Helsingin seudun linja-autoliikenne

Helsingin seudun linja-autoliikenne on osa Helsingin seudun joukkoliikennettä. Linja-autoilla liikennöitävä paikallisliikenne kattaa Helsingin, Espoon, Kauniaisten, Vantaan, Keravan, Kirkkonummen, Sipoon, Siuntion ja Tuusulan sisäisen liikenteen sekä näiden kuntien rajat ylittävän seutuliikenteen.
Bussiliikenteen suunnittelusta ja aikatauluttamisesta vastaa kuntayhtymä Helsingin seudun liikenne (HSL), joka aloitti toimintansa vuoden 2010 alussa. Sitä ennen nämä tehtävät kuuluivat Helsingin sisäisten linjojen osalta Helsingin kaupungin liikennelaitokselle (HKL), muun liikenteen osalta YTV:lle.
Linjatunnusten periaatteet.
Linjojen tunnuksina käytetään kaksinumeroisia lukuja Helsingin sisäisillä linjoilla, lukuun ottamatta Espooseen jatkuvia linjoja 52 ja 53 sekä Vantaan puolelle jatkuvia runkolinjaa 30, linjaa 37 ja yölinjaa 95N. Kolminumeroisia lukuja käytetään tunnuksina sellaisille linjoille, jotka kulkevat osittain tai kokonaan Helsingin ulkopuolella, poikkeuksena runkolinja 500, 506 ja 831/K sekä osa Helsingin pienkalustolinjoista, joita kutsutaan lähibusseiksi tai palvelulinjoiksi.
Toisinaan linjatunnuksen lopussa on myös jokin kirjain. Tällaiset linjat kulkevat yleensä suurimman osan matkastaan samaa reittiä kuin ns. päälinja, jonka tunnuksena on sama luku ilman kirjainta, mutta poikkeavat päälinjan reitistä jollakin reittiosuudella. Eri kirjaimilla on seuraavat merkitykset:
Liikennöinti.
Helsingin seudun liikenteen tavoitteena on liikennöidä busseja enintään kaksi minuuttia myöhässä ja enintään minuutti etuajassa. Bussireittien varrella olevilla ajantasauspysäkeillä pyritään ehkäisemään sitä, että bussi ajaisi reitin läpi liian nopeasti.
Liikennöintiajat.
Useimpia linjoja ajetaan 5.30:n ja 23.30:n välisenä aikana, suosituimmilla linjoilla ajetaan 1.30:een asti. Arkiöisin kello 1.30–5.30 on vain muutama vuoro.
Yölinjoja ajetaan viikonloppuöisin kello 1.30:n ja 4.00:n välisenä aikana. Tänä aikana kaikille alueille on suora bussiyhteys Helsingin keskustasta, kun taas päiväsaikaan monille alueille yhteys on vaihdollinen junan ja bussin tai metron ja bussin yhdistelmä. Itä- ja Koillis-Helsingin sekä Etelä-Espoon liikenne poikkeaa siten muusta HSL-alueesta, että yölinjoja ajetaan myös arkiöinä kello 23.45–1.30. Sama käytäntö on myös muutamalla muulla alueella yksittäisten linjojen osalta. Itä-Helsingissä ja Etelä-Espoossa ei kello 23.30:n jälkeen liikennöidä liityntälinjoja ollenkaan, eli linjasto vaihtuu kello 23.30 kokonaan toisenlaiseksi. Tämä johtuu päiväliikenteen suorien bussilinjojen puuttumisesta ja metron liikenteen päättymisestä kello 23.
Linjat.
Monien Helsingissä ajavien linjojen toinen päätepysäkki on keskustassa, yleensä Rautatientorilla tai Elielinaukiolla, toinen taas jollakin esikaupunkialueen pientalo- tai kerrostaloalueella. Itä-Helsingissä useimmat linjat ovat metron liityntälinjoja, joiden toinen päätepysäkki on jollakin metroasemalla. Myös joiltakin lähijunaliikenteen asemilta, kuten esimerkiksi Tikkurilasta, Keravalta, Leppävaarasta ja Myyrmäestä lähtee vastaavanlaisia liityntälinjoja. 
Myös muissa HSL-alueen kunnissa on joukko kunnan sisäisiä linjoja. Niistä useimmilla on päätepysäkki jollakin lähiliikenteen rautatieasemalla, jolloin ne toimivat liityntälinjoina. Espoon sisäisiksi linjoiksi luetaan myös Kauniaisten kautta kulkevat linjat.
Espoossa, Vantaalla ja Keravalla ei ylletä Helsinkiä vastaavaan vuoro- tai linjatiheyteen tai bussien käyttöasteeseen joukkoliikenteelle huonommin soveltuvan yhdyskuntarakenteen ja niukemman rahoituksen vuoksi, mutta muuhun Suomeen verrattuna joukkoliikenteen tarjonta on hyvää. Vuorotarjontaa voi parhaiten verrata samaa kokoluokkaa edustavien Tampereen ja Turun kesken. Sipoossa ja Kirkkonummella sisäinen linjasto soveltuu huonommin vapaa-ajan matkoihin. Siellä linjastoa käytetään lähinnä koulu- ja työmatkaliikenteessä. Työ- ja kouluaikojen ulkopuolella liikennöidään harvemmin vuorovälein. 
Matkustajamääriltään suosituin HSL-alueen bussilinja on runkolinja 560, joka on myös vanhin edelleen liikennöivistä runkolinjoista; ensimmäinen runkolinja 550 lakkautettiin vuoden 2023 lopulla.
Helsingin sisäiset linjat (kaksinumeroiset linjat).
24 h = ajetaan ympäri vuorokauden lukuun ottamatta arkiöisin kello 1.30–5.30
Seuraavat linjat liikennöivät kello 23.30 alkaen (myös arkiöisin).
Seuraavat linjat liikennöivät vain viikonloppuöisin kello 1.30–4.30
Pienkalustolinjat.
Katso myös Tuusulanväylän, Lahdenväylän ja Itäväylän suunnan pienkalustolinjat.
Länsiväylän suunnan linjat (100-sarja).
Helsingistä/Helsinkiin kulkevat arkisin liikennöivät linjat vain yölinjat, 105, 121, 121A, 164 ja 164K sekä viikonloppuisin yölinjat ja 105. 
Seuraavat linjat liikennöivät kello 23.30 alkaen:
Turunväylän ja Turuntien suunnan linjat (200-sarja).
Helsingistä/Helsinkiin kulkevat arkisin liikennöivät linjat 200, 212, 213, 213N, 231N ja 235N, sekä viikonloppuisin 200, 231N ja 235N. Junaa korvaavat linjat 211E, 211U, 211X, 213X ja 249Y ajavat rantaradan ratatöiden aikaan.
Seuraavat linjat liikennöivät kello 23.30 alkaen:
Vihdintien suunnan linjat (300-sarja).
Helsingistä/Helsinkiin kulkevat linjat 300, 321 ja 345(N)
Seuraavat linjat liikennöivät kello 23.30 alkaen:
Hämeenlinnanväylän suunnan linjat (400-sarja).
Helsingistä/Helsinkiin kulkevat linjat 400, 431, 431B, 415N, 431N ja 436N.
Seuraavat linjat liikennöivät kello 23.30 alkaen:
Poikittaislinjat (500-sarja).
Runkolinjat ovat omassa osiossaan.
Tuusulanväylän suunnan linjat (600-sarja).
Helsingistä/Helsinkiin kulkevat linjat 600, 611, 614, 617, 623, 633, 633N, 643, 643K, 643N ja 665N.
Seuraavat linjat liikennöivät kello 23.30 alkaen:
Lahdenväylän suunnan linjat (700-sarja).
Helsingistä/Helsinkiin kulkevat linjat 711, 717, 718, 721, 731, 738, 739 ja 785–788.
Seuraavat linjat liikennöivät kello 23.30 alkaen.
Itäväylän suunnan linjat (800-sarja).
Seuraavat linjat liikennöivät kello 23.30 alkaen.
Kehyskuntien sisäiset linjat (900-sarja).
Kirkkonummi ja Siuntio:
Kerava ja Tuusula:
Sipoo:
Lähibussit.
Lähibusseiksi kutsutaan pienkalustolla ajettavia linjoja. Lähibussilinjojen suunnittelussa on otettu huomioon erityisesti ikäihmisten ja liikuntarajoitteisten tarpeet, mutta linjoja voivat käyttää kaikki muutkin matkustajat. Aikataulu on rauhallisen hidas ja kuljettaja auttaa tarvittaessa matkustajia tavaroineen kyytiin ja kyydistä pois.
Lähibussit vievät kodin läheltä oman alueen palveluihin. Reiteille on merkitty niiden pysäkit, mutta tarvittaessa kyytiin voi nousta ja kyydistä poistua myös muualla reitin varrella liikennesääntöjen puitteissa.
Lähibussilinjat.
Helsinki.
31  Pohjois-Haaga – Munkkivuori
32  Pohjois-Haaga – Munkkivuori
33  Munkkivuori – Ritolehto
34  Munkkivuori – Kaskisaari
35  Niemenmäki – Munkkivuori – Rakuunantie
36 Konala – Kannelmäki – Maununneva – Pirkkola
201 Leppävaara – Mäkkylä – Pitäjänmäki – Pajamäki
603 Malmi – Oulunkylä – Koskela – Käpylä – Maunula – Pakila – Paloheinä
701 Viikki – Pihlajamäki – Malmi – Suutarila – Siltamäki
702 Jakomäki – Puistola – Malmi – Tapaninvainio – Savela
704 Malmi – Sepänmäki
802 Itäkeskus – Marjaniemi – Roihuvuori – Herttoniemi – Laajasalo – Jollas
805 Itäkeskus – Mellunkylä – Myllypuro
812 Mellunmäki – Vesala – Kontula – Myllypuro
813 Vuosaari(M) – Merikorttikuja
814 Vuosaari(M) – Koukkusaarentie – Pohjoinen ostoskekus
815 Vuosaari(M) – Isonvillasaarentie
816 Vuosaari(M) – Kallahti – Kallahdenniemi
817 Vuosaari(M) – Kallahti – Ramsinniemi
Espoo.
116 Tapiola – Pohjois-Tapiola
117 Tapiolan uimahalli – Aarnivalkea – Itäranta - Tapiola
119 Tapiola - Niittykumpu
137 Matinkylä – Matinkallio – Piispankylä – Kuitinmäki
138 Matinkylä – Nuottaniemi – Matinkallio
148 Espoonlahden keskus – Soukka - Iivisniemi
149 Espoonlahden keskus – Kivenlahti
168 Espoon keskus – Mikkelä – Kauklahti
169 Espoon keskus – Suvela
207 Leppävaara – Lintukorpi – Vallikallio – Leppävaara
229 Leppävaara – Karakallio – Viherlaakso
Vantaa.
313 Kaivoksela – Myyrmäki – Hämeenkylä
413 Martinlaakso – Myyrmäki
713 Kuninkaanmäki – Hakunila – Vaarala
723 Päiväkumpu – Rekola – Havukoski – Koivukylä – Peijas
Kauniainen.
232 Kirkkotie – Gallträsk – Kasavuori – Kirkkotie
Siuntio.
912 Kuntakeskus – Pikkala
913 Kuntakeskus – Västerby/Kela – Karskog
914 Kuntakeskus – Raivio – Lappers – Vejans
915 Kuntakeskus – Niemenkylä – Annila – Kahvimaa
916 Kuntakeskus – Siuntion kk – Suitia – Pauni
917 Kuntakeskus – Siuntion kk – Hästböle
Kutsuplus.
Kutsuplus oli Ajelo Oy:n kehittämä ja HSL:n ylläpitämä vuoden 2012 lokakuussa aloitettu kutsubussipalvelu. Palvelu toimi arkisin noin kello 6-23 ja toimi 15 autolla alueella, jonka rajat myötäilivät suureksi osaksi Kehä I:tä. Itäväylän eteläpuoliset alueet eivät kuuluneet palvelualueeseen. Matkat tilattiin palvelun Internet-sivuilta kutsuplus.fi. Palvelun pilottivaihe jatkui vuoden 2015 loppupuolelle saakka.
Kutsuplus-liikennettä hoidettiin pehmeillä penkeillä sisustetuilla Mercedes-Benz Sprinterin alustalle rakennetuilla pienoisbusseilla. Palvelua liikennöivät Taksikuljetus, Korsisaari-yhtymän tytäryhtiö Rapiditaxi Oy ja syksystä 2013 lähtien myös Oy Andersson Ab.
Seutulinjat.
Seutulinjoiksi kutsutaan linjoja, jotka ylittävät kuntarajoja. Näiden samoin kuin myös Espoon ja Vantaan sisäisten linjojen reiteistä ja aikatauluista päätti vuoden 2009 loppuun asti YTV, minkä jälkeen sen tehtävät siirtyivät HSL-kuntayhtymälle. Sopimusten perusteella liikennettä hoitavat lukuiset yksityiset yhtiöt. 
Suurin osa seutulinjoista liikennöi Helsingin keskustasta eri puolille Espoota ja Vantaata. Bussit Helsingistä Vantaan itäosiin lähtevät yleisesti Rautatientorilta, Vantaan länsiosiin sekä Espoon keski- ja pohjoisosiin Elielinaukiolta. Länsiväylää pitkin kulkevat bussit Espoon eteläosiin lähtevät omasta terminaalistaan Kampin keskuksesta.
Seutulinjat voidaan luokitella karkeasti kolmen päätyypin mukaan:
Seutulinjoiksi voidaan nykyisin kutsua niitä kolminumeroisia linjoja, jotka kulkevat Helsingistä/Helsinkiin.
Pääkaupunkiseudun linja-autovarikot.
Automäärissä on huomioitu vain HSL-liikenteessä olevat linja-autot.
Varikoiden tiedot on merkitty siten, että varikon sijainnin jälkeen on suluissa automäärä sekä sitä käyttävät liikennöitsijät.
Historia.
Linja-autoliikenne Helsingissä alkoi vuonna 1907, kun Ab Automobil Oy aloitti liikennöinnin Haagan ja Töölön välillä yhdellä autolla. Auto oli varustettu umpikumirenkain, joten liikennöinti epätasaisella Turuntiellä koetteli kovasti kalustoa ja matkustajiakin. Liikennöinti ei osoittautunut kannattavaksi, vaan linja jouduttiin lopettamaan jo samana vuonna.
Seuraavan kerran linja-autoliikennettä kokeiltiin vuonna 1913, kun autokauppias S. Nikolajeff aloitti liikennöinnin Saksasta Benzin tehtailta tilaamallaan 45-hevosvoimaisella auto-omnibussilla. Siinä oli 18 istumapaikkaa ja takana kuusi seisomapaikkaa. Reittikokeiluja tehtiin linjoilla Johanneksen kirkko–Elisabetintori ja Kauppatori–Esplanadi–Erottaja–Hietalahti, mutta liikennöinti ei jäänyt pysyväksi.
Säännöllinen linja-autoliikenne Helsingissä alkoi vuonna 1921.1920-luvun alussa Helsingin kaupunki käsitti vain nykyisen kantakaupungin. Kaupungin sisäisiä bussilinjoja ei ollut, vaan kaikki reitit suuntautuivat Helsingin keskustasta lähimaaseudulle, eli nykyisille esikaupunkialueille. Myös kauemmas liikennöitiin. Aluksi liikennöitsijöillä oli toisistaan poikkeavia taksoja, mutta ajan mittaan hinnat yhtenäistyivät. Käytössä oli kilometrihinta. 
Vuonna 1928 saatiin Helsingin keskustaankin sisäistä bussiliikennettä, kun yksityinen Oy Omnibus Ab alkoi ajaa kantakaupungissa kaupunginyhtiön raitiovaunujen kilpailijana.
Vuonna 1936 kaupungin omistama Helsingin Raitiotie- ja Omnibusosakeyhtiö (HRO), joka siihen asti liikennöi nimestään huolimatta vain raitiovaunuilla, aloitti myös bussiliikenteen. Se ajoi aluksi Oy Omnibus Ab:n kilpailijana Helsingin keskustassa.
Helsingin Raitiotie- ja Omnibusosakeyhtiö lakkautettiin vuoden 1944 lopussa, ja sen tilalla aloitti 1.1.1945 Helsingin kaupungin liikennelaitos (HKL). Ensimmäisenä toimintavuotenaan HKL liikennöi entisen HRO:n linjoja, myös kaupungin ulkopuolelle.
Vuoden 1946 alusta toteutettiin suuri alueliitos. Lähes kaikki Helsingin nykyiset esikaupunkialueet Vuosaarta ja Östersundomia lukuunottamatta liitettiin Helsingin kaupunkiin, joten kaikista HKL:n linjoista tuli Helsingin sisäisiä.
1950-luvulla Pääkaupunkiseudulla käytettiin HKL:n keskustatariffia, HKL:n esikaupunkialueen vyöhyketariffia ja valtakunnallista kilometritaksaa. Helsingin keskustassa raitiovaunut ja keskustabussit 13 – 19 noudattivat keskustatariffia. HKL:n esikaupunkibusseissa maksu määräytyi vyöhykkeiden ja sektorien mukaan. Vyöhykkeitä oli kaikkiaan seitsemän. Yksityisten liikennöitsijöiden busseissa, niin Helsingin sisällä kuin Espoossa ja Helsingin maalaiskunnassakin (Vantaa) käytettiin valtakunnallista kilometritaksaa. HKL:n liikennevälineissä pystyi pienellä lisämaksulla vaihtamaan kulkuneuvosta toiseen, jos ei yhdellä linjalla päässyt määränpäähänsä. Yksityisten liikennöitsijöiden ja HKL:n välillä ei sen sijaan ollut minkäänlaista vaihtomahdollisuutta. Aina oli maksettava uusi maksu. Sama koski myös vaihtoa yksityisbussista toiseen.
HKL:n busseissa oli yleensä rahastaja, ja autoihin noustiin takaovesta. Liikennelaitos kokeili kuitenkin myös kuljettajarahastusta jo 1950-luvulla joillakin reiteillä. 
Ennen vuotta 1956 yksityisliikennöitsijöiden busseihin noustiin kyytiin ja jäätiin pois etuovesta. Matka maksettiin kyydistä poistuttaessa. Tämän jälkeisessä järjestelmässä matka maksettiin kyytiin noustaessa.
HKL:n palveluista ja vaihtomahdollisuuksista pääsivät nauttimaan vain ne, jotka sattuivat asumaan HKL:n reviirillä. Yksityisten liikennöitsijöiden palvelualueilla erilaista maksujärjestelmää, eikä vaihtomahdollisuuksia toisiin kulkuneuvoihin ilman uutta maksua ollut. Yksityisten reviirillä asuvat olivat kuitenkin yhtä lailla kaupungin veronmaksajia, jotka kustansivat HKL:n toimintaa. Tämä asia joutui kuitenkin poliittisten kiistojen kohteeksi. Vasemmistopuolueet olivat sitä mieltä, ettei mitään yhteistariffia tarvita. Asia ratkeaa sillä, että HKL ottaa kaikki linjat hoitaakseen. Porvaripuolueet taas halusivat turvata yksityisten liikennöitsijöiden toiminnan.
1960-luvun loppupuolella kuljettajarahastus alkoi yleistyä voimakkaasti. Toimintamalli HKL:llä ja yksityisillä oli hyvin erilainen. Yksityisellä puolella ei edelleenkään erityisesti määritelty reittikohtaisesti, mikä on rahastajalinja ja mikä ei. HKL:llä taas jokin tietty reitti oli tiettyyn päivämäärään asti rahastajalinja ja sen jälkeen kuljettajarahastuksessa.
Vuonna 1968 HKL otti käyttöön uusia Almex M-lipunleimauslaitteita, joilla matkustajat leimasivat itse lippunsa.
Helsingin sisäisillä linjoilla otettiin käyttöön yhteistariffi 1.5.1971, kun Hejuli-sopimus astui voimaan. Siinä HKL otti täydellisen kokonaisvastuun Helsingin joukkoliikenteen suunnittelusta. Kaikissa liikennevälineissä Helsingin sisäisillä linjoilla alettiin käyttää yksinomaan HKL:n lippuja. Liikennelaitos keräsi kaikki lipputulot ja alkoi maksaa yksityisille kilometrikorvausta linjojen ajamisesta. Tästä lähtien yksityisliikennöitsijöille oli samantekevää, oliko busseissa matkustajia vai ei. Korvaus saatiin ajetusta liikenteestä.
Seutulippu saatiin käyttöön vuonna 1986. Se oli YTV:n lipputuote. Helsinki, Espoo, Kauniainen ja Vantaa muodostivat omat vyöhykkeensä. Uutta YTV: seututaksaa käytettiin kuntarajat ylittävillä seutumatkoilla. 
Suomen ensimmäisen malalattiaisen bussin tilasi Tammelundin Liikenne Oy. Se oli tyyppiä Mercedes-Benz O 405 N, kokomatala bussi 2-2-0-ovijärjestyksellä. Tammelundin Liikenne Oy liikennöi tuohon aikaan poikittaislinjaa 52 Vanhastakaupungista Munkkiniemeen. HKL:llä oltiin kuitenkin sitä mieltä, ettei invalideille sopivaa autoa pidä piilottaa keskustan ulkopuoliselle poikittaisreitille. Liikennelaitoksella katsottiin, että matalalattiabussista olisi eniten hyötyä linjalla 23 (V) Rautatientori – Kallio – Ruskeasuo – Invalidisäätiö. Niinpä liikennöintisopimuksia muutettiin siten, että Tammelundin Liikenne sai ajettavakseen yhden vuoron tuolta reitiltä.
Vuonna 2010 HKL:n suunnitteluyksikkö ja YTV:n liikenneosasto yhdistettiin Helsingin Seudun Liikenteeksi (HSL). 
Vuonna 2012 Sipoo liittyi HSL-kuntayhtymään.
Sipoo ja Tuusula liittyivät HSL-kuntayhtymään vuonna 2018.
Vuonna 2019 HSL otti käyttöön uuden lippujärjestelmän, joka perustuu vyöhykkeisiin A-D. A-vyöhykkeeseen kuuluu Helsingin kantakaupunki ja joitain läheisiä esikaupunkialueita. B-vyöhykkeellä sijaitsevat loput Helsingin alueet Östersundomia lukuun ottamatta ja joitain alueita Vantaalta ja Espoosta. Myös Kauniainen kuuluu tähän vyöhykkeeseen. C-vyöhykkeelle sijoittuivat loput alueet Vantaalta ja Espoosta sekä Östersundom. D-vyöhykkeeseen kuuluu Sipoo, Kerava, Tuusula, Kirkkonummi ja Siuntio.