tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Lootera

Lootera (suomeksi ”Ryöstäjä”) on vuonna 2013 ilmestynyt intialainen romanttinen draamaelokuva, jonka on ohjannut Vikramaditya Motwane. Se perustuu osittain O. Henryn novelliin ”The Last Leaf”. 1950-luvun Länsi-Bengaliin sijoittuvan elokuvan päärooleja näyttelevät Ranveer Singh ja Sonakshi Sinha. Elokuva keskittyy nuoren arkeologin Varunin ja kauniin nuoren naisen Pakhin suhteeseen.
"Lootera" sai ensi-iltansa 5. heinäkuuta 2013 ja sai välittömästi ylistystä kriitikoilta. Se esitettiin Suomessa Rakkautta ja anarkiaa -elokuvafestivaaleilla.
Musiikki.
Elokuvan musiikin on säveltänyt Amit Trivedi ja sanoitukset kirjoittanut Amitabh Bhattacharya. Musiikki on sävelletty vanhan Bollywoodin tyyliin. Elokuvan taustamusiikin on väitetty olevan plagiaatti elokuvan "Sinä päivänä" taustamusiikista.
Vastaanotto.
Kriitikoiden ylistyksestä huolimatta "Lootera" ei menestynyt erityisen hyvin kaupallisesti. Box Office India julisti sen flopiksi.
Lahjapalkkio

Lahjapalkkio oli Suomessa erityisen ansiomerkin saaneen virkamiehen kuoltua hänen leskelleen ja lapsilleen maksettava avustus, joka vastasi osaa kuolleen virkamiehen vuosipalkasta. Lahjapalkkiot lakkautettiin 1920-luvulla.
Säännökset lahjapalkkiosta.
Vuonna 1830 perustettiin julistuksella kauan nuhteettomasti valtiota palvelleiden siviili- ja sotilasvirkamiesten palkitsemista varten erityinen ansiomerkki ritarimerkin tavoin rinnassa kannettavaksi. Tämä merkki annettiin viidentoista vuoden nuhteettoman palveluksen jälkeen ja siinä oli roomalainen numero XV. Aina viiden seuraavan nuhteettoman palvelusvuoden jälkeen merkki vaihdettiin uuteen merkkiin XX (20), XXV (25), XXX (30) ja niin edelleen.
Ansiomerkin saaneen virkamiehen kuoltua hänen leskellään ja turvattomilla lapsillaan oikeus saada valtion varoista lahjapalkkio ("gratifikatio"). Sen määrä vastasi virkamiehen useamman kuukauden sääntöpalkkaa ja riippui ansiomerkistä.
XV
XX
XXV
XXX
 (15)
 (20)
 (25)
 (30)
 3 kuukauden sääntöpalkka
 6 kuukauden sääntöpalkka
 9 kuukauden sääntöpalkka
 12 kuukauden sääntöpalkka
Asetuksella säännöksiä muutettiin vuonna 1860 siten, että ansiomerkki annettiin vasta 40 ja 50 vuoden nuhteettomasta palveluksesta. Oikeus lahjapalkkioon kuitenkin säilyi edelleen ja säilytettiin myös vuoden 1923 palkkauslaissa, mutta lakkautettiin vuoden 1926 heinäkuussa voimaan tulleella asetuksella.
Allen Americans

Allen Americans on yhdysvaltalainen jääkiekkoseura, joka on kotoisin Allenista Texasista. Se pelaa ECHL-liigaa.
Allen Americans toimii NHL-seura Utah Mammothin ja AHL-seura Tucson Roadrunnersin farmijoukkueena.
Joukkue kaudella 2025–2026.
"(Tilanne 26. marraskuuta 2025)"
Valmennus &amp; Joukkueenjohto.
"Lähde: EliteProspects"
Anssi Järvinen

Anssi Järvinen (s. 16. joulukuuta 1963 Helsinki) on suomalainen mainonnansuunnittelija, kirjailija ja kolumnisti. Hän on toiminut Hasan &amp; Partnersin luovana johtajana 2009–2011 ja Mainostoimisto SEKin luovana johtajana 2011–2015. Markkinointitoimisto Supersonin luovaksi johtajaksi ja partneriksi hän siirtyi kesällä 2015. 
Järvinen aloitti mainosuransa Unileverin omistamassa Lintaksessa, josta hän siirtyi Bates Oy -mainostoimistoon ja sitten Laudaturiin.
Vuonna 1993 Järvinen perusti Ilkka Pönkäsen kanssa LAB Advertising-mainostoimiston, joka panosti tietokantamarkkinointiin. Toimisto kasvoi lähes 40 työntekijän kokoiseksi ja myytiin yhdysvaltalaiselle Leo Burnett-ketjulle vuonna 1999.
Järvinen jätti Leo Burnettin vuonna 2003 vähän ennen sen fuusioitumista mainostoimisto Skandaalin kanssa. Järvinen auttoi toimittaja Pirjo Kauppista kirjoittamaan kirjan vammautumisensa jälkeisestä elämästä ("Elämän polte", Otava 2003).
Järvinen kutsuttiin seuraavaksi Hasan &amp; Partnersin suunnittelujohtajaksi ja nimitettiin myöhemmin luovaksi johtajaksi. Kesällä 2011 hän siirtyi SEK &amp; Greyn luovaksi johtajaksi, mutta irtisanoutui keväällä 2015.
Anssi Järvisen palkittuja mainoskonsepteja ovat muun muassa eQ Pankin "Toinen Pankki", Keltaisten sivujen "Jos et sitä täältä löydä, niin et mistään", Ilta-Sanomien "Näinhän sen olisi aina pitänyt olla", Ilmarisen "Isona meistä kaikista tulee eläkeläisiä", Vichyn "Suomen vahvin vesi", Pommacin "Aamuksi töihin", HIFK:n stadilaisuus ja Aku Ankan konseptit.
Vuonna 2005 Järvinen palkittiin hopea-Effiellä Scandic-hotelliketjun kampanjasta ja vuonna 2009 kahdella Hopeahuipulla Veikkaaja-lehden mainonnasta. Ilta-Sanomille tehty mainonta palkittiin hopealla ja pronssilla Moskovan Golden Drum -kilpailussa. Hartwallin Jaffa toi hopeaa ja Vichy Novelle kultaa Vuoden huipuissa 2012.
Anssi Järvinen on Julkisen sanan neuvoston yleisöjäsen kaudella 2014–2016. Anssi Järvinen nimitettiin JSN:n 3. varapuheenjohtajaksi vuodeksi 2016. . Hänen vuoden 2015 huhtikuusta lähtien kirjoittamansa "Anzion mukaan" -verkkokolumnit Imagen sivuille ovat olleet kuultavissa myös Business FM -radiokanavalta viikoittain maaliskuusta 2017.
MarkkinointiUutisten kolumnistina Anssi Järvinen toimi 2021-2023. 
Anssi Järvinen avioitui poliitikko ja viestintäkonsultti Sallamaari Muhosen kanssa kesäkuussa 2016.
Into-kustannus julkaisi keväällä 2019 satukirjat "Sankaritarinoita pojille" ja saman vuoden syksynä "Sankaritarinoita kaikille", joista ensin mainitussa oli Anssin kirjoittamat tarinat Syksy Räsäsestä sekä Kalle Könkkölästä ja jälkimmäisessä Venny Soldan-Brofeldtista, Anne Liljeströmistä ja Rosa Meriläisestä. 
Helsingin kaupunginvaltuusto nimitti Järvisen elokuussa 2021 nelivuotiskaudeksi Helsingin käräjäoikeuden lautamieheksi Vihreän liiton mandaatilla. 18.8.2025 Helsingin kaupunginhallitus esitti kaupunginvaltuustolle Järvistä käräjäoikeuden jäseneksi myös seuraavalle neljävuotiskaudeksi. 
Suomen Setlementtiliitto nimitti Anssi Järvisen hallitukseensa toimikaudelle 2023–2024 syyskokouksessaan Oulussa marraskuussa 2022. Järvinen valittiin liittohallitukseen myös kaudelle 2025-2026.
Brampton Beast

Brampton Beast oli kanadalainen jääkiekkoseura, joka oli kotoisin Bramptonista, Ontariosta. Seura pelasi ECHL-liigassa. Brampton Beast toimi NHL-seura Ottawa Senatorsin ja AHL-seura Belleville Senatorsin farmijoukkueena. Helmikuussa 2021 seura ilmoitti toimintansa lopettamisesta.
Kansas City Mavericks

Kansas City Mavericks on yhdysvaltalainen jääkiekkoseura, joka on kotoisin Independencestä Missourista. Se pelaa ECHL-liigaa. Kansas City Mavericks toimii NHL-seura Seattle Krakenin ja AHL-seura Coachella Valley Firebirdsin farmijoukkueina. 
Joukkue kaudella 2025–2026.
"(Tilanne 23. lokakuuta 2025)"
Valmennus &amp; Joukkueenjohto.
"Lähde: EliteProspects"
Quad City Storm

Quad City Mallards on yhdysvaltalainen jääkiekkoseura, joka on kotoisin Molinesta Illinoisista. Joukkue pelaa SPHL-liigaa.
Joukkue kaudella 2025–2026.
"(Tilanne 7. huhtikuuta 2025)"
Valmennus &amp; Joukkueenjohto.
"Lähde: EliteProspects"
Rapid City Rush

Rapid City Rush on yhdysvaltalainen jääkiekkoseura, joka on kotoisin Rapid Citystä Etelä-Dakotasta. Se pelaa ECHL-liigaa. Rapid City Rush toimii NHL-seura Calgary Flamesin ja AHL-seura Calgary Wranglersin farmijoukkueena. Suomalaisista Mike Vaskivuo on edustanut seuraa.
Joukkue kaudella 2025–2026.
"(Tilanne 19. marraskuuta 2025)"
Valmennus &amp; Joukkueenjohto.
"Lähde: EliteProspects"
Liga ASOBAL

Liga ASOBAL on Espanjan korkein sarjataso käsipallossa. Liiga perustettiin alun pitäen nimellä División de Honor vuonna 1958 ja nykyiselleen nimi vaihtui käyttöön vuonna 1990. Liigassa pelaa 16 seuraa, joista jokainen kohtaa toisensa kauden aikana kerran kotona sekä vieraissa. Jokaiselle joukkueelle kertyy siis 30 sarjaottelua kauden aikana. Liigamestari pääsee seuraavan kauden Euroopan mestarien liigaan.
Liigan menestynein seura on FC Barcelona 23 mestaruudella.
Federazione Industria Musicale Italiana

Federazione Industria Musicale Italiana (FIMI) on kattojärjestö, joka pitää kirjaa kaikesta musiikki- ja levyteollisuudesta Italiassa. Se perustettiin vuonna 1992, kun merkittävät levy-yhtiöt jättivät aiemman organisaation, "Associazione Fonografici Italianin" (AFI). Seuraavien vuosien aikana suuri osa italialaisista, AFI:n jättäneistä levy-yhtiöistä liittyi uuteen organisaatioon. Vuonna 2011 FIMI edusti 2 500 yrityksen toimintaa musiikkiteollisuudessa.
FIMI on International Federation of the Phonographic Industryn sekä Italian työnantajaliiton, Confindustrian jäsen. Sen päätarkoituksena on suojella Italian musiikkiteollisuutta.
Maaliskuusta 1995 lähtien "Federazione Industria Musicale Italiana" on julkistanut Italian virallisia albumilistoja. Tammikuussa 1997 FIMIstä myös Italian virallisten singlelistojen julkaisija. CD-singlemyynnin vähenemisen seurauksena FIMI korvasi sen fyysisen singlelistan digitaalisten latausten listalla, joka perustettiin 1. tammikuuta 2008 ja se pohjautuu laillisiin internet- ja mobiililatauksiin.
Heinäkuussa 2011 Enzo Mazza julistettiin puheenjohtajaksi.
Maksarousku

Maksarousku ("Lactarius badiosanguineus") on rouskujen sukuun kuuluva sienilaji. Se on hyvä ruokasieni.
Ulkonäkö.
Lakin muoto on nuorena kupera ja vanhemmiten suppilomainen. Väriltään se on tumman ruskea, mikä muistuttaa raa'an maksan väriä. Sen pinta on tahmea.
Elinympäristö.
Maksarouskua esiintyy yleisesti lehtometsissä.
Raphaël Bussières

Raphaël Bussières (s. 5 marraskuuta 1993) on kanadalainen jääkiekkoilija.
Ura.
Baie-Comeau Drakkarissa juniorikiekkoa pelannut Bussières varattiin vuoden toisella kierroksella, 46. pelaajana. Hän on Minnesota Wildin varaus. Vuosina 2013–2016 hän on pelannut pääasiassa AHL-liigaa Iowa Wildin riveissä vasemman ja oikean laitahyökkääjän paikalla.
Eetu Soppela

Eetu Soppela (s. 3. kesäkuuta 1995) on suomalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Rovaniemen Palloseuran A-junioreita.
Soppela pelasi kaudella 2013 RoPS:ssa neljä Veikkausliigan ottelua.
William Christie (tähtitieteilijä)

William Henry Mahoney Christie (1. lokakuuta 1845 – 22. tammikuuta 1922) oli brittiläinen tähtitieteilijä.
William Christien isä oli Samuel Hunter Christie. Hän kävi koulua King’s College Schoolissa ja opiskeli sen jälkeen King’s College Londonissa sekä myöhemmin Cambridgen yliopiston Trinity Collegessa. Hänestä tuli yliopiston neljäs wrangler vuonna 1868, ja seuraavana vuonna hänet nimitettiin Trinity Collegeen opetusvirkaan.
Christie toimi vuosina 1870–1881 Greenwichin kunin­kaalli­sessa observatoriossa yliassistenttina. Vuonna 1881 hänet nimitettiin George Airyn seuraajaksi kuninkaalliseksi tähti­tieteilijäksi (Astronomer Royal), ja hän toimi virassa vuoteen 1910 saakka. Vuonna 1881 hänet valittiin myös Royal Societyn jäseneksi ja vuosina 1888–1890 hän toimi Royal Astronomical Societyn puheenjohtajana.
Christie teki tähti­tieteellisiä tutkimus­matkoja Japaniin vuonna 1896, Intiaan vuonna 1898, Portugaliin vuonna 1900 ja Tunisiaan vuonna 1905. Hän siirtyi 65 vuoden iässä vuonna 1910 eläkkeelle, ensimmäisenä Astronomer Royalina. Kaikki viran aikaisemmat haltijat olivat jatkaneet virassa kuolemaansa saakka lukuun ottamatta 81-vuotiaana eronnutta Airyä ja tervey­delli­sistä syistä eronnutta John Pondia. Christie kuoli vuonna 1922 merellä lähellä Gibraltaria, ja hänet haudattiin mereen.
Christien puoliso oli vuodesta 1881 Sir Alfred Hickmanin (1830–1910) tytär Mary Violette.
Lauri Rintala

Taisto Lauri Rintala (4. joulukuuta 1916 Rauman maalaiskunta – 24. joulukuuta 1994) oli suomalainen toimittaja ja kirjailija, joka käytti kirjailijanimeä Lassi Tara.
Rintala julkaisi humoristisen romaanin "Manun paita muuttaa maalle", jonka tapahtumat sijoittuivat Lehtikujan lomakotiin.
Rintalan vanhemmat olivat räätäli Kustaa Edvard Rintala ja Alma Vilhelmiina Rintala. Hän kävi keskikoulun ja työskenteli toimittajana "Satakunnan Kansassa".
Teoksia.
Nimimerkillä "Lassi Tara":
Valtakirja (virkaan)

Valtakirja () oli Suomessa valtion tai kirkon virkaan nimitettävälle henkilölle annettu nimityskirja, jolla hän sai oikeuden toimia viranhaltijana.
Valtion virka.
Vuoden 1926 laissa valtion viroista ja toimista säädettiin, että henkilölle, joka nimitetään valtion virkaan tai toimeen, "annetaan nimittämiskirjana avoin kirje, valtakirja tai toimikirja". Useimmille peruspalkkaisille viranhaltijoille annettiin valtakirja, ja tuomariksi nimitetylle annettiin aina valtakirja.
Kirkon virka.
Suomen evankelis-luterilaisen kirkon kirkkojärjestyksen mukaan vuodelta 1991 tuomiokapituli antoi papille valtakirjan virkaan. Nykyään nimittämiskirjaa kutsutaan viranhoitomääräykseksi.
Legenda jo eläessään (kirjasarja)

Legenda jo eläessään on WSOY:n 1970-luvulla julkaisema sarja suomalaisten henkilöiden elämäkertoja. Sarjan kirjat olivat melko lyhyitä ja populaarilla tyylillä kirjoitettuja. Jokaisen kirjan nimi oli aina muotoa "[henkilön nimi] – legenda jo eläessään". Aiheina olleet henkilöt olivat jo kuolleita, poikkeuksina A. F. Airo, Tahko Pihkala, arkkipiispa Paavali, Armi Ratia ja Pentti Saarikoski. Joistakin sarjan osista on otettu vielä 2000-luvulla uusia painoksia.
Sarjassa ilmestyivät seuraavien henkilöiden elämäkerrat:
Helge Miettunen

Helge Leonard Miettunen (9. syyskuuta 1916 Vaasa – 21. kesäkuuta 1986 Espoo) oli suomalainen filosofian tohtori, Yleisradion suunnittelupäällikkö, kirjailija ja kansanedustaja.
Miettusen vanhemmat olivat maalarimestari Johan Leonard Miettunen ja Adolfina Lesell. Hän pääsi ylioppilaaksi 1935 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1939, maisteriksi 1940 sekä lisensiaatiksi ja tohtoriksi 1949. Miettusen väitöskirja "Johdatus elokuvan estetiikkaan" oli ensimmäinen elokuva-aiheinen väitös Suomessa.
Miettunen toimi Kuopion kansalaisopiston johtajana 1948–1954, Kansanvalistusseuran elokuvatoiminnan hoitajana 1952–1954 ja Kansanvalistusseuran toiminnanjohtajana 1954–1957. Hän oli Yleisradion palveluksessa suomalaisen ohjelmajohtajan apulaisena ja varamiehenä 1957–1964, suomenkielisen ohjelmatoiminnan apulaisjohtajana 1964–1970 sekä suunnittelupäällikkönä 1970–1977. Hän opetti Helsingin suomalaisessa työväenopistossa 1947–1948 ja 1951–1961 sekä oli Kino-lehden päätoimittajana 1958–1964 ja Oy Tesvision va. toimitusjohtajana 1964.
Miettunen oli Tampereen yliopistossa lehdistö- ja tiedotusopin dosenttina 1964–1971 ja tiedotusopin vt. professorina 1969–1971. Hän toimi vuodesta 1974 Helsingin yliopiston tiedotusopin dosenttina. 
Miettunen oli Suomen Kansanpuolueen kansanedustajana 1951–1958 edustaen Kuopion läänin läntistä vaalipiiriä. Hän oli Suomen elokuvakerhojen liiton puheenjohtajana ja kuului jäsenenä muun muassa Yleisradion ohjelmaneuvostoon, Valtion elokuvalautakuntaan, Suomen Unesco-toimikuntaan ja Suomen YK-valtuuskuntaan.
Miettunen toimi kamera-assistenttina vuonna 1937 valmistuneissa elokuvissa "Ja alla oli tulinen järvi" ja "Miehen kylkiluu" sekä leikkaajana vuonna 1945 valmistuneessa elokuvassa "Rakkautensa uhri". Hän kirjoitti myös "Sivistynyt kurjuus"-nimisen romaanin.
Helge Miettunen oli naimisissa 1940–1944 Terttu Heilimä Järvilehdon kanssa ja vuodesta 1956 Marjatta Kekäläisen kanssa.
Pikkumarunakana

Pikkumarunakana ("Centrocercus minimus") on aitokanoihin kuuluva erittäin uhanalainen lintulaji. Sitä tavataan endeemisenä Yhdysvalloista.
Koko ja ulkonäkö.
Pikkumarunakanakoiras voi kasvaa 44–51 cm pitkäksi ja naaras on pienikokoisempi ja voi kasvaa 32–38 cm pitkäksi. Koiras on yleisväritykseltään harmahtavan ruskean kirjava. Kurkku on musta ja rinta on valkoinen ja vatsa musta. Pyrstön höyhenet ovat jäykät ja koiras pystyy levittämään pyrstönsä viuhkamaiseksi. Naaraat ovat väritykseltään kauttaaltaan ruskeita ja nuoret linnut muistuttavat ulkonäöltään naaraita. Pikkumarunakana on ulkonäöltään hyvin samankaltainen kooltaan suuremman marunakanan ("Centrocercus urophasianus") kanssa.
Levinneisyys ja elintavat.
Pikkumarunakanaa tavataan pieneltä alueelta Coloradon ja Utahin osavaltioista. Lajin elinympäristöä ovat marunoja kasvavat alueet ja niityt. Laji liikkuu tyypillisesti pieninä ryhminä. Aikuisten marunakanojen ravinto koostuu kasvien osista erityisesti marunojen lehdistä. Poikaset ja nuoret linnut tarvitsevat hyönteisravintoa. Pikkumarunakanan lisääntymiskausi ulottuu huhtikuulta kesäkuulle. Koiraat esittävät ryhmissä soitimellaan viuhkamaisia pyrstöjään ja pörhistelevät rinnan valkoisia höyheniään. Yleensä ryhmistä vain yksi tai kaksi koirasta pääsevät parittelemaan naaraiden kanssa. Naaras rakentaa pesän ruohikon ja marunapensaikkojen suojiin ja munii 6–9 munaa.
Pikkumarunakanakannan kooksi arvioidaan noin 2 500 yksilöä. Kantaa uhkaa elinympäristön häviäminen ja pirstaloituminen teiden ja asuntojen rakentamisen takia ja karjan laiduntamisen vuoksi. Myös Länsi-Niilin virus pikkumarunakanan elinalueilla on uhka.
Juhani Rekola

Juhani Rekola (1. elokuuta 1916 Helsinki – 13. helmikuuta 1986) oli suomalainen teologian tohtori, pappi ja kristillinen kirjailija.
Hän oli Eräjärven kirkkoherran rovasti Erkki Julius Valentin Gummeruksen ja Siiri Saima Gummeruksen (o.s. Vennström) kasvattipoika.
Rekola muutti joidenkin muiden teologisten ajattelijoiden tavoin Suomesta Ruotsiin. Hän toimi Tukholman suomalaisen seurakunnan kappalaisena ja teki myös vapaaehtoista alkoholisti- ja vankilatyötä. Rekola liikkui erityisesti Tukholmaan kulkeutuneiden suomalaisten alkoholistien ns. Slussenin sissien keskuudessa. Nämä kokemukset vaikuttivat voimakkaasti hänen teoksiinsa.
Rekola käsitteli esseissään erityisesti uskon vaikutusta kirjallisuudessa, kuvataiteissa ja elokuvassa. Hän sai 1977 Suomen kirkon kirjallisuuspalkinnon.
Juha Seppälä referoi Antti Nyléniä kirjoituksessaan "Parnassossa": "Useassa yhteydessä Nylén viittaa Juhani Rekolan – – esseistin ja teologin, tuotantoon ainutlaatuisena, laadukkaana ja yhä unohdettuna aarteena ja toteaa olevansa Rekolasta samaa mieltä".
Kaj Hagman

Kaj Vilhelm Hagman (29. heinäkuuta 1916 Vaasa – 16. syyskuuta 2003 Vaasa) oli suomenruotsalainen toimittaja ja kirjailija. Hän käytti myös nimimerkkejä "K.H." ja "Keeper". Hän oli koulutukseltaan opettaja.
Hagman oli toimittajana "Vasabladet"-lehdessä 1937–1979, ja hän toimi myös kulttuuriaikakauslehti "Horisontin" toimitussihteerinä ja toimittajana 1954–1979. Kaj Hagmanin isä oli toimittaja Einar Hagman.
Ruusuhapero

Ruusuhapero ("Russula roseipes") on haperoiden sukuun kuuluva sienilaji. Se sopii syötäväksi.
Ulkonäkö.
Lakki on väriltään vaaleanpunainen, oranssi tai punainen. Myös jalka on punertava. Lakin pinta on tahmea ja sen reuna on vanhemmiten uurteinen. Heltat ovat kellertäviä.
Elinympäristö.
Ruusuhaperoa esiintyy yleisesti mäntymetsissä, puistoissa ja teiden varsilla.
Sanna Stellan

Sanna Stellan (ent. Lehtonen, s. 19. lokakuuta 1974 Karvia) on suomalainen näyttelijä, kirjailija ja televisiojuontaja.
Pohjois-Satakunnan Karviasta kotoisin oleva Stellan on tullut tunnetuksi muun muassa Nelosella vuonna 2005 esitetystä "Assari"-sarjasta sekä myöhemmin Yleisradion "Strada"- ja "Naurun tasapaino"-ohjelmien juontajana. Stradan toimittajana Stellan oli vuosina 2009–2012. Hän on myös esiintynyt muun muassa Ylen "Kerran viikossa" -televisiosarjassa sekä monessa pitkässä elokuvassa.
1990-luvulla Stellan opiskeli näyttelemistä Isossa-Britanniassa, jossa hän asui 11 vuoden ajan. Britannian lisäksi Stellan on esiintynyt muun muassa Norjan kansallisteatterissa sekä Suomessa Teatteri Takomossa ja Aleksanterin teatterissa.
Stellan on kirjoittanut kolme elämänhallintaopasta yhdessä elämäntapavalmentaja Katri Mannisen kanssa. Yksi hänen novellinsa on julkaistu vuonna 2011 ilmestyneessä "Nauravia naisia – 30 kertomusta keskeltä elämää" -antologiassa.
Yksityiselämä.
Stellanilla on kolme lasta äänisuunnitttelija Micke Nyströmin kanssa. Huhtikuussa 2019 Stellan synnytti neljännen lapsensa, jonka isä on hänen aviomiehensä tuottaja-ohjaaja Timo Suomi. He menivät naimisiin kesällä 2019. Toukokuussa 2023 Stellan ilmoitti parin erosta Instagram-tilillään.
Arvo Paasivuori

Arvo Kullervo Paasivuori (vuoteen 1906 Hälleberg; 4. huhtikuuta 1905 Helsinki – 30. toukokuuta 1987 Helsinki) oli suomalainen sosiaalidemokraattinen poliitikko ja kansanedustaja, joka toimi vuosina 1949–1966 Valtion elokuvatarkastamon puheenjohtajana.
Arvo Paasivuoren isä oli merkittävä sosiaalidemokraattinen poliitikko Matti Paasivuori ja äiti Maria Elisabet Lindgren. Paasivuori kirjoitti ylioppilaaksi 1925 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1939. Hän työskenteli Helsingin kaupungin kunnalliskodin konttoristina 1934–1940, kunnalliskodin ja kaupungin työlaitoksen apulaisjohtajana 1940–1951 sekä kaupungin vanhustenhuoltolaitoksen johtajana 1952–1972. Hän oli myös SDP:n kansanedustajana Uudenmaan läänin vaalipiiristä yhden kauden 1945–1948.
Elokuvatarkastamon johtamisen ohella Paasivuori kuului Valtion elokuvalautakuntaan ja kirjallisuuslautakuntaan sekä Elannon edustajistoon. Lisäksi hän oli Helsingin kaupunginvaltuuston jäsen 1951–1952.
Arvo Paasivuoren vaimo oli vuodesta 1934 Tyyne Paasivuori (o.s. Kallio), joka toimi myöhemmin myös kansanedustajana. Heillä oli neljä lasta.
Carl Kavaleff

Carl Kavaleff (2. heinäkuuta 1916 Helsinki – 12. joulukuuta 1996) oli suomenruotsalainen pedagogi ja ruotsin kielellä kirjoittanut kirjailija. Hän opetti pitkään Norra Latinin koulussa Tukholmassa. Hänen isänsä oli maanviljelysneuvos Jacob Kavaleff ja äitinsä Sophie Dorothé Cramer. Carl Kavaleff opiskeli Helsingin ja Uppsalan yliopistoissa ja suoritti filosofian maisterin tutkinnon vuonna 1947. Hän palveli talvisodassa sekä jatkosodassa ja sai talvisodassa luodin vatsaan. Hän oli upseeri tykistössä ja palveli sekä rintamalla että marsalkka Mannerheimin esikunnassa Mikkelissä. Hänet palkittiin muun muassa Vapaudenristillä. 
Hän kuului Kavaleffin kauppiaissukuun. Hänen puolisonsa oli Saskia Dalila Kavaleff, jonka isä oli taidemaalari Santeri Salokivi. Heillä oli yksi tytär. 
Teoksia.
Lähteet:
Oliivihapero

Oliivihapero ("Russula olivina") on haperoiden sukuun kuuluva sienilaji.
Ulkonäkö.
Lakki on nuorena kupera, vanhemmiten se laakenee. Vanhemmilla sienillä on keskellä kuoppa ja niiden reuna on uurteinen. Lakin värisävyjä ovat oliivinvihreän sävyt. Malto on valkoista.
Heltat ovat keltaisia, kuten myös itiöpöly.
Elinympäristö.
Oliivihaperoa esiintyy kosteissa olosuhteissa, kuten kosteissa kuusimetsissä ja lettokorvissa.
Itsenäisyyden palatsi (Minsk)

Itsenäisyyden palatsi (, ) on Valko-Venäjän pääkaupunki Minskissä sijaitseva, 24. – 25. lokakuuta 2013 käyttöön otettu kongressikeskus ja valtiollisten seremonioiden tapahtumapaikka. Rakennus sijaitsee kaupungin länsiosista keskustaan johtavan praspekt Peramožtsau (suom. Voiton valtatie) varrella.
Joissain lähteissä rakennusta on luonnehdittu myös Valko-Venäjän presidentin uudeksi asunnoksi. Tämän presidentti Lukašenka on aiemmin julkisesti kiistänyt. Rakennuksen seinään kirjattu palatsin täydellinen nimi antaa kuitenkin ymmärtää kyseessä olevan presidentin virka-asunto ().
Itsenäisyyden palatsin edustalla on vuonna 1988 avattu kansallisen näyttelykeskus BelEkspon rakennus. Tämän edessä, kahden suurkadun risteyksessä, sijaitsee heinäkuussa 2013 avattu aukio, joka on suunniteltu arkkitehti Hanna Aksjonavan johdolla. Se on omistettu Valko-Venäjän lipulle ja varustettu korkeilla lipputangoilla.
Kaiju Sareva

Kaiju Anni Sareva (o.s. Vuorento; 1. kesäkuuta 1916 Koski Hl – 7. huhtikuuta 2006) oli suomalainen lastenkirjailija.
Sareva tuli ylioppilaaksi Hämeenlinnan yhteiskoulusta 1937. Hänellä oli opintoja Yhteiskunnallisessa korkeakoulussa (YKK) 1947. Opettajana Sareva toimi Hämeenlinnan kansalaisopistossa 1947–1951. Virkamieslehdessä Sareva toimi 1952–1965. Suomen Näytelmäkirjailijaliitossa hän oli sihteerinä ja toimistonjohtajana 1965–1980.
Sareva on ollut toimittamassa Suomen Näytelmäkirjailijaliiton jäsenmatrikkelia 1921–1981. 
Sarevan vanhemmat olivat tekstiili-insinööri Valto Vuorento ja Anna (o.s. Portin). Sarevan puoliso oli kapteeni Viljo Yrjö Päiviö Sareva (ent. Sarén) (1911–1941) vuodesta 1940. Yrjö Sareva kaatui Vaasenissa. Hänet on haudattu Hämeenlinnan Ahveniston hautausmaan sankarihautausmaalle.
Juhani Valli

Juhani Valli (s. 1954 Rovaniemi) on suomalainen eräkirjailija. 
Valli on asunut Rovaniemen ohella Kemijärvellä, Oulussa ja Skövdessä. Hän on koulutukseltaan ylioppilasmerkonomi. Valli, joka käyttää myös nimimerkkiä "Nuro II", on kirjoittanut kaunokirjallisten teosten ohella tekstejä muun muassa "Lapin Kansa"-lehteen, blogeja sekä erätarinoita "Eränkävijä"-vuosikirjaan ja "Metsästys ja Kalastus" -lehteen aina vuodesta 1992. Hänen esikoisteoksensa "Juuret kairassa" ilmestyi 2007 Otavan julkaisemana. Vuoteen 2013 mennessä julkaistuissa kolmessa teoksessa on yhteensä 62 eränovellia.
Hellevi Kauhanen

Helvi (Hellevi) Elisabet Kauhanen de Pedreny (o.s. "Kauhanen"; 2. tammikuuta 1916 Juustila, Viipurin maalaiskunta – 4. joulukuuta 1995 Barcelona, Espanja) oli suomalainen lastenkirjailija.
Kauhasen vanhemmat olivat vaatturi Heikki Kauhanen ja Hilma Sofia (o.s. Kortelainen). Sisällissodan aikana perheen lapset olivat Leppävirralla, josta palasivat Viipuriin sodan jälkeen. Hän kävi kansakoulun ja kosmetologi- ja pedikyristikurssin ja toimi toisen maailmansodan jälkeen pedikyristinä Arkadian jalkaklinikalla Helsingissä. Sodan aikana Kauhanen toimi lottana.
Kauhanen harjoitti kirjoittamisen ohella lausumista ja toimi Helsingin Lausujain Liitossa, jonka työilloissa luki katkelmia kirjoistaan. Kauhanen muutti aluksi Englantiin ja myöhemmin Espanjaan Barcelonaan, jossa Kauhanen avioitui espanjalaisen pianistin ja säveltäjän Modesto de Pedrenyn kanssa. Kauhanen kirjoitti ulkomailta matkakokemuksistaan ja erilaisia tarinoita suomalaisiin lehtiin ja lausui radiolähetyksissä.
Kirjallisuuskriitikko Toini Havu luonnehti Kauhasta lastenkirjailijana: "Näkyy muuten, että Hellevi Kauhanen on käynyt opissa setä Andersenin luona, eikä oppi ole ollut pahitteeksi, koska hänellä on taipumus osuvasti viljellä humaaneja näkökohtia ja hyviä ajatuksia, niin että lapset ne sadun voimalla mielellään omaksuvat."
Joel Lehtinen

Joel Lehtinen (s. 16. marraskuuta 1991 Helsinki) on uransa lopettanut suomalainen entinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä. Lehtinen pelasi valtaosan urastaan Mestiksessä. Hän pelasi urallaan kahdeksan pääsarjaottelua HIFK:n paidassa.
Ura.
Lehtinen on Oulunkylän Kiekko-Kerhon kasvatti. Hän pelasi junioriuransa suurimmaksi osaksi Kiekko-Vantaassa, mutta edusti myös East Hockey Clubin C-nuoria kaudella 2007–2008 ja Jokereiden A-nuoria kaudella 2009–2010. Lehtinen oli kaudella 2008–2009 Kiekko-Vantaassa koko B-nuorten I-divisioonan paras syöttäjä sekä toiseksi paras pistemies HC Nokian Heikki Hällin kanssa tehoilla 22+36=58. Hän voitti kauden päätteeksi B-nuorten I-divisioonan pronssia.
Kaudella 2010–2011 Lehtinen sijoittui tehoilla 26+15=41 A-nuorten I-divisioonan maalipörssissä toiseksi Jokipoikien Jesse Jormanaisen kanssa ja sijoittui pistepörssissä viidenneksi. Hän oli kauden päätteeksi nostamassa Kiekko-Vantaata I-divisioonasta A-nuorten SM-liigaan. Lehtinen pelasi kauden aikana myös Kiekko-Vantaan Mestis-joukkueessa neljä runkosarja- ja kolme playoff-ottelua jääden niissä ilman tehopisteitä. Kesäkuussa 2011 hän teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen joukkueen kanssa.
Kaudesta 2011–2012 Lehtinen pelasi noin puolet Kiekko-Vantaan Mestis-joukkueessa ja toiset puolet joukkueen A-nuorissa. Hänen tulokaskautensa Mestiksessä toi 23 runkosarjaottelussa tehot 1+2=3. Lehtinen oli Kiekko-Vantaan A-nuorten paras maalintekijä ja toiseksi paras pistemies Juho Perttilän jälkeen tehoilla 16+13=29. Myös hänen teholukemansa +9 oli joukkueen paras. Kausi 2012–2013 oli Lehtiselle ensimmäinen kokonainen Mestiksessä, joka toi hänelle 42 runkosarjaottelussa tehot 7+14=21 sekä viidessä karsintasarjan ottelussa tehot 1+1=2. Hän pelasi kauden aikana myös kaksi Suomi-sarjaottelua Bewe TuusKin paidassa.
Lehtinen siirtyi kaudeksi 2013–2014 vuoden mittaisella sopimuksella HC Keski-Uudenmaan riveihin. Lokakuussa 2013 hän siirtyi lähtökohtaisesti yhden ottelun mittaiselle lainalle SM-liigajoukkue Helsingin IFK:hon. Lehtinen teki liigadebyyttinsä näin ollen 25. lokakuuta 2013 Hämeenlinnan Pallokerhoa vastaan. Kaikkiaan hän vietti kauden aikana lainalla HIFK:ssa seitsemän ottelua. Lehtinen pelasi myös kaksi ottelua lainalla Bewe TuusKissa. Siirtotakarajalla, helmikuussa 2014 hän siirtyi loppukaudeksi Mikkelin Jukureihin vaihdossa Jesse Juntheikkiin. Lehtinen voitti kauden päätteeksi Mestis-hopeaa.
Kaudeksi 2014–2015 Lehtinen siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella jatkamaan uraansa Bewe TuusKin Suomi-sarjajoukkueeseen. Hän pelasi alkukaudella myös Kiekko-Vantaassa, jonne Lehtinen teki lopulta loppukauden kattavan sopimuksen lokakuussa 2014. Kaudella 2015–2016 hän oli joukkueen paras pistemies ja syöttäjä tehoilla 14+18=32. Lehtinen pelasi kauden aikana myös yhden SM-liigaottelun lainalla HIFK:ssa. Kauden 2016–2017 päätteeksi hän voitti Kiekko-Vantaassa Mestis-hopeaa.
Muuta.
Lehtinen on pelannut myös Rullakiekon SM-liigaa Grankulla IFK:ssa.
Gunnar Levlin

Ernst Gunnar Levlin (31. tammikuuta 1916 Uusikaarlepyy – 24. helmikuuta 2008 Uusikaarlepyy) oli suomalainen kirkkoherra ja ruotsin kielellä kirjoittanut kirjailija.
Levlinin vanhemmat olivat maanviljelijä Johannes Levlin (1873–1954) ja Greta Sofia Mattson (1876–1953).
Levlin toimi kirkkoherrana Korppoossa ja Västanfjärdissä. Eläkkeelle jäätyään hän muutti takaisin Uuteenkaarlepyyhyn.
Levlin julkaisi kaksi runokokoelmaa "Syner på vägen" ja "Dikterna är fåglar".
Veikkausliigan kausi 2014

Veikkausliigan kausi 2014 oli Suomen jalkapallon pääsarjan Veikkausliigan 25. kausi. Liiga pelattiin edellisten kausien tapaan kolminkertaisena sarjana, jossa jokaisella joukkueella on 33 ottelua. Liigan viimeiseksi jäänyt joukkue putosi Ykköseen kaudelle 2015, ja Ykkösen voittaja nousi sen tilalle liigaan. Edellisellä kaudella Ykköseen putosi JJK ja tilalle nousi SJK.
Veikkausliigan voittaja on jalkapallon Suomen mestari kaudella 2014 ja pääsee edustamaan Suomea kauden 2015–2016 Mestarien liigan toiselle karsintakierrokselle. Liigan toiseksi ja kolmanneksi sijoittuneet joukkueet pääsevät puolestaan kaudella 2015–2016 Eurooppa-liigan karsintoihin yhdessä vuoden 2014 Suomen Cupin voittajan kanssa. 
Joukkueet.
Taulukon tiedot Veikkausliiga.com
Valmentajien vaihdokset.
Kansalaisuus (* katso nimellä 
Sarjataulukko.
Lähde veikkausliiga.com .
Ottelut.
Kierrokset 1-22.
Tuloksissa on esitetty 6.4.-4.8. pelatut ottelut. KuPS pelasi kierroksilla 1-22 alla esitetyn lisäksi ottelut VPS-KuPS 3-0, KuPS-Honka 2-0, TPS-KuPS 1-1, KuPS-IFKM 1-3, KuPS-Jaro1-1, SJK-KuPS 0-0 ja MYPA-KuPS 5-3.
Ottelun IFK Mariehamn - VPS (13.4.) lopputulos (1-0) on sääntörikkomuksen vuoksi muutettu 0-3:ksi.
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
Kierrokset 23–33.
Tuloksissa on esitetty 9.8.-26.10. pelatut ottelut.
Ottelun HJK - RoPS (26.10.) lopputulos (0-3) on sääntörikkomuksen vuoksi muutettu 3-0:ksi.
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
Menestys eurokentillä.
"Mestarien liiga:"
"Eurooppa-liiga:"
Tilastot.
Maalipörssi.
Lähde Palloverkon ottelupöytäkirjat. Maaleja tehtiin yhteensä 511.
1) Roni Porokara teki maaleistaan 8 Hongalle ja yhden HJK:lle.
Palkinnot.
Captain´s Ball gaala.
SPL:n ja Veikkausliigan palkitsemistilaisuus järjestettiin 30.10.2014, tilaisuudessa palkittiin mm. seuraavat:
- Maalivahti: Henrik Moisander, FC Lahti
- Puolustaja: Cedric Gogoua, SJK
- Keskikenttä: Robin Lod, HJK
- Hyökkääjä: Demba Savage, HJK
- Valmentaja: Mika Lehkosuo, HJK
Valioerotuomarikerhon vuoden 2014 herrasmiesvalinnat ovat seuraavat:
Harmaapyrstökotinga

Harmaapyrstökotinga ("Snowornis subalaris") on kotingojen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Harmaapyrstökotingaa tavataan Kolumbiassa, Ecuadorissa ja Perussa. Lajia on kuvattu harvinaiseksi ja laikuttaisesti esiintyväksi. Sitä uhkaa elinympäristöjen tuhoutuminen.
Aune Niskanen

Aune Sofia Niskanen (o.s. "Multala", 28. helmikuuta 1916 Pyhäjärvi – 20. lokakuuta 2011 Nivala ) oli suomalainen pakinoitsija ja runoilija. 
Niskanen pakinoi vuosina 1963–1983 "Nivala"-lehdessä viikoittain ajankohtaisista tapahtumista nimimerkillä "Kitupiikki". Pakinat on julkaistu myös kahtena kirjana.
Violettikotinga

Violettikotinga ("Xipholena punicea") on kotingojen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Violettikotingaa tavataan Boliviassa, Brasiliassa, Kolumbiassa, Ecuadorissa, Ranskan Guianassa, Guyanassa, Perussa, Surinamessa ja Venezuelassa. Lajia on kuvattu melko yleiseksi, mutta laikuttaisesti esiintyväksi. Sen kannankehitys on vakaa, ja laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Valkopyrstökotinga

Valkopyrstökotinga ("Xipholena lamellipennis") on kotingojen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Valkopyrstökotingaa tavataan Brasiliassa. Sitä on kuvattu harvinaiseksi, ja lajia uhkaa elinympäristöjen tuhoutuminen. Se on luokiteltu silmälläpidettäväksi.
I Got You

I Got You on englantilaisen laulajan Leona Lewisin kappale, joka julkaistiin toisena singlenä 19. helmikuuta 2010 Lewisin toiselta studioalbumilta "Echo". Laulu sai kriitikoilta vaihtelevaa palautetta. Lewisin laulusuoristusta kiiteltiin, mutta siitä löydettiin yhtäläisyyksiä hänen aiempiin kappaleisiinsa.
"I Got You" ei onnistunut saamaan samanlaista suosiota kuin Lewisin aiemmat singlejulkaisut. Ison-Britannian singlelistalla kappaleen korkein sijoitus oli 14. Singlen musiikkivideon ohjasi Dave Meyers, ja se kuvattiin Californiassa.
Iltamakasiini

Iltamakasiini oli viihde- ja lifestyle-media, joka aloitti tammikuussa 2013 verkkolehtenä ja laajeni tabloid-julkaisuksi. Julkaisu lakkautettiin 2019.
Sen perusti seitsemän vuotta Iltalehdessä toiminut julkkistoimittaja Jari Kupiainen ja hänen yrityksensä Starvista Oy. Vuosina 2010–2012 Kupiainen toimi MTV3:n verkkoviihteen vastaavana tuottajana ja aiemmin hän työskenteli Seura- ja Hymy-lehdissä. Kupiainen toimi Iltamakasiinin päätoimittajana huhtikuuhun 2018 saakka. 
Iltamakasiinin julkaisuoikeudet siirtyivät Keskisuomalainen konsernille Starvista Oy:ltä tammikuussa 2015. Konserniin kuuluva Etelä-Suomen Media alkoi julkaista Iltamakasiini.fi-viihdesivustoa. Sivuston konseptia ja sisältöä kehitetään ja laajennetaan asteittain. Iltamakasiinin uutena päätoimittajana aloitti huhtikuussa 2018 Toni Tervo.
Valkosiipikotinga

Valkosiipikotinga ("Xipholena atropurpurea") on kotingojen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Valkosiipikotingaa tavataan Brasilian itäosissa. Laji on luokiteltu vaarantuneeksi, koska sen levinneisyysalue on pieni ja sirpaloitunut, ja koska sen elinympäristöt ovat tuhoutumassa.
Elintavat.
Valkosiipikotinga elää pääasiassa luonnontilaisissa metsissä alangoilla ja esivuoristoissa 900 metriin asti. Se käyttää ravinnokseen hedelmiä ja hyönteisiä. Lajin pesintöjä on todettu loka- ja marraskuussa.
Valkokotinga

Valkokotinga ("Carpodectes hopkei") on kotingojen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Valkokotingaa tavataan Kolumbiassa, Ecuadorissa ja Panamassa. Lajia on kuvattu harvinaiseksi, ja sen kannankehitys on laskeva. Sen ei kuitenkaan uskota olevan vaarassa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Veikko Jääskeläinen

Veikko Sakari Jääskeläinen (1. joulukuuta 1931 Kitee – 9. elokuuta 2023 Espoo) oli suomalainen taloustieteilijä ja Helsingin kauppakorkeakoulun kansainvälisen yritysrahoituksen professori. Hän oli Helsingin kauppakorkeakoulun liiketaloustieteen professori, Valmet Oy:n talousjohtaja ja Helsingin kauppakorkeakoulun kansainvälisen keskuksen johtaja. Kansainvälisen yritysrahoituksen professori hän oli vuodesta 1986 ja rehtori vuodesta 1992. Hän tutki budjetointia, strategista suunnittelua ja kansainvälistä rahoitusta. Hän oli Suomalaisen Tiedeakatemian jäsen vuodesta 1974.
Ura.
Jääskeläinen kirjoitti ylioppilaaksi Joensuun lyseosta 1951 ja valmistui Kauppakorkeakoulusta ekonomiksi 1955 ja kauppatieteiden kandidaatiksi 1956. Vuosiksi 1956–1959 hän muutti Yhdysvaltoihin opiskelemaan Yalen yliopiston, jossa hän suoritti Master of Arts -tutkinnon 1959. Suomessa hän valmistui kauppatieteiden lisensiaatiksi 1965 ja väitteli Kauppakorkeakoulussa kauppatieteiden tohtoriksi 1967.
Työurallaan Jääskeläinen toimi Gulf Oilin kirjanpitäjänä 1959–1960, São Paulossa sijainneen Valmet do Brasilin talousjohtajana 1960–1962, Valmet oy:n liikelaskentapäällikkönä 1963–1967. Kauppakorkeakoulun liiketaloustieteen opettajana hän työskenteli vuodet 1966–1968 ja Virginia Polytechnic Institute and State Universityn professorina 1968–1969. Sitten Jääskeläinen palasi Kauppakorkeakouluun liiketaloustieteen apulaisprofessoriksi 1969–1970 ja liiketaloustieteen professoriksi 1970–1976. Hän siirtyi liike-elämän palvelukseen Valmetin talousjohtajaksi ja varatoimitusjohtajaksi 1976–1983. Seuraavaksi Jääskeläinen palasi Kauppakorkeakouluun kansainvälisen keskuksen johtajaksi 1983–1992 ja toimi kansainvälisen yritysrahoituksen professorina 1986–1996, toisena vararehtorina 1990–1992 ja kauppakorkeakoulun rehtorina 1992–1996.
Keltanokkakotinga

Keltanokkakotinga ("Carpodectes antoniae") on kotingojen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Keltanokkakotingaa tavataan Costa Ricassa ja Panamassa. Sen kannaksi arvioidaan 250–999 sukukypsää yksilöä. Laji on vähentynyt elinympäristöjen tuhoutumisen takia, ja se on luokiteltu silmälläpidettäväksi.
Timo Jääskeläinen

Timo Ensio Jääskeläinen (s. 21. tammikuuta 1953 Luumäki) on suomalainen filosofian tohtori ja Itä-Suomen yliopiston fysiikan emeritusprofessori Joensuun kampuksella.
Jääskeläinen tuli ylioppilaaksi Kerimäen yhteislyseosta (1972). Hän valmistui Joensuun yliopistosta filosofian kandidaatiksi (1976), lisensiaatiksi (1978) ja edelleen filosofian tohtoriksi (1982). Hän oli Kuopion yliopiston sovelletun fysiikan (optiikan) dosentti (1991–), Tampereen teknillisen korkeakoulun optisen tietojenkäsittelyn dosentti (1991–) ja Jyväskylän yliopiston fysiikan (optiikan) dosentti (1993–).
Hän on ollut Suomalaisen Tiedeakatemian jäsen vuodesta 2007. Hän on entinen Itä-Suomen yliopiston fysiikan ja matematiikan laitoksen johtaja.
Lähteet.
2,2,4,4,6,8,8-heptametyylinonaani

2,2,4,4,6,8,8-heptametyylinonaani eli isosetaani on hyvin haarautunut alkaani. Sitä voidaan käyttää 1-metyylinaftaleenin sijasta määritettäessä polttoaineen setaanilukua. Isosetaani on heksadekaanin eli setaanin isomeeri. 
2,2,4,4,6,8,8-heptametyylinonaanin kemiallinen kaava on C16H34, moolimassa 226,441 g/mol, CAS-numero 4390-04-9 ja setaaniluku 15.
Varjokotinga

Varjokotinga ("Cephalopterus glabricollis") on kotingojen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Varjokotingaa tavataan Costa Ricassa ja Panamassa. Sen kannaksi arvioidaan 1 500–3 800 yksilöä. Laji on vähenemässä elinympäristöjen tuhoutumisen takia, ja se on luokiteltu erittäin uhanalaiseksi.
Elinympäristö.
Varjokotinga pesii vanhoissa subtrooppisissa metsissä 800–2 100 metrin korkeudella merenpinnasta. Pesimäkauden jälkeen se siirtyy alemmaksi.
Ain Kaalep

Ain Kaalep (4. kesäkuuta 1926 Tartto, Viro – 9. kesäkuuta 2020 Tartto) oli virolainen kirjailija ja kääntäjä. Hän osallistui toiseen maailmansotaan Suomen 200. jalkaväkirykmentissä, ja hän oli poliittisista syistä vangittuna 1945–1946. Hän opiskeli kielitiedettä Tarton yliopistossa ja valmistui sieltä vuonna 1956. Hänen runonsa ovat viileän älyllisiä, ja hän käyttää usein klassisia muotoja ja kulttuurihistoriallisia aiheita. Käännösvalikoimassaan "Peegelmaastikud" hän esittelee eurooppalaisia klassikkorunoilijoita antiikista nykyaikaan.
Kaalep oli "Akadeemia"-lehden päätoimittaja vuodesta 1989. Runojen lisäksi hän kirjoitti esseitä ja näytelmiä.
Kaalepin poika on poliitikko Ruuben Kaalep.
Käpyröyhelökotinga

Käpyröyhelökotinga ("Cephalopterus penduliger") on kotingojen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Käpyröyhelökotingaa tavataan Kolumbiassa ja Ecuadorissa. Sen kannaksi arvioidaan 10 000–19 999 yksilöä. Laji on vähentynyt elinympäristöjen tuhoutumisen ja metsästyksen takia, ja se on luokiteltu vaarantuneeksi. Lintu on kauttaaltaan musta ja päälaella on kihara töyhtö. Naaraan töyhtö on pienempi kuin koiraan. Käpyröyhelökotingan elinympäristöä ovat Andien länsirinteiden kosteat vuoristometsät. Laji syö hyönteisiä, siemeniä ja liskoja.
Kaamasjoki

Kaamasjoki on joki Inarin Lapissa. Sen pituus on noin 90 kilometriä. Se saa alkunsa Muotkatuntureilta, ja se laskee Muddusjärveen. Sen suurimmat sivujoet ovat Kielajoki ja Syysjoki.
Hitit (PMMP)

Hitit on PMMP:n 29. marraskuuta 2013 julkaistu kokoelma, joka päättää yhtyeen uran. Kokoelma sisältää yhden uuden kappaleen "Valloittamaton" sekä yhtyeen suurimmat hitit. Kokoelmalla on mukana myös DVD, jolla on muun muassa yhtyeen keikka Tavastia-klubilta elokuulta 2010.
Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 16.
Kaisa Kantola

Kaisa Karoliina Kantola (1. maaliskuuta 1915 Marttila – 7. heinäkuuta 1995) oli suomalainen runoilija. 
Kantola väitteli 1972 tohtoriksi Turun yliopistossa, väitöskirja käsitteli Aaro Hellaakosken runoutta. Kantola kävi Heinolan seminaarin 1944, oli kansakoulunopettajana Kokemäellä, Rymättylässä ja Pöytyällä 1942–1943 ja 1950–1951, ja oli oppikoulunopettajana Laihialla ja Valkeakoskella 1944–1948. Kantola pätevöityi lehtoriksi Heinolan seminaarissa 1948–1950 ja toimi korkeakoulunlehtorina Turussa 1951–1974 sekä didaktiikan lehtorina Turun opettajankoulutuslaitoksella 1974–1977. Vt. apulaisprofessori Kantola oli 1977–1978.
Kantolan vanhemmat olivat maanviljelijä Väinö Kantola ja Anna (o.s. Salonen).
Hautausapu

Hautausapu eli armovuodensäästö tarkoitti Suomessa kuolleen virkamiehen leskelle maksettavaa rahaa. Järjestelmä lakkautettiin 1920-luvulla.
Säännökset hautausavusta.
Jokaiselta vakinaiseen valtionvirkaan nimitetyltä miespuoliselta virkamieheltä kannettiin hautausapua varten puolet yhden vuoden vakinaisesta palkasta.
Sellaiselta henkilöltä, joka ensimmäisen kerran tuli vakinaiseen virkaan, pidätettiin puolet palkan määrästä 12 ensimmäiseltä kuukaudelta. Jos virkaan nimitetyllä oli ennen sellainen virka, joka tuotti osallisuuden siviilivirkakunnan leski- ja orpokassaan, häneltä pidätettiin koko palkka kuuden ensimmäisen kuukauden ajalta, mutta hän sai takaisin sen armovuoden säästön, joka häneltä oli entisessä virassa pidätetty.
Sen puolen vuoden palkan, joka virkamieheltä oli armovuodensäästönä pidätetty, saivat virkamiehen kuoltua hänen leskensä ja perillisensä niin sanottuna hautausapuna leski- ja orpokassasta. Hakemus lähetettiin valtiovarainministeriölle. Armovuodensäästöä ei saanut ottaa kuolinpesän velkojen suoritukseksi.
Vuonna 1926 lakkautettiin asetuksella siviiliviraston leski- ja orpokassan oikeus kantaa armovuoden- eli hautausapusäästöä.
U.K. (albumi)

UK on saman nimisen yhtyeen esikoisalbumi, joka julkaistiin vuonna 1978. Levy-yhtiönä toimi E.G.ja Polydor. Kahdesta albumin kappaleesta, "In the Dead of Night" ja "Mental Medication", tehtiin leikatut versiot singlejä varten.
Lautasventtiili

Lautasventtiili on sienen muotoinen venttiili, joka liikkuu putkimaisessa venttiilinohjaimessa. Varren päässä olevan lautasen reunat tiivistyvät venttiilinistukkaa vasten venttiilin ollessa kiinni. Lautasventtiileitä käytetään käytännössä kaikissa nelitahtimoottoreissa avaamaan ja sulkemaan imu- ja pakokanavat.
Yleistä.
Lautasventtiili toimii eri tavalla kuin esimerkiksi liukuventtiili. Avautuessaan lautasventtiili liikkuu kohtisuoraan poispäin venttiilinistukasta, joten näiden pintojen välillä ei tapahdu liikettä. Tästä seuraa se, että venttiili ei tarvitse voitelua toimiakseen. Lautasventtiilin muoto ja sijainti sylinterinkannessa aiheuttavat sen, että sylinterissä palamisen aikana oleva korkea paine auttaa venttiiliä tiivistymään venttiilinistukkaa vasten. Venttiilin tiivis sulkeutuminen on tärkeää, koska se edesauttaa lämmön siirtymistä venttiilistä sylinterinkanteen.
Toiminta polttomoottorissa.
Polttomoottorissa on venttiileitä kahta eri tarkoitusta varten. Imuventtiilit avautuessaan päästävät uuden polttoaine-ilmaseoksen imusarjasta sylinteriin (pois lukien diesel-moottori, jossa polttoaine suihkutetaan suoraan sylinteriin). Pakoventtiilit päästävät sylinteristä palaneen seoksen poistumaan pakosarjaan ja siitä edelleen pakoputkistoon.
Venttiilinvarren ympärillä oleva jousi pitää venttiilin suljettuna, kunnes nokka-akselin nokka työntää venttiilin auki. Tavallisissa moottoreissa tämä toimii hyvin, mutta nopeakierroksisissa moottoreissa venttiilin ja jousen massa sekä venttiilijouseen syntyvät resonanssit saavat venttiilin kavitoimaan, jolloin se ei ehdi sulkeutua. Tilanne voidaan korjata käyttämällä jäykempiä jousia, kahta sisäkkäistä jousta, jotka eliminoivat toistensa resonanssit, tai erilaisia venttiilikoneistoja.
Nykyaikaisissa moottoreissa on yleensä kaksi imu- ja kaksi pakoventtiiliä jokaista sylinteriä kohden.
Olli Happonen

Olli Happonen (s. 10. helmikuuta 1976 Jyväskylä) on suomalainen mäkihyppääjä, joka kilpaili maailmancup-tasolla 1990-luvulla.
Happonen kuului joukkuekilpailun nuorten maailmanmestaruuden voittaneeseen Suomen joukkueeseen Vuokatissa 1992, Harrachovissa 1993 ja Breitenwangissa 1994. Hän sijoittui maailmancupin osakilpailussa parhaimmillaan 15:nneksi Planican suurmäessä maaliskuussa 1993. Hän voitti Continental Cupin kokonaiskilpailun kaudella 1994–1995.
Happonen soittaa rumpuja neljän entisen mäkihyppääjän muodostamassa The Kroisos -yhtyeessä.
Valloittamaton

Valloittamaton on 25. lokakuuta 2013 julkaistu PMMP:n viimeinen singlejulkaisu. Kappale sisältyy myös yhtyeen marraskuussa 2013 julkaistavalle "Hitit"-kokoelmalle. Kappaleen on sanottu olevan lokakuussa 2013 uransa lopettaneen yhtyeen jäähyväiskappale.
Kappaleen on säveltänyt PMMP:lle tuttuun tapaan Jori Sjöroos. Sanoituksen on tehnyt Paula Vesala.
Kirill Hvalko

Kirill Mihailovitš Hvalko (; s. 27. lokakuuta 1976 Krasnoturjinsk, Neuvostoliitto) on venäläinen jääpallomaalivahti, joka pelaa Moskovan Dynamossa.
Saavutukset.
Seurajoukkueissa
Maajoukkueessa
Li Dazhao

Li Dazhao (; 29. lokakuuta 1888 tai 1889 – 28. huhtikuuta 1927) oli kiinalainen historian professori, joka perusti Kiinan kommunistisen puolueen Chen Duxiun kanssa vuonna 1921.
Li oli Pekingin yliopiston historian professori ja kirjastonhoitaja. Toimiessaan yhtenä johtajista Toukokuun neljännen päivän liikkeessä hän perusti useita marxilaisia opiskeluryhmiä. Vaikka Lin nationalistiset ja populistiset näkemykset eivät olleet suosittuja kommunistisessa puolueessa, ne vaikuttivat vahvasti ainakin yhteen hänen oppilaistaan – Mao Zedongiin. Lin ajattelussa Kiinan laajalla talonpoikaisväestöllä oli keskeinen asema vallankumouksen toteuttajana, ja tämän opin varaan Mao perusti sotilaallisen strategiansa.
Sotapäällikkö Zhang Zuolin teloitutti Lin 28. huhtikuuta 1927.
Kuituliitin

Kuituliitin (valokuituliitin) on optisen tiedonsiirron signaalin kytkemiseen tarkoitettu optoelektroniikkaliitin. Kuituliittimillä kytketään yleensä valokuituja tiedonsiirtolaitteiden välillä. Lyhyen matkan tiedonsiirtoon voidaan käyttää muovikuituja, mutta yli 100 metrin matkoilla käytetään yleensä lasikuitua. Valokuitua ja kuituliittimiä käytetään myös viihde-elektroniikan laitteiden kaapeloinneissa, jolloin käytetään usein halpaa muovikuitua.
Franciszek Gąsienica Groń

Franciszek Gąsienica Groń (30. syyskuuta 1931 Zakopane – 31. heinäkuuta 2014 Zakopane) oli puolalainen yhdistetyn hiihtäjä, maansa ensimmäinen talviolympiamitalisti. Hän edusti seuratasolla Wisla Zakopanea.
Gąsienica Groń voitti nuorten Puolan-mestaruuksia alppihiihdossa 1940-luvun loppupuolella. Hän kilpaili jo tuolloin myös pohjoismaisessa yhdistetyssä ja lajivalikoima laajeni armeija-aikana. Hän voitti armeijan mestaruuden vapaauinnissa ja pelasi jalkapalloa Puolan toisessa divisioonassa. Päästyään siviiliin 1954 hänet suostuteltiin keskittymään pohjoismaiseen yhdistettyyn..
Gąsienica Groń sai pronssia Cortina d'Ampezzon olympialaisissa 1956. Hän oli mäkiosuudella kymmenes ja 15 kilometrin hiihdossa seitsemänneksi nopein. Hän hävisi hopeamitalisti Bengt Erikssonille vain 0,6 pistettä.
Gąsienica Groń kaatui 1957 pahasti hypätessään mäkeä kotiseudullaan Zakopanessa ja vaipui kolmeksi päiväksi koomaan. Toivuttuaan hän kilpaili vuoteen 1964 saakka, muttei menestynyt kansainvälisellä tasolla yhtä hyvin kuin aiemmin. Aktiiviuransa jälkeen hän toimi valmentajana, ja hänen valmennettavansa voittivat yli 40 Puolan-mestaruutta pohjoismaisissa hiihtolajeissa. Hänen lapsenlapsensa Tomasz Pochwała edusti Puolaa mäkihypyssä Salt Lake Cityn olympialaisissa 2002.