tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Archon (videopeli)

Archon: The Light and the Dark on Free Fall Associatesin kehittämä ja Electronic Artsin vuonna 1983 julkaisema strategiapeli. Peli on julkaistu usealle alustalle. "Archonissa" pelaaja joutuu valitsemaan pimeyden tai valon puolen. Tavoitteena on voittaa toinen pelaaja tai tekoälyvastustaja.
Mari Hatakka

Mari Hatakka (s. 6. lokakuuta 1968 Helsinki) on suomalainen kulttuuri- ja markkinointialoilla toiminut filosofian tohtori. Hän aloitti Tavastia-klubin toimitusjohtajana 1. tammikuuta 2024. Hatakka on ollut Espoon kaupungin kulttuuripalvelupäällikkö ja Lippupisteen myyntijohtaja. Hänellä on historia laulajana ja musiikkiliiketoiminnan monitoimihenkilönä.
Hatakka valmistui filosofian maisteriksi 1998 Helsingin yliopistosta pääaineenaan folkloristiikka ja sivuaineinaan naistutkimus ja uskontotiede. Hän väitteli filosofian tohtoriksi vuonna 2011.
Hatakka on esiintynyt tanssijana seuraavissa yhtyeissä: Markku Arokanto Show, Pluto &amp; The Astronauts, Topi Sorsakoski &amp; Agents ja Leningrad Cowboys. Hän on laulanut taustoja useissa eri yhteyksissä - Leningrad Cowboysien lisäksi muun muassa Laika &amp; Cosmonautsien kanssa, Niko Ahvosen, Martti Servo ja Napanderin, Eternal Erection -yhtyeen ja viimeksi Marjo Leinosen Huff'n Puff orkesterin kanssa. Solistisia osuuksia Hatakka on laulanut The Fabulettes -yhtyeessä ja a cappella -duossa Spick&amp;Span.
Myynnin ja markkinoinnin töitä Hatakka on tehnyt muun muassa Tiketin myyntijohtajana (2008–2012) ja Flow Festivalin markkinointipäällikkönä (2012–2013). Vuodesta 2014 hän on työskennellyt Lippupisteen johtotehtävissä.
Jyrki Parantainen

Jyrki Parantainen (s. 31. joulukuuta 1962 Tampere) on suomalainen valokuvaaja ja Aalto-yliopiston valokuvauksen professori.
Hänen yksityisnäyttelyitään ovat olleet "Unelmia ja pettymyksiä" Amos Andersonin taidemuseossa 2006, "Horisontti" Galleria Heinossa 2008 ja "Maan ja taivaan väliltä" Galleria Heinossa 2012. Parantaisella on ollut näyttelyitä Suomen lisäksi myös Ruotsissa, Britanniassa, Italiassa, Islannissa, Tanskassa ja Saksassa. Hänen töitään oli mukana kiertonäyttelyssä "Personally – Photographs from The Helsinki School" 2005 eri puolilla Saksaa.
Parantaisen esteettisesti korkeatasoisissa mutta usein rujoa todellisuutta kommentoivissa töissä näkyy Andrei Tarkovskin ja Anselm Kieferin vaikutus.
Parantainen voitti Fotofinlandia-palkinnon 1989, Suomi-palkinnon 1998 ja William Thuringin palkinnon 2006.
Johannes Nyberg

Johannes Julius (Joh.) Nyberg (31. joulukuuta 1862 Nauvo – 13. syyskuuta 1931 Koski Tl) oli suomalainen maanviljelijä, maanviljelysneuvos ja kansanedustaja.
Nybergin vanhemmat olivat pehtori Johan Nyberg ja Gretha Sofia Gustafintytär. Hän kävi Turussa viisi vuotta lyseota ja suoritti Tuorlan maanviljelyskoulun kurssin.
Nyberg toimi tilanhoitajana Nauvossa vuoteen 1890 saakka ja sen jälkeen hän oli Koski Tl:ssä Koskenkartanon maatilan vuokraajana ja vuodesta 1912 tilanomistajana. Nyberg oli myös Kosken osuusmeijerin isännöitsijänä. Hän sai maanviljelysneuvoksen arvon 1920. Nyberg oli erityisesti tunnettu Ayrshire-karjan jalostajana.
Nyberg oli kokoomuksen kansanedustajana 1919–1924 edustaen Turun läänin eteläistä vaalipiiriä. Nyberg oli Koski Tl:n kuntakokouksen puheenjohtaja ja kunnanvaltuuston jäsen. Hän oli muun muassa Lounais-Suomen osuusteurastamon hallituksen puheenjohtaja ja Suomen Ayrshire-yhdistyksen puheenjohtaja. 
Johannes Nyberg oli naimisissa vuodesta 1894 Maria Nauklerin kanssa.
Punapyrstöbulbuli

Punapyrstöbulbuli ("Criniger calurus") on bulbulien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Punapyrstöbulbulia tavataan Afrikan länsi- ja keskiosissa. Lännessä sen levinneisyysalue ulottuu Guinea-Bissauhun, idässä Ugandaan ja etelässä Angolan pohjoisosiin. Sen on kuvattu olevan yleinen, ja sen kannankehitys on vakaa. Laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Valkopartabulbuli

Valkopartabulbuli ("Criniger ndussumensis") on bulbulien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Valkopartabulbulia tavataan Afrikan keskiosissa. Lajin populaation kokoa ei tiedetä, mutta kannan ei uskota olevan vaarallisen pieni, joten valkopartabulbuli on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Gudvangan tunneli

Gudvangan tunneli () on Aurlandin kunnassa, Sognin ja Fjordanen läänissä, Norjassa sijaitseva maantietunneli. Tunneli yhdistää Gudvangenin kylän, Nærøyfjordin suulla, Undredalin laaksoon, ja on osa Eurooppatie E16:ta. Se on Norjan toiseksi pisin tietunneli 11 428 metrin pituudellaan. Se avattiin 17. joulukuuta 1991.
5. elokuuta 2013 tunnelissa ollut rekka syttyi palamaan, ja yli 70 ihmistä loukkaantui.
Laulubulbuli

Laulubulbuli ("Criniger olivaceus") on bulbulien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Laulubulbulia tavataan Norsunluurannikolla, Ghanassa, Guineassa, Liberiassa ja Sierra Leonessa. Lajin kannaksi arvioidaan 100 000–500 000 yksilöä. Sen esiintymät ovat kuitenkin sirpaloitumassa ja kanta pienenemässä metsien häviämisen seurauksena, joten laji on luokiteltu vaarantuneeksi.
Elinympäristö.
Laulubulbuli elää luonnontilaisten alankometsien keskikerroksissa.
Ashley Zukerman

Ashley Zukerman (s. 1983 Santa Monica, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on näytellyt muun muassa vanhemman konstaapelin Michael Sandrellin roolissa australialaisessa televisiosarjassa "Rush".
Zukerman muutti kaksivuotiaana perheensä kanssa Melbourneen. Hän on opiskellut Melbournen Wesley Collegessa. Hänen uransa alkoi hänen valmistuttuaan Victorian taidekorkeakoulusta vuonna 2006. Hän sai kriitikoiden kiittämän roolin Melbournen teatterissa esitetystä, Peter Evansin ohjaamasta näytelmästä "The History Boys". Hän esiintyi HBO:n sota-aiheisessa minisarjassa "", jonka ensiesitys oli 2010. Lisäksi hän on näytellyt neljässä televisiosarjan "Lowdown" jaksossa Dylan Huntia. Zukerman näytteli myös yhdysvaltalaisessa science fiction -sarjassa "Terra Nova" Lucas Taylorin roolissa.
Tummaselkäbulbuli

Tummaselkäbulbuli ("Alophoixus finschii") on bulbulien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Tummaselkäbulbulia tavataan Bruneissa, Indonesiassa, Malesiassa ja Thaimaassa. Laji on vähenemässä metsien häviämisen seurauksena, ja se on luokiteltu silmälläpidettäväksi.
Sammakkobulbuli

Sammakkobulbuli ("Alophoixus flaveolus") on bulbulien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Sammakkobulbulia tavataan Bangladeshissa, Bhutanissa, Kiinassa, Intiassa, Myanmarissa, Nepalissa ja Thaimaassa. Sen on kuvattu olevan yleinen suurimmassa osassa levinneisyysaluettaan, mutta Kiinan eteläosissa sen on kuvattu olevan harvinainen. Lajin kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Axel Cederberg

 Axel Johan Alfons Cederberg (30. tammikuuta 1863 Vaasa – 11. huhtikuuta 1940 Vaasa) oli suomalainen Vaasan hovioikeuden presidentti, valtiopäivämies ja kansanedustaja.
Cederbergin vanhemmat olivat pankinkomissaari Johan Cederberg ja Brita Karolina Sevonius. Hän pääsi ylioppilaaksi 1881, suoritti yleisen oikeustutkinnon 1886 ja sai varatuomarin arvon 1889.
Uransa alussa Cederberg toimi asianajajana Vaasassa 1889–1896. Hän oli Vaasan hovioikeudessa kanslistina 1896, notaarina 1896–1902 ja varakanneviskaalina 1902–1903. Ensimmäisen sortokauden aikana Cederberg erotettiin virastaan 1903 valtiollisista syistä ja hän toimi asianajajana Vaasassa 1903–1906. Vuonna 1906 hän pääsi palaamaan virkaansa ja toimi sitten Vaasan hovioikeuden asessorina 1906–1914, hovioikeudenneuvoksena 1914–1927 ja hovioikeuden presidenttinä 1927–1933.
Cederberg oli porvarissäädyssä Vaasan edustaja valtiopäivillä 1904–1905 ja 1905–1906. Hän oli sitten ruotsalaisen kansanpuolueen kansanedustajana 1907–1909 edustaen Vaasan läänin eteläistä vaalipiiriä. Hän oli myös Vaasan kaupunginvaltuuston puheenjohtajana ja Vaasan läänin eteläisen vaalipiirin keskuslautakunnan puheenjohtajana sekä osallistui kirkolliskokouksiin.
Axel Cederberg oli naimisissa vuodesta 1920 Lempi Hilja Amanda Friskin kanssa.
Harmaaposkibulbuli

Harmaaposkibulbuli ("Alophoixus pallidus") on bulbulien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Harmaaposkibulbulia tavataan Kambodžassa, Kiinassa, Laosissa, Myanmarissa, Thaimaassa ja Vietnamissa. Sen on kuvattu olevan yleinen suurimmassa osassa levinneisyysaluettaan, ja sen kannankehitys on vakaa. Laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Harmaavatsabulbuli

Harmaavatsabulbuli ("Alophoixus ochraceus") on bulbulien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Harmaavatsabulbulia tavataan Bruneissa, Kambodžassa, Indonesiassa, Malesiassa, Myanmarissa, Thaimaassa ja Vietnamissa. Lajin on kuvattu olevan paikallisesti yleinen suurimmassa osassa levinneisyysaluettaan ja erittäin yleinen Myanmarin eteläosissa. Sen kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Aleksanteri Koivisto

Aleksanteri Koivisto (sukunimi aik. "Märjenjärvi"; 23. toukokuuta 1863 Kuortane – 22. joulukuuta 1921 Kuortane) oli suomalainen maanviljelijä, valtiopäivämies ja kansanedustaja.
Koiviston vanhemmat olivat talollinen Matts Märjenjärvi ja Kaisa Ylinen. Hän kävi kansakoulun ja toimi sitten maanviljelijänä Kuortaneella 1884–1921.
Koivisto oli talonpoikaissäädyssä edustaja viimeisillä säätyvaltiopäivillä 1905–1906. Hän oli Suomalaisen puolueen ja joulukuusta 1918 alkaen kokoomuspuolueen kansanedustajana 1907–1921, edustaen Vaasan läänin itäistä vaalipiiriä. Koivisto kuoli kesken vaalikauden ja hänen seuraajakseen tuli kokoomuksen Oskari Heikinheimo. 
Koivisto toimi myös Kuortaneen kunnallislautakunnan esimiehenä ja kuntakokouksen sekä kunnanvaltuuston puheenjohtajana ja oli Kuortaneen kunnankirjuri ja rahastonhoitaja 1896–1911. Hän toimi lisäksi valtiorikosylioikeuden jäsenenä ja kuului Kansallis-Osake-Pankin hallintoneuvostoon.
Aleksanteri Koivisto oli naimisissa vuodesta 1884 Kaisa Miina Koiviston kanssa.
Räkättibulbuli

Räkättibulbuli ("Alophoixus bres") on bulbulien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Räkättibulbulia tavataan Bruneissa, Indonesiassa, Malesiassa, Myanmarissa, Filippiineillä ja Thaimaassa. Lajin kannan kuvattu laskeneen hyvin nopeasti suurimmassa osassa levinneisyysaluettaan, ja sen kannankehitys on vakaa. Se on luokiteltu erittäin uhanalaiseksi.
Tuhkapääbulbuli

Tuhkapääbulbuli ("Alophoixus phaeocephalus") on bulbulien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Tuhkapääbulbulia tavataan Bruneissa, Indonesiassa, Malesiassa, Myanmarissa ja Thaimaassa. Lajin on kuvattu olevan melko yleinen tai yleinen koko levinneisyysalueellaan, ja sen kannankehitys on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Ferdinand von Wright (poliitikko)

Ferdinand von Wright (1. kesäkuuta 1863 Leppävirta – 2. kesäkuuta 1930 Kirkkonummi) oli suomalainen toimitusjohtaja, kauppaneuvos, valtiopäivämies ja kansanedustaja.
Von Wrightin vanhemmat olivat kanavanhoitaja Julius von Wright ja Paulina Vilhelmina Lindeberg. Hän pääsi ylioppilaaksi 1881, valmistui filosofian kandidaatiksi 1884 ja suoritti lainopin opintoja 1885–1887.
Uransa alussa von Wright toimi lehtimiehenä 1882–1888 ("Kuopion Sanomat", "Nya Pressen", "Päivän Uutiset"). Von Wright perusti vuonna 1890 Hangö-lehden. Hän julkaisi myös maataloudellista "Maitotalous Lehti - Tidskrift för Mjölkhushållning"-lehteä. Von Wright oli Arthur Borgströmin voinvientiliikkeen osakkaana Hangossa vuodesta 1889 alkaen ja toimi maatalouskoneita ja maataloustarvikkeita myyneen Oy Agrosin johtajana 1893–1899 ja liikkeen muutettua Helsinkiin 1899 sen toimitusjohtajana 1899–1918. Von Wright oli kauppa- ja teollisuuskomission jäsen 1918–1919, kauppa- ja teollisuushallituksen vt. ylijohtaja 1919 ja valtionrautateiden ylireviisori 1919–1921. Von Wright sai kauppaneuvoksen arvon 1922.
Von Wright oli aatelissäädyssä sukunsa edustaja valtiopäivillä 1900, 1904–1905 ja 1905–1906. Hän kuului vuoden 1899 suureen lähetystöön Hangon edustajana. Von Wright oli ruotsalaisen kansanpuolueen kansanedustajana 1922–1924 Uudenmaan läänin vaalipiiristä. Hän oli myös Hangon kaupunginvaltuuston puheenjohtajana ja Helsingin kaupunginvaltuutettuna. Lisäksi von Wright oli muun muassa Suomen elintarpeiden tuontikunnan hallintoneuvoston, Suomen messut -osuuskunnan ja Suomen metsästäjäliiton puheenjohtajana.
Von Wright omisti vuodesta 1916 Kirkkonummella Abramsbyn kartanon, ja hän omisti myös Danskarbyn kartanon 1916–1921.
Ferdinand von Wright oli naimisissa kaksi kertaa, 1891–1927 Johanna Maria Nykoppin kanssa ja vuodesta 1929 Elsa Charlotta Gahmbergin kanssa. Yritysjohtaja Tor von Wright (1891–1962) oli Ferdinand von Wrightin poika. Tor von Wrightin poika oli puolestaan filosofi Georg Henrik von Wright. Muita Ferdinand von Wrightin poikia olivat jääkärieversti, Suomen metalliteollisuusyhdistyksen toimitusjohtaja Gunnar von Wright ja jääkärimajuri Sven von Wright.
Bobby (vuoden 1973 elokuva)

Bobby on vuonna 1973 ilmestynyt intialainen Bollywood-elokuva, jonka ohjasi Raj Kapoor. Päärooleja näyttelevät Kapoorin poika Rishi Kapoor ensimmäisessä pääroolissaan ja Dimple Kapadia ensimmäisessä elokuvassaan.
"Bobby" oli vuoden eniten tuottanut Bollywood-elokuva ja 1970-luvun toiseksi eniten tuottanut elokuva "Sholayn" jälkeen.
Gantofta

Gantofta on taajama Helsingborgin kunnassa Etelä-Ruotsissa. Se sijaitsee Skånen läänissä ja Skånen maakunnassa. Vuoden 2010 lopussa taajamassa oli 1 338 asukasta.
Pääosa taajamasta sijaitsee entisen Kvistoftan pitäjän alueella, mutta osia kuuluu myös Bårslövin ja Rausin pitäjiin. Gantoftassa toimii partiolippukunta, elintarvikeliike ja pizzeria sekä noin 300 oppilaan koulu.
Gantoftasta etelään sijaitsevassa kanjonissa on erityinen muinaisjäännös, Gantoftan hiomauurrekallio. Kallionseinämä on täynnä säännöllisiä ihmisen tekemiä uurteita, joiden ikä on epäselvä.
Zinfandel

Zinfandel (Italiassa Primitivo, Kroatiassa Crljenak Kastelanski) on viinirypälelajike, jota viljellään eniten Kaliforniassa Yhdysvalloissa. Se on Yhdysvaltojen toiseksi eniten viljelty lajike Cabernet Sauvignonin jälkeen. Zinfandel on kotoisin Kroatiasta, ja se on identtinen sikäläisen "Crljenak Kastelanski" -lajikkeen kanssa. Zinfandelista tehdään tummaa ja vahvaa punaviiniä ja "blush"-roseeviiniä. Zinfandelissa maistuu marjaisuus, mustikka ja karhunvatukka sekä kuivatut hedelmät. Hapokkuutta on kohtalaisesti, ja alkoholipitoisuus on korkea.
Primitivo Italiassa.
Italiassa "Primitivo"-rypälelajiketta viljellään eteläisillä Apulian, Campanian ja Basilicatan alueilla. Rypälettä viljellään Italiassa 122 neliökilometrin alueella. Se on Apulian alueen päärypälelajike: sitä käytetään 96 prosentissa alueen viineistä. 
Primitivo-rypäleestä tehdään kolmea laatuviiniä:
"Primitivo di Manduria DOC" on vahva, vähintään 13,5-prosenttinen punaviini, jota tuotetaan Apuliassa vuosittain noin 10 miljoonaa litraa. Viini tehdään pääosin (minimi 85 %) tai pelkästään Primitivo-rypäleestä. 
"Primitivo di Manduria Dolce Naturale DOCG" on apulialainen, melko harvinainen punaviini, jota tehdään vain Primitivo-rypäleestä. Sitä viljellään 19 hehtaarin alueella. Vuosituotanto on 67 000 litraa (vuonna 2014). 
Apulialainen "Gioia del Colle DOC" voi olla puna-, rosee-, valko- tai jälkiruokaviiniä. Puna- ja roseeviineissä on 50–100 prosenttia Primitivo-rypälettä.
Mamnoon Hussain

Mamnoon Hussain (; 23. joulukuuta 1940 – 14. heinäkuuta 2021) oli pakistanilainen liikemies ja poliitikko. Karachista kotoisin oleva, hallitsevaan Pakistanin muslimiliitto -puolueeseen (PML-N) kuuluva Hussain valittiin Pakistanin 12. presidentiksi heinäkuun 2013 lopulla. Hän otti tehtävän vastaan syyskuussa. Hussain on pääministeri Nawaz Sharifin liittolainen.
Ronehamn

Ronehamn on pientaajama Gotlannin kunnassa ja Gotlannin läänissä. Ronehamn sijaitsee Gotlannin saarimaakunnan kaakkoisosassa. Vuoden 2010 lopussa pientaajamassa oli 85 asukasta.
Ronehamn sijaitsee entisen Ronen pitäjän alueella. Pientaajama koostuu pienestä yhdyskunnasta, kalasatamasta ja pienvene- sekä vierasvenesatamasta. Satamasta etelään on uimapaikka ja retkeilyalue. Hieman etelämpänä sijaitsee Ålarven luonnonsuojelualue.
Ympäristössä sijaitsee monipuolisesti kulttuuriperintöä pronssikautisten kiviröykkiöiden ja hiomauurrekivien muodossa. Tunnetuimpia röykkiöitä on eräs Pohjolan suurimmista pronssikauden röykkiöhaudoista, Uggarde rojr.
Kansalliskoira

Kansalliskoira on tietyn valtion tai osa-alueen kansalliseksi symboliksi valittu koirarotu.
Valintaperusteet.
Kokonaisen valtion kansalliskoiraksi on yleensä poikkeuksetta valittu kyseisen maan alkuperäisrotu, jotta se edustaisi mahdollisimman hyvin kyseistä maata, sen historiaa ja kulttuuria. Esimerkiksi alkuperäinen maatiaisrotu suomenpystykorva on ollut perinteisesti tärkeä osa suomalaista maalaiselämää. 
Toisin kuin valtioilla, joidenkin osavaltioiden, prefektuurien tai muiden vastaavien paikallisalueiden kansalliskoirina on toisinaan myös vierasperäisiä rotuja. Tämä saattaa johtua osittain siitä, ettei kyseisillä alueilla ole omaa alkuperäisrotua ja jostain syystä tietty ulkomaalainen rotu koetaan sopivammaksi symboliksi kuin esimerkiksi saman maan muiden alueiden koirarodut. Vierasperäinen kansallisrotu on lisäksi toisinaan vaikuttanut alueen historiassa, kuten hallitsijoiden lemmikkinä tai mainittu alueeseen liittyvissä kulttuuriteoksissa.
Esimerkiksi saksalainen tanskandoggi on valittu Pennsylvanian kansallisroduksi siksi, koska osavaltion perustajalla William Pennillä oli kyseisen rodun edustaja. Kansas taas on ehdottanut mahdolliseksi tulevaksi kansalliskoiraksi skotlantilaista cairnterrieriä, koska "Ihmemaa Oz" -elokuvassa näytellyt koira oli tämän rotuinen.
Kansallisrotu vai alkuperäisrotu?
Kaikilla valtioilla ei ole omaa kansalliskoiraa, eikä kaikissa kielissä käsitettä edes tunneta. Esimerkiksi englannin kielessä sana aiheuttaa paljon sekaannusta, koska sillä viitataan toisinaan myös "alkuperäisrotuun" ("Native Breed" tai harvemmin "National Breed"). Lisäksi muun muassa Ruotsilla on virallisesti monta kansalliskoiraa ("nationalhund"), ja Kiinassa esimerkiksi chongqinginkoirasta käytetään nimitystä "national dog", vaikkei se ole maan virallinen kansallisrotu. Unkarissa käsitettä "national breed" käytetään usein kuvaamaan unkarilaisia rotuja pulista, pumista ja komondorista mudiin, unkarinajokoiraan ja kuvasziin huolimatta siitä, että maalla on erikseen virallisena kansallisrotuna unkarinvizsla.
Gewürztraminer

Gewürztraminer on viinirypälelajike. Se on väriltään tummanpunainen, mutta siitä tehdään valkoviinejä, jotka ovat hyvin voimakkaan keltaisen värisiä ja aromiltaan voimakkaan kukkaisia. Gewürztraminer viihtyy viileillä alueilla, ja sitä tuotetaan muun muassa Saksassa, Itävallassa, Itä-Euroopassa, Espanjan viileimmillä vuoristoseuduilla ja Alsacessa, jossa siitä tehdään puolikuivia tai puolimakeita valkoviinejä. Israelissa jäädytetyistä Gewürztraminer-rypäleistä tehdään makeaa viiniä. Gewürztraminer on kotoisin Alppien juurelta Etelä-Tirolista Tramin an der Weinstraßesta, missä se tunnetaan nimellä Traminer. Gewürztramineria nautitaan usein esimerkiksi itämaisen ruoan, munsterjuuston tai hanhenmaksan kanssa.
Uimahypyt kesäolympialaisissa 2004 – miesten 3 metrin ponnahduslauta

Miesten 3 metrin ponnahduslautahypyt Ateenan olympialaisissa kilpailtiin 23. – 24. elokuuta 2004.
Kilpailu jakautui kolmeen vaiheeseen: karsintakierrokseen, välierään ja finaaliin. Karsintoihin osallistui 32 hyppääjää, joista parhaimmisto eteni välierään. Parhaat karsinnan ja välierän yhteistuloksen tehneet naiset selviytyivät loppukilpailuun. Siinä finaalihyppyjen kanssa laskettiin yhteen aiemmat välierähypyt, ja yhteispistemäärät määräsivät loppusijoitukset.
Karsinta- ja finaalikierroksella kilpailijoiden oli hypättävä yksi kierrehyppy, yksi hyppy eteenpäin, yksi taaksepäin, yksi sisäänpäin ja yksi ulospäin sekä yksi vapaavalintainen hyppy. Välierässä hypyt valittiin samoista ryhmistä, mutta kuudetta, vapaavalintaista hyppyä ei siinä hypätty.
Tulokset.
Karsinta.
Karsintaan osallistui 32 hyppääjää, jotka hyppäsivät kukin viisi hyppyä. Heistä 18 parasta etenivät välierään.
Välierä.
Kilpailijat hyppäsivät kukin viisi hyppyä.
Loppukilpailu.
Välierästä selvinneet miehet hyppäsivät finaalissa viisi hyppyä.
Carl Joachim Hambro

Carl Joachim Hambro (5. tammikuuta 1885 Bergen, Norja - 15. joulukuuta 1964 Oslo, Norja) oli Hambro-sukuun kuulunut norjalainen oikeistopoliitikko ja -johtaja sekä sanomalehtimies. Suurkäräjien puheenjohtajana hän toimi 1926-1945. Norjan akatemian jäsen hän oli vuodesta 1953 alkaen ja 
Norjan Nobel-komitean jäsenenä hän toimi 1940-1963.
Hambo työskenteli Morgenbladet-lehden toimittajana 1905-1913 ja sen päätoimittajana 1913-1920.
Hänen poliittinen uransa lähti nousuun vuonna 1908, kun hänet valittiin konservatiivisen Høyre-puolueen paikallisjaoston hallitukseen. Suurkäräjillä hän aloitti vuonna 1919. Kansallisen tason poliitikko hänestä tuli puolueen puheenjohtajuuden myötä 1928. Puheenjohtajuutta kesti vuoteen 1934 ja uudestaan 1945-1954. Kansainliiton presidenttinä Hambro toimi vuodet 1939 – 1946.
Hambolla oli merkittävä rooli huhtikuussa 1940, kun hän oli järjestelemässä Suurkäräjien ja kuninkaallisen perheen paon Lontooseen. Sodan jälkeen hän toimi muun muassa Norjan edustajana YK:n yleiskokouksissa 1945-1956.
Tesjoki

Tesjoki () on kylä ja taajama Loviisan Ruotsinpyhtäällä. Vuoden 2016 lopussa taajamassa oli 900 asukasta. Postinumeroalueella 07955 Tesjoki on puolestaan 1 220 asukasta (31.12.2009).
Tesjoki sijaitsee Loviisan keskustaajamasta itään. Loviisan ja Ruotsinpyhtään välinen kuntaraja kulki jonkin verran Tesjoen länsipuolella ennen vuonna 2010 tehtyä kuntaliitosta. Liikenteellisesti Tesjoki sijaitsee valtatie 7:n varrella Taasianjoesta länteen olevalla alueella. Tesjoella ei ole taajaman liikennemerkkejä, mutta pienemmässä Ruotsinpyhtään kirkonkylässä on.
Taasianjoen laaksossa on ollut asutusta jo esihistoriallisella ajalla ja alueelta on kartoitettu useita muinaismuistolöytöjä. Tesjoen kylä tunnettiin nimeltä jo keskiajalla. Varhaisimmat asiakirjaviittaukset liittyvät läänityksiin, jossa kuningas Maunu Eerikinpoika luovutti silloiseen Pyhtään pitäjään kuuluneen Tesjoen kylän Turun tuomiokapitulille vuonna 1352, hyvityksenä Padisen luostarille vuotta aiemmin luovutetusta Porvoon seurakunnan pappisnimitysoikeudesta siihen kuuluvine etuineen. Vuosien 1633-1739 henkikirjojen mukaan Tesjoki oli sekä tilaluvulla että asukasmäärällä mitattuna Pyhtään suurin kylä. Vuoden 1743 Turun rauha jakoi Pyhtään kahtia, jolloin Tesjoki jäi osaksi uutta Ruotsinpyhtään pitäjää.
Iowa Wild

Iowa Wild on AHL-liigassa pelaava yhdysvaltalainen jääkiekkoseura ja NHL-seura Minnesota Wildin farmijoukkue. Sen kotipaikka on Des Moines Iowassa. Seura tunnettiin aikaisemmin nimellä Houston Aeros.
Joukkue kaudella 2025–2026.
"(Tilanne 17. lokakuuta 2025)"
Valmennus &amp; Joukkueenjohto.
"Lähde: EliteProspects"
Federico Peluso

Federico Peluso (s. 20. tammikuuta 1984) on italialainen jalkapalloilija, joka edustaa Italian Serie A:ssa pelaavaa Sassuoloa.
Ura.
Alkuvuodet.
Peliso aloitti uransa lapsena ASD Petriana -nimisessä joukkueessa, mutta siirtyi Lazioon jo juniorina.
Vuonna 2001 liittyi Pro Vercelli, jossa hän pelasi kolme täyttä kautta. Vuoden 2004 kesällä hän liittyi Ternanaan kahdeksi kaudeksi, kunnes hänet osti AlbinoLeffe. Toisella kaudellaan AlbinoLeffessä Pelusolla oli vaikeuksia mahtua joukkueen pelaavaan kokoonpanoon, ja tammikuussa 2009, siirtyi pelaamaan Atalantaan, josta toiseensuuntaan siirtyi Karamoko Cissé
8. maaliskuuta 2009 Peluso teki Serie A -debyyttinsä, kun Atalanta pelasi AC Milania vastaan. 25. lokakuuta, teki Peluso ensimmäisen maalinsa Parmaa vastaan.
Juventus.
Vuoden 2013 alussa Peluso siirtyi Juventukseen lainalle kuudeksi kuukaudeksi. Kesäkuussa 2013 Juventus käytti optionsa Pelusosta ja osti tämän pysyvästi joukkueeseensa noin 4,8 miljoonan euron hinnalla. Peluso allekirjoitti neljän vuoden sopimuksen. Kesällä 2014 Peluso siirtyi Sassuoloon.
Maajoukkue.
10. elokuuta 2012 Italian manageri Cesare Prandelli kutsui Peluson (kuten myös Andrea Consiglin, Manolo Gabbiadinin ja Ezequiel Schelotton) mukaan Italian jalkapallomaajoukkueen kokoonpanoon. Viisi päivää myöhemmin Peluso teki maajoukkuedebyyttinsä Italian tappioon päättyneessä ottelussa Englantia vastaan. Ensimmäisen maaottelumaalinsa Peluso teki 11. syyskuuta, kun Italia kohtasi Maltan.
Trans-Alaskan öljyputki

Trans-Alaskan öljyputki (, lyh. TAPS) on 1 288 kilometriä pitkä öljyputki Prudhoe Bayn ja Valdezin välillä. Se rakennettiin vuosina 1975–1977 välillä vuoden 1973 öljykriisin jälkeen. Kuljetusputken lisäksi systeemi sisältää satoja kilometrejä syöttöputkia ja 12 pumppuasemaa.
Alaskan alkuperäisväestö vastusti putken rakentamista ja haastoi sekä sen takana olevat yhtiöt sekä osavaltion sisäministerön oikeuteen. Lopulta kongressi kuitenkin sääti lain, jonka nojalla alkuperäisväestö sai 1 miljardin dollarin edestä korvauksia sovintomielessä. Puolet näistä rahoista tuli öljytulojen rojalteista. Öljyputken rakentaminen oli teknisesti haastavaa alueen arktisten olosuhteiden vuoksi. Sen rakentamiseen osallistui yhteensä yli 70 000 työntekijää, ja hanke maksoi yli kahdeksan miljardia dollaria. Öljyputki on suunniteltu kestämään jopa 8,5 magnitudin maanjäristyksen. Rakennustyöt saatiin päätökseen 31. maaliskuuta 1977.
Putken öljy tulee useista lähteistä, kuten Prudhoe Bayn, Kuparukin, Alpinen, Endicottin ja Libertyn öljykentiltä. Putki kuljetti vuonna 2008 keskimäärin noin 110 000 kuutiota raakaöljyä päivässä, putken teoreettinen maksimikapasiteetti olisi noin 340 000 kuutiota päivässä. Suurimmillaan putken kapasiteetti oli vuonna 1988, jolloin päiväkapasiteetti oli 323 000 kuutiota. Öljy liikkuu putkessa noin 6 km/h, eli sen matka putken päästä päähän kestää noin yhdeksän päivää. Putken kautta kulkee noin 13 % kaikesta Yhdysvaltain tuottamasta öljystä.
Venäjän ortodoksinen kirkko Suomessa

Venäjän ortodoksinen kirkko Suomessa käsittää seitsemän venäjänkielistä seurakuntaa, jotka toimivat Moskovan patriarkaatin eli Venäjän kirkon suorassa alaisuudessa erillään Suomen ortodoksisesta kirkosta, joka puolestaan on Konstantinopolin ekumeenisen patriarkaatin alainen. Kirkot ovat toimineet Suomessa erillään vuodesta 1926 lähtien. Virallisen Suomen edustuston Moskovan patriarkaatti avasi Helsinkiin vuonna 1999. Edustuston johtajana toimii rovasti Viktor Lioutik.
Historia.
Suomen venäjänkieliset ortodoksit irtaantuivat Suomen ortodoksisesta kirkosta 1920-luvulla. Suurimpana syynä oli, että Suomen ortodoksinen kirkko erosi itsenäistymisen myötä Moskovan patriarkaatin alaisuudesta, johon venäjänkieliset edelleen halusivat kuulua. Osasyynä hajaantumiseen oli myös ns. ajanlaskukiista, joka koski siirtymistä juliaanisesta kalenterista uuteen gregoriaaniseen ajanlaskuun. Ensimmäinen venäläinen seurakunta aloitti toimintansa vuonna 1926 Viipurissa. Vuosina 1931–1945 Suomen seurakunnat olivat Pariisissa vaikuttaneen Konstantinopolin patriarkaatin alaisen Länsi-Euroopan eksarkin metropoliitta Evlogin alaisuudessa.
Suomen ortodoksinen kirkko pitää vielä nykyäänkin toisen patriarkaatin toimintaa maassa ortodoksisen kanonisen perinteen vastaisena.
Seurakunnat.
Vanhimmat Suomessa toimivista Venäjän ortodoksisen kirkon seurakunnista ovat vuonna 1926 perustettu Ortodoksinen Pokrovan seurakunta, joka alun perin toimi Viipurissa nimellä "Yksityinen kreikkalais-katolinen yhdyskunta" sekä vuotta myöhemmin Suomen ortodoksisesta kirkosta eronnut Pyhän Nikolauksen seurakunta Helsingissä. Helsingin lisäksi seurakuntia toimii Porissa, Sastamalassa ja Tampereella. Tampereen Spaso-Preobrazenskaja-yhteisöä lukuun ottamatta jokaisella seurakunnalla on myös oma kirkko tai rukoushuone.
Seurakuntien jäsenet ovat nykyään suurimmaksi osaksi venäläisiä maahanmuuttajia. Jäsenmäärältään suurin on Pyhän Nikolauksen seurakunta, jolla jäseniä on noin 3 700. Vuodesta 2022 lähtien, oli Turun kaupunki ostanut entisen Neitsyt Marian taivaaseenottamisen kirkon, joka oli osa nyt suljettua Venäjän konsulaattia.
Pyhän Nikolauksen seurakunta oli suunnitellut rakentavansa uuden kirkon Helsingin Itäkeskukseen kulttuurikeskus Stoan viereen, mutta rakennustyöt eivät ole toistaiseksi käynnistyneet muun muassa rahoituksen puutteen johdosta.
Prudhoe Bayn öljykenttä

Prudhoe Bayn öljykenttä on suuri öljykenttä Alaskan North Slopen hallintoalueella. Se on Pohjois-Amerikan ja samalla Yhdysvaltojen suurin öljykenttä 86 418 hehtaarin pinta-alallaan. Se sisälsi alun perin arviolta noin 25 miljardia barrelia öljyä. Kenttää operoi BP ja sen rakentamiseen on investoitu yli 25 miljardia dollaria (luku sisältää myös Trans-Alaskan öljyputken rakennuskustannukset).
Tuotanto kentällä aloitettiin vuonna 1977 ja öljyntuotannon huippu saavutettiin vuonna 1988, jolloin se oli 240 000 kuutiota päivässä.
Öljykentän öljy on triaskautisessa hiekkakivessä. Öljyä sisältävä kerros oli alun perin joissain kohdissa jopa 180 metriä paksu, nykyisin keskiarvoisesti vain 18 metriä. Huokoisen kiven yläpuolella oleva öljyä läpäisemätön kivikerros on 2 700 metrin syvyydessä.
Kolin kylä

Koli on noin 250 vakituisen asukkaan kylä Lieksassa Pielisen länsirannalla. Matkaa Ukko-Kolille on kolme kilometriä.
Kylässä on useita matkailualan yrittäjiä, mutta myös maa- ja metsätalous on edelleen hyvin edustettuna.
Kolilla on PKO:n omistama kyläkauppa Sale Koli, jossa on muun muassa asiamiesposti, lääkekaappi sekä käteisennostomahdollisuus. Kyläkaupan takana on vuonna 2023 valmistunut Sokos Hotel Koli Kylä. Kyläkeskuksessa sijaitsee Taide- ja kulttuurikeskus Kolin Ryynäsen ja Kolin Kotiseutumuseon muodostama perinnemiljöö. Kolin Ryynänen toimii myös taiteilijaresidenssinä. 
Lisäksi kylässä on Kolin kirkko, seurojentalo, työväentalo sekä Kolin Kulmakivi, jossa on matkamuistomyymälä Karelia Shop, Karelia Expertin matkailuinfo ja näyttelytiloja. Keskustan tuntumassa on myös Kolin peruskoulu kirjastoineen sekä ryhmäperhepäiväkoti.
Joensuusta Kolille on matkaa 75 km, Lieksasta 90 km (talvella Kolin jäätietä pitkin 45 km) ja Juuasta 40 km. Kimppataksi kulkee välillä Koli–Ahmovaara–Joensuu–Ahmovaara–Koli sekä Koli–Juuka–Koli.
Kesäisin Pielisellä Kolin ja Lieksan välillä liikennöi autolautta. Talvisin Kolin ja Vuonislahden välillä kulkee Kolin jäätie, joka on Euroopan sisävesien pisin jäätie. Se lyhentää Kolin ja Lieksan välistä matkaa kymmenillä kilometreillä.
Lakiasuonvuoren kalliomaalaukset

Lakiasuonvuoren kalliomaalaukset sijaitsevat Lakiasuon, joka on kuvineen tai kuivatun järven pohjaa, länsipuolella olevassa kalliojyrkänteessä Kouvolassa Kymenlaaksossa. Kalliomaalauksen, joka ajoitetaan kivikaudelle, löysi Timo Miettinen vuonna 1985.
Kallio ja sen sijainti.
Kalliomaalaus sijaitsee nykyään metsässä, mikä on poikkeuksellista Suomessa. Seudulla on ollut järvi, mutta se on kuivunut tai kuivattu pois. Tilalla on kostea metsä ja suoalue. Etelä-Suomessa järvien pinnat olivat paljon nykyistä korkeammalla, jolloin koko alue järven peittämänä. Maalaukset lienevät siltä ajalta.
Kalliojyrkänne sijaitsee Hyyryn kylän lähellä Lakiasuon ja Koipian järven länsipuolella. Maalaukselle pääsee kulkemalla alueen läpi kulkevaa metsätietä pitkin. Maalausten editse kulkee Veteloja.
Rapakiveä oleva kallio on pitkä ja korkea. Maalauskenttiä on kaksi, jotka aukeavat itään tai koilliseen. Maalauskenttien etäisyys on 10−20 metriä.
Kasvot kalliossa.
Osa havaitsee kalliossa valtavat kasvonpuolikkaat, aivan kuin ne katsoisivat kulkijaa kallion sivua pitkin puoliksi kallion takana piilossa. Kasvot olisivat usean metrin korkuiset. Toisesta suunnasta katsoen voidaan havaita toisetkin kasvot. (valokuva). Tällaisia kallioita kutsutaan antropomorfisiksi.
Maalaus.
Maalausalueen keskeltä kulkee suuri halkeama, jonka kummallakin puolella on maalauksia. Ne on maalattu 0,80−2,1 metrin korkeudelle maanpinnasta ja maalauskentillä on leveyttä 4,5 metriä. Kenttien välimatka on yli 10 metriä. Kuviot ovat kuluneita ja hahmottuvat kalliosta heikosti.
Maalaus A.
Vasemmalla puolella halkeamaa eli eteläpäässä olevat kuviot ovat kuluneet tai pyyhkiytyneet lähes kokonaan pois. Ainoa lähes varmasti tunnistettava kuvio on noin 60 senttimetriä pitkä ihmishahmo ja tämän vierellä mahdollisesti pieni täyteisesti maalattu eläinhahmo, ehkä hirvi. Kauempana näistä vasemmalla erottuu heikosti suurikokoinen hirvi.
Maalaus B.
Tämä on oikeanpuolinen eli pohjoisempi kuvakenttä, joka on suurempi, mutta pahoin haalistunut. Keskeinen kuvio on ääriviivoilla hahmoteltu hirvi, jonka pituus on 77 senttimetriä. Hirven jalat ovat hävinneet. Sen alla on kuvioiden katkelmia, jotka voivat esittää 41 senttimetriä pitkää koukkupolvista ihmistä ja osittain erottuvana kaarena 63 senttimetriä pitkää venekuviota tai hirvensarvea. Hirven takana saattaa olla vielä ihmishahmo.
Ajoitus.
Timo Miettinen on ajoittanut maalauksen aikaan, jolloin Saimaasta virtasi vedet Suomenlahteen Väliväylän ja Kymijoen kautta. Silloin maalaus olisi tehty 3 800 eaa. eli muutama sata vuotta ennen Vuoksen puhkeamisen.
Rock’n Vantaa

Rock’n Vantaa oli Vantaan kaupunginmuseon vuonna 2011 alkanut tutkimushanke, joka pohjusti vuonna 2014 avattua samannimistä rockaiheista näyttelyä. Näyttelyn käsikirjoituksen pohjaksi kerättiin aineistoa vantaalaisesta nuorisobänditoiminnasta ja rockelämästä 1960-luvulta nykypäivään. Lähihistorian ja tämän päivän ilmiöiden dokumentointi ovat olennainen osa-alue museoiden toimintaa 2010-luvulla.
Hanke.
Rock’n Vantaa -hankkeessa haastateltiin ammattimuusikoita, harrastuksenaan soittavia, taustavaikuttajia sekä festari- ja keikkayleisöä. Lähtökohtana oli, että haastateltujen henkilöiden nuoruusvuodet ja bänditoiminnan alku olisi tapahtunut Vantaalla tai Helsingin maalaiskunnassa. Haastateltuja on oli yhteensä yli 100. Rockaiheista aineistoa kerättiin myös havainnoimalla vantaalaisia rockfestareita ja -keikkoja sekä erilaisia treenitiloja. Aineistonkeruussa tehtiin yhteistyötä Helsingin yliopiston kanssa.
Tärkeitä teemoja olivat yhteistyö, vuorovaikutus ja yleisön osallistuminen. Yhtenä kohderyhmänä oli nuoret. Vantaalaisen Vaskivuoren lukion medialinja teki näyttelyyn dokumentteja oman koulunsa bänditoiminnasta. Vernissan animaatioasema ja Vantaan kaupungin nuorisopalveluiden kädentaitopaja toteuttivat yhteistyössä fiktiivisiä nukkeanimaatioita, joissa nuoret tulkitsivat vantaalaista rockhistoriaa omista lähtökohdistaan käsin. Inspiraation lähteinä käsikirjoituksessa olivat museolta saadut lehtileikkeet, rokkarihaastattelut ja valokuvat. Ensimmäinen animaatio, "Korson Kapina 1965", julkaistiin tammikuussa 2013 ja toinen, "Länsimäki 1985", toukokuussa 2013. Trilogian kolmas osa valmistui vuonna 2014.
Näyttely.
Rock’n Vantaa -näyttely oli avoinna yleisölle Tikkurilan vanhassa asemarakennuksessa toukokuusta joulukuuhun 2014. Avajaisten yhteydessä oli rock-konsertti, joka järjestettiin yhteistyössä Vantaan kaupungin tapahtuma- ja kaupunkikulttuuripalveluiden kanssa kaupunkijuhlien aikana.
Purjeliskokalat

Purjeliskokalat (Alepisauridae) on auloppikaloihin kuuluva heimo. Heimon lajeja tavataan kaikista lämpimistä ja lauhkeista valtameristä.
Lajit ja anatomia.
Purjeliskokaloihin kuuluvien lajien määrä vaihtelee lähteittäin. Suppeimman määritelmän mukaan heimoon kuuluu 1 suku ja 2 lajia. Lajit ovat purjeliskokala ("Alepisaurus ferox") ja pohjanpurjeliskokala ("A. brevirostris"). Eräät lähteet lukevat heimoon myös naskalileuat (Omosudidae) ja keihäskalat (Anotopteridae).
Purjeliskokalat ovat pitkäomaisia ja hoikkia kaloja. Lajeista suurempi purjeliskokala voi saavuttaa 215 cm:n pituuden ja pienempi pohjanpurjeliskokala kasvaa suurimmillaan noin metrin mittaiseksi. Tunnusomaisin piirre on lähes koko ruumiin mittainen ja hyvin korkea purjemainen selkäevä, jonka takana on pieni rasvaevä. Pyrstöevä on voimakkaasti haarautunut ja vatsaevät ovat rintaeviä pidemmät. Suu on suuri, ja suussa on muutama kookas torahammas ja useita pienempiä hampaita. Purjeliskokaloilla ei ole uimarakkoa. Väritykseltään heimon kalat ovat hohtavansinisiä selästä ja hopeanharmaita vatsasta. Evät ovat sinertävän mustat. Purjeliskokalalajit ovat hermafrodiitteja eli samalla yksilöllä on sekä koiraan että naaraan sukupuolielimet. 
Levinneisyys ja elintavat.
Purjeliskokalalajeja tavataan Atlantin, Välimeren, Intian valtameren ja Tyynenmeren lämpimissä ja lauhkeissa vesissä. Niitä tavataan niin lähellä meren pintaa kuin aina 1 800 metrin syvyydessäkin. Purjeliskokalat ovat ahnaita petoja, joiden ravintoa ovat pääjalkaiset, kuten mustekalat, salpat, äyriäiset ja toiset kalat.
Koko ni Ita Koto

 on AKB48:n kolmas albumi, joka julkaistiin 8. kesäkuuta 2011.
Oktroi

Oktroi eli valtalupa (, myöntäminen &lt; , lupa) tarkoittaa hallituksen tai viranomaisen myöntämää lupaa tietyn toiminnan (varsinkin kaupallisen) harjoittamiseen. Luvan voi saada yksityinen ihminen, yhteisö tai yhdyskunta. Suomessa nimitystä käytettiin Venäjän vallan aikana määräyksestä, jonka nojalla senaatin jäsenet saivat toimia tehtävissään. Tällainen valtuutus eli virkamääräys annettiin kolmeksi vuodeksi kerrallaan.
Ranskassa oktroi oli historiallinen kunnallinen kaupunkitulli, jota kannettiin kunnan asukkaiden kulutettaviksi tuoduista tavaroista.
"Oktroitu valtiosääntö" tarkoittaa sellaista säännöstöä, jonka nojalla valtionpäämies luovuttaa osan hänelle kuuluvasta vallasta kansalle tai eduskunnalle. Valtionpäämies saattaa siis valtiosäännön voimaan yksipuolisesti ilman, että kansanedustuslaitos voisi siihen vaikuttaa. Tällaisia valtiosääntöjä oli käytössä 1800-luvun ensimmäisellä puoliskolla siirryttäessä itsevaltiudesta (absolutismista) perustuslailliseen valtioon.
Kamikyokutachi

 on AKB48:n toinen albumi, joka julkaistiin 7. huhtikuuta 2010.
Amerikansisilialaiset

Amerikansisilialaiset (, , ) ovat amerikanitalialaisia, joiden juuret ovat Sisiliassa. 
Merkittävä maahanmuuttoaalto Sisiliasta Yhdysvaltoihin tapahtui 1800-luvun lopussa ja 1900-luvun alussa. Amerikansisilialaiset kohtasivat aluksi syrjintää mafiastereotypioiden ja verrattain tummien piirteidensä vuoksi. 
Roomalaiskatolilaisuus on ominainen piirre amerikansisilialaisessa kulttuurissa. Se näkyy muun muassa Pyhän Joosefin päivän vieton perinteessä, joka on perimätiedon mukaan lähtöisin keskiaikaisesta Sisiliasta.
Tunnettuja amerikansisilialaisia.
Tunnettuja yhdysvaltalaisia, joilla on kokonaan tai osittain sisilialaiset sukujuuret, ovat esimerkiksi muusikot Frank Sinatra, Lady Gaga ja Alicia Keys, näyttelijät Al Pacino ja Steve Buscemi, elokuvaohjaajat Frank Capra ja Martin Scorsese, urheilijat Jake LaMotta ja Joe DiMaggio, sekä poliitikot Chris Christie ja Andrew Cuomo.
Damned Damned Damned

Damned Damned Damned on The Damnedin debyyttialbumi vuodelta 1977. Se sisältää yhtyeen myöhemmästä tyylistä poiketen punk-musiikkia ja on ensimmäinen brittiläinen punk-tyylinen albumi. Jotkut kappaleista ovat varsin lyhyitä, kuten "Stab Your Back" (kesto 1:03) ja "Fish" (1:38). "I Feel Alright" on cover The Stooges-yhtyeen kappaleesta. 
Kappaleet.
Kaikki kappaleet säveltänyt Brian James, ellei toisin mainita.
Palvelualojen työnantajat Palta

Palvelualojen työnantajat PALTA ry (Palta, ) on palvelualoja edustava elinkeino- ja työmarkkinajärjestö. Palta on Elinkeinoelämän keskusliitto EK:n toiseksi suurin jäsenliitto, ja sen toimisto sijaitsee Helsingissä Eteläranta 10:ssä. 
Historia.
Palta aloitti toimintansa 1.1.2011, kun Erityispalvelujen Työnantajaliitto, Liikenne- ja Erityisalojen Työnantajat, Palvelualojen Toimialaliitto sekä Tieto- ja tekniikka-alojen työnantajaliitto TIKLI yhdistyivät. Samalla Paltasta tuli Elinkeinoelämän Keskusliitto EK:n toiseksi suurin jäsenliitto.
Paltan hallituksen ensimmäiseksi puheenjohtajaksi valittiin DNA Oy:n silloinen toimitusjohtaja Riitta Tiuraniemi ja varapuheenjohtajiksi VR:n silloinen toimitusjohtaja Mikael Aro sekä Faba Osk:n toimitusjohtaja Antti Latva-Rasku. Järjestön ensimmäisenä toimitusjohtajana aloitti 1.3.2011 tekniikan lisensiaatti, eMBA Riitta Varpe. 
Vuoden 2025 alusta Palta ja Yhteinen Toimialaliitto ry yhdistivät toimintansa. Yhdistymisen myötä Paltan jäsenmäärä kasvoi n. 2600 yritykseen / yhteisöön. 
Toiminta.
Paltan tehtävänä on edistää palveluyritysten kilpailukykyä ja kasvua vahvistamalla alan toimintaedellytyksiä sekä toimimalla palvelujen aktiivisena puolestapuhujana. Järjestö neuvottelee yli puolet Suomen kaikista työehtosopimuksista (noin 150 kappaletta) yhteensä yli 40 palkansaajajärjestön kanssa. 
Paltan vuodesta 2024 alkaen vahvistetun strategian mukaisena visiona on "Palvelut kirittävät kestävään kasvuun" ja se koostuu kolmesta fokusalueesta, jotka ovat: 
Paltan hallituksen puheenjohtaja on Finnair Oyj:n toimitusjohtaja Turkka Kuusisto. Toimitusjohtajana on 1.3.2018 alkaen toiminut varatuomari Tuomas Aarto. 
Jäsenistö.
Paltalla on noin 2 600 jäsenyritystä tai -yhteisöä, jotka toimivat logistiikan, informaation ja viestinnän, huollon ja kunnossapidon, yritys- ja asiantuntijapalvelujen, hallinnon ja tukipalvelujen, viihteen ja virkistyksen sekä apteekkien toimialoilla. Palta vastaa myös finanssialan työmarkkinatoiminnasta. Yhteensä Paltan jäsenet työllistävät noin 190 000 työntekijää Suomessa. Paltan suurimpia jäseniä ovat muun muassa Adecco Finland, Are, Azets Insight, Caverion Suomi, Elisa, Eltel Networks, Enersense, Finnair, Posti, Securitas, SOL Henkilöstöpalvelut, Swissport Finland, Telia Finland, Yleisradio, Voimatel ja VR, mutta sen jäseninä on myös suuri joukko pienempiä yrityksiä eri toimialoilta.
Il trionfo di Ercole

Il trionfo di Ercole (, suomalaisessa videolevityksessä "Voittamaton Herkules", muita nimiä "Herkuleksen riemuvoitto", "Herkuleksen triumfi") on vuonna 1964 valmistunut italialais-ranskalainen seikkailuelokuva. Tyylilajiltaan mytologia-aiheista peplumia edustavan elokuvan on ohjannut Alberto De Martino. Sen sankaria Herkulesta esittää yhdysvaltalainen kehonrakentaja Dan Vadis.
Juoni.
Mykeneen kuninkaan veljenpoika Milo murhauttaa setänsä ja anastaa vallan äitinsä, noita Pasifaën avulla. Apuun kutsutaan Herkules, joka voitettuaan turnajaiset rakastuu Milon serkkuun Ateen. Milo kaappaa Aten ja syyttää teosta kapinallispäällikkö Eurystheusta. Raivostunut Herkules surmaa Eurystheuksen, minkä johdosta Zeus riistää sankarilta hänen voimansa. Herkules saa ne takaisin pelastaessaan rakastettunsa Milon määräämältä teloitukselta. Kapinalliset valtaavat kuninkaanpalatsin ja Milo pakenee äitinsä luokse Ate vankinaan. Lopuksi Herkules pelastaa Aten ja Milo ja Pasifaë saavat surmansa.
Tuotanto.
"Il trionfo di Ercole" on kohtalaisen sujuva ja viihdyttävä peplum-elokuva. Sen visuaalisiin oivalluksiin kuuluvat Milon kullanväriset ja kaljupäiset käskyläiset. Dan Vadis on lihaksikas, notkea ja hieman poikamainen toimintasankari. Elokuva on kuvattu Cromoscope-laajakangastekniikalla Eastmancolor-väreissä Incir De Paolisin studiolla sekä Tor Caldaran rantamaisemissa.
DVD-julkaisut.
Elokuva on saatavilla ranskalaisten Editions Fabbrin ja Studio Canalin erinomaisena DVD-julkaisuna, joka sisältää vain ranskankielisen ääniraidan. Saksalainen DVD on kuvanlaadultaan hyvä, mutta alkuperäistä huomattavasti lyhyempi. Yhdysvaltalainen Trimarkin julkaisu on laadultaan heikko.
Matti Franssila

Matti Franssila (23. kesäkuuta 1905 Rauma – 31. lokakuuta 1976 Helsinki) oli suomalainen mikroklimatologi, joka toimi Ilmatieteen laitoksen johtajana (professorin arvolla) vuosina 1952–1970. Hän tutki mikro- ja maatalousmeteorologiaa. Hän selvitti muun muassa hallailmiötä vuonna 1936 valmistuneessa väitöskirjassaan. Häntä pyydettiin selvittämään myös Lokan tekojärven ja mahdollisten ydinvoimaloiden meteorologisia vaikutuksia.
Franssila valmistui filosofian kandidaatiksi vuonna 1929 ja tuli samana vuonna Meteorologisen keskuslaitoksen palvelukseen. Hän oli laitoksen sääosaston johtajana vuosina 1945–1953 ja koko laitoksen johtajana vuosina 1953–1970. Franssila oli myös Helsingin yliopiston dosentti vuosina 1940–1971 sekä Kauppakorkeakoulun ja Teknillisen korkeakoulun opettaja. Hän oli Suomalaisen Tiedeakatemian jäsen.
Johan Christopher Frenckell (1789–1844)

Johan Christopher Frenckell (22. kesäkuuta 1789 Turku – 16. huhtikuuta 1844 Helsinki) oli suomalainen kirjanpainaja, kirjankustantaja ja paperitehtailija. Hän oli vuodesta 1814 isänsä yhtiötoveri yritysnimellä J. C. Frenckell &amp; Poika. Hän laajensi kirjapainon toiminnan Helsinkiin ja kustansi muun muassa Kalevalan ja muita Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran ensimmäisiä julkaisuja.
Frenckellin vanhemmat olivat kirjanpainaja ja kirjankustantaja Johan Christopher Frenckell vanhempi ja Margareta Elisabet Björman. Hän pääsi ylioppilaaksi Turussa 1804. Frenckell oli vuodesta 1814 yhtiömiehenä isänsä kirjapaino- ja kirjakauppaliikkeessä ja yliopiston kirjanpainajana vuodesta 1825. Turun palon 1827 jälkeen Frenckell muutti Helsinkiin ja siirsi myös yritystoimintansa sinne. Jo Turun kaudella hän perusti Suomen ensimmäisen kirjasinvalimon 1823. Hän kustansi Suomalaisen kirjallisuuden Seuran ensimmäiset julkaisut. Hän omisti Turun lähellä Auran pitäjän Järvenojalta Kakskerran Mölnbyhyn vuonna 1820 siirretyn paperitehtaan sekä vuodesta 1832 Tampereella paperitehtaan, jossa vuonna 1841 käynnistyi Suomen ensimmäinen paperikone.
Frenckell oli naimisissa vuodesta 1815 Amalia Ulrika Tillmanin (k. 1844) kanssa. Heidän poikiaan olivat turkulainen kirjakauppias, filosofian maisteri Johan Christopher Frenckell (1819–1856), kauppaneuvos Frans Wilhelm Frenckell, aateloituna vuodesta 1868 von Frenckell (1821–1878) ja valtiokonttorin ylitirehtööri Otto Reinhold Frenckell (1823–1880).
Johan Christopher Frenckell (1719–1779)

Johan Christopher Frenckell (1719–1779) oli suomalainen kirjapainaja, syntyään saksalainen. Hän muutti Suomeen Turkuun 1744 Turun akatemian kirjanpainajaksi. 
Frenckell polveutui saksalaisesta talonpoikaissuvusta, joka oli asunut 1600-luvun keskivaiheilta lähtien Erfurtin kaupungin läheisyydessä. Frenckell kouluttautui kirjanpainajaksi Erfurtissa Johann David Jungnicolin kirjapainossa ja hänet otettiin paikallisen kirjanpainajien ammattikunnan jäseneksi 1740. Frenckell muutti Erfurtista Turkuun 1743 ja pääsi työhön Johan Kämpen hoitamaan Turun akatemian kirjapainoon. Vuonna 1750 Turun akatemian kirjapainon osti ruotsalainen kirjanpainaja Jakob Merckell jolla oli ennestään kirjapaino Tukholmassa. Frenckell pääsi 1756 Merckellin omistaman painon faktoriksi ja vuonna 1758 hänestä tuli Merckellin yhtiökumppani. Merckellin kuoltua 1763 Turun kirjapaino siirtyi Frenckellin yksin omistamaksi.
Frenckell oli naimisissa Johan Kämpen tytärpuolen Else Maria Leijerin kanssa. Heidän poikansa oli kirjanpainaja, kirjankustantaja Johan Christopher Frenckell (1757–1818).
Kazanin Jumalanäidin ikoni

Kazanin Jumalanäiti () tai Kazanin Theotokos eli "Kazanin Jumalansynnyttäjä" on Venäjän ortodoksisen kirkon merkittävimpiä ikonityyppejä. Kuva esittää Kazanin kaupungin suojelijaa Neitsyt Mariaa. Kazanin jumalanäidin ikonia pidettiin vuosisatojen ajan koko Venäjän suojelijana eli palladionina. Ikonin tunnetuin kappale, pieni, 22,5 × 27,5 cm:n kokoinen ikoni varastettiin vuonna 1904 ja ilmeisesti tuhottiin.
Nykyään Kazanin Jumalanäiti on Venäjällä suosittu häälahja. Ikoni yhdistetään usein venäläiseen nationalismiin . 
Alkuperä.
Tradition mukaan ikoni saapui Venäjälle Konstantinopolista 1400-luvun alussa. Tataarien piiritettyä ja poltettua Kazanin kaupungin vuonna 1438 se joutui kadoksiin, kunnes ikoni jälleen löytyi 1500-luvun jälkipuoliskolla. Matrona Onutshina -nimisen kymmenvuotiaan tytön kerrotaan löytäneen ikonin tulipalossa tuhoutuneen Kazanin kaupungin raunioista 8. heinäkuuta 1579. Ikonin olinpaikan oli hänelle kertonut Neitsyt Maria ilmestyksessä. Ikonia säilytettiin sen löytöpaikan päälle myöhemmin rakennetussa luostarissa. Kazanin Jumalanäidistä tehtiin useita kopioita, joita oli nähtävissä muun muassa Moskovan, Pietarin sekä Jaroslavin kaupungeissa.
Varkaus.
Alkuperäisenä pidetty Kazanin Jumalanäidin ikoni varastettiin sitä säilyttäneen luostarin kirkosta 29. kesäkuuta 1904. Varkaat ja ikonin kultaiset jalokiviupotuksin koristellut kehykset löydettiin muutamaa vuotta myöhemmin, mutta itse kuva jäi kadoksiin. Osa varkaista väitti sen olevan poltettu ja yksi kertoi sen olevan kaukaisessa siperialaisessa luostarissa. Poliisi ei kuitenkaan jatkanut ikonin jäljittämistä, koska se piti mahdollisesti löydettävän kuvan aitouden varmistamista mahdottomana.
Pyhitetyt kirkot.
Kazanin Jumalanäidin ikonille on Venäjällä pyhitetty useita kirkkoja ja katedraaleja, muun muassa Pietarissa ja Moskovassa sijaitsevat Kazanin Jumalanäidin katedraalit. Suomessa ikonille on pyhitetty Järvenpään ja Loviisan ortodoksiset kirkot sekä Porin venäläinen ortodoksikirkko. Luovutettujen alueiden kirkoista Terijoen ortodoksinen kirkko on myös pyhitetty Kazanin Jumalanäidin ikonille.