Gevork Vartanjan

Gevork Andrejevitš Vartanjan (, ; 17. helmikuuta 1924 Nor Nahitševan, Neuvostoliitto – 10. tammikuuta 2012 Moskova, Venäjä) oli neuvostoliittolainen vakooja, joka tunnetaan erityisesti roolistaan Operaatio Pituushypyn estämisessä Teheranin konferenssissa vuonna 1943. Hän kuului neuvostovakoilijiden eliittiin.
Hänet palkittiin Neuvostoliiton sankarin arvonimellä hänen merkittävistä palveluksistaan tiedustelualalla.
Varhainen elämä ja ura.
Gevork Vartanjan syntyi armenialaiseen perheeseen Nor Nahitševanissa (nykyisin osa Rostov-na-Donua, Venäjää). Hänen isänsä Andrei Vartanjan, joka alkujaan oli iraninarmenialainen tehtailija, oli myös neuvostovakooja, joka lähetettiin Persiaan (nykyinen Iran) vuonna 1930 toimimaan varakkaan kauppiaan peiteroolissa.
Gevork värvättiin Neuvostoliiton tiedustelupalveluun SVR:ään jo alle 16-vuotiaana vuonna 1940. Hän muutti isänsä kanssa Iraniin 1930-luvulla, missä hän aloitti tiedustelu-uransa. Vartanjan valmistui vuonna 1955 Jerevanin vieraiden kielten instituutista, minkä jälkeen hän jatkoi tiedustelutyötään eri puolilla maailmaa. Hän puhui sujuvasti kahdeksaa kieltä, mikä auttoi häntä toimimaan monissa kansainvälisissä operaatioissa.
Vartanjanin onnistui soluttautua myös brittien koulutuskeskukseen, jossa koulutettiin vakoojia toimimaan Neuvostoliitossa. Hän toimi sen jälkeen monissa maissa.
Operaatio Pituushyppy.
Vartanjanin merkittävin saavutus oli hänen roolinsa Operaatio Pituushypyn estämisessä. Operaatio oli natsi-Saksan suunnitelma, jota johti Ernst Kaltenbrunner ja toteutti Otto Skorzeny. Sen tarkoituksena oli salamurhata liittoutuneiden johtajat eli Josif Stalin, Winston Churchill ja Franklin D. Roosevelt Teheranin konferenssissa vuonna 1943. Vartanjan ja hänen vaimonsa Goar Vartanjanin johtama pieni tiedusteluryhmä, joka tunnettiin nimellä ”"laka konjica"” (kevyt ratsuväki) sai tehtäväkseen varmistaa konferenssin turvallisuus.
Vuonna 1943 Vartanjanin ryhmä havaitsi saksalaisten radistien saapuneen Teheraniin valmistellakseen salamurhaa. He jäljittivät ja seurasivat näitä agentteja, ja onnistuivat kaappaamaan heidän radioviestinsä Berliiniin. Eräs saksalainen agentti lähetti viestin, jossa mainittiin, että heitä tarkkailtiin, minkä vuoksi operaatio keskeytettiin ja Skorzeny ei saapunut Teheraniin. Tämä esti suunnitelman toteutumisen, ja Vartanjanin toiminta pelasti liittoutuneiden johtajat. Tästä saavutuksesta hänelle myönnettiin Neuvostoliiton sankarin mitali vuonna 1984.
Myöhemmät vuodet.
Toisen maailmansodan jälkeen Vartanjan jatkoi tiedustelutyötään eri puolilla maailmaa, erityisesti Lähi-idässä ja Kaukoidässä. Hän työskenteli usein yhdessä vaimonsa Goar Vartanjanin kanssa, jonka hän tapasi Teheranissa ollessaan 13-vuotias. Pari avioitui vuonna 1946, ja Goar osallistui aktiivisesti tiedustelutoimintaan vuoteen 1986 asti. Vartanjanit palasivat Neuvostoliittoon vuonna 1986, ja Gevork jäi eläkkeelle vuonna 1992 everstin arvossa.
Vartanjanin henkilöllisyys pidettiin salassa vuoteen 2000 asti, jolloin hänen roolinsa Operaatio Pituushypyn estämisessä paljastettiin virallisesti. Hän kertoi myöhemmin haastatteluissa, että heidän menestyksensä perustui huolelliseen toimintaan ja siihen, että he välttyivät pettureilta.
Kuolema ja perintö.
Gevork Vartanjan kuoli 10. tammikuuta 2012 Moskovassa Botkinin sairaalassa 87-vuotiaana. Hänen hautajaisiinsa osallistui silloinen Venäjän pääministeri Vladimir Putin, joka osoitti kunnioituksensa Vartanjanin leskelle Goarille. Myös Armenian presidentti Serž Sargsjan ja pääministeri Tigran Sargsjan sekä Artsakhin tasavallan presidentti Bako Sahakjan esittivät surunvalittelunsa.
Vartanjanin muistoksi pystytettiin muistolaatta Jerevanin valtiollisen kieliyliopiston rakennukseen vuonna 2014. Rostov-na-Doniussa hänen nimensä lisättiin Tähtien kuja -kadulle vuonna 2012, ja Armenian puolustusministeriö perusti vuonna 2013 Gevork Vardanjan -mitalin hänen muistokseen.