Teen Challenge

Teen Challenge () on voittoa tavoittelematon, evankelikalismiin perustuva katkaisuhoito ja maailmanlaajuinen verkosto. Se tarjoaa vuodesta puoleentoista kestävää hoitoa, joka palvelee päihderiippuvaisia, alkoholisteja, jenginuoria, prostituoituja ja muita ihmisiä, joilla on "elämää kontrolloivia ongelmia". Nykyisin keskuksia on yli 1 200 maailmanlaajuisesti. Organisaatio on kohdannut syytöksiä vakavasta väärinkäytöstä ja kaltoinkohtelusta kuntoutusleireillään.
Historia.
Teen Challengen perusti vuonna 1958 yhdysvaltalainen pastori David Wilkerson Brooklynissa. Alun perin Wilkerson toimi yhdysvaltalaisessa helluntailaisessa Assemblies of God -liikkeessä ja maalaispastorina Pennsylvaniassa. Nähtyään vuonna 1957 sanomalehdestä, että useita New Yorkin nuoria oli syytettyinä murhista, hän päätti siirtyä katulähetystyöhön. Muun muassa huomattavan puertoricolaisperäisen Mau-Mau-jengin johtaja Nicky Cruz kääntyi Wilkersonin julistustyön seurauksena kristinuskoon. Wilkerson, hänen vaimonsa Gwen sekä useita muita henkilöitä rukoili yhdessä kolmen eri palvelutyön synnyn puolesta Coloradossa; "Teen Challenge USA", "YWAM" ja "Teen Challenge Europe-Asia". Palvelutyöt tavoittivat nuoret ja aikuiset keskuksien kautta elämässä esiintyneiden ongelmien keskeltä. Teen Challenge USA ja Teen Challenge Europe-Asia perustivat huumevieroitusohjelman perustuen Raamatun arvovaltaan, joka havaittiin yhdeksi tehokkaimmista laadussaan hoidettaessa päihderiippuvuudesta kärsiviä ihmisiä. NIDA:n tekemän tutkimuksen mukaan Teen Challengessa hoidetuista ihmisistä on laskettu vieroittuneen keskimäärin 86 prosenttia.
Teen Challengen työ on keskittynyt sinne missä nuoret ovat - katoille, kellareihin, vuokrakasarmeihin, pelikentille, vankiloihin. Wilkersonin mukaan he vievät sanan (evankeliumin) sinne "missä on toimintaa". Teen Challengen julistama evankeliumi käsittää myös käytännön palveluksia: Tarjoaa nuorelle yösijan, ruokaa, vaatteet ja lääketieteellistä apua, jos sitä tarvitaan, toimii työnvälitystoimistona, lainopillisena avustajana sekä sosiaalivirastona. Wilkersonin mielestä Teen Challenge toimii omalla pienellä tehokkaalla tavalla antaen esimerkin kirkoille, jotka 1960-luvun Yhdysvalloissa järjesti lähinnä jazzmessuja ja "käsikellokuoroja" kadulla eläville. Wilkerson oli kiitollinen kirkon eri yrityksistä tavoittaa nuoriso, mutta totesi, että voileipä-apu on paljon tehokkaampaa kuin jazzmessut ja kellojen kilisyttäminen. Wilkerson kannusti kirkkoja jatkamaan partiotoimintaa, tyttökerhoja sekä seurakuntien leirejä.
Nuoret, joiden kanssa Teen Challenge tekee työtä, näkevät usein ensi kertaa lehmiä ja todellista luontoa, kun Teen Challenge vie hoitamiaan nuoria seurakuntien järjestämille leireille. Nuorten elämät ovat alkaneet muuttua, kun he ovat saaneet uusia kokemuksia hartaushetkistä, kristillisestä opetuksesta, kristittyjä ystäviä, kävelyretkien jälkeen, luonnon tutkimisen, uimisen ja pelien jälkeen. Wilkersonin mukaan hoidettavien nuorten toimintaa pitää johtaa aina kristitty mies, joka todella välittää heistä.
Vuonna 2010 Teen Challengen työ jakautui seuraavasti eri puolilla maailmaa:
Vanhempien osuus ja ennaltaehkäisevä toiminta.
Kirjassaan "Vanhemmat vaikeuksissa" (eng. "Parents on trial; why kids go wrong or right") Wilkerson painottaa vanhempien osuutta lapseensa kasvatukseen ennaltaehkäisevässä toiminnassa. Haastatellessaan huumausaineita käyttävien nuorten vanhempia Wilkerson usein järkyttyi vanhempien reaktiosta syyttää lapsia heidän seurastaan ja siitä että he täysin kielsivät vastuunsa ja osuutensa kasvattajana. Wilkerson kuvaa myös varakkaimpien perheiden tapauksia, joissa poliitikkoisä on suojellut omaa uraansa maksamalla suuria summia lakimiehille pitääkseen lapsensa poissa vankilasta ja lapsensa ongelmat salassa. Ennalta ehkäisevinä seikkoina Wilkerson mainitsee vanhempien osuudesta: rakkauden, kuuntelutaidon, ajan annon, selkeät rajat, kurin ja kristilliset arvot. Hänen viestinsä vanhemmille on "Koskaan ei ole liian myöhäistä tai liian aikaista puutua väärään suuntaan ajautuvan lapsen elämään."
Erääseen tutkimukseen osallistui 15 000 nuorta. Tutkimuksen mukaan moni nuori koki, että hän jäi vaille neuvoja sen tähden, että vanhempi olettaa, ettei nuori kaipaa hänen neuvojaan. Monet pojat valittivat sitä, että he näkivät isäänsä liian harvoin, koska tämä oli joko töissä tai harrastustensa parissa. Monen pojan mukaan myös kodissa oleva alkoholismi tekee kotielämästä sietämätöntä. Tyttöjen vaikeudet olivat tottelemattomuuden alueella. Tytöt toivoivat saavansa vanhemmiltaan sääntöjä ja rajoja, jotka tukisivat heitä hetkenä, jolloin pojat tulevat tarjoamaan heille alkoholia.
Ajautuminen huumeiden käyttäjäksi.
Miksi nuoret ihmiset alkavat käyttämään huumausaineita? Wilkersonin mukaan ainuttakaan tapausta ei voida selittää pelkkien olosuhteiden avulla ja usein käyttäjä ei itsekkään osaa tarinaansa selkeästi kertoa. Wilkerson listaa havaitsemansa syyt: uteliaisuus, tietämättömyys, hyväksyminen, pako (tunne-elämä, epäkypsyys), hyväksikäyttö (myyminen ystäville) ja petkutus (houkuteltu kokeilemaan).