tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Quedlinburgin luostari

Quedlinburgin luostari () on entinen luostari Quedlinburgissa, Saksi-Anhaltissa, Saksassa. Se perustettiin 936 Pyhän Matildan, Henrik I Linnustajan lesken, aloitteesta miehensä muistoksi. Monien vuosisatojen ajan luostari nautti suurta arvovaltaa ja vaikutusvaltaa. Luostari oli osa Pyhää saksalais-roomalaista keisarikuntaa.
Historia.
Quedlinburgin luostarin perusti Quedlinburgin linnakukkulalle vuonna 936 Otto I Suuri. Luostarin perustamista oli pyytänyt hänen äitinsä Matilda miehensä Henrik I Linnustajan kunniaksi ja muistoksi. Myöhemmin sekä Henrik että Matilda haudattiin luostarissa.
Quedlinburgin vapaa ja maallinen keisarillinen luostarikirkko () koostui vuoden 1802 lakkauttamiseensa asti keisarillisen perheen omistuskirkosta, joka oli liitetty maallisten luostarinaisten ("Stiftsdamen") kollegioon, joka oli aateliston naimattomista tyttäristä koostunut yhteisö.
Keisarillisten suhteiden kautta luostari kasvoi ja siitä tuli pian vauras ja kukoistava yhdyskunta. Abbedissa oli vapautettu hänen hiippakuntansa, Halberstadtin piispan, toimivallasta. Halberstadtin piispat olivat jatkuvasti väittelyssä abbedissojen kanssa siitä, että piispalla olisi ollut hengellinen toimivalta luostarissa nojaten perusteluun, että miehet johtivat naisia. Poliittisissa suhteissa Quedlinburgin abbedissa oli valtakunnanruhtinatar, minkä kautta hänellä oli oikeus olla mukaana valtiopäivillä ja äänestää.
Uskonpuhdistuksen vaikutuksesta luostarista tuli luterilainen abbedissa Anna II:n aikana. Vuonna 1803 luostarista tuli osa Preussin kuningaskuntaa ja se muutettiin Quedlinburgin ruhtinaskunnaksi. Vuosien 1807-1813 välillä ruhtinaskunta oli osa lyhytikäistä Westfalenin kuningaskuntaa.
Kirkko.
Pyhän Servatiukseen kirkko on omistettu Tongerenin ja Saint-Denisin piispalle Pyhälle Servatiukselle. Kirkko on merkittävä romaanista tyyliä edustava rakennus. Basilikan rakentaminen aloitettiin joskus ennen vuotta 997 ja valmistui 1021. Vuonna 1070 riehunut tulipalo aiheutti paljon vahinkoa kirkolle. Rakennus uudelleenkorjattiin entiseen muotoonsa ja vihittiin uudelleen 1129 Lothar III:n läsnä ollessa.
Aarrekammio.
Luostari sai lukuisia lahjoja, kuten kallisarvoisia kirjoja, käsikirjoituksia ja liturgisia esineitä, jotka varastoitiin aarrekammioon. Toisen maailmansodan lopussa amerikkalainen sotilas Joe Tom Meador (1916-1980) ryösti useita kammion arvokkaimmista esineistä, muun muassa Pyhän Servatiuksen pyhäinjäännöslippaan Kaarle Kaljupään ajalta. Varastettujen tavaroiden sijainti selvisi vuonna 1987 ja pitkän oikeudenkäynnin jälkeen ne palautettiin luostariin vuonna 1993.
Aikakirjat.
Luostari tunnetaan erityisesti Quedlinburgin aikakirjojen (, ) kotina. Aikakirjat on kirjoitettu luostarissa vuosien 1008-1030 välillä mahdollisesti nunnan kirjoittamana. Aikakirjat käsittelevät poliittisia asioita sekä Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan historiaa.
Abbedissat.
Moni luostarin abbedissoista polttohaudattiin luostarin kryptassa, missä ovat heidän monumenttinsa. Kryptaan on haudattu muun muassa Ringelheimin Matilda, joka oli yksi luostarin perustajista muttei abbedissa
 Maria Aurora von Königsmark, hallitsi prioritarina vakanssin aikana 1704-1718
Interpol (albumi)

Interpol on newyorkilaisen indie rock -yhtye Interpolin neljäs studioalbumi, joka julkaistiin 7. syyskuuta 2010. Albumi äänitettiin Electric Lady Studioilla Greenwich Villagessa. Yhtyeen basisti Carlos Dengler lähti kokoonpanosta nopeasti albumin valmistumisen jälkeen. Ensimmäinen single "Barricade" julkaistiin elokuussa 2010. Albumi on myynyt maailmanlaajuisesti yli 200 000 kappaletta. Levy oli Suomen virallisella listalla kaksi viikkoa ollen parhaimmillaan sijalla 25.
Kappaleet.
Lisäksi iTunesin kautta tilattaessa bonus-kappale "Crimewaves" (3:38) sekä Japanin erikoispainoksessa "Gavilan" (6:49).
Kuolema saapuu yöllä

Kuolema saapuu yöllä ("Dead of Night") on brittiläinen kauhuelokuva vuodelta 1945. Se koostuu viidestä episodista. Michael Redgrave esittää vatsastapuhujaa synkän nuken kanssa. Elokuva on arvioitu parhaiden brittiläisten kauhuelokuvien joukkoon. Elokuva ei varsinaisesti ole antologia-elokuva, sillä osioita yhdistää toisiinsa kehystarina (tällaista elokuvatyyppiä kuvataan usein nimellä portmanteau-elokuva). Kehystarina nivoo yhteen viisi muuta osiota. Basil Dearden ohjasi kehystarinan ja osion ”The Hearse Driver”, Alberto Cavalcanti ohjasi osiot ”Christmas Party” ja ”The Ventriloquist’s Dummy”. Robert Hamer ohjasi osion ”The Haunted Mirror” ja Charles Crichton osion ”Golfing Story”.
Seychellien kreoli

Seychellien kreoli (omakielinen nimi "Seselwa") on ranskaan perustuva kreolikieli, joka on yksi Seychellien virallisista kielistä ranskan ja englannin ohella. Seychellien kreolilla ei ole tunnettuja murteita ja kielen läheisin sukukieli on Mauritiuksella puhuttu morisyen. Vuonna 2002 kielellä arvioitiin olevan noin 75 000 puhujaa, eli noin 95 % kaikista Seychellien asukkaista puhuu sitä.
Seychellien kansallislaulu on kirjoitettu kreoliksi.
Historia.
Kieli alkoi kehittyä 1750-luvulta alkaen, kun ranskalaiset ilmoittivat Seychellien kuuluvan heille ja lähettivät sinne 15 valkoihoista ranskalaista ja näiden afrikkalaiset orjat mukanaan muskottipähkinän ja neilikan siemeniä, joita näiden oli tarkoitus alkaa viljellä. Vuonna 1811 britit valoittivat saaret, jolloin kreolikieleen omaksuttiin myös jonkin verran vaikutteita englannin kielestä.
Seychellien kreolin yhtenä uranuurtajana voidaan pitää opettajaa ja kielitieteilijää Danielle Jorre de St Jorre, joka oli mukana tukemassa myös muiden kreolikielten tunnustamista järjestäen mm. ensimmäisen kreolifestivaalin vuonna 1985. Tämä lokakuussa järjestettävä festivaali kestää viikon ja sen teemana on juhlia kreolikulttuuria Seychelleillä. 
Kieltä kirjoitetaan latinalaisin aakkosin. Raamattu käännettiin kokonaisuudessaan kreoliksi vuonna 2014.
Fonologia.
Seychellien kreolin ääntämys pohjautuu ranskan fonologiaan, mutta siitä puuttuvat nasaalivokaalit. 
Konsonantit.
Lähde:
Vokaalit.
Lähde:
Oikeinkirjoitus.
Seychellien kreoli käyttää seuraavia kirjaimia: 
Kielioppi ja sanasto.
Lukusanat 1–10 kreoliksi:
Liahona (lehti)

Liahona on Myöhempien Aikojen Pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkon virallinen lehti. Lehti on saanut nimensä Mormonin kirjassa mainitusta Liahonasta, joka oli eräänlainen kompassin tapainen suunnannäyttäjä. Koska Liahona osoitti uskollisille oikean suunnan, pidetään sitä Mormonin kirjassa myös Kristuksen vertauskuvana. Myös kirkon lehden tulisi sen oman ymmärryksen mukaan ohjata ihmisiä oikeaan.
Vuoteen 1998 Myöhempien Aikojen Pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkon lehti tunnettiin Suomessa nimellä Valkeus. "Valkeus" alkoi ilmestyä vuonna 1948. Englanninkielinen "Liahona" tunnettiin vuoteen 1995 nimellä "Tambuli", muun kielisillä lehdillä oli omat nimensä. Vuonna 1999 siirryttiin kaikkialla maailmassa yhtenäiseen nimikäytäntöön.
Suomenkielinen "Liahona" ilmestyy kuukausittain, samoin kuin sen englanninkielinen sisarjulkaisukin. Kaikkiaan lehti ilmestyy 51 eri kielellä, julkaisutiheys voi vaihdella yhdestä kahteentoista numeroon vuodessa. Touko- ja marraskuun numeroissa on selostus huhti- ja lokakuussa pidetyistä Kirkon puolivuotiskonferensseista Salt Lake Citystä sekä konferenseissa pidetyt puheet. Muiden kuukausien lehdet sisältävät artikkeleita ajankohtaisista asioista, hengellisiä kirjoituksia sekä Kirkon yleisauktoriteettien pitämiä saarnoja ja puheita. "Liahonan" artikkelit on tarkoitettu henkilökohtaiseen tutkimiseen, mutta niitä tutkitaan myös pappeuskokouksissa ja kotiopetus- sekä kotikäyntiopetuskäynneillä.
Riuttaskorven virkistysmetsä

Riuttaskorven virkistysmetsä sijaitsee valtion omistamilla mailla Ylöjärvellä Pirkanmaalla. Metsähallituksen hoitovastuulla olevan virkistysmetsän pinta-ala on 16 neliökilometriä. Ylöjärven pohjoisosassa Kurussa sijaitseva alue kuuluu Suomenselän vedenjakajan saloseutuun ja soveltuu hyvin erityisesti päiväretkeilyyn. Virkistysmetsä on perustettu Metsähallituksen päätöksellä vuonna 2005 Länsi-Suomen luonnonvarasuunnitelman yhteydessä. Alueeseen sisältyy Pitkäkankaan Natura 2000 -alue.
Retkeilyalueen palvelut.
Virkistysmetsän eteläosan läpi kulkee Pirkan Taival -retkeilyreitistö, joka yhdistää Seitsemisen kansallispuiston ja Helvetinjärven kansallispuiston toisiinsa. Alueella on luontopolkuja ja polkujen varsilla on useita nuotio- ja telttapaikkoja, opastuspisteitä, keittokatos ja näkötorni. Haukijärven rannalla on näkötorni, varaustupa, nuotiopaikka ja keittokatos. Torttilantien itäpuolella on virkistysmetsään kuuluva Suutarilankoski, jonka rannalla on nuotiopaikka. Koskessa on sijainnut vesivoimalla toimiva mylly, josta on enää pieniä vihjeitä jäljellä.
Alueen halki kulkee Keihäsjoen reitti, joka on aiemmin toiminut uittoväylänä ja joka soveltuu melontaan korkean veden aikaan.
Riuttaskorpi kirjallisuudessa.
Alueesta liikkuu paljon tarinoita, mikä on innoittanut muun muassa J. L. Runebergia kirjoittamaan Vänrikki Stoolin tarinoihin kertomuksen matkamiehen näystä.
Platanthera obtusata

Platanthera obtusata on Pohjois-Amerikassa esiintyvä lehdokkilaji. Lajia esiintyy Kanadassa, Alaskassa ja Yhdysvaltojen pohjoisosissa.
"Platanthera obtusata"n lähilaji on Skandinavian pohjoisosassa (Lapissa), Venäjän Siperiassa ja Mongoliassa esiintyvä pikkulehdokki ("Platanthera oligantha"), joka luokitellaan usein myös alalajiksi ("P. obtusata" subsp. "oligantha").
Tällä lehdokilla on yksi lehti ja noin 15 vihertävän kukan muodostama harvahko kukinto. Kukkien mesi houkuttelee pölyttäjiksi hyttysiä ja perhosia. Kasvin korkeus on 5–35 cm.
Intian tiedeinstituutti

Intian tiedeinstituutti (, , , IISc) on tutkimuslaitos Bangaloressa Karnatakan osavaltiossa Intiassa. Tutkimuslaitos sijoittui Shanghain Jiao Tong -yliopiston julkaisemalla "Shanghain listalla" maansa parhaaksi yliopistotason opetusta tarjoavaksi oppilaitokseksi vuonna 2009. Koko maailmassa IISc sijoittui 400 parhaimman yliopiston joukkoon. Jyväskylän yliopisto tekee yhteistyötä instituutin kanssa.
Vuonna 1909 perustettu Intian tiedeinstituutti kuuluu Intian kärkiyliopistojen kansainvälistymiseksi käynnistetyn Institution of Eminence -ohjelman piiriin.
Soutu kesäolympialaisissa 1952 – miesten pariairokaksikko

Helsingin olympiakisojen soudun pariairokaksikkokilpailuun osallistui 16 venekuntaa. Kilpailut suoritettiin 20.-23. heinäkuuta Meilahden väliaikaisella soutustadionilla.
Alkuerät.
Jokaisesta erästä kaksi nopeinta välieriin, muut 1.keräilyeriin.
1.erä
2.erä
3.erä
4.erä
Ensimmäiset keräilyerät.
Erien voittajat 2.keräilyeriin. Muiden kilpailu päättyy.
1.erä
2.erä
Välierät.
Kummankin erän voittaja loppukilpailuun, muut 2.keräilyeriin.
1.erä
2.erä
Toiset keräilyerät.
Erien voittajat loppukilpailuun.
1.erä
2.erä
3.erä
Jenzer Motorsport

Jenzer Motorsport on sveitsiläinen autourheilutalli. Talli on kilpailut muun muassa GP3, FIA Formula 3 Championship, ADAC Formula 4, Eurocup Formula Renault-, Formula Abarth, International Formula Master-sarjoissa. Nykyään talli kilpailee Italian Formula 4 ja Keski-Euroopan Formula 4 -sarjoissa. Talli aloitti toimintansa vuonna 1993. Tallin riveissä heillä on ollut useita kuljettajia, jotka osoittautuivat menestyneiksi moottoriurheilussa, muun muassa Yuki Tsunoda on noussut Formula 1 -sarjaan.
Historia.
Jenzer-talli on voittanut vuonna 2009 Formula Masters -sarjan mestaruuden Fabio Leimerin voimin, jolloin Leimer nousi sen kauden jälkeen GP2 sarjaan kaudella 2010. Talli kilpaili myös uudessa GP3-sarjassa kuljettajinaan Pål Varhaug, Simon Trummer ja Nico Müller. Lisäksi espanjalainen Marco Barba ajoi kaksi kilpailua, kun hän paikkasi loukkaantunutta Trummeria. Talli oli Müllerin voimin sarjan loppupisteissä kolmas, ja se voitti yhteensä kolme kilpailua.
Kaudella 2011 tallissa ajoivat toista kauttaan ajava Nico Müller ja uusina kuljettajina Maksim Zimin, Vittorio Ghirelli ja lisäksi kaksi kilpailua ajaneet sveitsiläiset Alex Fontana ja Christophe Hurni. Nico Müller otti tallille yhden voiton ja hän sijoittui sarjan neljänneksi. Vain kaksi kilpailua ajanut Fontana otti yhden pisteen ja muut tallin kuljettajat eivät saavuttaneet pisteitä. Talli jäi sarjassa vasta seitsemänneksi. Kaudella 2012 talli saavutti kaksi voittoa Patric Niederhauserin voimin. Talli saavutti 133.5 pistettä sijoittuen tallipisteissä neljänneksi.
Tämän jälkeen menestys on ollut heikompaa ja talli saavutti sarjasta vain hajanaisia palkintosijoituksia. Kaudella 2017 talli voitti kaksi kilpailua kuljettajinaan Arjun Maini ja Alessio Lorandi.
Jenzer-talli kilpaili tämän jälkeen GP3-sarjan jälkeisessä FIA Formula 3 Championship -sarjassa vuodet 2019-2024. Talli saavutti sarjasta yhteensä kaksi voittoa, kaksi kakkossijoitusta ja seitsemän kolmossijoitusta. Paras sijoitus sarjasta oli kuudes kaudella 2023. Talli vetäytyi sarjasta vuoden 2024 jälkeen keskittyen jatkossa Formula 4:siin.
Maria Braunin avioliitto

Maria Braunin avioliitto on saksalainen elokuva vuodelta 1978. Sen ohjasi Rainer Werner Fassbinder, ja pääosassa nähdään Hanna Schygulla. Elokuva kertoo toisen maailmansodan aikana solmitusta avioliitosta, joka kehittyy Saksan talouskasvun ja jälleenrakennuksen aikana. Se on sekä eeppinen komedia että romanttinen balladi.
Elokuva sai useita palkintoja, Berliinin elokuvajuhlilla se sai Hopeisen karhun, jonka sai myös Hanna Schygulla pääosasta. Yhdysvaltalainen National Board of Review of Motion Pictures nosti sen vuoden 1979 viiden parhaan vieraskielisen elokuvan joukkoon. Suomessa elokuva sai ensi-iltansa 1979, jolloin se nousi kymmenen parhaan joukkoon elokuvakerholehti "Projektion" järjestämässä äänestyksessä vuoden parhaista ensi-iltaelokuvista. "The New York Timesin" kriitikot valitsivat sen vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Shanghain pikajuna

Shanghain pikajuna () on Josef von Sternbergin ohjaama yhdysvaltalainen elokuva vuodelta 1932. Lee Garmes sai Oscar-palkinnon parhaasta kuvauksesta. Lisäksi "Shanghain pikajuna" oli ehdolla parhaaksi elokuvaksi ja von Sternberg parhaaksi ohjaajaksi.
Elokuvan tapahtumat sijoittuvat sotaa käyvän Kiinan läpi kulkevaan "Shanghai Express" -junaan, jonka matkustaja Henry Chang (Warner Oland) osoittautuu kapinallisryhmän johtajaksi, joka haluaa käyttää junan matkustajia panttivankeina, vaihtaakseen heidät vankilassa oleviin kannattajiinsa.
Saharan demokraattinen arabitasavalta

Saharan demokraattinen arabitasavalta (, ) on osittain tunnustettu valtio, jonka Polisario-organisaatio julisti itsenäiseksi Länsi-Saharan konfliktin aikana vuonna 1976. Saharan demokraattinen arabitasavalta kontrolloi vaatimastaan alueesta noin 20–25 %. Tätä aluetta kutsutaan SDA:ssa Vapaaksi alueeksi. Virallisesti SDA on osa Länsi-Saharaa, entistä Espanjan siirtokuntaa, joka ei myöskään ole täysin tunnustettu, vaan Marokon vaatimaa aluetta.
Yleistä.
Valtio vaatii itselleen koko Länsi-Saharan aluetta, jolta Espanja vetäytyi vuonna 1975. Sitä hallitsee suurimmaksi osaksi Marokko, joka pitää koko Länsi-Saharaa itselleen kuuluvana. Koska tasavallan väliaikaisessa perustuslaissa osoitettu pääkaupunki El Aaiún sijaitsee Marokon hallitsemalla alueella, maan koillisosassa sijaitseva Bir Lehlu toimii väliaikaisena pääkaupunkina. Hallitus toimii Algerian Tindoufissa olevalta pakolaisleiriltä käsin. Yhdistyneet kansakunnat on ehdottanut, että alueen tulevaisuudesta järjestettäisiin kansanäänestys. Kiistan osapuolet eivät kuitenkaan ole päässeet äänestyksen toteuttamisesta yksimielisyyteen.
Maantiede.
Saharan demokraattinen arabitasavalta vaatii itselleen koko Länsi-Saharan aluetta. Tällä hetkellä sen hallinnassa on noin kolmannes Länsi-Saharasta sekä neljä pakolaisleiriä Tindoufin läheisyydessä. Alueen itäosassa sijaitseva harvaan asuttu, lähinnä aavikosta koostuva alue on erotettu sen länsiosasta Marokon rakentamalla 2700 kilometriä pitkällä hiekkavallilla.
Historia.
Polisario julisti Länsi-Saharan itsenäiseksi 27. helmikuuta 1976.
Marokko ei tunnustanut tasavaltaa ja liitti samana vuonna kaksi kolmannesta alueen pinta-alasta itseensä, ja Mauritania vaati itselleen alueen eteläistä osaa. Mauritanian vetäydyttyä Länsi-Saharasta vuonna 1976 Marokko liitti itseensä myös alueen eteläisen osan.
Vuonna 1991 Marokko ja Polisario solmivat tulitauon, mutta edelleen noin 100 000 länsisaharalaista elää neljällä Tindoufissa sijaitsevalla pakolaisleirillä.
Politiikka.
Länsi-Saharan lopullinen kohtalo on yhä epävarma, koska konfliktin osapuolten välille ei ole vielä saatu yksimielisyyttä eikä Marokko ole suostunut järjestämään asiasta kansanäänestystä. Länsi-Saharan itsenäisyydelle Marokko tarjoaa vaihtoehtona rajattua itsehallintoa. Sekä Yhdistyneet kansakunnat (YK) että Saharan demokraattisen arabitasavallan edustajat pitävät kiinni alkuperäisestä suunnitelmasta.
Afrikan unioni tunnustaa Saharan demokraattisen arabitasavallan. Suurin osa Afrikan unionin ja YK:n jäsenvaltioista ei tunnusta sitä. Tiedot tasavallan tunnustaneista valtioista vaihtelevat lähdekohtaisesti. Vuoden 2010 joulukuussa näistä 46 oli afrikkalaisia ja eteläamerikkalaisia valtioita. Tämän lisäksi 37 valtiota on tunnustanut Länsi-Saharan aiemmin, mutta on joko vetänyt tunnustuksensa takaisin tai keskeyttänyt sen toimeenpanon ennen kansanäänestystä. Useimmat valtiot pitävät kuitenkin Polisariota neuvottelukumppanina ja Länsi-Saharan kansan edustajana.
Vladimir Breitšev

Vladimir Breitšev (, s. 16. joulukuuta 1958 Samokov, Bulgaria) on bulgarialainen mäkihyppääjä, joka kilpaili kansainvälisellä tasolla 1970−1990-luvuilla.
Breitšev osallistui olympialaisiin 1984, 1988 ja 1992. Sarajevossa 1984 hän sijoittui normaalimäen kilpailussa 19:nneksi. MM-kilpailujen normaalimäessä hän oli 28:s Seefeldissä 1985 ja 29:s Oberstdorfissa 1987.
Breitšev sijoittui maailmancupin kilpailuissa kolme kertaa kymmenen parhaan joukkoon: hän oli kaudella 1989−1990 seitsemäs Planican suurmäen kilpailussa, kahdeksas Thunder Bayn normaalimäessä ja kymmenes Harrachovin suurmäen kilpailussa.
Vladimir Zografski

Vladimir Zografski (, s. 14. heinäkuuta 1993 Samokov, Bulgaria) on bulgarialainen mäkihyppääjä. 
Zografski sai hopeaa Euroopan nuorten olympiafestivaaleilla 2009. Junioreiden MM-kilpailuissa 2010 hän sijoittui seitsemänneksi ja voitti seuraavana vuonna junioreiden maailmanmestaruuden. Liberecin MM-kilpailuissa 2009 hän oli normaalimäessä 43:s ja Oslossa 2011 normaalimäessä 34:s ja suurmäessä 37:s. Val di Fiemmen MM-kilpailuissa 2013 hän sijoittui suurmäessä 31:nneksi ja normaalimäessä 40:nneksi. Sotšin olympialaisten 2014 suurmäessä hän oli 47:s. Falunin MM-kilpailuissa 2015 hän sijoittui normaalimäessä 30:nneksi ja suurmäessä 47:nneksi, Lahden MM-kilpailuissa 2017 normaalimäessä 42:nneksi. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän oli normaalimäessä 14:s ja suurmäessä 35:s. Seefeldin MM-kilpailuissa 2019 hän sijoittui suurmäessä 30:nneksi ja normaalimäessä 37:nneksi. Oberstdorfin MM-kilpailuissa 2021 hän oli suurmäessä 37:s ja normaalimäessä 43:s. Pekingin olympialaisissa 2022 hän sijoittui normaalimäessä 22:nneksi. Trondheimin MM-kilpailuissa 2025 hän oli normaalimäessä yhdeksäs.
Zografski kilpaili maailmancupissa ensimmäisen kerran Pragelatossa joulukuussa 2008. Ensimmäisen pistesijansa hän sai oltuaan 28:s Engelbergin kilpailussa joulukuussa 2010. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan kahdeksas Lillehammerin normaalimäen kilpailussa joulukuussa 2011. Parhaimmillaan hän on sijoittunut kuudenneksi Rukalla marraskuussa 2018. Kesä-GP-kilpailussa hän on ollut parhaimmillaan kolmas Štšutšinskssa syyskuussa 2021. Continental-cupissa hän on saavuttanut kolme toista ja yhden kolmannen sijaa.
Team Sportia

SGN Sportia Oy (yleisesti Team Sportia, ennen Sportia) on suomalainen urheilutekstiileihin sekä urheilussa käytettäviin apuvälineisiin erikoistunut liikeketju. Suomessa ja Ruotsissa Team Sportia -ketjuun kuuluu yli 100 liikettä. Team Sportia kuuluu SGN Group -konserniin, jolle se siirtyi Wihurilta vuonna 2006.
Sportia oli 2000-luvun puolivälissä Suomen toiseksi suurin urheiluliikeketju Intersportin jälkeen.
Tuhkahuuhkaja

Tuhkahuuhkaja ("Bubo cinerascens") on melko suuri afrikkalainen pöllöihin kuuluva lintu.
Tuhkahuuhkaja on läheistä sukua täplähuuhkajalle ("Bubo africanus"), jonka pohjoisena alalajina, "B. africanus cinerascens", sitä toisinaan pidetään.
Sitä on tavattu Saharan eteläpuolisen Afrikan pohjoisosissa Mauritaniasta ja Liberiasta itään Sudaniin ja Somaliaan. Sen asuinalueita ovat kivikkoiset aavikot ja avoimet savannit sekä myös alavat metsät Somaliassa.
Lajin koko on noin 43 senttimetriä ja se painaa 500 grammaa. Täplähuuhkajan tavoin tuhkahuuhkajalla on täplikäs ruskea, keltaisenruskean ja valkoisen kirjava yläpuoli ja ohutjuovainen alapuoli, ja siitä saa harmaanruskean vaikutelman. Se eroaa täplähuuhkajasta siten, että sillä on tummanruskeat (ei keltaiset) silmät, ja naama on ruskea ja kummankin silmän ympäri kiertää tumma ruskea kehä. Sillä on myös morfologisia eroja, kuten että se on kevyempi, joskin suunnilleen saman pituinen, ja sen jalat ovat lyhyemmät. Siellä missä niiden elinalueet ovat päällekkäiset täplähuuhkaja ja tuhkahuuhkaja eivät tiettävästi risteydy.
Isäpappa ja keltanokka

Isäpappa ja keltanokka on Edvin Laineen ohjaama suomalainen elokuva vuodelta 1950. 
Kaupunkilaiskomediaksi luonnehditussa elokuvassa leskeksi jäänyt perheenisä (Joel Rinne) huolehtii kotiapulaisten avustamana kolmesta lapsestaan (Eila Peitsalo, Lasse Pöysti ja Matti Ranin). Lääkäri (Mirjam Novero) tekeytyy taloudenhoitajaksi. Lapset yrittävät etsiä isälle morsianta toisaalta. Seurauksena on väärinkäsityksiä ja kultakala-aiheeseen perustuvaa huumoria.
Tuotanto.
Elokuvassa ei ole ulkokuvia, vaan studion lisäksi elokuvaa on kuvattu Helsingin Eläinmuseossa ja samoissa tiloissa toimineessa yliopiston eläintieteen laitoksessa.
Vastaanotto.
Elokuvan replikointi sai aikalaiskriitikoilta sekä moitteita että kiitosta sujuvuudesta ja naurattavuudesta.
Ball

Ball on englanninkielinen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Bhatia

Bhatia on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
V-luokka (hävittäjä)

V-luokka oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuoden 1941 hätäohjelman () kahdeksan hävittäjän muodostama alusluokka, jonka alukset muodostivat aluksi saattuepalveluksessa niin kutsutun 8. hätälaivueen ().
Alukset.
Apuaseina olleet neliputkiset kaksinaulaiset oli korvattu kaksiputkisilla Bofors 40 millimetrin Mk IV -ilmatorjuntatykeillä, mitä kutsuttiin toisinaan Hazemeyer-asennukseksi. Asennuksessa tykit oli vakautettu, joten aluksen keinunta ei estänyt tarkkaa tulta. Tulenjohtokoneeseen oli kytketty tyypin 282 tutka.
HMS Bee (1915)

HMS Bee oli Britannian kuninkaallisen laivaston Insect-luokan tykkivene.
Valmistus.
Alus tilattiin Ailsa Shipbuilding Companyltä. Se laskettiin vesille 8. joulukuuta 1915.
Palvelus.
Alus rakennettiin alun perin Tonavan jokilaivueeseen. Marraskuusta 1915 huhtikuuhun 1916 se oli Port Saidissa. Ensimmäisen maailmansodan päätyttyä se siirrettiin maaliskuussa 1918 Kiinan laivastoasemalle Hongkongiin, missä se oli Jangtsella partioaluksena.
Aluksesta tehtiin vuonna 1920 Jangtsen partio-osaston lippulaiva. Se oli 12. joulukuuta 1937 osallisena Panayn kahakassa, jolloin se joutui "HMS Ladybirdin" kanssa keisarillisen Japanin maavoimien tykistön tulitukseen lähellä Wuhua. Alukseen osui yksi kranaatti.
Alus poistettiin 1938 palveluksesta, kun tykkivene "HMS Scorpion" vastaanotti lippulaivan tehtävät. Alus myytiin 22. maaliskuuta 1939 Shanghaissa romutettavaksi 5 225 punnalla.
Raita (ruoka)

Raita on intialainen jogurtista valmistettu lisuke, jota käytetään ruoan kanssa kastikkeena tai dippailuun. Jogurtti maustetaan useimmiten korianterilla, roomankuminalla, mintulla, cayennepippurilla sekä muilla yrteillä ja mausteilla. Raita tarjotaan viileänä, ja se pehmentää mausteisten ruokien makua. Raitaa syödään myös lihavartaiden kanssa.
HMS Cicala

HMS Cicala oli Britannian kuninkaallisen laivaston Insect-luokan tykkivene. 
Palvelus.
Ensimmäisen maailmansodan "Cicala" oli Britteinsaarten puolustuksessa. Se lähti 1918 "HMS Cockhaferin", "HMS Cricketin" ja "HMS Glowwormin" kanssa Pohjois-Venäjälle Arkangeliin, jossa niistä muodostettiin Dvinajoelle tykkivenelaivue tukemaan Venäjän valkoisten joukkojen taistelua. Operaatiosta vapauduttuaan alus siirrettiin Kiinan asemalle, jolla se palveli sisaralustensa kanssa.
Alus liitettiin "HMS Mantiksen" ja "HMS Tarantulan" niin kutsuttuun länsirannan laivueeseen lähelle Hongkongia. Se siirrettiin vuonna 1941 Hongkongiin. Alukseen osui 21. joulukuuta japanilaisten ilmahyökkäyksessä kolme pommia, jotka upottivat aluksen West Lamman kanavaan.
Kipujen mies

Kipujen mies on kärsivän Messiaan nimitys Vanhassa testamentissa. Raamatun kertomuksiin nojautuen vanhempi kristillinen taide kuvasi Messiasta usein siten, että hänen ilmeensä oli kärsivä ja kehossa näkyi runtelun jäljet. Vanhan testamentin Messias on pelastajahahmo, jonka kautta Jumala lunastaa ja vapahtaa kansansa. Vanhassa Raamatun suomennoksessa Jesaja toteaa "Hän oli ylenkatsottu, ihmisten hylkäämä, kipujen mies ja sairauden tuttava, jota näkemästä kaikki kasvonsa peittivät..." (Jes. 53:3).
Harri Paarma

Harri (Harry) Bengt Armas Paarma (sukunimi vuoteen 1934 "Broms" ja 1934–1945 "Paatsalo"; 4. elokuuta 1901 Ristiina – 18. lokakuuta 1970 Hämeenlinna) oli suomalainen tiedustelu-upseeri ja sotakirjailija.
Elämä.
Paarman vanhemmat olivat nimismies Bengt Wilhelm Broms ja Nadeschda Colliander. Paarma toimi ennen sotia Etsivän Keskuspoliisin Terijoen osaston toimistopäällikkönä ja oli myöhemmin Hämeen lääninverotoimiston tarkastajana.
Vaasan hovioikeus tuomitsi lokakuussa 1936 Paatsalon haltuunsa uskottujen valtion varojen kavalluksesta ja väärennyksistä 3 vuoden 2 kuukauden kuritushuonerangaistukseen ja olemaan kuusi vuotta maan palvelukseen kelpaamaton.
Kapteeni, sittemmin majuri Harri Paatsalo johti keväästä 1940 alkaen Päämajan tiedusteluosaston Petsamon alatoimistoa Rovaniemellä (Osasto Paatsalo) joka harjoitti kaukopartio- ja tiedustelutoimintaa Suomen itärajalla Kiestingistä Jäämereen ulottuvalla alueella. Paatsalo oli käynnistänyt itärajan taakse ulottuvan tiedustelun Pohjois-Suomessa jo ennen talvisotaa syksyllä 1939. 1. heinäkuuta 1943 alkaen osasto Paatsalo kuului Erilliseen Pataljoonaan 4. Majuri Paatsalo siirrettiin kesäkuussa 1944 eversti Reino Hallamaan johtamiin erikoistehtäviin Mikkeliin, ja hänen tilalleen tuli kapteeniluutnantti Pentti Ahola.
Paarma kirjoitti omien muistiinpanojensa ja muistitiedon pohjalta kaksi teosta sotavuosien tiedustelutoiminnasta.
Vortigern

Vortigern (noin 425–450) oli brittien kuningas niihin aikoihin kun Hengistin ja Horsan johtamat saksit saapuivat Britanniaan. Vortigern esiintyy useissa taruissa, mutta häntä voidaan pitää todellisena historiallisena henkilönä.
Vortigern käytti Hengistiä ja Horsaa apuna suojellakseen valtakuntaansa pikteiltä ja skoteilta. Palkkioksi suojelusta Vortigern antoi sakseille maata. Sittemmin britit sotivat Kentiin asettuneita sakseja vastaan. He kävivät neljä taistelua, joista viimeisessä kuninkaan poika Vortemir sai surmansa. Tappion jälkeen Vortigern luovutti Essexin ja Sussexin sakseille.
Geoffrey Monmouthilaisen teoksen "Historia Regum Britanniae" mukaan Uther Pendragon ja hänen vanhempi veljensä Aurelius Ambrosius syöksivät Vortigernin vallasta.
Vulture

Vulture () on maantieteellinen ja historiallinen alue Etelä-Italiassa Basilicatan alueella Potenzan maakunnassa. 
Alue on saanut nimensä Monte Vulturen tulivuoresta (1 326 m mpy.). Se koostuu 12 kunnasta, jotka ovat Atella, Barile, Ginestra, Melfi, Rapolla, Ripacandida, Rionero in Vulture, Maschito, Venosa, Ruvo del Monte, Rapone ja San Fele. Alueen nähtävyyksiä ovat muun muassa Monticchion kraatterijärvet sekä keisari Fredrik II:n linnat Lagopesolessa ja Melfissä.
Vulturen vulkaaninen maaperä on hedelmällistä, ja seudulla viljellään viiniä sekä oliiveja. Seudun tunnettuja viinejä ovat Aglianico-rypäleestä tehtävät Aglianico del Vulture, Aglianico dolce ja Aglianico di Filiano, Malvasia del Vulture sekä Moscato del Vulture. Monte Vulturen alueella on lähteitä, joita myydään pullotettuna eri nimillä.
Voyager

Voyager ("matkaaja") viittaa muun muassa seuraaviin:
Laivat.
Australian laivasto
Britannian kuninkaallinen laivasto
Jillian Hall

Jillian Faye Fletcher (s. 6. syyskuuta 1980) on yhdysvaltalainen painija, joka tunnetaan parhaiten World Wrestling Entertainmentissa (WWE).
Jillian debytoi raw,issa vuonna 2007. Hänet muistetaan Rawissa ja Smackdownissa laulamisestaan.
Jillianin sopimus päättyi vuonna 2010.
Soutu kesäolympialaisissa 1952 – miesten perämiehetön kaksikko

Helsingin olympiakisojen soudun perämiehettömään kaksikkoon osallistui 16 venekuntaa. Kilpailut suoritettiin 20.-23. heinäkuuta Meilahden väliaikaisella soutustadionilla. Parhaimmiksi sijoittuivat Yhdysvallat ja Belgia, jotka molemmat joutuivat etenemään finaaliin molempien keräilyerien kautta jäätyään kovimman alkuerän häntäpäähän - kyseisen alkuerän kaikki venekunnat selvisivät loppukilpailuun. Erän voittaja Sveitsi sai lopulta pronssia.
Alkuerät.
Jokaisesta erästä kaksi nopeinta välieriin, muut 1. keräilyeriin.
1. erä
2. erä
3. erä
4. erä
Ensimmäiset keräilyerät.
Erien voittajat 2. keräilyeriin. Muiden kilpailu päättyy.
1. erä
2. erä
Välierät.
Kummankin erän voittaja loppukilpailuun, muut 2. keräilyeriin.
1. erä
2. erä
Toiset keräilyerät.
Erien voittajat loppukilpailuun.
1. erä
2. erä
3. erä
Grampus-luokka (sukellusvene)

Grampus-luokka oli Britannian kuninkaalliselle laivastolle 1930-luvun lopulla hankittu miinasukellusveneluokka. Luokan aluksia kutsutaan toisinaan Porpoise-luokaksi luokan prototyypiksi 1932 valmistuneen "HMS Porpoisen" mukaan. Luokan viisi muuta alusta poikkesivat merkittävästi prototyypistä ja ne valmistettiin 1936-1938. Luokan alukset nimettiin merinisäkkäiden mukaan.
Alukset.
Aluksiin kuormatut miinat kuljetettiin erityisissä säiliöissä. Alukset palvelivat erityisesti Välimerellä muun muassa kuljettaen materiaalia piiritettylle Maltalle.
Lisäksi 13. tammikuuta 1940 tilattiin Greenockista Scotts Shipbuilding and Engineering Companyltä osana vuoden 1940 hätäohjelmaa kolme alusta, joiden tilaus peruutettiin 12. heinäkuuta 1941.
Alberto de la Bella

Alberto de la Bella Maduẽno (s. 2. joulukuuta 1985 Santa Coloma de Gramenet, Barcelonan maakunta, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija, joka pelaa vasempana puolustajana Las Palmasissa.
De la Bella on kotikuntansa seuran UDA Gramenetin kasvatti, ja ammattilaisuransa alussa hän pelasi myös Espanyolin, Villarrealin ja Sevillan B-joukkueissa. Kesällä 2009 hän siirtyi Real Sociedadiin, jota hän oli kauden 2009–2010 päätteeksi nostamassa takaisin Espanjan korkeimmalle sarjatasolle Primera Divisióniin.
De la Bella on pelannut myös alueellisessa Katalonian maajoukkueessa.
Europa Jupiter System Mission

Europa Jupiter System Mission (EJSM, ESAn Tiedeohjelman käyttämä nimitys on Laplace) on 2000-luvulla ehdotettu Nasan ja ESA:n yhteinen miehittämätön avaruuslento Jupiteriin. Sen kaavailtu laukaisuajankohta oli alun perin vuosi 2020, mutta mission toteutuminen lienee mahdotonta ennen vuotta 2025. Missio tutkisi Jupiteria ja sen kuita Europaa ja Ganymedestä. Hanke kilpaili sekä ESA:ssa että Nasassa vastaavan Saturnus-lennon kanssa voittaen sen vuonna 2009. 
ESA:ssa kyseessä on Cosmic Vision ohjelmaan tehty ehdotus ensimmäiseksi suureksi (L1 eli Large) missioksi. ESA:lla on rahaa toteuttaa korkeintaan yksi suuri lento kaikkiaan kolmesta ehdotuksesta, joista kaksi muuta ovat LISA eli Laser Interferometer Space Antenna ja International X-ray Observatory (IXO). Vuonna 2013 ESA valitsee yhden näistä kolmesta perustuen Nasan tekemiin valintoihin. 
Japan Aerospace Exploration Agency (JAXA) ja Venäjän avaruusjärjestö ovat ilmaisseet mielenkiintonsa Jupiter-lentoon osallistumiseen. 
Arvioitu lennon kustannus on ollut 4,45 miljardia dollaria, josta Nasa rahoittaa 3,8 miljardia dollaria eli 85% ja ESA 15% eli 650 miljoonaa dollaria.
Missio koostuu useammasta avaruusaluksesta
Soutu kesäolympialaisissa 1952 – miesten perämiehellinen kaksikko

Helsingin olympiakisojen soudun perämiehelliseen kaksikkoon osallistui 15 venekuntaa. Kilpailut suoritettiin 20.-23. heinäkuuta Meilahden väliaikaisella soutustadionilla. 
Alkuerät.
Jokaisesta erästä kaksi nopeinta välieriin, muut 1.keräilyeriin.
1.erä
2.erä
3.erä
4.erä
Ensimmäiset keräilyerät.
Erien voittajat 2.keräilyeriin. Muiden kilpailu päättyy.
1.erä
2.erä
Välierät.
Kummankin erän voittaja loppukilpailuun, muut 2.keräilyeriin.
1.erä
2.erä
Toiset keräilyerät.
Erien voittajat loppukilpailuun.
1.erä
2.erä
3.erä
Tališit

Tališit tai talyšit ovat iranilaista tališin kieltä puhuva kansa. He asuvat Azerbaidžanin tasavallan kaakkoisosassa ja Iranin luoteisosassa. Uskonnoltaan he ovat muslimeja (šiialaisia ja sunnalaisia).
Tališit ovat Kaukasian muinaista kantaväestöä, joka on keskiajalta lähtien sulautunut azereihin. 1700-luvun puolivälissä Kaspianmeren lounaisrannikolle muodostui itsenäinen Tališin kaanikunta, jonka pääkaupunkina toimi Lənkəran. Vuonna 1802 kaanikunnasta tuli Venäjän protektoraatti ja vuonna 1828 se liitettiin kokonaan Venäjään.
Vuonna 1993 tališit yrittivät perustaa kaakkois-Azerbaidžaniin omaa autonomista aluettaan.
Azerbaidžanissa tališit asuvat Lənkəranin, Lerikin, Astaran ja Masallın piireissä. Azerbaidžanin vuoden 1999 väestönlaskennan mukaan heitä oli 76 800 ja vuoden 2009 väestönlaskennan mukaan 112 000 henkeä. Iranin Gīlānin maakunnassa tališeja arvioidaan olevan noin 100 000.
Perinteisiä elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito ja silkin tuotanto. Asumukset on tasangolla rakennettu puusta ja vuoristossa kivestä. Perinteinen vaatetus on samankaltainen kuin azereilla. Ruokavalio koostuu riisistä, kasviksista ja maitotuotteista. Patriarkaaliseen elämäntapaan kuuluu naapuriapu, verikosto ja vieraanvaraisuus. Suullinen kansanperinne on lainattu pääosin azereilta.
Georg Zellhofer

Georg Zellhofer (s. 25. elokuuta 1960) on itävaltalainen jalkapallovalmentaja ja entinen keskikenttäpelaaja. Tammikuusta 2013 lähtien hän on toiminut SCR Altachin urheilutoimenjohtajana.
Ura pelaajana.
Zellhofer aloitti uransa SK Vorwärts Steyrin junioriorganisaatiossa, josta nousi edustusmiehistöön 1977. Peliaikaa Steyrissä ei kuitenkaan tullut ja hän siirtyi 1980 FC Linziin. Hän edusti seuraa 11 vuotta, mutta pelasi kauden 1988–1989 lainalla SK Sturm Grazissa. Zellhoferin pelivuosien suurin saavutus Linzissä oli Itävallan 2. Ligan mestaruus 1990–1991. Seura pelasi kuitenkin suurimman osan Zellhoferin vuosista Bundesliigassa ja hänelle kertyi 196 liigaottelua. FC Linzin noustua liigaan Zellhofer siirtyi paikallisvastusja LASK Linziin, jossa lopetti uransa kauden jälkeen.
Ura valmentajana.
Valmennusuransa Zellhofer aloitti FC Linzin apulaisvalmentajana kesällä 1996. Pesti jäi lyhytaikaiseksi, sillä vuodenvaihteessa 1997 hän siirtyi ASKÖ Paschingn peräsimeen. Hän valmensi seuraa pitkän tovin ja nosti sen lopulta Bundesliigaan kauden 2001–2002 päätteeksi. Debyytti pääsarjassa päättyi komeasti viidennelle sijalle. Kesällä 2003 Zellhofer jäi loppuvuodeksi sairauslomalle palaten valmennustehtäviin tammikuussa 2004. Pasching jatkoi Zellhoferin alaisuudessa hyviä esityksiään myös seuraavilla kausilla. Seura sijoittui liigassa kolmanneksi ja neljänneksi ja selviytyi myös UEFA Cupiin. Zellhoferin pesti päättyi lopulta potkuihin marraskuussa 2005.
Tammikuussa 2006 Zellhofer jatkoi uraansa SK Rapid Wienin peräsimessä, mutta pesti jäi lyhyeksi, kun se päättyi potkuihiin elokuun lopulla. Zellhoferin ura jatkui Wienissä lokakuussa, kun hänestä tuli Rapidin paikallisvastustaja FK Austria Wienin uusi päävalmentaja. Kausi ei sujunut vakuuttavasti, ja Austria jäi lopulta kuudenneksi. Itävallan cupissa tuli kuitenkin balsamia haavoihin, kun Austria kaatoi finaalissa SV Mattersburgin 2–1. Kausi 2007–2008 ei kuitenkaan sujunut odotusten mukaisesti, ja Zellhofer sai maaliskuussa 2008 potkut.
Austria-potkujensa jälkeen Zellhofer toimi lyhyen aikaa SV Riedin valmentajana. Varsinaisen paluun hän teki kuitenkin vasta tammikuussa 2009 SC Rheindorf Altachin päävalmentajana. Zellhofer ei kuitenkaan onnistunut pelastamaan seuraa putoamiselta liigasta, ja hän jätti seuran kesällä 2009.
Zellhofer palasi maaliskuussa 2010 takaisin entiseen seuraansa Paschingiin. Hän johdatti seuran kauden päätteeksi Regionalliga Mitten voittoon, mutta joukkue ei pystynyt juridisten syiden vuoksi nousemaan 1. divisioonaan. Kesällä 2010 Zellhofer jätti Paschingin siirtyen Bahrainin olympiajoukkueen päävalmentajaksi. Hän sai kuitenkin potkut A-maajoukkuevalmentaja Josef Hickersbergerin jätettyä tehtävänsä lokakuussa.
Marraskuussa 2010 Zellhoferista tuli Bundesliigan jumboksi juuttuneen LASK Linzin uusi päävalmentaja. Zellhofer ei onnistunut kääntämään seuran kurssia parempaan ja sai potkut jo maaliskuussa 2011. 
Tammikuussa 2013 Zellhofer aloitti SCR Altachin uutena urheilutoimenjohtajana.
Lihasrelaksantit

Lihasrelaksantit ovat lihaksia lamaavia ja lihasjännitystä alentavia lääkeaineita. Ne jaetaan perifeerisiin lihasrelaksantteihin, jotka vaikuttavat hermo-lihasliitokseen ja riittävänä annoksena halvaannuttavat lihaksen täysin, sekä sentraalisiin lihasrelaksantteihin, joista ainakin osa vaikuttaa keskushermoston hermosolujen pinnassa oleviin inhibitorisiin (ärsytystä estäviin) gaba-reseptoreihin.
Sentraaliset lihasrelaksantit.
Sentraaliset lihasrelaksantit ovat huonosti määriteltävissä oleva lääkeaineryhmä, joita on käytetty lihasjännityksen ja lihaskouristusten hoitoon mm. selän lihaskivuissa. Niiden vaikutus perustunee ainakin osittain sedatiiviseen eli rauhoittavaan vaikutukseen. Selkäsärkyyn käytetään etenkin titsanidiinia, joka salpaa aivojen kipureseptoreita ja vähentää luurankolihasten kramppeja ja tahdosta riippumatonta jännitystä. Myös ahdistuneisuuslääkkeenä käytettävä diatsepaami on sentraalinen lihasrelaksantti. 
Perifeeriset lihasrelaksantit.
Hermo-lihasliitoksen salpaajat ovat tärkeä lääkeaineryhmä anestesiologiassa. Esimerkiksi vatsaontelon leikkauksien ajaksi on tärkeä saada lihastoiminta ja refleksit pois. Tähän käytettiin alkujaan kurarea.
Depolarisoivat lihasrelaksantit.
Anestesian aloitukseen ja intubointiin nopeavaikutteinen depolarisoiva suksametoni.
Ei-depolarisoivat lihasrelaksantit.
Nykyään on käytössä kuraren sukuisia synteettisiä aineita kuten atrakuuri ja mivakuuri, sekä steroidirakenteisia aineita kuten pankuroni, rokuroni ja vekuroni.
FNFL L’Aconit

FNFL L’Aconit () (viirinumerot K58 ja J1095) oli Vapaan Ranskan laivaston Flower-luokan korvetti, joka oli Britannian kuninkaallisen laivaston lainaama valmistumassa ollut "HMS Aconite". Se suojasi Toisessa maailmansodassa kuuttatoista saattuetta ja oli merellä 728 päivää. Alus palkittiin kahdella korkealla kunniamerkillä, Croix de la Libération ja Croix de Guerre.
Valmistus.
Alus tilattiin 21. syyskuuta 1939 Troonista Ailsa Shipbuilding Companylta, missä köli laskettiin 25. maaliskuuta 1940. Alus laskettiin vesille 31. maaliskuuta 1941 ja valmistui vielä samana vuonna 23. heinäkuuta.
Palvelus.
Alus otettiin palvelukseen 19. heinäkuuta 1941 päällikkönään Jean Levasseur. Alus liitettiin Vapaan Ranskan laivastoon 23. heinäkuuta ja aloitti 17. elokuuta palveluksensa Clydeen sijoitetussa saattajaosastossa. Lokakuussa alus siirrettiin Newfoundlandin saattoryhmään. Alus suojasi Pohjois-Atlantilla kulkeneita saattueita ja osallistui 10.–27. joulukuuta 1941 operaatioihin Saint-Pierre ja Miquelonissa. Kolmen muun Vapaan Ranskan laivaston korvetin kanssa se liitettiin 1942 saattajaryhmä B3:een, johon se kuului Atlantin taisteluiden loppuun.
Huollettavana alus oli 1.–12. huhtikuuta 1943 Glasgow’ssa. Kenraali Charles de Gaulle saapui alukselle 21. huhtikuuta Greenockissa ja palkitsi korvetin päällikköineen Croix de la Libération -kunniamerkillä. Alus oli modernisoitavana 1. syyskuuta – 10. lokakuuta, ja sen aikana aluksen päälliköksi vaihtui Le Miller.
Vuoden 1944 alun alus oli Casablancassa ja Gibraltarilla. Se suojasi 5. kesäkuuta saattueen U-3 Torbaysta Ranskaan, jolloin se joutui ilmahyökkäykseen. Normandian maihinnousun aikana alus kuului 108. saattajaryhmään "FNFL Aventuren", "FNFL Escarmouchen" ja "FNFL Renonculen" kanssa. "L’Aconit" ampui viimeisen kerran 11. huhtikuuta 1945. Se siirrettiin 18. huhtikuuta telakalle, josta se palasi toukokuussa saattueiden suojaksi Euroopan merisotatoimien päättymiseen 5. kesäkuuta saakka.
Ennen palauttamistaan Britannialle 30. huhtikuuta 1947 "L’Aconit" palveli merisotakouluna. Alus myytiin heinäkuussa nimettynä "Terje XI:ksi". Myöhemmin se nimettiin vielä kerran uudelleen "Southern Terrieriksi".
Rafa Jordà

Rafael ”Rafa” Jordà Ruiz de Assin (s. 1. tammikuuta 1984 Santa Perpètua de Mogoda, Barcelonan maakunta, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija, joka pelaa hyökkääjänä Guizhou Renhessä.
Ura.
Jordà pelasi juniorivuosinaan Dammissa, Valenciassa ja Numanciassa, joista jälkimmäisessä hän nousi edustusjoukkueeseen asti. Ensiesiintymisensä Espanjan korkeimmalla sarjatasolla Primera Divisiónissa hän teki 6. helmikuuta 2005 ottelussa Getafea vastaan. Debyytti ja sitä seuranneet kaksi ottelua jäivät kuitenkin Jordàn ainoiksi korkeimmalla sarjatasolla yli viiteen vuoteen, sillä Numancia putosi sarjasta kauden päätteeksi.
Numanciasta Jordà siirtyi kauden 2007–2008 jälkeen Alicanteen ja edelleen toiseen alicantelaisseuraan Hérculesiin, jossa sai peliaikaa vain Espanjan cupissa. Tammikuussa 2010 hän siirtyi Levanteen, jonka kanssa hän nousi kaudeksi 2010–2011 pääsarjaan.
Jordà on pelannut myös alueellisessa Katalonian maajoukkueessa.
Sergei Krjanin

Sergei Mihailovitš Krjanin (; s. 9. helmikuuta 1971 Votkinsk) on venäläinen entinen hiihtäjä. Hän edusti seuratasolla Rosneft Sports Clubia.
Krjanin kilpaili maailmancupissa vuosina 1994–2005, mutta ei päässyt kertaakaan kolmen parhaan joukkoon. Hänen paras sijoituksensa MM-kilpailuissa oli kolmas tila, jonka hän sai 50 kilometrin matkalta Lahden kisoista 2001. Krjanin osallistui olympialaisiin kahdesti, vuosina 1998 ja 2002. Hänen paras henkilökohtainen sijoituksensa oli kahdeksas, jonka hän sai 30 kilometriltä Salt Lake Cityn kisoista 2002. Krjanin oli mukana myös maansa viidenneksi sijoittuneessa viestijoukkueessa Naganossa 1998.
Lähteet.
Kungshamn

Kungshamn on Sotenäsin kunnan keskustaajama Länsi-Ruotsissa, Länsi-Götanmaan läänissä. Vuoden 2010 lopussa taajamassa oli 2 814 asukasta.
Ruotsin tilastokeskuksen käyttämä taajaman virallinen nimitys on Smögen, Kungshamn och Väjern.
Soutu kesäolympialaisissa 1952 – miesten perämiehetön nelonen

Helsingin olympiakisojen soudun perämiehettömään neloseen osallistui 17 venekuntaa. Kilpailut suoritettiin 20.-23. heinäkuuta Meilahden väliaikaisella soutustadionilla. 
Alkuerät.
Jokaisesta erästä kaksi nopeinta välieriin, muut 1.keräilyeriin.
1.erä
2.erä
3.erä
4.erä
Ensimmäiset keräilyerät.
Erien voittajat 2.keräilyeriin. Muiden kilpailu päättyy.
1.erä
2.erä
3.erä
4.erä
Välierät.
Kummankin erän voittaja loppukilpailuun, muut 2.keräilyeriin.
1.erä
2.erä
Toiset keräilyerät.
Erien voittajat loppukilpailuun.
1.erä
2.erä
3.erä
MV Adula

MV Adula oli Royal Dutch Shellin öljytankkeri, joka laskettiin vesille vuonna 1937 Blytheswoodissa. Alus oli yksi yhdeksästä yhtiön tankkerista, jotka muutettiin toisen maailmansodan aikana MAC-alukseksi (). Nämä alukset muodostivat Kuninkaallisen laivaston Rapana-luokan.
Alus valmistui maaliskuussa 1937, ja se aloitti öljyn kuljettamisen Royal Dutch / Shell Linen lipun alla. Alus muutettiin Falmouthissa MAC-alukseksi, ja se aloitti muutostöiden jälkeen palveluksen helmikuussa 1944.
Aluksella ei ollut lentokonehangaaria, ja se kykeni edelleen kuljettamaan myös rahtia, vaikka se palvelikin laivaston aluksena. Aluksella palvellut lentokonehenkilöstö ja huoltohenkilöstö olivat ainoat laivaston miehet.
Sodan päätyttyä alus palautettiin alkuperäiseen asuunsa, minkä jälkeen se palveli romuttamiseensa saakka tankkerina. Se romutettiin toukokuussa 1953 Briton Ferryssä.
Mih’ail Mjasnikovitš

Mihail Uladzimiravitš Mjasnikovitš (; , s. 6. toukokuuta 1950 Minskin alueen Njasvižin piirissä Valko-Venäjän SNT:ssa Neuvostoliitossa) on Valko-Venäjän pääministeri. Presidentti Aljaksandr Lukašenka nimitti taloustieteen tohtori Mihail Mjasnikovitšin pääministeriksi tiistaina joulukuun 28. päivänä 2010. Samalla nimitettiin varapääministeri ja uusittiin keskeisten valtioelinten johtoa. 
Edellisen pääministerin Sjarhei Sidorskin johtama Valko-Venäjän hallitus oli eronnut joulukuun 27. päivänä, runsas viikko joulukuun 19. päivän 2010 presidentinvaalien jälkeen.
MV Acavus

MV Acavus oli vuonna 1934 vesillelaskettu Royal Dutch Shellin öljytankkeri. Alus oli yksi yhdeksästä yhtiön tankkerista, jotka muutettiin toisen maailmansodan aikana MAC-alukseksi (). Nämä alukset muodostivat Kuninkaallisen laivaston Rapana-luokan.
Valmistus.
Lontoolainen Anglo Saxon/Shell Petroleum Company tilasi aluksen Workman Clark and Companyltä Belfastista, missä köli laskettiin telakkanumerolla 536. Alus laskettiin vesille 24. marraskuuta 1934 ja valmistui tammikuussa 1935.
Historia.
Alus aloitti öljyn kuljettamisen Royal Dutch / Shell Linen lipun alla. Alus muutettiin Falmouthissa MAC-alukseksi ja aloitti muutostöiden jälkeen palveluksen lokakuussa 1943.
Aluksella ei ollut lentokonehangaaria ja kykeni edelleen kuljettamaan myös rahtia, vaikka se palvelikin laivaston aluksena. Aluksella palvellut lentokonehenkilöstö ja huoltohenkilöstö olivat ainoat laivaston miehet.
Sodan päätyttyä alus palautettiin alkuperäiseen asuunsa, minkä jälkeen se palveli romuttamiseensa saakka tankkerina. Alus nimettiin vuonna 1963 "Iacraksi". Se romutettiin vuonna 1963 Italiassa.
Dietyleenitriamiini

Dietyleenitriamiini (C4H13N3) on alifaattinen amiini. Yhdistettä käytetään liuottimena ja orgaanisessa synteesissä. Dietyleenitriamiinista käytetään myös nimiä "bis(2-aminoetyyli)amiini", "3-atsapentaani-1,5-diamiini" ja "DETA".
Valmistus.
Dietyleenitriamiinia valmistetaan 2-aminoetanolin, etyleenidiamiinin ja urean välisellä reaktiolla. Reaktiotuotteena muodostuu ureajohdannainen, josta vapautuu dietyleenitriamiinia hydrolyysillä.
Dietyleenitriamiinia muodostuu myös valmistettaessa etyleenidiamiinia 1,2-dikloorietaanin ja ammoniakin välisellä reaktiolla. Reaktiossa muodostuu muitakin polyamiineja, kuten trietyleenitetramiinia ja tetraetyleenipentamiinia, joiden määrään voidaan vaikuttaa ammoniakin ja 1,2-dikloorietaanin suhteella. Amiinit erotetaan toisistaan haihdutuskiteytyksellä.
Käyttö.
Dietyleenitriamiinia käytetään kemianteollisuudessa liuottamaan rikkiä, epoksihartseja, polyamidimuoveja ja väriaineita. Lisäksi yhdistettä käytetään suuria määriä paperiteollisuudessa ja öljyteollisuudessa. Dietyleenitriamiinia käytetään myös kelatoivana yhdisteenä, polttoaineena ja saippuoimisaineena ja synteeseissä valmistettaessa ioninvaihtohartseja, vulkanointikemikaaleja ja korroosionestoaineita.
Turvallisuus.
Dietyylitriamiini haihtuu helposti ja huurut ärsyttävät hengityselimiä ja silmiä aiheuttaen yskää ja kirvelyä sekä punoitusta. Yhdiste on emäksinen ja syövyttää ihoa.