tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
David Bitsindou

David Bitsindou (s. 26. maaliskuuta 1989 Villepinte, Ranska) on ranskalainen jalkapalloilija, joka edusti viimeksi Suomessa Veikkausliigassa pelaavaa PS Kemi Kingsiä kaudella 2016. Hän on pelipaikaltaan oikea laitapuolustaja tai keskuspuolustaja.
Bitsindou syntyi Pariisin esikaupunkialueella Villepintessä. Suurimman osan nuoruudestaan hän asui Fontenay-sous-Bois'ssa ja edusti paikallista US Fontenay-seuraa. Hän siirtyi 19-vuotiaana US Chantillyyn, joka pelasi kuudennella sarjatasolla. Yhden kauden jälkeen hän siirtyi kaksi sarjaporrasta ylempänä pelanneeseen ÉDS Montluçoniin. Edustettuaan Montluçonia kauden Bitsindou solmi sopimuksen bulgarialaisen kolmannen tason Levski Elin Pelinin kanssa. Ensimmäisen ammattilaissopimuksensa hän teki sarjatasoa ylempänä pelanneen FK Etărin kanssa. Hän pelasi kuitenkin vain kolme ottelua seurassa ja palasi takaisin Ranskaan US Fontenayn riveihin. Joukkueen riveissä Bitsindou saavutti Ranskan jalkapalloilun amatöörimestaruuden. Kesällä 2013 hän teki sopimuksen englantilaisen puoliammattilaisseura Southall FC:n kanssa, joka pelasi maansa 11. sarjatasolla. 
Hyvän syyskauden 2013 jälkeen Bitsindou teki sopimuksen Kakkosessa pelanneen PS Kemi Kingsin kanssa kaudeksi 2014. Bitsindou oli joukkueensa luottopelaajia ja oli nostamassa PS Kemiä Ykköseen kaudeksi 2015 ja edelleen kaudella 2015 Veikkausliigaan kaudeksi 2016, jossa hän pelasi kaikkiaan 29 Veikkausliigaottelua ja teki yhden maalin.,
Musudan

Musudan on Pohjois-Korean strateginen keskimatkan ohjus, joka perustuu venäläiseen R.27 Zyb -ohjukseen. Ohjusta näytettiin ensi kertaa lokakuun 2010 paraatissa ja sitä testattiin ensimmäisen kerran vuonna 2016. Musdan-ohuksia saattaa olla Iranillakin. Sukellusveneestä laukaistava KN-11-ohjus muistuttaa Musudania.
Yleistä.
Ohjus tunnetaan myös mm. nimillä "Mirim", "BM-25", "Taepodong X", "Nodong-B", "Rodong-B" jne. Ohjus on muunneltu, pidennetty venäläinen R-27 Zyb, joka tunnetaan lännessä myös nimellä SS-N-6 Serb.
Ohjus on liikuteltava ja käyttää nestemäistä polttoainetta. Ohjuksen kantomatka 2500-4000 km, taistelukärki painaa noin tonnin. tarkkuus CEP 1,3 km.
Merkitys ohjusohjelmassa.
Pohjois-Korea sai ohjuksen perustamiseen tarvittavat tiedot joskus välillä 1992-1998, kun Neuvostoliitto oli romahtanut. Ohjusta ei liene sijoiteltu, mutta sitä on käytetty luultavasti KN-08-ohjuksen kehittämisessä. Musudania muistutata läheiesti Pohjois-Koreansukellusveneestä laukaistava KN11-ohjus.
Pieni punatukkainen tyttö

Pieni punatukkainen tyttö ("The Little Red-Haired Girl") on hahmo Charles M. Schulzin sarjakuvassa "Tenavat". Hän on sarjan päähenkilön Jaska Jokusen kanssa samaa koulua käyvä ja samassa naapurustossa asuva tyttö, johon Jaska Jokunen on rakastunut. Ujoutensa vuoksi Jaska Jokunen ei koskaan uskalla mennä puhumaan hänelle, joten rakkaus jää katkeralla tavalla yksipuoliseksi.
Pientä punatukkaista tyttöä ei koskaan näytetä lukijalle. Ainoan poikkeuksen muodostaa 25. toukokuuta 1998 ilmestynyt strippi, jossa hänet nähdään viimeisessä ruudussa siluettina. Schulz ei halunnut näyttää hahmoa, jotta jokainen lukija voisi kuvitella tämän ulkonäön oman käsityksensä mukaan mahdollisimman kauniina. Myöskään pienen punatukkaisen tytön oikeaa nimeä tai hänen mahdollisia ajatuksiaan Jaska Jokusesta ei koskaan paljasteta.
Pieni punatukkainen tyttö mainittiin sarjassa ensi kerran 19. marraskuuta 1961 nimellä "That Little Girl with the Red Hair" (”tuo tyttö, jolla on punainen tukka”) ja lopullisella nimellään ensi kerran 12. marraskuuta 1963. Vuonna 1969 ilmestyneessä tarinassa hän muutti pois, minkä jälkeen hänestä jäi enää pelkkä muisto Jaska Jokusen mieleen. Tämä asetelma säilyi sarjassa johdonmukaisena vuoteen 1978, jolloin pieni punatukkainen tyttö alkoi taas selittämättömästi asua Jaska Jokusen naapurustossa.
Schulzin mukaan pienellä punatukkaisella tytöllä oli todellinen esikuva, Donna Mae Wold, o.s. Johnson (1929–2016), joka vuonna 1950 torjui Schulzin kosinnan ja meni naimisiin toisen miehen kanssa. Schulz vahvisti hänet hahmon esikuvaksi Rheta Grimsley Johnsonin vuonna 1989 kirjoittamassa auktorisoidussa elämäkerrassa. Toisaalta eräässä toisessa yhteydessä Schulz kertoi saaneensa innoituksen hahmoon kuunnellessaan Hank Williamsin laulua.
Eräissä "Tenavat"-animaatioissa pieni punatukkainen tyttö on nimetty ja näytetty katsojille. Televisioanimaatioissa "Jaska Jokusen ensisuudelma" (1977) ja "Hyvää uutta vuotta, Jaska Jokunen" (1985) hänen nimekseen mainitaan Heather. Schulz arveli hahmon näyttämisen animaatioissakin olleen luultavasti virhe. Schulzin kuoleman jälkeen tehdyssä "Tenavat-elokuvassa" (2015) hahmolle on annettu uusi ulkonäkö ja ensimmäistä kertaa myös ääni, mutta ei nimeä. Hahmon ääninäyttelijänä elokuvassa toimii Francesca Capaldi.
Jounin Kauppa

Jounin Kauppa on Kolarin Äkäslompolon kylässä sijaitseva K-Market-ketjuun kuuluva kauppa. 2 000 neliömetrin kokoinen K-Market on pinta-alaltaan Suomen suurin. 
Kaupan perusti vuonna 1950 Jouni Kaulanen talonsa alakertaan, jossa se toimi 1980-luvulle saakka. Hän toimi kauppiaana yli 40 vuoden ajan, jonka jälkeen hänen lapsensa ja tämän puoliso jatkoivat kaupan pitoa. Vuodesta 2008 vuoteen 2023 kauppiaana toimi hänen pojanpoikansa Sampo Kaulanen vaimonsa Minttu Kaulasen kanssa. Sampo Kaulanen keräsi kaupalle paljon näkyvyyttä aktiivisella markkinoinnilla sosiaalisessa mediassa.
Keväällä 2023 Kaulanen myi kaupan liiketoiminnan, rakennukset ja maa-alueet Keskolle. Uusina kauppiaina aloittivat 1. toukokuuta 2023 Linda ja Janne Vuollo.
Postmedia Network

Postmedia Network Canada Corp. on kanadalainen mediakonserni, jonka toiminta keskittyy sanomalehtien kustantamiseen, uutisten toimittamiseen ja digitaalisten palvelujen tuottamiseen. Kaksi kolmasosaa Postmedian osakkeista on tällä hetkellä yhdysvaltalaisen hedgerahasto Chatham Asset Managementin omistuksessa. Yhtiön pääkonttori sijaitsee Postmedia Placessa Bloor Streetillä Torontossa.
Se kustantaa yli 130 painettua ja digitaalista uutislehteä eri puolilla Kanadaa. Näihin kuuluvat muun muassa National Post, "Montreal Gazette", "Ottawa Citizen", "Edmonton Journal", "Calgary Herald" ja "Vancouver Sun", sekä entisen Sun Median englanninkieliset julkaisut, kuten Toronto Sun. Myös englanninkieliset verkkosivustot Canoe.com ja "Canada.com" kuuluvat yhtiöryppään hallintaan.
Yhtiön on katsottu tukevan oikeistolaisia poliitikkoja. Vuonna 2018 Postmedian toimitusjohtaja Andrew MacLeod totesi yhtiön julkaisujen toimituksellisen linjan "riittämättömän konservatiiviseksi." Tämä johti muutoksiin Postmedian lehtien linjoissa, jotta niistä tuli "luotettavammin konservatiivisia." Postmedian omistavalla Chatham Asset Managementilla on läheiset suhteet Yhdysvaltain republikaanipuolueeseen.
Historia.
Postmedia perustettiin vuonna 2010, jolloin National Postin toimitusjohtaja Paul Godfrey kokosi omistajaryhmän tekemään tarjouksen taloudellisissa vaikeuksissa olleen Canwest-viestintäkonsernin sanomalehtiketjusta. Godfrey sai taloudellista tukea yhdysvaltalaiselta pääomasijoitusyhtiöltä, manhattanilaiselta hedge-rahastolta GoldenTree Asset Managementilta, sekä IJNR Investment Trustilta, Nyppexiltä ja muilta sijoittajilta. Konserni sai päätökseen 1,1 miljardin dollarin kaupan Canwestiltä 13. heinäkuuta 2010.
6. lokakuuta 2014 Postmedian silloinen toimitusjohtaja Godfrey ilmoitti sopimuksesta ostaa Quebecorilta Sun Median englanninkieliset toiminnot. Osto sai viranomaishyväksynnän liittovaltion kilpailuvirastolta 25. maaliskuuta 2015.
27. marraskuuta 2017 Postmedia ja Torstar ilmoittivat kaupasta, jossa Postmedia myi seitsemän päivälehteä, kahdeksan paikallislehteä sekä Toronton ja Vancouverin "24 Hours" -lehdet Torstarille vastineeksi 22 paikallislehdestä sekä Metron Ottawan ja Winnipegin versioista. "Exeter Times-Advocatea", "St. Catharines Standardia", "Niagara Falls Reviewia", "Peterborough Examineria" ja "Welland Tribunea" lukuun ottamatta kaikki hankitut sanomalehdet lakkautettiin.
Koronaviruspandemian aikana Postmedia irtisanoi noin 80 työntekijää ja sulki pysyvästi 15 paikallislehteä. Vaikka yhtiö sai valtiolta taloudellista tukea, se väitti ettei tuella pystytty kompensoimaan pandemiasta aiheutuvaa tulojen laskua.
Vuonna 2023 Postmedia ja Torstarin pääomistaja Nordstar Capital LP kävivät neuvotteluja mahdollisesta fuusioitumisesta, mutta ne päättyivät tuloksettomina.
Mnemosyne (anime)

Mnemosyne: Mnemosyne no Musumetachi (), tunnetaan myös nimellä RIN ~Daughters of Mnemosyne~ on japanilainen kuusiosainen animesarja, jonka loivat Xebec ja Genco. Animaation lisäksi siitä on julkaistu myös romaani ja mangasarja.
"Mnemosyne no Musumetachi 2008" () niminen miniromaani julkaistiin 1. huhtikuuta 2009. Sen tarinoita julkaistiin japanilaisen "Charano!"-animelehden sisällä vuoden 2008 aikana.
Miss Blackin kirjoittama mangasarja julkaistiin vuoden 2008 aikana Kill Time Communicationin "Comic Valkyrie"-lehden mukana. 
Juoni.
Tarina sijoittuu Tokioon, jossa kuolematon yksityisetsivä "Rin Asougi" ("麻生祇 燐 Asōgi Rin") ratkoo ystävänsä "Mimin" ("ミミ") kanssa muiden ongelmia eri vuosikymmenillä.
Kuvasiskot

Kuvasiskot on Margit Ekmanin ja Eila Marjalan perustama valokuvausstudio. He kuvasivat paljon julkisuuden henkilöitä, esimerkiksi poliitikkoja ja taiteilijoita mutta myös tavallisten ihmisten perhemuotokuvia ja ylioppilaskuvia. Studio oli värimuotokuvauksen uranuurtaja ja myös kansainvälisesti tunnettu.
Studion historia alkoi Lahdesta 1946 ja jatkui Helsingissä. Marjalan kuoltua 1983 Ekman jatkoi studion toimintaa vuoteen 1994.
Studion kuvakokoelma on Museoviraston hallussa, ja kuuluu sen pelastushankkeeseen. Kokoelmaan kuuluu 250 000 kuvaa, negatiiveja, dioja ja vedoksia. Studion kuvia on museoviraston verkkopalvelussa Kuvakokoelmat.fi sekä Finna-sivustolla.
Richard Jefferson

Richard Allen Jefferson (s. 21. kesäkuuta 1980 Los Angeles, Kalifornia) on yhdysvaltalainen koripalloilija. NBA:ssa vuodesta 2001 pelannut Jefferson voitti sarjan mestaruuden Cleveland Cavaliersin joukkueessa vuonna 2016. Yhdysvaltain maajoukkueessa hän voitti olympiapronssia Ateenassa 2004 ja Amerikan mestaruuden Puerto Ricossa 2003. Hän lopetti uransa vuonna 2018.
Ura.
Houston Rockets varasi Jeffersonin NBA:han 13. vuorolla . Hän edusti vuodet 2001–2008 New Jersey Netsiä, minkä jälkeen hän edusti muun muassa San Antonio Spursia. Tulokaskaudellaan Jefferson valittiin . Vuonna 2003 hän osallistui un. Kaudella 2015–2016 Jefferson edusti Cleveland Cavaliersia, jossa hän voitti sarjan mestaruuden. Jefferson suunnitteli päättävänsä kilpauransa mestaruuteen mutta pyörsi päätöksensä Clevelandin-mestaruusjuhlassa ja teki Cavaliersin kanssa kaksivuotisen ja viiden miljoonan dollarin arvoisen jatkosopimuksen. Lokakuussa 2017 Jefferson siirtyi Denver Nuggetsiin, jossa hän pelasi uransa viimeisen kauden.
Yhdysvaltain maajoukkueessa Jefferson saavutti olympiapronssia Ateenassa 2004 ja Amerikan mestaruuden Puerto Ricossa 2003.
Team Picnic PostNL

Team Picnic PostNL (UCI-tallikoodi: DSM) on alankomaalainen maantiepyöräilyn ammattilaistalli, joka osallistuu korkeimpaan UCI World Tour -kilpailusarjaan. Talli aloitti toimintansa vuonna 2003 nimellä Shimano Racing Team. Sittemmin pääsponsoreina ovat olleet Argos North Sea Group, Giant ja lomamatkoja järjestävä Sunweb. Vuodesta 2021 joukkueen pääsponsori oli kestäviä elämäntapoja mm. ravinto- ja terveysaloilla tarjoava alankomaalainen Dutch State Mines. Vuodesta 2025 alkaen pääsponsorina on päivittäistavaroita automatisoiduista varastoista sähköajoneuvoilla toimittava Team Picnic PostNL.
Joukkueen kokoonpano.
2025.
Lähde: UCI
Suomalainen Seura

Suomalainen Seura () oli vuonna 1869 Helsingissä perustettu suomenmielinen yhdistys, jonka tehtävänä oli edistää suomenkielistä kulttuuria. Sen perustajajäseniä olivat muun muassa Yrjö Sakari Yrjö-Koskinen ja Kaarlo Bergbom. Ajatus Suomalaisen Seuran perustamisesta tuli toukokuussa 1869 kantaesitetyn Aleksis Kiven näytelmän "Lea" saavuttamasta suosiosta. Bergbomin johtaman seurueen esittämä näytelmä osoitti kulttuuriväelle, että myös suomenkielisen teatterin tekeminen oli mahdollista.
Historia.
Suomalaisen Seuran edeltäjinä voidaan pitää F. W. Rothstenin vuonna 1862 perustamaa Suomen Ystäväin Liittoa, jonka piirissä Oskar Gröneqvist oli aloittanut näyttämöharrastuksen kaksi vuotta myöhemmin, sekä Emil Nervanderin syksyllä 1864 perustamaa Arkadia-seuran suomenkielistä osastoa. 15. lokakuuta 1869 perustetun uuden yhdistyksen tehtäviksi otettiin suomenkielisen taide-elämän edistäminen sekä suomenkielisten kulttuuritilaisuuksien järjestäminen. Perustavassa kokouksessa oli läsnä 60 enimmäkseen yliopistopiireissä vaikuttanutta miestä ja naista. Mukana olivat Yrjö-Koskisen ja Bergbomin lisäksi muun muassa yhdistyksen viralliset syntysanat lausunut Lorenz Nikolai Achté sekä taloudenhoitajaksi valittu Viktor Löfgren.
Seuran toiminta jakaantui draamalliseen, kirjalliseen ja soitannolliseen osastoon. Kuvataiteita ei otettu mukaan, koska Suomen Taideyhdistyksen edeltäjä Konstnärsgillet eli Taitoniekkain yhtiö oli perustettu jo vuonna 1846. Suomalainen Seura organisoitiin aktiivi- ja kannattajajäseniin, joista aktiivijäseniin kuuluivat itse taiteita harjoittavat henkilöt. Suomenkielisyys ei ollut jäsenvaatimuksena, mutta kaikki seuran piirissä harjoitettu taide tehtiin kuitenkin suomeksi. 
Suomalaisen Seuran osastoista merkittävin oli Bergbomin johtama draamallinen osasto, josta myöhemmin vuonna 1872 muodostui nykyisen Kansallisteatterin edeltäjä Suomalainen Teatteri. Yhdistys kantaesitti vielä huhtikuussa 1872 Helsingin Arkadia-teatterissa Kiven näytelmän "Margaareta", jonka jälkeen Suomalainen Teatteri perustettiin toukokuussa Yrjö-Koskisen johtamassa kokouksessa.
Sergio Caprari

Sergio Caprari (12. heinäkuuta 1932 Civita Castellana – 12. lokakuuta 2015 Faleria) oli italialainen nyrkkeilijä ja olympiamitalisti.
Caprari saavutti sarjan 57 kg olympiahopeaa Helsingissä 1952. Hän voitti turnauksessa muun muassa suomalaisen Pentti Niinivuoren ja puolalaisen Leszek Drogoszin.
Caprari kuoli Faleriassa 83-vuotiaana 12. lokakuuta 2015.
Kirkkokatu (Oulu)

Kirkkokatu on katu Oulun kaupungin keskustan ruutukaava-alueella. Katu alkaa Myllytullin koulun ja Åströminpuiston luota, jatkuu Pokkisen ja Vanhatullin kaupunginosien läpi sekä Hollihaan ja Leverin kaupunginosien rajaa pitkin ja päättyy Tarkka-ampujankadulle Heinäpäähän.
Kirkkokatu on Isokadun ohella Oulun keskustan tärkeimpiä kauppakatuja. Pakkahuoneenkadun ja Albertinkadun välinen osuus on osa kävelykatu Rotuaaria. Aikaisemmin kävelykatuosuus päättyi Saaristonkadulle. 
Kirkkokadun varrella sijaitsevat myös Oulun tuomiokirkko ja Oulun kaupungintalo sekä Franzénin, Snellmanin, Mannerheimin, Heinätorin ja Kyösti Kallion puistot.
Noah Hawley

Noah Hawley on yhdysvaltalainen tuottaja, käsikirjoittaja ja kirjailija. Hänet tunnetaan parhaiten luomastaan televisiosarjasta "Fargo". Hawley oli tuottajana ja käsikirjoittajana sarjassa "Bones" ja loi myös sarjat "The Unusuals", "My Generation" ja "Legion". Hawley on julkaissut myös neljä romaania. Hawley käsikirjoitti vuonna 2025 julkaistun sarjan "" ja toimi sarjan showrunnerina.
Eteenpäin (Yhdysvallat)

Eteenpäin oli vuosina 1921–1950 ilmestynyt amerikansuomalainen kommunistinen sanomalehti. Sen syntyvaiheet liittyvät Amerikan Suomalaisen Sosialistijärjestön hajoamiseen 1920-luvun alussa. Järjestön itäisen piirin lehti "Raivaaja" jäi sosialistien käsiin, jolloin itärannikon kommunistit päättivät perustaa itselleen uuden äänenkannattajan.
Historia.
"Eteenpäin" ilmestyi aluksi New Yorkissa, vuodesta 1922 lähtien Massachusettsin Worcesterissa, vuodesta 1931 jälleen New Yorkissa ja sen jälkeen New Yorkin osavaltion Yonkersissa. Sen kustantajana toimi ensin Bothnia Press Inc. -niminen yritys, vuodesta 1922 lähtien Eteenpäin Co-operative Society ja vuodesta 1931 American Finnish Publishers, Inc. Ensimmäisenä päätoimittajana työskenteli Elis Sulkanen, aputoimittajina Onni Saari, Väinö Wessman, Anna Leppänen ja Toivo Rantanen sekä liikkeenhoitajana Walter Nurminen ja hänen apulaisenaan Hugo Paasikivi. Vuosina 1922–1928 liikkeenhoitajana toimi William Marttila. Sulkasen jouduttua eroamaan keväällä 1925 päätoimittajana toimi lyhyen aikaa John Wiita ja hänen jälkeensä Taavi (Tatu) Heino. Myöhemmin päätoimittajana työskentelivät Matti Wiitala, Richard Pesola ja Knut Einar Heikkinen. Lehden toimituskuntaan kuuluivat eri aikoina Victor Berg, Aaro Hyrske, William Lahtinen, Aarne Halonen, Leo Mattson, Hjalmar Sankari, Carl Päiviö, Toivo Vuorela, Väinö Pelto, U. Mäki, William Janhonen, Aarre Linnala, Fanny Pesonen, Kalle Rissanen, Onni Kaartinen, Rudy Kaartinen, Helen Kruth, A. N. Koskela ja Helmi Mattson. Liikkeenhoitajina työskentelivät myös Bernhard Wirkkula, Fahle Burman, Aarne Mynttinen, Hugo Paasikivi, K. E. Heikkinen, Oscar Luttio, Toivo Wuorela ja Richard Björkbacka.
Viidesti tai kuudesti viikossa ilmestynyt "Eteenpäin" oli yleensä kuudesta kahdeksaansivuinen. Sen levikki kohosi vuoteen 1930 mennessä lähes 10 000 kappaleeseen. Lehden vaiheita ja sisältöä leimasivat 1930-luvun alkuun saakka amerikansuomalaisten kommunistien sisäiset ristiriidat. Sen jatkuva kiistakumppani oli saman levikkialueen lukijoita tavoitellut "Raivaaja". Vuonna 1924 lehteä vastaan nostettiin kunnianloukkausjuttu, joka tuli maksamaan sille yhteensä yli 30 000 dollaria. Talvisodan aikana "Eteenpäin" tuki voimakkaasti Neuvostoliiton tavoitteita Suomessa. Päätoimittaja K. E. Heikkinen pidätettiin toista maailmansotaa seuranneissa kommunistivainoissa marraskuussa 1949 ja vietiin Ellis Islandille maasta karkottamista varten.
Lehden kustannusyhtiö julkaisi myös muita suomenkielisiä julkaisuja kuten teoreettista aikakauslehteä "Viesti", naistenlehteä "Työläisnainen" sekä vuosijulkaisuja "Punainen Kalenteri", "Vappu" ja "Työmiehen Joulu". Vuonna 1950 "Eteenpäin" yhdistettiin Wisconsinin Superiorissa julkaistuun "Työmies"-lehteen. Niiden tilalle perustettiin Superiorissa vuoteen 1998 saakka ilmestynyt "Työmies–Eteenpäin".
Henk Fraser

Henk Fraser (s. 7. heinäkuuta 1966) on alankomaalainen jalkapallovalmentaja ja entinen keskuspuolustaja. Kesästä 2023 lähtien hän on toiminut RKC Waalwijkin päävalmentajana.
Ura pelaajana.
Surinamen siirtomaassa syntynyt Fraser aloitti pelaajauransa mantereella Sparta Rotterdamin joukkueessa vuonna 1984. Ura lähti nousuun miehen siirryttyä FC Utrechtiin vuonna 1986. Hän edusti seuraa kaksi kautta, samoin Rodaa kunnes siirtyi suurseura Feyenoordiin vuonna 1990. Topparina pelannut Fraser edusti Feyenoordia yhdeksän vuotta ja pelasi yli 100 ottelua seuran paidassa. Hän voitti seuran paidassa kaksi liigamestaruutta ja neljä Alankomaiden cupia. Peliaikaa Feyenoordissa tuli alkuun mukavasti, mutta uransa viimeisinä kausina 1995–1999 Fraser pelasi 15 ottelua. 
Maajoukkuetasolla Fraser pelasi Alankomaiden paidassa kuusi maaottelua. 
Ura valmentajana.
Pelaajauransa jälkeen Fraser jatkoi Feyenoordin organisaatiossa juniorivalmentajana. Vuonna 2007 hän siirtyi ADO Den Haagin organisaatioon Wiljan Vloetin apuvalmentajaksi. Hän lähti seurasta kesällä 2009. Kaudella 2010/11 Fraser toimi PSV Eindhovenissa juniorivalmentajana, kunnes palasi takaisin ADO Den Haagiin apuvalmentajaksi. Apuvalmentajan tehtäviensä ohella hän toimi myös Alankomaiden U21-maajoukkueen apuvalmentajana ja ADO:n juniorivalmentajana. 
Helmikuussa 2014 Fraser nousi ADO Den Haagin päävalmentajaksi Maurice Steijnin saatua potkut. Maaliskuussa seura jatkoi hänen sopimustaan. Fraserin johdolla ADO sijoittui kauden päätteeksi yhdeksänneksi. Hänen ensimmäinen täysi kautensa päävalmentajana ei sujunut odotetusti ja ADO oli liigassa vasta sijalla 13. Kaudella 2015/16 Fraser johdatti ADOn Eredivisiessä sijalle 11. Kauden jälkeen hän jätti seuran ja siirtyi SBV Vitessen peräsimeen. Fraserin johdolla Vitesse jatkoi hyviä esityksiään Eredivisiessä ja kausi päättyi viidenteen sijaan. Alankomaiden cupissa Fraser luotsasi joukkueen loppuotteluun, jossa AZ Alkmaar kaatui maalein 2–0 ja Vitesse voitti seurahistoriansa ensimmäisen cup-mestaruuden.
Maaliskuussa 2018 Vitesse kertoi, että venäläinen Leonid Slutski korvaa Fraserin kauden jälkeen. Pian tämän jälkeen Fraserin sopimus Sparta Rotterdamin kanssa vahvistettiin. Sopimusuutisen jälkeen Vitesse vapautti Fraserin tehtävistään huhtikuun alussa. Fraser luotsasi Spartan parhaimmillaan Eredivisien kahdeksanneksi kaudella 2020/21. Hän erosi tehtävistään huhtikuussa 2022, kun Spartan seurajohto oli ilmoittanut aikeistaan erottaa hänen apuvalmentajansa Aleksandar Rankovićin. 
Fraser toimi Sparta-pestinsä rinnalla Louis van Gaalin apuvalmentajana Alankomaiden maajoukkueessa heinäkuusta 2021 lähtien. Hän jätti apuvalmentajan tehtävänsä toukokuussa 2022 tehtyään päävalmentajasopimuksen FC Utrechtin kanssa. Fraserin pesti Utrechtissa päättyi joulukuun puolivälissä 2022, kun hän jätti tehtävänsä harjoitusleirillä sattuneen välikohtauksen vuoksi. Fraserin kerrottiin tarttuneen Amin Younesia kurkusta.
Fraser palasi kesällä 2023 valmennustehtäviin tehtyään kaksivuotisen sopimuksen Eredivisie-seura RKC Waalwijkin kanssa.
Seppo Näätänen

Seppo Uolevi Näätänen (1920 Vaasa – 30. heinäkuuta 1964) oli suomalainen taidemaalari. Hän on maalannut Tohmajärvellä Värtsilän kirkossa olevan alttaritaulun "Passio" (1953).
Näätäsen puoliso oli taidemaalari Elga Sesemann.
Ruona (yritys)

Ruona Oy oli suomalainen Raahessa vuosina 1918–1952 toiminut metallialan yritys, jolla oli konepaja, valimo ja laivatelakka. Yhtiön perustaja oli teknikko ja liikemies Juhan Wilhelm Järvinen. Ruona Oy toimi aluksi levy- ja korjauspajana ja se valmisti 1920-luvulla erilaisia peltituotteita (muun muassa maidonkuljetusastioita, työntökärryjä ja puutarha- sekä öljykannuja). Vuonna 1920 Ruona Oy rakensi oman telakan, jossa oli tilaa 10 laivalle ja myöhemmin yhtiö aloitti hinaajien höyrykattiloiden, varppausveneiden, säiliöiden ja erilaisten nosto- ja kuljetuslaitteiden valmistuksen.
Kun yhtiön johtajaksi tuli vuonna 1936 diplomi-insinööri Emil. G. Oesch (1884–1952) , Ruona Oy alkoi siirtyä raskaan teollisuuden ja laivanrakennuksen piiriin. Yhtiön tuotantolaitoksia laajennettiin niin, että vuonna 1938 valmistui koneistamo ja viilaamo, vuonna 1939 levyosaston laajennus, vuonna 1942 rauta- ja teräsvalimo sekä paja ja vuonna 1946 nostotelakka. Valtaosan Ruona Oy:n tuotannosta muodostivat sotavuosina puolustusvoimien tilaukset ja sotien jälkeen 1940-luvun lopulla taas sotakorvaustoimitukset. Tuotannon arvo oli vuonna 1947 noin 200 miljoonaa markkaa ja henkilökuntaa oli noin 700. Vuonna 1945 aloitti toimintansa myös Ruonan oma ammattikoulu.
Ruona Oy:n toiminta päättyi konkurssiin vuonna 1952 Oeschin kuoltua lokakuussa 1952. Ruona Oy:n konkurssi oli aikanaan Suomen suurin; alihankkijat mukaan luettuna noin 1 000 henkilöä menetti työpaikkansa Raahen seudulla. Yhtiön toimintaa jatkamaan perustettiin 1953 Raahe Oy. Uuden yhtiön pääomistaja oli Heikki H. Herlin. Raahe Oy jatkoi Ruona Oy:n teräsvalimon toimintaa Raahessa. 1970-luvulle tultaessa Raahe Oy:n omistus siirtyi kokonaan Herlinien Kone Osakeyhtiölle. Teräsvalimoa laajennettiin 1970-luvulla muun muassa pientavaran kaavaus- ja valulinjalla sekä uudella malliverstaalla. Tehtaalle perustettiin myös pyöräosasto, joka valmisti lähinnä pyöriä Kone Oy:n tuottamia satamanostureita varten. Raahe Oy:n konepaja ja valimo fuusioitiin Kone Oy:n nosto- ja siirtolaiteryhmään vuonna 1979. Vuonna 1983 toteutettu suomalaisten teräsvalimoiden toimialarationalisointi johti siihen, että Kone Oy keskittyi pieniin ja keskisuuriin teräsvaluihin. 
Vuonna 1987 Kone Oy myi Raahen konepajatoimintansa raahelaiselle Miilukangas Oy:lle. Teräsvalimo myytiin 1995 viidelle Koneen palveluksessa olleelle henkilölle ja sen toiminta jatkui aluksi "Raahen Teräsvalimo Oy":n nimellä ja sitten "Keycast Oy":n nimellä, kun vuonna 1999 tehty yrityskauppa synnytti pohjoismaisen teräsvaluihin keskittyneen konsernin. Raahelainen Miilukangas Oy osti Keycast-konsernin Raahen teräsvalimon liiketoiminnan vuonna 2013 ja valimo toimii nykyisin "Miilucast Oy":n nimellä.
Azaz

Azaz (, ) on kaupunki Syyrian pohjoisrajan tuntumassa Aleppon maakunnassa. Kaupunki on Azazin piirikunnan keskus. Vuoden 2004 väestönlaskennassa kaupunkiin kirjattiin 31 623 ja koko piirikuntaan 251 769 asukasta.
Syyrian pääkaupunki Damaskos sijaitsee linnuntietä noin 350 kilometriä ja maakuntakeskus Aleppo noin 45 kilometriä etelään. Turkin raja on vain kahdeksan kilometrin päässä pohjoisessa. Turkin puolella Azizin piirikunnan rajanaapuri on Kilisin maakunta.
Syyrian sisällissodan aikana suuri osa seudun asukkaista pakeni turvaan esimerkiksi Turkkiin, jonne perustettiin pakolaisleirejä. Keväällä ja kesällä 2012 Vapaan Syyrian armeijan (FSA) ja Turkin hallituksen joukkojen välillä käytiin raskaita taisteluja kaupungissa. Heinäkuussa FSA onnistui saamaan kaupungin haltuunsa. Syyrian armeijan vuoden 2012 taistelujen aikana ja seuraavana talvena tekemissä jatkopommituksissa ja ilmaiskuissa menehtyi runsaasti siviilejä. Alkukesällä 2015 Isis keskitti joukkojaan kaupungin läheisyyteen ja pyrki saamaan strategisesti tärkeää, Turkkiin johtavaa maantieyhteyttä haltuunsa. Elokuussa 2015 raportoitiin Turkissa koulutettujen turkmeenitaistelijoiden saapumisesta seudulle.
Alphabet

Alphabet on vuonna 2015 perustettu konglomeraatti (monialakonserni), joka hallinnoi Googlea ja muita aikaisemmin Googlen alaisuudessa toimineita yrityksiä. Alphabetin perustivat Googlen perustajat Larry Page ja Sergei Brin, ja sen päämaja sijaitsee Kaliforniassa. Yrityksen alaisuudessa toimivat Jigsaw-ajatushautomo, bioteknologiayhtiöt Verily ja Calico sekä älykotijärjestelmiin keskittyvä Nest Labs.
Yrityksen liikevaihto oli vuonna 2016 noin 89 miljardia dollaria eli 79 miljardia euroa, ja sillä oli samana vuonna 72 000 kokoaikaista työntekijää.
Alphabetin toimitusjohtajaksi siirtyneen Pagen tilalle Googlen johtoon nimitettiin Sundar Pichai. Googlen osakkeet siirrettiin Alphabetin alaisuuteen ja ne käyttävät lyhenteitä "GOOG" ja "GOOGL" eri pörsseissä.
Alphabetin perustamisen pontimena oli muun muassa, se että Google oli kasvanut pelkästä internethakukoneesta muille osa-alueelle, kuten tuotekehitysyksikkö "X Labsin" (aiemmin "Google X") kehittämiin itseohjautuviin autoihin ja "Capital &amp; Venturesin" kasvuyrityssijoituksiin.
2. helmikuuta 2016 Alphabet nousi osakkeiden yhteenlasketun pörssiarvon perusteella joksikin aikaa maailman arvokkaimmaksi yhtiöksi, kun sen markkina-arvo oli 543 miljardia Yhdysvaltain dollaria. Ennen sitä ykkössijaa piti hallussaan Apple. Talousjulkaisu Forbesin maailman suurimpien julkisesti noteerattujen yritysten Forbes Global 2000 -listalla, joka on muodostettu neljän osatekijän pohjalta toukokuussa 2016, Alphabet oli sijalla 27. ollen samalla Yhdysvaltain 12. suurin pörssiyritys Microsoftin jälkeen. Tällä listalla Apple arvioitiin Yhdysvaltain 4. (ja maailman 8.) suurimmaksi yritykseksi. Tässä vaiheessa myös Applen pörssiarvo oli jälleen Alphabetiä korkeampi.
Vuoden 2019 joulukuussa Larry Page vetäytyi pois Alphabetin toimitusjohtajan paikalta. Vapautuneelle toimitusjohtajan paikalle siirtyi Googlella työskentelevä Sundar Pichain.
Tammikuussa 2020 Alphabetista tuli neljäs yhdysvaltalainen yritys, jonka markkina-arvo on ylittänyt biljoonan dollarin rajan.
Syyteneuvottelu

Syyteneuvottelu on menettely, jossa periaatteena on, että tunnustus lieventää rangaistusta, jos syyttäjä ja syytetty pääsevät ennen oikeudenkäyntiä yksimielisyyteen tuomiosta.
Eri maissa syyteneuvottelulla tarkoitetaan vaihtelevanmuotoisia lievennyksiä rikosvastuuseen.
Suomessa.
Syyteneuvottelu otettiin Suomessa käyttöön vuoden 2015 alusta. Menettelyllä halutaan tehostaa varsinkin hankalien talousrikosten käsittelyä.
Milan Janša

Milan Janša (s. 26. syyskuuta 1965 Jesenice) on slovenialainen soudun olympia- ja MM-mitalisti, joka aktiiviurallaan edusti myös Jugoslaviaa. Hän on pituudeltaan 190 cm. Hän edusti Bled VK -seuraa.
Janša saavutti Jugoslavian edustajana nuorten MM-hopeaa perämiehettömässä kaksikossa 1983. Aikuisten MM-kilpailuissa hän sijoittui perämiehettömässä nelosessa kahdeksanneksi 1985, kymmenenneksi 1986 ja yhdeksänneksi 1987. Soulin olympialaisissa 1988 hän oli perämiehellisessä kaksikossa kahdeksas. Hän saavutti Robert Krašovecin kanssa MM-pronssia perämiehellisessä kaksikossa Bledissä 1989 ja Tasmaniassa 1990. Hän oli samassa veneluokassa kuudes MM-kilpailuissa 1991.
Janša kuului Janez Klemenčičin, Sašo Mirjaničin ja Sadik Mujkičin kanssa Slovenian perämiehettömään neloseen, joka saavutti olympiapronssia Barcelonassa 1992. MM-kilpailuissa hän sijoittui perämiehellisessä kaksikossa seitsemänneksi 1993 sekä perämiehettömässä nelosessa neljänneksi 1994 ja kahdeksanneksi 1995.
Janša sijoittui perämiehettömässä nelosessa neljänneksi Atlantan olympialaisissa 1996, MM-kilpailuissa 1997 ja Sydneyn olympialaisissa 2000. Hän voitti samassa veneluokassa 2001 maailmancupin kilpailun Sevillassa ja sai pronssia Luzernin MM-kilpailuissa sekä oli neljäs MM-kilpailuissa 2002.
Robert Krašovec

Robert Krašovec (s. 4. huhtikuuta 1965) on slovenialainen soudun MM-mitalisti, joka aktiiviurallaan edusti Jugoslaviaa ja Bled VK -seuraa.
Krašovec saavutti nuorten MM-kilpailuissa pronssia perämiehettömässä nelosessa 1981 ja hopeaa perämiehettömässä kaksikossa 1983. Aikuisten MM-kilpailuissa hän sijoittui perämiehettömässä nelosessa kahdeksanneksi 1985, kymmenenneksi 1986 ja yhdeksänneksi 1987. Hän saavutti Milan Janšan kanssa MM-pronssia perämiehellisessä kaksikossa Bledissä 1989 ja Tasmaniassa 1990..
Sašo Mirjanič

Sašo Mirjanič (27. tammikuuta 1968 Koper – 25. syyskuuta 1994) oli slovenialainen soudun olympiamitalisti. Hän edusti aktiiviurallaan myös Jugoslaviaa. Hän oli pituudeltaan 187 cm. Hän edusti Bled VK -seuraa.
Mirjanič voitti Sadik Mujkičin kanssa Jugoslavialle nuorten maailmanmestaruuden perämiehettömässä kaksikossa 1986. Hän oli Soulin olympialaisissa 1988 perämiehellisessä kaksikossa kahdeksas. Hän sijoittui aikuisten MM-kilpailuissa perämiehellisessä nelosessa seitsemänneksi Bledissä 1989 ja viidenneksi Tasmaniassa 1990.
Mirjanič kuului Milan Janšan, Janez Klemenčičin ja Sadik Mujkičin kanssa Slovenian perämiehettömään neloseen, joka saavutti olympiapronssia Barcelonassa 1992. Hän oli samassa veneluokassa neljäs Indianapolisin MM-kilpailuissa 1994.
Mirjanič kuoli liikenneonnettomuudessa 25. syyskuuta 1994.
Toy Story 4

Toy Story 4 on vuonna 2019 ensi-iltansa saanut animaatioelokuva. Sen aiempi ensi-ilta oli määrä olla vuonna 2017, mutta "Autot 3:n" ja "Ihmeperhe 2:n" julkaisujen sekä tuotannollisten aikataulutusten takia elokuvan ensi-iltaa siirrettiin kahteen otteeseen. Elokuvan on ohjannut Josh Cooley.
Ääninäyttelijät.
Elokuvan ääninäyttelijät:
Suomenkielisen dialogin on ohjannut Petri Hanttu ja suomenkieliset laulut on ohjannut Markus Bäckman. Dialogin ja uudet laulut on kääntänyt Marko Hartama. Laulun "On sulla ystävä", alun perin elokuvasta "Toy Story - leluelämää", on kääntänyt Pekka Lehtosaari.
Suomenkieliset laulut ovat tehneet Pepe Ahlqvist, Pekka Kuorikoski ja Matti Holi.
Arvosteluja.
"The New York Timesin" mukaan animaatio on hyvää, vitsit viihdyttäviä ja tarina makea, mutta myös melankolinen. Elokuva on kuten Pixarilta odotetaan, ei enempää eikä vähempää.
Viktor Skrypnyk

Viktor Anatolijovytš Skrypnyk (, s. 19. marraskuuta 1969 Novomoskovsk, Ukrainan SNT, Neuvostoliitto) on ukrainalainen jalkapallovalmentaja ja entinen jalkapalloilija. Kesäkuusta 2019 lähtien hän on valmentanut ukrainalaista Zorja Luhanskia.
Ura pelaajana.
Skrypnyk aloitti jalkapallouransa FK Dnipro Dnipropetrovskin organisaatiossa, jossa hän pelasi jo juniori-ikäisenä. Skrypnyk pelasi kuitenkin seurassa korkeimmillaan vain reservijoukkueen otteluita ja kesken kauden 1989 hän siirtyi FK Metalurh Zaporižžjaan, jossa pelasi viiden vuoden ajan. Dniproon Skrypnyk palasi vuonna 1994 ja kahden kauden jälkeen hän suuntasi SV Werder Bremeniin. Saksalaisseurassa Skrypnyk juhli kahta Saksan cupin voittoa sekä Bundesliigan mestaruutta uransa viimeisellä kaudella 2003–2004.
Maajoukkuetasolla Skrypnyk edusti Ukrainaa 24 A-maaottelussa.
Ura valmentajana.
Pelaajauransa jälkeen Skrypnyk jatkoi SV Werder Bremenin palveluksessa juniorivalmentajana. Hän valmensi eri ikäluokkien joukkueita sekä kolmosjoukkuetta vuosina 2004–2013. Kesällä 2013 hän nousi reservijoukkueen päävalmentajaksi.
Lokakuussa 2014 Skrypnykistä tuli Werder Bremenin edustusjoukkueen päävalmentaja Robin Duttin saatua potkut. Marraskuussa 2014 seura teki hänen kanssaan vuoteen 2017 ulottuvan sopimuksen. Skrypnykin johdolla Werder sijoittui Bundesliigassa kaudella 2014–2015 sijalle 10. Ukrainalainen jatkoi seuran peräsimessä myös kaudella 2015–2016, mutta menestys jäi vaisuksi. Bundesliigassa Werder jäi sijalle 13. Lopulta Skrypnykin pesti päättyi potkuihin syyskuun puolivälissä 2016 kehnosti alkaneen kauden vuoksi.
Heinäkuussa 2018 Skrypnykistä tuli latvialaisen Riga FC:n päävalmentaja. Hän luotsasi seuran historian ensimmäiseen Latvian liigan mestaruuteen kauden 2018 päätteeksi. Riga voitti myös Latvian cupin mestaruuden. Hänet valittiin vuoden valmentajaksi Latviassa. Helmikuussa 2019 kerrottiin, että Skrypnyk on yllättäen jättänyt seuran. 
Kesäkuussa 2019 Skrypnykistä tuli ukrainalaisen Zorja Luhanskin päävalmentaja.
Space Quest II

Space Quest II: Chapter II – Vohaul's Revenge (lyhyemmin Space Quest II: Vohaul's Revenge) on Sierra On-Linen julkaisema seikkailupeli, joka on julkaistu 14. marraskuuta 1987. Se on jatko-osa pelille "Space Quest I: The Sarien Encounter".
Juoni.
Alkuperäisen pelin mukana tulee sarjakuvalehtinen jossa kerrotaan ensimmäisen pelin tapahtumista kuinka Roger Wilcosta tuli planeetta Xenonin sankari. Pelaaja saa myös tietoa ensimmäisen sarjan roistosta, Sludge Vohaulista, joka oli Sarienien hyökkäyksen takana avaruusalus Arcadalle.
Sankaristatuksestaan huolimatta Roger Wilco siirretään planeetta Xenonia kiertävälle avaruusasema Orbital Station 4:lle ja hänet ylennetään aseman pääsiivoojaksi. Avaruusasemalla Roger on vain lyhyen aikaa, kun hänet isketään tajuttomaksi noustuaan avaruusalukseen ja kaapataan Sludge Vohaulin kätyreiden toimesta.
Kun Rogeria kuljetetaan planeetta Labionin kaivoksille rangaistukseksi Sludgen alkuperäisten suunnitelmien estämisestä, keskeytyy matkanteko ilma-aluksella ja alus putoaa viidakkoon. Roger onnistuu pakenemaan ja selviydyttään Labionin viidakon vaaroista, saapuu hän Sludgen asteroiditukikohtaan. Hänen täytyy yksin estää Vohaulin julma juoni joka tähtää älyllisen elämän lopettamiseen planeetta Xenonilla miljoonilla kloonatuilla vakuutusasiamiehillä.
Pelin lopussa, Vohaulin asteroiditukikohta räjäytetään ja Roger pakenee pelastuskapselilla avaruuteen. Aluksessa hän asettuu nukkumaan kryokammioon horrostilaan, joka on alku seuraavalla pelisarjan osalle, "Space Quest III: The Pirates of Pestulon".
Uusintaversio.
Infamous Adventures ilmoitti vuonna 2007 tekevänsä "Space Quest II" pelin uudestaan samantyylisenä kuin muut VGA uusintaversiot. Infamous Adventures julkaisi uusintaversion pelistä uudenvuodenaattona 2011, joka sisälsi täydet äänipaketit ja lisämateriaalia. Peli on tällä hetkellä ladattavissa heidän kotisivuiltansa.
Diatsokarbonyyliyhdisteet

Diatsokarbonyyliyhdisteet ovat orgaanisia yhdisteitä, joissa on diatsoryhmä liittyneenä karbonyyliryhmän läheiseen hiiliatomiin, useimmiten viereiseen hiiliatomiin eli α-asemaan karbonyyliryhmään nähden. Tyypillisimpiä diatsokarbonyyliyhdisteitä ovat diatsoketonit ja diatsoesterit esimerkiksi etyylidiatsoasetaatti. Diatsokarbonyyliyhdisteet ovat suhteellisen reaktiivisia ja niitä käytetään lähtöaineina ja välituotteina useissa orgaanisen kemian synteeseissä. Lisäksi diatsokarbonyyliyhdisteitä hyödynnetään valmistettaessa integroituja virtapiirejä.
Rakenne.
Diatsokarbonyyliyhdisteet ovat hieman muita alifaattisia diatsoyhdisteitä stabiilimpia. Tämä johtuu siitä, että diatsoryhmä kykenee luovuttamaan elektroneja karbonyyliryhmällä ja diatsoyhdisteillä on kolme eri resonanssimuotoa. Nämä resonanssimuodot stabiloivat diatsokarbonyyliyhdisteitä. Resonanssi luo diatsokarbonyyliyhdisteisiin kaksoissidoksen luonnetta ja yhdisteistä tunnetaankin E- ja Z-isomeerit ja vallitseva konformaatio riippuu olosuhteista. Esimerkiksi liuoksissa monosubstituoidut diatsoketonit, joissa diatsoryhmään sitoutunut hiiliatomi on sitoutunut lisäksi protoniin ja yhteen orgaaniseen ryhmään, esiintyvät pääasiassa Z-isomeereina ja disubstituoidut diatsoketonit esiintyvät E-isomeereina. Eri konformaatio vaikuttaa diatsokarbonyyliyhdisteiden reaktioiden mekanismeihin.
Valmistus.
Diatsokarbonyyliyhdisteiden valmistamiseen on useita tapoja. Niitä voidaan valmistaa diatsotiointireaktiolla natriumnitriitin hapon läsnä ollessa α-aminokarbonyyliyhdisteitä, happokloridien ja diatsometaanin, trimetyylisilyylidiatsometaanin tai N-isosyanotrifenyyli-iminofosforaanin välisellä reaktiolla tai atsoryhmän siirtoreaktio eli Bamford–Stevens-reaktio, jossa ketonit tai diketonit reagoivat atsoryhmän siirtävän reagenssin kuten tosyyliatsidin, mesyyliatsidin tai p-asetamidobentseenisulfonyyliatsidin kanssa.
Reaktioita.
Muiden diatsoyhdisteiden tavoin diatsokarbonyyliyhdisteet hajoavat suhteellisen helposti kuumennettaessa vapauttaen typpikaasua ja karbokationin. Muodostuva välivaihe voi reagoida nukleofiilien kuten kloridi-ionien kanssa muodostaen kloorattuja ketoneja tai veden kanssa muodostaen karboksyylihappoja. Jälkimmäisessä tapauksessa katalyyttinä käytetään hopeaoksidia ja reaktiota kutsutaan Arndt–Eistert-reaktioksi.
Wolff-toisiintumisissa diatsokarbonyyliyhdisteet toisiintuvat keteeneiksi vapauttaen typpikaasua. tämä on yksi käytetyimmistä tavoista valmistaa keteenejä. Myös Wolff-toisiintumisessa voidaan käyttää katalyyttinä hopeaoksidia. Wolff-toisiintumisissa Z-diatsokarbonyyliyhdisteet reagoivat yhtäaikaismekanismilla, mutta E-isomeereista muodostuu ensin välivaiheena karbeeni.
Kuumennettaessa diatsokarbonyyliyhdisteitä ne hajoavat asyylikarbeeneiksi tai siirtymämetallisuolojen läsnä ollessa asyylikarbenoideja. Nämä reagoivat karbeenien tavoin esimerkiksi alkeenien kanssa muodostaen syklopropyylijohdannaisia.
Diatsokarbonyyliyhdisteet voidaan polymeroida ja reaktioiden initiaattoreina käytetään yleensä siirtymämetalleja. Polymeerin perusrunkona on hiilivetyketju, josta haarautuu lähtöaineesta riippuen joko ketoni- tai esteriryhmiä.
Bosch (televisiosarja)

Bosch on Amazon Studiosin vuosina 2014–2021 tuottama yhdysvaltalainen poliisisarja, joka perustuu Michael Connellyn rikosromaaneihin. Sarjan pääosaa, LAPD:n rikostutkija Harry Boschia näyttelee Titus Welliver. Welliver oli Connellyn valinta pääosan esittäjäksi. Muissa päärooleissa ovat muun muassa Jamie Hector, Lance Reddick ja Amy Aquino.
Ensimmäinen kausi perustuu Connellyn romaaneihin "Betoniblondi" ("The Concrete Blonde", 1994), "Luukaupunki" ("City of Bones", 2002) sekä "Sokkelokuja" ("Echo Park", 2006).
Amazon Prime Video aloitti "Boschin" esittämisen 6. helmikuuta 2014 pilotti-jaksolla. Loput ensimmäisen kauden jaksot julkaistiin helmikuussa 2015 ja toinen kausi maaliskuussa 2016. Sarjaa tuotettiin yhteensä seitsemän tuotantokautta ja viimeinen kausi julkaistiin vuonna 2021. Tämän jälkeen Amazon jatkoi sarjaa jatko-osalla "", jonka pääosissa ovat Titus Welliver, Mimi Rogers ja Madison Lintz.
Suomessa MTV3 aloitti "Boschin" ensimmäisen tuotantokauden esittämisen 13. lokakuuta 2015 ja toisen kauden 16. lokakuuta 2016. Suomessa sarja on saatavilla myös Amazon Prime Video, HBO Max ja Viaplay -suoratoistopalveluissa.
Juoni.
1. kausi.
Boschia syytetään sarjan alussa oikeudessa murhasta epäillyn miehen taposta. Samaan aikaan hän tutkii parinsa Jerry Edgarin (Jamie Hector) kanssa nuoren pojan murhaa, jonka luut ovat löydetty haudattuna metsästä. Pian mies nimeltään Raynard Waits (Jason Gedrick), jonka autosta on juuri löydetty alaston ruumis, tunnustaa murhanneensa pojan ja useita muita ihmisiä. Hän lupaa kertoa muiden ruumiiden olinpaikan, sillä ehdolla, että hän ei saa kuolemantuomiota. Bosch ei usko, että mies murhasi pojan. Waits pakenee poliisilta, kun hän oli näyttämässä poliisille murhaamiensa ihmisten olinpaikat. Paosta seuraa kiihkeä ajojahti, jonka aikana Waits tappaa useita ihmisiä.
2. kausi.
Bosch palaa töihin ja saa selvitettäväkseen pornotuottaja Allenin murhan. Poliisipäällikkö Irvingin (Lance Reddick) poika on soluttautunut vaaralliseen rikollisliigaan, joka koostuu nykyisistä ja entisistä poliiseista.
Andrea Doria -luokka (risteilijä)

Andrea Doria -luokka oli Italian laivaston ohjusristeilijäluokka, joka oli toisen maailmansodan jälkeen Italian ensimmäinen suurempi uusi alusta lähtien suunniteltu alus. Alukset oli suunniteltu ensisijaisesti sukellusveneidentorjuntaan. Alun perin suunniteltiin hankittavaksi kolme alusta, mutta ainoastaan kaksi valmistettiin.
Lentopallon miesten Euroopan-mestaruuskilpailut 1993

Lentopallon Euroopan-mestaruuskilpailut 1993 pelattiin Turussa ja Oulussa, Suomessa 4. -12. syyskuuta. Kyseessä olivat järjestyksessään 18. miesten lentopallon Euroopan-mestaruuskilpailut. 
Alkulohkot.
Lohko A.
Oulu
Lohko B.
Turku
Irresistible (Fall Out Boyn kappale)

Irresistible on yhdysvaltalaisen rock-yhtye Fall Out Boyn kappale. Se julkaistiin 5. tammikuuta 2015 toisena promootiosinglenä yhtyeen kuudennelta studioalbumilta, American Beauty/American Psycho.
Taustaa.
Kappale on ensimmäisenä Fall Out Boyn kuudennella albumilla American Beauty/American Psycho, ja on kolmen minuutin ja kahdenkymmenen sekunnin pituinen. Laulun on kirjoittanut yhtye itse ja tuottanut Butch Walker ja Jake Sinclair.
Musiikkivideo.
Musiikkivideo julkaistiin 19. helmikuuta 2015. Sen ohjasi Scantron ja Mel Soria. Videon editointi muistuttaa VHS-kasetin laatua jossa on "huonoa" editointia. Video sisältää yhtyeen jäsenet noloissa urheiluvaatteissa haastamassa ammattilais-koripallo pelaajia koripallo-otteluun. Yhtyeen jäsenet häviävät moneen kertaan ja joka kerta kun yhtye melkein saa korin, katsomo hurraa ja näyttää kylttejä joissa lukee mm. Not bad Joe ja muita vastaavia iskulauseita. Lopussa yhtye saa korin. Videon loppu sisältää pätkän lyhytelokuva "Bedussey from Clandestine Industries Presents: Release the Ratsista", jossa näkyy sama VHS-tyyli, jota Fall Out Boy käytti videossaan. Musiikkivideo viittaa Patrick Stumpin käteen, joka hakattiin irti videon The Phoenix vuoksi.
Power to All Our Friends

Power to All Our Friends on Cliff Richardin esittämä musiikkikappale, joka edusti Britanniaa vuoden 1973 Eurovision laulukilpailussa. Se sijoittui kilpailussa kolmanneksi saatuaan 123 pistettä. Laulun sävelsivät Guy Fletcher ja Doug Flett. 
Kappale saavutti myös listamenestystä. Se nousi muun muassa Britannian singlelistan neljännelle sijalle. Listaykköseksi se nousi Alankomaissa, Norjassa ja Suomessa.
Matti Esko levytti kappaleesta Sauvo Puhtilan sanoittaman suomenkielisen version "Valtaa ja voimaa".
Prince Consort -luokka

Prince Consort -luokka oli Britannian kuninkaallisen laivaston kolmen vuosina 1860-1865 valmistetun aluksen muodostama panssarifregattiluokka.
Alukset.
Luokan alukset tilattiin 91-tykkisinä toisen luokan linjalaivoina ja niiden muutostyöt panssarifregateiksi hyväksyttiin vuonna 1861. Valmistuessa luokan alukset oli varustettu parkkitakilalla ja ne muutettiin täystakilaisiksi vuonna 1866. Pelkin purjein alukset saavuttivat 10-12 solmun nopeuden.
Signe Persson-Melin

Signe Persson-Melin (19. kesäkuuta 1925 Tomelilla, Ruotsi – 31. elokuuta 2022 Malmö, Ruotsi) oli ruotsalainen muotoilija, joka tunnetaan erityisesti keramiikka- ja lasiesineistään.
Elämä ja ura.
Signe Persson-Melin kiinnostui jo koulu­aikoina saven­valannasta ja jätti koulunsa kesken työsken­nelläk­seen Lommassa sijain­neessa ruukku­tehtaassa. Hän opiskeli Kööpen­haminan Kunsthåndværkerskolenissa 1946–1948 ja sen jälkeen Tukholman Konstfack-koulussa 1949–1950. Hänen esikois­näyttelynsä oli 1953 Galerie Modernessa Tukholmassa, mutta varsinainen läpimurto tapahtui H55-yhteis­näyttelyssä (Slöjd­föreningens Hälsingborgs­mässa 1955), jonne hän toi esille sittemmin suureen suosioon nousseet tekstitetyt maustepurkkinsa. 1950- ja 1960-luvulla Persson-Melin tuli tunnetuksi rustiikista käyttö­keramiikastaan, joka perustui yksinkertaisiin funktio­naalisiin muotoihin.
Vuodesta 1967 Signe Persson-Melin työskenteli Boda-lasitehtaassa yhdessä Monica Backströmin ja Erik Höglundin kanssa. Siellä hänen ensimmäinen tuotantoon mennyt työnsä oli "Ruben"-niminen olut-, viini- ja snapsilasisto. Vuodelta 1969 ovat peräisin kulmikkaat, erikokoiset lasiset säilytyspurkit korkkikansineen. 1970-luvulla Persson-Melin suunnitteli erilaisia tulenkestäviä lasiesineitä Boda Novalle, muun muassa paljon jäljitelmiä saaneen teekannun ja sen lämmittimen. Hänen muita toimeksiantajiaan olivat Höganäsin keramiikkatehdas, Kosta Boda ja Rörstrand. 
Signe Persson-Melin on tehnyt myös suuria julkisia keramiikka­teoksia muun muassa Tukholman T-Centralen-metroasemalle. Vuonna 2004 hän suunnitteli elegantin teekannun Svenskt Tenn -yritykselle. 
Vuonna 1958 Signe Persson-Melin sai Lunning-palkinnon. Vuonna 1985 hänet nimitettiin Ruotsin ensimmäiseksi lasi- ja keramiikka­muotoilun professoriksi Tukholman Konstfackskolaniin. Vuonna 2001 hän oli yksi Prinssi Eugenin mitalin saajista.
Signe Persson-Melin oli naimisissa graafikko John Melinin (1921–1992) kanssa. Heidän poikansa on kuvanveistäjä Truls Melin.
Signe Persson-Melin kuoli 97-vuotiaana elokuussa 2022.
(I Would) Die for You

(I Would) Die for You (lyhennettynä usein Die for You) on Antiquen single, jolla yhtye edusti . Kappale keräsi kilpailussa 147 pistettä ja sijoittui kolmanneksi.
"Die for You" myi Kreikassa platinaa ja Ruotsissa kultaa.
Nikolai Sillman

Nikolai (Niklas) Sillman (, 9. toukokuuta 1858 Viapori – 6. tammikuuta 1929 Terijoki) oli Venäjän keisarillisen armeijan kenraalimajuri, joka toimi Vaasan ja Mikkelin läänien kuvernöörinä vuosina 1913–1917.
Nikolai Sillmanin vanhemmat olivat eversti Claes Gustaf Fredrik Sillman ja Xenia Sokoloff. Hänet otettiin oppilaaksi Pietarin merikadettikouluun vuonna 1874. Sillman palveli siipiratasalus Hrabryillä ja hänet ylennettiin luutnantiksi vuonna 1881. Vuonna 1886 hänet määrättiin Pietarin merikadettikoulun nuoremmaksi osastopäälliköksi.
Sillman ylennettiin kapteeniluutnantiksi ja määrättiin palvelukseen Siperian ekipaasiin vuonna 1892, josta hän sai vuonna 1895 siirron Itämeren laivastoon. Hän toimi torpedovene 112:n päällikkönä ja monitori Uraganin vanhimpana upseerina Itämeren rannikkopuolustuksessa. Sillman ylennettiin kapteeniksi ja hänet siirrettiin panssarifregatti Admiral Tšitšagovin vanhimmaksi upseeriksi vuonna 1898.
Sillman palveli Vladivostokin satamassa vuodesta 1899 ja hänet ylennettiin everstiluutnantiksi vuonna 1904. Samana vuonna hän sai ylennyksen everstiksi ja siirron Sevastopolin satamaan. Sillman palasi Vladivostokin satamaan vuonna 1906 ja Sevastopolin puoliekipaasin päälliköksi vuonna 1909. Hänet ylennettiin kenraalimajuriksi vuonna 1911.
Sillman nimitettiin Itämeren laivaston ja amiraliteetin laivaveistämöiden hallinnon jäseneksi vuonna 1913. Saman vuoden joulukuussa hänet määrättiin Vaasan läänin kuvernööriksi. Vuoden 1916 alussa Sillman siirrettiin Mikkelin läänin kuvernööriksi. Hän sai eron kuvernöörin virasta ja samalla sotapalveluksesta helmikuun vallankumouksen jälkeen vuonna 1917. Viimeiset vuotensa kenraali Sillman vietti Terijoella. Hänet on haudattu Helsingin ortodoksiselle hautausmaalle.
Sillmanin veli oli senaattori Teodor Sillman.
HMS Royal Oak (1862)

HMS Royal Oak oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1862 vesillelaskettu ensimmäinen puurunkoinen panssarifregatti.
Valmistus.
Alus tilattiin Chathamin telakalta 91-tykkisenä toisen luokan linjalaivana, ja sen köli laskettiin vuonna 1860. Aluksen muutostyöt 36-tykkiseksi panssarifregatiksi hyväksyttiin vuonna 1861. Alukselta poistettiin yläkansi, ja sen runkoa pidennettiin seitsemällä metrillä, jotta suunniteltu aseistus saatiin mahtumaan yhdelle kannelle. Samalla alkuperäinen keula muutettiin panssarilaivojen suoraksi keulaksi ja perä kaarevaksi. Kylkien panssarointi venytettiin koko pituudelle sen ollessa keskellä 4,5 tuumaa ja päissä 2,5 tuumaa. Aluksen runko panssaroinnin takana oli 28 tuuman tammea. Valmistuessa alus oli varustettu parkkitakilalla, jonka purjepinta-ala oli 25 000 neliöjalkaa. Aluksen takilointi muutettiin vuonna 1866 täystakilaksi. Vuonna 1864 alus kykeni pelkin purjein 13,5 solmun nopeuteen, mikä on ironcladien nopeusennätys. Alus laskettiin vesille 10. syyskuuta 1862, ja se valmistui huhtikuussa 1863.
Alkuperäisen suunnitelman mukaan alukselle piti asentaa 36 kappaletta 68 naulan SB-tykkiä, mutta aluksen valmistuessa sen pääkannelle oli asennettu kahdeksan 7 tuuman BLR ja kaksikymmentäneljä 68 naulan SB-tykkiä. Lisäksi yläkannelle oli asennettu kolme seitsemän tuuman BLR-tykkiä.
Palvelus.
Aluksen aseistus muutettiin vuonna 1867 neljäksi 8 tuuman MLR- ja kahdeksikymmeneksi 7 tuuman MLR-tykiksi, joista neljä oli yläkannella. Alus makasi vuodesta 1871 alkaen ankkurissa, ja se myytiin vuonna 1885.