tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Teatteri-Traktori

Teatteri-Traktori on loppuvuonna 1996 perustettu teatteri, joka aloitti toimintansa vuonna 1997 kiertämällä traktorilla ja polkupyörillä ympäri maaseutua Pohjois-Karjalassa. Teatteri on tehnyt paljon myös soveltavaa teatteria ja yhteisöteatteria sekä osallistunut moniin yhteiskunnallisiin kehittämisprojekteihin. Perustajajäsenet ovat Tommi P. Pesonen, Anu Kervinen ja Tomi Kervinen. joista Kervinen jatkaa teatterin ohjaajana edelleen.
Sinkkolan kesänäyttämön lisäksi teatteri vie esityksiä kiertueille. Sinkkolan kotieläinpihalla Joensuun Noljakassa, esitetään kesäisin kaiken ikäisille soveltuvaa koko perheen teatteria.
Esityksiä.
"-- teatteri aloittaa Sinkkolassa ----"
Tomi Kervinen

Tomi Kervinen (s. 1975 Outokumpu) on teatterintekijä, opettaja ja sosiaalikasvattaja. Hän toimii aktiivisesti ohjaajana Teatteri-Traktorissa ja on yksi teatterin perustajajäsenistä. Kervinen on erikoistunut luoviin ja soveltaviin menetelmiin sosiaalipedagogisessa ja taiteellisessa kehyksessä. 
Hän on naimisissa yhteisökehittäjä ja tuottaja Kaisa Kervisen kanssa. Heillä on neljä lasta.
Vuohenpolvet

Vuohenpolvet eli isovuohenpolvet ("Paronychia") on kohokkikasvien (Caryophyllaceae) heimoon kuuluva kasvisuku. Sukuun kuuluu ainakin noin 70 lajia, joiden lisäksi sukuun on kuvattu noin 130 muutakin lajia, mutta näiden taksonominen asema on toistaiseksi epäselvä.
Päivänkilot

Päivänkilot ("Fumana") on päivännoutokasvien (Cistaceae) heimoon kuuluva kasvisuku. Sukuun kuuluu noin 20 lajia. Päivänkilot muistuttavat päivännoutoja ("Helianthemum"), mutta eroavat niistä erilaisten lehtien sekä kukkien perusteella.
Päivänkilot ovat pensasmaisia tai varpumaisia kasveja. Niiden varret ovat puutuneita lukuun ottamatta kuluvana vuonna kasvanutta vartta, joka on ruohovartinen. Päivänkilojen kasvutapa vaihtelee maanmyötäisestä tai kohenevaan. Päivänkilojen lehdet ovat korvakkeettomia, teräväkärkisiä ja neulasmaisia. Kukat sijaitsevat yksittäin ja ne ovat viisilukuisia. Kukkien terälehdet ovat keltaisia ja verholehdet punertavia. Uloimmat verholehdet ovat tavallisten lehtien kaltaisia. Päivänkilojen hedelmä on kolmilokeroinen kota.
Päivänkilojen ("Fumana") suvun tieteellinen nimi viittaa latinan kielen sanaan "fuma", joka tarkoittaa savua.
Suomen luonnossa ei esiinny yhtään päivänkilojen sukuun kuuluvaa lajia, mutta Ruotsissa esiintyy yksi päivänkilolaji: rentopäivänkilo eli gotlanninpäivänkilo ("Fumana procumbens").
Kasvutapa

Kasvutapa on kasvin ominaisuus, joka riippuu lajista sekä ympäristöstä. Joidenkin lajien tieteellisen nimen lajinimi viittaa kasvin kasvutapaan. Tieteellisissä nimissä usein esiintyviä kasvutapaa kuvailevia sanoja ovat esimerkiksi "repens" (suom. suikertava) ja "erecta" tai "erectus" (suom. pysty). Kasvien kasvutapaa kuvailtaessa kasvikirjoissa käytetään usein jokseenkin vakiintuneita termejä, joita ovat pysty, koheneva, maanmyötäinen, rönsyllinen, kiipeilevä ja mätästävä. Näitä termejä käytetään yleensä maalla kasvavien kasvien kasvutavan kuvailuun, vaikka osa niistä sopii myös vesikasvien ja epifyyttien kasvutavan kuvailuun. Kasvin kasvutapa ei välttämättä korreloi sen varren tanakkuuden kanssa, sillä esimerkiksi puuvartinen kasvi voi ihan hyvin olla kasvutavaltaan pysty tai maanmyötäinen.
Ftalosyaniini

Ftalosyaniini (C32H18N8) on heterosyklinen ja aromaattinen orgaaninen yhdiste. Yhdisteellä on muutamia erikoiskäyttöaiheita, mutta sen metallikomplekseja käytetään runsaasti väriaineina.
Ominaisuudet.
Huoneenlämpötilassa ftalosyaniini on sinivihreää tai siniharmaata kiteistä ainetta. Yhdiste on veteen liukenematonta, eikä se liukene myöskään moneen orgaaniseen liuottimeen kuten etanoliin tai dietyylieetteriin. Aromaattiset liuottimet kuten bentseeni, bentsofenoni tai aniliini liuottavat ftalosyaniinia kohtalaisesti. Useat metallit ja puolimetallit muodostavat komplekseja ftalosyaniinin kanssa ja nämä ovat väriltään useimmiten sinisiä tai vihreitä.
Valmistus ja käyttö.
Ensimmäisen kerran ftalosyaniinia havaittiin muodostuvan vähäisiä määriä kuumennettaessa o-syanobentsamidia. Yhdistettä valmistetaan ftalonitriilistä kuumentamalla sitä natriumalkoksidien esimerkiksi natriumamylaatin tai amiinien kanssa. Näin muodostuu ftalosyaniinin natriumkompleksi, josta natrium voidaan syrjäyttää alkoholyysillä. Toinen yleisesti käytetty tapa on ftaalianhydridin ja urean välinen reaktio ja tätä katalysoi natriummolybdaatti. Ftalosyaniinin metallikomplekseja valmistetaan samalla tavoin metalli-ionien läsnä ollessa.
Kompleksoitumattomalla ftalosyaniinilla on muutamia erityiskäyttökohteita. Sen johdannaisilla ja metallikomplekseilla on sen sijaan useita käyttökohteita. Esimerkiksi kupariftalosyaniini on hyvin yleisesti käytetty sininen väriaine. Rautaftalosyaniini on hapettumisreaktioissa yleisesti käytetty katalyytti, ja monia ftalosyaniinikomplekseja tutkitaan orgaanisina puolijohteina.
Vesikasvi

Vesikasvit voidaan luokitella kasvumuodon mukaan erilaisiin elomuotoihin: rantakasveihin, ilmaversoisiin, kelluslehtisiin sekä upos- ja pohjalehtisiin. Eri lajit vaihtuvat usein vyöhykkeittäin rannalta ulapalle päin.
Rannoilla ilmaversoiset vesikasvit voivat kasvaa sekä matalassa vedessä että maalla vedenpinnan yläpuolella. Monet tällaiset rantakasvit kasvavat kuitenkin yleensä veden välittömässä läheisyydessä, mutta jotkut lajit voivat toisinaan kasvaa melko kaukanakin lähimmästä vesistöstä. Tällaisia hyvinkin kuivassa sekä kosteassa kasvavia lajeja ovat esimerkiksi järviruoko ("Phragmites australis"), vesitatar ("Persicaria amphibia") ja osmankäämit ("Typha").
Pohjasta kasvavat kasvit voidaan jakaa edelleen niiden lehtien sijoittumisen perusteella pohjalehtisiin eli pohjaversoisiin, joiden lehdet kasvavat ruusukkeena pohjassa, sekä uposlehtisiin ja kelluslehtisiin kasveihin. Kasvin kukinto voi kohota veden pinnan yläpuolelle, kuten nuottaruoholla ("Lobelia dortmanna"), vaikka se on muuten pääasiassa veden alla. Lahnanruohot ("Isoëtes") sen sijaan kasvavat kokonaan upoksissa. Kelluslehtiset kasvit ovat kasveja, joiden lehdet kelluvat veden pinnalla, kuten ulpukoilla ("Nuphar") ja lumpeilla ("Nymphaea"). Vedessä vapaana kasvavia kasveja ovat irtokellujat ja -keijujat, kuten limaskat ("Lemna").
Vedessä kasvavat kasvit ovat sopeutuneet vesiympäristöön eri tavoin. Monilla vesikasveilla on solukoissaan runsaasti aerenkyymiä eli tuuletussolukkoa, jotta ilman happi pääsisi vedenalaisiin kasvinosiin, ja vähän tukisolukkoa, sillä veden noste tukee kasvia. Ilmarakoja on yleensä vain kasvin vedenpäällisissä osissa eli esimerkiksi kelluslehtisten vesikasvien lehtien yläpinnoilla. 
Vesikasveilla ei ole pulaa vedestä, ja siksi niiden juuret ovat yleensä pienet verrattuna maakasveihin. Juurten kokoon vaikuttaa kuitenkin myös ravinteiden saanti. Irtokellujilla on hyvin pienet juuret, koska ne ottavat tarvitsemansa ravinteet vedestä, ja vedessä ravinteita on melko tasaisesti. Pohjaan kiinnittyvien kasvien juuret ovat suuremmat, koska pohja-aineksessa ravinteet ovat jakautuneet epätasaisesti, ja juuriston on oltava riittävän suuri saadakseen riittävästi ravinteita. Uposlehtiset kasvit ovat usein rentoja. Ne eivät tarvitse tukevaa vartta, koska vesi kannattelee niitä. Pohjalehtisten kasvien lehdet ovat veden pohjassa, joten kasvien kasvua voi rajoittaa se, että pohjaan saakka ei tule riittävästi valoa. Kelluslehtisten kasvien lehdet taas kelluvat veden pinnalla, joten kasvit saavat runsaasti valoa.
Vesikasvit eivät ole mikään taksonominen ryhmä ja vesikasveja on monissa eri kasviheimoissa. Vesikasveja sisältäviä kasviheimoja ovat esimerkiksi vitakasvit (Potamogetonaceae), lummekasvit (Nymphaeaceae) ja lahnanruohokasvit (Isoëtaceae).
Aalloilla

Aalloilla tai Kanavat kuumina ("Handle with Care" tai "Citizen’s Band") on Jonathan Demmen ohjaama komediaelokuva vuodelta 1977. Paul Brickmanin käsikirjoittama tarina kertoo Nebraskan maaseudulla juopon isänsä kanssa asuvasta nuoresta miehestä (Paul Le Mat), joka huolehtii radiopuhelimellaan seudun hätäsanomaliikenteestä kunnes kanavat alkavat täyttyä muista viesteistä.
Vastaanotto.
Suomessa elokuva sai ensiesityksensä vasta 12 vuotta valmistumisensa jälkeen televisiossa syyskuussa 1989. Mikael Fränti piti sitä "Helsingin Sanomissa" Demmen siihen asti parhaana elokuvana, ”virkistävänä komediana” jossa on ”rosoista elämän makua ja unelmien kirjoa”.
"The New York Timesin" kriitikot valitsivat elokuvan vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta maailmassa.
Nanger

Nanger on afrikkalainen gasellien alaheimoon (Antilopinae) kuuluva antilooppisuku. Siitä on ennen käytetty nimeä grantingasellit. Aiemmin se luettiin suvun "Gazella" alasuvuksi.
Sujut

Sujut on tv-elokuva Veijo Meren romaanista. Vuonna 1974 valmistuneen tv-elokuvan ohjasi Yleisradion Teatteritoimitukselle Veli-Matti Saikkonen. Meri laati itse elokuvan käsikirjoituksen romaaninsa pohjalta.
Juoni.
Jatkosodassa kesällä 1944 suomalaisten rintama on romahtamassa. Sekavassa tilanteessa alikersantti Lauri Ojala päättelee, ettei häntä enää tarvita ja lähtee rintamalta luvatta kotiinsa Etelä-Hämeeseen sopivasti viljanpuinnin aikaan. Parin kuukauden kuluttua mies pidätetään, ja kostonhimoisen majurin käskystä hän joutuu kaivamaan itselleen haudan.
Tuotanto.
"Sujuja" kuvattiin värifilmille noin kaksi kuukautta Kouvolan Pahkajärven ampuma-alueella ja Karkkilassa.
Vastaanotto.
"Helsingin Sanomien" Paula Talaskivi moitti elokuvan ensiesityksen alla alun sotakohtauksia sekaviksi sodankäyntiä tuntemattomalle, mutta kirjoitti seuraamisen helpottuvan kun tarina keskittyy alikersantti Ojalaan. Parhaimmillaan elokuva oli hänestä lopun selvittelykohtauksissa. Talaskivi kehui erityisesti Vesa Mäkelän juroa näyttelijäntyötä, Juhani Sarron kuvausta ja Heikki Valpolan musiikkia.
Risto Salo sai elokuvan leikkauksesta elokuvataiteen valtionpalkinnon.
San Franciscon kansainvälisen lentoaseman vaaratilanne

San Franciscon kansainvälisen lentoaseman vaaratilanne tapahtui 7. heinäkuuta 2017 kello 23:57 paikallista aikaa, kun laskeutumassa ollut Air Canadan lento AC759 oli vähällä laskeutua neljän muun lentokoneen päälle. Vaaratilanteessa vältyttiin kuolonuhreilta.
Lento.
Kone oli lähtenyt Torontosta ja oli määrä laskeutua keskiyön aikaan San Franciscoon.
Onnettomuuspäivänä kiitotie 28L oli suljettu. Kello 23:55 kone oli noin kilometrin päässä lentokentästä 90 metrin korkeudella. 450 metrin päässä kentästä koneelle oli annettu lupa laskeutua kiitotielle 28R, mutta jostain syystä, todennäköisesti lentäjän virheestä, kone suuntasi kohti rullaustietä C. Koneesta ilmoitettiin: ""Tämä on Air Canada 759, ja haluamme varmistaa: näemme valoja kiitotiellä. Vahvistatteko, että voimme laskeutua?"," jolloin lennonjohdosta vastattiin: "Air Canada 759, vahvistamme, että voitte laskeutua kiitotielle 28R. Siellä ei ole muita kuin te." 
Rullaustiellä oli kuitenkin neljä muuta konetta odottamassa pääsyä kiitotielle:
Muista koneista huomattiin Air Canadan koneen tulevan suoraan heitä kohti. "Minne tuo on oikein menossa, hänhän on rullaustiellä!", kuului United Airlinesin lennon 1 koneesta, jolloin Air Canadan kone alkoi nostaa. Kone kävi noin 17 metrissä. Myös lennonjohto käski konetta tekemään ylösvedon. Kone oli noin 30 metrissä kahden ensimmäisen koneen yläpuolella, nousi 60 metriin ylittäessään kolmannen, ja 90 metriin ylittäessään neljännen. 
15 minuuttia myöhemmin kone laskeutui onnistuneesti, eikä vaaratilanteesta tullut henkilövahinkoja.
Reijo Norio

Reijo Kustaa Juhani Norio (vuoteen 1934 Nordström; 6. tammikuuta 1934 Raahe – 6. kesäkuuta 2023 Espoo) oli suomalainen lastentautien ja perinnöllisyyslääketieteen erikoislääkäri ja professori.
Lääketieteellinen ura.
Norio tuli ylioppilaaksi Raahen keskikoulun jatkoluokalta 1952 ja valmistui lääketieteen lisensiaatiksi Helsingin yliopistosta vuonna 1960. Hän väitteli siellä tohtoriksi vuonna 1966 ja sai lastentautien erikoislääkärin pätevyyden 1968 sekä perinnöllisyyslääketieteen erikoislääkärin pätevyyden 1982.
Norio aloitti perinnöllisyyslääketieteen Suomessa, neuvoi ihmisiä Väestöliiton klinikalla ja koulutti nuoria lääkäreitä alalle. Perinnöllisyyslääketiede tuli omaksi erikoisalakseen vuonna 1981, ja yli puolet alan erikoislääkäreistä oli vuosituhannen vaihteessa Norion entisiä oppilaita.
Norio oli Väestöliittoon vuonna 1971 perustetun perinnöllisyyslääkärin toimen ensimmäinen haltija vuoteen 1984 saakka. Perinnöllisyyttä koskevat kysymykset olivat askarruttaneet tiedeyhteisöä jo 1950-luvulla, mutta aiheen tärkeys ymmärrettiin vasta Norion väiteltyä kongenitaalinefroosista, lasten munuaissairaudesta, jonka on todettu kuuluvan suomalaiseen tautiperintöön.
Varsinaisen perinnöllisyysneuvonnan ohella Norio ja hänen klinikkansa osallistuivat harvinaisten sairauksien kuvaamiseen ja geenikartoitukseen. Norio tutki suomalaisten perinnöllisten sairauksien taustoja perheaineistojen analyysien ja laajojen genealogisten selvitysten avulla. Tässä tarkoituksessa hän kävi kirkkoherranvirastoissa tekemässä sukututkimuksia eri puolilla Suomea. 
Norio oli 1969–1970 Rinnekodin keskuslaitoksen apulaisylilääkäri ja 1970–1972 Rinnekoti-Säätiön vajaamielisten tutkimuslaitoksen johtaja
Norio myös hoiti lääketieteellisen genetiikan ensimmäistä apulaisprofessuuria Turun yliopistossa 1984 ja vs. professuuria Helsingin yliopistossa 1985–1987.
Kuoronjohtajana.
Lääkärintyön ohella Norio teki mittavan uran myös musiikin alalla. Hän suoritti kuoronjohtajan pätevyyden Klemetti-Opistossa. Hän toimi 1960-luvulla sekakuoro Oulun Laulun johtajana ja 1966–1974 Helsingissä Akateemisen Laulun johtajana. Hänen kiinnostuksensa suuntautui erityisesti barokkimusiikkiin. Hän suomensi yli kolmekymmentä kuoroteosta, muun muassa Johann Sebastian Bachin "Matteus-passion" ja Georg Friedrich Händelin "Messias-oratorion". Hän julkaisi 1974 levyn "Matteus-passiota suomeksi" ja 1985 kirjan "Matteus-passion mestarin jäljillä". Hän oli myös monta vuotta "Lääkäri ja vapaa-aika" -lehden musiikkikolumnistina.
Kielenhuolto.
Suomen kielen vaaliminen oli musiikin ohella hänen harrastuksensa. Hän toimi Duodecim-seuran sanastolautakunnassa sekä ensimmäisen "Lääketieteen termit" -kirjan toimituskunnassa.
Huomionosoitukset.
Norio sai professorin arvonimen 1989. Hänelle myönnettiin Pohjola-yhtiöiden palkinto vuonna 1994 ja Vuoden tiedekirja -palkinto 2000.
Perhe.
Reijo Norion vanhemmat olivat Raahen kaupunginjohtaja, diplomi-insinööri Gösta Norio (vuoteen 1934 Nordström) ja Hilja Katariina Vuola. Hän avioitui 1960 Anna Maria Kaarina Korpelan kanssa. Professori Jaana Norio-Timonen on heidän tyttärensä.
Há dias assim

Há dias assim on Filipa Azevedon esittämä kappale, jolla hän edusti Portugalia vuoden 2010 Eurovision laulukilpailussa Norjan Oslossa. 
Kappale kilpaili Euroviisujen ensimmäisessä semifinaalissa, jossa se sijoittui neljänneksi ja selviytyi finaaliin. Finaalissa kappale sijoittui 25. maan joukosta 18. sijalle.
Hymy Lahtinen

Hymy Ulpu Lahtinen (o.s. Jokinen, 13. lokakuuta 1930 Urjala – 22. lokakuuta 2017 Tampere) oli lehtikustantaja Urpo Lahtisen ensimmäinen vaimo. Urpo ja Hymy Lahtisella on poika Jeppe Lahtinen, joka syntyi 1963. 
Kauppiasperheen tytär Hymy Jokinen kävi keskikoulun Vihdissä. Kesällä 1951 hän tapasi Urpo Lahtisen eräissä iltamissa Karhulassa ja he avioituivat vielä saman vuoden lopulla. Lahtiset muuttivat Tampereelle Urpon saatua toimittajan paikan Kansan Lehdestä vuonna 1955. 
Lahtiset perustivat vuonna 1959 tunnetuimman julkaisunsa Hymy-lehden, joka sai nimensä Hymy Lahtiselta. He perustivat myös Suomen ensimmäisen kaupunkilehden Tamperelaisen. Muita Lehtimiehet-yhtiön julkaisemia lehtiä olivat muun muassa Alibi, Nykyposti, Suosikki, Tekniikan Maailma ja Vauhdin Maailma sekä lastenlehdet Maailman vahvin Nalle ja Pellefantti. Lahtiset erosivat 1990-luvun alussa. Hymy Lahtisen oma suosikkitoimittaja Lehtimiehet Oy:ssä oli Suomen kohutuimpiin journalisteihin aikanaan kuulunut Veikko Ennala. Marraskuussa 1988 Lehtimiehet Oy myytiin Yhtyneet Kuvalehdet Oy:lle 304 miljoonalla markalla, josta myyjät saivat rahana 180 miljoonaa.
Hymy ja Urpo Lahtinen muuttivat asumuseroon vuonna 1972 ja avioero astui voimaan 1991. Lehtimiehet Oy:n myynnin ja avioeron jälkeen Hymy Lahtiselle ja hänen pojalleen Jeppe Lahtiselle jäi mittava kiinteistöomaisuus.
Apricot Stone

Apricot Stone on Eva Rivasin esittämä kappale, jolla hän edusti Armeniaa vuoden 2010 Eurovision laulukilpailussa Norjan Oslossa. 
Kappale kilpaili Euroviisujen toisessa semifinaalissa, jossa se sijoittui kuudenneksi ja selviytyi finaaliin. Finaalissa kappale sijoittui 25. maan joukosta 7. sijalle.
It's for You

It's for You on Niamh Kavanaghin esittämä kappale, jolla hän edusti Irlantia vuoden 2010 Eurovision laulukilpailussa Norjan Oslossa. 
Kappale kilpaili Euroviisujen toisessa semifinaalissa, jossa se sijoittui yhdeksänneksi ja selviytyi finaaliin. Finaalissa kappale sijoittui 25. maan joukosta 23. sijalle.
Puukkosaha

Puukkosaha on sähkökäyttöinen saha, jossa terä tekee edestakaista liikettä. Sahaa pidetään ja ohjataan kaksin käsin ja sahattava kappale on paikoillaan. Tyypillisesti puukkosahaa käytetään lähinnä purkutöissä, ei niinkään tarkkaa sahausjälkeä vaativissa töissä.
Puukkosahoja on verkkoliitäntäisiä ja akkukäyttöisiä. Sopivalla terällä saha soveltuu esimerkiksi puun, muovin tai raudan sahaamiseen. Toiset mallit sopivat kotikäyttöön, toiset on tarkoitettu ammattikäyttöön.
Tyyppälä

Tyyppälä on Jyväskylän 48. kaupunginosa. Kaupunginosa muodostettiin vuoden 2009 alussa, sitä ennen alue kuului Jyväskylän maalaiskuntaan.
Valfrid Leopold Brehmer

Valfrid Leopold Brehmer, 1850-luvulle Bremer (8. maaliskuuta 1818 Teijon ruukki – 4. elokuuta 1887 Helsinki) oli suomalainen vuorihallituksen intendentti ja valtioneuvos.
Brehmerin vanhemmat olivat tehtailija, kapteeni Josef Bremer nuorempi ja Albertina Sofia Baer. Hän pääsi ylioppilaaksi yksityistodistuksella 1835. Brehmer valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi ja filosofian maisteriksi 1840. Brehmer opiskeli Falunin vuorikoulussa 1841–1842 ja teki ulkomaanmatkoja tutustuakseen kaivoksiin ja tehdaslaitoksiin. 
Brehmer oli Högforsin ruukinhoitajana vuodesta 1843 ja sen jälkeen vuori-intendentinkonttorissa (vuorihallituksessa) vt. vuorimekaanikkona vuodesta 1852, vakinaisena vuorimekaanikkona vuodesta 1858, vt. intendenttinä vuodesta 1868 sekä vakinaisena intendenttinä 1872-1877. Hän sai valtioneuvoksen arvon 1879. Brehmer omisti muun muassa Huutokosken ruukin ja oli osakkaana Högforsin ruukkiosakeyhtiössä. 
Brehmer oli naimisissa vuodesta 1854 Augusta Karolina Andersinin (k. 1903) kanssa.
Ankeriasjärvi (kaupunginosa)

Ankeriasjärvi on Jyväskylän 64. kaupunginosa Laukaan rajalla. Sen asutus koostuu Huhtasuon yhteydessä olevasta Vääräjärven asuinalueesta sekä Ankeriasjärveä ympäröivästä hajanaisesta asutuksesta. Myös pieni osa Palokankaan teollisuusalueesta kuuluu kaupunginosaan.
Tilastollisessa aluejaossa Ankeriasjärven kaupunginosaa vastaavat Palokärjen ja Vääräjärven pienalueet, joista ensiksi mainittu kuuluu Lohikoski–Seppälänkankaan suuralueeseen ja toiseksi mainittu Huhtasuon suuralueeseen. Palokärjen pienalueeseen kuuluu myös lähes koko Tyyppälän kaupunginosa. 
Kaupunginosan asukasluku oli 220 vuoden 2020 lopussa. Kaupunginosa muodostettiin vuoden 2009 alussa, sitä ennen alue kuului Jyväskylän maalaiskuntaan.
Tripolis (Perrhaibia)

Tripolis (, ”Kolme kaupunkia”) eli "Perrhaibian Tripolis" oli antiikin aikainen kolmen kaupungin yhteenliittymä Perrhaibian maakunnassa Thessaliassa Kreikassa. Siihen kuuluivat Azoros, Dolikhe ja Pythion. Tripoliin kaupungit sijaitsivat nykyisen Elassónan kunnan alueella.
Kaikki nämä kolme kaupunkia sijaitsivat Olympos-vuoren juurella sen länsi- tai lounaispuolella. Etelässä aluetta rajasi Titaresios-joki. Kaupunkien sijainti oli strateginen, sillä ne hallitsivat yhdessä solaa, josta kulki luonnollinen tie Thessaliasta Makedoniaan. Kaupungit kukoistivat klassiselta kaudelta 400-luvulta eaa. hellenistiselle kaudelle 200-luvulle eaa. ja säilyivät olemassa myös roomalaisella ja varhaisbysanttilaisella kaudella.
Liitolla oli yhteiset kultit ja uskonnolliset juhlat. Sen keskuspaikkana toimi Olympoksen harjanteella sijainnut Apollon Pythiokselle omistettu temppeli. Liiton kaupungeilla oli myös yhteinen armeija ja yhteiset ulkopuoliset liittolaiset, ja ne löivät yhdessä rahaa, jonka kuvituksena oli laakeriseppelöity Apollonin pää. Tärkein lähde Tetrapoliin historiaan on roomalainen historioitsija Livius.
Tripolis

Tripolis (, ”Kolme kaupunkia”) oli antiikin Kreikassa nimitys kolmen kaupungin tai poliksen eli kaupunkivaltion liitolle tai tällaisesta nimensä saaneelle kaupungille tai alueelle. Tunnetuimmat tripoliit olivat:
Hämeenlahti

Hämeenlahti on Jyväskylän 27. kaupunginosa ja osa Kuokkalan suuraluetta. Alueen asutus sijoittuu lähinnä Samulinniemen pientaloalueeseen, mutta myös Hämeenpohjan pienalueella on teollisuusrakennusten lisäksi hieman asutusta.
Kuokkalan kartano sijaitsee Hämeenlahden pohjoisosassa Äijälänsalmen lähellä. Kaupunginosaan kuuluu myös joitakin Päijänteen saaria kuten Lehtissaari eli Lehtinen.
Kaupunginosassa sijaitsevalla Salmirannan alueella toimi aikaisemmin aikuiskoulutuskeskus, jonka tiloissa on myöhemmin ollut muun muassa päiväkoti. Vuoden 2023 huhtikuussa alueelle alettiin suunnitella uutta pien- ja rivitaloaluetta.
Gwadar

Gwadar () on satamakaupunki Pakistanin Balochistanin provinssissa. Kaupunki oli aina vuoteen 1958 osa Omania, jolloin se myytiin Pakistanille. Kaupungin talous on pitkään keskittynyt kalastukselle, mutta sittemmin sen satamaa on alettu kehittää yhdessä Kiinan kanssa. Gwadarin asukasluku oli vuoden 2017 väestönlaskennan mukaan 90 201.
Maantiede.
Gwadarin kaupunki sijaitsee hiekkaisella kannaksella, joka yhdistää vasaran muotoisen niemekkeen mantereeseen. Sisämaa Gwadarin lähellä kuuluu useiden pienehköjen virtojen valuma-alueeseen.
Historia.
Aina 1700-luvulle saakka Gwadaria hallitsivat muun Makranin tapaan heimot, joilla ei ollut keskushallintoa. 1700-luvun puolivälin jälkeen Dorrani-valtakunnan vasalli ja Kalatin hallitsija Mir Nasir Khan liitti lopulta Gwadarin omiin alueisiinsa ja vuonna 1784 hän antoi alueen maahansa paenneelle Masqatin sulttaanille Ahmad bin Said al-Busaidille. Ei ole täysin selvää oliko Gwadarin luovutus tarkoitettu pysyväksi. Al-Busaidi maksoi suojelurahaa Mir Nasir Khania seuranneille Kalatin hallitsijoille vuoteen 1857/1858 saakka. Vuonna 1860/1861 silloinen Kalatin hallitsija ehdotti Brittiläiselle Intialle Gwadarin ostamista Omanilta ja sen siirtämistä hänen alueidensa osaksi. Kalatin lisäksi paikasta oli kiinnostunut Persia, jolla oli aluevaatimuksia koko Kalatin rannikon suhteen. Brittieversti Frederic John Goldsmid lähetettiin alueelle tutkimaan maiden aluevaatimusten luonnetta ja hänen mukaansa Omanin valta Gwadarissa oli oikeutettu ja taas Persian vaatimukset perusteettomia. Persian ja Kalatin välinen raja vedettiin lopulta noin 80 kilometriä Gwadarista länteen. Intian varakuningas George Curzon ehdotti Gwadarin liittämistä Kalatiin vuonna 1902, mutta ehdotusta ei koskaan pantu toimeen. Liitos olisi rikkonut brittien ja Ranskan välistä Omanin alueellista koskemattomuutta koskenutta julistusta vuonna 1862. Gwadar oli osa Omania aina vuoteen 1958 saakka, jolloin se myytiin nyt itsenäiselle Pakistanille hintaan 5 500 000 000 Pakistanin rupiaa..
Osana Pakistania Gwadar on ollut myös osa laajempaa Balochistanin konfliktia. Tyytymättömyyttä Pakistaniin ovat aiheuttaneet köyhyys, mutta samalla myös kehityshankkeet, joiden hyötyjen on koettu valuvan lähinnä ulkopuolisille. Useat eri asejoukot alueella ovat tehneet esimerkiksi pommi-iskuja ja sieppauksia. Samaan aikaan Kiina ja Pakistan ovat suunnitelleet esimerkiksi tien rakentamista Kiinan Kašgarista Gwadarin satamaan.
Talous.
Alueen asukkaiden pääelinkeino on kalastus, ja pääosa teollisuudesta Gwadarissa liittyy kalan jalostukseen. Alueella tuotetaan myös suolaa haihduttamalla merivettä. Vuonna 2016 kiinalaisen yrityksen uutisoitiin aloittaneen uuden teollisuusalueen rakentamisen Gwadariin, jonka arvioitiin tuovan alueelle sen valmistuttua 40 000 työpaikkaa.
Väestö.
Pakistanin vuoden 2017 väestönlaskennan mukaan Gwadarin asukasluku oli 90 201. Alueen asukkaat ovat balucheja, arabeja, khojia ja Afrikasta aikanaan tuotujen orjien jälkeläisiä.
Varsalanperä

Varsalanperä on Jyväskylän 56. kaupunginosa Vesangan pohjoispuolella.
Varsalanperä ei ole tilastollinen pienalue, vaan kuuluu tilastollisessa jaottelussa Vesangan pienalueeseen. Viralliseen kaupunginosaan kuuluu myös Orisillanmäen alue.
Historiaa.
Varsalanperän nimi viittaa alueella sijaitsevaan Varsalan tilaan, joka erotettiin Vesangan Ristolan tilasta 1700-luvun lopulla Hämeestä Ristolaan vävyksi saapuneelle Jöran Johaninpojalle. Myös Orisillan tila, josta Orisillanmäki on saanut nimensä, erotettiin Ristolasta 1700-luvulla.
Nykyinen Varsalanperältä Vesangan keskukseen ja Ruokkeelle kulkeva tie valmistui vuonna 1968. Sitä ennen alueelta kulki kuitenkin jo kärryteitä näihin suuntiin.
Varsalanperästä tuli osa Jyväskylän kaupunkia osana vuoden 2009 Jyväskylän maalaiskunnan kuntaliitosta.
Päätepysäkki New Mexico

Päätepysäkki New Mexico ("Gas Food Lodging") on Allison Andersin käsikirjoittama ja ohjaama yhdysvaltalainen independent-elokuva vuodelta 1992. Se perustuu Richard Peckin romaaniin "Don’t Look and It Won’t Hurt", ja sen pääosissa näyttelevät Brooke Adams, Ione Skye ja Fairuza Balk.
Elokuvassa valkoiseen köyhälistöön kuuluva, New Mexicon osavaltion asuntovaunuleirissä kahden teinityttärensä kanssa asuva tarjoilija (Adams) yrittää selviytyä yksinhuoltajuudestaan perheen isän häivyttyä. Kapinoivat tyttäret haaveilevat paremmasta elämästä jossain muualla.
Vastaanotto ja jälkimaine.
Fairuza Balk palkittiin vuoden 1993 Film Independent Spirit Awards -gaalassa parhaasta naispääosasta. Elokuva sai myös neljä muuta palkintoehdokkuutta. New York Film Critics Circle palkitsi Allison Andersin vuoden parhaana ohjaajatulokkaana.
"The New York Timesin" kriitikot valitsivat elokuvan vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta maailmassa.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Bello Romano kutsuu elokuvaa arkisen koskettavaksi kasvatus- ja kasvukuvaukseksi ja antaa sille kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
Sofian lento-onnettomuus 1988

Sofian lento-onnettomuus 1988 tapahtui 2. elokuuta 1988, kun Hemus Airin Jakovlev Jak-40 -koneen lentoonlähtö Sofian Vraždebnan lentoasemalta epäonnistui ja kone syöksyi rotkoon. Koneessa oli 33 matkustajaa ja neljä miehistön jäsentä. Heistä 29 kuoli onnettomuudessa ja kahdeksan selvisi hengissä.
Onnettomuuden aikaan lentoliikenne Vraždebnan lentoasemalla oli pysäytetty, koska Bulgarian johtaja Todor Živkovia kuljettanut Bulgarian ilmavoimien Tu-154 valmistautui lähtöön. Lennon lähtö kuitenkin myöhästyi, jolloin lennonjohtaja antoi Hemus Airin lennolle Varnaan lähtöluvan kehottaen miehistöä kiirehtimään. Lähtökiireessä miehistö unohti säätää korkeusvakaimen trimmin. Se jäi täyteen ala-asentoon, kun sen lentoonlähtöä varten olisi tullut olla suunnattuna 2,5–3,5 astetta ylöspäin. Niinpä kone ei noussut lainkaan ilmaan, vaan jatkoi kiitotien päätyttyä matkaa maata pitkin, syöksyi Iskăr-joen rotkoon ja syttyi tuleen.
Enok Hjalmar Furuhjelm

Enok Hjalmar Furuhjelm (3. lokakuuta 1823 Helsinki – 30. joulukuuta 1886 Helsinki) oli suomalainen vuorihallituksen intendentti ja valtiopäivämies.
Furuhjelmin vanhemmat olivat valtioneuvos Otto Vilhelm Furuhjelm (1794–1871) ja Ulrika Johanna Fredrika Fock. Hän kävi Helsingin yksityislyseota ja pääsi ylioppilaaksi yksityistodistuksella 1844. Furuhjelm opiskeli Freibergin vuoriakatemiassa 1847–1850.
Furuhjelm oli vuori-intendentinkonttorin ylimääräisenä konduktöörinä 1847, kullanetsintöjen työpäällikkönä Kuusamon Lapissa 1850, kreivi Stroganovin vuorilaitosten, sulattojen ja kultahuuhtomoiden insinöörimetallurgina Uralilla 1851–1853 sekä vuori-insinöörinä venäläisamerikkalaisen komppanian palveluksessa 1853–1862. Hän sai vuorimestarin arvon vuonna 1859. Hän toimi insinöörinä Suomen vuorihallituksessa vuodesta 1863 alkaen ja oli Suomen eteläisen piirin vt. vuorimestarina 1866–1868. Furuhjelmista tuli Suomen ylimasuunimestari 1872, vuorihallituksen vt. intendentti 1880 ja vakinainen intendentti 1884 sekä vuodesta 1885 teollisuushallituksen vuori-intendentti. Hän osallistui aatelissäädyssä valtiopäiville 1867, 1872, 1877–1878, 1882 ja 1885.
Enok Hjalmar Furuhjelm oli naimisissa vuodesta 1865 akateemikko Anders Johan Sjögrenin tyttären Fredrika Justina Sjögrenin (k. 1912) kanssa. Heidän lapsiaan olivat oikeusneuvosmies Hjalmar Johan Leopold Furuhjelm (1869–1942), lääketieteen kandidaatti, kartanonomistaja Harald Otto Lincoln Furuhjelm (1871–1909) ja taidemaalari Johan Erik William Furuhjelm (1873–1940). Hjalmar Furuhjelmin veljiä olivat kenraaliluutnantti Johan Otto Vladimir Furuhjelm, amiraali Hampus Furuhjelm ja Kaukoidässä vaikuttanut Karl Harald Felix Furuhjelm.
Johan Furuhjelm

Johan Furuhjelm (2. heinäkuuta 1762 Urjala – 21. helmikuuta 1840 Urjala) oli suomalainen kapteeni, tilanomistaja ja lasitehtailija.
Furuhjelmin vanhemmat olivat tilanomistaja, rykmentinkirjuri, asessori Enok Nauclér (aateloituna vuodesta 1762 Furuhjelm, k. 1782) ja Ulrika Carlstedt. Hän pääsi mahdollisesti ylioppilaaksi Turussa 1777.
Furuhjelm oli korpraalina henkirakuunarykmentissä vuodesta 1777 ja hänestä tuli kersantti 1780, vänrikki Uudenmaan jalkaväkirykmentissä 1781 sekä luutnantti 1786. Hän osallistui an ja sen aikana Anjalan liittoon, mistä hänet tuomittiin kuolemaan, mutta armahdettiin. Viimeksi Furuhjelm palveli kapteenina Hämeen läänin jalkaväkirykmentissä 1788–1800 ja Pohjanmaan jalkaväkirykmentissä 1800 eroten armeijasta samana vuonna. Hän osti vuonna 1797 Jacob Wilhelm de Pontilta Urjalassa sijaitsevan Nuutajärven kartanon ja sen mukana osuuden Nuutajärven lasitehtaasta. Furuhjelm lunasti itselleen myös veljiensä osuudet lasitehtaasta vuonna 1809. Hän oli Nuutajärven kartanon isäntänä kuolemaansa asti ja rakennutti kartanon nykyisen päärakennuksen vuonna 1822.
Johan Furuhjelm oli naimisissa 1793–1814 Ulrika Charlotta Leopoldin (k. 1814) kanssa. Heidän lapsiaan olivat valtioneuvos Otto Vilhelm Furuhjelm (1794–1871), sotatuomari, kollegiasessori Karl Emil Furuhjelm (1796–1872) ja alikapteeni Johan Fredrik Furuhjelm (1797–1820). Johan Furuhjelmin veli oli eversti Enok Furuhjelm. Toinen veli oli Nuutajärven lasitehtaan perustajaosakas Harald Furuhjelm.
Aleksandr Vampilov

Aleksandr Vampilov (; 19. elokuuta 1937 Tšeremhovo, Irkutskin alue – 17. elokuuta 1972 Baikaljärvi) oli neuvostoliittolainen näytelmäkirjailija. Häntä on ihmisluonteen satiirisen tuntemuksensa ansiosta verrattu Anton Tšehoviin. Vampilov opiskeli Irkutskin yliopistossa
Vampilovin näytelmistä on suomennettu ja Suomessa esitetty ainakin "Varttitunti enkelin seurassa" (Двадцать минут с ангелом, 1962), "Vanhin poika" (Старший сын, 1967), "Sorsajahti" (Утиная охота, 1970), "Valentina" eli "Viime kesänä Thulimskissä" (Прошлым летом в Чулимске, 1972), "Maaseututarinoita". ja "Jäähyväiset kesäkuussa" ("Proštšanije v ijune", 1965). Monia näytelmiä on sovitettu elokuvaksi.
Vampilov hukkui 34-vuotiaana ollessaan kalassa Baikaljärvellä.
O’Shea Jackson Jr.

O’Shea Jackson Jr. (s. 24. helmikuuta 1991 Los Angeles) on yhdysvaltalainen näyttelijä.
Ennen näyttelijänuraansa Jackson teki rap-musiikkia taiteilijanimellä OMG. Hän valmistui Etelä-Kalifornian yliopistosta, missä hän opiskeli käsikirjoittamista. Hän aloitti näyttelijänuransa näyttelemällä isäänsä Ice Cubea vuoden 2015 elämäkertaelokuvassa "Straight Outta Compton".
Ha’il

Ha’il () on kaupunki Saudi-Arabian Ha’ilin provinssissa. Kaupunki on entinen rašidien dynastian pääkaupunki. Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan kaupungissa asui 310 897 asukasta.
Maantiede.
Ha’il sijaitsee Najdin historiallisen alueen pohjoisosassa. Najdin pohjoisreunan muodostaa Nafud Ha’ilista pohjoiseen ja pohjoisessa sijaitsee myös Umm Arkadin harjanne. Kaupungista länteen sijaitsee Adjan massiivi ja idässä Samran kukkula, joka tunnetaan paikallisesti myös nimellä al-Mawkida.
Kaupungissa vallitsee aavikkoilmasto. Vuorokauden ylin lämpötila vaihtelee vuoden mittaan 17–40 °C:n välillä ja alin lämpötila 4–24 °C:n välillä. Viilein kuukausi on tammikuu ja lämpimin elokuu. Vuosittainen sadanta on noin 110 millimetriä. Sateet sijoittuvat lokakuun ja toukokuun välille. Kesäkuun ja syyskuun välisenä aikana ei sada juuri lainkaan.
Historia.
Nimi Ha’il viittasi alun perin vadiin, joka sijaitsee nykyisen kaupungin reunamilla. Itse asutuskeskus paikalla tunnettiin alun perin nimellä Kurayya. Ha’ilin mainitsevat teoksissaan esimerkiksi runoilijat Imru’l-Qais ja Tarafa ibn al-Abd. Jotkut tutkijat ovat yhdistäneet paikan myös Ptolemaioksen mainitsemaan paikkaan nimeltä "Arre Kome". Ha’il sijaitsee Šammar-heimon historiallisella ydinalueella. Wahhabilaiset hallitsijat alistivat Šammar-heimon vuosina 1786-7 ja 1800-luvun alkupuolta leimasivat valtakiistat sukujen välillä. Egyptin Ibrahim pašša teki sotaretken Dariyahin kaupunkiin vuonna 1818 ja Ha’ilista vaadittiin samalla sotaretkellä suojelurahaa.
Vuonna 1835 Ha’ilin hallitsijoiksi nousi rašidien suku ensin saudien alaisuudessa ja myöhemmin itsenäisenä Jabal Šammarina. Jabal Šammar oli voimakkaimmillaan Muhammad Ibn Rašidin valtakaudella vuosien 1872 ja 1897 välillä. Tuolloin Ha’ilin kaupunki koostui neljästä torin ympärille rakennetusta korttelista ja yhteensä kaupungissa oli noin 20 000 asukasta. Kaupungista pohjoiseen sijaitsi Barzanin linnoitus. Kaupungin vaikutusvaltaisimmat kauppiaat olivat lähtöisin Najafin kaupungista Irakista. Vuonna 1871 kaupunkiin iski kulkutauti, joka tappoi monet sen asukkaista ja vuonna 1877 kaupungissa oli vain arviolta 3 000 asukasta. Muhammadin kuoltua vuonna 1897 kiistat vallanperimyydestä heikensivät rašideja ja tilannetta hyödynsivät heidän kilpailijansa saudit. Ibn Saudin joukot valtasivat Ha’ilin 2. marraskuuta 1921.
Talous.
Ha’il sijaitsi aikanaan merkittävän Irakista lähtevän pyhiinvaellusreitin varrella, mutta reitti siirrettiin kulkemaan Al Jawfin kautta vuonna 1963. Kaupunki oli myös tunnettu hevosistaan, mutta hevostenkasvatus ei ole enää merkittävä elinkeino. Kaupungin nykyisiä pääelinkeinoja ovat pienimuotoinen maatalous ja kauppa. Alueella viljellään esimerkiksi taatelia, hedelmiä ja viljaa.
Koulutus.
Kaupungissa sijaitsee Ha’ilin yliopisto.
Philippine Airlines

Philippine Airlines on Filippiinien kansallinen lentoyhtiö. Yritys perustettiin vuonna 1941 ja sen pääkonttori sijaitsee Pasayn kaupungissa. Solmukohtina ovat Ninoy Aquinon kansainvälinen lentoasema Manilassa, Clarkin kansainvälinen lentoasema Angelesissa ja Mactan-Cebun kansainvälinen lentoasema Cebussa.
Philippine Airlines ja sen tytäryhtiö PAL Express lensivät kesäkaudella 2021 yhteensä 65 kohteeseen Filippiineillä, Kaakkois-Aasiassa, Lähi-idässä, Oseaniassa, Pohjois-Amerikassa ja Euroopassa.
Laivasto.
Laivaston keski-ikä elokuussa 2022 on 8,1 vuotta.
New Yorkin isku 2017

New Yorkin isku 2017 tapahtui 31. lokakuuta 2017, kun New Yorkin Manhattanilla 29-vuotias mies ajoi autolla pyöräilijöiden päälle. Kahdeksan ihmistä kuoli ja 11 loukkaantui. Argentiinan ulkoministeriö ilmoitti, että viisi iskussa kuolleista ja yksi loukkaantuneista oli argentiinalaisia. Belgian viranomaisten mukaan yksi kuolleista oli belgialainen. Poliisi kertoi, että tapausta tutkitaan terrori-iskuna. Tekijä on kotoisin Uzbekistanista, ja viranomaislähteiden mukaan hän jätti käyttämäänsä ajoneuvoon viestin, jossa hän kertoi tehneensä iskun terroristijärjestö Isisin nimissä. Hän ajoi ihmisten päälle West Streetin pyörä- ja kävelytiellä lähellä uutta World Trade Centeriä. Lopulta mies törmäsi ajoneuvollaan koulubussiin, ja kaksi aikuista ja kaksi lasta loukkaantui.
Poliisi ampui epäiltyä vatsaan ja pidätti hänet. Mies vietiin sairaalahoitoon, ja hänen uskotaan jäävän henkiin.
Mies työskenteli Uberin kuljettajana.
Tekijä Sayfullo Saipov on kotoisin Uzbekistanista ja sai oleskeluluvan Yhdysvaltoihin vuonna 2010 green card -arvonnassa. Yhdysvaltain presidentti Trump ilmoitti välittömästi että haluaa peruttaa ohjelman ja haluaa maahanmuutto-oikeuden perustuvan kykyihin (merits). Trumpin mukaan Saipov sai maahan sukulaisuussuhteiden perusteella myös 23 perheenjäsentään.
Spintires

Spintires on venäläisen Pavel Zagrebelnyyn kehittämä maastoajoon keskittyvä simulaatiopeli, jonka brittiläinen Oovee on julkaissut vuonna Windows-alustalle Steam-palvelussa.
Spintires: MudRunner on jatkokehitetty versio, jonka Focus Home Interactive on julkaissut vuonna Windowsin lisäksi PlayStation 4- ja Xbox One -alustoille.
Pelissä etenkin mudan käsittely on saanut positiivista palautetta. Maaston ja mudan muodonmuutokset on toteutettu grafiikkaprosessorilla suoritettavalla toiminnolla.
Maaloula

Maaloula on kaupunki Syyrian Rif Dimašqin maakunnassa al-Qutayfahin piirikunnassa maan pääkaupunki Damaskoksen koillispuolella. Kaupunki on yksi niistä harvoista paikoista, joissa puhutaan edelleen läntistä nykyarameaa. Vuonna 2004 Maaloulassa oli 2 762 asukasta ja sen väestö koostuu pääasiassa kristityistä.
Maantiede.
Maaloula sijaitsee noin 60 kilometriä Damaskoksesta koilliseen ja 10 kilometriä Damskoksen ja Homsin väliseltä maatieltä länteen. Kaupunki on rakennettu hieman amfiteatterin tapaisesti aukkoon Qalamunvuorissa, jotka muodostavat Anti-Libanonvuorten viimeisen vuorijonon. Aukon toisella puolella on ylätasanko, josta johtaa kaksi solaa itse kaupunkiin.
Historia.
Georgios Kyproslainen kirjoitti Maaloulasta käyttäen siitä nimeä "Magloula" ja mainiten sen olevan osa Libonin Foinikiaa. Yaqut al-Hamawi kirjoitti puolestaan Maaloulan olevan piirikunta eli "iklim" lähellä Damaskosta. 1600-luvulla kaupungissa toimi melkiittien ortodoksinen hiippakunta ja vuonna 1724 se liitettiin hallinnollisesti Saidnayaan. Osmanien joukot ryöstivät kaupungin vuonna 1850 näiden kukistaessa Baalbekin emiiri Muhammad Harfušin johtamaa kapinaa. Osa kapinallisten joukoista oli paennut kylään ilman sen asukkaiden suostumusta. Maaloulaa vastaan hyökättiin myös vuosina 1860 ja 1925.
Syyrian sisällissodan aikana kaupungin hallinnasta käytiin taisteluja kapinallisten ja Syyrian hallituksen välillä. Joulukuun 2013 jälkeen kaupunki vaihtoi käsiä vähintään neljään otteeseen. Osa kapinallisista kuului al-Qaedaan yhteyksissä olleeseen al-Nusran rintamaan ja 12 paikallista nunnaa otettiin panttivangeiksi. Nunnat vapautettiin maaliskuussa 2014 Qatarin välittämän vankienvaihtosopimuksen jälkeen ja hallituksen joukot tukenaan Hizbollah valtasivat lopulta kaupungin saman vuoden huhtikuussa vallaten samalla muita alueita Qalamunvuorilla.
Kaupunkikuva.
Toisen solan suulla on Pyhän Sergiuksen kirkko, jonka jotkin osat ovat peräisin Bysantin valtakunnan ajoilta.Muita kaupungin kirkkoja ovat Pyhän Leontiuksen kirkko ja Pyhän Eliaksen kirkko. Jälkimmäisestä on löydetty 300-luvulta peräisin oleva mosaiikki. Pyhän Theklan nunnaluostari kuuluu alueen tunnetuimpiin rakennuksiin. Monet rakennukset kärsivät vahinkoja sisällissodan taisteluiden aikana. Maaloula on ollut vuodesta 1999 Syyrian aielistalla Unescon maailmanperintöluetteloon.
Väestö.
Maaloulan asukasluku vuoden 2004 väestönlaskennan mukaan oli yhteensä 2 762. Osa kylän asukkaista on palannut taistelujen jälkeen, mutta osa on kadonnut. Kylän asukkaat ovat kristittyjä ja suurin osa heistä on kreikkalaiskatolilaisia eli melkiittejä. Kylässä puhutaan läntistä nykyarameaa, jota puhutaan vain yhteensä kolmessa kylässä Syyriassa. Kaksi muuta kylää ovat Bax'a ja Gubb'adin, mutta niiden asukkaat ovat nykyisin muslimeja.
Kuninkaanpihta

Kuninkaanpihta ("Abies borisii-regis" tai "Abies" × "borisii-regis") on mäntykasvien heimoon kuuluva havupuu.
Kuninkaanpihta kasvaa 30–40 metriä korkeaksi puuksi. Korkein tunnettu yksilö on Bulgariassa kasvava 60-metrinen puu, joka kuuluu Bulgarian kaikkein korkeimpiin puihin. Nuoret versot ovat vaaleankeltaiset. Neulaset ovat 2–3 senttimetriä pitkiä, 1,5–3 millimetriä leveitä ja kasvavat tiheässä. Kävyt muistuttavat kreikan- tai saksanpihdan käpyjä. Ne ovat tuoreina vaaleanpunaisia tai violetteja, 10–15 senttimetriä pitkiä ja 3–5 senttimetriä leveitä.
Kuninkaanpihtaa kasvaa Balkanin niemimaan vuoristoissa Bulgariassa, Kreikassa, Serbiassa ja Pohjois-Makedoniassa.
Kuninkaanpihta on luultavasti hybridi, joka on syntynyt saksanpihdan ja kreikanpihdan risteymänä. On myös ehdotettu, että se ei olisi ainakaan tuore risteymä, vaan osa Välimeren seudulla kasvavaa lajiryhmää, josta Euroopan ja Lähi-idän pihdat ovat eriytyneet.
Kuninkaanpihtaa kasvatetaan joulukuuseksi.
Siti binti Saad

Siti binti Saad (n. 1880–1950) oli Itä-Afrikassa tunnettu swahililaulaja. Siti oli Columbia Recordsin kautta ensimmäinen kaupalliseen levitykseen päässyt itäafrikkalainen esiintyjä ja hänen tyylilajinsa oli sansibarilainen taarab.
Elämäkerta.
Siti binti Saad syntyi vuoden 1880 paikkeilla Fumban kylässä Sansibarin saarella. Hänen isänsä oli taustaltaan nyamwezi maanviljelijä ja äiti mzigua savenvalaja. Lapsena Sitiä kutsuttiin nimellä "Mtumwa" eli orja. Halventavien nimien antaminen lapsille on swahilien perinne. Siti ei käynyt nuorena koulua ja oli lukutaidoton. Hänen vanhempansa halusivat tehdä hänestä äitinsä tapaan savenvalajan, mutta Siti ei oppinut ammattia. Sen sijaan hän teki töitä kantamalla äitinsä tekemiä saviruukkuja kaupunkiin. Hän meni myös naimisiin, mutta liitto oli onneton ja Siti muutti kaupunkiin. Paikallinen luutunsoittaja opetti hänet laulamaan ja puhumaan arabiaa. Noin 31-vuotiaana hän liittyi luuttua, mandoliinia ja tamburiinia soittaneeseen yhtyeeseen alkaen samalla käyttää nimeä Siti.
Swahiliyhtyeillä oli Sansibarissa pitkä historia ja monista naislaulajista tuli tunnettuja. Tyyli tunnettiin nimellä taarab ja se oli peräisin arabiankielisestä hovimusiikista. Siti uudisti tyyliä esimerkiksi esittämällä sitä arabian sijaan swahilksi. Siti keräsi mainetta taitavana laulajana ja hän pääsi esiintymään Sansibarin sulttaani Khalifa bin Harubille, jolle yhtye oli tehnyt tarkoitusta varten oman laulunsa. Vuonna 1927 hänestä kiinnostui Columbia Records (His Master's Voice eli HMV), joka teki Sitin lauluista gramofonitallenteita Mumbaissa eli silloisessa Bombayssa. Siti tuli näin kuuluisaksi myös Brittiläisessä Intiassa. Siti äänitti yhteensä noin 100 laulua ja vuoteen 1931 mennessä hänen äänityksiään oli myyty arviolta 72 00:lle kuuntelijalle. Hän oli myös ensimmäinen kaupallisesti äänittämään päässyt itäafrikkalainen muusikko. Sitin palatessa Sansibarille hänen kansansuosionsa oli kasvanut entisestään ja hän matkusti esiintyen esimerkiksi Pemballa, sekä mantereella Keniassa, Tanganjikassa ja Ugandassa. Shaaban Robert kuuli Sitin esiintyvän ensimmäistä kertaa vuonna 1936 ja tutustui tähän Sitin viimeisten elinkuukausien aikana. Siti kuoli 1950 ja Shaaban Robert julkaisi hänen elämäkertansa "Wasifu wa Siti binti Saad" vuonna 1967.
Vaajakoski-Jyskä

Vaajakoski-Jyskä on Jyväskylän 12. suuralue. Suuralue muodostettiin vuoden 2009 alussa kuntaliitoksessa lakanneen Jyväskylän maalaiskunnan itäisimmästä osasta. Vaajakoski-Jyskään kuuluvat Sulunperän, Jyskän, Väinölän, Haapaniemen, Vaajakosken, Kaunisharjun, Tölskän, Kanavuoren, Hupelin, Laajarannan, Oravasaaren, Pohjola, Pitkäjärven, Leppälahden ja Mehtovuoren kaupunginosat. Joulukuussa 2017 suuralueen väkiluku oli 14 681. Kerrostalohuoneistojen osuus alueen asuntokannasta oli noin 35 % vuonna 2016.
Luettelo Franz Ferdinandin saamista palkinnoista ja ehdokkuuksista

Tämä on luettelo skotlantilaisen rockyhtye Franz Ferdinandin saamista palkinnoista ja ehdokkuuksista.
NME Awards.
Lähde:
Himavisa

Himavisa on FOX-kanavalla esitettävä visailuohjelma. Jokaisessa jaksossa neljä tiimiä ratkoo heidän kotonaan erilaisia tehtäviä ja kysymyksiä, jotka vaativat osaamista ja tietämystä eri aihealueista. Tiimit koostuvat tavallisista ihmisistä ja kisa alkaa, kun kotiovelle ilmestyy visatehtäviä sisältävä laatikko. Jokainen tiimi voittaa palkinnon joka määräytyy heidän keräämiensä, oikeiden vastauksien perusteella, saaduista pisteistä.
Ohjelma perustuu saksalaiseen formaattiin "Beat the Box". Ohjelman kertojana toimii Cristal Snow.
Nokia 2

Nokia 2 on HMD Globalin lokakuussa 2017 julkisema älypuhelin, jossa on esiasennettuna Android 7.1.1 (Nougat). Puhelin julkistettiin Intiassa.
Ominaisuudet.
Puhelimessa on Android 7.1.1 Nougat -käyttöjärjestelmä, 4 100 milliampeeritunnin akku, 8 gigatavun tallennusmuisti ja 1 gigatavun RAM-muisti, joka on laajennettavissa enintään 128 gigatavun microSD-kortilla, 5,0 tuumainen näyttö, 8 megapikselin takakamera, 5 megapikselin etukamera ja Qualcomm Snapdragon 212 -järjestelmäpiiri.
Sadan vuoden yksinäisyys – Parhaat 1980–1986

Sadan vuoden yksinäisyys – Parhaat 1980–1986 oli Matti Inkisen Sig-yhtyeen 30-vuotisen taipaleensa kunniaksi julkaisema kokoelmalevy. Se julkaistiin kahdella CD:llä.
Levyllä on monia yhtyeen tunnetuimpia kappaleita. Se tuo esille Matti Inkisen tuotannon SIG-yhtyeen kultakaudelta 1980-1986. 
Albumi nousi Suomen virallisen lista sijalle 14, ja se pysyi listalla yhteensä kahdeksan viikkoa.
Shō Kimura

Shō Kimura (, s. 24. marraskuuta 1988) on japanilainen kärpässarjan nyrkkeilijä ja hallitseva WBO-liiton maailmanmestari painoluokassaan. 
Ammattinyrkkeilyura.
Kimura aloitti ammattinyrkkeilyn vuonna 2013 häviten ensimmäisen ottelunsa. Vuonna 2017 Kimura pääsi WBO-liiton mestaruusotteluun, jossa hän tyrmäsi Zou Shimingin yhdennessätoista erässä kohoten uudeksi WBO-liiton maailmanmestariksi.
Crazy People’s Right to Speak

Crazy People’s Right to Speak on Kajagoogoon yhtyenimellä "Kaja" julkaistu kolmas studioalbumi. Albumi julkaistiin 1985. Yhtye oli lyhentänyt nimensä halutessaan irti aikaisemmasta varhaisteinien purukumipop- imagosta. Yhtye oli supistunut trioksi rumpali Jez Stroden erottua. Kaja/Kajagoogoo hajosi pian albumin ilmestymisen jälkeen. Albumilta julkaistiin singleksi vain "Shouldn’t Do That."
Kappaleet.
Kaikki kappaleet säveltäneet Steve Askew, Nick Beggs ja Stuart Neale, sekä sanoittanut Nick Beggs.
Mustat silmät (vuoden 1987 elokuva)

Mustat silmät ("Oci ciornie") on Nikita Mihalkovin ohjaama neuvostoliittolais-italialainen draamakomedia vuodelta 1987. Ohjaaja laati italiankielisen elokuvan käsikirjoituksen yhdessä Aleksandr Adabashjanin ja Suso Cecchi D’Amicon kanssa, ja se perustuu Anton Tšehovin novelleihin. Pääosia näyttelevät Marcello Mastroianni, Jelena Sofonova, Silvana Mangano, Marthe Keller ja Pina Cei.
Juoni.
Kehyskertomuksessa 1900-luvun alun laivan tyhjässä ravintolassa italialainen Romano (Mastroianni) alkaa kertoa elämäntarinaansa toiselle matkustajalle, Pavelille (Vsevolod Larionov). Takaumassa arkkitehdiksi opiskellut köyhä Romano nai rikkaan perheen tyttären Elisan (Mangano). Avioliitto tai arkkitehdin ura eivät oikein ota sujuakseen, ja vuosia myöhemmin Romano rakastuu venäläiseen Annaan ja lähtee tämän perässä Venäjälle.
Vastaanotto ja myöhempi arvostus.
"Helsingin Sanomien" ensi-ilta-arvostelussa Mikael Fränti piti elokuvaa mestariteoksena. Hän sanoi elokuvan painavien teemojen (rakkauden moraali, äidin perintö, totuus ja valhe, petos ja itsepetos jne.) tulevan käsitellyksi jännittämättä ja pingottamatta. ”Mihalkovin elokuvassa venäläinen surumielisyys ja italialainen teatraalisuus lyövät sopusuhtaisella tavalla kättä.”
"The New York Timesin" kriitikot valitsivat elokuvan vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta maailmassa.
Palokka-Puuppola

Palokka-Puuppola on Jyväskylän 11. suuralue. Suuralue muodostettiin vuoden 2009 alussa kuntaliitoksessa lakanneen Jyväskylän maalaiskunnan keskisestä osasta. Siihen kuuluvat Palokan, Mannisenmäen, Rippalanmäen, Haukkamäen, Kirrin, Heikkilän, Pappilanvuoren, Hiekkapohjan, Matinmäen, Jylhänperän, Puuppolan, Saarenmaan ja Vertaalan kaupunginosat. Suuralue sijaitsee 5–6 kilometrin etäisyydellä kaupungin keskustasta.
Heikki Takkinen

Heikki Takkinen (s. 7. joulukuuta 1950 Kemi) on suomalainen tuottaja, toimittaja ja käsikirjoittaja, joka on työskennellyt mm. elokuvatuotannoissa sekä Yleisradion lastenohjelmissa. Tunnetuin lastenohjelmista on 1970-luvulla tehty lastenohjelma "Noppa". Heikki Takkinen on ollut juontajana "Puoli kuusi" ja "Hiirihäiriö" lastenohjelmissa. Takkinen on tehnyt myös opetusohjelmia, mm. "Opinportti"-sarjaa. Hänet on palkittu Humanismin käsi -palkinnolla vuonna 1991 (elokuvien "Kadunlakaisijat", "Kiljusen herrasväen uudet seikkailut" sekä "Viiva Vinita" tuottamisesta). Lisäksi hän on saanut Jussi-palkinnon vuonna 1991 elokuvan "Kiljusen herrasväen uudet seikkailut" tuottamisesta.
Tosimiehet (televisiosarja)

Tosimiehet on MTV-kanavalla syksyllä 2017 esitetty tositelevisio-ohjelma, jossa viisi suomalaista miestä käyvät läpi kuntoremontin fysiikkavalmentajansa Thomas Tallbergin kanssa.