tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Konstantin Aladin (nuorempi)

Konstantin Aladin nuorempi (5. maaliskuuta 1868 Hamina – 14. marraskuuta 1938 Hamina) oli suomenvenäläinen Haminassa vaikuttanut kauppias, teollisuudenharjoittaja, laivanvarustaja ja kauppaneuvos.
Aladinin vanhemmat olivat kauppaneuvos Konstantin Aladin vanhempi (1833–1896) ja Anna Pimenow. Aladinin isä oli muuttanut Haminaan Venäjältä vuonna 1848 ja saanut porvarioikeudet 1868. Aladin pääsi ylioppilaaksi Haminan yksityislyseosta 1888, meni isänsä Haminassa toimineen puutavaraliikkeen palvelukseen ja otti isänsä jälkeen tämän liikkeen haltuunsa 1896. Aladin sai kauppaneuvoksen arvon 1904 ja hän toimi myös Espanjan, Portugalin ja Norjan varakonsulina Haminassa. Hän oli Haminan kaupunginvaltuuston jäsenenä ja toimi muissakin kunnallisissa luottamustehtävissä.
Aladin oli Suomen Yhdyspankin ja sittemmin Pohjoismaiden Yhdyspankin Haminan konttorin valvojana vuodesta 1891 alkaen. Hän toimi useita vuosikymmeniä Haminan ortodoksisen kirkon isännöitsijänä sekä kuului Haminan ortodoksisen seurakunnan kirkkoneuvostoon. Aladin. teki useita lahjoituksia hyväntekeväisyystarkoituksiin.
Aladin omisti Haminassa Poitsilan kartanon, useita kaupunkikiinteistöjä ja kaksiraamisen Tervasaaren sahan, jonka hän myi vuonna 1928 Ristiniemi Oy:lle. Aladin oli vuonna 1920 Suomeen paenneen venäläisen emigranttivaikuttajan kenraali Severin Dobrovolskin tuttava ja hän rahoitti Dobrovolskin vuonna 1933 perustamaa Viipurissa julkaistua "Klitš" (”Huuto”) -sanomalehteä.
Aladin oli naimisissa vuodesta 1893 Alexandra Pletschikoffin kanssa ja avioeron jälkeen hän meni naimisiin 1921 Stella von Vergenskijin kanssa. Heidän tyttärensä oli tunnettu lasitaiteilija Tamara Aladin.
Konstantin Aladin (vanhempi)

Konstantin Aladin vanhempi (1833 – 26. marraskuuta 1896 Tšernigov, Venäjä) oli suomenvenäläinen Haminassa vaikuttanut kauppias, teollisuudenharjoittaja, laivanvarustaja ja kauppaneuvos.
Jaroslavlin kuvernementistä Volgan yläjuoksun varrelta kotoisin ollut Aladin muutti Haminaan Venäjältä 14-vuotiaana vuonna 1848 ryhtyen kauppias Vasiljevin apulaiseksi. Hän aloitti itsenäiset liiketoimet 19-vuotiaana ja hänellä oli aluksi kauppa Haminan raatihuoneen alakerrassa. Hän osti sitten Raatihuoneen torin varrelta oman talon ja pian Aladin oli Haminan alueen johtava tukkukauppias. Aladin sai porvarioikeudet vuonna 1868.
Aladin omisti Haminan seudulla myös Tervasaaren sahan ja Metsäkylän sahan sekä Meltin viinatehtaan ja oluttehtaan. Hänellä oli myös purjelaivoja omistuksessaan. Aladin omisti lisäksi metsää ja maatiloja muun muassa Harjun, Marlebäckin ja Poitsilan kartanot. Vuonna 1889 hän rakennutti Haminaan asuintalokseen nykyisin Tanelinkulman nimellä tunnetun uusrenessanssityylisen puutalon. Kauppaneuvoksen arvon Aladin sai vuonna 1894. Hän kuoli kaksi vuotta myöhemmin ollessaan matkalla Etelä-Venäjälle.
Aladin oli naimisissa Anna Pimenowin kanssa. Heidän poikansa oli kauppaneuvos Konstantin Aladin nuorempi joka jatkoi isänsä liikettä Haminassa. Aladin on haudattu Haminan ortodoksisen seurakunnan hautausmaalla Pampyölissä sijaitsevaan Aladin-suvun hautakappeliin. Vuonna 1898 valmistuneen kappelin suunnitteli arkkitehti K. A. Wrede ja se on Suomen suurin yksityinen ortodoksinen hautakappeli.
Jalkapallon naisten maailmanmestaruuskilpailut 2019

Jalkapallon naisten maailmanmestaruuskilpailut 2019 järjestettiin Ranskassa 7. kesäkuuta – 7. heinäkuuta 2019. Ne olivat järjestyksessään kahdeksannet jalkapallon naisten maailmanmestaruuskilpailut. Kilpailuihin osallistui 24 naisten maajoukkuetta mukaan lukien isäntämaa Ranska, joka isännöi kilpailuja ensimmäistä kertaa. Yhdysvallat voitti finaalissa Alankomaat maalein 2–0.
Loppuottelu pelattiin Parc Olympique Lyonnaisissa, Lyonissa 7. heinäkuuta.
Pelipaikat.
Turnauksen pelipaikkakuntina toimivat Grenoble, Le Havre, Lyon, Montpellier, Nizza, Pariisi, Reims, Rennes ja Valenciennes. Maailmanmestaruuskilpailujen avausottelu pelattiin Parc des Princesilla Pariisissa ja finaali Parc Olympique Lyonnaisilla Lyonissa.
"Mainitut ajat ovat paikallista aikaa CEST (UTC+2)."
Tilastot.
Kurinpito.
Pelaaja sai automaattisesti pelikiellon saatuaan punaisen kortin, tai kaksi keltaista korttia kahdessa ottelussa; keltaisten korttien tilasto nollattiin puolivälierien jälkeen.
Karsinnat kesäolympialaisiin.
Maailmanmestaruuskilpailuissa kolme parhaiten sijoittunutta eurooppalaista joukkuetta selviytyivät Tokion 2020 kesäolympialaisten naisten jalkapalloturnaukseen. Englannin, Pohjois-Irlannin, Skotlannin ja Walesin jalkapalloliitot päättivät yrittää päästä olympialaisiin Englannin maajoukkueen avulla.
1"Kursivoitu" joukkue oli isäntämaa.
Televisiointi.
Suomessa turnauksen kaikki 52 ottelua näytettiin Ylen kanavilla.
Albrekt Karhu

Albrekt I Karhu (; noin 1100 – 18. marraskuuta 1170) oli Brandenburgin rajakreivikunnan perustaja ja ensimmäinen rajakreivi. Yhtenä keskeisistä henkilöistä hän johti 1100-luvulla saksalaisen asutuksen levittämistä itään ("ostsiedlung").
Albrekt Karhun isä oli Askania-sukuinen Ballenstedtin kreivi Otto Rikas, jonka maat Harzvuorten ja Elbejoen välissä hän peri vuonna 1123. Albrekt tuki Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisaria Lothar III:ta tämän sotaretkellä Italiassa vuonna 1132. Kiitoksena tästä keisari antoi hänelle vuonna 1134 Elben itäpuolella sijainneen Nordmarkin rajakreivikunnan. Albrekt laajensi uutta valtakuntaansa osallistumalla useisiin sotaretkiin slaavilaisia vendiheimoja vastaan. Hän teki Havellandin aluetta hallinneen hevellien ruhtinas Pribislavin kanssa sopimuksen, jonka nojalla hän peri Pribislavin valtakunnan tämän kuoltua vuonna 1150. Albrekt alkoi tämän jälkeen käyttää arvonimeä Brandenburgin rajakreivi. Hän jatkoi valloitussotaa vendejä vastaan ja levitti samalla saksalaista asutusta itään houkuttelemalla alueelle uudisasukkaita Friisinmaalta ja Saksista. Myös premonstratenssit ja sisterssiläiset osallistuivat uudismaiden raivaukseen. Albrekt perusti Havelbergin ja Brandenburgin hiippakunnat edistääkseen vendien käännyttämistä kristinuskoon.
Keisari Konrad III antoi vuonna 1138 Albrekt Karhulle Henrik Ylpeältä riistämänsä Saksin herttuakunnan, mutta Albrekt onnistui pitämään sitä hallussaan vain hetken ennen kuin Henrik valloitti pääosan siitä takaisin. Albrekt luopui vaateestaan Saksin herttuakuntaan vuonna 1142, jolloin se annettiin Henrik Ylpeän pojalle Henrik Leijonalle. Äitinsä Eilikan kuoltua samana vuonna Albrekt peri hänen kauttaan osan Billung-suvun maista Saksissa, mutta ei saanut herttuan arvoa. Albrekt oli tämän jälkeen yksi Henrik Leijonan päävastustajista, joskin liittoutui hetkellisesti tämän kanssa slaaviheimojen vastaisilla sotaretkillä.
Albrekt Karhun vanhin poika Otto I peri isänsä kuoltua Brandenburgin rajakreivin arvon. Nuorempi poika Bernhard sai myöhemmin Henrik Leijonalta riistetyn Saksin herttuan arvon.
Robert May (biologi)

Robert McCredie May (8. tammikuuta 1936 Sydney, Australia – 28. huhtikuuta 2020) oli australialainen ekologi. Hän opiskeli fysiikkaa ja aloitti työuransakin tuon tieteen parissa. Hän kiinnostui kuitenkin 1960-luvulla populaatiodynamiikasta ja on kirjoittanut teoreettisesta ekologiasta. May on toiminut Britanniassa hallituksen tieteellisenä neuvonantajana ja Royal Societyn johtajana.
Nuoruus ja opiskelu.
Robert May syntyi Sydneyssä 1936. Hänen lapsuus oli melko yksinäinen, ja hän pelasi paljon palapelejä ja pulmapelejä.
May kävi Sydneyssä high schoolinsa ja oli muun muassa koulun väittelykilpailun kuuluneeseen joukkueeseen. Hän suoritti high schoolin erinomaisin arvosanoin ja aloitti 1953 kemiantekniikan opinnot Sydneyn yliopistossa. Hän opiskeli kemiantekniikan lisäksi fysiikkaa ja matematiikkaa. Hän valmistui 1956 kandidaatiksi ja 1959 tohtoriksi. Mayn väitöskirjatutkimus käsitteli suprajohtavuutta.
Ura.
May jätti Australian 1959 ja suoritti väitöskirjan jälkeistä tutkimusta Harvardin yliopistossa. Hän oli 1959–1961 sovelletun matematiikan luennoitsija.
May palasi vuoden 1961 lopulla Sydneyn yliopistoon, missä hänestä tuli fysiikan laitoksen vanhempi luennoitsija. Hänet nimitettiin 1964 apulaisprofessoriksi, ja vuonna 1969 hän sai ensimmäisen kahdesta henkilökohtaisesti professuuristaan. May kiinnoistui samaan aikaan myös tieteen yhteiskunnallisesta vastuusta ja eläinten populaatiodynamiikasta.
May vastaanotti 1973 biologian professuurin Princetonin yliopistosta. Siellä hän keskittyi populaatiobiologiaan. May julkaisi 1973 teoksen "Stability and Complexity in Model Ecosystems", joka muutti ekologien näkemystä monimutkaisista ja yksinkertaisista ekosysteemeistä. May toi kirjassaan ekologiaan erilaisia epälineaarisen matematiikan malleja ja deterministisen kaaoksen tutkimuksen. Mayn käyttämät mallit siirtyivät myös tarttuvien tautien sekä biodiversiteetin tutkimukseen.
Maysta tuli 1988 Royal Societyn tutkimusprofessori Oxfordin yliopistossa. May on 1990-luvulla muun muassa kehittänyt tapoja arvioida maailmassa elävien ja toisaalta sukupuutteen kuolleiden tai pian kuolevien eliölajien määrää.
May oli virkavapaalla 1995–2000, jolloin hän toimi Britannian hallituksen johtavana tieteellisenä neuvonantajana ja Office of Science and Technologyn johtajana. Royal Societyn johtajana hän toimi 2000–2005.
Perävirtausyksikkö

Perävirtausyksikkö on tykistöammuksen kantaman kasvattamiseen käytettävä järjestelmä, jossa kranaatin peräosaan asennetaan palavaa ainetta sisältävä lisäosa. Perävirtausyksikkö syttyy palamaan laukaisun yhteydessä, ja vapauttaa palokaasunsa lentävän ammuksen taakse. Laitteiston tavoitteena on täyttää ammuksen lennossa taakseen synnyttämä alipainealue, ja näin ollen pienentää ammuksen eri osien välisiä paine-eroja, mikä pudottaa koko kappaleeseen vaikuttavaa kokonaisilmanvastusta ja kasvattaa kantamaa. Perävirtausyksikköjen palokaasut virtaavat aliääninopeuksilla, eikä laitteiston tavoitteena ole niinkään työntövoiman synnyttäminen rakettiavusteisten tykistöammusten tapaan.
Palveluskäytössä olevilla ammustyypeillä on saavutettu noin 20–30 prosenttia suurempia kantamia, kun niihin on asennettu perävirtausyksikkö.
Vale-Valdemar

Vale-Valdemar (; k. 1356) oli huijari, joka hallitsi vuosina 1348–1350 pääosaa Brandenburgin rajakreivikunnasta väittäen olevansa vuonna 1319 kuollut rajakreivi Valdemar.
Oikea rajakreivi Valdemar oli kuollut vuonna 1319 ja koko Askanian dynastia oli sammunut Brandenburgissa hänen serkkunsa Henrik II:n kuoltua seuraavana vuonna. Rajakreivikunta siirtyi sen jälkeen Wittelsbach-sukuiselle Ludvig V:lle. Vuonna 1348 Saksaan ilmaantui Jerusalemista palannut pyhiinvaeltaja, joka väitti olevansa rajakreivi Valdemar ja joka muistutti tätä ulkoisesti. Mies sai vakuutettua Wolmirstedtissa kokoontuneet ruhtinaat ja jopa Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisarin Kaarle IV:n, joka oli Wittelsbachien vastustaja. Kun Vale-Valdemar ei ilmaantunut vuoden 1350 Nürnbergin valtiopäiville puolustamaan kertomustaan, hänet julistettiin huijariksi. Häntä kuitenkin tuettiin Brandenburgissa, josta hänet saatiin ajettua pois vasta vuonna 1355. Vale-Valdemar asettui tämän jälkeen Askania-suvun toisen haaran hallitseman Anhaltin hovin turviin. Hän kuoli seuraavana vuonna.
Kirjailija Willibald Alexis kirjoitti Vale-Valdemarista vuonna 1842 historiallisen romaanin "Der falsche Woldemar".
Onni Voipio

Onni Voipio, sukunimi vuoteen 1901 "Åkerman", (14. heinäkuuta 1881 Savitaipale – 23. lokakuuta 1937 Viipuri) oli suomalainen juristi ja Korkeimman oikeuden oikeusneuvos.
Voipion vanhemmat olivat senaatin oikeusosaston varapuheenjohtaja, hovioikeuden presidentti Daniel Woldemar Åkerman ja Emma Henrika Perander. Hän pääsi ylioppilaaksi Viipurin klassillisesta lyseosta 1899 ja suoritti Helsingin yliopistossa oikeustutkinnon 1904. Voipio sai varatuomarin arvon 1907.
Voipio oli aluksi asianajajana Viipurissa 1907–1913 ja sitten Viipurin hovioikeudessa notaarina 1913, asessorina 1913–1916, hovioikeudenneuvoksena 1916–1917, viskaalina 1918–1919, asessorina 1919–1927 ja hovioikeudenneuvoksena 1927–1930. Hän oli Korkeimman oikeuden apujäsenenä 1926–1930 sekä jäsenenä ja oikeusneuvoksena 1930–1932 ja sen jälkeen viimeksi Viipurin tuomiokunnan tuomarina 1932–1937.
Onni Voipio oli naimisissa vuodesta 1905 kansakoulunopettaja Iida Kohosen kanssa. Onni Voipion sisaruksia olivat tuomari, kirjailija Väinö Voipio, teologi ja professori Aarni Voipio, rehtori ja kansanedustaja Toini Voipio, kansanopiston johtaja ja kirjailija Aino Voipio sekä hammaslääkäri ja nimimerkkiä "Armi Voipio" käyttänyt kirjailija Elli Hällström.
Pretzel

Pretzel (myös: "brezel") on useimmiten solmun muotoon leivottu leipä tai leivonnainen, joka voidaan maustaa esimerkiksi siemenillä, pähkinöillä ja suklaalla. Pretzel on saksankielisestä Euroopasta peräisin oleva, mahdollisesti munkkien varhaiskeskiajalla keksimä leivonnainen.
Tuukka Petäjä

Tuukka Taneli Petäjä (s. Kannus) on Helsingin yliopiston kokeellisen ilmakehätieteen professori (11/2013–). Hänet tunnetaan erityisesti aerosolitutkimusasemien mittalaitteiden ja -menetelmien kehittäjänä. 
Petäjä kirjoitti ylioppilaaksi Kannuksen lukiosta vuonna 1995. Hän valmistui Helsingin yliopistosta filosofian maisteriksi 2004 ja filosofian tohtoriksi 2006 pääaineenaan fysiikka. Hänen englanninkielinen väitöskirjansa (2006) käsitteli ilmakehän ultrapienten (halkaisija alle 100 nm) hiukkasten mittaamista, kasvamista, ja ominaisuuksia. Työ oli otsikoitu "On measurements of formation, growth, hygroscopicity, and volatility of atmospheric ultrafine particles". Hänet nimitettiin fysiikan dosentiksi Helsingin yliopistoon vuonna 2011.
Hän oli vuosina 2007–2008 post doc -tutkijana Yhdysvaltain kansallisessa ilmakehätutkimuskeskuksessa (NCAR) Coloradon osavaltion Boulderissa. Boulder on geotieteiden alalla viittausten määrällä mitattuna maailman tärkein osaamiskeskittymä. Siellä hän perehtyi massaspektrometriamenetelmiin ilmakehän kaasumaisen rikkihapon ja hydroksyyliradikaalin mittaamiseksi. Suomeen palattuaan hän suunnitteli ja toteutti työtovereineen kaasumaisen rikkihapon massaspektrometrimittauksia Juupajoen Hyytiälän SMEAR II -tutkimusasemalle.
Vuoden 2014 alkuun mennessä professori Petäjä oli julkaissut työtovereineen yli 160 tieteellistä artikkelia kansainvälisissä julkaisusarjoissa, joista kymmenen maailman johtavissa tiedelehdissä (Nature tai Science). Hän kuului maailman viitatuimpien tutkijoiden joukkoon geotieteiden alalla vuosina 2015 ja 2016.
Tanganjikan mandaattialue ja huoltohallintoalue

Tanganjika () oli Yhdistyneen kuningaskunnan hallitsemana vuodesta 1916 vuoteen 1961. Britannia valtasi alueen Saksan keisarikunnalta ensimmäisessä maailmansodassa vuonna 1916. 20. heinäkuuta 1922 Britannian hallinto alueesta virallistettiin, Tanganjikan tullessa muutetuksi Kansainliiton mandaattialueeksi. Vuodesta 1946 eteenpäin aluetta hallittiin Yhdistyneiden kansakuntien huoltohallintoalueena. 
Ennen ensimmäisen maailmansodan alkamista alue oli osa Saksan siirtomaata Saksan Itä-Afrikkaa. Sodan aikana Britannia hyökkäsi Saksan Itä-Afrikkaan, muttei kyennyt kukistamaan Saksan armeijaa. Afrikan suurilla järvillä taisteleva johtaja Paul von Lettow-Vorbeck ei antautunut ennen kuin hänen vastustajansa ilmoittivat hänelle Compiègnen aselevosta, joka päätti sodan. Tämän jälkeen Kansainliitto antoi alueen hallinnan Britannialle. Britannia hallitsi Tanganjikaa Kansainliiton mandaattialueena toisen maailmansodan alkamiseen asti, jonka loppumisen jälkeen aluetta hallittiin Yhdistyneiden kansakuntien huoltohallintoalueena. Vuonna 1961 Tanganjikan mandaattialueelle myönnettiin itsenäisyys Commonwealth realmina, Tanganjikana. Valtiosta tuli tasavalta vuosi myöhemmin, mutta säilyi silti Kansainyhteisössä. Vuonna 1964 Tanganjika muodosti Sansibarin kanssa nykyisen Tansanian yhdistyneen tasavallan.
Bengalinleiskupuu

Bengalinleiskupuu ("Butea monosperma") on hernekasveihin kuuluva puulaji. Se kasvaa luonnonvaraisena trooppisessa Aasiassa Pakistanissa, Intiassa, Nepalissa, Sri Lankalla, Indokiinassa sekä Indonesian Jaavalla.
Stalkkeri (televisiosarja)

Stalkkeri on kaksiosainen suomalainen minisarja, jonka pääosissa näyttelevät Helena Vierikko ja Sampo Sarkola.
Vastikään eronnut Elina (es. Helena Vierikko) tutustuu sattumalta arkkitehtina työskentelevään Artoon (es. Sampo Sarkola). Suhde etenee nopeasti, mutta päättyy Elinan puolelta Arton kohtuuttomiin vaatimuksiin. Arto ei kuitenkaan usko suhteen olevan loppu, vaan alkaa pakkomielteisesti vainota Elinaa.
Sarjasta on tehty myös elokuvaversio.
Joop den Tonkelaar

Johannes Fransiscus (Joop) den Tonkelaar (4. tammikuuta 1926 Leiden, Alankomaat – 27. marraskuuta 2001 Utrecht) oli merkittävä hollantilainen meteorologi ja television uranuurtaja. Hän toimi myös Leidenin yliopistossa sekä Schipholin kansainvälisen lentoasemann asiantuntijana 1940-luvun lopulla. Hänet tunnettiin nimellä "de Arm" eli Käsi, koska aluksi yleensä televisioruudussa näkyi vain hänen kätensä ja sääkartta. Tonkelaar oli myös pasifisti eli ei osallistunut aseellisesti maailmansotaan, ja hän tiesi tuulimyllyjen siipien asennosta, milloin on mahdollista käydä kotona ilman että natsit ovat paikalla. Tänä aikana jo nälänkin vuoksi hän tottui myös ruokasieniin ja niiden käyttöön ja tunnistamiseen. Joop den Tonkelaar oli myös suuri Suomen ystävä, ja hän teki Suomen-matkailusta propagandaa kotimaassaan. Tämän kaiken lisäksi hän oli mukana EP-levyn "De Weerman" toteutuksessa ja esitti siinä hollannin kielellä huonoja ennusteita, kuten tapana kaiketi oli.
Joop den Tonkelaar on julkaissut teoksen "Middelen en Mogelijkheden der Meteorologie" (suom. Meteorologian keinoja ja mahdollisuuksia; ei suomennettu) (Wereld-Bibliotheek Amsterdam/Antwerpen 1955). Siinä luonnehditaan meteorologian historiaa ja mittaustekniikkaa, samoin ilmakehän rakennetta sekä tiedonvälitystä ja varoitusjärjestelmiä, paneudutaan sääkarttoihin ja niiden tekemiseen, lasketaan esimerkinomaisesti myös lyhimpiä lentoaikoja eri reiteillä, lähinnä Atlantilla verraten matala- ja korkeapaineiden sijoittumisia. Teoksessa selvitellään myös ihmisen mahdollisuuksia vaikuttaa säihin tarkoituksellisesti sekä ilmastoon yleisemminkin.
Harmiot

Harmiot ("Berteroa") on ristikukkaiskasvien (Brassicaceae) heimoon kuuluva pieni kasvisuku. Sukuun luetaan nykyisin kuuluvaksi viisi lajia.
Harmiot ovat monivuotisia ruohovartisia kasveja, joissa on tähtikarvoja. Harmioiden varret ovat tanakoita sekä pystyjä ja lehdet suikeita ja ruodittomia. Tyvilehdet ovat yleensä mutkalaitaisia. Harmioiden kukat ovat tertuissa. Kukkien teriöt ovat muodoltaan ristimäisiä ja terälehdet lähes tyveen asti kahtia liuskoittuneita sekä väriltään valkoisia.
Suvun lajeista Suomessa ja Ruotsissa kasvaa vain harmio eli idänharmio ("Berteroa incana"). Sitä tavataan Suomessa lähinnä etelärannikon tuntumassa sekä paikoitellen siellä täällä muualla maassa.
Harmioiden ("Berteroa") suvun tieteellinen nimi viittaa 1789–1831 eläneeseen italialaiseen kasvitieteilijään Carlo Giuseppe Berteroon.
Kirjobauhinia

Kirjobauhinia ("Bauhinia variegata") on hernekasveihin kuuluva puulaji. Se kasvaa luonnonvaraisena Itä-Aasiassa: osassa Kiinaa, Intiassa, Pakistanissa, Nepalissa, Bhutanissa ja Indokiinan maissa. Lajia käytetään muun muassa koristepuuna.
Valkoisen yön sävelmät

Valkoisen yön sävelmät (televisioesityksessä Valkeiden öiden sävelet, "Мелодии белой ночи", "Melodi beloi notshi") on Sergei Solovjovin ohjaama neuvostoliittolais-japanilainen draamaelokuva vuodelta 1977. Ohjaaja teki myös elokuvan käsikirjoituksen yhdessä Tasiuki Kasikuran kanssa.
Elokuvassa japanilainen pianistinainen (Komaki Kurihara) matkustaa Neuvostoliittoon tutustuakseen paremmin maan säveltäjien tuotantoon. Hän rakastuu neuvostosäveltäjä Iljaan (Juri Solomin), joka on menettänyt vanhempansa Leningradin piirityksessä ja vaimonsa heidän esikoisensa synnytyksessä. Rakastavaiset nauttivat Leningradin valkeista kesäöistä, ja Ilja alkaa säveltää pianokonserttoa Jukon inspiroimana. Vuosi pari myöhemmin he tapaavat uudelleen Japanin Kiotossa, jonne Ilja on tullut johtamaan pianokonserttoaan, solistina Juko. Ilja saa kuulla Jukon jääneen leskeksi ja tuntevan asiasta syyllisyyttä.
Hannu Koskinen (professori)

Hannu Erkki Juhani Koskinen (s. 7. tammikuuta 1954 Keuruu) on suomalainen Helsingin yliopiston avaruusfysiikan professori (1997–).
Koskinen kirjoitti ylioppilaaksi Keuruun yhteiskoulusta vuonna 1973. Hän valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1979 ja lisensiaatiksi 1983 pääaineenaan teoreettinen fysiikka (lisensiaattityö "On wave modes in a plasma near the lower hybrid frequency"). Hän oli tutkijana ja teki täydentäviä jatko-opintoja vuosina 1981–1985 (Ruotsin avaruusfysiikan instituutin toimipisteessä Uppsalassa sekä MIT:ssä, Cambridge, Yhdysvallat 1984–1985) ja valmistui Uppsalan yliopistosta filosofian tohtoriksi 1985 ionosfäärin ja magnetosfäärin fysikaalisia prosesseja kuvaavalla väitöskirjalla (1985) "Lower hybrid parametric processes in the ionosphere and magnetosphere: theory and applications". Hän on ollut Helsingin yliopiston avaruusfysiikan dosentti vuodesta 1989.
Koskinen toimi tutkijana Ruotsin avaruusfysiikan instituutissa Uppsalassa vuosina 1981–1987. Tämän jälkeen hän oli Ilmatieteen laitoksella erikoistutkija (1987–1991), Avaruusfysiikan toimiston päällikkönä (1991–1996), avaruusfysiikan tutkimuspäällikkönä (1996–1997) sekä myöhemmin tutkimusprofessorina (2005–2006).
Koskisen tieteellinen tuotanto sisälsi vuonna 2007 noin 150 tieteellistä artikkelia lähinnä avaruusplasmafysiikasta; julkaisut käsittelevät erityisesti Maan ja Marsin magnetosfäärejä.
Koskinen on Kansainvälisen astronautiikka-akatemian (IAA, 2009–) kirjeenvaihtajajäsen, Suomen Tiedeseuran jäsen (2005–) ja puheenjohtaja (2021–), Suomalaisen Tiedeakatemian jäsen (2006–), ja Academia Europæan jäsen (2017–).
Auto (elokuva)

Auto ("Autó") on Géza Böszörményin ohjaama unkarilainen komediaelokuva vuodelta 1975. Ohjaaja on myös käsikirjoittanut elokuvan yhdessä Livia Gyarmathyn kanssa. Pääosaa näyttelee Eva Ras.
Juoni.
Katkeransuloisessa komediassa lennättimessä työskentelevän unkarilaisnaisen Ranskassa asuva veli lahjoittaa siskolleen vanhan henkilöauton. Häntä kadehditaan, sillä sosialistisessa Unkarissa autoa saa yleensä jonottaa jopa vuosia. Pulmia aiheutuu siitäkin, ettei nainen tahdo millään oppia ajamaan, vaikka avuksi valjastetaan autokoulun parhaat voimat.
Patrick Wayne

Patrick Wayne (s. 15. heinäkuuta 1939) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on näytellyt yli neljässäkymmenessä elokuvassa. Wayne esiintyi ensimmäisen kerran 11-vuotiaana isänsä John Waynen kanssa John Fordin ohjaamassa elokuvassa Rio Grande (1950). John Ford oli John Waynen läheinen ystävä ja Patrick Waynen kummisetä. Patrick Wayne näytteli vielä kahdeksassa muussa elokuvassa isänsä kanssa ja vielä seitsemässä muussa John Fordin elokuvassa. Elokuvien lisäksi Wayne on esiintynyt televisiosarjoissa, kuten "Seikkailujen saari", "Charlien enkelit", "Lemmenlaiva" ja "Murhasta tuli totta".
Adansonia za

Adansonia za on apinanleipäpuihin kuuluva puulaji. Se esiintyy luonnonvaraisena Madagaskarilla, missä lajia kasvaa saaren pohjois-, länsi- ja eteläosissa. Se kasvaa kuivissa metsissä, savannilla, pensaikoissa ja rannikkometsissä. "Adansonia za" on yleisempiä Madagaskarin kuudesta kotoperäisestä apinanleipäpuulajista.
Aa (suku)

Aa on kämmekkäkasvien heimoon kuuluva orkideasuku, johon kuuluu 26 lajia. "Aa"-lajeja esiintyy luonnonvaraisena Keski- ja Etelä-Amerikassa Costa Ricasta Argentiinaan.
Baijerin vaaliruhtinaskunta

 
Baijerin vaaliruhtinaskunta () oli Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan vaaliruhtinaskunta vuodesta 1623 vuoteen 1806, jolloin Baijerin kuningaskunta tuli sen tilalle. Vaaliruhtinaskunnan pääkaupunkina toimi München.
Mainzin vaaliruhtinaskunta

 
Mainzin vaaliruhtinaskunta (, ) oli yksi Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan maineikkaimmista ja vaikutusvaltaisimmista valtioista perustamispäivästään Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan purkamiseen asti. Sen pääkaupunkina toimi Mainz. Mainzin vaaliruhtinaskunta oli olemassa vuodesta 780 vuoteen 1803.
Trierin vaaliruhtinaskunta

 
Trierin vaaliruhtinaskunta (, ) oli Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan valtio, joka oli olemassa 800-luvun lopulta 1800-luvun alkuun. Vaaliruhtinaskunnan pääkaupunkina toimi Trier.
Seveneves

Seveneves on Neal Stephensonin tieteisromaani ihmiskunnan selviytymisestä joukkosukupuuton aiheuttavasta tapahtumasta. Teos alkaa Kuun äkkinäisellä murtumisella useihin osiin, jota seuraa ihmiskunnan taistelu selviytyä lajina.
Kirja on voittanut Prometheus- ja Kurd Laßwitz -palkinnon. Kirja oli myös ehdolla Hugo- ja Locus-palkinnoille.
Kirja edustaa kovaa tieteiskirjallisuutta. Kirjassa kuvataan yksityiskohtaisesti alhaisen painovoiman haasteita ja kiertoratamekaniikkaa. Yksityiskohtaiset kuvaukset ja taustatiedot useista eri aiheista loksahtavat paikoilleen viimeistään kirjan viimeisessä osassa.
Stephenson kertoo saaneensa idean kirjaan työskennellessään Blue Originilla noin vuonna 2004.
Kurd Laßwitz -palkinto

Kurd Laßwitz -palkinto on palkinto saksankieliselle tieteiskirjallisuudelle. Palkinto on perustettu vuonna 1980. Vuodesta 1984 lähtien palkinnolle on ollut myös ulkomaisen romaanin kategoria.
Montenegron tasavalta (1992–2006)

 
Montenegron tasavalta () oli Serbian ja Montenegron osavaltio vuosien 1992 ja 2006 välillä. Montenegron itsenäisyysjulistus vuonna 2006 päätti unionin Serbian kanssa. 
Jugoslavian sosialistisen liittotasavallan kaatumisen jälkeen jäljelle jääneet Montenegron ja Serbian tasavallat suostuivat Jugoslavian liittotasavallan muodostamiseen, joka luopuisi virallisesti kommunismista. Valtio oli liittotasavalta vuoteen 2003, jolloin Jugoslavian liittotasavalta muutettiin Serbian ja Montenegron valtioliitoksi, josta Montenegro itsenäistyi itsenäisenä valtiona vuonna 2006.
Serbian tasavalta (1992–2006)

 
Serbian tasavalta () oli Serbian ja Montenegron osavaltio vuosien 1992 ja 2006 välillä. Montenegron itsenäisyysjulistuksen jälkeen vuonna 2006 molemmista valtioista tuli itsenäisiä valtioita.
Carl August Borgström

Carl August Borgström (11. syyskuuta 1909 Helsinki – 4. heinäkuuta 1988) oli suomalainen lääkäri ja metsästyskulttuurin vaalija. 
Borgströmin vanhemmat olivat Nils Borgström ja Ruth Aschan ja puoliso vuodesta 1935 Clara Doris Tallberg. Borgström tuli ylioppilaaksi 1927 ja valmistui filosofian maisteriksi 1932 ja lääketieteen lisensiaatiksi 1939. Lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi hän väitteli 1959 ja sai hermo- ja mielitautien erikoislääkärin pätevyyden 1945. Borgström työskenteli valmistuttuaan useissa eri sairaaloissa. Hän oli helsinkiläisen Kammion sairaalan sekä samanaikaisesti Vernan sairaalan ylilääkärinä vuosina 1945–1952 ja Hesperian sairaalan apulaisylilääkärinä 1952–1961 ja ylilääkärinä 1961–1975. Sotilasarvoltaan Borgström oli lääkintäkapteeni (1940). Borgström oli aktiivinen metsästyksen ja metsästyskulttuurin harrastaja. Hän keräsi yli 10 000 teosta käsittäneen kokoelman metsästysaiheisia kirjoja, jonka lahjoitti Suomen metsästysmuseolle. Borgström sai professorin arvonimen vuonna 1976.
Maanviljelysneuvos Nils Gustaf Borgström oli Carl August Borgströmin veli.
Viron herttuakunta (1219–1346)

Viron herttuakunta (, ), oli vuosina 1219–1346 ja uudelleen vuosina 1559–1645 olemassa ollut Tanskan valtakunnan hallitsema herttuakunta.
Tanska nousi merkittäväksi vallaksi 1100-luvulla. Sen intresseihin kuului toistuvien virolaisviikinkien hyökkäyksien päättäminen, jotka uhkasivat Tanskan kaupankäyntiä Itämerellä. Tanskan laivasto hyökkäsi Viroon vuosina 1170, 1194 ja 1197. Vuonna 1206 Valdemar II ja arkkipiispa Andreas Sunonis johtivat ryöstöretkeä Saarenmaalle. Tanskan kuninkaat väittivät Viroa omakseen, mikä sai tunnustuksen paavilta. Vuonna 1219 Tanskan laivasto rantautui Viron satamaan ja kukisti virolaiset Lindanisen taistelussa, joka toi pohjoisen Viron Tanskan vallan alle. Vuoden 1343 yrjönyön kapinan seurauksena Saksalainen ritarikunta valtasi alueet, ja Tanska myi ne sille vuonna 1346.
Liivinmaan sodan aikana vuonna 1559 Saarenmaan-Läänemaan hiippakunta Pyhän Marian maalla myi maansa Tanskan kuninkaalle Fredrik II:lle 30 000 taalerin hintaan. Kuningas antoi alueen nuoremmalle veljelleen Magnukselle, joka saapui Saarenmaalle armeijan kera vuonna 1560. Koko Saarenmaasta tuli Tanskan hallitsema vuonna 1573 ja pysyi sellaisena, kunnes se siirrettiin Ruotsille vuonna 1645.
Lauri Sirelius

"Lauri" Saladin Sirelius (20. helmikuuta 1895 Pori – 1. lokakuuta 1931 Helsinki), oli suomalainen laulaja ja näyttelijä. Hän esiintyi salanimellä Pikku-Lasse.
Sirelius näytteli "Kihlauskylpylä"-elokuvassa vuonna 1924 ja teki vuonna 1929 seitsemän levytystä Helsingin Homocord-orkesterin sekä Helsingin Polyphon-orkesterin kanssa.
Lauri Sirelius loukkaantui vaikeasti 1. lokakuuta 1931 Helsingin uimahallissa ponnahduslaudalta tapaturmaisesti pudottuaan niin, että hän kirurgiseen sairaalaan vietynä myöhemmin kuoli.
Heikki Tuominen (laulaja)

Heikki Ilmari Tuominen (10. heinäkuuta 1898 Heinola – 1. maaliskuuta 1946 Hämeenkyrö) oli suomalainen laulaja ja näyttelijä. Hänen puolisonsa vuodesta 1930 oli Hanna Granfelt.
Tuominen teki 64 levytystä vuosina 1929–1932, muun muassa Melody Boys -orkesterin kanssa sekä Yhdysvalloissa Antti Kosolan kanssa. Hänellä oli pikkurooleja elokuvissa ("Ja alla oli tulinen järvi" ym.).
Taival

Taival on Stam1nan kahdeksas studioalbumi, joka julkaistiin 12. lokakuuta 2018. Edellisen albumin tapaan albumin tuotti Janne Joutsenniemi ja miksasi Jens Bogren. Albumi meni viikolla 42/2018 Suomen virallisen albumilistan ykköseksi.
Albumin julkaisun tiimoilta yhtye lähti lokakuusta joulukuuhun 2018 kestäneelle, ympäri Suomea kiertäneelle Haloo Lemi! -kiertueelle.
Taustaa.
Yhtye julkaisi 5. syyskuuta 2018 albumin kappalelistan ja kansikuvan. Ennen levyn julkaisua albumilta julkaistiin kolme singleä: "Elämänlanka" 16. toukokuuta 2018, "Enkelinmurskain" 7. syyskuuta 2018 ja "Gaian lapsi" 11. lokakuuta 2018. Yhtyeen sanoittaja Antti Hyyrynen kuvailee albumia seuraavasti:
"Albumi vaeltaa ihmiselämän suurien aiheiden rämeikössä, polvet naarmuilla. Mullan ja lumen yllä kaartuva ikuinen tähdistö tavoittamattomana tuonpuoleisena puhuttelee usein."
Albumilla kuultiin myös kosketinsoittaja Emil Lähteenmäen ensimmäinen sävellys tässä yhtyeessä: hän oli säveltänyt albumin päätöskappaleen "Kajo".
Kappaleet.
Kaikki kappaleet san. Antti Hyyrynen.
#&lt;li value="5"&gt; 
#
Iceberg Interactive

Iceberg Interactive on alankomaalainen videopelien julkaisija, joka on perustettu vuonna 2009.
Pelit.
Yrityksen julkaisemia pelejä ovat muun muassa "Starpoint Gemini" -pelisarja, "Endless Space" ja "Oriental Empires" -pelit.
Braathens Regional Airways

Braathens Regional Airways AB (aiemmin "Golden Air" ja "Braathens Regional") on ruotsalainen lentoyhtiö , jonka pääkonttori sijaitsee Trollhättanissa. Se operoi lentoja wet lease -palveluna sisaryhtiölleen BRA Braathens Regional Airlinesille useisiin kohteisiin Ruotsissa sekä lentää tilauslentoja.
Historia.
Lentoyhtiö perustettiin syyskuussa 1976 nimellä "Golden Air Flyg AB" lentämään erilaisia tilauslentoja. Yhtiö on tämän jälkeen käynyt läpi useita muutoksia. Yhtiö oli pitkään muun muassa varustamoyhtiö Erik Thun AB:n omistuksessa. 
Vuonna 2012 "Braathens Aviation" osti Golden Airin, ja yhtiön pääreitti Trollhättan - Bromma tuli "Sverigeflyg"-yhteenliittymän haltuun. Golden Air muutti nimensä "Braathens Regionaliksi" 1. tammikuuta 2013, mutta Bromman-reittiä operoitiin edelleen aiemmalla "Sverigeflyg"-markkinointinimellä.
Maaliskuussa 2016 Braathens Regional muutti nimensä "Braathens Regional Airwaysiksi". Samalla yhtiö alkoi yhdessä sisaryhtiönsä Braathens Regional Aviationin kanssa liikennöidä toisen sisaryhtiönsä, virtuaalilentoyhtiö BRA Braathens Regional Airlinesin lentoja, jonka alle yhdistettiin aiemmin erillisillä markkinointinimillä "Malmö Aviation" ja "Sverigeflyg" lennetyt lennot.
Lentoyhtiö jätti konkurssihakemuksen syyskuun lopussa 2025.
Kohteet.
Braathens Regional Airways ei operoi lentoja omalla nimellään. Sen sijaan se operoi lentoja sisaryhtiölleen BRA Braathens Regional Airlinesille.
Juudas Iskariotin Suudelma

Juudas Iskariotin Suudelma on vuoden 2009 paikkeilla perustettu turkulainen underground-soitinmusiikkiyhtye, joka soittaa orientalisvaikutteista maailmanmusiikkia. Yhtye on julkaissut omakustanteena nimeään kantavan EP:n vuonna 2010 sekä Art Safari records on julkaissut orkesterin kolme albumia.
Fluoreeni

Fluoreeni (C13H10) on aromaattisiin hiilivetyihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Fluoreeni on myös PAH-yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää muun muassa väriaineiden ja lääkkeiden valmistukseen.
Ominaisuudet.
Huoneenlämpötilassa fluoreeni on kiiltäviä valkoisia kiteitä, joilla on heikko violetti fluoresenssi. Yhdiste on veteen liukenematonta, mutta liukenee muun muassa kuumaan etanoliin, dietyylieetteriin, etikkahappoon, bentseeniin ja hiilidisulfidiin. Fluoreeni reagoi suhteellisen helposti elektrofiilisella aromaattisella substituutiolla ja nämä reaktiot tapahtuvat 2-, 4- ja 7-asemiin, joista 2- ja 7-asemat ovat reaktiivisimmat. Fluoreenissa on hyvin reaktiivinen metyleeniryhmä, joka voidaan ilman avulla hapettaa fluorenoniksi. Tämä ryhmä voi myös reagoida aldehydien kanssa aldolireaktioiden tavoin. Fluoreeni toimii ligandina useissa organometalliyhdisteissä.
Valmistus ja käyttö.
Fluoreenia esiintyy luonnollisesti kivihiilitervassa noin 2 m-%. Yhdiste voidaan erottaa kivihiilitervasta uuttamalla liuotinnaftalla tai tislaamalla. Lopuksi tuote puhdistetaan kiteyttämällä. Ainetta voidaan valmistaa myös synteettisesti. Synteettisiä valmistusmenetelmiä ovat muun muassa kuumentamalla etyyniä kuumassa putkessa, kuumentamalla difenyylimetaania palladiumkatalyytin läsnä ollessa tai palladiumin katalysoima 2,2′-dibromidifenyylimetaanin ja hydratsiinin välinen reaktio.
Fluoreenia käytetään valmistettaessa muun muassa fluorenonia, fluoreenikarboksyylihappoa, väriaineita, maatalouskemikaaleja ja lääkkeitä. Rikin kanssa aine reagoi muodostaen sähköäjohtavan polymeerin. Ainetta voidaan myös käyttää apuaineena polyesterikuitujen värjäyksessä.
Concrete and Gold

Concrete and Gold on yhdysvaltalaisen rock-yhtye Foo Fightersin yhdeksäs studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 2017. Albumin tuotti Greg Kurstin ja se julkaistiin levymerkillä RCA Records. Albumilla vierailee useita tunnettuja muusikkoja kuten Paul McCartney ja Justin Timberlake. 
Albumi sai kriitikoilta hyvän vastaanoton ja se sijoittui Billboard 200-listan kärkeen.
Kokoonpano.
Foo Fighters
Vierailevat muusikot
Roller Derby Suomi Cupin kausi 2017–2018

Kausi 2017–2018 oli Roller Derby Suomi Cupin kuudes kausi ja ensimmäinen talvikauden yli pelattava SM-sarjakausi. Finaaliturnaus pelattiin 7.7.2018 Vantaalla Tikkurilan urheilupuiston Trio Areenalla osana SM-viikon ohjelmaa. 
Runkosarja.
Sarjataulukko.
Kahden tai useamman joukkueen päätyessä tasapisteisiin, runkosarjan sijoitukset ratkaistaan järjestyksessä: 1. keskinäisten ottelujen pisteet, 2. keskinäisten otteluiden piste-ero, 3. keskinäisten otteluiden tehdyt pisteet, 4. kaikkien otteluiden piste-ero, 5. kaikkien otteluiden tehdyt pisteet, 6. arpa. Joukkueiden välinen järjestys ratkaistaan sijoitus kerallaan. Mikäli kaikilla tasapisteissä olevilla joukkueilla ei ole keskinäisiä otteluita ohitetaan kohdat 1–3.
Lopputurnaus.
Finaaliturnaus pelattiin 7.7.2018 Vantaan Tikkurilan urheilupuiston Trio Areenalla osana SM-viikon ohjelmaa.
Putoamiskarsinta.
Runkosarjan viimeiseksi jäänyt Kouvola Roller Derby karsi seuraavan kauden cup-paikasta I-divisioonan voittaneen Jyväskylä Roller Derbyn kanssa.
Claes Cedercreutz

Claes Henrik Laurentius Cedercreutz (1. huhtikuuta 1917 Helsinki – 2. heinäkuuta 1991 Hamina) oli suomalainen lääkäri, hypnoosin asiantuntija, sirkusharrastaja, kirjailija, runoilija, säveltäjä ja sanoittaja. 
Cedercreutzin vanhemmat olivat vapaaherra, insinööri Edvard Emil Fredrik Cedercreutz ja Marta Lilian Rosenbröijer. Hänen puolisonsa vuodesta 1940 oli Marga Rita Bjurström. Cedercreutz tuli ylioppilaaksi 1935 ja valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1945. Lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi hän väitteli 1952 erikoistuttuaan kirurgiksi 1950. Cedercreutz toimi Haminan kaupunginsairaalan ylilääkärinä 1955-1966 ja vastaavana ylilääkärinä vuodesta 1966 vuoteen 1980, jolloin hän jäi eläkkeelle. Cedercreutz oli paitsi kirurgi, myös hypnoosin tutkija, käyttäjä ja kouluttaja. Vielä eläkkeellä ollessaan hän toimi hypnologian dosenttina Tampereen yliopistossa, vuonna 1980 ilmestyi hänen laatimansa teos "Parantava hypnoosi".
Haminan kaupunginsairaalan edessä oleva katu nimettiin 1977 Cedercreutzin kunniaksi Reutsinkaduksi.
Cedercreutz julkaisi lääketieteellisten kirjoitusten lisäksi runoja, romaaneja ja näytelmiä, sävelsi ja sanoitti musiikkia sekä perusti Haminan Teinisirkuksen, josta hän ohjasi ensimmäiset vuodet.
Kettil Cedercreutz on Claes Cedercreutzin poika.
Litulaukat

Litulaukat ("Alliaria") on ristikukkaiskasvien (Brassicaceae) heimoon kuuluva kasvisuku. Sukuun luetaan nykyisin kuuluvaksi kolme lajia. Sukuun on kuvattu aikojen kuluessa monia muitakin lajeja, mutta ne on sittemmin todettu samoiksi jonkin jo aiemmin kuvatun lajin kanssa.
Litulaukat ovat kaksivuotisia ruohovartisia kasveja. Niiden varret ovat pystyjä, lähes kaljuja sekä haarattomia tai haarovia. Lehdet ovat suuria, herttamaisia, lähes kaljuja sekä saha- tai mutkalaitaisia. Litulaukkojen kukat ovat yksittäin tai runsashaaraisissa tertuissa. Kukkien terälehdet ovat valkoiset ja verholehdet ulkonevat. Emien vartalot ovat lyhyitä. Lidut ovat 4–6 cm pitkiä, kapeita ja nelikulmaisia.
Litulaukoille tyypillistä on valkosipulimainen tuoksu, joka nousee voimakkaimmin esiin kasvia hienonnettaessa. Litulaukkojen ("Alliaria") suvun tieteellinen nimikin on juonnettu laukkojen ("Allium") suvun tieteellisestä nimestä. Litulaukat eivät kuitenkaan ole kovin läheistä sukua laukoille, sillä ne kuuluvat eri luokkiin; litulaukat ovat kaksisirkkaisia ristikukkaiskasveja ja laukat ovat yksisirkkaisia sipulikasveja.
Suvun lajeista Suomessa ja Ruotsissa tavataan ainoastaan yhtä: rohtolitulaukkaa eli litulaukkaa ("Alliaria petiolata"). Sitä tavataan Suomessa lähinnä vain Helsingin ja Turun ympäristössä sekä Ahvenanmaalla. Litulaukka on kuitenkin Helsingissäkin melko yleinen.
Nenätit

Nenätit ("Rorippa") on ristikukkaiskasvien (Brassicaceae) heimoon kuuluva kasvisuku. Sukuun kuuluu noin 90 lajia.
Nenätit ovat yksi- tai kaksivuotisia ruohovartisia kasveja. Ne ovat joko kaljuja tai vähäkarvaisia. Nenättien varret ovat haarovia ja kasvutavaltaan pystystä maanmyötäiseen vaihtelevia. Lehdet ovat muodoltaan yhtenäisiä, pariosaisia tai parilehdykkäisiä. Pariosaisten lehtien liuskat ovat hammaslaitaisia ja parilehdykkäisten lehtien lehdykät ehyitä. Kukkien terälehdet ovat keltaisia tai valkoisia.
Isovesikrassi ("Nasturtium officinale") ja pikkuvesikrassi ("Nasturtium microphyllum") luetaan toisinaan kuuluviksi nenättien sukuun.
Suvun lajeista Suomessa kasvaa vakiintuneena kolmea lajia: rantanenätti ("Rorippa palustris"), rikkanenätti ("Rorippa sylvestris") ja vesinenätti ("Rorippa amphibia"). Näiden lisäksi Suomessa on tavattu etelännenättiä ("Rorippa austriaca") sekä eri nenättilajien välisiä risteymiä. Suomessa tavattavista nenättilajeista rantanenätti on selvästi yleisin.
Acklingan kirkko

Acklingan kirkko on Ruotsissa Tidaholmin kunnassa sijaitseva kirkkorakennus. Se rakennettiin vuosina 1777–1779 vanhan pienemmän kirkon tilalle, mutta torni on lisätty vasta vuonna 1792. Malliltaan rakennus on pitkäkirkko ja siinä on valkoiseksi rapatut ulkoseinät. Viidestä äänikerrasta koostuvat urut ovat vuodelta 1906.
Vuosaari (Ruokolahti)

Vuosaari on saari varsinaisella Saimaalla Haapaveden Kauvonselällä, Ruokolahden kunnassa Etelä-Karjalassa. 
Maantietoa.
Saari on 320 metriä pitkä, 220 metriä leveä ja sen pinta-ala on 4,5 hehtaaria . Sen korkein kohta kohoaa 82 metriin mpy. eli yli 7 metriä Saimaan vedenpinnasta. Se sijaitsee Kauvonselän itäpuolella Soinnilansalmen suulla pienessä saariryhmässä, jonka suurin saari se on. Saariryhmään kuuluvat esimerkiksi länsipuolella Pieni-Vastari, Iso-Vastari ja Kuusikko sekä itäpuolella Haamaa. Sen eteläpuolella sijaitsee Härskiänsaari ja Äitsaaren Karonniemi. Saaren rantaviivan pituus on noin kilometri. Matkaa Härskiänsaaren Kannakkeenniemeen on 140 metriä ja pohjoisessa ja pohjoispuolella Viilahakaan 340 metriä. Saaressa on kartan mukaan yksi rakennus, joka sijaitsee saaren keskellä.
Historiaa.
Vuoden 1918 Imatran seudun taloudellisessa kartassa on saareen piirretty yksi rakennus, mutta ei pelto- tai niittymaata. Vuonna 1975 julkaistussa peruskartassa näkyy suorakaiteen muotoinen taimikko, joka voisi edustaa metsitettyä peltomaata. Kumpaakaan tosin ei näy seuraavassa vuoden 1985 kartassa.
Volkswagen T-Roc

Volkswagen T-Roc on Volkswagenin vuodesta 2017 lähtien valmistama crossover-tyyppinen automalli, joka esiteltiin Frankfurtin autonäyttelyssä syyskuussa 2017. Se sijoittuu mallistossa pienemmän T-Crossin ja suuremman Tiguanin väliin.
Vuoden 2017 Euro NCAP -kolaritestistä T-Roc sai tulokseksi täydet viisi tähteä.
T-Rocin bensiinimoottorit ovat 1,0 TSI (115 hv), 1,5 TSI (150 hv) ja 2,0 TSI (190 hv). Dieselvaihtoehdot ovat 1,6 TDI (115 hv) ja 2,0 TDI (150/190 hv). Molempien 190-hevosvoimaisten moottorien yhteydessä on aina neliveto ja seitsemänportainen DSG-kaksoiskytkinvaihteisto. 
Geneven autonäyttelyssä maaliskuussa 2019 esiteltiin T-Roc R, jossa on sama 300-hevosvoimainen 2,0 TSI -moottori kuin Golf R -mallissa. Voimansiirtona on seitsemänportainen DSG-kaksoiskytkinvaihteisto ja vetotapana neliveto. 
Frankfurtin autonäyttelyssä syyskuussa 2019 esiteltiin kaksiovinen kangaskattoinen T-Roc Cabriolet. Se täyttää mallistoon jäänyttä aukkoa, joka syntyi kun Beetlen valmistus lopetettiin saman vuoden heinäkuussa. Moottoriksi on valittavissa 1,0- tai 1,5-litrainen TSI-bensiinimoottori.
Janne Pesonen (poliitikko)

Janne Pesonen (s. 1978 Liperi) on suomalainen poliitikko. Hän toimi kokoomuksen puoluesihteerinä vuosina 2016–2019.
Koulutukseltaan Pesonen on tradenomi Satakunnan ammattikorkeakoulusta ja hallintotieteiden maisteri Tampereen yliopistosta. Ennen puoluesihteerin tehtäväänsä Pesonen on toiminut muun muassa Kokoomuksen Nuorten Liiton pääsihteerinä, Satakunnan Kokoomuksen toiminnanjohtajana sekä Suomen Yrittäjien elinkeinoasioiden päällikkönä.
Nouse, Inkeri

Nouse Inkeri on Inkerin kansallislaulu, jonka on säveltänyt ja sanoittanut Mooses Putro vuonna 1888. Se esitettiin ensimmäisen kerran yleisinkeriläisillä laulujuhlilla vuonna 1899. Hymniä jouduttiin tuolloin esittämään nimellä Nouse Kansani. Hymnin toisen säkeistön sanat on kirjoittanut opettaja, toimittaja Paavo Räikkönen.
Sanat.
&lt;poem&gt;
Nouse, Inkeri, jo herää työhön,
aamun koi jo sulle heijastaa!
Valoa jo elämäsi yöhön
leviää, oi armas synnyinmaa!
Väikkyen jo aamun sätehissä
toivo herää lastes sydämissä.
Nouse, Inkeri, jo loppuu yö,
nouse, nouse, sun hetkes lyö!
Kerran kaikuu vielä kaunis soitto
kautta kallihimman synnyinmaan,
valon, vapauden ompi voitto,
riemuiten käy kansa laulamaan.
Kuullen kutsumusta mielin innoin
kaikuaapi silloin täysin rinnoin:
Nouse, Inkeri, sun laulus soi,
nouse, päiväks jo vaihtuu koi!&lt;/poem&gt;
Muuta.
Nouse Inkeri ry on Mooses Putron kotimuseota ylläpitävän yhdistyksen nimi. Museo on Mooses Putron entinen kesähuvila Taipalsaaren Putronniemessä.
Arvo Elfving

Arvo Rafael Elfving (11. toukokuuta 1886 Sulva – 23. helmikuuta 1969 Helsinki) oli suomalainen lääkäri, joka sai professorin arvonimen. 
Elfvingin vanhemmat olivat lääninrovasti Nathanael Elfving ja Selma Sofia Sandman. Hänen ensimmäinen puolisonsa vuodesta 1921 oli Ilmi Helmi Ihanne Pelkonen ja toinen vuodesta 1934 Toini Kyllikki Ristola. Myös Elfvingin ensimmäisestä avioliitosta syntyneestä pojasta Kaarle Lauri Kustaa Elfvingistä (s. 1929) tuli lääkäri. Elfving pääsi ylioppilaaksi Vaasan suomalaisesta reaalilyseosta 1904 ja opiskeli ensin vuoden teologiaa, mutta valmistui sitten lääketieteen lisensiaatiksi 1915. Lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi hän väitteli 1928, jolloin hän myös erikoistui kirurgiaan. Urologian erikoislääkärin pätevyys Elfvingille myönnettiin 1931 ja hän oli urologian dosentti vuosina 1931–1953. Elfving toimi sekä yksityislääkärinä että useissa eri sairaaloissa, samoin kuin lyhyehköt jaksot Helsingin yliopiston virkaa tekevänä apulaisopettajana ja vt. ruotsinkielisenä kirurgian professorina 1938–1939. Elfving työskenteli myös vakuutuslääkärinä ja sotavammasairaalan lääkärinä. Hän oli Suomen urologiyhdistyksen perustaja ja kunniajäsen vuodesta 1956 ja Suomen kirurgiyhdistyksen kunniajäsen vuodesta 1958. Professorin arvonimi hänelle myönnettiin 1948.
Paavo Räikkönen

Paul Johan Wilhelm (Paavo) Räikkönen (8. joulukuuta 1857 Lempaala, Inkeri – 7. joulukuuta 1935 Porvoo, Suomi) oli inkeriläinen pappi, opettaja ja toimittaja. Hän oli inkeriaktivisti ja toimitti vuosittain ilmestynyttä "Suomalaista Kansan-Kalenteria Wenäjällä" sekä useita lehtiä. Räikkönen on kirjoittanut "Nouse, Inkeri" -hymnin toisen säkeistön.
Räikkönen toimi Toksovassa ja Lempaalassa asuvien inkeriläisten parissa. Hän perusti useita suomenkielisiä lehtiä. Hänen isänsä Petter Räikkönen oli muuttanut Inkeriin Suomen puolelta Karjalankannaksen Kirvusta, mutta hänen äitinsä oli inkeriläistä sukua. Paavo Räikkönen pakeni Venäjän vallankumouksen jälkeen Suomeen vuonna 1919 ja asui sen jälkeen Porvoossa. Hän oli lapseton. Räikkösen veli oli kanttori Pekka Räikkönen.
Lynn Hershman Leeson

Lynn Hershman Leeson (s. 1941 Cleveland, Ohio, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen taiteilija ja elokuvantekijä. Hän on tutkinut taiteessa identiteettiä sekä tekniikan ja ihmisten suhteita. Hän on käyttänyt taiteessa useita tekniikoita interaktiivisista ohjelmista videoihin. Ensimmäisen elokuvansa Hershman Leeson ohjasi 1997.
Elämä ja ura.
Nuoruus.
Hershman Leeson syntyi Clevelandissa 1941. Hänen isänsä oli apteekkari ja äitinsä biologi. Hän kiinnostui jo nuorena taiteesta ja vieraili Clevelandin taidemuseossa lähes päivittäin. Valmistuttuaan Case Western Reserve Universitystä Hershman Leeson muutti 1963 opiskelemaan maalaustaidetta Kalifornian Berkeleyn yliopistoon. Hän jätti kuitenkin koulun jo ennen ensimmäistäkään kurssia.
Installaatio- ja identiteettitaidetta.
Hershman Leeson opiskeli lopulta kuvataiteita San Franciscon osavaltionyliopistossa, josta hän valmistui maisteriksi vuonna 1972. Osana lopputyötään hän kirjoitti taidekritiikkiä kolmella eri salanimellä. Hänen varhaiset työnsä olivat pääosin vahasta tehtyjä veistoksia.
Monet Hershman Leesonin varhaisista töistä sekoittivat taiteen ja todellisuuden rajoja. Yksi tällainen teos oli "The Dante Hotel" (1973–1974). Siinä hän loi Eleanor Coppolan kanssa installaation vuokraamaansa hotellihuoneeseen, jonka he sisustivat erilaisilla objekteilla. "Roberta Breitmore" oli puolestaan teos ja alter ego, jota Hershman Leeson käytti 1973–1978. Hän sai Roberta Breitmore -nimiselle henkilölle jopa ajokortin ja kirjautui luennoille ja kursseille. Hän jätti hahmon, kun ihmiset alkoivat soitella hänen kotiinsa ja etsiä Roberta Breitmorea. Hahmo sai loppunsa Lucrezia Borgian haudalla suoritettuun manaukseen.
Videotaiteilijana ja elokuvantekijänä.
Hershman Leeson alkoi 1970-luvulla käyttää videota taiteen luomiseen. Videoteoksissaankin hän tutki identiteettiä yhteiskunnallisissa ja kulttuurisissa rakenteissa sekä mediakentällä. Hershman Leeson alkoi 1970-luvun lopulla käyttämään Laserdisc-tekniikkaa. Sen avulla hän loi interaktiivisen "Lorna"-teoksen, jota katsojat pystyivät hallitsemaan kaukosäätimen avulla. Sen pohjalta hän teki "Deep Contact" -teoksen (1984). Siinä päähenkilönä oli viettelevä Marion-niminen nainen, joka kutsuu katsojat hyväilemään tätä.
Hershman Leesonista tuli 1997 myös elokuvantekijä. Hänen ensimmäinen elokuvansa "Conceiving Ada" kertoo turhautuneesta tietojenkäsittelytieteilijästä, joka kehittää ohjelman, jolla pystyy kommunikoimaan Ada Lovelacen kanssa. Lovelacea näytteli Tilda Swinton, joka esiintyi myös Hershman Leesonin elokuvassa "Teknolust" (2002). Hershman Leesonin seuraavat elokuvat "Strange Culture" (2007) ja "!Women Art Revolution" (2010) olivat dokumentteja. "Strange Culture" käsitteli taiteilija Steve Kurtzin vangitsemiseen johtaneita tapahtumia ja "!Women Art Revolution" feministisen taiteen historiaa.