tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Akhat

Akhat ovat etninen ryhmä Burman, Kiinan, Thaimaan, Laosin ja Vietnamin alueilla. Heitä on yhteensä noin 430 000, joista 180 000 asuu Burmassa, 150 000 Kiinassa, 59 000 Laosissa, 34 000 Thaimaassa ja 10 000 Vietnamissa. Akhan kieli kuuluu lolo-burmalaisiin kieliin.
Historia.
Akhojen perimätietoon liittyy heidän muuttoaaltonsa useiden jokien yli. Tutkijat ovat yhtä mieltä siitä, että jonkinlainen muuttoliike tapahtui, mutta lähtöpaikka on epäselvä. Jotkut pitävät lähtöpaikkana Tiibetin rajaseutua ja toiset taas Yunnania, joka on nykyisin akhojen pohjoisinta asuinseutua. Osa tutkijoista pitää akhoja hanien alaryhmänä ja sellaiseksi heidät Kiinassa myös virallisesti lasketaan. Heidän tiedetään paikallisen kuninkaan akhojen kanssa solmiman sopimuksen perusteella saapuneen Burman puoliseen Shanin osavaltioon 1860-luvulla tai hieman aikaisemmin. Sieltä käsin heitä tuli myös Thaimaahan vielä saman vuosisadan aikana.
Kulttuuri.
Akhojen ruokavalion perustan muodostaa riisi, jota viljellään kaskiviljelyllä. Riisiä ei näin viljellä tunnetumpaan tapaan vesialtaissa, vaan riittävä kosteus saadaan yksinomaan sadevedestä. Vesialtaitakin on tosin rakennettu paikoille joilla vettä riittää. Metsästystä harjoittavat miehet, kun taas naiset valmistavat esimerkiksi vaatteet. Naiset valmistavat myös ruuaksi käytettävän riisin miesten valmistaessa metsästämänsä lihat.
Akhojen perinteinen usko eli "zah" on sekoitus animismia ja esi-isien palvontaa. Esi-isiltä pyydetään siunauksia, joilla voidaan vaikuttaa esimerkiksi hedelmällisyyteen sekä ihmisten, viljakasvien ja kotieläinten terveyteen. Uskontoon kuuluu myös jumaluus, joka loi taivaan ja maan, sekä säännöt joiden mukaan akhat elävät. Tähän jumaluuteen ei kuitenkaan pyritä saamaan samalla tapaa yhteyttä kuin esi-isiin. Lähetyssaarnaajien vaikutuksesta akhoja on myös kääntynyt protestanttisiksi ja katolilaisiksi kristityiksi, jotka asuvat usein erillään perinteistä uskoaan harjoittavista akhoista.
Keijukaktukset

Keijukaktukset ("Turbinicarpus") on kaktuskasvien heimoon kuuluva suku.
Tuntomerkit.
Kasvit ovat pienikokoisia, enimmäkseen pallomaisia, tavallisesti yksivartisia, toisinaan mätästäviä. Varsi on uurteeton tai uurteen reuna on jakautunut kyhmyiksi, jotka ovat enimmäkseen matalia, pyöreitä, eräissä tapauksissa keilamaisia. Areolit sijaitsevat kyhmyjen kärjissä ja ovat usein villakarvaisia ja valkoisia. Niissä on muutama tavallisesti taipuisa piikki, joka ei ole teräväkärkinen. Kukat kehittyvät varren kärkeen, ja kasvit kukkivat päiväaikaan. Kehälehdet ovat valkoisia, ruusun- tai magentanpunaisia. Kukkapohjus on kalju, tai sen yläosassa on muutama suomu. Hedelmä on marjamainen ja avautuva. Siementen pinta on kyhmyinen ja kannattimen kiinnityskohdan arpi (hilum) on kookas; siemenet ovat mustia.
Levinneisyys.
Suvun levinneisyysalue on Pohjois-Meksiko Coahuilasta etelään Guanajuatoon asti.
Elinympäristö.
Lajit kasvavat kalkkikivi- tai kipsikallioilla.
Lajit.
Suku käsittää 25 lajia, joista yksi on luonnosta tavattu risteymä.
Lähteet.
Anderson, E. F. 2001: The Cactus Family. - Timber Press. Portland, Oregon.
Metsäjärvi (Köyliö)

Metsäjärvi sijaitsee Säkylän Köyliössä Kankaanpään kylän itäpuolella Satakunnassa ja se kuuluu Eurajoen vesistöön. Metsälampi kuuluu Säkylänharjuun, jonka vuoksi se saattaa olla suppa.
Maantiede.
Metsäjärvi on 400 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Lähes soikion muotoisen järven pinta-ala on 6,2 hehtaaria. Järven rannat on ojitettu sekä ala- että ylärinteeseen. Alarinteen ojat on koottu suoalueen alareunassa poikittaisella ojalla, joka laskee yksittäistä ojaa myöten alemmaksi rinnettä ja joka päätyy lopulta pieneen lampeen. Tästä lammesta vesi ei jatka enää eteenpäin uomaa myöten, vaan se imeytyy hiekkaharjun maa-ainekseen. Järvellä on rantaviivaa kilometrin verran. Ranta päättyy suohon lukuun ottamatta koilliskulmaa, missä järveä reunustaa mäntyinen kangasmaasto. Tähän kohtaan on rakennettu laavu. Hieman kauempana on kaksi rakennusta lisää. Metsäjärvestä 100 metriä lounaaseen sijaitsee toinen kartassa nimetön lampi, jonka vedenpinta on 81,6 metriä merenpinnan yläpuolella.
Konstantin Aksakov

Konstantin Sergejevitš Aksakov (; 10. huhtikuuta 1817 Novo-Aksakovo, Orenburgin kuvernementti – 19. joulukuuta 1860 Zákynthos, Kreikka) oli varhaisiin slavofiileihin kuulunut venäläinen kirjailija.
Konstantin Aksakov kuului vanhaan venäläiseen Aksakovin sukuun. Hänen isänsä oli kirjailija Sergei Aksakov. Konstantin Aksakov opiskeli Moskovan yliopistossa ja kiinnostui nuorena G. W. F. Hegelin filosofiasta. Hän kehitteli 1830-luvun puolivälistä alkaen Aleksei Homjakovin ja Juri Samarinin rinnalla slavofiili-ideologiaa. Aksakov uskoi, että perinteisen hengellisyyden ja turmeltumattomien talonpoikaisten arvojen pitäisi johdattaa Venäjää, kun taas yläluokka oli Pietari Suuren reformien seurauksena vähitellen etääntynyt venäläisyydestä. 
Aksakovin mielestä "mir" oli osoitus sekä venäläisen kyläyhteisön keskinäisestä sovusta että egoismista ja yksilöllisyydestä luopumisesta yhteisen harmonian hyväksi. Hänen mukaansa oli olemassa ulkoinen ja sisäinen totuus, joista ulkoista edustivat valtio ja laki, sisäistä taas ihmisessä omantunnon ääni ja yhteiskunnassa uskonnon, perinteiden ja tottumusten summa. Ihminen oli vapaa, jos hänen ei tarvinnut osallistua valtion asioihin eikä siten olla yhteydessä ulkoiseen totuuteen. Aksakoville vapaus oli vapautta politiikasta ja poliittisesta vastuunotosta.
Aksakov valmistui vuonna 1841 maisteriksi ja hänet tultiin pian tuntemaan yhtenä slavofiilien piirin johtavista historioitsijoista, vaikka hänen kuvauksensa entisajan Venäjästä olivatkin romantisoituja ja mielikuvituksen värittämiä. Aksakov kirjoitteli säännöllisesti aikansa kirjallisuuslehtiin. Hän myös kirjoitti poliittisia huvinäytelmiä ja käänsi venäjäksi J. W. von Goethen ja Friedrich Schillerin tekstejä.
Lehtimies ja poliittinen vaikuttaja Ivan Aksakov oli Konstantin Aksakovin veli.
Ryan Reaves

Ryan Reaves (s. 20. tammikuuta 1987) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelaa NHL-seura San Jose Sharksissa.
Reavesin isä Willard Reaves on entinen NFL-pelaaja.
Ura.
Reaves varattiin St. Louis Bluesiin viidennellä kierroksella numerolla 156 . 10. lokakuuta 2010 hänet kutsuttiin St. Louisiin farmijoukkueesta Peoria Rivermenistä. Hän teki NHL-debyyttinsä 11. lokakuuta ja sai heti ensimmäisessä ottelussaan 15 rangaistusminuuttia. Blues voitti ottelussa Anaheim Ducksin 5–1. Reaves palasi Peoriaan kahden Blues -pelin jälkeen. Hän teki ensimmäisen NHL-maalinsa 12. tammikuuta 2011 Anaheim Ducksia vastaan.
Kaudeksi 2017–2018 Reaves siirtyi Pittsburgh Penguinsiin, josta siirtotakarajalla helmikuussa 2018 edelleen Vegas Golden Knightsiin. 
Kesäkuussa 2020 Reaves teki kaksivuotisen jatkosopimuksen Golden Knightsin kanssa.
Heinäkuussa 2021 Golden Knights kauppasi Reavesin New York Rangersiin vaihdossa kolmannen kierroksen varausvuoroon vuoden 2022 varaustilaisuudessa. Siirron jälkeen hän teki yksivuotisen jatkosopimuksen Rangersin kanssa.
Marraskuussa 2022 Rangers kauppasi Reavesin Minnesota Wildiin vaihdossa viidennen kierroksen varausvuoroon vuoden 2025 varaustilaisuudessa.
Heinäkuussa 2023 Reaves teki vapaana agenttina Toronto Maple Leafsin kanssa kolmevuotisen ja yhteensä 4,05 miljoonan dollarin arvoisen sopimuksen. 
Heinäkuussa 2025 Maple Leafs kauppasi Reavesin San Jose Sharksiin vaihdossa Henry Thruniin.
Julayi

Julayi on vuonna 2012 ilmestynyt, Trivikram Srinivasin ohjaama ja käsikirjoittama intialainen telugunkielinen elokuva, jossa esiintyvät Allu Arjun, Ileana D’Cruz, Rajendra Prasad ja Sonu Sood. Elokuvan on tuottanut S. Radha Krishna.
"Julayi" on dubattu malajalamiksi nimellä "Gajapokkiri" ja hindiksi nimellä "Dangerous Khiladi". Lisäksi elokuva uudelleenfilmatisoidaan tamiliksi nimellä "Saahasam".
Vastaanotto.
"Julayi" voitti kaksi Etelä-Intian kansainvälistä elokuvapalkintoa vuoden 2012 telugunkielisten elokuvien sarjassa: Rajendra Prasad sai parhaan sivuosan ja Sekhar parhaan tanssikoreografin palkinnon.
Ruotana

Ruotana on suojärvi, joka sijaitsee Ruotanansuolla Säkylän Köyliössä Satakunnassa ja kuuluu Eurajoen vesistön Köyliönjärven alueen Mustaojan valuma-alueeseen.
Maantiede.
Ruotana on pinta-alaltaan 9,4 hehtaarin suojärvi, jonka pituus on 650 metriä ja suurin leveys noin 200 metriä. Järven keksikohdassa on 50-metrinen kaventuma, joka jakaa järven kahdeksi pyöreäksi altaaksi. Järven rantaviivaa on 1,6 kilometriä, joka on kokonaan suota. Se sijaitsee suuren Ruotanansuon keskellä, joka on ojitettu melko tiheästi lukuun ottamatta järven lounaiskulmassa olevaa pienempaa Rookinsuon aluetta. Laskuojan Ruotananojan luusua sijaitsee järven lounaiskulmassa ja se kulkee kaivettuna ojana suon laitaan suorana. Koivumäen pellolla se yhtyy Mustaojaan, joka kulkee ensin luoteeseen ja sitten etelään 6,5 kilometriä. Se virtaa Köyliönjärveen sen pohjoispäässä Järvenpään kylässä.
Luonnonhistoriaa.
Järven allas muodosti joskus jääkauden jälkeen pienen lahden, jonka suu alkoi maankohoamisen vuoksi kuroutua umpeen litorinamerestä. Tämä aiheutti järven suolapitoisuuden alenemisen ja esimerkiksi levien lajisto vaihtui makeavetisille järville tyypilliseksi. Lajiston muuttumisen alkuhetki on ajoitettu pohjasedimenttien kairauksella noin 5620–5500 eaa. ja täysin makeavetiseksi järvi oli muuttunut kairauksien perusteella 5180–5040 eaa. Sitä välivaihetta, jolloin järvessä on laimeaa murtovettä, kutsutaan kluuvifladaksi. Järvialtaan laskukynnys, joka erotti lopulta järven merestä, sijaitsi 62,9 metriä nykyisen merenpinnan yläpuolella.
Laihianjärvi

Laihianjärvi on Eurajoen vesistöön kuuluva järvi Kiukaisten Laihian kylässä Eurassa Satakunnassa.
Maantiede.
Järvi sijaitsee keskellä lehtipuuvaltaista suota ja on halkaisijaltaan noin 200 metriä. Järven pinta-ala on 4,4 hehtaaria ja sen luusuana toimii lounaaseen laskeva kaksi kilometriä pitkä kaivettu "Järvioja". Se yhtyy Köyliönjokeen 1,7 kilometriä Eurajoen yhtymäkohdastaan. Järvioja alittaa kantatien 43.
Historia.
Laihanjärvi on aikaisemmin ollut suurempikin, mutta vedenpinnan laskun takia se on pienentynyt ja soistunut. Tämä on tapahtunut 1810-luvulla. Rusthollarit Isotalo ja Järvenpää Laihialta vaativat vuonna 1822, että Köylypolven talolliset Knuutila, Kuusiston, Kallin, Männistön ja Tuumin olisivat pidättäydyttävä heinäteosta Laihianjärven osaksi kuivatetuilla niityillä siihen asti, että järvi olisi kuivannut loppuun ja vesijättömaat jaettu.
George Barnes (elokuvaaja)

George Scott Barnes, A.S.C. (16. lokakuuta 1892 Pasadena, Kalifornia – 30. toukokuuta 1953 Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen kahdeksan kertaa Oscar-ehdokkaana ollut elokuvaaja. Hänen uransa elokuvaajana kesti 1910-luvun mykkäelokuvan aikakaudesta aina kuolemaansa 1953 asti.
Barnes aloitti Thomas H. Incen avustajana vuonna 1918, jolloin hän elokuvasi ensimmäisen elokuvansa. Uransa aikana Barnes elokuvasi melkein 150 elokuvaa ja hän voitti parhaan kuvauksen Oscar-palkinnon elokuvasta "Rebekka" vuonna 1941. Barnes työskenteli jokaiselle Hollywoodin suurelle elokuvayhtiölle, joita olivat Paramount Pictures, Metro-Goldwyn-Mayer, 20th Century Fox ja Warner Brothers.
Barnes oli elämänsä aikana seitsemän kertaa aviossa, ja hänellä oli neljä lasta. Barnes kuoli sydäninfarktiin, joka tuli komplikaationa vatsaleikkauksesta. Hänet haudattiin Hollywood Forever -hautausmaalle Los Angelesiin.
IPhone 6 Plus

iPhone 6 Plus on Applen syksyllä 2014 samaan aikaan iPhone 6:n kanssa julkaisema älypuhelin.
Tekniset tiedot.
iPhone 6 Plus -puhelimessa on 5,5 tuuman kapasitiivinen Retina HD -kosketusnäyttö, joka on Applen ensimmäinen Full HD -näyttö iPhone-malleissa. Näytössä on 401 pikseliä per tuuma. Koska puhelimessa on suurempi näyttö ja resoluutio kuin aikaisemmissa iPhoneissa on ollut, jotkin sovellukset saattoivat aluksi skaalautua virheellisesti ennen niiden päivittymistä. Puhelimessa on yksi gigatavu RAM-muistia, kolme vaihtoehtoa tallennustilaan (16, 64 ja 128 GB) sekä Applen 64-bittinen kaksiytiminen A8-prosessori, joka toimii 1,4 gigahertsin kellotaajuudella.
iPhone 6 Plussan kamera on muuten sama kuin iPhone 6:ssa, mutta se sisältää myös kuvainvakaimen. Kennon koko on kahdeksan megapikseliä ja se pystyy parhaimmillaan Full HD -kuvaukseen. Akun koko 2 915 milliampeerituntia, joka on noin puolet enemmän kuin iPhone 5s:ssä. iPhone 6 Plus sisältää NFC:n, mutta sen käyttö on rajattu ainoastaan Apple Payn käyttöön, joka ei ole ainakaan alkuvuonna 2015 käytössä Suomessa. Langatonta latausta puhelin ei tue. Puhelimessa on Touch ID -sormenjälkitunnistin, joka toimii pääsykoodin korvaajana. Laitteen alkuperäinen käyttöjärjestelmä oli iOS 8.0 ja huhtikuussa 2015 iOS 8.3. iPhone 6 Plus julkaistiin 19. syyskuuta 2014 kymmenessä maassa. Suomessa se julkaistiin viikkoa myöhemmin. Puhelimen kanssa markkinoitiin Apple Watch -rannekelloa, joka on yhteydessä puhelimeen.
iPhone 6 Plussan näyttö oli julkaisuaikana yksi suurimmista markkinoilla olevista puhelinten näytöistä. Puhelin on saatavilla harmaana, hopeana ja kultaisena. iPhone 6:n ja 6 Plussan yhteinen slogan on "Bigger than bigger" ().
Junckerin komissio

Junckerin komissio oli Jean-Claude Junckerin johtama Euroopan komissio, jonka toimikausi kesti 1. marraskuuta 2014 – 31. lokakuuta 2019. Se seurasi tehtävässä Barroson komissiota.
Euroopan parlamentti valitsi Junckerin Euroopan komission puheenjohtajaksi 15. heinäkuuta 2014. Hän esitteli uuden komission kokoonpanon ja komissaarien salkut 10. syyskuuta.
Kokoonpano.
Komission komissaarit ja heidän vastuualueensa.
De’angit

De’angit eli palaungit (; ) ovat etninen ryhmä pääasiassa Myanmarinn Shanin osavaltiossa ja Kiinan Yunnanissa. Heidän kokonaislukumäärästään ei ole hiljattaisia tietoja, mutta vuonna 1931 heitä oli Burmassa 130 000. Kiinassa heitä on arviolta 15 000. De’angin kieli kuuluu austroaasialaisiin kieliin.
Historia.
De’angit asuttivat alueitaan todennäköisesti jo ennen kuin alueelle saapuivat shanit ja kachinit. Burman kuningaskunnalla olki vain vähän todellista vaikutusvaltaa de’angien alueilla. Enemmän vaikutteita he saivatkin naapureiltaan shaneilta. De’angit käyttävätkin shania kirjoitettuna kielenään ja lingua francana paitsi muiden etnisten ryhmien, mutta myös eri de’angimurreryhmien välillä. Muutamat säilyneet de’angeja kronikoivat teokset on kirjoitettu shaniksi. Kiinalaiset tutkijat pitävät de’angeja pu-kansan jälkeläisinä, joista ensimmäiset maininnat ovat historiallisissa lähteissä jo kahden vuosituhannen takaa. Qing-dynastian aikana heistä käytettiin nimitystä "benlong".
Kulttuuri.
De’angit asuvat tiiviissä kylissä mäkien päällä tai niiden välissä. Kylien koko vaihtelee parista talosta viitiseenkymmeneen. Aikanaan kyliä ympäröivät suojamuurit, joiden portit ovat joissain kylissä pystyssä edelleen. De’angien pääelinkeino on maanviljelys ja metsästyksen tai keräilyn harjoittaminen on ollut vähäistä. Heidän ruokavalionsa koostuukin lähes yksinomaan kasvisravinnosta, joskin he harjoittavat myös pienimuotoista kalastusta. Kotieläimiä ei juurikaan ruuaksi kasvateta. Riisi on pääasiallinen viljelyskasvi ja sitä viljellään kaskien. Myös teetä kasvatetaan myyntiä varten.
De’angit harjoittavat buddhalaisuutta, jonka ohella uskotaan henkiuskontoa. Hengille tarjotuilla uhreilla muun muassa parannetaan sairauksia.
O-rengas

O-rengas tai o-rengastiiviste on mekaaninen tiiviste, joka on muodoltaan toruspinnan mukainen. Toisin sanoen se on pyöreä rengas ja renkaan poikkipinta on myös ympyrä. Valmistusmateriaali on elastomeeri, esimerkiksi luonnonkumi tai synteettinen kumi. Elastomeerimateriaaleissa on tarjolla hyvin laaja valikoima materiaaleja erilaisiin kemiallisen kestävyyden, lämmönkestävyyden tai muihin vaatimuksiin. O-rengasta käytetään yleensä kiinteänä, esimerkiksi putkien laippaliitoksissa, mutta sitä voidaan käyttää myös pyörivissä tai liukuvissa tiivistepinnoissa. O-rengas sijoitetaan mitoitukseltaan o-renkaan kokoa vastaavaan suunniteltuun o-rengasuraan, jossa siihen kohdistuu tiivistymisen kannalta oikea puristusvoima. Tyypillisenä koneenelimenä o-rengaskoot ovat standardisoitu ja näitä kokoja löytyy useilta valmistajilta.
Historia.
Ensimmäisenä o-renkaan patentoi vuonna 1896 J.O.Lundberg Ruotsissa. Yhdysvaltain patentti myönnettiin vuonna 1937 tanskalaissyntyiselle koneenrakentajalle Niels Christensenille. Christensen muutti Yhdysvaltoihin vuonna 1891. O-renkaan hän patentoi 72-vuotiaana. Hän ei pystynyt pitämään patenttioikeuksia itsellään, vaikka yritti sitä lakiteitse, vaan oikeudet siirtyivät yrityksiltä toisille ja päätyivät lopulta Westinghouselle. Toisen maailmansodan aikana Yhdysvaltain hallitus julisti o-renkaan sodankäynnin kannalta kriittiseksi koneenelimeksi ja antoi valmistusoikeuden useille yrityksille. Yhdysvaltain hallitus maksoi tästä vuonna 1971 100 000 dollarin korvauksen Christensenin perillisille.
Harkovan kansallinen lääketieteellinen yliopisto

Harkovan kansallinen lääketieteellinen yliopisto (, aiemmin Harkovan lääketieteellinen valtioninstituutti, ) on Ukrainan Harkovassa sijaitseva kansallinen, lääketieteeseen keskittynyt yliopisto. 
Harkovan lääketieteellinen yliopisto pohjautuu Harkovan yliopiston lääketieteelliseen tiedekuntaan ja lukee aloitusvuodekseen 1805, jolloin lääketieteellinen opetus alkoi Harkovan yliopistossa. Harkovan yliopiston lääketieteellinen tiedekunta rakensi vuonna 1887 opetustilat anatomialle ja 1896 seurasi neljä uutta yliopiston klinikkaa. Nämä rakennukset ovat nykyisin Harkovan kansallisen lääketieteellisen yliopiston käytössä. Vuonna 1910 perustettiin naisille ylempää opetusta antanut Naisten lääketieteellinen instutuutti. Tämä yhdistettiin vuonna 1920 lääketietellisen tiedekunnan kanssa Harkovan lääketieteelliseksi akatemiaksi, joka uudelleennimettiin 1921 Harkovan lääketieteelliseksi instituutiksi. Vuonna 1994 Ukrainan hallitus päätti perustaa Harkovan lääketieteellisen valtionyliopiston aiemman lääketieteellisen instituutin pohjalta. Vuonna 2007 tälle myönnettiin kansallisen yliopiston asema ja yliopisto sai nykynimensä.
Harkovan lääketieteellisessä yliopistossa opiskelee noin 7 000 perus- tai jatko-opiskelijaa. Näistä runsas 2 000 on ulkomaalaisia, kotoisin 70 eri maasta. Yliopistolla on 65 ainelaitosta. Näissä työskentelee noin 800 henkeä, joista 130 on professorin arvo. 
Vuonna 2013 suoritetussa ukrainalaisten yliopistojen vertailussa Harkovan kansallinen lääketieteellinen yliopisto pisteytettiin Ukrainan 46. parhaaksi yliopistoksi 200 arvioidun korkeakoulun joukosta. Lääketieteellisistä yliopistoista se sijoittui 6. sijalle maassaan.
Penny Arcade

Penny Arcade on Marie Baumerin kirjoittama yhdysvaltalainen näytelmä vuodelta 1930. "Penny Arcade" on kolminäytöksinen draama, joka sijoittuu New Yorkin lähellä olevaan huvipuistoon.
"Penny Arcade" sai ensi-iltansa New Yorkin Broadwayn Fulton-teatterissa 10. maaliskuuta vuonna 1930. Tällöin näytelmän ohjasi William Keighley, joka myös tuotti sen W. P. Tannerin kanssa. Näytelmää esitettiin vain kolme viikkoa 24:n esityksen ajan. Al Jolson osti näytelmän elokuvaoikeudet ja myi ne 20 000 dollarilla Warner Bros. -elokuvayhtiölle. Näytelmän elokuvaversio "Sinners’ Holiday" sai ensi-iltansa vuonna 1930.
Krim Belkacem

Krim Belkacem (tai Belkacem Krim, 14. syyskuuta 1922 Aït Yahia Moussa, Ranskan Algeria – 18. lokakuuta 1970) oli algerialainen sotilas ja poliitikko. Hän oli merkittävässä roolissa Algerian kansallisen vapautusrintaman valtuuskunnan johtajana Algerian itsenäistymisneuvotteluissa 1961.
Krim taisteli jo nuorena toisessa maailmansodassa tarkka-ampujana. Vuonna 1947 hän alkoi organisoida kapinaliikettä, josta sai useaan kertaan kuolemantuomion. Hän siirtyi Tunisiaan 1957 ja valittiin seuraavana vuonna väliaikaishallituksen varapääministeriksi ja 1960 ulkoasiainministeriksi asemapaikkanaan Kairo Egyptissä.
Krim oli ainoa "Club de neuf" -nimellä tunnetuista yhdeksästä Algerian kapinallisesta, jonka onnistui säilyttää vapautensa. Hän oli kansallisen vapautusrintaman (FNL) valtuuskunnan johtaja Evianin rauhanneuvotteluissa 1961, mutta ei menestynyt yhtä hyvin taistelussa sisäpoliittisesta vallasta Algerian itsenäistymisen jälkeen.
Kun Houari Boumédiènne kaappasi vallan 1965, Krimiä syytettiin häntä kohtaan tehdystä murhayrityksestä. Hänet tuomittiin poissaolevana kuolemaan ja löydettiin murhattuna 1970 hotellihuoneesta Saksan Frankfurtissa. 1980-luvulla hänen maineensa palautettiin hautaamalla hänet El Alian hautausmaan marttyyrien aukiolle. Yksi maan lentokentistä on nimetty hänen mukaansa.
Ōmura Masujirō

Ōmura Masujirō (1824 tai 1825 – 7. joulukuuta 1869 Osaka) oli japanilainen oppinut ja sotilas, joka tunnetaan ”Japanin modernin armeijan isänä”.
Ōmura oli Chōshū-klaaniin kuuluneen lääkärin poika Suōn provinssista. Hän opiskeli 19-vuotiaasta alkaen rangakua eli hollanniksi opetettua länsimaista tiedettä ja aloitti 23-vuotiaana lääketieteen opinnot Osakan Tekijukussa eli länsimaisessa oppilaitoksessa. Häntä opetti muun muassa Ogata Kōan. Ōmura palasi vuonna 1850 kotiseudulleen lääkäriksi, mutta ei menestynyt tässä ammatissa. Hän pääsi vuonna 1853 Iyon provinssin Uwajima-klaanin "rangakun" opettajaksi ja kiinnostui samalla sotilasasioista. Opiskeltuaan pari vuotta länsimaista merenkulkua Nagasakissa hän saapui vuonna 1856 Edoon (nyk. Tokio) ja sai pian työpaikan Bansho Shirabeshosta, valtion laitoksesta, jonka tehtävä oli tutkia länsimaista kirjallisuutta. Ōmura pääsi myös opettajaksi sotakoulu Kōbushoon. Hän opiskeli samaan aikaan englannin kieltä James Curtis Hepburnin johdolla ja perehtyi länsimaiseen sotilasstrategiaoppiin.
Vuonna 1860 Ōmurasta tuli Chōshū-klaanin samurai ja hän ryhtyi toimimaan klaanin sotilasneuvonantajana. Hän saavutti mainetta strategina vuosien 1864 ja 1865 ensimmäisen ja varsinkin toisen Chōshūn sotaretken aikana, jotka olivat taisteluita klaanin ja Japania hallinneen shōgunaatin välillä. Vuoden 1868 Meiji-restauraation jälkeen Ōmura siirtyi Japanin keisarillisen hallituksen palvelukseen. Hänet nimitettiin vuonna 1869 apulaissotaministeriksi, ja hän ryhtyi välittömästi toteuttamaan kauaskantoisia uudistuksia maan asevoimissa. Hänen suunnitelmaansa sisältyi muun muassa yleisen asevelvollisuuden käyttöönotto ja vanhan samurailuokan täydellinen lakkauttaminen. Kun Ōmura oli myöhemmin samana vuonna Kiotossa tarkistamassa tuleville sotakouluille suunniteltuja paikkoja, eräs katkera samurai hyökkäsi hänen kimppuunsa haavoittaen häntä kuolettavasti. Hän kuoli myöhemmin saamiinsa haavoihin.
Ōmuralle on pystytetty patsas Yasukuni-temppelin edustalle.
Tongué

Tongué on maalaiskunta ja sen keskuskylä Ségoun alueen Macinan piirissä Malissa. Se sijaitsee Nigerjoen ja Banin välisellä tasangolla 40 kilometriä Macinasta etelään. Kunnassa on 5 600 asukasta (vuonna 2009).
Tonguén kunta rajoittuu pohjoisessa Macinan piirin Saloban ja koillisessa Folomanan, kaakossa Sanin piirin Siadougoun sekä etelässä ja lännessä Ségoun piirin Fatinén kuntiin. Seutu kuuluu Sahelin vyöhykkeeseen.
Kuntaan kuuluu kymmenen kylää. Asukkaat ovat etupäässä bambaroita, markoja ja fulbeja.
Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi ja durra. Kotieläimiä ovat lampaat, vuohet ja naudat. Lisäksi harjoitetaan keräilyä, käsityöammatteja ja pienimuotoista kaupankäyntiä. Tonguéssa pidetään viikoittaiset markkinat.
Tonguésta on tieyhteydet lähikuntiin. Palveluihin kuuluvat kaksi alakoulua ja terveysasema.
Souleye

Souleye on maalaiskunta ja sen keskuskylä Ségoun alueen Macinan piirissä Malissa. Se sijaitsee Nigerjoen tulva-alueen reunalla 15 kilometriä Macinasta kaakkoon. Kunnassa on 9 900 asukasta (vuonna 2009).
Souleyen kunta rajoittuu idässä Macinan piirin Sanan, etelässä Saloban ja lännessä Macinan sekä pohjoisessa Moptin alueen Ténenkoun piirin Diafarabén kuntiin. Seutu kuuluu Sahelin vyöhykkeeseen.
Kuntaan kuuluu kymmenen kylää ja kaksitoista pikkukylää. Asukkaat ovat bambaroita, fulbeja, bozoja ja dogoneja.
Paikallisia elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito, kalastus, käsityöammatit ja pienimuotoinen kaupankäynti. Palveluihin kuuluvat kahdeksan alakoulua, yläkoulu, koulutus- ja kehittämiskeskus (CED) sekä terveysasema.
Timo Halonen

Timo Antero Halonen (s. 19. maaliskuuta 1960 Kemijärvi) on suomalainen virkamies, joka toimi Mikkelin kaupunginjohtajana 2015–2022. Aikaisemmin hän toimi Kiuruveden kaupunginjohtajana 1995–2003 ja Kuusamon kaupunginjohtajana 2003–2015.
Halonen erosi itse Mikkelin kaupunginjohtajan tehtävästä keväällä 2022. Eropuheessaan hän kritisoi kovin sanoin päätöksentekoa Mikkelissä. Kaupunginjohtajan tehtävän jälkeen hän aloitti toimialajohtajana Kainuun hyvinvointialueella.
Ura.
Halonen valmistui valtiotieteen kandidaatiksi Helsingin yliopistosta 1986. Työuransa hän aloitti Kalajoen viransijaisena kunnansihteerina 1985–1986, jatkoi Huittisten apulaiskaupunginsihteerinä 1986–1988 ja Kajaanin kaupungin kansliapäällikkönä 1988–1995, minkä jälkeen hän siirtyi Kiuruveden kaupunginjohtajaksi.
Kuusamon kaupunginvaltuuston valitessa kaupunginjohtajan kesäkuussa 2003 Halonen voitti istuvan kaupunginjohtajan Kyösti Tornbergin luvuin 18–24. Vuonna 2009 Halonen haki Kajaanin kaupunginjohtajaksi. Jari Tolonen voitti hänet äänin 28–23. Vuonna 2009 Halonen haki myös Kouvolan kaupunginjohtajaksi. Hän jatkoi Kuusamon kaupunginjohtajana vuoteen 2015.
Mikkelin kaupunginvaltuuston valitessa kaupunginjohtajan keväällä 2015 Halonen voitti Olli Naukkarisen äänin 33–26. Hän aloitti Mikkelin kaupunginjohtajana alkusyksyllä 2015. Vuonna 2016 hän väitteli tohtoriksi kaupunkiseutujen mainetyöstä. Halonen irtisanoutui Mikkelin kaupunginjohtajan tehtävästä huhtikuussa 2022, mutta hoiti tehtävää siihen asti, kunnes uusi kaupunginjohtaja löytyi, ja jatkoi vielä vuoden 2023 ajan erityistehtävissä.
Halonen oli Kuopion yliopiston neuvottelukunnan jäsen vuosina 1996–2003, Suomen Kuntaliiton valtuuston jäsen vuosina 1997–2001, Hiidenhirvi oy:n hallituksen puheenjohtaja vuosina 2001–2006, Iisalmen sahat oy:n hallituksen jäsen vuosina 2001–2003, Suomen kuntajohtajat ry:n hallituksen jäsen vuosina 2003–2004, Rukan kokouskeskuksen hallituksen jäsen vuosina 2004–2010, Koillis-Suomen kehittämisyhtiö Naturpoliksen hallituksen puheenjohtaja vuosina 2005–2013 ja 5-tie ry:n hallituksen jäsen vuosina 2006–2013.
Halonen on naimisissa, ja hänellä on neljä tytärtä, jotka ovat syntyneet vuosina 1998, 1999, 2001 ja 2003. Sotilasarvoltaan Halonen on majuri ja puoluetaustaltaan keskustalainen.
Urheilu-ura.
Halonen on myös aktiiviuransa päättänyt suomalainen estejuoksija. Hänen seuranaan oli koko hänen uransa ajan Nivalan Urheilijat ja hänen valmentajanaan toimi Kari Tenhunen. Kalevan kisoista Halonen saavutti pronssia 3 000 metrin estejuoksussa vuonna 1987. Virallisiin kilpailuihin hän ei ole osallistunut vuoden 1995 jälkeen.
Sana (Mali)

Sana on maalaiskunta Ségoun alueen Macinan piirissä Malissa. Sen keskuskylä Saye sijaitsee Nigerjoen tulva-alueen reunalla 45 kilometriä Macinasta kaakkoon. Kunnassa on 28 400 asukasta (vuonna 2009).
Sanan kunta rajoittuu lännessä Macinan piirin Folomanan, Saloban ja Souleyen ja koillisessa Matomon, etelässä Sanin piirin Syn, pohjoisessa Moptin alueen Ténenkoun piirin Diafarabén ja kaakossa Djennén piirin Néma-Badenyakafon kuntiin. Seutu kuuluu Sahelin vyöhykkeeseen. Pinnanmuodostukseltaan se on tasankoa.
Kuntaan kuuluu 27 kylää ja 49 pikkukylää. Asukkaat ovat etupäässä bambaroita, fulbeja, markoja, bozoja ja moseja.
Paikallisia elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito, keräily, käsityöammatit ja kaupankäynti. Tärkein viljelykasvi on hirssi. Lisäksi kasvatetaan durraa, riisiä ja papuja sekä myytäväksi maapähkinää ja sipulia. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, hevoset ja siipikarja. Kunnan ainoat markkinat pidetään Koèn kylässä.
Sayesta on tieyhteydet Saniin, Djennéen ja Ségou’un. Palveluihin kuuluvat 14 alakoulua, kaksi koulutus- ja kehittämiskeskusta (CED) sekä Sayen ja Koèn terveysasemat.
Keskuskylän nähtävyyksiä ovat kaunis moskeija, fetisistien talo ja entisen oikeustalon eteishalli.
Saloba

Saloba on maalaiskunta Ségoun alueen Macinan piirissä Malissa. Sen keskuskylä Sarro sijaitsee Nigerjoen ja Banin välisellä tasangolla 30 kilometriä Macinasta kaakkoon. Kunnassa on 35 300 asukasta (vuonna 2009).
Saloban kunta rajoittuu pohjoisessa Macinan ja Souleyen, idässä Sanan, etelässä Folomanan ja Tonguén sekä lännessä Ségoun piirin Kamiandougoun kuntiin. Seutu kuuluu Sahelin ja Sudanin siirtymävyöhykkeeseen.
Kuntaan kuuluu 45 kylää. Asukkaat ovat etupäässä bozoja, bambaroita, markoja ja fulbeja.
Paikallisia elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito, kalastus, käsityöammatit ja pienimuotoinen kaupankäynti. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, fonio, maapähkinä ja pavut.
Sarrosta on huonokuntoiset tieyhteydet Macinaan, Saniin ja Ségou’un. Palveluihin kuuluvat koulut sekä Sarron ja Golokounan kylien terveysasemat.
Monimpebougou

Monimpebougou on maalaiskunta ja sen keskuskylä Ségoun alueen Macinan piirissä Malissa. Se sijaitsee Nigerjoen länsipuolisella tasangolla 25 kilometriä Macinasta luoteeseen. Kunnassa on 32 900 asukasta (vuonna 2009).
Monimpebougoun kunnan pinta-ala on 2 600 neliökilometriä. Se rajoittuu etelässä Macinan, Kokry centren ja Bokyweren, lännessä Nionon piirin Pogon, Nionon, Yeredon Sanionan ja Toridaga-kon sekä pohjoisessa ja idässä Moptin alueen Ténenkoun piirin Karérin ja Diakan kuntiin. Seutu kuuluu Sahelin vyöhykkeeseen. Pinnanmuodostukseltaan se on tasankoa. Kunnan eteläosaan ulottuu Nigerin sivuhaara Bokywèrè.
Kuntaan kuuluu 33 kylää. Asukkaat ovat etupäässä bambaroja, markoja ja fulbeja. Vallitseva uskonto on islam.
Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkein viljelykasvi on riisi. Lisäksi harjoitetaan kalastusta, keräilyä, käsityöammatteja ja kaupankäyntiä. Monimpebougoussa ja Nonon kylässä pidetään viikoittaiset markkinat.
Monimpebougoun kautta kulkevat huonokuntoiset tiet Macinasta Nionoon sekä Bokyweresta Diouraan. Palveluihin kuuluvat 19 alakoulua, yläkoulu, koulutus- ja kehittämiskeskus (CED) sekä terveysasema.
Pyhän Marian kirkko (Hadlow)

Pyhän Marian kirkko () on Hadlowissa Englannissa sijaitseva kirkko, jonka English Heritage on luokitellut Grade II* -luokan rakennussuojelukohteeksi. Vanhimmat osat ovat 1100-luvun lopulta.
Kirkon pihalla on suojeltu muistomerkki 30 humalanpoimijalle, jotka hukkuivat 20. lokakuuta 1853 Hart Laken sillalla Medwayjoen tulvan aikana. English Heritage on listannut monumentin Grade II -luokan rakennussuojelukohteeksi
Mirja Kangasniemi

Mirja-Liisa Kangasniemi (ent. Järvenpää, s. 13. maaliskuuta 1962 Hämeenkyrö) on aktiiviuransa päättänyt suomalainen seitsenottelija. Hänen seuranaan oli vuoteen 1986 saakka Kyröskosken Ponsi, jonka jälkeen hän siirtyi urheilemaan Pori Track &amp; Fieldin riveihin. Hänen valmentajanaan toimi Petri Vilkko. Ulkoratojen SM-kilpailuista Kangasniemi saavutti seitsenottelusta kultaa vuonna 1984, kaksi hopeaa vuosina 1981 ja 1983 sekä pronssia vuonna 1987. Lisäksi hän voitti sisäratojen SM-kilpailuista viisiottelussa kaksi kultaa vuosina 1984 ja 1987 sekä pronssia vuonna 1980. Virallisissa kilpailuissa Kangasniemi ei ole esiintynyt vuoden 1994 jälkeen.
Matomo

Matomo on maalaiskunta Ségoun alueen Macinan piirissä Malissa. Sen keskuskylä Matomo Marka sijaitsee Nigerjoen ja Banin välisellä tasangolla 45 kilometriä Macinasta kaakkoon. Vuonna 2009 kunnassa oli 10 800 asukasta.
Matomon kunta rajoittuu etelässä ja lounaassa Macinan piirin Sanan, luoteessa Moptin alueen Ténenkoun piirin Diafarabén sekä idässä Djennén piirin Kéwan ja Néma-Badenyakafon kuntiin. Seutu kuuluu Sahelin vyöhykkeeseen.
Kuntaan kuuluu 14 kylää ja yksi pikkukylä. Asukkaat ovat etupäässä bambaroita, fulbeja, markoja, bozoja ja songhaita. Vallitseva uskonto on islam.
Paikallisia elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito, kalastus, käsityöammatit ja kaupankäynti. Tärkein viljelykasvi on riisi. Matomo Markassa pidetään viikoittaiset markkinat.
Matomosta on tieyhteydet Saniin, Macinaan, Diafarabéen ja Djennéen. Ainoastaan Sanin tie on liikennöintikelpoinen ympäri vuoden. Palveluihin kuuluvat viisi alakoulua ja terveysasema.
Richterin talo

Richterin talo oli Turussa sijainnut rakennus, jossa hallituskonselji eli Suomen senaatti piti ensimmäisen istuntonsa 2. lokakuuta 1809. Hallituskonselji piti istuntonsa talossa vuosina 1809–1819. Talo oli rakennettu 1700-luvulla. Talo oli kivirakenteinen, ja siinä oli kolme kerrosta.
Alueella työskenteli 1700-luvulla nahkureita, joista menestyneimpiä oli saksalaisperäinen Richterin suku. Turun rikkain porvari nahkurimestari Christoffer Richter omisti rakennuksen ja vuokrasi tilat hallituskonseljille vuonna 1809. Sittemmin senaatiksi muuttunut hallituskonselji siirtyi Helsinkiin vuonna 1819, jolloin Richter otti talon omaan käyttöönsä. Turun palossa vuonna 1827 rakennus vaurioitui pahasti, mutta se korjattiin ulkoasultaan entisen näköiseksi jo seuraavana vuonna. Richter asui talossa, mutta siihen oli sijoitettu myös viljamakasiini, koska palon jälkeen oli kaupungissa pula varastotiloista. Rakennukseen oli säilötty 17 000 tynnyriä viljoja, mikä oli liikaa talon perustuksille ja Aurajoen saviselle maalle. Talo vajosi maanvyöryssä Aurajokeen 10. toukokuuta 1830. Tapaturmassa menehtyi Richterin tyttärien kotiopettaja. Talon kohdalle ei rakennettu uusia rakennuksia, ja loput vanhat rakennukset tontilta purettiin vuonna 1960, kun paikalle rakennettiin neljä kerrostaloa.
Rakennus sijaitsi Turun tuomiokirkkoa vastapäätä nykyisen Multavierunkatu 1:n kohdalla Aurajoen rannalla. Rakennuksen rauniot ovat muodostaneet Aurajokeen matalikon, joka näkyy edelleen veden ollessa matalalla. Turun tuomiokirkon vastapäinen joenpenkka tunnetaankin nimellä "Multavieru", ja ainakin jo 1600-luvulta tunnetaan maanvyörymiä jokeen.
Muistomerkit.
Valtioneuvoston 175-vuotistilaisuudessa vuonna 1984 paljastettiin Richterin talon muistolaatta, joka on kiinnitetty talon seinään Yliopistonkatu 2:ssa. Laatta kuitenkin sijaitsee väärässä paikassa, 200 metriä oikeasta paikasta, ja siinä on myös kuvattuna väärä talo, Richterin talon vieressä sijainnut talo.
Richterin talon muistomerkki ja -laatat paljastettiin 2. lokakuuta 2009, jolloin tuli kuluneeksi 200 vuotta Suomen ensimmäisen hallituksen istunnosta. Muistomerkkiä olivat paljastamassa hallituskonseljista periytyvien instituutioiden edustajat: valtioneuvostosta pääministeri Matti Vanhanen, korkeimmasta hallinto-oikeudeudesta presidentti Pekka Hallberg ja korkeimmasta oikeudesta presidentti Pauliine Koskelo. Laattoja on kaksi, toinen suomeksi ja toinen ruotsiksi. Muistomerkki on Richterin talon kivijalkaa kuvaava kivirivi, jossa on myös muutama Aurajoesta nostettu rakennuksen alkuperäinen kivi. Laatat on kiinnitetty kiviin.
Kuvanveistäjä Toivo Jaatisen suunnittelemassa Valtioneuvosto 200 -juhlamitalissa on kuvattuna toisella puolella vuoden 1809 hallituskonselji aloittamassa ensimmäistä kokoustaan Richterin talossa.
Kolongo

Kolongo on maalaiskunta ja sen keskuskylä Ségoun alueen Macinan piirissä Malissa. Se sijaitsee Nigerjoen sivuhaaran varrella 35 kilometriä Macinasta länteen. Kunnassa on 37 600 asukasta (vuonna 2009).
Kolongon kunta rajoittuu pohjoisessa Macinan piirin Bokyweren ja Kokry centren, idässä Macinan, etelässä Ségoun piirin Dioron ja Sibilan sekä lännessä Nionon piirin Pogon kuntiin. Seutu kuuluu Sahelin vyöhykkeeseen. Pinnanmuodostukseltaan se on tasankoa. Kunnan läpi virtaa Office du Nigerin kastelukanava.
Paikkakunta on saanut alkunsa entisen bozokylän paikalle 1930-luvulla perustetusta Office du Nigerin työläisasutuksesta. Seudulle muutti paljon uusia asukkaita nykyisen Burkina Fason alueelta. Kuntaan kuuluu 37 kylää.
Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely, karjanhoito ja kalastus. Tärkeimmät viljelykasvit ovat riisi, hirssi, durra ja vihannekset. Bolibanan kylässä pidetään viikoittaiset markkinat.
Kunnan läpi kulkee Ségoun ja Macinan välinen maantie. Palveluihin kuuluvat koulut ja terveysasema.
Linja (mittayksikkö)

Linja (, pellavalanka, luotilanka, viiva) on vanha pituuden yksikkö, jonka suuruus vaihtelee 1/12 tuumasta 1/10 tuumaan. Yksikön nimiä eri kielissä ovat englanniksi "line", saksaksi "Linie", ranskaksi "ligne", venäjäksi "linija" ja portugaliksi "linha". 
Englannin "line" oli 1/12 tuumaa (vanha määrittely ennen vuotta 1824).
Ranskan "ligne" (ennen vuotta 1799) vastasi 1/12 "pouce"-yksiköstä. "Pouce" eli Ranskan tuuma on n. 1,06-kertainen Englannin tuumaan verrattuna.
Venäjän "linija" vastasi 1/10 tuumaa ("djuim", sama kuin Englannin tuuma) 1700-luvulta 1900-luvun alkuun.
Saksan "Linie" vastasi joko 1/12 tai 1/10 tuumaa. Portugalin "linha" määriteltiin 1400-luvulla 1/12-osaksi Portugalin polegada-tuumaa (27,5 mm).
Saksan ja Venäjän aseteollisuus käyttivät 1/10 tuuman linjaa, mihin perustuu Suomessakin käytetty kaliiperi 3 linjaa (7,62 mm) ja siihen liittyvät nimitykset kuten kolmen linjan kivääri.
Vanhana suomalaisena ja ruotsalaisena pituuden mittayksikkönä linja oli aiemmin 1/12 tuumaa eli 2,06 millimetriä ja myöhemmin 1/10 desimaalituumaa eli 2,97 millimetriä. Venäläinen linja oli 1/280 arsinaa eli 2,54 millimetriä. Englantilainen linja (tunnus ‴, kolminkertainen yläpuolinen indeksointipilkku) oli 1/10 tuumaa eli 2,54 millimetriä.
Kokry centre

Kokry centre on maalaiskunta ja sen keskuskylä Ségoun alueen Macinan piirissä Malissa. Se sijaitsee Nigerjoen varrella 15 kilometriä Macinasta länteen. Kunnassa on 13 400 asukasta (vuonna 2009).
Kokry centren kunnan pinta-ala on 80 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Macinan piirin Monimpebougoun, idässä ja kaakossa Macinan, lounaassa Kolongon ja lännessä Bokyweren kuntiin. Seutu kuuluu Sahelin vyöhykkeeseen. Pinnanmuodostukseltaan se on tasankoa. Kunnassa sijaitsee Office du Nigerin keinokastelualue.
Paikkakunta on saanut alkunsa 1930-luvulla perustetusta Office du Nigerin työläisasutuksesta. Kuntaan kuuluu 17 kylää. Asukkaat ovat bambaroita, bozoja, fulbeja, moseja, songhaita ja dogoneja.
Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely, karjanhoito ja kalastus. Tärkeimmät viljelykasvit ovat riisi, hirssi ja vihannekset. Kunnassa pidetään viikoittaiset markkinat.
Lähes kaikkia kyliä yhdistää paikallisteiden verkko. Nigerillä on jokiliikennettä. Palveluihin kuuluvat koulut ja terveysasema.
Maximos Fahmé

Joseph Maximos Fahmé (4. huhtikuuta 1924 Aleppo – 27. maaliskuuta 2025) oli syyrialais-ranskalainen kirkkomuusikko ja melkiittikatolinen pappi.
Elämä ja ura.
Fahmé syntyi Aleppossa 4. huhtikuuta 1924. Kun hän oli 12-vuotias, hänen perheensä lähetti hänet Jerusalemin opiskelemaan pappisseminaariin Pyhän Annan seminaarissa, jossa hän sai ensimmäisen koulutuksensa sekä uskonnollisessa että musiikillisessa mielessä jossa hän perehtyi bysanttilaiseen liturgiseen musiikkiin. Myöhemmin hän jatkoi opintojaan suuressa teologisessa seminaarissa ja lauloi säännöllisesti Jerusalemin Pyhän haudan kirkossa. Siellä häneen tekivät suuren vaikutuksen kaksi kuuluisaa kanttoria: Papadopoulos Istanbulista ja Evlavios Ateenasta, joiden tyyliä hän jäljitteli.
Vuonna 1949 Fahmé palasi Aleppoon ja vihittiin papiksi nimellä Maximos 29. kesäkuuta. Hän toimi sen jälkeen Pyhän Nikolauksen koulun johtajana. Vuonna 1955 hän siirtyi Pariisin opiskelemaan uskonnollista yhteiskuntatiedettä Ranskan katoliseen instituuttiin (Institut Catholique de Paris). Hän palasi Aleppoon vuonna 1958 ja johti siellä 50-henkistä bysanttilaista sekakuoroa vuoteen 1965 asti.
Vuonna 1965 Fahmé muutti uudelleen Pariisin viimeistelläkseen jatko-opintonsa. Tämän ohella hän alkoi johtaa Saint-Julien-le-Pauvre -kirkon kuoroa ja toimia sen kanttorina (πρωτοψάλτης). Kirkko on yksi Pariisin vanhimmista ja kauneimmista ja sijaitsee lähellä kuuluisaa Notre-Damen katedraalia.
Fahmé toimi myös lyhyen aikaa ranskankielisen Radio Monte Carlon juontajana nimellä "Nabil Youssef" ja asettui lopulta pysyvästi Pariisiin.
Maximos Fahmélle myönnettiin arkkimandriitan arvonimi.
Musiikkiura.
Joseph Maximos Fahmén äänitteet
Altaïr Ibn-La’Ahad

Altaïr Ibn-La’Ahad on kuvitteellinen hahmo "Assassin’s Creed" -pelisarjassa. Hän on esiintyy päähenkilönä "Assassin’s Creedissa", ' ja '. Altaïr esiintyy pelattavana hahmona "issa" sekä myös pienessä roolissa "Assassin’s Creed II":ssa.
Hahmo.
Altaïr syntyi Masyafissa vuonna 1165 Umar Ibn-La'Ahadin ja Maudin ainoaksi lapseksi. Altaïrin äiti kuoli synnytyksen jälkeisiin komplikaatioihin ja Salah ad Dinin joukot teloittivat isän petturuudesta hänen osallistuttuaan aatelismiehen murhayritykseen. Al Mualim adoptoi lähimmäisenä Altaïrin, ryhtyi kouluttamaan häntä salamurhaajaksi ja liitti tämän osaksi salamurhaajaveljeskuntaa. Altaïr saavutti suuren suosion Al Mualimin silmien alla noustuaan nuorimmaiseksi mestarisalamurhaajaksi.
Wat (kansa)

Wat ovat etninen ryhmä Burmassa, Kiinassa ja Thaimaassa. Asuinseutuaan he kutsuvat nimellä "A Wa Shan". Wan kieli kuuluu mon-khmer-kieliin. Waita asuu Burmassa noin 600 000 ja Kiinassa 350 000
Historia.
Waiden historiassa on yhtäläisyyksiä heidän naapuriensa de'angien ja bulangien kanssa. Kiinalaisten vaikutusvalta alkoi ulottua waiden maille jo kaksi tuhatta vuotta sitten. Erillinen etninen identiteetti heille alkoi muodostua Tang-dynastian aikana 600-luvulta 700-luvulle. Tang-dynastian aikana he kuuluivat ensin Nanzhaon kuningaskunnan ja sittemmin Song-dynastian aikana Dalin kuningaskunnan vaikutusvallan alaisuuteen. 1300-luvulta 1700-luvulle waiden elinkeino muuttui metsästys-keräilystä maanviljelykseen. Tähän vaikutti heidän alueilleen tulleet kiinalaiset ja thaikieliset kansat. Maanviljelyksen omaksuneet wat tulivat tunnetuiksi "kesyinä waina" ja metsästys-keräilyä jatkaneet "villeinä waina". 
1800-luvulla waiden vastarinta esti osaltaan Isoa-Britanniaa ulottamasta vaikutusvaltaansa Intiasta ja Burmasta syvemmälle Kiinaan. Vastarinta yhdensi waiden yhteiskuntarakennetta, joka oli pitkään koostunut yksittäisistä heimoista. Vielä tuolloin monet wat viljelivät oopiumia myyntiin. Tälle tuli loppu vasta Kiinan kommunistien voitettua Kiinan sisällissodan ja heidän kiellettyään oopiumin vuonna 1950. Sittemmin Kiinan puolelle perustettiin waiden autonomisia kuntia. Burman puolella wat aloittivat aseellisen kapinan hallintoa vastaan monien maan muiden vähemmistöjen tavoin. Waiden asejoukkoihin kuuluu noin 30 000 miestä ja he hallitsevat alueita Itä-Burmassa. Waiden ja Burman hallinnon välillä solmittiin aselepo vuonna 2013.
Kulttuuri.
Wat jakautuvat useisiin eri alaryhmiin, jotka puhuvat omia murteitaan. Jotkut kielitieteilijät pitävät näitä murteita pikemminkin omina kielinään. Kieli on läheistä sukua de'angille ja bulangille. Wat asuvat vuoristokylissä, joissa asuu sadasta neljäänsataan perhettä. Talot rakennetaan bambusta. Osa waista käyttää edelleen kaskiviljelyä kun taas osa on siirtynyt nykyaikaisempiin menetelmiin. Wat jakautuvat isälinjaisiin klaaneihin. Jokaisen pojan sukunimi muodostuu hänen annetusta nimestään ja hänen isänsä nimestä, joka puolestaan muodostuu samalla kaavalla. Klaanien jäsenet avioituvat miltei aina eksogamisesti. 
Wat harjoittavat edelleen perinteistä uskoaan. Heidän luomiskertomuksensa mukaan he ilmestyivät luolasta A Wan vuorelta ja heitä luolasta seurasivat muut kansat, kuten de'angit, han-kiinalaiset ja dait. Wat uskovat myös erilaisiin henkiin, jotka liittyvät asioihin kuten eläimiin, kasveihin, säähän tai maantieteellisiin paikkoihin. Näiden henkien uskotaan pystyvän vaikuttamaan ihmisten elämään. Kuolleiden esi-isien hengiltä voidaan pyytää erilaisia siunauksia. Kiinan kulttuurivallankumouksen aikana uskon eri ilmentymiä kiellettiin ja tätä kautta osa siihen liittyneistä tavoista hävisi.
V. K. Krishna Menon

Vengalil Krishnan Krishna Menon (; 3. toukokuuta 1897 Calicut – 6. lokakuuta 1974 New Delhi) oli intialainen lakimies, poliitikko ja diplomaatti. Hän oli 1950-luvulla uuden Intian valtion ulkopolitiikan tärkeä sanansaattaja ja pääministeri Jawaharlal Nehrun läheinen työtoveri. Hän toimi Intian suurkomissaarina (High Commissioner) Lontoossa 1947–1952, YK-lähettiläänä 1952–1962 ja puolustusministerinä 1957–1962. Hän oli myös pitkään Intian parlamentin alahuoneen Lok Sabhan jäsen 1950–1950-luvuilla.
V. K. Krishna Menon opiskeli lakia Madrasissa ja kiinnostui teosofiasta. Teosofisen liikkeen johtohahmoihin kuuluva Annie Besant auttoi häntä lähtemään opiskelemaan Eurooppaan. Menon opiskeli Lontoon University Collegessa ja London School of Economicsissa, jossa Harold Laskin kerrotaan pitäneen häntä parhaana opiskelijanaan.
Krishna Menon esiintyi myöntyvästi sekä Neuvostoliittoa että Kiinan kansantasavaltaa kohtaan ja oli mukana valmistelemassa Kiinan ja Intian välistä hyökkäämättömyyssopimusta 1954.
Menon tunnettiin temperamenttisena ja kiivaana ”epädiplomaattisena diplomaattina”, joka piti YK:n turvallisuusneuvostossa vuonna 1957 lähes kahdeksan tuntia kestäneen puheen Kashmirin konfliktista. Menonin kuoltua 1974 pääministeri Indira Gandhi totesi muistosanoissaan tulivuoren sammuneen.
The Long Dark

The Long Dark on Hinterland Studion kehittämä ja julkaisema selviytymispeli. Peli julkaistiin vuonna Linuxille, Mac OS X:lle, Microsoft Windowsille, PlayStation 4:lle ja Xbox Onelle. 
Pelin ennakkojulkaisuversio julkaistiin syyskuussa 2014.
Pelaaminen.
Peli on ensimmäisestä persoonasta kuvattu avoimen pelimaailman selviytymispeli, jossa ideana on selviytyä talvisessa erämaassa Kanadassa. Pelaajan tulee löytää itselleen ruokaa, lääkkeitä, vaatteita ja muita hyödyllisiä tarvikkeita. Pelaajan kohtaamia uhkia ovat muun muassa nälkään nääntyminen, paleltuminen ja villieläimet. Pelissä on yö-päivä-järjestelmä. Pelaaja saa valita päähenkilön sukupuolen ennen pelin aloittamista. Pelin taustatarinana toimii geomagneettinen myrsky, joka on tuhonnut kaiken modernin teknologian maapallolta, ja se myös aiheutti pelaajan lentokoneen putoamisen.
Pelin lopullisen versio julkaistiin 1. elokuuta 2017, jolloin peliin myös julkaistiin suuri päivitys nimeltä ”Wintermute”, joka lisäsi peliin tarinapelimuodon. Peliin sisältyy myös useita erilaisia yksinkertaisempia tavoitteellisia pelimuotoja (haasteita).
Virallisen julkaisun yhteydessä ilmoitettiin, että pelin pohjalta tehdään elokuva, jonka tuottajana toimii Jeremy Bolt.
Vastaanotto.
Peli on saanut GameSpotin arvostelussa arvosanaksi 6/10.
Peli on saanut PC Gamerin arvostelussa arvosanaksi 85%.
Steamissa pelin kokonaisarvio on erittäin myönteinen.
Pelit-lehden Niko Nirvi antoi pelin Windows-versiolle 82 pistettä sadasta.
Chris Porter

Chris Porter (s. 29. toukokuuta 1984) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka siirtyi kaudeksi 2016–2017 pelaamaan AHL-seura Providence Bruinsiin. Hän on pelannut aiemmin urallaan 234 NHL-ottelua. Hänet varattiin Chicago Blackhawksiin yhdeksännellä kierroksella 282. pelaajana .
Ura.
Ennen ammattilaisuransa alkua Porter pelasi Pohjois-Dakotan yliopistossa. Neljän vuoden yliopistouransa aikana hän pelasi 175 peliä. Hän teki NHL-debyyttinsä St. Louis Bluesissa kaudella 2008–2009. 18. lokakuuta 2008 hän teki ensimmäisen maalinsa Chicago Blackhawksia vastaan. 
16. heinäkuuta 2012 Porter teki Bluesin kanssa vuoden jatkosopimuksen. Uuden kaksivuotisen sopimuksen Porter teki Bluesin kanssa keväällä 2013. Porter edusti Bluesia kevääseen 2015 saakka. Hän pelasi kuuden kauden aikana 173 NHL-ottelua ja lisäksi seitsemällä kaudella 322 ottelua Bluesin farmijoukkueissa Peoria Rivermenissä (2007–2013) ja Chicago Wolvesissa (2013–2014).
Porter teki elokuussa 2015 vuoden sopimuksen Philadelphia Flyersin kanssa. Hän ei ehtinyt pelata otteluakaan Flyersissa, sillä Minnesota Wild otti hänet lokakuussa siirtolistalta. Wildissa Porter pelasi hyvän kauden puolustavassa roolissa ja teki 61 ottelussa 11 pistettä.
Porter palasi syksyllä 2016 St. Louis Bluesiin, kun hän liittyi koesopimuksella joukkueen harjoitusleirille. Hän ei kuitenkaan saanut sopimusta. Seuraavaksi Porter teki koesopimuksen AHL-joukkue Providence Bruinsin kanssa. Hän edustikin koko kauden Providencea.
Porter on hänen joukkuetoverinaan Pohjois-Dakotassa pelanneen ja nykyisen Minnesota Wild -tähden Zach Parisen läheinen ystävä. Parise oli hänen best maninsa hänen mennessään naimisiin.