Sarvinaamat

Sarvinaamat eli sarvikuonodinosaurukset tai virheellisesti sarvikuonoliskot (Ceratopsia) on sukupuuttoon kuollut rajakalloisten (Marginocephalia) ryhmään kuuluva osalahko, johon kuului linnunlantioisia kasvinsyöjädinosauruksia. Ensimmäinen sarvinaama, "Yinlong downsi", kehittyi myöhäisjurakaudella noin 160 miljoonaa vuotta sitten, ja viimeiset sarvinaamat kuolivat sukupuuttoon liitukauden joukkotuhossa 65 miljoonaa vuotta sitten. Tunnetuin sarvinaama oli "Triceratops," joka myös oli "Tyrannosaurus rexin" ja "Brontosauruksen" ohella tunnetuimpia dinosauruksia. Suurin osa sarvekkaista dinosauruksista oli sarvinaamoja, joskin myös "Carnotauruksella" oli sarvet.
Elinalue.
Sarvinaamat elivät nykyisen Itä-Aasian ja Pohjois-Amerikan alueilla, joista niiden fossiileja on löydetty. Sarvinaamat kehittyivätkin Itä-Aasiassa, jossa esimerkiksi "Psittacosaurus" ja "Protoceratops" elivät. Suurin osa Itä-Aasiassa eläneistä sarvinaamoista olivat alkeellisia. Myöhemmin sarvinaamoja alkoi levitä Pohjois-Amerikkaan.
Ulkonäkö ja koko.
Useilla sarvinaamoilla, erityisesti Ceratopsidae-heimon lajeilla, oli suuri luukaulus ja pitkät sarvet, joskaan kaikilla ei ollut sarvia tai luukaulusta. Suurin luukaulus oli luultavasti "Titanoceratopsilla", jopa 2,6 metriä pitkä. Sarveja käytettiin lähinnä puolustautumisessa ja lajikumppanien houkuttelemisessa. Kaikilla sarvinaamoilla oli myös vahva, papukaijamainen nokka, jolla ne murskasivat paksujakin kasvien osia. Joillakin alkeellisilla sarvinaamoilla oli hännässään höyhenmäinen rakenne. Sarvinaamat liikkuivat neljällä raajalla.
Sarvinaamojen koko vaihteli "Microceratuksesta" (60 cm) "Eotriceratopsiin" (9 m), joka painoi yhtä paljon kuin viisi sarvikuonoa. 
Kauluri.
Ceratopsodae-heimon lajien yksi tunnetuimmista piirteistä oli niiden kaulurit. Niiden käytöstä ei ole hirveää varmuutta, mutta kaulureita on saatettu käyttää puolustukseen muilta lihansyöjädinosauruksilta. Kuitenkaan kaikki lajit ei näin pystyneet tehdä pienien kaulureiden johdosta myös joillain lajeilla ei ollut kauluria.
Sarvet.
Useilla Ceratopsidae-heimon lajeilla oli sarvet ja niitä oli kaksi tai kolme kappaletta. Nykyään sarvien käyttötarkoitus on selvillä sillä niitä käytettiin puolustautumiseen esimerkiksi Tyrannosaurus Rexiltä. Sarvia käytettiin myös parittelumenoissa lajikumppanien houkuttelemisessa. Myös urokset saattoivat käyttää sarviaan kamppailuissa toisiaan vastaan. Esimerkiksi Triceratopsilla oli kaksi pitkää ja suurta sarvea silmiensä yläpuolella ja yksi pieni nenäsarvi.
Papukaijamainen nokka.
Kaikilla sarvinaamoilla oli myös vahva, papukaijamainen nokka, jolla lajit pystyivät murskata sitkeää kasvillisuutta ravinnokseen. 
Laumaeläiminä.
On löydetty todisteita, että Ceratopsidae-heimon lajit olivat laumaeläiminä sillä monien samojen lajien luita on löydetty samoista paikoista. Uskotaan, jos lauma oli uhkana niin lajit olisivat suojanneet nuorempia ja vanhempia saman lajin dinosauruksia kiertäytymällä ympärille.
Luokittelu.
Sarvinaamojen lähimpiä sukulaisia ovat Pachycephalosauria-osalahkon lajit, paksupääliskot. Molemmat kuuluvat Marginocephalia-ryhmään. Ensimmäiset sarvinaamat kehittyivät myöhäisjurakaudella, mutta alkoivat kehittyä monimuotoisemmiksi vasta myöhäisliitukaudella. Ensimmäinen sarvekas sarvinaama saattoi olla "Zuniceratops". Sarvinaamat jaetaan useisiin osaryhmiin:
Fylogenia.
Kladogrammi: