tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Randstad Holding

Randstad Holding NV on alankomaalainen henkilöstöpalvelualan konserni, jolla on toimintaa 40 maassa. Randstad Holdingin perusti Frits Goldschmeding, joka on edelleen myös suurin yksittäinen osakkeenomistaja.
Randstad Holding perustettiin vuonna 1960 nimellä Uitzendbureau Amstelveen ja nykyisen nimensä se otti käyttöön vuonna 1964. Randstad listautui Amsterdamin pörssiin vuonna 1990. Yhtiön perustaja ja toimitusjohtaja Frits Goldschmeding jäi eläkkeelle vuonna 1998. Vuosituhannen vaihteeseen mennessä Randstad oli laajentunut maailmanlaajuisesti yritysostojen kautta ja vuonna 2007 sillä oli toimintaa 20 maassa.
Randstad osti vuonna 2016 yhdysvaltalaisen rekrytointipalvelu Monster Worldwiden 429 miljoonan dollarin kauppahinnalla.
Jukka Hautamäki

Jukka Hautamäki (s. 1971 Oulu) on suomalainen kuva- ja mediataiteilija. Hautamäki työskentelee Helsingissä. Hän käyttää työskentelyssään tekoälyä, elektroniikkaa, ääntä, valoa ja videota. Ääni ja kuva(llisuus) tukevat kokonaisuutta, joka on usein installaatiomainen.
Hautamäki valmistui medianomiksi Turun ammattikorkeakoulun taideakatemian Digital Arts -koulutusohjelmasta 2005, mitä ennen hän opiskeli myös taidekorkeakoulussa Saksan Bremenissä ja tietotekniikkaa Turun yliopistossa. Hän on valmistunut Kuvataiteen maisteriksi Taideyliopistosta 2014.
Hän debytoi kuvataiteilijana Nuoret 2003 -näyttelyssä Taidehallissa Helsingissä. Hautamäen teoksia on ollut esillä yksityis- ja ryhmänäyttelyissä Suomessa ja ulkomailla, mm. Forum Box, Galleria Sculptor, Galleria Huuto ja MUU Galleria, Skaftfellissä Islannissa, Baltic Biennaalissa Pietarissa ja Avatar Centerissä Quebecissa. Hautamäki on Kuvanveistäjäliiton ja MUU ry:n jäsen. 
Hän on työskennellyt suomalaisen taiteen tunnettavuuden edistämiseksi perustetun Suomen New Yorkin kulttuuri-instituutin residenssissä New Yorkissa. Hän oli mukana Suomen taiteilijaseuran Taiteilijat 2010 -näyttelyssä. Hautamäelle myönnettiin valtion kolmivuotinen taiteilija-apuraha 2021.
System of the Animal

System of the Animal on yhdysvaltalaisen death metal -yhtyeen Pyrexian toinen studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 1997 levymerkillä Serious Entertainment.
Pathologically Explicit Recordings julkaisi albumin uudelleen vinyylinä vuonna 2012 bonuskappaleella varustettuna.
Seth Meyers

Seth Adam Meyers (s. 28. joulukuuta 1973 Bedford, New Hampshire) on yhdysvaltalainen näyttelijä, koomikko, käsikirjoittaja ja tuottaja.
Meyers oli huippusuositun "Saturday Night Live" -viihdeohjelman vakionäyttelijöitä vuodesta 2001 vuoteen 2014, ja toimi myös sarjan käsikirjoittajana. Kahdeksan vuoden ajan hän oli ohjelman Weekend Update -osion uutisankkuri.
Meyers korvasi vuonna 2014 toisen SNL-veteraanin Jimmy Fallonin NBC-kanavan "Late Night" -talk show’n juontajana. Fallon siirtyi samalla kanavan sisällä Jay Lenon paikalle "The Tonight Show’n" juontajaksi. Meyersin isännöimän "Late Night with Seth Meyersin" ensimmäinen jakso esitettiin NBC-kanavalla 24. helmikuuta 2014.
Meyersillä on kuukausittainen stand up -esitys manhattanilaisessa teatterissa. Hänen esityksistään on tehty tallenteita kuten “Lobby Baby” (2019) ja “Dad Man Walking” (2024).
Yksityiselämä.
Meyers meni kihloihin pitkäaikaisen tyttöystävänsä, ihmisoikeusasianajaja Alexi Ashen kanssa heinäkuussa 2013. Pari meni naimisiin Martha’s Vineyardilla 1. syyskuuta 2013. Heillä on kolme lasta.
Roosa Lukkarinen

Roosa Karoliina Lukkarinen (s. 29. huhtikuuta 1992) on suomalainen koripalloilija. Takamiehenä pelaava Lukkarinen on Catz Lappeenrannan kasvatti. Hän on voittanut kaksi Suomen mestaruutta ja yhden Suomen cupin.
Elämä ja urheilu-ura.
Lukkarinen nousi Lappeenrannan Catzin edustusjoukkueeseen kaudella 2009–2010. Seuranneella kaudella hän ei pystynyt pelaamaan leikkaukseen johtaneen polvivamman ja siitä seuranneen yhdeksän kuukauden pelikiellon vuoksi. Lukkarinen voitti Catzissa Suomen mestaruuden kausilla 2009–2010 ja 2011–2012 sekä Suomen cupin vuonna 2012.
Kaudeksi 2012–2013 Lukkarinen muutti pääkaupunkiseudulle opintojen perässä ja edusti kauden verran Keravan Kori-80:aa. Hän kirjautti kauden aikana pääsarjauransa parhaat tilastolukemat, 8,9 pistettä ja 5,4 levypalloa ottelua kohden.
Syksyllä 2013 Lukkarinen siirtyi edustamaan I-divisioonassa pelannutta Tampereen Pyrintöä. Hän pelasi kauden 10,0 pisteen ja 6,6 levypallon keskiarvoilla. Seuraavaksi kaudeksi hän siirtyi I-divisioonajoukkue Joensuun Katajaan.
Lukkarinen lähti Katajasta kauden 2015–2016 jälkeen. Hän siirtyi kaudeksi 2016–2017 takaisin pääsarjatasolle, Espoo Basket Teamiin.
Lukkarinen on kärsinyt useista loukkaantumisista: polvivammansa lisäksi hänen kätensä on murtunut ja nilkoissa on ollut myös ongelmia. Hän on pelannut urallaan 23 A-nuorten maaottelua.
Yksityiselämä.
Lukkarisen perheeseen kuuluvat äiti, isä, isosisko ja pikkuveli. Hän pelasi aikaisemmin myös jalkapalloa mutta luopui lajista polvivamman jälkeen. Lukkarinen kävi Kimpisen lukion urheilupainotteista linjaa ja opiskeli myös Laurea-ammattikorkeakoulussa.
Michael Carter-Williams

Michael Carter-Williams (s. 10. lokakuuta 1991 Hamilton, Massachusetts) on yhdysvaltalainen koripalloilija, pelipaikaltaan pelintekijä.
Ennen ammattilaisuraansa Carter-Williams pelasi yliopistokoripalloa Syracusen yliopiston joukkueessa.
Yliopistoura.
Useat yliopistojoukkueet olivat Carter-Williamsin perässä tämän valmistuttua lukiosta, ja hänelle tarjottiin stipendiä yhteensä yhdeksästä yliopistosta, muun muassa Notre Damesta, Boston Collegesta ja Florida Statesta. Carter-Williams päätyi lopulta valitsemaan kuitenkin Syracusen yliopiston.
Ensimmäisellä yliopistokaudellaan Carter-Williamsilla oli suuria vaikeuksia mahtua pelaavaan kokoonpanoon, ja takamiehistä hänen edellään olivat Scoop Jardine, Brandon Triche ja Dion Waiters. Hän pelasi kauden aikana keskimäärin vain 10,3 minuuttia ottelua kohden. Carter-Williams harkitsi myös siirtymistä toiseen kouluun peliajan perässä, mutta päätti lopulta jäädä Jim Boeheimin valmentamaan joukkueeseen.
Carter-Williams panosti kauden jälkeen kesällä kovasti kesäharjoitteluun, joka tuotti tulosta kentällä hänen toisella kaudellaan. Carter-Williams pelasi keskimäärin 35,2 minuuttia ottelua kohden, ja nousi yhdeksi maan parhaimmista pelintekijöistä. Syracuse selvisi hänen johdollaan NCAA:n lopputurnauksen "Final Fouriin", jossa joukkue hävisi Michiganin yliopistolle.
Tappion jälkeen Carter-Williams ilmoitti jättävänsä väliin kaksi viimeistä yliopistokauttaan ja osallistuvansa kesän .
NBA-ura.
Philadelphia 76ers varasi Carter-Williamsin NBA:n vuoden ensimmäisellä kierroksella, tilaisuuden 11. pelaajana.
Carter-Williams nousi heti NBA-debyytissään otsikoihin, kun hän johdatti poikkeuksellisilla esityksillään 76ersin yllätysvoittoon kahden edelliskauden mestarista Miami Heatista. Carter-Williamsin tilastoiksi jäivät lopulta 22 pistettä, 12 syöttöä, seitsemän levypalloa ja yhdeksän pallonriistoa.
Joulukuun alussa ottelussa Orlando Magiciä vastaan Carter-Williams teki ammattilaisuransa ensimmäisen tripla-tuplan. Myös Magicin tulokas Victor Oladipo onnistui ottelussa tripla-tuplassa, ja kaksikko teki täten NBA-historiaa ensimmäisinä samassa ottelussa saavutukseen kyenneinä tulokkaina.
Carter-Williams valittiin tulokaskautensa jälkeen , vaikka 76ers voitti kauden aikana ainoastaan 19 ottelua; kolmanneksi vähiten seurahistoriassa.
Kauden jälkeen Carter-Williams meni olkapääleikkaukseen, jonka vuoksi hän joutui jättämään väliin toisen kautensa alun. Carter-Williams siirtyi 19. helmikuuta 2015, kauden 2014–2015 siirtotakarajapäivänä, Milwaukee Bucksiin osana kolmen seuran välistä pelaajakauppaa. Bucks sai kaupassa Carter-Williamsin lisäksi Tyler Ennisin ja Miles Plumleen Phoenix Sunsista, 76ers Sunsin Los Angeles Lakersiltä aiemmin saaman ensimmäisen kierroksen varausvuoron ja Suns Brandon Knightin Bucksista.
Kaudella 2016–2017 Carter-Williams edusti Chicago Bullsia, josta hän siirtyi kesällä 2017 Charlotte Hornetsiin. Kesällä 2018 hän siirtyi Houston Rocketsiin.
Tammikuun 2019 alussa Carter-Williams siirtyi pelaajakaupassa Chicago Bullsiin, joka luopui hänestä välittömästi. Maaliskuussa 2019 hän siirtyi Orlando Magiciin, jossa hän jatkaa myös kaudella 2019–2020.
Evan Turner

Evan Marcel Turner (s. 27. lokakuuta 1988 Chicago, Illinois) on yhdysvaltalainen koripalloilija, pelipaikaltaan heittävä takamies. Hän edustaa kaudella 2019–2020 NBA-liigassa pelaavaa Atlanta Hawksia.
Ennen ammattilaisuraansa Turner pelasi yliopistokoripalloa Ohion osavaltionyliopiston joukkueessa. Turner oli NBA:n vuoden toinen valinta, ja häntä ennen varattiin ainoastaan John Wall. Turner kaupattiin yhdessä Lavoy Allenin kanssa helmikuussa 2014 ensimmäisestä ammattilaisjoukkueestaan, Philadelphia 76ersista, Indiana Pacersiin. Tämän jälkeen hän on pelannut Boston Celticsissä ja vuosina 2016–2019 Portland Trail Blazersissa.
Turnerilla on sponsorisopimus kiinalaisen urheiluvälinevalmistajan Li Ningin kanssa.
Pohjoismainen matkakortti

Pohjoismainen matkakortti oli aiemmin Suomessa käytössä ollut asiakirja, jolla Suomen kansalainen pääsi matkustamaan Pohjoismaihin.
Säännökset matkakortista.
Pohjoismaisesta matkakortista säädettiin asetuksella vuonna 1930. Samana päivänä annettiin asetus myös Suomen–Viron matkakortista.
Suomen kansalainen oli oikeutettu matkustamaan 1930-luvulla Ruotsiin, Norjaan, Tanskaan ja Islantiin sekä ulkomaanpassilla että pohjoismaisella matkakortilla.
Matkakortin hakeminen ja saaminen.
Pohjoismaisen matkakortin antoi Suomen kansalaiselle sen paikkakunnan poliisiviranomainen, jossa asianomainen henkilö vakinaisesti asui. Matkakortti annettiin pyynnöstä vain henkilölle, joka oli tunnettu tai joka pystyi tyydyttävästi selvittämään henkilöllisyytensä. Matkakorttia oli henkilökohtaisesti pyydettävä. Matkakorttia ei annettu henkilölle, jolle vuoden 1927 passiasetuksen mukaan ei ollut lupa antaa esteettömyystodistusta ulkomaanpassin saamista varten.
Matkakortin voimassaolo.
Pohjoismainen matkakortti oli voimassa kuusi kuukautta kortin antamispäivästä lukien, eikä sen voimassaoloaikaa saanut pidentää. Jos pohjoismaisen matkakortin haltijan vaimo ja viittätoista vuotta nuoremmat lapset halusivat matkustaa matkakortin haltijan mukana, heidän nimensä oli merkittävä matkakorttiin.
Pohjoismaalaiset Suomessa.
Ruotsin, Norjan, Tanskan ja Islannin kansalaiset olivat oikeutettuja saapumaan Suomeen pohjoismaisella matkakortilla ulkomaanpassin lisäksi. Tällainen matkakortti oikeutti enintään kolmen kuukauden yhtämittaiseen oleskeluun Suomessa. Jos matkakortin haltija halusi oleskella maassa pidemmän ajan, hänen oli hankittava itselleen oleskelukirja.
Suomen–Viron matkakortti

Suomen–Viron matkakortti oli Suomessa 1929–1940 käytössä ollut asiakirja, jolla Suomen kansalainen pääsi matkustamaan Viroon.
Säännökset matkakortista.
Suomen–Viron matkakortista säädettiin asetuksella vuonna 1930. Samana päivänä annettiin asetus myös pohjoismaisesta matkakortista.
Suomen kansalainen oli oikeutettu matkustamaan 1930-luvulla Viroon sekä ulkomaanpassilla että Suomen–Viron matkakortilla.
Matkakortin hakeminen ja saaminen.
Matkakortin antoi Suomen kansalaiselle sen paikkakunnan poliisiviranomainen, jossa asianomainen henkilö vakinaisesti asui. Matkakortti annettiin pyynnöstä vain henkilölle, joka oli tunnettu tai joka pystyi tyydyttävästi selvittämään henkilöllisyytensä. Matkakorttia oli henkilökohtaisesti pyydettävä. Matkakorttia ei annettu henkilölle, jolle vuoden 1927 passiasetuksen mukaan ei ollut lupa antaa esteettömyystodistusta ulkomaanpassin saamista varten.
Matkakortin voimassaolo.
Suomen—Viron matkakortti oli voimassa kuusi kuukautta kortin antamispäivästä lukien, eikä sen voimassaoloaikaa saanut pidentää. Jos Suomen—Viron matkakortin haltijan vaimo ja viittätoista vuotta nuoremmat lapset halusivat matkustaa matkakortin haltijan mukana, heidän nimensä oli merkittävä matkakorttiin.
Viron kansalaiset Suomessa.
Viron kansalaiset olivat oikeutettuja saapumaan Suomeen Suomen—Viron matkakortilla ulkomaanpassin sijasta.
Meluaminen

Meluaminen oli aiemmin Suomessa vuoden 1889 rikoslain mukaan rikos.
Meluaminen kirkossa.
Vuoden 1889 rikoslaissa säädettiin, että jos joku meluamalla tahallansa häiritsee jonkin Suomessa tunnustetun, luvallisen tai suvaitun uskontokunnan jumalanpalvelusta, kirkollista toimitusta tahi uskonnonharjoitusta, on rangaistus vankeutta korkeintaan kuusi kuukautta tai sakkoa.
Meluaminen yleisellä paikalla.
Vuoden 1889 rikoslaissa säädettiin myös, että jos joku yleisellä tiellä, kadulla, kulkuväylällä tai muussa julkisessa paikassa, taikka julkisessa toimituksessa tahi yleisessä kokouksessa meluamalla tai kiroilemalla häiritsee rauhaa, häntä on rangaistava sakolla taikka vankeudella korkeintaan kolmeksi kuukaudeksi. Tämä pykälä kumottiin vuonna 1998.
Raittiuslautakunta

Raittiuslautakunta () on 1910-luvulta alkaen ollut Suomessa kunnallinen lautakunta, jonka tehtävänä on edistää raittiutta kunnassa. Lautakuntien perustaminen liittyi alun perin Suomen kieltolakiin.
Lautakunnan kokoonpano.
Vuonna 1919 säädettiin, että raittiuslautakunta muodostui kunnallisista raittiudenvalvojista silloin kun heitä oli asetettu kuntaan vähintään kolme. Kunnanvaltuusto määräsi heidän joukostaan puheenjohtajan.
Vuosien 1922, 1928 ja 1932 raittiusasetusten mukaisesti kuntaan voitiin asettaa raittiuslautakunta. Kunnanvaltuusto valitsi lautakuntaan kahdeksi vuodeksi kerrallaan vähintään kolme jäsentä ja tarpeellisen määrän varajäseniä. Jäsenistä puolet olivat velvollisia eroamaan vuosittain.
Raittiuslautakunnan jäsenten tuli olla hyvämaineisia, elämässään nuhteettomiksi ja raittiiksi tunnettuja henkilöitä sekä vaalikelpoisia kunnan jäseniä. Raittiuslautakunnan jäseneksi ei voitu valita ketään ilman hänen suostumustaan. Lautakunta valitsi keskuudestaan vuosittain puheenjohtajan ja varapuheenjohtajan. Puheenjohtajaksi valitun nimi, ammatti ja osoite oli viipymättä ilmoitettava sosiaaliministeriön raittiusosastolle ja paikkakunnan poliisiviranomaiselle.
Lautakunnan tehtävät kieltolain aikana.
Raittiuslautakunnan tehtävänä oli:
Raittiuslautakunnan jäsenillä oli valtuutenaan ote heidän valitsemisekseen tehdystä valtuuston päätöksestä, ja nämä valtuudet oli tarvittaessa esitettävä. Erityisestä virkamerkistä säädettiin erikseen.
Raittiuslautakunnan puheenjohtaja ja jäsenet saivat toimestaan palkkiota valtuuston päätöksen mukaan. Valtuustolla oli myös valta harkita, maksettiinko jäsenille korvauksia matkakustannuksta.
Valtuusto oli raittiuslautakuntaa kuultuaan oikeutettu kesken toimikautta erottamaan lautakunnan jäsenen, jos oli käynyt ilmi, että hän ei enää täyttänyt säädettyjä pätevyysehtoja tai jos hän muuten oli osoittautunut toimeen sopimattomaksi. Jos erotettu toimi raittiuspoliisina, päätöksestä oli viipymättä ilmoitettava maaherralle.
Tehtävät nykyään.
Raittiustyöasetuksen mukaan raittiuslautakunnan tehtävät voidaan kunnassa antaa myös muun lautakunnan tai kunnanhallituksen hoidettavaksi.
Raittiuslautakunnan tehtävät ovat seuraavat:
Raittiuspoliisi

Raittiuspoliisit () olivat 1920–1930-luvulla Suomen kunnissa toimihenkilöitä, jotka valvoivat väkijuomalain noudattamista.
Säännökset.
Raittiuspoliisin tehtävänä oli vuoden 1928 päätöksen ja 1932 asetuksen mukaisesti raittiuslautakunnan antamien ohjeiden mukaan, yhteistoiminnassa paikkakunnan poliisiviranomaisten kanssa, valvoa väkijuomista annetun lain ja sen nojalla annettujen säännösten noudattamista sekä tarpeen vaatiessa toimittaa etsintöjä.
Raittiuspoliisien tuli olla hyvämaineisia, elämässään nuhteettomiksi ja raittiiksi tunnettuja henkilöitä.
Etsintäoikeuden myöntäminen.
Raittiuspoliisin oikeuden toimittaa väkijuomalaissa mainittuja etsintöjä myönsi maaherra määräajaksi, enintään kahdeksi vuodeksi kerrallaan. Tällaista oikeutta ei voitu kenellekään myöntää ilman hänen omaa suostumustaan.
Raittiuslautakunnan, joka teki esityksen etsintäoikeuden myöntämisestä, tuli hankkia ja esitykseen liittää raittiuspoliisiksi ehdotetun henkilön papintodistus tai muu henkilötodistus sekä selvitys siitä, että hän täyttää vaaditut kelpoisuusehdot ja on muutenkin tehtävään sopiva. Kun maaherra oli myöntänyt etsintäoikeuden, hänen oli annettava siitä todistus raittiuspoliisille sekä tieto asianomaiselle raittiuslautakunnalle ja poliisiviranomaisille. Valtuutenaan raittiuspoliisilla oli maaherran antama todistus, joka oli tarvittaessa esitettävä.
Raittiuspoliisin palkkio.
Raittiuspoliisit saivat toimestaan palkkiota valtuuston päätöksen mukaan. Valtuustolla oli myös valta harkita, maksettiinko raittiuspoliiseille korvauksia matkakustannuksta. 
Raittiuspoliisin erottaminen.
Jos raittiuspoliisi käytti väärin etsintäoikeuttaan tai osoittautui sopimattomaksi toimeensa, maaherran oli peruutettava hänelle myönnetty etsintäoikeus. Tästä maaherran päätöksestä oli ilmoitettava viipymättä raittiuslautakunnalle ja poliisiviranomaisille. Päätös pantiin täytäntöön muutoksenhaun estämättä, ellei maaherra ollut toisin määrännyt.
Sukuunlunastus

Sukuunlunastus tarkoitti aiemmin Suomessa kiinteän omaisuuden myyjän sukulaisten oikeutta lunastaa itselleen kiinteistö, jonka omistaja tahtoi luovuttaa vieraalle.
Historia.
Valtiollinen vaikutusvalta ja valtiollisten oikeuksien saavuttaminen oli Ruotsissa ja Suomessa aiemmin ollut riippuvainen kiinteän omaisuuden omistamisesta. Jokaiselle suvulle oli tärkeää, että maaomaisuus säilyi suvussa.
Lainsäädäntö.
Koska näkemys sukuunlunastamisen oikeudesta oli yhteiskunnassa vakiintunut, tämä heijastui myös lainsäädäntöön. Vuoden 1734 lain maakaaressa säädettiin sen mukaisesti, että lunastusoikeus kuului kaikille myyjän sukulaisille takenevassa ja etenevässä polvessa sekä sivusukulaisille aina neljänteen polveen. 
Sukuunlunastus tuotti kuitenkin ongelmia, koska se aiheutti huomattavaa epävakautta kiinteän omaisuuden omistusoikeussuhteissa ja selvää vahinkoa niille, joilta kiinteistöt tämän oikeuden nojalla lunastettiin. Lainsäätäjä puuttui tähän asiaan säätämällä vuonna 1878 asetuksen, joka rajoitti sukuunlunastusoikeuden perimysmaahan antaen oikeuden ainoastaan myyjän lapsille ja vanhemmille. Samalla säilytettiin voimassa aiempi säännös siitä, ettei myyjän isä saanut lunastaa myyjän äidinpuoleista maata, eikä äiti isänpuoleista. Kuitenkin, jos isä peri lastensa äidinpuoleisen maan taikka äiti heidän isänpuoleisen maansa, ja tämä maa sitten myytiin, oli myyjän lähimmällä perillisellä oikeus lunastaa se sukuun.
Lakannut oikeus.
1900-luvulle tultaessa sukuunlunastusoikeus oli menettänyt kaikki edellytyksensä, ja se oli lakannut olemasta oikeutena.
Käräjähuone

Käräjähuone oli aiemmin Suomessa valtion kihlakunnanoikeuksien istuntoja varten varaama toimitila.
Historiaa.
Kihlakunnanoikeuksien käräjähuoneista vuonna 1925 annetulla lailla lakkautettiin tammikuun 1. päivästä 1926 alkaen manttaaliin pannun maan omistajien velvollisuus käräjäkartanon rakentamiseen ja kunnossapitoon. Vuodesta 1926 alkaen käräjähuoneet hankittiin ja niitä pidettiin kunnossa valtion toimesta ja kustannuksella.
Säännökset.
Käräjähuoneista annetussa asetuksessa säädettiin käräjähuoneistoista seuraavaa::
Jokaisessa käräjäkunnassa, missä valtio ei hankkinut pysyvää käräjähuoneistoa, oli huoneiston toimittaminen käräjien pitämistä varten tarjottava urakalle kruununvoudin toimesta enintään kolmeksi kalenterivuodeksi kerrallaan.
Käräjähuoneiston laatu.
Käräjähuoneistossa tuli olla riittävän avara istuntohuone, odotushuone käräjäyleisölle, oma huone oikeuden puheenjohtajalle sekä huone viralliselle syyttäjälle ja asianosaisten asiamiehille, paitsi jos maaherra oli harkinnut, että paikallisiin asunto-olosuhteisiin nähden pienempi käräjähuoneisto oli tyydyttävä. Se, joka otti pitääkseen käräjähuoneiston, oli velvollinen toimittamaan siihen tarpeellisen sisustuksen, lämmön ja valaistuksen sekä huolehtimaan sen siivouksesta.
Tarjoukset käräjähuoneiston pitämisestä.
Kruununvoudin tuli julkisella kuulutuksella jokaisessa käräjäkuntaan kuuluvassa kunnassa kehottaa niitä, jotka halusivat ottaa käräjähuoneiston pitämisen urakalle, 30 päivän kuluessa lähettämään kruununvoudille kirjalliset tarjouksensa. Kruununvouti lähetti tehdyt tarjoukset sekä muut asiassa kertyneet asiakirjat kihlakunnantuomarille lausunnon saamista varten. Sitten kun kihlakunnantuomari oli lähettänyt lausuntonsa, tuli kruununvoudin toimittaa asiakirjat oman lausuntonsa ohella maaherralle, joka ratkaisi asian ja määräsi kruununvoudin tekemään kirjallisen sopimuksen sen kanssa, jonka tarjous oli hyväksytty. Ellei hyväksyttävää tarjousta ollut tehty, oli maaherran harkinnan mukaan joko käräjähuoneiston pitäminen tarjottava uudelleen urakalle tai hankittava huoneisto muulla tavalla.
Kalastustorppa

Kalastustorppa oli aiemmin Suomessa maatilan alue, joka oli kalastuksen varassa elävän henkilön asuttavana.
Säännökset.
Kalastustorppien lunastamisesta vuonna 1924 annettu laki sääti kalastustorpista seuraavaa:
Kalastustorpaksi katsottiin sellainen maatilan alue, joka kalastusoikeuksineen tilan yksityisellä tai siihen ja muihin tiloihin kuuluvalla vesialueella on pääasiallisesti kalastuksen varassa elävän henkilön vuokralla hallittavana ja asuttavana tai asuttavaksi aiottu.
Tällaisen kalastustorpan haltija oli oikeutettu lunastamaan sen itsenäiseksi. Sen tilan omistajalla, johon torppa kuului, oli myöskin valta vaatia, että torpan haltijan oli lunastettava torppa. Tarpeelliseksi katsotun vuokra-alueiden järjestelyn yhteydessä voitiin torppa määrätä lunastettavaksi asianosaisten tahdosta riippumatta. Lunastusvaatimus oli tehtävä ennen vuokrasuhteen päättymistä.
Hampurin-Amerikan linja

Hampurin-Amerikan linja ("Hamburg-Amerika-linie", perustamisvaiheessa "Hamburg-Amerika-nische Paketfahrt-Aktien-Gesellschaft" eli Hapag) oli vuonna 1847 perustettu laivanvarustamo. Se oli Saksan vanhin ja suurimpia laivayhtiöitä, jolla ensimmäisen maailmansodan alkaessa oli 175 merialusta. Yhtiö oli kasvanut Albert Ballinin johdolla suuryhtiöksi. Toisen maailmansodan syttyessä Hapagilla oli 111 merialusta. Se kuitenkin menetti 170 alusta ensimmäisen maailmansodan päättäneessä Versaillesin rauhassa, ja toisen maailmansodan kuluessa sille jäi jäljelle vain yksi alus.
Vuonna 1960 sen laivasto oli jälleen kasvanut 50 alukseen, joiden yhteiskantavuus oli 320 000 btn. Yhtiö liikennöi pääasiassa Amerikkaan, Australiaan ja Aasiaan. Henkilökuntaa sillä oli 4 967 ja osakepääoma oli 52,3 milj. Saksan markkaa.
Hapag fuusioitiin vuonna 1970 kilpailijansa Norddeutscher Lloydin kanssa, jolloin syntyi nykyinen Hapag-Lloyd.
Uhtuan sissit

 Uhtuan sissit on Reino Lehväslaihon kirjoittama sotaromaani. 
Syksyllä 1943 luutnantti Reino Ritolan sissikomppania iskee vihollisen tukikohtaan kaukana Vienassa.
Opastejärjestelmä

Opastejärjestelmä on kilpien, näyttölaitteiden, tienviittojen, merkkivalojen, merkkiäänien, karttojen yms. muodostama kokonaisuus, jonka tarkoitus on neuvoa tietä tai antaa muita ohjeita rakennuksessa, laitoksessa tai alueella vierailijalle. Loogisiksi ja yhtenäisiksi suunniteltuja opastejärjestelmiä tarvitaan laajoissa kohteissa kuten lentoasemilla, suurissa sairaaloissa tai metroverkostoissa. Opastejärjestelmiä ovat myös muun muassa tienkäyttäjille tarkoitetut liikennemerkit, kaupunkien katukilvet ja kauppojen valomainokset, käytäväopasteet ja hyllyjen tuote- ja hintamerkinnät.
Opastejärjestelmän voidaan ajatella olevan eräänlainen ulko- tai sisätilan käyttöliittymä, jonka avulla tilan käyttäjä osaa liikkua alueella ja löytää etsimänsä. Opastejärjestelmä voi käyttää viestintämuotoinaan muun muassa tekstejä ja muita typografisia keinoja, piktogrammeja tai muita kuvia, värikoodeja, nuolia, eri tavoin vilkkuvia valoja, karttoja ja rakennusten pohjapiirroksia. Näkövammaisten opastamiseksi voidaan visuaalisten opasteiden lisäksi käyttää äänimerkkejä tai sokeainkirjoitusta.
Opastejärjestelmät voivat olla myös tilapäisiä, kuten rakennustyömailla tai yleisötapahtumissa. 
Järjestelmään kuuluvat yksittäiset opasteet voidaan jakaa esimerkiksi
Yksi tapa jakaa opasteet ryhmiin on niiden antaman informaation pohjalta esimerkiksi seuraavasti:
Opastejärjestelmien suunnittelu.
Opasteiden suunnittelu on yksi informaatiomuotoilun alalaji, johon liittyy sekä arkkitehtuurin että graafisen suunnittelun piirteitä. Opastejärjestelmien suunnittelu tapahtuu usein samassa arkkitehtitoimistossa, joka suunnittelee itse rakennuksen tai alueen johon järjestelmää tarvitaan. Eräät arkkitehdit ja graafiset suunnittelijat ovat kuitenkin erikoistuneet nimenomaan opastejärjestelmien suunnitteluun, jolloin he toimivat arkkitehtien tai rakennuttajien alihankkijoina.
Opastejärjestelmien suunnittelussa tärkeitä asioita ovat muun muassa
Opasteiden valmistus.
Kilpien ja muiden opastejärjestelmän osien valmistajat vaihtelevat eri tekniikkaa käyttävistä kilpiverstaista valomainos- ja audiovisuaalisen tekniikan yrityksiin. Kilvet voidaan valmistaa esimerkiksi kaivertamalla, tarramuoveista tai erilaisista materiaalilevyistä leikkaamalla, maalaamalla tai erilaisin tulostus- ja painotekniikoin, kuten silkkipainon avulla. Saatavilla on myös valmiita kilpijärjestelmiä materiaaleineen, kiinnitystarvikkeineen ja työvälineineen. Kilpien valmistus on nykyisin pitkälle automatisoitua niin, että tietokoneet ohjaavat esimerkiksi kirjainmuotoja ja kuvioita leikkaavia laitteita vektorigrafiikkamuodossa laaditun tiedoston pohjalta.
Kuuluisia opastejärjestelmiä.
Lontoon metron opastejärjestelmä mainitaan usein esimerkkinä yhdestä ensimmäisistä laajoista opastesuunnitteluhankkeista. Sen keskeisiä osia ovat Harry Beckin 1930-luvulla suunnittelema Lontoon metrokartta ja Edward Johnstonin opastekilpiä varten suunnittelema "Johnston"-kirjaintyyppi, josta Eric Gill kehitti suosituimpiin groteskifontteihin kuuluvan "Gill Sansin".
Münchenin vuoden 1972 kesäolympialaisiin eri urheilulajeja kuvaavan piktogrammijärjestelmän suunnitteli saksalainen graafinen suunnittelija Otl Aicher.
Strangers in the Night

”Strangers in the Night” (suom. "Muukalaiset yössä") on Bert Kaempfertin säveltämä musiikkikappale vuoden 1966 elokuvasta "Salainen tehtävä Lissabonissa". Laulun teki tunnetuksi Frank Sinatra samana vuonna. Sinatran levytys palkittiin viidellä Grammy-palkinnolla. ”Strangers in the Night” jäi Sinatran ainoaksi rock and roll -aikakauden listaykköseksi.
Suomeksi kappaleen on levyttänyt Marton Garam vuonna 1966 Tuula Valkaman sanoittamana. Tapani Kansa levytti oman suomennoksensa kappaleesta vuonna 1993.
Ranskalainen säveltäjä Philippe Gérard nosti vuonna 1968 plagiarismikanteen Kaempfertia vastaan sanoen, että kappale perustuu hänen säveltämäänsä "Tango magique'iin", jonka Chappells julkaisi New Yorkissa vuonna 1953 nimellä ”Magic Tango”. Pariisilainen tuomioistuin kuitenkin hylkäsi syytteet kaksi vuotta kestäneen tutkimuksen jälkeen.
Jöri Kindschi

Jöri Kindschi (s. 8. lokakuuta 1986 Davos) on sveitsiläinen maastohiihtäjä.
Maastohiihdon maailmancupissa Kindschi kilpaili ensimmäisen kerran Kuusamossa marraskuussa 2006 sijoittuen perinteisen hiihtotavan sprintissä 66:nneksi. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti Davosin vapaan hiihtotavan sprintissä joulukuussa 2008 oltuaan 28:s. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran Düsseldorfissa joulukuussa 2011 oltuaan vapaan hiihtotavan sprintissä yhdeksäs. Parhaimmillaan hän on sijoittunut maailmancupissa kuudenneksi Quebecin vapaan hiihtotavan sprintissä joulukuussa 2012.
Oslon MM-kilpailuissa 2011 Kindschi sijoittui vapaan hiihtotavan sprintissä 38:nneksi ja parisprintissä 16:nneksi. Val di Fiemmen MM-kilpailuissa 2013 Kindschi sijoittui parisprintissä 15:nneksi Eligius Tamborninon kanssa.
Miika Takala

Miika Juhana Takala (s. 4. heinäkuuta 1978 Vähäkyrö) on suomalainen kestävyysjuoksija, joka edustaa Jyväskylän Kenttäurheilijoita. Hänen valmentajanaan toimii Antero Liukkonen. Kalevan kisoissa Takala on voittanut 10 000 metrin juoksussa SM-hopeaa vuonna 2008. Lisäksi hän on saavuttanut puolimaratonin SM-hopeaa vuosina 2012 ja 2015 sekä maratonilla SM-kultaa 2013, SM-hopeaa 2009 ja SM-pronssia 2017. Viestijuoksun SM-kisoissa Takala on ollut voittamassa kolmea pronssia 4 × 1 500 metrin viestijuoksussa (2007, 2008, 2010), minkä lisäksi hänellä on maastojuoksun pitkän matkan joukkuekilpailun SM-kultaa vuosilta 2012 ja 2018, hopeaa vuosilta 2011, 2013 ja 2019 sekä pronssia vuodelta 2016 sekä maastojuoksun sekajoukkuekilpailussa pronssia 2021.
Takala asui nuoruudessaan kahdeksan vuotta Tansaniassa. Hänen Jyväskylän yliopistossa tekemänsä yhteiskuntapolitiikan pro gradunsa vuodelta 2004 on nimeltään "Lähetyslasten sopeutuminen Suomeen – näkökulmina sosiaalinen pääoma, identiteetti, muukalaisuus ja yhteisö" ja sosiaalityön pro gradunsa vuodelta 2014 nimeltään "Parempi pelata kuin pysyä paikoillaan – Liikunnan merkitys swahilin kielisten maahanmuuttajien kotoutumisessa".
Arnold Wolfendale

Arnold Whittaker Wolfendale (25. kesäkuuta 1927 Rugby, Warwickshire – 21. joulukuuta 2020) oli brittiläinen tähti­tieteilijä ja Royal Societyn jäsen. Hän toimi Kuninkaallisena tähti­tieteilijänä (Astronomer Royal) vuosina 1991–1995 ja European Physical Societyn puheen­johtajana 1999–2001.
Elämäkerta.
Wolfendalen perhe muutti Flixtoniin lähelle Manchesteria hänen ollessaan 18 kuukauden ikäinen. Hän kävi koulua Stretford Grammar Schoolissa Manchesterissa ja opiskeli myöhemmin Manchesterin yliopistossa. Siellä hän suoritti seuraavat tutkinnot: Bachelor of Science 1948, Doctor of Philosophy 1953 ja Doctor of Science 1970.
Wolfendale toimi opetusvirassa Manchesterin yliopistossa 1951–1956 ja Durhamin yliopiston fysiikan professorina 1956–1992. Hän on toiminut myös Ceylonin ja Hongkongin yliopistoissa. Durhamissa hän oli laitoksen esimies ja jatkaa siellä yhä emeritusprofessorina.
Wolfendale on tutkinut erityisesti kosmista säteilyä.
Vuonna 1951 Wolfendale meni naimisiin Aydrey Darbyn kanssa, ja heille syntyi kaksos­pojat. Audrey Darby kuoli vuonna 2007. Wolfendale kuoli 93-vuotiaana 21. joulukuuta 2020.
Tunnustuksia.
Wolfendale valittiin Royal Astronomical Societyn jäseneksi 1973 ja Royal Societyn jäseneksi 1977. Hän toimi Astronomer Royalina 1991–1995.
Wolfendale lyötiin ritariksi vuonna 1995. Vuonna 1996 hänestä tuli kokeellisen fysiikan professori Royal Institution of Great Britainissa. Hänen mukaansa on nimetty luentosali Durhamin yli­opiston uudessa Calman Learning Centressa. Hän on Bukarestin yliopiston kunniatohtori ja Bulgarian tiedeakatemian ulko­maalainen jäsen.
Hän on ollut Academia Europæan jäsen vuodesta 1998.
Seksuaalinen hyväksikäyttö

Seksuaalinen hyväksikäyttö on toimintaa, jossa suorittaja asemaansa hyväksikäyttäen taivuttaa uhrinsa sukupuoliyhteyteen tai ryhtymään muuhun seksuaalista itsemääräämisoikeutta olennaisesti loukkaavaan seksuaaliseen tekoon tai alistumaan sellaisen teon kohteeksi. Seksuaalista hyväksikäyttöä kutsutaan myös seksuaaliseksi ahdisteluksi. 
Tilannetta, jossa henkilö pakottaa toisen henkilön sukupuoliyhteyteen väkivallalla tai sillä uhaten kutsutaan raiskaukseksi.
Suomen laki.
Seksuaalinen hyväksikäyttö on Suomessa rikos. Suomen rikoslain 20 luvun 5 §:n mukaan:
Lapsen seksuaalinen hyväksikäyttö.
Alle kuusitoistavuotiaan lapsen seksuaalisesta hyväksikäytöstä säädetään rikoslain 20 luvun 6 §:n 1 momentissa seuraavasti:
Törkeä lapsen seksuaalinen hyväksikäyttö.
Törkeästä lapsen seksuaalisesta hyväksikäytöstä säädetään rikoslain 20 luvun 7 §:ssä:
Puolison seksuaalinen hyväksikäyttö.
Puolison seksuaalinen hyväksikäyttö on perheväkivallan muoto.
Johanna Kykyri

Johanna Elisabet Kykyri, o.s. "Kanala", (s. 10. heinäkuuta 1980 Halsua) on suomalainen kestävyysjuoksija. Seuratasolla hän edustaa Kälviän Tarmoa. Kalevan kisoista Kykyri on voittanut 10 000 metrin juoksussa pronssia vuonna 2007. Lisäksi hän on saavuttanut kaksi SM-hopeaa puolimaratonilla sekä SM-kultaa maratonilla.
Janakkalan Jana

Janakkalan Jana on Janakkalan kunnassa toimiva, vuonna 1929 perustettu urheilun yleisseura. Janassa on nykyisin kuusi lajijaostoa, jotka ovat alppihiihto, kuntoliikunta, maastohiihto, mäkihyppy, pesäpallo ja yleisurheilu. Jäseniä seuralla on nykyisin yli 700.
Hämeenlinnan Paukun naisten ja tyttöjen pesäpallojoukkueet siirtyivät Janakkalan Janan alaisuuteen syksyllä 2017. Muutoksen myötä Jana sai paikat naisten Ykköspesikseen ja B-tyttöjen Superpesikseen.
Töyhtöhelmikana

Töyhtöhelmikana ("Guttera pucherani") on helmikanoihin kuuluva lintulaji. Sitä tavataan laajalta alueelta Saharan eteläpuoleisesta Afrikasta.
Koko ja ulkonäkö.
Kooltaan töyhtöhelmikana voi kasvaa 50–54 cm pitkäksi. Yleisväritykseltään se on rinnastaan, vatsastaan, selästään ja siivistään musta tihein valkoisin pistein. Päälaella on mustista höyhenistä muodostunut töyhtö, muuten pää on höyhenistä paljas. "G. p. pucherani" -nimialalajin pään nahka on täysin punainen, muilla alalajeilla punaista väriä on päässä vähemmän ja pää on pääasiassa sinertävän harmaa. Alalajeilla "G. p. barbata" ja "G. p. verreauxi" on niskassa mustia höyheniä. Töyhtöhelmikana koiraat ja -naaraat eivät eroa toisistaan ulkonäkönsä perusteella. Nuoret töyhtöhelmikanat ovat väritykseltään ruskeampia ruskein raidon ja pilkuin.
Elinympäristö ja elintavat.
Töyhtöhelmikanoja tavataan laajalta alueelta Saharan eteläpuoleisesta Afrikasta. Sen elinympäristöä ovat metsien reunat, ainavihannat metsät ja jokivarsien tiheiköt. Töyhtöhelmikanaa tavataan aina 3 000 metrin korkeuteen saakka. Usein töyhtöhelmikanat liikkuvat pareittain tai pieninä tai suurina ryhminä. Lajin pesimäkausi kestää lokakuulta helmikuulle.
Kemianteollisuus (järjestö)

Kemianteollisuus ry (, ) on kemianteollisuuden ja sen lähialojen elinkeino- ja työmarkkinapoliittinen toimialajärjestö, jonka tehtävänä on edistää sen jäsenten kilpailukykyä ja toimintaedellytyksiä ja jäsenten ja sidosryhmien välistä yhteistyötä. Kemianteollisuus ry kattaa kemian perusteollisuuden ja kemian tuoteteollisuuden eri toimialat, ja se on Elinkeinoelämän keskusliiton jäsenjärjestö. Kemianteollisuus ry:n toimisto sijaitsee Helsingissä osoitteessa Eteläranta 10.
Toiminta.
Kemianteollisuus ry:n tehtävänä on toimialan kilpailukyvyn ja toimintaedellytysten edistäminen. Kemianteollisuus ry tekee laaja-alaista vaikuttamistyötä Suomessa ja EU-tasolla edistääkseen yritysten toimintamahdollisuuksia. Lue lisää Kemianteollisuus ry:n vaikuttamistyöstä täältä. 
Kemianteollisuus ry:n toimitusjohtaja on ollut vuodesta 2018 Mika Aalto ja hallituksen puheenjohtaja vuodesta 2025 Liisa Hurme, Orionin toimitusjohtaja.
Kemianteollisuus on Suomen toiseksi suurin vientiala viennin arvolla mitattuna, ja sen osuus koko Suomen teollisuustuotannosta ja teollisuuden tavaraviennistä on noin viidennes. Vuonna 2024 vientiosuus oli 21 %. Kemianteollisuus työllistää Suomessa suoraan noin 34 600 henkilöä.
Kemianteollisuus ry on perustettu vuonna 1992, kun Kemian Keskusliitto ja Kemianteollisuuden työnantajaliitto yhdistyivät. Kemian Keskusliitto perustettiin vuonna 1943.
Tilastoja.
Kemianteollisuus Suomessa (2024):
Jäsen- ja yhteistyöjärjestöt.
Lähde
Eva Vrabcová-Nývltová

Eva Vrabcová-Nývltová (s. 6. helmikuuta 1986 Trutnov) on tšekkiläinen kestävyysjuoksija ja aiempi maastohiihtäjä.
Maastohiihto.
Hiihdon nuorten MM-kilpailuissa Strynissä vuonna 2004 Vrabcová-Nývltová oli mukana Tšekin hopeaa saavuttaneessa viestijoukkueessa. Kranjissa vuonna 2006 Vrabcová-Nývltová saavutti hopeaa 5 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa ja pronssia 10 kilometrin yhdistelmäkilpailussa. Vrabcová-Nývltová on osallistunut kuusiin aikuisten MM-kilpailuihin. Oberstdorfin MM-kilpailuissa 2005, Sapporon MM-kilpailuissa 2007 sekä Liberecin MM-kilpailuissa 2009 hän ei sijoittunut 30 parhaan joukkoon. Oslon MM-kilpailuissa 2011 hän oli 30 kilometrin vapaan hiihtotavan yhteislähtökilpailussa 29:s ja parisprintissä 12:s Ivana Janečkován kanssa. Val di Fiemmen MM-kilpailuissa 2013 hän oli 30 kilometrin perinteisen hiihtotavan yhteislähtökilpailussa 26:s, parisprintissä 14:s Petra Novákován kanssa ja Tšekin viestijoukkueen mukana 12:s. Falunin MM-kilpailuissa 2015 hän oli 30 kilometrin perinteisen kilpailussa yhdeksäs, 15 kilometrin yhdistelmäkilpailussa kymmenes ja 10 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa 23:s.
Vrabcová-Nývltová on osallistunut kolmiin talviolympialaisiin. Torinossa 2006 hän ei sijoittunut 40 parhaan joukkoon käymissään kilpailuissa. Vancouverin olympialaisissa 2010 hän oli Tšekin viestijoukkueen mukana 12:s ja perinteisen hiihtotavan sprintissä 33:s. Sotšin olympialaisissa 2014 hän sijoittui 30 kilometrin vapaan hiihtotavan yhteislähtökilpailussa viidenneksi, 15 kilometrin yhdistelmäkilpailussa 11:nneksi, 10 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa 21:nneksi ja viestissä kymmenenneksi.
Maastohiihdon maailmancupissa Vrabcová-Nývltová kilpaili ensimmäisen kerran Nové Městossa tammikuussa 2005 sijoittuen 10 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa 54:nneksi. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti tammikuussa 2010 sijoituttuaan Tour de Skin kokonaiskilpailussa sijalle 22. Seuraavana vuonna hän sijoittui Tour de Skissä 19:nneksi, ja vuonna 2012 18:nneksi. Hän oli Tour de Skillä 2014 kahdeksas ja 2015 kuudes, mikä on hänen paras sijoituksensa maailmancupin osakilpailussa. Yksittäisessä Tour de Skihin kuuluneessa kilpailussa hän on ollut niin ikään parhaimmillaan kuudes. Erillisissä maailmancupin kilpailuissa hän on ollut parhaimmillaan seitsemäs Oslon 30 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa maaliskuussa 2014. Vrabcová-Nývltová lopetti uransa maastohiihtohiihtäjänä vuonna 2015, mutta kilpaili vielä yhdessä Alpen Cupin osakilpailussa helmikuussa 2017.
Kestävyysjuoksu.
Nykyään Vrabcová-Nývltová kilpailee kestävyysjuoksussa. Amsterdamin EM-kisoissa 2016 hän sijoittui puolimaratonilla kahdeksanneksi ja Rion olympialaisissa maratonilla 26:nneksi. Maastojuoksun EM-kilpailuissa 2016 hän oli viidestoista. Lontoon MM-kilpailuissa 2017 hän sijoittui maratonilla 14:nneksi. Berliinin EM-kisoissa 2018 hän saavutti maratonilla pronssia Tšekin ennätysajalla 2.26.31. 
Hän juoksi puolimaratonin Tšekin ennätyksen 1.11.01 huhtikuussa 2018 Prahassa.
Tatjana Stiffler

Tatjana Stiffler (s. 10. marraskuuta 1988) on sveitsiläinen maastohiihtäjä.
Maastohiihdon maailmancupissa Stiffler kilpaili ensimmäisen kerran Otepäässä tammikuussa 2012 sijoittuen perinteisen hiihtotavan sprintissä 30:nneksi. Parhaimmillaan hän on sijoittunut maailmancupin henkilökohtaisissa kilpailuissa 22:nneksi Planican vapaan hiihtotavan sprintissä tammikuussa 2016.
Britt Ingunn Nydal

Britt Ingunn Nydal (s. 10. marraskuuta 1989) on norjalainen maastohiihtäjä ja suunnistaja.
Nydal saavutti hopeaa suunnistuksen nuorten MM-kilpailujen keskimatkalla vuonna 2009. Norjan viestijoukkueen mukana hän saavutti myös hopeaa.
Maastohiihdossa Nydal saavutti Otepäässä järjestetyissä alle 23-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2011 hopeaa sekä perinteisen hiihtotavan sprintissä että 15 kilometrin yhdistelmäkilpailussa. Maastohiihdon maailmancupissa Nydal kilpaili ensimmäisen kerran Drammenissa maaliskuussa 2008 sijoittuen perinteisen hiihtotavan sprintissä 54:nneksi. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti helmikuussa 2011 oltuaan Drammenin 10 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa 29:s. Parhaimmillaan hän on sijoittunut maailmancupin henkilökohtaisissa kilpailuissa 25:nneksi La Clusaz'n perinteisen hiihtotavan yhteislähtökilpailussa tammikuussa 2013.
Aviva

Aviva on brittiläinen monikansallinen vakuutusyhtiö, joka perustettiin kahden yhtiön fuusiossa vuonna 2000. Nykyisen nimensä yhtiö sai kaksi vuotta myöhemmin.
Avivan päämaja sijaitsee Lontoossa, Englannissa. Yhtiö on maailman kuudenneksi suurin vakuutusyhtiö, ja sillä on noin 43 miljoonaa asiakasta 21 eri maassa. Vuoden 2011 lopussa Aviva työllisti maailmanlaajuisesti yhteensä 40 800 ihmistä.
Pohjoismaiden neuvoston musiikkipalkinto

Pohjoismaiden neuvoston musiikkipalkinto on vuonna 1965 perustettu luovan ja esittävän säveltaiteen palkinto, jonka myöntää Pohjoismaiden neuvosto vuosittaisessa istunnossaan.
Alun perin palkinto jaettiin joka kolmas vuosi pohjoismaiselle säveltäjälle. Vuodesta 1990 se on jaettu vuosittain, joka toinen vuosi jollekin elossa olevan säveltäjän teokselle (luova säveltaide) ja joka toinen vuosi esiintyjälle tai esiintyjäryhmälle (esittävä säveltaide). Ahvenanmaa, Färsaaret ja Grönlanti ovat voineet asettaa omia ehdokkaitaan vuodesta 1997. 
Palkintosumma on 350 000 Tanskan kruunua (noin 47 000 euroa). 
Palkitut.
Lähde
The Marshall Mathers LP 2

The Marshall Mathers LP 2 on amerikkalaisen rap-artistin Eminemin kahdeksas studioalbumi, joka julkaistiin 5. marraskuuta 2013. Albumi on jatkoa vuonna 2000 julkaistulle "The Marshall Mathers LP:lle". Eminem toi albumillaan uudelleen esiin alter egoaan Slim Shadya, joka oli vahvasti näkyvillä hänen ensimmäisillä albumeillaan. Levyn tärkeimmät tuottajat ovat jo aiemmin Eminemin levyjä tuottaneet Rick Rubin, Dr. Dre, No I.D. ja S1. "The Marshall Mathers LP 2" oli vuoden 2013 toiseksi myydyin albumi, ja albumia on myyty yli 4 200 000 kappaletta.
Singlet.
Levyltä on julkaistu neljä singleä. Ensimmäiseksi julkaistiin elokuussa 2013 "Berzerk". Berzerk on ollut singleistä menestynein. Se nousi kolmannelle sijalle yhdysvaltalaisella Billboard Hot 100 listalla. Suomessa se oli parhaimmillaan latauslistan kahdestoista. Berzerkin musiikkivideolla esiintyvät cameorooleissa Kendrick Lamar, Kid Rock, Slaughterhouse, Mr. Porter, Yelawolf, Rick Rubin ja Paul Rosenberg.
Levyn toinen single on "Survival" (mukana Liz Rodrigues). Se soi "" -esittelyvideolla elokuussa ja julkaistiin singlenä 8. lokakuuta 2013. Kolmas single "Rap God" julkaistiin 14. lokakuuta 2013.
Levyn neljäs single on 28. lokakuuta julkaistu "The Monster", jossa on mukana myös pop-laulaja Rihanna. "The Monster" oli Suomessa latauslistan sijalla 15.
Pauliina Aalto (kiekonheittäjä)

Pauliina Tuulikki Aalto (s. 22. lokakuuta 1980 Uusikaupunki) on suomalainen kiekonheittäjä. Hän edustaa Uudenkaupungin Kenttäkarhuja ja hänen valmentajinaan toimivat Raimo Mäkinen ja Janne Alin. Vuosina 1995–2022 hän edusti Raision Kuulaa.
Kalevan kisoihin Aalto osallistui ensimmäisen kerran vuonna 1996. Mitaleilla hän on ollut kahdesti, hopealla vuosina 2005 ja 2025, ja kahdeksan parhaan joukkoon hän on sijoittunut vuoteen 2025 mennessä kaikkiaan 19 kertaa. Suomi–Ruotsi-maaotteluun hän osallistui ensimmäisen kerran 44-vuotiaana vuonna 2025.
Ennätyksekseen Aalto on heittänyt ulkona 52,86 metriä vuonna 2011 ja hallissa 48,04 metriä vuonna 2004.
Sienten biologia

Sienten biologia on vuonna 2013 ilmestynyt Gaudeamuksen julkaisema sieniä käsittelevä yleisteos, ensimmäinen suomenkielinen sienitieteen perusteos. Sen ovat toimittaneet Sari Timonen ja Jari Valkonen, ja kirjoittajina on suomalaisia asiantuntijoita. Kirjasta on julkaistu toinen, uudistettu laitos vuonna 2018.
Sisältö.
Teos on tarkoitettu opiskelijoille, tutkijoille, biologian opettajille ja sienten harrastajille. Teoksessa käydään läpi perusasiat sienten monimuotoisuudesta, aineenvaihdunnasta, genetiikasta, toimintatavoista, ympäristövaikutuksista ja hyötykäytöstä. Ruokasienten ohella teoksessa esitellään esimerkiksi tauteja aiheuttavia sieniä, hajottajasieniä sekä hiivat ja homeet. Suomenkielisen sanaston lisäksi teoksessa on sienilajien taksonominen taulukko.
Kirjan toimittaja Sari Timonen on kertonut, että esimerkiksi sana "Neocallimastigomycota" saattoi karkottaa opiskelijoita, mutta nyt sillekin on selväkielinen vastine "pötsisieni". Sanastoa on ollut laatimassa 40 asiantuntijaa, jotka ovat jokseenkin yksimielisiä, eikä sanojen merkitysten tulkinta siten enää jää hämäräksi. Sanasto on liitetty myös kansalliseen tieteen termipankkiin, joka on vapaasti käytettävissä internetissä. Timonen korostaa, että kirja ei ole sienten tunnistusopas eikä se sisällä ruokareseptejä mutta se tarjoaa tietoa pyykinpesuun, kasvien kasvatukseen ja kivihiiliesiintymien syntymiseen.
Tekijät.
Kirjan toimittajista Sari Timonen on mikrobiekologian dosentti, ja hän toimii Helsingin yliopistossa mikrobiologian yliopistonlehtorina. Hän tutkinut sienijuuria 20 vuotta. Jari Valkonen on Helsingin yliopiston kasvitautiopin professori.
Pete Maravich

Peter Press ”Pete” Maravich (22. kesäkuuta 1947 – 5. tammikuuta 1988) oli yhdysvaltalainen koripalloilija.
Maravich valittiin vuonna 1987 koripallon Hall of Fameen. Häntä pidetään yhtenä kaikkien aikojen lahjakkaimmista hyökkäyspään pelaajista ja yhtenä historian taitavammista pallonkäsittelijöistä.
Maravich kuoli äkisti sydänvikaan vuonna 1988 pelatessaan koripalloa paikallisen kirkon salilla Pasadenassa, Kaliforniassa.
Kristiina Ihamuotila

Kristiina Ihamuotila (o.s. Malmivuo, s. 7. helmikuuta 1939 Helsinki) on suomalainen tekstiilitaiteilija, joka tunnetaan ryijyistään sekä kirkkotekstiileistä ja muista julkisten tilojen teoksista.
Ihamuotila pääsi ylioppilaaksi Helsingin Tyttönormaalilyseosta 1959 ja opiskeli 1960-luvulla Helsingin Käsityönopettajaopistossa ja Kreeta Pohjanheimon ohjauksessa Suomessa. Vuosikymmenen lopulla hän opiskeli kankaanpainantaa Cornellin yliopistossa New Yorkissa. Hänellä oli myös opetustehtäviä Cornellissa sekä Ithacassa sijainneessa aikuiskoulutuskeskuksessa.
Kristiina Ihamuotilan puoliso on Helsingin yliopiston entinen rehtori ja kansleri Risto Ihamuotila. Marimekon toimitusjohtaja Mika Ihamuotila on heidän poikansa.
Mari Eide

Mari Eide (s. 18. marraskuuta 1989) on norjalainen maastohiihtäjä, joka edustaa Øystre Slidre Idrettslag -seuraa.
Eide saavutti Seefeldin MM-kilpailuissa 2019 pronssia vapaan hiihtotavan sprintissä.
Maastohiihdon maailmancupissa Eide kilpaili ensimmäisen kerran Oslossa maaliskuussa 2010 sijoittuen vapaan hiihtotavan sprintissä 45:nneksi. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti joulukuussa 2010 oltuaan Düsseldorfin vapaan hiihtotavan sprintissä 24:s. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran Liberecin vapaan hiihtotavan sprintissä tammikuussa 2011 oltuaan kymmenes. Parhaimmillaan hän on sijoittunut maailmancupin henkilökohtaisissa kilpailuissa viidenneksi Lahden vapaan hiihtotavan sprintissä helmikuussa 2019. Joulukuussa 2011 hän voitti Düsseldorfin vapaan hiihtotavan parisprinttikilpailun Maiken Caspersen Fallan kanssa.
Luettelo Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunnista

Tämä on luettelo Suomen evankelis-luterilaisen kirkon nykyisistä seurakunnista, seurakuntayhtymistä ja kappeliseurakunnista. Entiset seurakunnat ovat sivulla Luettelo Suomen evankelis-luterilaisen kirkon entisistä seurakunnista. Sarakkeissa on mainittu, minkä kunnan/kuntien alueella seurakunnat toimivat ja mihin hiippakuntaan ne kuuluvat. Vuoden 2018 alussa 24 seurakuntaa toimi useamman kuin yhden kunnan alueella. Vuoden 2019 alusta tällaisten seurakuntien määrä kasvaa 33:een, kaikkiaan kolmetoista kuntaa menettää oman evankelis-luterilaisen seurakuntansa.
Ruotsinkieliset seurakunnat on lueteltu ruotsinkielisen nimensä mukaisesti. Kaksikielisten seurakuntien osalta on mainittu sekä suomen- että ruotsinkielinen nimi.
Slamet Abdul Sjukur

Slamet Abdul Sjukur (30. kesäkuuta 1935 Surabaya – 24. maaliskuuta 2015 Surabaya) oli indonesialainen säveltäjä. Hänen näyttämö-, kamari-, vokaali- ja multimediateoksiaan on esitetty eri puolilla Aasiaa ja Eurooppaa.
Sjukur opiskeli pianonsoittoa yksityisesti vuosina 1944–1952 ja suoritti tämän jälkeen opintoja Indonesian musiikkikoulussa Yogyakartassa vuoteen 1956. Sittemmin hän opiskeli myös Pariisissa opettajinaan muiden muassa Olivier Messiaen, Henri Dutilleux ja Pierre Schaeffer. Sjukur sai monia palkintoja ja tunnustuksia. Hänestä tehtiin Ordre des Arts et des Lettres'n "Officier" vuonna 2000, ja hän sai Akademi Jakartan elinikäisen jäsenyyden vuonna 2002. Sjukur työskenteli myös musiikin tutkijana.
Sjukur käytti monissa teoksissaan gamelanin ja japanilaisen musiikin soittimia. Hän perusti Indonesian säveltäjäliiton vuonna 1994 ja toimi sen johtajana vuoteen 1999.