tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Erik Ersberg

Erik Ersberg (s. 8. maaliskuuta 1982 Sala, Ruotsi) on ruotsalainen entinen jääkiekkomaalivahti. Hänellä on 53 NHL-ottelun kokemus Los Angeles Kingsistä.
Ura.
Ersberg on Sala HK:n kasvatti, mutta pelasi junioriuransa loppuun Vasterås HK:ssa. Hän pelasi Västeråsissa myös ensimmäiset miesten pelinsä. Ersberg oli nostamassa joukkuetta I-divisioonasta HockeyAllsvenskaniin keväällä 2002. Hän kantoi Västeråsin vastuuta sarjassa seuraavat kolme kautta. 
Ersberg siirtyi kaudeksi 2005–2006 Elitserien-joukkue HV71:een. Hän pelasi yhteensä kymmenen ottelua ollessaan vielä kakkosmaalivahtina Stefan Liville. Kaudella 2006–2007 Ersbergistä tuli HV71:n ykkösmaalivahti. Hän torjui 41 ottelussa ja oli ehdolla vuoden tulokkaaksi. Tittelin vei kuitenkin Djurgårdenin hyökkääjä Patric Hörnqvist, mutta siitä huolimatta Ersberg palkittiin kauden parhaana maalivahtina Honken Trophyllä.
Hyvät otteet poikivat NHL-varaamattomalle Ersbergille sopimuksen Los Angeles Kingsiin. Hän torjui kaudella 2007–2008 14 NHL-ottelussa, mutta pelasi vielä ison osan kaudestaan farmijoukkue Manchester Monarchsissa. Ersberg debytoi NHL:ssä 23. helmikuuta 2008 Chicago Blackhawksia vastaan, kun ykkösmaalivahti Dan Cloutier vaihdettiin Kingsin ollessa 5–1 -tappiolla. Ottelu päättyi lopulta Blackhawksin 6–5 -jatkoaikavoittoon. Seuraavina kausina Ersberg toimi Kingsin kakkosmaalivahtina.
Ersberg aloitti kauden 2010–2011 Monarchsissa, sillä Kingsin kolmosmaalivahti Jonathan Bernier nousi hänen ohitseen joukkueen kakkosmaalivahdiksi. Ersberg ehti pelata Monarchsissa vain kaksi ottelua, kunnes hän jätti Kingsin ja siirtyi kaksi päivää myöhemmin loppukauden kattavalla sopimuksella KHL-joukkue Salavat Julajev Ufaan lokakuussa 2010. Ersberg nousi Ufan ykkösmaalivahdiksi ja auttoi joukkueen voittamaan KHL:n mestaruuden, Gagarin Cupin. Hänet valittiin kauden päätteeksi . Seuraava kausi oli vaikeampi, vaikka Ersbergin torjuntaprosentti olikin vielä hyvä 92,1. Ufan seurajohto ilmoitti Ersbergille, että hän jäisi kolmosmaalivahdiksi, jos hän jatkaisi vielä joukkueessa. Osapuolet irtisanoivat tämän jälkeen sopimuksen, ja Ersberg siirtyi KHL:n liittyneeseen ukrainalaisjoukkue Donbass Donetskiin.
Maajoukkue.
Ersbergillä on yhteensä kahdeksan ottelun kokemus Ruotsin A-maajoukkueesta. Hän debytoi maajoukkueessa kaudella 2006–2007 syksyn 2006 Karjala-turnauksessa. Ersberg kuului Ruotsin maalivahtiosastoon vuoden 2007 MM-kilpailuissa. Hän pääsi pelaamaan niissä yhden jatkolohko-ottelun 7. toukokuuta 2007 Venäjää vastaan. Ottelu päättyi kisojen isäntämaa Venäjän 2–4 -voittoon.
Gabonin maakunnat

Gabon on jaettu yhdeksään maakuntaan (maakunnan pääkaupungit suluissa):
Nämä maakunnat ovat lisäksi jaettuna 37:ään departementtiin.
Kovat sotilaat

Kovat sotilaat () on vuonna 1988 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen sotaelokuva, joka perustuu James R. McDonoughin kirjoittamaan kirjaan Platoon Leader. Elokuvan ohjasi Aaron Norris ja käsikirjoituksesta vastasivat Andrew Deutsch, Rick Marx, Peter Welbeck ja David L. Walker. Pääosassa esiintyivät Michael Dudikoff, Robert F. Lyons ja Michael DeLorenzo.
Juoni.
West Pointista vastavalmistunut luutnantti Jeff Knight kohtaa suurimman luottamushaasteensa, kun hän saa komentoonsa kersantti Michael McNamaran veteraanijoukkueen vietnamilaisella juoksuhautaleirillä. Luutnantti Knightin on myös johdettava joukkoaan taistelussa Etelä-Vietnamin kansallista vapautusrintamaa vastaan.
Anne Laurila

Anne Laurila (ent. Lantee, s. 8. toukokuuta 1982) on suomalainen taljajousiampuja. Hän on taljajousen kaksinkertainen maailmanmestari.
Laurila voitti maailmanmestaruuden vuonna 2010 taljajousen maastoammunnassa Visegradissa Unkarissa ja vuonna 2015 taljajousen 3D-ammunnassa Ternissä Italiassa. MM-pronssia hänellä on taljajousen maastoammunnassa vuosilta 2002 ja 2008. Vuonna 2004 hän oli MM-kilpailuissa maastoammunnassa kahdeksas.
EM-kilpailuissa Laurila on saavuttanut hopeaa taljajousen tauluammunnassa vuonna 2006 ja maastoammunnassa vuonna 2003. Vuonna 2002 hän saavutti hopeaa tauluammunnan joukkuekilpailussa. Joukkueessa ampuivat hänen lisäkseen Anne Sjöroos, Anna-Liisa Tuuttu ja Sirkka Sokka-Matikainen. Maastoammunnassa hän on lisäksi sijoittunut neljänneksi vuonna 2001, viidenneksi 2007 ja kuudenneksi 2005.
World Games -kisoissa hän on sijoittunut yhdeksänneksi vuonna 2001, neljänneksi vuonna 2005 ja seitsemänneksi vuonna 2009.
Laurila on valmistunut Helsingin kauppakorkeakoulusta kauppatieteiden maisteriksi. Hän toimi vuosina 2012–2016 Suomen Jousiampujain Liiton toiminnanjohtajana ja vuodesta 2017 lähtien Suomen Ampumaurheiluliiton toiminnanjohtajana.
Ikarus S-49

Ikarus S-49 oli sosialistisen Jugoslavian ensimmäinen oma hävittäjälentokone, joka oli Jugoslavian ilmavoimien käytössä vuodet 1949–1961. Sen suunnittelivat Ikarus-tehtaan Kosta Sivcev, Svetozar Popovic ja Slobodan Zrnic.
Kehitys.
Ikarus S-49:n suunnitteli sama tiimi, joka oli 1930-luvulla suunnitellut Rogozarski IK-3-lentokoneen. IK-3 ja Jak-3-hävittäjä ovat olleet pohjana S-49:n suunnittelulle. Ikarus S-49 lensi ensi kerran kesäkuussa 1949. Käyttöön kone tuli vuoden 1950 alussa.
S-49A:n voimalaitteeksi tuli Hispano-Suiza 12Z-17, joka kehitti 1 500 hevosvoimaa (1 104 kW). Moottori oli nestejäähdytetty V-12. Kokometallinen kone koottiin Ikarus-tehtaalla, mutta siivet ja pyrstö valmistettiin SOKOn tehtaalla Mostarissa. Koneessa oli yksi 20 mm MG-151-tykki ja kaksi 12,7 mm Colt Browning -konekivääriä.
Koneita tehtiin kolmena versiona (A, B, C) 158 kappaletta. Koneet olivat käytössä vuoteen 1961 asti.
Suorituskyky.
Koneen kantama oli 690 km, lakikorkeus 10 000 m ja enimmäisnopeus 628 km/h.
Kone voitiin aseistaa joko kahdella 50 kg pommilla tai neljällä 127 mm eli 5 tuuman raketilla.
Miesten Superpesiksen kausi 1991

Kausi 1991 oli toinen Superpesis-kausi. Loppuotteluun selvisivät samat joukkueet kuin edellisvuonnakin. Tällä kertaa oli Imatran vuoro viedä mestaruus. Sotkamo sai tyytyä hopeaan ja pronssia nappasi Seinäjoki.
Superpesiksen runkosarja.
Sarjataulukko.
Normaalien sarjapisteiden lisäksi jaettiin myös jokeripisteitä.
Ottelut.
Sarjan ensimmäiset ottelut pelattiin 5. toukokuuta ja runkosarja päättyi 11. elokuuta.
Kouvolan Pallonlyöjät putosi suoraan sarjasta. Tilalle nousi ykköspesiksen voittaja Loimaan Palloilijat.
Palkinnot.
Urheilulehden arvopelaajat: Katja Saari ja Vesa Mikkola.
Jakob von Uexküll

Jakob Johann von Uexküll [fon ykskyll] (8. syyskuuta 1864 Keblaste, Läänemaa, Viron kuvernementti – 25. heinäkuuta 1944 Capri, Italia) oli baltiansaksalainen biologi ja filosofi.
Jakob von Uexküllin vanhemmat olivat baltiansaksalainen poliitikko Alexander Rudolf Karl von Uexküll ja paronitar Sophie Karoline Pauline von Hahn. Uexküll opiskeli eläintiedettä Tarton yliopistossa 1884–1889, jonka jälkeen hän työskenteli Heidelbergin yliopiston fysiologian instituutissa ja eläintieteellisellä asemalla Napolissa ja perehtyi selkärangattomiin eläimiin. Vuonna 1907 hänelle myönnettiin Heidelbergin yliopiston kunniatohtorin arvo lihasfysiologian alalla saavutetuista tutkimustuloksista. Vuonna 1926 hän perusti "Institut für Umweltforschungin" Hampurin yliopistoon.
Uexküll tunnetaan etenkin eläinten käyttäytymistutkimuksistaan eli etologiasta. Hän julkaisi teoksen "Umwelt und Innenwelt der Tiere" (1909), jossa hän loi käsitteen "Umwelt" tarkoittamaan eläimen käsitystä omasta ympäristöstään. Uexküll loi biosemiotiikan perustan kirjassaan "Bedeutungslehre" (Merkitysoppi) vuonna 1940.
Uexküllillä oli Puhtussa Viron länsirannikolla kesäasunto, jossa hän vietti kesänsä vuosina 1927–1939 ja josta myöhemmin tehtiin Tarton yliopiston biologinen tutkimusasema. Viimeiset vuotensa hän vietti Caprin huvilallaan.
Tartossa sijaitsee Jakob von Uexküllin Keskus.
American Ninja 2

American Ninja 2 ("American Ninja 2: The Confrontation") on vuonna 1987 ensi-iltansa saanut toimintaelokuva, jonka on ohjannut Sam Firstenberg. Käsikirjoituksesta vastasivat Gary Conway ja James Booth. Pääosassa esiintyvät Michael Dudikoff, Steve James ja Larry Poindexter.
"American Ninja" tuotti Yhdysvalloissa neljä miljoonaa dollaria, minkä myötä se on America Ninja -elokuvasarjan toiseksi tuottoisin elokuva.
Juoni.
Kersanteiksi ylentyneet Joe Armstrong ja Curtis Jackson lähetetään syrjäiselle Karibian saarelle tutkimaan merijalkaväen vartijoiden katoamisia. Pian käy ilmi, että ”The Lion” on siepannut merijalkaväensotilaita ja pakottanut erään tiedemiehen luomaan kaavakkeen, jonka avulla he muuttavat sotilaat zombien tapaisiksi superninjoiksi. Joe ja Jackson joutuvat taistelemaan murhanhimoisten sotilaiden ja ninjojen ohella paikallisia korruptoituneita auktoriteetteja vastaan.
Marcel Müller

Marcel Müller (10. heinäkuuta 1988 Itä-Berliini, Itä-Saksa) on saksalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan laitahyökkääjä. Hän pelaa Saksan pääsarja DEL-liigajoukkue Straubing Tigersissa. 
Ura.
Müller pelasi juniorina Jungadler Mannheimissa. Müller debytoi Saksan pääsarjassa DEL:issä Eisbären Berlinissä kaudella 2005–2006. Hän pelasi seurassa seuraavalla kaudella 36 ottelua. Hän vakiinnutti paikkansa joukkueessa vasta kaudella 2008–2009, jolloin hän pelasi 41 ottelua tehoin 11+14=25. Müller teki varsinaisen läpimurtonsa Saksassa kaudella 2009–2010, jolloin hän teki 53 ottelussa 56 tehopistettä.
Müller teki kahden vuoden tulokassopimuksen heinäkuussa 2010 NHL:ssä pelaavaa Toronto Maple Leafsin kanssa. Häntä ei ollut varattu NHL:ään. Müller pelasi kaksi kautta Maple Leafsin organisaatiossa mutta pääsi pelaamaan vain kolme ottelua NHL:ssä. Pääosan ajasta hän edusti farmijoukkue Toronto Marliesia, jossa kaudella 2011–2012 teki 47 pistettä 72 ottelussa. NHL:stä Müller siirtyi kesällä 2012 Elitserien-joukkue MODOhon.
Naamiosilkkimaluri

Naamiosilkkimaluri ("Sericornis frontalis") on Australiassa tavattava tiaismalureihin kuuluva varpuslintu.
Koko ja ulkonäkö.
Kooltaan naamiosilkkimaluri on 11–13 cm. Laji on selästään ja siivistään väriltään tumman oliivinruskea. Pää on väritykseltään selkää harmahtavampi. Sekä silmän ylä- että alapuolella on valkoinen viiru ja alue viirujen välissä on erityisesti koirailla tumma. Vatsa on valkoinen ja joillakin alalajeilla kellertävä. Osalla alalajeista on kurkussa tummia viiruja. Sukupuolet muistuttavat toisiaan, mutta naaraat voivat olla jonkin verran koiraita vaaleampia erityisesti päätään. Nuoret linnut ovat väritykseltään aikuisia vaaleampia.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Naamiosilkkimalurin levinneisyysalue ulottuu Australiassa itärannikolta Queenslandin osavaltiosta etelään päin Victorian osavaltioon ja edelleen länteen päin Länsi-Australian osavaltion etelärannikolle. Lisäksi lintua tavataan Tasmaniassa. Lajin elinympäristöä ovat sademetsät, avointen metsien rotkot, pensaikot, niitty ja maatalousmaat.
Elintavat.
Naamiosilkkimalurit elävät pareittain tai pieninä ryhminä tiheän aluskasvillisuudet joukossa. Ravintonaan lintu käyttää pääasiassa pieniä hyönteisiä, mutta voi syödä myös siemeniä. Ravintonsa laji etsii maasta lehtiaineksen ja kaatuneiden puunrunkojen joukosta. Naamiosilkkimalurit voivat muodostaa myös sekaparvia sinikurkkumalurien ("Malurus cyaneus") ja kaneliperämalurien ("Acanthiza pusilla") kanssa.
Naamiosilkkimalurien pesimäkausi kestää heinäkuusta tammikuulle. Pesä sijaitsee lähellä maata tiheän kasvillisuuden joukossa. Pesä on muodoltaan pallomainen ja sivulla on tunnelimainen sisäänkäynti. Naamiosilkkimaluri käyttää pesän rakennusaineena kuivaa ruohoa ja muita kasvimateriaaleja ja höyheniään. Naaras munii vaaleansinisiä tai vaalean violetteja ruskeapilkullisia munia. Laji pesii noin viiden yksilön ryhmissä, joissa kaikki aikuiset linnut ruokkivat ja huolehtivat kuoriutuneista poikasista.
NHL ’94

NHL ’94 on EA Sportsin kehittämä jääkiekko-aiheinen urheilupeli, joka julkaistiin Yhdysvalloissa 15. maaliskuuta 1993 Sega Mega Drivelle ja Super Nintendo Entertainment Systemille sekä ensimmäisenä pelinä NHL-pelisarjassa DOS:lle. DOS-versiossa nimestä on jätetty "94" pois ja nimetty lyhyemmin "NHL Hockey":ksi. Pelissä on mukana sekä NHL- että NHLPA-lisenssit.
"NHL ’94" on nimetty sijalle #47 IGN:n kaikkien aikojen Top 100 videopeliä -listalla sekä se on myös nimetty kaikkien aikojen parhaaksi urheilupeliksi monilla pelifoorumeilla.
Pelattavuus.
Kuten edeltäjänsä -- "NHL Hockey" ja "NHLPA Hockey '93" -- "NHL ’94" suunniteltiin niin, että pelaajat saisivat niin aidon pelikokemuksen kuin mahdollista. Pelissä oli mukana vertikaalinen kamerakulma, joka tarjosi pelaajalle selvemmän pelattavuuden. "NHL ’94" käytti samoja pelaajahahmoja kuin oli käytetty aiemmin "NHLPA '93"-pelissä. "NHLPA '93"-pelin loistava pelimoottori tarjosi "NHL ’94":lle mahdollisuuden tehdä peli sen pohjalta.
Uudet ominaisuudet.
Pelissä on monta uutta ominaisuutta kuten suoraan syötöstä -laukaukset, pelaajien kontrollia on parannettu, pleksin hajoaminen, poika joka hakkaa pleksiä katsomossa yms. Nyt pelaaja voi myös tallentaa edistymisensä. Peli tarjoaa neljä erilaista pelimoodia: kausimuoto, pudotuspelit, pudotuspelit (paras 7:stä -ohjelma) sekä rangaistuslaukauskilpailu. Maajoukkueita ei pelissä ole, mutta molemmat all-star -joukkueet ovat. Myös joukkueiden maalilaulut on lisätty peliin.
Jürgen Nicolai

Jürgen Nicolai (24. lokakuuta 1925 Neidenburg, Itä-Preussi – 29. maaliskuuta 2006 Schortens) oli saksalainen lintutieteilijä ja kirjailija.
Nicolai liittyi Saksan armeijaan vuonna 1943. Hän haavoittui neuvostoliittolaisia vastaan käydyssä taistelussa, vietti lyhyen jakson sairaalassa, ja palatessaan rintamalle joutui englantilaisten vangiksi, jotka puolestaan luovuttivat hänet belgialaisille. Nicolai joutui sotavankina Belgian hiilikaivoksiin ja työskenteli kaivoksissa, kunnes hänet vapautettiin 1947. Kohta kotiin palattuaan hän lehti-ilmoituksen perusteella osti koulutetun punatulkkukoiraan, ja ryhtyi tutkimaan lajin laulua. Punatulkkuja oli jo satojen vuosien ajan opetettu viheltämään ja se oli suosittu häkkilintu. Nicolai havaitsi lahjakkaimpien punatulkkukoiraiden oppivan niille vihelletyt, yhdestä kolmeen eri sävelmää täydellisesti, jopa paremmin kuin opettajansa. Ne myös leimautuivat häneen vahvasti.
Opiskeltuaan 1950-luvulla eläintiedettä, antropologiaa ja kasvitiedettä Mainzin yliopistossa Nicolai pääsi vuonna 1955 Konrad Lorenzin oppiin tohtoriopiskelijaksi, ja valmisteli väitöskirjansa 1956. 1957 hän meni "Max-Planck-Institut für Verhaltensphysiologie"-instituuttiin Seewieseniin, ja teki myöhemmin tutkimusretken Itä- ja Länsi-Afrikkaan. 1977–1990 Nicolai toimi johtajana Helgolandin lintuasemalla Wilhelmshavenissa.
Ordo virtutum

Ordo virtutum ("Hyveiden näytelmä") on Hildegard Bingeniläisen 1100-luvulla kirjoittama ja säveltämä hengellinen laulunäytelmä. Se on esikuva myöhemmille moraliteeteille joita alkoi syntyä noin sadan vuoden kuluttua. Siinä on yhteensä 85 antifonia.
Näytelmän perusajatus on ihmiskunnan, kirkon ja yksityisen ihmisen kestävyys hyvän ja pahan välisessä taistelussa. Musiikin sointi ja rytmi ovat gregoriaanisen perinteen mukaisia, mutta sävelkulku on omaperäinen.
Teosta esitetään edelleen.
Tuomas Seppänen

Tuomas Kristian Seppänen (s. 16. toukokuuta 1986 Pori) on suomalainen moukarinheittäjä. Hän edusti vuoteen 2003 Porin Yleisurheilua, vuoteen 2012 Porin Pyrintöä ja sittemmin Noormarkun Nopsaa. Häntä on valmentanut vuodesta 2001 Juha Lahtinen.
Ura.
Seppänen aloitti moukarinheiton vuonna 1999, mitä ennen hän harrasti mäkihyppyä. Seppäsen ennätys on Saksan Hallen heittopäivillä 21. toukokuuta 2016 heitetty 76,20 m.
SM-kisat.
Seppänen voitti 22-vuotiaiden Suomen-mestaruuden vuosina 2006 ja 2008. Kalevan kisoissa hän voitti kultaa 20:nnella osallistumiskerrallaan vuonna 2024. Lisäksi hän on saanut hopeaa vuosina 2010, 2011, 2012, 2013, 2014, 2015, 2016, 2018, 2022, 2023 ja 2025 sekä pronssia vuosina 2017, 2019 ja 2021. Moukarin talvimestaruuskilpailuissa hän on saavuttanut kultaa 2013, 2014, 2019 ja 2024 sekä hopeaa 2009, 2010, 2021 ja 2022.
Arvokisat ja maaottelut.
19-vuotiaiden EM-kilpailuissa Kaunasissa 2005 Seppänen sijoittui seitsemänneksi. Vuonna 2006 hän voitti 22-vuotiaiden Pohjoismaiden mestaruuden Århusissa ja oli yhdeksäs saman ikäluokan EM-kilpailuissa Debrecenissä 2007.
Barcelonan EM-kilpailuissa 2010 Seppänen karsiutui loppukilpailusta tuloksella 72,94 m ja Helsingin EM-kilpailuissa 2012 tuloksella 71,15 m. Zürichin EM-kisoissa 2014 Seppänen eteni finaaliin ollen lopulta 12:s tuloksella 73,70 m.
Pekingin MM-kilpailuissa 2015 Seppänen eteni loppukilpailuun, jossa hän sijoittui kymmenenneksi karsiutuen kolmelta viimeiseltä kierrokselta tuloksella 73,18 m. Amsterdamin EM-kilpailuissa 2016 hän putosi loppukilpailusta tuloksella 69,76. Eugenen MM-kilpailuissa 2022 hän karsiutui loppukilpailusta tuloksella 72,81, samoin saman vuoden Münchenin EM-kilpailuissa tuloksella 71,24. Rooman EM-kilpailuissa 2024 hän karsiutui loppukilpailusta tuloksella 72,85.
Aikuisten Suomi–Ruotsi-maaotteluun Seppänen on osallistunut 14 kertaa (2010–2025). Hän voitti kilpailun vuonna 2023. Sitä ennen hän oli sijoittunut toiseksi vuosina 2014, 2015, 2016, 2018 ja 2022.
American Ninja 4

American Ninja 4 () on vuonna 1990 ensi-iltansa saanut toimintaelokuva, jonka ohjasi Cedric Sundstrom ja käsikirjoitti David Geeves. Pääosassa esiintyivät Michael Dudikoff ja David Bradley. Elokuva jäi Michael Dudikoffin viimeiseksi American Ninja -elokuvaksi.
American Ninja 4 tuotti Yhdysvalloissa hieman yli 358 tuhatta dollaria, jonka myötä se on America Ninja elokuvasarjan heikoimmin tuottanut elokuva.
Juoni.
CIA-agentti Sean Davidson lähetetään uuteen tehtävään pelastamaan brittiläisen entisen sotilaan Mulgrewin kidnapaamat ja kidutetut Delta Forcen erikoisjoukon. Davidson joutuu kuitenkin siepatuksi yhdessä Brackstonin ja Sarahin kanssa, kun he huomaavat Mulgrewin tekevän yhteistyötä militaristisen Maksoodin kanssa, joka suunnittelee räjäyttävänsä New Yorkin salkun kokoisella ydinpommilla. Davidson, Brackston ja Sarah joutuvat Mulgrewin vangeiksi, jotka hän kahlitsee yhdessä Delta Forcen sotilaiden kanssa samaan selliin. Mulgrew ryhtyy kiduttamaan heitä, kun Davidson ja Brackston eivät suostu kertomaan keitä he ovat ja millä asialla he ovat. Tilanne houkuttelee Joe Armstrongin eläkkeeltä takaisin toimintaan mukaan ja hän saa tarvittavat apujoukot päästäkseen Mulgrewin ja Maksoodin linnoitukseen, jossa vaanii joukko koulutettuja ninjoja.
Linnoituksessa Joe ja Sean taistelevat ninjoja vastaan ja Joe haastaa ninjajohtajan kaksintaisteluun, kun taas Sean kamppailee kellarissa Mulgrewin kanssa pelastaakseen Sarahin. Kun molemmat ovat lyöneet vihollisensa, Joe poistuu paikalta ja sanoo Seanille että löytää hänet koulustaan.
Hiroki Yoshimoto

Hiroki Yoshimoto (; s. 2. syyskuuta 1980 Osaka, Japani) on japanilainen moottoriurheilija ja laulaja. Hän kilpaili GP2-sarjassa kausina 2005 ja 2006 BCN Competicion-tallissa saavuttaen kaksi palkintosijaa. Yoshimoto on ajanut GP2-kuljettajista eniten Aasian kilpailuja. Hän kilpaili Japanin Formula Junior -sarjassa vuonna 1999, Japanin Formula Toyota -sarjassa vuonna 2000, Japanin Formula 3 -sarjassa 2001–2003 ja Super GT- ja World series by Nissan -sarjassa vuonna 2004. Vuonna 2007 Yoshimoto kilpaili Aasian Formula Renault -sarjassa. Yoshimoto kilpaili Aasian GP2 -sarjassa kausina 2007-2008 Team Meritus ja 2008–2009 BCN-tallissa. BCN-tallin muututtua Ocean Racing Technologyksi hänet korvattiin Yelmer Buurmanilla. GP2 -sarjan jälkeen Yoshimoto on kilpaillut enimmäkseen Japanin sekä FIA:n järjestämissä urheiluautoluokissa. 
Yoshimoto on myös toiminut laulajana japanilaisessa rock-bändiä Doassa vuodesta 2004 lähtien käyttäen taiteilijanimeä Daiki Yoshimoto.
Olle Laessker

Olle Laessker (2. huhtikuuta 1922 – 19. syyskuuta 1992) oli ruotsalainen yleisurheilija, joka kilpaili pituushypyssä ja pikajuoksussa. Laessker voitti urallaan kaksi EM-mitalia, kultaa Oslossa 1946 sekä pituushypystä että 4 × 100 metrin viestistä.
Niko Taavitsainen

Niko Markus Patrik Taavitsainen (s. 19. toukokuuta 1984 Espoo) on suomalainen pikajuoksija. Hän asuu Saksassa ja edustaa Viipurin Urheilijoita. Häntä valmensi aiemmin Dominic Ullrich ja vuodesta 2008 Robert Schieferer.
Taavitsainen voitti 4 × 100 metrin viestin Suomen-mestaruuden Pedersöressä 2010. Kalevan kisoissa hän on ollut parhaimmillaan 100 metrillä viides Kajaanissa 2010. Matkan ennätyksensä 10,65 hän juoksi Saksan Wetzlarissa 18. heinäkuuta 2009.
Rūjiena

Rūjiena (, ) on kaupunki Pohjois-Latvian Vidzemen historiallisella alueella. Kaupungissa on noin 3700 asukasta ja se sijaitsee 150 km:n päässä Riiasta ja 46 km:n päässä Valmierasta lähellä Viron rajaa. Kaupungin alueella virtaa kaupungin nimen antanut Rūjajoki.
Historia.
Nykyinen Rūjienan alue kuului mahdollisesti Sakalan virolaiseen muinaismaakuntaan. Rūjajoen nimi on tullut mahdollisesti viron kielen sanasta "ruhi" eli ruuhi. Joki oli aikoinaan merkittävä liikenneväylä. Kalparitaristo rakensi nykyisen kaupungin alueelle linnan 1300-luvulla. Kaupunki linnan luona on mainittu ensimmäisen kerran vuonna 1461. Kaupungin linna tuhoutui Liivinmaan sodan aikana 1500-luvun loppupuoliskolla, mutta sen rauniot ovat edelleen näkyvissä. Vuonna 1896 kaupunkiin rakennettiin kapearaiteinen rautatie Valkasta. Vuonna 1920 Rūjiena sai kaupungin oikeudet.
Kaupungin tunnukset.
Rūjienan kaupungilla on käytössään lippu, vaakuna ja kaupunginhymni. Vaakuna otettiin käyttöön vuonna 1925. Vaakunassa on kuvattu seitsemän viljaortta, jotka kuvaavat kaupungin mainetta Vidzemen vilja-aittana. Kolme sinistä pellavankukkaa kuvaavat taas kaupungin mainetta pellavan valmistuksessa. Kaupungin lippu otettiin käyttöön vuonna 2000 kaupungin 80-vuotis juhlien yhteydessä. Lipun yläosa on harmaa ja se kuvastaa aamu-usvaa. Sininen alaosa kuvastaa Rūjajokea.
Philippe Clerc

Philippe Clerc (s. 24. joulukuuta 1946 Port-Valais, Valais) on sveitsiläinen entinen yleisurheilija, joka kilpaili pikajuoksussa. Hän voitti EM-kisoissa kaksi mitalia, kultaa 200 metriltä ja hopeaa 100 metriltä Ateenassa 1969. Clerc osallistui olympialaisiin samoissa lajeissa vuonna 1972, mutta ei selviytynyt kummassakaan kilpailussa finaaliin saakka.
Clerc meni myöhemmin naimisiin brittiläisen yleisurheilija Janet Simpsonin kanssa.
Mikael Sundström

Mikael ”Mikko” Sundström (10. syyskuuta 1957 – 23. tammikuuta 2001) oli suomalainen autourheilija, joka voitti urallaan viisi rallin Suomen mestaruutta. Sundström kuoli sairauskohtaukseen 43-vuotiaana.
Ura.
Sundströmin ura alkoi kartingista, jossa hän voitti kolme Suomen mestaruutta. Kartinguran jälkeen Sundström nousi nopeaan tahtiin kotimaisen ralliautoilun huipulle, ja ensimmäisen Suomen-mestaruutensa hän voitti kaudella 1980 Ford Escort RS 2000:lla. Sundström oli 1980-luvulla menestyksekäs Suomessa ajetuissa rallikilpailuissa saavuttaen A-ryhmän Suomen-mestaruuden vuosina 1983, 1987, 1988 ja 1989.
Vaikka Sundström ei tavoitellut kiihkeästi kansainvälistä ralliuraa tai paikkaa tehdastallissa, hän osallistui kuitenkin 28 MM-ralliin. Paras sijoitus rallin MM-tasolla oli neljäs sija RAC-rallissa 1986 B-ryhmän Peugeot 205 Turbo 16 E2 -autolla, joka ilman Juha Kankkusen eduksi tehtyä tallimääräystä olisi ollut kolmas sija. Neljänneksi Sundström sijoittui myös rallin MM-sarjan kauden 1992 Uuden-Seelannin rallissa Lancia Delta Integralella.
Sundström osallistui Ison-Britannian rallisarjaan kausilla 1984–1986. Hänen parhaaksi loppusijoituksekseen jäi viides sija kaudella 1986, jolloin Sundström voitti myös sarjaan kuuluneen Skotlannin rallin.
Kausilla 1987–1993 Sundström ajoi pääasiassa Mazdan ralliautoilla. Kaudella 1990 hän saavutti kaksi voittoa rallin EM-sarjassa voittaen Hankirallin ja Tšekissä ajetun Barum-rallin. Kausilla 1987, 1991 ja 1993 Sundström voitti rallin EM-sarjaan kuuluneen Arctic Rallyn. 
Sundströmin pitkäaikaisia kartanlukijoita olivat Voitto Silander, Juha Repo ja Jakke Honkanen.
Mikael Sundström tunnettiin taitavana autojen rakentajana ja virittäjänä. Hän perusti myös ralliautoja rakentaneen yhtiön, joka teki autoja muun muassa Mazdalle.
Saku Sammakko ja salainen disketti

Saku Sammakko ja salainen disketti (alkuperäiseltä nimeltä "Kalle Stropp och Grodan Boll på svindlande äventyr") on ruotsalainen vuonna 1991 valmistunut animaatioelokuva. 
Elokuva perustuu Ruotsissa radiokuunnelmista, lastenkirjoista ja sarjakuvista tunnetuksi tulleisiin Kalle Stropp ("Herra Heikki") ja Grodan Boll ("Saku Sammakko") -hahmoihin. Hahmojen "isä" Thomas Funck on luonut animaatioelokuvaan musiikin ja käsikirjoituksen sekä esittää suurimman osan elokuvan hahmoista. Elokuvaa edelsi vuonna 1987 valmistunut 30-minuuttinen animaatioelokuva "Herra Heikki ja S. Makkonen". 
Juoniselostus.
Saku Sammakko ja Herra Heikki-heinäsirkka huomaavat metsässä hätäsignaaleja, ja perustavat ystäviensä Pelti-Paten ("Plåt-Niklas") ja Papukaijan ("Papegojan Ragatha") kanssa etsintäpartion selvittämään, mistä oikein on kyse. Selviää, että Käpykansa on vaarassa, koska Tonto-Turbo-nimisen yrityksen jäsenet ovat suunnittelemassa tuhoavansa metsän, ja rakentavansa hienon loistokkaan hotellin. Tonto-Turbolla on salainen tietokonedisketti, joilla he tunkeutuvat tietokoneverkostoon, ja saavan pienellä vaivalla oikeuden parturoida koko metsän. Ryhmä yrittää keinolla millä hyvänsä saada Tonto-Turbon suunnitelmat estettyä.
Äänirooleissa.
Alkuperäinen ruotsinkielinen jälkiäänitys:
Elokuva Suomessa.
Suomessa elokuva sai ensi-illan 23. syyskuuta 1994. Elokuvan katsojaluku ensi-iltavuonna oli 3 068. Elokuva julkaistiin vuonna 1994 Suomen Kunnallispalvelun toimesta VHS-kasettina suomenkielisellä jälkiäänityksellä. Suomenkielisessä jälkiäänityksessä ääninäyttelijöinä toimivat Juha Hirvonen ja Liisa Tiensuu. Vuonna 2019 VLMedia julkaisi DVD-julkaisun "Pikkusisko Kaniini &amp; Saku Sammakon seikkailut", jonka kansilehtipaperissa on virheellisesti juoniseloste "Saku Sammakko ja salainen disketti" -elokuvaan liittyen, mutta DVD-julkaisussa kyseistä elokuvaa ei kuitenkaan ole, vaan vuonna 1987 valmistunut enimaatioelokuva "Herra Heikki ja S. Makkonen". Suomessa elokuva on esitetty televisiossa kolme kertaa: Yle TV2 -kanavalla joulupäivänä 1996 suomenkielisellä jälkiäänityksellä, ja vuosina 2021 ja 2022 Yle Teemalla alkuperäiskielellä ja suomenkielisellä tekstityksellä.
Suomi yleisurheilun Euroopan-mestaruuskilpailuissa 2010

Suomi osallistui vuonna 2010 yleisurheilun EM-kilpailuihin 20. kerran. Suomen Urheiluliitto valitsi Barcelonan kisoihin 39 urheilijaa Tero Pitkämäki saavutti keihäänheitossa pronssia ja oli Suomen ainoa mitalisti. Pistesijoille yltivät viidenneksi keihäänheitossa sijoittunut Teemu Wirkkala, seitsemänneksi pituushypyssä sijoittunut Petteri Lax, seitsemänneksi sijoittunut miesten 4 × 100 metrin viestijoukkue sekä seitsemänneksi moukarinheitossa sijoittunut Merja Korpela.
Miehet.
100 m
200 m
800 m
1500 m
5000 m
10 000 m
3000 m ej
110 m aj
400 m aj
50 km kävely
Korkeus
Seiväs
Pituus
Kiekko
Moukari
Keihäs
10-ottelu
4x100 m viesti
Naiset.
3000 m ej
400 m aj
Seiväs
Kiekko
Moukari
Keihäs
Miloš Obilić

Miloš Obilić (Serbian kyrillisillä kirjaimilla Милош Обилић) oli legendaarinen keskiajan ritari, joka palveli Serbian hallitsijaa, Stefan Lazar Hrebeljanovićia.
Obilić tunnetaan monen teorian mukaan sulttaani Murad I:n murhaajana. Tarinan tunnetuimman version mukaan Murad tutki heti Kosovo Poljen taistelun jälkeen taistelukenttää. Obilić teeskenteli kuollutta mutta loikkasi ylös ja iski miekan ohi ratsastaneen Muradin sydämeen. Monet serbit kuitenkin uskovat, että Obilić lähti ottomaanien leiriin ja kertoi karanneensa serbijoukoista. Niin hän pääsi Muradin telttaan, missä hänen piti polvistua tämän edessä. Tällöin Obilić iski sulttaania veitsellä vatsaan. Muradin kuoleman jälkeen Obilićista tuli yksi Serbian kaikkien aikojen arvostetuimmista sankareista.
Johann Ferdinand Adam von Pernau

Ferdinand Johann Adam von Pernau, Rosenaun kreivi (7. marraskuuta 1660 Steinach am Brenner, Itävalta − 14. lokakuuta 1731 Rosenau, Haut-Rhin) oli itävaltalainen lintutieteilijä.
Ferdinand Pernau saapui 16-vuotiaana opiskelemaan Altdorfin yliopistoon, lähelle Nürnbergiä. Nuorena hän matkusteli Italiassa, Ranskassa ja Hollannissa, kunnes asettui Rosenauhun Coburgin lähelle, nykyisen Ranskan itäosaan, ja eli siellä loppuelämänsä ajan. Intohimoisena lintujen tutkijana hän rakennutti isoja aviaarioita, joissa pesi useita lintulajeja. Hän tarkkaili vangittujen lintujen käyttäytymistä ja keksi menetelmiä niiden kesyttämiseksi. Hän tutki lintujen elämää myös luonnossa. Lintujen yksilölliseksi tunnistamiseksi hän muun muassa kiinnitti värillisiä lankoja linnun jalkoihin, ja ehdotti poistamaan satakielen ja räkättirastaan varpaita, jota hän ei itse kuitenkaan ilmeisesti tehnyt, tai ei ainakaan tuloksista raportoinut.
Vuonna 1702 Pernau nimettömänä julkaisi kirjoituksen kokemuksistaan linnuista, "Unterricht was mit dem lieblichen Geschöpff, denen Vögeln, auch ausser dem Fang Nur durch die Ergründung Deren Eigenschafften und Zahmmachung oder ander Abrichtung Man sich vo Lust und Zeitvertreib machen könne : gestellt Durch den Hoch- und Wohlgebohrnen", joka saavutti niin suuren suosion, että siitä otettiin kaksi lisäpainosta. 1720 hän julkaisi esseen "Angenehme Land-Lust Deren man in Städten und auf dem Lande, ohne, sonderbare Kosten, unschuldig geniessen kan, oder von Unterschied Fang Einstellung und Abrichtung der Vögel".
Lintujen laulusta Pernau kirjoitti: "Täytyy ottaa huomioon, että minkä tahansa lintulajin poikanen, joka ei kuule oman lajinsa täysikasvuista lintua ja jolla ei ole toisia poikasia lähistöllään, ei koskaan opi luonnollista lauluaan täysin, vaan laulaa joltisenkin kehnosti". Pernau oli ensimmäisiä, joka julkisesti paheksui pikkulintujen tappamista.
Nokia 5730 XpressMusic

Nokia 5730 XpressMusic on Nokian valmistama multimediaan ja musiikin toistamiseen erikoistunut liukukansiälypuhelin, joka julkistettiin maaliskuussa ja julkaistiin myyntiin kesäkuussa 2009. Sen ominaisuuksiin lukeutuvat taustavalaistu QWERTY-näppäimistö, erityiset kamera-, äänenvoimakkuus-, pelaamis- ja musiikkinäppäimet sekä Wi-Fi-tuki (801.2b/g) ja tavallinen kiihtyvyysanturi, joka muuttaa näytön suunnan (vaaka- tai pystyasento) automaattisesti. Se käyttää Nokian Symbian OS -käyttöjärjestelmän versiota 9.3 S60-mobiilialustalla. Se on hyvin samankaltainen Nokia E75 -mallin kanssa, ainoana erona on se, että 5730 on erikoistunut musiikin toistamiseen.
Näyttö on 2,4 tuuman TFT (mitattu vinottain) ja siinä on 240×320:n pikselin QVGA-tarkkuus. 3,5 mm:n äänijakkiliitin mahdollistaa tavallisten kuulokkeiden käyttämisen ja puhelin on saatavilla vaaleanpunaisena, punaisena, sinisenä tai hopeanvärisenä. Nokian Ovi-verkkopalvelun käytön mahdollistava verkkosovellus on esiasennettuna puhelimeen.
Kuten monet muut saman hintaluokan puhelimet, siinä on 3,15 megapikselin kamera (Carl Zeiss -optiikalla, LED-salamalla ja 30fps VGA -tallennustuella) sekä satelliitti- ja verkko-ohjattu A-GPS-tuki. N-Gage-pelialustaa tuetaan, mikä mahdollistaa käyttäjien kokeilla, ostaa ja pelata 3-D N-Gage -pelejä (joita voi ladata sovelluksen kautta). Puhelin on myös täysin 3.5G-yhteensopiva, mikä mahdollistaa mobiili-internetkäytön jopa 7.2 MB/s:n tiedonsiirtonopeuksilla (sekä äänipuhelut, videopuhelut ja sähköpostin). Kun puhelin on yhdistettynä tietokoneeseen, se voi toimia langattomana laajakaistamodeemina olemassa olevan verkon kautta.
Laite voi myös tuottaa, lukea, ja rajoitetussa määrin muokata (vain muokkaajan versiossa) Microsoft Word-, PowerPoint- ja Excel-tiedostoja. PDF-tiedostoja voi katsella Adobe Reader LE 1.5.0:n avulla ja RealPlayer on mukana videojen suoratoistoa varten (esim. YouTubesta).
Tallennustila on laajennettavissa jopa 16 gigatavuun asti microSD-muistikortin avulla.
Niels Holst-Sørensen

Niels Holst-Sørensen (19. joulukuuta 1922 Sønder Felding – 24. lokakuuta 2023) oli tanskalainen yleisurheilija, joka kilpaili pika- ja keskimatkojen juoksussa. Oslo EM-kilpailuissa 1946 hän voitti 400 metrillä kultaa ja 800 metrillä hopeaa. Urheilu-uransa jälkeen hän toimi muun muassa Tanskan ilmavoimien komentajana, maansa edustajana Natossa ja Kansainvälisen olympiakomitean jäsenenä.
Urheilu-ura.
Holst-Sørensen edusti seuratasolla vuosina 1941–1943 Herning GF:ää, jonka jälkeen hän siirtyi kööpenhaminalaiseen Københavns Idræts Forening -seuraan. Hän voitti EM-kisoissa kaksi mitalia: kultaa 400 metrin juoksusta Oslosta 1946 ja hopeaa 800 metriltä samoista kisoista. Holst-Sørensen osallistui olympialaisiin urheilijana kerran, vuonna 1948. Hän kilpaili 800 metrin juoksussa, jossa hän sijoittui yhdeksänneksi. Holst-Sørensen voitti lajeissaan Tanskan-mestaruuden yhteensä 18 kertaa. Hän juoksi vuonna 1943 800 metrillä ennätyksekseen ajan 1.48,9, joka oli kauden kärkitulos maailmassa. Holst-Sørensen ei pystynyt enää parantamaan aikaansa, joten tulos jäi hänen ennätyksekseen. Seuraavana vuonna hän juoksi 400 metrillä ajan 47,6, joka oli myös maailman kärkitulos kyseisenä vuonna ja jäi hänen ennätystuloksekseen.
Holst-Sørensen toimi urheilu-uransa jälkeen urheiluvaikuttajana. Hän oli Kansainvälisen olympiakomitean jäsen vuosina 1977–2002 ja oli Tanskan olympiakomitean puheenjohtaja 1981–1984. Kansainvälisessä olympiakomiteassa (KOK) Holst-Sørensen oli talviolympialaisten järjestelykomitean jäsen kaikissa vuosina 1994–2002 järjestetyissä kisoissa. Kun hän lopetti työnsä KOK:ssa vuonna 2002, hänet nimitettiin sen kunniajäseneksi.
Sotilasura.
Holst-Sørensen opiskeli Tanskan kuninkaallisessa sotilasakatemiassa ja palveli armeijassa luutnanttina yleisurheilu-uransa aikana. Hänet siirrettiin ilmavoimiin vuonna 1950, ja hän yleni siellä aina kenraalimajurin arvoiseksi ja Tanskan ilmavoimien komentajaksi. Tässä tehtävässä hän oli vuosina 1970–1982. Vuosina 1982–1986 hän toimi Tanskan edustajana puolustusliitto Natossa. Eläkkeelle hän jäi vuonna 1987.
Oleksandr Klymenko

Oleksandr Klymenko (, , "Aleksandr Klimenko"; 27. maaliskuuta 1970 Kiova – 7. maaliskuuta 2000 Kiova) oli ukrainalainen yleisurheilija, joka kilpaili kuulantyönnössä. Hän voitti Neuvostoliittoa edustaessaan pronssia Tokion MM-kisoista 1991 ja Ukrainaa edustaessaan EM-kultaa Helsingistä 1994. Klymenko osallistui olympialaisiin vuosina 1992 ja 1996. Hänen paras sijoituksensa kisoista oli kahdeksas tila, jonka hän saavutti Barcelonassa 1992.
Klymenko kuoli ampumaonnettomuudessa vuonna 2000.
Ian Newton

Ian Newton (s. 1940) on englantilainen lintutieteilijä.
Newton oli kiinnostunut linnuista jo lapsena Derbyshiressä. Teini-ikäisenä hän viehättyi erityisesti peipoista. Hän opiskeli Bristolin yliopistossa ja väitteli tohtoriksi peippojen käyttäytymisestä Oxfordin yliopistosta. Hän johti varpushaukan populaatiobiologiatutkimusta Etelä-Skotlannissa 27 vuoden ajan, ja tutki myös nokkavarpusten aiheuttamia vahinkoja hedelmätarhoissa. Myöhemmin hän on tutkinut myös hanhien ekologiaa ja torjunta-aineiden aiheuttamia muutoksia petolintujen elimistössä.
Ennen eläkkeelle jäämistään Newton toimi vanhempana tutkijana Ison-Britannian Natural Environment Research Councilissa. Hän on toiminut Monks Wood Research Stationin Avian Biology Sectionin johtajana 1989–2000, "The Peregrine Fund"in hallituksen puheenjohtajana, Kuninkaallisen Lintujensuojeluneuvoston ("Royal Society for the Protection of Birds") puheenjohtajana, ja Oxfordin yliopiston vierailevana lintutieteen professorina. Hän on myös toiminut British Ornithologists' Unionin ja British Ecological Societyn puheenjohtajana.
Newtonille on myönnetty useita kunnianosoituksia, hän on muun muassa Brittiläisen imperiumin ritarikunnan jäsen (1999) ja Royal Societyn jäsen (1994), hänelle on myönnetty RSPB:n Kultainen mitali, BTO:n Union Medal, sekä American Ornithologists' Unionin Elliott Coues Award.
Kurt Schork

Kurt Erich Schork (1947 – 24. toukokuuta 2000) oli yhdysvaltalainen sotakirjeenvaihtaja. Daytonin rauhansopimuksen neuvottelijana toiminut yhdysvaltalaisdiplomaatti Richard Holbrooke arvioi häntä näin: "Kurt Schork oli yksi rohkeimmista, älykkäimmistä ja hienoimmista journalisteista, joiden kanssa olen 35 vuoden aikana työskennellyt. Hän oli lähes aina oikeassa."
Ennen journalistin uraansa Schork toimi New Yorkin liikenneviraston johdossa ja kiinteistönvälittäjänä. Ennen 40 vuoden ikää hän päätti kokeilla toimittajan ammattia Aasiassa toimivan tyttöystävänsä esimerkin mukaisesti. Hän ehti yli kymmenen vuoden aikana raportoida lukuisia sotia niin Afrikasta kuin Itä-Timoristakin. Bosnian sodan aikana hän toimi piiritetyssä Sarajevossa ja toi maailman tietoisuuteen muun muassa Sarajevon ”Romeon ja Julian”, eri etnisistä ryhmistä olleet rakastavaiset, jotka tarkka-ampuja murhasi sillalle heidän ollessaan pakenemassa kaupungista.
Uutistoimisto Reutersiä edustanut Schork ja uutistoimisto AP:n valokuvaaja, espanjalainen Miguel Gil Moreno de Mora murhattiin toukokuussa 2000 heidän ollessaan raportoimassa Sierra Leonen sisällissodasta.
Rockstar Leeds

Rockstar Leeds (ennen Mobius Entertainment) on brittiläinen pelitalo, joka toimii Rockstar Gamesin alaisuudessa. Yhtiön perusti Gordon Hall, Jason McGann, Dave Box ja Ian Bowden joulukuussa 1997.
Take-Two Interactive

Take-Two Interactive on vuonna 1993 perustettu yhdysvaltalainen videopelien holdingyhtiö, jonka kotipaikka on New Yorkissa. Take-Two omistaa kaksi suurta videopelien kustantajaa, Rockstar Gamesin ja 2K Gamesin, jotka ylläpitävät niiden sisäisiä kehitysstudioita. 
Historia.
Ryan Brant läpäisi yliopiston Pennsylvaniassa toukokuussa 1992, ja hän päätti myöhemmin perustaa videopelien kustantajayhtiön, hän perusti Take-Two Interactive Softwaren 30. syyskuuta 1993. 
Vuonna 2008 ilmoitettiin että Electronic Arts olisi ostamassa Take-Twon, mutta kauppa ei kuitenkaan toteutunut.
Maaliskuussa 2018 yhtiö oli Amerikassa ja Euroopassa kolmanneksi suurin videopeliyhtiö, Activision Blizzardin ja Electronic Artsin jälkeen, ja sen arvioitu markkina-arvo oli 13 miljardia dollaria.
Marraskuussa 2020 Take-Two Interactive vahvisti ostavansa Codemastersin 994 miljoonan dollarin kaupassa. Kuitenkin joulukuussa 2020 Electronic Arts ilmoitti sopineensa yhtiön ostamisesta noin 1,2 miljardilla dollarilla. Codemastersin hallitus jätti Take-Twon tarjouksen suosituksen ja alkoi suosimaan EA:n tarjousta. Tammikuussa 2021 Take-Two veti ostotarjouksensa pois.
Toukokuussa 2022 12,7 miljardin dollarin kauppa Zyngan ostamisesta vahvistui.
József Kovács (pikajuoksija)

József Kovács (14. maaliskuuta 1911 Budapest – 18. elokuuta 1990 Budapest) oli unkarilainen yleisurheilija, joka kilpaili pikajuoksussa, pika-aitajuoksussa ja 400 metrin aitajuoksussa. Hän voitti EM-kilpailuissa kolme mitalia, Torinossa 1934 kultaa 110 metrin aitajuoksusta ja hopeaa 4 kertaa 100 metrin viestistä sekä hopeaa 400 metrin aidoista Pariisissa 1938. Lisäksi Kovács sijoittui neljänneksi 200 metrin juoksussa vuonna 1934. Hän osallistui olympialaisiin Berliinin kisoissa 1936. Hänen paras olympiasijoituksensa oli kuudes tila 4 × 400 metrin viestistä.
Jan Firbas

Jan Firbas (25. maaliskuuta 1921 – 5. toukokuuta 2000) oli tšekkiläinen filologi ja Brnon Masaryk-yliopiston emeritusprofessori.
Firbas tuli Masaryk-yliopiston englannin kielen ja amerikanistiikan laitokselle professori Josef Vachekin assistentiksi vuonna 1945. Hän saavutti filosofian tohtorin arvon englannin kielessä vuonna 1948. Keväällä 1968 hänelle myönnettiin apulaisprofessuuri, mutta virka jäädytettiin 23 vuodeksi ja Firbas joutui poliittiseen epäsuosioon. Vuonna 1971 hän sai valmiiksi korkeimpaan tšekkiläiseen oppiarvoon, Doctor of Sciences, oikeuttavan, yleiseen kielitieteeseen kuuluvan väitöskirjansa, mutta hän sai puolustaa sitä vasta vuonna 1991 poliittisen vapautumisen myötä. Vuonna 1991 hänestä tuli myös professori.
Firbas sai aikaan laajan tieteellisen tuotannon, ja hän toimi vierailevana professorina muun muassa Isossa-Britanniassa, Itävallassa, Yhdysvalloissa ja Intiassa. Hänet kutsuttiin Turun yliopiston kunniatohtoriksi vuonna 2000 mutta hän ennätti kuolla kolme viikkoa ennen promootiota.
Firbas keskittyi tutkimuksissaan erityisesti funktionaalisen lauseperspektiivin (FSP) lingvistiikkaan. Hän tutki varsinkin englannin kieltä ja vertaili sitä erityisesti tšekin kieleen.
Radek Martínek

Radek Martínek (s. 31. elokuuta 1976 Havlíčkův Brod, Tšekkoslovakia) on tšekkiläinen ammattilaisuransa lopettanut jääkiekkopuolustaja. Hän on lajin kaksinkertainen maailmanmestari. Martínekin vahvuuksia ovat avaussyötöt, lyöntilaukaus ja asenne.
Ura.
Martínek pelasi ensimmäiset miesten pelinsä Tšekin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla 1. Národní Hokejová Ligassa. Kaudella 1994–1995 hän edusti KLH Vajgar Jindřichův Hradecia ja kaudella 1995–1996 HC Rebel Havlíčkův Brodia. Martínek siirtyi kaudeksi 1996–1997 Tšekin pääsarjaan Extraliigaan ja HC České Budějovicen joukkueeseen. Hän teki siellä läpimurtonsa kaudella 1998–1999, jolloin hän teki tehot 12+13=25. Kesällä New York Islanders varasi Martínekin yli-ikäisenä (23 vuotta) numerolla 228. Vaikka hän teki Extraligan piste-ennätyksensä kaudella 1998–1999, niin Martínek oli seuraavalla kaudella 1999–2000 HC České Budějovicen tehokkain puolustaja 23 pisteellään.
Kaudeksi 2001–2002 Martínek siirtyi New York Islandersiin. Hänen kautensa päättyi kuitenkin jo 23 ottelun jälkeen polvivamman takia marraskuussa 2001. Martínek on pelannut koko NHL-uransa Islandersissa. Hän murtautui joukkueeseen kunnolla kaudella 2002–2003. Martínek on kuitenkin kärsinyt paljon loukkaantumisista, ja monet hänen kausistaan ovat jääneet lyhyiksi. Martínek on parhaillaan tehnyt NHL:n runkosarjassa 17 pistettä kausina 2005–2006 ja 2006–2007. Hän pelasi 1. Národní Hokejová Ligaa HC České Budějovicessa. Martínek oli nostamassa joukkuetta takaisin Extraligaan keväällä 2005.
Martínek pelasi Islandersissa lopulta kevääseen 2011. Hän edusti joukkuetta kaikkiaan 10 kauden ajan 453 ottelussa ja teki niissä 103 pistettä. Kesällä 2011 Martínek teki sopimuksen Columbus Blue Jacketsin kanssa. Kaudet 2012–2014 hän pelasi jälleen Islandersissa.
Maajoukkue.
Martínek pelasi MM-kilpailuissa vuosina 2000 ja 2001 voittaen molemmista maailmanmestaruuden. Hän oli vuoden 2001 MM-kilpailujen +/- -tilaston voittaja lukemalla +12 yhdessä Ruotsin Daniel Tjärnqvistin kanssa.
Nils Poppe

Nils Poppe (ent. Jönsson; 31. toukokuuta 1908 Malmö – 28. kesäkuuta 2000 Helsingborg) oli ruotsalainen näyttelijä.
Poppe syntyi isättömänä ja nimettömänä. Kaksivuotiaana hän sai kasvatti-isän ja tältä sukunimekseen Jönsson. Hän työskenteli nuorena sementtitehtaassa, josta Malmön työväenyhdistys lähetti hänet kansankorkeakouluun opiskelemaan valtio-oppia. Hänet havaittiin lahjakkaaksi näyttelijäksi ja hän pääsi Oscar Wingen johtamaan ja omistamaan Malmön Hippodrom-teatteriin. Winge keksi hänelle taiteilijanimen Nils Poppe, josta tuli myöhemmin hänen virallinen nimensä.
Nils Poppe esiintyi ensi kerran näyttämöllä vuonna 1930. Hän työskenteli neljä vuotta Malmössä teatterin kuorossa ja baletissa. Tuolloin hän päätti siirtyä koomikon uralle. Vuonna 1935 hän siirtyi Tukholman työväentalon teatterin revyypuolelle. Hän teki siellä ensimmäisen Chaplin-tulkintansa, ja sittemmin hän saikin lempinimekseen "Ruotsin Chaplin". Hän esiintyi Södra-teatterissa ja teki lopullisen läpimurtonsa Oscarin teatterin operetissa "Sinitakit" vuonna 1942. Hän esiintyi "Sinitakeissa" yli 900 kertaa mutta Arthur Rosen ja Douglas Furberin "Takapihan lordissa" ("Me and My Girl") vieläkin useammin, eri teattereissa kaikkiaan 1 041 kertaa.
Vuonna 1937 Poppe esiintyi sivuroolissa elokuvassa "Adolf Väkevä". Hän esiintyi 24 vuoden aikana 37 elokuvassa, ja uran huippuhetkiä olivat ilveilijän rooli Ingmar Bergmanin elokuvassa "Seitsemäs sinetti" ja kirkkoherran rooli saman ohjaajan elokuvassa "Paholaisen silmä". Hänen viimeinen elokuvansa oli "Yllättäen alamaailmaan", jossa hän esitti neljännen kerran koomista Sten Stensson -hahmoa. Kaikkiaan seitsemässä elokuvassa hän näytteli hahmoa nimeltä Fabian Pommi.
Nils Poppe toimi vuoteen 1994 saakka Helsingborgin kunnallisen Fredriksdalin kesäteatterin johtajana. Teatterin nauhoitetut esitykset keräsivät myös runsaslukuisen televisioyleisön.
Carolus Clusius

Jules Charles de l'Écluse tai Carolus Clusius (19. helmikuuta 1526 Arras – 4. huhtikuuta 1609 Leiden) oli flaamilainen kasvi- ja eläintieteilijä, jota usein kutsutaan tropiikin eläintieteen isäksi.
Clusius opiskeli lääketiedettä Montpellier’ssa kuuluisan Guillaume Rondeletin johdolla. Hän ei kuitenkaan koskaan harjoittanut lääkärin ammattia. 1573 Maksimilian II nimitti hänet Wienin keisarillisen lääkekasvipuutarhan prefektiksi. 1580-luvun loppupuolella hän muutti Frankfurt am Mainiin, kunnes hänet lokakuussa 1593 nimitettiin Leidenin yliopiston professoriksi. Hän oli luomassa Hortus Academicusta, erästä varhaisimmista eurooppalaisista kasvitieteellisistä puutarhoista, Leideniin, ja hänen tarkkojen muistiinpanojensa perusteella puutarha on rekonstruoitu lähes alkuperäiseksi.
Clusius perehtyi etenkin Alppien kasvistoon, ja hänen kunniakseen on nimetty kasveja ja kasvisuku "Clusia".
Kirjassaan "Exoticorum libri decem" Clusius kuvaili lukuisia eksoottisia kasveja ja eläimiä, joita laivat toivat Hollannin satamiin. Linnuista hän kuvaili ensi kerran kypäräkasuaarin, patagonianpingviinin, isoparatiisilinnun, prinsessaparatiisilinnun, rubiinijousipyrstön, haukka-aratin, lörppölurin ja rubiini-iibiksen. Teoksessa hän kuvailee myös sittemmin sukupuuttoon kuolleita lajeja, kuten siivetönruokin ja Maskareenien "Aphanapteryx"in.
Clusius nimeämien kasvien tieteellisissä nimissä käytetään sen jälkeen liitettävää auktorilyhennettä Clus..
Ritaharjun koulu

Ritaharjun koulu on Oulussa Ritaharjun kaupunginosassa sijaitseva peruskoulu, joka kattaa vuosiluokat 1–9. Koulu toimii pääasiassa syksyllä 2010 avatussa Ritaharjun monitoimitalossa. Rehtorina toimii Pertti Parpala. Koulussa oli vuonna 2020 noin 1 460 oppilasta, ja se on siten Suomen suurin peruskoulu.
Monitoimitalo sisältää peruskoulun ohella muun muassa nuorisotoiminnalle varatun tilan, kirjaston, päiväkodin, liikunta- ja ruokasalin, ja aulassa on pingispöytiä. Talon yleisöaula toimii rakennuksen keskuspisteenä, josta pääsee eri tiloihin. Tiloissa on luokkia, joissa opetetaan eri aineita.
Koulun tilat.
Ritaharjun koulu toimii vuonna 2023 seitsemässä rakennuksessa. Näistä Ritaharjun monitoimitalo, Rita-aukion koulu, Ritaharjun minimonitoimitalo, Pluto ja kotitalouskontti sijaitsevat Ritaharjun keskuksessa. Yläkoulu toimii pääasiassa Ritaharjun monitoimitalon toisessa kerroksessa ja Rita-aukion koulussa. Loput tilat ovat alakoulun käytössä. Pohjois-Ritaharjun koulu on noin 300 oppilaan koulurakennus Pohjois-Ritaharjussa kilometrin päässä Ritaharjun keskuksessa. Ritaharjun koululla on ollut tiloista puutetta useamman kerran, ja lukukautena 2020-2021 sata oppilasta käy koulua väistötiloissa Kaukovainiolla.
Petexbatún

Petexbatún on pieni järvi Guatemalassa eteläisellä Peténin alueella. Se sijaitsee Sayaxchén lähellä ja laskee samannimistä jokea pitkin Usumacintajokeen ja siitä edelleen Pasiónjokeen. Järven seutu on tunnettu historiasta sotaisana maya-alueena.
Petexbatún mayojen historiassa.
Petexbatúnin lähialue tunnetaan parhaiten muinaisen mayasivilisaation sotaisimpana alueena jolla sotiin liittyvä ihmisuhraus oli yleistä. Alueen tunnetuimmat keskukset olivat Dos Pilas, Aguateca ja Seibal. Muita keskuksia olivat muun muassa Itzan Tamarindito, Punta de Chimino, Nacimiento ja varhainen Altar de Sacrificos, joka hallitsi aluetta klassisella ajalla noin vuoteen 650. Sen valta ulottui lähinnä Petexbatúnin lounaisosiin.
600- ja 700-luvuilla Dos Pilas laajensi valtansa alueelle ja siitä tuli militaristinen imperiumi. Dos Pilasin toinen ja kolmas hallitsija, jotka hallitsivat 698-741, aloittivat valloitussodat aiempien rituaalisten sotien sijaan. Jo Tikalista kotoisin ollut kuningas Piikivi-taivas-jumala-K oli aloittanut sodat noustuaan valtaistuimelle. Vuosina 740-771 vallineen Jumala-K-taivas_ma kinan vallitessa Dos Pilasin valta oli laajimmillaan, ja imperiumi alkoi luhistua noin vuonna 790.
Petexbatúnin alue oli ensimmäinen, joka hylättiin mayahistorian jälkiklassisella ajalla. Monet Petexbatúnin keskuksista romahtivat jo 700-luvulla. Kaivausten perusteella Dos Pilasin kuninkuus lakkasi 761 Tamaridinton kuninkaan valloitussotaan, ja Dos Pilas oli ensimmäinen suuri luhistunut keskus. Sodat yleistyivät 761-830. Kun maya-alueella käytiin jatkuvia sotia, Dos Pilasin suojelijakaupunki Calakmul romahti. Calakmulhan oli toinen maya-alueen "supervalloista" ja mahtavan Tikalin kilpailija. Dos Pilasin vallan alla olevat pienet kaupungit alkoivat kapinoida Calakmulin romahtamisen jälkeen. 
Pienempienkin Petexbatúnin kaupunkien hallitsijat hävisivät 807. Aguatega hylättiin noin 830. Arkeologi Arthur Demarestin mukaan romahdus johtui sodista eikä kuivuudesta. Dos Pilasissa ja Aguatecassa on nähtävissä tilapäisiä linnoitteita. Luultavasti Putúnin mayojen kaappaama Seibal ei kuitenkaan romahtanut. Viimeinen Petexbatúnissa kukoistanut suuri keskus Seibal hylättiin 889.