tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Distral

Distral on vuonna 2006 Joensuussa perustettu -yhtye. Se on julkaissut kolme studioalbumia, sekä kolme EP:tä.
Historia.
Yhtye äänitti ensimmäisen EP:nsä Don't Get Hit By The Train omakustanteena vuonna 2007 Liperin Ylämyllyllä sijaitsevalla Pilfink Recordsilla. Yhtye osallistui Pilfink Recordsin, Sanomalehti Karjalaisen, paikallistelevisiokanava K5:n sekä Joensuun Popmuusikoiden järjestämään Rockbirds-kilpailuun. Kilpailuun saivat osallistua pohjoiskarjalaiset yhtyeet joilla ei ollut aikaisempia levytyssopimuksia. Distral voitti yleisöäänin kilpailun kappaleellaan "Health or Fashion" ja sai levytyssopimuksen Pilfink Recordsille. Yhtye äänitti siellä debyyttialbumin Orders Overload, joka julkaistiin 2008 vuodenvaihteessa. 
Alkuvuodesta 2008 yhtyeen kitaristi Andy Kyllönen lopetti yhtyeessä, jolloin hänet korvasi kitaristi Markus Makkonen.
Toisen EP:n Six Feet Deep yhtye äänitti keväällä 2008 omakustanteena Cadimef-studiolla Joensuun tiedepuistolla. Six Feet Deep julkaistiin vain digitaalisesti. Maaliskuussa 2010 yhtye äänitti kolmannen EP:nsä Death Row:n Tohmajärvellä Bordercase-studiolla.
Heinäkuussa 2011 yhtyeen basisti-laulaja Samu Kainulainen erosi yhtyeestä, ja hänet korvasi basisti-laulaja Mikko Jormakka. Samana syksynä yhtye lähti ensimmäiselle ulkomaankiertueelleen.
Yhtyeen toinen pitkäsoitto Prospective Outcome julkaistiin toukokuussa 2013. Se julkaistiin digitaalisena ja fyysisenä CD:nä.
Albumin äänitykset alkoivat 2012 loppupuolella, ja albumilta julkaistiin etukäteen kaksi singleä, "Window" sekä "Prospective Outcome"
Samalla tämä oli ensimmäinen äänite, jossa Kainulaisen paikan ottanutta basisti-laulajaa Mikko Jormakkaa kuultiin.
Seitsemän kappaletta sisältävä 10-vuotisalbumi Strike julkaistiin 12" vinyylinä, sekä ilmaiseksi digitaalisena suoratoistopalveluihin 7. syyskuuta 2016. Albumi äänitettiin Joensuun Reijolassa sijaitsevalla studiolla keväällä 2016.
Diskografia.
Albumit
EP:t
Arvostelut.
"Orders Overload":
"Six Feet Deep":
"Death Row":
"Prospective Outcome":
Lähteet.
Ilosaarirock 
Kohti rokkia 
Pilfink Records 
Myspace.com
Mikseri.net
distralband.com
Who I Am

Who I Am on Nick Jonas and the Administration yhtyeen ensimmäinen albumi. Se julkaistiin Yhdysvalloissa 2. helmikuuta 2010 ja sen on tuottanut John Fields. Levy-yhtiö on Hollywood Records. Albumi sijoittui kolmanneksi Billboard 200 -listalle. Vuoteen 2011 mennessä albumi on myynyt vajaat 200 000 kappaletta.
Albumin single on nimeltään "Who I Am". Ensimmäinen levylle kirjoitettu kappale on Rose Garden, ja se on saanut inspiraationsa vaikeasta erosta.
CHEP

CHEP on maailmanlaajuisesti toimiva yritys, joka tarjoaa kuormalavojen vuokrauspalvelua. CHEPin toimintamallissa yritys ulkoistaa kuormalavatoimintansa CHEPille, jolta se vuokraa tarvitsemansa lavat lavojen vaihtojärjestelmään osallistumisen sijaan.
Lavojen vaihtojärjestelmässä tavara luovutetaan vastaanottajalle lavoineen ja tavarantoimittaja saa tilalle vastaavan määrän tyhjiä, vastaavan tasoisia lavoja. Järjestelmässä lavojen liikkeitä eli lavavelkoja yritysten välillä seurataan kuormalavakuitein. Vuokrauspalvelussa palveluntarjoaja vastaa lavojen toimittamisesta asiakasyritykselle sekä niiden noutamisesta kuljetusketjun lopusta. Palveluntarjoaja seuraa lavojen liikkeitä ja huolehtii lavojen kunnosta ja korjauksista. Ulkoistettu palvelu säästää asiakasyrityksen resursseja ja selkeyttää logistiikan kustannusrakennetta.
CHEPin valikoimaan kuuluvat puiset ja muoviset kuormalavat, varttilavat tuotteiden esillepanoa varten sekä suurpakkaukset (IBC, "Intermediate bulk container") suurten tuotemäärien kuljetukseen. CHEPin tuotteet tunnistaa niiden sinisestä väristä ja yrityksen logosta.
Suurin osa CHEPin asiakkaista toimii valmistavassa teollisuudessa ja vähittäiskaupassa.
CHEP on osa australialaiskonserni Brambles Limitediä. Suomessa CHEPin pääkonttori on Vantaalla, Veromiehen kaupunginosassa Aviapoliksen yritysalueella.
Historia.
CHEP sai alkunsa toisen maailmansodan aikana Australiassa toimineesta "Allied Materials Handling Standing Committee" (AMHSC) -organisaatiosta, jonka maan hallitus perusti hoitamaan liittoutuneiden tavarantoimituksia mahdollisimman tehokkaasti.
Kun sota päättyi 1945 ja amerikkalaiset lähtivät Australiassa sijainneista tukikohdistaan, he jättivät jälkeensä suuren määrän tavarankäsittelyyn liittyviä laitteita ja tarvikkeita, kuten kuormalavoja. Australian liittovaltion (engl. "the Commonwealth of Australia") hallitus päätti jatkaa organisaation toimintaa tukeakseen maan sodanjälkeistä kansantaloutta. Organisaation nimeksi tuli "Commonwealth Handling Equipment Pool" eli CHEP.
Vuonna 1949 maan uusi, liberaalipuolueen johtama hallitus yksityisti toiminnan ja antoi luvan organisaation myynnille. Nimi lyheni muotoon CHEP.
Brambles Limited -konsernin perusti Walter Edwin Bramble vuonna 1875. Brambles osti CHEPin 24.4.1958. Brambles (ASX: BXB) on listattu Australian pörssissä (Australian Securities Exchange). CHEPin lisäksi Bramblesiin kuuluu kaksi muuta liiketoimintayksikköä: uudelleenkäytettäviä muovikuljetuslaatikoita vuokraava IFCO sekä tiedonhallintapalveluita tarjoava Recall.
Harvey Kurtzman

Harvey Kurtzman (3. lokakuuta 1924 Brooklyn, New York – 21. helmikuuta 1993) oli yhdysvaltalainen sarjakuvataiteilija ja toimittaja. Hänet tunnetaan myös nimellä H. Kurtz.
Parhaiten Kurtzman tunnetaan "Mad"-lehden toisena perustajana. Hän on kuuluisa myös pitkäaikaisesta satiirisarjakuvasta "Little Annie Fanny", jota hän ja Will Elder tekivät "Playboy"-lehteen vuosina 1962–1988.
Pennsylvanian osavaltionyliopisto

Pennsylvanian osavaltionyliopisto (; kutsutaan usein nimellä Penn State) on yliopisto Pennsylvaniassa, Yhdysvalloissa. Yliopistossa on 24 kampusta, jotka sijaitsevat eri puolilla Pennsylvanian osavaltiota. Se on opiskelijamäärältään Yhdysvaltojen kymmenen suurimman yliopiston joukossa.
Kiinalainen ARWU-yliopistoranking arvioi yliopiston pääkampuksen tieteellisten näyttöjen perusteella maailman huippuyliopistojen listalla 2021 sijaluokkaan 101-150.
Nick Jonas and the Administration

Nick Jonas and the Administration on Jonas Brothers -yhtyeen jäsen Nick Jonasin sooloprojekti, ja se on perustettu vuoden 2008 lopussa. Nick on yhtyeen solisti ja kitaristi. Hän on myös vastuussa laulujen kirjoittamisesta. Muut jäsenet ovat rumpali Michael Bland, kosketinsoittaja Tommy Barbella, kitaristi David Ryan Harris(jota Sonny Thompson tuurasi vuoden 2010 kiertueella) ja basisti John Fields, joka on myös yhtyeen ensimmäisen levyn tuottaja. Nick Jonas and the Administrationin levy-yhtiö on Hollywood Records. Yhtye sai nimensä Jonasin kiinnostuksesta presidentin virkaan.
Yhtyeen singlet ovat nimeltään "Who I Am" (2009) ja "Stay" (2010), joka ei kuitenkaan ollut mukana Who I Am -albumilla. Nick Jonas and the Administration teki Pohjois- ja Etelä-Amerikkaan rajoittuneen kiertueen vuonna 2010.
Nick Jonas halusi aloittaa sooloprojektin, koska oli kirjoittanut lauluja, jotka eivät sopineet Jonas Brothersien tuotantoon. Jonas Brothers ei kuitenkaan hajonnut.
Yhtye ei ole voittanut yhtään palkintoa. Se on oli ehdolla vuoden 2010 Teen Choise Awardseissa kahdessa kategoriassa: Vuoden rakkauslaulu ("Stay") ja Vuoden uusi miesartisti.
Munkers

Oy Munkers Ab oli Pietarsaaressa vuosina 1945–1961 toiminut kitaratehdas. Sen pohjana oli Ernst ja Emuanuel Mattsonin Veljekset Mattsson Oy joka toi Suomeen polkupyörätarvikkeita sekä Levin-kitaroita vuodesta 1942. Nimi tuli väännöksenä Pietarsaaren "Muntersgatanista". Virallinen perustamispäivä oli 17. marraskuuta 1945. Ensimmäisen kitaran Munkers tuotti 28. helmikuuta 1946.
Tehdas valmisti muun muassa veneenosia, metrimittoja, ovisaranoita ja kitaroita. Työkoneet ja valmistuslaitteistot olivat pitkälti omistajien itse kehittämiä. Esimerkiksi Rafael Stranden loi tehtaalle oman pylväsporakoneen, jonka luova käyttö loi tehtaalle koko joukon erilaisia tuotteita.
Munkers lanseerasi 1940-luvulla Landola-tuotenimen, josta kehittyi myöhemmin tunnetuin suomalainen kitaramerkki. Munkersin soittimien tuotenimi oli siis alusta alkaen Landola. Nimi keksittiin pitkän pähkäilyn jälkeen "ilmasta". Kymmenestuhannes Landola-kitara ilmestyi vuonna 1952, ja muiden alojen tuotteet jäivät Munkersilla pian soitintuotannon syrjäyttämiksi. Vuoden 1952 katalogissa oli jo 16 erilaista kitaramallia. 1950-luvulla tuotannossa oli myös erilaisia mandoliineja, Munkers-luuttu sekä ukulele. Kontrabassoja tehtiin erillistilauksena. Kitaramallit nimettiin sarjanumeroiden mukaan, ensimmäinen tuotantomalli oli nimeltään 462.
Munkers-kitarat kilpailivat Jaakko Noson kitaroiden kanssa Suomen markkinoista. Jälleenmyyjiä olivat Westerlund ja Fazer. Osassa kitaroista on lavassa jälleenmyyjien tunnus tehtaan logon sijaan. Myös kristillisten herätysliikkeiden kitarakuorot ostivat Munkers-kitaroita suoraan isoina erinä.
Akustisten ohella Munkers teki myös orkesterikitaroita, esimerkiksi kokopuisen Landola 1-kitaran 1950-luvulla. Muita malleja olivat esim. Klangola, Zandelin, Torren Solisti ja Special-Solist. Mallien suunnittelussa tehdasta avusti ruotsalainen kitaranrakentaja-soittaja Egon Zandelin. Yhteys Zandeliniin syntyi herätyskristillisistä piireistä, joihin osa Munkersin omistajista kuului.
Kitarat valmistettiin pääosin kotimaisista puista, pyökki- ja ruusupuuotelautoja lukuun ottamatta. Virityskoneet tulivat Ruotsista. Munkers sai myös patentin kaulan tukiraudasta vuonna 1951. Gibson oli julkaissut oman tukirautapatenttinsa jo vuonna 1923, mistä Munkersissa oltiin ilmeisen epätietoisia.
1950-luvulla Munkers-kitaroita vietiin myös ulkomaille, ja uusia vientimaita lisättiin vuosittain. Suurin vientimaa oli Norja.
Yhtiöstä tuli vuonna 1961 Oy Landola Ab. Tähän johti toimitusjohtaja S. Höglundin kuolema lento-onnettomuudessa.
Munkers-kitaroiden ajoittaminen sarjanumeron perusteella.
Yksittäisten Munkers-kitaroiden valmistusvuosi voidaan päätellä kitaran valmistussarjanumeron avulla vuosilta 1946–1952. Kitaran iän voi tarkistaa Landolan sivulla olevasta taulukosta.
John Laurinaitis

John Joseph Laurinaitis (s. 31. heinäkuuta 1962) on toiminut WWE Raw’n väliaikaisena toimitusjohtaja ja on entinen showpainija. Kehässä hänet tunnettiin nimellä Johnny Ace. WWE:ssä hän toimi lähinnä kykyjenetsijänä vuodesta 2001 vuoteen 2022, jolloin häneen ja Vince MacMahoniin kohdistui WWE:ssä tapahtuneet seksuaalisyytökset.
Kubenskoje

Kubenskoje () on Vienanjoen vesistöön kuuluva säännöstelty järvi Vologdan alueen keskiosassa Venäjällä. Sen pinta-ala on 400 neliökilometriä, keskimääräinen syvyys 2,5 metriä ja suurin syvyys 4,5 metriä.
Järveen laskee noin 30 jokea, joista suurimmat ovat Kubena ja Uftjuga. Valuma-alueen laajuus on 14 500 neliökilometriä. Kubenskojen laskujoki on Suhona, jonka niskalla on säännöstelypato.
Kubenskojejärven kautta kulkee vuonna 1828 rakennettu ja vuonna 1917 uudistettu Volgan–Vienanjoen vesitie. Järveen laskeva Porozovitsajoki ja Vienanjoen kanava yhdistävät sen Volgan vesistöön kuuluvaan Šeksnaan. Suhonajoen niskalla on sulkujärjestelmä. Nykyään vesitietä käytetään Vologdan ja Kirillovin välisenä matkailureittinä.
Järven pohja ja rannat ovat etupäässä kivisiä tai hiekkaisia. Sen pinta-alasta 30 % on vitakasvien, kaislikon ja muun kasvillisuuden peitossa. Kalalajeja ovat nelma, lahna, hauki ja kuha. Järvellä harjoitetaan kalastusta ja se on suosittu retkeilykohde. Kamennyi-saarella on sijainnut vuonna 1260 perustettu Kristuksen kirkastumisen luostari.
Kubena

Kubena () on Vienanjoen vesistöön kuuluva joki Arkangelin ja Vologdan alueella. Sen pituus on 368 kilometriä ja valuma-alueen laajuus 11 000 neliökilometriä.
Joki saa alkunsa Konošan ylängöltä ja laskee Kubenskojejärveen laajan suistoalueen kautta. Sen sivujokia ovat Katroma, Sit, Kiht, Votša, Pigoma, Jeleba ja Sjamžena. Kubenan varrella sijaitsevat Harovskin kaupunki ja Ustjen piirikeskus.
Kubena on nelman kutujoki. Kauniiden maisemiensa ja suojelualueidensa ansiosta se on suosittu retkeily- ja virkistyskalastuskohde.
Lavastettu hyökkäys

Lavastettu hyökkäys tarkoittaa operaatiota, jonka tekijäksi lavastetaan jokin vihollinen. Kyseessä voi olla aseellinen hyökkäys, terrori-isku, sabotaasi tai salamurha, mutta myös sanallinen hyökkäys. Tarkoituksena voi olla esimerkiksi saada aikaan vihollisuuksia, hankkia oikeutus tai kansan suosio omalle toiminnalle tai mustamaalata poliittista vastustajaa.
Esimerkki historiallisesta valehyökkäyksestä on Mainilan laukaukset, jonka varjolla Neuvostoliitto aloitti talvisodan Suomea vastaan vuonna 1939.
Ilmiö tunnetaan myös englanninkielisellä nimellä false flag, joka tarkoittaa kirjaimellisesti ”väärää lippua”. Nimitys tulee merisodassa käytetystä taktiikasta, jossa hyökkääjä pääsee kohteensa lähelle liputtamalla ystävällismielisen maan lippua. Tunnettu esimerkki väärän lipun käyttämisestä on saksalaisten vuonna 1941 suorittama hyökkäys australialaisen kevytristeilijä HMAS Sydneyn kimppuun.
Elisabeth Hasselbeck

Elisabeth Hasselbeck (o.s. Filarski, s. 28. toukokuuta 1977 Providence, Rhode Island) on yhdysvaltalainen televisiojuontaja.
Hasselbeck toimi marraskuusta 2003 alkaen yhtenä ABC:n "The View" -keskusteluohjelman juontajista. Tätä ennen hän oli juontanut vuosina 2002–2003 Style Networkin ohjelmaa "The Look for Less". Vuonna 2009 hän ja muut "The View'n" juontajat saivat yhdessä Daytime Emmy -palkinnon parhaan talk show -juontajan sarjassa (Daytime Emmy Award for Outstanding Talk Show Host). Syyskuussa 2013 hän siirtyi Fox News Channelin aamuohjelman "Fox &amp; Friends" juontajaksi.
Hasselbeck tuli alun perin tunnetuksi tositelevisio-ohjelman "Selviytyjät" ("Survivor") kilpailijana. Hän osallistui ohjelman vuonna 2001 esitetylle, Australiassa vuonna 2000 kuvatulle toiselle tuotantokaudelle, jolla hän sijoittui neljänneksi. Hän työskenteli tuohon aikaan Puman kenkäsuunnittelijana. 
Hasselbeck sairastaa keliakiaa ja on kirjoittanut gluteenitonta ruokavaliota käsittelevät kirjat "The G-Free Diet: A Gluten Survival Guide" (2009) ja "Deliciously G-Free" (2012).
Hasselbeck on ollut vuodesta 2002 naimisissa amerikkalaisen jalkapallon pelaaja Tim Hasselbeckin kanssa. Heillä on kolme lasta, vuonna 2005 syntynyt tytär ja vuosina 2007 ja 2009 syntyneet pojat.
Torre Caja Madrid

Torre Caja Madrid on 49-kerroksinen pilvenpiirtäjä Madridin kaupungissa Espanjassa. Torre Caja Madrid on 248 metriä korkea, joka tekee siitä Espanjan toiseksi korkeimman rakennuksen Torre de Cristalin jälkeen. Torre Caja Madrid tunnettiin alun perin nimellä Torre Repsol, koska siitä piti tulla Repsol YPF -yhtiön päämaja, mutta Caja Madrid -yhtiö osti sen 815 miljoonalla eurolla vuonna 2007.
Rakennus rakennettiin vuosien 2004–2008 aikana. Sen suunnitteli brittiläinen arkkitehti Norman Foster, ja se on toimistokäytössä.
Utti

Utti () on kylä, taajama, tilastoalue ja Kouvolan kaupunginosa Valkealan suuralueella. Itse Utin kylässä on noin 500 asukasta, kaupunginosa käsittää myös Utin kylän lähialueet sekä koko kaakkoisen Valkealan, eli muun muassa Tirvan seudun. Kouvolan keskustaan on Utista matkaa noin 12 kilometriä. Utissa sijaitsee Utin jääkärirykmentti, johon on keskitetty maavoimien erikoisjoukkotoiminta, puolustusvoimien helikopteritoiminta sekä näitä kahta tukevat toimialat. 
Suomen ensimmäinen ABC-liikennemyymälä, "ABC Utti" avattiin Utin kylään Valtatie 6:n varrelle joulukuussa 1998.
Utin postinumeroalueen (45410 Utti) väkiluku oli 824 vuonna 2020. Utissa sijaitsee myös lentokenttä, joka on pääasiallisesti sotilaskäytössä. Utissa sijaitsee myös alakoulu sekä kuntosalikäytössä itsepalveluperiaatteella toimiva Utti-halli.
Kouvolan paikallisliikenteen bussilinjat 8, 80, 82 ja 83 ajavat Utin kautta.
Tony Robinson

Tony Robinson (s. 15. elokuuta 1946) on englantilainen näyttelijä, koomikko ja poliittinen aktivisti. Hän kuuluu Britannian Työväenpuolueeseen. Hän on näytellyt muun muassa "Mustan Kyyn" Baldrickin roolia. Hän on kirjoittanut 16 lastenkirjaa.
Robinson sai vuonna 2013 ritarin arvon kuningatar Elisabethin syntymäpäivänä.
Rachel Roberts (malli)

Rachel Roberts (s. 8. huhtikuuta 1978) on kanadalainen malli ja näyttelijä. Hän syntyi Vancouverissa, Brittiläisessä Kolumbiassa. Roberts on esiintynyt lukuisissa mainoskampanjoissa, ja hän tuli tunnetuksi roolistaan yhdysvaltalaisesta elokuvasta "Simone". Sittemmin Roberts on esiintynyt televisiosarjoissa. Roberts on naimisissa elokuvantekijä Andrew Niccolin kanssa.
Rachel aloitti uransa vain 16-vuotiaana ja muutti Kanadasta New York Cityyn.
Nokia C2-00

Nokia C2-00 on matkapuhelinvalmistaja Nokian valmistama kesäkuussa 2010 julkaistu kahdella SIM-korttipaikalla varustettu matkapuhelin, joka oli suunnattu kehittyville markkinoille. Sen hintaluokka oli 40–50 euroa ilman veroja.
Donald Pettit

Donald ”Don” Roy Pettit (s. 20. huhtikuuta 1955) on yhdysvaltalainen kemiantekniikan insinööri ja NASAn astronautti. Hän vietti ISS-avaruusaseman kolmihenkisen miehistön Retkikunta 6:n jäsenenä puoli vuotta avaruusasemalla 2002–2003. Hän oli myös Retkikunta 30:n ja Retkikunta 31:n miehistössä 2011–2012.
Pettit on partiolainen ("Eagle Scout") kuten moni muu astronautti. Hän suoritti kemiantekniikan alemman insinööritutkinnon Oregon State Universityssä vuonna 1978 ja tohtorintutkinnon Arizonan yliopistossa 1983. Hän työskenteli tiedemiehenä Los Alamos National Laboratoryssa vuoteen 1996, jolloin hänet hyväksyttiin astronauttikoulutukseen. Pettit on naimisissa ja hänellä on kaksi poikaa.
Ura astronauttina.
Pettit laukaistiin ensimmäiselle avaruuslennolleen 24. marraskuuta 2002 avaruussukkulalennolla STS-113 "Endeavour" kohteenaan ISS-avaruusasema, minkä Retkikunta 6:n miehistöön hän liittyi tehtäväspesialistiksi. Asemallaoloaikanaan hän osallistui kahdelle avaruuskävelylle, joilla asennettiin aseman ulkoisia tiedelaitteita. Vapaa-aikanaan hän suoritti ja videoi tieteellisiä kokeita muun muassa nesteillä, jotka NASA julkisti (”Saturday Morning Science Videos”). Pettit palasi Maahan 4. toukokuuta 2003 lennolla Sojuz TMA-1.
Marraskuussa 2006 – tammikuussa 2007 Pettit osallistui Kansallisen tiedesäätiön rahoittamaan Etelämantereelta meteoriittinäytteitä keräävän tiedeohjelman (ANSMET) näytteidenkeruuseen.
Pettit osallistui seuraavaksi ISS-aseman tarviketäydennyslennolle STS-126 "Endeavour" (15.–30.11.2008) tehtäväspesialistina. Hän vietti lähes 16 vuorokautta lennolla.
Avaruusasemalla Pettit kehitti aseman varaosista Maata kuvaavan kameran kohteenseurantamekanismin ja lennolla STS-126 painottomuudessa käytettävän kahvikupin (”zero-g cup”) mikä ei vaatinut pillin käyttöä vaan hyödynsi pintajännitystä.
21. joulukuuta 2011 hänet laukaistiin lennolla Sojuz TMA-03M uudelle puolivuotiskaudelle avaruusaseman Retkikunta 30:n ja Retkikunta 31:n miehistön jäsenenä. Hän palasi Maahan 1. heinäkuuta 2012 lennolla Sojuz TMA-03M.
Oi, kallis Suomenmaa

Oi, kallis Suomenmaa on suomalainen elokuva vuodelta 1940. Sen on ohjannut Wilho Ilmari ja käsikirjoittanut Mika Waltari.
Elokuva valmistui välirauhan aikana. Korostetun tunteelliseksi ja isänmaalliseksi, jopa paatokselliseksi luonnehdittu elokuva kertoo karjalaisevakoista uuden elämän alussa sekä rintamalta palanneen miehen ja nuoren opettajattaren rakkaustarinan. Keskeisiä henkilöitä ovat rintamamiehet Eino (Eino Kaipainen) ja Janne (Vilho Auvinen) ja kanteleensoittaja Karjalan-Aku (Toppo Elonperä). Eino rakentaa uutta elämää äitiään muistaen, Annikki (Ansa Ikonen) auttaa hädänalaisia.
Oi kallis Suomenmaa

Oi kallis Suomenmaa on kuoronjohtaja Heikki Klemetin sanoittama ja kansanlaulun sävelmään sovittama suomalainen isänmaallinen kuorolaulu, alun perin sotilasmarssi. Sävyltään harras kappale tuli erityisen tunnetuksi sotavuosina sankarivainajien hautajaisissa.
Sävelmä on alkujaan 1700-luvulta oleva kansanlaulu. Klemetin versiosta muutamalla tahdilla poikennutta alkuperäistä sävelmää käytettiin häämarssina. Kansakoulunopettaja K. W. Hanell toimitti sen nuotit 1870-luvulla Suomalaisen Kirjallisuuden Seuralle (SKS). Ne julkaistiin vuonna 1893 Ilmari Krohnin toimittamassa ja SKS:n julkaisemassa "Suomen kansan sävelmiä" -teossarjan kolmannessa osassa (julkaistu myöhemmin uudelleen nimellä "Vanhoja pelimannisävelmiä") numerolla 648.
Suomen sisällissodan jälkeen Klemetti sävelsi ja sovitti puolustusvoimien ylikapellimestarin Aleksei Apostolin pyynnöstä valkoiselle armeijalle 13 isänmaallista marssilaulua. Varsinaisena tilaajana oli sotaministeriön perustama Sotilassoittokuntien Järjestelytoimikunta, johon Apostol kuului. Toimikunta halusi joukko-osastojen kunniamarsseiksi vanhoja suomalaisia kansanmarsseja, joten Klemetti etsi SKS:n teossarjasta sopivia melodioita ja tarvittaessa paranteli niitä. Nimettömästä häämarssista syntyi pienin muutoksin ”Oi kallis Suomenmaa”, joka oli vuosina 1919–1936 Kenttätykistörykmentti 3:n ja vuosina 1936–1939 Huoltopataljoonan kunniamarssina. Klemetti muokkasi laulusta myös hymninä esitettävän kuorosovituksen. Sen sanat julkaistiin ensi kerran vuonna 1920 ilmestyneessä Klemetin runokokoelmassa "Mietteitä, mielialoja". Kuoroversio sai ensiesityksensä 10. heinäkuuta 1920 Isossakyrössä Napuen taistelun muistomerkin paljastustilaisuudessa.
Laulua tekivät alun perin tunnetuksi erityisesti suojeluskuntien mieskuorot, mutta toisen maailmansodan aikana se tuli sotilashautajaisista tutuksi kaikille suomalaisille. Se on laulettu useiden Suomen presidenttien hautajaisissa, ainakin Kyösti Kallion, Lauri Kr. Relanderin, Urho Kekkosen, Mauno Koiviston ja Martti Ahtisaaren. Se on myös tapana esittää puhallinorkesterilla ulkomaisten valtiovieraiden käydessä Helsingin Hietaniemen hautausmaan sankarihaudoilla. Kolme laulun säettä on kaiverrettu Hietaniemen hautausmaalle haudatun Klemetin hautakiveen.
Triin Aljand

Triin Aljand (s. 8. heinäkuuta 1985 Tallinna, Viron SNT, Neuvostoliitto) on virolainen uimari. Hän edustaa seuratasolla "Keila Swimclub"ia.
Aljand edusti Viroa vapaa- ja/tai perhosuinnissa Ateenan vuoden 2004, Pekingin 2008 ja Lontoon 2012 kesäolympialaisissa. Hänen paras sijoituksensa olympiatasolla on 19. sija 50 metrin vapaauinnista Lontoosta. Pitkän radan EM-kilpailuista Aljand on saavuttanut hopean 50 metrin perhosuinnissa, ja lyhyen radan EM-kilpailuista hän on saavuttanut sekä 50 metrin perhosuinnissa että 50 metrin vapaauinnissa yhden hopea- ja yhden pronssimitalin.
Aljandin veli Martti Aljand on myös olympiatason uimari ja arvokisamitalisti. Sisarusten isoäiti Ulvi Voog (o.s. Indrikson) ui Neuvostoliiton joukkueessa Rooman kesäolympialaisissa 1960.
Michelle Fairley

Michelle Fairley (s. 17. tammikuuta 1964) on pohjoisirlantilainen näyttelijä.
Fairley syntyi vuonna 1964 Ballycastlen kylässä Pohjois-Irlannissa. Hän tutustui näyttelemiseen teini-ikäisenä Ulster Youth Theatren riveissä. Asuttuaan muutamia vuosia Belfastissa ja oltuaan siellä mukana amatööriteatteritoiminnassa ystävänsä Conleth Hillin kanssa hän lähti Manchesteriin opiskelemaan teatteria. Vuonna 1986 Fairley sai roolin Christina Reidin näytelmästä "Joyriders" ja muutti Lontooseen, missä hän on asunut siitä lähtien.
Vuonna 2008 Fairley oli Laurence Olivier -palkintoehdokkaana sivuosastaan Emiliana Donmar Warehousen teatteriproduktiossa Shakespearen "Othellosta".
Maaliskuussa 2010 Fairley valittiin Catelyn Starkin rooliin HBO:n televisiosarjassa "Game of Thrones". Hän korvasi roolissa Jennifer Ehlen, joka oli näytellyt osaa sarjan alkuperäisessä pilotissa. Sarjan ensimmäinen tuotantokausi esitettiin Yhdysvalloissa keväällä 2011.
Fairley on esiintynyt myös muutamassa Hollywood-elokuvassa, kuten "Marokko 1972" (1998) ja "The Others" (2001). Hän esiintyy pienessä roolissa elokuvassa "Harry Potter ja kuoleman varjelukset, osa 1" (2010) Hermione Grangerin äitinä.
Fairley esittää "24 – Lontoo" -televisiosarjassa terroristiäitiä.
Lorraine Hansberry

Lorraine Hansberry (1930 Chicago – 1965 New York) oli yhdysvaltalainen näytelmäkirjailija. Hänen isänsä voitti rotuerottelun vastaisen oikeudenkäynnin Illinoisin korkeimmassa oikeudessa, ja Hansberryn näytelmä "A Raisin in the Sun" (1959) perustuu löyhästi tähän tapaukseen. "A Raisin in the Sun" oli ensimmäinen Broadwaylla tuotettu mustan naisen kirjoittama draama. Se toi kirjoittajalleen New York Drama Critics’ Circlen palkinnon. Hansberryn toista näytelmää ("The Sign in Sidney Brustein's Window") alettiin esittää Broadwaylla vuonna 1964, ja esitykset jatkuivat kirjailijan kuolinyöhön saakka. 
Hansberry opiskeli kahden vuoden ajan Wisconsinin yliopistossa. Hän muutti vuonna 1950 New Yorkiin. Kirjoittamisen ohella hän myös maalasi.
Hansberry oli naimisissa Robert Nemiroffin kanssa, mutta erosi kolme vuotta ennen kuolemaansa ja eli sittemmin avoimesti lesbona Greenwich Villagessa. Hänen kuolemansa 34-vuotiaana aiheutti haimasyöpä, joka oli todettu vuonna 1963. Nemiroff kokosi hänen kirjoituksistaan näytelmän "To Be Young, Gifted and Black", joka esitettiin Broadwayn ulkopuolella vuonna 1969. Hän myös julkaisi Hansberryn tuottamatta jääneet teokset "Les Blancs", "The Drinking Gourd" ja "What Use Are Flowers" vuonna 1972.
Hansberry kiinnostui Afrikasta jo varhain. Hän kuvaa teoksissaan sekä mustaihoisia että muita ihmisiä, jotka puolustavat omaansa ja muiden kunniaa.
Vladimir Durdin

Vladimir ”Papa” Durdin (21. huhtikuuta 1956 – 27. toukokuuta 1990) oli neuvostoliittolainen jääkiekkoilija. Kansallisuudeltaan hän oli latvialainen.
Peliura.
Durdin pelasi yhtä kautta lukuun ottamatta koko uransa Neuvostoliiton mestaruussarjassa Riian Dynamon joukkueessa. Parhaaksi saavutukseksi jäi hopeasija kaudella 1987–1988. Durdin pelasi seurassa yhteensä 11 kautta ja 496 ottelua, tehden niissä tehopisteet 53+66=119.
Neuvostoliiton A-maajoukkueeseen Durdinia ei milloinkaan valittu, mutta hän oli kaudella 1978–1979 mukana Pohjois-Amerikassa vierailleessa "Soviet All-Stars" -kokoonpanossa. Se pelasi NHL:n kanssa kilpailleen, sittemmin lakkautetun WHA-liigan seuroja vastaan. Joukkuetta edusti myös useampi Neuvostoliiton A-maajoukkueessa esiintynyt huippukiekkoilija, kuten Sergei Kapustin, Viktor Tjumenev, Vladimir Myškin ja Irek Gimajev. Lisäksi hän pelasi näytösotteluita Dynamon kanssa useita eri NHL-joukkueita vastaan.
Kaudeksi 1989–1990 Durdin teki sopimuksen I divisioonaan pudonneen Porin Ässien kanssa. Ässät nousi välittömästi takaisin SM-liigaan, häviämällä kauden aikana ainoastaan neljä ottelua. Durdin muodosti Ässien pelätyn ykköskentällisen yhdessä Arto Javanaisen, Arto Heiskasen, Aleksejs Froļikovsin ja Tapio Levon kanssa. Heidät valittiin kaikki myös I divisioonan tähdistökentälliseen. Durdin teki 43:ssa ottelussa pisteet 14+35=49. Plus/miinus-tilastoon hän sai lukemat +83.
Auto-onnettomuus.
Huhtikuussa 1990 Durdin jatkoi sopimustaan Ässien kanssa vuodella. Toukokuun lopussa hän lähti viettämään kesälomaa kotikaupunkiinsa Riikaan. Muutama kymmenen kilometriä ennen perille saapumista Durdinin sukulaismiehen ohjaama henkilöauto suistui tieltä kohtalokkain seurauksin. Durdin kuoli onnettomuudessa välittömästi. Elokuussa Ässät kohtasi Durdinin muisto-ottelussa hänen entisen seuransa Riian Dynamon.
Durdinin poika Sergei Durdin (s. 1.1.1980) on pelannut Pohjois-Amerikassa muun muassa IHL- ja AHL-liigoissa sekä Italian ja Valko-Venäjän liigoissa.
Clackmannanshire

Clackmannanshire () on yksi Skotlannin hallintoalueista. Sen rajanaapurit ovat Perth ja Kinrossin, Stirlingin ja Fifen alueet. Siellä on arviolta 51 360 asukasta (vuonna 2015) ja sen pinta-ala on 159 neliökilometriä. Hallintoalueen pääkaupunkina toimii Alloa.
Hallintoalueen nimi kirjoitetaan usein lyhennettynä "Clacks".
Elise Ringen

Elise Ringen (s. 11. marraskuuta 1989) on norjalainen uransa lopettanut ampumahiihtäjä. Hänen valmentajanaan toimi Raphaël Poirée.
Ringen voitti nuorten MM-kilpailuissa vuonna 2008 hopeaa sprintistä ja viestistä sekä pronssia takaa-ajosta. Vuoden 2008 EM-kilpailuissa hän voitti kultaa normaalimatkalla ja pronssia viestissä. Ruhpoldingin MM-kilpailuissa 2012 hän sai viestissä pronssia sekä oli sprintissä neljästoista.
Maailmancupissa Ringen kilpaili ensimmäisen kerran kaudella 2007–2008 ollen kahdesti 39:s. Hänen paras sijoituksensa maailmancupissa on kymmenes sija Hochfilzenin pikakilpailusta kaudella 2011–2012.
Ringen lopetti uransa ampumahiihtäjänä keväällä 2016.
Race (vuoden 2008 elokuva)

Race on Abbas-Mustanin ohjaama intialainen Bollywood-elokuva vuodelta 2008. Se perustuu löyhästi Hollywood-elokuvaan "Goodbye Lover" vuodelta 1998. "Race" oli vuoden neljänneksi menestynein Bollywood-elokuva. Se dubattiin tamiliksi nimellä "Panthayam" ja teluguksi nimellä "Race Telugu".
Jatko-osa.
"Race 2" ilmestyi 25. tammikuuta 2013. Elokuvassa näyttelivät Saif Ali Khan, Anil Kapoor, John Abraham, Deepika Padukone, Jacqueline Fernandez ja Ameesha Patel.
Judit

Judit tai Judith on heprealaisperäinen naisen etunimi, joka merkitsee juudealaista naista. Muodossa Judit nimi esiintyy varsinkin Unkarissa, Espanjassa ja Skandinavian maissa, muodossa Judith muun muassa englannin-, ranskan- ja saksan­kielisissä maissa.
Nimen on tehnyt tunnetuksi Raamatun apokryfi­kirjoihin kuuluva Juditin kirja, jonka päähenkilö, Judit, pelasti koti­kaupunkinsa assyrialaisten hyökkäykseltä surmaamalla heidän päällikkönsä. 
Suomessa nimi on vuoden 2019 loppuun mennessä annettu muodossa Judit 903:lle ja muodossa Judith 768 naiselle, kumpikin myös muutamalle miehelle. Juditin nimipäivä on suomen­ruotsalaisen kalenterin mukaan 10. joulukuuta. Nimestä on käytössä myös muunnos Jutta, jonka nimi­päivä on myös suomen­kielisen kalenterin mukaan samana päivänä.
Boeing VC-25

Boeing VC-25 on yhdysvaltalaisen Boeingin Yhdysvaltain ilmavoimille valmistama henkilönkuljetuskone, joka on versio kaupallisesta Boeing 747:stä. Lentokone on tunnettu roolistaan Air Force Onena, mitä nimitystä kuitenkin käytetään kaikista Yhdysvaltain presidentin kuljetukseen käytetyistä ilmavoimien lentokoneista vain, kun virassa oleva presidentti itse on koneessa. 
Konetta on käytetty myös kuolleiden presidenttien ruumiiden kuljetukseen. Siinä on kuljetettu sekä Ronald Reaganin että Gerald Fordin maalliset jäänteet. Ruumisarkut kuljetetaan paikalla, josta voi poistaa tuolit ja pöydän.
Kehitys.
Lentokoneelta vaadittiin vähintään kolme moottoria, ja lentokantamaksi vähintään 9 700 kilometriä. Boeingin ohella vaihtoehtona oli myös McDonnell Douglas DC-10. Lopulta valittiin Boeingin 747. Lentokoneen sisustat on suunnitellut Nancy Reagan.
Ulkoinen väritys ja kuviointi on sama, jonka suunnittelivat Raymond Loewy ja John F. Kennedy yhdessä vuonna 1962 rakennettua Air Force One -konetta varten.
Suunnittelu ja valmistus.
Lentokoneessa on kolme kerrosta, ja sen pinta-ala on 370 m². Alin kerros on lähinnä matkatavaroille ja ruualle. Lentokone on suunniteltu erityisesti presidentin työskentelyä silmällä pitäen. Matkustajille tarkoitettu alue, joka vastaa tavallisen lentokoneen ensimmäistä luokkaa, sijaitsee toisessa kerroksessa. Tämä tila on journalisteille ja muille matkustajille.
Valkoinen talo.
Koneen etuosaa kutsutaan "Valkoiseksi taloksi". Siellä sijaitsevat presidentin yksityiset tilat, joihin kuuluu nukkumatilat, toimisto, suihku ja vessa. Käytävällä on myös paikka kahdelle salaisen palvelun agentille. Presidentillä on mahdollisuus johtaa valtiota koneesta käsin. Tämä ominaisuus lisättiin Syyskuun yhdennentoista päivän iskujen jälkeen.
Ohjaamon alapuolella sijaitsee nykyaikainen lääkintäosasto, jossa on lääkkeitä, lääkintäpöytä ja ensiaputarvikkeita. Jokaisella lennolla on lääkäri ja sairaanhoitaja.
Lentokoneen ruuat valmistetaan kahdessa keittiössä, jossa on mahdollisuus valmistaa ruokaa sadalle henkilölle kerrallaan. Presidentille on oma menu, ja muut matkustajat ruokailevat "valkoisen talon" ulkopuolella.
Lentokoneessa on suojatut ja ei-suojatut ääni-, faksi- ja datayhteydet. Lentokoneen ruumaan mahtuu matkustajien tavarat, mutta presidentin autot ja vastaavat kuljetetaan erillisillä rahtikoneilla. Yhdysvaltain ulkopuolisilla lennoilla on mukana myös täysin identtinen varakone. Lentokoneessa on myös mahdollisuus lennon aikana tankkaamiseen. Koneessa on myös tasokas baarikaappi, asekaappi ja ruumishuone neljälle vainajalle. Päätös nykyisen konesarjan hankinnasta tehtiin presidentti Reaganin aikakaudella.
Energian varastointi

Energian varastointi tehdään laitteilla tai järjestelyillä, joiden avulla jollain hetkellä tuotettua energiaa voidaan ottaa helposti käyttöön myöhemmin halutulla teholla. Esimerkiksi kun vieterikello vedetään, sen jouseen varastoituu potentiaalienergiaa, joka purkautuu hitaasti liike-energiaksi kellokoneiston käyttöön.
Sähköenergiaa varastoidaan kemiallisena energiana akkuihin ja pattereihin.
Tuulivoiman kehitys on lisännyt kiinnostusta erilaisiin akkuihin ja superkondensaattori-teknologiaan. Noin 99 prosenttia maailman energian varastointointikapasiteetista on pumppuvoimalaitoksia vuonna 2012.
Sähkön varastointi.
Sähkövarasto on laitos, johon varastoidaan tuotettua sähköenergiaa.
Clean Power Researchin Minnesotan osavaltiosta tekemän tutkimuksen mukaan aurinkoenergia ja tuulivoima voivat olla niin edullisia kilowattihinnoiltaan, että kalliiden sähköenergian varastointikeinojen sijaan voi olla järkevämpää rakentaa ylisuuri uusiutuvan energian tuotantokapasiteetti ja hukata ylimääräinen sähköenergia.
Konsulttiyhtiö Pöyryn mukaan sähkön varastointi lämmöksi on investointikustannukseltaan noin sata kertaa edullisempaa kuin sähkönä varastointi. Pöyry pitää kannattavana tuulivoimalla tuotetun ylimääräisen sähkön muuntamista kaukolämmöksi.
Lämmön varastointi.
Lämpövarasto on laitos, johon varastoidaan tuotettua lämpöenergiaa. Tyypillinen lämpövarasto on lämminvesivaraaja.
Hiekka-akku on eräs menetelmä varastoida lämpöenergiaa.
Helsingin luolalämpövarasto.
Helsingissä on Mustikkamaan alla yhteensä 260 000 kuutiometrin luolavarasto, johon pystytään varastoimaan kaukolämpöä 11,6 gigawattituntia. Varaston lataus- ja purkausteho on noin 120 megawattia. Varaston purkamisessa kestää noin neljä vuorokautta. Luolalämpövarasto mahdollistaa kaukolämmön tuotannon optimoinnin viikkotasolla.
Luolalämpövarasto on valmis vuonna 2021.
Tutkittavia menetelmiä.
Faasimuutoslämpövarastossa lämpö varastoidaan aineen faasimuutokseen. Esimerkiksi kesällä auringon lämmöllä sulatetaan välineainetta, vaikkapa jotain sokeriyhdistettä, joka varastoidaan pieniin kapseleihin. Syksyllä aineen annetaan jäähtyä mutta ei jäätyä eli se alijäähtyy. Kun lämpöä halutaan ottaa käyttöön laukaistaan aineen faasimuunnos, josta vapautuu runsaasti lämpöä. Lämpöä voidaan vapauttaa haluttu määrä, kun aine on varastoitu lukuisiin pieniin kapseleihin yhden ison säiliön sijaan.
Hertta Kalkas

Hertta Yolanda Kalkas (21. marraskuuta 1925 Helsinki – 17. marraskuuta 2011 Turku) oli suomalainen hoitotieteen uranuurtaja ja Tampereen yliopiston hoitotieteen professori.
Kalkas aloitti hoitoalalla vuonna 1942 apusisarena Uudenkaupungin sotasairaalassa. Hän valmistui sairaanhoitajaksi 1949 ja terveyssisareksi 1950. Hän työskenteli näissä ammateissa sekä lisäksi sairaanhoidon opettajana ja sairaahoito-oppilaitosten rehtorina Helsingissä ja Turussa. Hän väitteli valtiotieteen tohtoriksi 1981. 
Kalkas oli hoitotieteen uranuurtaja: hän opetti alan ensimmäisiä oppilaita Tampereen yliopistossa vuonna 1981 ja toimi sen jälkeen lisäksi tutkijana. Hän on kirjoittanut alan perusteoksiin kuuluvan oppikirjan "Hoitotyön eettiset perusteet", jota käytettiin pitkään Suomessa ja ruotsinnettuna muissa Pohjoismaissa. Hän oli alan innokas kehittäjä ja kannustava opettaja. Hänen tutkijanuransa pääperiaatteita olivat sekä terveydenhuollon perusteena oleva ihmiskäsitys että vallitsevien terveys- ja sairauskäsitysten tiedostaminen ja noudattaminen. Ajan mittaan esille noussut lääketieteellisen teknologian ylivalta sai hänen huolestumaan, että yksilöllinen kokonaisvaltainen hoito jäisi sivuasiaksi.
Kalkkaan puoliso oli valokuvaaja Vilho Setälä (k. 1985). Kalkkaan vanhemmat olivat oikeusneuvosmies Ilmo Josef Carlstedt (Kalkas) ja Yolanda Karin Johanna Hjelt. Kaupunginjohtaja Jaakko Kalkas oli hänen veljensä.
Kotisaari (yritys)

Kotisaari Oy – Hemholmen Ab oli suomalainen elintarviketeollisuuden yritys, joka tunnettiin maito- ja leipätuotteistaan. Se aloitti toimintansa vuonna 1907 nimellä Maanviljelijäin Maitokeskus Oy. Noin kolmannes liikevaihdosta tuli 1980-luvulla leipomotoiminnasta, ja suurimmillaan Kotisaarella oli 150 omaa myymälää pääasiassa Helsingissä. Jäätelöitä yritys valmisti vuodesta 1936. Kotisaaren osaketta vaihdettiin Helsingin pörssin meklarilistalla vuosina 1981–1988. Vuonna 1988 Kotisaari ja Ingman yhdistyivät Kotisaari-Ingmaniksi, joka on nykyisin Arla Oy.
Historiaa.
Maitoa myytiin kaupunkilaisille aikoinaan toreilla heidän omiin astioihinsa sen jälkeen, kun lehmien pito kaupungin alueella kiellettiin 1880-luvulla. Jo tuolloin oli alkanut Uudenmaan maamiesseurojen piirissä keskustelu maidon myynnin järkeistämisestä. Vuonna 1907 perustettiin Maanviljelijäin Maitokeskus, jonka puuhamiehiä olivat erityisesti tilanomistajat Nikolai ja Jakob Kavaleff sekä Helsingin Maamiesseuran puheenjohtaja William Ramsay. Ensimmäiseksi johtokunnan puheenjohtajaksi valittiin Ramsay, joka hoiti tehtävää kuolemaansa 1944 asti. Vuodesta 1952 aina vuoteen 1980 asti toimitusjohtajana oli maanviljelysneuvoksen arvonimen saanut Arne Helenius. Hänen jälkeensä yhtiön toimitusjohtaja vuoteen 1990 asti oli kauppaneuvoksen arvonimen saanut Eero Durchman, joka tuli yhtiön palvelukseen meijerin apulaisisännöitsijäksi 1959 ja oli yhtiön hallituksen puheenjohtaja 1981–1997.
Maitokeskukselle rakennettiin iso toimitalo Kamppiin paikalle, jossa nyt ovat Hankkijan talo ja . Vuonna 1914 aloitettiin meijerin lisäksi leipomotoiminta, vuonna 1940 ostettiin Porvoon meijeri ja vuoden 1945 paikkeilla aloitettiin yhteistyö tammisaarelaisen Alfa-meijerin kanssa. Pian ostettiin Toukolasta Bastman-panimon rakennukset leipätehtaaksi. 50-vuotisjuhlavuonnaan 1957 Maanviljelijäin Maitokeskus myi tuotteitaan ainoastaan pääkaupunkiseudulle ja Uudellemaalle jopa 140 oman maitokaupan voimin. 1950-luvun lopulla tulivat Toukolan ja Porvoon meijereihin ensimmäiset maidon pullotuskoneet, minkä jälkeen asiakkaiden omia astioita ei enää tarvittu.
Helsingin keskustassa sijainneen Maitokeskus-toimi­talonsa yritys myi 1960-luvulla, ja se purettiin vuonna 1973. Sen jälkeen Kotisaaren tehdas sijaitsi Toukolassa Hämeentien ja Kotisaarenkadun varressa. Rakennuksessa on nykyään kauppakeskus Arabia. Nimi muuttui Kotisaari Oy:ksi vuonna 1976 ja yhdistymisen kautta edelleen Kotisaari-Ingman Oy:ksi vuonna 1988. Arlan ostettua Ingman Foodsin yritys toimi ensin nimellä Arla Ingman ja on nykyisin Arla Oy.
Vuonna 1979 Kotisaaren markkinaosuus Suomen jogurttimyynnistä oli 15 prosenttia, jäätelöistä 14 prosenttia ja appelsiinimehuista 7,4 prosenttia. Leipomotoiminta toi Kotisaaren liikevaihdosta noin neljänneksen. Omien myymälöiden kautta liikevaihdosta tuli 12 prosenttia. Tilivuonna 1983 leipomotoiminnan osuus liikevaihdosta oli noussut kolmannekseen, ja se työllisti Kotisaaren yli 800 työntekijästä noin 300. Kotisaari-Ingman-fuusion jälkeen leipomotoiminta myytiin vuonna 1990 Fazerille.
Emilia Clarke

Emilia Isobel Euphemia Rose Clarke (s. 23. lokakuuta 1986 Lontoo) on englanti­lainen näyttelijä, joka tunnetaan roolistaan Daenerys Targaryenina televisio­sarjassa "Game of Thrones" (2011–2019). Clarke on ollut tästä roolista ehdolla Emmy-palkinnon saajaksi: kolmasti parhaaseen nais­sivu­osaan ja kerran parhaaseen nais­pää­osaan. Clarke näytteli myös vuoden 2018 elo­kuvassa "".
Varhainen elämä.
Clarke syntyi 23. loka­kuuta 1986 Lontoossa Englannissa. Hänen isänsä on teatterin ääni­mies ja äiti on liike­nainen. Hän on etäisesti intialaista sukua: hänen äitinsä on neljäs­osaksi intialainen. Clarkilla on yksi nuorempi veli. Clarke kiinnostui näyttelemisestä kolme­vuotiaana nähtyään "Teatterilaiva"-musikaalin, jossa hänen isänsä silloin työskenteli. Clarke opiskeli St Edward’s Schoolissa Oxfordissa vuodesta 2000 vuoteen 2005 sekä Rye St Antony Schoolissa. Hän valmistui Drama Centre London -näyttelijä­koulusta vuonna 2009.
Ura.
Clarke aloitti näyttelemisen kahdessa näytelmässä St. Edwardsissa, minkä jälkeen hän oli mukana kymmenessä näytelmässä Drama Centre Londonissa. Vuonna 2009 hän näytteli Company of Angelsin tuotannossa "Sense" ja samana vuonna Samaritansin mainoksessa. Clarken ensimmäiset televisio­roolit olivat Saskia Mayerin rooli sarjassa "Tohtorit" vuonna 2009 ja Savannahin rooli Syfyn televisio­elo­kuvassa "Triassic Attack" vuonna 2010.
Vuonna 2010 Clarke sai Daenerys Targaryenin roolin HBO:n fantasia­sarjassa "Game of Thrones", joka perustuu George R. R. Martinin kirja­sarjaan "Tulen ja jään laulu". Hän korvasi roolissa toisen englantilais­näyttelijän Tamzin Merchantin, joka esitti Daenerysiä sarjan alku­peräisessä pilotti­jaksossa. Sarja alkoi huhti­kuussa 2011 ja sai erittäin hyvän vastaa­noton niin kriitikoilta kuin yleisöltäkin. Clarke voitti roolistaan parhaan nais­näyttelijän läpi­murto­roolin Scream-palkinnon ja myös Entertainment Weekly muisti näyttelijää omalla palkinnollaan. Vuonna 2013 Clarke sai Daenerysin roolistaan Emmy-ehdokkuuden parhaasta nais­sivu­osasta draama­sarjassa. Vuonna 2014 Askmenin lukijat äänestivät Clarken vuoden halutuimmaksi naiseksi maailmassa. Vuonna 2015 Clarke sai toisen Emmy-ehdokkuuden "Game of Thronesista".
Vuonna 2013 Clarke esiintyi ensimmäistä kertaa Broad­wayllä Holly Golightlyn roolissa näytelmässä "Aamiainen Tiffanylla".
Marras­kuussa 2016 Clarke valittiin näyttelemään vuonna 2018 ensi-iltansa saavassa Han Solon nuoruudesta kertovassa "Tähtien sota" -elo­kuvassa "Solo: A Star Wars Story".
Vuonna 2017 Clarke ansaitsi "Game of Thrones" -sarjasta 1,1 miljoonaa dollaria jaksolta ja hänestä tuli yksi television parhaiten palkatuista näyttelijöistä.
Kimmo Sarje

Kimmo Sarje (s. 10. joulukuuta 1951) on suomalainen taiteilija, kuraattori ja filosofian tohtori. Hän on toiminut opettajana ja kriitikkona ja kirjoittanut kirjoja taiteen alalta sekä näyttelyluetteloita.
Sarjen vanhemmat olivat lääninneuvos Unto Rafael Sarje, aiemmin Sahlgren, ja kotitalousopettaja, tietokirjailija ja kuvataiteilija Irma Sarje.
Kimmo Sarje on pitänyt myös valokuvanäyttelyn, jossa oli esillä kuvia Petroskoista ja DDR:stä kertovan näyttelyn Porin taidemuseossa. 
Hänelle myönnettiin taiteilijaeläke vuonna 2018.
Stephanus Laurentii

Stephanus Laurentii (k. 19. tammikuuta tai 20. tammikuuta 1496) oli fransiskaanimunkki, joka suoritti ensimmäisenä suomalaisena keskiajalla Roomassa teologian tohtorin tutkinnon.
Laurentiin syntymäpaikka ja -aika ovat tuntemattomat. Hänet mainitaan kuitenkin suomalaiseksi ("finno") ja hän lienee saanut kasvatuksensa jossakin Suomen luostarikouluista. Laurentii toimi Viipurin guardianina sekä myöhemmin fransiskaanien Pohjoismaisen eli Dacian provinssin esimiehenä eli ministerinä 1478–1493. Vuosina 1481–1482 hän suoritti Roomassa teologian tohtorin tutkinnon, vuonna 1486 hän piti fransiskaanien provisiaalikokouksen Viipurissa. Hänet haudattiin Kökarin luostarikirkkoon, mikä viittaa hänellä olleen kytköksiä Kökarin fransiskaanikonventtiin.
Pan-Amerikan kisat 1983

Vuoden 1983 Pan-Amerikan kisat järjestettiin Caracasissa 14. elokuuta – 29. elokuuta 1983.
Kisat tulivat tunnetuksi laajoista dopingtesteistä, ja 17 urheilijaa jäi kiinni kielletyistä aineista. Tämän lisäksi monet Yhdysvaltain yleisurheilujoukkueen jäsenistä lähtivät kisoista ennen lajiensa alkua.
Voodoo Vince

Voodoo Vince on tasohyppelypeli, jonka kehitti Beep Industries ja julkaisi Microsoft Game Studios vuonna 2003.
Pelattavuus.
Pelissä pelataan voodoonukella, Vincellä, joka osaa juosta, hyppiä, lyödä ja tehdä pyörimisiskun. Peli pyörii Vincen voodootaitojen ympärillä, joita pelaaja voi käyttää, kun on löytänyt voodooikoneja kentistä. Kun Vincen voodoo voimamittari on täysi, pelaaja voi tuhota jokaisen lähellä olevan vihollisen. Pelin kentistä voi löytyä: zombien tuhkapussi, mikä nostattaa Vincen terveyttä, jos niitä kerää 100, sydämiä, mitkä antavat Vincelle extra elämän, rukousnauhat, joita saa hävinneiltä vihollisilta ja nostattaa Vincen voodoo voimia, ja pääkallosivuja. Kun kerää kaikki pääkallosivut kentästä, saa pääkallon, jolla voi kasvattaa voodoo voimia. Pelissä voi käydä edellisissä kentissä vaunuaseman kautta. Pelin aikana Vince pääsee lentämään lentokoneella, ajamaan suokiiturilla, ohjamaan sukellusvenettä ja monia muita ajoneuvoja.
Vastaanotto.
Voodoo Vince sai hyvän vastaanoton kriitikoilta ja sitä väitettiin Xbox-konsolin parhaaksi tasohyppely peliksi aikoinaan.
Vesileipävankeus

Vesileipävankeus oli ennen käytössä ollut vankeuden muoto, jossa vanki sai vankilassa ollessaan ravinnoksi pelkkää vettä ja leipää. Vesileipävankeus määrättiin pääasiassa vaihtoehtoisena rangaistusseuraamuksena tavalliselle vankeudelle. Vesileipävankeutta pidettiin enemmänkin häpeä- tai ruumiinrangaistuksena kuin varsinaisena vapausrangaistuksena.
Suomessa.
Vuoden 1734 laki määräsi vankeuden vedellä ja leivällä rangaistukseksi useista rikoksista. Vuoden 1889 rikoslaki poisti vesileipävankeuden muutoin käytöstä, mutta se voitiin määrätä rangaistukseksi kuritushuonevankien vankilassa tekemistä rikoksista. 
Vuonna 1930 säädettiin laki vapausrangaistuksen koventamisesta, jolla vesileipävankeus palautettiin käyttöön. Lain mukaan kuutta kuukautta lyhyemmät vankeusrangaistukset oli yleensä muunnettava vesileipävankeudeksi, jolloin vankeusaikaa samalla lyhennettiin niin, että yksi päivä vesileipävankeutta vastasi viittä päivää tavallista vankeutta. Vesileipävankeuteen ei kuitenkaan voitu määrätä raskaana olevaa naista tai henkilöä, jonka terveydentila ei sitä olisi kestänyt, eikä ilman lääkärin lausuntoa myöskään alle 18-vuotiasta tai yli 60-vuotiasta henkilöä. Tämä laki kumottiin vuonna 1946. Tämän jälkeen vesileipävankeus tuli jälleen kysymykseen vain kuritushuonevankien vankilassa tekemien rikosten rangaistuksena, ja sellaisenakin se poistettiin laista, kun kuritushuonerangaistus vuonna 1975 poistettiin käytöstä.
Jääpallon SM-sarja 1955

Jääpallon Suomen mestaruus kaudella 1954-1955 ratkaistiin yksinkertaisessa sarjassa. Mitalikolmikko oli sama jo viidettä kautta peräkkäin, järjestys tosin vaihteli vuosittain. Lappeenrannan Veiterä voitti mestaruuden kolmen pisteen erolla Oulun Palloseuraan. WP-35 sai pronssimitalit.
Mestaruussarja.
Ottelut.
Uusintaottelussa putoamisesta Veitsiluodon Vastus voitti Viipurin Reippaan 5-1. Suomensarjasta nousivat pudonneiden Reippaan:n ja KUP:n tilalle OLS ja Porvoon Akilles.
Mestarijoukkue.
Veiterän mestarijoukkue: Antti Paloheimo, Matti Hyväri, Juhani Halme, Arvo Raitavuo, Veikko Partanen, Risto Ovaska, Pentti Kekola, Aarne Airaksinen, Pentti Vartiainen, Matti Serenius, Hannu Airaksinen, Esko Pastinen ja Pertti Sipponen. Valmentaja: Pentti Pöysti
TUL:n SM-sarja.
Työväen Urheiluliiton jääpallomestaruuden voitti Oulun Työväen Palloilijat, joka sai paikan seuraavan vuoden jääpallon SM-sarjaan. TUL:n mestaruus ratkaistiin viimeisen kerran.
Sarjataulukko.
Mestarijoukkue OTP: Pentti Veromaa, Jorma Hurskainen, Jorma Ollanketo, Paavo Laukka, Reino Kaarela, Eino Torvinen, Matti Isoherranen, Juhani Nisula, Heikki Ollikainen, Rauli Kampman ja Jouko Ahmala sekä Eero Koivunen. Huoltaja Alpo Viinikainen.
Liittojen välinen mestaruusottelu.
Ei pelattu
Jääpallon Suomensarja 1955

Jääpallon Suomensarja kaudella 1954-1955 pelattiin kahdessa lohkossa. Lohkojen voittajat nousivat seuraavan kauden jääpallon mestaruussarjaan ja lohkojen viimeinen putosi maakuntasarjaan. Osallistuvia joukkueita oli vain 13, sillä OPP, RU-38 ja Ilves-Kissat luopuivat sarjasta. Lohkovoittajiksi selviytyivät itälohkossa Akilles ja länsilohkossa OLS, jotka nousivat näin mestaruussarjaan. Sarjasta putosivat luopuneiden joukkueiden lisäksi Kärpät ja YVPS.
Työväen Urheiluliiton puolella pelattiin oma suomensarjansa.
Palloliiton Suomensarja.
Palloliiton Suomensarja pelattiin vuonna 1955 kaksilohkoisena lohkovoittajien noustessa vuoden 1956 jääpallon mestaruussarjaan.
TUL:n Suomensarja.
Työväen Urheiluliiton Suomensarja pelattiin vuonna 1955 nelilohkoisena lohkovoittajien karsiessa noususta TUL:n mestaruussarjaan, jota ei kuitenkaan enää kaudella 1956 pelattu, vaan TUL:n seurat siirtyivät Palloliiton sarjoihin.