tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Jamalin piiri

Jamalin piiri () on kuntatason hallinnollinen alue Jamalin niemimaalla, Jamalin Nenetsian autonomisen piirikunnan pohjoisosissa Pohjois-Venäjällä. Piirin pinta-ala (117  410 km2) on suuri, mikä vastaa runsasta kolmasosaa koko Suomen alueesta. Kuntakeskuksena toimii Jar-Salein kylä piirin eteläosissa Obinlahden rannalla. 
Kunnallispiiri rajoittuu lännessä ja pohjoisessa Karanmereen, idässä ja etelässä Obinlahteen, lounaassa Priuralskin piiriin. Piiriin kuuluu myös muutamia Karanmeren ja Obinlahden saaria. Saarista suurin on Jamalin niemimaan pohjoispuolella sijaitseva Belyi.
Piirin kunnat ja väestö.
Jamalin piirin pysyvien asukkaiden määrä oli vuoteen 2010 saakka kasvanut melko maltillisesti, erityisesti kun tilannetta verrataan autonomisen piirikunnan keskiosien aiemmin tuotantoon otettujen kaasukenttien alueisiin. Vuonna 1959 Jamalin piirissä asui 8 245, vuonna 1970 9 727, vuonna 1979 12 641, vuonna 1989 15 029 ja vuonna 2002 kaikkiaan 14 918 henkeä.
Piirin yhteenlaskettu asukasluku oli 2010 väestönlaskennan mukaan 16 310 henkeä. Jamalin piiri jakautuu paikallishallinnossa kuuteen maalaiskuntaan. Asukkaista 46 henkeä kirjattiin maalaiskylien (kuntien) ulkopuolella asuviksi (tällaisia voivat olla esimerkiksi porojensa mukana paikasta toiseen muuttavat taloudet). Maalaiskunnat ovat vuoden 2010 asukaslukuineen:
Jamalin piirissä sijaitsee lisäksi muun muassa Gazpromin syrjäinen, mutta merkitykseltään kasvava, arktinen Bovanenkovon tuotantotaajama, joissa työskentelee useita tuhansia ihmisiä. Tuotantotaajaman asukkaat ovat merityön tapaan töissä kausittain ja tyypillisesti kirjoilla muualla, eikä heitä siksi näy asukastilastoissa. 
Petrokemian tuotannon laajeneminen tälle arktiselle alueelle paitsi lisää väestöä, myös muuttaa kansallisuusjakaumaa. Vielä 1989 väestönlaskennassa piirin suurin väestöryhmä oli yhä alkuperäisasukkaisiin kuuluvat nenetsit.
Talous.
Seudulla on lukuisia maakaasu-, öljy- ja kaasukondensaattikenttiä, joista tunnetuimpiin kuuluu 2010-luvun alkupuolella avattu ja tuotantoon otettu Bovanenkovo, josta alkunsa saava 1 100 kilometrin maakaasun siirtoputkisto liittyy aiempaan kaasuputkiverkkoon Komin tasavallassa. 2010-luvun puolivälissä tuotantoon otettiin Novyi Portin (Novoportovskojen) öljy- ja kaasukenttä, josta öljyä kuljetetaan putkitse ensin 105 kilometriä pohjoiseen Mys-Kamennyin (Kamennyiniemi) kylän seudulle ja sieltä 10,5 kilometriä merellä arktiseen meriöljyterminaaliin. Jamalin piiri on kasvamassa erittäin merkittäväksi petrokemian raaka-aineiden tuotantoalueeksi; alueen luonnonrikkauksien tutkimus- ja tuotanto-oikeudet kuuluvat pääsääntöisesti Gazpromille, jonka Jamalin megaprojektin keskeinen osa on juuri Jamalin niemimaan ja sitä ympäröivän matalan merialueen tuotannon kehittäminen.
Liikenneyhteyksiä.
Kaasu- ja öljykenttien etsiminen ja käyttöönotto on edesauttanut liikenneyhteyksein kehittymistä. Arktiset olot tuovat kuitenkin haasteita liikenneväylien kunnossapidolle. Suurin osan piirin alueesta on taigaa tai subarktista tai arktista tundraa ilman valmiita tieyhteyksiä. Karameri on jäässä suurimman osan vuodesta.
Lemon Juice &amp; Glycerine

Lemon Juice &amp; Glycerine on suomalainen tavaramerkki. Oy Transmeri Ab:n kehittämään ja valmistamaan tuotesarjaan kuuluu käsivoiteita ja käsisaippuoita. Lemon Juice &amp; Glycerinen ensimmäinen tuote on lanseerattu kesäolympialaisissa 1952. Tuotteet sisältävät nimen mukaisesti sitruunaa ja glyseriiniä.
Kilpiangervo

Kilpiangervo ("Astilboides tabularis", syn. "Rodgersia tabularis") on iso- ja kilpilehtinen monivuotisruoho, joka kuuluu rikkokasvien (Saxifragaceae) heimoon. Sitä viljellään kosteiden paikkojen koristekasvina.
Drivex

Drivex on espanjalainen pikkuformulatalli ja ajokoulu. Tallin perustivat vuonna 2005 Pedro de la Rosa ja Miguel Ángel de Castro. Talli on kilpaillut mm. International GT Open-sarjassa, Espanjan GT mestaruussarjassa ja European F3 Open -sarjassa. Talli järjestää myös ajokoulutusta nuorille kuljettajille.
Jääkiekon naisten maailmanmestaruuskilpailut 2013

Jääkiekon naisten maailmanmestaruuskilpailut 2013 pelattiin Ottawassa, Kanadassa. Maailmanmestaruuden voitti Yhdysvallat.
Turnauksen yhteydessä tehtiin myös uusi naisten jääkiekon yleisöennätys, kun Suomen ja Kanadan välistä alkusarjan ottelua oli katsomassa 18 013 katsojaa.
Lohkot.
Lohko-A
Lohko-B
Alkusarja.
Lohko A.
Ottelut&lt;br&gt;
Lohko B.
Ottelut&lt;br&gt;
Loppusijoitukset.
Sijoituksilla on merkitystä IIHF:n rankingiin.
Pääsarjan turnaus 
1. divisioona A-lohko 
B-lohko 
2. divisioona A-lohko 
B-lohko 
2. divisioonan karsinnat
Piispanhatut

Piispanhatut ("Astrophytum") on kaktuskasvisuku (heimo Cactaceae), jonka lajeja käytetään huonekasveina.
Piispanhattujen tieteellinen nimi tulee kreikan sanoista "aster" 'tähti' ja "fyton" 'kasvi'. Suvussa on neljä lajia. Kukinta kestää useita viikkoja.
Piispanhattujen luontaista levinneisyysaluetta ovat Etelä-Teksas sekä Pohjois- ja Keski-Meksiko.
Tuntomerkit.
Piispanhatut ovat tavallisesti yksittäin kasvavia, pallomaisia tai pylväsmäisiä, vihreitä ja usein pienten karvojen muodostamien täplien peittämiä. Suurimmat voivat saavuttaa 1,5 m:n korkeuden. Varren harjanteet ovat harvassa ja niitä on 4–10. Areolit eli kääpiöversot ovat kookkaita, lähekkäisiä, mutta selvästi erillisiä. Niissä on piikkejä tai ne puuttuvat; piikit ovat muodoltaan vaihtelevia.
Kukat sijaitsevat varren päässä ja ovat avoinna päivisin. Ne ovat suppilomaisia, kookkaita, keltaisia tai keltaisia ja punanieluisia. Kukkaperässä on teräväkärkisiä suomuja. Hedelmä on pallomainen, ei aivan mehevä, ja siinä on kuivia suomuja ja tiheä karvoitus. Hedelmä avautuu epäsäännöllisesti, ja kehälehdet jäävät siihen pysyvästi kuihtuneina. Siemenet ovat hatun muotoisia, kiiltäviä, ruskeanmustia. Siemenkuori on melkein sileä ja hilumin (siemenaiheen varren entinen kiinnittymiskohta) kohdalta sisäänpäin kääntynyt. Siemenet ovat 2,5 mm:n kokoisia.
Lajeja.
Lähde:
Edellisten lisäksi suvussa on Andersonin mukaan neljäskin laji: Korupiispanhattu ("Astrophytum asterias").
Kaitakello

Kaitakello ("Asyneuma limonifolium" tai "limoniifolium", syn. "Campanula prenanthoides") on kellokasvilaji (heimo Campanulaceae), jota käytetään monivuotisena koristekasvina.
Sen tieteellisen nimen synonyymeja ovat myös "Asyneuma prenanthoides" ((Durand) McVaugh), "Campanula filiflora" (Kellogg) ja "Campanula roezlii" (Regel).
Dorota Idzi

Dorota Stanisława Idzi (s. 8. toukokuuta 1966 Ścinawka Średnia) on puolalainen entinen nykyaikainen viisiottelija. Hän edusti seuratasolla CWKS Legia Warszawaa.
Idzi on lajinsa 23-kertainen MM-kisojen mitalisti, jonka lisäksi hän on voittanut 12 mitalia Euroopan-mestaruuskilpailuista. Hän voitti ensimmäisen kuudesta henkilökohtaisesta MM-mitalistaan vuonna 1988, jolloin hän sai Varsovassa pidetyistä kisoista kultaa. Idzi sai kultaa historian ensimmäisistä naisten Euroopan-mestaruuskilpailuista 1989 ja oli mukana myös Sydneyn olympialaisissa 2000, joissa laji oli naisille ensimmäistä kertaa ohjelmassa, mutta jäi tuolloin 34-vuotiaana kuudennelletoista tilalle.
Ristikit

Ristikit ("Aubrieta") on ristikukkaiskasvien (Brassicaceae) heimoon kuuluva suku, jossa on 21 lajia. Eräitä suvun lajeja viljellään monivuotisina koristekasveina.
Gabonpuu

Gabonpuu eli gaboninmahonki eli okoume ("Aucoumea klaineana") on trooppinen puu tohtorinpuukasvien (Burseraceae) heimossa. Sitä käytetään puutavaran tuottajana. Gabonpuu on ainavihanta puu ja se on täysikasvuisena yleensä noin 35–40 metriä korkea. Puuta esiintyy läntisessä Keski-Afrikassa, muun muassa Gabonissa, Kamerunissa ja Kongon tasavallassa.
Ukinkaktus

Ukinkaktus ("Espostoopsis dybowskii") on huonekasvina viljelty kaktuskasvilaji (Cactaceae).
Ukinkaktusta tavataan Brasiliassa Pohjois-Bahiassa Se on "Espostoopsis"-suvun ainoa laji. 
Luonnossa ukinkaktus kasvaa matalaksi pensaaksi, joka haarautuu tyvestään useaksi pystyksi varreksi, joita peittää vaalea karva. Korkeutta niillä on 2–4 metriä. Varret ovat pitkittäisharjanteisia, matalia harjanteita on 20–28. Kussakin areolissa on kellertävää villamaista karvaa ja runsaasti valkoisia karvoja. Keskuspiikkejä on kaksi tai kolme ja ne ovat keltaisia, 2–3 cm pitkiä. Säteittäispiikkejä on runsaasti, ja ne ovat lyhyitä, hentoja ja areolin karvojen kätköissä. Kasvin kukinnan lähestyessä varren sivulle syntyy villamaisen karvan peittämiä kefalioita, joihin kukat kehittyvät. Ne avautuvat öisin ja ovat kapean putkimaisia - kellomaisia, valkoisia ja n. 4 cm:n mittaisia. Hedelmä on leveän munamainen, väriltään vaaleanpunainen, malto on valkoista. Siemenet ovat mustia, enemmän tai vähemmän päärynän muotoisia ja kyhmypintaisia.
Marc-André ter Stegen

Marc-André ter Stegen (s. 30. huhtikuuta 1992 Mönchengladbach, Nordrhein-Westfalen) on saksalainen jalkapallomaalivahti, joka edustaa Espanjan La Ligassa pelaavaa FC Barcelonaa. Hän on ollut joukkueen ykkösmaalivahti vuosien ajan.
Ura.
Seurajoukkueura.
Ter Stegen liittyi Borussia Mönchengladbachiin jo 4-vuotiaana. Bundesliiga-debyyttinsä hän teki 18-vuotiaana huhtikuussa 2011 ja pian hän nousi joukkueen ykkösmaalivahdiksi. Hän pelasi joukkueessa kaiken kaikkiaan neljän kauden ajan pelaten 108 liigaottelua.
Kesällä 2014 Ter Stegen siirtyi FC Barcelonaan Espanjan La Ligaan. Hän pelasi ensimmäisen pelinsä Barcelonan maalilla ystävyysottelussa Recreativo Huelvaa vastaan. Hän loukkasi selkänsä Barcelonan harjoituksissa elokuussa, mikä viivästytti hänen virallista debyyttiään. Barcelonan toinen maalivahti Claudio Bravo sai aseman joukkueen ykkösvaihtoehtona Espanjan liigaan ter Stegenin torjuessa cup-pelit. Ensimmäisen virallisen pelin Barcelonalle ter Stegen pelasi syyskuussa 2014 Mestarien liigassa kyproslaista APOEL:ia vastaan voittaen 1–0. Hän nousi joukkueen ykkösmaalivahdiksi kaudella 2016–2017.
Ter Stegen on voittanut Barcelonan maalilla Mestarien liigan kaudella 2014–2015, Euroopan supercupin kaudella 2015–2016 ja varamaalivahtina seurajoukkueiden maailmanmestaruuden joulukuussa 2015. Hän on voittanut La Ligan kausina 2014–2015, 2015–2016, 2017–2018, 2018–2019 ja 2022–2023, mutta vielä ensimmäisellä mestaruuskaudellaan hän oli täysin varamaalivahdin roolissa ja pelasi seuraavallakin kaudella vain seitsemän liigaottelua. Hän on voittanut Espanjan cupin kausina 2014–2015, 2015–2016, 2016–2017, 2017–2018 ja 2020–2021, joskaan hän ei pelannut kauden 2016–2017 loppuottelussa eikä kertaakaan kauden 2017–2018 cup-otteluissa.
Lokakuussa 2020 Ter Stegen teki Barcelonan kanssa kesään 2025 ulottuvan jatkosopimuksen.
Maajoukkueura.
Ter Stegen pelasi Saksan eri juniorimaajoukkueissa. Ensimmäisen ottelunsa Saksan A-maajoukkueessa hän pelasi toukokuussa 2012 Sveitsiä vastaan. Hän kuului kokoonpanoon EM-kilpailuissa 2016, MM-kilpailuissa 2018 ja MM-kilpailuissa 2022 mutta ei päässyt pelaamaan. Maanosaliittojen cupissa 2017 hän pelasi Saksan voittoisassa joukkueessa. Hän on pelannut kesäkuun 10. päivään 2024 mennessä 40 A-maaottelua, joista kahdeksan on kuulunut MM-karsintaan ja yksi EM-karsintaan.
Ron-Robert Zieler

Ron-Robert Zieler (s. 12. helmikuuta 1989 Köln, Nordrhein-Westfalenin osavaltio, Länsi-Saksa) on saksalainen jalkapallomaalivahti, joka edustaa Bundesliigassa pelaavaa Kölniä. Hän on aiemmin urallaan edustanut Manchester Unitedia, Northampton Townia, Leicester Cityä, VfB Stuttgartia sekä pisimpään Hannoveria, jossa hän pelasi 11 kauden aikana kaikki kilpailut mukaan lukien yhteensä 382 ottelua.
Zieler pelasi useissa Saksan juniorimaajoukkueissa ja voitti vuonna 2008 alle 19-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden. Saksan A-maajoukkueessa Zieler debytoi 11. marraskuuta 2011 ystävyysottelussa Ukrainaa vastaan. Hän kuului Saksan kokoonpanoon EM-kilpailuissa 2012 sekä Saksan mestaruuteen päättyneissä MM-kilpailuissa 2014, mutta jäi kummassakin turnauksessa ilman peliaikaa. Hän pelasi vuosina 2011–2015 yhteensä kuusi ottelua Saksan maajoukkueessa. Viimeisimmän maaottelunsa hän on pelannut kesäkuussa 2015 Yhdysvaltoja vastaan.
Sven Bender

Sven Bender (s. 27. huhtikuuta 1989 Rosenheim, Baijeri, Länsi-Saksa) on saksalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja ja keskuspuolustaja. Hän edusti Saksan 2. Bundesliigassa TSV 1860 Müncheniä vuosina 2006–2009 sekä Bundesliigassa Borussia Dortmundia vuosina 2009–2017 ja Bayer 04 Leverkusenia vuosina 2017–2021. Hänellä on identtinen kaksoisveli Lars Bender, ja molemmat lopettivat pelaajauransa Bayer Leverkusenissa samalla kertaa toukokuussa 2021.
Seurajoukkueura.
Bender pelasi TSV 1860 Münchenissä 65 2. Bundesliigan ottelua, joissa teki yhden maalin kausilla 2006–2009. Hän siirtyi Borussia Dortmundiin 1,5 miljoonalla eurolla kesällä 2009. Hän pelasi seurassa kahdeksan kauden aikana 158 bundesliigaottelua, joissa teki neljä ja syötti seitsemän maalia. Hän voitti Saksan-mestaruuden kausilla 2010–2011 ja 2011–2012, Saksan cupin 2012 ja 2017 sekä DFL-Supercupin 2013 ja 2014. Mestarien liigassa hän pelasi 27 ja Eurooppa-liigassa 14 ottelua.
Bender siirtyi Bayer 04 Leverkuseniin 12,5 miljoonalla eurolla kesällä 2017. Hän pelasi neljänä kautenaan joukkueessa 107 liigaottelua, joissa hän teki neljä maalia ja syötti yhden. Mestarien liigan kuudessa pelissä hän teki yhden maalin. Eurooppa-liigassa hän pelasi seitsemän ottelua. 
Maajoukkueura.
Bender pelasi kaikki viisi ottelua sekä Saksan sijoittuessa neljänneksi alle 17-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2006 että voittaessa alle 19-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden 2008. Hän pelasi kaksi ottelua alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2009. Hän pelasi kaikki kuusi ottelua Saksan saavuttaessa olympiahopeaa Rio de Janeirossa 2016.
Bender pelasi ensimmäisen A-maaottelunsa Australiaa vastaan maaliskuussa 2011. Hän pelasi kolmen vuoden aikana kaikkiaan seitsemän maaottelua, joista yksi oli MM-karsintaottelu.
Julian Draxler

Julian Draxler (s. 20. syyskuuta 1993 Gladbeck, Nordrhein-Westfalen, Saksa) on saksalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkäävä keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Qatar Stars Leaguessa pelaavaa Al-Ahlia.
Ura.
Seurajoukkueura.
Draxler liittyi Schalken junioriakatemiaan vuonna 2001. 17-vuotiaana hän debytoi Bundesliigassa Hamburger SV:tä vastaan tammikuussa 2011. Hän pelasi Schalkessa vuosien 2011–2015 aikana kaikkiaan 119 ottelua, joissa teki 18 maalia ja antoi yhtä monta maalisyöttöä. Mestarien liigan 17 ottelussa hän viimeisteli neljä maalia. Eurooppa-liigan 13 ottelussa hän osui kahdesti. Hän teki loppuottelun avausmaalin Schalken voittaessa Saksan cupin 2011. Hän oli samana vuonna voittamassa myös DFL-Supercupia.
Draxler siirtyi Schalkesta elokuussa 2015 viisivuotisella sopimuksella Wolfsburgiin seuran ennätyssummalla, noin 36 miljoonalla eurolla. Hän pelasi Wolfsburgissa puolentoista kauden aikana 34 bundesliigaottelua, joissa teki viisi ja syötti kahdeksan maalia. Mestarien liigan yhdeksässä ottelussa hän viimeisteli kolme ja alusti kaksi maalia.
Vuodenvaihteessa 2016–2017 Draxler siirtyi ranskalaisseura Paris Saint-Germainiin. Hän voitti Ranskan-mestaruuden 2018, 2019, 2020 ja 2022, Ranskan cupin ja liigacupin 2017, 2018 ja 2020 sekä Trophée des Championsin 2017, 2018 ja 2019. Hän pelasi viidessä ottelussa Mestarien liigan kaudella 2019–2020. Tappiollisessa loppuottelussa hän tuli vaihdosta kentälle.
Draxler pelasi kauden 2022–2023 lainasopimuksella portugalilaisessa Benficassa. Hän voitti kaudella 2022–2023 Portugalin mestaruuden. Draxler pelasi kauden aikana Primeira Ligassa 10 ottelua ja teki yhden maalin. Mestarien liigassa hän pelasi yhteensä vain 29 minuuttia kolmessa alkulohko-ottelussa, mutta ei pelannut muissa Mestarien liigan otteluissa.
Syyskuussa 2023 Draxler siirtyi Paris Saint-Germainista qatarilaiseen Al-Ahliin kaksivuotisella sopimuksella. Tammikuussa 2025 Draxler allekirjoitti Al-Ahlin kanssa vuoteen 2028 ulottuvan jatkosopimuksen.
Maajoukkueura.
Draxler on pelannut Saksan maajoukkueessa 58 ottelua ja tehnyt niissä seitsemän maalia. Ensimmäisen maaottelunsa hän pelasi Sveitsiä vastaan toukokuussa 2012. Ensimmäisen maaottelumaalinsa hän viimeisteli Yhdusvaltoja vastaan kesäkuussa 2013. MM-kilpailuissa 2014 hän pääsi vaihtopelaajana kentälle välieräottelussa Brasiliaa vastaan. Se oli hänen ainoa esiintymisensä maailmanmestaruuden voittaneessa Saksan joukkueessa. EM-kilpailuissa 2016 hän pelasi viidessä Saksan kuudesta ottelusta ja teki maalin neljännesvälieräottelussa Slovakiaa vastaan. Hän pelasi kaikki viisi ottelua ja teki yhden maalin Saksan voittaessa Maanosaliittojen cupin 2017. Hänet valittiin turnauksen parhaaksi pelaajaksi. MM-kilpailuissa 2018 hän pelasi Saksan kolmesta ottelusta kahdessa, joista toisessa täyden peliajan. Viimeisimmän maaottelunsa Draxler on pelannut maaliskuussa 2022.
Limaskasaniainen

Limaskasaniainen eli nyppylimaskasaniainen ("Azolla filiculoides") on veden pinnalla kasvava saniaislaji kellussaniaiskasvien heimossa. Sitä pidetään akvaariokasvina.
Atsorella

Atsorella eli mattoatsorella ("Azorella trifurcata") on sarjakukkaiskasvi (heimo Apiaceae), jota kasvatetaan monivuotisena koristekasvina. Laji on kotoisin Chilestä ja Argentiinasta.
Atsorella on matala, patjamaisesti leviävä maanpeitekasvi, jonka nahkeapintaiset lehdet muodostavat ruusukkeita. Se sopii istutettavaksi laattojen ja kivien väliin, muurien päälle sekä kivikkoon. Kasvi kestää vähäistä tallusta; jalanjäljet painuvat kasvustoon, mutta lehdet nousevat hetken kuluttua takaisin ylös. Lehdet ovat kiiltävän tummanvihreät, ja ne saattavat pysyä osin vihreinä talven yli.
Atsorella viihtyy aurinkoisessa kasvupaikassa, missä kasvualusta on läpäisevä hiekkamulta. Se sietää hyvin kuivuutta, muttei talvimärkyyttä. Atsorella kukkii heinäkuussa keltaisin kukin. Kasvia lisätään jakamalla.
Azorienkello

Azorienkello ("Azorina vidalii", syn. "Campanula vidalii") on huonekasvina viljelty kellokasvi. Se on azorienkellojen ("Azorina") suvun ainoa laji ja esiintyy luonnonvaraisena vain Azorien saarilla.
Lajia tavataan useilla Azoreiden saarilla. Se kasvaa rantakallioilla, kivisillä rannoilla ja hiekkarannoilla. Lajin yksilömäärä on pieni, ja sitä uhkaavat elinympäristöjen heikentyminen, maankäytön muutokset ja saastuminen. Azorienkello on luokiteltu erittäin uhanalaiseksi lajiksi.
Sokka irti (kappale)

"Sokka irti" on rap-artisti Cheekin toinen single hänen seitsemänneltä studioalbumiltaan "Sokka irti" kappale vuodelta 2012. Kappale kuultiin ensimmäisen kerran YleX -radiokanavalla 21. maaliskuuta 2012 ja se julkaistiin digitaalisesti 2. huhtikuuta 2012. Kappaleesta on julkaistu musiikkivideo. "Sokka irti" nousi parhaimmillaan sijalle kolme Suomen virallisella singlelistalla. Kappale valittiin viralliseksi kesähitiksi The Voicen äänestyksessä.
Remix.
Tamperelainen rap-artisti Majuri julkaisi 11. elokuuta YouTube-kanavallaan "Sonni irti (Sokka irti Bootleg Hoodrat Remix Freestyle)" -nimisen remixin, jolla hän vierailee räppäämässä.
Adam Irigoyen

Adam Irigoyen (s. 5. elokuuta 1997) on yhdysvaltalainen näyttelijä, laulaja, räppäri ja tanssija. Hän on näytellyt muun muassa Deuce Martinezin roolissa Disney Channelin tv-sarjassa "Shake It Up".
Ura.
Irigoyen aloitti näyttelijän uransa 11-vuotiaana. Hän pääsi vierailijapääosan rooliin Disney Channelin tilannekomediassa "Waverly Placen velhot". Irigoyen on myös tullut näkyviin elokuvista "Electrical &amp; Natural Gas Safe, Flight" ja "Nickel or Dime". Hän esiintyy Disney Channelin televisiosarjassa "Shake It Up" Martin "Deuce" Martinezina, joka on ollut Rockyn Bluen ja CeCe Jonesin (Bella Thorne ja Zendaya) pitkäaikainen ystävä. Vierailijapääosan roolin hän sai ohjelmassa "Charlie Shakes It Up", joka on ensimmäinen "Onnea matkaan, Charlie!:n" ja "Shake It Upin":in sekoitus ja julkaistiin 5. kesäkuuta 2011.
Yksityiselämä.
Irigoyen syntyi 5. elokuuta 1997 Miamissa Floridassa. Hän on asunut Etelä-Kaliforniassa opettajavanhempiensa Annien ja Ericin, pikkuveljensä ja isosiskonsa kanssa. Hänen äitinsä on kuubalainen.
Jimmy Cowan

Quinton James "Jimmy" Cowan (s. 6. maaliskuuta 1982 Gore, Uusi-Seelanti) on uusiseelantilainen rugbynpelaaja, joka pelaa Super Rugby -liigan Otago Highlandersissä. Cowanin pelipaikka on pelinrakentaja (scrum half).
Ura.
Cowan pelasi vuoden 2011 rugbyn maailmanmestaruuden voittaneessa Uuden-Seelannin joukkueessa. Toistaiseksi hän on pelannut 50 maaottelua "All Blacksin" paidassa.
Seuratasolla Cowan on edustanut uusiseelantilaista Highlandersia jo vuodesta 2003 lähtien.
Kariniemen arboretum

Kariniemen arboretum on puulajipuisto, joka sijaitsee Kariniemenmäellä ja Pikku-Vesijärven puistossa. Puistossa ovat nimettyinä seuraavat puut: 
Punakoivu on hieskoivun mutaatio, mikä ei lisäänny luonnossa. Visakoivu on koristeellisissa puutöissä käytetty rauduskoivun arvokas mutaatio.
Puissa on linnunpönttöjä ja Pikku-Vesijärven puistossa on myös kuvanveistäjä Olavi Lanun teoksia niin kuin Kariniemen mäellä, minne on louhittu Lahti Aquan Kariniemen jätevedenpuhdistamo.
Linnusto.
Päijät-Hämeen lintutieteellinen yhdistys ry:n mukaan Kariniemen tyyppilajeja ovat pikkutikka, punarinta, kultarinta, mustapääkerttu, sirittäjä ja kirjosieppo. Lisäksi muita lintulajeja ovat käenpiika, idänuunilintu, palokärki, pikkusieppo, satakieli, tiltaltti ja nokkavarpunen. Lisäksi Kariniemenkadun varrella olevan pysäköintialueen länsipuolella voi nähdä sinisorsia, mitkä uivat muutoin Pikku-Vesijärvessä.
Haapamäen yhteiskoulu

Haapamäen yhteiskoulu on vuonna 1907 perustettu, nykyään yhtenäiskouluna (luokka-asteet 0-9) toimiva oppilaitos Keuruulla. Koulu vietti satavuotisjuhliaan 1. syyskuuta 2007. Haapamäen yhteiskoulussa oli syyslukukauden 2007 alussa 180 oppilasta.
Haapamäen yhteiskoulu toimi aluksi kansakoulun rakennuksessa, mutta vuonna 1909 yhteiskoululle valmistui jugendtyylistä vaikutteita saanut puinen koulurakennus (Riihontie 1, Haapamäki). Se oli koulukäytössä vuoteen 1966 saakka. Nyttemmin Keuruun museo järjestää tässä Haapamäen vanhassa yhteiskoulussa kesänäyttelytoimintaa yhteistyössä paikallisten yhteisöjen ja taiteilijoiden kanssa.
Haapamäen yhteiskoulu on Keuruun ensimmäinen keskikoulu ja lukio, ja se on eräs Suomen vanhimmista maaseutuoppikouluista. Koulu toimi aluksi viisiluokkaisena, mutta se sai laajentumisluvan kahdeksanluokkaiseksi jo 31. lokakuuta 1919.
Risteysasemapaikkakunnalle sijoitettu yhteiskoulu palveli Keuruun ohella myös Mäntän, Vilppulan, Ruoveden, Multian, Ähtärin, Virtain ja muidenkin kuntien oppikoulun käymisen tarvetta. Haapamäen yhteiskoulussa vuonna 1907–1919 käyneistä oppilaista 63,2 % oli nykyisen Keski-Suomen alueelta, Hämeen läänistä (pääasiassa Kolhosta) oli kotoisin 19 % oppilaista ja Turun ja Porin sekä Uudenmaan lääneistä tuli 2,7 % oppilaista. Laaja oppilasalue oli mahdollinen koulun edullisen sijainnin vuoksi. Haapamäelle päästiin vaivatta etelästä, pohjoisesta, lännestä ja idästä ajan tehokkaimmalla kulkuneuvolla, junalla.
Yhteiskoulun nykyrakennus sijaitsee osoitteessa Riihontie 15.
Keuruun kirkonkylässä alkoi lukiokoulutus vasta vuonna 1963. Kaupungissa oli kevääseen 2007 asti kaksi lukiota, joista Haapamäen yläasteella ja lukiossa oli noin 250 oppilasta ja 22 opettajaa. Haapamäen lukio yhdistettiin kesällä 2007 Keuruun lukioon.
Firenzen suuri synagoga

Firenzen suuri synagoga () on synagoga Firenzessä, Italiassa. Sefardilaisen, tyyliltään espanjalais-maurilaisen synagogan pääsuunnittelija oli arkkitehti Marco Treves, ja se rakennettiin vuosina 1874–1882.
Rakennuksen toisessa kerroksessa on Firenzen juutalainen museo, ja pihalla on karkotettujen juutalaisten muistomerkki. Sisällä on rituaaliesineistöä 1600-luvulta saakka.
Toisessa maailmansodassa saksalaiset sotilaat käyttivät synagogaa asevarastona ja tallina. Vetäytyessään Firenzestä he yrittivät räjäyttää rakennuksen, mutta paikalliset vastarintajoukot estivät pahemman tuhon syntymisen.
Helepolis

Helepolis (, suomeksi "Kaupunkien valtaaja") oli antiikin aikainen piirityskone, jota käytettiin Rhodoksen piirityksessä vuosina 305–304 eaa. Helepolis oli noin 41 metriä korkea ja noin 21 metriä leveä, ja siinä oli kahdeksan halkaisijaltaan 0,92 m kokoista pyörää. Helepolis koostui yhdeksästä kerroksesta, joiden välillä kulki portaat sekä ylös- että alaspäin kulkeville.
Piirityskoneen alin kerros oli noin 65 neliömetriä ja kerrokset pienenivät ylöspäin mentäessä. Torni oli päällystetty kolmelta sivulta tulelta suojaavilla metallilevyillä, ja sen seinissä oli aukot torniin asennettuja ballistoja ja katapultteja varten. Tornissa oli tilaa monelle katapultille. Tornia liikutettiin eteenpäin vetämällä sen eteen maahan ankkuroituihin väkipyöriin kiinnitettyjä köysiä.
Tanskalaiskirves

Tanskalaiskirves oli alkujaan viikinkien käyttämä taistelukirves, joka kehitettiin 700-luvulla ja pysyi eri sotajoukkojen käytössä 1300-luvulle. Kirveen varsi oli noin 1,5 metriä pitkä ja sen raudasta tai teräksestä valmistettua terää oli pyöristetty ylä- ja alareunasta leikkauspinnan pidentämiseksi. Leikkaustehon lisäämiseksi kirveen terä oli kalteva alas- tai taaksepäin.
Porin Urheiluveteraanit

Porin Urheiluveteraanit oli vuonna 1954 perustettu porilainen urheiluseura ja oman ilmoituksensa mukaan Suomen vanhin aikuisurheiluyhdistys. Ikäraja seuraan liittymiseksi oli 30 vuotta ja se oli Suomen aikuisurheiluliiton jäsen.
Vuoden 2024 alusta seura yhdistyi Porin Yleisurheilun aikuisurheiluun.
Satu Niiranen

Satu Niiranen (3. joulukuuta 1948 Liperi – 27. tammikuuta 1997 Liperi) oli suomalainen teatteriohjaaja. Hän ohjasi 1980- ja 1990-luvuilla pohjoissuomalaisia harrastajateattereita, toimi Oulun läänin läänintaiteilijana sekä Peräpohjolan opistossa järjestettyjen teatterialan kurssien johtajana. Niiranen toimi lisäksi useina vuosina Rovaniemellä järjestettyjen pääsiäis-teatterileirien johtajana.
Niirasen ohjauksiin kuului ooppera, koreografioita, kirkkonäytelmiä ja tanssiteatteria. Hänet tunnettiin erityisesti lastenteatterin uranuurtajana. Niiranen on julkaissut kouluille suunnatun kirjan "Näyttämö elää".
Satu Niiranen oli opiskellut teatteritaidetta mm. Prahassa. Hän ohjasi kaiken ikäisiä harrastajia ilmaisemaan itseään luovasti. Läänintaiteilijana Oulun läänissä toimiessaan hän ohjasi aikuisia työväenopistossa, nuoria tanssiesityksissä ja lapsia teatterikerhoissa.
Karjala takaisin

"Karjala takaisin" on rap-kaksikko JVG:n ensimmäinen single heidän toiselta studioalbumiltaan "jvg.fi". Kappaleen julkaisi Monsp Records -levy-yhtiö 16. huhtikuuta 2012, ja sillä vierailee laulaja Freeman. Kappaleen on tuottanut Sakke Aalto, ja siitä julkaistiin musiikkivideo toukokuussa 2012, jolla nähdään rap-artisti Gracias. "Karjala takaisin" sijoittui sijalle viisi Suomen virallisella singlelistalla ja sijalle 21 Latauslistalla. "Karjala takaisin" on myös mukana "Leijonat 2012" -kokoelmalevyllä. Kappaleen kertosäe herätti hieman kohua, kun kappaletta soitettiin Hartwall Areenalla pelikatkojen aikana Jääkiekon maailmanmestaruuskisoissa vuonna 2012.
Rudolf Salli

Rudolf Salli (6. maaliskuuta 1901 Vaasa – 9. toukokuuta 1966 Helsinki) oli suomalainen koneteknikko, väärentäjä ja Yhdysvaltain vakooja 1940-luvulla.
Salli asui 1920- ja 30-luvuilla Yhdysvalloissa, missä hänet tuomittiin kahdesti murtovarkaudesta ja kerran väärennöksen takia vuosien 1921-1929 välillä. Vuonna 1932 hän palasi Suomeen ja jatkoi rikollisen uraa. Hän vietti 1930-luvun suurimmaksi osaksi vangittuna. Vuoden 1945 kesäkuussa hän jäi kiinni Ruotsissa. Samalla häneltä löydettiin kokaiinia ja väärennettyjä suomalaisia postimerkkejä. Hän vältti tuomion karkaamalla vankilasta. 
Salli pidätettiin Helsingissä petoksista epäiltynä 21. marraskuuta 1946. Hänen asuntoonsa tehdyssä kotietsinnässä löydettiin strategisten kohteiden karttoja sekä nimilistoja, joissa oli valvontakomission jäsenten ja valtiollisen poliisin työntekijöiden nimiä. Sallin tapauksen tutkinta siirrettiinkin valtiolliselle poliisille.
Vuonna 1948 hänet tuomittiin maanpetoksesta kahden vuoden kuritushuonerangaistukseen. 
Vuonna 1994 (16.3.1994) yhdysvaltalainen poliitikko Richard W. Pombo esitteli lakialoitteen (H. R. 4045), jossa myönnettäisiin Sallille Yhdysvaltojen kansalaisuus kuolemansa jälkeen. Syynä lakialoitteeseen oli Sallin palvelus Yhdysvaltojen hyväksi toisessa maailmansodassa. 
Sallin luomat väärennökset ovat hyvin haluttuja postimerkkikeräilijöiden parissa.
One of These Days

One of These Days on brittiläisen Pink Floyd -yhtyeen kappale ja avausraita vuonna 1971 julkaistulta albumilta "Meddle". Se julkaistiin myös singlenä Kanadassa, Italiassa, Japanissa ja Yhdysvalloissa. Kappale oli Pink Floydin ensimmäinen, jossa laulajana toimi rumpali Nick Mason – tosin tämä rajoittui lyhyeen, puhuttuun fraasiin.
Rakenne.
Kappaleen puolivälissä kuuluva ääni kuuluu rumpali Nick Masonille. Hän lausuu sanat "One of these days I’m going to cut you into little pieces" () Basisti Roger Waters kertoi myöhemmin haastattelussa, että lause oli kohdistettu Jimmy Young -nimiselle tiskijukalle. Hän paljasti samalla, että kappale oli tarkoitettu henkilökohtaiseksi hyökkäykseksi. Konserteissa yhtyeellä oli tapana soittaa nauhalta pätkiä Youngin radioshow’sta juuri ennen kuin ”One of These Daysin” soitto aloitettiin.
Alun bassoraita on tuplattu. David Gilmour soittaa oman osuutensa yhdellä kanavalla ja Waters toisella.
Noin kolmen minuutin kohdalla kuuluu heiveröinen urkuriffi, joka monien mielestä kuulostaa "Doctor Who" -televisiosarjan tunnussävelmältä.
Hertta Upari

Hertta Upari (16. toukokuuta 1920 Vihti – 31. joulukuuta 2004 Helsinki) oli suomalaisen ratsastuksen uranuurtaja. Hän teki koko elämänsä työtä hevosten parissa lapsuuden haaveensa mukaisesti.
Upari opetti ja toimi tallimestarina vuosina 1942–1945 Hippodromin ratsastuskoulussa Helsingissä Ruskeasuolla. Myöhemmin hän johti myös Helsingin ratsastusopistoa ja Urheiluratsastajat-yhdistyksen tallia vuodesta 1966. Vuodesta 1946 hän oli Helsingissä Ratsupoliisin palveluksessa, vuodesta 1951 vanhempana konstaapelina, jossa virassa hän koulutti 30 vuoden kuluessa poliisin käyttöön 80 hevosta. Upari nimitettiin 1940-luvulla Pohjoismaiden ensimmäiseksi ratsupoliisiksi, joka sai käyttää ratsupoliisin virka-asua. Upari jäi poliisista eläkkeelle 58-vuotiaana, jolloin hän lopetti myös aktiivisen ratsastamisen. Urheiluratsastajat ry:n tallia hän johti vuodesta 1966. 84-vuotiaana kuollut Upari kävi päivittäin tallilla elämänsä viimeisiin viikkoihin saakka. 
Upari kilpaili koulu-, este- ja kenttäratsastuksessa, kiitolaukkakilpailuissa ja raviohjastajana sekä toimi esteratsastuskilpailujen ratamestarina. Hän voitti esteratsastuksen PM-kultamitalin sekä kouluratsastuksessa kolme SM-kultaa hevosella Mixtura peräkkäisinä vuosina 1962–1964.
Wilhelm Stjernschantz

Wilhelm Stjernchantz (12. lokakuuta 1876 Helsinki – 10. tammikuuta 1950 Vaasa) oli Suomen puolustusvoimien everstiluutnantti.
Henkilöhistoria.
Stjernchantzin vanhemmat olivat Johan Wilhelm Stjernschantz (2. kesäkuuta 1825 – 30. maaliskuuta 1886) ja hänen toinen vaimonsa Alma Charlotta Adolf-Fredrikintytär Sirén. Hän meni naimisiin 6. lokakuuta 1902 Turussa Signe Ekstamin (s. 14. marraskuuta 1877) kanssa. Puolison vanhemmat olivat Turun ja Porin läänin rahastonhoitaja Viktor Emil Ekstam ja Alexandra Elisabet Stockus. Avioparille syntyi kolme lasta: Stella (s. 1903 Helsinki), Ben (s. 1907 Espoo) ja Mac (s. 1912 Pietari).
Stjernschantz oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1904–1905 ja 1905–1906. Erottuaan puolustusvoimien palveluksesta hän oli vuodesta 1932 alkaen Tervakosken paperitehtaan johtajana vuoteen 1939 saakka.
Sotilasura.
Stjernchantz palveli Suomen kaartin rahastonhoitajana luutnanttina sen lakkauttamiseen 1905 saakka. Suomen sisällissodassa hän oli 1. krenatöörirykmentin virkaatekevänä komentajana varsinaisen komentajan haavoituttua ja sodan jälkeen Suomen valkoisen kaartin komentajana ennen eroamistaan puolustusvoimista 1918. Stjernschantz ylennettiin aliluutnantiksi 1899, luutnantiksi 1903, majuriksi 1918 ja everstiluutnantiksi 1918.
Menger

Menger on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Mengerin lause on Karl Mengerin todistama verkkoteorian lause.
Kalman kukka

Kalman kukka on taiteilija Akseli Gallen-Kallelan puupiirros vuodelta 1895. Tämä pieni työ, kooltaan 16,5 × 14,5 cm, lahjoitettiin Ateneumin taidemuseoon seuraavana vuonna 1896.
Moni-ilmeinen ja vivahteikas Kalman kukka on kaiverrettu suurisyisen mäntykiekon pintaan. Kyseessä on oman esikoistyttären muistoksi tehty puupiirros. Gallen-Kallelan Marjatta-tytär kuoli maaliskuussa 1895. Piirroksessa oleva runo on Gallen-Kallelan laatima.
Puupiirroksen historiaa.
Gallen-Kallela matkusti loppuvuodesta 1894 Berliiniin opiskelemaan grafiikan alkeita ja varsinkin puupiirrosten tekemistä. Gallen-Kallelan matka katkesi, kun hänen tyttärensä kuoli yllättäen kurkkumätään kotimaassa. Toipuakseen surustaan Gallen-Kallela matkusti vaimonsa kanssa Berliiniin ja Lontooseen keväällä 1895. Hän hankki matkallaan grafiikan tekoon tarvittavat välineet. 
Kalman kukasta valmistui erilaisia versioita ja niitä pidetään suomalaisen taidegrafiikan alkuna.
Lähteet.
Timo Huusko: Akseli Gallen-Kallela: Kalman kukka. Teoksessa Ateneum-opas. Toim. Timo Huusko, 2007, s. 46.
Meriokakataja

Meriokakataja ("Juniperus oxycedrus" subsp. "macrocarpa") on katajiin kuuluva okakatajan ("Juniperus oxycedrus") alalaji. Se kasvaa luonnonvaraisena Välimeren alueella lounaisesta Espanjasta läntiseen Turkkiin ja Kyprokselle. Kasvuympäristönä ovat rannikkojen hiekkadyynit. Kasvutapa on yleensä pensasmainen ja korkeus tavallisesti 2–5 metriä.
Sarvielaskat

Sarvielaskat (Stichaeidae) on ahvenkaloihin kuuluva kalaheimo. Heimon lajeja tavataan Atlantin ja Tyynenmeren pohjoisosista.
Taksonomia.
Sarvielaskat kuuluu ahvenkalojen lahkon kivinilkkakalojen alalahkoon (Zoarcoidei). Heimoon kuuluu 18 sukua ja noin 45 lajia. Aiemmin Stichaeidae-heimon käsite oli laajempi, ja siitä käytettiin suomalaista nimeä elaskat. Laajempaan heimoon kuuluivat myös nykyheimot Opisthocentridae (täpläteistit, 6 sukua), Lumpenidae (elaskat, 8 sukua) ja Neozoarcidae (idännilkat, 4 sukua).
Tyypillisiä piirteitä.
Sarvielaskalajit ovat ruumiinrakenteeltaan tyypillisesti pitkulaisia, ankeriasmaisia kaloja. Pienimmät laji kasvavat noin 5–7 cm pitkiksi. Selkäevä on pitkä ja usein piikikäs. Pyrstöevä on pienehkä ja peräevä ulottuu keskiruumiiseen. Rintaevien koko vaihtelee heimon kaloilla pienistä suuriin ja viuhkamaisiin. Eräillä lajeilla on päässään harjasmaisia ulokkeita. Sarvielaskoilla ei ole uimarakkoa.
Levinneisyys ja elintavat.
Sarvielaskoja tavataan kylmistä vesistä. Suurin osa lajeista elää Tyynenmeren pohjoisosissa ja muutama Atlantissa. Ne elävät lähellä rannikkoa aina noin 250 metrin syvyyteen asti ja niitä tavataan usein myös vuorovesilammikoista. Ravintona ovat pienet selkärangattomat eläimet.
Alaheimot ja suvut.
Sarvielaskojen heimoon kuuluu neljä alaheimoa ja 18 sukua:
Mustataustainen omakuva

Mustataustainen omakuva on suomalaisen taiteilijan Helene Schjerfbeckin (1862–1946) öljyvärein kankaalle maalaama teos vuodelta 1915. Tämän työn, kooltaan 45,5×36 cm, Suomen Taideyhdistys tilasi edellisenä vuonna Schjerfbeckiltä ja se ostettiin vuonna 1915. Se kuuluu Ateneumin taidemuseon Hallonbladin kokoelmiin.
Helene Schjerfbeck maalasi "Mustataustainen omakuva" -maalauksen modernistisella tyylillä intensiivisesti, yksinkertaisesti. Hän punnitsi sekä haki siihen lisätehoa näkyvistä siveltimenjäljistä. Schjerfbeck kirjoitti nimensä näkyviin maalauksen taustalle tavalla, joka pohjaa renessanssiajan muotokuviin.
Muotokuvassa voidaan nähdä myös pysty leuka, punaiset läikät poskilla, sieraimissa ja korvilla, keimaileva hiuskiehkura, avoimet silmät, päättäväinen suu sekä punainen purkki siveltimineen. Ne kaikki kuvaavat elämää ja maalausintoa.
Maalauksen historiaa.
"Mustataustainen omakuva" on tilaustyö. Suomen Taideyhdistys tilasi sen ja yhdeksän muun taiteilijan omakuvat johtokuntansa seinälle edellisenä vuonna. Schjerfbeck oli joukon ainoa nainen.
Helene Schjerfbeck maalasi elämänsä aikana noin neljäkymmentä omakuvaa. Hänet tunnetaankin kansainvälisesti etenkin niistä. "Mustataustaisessa omakuvassa" olevasta nimikirjoituksesta taiteilija itse kirjoitti ystävälleen sen muistuttavan hautakirjoitusta. Hän valmisti kuvasta myös vesiväriversion.
Priuralskin piiri

Priuralskin piiri () on kuntatason hallinnollinen alue Jamalin Nenetsian autonomisen piirikunnan länsiosassa Pohjois-Venäjällä. Piirin pinta-ala on 64 150 km2. Kuntakesksena toimii Aksarkain kylä piirin keskiosissa Ob-joen etelärannalla lähellä Obinlahden pohjukkaa. 
Kunnallispiiri rajoittuu pohjoisessa Karanmeren Baidaratanlahteen, idässä Jamalin niemimaalla sijaitsevaan Jamalin piiriin, Obinlahteen ja Nadymin piiriin, etelässä Hanti-Mansiaan, lounaassa Šuryškaryn piiriin ja lännessä Komin tasavaltaan ja Nenetsiaan. Piirin läpi Virtaava Ob-joki laskee Obinlahteen ja länsiosissa kohoaa Uralvuoriston ja pohjoisosat den saaria.
Väestö.
Priuralskin piirin yhteenlaskettu asukasluku oli 2010 väestönlaskennan mukaan 14 995 henkeä. Väestötilastojen mukaan suurimmat taajamat olivat kaupunkityyppinen Harpin teollisuustaajama (6 413 as.) Uralin juurella ja hallintokeskus Aksarkan kylä (3 133 as.)
Talous ja liikenne.
Alueen sisällä sijaitsevat, tosin kunnallishallinnollisesti itsenäisinä yksikköinä, Jamalin Nenetsian pääkaupunki Salehard lentokenttineen ja logistisesti merkittävä Labytnangi, jossa on satama ja suuri rautatieasema. Jamalin niemimaan kaasu- ja öljykenttien kehittäminen on lisännyt liikennemääriä ja liikenneväylien rakentamista erityisesti 2000-luvun jälkeen; Priuralskin piiri kehittyy kauttakulkualueena piirin pääkaupunkiseudun ohella (Ob-joen ylittävä silta käyttöön noin 2012) myös Jamalin piirin suuntaan. Piirin pohjoisosien läpi on suunniteltu kuljetettavan kesäkuussa 2012 avattavan Bovanenkovo– Uhta -kaasuputkiston kautta lähivuosikymmeninä suuria määriä petrokemian raaka-aineita.
Arktiset olot tuovat haasteita liikenneväylien kunnossapidolle. Suurin osan piirin alueesta on taigaa tai subarktista tai arktista tundraa ilman valmiita tieyhteyksiä. Karanmeri ja Ob-joki on jäässä suurimman osan vuodesta.
Ovi (maalaus)

Ovi (Vanha luostarinsali) on suomalaisen taidemaalari Helene Schjerfbeckin (1862–1946) öljyvärimaalaus kankaalle vuodelta 1884. Tämä kooltaan 40×32,5 cm oleva maalaus ostettiin Ateneumin taidemuseoon vuonna 1965.
"Ovi"-maalauksessa maalauksen pääaihe on kappelin ovi ja sen ovenraoista virtaava valo. Schjerfbeck käytti maalauksessa harmaan ja ruskean erilaisia sävyjä siten, että hän pyrki nostamaan juuri oven valoalueineen esille. Hän katkaisi maalauksen, muutoin kohteen perspektiiviä ilmaisevia tekijöitä, näkyvillä pyörteisillä siveltimenjäljillä. Nämä näkyvät etenkin lattiaviivojen katkaisuissa. Tämä on kolmiulotteisuuden kyseenalaistamista, jota pidetään tuolloin 22-vuotiaalta Schjerfbeckiltä aikaansa edellä olevana ratkaisuna.
Maalauksen viitekehystä.
"Ovi" maalattiin Ranskan Bretagnen Pont-Avenissa Trématon-kappelissa. Schjerfbeck oli opiskellut Pariisissa naisille tarkoitetuissa yksityisissä taideakatemioissa. Hän oli liittynyt tuolloin vuosina 1881 ja 1883–1884 myös osaksi Bretagnen taiteilijasiirtokuntia.
Lähteet.
Leena Ahtola-Moorhouse: Helene Schjerfbeck: Ovi. Teoksessa Ateneum-opas. Toim. Timo Huusko, 2007, s.39.
Valmet 361 D

Valmet 361 D oli Valmet 359:n jälkeen kolmas suomalaisen Valmetin valmistama dieselkäyttöinen maataloustraktorimalli.
359 D sai vuoden 1960 lopussa seuraajakseen 361 D:n. Ulkonäkö oli uudistettu, ja kulmikkuudessa se oli aikaansa edellä. Tekniikassa muutokset edeltäjään verrattuna olivat pienempiä. Moottori oli uudistettu 310 D, ja siinä oli Boschin ruiskutus- sekä sähköjärjestelmä. Tehoa oli 42 DIN- tai 46 SAE-hevosvoimaa. Vetokoukku oli vakiovaruste. Lisävarusteena oli saatavissa entistä leveämpiä renkaita.
Malliversiot Mk1 ja Mk2.
Vuonna 1962 lisättiin varusteisiin kaivattu tasauspyörästön lukko sekä tuntimittari ja pehmustettu istuin. Saman vuoden aikana traktorista tuli niin sanottu kakkosmalli (MK2), ja siinä oli uusi kehittyneempi hydrauliikka. Tarjolla oli asentosäätö, työntövarsitunnusteluun perustuva vetovastussäätö sekä sekoitussäätö. Kakkosmallissa Valmet pyrki vähentämään valmistuskustannuksia, joten Boschin ruiskutusjärjestelmä vaihdettiin edullisempaan Simms-merkkiseen ja sähköjärjestelmä Lucakseen. Moottorissa ei juuri muita muutoksia tapahtunut, paitsi ruiskutusjärjestelmän vuoksi jakopään valuosat ja rattaat muuttuivat. Näkyvin ero ulospäin MK1- ja MK2-mallien välillä ruiskutuslaitteen lisäksi on nostolaitteen käsivipu, joka ykkösmallissa on kulkusuuntaan nähden poikittain, kun se kakkosmallissa on menosuuntaan. Muita eroja on kampiakselin päittäislaakeroinnissa. Valmet 33 -, 359- ja 361 MK1 -malleissa (moottorit D-309 ja D-310) on runkolaakeriin integroitu päittäislaakeri, kun 361 MK2 -moottoreissa (A-310) lähtien päittäislaakeri on erillinen. Integroitua päittäislaakeria voi olla valmistuksen loppumisen vuoksi erittäin vaikea löytää nykypäivänä, varsinkaan STD-kokoisena.
Yleisesti D-309- ja D-310-moottorit ovat hyvin samankaltaisia. Näissä moottorimalleissa ruiskutusjärjestys on erilainen ja mm. jakopään suurimmassa rattaassa yhden hampaan ero lukumäärässä, mikä voi aiheuttaa tietämättömälle moottorinkorjaajalle ongelmia. Muut osat ovat hyvinkin vaihtokelpoisia keskenään.
Valmetin 361 D -mallia valmistettiin Suomessa kaiken kaikkiaan .
Uusi malli 1965.
Seuraajastaan Valmet 565:stä 361-mallin erottaa parhaiten pienemmästä takarenkaan (vakio)halkaisijasta (24" vrt. 32"), etusäleiköstä sekä istuimesta.
Real Deal Summer Festival

Real Deal Summer Festival oli Torniossa järjestettävä nuorille suunnattu gospelfestivaali. Sen järjesti 5bread youthmission. Tapahtuman nettisivuilla muotoiltiin Real Dealin tarjoavan nuorille "huippuluokan musiikkia, aktiviteetteja ja yhdessäoloa: kesän ikimuistoisin päivä ilman pussikaljaa!"
Tapahtuma.
2009.
Tapahtumaa on järjestetty vuodesta 2009 lähtien, tuolloin nimellä Soul Chill Out Night Live. Ensimmäinen tapahtuma pidettiin elokuussa Tornion ainoassa elokuvateatterissa, Cult Cinemassa. Silloin esiintyjinä olivat 5breadBand, Anna Holma yhtyeineen, MC Arw ja Joose Keskitalo.
2010.
Vuonna 2010 Real Deal Summer Night Live -nimellä varustettu tapahtuma järjestettiin toukokuun lopulla edelleen Cult Cinemassa. Yleisömäärä tuplaantui edellisvuoden noin sadasta kävijästä reiluun kahteensataan. Lavalle kipusivat Katajainen kansa, gospelin tuore suomenmestari Idän Ihmeet, Aarni ja Anna Holma w/ band sekä puhujat Jani Liukkonen, Anssi Grekula ja Dustin Arceneaux. Lisäksi esitettiin myös lyhytelokuva Most.
2011.
2011 tapahtuma palasi elokuulle, kasvoi ulos elokuvateatterista ja siirtyi Tornion Pikisaareen. Tälläkin kertaa kävijämäärä tuplaantui noin 500 henkeen. Tapahtumassa esiintyivät Ruudolf, Donkey Ride, MGtH-duo, SM-Gospel 2011 -voittaja Eve's sekä Mikko Vaismaa. Lisäksi päivän aikana haastateltiin nuoria ja Anssi Grekula puhui.
2012.
Real Deal Summer Festival järjestettiin vuonna 2012 neljättä kertaa. Tapahtuman pääesiintyjäksi oli kiinnitetty ensimmäistä kertaa Suomeen tuleva norjalainen soul-ilmiö Ole Børud. Muita artisteja olivat toista kertaa Torniossa vieraileva Idän Ihmeet, kristillisen hard rockin pioneeri The Rain, paluutaan tekevä DadsHello, Daikini, Sonic Revival, Pastorit sekä Gospelin suomenmestari 2012 Great Wide North.
Järjestäjä.
Real Dealin järjesti torniolaisten nuorten vuonna 2006 perustama ekumeeninen lähetys- ja palvelujärjestö 5bread youthmission. Sen viisi "leipää" ovat rukous, Raamattu, ehtoollinen, köyhimpien palvelu ja yhteyden etsiminen kaikkiin kristittyihin.
Lisäksi tapahtumaa tukivat paikalliset seurakunnat ja yritykset sekä Lapin kansanlähetys. Tapahtuma järjestettiin talkoovoimin, eikä sen tarkoituksena ollut tuottaa voittoa.
Abala

Abala on maalaiskunta ja sen keskuskylä Nigerin Tillabérin alueen Filinguén departementissa. Se sijaitsee Sahelin vyöhykkeellä noin 65 kilometriä Filinguésta pohjoiseen. Kunnassa on 75 200 (vuonna 2010, arvio) ja kuntakeskuksessa 7 200 asukasta (vuonna 2001, väestönlaskenta).
Abalan kunnan pinta-ala on noin 6 000 neliökilometriä. Se rajoittuu koillisessa Tahouan alueen Tillian kuntaan, kaakossa Filinguén departementin Sanamin sekä etelässä Kourfeyen ja Filinguén kuntiin, lännessä Oullamin departementin Banibangoun kuntaan
ja pohjoisessa Maliin. 
Kuntaan kuuluu 45 hallintokylää, 32 perinteistä kylää, 72 pikkukylää, neljä leiriä ja viisi vedenottopaikkaa. Asukkaista 58,6 % on hausoja, 22,1 % fulbeja, 16,5 % tuaregeja, 1,6 % djermoja ja 1,2 % arabeja.
Keskuskylään johtaa huonokuntoinen tie Filinguésta. Paikallisia elinkeinoja ovat maanviljely sekä laiduntamiseen ja paimentolaisuuteen perustuva karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, lehmänpapu, durra, okra ja maapähkinä. Maataloustuotteiden ja karjan myynti suuntautuu lähialueille sekä Nigeriaan ja Maliin. Osa väestöstä työskentelee alueen ulkopuolella siirtotyöläisinä.
Alkeiskoulu ja terveyspalvelut tavoittavat noin puolet väestöstä. Abalassa toimii myös yläkoulu.
Nicole Sheridan

Nicole Sheridan (s. 7. toukokuuta 1975 Pennsylvania, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen pornonäyttelijä. Hän esiintyy usein elokuvissa miehensä Alexandre Boisvertin kanssa. Hän on toiminut myös "Penthousen" mallina.
Abalak

Abalak on kaupunki, kunta ja Abalakin departementin hallinnollinen keskus Nigerin Tahouan alueella. Se sijaitsee Sahelin vyöhykkeen kuivassa pohjoisosassa 135 kilometriä Tahouasta koilliseen. Kunnassa on 32 800 (vuonna 2010, arvio) ja kaupunkialueella 12 800 asukasta (vuonna 2001, väestönlaskenta).
Kaupunkikunnan pinta-ala on noin 6 500 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Agadezin alueen Ingallin kuntaan, idässä Abalakin departementin Tamayan, etelässä Azèyen ja lounaassa Akoubounoun kuntiin sekä lännessä Tchintabaredenin departementin Kaon ja luoteessa Tchintabaredenin kuntiin. Abalakin kuntaan kuuluu kuusi kaupunginosaa, 40 kylää, kaksi pikkukylää, 24 leiriä ja 7 vedenottopaikkaa. Asukkaista 80 % on tuaregeja, 15 fulbeja, 3 % hausoja ja 2 % arabeja. Vallitseva uskonto on islam.
Abalakin kautta kulkee Tahouan ja Agadezin välinen maantie. Paikallisia elinkeinoja ovat laiduntamiseen ja paimentolaisuuteen perustuva karjanhoito sekä vähäisessä määrin maanviljely. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, kamelit, aasit, vuohet ja siipikarja. Karjan myynti suuntautuu Nigeriaan, Beniniin, Algeriaan ja Libyaan. Lisäksi harjoitetaan käsityöammatteja.
Kaupungin statuksesta huolimatta Abalakin asukkaat harjoittavat etupäässä perinteistä elämäntapaa. Terveys- ja koulutuspalvelut kattavat noin puolet väestöstä, ja puhdasta vettä on saatavissa vain kaupunkialueella. Kaupungissa on Nigerian turvallisuusjoukkojen ja santarmin tukikohdat sekä muutamia julkisia ja yksityisiä palveluita. Matkailukohteena Abalak on täysin kehittymätön.
Borodjanka

Borodjanka () on kaupunkityyppinen taajama Ukrainan Kiovan alueella, 55 kilometriä maan pääkaupungista Kiovasta länsiluoteeseen. Borodjanka sijaitsee Teterivjoen sivuhaaran Zdvyžjoen varrella. Borodjanka on osa Butšan piiriä. Vuoden 2021 alussa Borodjankan taajamassa arvioitiin asuvan 13 044 henkeä.
Venäjän sotatoimien (2022) seurauksia.
Venäjä pommitti Borodjankassa siviilikohteita maaliskuun alussa 2022, tuhoiten useita asuintaloja osana 24. helmikuuta 2022 aloittamaansa hyökkäyssotaa. Ilmaiskujen jälkeen venäläisten maajoukkojen ajoneuvot yrittivät ajaa taajaman läpi, mutta Ukrainan armeija tuhosi ne. Jopa noin sadan ihmisen pelättiin hautautuneen romahtaneiden rakennusten alle.
Huhtikuun 4. päivänä alussa, kun tiedotusvälineissä oli edellispäivästä lähtien levinnyt uutiskuvia ja keskustelua siviilien kohtelusta Kiovan alueen Butšassa, Ukrainan syyttäjälaitosta johtava valtionsyyttäjä Iryna Venediktova esitti arvion, että siviiliuhrien tilanne olisi Borodjankassa pahempi kuin Butšassa, Irpinissä tai Vorzelissä. Hän arvioi, että Borodjankan tilanne nousee esille ja tietoiseen keskusteluun lähitulevaisuudessa. Kun Venediktova tutustui kaupungin tuhoihin toimittajien kanssa 7. huhtikuuta, jo 26 siviilin ruumiit oli löydetty kahden romahtaneen kerrostalon alta. Venediktovan mukaan kaupungissa romahtaneiden talojen osuus oli korkein Kiovan seudulla, ja tulituksessa kuolleiden siviiliuhrien kokonaismäärä oli tässä vaiheessa vielä epäselvä.
Ladislav Vácha

Ladislav Vácha (s. 21. maaliskuuta 1899 Brno – 28. kesäkuuta 1944 Zlín) oli tšekkoslovakialainen telinevoimistelija ja olympiavoittaja.
Vácha oli olympialaisissa mukana ensimmäistä kertaa Antewerpenissa 1920, jossa hän voimisteli maansa neljänneksi sijoittuneessa joukkueessa. Hän sai vuoden 1924 kisoissa Pariisissa pronssia sekä renkailta että köysikiipeilystä, ja Amsterdamin olympialaisissa 1928 hän oli jaetulla sijalla maansa menestyksekkäin urheilija voitettuaan yhden kulta- ja kaksi hopeamitalia.