tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Incendies

Incendies (televisioesityksessä ) on vuonna 2010 ensi-iltansa saanut kanadalainen jännitysdraama, jonka on ohjannut Denis Villeneuve. Se pohjautuu Wajdi Mouawadin näytelmään.
Tarina.
Äitinsä kuoltua kaksossisar ja -veli saavat kutsun montrealilaiseen asianajotoimistoon kuulemaan äidin testamenttia. Äiti haluaa, että tyttären Jeannen (Melissa Desormeaux-Poulin) pitäisi toimittaa sinetöity kirje heidän isälleen, jonka he luulivat kuolleen, ja pojan Simonin (Maxim Gaudette) pitäisi toimittaa kirje heidän veljelleen, josta he eivät olleet tienneet. Heidän äitinsä Nawal (Lubna Azabal) oli paennut Lähi-idästä Libanonista sisällissotaa Kanadaan parikymmentä vuotta aiemmin. Jeanne lähtee äitinsä viimeisen toiveen vuoksi Kanadasta Lähi-itään hoitamaan asiaa, ja karmeat salaisuudet alkavat paljastua. Pian myös veli Simon matkustaa vastahakoisesti sisarensa avuksi. Suuri osa elokuvasta on menneisyyteen sijoittuvia, äiti Nawalin aikoinaan kokemia tapahtumia.
Palkintoja.
"Incendies" sai ensi-iltansa Telluriden elokuvajuhlilla syyskuussa 2010 ja Kanadassa kahta viikkoa myöhemmin 17. syyskuuta 2010. Elokuva oli ehdolla parhaan vieraskielisen elokuvan Oscar-palkintoon vuonna 2011. Se voitti kahdeksan Kanadan elokuva-alan Genie-palkintoa muun muassa parhaasta elokuvasta, ohjauksesta ja naispääosasta.Se palkittiin myös monilla festivaaleilla eri puolilla maailmaa ja sai levityksen noin 30 maahan.
Arne Halonen

Arne (Aarne) Elias Kyllikki Halonen (9. marraskuuta 1898 Helsinki – 14. huhtikuuta 1986 Forssa) oli amerikansuomalainen toimittaja ja yliopisto-opettaja. Hän työskenteli 1920-luvulla useissa amerikansuomalaisissa työväenlehdissä ja toimi 1940-luvulta lähtien opettajana Minnesotan yliopistossa. Halonen tunnetaan myös vuonna 1928 toimittamastaan kirjasta "Suomen luokkasota", joka oli ensimmäinen Suomen sisällissodan rintamatapahtumia punaisten näkökulmasta valaiseva kirja.
Elämä.
Halosen vanhemmat olivat vahtimestari Herman Halonen ja Sofia Halonen. Hän opiskeli Helsingin suomalaisessa lyseossa, kunnes koulu keskeytyi sisällissodan käynnistyessä tammikuussa 1918. Helmikuusta lähtien Halonen työskenteli konttoriapulaisena Suomen kansanvaltuuskunnan rautatiehallituksessa. Huhtikuussa Halonen siirtyi punaisten hallinnon mukana Viipuriin. Kaupungin valtauksen jälkeen hän palasi Helsinkiin, ja joutui toukokuun alussa valkoisten vangiksi ilmiannon johdosta. Kesän ajan Halonen oli Hämeenlinnan vankileirillä, mutta välttyi lopulta syytteeltä, kun hänen katsottiin liittyneen punaisten palkkalistoille rutiköyhää perhettään elättääkseen. 
Syksyllä 1918 Halonen suoritti ylioppilastutkinnon ja aloitti opinnot Helsingin yliopistossa. Vuonna 1920 Halonen muutti Yhdysvaltoihin, jonne hänen isoveljensä George Halonen oli siirtynyt jo 1910-luvun alussa. Halonen työskenteli aluksi Fitchburgissa ilmestyneen "Raivaajan" toimittajana ja myöhemmin kommunistisissa "Työmies-" ja "Eteenpäin"-lehdissä. Vuosikymmenen jälkipuoliskolla hän kuului Yhdysvaltain Suomalaisen Työväenjärjestön oppositioon. Vuonna 1928 Halonen erotettiin puolueesta ja "Eteenpäin"-lehden toimituksesta, minkä jälkeen hän siirtyi amerikansuomalaisten sosiaalidemokraattien riveihin.
1930-luvun alussa Halonen muutti Minneapolisiin, jossa hän työskenteli vakuutus- ja kiinteistöalalla sekä valtion virkamiehenä. Vuonna 1933 Halonen perusti osuustoimintaperiaatteella toimivan vakuutusyhtiön Cooperators' Life Association. Talvisodan aikana hän johti varainkeruuta Suomen hyväksi. Halonen oli organisoimassa Helping Hand to Finland -järjestöä sekä presidentti Herbert Hooverin perustaman Finnish Relief Fundin Minnesotan paikallisosastoa. Vuonna 1941 Halonen oli perustamassa Minneapolisin suomalais-amerikkalaista seuraa Finnish-American Society of Minneapolis. 
Sotavuosina Halonen käynnisti myös Minnesotan yliopistossa suomen kielen kurssit ja suoritti vuonna 1945 Master of Arts -tutkinnon. Myöhemmin hän toimi yliopiston suomen ja valtio-opin opettajana vuosina 1950–1962. Halonen palasi Suomeen vuonna 1983 ja asettui Forssaan, jossa hän kuoli 87-vuotiaana elokuussa 1986.
Perhe.
Arne Halosen puoliso oli Irene Halonen, joka toimi Minnesotassa muun muassa kuoronjohtajana.
Kiinaöljy

Kiinaöljy (myös Tung-öljy) on kasviöljy, jota valmistetaan puristamalla "Vernicia fordii" -kasvin siemenistä. Kiinaöljy on kuivuva öljy, joka kovettuu ollessaan kosketuksissa ilmaan. Öljyllä käsitelty pinta jää läpinäkyväksi ja vettä hylkiväksi, mitä hyödynnetään esimerkiksi puutuotteiden viimeistelyssä ja öljymaaleissa. Kiinaöljyn juurten on arveltu olevan antiikin Kiinassa, sillä siihen on viittauksia 400-luvulta peräisin olevissa kirjoituksissa.
Maali- ja pintakäsittelyaineteollisuus käyttää kiinaöljy-nimikettä useimmiten tuotteista, jotka sisältävät jonkin verran aitoa kiinaöljyä, tai tuotteista, joilla voidaan saavuttaa samanlainen lopputulos.
Kiinaöljy koostuu seuraavista yhdisteistä:
Kiinaöljyn CAS-numero on 8001-20-5.
Robert Carlsson

Robert Carlsson (s. 29. syyskuuta 1977 Södertälje, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkoilija. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä. Carlsson on pelannut pudotuspelit mukaan lukien, yli 500 SHL-ottelua sekä esiintynyt myös Ruotsin toiseksi korkeimman tason jääkiekkosarjassa Allsvenskanissa. Allsvenskanissa hän on pelannut 371 ottelua, missä pelasi Södertälje SK:n riveissä. Carlsson on edustanut myös Malmö Redhawksia. Carlssonia on luonnehdittu tasokkaana eli tasaisen tehokkaana, paikallisena kulttipelaajana.
Hyökkääjäpelaaja Carlsson otettiin marraskuun puolivälissä JYPin vahvistukseksi, paikkaamaan sairastupalaisia, eli pelaajia jotka ovat loukkaantumisensa johdosta sivussa liigapeleistä. Pelaajasopimus oli kaksikuukautinen ja päättyi 9. tammikuuta 2016.
Merenneito Riia

Merenneito Riia on viihdetaiteilija Anni Perttulan (s. 10. elokuuta 1990 Lappeenranta) esittämä merenneito-satuhahmo. Perttula on esiintynyt Merenneito Riiana aktiivisesti vuodesta 2014 lähtien. Hahmo on esiintynyt tapahtumissa kuten Helsingin venemessuilla ja vieraillut useissa kylpylöissä sekä uimahalleissa.
Stephanie Cook

Tohtori Stephanie "Steph" Cook, MBE (s. 7. helmikuuta 1972 Irvine, Skotlanti) on brittiläinen uransa jo päättänyt nykyaikainen viisiottelija. Cook on 172 senttimetriä pitkä ja painaa 57 kilogrammaa. 
Lääketieteen opiskelija Cook saavutti kultaa henkilökohtaisesta kilpailusta vuoden 2000 kesäolympialaisista Lontoosta ollen naisten ensimmäinen nykyaikaisen viisiottelun olympiavoittaja. MM-kilpailuista hän saavutti urallaan neljä kultaa, yhtä monta hopeaa ja yhden pronssin. Kultamitaleista yksi oli henkilökohtainen, vuodelta 2001. Vuonna 2001 Cook voitti myös henkilökohtaista EM-kultaa. EM-kisoista hän saavutti urallaan kolme kultaa, yhtä monta hopeaa ja yhden pronssin. Cook lopetti uransa vuonna 2001.
Cook nimettiin uutenavuotena 2001 Brittiläisen imperiumin ritarikunnan jäseneksi (MBE). Hän valmistui vuonna 2008 lääketieteen tohtoriksi Bathin yliopistosta. Cook on esiintynyt myös televisiossa.
SASI

SASI tai Sasi voi tarkoittaa jotain seuraavista:
Peder Månsson

Peder Månsson eli Petrus Magni (n. 1464 Jönköping, Jönköpingin lääni – 17. toukokuuta 1534 Västerås, Västmanlandin lääni) oli ruotsalainen piispa. Hänet vihittiin 1524 Roomassa Västeråsin piispaksi. Hänen kauttaan Ruotsin ja Suomen kirkoissa säilyi apostolinen suksessio.
Ian Millar

Ian Millar (s. 6. tammikuuta 1947 Halifax, Nova Scotia) on kanadalainen esteratsastuksen olympiamitalisti. Millar on 185 senttimetriä pitkä ja painaa 76 kilogrammaa.
Millar osallistui ensimmäisiin olympialaisiinsa vuonna 1972 Münchenissä ollen joukkuekilpailun kuudes. Siitä lähtien hän on osallistunut jokaisiin kesäolympialaisiin, ainoastaan vuoden 1980 kisat Moskovassa jäivät väliin Kanadan boikotoitua niitä. Vuoden 2012 kesäolympialaiset Lontoossa olivat Millarille jo kymmenennet. Ensimmäisen mitalinsa hän saavutti yhdeksänsistä olympialaisistaan, vuoden 2008 kesäolympialaisista Pekingistä oltuaan joukkuekilpailussa hopealla. Kymmenellä olympialaisellaan Millar on historian useimpiin olympialaisiin osallistunut urheilija. Pan-Amerikan kisoista Millar on saavuttanut neljä kultaa, yhtä monta hopeaa ja kaksi pronssia. 
Vuonna 1996 Millar nimettiin Kanadan urheilun hall of fameen.
Johannes Jernström

Johannes Jernström tai Järnström (14. huhtikuuta 1844 Helsinki – 19. huhtikuuta 1903 Helsingin maalaiskunta) oli suomalainen agronomi ja toimittaja, joka osallistui maatalousalan organisaatioiden perustamiseen ja kehittämiseen 1800-luvun lopulla.
Jernströmin vanhemmat olivat seppämestari Anders Jernström ja Amalia Sofia Collan ja puoliso vuodesta 1876 Anna Borodkin. Hän sai Mustialan maanviljelysopiston päästötodistuksen 1867 ja teki opintojensa päätteeksi tutustumismatkan Skotlantiin, perehtyen erityisesti turnipsin viljelyyn. Puotilan kartanon tilanhoitajana Jernström sai soveltaa oppimaansa käytäntöön. Hän ryhtyi sitten vuokraviljelijäksi, muun muassa Malminkartanoon, mutta toimi samalla Uudenmaan läänin ja Hämeen läänin maanviljelysseurojen sihteerinä. Jernström oli myös maatalouslehtien "Landtmannen", "Biet" ja "Landtbrukare" toimittaja. Hän osallistui aktiivisesti maatalous-, meijeri- ja puutarha-alan järjestöjen perustamiseen ja toimintaan. Hän teki lehdessään ensimmäisen hahmotelman maanviljelyshallituksen perustamisesta, joskin kunnia asiasta annetaan usein sitä vasta myöhemmin esittäneelle Nils Grotenfeltille. Jernström edusti maatalousasioissa usein fennomaaneille vastakkaista näkökulmaa.
Valtakunnankirous

Valtakunnankirous eli valtakunnanpanna () oli Pyhässä saksalais-roomalaisessa keisarikunnassa käytössä ollut lainsuojattomaksi julistaminen, jonka saattoi antaa keisari, valtiopäivät tai valtakunnankamarioikeus.
Valtakunnankirous perustui germaanisen oikeuden lainsuojattomuustuomioon ("acht"), jonka saanut henkilö ei nauttinut enää lain turvaa, hänen omaisuutensa takavarikoitiin ja kotinsa tuhottiin, hänet ajettiin pois mailtaan ja hänet sai kuka tahansa vapaasti surmata ilman rangaistusta. Henkilöä kohdeltiin oikeudellisesti kuolleena, hänen puolisonsa katsottiin leskeksi ja lapset orvoiksi. Aiemmista rangaistuksista poiketen valtakunnankirous oli voimassa koko keisarikunnan alueella ja keisari saattoi langettaa sen poliittisista rikoksista keisarikuntaa vastaan. Fredrik II:n ajoista alkaen muodostui käytännöksi, että valtakunnankirouksesta seurasi lisäksi automaattinen kirkosta erottaminen. 1200-luvulta alkaen valtakunnankiroukseen oli mahdollista julistaa myös kokonaisia kaupunkeja.
Tunnetuin valtakunnankiroukseen tuomittu oli kerettiläisyydestä syytetty uskonpuhdistaja Martti Luther vuonna 1521.
Nokia 6235

Nokia 6235 on vuonna 2005 julkaistu Nokian valmistama matkapuhelin.
Puhelimessa on WAP-selain.
Pakilanpuisto

Pakilanpuisto () on Helsingin Pakilassa sijaitseva kaikkiaan noin kymmenen hehtaarin kokoinen puisto. Puistoalue ulottuu runsaat sata metriä leveänä nauhana Kehä I:n pohjoispuolella Niittyluhdantieltä itään Sysimiehentielle. Puistoon kuuluva Pakilanpuiston korpi on luokiteltu huomattavan arvokkaaksi alueeksi.
Puiston nimeksi ehdotettiin Pakilanpuisto 18. kesäkuuta 1959. Nimi vahvistettiin 4. huhtikuuta 1979.
Pakilanpuiston korpi on huomattavan rehevä alue, jossa kasvaa Helsingissä alueellisesti uhanalaiset lajit harajuuri ja mesimarja sekä monenlaisia muita puita ja kasveja, muun muassa kuusi, hieskoivu, haapa, tervaleppä, harmaaleppä, tuomi, vaahtera, virpapaju, mustaherukka, korpipaatsama, punakoiso, suo-orvokki, ojaleinikki, kurjenjalka, korpikaisla, rönsyrölli, pallosara, korpikastikka, isoalvejuuri, hiirenporras, suohorsma ja isotalvikki.
Pakilanpuiston ympäristössä sijaitsevat muun muassa Hyvän Paimenen kirkko, Pakilan ala-aste ja Pakilan yläaste.
Kansalliskustannus

 
Kansalliskustannus Oy, on Kansallisen Kokoomus rp:n omistama kustannusyhtiö, joka kustantaa painettua lehteä, Nykypäivää sekä verkkojulkaisu Verkkouutisia. Kustannusosakeyhtiön hallituksen puheenjohtaja on Leena Puntila, muina hallituksen jäseninä ovat Olli-Pekka Heinonen, Ara Hopia, Heikki Risikko ja Mari-Leena Talvitie.
Pakilan työväentalo

Pakilan työväentalo on huvila, jonka Pakilassa toimineet työväenyhdistykset ostivat käyttöönsä vuonna 1917. Se laajennettiin vuonna 1921 nykyiseen kokoonsa. Työväentalo oli 1930-luvulla valtion takavarikoimana niin sanottujen kommunistilakien nojalla.
Länsi-Pakilassa sijaitseva Pakilan työväentalo toimi vuosina 1994–2022 pääasiassa Pakilan nuorisotalona mutta jossain määrin myös työväentalona.
Helsingin kaupungin mukaan Pakilan työväentalo on kaupunkikuvallisesti arvokas rakennus. Työväentalon kerrosala on 560 neliömetriä.
Pakilan työväentalo sai uudet vuokralaiset 1. kesäkuuta 2022. Pääkaupunkiseudun vapaan kentän nukketeatteriammattilaisten verkosto Metropolitan Puppets on perustanut työväentalon tiloihin Nukketeatteritalon, jonka avajaisia vietettiin 20. elokuuta 2022.
Talon omistaa Pakilan Demokraattinen Kulttuurisäätiö.
Luomanen

Luomanen on Vuoksen vesistöön kuuluva järvi Sonkajärven kunnassa Pohjois-Savon maakunnassa. Se on luoteis-kaakkoissuunnassa noin 9,5 km pitkä ja leveimmillään noin 2,2 km levyinen, kapeimmillaan vain satakunta metriä. Järven keskisyvyys on kolmisen metriä. Syvimmät kohdat ovat Mynninlahden 12 metriä ja pohjoispään Salakkasyvän 14 metriä.
Luomasen laskujoki on järven pohjoispäästä lähtevä vain kolmen kilometrin mittainen Luomajoki. Se yhtyy Nurmijokeen, joka laskee Luomasen lounaispuolella sijaitsevaan Sälevään.
Iisalmesta Nurmekseen kulkeva kantatie 87 tekee Koirakosken jälkeen mutkan pohjoiseen kiertääkseen Luomasen pohjoispään.
Luomasessa on 16 saarta, suurimpina niistä Murtosaari ja Ruotinsaari, molemmat noin neljä hehtaaria.
Ennen sotia Luomasesta sai hyvin siikaa ja muikkua, mutta sittemmin soiden ojitukset ja metsien lannoitukset pilasivat järven vettä ja arvokalakannat katosivat.
Blue Master

Blue Master on vuonna 1929 äänitetuotannon aloittaneen PSO:n levymerkki, joka toimi aktiivisesti vuosien 1956 ja 1987 välillä. Levytuotanto myytiin vuonna 1981 Musiikki-Fazerille ja kuuluu nykyisin Warner Music Finlandille.
Levyosastosta muodostettiin PSO Musiikki Oy ja Musiikki Fazer osti PSO-levytuotannon. Osalla kaupan tuotosta käynnistettiin Kansainvälinen Mirjam Helin -laulukilpailu.
Kansainvälinen Warner Music Group osti jo vuonna 1989 pörssilistautuneen Fazer Musiikki Oy ja Fazer Musik Ab yhtiön ja se sulautui 30. marraskuuta 1994 uudelleen nimettyyn Warner Music Finlandiin. Muun muassa Finnlevy on nyt rekisteröity aputoiminimi. Fazer Finnlevy jatkoi itsenäisenä levy-yhtiönä tuotantoa vielä toukokuuhun 1998 asti. 
Historiaa.
Vuonna 1958 aloittanut Blue Master keskittyi aluksi pari vuotta Seija Lampilan, Helena Siltalan ja Kalevi Korven levytysurien edistämiseen. Erik Lindströmin ja Ingmar Englundin johtamat levytykset olivat muuhun ajan suomalaistuotantoon verrattuna varsin jazz-sävyisiä. Merkin muita artisteja 1960-luvun alkuvuosina olivat Inkeri Ketola, Irmeli Mäkelä ja Juha Vainio.
Ardent-luokka (linjalaiva)

Ardent-luokka oli Britannian kuninkaallisen laivaston seitsemän 64-tykkisen kolmannen luokan linjalaivan muodostama alusluokka, jonka alukset suunnitteli Sir Thomas Slade.
Suunnittelu.
Alusluokan suunnitteli Sir Thomas Slade Batelyn suunnitteleman Europa-luokan kilpailijaksi. Luokan suunnittelun pohjana oli 1747 vallattu Ranskan laivaston "Fougueux" lukuun ottamatta kölin lyhentämistä etrillä ja yläkannelle tehtiin ainoastaan kolmetoista tykkiporttiparia, mikä riitti suunnitellulle tykkimäärälle. Luokan ensimmäisen aluksen tilaus tehtiin 4. tammikuuta 1762 Blaydes'n kanssa , minkä mukaan alus piti laskea vesille 24 kuukautta tilauksesta. Luokan toinen alus tilattiin Chathamin telakalta vuotta myöhemmin. Vuonna 1777 tilattiin vielä viisi hieman muokattua alusta.
Aluksen alemmalla tykkikannella oli 26 kappaletta 24 naulan tykkejä ja ylemmällä tykkikannella sama määrä 18 naulan tykkejä. Puolikannella oli kymmenen yhdeksän naulan tykkiä ja etukannella kaksi yhdeksän naulan tykkiä sekä vuodesta 1794 alkaen lisäksi kaksi 24 naulan karronadia. Takakannella oli vuodesta 1794 alkaen kuusi 18 naulan karronadia.
Liitsola

Liitsola on kylä Punkalaitumen kunnan Pohjoisseudulla. Muita Pohjoisseudun kyliä ovat Kivisenoja, Moisionkylä ja Oriniemi.
Historiaa.
Liitsolan kylän Suonion mailta on löydetty useita kivikautisia esineitä, joiden perusteella paikalla arvellaan sijainneen kivikautinen asuinpaikka. Liitsolan kylän pysyvä asutus alkoi 1400-luvulla. 1540-luvulla Liitsolassa oli 11 taloa, mikä teki siitä Punkalaitumen suurimman kylän. Vuonna 1860 Liitsolassa oli 14 taloa ja 47 torppaa.
Liitsolan koulu aloitti vuonna 1906 Vähä-Jaakkolassa, ja oma koulurakennus valmistui kolme vuotta myöhemmin. Sitä ennen Liitsolan lapset olivat käyneet Oriniemen vuonna 1889 perustettua koulua. Sotienjälkeisten suurten ikäluokkien kouluttamiseksi toimi lisäksi Kuljunmaassa supistettu kansakoulu vuosina 1949–1963. Liitsolan koulu lopetettiin vuonna 1998 ja oppilaat siirrettiin Oriniemen kouluun, jonka nimi muutettiin Pohjoisseudun kouluksi.
Pohjoisseudun ensimmäinen kauppa oli Frans Salmisen Liitsolaan vuonna 1879 perustama puoti, joka sijaitsi luultavasti nykyisen Pohjoisseudun nuorisoseuran talon tontilla. 1930-luvun lopulta alkaen kylässä toimi neljäkin kauppaa: toiminimi K. A. Hyvätti, Setälän kauppa sekä kaksi osuuskaupan myymälää. Setälän lopetettua 1990-luvun puolivälissä kylässä ei ole ollut kauppaa. Pohjoisseudun vapaapalokunta perustettiin 1934, ja Liitsolaan rakennettiin sen palokalustohuone.
Michelle Gomez

Michelle Gomez (s. 23. marraskuuta 1966 Glasgow, Skotlanti), on skotlantilainen näyttelijä, joka on esiintynyt useissa komediarooleissa.
Gomez opiskeli näyttelijäksi Glasgow'ssa. Hänen ensimmäinen suuri roolinsa oli Irvine Welshin teokseen perustuvan näytelmän "Trainspotting" neljä naisroolia Glasgow Citizens Theatren tuotannossa 1990-luvun puolivälissä. Gomez tapasi näytelmää tehdessään myös tulevan aviomiehensä näyttelijä Jack Davenportin., jonka kanssa hän on ollut naimisissa vuodesta 2000 ja heillä on vuonna 2010 syntynyt poika.
Oliver Twist (televisiosarja)

Oliver Twist on brittiläinen vuonna 2007 valmistunut televisiosarja. Sarja on moderni sovitus Charles Dickensin romaanista Oliver Twist. Sarjan on luonut Sarah Phelps ja ohjannut Coky Giedroyc.
"Oliver Twist" esitettiin ensimmäisen kerran viidessä osassa BBC One -kanavalla 18.–22. joulukuuta 2007 ja Suomessa sarjan on esittänyt Yle TV1 vuonna 2011.
Tuotanto.
Sarja kuvattiin Lontoossa ja Kentissä historiallisella Chathamin telakalla vuonna 2007.
Liettuan tataarit

Liettuan tataarit tai lipka-tataarit ovat tataareja, jotka alun perin asettuivat Liettuan suuriruhtinaskunnan alueelle 1300-luvun alussa. Saman vuosisadan lopulla Vytautas Suuri kutsui maahan lisää tataareja. Nykyään heitä asuu pääosin Valko-Venäjän, Liettuan ja Puolan alueella hieman yli 10 000 henkilöä.
Tataarit säilyttivät Liettuassa uskontonsa, mutta muilta osin heidän historiansa on yhteistä kristityn Puola-Liettuan kanssa. He taistelivat Puola-Liettuan sodissa jo Tannenbergin taistelussa ja osallistuivat Wienin taistelussa vuonna 1683 maailmanhistorian suurimpaan ratsuväkihyökkäykseen. Vuonna 1939 tataarien rykmentti Puolan ratsuväessä oli yksi viimeisistä, joka pyrki jatkamaan taistelua Saksaa vastaan.
Maailmanlaajuisesti tunnetuin liettuantataaritaustainen henkilö lienee näyttelijä Charles Bronson.
Suomen pelimuseo

Suomen pelimuseo on pelaamisen historiaan keskittyvä museo, joka avattiin tammikuussa 2017 Tampereelle Museokeskus Vapriikin tiloihin. Museon toteuttavat yhteistyössä Tampereen kaupunki, Mediamuseo Rupriikki, Pelikonepeijoonit ja Tampereen yliopisto. Pelimuseo on Suomen ensimmäinen pysyvä peleihin keskittyvä museo. 
Museon kokoelman pääpaino on digitaalisissa peleissä, mutta näytteillä on myös lauta- ja roolipelejä. Pelejä ja pelikoneita 1990-luvulta asti kerännyt kolmen harrastajan ryhmittymä Pelikonepeijoonit luovutti oman kokoelmansa museon käyttöön. 
Osa museon rahoituksesta toteutettiin joukkorahoituskampanjalla vuonna 2015. Kampanjassa yli 1 100 ihmistä tai organisaatiota lahjoitti yli 86 000 euroa museolle. Kampanjan minimitavoite oli 50 000 euroa. Lahjoitusrahalla on tarkoitus lisätä näyttelyn vuorovaikutteisuutta pelipisteillä ja kunnostetuilla peliautomaateilla. Pelattavana on muun muassa "Pong"-automaatti, "Lohikäärmepuu"-peli ja "Twilight Zone" -flipperi. Yhteensä museossa on esillä sata peliä, joista pelattavissa on 60 kpl. 
Joukkorahoituskampanjaan osallistuneet pääsivät museoon jo joulukuussa 2016. Pelimuseolle on varattu Vapriikista 400 neliömetrin tilat. 
Tunnustukset.
Museo palkittiin Finnish Game Awards -gaalassa "Vuoden 2016 ilmiönä". Vuoden 2017 GameXpossa museo palkittiin "Vuoden pelikasvattaja" -palkinnolla. Vuonna 2018 Society for the History of Technology valitsi Suomen pelimuseon vuoden 2018 Dibner Award for Excellence in Museum Exhibits -palkinnon saajaksi.
Borderlands (pelisarja)

Borderlands on 2K Gamesin julkaisema ja Gearbox Softwaren kehittämä scifiteemainen videopelisarja. Lajiltaan pelit ovat ensimmäisen persoonan ammuntapelejä ja toimintaroolipelejä. Pelisarjaan kuuluu kuusi peliä: "Borderlands", "Borderlands 2", , Borderlands 3, sekä spin-off-pelit "Tales from The Borderlands" ja New Tales from The Borderlands. Näiden lisäksi peleihin on julkaistu useita lisäosia. Pelejä on myyty yli 26 miljoonaa kappaletta, joista yli 13 miljoonaa kappaletta "Borderlands 2:"ta. Pelisarjan pääplaneetta on Pandora, joskin Borderlands 3:ssa on muitakin planeettoja.
Pelit.
Borderlands.
Pelisarjan ensimmäinen peli oli "Borderlands". Peli julkaistiin lokakuussa 2009. Se julkaistiin PlayStation 3:lle, Xbox 360:lle ja PC:lle. Peliä pystyy pelaamaan 1-4 pelaajaa. Tehtäviä on yhteensä 127. Pelissä on yhteensä neljä pelattavaa hahmoa. Peliin on julkaistu myöhemmin neljä virallista lisäosaa.
Borderlands 2.
Pelisarjan toinen peli "Borderlands 2" julkaistiin syyskuussa 2012. Peli julkaistiin samoille alustoille kuin edellinen peli. Alkuperäisessä pelissä on neljä pelattavaa hahmoa, mutta lisäosien myötä pelattavia hahmoja on yhteensä kuusi. Lisäosia on julkaistu useita.
Borderlands: The Pre-Sequel!
Kolmas peli "" julkaistiin lokakuussa 2014. Peli julkaistiin samoille alustoille kuin edelliset kaksi sekä PlayStation 4:lle ja Xbox Onelle. Pelattavia hahmoja on neljä, joskin lisäosien mukana tulee kaksi lisäpelattavaa hahmoa. Tarina sijoittuu ensimmäisen ja toisen pelin väliseen aikaan. Pelille on julkaistu muutamia lisäosia.
Tales from the Borderlands.
Sarjan aiemmista osista poiketen "Tales from the Borderlands" on seikkailupeli. Pelin on kehittänyt Telltale Games. Tarina perustuu "Borderlands 2":n jälkeisiin tapahtumiin.
Borderlands 3.
Pelisarjan neljäs suurempi osa. Peli julkaistiin 2019. Playstation 4:lle ja Playstation 5:lle. Pelissä on 78 tehtävää, joista 23 liittyy pelin tarinaan.
Aigle (1800)

Aigle oli Ranskan laivaston vuonna 1800 vesillelaskettu 74-tykkinen Téméraire-luokan linjalaiva.
Valmistus.
Alus tilattiin Rochefortin telakalta vuoden 1794 laivasto-ohjelmassa nimellä "No 2", jolloin vastaavaksi mestariksi nimettiin Pierre Rolland. Köli laskettiin 26. joulukuuta 1794. Alus kastettiin 24. maaliskuuta 1795, mutta työt aluksella keskeytettiin vielä samana vuonna. Aluksen tilaus siirrettiin huhtikuussa 1798 Entreprise Destouches'lle, jossa rakentamisesta vastasivat Jean-Marie Houssez ja Pelleteau. Alus laskettiin vesille 6. heinäkuuta 1800 ja valmistui helmikuussa 1801. Alus otettiin palvelukseen 14. huhtikuuta 1801.
Palvelus.
Alus purjehti vuonna 1805 "Algésiras'n" kanssa Länsi-Intiaan, jossa ne liittyivät vara-amiraali Pierre-Charles Villeneuven laivasto-osastoon. Lokakuussa alus osallistui 21. lokakuuta laivaston mukana Trafalgarin taisteluun, jossa se joutui Britannian kuninkaallisen laivaston valtaamaksi. Seuraavana päivänä aluksen miehistö nousi kapinaan brittien valtausmiehistöä vastaan vallaten aluksensa takaisin. Kuitenkin alus upposi myrskyssä 23. lokakuuta Puerto Santa Marian edustalle lähelle Cádizia. Hylkyä ei kyetty nostamaan, joten se myytiin romutettavaksi.
Matkijapeukaloinen

Matkijapeukaloinen ("Thryothorus ludovicianus") on peukaloisten heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Matkijapeukaloista tavataan Kanadan kaakkoisosissa, Yhdysvaltain itäosissa, Meksikossa, Belizessä, Guatemalassa ja Nicaraguassa, ja sen levinneisyysalueen pinta-ala on noin 3 210 000 km2. Laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Taituripeukaloinen

Taituripeukaloinen ("Thryophilus rufalbus") on peukaloisten heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Taituripeukaloista tavataan Meksikossa, Keski-Amerikassa ja Etelä-Amerikan pohjoisosissa, ja sen levinneisyysalueen pinta-ala on noin 780 000 km2. Laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Levamisoli

Levamisoli on imidatsotiatsoleihin kuuluva heterosyklinen orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää lääketieteessä ja eläinlääketieteessä loismatoja vastaan sekä immunomodulaattorina.
Vaikutusmekanismi ja käyttö.
Levamisoli vaikuttaa loismatojen asetyylikoliinireseptoreihin ja se depolarisoi lihassolujen solukalvoja. Ainoastaan (S)-(-)-isomeerilla on vaikutusta loismatoihin ja yhdisteen raseemista seosta kutsutaan tetramisoliksi (CAS 5036-02-2). Yhdiste on tehokas muun muassa sukkulamatoja vastaan. Levamisolia käytetään muun muassa kissojen, koirien, sikojen, lehmien, lampaiden ja siipikarjan madottamiseen. Ihmisten matolääkkeenä sen käyttö lopetettiin Yhdysvalloissa vuonna 1999 ja Kanadassa vuonna 2003. Levamisoli on immunostimulantti ja se vaikuttaa stimuloimalla ganglioiden toimintaa. Levamisolia on tutkittu muun muassa paksusuolen syövän hoidossa. Usein levamisolia käytetään sen hydrokloridisuolana (CAS 16595-80-5).
Levamisoli on optisesti aktiivinen yhdiste ja sen ominaiskiertokyky kloroformiliuoksessa on -85,1 °.
Haittavaikutukset ja resistenssi.
Vakavin levamisolin pitkäaikaiskäytön haittavaikutus on agranulosytoosi eli jyvässolukato, jossa valkosolujen määrä elimistössä laskee vaarallisen alas. Useimmiten tila palautuu normaaliksi, mutta myös agranulosytoosista aiheutuvia kuolemantapauksia tunnetaan. Agranulosytoosi johtuu todennäköisesti yliherkkyysreaktiosta. Eräiden eläinten sukkulamatojen on huomattu kehittäneen resistenttiyden levamisolia vastaan.
Valmistus.
Tärkeä levamisolin synteesin välituote on 1-(2-fenyyli-2-hydroksietyyli)-2-imino-1,3-tiatsolidiini, jota voidaan valmistaa joko fenasyylibromidin ja tiourean välisellä reaktiolla ja suojaamalla yhdiste etikkahappoanhydridin avulla ja pelkistämällä tuotteen ketoryhmä natriumboorihydridillä, styreenioksidin ja tiourean välinen reaktio tai käsittelemällä styreenioksidin ja etyleeni-imiinin reaktiotuotetta kaliumtiosyanaatilla tai tiourealla. 1-(2-fenyyli-2-hydroksietyyli)-2-imino-1,3-tiatsolidiini reagoi tionyylikloridin ja etikkahappoanhydridin kanssa muodostaen raseemisen seoksen eli tetramisolin, josta levamisoli voidaan erottaa resoluutiolla ja reagenssina resoluutiossa käytetään D-kamferisulfonihappoa.
Jiaozuo

Jiaozuo (, pinyin: Jiāozuò Shì) on prefektuuritason kaupunki Kiinan Henanin maakunnan pohjoisosassa. Kaupungin keskusta sijaitsee linnuntietä noin 65 kilometriä maakunnan pääkaupunki Zhengzhousta luoteeseen. Kaupungin väkiluku on 3,54 miljoonaa (2010) ja pinta-ala 4 072 neliökilometriä.
Prefektuuri rajoittuu pohjoisessa Jinchengin, idässä Xinxiangin, etelässä Zhengzhoun, lounaassa Luoyangin, sekä lännessä Jiyuanin prefektuuritason kaupunkeihin..
Hallinnollinen jako.
Piirikuntatasolla kaupunki jakautuu 10 osaan:
Liinalampi (Ikaalinen)

Liinalammi on Pirkanmaalla Ikaalisissa Iso-Röyhiössä sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Kyrösjärven alueeseen. Liinalammi on osa Kyrösjärven lähialuetta.
Maantietoa.
Se on 150 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Siihen ei laske ojia ja sen oma laskuoja virtaa luoteeseen, jossa se 900 metrin jälkeen yhtyy Raattaansuonojaan. Tämä laske Kyrösjärveen Penijoenlahdessa. Lammen lähiympäristö on soistuvaa metsää ja länsipuolella on muutamia peltoja. Noin 100 metrin päästä ohi kulkevan seututien 276 varrella on lammen puolella runsaasti kiinteistöjä. Lammelle ei johda teitä eikä sen rannolilla ole rakennuksia.
Historiaa.
Lampi esiintyy isonjaonkartassa vuosilta 1830-1848, jossa sen nimi oli "Liinalammi". Lammella ei tuolloin ollut vielä laskuojaa.
Kortetlampi

Kortetlampi on Pirkanmaalla Ikaalisissa Luhalahden Sipsiössä sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Kyrösjärven alueeseen. Kortetlampi on osa Kyrösjärven lähialuetta.
Maantietoa.
Se on 250 metriä pitkä, 100 metriä leveä ja sen pinta-ala on 2,0 hehtaaria. Lampi sijaitsee peltoaukean sisällä metsäsaarekkeessa kaukana maatiloista. Siihen laskee Hautakorvenlammen laskuoja ja sen oma laskuoja on kilometrin mittainen ja se laskee Kyrösjärven Luhalahteen. Rantaviiva on yli 600 metriä pitkä ja rantaan on rakennettu yksi loma-asunto, jonne johtaa Sipsiön kautta tie seututieltä 276.
Sahrikas

Sahrikas on Pirkanmaalla Ikaalisissa Iso-Röyhiössä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Kyrösjärven alueeseen. Sahrikas on osa Kyrösjärven lähialuetta.
Maantietoa.
Se on 250 metriä pitkä, 150 metriä leveä ja sen pinta-ala on 1,9 hehtaaria. Sen rannat ovat metsämaata lukuun ottamatta luoteispäätä, missä ranta alkaa pellonreunasta. Koillisessa sijaitsee Halmelan talon niitty, jota ei enää viljellä. Järveen laskee yksi metsäoja ja toinen pelto-oja läheisiltä pelloilta. Sen oma laskuoja on 400 metriä pitkä ja se laskee Pitkäjärveen. Rantaviiva on 700 metriä pitkä. Kaakkoiskulmassa on 100 metriä pitkä lahti. Rannoille ei ole rakennettu vapaa-ajan asuntoja eikä rantaan johda teitä. Alueen tiloille pääsee Iso-Röyhiöstä tulevalta tieltä, joka haarautuu seututieltä 276.
Historiaa.
Isojaonkartassa vuosilta 1830-1848 järven nimi kirjoitettiin "Saarikaisjärvi". Kartan mukaan järvellä oli suurehko saari eikä järvellä ollut tuolloin laskuojaakaan. Koska järvellä on nykyään laskuoja, on järvellä tehty järvenlasku, joka on maaduttanut saaren.
International Road Racing Championship

International Road Racing Championship (IRRC) on katuradoilla ajettava eurooppalainen ratamoottoripyöräilysarja. Siinä kilpaillaan superbike- ja supersport-luokkien pyörillä.
Sarja perustettiin vuonna 2003 nimellä 3 Nations Cup. Perustajina olivat kolme moottoriurheiluseuraa Alankomaista, Belgiasta ja Saksasta, ja sarjaan osallistui kymmenen ajajaa kustakin maasta. Osakilpailuja ajettiin yhteensä kuusi, kaksi kunkin seuran kotiradalla.
Sarja laajeni ja sai nykyisen nimensä vuonna 2010, kun muut radat ja muiden maiden kilpailijat ilmoittivat halukkuudestaan osallistua sarjaan. Vuonna 2011 kilpailtiin ensimmäistä kertaa Tšekissä. Vuonna 2016 IRRC laajeni Suomeen, kun aikoinaan MM-sarjaankin kuulunut Imatranajo teki paluun Imatran katuradalle 30 vuoden tauon jälkeen. 
Mestarit.
Vuodesta 2012 alkaen mestaruudesta on kilpailtu superbike- ja supersport-luokissa.
Iñaki Urdangarin

Iñaki Urdangarin y Liebaert (s. 15. tammikuuta 1968 Zumarraga) on uransa päättänyt käsipallon olympiamitalisti ja Espanjan prinsessa Cristinan entinen aviopuoliso. 
Urdangarin edusti koko käsipallouransa vuosina 1986–2000 FC Barcelonaa. Espanjan käsipallomaajoukkueessa Urdangarin oli voittamassa kahta olympiapronssia, vuosien 1996 ja 2000 kesäolympialaisista. Vuoden 1992 kesäolympialaisissa Barcelonassa Urdangarin sijoittui Espanjan kanssa viidenneksi. Urdangarin on 197 senttimetriä pitkä.
Vuoden 1996 kesäolympialaisissa Urdangarin tapasi vuoden 1988 kesäolympialaisissa kilpapurjehdukseen osallistuneen, silloisen kuninkaan Juan Carlos I:n tyttären prinsessa Cristinan. He menivät naimisiin 1989 lokakuussa. Heillä on neljä lasta: Juan Valentín (s. 1999),
Pablo Nicolás (s. 2000), Miguel (s. 2002) ja Irene (s. 2005). Heidän erostaan ilmoitettiin vuonna 2022. 
Urdangarinin epäiltiin osallistuneen rahanpesuun ja veronkiertoon yhdessä Cristinan kanssa. Tämä tuotti kuningashuoneelle epäsuosiota, ja sen arvioidaan olevan yksi syy siihen, että kuningas Juan Carlos luopui kruunusta kesäkuussa 2014. Vuosina 1997–2015 Urdangarin oli arvonimeltään Palma de Mallorcan herttua; veronkiertosyytösten takia kuningas Felipe VI otti pois herttuan arvonimen kesäkuussa 2015. 
Baleaarien maakunnallinen ylioikeus ("La Audiencia Provincial de Baleares") vapautti prinsessa Cristinan syytteistä helmikuussa 2017. Samassa oikeudenkäynnissä Iñaki Urdangarin tuomittiin veronkierrosta kuudeksi vuodeksi ja kolmeksi kuukaudeksi vankeuteen sekä maksamaan 512 000 euron sakot. Urdangarin ei joutunut vankilaan, mutta hänen täytyi esiintyä oikeuden edessä kerran kuukaudessa asuinpaikkakunnallaan Genevessä Sveitsissä, kun hän odotti korkeimman oikeuden ratkaisua valitukseen.
Korkein oikeus tuomitsi 12. kesäkuuta 2018 Urdangarinin viideksi vuodeksi ja 10 kuukaudeksi vankeuteen kavalluksesta, välttelystä, hallintoviranomaisten huijaamisesta, kahdesta verorikoksesta ja vaikutusvallan kaupasta. Lisäksi hänet tuomittiin 512 553 euron sakkoihin. Hän istuu rangaistustaan Brievan vankilassa Ávilassa.
Veikko Pirilä (professori)

Veikko Paavo Pirilä (25. toukokuuta 1915 Helsinki – 2. marraskuuta 1998 Tuusula) oli suomalainen lääkäri ja professori. Hän oli merkittävä ihotautiallergioiden tutkija ja allergiatestien kehittäjä.
Pirilän vanhemmat olivat iho- ja sukupuolitautiopin professori, lääketieteen tohtori Paavo Pirilä ja Anni Siviä Ikonen, ja puoliso vuodesta 1944 Hilkka Louna Tuulikki Puranen. Pirilä tuli ylioppilaaksi Helsingin suomalaisesta yhteiskoulusta 1933 ja valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1934. Tohtoriksi hän väitteli 1947, jolloin hän sai myös iho- ja sukupuolitautien erikoislääkärin pätevyyden. Työlääketieteen erikoislääkärin pätevyyden Pirilä sai 1954.
Pirilä toimi muun muassa Helsingin yleisen sairaalan ja Työterveyslaitoksen palveluksessa. Helsingin yliopiston iho- ja sukupuolitautien dosentti hän oli vuodesta 1949 vuoteen 1958. Pirilä oli 1958–1981 Helsingin yliopiston iho- ja sukupuolitautien henkilökohtainen ylimääräinen professori. Hänen tutkimusalaansa olivat ammatti-ihotaudit sekä elimistön herkistyminen ihon kanssa kosketuksiin tuleville kemikaaleille. Työterveyslaitoksessa Pirilä toimi aina vuodesta 1947 vuoteen 1972 asti; Allergiasairaalan ihotautiosaston ylilääkäri hän oli 1970–1980.
Pirilä kehitti Finn Chamber -testimenetelmän kosketusallergioiden tutkimuksia varten ja perusti Epitest-nimisen yhtiön sen kaupalliseksi hyödyntämiseksi. Yrittäjän työtä hän jatkoi vielä eläkkeellä ollessaan ja sai yritystoiminnastaan muun muassa Keksintösäätiön palkinnon.
Veikko Pirilän poika Pekka Pirilä oli Teknillisen korkeakoulun energiatalouden professori.
Johannes Bernardi

Johannes Bernardi (viimeistään 1395 Kalmar – 20. syyskuuta 1445 Naantali) oli ruotsalainen birgittalaismunkki ja Suomen katolisen kirkon pappi, joka toimi Naantalin luostarin ensimmäisenä esimiehenä.
Bernardin isä oli mahdollisesti Kalmarin porvari Bernardurs Sartor. Hän meni munkiksi Vadstenan luostariin 1420, mutta anoi paavilta 1430 lupaa siirtyä toiseen luostariin. Sitä hän ei kuitenkaan käyttänyt. Valtaneuvoston päätettyä Suomen piispan Maunu Tavastin pyynnöstä luostarin perustamisesta vuonna 1438 Bernardi lähetettiin Suomeen 27. toukokuuta 1440 neljän sisaren, yhden maallikkoveljen ja kahden muun pappisveljen kanssa. Bernardi toimi heidän johtajanaan. Kun luostarin paikka Maskun Karinkylässä osoittautui sopimattomaksi, Bernardi pyysi 1441 luostarin siirtämistä uuteen paikkaan. Hän itse palasi Vadstenan emäluostariin ilman lupaa 1443, mutta tuli takaisin Suomeen jo seuraavana vuonna. Tällä välin luostarin uudeksi paikaksi oli päätetty nykyisen Naantalin alue, joka oli vielä tuolloin Raisiota. Bernardi luopui luostarin johtajuudesta 1445, mutta ei kerinnyt palata takaisin Ruotsiin ennen kuolemaansa.
Juho Laitinen (vapaaottelija)

Juho Laitinen (s. 1986 Kuopio) on suomalainen amatöörivapaaottelija. 185 senttimetriä pitkä Laitinen kilpailee keskisarjassa eli 83,9 kilon sarjassa. Laitinen edustaa kotikaupunkinsa Gladiator Factory -seuraa.
Laitinen aloitti vapaaottelun vuonna 2009 harrastettuaan aiemmin potkunyrkkeilyä. Suomen mestaruuden hän on voittanut vuosina 2014 ja 2015. Heinäkuussa 2015 hän saavutti pronssia MM-kilpailuista Las Vegasista hävittyään keskisarjan semifinaalissa Ison-Britannian James Duckettille, joka saavutti myöhemmin hopeaa.
Libor Capalini

Libor Capalini (s. 30. tammikuuta 1973 Hořovice) on uransa päättänyt tšekkiläinen nykyaikainen viisiottelija ja olympiamitalisti. 174 senttimetriä pitkä ja 64 kilogrammaa painava Capalini edusti Dukla Prahaa.
Capalini saavutti pronssia henkilökohtaisesta kilpailusta vuoden 2004 kesäolympialaisista Ateenasta. MM-kilpailuista hän saavutti viisi hopea- ja neljä pronssimitalia. Vuoden 2002 EM-kilpailuista Ústí nad Labemista Capalini voitti EM-kultaa henkilökohtaisesta kilpailusta. Lisäksi hän saavutti kaksi EM-hopeaa ja kolme EM-pronssia.
Capalini päätti uransa vuonna 2010.
Downshiftaajat

Downshiftaajat on suomalainen draamasarja, jonka pääosissa näyttelevät Jussi Vatanen, Iina Kuustonen, Mikko Leppilampi, Niina Lahtinen sekä Anna-Leena Härkönen. Sen ovat käsikirjoittaneet Timo Varpio sekä Leo Viirret ja ohjanneet Teppo Airaksinen, Taavi Vartia, Juha Lankinen sekä Antti Heikki Pesonen. Sarjaa on julkaistu kolme tuotantokautta vuosina 2015–2020. "Downshiftaajat" on Elisa Viihteen alkuperäissarja ja sitä on esitetty myös Ylen kanavilla.
"Downshiftaajien" optio-oikeudet on myyty Yhdysvaltoihin ja Ruotsiin.
Rooleissa.
Pääosissa.
1 Toisen tuotantokauden kuvausten alkaessa Iina Kuustonen oli raskaana, minkä vuoksi hänen esittämäänsä Satua nähdään vain kahdessa kauden jaksossa.
Juoni.
Sarja kertoo varakkaasta pariskunnasta, Tommista ja Sadusta, joiden elintaso romahtaa. He joutuvat pakosta muuttamaan Helsingin arvoalueelta tavalliseen Koivukylän lähiöön Vantaalle ja totuttelemaan vaatimattomaan elämään.
Toisella tuotantokaudella päähahmoja kohtaa yllättävä äkkirikastuminen. Kolmannella kaudella hahmojen elintaso on tasaantunut ja he muuttavat Helsingin kantakaupungista Tommin saaman työtarjouksen perässä maalle.
Tuotanto.
Käsikirjoittaja Timo Varpion mukaan sarja syntyi hänen omakohtaisista havainnoistaan ihmisten reaktioista, kun hän itse muutti keskustasta lähiöön. Sarja kirjoitettiin aluksi sijoittumaan Vuosaareen, mutta se muuttui Vantaan Koivukyläksi. Alun perin sarjan konsepti ja käsikirjoitukset kehitettiin Ylen kanssa, mutta tuotantomuutosten jälkeen ensiesitys tapahtui Elisa Viihteellä loppuvuodesta 2015. Yle TV2 sai sarjan esitettäväkseen syksyllä 2016, ja samalla se tuli myös Yle Areenaan.
Sarja kuvattiin yksikameratuotantona, paljolti käsivarakuvauksena lähes vallitsevassa valossa. Tuotannossa pyrittiin muutenkin tavanomaista suurempaan keveyteen, jotta se heijastuisi myös komediasarjan ilmaisun kepeytenä.
Ensimmäinen tuotantokausi.
Sarjan ensimmäinen tuotantokausi julkaistiin 25. marraskuuta 2015 Elisa Viihde -palvelussa Suomen ensimmäisenä viihdepalvelun alkuperäissarjana toteutettuna laajamittaisena draamasarjana. Yle esitti sen kauden televisiossa Yle TV2 -kanavallaan ja julkaisi Yle Areena -palvelussaan syksyllä 2016.
Jaksot.
1 Keskimääräinen katsojamäärä televisiossa ensiesityspäivänä&lt;br&gt;
Toinen tuotantokausi.
Sarjan toinen kausi julkaistiin Elisa Viihteessä neljässä erässä vuodenvaihteessa 2016–2017. Yle Areenassa toinen kausi julkaistiin 26. joulukuuta 2017. Televisiossa kauden esittäminen alkoi 3. tammikuuta 2018.
Jaksot.
1 Keskimääräinen katsojamäärä televisiossa ensiesityspäivänä&lt;br&gt;
Kolmas tuotantokausi.
Kolmannen tuotantokauden kuvaukset alkoivat 23. syyskuuta 2019. Jaksojen ilmoitettiin tulevan katsottaviksi Elisa Viihteen suoratoistopalveluun alun perin loppuvuodesta 2020, mutta koronaviruspandemian vuoksi Elisan toisen sarjan muuttuneen kuvausaikataulun vuoksi "Downshiftaajien" julkaisu aikaistettiin kesäkuuhun 2020.
Askolan kirkonkylä

Askolan kirkonkylä on kylä ja taajama Askolassa. Tilastokeskuksen taajama-aluerajauksen mukaisen Askolan kirkonkylän taajaman väkiluku oli 1 299 vuoden 2018 lopussa. Askolan toinen päätaajama on asukasmäärältään likimain samankokoinen Monninkylä (1 339 as., vuonna 2018). 
Kirkonkylässä sijaitsevat esimerkiksi kunnantalo, Askolan kirkko, Askolan terveyskeskus, palvelukeskus, apteekki, kauppoja, ala- ja yläkoulut (Kirkonkylän koulu ja Askolan koulu, Askolan kotiseutumuseo sekä Askolan pääkirjasto. Iso omakotitaloalue Askolassa on nimeltään Ruutipelto. 
Kylän halki kulkee yhdystie 1611 (Tiillääntie), joka länteen päin mentäessä tulee Mäntsälän ja Porvoon väliselle kantatie 55:lle. 1611:stä on myös tieyhteys yhdystie 1635:lle (eteläänpäin nimeltään Monninkyläntie), joka puolestaan kulkee Monninkylään asti.
Lasse Johansson

Lasse Tuure Johansson (2. lokakuuta 1921 Kuusankoski – 5. toukokuuta 2014 Valkeala) oli suomalainen mäkihyppääjä, mäkihyppyvalmentaja ja liikunnanohjaaja.
Johanssonin vanhemmat olivat veturinlämmittäjä Antti Konsta Johansson ja Siiri Sofia Verho ja puoliso Helinä Tellervo Kellberg. Hän aloitti mäkihypyn Kouvolan 30 metrin mäessä ja edusti Kouvolan Hiihtoseuraa. Hänen menestyksellisin kautensa kilpailijana oli 1940-luvulla, vuonna 1944 hänestä tuli sekä Suomen mestari että Ounasvaaran kisojen mäkihypyn voittaja. Vielä 1946 hän tuli Suomen mestaruuskisoissa hopealle. Kansainvälistä menestystä Johanssonille ei silti juuri kertynyt ja hänen uransa katkesi loukkaantumiseen Moskovan kisoissa 1954. 
Mäkihypyn valmennukseen Johansson paneutui 1950-luvulla, hän suoritti liikunnanohjaajan tutkinnon ja toimi Suomen Hiihtoliiton mäkihyppyvalmentajana. Hän valmensi suomalaishyppääjiä etunojatekniikkaan, vastapainona varsinkin norjalaisten tuolloin suosimalle käsien pyörittämiselle ilmalennon aikana. Hänen ansiostaan etunojatekniikassa kehittyi vallitsevaksi käytännöksi käsien pitäminen lähellä vartaloa eikä sivuille tai eteen ojennettuina. Esko Mömmö ja Hemmo Silvennoinen olivat hänen valmentaminaan tämän tyylin edelläkävijöitä. Hänen valmentamansa hyppääjät ottivat kaksoisvoitot maailmanmestaruuskisoissa Falunissa 1954 ja Lahdessa 1958 sekä talviolympialaisissa Cortinassa 1956. Johansson myös ideoi kesäharjoitteluun vesimäen, jota käytettiin ennen muovimäkien aikakautta. Valmentamisesta Johansson luopui vuonna 1960. 
Vuosina 1958–1982 hän toimi Kouvolan Ammattikoulun liikuntakasvatuksen ja terveysopin opettajana. Vanhat sota- ja urheiluvammat lyhensivät työuraa. Hänen valmennusuransa jatkui Kouvolan ammattikoululla ja hänen ohjauksessaan koulun joukkueet voittivat ammattikoulujen Suomen mestaruudet jalkapallossa, lentopallossa ja koripallossa vuosina 1967–1969.
Vuonna 1990 hän sai Suomen Hiihtoliiton jakaman Hannu Koskivuori -mitalin kuudentena henkilönä.
Luohe

Luohe (, pinyin: Luòhé Shì) on prefektuuritason kaupunki Kiinan Henanin maakunnan keskellä. Kaupungin keskusta sijaitsee linnuntietä noin 135 kilometriä maakunnan pääkaupunki Zhengzhousta eteläkaakkoon. Kaupungin väkiluku on 2,54 miljoonaa (2010) ja pinta-ala 2 617 neliökilometriä.
Prefektuuri rajoittuu pohjoisessa Xuchangin, idässä Zhoukoun, etelässä Zhumadianin, sekä lännessä Pingdingshanin prefektuuritason kaupunkeihin..
Hallinnollinen jako.
Piirikuntatasolla kaupunki jakautuu viiteen osaan. Osat ovat (numerointi kuten oheisessa kuvassa):
&lt;br clear=left&gt;
Hebi

Hebi (, pinyin: Hèbì Shì) on prefektuuritason kaupunki Kiinan Henanin maakunnan pohjoisosassa. Kaupungin keskusta sijaitsee linnuntietä noin 130 kilometriä maakunnan pääkaupunki Zhengzhousta koilliseen. Kaupungin väkiluku on 1,57 miljoonaa (2010) ja pinta-ala 2 299 neliökilometriä.
Prefektuuri rajoittuu lännessä, pohjoisessa ja idässä Anyangin sekä etelässä Xinxiangin prefektuuritason kaupunkeihin..
Hallinnollinen jako.
Piirikuntatasolla kaupunki jakautuu viiteen osaan. Osat ovat (numerointi kuten oheisessa kuvassa):
Mago Barka

Mago Barka tai Magon Barka (/lat. "ma:go:"/, k. 203 eaa) oli karthagolainen kenraali toisen puunilaissodan aikana. Hän oli kenraali ja valtiomies Hamilkar Barkan nuorin poika.
Toisessa puunilaissodassa Mago seurasi vanhempaa veljeään Hannibalia Italiaan ja komensi osaa joukoista sotaretken kolmen ensimmäisen vuoden aikana. Hannibalin armeijan voitettua roomalaiset Cannaen taistelussa Mago lähetettiin Hispaniaan taistelemaan toisen veljensä Hasdrubalin rinnalla. Veljekset löivät ja surmasivat kaksi roomalaista kenraalia, Publius Cornelius Scipion ja Gnaeus Cornelius Scipio Calvuksen vuonna 211 eaa. Vuonna 206 eaa Mago hävisi kuitenkin Publius Cornelius Scipion pojalle Scipio Africanukselle, eikä onnistunut valloittamaan Carthago Novaa eikä Gadesia. Myöhemmin Mago hyökkäsi Baleaarien saarille ja Liguriaan. Vuonna 203 eaa hän koki tappion Po-joen laaksossa ja kuoli taistelussa saamiinsa haavoihin matkalla Karthagoon.
Vladimir Bron

Vladimir Akimovitš Bron (14. syyskuuta 1909 Mykolajiv – 1. lokakuuta 1985 Sverdlovsk) oli neuvostoliittolainen shakinpelaaja, shakkitehtävien laatija ja shakkikirjailija. Lopputehtävien laatijana hän oli eräs Neuvostoliiton merkittävimmistä laatijoista. Hän sai tehtäväshakin suurmestarin arvon 1976. 
Elämä ja shakkiura.
Vladimir Bron syntyi juutalaiseen perheeseen Nikolajevissa (nyk. Mykolaiv), Khersonin liepeillä. Alue on nykyisin osa Ukrainaa. Koulutukseltaan hän oli tekniikan tohtori. Väiteltyään yliopistossa tohtoriksi hän loi pitkän tieteellisen uran teollisen keramiikan ja kuumuutta kestävien materaalien tutkijana. Varsinaisesti hänet tunnetaan shakkitehtävien laatijana. Bron oppi shakin säännöt nuoruudessaan. Jo varhaisella iällä hän kiinnostui tehtäväshakista. Hän voitti ensimmäisen kerran palkinnon tehtäväkilpailussa vuonna 1925.
Shakkitehtävien laadinnan arvonimet myönnetään niin sanottuihin FIDE-albumeihin päässeiden tehtävien perusteella. "FIDE-albumi" on kolmen vuoden ajanjaksolla julkaistujen valiotehtävien kokoelma. Tehtäväshakin suurmestarin arvoon vaaditaan vähintään 70 albumipistettä. Lopputehtävästä saa 1,67 pistettä ja muusta tehtävästä yhden pisteen. FIDE-albumin 2010-2012 julkaisun jälkeen Bronilla on virallisesti koossa 146,83 pistettä ja tällä pistemäärällä hän on 17. eniten albumipisteitä kerännyt laatija. Albumipistemäärän perusteella Bronille myönnettiin laadinnan suurmestarin titteli 1976. Laadinnan kansainvälisen mestarin arvon hän sai 1966. Laadinnan ohella Bron myös tuomaroi tehtäväkilpailuja. Hänelle myönnettiin 1956 niistä ansioista kansainvälisen tehtävätuomarin arvo. 
Vladimir Bron kuoli lokakuussa 1985 Sverdlovskissa.
Laatijana.
Bron laati pääasiassa lopputehtäviä, mutta hänen tehtävätuotantoonsa kuuluu myös joitakin mattitehtäviä ja apumatteja.
Kirjailija.
Bron julkaisi vuonna 1969 kokoelman laatimiaan tehtäviä. Teos sisältää 150 lopputehtävää ja 90 muuta shakkitehtävää.
Gotcha Tsitsiashvili

Gotcha Tsitsiashvili (, s. 7. marraskuuta 1973 Tbilisi, Georgia) on georgialaissyntyinen kreikkalais-roomalaisen tyylin painija, joka on edustanut Israelia vuodesta 1994. Häntä valmensi vuodesta 1985 Otari Tatišvili ja vuodesta 1994 Jakov Masin. Hän edusti Israelissa beersebalaista Hapoel Be'er Sheva -seuraa.
Tsitsiashvili voitti maailmanmestaruuden 84 kilogramman painoluokassa Créteilissä 2003 kukistettuaan loppuottelussa ruotsalaisen Ara Abrahamianin. Hän sai Prahan MM-kilpailuissa 1995 hopeaa 82 kilogramman sarjassa. Hän sijoittui MM-kilpailuissa lisäksi neljänneksi 85-kiloisissa Gävlessä 1998 ja kahdeksanneksi 84-kiloisissa Moskovassa 2002.
Tsitsiashvili sijoittui olympialaisissa viidenneksi 82 kilogramman painoluokassa Atlantassa 1996, kuudenneksi 85-kiloisissa Sydneyssä 2000 ja 14:nneksi 84 kilogramman sarjassa Ateenassa 1996.
Tsitsiashvili saavutti EM-kilpailuissa 82 kilogramman sarjassa hopeaa Ateenassa 1994 sekä pronssia Besançonissa 1995 ja Budapestissa 1996. Hän sijoittui 85-kiloisissa viidenneksi Minskissä 1998 ja Istanbulissa 2001 sekä seitsemänneksi Kouvolassa 1997. 84 kilogramman painoluokassa hän oli kymmenes Belgradissa 2003.
Tsitsiashvili saavutti Neuvostoliiton edustajana junioreiden MM-pronssia 81 kilogramman sarjassa 1991 ja Georgian edustajana nuorten MM-pronssia 82-kiloisissa 1993.
Jyrki Mattila

Jyrki Mattila (s. 1957 Järvenpää) on diplomi-insinööri ja Hyvinkään entinen kaupunginjohtaja. 
Mattila toimi Hyvinkään vs. kaupunginjohtajana vuodesta 2013, mitä ennen toimi Hyvinkään tekniikan ja ympäristön toimialan johtajana. Mattila on toiminut myös Hyvinkään kaupungin geodeettina ja kiinteistöinsinöörinä Tuusulan kunnassa. Hyvinkään kaupunginvaltuusto nimitti Mattilan kaupunginjohtajaksi 26. lokakuuta 2015, ja hän otti viran vastaan 1. tammikuuta 2016. Mattila on ollut naimisissa vuodesta 1982, ja hänellä on kaksi aikuista poikaa. Mattilalla on kristillinen elämänkatsomus.
Mattilaa seurasi Hyvinkään kaupunginjohtajana 2021 Johanna Luukkonen.