tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Pois valoista – live 2012

Pois valoista – live 2012 on Kauko Röyhkän live-albumi, joka julkaistiin 6. syyskuuta 2013. Levy on koottu Röyhkän Narttu-yhtyeen syksyn 2012 paluukeikoilta, kitaristi ja tuottaja Tommi Vikstenin johdolla. Se julkaistiin tupla-CD:nä, tupla-LP:nä sekä digitaalisessa muodossa. Rajoitetussa ensipainoksessa ovat mukana bonuskappaleet ”Maa on voimaa” sekä ”Preerian kuu”. Nimikappaleesta ”Pois valoista” kuvattiin myös musiikkivideo, jonka toteutti Olli Hurskainen.
Kappaleet.
CD 1
CD 2
Vesigenetti

Vesigenetti ("Genetta piscivora") on sivettikissoihin kuuluva petoeläin. Vesigenetit on myös luettu omaksi yksilajiseksi suvukseen "Osbornictis".
Tuntomerkit.
Vesigenetillä on ruosteen- tai himmeänpunainen ruumis, musta häntä ja pitkänomaiset valkeat täplät silmien päällä ja välissä. Se on 785–910 mm pitkä ja 1 430–1 500 grammaa painava.
Levinneisyys.
Vesigenettiä tavataan kotoperäisenä Kongon demokraattisessa tasavallassa, missä sitä esiintyy laikuttaisesti. Se on luokiteltu puutteellisesti tunnetuksi lajiksi, eikä sen populaation koosta ja levinneisyydestä ole tarkkoja tietoja.
Elinympäristö.
Vesigenetti elää tiheissä metsissä tyypillisesti virtaavan veden läheisyydessä. Sitä tavataan 460–1 500 metrin korkeudella merenpinnasta.
Jalkapallon I divisioonan kausi 1991

Jalkapallon I divisioonan kausi 1991 oli Suomen jalkapallon toiseksi korkeimman sarjatason kausi. Voittaja Myllykosken Pallo -47 nousi suoraan Futisliigaan. Toiseksi sijoittunut Finnairin Palloilijat karsi liigapaikasta Oulun Työväen Palloilijoiden kanssa. OTP säilytti liigapaikkansa. Kaksi viimeistä joukkuetta putosivat suoraan II divisioonaan. Edelliskaudella I divisioonassa pelannut Kuopion Elo luopui sarjapaikastaan, minkä seurauksena kausi pelattiin 11 joukkueen kaksinkertaisena sarjana.
Karsinta liigaan.
Oulun Työväen Palloilijat säilytti liigapaikkansa yhteismaalein 6–3.
Kolumbian peso

Kolumbian peso ("COP") on Kolumbian rahayksikkö, joka on ollut käytössä vuodesta 1810 lähtien. Tuolloin se otettiin käyttöön Kolumbian realin rinnalle ja virallisesti maan ainoana valuuttana se on ollut vuodesta 1937 saakka. Kolumbian peso jakaantuu 100 centavoon.
Vuoden 2013 vaihtokurssien mukaan yksi Yhdysvaltain dollari vastasi noin 1900 Kolumbian pesoa.
Perun sol

Perun sol ("PEN") on Perun rahayksikkö, joka on ollut käytössä vuodesta 1985 lähtien. Tuolloin se otettiin käyttöön korvaamaan maassa aiemmin käytössä ollut Perun inti. Perun nuevo sol jakaantuu 100 centimoon.
Vuoteen 2015 asti sol tunnettiin nimellä nuevo sol.
Nils Gustav Grotenfelt

Nils Gustav Grotenfelt (10. huhtikuuta 1923 Juva – 2. elokuuta 2006 Helsinki) oli suomalainen yritysjohtaja, arvoltaan varatuomari. Hän teki työuransa Finnpapissa ja Tampellassa.
Henkilöhistoria.
Juvalla syntynyt Grotenfelt tuli ylioppilaaksi vuonna 1941, valmistui lainopin kandidaatiksi vuonna 1949 ja sai varatuomarin arvon 1951. Hän toimi Finnpapin eli Suomen Paperitehtaitten Yhdistyksen prokuristina vuodet 1945–1955 ja sitten Kaukomarkkinat Oy:n vientipäällikkönä 1955–1958. Hän palasi Finnpapiin apulaisjohtajaksi vuonna 1958 ja nimitettiin vuonna 1966 paino- ja kirjoituspaperilaatuja markkinoivan osaston toimitusjohtajaksi ja samalla yhdistyksen johtokunnan jäseneksi. Vuonna 1969 hänet nimitettiin johtokunnan puheenjohtajaksi.
Grotenfelt oli Tampellan toimitusjohtaja 1973–1982. 
Arkkitehti, elokuvaohjaaja ja -tuottaja Georg Grotenfelt (s. 1951) on Nils Gustav ja Antonia Grotenfeltin poika.
Teoksia.
Grotenfelt kirjoitti vuosina 1994–2002 kotitilansa, Juvalla sijaitsevan Vehmaan kartanon kolmiosaisen historiikin, jonka WSOY julkaisi suomeksi. Viimeisessä osassa "Takaisin Wehmaan kartanoon" hän käsittelee myös omia vaiheitaan sotien aikana.
Netanjahun III hallitus

Netanjahun III hallitus on Israelin 33. hallitus. Hallituksen pääministeri on Benjamin Netanjahu. Hallitus nimitettiin 18. maaliskuuta 2013.
Ministeri.
22. huhtikuuta 2013 teollisuus-, kauppa- ja työministeristä tuli talousministeri ja tiede- ja teknologiaministeristä tuli tiede-, teknologia- ja avaruusministeri. 29. huhtikuuta 2013 diplomatia- ja diaspora-asioiden ministeristä tuli Jerusalem- ja diaspora-asioiden ministeri.
Huis ten Bosch

 
Huis den Bosch on Alankomaiden hallintokaupungissa Haagissa sijaitseva kuninkaallinen palatsi. Se on yksi Alankomaiden kuninkaallisen perheen virallisista asunnoista.
Huis ten Bosch -palatsin rakennustyöt aloitettiin vuonna 1645. Se oli aluksi hallitsijan kesäasunto. Se vauroitui pahasti toisessa maailmansodassa. Vuodesta 1981 vuoteen 2014 se oli silloisen kuningatar Beatrixin ja hänen perheensä pääasiallisena asuntona.
Palatsin mukaan on nimetty Hollanti-teemainen huvipuisto Japanin Nagasakissa.
Art Pepper

Art Pepper (1. syyskuuta 1925 Gardena, Kalifornia – 15. kesäkuuta 1982 Los Angeles, Kalifornia), syntyjään Arthur Edward Pepper Jr., oli yhdysvaltalainen jazzmuusikko, jonka soittimia olivat alttosaksofoni ja klarinetti.
Elämä ja ura.
Pepper syntyi Gardenan kaupungissa Kaliforniassa. Hänen muusikonuransa alkoi 1940-luvun loppupuolella, jolloin hän soitti Benny Carterin ja Stan Kentonin orkestereissa. 1950-luvulle tultaessa Pepper oli saavuttanut mainetta huippuluokan altistina niin, että tuli toiseksi Charlie Parkerin jälkeen Down Beat -jazzlehden vuotuisessa äänestyksessä 1952. Pepper yhdistetään West Coast Jazz -tyylisuuntaan yhdessä Chet Bakerin, Gerry Mulliganin ja Shelly Mannen kanssa, usein pikemminkin asuinpaikan kuin soittotyylin perusteella.
Art Pepperin soittoura keskeytyi useamman kerran vankeustuomioihin, jotka johtuivat hänen heroiiniriippuvuudestaan. Hän onnistui kuitenkin aina tekemään comebackin, eikä huumeidenkäytön katsota levytysten perusteella juuri vaikuttaneen hänen soittonsa laadukkuuteen.
Pepperin tunnetuimpia levytyksiä 1950-luvulta ovat "Art Pepper Meets the Rhythm Section", "Art Pepper + Eleven – Modern Jazz Classics", "Gettin’ Together" ja "Smack Up." Hän soitti Buddy Richin big bandissä 1968–1969 ja vuosikymmentä myöhemmin metadonihoidon aloitettuaan teki 1977 ja 1978 kaksi hyvät arvostelut saanutta Japanin-kiertuetta. 1970-luvun lopulla Pepper myös levytti kaksi parhaina pitämäänsä albumia, "Goin’ Home" ja jousiorkesterin kanssa toteutettu "Winter Moon". Muita tuon ajan albumeita ovat "Living Legend", "Art Pepper Today", "Among Friends" sekä "Live in Japan" 1 ja 2.
Pepper julkaisi 1980 omaelämäkerran "Straight Life", ja pian tämän jälkeen Don McGlynn teki hänestä dokumenttielokuvan "Art Pepper: Notes from a Jazz Survivor". Pepper kuoli aivoinfarktiin 1982 Los Angelesissa.
Grue Finnskog

Grue Finnskog on alue Norjassa, noin sata kilometriä Oslosta koilliseen, Røgdenjärven ympäristössä Glommajoen itäpuolella. Se on aikoinaan ollut suomalaisten 1620- ja 1640-luvulla asuttamaa aluetta. Svullryassa on ulkomuseo Finnetunet ja muistomerkki, joka on pystytetty Suomesta lähinnä Savosta, Hämeestä ja Pohjanmaalta 1580-luvulta alkaen muuttaneiden metsäsuomalaisten muistoksi. Suomalaisia muutti Vermlantiin ja Taalainmaalle Ruotsiin ja Norjaan Finnskogeneen. Muistomerkki pystytettiin 1970-luvulla, ja siinä on 431 suomalaissuvun nimet.
Anatoli Albul

Anatoli Mihailovitš Albul (, 1. kesäkuuta 1936 Leningrad, Venäjän SFNT – 13. elokuuta 2013) oli neuvostoliittolainen vapaapainija ja olympiamitalisti.
Albul saavutti vapaapainin 87-kiloisten painoluokassa olympiapronssia Roomassa 1960 ja MM-hopeaa Sofiassa 1963. Vuonna 1958 hän voitti samassa painoluokassa maailmancupin Gholamreza Takhtin jäätyä hopealle. Neuvostoliiton-mestaruuskilpailuista Albul voitti kaksi kulta-, kuusi hopea- ja kaksi pronssimitalia.
Albul kuoli 13. elokuuta 2013, 77-vuotiaana.
Elize Ryd

Elize Ryd (oik. Hanna Elise Isabell Maj Höstblomma Ryd) (s. 15. lokakuuta 1984 Värnamo, Småland) on ruotsalaisen metalliyhtye Amaranthen laulaja. Hän on myös ollut vierailevana laulajana sinfonista metallia soittavassa Kamelotissa. Lisäksi hän on myös yksi Raskasta joulua -kiertueen solisteista.
Lee Morgan

Edward Lee Morgan (10. heinäkuuta 1938 Philadelphia, Pennsylvania – 19. helmikuuta 1972 New York City) oli yhdysvaltalainen hard bop -tyylisuunnan jazztrumpetisti ja -säveltäjä.
Edward Lee Morgan syntyi Philadelphiassa Otto ja Nettie Morganin neljästä lapsesta nuorimmaksi. Hän kiinnostui aluksi vibrafonin soitosta, mutta siirtyi pian trumpettiin saatuaan sellaisen 13-vuotissyntymäpäivälahjaksi sisareltaan. Hän hallitsi myös alttosaksofonin soiton.
Morgan sai vaikutteita ja jonkin verran opetusta Clifford Brownilta. 18-vuotiaana Morgan lähti kiertämään Dizzy Gillespien big bandin kanssa puoleksitoista vuodeksi, kunnes kokoonpano oli pakko hajottaa taloudellisista syistä. Morgan alkoi levyttää Blue Note -merkille 1956, mistä alkoi kaikkiaan 25 albumin mittainen levytysura noin 250 eri muusikon kanssa. Muiden yhtyeissä Morgan esiintyi muun muassa John Coltranen albumilla "Blue Train" (1957), jolla hän soitti Gillespieltä saamaansa ylöspäin taitettua trumpettia muun muassa albumin nimikappaleen kuuluisalla soololla.
Seuraavana vuonna Morgan liittyi Art Blakeyn Jazz Messengers -yhtyeeseen, jossa sai harjoitusta soittamisen lisäksi säveltäjänä ja oli mukana yhdellä yhtyeen tärkeimmistä levytyksistä, albumilla "Moanin’". Huumeongelmat pakottivat Morganin jättämään Jazz Messengersin 1961 ja palaamaan kotikaupunkiinsa Philadelphiaan. Kahta vuotta myöhemmin Morgan levytti New Yorkissa albumin "The Sidewinder" (1963), josta tuli hänen suurin kaupallinen menestyksensä boogaloo-rytmisen nimikappaleensa ansiosta. Se levytettiin alun perin albumin täyteraidaksi, mutta nousi USA:n singelistalle. Morgan onnistui tekemään samantapaisella reseptillä hitit myös kappaleista ”Cornbread” ja ”Yes I Can, No You Can’t”. Levytystahti vain kiihtyi, ja albumi "Search for the New Land" (1964) nousi 20 myydyimmän joukkoon rhythm &amp; blues-myyntilistalla. Näihin aikoihin Morgan liittyi myös hetkeksi takaisin Art Blakey’s Jazz Messengers -yhtyeeseen paikkaamaan Freddie Hubbardin lähtöä.
Oman levytystuotantonsa lisäksi Morgan vieraili muun muassa Wayne Shorterin albumilla "Night Dreamer," Stanley Turrentinen albumilla "Mr. Natural" ja Freddie Hubbardin albumilla "The Night of the Cookers". Muita muusikoita jotka käyttivät Lee Morgania levytyksissään olivat ainakin Hank Mobley, Jackie McLean, Joe Henderson, McCoy Tyner ja Elvin Jones.
Morganin viimeiseksi jääneeseen omaan kokoonpanoon kuului saksofonistina Billy Harper tai Bennie Maupin, pianistina Harold Mabern, basistina Jymie Merritt ja rumpalina Mickey Roker tai Freddie Waits. Tällä kokoonpanolla syntyi muun muassa kolmoisalbumi "Live at the Lighthouse", joka äänitettiin yleisön edessä Hermosa Beach Clubilla Kaliforniassa heinäkuussa 1970.
Morgan kuoli vaimonsa ampumana newyorkilaisessa jazzklubissa helmikuisena aamuyönä 1972, vain 33 vuoden ikäisenä.
Vihreäsaaren rata

Vihreäsaaren rata oli Suomen rataverkkoon kuulunut leveäraiteinen teollisuusraide Oulussa. Rataosa alkoi Toppilan rautatieasemalta ja johti Vihreäsaaressa sijaitsevaan Oulun öljysatamaan. Radalla liikennöivät pääasiassa tavarajunat Vihreäsaaren öljysatamaan.
VR lakkautti liikenteen keväällä 2007. Tavaraliikenteen loputtua Pohjois-Suomen Rautatieharrastajat ry:n ajoivat Oulun rautatieasemalta Dm7- eli ”lättähattu”-junilla lauantaisin kesällä 2007 ja 2008. Rata purettiin vuonna 2010.
Eva Korpela

Eva Korpela (o.s. Lundgren, s. 31. lokakuuta 1958 Ulricehamn) on ruotsalainen kilpauransa lopettanut ampumahiihtäjä ja maailmanmestari.
Korpela voitti urallaan seitsemän MM-mitalia kirkkaimpana saavutuksenaan 10 km:n kultamitali Falunin kotikisoista 1986. Ampumahiihdon maailmancupin/Euroopan cupin Korpela voitti kausilla 1985–1986 (ensimmäisenä ei-norjalaisena) ja 1986–1987. Lisäksi hän sijoittui kaudella 1984–1985 toiseksi. Korpela ei kilpaillut koskaan talviolympialaisissa, koska naisten ampumahiihto oli ensimmäisen kerran olympiaohjelmassa Albertvillessä vuonna 1992.
Korpela edusti hiihtourallaan Sollefteå SK:ta, jonka joukkueessa hän oli voittamassa maastohihdon Ruotsin mestaruuden yhdessä Lis Frostin ja Marie-Helene "Billan" Westinin kanssa.
Jalkapallon I divisioonan kausi 1992

Jalkapallon I divisioonan kausi 1992 oli Suomen jalkapallon toiseksi korkeimman sarjatason kausi. Kausi pelattiin 12 joukkueen kaksinkertaisena sarjana. Voittaja Tampereen Pallo-Veikot nousi suoraan Veikkausliigaan. Toiseksi sijoittunut Finnairin Palloilijat nousi myös liigaan voitettuaan karsinnan FC Oulun kanssa. Kolme viimeistä joukkuetta putosivat suoraan II divisioonaan. I divisioonassa otettiin kaudella käyttöön pistelaskujärjestelmä, jossa voitosta sai kolme pistettä.
Karsinta liigaan.
Finnairin Palloilijat ja Joutsenon Kullervo pelasivat uusinnan toisesta sijasta, jonka FinnPa voitti 3–1.
Finnairin Palloilijat nousi liigaan yhteismaalein 1–0.
Ayanleh Souleiman

Ayanleh Souleiman (s. 3. joulukuuta 1992) on djiboutilainen keskimatkojen juoksija.
Souleiman sijoittui Maputon Afrikan kisoissa 2011 kuudenneksi 1 500 metrin juoksussa. Seuraavana vuonna hän oli 1 500 metrillä viides Istanbulin sisäratojen MM-kilpailuissa ja sai hopeaa Porto-Novon Afrikan-mestaruuskilpailuissa. Hän voitti pronssia vuonna 2013 Moskovan MM-kilpailuissa 800 metrin matkalla ajalla 1.43,76. Sopotin MM-hallikilpailuissa 2014 hän voitti 1 500 metrillä kultaa ajalla 3.37,52. Hän voitti 1 500 metrin Afrikan-mestaruuden Marrakaechissa 2014 ajalla 3.42,49. Hän keskeytti 1 500 metrin alkueräjuoksun Pekingin MM-kilpailuissa 2015. 
17. helmikuuta 2016 Souleiman juoksi Tukholmassa 1 000 metrin sisäratojen maailmanennätyksen 2.14,20. Portlandin MM-hallikilpailuissa 2016 hän sijoittui 1 500 metrillä yhdeksänneksi. Rio de Janeiron olympialaisissa hän oli 1 500 metrillä neljäs ja karsiutui 800 metrillä välierissä. Lontoon MM-kilpailuissa 2017 hän karsiutui 1 500 metrin alkuerissä..
Souleiman sijoittui Asaban Afrikan-mestaruuskilpailuissa 2019 neljänneksi 1 500 metrillä. Rabatin Afrikan kisoissa 2019 hän saavutti samalla matkalla hopeaa ajalla 3.38,44. Dohan MM-kilpailuissa hän karsiutui saman matkan välierissä. Vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa hän keskeytti 1 500 metrin välieräjuoksunsa. 
Souleiman pitää kotimaansa Djiboutin ennätystä hallussaan ulkoradoilla 800 metrin, 1 000 metrin, 1 500 metrin, mailin ja 3 000 metrin matkoilla sekä sisäradoilla 1 000 metrin, 1 500 metrin ja 3 000 metrin matkoilla.
Henkilökohtaiset ennätykset.
Lähde: IAAF, Tilastopaja
Barrakudinat

Barrakudinat (Paralepididae) on auloppikaloihin kuuluva heimo. Heimon lajeja tavataan kaikista valtameristä.
Lajit ja anatomia.
Barrakudinojen heimoon kuuluu 12 sukua ja 56 lajia. Eräissä lähteissä myös keihäskalat (Anotopteridae) katsutaan kuuluvaksi barrakudinoihin. Ruumiinrakenteeltaan barrakusinat ovat solakoita ja pitkänomaisia kaloja ja muistuttavat ulkonäöltään barrakudia. Suurimmat lajit voivat saavuttaa noin metrin pituuden, mutta tyypillisesti ne kasvavat 6–56 cm pitkiksi. Tyypillisiä piirteitä ovat pitkä kuono, ruumiin takaosassa sijaitsevat lyhyet selkä- ja rintaevät, sekä pitkähkö peräevä. Rasvaevä sijaitsee lähellä haarautunutta pyrstöä. Suu on suuri ja hampaat pienikokoiset. Barrakudinoilla ei ole uimarakkoa. Suurin osa heimon kaloista on hermafrodiitteja, mutta osalla lajeista on erilliset koiras- ja naarasyksilöt. Väriltään barrakudinalajit ovat hopeanharmaita ja ruumiissa voi olla ruskeita tai mustia raitoja tai laikkuja.
Levinneisyys ja elintavat.
Barrakudinoja tavataan niin kylmistä kuin lämpimistäkin valtameristä. Yleisimpiä ne ovat kuitenkin trooppisilla ja subtrooppisilla alueilla. Ne elävät niin lähellä pintaa kuin syvissäkin vesissä, aina noin 2 000 metrin syvyyteen. Heimon kaloille on tyypillistä uida pystyasennossa pää ylöspäin. Barrakudinojen ravintoa ovat pienet kalat, äyriäiset ja eläinplankton.
Kotipäästäisopossumi

Kotipäästäisopossumi ("Monodelphis domestica") on Etelä-Amerikassa tavattava pussirottalaji.
Tuntomerkit.
Kotipäästäisopossumi on 10–15 cm pitkä. Koiraat painavat 90–155 grammaa ja naaraat 80–100 grammaa. Suurimmalla osalla on vaaleanharmaa turkki, mutta turkin väri vaihtelee. Joillakin turkki voi olla enemmän punertava tai valkoinen. Häntä on karvaton, ja sen pituus on yleensä noin puolet ruumiin pituudesta.
Levinneisyys.
Kotipäästäisopossumia tavataan Itä- ja Keski-Brasiliassa, Boliviassa, Paraguayssa ja Pohjois-Argentiinassa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi, koska sen levinneisyysalue on laaja, populaatio suuri, eikä sillä ole merkittäviä uhkia.
Elinympäristö.
Kotipäästäisopossumi elää trooppisissa metsissä ja pensaikko- ja ruohoalueilla. Se voi elää myös ihmisasutuksen läheisyydessä.
Ravinto.
Kotipäästäisopossumi on kaikkiruokainen ja käyttää ravinnokseen hedelmiä, hyönteisiä ja muita pieniä eläimiä, kuten jyrsijöitä.
Seljalandsfoss

Seljalandsfoss on yksi Islannin tunnetuimmista vesiputouksista. Putous sijaitsee Skógafoss-putouksen lähellä Seljalandsájoessa ja sen putouskorkeus on 60 metriä entisellä rantaviivalla sijaitsevilta kallioilta. Putous on erittäin kuvauksellinen ja sen taakse pääsee kulkemaan polkuja pitkin.
Nikolai Pogodin

Nikolai Fjodorovitš Pogodin (, oikea sukunimi "Stukalov", Стука́лов; 16. marraskuuta 1900 nykyisen Donetskin alueen Gundorovskajan kylä – 19. syyskuuta 1962 Moskova) oli neuvostovenäläinen näytelmäkirjailija.
Nikolai Pogodin syntyi talonpoikaisperheeseen. Hän työskenteli vuodesta 1920 lähtien paikallislehtien toimittajana ja vuosina 1922–1932 "Pravdan" kirjeenvaihtajana. 
Pogodin oli aikansa tunnetuimpia neuvostoliittolaisia näytelmäkirjailijoita. Hänen näytelmiensä aiheet liittyvät maan ajankohtaisiin tapahtumiin. Niistä ensimmäinen oli ensimmäisen viisivuotiskauden rakennustyötä kuvaava "Temp" (”Vauhti”, 1929), jossa ei ole yksittäisiä sankareita tai koko näytelmän läpäisevää juonta. Perinteisempää psykologista lähestymistapaa edustaa "Aristokraatteja" ("Aristokraty", 1934), jonka aiheena on rikollisten ”uudelleenkasvatus” Vienanmeren–Itämeren kanavan vankileirillä. Lenin-aiheinen "Kiväärimies" ("Tšelovek s ružjom", 1937) sai Stalin-palkinnon vuonna 1941. Se muodostaa yhdessä näytelmien "Kremlin tornikello" ("Kremljovskije kuranty", 1940) ja "Tretja patetitšeskaja" (”Kolmas pateettinen”, 1958) kanssa trilogian, joka sai Lenin-palkinnon vuonna 1959. Kirjailija osallistui näytelmillään muun muassa Stalinin henkilönpalvontaan, 1940-luvun lopun ”kosmopolitismin” vastaiseen kampanjaan sekä Stalinin kuolemaa seuranneeseen kulttuurielämän vapautumiseen. Hän laati myös käsikirjoituksia elokuviin, joista Ivan Pyrjevin ohjaama "Kubanin kasakat" ("Kubanskije kazaki", 1950) sai Stalin-palkinnon.
Pogodin toimi Neuvostoliiton kirjailijaliiton hallituksen jäsenenä sen perustamisesta aina kuolemaansa saakka. Vuosina 1951–1960 hän työskenteli "Teatr"-lehden päätoimittajana. Kirjailija on palkittu kahdella Leninin kunniamerkillä. Vuonna 1949 hänelle myönnettiin VSFNT:n ansioituneen taiteilijan arvonimi.
Kaarloman II

Kaarloman II (n. 866 – 12. joulukuuta 884) oli Ranskan (tai Länsi-Frankian) kuningas ja Ludvig Änkyttäjän nuorempi poika. Ludvig III oli hänen veljensä, ja molemmat kruunattiin kuninkaiksi isänsä kuoltua 879. He olivat poikia isänsä ensimmäisestä avioliitosta, jota Kaarle Kaljupää ei hyväksynyt, ja kaikki eivät tunnustaneet poikien kuninkuutta. Ludvigin kuoltua 882 Kaarlomanista tuli valtakunnan ainoa kuningas.
Provencen käskynhaltija kapinoi eikä tunnustanut kummankaan kuninkuutta. Hän oli jo aikaisemmin luopunut uskollisuudesta Kaarlomania ja Ludvigia kohtaan. Tästä seurasi lukuisia vastoinkäymisiä ja piirityksiä. Ludvig III:n kuoleman jälkeen viikingit hyökkäilivät jatkuvasti Ranskaan ja valtio oli sillä hetkellä surkeassa tilassa.
Kaarloman II kuoli metsästysretkellä. Tapahtumaa on epäilty murhaksi mutta tästä ei ole historiallisia todisteita. Kaarlomania seurasi Ranskan hallitsijana hänen serkkunsa Kaarle Paksu.
Finns folkhögskola

Finns folkhögskola on entinen ruotsinkielinen kansanopisto. Se sijaitsee Espoossa Espoonkartanon kaupunginosassa. Finns oli vuosina 2008–2011 osa Axxellin koulua. Viimeisinä aikoina Finnsissä koulutettiin nuoriso- ja vapaa-ajanohjaajia. 
Historia.
Finns folkhögskola perustettiin 1891 nimellä Mellersta Nylands folkhögskola. Espoon kartanon omistaja kapteeni Arthur Myrberg lahjoitti sen käyttöön Finnsinmäen. Koulun nimeksi tuli vuonna 1950 Finns folkhögskola. Koulun osti 1973 Svenska folkskolans vänner, ja oppilasmäärä kasvoi, kun siellä alettiin järjestää lyhyitä kursseja. 1990-luvulla tilanne vaikeutui uudestaan, ja Finns liitettiin Solvallan urheiluopistoon. Vuonna 1995 Solvalla/Finns yhdistettiin Yrkeshögskolan Sydväst, ja Finnsin oppilasmäärä oli noin 200. Suurin osa koulutuslinjoista siirrettiin vuonna 2000 pois Finnsistä. Vuonna 2008 Finnsistä tuli osa vasta perustettua Axxellin koulua, ja sen jälkeen Svenska folkskolans vänner myi koulun 2011 suomenkieliselle ammattioppilaitokselle Omnialle.
Seppo Lehtikangas

Seppo Lehtikangas (s. 23. marraskuuta 1960 Pori) on entinen suomalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan maalivahti.
Lehtikangas pelasi Porin Pallo-Tovereissa yhteensä 78 ottelua Veikkausliigassa ja sen edeltäjässä Mestaruussarjassa vuosina 1984–1988 ja 1991. 
Lehtikangas vastaa FC Jazzin vuonna 1999 syntyneiden junioreiden maalivahtivalmennuksesta.
HMAS Armidale

HMAS Armidale (viirinumero J240) oli Australian laivaston Bathurst-luokan korvetti.
Valmistus.
Alus tilattiin Morts Dock and Engineering Companylta Sydneystä, missä köli laskettiin 1. syyskuuta 1941. Alus laskettiin vesille 24. tammikuuta 1942 ilman seremonioita ja otettiin palvelukseen 11. kesäkuuta 1942 Sydneyssä ensimmäisenä päällikkönään komentajakapteeni David H. Richards.
Palvelus.
Miehistön koulutuksen päätyttyä alus aloitti sodanajan palveluksensa suojaten saattueita Australian rannikolla sekä Australian ja Uuden-Guinean välillä. Alus siirrettiin lokakuussa 24. miinanraivaajalaivueeseen Darwiniin, jonnes se saapui 7. marraskuuta.
Alus määrättiin 29. marraskuuta suojaamaan Betanoa Timorilla sisaraluksensa "HMAS Castlemainen" kanssa. Operaation tarkoituksena oli avustaa Timorin vastarintaliikettä, evakuoida Alankomaiden joukot ja portugalilaiset naiset ja lapset. Aluksella oli kolme AIF:n sotilasta, kaksi alankomaalaista upseeria ja 61 indonesialaista sotilasta Hollannin Itä-Intian asevoimista. Alukset saapuivat Betanoon varhain aamulla 1. joulukuuta jouduttuaan matkalla kolmeen kertaan keisarillisen Japanin laivaston ilmavoimien hyökkäyksen kohteeksi alusten saamatta kuitenkaan merkittäviä vaurioita. Maissa oleviin ei saatu yhteyttä, jolloin alukset siirtyivät ennen auringonnousua kauemmas rannikolta.
Myöhemmin samana päivänä kohdattiin Darwiniin matkalla ollut partiovene "HMAS Kuru", jolla oli 70 kaupungista evakuoitua. Evakuoidut siirrettiin korvetteihin, jonka jälkeen kukin aluksista lähti kohti Timoria. Iltapäivällä kello 15.15 yhdeksän japanilaista pommikonetta, kolme hävittäjää ja yksi vesilentokone hyökkäsivät "Armidalen" kimppuun. Alukseen osui kaksi torpedoa, jotka upottivat sen viidessä minuutissa. Tuhossa sai surmansa kaksi upseeria, 38 miehistönjäsentä sekä 60 Hollannin Itä-Intian asevoimien sotilasta.
Ponikuninkuusravit

Ponikuninkuusravit on vuodesta 2005 lähtien Suomessa järjestetty poniravikilpailu. Kahtena ensimmäisenä vuonna sen isäntänä toimi Turun Metsämäen ravirata, jonka jälkeen kilpailu on kiertänyt eri raviradoilla. Poninkuninkuusravit on kaksipäiväinen tapahtuma. 
Ponikuninkuuskilpailun säännöt.
Ponien kuninkuus- ja kuningatarkilpailuun ovat oikeutettuja osallistumaan A-kategorian (säkäkorkeus enintään 107 cm) ponit. Kilpailussa juostaan kaksi osalähtöä 1 600 ja 2 100 metrin matkoilla. Vuoteen 2014 asti suomenhevosten Kuninkuusraveista poiketen molemmat sukupuolet kilpailivat samoissa lähdöissä, vuodesta 2015 alkaen ponikuninkaan ja -kuningattaren titteleistä on kilpailtu omissa lähdöissään. Ponikuninkuuskilpailuun ovat osallistumaan oikeutettuja myös ruunat. Kokonaiskilpailun voittajat ratkeavat molempien osalähtöjen yhteisajan perusteella.
A-ponien ohjastajina saavat toimia tavallisten poniravilähtöjen tapan 10-18-vuotiaat Suomen Hippoksen myöntämän ajoluvan omaavat henkilöt.
Poniruhtinuuskilpailun säännöt.
Ponien ruhtinas- ja ruhtinatarlähtöihin ovat oikeutettuja osallistumaan B-kategorian (säkäkorkeus 107,1-130 cm) ponit. Kilpailussa juostaan kaksi osalähtöä, 1600 m ja 2100 m. Kokonaiskilpailun voittaja ratkeaa nopeimman kokonaisajan perusteella. B-kategorian lähdöissä ohjastajan ikäraja on 12-30 vuotta.
Poniruhtinaskilpailu tuli osaksi ponikuninkuusravien ohjelmaa vuonna 2007, jolloin sekä tammat, orit että ruunat kilpailivat poniruhtinaan tittelistä. Vuodesta 2011 alkaen B-ponit ovat kilpailleet erikseen poniruhtinaan (orit ja ruunat) ja -ruhtinattaren (tammat) titteleistä. Vuodesta 2017 alkaen ruhtinuus- ja ruhtinatarkilpailut on ajettu kokonaan omina lähtöinään.
Alex, Aisha ja Sam

Alex, Aisha ja Sam on Marja-Leena Tiaisen nuortenromaani vuodelta 2007. Se on jatkoa Tiaisen aiemmalle romaanille "Alex ja pelon aika". Vuonna 2008 kirja sai jatkokseen teoksen "Alex, Aisha ja toivon aika".
Juoni.
15-vuotias, Kaksoisvuortenmaasta kotoisin oleva Alex on vastikään saapunut Suomeen. Hänen tarkoituksenaan oli mennä Ruotsiin setänsä luokse, mutta hän joutuikin jäämään Suomeen, ja hän haki siksi turvapaikkaa maasta. Nyt hänet viedään maahanmuutajanuorten ryhmäkotiin Jaakkolaan. Sinne tuodaan myös somalityttö Aisha ja kongolaispoika Sam.
Vaikka elämä ryhmäkodissa sujuukin pääosin hyvin, niin yhteentörmäyksiltä muiden nuorten kanssa ei vältytä. Alex menestyy koulussa ja harrastaa koripalloa, mutta häntä painaa huoli hänen isästään Antonista, joka on vankilassa Kaksoisvuorteenmaassa, ja hänen isoveljestään Zazasta, jota syytetään terrori-iskusta ja joka on kadonnut. 
Aishan puolestaan on vaikea sopeutua Jaakkolan sääntöihin, ja hänen suhteensa Tahir-nimiseen mieheen herättää paheksuntaa hänen muslimitovereissaan. 
Sam puolestaan saa tuekseen mukavan suomalaisen perheen, ja retket heidän kanssaan ovat hänen mieleensä. Kuitenkin sekä Aisha että Sam murehtivat sisimmässään heidän Somaliaan ja Kongoon jääneitä perheitään. Kaikkia maahanmuuttajia huolestuttaa lisäksi turvapaikkapäätösten odottaminen ja pelko karkottamisesta.
Arvostelut.
Alex, Aisha ja Sam sai useita hyviä arvosteluja. Esimerkiksi "Savon Sanomissa", "Keskisuomalaisessa" ja kirjallisuussivusto Iilimadossa kehuttiin sitä, kuinka kirja kuvaa maahanmuutajanuorten elämän pinnallista normaaliutta, mutta myös siihen kuuluvaa huolta, pelkoa ja vieraassa kulttuurissa elämistä.
Gildas

Gildas tai Gildus (k. 570) oli brittiläinen munkki ja historioitsija. Hän perusti Bretagneen luostarin, joka on nimetty hänen mukaansa St. Gildas de Rhuys. Gildaksen kirjoittama teos "De excidio et conquestu Britanniae" on yksi harvoista jälkiroomalaisen Britannian historiaa käsittelevistä aikalaislähteistä. Se sisältää muun muassa kertomuksen sotapäällikkö Ambrosius Aurelianuksesta ja saksien tappiosta Mons Badonicuksen taistelussa. Kirjassaan Gildas tuomitsee saksien häviön jälkeen valtaan nousseet korruptoituneet papit ja ylhäisön.
GJ 504 b

GJ 504 b on eksoplaneetta, joka löydettiin yhdysvaltalaisen Mauna Kean observatorion Subaru-teleskoopin avulla vuonna 2013. Se kiertää 59 Virginis -nimistä keltaista G-tyypin pääsarjan tähteä (GJ 504) noin 57 valovuoden päässä Maasta, Neitsyen tähdistön suunnalla. Planeetta löydettiin kuvaamalla se suoraan infrapunavalon aallonpituuksilla.
Planeetta kiertää emotähteään 43,5 AU:n etäisyydellä, joka on lähes yhdeksän kertaa enemmän kuin Jupiterin etäisyys Auringosta. Tämä on vaikea selittää nykyisillä jättiläisplaneettojen muodostumista käsittelevillä malleilla. Planeetan massa vastaa noin neljää Jupiterin massaa; se on todennäköisesti kaasujättiläinen ja niin sanottu ”superjupiter”.
Planeetta on melko nuori, ja sen muodostumisesta jäljelle jäänyt lämpöhehku mahdollistaa sen kuvaamisen. Kuvaus viittaa siihen, että planeetta on purppuranvärinen.
Kateharso

Kateharso (kasvuharso, suojaharso) on valoa läpäisevä, harsomainen kangas, jota käytetään puutarhakasvien suojaamiseen. Se suojaa kasveja tuhohyönteisiltä, kuten porkkanakempiltä, kaaliperhosen toukilta ja lehtikirvoilta. Kateharsoa voidaan käyttää myös keväällä kasvien suojaamiseen hallalta. Tällöin myös maa lämpenee nopeammin. Hyönteispölytteisten kasvien päältä harso pitää poistaa kukinnan ajaksi.
Kateharsotyppejä.
Kateharsoja on useita tyyppejä. Näistä yhtä tunnetuimmista kutsutaan nimellä Agryl. Uudempia harsoja ovat kuitumainen, suojaharsoksi kutsuttu Aeronet sekä Bionet. Uudemmat harsot läpäisevät valoa enemmän kuin vanhemmat.
Karoline Bjerkeli Grøvdal

Karoline Bjerkeli Grøvdal (s. 14. kesäkuuta 1990) on norjalainen keskimatkojen juoksija, kestävyysjuoksija ja estejuoksija.
Alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2006 Grøvdal sijoittui viidenneksi 3 000 metrin estejuoksussa. Hän sai samana vuonna hopeaa maastojuoksun EM-kilpailujen alle 20-vuotiaiden sarjassa. Alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2007 hän sijoittui 2 000 metrin estejuoksussa pronssille. Hän voitti samana vuonna 3 000 metrin estejuoksun alle 20-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden Hengelossa ajalla 9.44,34. Osakan MM-kilpailuissa 2007 Grøvdal jäi alkueriin ajalla 9.56,41.
Grøvdal voitti alle 20-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden Novi Sadissa 2009 5 000 metrin juoksussa ajalla 15.45,45 ja 3 000 metrin estejuoksussa ajalla 9.43,69. Berliinin MM-kilpailuissa 2009 hän jäi alkueriin juostuaan ajan 9.48,47. Myöhemmin samana vuonna hän voitti maastojuoksun alle 20-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden. Hän keskeytti maastojuoksun MM-kilpailuissa naisten kilpailun 2010. Saman vuoden Barcelonan EM-kilpailuissa hän oli 5 000 metrillä yhdestoista ja keskeytti 10 000 metrin juoksun. 
Lontoon olympialaisissa Grøvdal kilpaili 5 000 metrin juoksussa, jossa hän jäi alkueriin ajalla 15.24,86. Moskovan MM-kilpailuissa 2013 hän oli saman matkan loppukilpailussa kolmastoista. Saman vuoden maastojuoksun EM-kilpailuissa hän sijoittui viidenneksi. Vuonna 2014 hän sijoittui puolimaratonin MM-kilpailuissa 20:nneksi ja Zürichin EM-kilpailuissa 5 000 metrillä 13:nneksi. Pekingin MM-kilpailuissa 2015 hän karsiutui 5 000 metrin alkuerissä.
Grøvdal saavutti maastojuoksun EM-kilpailuissa pronssia Hyères'ssä 2015. Amsterdamin EM-kilpailuissa 2016 hän sai 10 000 metrillä pronssia ennätyksellään 31.23,45. Rio de Janeiron olympialaisissa hän sijoittui 5 000 metrillä seitsemänneksi ja 10 000 metrillä yhdeksänneksi. Saman vuoden maastojuoksun EM-kilpailuissa hän sai pronssia. Lontoon MM-kilpailuissa 2017 hän karsiutui 1 500 metrin alkuerissä ja keskeytti 5 000 metrin loppukilpailun. Maastojuoksun EM-kilpailuissa hän saavutti kolmantena vuonna peräkkäin pronssia.
Grøvdal saavutti Berliinin EM-kilpailuissa 2018 pronssia 3 000 metrin estejuoksussa ajalla 9.24,46. Saman vuoden maastojuoksun EM-kilpailuissa hän sai jälleen pronssia. Glasgow'n sisäratojen EM-kilpailuissa 2019 hän sijoittui 3 000 metrillä viidenneksi. Dohan MM-kilpailuissa 2019 hän sijoittui estejuoksussa 13:nneksi ja keskeytti 5 000 metrin alkuerissä. Myöhemmin samana vuonna hän saavutti maastojuoksun EM-hopeaa Lissabonissa. Vuonna 2021 järjestetyissä Tokion olympialaisissa hän sijoittui 5 000 metrillä 14:nneksi ja keskeytti 10 000 metriä. Hän voitti kauden päätteeksi maastojuoksun Euroopan-mestaruuden.
Grøvdal sijoittui 2022 Eugenen MM-kilpailuissa 5 000 metrillä kahdeksanneksi, mutta keskeytti saman matkan Münchenin EM-kilpailuissa. Hän voitti maastojuoksun Euroopan-mestaruuden 2022 ja 2023. Budapestin MM-kilpailuissa 2023 hän karsiutui 5 000 metrin loppukilpailusta. Hän saavutti Rooman EM-kilpailuissa 2024 kultaa puolimaratonilla ajalla 1.08,09 ja hopeaa 5 000 metrillä ajalla 14.38,62.
Henkilökohtaiset ennätykset.
Lähde: "IAAF"
Hallissa.
NR = maan (Norjan) ennätys
CI-kondriitti

CI-kondriitti (joskus myös "C1-kondriitti") on eräs kivimeteoriittilaji, joka kuuluu hiilikondriitteihin. Ne on nimetty I-alkuisen Ivunan meteoriitin mukaan. CI-kondriitit ovat hiilipitoisia, tummia, hauraita, huokoisia ja vesipitoisia. Ne hajoavat nopeasti putoamisen jälkeen, ja siksi niitä löydetään harvoin. Vaikka näissä ei ole jyviä eli kondreja, nämä luetaan kondriiteiksi ilmiselvän samankaltaisuuden perusteella muiden kondriittien kanssa. CI-kondriitit tunnetaan siitä, että niissä on orgaanisia yhdisteitä, mm. aminohappoja. Runsas haihtuvien aineiden osuus kielii alhaisesta, alle 150 °C syntylämpötilasta. CI-kondriiteissa on rautaa paljon, mutta yleensä hapettuneena. Niissä on runsaasti magnesiumia, mutta vähän kalsiumia. CI-kondriittien happea raskaampien alkuaineiden jakauma muistuttaa Auringon koostumusta. Hiilikondriittien katsotaan syntyneen Aurinkokunnan alkuaikoina melko viileällä asteroidivyöhykkeen ulkolaidalla. Murchinsonin meteoriitin tapaiset CM-tyypin meteoriitit muistuttavat läheisesti CI-kondriitteja.
Rakenne.
CI-kondriitit koostuvat lähes yksinomaan tummasta, hauraasta ja huokoisesta perusaineesta, josta sulamiskuori ei juurikaan erotu. Joissain CI-kondriiteissa on pieniä kuumassa syntyneitä kalsium-alumiinirikkaita sulkeumia. Joissain paikoissa on vettä sisältäviä karbonaatteja ja sulfaatteja. Niiden huokoisuus on 30 %, joten niillä on alhainen tiheys, noin 2,2 g/cm³. Vettä koostumuksesta on 17–22 %. Veden uskotaan tunkeutuneen meteoriittiaineeseen halkeamista. Rautaa on 25 %, mutta yleensä hapettuneessa muodossa magnetiittina. CI-kondriiteilla on korkea Mg/Si-suhde ja hiilikondriiteista alhaisin Ca/Si-suhde. Niillä on korkea, Maan kiviä lähellä oleva happi-17/happi-18-isotooppisuhde. Raskaiden alkuaineiden koostumus vastaa Auringon fotosfäärin koostumusta.
Samankaltaisia meteoriitteja.
Mighein ja Murchinsonin meteoriitit kuuluvat CI-kondriitteja muistuttavaan CM-ryhmään.
Synty.
CI-kondriittien uskotaan syntyneen suunnilleen 4 AUn päässä Auringosta lähellä niin sanottua lumirajaa, jossa Aurinkokunnan syntyaikoina jää suli. CI-kondriittien uskotaan muistuttavan joitain asteroideja, ulkoplaneettojan kuita ja komeettojakin.
Sarkkirannan pesäpallostadion

Sarkkirannan pesäpallostadion eli markkinointinimeltään Autofix1.com Areena on Kempeleen Sarkkirannassa sijaitseva pesäpallostadion. Stadion sijaitsee Kempeleen urheilukeskuksessa. Kenttä toimii Kempeleen Kirin joukkueiden kotikenttänä sarjoissa naisten Superpesis ja miesten Superpesis. Kentän erityispiirre on hiekkatekonurmi, joka on väriltään sininen. Kenttä myös tunnetaan nimellä ”Laguuni”.
Richard Henry Savage

Richard Henry (R. H.) Savage (12. kesäkuuta 1846 Utica, New York, Yhdysvallat – 11. lokakuuta 1903) oli yhdysvaltalainen sotilas ja kirjailija. Hän kirjoitti yli neljäkymmentä seikkailu- ja jännityskirjaa, jotka perustuivat löyhästi hänen omiin kokemuksiinsa. Savagen hienostunut, älykäs, loistelias ja rohkea elämänsä on voinut olla romaanihenkilö Doc Savagen innoituksena.
Savage opiskeli nuorena San Franciscossa tekniikka ja oikeustiedettä, ja hän valmistui West Pointista. Hän teki muutaman vuoden maanmittaustöitä Yhdysvaltain armeijan insinöörijoukoissa, mutta lähti sitten Roomaan erikoislähettilääksi ja sieltä hän purjehti Egyptiin komennykselle Egyptin armeijaan. Palattuaan kotimaahan Savage määrättiin tutkimaan Yhdysvaltojen ja Meksikon välisiä rajakiistoja, ja hän teki Texasissa rautatien maanmittaustöitä. Washingtonissa hän avioitui leskeksi jääneen saksalaisen aatelisrouvan Anna Josephine Scheiblen kanssa.
Savage palasi vaimonsa kanssa kymmeneksi vuodeksi San Franciscoon, jossa heille syntyi tytär, ja hän oli mukana perheen liiketoimissa. Sitten hän palveli everstin arvoisena Kalifornian kansalliskaartissa ja osallistui kaupungin seuraelämään. Kiinalaisvastaisten rotumellakoiden aikaan Savage puolusti lakia ja järjestystä ja sai siten kaupungin johdon, maannomistajien ja keskiluokan kansalaisten kunnioituksen. Hän matkusteli monissa kaukomaissa, mutta vuonna 1890 hän sairastui Hondurasissa viidakkokuumeeseen. Toipilasaikana New Yorkin osavaltiossa Savage kirjoitti ensimmäisen kirjansa "My Official Wife". Tämä onnistunut toiminta- ja seikkailutarina sai lisää seuraajia, noin kolme vuodessa, ja hän kirjoitti ne lähinnä suurelle yleisölle, ei niinkään kirjallisuusarvostelijoita ajatellen. Esikoisteos viehätti arvostelijoita, mutta myöhemmät saivat ankaraa kritiikkiä. Savage asui pääasiassa New Yorkissa ja ajautui oikeusjuttuihin, etenkin newyorkilaista kustantajaansa vastaan saamatta jääneiden tekijänpalkkioiden vuoksi.
Kun Espanjan ja Yhdysvaltojen välinen sota puhkesi, Savage ilmoittautui vapaaehtoiseksi joukkojen johtoon. Hän sai komentoonsa pioneeriyksikön, joka rakensi kokonaisen tukikohdan Havannaan. Palattuaan New Yorkiin hän kirjoitti taas kirjoja ja oli kirjeenvaihdossa vaimonsa kanssa, joka kävi usein Venäjällä heidän tyttärensä ja tämän venäläisen puolison luona. Neljä vuotta armeijasta kotiutumisensa jälkeen Savage joutui 57-vuotiaana New Yorkin kadulla hevosrattaiden tönäisemäksi ja loukkaantui niin pahasti, että kuoli viikon kuluttua.
Savagen teoksia ei ole julkaistu suomeksi kirjana, mutta "The White Lady of Khaminavatka" ilmestyi jatkokertomuksena Tampereen Uutisissa 1900–1901 nimellä "Valkoinen rouva Khaminavatkassa".
Pëllumb Jusufi

Pëllumb ”Plumb” Jusufi (s. 10. helmikuuta 1988 Tetovo) on kroatialainen jalkapalloilija, jolla on myös Pohjois-Makedonian kansalaisuus.
Peliura.
Jusufi on Jugoslaviassa syntynyt Pohjois-Makedonian albaani, joka muutti perheensä kanssa Kroatiaan 12-vuotiaana. Hän pelasi aluksi maan menestyksekkäimmän seuran Dinamo Zagrebin junioreissa, josta siirtyi vuonna 2006 slovenialaisen SC Bonifikan riveihin. Ammattilaisuransa Jusufi aloitti vuotta myöhemmin Slovenian pääsarjassa pelaavassa NK Domžalen joukkueessa, ja oli mukana voittamassa seuran toista peräkkäistä mestaruutta keväällä 2008. Hän pelasi kaksi ottelua myös 2007–2008 Mestarien liigan karsinnoissa. 
Jusufi on esiintynyt myös Albanian pääsarjassa Dinamo Tiranan, KS Kastriotin ja Tomori Beratin joukkueissa sekä Kroatian liigan Hrvatski Dragovoljacin ja Makedonian 1. liigan FK Shkëndijan riveissä.
Maajoukkue.
Pëllumb Jusufi on edustanut Kroatian nuorten maajoukkueita kaikissa ikäluokissa 17-vuotiaista lähtien. Maaotteluita hänellä on yhteensä 36.
Samu Nyström

Samu Matias Nyström (s. 5. kesäkuuta 1975 Helsinki) on suomalainen historiantutkija ja tietokirjailija. Nyström väitteli filosofian tohtoriksi vuonna 2013 ja hän on Helsingin yliopiston Suomen ja Pohjoismaiden historian dosentti. Nyström on erikoistunut erityisesti kaupunkihistoriaan ja poikkeusaikojen historiaan, mutta kaiken kaikkiaan hänen tuotantonsa tarkastelee monipuolisesti suomalaisen yhteiskunnan historiaa 1900-luvulla. 
Nyströmin tarkastelun kohteena on usein yksilöt ja yhteisöt historian suurten linjojen taustalla. Väitöskirjassaan "Poikkeusajan kaupunkielämäkerta. Helsinki ja helsinkiläiset maailmansodassa 1914–1918" Nyström käsitteli helsinkiläisten elämää ja selviytymiskeinoja maailmansodan ja sisällissodan vaikeina vuosina. Väitöskirjasta julkaistiin myös Minervan kustantama tietokirja "Helsinki 1914–1918. Toivon, pelon ja sekasorron vuodet". Sittemmin Nyström on käsitellyt poikkeusaikojen kaupunkielämää myös Laura Kolben kanssa julkaistussa Helsinki -kirjasarjassa ("Helsinki 1918", "Helsinki 1939" ja "Helsinki 1945") sekä Nyströmin ja Jörn Donnerin kirjoittamassa Helsingin kollektiivisessa päiväkirjassa "”Merkillinen on nyt maailman meno” – Helsingin päiväkirja sekasorron ajalta 1917–1918".
Nyström on vuodesta 2004 lähtien kirjoittanut lukuisia historiateoksia ja osallistunut moniin historiahankkeisiin. Kaupunkihistorian lisäksi hänen tutkimuksensa ovat tarkastelleet mm. lääkäriprofession historiaa, väestönsuojelun ja pelastustoimen historiaa, ensihoidon historiaa sekä vapaan sivistystyön historiaa. Osa hankkeista on ollut säätiörahoitteisia akateemisia projekteja ja osa tilaushistorioita.
Nyström on osallistunut aktiivisesti historian popularisointiin. Nyströmin tutkimuksien pohjalta on tuotettu mm. teatteriproduktioita, kaupunkikävelyitä ja radio-ohjelmia. Esimerkiksi keväällä 2014 Yle Radio 1 teki kolmiosainen ohjelmasarjan "Helsinki ensimmäisessä maailmansodassa", joka pohjautui Nyströmin väitöskirjaan. Historian yleistajuistamiseen liittyy myös historiaviestintä, jota Nyström on tehnyt muun muassa valtioneuvoston kanslian, Päivälehden säätiön ja Stora Enson kanssa. Valtioneuvoston kanslialle Nyström tuotti vuosina 2017–2018 Suomi 100- ja Muistovuosi 1918 -hankkeiden verkossa ja sosialisessa mediassa julkaistut historia-aineistot. 
Yliopisto-opetuksen lisäksi Nyström on luennoinut aktiivisesti kansalais- ja työväenopistoissa sekä kiertänyt puhumassa tutkimusaiheistaan eri puolilla Suomea.
Tällä hetkellä Nyström työskentelee Stadin syntinen kieli- ja Suomalaisen vapaamuurariuden historia -hankkeiden parissa. Vapaamuurarien historiateoksen on määrä olla valmiina Suomen Suurloosin juhlavuonna 2024. Nyström ei itse ole vapaamuurari.
Cedar Walton

Cedar Anthony Walton Junior (s. 17. tammikuuta 1934 – 19. elokuuta 2013) oli yhdysvaltalainen hard bop -tyylin jazzpianisti. Hän tuli tunnetuksi rumpali Art Blakeyn yhtyeessä ennen kuin loi uran omien yhtyeidensä johtajana ja jazzsäveltäjänä.
Walton varttui Texasin Dallasissa ja sai aluksi pianonopetusta äidiltään, joka oli konserttipianisti. Pojan esikuviksi nousivat Nat King Cole, Bud Powell, Thelonious Monk ja Art Tatum. Walton alkoi opiskella säveltämistä Denverin yliopistossa Coloradossa, mutta ohjattiin sitten opiskelemaan musiikkikasvatusta, mikä antoi hänelle monipuolista kosketusta eri instrumentteihin ja niille sovittamiseen.
Walton tapasi Denverissä vierailevia jazzmuusikoita, kuten John Coltranen, Charlie Parkerin ja Richie Powellin ja alkoi haaveilla muusikon urasta New Yorkissa. Vuonna 1955 hän päätti jättää koulun ja ajoi ystävänsä kanssa itärannikolle. Walton joutui kuitenkin pian kahdeksi vuodeksi asepalvelukseen Saksaan, jossa soitti muiden muassa Leo Wrightin, Don Ellisin ja Eddie Harrisin kanssa. Saksasta Walton palasi New Yorkiin ja alkoi soittaa Kenny Dorhamin, pasunisti J. J. Johnsonin ja Gigi Grycen kanssa. Vuodesta 1958 vuoteen 1961 Walton soitti Benny Golsonin ja Art Farmerin Jazztet-yhtyeessä, kunnes ryhtyi Art Blakey's Jazz Messengers -kokoonpanon pianistiksi ja sovittajaksi. Samana päivänä yhtyeeseen liittyi Freddie Hubbard, ja mukana oli myös Wayne Shorter. Tässä kuviossa Walton alkoi saada nimeä myös sovittajana, esimerkkinä kappaleet ”Ugetsu” ja ”Mosaic”. Vuonna 1964 Walton jätti Blakeyn ja toimi vuosikymmenen lopulla Prestige Records -levy-yhtiön studiomuusikkona ja levytti muun muassa Lee Morganin kanssa. 1970-luvulla Walton muun muassa johti funk-yhtyettään nimeltä Mobius.
Waltonin tunnetuimpiin sävellyksiin kuuluvat ”Firm Roots”, ”Cedar’s Blues” ja ”Bolivia”. Vuonna 2010 hänet nimitettiin NEA Jazz Masters -jäseneksi.
Pussihukat (heimo)

Pussihukat (Thylacinidae) on pussipetoihin kuuluva heimo, jonka kaikki lajit ovat kuolleet sukupuuttoon.
Aldabrandrongo

Aldabrandrongo ("Dicrurus aldabranus") on drongojen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Aldabrandrongoa tavataan Aldabran atolleilla Seychelleillä. Vuonna 1983 sen kannaksi arvioitiin 1 500 yksilöä. Se on luokiteltu silmälläpidettäväksi, koska sen kanta ja levinneisyysalue ovat pienet.
Nicki Thiim

Nicki Thiim (s. 17. huhtikuuta 1989 Sønderborg) on tanskalainen moottoriurheilija. Hänen isänsä on DTM-mestari Kurt Thiim.
Ura.
Thiim aloitti uransa Karting-sarjoissa. Vuonna 2006 Thiim voitti Tanskan Formula Ford -mestaruuden. Vuonna 2007 Thiim siirtyi koppiautoihin kilpailemaan Saksan SEAT Leon Supercopa -sarjaan voittaen kaksi kilpailua sijoittuen sarjan viidenneksi. Vuonna 2008 hän jatkoi sarjassa voittaen mestaruuden. Vuonna 2009 Thiim kilpaili Saksan Porsche Carrera Cupissa sijoittuen sarjan kuudenneksi. Samana vuonna hän osallistui Nürburgringin 24 tunnin ajoon ollen SP3T -luokan voittaja. 
Vuonna 2011 Thiim palasi Saksan Porsche Carrera Cupiin sijoittuen sarjan neljänneksi. Samana vuonna hän ajoi muutamia kilpailuja Porsche Supercup -sarjassa. Vuonna 2012 Thiim ajoi täyden kauden sarjassa sijoittuen sarjan kolmanneksi. Samana vuonna hän sijoittui myös kolmanneksi Saksan Porsche Carrera Cupissa. Samana vuonna hän osallistui Dubain 24 tunnin ajoon ja ajoi muutamia kilpailuja ADAC GT Masters -sarjassa. Vuonna 2013 Thiim jatkoi Porsche Supercup -sarjassa voittaen sarjan mestaruuden. Samana vuonna hän siirtyi kesken kauden kilpailemaan FIA World Endurance Championship -sarjaan korvaten Le Mansin 24 tunnin ajossa menehtyneen Allan Simonsenin. Vuonna 2014 Thiim kilpaili täyden kauden FIA WEC -sarjassa.
Mary Lou Williams

Mary Lou Williams (syntyjään Mary Elfrieda Scruggs, 8. toukokuuta 1910 Atlanta, Georgia – 28. toukokuuta 1981 Durham, Pohjois-Carolina) oli yhdysvaltalainen jazzpianisti, -säveltäjä ja -sovittaja.
Hän teki satoja sävellyksiä ja sovituksia muun muassa Duke Ellingtonille ja Benny Goodmanille ja oli mukana levyttämässä toistasataa äänilevyä. Hän oli läheinen ystävä muun muassa Thelonious Monkin, Charlie Parkerin ja Dizzy Gillespien kanssa.
Vuonna 2008 Williamsin levytys ”Night Life” (1930) valittiin Yhdysvaltain kongressin kirjaston National Recording Registry -kokoelmaan, johon kootaan esteettisesti, historiallisesti tai kulttuurisesti merkittäviä äänitteitä.
Ammunnan maailmanmestaruuskilpailut 1986

Ammunnan maailmanmestaruuskilpailut 1986 järjestettiin Suhlissa, Itä-Saksassa. Suomi sai kisoissa 2 kultaa, 4 hopeaa ja 4 pronssia eli yhteensä 10 mitalia ollen yhdeksäs mitalitilastossa. Paras oli Neuvostoliitto joka sai 40 mitalia (21 kultaa, 9 hopeaa ja 10 pronssia).
Kari Kallonen

Kari Kallonen (s. 11. marraskuuta 1960 Tampere) on suomalainen Vanhassa Raumassa asuva tietokirjailija, päätoimittaja ja aikaisemmin myös musiikkituottaja.
Kallonen on kirjoittanut 1997–1999 ilmestyneen kolmiosaisen Lauri Törnin elämäkertasarjan ("Leijonamieli", "Purppurasydän", "Ristiretki") yhdessä Petri Sarjasen kanssa. Hän kuului myös Joint Task Force Full Accounting -osaston suomalais-amerikkalaiseen 56. retkikuntaan, joka löysi ja tutki Törnin helikopterin onnettomuuspaikan Vietnamin viidakossa. Uusimmassa elämäkerrassa Kallonen tarkistaa tutkijoiden aikaisemmin esittämät väitteet ja käy läpi muun muassa korkeimman oikeuden jäsenen Jussi Tapanin analyysin Törnin epätietoisuutta herättäneestä sotilasarvon menetyksestä. Tutkimuksen mukaan Törnille palautui automaattisesti sotilasarvo hänen saatuaan tuomiostaan presidentin armahduksen vuonna 1948.
Tuotantoon kuuluvat lisäksi elämäkerrat salakuljettaja Algoth Niskasta sekä Marskin ritarista ja maailmanmestarista Olavi Alakulpista. Sotahistoriassa hänen erikoisalaansa ovat Suomen ja länsivaltojen väliset suhteet, ja teos suomalaisista sotilaista Vietnamin sodassa sai eri medioissa julkisuutta. Teokseen "Tähtilippu talvisodassa" sisältyy Kallosen ulkoasiainministeriön arkistosta tekemä kirjelöytö, jossa talvisodan aikainen ulkoministeri Väinö Tanner kirjoittaa Suomen Berliinin-lähetystöön Mannerheimin puolesta viestin, jonka mukaan ylipäällikkö kieltäytyi ottamasta talvisotaan saksalaisia kansallissosialisteja ulkomaisina vapaaehtoisina. Partisaanisota-teoksessa puolestaan onnistuttiin nimeämään Karjalan kansallisarkiston dokumenttien avulla lukuisia suomalaisia, jotka kuuluivat neuvostopartisaaneihin. 
Kari Kallonen on erikoistunut myös Ranskan muukalaislegioonassa palvelleiden suomalaisten sotilaiden kohtaloihin ja on kirjoittanut aiheesta ainoan kattavan tietokirjan. Nykyinen yritysjohtaja Rauno Juhola palveli nuorena legioonalaisena 13. puoliprikaatin riveissä Djiboutissa, kun hän päätyi Operaatio Turkoosin sotilaana komennukselle keskelle Ruandan kansanmurhaa vuonna 1994. Kallonen ja Juhola matkasivat keväällä 2023 takaisin Ruandaan ja seurasivat reittejä, joita suomalainen kulki aikoinaan legioonan partiomatkoilla. 
Kallonen pääsi ylioppilaaksi vuonna 1979 Sammon lukiosta ja opiskeli sen jälkeen kauppatieteitä Tampereen yliopistossa. Hän on myös tehnyt University of Northamptonin MBA-koulutukseen liittyvän tutkimuksen suomalaisen digitaalisen median erityisistä mahdollisuuksista. Kallonen aloitti toimittajan uransa Tamperelainen-lehdessä ja työskenteli mainostoimittajana Lehtimiehet-Yhtymän palveluksessa. Vuonna 1991 hän siirtyi Yhtyneet Kuvalehdet Oy:n palvelukseen – sittemmin Otavamediaan – jossa hän toimi muun muassa Seura-, Hymy- ja Viva-lehdissä toimituspäällikkönä. Vuodesta 2016 Kallonen on työskennellyt uutismedia Päivän Lehden päätoimittajana. Hänen puolisonsa on Vanhan Rauman kirjakauppias Päivi Luosma.
Kallonen on myös säveltänyt ja sanoittanut musiikkia sekä kääntänyt englanniksi kappaleiden sanoituksia. Hänellä on North &amp; South -niminen levy-yhtiö.
Jevgeni Birjukov

Jevgeni Nikolajevitš Birjukov (, s. 19. huhtikuuta 1986 Kasli, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on venäläinen jääkiekkoilija. Hän voitti maailmanmestaruuden Venäjän maajoukkueen kanssa vuonna 2012.