tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Vector Sigma

Vector Sigma on fiktiivinen tietokone Transformers-universumissa.
The Transformers.
Vector Sigman on sanottu olevan megatietokone, joka antoi elämän kaikille transformereille luomalla näille mielet ja persoonallisuudet heidän laserytimiinsä. Myöhemmissä jatkumoissa laserytimien aseman transformereiden sydäminä korvasivat "kipinät".
Animaatiosarja.
Kun Megatron ja hänen Decepticoninsa rakensivat uusiksi sotilaikseen Stunticonit, he tarvitsivat Vector Sigmaa luodakseen niille persoonallisuudet ja he varastivat avaimen sen aktivointiin Alpha Trionilta. Stunticonien lyömiseksi Autobotit rakensivat Aerialbotit ja heidänkin persoonallisuuksiensa luomiseen tarvittiin Vector Sigmaa. Mutta koska avain sen aktivointiin oli Decepticonien hallussa, Alpha Trion päätti uhrata itsensä. Decepticonit havaitsivat, että avaimella oli kyky muuntaa orgaanista materiaaliksi metalliksi. He yrittivät käyttää sitä Maan cybermuuntamiseen, kunnes Silverbolt tuhosi avaimen.
Kaksi vuosikymmentä myöhemmin, kun Galvatron (Megatronin uusi muoto) alkoi havitella Plasmaenergiakammion avainta, Optimus päätti ottaa asiasta tarkemmin selvää kommunikoimalla Alpha Trionin kanssa Vector Sigman välityksellä. Tällä kertaa Vector Sigman aktivointiin käytettiin Johtajuuden Matrixia.
Vector Sigman äänenä sarjassa on Corey Burton.
Beast Machines.
300 vuotta Cybertronin sisällissodan päättymisen jälkeen Vector Sigmaa pidettiin enää pelkkänä taruna, kunnes Optimus Primal ja Maximalit löysivät hänet paetessaan Megatronia ja Predaconeja. Vector Sigma tunnettiin myös nimellä "Oraakkeli".
Tässä sarjassa Vector Sigman äänenä on Carol Savenkoff.
Aligned-jatkumo.
Vector Sigma on tietokone, joka rakennettiin pian sen jälkeen kun 13 alkuperäistä Primea kukistivat Unicronin. Siihen ei varastoitu pelkästään tietoa, vaan myös mystisiä voimia kuten Primejen kollektiivinen viisaus.
Transformers: Prime.
Animaatiosarjassa "" Optimus Prime oli joutunut luovuttamaan Johtajuuden Matriisin voiman kukistaakseen Maan ytimeksi muodostuneen ja miljardien vuosien unesta heränneen Unicronin. Hän menetti muistinsa ja luuli olevansa edelleen pelkkä arkistovirkailija nimeltä Orion Pax. Sitä ennen hän oli luovuttanut avainkortin Vector Sigman aktivointiin Jack Darbylle. Ratchetin mukaan Primejen kollektiivinen viisaus voitiin ladata Matriisiin uudelleen vain Vector Sigman kautta ja vain Jack kykeni tekemään sen, koska oli saanut avaimen Optimukselta. Vector Sigma sijaitsi Decepticonien pääkaupungin, Kaonin, alla, eikä Megatron koskaan tiennyt tätä. Jack onnistui lataamaan Primejen kollektiivisen viisauden avainkorttiin huolimatta Insecticonista tai Scrapleteistä, ja pian avainkortista itse Matriisiin, palauttaen samalla Optimukselle tämän muistin.
Normand-poitevin

Normand-poitevin on sukupuuttoon kuollut ranskalainen koirarotu. Se oli aiemmin FCI:n hyväksymä.
Ulkomuoto.
Normand-poitevin oli suurikokoinen, voimakas ja lihaksikas, joskin kevyt ja jalopiirteinen ajokoira. Sillä oli hienopiirteinen pää. Sen silmistä kuvastui älykäs, mutta toisinaan surumieliseltä vaikuttava katse. Sen kova, runsas ja kiiltävä karvapeite oli väritykseltään tricolour eli kolmivärinen, yleensä mustalla manttelilla. Desmond Morris kuitenkin mainitsee myös punavalkoisen värimuunnoksen. Säkäkorkeus oli maksimissaan noin 73 cm..
Alkuperä.
Rotu oli saanut alkunsa poitoun- ja nykyisin jo sukupuuttoon kuolleen normandianajokoiran välisestä risteytyksestä, jossa yhdistyivät ensiksi mainitun jalo ja kevyt ulkomuoto sekä jälkimmäisen suuret voimat. Se oli myös nimetty esi-isärotujensa mukaan (kyseisten rotujen ranskankieliset nimet ovat "poitevin" ja "chien normand").
Kirkkoherrakunta

Kirkkoherrakunta oli entisaikaan kirkkoherran johdettavana ollut kirkollinen alue. Siihen kuului emäseurakunta ja mahdollisesti yksi tai useampia pienempiä alueita eli kappeleita. Kappeliseurakuntien ohella kirkkoherrakuntaan saattoi kuulua myös annekseja ja rukoushuonekuntia. Emäseurakunta eli emäkirkko tarkoitti seurakunta-alueen pääkirkkoa tai kantaseurakuntaa. Suomessa oli vuonna 1906 yhteensä 392 kirkkoherrakuntaa.
Ruotsin kirkossa voivat useammat seurakunnat muodostaa pastoraatin (kirkkoherrakunnan). Se on yhteistyön muoto, jossa seurakunnat yhdessä vastaavat perustehtävistään ja jossa koko pastoraatin työtä johtaa kirkkoherra. Työnjako seurakunnan ja pastoraatin välillä määritellään seurakuntaohjesäännössä () Pastoraatti vastaa usein taloudesta, henkilöstöstä, kiinteistöhallinnasta ja hautaustoimesta. Vuonna 2021 oli Ruotsin kirkossa 1329 seurakuntaa ja 254 pastoraattia. Pastoraatteihin kuului 971 seurakuntaa.
Perustaminen.
Kirkkoherrakunnan perustaminen ja samalla seurakunnan itsenäistyminen oli toisinaan pitkä ja monivaiheinen tapahtuma. Kuusjoen kappeliseurakunnalla oli velvollisuus osallistua Perttelin kirkkoherran palkkaukseen ja Perttelin pappilan kunnossapitoon. Koska se koettiin hankalaksi, haluttiin asiaan muutos. Kuusjoen kirkonkokous päätti 12. joulukuuta 1907 asettaa toimikunnan edistämään asiaa ja laatimaan ehdotus tulevan kirkkoherran palkkauksesta. Kirkonkokous hyväksyi 21. tammikuuta 1908 toimikunnan ehdotuksen. Seuraavaksi anottiin tuomiokapitulilta, että se määräisi pidettäväksi asian vaatimat kirkonkokoukset Kuusjoella ja Perttelissä.
Lääninrovasti Karl Troberg piti huhtikuussa 1908 kirkonkokoukset molemmissa seurakunnissa. Molemmissa kokouksissa kannatettiin Kuusjoen itsenäistymistä ja niin tuomiokapituli saattoi tehdä esityksen senaatille 11. kesäkuuta 1908. Koska myös Turun ja Porin läänin kuvernööri puolsi lausunnossaan asiaa, senaatti saattoi antaa myönteisen päätöksen 3. syyskuuta 1908. Päätöksen mukaan Kuusjoen seurakunnasta tuli itsenäinen kirkkoherrakunta sitten, kun virassaan olevat Perttelin kirkkoherra Vihtori Korpela ja Kuusjoen kappalainen Antti Fabian Oja poistuisivat viroistaan. Kun Korpela valittiin syksyllä 1911 toiseen virkaan, päätti Kuusjoen kirkonkokous 3. joulukuuta 1911 sopia Ojan kanssa, että tämäkin irtisanoutuisi virastaan. Sopimus tehtiin tuomiokapitulin määräämässä kirkonkokouksessa 27. helmikuuta 1912. Ojan asettama ehto sopimiselle oli, että jollei hän tulisi valituksi uuteen Kuusjoen kirkkoherran virkaan, Kuusjoen seurakunta maksaisi hänelle vuosittaisen korvauksen, kunnes hänet valittaisiin yhtä hyvään vakinaiseen virkaan toisaalla. Tuomiokapituli hyväksyi ja senaatti vahvisti sopimuksen. Kun Oja irtisanoutui kappalaisen virastaan, voitiin Kuusjoen kirkkoherran virka julistaa haettavaksi. Virkaan valittiin Oja ja niin Kuusjoen kirkkoherrakunta saattoi aloittaa toimintansa toukokuun alussa 1913.
Artésien-normand

Artésien-normand on sukupuuttoon kuollut ranskalainen koirarotu. Se oli aiemmin FCI:n hyväksymä.
Ulkomuoto.
Artésien-normand oli keskikokoinen, rakenteeltaan melko raskasrakenteinen ajokoira. Sen nenä oli leveä ja purenta joko leikkaava tai tasapurenta. Silmät olivat suuret ja vakavailmeiset ja korvat riippuvat ja alhaalle asettuneet. Sileä, hieno ja erittäin tiheä karvapeite saattoi olla joko kaksi- (piebald) tai kolmivärinen (tricolour). Ensiksi mainitussa vaihtoehdossa pohjavärin tuli olla valkoinen, jossa oli riistanväriset, mäyränharmaat tai oranssit merkit. Valkoisen alueen pilkutus, joka tunnetaan monella ajokoira- ja seisojarodulla termillä "ticking" tai "roan", oli epätoivottava ominaisuus. Säkäkorkeus vaihteli 45–60 cm välillä. Liikkeet olivat joustavat ja hiljaiset.
Luonne ja käyttäytyminen.
Rodun kuvaillaan olleen omanarvontuntoinen ja hyväluonteinen. Sitä käytettiin tavallisesti ajuemetsästykseen. 
Alkuperä.
Artésien-normand oli läheistä sukua basset artésien normandille, josta se erosi lähinnä raajojensa pituudella ja suuremmalla koollaan. Näistä kahdesta pienikokoisen bassetti-rodun uskotaan olleen vanhempi.
V. J. Penttala

Viljo Johannes Penttala (1. kesäkuuta 1891 Isokyrö – 12. heinäkuuta 1966 Helsinki) oli suomalainen kansakoulunopettaja, urheilujärjestövaikuttaja ja suojeluskuntajärjestön aktiivi.
Penttalan vanhemmat olivat maanviljelijä Isak Penttala, ent. Vaismaa (1860–1935) ja Kreeta Vilhelmiina Matintytär Mattila. Hän valmistui vuonna 1908 Vaasan kauppakoulusta ja vuonna 1914 Rauman seminaarista.
Penttala toimi vuodesta 1915 lähtien Kankaan kansakoulun johtajana Kouvolassa. Hän joutui Suomen sisällissodan alkuvaiheessa punaisten pidättämäksi mutta pääsi kuulustelujen jälkeen vapaaksi ja pakeni sitten valkoisten puolelle.
Penttala toimi 1918 parin kuukauden ajan "Kouvolan Sanomien" päätoimittajana ja oli myös Kouvolan suojeluskunnan paikallispäällikkönä. Hän siirtyi sitten suojeluskuntajärjestön palvelukseen kasvatuspäälliköksi ja toimi vuosina 1924–1942 Kymenlaakson suojeluskuntapiirin huoltopäällikönä. Hän kävi Kadettikoulun vuosina 1927–1929. Vuonna 1941 Penttala hoiti Kouvolassa vapaaehtoisten värväystä suomalaiseen SS-pataljoonaan. Vuosina 1942–1944 hän työskenteli suojeluskuntien "Hakkapeliitta"-lehdessä. Sotien jälkeen Penttala oli Tapaturmantorjunta ry:n talousjohtaja ja "Varokeino"-lehden toimittaja.
Penttala harrasti nuoruudestaan alkaen useita urheilulajeja, erityisesti painia. Hän oli Suomen Painiliiton puheenjohtajana 1929–1931 ja 1941. Hän oli myös Suomen olympiakomitean jäsen sekä kuului SVUL:n johtokuntaan ja johti sen Kymen piiriä.
Penttala julkaisi vuonna 1961 Suomen sisällissodan tapahtumia Kymenlaaksossa valkoisten näkökulmasta kuvanneen teoksen "Pohjois-Kymenlaakson itsenäisyyshistoria". Hän kirjoitti myös seitsemän eri alojen turvallisuusopasta.
Artoisinbassetti

Artoisinbassetti () on sukupuuttoon kuollut ranskalainen koirarotu. Se oli aiemmin FCI:n hyväksymä.
Ulkomuoto.
Artoisinbassetti oli pieni, matalaraajainen, vankkarakenteinen ja rungoltaan pitkänomainen bassetti. Sen tiiviisti ihonmyötäinen, hieman karhea karvapeite oli väritykseltään joko kaksi- tai kolmivärinen (tricolour). Ensiksi mainitussa pohjavärin tuli olla valkoinen, ja siinä olleiden merkkien väri saattoi olla mm. ruskeaharmaa, mäyränharmaa tai oranssi. Säkäkorkeus oli 28–32 cm..
Luonne ja käyttäytyminen.
Artoisinbassetti oli erittäin riistaviettinen ja innokas metsästäjä.
Alkuperä.
Artoisinbassetin juuret johtavat keskiajalle. Sen alkuperä on epäselvä: suosituimman teorian mukaan sen alkuperä olisi kääpiökokoisissa ajokoirissa; toisen mukaan se polveutuisi muista matalaraajaisista koirista kuten mäyräkoirasta tai corgista.
Rotua käytettiin Artois'n alueella luolametsästykseen, ja sen pääasiallista riistaa olivat mäyrät ja ketut. Sitä alettiin kuitenkin risteyttää normandianbassetin kanssa, ja nämä risteytykset alkoivat olla puhdasrotuisia suositumpia. Tämän vuoksi 1800-luvun lopulla artoisinbassetti päätettiin yhdistää kokonaan normandianbassetin kanssa uudeksi roduksi nimeltä basset artésien normand. Roduilla ei ollut keskenään merkittäviä ulkoisia eroavaisuuksia muuten kuin raajoissa, jotka olivat artoisilaisella suorat ja normandialaisella käyrät.
Mölandet

Mölandet on saari Sipoon edustalla Suomenlahdessa. Se kuuluu Sipoon kunnan Granön kaupunginosaan.
Lännessä Kalkkisaarenselän vastarannalla ovat Vuosaaren sataman lähimmät laiturit, pohjoisessa on Granön saari.
Historia.
Mölandet oli Husön kartanon (Talosaari) omistuksessa vuosisadan vaihteessa. Saari jaettiin huvilatonteiksi vuonna 1922. Saaren rannoille muodostui pääosin 1920–1940-luvuilla jokseenkin yhtenäinen kesähuvilamiljöö. Vuonna 1922 tehty palstoitussuunnitelma oli varsin tiheä ja jakoi saaren rannat kokonaisuudessaan huvilapalstoiksi. Ainoa torppa sijaitsi pohjoisrannalla saaren keskiosassa.
Kaavoitus.
Mölandet kaavoitus on liitetty "Sipoon saariston ja rannikon osayleiskaava" alueeseen. Kaava on hyväksytty Sipoon valtuustossa 1. marraskuuta 2010, mutta kaavasta valitettiin Helsingin hallinto-oikeuteen (2014). Korkein hallinto-oikeus hylkäsi valitukset.
Kiinteistöt Mölandetin alueella.
Läntisessä niemessä sijaitsee yhteyslaituri, josta lähtee kävelytie kaikille saaren huviloille. Nykyisin tie on lähes umpeen kasvanut.
Saarella on useita korkeatasoisia rakennusmestarihuviloita sekä arkkitehti Oiva Kallion suunnittelema 1920-luvun tyylipuhdasta klassisismia edustava Villa Sainio, jonka kenkätehtailija Sainio rakennutti henkilökuntansa kesänviettopaikaksi. Villa Sainio toimi aikaisemmin Vantaan kaupungin omistamana Mölis-nimisenä vapaa-ajanviettopaikkana. Villa Sainio on nykyään yksityisomistuksessa.
Myös Vuosaaren Urheilukalastajat r.y:n kesäpaikka sijaitsee saarella.
Mölandetin eteläiset vesi- ja maa-alueet, pinta-alaltaan noin 145 hehtaaria, omistaa Etelä-Mölandetin kalastus- ja luonnonsuojeluyhdistys ry. Osa yhdistyksen alueesta on luonnonsuojelualuetta.
Mikki Hiiri – Joulu Ankkalinnassa

Mikki Hiiri – Joulu Ankkalinnassa (myös Mikki Hiiri ja Ankkalinnan joulu, engl. "Mickey's Twice Upon a Christmas") on Disneyn piirroselokuva vuodelta 2004. Elokuva koostuu viidestä itsenäisestä jaksosta, joita yhdistää jouluteema. Elokuvan hahmot ovat Mikki Hiiri, Aku Ankka, Hessu Hopo, Minni Hiiri, Iines Ankka, Pluto, Max Hopo, Roope Ankka, Tupu, Hupu ja Lupu.
Elokuvan jaksot.
1. Jääprinsessa
Minni ja Iines kilpailevat kauneudesta ja tähteydestä, kunnes alkavat ystävystyä ja esiintyä jääshown parrasvaloissa.
2. Joulutonttuilua 
Veljenpojat syövät kaikki Roope-sedän tekemät suklaakeksit ja tämän jälkeen Roope selittää heille, että itsekkyydestä ja ilkeydestä ei pääse joulupukin listalle. Tätä kuultuaan veljenpojat lähtevät Korvatunturille kirjoittamaan nimet listaan ja tämän jälkeen saapuu Roopen kartanoon lahjoja. Samalla Roopen toive toteutuu: hän saa haluamansa säkkipillin.
3. Jouluksi kotiin 
Max saapuu tyttöystävänsä kanssa isänsä Hessun luo. Hessu ärsyttää Maxiä lapsuuden muistoilla ja valokuvaamisilla, mutta pian Max alkaa tottua.
4. Akun rauhaton joulu 
Akua alkaa pian ärsyttää, kun joka puolella kuuluu koko ajan joululaulu "Taas toivotus hyvän joulun". Pian myöhemmin illalla Iineksen ja veljenpoikien ansiosta Aku alkaa oppia epäitsekkyyttä.
5. Joulukoiruuksia 
Mikki ajaa koiransa Pluton tiehensä. Kun Mikki ei löydä Plutoa talostaan, hänen alkoi tulla häntä ikävä. Joulupukin ansiosta Pluto löytyy Korvatunturilta, josta hänet viedään kotiin, jonka jälkeen saapuu paikalle Mikin ystävät Aku, Hessu, Roope, veljenpojat, Minni, Iines ja Max.
Nikari

Nikari Oy on Fiskarsin ruukissa toimiva puusepänverstas, joka valmistaa kokopuisia designhuonekaluja julkisiin kohteisiin ja muihin laatua korostaviin käyttökohteisiin Suomessa ja ulkomailla. Se juontaa juurensa hienopuuseppä Kari Virtasen vuonna 1967 Seinäjoella perustamaan yritykseen, joka ensimmäisinä vuosinaan keskittyi Alvar Aallon arkkitehtitoimiston projekteihin Seinäjoella, ja sen jälkeen erilaisiin kehitystöihin muotoilija Kaj Franckin kanssa. Vuonna 1993 yritys muutti Fiskarsiin, Suomen vanhimman konepajan tiloihin, jossa se toimii edelleen.
Historiaa.
Nikari toimi pitkään Kari Virtasen yhden miehen puusepänverstaana, kunnes vuonna 1996 Virtanen aloitti yhteistyön toisen Suomessa toimivan hienopuusepän Rudi Merzin kanssa ja yritys muutettiin osakeyhtiöksi. Yrityksen toiminta alkoi keskittyä erityisesti designhuonekaluihin, joita valmistettiin mm. Helsingin modernin taiteen museon Kiasman tiloja varten.
Vuonna 2010 Kari Virtanen ja Rudi Merz myivät Nikari Oy:n sukupolvenvaihdoksen merkeissä yrityksen nykyiselle toimitusjohtajalle Johanna Vuoriolle sekä luovana johtajana toimivalle Jenni Roiniselle. Yritys aloitti kansainvälistymisen vuonna 2012, ja toimii nykyisin yli 30 maassa. Vuonna 2021 yrityksen liikevaihdosta noin puolet meni vientiin. Kari Virtanen on yhä mukana pienomistajana ja neuvonantajana ja työskentelee omassa verstaassaan lähistöllä.
Kestävä kehitys ja ympäristö ovat olleet alusta alkaen yrityksen mielenkiinnon kohteena. Nikari Oy käyttää sertifioitua puuta kaikissa tuotteissaan ja pyrkii valmistamaan sekä muotoilullisesti että teknisesti korkealaatuisia ja ajattomia huonekaluja. Pintakäsittelynä kalusteissa käytetään mahdollisimman luonnonmukaisia vaihtoehtoja kuten erilaisia öljyjä ja vahoja.&lt;refWorking with wood - a Nordic perspective on cabinetmaking , Rakennustietokauppa.&lt;/ref&gt; Tuotteiden myynnistä osa lahjoitetaan maailman metsien monimuotoisuuden suojeluun, ja yritys sijoittaa rauhoitettuihin ikimetsiin sekä hiilinieluina toimiviin metsäpuistoihin. 
Nikarin huonekalujen suunnittelu nojautuu pelkistettyyn pohjoismaiseen muotoilutraditioon, ja tuotteiden estetiikassa voi nähdä taidokkaan suomalaisen käsityöperinteen yhdistettynä moderniin muotoiluun. Tuotteita on käytetty lukuisissa museoissa, yliopistoissa, toimistotiloissa, arvokiinteistöissä ja ravintoloissa, esimerkiksi Espoon luontokeskus Haltian toteutuksessa, Victoria &amp; Albert Museumissa Skotlannin Dundeessa, ravintola Nomassa Kööpenhaminassa sekä Helsingin keskustakirjasto Oodissa.
Nikari toimii yhteistyössä useiden kansainvälisten suunnittelijoiden kanssa. Kari Virtasen, Rudi Merzin ja Jenni Roinisen lisäksi heitä ovat Louise Campbell, Alfredo Häberli, Jasper Morrison, Claesson Koivisto Rune, Company, Antrei Hartikainen, Kaksikko, Harri Koskinen, Yrjö Kukkapuro, Wataru Kumano, Cecilie Manz, Samuli Naamanka, John Pawson, Thomas Sandell ja Nao Tamura. 
Vuonna 2020 Nikari ja suomalainen lifestyle-alan designyritys Woodnotes yhdistivät voimansa jatkaen yhä erillisinä brändeinä ja osakeyhtiöinä, mutta organisaatiota ja toimintoja osittain yhteen liittäen .
Nick Mangold

Nicholas Mangold (13. tammikuuta 1984 Centerville, Ohio – 25. lokakuuta 2025) oli yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja, pelipaikaltaan sentteri. Mangoldia pidetään yhtenä aikansa parhaista senttereistä. Hän edusti koko peliuransansa NFL-seura New York Jetsiä 2006–2017. Hänet valittiin urallaan viisi kertaa Pro Bowliin.
Ura.
Mangold aloitti amerikkalaisen jalkapallon kotipaikkakunnallaan. Seitsemännellä luokalla hänestä tuli sentteri ja lukiossa hänet valittiin Ohion tähdistöjoukkueeseen. Yliopistouransa Mangold pelasi Ohion valtionyliopistossa, ja neljän yliopistokauden jälkeen New York Jets varasi hänet ensimmäisellä kierroksella.
Mangold vakiinnutti tulokaskaudellaan paikkansa Jetsin aloittavana sentterinä ja oli seuran historian ensimmäinen tulokas joka aloitti kaikki kauden 16 ottelua. Mangoldista kehittyi yksi NFL-liigan parhaista senttereistä ja hän oli yksi harvoista, jotka pystyvät yksinään blokkaamaan puolustuksen sisemmät linjamiehet.
Jets vapautti Mangoldin pelaajasopimuksestaan kauden 2016 jälkeen. Hän oli vuoden pelaamatta, minkä jälkeen hän ilmoitti keväällä 2018 lopettavansa uransa.
Mangold kuoli munuaisten vajaatoimintaan. Hänelle etsittiin luovutettavaksi munuaista, mutta sopivaa ei ehtinyt löytyä.
Zhang Hong

Zhang Hong (s. 12. huhtikuuta 1988) on kiinalainen pikaluistelun olympiavoittaja ja MM-mitalisti.
Zhang voitti Sotšin olympialaisissa 2014 kultaa 1000 metrillä ajalla 1.14,02. 500 metrillä hän sijoittui neljänneksi. Sprinttereiden MM-kilpailuissa hän sai hopeaa Naganossa 2014 yhteispistein 151,705 ja pronssia Calgaryssa 2012 pistein 149,705 sekä sijoittui viidenneksi Soulissa 2016 ja kuudenneksi Salt Lake Cityssä 2013. Matkakohtaisissa MM-kilpailuissa hän sai pronssia 500 metrillä Kolomnassa 2016. 1000 metrillä hän on ollut viides Kolomnassa 2016 sekä seitsemäs Inzellissä 2011, Heerenveenissä 2012 ja Sotšissa 2013.
Zhang on voittanut maailmancupin 500 metrillä neljä osakilpailua, ollut kahdesti toinen ja kerran kolmas. 1000 metrillä hän on voittanut yhden osakilpailun, sijoittunut neljä kertaa toiseksi ja kaksi kertaa kolmanneksi. Hän sijoittui 500 metrin kokonaiscupissa toiseksi kaudella 2015–2016. 1000 metrin kokonaiscupissa hän oli viides kaudella 2012–2013.
Turun vankileiri

Turun vankileiri oli Suomen sisällissodan jälkeen vuosina 1918–1919 Turussa toiminut vankileiri. Sodan voittaneiden valkoisten perustama leiri sijaitsi kaupungin keskustassa Sirkkalan kasarmilla. Turun vankileirillä oli enimmillään 3 300 punavankia. Heistä kuoli Suomen sotasurmat -tietokannan mukaan 176.
Vankileirin perustaminen.
Vankien kokoaminen silloisella Arseninkadulla (nyk. Sirkkalankatu) sijainneelle kasarmille aloitettiin sisällissodan loppuvaiheessa huhtikuussa 1918. Turku oli ollut valkoisten hallussa jo 13. huhtikuuta lähtien, kun Saariston vapaajoukko oli marssinut kaupunkiin kohtaamatta paenneiden punaisten vastarintaa. Vapaajoukko vangitsi kaupunkiin ja Varsinais-Suomen alueelle jääneet punakaartilaiset sekä muut työväenliikkeen aktiivit ja sulki heidät Sirkkalan kasarmille.
Toukokuun puoliväliin mennessä vankeja oli jo noin tuhat. Suurimmillaan vankimäärä oli kuukautta myöhemmin, jolloin heitä oli arviolta 3 300. Vankien joukossa oli myös noin 160 naista. Turun vankileiri oli Suomen 26 vankileiristä kahdeksanneksi suurin. Vangeista suurin osa oli maakunnan ulkopuolelta, enimmäkseen Satakunnasta, mutta heitä oli runsaasti myös Hämeestä ja Uudeltamaalta. Turun ja Varsinais-Suomen punakaartilaiset puolestaan olivat enimmäkseen muilla Etelä-Suomen leireillä, muun muassa Lahden Hennalassa ja Tammisaaren vankileirillä.
Leirin johtajana toimi aluksi luutnantti V. Gräsbäck ja kesäkuusta lähtien liikemies A. Arrhenius. Sirkkalan kasarmi eristettiin piikkilanka-aidalla ja sitä vartioi 75 Varsinais-Suomen rykmentin sotilasta, joilla oli aseistuksenaan myös konekivääreitä. Punavankien joukkoarmahdus alkoi syyskuussa 1918 ja Turun vankileiri suljettiin lopulta heinäkuussa 1919.
Olosuhteet ja vankien kuolemat.
Olosuhteet eivät Turussa olleet yhtä huonot kuin esimerkiksi pahamaineisilla Hennalan, Tammisaaren tai Hämeenlinnan vankileireillä. Kuitenkin yli 170 vankia kuoli erilaisiin kulkutauteihin ja muihin sairauksiin. Aluksi kuolemia aiheutti erityisesti isorokko ja syksymmällä leiriin puolestaan iski ympäri maailmaan riehunut espanjantauti.
Sotasurmatiedoston mukaan sekä nälkään kuolleita että teloitettuja oli Turussa vain yksi. Tämä oli poikkeuksellista, sillä muilla suurilla vankileireillä kumpiakin oli yleensä useita satoja. Ainoa Sirkkalassa ammuttu oli pakoa yrittänyt 18-vuotias työmies Hjalmar Frantsila Tuusulasta. Teloitusten puuttuminen selittyy sisällissodan aikaisen Turun rauhallisuudella, jonka vuoksi valkoiset eivät ilmeisesti ryhtyneet laajamittaisiin kostotoimiin. Koska vangit olivat myös pääosin Turun seudun ulkopuolelta, ei ollut henkilökohtaisia kaunoja teloituksiin johtaneiden ilmiantojen syiksi, kuten oli usealla muulla vankileirillä. Turun vankileirillä kuolleista 176 vangista 40 % oli kotoisin Satakunnasta, 32 % Varsinais-Suomesta, 17 % Uudeltamaalta ja 10 % Hämeestä.
Muistomerkki.
Sirkkalan kasarmilla on vuonna 1994 pystytetty Turun vankileirin muistomerkki, jonka on suunnitellut Turun piirustuskoulun rehtori Ismo Kajander.
Suomen Luotto-osuuskunta

Suomen Luotto-osuuskunta (aik. Luottokunta) on vuonna 1965 perustettu osuuskunta. Osuuskunta tarjosi maksamiseen liittyviä palveluita jäsenyrityksilleen ja kuluttajille vuosikymmenten ajan, kunnes myi liiketoimintansa Nets Holdingille 2012. Suomen Luotto-osuuskunta on purkautumassa lähivuosien aikana.
Osuuskunnan synty ja toiminta.
Osuuskunnan perustajina olivat Helsingin Aleksanterinkadun kauppiaat ja pankit, jotka halusivat tehdä maksamisesta sujuvampaa. Luottokunnan ensimmäinen maksukortti oli OK-kortti.
Maksuvälinevalikoima laajeni voimakkaasti. 1970-luvulla markkinoille tuli yrityksille tarkoitettu Business Eurocard -kortti ja Lounasseteli. Luottokunta ja ravintolat perustivat "Lounasseteli Oy":n vuonna 1974 ravintolaelinkeinon aloitteesta tukemaan niiden yritysten työpaikkaruokailun järjestämistä, joilla ei ollut omaa ruokalaa. Lounasseteli Oy sulautui vuonna 1989 Luottokuntaan. Visa-kortit liitettiin Luottokunnan tuotevalikoimaan 1980-luvun alussa. Vuonna 2009 Luottokunta toi markkinoille Virikesetelin, jolla voi maksaa liikunta- ja kulttuuripalveluja.
Osuuskunnan jäsenyys oli pitkään vaatimuksena sille, että kauppa saattoi vastaanottaa Visa- ja MasterCard-korttimaksuja. Luottokunnan pääomistajia ovat pankit ja kaupan keskusliikkeet. Niiden lisäksi Luottokunnalla on noin 20 000 jäsentä, joista hyvin monet pienyrityksiä.
Liiketoiminnan myynti.
Vuoden 2012 huhtikuussa Luottokunta luovutti liiketoimintansa tytäryhtiölleen "Eurocard Oy":lle, jonka nimeksi muutettiin samassa yhteydessä "Luottokunta Oy". Osuuskunta vaihtoi uudeksi nimekseen "Suomen Luotto-osuuskunta". Samaan aikaan uutisoitiin Luottokunta Oy:n myynnistä huutokaupalla. Toimitusjohtaja Heikki Kapasen mukaan Luottokunta haki suurempaa volyymi- ja palvelukehityspohjaa.
Elokuussa 2012 Luottokunta Oy:n koko osakekanta myytiin 170 milj. eurolla tanskalaiselle Nets Holding A/S:lle, jonka tytäryhtiö Nets Finland oli toiminut Suomessa vuodesta 1999. Kauppaa toteutui lopullisesti 31. lokakuuta 2012 mennessä. Luottokunta Oy:n nimi muutettiin 14. tammikuuta 2013 Nets Oy:ksi.
Osuuskunnan purkaminen.
Suomen Luotto-osuuskunta on ilmoittanut suunnitelmakseen osuuskunnan varojen jakamisen jäsenille ja osuuskunnan purkamisen muutaman vuoden kuluessa.
Osuuskunta arvioi joulukuussa 2012 yhden osuutensa arvoksi noin 3 400–4 000 euroa. Samoihin aikoihin uutisoitiin, että ”jobbarit” olivat pikavoittojen toivossa ostaneet osuuksia suorilla puhelinkaupoilla pilkkahintaan. Osuuskunnalla oli tuolloin 67 400 osuutta. Suurimmat omistajat olivat pankkeja ja kaupan keskusliikkeitä: Nordean osuus oli 27 %, OP-Pohjolan 17 % ja Danske Bankin 9 %. Sekä Kesko että SOK omistivat kumpikin 6 % osuuksista. Osuuskunnalla on lisäksi noin 20 000 jäsentä, jotka kukin omistavat vain yhden osuuden.
Osuuskunta jakoi varojaan vuosina 2012–2017 osuuspääoman korkona 4 105 euroa/osuus. Jäseniä osuuskunnalla oli vuoden 2016 lopussa vielä 19 931. Osuuskunta arvioi vuonna 2017 saavansa tuloja vielä vuosina 2019–2020.
Jill St. John

Jill St. John, oik. "Jill Arlyn Oppenheim" (s. 19. elokuuta 1940) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on näytellyt muun muassa Bond-tyttöä James Bond -elokuvassa "Timantit ovat ikuisia". 1960–1980-luvuilla hän näytteli useissa televisiosarjoissa ja -elokuvissa. Hänen puolisonsa on vuodesta 1990 ollut näyttelijä Robert Wagner.
Isokärsämö

Isokärsämö ("Achillea salicifolia") on kärsämöiden sukuun kuuluva kasvilaji. Se muistuttaa ojakärsämöä ("Achillea ptarmica"), mutta on kookkaampi. Lehtien reuna on kaksinkertaisesti sahalaitainen. Lehdet ovat vaaleanvihreät tai kellertävät. Lehtilapa on karvainen. Mykerö on melko tiheä. Lajia tavataan enimmäkseen Saksan itäosissa. Sitä tavataan myös Vanajaveden ympäristössä sekä muualla Suomessa uustulokkaana.
Perintöosuuden luovutus

Perintöosuuden luovutus on perittävän kuoleman jälkeen tehtävä oikeustoimi, jolla kuolinpesän osakas siirtää toiselle henkilölle oikeutensa saada perinnönjaossa perintöosaansa vastaava määrä omaisuutta. Luovutus voi tapahtua vastiketta vastaan tai vastikkeetta. Pesäosuutensa voi luovuttaa myös yleisjälkisäädöksen saaja. Luovutuksen saajana voi yhtä hyvin olla pesän osakas tai pesän oikeuspiirin ulkopuolinen henkilö. Perintöosuuden eli pesäosuuden luovutus tai luovutukset korvaavat perinnönjaon.
Tällainen oikeustoimi on tehtävä kirjallisesti ja luovutusasiakirja on allekirjoitettava, mutta siinä ei tarvitse noudattaa kiinteistön kaupan muotoja, vaikka vainajan jäämistöön kuuluisikin kiinteää omaisuutta. Sen sijaan, jos perillinen myy osuutensa jäämistöön kuuluvasta kiinteistöstä, on myynnissä noudatettava kiinteistön kaupan muotoja. Luovutuksensaajalla on oikeus ja velvollisuus hakea kiinteistösaannolleen lainhuuto ja hänellä on myös mahdollisuus käyttää omistajan kannevaltaa sivullistahon suhteen.
Perintöosuuden luovutuksen oikeusvaikutuksista on huomattava, että perillinen säilyy kuolinpesän osakkaana luovutuksesta huolimatta. Toisaalta luovutuksensaajan asema muistuttaa läheisesti perillisen asemaa. Niinpä luovutuksensaajalla on esimerkiksi käytettävissään samat oikeussuojakeinot kuin perilliselläkin. Luovutuksensaajan suojana pesänselvityksessä ja perinnönjaossa ovat perintökaaren säätämät määräykset siitä, että häntä on kohdeltava kuin osakasta.
Perintöosuuden luovutus ei muuta pesän osakkuussuhteita. Luovuttaja säilyttää hallintovaltuutensa ja ainoastaan hän on osallinen yhteishallintoon. Hallintaan liittyvissä asioissa luovutuksen saajaa ei tarvitse kuulla. Tämä perustuu siihen, että luovuttajaosakkaan tulee voida valvoa yhteishallintoa, sillä hän on kaupanvastuussa sovitun osuuden saannista ja hänen on pystyttävä estämään etuaan loukkaavat toimet.
Jottei luovutuksensaajan etuja voitaisi vahingoittaa pesän osakkaiden käyttäessä oikeuksiaan väärin, on hänellä valta käynnistää pesänselvitys ja perinnönjako sekä oikeus hyödyntää osakkaalle säädettyjä oikeuksia. Luovutuksensaaja on kutsuttava perinnönjakotilaisuuteen ja häntä on kuultava laadittaessa alustavaa jakoehdotusta. Hänellä on myös oikeus saada osa kaikenlaatuisesta omaisuudesta, ellei saada aikaan sovintoa muunlaisesta jaosta. Lisäksi hänellä on oikeus moittia suoritettua jakoa. Näillä perusteilla on oikeutettua käyttää nimitystä rinnakkaislegitimaatio.
Luovutuksensaajan omistusoikeus hänelle tulevaan omaisuuteen syntyy perintöosuuden luovutuksen ja perinnönjaon yhteisvaikutuksesta. Luovutuksesta tehdyn asiakirjan otsikko ei määrää sille asetettavia muotovaatimuksia, vaan tärkeintä on luovutustarkoitus (KKO 1965 II 48). Tästä säännöstä käytetään nimitystä "falsa demonstratio non nocet." Asiakirjasta (sopimuksesta) on käytävä ilmi luovutuksen kohde, sopimusehdot ja mahdollinen luovutushinta. Käytännössä luovutukset tapahtuvat käypiä jakoarvoja alhaisemmin hinnoin.
Memories (David Guettan kappale)

Memories on ranskalaisen DJ:n David Guettan kappale, jossa esiintyy myös amerikkalainen räppäri Kid Cudi. Se julkaistiin Guettan neljännen, One Love-studioalbumin neljäntenä singlenä. Kappaleesta tuli Top 5-hitti Itävallassa, Belgiassa, Tšekissä, Australiassa, Alankomaissa, Suomessa, Puolassa, Uudessa-Seelannissa, Ranskassa ja Irlannissa. Siitä tuli Top 10-hitti Saksassa, Sveitsissä ja Tanskassa. Kappaleen musiikkivideo kuvattiin Miamissa ja sen ohjasi Keith Schofield.
Kappalelista.
UK CD Single
French CD Single
Heinävita

Heinävita ("Potamogeton gramineus") on vitojen sukuun kuuluva laji. Uposlehdissä ei ole ruotia. Ne ovat muodoltaan suikeita ja kapeita ja ne ovat tyvestä suippoja. Lajilla on joskus kelluslehtiä, mutta ne voivat puuttua. Lehdet sijaitsevat kierteisesti. Kukinto on tähkä, jossa on jäykkä ja ylöspäin paksuneva perä. Hedelmä on oliivinvihreä ja luumarjamainen. Heinävita kukkii kesä- ja heinäkuussa. Sitä esiintyy järvissä, joissa, ojissa ja joskus myös murtovedessä.
Heinävita voi risteytyä useiden muiden vitalajien, kuten uistinvidan, ahvenvidan tai välkevidan, kanssa.
Pötsisienet

Pötsisienet (Neocallimastigomycota) on lajimäärältään nykytiedon (2013) mukaan toistaiseksi pieni sienten fylogeneettinen kaari, joka sijoittuu DNA-tutkimusten perusteella suhteellisen lähelle piiskasiimasieniä (Chytridiomycota). Kaareen kuuluu vain biologinen luokka Neocallistomyces. Pötsisieniä on tavattu lähinnä nisäkkäiden ruoansulatuselimistössä, ja niillä on merkitystä ravintokuitujen käytössä isäntäeläinten aineenvaihdunnassa. Pötsisienet ovat monien bakteerien, esimerkiksi Clostridium-bakteerien tapaan obligatorisia anaerobeja, mikä tarkoittaa, että ne eivät voi elää vapaata happea sisältävässä ympäristössä. Aineenvaihdunnaltaan pötsisienten erityislaatuisuutena on energiantuotanto fermentaation avulla. Niiltä puuttuvat kokonaan mitokondriot, jotka ovat ominaisia happea käyttävien eliöiden energiatehtaina. Pötsisienillä on muiden sienten tapaan sekovarsi ja ne lisääntyvät parveiluitiöiden avulla.
Pötsisienet on löytänyt tieteelle Colin Orpin 1970-luvulla.
Slovakian naisten jalkapallomaajoukkue

Slovakian naisten jalkapallomaajoukkue edustaa Slovakiaa kansainvälisissä otteluissa. Slovakia ei ole koskaan saanut paikkaa maailmanmestaruuskilpailuissa eikä Euroopan-mestaruuskilpailuissa. Maaliskuussa 2019 joukkue on FIFA-rankingissa sijalla 46.
Slovakia teki debyyttinsä ystävyysottelussa Tšekkiä vastaan 21. kesäkuuta 1993. Slovakia hävisi 0–6.
Millstreet

Millstreet () on pikkukaupunki Corkin kreivikunnassa Irlannissa. Siellä järjestettiin Eurovision laulukilpailu 1993. Kilpailun tapahtumapaikkana oli kaupungin hevosurheilukeskus Glen Greens Arena.
Levymaneetit

Levymaneetit eli ryömijämaneetit (Platyctenida) on lonkeromaneetteihin kuuluva lahko. Levymaneetit ovat ainoita kampamaneetteihin kuuluvia pohjaeläimiä. Levymaneetit ovat keskimäärin noin 15 cm pitkiä. Ne ovat dorsaalisesti litistyneitä ja niillä on kaksi ohutta ja pitkää lonkeroa, jotka ovat ominaisia lonkeromaneettien luokkaan kuuluville lajeille. Levymaneetit liikkuvat ja kiinnittyvät merenpohjaan kääntämällä nurin nielunsa ja käyttämällä lihaksista ”jalkaansa”.
Levymaneetit omaavat suojavärityksen ja ne elävät kivillä, levissä, pehmeän korallin päällä tai muiden eliöiden pinnalla, kuten polttiaiseläinten ja piikkinahkaisten eläinten päällä. Levymaneetit usein erottuvat pitkistä haarautuvista lonkeroistaan, kun ne hyppivät eliöiden päältä virtaukseen. Levymaneetit usein elävät ectosymbioottisessa suhteessa eläimeen, jonka päällä ne elävät.
Pere (Pirkkala)

Pere on Pirkkalan 14. kaupunginosa ja Nuolialan kylän koillisin asuinalue. Sen raja-asuinalueita ovat idässä Partolaan kuuluvat Pikku-Venetsia ja Nuolialanlaakso sekä etelässä ja lännessä Nuolialaan kuuluvat Eskolan, Perttulan ja Silvon tilat. 
Pereelle on rakennettu uutta rakennuskantaa 2000-luvulla. Vuoden 2020 taajamakaavassa Pereensaareen on suunniteltu uusi venesatama, puistoaluetta ja mahdollisesti viljelypalstoja.
Detroit Wolverines

Detroit Wolverines oli yhdysvaltalainen baseballjoukkue, joka pelasi National Leaguessa 1881–1888. Liigamestaruuden Wolverines voitti kaudella 1887, jolloin se myös voitti viidentoista ottelun sarjassa St. Louis Brownsin, joka oli American Association -liigan mestari. Tuo näytösotteluiden sarja oli 1800-luvun versio nykyisestä World Series -mestaruussarjasta. Rahavaikeuksiin joutunut joukkue lakkautettiin kauden 1888 jälkeen. Kaikkiaan joukkueelle kertyi 426 voittoa ja 437 tappiota kahdeksan liigakauden aikana.
Detroitin pormestarin William G. Thompsonin ehdotuksesta perustettu joukkue pelasi ensimmäisen Major League Baseball -ottelunsa Detroitissa 2. toukokuuta 1881 1286 katsojan edessä. Joukkueen kotikenttä Recreation Park sijaitsi Brady Streetin ja Willis Avenuen välissä ja se purettiin vuonna 1894.
Joukkueella on edelleen hallussaan yhdessä vuorossa annettujen juoksujen ennätys MLB:ssa. Tämä tapahtui 6. syyskuuta 1883 ottelussa White Stockingsia vastaan. Joukkue antoi 6–26 tappioon päättyneessä ottelussa 18 juoksua seitsemännessä ulkovuorossaan.
Jaavanmedestäjä

Jaavanmedestäjä ("Aethopyga eximia") on medestäjien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Jaavanmedestäjää tavataan Indonesiassa Jaavan saarella. Lajia on kuvattu yleiseksi, ja sen kannankehitys on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Haarapyrstömedestäjä

Haarapyrstömedestäjä ("Aethopyga christinae") on medestäjien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Haarapyrstömedestäjää tavataan Kiinan kaakkoisosissa ja Kaakkois-Aasian pohjoisosissa. Lajin kannankehitys on laskeva, mutta sen ei uskota olevan vaarassa, ja laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Laidunmedestäjä

Laidunmedestäjä ("Aethopyga saturata") on medestäjien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Laidunmedestäjää tavataan Intian niemimaan pohjoisosissa ja Kaakkois-Aasiassa. Lajin kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Tulimedestäjä

Tulimedestäjä ("Aethopyga mystacalis") on medestäjien heimoon kuuluva varpuslintu. 
Levinneisyys.
Tulimedestäjää tavataan Bruneissa, Indonesiassa, Malesiassa ja Thaimaassa. Lajin kannankehitys on laskeva, mutta sen ei uskota olevan vaarassa, ja laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Tulipyrstömedestäjä

Tulipyrstömedestäjä ("Aethopyga ignicauda") on medestäjien heimoon kuuluva varpuslintu. 
Levinneisyys.
Tulipyrstömedestäjää tavataan Bangladeshissa, Bhutanissa, Kiinassa, Intiassa, Myanmarissa, Nepalissa ja Thaimaassa. Lajin kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Säästöpankkiosakeyhtiö

Säästöpankkiosakeyhtiö on säästöpankin toimintaa jatkava osakeyhtiömuotoinen pankki. Säästöpankkiosakeyhtiön nimessä on säästöpankkilain (28.12.2001/1502) mukaan oltava sana tai yhdysosa "säästöpankki". 
Säästöpankkiosakeyhtiö voidaan säästöpankkilain mukaan perustaa silloin, kun säästöpankin koko toiminta luovutetaan perustettavalle osakeyhtiölle. Jos uuden osakeyhtiön sääntöihin otetaan määräys, jonka mukaan pankin erityistarkoituksena on säästäväisyyden edistäminen, on syntyvä osakeyhtiö säästöpankkiosakeyhtiö. 
Säästöpankkiosakeyhtiö voidaan säästöpankkilain mukaan muuttaa liikepankiksi yhtiöjärjestystä muuttamalla.
Historiaa.
Ulkomailla säästöpankkeja alettiin muuntaa osakeyhtiöiksi jo 1970-luvulla. Suomessa muunto ei vielä tuolloin ollut mahdollista. Säästöpankeilla oli kuitenkin mahdollisuus ottaa vastaan pääomaa niin sanotuista lisärahastoista. Mielenkiinto tähän oli olematonta, koska pääomapanos rahastoon ei tuonut vaikutusvaltaa toisin kuin osakeyhtiömuodossa. Vuonna 1989 kuitenkin Suomen Työväen Säästöpankki muutettiin erityisen lain nojalla STS-Pankki -nimiseksi liikepankiksi.
Säästöpankin muuttaminen säästöpankkiosakeyhtiöksi tuli mahdolliseksi 1992. Ensimmäinen säästöpankkiosakeyhtiö oli Suomen Säästöpankki. Pankki oli tuolloin vakavissa vaikeuksissa ja se muutettiin lain tultua voimaan välittömästi säästöpankkiosakeyhtiöksi, jotta se voisi ottaa vastaan valtion tukea. Tuen ehtona oli osakeyhtiömuoto, jotta valtiovalta voisi vaikuttaa pankkiin. Seuraava säästöpankkiosakeyhtiö oli Aktia, joka muuttui osakeyhtiömuotoon keväällä 1993. Aktia on myöhemmin muuttunut liikepankiksi.
Säästöpankkiryhmässä toimii nykyisin sekä säästöpankkeja että säästöpankkiosakeyhtiöitä. Säästöpankkiosakeyhtiöitä toimi kesällä 2017 yhteensä 5.
Kalle Kämäräinen

Kalle Fredrik Kämäräinen (24. marraskuuta 1892 Kiuruvesi – 25. toukokuuta 1964 Kiuruvesi) oli suomalainen maanviljelijä, kunnallisneuvos ja Maalaisliiton kansanedustaja.
Kalle Kämäräinen oli 1600-luvulla perustetun Luupuveden Niemen kantatilan 13. isäntä Kiuruvedellä, Ylä-Savossa. Hänen isänsä oli Pekka Fredrik Kämäräinen (1871–1910) ja äitinsä Olga Sofia Pöksyläinen (1866–1930) ja Kalle oli seitsenlapsisen perheen esikoinen.
Kalle Kämäräinen kävi kansakoulun ja maanmieskoulun. Hän oli perustamassa kotikyläänsä nuorisoseuraa ja toimi sen ensimmäisenä puheenjohtajana. Vuonna 1910 hän sai Niemen isännyyden äidiltään, joka oli hoitanut tilaa miehensä jälkeen vuosina 1902–1910.. Kalle avioitui Hilma Laitisen (1896–1932) kanssa 1917. He saivat viisi lasta. Kalle Kämäräinen avioitui ensimmäisen vaimonsa kuoleman jälkeen Alli Sofia Holländerin (1909–1984) kanssa. Heille syntyi kaksi lasta.
Paikallinen vaikuttaja.
Kämäräinen toimi Kiuruvedellä lukuisissa luottamustehtävissä kuten kunnanvaltuuston jäsenenä ja puheenjohtajana, kunnanhallituksessa ja Kiuruveden luterilaisen seurakunnan kirkkohallintokunnassa. Hän oli useiden osuuskuntien hallintoneuvostojen jäsenenä sekä maalaisliiton Kiuruveden kunnallistoimikunnan puheenjohtaja (1942–1964). Kunnallisneuvoksen arvonimen Kämäräinen sai vuonna 1961.
Kansanedustaja.
Kämäräinen oli maalaisliiton kansanedustaja 21. lokakuuta 1930 – 5. huhtikuuta 1945 ja uudelleen 29. maaliskuuta 1954 – 19. helmikuuta 1962. Hän oli jäsenenä laki-, laki- ja talous-, maatalous-, puolustusasiain ja sivistysvaliokunnissa sekä suuressa valiokunnassa, työväenasiain-, ulkoasiain- ja valtiovarainvaliokunnissa. Presidentin valitsijamiehenä hän oli vuosina 1937, 1940, 1950, 1956 ja 1962.
Eduskunnan ulkoasiainvaliokunnan äänestäessä Moskovan rauhansopimuksen hyväksymisestä maaliskuussa 1940 Kämäräinen ja hänen puoluetoverinsa Urho Kekkonen sekä kokoomuksen Jaakko Ikola ja IKL:n Kaarlo Kares vastustivat rauhansopimuksen hyväksymistä.
Nets Holding

Nets Holding A/S syntyi vuonna 2010 Pohjoismaiden maksujärjestelmiä ja korttipalveluja tarjoavien yhtiöiden fuusiona. Yhtiössä työskentelee yli 2 000 ihmistä. Yhtiön pääkonttori on Tanskan Ballerupissa ja muut toimipisteet Helsingissä, Oslossa, Tukholmassa, Aarhusissa ja Tallinnassa. Netsin omistavat pohjoismaiset pankit ja Tanskan keskuspankki. 
Suomessa Nets on toiminut vuodesta 1999, yhtiön nimi on Nets Finland, joka aiemmin tunnettiin Suomessa nimellä Manison Maksujärjestelmät. Syksyllä 2012 Nets osti Luottokunnan koko osakekannan ja siitä tuli Suomessa alan suurin toimija. Luottokunta muutti nimensä Nets Oy:ksi vuoden 2013 tammikuussa. Nykyinen virallinen nimi Suomessa on Nets Denmark A/S, Suomen sivuliike.
Nets on jaotellut toimintansa viiteen liiketoimintayksikköön: Payment &amp; Information Services, Cards, E-Security, Merchant Solutions ja Teller. Nets Finland kuuluu Merchant Solutions -yksikköön.
Palvelut.
Netsin järjestelmillä hallinnoidaan yli 17 miljoonaa maksu- ja luottokorttia. Netsin järjestelmään on kytketty 300 000 kauppiasta ja 425 000 maksupäätettä. Netsin palveluita käyttää 140 laskuttajaa sekä 5 000 julkishallinnon asiakasta. Netsin maksujärjestelmään on liittynyt lähes 300 pankkia.
Historiaa.
Tanskalaiset pankit olivat maailman ensimmäisinä luomassa sähköisiä maksupalveluita 1960-luvulla. Vuonna 1968 ne perustivat PBS:n, joka oli tulevina vuosikymmeninä keskeisessä roolissa maksupalveluissa Tanskan markkinoilla. Vuonna 1974 Tanskan markkinoille tuotiin suora debit -kortti. Vuonna 1983 PBS esitteli kansallisen debit-kortin, Dankortin.
Norjassa kaksi suurta norjalaista sähköisten maksupalveluiden toimijaa, Bankkort ja Bankgirosentralen, yhdistyivät vuonna 1972 BBS:ksi luodakseen vahvan aseman kotimaisilla markkinoillaan. Teller perustettiin vuonna 1977 nimellä Visa Norge ja se alkoi luoda norjalaisia markkinoita kansainvälisille maksukorteille. Vuonna 1991 norjalainen debit-kortti BankAxept julkistettiin. Siitä tuli yleisimmin Norjassa käytetty maksutapa. Visa Norge lisäsi Mastercard-kortit tuoteportfolioonsa vuonna 2003 ja yhtiön nimeksi vaihdettiin Teller.
Vuonna 2005 BBS laajentui Pohjoismaiden markkinoilla hankkimalla itselleen ruotsalaisen Ingenico AB:n, suomalaisen BBS Manisonin ja tanskalaisen Sagemin. Teller osti oikeudet käyttää American Expressiä vuonna 2006. Seuraavana vuonna Nordito AS otti Tellerin haltuunsa. BBS vahvisti asemaansa Tanskan markkinoilla vuonna 2007 hankkimalla LD Betalingssystemerin. Myöhemmin vuonna 2007 Nordito otti BBS:n haltuunsa.
Vuonna 2009 syntyi Nets, kun tanskalainen PBS Holding A/S, norjalainen Nordito AS sekä kattoyritykset BBS ja Teller yhdistivät voimansa.
Nets Suomessa.
Elokuussa 2012 Nets Holding osti Luottokunnan liiketoimintaa harjoittaneen "Luottokunta Oy":n. Tammikuusta 2013 alkaen se toimii nimellä Nets Oy. Toinen tytäryhtiö Nets Finland markkinoi maksupäätejärjestelmiä.
Joulukuussa 2014 Nets Holding osti 80 prosenttia jyväskyläläisen verkkomaksuratkaisuja kehittävän Paytrail Oyj:n osakkeista. Kesällä 2017 Nets osti loput 20 prosenttia Paytrailin osakkeista, kauppahinta oli noin 7,8 miljoonaa euroa.
Kupariposkimedestäjä

Kupariposkimedestäjä ("Chalcoparia singalensis") on medestäjien heimoon kuuluva varpuslintu. 
Levinneisyys.
Kupariposkimedestäjää tavataan Intian niemimaan pohjoisosissa sekä Kaakkois-Aasiassa. Lajin kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Vihermedestäjä

Vihermedestäjä ("Deleornis fraseri") on medestäjien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Vihermedestäjää tavataan Afrikassa Guineasta ja Malin eteläosista Ugandaan ja Angolan pohjoisosiin ulottuvalla alueella. Lajin on kuvattu olevan pääosin yleinen, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Purppuraperämedestäjä

Purppuraperämedestäjä ("Kurochkinegramma hypogrammicum") on medestäjien heimoon kuuluva varpuslintu. 
Levinneisyys.
Purppuraperämedestäjää tavataan Kaakkois-Aasiassa. Lajin kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Sãotoménmedestäjä

Sãotoménmedestäjä ("Dreptes thomensis") on medestäjien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Sãotoménmedestäjää tavataan endeemisenä São Tomén saarella. Laji on luokiteltu vaarantuneeksi, koska sen populaatio ja levinneisyysalue ovat pienet. Sen kannaksi on arvioitu 350–1 500 yksilöä.
Onoma

Onoma on Fiskarsin käsityöläisten, muotoilijoiden ja taiteilijoiden osuuskunta, jonka jäsenet joko asuvat, ovat asuneet tai työskentelevät Fiskarsin ruukissa. Osuuskunta on perustettu 1996 ja siinä on 145 jäsentä (vuonna 2023). Onoma järjestää käsityötä, muotoilua ja taidetta esitteleviä näyttelyitä Fiskarsissa ja muualla. Onoma Shopissa myydään osuuskuntalaisten tuotteita. Osuuskunta ylläpitää myös kansainvälistä vierasateljeeta.
Alku ja perustaminen.
Fiskarsin varatoimitusjohtajana aloitti 1987 Ingmar ”Inko” Lindberg. Hän sai vastuulleen ruukin, yhtiön kiinteistöt sekä maa- ja metsäomistuksen. Koska yhtiö oli veitsitehdasta lukuun ottamatta siirtänyt ison osan tuotannosta pois ruukista, alkoi se rapistua ja oli tyhjillään vailla elämää. Lindberg alkoi kutsua käsityöläisiä, muotoilijoita ja taiteilijoita ruukkiin asumaan ja työskentelemään, olihan siellä paljon vapaata tilaa. 1990-luvun alussa luovia ihmisiä oli jo parikymmentä. Heidän ensimmäinen näyttelynsä järjestettiin 1994 Kuparipajalla nimellä ”Ensimmäinen näyttely”. Pian sen jälkeen organisoiduttiin ja toimintamuodoksi valikoitui osuuskunta, joka perustettiin 1996.
Onoma Shop.
Kuparipajan näyttelyiden yhteydessä pidettiin Ruukkigalleria-nimistä liikettä. 1998 osuuskunta perusti oman myymälän Tornikellorakennukseen. Nimeksi ehdotettiin Oma, mutta koska se oli jo rekisteröity tavaramerkki, Barbro Kulvik huikkasi että sehän on tietenkin Onoma. Niinpä Onoma Shop oli syntynyt. Nimi viittaa siihen että myymälä On Oma, mutta myös kreikan nimeä tarkoittavaan sanaan. Onoma Shop toimii edelleenkin osuuskunnan jäsenten myymälänä samassa paikassa ja on auki ympäri vuoden.
Kapinmedestäjä

Kapinmedestäjä ("Anthobaphes violacea") on medestäjien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Kapinmedestäjää tavataan Etelä-Afrikassa. Lajin on kuvattu olevan yleinen, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Kultasiipimedestäjä

Kultasiipimedestäjä ("Drepanorhynchus reichenowi") on medestäjien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Kultasiipimedestäjää tavataan Kongon demokraattisessa tasavallassa, Keniassa, Tansaniassa ja Ugandassa. Lajin on kuvattu olevan yleinen, ja sen kannankehitys on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Täplälaulumesikko

Täplälaulumesikko ("Xanthotis polygrammus") on mesikoiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Täplälaulumesikkoa tavataan Indonesiassa ja Papua-Uudessa-Guineassa. Lajin on kuvattu olevan yleinen, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Wengernalpbahn

Wengernalpbahn (lyhenne WAB) on sveitsiläinen rautatieyhtiö, joka toimii Keski-Sveitsissä Bernin Alpeilla. WAB:n kotipaikka on Interlaken. WAB:n omistaa pörssinoteerattu liikenneyhtiö Jungfraubahn Holding AG.
Historiaa.
Alun perin Wengernalpbahnin rata Lauterbrunnenista Kleine Scheideggin solan yli Grindelwaldiin otettiin käyttöön 20.6.1893. Nykyinen Wengernalpbahn AG aloitti toimintansa yritysjärjestelyjen seurauksena 30.6.1994. 
Toiminta.
WAB omistaa Lauterbrunnenin-Grindelwaldin radan lisäksi junakalustoa henkilö- ja tavaraliikennettä varten, asemarakennuksia ja -rakennelmia 10 asemalla, 2 ravintolaa sekä hiihtohissi- ja köysiratalaitteita. 
WAB:n liikevaihto oli vuonna 2012 59 milj. CHF. Henkilöstön määrä oli 226. 
Rataverkko.
WAB:n rataverkon pituus on 19,1 kilometriä. Rataverkko on kapearaiteinen (800 mm) ja varustettu koko matkaltaan hammasrattain. Wengernalpbahn on maailman pisin yhtäjaksoinen hammasrata. Rata sähköistettiin vuosina 1909–10. Käyttöjännite on ollut alusta alkaen 1 500 V dc. 
WAB:n rata ei liity teknisesti muihin rautateihin, mutta vaihtoyhteys muiden yhtiöiden juniin on Lauterbrunnennissa (Berner Oberland-Bahn, BOB), Grindelwaldissa (BOB) ja Kleine Scheideggissä (Jungfraubahn).
Junaliikenne.
Junaliikenne on ympärivuotista.
Okie (albumi)

Okie on J. J. Calen kolmas studioalbumi julkaistiin vuonna 1974. Yhdeksän kappaletta äänitettiin Nashvillessa, Tennesseessa ja kolme kappaletta Tulsassa, Oklahomassa.
Kappalelista.
Kaikki kappaleet säveltänyt J. J. Cale ellei toisin mainita.