tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Renger van der Zande

Renger van der Zande (s. 16. helmikuuta 1986 Dodewaard, Gelderland) on hollantilainen autourheilija. Hän on vuoden 1978 Hollannin kansainvälisen Rallycross-sarjan mestarin Ronald van der Zanden poika.
Ura.
Van der Zande aloitti uransa autourheilussa vuonna 2004 Hollannin Formula Renault 2000 -sarjassa ja voitti sarjan mestaruuden vuonna 2005. Vuonna 2006 hän sijoittui neljänneksi Saksan F3-sarjassa. Hän ajoi myös kolme kilpailua A1 Grand Prix -sarjassa kaudella 2006–2007. Vuosina 2007–2008 van der Zande kilpaili F3 Eurosarjassa ja sijoittui sarjan neljänneksi vuonna 2008. Hän ajoi myös yhden kilpailun Aasian GP2-sarjassa kaudella 2008–2009, kun hän korvasi Mika Mäen. Hänet korvattiin heti seuraavassa kilpailussa Edoardo Mortaralla. Vuonna 2009 van der Zande kilpaili Britannian F3-sarjassa ja sijoittui sarjan kolmanneksi viidellä voitollaan. Vuonna 2010 van der Zande kilpaili GP3-sarjassa Mücke Motorsport tiimissä. Hän saavutti kuusi pistettä ja yhden kolmossijan, joka tuli Saksan kilpailusta. Vuonna 2011 hän ajoi DTM-sarjassa saavuttamatta pisteitä. Vuonna 2012 van der Zande kilpaili Porsche Supercup -sarjassa.
Tämän jälkeen van der Zande on ajanut IMSA SportsCar Championship ja FIA World Endurance Championship -urheiluautosarjoissa. Van der Zanden autokunta voitti Daytonan 24 tunnin ajon vuosina 2019 ja 2020. Hän on ajanut myös Le Mansin 24 tunnin kilpailussa.
Baumolin tauti

Baumolin tauti on William J. Baumolin ja William G. Bowenin 1960-luvulla kuvaama ilmiö, jossa palkoilla on taipumus nousta aloilla, joissa työvoiman tuottavuus ei juuri nouse, ja tämä palkannousu tapahtuu vastauksena nouseviin palkkoihin niillä aloilla, joilla tuottavuus nousee.
Baumolin tauti aiheuttaa monien palvelualojen kustannusten kasvua pitkällä aikavälillä inflaatiota nopeammin. Kysynnän hintajoustosta riippuen nämä palvelut joko kattavat yhä suuremman osuuden nimellisestä bruttokansantuotteesta tai kuihtuvat hiljalleen. Jälkimmäisessä tapauksessa palvelut voivat jäädä kustannusnousun takia vain rikkaimpien saavutettaviksi tai markkinoiden ulkopuolelle harrastelijoiden puuhasteluksi. Baumolin ilmiön on katsottu liittyvän etenkin sellaisiin paljon työvoimaa tarvitseviin palveluihin, joilla tuottavuuden kasvu on vähäistä verrattuna sektoreihin, joilla tapahtuu esimerkiksi tekniikan kehityksen aiheuttamaa tuottavuuden kasvua.
Baumolin tauti liitetään yleisesti julkisen sektorin tuottavuuskehitykseen. Mikäli julkisen sektorin palkkakehitys ylittää yksityisen sektorin kehityksen pitkällä aikavälillä merkittävästi, niin kansantalouteen kohdistuu lisääntyvää verotaakkaa julkisten palvelujen rahoittamiseksi. Esimerkkinä mainittakoon, että Valtion "tuottavuusohjelmaa" on perusteltu mm. Baumolin taudilla, mutta alun perin se ei ole tarkoitettu mitenkään henkilöstöleikkausten ja henkilötyövuosien vähentämisen automaattiseksi perusteluksi. Valtion talouteen ja julkiseen talouteen yleisemmin (kunnat, maakunnat, eläkerahastot jne.) vaikuttanee lyhyellä aikavälillä voimakkaimmin kansantalouden suhdannekehitys. Talouspolitiikan ensisijaisen tärkeä tavoite onkin työllisyydestä ja talouskasvusta huolehtiminen.
Baumolin ja Bowenin alkuperäinen tutkimus käsitteli esittävien taiteilijoiden sektoria. Baumol ja Bowen käyttivät esimerkkinä Ludwig van Beethovenin jousikvartettoa, jonka soittamiseen tarvittiin yhä sama määrä soittajia kuin 1800-luvulla eli klassisen musiikin esittämisessä ei ollut tapahtunut tuottavuuden kasvua. Toisaalta samanaikaisesti muusikoiden kuten muidenkin ammattien reaalipalkat olivat suuressa määrin nousseet 1800-luvulta.
Mayall II

Mayall II (M31 G1), tunnetaan myös nimillä NGC-224-G1, SKHB 1, GSC 2788:2139, HBK 0-1, M31GC J003247+393440 ja Andromedan joukko, on pallomainen tähtijoukko joka sijaitsee Andromedan galaksissa. Mayall II sijaitsee 130 000 valovuoden päässä Andromedan galaksin keskuksesta. Se on myös Paikallisen ryhmän kirkkain pallomainen tähtijoukko. Mayall II:n massan arvioidaan olevan kahdesti Omega Centaurin massan suuruinen, ja sen keskustassa saattaa olla musta aukko.
Mayall II:n löysivät ja tunnistivat todennäköiseksi pallomaiseksi tähtijoukoksi Nicholas Mayall ja O. J. Eggen vuonna 1953. Mayall II on luultavasti Andromedan puoleensa vetämän kääpiögalaksin keskuksen jäännös.
By the Way (kappale)

"By the Way" on Red Hot Chili Peppersin kappale, joka löytyy samannimiseltä albumilta "By The Way". Kappale on albumin ensimmäinen ja se julkaistiin singlenä vuoden 2002 kesällä.
Kappale menestyi albumin tavoin hyvin listoilla, ollen muun muassa ensimmäisenä Billboard Hot Mainstream Rock Tracks- ja Alternative Songs -listalla. Kappale löytyy yhtyeen "Greatest Hits" -kokoelma-albumilta. Singlelle tehtiin myös musiikkivideo.
Kappale kertoo tytöstä nimeltä Dani. Danin tarina alkoi jo kappaleesta "Californication". Se jatkui tässä kappaleessa ja loppui kappaleeseen "Dani California".
Kappale.
Kappale on yhtyeelle ominainen funk-tyylinen kappale, joka sisältää jännityneitä kitaroita, funk-rock basson, liitävät sanat ja vokooderi-efektejä. Yhtyeen laulaja Anthony Kiedis kertoi kappaleesta MTV:lle: "Se kertoo yöstä elämässä. Se on L.A.:n maisema - ilta, joka tapahtuu samanaikaisesti koko kaupungin läpi. Ehkä tulet tapaamaan jonkun taianomaisen parin, joka tulee lämmittämään sielusi rypyt, laulamaan sinulle, pitämään kättäsi ja viemään sinut tanssimaan. Kappale kertoo myös huumekaupoista, prostituutiosta, auto-onnettomuuksista, sekä ihmisistä, jotka tulevat hakatuksi ja pelaavat noppaa." Kiedis kuvasi kappaletta yhdeksi raskaimmaksi kappaleeksi albumilla, mikä muuten sisältää melodisempia ja vähemmän kuohuvia kappaleita.
Musiikkivideo.
Musiikkivideo sai vaikutteita meksikolaisessa elokuvassa Amores perros, autoilla tehdystä takaa-ajosta. Singlen musiikkivideo alkaa, kun yhtyeen laulaja Anthony Kiedis astuu sisään taksiin. Kuskin (jota esittää Dave Sheridan) huomattua, että hänen asiakkaansa on Kiedis, hän laittaa singlen By the Way levyn soimaan. Kuskin lähdettyä ajamaan, hän alkaa yht'äkkiä kiihdyttämään auton vauhtia ja kaahamaan Los Angelesin kaduilla. Hän myös lukitsee molemmat taka ovet, mikä saa Kiediksen ahdistumaan. Kiediksen yrittäessä soittaa apua, kuski jarrutta tuikasti mikä saa Kiediksen menettämään otteen kännykästään. Kuski nappaa kännykän ja heittää sen ulos. Sen jälkeen kuski ajaa hiekkakentälle, josta hän ajaa viereisen sillan alle (joka on sama josta Kiedis lauloi kappaleessa Under the Bridge). Sillan alla kuski nousee ulos autosta ja ottaa takakontista kaksi soihtua, jonka jälkeen hän alkaa tanssia niiden kanssa. Samaan aikaan Kiedis lähettää viestin Flealle ja John Frusciantelle, jotka ovat kahvilassa. Aluksi he luulevat sitä vitsiksi, joten he eivät välitä siitä. Kiediksen lähetettyä toisen viestin, he lähtevät etsimään Kiedistä Flean Ford Broncolla. Heidän löydettyä taksi jossa Kiedis on, alkaa takaa-ajo. Kiediksen nähtyä heidät, hän rikkoo taksin ikkunan ja hyppää Flean autoon. Pian taksikuski löytää uuden asiakkaan, joka on myös Red Hot Chili Peppersin jäsen, Chad Smithin ja ottaa hänet kyytiinsä ja video loppuu.
Singlen kappaleet.
CD Single 1
Suomen elämäkerrasto

Suomen elämäkerrasto on vuosien 1927 ja 1934 välisenä aikana julkaistun viisiosaisen "Kansallisen elämäkerraston" lyhennetty ja uudistettu laitos, joka ilmestyi WSOY:n kustantamana vuonna 1955. Molempien seuraaja taas on vuosina 2003–2007 julkaistu Suomen kansallisbiografia. "Kansalliseen elämäkerrastoon" otettiin muutamia elämäkertoja jo 1879–1883 ilmestyneestä "Biografisesta Nimikirjasta", jotka kuitenkin tarkistettiin ennen uutta julkaisemista.
Toimittaminen.
Suomen elämäkerraston toimittaja ja kirjoittaja on Ilmari Heikinheimo. Vaikka Heikinheimo laati teoksen yksin, hän mainitsee esipuheessa saaneensa paljon apua useilta henkilöiltä: professori Eino Jutikkala, filosofian lisensiaatti Antero Manninen, professori A. R. Cederberg, kanslianeuvos Osmo Durchman, dosentti Vilho Niitemaa sekä rovasti Urho Paljakka.
Sisältö.
Teoksessa on 856 sivua, 1 686 kuvaa ja 16 monivärikuvaliitettä. Kirja laadittiin hakuteokseksi eli sen elämäkerrat ovat edeltäjäänsä verrattuna suppeita. Pääosa noin 2 500 elämäkerrasta on silti peräisin "Kansallisesta elämäkerrastosta", mutta lyhennettynä, ja kolmannes perusteellisemmin tai jopa kokonaan uudistettuna. Teoksessa on myös 560 uutta elämäkertaa. Julkaisuvaiheessa eläneiden henkilöiden elämäkertoja on kuitenkin mukana vain hieman toistasataa, vaikka niitä arkistoitiin teoksen kirjoitusaikana lähes viisisataa. Edeltäjään verrattuna huomattava ero teoksessa on, että se on kokonaan yhden henkilön kirjoittama. Muitakin eroja, joskin vähäisempiä, teosten välillä on. 
"Kansallisessa elämäkerrastossa" kaikkien ennen vuotta 1809 syntyneiden henkilöiden nimet kirjoitettiin suomalaisessa asussa, mutta Suomen elämäkerrastossa tästä periaatteesta luovuttiin. Vain keskiaikaiset, 1500-luvun ja hallitsijanimet on kirjoitettu suomalaisittain ja muut 1600-luvulta lähtien varsinaisessa kirjoitusasussaan. Tosin 1700-luvulle saakka etunimissä on käytetty K-kirjainta C-kirjaimen asemesta, esimerkiksi "Karl" eikä "Carl". Toinen poikkeus ovat tietyt henkilöt, jotka ovat tulleet tunnetuksi suomenkielisillä nimillä, kuten Kustaa Mauri Armfelt. Tällöin varsinainen nimi on kuitenkin esitetty suluissa, esimerkiksi (Gustaf Mauritz). Maisterin- ja tohtorin arvojen saantivuosia ei ole teoksessa mainittu eikä esimerkiksi arvonimeä rovasti lainkaan. Kirjallisuusviitteet on tiivistetty henkilöittäin teoksen nimeen ja julkaisuvuoteen.
Teoksen ensimmäisen elämäkerran henkilö on Aadolf Fredrik, Ruotsin ja Suomen kuningas 1700-luvulta, ja viimeisen Pehr Östring, Närpiössä vuonna 1819 syntynyt maatalous- ja valtiopäivämies.
Rauni Liukko

Rauni Sinikka Liukko (oik. Liukko-Ailio; 17. kesäkuuta 1940 Vehmaa – 27. toukokuuta 2014 Helsinki) oli suomalainen kuvanveistäjä ja taidemaalari. Liukon läpimurtoteoksia olivat "Ruuhkaratikka" (1973) ja "Liikkuva työvoima" (1977). Kohua herätti myös hänen tilateoksensa Helsingin juhlaviikoilla 1972 Arkadian puistossa. 
Ura.
Liukko valmistui Taideteollisen oppilaitoksen kuvaamataidonopettajalinjalta 1963 ja aloitti yhteiskunnallisesti kantaa-ottavilla teoksilla, joiden aiheina olivat lapset, vanhukset ja muut vähäosaiset. "Ruuhkaratikan" ohella lasikuidusta tehdyt karheat lapsihahmot saivat paljon huomiota lehdistössä. 
Ensimmäinen huomiota saanut yksityisnäyttely oli "Lapsellisuuksia" Kluuvin galleriassa Helsingissä vuonna 1970, ja Moderna Museetin järjestämänä Tukholmassa 1971, missä se herätti keskustelua lasten asemasta. Virikkeenä oli ollut Biafran nälänhätä, joka oli ollut paljon esillä televisiossa. Suomessa keskustelua syntyi kuitenkin lähinnä teosten materiaalista ja tekotavasta. Lasikuitu, readymade- ja kierrätysmateriaalit eivät sopineet perinteisiin käsityksiin kuvanveistosta.
Rauni Liukko osallistui Ars 74 -näyttelyyn lapsiaiheisilla veistosinstallaatioilla "Yhteinen turvavyö" ja "Hyväntekeväisyyttä". "Jouduin näkemään, miten yhteiskuntaa heijasteleva koulu aste asteelta rutisti koulutettaviaan", totesi taiteilija Ars-näyttelyluettelossa. "Ei ollut mieltä tehdä kuvia vähäiselle, kultivoituneelle galleriayleisölle. Halusin tehdä kuvia kadun miehelle, joka ei gallerioissa käy." 
Liukon teokset saivat lyyrisempää ja ajattomampaa sävyä 1980-luvulla. Lasikuidun sijasta hän alkoi käyttää pronssia ja luonnonmateriaaleja. Aiheet olivat nyt myyttisiä, kuten "Khimairon" (1989) ja "Sfinksi" (1988–1989). Liukko oli jättänyt lasikuidun myös allergian vuoksi. Meriaiheet tulivat mukaan 1990-luvulla. Liukko teki laivoja eri materiaaleista ja kotiloveistoksia.
Liukolle myönnettiin muun muassa Suomen Rauhanpuolustajien mitali, Suomen Taideyhdistyksen dukaattipalkinto (1972) ja Vuoden Kiila (1982) sekä valtion taiteilijaeläke (2003).
Keramiikkataiteilija Heljä Liukko-Sundström oli Rauni Liukon sisar.
Hernekääriäinen

Hernekääriäinen ("Cydia nigricana") on melko yleinen, pieni perhoslaji. Sen toukat aiheuttavat vahinkoa herneenkasvatukselle. Hernekääriäinen on herneen pahin tuholainen Suomessa. Toukat pilaavat satoa syömällä herneitä ja sotkemalla palkojen sisällön seitillä ja ulosteilla.
Koko ja ulkonäkö.
Aikuinen perhonen on tasaisen tummanharmaa. Etusiiven etureunan vaaleita poikkijuovia ja kärkiosan vaihtelevasti erottuvaa mustavalkoista kuviota lukuun ottamatta siivissä ei ole kuviointia. Siipiväli 12–16 mm.
Levinneisyys ja lentoaika.
Eurooppalainen laji. Aikuiset perhoset lentävät toukokuusta elokuuhun. Hernekääriäisten määrää voi tarkkailla feromonipyydysten avulla.
Elinympäristö ja elintavat.
Hernekääriäinen lentää ympäri vuorokauden. Naaras munii herneen kukintoihin ja toukat elävät palkojen sisällä syöden siellä olevat herneet. Täysikasvuiset toukat siirtyvät maahan koteloitumaan. Kotelo talvehtii. Viljelyksillä hernekääriäisen kemialliseen torjuntaan voidaan käyttää tehoaineina pyretroideihin kuuluvia yhdisteitä kuten deltametriinia, esfenvaleraattia ja tau-fluvalinaattia.
Ravintokasvi.
Toukka elää monilla eri hernekasveilla, erityisesti herneellä ("Pisum sativum").
Sienijärvi

Sienijärvi on Etelä-Savossa Kangasniemellä Kutemajärven kylässä Korholan lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa.
Sienijärvi on 6,1 kilometriä pitkä, 1,5 kilometriä leveä, ja sen pinta-ala on 266 hehtaaria eli 2,7 neliökilometriä. Se on osittain jääkauden muovaamana luode-kaakko-suuntainen. Järvellä on kartan mukaan 8 saarta, joista yksi on Tuomaansaari. Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Järven tilavuudeksi on määritetty 13,39 miljoonaa kuutiometriä eli 0,01339 kuutiokilometriä ja sen keskisyvyydeksi on saatu 5,0 metriä. Sen syvänteessä on 21 metriä syvää ja syvänne sijaitsee Riuttalahden suulla . Järven rantaviivan pituus on 23,7 kilometriä. Sienijärvellä on yleinen uimaranta.
Vesistösuhteet.
Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Mäntyharjun reitin valuma-alueen (14.9) Puulaveden alueella (14.92), jonka Malloksen valuma-alueeseen (14.927) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 126,3 metriä mpy.
Leh

Leh () on Ladakhin alueen suurin kaupunki Jammun ja Kashmirin osavaltiossa Pohjois-Intiassa. Kaupungissa asui 28 639 ihmistä vuonna 2001 väestönlaskennan mukaan.
Leh oli vuosisatoja tärkeä pysähdyspaikka kaupankäyntireittien varrella, Pakistanin sekä Kashmirin sijaitessa lännessä ja Tiibetin idässä. Alueen läpi kulki muun muassa suolaa, viljaa ja kašmirvillaa. Alue kärsi vakavista tulvista vuonna 2010, joiden seurauksena yli sata ihmistä kuoli.
Kolme kolikkoa lähteessä

Kolme kolikkoa lähteessä ("Three Coins in the Fountain") on Jean Negulescon ohjaama yhdysvaltalainen elokuva vuodelta 1954. "Kolme kolikkoa lähteessä" sai Oscar-palkinnot parhaasta värikuvauksesta ja laulusta. Lisäksi se oli ehdolla parhaaksi elokuvaksi.
Elokuvassa kolme aviomiestä etsivää naista (Dorothy McGuire, Jean Peters ja Maggie McNamara) heittää kolikon Trevin-suihkulähteeseen toivoen sen tuovan onnea miehen etsinnässä.
Janne Uskali

Janne Uskali alias Bomber#1 tai B#1 on itähelsinkiläinen moottoripyöräilyn monitoimimies ja toimittaja. Hän on muun muassa yksi Bombers-scenen perustajista. Hän on myös ollut mukana järjestämässä Bomber Weekend -MP-festivaaleja. Samoin hän oli yksi Plan Bee -moottoripyörästuntryhmän perustajajäsenistä. Siitä lähtien Uskali on stunttaillut KTM-tehtaan kalustolla. 
Janne Uskali on tehnyt myös joitakin elokuvien stunt-kohtauksia, kuten esimerkiksi Olli Saarelan ohjaamaan Harjunpää ja pahan pappi -elokuvaan. Tässä elokuvassa Uskali teki kaikki moottoripyörästuntit. Hänen nykyinen stuntryhmänsä on nimeltään Dusters.
Uskali teki vuonna 2009 oman täyspitkän dokumentti-DVD:n hänen ja kavereidensa nuoruudesta moottoripyörien sekä muskeliautojen ympärillä. Elokuvan nimi on "Bomber#1 the Movie". 
Toimittajana.
Uskali on luonut bomber-kulttuurin ympärille oman erikoislehden nimeltä Bomber Magazine. Lehti perustettiin vuonna 2001 ja se ilmestyy nykyään seitsemän kertaa vuodessa. Janne Uskali on ollut Bomber Magazinen päätoimittaja alusta lähtien. FHRA palkitsi Uskalin vuoden journalistiksi 2010 näillä perusteilla:
"FHRA:n tapahtumat saivat runsaasti palstatilaa lehdistöstä ja ahkerimmin tapahtumista kirjoittivat tietenkin moottorialan lehdet. Paljon sivuja, niin kisa- kuin näyttelyjuttuihin, käytti tämä palkinnon saaja. Ja taisipa herra päätoimittaja ottaa useamman kerran tuntumaa myös kiihdytysurheiluun niin autolla kuin pyörällä."
X-Men vs. Street Fighter

X-Men vs. Street Fighter () on Capcomin kehittämä ja julkaisema "Marvel vs. Capcom" -tappelupelisarjan ensimmäinen osa. Peli julkaistiin aluksi kolikkopelinä vuonna 1996 ja vuotta myöhemmin Sega Saturnille, mutta vain Japanissa. PlayStation-versio julkaistiin vuonna 1998.
Pelattavuus.
"X-Men vs. Street Fighter" käyttää samantapaista systeemiä kuin Capcomin aikaisempi peli "Marvel Super Heroes", mutta lisää mukaan kahden hengen joukkueet. Kolmen erän sijasta hahmot tappelevat yksi vastaan yksi ottelua siihen asti kunnes jommankumman joukkueen molemmilta hahmoilta on loppunut energiat. Pelin aikana voi halutessaan vaihtaa hahmon. Toinen hahmo tulee automaattisesti peliin mukaan, mikäli pelaajan aloittavan hahmon energiat loppuvat kesken. Pelissä on myös tasomittari, joka kasvaa osumien myötä. Tämä hyödyntää pelin aikana siten, että pelaaja voi tehdä Hyper Combon, joka maksaa kaksi tasoa. Combossa ovat molemmat hahmot mukana.
Pelaajan voitettua omalla parijoukkueellaan kaikki vastustajat, se saa lopuksi vastaansa Tuhon.
Pelattavat hahmot.
X-Men-hahmojen kokoonpano on hyvin pitkältä samanlainen, kuin Capcomin edellisessä tekemässä "Marvel Super Heroes" -pelissä. "X-Men vs. Street Fighteriin" on laitettu kolme hahmoa, jotka eivät esiintyneet aikaisemmin mainitussa pelissä. Lisäksi hahmojen ulkonäkö perustuu pitkälti vuoden 1992 "X-Men"-animaatiosarjan ulkonäköihin. Myös hahmojen ääninäyttelijät ovat samat henkilöt, jotka olivat animaatiosarjassa mukana.
"Street Fighter" -hahmot puolestaan olivat ulkonäöltään samanlaisia, kuten samaan aikaan markkinoilla olleessa "Street Fighter Alpha 2":ssa.
Yiruma

Yiruma (oik. I Ru-ma, s. 15. helmikuuta 1978) on eteläkorealainen pianisti ja säveltäjä. Hän opiskeli musiikkia Englannissa ja valmistui King's College Londonista vuonna 2000. Tunnetuin kappale on luultavasti River Flows in You.
Yiruma meni naimisiin 27. toukokuuta, 2007 Son Hye-Imin kanssa ja heillä on 7. lokakuuta, 2007 syntynyt lapsi nimeltään Loanna. Son Hye-Imin nuorempi sisar on näyttelijä Son Tae-young ja hänen miehensä Kwon Sang-woo on myös näyttelijä.
Yardbird Suite

”Yardbird Suite”, alun perin ”What Price Love?”, on Charlie Parkerin säveltämä ja sanoittama jazzkappale. Parker sävelsi kappaleen jo vuonna 1940 ja halusi nauhoittaa sen Jay McShannin yhtyeen kanssa samana vuonna, mutta tuottajat eivät kelpuuttaneet kappaletta nauhoitettavaksi. Parker nauhoitti ensimmäisen version lopulta 28. marraskuuta 1946 septetillä, johon kuuluivat hänen lisäkseen trumpetisti Miles Davis, saksofonisti Lucky Thompson, pianisti Dodo Marmarosa, basisti Vic McMillan ja rumpali Roy Porter.
Kappaleen nimi viittaa Igor Stravinskyn "Tulilintu"-sarjaan (engl. "Firebird Suite"), jonka Parker oli kuullut joitakin vuosia aiemmin. ”Yardbird” oli Parkerin pitkäaikainen lempinimi, joka myöhemmin lyheni muotoon ”Bird”. Vaikka suuri osa Parkerin sävellyksistä perustui jonkin aiemman kappaleen rakenteeseen, ”Yardbird Suite” oli kokonaan Parkerin käsialaa.
Jazzlaulaja Eddie Jefferson sanoitti kappaleen uudestaan vuoden 1969 albumilleen "Come Along with Me". Jeffersonin sanoitus kertoi bebopista ja sen alkuun saattaneista muusikoista eikä viitannut alkuperäisiin sanoihin mitenkään. Kappaleen on sanoittanut uudelleen myös bebop-pianisti ja laulaja Bob Dorough.
Charlie Byrd

Charles Lee ”Charlie” Byrd (16. syyskuuta 1925 – 2. joulukuuta 1999) oli yhdysvaltalainen kitaristi. Hän oli tärkeässä osassa mukana tekemässä brasilialaista bossa nova -musiikkia tunnetuksi yhdysvaltalaiselle yleisölle.
Ura.
Byrd syntyi musikaaliseen perheeseen Chackatuckissa, Virginiassa 16. syyskuuta 1925. Hän soitti toisen maailmansodan aikaan Ranskassa armeijan yhtyeessä, ja tapasi siellä muun muassa ihannoimansa jazzkitaristi Django Reinhardtin. Sodan jälkeen hän konsertoi jazzkitaristina eri orkestereissa, muun muassa Joe Marsalan ja Freddie Slackin kanssa. 
1950-luvun alussa Byrd alkoi opiskella klassista kitaransoittoa opettajinaan Sophocles Papas ja Thomas Simmons. Myöhemmin hän matkusti Italiaan jatkaakseen opintojaan Andrés Segovian johdolla. Hän jatkoi kuitenkin myös jazzin soittamista, usein soittaen osan konsertista jazzia ja osan klassista materiaalia.
Vuonna 1961 Byrd tutustui Etelä-Amerikan kiertueella ollessaan brasilialaiseen bossa nova -musiikkiin. Palattuaan yhdysvaltoihin hän nauhoitti Stan Getzin kanssa albumin "Jazz Samba". Albumi ja siltä julkaistu single ”Desafinado” olivat suuria hittejä ja laittoivat Yhdysvalloissa alulle bossa nova -buumin.
Byrd nauhoitti useita albumeita Riverside-yhtiölle ja sai sitten sopimuksen Columbia Recordsilta. Vuonna 1973 hän perusti yhtyeen Great Guitars. Hänen viimeiseksi nauhoituksekseen jäi Louis Armstrong -tribuutti "For Louis" vuodelta 1999.
Charlie Byrd kuoli 2. joulukuuta 1999 Annapolisissa, Marylandissä.
"Jazz Samba" (1962) valittiin vuonna 2005 julkaistuun hakuteokseen "1001 albumia jotka jokaisen on kuultava edes kerran eläessään".
Valikoitu diskografia.
Alla on lueteltu osa Byrdin nauhoittamista albumeista.
Kenny Dorham

McKinley Howard ”Kenny” Dorham (30. elokuuta 1924 Fairfield, Texas – 5. joulukuuta 1972 New York) oli yhdysvaltalainen jazztrumpetisti ja säveltäjä. Hän soitti monien 1940- ja 1950-luvun bebop-artistien kanssa ja johti myös omia yhtyeitään. Hän sävelsi jazzstandardiksi tulleen bossa nova -kappaleen ”Blue Bossa”.
Dorham syntyi Fairfieldissä, Texasissa 30. elokuuta 1924. Hänen ensimmäinen instrumenttinsa oli piano, johon hän sai soittotunteja seitsenvuotiaasta lähtien. Trumpetinsoiton hän aloitti high schoolissa ollessaan. Hän värväytyi armeijaan vuonna 1942.
1940-luvun loppupuolelta 1950-luvulle Dorham soitti monien bebop-aikakauden huippuartistien kanssa, mukaan lukien Billy Eckstine, Dizzy Gillespie, Lionel Hampton ja Mercer Ellington. Hän korvasi Miles Davisin Charlie Parkerin yhtyeen trumpetistina vuonna 1948 ja oli yksi Art Blakeyn 1950-luvun alussa perustaman Jazz Messengers -yhtyeen alkuperäisjäsenistä. Clifford Brownin kuoltua äkillisesti vuonna 1956 Dorham otti hänen paikkansa Max Roachin triossa, ja vuodesta 1958 lähtien hän johti omia kokoonpanojaan. Vuosina 1963–1964 hän soitti Joe Hendersonin yhtyeessä, jonka kanssa nauhoitti muun muassa standardin asemaan nousseen sävellyksensä ”Blue Bossa”.
Dorham kuoli New Yorkissa 5. joulukuuta 1972.
Norjan Nobel-komitea

Norjan Nobel-komitea () on viidestä Norjan suurkäräjien () valitsemasta henkilöstä koostuva komitea, joka valitsee Nobelin rauhanpalkinnon vastaanottajan. Toisin kuin muut Nobel-komiteat, Norjan Nobel-komitea ei ole vain valmisteleva elin, vaan se myös päättää palkinnon saajan. Komitea tekee valintansa noin 20 ehdokkaan listasta, jonka Norjan Nobel-instituutti on valmistellut sille.
Suurkäräjät valitsevat jäsenet kuudeksi vuodeksi kerrallaan. Jäsenten jatkokausien määrää ei ole rajoitettu. Joka kolmas vuosi valitaan kaksi tai kolme jäsentä, joten jäsenten kaudet menevät osittain päällekkäin. Komitean jäseneksi ei hyväksytä suurkäräjien jäsentä, paitsi jos suurkäräjien jäsenen toimikausi päättyy pian. Valittavan jäsenen täytyy olla norjalainen. Sääntöön on ehdotettu muutosta lukuisia kertoja, mutta ehdotus on aina kaatunut.
Aiemmin komitean jäseniksi valittiin yleensä suurkäräjien jäseniä. Nykyisinkin jäsenet ovat yleensä entisiä poliitikkoja. Puolueiden voimasuhteet komiteassa heijastelevat yleensä senhetkisiä puolueiden voimasuhteita suurkäräjillä. Vaalijärjestelmään tehtiin vuonna 1948 muutos, jonka vuoksi puoluetausta pääsee vaikuttamaan enemmän jäsenten valintaan. Muutoksen ajoi läpi tuolloin enemmistöä suurkäräjien paikoista hallitseva työväenpuolue. Puoluepoliittista järjestelmää on kritisoitu paljon. 
Suurkäräjät eivät osallistu komitean toimintaan vaalien lisäksi mitenkään. Tästä kertoo myös se, että vuodesta 1901 käytössä ollut nimi Norjan suurkäräjien Nobel-komitea () vaihdettiin 1977 takaisin nykyiseen muotoonsa. Aiemmin suurkäräjät osallistuivat komitean toimintaan esimerkiksi siten, että suurkäräjien istunnoissa käytiin keskustelua palkinnosta.
Norjan komitean jäsenten lukumäärästä ja valinnan suorittajasta on määrätty Alfred Nobelin testamentissa. Muut testamentissa määrätyt Nobel-palkintojen valitsijat olivat jo valmiiksi olemassa olevia ruotsalaisia organisaatioita, mutta rauhanpalkinnon kohdalla Nobel määräsi perustettavaksi viidestä Norjan suurkäräjien valitsemasta henkilöstä koostuva komitean. Norjan Nobel-instituutti tukee komitean toimintaa ja järjestää Nobelin rauhanpalkinnon jakotilaisuuden. Jakotilaisuus on 10. joulukuuta Oslon kaupungintalolla.
Juristi Fredrik Heffermehl väittää, että lainsäädäntöelin eli suurkäräjät ei saa hoitaa juridista asiaa, kuten testamenttia, koska se ei kuulu lainsäädäntöelimen toimivaltaan.
Vuoden 2015 puheenjohtajavaihdos tapahtui yllättäen. Kun Norjan parlamenttiin tuli porvarienemmistö, vasemmistolaisen Thorbjørn Jaglandin tilalle tuli porvarillinen Kaci Kullmann-Five, joka kuitenkin kielsi poliittisen suhmuroinnin. Kiinan painostuksesta esitettiin epäilyksiä, sillä rauhanpalkinnon myöntäminen toisinajattelija Liu Xiaobolle 2010 sai Kiinan tuohtumaan.
Sons of Anarchy

Sons of Anarchy on yhdysvaltalainen draamasarja, joka kertoo kuvitteellisesta rikollisesta moottoripyöräkerhosta. Sarjan ensi-ilta oli 3. syyskuuta 2008 FX-televisiokanavalla. "Sons of Anarchy" on ollut ehdolla saada monta palkintoa. Suomessa sarjaa esittää MTV Max -kanava, joka alkoi esittää neljättä tuotantokautta 25. syyskuuta 2012.
"Sons of Anarchyn" on luonut Kurt Sutter, jonka meriitteihin kuuluu poliisisarja "The Shieldin" käsikirjoittaminen ja tuottaminen.
"Sons of Anarchy" sijoittuu Kaliforniaan, kuvitteelliseen Charmingin pikkukaupunkiin ja kertoo Teller-Morrowin perheen sekä Sons of Anarchy -moottoripyöräkerhon tarinan. Perheen voimahahmoja ovat äiti Gemma (Katey Sagal), isäpuoli Clay (Ron Perlman) ja poika Jackson (lyhennetään usein Jax) (Charlie Hunnam) sekä Jaxin tyttöystävä ja myöhemmin kihlattu Tara (Maggie Siff).
Juoni.
Perhe kuuluu Sons of Anarchy -moottoripyöräkerhoon, joka taiteilee sekä laittomien että laillisten tulonlähteiden kimpussa yrittäen säilyttää asemansa muiden jengien puristuksessa. Sheriffin kanssa toimiessa on omat ongelmansa ja varjoja kuvioon heittävät itsepäinen ATF-agentti June Stahl sekä piirikunnan apulaissyyttäjä Lincoln 'Linc' Potter. Väkivalta ja valtataistelu ovat elämän arkea. Myös kerhon sisällä kiehuu.
Jaxin isä on kuollut eikä poika ole koskaan täysin selvinnyt siitä. Sarja perustuu löyhästi William Shakespearen näytelmään Hamlet, jossa isänsä haamun kanssa jutteleva prinssi joutuu kyseenalaistamaan oman paikkansa elämässä. Sarjan jaksoissa Jaxiin viitataankin moneen otteeseen "prinssinä". Äiti odottaa poikansa ottavan tulevaisuudessa isänsä paikan ja astuvan kerhon johtoon isäpuolensa tilalle, mutta Jax suhtautuu yhä epäluuloisemmin hänelle pedattuun tulevaisuuteen.
Sarjan vahvuuksia on kriitikoiden mukaan ollut sen autenttisuus, kyky rikkoa rajoja ja käsitellä muun muassa perhearvoja sekä lojaalisuutta tavalla, jota ei monista muista sarjoista samalla väkevyydellä löydy.
Suomen kulkuneuvot

Suomen kulkuneuvot eli Turisti on vuosina 1891–2010 ilmestynyt Suomen julkisen liikenteen aikataulukirja. Sitä julkaisi ensin Suomen Matkailuliitto, sittemmin Edita. Julkaisun päätoimittaja oli vuodet 1981–2011 Kari Juntunen. Julkaisun levikki oli parhaimmillaan 140 000, mutta viimeisenä vuotena siitä vain alle prosentin. 
Suomen kulkuneuvot ilmestyi 1990-luvulle saakka neljästi vuodessa, loppuaikoina kolmesti vuodessa. Kirjan painos oli 1990-luvulla 13 000–14 000 kappaletta. Vuonna 1997 kirjan irtonumeron hinta oli 100 markkaa. Julkaisun historian viimeisinä vuosina kirjaa käyttivät pääasiassa ammattilaiset.
Julkaisun historiassa näkyi eri liikennemuotojen kehitys. Ensimmäisessä kirjassa vuodelta 1891 rautateiden aikatauluja oli 28 ja laivaliikennettä 67 sivua. Vuonna 1911 junaliikenteen osuus oli 57 ja laivaliikenteen 33 sivua. Ensimmäinen linja-auton aikataulu julkaistiin vuonna 1920. Linja-autoliikenteen osuus Suomen kulkuneuvojen sivumäärästä kasvoi voimakkaasti 1930-luvulla. Vuonna 1931 sivumäärä jakautui siten, että junien aikatauluja oli 40, linja-autoliikennettä laivaliikennettä kymmenen sivua. Vuonna 1991 junien aikatauluja oli 159, linja-autojen 253, lentokoneiden 22 ja laivojen 24 sivua.
Suomen kulkuneuvot jäi historiansa aikana kokonaan ilmestymättä kahdesti. Keväällä 1918 kirjan julkaiseminen estyi kansalaissodan vuoksi. Vuodenvaihteen 1939–1940 Talvituristi ei ilmestynyt talvisodan syttymisen vuoksi. Vuoden 1944 Syysturistin ilmestyminen viivästyi muutamalla kuukaudella jatkosodan vuoksi, ja vuoden 1956 Kevätturisti ilmestyi yleislakon vuoksi runsaan kuukauden myöhässä. Vuoden 1986 Kesäturistin ilmestymistä viivästytti virkamieslakko saman vuoden keväällä. 
Viimeiseksi jäänyt Turisti-aikataulut on Talvituristi ja numeroltaan 1/2011. Siinä on aikataulut ajalle 12.12.2010–5.6.2011. Kirjan julkaiseminen lopetettiin, koska maksulliselle julkaisulle ei enää ollut kysyntää tietojen löytyessä maksuttomasti internetistä.
Kari Juntunen

Kari Juntunen (s. 26. joulukuuta 1956 Helsinki) oli "Suomen kulkuneuvot" eli "Turisti"-julkaisun toimittaja 1981–2011 Turistin viimeiseen numeroon saakka.
"Turistin" toimittajaksi Juntunen päätyi valitettuaan sen virheistä Suomen Matkailuliitolle. "Turistin" ohella hän on kirjoittanut Heikki Immelin kanssa historiikin "Piletti Pietariin – Suomen kulkuneuvojen 100-vuotistaipaleelta" (1991).
Ford-luokka

Ford-luokan partioveneet olivat Britannian kuninkaallisen laivaston 1950-luvun lopulla tilattu meritorjunta-alusluokka.
Alukset.
W. Holt suunnitteli alukset rannikkoalueiden sukellusveneidentorjuntaan korvaamaan sodan aikana palveluksessa olleet HDML-alukset. Niiden voimanlähteinä olleista dieselmoottoreista pääkoneet kytkettiin laitimmaisiin akseleihin ja risteilymoottori keskimmäiseen akseliin. Alusten ulkomuoto oli erikoinen, koska niissä oli kaksi savuhormia rinnakkain ja verkkomasto savuhormien edessä.
Aseistukseksi oli suunniteltu yksiputkinen Squid-sukellusveneidentorjuntaheitin, mutta aseen valmistuksen viivästyessä ja lopulta peruunnuttua ensimmäisenä valmistunut "HMS Shalford" varustettiin perään sijoitetulla kolmiputkisella Squid-heittimellä. Muut alukset aseistettiin kahdella syvyyspomminheittimellä ja kahdella kiskolla.
"HMS Droxford" (P3113) oli Glasgow'n ja Strathclyden yliopistojen Kuninkaallisen laivaston kadettiyksiköissä (). Alusta käytettiin kadettien koulutukseen sekä kalastusalueiden valvontaan Skotlannin länsirannikolla. "HMS Beckford" (P3104) nimettiin "HMS Deeksi", kun se liitettiin Liverpoolin yliopiston laivaston kadettiyksikköön ().
Peachtree Road

Peachtree Road on Elton Johnin kahdeskymmeneskahdeksas studioalbumi, joka julkaistiin 9. marraskuuta 2004.
Albumi ylsi ensimmäisellä listaviikollaan Yhdysvalloissa Billboard 200 -listan sijalle 17.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet kirjoittanut Elton John ja Bernie Taupin.
HMS Axford

HMS Axford (viirinumero P3103) oli Britannian kuninkaallisen laivaston 1950-luvulla valmistettu Ford-luokan partioalus.
Valmistus.
Alus tilattiin William Simons and Companyltä Renfrewistä, missä köli laskettiin telakkanumerolla 796. Alus laskettiin vesille 30. syyskuuta 1954 ja valmistui vielä samana vuonna. Alus nimettiin West Yorkshiressä olevan Axfordin kylän mukaan.
Palvelus.
Palvelukseen otettaessa alus liitettiin Sussexin laivastoreserville, missä se oli torpedo- ja sukellusveneidentorjuntayksikkönä. Se teki kolmesti vuodessa kahden viikon koulutuspurjehduksen sukellusveneidentorjuntakyvyn ylläpitämiseksi. Sukellusveneidentorjuntakoulutuksen lisäksi aluksella tehtiin runsaasti laivastovierailuita kuten Ostendeen, Dunkerqueen, Calais'hen, Dieppeen, Fécampiin ja Kanaalisaarille. Alus oli 1950-luvun puolivälissä kuninkaallisen jahdin saattajana.
Alus poistettiin 1957 palveluksesta ja siirrettiin 1963 reserviin, mistä se myytiin 9. syyskuuta 1966 Nigerian laivastolle nimettynä "Kadunaksi". Se romutettiin 1975.
Greatest Hits (Elton Johnin albumi)

Greatest Hits on englantilaisen Elton Johnin vuonna 1974 julkaistu ensimmäinen kokoelmalevy. Se kokoaa yhteen hänen kymmenen singleään. Siitä tuli hänen myydyin albuminsa ja ensimmäinen, jolla hän sai timanttilevyn RIIA:lta Yhdysvalloissa.
Vuonna 2003 se sijoittui "Rolling Stonen" 500 kaikkien aikojen parasta albumia -listalla sijalle 135.
Kappalelista.
Kaikki kappaleet on kirjoittanut Elton John ja Bernie Taupin.
Polydorin CD-versio, joka julkaistiin 1990-luvulla, sisältää kappaleet "Bennie and the Jets" (kappale 7) ja "Candle in the Wind" (kappale 8).
Kolavia

Kolavia () oli venäläinen, toukokuussa 1993 liikennöinnin aloittanut lentoyhtiö. Lentoyhtiöllä on kahdeksan matkustajakonetta, joilla se operoi Venäjällä, Ukrainassa ja Azerbaidžanissa. Yhtiön solmukohtina toimivat Kogalymin kansainvälinen lentoasema ja Surgutin kansainvälinen lentoasema. Yhtiö meni konkurssiin maaliskuussa 2016.
Historia.
Kolavia perustettiin vuonna 1993. Operoinnin yhtiö aloitti toukokuussa 1993. Tammikuussa 2011 yhtiön kone joutui onnettomuuteen, kun vuorolennolla Surgutista Moskovaan yhtiön kone tuhoutui Surgutin kansainvälisellä lentoasemalla tuhoisassa tulipalossa, joka vaati neljä ihmishenkeä.
31. lokakuuta 2015 yhtiön Airbus A321 syöksyi maahan Siinain niemimaalla Egyptissä. Onnettomuudessa menehtyivät kaikki koneessa olleet 224 ihmistä.
Kohteet.
Kolavialla oli 12 kohdetta, joihin se liikennöi säännöllisesti.
Laivasto.
Kolavian laivaston keski-ikä oli tammikuussa 2011 3,9 vuotta ilman Tupolev Tu-154 -tyyppisiä koneita.
Vuosalmen yhteismetsä

Vuosalmen yhteismetsä oli Karjalankannaksen keskiosassa Äyräpään kunnan Vuosalmen kylässä sijainnut yhteismetsä. Se käsitti laajan alueen Äyräpään koilliskulmasta rajoittuen Räisälän ja Vuoksenrannan kuntiin. Yhteismetsä sijaitsi Vuosalmen kyläkeskustan pohjoispuolella ja metsäalueen halki johti maantie Vuosalmelta Räisälään. Vuosalmen yhteismetsän pinta-ala oli noin 1 951 ha, josta kasvullista metsää oli 1 681 ha, suota 255 ha sekä tontteja, peltoa, niittyä, teitä ja sorakuoppia yhteensä 15 ha. Laajin suoalue oli yhteismetsän länsiosassa sijainnut Hämeensuo. Vuosalmen yhteismetsä perustettiin vuonna 1909 Suomen valtion luovuttaessa Vuosalmen kruununpuiston paikallisille lampuodeille yhteismetsäksi. Vuosalmen yhteismetsä jäi Suomen Neuvostoliitolle luovuttamalle alueella.
Perustaminen.
Suomen valtio osti Vuosalmen kylän käsittäneen Ventelän lahjoitus­maan vuonna 1886 Ferdinand Olsonylta ja jakoi sen lahjoitusmaahovin lampuodeille lunastushintaa vastaan vuonna 1901. Kauppa oli osa laajempaa toimenpidettä lahjoitusmaakysymyksen ratkaisemiseksi. Vuosalmen kylän kauppahinta oli 240 000 markkaa. Hinta oli sen ajan rahassa korkea, eikä uskottu lampuotien pystyvän sitä kokonaisuudessaan suorittamaan 39 vuoden määräajassa, jonka vuoksi suurin osa kylän metsämaasta päätettiin jättää valtion kruununpuistoksi. Lampuodeille jätettiin kuitenkin mahdollisuus myöhemmin lunastaa metsät itselleen. Talonpoikien alkaessa tätä mahdollisuuttaan hyödyntää, valtio ei ollutkaan enää halukas luopumaan metsäalueesta ja näin syntyi pitkäkestoinen riita valtion ja talonpoikien välille.
Talonpoikien aktiivisena puolestapuhujana toimi kansanedustaja Kalle Kustaa Pykälä. Useista vastaavista riidoista Vuosalmen tapaus päättyi Pykälän ajamana ensimmäisenä talonpoikien yhteisomistukseen vuonna 1909. Kruununpuiston luovuttaminen talonpojille yhteismetsäksi tapahtui Suomen ollessa vielä osa Venäjää ja osa valtion viranomaisista oli huolissaan mahdollisuudesta, että osana Venäjän harjoittamaa sortoa, Suomen valtion omaisuus saattaisi päätyä Venäjän valtion omaisuudeksi. Joten katsottiin paremmaksi luovuttaa metsä talonpojille. Kruununpuiston luovutushinta oli 95 330 markkaa.
Toiminta.
Yhteismetsän muodostamisen myötä se sai oman hallinnon ja säännöt. Osakkaita oli perustamisvuonna 80, mutta määrä kasvoi ollen viimeisinä vuosina noin 125 osakasta. Yhteismetsällä oli viisijäseninen hallinto, joka huolehti metsän leimauksesta, myynnistä osakkaille ja kahdesti vuodessa pidettyjen osakaskokousten valtuuttamana puutavarayhtiöille. Merkittävämmät puutavaran ostajat olivat A. Ahlström Oy ja Enso-Gutzeit Oy. Yhteismetsän ylimpänä valvojana toimi palkattu metsänhoitaja ja käytännön työnjohdosta vastasi metsätyönjohtaja.
Yhteismetsälle koottiin osakkailta lainattu kahden miljoonan markan rahasto. Talvisodassa suurin osa yhteismetsän arkistosta, velkakirjat mukaan lukien tuhoutui. Velat kuoletettiin ja päätettiin perustaa uusi rahasto, mutta toinen ja lopullinen evakuointi jatkosodan lopulla keskeytti tämän prosessin. Sotavahinkojen arvioimislautakunta arvioi Vuosalmen yhteismetsän arvoksi noin 34 miljoonaa markkaa.
Valeri Nepomnjaštši

Valeri Nepomnjaštši (, s. 7. elokuuta 1943) on venäläinen jalkapallovalmentaja ja entinen puolustaja. Hän toimii FK Tom Tomskin päävalmentajana.
Ura.
Pelaajaurallaan puolustajan tontilla viihtynyt Nepomnjaštši edusti SKIF Ashgabatia ja Spartak Samarkandia Neuvostoliiton alemmilla sarjatasoilla. Hän lopetti pelaajauransa jo vuonna 1967.
Valmennusuransa Nepomnjaštši aloitti 1982 Stroitel Ashgabatin päävalmentajana. Todellisen läpimurtonsa hän teki kuitenkin vasta noustuaan yllättäen Kamerunin maajoukkueen peräsimeen. Hän luotsasi Kamerunin MM-kisoihin 1990. ”Kenraaliharjoitus” Afrikan mestaruuskisoissa ei sujunut hyvin Kamerunin pudottua jo 1. kierroksella, mutta MM-kisoissa maa eteni sensaatiomaisesti puolivälieriin. Kamerunin kisamatka päättyi tiukan taistelun jälkeen jatkoaikatappioon Englannille 3–2.
MM-kisojen jälkeen Nepomnjaštši jatkoi uraansa Kiinan maajoukkueen teknisenä konsulttina. Valmennustehtäviin hän palasi 1991 turkkilaisen Gençlerbirliğin päävalmentajana. Hän vietti Turkissa pari vuotta valmentaen myös MKE Ankaragücüä. 
Vuonna 1994 Nepomnjaštši siirtyi valmentajaksi Aasian kentille. Hän aloitti korealaisen Yukong Elephants peräsimessä ja luotsasi Bucheon SK:ksi nimensä muuttaneen seuran Korean League Cupin mestariksi 1996. Korea-pestinsä jälkeen hän valmensi kiinalaisIa Shenyang Haishia, Shandong Luneng Taishania ja Shanghai Shenhuaa sekä japanilaista Sanfrecce Hiroshimaa ilman suurempaa menestystä. 
Kaudella 2006 Nepomnjaštši toimi uzbekistanilaisen FK Pahtakor Taškentin sekä Uzbekistanin maajoukkueen päävalmentajana. Pahtakorin kanssa hän voitti maan tuplamestaruuden.
Syyskuussa 2008 Nepomnjaštši siirtyi ensimmäistä kertaa urallaan venäläisseuran päävalmentajaksi allekirjoitettuaan sopimuksen FK Tom Tomskin kanssa. Hänen johdollaan Tom Tomsk on sijoittunut liigan keskikastiin sijoille 9 ja 8. Kaudella 2011/12 suoritukset eivät vastanneet seurajohdon tavoitteita ja kuuden ottelun tappioputki johti lopulta potkuihin syyskuussa 2011. 
Huhtikuussa 2014 kokenut Nepomnjaštši palasi FK Tom Tomskin päävalmentajaksi. Hänen johdollaan seura sijoittui 1. divisioonassa neljänneksi kaudella 2014/15. Kesäkuussa 2015 Tomsk teki kaksivuotisen jatkosopimuksen veteraanivalmentajansa kanssa.
Muutosturva

Muutosturva on työvoimapoliittinen toimintamalli, jonka tavoitteena on nopeuttaa ja helpottaa irtisanotun, lomautetun tai työttömän sijoittumista uuteen työhön. Muutosturva tehostaa yhteistyötä työnantajan ja työ- ja elinkeinotoimiston välillä, ja siihen kuuluu palveluita sekä työntekijöille että työnantajalle. Henkilölle, joka lähtee työllistymistä edistävään toimenpiteeseen, voi myös syntyä oikeus tavallista korkeampaan päivärahaan. Muutosturvaa koskeva lainsäädäntö tuli ensimmäisen kerran voimaan 1.7.2005. Lainsäädäntöä on sen jälkeen muutettu vuosina 2009 ja 2010. Taantuman takia muutosturvan piiriin pääsemistä on laajennettu lomautettujen ja määräaikaisten kohdalla.
Muutosturvan piiriin kuuluminen.
Muutosturvan piiriin pääsemiseksi on määritelty kriteerit erikseen tuotannollisista tai taloudellisista syistä irtisanotuille, määräaikaisesta työsuhteesta tuleville ja lomautetuille. Tämän lisäksi muutosturvan piiriin pääseminen edellyttää aina rekisteröitymistä työnhakijaksi Työ- ja elinkeinotoimiston viimeistään 30 päivän kuluessa työsuhteen päättymisestä tai muutosturvaan oikeuttavan lomautusilmoituksen saamisesta.
Taloudellisista tai tuotannollisista syistä irtisanotut:
Määräaikaisesta työsuhteesta tulevat:
Lomautetut:
Muutosturvan piiriin voi kuulua myös henkilö, joka irtisanoutuu itse oltuaan lomautettuna yhtäjaksoisesti vähintään 200 päivää ja jolla on vähintään kolmen vuoden työhistoria.
Muutosturva työntekijän kannalta.
Korotettuna maksettu työttömyyspäiväraha tiettyjen työllistymissuunnitelmaan sisältyvien toimenpiteiden ajalta (ansiopäivärahassa muutosturvan ansio-osa ja peruspäivärahassa muutosturvalisä) on lakkautettu vuoden 2014 alusta lukien.
Työ- ja elinkeinotoimiston palvelut.
TE-toimistot tiedottavat työllistymisen ja muutosturvan toimintamallista sekä neuvovat ja auttavat työnantajia ja työntekijöitä sen toteuttamisessa. TE-toimistoissa työskentelee nimettyjä muutosturva-asiantuntijoita, jotka vastaavat työ- ja elinkeinohallinnon palveluista muutosturvatilanteissa.
Aiheesta muualla.
Muutosturva työ- ja elinkeinotoimistoissa:
Muutosturvaan liittyvistä päivärahaetuuksista:
Harmaahuppuattila

Harmaahuppuattila ("Attila rufus") on Etelä-Amerikassa tavattava tyranneihin kuuluva varpuslintu.
Koko ja ulkonäkö.
Kooltaan harmaahuppuattila on noin 21 cm. Selästään ja siivistään laji on väritykseltään oranssinruskea. Pää on väriltään harmaa ja nokka vaaleanpunainen. Alalajilla "A. r. hellmayri" on valkoista väriä ainoastaan leuassa, kun taas nimialalajilla myös kurkku on valkoinen ja harmaaviiruinen. Vatsa harmaahuppuattilalla on väriltään kellertävän ruskea.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Harmaahuppuattila on endeeminen Brasilian lintu. Lintua tavataan Atlantin rannikon sademetsistä ja metsien reunamailta Bahian osavaltiosta etelään Rio Grande do Sulin osavaltioon. Laji liikkuu yleensä pareittain latvuskerrosten alaosissa. Harmaahuppuattilan elinympäristöt ovat yleensä alle 1 500 metrin korkeudella merenpinnasta.
Hokuto no ken

Hokuto no ken (, ”Otavan nyrkki”) on japanilainen anime- ja mangasarja. Sen on käsikirjoittanut Buronson ja piirtänyt Tetsuo Hara. Mangaa julkaistiin alun perin Shūkan Shōnen Jump -lehdessä vuosina 1983–1988. Animea tehtiin televisioon kaksi sarjaa vuosina 1984–1987 ja 1987–1988. Sekä elokuva Fist of the North Star vuonna 1986.
Animesarjaa on myöhemmin jatkettu nimellä Shin Hokuto no Ken (New Fist of the North Star) vuosina 2003-2004 kolmen jakson verran.
Queenslandin tulvat 2010–2011

Queenslandin tulvat 2010–2011 alkoivat joulukuussa 2010 Queenslandin osavaltiossa Australiassa. Tulva vaikutti noin 200 000 ihmisen elämään. Ainakin kolme ihmistä kuoli.
Tulvat pysäyttivät toiminnan suuressa osassa osavaltion hiilikaivoksissa, joissa tuotetaan noin puolet koko maailman vientiin toimitetusta koksaushiilestä. Veden pumppaaminen kaivoksista voi kestää viikkoja, jona aikana erityisesti Aasiassa voi tulla pulaa hiilestä, mikä puolestaan luo nousupaineita hintoihin.
Vaikutukset.
Tulvimisen seurauksena merenpinta laski maailmanlaajuisesti jopa 7 millimetriä ja pysyi alhaisena seuraavat 18 kuukautta. Queenslandin osavaltion hiilituotannosta menetettiin 30 miljoonaa tonnia, mikä vastaa 15 prosenttia vuotuisesta kokonaistuotannosta.
Karjankasvattajat joutuivat tuhoamaan noin 40 000 litraa pilaantunutta maitoa, koska maitoautot eivät päässeet tiloille. Noin 6 000 mandariinipuuta oli kokonaan veden alla, mutta jotkin niistä selvisivät.
Uudenseelanninkiinalaiset

Uudenseelanninkiinalaiset ovat Uudessa-Seelannissa asuvia kiinalaisia. Heidän joukkoonsa kuuluu sekä Uudessa-Seelannissa syntyneitä että Kiinassa tai Taiwanissa syntyneitä. Ensimmäiset kiinalaiset saapuivat Uuteen-Seelantiin jo 1860-luvulla. Vuoden 2006 väestönlaskennan mukaan Uudessa-Seelannissa asui 139 728 kiinalaista ja 5 451 taiwaninkiinalaista.
Historia.
Tiettävästi ainakin yksi kiinalainen oli muuttanut Uuteen-Seelantiin ennen alueen liittämistä Ison-Britannian alaisuuteen. Mies nimeltä Wong Ahpoo Hock Ting oli muuttanut Nelsoniin vuonna 1842. Edward Gibbon Wakefield suunnitteli kiinalaisten tuomista maahan työvoimaksi esimerkiksi toimimaan lammaspaimenina, mutta hanke kariutui yleiseen vastustukseen. Ensimmäiset suuremmat joukot kiinalaisia saapuivat Otagon kultakaivoksille 1860-luvulla. Vuoteen 1869 mennessä maahan oli saapunut noin 2 00 kiinalaista. Suuri osa heistä tuli Etelä-Kiinasta, jota vaivasi liikaväestön takia maan vähyys, kuivuus ja epävakaat olot. Suurin osa maahan tulleista oli miehiä. Mahdolliset vaimot jäivät Kiinaan, ja naisten maahanmuutto oli erittäin harvinaista. Vain pieni osa kiinalaisista rikastui kultakentillä, ja suurin osa jäi köyhyyteen. Kiinalaisten maahanmuuttoa alettiin rajoittaa vuodesta 1871 lähtien, ja kiinalaisille maahantulijoille asetettiin vero. 1880-luvulta eteenpäin kultaesiintymät ehtyivät, ja monet kiinalaiset muuttivat töihin kaupunkeihin. 1800-luvun lopussa ja 1900-luvun alussa kiinalaisia kohtaan tunnettu viha nousi, ja tämä ilmentyi esimerkiksi Joe Kum Yungin murhana vuonna 1905. Murhaaja Lionel Terry halusi kiinnittää huomion "kiinalaisten maahanmuuton muodostamiin vaaroihin".
Kiinalaisten sota Japania vastaan muutti yleisen mielipiteen kiinalaismyönteiseksi. Vuodesta 1939 Uudessa-Seelannissa asuvat kiinalaismiehet saattoivat tuoda maahan vaimojaan ja lapsiaan Kiinasta pakolaisina. Maahanmuuttolakeja lievennettiin vuonna 1947, kun huolestuttiin Kiinan humanitäärisestä tilanteesta. Pakolaisina saapuneille annettiin pysyvä oleskelulupa, ja maassa yli viisi vuotta viipyneet työntekijät ja opiskelijat saivat saman luvan. Yhteensä tämä koski 1 323 kiinalaista. 1980-luvulta eteenpäin kiinalaiset maahanmuuttajat ovat olleet pääsääntöisesti eri alojen ammattilaisia. Naisten osuus on suurempi kuin ennen.
Kulttuuri.
Kiinalaiset ovat alkaneet harjoittaa kiinalaista kulttuuria esimerkiksi juhlimalla kiinalaista uuttavuotta, mutta kiinalaisen kulttuurin harjoittaminen on syntynyt vasta hiljattain. Uudessa-Seelannissa on useita kiinalaisia järjestöjä, joista vanhimpia on dunedinilainen Cheong Shing Tong. Kiinalainen yhteisö Uudessa-Seelannissa jakautuu useisiin alaryhmiin kielten ja murteiden mukaan. Jotkut nuoremman polven siirtolaiset ovat opetelleet kiinaa ja Uuteen-Seelantiin on perustettu kiinalaisia kouluja.
B. J. Penn

Jay Dee "B. J." Penn (s. 13. joulukuuta 1978 Kailua, Havaiji, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen vapaaottelija ja brasilialaisen jujutsun harjoittaja, joka kilpaili UFC:ssä. Vuonna 2000 hänestä tuli ensimmäinen ei-brasilialainen World Jiu-Jitsun mestaruuden mustanvyön sarjassa voittanut.
Penn on entinen UFC:n kevytsarjan ja välisarjan mestari. Hänestä tuli 19. tammikuuta 2008 vasta toinen vapaaottelija, joka on voittanut UFC:n mestaruuden kahdessa painoluokassa. Hän oli valmentajana The Ultimate Fighter 5 tosi-tv-ohjelmassa.
Huhtikuussa 2022 Penn ilmoitti pyrkivänsä Havaijin kuvernööriksi republikaanien listalta. Hän hävisi puolueen esivaaleissa Duke Aionalle.
Nuoruus.
Penn on osaksi korealainen, englantilais-irlantilainen ja havaijilainen. Penn aloitti brasilialaisen jiujitsun harjoittelemisen 17-vuotiaana hänen naapurinsa Tom Callosin esiteltyä lajin hänelle. Callos oli levittänyt lentolehtisiä paikallisille saleille etsien ihmisiä, joiden kanssa hän voisi harjoitella. Pennin isä oli soittanut Callosille ja sanonut, että hänen poikansa olisivat kiinnostuneita. Callos opetti Pennille kaiken mitä tiesi.