CSS

Cascading Style Sheets (lyh. CSS, kirjaimellisesti ”porrastetut tyyliarkit”) on erityisesti verkkosivuille kehitetty tyylisivu. CSS:ssä dokumentille voi määritellä useita tyyliohjeita, jotka yhdistetään tietyllä tavalla yhdeksi säännöstöksi. CSS-tiedostojen pääte on yleensä codice_1
Perustiedot.
CSS:llä annetut säännöt ehdottavat, kuinka dokumentti voidaan esittää. Säännöt eivät siis ole ehdottomia, vaan ne voi halutessaan kiertää. Jotkin säännöt saattavat korvautua toisten tyyliohjeiden vastaavilla säännöillä. Esimerkiksi dokumentissa annetut ohjeet ovat yleensä toissijaisia dokumentin vastaanottajan ohjeisiin verrattuna.
CSS:llä voidaan kuvata monipuolisesti näkyvää esitysmuotoa, ja periaatteessa myös äänen esitystapaa. Äänisyntetisaattoreita varten on määritelty muun muassa äänen korkeutta, painotusta ja äänenväriä sääteleviä ominaisuuksia, joskin ne on toteutettu varsin suppeasti. Visuaalisen esitystavan perusta on niin sanottu laatikkomalli ("box-model"). Jokainen dokumentin elementti käsitetään mallissa laatikoksi, joka sijoitetaan ympäröivän elementin laatikon sisään muiden saman tason elementtien vierelle. Elementti voi kuitenkin tuottaa myös useita laatikoita. Kullakin elementillä on neljä sisäkkäistä laatikkoa, joista uloin on marginaali eli reunus; sen sisällä on reunaviiva tai -kuvio, joka rajoittuu sisäpuolelta sisältöä ympäröivään täytteeseen. Sisältölaatikossa on kuvattavan elementin sisältö.
CSS:ää käytetään luonnollisesti HTML:n ja XHTML:n kanssa, mutta se sopii yhtä lailla muidenkin rakenteisten dokumenttien (esimerkiksi XML ja MathML) tyyliohjeeksi.
Historia.
Norjalainen Håkon Wium Lie ehdotti CSS:sää ensimmäistä kertaa vuonna 1994. Lie työskenteli tuolloin CERNissä ja totesi tarpeen tyyliohjeille. Ajatus ei ollut täysin uusi, vaan myös Tim Berners-Lee oli työskennellyt vastaavan asian parissa HTML-merkintäkielen alkuaikoina. Vuonna 1992 Pei Wei kehitti ViolaWWW-selaimen, jossa oli oma kieli tyyliohjeille. Vuonna 1993 julkaistu NCSA Mosaic oli suosittu, mutta tarjosi vain vähän ominaisuuksia ulkoasun muokkaamiseen. Hieman ennen Netscapen selaimen julkaisua Lie julkaisi ehdotuksensa nimellä "Cascading HTML Style Sheets". Lien ehdotukseen vastasi Bert Bos, joka oli kehittämässä omaa selainta Argo-tyyliohjeilla ja päätti yhdistää voimansa Lien kanssa.
Netscape lisäsi selaimeensa codice_2-tagin tuen vuonna 1995 ja se otettiin mukaan HTML 3.2 -versiossa. Samaan aikaan kehitettiin tyylisivuja. Ensimmäinen versio CSS-määrittelystä julkaistiin vuonna 1996, mutta kesti aikansa ennen kuin verkkoselaimet lisäsivät sille tuen. Laajennettu CSS 2 julkaistiin vuonna 1998, jolle julkaistiin nopeasti korjausversio 2.1. CSS 3 ei ole yksittäinen "monoliittinen" määrittely, vaan se on julkaistu moduuleiksi kutsuttuina erillisinä dokumentteina.
Kehityksen nopeuttamista varten on kehitetty CSS-esikääntäjiä kuten Sass, jotka tuottavat CSS-määrittelyjä.
CSS-versiot.
World Wide Web Consortium (W3C) ylläpitää CSS-kielien määritelmiä. Alkuperäinen määrittely oli CSS 1, jolla on vain historiallinen merkitys. Nykyisin vakiintuneet ja lähes kaikissa selaimissa toteutetut ominaisuudet on kuvattu määrittelyssä CSS 2.1. ”CSS 3” on yleisnimitys valmiusasteeltaan ja luonteeltaan hyvin erilaisille määrittelyille.
CSS3:n uudet ominaisuudet.
Osa ominaisuuksista on suunniteltu osittain korvaamaan Java-sovelmat ja Flash.
Yhteensopivuus eri selaimilla.
Verkkoselaimet käyttävät eri selainmoottoreita verkkosivujen esittämiseen, josta johtuen eri selaimet voivat käsitellä CSS:n eri tavoin. Tiettyjä selaimia varten on kehitetty väliaikaisia korjauksia (CSS hack tai CSS-filtteri), joilla saavutetaan nettisivujen yhtenäinen ulkonäkö selaimissa, joissa ei ole yhdensopivaa renderöintiä. 
Mikäli ei halua tyytyä vain väliaikaisiin korjauksiin, voi olla kannattavaa pyrkiä käyttämään vain niitä ominaisuuksia, jotka ovat yhteensopivia mahdollisimman monen nykyään yleisen verkkoselaimen, kuten Google Chrome, FireFox, Safari (selain) ja Microsoft Edge kanssa. Web-kehittäjien avuksi on tähän tarkoitukseen kehitetty ilmaisia verkkosivuja, joilla voi helposti tarkistaa tietyn ominaisuuden yhteensopivuuden käytetyn selaimen kanssa ennen käyttöä. 
Yksi esimerkki tällaisesta sivustosta Alexis Deverian rakentama ja ylläpitämä verkkosivusto Can I use, jota nykyisin voivat päivittää myös muut verkkokehitysyhteisöön kuuluvat kehittäjät GitHub-palvelun kautta tai äänestämällä puuttuvaa ominaisuutta verkkosivulla . Sivustolla on CSS:n lisäksi mahdollista tarkistaa web-kehityksen kannalta olennaisten HTML5:n ja JavaScript:n ominaisuuksien yhteensopivuutta. Can I use-verkkosivu tekee myös yhteistyötä BrowserStackin kanssa, jolloin ominaisuuksien testaaminen ei rajoitu vain yleisimpiin selaimiin. 
Myös w3schools.com sivusto tarjoaa aakkosittaisen listauksen CSS:n kolmannen version ominaisuuksista ja selainversioista, joilla ne ovat ensimmäisen kerran tuettu. CSS:n toiminnallisuuksien selain yhteensopivuuden tarkistaminen tällaisten sivustojen avulla voi siis auttaa määrittelemään minimivaatimukset käytettäville selainversiolle ja helpottaa verkkosivujen testaamista kehitysvaiheessa. 
Merkittävien selainten tuen puute voi olla este uusien CSS:n toiminnallisuuksien omaksumiselle. Esimerkiksi Internet Explorer ei tukenut CSS 3 ominaisuuksia, mikä hidasti näiden ominaisuuksien omaksumista ja samalla vahingoitti selaimen mainetta kehittäjien keskuudessa. Yhtenäisen käyttäjäkokemuksen varmistamiseksi verkkokehittäjät yleensä testaavat sivustojaan useilla käyttöjärjestelmillä, selaimilla ja selainversioilla. Tämä puolestaan nostaa sivustojen kehitysaikaa ja monimutkaisuutta. Ohjelmistotyökaluja, kuten BrowserStack voidaan käyttää tällaisten kehitysympäristöjen ylläpitoon. Tilapäiset korjaukset ja usean vanhemman selainversion tuen ylläpito voivat nostaa ohjelmistokehitysprojektien monimutkaisuutta ja tästä syystä useat ohjelmistoyritykset määrittelevät listan selainversioista joita heidän ohjelmistonsa tukee.
Kun nettisivut ottavat käyttöön uudempaa koodia joka ei ole yhteensopiva vanhempien selainten kanssa, nämä selaimet eivät pääse enää käsiksi moniin verkon resursseihin. Monet modernit sivustot näyttävät erilaisilta vanhoilla selaimilla ja tämän lisäksi eivät välttämättä toimi ollenkaan, johtuen JavaSriptin ja muun verkkoteknologian kehityksestä.
Hyvät puolet.
Sisällön erottaminen esitysmuodosta
CSS mahdollistaa sisällön julkaisemisen useissa muodoissa nimellisparametreihin perustuen. Nimellisparametrit ovat selkeitä käyttäjään ja käyttöympäristöön sidottuja muuttujia kuten käyttäjäkohtaiset mieltymykset, eri selainten tiedot, katselulaitteen tyyppi (pöytätietokone vai mobiililaite) ja käyttäjän maantieteellinen sijainti.
Sivuston yhdenmukaisuus
CSS:n käyttö on tehokkainta periytymisen ja peräkkäisyyden (cascading) ollessa kunnossa, jolloin voidaan koko sivuston ulkoasuun vaikuttaa yhdellä globaalilla tyylisivulla. Tämä mahdollistaa siis yksittäisten elementtien säätämisen tai muuttamisen muokkaamalla tyylisivulla olevia sääntöjä. Ennen CSS:n kehitystä tällainen ylläpito oli vaikeaa ja aikaa vievää.
Kaistanleveys
Tyylisivu, olipa se sisäinen tai ulkoinen, määrittää elementin tyylin kerran HTML:n määrittämälle alueelle luokan, tyypin tai suhteen mukaan. Tällä saavutetaan suurempi tehokkuus, sillä tyylitietoa ei tarvitse määrittää jokaiselle elementin instanssille. Yleensä ulkoinen tyylisivu tallennetaan selaimen välimuistiin, jolloin samaa tyylisivua voidaan hyödyntää useilla sivuilla ilman uudelleen latausta. Tämä menettelytapa vähentää verkkoyhteydelle aiheutuvaa kuormaa.
Sivuston ulkoasun uusinta
Vaihtamalla yksi rivi, voidaan koko sivuston ulkoasu muuttaa kerralla aivan toisenlaiseksi, pitäen sisällön samana. Tämä parantaa sivuston saavutettavuutta sekä pystytään sovittamaan sivuston ulkoasua eri kokoisille ja tyyppisille laitteille. Mikäli laite ei kykene tunnistamaan elementtien tyylejä niin sisältö silti näytetään käyttäjälle.
Saavutettavuus
Ilman CSS:ää, kehittäjät joutuvat yleensä rakentamaan sivuston erilaisten tekniikoiden avulla, jotka hankaloittavat sivuston käyttöä näkövammaisille. Esimerkki tällaisesta tekniikasta on HTML-taulukko.
Tehokas ja kompakti koodi
CSS mahdollistaa ulkoasun tyylien määrittämisen lyhyellä ja tiiviillä koodilla. Sen avulla on mahdollista hyödyntää valmiita tyyliluokkia ja id-attribuutteja, mikä vähentää tarvetta toistaa samaa koodia useaan otteeseen. CSS:llä pystyy myös käyttämään lyhyitä syntaksimuotoja, kuten värejä tai yksiköitä, mikä pienentää tiedostokokoa ja parantaa sivuston latausnopeutta ja toimivuutta.
Animointi ja interaktiivisuus
CSS tarjoaa monia ominaisuuksia, jotka mahdollistavat animaatioiden ja interaktiivisten elementtien luomisen ilman JavaScriptin käyttöä. Voit luoda siirtymiä, muodonmuutoksia, animoituja liikkeitä ja hover-efektejä ja transformaatioita jotka parantavat käyttäjäkokemusta ja tekevät sivustosta elävämmän ja dynaamisemman. CSS-transformaatiot esimerkiksi antavat sinulle mahdollisuuden muuttaa elementtien kokoa, sijaintia, kiertämistä ja vääristymiä. Voit skaalata, kääntää, kallistaa tai vääristää elementtejä, mikä avaa monia luovia mahdollisuuksia animaatioihin. Transformaatiot voidaan yhdistää siirtymiin ja avainkehyksiin luodaksesi monimutkaisempia ja dynaamisempia animaatioita.
Helppo päivitettävyys
CSS:n erillisenä tiedostona pitäminen mahdollistaa sen helpon päivittämisen. Voit muuttaa tyylisivua tarpeen mukaan ilman, että sinun tarvitsee muokata itse sivuston sisältöä. Tämä säästää aikaa ja vaivaa päivitysten tekemisessä ja mahdollistaa nopean ulkoasun muokkaamisen esimerkiksi uuden designin suunnittelun tai brändin mukaisesti.
Laajennettavuus
CSS tarjoaa mahdollisuuden luoda omia tyylisääntöjä ja laajentaa tyylien toiminnallisuutta. Voit hyödyntää CSS:n jatkeita, kuten Sassia tai Lessiä, jotka tuovat mukanaan muuttujia, funktioita ja sisäkkäisyyksiä. Tämä helpottaa tyylien hallintaa ja kehitystyötä, sillä voit käyttää uudelleen käyttökelpoisia tyylisääntöjä ja tehdä tyylistäsi modulaarisempaa.
Lokalisaatio
CSS mahdollistaa sivustojen mukauttamisen eri kulttuurien ja kielten tarpeisiin. Sillä pystyy hallitsemaan tekstisuuntaa, asettelua ja ulkoasua eri kielten ja kirjoitusjärjestelmien vaatimusten mukaan. Tämä parantaa käyttäjäkokemusta ja laajentaa sivustojen käyttäjäkuntaa maailmanlaajuisesti.
Laaja yhteisö
CSS:ää käytetään yli 90 prosentissa verkkosivuista, jonka takia sillä on laaja ja aktiivinen yhteisö. Tämän ansiosta CSS:stä löytyy valtavasti tietoja ja resursseja, joita kehittäjät pystyvät hyödyntämään.
Huonot puolet.
Selainyhteensopivuus
CSS voi toimia eri tavoin eri selaimissa, mikä voi aiheuttaa sekaannusta. Esimerkiksi tiettyjä tyylitiedostoja ei välttämättä tueta tietyillä selaimilla. Tämän takia verkkokehittäjien on testattava nettisivujen yhteensopivuutta useilla selaimilla, joka lisää työn määrää.
Monta CSS-versiota
Aloitteleville kehittäjille eri CSS:n tasot voivat aiheuttaa sekaannusta, jonka takia CSS:n oppiminen voi olla vaikeaa.
Turvallisuus
CSS:ää ei pidetä täysin turvallisena. XSS-hyökkäyksellä on esimerkiksi mahdollista tunkeutua CSS-pohjaiselle verkkosivulle ja muuttaa sen haitalliseksi.
Hankaluudet ylläpitämisessä
Verkkosivun laajentuessa CSS-tiedostot voivat nopeasti kasvaa liiankin suuriksi. Tämä vaikeuttaa tiedoston muokkaamista sekä ymmärrettävyyttä, joka voi puolestaan aiheuttaa hankaluuksia mahdollisten bugien löytämisessä ja korjaamisessa. Tiedoston monimutkaisuus ja ongelmat ymmärrettävyydessä voivat myös aiheuttaa odottamatonta käytöstä sivuston ulkoasussa. Esimerkiksi suurella selainsivustolla on useimmiten useita eri CSS-tiedostoja, joista moni voikin olla pitkä ja monimutkaisen oloinen. Usein kun kehittäjä muokkaa sivustoa, hän joutuu myös muokkaamaan sen tyylielementtejä CSS-tiedostossa. Tiettyjä kehittäjän etsimiä tyylielementtejä voi olla vaikea löytää suuresta tiedostosta, jolloin saatetaan päätyä vahingossa muokkaamaan väärää elementtiä tai luomaan täysin uutta samanlaista, vaikka sellainen jo löytyisikin. Tällöin sivuston ulkoasun rikkoutumisen riski kasvaa, ja tulevaisuudessa epäkohtien löytäminen ja ratkaiseminen voi sekä hidastua että hankaloitua. 
Yhteensopivuus erikokoisten laitteiden kanssa
Reaktiivisen selainsivuston luominen CSS:n avulla voi olla vaikeaa. Usein selainsivustojen kehittäminen tapahtuu tietokoneella. Tällöin sivuston ulkoasu usein sopii hyvin käytettäväksi keskikokoisella tietokoneen näytöllä, mutta mobiililaitteilla tai tabletilla sivustoa selatessa voikin ilmetä ongelmia käytettävyyden näkökulmasta. Vaikka CSS:llä onkin eri tapoja ottaa eri näyttökoot huomioon sivustoa kehittäessä, kuten mediakyselyjen avulla, nämä asiat täytyy kuitenkin sovelluskehittäjänä itse muistaa huomioida erikseen. Eri näyttökokojen unohtaminen kehittämisessä voi helposti johtaa käytännöllisiin ongelmiin, kuten hankaluuksiin selainsivuston navigoinnissa tai käyttäjän turhautumiseen epämiellyttävän käyttöliittymän takia. 
Ongelmat sivuston suorituskyvyssä / tehokkuudessa
Ylläpitovaikeuksien tavoin pitkä ja monimutkainen CSS-tiedosto voi aiheuttaa ongelmia selainsivuston suoriutumisessa. Koska selain joutuu tulkkaamaan CSS-tiedoston sisällön aina sivun ladattaessa uudelleen, riippuen tiedoston koosta tämä voi saada selaimen hidastumaan huomattavasti. Odottelu ja selaimen hitaus voi taas johtaa huonoon käyttökokemukseen. Etenkin mobiililaitetta käytettäessä CSS -tiedostojen uudelleen lataaminen voi olla osallinen laitteen ylikuormituksessa ja siten myös johtaa hidastumiseen sekä liialliseen akun kulumiseen.
CSS:n perussyntaksi.
CSS:n perussyntaksi muodostuu "selektorista" eli "valitsimesta", "ominaisuudesta" ja "arvosta".
selektori {
 ominaisuus: arvo;
Kaikki ominaisuudet ja arvot tulevat aaltosulkeiden codice_3 sisään. Useita ominaisuuksia ja arvoja voi laittaa valitsimeen peräkkäin erottelemalla ne puolipisteellä codice_4.
Valitsin.
Valitsin määrittää mihin osiin HTML-dokumenttia aaltosulkeiden sisällä olevat ominaisuudet vaikuttavat. Valitsimella voidaan valita:
Tunnisteiden kirjainkoko on merkitsevä ja niiden täytyy alkaa kirjaimella, ne voivat sisältää kirjaimia, numeroita sekä tavu- ja alaviivamerkkejä. ID voi viitata vain yhteen elementtiin, kun luokka voi viitata useampaan.
Valitsimeen voidaan lisäksi liittää "pseudoluokkia," joilla voidaan muokata dokumentin tyyliä sellaisen tiedon pohjalta, mitä ei dokumenttipuusta löydy. Eräs esimerkki pseudoluokasta on codice_8, joka tunnistaa sisällön vain kun käyttäjä osoittaa elementtiin esimerkiksi pitämällä hiiren kursoria elementin päällä. Pseudoluokka lisätään valitsimen perään, esim. codice_9. Pseudoluokka valitsee dokumentista kokonaisia elementtejä, kuten codice_10 tai codice_11, kun "pseudoelementti" taas tekee valinnan, joka voi koostua osittaisista elementeistä, esim. codice_12 tai codice_13. Pseudoluokkaa siis merkitään yhdellä kaksoispisteellä ja pseudoelementtiä vastaavasti kahdella peräkkäisellä kaksoispisteellä.
Esimerkki CSS-määrittelystä.
/* Leipätekstin fontin määritys ja tasaus */
p {
 font: 11px 'Trebuchet MS', Verdana, Arial, sans-serif;
 color: #9e9e9e;
 text-align: justify;
/* Linkit lihavoidaan, mutta ei alleviivata */
a {
 text-decoration: none;
 font-weight: bold;
/* Kursorin alla olevan linkin tausta mustaksi ja teksti valkoiseksi
 24-bittisellä heksakoodilla määritettyinä */
a:hover {
 color: #ffffff;
 background-color: #000000;
Periytyminen.
Periytyminen on CSS:n keskeisiä toiminnallisuuksia. Sen toiminta perustuu esivanhempi-jälkeläinen suhteeseen, jossa periytymisen kautta saatuja ominaisuuksia käytetään esivanhemman lisäksi myös tämän jälkeläisiin. Peritty ominaisuus on esivanhemmalta saatu laskettu arvo, joka löytyy ominaisuuksienmäärittelytaulukosta. Juurielementillä ja jälkeläisillä, jotka eivät peri ominaisuutta esivanhemmalta, peritty ominaisuus on alkuperäinen määritelty arvo. Periytymisen toiminnallisuus nojautuu dokumenttipuuhun, jossa XHTML-elementtien hierarkia perustuu sisäkkäisyyteen. Sisäkkäisyyksien mukaan jälkeläinen perii voimaan jäävät arvonsa aina järjestyksessä lähimmältä esivanhemmalta. 
Periyttämällä ominaisuuksia voidaan välttyä määrittelemästä samoja ominaisuuksia jatkuvasti uudelleen, joka johtaa lyhyempää ja helpommin muokattavaan CSS-tiedostoon.
Esimerkki.
CSS koodipätkä:
p {
 color: green;
Elementti p, jonka sisällä on korostava elementti (&lt;em&gt;):
&lt;p&gt;
 Tämä esimerkki &lt;em&gt;havainnollistaa&lt;/em&gt; periytymistä
&lt;/p&gt;
Jos em-elementille ei ole määritelty väriä, niin sana “havainnollistaa” perii värin esivanhemmaltaan p. Elementille p on määritetty väri vihreä, jolloin elementti em on myös vihreä:
 Tämä esimerkki havainnollistaa periytymistä
Yhteenveto valitsimen syntaksista.
Seuraavassa taulukossa on yhteenveto valitsimen syntaksista ja missä CSS-versiossa se on otettu käyttöön.
Responsiivinen web-suunnittelu.
CSS:n avulla pystymme suunnittelemaan responsiivisia verkkosivuja. Responsiivisuudella tarkoitetaan verkkosivun mukautuvuutta käyttäjän näytön kokoon halutulla tavalla niin, että se on käyttäjälle paremmin suunniteltu. Tämä voidaan toteuttaa CSS-tiedostossa mediakyselyiden ("CSS Media Queries") avulla niin, että luodaan rajaehdot näytön koolle. Näin verkkosivu muuttaa asetteluaan tunnistaessaan minkä kokoisella näytöllä sivu avataan.
@media-kyselyt lisättiin CSS2:een. CSS2 tunsi ainoastaan jaon tiettyihin laitteisiin, kuten tietokoneen näyttö, tulostin tai mobiililaite. CSS3 laajensi toiminnallisuutta siten että sillä voi kysellä laitteen ominaisuuksia, kuten näytön kokoa tai resoluutiota pikseleinä tai laitteen kääntämistä vaaka/pystysuuntaan. Kysely palauttaa totuusarvon, ja jos kaikki ehdot täyttyvät kyseinen CSS-sääntö otetaan käyttöön.
Esimerkkejä mediakyselyiden käytöstä:.
/* Todella pienet laitteet (puhelimet, 480px ja pienemmät) */
/* Pienet laitteet (tabletit ja suuret puhelimet, 481px suuremmat) */
/* Keskikokoiset laitteet (pienet näytöt ja kannettavat tietokoneet, 769px suuremmat) */
/* Suuret laitteet (pöytätietokoneet ja suuret näytöt, 1025px suuremmat) */
/* Todella suuret laitteet (todella suuret näytöt ja TV, 1200px suuremmat) */
Suunnittelu kannattaa aloittaa mobiililaitteista ja edetä niistä suurempia laitteita kohti. Esimerkkikoodissa suuruusluokka on ensin asetettu kuuttasataa pikseliä pienemmiksi ja seuraavat sitä suuremmiksi. CSS pystyy havaitsemaan, mihin suuruusluokkaan näytön koko sopii ja toteuttaa verkkosivun asettelun siihen muokatun asettelun mukaan. Esimerkiksi jos näyttö on suurempi kuin 768px mutta pienempi kuin 992px, sen asettelu on keskikokoisten laitteiden mukainen. CSS ei anna suuruusluokkia automaattisesti vaan ne täytyy määritellä itse.
Mediakyselyitä voidaan määritellä enemmänkin esimerkiksi tulostamiseen tai näytönlukemiseen käyttämällä "screen" tilalla "print" tai "speech."
CSS-animaatiot.
CSS-animaatiot on julkaisu ensimmäisen kerran vuonna 2009. CSS-animaatiot ovat keino lisätä WWW-sivuille animaatioita helposti JavaScriptiä. CSS-animaatio muokkaa elementin tyyliä toiseen tyyliin. Animaatioilla voidaan animoida CSS:n ominaisuuksia, kuten värejä, leveyksiä, korkeuksia ja tekstin kokoa. Animaatioissa selain toteuttaa animaation määriteltyjen muutoksien mukaan. Animaatioita voi tehdä elementeille kuinka paljon tahansa ja kuinka monta kertaa tahansa. 
CSS-animaation rakenne koostuu kahdesta osasta:
@keyframes.
CSS-animaation pitää olla sidottuna johonkin elementtiin. Animaatio määritetään @keyframes:in ("avainruudut") avulla. Animaatio muuttuu määrätystä lähtötilanteesta määrättyyn lopputilanteeseen määrätyssä ajassa ja mahdollisilla määritetyillä välimuutoksilla. Esimerkiksi animation-duration ominaisuus kertoo missä ajassa animaatio tapahtuu. Muutoksen voi kuvata prosentuaalisesti. Puolessa välissä animaatio voi muuttua, minkä jälkeen se taas jatkuu loppuun. 
Esimerkkejä-CSS animaatioiden ominaisuuksista, joita voidaan toteuttaa:
Historia.
CSS laajentaminen animaatioiden alueelle oli minimaalista aina 2000-luvun ensimmäisen vuosikymmenen loppuun saakka. Vuonna 2007 WebKit oli julkaissut aikeensa sisällyttää CSS animaation, siirtymät, ja muutokset WebKitin ominaisuuksiin. Vuonna 2009 WebKit ilmoitti toteuttavansa sekä implisiittisen että eksplisiittisen animaation CSS käyttäen. CSS-animaatio on myös esitetty osana CSS3:a.
Nykyhetki.
CSS-animaatiot on osa Cascading Style Sheets -moduulia. Se mahdollistaa käyttäjien siirtää kursorin kohteiden päälle ja animaation toistuvan. Tällä hetkellä se on otettu käyttöön kaikissa suurissa hakukoneissa. Huolimatta kritiikistä niiden taholta, jotka suosivat animaatiota Javascriptin kautta, hover-tagia käytetään nyt laajalti Cascading Style Sheets -yhteisössä.
Kiista.
CSS-animaation kehityksen alkuvaiheissa se herätti huolta niissä, jotka suosivat JavaScript animaatiota tai vähemmän käytettyä Synchronized Multimedia Integration Language (SMIL) -kieltä; toiset ovat väittäneet, että se on Apple Inc., WebKit-projektin pääsponsorin, yritys kiertää Adobe Flash (ja sen tuottamien Flash-animaatioiden) sisällyttäminen yhtiön iOS-laitteisiin, jotka käyttävät Safari.-selainta. Lisäksi, vaikka Cascading Style Sheets on suhteellisen helppokäyttöinen ohjelmointikieli, monet ohjelmoijat kamppailevat silti animaatioiden luomisessa. Tämän ongelman vuoksi useat yksilöt ja verkkosivustot ovat kehittäneet ja luoneet avoimen lähdekoodin CSS-nappianimaatioita koodilla, jonka käyttäjät voivat kopioida. Kuitenkin, huolimatta näistä aikaisemmista kiistoista, CSS-animaatioita voidaan pääosin löytää ja ne ovat laajalti käytössä internetissä.
Selaintuki.
Kesäkuussa 2011 Firefox 5 sisällytti CSS-animaatio tuen. CSS-animaatio on myös saatavilla moduulina WebKitin nightly build-versioissa sekä Google Chrome, Safari 4 ja 5, Safarille iOS (iPhone, iPod Touch, iPad), Android versioille 2.x ja 3.x, Internet Explorer 10+ ja Microsoft Edge -selaimessa, BlackBerry OS 6 -verkkoselaimessa, käyttämällä codice_14 etuliitettä. Sitä käytetään myös iTunes 9:ssä tukemaan iTunes LP tiedostoja.
Taitto.
HTML sisältää useita mahdollisuuksia elementin asetteluun ja sommitteluun sivulle. Näitä ovat esim. BLOCK, INLINE, taulukot (TABLE) ja Positioning absoluuttiseen sijoitteluun.
Taitto on sittemmin lisätty osaksi CSS:ää, jolla voi jakaa sisällön palstoihin tai riveille.
CSS:n mahdollisuudet tähän ovat CSS Flexbox (CSS Flexible Box Layout) ja CSS Grid Layout.
Ennen CSS:n ominaisuuksia ainoat luotettavat tekniikat, jotka toimivat useimmissa selaimissa olivat Positioning ja Floats.
Tärkein ero on, että CSS Grid on kaksiulotteinen, mikä tarkoittaa, että se voi sijoittaa elementtejä samanaikaisesti riveihin ja sarakkeisiin. Flexbox on yksiulotteinen, mikä tarkoittaa, että se voi asetella elementtejä vain vaaka- tai pystysuunnassa, mutta ei molemmissa samanaikaisesti. Grid sopii paremmin monimutkaisiin ja tarkkoihin asetteluihin, kun taas Flexbox on joustavampi ja mukautuu sisällön kokoon.
CSS Grid kehitettiin Microsoftilla ja julkaistiin epävirallisena laajennoksena Internet Explorer 10:ssa. Ominaisuus speksattiin ja luovutettiin W3C:lle 2012. Toteutus ei ollut ensimmäinen, ja sen kilpailijana oli myös Adoben kehittämä CSS Regions.
Lopulta mediayhtiö Bloomberg palkkasi avoimen lähdekoodin kehittäjän toteuttamaan ominaisuuden ja se julkaistiin osana Google Chromea ja Firefox tammikuussa 2017. Kun Microsoft Edge viimein toteutti laajennuksen syksyllä 2017, jokainen merkittävä selain tuki Gridiä.
Flex layoutia ehdotti jo CSS Working Group vuonna 2008 ja ensimmäinen speksin luonnos julkistettiin 2009. Speksi jouduttiin kuitenkin kirjoittamaan uudelleen 2011 sen epämääräisyyden ja toteutuksien heikkouden vuoksi. Vuoden 2012 luonnoksesta tuli W3C:n standardiehdotus, jota vielä uudistettiin 2013.
Lopullinen versio hyväksyttiin vasta marraskuussa 2018.
Myöhemmissä HTML-versioissa (kuten HTML5) on poistettu useita tyyliin vaikuttavia määrityksiä ja ne on jätetty CSS:n tehtäväksi. Syy tähän on HTML:n palauttaminen sen alkuperäiseen semanttiseen merkitykseen.