tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Kaarle-herttua herjaa Klaus Flemingin ruumista

Kaarle-herttua herjaa Klaus Flemingin ruumista on Albert Edelfeltin öljymaalaus vuodelta 1878. Sitä pidetään suomalaisen realistisen historiamaalauksen merkkiteoksena ja huipentumana. Sigismundin ja Kaarlen valtataistelun aikaan sijoittuva maalaus kuvaa Kaarle-herttuaa tarttumassa Klaus Flemingin ruumiin partaan. Tapahtumapaikkana on Turun linnan Sturen kirkko. Arkku on avattu ja paikalla on myös vainajan leski Ebba Stenbock. Valo nostaa kuvan keskiosan tapahtumat esille samalla kun reunat jäävät varjoon. Edelfelt teki aiheesta tiettävästi vain muutamia sommitelmaluonnoksia, joita on myyty yksityisiin kokoelmiin. 
Maalauksen aihe.
Maalauksen aihe perustuu Zachris Topeliuksen "Maamme kirjaan" (1875) sisältyvään tarinaan. Sen mukaan Kaarle-herttua olisi vallattuaan Turun linnan syyskuussa 1597 avauttanut Flemingin arkun linnan kappelissa varmistaakseen tämän kuolleen, vetänyt vainajaa parrasta ja sanonut: ”Jos nyt eläisit, ei pääsi olisi kovin lujassa”, mihin leski Ebba Stenbock oli vastannut: ”Jos minun autuas herravainajani eläisi, ei Teidän armonne olisi koskaan päässyt tänne asti”. Tarina lienee vain osittain totta: Eräs aikalaislähde kyllä mainitsee Kaarlen avauttaneen Flemingin arkun Turun linnassa, tarttuneen ruumiiseen ja sanoneen, että olisi halunnut saada Flemingin elävänä käsiinsä, mutta parrasta vetämistä tai Kaarlen ja Ebba Stenbockin välistä sananvaihtoa ei mainita tunnetuissa aikalaislähteissä.
Maalauksen historia.
Edelfeltin opiskeluaikana historiamaalaus oli auktoriteettien suosiossa, ja hänestä toivottiin merkittäviä isänmaallisia aiheita maalaavaa historiamaalaria. Edelfelt sai stipendin opiskellakseen historiamaalauksen keskuksessa Antwerpenin taideakatemiassa 1873. Hän siirtyi kuitenkin jo seuraavana vuonna Pariisiin taideakatemiaan, mutta jatkoi historiamaalauksen parissa Jean-Léon Gérômen johdolla.
"Kaarle-herttua herjaa Klaus Flemingin ruumista" sai alkunsa Pariisissa. Edelfelt sai Pariisissa oppia myös Jules Bastien-Lepagelta, johon tutustuttuaan hän alkoi kuvata arkielämää ulkoilmamaalauksen hengessä. Bastien-Lepage kommentoi myös tätä maalausta, ja kehui keskeisten hahmojen kuvausta.
"Kaarle-herttua herjaa Klaus Flemingin ruumista" otettiin hyvin vastaan Pariisin salongissa, vaikka historiamaalauksen aika oli varsinaisesti Pariisissa jo ohi. Tuolloin kuitenkin erilaiset kuolemaan liittyvät aiheet olivat muodissa. Kiinnostavimpana pidettyä ulkoilmarealismia Edelfelt pian sovelsikin "Lapsen ruumissaatossa". Edelfelt ehti silti maalaamaan uransa alussa muitakin historiamaalauksia, kuten "Kuningatar Blanka" (1877), "Poltettu kylä" (1879) ja "Porilaisten marssi" (1892).
Maalaus hankittiin Ateneumin taidemuseon kokoelmiin pian sen valmistuttua, ja se sijoitettiin Turun linnaan vuonna 1960. Lokakuussa 2008 maalaus vahingoittui lievästi, kun tuntematon vieraililija vahingoitti sitä sekä kymmentä muuta tökkimällä niihin reikiä ilmeisesti sateenvarjon kärjellä. Vuonna 2010 teos sijoitettiin turvallisuussyistä lasivitriiniin linnan aulan ylätasanteelle. Taulu on vakuutettu usean miljoonan euron summasta. Se on sittemmin palautettu Ateneumiin.
Aarne Örmä

Aarne Fredrik Österlund vuodesta 1932 alkaen Örmä () oli suomalainen jääkäriluutnantti. Hän oli ensimmäisen maailmansodan aikana Saksassa sotilaskoulutuksen saanut jääkäri. Hän sai tulikasteensa Saksan itärintamalla Misse-joella vuonna 1916. Myöhemmin hän toimi Suomen sisällissodassa muun muassa komppanianvääpelinä Valkoisen armeijan jääkärijoukoissa. Myöhemmin hän toimi talvisodassa komppanianpäällikkönä kranaatinheitinjoukoissa.
Perhe ja opinnot ja vapaa-aika.
Örmän vanhemmat olivat maanviljelijä Herman Österlund ja Iida Fredrika Rosendahl. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1920 Katri Kaarina Penttalan kanssa. Hän kävi kansakoulun ja suoritti keskikoulukurssin Iin yhteiskoulussa vuonna 1930. Sotilaskoulutusta hän sai Paikallispäällikkökurssilla Porissa vuosina 1919–1920 sekä paikallispäälliköiden täydennyskurssilla ja suojeluskuntaupseerikurssilla vuonna 1922. Lisäksi hän suoritti kurssit Suojeluskuntain päällystökoulussa: ampumatoimintakurssin vuonna 1924, taktiikan soveltamiskurssin vuonna 1925, komppanianpäällikkökurssin vuonna 1930 ja luutnanttikurssin vuonna 1936. Reserviupseerikoulun Haminassa hän kävi vuonna 1928.
Örmän harrastuksiin kuului antiikkiesineiden keräily ja ampumaharrastus, jossa hän saavutti vuonna 1938 ensimmäisen palkinnon reserviupseerien ampumakilpailussa. 
Jääkärikausi.
Örmä työskenteli merimiehenä ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n 2. komppaniaan 30. syyskuuta 1915. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella. Saksassa olo aikanaan hän suoritti myös Polangenissa vuonna 1917 järjestetyn erikoiskurssin (pommarikurssi). 
Suomen sisällissota.
Örmä saapui Suomeen (Vaasaan) jääkäreiden pääjoukon mukana varavääpeliksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin Suomen sisällissotaan puolijoukkueenjohtajaksi 2. Jääkärirykmentin 4. jääkäripataljoonan 2. komppaniaan, jossa hän myöhemmin toimi komppanianvääpelinä. Hän osallistui sisällissodan taisteluihin Kalevankankaalla, jossa hän haavoittui vaikeasti vatsaan 28. maaliskuuta 1918.
Sisällissodan jälkeinen aika.
Örmä palveli sisällissodan jälkeen 11. kesäkuuta 1918 alkaen joukkueenjohtajana 2. Jääkärirykmentin täydennyspataljoonassa, josta hänet siirrettiin 12. syyskuuta 1918 joukkueenjohtajaksi Porin jalkaväkirykmentti n:o 2:n 8. komppaniaan. Örmä erosi armeijasta 11. helmikuuta 1919 ja siirtyi Suojeluskuntajärjestön palvelukseen ja hänet sijoitettiin paikallispäälliköksi Nakkilan suojeluskuntaan 6. maaliskuuta 1919 alkaen. Nakkilasta hänet määrättiin 1. tammikuuta 1925 alkaen Porin (myöhemmin Satakunnan) suojeluskuntapiirin IV alueen päälliköksi, josta hänet siirrettiin 1. tammikuuta 1926 alkaen V (myöhemmin VI) alueen päälliköksi.
Talvisota.
Örmä osallistui talvisotaan komppanian päällikkönä JR 18 kranaatinheitinkomppaniassa. Hän osallistui sodan verisimpiin taisteluihin Summassa, jossa hän kaatui rintaman murtumisen aikoihin Kämärän tien läheisyydessä Lähteen lohkolla 13. helmikuuta 1940. Hänet on haudattu Noormarkkuun.
Luottamustoimet.
Örmä toimi Satakunnan suojeluskuntapiirin kunnialautakunnan jäsenenä vuonna 1934.
Aleksi Ristola

Aleksi Ristola (s. 6. marraskuuta 1989 Helsinki) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa Ykkösliigassa pelaavaa Järvenpään Palloseuraa. Ristola on edustanut Veikkausliigassa kuutta eri seuraa, viimeksi Turun Palloseuraa kaudella 2018. Hän on pelannut Veikkausliigassa kaikkiaan 179 ottelua ja tehnyt niissä 33 maalia. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä, joka pelaa keskellä tai vasemmalla laidalla.
Ristola on Helsingin Palloseuran kasvatti. Hän pelasi juniorina myös Turun Palloseurassa, jossa voitti A-nuorten Suomenmestaruuden vuonna 2008. Hän siirtyi tammikuussa 2009 Atlantikseen. Kesäkuussa 2009 hän siirtyi lainalle HIFK:hon kahdeksi kuukaudeksi, mutta sopimus laajennettiin kauden 2009 loppuun saakka. Hän palasi Atlantikseen elokuussa 2009. Tammikuussa 2010 Ristola siirtyi PK-35 Vantaaseen, jossa hän kuului joukkueen kärkihyökkääjiin. Ristola oli joukkueen paras maalintekijä kaudella 2011, kunnes kausi katkesi polven sivusidevammaan.
Tammikuussa 2012 Ristola teki 1+2-vuotisen sopimuksen Turun Palloseuran kanssa. Hän oli liigacupin 2012 paras maalintekijä kuudella osumallaan FC Lahden Tommi Karin kanssa. Veikkausliiga-kaudella 2012 hän pelasi 32 ottelua ja teki niissä 11 maalia.
Kauden 2013 Ristola aloitti TPS:ssä mutta siirtyi syyskuun alussa FC Honkaan. TPS:ssä hän teki kauden aikana kolme Veikkausliiga-maalia.
Pelattuaan runsaat neljä vuotta FC Hongassa, MYPA:ssa, FC Lahdessa, PK-35:ssä ja HIFK:ssa Ristola palasi Turun Palloseuraan kaudeksi 2018.
Porilaisten marssi (maalaus)

Porilaisten marssi on Albert Edelfeltin guassimaalaus vuodelta 1892. Se on yksi tunnetuimmista suomalaisista historiamaalauksista. Maalauksen aiheena on J. L. Runebergin "Vänrikki Stoolin tarinoiden" toiseen osaan sisältyvä samanniminen runo, jonka innoittajana taas on Porilaisten marssina tunnettu musiikkikappale.
Maalaus kuvaa marssivia Porin rykmentin rumpalipoikia. Edelfelt maalasi "Porilaisten marssin" nopeasti parin päivän aikana 1892 voimakkaita kokemuksia herättäneen isänmaallisen konsertin jälkeen.
Vastaanotto ja tulkintoja.
"Porilaisten marssi" syntyi spontaanisti, ja se oli yksi syy, miksi Jac. Ahrenberg ehdotti Edelfeltille Runebergin "Vänrikki Stoolin tarinoiden" kuvittamista. Ahrenberg esitti loistopainoksen kustantamista Söderström &amp; Co:n yhtiökokouksessa syksyllä 1894, jossa ideaa kannatettiin. Runebergin Suomen sodasta 1808–1809 kertovat isänmaalliset runot olivat innoittaneet Edelfeltiä piirtämään aiheesta jo lapsena, joten tehtävä oli mieluisa.
Historiamaalauksessa nuorta Edelfeltiä oli haluttu aiemmin ohjata nimenomaan Runebergin aiheisiin - Taideyhdistyksen puheenjohtajan Estlanderin sanoin hänen tuli kuvata ”se sankarimaailma, jonka Runeberg oli tehnyt runoissaan kuolemattomaksi”. Toive toteutui kuitenkin laajemmin vasta kuvitustyön myötä. Kirjankuvitusta ei tosin pidetty yhtä huomionarvoisena kuin suuria öljymaalauksia, mutta 1890-luvulla suhtautuminen kuvittamiseen muuttui arvostavammaksi. 
Porilaisten marssissa on läsnä aikansa ajatusmaailmaa. Kuvitusten tulkintaan vaikutti tuolloin sortokausi. Aihe oli ajankohtainen ja Edefeltin kuusivuotisen kuvitustyön aikana se muuttui päivänpolttavammaksi. Helmikuun manifesti vuonna 1899 toi lisäpontta. Sortokauden herättämä vastarinta yleensäkin tukeutui juuri Runebergin runoihin.
Maalauksessa näkyy myös ajan rotu- ja kieliajattelu. Edelfelt ei ollut yhtä jyrkkä svekomaani kuin Gobineaun ajatuksista kiinnostunut Jac. Ahrenberg, vaikka ajatteli samansuuntaisesti. Sivistyskansana ruotsalaisten katsottiin siirtävän perinnettä ja kulttuuria. Suomalaisten ja suomenruotsalaisten välille oletettu ero näkyy taidehistorioitsija Ville Lukkarisen mukaan "Porilaisten marssissa", jossa ruotsalainen nuorukainen johtaa päättäväisenä suomalaista poikaa, joka on passiivinen ja tunteileva. Vaikka tämä ei teoksesta suoraan ilmene, etualan tiukkailmeinen nuorukainen on tulkittu Suomen ruotsinkielisen väestön ja hänen vierellään marssiva rauhallinen poika suomenkielisen väestön vertauskuvaksi.
Versiot.
Vuonna 1892 valmistunut maalaus on Serlachius-museo Göstan kokoelmissa. Ateneumin kokoelmissa on teoksesta pienempi versio vuodelta 1897–1900.
Muuta.
Porin Itäpuistoon pystytettiin vuonna 1961 Kauko Räikkeen veistämä patsas "Porilaisten muistomerkki" (tunnetaan myös Rumpalipatsaana), joka jäljittelee Edelfeltin maalauksen hahmoja.
Mildred Pierce (minisarja)

Mildred Pierce on viisiosainen minisarja, jonka esitys alkoi HBO-televisiokanavalla 27. maaliskuuta 2011. Sarja on sovitus James M. Cainin samannimisestä romaanista vuodelta 1941. Sarjan ohjasi Todd Haynes ja sen pääosia näyttelevät Kate Winslet, Guy Pearce, Evan Rachel Wood ja Melissa Leo.
Kyseessä on toinen sovitus romaanista. Edellinen on vuonna 1945 ensi-iltansa saanut film noir -elokuva "Mildred Pierce – amerikkalainen nainen", jonka pääosasta Joan Crawford sai Oscar-palkinnon.
Suomessa sarjaa ensiesitettiin Yle TV1:llä tiistai-iltaisin 17.4.–15.5.2012 ja uudelleen perjantaisin 30.5.–4.7.2014.
Liike pääkadulla

Liike pääkadulla ("Obchod na korze") on tšekkoslovakialainen elokuva vuodelta 1965. Se voitti Tšekkoslovakian ensimmäisen Oscarin.
Elokuva sijoittuu toisen maailmansodan aikaan slovakialaiseen pikkukaupunkiin. Juutalaisella melkein kuurolla leskirouvalla on ompelutarvikeliike. Sitä tarjotaan köyhälle kirvesmiehelle. Leskirouva luulee miehen tulleen auttamaan häntä eikä valtaamaan kauppaa arjalaisille. Lopulta juutalaisvainot kiihtyvät ja kaupungin juutalaiset viedään tapettaviksi.
"The New York Timesin" kriitikot valitsivat elokuvan vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Mika Kankaanpää

Mika Kankaanpää (s. 1. huhtikuuta 1967 Nokia) on suomalainen entinen koripalloilija.
Ura.
Kankaanpää on Nokian Palloseuran kasvatti, ja hän aloitti pääsarjauransa kaudella 1985–1986 Tampereen Pyrinnön joukkueessa. Hän pelasi seurassa kaksi kautta ennen siirtymistään Forssan Koripoikiin. Kankaanpää pelasi tämän jälkeen vuodet 1991–1999 Uudenkaupungin Urheilijoissa ja Korihaissa. Hän saavutti Uudessakaupungissa SM-hopeaa vuonna 1995, SM-pronssia vuonna 1992 ja Suomen cupin hopeaa vuonna 1995.
Kankaanpää pelasi 21 juniorimaaottelua ja teki näissä keskimäärin 11,5 pistettä. Vuonna 1987 hän pelasi myös kolme ottelua miesten maajoukkueessa Viroa vastaan.
Ivo Fürer

Ivo Fürer (20. huhtikuuta 1930 – 12. heinäkuuta 2022) oli sveitsiläinen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Sankt Gallenin hiippakuntaan 3. huhtikuuta 1954 ja nimitettiin sen piispaksi 28. maaliskuuta 1995. Piispaksi vihkiminen seurasi 5. kesäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Otmar Mäder, jota avustivat Henri Salina ja Karl Lehmann.
Fürer jäi eläkkeelle 16. lokakuuta 2005.
Renault Cléon-Fonte -moottori

Cléon-Fonte-moottori (kutsutaan myös nimillä Sierra- tai C-moottori) esiteltiin ensimmäistä kertaa vuoden 1962 Geneven autonäyttelyssä, Renault Floride S -mallin voimanlähteenä. Cléon-Fonte -moottorin kampiakseli oli tuettu viidellä runkolaakerilla, edeltäjänsä kolmen sijaan, venttiilikoneisto oli OHV-tyyppinen, eli työntötankomoottori. Lisäksi lohko oli varustettu märillä sylinteriputkilla. Tämä oli insinööri René Vuaillat’n kehittämä täysin uusi ratkaisu. Moottori oli voimanlähteenä useissa eri Renault’n malleissa kolmella eri vuosikymmenellä, pakettiautoista perheautojen kautta turboahdettuihin urheiluautoihin. Myös muut ajoneuvovalmistajat, kuten DAF, Volvo ja romanialainen ARO käyttivät näitä moottoreita.
Moottoreiden numerointi.
Moottorien koodinumerointi vaihtelee eri sarjojen sisällä, yksilöiden näin moottorit tarkasti eri versioihin. Aluksi käytetty koodaus oli xxx.yy. Näistä kolme ensimmäistä numeroa kertoi iskutilavuuden koodin, (esim. 956 cm³, koodi 689) ja kaksi viimeistä numeroa version. Merkinnässä pisteen tilalla saattoi myös olla numero 7 (esim. 688.02). 1970–1980 lukujen vaihteessa koodaus muuttui siten, että koodinumero koostui iskutilavuudesta ja versiosta, esimerkiksi C1E 750.
CxC.
C1C (Type 689) 1,0 (956 cm³), poraus 65 mm, isku 72 mm, puristussuhde 8:1–9,5:1, teho 34–49 hv, vääntö 63–75 Nm. Kaasuttimena Zenith tai Solex.
Sovellukset:
CxE.
C1E (Type 688) 1,1 (1 108 cm³), poraus 70 mm, isku 72 mm, puristussuhde 8,5:1–10:1, teho 34–70 hv, vääntö 74–85 Nm.
Alaversioina: 
Sovellukset:
CxG.
C1G 1,2 l (1 237 cm³), poraus 73 mm, isku 71,5 mm, puristussuhde 9,25:1, teho 55 hv @ 5 250 rpm, vääntö 88 Nm @ 3 000 rpm, kaasutin Solex 32BIS tai Zenith 32IF2.
C3G 1,2 l (1 239 cm³), poraus 74 mm, isku 72 mm, puristussuhde 8,8:1, teho 54 hv @ 5 300 rpm, vääntö: 90 Nm @ 2 800 rpm, Marelli 32B -yksipisteruisku, katalysaattori.
Sovellukset:
C1G
C3G
CxJ.
C1J (Type 847) 1,4 l (1 397 cm³)
Sovellukset:
C2J, kaasutin kaksikurkkuinen Solex tai Weber, teho 68–72 hv, vääntö 104 Nm, puristussuhde 9,25:1
Sovellukset: 
C3J 1,4 l (1 390 cm³), Siemens-yksipisteruisku, teho 60 hv @ 4 750 rpm, vääntö 100 Nm @ 3 000 rpm, puristussuhde 9:1.
Sovellukset:
C6J 1,4 l (1 397 cm³), puolipallonmuotoiset palotilat, kaasutin Weber 32DIR, ahdin ja välijäähdytin, teho 107–160 hv, puristussuhde 8,6:1 (jatkokehitelminä kisamoottorit 350 hv) 
C2L.
Argentiinan, Kolumbian ja Turkin markkina-alueiden versio, jatkokehitelmä CxJ-versiosta, iskutilavuus 1 565 cm³. 
Kolumbia:
Argentiina:
Turkki:
Tekstiiliopettajaliitto

Tekstiiliopettajaliitto ry () on pedagoginen järjestö, joka on perustettu vuonna 1911. Liitto toimii ja valvoo edistäen tekstiiliopettajien ammatillisia, taloudellisia, yhteiskunnallisia ja koulutuksellisia etuja. Tekstiiliopettajaliitossa on 861 jäsentä. Liitto liittyi Akavan jäsenjärjestöksi vuonna 1963 ja Opettajien Ammattijärjestön ulkojäseneksi 1988.
Tekstiiliopettaja-lehti.
Liiton Tekstiiliopettaja-lehti ilmestyy neljä kertaa vuodessa. Lehdessä käsitellään käsityön ajankohtaisia asioita. Lehteä toimittaa toimitusneuvosto ja lehti on Aikakausmedian jäsen.
Bésame Mucho

Bésame Mucho on alkujaan espanjankielinen laulu vuodelta 1940, jonka on tehnyt meksikolainen lauluntekijä Consuelo Velázquez. Laulun levytti ensimmäisenä Emilio Tuero, mutta Lucho Gatican version myötä se tuli laajemmin tunnetuksi.
Bésame Mucho on yksi maailman eniten levytetyistä kappaleista. Esimerkiksi The Beatles versioi sitä useaan otteeseen sekä konserteissa että studiossa. Pedro Infante esitti laulun englanniksi elokuvassa "A Toda Maquina" vuodelta 1951; sittemmin kappale on sisältynyt lukuisten elokuvien soundtrackiin. Suomenkieliset sanat lauluun on tehnyt Kari Tuomisaari. Sitä aikaisemman suomenkielisen levytyksen sanoittaja on tuntematon.
Yolanda Mérida

Yolanda Mérida (20. elokuuta 1929 – 11. huhtikuuta 2012) oli meksikolainen näyttelijä. Hän näytteli teatterissa ja televisiossa.
Mérida, alkujaan Yolanda Noemí Alpuche Morales, syntyi Méridan kaupungissa Meksikossa. Hän valitsi taiteilijanimensä Yolanda Mérida syntymäkaupunkinsa mukaan. Hän meni naimisiin espanjalaisen Manuel Pérez Ferreiron kanssa, ja heillä oli kaksi lasta.
Mérida aloitti näyttelemisen vuonna 1951 näytelmässä "Los empeños de una casa". Myöhemmin hän esiintyi saippuaoopperoissa ja telenoveloissa.
Mérida kuoli 82-vuotiaana 11. huhtikuuta 2012.
Cy Coleman

Cy Coleman, oik. Seymour Kaufman (14. kesäkuuta 1929 New York – 18. marraskuuta 2004 New York) oli yhdysvaltalainen säveltäjä ja pianisti. Hän opiskeli New York School of Musicissa ja perusti vuonna 1948 jazztrion ollessaan vielä opiskelemassa. Frank Sinatra nauhoitti 1950-luvulla Colemanin sävellykset ”Try to Change Me Now” ja ”Witchcraft”, mikä toi nuorelle säveltäjälle julkisuutta. Vuonna 1953 Coleman ja sanoittaja Carolyn Leigh tekivät kappaleita revyyhyn "John Murray Anderson’s Almanac". Tony Bennett nauhoitti hänen laulunsa ”Firefly” vuonna 1958.
Colemanin ensimmäinen huomattava menestys oli vuoden 1960 Broadway-musikaali "Wildcat", jossa Lucille Ball esiintyi ensimmäisessä pääroolissaan. Vuonna 1962 Sid Caesar esiintyi hänen musikaalissaan "Little Me". Vuoden 1966 näytelmän "Sweet Charity" hän kirjoitti yhdessä Dorothy Fieldsin kanssa. 1970-luvulla Coleman kirjoitti musiikkia muun muassa musikaaleihin "Seesaw" (1973), "I Love My Wife" (1977) ja "On the Twentieth Century" (1978). Vuoden 1980 näytelmässä "Barnum" säveltäjä toimi ensimmäistä kertaa myös tuottajana.
Vuonna 1974 Coleman voitti kaksi Emmy-palkintoa Robert Wellsin kanssa tehdyllä Shirley MacLainesta kertovalla tv-ohjelmalla "If My Friends Could See Me Now". Kaksi vuotta myöhemmin sekä Coleman että MacLaine palkittiin Emmyillä tv-musikaalista "Gypsy in My Soul". Coleman voitti kaksi Tony-palkintoa musikaaleista "City of Angels" (1990) ja "The Will Rogers Follies" (1991). Jälkimmäisen näytelmän musiikista tehty albumi toi Colemanille lisäksi Grammy-palkinnot sekä säveltäjänä että albumin tuottajana.
Cy Coleman kuoli New Yorkissa vuonna 2004.
Osijek-Baranja

Osijek-Baranja ("Osječko-baranjska županija") on piirikunta Itä-Kroatiassa Slavonian suuralueella. Piirikunnan keskus on Osijek. Muita kaupunkeja piirikunnassa ovat Đakovo, Našice, Valpovo, Belišće ja Beli Manastir.
Piirikunnassa asui vuoden 2018 arvion mukaan 275 056 asukasta. Vuosina 2011–2018 väkiluku laski 9,8 prosenttia. Osijek-Baranjan pinta-ala on 4 155 neliökilometriä.
Dani Hatakka

Dani Hatakka (s. 12. maaliskuuta 1994 Espoo) on suomalainen uransa lopettanut jalkapalloilija, joka edusti urallaan pisimpään Veikkausliigassa pelaavaa FC Honkaa. Hänen pelipaikkansa oli keskuspuolustaja tai oikea laitapuolustaja.
Hatakka pelasi alkukauden 2013 lainasopimuksella AC Oulussa.. Kaudella 2014 hän vakiinnutti paikkansa FC Hongan avauskokoonpanossa, pelaten 24 ottelua Veikkausliigassa. Lokakuussa 2014 Hatakka valittiin Veikkausliigan kuukauden joukkueeseen.
Hatakka pelasi FC Hongan -93–akatemiajoukkueessa, joka pääsi vuonna 2007 ensimmäisenä suomalaisena joukkueena jatkoon Euroopan lohkosta ja pelasi Nike Premier Cupissa Manchesterissa sijoittumalla 11. sijalle. Hän oli mukana voittamassa 18-vuotiaiden Valentin Granatkin -turnausta Pietarissa vuonna 2011. Hatakka on edustanut Suomen nuorisomaajoukkueita eri ikäluokissa yli 30 kertaa. Hän pelasi ensimmäisen U21-maaottelunsa maaliskuussa 2013 Unkaria vastaan. Marraskuussa 2012 Hatakka kävi testileirillä Udinesessa. Tammikuussa 2016 hän siirtyi Norjan pääsarjassa pelanneen SK Brannin riveihin kolmivuotisella sopimuksella.
Moshtagh Yaghoubi

Moshtagh ”Mosa” Hossein Yaghoubi (s. 8. marraskuuta 1994 Kabul, Afganistan) on suomalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän pelaa Afganistanin pääsarjaseura Attack Energyssä. 
Ura.
Seurajoukkueura.
Hazaraperheeseen Kabulissa syntynyt Yaghoubi joutui pakenemaan viisivuotiaana perheensä kanssa Iraniin kun hänen kauppiaana työskennellyt isänsä Gholam Sakhi murhattiin kotipihalle Talibanin valtakaudella. Iranissa Yaghoubi pelasi jalkapalloa Teheranin kaduilla serkkujensa kanssa, mutta aloitti joukkueessa vasta tultuaan pakolaisena Suomeen vuonna 2006. Junioritasolla Yaghoubi edusti Haukivuoren Palloa, Mikkelin Palloilijoita, Helsingin Jalkapalloklubia ja Pallokerho-35:a ennen kuin hän vuonna 2011 siirtyi FC Hongan organisaatioon. Hongassa Yaghoubi ehti kolmen kauden aikana saavuttaa Suomen Cupin voiton 2012 ja Veikkausliigan hopeaa 2013.
Talvella 2014 Yaghoubi kävi Dynamo Moskovan testileirillä, jonne hänen spekuloitiinkin siirtyvän, mutta Yaghoubi teki kuitenkin sopimuksen latvialaiseen Spartaks Jūrmalaan. Helmikuun lopussa Yaghoubi siirtyi Spartaks Jūrmalasta lainalle Dynamo Moskovaan loppukauden ajaksi. Hongan mukaan siirto Latviaan tapahtui, jotta Yaghoubista voitaisiin maksaa pienempi kasvattajarahakorvaus.
Hän pelasi myös viisi futsal-ottelua kaudella 2015–2016 Someron Voimassa.
Yaghoubi allekirjoitti tammikuussa 2016 ammattilaissopimuksen ja siirtyi ulkomaille pelaamaan jalkapalloa. Maaliskuussa 2016 hän palasi Spartaks Jūrmalaan, mutta vielä maaliskuun aikana hänet lainattiin Šahtjor Karagandaan. Marraskuussa 2016 hän teki kahden vuoden sopimuksen Helsingin Jalkapalloklubin kanssa. HJK ja Yaghoubi purkivat sopimuksensa yhteisymmärryksessä 16. lokakuuta 2018.
Kaudella 2019 Yaghoubi pelasi Veikkausliigaa SJK:ssa. Sopimus kuitenkin purettiin ennen kauden päätöstä. Pelaamissaan 18 ottelussa Yaghoubi onnistui maalinteossa vain yhden kerran. 
Seuraavan kahden kauden (2020–2021) ajan Yaghoubi pelasi HIFK:n riveissä ennen siirtoaan AC Ouluun kaudeksi 2022. Yaghoubi siirtyi loppukaudeksi 2022 lainalle SJK:on omasta pyynnöstään. Siirron taustalla olivat Yaghoubin ja AC Oulun päävalmentaja Ricardo Duarten tulehtuneet välit. Kauden päätteeksi AC Oulu ja Yaghoubi purkivat sopimuksensa. 
Kesäkuun alussa 2023 Yaghobi allekirjoitti loppukauden 2023 kattavan sopimuksen Kakkosen PK-35:n kanssa. Syksyn 2024 Yaghoubi pelasi australialaisessa Kingston Cityssä. Joulukuun alussa 2024 Yaghoubi siirtyi Afganistanin hallitsevan mestarin Attack Energyn riveihin.
Maajoukkueura.
Yaghoubi on saanut Suomen kansalaisuuden ja hän on edustanut Suomen juniorimaajoukkueita ja B-maajoukkuetta. Yaghoubi valittiin alle 19-vuotiaiden maajoukkueen otteluun Valko-Venäjää vastaan 8. kesäkuuta 2013. Myöhemmin hänet nimettiin myös alle 21-vuotiaiden maajoukkueeseen. Yaghoubi oli mukana myös Suomen B-maajoukkueessa Meksikoa vastaan.
Koska Yaghoubilla on myös Afganistanin kansalaisuus, hän olisi voinut pelata myös Afganistanistanin maajoukkueessa. Hän teki kuitenkin debyyttinsä Suomen A-maajoukkuessa 24. maaliskuuta 2017 Turkkia vastaan.
Tilastot.
Päivitetty 26. lokakuuta 2023.
Lusail International Circuit

Lusail International Circuit (myös Losail International Circuit; ) on moottorirata Al-Dayyanin kunnassa Qatarissa.
Historia.
Lusail International Circuit valmistui vuonna 2004, josta lähtien radalla on järjestetty vuosittain MotoGP-osakilpailu. Vuonna 2007 radalle asennettiin valaistus iltakisoja varten. MotoGP-historian ensimmäinen iltakilpailu oli vuoden 2008 Qatarin Grand Prix. Vuodesta 2007 lähtien Qatarin osakilpailu on myös aloittanut MotoGP-kauden.
Helmikuussa 2009 radalla järjestettiin Aasian GP2-sarjan iltakilpailu, joka korvasi sarjan joulukuussa tulvien vuoksi peruutetun Dubai Autodromen toisen kilpailun. Pitkän kisan voittajaksi selviytyi saksalainen Nico Hülkenberg, kun lyhyemmän sprinttikilpailun voitti meksikolainen Sergio Pérez.
Syyskuussa 2021 vahvistettiin, että radalla ajetaan Formula 1 -sarjan osakilpailu Qatarin Grand Prix kaudella ja sopimus on 11-vuotinen.
Barnett Newman

Barnett Newman (synt. "Baruch Newman", 29. tammikuuta 1905 New York, Yhdysvallat – 3. heinäkuuta 1970 New York) oli yhdysvaltalainen taidemaalari ja kuvanveistäjä, jota pidetään eräänä abstraktin maalaustaiteen merkittävimmistä edustajista kotimaassaan toisen maailmansodan jälkeen. Newmanille tunnusomaista ovat pelkistetyt maalaukset, joissa usein ohut pystysuora viiva lävistää laajan, yksivärisen kuvapinnan. 
Tausta.
Baruch Newman syntyi puolalaiseen maahanmuuttajaperheeseen New Yorkissa. Hän opiskeli Art Students League of New Yorkissa vuosina 1922–1926 sekä City College of New Yorkissa, josta hän valmistui 1927. Työskenneltyään aluksi isänsä vaateliikkeessä, hän alkoi vähitellen päätoimiseksi taidemaalariksi 1930-luvulla.
Ura.
Newman oli yksi Subject of the Artist -taidekoulun perustajista yhdessä William Baziotesin, Robert Motherwellin ja Mark Rothkon kanssa. Koulu aloitti toimintansa vuonna 1948 pitäen avoimia luentoja ja kokoontumisia muille taiteilijoille.
Newman kehitti mystisen abstraktien tyyliä 1940-luvulla ja hänen läpimurtonaan pidetään maalausta "Onement I" vuodelta 1948. Maalauksessa oranssi viiva lävistää pystysuorassa tummanpunaisen kuvapinnan. Tästä geometrisesta tyylistä tulikin Newmanin tavaramerkki. Newmanin ensimmäinen oma taidenäyttely New Yorkissa vuonna 1950 herätti jopa vihamielisyyttä, eikä hänen taidettaan aina ymmärretty. 1950-luvun lopulla ja 1960-luvulla Newmanin työt alkoivat kuitenkin vaikuttaa muihinkin taiteilijoihin, kuten Ad Reinhardtin, Clyffort Stillin, Frank Stellan sekä Larry Poonsin tuotantoon. Lopullisesti Newmanin maineen vahvisti 14 maalauksen sarja, "Stations of the Cross" (1966), joka on esillä New Yorkin Solomon R. Guggenheim -museossa.
Schuyler Grant

Schuyler Grant (s. 1971) on näyttelijä, joka näytteli Anna Shirleyn parasta ystävää Diana Barrya vuoden 1985 "Anna ystävämme" -televisiosarjassa.
N’Gourti

N’Gourti on maalaiskunta ja sen keskuskylä Nigerin Diffan alueen N’Guigmin departementissa. Se sijaitsee Sahelin ja Saharan reuna-alueella 135 kilometriä N’Guigmista pohjoiseen. Kunnassa on 28 800 asukasta (vuonna 2010, arvio).
N’Gourtin kuntaan kuuluu 23 hallintokylää, yksi perinteinen kylä, 16 pikkukylää, 21 leiriä ja 118 juomapaikkaa. Sen pinta-ala on 98 000 neliökilometriä. Asukkaat ovat daza- ja teda-heimoihin kuuluvia tubuja, seudulle 1800-luvulta lähtien muuttaneita arabeja sekä fulbeja. Keskuskylässä asuu lisäksi hausoja ja djermoja. Siellä on myös Nigerin armeijan varuskunta.
Seudun tärkeimmät elinkeinot ovat paimentolaisuuteen perustuva kamelinkasvatus sekä Saharan poikki suuntautuva kaupankäynti. Vuosikausia jatkuneen kuivuuden vuoksi monet ovat joutuneet etsimään elantoa muualta. Kunnan arvioitu väkiluku on runsaassa kymmenessä vuodessa pienentynyt neljällä tuhannella.
Phillip Island Grand Prix Circuit

 
Phillip Island Grand Prix Circuit on moottorirata Ventnorissa Phillip Islandin saarella Bass Coast Shiressa Australiassa.
Historia.
Ensimmäinen katurata avattiin 31. maaliskuuta 1928. Katuradan päällysteenä oli sora. Katurata oli eripituinen eri luokille. Vuonna 1936 avattiin uusi katurata joka oli paljon lyhyempi kuin alkuperäinen rata.
Nykymuotoinen moottorirata avattiin 15. joulukuuta 1956. Radan pinnoite oli alkuaikoina huono, joten rata jouduttiin sulkemaan aika-ajoin, kunnes löydettiin rahoitus pinnoitteen uusimiseen. Rata asfaltoitiin vuonna 1988. Omistajayhtiö Linfoxin rahoituksella rataa uudistettiin vuoden 2006 remontissa useilla miljoonilla dollareilla, rataprofiilin säilyessä ennallaan.
Radalla on vuodesta 1989 alkaen ajettu vuosittain MotoGP-osakilpailu. Ensimmäisen kilpailun voitti Australian oma MotoGP-legenda Wayne Gardner. Seuraavasta vuodesta alkaen radalla on ajettu vuosittain myös Superbiken MM-sarjaa.
Bilman hiekka-aavikko

Bilman hiekka-aavikko () on Saharan autiomaahan kuuluva hiekka-aavikko Nigerin itäosassa. Se ulottuu pohjoisessa Kawarin eteläkärjestä Bilmasta Agademin seudulle etelässä. Lännessä Bilman hiekka-aavikko rajoittuu Fachin seudulla Ténéréen ja idässä Tšadiin.
Aavikko koostuu koillis-lounaissuuntaisista korkeista hiekkadyyneistä. Se on yksi Saharan vaikeakulkuisimmista alueista. Bilman hiekka-aavikon läpi kulki 1800-luvulle saakka tärkeä Fezzanin, Kawarin ja Kanem-Bornun välinen karavaanikaupan reitti. Nykyään Bilman, Zoo Baban, Dibellan ja Agademin keitaiden kautta kulkee pieniä kamelikaravaaneja sekä maastoautoilla liikkuvia matkailijoita.
Mats Rosseli Olsen

Mats Rosseli Olsen (s. 29. huhtikuuta 1991 Oslo, Norja) on norjalainen jääkiekkoilija. Hän on pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä.
Ura.
Seuraura.
Rosseli Olsenin kasvattajaseura on Furuset I.F., jonka kakkosjoukkueessa hän pelasi ensimmäiset miesten pelinsä jo 16-vuotiaana kaudella 2007–2008 Norjan I-divisioonassa. Kaudeksi 2008–2009 17-vuotias Rosseli Olsen nousi Furusetin GET-ligaen -joukkueeseen, jossa tulokaskausi toi 44 runkosarjaottelussa tehot 10+10=20. Ne riittivät joukkueen sisäisen piste- ja maalipörssin toiseen sijaan. Hänen edellään oli molemmissa vain Marius Mathisrud. Furuset putosi kauden päätteeksi kuitenkin I-divisioonaan.
Furusetin pudottua I-divisioonaan Rosseli Olsenin pääsarjaura jatkui kaudella 2009–2010 Vålerenga IF:n riveissä. Ensimmäinen kausi toi siellä runkosarjassa kahdeksan tehopistettä ja hän voitti kauden päätteeksi hopeaa. Seuraavalla kaudella 2010–2011 Rosseli Olsen teki runkosarjassa 23 tehopistettä. Kaudella 2011–2012 hän teki GET-liigassa läpimurtonsa tekemällä 35 runkosarjaottelussa tehot 17+20=37. Siirtorajan kynnyksellä, tammikuussa 2012 Rosseli Olsen siirtyi Elitserien-joukkue Frölunda HC:hen kevääseen 2+1-vuotisella sopimuksella. Maaliskuussa 2013 joukkue käytti hänen sopimuksessaan olleen option ja teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen Rosseli Olsenin kanssa. Saman vuoden marraskuussa sitä jatkettiin kahdella vuodella kevääseen 2016 saakka.
Kaudella 2014–2015 Rosseli Olsen voitti Mestarien liigan hopeaa. Kaudella 2015–2016 hän voitti CHL:n mestaruuden. Rosseli Olsen voitti kauden päätteeksi myös Ruotsin-mestaruuden. Tammikuussa 2016 hän teki Frölundan kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen. Kaudella 2016–2017 Rosseli Olsen voitti CHL:n mestaruuden. Joulukuussa 2017 hän teki joukkueen kanssa kolmivuotisen jatkosopimuksen. Rosseli Olsen voitti kaudella 2018–2019 sekä Ruotsin-mestaruuden että CHL:n mestaruuden. Seuraavalla kaudella hän voitti jo neljännen CHL:n mestaruuden.
Maajoukkueura.
Rosseli Olsen pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 2009, 2010 ja 2011. Vuoden 2009 turnaus päättyi I-divisioonan B-lohkon pronssiin ja vuoden 2010 turnaus B-lohkon kultaan sekä sarjanousuun. Rosseli Olsen voitti I-divisioonan B-lohkon kultaa myös alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2008. Vuoden 2009 pääsarjaturnauksessa hän oli tehoilla 1+5=6 Norjan paras pistemies ja syöttäjä.
Rosseli Olsen edusti Norjaa Sotšin olympiakisoissa 2014, Pyeongchangin olympiakisoissa 2018 sekä jälkimmäisen turnauksen karsinnoissa. Hän pelasi myös MM-kilpailuissa vuosina 2012, 2013, 2015, 2016, 2017, 2019, 2021 ja 2022. Yhteensä Rosseli Olsen on pelannut 117 maaottelua tehopistein 11+36=47. Hän debytoi A-maajoukkueessa 19-vuotiaana kaudella 2010–2011.
Pelityyli.
Elite Prospects -sivuston Erik K. Pirin mukaan Rosseli Olsen on nopea laitahyökkääjä, jolla on hyvät kädet ja hyökkäyspään vaistot. Hän ei ole kovin isokokoinen, mutta tykkää pelata varsin röyhkeästi ja ärsyttää vastustajia. Rosseli Olsen on myös aktiivinen karvaaja ja käyttökelpoinen alivoimapelaaja.
Lipps Inc

Lipps Inc oli yhdysvaltalainen yhtye, jonka tunnetuimmat kappaleet ovat "Funkytown" (1980) ja "Designer Music" (1981). Yhtyeen loi Yhdysvaltain Minnesotan Minneapolisissa Steven Greenberg, joka sävelsi ja tuotti kaikki yhtyeen kappaleet. Hän myös soitti useita instrumentteja. Vokalistina ja saksofonistina toimi Cynthia Johnson, ja loput yhtyeestä muodostivat vaihtuvat studiomuusikot.
Yhtye julkaisi debyyttialbuminsa "Mouth to Mouth" vuonna 1980. Tältä albumilta otettu single "Funkytown" pysyi Yhdysvalloissa neljä viikkoa listaykkösenä sekä Billboard Hot 100 että Hot Dance Music/Club Play -listoilla. Se saavutti platinalevyn rajan. Isossa-Britanniassa se ylsi listakakkoseksi ja oli hitti myös muualla maailmassa. Myöhemmät julkaisut eivät enää kyenneet saavuttamaan yhtä suurta menestystä, vaikkakin useasta niistä tuli hittejä 1980-luvun kuluessa.
Certina

Certina Kurth Frères SA (puhekielessä Certina) on sveitsiläinen kellojen valmistaja. Adolf ja Alfred Kurthin perustivat Certinan 1888 ja se kuuluu nykyisin Swatch Groupiin. 
Historia.
Veljekset Adolf ja Alfred Kurth avasivat 1888 koneisto- ja varaosatehtaan Grencheniin Sveitsiin. Vuonna 1906 he alkoivat tuottaa kokonaisia kelloja nimellä Grana. Vuonna 1939 valmistajan nimeksi vaihtui Certina. Ensimmäisen automaattikoneiston, KF 360, tuotanto alkoi vuonna 1947. Neljä vuotta tämän jälkeen Certinan ensimmäinen roottorimallinen automaatti tuli tuotantoon. Vuonna 1954 Certina alkoi toimittaa automaattikoneistojaan yhdysvaltalaiselle Hamilton Watch Company -kellovalmistajalle.
Vuonna 1983 Certina liittyi Swatch Groupiin.
Newport News

Newport News on kaupunki Virginian osavaltion kaakkoisosassa Yhdysvalloissa. Hallinnollisesti Newport News on niin sanottu itsenäinen kaupunki eikä siis kuulu mihinkään piirikuntaan. Se sijaitsee Hampton Roads -satama-alueen pohjoispuolella, James River -joen suulla. Yhdessä Portsmouthin, Hamptonin ja Norfolkin kanssa se muodostaa Hampton Roadsin sataman. Kaupungissa sijaitsee myös suurtelakka, sekä merkittävää metalli- ja muutakin teollisuutta. 
Historia.
Kaupungin perusti Daniel Gookin, joka toi alueelle 50 uudisasukasta Irlannista vuonna 1621. Newport News -nimen alkuperä on epäselvä, mutta se liitetään perinteisesti kapteeni Christopher Newportiin, joka teki viisi tutkimusmatkaa Jamestowniin 1606–1612, sekä Sir William Newceen, joka saapui Irlannista 1621.
Kaupungin kehitys pääsi vauhtiin 1870, jolloin paikka valittiin Chesapeake–Ohio-rautatien hiilisatamaksi. Satama aloitti 1882 ja sen menestys varmistui Newport News Shipbuilding and Dry Dock Company -telakan perustamisen myötä 1886. Telakka on eräs maailman suurimmista ja se on tuottanut muun muassa loistoristeilijät "America" ja "United States", lentotukialukset "Forrestal" ja "Enterprise" sekä ydinsukellusveneitä. Satamalla oli tärkeä rooli myös molempien maailmansotien logistiikassa.
Kaupunki itsenäistyi Warwickin piirikunnasta 1952. Samana vuonna Warwickin piirikunnasta tuli Warwick-niminen kaupunki, joka yhdistyi jälleen Newport Newsin kaupunkiin vuonna 1958.
Elinkeinoelämä.
Satamansa lisäksi kaupungissa on useita teollisuuslaitoksia, esimerkiksi tekstiili-, paperi-, ilmailu-, elektroniikka- sekä kemianteollisuutta.
Kulttuuri.
Kaupungissa sijaitsee Virginian sotamuseo ("Virginia War Museum") ja Virginia Living Museum, jossa on suuri akvaario ja planetaario. Christopher Newport University -yliopisto perustettiin vuonna 1960.
Martin Marinčin

Martin Marinčin (s. 18. helmikuuta 1992 Košice, Tšekkoslovakia) on slovakialainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa Tšekin Extraliga-joukkue HC Ocelaři Třinecissä. Marincin on Edmonton Oilersin varaus vuodelta 2010.
Marinčin pelasi kauden 2011–2012 vielä lähinnä WHL:ssä joukkueinaan Prince George Cougars ja Regina Pats.
Tammikuussa 2020 Marincin teki vuoden jatkosopimuksen Maple Leafsin kanssa.
Termit (vuoristo)

Termit on 732 metriä korkea vuoristo Saharan eteläosassa Nigerissä. Se sijaitsee Zinderin alueen koillisosassa Gourén departementin Teskerin kunnassa. 
Maantieteellisesti Termitvuoristo kuuluu Tšadin altaan länsiosaan. Sen pohjoispuolella sijaitsee Ténérén autiomaa ja Bilman hiekka-aavikko sekä eteläpuolella Sahelin vyöhyke. Gossololomiksi kutsuttu vuoriston pohjoisosa koostuu hiekan keskeltä kohoavista mustista vuorenhuipuista. Eteläosa on voimakkaasti kulunutta mustaa hiekkakiveä. Termitin lounaista reuna-aluetta kutsutaan Koutous-vuoriksi. 
Alueen vuotuinen sademäärä on noin 100 millimetriä. Loka–helmikuun kuivana ja viileänä kautena yölämpötila laskee lähelle nollaa. Maalis–kesäkuun kuumana ja kuivana kautena päivälämpötila ylittää 45 °C. Kolme–neljä kuukautta jatkuvana sadeaikana keskilämpötila pysyttelee 20–35 asteen välillä. Talvella koillisesta puhaltaa kylmä tuuli, joka kesällä vaihtuu monsuunin tuomaksi trooppiseksi rintamaksi. Sadevesi keräytyy painaumiin nopeasti kuivuviksi lammikoiksi. Vuoriston reunamilla sijaitsevat kaivot ovat 16–40 metriä syviä.
Termitin kasvillisuuteen kuuluu akaasioita ja heinäkasveja. Siellä elää maailman ainoa elinvoimainen mendesinantilooppikanta, gaselleja, muflonilampaita, gepardeja, sakaaleja, aavikkokettuja sekä erilaisia lintuja ja matelijoita. Nigerin hallitus aloitti vuonna 2005 etupäässä ranskalaisten rahoittaman projektin, jonka tavoitteena on Termitin ja Tin Toumman luonnonsuojelualueen perustaminen.
Seudun noin kaksi tuhatta asukasta ovat etupäässä teda-heimoon kuuluvia tubuja. He harjoittavat paimentolaisuuteen perustuvaa kamelinkasvatusta sekä karavaanikauppaa. Vuoriston lounaispuolella asuu myös arabeja. Sen länsipuolitse Termit Nordin, Dongoumin ja Dao Dimmin kautta kulkee etelän Kazoesta Fachiin, Bilmaan ja Dirkouun suuntautuva kauppareitti. Toinen reitti kulkee Termit Dolen kautta vuoriston itäpuolitse Kawariin.
Termitvuoristosta on löydetty ihmisiä ja eläimiä esittäviä esihistoriallisia kalliopiirroksia. Alueella on myös toistaiseksi tutkimattomia arkeologisia kohteita.
Mitsubishi Ki-67 Hiryū

Mitsubishi Ki-67 Hiryū (, , virallisesti ”Tyypin 4 raskas pommittaja”, , liittoutuneiden raportointinimi "Peggy") oli Japanin toisessa maailmansodassa käyttämä keskiraskas pommikone. Mitsubishi Ki-67 käytti kahta kaksirivistä ja 18-sylinteristä Mitsubishi Ha-104 -tähtimoottoria, joiden antama teho oli 1 900 hv.
Chant kuvailee konetyypin olleen japanilaisten käyttämistä kaikkein edistyneimpiä. Hyötykuorma oli hieman toisia vastaavia tyyppejä suurempi, puolustusaseistus sekä panssarointi suunnilleen riittävää. Myös koneen saavuttama huippunopeus oli joitakin muita konetyyppejä korkeampi.
Mitsubishi Ki-67 Hiryūn valmistusohjelma pitkittyi, koska Japanin armeija halusi käyttöönsä useita versioita. Versiointi pitkitti suunnittelua ja tuotannon aloittamista. Lopulta vain noin 700 lentokonetta valmistui. Loppuvaiheiden ratkaisutaisteluissa tätäkin konetta käytettiin kamikaze-tehtävissä räjähtein lastattuna.
Tissot

Tissot on sveitsiläinen luksuskellojen valmistaja, jonka perusti Charles-Félicien Tissot ja hänen poikansa Charles-Émile Tissot Le Loclessa vuonna 1853. Tissot kuuluu nykyisin Swatch Groupiin.
Historia.
Tissot alkoi valmistaa kelloja Le Loclen kaupungissa vuonna 1853. Vuosien 1860 ja 1875 välillä yritys teki myös mm. kellosepän työkaluja, avaimia, medaljonkeja, solmioneuloja ja jopa partakoneen teriä. Merkistä tuli nopeasti tunnettu kronografeistaan, jotka tulivat markkinoille vuonna 1883. Tissot oli ensimmäinen yritys, joka aloitti taskukellojen massatuotannon. Vuonna 1930 Tissot valmisti myös ensimmäisenä kellon, johon maan magneettikentät eivät vaikuttaneet. Tissot oli ensimmäinen valmistaja, joka valmisti rannekelloja muovista (IDEA 2001 vuonna 1971), kivestä (graniittikello vuonna 1985), helmiäisestä (helmiäiskello vuonna 1987) ja puusta (puukello vuonna 1988).
Tissot on kuulunut Swatch Groupiin vuodesta 1983. 
Virallinen ajanottaja.
Tissot on ollut virallinen ajanottaja vuosia monissa suurissa urheilutapahtumissa, muun muassa Moto GP:n, FIM Superbiken, FIBAn, AFL:n, CBA:n, pyöräilyn ja miekkailun kilpailuissa.
Mathey-Tissot

Mathey-Tissot on itsenäinen sveitsiläinen arvokellojen valmistaja, jonka Edmond Mathey-Tissot perusti vuonna 1886.
Historia.
Edmond Mathey-Tissot perusti yrityksensä Les Ponts-de-Martelin kylään vuonna 1886. Hän aloitti erikoistumalla monimutkaisiin varsinkin repeater-tyylisiin taskukelloihin, jotka näyttävät minuutit ja vaihtoehtoisesti tunnit tai tunnin neljäsosat. Pian yritys alkoi tehdä kronografeja ja voitti lukuisia palkintoja.
Toisen buurisodan alkaminen vuonna 1899 johti yrityksen laajentumiseen, ja yritys avasi uuden tehtaan. Eräs skotlantilainen aatelismies tilasi poikansa rykmentin miehille jopa 2 500 repeater-kelloa, joista kultaiset annettiin upseereille ja hopeiset muille.
Nimi "E. Mathey-Tissot &amp; Co." suojattiin tuotemerkkinä Yhdysvalloissa vuonna 1937.
Elvis Presley osti vuosina 1969 ja 1970 useita kymmeniä muokattuja Mathey-Tissotin automaattikelloja lahjaksi ystäville, perheelle ja henkilökunnalleen, jotta tunnistettaisiin ne, joilla oli oikeus päästä Presleyn konsertteihin ja kiertueelle.
Nykypäivänä.
Nykyisin Mathey-Tissotin kelloja valmistetaan kvartsi- ja mekaanisilla koneistoilla.
Mathey-Tissotin nimi on rekisteröity Maailman henkisen omaisuuden järjestössä yritykselle E. Mathey-Tissot &amp; Co SA, of Boulevard de Pérolle, Fribourg, Switzerland.
Longines

Longines on sveitsiläinen Auguste Agassizin vuonna 1832 perustama luksuskellojen valmistaja, joka kuuluu nykyisin Swatch Groupiin. Sen "siivitetty tiimalasi" -logo on vanhin kellovalmistajalle rekisteröity. 
Historia.
Longines perustettiin Sveitsin Saint-Imierissä vuonna 1832 nimellä "Compagnie des Montres Longines Francillon S.A". Vuonna 1847 Agassizista tuli yrityksen ainoa omistaja ja yrityksen nimeksi muutettiin "Agassiz &amp; Compagnie". Vuonna 1852 hänen veljenpoikansa Ernest Francillon liittyi yritykseen. 1850-luvulla Francillon otti yrityksen haltuunsa ja keskittyi kasvattamaan sitä sekä parantamaan kellojen laatua ja designia. 
Vuonna 1862 Francillon nimesi yrityksen "Ancienne Maison Auguste Agassiz, Ernest Francillon, successeur’ksi". Vuonna 1866 Francillon rakennutti uuden tehtaan ja sai näin keskitettyä koko tuotannon yhden katon alle. Tätä paikkaa kutsuttiin nimellä "Les Longines". 
Kehittääkseen koneistoja Francillon palkkasi nuoren insinöörin, Jacques Davidin. Tästä alkoi onnistunut kehitys ja vuonna 1911 yrityksellä oli yli 1 100 työntekijää ja sen kelloja myytiin ympäri maailmaa. Tekninen kehitys toi tulosta ja Longinesin kellot voittivat monia palkintoja. 
Vuonna 1972 Longines oli ensimmäinen kellovalmistaja, joka toi LCD-näyttöisen kellon kuluttajamarkkinoille. 
19. helmikuuta vuonna 2001 Longines juhlisti 30:ttä miljoonaa valmistamaansa kelloa.
Rado

Rado on sveitsiläinen luksus- ja arvokellojen valmistaja. Se on tunnettu naarmuuntumattomista materiaaleistaan. Nykyisin yritys tuottaa noin puoli miljoonaa kelloa vuodessa, noin 470 työntekijän voimin. Rado kuuluu sveitsiläiseen Swatch Groupiin.
Historia.
Veljekset Fritz, Ernst ja Werner Schlup perustivat vuonna 1917 "Schlup &amp; Co" -nimisen yrityksen. Vuonna 1957 yrityksen nimi muutettiin "Rado Uhren AG":ksi. 
Rado toi vuonna 1962 ensimmäisen naarmuuntumattoman kellon markkinoilla. 1980-luvun alussa Rado alkoi käyttää kelloissaan keraamisia materiaaleja. Myöhemmin Rado alkoi valmistaa keinotekoisesta timantista tehtyä V10K-kelloa.
Ben Nicholson

Benjamin Lauder ("Ben") Nicholson (10. huhtikuuta 1894 Denham, Buckinghamshire, Iso-Britannia — 6. helmikuuta 1982 Lontoo) oli englantilainen taidemaalari ja kuvanveistäjä, joka tunnetaan kotimaansa abstraktin taiteen uranuurtajana. 
Tausta.
Nicholson syntyi taidemaalari Sir William Nicholsonin perheeseen ja hän kävi lyhyen aikaa Slade School of Fine Art -taidekoulua Lontoossa 1910-11. Muutoin hän oli maalarina valtaosin itseoppinut. Hän matkusteli laajalti Euroopassa vuosina 1911 ja 1914 sekä vieraili Kaliforniassa 1917, pitäen matkoillaan näkemästä arkkitehtuurista ja maisemista yksityiskohtaista luonnospäiväkirjaa. Nicholson ryhtyi maalaamaan päätoimisesti 1920, aloittaen perinteisellä, realistisella tyylillä. Aluksi hän kuvasi lähinnä asetelmia ja maisemia.
Ura.
Vuonna 1921 Nicholson matkusti Pariisiin ja tutustui kubistisiin taideteoksiin, jotka vaikuttivat hänen ensimmäisiin abstraktiin suuntaan meneviin asetelmateoksiinsa. Ensimmäisen täysin abstraktin työn Nicholson teki vuonna 1924. 1920-luvun edetessä Nicholson alkoi esitellä mannermaista modernismia englantilaiseen taiteeseen yhdessä toisen vaimonsa, kuvanveistäjä Barbara Hepworthin ja Henry Mooren kanssa.
Hepworth ja Nicholson liittyivät pariisilaiseen Abstraction-Création -ryhmään, joka pyrki edistämään puhtaan abstraktia taidetta, vuonna 1933. Nicholson tapasi myös hollantilaisen maalarin Piet Mondrianin, jonka vaikutuksesta Nicholsonin töihin alkoi tulla voimakkaasti yksinkertaistettua geometriaa. Tälle ajalle tyypillisiä töitä ovat muun muassa valkeaksi maalatut reliefit, joissa on lähinnä ympyröitä ja nelikulmioita. Hän toimitti yhdessä taiteilija Naum Gabon ja arkkitehti sir Leslie Martinin kanssa teoksen "Circle: An International Survey of Constructivist Art", joka manifestoi konstruktivismin ja muidenkin modernien taidesuuntien puolesta Englannissa.
Nicholson palasi maisema- ja asetelma-aiheisiin 1940-luvulla, maalaten usein yksinkertaistettuja asetelma-aiheita laajalti abstraktien sommitelmien sisälle. Myöhemmät työt jatkoivat abstraktion ja representaation vaihtelua.
Breguet

Breguet on ranskalainen, Abraham-Louis Breguetin vuonna 1775 perustama luksuskellojen valmistaja. Vuodesta 1976 Breguet on kuulunut sveitsiläiseen Swatch Grouppiin ja nykyisin Breguetin kellot valmistetaan Vallée de Jouxissa, Sveitsissä. Breguet on yksi vanhimmista olemassa olevista kellovalmistajista ja sitä pidetään yhtenä kellotekniikan pioneerinä. Yrityksen merkittävin keksintö lienee Abraham-Louis Breguetin keksimä Tourbillon. 
Ludvig XVI ja hänen kuningattarensa olivat aikaisia Breguetin ihailijoita. Jokainen hänen kellonsa demonstroi uusinta horologista keksintöä ja mekaanista osaamista.
Husqvarna WR 125

Husqvarna WR 125 on enduro-mallinen kevytmoottoripyörä (A1). Husqvarna WR 125 on puhtaasti kilpailukäyttöön tarkoitettu enduropyörä toisin kuin katukäyttöön tarkoitettu Husqvarna WRE 125. Pyörästä löytyy täystehoisena 39 hevosvoimaa ja kuristettuna 11kW
Vukovar-Syrmia

Vukovar-Syrmia ("Vukovarsko-srijemska županija") on piirikunta Itä-Kroatiassa, Slavonian suuralueella. Se on Kroatian itäisin piirikunta. Vukovar-Syrmian hallintokeskus on Vukovar. Muita kaupunkeja piirikunnassa ovat Vinkovci, Županja, Ilok ja Otok. Vukovar-Syrmiassa asui vuoden 2018 arvion mukaan 152 494 asukasta. Vuosina 2011–2018 väkiluku laski 15,1 prosenttia. Piirikunnan pinta-ala on 2 454 neliökilometriä.
Omega SA

Omega SA on sveitsiläinen, vuonna 1848 perustettu luksus- ja arvokellojen valmistaja. Omegan Speedmaster professional -kello oli yhdysvaltalaisten astronauttien käyttämä kello ja ensimmäinen rannekello kuussa. Omegan Seamaster-kello on myös ollut James Bondin kellona elokuvissa.
Vuodesta 1998 Omega on kuulunut sveitsiläiseen Swatch Groupiin.
Historia.
Vuonna 1848 23-vuotias Louis Brandt perusti La Chaux-de-Fondsiin taskukelloja valmistavan yrityksen. Louis Brandt kuoli vuonna 1879, ja hänen kaksi poikaansa ottivat toiminnan haltuun. 
Vuonna 1892 yritys valmisti ensimmäisen repeater-kellon. Vuonna 1909 Omegan kelloa käytettiin kansainvälisessä kuumailmapallorallissa, Gordon-Bennett Cupissa. Vuonna 1929 Omega valmisti ensimmäisen iskunkestävän kellon. Vuonna 1932 Omegan kelloa käytettiin ensimmäisen kerran olympialaisten virallisena ajanmittausvälineenä.
Kellojen arvo.
Tampereella järjestettiin 18. maaliskuuta 2018 huutokauppa, jossa myytiin kaksi Omegan Speedmaster -rannekelloa. Ne olivat voittokelloja Pohjois-Päijänteen 10-vuotisjuhla-ajoista Jyväskylässä vuonna 1959, jolloin kellon arvo oli 40 000 markkaa. Kilpailun voittaneen Martti Mäkisen kello huudettiin 36 000 eurolla ja hänen kartturinsa Yrjö Paalasen kello huudettiin 43 000 eurolla.
Šibenik-Knin

Šibenik-Knin piirikunta ("Šibensko-kninska županija") on piirikunta Etelä-Kroatiassa Dalmatian suuralueella. Sen hallinnollinen keskus on Šibenik. Muita kaupunkeja piirikunnassa ovat Drniš, Knin, Skradin ja Vodice. Piirikunnan asukasluku oli vuoden 2018 arvion mukaan 99 633. Vuosina 2011–2018 väkiluku laski 8,9 prosenttia. Piirikunnan pinta-ala on 2 984 neliökilometriä.
TW Steel

TW Steel on hollantilainen kellovalmistaja, joka tunnetaan suurista, niin kutsutuista "oversized" -kelloista, sekä kronografeistaan. Yrityksen perustivat isä ja poika, Ton &amp; Jordy Cobelens Hollanissa, vuonna 2005. 
TW Steel käyttää kelloissaan japanilaisen Citizen Watch Co.:n sekä sveitsiläisen Rondan kvartsikoneistoja. Mallien koko vaihtelee 45 mm ja 55 mm leveyden välillä ja ne on valmistettu ruostumattomasta teräksestä. Merkin kelloja myydään 85 eri maassa.