tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Hämähäkinverkko

Hämähäkinverkko on hämähäkin kutoma pyyntiverkko, joka tehdään kehruurauhasten tuottamasta seittirihmasta. Hämähäkki aloittaa verkon valmistuksen hakeutumalla sopivaan paikkaan, jossa se aloittaa seittiaineen erityksen. Seittilanka kulkee ilmavirran mukana, ja kun se tarttuu johonkin, hämähäkki kiinnittää seitin toisen pään istumapaikallensa. Sen jälkeen hämähäkki vahvistaa seittiä kulkemalla sitä edestakaisin. Langan puolivälistä se pudottautuu kiinteälle alustalle, jolloin se on muodostanut verkosta loivan y-kirjaimen muotoisen alun. Hämähäkki palaa verkon keskipisteeseen, josta se kutoo sädelankoja ja spiraalinmuotoisen pyydystysseitin. Lopuksi se tekee hälytyslangan, joka kiristyy kun saalis takertuu verkkoon.
Vahvimpiin verkkoihin voi hyönteisten lisäksi tarttua pikkulintuja ja lepakoita. Kosteus pilaa nopeasti verkon tahmeuden, ja useat hämähäkit kutovat joka päivä uuden verkon. Hämähäkki voi syödä vanhan verkkonsa ja käyttää siitä saamansa aminohapot uuden verkon rakentamiseen.
Suurimmat hämähäkinverkot ovat useiden neliömetrien kokoisia. Madagaskarissa elävä "Caerostris darwini" -hämähäkki kutoo verkkoja, joiden halkaisija voi olla 25 metriä.
Stephanie Beacham

Stephanie Beacham (s. 28. helmikuuta 1947 Barnet, Englanti) on brittiläinen näyttelijä.
Beacham on esiintynyt lukuisissa elokuvissa ja televisiosarjoissa. Vuonna 1971 hän näytteli Marlon Brandon kanssa elokuvassa "Kauhujen yö" ("The Nightcomers"). Uransa huipulla Beacham oli 1980-luvulla, jolloin hän esitti Sable Colbya saippuasarjassa "Dynastia" ja sen sisarsarjassa "Colbyt". Myöhemmin Beachamilla on ollut rooleja muun muassa sarjoissa "Beverly Hills 90210", "Bad Girls" ja "Coronation Street". Hän on ollut myös kilpailijana Ison-Britannian "Strictly Come Dancing"- ja "Celebrity Big Brother" -televisio-ohjelmissa.
Beacham on opiskellut aikoinaan Royal Academy of Dramatic Artissa Lontoossa.
Yksityiselämä.
Beacham on ollut syntymästään asti kuulovammainen. Hänen oikea korvansa on kuuro, koska hänen äitinsä sairastui vesirokkoon ollessaan raskaana.
Beacham on ollut 1970-luvulla naimisissa näyttelijä John McEneryn kanssa. Heillä on kaksi tytärtä.
Kalliovallabi

Kalliovallabi ("Petrogale penicillata") on Australiassa elävä kenguruiden heimoon kuuluva pienikokoinen eläin.
Kalliovallabi kasvaa 50–60 cm pitkäksi, minkä lisäksi sillä on itsensä mittainen häntä. Uros painaa 5–11 kg, naaras on vähän pienempi.
Kalliovallabi on kotoperäinen laji Australian eteläosassa. Suurin osa maailman kalliovallabeista elää Macleay- ja Clarencejoen rotkolaaksoissa. Se on luokiteltu vaarantuneeksi lajiksi, koska vieraslajit kuten vuohet kilpailevat sen kanssa ravinnosta, kun taas toiset vieraslajit, lähinnä ketut, saalistavat sitä.
Pahan ajojahti

Pahan ajojahti () on yhdysvaltalainen rikos- ja draamasarja, jonka ensimmäinen jakso esitettiin A&amp;E-kaapelitelevisiokanavalla 3. maaliskuuta 2014. Sarja perustuu Tanskassa vuonna 2011 esitettyyn televisiosarjaan "Kylmäveriset tappajat" (). Sarjan tapahtumat sijoittuvat Pittsburghiin Pennsylvaniaan.
Sarjan pääosassa on sarjamurhaajia jäljittävä murhatutkija, joka yrittää selvittää myös kadonneen veljensä tapausta. Sarja hyllytettiin toukokuussa 2014, joten se jäi vain kymmenen jakson mittaiseksi. Sarja päättyi jännittävään cliffhangeriin, mutta sarjan luoja Glen Morgan kommentoi myöhemmin päähenkilön kohtaloa. Suomessa sarjan ensimmäinen jakso esitettiin MTV3:lla 31. elokuuta 2014.
Juoni.
Catherine Jensen on juuri ylennetty murhatutkijaksi. Rikostutkintapsykologi Thomas Schaefferin avulla hän jäljittää sarjamurhaajia ja yrittää selvittää totuutta kadonneesta veljestään ja isäpuolestaan, joka saattaa olla sekaantunut tapaukseen.
Kesäyö (kappale)

"Kesäyö" on Pariisin Kevät -yhtyeen kappale yhtyeen "Kaikki on satua" -albumilta. Sony Music julkaisi kappaleen albumin toisena singlenä huhtikuussa 2012. Kappaleen on säveltänyt ja sanoittanut Arto Tuunela.
Single julkaistiin 21. huhtikuuta 2012 rajoitettuna 250 kappaleen 7-tuumaisena vinyylijulkaisuna osana maailmanlaajuista levykauppapäivää, Record Store Daytä. 30. huhtikuuta 2012 single julkaistiin digitaalisena EP:nä, joka sisältää kolme remixiä ”Kesäyö” -kappaleesta.
Kappale nousi 15 viikoksi latauslistalle, jossa se saavutti parhaimmillaan kolmannen sijan. Singlelistalla se oli yhteensä kahdeksan viikkoa, parhaimmillaan kahdeksannella sijalla. Radiosoitossa ”Kesäyö” nousi kesäkuussa 2012 soitetuimmaksi radiokappaleeksi.
Hannu Aukian ohjaama musiikkivideo kappaleesta palkittiin elokuussa 2012 Oulun musiikkivideofestivaaleilla Kultapumpeli-palkinnolla, eli vuoden 2012 parhaan musiikkivideon palkinnolla.
Kevin Kauber

Kevin Kauber (s. 23. maaliskuuta 1995) on virolainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on 175 senttimetriä pitkä. Kauber edustaa Slovenian liigassa pelaavaa NK Krkaa.
Kauber edusti Virossa FC Puumaa pelaten toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Esiliigassa kausina 2011 ja 2012 yhteensä 33 ottelua, joissa hän teki yhdeksän maalia. Kesken kauden 2012 hän siirtyi Suomeen Turun Palloseuran organisaatioon. Vuosina 2012–2013 Kauber pelasi vielä miesten otteluita vain Kakkosessa TPS:n farmijoukkueessa Åbo IFK:ssa, mutta kaudella 2014 hän teki ensiesiintymisensä myös TPS:n Veikkausliiga-joukkueessa.
Elokuussa 2014 Kauber siirtyi Slovenian liigan NK Krkaan.
Vesa Lamminen

Vesa Lamminen (s. 13. kesäkuuta 1979 Pori) on suomalainen jalkapalloilija ja futsalpelaaja.
Lamminen pelasi FC Jazzissa yhteensä 15 Veikkausliigan ottelua kausina 1998, 1999 ja 2001. Maaleja hän ei otteluissa tehnyt. Lammisen ensimmäinen liigaottelu oli 3. toukokuuta 1998 pelattu FC Jazz–FF Jaro, joka päättyi 0–0. 
Lisäksi hän pelasi Ykköstä Pallo-Iiroissa kaudella 1999 ja Musan Salamassa kaudella 2000. Lamminen Kakkosta Porin Palloilijoissa ja Tampereen Pallo-Veikoissa kausilla 2002–2003 sekä 2005. Vuosina 2006–2007 Lamminen edusti PoPan reservijoukkue PoPaMukavaa. Vuosina 2009–2012 hän pelasi PiTUssa.
Lamminen on pelannut myös Futsal-liigaa Porin Palloilijoissa. Hän voitti Satakunnan piirin "Futsal-palkinnon" kaudella 2004–2005.
Jean-Étienne Liotard

Jean-Étienne Liotard (22. joulukuuta 1702 Geneve – 12. kesäkuuta 1789 Geneve) oli sveitsiläinen pastelli- ja emalimaalari.
Elämäkerta.
Jean-Étienne Liotard aloitti opintonsa Genevessä miniatyyrimaalari Daniel Gardellen (1673–1753) opissa, jonka jälkeen hän jatkoi vuodesta 1723 Pariisissa Jean-Louis Petitot’n (1692–1730) alaisuudessa kopioiden emaleita ja miniatyyrejä. Vuodesta 1752 alkaen hän opiskeli Pariisissa François Lemoynen ja Jean-Baptiste Massén (1687–1767) alaisuudessa, joista jälkimmäinen suositteli häntä markiisi de Puysieux’lle, joka otti hänet mukaansa Napoliin. Vuonna 1735 hän maalasi Roomassa paavi Klemens XII:n ja useiden kardinaalien muotokuvat. Kolme vuotta myöhemmin hän seurasi lordi Duncannonia Konstantinopoliin ja sen jälkeen Wieniin, jossa hän teki keisari Frans I:n ja Maria Teresian muotokuvat, joita pidetään hänen mestaritöinään. Hän sai lisänimen ”turkkilainen maalari”, koska pukeutui turkkilaiseen asuun. Vuonna 1741 Liotard matkusti Englantiin, jossa maalasi Walesin prinsessan muotokuvan. Vuonna 1756 hän siirtyi Hollantiin, jossa nai Marie Fargues’in seuraavana vuonna. Hän oli jälleen Englannissa vuonna 1772, hänen nimensä esiintyy Royal Academyn näytteilleasettajien luettelossa kahtena seuraavana vuonna ennen hänen paluutaan kotikaupunkiinsa vuonna 1776.
Liotard oli erittäin monitaitoinen taiteilija ja vaikka hänen maineensa johtuu etupäässä hänen pastelliensa sulokkuudesta ja herkkyydestä, joista Dresdenissä sijaitsevat "Lukijatar", "Suklaatyttö" ja "Lyonitar" ovat hyviä esimerkkejä, myös hänen emalinsa, kuparietsauksensa ja lasimaalauksensa ovat kriittisen huomion arvoisia. Hän oli vanhojen mestarien teosten kerääjä ja hän julkaisi myös teoksen "Traité des principes et des règles de la peinture "(1781).
Maria Tyyster

Eeva Maria Tyyster (s. 15. elokuuta 1988 Lappeenranta) on suomalainen laulaja, joka kruunattiin Seinäjoen Tangomarkkinoilla tangokuningattareksi vuonna 2014. Tätä ennen Tyyster oli mukana kilpailuissa kolmesti vuosina 2009–2011, ja ollut jo kahdesti mukana Tangomarkkinoiden finaalikilpailussa.
Tyyster valmistui sosionomiksi keväällä 2023 2,5 vuoden opiskelun jälkeen ja työskentelee Rikosseuraamuslaitoksella Köyliön vankilassa. Hän asuu nykyään Säkylässä.
Raunioelokuva

Raunioelokuva () oli toisen maailmansodan jälkeen vallalla ollut elokuvan lajityyppi. Siinä käsitellään sodan tuhojen vaikutusta taistelujen keskellä olleisiin maihin. Lajityypille on ominaista, että ulkokuvaukset on tehty pommitettujen kaupunkien raunioissa, ja näin saadaan noiden vuosien siviiliväestön ankaraan elämään realismia.
Raunioelokuvien aiheita:
Tyylin merkittäviä elokuvia ovat "Saksa vuonna nolla" (1948), "Murhaaja keskuudessamme" (1946), "Autostrada" (1947) ja "Lang ist der Weg" (1949). 
Lajityypin elokuvaa tekivät etupäässä Itä-Euroopan, Italian ja Saksan jälleenrakennusajan elokuva-alan tekijät. Erään tutkijan mukaan Itä-Saksan "raunioelokuvassa" ei syntynyt samanlaista neorealistista estetiikkaa kuin Italiassa."
Ravunsyöjäkettu

Ravunsyöjäkettu eli ravunsyöjäkoira eli rapukettu ("Cerdocyon thous") on eteläamerikkalainen koiraeläin. Nisäkäsnimistötoimikunnan ehdotus lajin uudeksi suomenkieliseksi nimeksi on "ravustajakoira".
Ulkonäkö ja koko.
Ravunsyöjäketulla on harmaanruskea turkki, jonka joukossa on häivähdys keltaista. Se kasvaa 60–70 senttiä pitkäksi, mihin ei ole laskettu noin 30 senttiä pitkää häntää. Aikuinen yksilö painaa 3,7–11 kiloa.
Levinneisyys.
Ravunsyöjäkettua tavataan Etelä-Amerikassa Argentiinassa, Boliviassa, Brasiliassa, Guyanassa, Kolumbiassa, Paraguayssa, Ranskan Guayanassa, Surinamessa, Uruguayssa ja Venezuelassa. Se elää monenlaisissa elinympäristöissä: suolla, savannilla ja erityyppisissä metsissä.
Elintavat.
Ravunsyöjäketut elävät yksin, pareina tai jopa viiden yksilön perheinä. Ne syövät monipuolista ravintoa, johon kuuluu hedelmiä, hyönteisiä, äyriäisiä, munia, pieniä selkärankaisia, raatoja ja yhdyskuntajätteitä. Siksi sen arvellaan selviävän hyvin ympäristönmuutoksista.
Glykolihappo

Glykolihappo eli hydroksietikkahappo (C2H4O3) on yksinkertaisin hydroksi­hapoista eli orgaanisista yhdisteistä, jotka sisältävät sekä karboksyylihapon että alkoholin funktionaalisen ryhmän. Yhdistettä käytetään puhdistusaineissa, polymeeriteollisuudessa, kosmetiikkavalmisteissa ja valmistettaessa muita orgaanisia yhdisteitä.
Ominaisuudet.
Huoneenlämpötilassa glykolihappo on kiinteätä väritöntä ja hygroskooppista ainetta. Yhdiste liukenee erittäin hyvin veteen ja polaarisiin orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin, metanoliin ja asetoniin. Hiilivetyihin glykolihappo sen sijaan liukenee vain hieman. Yhdiste on keskivahva happo ja sen pKa-arvo on 3,83.
Glykolihappo sisältää sekä hydroksyyli- että karboksyyliryhmän, ja sille tapahtuu sekä alkoholeille että karboksyylihapoille tyypillisiä reaktioita. Tällaisia ovat suolojen muodostuminen reaktioissa emästen kanssa, esteröityminen alkoholien kanssa karbokyysliryhmän kautta ja happokloridien kanssa hydroksyyliryhmän kautta ja kompleksien muodostuminen siirtymämetallikationien kanssa. Kuumennettaessa glykolihappo muodostaa esterin itsensä kanssa muodostaen ensin diglykolihappoa ja edelleen pidempiketjuisia oligomeerejä ja lopulta polyglykolihappoa. Voi muodostua myös rengasrakenteisia dimeerejä ja oligomeerejä eli glykolideja. Vetyperoksidi hapettaa yhdisteen rauta(II)suolojen läsnä ollessa glyoksyylihapoksi ja rauta(III)suolojen läsnä ollessa oksaalihapoksi.
Luonnossa glykolihappoa esiintyy sokeriruo'ossa, sokerijuurikkaassa ja raakojen viinirypäleiden mehussa. Ihmisen elimistössä glykolialdehydi hapettuu glykolihapoksi.
Valmistus ja käyttö.
Ensimmäisen kerran glykolihappoa valmistettiin vuonna 1848 glysiinin ja typpihapokkeen välisellä reaktiolla. Glykolihappoa voidaan valmistaa hydrolysoimalla kloorietikkahappoa emäksisissä olosuhteissa 90–130 °C:n lämpötilassa, jonka jälkeen happo puhdistettiin uuttamalla asetonilla. 1940-luvun jälkeen yhdisteen syntetisoimiseksi yleistyi prosessi, jolla glykolihappoa valmistetaan korkeassa paineessa ja happamissa olosuhteissa formaldehydistä, hiilimonoksidista ja vedestä. Muita tapoja ovat oksaalihapon pelkistys, glykolin hapetus, glykolonitriilin hydrolyysi ja laboratoriomittakaavassa glykolaattiesterien hydrolyysi.
Tärkein glykolinhapon yksittäinen käyttökohde on metallipintojen syövytys, puhdistus ja kiillotus. Yhdisteen etuna on se että se on biohajoavaa eikä myrkyllistä. Lisäksi yhdistettä käytetään tekstiiliteollisuudessa nahan käsittelyyn, apuaineena tekstiilien värjäyksessä, raudan poistoon teollisuuden käyttämistä vesistä, biohajoavien polymeerien valmistuksessa ja lähtöaineena orgaanisen kemian synteeseissä. Glykolihappoa käytetään myös kosmetiikassa ihovoiteissa ja kuorintavoiteissa. Glykolihappo tehoaa ryppyihin ja siloittaa niitä, mutta ihovoiteissa sen pitoisuus on liian pieni, jotta vaikutukset olisivat merkittäviä.
Blel Kadri

Blel Kadri (s. 3. syyskuuta 1986 Bordeaux) on ranskalainen maantiepyöräilijä. Hän aloitti harjoittelijana Ag2r-La Mondiale -joukkueessa 2008 ja edusti samaa tallia koko ammattilaisuransa ajan, vuoteen 2016 saakka.
Kadri voitti Roma Maxima -kilpailun 2013 karattuaan irtiottokumppaneiltaan noin 40 kilometriä ennen maalia. Hän voitti mäkisessä maastossa ajetun kahdeksannen etapin Ranskan ympäriajossa 2014 yli kahden minuutin erolla Alberto Contadoriin.
Saavutukset.
Lähteet: Cyclingbase, Cycling Archives, Pro Cycling Stats
Ronde de l'Isard d'Ariège (alle 23-v. kilpailu), 2. etapin voitto
Kreiz Breizh Elite, kokonaiskilpailun ja 4. etapin voitto
Route du Sud, 2(a). etapin voitto
Circuit de la Sarthe, kokonaiskilpailussa toinen
Route du Sud, mäkikirikilpailun voitto
Roma Maxima, voitto
Ranskan ympäriajo, 8. etapin voitto
Runsor

Runsor () on osa-alue ja kylä Etelä-Vaasassa, noin kahdeksan kilometrin päässä keskustasta. Runsor rajoittuu etelässä Vaasan ja Mustasaaren rajaan, lännessä moottoritiehen, pohjoisessa Liisanlehtoon, Vanhaan Vaasaan ja idässä Höstveteen. 
Keskeinen paikka Runsorin välittömässä läheisyydessä on teollisuusalue Air Port Park, jossa sijaitsee Suomen energiaklusteriin kuuluvia huipputeknologian yrityksiä, kuten Mervento, Danfoss, Wärtsilä, The Switch, Prokon ja VEO. Runsorin eteläosassa Runsorin kylän takana sijaitsee Vaasan lentoasema (VAA/EFVA), joka on Suomen viidenneksi vilkkain lentokenttä.
Runsorissa sijaitsi aikuiskoulutuskeskus, mutta sittemmin se yhdistettiin Vaasan ammattiopiston kiinteistöön Sepänkyläntielle, ja Runsorin kiinteistö myytiin pois. Kyseisessä kiinteistössä toimii nykyään useita yrityksiä.
Vaasan kaupunki keskittää kaupungin kasvua eteläpuolelle Runsorin ja Vanhansataman väliselle Risön alueelle, johon kuuluu myös Liisanlehdon teollisuusalue. Uuden vahvistetun osayleiskaavan mukaan alueelle voi rakentaa useita kaupan suuryksiköitä. Suurimpana yksikkönä mainittakoon 120 000 neliömetrin Ikaron-ostoskeskus, johon tullee myös Ikea, mutta hankkeen toteutuminen on vielä ratkeamatta. Runsoriin on ollut suunnitteilla myös Prisma.
Väestö.
Vuonna 2015 Runsorin osa-alueen väkiluku oli 191 asukasta.
Runsorin asukkaista äidinkielenään suomea puhui 76,4 %, ruotsia 18,3 % ja muita kieliä 5,2 % vuonna 2015. Alueen työvoimasta oli opiskelijoita 8,6 % ja työttömiä 7,6 % vuonna 2013.
Whistlerin äiti

Arrangement in Grey and Black No. 1 eli Taiteilijan äidin muotokuva (), tunnettu myös nimellä Whistlerin äiti ("Whistler’s Mother"), on yhdysvaltalaisen taidemaalarin James McNeill Whistlerin vuonna 1871 maalaama muotokuva äidistään. Se on Whistlerin tunnetuin maalaus.
Maalaus esittää Whistlerin tuolloin 67-vuotiasta äitiä Anna McNeill Whistleriä (1804–1881), jonka kanssa taiteilija asui Lontoossa. Äiti on kuvattu profiilissa istumassa tuolilla mustaan mekkoon ja pitsillä koristeltuun hilkkaan pukeutuneena, ja hän näyttää puritaanisen pidättyväiseltä. Ympäröivässä huoneessa on Whistlerin taiteilijanelämään viittaavia esineitä, kuten koristeellinen verho, japanilainen jalkapalli ja seinällä Thames-jokea esittävä taulu.
Maalauksen sommitelma on tarkoituksella pelkistetty ja värisävyt ovat laimeita. Se edustaa tyylittelyä, johon Whistler siirtyi varhaisuransa realistisen maalaustyylin jälkeen. Kun maalaus oli ensi kerran näytteillä kuninkaallisen taideakatemian näyttelyssä Lontoossa vuonna 1872, sen nimi herätti pahennusta, sillä äidin muotokuvan kutsumista ”sovitukseksi” ("arrangement") pidettiin sopimattomana. Whistler antoi maalauksilleen usein musiikkiin viittaavia nimiä, jotka eivät välttämättä liittyneet niiden sisältöön, sillä hän halusi omien sanojensa mukaan taivoittaa taiteellaan musiikillisen harmonian kaltaisen tunnelman eikä niinkään kertoa mistään tietystä kohteesta tai aiheesta. Hänen mielestään tämänkään maalauksen ansiot eivät liittyneet siihen, ketä se esitti.
Öljymaalauksen korkeus on 144,3 ja leveys 162,5 senttimetriä. Ranskan valtio osti maalauksen vuonna 1891 Pariisiin Musée du Luxembourgiin, ja se kuuluu nykyään Musée d’Orsayn kokoelmiin. Se on yksi kuuluisimmista Yhdysvaltain ulkopuolella sijaitsevista amerikkalaisista taideteoksista.
Pitkäpiikkipyrstö

Pitkäpiikkipyrstö, aikaisemmalta nimeltään valkoposkiokapyrstö ("Schoeniophylax phryganophilus") on orneeroiden heimoon kuuluva varpuslintu. Kuten muutkaan orneerot, se ei ole kirkasvärinen, lukuun ottamatta sen krominkeltaista leuanalustaa.
Levinneisyys.
Pitkäpiikkipyrstöä tavataan Argentiinassa, Boliviassa, Brasiliassa, Paraguayssa ja Uruguayssa. Lajia on kuvattu melko yleiseksi, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Kaneliselkäorneero

Kaneliselkäorneero ("Synallaxis candei") on orneeroiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Kaneliselkäorneeroa tavataan Kolumbiassa ja Venezuelassa. Lajia on kuvattu melko yleiseksi, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
A. J. Allmendinger

Anthony James "AJ" Allmendinger (s. 16. joulukuuta 1981) on yhdysvaltalainen autourheilija, joka kilpailee sekä avopyöräisillä että vakioautoilla. Nykyisin Allmendinger kilpailee NASCARin pääluokassa Sprint Cup Seriesissä. Hän on voittanut urallaan mm. Champ Car Atlanticin ja Barber Dodge Pro Seriesin mestaruudet.
Ura.
Allmendinger voitti nuorempana kahdesti International Kart Federationin mestaruuden. Vuonna 2002 hänet kruunattiin Barber Dodge Pro Seriesin voittajaksi ja seuraavana vuonna Champ Car Atlanticin mestariksi. Seuraavana vuonna Allmendinger siirtyi tallinsa RuSportin kanssa Champ Car-sarjaan. Hän kilpaili sarjassa kolme kautta, saavuttaen viisi voittoa, 14 palkintosijaa ja kaksi paalupaikkaa. Parhaimmillaan Allmendinger oli sarjassa kolmas vuonna 2006. Vuonna 2006 hän siirtyi NASCARin Craftsman Truck Seriesiin. Tässä sarjassa Allmendinger sijoittui urallaan kolme kertaa kymmenen joukkoon. 2006 asti hän on kilpaillut NASCARin eri luokissa, nykyisin sen pääluokassa Sprint Cup Seriesissä. Hän on ajanut urallaan NASCARissa 232 kisaa, kolme paalupaikkaa ja on sijoittunut 38 kertaa kymmenen parhaan joukkoon. Nykyisin hän kilpailee Chevrolet SS:llä numerolla 47 JTG Daugherty Racing-tallissa.
Agorapocalypse

Agorapocalypse on yhdysvaltalaisen grindcore-yhtye Agoraphobic Nosebleedin neljäs studioalbumi. Se julkaistiin Relapse Recordsin kautta 14. huhtikuuta 2009 Yhdysvalloissa, sekä 20. huhtikuuta 2009 maailmanlaajuisesti. Agorapocalypse on yhtyeen ensimmäinen vokalisti Katherine Katzin kanssa. Albumin musiikissa on vivahteita 1980-luvun thrashcoresta, ja kappaleiden kesto on aiempaan tuotantoon nähden pidempi.
Albumin kansikuvan on toteuttanut Florian Bertmer.
Club Deportivo Huachipato

Club Deportivo Huachipato on chileläinen urheiluseura Talcahuanon kaupungista. Seuralla on toimintaa monisasa urheilulajeissa, mutta parhaiten seura tunnetaan jalkapallojoukkueestaan. Huachipato pelaa Chilen Primera Divisiónissa.
Seura on voittanut maan pääsarjan mestaruuden kaksi kertaa.
Saavutuksia.
Saavutuksia Primera Divisiónissa:
Mikko Markkula

Mikko Markkula (s. 3. tammikuuta 1981 Hämeenlinna) on suomalainen autourheilija. Rallin MM-sarjan kaudella 2014 hän toimi Volkswagen Motorsportilla ajavan norjalaisen Andreas Mikkelsenin kartanlukijana. Ensimmäistä kertaa Markkula toimi kartanlukijana vuonna 2001 Jarkko Miettiselle. Juho Hännisen kanssa Markkula voitti rallin EM-sarjan mestaruuden vuonna 2012, SWRC-sarjan maailmanmestaruuden vuonna 2011 ja IRC-sarjan maailmanmestaruuden vuonna 2010. Markkula on toiminut Juha Salon kartalukijana rallin SM-sarjassa ja toimii Teemu Sunisen kartanlukijana MM-sarjassa. Markkula on koulutukseltaan insinööri.
Club Deportivo Palestino

Club Deportivo Palestino on chileläinen jalkapalloseura Santiago de Chilestä. Seura pelaa maan pääsarjassa Primera Divisiónissa.
Seuran perustivat vuonna 1920 palestiinalaiset maahanmuuttajat, mihin seuran nimikin viittaa. Vuonna 1952 Chilen jalkapalloliitto perusti ammattilaisliigan, ja Palestino osallistui vasta perustettuun Chilen Segunda Divisióniin. Seura voitti sarjan ja nousi Primera Divisióniin ensimmäistä kertaa. Palestino on voittanut maan mestaruuden kaksi kertaa, vuosina 1955 ja 1978.
Saavutukset.
Primera División
Copa Chile
Vuoden 1994 jalkapallon maailmanmestaruuskilpailujen karsinnat

Vuoden 1994 jalkapallon maailmanmestaruuskilpailujen karsintoihin osallistui 147 FIFA:n jäsenmaata, jotka kilpailivat 24 paikasta Yhdysvalloissa pelattuihin 1994 MM-kilpailuihin. Paikoista yksi meni automaattisesti isäntämaa Yhdysvalloille, sekä yksi paikka hallitsevalle maailmanmestarille Saksalle. 
Loput 22 paikkaa oli jaettu maanosaliittojen kiintiöiden mukaan. Yksi paikka oli jaettu OFC:n, CONCACAF:n ja CONMEBOL:n maanosaliittojen kesken siten, että OFC:n karsintojen voittaja kohtasi ensin CONCACAF:n alueen karsintojen toisen kaksoisottelussa. Otteluparin voittaja selviytyi karsimaan kisapaikasta CONMEBOL:n karsintojen neljättä vastaan. Tämän otteluparin voittaja selviytyi MM-kilpailuihin.
Afrikan MM-karsinnat.
Afrikan maanosaliitolla CAF:lla oli MM-kisoissa kolme paikkaa. Osallistuvia maita oli 40. Afrikan maista MM-kisoihin selviytyivät:
Aasian MM-karsinnat.
Aasian maanosaliitolla AFC:llä oli MM-kisoissa kaksi paikkaa. Osallistuvia maita oli 30. Aasian maista MM-kisoihin selviytyivät:
Euroopan karsinnat.
Euroopan maanosaliitolla UEFA:lla oli MM-kisoissa yhteensä 13 paikkaa. Yksi paikoista meni automaattisesti hallitsevalle maailmanmestarille Saksalle. 38:sta osallistuvasta Euroopan maista MM-kisoihin selviytyivät:
Etelä-Amerikan karsinnat.
Etelä-Amerikan maanosaliitolla CONMEBOL:lla oli MM-kisoissa 3,5 paikkaa. Karsintoihin osallistui alueelta yhdeksän maata. Etelä-Amerikasta MM-kisoihin selviytyivät:
Pohjois- ja Väli-Amerikan karsinnat.
Pohjois- ja Väli-Amerikan maanosaliitolla CONCACAF:lla oli MM-kisoissa 2,25 paikkaa. Alueelta karsintoihin osallistui 22 maata. Yksi paikka meni automaattisesti isäntämaa USA:n joukkueelle. Alueen maista MM-kisoihin selviytyivät:
Oseanian karsinnat.
Oseanian maanosaliitolla OFC:lla oli MM-kisoissa 0,25 paikkaa. Paikat oli jaettu Etelä-Amerikan ja Pohjois-ja Väli-Amerikan maanosaliittojen kanssa. Alueen maista karsintoihin osallistui seitsemän maata. Oseanian karsinnat voitti Australia, joka ei kuitenkaan selviytynyt jatkokarsinnoista MM-kilpailuihin.
Codex Alexandrinus

Codex Alexandrinus (Gregory–Aland nr. A tai 02) on 400-luvulta peräisin oleva Raamatun käsikirjoitus. Alexandrian patriarkka lahjoitti sen vuonna 1620 Englannin kuninkaalle. Käsikirjoitusta säilytetään British Museumissa.
Codex Alexadrinus kuuluu tärkeimpiin Raamatun käsikirjoituksiin yhdessä muun muassa Codex Vaticanuksen, Codex Sinaiticuksen ja Codex Ephraemin kanssa. Käsikirjoitus on kirjoitettu kreikaksi majuskelikirjoituksella, eli käyttäen pelkästään suuraakkosia. Se on yksi vanhimmista käsikirjoituksista, joka on säilynyt lähes kokonaan ja täten se on myös yksi arvokkaimmista. Codex Alexandrinus oli ensimmäinen tärkeimmistä käsikirjoituksista, joka saatiin tutkijoiden käyttöön. Siitä tehtyjä versioita oli saatavilla jo 1700-luvun alussa, joka edesauttoi Raamatun tekstikritiikin kehittymistä.
Rakenne.
Koodeksi koostuu 773:sta pergamentista. Alun perin pergamentteja on ollut 822, mutta kaikki eivät ole säilyneet. Jokaisella sivulla on kaksi palstaa tekstiä, joissa on 49-51 riviä.
Vanhan testamentin osalta koodeksissa on kanonisten kirjojen lisäksi myös useita deuterkanonisia kirjoja. Uudessa testamentista on kadonnut useita sivuja erityisesti Matteuksen ja Johanneksen evankeliumeista. Uudessa testamentissa on myös mukana kaksi Klemens Aleksandrialaisen kirjoittamaa kirjettä, jotka eivät yleensä kuulu Uuteen testamenttiin. Lisäksi sisällysluettelon mukaan mukana on ollut Salomonin psalmit, mutta myös se on kadonnut.
Historia.
Koodeksi on kirjoitettu arviolta 400-luvun alkupuolella. Koska koodeksi sisältää Eusebiuksen (kuollut vuonna 340) kommentit psalmeihin ja Athanasiuksen (kuollut vuonna 376) kirjeen Marcelliniukselle, ei teosta ole kirjoitettu ainakaan ennen 300-luvun puoliväliä. Nykyisen kappalejaon puuttumisen takia teosta tuskin on kirjoitettu vuoden 450 jälkeen. Käsiala-analyysi viittaa kirjoituksen olevan 400-luvun alkupuolelta. Kirjasintyypistä päätellen koodeksi on kirjoitettu Egyptissä.
Alexandrian patriarkka lahjoitti teoksen Englannin kuningas Jaakko I:lle. Jaakon kuoltua, Kaarle I vastaanotti sen 1627 ja sitä säilytetään nykyään British Libraryssä, Lontoossa.
Aiheesta muualla.
Digitoitu versio Codex Alexandrinuksesta British Libraryn verkkosivuilla
Operaatio Brushwood

Operaatio Brushwood oli Yhdysvaltain joukkojen maihinnousu Fedalaan Vichyn Ranskan hallinnoimaan Marokkoon 8. marraskuuta 1942. Operaatio oli osa Pohjois-Afrikan maihinnousua eli operaatio Torchia.
Suunnitelma.
Fedalassa oli tavoitteena saada maihin ensimmäisen tunnin aikana 6000 miestä varusteineen. Joukkojen oli tarkoitus vallata Fedalan kaupunki, estää laivaston tukemana rannikkotykistön toiminta sekä mahdollistaa hyökkäyksen jatkaminen kohti Casablancaa. Kolmesta osastosta keskimmäinen oli merkittävin ja siihen kuuluvilla aluksilla oli 19870 maavoimien sotilasta, 1701 ajoneuvoa ja noin 15000 pitkää tonnia tarvikkeita, mitkä piti saada maihin neljän vuorokauden aikana. Merivoimien henkilöstöä aluksilla oli kaikkiaan 17723 miestä.
Maihinnousu alue Fedhalan niemen ja Skerkin niemimaan välillä oleva kaksi ja puoli mailia pitkä hiekkaranta, jossa oli nousua 1:40 ja syvyyttä neljästä viiteensataan jalkaa riippuen veden korkeudesta. Riutat ja karikot jakoivat alueen viiteen osaan, jotka saivat nimet "Red", "Red 2", "Red 3", "Blue" ja "Blue 2". Maili Fedhalan niemen niskasta länteen oli "Yellow"-ranta ja kolme mailia itään Skerkistä oli "Blue 3" -ranta. Kaksi hiekkarannan ulkopuolista ja "Red" jätettiin pois suunnitelmasta, joten maihinnousu tehtiin neljään keskelle jääneeseen alueeseen.
Puolustus.
Rantojen suojana oli rannikkotykistönä juuri lahden niskasas patteri du Port, jossa oli kolme 100 millimetrin tykkiä ampuma-alueena rannikolta luoteeseen. Patteri kykeni tulittamaan kahdelle rannikkokaistalle. Toisena oli kiinteä kaksiputkinen 75 millimetrin patteri lähellä niemen kärkeä, mikä hallinnoi kolmea rannoista. Kolmas oli Pont Bondin patteri, jonka aseistuksena oli Skerkin niemimaalla neljä modernia 138,6 millimetrin rannikkotykkiä kaivantoihin asennettuina. Tykkien kantama oli 18000 jaardia. Kiinteän tykistön lisäksi rannikkoalueen suojana oli lukuisia konekivääreitä kummassakin niemessä sekä liikkuva 75 millimetrinen patteri.
Maihinnousu.
Ensilinjan kuljetusalukset "Wood", "Jefferson", "Carroll" ja "Dickman" saapuivat purkualueelle ajallaan aloittaen maihinnousuveneiden veteen laskun ja niiden kuormaamisen hieman puolen yön jälkeen. Joukot olivat veneissä ennen kello yhtä.
Melbourne City FC

Melbourne City FC vuoteen 2014 asti Melbourne Heart on australialainen jalkapalloseura Melbournesta, joka pelaa maan pääsarjassa A-Leaguessa. Tammikuussa 2014 Valioliiga-seura Manchester City osti seuran, joka johti nimenmuutokseen. Seuran futsaljoukkue pelaa maan pääsarjassa F-Leaguessa. Melbourne City pelaa ottelunsa Melbourne Rectangular Stadiumilla, joka tunnetaan myös nimellä AAMI Park. Seuran paikallisvastustaja on Melbourne Victory.
Historiaa.
Seura perustettiin vuonna 2009 nimellä Melbourne Heart ja se osallistui ensimmäistä kertaa A-Leagueen kaudella 2010-2011. Heart oli pitkään pudotuspelipaikkaan oikeuttavalla kuudennella sijalla, mutta putosi lopulta sarjassa kahdeksanneksi. Historiansa ensimmäisen A-League ottelun Heart hävisi kotistadionillaan Central Coast Marinersille. Seuraavalla kaudella, kaudella 2011-2012, Heart pääsi tähänastisen historiansa ainoata kertaa pudotuspeleihin, ollen lopulta kuudes sarjan kokonaistilanteessa. Vuonna 2012 myös seuran futsaljoukkue perustettiin. Kauden jälkeen päävalmentaja John van 't Schip erosi ja hänen tilalleen tuli John Aloisi. Kausi 2012-2013 oli Heartin historian huonoin, joukkue sijoittui kymmenen joukkueen sarjassa yhdeksänneksi, vaikka joukkueella oli Richard Garcian ja Vince Grellan tapaisia entisiä maajoukkuepelaajia. Tammikuussa 2014 City Football Group, joka omistaa myös Manchester Cityn, osti Melbourne Heartin 12 miljoonalla dollarilla. Seuran nimeksi muuttui Melbourne City FC ja entinen valmentaja van 't Schip palasi takaisin. Kesäkuussa 2014 espanjalainen maailmanmestari David Villa siirtyi joukkueeseen lainasopimuksella yhteistyöseurasta New York City FC:stä. Villa pelaa Melbournessa, kunnes MLS-kausi 2015 alkaa.
Tunnettuja pelaajia.
Muutamia tunnettuja Melbourne Heartissa ja Melbourne Cityssä pelanneita pelaajia.
Jordan Belfort

Jordan Belfort (s. 9. heinäkuuta 1962 Queens, New York) on yhdysvaltalainen entinen pörssimeklari. Hän ansaitsi pörssiyhtiöllään Stratton Oakmontilla 1990-luvulla omaisuuksia, kunnes hänet tuomittiin vankilaan petoksista ja rahanpesusta.
Elämä ja ura.
Belfort syntyi New Yorkissa kahden juutalaisen kirjanpitäjän perheeseen. Nuorena aikuisena 1980-luvulla hän johti liha- ja mereneläväfirmaa. Sen kaaduttua Belfort ryhtyi myymään osakkeita pankkiiriliikkeessä vuonna 1987. Hän perusti vuonna 1989 pörssivälittäjä Stratton Oakmontin, joka ansaitsi miljoonia huijaamalla asiakkaitaan. Työtoverinsa Danny Porushin kanssa Belfort käytti ”pump and dump” -menetelmää, jossa välittäjät tyrkyttivät pahaa-aavistamattomille asiakkaille osakkeita, jolloin niiden arvo nousi, minkä jälkeen yhtiö myi omat osuutensa suurella voitolla.
Rikastunut Belfort eli leveästi. Hän osti kartanon, urheiluautoja ja muita kallita tavaroita. Hänestä tuli myös huumeriippuvainen, ja erityisen mieltynyt hän oli Quaaludeihin. Belfortin huumeidenkäyttö johti useisiin onnettomuuksiin, kuten helikopterionnettomuuteen ja jahdin uppoamiseen, sekä avioeroon. Belfort rohkaisi myös yhtiönsä työntekijöitä elämään holtittomasti.
Viranomaiset kävivät vuonna 1992 Stratton Oakmontin kimppuun epäillen sitä petoksista ja pörssikurssien manipuloinnista. Yhtiö teki vuonna 1994 sopimuksen viranomaisten kanssa, johon kuului sakko ja Belfortille ikuinen kielto työskennellä arvopaperialalla. Arvopaperikauppiaiden kansallinen yhdistys erotti Stratton Oakmontin vuonna 1996. Yhtiö määrättiin lakkautettavaksi, jotta sen sakot ja sopimukset saataisiin maksettua.
Belfort myönsi vuonna 1999 syyllisyytensä arvopaperipetokseen ja rahanpesuun. Hän sai vuonna 2003 110 miljoonan dollarin sakot ja neljän vuoden tuomion, josta hän istui 22 kuukautta.
Vuonna 2008 Belfort julkaisi muistelmansa "The Wolf of Wall Street". Martin Scorsese ohjasi kirjasta samannimisen elokuvan, jossa Belfortia näyttelee Leonardo DiCaprio. Vuonna 2009 Belfort julkaisi muistelmilleen jatko-osan "Catching the Wolf of Wall Street".
Belfortin nykyinen yritys tarjoaa myyntikoulutusta ja motivaatiopuheita. Belfort väittää olevansa kaidalla polulla.
Avioliitot.
Belfort on ollut naimisissa kahdesti tai kolmesti. Ensimmäinen liitto Denise Lombardon kanssa kesti vuodesta 1985 vuoteen 1991. Belfort meni vuonna 1991 naimisiin lontoolaissyntyisen mallin Nadine Caridin kanssa. He saivat kaksi lasta ja muuttivat erilleen vuonna 1998. Belfort meni joidenkin lähteiden mukaan naimisiin vuonna 2008 Anne Koppen kanssa, ja he erosivat 12 vuoden jälkeen.
Michael Mifsud

Michael Mifsud (s. 17. huhtikuuta 1981 Pietà, Malta) on maltalainen jalkapallohyökkääjä, joka edustaa maansa pääsarjassa pelaavaa Sliema Wanderersiä. Hän on Maltan jalkapallomaajoukkueen kapteeni, kaikkien aikojen paras maalintekijä ja yksi maan kaikkien aikojen parhaista pelaajista. Mifsud on vain 164 senttimetriä pitkä.
Ura.
Mifsud aloitti uransa nykyisessä seurassaan Sliema Wanderersissä vuonna 1997. Hän pelasi seurassa vuoteen 2001 asti tehden 80 pelissä 60 maalia. Vuonna 2000 Mifsud teki myös debyyttinsä Maltan jalkapallomaajoukkueessa. Vuonna 2001 hän siirtyi Bundesliigan 1. FC Kaiserslauterniin, jossa vietetyn kolmen vuoden aikana peliaikaa kertyi vain 21 ottelun verran. Suurimman osan ajasta Mifsud pelasikin saksalaisseuran kakkosjoukkueessa. Edessä oli paluu vuonna 2004 Sliema Wanderersiin, mutta vain kauden ajaksi. Vuonna 2004 Mifsud palasi Eurooppaan norjalaisen Lilleström SK:n riveihin. Lilleströmissä Mifsud pelasi neljä kautta, joista kertyi tilille 48 ottelua ja 17 maalia.
Seuraavaksi Mifsud suuntasi kohti Englantia ja Coventry Cityä. Hän oli kolmen kautensa aikana yksi seuran tärkeimmistä pelaajista. Mifsud pelasi seurassa 86 ottelua viimeistellen 16 maalia. Hän kävi vuonna 2009 lainalla Barnsley FC:ssä, kunnes palasi takaisin Maltalle ja Valletta FC:n riveihin. Seuraavat kolme vuotta Vallettan ja Qormi FC:n riveissä tuottivat 59 ottelua ja 42 maalia, kunnes Mifsud siirtyi A-Leaguen Melbourne Heartiin. Hän pelasi seurassa 14 ottelua, ennen kuin seuran omistaja vaihtui ja nimi muuttui Melbourne City FC:ksi. Omistajanvaihdoksen jälkeen Mifsud palasi kasvattajaseuraansa Sliema Wanderersiin vuonna 2014.
Maajoukkueessa kapteeninakin toiminut Mifsud on vuosina 2000–2020 pelannut 143 maaottelua ja tehnyt ennätykselliset 42 maaottelumaalia. Harjoitusottelussa Liechtensteiniä vastaan vuonna 2008 Mifsud teki viisi maalia, kun Malta voitti keskieurooppalaiset 7-1. Hän rikkoi Carmel Busuttilin maaliennätyksen vuonna 2010 Suomea vastaan, kun Malta hävisi 1-2.
Borja Viguera

Borja Viguera Manzanares (s. 26. maaliskuuta 1987 Logroño, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän on edustanut Espanjan Primera Divisiónissa Real Sociedadia, Athletic Bilbaota ja Sporting de Gijónia sekä alemmilla sarjatasoilla muitakin seuroja. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä.
Seurajoukkueura.
Logroñolaissyntyinen Viguera pelasi uransa alkuvaiheilla Real Sociedadin nuorisoakatemiassa. Ensiesiintymisensä seuran reservijoukkueessa hän teki kaudella 2006–2007, kun se pelasi maan kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Segunda División B:ssä. 15. syyskuuta 2007 Viguera pelasi ensimmäisen ammattilaisottelunsa, kun hän pääsi vaihdosta kentälle ottelussa Las Palmasia vastaan. Hän pelasi edustusjoukkueessa myöhemmin kauden 2007–2008 aikana vielä kahdessa ottelussa.
Kesällä 2009 Viguera nostettiin pysyvästi seuran edustusjoukkueeseen, jossa hän ei kuitenkaan onnistunut lopulta lyömään itseään läpi. Kauden 2009–2010 aikana hänelle kertyi sarjaotteluita tililleen vain neljä kappaletta. 11. tammikuuta 2011 hän siirtyi kesään asti kestäneellä lainasopimuksella Gimnàstic Tarragonaan.
26. elokuuta 2011 hän palasi takaisin Gimnàsticiin lainasopimuksella. Viguera jäi kuitenkin katalonialaisseurassa vähälle peliajalle syyskauden aikana ja niin hän palasi takaisin omistajaseuraansa tammikuussa 2012, josta hänet lainattiin uudella sopimuksella Albaceteen.
6. heinäkuuta 2012 Viguera siirtyi naapuriseura Deportivo Alavésiin, joka pelasi Segunda División B:ssä. Hän lukeutui jo ensimmäisellä kaudellaan joukkueensa tärkeimpiin pelaajiin, tehden kaikki kilpailut mukaan lukien yhteensä 21 maalia. Alavés onnistui kauden päätteeksi nousemaan maan toiseksi korkeimmalle sarjatasolle Segunda Divisióniin.
14. elokuuta 2013 Viguera teki joukkueen kanssa vuoteen 2015 asti ulottuvan jatkosopimuksen. Hän pelasi maalien valossa uransa parhaan kauden 2013–2014, kun hän viimeisteli pelaamissaan 42 ottelussa 25 maalia. Kauden kohokohtana oli 8. helmikuuta 2014 syntynyt hattutemppu ottelussa Sabadellia vastaan. Hän voitti maalimäärällään sarjan maalikuninkuuden.
12. kesäkuuta 2014 Viguera solmi kolmivuotisen sopimuksen baskiseura Athletic Bilbaon kanssa. Hänestä maksettiin miljoonan euron siirtokorvaus.
Keinu (maalaus)

Keinu (, tunnetaan myös nimellä "Hauskoja sattumuksia keinussa", "Les Hasards heureux de l'escarpolette") on ranskalaisen Jean-Honoré Fragonardin öljymaalaus noin vuodelta 1767. Keinuvaa naista esittävää maalausta pidetään Fragonardin tunnetuimpana teoksena ja yhtenä rokokootaiteen tunnusomaisimmista taideteoksista.
Maalauksessa hienoon röyhelömekkoon pukeutunut nuori nainen keinuu iloisesti puuhun sidotussa keinussa seuranaan kaksi miestä. Nuorempi mies makaa pensaassa katsellen naisen suuntaan, vanhempi mies seisoo taustalla antamassa keinulle vauhtia. Naisen toisen jalan kenkä lentää ilman halki. Valo siivilöityy tiheän puiden lehvästön läpi.
"Keinun" sanotaan tavoittavan paljon rokokootaiteelle ominaista siroutta, humoristisuutta ja elämäniloa. Sitä pidetään myös hyvänä esimerkkinä Fragonardille tuona aikana ominaisesta tyylistä, jonka vuoksi hän joutui varsinkin valistusaatteen kannattajien kritiikin kohteeksi. Fragonard muistetaan parhaiten tekemistään eroottissävytteisistä maalauksista, joissa yhdistyi kevytmielisyys ja ritarillisuus. "Keinu" herätti valmistuttuaan paljon huomiota juuri pikkutuhmuutensa vuoksi, sillä maalauksessa vasemmalla makaava mies näyttää katsovan naisen hameen alle. Naisen jalasta lentävän kengän voi tulkita vertauskuvallisesti viittaavan menetettyyn viattomuuteen. Yleensä maalauksen nuori mies on tulkittu naisen rakastajaksi.
Maalauksen leveys on 64,8 ja korkeus 81,8 senttimetriä. Sen omistushistoriaa ei täysin tunneta. Yhdessä vaiheessa sen omisti herttua Charles de Morny, jonka kuoleman jälkeisessä huutokaupassa taulu tuli myyntiin vuonna 1865. Nykyään sen omistaa Lontoossa sijaitseva Wallace Collection -taidemuseo.
Lars-Levi Laestadius

Lars-Levi Laestadius (26. joulukuuta 1909 Uumaja – 18. elokuuta 1982) oli ruotsalainen kirjailija ja teatterinjohtaja, Lars Levi Laestadiuksen pojanpojan poika. Hän oli Hälsingborgin kaupunginteatterin johtaja 1946–1950, Malmön kaupunginteatterin johtaja 1950–1960 ja Tukholman kaupunginteatterin johtaja vuodesta 1960. Hän julkaisi myös näytelmiä. Hänet tunnetaan myös etevänä organisaattorina.
Pohjanpaljashäntävyötiäinen

Pohjanpaljashäntävyötiäinen ("Cabassous centralis") on Keski-Amerikassa elävä vyötiäisiin kuuluva vajaahampainen. Nisäkäsnimistötoimikunta on ehdottanut sen uudeksi nimeksi "keskiamerikanvyötiäinen"
Pohjanpaljashäntävyötiäisen pituus on 30–70 cm, häntä sen lisäksi 10–18 cm.
Pohjanpaljashäntävyötiäisiä tavataan Meksikossa, Keski-Amerikassa, Kolumbiassa, Ecuadorissa ja Venezuelassa.
Cabassous chacoensis

Cabassous chacoensis on Etelä-Amerikassa elävä vyötiäislaji. Nimistötoimukunta on ehdottanut sen uudeksi nimeksi paraguaynvyötiäinen Se löydettiin vasta vuonna 1980.
Cabassous chacoensis on pienikokoisin sukunsa neljästä lajista. Sen selkäpuoli on paksujen luumaisten levyjen peitossa. Selkäpuoli on ruskea tai musta, vatsapuoli kellanharmaa.
Albert Betz

Albert Betz (25. joulukuuta 1885 Schweinfurt – 16. huhtikuuta 1968 Göttingen) oli saksalainen fyysikko ja tuuliturbiinitekniikan pioneeri. Hän on tunnettu muun muassa nimeään kantavasta Betzin laista, joka määrittelee teoreettisen ylärajan tuuliturbiinin hyötysuhteelle.
Adoptianismi

Adoptianismi (joskus myös adoptionismi) on yleisnimitys kristologisille käsityksille, että Kristus jumalallisen luontonsa puolesta on Jumalan poika sanan varsinaisessa mielessä, mutta ihmisenä Jumalan "ottopoika". Adoptianistisen käsityksen mukaan Jeesus Kristus adoptoitiin Jumalan Pojaksi.
Adoptianismin esittivät 700-luvun lopulla Toledon arkkipiispa Elipandus ja Urgellin piispa Felix Urgellilainen. Useat teologit Kaarle Suuren valtakunnassa, muun muassa Alkuin, vastustivat adoptianismia pitäen sitä Kristuksen jumaluuden kieltämisenä, ja se hylättiin ensin frankkilaisten konsiilissa (792) ja sitten Frankfurtin (794) ja Rooman (799) konsiilissa.
Adoptianismia on esiintynyt joissakin nestoriolaisissa liikkeissä sekä Espanjan alueella. Erityisen tyypillinen adoptianismi oli varhaisessa läntisessä teologiassa.
Everton de Viña del Mar

Everton de Viña del Mar on chileläinen jalkapalloseura Viña del Marin kaupungissa. Seura pelaa maan pääsarjassa Primera Divisiónissa.
Seuran perustivat vuonna 1909 englantilais-chileläiset pojat. Seura nimettiin Evertoniksi englantilaisen jalkapalloseura Evertonin mukaan, joka oli juuri vieraillut Etelä-Amerikassa. Everton on voittanut Chilen pääsarjan mestaruuden neljä kertaa.
Saavutukset.
Primera División
Copa Chile
Josef Klose

Josef Klose (, s. 3. lokakuuta 1947 Sławięcice, Puola) on entinen puolalainen jalkapalloilija. Klose oli urallaan pelipaikaltaan hyökkääjä. Hänen poikansa on Saksan jalkapallomaajoukkueen entinen hyökkääjä Miroslav Klose. Klose nuoremmalla on myös jalkapallon MM-kisojen kaikkien aikojen maaliennätys (16 maalia). Klose on naimisissa entisen huipputason käsipalloilijan Barbara Jeżin (45 maaottelua, 105 maalia) kanssa, pariskunnalla on myös tytär Marzena.
Ura.
Odra Opolessa vuonna 1966 ammattilaisuransa aloittanut ja vuonna 1977 Puolan liigacupin voittanut Klose siirtyi vuonna 1978 Ranskan Ligue 2:ssa pelanneeseen Guy Roux'n valmentamaan AJ Auxerreen. Vuonna 1979 Klose auttoi Auxerren Ranskan cupin finaaliin ja 1980 nousemaan Ligue 1:hen. Pääsarjassa hän pelasi, seuran hankittua tähtihyökkääjä Andrzej Szarmachin, liigan tiukan ulkomaalaiskiintiön vuoksi lopulta vain 14 ottelua tehden kaksi maalia. Vuonna 1981 hän siirtyi Ranskan alasarjoissa pelanneeseen FC Chaloniin, ennen kuin lopetti uransa vuonna 1984.
Cornel Țăranu

Cornel Țăranu (20. kesäkuuta 1934 Cluj-Napoca – 18. kesäkuuta 2023) oli romanialainen säveltäjä ja kapellimestari. Hän opiskeli sävellystä Sigismund Toduțăn johdolla Gheorghe Dima -musiikkiakatemiassa 1950-luvulla ja sai sieltä myöhemmin (1974) tohtorin arvon musiikkitieteessä. Lisäksi Țăranu opiskeli vuosina 1966–1967 Pariisin konservatoriossa Nadia Boulangerin sekä Olivier Messiaenin johdolla ja osallistui vuosina 1968–1969 ja 1972 Darmstadtin kursseille. Näillä kursseilla hän sai opetusta György Ligetiltä, Bruno Madernalta ja Christoph Caskelilta.
Țăranu sai viisi palkintoa Romanian säveltäjä- ja musikologiliitolta. Lisäksi hänelle myönnettiin Koussevitzky International Critics Award (1982). Hän oli Academia Românăn jäsen vuodesta 1993, ja hänestä tuli l'Ordre des Arts et des Lettres'n "Chevalier" vuonna 2002.
Țăranu perusti Ars Nova -yhtyeen vuonna 1968 ja aloitti työskentelyn sen taiteellisena johtajana ja kapellimestarina. Hänestä tuli vuonna 1990 Romanian säveltäjä- ja musikologiliiton varapuheenjohtaja, ja vuonna 1995 hän aloitti Cluj Modern -festivaalin johtamisen. Țăranu kirjoitti muun muassa teoksen "Enescu in conștiința prezentului" (1969). Hän aloitti opettamisen Gheorghe Dima -musiikkiakatemiassa vuonna 1957. Hänestä tuli sen sävellyksen professori vuonna 1990. Hän luennoi myös ulkomailla.
Țăranun sävellystuotantoon kuului muun muassa oopperoita, elokuvamusiikkia ja orkesterimusiikkia, kuten sinfonioita. Hän sävelsi myös runsaasti kuoro- ja muuta vokaalimusiikkia sekä kamarimusiikkia.
Jäämeri (maalaus)

Jäämeri (; tunnetaan myös nimellä Toivon haaksirikko, "Die gescheiterte Hoffnung") on saksalaisen Caspar David Friedrichin maalaus, joka on valmistunut vuosina 1823–1824. Se kuuluu Friedrichin tunnetuimpiin teoksiin. Maalaus esittää jäätyneellä merellä dramaattisesti kasaantuneita jäälauttoja. Taustalla oikealla näkyy uppoamassa olevan laivan perä.
"Jäämeri" ilmentää Friedrichin fatalistista suhtautumista luontoon. Sen innoittajana oli Sir William Edward Parryn muutamaa vuotta aiemmin johtama naparetki. Maalauksen on sanottu kuvaavan ihmisen tappiota luonnonvoimien edessä. Eräiden muiden Friedrichin maalausten tavoin maisema saa tässä uuden merkityksen ihmisen kohtalon vertauskuvallisena kuvastajana.
Maalauksen mitat ovat 96,7 x 126,9 senttimetriä. Se on kuulunut vuodesta 1905 Hampurin taidehallin kokoelmiin, ja sen osti Friedrichin ”löytäjänä” tunnettu museonjohtaja Alfred Lichtwark henkilökohtaisesti.
Oleksandr Dryhol

Oleksandr Volodymyrovytš Dryhol (, s. 25. huhtikuuta 1966 Moskova, Neuvostoliitto) on israelilainen moukarinheittäjä. Israelia hän on edustanut vuodesta 2016 lähtien ja aikaisemmin hän on kilpaillut Neuvostoliiton ja Ukrainan väreissä. Hänen ennätyksensä on vuonna 2012 Jablonec nad Nisoussa heitetty 79,42, joka on myös yli 45-vuotiaiden maailmanennätys. Tätä aiempi miehen oma ennätys (77,86) oli syntynyt 22 vuotta aiemmin, vuonna 1990 ja sen heittäessään Dryhol kilpaili vielä Neuvostoliiton väreissä. Dryhol oli vuoden 2012 kesäolympialaisten vanhin yleisurheilija 46 vuoden ikäisenä. Ikäeroa nuorimpaan, andorralaiseen pikajuoksijaan Cristina Lloveraan oli kolmekymmentä vuotta. Kisat olivat Dryholille uran ensimmäiset olympialaiset. Hän karsiutui karsinnassa heitettyään 69,57 ja ollen 34:s. Vuonna 2016 hänen suorituksensa kuitenkin hylättiin kun hänen Lontoon olympialaisissa antamastaan dopingnäytteestä löytyi uusintatutkimuksessa Turinabol-steroidia.
Dryhol jäi vuonna 2013 kiinni dopingin käytöstä ja sai kahden vuoden kilpailukiellon ajalle 23.8.2013–22.8.2015. Hän sai Israelin kansalaisuuden vuonna 2014 ja edustusoikeuden vuonna 2016.
Betzin laki

Betzin laki, saksalaisen fyysikon Albert Betzin mukaan (1919), on tuuliturbiinin hyötysuhdetta koskeva teoreettinen tulos. Sen mukaan turbiini voi ottaa talteen sen läpi kulkevan ilman kineettisestä energiasta enintään 16/27 (noin 59%). 
Turbiinin siipikehän läpi virrannut ilma hidastuu sitä enemmän, mitä suurempi osa sen liike-energiasta otetaan talteen. Ääritapauksessa kaikki ilman liike-energia olisi syöty ja heti turbiinin taakse muodostuisi seisova ilmamassa, joka estäisi enemmän ilman virtaamisen turbiiniin. Maksimaalinen energia ilmavirrasta saadaan talteen, kun ulosvirtaavan ilman nopeus on 1/3 turbiiniin virtaavan ilman nopeudesta.
Betzin tulos koskee idealisoitua tilannetta, missä esimerkiksi ilma on kokoonpuristumatonta ja lavoilla ei ole ilmanvastusta. Ajatellen todellisia turbiineja ja niiden hyötysuhteen parantamista, laki ei ota kantaa mahdollisuuteen erilaisin rakenteellisin ratkaisuin vaikuttaa ilman virtaukseen roottorin etu- tai takapuolella.
Paha poika

”Paha poika” on Diandran kappale, jonka Universal Music julkaisi 13. kesäkuuta 2014 artistin lokakuussa 2014 julkaistavan "Dynamiittii"-nimisen studioalbumin ensimmäisenä singlenä. Kappaleen ovat säveltäneet Diandra yhdessä Sakke Aallon kanssa ja sen on sanoittanut Mikko Kuoppala.
”Paha poika” nousi toisella listaviikollaan singlelistan ensimmäiselle sijalle. Latauslistalla se on noussut yhdeksänneksi.
Virtakorento

Virtakorento ("Osmylus fulvicephalus") on verkkosiipisiin kuuluva hyönteinen eli se ei ole sudenkorento. Lajia esiintyy laajalti Euroopassa.
Pohjoisimmat esiintymät on aiemmin tavattu Etelä-Ruotsissa ja Liettuassa. Suomesta ensimmäiset tavattiin Lohjan Pusulan Kärkölästä kesällä 2013.
Lajin tunnistaminen on helppoa sen siivissä olevien täplien vuoksi. Se ei lennä kovin hyvin, ja se pysyttelee puron lähellä koko elinikänsä. Laji on kookas. Sen siipiväli on noin 4 cm.
Baby I

Baby I on Isac Elliotin kappale hänen toiselta studioalbumiltaan "Follow Me". Sony Music julkaisi kappaleen singlenä 23. kesäkuuta 2014. Ensiesityksensä kappale sai jo 18. kesäkuuta 2014 helsinkiläisessä Forum-kauppakeskuksessa järjestetyssä tapahtumassa. Kappaleen ovat säveltäneet ja sanoittaneet Aleena Gibson, Fredrik Thomander ja Kevin Högdahl. Kappaletta on ollut sanoittamassa myös kappaleen tuottaja RedOne.
Kappaleesta julkaistiin 27. kesäkuuta 2014 Josh Forbesin ohjaama musiikkivideo, joka on kuvattu Lontoossa. Syksyllä 2015 julkaistiin uusi musiikkivideo Yhdysvaltain markkinoille.
Menestys.
”Baby I” sijoittui suomalaisilla myyntilistoilla melko vaatimattomasti. Kappale nousi kuudeksi viikoksi latauslistalle, jolla sen paras sijoitus oli 22:s. Radiolistalla kappale nousi korkeimmillaan Suomen kolmanneksi soitetuimmaksi radiokappaleeksi.
Lokakuussa 2015 kappale lisättiin yhdysvaltalaisen Radio Disneyn soittolistalle.