omisti myös kartanon Perniössä.
William Thuring oli naimisissa 1911–1918 Maini Johanna Wilhelmina Askolinin (k. 1929) kanssa, liitto päättyi avioeroon. William Thuringin veli asianajaja, liikemies Fredrik Thuring (1879–1936) omisti vuodesta 1924 Westerkullan kartanon Helsingin maalaiskunnassa.
RegionAlps

RegionAlps SA on sveitsiläinen juna- ja linja-autoyhtiö, joka toimii lounaisessa Valais’n kantonissa. Yrityksellä on paikallisjunaliikennettä väleillä Saint-Gingolph–Martigny–Brig, Martigny–Sembrancher–Orsières ja Sembrancher – Le Châble (Verbier) sekä bussiliikennettä välillä Visp–Brig. Liikenne on tunneittaista. Junareittien pituus on yhteensä 146 kilometriä, bussireitin 30 kilometriä.
Yhtiön kotipaikka on Martigny. RegionAlpsin pääomistaja on valtiollinen rautatieyhtiö SBB, joka omistaa enemmistön (70 %) yhtiöstä. Muut omistajat ovat paikallinen rautatieyhtiö "Transports de Martigny et Régions SA" eli TMR (18 %) ja Valais’n kantoni (12 %).
Puolan kansalliskirjasto

Puolan kansalliskirjasto () on Varsovassa, kahdessa eri osoitteessa toimiva Puolan kansalliskirjasto. Kansalliskirjasto perustettiin 24. helmikuuta 1928. Kansalliskirjasto jatkaa kahden Puola-Liettuan aikana piispana toimineen veljeksen, Józef Andrzej ja Andrzej Stanisław Załuskin perustaman ja vuonna 1747 yleisölle avatun kirjaston perinnettä. Vuonna 1780 Sejm eli Puolan valtiopäivät myönsi kirjastolle vapaakappaleoikeuden kaikkiin valtakunnassa painettuihin kirjoihin. Venäjän miehitettyä Puolan vuonna 1794, kirjaston ydinkokoelma siirrettiin Pietariin, jossa tämä sotasaaliiksi tulkittu 394 150 teoksen kokoelma - joukossa 11 000 käsikirjoitusta ja yli 24 500 etsausta - muodosti keskeisen osan uuden Venäjän keisarillisen kansalliskirjaston peruskokoelmaa. Puolan jakojen jälkeen erityisesti aatelissuvut kartuttivat omia kirjastojaan ja säilyttivät kokoelmissaan myös muuta Puolaan liittyvää aineistoa. 
Vuodesta 2007 lähtien kirjaston johtaja on Tomasz Makowski.
Kansalliskirjaston uusi kartuttamien aloitettiin näiden pohjalta pian Puolan itsenäistyttyä uudelleen vuonna 1918. Vuosina 1923–1935 merkittävä osa Załuskin kirjaston kokoelmasta palautettiin Puolaan, ja kirjastoa kartutettiin myös muista Varsovan kirjastoista sekä emigranttiperheiltä saaduilla kirjakokoelmilla. Toisen maailmansodan aikana kansalliskirjaston arvokkain kokoelma - lähes 800 000 nimikettä - hävisi lopullisesti. Kadonneen aineiston joukossa oli noin 50 000 käsikirjoitusta, 2 500 varhaista eurooppalaista painotyötä (inkunaabelia), 80 000 vanhaa painettua kirjaa ja 100 000 piirrosta tai kaiverrusta.
Vuonna 2016 kirjaston kokoelmiin kuului yhteensä 8,6 miljoonaa nimikettä. 
Kirjaston keskeisimmät lukuasalit ovat avoinna maanantaista lauantaihin kello 8.30–20.30.
Puolassa myös Krakovan Jagellon yliopiston kirjastolla, jolla on kokoelmissaan yli 7,1 miljoonan nimikettä, on kansalliskirjaston asema.
Pop Wine

Pop Wine on yhdysvaltalaisen trumpetistin Ted Cursonin vuonna 1971 julkaistu albumi. 
Kappaleet.
Kaikki kappaleet Ted Curson.
Suomalainen talonpoikaistalo (kirja)

Suomalainen talonpoikaistalo on vuonna 1979 julkaistu valokuva- ja tietoteos. Sen tekstit ja piirrokset on laatinut Alfred Kolehmainen, ja valokuvat on ottanut Veijo A. Laine. Kirjan on taittanut Markku Reunanen.
Julkaiseminen.
Teos ilmestyi alkujaan vuonna 1979 Otavan kustantamana. Neljäs painos ilmestyi vuonna 2004. Kirjassa esitellään kolmetoista eri talonpoikaistaloa ympäristöineen ja kaksi kylää, joista toinen on Ahvenanmaalla ja toinen Pelkosenniemellä. Kirja on ennen muuta valokuvateos, sen tekstit ovat lähinnä valokuvien ja piirrosten selitystekstejä kunkin kohteen lyhyen kuvauksen, johdanto-osion ja kirjallisuusluettelon lisäksi. Kirjaa varten tehtiin kuusi tiedonkeruu- ja valokuvausmatkaa, yhteensä noin 1 800:sta matkoilla otetusta valokuvasta kirjaan valittiin noin 500. Piirroksia laadittiin noin 100 arkin verran, kaiken kaikkiaan 420 erillistä piirrosta. 
Sisältö.
Kirjassa on lukijalle tarkoitetut saatesanat ja johdanto (s. 8-25), minkä jälkeen esitellään valitut kohteet. Lopussa on kirjallisuusluettelo. Kirjaan valitut kohteet ovat teoksen laatijan sanoin "aivan tavallisia maalaistaloja eri puolilla Suomea". Joissakin asuttiin tietojen keruun aikana, mutta toiset oli jo otettu museokäyttöön. Esitellyt talonpoikaistalot ja kaksi kylää ovat seuraavat:
Liettuan kansalliskirjasto

Liettuan kansalliskirjasto () on Vilnassa toimiva, vuonna 1919 perustettu Liettuan kansalliskirjasto. Kirjasto on nimetty Martynas Mazvydasin (1510–1563) mukaan. Hän käänsi ensimmäisen liettuankielisen kirjan, Katekismuksen vuonna 1547. Liettuan Martynas Mazvydasin kansalliskirjasto on myös Seimasin eli Liettuan parlamentin kirjasto ja sijaitsee vain runsas 50 metriä parlamenttitalosta itään. 
Vuonna 2015 kirjaston kokoelmat käsittivät yhteensä 1,78 miljoonaa nimikettä ja miljoonaa 6,55 teosta. Kirjasto on avoinna pääsääntöisesti arkisin kello 8–21 ja viikonloppuisin kello 10–18.
Ernest Lawson

Ernest Latevi Lawson Hellu (s. 17. elokuuta 1988 Oulu) on suomalainen näyttelijä, jolla on kokemusta sekä televisio- että elokuvatyöskentelystä. Hän kuuluu muun muassa improvisaatioryhmä Kolinaan. Lawson oli myös vuonna 2015 lopettaneen "Lack of Quest" -yhtyeen jäsen. Lawson on siviiliammatiltaan opettaja.
Ura.
Televisio.
Ernest Lawson oli yksi MTV3:n "Putous"-sketsisarjan tammikuussa 2017 alkaneen 8. tuotantokauden näyttelijöistä. Ennen tätä hän on esiintynyt improvisaatioryhmä Kolinan Sub-kanavan televisiosarjassa "Sub Goes Kolina". Lisäksi Lawson oli "Putouksen" 9. kaudella, ja sijoittui toiseksi hahmolla Ansa Kynttilä. Vastassa finaalissa hänellä oli Kiti Kokkonen hahmolla Tanhupallo. Lawson oli mukana myös 10. tuotantokaudella ja voitti 11. tuotantokauden hahmollaan P. O. Liitikko.
Lawson juonsi MTV3:lla pyörinyttä tiedeohjelmaa Rakettitiedettä.
Lawson nähtiin myös vuonna 2018 kesällä Ruutu Plus -palvelussa (televisiossa sarja alkoi syksyllä 2018 Neloselta) alkaneessa kotimaisessa "Kummelin" alkuperäistekijöiden poliisiteemaisessa komediasarjassa "", jossa hän esittää homoseksuaalia poliisia nimeltä Kostamovaara, jonka lempinimiin kuuluu muun muassa ”Kongo”. Samaisena vuonna hänet myös nähtiin televisiosarjassa "Sipoon herttua".
Lawson on toiminut yhtenä Talent Suomi -kykyjenetsintäohjelman tuomareista kuudennesta tuotantokaudesta lähtien.
Syksyllä 2021 Lawson osallistui Tanssii tähtien kanssa-ohjelmaan parinaan tanssinopettaja Anniina Koivuniemi. He voittivat kilpailun 28. marraskuuta esitetyssä finaalijaksossa. Vuonna 2022 Lawson siirtyi ohjelman toiseksi juontajaksi Vappu Pimiän rinnalle.
Elokuvat.
Lawsonin ensimmäinen roolityö kankaalla oli elokuvassa "Äpärä", jonka Suomen ensi-ilta oli syksyllä 2016. Elokuvassa hän esittää Allua.
Yksityiselämä.
Lawsonin äiti on suomalainen ja isä togolainen. Hän on koulutukseltaan kasvatustieteen maisteri, ja ennen täysipäiväistä näyttelijän uraansa hän on toiminut opettajana peruskoulussa. Lawson tutustui vaimoonsa Nelliin vuonna 2011 molempien esiintyessä oppilaitoksensa speksissä heidän opiskellessaan opettajiksi, naimisiin he menivät vuonna 2015. Pariskunnalla on kolme lasta: 2017 ja 2020 syntyneet tyttäret ja 2024 syntynyt poika.
Mikko Penttilä

Mikko Penttilä (s. 1987 Kaustinen) on suomalainen näyttelijä. Hän valmistui teatteritaiteen maisteriksi Teatterikorkeakoulusta vuonna 2014. Penttilä toimii myös improvisaatioteatteri Stella Polariksen jäsenenä ja taiteellisena johtajana. Hän oli yksi "Putous"-sketsisarjan päänäyttelijöistä tuotantokausina 8–11. Penttilän Taika-Pasi voitti "Putouksen" 10. kauden sketsihahmokisan. Hän on näytellyt myös elokuvassa "Juoppohullun päiväkirja". Syksyllä 2017 hän esiintyi MTV3:n "Älä jäädy" -viihdeohjelmassa.
Vuonna 2021 MTV3-kanavalla alettiin esittää Penttilän juontamaa sketsiviihdeohjelmaa nimeltä "Kaiken maailman ennätykset".
Pilvi Hämäläinen

Pilvi Hämäläinen (s. 7. toukokuuta 1985 Lieksa) on suomalainen näyttelijä ja laulaja. Hän oli yksi MTV3:n "Putous"-sketsi­sarjan keväällä 2017 esitetyn kahdeksannen tuotanto­kauden pää­näyttelijöistä. Hämäläinen voitti hahmollaan Aina Inkeri Ankeinen kyseisen kauden sketsi­hahmo­kilpailun. Hän esittää Ankeista myös jouluna 2017 esitetyssä televisio­elo­kuvassa "Ankeisen joulutervehdys".
Ura.
Hämäläinen kävi lukion jälkeen Varsinais-Suomen Kansanopiston teatteri­linjan ja opiskeli sitten elo­kuva­leikkausta Turun taideakatemiassa. Koe-esiintymisten kautta hän alkoi saada teatteri­tehtäviä, muun muassa avustajana Turun kaupungin­teatterin "Tukki­joella"-näytelmässä 2008. Hämäläistä ei hyväksytty Teatteri­korkea­kouluun, mutta hän opiskeli teatteri-ilmaisun ohjaajaksi Metropolia Ammattikorkeakoulussa.
Kesällä 2012 Hämäläinen näytteli Peppi Pitkätossua Vartiovuoren kesäteatterissa Turussa. Hämäläinen oli mukana myös "Putouksen" yhdeksännellä tuotanto­kaudella, joka esitettiin keväällä 2018. Hänen yhdeksännen kauden hahmonsa oli Tuija Eronen. Hämäläisen viimeiseksi "Putous"-kaudeksi jäi vuonna 2022 esitetty neljästoista tuotantokausi. Kaikkiaan hän esiintyi Putouksessa vuosina 2017–2018 sekä 2020–2022.
Hämäläinen on näytellyt Kokkolan ja Turun kaupunginteatterissa. Kokkolassa ohjelmistossa on ollut Hämäläisen kirjoittama näytelmä "Jäähyväiset Pamela Andersonille". Hämäläinen esiintyi vuosina 2016–2018 TV2:n urheilu­paneeli­ohjelman "Villi kortti" vakio­panelistina.
Keväällä 2018 Hämäläinen oli Nelosen ja Ruudun televisio­sarjassa "Keisari Aarnio" rikos­toimittaja Minna Passin roolissa.
Hämäläinen juonsi vuoden 2024 Uuden Musiikin Kilpailun yhdessä Benjamin Peltosen ja Viivi Pumpasen kanssa. Hän esitti kilpailun väliaikanumerona kappaleen ”Mon chéri”, joka sai hyvän vastaanoton ja julkaistiin myöhemmin singlenä.
Yksityiselämä.
Hämäläinen on kertonut julkisuudessa saaneensa diagnoosin masennuksesta ja ahdistuneisuushäiriöstä. Hän on saanut niihin terapiaa sekä lääkitystä ja on toipunut niistä loppuvuodesta 2022. Vuonna 2023 hänellä diagnosoitiin ADHD.
Decision Day

Decision Day on saksalaisen thrash metal -yhtye Sodomin 15. studioalbumi, joka julkaistiin 26. elokuuta 2016 levymerkillä Steamhammer. Albumin teemana on yhtyeelle perinteikkäästi sodankäynti.
Albumin kansikuva on poliittisesti latautunut. Kannen hahmolla on kahdet kasvot, jossa puolellansa olevat Venäjän sekä Yhdysvaltain liput viittaavat kylmään sotaan ja venäläis-amerikkalaiseen vastakkainasetteluun.
Vastaanotto.
Albumi sai hyvän vastaanoton. Metal Injectionin J. Andrew antoi albumille arvosanan 7.5/10, ja kehui erityisesti sanoituksista sekä laulaja Tom Angelripperin laulun ulosannista, jota se piti perinteiselle thrash metalille hienoisen tummanpuhuvana, ja nosti albumin kahden edeltäjänsä edelle. Kritiikkiä saivat yhteislauluosuudet, joita hän piti outoina. V2.fi -sivuston Jesse Kärkkäinen antoi albumille kolme tähteä viidestä, ja piti sitä perushyvänä julkaisuna joka vaatii useamman kuuntelukerran avautuakseen. Kaaoszinen Sami Elamaa antoi albumille arvosanan 7+/10. Hän piti albumia mainiona, mutta sanoi usean kappaleen toistavan samaa kaavaa. Metalliluolan Marko Klingberg piti albumia onnistuneena sävellyksestä soundeihin, ja sanoi sen olevan parasta Sodomia vuosiin.
Sinuhe (kappale)

”Sinuhe” on suomalaisten rap-muusikkojen Cheekin ja Elastisen muodostaman Profeetat-duon ensimmäinen single, jonka julkaisivat Warner Music Finland ja Liiga Music 29. marraskuuta 2016. Kappale debytoi radiosoittolistan sijalla 33, ja se pysyi listalla yhteensä 5 viikkoa.
Kappaleen nimi viittaa Mika Waltarin Sinuhe egyptiläinen -romaaniin. Teoksia yhdistää se, että sekä kappaleen kertosäkeessä että romaanissa toistuu lause ”niin on ollut, ja niin on aina oleva”. Nimeä Sinuhe ei mainita kappaleella kertaakaan.
YleX kuvaili ”Sinuhen” olevan ”suoraviivainen, valtavalla uholla perinteitä kunnioittava, hyvällä tavalla juurilleen palaava ja täydellisesti areenoille sopiva kappale”.
Kappaleen ensimmäinen live-esitys tapahtui Rähinä Live -konsertissa Nosturissa Helsingissä 5. joulukuuta 2016.