tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Jorma Tapio

Jorma Tapio (s. 1957 Mikkeli) on suomalainen jazzmuusikko, jonka instrumentteja ovat saksofonit ja muut puupuhaltimet. Tapio tunnetaan muun muassa free jazz -triostaan Kaiku, yhtyeestään Rolling Thunder sekä Edward Vesalan vuonna 1982 perustamasta Sound &amp; Fury -yhtyeestä ja sen uudesta tulemisesta vuonna 2010. Jorma Tapio on soittanut myös Krakatau-yhtyeessä.
Jorma Tapion musiikkiura alkoi piano- ja viuluopinnoilla, kunnes klassinen musiikki vaihtui bebop-jazziin ja saksofoninsoittoon. Alkuvuosina Tapio soitti myös tanssiyhtyeissä ja muun muassa Sielun Veljien ja Tuomari Nurmion kanssa, kunnes kiinnostui yhä enemmän improvisaatiosta ja free jazzista. Ensimmäisiä omia kokoonpanoja oli Turussa vuonna 1980 perustettu Lauantairyhmä yhdessä pianisti Ismo Laakson ja sellisti Tuomas Airolan kanssa. Heidän kanssaan esiintyi joskus myös runoilija Markku Into.
Vuonna 1983 Jorma Tapio osallistui Edward Vesalan työpajaan ja tuli sitä kautta mukaan Sound &amp; Fury -yhtyeeseen yhtenä sen perustajajäsenenä. Tapio oli mukana yhtyeessä Vesalan kuolemaan 1999 saakka ja esiintyi kaikilla yhtyeen ECM-levymerkille tehdyillä albumeilla. Samaan aikaan hän piti yllä myös muita kokoonpanoja, kuten kahdeksanhenkinen Hungrymen, Tapio–Hongisto-kvartetti pasunisti Jari Hongiston kanssa, Open Mind -niminen trio fagotisti Heikki Wiklan ja saksofonisti Pepa Päivisen kanssa. Jorma Tapio oli alkuvaiheessa mukana myös Raoul Björkenheimin Krakatau-yhtyeessä. Hänen ulkomaisia soittokumppaneitaan olivat norjalainen lyömäsoitintaiteilija Terje Isungset ja ranskalainen saksofonisti Daunik Lazro.
Jorma Tapio on tehnyt paljon yhteistyötä myös tanssijoiden kanssa. Hän on esiintynyt muun muassa Kirsi Heimosen ja japanilaisten butoh-tanssijoiden kanssa.
1990-luvun loppuvuosista lähtien Jorma Tapio on kärsinyt sairauksista, mutta vuonna 2002 hän perusti yhtyeen nimeltä Rolling Thunder. Sen muita jäseniä ovat Iro Haarla (piano, harppu), Ulf Krokfors (basso) ja Tom Nekljudow (rummut). Muita vuosituhannen vaihteen jälkeisiä Tapion projekteja ovat olleet Päivinen–Tapio Quartet Pepa Päivisen kanssa sekä trio nimeltä Frio basisti Sampo Lassilan ja bassoklarinetisti Heikki Nikulan kanssa. Vuosina 1998–2001 Jorma Tapio veti helsinkiläistä marginaalimusiikkiin keskittynyttä Tse-Tse-klubia, joka kokoontui vaihtelevasti Semifinalissa, Saunabarissa ja UMO Jazz Housessa.
Vuonna 2012 Jorma Tapio perusti trion nimeltä Kaski, jonka muiksi jäseniksi vakiintuivat vähitellen basisti Ville Rauhala ja rumpali Simo Laihonen. Jorma Tapio johtaa myös 2010-luvulla uudelleen koottua Sound &amp; Fury -yhtyettä, jolta vuonna 2013 ilmestyi Edward Vesalan aiemmin julkaisemattomia sävellyksiä sisältävä albumi "Pulsacion".
Jorma Tapiolle myönnettiin taiteilijaeläke maaliskuussa 2022.
Jujhar Khaira

Jujhar Khaira (s. 13. elokuuta 1994 Surrey, British Columbia, Kanada) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka edustaa NHL-seura Minnesota Wildin organisaatiota. Oilers varasi hänet 63. pelaajana .
Ura.
Khaira pelasi kaksi kautta British Columbia Hockey Leaguessa, jossa edusti Prince George Spruce Kingsiä vuosina 2010–2012. Edmonton Oilers varasi hänet kolmannen kierroksen alussa 63. pelaajana. BCHL:stä Khaira siirtyi yliopistosarja NCAA:ssa pelanneeseen Michiganin teknillisen yliopiston joukkueeseen. Hän pelasi tulokaskaudellaan 37 ottelua tehden niissä kuusi maalia ja 25 tehopistettä.
Khaira solmi elokuussa 2013 Edmonton Oilersin kanssa tulokassopimuksen. Ammattilaissopimuksen tehtyään hän ei enää ollut kelvollinen pelaamaan NCAA:ssa, joten hän siirtyi WHL:ään Everett Silvertipsiin. Hän pelasi Silvertipsissä kauden aikana 59 peliä ja teki 44 tehopistettä. Viidessä pudotuspeliottelussa syntyi kolme maalia ja yksi syöttöpiste. Kauden loputtua WHL:ssä Khaira siirtyi hänet varanneen Edmonton Oilersin AHL-farmiseura Oklahoma City Baronsiin loppukaudeksi. Khaira pelasi kuusi runkosarjaottelua ilman pisteitä. Kolmessa pudotuspeliottelussa hän teki yhden maalin.
Khaira osallistui kautta 2014–2015 edeltäneelle Oilersin harjoitusleirille, mutta hänet lähetettiin aloittamaan kausi farmissa. Ensimmäisellä kokonaisella ammattilaiskaudellaan Khaira pelasi Baronsissa 51 ottelua, joissa teki neljä maalia ja kuusi syöttöpistettä eli yhteensä kymmenen tehopistettä. Lisäksi hän pelasi joukkueen riveissä kahdeksan pudotuspeliottelua ja teki niissä kolme maalia sekä yhden syöttöpisteen. Hän myös istui kaksi kahden minuutin rangaistusta.
Khaira aloitti kauden 2015–2016 Oilersin uudessa farmiseurassa, Bakersfield Condorsissa. Marraskuun lopulla Oilers nosti Khairan NHL-kokoonpanoon, kun hän oli tehnyt 16 pelaamassaan ottelussa seitsemän pistettä. Khaira debytoi 28. marraskuuta 2015 ottelussa Pittsburgh Penguinsia vastaan. Hän sai peliaikaa 10.02 minuuttia. Samalla Khairasta tuli Robin Bawan ja Manny Malhotran jälkeen kolmas NHL-pelaaja, jolla on etelä-aasialainen tausta. Tammikuussa hänet lähetettiin takaisin farmiin, josta hänet nostettiin jälleen helmikuun lopulla NHL:n puolelle.
Heinäkuussa 2021 Khaira solmi kaksivuotisen ja arvoltaan 1,95 miljoonan dollarin sopimuksen Blackhawksin kanssa.
Syyskuussa 2023 Khaira teki vapaana agenttina Minnesota Wildin kanssa yhden vuoden ja 775 tuhannen dollarin arvoisen sopimuksen.
Mark 39 -ydinpommi

Mark 39 ydinpommi tai Mk-39 oli 1950-luvulla käytössä ollut varhainen vetypommi. Sitä tuotettiin alkaen 1957 ja se oli palveluskäytössä aina vuoteen 1966 saakka.
Ase oli tekniikaltaan samankaltainen kuin aiempi Mark 15 -ydinpommi, josta se oli paranneltu versio. Sen räjähdysvoimakkuus oli 3,8 megatonnia.
W39-ydinkärki.
Ohjuksen taistelukärki variantti Mark 39 aseesta, W39-ydinkärki, suunniteltiin 1950-luvun alkupuoliskolla. Se oli halkaisijaltaan 89 cm ja 270 cm pitkä, ja painoi 2 830–2 900 kg. Sitä käytettiin ainakin SM-62 Snark ohjuksissa, PGM-11 Redstone MRBM-ohjuksissa ja se voitiin myös kiinnittää Convair B-58 Hustlerin, ääntä nopeamman pommikoneen, MB-1C-"podiin" pudotusta varten.
Pudonneet Mark 39 -ydinaseet.
Tammikuun 24. päivä 1961, harjoituslennolla ollut Boeing B-52 Stratofortress hajosi ilmassa ilmatankkauksen yhteydessä ja putosi Goldsboroon, Pohjois-Carolinaan. Miehistön jäsenistä viisi pelastautui koneesta mutta kolme kuoli.
Pommikoneen mukana olleet kaksi Mark 39 -ydinpommia putosivat myös hallitsemattomasti. Toisen pommin laskuvarjo toimi pommin virittyessä, kun sen turvaominaisuudet pettivät yksi kerrallaan, ja lopulta vain yksi turvamekanismi neljästä esti asetta laukeamasta. Tämä pommi saatiin talteen sen maahanlaskeutumispaikalta lähes ehjänä. Toinen pommeista putosi vapaan pudotuksen kiihtyvyydellä ja hajosi kappaleiksi, joista kaikkia ei saatu kaivettua ylös mutaisesta maaperästä maahantörmäyksen suuresta nopeudesta johtuen. Itse pommin fissio-osan ydin löydettiin mutta muuan muassa uraania ja fuusiopolttoainetta sisältänyt sekundäärinen lämpöydinräjähteen osa on edelleen tänäkin päivänä hautautuneena putoamispaikalle.
Mários Nikoláou

Mários Nikoláou (, s. 4. lokakuuta 1983 Limassol) on kyproslainen jalkapalloilija, joka edustaa Veikkausliigassa pelaavaa FC Inter Turkua. Oikeajalkainen Nikoláou on pelipaikaltaan puolustava keskikenttäpelaaja. Nikoláou kuuluu myös Kyproksen jalkapallomaajoukkueeseen.
Seurajoukkueura.
Nikoláou on Aris Limassolin kasvatti. Hän pelasi seuran edustusjoukkueessa vuodet 1998–2002 ollen kentällä 59 ottelussa ja tehden kahdeksan maalia. Vuosina 2002–2004 Nikoláou pelasi AC Omoniassa kahdeksan ottelua. Vuodet 2004–2007 Nikoláou edusti jälleen Aris Limassolia tehden 62 ottelussa kymmenen osumaa. Vuodet 2007–2010 hän edusti kreikkalaista Panioniosta pelaten 71 ottelua, joissa syntyi yksi maali. Nikoláou pelasi Panioniosin paidassa myös UEFA Cupissa.
Vuodet 2010–2015 Nikoláou edusti Kyproksen jalkapalloliigan AEL Limassolia. Hän pelasi seuran paidassa Eurooppa-liigaa ja oli mukana voittamassa yhtä liigamestaruutta ja yhtä monta supercupia. Nikoláou pelasi Limassolin paidassa 128 ottelua tehden kuusi maalia. Elokuussa 2015 Nikoláou siirtyi kreikkalaiseen Levadiakosiin, jossa hän pelasi 15 ottelua ennen sopimuksen purkamista tammikuussa 2016.
Maaliskuussa 2016 Nikoláou siirtyi kauden 2016 kattavalla sopimuksella Suomen Veikkausliigan FC Inter Turkuun.
Maajoukkueura.
Nikoláou on pelannut Kyproksen alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa. Kyproksen jalkapallomaajoukkueessa hän teki debyyttinsä elokuussa 2007 EM-karsintaottelussa San Marinoa vastaan. Avausmaali syntyi helmikuussa 2009 ystävyysottelussa Slovakian verkkoon.
Saavutukset.
Seurajoukkuetasolla
Waenerbergin talo

Waenerbergin talo on vuonna 1829 Oulun Torikadun varrelle rakennettu puurakenteinen talo. Rakennus sijaitsee toisen 1800-luvulta peräisin olevan puurakenteisen talon eli Liljeblomin talon naapurina.
Waenerbergin talon vanhimman osan rakennutti kauppias Olof Lundström vuonna 1829. Rakennuksessa tehtiin 1900-luvun alussa muutostöitä, jotka suunnitteli lääninarkkitehti Viktor J. Sucksdorff. Vuonna 1917 rakennus siirtyi lyhyeksi ajaksi lääninarkkitehti Harald Andersinin omistukseen. Hänen omistuksessaan kiinteistöä muutettiin enemmän jugend-henkiseksi. Kaikkia suunnitelmia ei kuitenkaan toteutettu eli kiinteistö muistuttaa osaksi alkuperäistä klassista ja muutoksen pohjalta tehtyjä jugend-henkisiä ratkaisuja.
Lääninarkkitehti Andersinin lyhyen omistajuuden jälkeen kiinteistöstä muodostettiin asunto-osakeyhtiö, jonka yhtenä omistajana oli lehtori Georg Waenerberg.
Vuodesta 1964 Oulun kaupungin omistuksessa ollut rakennus suojeltiin asemakaavalla 1994. Saman vuoden joulukuussa kaupunki myi kiinteistön Nuorten Ystävät ry:lle. Yhdistys puratti sortumisvaarassa olleen vuonna 1851 valmistuneen pihasiiven elokuussa 1995. Päärakennus kunnostettiin ja uusi siipirakennus rakennettiin vuosina 1996-1997 arkkitehtien Jukka Laurilan sekä Ulla ja Lasse Vahteran suunnitelmien mukaan.
Elin Malin

Elin Augusta Malin, o. s. "Nikander" (15. joulukuuta 1868 Helsinki – 2. syyskuuta 1959) oli suomalainen yhteiskunnallinen vaikuttaja.
Malinin vanhemmat olivat tehtailija Johannes Nikander ja Sofia Vilhelmina Degerth. Hän oli vuodesta 1896 naimisissa hallintosihteeri Karl Axel Hjalmar Malinin (k. 1947) kanssa. Malin kävi tyttökoulun 1884 ja jatko-opiston 1890. 
Malin oli Marttayhdistyksen keskustoimikunnan jäsen vuodesta 1903, Suomen Marttaliiton jäsen 1924–1935 ja liiton sihteeri (vastaa toiminnanjohtajaa). Sittemmin hän sai kunniajäsenen aseman. Hän perusti myös useita Martta-yhdistyksiä 1922–1924. 
Malin toimi Kirjoja sokeille -yhdistyksen johtokunnan jäsenenä ja rahastonhoitajana 1906–1932, puheenjohtaja 1932–1937, Pohjoismaiden emäntäliiton johtokunnan jäsen 1924–1936, Sokeain keskusliiton hallintoneuvoston jäsen 1929–1936, kotiteollisuus oy Pirtin johtokunnan jäsen 1928–1934, "Naisten Äänen" toimituskunnan jäsen.
Malin oli Suomalaisen naisliiton perustaja ja sen sihteeri 1914–1920. Hän oli passiivisen vastarinnan toimintaa järjestäneessä naiskagaalissa naisten keskuskomitean jäsen ja rahastonhoitaja.
Malin oli kieltolain kumoamista vaativan adressin alullepanijoita.
Pan-Amerikan jääkiekkoturnaus

Pan-Amerikan jääkiekkoturnaus () on Kansainvälisen jääkiekkoliiton vuosittain järjestämä turnaus Amerikan mantereen joukkueiden kesken. Sekä miehet että naiset pelaavat omat turnaukset. Turnaus on järjestetty kahtena vuotena ja pelattu molemmilla kerroilla Meksikon pääkaupungissa Méxicossa.
Vuonna 2014 Kanada osallistui turnaukseen yhdellä joukkueelle miesten turnaukseen ja kahdella joukkueella naisten turnaukseen, mutta ei enää vuonna 2015. Yhdysvallat ei ole osallistunut Pan-Amerikan turnaukseen. Brasilia ja Kolumbia ovat osallistuneet turnauksiinsa yhdellä joukkueella. Vuonna 2015 Argentiina osallistui miesten turnaukseen kahdella joukkueelle ja Meksiko osallistui miesten että alle 17-vuotiaiden maajoukkueella. Vastaavasti naisten turnauksessa aikuisten joukkueen lisäksi Meksikoa edusti myös alle 18-vuotiaiden maajoukkue.
Kertaalleen turnaukseen osallistunut Kanada kutsuttiin myös vuoden 2015 turnaukseen, mutta maa kieltäytyi, kuten myös Chile, Ecuador, Yhdysvallat ja Venezuela sekä pohjoisafrikkalainen Marokko. Chile kuitenkin osallistui vuoden 2017 turnaukseen.
Luettelo Karjalan tasavallan kaupungeista ja kaupunkityyppisistä taajamista

Tämä artikkeli on luettelo Karjalan tasavallan kaupungeista ja kaupunkityyppisistä taajamista. Mukana luettelossa ovat myös Karjalan tasavallan alueella sijaitsevat entiset kaupunkityyppiset taajamat.
Kaupungit.
Karjalan tasavallassa on 13 kaupunkia:
Vuosiluvut tarkoittavat vuotta, jolloin kaupunki on perustettu tai asutuskeskus on saanut kaupungin statuksen. Poventsa oli kaupunkina vuodesta 1782 aina 1920-luvulle asti. Siitä tuli kaupunkityyppinen taajama vuonna 1938.
Kaupunkityyppiset taajamat.
Karjalan tasavallassa on 11 kaupunkityyppistä taajamaa:
Vuosiluvut tarkoittavat vuotta, jolloin asutus sai kaupunkityyppisen taajaman statuksen.
Entiset kaupunkityyppiset taajamat.
Seuraavat paikkakunnat ovat olleet aikaisemmin kaupunkityyppisiä taajamia. Ensimmäinen vuosiluku tarkoittaa perustamisvuotta ja toinen lakkauttamisvuotta. Jos ei muuta mainita, niin kaupunkityypiset taajamat on muutettu kyliksi kyseisenä vuonna.
Dalmore

Dalmore on skottilainen viskitislaamo, joka sijaitsee Alnessissä, noin 32 km Invernessistä pohjoiseen. Se sijaitsee Cromary Firthin rannoilla, vastapäätä Black Isle -saarta, "suurta niittymaata", josta se on saanut nimensä.
Tislaamon omistaa Whyte and Mackay Ltd, jonka taas omistaa filippiiniläinen Emperador Inc.
Historia.
Dalmoren legenda juontaa juurensa aina vuoteen 1263 asti, kun Colin of Kintail, Mackenzie-klaanin päällikkö, pelasti Skotlannin kuninkaan Aleksanteri III:n ryntäävältä hirveltä. Kiitollinen kuningas palkitsi Colinin Eilean Donanin mailla, motolla "Luceo Non Uro" ("Loistan, en polta") ja oikeudella käyttää klaanin vaakunana 12-piikkistä hirven päätä. Itse tislaamon perusti monta vuotta myöhemmin vuonna 1839 yrittäjä Alexander Matheson, joka 28 vuoden päästä päätti siirtää tislaamon eteenpäin uusille omistajille. Andrew ja Charles Mackenzie saivat tislaamon, ja Mackenzie-klaanin jäseninä he alkoivat käyttää viskin merkkinä ikonista 12-piikkistä hirven päätä, "caberfeidhiä" joka on aina siitä lähtien koristanut jokaikistä Dalmore-viskipulloa.
Prosessi.
Palkittu tislaamo valmistaa useita eri viskejä jotka valmistetaan useissa eri sammioissa, jotka ovat erikokoisia, jotta viskille saadaan monimutkaisempi luonne.
Dalmoren jokainen viski kypsytetään kahdessa erityyppisessä puutynnyrissä: yhdysvaltalaisissa tammisissa bourbon-tynnyreissä ja tislaamon yksinoikeudella käyttämissä Gonzalez Byassin vanhoissa sherry-tynnyreissä. Jokainen sherry-tynnyri - jotka valitsee tislaamomestari Richard Paterson itse - antaa viskille syvän kuparinvärin ja makuvivahteita murskatuista manteleista, kanelista, inkivääristä ja sitrushedelmistä. Bourbon-tynnyrit antavat viskille makuvivahteita vaniljasta, mausteista, hunajasta ja trooppisista hedelmistä.
Jotta viskille saadaan monimutkaisempi luonne, jotkut viskit viimeistellään poikkeuksellisissa tynnyreissä, joiden puumateriaali tulee maailmankuuluilta viinitiloilta.
Viskit.
Tislaamon nykyiseen tuotevalikoimaan kuuluu:
Stydiä staffia

Stydiä staffia on ramopunk-yhtye Häiriköiden toinen studioalbumi. Se julkaistiin omakustanteisesti vuonna 1995, ja sitä painettiin 700 kopiota. Vuonna 2008 Woimasointu julkaisi albumista uusintapainoksen.
Vastaanotto.
Desibelin Ilkka Valpasvuo antoi albumille kaksi tähteä viidestä. Hän vertasi albumia vuonna 2006 julkaistuun "erittäin hyvältä kuulostaneeseen" "Ratkaisuun", mutta moitti sen menevän liian matalan aidan ali niin musiikillisesti kuin tarinallisestikin.
B41

B41-ydinpommi oli yhdysvaltalainen varhainen vetypommi, jota tuotettiin 1960-luvun alkuvuosina ja joka oli palveluskäytössä vuosina 1961–1976. Se oli Yhdysvaltain kaikkien aikojen räjähdysvoimaisin ydinase 25 megatonnin räjähdysteholla. Se oli myös ainoa kolmivaiheinen fuusioase Yhdysvaltojen ydinasearsenaalissa.
Aseen pituus oli 3,76 metriä ja halkaisija oli 1,32 metriä. Se painoi noin 4 840 kg. Ainoastaan Boeing B-52 Stratofortress ja Boeing B-47 Stratojet kykenivät kuljettamaan ja pudottamaan sen. Siitä oli kaksi eri muunnelmaa: ”likainen” Y1-versio, jossa kolmas fuusiovaihe oli suljettu uraani-238-koteloon, ja ”puhdas” Y2-malli, jossa kotelointi oli lyijyä. Kun vetypommiräjähdyksen tuottamat nopeat neutronit osuvat U-238:aan, sekin fissioituu ja kasvattaa ydinräjähdyksen voimakkuutta mutta myös radioaktiivista laskeumaa.
Kaikkiaan pommeja tuotettiin arviolta 500 kappaletta syyskuun 1960 ja kesäkuun 1962 välillä. Niiden vaiheittainen poisto palveluksesta alkoi jo 1963, kun niitä alettiin korvaamaan B53-ydinpommeilla. Viimeinen B41-ydinpommi poistui käytöstä 1976.
Mauser m/1914

Mauser 1914 on saksalainen itselataava massasulkuinen pistooli. 
Asetta oli suosittu niin poliisi- kuin siviilikäytössä erityisesti sotien välisenä aikana.
Käyttö Suomessa.
Suomalaiset jääkärit tutustuivat pistooliin ensimmäisen maailmansodan aikana ja toivat niitä Saksasta mukanaan Suomeen. Ase oli suosittu myös siviilien keskuudessa sotien välisellä ajalla. Sekalaisten asehankintojen ja Puolustusvoimien haltuun joutuneiden yksityisaseiden seurauksena armeijan käytössä oli noin parisataa pistoolia. Vuosina 1965-1971 462 pistoolia myytiin kotimaahan ja loput romutettiin.
Ruger MK III

Ruger MK III on Sturm, Ruger &amp; Company, Inc:in valmistama yhdysvaltalainen massasulkuinen itselataava pienoispistooli.
Aiheesta muualla.
American Rifleman: Bill Ruger’s .22 Pistol
Jiuquan

Jiuquan () on prefektuuritason kaupunki Kiinan Gansun maakunnan luoteisosassa. Kaupungin pinta-ala on 193 974 neliökilometriä ja väkiluku noin 1,1 miljoonaa (2010). Pinta-alalta se on Gansun maakunnan suuri kaupunki. Kaupungin keskusta sijaitsee linnuntietä noin 620 kilometriä maakunnan pääkaupunki Lanzhousta luoteeseen.
Jiuquan on lähin iso kaupunki Jiuquanin avaruuskeskukseen, joka on vielä yli 100 kilometriä päästä ja ei sijaitse Gansun maakunnassa, vaan viereisessä Sisä-Mongolian autonomisella alueella.
Hallinnollinen jako.
Piirikuntatasolla Jiuquan jaetaan yhteen kaupunkipiiriin, kahteen piirikuntatason kaupunkiin, kahteen piirikuntaan ja kahteen autonomiseen piirikuntaan (numerointi kuten oheisessa kuvassa):
&lt;br clear=left&gt;
Suzhoun kaupunkipiiri.
Suzhou (eri paikka kuin samanniminen kaupunki Jiangsun maakunnassa tai kaupunki Anhuin maakunnassa) on kaupunkipiiri Jiuquanissa ja toimii Jiuquanin hallintopaikkana, joten monessa kartassa Suzhoun sijainnilla lukee vain "Jiuquan". Kuitenkin Suzhou oli ollut tärkeä kaupunki omalla nimellä vuosisatojen ajoiksi. Maakunnan nimi "Gansu" on yhdyssana kahden kaupungin nimistä: Ganzhou (nykyään Zhangye) ja Suzhou. Mannerheim kävi siellä Aasian matkallaan 1.-8.12.1907.
Anton Caselius

Klas Anton Caselius (11. helmikuuta 1865 Pori – 15. heinäkuuta 1918 Helsinki) oli suomalainen toimittaja ja sosialidemokraatti, joka varsinaiselta ammatiltaan oli maalari. Vuosina 1906–1907 hän työskenteli "Arbetaren"-sanomalehden päätoimittajana.
Elämä.
Klas Anton Caselius syntyi Porissa Turusta kotoisin olleen maalarimestari Karl Johan Caseliuksen ja Josefina Juholan kuusilapsiseen perheeseen. Hänen veljensä Otto Johannes Caselius (1867–1938) oli lääninrovasti, joka toimi Turun lääninvankilan saarnaajana sekä kirkkoherrana usealla paikkakunnalla Länsi-Suomessa.
Caselius vaikutti myöhemmin Helsingissä. Hän oli mukana ruotsinkielisessä Finlands Svenska Arbetarförbundissa ja Helsingin ruotsalaisessa työväenyhdistyksessä, jonka edustajana Caselius valittiin vuoden 1905 suurlakon aikana Helsingin lakkokomiteaan. Lisäksi hän toimi Helsingin kaupungin luottamustehtävissä. Vuonna 1908 Caselius valittiin SDP:n puoluetoimikuntaan.
Syyte majesteettirikoksesta.
Heinäkuussa 1907 Caselius sai "Arbetaren"-lehdessä julkaistun kirjoituksen johdosta syytteen majesteettirikoksesta. Turun hovioikeuden kanneviskaali Gustaf Arvid Schybergson syytti häntä keisari Nikolai II:n kohdistuneesta häväistyskirjoituksesta, jossa tätä muun muassa kutsuttiin valehtelijaksi ja väitettiin keisarin palkanneen mustia sotnioita salamurhaajiksi. Hovioikeus kuitenkin vapautti Caseliuksen syytteestä ja katsoi että kirjoituksesta oli vastuussa lehden toimitussihteerin tehtäviä hoitanut Karl Emil Primus-Nyman. Hänet tuomittiin seitsemän kuukauden vankeusrangaistukseen, joka oli ensimmäinen majesteettirikoksesta suomalaiselle toimittajalle langetettu vankilatuomio.
Caselius oli jo aikaisemmin marraskuussa 1906 saanut Helsingin raastuvanoikeutta loukanneesta kirjoituksesta kahden ja puolen kuukauden vankeustuomion, joka kuitenkin myöhemmin muutettiin 200 markan sakoksi. Artikkeli oli käsitellyt K. G. K. Nymania vastaan dynamiittivarkaudesta nostettua syytettä. Samassa yhteydessä hän oli vastaajana myös jutussa, jossa ylioppilas Josef Wolontis tuomittiin sakkoihin Helsingin poliisimestarin Karl Emil Bergin kunnianloukkauksesta.
Kuolema.
Sisällissodan aikana Caselius toimi Suomen kansanvaltuuskunnan raha-asiain toimikunnassa. Hänet vangittiin Helsingin valtauksen jälkeen ja toimitettiin Suomenlinnan vankileirille, jossa Caselius kuoli nälkään heinäkuussa 1918. Hänet on haudattu Hietaniemen hautausmaan vanhaan osaan.
Gustaf Arvid Schybergson

Gustaf Arvid Schybergson (9. lokakuuta 1849 Pori – 29. elokuuta 1919 Helsinki) oli suomalainen juristi. 
Hän kirjoitti ylioppilaaksi Åbo Gymnasiumista ja opiskeli sen jälkeen lakitiedettä Helsingin yliopistossa. Vuosina 1893–1912 Schybergson työskenteli Turun hovioikeuden kanneviskaalina, mutta oli kuitenkin sortokausien aikana 1903–1907 erotettuna poliittisista syistä. 
Gustaf Arvid Schybergsonin isä oli oikeusneuvosmies Arvid Magnus Schybergson sekä veljiä poliitikko Emil Schybergson ja historioitsija Magnus Gottfrid Schybergson.
Heikki Louhivuori

Heikki Eerikki Louhivuori (27. toukokuuta 1926 Helsinki – 11. helmikuuta 2016) oli suomalainen viulutaiteilija. Hän soitti Radion sinfoniaorkesterissa.
Louhivuori aloitti viulunsoiton kuusivuotiaana. Sibelius-Akatemiassa hän aloitti opinnot 1945; hän oli Erik Cronvallin ja Arno Granrothin oppilas, ja hän suoritti diplomin vuonna 1954. Voitto Radio-orkesterin ensiviulun koesoitossa 1951 toi paikan orkesterissa, ja samana vuonna hän haki toisen viulun äänenjohtajan paikkaa, jonka hän sai ja jossa hän pysyi koko uransa ajan.
Louhivuori jatkoi soitto-opintojaan Wienissä (E. Moraveč), Lontoossa (S. Lasserson) ja Berliinissä (L. Sperer) ja piti ensikonserttinsa Helsingissä vuonna 1958. Hän soitti myös solistina ja erilaisissa kokoonpanoissa, kuten Helsingin Teatteriorkesterissa, Helsingin Kamariorkesterissa ja avustajana muissa ammattiorkestereissa.
Eläkkeelle jäätyään hän jatkoi edelleen vuonna 1967 alkanutta opetustyötään Sibelius-Akatemiassa.
Louhivuori toimi Suomen Muusikkojen Liiton hallituksessa ja osan aikaa liiton varapuheenjohtajana. 
Louhivuoren isä oli partioliikkeen aktiivi, rovasti Verneri Louhivuori.
Suomen yliopistojen rehtorineuvosto UNIFI

Suomen yliopistojen rehtorineuvosto UNIFI ry (aiemmin Suomen yliopistot UNIFI ry) toimii yliopistojen yhteistyön edellytysten hyväksi. UNIFIn tavoitteena on edistää yliopistojen välistä yhteistyötä ja työnjakoa ja vahvistaa yliopistojen asemaa ja vaikuttavuutta yhteiskunnassa sekä tukea yliopistojen rakenteellista kehittämistä. Lisäksi UNIFI edistää Suomen tutkimus‐ ja korkeakoulujärjestelmän kehittämistä ja tukee yliopistojen kansainvälistymistä. 
UNIFI jatkaa vuonna 1969 perustetun Suomen yliopistojen rehtorien neuvoston työtä yliopistojen hyväksi. Yhdistys on perustettu vuonna 2010. Yhdistys käsittelee yliopistoja koskevia periaatteellisia ja laajakantoisia yhteisiä kysymyksiä korkeimman opetuksen, tutkimuksen ja taiteellisen. toiminnan edistämiseksi. 
Peruslinjaukset.
Tutkimus, korkea sivistys ja osaaminen ovat elintärkeitä kestävälle kasvulle ja hyvinvoinnille.
UNIFI:n arvoja ovat sivistys, luovuus ja vaikuttavuus.
Organisaatio.
UNIFIn jäseniä ovat kaikki yliopistolaissa mainitut yliopistot sekä maanpuolustuskorkeakoulu. Yhdistyksen ylin päätösvalta on valtuutetuilla, jotka ovat kunkin jäsenyliopiston valitsemia edustajia. Valtuutetut kokoontuvat vuosikokoukseen vähintään kaksi kertaa vuodessa. Yhdistyksen asioita hoitaa hallitus, jonka muodostavat puheenjohtaja ja neljä muuta jäsentä. Hallitus vastaa asioiden valmistelusta ja toiminnan suunnittelusta sekä kehittämisestä.
Hallitus 2022–2023.
Hallituksen nykyisenä puheenjohtajana toimii Turun yliopiston rehtori Jukka Kola. Muut hallituksen jäsenet ovat Helsingin yliopiston rehtori Sari Lindblom, Aalto-yliopiston rehtori Ilkka Niemelä, Oulun yliopiston rehtori Jouko Niinimäki ja Lapin yliopiston rehtori Antti Syväjärvi.
Sihteeristö.
Sihteeristö toimeenpanee yhdistyksen hallituksen ja valtuutettujen päätökset ja vastaa osaltaan yhdistyksen tavoitteiden toteuttamisesta, yhdistyksen kansallisen ja kansainvälisen toiminnan suunnittelusta ja valmistelusta yhdistyksen linjausten mukaisesti, toimii yhdistyksen asiantuntijana, koordinaattorina sekä tiedon hankkijana ja välittäjänä sekä pitää omaltaan osaltaan yllä ja kehittää aktiivisesti hyviä suhteita sekä tiedeyhteisöön että keskeisiin kansallisiin toimijoihin. Näissä ominaisuuksissa sihteeristö osallistuu moniin yhdistyksen ulkopuolisiin koulutus- ja tiedepolitiikan työryhmiin. 
Toiminta.
UNIFIlla on yhteisiä hankkeita tai UNIFI osallistuu asiantuntijana hankkeiden toteuttamiseen useiden sidosryhmien kanssa, mm.:
UNIFI osallistuu aktiivisesti korkeakoulu- ja tiedepolitiikan kansainväliseen keskusteluun ja toimii yhteistyössä kansallisten rehtorien neuvostojen kanssa. UNIFI toimii pohjoismaisessa yliopistoyhteistyöverkostossa Nordiskt Universitetssamarbete (NUS) ja eurooppalaisessa viitekehyksessä European University Associationin (EUA) verkostossa.
Huonemiehen poika

Huonemiehen poika on Kalle Päätalon "Juuret Iijoen törmässä" -sarjan ensimmäinen osa. Teos on ilmestynyt vuonna 1971 Gummeruksen kustantamana. Viimeisin, 12. painos romaanista on julkaistu vuonna 2014. Kirja on rekisteröity Bookcrossingiin. 
Kirjan nimi tarkoittaa vuokralaisen poikaa, "huonemies" on pohjoissuomalainen murteellinen nimitys. 
Kirjassa kuvataan aluksi Iijoen reitin kuvaus Iin haminasta Taivalkoskelle. Kirjassa kerrotaan Kallen vanhempien Herkon ja Riitun vaiheet ennen Kallen syntymää sekä Kallen elämää pojan syntymästä lähtien aina ennen kansakouluun menemistä. 
Sovitukset.
Mikko Niskasen elokuva Elämän vonkamies (1986)
Tris(2-kloorietyyli)amiini

Tris(2-kloorietyyli)amiini eli HN3 eli typpisinappikaasu on taistelukaasu ja kemiallinen ase. Kemiallisesti se luetaan amiineihin. Se on syövyttävä ja myrkyllinen aine. HN3 on voimakas emäs. Se reagoi kiivaasti happojen ja hapettimien kanssa. Se reagoi voimakkaasti kuparin ja sen yhdisteiden kanssa. Poltettaessa se vapauttaa typen ja kloorin oksideja.
Sen tappava annos hengitettynä on 1 500 mg/m3. Ihon läpi annos on 10 000 mg/m3. Halvaannuttava annos on silmissä 200 mg/m3 ja ihon läpi 2 500 /m3. Se reagoi muun muassa RNA:n kanssa alkyloimalla sitä.
Bis(2-kloorietyyli)etyyliamiini

Bis(2-kloorietyyli)etyyliamiini eli HN1 eli typpisinappikaasu on taistelukaasu ja kemiallinen ase. Kemiallisesti se luetaan amiineihin.
Ominaisuudet.
Bis(2-kloorietyyli)etyyliamiini on huoneenlämmössä öljymäinen neste. Sen väri on läpinäkyvästä keltaiseen. Sen haju on heikko ja kalan hajua muistuttava. HN1 haihtuu hitaasti. Se on voimakas emäs. Palaessaan se vapauttaa typen ja kloorin oksideja sekä suolahappoa. Se reagoi voimakkaasti hapettimien ja happojen kanssa. HN1 reagoi kuparin, kupariyhdisteiden sekä raudan kanssa.
Myrkyllisyys.
Bis(2-kloorietyyli)etyyliamiini ärsyttää voimakkaasti silmiä, ihoa ja limakalvoja. Se aiheuttaa myös ripulia. Se luokitellaan karsinogeeniksi. 10–100 ppm pitoisuus riittää aiheuttamaan pahanolon. Tappava annos on 1 500 mg/m3. Rotilla ja hiirillä tappava annos on muutamia kymmeniä milligrammoja kiloa kohden. Se on myrkyllisempää kuin tavallinen sinappikaasu, sillä se aiheuttaa pidempikestoisia vaikutuksia sekä syvempiä tuhoja. Sen vaikutus on myös nopeampi. Myrkytysoireet alkavat silmissä noin 1–2 tunnin aikana, muissa kohdissa pidemmän ajan päästä.
HN1:n myrkyllisyys perustuu sen reaktiivisuuteen elimistössä olevien proteiinien ja nukleiinihappojen kanssa. Se reagoi muun muassa DNA:n kanssa alkyloimalla guaniinia. Tämä estää DNA:n replikaation. Se voi reagoida myös RNA:n kanssa.
Altistuneet kohdat pitäisi saada huuhdottua muutaman minuutin aikana. Peseytymisessä voi käyttää laimeaa natriumhypokloriitti-liuosta. Varsinaista vastalääkettä ei ole.
Käyttö.
Bis(2-kloorietyyli)etyyliamiinia voidaan käyttää taistelukaasuna. Se voidaan levittää joko aerosolina tai kaasuna. Aerosolina se saattaa pilata viljelmiä. Virallisten tietojen mukaan sitä ei ole koskaan käytetty aseena. HN1:a on käytetty myös syylien poistoon.
Saiga-12

Saiga-12 () on venäläisen Kalašnikov-konsernin Iževskissa valmistama itselataava taisteluhaulikko, joka esiteltiin 1990-luvun alkupuolella. 
Kaikki Saiga-haulikot valmistetaan Ižmašin tehtaalla Venäjällä.
Ominaisuudet.
Saiga-12 -haulikko on suunniteltu AK-aseiden "kaavan" mukaan. Täten se onkin ulkonäöllisestikin hyvin lähellä AK-sarjan rynnäkkökivääreitä. AK-sarjan aseet ovat yleisesti tunnettuja luotettavuudestaan. Haulikosta on myynnissä useita erilaisia versioita, joskin osa on kielletty siviilimarkkinoille.
USAS-12

USAS-12 eli Universal Sports Automatic Shotgun 12 gauge on yhdysvaltalaisen Maxwell Atchissonin 1980-luvulla kehittämä automaattihaulikko. 
Ase toimii joko kerta- tai täysautomaattina ampuen enimmillään 450 laukausta minuutissa.
7,62×25 mm Tokarev

7,62×25 mm Tokarev on vuonna 1902 kehitetty patruunatyyppi Tokarev TT-33 -pistoolia varten. 
7,62×25 mm -patruunaa on käytetty pistoolien lisäksi myös konepistooleissa. Esimerkiksi PPŠ-41 -konepistoolissa. Patruuna on kehuttu sen "erinomaisesta" läpäisykyvystä.
Historia.
Neuvostoliitossa aloitettiin 1920-luvulla etsimään korvaajaa Nagant-revolverille. Lopulta päädyttiin Fjodor Tokarevin suunnitelemaan TT-33 -pistooliin. Pistoolia varten suunniteltiin 7,62 × 25 mm Tokarev -patruuna, johon otettiin mallia saksalaisesta 7,63 × 25 Mauser -patruunasta.
Carcano Modello 38

 Carcano Modello 38 on pulttilukkokivääri, joka otettiin käyttöön vuonna 1938.
Jesse Leach

Jesse David Leach (s. 3. heinäkuuta 1978) on yhdysvaltalainen muusikko Providencesta, Rhode Islandilta. Hän on parhaiten tunnettu urastaan metalcore-yhtye Killswitch Engagen laulajana. Hänen muita yhtyeitään ovat Seemless, The Empire Shall Fall sekä Times of Grace. Vuonna 2012 hän palasi Killswitch Engageen erottuaan yhtyeestä henkilökohtaisista syistä vuonna 2002.  
Historia.
Alku-ura.
Leachin ensimmäinen bändi, Corrin, perustettiin 1990-luvun alussa. Corrin nauhoitti neljä kappaletta vuonna 1996. Kappaleet julkaistiin CD:llä Propaganda Machinen toimesta vuonna 1998 bändin hajoamisen jälkeen.
Leachin toinen bändi, Nothing Stays Gold, perustettiin 1990-luvun puolivälissä. Yhtye ehti julkaista yhden EP:n ennen hajoamistaan vuonna 1997.
Killswitch Engage.
Osa yhtyeiden Overcast ja Aftershock jäsenistä oli perustamassa uutta yhtyettä Massachusettsin alueella, ja he etsivät laulajaa. Vuonna 1999 Leach, basisti Mike D'Antonio sekä kitaristit Joel Stroetzel ja Adam Dutkiewicz perustivat Killswitch Engagen. Heidän debyyttialbuminsa Killswitch Engage julkaistiin heinäkuun 11. päivä 2000.  
Killswitch Engagen seuraava julkaisu, "Alive or Just Breathing", julkaistiin toukokuun 21. päivä 2002. Albumi nosti yhtyeen metalcore-skenen etulinjaan. Vastanainut Leach koki kuitenkin suuria vaikeuksia kiertueella. Hän etääntyi muista yhtyeen jäsenistä ja halusi sulkeutua omiin oloihinsa. Lisäksi hänellä oli vaikeuksia lauluäänensä kanssa. Leach alkoi kärsiä lievästä masennuksesta. Lopulta hän lopetti kiertueen kesken ja poistui valokeilasta. Hän kirjoitti muulle yhtyeelle sähköpostiviestin, jossa hän selitti syitä lähtöönsä ja kehotti olemaan ottamatta yhtyettä häneen.  
Helmikuun 6. päivä 2012 Killswitch Engage latasi kotisivuilleen kuvan Leachistä ja muusta yhtyeestä, mikä viittasi Leachin paluuseen bändin laulajana. Myöhemmin Killswitch Engage vahvisti asian Facebook-sivuillaan. Leach on useissa haastatteluista antanut paljon tunnustusta yhtyeessä hänen poissa ollessaan vaikuttaneelle laulajalle Howard Jonesille. 
Yhtyeen kuudes studioalbumi "Disarm the Descent" julkaistiin huhtikuun 2. päivä vuonna 2013. Killswitch Engage sai ensimmäisen Grammy-ehdokkuutensa Leachin kanssa kappaleestaan "In Due Time" vuoden 2014 Grammy Awardseissa. 
Killswitch Engage julkaisi maaliskuussa 2016 seitsemännen albuminsa nimeltään "Incarnate" ja elokuussa 2019 kahdeksannen albuminsa nimeltään "Atonement".
Yksityiselämä.
Leach syntyi 3. heinäkuuta 1978 Providencessa, Rhode Islandilla. Hänellä on yksi isoveli ja yksi pikkusisko.
Leach meni naimisiin vuonna 2002 Melissa Lopez-Leachin kanssa. He kuitenkin erosivat yli 16 vuoden avioliiton jälkeen vuodenvaihteessa 2018–2019. Leach aloitti pian sen jälkeen seurustelemaan Philia Porphyran kanssa ja he ovat nykyään kihloissa.
SIG Sauer P250

SIG Sauer P250 on saksalais-sveitsiläisen SIG Sauer -yhtiön valmistama itselataava pistooli. 
Asetta on valmistettu neljää eri kaliiperia: 9×19, .357 SIG, .40 S&amp;W, .380 ACP ja .45 ACP.
P250:n eri versiot ovat:
Pfitzner–Moffatt-hapetus

Pfitzner–Moffatt-hapetus eli Moffatt-hapetus on kemiallinen reaktio, jossa dimetyylisulfoksidin ja disykloheksyylikarbodi-imidin seos hapettaa primäärisen alkoholin aldehydiksi ja sekundäärisen aldehydin ketoniksi. Reaktio on saanut nimensä keksijöidensä K. E. Pfitznerin ja J. G. Moffattin mukaan. He raportoivat reaktion ensimmäisen kerran vuonna 1963.
Reagenssit ja mekanismi.
Pfitzner–Moffatt-hapetuksella voidaan hapettaa primääriset alkoholit aldehydeiksi ilman ylihapettumista karboksyylihapoiksi. Sekundääriset alkoholit reagoivat ketoneiksi. Reaktiossa hapettimena toimii dimetyylisulfoksidin ja disykloheksyylikarbodi-imidin seos happamissa olosuhteissa. Happona käytetään usein fosforihappoa tai dikloorietikkahappoa. 
Pfitzner–Moffatt-hapetuksen reaktiomekanismin ensimmäisessä vaiheessa nukleofiilinen dimetyylisulfoksidi reagoi elektrofiilisen disykloheksyylikarbodi-imidin kanssa muodostaen vielä elektrofiilisemman sulfoksoniumionin. Nukleofiilinen alkoholi reagoi tämän sulfoksoniumionin kanssa substituutioreaktiolla, jossa lähtevänä ryhmänä toimii disykloheksyyliurea ja muodostuu uusi sulfoksoniumioni. Tästä sulfoksoniumionista muodostuu molekyylinsisäisten protoniensiirtojen jälkeen sulfoniumylidi. Tämä sulfoniumylidi hajoaa karbonyyliyhdisteeksi ja dimetyylisulfidiksi.

Pfitzner–Moffatt-hapetuksen huonoja puolia ovat reaktion vaatimat voimakkaasti happamat olosuhteet, mikä voi estää happoherkkien alkoholien hapetuksen reaktiolla, homoallyyliset alkoholit voivat toisiintua muodostaen konjugoidun karbonyyliyhdisteen ja sivutuotteena muodostuva disykloheksyylikarbodi-imidi voi olla vaikeasti erotettavissa halutusta aldehydistä tai ketonista. Reaktion saanto on yleensä korkeintaan kohtalainen.
Stetškin-pistooli

9 mm avtomatitšeski pistolet Stetškina, lyh. APS (ven. 9-мм автоматический пистолет Стечкина [АПС]) on neuvostoliittolainen automaattipistooli, jolla voi ampua sekä kerta- että sarjatulta. Pistooli on nimetty kehittäjänsä, Igor Stetškinin, mukaan.
Käyttöönotto.
Stetškin-pistooli oli alun perin suunniteltu käyttämään 7,62 x 25 mm Tokarev -patruunaa. Suunnittelija Igor Stetškin kuitenkin vaihtoi pistoolin patruunaksi 9 mm Makarovin, sillä oli selvää, että 9 mm Makarov tulisi olemaan puna-armeijan tuleva "vakiokaliiperi" pistooleille. Vuonna 1951 Stetškin- ja Makarov-pistoolit lisättiin Neuvostoliiton armeijan arsenaaliin korvaamaan jo vanhentuneen Tokarev-pistoolin. 
Verrattuna Makaroviin Stetškin-pistooli kykenee sarjatuleen. Aseen käyttäjällä on mahdollisuus valita kertatulen ja sarjatulen väliltä. Pistooliin voidaan kiinnittää puusta tai bakeliitista valmistettu perä, joka toimii myös aseen kotelona. Tämä on suositeltavaa, sillä muuten pistoolia on miltei mahdoton hallita sarjatulella ammuttaessa. 
Stetškin-pistooli suunniteltiin tykkimiehiä sekä panssarivaunu- ja lentokonemiehistöjä varten. Muihin pistooleihin verrattuna se on painava ja tukin kanssa jopa kömpelö. Tämä johti siihen, että aseen aktiivikäyttö armeijassa lopulta loppui. Jotkut erikoisjoukot käyttävät vielä asetta ja sitä pidetään reservissä. On sanottu, että AKS-74U lopulta korvasi pistoolin muun muassa suuremman tulivoimansa ja kantamansa takia.
PP-2000

PP-2000 () on KBP:n kehittämä konepistooli. Se esiteltiin julkisesti ensimmäisen kerran Interpolytech-2004 näyttelyssä Moskovassa. 
Yleiskatsaus.
PP-2000 on 1,5 kilogrammaa painava massasulkuinen konepistooli. Se on suunniteltu lähitaisteluun, eritoten mellakkapoliisien ja erikoisjoukkojen käytettäväksi.
Vuonna 2008 Venäjän poliisi otti käyttöönsä PP-2000 konepistoolin Vitjaz-SN -konepistoolin ohella.
Ominaisuudet.
PP-2000 on pesitetty 9×19 mm Parabellum -patruunalle. Se on suunniteltu käyttämään venäläisvalmisteisia suuremmalla latauksella varustettuja luotiliivin läpäiseviä 7N21 ja 7N31 9×19mm -patruunoita. Tämä antaa aseelle samantapaiset läpäisyominaisuudet, jotka ovat verrattavissa belgialaiseen P90-konepistooliin ja saksalaiseen H&amp;K MP7 -konepistooliin.
Yksi ainutlaatuinen ominaisuus aseessa on sen mahdollisuus säilyttää 44:n patruunan lipasta aseen peräosassa, jolloin lipas toimii samalla tukkina. Aseessa on kuitenkin myös mahdollisuus käyttää taivuteltavaa tukkia.
Smilodon populator

Smilodon populator oli Etelä-Amerikassa arviolta 781 000–10 000-luvuilla eaa. elänyt sapelihammaskissalaji. Se oli suurin "Smilodon"-lajeista ja kasvoi leijonan kokoiseksi. Sen pituus oli 2,1 metriä ja säkäkorkeus 1,2 metriä. Painoa sillä oli keskimäärin noin 400–440 kilogrammaa. Yläleuan kulmahampailla oli pituutta lähes 30 senttimetriä. "Smilodon populator" kehittyi luultavasti tunnetuimmasta lajista, "S. fataliksesta", joka vaelsi Panaman yli noin 2,5 miljoonaa vuotta sitten. On myös ehdotettu, että "S. fatalis" ja "S. populatoris" olisivat tosiasiassa olleet sama laji.
"Smilodon populatoriksen" ravinto koostui eläimistä. On ehdotettu, että koska lajin edustajat olivat arviolta niin suurikokoisia, myös saaliseläimet olivat suuria. Saaliseläimiä saattoivat olla esimerkiksi "Toxodon" ja "Macrauchenia".
"S. populatoris" osasi luultavasti kiivetä.
Milt Jackson

Milt Jackson (1. tammikuuta 1923 Detroit, Michigan – 9. lokakuuta 1999) oli yhdysvaltalainen jazzmuusikko, jonka pääinstrumentti oli vibrafoni. Jacksonin meriitteihin kuuluu Modern Jazz Quartetin johtaminen kymmenien vuosien ajan pianisti John Lewisin kanssa. Ennen Jacksonia oli kaksi suurta vibrafonistia: Red Norvo ja Lionel Hampton. Jackson uudisti vibrafonin soiton.
AS Val

AS "Val" (, GRAU nimike 6P30) on Neuvostoliitossa suunniteltu rynnäkkökivääri, jossa on integroitu äänenvaimennin.
Historia.
Se kehitettiin 1980-luvun lopun aikana TsNIITochMash toimesta. Vuonna 1987 se lisättiin Neuvostoliiton armeijan ja KGB:n arsenaaliin. Spetsnaz-joukot, MVD, FSB sekä tietyt Venäjän armeijan yksiköt käyttävät asetta nykyään.
Ominaisuudet.
Sen tehokas kantama on noin 300 metriä, ase käyttää raskasta 9x39mm SP-6 (luotiliivin lävistävää) aliäänipatruunaa, kuten myös VSS Vintorez tarkkuuskiväärissä käytettävää SP-5 patruunaa.
Ase voi myös käyttää VSS-tarkkuuskiväärin 10 tai 20 patruunan lippaita. 
Asetta käsitellään samantapaisesti kuin AK-sarjan rynnäkkökivääreitä. "Val":illa voidaan ampua kerta- ja sarjatulta, jälkimmäistä 900 lk/m tulinopeudella. Käyttäjiensä mukaan "Val" on luotettava, tarkka ja pidetty kivääri.
Ase käyttää AK-tyypin kiinnityspistettä optisille tähtäimille. Ase voi käyttää 4x PSO-1 tähtäintä ja yötähtäimiä kuten 1PN51
"Val" jakaa 70% komponenteistaan VSS Vintorez -tarkkuuskiväärin kanssa.
Bojan Šaranov

Bojan Šaranov (s. 22. lokakuuta 1987) on serbialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan maalivahti. Hän edustaa FK Zemunia. Šaranov on pelannut yhden ottelun Serbian jalkapallomaajoukkueessa.
Kirjailijain kustannusliike

Kirjailijain kustannusliike oli Erkki Valan perustama ja johtama kirjankustantamo, joka toimi 1935–1941. 
Vala toimi ensin Pentti Haanpään kustannustoimittajana WSOY:llä ja sittemmin myös kustantajana oman kustantamonsa kautta. Hän julkaisi Haanpään "Isännät ja isäntien varjot" 1935. Hän julkaisi myös Arvo Turtiaisen monet kustantamot kiertäneen esikoisteoksen "Muutos" (1936). Samoin kävi Turtiaisen toisen runokokoelma "Tie pilven alta", joka kiersi ensin muilla kustantajilla, ja lopulta Vala julkaisi sen 1939.
Upton Sinclairin teoksen "Taistelu Madridista" suomensi Valan veli Niilo Wadenström.
Brilliance China Automotive

 
Brilliance China Automotive (täydellisemmin "Brilliance China Automotive Holdings Limited"; ) on vuonna 1992 perustettu kiinalainen autoteollisuuden holdingyhtiö. Se valmistaa ja myy tytäryritystensä kautta minibusseja ja autonosia (tytäryritys Shenyang Brilliance JinBei Automobile Co., Ltd) sekä BMW-merkkisiä ajoneuvoja Kiinassa (BMW Brilliance Automotive Ltd -yhteisyritys). Brilliance China Automotiven rekisteröity osoite löytyy Bermudasta, mutta yhtymän pääkonttori ja liiketoiminnan päätoimipiste sijaitsee Hongkongissa.
Yhtiö raportoi tekevänsä strategista yhteistyötä BMW:n kanssa sekä minibussituotannossa Toyotan ja Magnan kanssa. Autonosatuotannossa yhteistyötä tehdään muun muassa Boschin, Continentalin, Delphin, TI Automotiven ja Johnson Controlsin kanssa.
Pörssinoteerattu valtionyhtiö.
Brilliance China Automotiven osake noteerataan Hongkongin pörssissä. Yhtiömuodoltaan autokonserni on julkinen osakeyhtiö. Maailman suurimpien yritysten Forbes Global 2000 -listan vuoden 2015 vertailussa Brilliance China Automotive sijoittui useilla mittareilla arvioituna Kiinan 131. ja maailman 1412. suurimmaksi julkisesti noteeratuksi yhtiöksi. Käytännössä yhtiö on valtionyhtiö ja määräysvalta on Kiinan valtion hallituksen ohjauksessa olevalla Manner-Kiinaan rekisteröidyllä valtionyhtiö Huachen Automotive Group Holdings Company Limitedillä (Huachen). Emoyhtiön uutisoinnista ilmenee vahva Kiinan kommunistisen puolueen ohjaava vaikutus yritystoimintaan, esimerkiksi yritysjohdon valinnan kautta.
Automerkkejä.
Yhtiön, sen tytär- ja yhteisyritysten automerkkejä ovat BMW, Brilliance, Huasong ja Jinbei (Haise, Grand Haise ja Granse) sekä aiemmin erillisenä merkkinä tunnettu Zhonghua. Brändeistä uusin on vuoden 2014 lopulla esitelty Huasong-automerkki. Kappalemääräisesti suosittuja olivat esimerkiksi BMW:n 5- ja 3-sarjan sedanautot sekä Brilliance V3 -katumaasturit.
Lorraine Ugen

Lorraine Ugen (s. 22. elokuuta 1991 Lontoo) on brittiläinen pituushyppääjä ja pikajuoksija. Ugen edustaa Thames Valley -seuraa ja hänen valmentajanaan toimii Dwight Phillips.
Ugen saavutti pituushypyssä pronssia vuoden 2016 sisäratojen MM-kilpailuista Portlandista uudella maansa sisäratojen ennätyksellä 693. Hän sai hopeaa Belgradin EM-hallikilpailuissa 2017 niin ikään Britannian halliennätyksellä 697. Belgradin MM-hallikilpailuissa 2022 hän saavutti pronssia tuloksella 682. 
Vuoden 2013 MM-kilpailuissa Moskovassa Ugen jäi karsintaan ja vuoden 2015 MM-kilpailuissa hän sijoittui finaalin viidenneksi. Amsterdamin EM-kilpailuissa 2016 hän karsiutui loppukilpailusta. Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 hän oli yhdestoista, Lontoon MM-kilpailuissa 2017 viides ja Berliinin EM-kilpailuissa 2018 yhdeksäs. Vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa hän karsiutui loppukilpailusta. Eugenen MM-kilpailuissa 2022 hän sijoittui kymmenenneksi.
Ugen voitti Gold Coastin Kansainyhteisön kisoissa 2018 kultaa 4 × 100 metrin viestissä. Samojen kisojen pituushypyssä hän sijoittui neljänneksi ja Glasgow'ssa 2014 viidenneksi.
Henkilökohtaiset ennätykset.
Ulkoradoilla
Sisäradoilla
Lähteet.
Prestonin piirikunta

Prestonin piirikunta on piirikunta Länsi-Virginian osavaltiossa Yhdysvalloissa. Vuonna 2010 sen asukasluku oli 33 520. Piirikunnan hallintokeskus on Kingwood. Piirikunta muodostettiin osasta Monongalian piirikuntaa vuonna 1818. Se on nimetty Virginian kuvernöörinä toimineen James Patton Prestonin mukaan.
Maantiede.
Piirikunnan pinta-ala on 1 690 km², josta maata on noin 1 680 km² ja vesistöjä 7 km².
Väestö.
Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan Prestonin piirikunnassa oli 33 520 asukasta, 12 895 taloutta ja 9038 perhettä. Väestötiheys oli 20/km². Asukkaista lähes 98 prosenttia oli valkoihoisia. Piirikunnan talouksien mediaanitulo oli 42 866 dollaria ja perheiden 48 942 dollaria. Miesten mediaanitulo oli 41 073 dollaria ja naisten 25 911 dollaria. Tulot henkilöä kohden olivat 19 796 dollaria. Noin 8,3 prosenttia perheistä ja 11,7 prosenttia koko väestöstä, 15,2 prosenttia alle 18-vuotiaista ja 8,6 prosenttia yli 65-vuotiaista eli köyhyysrajan alapuolella.
Sonja Halla-aho

Sonja Halla-aho (s. 1993) on suomalainen näyttelijä, joka on kotoisin Alajärveltä. Hän on esiintynyt muun muassa Valkeakosken kaupunginteatterissa ja Tampereen Työväen Teatterissa. Tampereen Ylioppilasteatterin jäsen Halla-aho on ollut vuodesta 2013.
Naiskagaali

Naiskagaali oli vuonna 1902 perustettu suomalainen vastarintajärjestö, joka perustettiin vuonna 1901 perustetun Kagaalin rinnalle sen tueksi. Kagaali perustettiin vastustamaan laittomia asevelvollisuuskutsuntoja, ja Naiskagaali salakuljetti Suomeen kiellettyjä lehtiä, oli apuna levittämässä maanalaisia lehtiä. Se myös keräsi rahaa vastarintatoimintaan ja toi ulkomailla julki Suomen oikeustaistelua. Järjestöllä oli vaikutusta siihen, että vuoden 1904 valtiopäivillä passiivisen vastarinnan kannattajat voittivat. Naiskagaali jatkoi toimintaa ainakin vuoteen 1944, mutta Suomen itsenäistymisen eli vuoden 1917 jälkeen tavoitteiltaan uudenlaisena. Kagaali lopetti toimintansa vuoden 1905 suurlakon jälkeen, joskaan sitä ei lopetettu koskaan virallisesti. 
Kun venäläistämisen vastustus itsenäistymisen jälkeen oli menettänyt merkityksensä, Naiskagaalin toiminta muuttui. Järjestö toimi valkoisten puolella, ja kerätyt rahat suunnattiin jääkäriveteraaneille.
Naiskagaalin perustivat Maissi Erkko ja Tekla Hultin. Sen ensimmäinen puheenjohtaja oli Dagmar Neovius, joka kuitenkin joutui lähtemään Ruotsiin seuraavana vuonna. Sieltä käsin hän veljensä Arvid Neoviuksen kanssa organisoi Suomeen suunnattua propagandaa ja vastasi muun muassa vuosina 1903–1905 Fria Ord -lehden salaisesta levittämisestä Suomeen.
Naiskagaalin kokoukset naamioitiin muuksi toiminnaksi, esimerkiksi ompeluseuraksi tai näytelmäharjoituksiksi.
Naiskagaalin toiminnassa mukana olleen Helmi Krohnin nimimerkillä "Äiti" kirjoittama lentolehtinen "Kodin tehtävä nykyhetkenä" ilmestyi vuonna 1902, ja se oli ensimmäinen naiskagaalin julkaisema lentolehtinen. Se käynnisti naiskagaalin varsinaisen toiminnan. Dagmar Neovius käänsi sen hieman muokaten ruotsiksi. Sitä levitettiin kaikkialle Suomeen. Lentolehtisen sisältönä oli kotien, äidinkielen ja äitien tehtävä vastarinnan hengen luomisessa ja sen lapsiin juurruttamisessa.
Alain Ambrosino

Alain Ambrosino (s. 15. kesäkuuta 1951 Casablanca, Marokko) on ranskalainen entinen ralliautoilija, joka ajoi pääasiallisesti kilpaa Afrikan ralleissa yksityistiimien nimiin. Hänen ainoa rallin MM-sarjan voittonsa tuli vuoden 1988 Norsunluurannikon rallista. Kilpailussa ei ollut lainkaan mukana tehdastiimien autoja ja ylipäätään kilpailun selvitti maaliin vain 10 autokuntaa 38 startanneesta.
Ambrosino voitti Afrikan rallisarjan mestaruuden vuosina 1983, 1986 ja 1987.
Ainoan Afrikan ulkopuolisen MM-rallinsa Ambrosino ajoi Yhdysvaltain Press on Regadless rallissa 1974. Viimeinen MM-ralli oli Norsunluurannikon ralli vuonna 1990, jossa hän sijoittui pienellä Nissan March Turbolla neljänneksi. Vuosina 1996–1999 kun Norsunluurannikon ralli oli Afrikan mestaruussarjan osakilpailu, Ambrosino voitti kisan kahdesti ja sijoittui joka vuosi kolmen parhaan joukkoon.
SV-98

SV-98 ("Snaiperskaya Vintovka Model 1998") on venäläinen pulttilukkoinen Vladimir Stronskiyn suunnittelema tarkkuuskivääri. Vuodesta 2003 lähtien Venäjän armeijan erikoisjoukot ovat käyttäneet asetta. 
Ominaisuudet.
Valmistajan mukaan SV-98 tarkkuuskivääri kykenee osumaan erilaisiin kohteisiin jopa 1000 metrin kantamaan saakka.
Irroitettava lipas on tehty lasikuidusta ja se voi pitää sisällään enimmillään kymmentä patruunaa. Rekyylin, liekin ja äänen vähentämiseksi SV-98 voidaan varustaa TGP-V taktisella äänenvaimentimella.
Mallit.
Vuonna 2013 kehitettiin päivitetty malli SV-98 -tarkkuuskivääristä. Uusi Izmasin kehittämä malli sisältää säädettänän alumiinisen tukin. Valmistajan mukaan uusi malli on ekonomisempi valmistaa, se tarjoaa paremman huollettavuuden ja paremman tarkkuuden.