tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Valdain keramiikka

Valdain keramiikka (, ) on ensimmäisiä Länsi-Venäjällä käyttöön otettuja kivikautisia keramiikan traditioita, joka kuuluu kampakeramiikan keskiseen ryhmään. Sen pioneerikäyttäjiä olivat todennäköisesti mesoliittiset ryhmät, jotka levittäytyivät Valdain ylängön alueelle Ylä-Volgan ja Baltian alueilta. He omaksuivat keraamisen tradition jo noin 5500 eaa. jälkeen, kun sen valmistustaito levisi todennäköisesti Ylä-Volgan kulttuurista Valdain ylängölle. Keramiikan valmistaminen aloitti seudulla uuden kivikautisen kulttuurivaiheen, jota kutsutaan venäläisessä kirjallisuudessa neoliittiseksi ja suomalaisessa kirjallisuudessa subneoliittiseksi kivikaudeksi.
Keramiikka.
Vaikka keramiikan levittäjiksi Valdaille onkin kaksi ehdokasryhmää, josta toiset ovat Serteja-Rudnjan keramiikkaa valmistaneet ryhmät, niin Valdain keramiikka muistuttaa monessa suhteessa eniten Ylä-Volgan keramiikkaa, jota valmistettiin Volgan ja Okan jokilaakson asuinpaikoilla 6200−5000 eaa.. Kummatkin ryhmät olivat toistensa kanssa aina tekemisissä ja juuri Valdain puoleisessa osassa Ylä-Volgan kulttuuria alkoi kehittyä Ljalovon keramiikka, joka sittemmin korvasi sen noin 5000 eaa.. Valdain ja Ylä-Volgan keramiikka muistuttavat toisiaan valmistusmenetelmän, muotoilun ja koristelunsa puolesta. Valdain keramiikan varhaisvaihetta kutsutaan toisinaan "kotšisenski"-tyypin keramiikaksi.
Vaikka Valdain kulttuurin asuinpaikkat sijaitsivat Ylä-Volgan kulttuurin ja Fennoskandian välissä, Valdain keramiikan piirteitä ei siirtynyt pohjoisessa kehittyneisiin Säräisniemen keramiikkaan tai varhaiskampakeramiikkaan. Nämä traditiot hakivat vaikutteita ennemmin Ylä-Volgan kulttuurista.
Valmistus.
Savimassa oli paikallista savea, johon sekoitettiin orgaanista materiaalia. Astioista muotoiltiin suorareunaisia ja pohjastaan suippoja. Myös teräväkärkisiä astian pohjan muotoja esiintyi.
Koristelu.
Astiat koristeltiin kapeilla kampaleimoilla ja kuopilla. Joukkoon vedettiin viiltoja tai piirrettiin viivoja.
Elinkaari.
Juri B. Tšetlin on ehdottanut Keski-Venäjän keramiikan pioneerivaiheen nimeksi "Volga-Okan kulttuuria". Se sisältäisi ne ryhmät, jotka elivät Lovatin, Väinäjoen latvojen, Ylä-Volgan, Valdain ylängön ja Okan alueella ja jotka omaksuivat keramiikan 6000−5500 eaa.. Valdain keramiikan varhaisimmat löydöt sijoittuvat tämän vaiheen loppupuolelle ja vakiintuu noin 5300 eaa.. Tradition keskivaihetta elettiin noin 4600−4200 eaa. ja loppuvaihetta 4200−3500 eaa..
Valdain keramiikkaa valmistettiin pari tuhatta vuotta huolimatta siitä, että monet keramiikan traditiot vaihtuivat sitä ympäröivillä seuduilla. Tämä voitaisiin tulkita merkiksi kulttuurin erityisestä riippumattomuudesta tai eristyneisyydestä naapureista.
21 (elokuva)

21 on vuonna 2008 ensi-iltansa saanut Robert Luketicin ohjaama draamaelokuva, jonka päätähtinä ovat Jim Sturgess, Kevin Spacey, Laurence Fishburne, Kate Bosworth, Liza Lapira, Jacob Pitts ja Aaron Yoo. Elokuva on saanut inspiraationsa MIT Blackjack Teamin tositarinasta, joka kerrotaan Ben Mezrichin menestyskirjassa "Bringing Down the House". Elokuvan laajalti ristiriitaisesta vastaanotosta ja elokuvan näyttelijävalintakiistoista huolimatta "21" oli myyntimenestys ja se oli ensimmäisen sekä toisen viikonlopun ajan Yhdysvaltain ja Kanadan katsotuin elokuva.
Rooleja.
Lähde:
Jemen olympialaisissa

Jemen osallistui yhdistyneenä maana ensimmäisiin kesäolympialaisiin vuoden 1992 kisoissa Barcelonassa. Tätä ennen Pohjois- ja Etelä-Jemen olivat ennen maiden vuonna 1990 tapahtunutta yhdistymistä osallistuneet vuoden 1988 olympialaisiin Soulissa, ja Pohjois-Jemen jo vuoden 1984 olympialaisiin Los Angelesissa. Jemen ei ole saavuttanut olympialaisista vielä yhtään mitalia. Se ei ole myöskään osallistunut kertaakaan talviolympialaisiin.
Osallistumiskerrat yhdistyneenä.
Suluissa jemeniläisurheilijoiden määrä.
Kallithéa

Kallithéa (, ”Kaunis näkymä”) voi viitata seuraaviin paikkoihin Kreikassa:
Regicide

Regicide on Hour of Penancen kuudes studioalbumi, joka julkaistiin 13. toukokuuta 2014.
Party-hop

Party-hop oli rap-yhtye TCT:n keksimä markkinointinimitys omalle musiikkityylilajilleen, jonka kuvattiin sijoittuvan popin ja hip hopin välimaastoon. Varhaisimmat ja samalla viimeisimmät maininnat musiikkityylilajista ovat vuodelta 2014. Vain kahden kappaleen ilmoitettiin edustaneen musiikkityylilajia: TCT:n Rannalle sekä sitä seurannut saman yhtyeen singlejulkaisu Rammaa. TCT kuvaili genreen sisältyvän hyväntuulista hölmöyttä, häpeilemätöntä hauskanpitoa ja rentoa asennetta.
Väinö Kainula

Väinö Olavi Kainula (5. joulukuuta 1918 Kuortane – 21. lokakuuta 1942 Paimio) oli suomalainen keskimatkojen juoksija.
Väinö Kainulan lyhyen uran parhaaksi kaudeksi jäi 1939, jolloin hän juoksi 800 metrin SM-hopeaa ja oli samalla matkalla B-maaottelussa Suomen edustaja Ruotsia vastaan. Kalevan kisoissa Kainula hävisi talvisodassa kaatuneelle Tauno Peussalle, mutta edeltävässä maaottelussa järjestys oli ollut päinvastainen. Vuoden 1939 aikana hän teki 800 metrin ennätyksensä 1.54,7, joka oli peräti 5,1 sekuntia parempi kuin edeltävän vuoden tulos. Talvisodan jälkeisen kesän Kalevan kisoissa hän oli 800 metrillä neljäs.
Jatkosodan aikana Kainula haavoittui Inkerinmaan Valkeasaaressa astuessaan tammikuussa 1942 miinaan, joka silpoi hänen jalkansa. Kainula siirrettiin Ruotsiin, jossa hänen vasen jalkansa amputoitiin polven alapuolelta. Paluumatkalla Suomeen hän sai vatsatuberkuulosin, johon hän kuoli lokakuussa 1942.
Seuratasolla Kainula edusti Kuortaneen Kuntoa.
Mikko J. Westerberg

Mikko J. Westerberg (7. lokakuuta 1932 Tampere – 9. heinäkuuta 2014 Lohja) oli tamperelainen liikemies ja jääkiekkovaikuttaja. Westerberg perusti vuonna 1959 Tilitoimisto K. J. Westerbergin, joka nykyään on alansa suurin Tampereella. Hän oli värikäs persoona, jonka ystäväpiiriin kuuluivat Urpo Lahtinen, Kalevi Keihänen ja Irwin Goodman. 
Tappara.
23. helmikuuta 1970 Westerberg osti Tapparan jääkiekkojoukkueen, joka oli tuolloin lähes konkurssissa. Hän ilmoitti maksavansa pelaajille palkkaa sekä verot. Sen aikainen amatöörisääntö kierrettiin siten, että Tapparan pelaajat siirtyivät Montreal-jääkiekkomailoja valmistavan Montreal-Urheilu Oy:n palvelukseen tuotekehittelijöiksi. Päävalmentajaksi Westerberg palkkasi Kalevi Nummisen. Nummisen valmennusaikana Tappara sai pronssia vuonna 1973, hopeaa vuonna 1974 ja mestaruuden vuonna 1975. Tämän jälkeen Westerberg luopui Tapparasta.
Swing Copters

Swing Copters on pelikehittäjä Dong Nguyenin kehittämä mobiilipeli, joka julkaistiin 21. elokuuta ladattavaksi Google Playstä ja App Storesta.
Pelissä ideana on lentää otuksella, jolla on kopteri, mahdollisimman korkealle varoen vastaan tulevia palkkeja, joissa heiluu vasaroita. Otus lentää automaattisesti ylöspäin ja pelaaja voi vaihtaa suuntaa näpäyttämällä ruutua.
Vesa Niemeläinen

Vesa Pekka Niemeläinen (29. maaliskuuta 1934 Keitele – 2000 Oulu) oli suomalainen kansakoulunopettaja ja runoilija.
Niemeläisen vanhemmat olivat suutari Nestori Juho Niemeläinen ja Anna Lydia Hänninen. Hän valmistui kansakoulunopettajaksi Itä-Suomen opettajaseminaarista Joensuussa 1957. Niemeläinen kuului Pohjois-Karjalan kirjailijayhdistys Ukrin perustajiin. Työuransa kansakoulun opettajana hän aloitti Suomussalmen Juntusrannassa Kuuselan koululla kansakoulunopettajan virassa, jossa hän avioitui Varpu-Liisa Kelan kanssa. Hänellä oli 2 tytärtä, Ritva ja Marja. Pisimmän pestin Niemeläinen teki Sirola-opiston opettajana vuonna 1964–1984. Eläkevuotensa hän vietti Oulussa ja kuoli vuonna 2000. 
Keiteleellä 1934 syntynyt ja 2000-luvun alussa kuollut runoilija Vesa Niemeläinen oli yksi Ukrin perustajajäsenistä ja ensimmäinen puheenjohtaja 1956–1957. Hän opiskeli Joensuussa Itä-Suomen seminaarissa kansakoulunopettajaksi. Hänen esikoisrunokokoelmansa "Lauluja suvannolta" ilmestyi 1956 Otavalta. 
Olavi Siippaisen teos "Kirjeitä kirjailijatovereille vuosilta 1945–1963" ilmestyi 1975 WSOY:n kustantamana. Kirjassa oleva ensimmäinen kirje Niemeläiselle on elokuulta 1958. Siippainen kommentoi siinä tekeillä olevaa nuorisoromaania, joka sitten ilmestyikin Otavalta 1960 nimellä "Suutarin Pertti".
Vuoden 1959 elokuussa Siippainen puolestaan opastaa Niemeläistä niin terapeuttisissa jutuissa, kuten hän muotoilee, kuin kirjailijantyössäkin. Miten rauhoittua pitkän päivän päätteeksi, siihen tulee yksinkertainen ohje:
Toralinna (Tampere)

Toralinna on Tampereella Itsenäisyydenkadun ja Yliopistonkadun kulmauksessa sijaitseva nelikerroksinen, punatiilinen asuinrakennus, joka rakennettiin vuosina 1902–1903 Valtion Rautateiden työntekijöiden vuokra-asunnoiksi. Arkkitehti Bruno Granholmin suunnittelema talo on suojeltu rakennustaiteellisin ja maisemallisin perustein. 
Toralinnassa oli alun perin vuoteen 1942 saakka pihakäymälät. Talossa oli myös asukkaiden yhteinen leivintupa ja sauna.
Myös Helsingin Pasilassa on Bruno Granholmin suunnittelema Toralinna-niminen VR:n entinen asuintalo. Vuonna 2002 VR myi lähes 2 000 omistamaansa vuokra-asuntoa 26 eri paikkakunnalla VVO Asunnot Oy:lle.
Chinle

Chinle on kylä Apachen piirikunnassa, Arizonassa, Yhdysvalloissa. Siellä asui vuoden 2010 väestönlaskennassa 4 518 asukasta.
Johimbiini

Johimbiini on eräs verisuonia laajentava ja sympaattista hermostoa lamauttava eli "adrenolyyttinen" (adrenaliinin vaikutusta estävä) alkaloidi. Sitä on käytetty lääkkeenä, jota on saatu afrikkalaisen puulajin johimbepuun ("Pausinystalia yohimbe") kuoresta. Johimbiini ei ole enää pitkään ollut aktiivissa lääkityskäytössä Suomessa, sillä sen hoito-ominaisuudet ovat olleet kovin heikosti spesifiset, jopa ennalta arvaamattomat. Johimbiinin korvaajiksi on sittemmin kehitetty joukko muita ja paljon spesifimpiä, vaikutuksiltaan tarkemmin kohdistuvia lääkeaineita.
Johimbiinikloridia on voitu käyttää lääkinnälliseen käyttöön eläimille ihmisten lääkintää pidempään. Esimerkiksi sonneille on voitu antaa kalliinakin pidettyä johimbiinivalmistetta tilapäisiin siitoskyvyn häiriöihin jonkinmoisena piristeenä, ellei muu hoito kuten ruokintavirheiden korjaus ole tuottanut riittävää tehoa. 
EU:n kielto.
Euroopan unioni on kieltänyt ainetta sisältävät valmisteet. Kanadan terveysviraston mukaan aineen käytöllä voi olla vakavia seurauksia varsinkin niille, joilla on korkea verenpaine tai sydän-, munuais- tai maksasairaus. Kaikissa valmisteissa ei ole ollut tuoteselostetta, mutta niissä joissa on ollut, tutkimuksen mukaan sen pitoisuudet ovat poikenneet merkittävästi ilmoitettuista pitoisuuksista molempiin suuntiin. Monissa maissa se on yhä sallittu, mutta EU:n kiellon jälkeen tulli estää maahantuonnin.
Aiheesta muualla.
Tohoru Masamune

Tohoru Masamune (s. Madison, Wisconsin, Yhdysvallat) on kanadalais-japanilainen näyttelijä. Hän on esiintynyt muun muassa elokuvissa "Teenage Mutant Ninja Turtles" ja "Inception" sekä televisiosarjoissa "Heroes" ja "".
Varhaiselämä.
Masamune syntyi japanilaisille vanhemmille Madisonissa, Wisconsinissa. Hän muutti perheensä kanssa Edmontoniin, Kanadaan. Sittemmin he muuttivat Newtoniin, Bostonin esikaupunkiin. Masamune opiskeli MIT-korkeakoulussa insinööriksi, minkä jälkeen hän siirtyi opiskelemaan teatteria San Franciscoon. Hän opiskeli myös japanilaista klassista teatteria.
Ura.
Masamune aloitti uransa elokuvien ja televisiosarjojen parissa 1990-luvulla. Hän esiintyi pitkälti sivurooleissa ja alkoi tekemään myös satunnaisesti äänirooleja 2000-luvulta lähtien niin elokuviin, kuin animaatioihin ja videopeleihin, kuten "Jackie Chan seikkailee", "Geishan muistelmat" ja "Tom Clancy’s H.A.W.X". Masamunella oli muutaman jakson verran kestänyt vieraileva rooli "Heroes"-televisiosarjassa vuosina 2006 ja 2007. Sittemmin 2010-luvulla Masamune teki rooleja hieman isomman budjetin omaaviin elokuviin, kuten "Inception". Lisäksi hän oli pidempiaikainen rooli internetsarjassa "SOLO – The Series" ja hän vieraili kahden jakson verran "Tunteita ja tuoksuja" -saippuasarjassa. Vuonna 2014 Masamune esiintyi Silppurin roolissa "Teenage Mutant Ninja Turtles" -elokuvassa. Hän on kertonut saaneensa roolin ilman koe-esiintymistä.
Muuta.
Masamune harrastaa vapaa-ajallaan jääkiekkoa, haavipalloa, golfia ja laskettelua. Hän on myös harjoitellut hieman aikidoa ja potkunyrkkeilyä.
Ranitidiini

Ranitidiini on eräs mahahapon eritystä vähentävä lääke. Se on H2-reseptoreja salpaava aine, jota käytetään vatsan liikahappoisuudesta johtuvaan närästykseen.
Lääkettä alkoi valmistaa ensiksi Glaxo Smith Kline -lääkeyhtymä nimellä "Zantac". Nykyään ranitidiinia on saatavilla useilla eri rinnakkaisilla tuotenimillä.
Syyskuussa 2019 syöpää aiheuttavaa N-nitrosodimetyyliamiinia (NDMA) löydettiin useiden valmistajien ranitidiinituotteista. Tämä johti lääkkeiden markkinoilta vetämiseen muun muassa Suomessa. Huhtikuussa 2020 ranitidiini poistettiin Yhdysvaltojen markkinoilta näiden huolenaiheiden takia.
José Mário Vaz

José Mário Vaz (s. 10. joulukuuta 1957 Cacheu, Guinea-Bissau) on guineabissaulainen poliitikko, joka toimi 2014–2020 maansa presidenttinä. Vaz sai vuoden 2014 presidentinvaalin toisella kierroksella noin 62 prosenttia äänistä. Hän edustaa maansa suurinta puoluetta, itsenäisyyspuoluetta (Partido Africano da Independência da Guiné e Cabo Verde (PAIGC)).
Vaz on kotoisin Guinea-Bissaun pohjoisosasta. Hän opiskeli ekonomiksi Lissabonissa oppilaitoksessa, jonka nimi on Instituto Superior de Economia e Gestão (ISEG) da Universidade Técnica de Lisboa. Hän on naimisissa ja kolmen lapsen isä.
Ennen presidentiksi valintaansa Vaz oli Bissaun pormestari 2004-2009, ja valtiovarainministerinä Carlos Gomes Júniorin hallituksessa, joka syrjäytettiin sotilasvallankaappauksella vuonna 2012.
Vazin virkakausi alkoi 23. joulukuuta 2014. Hänen kauttansa rampautti pitkä valtataistelu PAIGC-puolueen sisällä. Viiden vuoden aikana maassa oli yli puolenkymmentä pääministeriä eikä parlamentti ollut siksi toimintakykyinen. Ensimmäisenä pääministerinä toimi Domingos Simões Pereira, joka pyrki luomaan hallituksen kaikista parlamentin puolueista. Vaz erotti Pereiran jo seuraavan vuoden elokuussa. Vaz kuului PAIGC:n toisinajattelijoihin, mutta Pereiran puolella oli suurin osa puolueesta. Vaz valitsi seuraavaksi pääministeriksi Baciro Dján, joka ei kuitenkaan pystynyt luomaan hallitusta. Carlos Correia oli osapuolestan sovintaehdotus, mutta Vaz erotti tämän toukokuussa 2016.
Valkotähkäyökkönen

Valkotähkäyökkönen ("Mesapamea secalis") on eräs eteläisen Suomen yleisimmistä loppukesän yökköslajeista. Se kuuluu erittäin vaikeasti määritettävään lajikompleksiin ja täysin varma lajinmääritys edellyttää perhosen tallettamista ja tutkimista mikroskoopin avulla.
Koko ja ulkonäkö.
Valkotähkäyökkönen on väritykseltään yksilökohtaisesti erittäin muunteleva perhonen. Lisäksi erittäin samannäköisiä lajeja ovat martotähkäyökkönen ("Mesapamea secalella") ja sekotähkäyökkönen ("Mesapamea remmi"). Kolmikon lajeja ei voi erottaa toisistaan pelkän ulkonäön perusteella vaan vaaditaan perhosyksilön genitaalien tutkimista mikroskoopilla. Melko samannäköisiä ovat myös kosteikkojuuriyökkönen ("Apamea unanimis") ja usvayökkönen ("Parastichtis suspecta").
Valkotähkäyökkösen siipiväli on noin 30–34 mm. Etusiipien pohjaväri vaihtelee kellanruskeasta ja selväkuvioisesta tummanharmaaseen ja lähes kuviottomaan. Etenkin siiven keskiosa ja ulkoreuna ovat usein selvästi tummemmat. Munuaistäplä, jota reunustaa kaksinkertainen valkoinen viiru erottuu kuitenkin hyvin. Mutkitteleva sisempi poikkiviiru kohtaa siiven takareunan kohtisuorasti. Yleisvaikutelma lajin siivestä on kirjava, vaikka selkeää kuviointia ei olisikaan. Takasiivet ovat vaaleanharmaat, ulkoreunaa kohti hieman tummenevat ja niiden alapinnalla on pieni tumma täplä, joka ei erotu yläpinnalla.
Levinneisyys ja lentoaika.
Lajin levinneisyys kattaa Pohjois-Afrikan ja Euroopan. Suomessa valkotähkäyökkönen on erittäin yleinen ja pääasiassa havainnot ovat Raahe–Lieksa-linjan eteläpuolelta, harvakseltaan Tornio–Kajaani-linjalle. Perhoset lentävät yhtenä sukupolvena heinäkuun alkupuolelta syyskuun alkuun.
Elinympäristö ja elintavat.
Valkotähkäyökkösen elinympäristöjä ovat avoimet niityt ja viljelysmaat, usein kulttuuriympäristöissä lähellä asutusta. Laji on hyvin yleinen ja usein lentoaikansa runsaslukuisimpia yöperhosia. Perhoset lentävät öisin ja tulevat valolle, mutta selvästi innokkaammin syötille. Toukka elää heinäkasvien varsilla ja tähkissä. Keskenkasvuinen toukka talvehtii.
Lajin solmumadoksi kutsutuilla toukilla on ollut jonkin verran merkitystä etenkin rukiin tuholaisena. Erityisesti Itä-Suomessa vuosina 1896–1897 satotappiot ovat olleet noin 50 %, joillakin tiloilla jopa 80–100 %. Myös 1960-luvulla on Etelä-Savossa ollut mainittavia tuhoja.
Ravintokasvit.
Toukka syö erilaisia heiniä kuten nurmipuntarpää ("Alopecurus pratensis"), koiranheinä ("Dactylis glomerata"), rantavehnä ("Leymus arenarius") ja juolavehnä ("Elymus repens").
Martotähkäyökkönen

Martotähkäyökkönen eli vähätähkäyökkönen ("Mesapamea secalella") on puuyökkösiin kuuluva yöperhoslaji. Sen tunnistaminen lajilleen ei onnistu ulkoisten tuntomerkkien perusteella.
Koko ja ulkonäkö.
Martotähkäyökkönen on käytännössä identtinen valkotähkäyökkösen ("Mesapamea secalis") sekä sekotähkäyökkösen ("Mesapamea remmi") kanssa, eikä lajeja voi erottaa toisistaan ilman genitaalipreparaatin tekemistä. Se tunnistettiinkin omaksi lajikseen vasta vuonna 1983. Lisäksi samankaltaisia ovat myös kosteikkojuuriyökkönen ("Apamea unanimis") ja usvayökkönen ("Parastichtis suspecta"). Keskimäärin se on siipiväliltään valkotähkäyökköstä pienempi, 27–32 mm, ja väritykseltään selvemmin yksivärinen. Joidenkin lähteiden mukaan siivessä voi olla myös punertavaa hohdetta.
Levinneisyys ja lentoaika.
Lajin levinneisyys ulottuu Euroopasta Vähä-Aasiaan. Norjassa levinneisyys ulottuu pohjoisemmaksi kuin valkotähkäyökkösellä. Suomessa laji on ilmeisesti yleinen, mutta varmat havainnot painottuvat etelärannikolle, minkä lisäksi niitä on jonkin verran Etelä-Suomen sisämaasta. Perhoset lentävät yhtenä sukupolvena heinä-elokuussa. Suomessa lento alkaa ehkä noin viikkoa valkotähkäyökköstä myöhemmin.
Elinympäristö ja elintavat.
Suomessa lajin elinympäristöt painottuvat ehkä rannikon läheisyyteen. Muutoin lajin elinympäristöt ja elintavat lienevät samanlaiset kuin valkotähkäyökkösellä eli avoimia niittyjä ja muita heinää kasvavia paikkoja. Perhoset lentävät öisin ja tulevat sekä syötille että valolle. Toukka elää heinäkasvien varsilla, talvehtii keskenkasvuisena ja koteloituu kotelokopan sisään maahan.
Ravintokasvit.
Toukka elää erilaisilla heinillä.
Sekotähkäyökkönen

Sekotähkäyökkönen eli urakkatähkäyökkönen ("Mesapamea remmi") on harvinainen yöperhoslaji. Sen erottaminen valkotähkäyökkösestä ("Mesapamea secalis") tai martotähkäyökkösestä ("Mesapamea secalella") ei onnistu ilman genitaalipreparaatin tekemistä. Laji kuvattiin tieteelle vuonna 1985.
Koko ja ulkonäkö.
Laji on ulkonäöltään identtinen valkotähkäyökkösen ja martotähkäyökkösen kanssa. Erottavat tuntomerkit ovat ainoastaan genitaalien rakenteissa. Siipiväli on noin 30 mm.
Levinneisyys ja lentoaika.
Laji tavattiin Suomesta ensimmäisen kerran Kökarista elokuussa 2002. Sittemmin yksilöitä on tunnistettu etelärannikolla koko Ahvenanmaalta Virolahdelle ulottuvalta alueelta noin kolmekymmentä, joista yksi oli talletettu jo vuonna 1984.
Elinympäristö ja elintavat.
Sekotähkäyökköstä pidetään yleisesti valko- ja martotähkäyökkösten risteymänä.
Ravintokasvit.
Toukan ravintokasveja lienevät heinät.
Rossija segodnja

Rossija segodnja (, kirjaimellisesti ) on Moskovassa keskuspaikkaansa pitävä venäläinen valtio-omisteinen, ulkomaille suunnattuun joukkotiedotukseen keskittyvä uutistoimisto ja mediatalo. Se perustettiin Venäjän presidentti Putinin antamalla asetuksella 9. joulukuuta 2013. Yhtiömuodoltaan Rossija segodnja on valtion unitaarinen yritys (FGUP). Yhtiömuodosta FGUP seuraa, että Rossija Segodnija on lain mukaan toimittava Venäjän federaation etujen mukaisesti.
Lisäksi presidentinasetuksella erityisesti määrättiin, että mediatalon tehtävänä on Venäjän valtiollisen politiikan ja Venäjän federaation elämänmenon "valaiseminen" ulkomailla. Ylin toimeenpanovalta mediatalossa asetettiin Venäjän presidentin nimittämälle toimitusjohtajalle.
Ensimmäiseksi toimitusjohtajaksi Putin nimesi äärikonservatiiviseksi luonnehditun, räväköistä poliittisen opposition, Yhdysvaltain ja seksuaalivähemmistöjen vastaisista kannoistaan tunnetun Dmitri Kiseljovin. Muutoksen arvioitiin tähtäävän valtiollisen valvonnan tiukentamiseen jo aiemmin voimakkaasti kontrolloidulla venäläisellä mediakentällä. Mediatalon ensimmäiseksi päätoimittajaksi nimitettiin Venäjän ulkomaantiedotukseen erikoistuneen televisiokanava RT:n päätoimittaja Margarita Simonjan aiemman tehtävänsä ohella.
Mediatalo Rossija segodnja perustettiin toimitilojensa ja henkilökuntansa puolesta unitaariyritys, uutistoimisto RIA Novostin perustalle, ja uusi yritys sai RIA Novostin aiemman päätoimipisteen katuosoitteeseen Moskovassa. Mukaan liitettiin jo aiemmin vahvasti Venäjän "valtiollisena propagandatorvena" toiminut kansainvälisiin radiolähetyksiin keskittynut Venäjän Ääni-kanava henkilökuntineen. Sekä RIA Novosti että Venäjän Ääni lakkautettiin itsenäisinä organisaatioina. Niistä tuli osa Rossija Segodnjan toimintaa. 
Myös marraskuussa 2014 kansainvälisesti esitelty "Sputnik"-tavaramerkki tähän liittyvä uutistoimisto ja radioasemaverkosto Sputnik News moneen maahan sijoittuvine paikallisine toimituksineen ja verkkosivustoineen on osa Venäjän valtiollista tietotoimisto Rossija segodnjaa. Venäjän vaikuttamipyrkimykset Sputnik Newsin välityksellä on nähty esimerkiksi Ruotsissa ja Saksassa uhkana ja esimerkkinä Venäjän tavasta käydä informaatiosotaa. 
Vuoden 2014 budjetissa uutistoimisto RIA Novostille myönnettiin 2,604 miljardia ruplaa (noin 57,5 milj. euroa) "Venäjän federaation sisä- ja ulkopolitiikan sekä Venäjän maakuvan tukemiseen". Valtion mediatuista päätettäessä ei organisaatiomuutosta oltu vielä tehty.
FS Jauréguiberry (1893)

Jauréguiberry oli Ranskan laivaston 1800-luvun lopulla valmistettu pre-dreadnought taistelulaiva. Alus kuului viiden toisiaan muistuttavan aluksen ("Bouvet", "Carnot", "Charles Martel", "Masséna" ja "Jauréguiberry") ryhmään, joka tilattiin Britannian kuninkaallisen laivaston tilattua Royal Sovereign -luokan.
Valmistus.
Alus tilattiin 8. huhtikuuta 1891 La Seyne-sur-Meristä Forges et Chantiers de la Méditerranéelta, missä köli laskettiin marraskuussa 1891. Alus laskettiin vesille 27. lokakuuta 1893 ja valmistui koeajoihin 30. tammikuuta 1897. Alus otettiin palvelukseen 16. helmikuuta 1897.
Palvelus.
Alus poistettiin 20. kesäkuuta 1920 alusluettelosta ja myytiin romutettavaksi 23. kesäkuuta 1934.
Tummien perhosten koti

Tummien perhosten koti on Leena Landerin romaani vuodelta 1991. Se on käännetty usealle kielelle, muun muassa ruotsiksi, saksaksi, ranskaksi ja arabiaksi. 
Teoksen arabiankielinen käännös on ensimmäinen suomalaisen romaanin suoraan suomen kielestä arabiaan tehty nykyproosan käännös. 
Lander on kertonut, että häneen kohdistettiin Syyriassa uhkailua, koska teoksen osia pidettiin fundamentalististen tahojen keskuudessa islamilaisten moraalikäsitysten vastaisina.
Dome Karukosken ohjaama elokuva "Tummien perhosten koti" tuli ensi-iltaan tammikuussa 2008, ja se valittiin Suomen Oscar-ehdokkaaksi vuonna 2008.
Galaktoosi-1-fosfaatti

Galaktoosi-1-fosfaatti (C6H13PO9) on galaktoosisokerin fosforyloitu johdannainen. Yhdistettä muodostuu eliöissä muun muassa ihmisessä galaktoosin aineenvaihdunnan tuotteena ja on tärkeässä osassa eräiden glykoproteiinien biosynteesiä.
Biosynteesi ja biologinen rooli.
Ihmisen elimistössä maksa muodostaa galaktoosi-1-fosfaattia galaktoosista ja tätä reaktiota katalysoiva entsyymi on galaktokinaasi. Fosfaattiryhmän lähteenä toimii reaktiossa ATP-molekyyli. Seuraavassa vaiheessa galaktoosi-1-fosfaattia voi metaboloida 2 eri entsyymiä. Galaktoosi-1-fosfaattiuridyylitransferaasi on transferaaseihin kuuluva entsyymi, joka siirtää uridiinimonofosfaattiryhmän UDP-glukoosimolekyyliltä galaktoosi-1-fosfaatille, jolloin muodostuu UDP-galaktoosia ja glukoosi-1-fosfaattia. Toinen galaktoosi-1-fosfaattia UDP-galaktoosiksi metaboloiva entsyymi on UDP-glukoosipyrofosforylaasi, joka siirtää difosfaattiryhmän UTP-molekyyliltä galaktoosi-1-fosfaatille.
Harvinaisessa perinnöllisessä sairaudessa galaktosemiassa galaktoosi-1-fosfaattiuridyylitransferaasin aktiivisuus on pieni tai entsyymiä ei muodostu lainkaan. Tämä johtaa galaktoosin ja galaktoosi-1-fosfaatin kertymiseen soluihin, millä on haitallisia vaikutuksia muun muassa keskushermoston toimintaan. Taudin määritys perustuu punasolujen galaktoosi-1-fosfaatin määrän seurantaan.
Viola organista

Viola organista on soitin, jonka Leonardo da Vinci suunnitteli luultavasti 1480-luvulla. Hän ei tiettävästi koskaan rakentanut soitinta. Soittimesta on kuitenkin luonnos Leonardon "Codex Atlanticus" -käsikirjoituskokoelmassa, joka on Milanon historiallisessa kirjastossa Biblioteca Ambrosianassa. Soittimessa on kielet pianon tapaan, mutta vasaroiden sijaan ääni tuotetaan neljän jousipyörän avulla. Pedaaleilla pyöritetään jousipyöriä sekä säädellään niiden pyörimisnopeutta. Kosketinta painettaessa kieli painuu jousipyörää vasten, ja tuottaa jousisoitinta muistuttavan äänen.
Viola organista nykypäivänä.
Puolalainen pianisti ja soitinrakentaja Sławomir Zubrzycki rakensi Viola organistan Leonardon luonnoksen perusteella. Soitin muistuttaa ulkoisesti cembaloa. Soitin valmistui vuonna 2013, ja Suomen ensiesitys oli vuonna 2014 Mäntän musiikkijuhlilla.
Lothannaga

Lothannaga eli lotha on yksi Intian Nagalandin osavaltiossa asuvien nagojen puhumista tiibetiläis-burmalaisista kielistä. Sitä puhuu vuoden 2001 väestönlaskennan mukaan äidinkielenään 170 000 ihmistä. Pääosa puhujista asuu Nagalandin pohjoisosassa Wokhan piirikunnassa.
Lothannaga kuuluu ao-kielten ryhmään yhdessä aonnagan, sangtaminnagan ja yimchungrunnagan kanssa.
Presidentit

Presidentit on Yle TV1:llä vuosina 2005–2006 esitetty suomalainen televisiosarja, jossa on dramatisoitu Suomen poliittisen historian tapahtumia. Se kertoo kymmenen ensimmäisen Suomen tasavallan presidentin yhdestä kohtalon päivästä. Useimmat jaksot käsittelevät yhden vuorokauden tapahtumia, joskin Paasikivi- ja Ahtisaari-jaksojen sisällöstä suurin osa koostuu aiempia tapahtumia kertaavista takaumista, ja Koivisto-jaksossa kuvataan yhden viikon tapahtumia. Jaksojen dialogissa presidentit viittaavat myös usein aiempaan elämänkokemukseensa.
Jokaisen jakson alussa ja lopussa toimittaja Ari Ylä-Anttila esittelee katsojalle tapahtumien historiallista kontekstia.
Samat tekijät tekivät kaksi vuotta myöhemmin kuusiosaisen sarjan "Piru ja peijooni", joka keskittyi yksinomaan presidentti Urho Kekkoseen.
Rooleissa.
Tasavallan presidentteinä.
Pentikäinen nähdään Kalliona myös jaksossa 2., Sveholm Rytinä jaksoissa 1. ja 4., Litja Mannerheimina jaksoissa 4. ja 5., Pöysti Paasikivenä jaksossa 6. ja Mäntylä Ahtisaarena jaksossa 9.
Hodh El Charghi

Hodh El Charghi on hallintoalue eli wilaya Mauritanian kaakkoisosassa. Sen hallinnollinen keskus on Néman kaupunki. Alueen pinta-ala on noin 183 000 neliökilometriä. Asukkaita on 281 600 henkeä (vuonna 2000).
Hodh El Charghin alue rajoittuu lännessä Mauritanian Hodh El Gharbin ja Tagantin ja pohjoisessa Adrarin alueisiin sekä idässä ja etelässä Maliin. Se on etupäässä harvaan asuttua Saharan autiomaata. Alueeseen kuuluu kuusi departementtia eli moughataata ja 30 kuntaa:
Alueen eteläosan kautta kulkee maantie Nouakchottista Némaan. Etelässä harjoitetaan karjanhoitoa ja paikoin maanviljelyä sekä kerätään arabikumia. Seudulla sijaitsevat historiallinen Oualatan kaupunki sekä muinaisen Ghanan pääkaupungin Kumbi Salehin rauniot.
Fdeirick

Fdeirick (myös "F’Dérick", "Fdérik" ja muita kirjoitusasuja, ; ennen vuotta 1969 "Fort-Gouraud") on kaupunkikunta ja samannimisen departementin hallinnollinen keskus Tiris Zemmourin alueella Mauritaniassa. Se sijaitsee Kédiat d’Idjilin massiivin länsipuolella 30 kilometriä alueen pääkaupungista Zouérattista länteen. Departementissa on 4 700 ja sen keskustaajamassa 3 300 asukasta (vuonna 2013, väestönlaskenta).
Maantiede ja asutus.
Fdeirickin departementti eli moughataa käsittää Tiris Zemmourin alueen eteläosan (67 prosenttia alueen pinta-alasta). Sen keskellä sijaitsee Zouérattin departementti ja kunta..
Kuntaan kuluu keskustaajaman lisäksi Tweirgan kylä. Fdeirickin departementissa on kolme kunnan ulkopuolista asutusta. Asukkaista 12 prosenttia on nomadeja.
Historia.
Fdeirickin luoteispuolella Idjilissä on tuotettu vuosisatojen ajan kivisuolaa. Perimätiedon mukaan 1700-luvulla löydettyä esiintymää hyödynsi Ouadanen kunta-heimon alainen aqzazir-heimo. 1800-luvun lopulla Idjilistä vietiin vuosittain Adrarin kaupunkeihin 4 000 tonnia suolaa 20 000 kamelilla. Aqzazirit jatkavat edelleen suolan louhintaa. 2000-luvun vaihteessa vuosituotannoksi arvioitiin 3 000 tonnia.
Ranskalaiset valtasivat alueen Henri Gouraudin johdolla vuonna 1909. Fdeirickiin rakennettiin Fort-Gouraudin linnoitus, josta kehittyi paikallinen hallintokeskus. Vuodesta 1937 lähtien sen kautta kulki Algerian ja Senegalin välinen kuorma-autoliikenne. Linnoituksen ympärille syntyi kylä, jossa oli muutamia satoja asukkaita.
Paikkakunnan myöhempi kehitys perustuu seudun rautamalmiesiintymien hyödyntämiseen. Fort-Gouraudista tuli vuonna 1952 kaivosyhtiö MIFERMA:n toimipaikka, ja Kédiat d’Idjilin kaivosten tuotanto alkoi vuonna 1963 Nouadhibouun johtavan rautatien valmistuttua. Fdeirickin kaivos suljettiin vuonna 1984. Kaupunki on sen jälkeen taantunut ja jäänyt Zouérattin kaivoskaupungin varjoon. Alueen hallinto siirrettiin Zouérattiin vuonna 1986.
Liikenne, talous ja palvelut.
Fdeirickistä on päällystetyt maantiet Atariin ja Zouérattiin. Tie pohjoiseen jatkuu autiomaareittinä Bir Moghreiniin ja edelleen Algerian rajalle. Kaupungin kautta kulkevat myös kaivosyhtiö SNIM:n malmijunat Zouérattista Nouadhibouun.
Asukkaiden pääelinkeinot ovat kaupankäynti, käsityöammatit ja palvelut, puutarhaviljely ja karjanhoito sekä kausiluonteinen suolan tuotanto. Palveluihin kuuluvat ala- ja yläkoulut, keskikoulu, terveyskeskus ja kirjasto. Kaupungissa on vesijohto- ja sähköverkot, mutta ei jätehuoltoa.
Tindoufin maakunta

Tindoufin maakunta () eli wilaya on hallintoalue Algerian Saharan länsiosassa. Sen keskus on Tindoufin kaupunki. Maakunnan pinta-ala on 158 874 neliökilometriä. Asukkaita on 110 300 henkeä (vuonna 2021, arvio).
Tindoufin maakunta rajoittuu koillisessa Béni Abbèsin ja kaakossa Adrarin maakuntiin, etelässä Mauritaniaan, lännessä Länsi-Saharaan ja pohjoisessa Marokkoon. Luonnonalueita ovat Draân hamada pohjoisessa, Tindoufin suolatasanko eli sebkha, Erg Iguidin hiekka-aavikko ja Eglabin ylänkö etelässä. Seudulla vallitsee kuuma ja kuiva aavikkoilmasto. Sateita saadaan hyvin vähän.
Vuonna 1984 perustettu maakunta käsittää hallinnollisesti Tindoufin piirikunnan eli daïran, joihin kuuluu kaksi kuntaa: Tindouf ja Oum El Assel. Valtaosa algerialaisista asuu Tindoufin kaupungissa. Maakunnan viidessä pakolaisleirissä asuu yli 173 000 sahrawipakolaista.
Tindoufiin johtaa maantie RN50, joka jatkuu Mauritanian rajalle. Kaupungin lähistöllä on lentoasema.
Vähäinen maatalous tuottaa taateleita, hedelmiä, vihanneksia ja lihaa. Gara Djebiletissä ja Mechri Abdelazizissa on suuret rautamalmiesiintymät. Gara Djebiletin kaivos aloitti toimintansa vuonna 2022. Sen hyödyntämissuunnitelmaan kuuluu rautatien rakentaminen ja terästehtaan perustaminen Béchariin. Muita elinkeinoja ovat varsinkin Mauritaniaan suuntautuva kaupankäynti, palvelut, käsityöammatit ja matkailu. Tindoufissa toimii Ali Kafin yliopistokeskus. Nähtävyyksiä ovat Saharan luonto ja maisemat, esihistorialliset löytöpaikat, Kasabatin ja Dar Dimanin linnoitetut kylät uskonnollisine kohteineen sekä alueen kulttuuriperintö.
FS Masséna (1895)

Masséna oli 1800-luvun lopulla valmistettu Ranskan laivaston pre-dreadnought taistelulaiva. Alus kuului viiden toisiaan muistuttavan aluksen ryhmään, joka tilattiin Britannian kuninkaallisen laivaston tilattua Royal Sovereign -luokan.
Valmistus.
Alus tilattiin St. Nazairesta Ateliers et Chantiers de la Loirelta, missä köli laskettiin syyskuussa 1892. Alus laskettiin vesille 24. heinäkuuta 1895 ja otettiin palvelukseen kesäkuussa 1898.
Palvelus.
Alus siirrettiin 1. maaliskuuta 1914 erityisreserviin. Virallinen ilmoitus palveluksesta poistosta annettiin 1. huhtikuuta. Alus poistettiin palveluksesta 25. kesäkuuta. Alus oli ankkuroituna telakka alueella Toulonissa, missä alukselta poistettiin tykit ja kaikki käyttökelpoinen materiaali. Aluksen kansirakenteet ja savuhormit leikatttiin pois, minkä seurauksena jäljelle jäi ainoastaan runko. Sotaan valmistautuminen lopetti kaiken toiminnan aluksella.
Kun Mustallemerelle pääsy epäonnistui 18. maaliskuuta 1915 aloitettiin Gallipolin maihinnousun suunnittelu ja koulutus. Ranskan joukkojen maihinnousualueeksi tuli Seddul Bahrin linnakkeen länsipuolinen maihinnousualue lähellä Canakkalea. Suunnitelmaan liittyi kahden aluksen upottaminen aaallonmurtajaksi lahdelle, jotta miesten toimittaminen maihin ja joukkojen huoltaminen olisi turvallisempaa. "Masséna" määrättiin toiseksi alukseksi.
Hinaajat "Samson" ja "Vigoureux" lähtivät 23. elokuuta hylyn kanssa Toulonista Bizerteen, jonne ne saapuivat 31. elokuuta. Hylky oli Tunisiassa, kunnes hinaajat "Atlas" ja "Vigoureux" siirsivät 5. syyskuuta hylyn Mudrosiin. Hylky saapui hinattuna Mudrosiin 12. syyskuuta. Yksitoista päivää myöhemmin hylyn ankkurit pettivät jase ajautui maihin Veruli Pointissa. Hylky saatiin kellumaan, mutta se oli koko ajan vaarassa upota. Hylkyä lähdettiin hinaamaan, mutta se upposi Cape Hellesiin. Hylky sulki osan Seddul Bahrin ankkuripaikasta. Toisena aluksena allonmurtajassa oli Messageries Maritimesin matkustaja-alus "Saghalien". Aallonmurtaja osoitti arvonsa, kun 27. marraskuuta oli hyökyaalto. Se aiheutti merkittävää tuhoa brittien sektorilla, mutta ranskalaisten sektori säästyi tuhoilta.
Vuonna 1917 kaksi "Massénalta" poistettua 305 millimetrin tykkiä asennettiin Batignolles alustalle ja sijoitettiin rautatietykistöön. Alukselta poistetut 274 millimetrin tykit asennettiin Scneiderin palautinjärjestelmiin ja sijoitettiin 77. raskaan tykistörykmentin 7. ryhmän 20. patteriin. Sotatoimien päätyttyä Marine Paris uutisoi 11. elokuuta 1919, että aluksen nosto vaatii merkittäviä tutkimuksia ennen työn aloittamista. Laivaston sukeltajien puute nosti tutkimuskulut noin 10 000 Ranskan franciin. Siten nosto jää mahdolliseksi ainoastaan, jos Turkin hallinto ei salli hylyn romutusta paikallaan. Lopulta hylky myytiin maaliskuussa 1923 romutettavaksi Monsieur Jostille.
Yared Shegumo

Yared Shegumo (s. 10. tammikuuta 1983 Addis Abeba, Etiopia) on etiopialaissyntyinen puolalainen juoksija, joka kilpailee keskimatkojen juoksussa ja kestävyysjuoksussa. Hän voitti hopeaa maratonilla vuoden 2014 EM-kisoista Zürichistä. Hän voitti Varsovan maratonin 2013 ja Łódźin maratonin 2014. Shegumo sai vuonna 2003 Puolan kansalaisuuden. Hän on 177 senttimetriä pitkä, painaa 61 kilogrammaa ja edustaa LKS Lubusz Słubicea.
Joonas Lappalainen

Joonas Lappalainen (s. 1. maaliskuuta 1998) on suomalainen autourheilija, joka on aloittanut lajin kolmevuotiaana.
Lappalainen valittiin 14-vuotiaana vuoden 2012 kartingkuljettajaksi. Hän voitti tuolloin kartingin Academy Trophy -mestaruuden Sakhirin radalla ajetussa Bahrainin finaalikilpailussa.
Vuonna 2012 Lappalainen siirtyi kartingista Formula Fordeihin ja vuonna 2014 Formula Renault 1.6-sarjaan, jossa voitti ensimmäisen osakilpailun. Kauden toisessa kilpailussa Lappalainen kasvatti pistejohtoaan Formula Renault Nordic-sarjassa ja nousi samalla Formula Renault 1.6 NEZ-sarjan johtoon voittamalla kaksi lähtöä ja ollen yhdessä toinen. Kauden aikana Lappalainen ei luopunut kertaakaan molempien sarjojen johdosta, vaan johti molempia sarjoja koko kauden läpi. Lappalainen varmisti sekä Nordic- että NEZ-sarjojen mestaruudet kauden viimeistä edeltävässä lähdössä kauden viimeisenä kilpailuviikonloppuna Mantorpissa.
Vuoden 2014 syksyllä Lappalainen valittiin edustamaan Suomea FIA Young Driver Excellence Academyn Pohjois-Euroopan karsintoihin. Hän selviytyi 16 kuljettajan joukosta viiden parhaan joukkoon, mutta ei tullut valituksi ohjelmaan.
Tapio Kärkkäinen

Tapio Antero Kärkkäinen (s. 17. kesäkuuta 1942 Viipuri) on suomalainen aktiiviuransa lopettanut koripalloilija.
Kärkkäinen pelasi Oulun NMKY:ssä Suomensarjaa vuosina 1958–1970 lukuun ottamatta seuran ensiesiintymistä miesten SM-sarjassa kaudella 1966–1967, jolloin Kärkkäinen pelasi 18 ottelussa 4,0 pisteen keskiarvolla. Vuonna 1964 Kärkkäinen oli seuran paras pisteidentekijä, ja hänet valittiin Oulun parhaaksi koripalloilijaksi.
Kärkkäinen asui myöhemmin Vantaalla. Koulutukseltaan hän on teknikko.
Pekka Laakso (koripalloilija)

Pekka Emil Laakso (s. 7. syyskuuta 1938 Muhos) on suomalainen aktiiviuransa lopettanut koripalloilija.
Laakso pelasi Oulun NMKY:ssä seuran esiintyessä ensimmäistä kertaa miesten SM-sarjassa kaudella 1966–1967. Laakso pelasi 18 ottelussa 17,0 pisteen keskiarvolla ollen sarjan seitsemänneksi paras pisteidentekijä.
Vuosina 1967 ja 1969 Laakso saavutti NMKY:n Euroopan mestaruuden. Hän asui Oulussa ja harrasti partiota, torvensoittoa ja muitakin urheilulajeja, kuten yleisurheilua. Hän työskenteli kansakoulunopettajana ja toimi muun muassa ONMKY:n koripallojaoston puheenjohtajana.
Interliga

Interliga (, , ) oli kansainvälinen jääkiekkoliiga vuosina 1999–2007. Se perustettiin Alpenligan tilalle, kun sarjaan tuli joukkueita Alppien ulkopuolisista maista kaudeksi 1999–2000. Myös edellisen kauden kaikki italialaisjoukkueet jäivät pois sarjasta, eikä Italiasta sittemmin nähty joukkueita enää Interligassa. Liigassa pelasi sen kahdeksan kauden mittaisen historian aikana joukkueita Itävallasta, Kroatiasta, Puolasta, Jugoslavian liittotasavallasta (nyk. Serbia), Slovakiasta, Sloveniasta ja Unkarista.
Interligan kaudet olivat varsin lyhyitä ja liigan runkosarja kesti enimmillään 28 ottelua avauskaudella 1999–2000. Joukkueet pelasivat useimmiten myös omia kansallisia sarjojaan. Viimeisellä kaudellaan 2006–2007 Interligaa pelattiin kahdessa lohkossa, joista B-lohko edusti niin ikään alempaa sarjatasoa. Liigan suosio alkoi hiipumaan ja se lopetettiin vuoteen 2007. HK Jesenice, Olimpija Ljubljana ja Alba Volán Székesfehérvár siirtyivät kaudeksi 2007–2008 Itävallan pääsarja Erste Bank Eishockey Ligaan. Vuonna 2009 käynnistettiin myös Slohokej Liga, johon osallistui joukkueita Itävallasta, Kroatiasta, Serbiasta ja Sloveniasta.
Ainoana suomalaispelaajana Interligassa pelasi Olimpija Ljubljanan maalivahti Tommi Satosaari kaudella 2004–2005.
NHL-pelaajat.
 toi Interligaan Olimpija Ljubljanan joukkueeseen Manny Malhotran, Matt Pettingerin ja Brian Willsien. Joukkueessa pelasi tuolloin myös ennestään NHL-kokemusta omannut John Jakopin. Muita tunnetuimpia NHL:ssä pelanneita liigassa oli kaudella 1999–2000 Villacher SV:ssä pelanneet Gino Cavallini sekä tappelijana tunnettu Gord Donnelly.
Seppo Matilainen

Seppo Juhani Matilainen (28. lokakuuta 1941 Kuortane – 14. helmikuuta 2022 Oulu) oli suomalainen koripalloilija.
Matilainen pelasi Oulun NMKY:ssä seuran esiintyessä ensimmäistä kertaa miesten SM-sarjassa kaudella 1966–1967. Matilainen pelasi 18 ottelussa 4,7 pisteen keskiarvolla.
Matilainen kävi A-valmentajaseminaarin Vierumäellä ja toimi SVUL:n Etelä-Pohjanmaan piirivalmentajana vuodesta 1971 ja koripallojaostossa vuodesta 1970 alkaen. Matilaisen seura oli Lapuan Virkiä vuodesta 1969.
Matilainen harrasti jalkapalloa, kuntoliikuntaa ja filateliaa. Hän oli ammatiltaan opettaja ja sotilasarvoltaan reservin luutnantti.
Ilkka Näsänen

Ilkka Toivo Raineri Näsänen (20. lokakuuta 1942 Oulu – (kuoleman julkistamispäivä 28. elokuuta) 2024 Kuopio) oli suomalainen koripalloilija.
Oulun NMKY:n kasvatti Näsänen pelasi miesten SM-sarjassa Turun Riennossa kolme kautta ja kasvattajaseurassaan yhden kauden sen esiintyessä ensimmäistä kertaa pääsarjatasolla kaudella 1966–1967. ONMKY-kausi oli Näsäsen pääsarjauran tehokkain: hän teki 15,9 pistettä ottelua kohden.
Näsänen voitti NMKY:n Euroopan mestaruuden vuosina 1967 ja 1969. Hän pelasi myös kaksi A-nuorten maaottelua.
Matti Vehaskari

Vesa Matti Vehaskari (s. 1. heinäkuuta 1944 Helsinki) on suomalainen aktiiviuransa lopettanut koripalloilija.
Oulun NMKY:n kasvatti Vehaskari pelasi kasvattajaseurassaan sen esiintyessä ensimmäistä kertaa miesten SM-sarjassa kaudella 1966–1967. Vehaskari pelasi 18 ottelussa pääsarjauransa korkeimmalla, 11,4 pisteen keskiarvolla. ONMKY:n pudottua sarjatasoa alemmas Vehaskari siirtyi Helsingin NMKY:hyn, jossa hän pelasi neljä pääsarjakautta ja kahdessa Suomen cupissa. Helsingin NMKY saavutti Vehaskarin aikana yhden SM-hopean, kaksi SM-pronssia ja kahdesti cup-hopeaa.
Vehaskarilla on lääketieteellinen koulutus, hänen vanhempansa Allan Vehaskari (s. 1912) ja Aira Ahmavaara (s. 1913) olivat molemmat lääkäreitä. Vehaskari harrasti koripallon lisäksi yleisurheilua.
Märta

Märta tai Märtha on pohjois­mainen, etenkin ruotsa­lainen naisen etunimi. Alku­perältään se on Margareta-nimen muunnelma.
Suomessa nimi Märta on Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan annettu elokuuhun 2025 mennessä 1 356 ja Märtha noin 490 henkilölle. Märtan nimipäivä on suomen­ruotsalaisen kalenterin mukaan 26. elokuuta.
Sagriinikotilo

Sagriinikotilo ("Cornu aspersum" eli "Helix aspersa") on tarhakotiloiden heimoon kuuluva kotilolaji, joka on kotoisin Välimeren alueilta. Se on levinnyt Länsi-Eurooppaan, Pohjois-Afrikkaan ja Aasiaan.
Tuntomerkit ja elintavat.
Kotiloissa on yleensä tummia ja vaaleita raitoja. Sagriinikotilo kasvaa 2,5–4 cm pitkäksi. Se on pääasiassa kasvissyöjä ja elää 5–7 vuotta. Suomessa sagriinikotiloa esiintyy vain kasvihuoneissa kasvatettuna.
Lisääntyminen.
Sagriinikotilo tulee sukukypsäksi noin vuoden ikäisenä. Viikon kuluttua parittelusta kotilo munii muutamasta kymmenestä hieman yli sataan munaa, jotka kuoriutuvat viikon-parin sisällä.
Hostelling International

Hostelling International (HI) (International Youth Hostel Federation IYHF) on vuonna 1932 perustettu voittoa tavoittelematon hostellijärjestöjen liitto, jonka tarkoituksena on yhdessä 69 kansallisen hostellijärjestön kanssa mahdollistaa uusien paikkojen kokeminen ja kulttuurien oppiminen sekä edistää ihmisten välistä ymmärrystä tarjoamalla turvallista ja edullista hostellimajoitusta ympäri maailman.
Hostelling Internationalin verkosto kattaa noin 4 000 hostellia lähes 90 maassa. Hostelling International on yksi suurimmista majoituspalveluiden tarjoajista ja tekee yhteistyötä muun muassa Unescon ja Maailman matkailujärjestön kanssa. Kansainvälisen hostellikortin omistavia henkilöjäseniä on 3,6 miljoonaa ja kansainvälisen HI-verkoston vuosittainen yöpymisvuorokausien määrä on yli 35 miljoonaa. Hostelling International on myös yksi maailman suurimmista nuorisojärjestöistä.
Suomen Hostellijärjestö (Finnish Hostel Association) on osa Hostelling International -verkostoa.
HI Quality (HI-Q) -laatujärjestelmä.
HI Quality (HI-Q) on kansainvälisen Hostelling International -hostelliverkoston oma laatujärjestelmä, jonka ovat kehittäneet hostellialan ammattilaiset. Laatujärjestelmään on koottu hyväksi havaittuja toimintatapoja ja niistä on muokattu erityisesti hostelleille sopiva hallintoon ja toimintamalleihin pureutuva ohjelma. Hostellit, jotka toteuttavat ohjelman menestyksekkäästi, sertifioidaan.
Hostelling Internationalin perustamiskirjan neljäs artikla.
"”Pyrimme edistämään nuorten valistuneisuutta heidän kansallisuudestaan riippumatta, erityisesti vähävaraisten nuorten keskuudessa, rohkaisemalla heitä hankkimaan entistä enemmän tietoa maaseudusta, välittämään ja huolehtimaan siitä ja arvostamaan kylien ja kaupunkien kulttuurisia arvoja kaikkialla maailmassa. Tuemme tätä tavoitettamme tarjoamalla hostelleja ja muuta majoitusta rotuun, kansallisuuteen, ihonväriin, uskontoon, sukupuoleen, yhteiskuntaluokkaan ja poliittisiin mielipiteisiin katsomatta. Haluamme luoda ihmisten välille entistä parempaa keskinäistä ymmärrystä, joka ulottuu kotimaan lisäksi ulkomaille.”"
Hostelling Internationalin historia.
Itä-Preussissa syntynyt opettaja Richard Schirrmann vei oppilaansa retkelle Saksan maaseudulle 26.4.1909. Kesken kaiken luokan yllätti myrsky. Retkeläiset lähtivät etsimään suojaa ja löysivät koulurakennuksen Bröltalista. Koulun johtaja antoi nuorille luokkahuoneen suojaksi ja paikallinen maanviljelijä olkia patjoiksi ja maitoa illalliseksi. Sinä yönä Schirrmannille syntyi ajatus nuorisomajoista, hostelleista. Hän ryhtyi tuumasta toimeen ja vuonna 1912 hän perusti maailman ensimmäisen hostellin omaan kouluunsa Saksaan, Altenaan. Tämän korvasi pian pysyvä hostelli Altenan linnassa, joka avasi ovensa saman vuoden aikana.
Empire State

Empire State on vuonna 2013 ensi-iltansa saanut Dito Montielin ohjaama yhdysvaltalainen rikoselokuva. Sen pääosissa ovat Liam Hemsworth, Dwayne Johnson, Emma Roberts, Nikki Reed, Michael Angarano, Paul Ben-Victor ja Shenae Grimes. Elokuvassa kaksi lapsuudenystävää ryöstävät panssariautovaraston, mutta NYPD-tutkija on heidän tiellään.
Ari Sikiö

Ari Sikiö (s. 8. toukokuuta 1948) on suomalainen aktiiviuransa lopettanut koripalloilija.
Tikkurilan Tikan kasvatti Sikiö pelasi Oulun NMKY:ssä seuran esiintyessä ensimmäistä kertaa miesten SM-sarjassa kaudella 1966–1967. Kaudella 1970–1971 Sikiö edusti SM-sarjassa Kontulan Urheilijoita ja kaudella 1978–1979 Porvoon Tarmoa.
Juha Valkama (koripalloilija)

Juha Valkama (s. 20. kesäkuuta 1973) on suomalainen koripallovalmentaja ja aktiiviuransa lopettanut koripalloilija.
Koripalloilijana Kiimingin Riennon kasvatti Valkama pelasi pääsarjatasolla Forssan Alussa kaudella 1996–1997 3,6 pisteen ja 0,8 levypallon keskiarvoilla. Kaudella 1998–1999 hän oli Högfors Teamin kokoonpanossa kahdessa ottelussa muttei pelannut. Kaudella 2001–2002 Valkama edusti I-divisioonassa pelannutta Team Componentaa 26 ottelussa 10,8 pisteen ja 2,3 levypallon keskiarvoilla.
Valkama valmensi Loimaan Korikonkareita alueellisessa II divisioonassa ja I-divisioonassa kolmen kauden ajan. Kauden 2010–2011 hän toimi Forssan Koripoikien apuvalmentajana. Syksystä 2011 lähtien Valkama on toiminut Oulun NMKY:n päävalmentajana.
Tunnin Kuva

Tunnin Kuva on vuonna 1988 perustettu suomalainen valokuvaliikeketju. Marraskuussa 2022 sillä oli 28 myymälää 23 eri paikkakunnalla. Vuoden 2013 tilikaudella yrityksen liikevoitto oli 4,10 prosenttia ja liikevaihto puolestaan 723 000 euroa.