tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Koivistonjärvi (kuivatettu järvi)

Koivistonjärvi on kuivatettu järvi Pirkanmaalla Lempäälän Lastusissa, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Vanajaveden–Pyhäjärven alueen Myllyojan valuma-alueeseen. Koivistonjärven vedenpintaa on laskettu ennen 1920-lukua, jolloin se oli merkittynä Tampereenseudun taloudelliseen karttaan peltomaana.
Historiaa.
Vanhassa Kalmbergin kartastossa se on esitetty suurehkona järvenä, joka on vain hieman viereistä Mäyhäjärveä pienempi. Vuoden 1922 Tapmereen seudun taloudellisessa kartassa järvi on jo kuivatettu pelloksi, joten järvenlasku on täytynyt tapahtua jo 1800-luvun puolella. Järven rantaviiva näyttäisi seuraavan lähinnä nykyistä 95 metrin korkeuskäyrää. Myös kuivatusta varten kaivettu kaivanto, jota kutsutaan ”Kraviksi”, alkaa samaisen korkeuskäyrän kohdalla.
Anchisauria

Anchisauria on sukupuuttoon kuollut sauropodomorfisten dinosaurusten kladi joka eli myöhäistriaskaudella ja varhaisjurakaudella. Nimeä Anchisauria käytettiin ensimmäisen kerran Galtonin ja Upchurchin kirjan "The Dinosauria" (2004) toisessa painoksessa. Galton ja Upchurch määritettivät Anchisauriaan kaksi heimoa: Anchisauridae ja Melanorosauridae. Yleisemmät prosauropodit, "Plateosaurus" ja "Massospondylus" sijoitettiin sisarryhmään Plateosauria.
Myöhempi tutkimus on osoittanut että "Anchisaurus" on läheisempää sukua sauropodeille kuin perinteisille prosauropodeille; siispä Anchisauria sisältäisi myös Sauropodan. Yates (2007) sijoittivat "Yunnanosauruksen" ja "Anchisauruksen" Anchisauriaan.
John O. Brennan

John Owen Brennan (s. 22. syyskuuta 1955 Jersey City, New Jersey, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen poliitikko, joka toimi CIA:n pääjohtajana 2013–2017. Hän on toiminut urallaan myös muun muassa National Counterterrorism Centerin johdossa 2004–2005. Hän opiskeli Texasin yliopistossa, Austinissa.
Ville Aarnivala

Ville Mikael Aarnivala (s. 14. kesäkuuta 1996 Nokia) on suomalainen pikajuoksija. Hän edusti urallaan vuodesta 2012 lähtien Tampereen Pyrintöä ja hänen valmentajanaan toimi vuodesta 2014 lähtien Juha Koskela.
Kalevan kisoista Aarnivala on saavuttanut hopeaa 200 metrin juoksussa vuonna 2016. Lisäksi viestijuoksun SM-kisoissa hän on saavuttanut Tampereen Pyrinnön joukkueessa 4 × 400 metrin viestijuoksussa kultaa vuonna 2016, hopeaa vuonna 2017 ja pronssia vuonna 2014. 4 × 100 metrin viestijuoksussa hän sai pronssia vuonna 2017. Sisäratojen SM-kilpailuista hän on saavuttanut 200 metriltä hopeaa (2015) ja pronssia (2016, 2020), 400 metrillä hopeaa (2020) sekä ollut mukana voittamassa kahta kultaa 4 × 300 metrin viestistä (2015, 2016). 4 × 200 metrin viestissä hän sai hopeaa 2018.
Ammatiltaan Ville Aarnivala on lääkäri.
Joulu Libanonissa

Joulu Libanonissa on uskonnollinen juhla vain maan kristityille, joita on noin kolmasosa maan väestöstä. Joulua vietetään kuitenkin muissakin uskontokunnissa.
Juhliminen.
Joulua juhlitaan Libanonissa joulupäivänä 25. joulukuuta. Joulu on Libanonissa perhejuhla, jolloin perhe kokoontuu yhteen herkuttelemaan. Libanonilaiseen joulupöytään kuuluu riisillä, pähkinöillä, pinjansiemenillä ja kastanjoilla täytetty kalkkuna. Jälkiruoaksi syödään yleensä jouluhalkoa ja meghlea. Libanonin kristittyjen lisäksi muihin uskontokuntiin kuuluvat saattavat osallistua joulupäivälliselle ja koristella kotinsa jouluisesti. Kristityille joulun kohokohta on jouluyön messu.
Aspazija

Aspazija (oik. Elza Johanna Emilija Lizete Pliekšāne, o.s. Rozenberga; 16. maaliskuuta 1865 Jelgava – 5. marraskuuta 1943 Jūrmala) oli latvialainen runoilija ja näytelmäkirjailija. Häntä pidetään myös Latvian feminismin perustajana.
Elämäkerta.
Varhaisvaiheet.
Aspazija syntyi ja vietti lapsuutensa lähellä Jelgavaa. Hänen vanhempansa olivat varakkaita maanviljelijöitä ja heillä oli varaa lähettää tytär opiskelemaan nykyistä lukiotutkintoa vastaavat opinnot Jelgavaan. Aspazija oli aktiivinen aikansa nuorisojärjestöissä. Hän lopetti opintonsa yllättäen vain vähän ennen valmistumistaan. Vuonna 1886 hän avioitui Wilhelm Max Valterin kanssa.
Aluksi Aspazija kiinnostui saksalaisesta kirjallisuudesta ja alkoi kirjoittaa omia tekstejä. Sanomalehti Dienas Lapa julkaisi hänen ensimmäiset tekstinsä vuonna 1887. Avioliitto päättyi eroon vuonna 1891 ja kaksi seuraavaa vuotta Aspazija työskenteli kotiopettajana Jaunsvirlaukassa. Riikaan hän muutti vuonna 1893 ja kaupungin teatteri otti heti häneltä kaksi näytelmää esitettäväkseen.
Poliittinen aktivisti ja runoilija.
Näihin aikoihin Aspazija tapasi Janis Pliekšānsin eli Rainisin. Rainis oli journalisti, runoilija, juristi ja latvialaismielisen vasemmistolaisen Jaunā strāvan johtaja. Myös Aspazija liittyi tähän järjestöön. Avioliiton Aspazija ja Rainis solmivat vuonna 1897. Samoihin aikoihin Jauna strāvan toiminta kariutui ja nuoripari muutti Liettuaan, Panevėžysin kaupunkiin. Pian seurasi uusia vaikeuksia; poliittisen toimintansa johdosta Rainis tuomittiin karkotettavaksi Venäjälle vuosiksi 1899–1903. Aspazija seurasi puolisoaan ja sai julkaistuksi ensimmäisen runokokoelmansa. Karkotuksessa aviopari käänsi Goethen tuotantoa latviaksi. 
Tammikuussa 1905 puhkesi Pietarissa levottomuuksia. Ne johtivat vallankumoukseen. Myös Latviassa oli mellakoita ja 13. tammikuuta moni mieltään osoittanut latvialainen surmattiin. Aspazijan uutta näytelmää "Vaidelote" esitettiin tuolloin Riiassa ja yleisö tulkitsi sen kehotukseksi murskata tsaarinvalta. Vanha hallinto iski takaisin ja monia poliittisesti aktiivisia henkilöitä pidätettiin 1905–1906. Aspazija ja Rainis siirtyivät maanpakoon Sveitsiin. Siellä he asuivat Castagnolassa vuodet 1905–1920. 
Itsenäisessä Latviassa.
Palattuaan kotimaahansa Aspazija osallistui aktiivisesti naisasialiikkeeseen. Hän liittyi Latvian sosiaalidemokraattiseen työväenpuolueeseen ja hänet valittiin kansanedustajaksi. Rainis kuoli vuonna 1929. Tämän jälkeen Aspazija vetäytyi julkisuudesta. Hän asui joko kaupunkiasunnossa Riiassa tai kesäasunnollaan Dubuitissa.
Kirjallinen tuotanto.
Aspazijan ensimmäiset teokset edustivat realismia. Useimmat hänen töistään edustavat uusromantiikkaa, ja ne käsittelevät menneisyyttä ja siihen liittyviä romanttisia tapahtumia. Osa hänen näytelmistään herätti keskustelua, sillä niiden katsottiin hyökkäävän aikansa patriarkaalista yhteiskunnallista järjestystä vastaan. Kohua herättäneet näytelmät olivat hyvin feministisiä: niissä vaadittiin naisille enemmän osaa julkisessa elämässä.
Sveitsissä vietettyjen vuosien aikana kirjoitetuissa runokokoelmissa ei juurikaan ole yhteiskunnallisuutta. Ne keskittyvät kirjoittajansa sisäisiin tuntemuksiin.
Aarnivala

Aarnivala on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä:
Kultainen naamio (antologia)

Kultainen naamio on vuonna Boris Hurtan toimittama, vuonna 1993 julkaistu kokoelma suomalaisia kauhunovelleja, jotka pohjautuvat H. P. Lovecraftin luomaan Cthulhu-mytologiaan. Mukana on yhdeksän novellia seitsemältä kirjailijalta. Hurtta on jakanut novellit kahteen ryhmään, "miesten juttuihin" ja "naisten juttuihin", kirjoittajan sukupuolen mukaan. Mukana on myös S. Albert Kivisen esipuhe, jossa esitellään Cthulhu-mytologiaa ja genren keskeisiä kirjailijoita.
Vastaanotto.
"Aikakoneen" arviossa Juhani Hinkkanen kehuu "Kultaista naamiota". Hänestä se on parempi kuin samoihin aikoihin ilmestynyt Lovecraft-kokoelma "Varjo menneisyydestä"; siinä missä Lovecraftin novellit ovat vanhentuneet, ovat "Kultaisen naamion" heikoimmatkin novellit laadukkaita. Hinkkanen sanoo kokoelmasta löytyvän sekä Lovecraftin henkisiä perinnetietoisia tarinoita että Cthulhu-mytologiaa modernisoivia novelleja. Hän ei kuitenkaan ymmärrä, miksi kokoelma on jaettu ”miesten ja naisten juttuihin”. Jos tarkoitus on puolustella naiskirjailijoiden mukanaoloa, se on tarpeetonta, sillä Verrosen ja Sinisalon novellit ovat kokoelman parhaat. Kumpikin kirjailija säilyttävää oman äänensä, vaikka kirjoittaakin Cthulhu-perinteeseen nojaavaa tarinaa. Erityisesti Sinisalon ”Me vakuutamme sinut” vakuuttaa todentuntuisuudellaan. Myös Santikon novellit olisivat päteviä ehdokkaita seuraavan Atorox-palkinnon saajaksi. Toisaalta Nenosen ”Ravintolalla” ei ole selkeää yhteyttä Cthulhu-mytologiaan, eikä sen mukanaolo tunnu perustellulta. Hinkkanen myös huomauttaa, että vaikka hän pitääkin Hurtan ”Myöhempinä aikoina” ja Kivisen ”Maan hönkä” -novelleista, ovat ne ”enemmänkin näytteitä sorminäppäryydestä ja Lovecraft-harrastuksesta kuin siitä mihin kirjoittajat omimmillaan pystyisivät”.
Kukkia kaamoksesta

Kukkia kaamoksesta on hardcore punk -yhtye Tryerin toinen studioalbumi. Se julkaistiin 24. lokakuuta 2014 levymerkillä If Society.
Vastaanotto.
Albumi sai hyvän vastaanoton. Soundin Mikko Meriläinen antoi albumille neljä tähteä viidestä. Hän totesi harvan punkyhtyeen pystyvän tekemään Tryerin tasoista musiikkia, ja nosti erityisesti Vesa Ahosen bassonsoiton sekä laulaja Jussi Kaholan ulosannin vaikuttavimmiksi asioiksi. Niin ikään Desibelin Ilkka Valpasvuo antoi albumille neljä tähteä, ja piti sitä tummasävyisyydessään ja kaamos-teemaisuudessaan piristävänä albumina. Imperiumin Jesse Ryhänen piti albumia mielenkiintoisena, ja totesi yhtyeen onnistuneen ”tekemään levyn joka on monipuolinen mutta silti konstailematon, melodinen mutta silti tarpeeksi rankka, hevi mutta kuitenkin punk”.
Télé (järvi)

Télé on Nigerjoen tulvajärvi Malissa. Se sijaitsee joen vasemmanpuoleisella järvialueella Timbuktun alueen Goundamin piirissä.
Téléjärveä ruokkii kaksi Nigerjoesta lähtevää kanavaa, 65 kilometriä pitkä Kondi ja 105 kilometriä pitkä Tassakane, jotka yhtyvät 20 kilometrin päässä järvestä. Nigerin tulva alkaa yleensä elokuussa ja jatkuu helmikuuhun saakka. Télé kuivuu yleensä toukokuussa, mutta poikkeuksellisina vuosina vesi voi säilyä järvessä vuoden ympäri. Téléjärvestä vesi voi virrata Takarajärveen ja Faguibineen ja sieltä edelleen Gouberiin ja Kamangoon.
Kolmekymmentä kilometriä pitkän Télén keskelle työntyy pohjoisesta hiekkasärkkä. Järven pinta-ala on laajimmillaan 190 neliökilometriä, tilavuus enimmillään 300–350 miljoonaa kuutiometriä ja suurin syvyys viisi metriä.
Järvi sijaitsee Télén ja Goundamin kuntien alueella. Sen rantojen asukkaat ovat songhaita, tuaregeja, belloja, fulbeja ja sorkoja. Songhait harjoittavat etupäässä maanviljelyä, tuaregit ja fulbet karjanhoitoa ja bellat ja sorkot kalastusta. Nigerjoen tulvien heikentyminen ja Téléjärven kuivuminen 1970-luvun alusta lähtien on vaikeuttanut seudun elinkeinoja ja aiheuttanut konflikteja maanviljelijöiden ja karjanhoitajien välillä.
Messerschmitt P.1079

Messerschmitt P.1079 oli saksalaisen Messerschmittin suunnitteluasteelle jäänyt sarja hävittäjälentokoneita. Sarjan koneet olivat yksipaikkaisia, ja ne oli tarkoitus varustaa joko ramjet- tai suihkumoottorilla versiosta riippuen.
Historia.
Messerschmittin Augsburgin osasto alkoi tutkia insinööri Paul Schmidtin suunnittelemien ramjet-moottorien käyttöä lentokoneen voimalaitteena vuonna 1941. Ensimmäisessä projektin puitteissa kehitetyssä koneversiossa suurikokoinen 98 kilonewtonin ramjet-moottori oli tarkoitus asentaa pienen nuolisiiven päälle, nasellityyppisen ohjaamon sijaitsessa siiven ala- ja etupuolella. Version oli tarkoitus toimia vain koelentokoneena, eikä sitä suunniteltu palveluskäyttöön, minkä seurauksena tyyppi varustettiin laskeutumissuksella täyden laskutelinevarustuksen sijaan. Nousukiito olisi tehty pyörällisen vaunun kyydissä, joka irtoaisi koneesta lentoonlähdön yhteydessä. P.1079/1-mallin jälkeen kehitettiin versiot P.1079/2 – P.1079/5 ja P.1079/7. Osassa näistä oli tarkoitus käyttää BMW 3302 -suihkumoottoreita alkuperäisen ramjet-moottorin sijasta. P.1079/13b -malli poikkesi merkittävästi aiemmin kehitetyistä, sillä se oli tarkoitus varustaa kahdella Schmidtin suunnittelemalla ramjet-moottorilla, jotka olisivat määrittäneet koneen rungon ulkomuodon. Ohjaamo olisi sijoitettu moottorien väliin ja yksittäinen sivuperäsin olisi korvattu kahdella korkeusperäsimen kärjissä sijaitsevalla.
P.1079/15-malli poikkesi jälleen huomattavasti kaikista edeltäjistään, sillä yksimoottorisen koneen suurikokoinen ramjet-moottori olisi kulkenut yläpuolelta pisaraa muistuttaneen rungon keskellä, epäsymmetrisesti sijoitetun ohjaamon ollessa tyyrpuurin puolella moottoriin nähden. Versiossa palattiin perinteiseen peräsinrakenteeseen. P.1079/16 oli /15-version jatkokehitelmä, jossa ohjaamon vastapuolella ollut tyhjä rungon osa poistettiin, jolloin runko muuttui päältä nähtynä puolikasta pisaraa muistuttavaksi. Koneessa siirryttiin jälleen /13b-mallista tuttuihin korkeusperäsimen kärkiin sijoitettuihin kaksoissivuperäsimiin.
P.1079-mallisarjan viimeinen tunnettu konesuunnitelma oli ulkomuodoltaan perinteisempi P.1079/51, jossa ramjet-voimalaite oli sijoitettu rungon alaosaan ohjaamon ja polttoainetankkien sijaitessa sen päällä. Peräsin oli rakenteeltaan perinteinen ja aseituksena oli tarkoitus käyttää kahta runkoon asennettua MG 151/20 -tykkiä.
Srilankantoko

 
Srilankantoko ("Ocyceros gingalensis") on sarvinokkien heimoon kuuluva lintu. Sitä tavataan Sri Lankassa.
Lajin kannan suuruutta ei ole määritetty mutta sen on ilmoitettu olevan paikallisesti yleinen, ja kanta arvioidaan vakaaksi.
Lajin elinpiiriä ovat erityisesti metsät mutta myös viljelmät ja puutarhat.
Intiantoko

Intiantoko ("Ocyceros birostris") on sarvinokkien heimoon kuuluva lintu. Sitä tavataan seuraavissa maissa: Bangladesh, Intia, Nepal ja Pakistan.
Lajin kannan suuruutta ei ole määritetty, ja se on laajalle levinnyt ja usein yleinen. Kanta arvioidaan vakaaksi, koska sillä ei ole mitään erityisiä uhkia. Se elää erityisesti kuivissa metsissä ja kuivilla savanneilla mutta myös viljelyksillä ja puutarhoissa.
Lintu on päältä harmaanruskea, ja sillä on nähtävissä kulmakarvat. Korvien peitinhöyhenet ovat tummemmat. Lentosulat siivissä ovat tummanruskea ja niissä on vaalea kärki. Pyrstössä on valkoinen kärki ja tumma juova pyrstön alapäässä. Linnun silmät ovat punaiset ja silmäluomissa on ripset. Nokassa oleva erikoinen ontto rakenne on lyhyt ja terävä.
Pyörähdysellipsoidi

Pyörähdysellipsoidi on ellipsoidi, joka saadaan pyöräyttämällä ellipsi pääakselinsa ympäri.
Ellipsin pääakselia, jonka ympäri pyörähdys on tehty, kutsutaan pyörähdysellipsoidin pyörähdysakseliksi. Jos ellipsi pyörähtää esimerkiksi formula_1-akselin ympäri, kappaleen poikkileikkaus tasossa formula_2 on ympyrä, jonka säde formula_3
Jussi Rautaniemi

Jussi Rautaniemi (s. 1984) on suomalainen elokuvaleikkaaja. Hän saanut Jussi-palkinnon parhaasta leikkauksesta elokuvista "Hymyilevä mies" (2016), Aalto (2020) ja Hytti nro 6 (2021). Lisäksi hän on ollut ehdokkaana kahdesti, elokuvilla "Korso" (2014) ja "Juice" (2018). Vuonna 2024 hän voitti Viron EFTA-palkinnon parhaasta leikkaamisesta Rainer Sarnetin Elokuvasta The Invisble Fight. Islantilaisesta elokuvasta Natatorium hän oli ehdolla Islannin Edda-gaalassa vuonna 2025. Uransa alussa hän leikkasi Jani Volasen kulttisarjan "Ihmebantun", ja yhteistyö jatkui sarjoissa "M/S Romantic" ja "Munkkivuori". 
Cannesin elokuvajuhlilla Rautaniemen leikkaamista töistä on palkittu "Taulukauppiaat" Cinefondation-sarjassa vuonna 2010 (pääpalkinto), "Hymyilevä mies" Un Certain Regard -sarjassa vuonna 2016 (pääpalkinto), pääkilpasarjassa Teppo Airaksisen lyhytelokuva "Katto" vuonna 2017 ja Juho Kuosmasen ohjaama Hytti nro 6 pääkilpasarjassa Gran Prix-palkinnolla vuonna 2021. La Semaine de la Critique -sarjassa on lisäksi esitetty Mikko Myllylahden lyhytelokuva "Tiikeri" vuonna 2018 ja "Metsurin tarina" sai siellä ensi-iltansa vuonna 2022.
Tuotantoyhtiö Bufo sai Suomen Elokuvasäätiön rahoituksen Jussin käsikirjoittamaan ja ohjaamaan lyhytelokuvaan Strive, keväällä 2024. Rautaniemi on työskennellyt muun muassa Juho Kuosmasen, Teppo Airaksisen, Pekka Lehdon ja Virpi Suutarin elokuvissa. Lisäksi hän on leikannut vuosina 2011–2019 yli sadan elokuvan ja televisiosarjan trailerit.
Barsø-luokka

Barsø-luokka oli Tanskan laivaston yhdeksän aluksen muodostama kutteriluokka, jonka alukset otettiin palvelukseen 1969 ja 1973. Alukset poistettiin palveluksesta 2000-luvun alussa.
Alukset.
Aluksissa oli teräsrunko ja alumiiniset kansirakenteet. Ne oli valmistettu Tanskan aluevesien rannikkoalueen valvontaan. Kolme viimeistä alusta poikkesivat muista laajennetun komentosillan osalta.
Vuoden 2004 jälkeen alusten 20 millimetrin tykit vaihdettiin kahteen 12,7 millimetrin raskaisiin konekivääreihin M/01 LvSa.
Kirotun kirjan vartija

Kirotun kirjan vartija: suomalaisia Cthulhu-tarinoita on Juri Nummelinin toimittama ja Jalavan vuonna 2016 julkaisema antologia. Siihen on koottu 17 suomalaista kauhunovellia, jotka hyödyntävät H. P. Lovecraftin luomaa Cthulhu-mytologiaa. Neljä kirjan novelleista on julkaistu aiemmin toisaalla. Jo 1990-luvun alussa ovat ilmestyneet S. Albert Kivisen ”Cthulhun suojatti” (kokoelmassa "Merkilliset kirjoitukset"), Johanna Sinisalon ”Me vakuutamme sinut” (antologiassa "Kultainen naamio") ja Boris Hurtan ”Kolmen jumalan kumartaja” ("Portin" numerossa 1/1990). Hurtta on tosin kirjoittanut novellinsa kokoelmaa varten uudestaan. Emilia Karjulan novelli ”Kokemäenjoen paholaissammet” taas on ilmestynyt "Portissa" vuonna 2014.
Vastaanotto.
Nörttityttöjen arvostelussa Reetta Järvenpää kehuu "Kirotun kirjan vartijaa". Hänestä sen novellit ovat monipuolisia ja mukana on sekä Lovecraft-pastisseja että Cthulhu-kauhua omista lähtökohdistaan luovia novelleja. Kumpikin lähestymistapa on toimiva, eikä kirja ala toistaa itseään. Suomi on toimiva miljöö lovecraftilaiselle kauhulle, ja tarinoissa tuodaan esiin monia eri teemoja, kuten sukupuoli-identiteetti sekä vanhemmuus ja perhe. Kokoelman paras novelli on Sinisalon ”Me vakuutamme sinut”, jonka 1990-luvun laman ”sekavia ja epätoivoisia tunnelmia” kuvaava tarina on edelleen ajankohtainen. Järvenpään mielestä "Kirotun kirjan vartija" on ”mainio kauhukokoelma ja erinomainen kunnianosoitus H. P. Lovecraftille”.
Kirjavinkit-sivuston Mikko Saari pitää kokoelmaa onnistuneena. Materiaali on monipuolista ja mukana on sekä perinteisiä Cthulhu-tarinoita että omaperäisempiä novelleja, kuten Vesa Sisätön humoristinen ”Kun taata Tsathogguan ampui”. Suomalainen miljöö tuo Saaren mukaan ”hyvää bonusta tarinoihin”.
Nousu-verkkolehden Aleksi Vaittinen toteaa "Kirotun kirjan vartija" -arvostelussaan, että ”Lovecraftin teoksia nuorena ahmineelle fanille Suomeen sijoittuvat tarinat ovat yhtä herkkua”. Novellien taso vaihtelee hyvästä erinomaiseen ja lukija jää kaipaamaan lisää. Vaikka novellit ovat temaattisesti samanlaisia, niiden tarinat ja tapahtumat ovat erilaisia, ja Lovecraft-viittaukset ovat kekseliäitä.
Kieleke-lehden Atte Huhtalan mukaan "Kirotun kirjan vartija" on ”kotimaisen kauhuvuoden merkkiteos”. Hänestä erot kirjailijoiden tyylissä tuovat kokoelmaan kaivattua vaihtelua, mutta näkyvät myös epätasaisena laatuna. Novellit ovat tyylilajiin sopivasti esikuvalleen uskollisia, mutta suomalainen miljöö tuo niihin ”aidosti raikkaan näkökulman”. Parhaiten hän uskoo kirjan sopivan Lovecraft-harrastajille.
Proteiinidisulfidi-isomeraasi

Proteiinidisulfidi-isomeraasi on isomeraaseihin kuuluva entsyymi. Se katalysoi proteiineissa kysteiiniaminohappojen välisten disulfidisidosten muodostumista ja virheellisten disulfidisidosten isomeroimista oikeiksi. Entsyymiä esiintyy niin esi- kuin aitotumaisissakin soluissa ja se on tärkeässä roolissa proteiinien oikeanlaisessa laskostumisessa tertiäärirakenteeksi. Proteiinidisulfidi-isomeraasin EC-numero on EC 5.3.4.1.
Rakenne ja toiminta.
Aitotumaisten eliöiden proteiinidisulfidi-isomeraasi on rakenteeltaan tyypillisesti monomeeri, jonka molekyylimassa on noin 55 kDa. Eliöissä proteiinidisulfidi-isomeraasia esiintyy solujen solulimakalvostossa. Solulimakalvostossa vallitsee hapettavat olosuhteet, jotka ovat suotuisia kysteiiniaminohappojen välisten disulfidisidosten eli rikkisiltojen muodostumiselle. Näiden sidosten muodostuminen on tärkeässä roolissa siinä, miten proteiinit laskostuvat ja muodostavat kolmiulotteissen tertiäärirakenteensa. Proteiinidisulfidi-isomeraasi vaattii koentsyymikseen glutationin, joka ylläpitää entsyymin aktiivisen okhdan kysteiiniaminohapon tioliryhmän vapaassa tiolimuodossa. Lisäksi entsyymillä on sitoutumiskohta glutationireduktaasille.
Proteiinidisulfidi-isomeraasi katalysoi sekä rikkisiltojen muodostumista, että väärien kysteiiniaminohappojen välille muodostuneiden sidosten isomeroimista oikeiksi. Entsyymin aktiivisessa kohdassa on kysteiiniaminohappoja, jotka ovat katalyyttisesti tärkeitä. Ensimmäisessä vaiheessa muodostuu disulfidisidos entsyymin ja jonkin substraattiproteiinin kysteiiniaminohappojen välille. Seuraavassa vaiheessa tämä sidos isomeroidaan siten, että jokin toinen substraatin kysteiiniaminohapoista korvaa entsyymin substraattiproteiinista. Tällöin muodostuu disulfidisidos substraattiproteiinin kahden kysteiiniaminohapon välille ja entsyymi vapautuu. Disulfidisidosten isomeroinnissa mekanismi on samankaltainen ja proteiinidisulfidi-isomeraasi toimii näin ollen niin kutsuttuna saperonina.
Ben Agathangelou

Panayiotis ”Ben” Agathangelou (s. 4. marraskuuta 1971 Hackney, Lontoo) on brittiläinen Haas- Formula 1 -tallin aerodynamiikkajohtaja. Agathangelou on toiminut Haas-tallin aerodynamiikkajohtajana vuodesta 2015 lähtien. Aiemmin hän on työskennellyt muun muassa McLaren, Tyrrell, Jaguar, Red Bull, HRT ja Ferrari -talleissa.
Agathangelou opiskeli ilmailua ja astronautiikkaa Southamptonin yliopistossa.
Tomi Lehto

Tomi Petteri Lehto (s. 4. helmikuuta 1999 Espoo) on suomalainen este- ja kestävyysmatkojen juoksija. Hän edustaa Espoon Tapioita ja hänen valmentajanaan toimii Tommy Ekblom. 
Kalevan kisoista Lehto on saavuttanut pronssia 3 000 metrin estejuoksussa vuonna 2016. Lisäksi hän on ollut viestijuoksun SM-kilpailuissa mukana voittamassa pronssia 4 x 1 500 metrin viestijuoksusta vuonna 2016.
Alle 18-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2016 Lehto sijoittui 2 000 metrin estejuoksussa neljänneksi ja 3 000 metrin juoksussa kuudenneksi.
Paikkatietokeskus

Paikkatietokeskus (, lyh. "FGI") on Maanmittauslaitoksen tutkimus- ja asiantuntijalaitos, jossa tehdään paikkatietoinfrastruktuureja tukevaa tutkimus- ja kehitystyötä.
Paikkatietokeskuksen päällikkönä on ylijohtaja. Paikkatietokeskuksessa on neljä tutkimusosastoa: geodesia ja geodynamiikka, geoinformatiikka ja kartografia, kaukokartoitus ja fotogrammetria sekä navigointi ja paikannus. Paikkatietokeskuksessa on lisäksi paikkatietoinfrastruktuurin palvelujen osasto. Paikkatietokeskus osana Maanmittauslaitosta kuuluu maa- ja metsätalousministeriön tieto- ja tutkimustoimialan ohjausvastuuseen. Paikkatietokeskuksen päätoimipaikka on Espoossa Otaniemessä.
Paikkatietokeskuksen tehtävä.
Paikkatietokeskuksen tehtävänä on:
Paikkatietokeskuksen historia.
Suomen itsenäistyessä 1917 Suomen Maantieteellinen Seura asetti komitean valmistelemaan professori A. Donnerin johdolla ehdotusta Geodeettisen laitoksen perustamiseksi. Komitean ehdotukseen perustuva ehdotus toimitettiin Suomen hallitukselle tammikuussa vuonna 1918, ja hallitus käsitteli sen saman vuoden keväällä. Heinäkuun 5. päivänä vuonna 1918 annettu asetus velvoitti Geodeettisen laitoksen toimittamaan ja johtamaan Suomen kartaston pohjaksi tarvittavia geodeettisia ja astronomisia töitä. Asetusta noudattaen perustettavasta laitoksesta tuli Suomen Senaatin Maatalous-toimituskunnan, siis nykyisen maa- ja metsätalousministeriön edeltäjän, alainen.
Geodeettinen laitoksesta annettu laki kumottiin tammikuun 1 päivänä 2015.. Tästä seurasi, että Maanmittauslaitokselle siirtyivät Geodeettisessa laitoksessa mm. voimassa olevat sitoumukset ja sopimukset sekä niistä johtuvat oikeudet ja velvollisuudet. Paikkatietokeskus muodostettiin samassa yhteydessä yhdeksi Maanmittauslaitoksen yksiköistä ja Maanmittauslaitokselle siirtyivät Geodeettisen laitoksen tehtävät.
Luettelo parhaimpana pidetyistä videopeleistä

Tämä on luettelo parhaimpina pidetyistä videopeleistä.
Kriteerit.
Luettelo on muodostettu peleistä, jotka on mainittu parhaiksi seuraavien kolmansien osapuolien julkaisemissa luetteloissa.
Daphne-luokka (vartioalus)

Daphne-luokka oli Tanskan laivaston yhdeksän aluksen muodostama vartioalusluokka. Alukset otettiin palvelukseen 1960-luvun alussa ja ne poistettiin palveluksesta 1990-luvun alussa.
Alukset.
Luokan alusten suunnitelmat perustuivat Britannian kuninkaallisen laivaston Ford-luokan suunnitelmiin. Alukset maalattiin aluksi oliivinvihreiksi kuten nopeat vartioveneet, mutta 1980-1984 alukset maalattiin standardin mukaisella laivaston harmaalla.
Darren Morgan

Darren Morgan (s. 3. toukokuuta 1966 Newport, Wales, Yhdistynyt kuningaskunta) on walesilainen entinen snooker-ammattilainen, joka pelaa nykyisin amatöörinä.
Morgan on saavuttanut kaksi finaalipaikkaa ranking-turnauksissa, Welsh Openissa 1992 ja Asian Openissa 1993.
Michael Holt

Michael Holt (s. 7. elokuuta 1978 Nottingham, Englanti, Yhdistynyt kuningaskunta) on englantilainen snooker-ammattilainen.
Holt voitti ensimmäisen ranking-turnauksensa helmikuussa 2020 voitettuaan Snooker Shoot-Out -turnauksen. Finaalissa kukistui Zhou Yuelong. Voitollaan Holt kuittasi 50 000 puntaa, pääsyn kauden 2020/2021 Champion of Champions -turnaukseen, sekä pääsyn kauden 2019/2020 Players Championship -turnaukseen noustuaan yksivuotisrankingissä kuudentoista parhaan joukkoon. Holt on myös voittanut kaksi pientä ranking-turnausta ja hän on saavuttanut yhden finaalipaikan ranking-turnauksessa, Riika Mastersissa. Lisäksi hän on myös saavuttanut välieräpaikan Shainghai Mastersissa ja viisi muuta puolivälieräpaikkaa.
Salibandyn 2. divisioona (naiset)

Naisten 2. divisioona on Suomen neljänneksi korkein salibandyn sarjataso. Sarjaa pelataan alueittain melkein kaikilla Salibandyliiton alueilla: paitsi Kaakkois-Suomessa. Etelä-Suomessa, Länsirannikolla, Sisä-Suomessa, Savo-Karjalassa, Pohjanmaalla ja Pohjois-Suomessa. 2. divisioonassa ottelut pelataan turnausmuotoisena ja ottelu kestää 3 x 15 minuuttia.
2. divisioonan parhaat karsivat kauden päätteeksi paikoista naisten Suomi Sarjan.
Joukkueet 2024–2025.
Etelä-Suomi
Lohko 1
Länsirannikko (2./3. div)&lt;br&gt;Syyskauden jälkeen seitsemän parasta jatkaa 2. divisioonassa.
Lohko 3
Sisä-Suomi
Lohko 3
Kaakkois-Suomi
Lohko 5
Savo-Karjala
Lohko 6
Pohjanmaa
Lohko 7
Pohjois-Suomi
Lohko 8
FurReal

FurRealFriends (FRF) on Hasbron kehittämä tuotesarja elektronisia eläinpehmoja. Hahmoja on isoja sekä pieniä. Hahmot tunnistaa yleensä jalassa olevasta merkistä jossa lukee FRF ja sen yläpuolella on sydän.
Tunnetuimpia FRF-lemmikkejä ovat mm. luuta noutava koira sekä pienet päätään laskevat ja nostavat eläimet.
Dean DeBlois

Dean DeBlois on kanadalainen elokuva- ja lyhytelokuvaohjaaja, joka on tunnettu elokuvistaan "Lilo ja Stitch" (2002), "Näin koulutat lohikäärmeesi" (2010), "Näin koulutat lohikäärmeesi 2" (2014) ja "Näin koulutat lohikäärmeesi 3" (2019).
Messelirrisor

Messelirrisor on sukupuuttoon kuollut sarvinokkalintujen lahkoon kuuluva lintusuku ja heimon Messelirrisoridae ainoa suku. Ne olivat pieniä harjalintumaisia lintuja ja kuuluivat Keski-Eurooppaa keskisellä eoseenikaudella noin 49–37 miljoonaa vuotta sitten hallinneisiin pieniin metsälintuihin.
"Messelirrisorin" fossiilisia jäänteitä on löydetty Messelin kaivoksesta Hessenistä, Saksasta. Messelirrisoridaen jäsenet olivat ensimmäiset nykyisin tunnetut harjalintujen (Upupidae) ja säihkyjien (Phoeniculidae) kehityslinjan edustajat sekä niiden sisarryhmä.
Saga Kivekäs

Saga Elsa Alexandra Kivekäs (s. 6. toukokuuta 1997 Helsinki) on suomalainen seitsenottelija. Hän edustaa Espoon Tapioita ja hänen valmentajanaan toimii Mika Noronen.
Kalevan kisoista Kivekäs on saavuttanut seitsenottelun hopeaa vuonna 2016. Lisäksi hän on saavuttanut sisäratojen SM-kilpailuista hopeaa 60 metrin aitajuoksusta vuonna 2017.
Henkilökohtaiset ennätykset.
Lähteet
T. J. Miller

Todd Joseph Miller, tunnettu myös lyhenteellä T. J. Miller (s. 4. kesäkuuta 1981) on yhdysvaltalainen näyttelijä, jonka läpimurto tapahtui vuonna 2008 elokuvassa "Cloverfield". Lisäksi hän on näytellyt muun muassa elokuvissa "Big Hero 6", "Näin koulutat lohikäärmeesi" ja "Näin koulutat lohikäärmeesi 2".
Televisiossa Miller on esiintynyt muun muassa "Silicon Valley" -televisiosarjassa, jossa hän esitti Erlich Bachmania sarjan neljän ensimmäisen tuotantokauden ajan.
ALROSA (lentoyhtiö)

ALROSA on venäläinen lentoyhtiö. Se lentää reitti- ja tilauslentoja Mirnyin, Lenskin ja Domodedovon lentoasemilta. Vuonna 1992 perustettu yhtiö on kaivosyhtiö ALROSAn tytäryhtiö. Sen aiempi nimi oli Alrosa Mirny Air Enterprise.
Laivasto.
Joulukuussa 2020 ALROSAn laivastoon kuului 33 lentokonetta ja helikopteria:
ALROSA oli viimeinen lentoyhtiö, joka käytti kaupallisessa reittiliikenteessä Tupolev Tu-134:ää ja Venäjän viimeinen lentoyhtiö, joka käytti Tu-154:ää. Tu-134 poistui yhtiön laivastosta toukokuussa 2019 ja Tu-154 lokakuussa 2020.
Kohteet.
Huhtikuussa 2017 ALROSA lensi reittilentoja seuraaviin kohteisiin:
Jan Kaplicky

Jan Kaplický (18. huhtikuuta 1937 Praha – 14. tammikuuta 2009 Praha) oli tšekkiläis-brittiläinen arkkitehti. Hänet tunnettiin orgaanisiin muotoihin perustuvista hätkähdyttävistä rakennuksista, joita hän suunnitteli erityisesti Britanniaan. Hänen tunnetuimpiin rakennuksiinsa kuuluvat Sterling-palkittu Lord’s-krikettistadionin lehdistöaitio (1999) Lontoossa ja vuonna 2003 valmistunut Selfridges-tavaratalo Birminghamissa.
Kaplický valmistui arkkitehdiksi kotikaupungissaan Prahassa, jossa hän työskenteli Prahan kevääseen 1968 saakka. Neuvostomiehityksen aikaan hän pakeni Britanniaan ja sai töitä Richard Rogersin ja Norman Fosterin toimistosta. Vuonna 1979 hän perusti oman arkkitehtuuritoimistonsa nimeltä Future Systems. Siellä hänen läheiseksi työtoverikseen tuli hänen ensimmäinen vaimonsa Amanda Levete.
Vuonna 2007 Kaplický osallistui arkkitehtikilpailuun Tšekin uuden kansalliskirjaston suunnittelusta. Hänen ehdotuksensa voitti, mutta poliitikkojen vastustuksesta ”mustekalaksi” kutsuttua suunnitelmaa ei toteutettu.
Triton-luokka

Triton-luokka oli Tanskan laivaston kolmen aluksen muodostama korvettiluokka, jonka alukset valmistettiin 1955-1957 Italiassa ja ne poistettiin palveluksesta vuoteen 1981 mennessä.
Alukset.
Luokan alukset olivat samanlaisia Italian laivaston Albatros-luokan kanssa. Ne luokiteltiin aluksi sukellusveneentorjunta-aluksiksi ja vuodesta 1954 alkaen korveteiksi. Niiden runkonumerot olivat kuitenkin seurasivat fregattien numerointia.
Terrestrinen vertausjärjestelmä

Terrestrinen vertausjärjestelmä on kolmiulotteinen vertausjärjestelmä, joka on sidottu Maahan. Terrestrinen vertausjärjestelmä pyörii ja kääntyy Maan mukana avaruudessa. Sen realisaatio on terrestrinen vertauskehys
Pyhän Naumin luostari

Pyhän Naumin luostari on ortodoksiluostari Pohjois-Makedoniassa Ohridjärven rannalla lähellä Albanian rajaa. 1500-luvulla rakennettua luostaria laajennettiin kahdella seuraavalla vuosisadalla. Luostari tuhoutui Osmanien valtakunnan aikana. Jäännösten löydyttyä vuonna 1955 luostaria alettiin jälleenrakentamaan. Pyhän Naumin, joka oli yksi seitsemästä ensimmäisen Bulgarian valtakunnan apostolista, jäänteet on haudattu luostarin alle.
Vertausjärjestelmä

Vertausjärjestelmä on matemaattisten ja fysikaalisten määritelmien joukko, joiden avulla sijainti on teoreettisesti kuvattavissa.
Määritelmät koostuvat käytettävistä teorioista ja periaatteista. Periaatteet voivat mm. kiinnittää sijainnin kuvaamiseen käytettävät suureet, näiden mittayksiköt, ajanhetket ja joukon vakioita. Vakiot voivat sisältää jonkin toisen vertausjärjestelmän realisoituja arvoja. Määritelmät eivät kuitenkaan sisällä mitattuja havaintoarvoja sijainnista (eli fysikaalisesti realisoi sijaintia). 
Vertausjärjestelmiä ovat esimerkiksi Kansainvälinen terrestrinen vertausjärjestelmä (ITRS) ja Euroopan korkeusvertausjärjestelmä (EVRS). Vertausjärjestelmän realisaatio on vertauskehys. Vertausjärjestelmässä ei (nimityksestään huolimatta) varsinaisesti verrata mitään.
Heikki Hakala (vuorineuvos)

Heikki Salomon Hakala (s. 28. lokakuuta 1941 Kurikka) on vuorineuvos ja Metso Oyj:n entinen toimitusjohtaja.
Hakala kirjoitti ylioppilaaksi Kurikan lukiosta 1961. Hän valmistui ekonomiksi 1965 ja kauppatieteiden maisteriksi 1971 (Kauppakorkeakoulu). Hän on tekniikan kunniatohtori (Tampereen teknillinen korkeakoulu 1997).
Heikki Hakalan merkittävimmät työpaikat ovat olleet Kymi-Strömbergin talousjohtajana 1980-86, Rauma-Repolan ja Repola-yhtiön varatoimitusjohtajana 1986-1996, Rauma-konsernin toimitusjohtajana 1996-1999 sekä Metso Oyj:n toimitusjohtajana 1999-2000. Sen jälkeen hän on ollut hallitusammattilaisena mm. Metson, Lassila &amp; Tikanojan, Kuusakoski Oy:n ja Altian hallituksissa.
Samaa tarinaa

Samaa tarinaa on punkyhtye Tryerin kolmas studioalbumi. Se julkaistiin 17. maaliskuuta 2017 levymerkillä Soit se Silti.
Albumilta julkaistiin singlenä kappale ”Jos jään sinusta jälkeen” 17. helmikuuta 2017.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet säveltänyt Tryer ja sanoittanut Jussi Kahola.
Greatest Shits

Greatest Shits on hardcore punk -yhtye Kohu-63:n kokoelma-albumi, joka julkaistiin vuonna 1996 levymerkillä Kråklund Records.
Albumin kannet on toteuttanut Aki Virtanen.
Thermidor (albumi)

Thermidor on hardcore punk -yhtye Abduktion toinen studioalbumi, joka julkaistiin keväällä 2008 levymerkillä Combat Rock Industry. Albumi äänitettiin studiolivenä Ylöjärven Fantom Studiossa vuodenvaihteessa 2007–2008.
Albumi ylsi Suomen virallisen listan sijalle 29, ja se pysyi listalla yhteensä 3 viikkoa.
Vastaanotto.
Albumi sai hyvän vastaanoton. Rumban arvioija sanoi yhtyeen kyenneen uudistumaan, ja vertasi sitä ajoittain The Strokesin kappaleita soittavalta Sur-rurilta. Hän kehui kappaleiden ilmavuutta sekä sovitusten toimivuutta. Soundin Petri Silas antoi albumille neljä tähteä viidestä. Hän kuvaili sitä edeltäjäänsä "Tuli kulje kanssani" -albumia ”äkäisemmäksi ja vimmaisemmaksi” teokseksi, ja sanoi yhtyeen onnistuvan tekemään yllättävän vaikuttavaa ja iskevää musiikkia ilman heavy metal -elementtejä. Desibelin Ilkka Valpasvuo ylisti Thermidoria, ja sanoi sen pönkittävän yhtyettä Suomen hardcoren kärkiniminä. Hän sanoi albumia kaksijakoiseksi kokonaisuudeksi melodisia ja rauhallisesti käynnistyviä sekä suoraviivaisia hardcore-kappaleita, jonka ääripäät sulautuvat toimivaksi ja sävykkääksi albumiksi.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet säveltänyt Abduktio sekä sanoittaneet Jukka Laajakallio ja Mikko Suikkanen.
Yövuoro (EP)

Yövuoro on hardcore punk -yhtye Abduktion EP-levy, joka julkaistiin 26. heinäkuuta 2006 Combat Rock Industryn ja Evil Corporationin yhteisjulkaisuna. Kappaleiden sanat on merkitty kansilehtiseen suomen lisäksi myös englannin kielellä. Yhtye on albumilla ottanut pesäeroa suoraviivaiseen hardcoreen, ja kappaleet ovat edeltäviä julkaisuja tunnelmallisimpia ja emotionaalisempia.
Albumi debytoi Suomen virallisen singlelistan kuudennella sijalla, ja se pysyi listalla yhteensä neljä viikkoa.
Vastaanotto.
EP sai hyvän vastaanoton. Imperiumin Tuomas Valtanen antoi albumille arvosanan 7+. Hän nosti sen kantavaksi voimaksi kappaleiden grooven, ja piti laulun ulosannin raivokkuutta toimivana ainakin intensiiviseksi minialbumiksi tiivistettynä. Lammaszinen Markus Veijalainen piti yhtyeen tuoretta, melodisempaa otetta yhdistettynä raivoon, ja piti sitä kokonaisuudessaan miellyttävänä kuuntelukokemuksena.
William Dobson

William Dobson (1611–1646) oli englantilainen muotokuvamaalari, jota pidetään maan merkittävimpiin kuuluvana taiteilijana. Hän oli kuningas Kaarle I:n hovimaalari, ja hovin siirryttyä turvaan Oxfordiin Dobson maalasi siellä kuninkaalle uskollisten muotokuvia.
Rojalistien menetettyä Oxfordin Dobson jäi työttömäksi ja kuoli unohdettuna taiteilijana Lontoossa 35-vuotiaana. Brittiläinen taidekriitikko ja televisiodokumenttien tuottaja Waldemar Januszczak pitää Dobsonin teoksia ensimmäisinä aidosti brittiläisinä taideteoksina.
Jarkko Luiro

Jarkko Luiro (s. 22. maaliskuuta 1998) on suomalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Rovaniemen Palloseuraa.
Luiro pelasi ensimmäisen ottelunsa Veikkausliigassa 10. elokuuta 2016, kun RoPS voitti kotonaan PS Kemin 5–0. Lokakuussa 2016 Luiro teki RoPS:n kanssa kauden 2019 loppuun asti ulottuvan sopimuksen.
Blohm &amp; Voss P.184

Blohm &amp; Voss P.184 oli saksalaisen Blohm &amp; Vossin lentokonesuunnitteluosaston kehittämä, suunnitteluasteelle jäänyt nelimoottorinen pommikone.
Konetyypistä suunniteltu P.184.01-versio olisi ollut rakenteeltaan kokometallinen. Alasiipikonfiguraation asennetun siiven keskisalko oli teknisiltä ratkaisuiltaan mielenkiintoinen: poikkileikkaukseltaan laatikkomaisen salon sisälle suunniteltiin sijoitettavan yksi koneen polttoainesäiliöistä.
Runko olisi ollut poikkileikkaukseltaan pyöreä, ja viisipaikkainen ohjaamo olisi sijainnut sen kokonaan lasitetussa nokassa. Pommikuilu olisi alkanut ohjaamon takaa, mihin oli sijoitettu myös rungon 1,8-metrinen polttoainesäiliö. Peräosaan oli sijoitettu kääntyvä taka-ampumo sekä perinteinen sivu- ja korkeusperäsin. P.184:n suunniteltiin vielä perinteisellä kannuspyörälaskutelineellä, vaikka monissa muissa lentokoneprojekteissa oli siirrytty kehittyneempään kolmipyörälaskutelineeseen. Sisäänvedettävät nelipyöräiset päälaskutelineet olisivat sijainneet siiven moottorinaselleissa.
Voimalaitteeksi suunniteltiin neljää 1950 hevosvoiman BMW 801E -tähtimoottoria. Aseistuksena olisivat olleet rungon päälle, alle ja takaosaan sijoitetut kauko-ohjatut ampumot, joiden lisäksi P.184 suunniteltiin kuljettamaan 4 000 kilogramman pommikuorma.
Koneesta pyrittiin tekemään halpa ja yksinkertainen, ja osa sen alumiiniosista korvattiin teräksisillä korvikkeilla kevytmetallien heikon saatavuuden vuoksi. Saksan ilmailuministeriö (RLM) keskeytti projektin, sillä konetyyppi oli suorituskykynsä puolesta varsin keskinkertainen, vaikka olikin suunniteltu ei-strategisia materiaaleja hyödyntäväksi.
Luettelo Perun laivaston aluksista

Luettelo Perun laivaston aluksista sisältää Perun laivastossa vuoden 1840 jälkeen palveluksessa olleet alukset.
1840- ja 1850-luvuilla hankitut alukset.
Presidentti Rámon Castilla lisäsi Perun laivaston alusmäärää. Hänen laivastopolitiikkansa perustui kilpailuun Chilen kanssa eli Chilen rakentaessa sotalaivan hänen tuli tehdä kaksi tavoitteenaan tehdä Perun laivastosta Etelä-Amerikan johtava merimahti. Hän osti fregatit "Mercedes", "Gamarra", "Amazonas" ja "Apurimac" ja brigantiini "Admiral Guisen" sekä kuunarit "Tumbes" ja "Loa". Näiden lisäksi hän rakennutti Paitan ja Bellavistan laivastotukikohdat. Castilla hankki myös Etelä-Amerikan ensimmäisen höyrykäyttöisen sotalaivan "Rimacin". 
Uusille aluksille sijoitettujen upseerien koulutustason nostamiseksi hän lähetti upseereita koulutettavaksi Euroopan laivastoihin. Amazonin alueen suojaamiseksi hän perusti Amazonaksen laivaston ostamalla "Moronan", "Pastazan", "Napon" ja "Putumayon".
Vuoden 1900 jälkeen hankitut alukset.
Tankkerit.
Parinas-luokka
Kuljetusalukset.
Callao-luokka
Ilo-luokka
Mollendo-luokka
Hinaajat.
Contraestre Navarro -luokka
Torpedoiden nouto alukset.
San Lorenzo -luokka
Brumaire

Brumaire, (ransk. &lt; lat. "bruma" = ’talvipäivänseisaus’), ’sumukuukausi’, on Ranskan vallankumouksen aikaisen kalenterin toinen kuukausi. Brumairen 18. ja 19. päivänä vuonna VIII (9. ja 10. marraskuuta 1799) tapahtui niin sanottu brumairekuun 18. päivän vallankaappaus, jossa Napoleon direktorion kukistettuaan tuli ensimmäiseksi konsuliksi.
Joensuun postitalo

Joensuun postitalo valmistui vuonna 1955 Rantakadulle Pielisjoen rantaan Joensuun keskustaan. Sitä ennen posti toimi Mustosen talossa Ranta- ja Koskikadun kulmassa. 
Talo rakennettiin alun perin myös jakelukeskusta ja valtion puhelinkeskusta varten. Postitalossa toimi vuosikymmenien ajan lennätin, kaukopuhelupalvelut, postipankki ja lajittelukeskus. Posti muutti pois Kauppakadulle vuonna 2009. Jo sitä ennen 5-kerroksisesta talosta oli muodostunut useiden eri alojen pienten yrityksen toimitalo.
De Zeven Provinciën -luokka (risteilijä)

De Zeven Provinciën -luokka oli Alankomaiden Kuninkaallisen laivaston kahden kevyen risteilijän muodostama alusluokka.
Suunnittelu.
Keisarillisen Japanin voimistuminen 1930-luvulla lisäsi uhkaa Hollannin Itä-Intiassa. Alankomaiden laivasto aloitti 1932 laajennusohjelman, johon sisältyi kahden uuden kevyen risteilijän valmistaminen korvaamaan Java-luokan alukset. Alukset olivat parannettuja versioita "Hr. Ms. De Ruyteristä" ja kummankin uuden aluksen rakennustyöt aloitettiin vuonna 1939. Ensimmäinen sai nimen "Kijkduin", joka myöhemmin vaihdettiin "Eendrachtiksi". Toinen nimettiin "De Zeven Provinciëniksi", josta tuli myös luokan nimi. Alusten pääaseiksi määritettiin Boforsin 152 mm 53 pituuskaliiperin tykit, jotka asennettiin kahteen kolmiputkiseen ja kahteen kaksiputkiseen tykkitorniin. Tykkien suurin korotuskulma oli 60 astetta.
Saksan aloitettua hyökkäyksen länteen 10. toukokuuta 1940 alusten rakennustyöt keskeytyivät. "De Zeven Provinciën" oli vasta 25-prosenttisesti valmis ja "Kijkduin" 12-prosenttisesti. Saksalaiset muuttivat alusten pääaseistukseksi neljä kaksoistornia, joihin asennettiin 15 cm SK C/28 -tykit. "De Zeven Provinciënin" rakennustyöt jatkuivat nimellä "KH2" ja se varustettiin Saksan laivaston alusten tyyppisellä keulalla. "Eendracht" nimettiin "KH1:ksi". Rakennustyöt etenivät hyvin hitaasti, koska telakan työvoimaa käytettiin muihin tehtäviin ja alankomaalaiset sabotoivat työtä. "KH2" laskettiin vesille 24. joulukuuta 1944 sulkulaivana Rotterdamin Nieuwe Waterwegiin, mutta suunnitelma ei koskaan toteutunut.
Toisen maailmansodan päätyttyä kummankin aluksen rakennustöitä jatkettiin uusien suunnitelmien, joissa otettiin huomioon sodasta saadut kokemukset, mukaan. Pääaseistukseksi muutettiin neljä kaksiputkista Boforsin 152 millimetrin 53 pituuskaliiperin tykein varustettua tykkitornia. Lisäksi neljä kaksiputkista Boforsin 57 mm 60 pituuskaliiperin ja kahdeksna yksiputkista Boforsin 40 millimetrin 70 pituuskaliiperin ilmatorjuntatykkiä. Aluksille asennettiin uudistettu propulsiojärjestelmä samoin kuin toinen savuhormi ja uudistettu elektroniikka. Alusten nimet vaihdettiin "Eendrachtista" tuli 1947 "De Zeven Provinciën" ja aiempi "De Zeven Provinciën" sai nimekseen "De Ruyter". Kumpikin alus otettiin 1953 Alankomaiden laivaston palvelukseen.
Plastosyaniini

Plastosyaniini on useissa kasveissa sekä yhteyttävissä levissä ja syanobakteereissa esiintyvä kuparia sisältävä proteiini. Tämä proteiini osallistuu fotosynteesin niin kutsuttuihin valoreaktioihin ja toimii niissä elektroneja siirtävänä proteiinina.
Rakenne ja toiminta.
Plastosyaniinin eristi ensimmäisenä japanilainen biokemisti Sakae Katoh vuonna 1962 viherleviin kuuluvasta lajista "Chlorella ellipsoidea". Plastosyaniini on suhteellisen pienikokoinen proteiini. Se koostuu 99 aminohaposta ja sen molekyylimassa on 10,5 kDa. Kaikkien kasvilajien plastosyaniinin aminohapposekvenssissä on yhteistä noin kaksi kolmasosaa. Plastosyaniini sitoutuu kupari-ioniin neljällä aminohapolla, jotka ovat kaksi histidiiniä, kysteiini ja metioniini. Histidiinit sitoutuvat kupari-ioniin imidatsolirenkaan typpiatomien välityksessä ja kysteiini ja metioniini sitoutuvat rikkiatomien välityksellä. Plastosyaniinin kolmiulotteinen rakenne on niin kutsuttu β-tynnyrirakenne, joka koostuu β-laskoksista. Kolmiulotteisessa rakenteessa hydrofobiset aminohapot ovat suuntautuneet tynnyrin sisäpuolelle ja tämä tekee proteiinista suhteellisen hyvin veteen liukenevan. Plastosyaniini on väriltään sinistä johtuen proteiiniin sitoutuneesta kupari-ionista.
Plastosyaniinia esiintyy kasveissa ja levissä viherhiukkasten yhteyttämiskalvostojen eli tylakoidien sisällä. Plastosyaniini vastaanottaa elektroneja sytokromi-b6f-kompleksilta, jolloin proteiinin kupari-ioni pelkistyy hapetusluvulta +II hapetusluvulle +I. Tämän jälkeen plastosyaniini kulkeutuu yhteyttämiskalvoston sisällä proteiinille nimeltä P700+ ja luovuttaa tällä elektroneja. Samalla kupari-ioni hapettuu jälleen hapetusluvulle +II. Sytokromi-b6f-kompleksi on osa niin kutsuttua fotosysteemi II:ta ja P700+ on osa niin kutsuttua fotosysteemi I:tä. Plastosyaniini toimii elektroninsiirtäjänä näiden kahden yhteyttämisen fotosysteemien välillä.
Kansainvälinen terrestrinen vertausjärjestelmä

Kansainvälinen terrestrinen vertausjärjestelmä (lyh. ITRS, ) on maailmanlaajuinen kolmiulotteinen geosentrinen terrestrinen vertausjärjestelmä, joka on määritelty IUGG:n ja IAG:n päätöslauselmissa vuosilta 1991 ja 2007.
Vertauskehykset.
Vertausjärjestelmän viimeisin realisaatio on "Kansainvälinen terrestrinen vertauskehys 2014" (lyh. "ITRF 2014", ).
Hr. Ms. De Zeven Provinciën (C802)

Hr. Ms. De Zeven Provinciën (runkonumero C802) oli Alankomaiden kuninkaallisen laivaston De Zeven Provinciën -luokan kevyt risteilijä, jonka rakennustyöt aloitettiin hieman ennen toisen maailmansodan alkamista. Sodan aikana työt oli keskeytettynä ja se liitettiin laivastoon vasta vuonna 1953. Alus oli palveluksessa vuoteen 1976 ja se myytiin vielä samana vuonna Perulle. Alus jatkoi Perun laivastossa palvelustaan nimellä "BAP Aguirre" vuoteen 1999. Alus romutettiin vuonna 2000.
Valmistus.
Alus tilattiin Rotterdamsche Droogdok Maatschappij'lta Rotterdamista ja sen köli laskettiin 5. syyskuuta 1939 nimellä "Hr. Ms. Kijkduin". Se nimettiin 1940 uudelleen "Hr. Ms. Eendrachtiksi". Alus laskettiin vesille 24. joulukuuta 1944 nimellä "KH1". Se otettiin palvelukseen 18. marraskuuta 1953 nimellä "Hr. Ms. De Zeven Provinciën".
Palvelus.
Aluksen aseistus muutettiin 1960-luvulla ohjuksiksi. Sille asennettiin Terrier-järjestelmä. Alus poistettiin palveluksesta 17. lokakuuta 1975 ja se myytiin Perulle elokuussa 1976. Perun laivasto otti modoernisoinnin jälkeen aluksen palvelukseensa 24. helmikuuta 1978 nimellä BAP "Aguirre". Se palveli vuoteen 1999 ja se romutettiin seuraavana vuonna.
Euroopan terrestrinen vertausjärjestelmä 1989

Euroopan terrestrinen vertausjärjestelmä 1989 (lyh. ETRS89, ) on Euroopan alueella käytettävä kolmiulotteinen geosentrinen terrestrinen vertausjärjestelmä, joka on kiinnitetty Euraasian mannerlaatan yhtenäiseen osaan ja on identtinen Kansainvälisen terrestrisen vertausjärjestelmän (lyh. "ITRS") määritelmän kanssa epookissa 1989.0. ETRS89 on käytännön töiden takia tarpeen ITRS:n lisäksi, koska mannerlaattojen liikkeet aiheuttavat muutoksia ITRS:n realisaatioihin. ETRS89:n realisaatiot eivät riipu mannerlaattojen liikkeistä. 
ETRS89 ei ole datumi ISO 19111:n mielessä; sen sijaan jokainen sen realisaatio määrittelee datumin. Näiden datumeiden yhteisnimi on myös ETRS89. Euroopan komission asetuksessa INSPIRE-direktiivin toimeenpanosta liite 2 määrittelee ensin datumin ISO 19111:n mukaisesti ja määrää sitten, että on käytettävä ETRS89-datumia sen kattamalla maantieteellisellä alueella. On ilmeistä, että tämän tarkoituksena oli mahdollistaa kaikkien ETRS89-realisaatioiden käyttö INSPIREssa. 
Vertauskehykset.
ETRS89 realisaatiot ovat erisnimeltään "Euroopan terrestrinen vertauskehys" (lyh. "ETRF", ), jossa nimen perään lisätään vuosiluku. Nämä luodaan "Kansainvälisen terrestrisen vertauskehyksen" (ITRF) pohjalta, jolloin ITRFxx vastaa ETRFxx, jossa xx viittaa vuosilukuun. Ensimmäinen ETRF on "ETRF89" ja toistaiseksi viimeisin "ETRF2005".
ETRF:ssä ilmoitetut kiintopisteiden koordinaatit eivät muutu ajan mukana mannerlaattojen liikkeiden vaikutuksesta, toisin kuin ITRF:n koordinaatit. ETRF:n koordinaatteihin liittyvät nopeudet kuvastavat vain Euraasian mannerlaatan sisäisiä muodonmuutoksia. Euroopan terrestrisiä vertauskehyksiä ylläpitää EUREF (Kansainvälisen geodesian järjestön IAG:n alakomissio SC 1.3a). 
ETRFxx-koordinaatit ja -nopeudet on laskettu suoraan vastaavasta ITRFxx:sta. Vuonna 2010 EUREF:n teknillinen työryhmä EUREF-TWG suositteli, ettei "ETRF2005":ä käytetä, eikä "ITRF2008":n pohjalta enää luotu eo. tavalla ETRF:ää. Sen sijaan ITRF2005 ja ITRF2008 transformoitiin "ITRF2000":aan, josta saatiin "ETRF2000(R05)" ja "ETRF2000(R08)".
Kun alueellinen ETRS89-realisaatio johdetaan ITRFxx:stä tai ETRFxx:sta EUREF:n hyväksymin menetelmin, sanotaan että ao. realisaatio on ETRFxx:ssä. Esimerkiksi ETRS89 ensimmäinen laaja realisaatio oli nimeltään "EUREF89". Se muodostettiin vuonna 1989 suoritetulla GPS- ja VLBI-kampanjalla (EUREF89-mittauskampanja), jossa lisättiin pisteitä ETRF89:ään. EUREF89 on siis ETRF89:ssä. Vastaavasti Suomen ETRS89-realisaatio EUREF-FIN on ETRF96:ssa.
Elmo Koivunen

Elmo Petteri Koivunen (s. 3. elokuuta 1994 Espoo) on suomalainen kilpakävelijä. Hän edustaa Esbo Idrottsföreningiä ja hänen valmentajanaan toimii Ursula Koivunen.
Kalevan kisoista Koivunen on saavuttanut hopeaa 20 kilometrin kävelystä vuosina 2016 ja 2018. Lisäksi hän on ollut mukana viestijuoksun SM-kilpailuissa voittamassa neljää kultaa (2015, 2016, 2017 ja 2018) sekä kahta hopeaa (2013, 2014) 3 × 3 000 metrin kävelyviestistä. Sisäratojen SM-kilpailuissa Koivunen on voittanut kultaa 5 000 metrin kävelyssä vuonna 2018.
Koivunen sijoittui 10 000 metrin kävelyssä 19:nneksi Rietin alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2013.