tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Aleksandrian pommi-isku 2011

Aleksandriassa tehtiin 1. tammikuuta 2011 pommi-isku koptilaista kirkkoa vastaan, kun siellä oltiin viettämässä messua. Iskussa kuoli 21 ihmistä ja 97 haavoittui. Egyptin poliisi on kuulustellut epäiltyjä.
Karkeasti valmistettu pommi sisälsi nauloja. 79:stä haavoittuneesta 4 oli kirkkoa vartioineita poliiseja. Myös läheinen moskeija vahingoittui.
Reaktiot.
Paavi Benedictus XVI tuomitsi hyökkäyksen uuden vuoden puheessaan. Yhdysvaltain presidentti Barack Obama piti tekoa "barbaarisena ja katalana". Presidentti Hosni Mubarak sanoi televisiopuheessaan ulkomaalaisten osallisuudesta olevan todisteita ja lupasi ottaa tekijät kiinni.
Tutkimus.
Poliisi uskoo, että kyseessä on itsemurhaisku, jonka teki koptikristityksi naamioitunut ulkomaalainen terroristi. Poliisi uskoo myös, että isku suunniteltiin ulkomailla.
Rakkausromaani

Rakkausromaani on kaunokirjallisuuden lajityyppi, joka keskittyy romanttisen rakkauden kuvaamiseen.
Rakkausromaanit viihdekirjallisuutena.
Maailman suurin romanttisen kirjaviihteen tuottaja on kanadalainen Harlequin Enterprises. Suomessa romanttista naistenviihdettä on kustantanut muun muassa Kolmiokirja. Yritys julkaisee Suomeen sijoittuvia romanttisia taskukirjoja.
Harlekiini-kirjojen vastaanottoa pro gradu -työssään tutkinut sosiologi Jukka Törrösen mukaan ”Harlekiinien suurkuluttajia ovat usein äidit, jotka joutuvat jatkuvasti myötäilemään muiden tarpeita. Romanssien lukeminen on tapa rajata itselleen tilaa arjen keskellä.” Romanssiviihdettä on verrattu miesten suosimaan urheiluviihteeseen: molempien viehätys perustuu niiden kykyyn synnyttää voimakkaita tunteita.
Pernajan vaakuna

Pernajan vaakuna oli Pernajan kunnan tunnus. Vaakunan aihe on peräisin Teit-suvun vaakunasta. Suku on perimätiedon mukaan vaikuttanut seudulla jo 1600-luvun alkupuoliskolla tehden siitä Pernajan vanhimman aatelissuvun. Suku polveutuu Skotlannista ja sillä on ollut merkityksensä seudun asuttamiseen ja Pernajan kirkon rakentamiseen. Aatelisvaakunan kolmesta tähdestä kaksi on korvattu aurankärjillä viittaamaan maatalouden merkitykseen.
Vaakunan selitys on ”hopeakentässä lakio ja vinoristi, molemmat punaiset, lakiossa kaksi aurankärkeä ja niiden välissä kuusisakarainen tähti; kaikki hopeaa.” Vaakunan on suunnitellut Gustaf von Numers, ja Pernajan kunnanvaltuusto hyväksyi sen kokouksessaan 31. toukokuuta 1952. Sisäasiainministeriö vahvisti vaakunan käyttöön 8. elokuuta samana vuonna.
Vaakuna jäi epäviralliseksi kotiseutuvaakunaksi 2010, kun Pernaja liittyi Ruotsinpyhtään ja Liljendalin kanssa osaksi Loviisan kaupunkia.
Perfume

Perfume on kolmihenkinen elektropop-yhtye Japanin Hiroshimasta. Trion muodostavat Ayano Ōmoto (Notchi), Yuka Kashino (Kashiyuka) sekä Ayaka Nishiwaki (A-chan). Vuodesta 2003 yhtyeen tuottajana on toiminut Yasutaka Nakata, joka tunnetaan myös yhtyeestä Capsule.
Yhtyeen jäsenet esiintyvät mielellään julkisuudessa lempinimiään käyttäen. Kashino tunnettiin yhtyeen varhaisina aikoina nimellä ”Yuka-chan”, mutta hän vaihtoi lempinimeään estääkseen sekaannukset yhtyeen aikaisemman jäsenen Yuka Kawashiman, joka sittemmin nimettiinkin ”Kawayukaksi”, kanssa. Perfumella ei ole varsinaista johtajaa, mutta A-chan puhuu usein koko trion puolesta ja on muutenkin ratkaisevasti vaikuttamassa varsinkin live-esiintymisiä koskeviin päätöksiin.
Jäsenet.
Yhtyeen jäsenet:
Malcolm Lincoln

Malcolm Lincoln on vuonna 2009 perustettu virolainen duo-yhtye. 
Yhtyeeseen kuuluvat Robin Juhkental (laulu) ja Madis Kubu (basso). Malcolm Lincoln edusti Viroa Eurovision laulukilpailussa Oslossa vuonna 2010 kappaleella "Siren", muttei päässyt finaaliin.
Juhkental keksi duon nimen "Haluatko miljonääriksi?" -ohjelman virolaisesta versiosta "Kes tahab saada miljonäriks?", kun ohjelmassa kilpaillut nainen vastasi Yhdysvaltojen kuudennentoista presidentin Abraham Lincolnin etunimeksi Malcolm.
Äidit ja tyttäret (ooppera)

Äidit ja tyttäret on Tapio Tuomelan säveltämä Kalevala-aiheinen ooppera vuodelta 1999. Sen libreton kirjoitti Paavo Haavikko. Teos kantaesitettiin Suomen Kansallisoopperassa 6. marraskuuta 1999.
Tuomela suunnitteli ensin yhdistävänsä oopperan tekstin Larin-Kyöstin näytelmästä "Lemminkäinen" ja Haavikon teoksen "Rauta-aika" Lemminkäis-kohtauksista. Lemminkäisen tarinaan on lisätty sukurutsainen elementti Kullervon tarinasta: Lemminkäinen ja hänen sisarensa rakastuvat, mutta tunnistettuaan veljensä sisar hukuttautuu. Haavikon libretto on raadollinen ja pessimistinen. Lemminkäinen on teoksen ainoa miesrooli, muuten oopperaa hallitsevat vahvat, arkkityyppiset naishahmot, jotka pyörittävät tahdotonta ja heikkoa Lemminkäistä mielin määrin ja tuomitsevat hänet hapuilemaan pimeässä ikuisesti.
Kalevi Ahon mukaan oopperan musiikki on vokaalisesti näyttävää ja ilmaisuvoimaista kiitollista laulettavaa, ja myös teoksen runsaan 30 hengen kamariorkesteria käytetään värikkäästi. Teoksessa on myös tapahtumia kommentoiva, tanssiva ja kansanomaiseen tapaan laulava naistrio.
Afrikantähdikki

Afrikantähdikki ("Ornithogalum thyrsoides") on valkokukkainen ruohovartinen mukulakasvi.
Ulkonäkö ja koko.
Afrikantähdikillä on paksut, suikeat noin 30 cm pitkät ja 2 cm leveät lehdet. Kukat kasvavat terttuina erillisiin pystyasentoisiin varsiin, jotka voivat nousta puolen metrin korkuisiksi. Valkoisissa tähdenmuotoisissa kukissa on musta keskusta.
Levinneisyys ja käyttö.
Afrikantähdikki kasvaa alkuperäisenä Etelä-Afrikassa. Se on levinnyt tulokaslajina myös Australian länsiosaan.
Afrikantähdikkiä kasvatetaan ruukussa ja leikkokukaksi. Koristekasviksi on jalostettu myös kerrattukukkainen muoto.
D. A. Pennebaker

Donn Alan "D. A." Pennebaker (15. heinäkuuta 1925 Evanston, Illinois, Yhdysvallat – 1. elokuuta 2019) oli yhdysvaltalainen dokumenttielokuvien tekijä ja cinéma véritén uranuurtajia. Hänen keskeisiä aiheitaan ovat esittävät taiteet, etenkin popmusiikki, ja politiikka.
Pennebakerin vanhemmat olivat Lucille Levick ja John Paul Pennebaker, joka oli mainosvalokuvaaja. 1960-luvun alussa Pennebaker, Richard Leacock ja Robert Drew perustivat tuotantoyrityksen Drew Associates. Vuonna 1963 Leacock ja Pennebaker erosivat siitä perustaakseen oman tuotantoyrityksen. Myöhemmin hän on työskennellyt usein vaimonsa Chris Hegedusin kanssa. Heidän yrityksensä Pennebaker Hegedus Films on tehnyt useita merkittäviä dokumentteja. 
Selvästi käsivaralla tehtyjä dokumentteja on usein kutsuttu nimellä "Pennebaker-documentit". Niissä vältetään jälkiäänitettyä kerrontaa ja haastatteluja, ja sen sijaan ne kuvaavat yksinkertaisesti tapahtumia, mikä on tyypillistä cinéma vérité -tyylille, jota Pennebaker on ollut tekemässä Yhdysvalloissa suosituksi. Pennebaker kertoi tästä lähestymistavasta haastattelija G. Roy Levinille 1971: "Voi mennä tilanteeseen ja kuvata sitä mitä siinä näkee, mitä tapahtuu, mitä on tekeillä ja antaa sitten katsojien päättää, kertooko se siitä mitään. Mutta sitä ei tarvitse nimetä, ei tarvitse kerrontaa opastamaan katsojaan, jotta voisit olla varma ja ymmärtää, että siinä on opittavaa." Samassa haastattelussa Levinin kanssa Pennebaker jopa väittää, että "Älä katso taaksesi", joka on hänen maineikas dokumenttinsa Bob Dylan Englannin-kiertueesta vuonna 1965, "ei minun kriteerieni mukaan ole lainkaan dokumentti." Sen sijaan hän yhä uudestaan sanoo, että hän ei tee dokumentteja vaan "kirjaa hetkiä", "sellaisia puolittaisia saippuaoopperoita" "musikaalimaista todellisuutta"
Pennebakerin dokumentti "Kings of Pastry" (2009) on esitetty useilla elokuvajuhlilla, kuten IDFAssa, Sheffield Doc/Festssa, DOX BOXissa, Berliinin elokuvajuhlilla ja Hot Docsissa.
Josh Wicks

Joshua Myiah Wicks (s. 1. marraskuuta 1983 Landstuhl, Rheinland-Pfalz, Saksa) on yhdysvaltalainen jalkapallomaalivahti. Hän on edustanut Veikkausliigassa pelaavaa IFK Mariehamnissa. Kaudeksi 2014 hän siirtyi ruotsalaiseen AFC Unitediin, jotka nousivat Allsvenskaniin kaudeksi 2017.
Yhdysvaltain armeijan sotilastukikohdassa Saksassa syntynyt mutta Kaliforniassa kasvanut Wicks pelasi juniorina vuosina 2001–2004 Bakersfield Roadrunnersissa. Tämän jälkeen hän siirtyi Des Moines Menaceen. Ensimmäisenä vuotenaan ammattilaisena 2005 Wicks pelasi kanadalaisessa Vancouver Whitecapsissa. Toisena kautenaan 2006 hän auttoi joukkueen USL First Divisionin mestaruuteen. Maaliskuussa 2007 Wicks siirtyi Portland Timbersiin, missä hän oli sarjan parhaimpia maalivahteja.
Wicks oli näytillä MLS-liigan Los Angeles Galaxyssä, minne hän sai sopimuksen maaliskuussa 2008. Hän debytoi pääsarjassa elokuussa 2008. Hän pelasi seurassa kuusi ottelua, kunnes hänet myytiin toiseen pääsarjaseuraan D.C. Unitediin. Hän debytoi seurassa heti kauden 2009 avauspelissä vanhaa seuraansa vastaan. Huhtikuussa 2010 United purki Wicksin sopimuksen.
Marraskuussa 2010 Wicks siirtyi kauden 2011 kattavalla sopimuksella Veikkausliigassa pelaavaan IFK Mariehamniin.
Josh Wicks saavutti kaudella 2011 Veikkaaja-lehden antamien ottelukohtaisten arvosanojen parhaan keskiarvon 7,40 Veikkausliigassa.
Saavutukset.
Vancouver Whitecaps
Henkilökohtaiset
K.V.N &amp; Lobo

K.V.N &amp; Lobo on helsinkiläinen hip hop-tuottajakaksikko, jonka muodostavat veljekset Mio Mäkinen (K.V.N) ja Visa Mäkinen (Lobo, aikaisemmin Lobotomia). Molemmilla heistä on yli vuosikymmenen kokemus hiphop-biittien teosta. Ensimmäisen yhteislevynsä "The Dead End Kidz" he julkaisivat vuonna 2008 Fjuu Recordsin kautta. Debyyttialbumia seurasi vuonna 2009 julkaistu "Welcome to the Dead End". Molempien instrumentaalilevyjensä aiheet ovat peräisin vanhoista amerikkalaisista gangsterielokuvista. 
Vuonna 2012 kaksikko julkaisi tuottajakasetin "Sutenööriskeidaa", jolla vierailee suomiräpin konkareita kuten Jodarok (Kemmuru), Notkea Rotta ja SMC Lähiörotat. Heti perään he julkaisivat uuden instrumentaalilevyn "Mac Shit", joka sisältää mm. instrumentaaleja tuottajakasetin kappaleista.
K.V.N &amp; Lobo tunnetaan myös rap-yhtye SMC Lähiörottien tuottajina. He vastaavat yhtyeen koko debyyttialbumin "Raffii Suomi-flättii" tuotannosta yhtä kappaletta lukuun ottamatta. Kaksikko on tehnyt tiivistä yhteistyötä myös rap-yhtye Gasellien kanssa. K.V.N &amp; Lobo sekä rap-artisti Jodarok muodostavat Aivovuoto -nimisen rap-yhtyeen. Yhtyeen ensimmäinen kokopitkäalbumi "Aivovuoto" julkaistiin Monsp Recordsin kautta 26. huhtikuuta 2013, ja sen kappaleesta "Raaka keikka kolme" on julkaistu musiikkivideo.
Veljekset ovat saaneet inspiraatiota musiikkiinsa 1990-luvun itärannikon hiphopista yhdistäen samalla soundiinsa uudempia tuotantotyylejä.
Cronhjelm af Hakunge

Cronhielm on ruotsalainen kreivillinen aatelissuku, jonka yksi sukuhaara, Cronhjelm af Hakunge, on introdusoitu Suomen Ritarihuoneeseen kreivillisenä sukuna 2. Suku elää Ruotsissa, mutta suomalainen sukuhaara on sammunut vuonna 1993.
Suku on lähtöisin Saksasta ja sen edustaja Polycarpus Crumbygel aateloitiin Ruotsissa 8. syyskuuta 1675, mutta suvun edustajaa ei esitelty kuninkaalle. Suku korotettiin vapaaherralliseksi 16. marraskuuta 1691 ja se esiteltiin 1693 ritarihuoneella numerolla 94 Cronhjelm Flostan ja Hakungen vapaaherra sekä Seklorabergin, Hyltenäsin ja Hvilstadin isäntä.
Cronhjelm af Hakunge oli Creutzin ohella toinen Suomen aatelin kahdesta kreivillisestä suvusta, jotka saivat kreivin arvon jo Ruotsin vallan aikana. Suvun suomalainen haara polveutuu vuonna 1799 kuolleesta kapteeni Polycarpus Cronhjelmista, jonka perhe oli 1800-luvun alkuun mennessä vajonnut varsin vaatimattomaan asemaan. Hänen pojanpoikansa saivat kasvatuksensa Pietarissa, minkä seurauksena suku osin venäläistyi 1800-luvun aikana.
Pihlajaveden vaakuna

Pihlajaveden vaakuna oli Pihlajaveden kunnan tunnus, jonka aihe juontuu kunnan nimestä. Vaakuna on osittain puhuva.
Vaakunan selitys on ”hopeakentässä vihreä pihlaja, marjat punaiset.” Vaakunan on suunnitellut Olof Eriksson, ja Pihlajaveden kunnanvaltuusto hyväksyi sen kokouksessaan 19. toukokuuta 1960. Sisäasiainministeriö vahvisti vaakunan käyttöön 10. lokakuuta samana vuonna.
Vaakuna jäi epäviralliseksi kotiseutuvaakunaksi 1969, kun Pihlajavesi liitettiin Keuruun kuntaan.
The Dead End Kidz

The Dead End Kidz on helsinkiläisen tuottajakaksikko K.V.N &amp; Lobo:n debyyttialbumi. Se julkaistiin FJUU Recordsin kautta 23. kesäkuuta 2008.
Jean-Henri Fabre

Jean-Henri Casimir Fabre (22. joulukuuta 1823 Saint-Léon, Aveyron – 11. lokakuuta 1915 Sérignan-du-Comtat, Vaucluse) oli ranskalainen hyönteistutkija ja kirjailija.
Fabre oli aikansa taitavimpia hyönteisten elintapojen ja vaistojen tuntijoita. Hän oli aluksi opettajana Ajacciossa ja Avignonissa mutta antautui !870-luvun alusta kokonaan hyönteisten tarkkailemiseen ja kuvailemiseen. Hänen pääteoksensa on "Souvenirs entomologiques" (1879-1903, 8 osaa, valikoima suom.), joka on
maineikas terävien havaintojen ja miellyttävän esitystavan vuoksi.
Fabre oli pitkälti itseoppinut, koska heidän perheensä oli köyhä.
Dinosaurus fabrosaurus on nimetty Fabren mukaan.
Carlisle United FC

Carlisle United FC on englantilainen jalkapalloseura Carlislen kaupungista Cumbrian kreivikunnassa. Carlisle United FC perustettiin 5. toukokuuta 1904 Shaddongate United Association Football Clubin tilalle. Seura pelaa National League (jalkapallo)ssa, mutta on pelannut myös Englannin 1. divisioonassa 1974–1975. Seura pelaa kotiottelunsa Brunton Parkilla.
Stadion.
Carlisle United pelaa kotiottelunsa Brunton Parkilla, jonka kapasiteetti on 16 981. Stadion on jaettu neljään katsomoon, joista joukkueen kannattajat ovat joko pohjois- tai itäkatsomossa. Osa katsomoista on katettu, eivätkä kaikki paikat ole istumapaikkoja. Stadionin katsojaennätys 27 500 on vuodelta 1957, kun Birmingham City pelasi FA Cupin kolmannella kierroksella Carlisle Unitedia vastaan. Ennätystä sivuttiin vuonna 1970 FA Cupin viidennellä kierroksella, kun Middlesbrough kohtasi Carlisle Unitedin.
Welcome to the Dead End

Welcome to the Dead End on helsinkiläisen tuottajakaksikko K.V.N &amp; Lobo:n toinen albumi. Se julkaistiin FJUU Recordsin kautta yhdessä Freaky Beats Productionsin kanssa 30. kesäkuuta 2009.
Fatima Meer

Fatima Meer (12. elokuuta 1928 — 12. maaliskuuta 2010) oli eteläafrikkalainen kirjailija, tutkija, käsikirjoittaja, ja merkittävä apartheidin vastainen poliittinen aktivisti.
Varhaiselämä.
Fatima Meer syntyi Durbanissa, nykyisen KwaZulu-Natalin suurimmassa kaupungissa yhdeksänhenkiseen perheeseen. Hänen isänsä, joka oli "Indian Viwes" -sanomalehden päätoimittaja, sai hänet tiedostamaan maassa vallinneen rotusyrjinnän. Meer kävi koulun Durban Indian Girls High Schoolissa, jonka jälkeen hän kävi yliopistoa Witwatersrandin yliopistossa jossa hän oli trotskilaisen ryhmän jäsen, sekä University of Natalissa, jossa hän valmistui sosiologian maisteriksi.
Poliittinen aktivismi.
Vuonna 1946 Meer liittyi monien muiden Etelä-Afrikan intialaisten tavoin apartheidin vastaiseen, passiiviseen liikkeeseen, ja hän perusti Student Passive Resistance Committeen ("Opiskelijoiden passiivisen vastarinnan komitea"). Hän oli myös mukana perustamassa Durban District Woman's Leagueta ("Durbanin alueen naisten liittouma"), organisaatio jonka tarkoituksena oli parantaa afrikkalaisten ja intialaisten suhteita ryhmien välisten vuoden 1949 rotumellakoiden jälkeen.
Kun Kansallispuolue pääsi valtaan kesäkuussa 1948, ja aloitti tiukan apartheid-politiikkansa ajamisen, Fatima Meerin aktivismi lisääntyi, ja hän oli yksi Etelä-Afrikan naisten liittouman (FSAW) perustajajäsenistä. Liittouma johti historiallista marssia hallintorakennuksille 9. elokuuta 1956. Aktivismin seurauksena Meerille annettiin ensimmäinen “pannamääräys” vuonna 1952 (“pannaus” oli osa vuonna 1950 voimaan tullutta kommunismin hävittämislakia. Pannamääräyksen saanut henkilö sai liikkua vain rajoitetusti, tavata rajoitetun määrän ihmisiä kerralla, ja esti tätä julkaisemasta mitään).
1960-luvulla Meer järjesti yömielenosoituksia anti-apartheidien joukkovangitsemisia vastaan ilman oikeudenkäyntiä. 1970-luvulla hän sai uuden pannamääräyksen, ja pian hänet vangittiin ilman oikeudenkäyntiä. Pidätyksen syynä oli Meerin pyrkimykset järjestää poliittinen kokous Musta tietoisuus -liikkeen johtohahmo Steve Bikon kanssa. Fatima Meer selvisi täpärästi häneen kohdistuneesta salamurhayrityksestä pian vapautumisensa jälkeen vuonna 1976, jolloin häntä ammuttiin hänen perheensä kodissa Durbanissa, mutta hän selviytyi vahingoitta. Hänen poikansa Rashid lähti maanpakoon samana vuonna. Meeriin kohdistui toinen hyökkäys, josta hän syytti Musta tietoisuus -liikettä.
Meer tuki vankasti Iranin vallankumousta ja boikotoi Salman Rushdien matkaa Etelä-Afrikkaan vuonna 1998 väittäen tätä jumalanpilkkaajaksi.
Tutkija ja kirjailija.
Meer oli University of Natalin työntekijä vuosina 1956–1988, minkä lisäksi hän oli vieraileva professori lukuisissa yliopistoissa Etelä-Afrikassa, Yhdysvalloissa, Intiassa, Mauritiuksella, Karibialla ja Britanniassa. Hän oli myös London School of Economicsin jäsen. Meer sai kaksi kunniatohtoruutta työstään naisten ja ihmisoikeuksien puolesta.
Kuolema.
Fatima Meer kuoli halvauskohtaukseen. 81-vuotiaana St. Augustine's Hospitalissa, Durbanissa, 12. maaliskuuta 2010.
Pulkkilan vaakuna

Pulkkilan vaakuna oli pohjoispohjanmaalaisen Pulkkilan kunnan tunnus. Vaakunan haaruristi symboloi tienristeystä, ja kuulat viittaavat risteyksen seutuvilla Suomen sodan aikana 2. toukokuuta 1808 käytyyn Pulkkilan taisteluun, joka päättyi Sandelsin johtamien joukkojen voittoon.
Vaakunan selitys on ”hopeakentässä kaateinen, punainen haaruristi, jonka saatteena kolme mustaa kuulaa asetettuina 2 + 1.” Vaakunan on suunnitellut Toivo Vuorela, ja Pulkkilan kunnanvaltuusto hyväksyi sen kokouksessaan 6. kesäkuuta 1964. Sisäasiainministeriö vahvisti vaakunan käyttöön 21. elokuuta samana vuonna.
Vaakuna jäi epäviralliseksi kotiseutuvaakunaksi vuonna 2009, kun Pulkkila muodosti yhdessä Kestilän, Piippolan ja Rantsilan kanssa Siikalatvan kunnan.
Pyhämaan vaakuna

Pyhämaan vaakuna oli Pyhämaan kunnan tunnus. Vaakunan aihe viittaa tänä päivänäkin erityisesti merenkulkijoiden parissa tunnettuun Pyhämaan uhrikirkkoon sekä seudun mansikkaviljelmiin.
Vaakunan selitys on ”punaisessa kentässä kultaristi, jossa sininen mansikanlehti.” Vaakunan on suunnitellut Gustaf von Numers, ja Pyhämaan kunnanvaltuusto hyväksyi sen kokouksessaan 22. lokakuuta 1968. Sisäasiainministeriö vahvisti vaakunan käyttöön 12. maaliskuuta 1969.
Vaakuna jäi epäviralliseksi kotiseutuvaakunaksi 1974, kun Pyhämaa liittyi Uuteenkaupunkiin.
Wahlberg

Wahlberg on seuraavien henkilöiden sukunimi:
Rantsilan vaakuna

Rantsilan vaakuna oli Rantsilan kunnan tunnus. Vaakunan ”toivon tähti” kuvaa tulevaisuuden uskoa, josta vaakunan aaltokoroisen vastapalkin symboloima peltomaan raivaaminen soisista erämaista on osoitus.
Vaakunan selitys on ”mustassa kentässä alainen aaltokoroinen hopeinen vastapalkki, saatteena vasemmassa yläkulmassa kuusisakarainen kultatähti.” Vaakunan on suunnitellut Olof Eriksson, ja Rantsilan kunnanvaltuusto hyväksyi sen kokouksessaan 16. maaliskuuta 1964. Sisäasiainministeriö vahvisti vaakunan käyttöön 21. elokuuta samana vuonna.
Vaakuna jäi epäviralliseksi kotiseutuvaakunaksi 2009, kun Rantsila muodosti yhdessä Kestilän, Piippolan ja Pulkkilan kanssa Siikalatvan kunnan.
Žygimantas Kestutis

Žygimantas Kestutis (noin 1365 – 20. maaliskuuta 1440) oli Liettuan suuriruhtinas 1432–1440. Žygimantas nojautui valtakaudellaan Puolaan, vaikkakin hänen onnistui lievittää tätä suhdetta valtakautensa lopulla. Žygimantasia seurasi vallassa Kasimir IV.
Elämäkerta.
Nuoruus.
Žygimantas Kestutis syntyi suurin piirtein vuonna 1365. Žygimantas oli Kęstutisin poika, ja Jogailan vangituttaessa hänet Žygimantaskin joutui vangiksi vuonna 1382. Hän oli vankeudessa vuoteen 1384 saakka, jolloin hän pakeni veljensä Vytautas Suuren luokse. Vuosina 1389–1398 hän oli perheineen Saksalaisen ritarikunnan panttivankina. Myöhemmin hän otti osaa muun muassa Vorsklajoen taisteluun veljensä alaisuudessa.
Valtaannousu.
Vytautasin kuoltua vuonna 1430 valtaan nousi aateliston tuella Švitrigaila. Švitrigaila liittoutui Saksalaisen ritarikunnan kanssa Puolaa vastaan, ja seurauksen oli Puolan hyökkäys maahan. Tällöin Žygimantas johti liettualaisten kapinaa Švitrigailaa vastaan, ja hän nousi valtaan vuonna 1432. Valtaan noustuaan hän järjesti puolalaisten kanssa Grodnossa kokouksen, jossa sovittiin Vilnan ja Radomin unionien päätösten voimaantulosta. Puolaan päin kallellaan olo herätti vastustusta, mikä taas sai Žygimantasin ryhtymään väkivaltaisiin vastatoimiin. Švitrigaila käytti hajaannusta hyväkseen ja jatkoi vastarintaa Rusin maissa nauttimansa arvostuksen ja ritarikunnan avun turvin. Vastavetona Žygimantas päätti vuonna 1434 peruskirjasta, joka antoi ortodoksisille aatelisille katolilaisten vastaavat oikeudet. Osapuolten välillä käytiin ratkaiseva taistelu Ugemergessä 1. syyskuuta 1435. Taistelussa Žygimantas voitti puolalaisten tukemana ritarikunnan ja Švitrigailan joukot. Žygimantasin onnistui myös vakauttaa suhteet Puolaan ja vaientaa puolalaisten vaatimukset Liettuan liittämisestä Puolaan. Ortodokseille annetuista oikeuksista syntyi kuitenkin sisäisiä ongelmia. Žygimantasin murhasi Švitrigailan kannattaja 20. maaliskuuta 1440.
Francisco Portillo

Francisco Portillo Soler (s. 13. kesäkuuta 1990 Málaga, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Espanjan Primera Divisiónissa pelaavaa Getafea ja on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Seurajoukkueura.
Portillo on Málagan junioriakatemian kasvatti. Hän nousi ensikertaa edustusjoukkueeseen kauden 2009–2010 harjoituskaudella ja pelasi ensimmäisen ottelunsa 25. heinäkuuta 2009 Peace Cupissa englantilaista Aston Villaa vastaan.
Ensimmäisen virallisen ottelunsa edustusjoukkueessa Portillo pelasi 24. tammikuuta 2010 Real Madridia vastaan. Hän pääsi vaihdosta kentälle ottelun 74. peliminuutilla korvaten loukkaantuneen Patrick Mtiligan. 10. elokuuta 2010 hän teki Málagan kanssa vuoteen 2013 asti kestävän jatkosopimuksen.
ICO Global Communications

ICO Global Communications (Holdings) Limited (NASDAQ: ICOG ) on mobiilin satelliittitietoliikenteen yhdysvaltalainen operaattori. Yhtiön pääkonttori on Restonissa, Virginiassa.
Velkaa, vakuutuksia ja oikeuden tuomioita.
Yhtiö perustettiin tammikuussa 1995 nimellä ICO Global Communications. Sen kaavailtiin rakentavan konstellaation mobiilin tietoliikenteen satelliitteja keskikorkeilla radoilla, mutta tämä toteutui yhden F2-satelliitin muodossa. Näitä satelliitteja tilattiin Hughesilta 12 kappaletta, joka tehdas sittemmin fuusioitiin Boeing Satellite Systems-yhtiöön. ICO meni velkasaneeraukseen elokuussa 1999.
Yhtiö aloitti uudestaan uusien sijoittajien panoksilla toukokuussa 200 "New ICO":na, jolloin tavoite oli geosynkrooniset satelliitit Pohjois-Amerikan päällä ja hybroditietoliikenne. FCC hyväksyi ICO G1-satelliitin ja matkapuhelinverkon yhteiskäytön tälle operaattorille.
Syyskuussa 2000 ICO tilasi Hughesilta 3 satelliittia ja aiemmin kaavaillun konstelaation suursarjan suunnitellusta tai keskeneräisistä 11 satelliiteista aiottiin tehdä GEO-radan satelliitteja. Hughes vaihtoi tässä vaiheessa omistajaa. 19.6.2001 Atlas II laukaisi yhden satelliitin. Kaksi satelliitti on sen jälkeen ollut valmiina toimitettavaksi, jahka ICO maksaa niistä Boeingille. Yhtiö kävivät oikeutta, joka määräsi Boeingin maksamaan ICOlle noin 600 miljoonaa dollaria korvauksia.
Yhdysvalloissa toimiva tytäryritys ICO North America sai uuden nimen DBSD North America toukokuussa 2009, kun ICO siirtyi velkasaneeraussuojauksen (Chapter 11) kautta suoritustilaan. Yhtiön omaisuus - G1-satelliitti - siirtyi uudelle yhtiölle, joka sai 750 miljoonaa dollaria rahoitusta. Toukokuussa 2009 yhtiö ilmoitti, ettei Pohjois-Amerikan toiminnot vielä tuota tulosta. Toukokuussa 2009 Euroopan komissio ei antanut ICOn EUssa toimivalle tytäryritykselle ICO Satellite toimilupaa S-kaistan tietoliikenteeseen. 
F2-satelliitti.
Yhtiön ensimmäinen satelliitti Hughes HS 601- tyyppinen ICO F-1 tuhoutui laukaisun epäonnistumisessa 13. maaliskuuta 2000. 19.6.2001 Atlas II laukaisi F2-satelliitin MEO-radalle.
G1-satelliitti.
2000-luvulla yhtiön on kaavaillut ns. hybridijärjestelmän rakentamista, joka käyttäisi matkapuhelinverkkoa ja satelliittietoliikennettä. Huhtikuussa 2008 ICOn omistama ICO G1-satelliitti laukaistiin geosynkrooniselle radalle. Satelliitin oli rakentanut Space Systems/Loral.
Lupa tappaa

Lupa tappaa () on vuonna 1990 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalais-kanadalainen toimintaelokuva, jonka on ohjannut Deran Sarafian ja käsikirjoittanut David S. Goyer. Pääosissa näyttelivät muun muassa Jean-Claude Van Damme, Robert Guillaume ja Cynthia Gibb.
Juoni.
Etsivä Burke saa kuvernööriltä tehtävän tutkia Harrisonin vankilassa tapahtuneita selittämättömiä murhia. Hän saa avukseen vastavalmistuneen asianajaja Amanda Beckettin, joka auttaa Burkea vankilan ulkopuolelta. Burke soluttautuu vankilaan rikolliseksi ja onnistuu ystävystymään Hawkins ja Priest -nimisten vankien kanssa. Burken sellitoverin päästyä liian lähelle totuutta hänet murhataan, ja DeGraff siirtää Burken eristysselliin. Myöhemmin Burkin ampuma Sandman tuodaan Harrisonin vankilaan. Tunnistettuaan Burken Sandman kertoo vangeille Burken olevan poliisi. Beckettin avustuksella Burke saa selville jonkun murhaavan vain tiettyjä ihmisiä. Pian Burke joutuu myös itse samalle listalle. Hän yrittää paeta vankilasta kahden kontaktinsa avustuksella, mutta joutuu kohtaamaan Sandmanin kaksintaistelussa.
Tuotto.
Elokuva tuotti Yhdysvalloissa hieman yli 16,8 miljoonaa dollaria. Se oli Yhdysvalloissa parhaimmillaan syyskuussa 14-16. päivinä viikonlopun kolmanneksi tuottoisin elokuva. Elokuva oli myös samaisella viikolla kolmanneksi tuottoisin elokuva teattereissa heti "Terveisiä unelmien reunalta" ja "Ghost – näkymätön rakkaus" jälkeen.
Italian ympäriajo 2011

Italian ympäriajo 2011 oli järjestyksessään 94. maantiepyöräilyn Italian ympäriajo. Kilpailu alkoi Italian yhdistymisen 150-vuotisjuhlan kunniaksi Torinosta 7. toukokuuta ja päättyi Milanoon 29. toukokuuta 2011. Kilpailun 21 etapin kokonaispituus oli 3 522,5 kilometriä.
Belgialainen Leopard-Trek-tallin ajaja Wouter Weylandt kuoli kilpailun kolmannella etapilla kaaduttuaan Passo del Boccon jälkeisessä alamäessä. Tämän johdosta kilpailun järjestäjät päättivät, että neljäs etappi ajetaan hänen muistokseen eikä sitä lasketa kokonaistilanteeseen mukaan. Neljännen etapin jälkeen Leopard-Trek-talli vetäytyi kilpailusta samoin teki Tyler Farrar, joka oli harjoitellut säännöllisesti Weylandtin kanssa. 
Alberto Contador voitti kilpailun alun perin 6 minuutin 10 sekunnin erolla Michele Scarponiin. Contador oli kuitenkin antanut edellisvuoden Ranskan ympäriajossa positiivisen dopingnäytteen, ja urheilun kansainvälinen vetoomustuomioistuin, CAS päätti helmikuussa 2012 hylätä kaikki hänen tuloksensa tuosta kilpailusta alkaen. Italian ympäriajon voittajaksi nousi näin ollen Scarponi, Vincenzo Nibali sijoittui toiseksi ja John Gadret kolmanneksi. Contador menetti myös pistekilpailun voiton Scarponille. Mäkikirikilpailun voitti Stefano Garzelli ja nuorten kilpailun Roman Kreuziger. Suomalaisista mukana ajoivat Jussi Veikkanen (sijoitus 119:s) ja Kjell Carlström (132:s).
Osallistuneet joukkueet.
Kilpailuun oli kutsuttu seuraavat 23 joukkuetta:
Lopputulokset.
Lähde: Cyclingnews
Viva Villa

Viva Villa ("Viva Villa!") on Jack Conwayn ohjaama yhdysvaltalainen elokuva vuodelta 1934. Elokuva kertoo meksikolaisen vallankumoustaistelijan Pancho Villan osin kuvitteellisen elämäkerran. 
Elokuvan tuotantovaiheessa ilmeni useita ongelmia. Meksikon hallitus vastusti Wallace Beeryn valintaa Villan esittäjäksi, koska Beery näytteli yleensä rikollishahmoja. Lisäksi Jonny Sykesin rooliin alun perin valittu Lee Tracy aiheutti diplomaattisen välikohtauksen, kun hän sotilasparaatia seuratessaan parvekkeelta virtsasi sotilaiden päälle. Tapauksen vuoksi Tracy erotettiin. Ongelmista huolimatta elokuva valmistui, ja se oli taloudellinen menestys, vaikkakin jotkut kriitikot moittivat sitä liiasta väkivaltaisuudesta. "Viva Villa" oli Oscar-ehdokkaana neljässä eri sarjassa. John Waters sai palkinnon parhaana apulaisohjaajana.
Roukon koulu

Roukon yhtenäiskoulu on yksi Valkeakosken peruskouluista. Se sijaitsee kaupungin pohjoispuolella, Tyryn koulun vieressä. Koulussa toimivat perusopetuksen vuosiluokat 1–9 ja esiopetus. Roukon yhtenäiskoulun rehtorina toimii Tiina Matela. Vuonna 2022 koulussa oli noin 920 oppilasta.
Roukon koulu rakennettiin vuosina 1957–1958 ja otettiin käyttöön vuoden 1958 alusta. Kouluun valmistui ruokala vasta vuonna 2002, mutta se siirrettiin uudelle puolelle sen valmistuttua.
Roukon koulun vanhempi puoli purettiin 2015 ja esiopetus palasi uudemmalle puolelle. Roukon koulu on kevätlukukauden 2016 tyhjänä ja oppilaat ovat evakossa muun muassa Tyryn koululla, lukiolla ja Tietolan koululla. Roukon koulun nimi vaihtui vuonna 2019 muotoon Roukon yhtenäiskoulu.
Leppälän koulu (Valkeakoski)

Leppälän koulu on yksi Valkeakosken kuudesta alakoulusta. Se sijaitsee kaupungin itäpuolella, Pälkäneelle vievän "Pälkäneentien" varressa. Lähes koulua vastapäätä sijaitsee Kennel-kerho. 
Leppälän koulu on vanha koulu, jonka vähäisen oppilasmäärän takia se on ollut lopetusuhan alla.
Suurkaupungin varjot (vuoden 1929 elokuva)

Suurkaupungin varjot () on Roland Westin ohjaama ja tuottama yhdysvaltalainen elokuva vuodelta 1929. Se pohjautuu John Wrayn, J. C. Nugentin ja Elaine Sternen kirjoittamaan näytelmään "Nightstick". Elokuva oli ohjaajansa ensimmäinen äänielokuva. "Suurkaupungin varjot" oli ehdolla parhaan elokuvan Oscar-palkinnon saajaksi. Lisäksi Chester Morris oli ehdolla parhaasta miespääosasta.
Chester Morris näyttelee Chuck Williamsia, joka tavaratalon ryöstettyään yrittää hankkia itselleen alibin tapahtuma-ajaksi.
Sorrilan koulu

Sorrilan koulu on yksi Valkeakosken alakouluista. Se sijaitsee Valkeakosken keskustassa 4. kaupunginosan alueella. Sorrilan koulussa on luokat 1–6, minkä lisäksi lähellä sitä sijaitsee "Sorrilan päiväkoti".
Sorrilan ja Sassin kouluilla on sama rehtori, Pasi Rangell. Järjestely on sen takia, että Sassin ja Sointulan kouluissa on vain kaksi ensimmäistä luokkaa, jonka jälkeen oppilaat siirtyvät opiskelemaan Sorrilan kouluun.
Sorrilan koulu on perustettu v. 1911 ja 12. marraskuuta 2011 vietettiin Sorrilan 100-vuotisjuhlaa.
Sorrilan koulun päärakennuksen purkaminen alkoi tammikuussa 2023 ja uusi päärakennus valmistuu vuonna 2025.
Sointulan koulu

Sointulan koulu on Valkeakosken Sointulassa sijaitseva alakoulu, joka sisältää esikoulun ja luokat 1–2. Käytyään kaksi ensimmäistä vuosiluokkaa Sointulan koulussa, oppilaat siirtyvät Sorrilan kouluun.
Sorrilassa sijaitsee myös Sorrilan päiväkoti.
Michael Imperioli

Michael Imperioli (s. 26. maaliskuuta 1966 Mount Vernon, New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä, käsikirjoittaja, ohjaaja ja muusikko. Hän on näytellyt muun muassa Christopher Moltisantin roolissa HBO:n rikosdraamasarjassa "Sopranos" (1999–2007), josta hänet palkittiin parhaan miessivuosan Primetime Emmy -palkinnolla vuonna 2004.
Imperioli sai tunnustusta uransa alkupuolella roolistaan Spiderina Martin Scorsesen elokuvassa "Mafiaveljet" (1990). Hänen muita televisioroolejaan ovat muun muassa Nick Falco draamasarjassa "Kova laki", Ray Carling "Life on Mars" -televisiosarjan yhdysvaltalaisessa versiossa ja Louis Fitch poliisisarjassa "Detroit 1-8-7". Hän on näytellyt myös elokuvissa: "Viidakkokuume" (1991), "Malcolm X" (1992), "Pahat pojat" (1995), "New Yorkin kadut" (1995), "Last Man Standing" (1996), "Hain tarina" (2004), "The Call" (2013), "Oldboy" (2013) ja "One Night in Miami" (2020).
Leo Hilokoski

Leo Hilokoski (s. 1941 Helsinki) on suomalainen keilaaja. Hilokoski on keilailun maailmanmestari joukkuekilpailussa 1975 ja Euroopan-mestari joukkuekilpailussa 1973. Lisäksi hän on saavuttanut henkilökohtaisen Suomen-mestaruuden 1978. Hilokosken toinen laji on golf, jossa hän on lyönyt kolmesti hole-in-onen.
Hilokoski on osallistunut Ballmaster-kilpailuun alusta lähtien eli vuodesta 1971, joskin muutama on jäänyt väliin. Hän on voittanut kilpailun 1977. Hän on tehnyt kolmesti keilailussa täydellisen sarjan, 300 pistettä.
Hilokoski on yrittäjä. Hän asuu talvet Malagalla, jonne hän järjestää golf-matkoja. Hänen sisarensa oli keilaaja Lea Hilokoski (k. 2007), joka oli naiskeilaajien huippunimiä.
Apianlahti

Apianlahti on lahti Mallasvedessä Valkeakoskella. Sen rannoilla sijaitsevat Apian leirintäalue, Apian uimaranta, seikkailupuisto sekä Valkeakosken kesäteatteri. Alueen ympärillä kiertää ns. "Riippusiltojen lenkki". Lerintäalueella on lomamökkejä ja lisäksi mahdollisuus majoittua teltassa. Alueella on grillikatos, rantasauna ja kesäisin auki oleva ravintola. Lahden rannassa on laituri ja tilaa veneille. Alueelta voi vuokrata veneitä, kajakkeja ja surffauslutoja. Myös polkupyöriä on mahdollisuus vuokrata. 
Apianlahti sijaitsee Apian alueella Valkeakosken 4. kaupunginosassa. Se rajoittavat idässä Sointula, pohjoisessa Apian kanava, lännessä Apianniemi ja etelässä Seututie 307:n rajaama Apian alue.
Historia.
Viimeistään 1600-luvulla Valkeakoski ja Apiankoski täyttyivät myllyistä, ja asutus alkoi levitä Valkeakosken alueelle. Apianlahti toimi reittinä ylävirran myllyiltä Myllysaareen. Myöhemmin, kun koskiin rakennettiin kanavat ja Valkeakoski alkoi teollistumaan, Apianlahden merkitys siirtyi virkistyskäyttöön. Nykyään Apian uimaranta on Valkeakosken uimarannoista käytetyin.
York (täsmennyssivu)

York ja Yorke viittavat muun muassa seuraaviin:
Henkilöitä.
Sukunimi.
York ja Yorke
All I See

”All I See” on pop- ja R&amp;B-kappale Kylie Minoguen albumilta "X". Se julkaistiin vuonna 2008, ja sen kirjoittivat Jonas Jeberg, Mich Hedin Hansen ja Edwin Serrano. Kappale julkaistiin digitaalisesti singlenä Pohjois-Amerikassa 11. maaliskuuta 2008.
Zealandia

Zealandia on matala, suurimmaksi osaksi merenalainen alue lounaisella Tyynellämerellä. Siitä merenpinnan yläpuolella ovat Uusi-Seelanti, Uusi-Kaledonia ja muutama Tyynenmeren pikkusaari. Alueen koko on noin viisi miljoonaa neliökilometriä.
Zealandia alkoi erota Gondwanan supermantereen laidasta noin 100 miljoonaa vuotta sitten. Ohuutensa vuoksi se jäi kuitenkin merenpinnan alle. Zealandian luoteispuoli on osa Australian laattaa ja kaakkoispuoli Tyynenmeren laattaa. Zealandia alkoi kohota 20 miljoonaa vuotta sitten näiden laattojen törmäilyn vuoksi, mikä synnytti Uuden-Seelannin Eteläiset Alpit. Australian mantereen ja Zealandian erottaa 25 kilometriä leveä ja 3,6 kilometriä syvä Catosalmi, jonka pohja on merenpohjan maankuorta.
Zealandiaa on ehdotettu uudeksi mantereeksi. Sen asema mantereena riippuu vain siitä, ryhdytäänkö sitä kutsumaan mantereeksi. Nimitysehdotusta on perusteltu sillä, että Zealandialla on joitain mantereille tyypillisiä ominaisuuksia. Merenpohja erottaa sen muista mantereista. Se kohoaa noin kolme kilometriä korkeammalle kuin syvänmeren alueet. Sen maankuori on paksuudeltaan 10–30 kilometriä, mikä on enemmän kuin merenpohjan seitsemän kilometriä, joskin vähemmän kuin nykyisten mannerten 30–50 kilometriä. Sen maankuori myös koostuu mantereille tyypillisistä kivilajeista, kuten graniitista, dioriitista, andesiitista ja liuskekivistä. Myös sen eliöstö on omaleimaista. 
Zealandian mahdollinen hyväksyminen mantereeksi tuskin vaikuttaisi alueen luonnonvarojen hallintaan.
Prayer in the Square

Prayer in the Square (suom. ”Rukoushetki aukiolla” tai ”Rukoilija aukiolla”) on kristillinen, kaikille avoin ja ilmainen rukoustapahtuma Times Square -alueella New Yorkissa, Yhdysvalloissa. Kadulla tapahtuvan julkisen rukouksen ja ylistyksen tarkoituksena on koota kristityt samaan tapahtumaan rukoilemaan tunnin ajaksi kaupungin ja kansan tulevaisuuden puolesta. Tapahtumaa näytetään myös suurelta "News Astrovision Screen" -ruudulta "One Times Square" -rakennuksesta tapahtumaan osallistuville. Useat radiokanavat lähettävät sen suorana sekä lisäksi internetin kautta. Tapahtuman alkuvuosina sen järjesti Times Square Church -seurakunta, mutta myöhemmin on pyritty vähentämään nimien ja seurakuntien mainostamista ja julkisuutta. Tapahtuma on levinnyt ainakin Belfastiin 26. syyskuuta 2010 pidetyssä tapahtumassa, joka oli nimetty "Prayer @ The Square 2010".
Tapahtumalle on valittu raamatunkohta: ”"...mutta minun kansani, joka on otettu minun nimiini, nöyrtyy, ja he rukoilevat ja etsivät minun kasvojani ja palajavat pahoilta teiltänsä, niin minä kuulen taivaasta ja annan anteeksi heidän syntinsä ja teen heidän maansa jälleen terveeksi."”
Seuraavat metrot kulkevat pysäkin "Times Square – 42nd Street" kohdalta: A, C, E, N, Q, R, W, S, 1, 2, 3 ja 7.
Vuosi 2007.
9. syyskuuta klo 13.30 alkanut tapahtuma kokosi arviolta 10 000 ihmistä rukoilemaan ja ylistämään yhdessä yli 100 seurakunnasta.
Rukoilijat:
Vuosi 2008.
Arviolta 15 000 ihmistä 200:sta eri seurakunnasta osallistui rukoustapahtumaan.
Rukoilijat:
Vuosi 2009.
20. syyskuuta Times Square Church odotti 15 000 ihmisen osallistuvan tapahtumaan edellisen vuoden tapaan, mutta todellisuudessa osallistujia arvioitiin olevan 60 000. Pastori Carter Conlonin mukaan tapahtumaan osallistui ihmisiä 237:stä eri seurakunnasta ja live-lähetyksien kautta 153 muuta seurakuntaa 29 eri maasta. Myös kaupungin kuvernööri Michael Bloomberg auttoi järjestäjiä ja osallistui myös itse rukoustapahtumaan sekä käytti puheenvuoron. Suuri, 180 laulajan kuoro ylisti tapahtuman aikana ja pastoreita eri seurakunnista tuli vuorollaan rukoilemaan kaupungin ja kansan puolesta anteeksiantoa Jumalalta.
Rukoilijat:
Ylistyskappaleet:
Vuosi 2010.
4. helmikuuta rukous oli suunnattu Haitin maanjäristyksen uhrien omaisille ja turmapaikalla oleville. Piispa Hezekia Walker tiesi, että kaikki halukkaat eivät pysty auttamaan taloudellisesti Haitin uhreja, niinpä hän tahtoi muistuttaa, että jokainen halukas pystyy rukoilemaan heidän puolesta ja haastoi TV:ssä kristittyjä rukoukseen.
Rukoilijat:
Ilderim (vene)

Ilderimin, 8mR-vene, rakennutti vuonna 1936 ruotsalainen pankkiiri ja teollisuusmies Marcus Wallenberg nuorempi, joka osallistui veneellä Berliinin Olympialaisiin vuonna 1936. Veneen suunnitteli Tore Holm ja se menestyi hienosti Kielissä purjehdituissa kisoissa. Poliittisesti värittyneen protestikäsittelyn seurauksena Ilderim kuitenkin diskattiin toiseksi viimeisestä lähdöstä. Vaikka Wallenberg ohjasi veneen voittoon myös viimeisessä lähdössä, jäi Ilderim neljännelle sijalle akselivaltio Italian viedessä voiton ja Germania III:sen vieden kolmannen sijan.
Olympialaisten jälkeen Ilderim osallistui moniin kansainvälisiin kisoihin menestyksekkäästi Sveitsissä, Ruotsissa, Välimerellä ja Britteinsaarilla.
Wallenberg nimesi kaikki purjeveneensä Ilderim nimisiksi ja edellytti myydessään että veneen nimi vaihdettaisiin. Ilderim vietti muutaman vuosikymmenen "Christina of Cascais" -nimisenä Skotlannissa, Irlannissa ja Britanniassa. Vuonna 1989 belgialainen Marc Busschots osti veneen ja nimesi sen taas Ilderimiksi.
Kesällä 2010 Pekka Raatikainen, Mikael Stelander ja Staffan Tallqvist ostivat veneen ja toivat sen Helsinkiin, samalla kasvattaen HSS:n kasilaivaston maailman suurimmaksi.
Perustiedot.
&lt;br&gt;
Thornin rauha (1411)

Thornin rauha oli 1. helmikuuta 1411 solmittu rauha Saksalaisen ritarikunnan ja Liettuan suuriruhtinaskunnan sekä Puolan välillä. Rauhan nimi tulee sopimuksen allekirjoituspaikan Toruńin saksankielisestä nimestä. Thornin rauha ei ratkaissut osapuolten kiistoja rajoista ja lopullisesti ne selvitettiin vasta Konstanzin kirkolliskokouksessa vuosina 1414–1418.
Tausta.
Liettuan, Puolan ja Saksalaisen ritarikunnan välinen sota alkoi ritarikunnalle kuuluneen Žemaitijan vuonna 1409 alkaneen kapinasta, jota Vytautasin johtama Liettua ja Jagellon johtama Puola alkoivat tukea. Puola ja Liettua etenivät ritarikunnan maille vuonna 1410. Saksalainen ritarikunta kärsi tappion Tannenbergin taistelussa menettäen muun muassa suurmestarinsa ja 200 ritaria. Puolalais-liettualaiset joukot eivät kuitenkaan onnistuneet ritarikunnan pääkaupunki Marienburgin piirityksessä ja joukot vetäytyivät.
Rauha.
Ritarikunta solmi rauhan Puolan ja Liettuan kanssa 1. helmikuuta 1411. Sopimuksella Liettua sai ritarikunnalta sen aiemmin menettämän Žemaitijan. Puola sai puolestaan Dobrzyńin alueen. Lisäksi ritarikunta maksoi Puolalle 100 000 Prahan groschenia. Rauha ei vastannut Liettuan ja Puolan sodassa saavuttaman voiton laajuutta, mikä johtui paljolti ritarikunnan vaikutusvaltaisista tukijoista, joihin lukeutui muun muassa Saksan keisari Sigismund Luxemburgilainen. Rauha oli kuitenkin ensimmäinen kerta, jolloin ritarikunta joutui luopumaan kiistellyistä alueista.
Gerard Callenburgh -luokka (hävittäjä)

Gerard Callenburgh -luokka oli Alankomaiden kuninkaallisen laivaston hävittäjäluokka, johon kuului suunnitelman mukaan neljä alusta. Alukset tilattiin 1938 ja ainoastaan kaksi aluksista valmistui toinen Britteinsaarilla ja toinen Saksassa.
Luokan alukset olivat hieman suurempia kuin edeltäneen luokan alukset. Jotta luokan alukset olisivat tehokkaampia kuin vastaavat Keisarillisen Japanin laivaston hävittäjät niiden aseitukseksi suunniteltiin viittä 120 millimetrin tykkiä kahteen kaksiputkiseen torniin (A ja Y) sekä yhteen yksiputkiseen X-torniin. Alusten torpedoputkien lukumäärä oli myös tuplattu.
Alukset.
Luokan aluksista ainoastaan kaksi valmistui. "Tjerk Hiddes" laskettiin vesille ennen miehitystä, mutta se upotettiin Rotterdamissa, ettei se joutuisi maan miehittäneiden saksalaisten käsiin. Saksalaiset nostivat aluksen, mutta korjauskelvottomana se romutettiin. "Philips van Almonde" räjäytettiin telakalla vesillelaskuyritysten epäonnistuttua. Saksalaiset romuttivat aluksen hylyn.
"Gerard Callenburgh" upotettiin , mutta saksalaiset nostivat aluksen. Alus saatettiin palveluskelpoiseksi Blohm &amp; Vossin telakalla, minkä jälkeen se liitettiin 11. lokakuuta 1942 Saksan laivastoon nimellä "ZH-1".
Ray Clemence

Raymond Neal ”Ray” Clemence, MBE (5. elokuuta 1948 Skegness, Englanti – 15. marraskuuta 2020) oli brittiläinen jalkapalloilija. Hän pelasi maalivahtina Liverpoolissa 1970-luvulla ja on yksi Euroopan kautta aikain menestyksekkäimmistä maalivahdeista. Hänen meriitteihinsä lukeutuu muun muassa Englannin liigan, FA Cupin, Euroopan cupin, UEFA Cupin, Liigacupin, Euroopan Super Cupin sekä Charity Shieldin mestaruuksia. Englannin maajoukkueessa hän pelasi 61 maaottelua vuosina 1972–1983.
Ura Liverpoolissa.
Clemence siirtyi Scunthorpe Unitedista Bill Shanklyn manageroimaan Liverpooliin 18 000 punnan siirtosummalla vuonna 1967. Hän pelasi debyyttinsä Anfieldilla 25. syyskuuta 1968 Liigacupin kolmannen kierroksen ottelussa Swansea Cityä vastaan Liverpoolin voittaessa 2–0. Seuraavat kaksi kautta hän edusti enimmäkseen reservijoukkuetta kunnes nousi edustuksen ykkösmaalivahdiksi vuonna 1970.
Niilo Hyttinen

Niilo Hyttinen (3. helmikuuta 1940 Puolanka – 29. joulukuuta 2010 Oulu) oli suomalainen taidemaalari. 
Käytyään Suomen Taideakatemian koulun 1961–1965 Hyttinen debytoi Helsingissä 1967. Hänen näyttelyitään on ollut muun muassa Kajaanissa 1966–1990, Puolangalla 1967 ja 1973, Helsingissä 1968–2003, Oulussa 1969–2002, sekä Moskovassa 1983 ja Pariisissa 1998. Niilo Hyttinen toimi useissa luottamustoimissa 1960–1979, muun muassa Valtion kuvataidetoimikunnan jäsenenä 1974–1976.
Julkisia teoksia Hyttiseltä ovat muun muassa maalaukset "Timpurit" (1976), Pohjois-Pohjanmaan keskusammattikoulussa, Oulussa, "Pienviljelijän päiväkirjasta" (1979) Nivalan kunnantalossa, "Hevosmiehen puheet" (1981) Puolangan kunnanvirastossa, "Ruokalepo" (1982) Suomussalmen emäntäkoulussa, "Aikamatka" (1985) Oulun kaupungintalossa, sekä "Lentua – myyttinen tarina" (1988), Kuhmon kaupunginkirjastossa. 
Hyttinen tunnettiin myös erinomaisena muotokuvamaalarina. Häneltä tilattiin noin 50 muotokuvaa, joista 26 on julkisia. 
Niilo Hyttinen sai vaikutteita muun muassa pop-taiteesta, sosialistisesta realismista ja käsitetaiteesta. Hänen maalaustyylikseen vakiintui kuitenkin realistinen esittämistapa, jossa oli usein huumoria. Teosten aiheena ovat usein kehitysalueiden ihmiset ja ongelmat. Hän pohtii, kritisoi, satirisoi ja protestoi teoksissaan ihmisen asemaa alueellisuuden ja paikallisuuden, kapitalismin, markkinatalouden, byrokratian ja militarismin paineissa.
Hyttinen näytteli taiteilija Joel Strömiä Markku Lehmuskallion ohjaamassa elokuvassa "Sininen imettäjä" (1985).
Hugo Backmansson – taiteilija, upseeri ja seikkailija

Hugo Backmansson – taiteilija, upseeri ja seikkailija () on elämäkertateos suomalaisesta taidemaalarista Hugo Backmanssonista. Teoksen kirjoittajat ovat Backmanssonin pojanpoika Tom Backmansson sekä Marie-Sofie Lundström, Tutta Palin ja Marju Rönkkö. Teoksen julkaisi Svenska Litteratursällskapet i Finland ruotsiksi vuonna 2010. Suomennoksen julkaisi Otava samana vuonna. Teos liittyi Söderlångvikin kartanossa Kemiönsaarella ja Amos Andersonin taidemuseossa Helsingissä vuosina 2010–2011 pidettyyn Backmanssonin taiteen näyttelyyn ja se kuuluu Amos Andersonin taidemuseon julkaisusarjaan.
Teos sisältää kirjoittajilta artikkelita, joista ensimmäinen on Tom Backmanssonin laatima elämäkertakuvaus. Muut kolme käsittelevät Backmanssonia taiteilijana: taistelumaalarina, Pohjois-Afrikan kuvaajana ja muotokuvamaalarina.
Kreevinin murre

Kreevinin murre () oli Latviassa Bauskan ympäristössä asuneiden kreevinien kielimuoto, jota yleensä pidetään vatjan kielen murteena. Kieli sammui 1800-luvun puolessavälissä, ja siitä on vain niukasti dokumentaatiota.
Historia.
Kreevinien on arveltu tulleen Bauskan alueelle sotavankeina Vinke von Overbergin vuosina 1444–1447 Inkeriin tekemän sotaretken jälkeen. Vatjalaisia tuotiin tuolta retkeltä sotavankeina rakentamaan Bauskan linnaa. 
Kreevinit tulivat tieteelliseen tietoon varsin myöhään. Heidän kielestään on säilynyt vain muutamia 1700-luvun lopulla ja 1800-luvun alussa tehtyjä muistiinpanoja, sanaluetteloja ja tekstien käännöksiä, yhteensä satakunta lausetta. Niitä käännättivät ja merkitsivät muistiin lähes yksinomaan baltiansaksalaiset papit, jotka eivät itse osanneet mitään itämerensuomalaista kieltä eivätkä ymmärtäneet kuulemaansa, joten tekstien kirjoitusasun tulkintaa on usein pidetty kyseenalaisena. 1800-luvun alussa kreevinin kieli oli jo sammumassa, vuonna 1810 pappi Karl Lutzau arvioi alueella olevan vielä 12–15 kreevinin puhujaa. Viimeiset kenttätutkimukset teki suomalainen kielentutkija ja kansatieteilijä A. J. Sjögren 1846, ensimmäinen ja samalla viimeinen kreevinin kielen tallentaja, joka ymmärsi kieltä. Tuolloin kreevinin kieli oli jo käytännössä hävinnyt. Sjögrenin iäkäs kielenopas Mikkel Sausais valitteli, että ”kieli ei enää käänny” puhumaan kreeviniä, jota hän ei ollut enää pitkiin aikoihin käyttänyt.
Sjögrenin jälkeen hänen seuraajansa Pietarin tiedeakatemiassa, Ferdinand Johann Wiedemann, toimitti ja julkaisi kreevinin kielen aineistot ja ensimmäisenä (1871) tulkitsi kreevinin vatjan kielen murteeksi, vaikka siitä puuttuukin vatjan kielen silmäänpistävin ominaispiirre, "k:"n muuttuminen "tš":ksi etuvokaalien edellä. Vuonna 1997 saksalainen kielentutkija Eberhard Winkler julkaisi uuden, yksityiskohtaisen tutkimuksen kaikista säilyneistä kreevininkielisistä teksteistä. Hän suhtautuu kriittisemmin Sjögrenin muistiinpanoihin ja tulkitsee baltiansaksalaisten pappien itse asiassa osanneen merkitä Sjögreniltä huomaamatta jääneitä äännepiirteitä kuten katkointonaatiota "(stød)".
Kreevinin vaikutusta latvian paikalliseen murteeseen on tutkittu vähän, mutta muutamia kreevinistä lainattuja murresanoja tiedetään. Lembit Vaban mukaan tällaisia saattaisivat olla "kurika" ’nuija’, jota vastaa vatjan "kurikka," tai verbi "ṇirmināt", joka tarkoittaa siivottomasti tai rumasti syömistä ja voisi liittyä vatjan sanoihin "nirttši" tai "nirkko" ’nirso’. Sanojen kreeviniläisperäisyyden puolesta puhuu se, että ne tunnetaan latviassa vain Bauskan seudulla.
Kielinäyte.
”Isä meidän” -rukous kreevinin murteella:&lt;br&gt;
"Meģģi ise taiwâs!"&lt;br&gt;
"jadku elka śiwu śenna"&lt;br&gt;
"tulap meģģi tiwi śivu riikki!"&lt;br&gt;
"Śiwu meelle se iggau ka kui taiwâs ni kans ma bēli!"&lt;br&gt;
"Meģģi arma leipe anna meli tennawa."&lt;br&gt;
"Ġedde meggi padudd, kui me jattim umili nisi meli jad!"&lt;br&gt;
"Elas meite kurja sad."&lt;br&gt;
"Śewon wodse kurģe miusse erre"&lt;br&gt;
"Jo siula kalpap śiwu kikki śiwu appi un śiwu üwiwi śewonśe śewonśe."&lt;br&gt;
"Amen!"
Ruotsinpyhtään vaakuna

Ruotsinpyhtään vaakuna oli Ruotsinpyhtään kunnan tunnus. Vaakunan aiheena on Kymijoen rannalla toiminut Strömforsin rautaruukki. Vaakunan ruotsalaiset värit viittaavat kunnan nimeen.
Vaakunan selitys on ”sinisessä kentässä alainen aaltokoroinen hirsi, jonka yläpuolella vino vasararisti; molemmat kultaa.” Vaakunan on suunnitellut Ahti Hammar, ja Ruotsinpyhtään kunnanvaltuusto hyväksyi sen kokouksessaan 17. joulukuuta 1960. Sisäasiainministeriö vahvisti vaakunan käyttöön 21. huhtikuuta 1961.
Vaakuna jäi epäviralliseksi kotiseutuvaakunaksi 2010, kun Ruotsinpyhtää liittyi Pernajan ja Liljendalin kanssa osaksi Loviisan kaupunkia.