tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
RDS-4

RDS-4 (, "Tatjana", myös "8U69/SN69/244N") oli Neuvostoliiton kehittelemä taktinen ydinase, jonka toimintamekanismi pohjautui imploosioon ja merkittävin fissiomateriaali oli plutonium-239. Pommin koko fissiilinen ainesosa painoi omamassaltaan 11,0 kg (4,2 kg Pu-239 + 6,8 kg U-235; jonka rikastusaste 90 %). Näiden kerrosten välillä oli kaasupatja, muodostaen levitaation "(Levitated Pit)".
RDS-4 oli aktiivikäytössä vuosina 1954–1965, jolloin sitä käytettiin myös R-5M -ohjusten taistelukärkenä. Ensimmäisessä koeräjäytyksessä pommi pudotettiin 23. elokuuta 1953 Iljushin Il-28 -pommituskoneesta 11 kilometrin korkeudesta Semipalatinskissa. Räjäytyskorkeus oli 600 metriä.
Atomipommin rakenne oli Fat Man -pommia keveämpi sekä aerodynaamisempi. Räjähdelinssien määrä oli vähäisempi kuin Fat Manissa, jossa niitä oli kaikkiaan 96 kappaletta. "Tatjanan" räjähdysvoima oli 28 kilotonnia.
Alun perin atomipommi suunniteltiin pudotettavaksi strategisista Tu-4- ja Tu-16-pommikoneista. Myöhemmin myös keskiraskas taktinen pommikone Iljušin Il-28N soveltui tähän tehtävään. Taktista ydinase "Tatjana"a suunniteltiin myös Lavotškin La 400 Dal -ohjuksen taistelukärjeksi. Projekti keskeytettiin myöhemmin. Niin kutsutussa "Snowball"-ydinkokeessa () Totskissa - nk. "Totskojen ydinräjäytys", syyskuun 14. 1954, marssitettiin venäläisiä joukkoja, arviolta 44 000 henkeä, tuoreen ydinsaasteen yli melkoisen pian atomipommin (RDS-2; tosin joissain RDS-4) ydinräjähdyksen jäljiltä.
Yhdysvaltojen sotadoktriinia myötäillen myös nopeat hävittäjäkoneet varusteltiin ydinpommitusten suorittamista varten, alkaen tyypistä MiG-19. Muun muassa MiG-21:stä kehitettiin tähän tarkoitukseen "N-versio". Kuitenkin hitaampi, mutta suuremman hyötykuorman omaava Suhoi Su-7 oli soveliaampi taktinen pommituskone.
Genus (matematiikka)

Genus on topologiassa pinnan niin sanottujen kahvojen lukumäärä. Genus on siis kokonaisluku, joka kertoo montako erillistä silmukkaa myöten pinnan voi leikata auki niin että se pysyy yhtenäisenä.
Määritelmä.
Seuraavat määritelmät aritmeettiselle ja geometriselle genukselle löytyvät Qing Liun kirjasta "Algebraic Geometry and Arithmetic Curves":
Olkoon formula_1 projektiivinen käyrä yli algebrallisesti suljetun kunnan formula_2. Tällöin formula_1:n aritmeettinen genus on määritellään Eulerin karakteristikan avulla
formula_4
joka riippuu formula_2:sta. Jos formula_6 on sileä projektiivinen varisto yli formula_2:n, niin formula_6:n geometrinen genus on
formula_9 missä formula_10 on dualisoituva (tai kanoninen) lyhde ja formula_11 tarkoittaa formula_12:n nollatta Čechin kohomologiaryhmää.
Yleisesti ei-algebrallisesti suljetussa kunnassa formula_2 määritellään korkeampiuloitteisten ja ei-jaottoman variston aritmeettinen genus asettamalla
formula_14
missä formula_15 on rakennelyhteen Eulerin–Poincarén karakteristika.
Kun X on algebrallinen käyrä, jonka kuntana on kompleksiluvut, ja X:llä ei ole singulaarisia pisteitä, molemmat määritelmät kuvaavat pinnan kahvojen lukumäärää. Sen sijaan yleisessä tapauksessa aritmeettinen genus voi olla myös negatiivinen luku.
The Fame Ball Tour

The Fame Ball Tour oli yhdysvaltalaisartisti Lady Gagan ensimmäinen konserttikiertue. Kiertue vieraili myös Suomessa elokuussa 2009 Helsingin Kulttuuritalolla. konsertti oli loppuunmyyty ja sai myönteisiä arvosteluja. 
Kiertueella kuultiin The Fame -levyn kappaleita, kuten Poker Face, LoveGame, Brown Eyes ja Paparazzi.
Pyöröpäät

Pyöröpäät (Plesiopidae) on luikerokaloihin kuuluva heimo. Heimon lajeja tavataan indopasifiselta merialueelta. Monet pyöröpäälajit ovat suosittuja riutta-akvaariooissa.
Lajit ja anatomia.
Pyöröpäiden heimoon kuuluu 11–12 sukua ja noin 49 lajia. Aikaisemmin "Notograptus"-suvun lajit luettiin kuuluvaksi omaan heimoonsa nauha-ahvenet (Notograptidae). Kalat ovat ruumiinrakenteeltaan pitkänomaisia ja suuripäisiä. Kooltaan ne kasvavat 3–30 cm:n pituisiksi. Pyöröpäillä on yksi pitkä selkäevä ja pyrstöevä on pyöreäpäinen. Lajien suu ja silmät ovat kookkaat. Pyöröpäiden kylkiviiva-aisti on usein epätäydellinen. Ne ovat värikkäitä kaloja, joiden ruumis on usein pohjaväriltään tumma ja siinä on pilkkuja tai raitoja.
Levinneisyys ja elintavat.
Pyöröpäälajeja tavataan trooppisista vesistä indopasifiselta merialueelta. Ne elävät matalissa vesissä, aina noin 30 metrin syvyyteen asti, koralliriuttojen lähettyvillä ja vuorovesilammikoissa. Monet lajeista ovat hämäräaktiivisia ja viettävät päivät luolissa. Pyöröpäiden ravintoa ovat äyriäiset ja pienet kalat. Kalat kutevat luoliin tai halkeamiin pallomaisen rykelmän ja koiras vartioi kutua. Eräät lajit hautovat munia suussaan. Lajeista erityisesti komeettakala ("Calloplesiops altivelis") ja tähtikomeettakala ("Calloplesiops argus") ovat suosittuja merivesiakvaarion kaloja. Muita akvaarioissa pidettäviä lajeja ovat muun muassa keltapyöröpää ("Assessor flavissimus") ja kobolttipyöröpää ("Assessor macneilli").
Irja Virtanen

Irja Helena Virtanen (o.s. Ilmovaara, 26. lokakuuta 1921 Helsinki – 9. syyskuuta 2005 Kouvola) oli suomalainen kirjailija.
Virtasen isä toimi Kansallisteatterin valaistusmestarina, mutta 1930-luvulla perhe muutti Muurameen, josta isä osti pienviljelystilan. Irja Virtanen pääsi ylioppilaaksi 1942 ja toimi sitten jatkosodan aikana radistilottana Itä-Karjalassa. Esikoisteoksensa, novellikokoelman "Vaivainen kaikki kokee" Virtanen julkaisi 1955. Seuraavana vuonna hän julkaisi sotavuosien kokemuksiinsa perustuvan romaanin "Kenttäharmaita naisia".
Virtanen sai valtion taiteilijaeläkkeen 1981.
FRWD

FRWD Technologies Oy (Naveca Oy, myöhemmin FRWD Technologies Oy) oli suomalainen teknologiayritys, joka kehitteli urheilusuoritusta mittaavaa tallenninta. Se perustettiin Oulussa vuonna 2000.
Yrityksen perustajia olivat Ville Kampman (pääosakas) ja Hannu Moilanen. Yrityksellä oli vuonna 2006 toimipisteet Oulussa (pääkonttori), Helsingissä, Ruotsissa ja Sveitsissä. Yrityksen toimitusjohtaja oli Ilkka Limma, joka oli myös yksi yrityksen pääosakkaista. Tutkimus- ja tuotekehitysjohtajana toimi Ville Kampman.
Yritys meni konkurssiin vuoden 2006 lopussa. Vuonna 2007 teleoperaattori Elisa Oyj osti konkurssipesältä yrityksen liiketoiminnan.
Yrityksen perustaminen ja innovaatiot.
FRWD Sport Performance Recorder -konsepti keksittiin maastopyörälenkillä. FRWD:n keksijä ja kehittäjä, Ville Kampman, kärsi tappion ystävälleen. Myöhemmin hän punnitsi suoritustaan: Miten analysoida ja vertailla suorituksia? Missä kohdin erot tulivat? Miten oppia virheistä? Tämän ongelman ympärille innovoitiin uudenlainen korkean teknologian urheilutallennin, jonka avulla pystytään selvittämään jälkikäteen, mitä suorituksessa todella on tapahtunut.
Ratkaisu koostui seuraavista keskeisistä elementeistä: sykemittaus, GPS, barometrinen ilmanpaineen mittaminen sekä lämpötila. Näiden sensoritietojen matemaattisella yhdistelemisellä kyettiin muodostamaan havainnollinen toisinto mitatusta suorituksesta, jossa tallennettu mittaus esitettiin 3D-reittinä. Mittauksen visuaalinen toisto sisälsi lisäksi tiedon reitin nousu- ja laskukulmista, nopeuksista sekä sykkeestä reitin jokaisessa pisteessä. Yhdistämällä syketieto 3D-reittiprofiiliin, saatiin tuloksena uudenlainen 4D-suoritusanalyysi.
Muotoilu ja käyttäjäkokemus.
Yrityksen suhteellisen pienestä koosta huolimatta (10-20 hlö), yritys panosti henkilöstönsä resursoinnissa paljon muotoilijoihin. Yhtiön toiminnassa oli mukana kokeneita muotoilijoita ja brändihallinnan asiantuntijoita, muun muassa Jarmo Lehtonen ja Arttu Salovaara. FRWD:n tuotteissa ja tuotekehityksessä korostui panostaminen muotoiluun ja käytettävyyteen sekä uudenlainen, pelimaailmasta tuttu, lähestyminen ja analysointi mitattuun urheiludataan.
Esimerkki yksinkertaistetusta käyttäjäkokemuksesta oli W-sarjan toimintalogiikka. Rannenäytön käyttöönottoon ja parittamiseen tallenninyksikön kanssa tarvittiin ainoastaan yksi napin painallus tuotepaketista ottamisen jälkeen. Rannenäytön käyttöliittymä mukaili yhtä lailla kyseistä toimintalogiikkaa - rannenäytössä oli ainoastaan kaksi nappia. Toinen näytön taustavalon aktivoimiseen ja toinen mittauksen käynnistämiseen ja näyttösuureiden vaihtamiseen.
Palkinnot.
Yritys voitti ensimmäisellä tuotteellaan, O-sarjan urheilutallentimella ja FRWD Replayer -analysointiohjelmistolla, 4. heinäkuuta 2004 maailman suurimman urheilumessun ISPO Münchenin yhteydessä järjestettävä BrandNew Award -kilpailun.
O-sarjan valitsi urheilubrändäyksen asiantuntijoista koostuva raati oman kategoriansa voittajaksi. Osallistujia kilpailuun oli kaiken kaikkiaan 126.
Isänmaan puolesta (televisiosarja)

Isänmaan puolesta ("Homeland") on yhdysvaltalaisen kaapelitelevisioverkko Showtimen draamasarja, jonka loivat Howard Gordon ja Alex Gansa Gideon Raffin israelilaiseen "Hatufim"-sarjaan pohjautuen. Sarja kertoo kahdeksan vuoden sotavankeuden jälkeen kotiin palaavasta merijalkaväen sotilaasta (Damian Lewis) ja bipolaarisesta CIA-agentista (Claire Danes), joka uskoo al-Qaidan käännyttäneen sotilaan puolelleen.
Sarjan ensimmäinen kausi alkoi Showtimella 2. lokakuuta 2011. Jo saman kuukauden lopulla Showtime tiedotti tilanneensa sarjasta toisen 12 jakson tuotantokauden. Showtimen mukaan ensimmäisen kauden päätösjaksolla oli viisi miljoonaa katsojaa kaikki viralliset alustat mukaan lukien, mikä teki siitä verkon suosituimman uutuussarjan kauden päätösjakson. Kokonaisuudessaan ensimmäisen kauden jaksoilla oli keskimäärin 4,4 miljoonaa katsojaa.
Toinen kausi alkoi Yhdysvalloissa 30. syyskuuta 2012 ja lokakuussa varmistui, että sarjasta tehdään myös kolmas kausi. Se alkoi Yhdysvalloissa 29. syyskuuta 2013. Kolmannen kauden viimeinen jakso esitettiin 15. joulukuuta 2013. Sarjan neljäs tuotantokausi alkoi Yhdysvalloissa 5. lokakuuta 2014 alkaen ja sen viimeinen jakso esitettiin 21. joulukuuta 2014. Sarjan viides tuotantokausi esitettiin 4. lokakuuta ja 20. joulukuuta 2015 välillä. Showtime tiedotti 9. joulukuuta 2015 tilanneensa sarjasta kuudennen tuotantokauden, joka alkaisi vuoden 2016 aikana. Suomessa sarjaa on esittänyt MTV3 6. tammikuuta 2013 alkaen.
Kahdeksas ja viimeinen tuotantokausi alkoi Yhdysvalloissa 9. helmikuuta 2020 ja sarjan viimeinen jakso esitettiin 26. huhtikuuta 2020.
Päähenkilöt.
Lähde
Vastaanotto.
"Isänmaan puolesta" on saanut erinomaisia arvioita, ja sen ensimmäisen kauden keskiarvo Metacriticissä on 92. Toisen kauden keskiarvo on 96. Kolmannesta tuotantokaudesta alkaen sarja ei kuitenkaan ole enää saavuttanut samanlaista suosiota kriitikoiden keskuudessa. Kolmannen kauden Metacritic-keskiarvo on 77, neljännen kauden 74 ja viidennen 76.
Claire Danes voitti roolistaan parhaan draamasarjan naispääosan Golden Globe -palkinnon vuosina 2012 ja 2013. Damian Lewis voitti parhaan miespääosan Golden Globen vuonna 2013. Myös itse sarja voitti parhaan draamasarjan Golden Globen vuosina 2012 ja 2013. Lesli Linka Glatter palkittiin Directors Guild of America Award –palkinnolla vuonna 2015 "erinomaisesta ohjaustyöstä draamasarjassa" jaksossa "Askel eteenpäin, kaksi taakse" ("From A to B and Back Again").
HMS Dauntless (D33)

HMS Dauntless (viirinumero D33) on Britannian kuninkaallisen laivaston tyypin 45 ilmatorjuntahävittäjä.
Valmistus.
Alus tilattiin BAe Systems Naval Shipsiltä (vuodesta 2009 BAE Systems Surface Ships) Govanista, missä köli laskettiin 28. elokuuta 2004 telakkanumerolla 1062. Se laskettiin vesille 23. tammikuuta 2007 kumminaan amiraali Sir James Burnell-Nugentin puoliso Lady Mary ja aloitti 14. marraskuuta 2008 koeajojen avomeriosuuden, jonka aikana testattiin konehuone ja tehonsiirto sekä ase- ja viestijärjestelmät.
Alus saapui 2. joulukuuta 2009 kotisatamaansa Portsmouthiin, jossa telakka luovutti sen virallisesti puolustusministeriölle 3. joulukuuta. Alus otettiin palvelukseen 3. kesäkuuta 2010. Puolustusministeriö ilmoitti 1. lokakuuta aluksen laukaisseen ensimmäisen Sea Viper -ohjuksensa Hebridien ampuma-alueella. Se aloitti operatiivisen palveluksensa 16. marraskuuta.
Palvelus.
Toukokuussa 2011 alus osallistui Saxon Warrior -harjoitukseen. Kesäkuussa alus ylitti Atlantin ja vieraili Norfolkissa Virginiassa, jossa se osallistui FRUKUS-harjoitukseen Venäjän, Ranskan ja Yhdysvaltain kanssa. "Dauntlessista" tuli syyskuussa ensimmäinen luokkansa alus, joka vieraili Lontoossa sen kiinnittyessä laituriin Lontoon Cityn lentoasemaa vastapäätä.
Tammikuussa 2011 alus vapautti Falklandeilla palvelleen tyypin 23 fregatin "HMS Montrosen" aloittaessaan palveluksensa vartioaluksena eteläisellä Atlantilla. Alus oli alkuvuodesta 2014 Plymouthissa operatiivisessa koulutuksessa, minkä jälkeen se siirtyi Skotlantiin Joint Warrior -harjoitukseen.
Alus palasi 8. joulukuuta 2023 partiomatkaltaan Portsmouthiin. Matkan aikana alus purjehti 28 000 merimailia ja sen miehistö takavarikoi yli 2 000 kilogrammaa kokaiinia. Matkan aikana aluksen miehistö avusti myös Bahamalla pyörremyrskytuhojen korjaamisessa. Marraskuussa 2024 alus osallistui Sky Shark -harjoitukseen.
Egyptin jalkapallomellakka

Egyptin jalkapallomellakka oli 1. helmikuuta 2012 tapahtunut mellakka, joka syttyi Port Saidissa Egyptin valioliigan Al-Masry Clubin ja Al-Ahlin välisen ottelun jälkeen. Mellakoissa kuoli ainakin 74 ihmistä ja useita satoja haavoittui.
Tapahtumat.
Väkivaltaisuudet alkoivat vain muutamia sekunteja Al-Masryn ja Al-Ahlin välisen ottelun päätyttyä. Kotijoukkue Al-Masry oli voittanut ottelun yllättäen 3–1. Silminnäkijöiden mukaan ilmapiiri katsomossa oli ottelun aikana ollut kiihkeä, kun vierasjoukkueen kannattajat olivat nostaneet kotijoukkueen kannattajia halveksineen bannerin. Al-Ahlin ultrat ovat tunnettuja väkivaltaisuudestaan.
Al-Masryn kannattajat ryntäsivät kentälle heti ottelun päätyttyä ja alkoivat kivittää ja pahoinpidellä sekä Al-Ahlin pelaajia että kannattajia. Kentälle ryntäsi tuhansia molempien joukkueiden kannattajia. Fanit heittelivät toisiaan ja pelaajia kohti kiviä, ilotulitteita ja pulloja. Pelaajat vietiin pukuhuoneisiin turvaan, ja myöhemmin illalla Egyptin armeijan helikopterit evakuoivat vierasjoukkueen pelaajat ja faneja katsomolta.
Väkivaltaisuuksissa kuoli ainakin 74 ihmistä, joista suurin osa tallautui kuoliaaksi. Egyptin valtiollinen televisio arvioi loukkaantuneiden määräksi noin tuhat, mutta sisäministeriön mukaan loukkaantuneita oli noin 250. Samaan aikaan Kairon kansainvälisellä stadionilla pelattu Zamalek SCin ja Ismailyn välinen ottelu keskeytettiin, kun tiedot mellakasta päätyivät sinne. Keskeyttämisestä raivostuneet Zamalekin kannattajat sytyttivät osia stadionista tuleen. Palot saatiin kuitenkin sammutettua nopeasti.
Reaktiot.
Asevoimien korkeinta neuvostoa johtava Muhammad Hussein Tantawi antoi tapauksen jälkeen harvinaisen televisiohaastattelun, jossa vakuutti, että mellakan takana olevat ihmiset jäljitetään. Muslimiveljeskunta syytti väkivaltaisuuksista Hosni Mubarakin kannattajia ja painotti, ettei tapahtumassa ollut enää kysymys jalkapallosta, vaan taustalla olivat puhtaasti poliittiset syyt. Armeija julisti samalla maahan kolmen päivän suruajan.
Fifan pääjohtaja Sepp Blatter antoi lausunnon kutsuen tapahtunutta jalkapallon ”mustaksi päiväksi”. Egyptin jalkapalloliitto ilmoitti peruuttuvansa kaikki pelit toistaiseksi, ja Al-Ahli ilmoitti pitävänsä kolmen päivän suruajan ja keskeyttävänsä siksi aikaa kaiken urheilutoimintansa.
Tammikuussa 2013 oikeusistuin langetti mellakkaan liittyen 21 kuolemantuomiota kotijoukkue al-Masryn kannattajille. Tuomio synnytti uusia väkivaltaisuuksia, joissa kuoli ainakin 30 ihmistä ja loukkaantui 300. Välituomioistuimen uudelleenkäsittelyssä vuonna 2015 kuolemantuomioiden määrä laski 11:een. Lisäksi langetettiin 40 vankeustuomiota, joista pisimmät olivat 15 vuoden mittaisia.
HMS Diamond (D34)

HMS Diamond (viirinumero D34) on Britannian kuninkaallisen laivaston tyypin 45 ilmatorjuntahävittäjä.
Valmistus.
Alus tilattiin BAe Systems Naval Shipsin telakalta (vuodesta 2009 BAE Systems Surface Ships) Govanista, missä köli laskettiin 25. helmikuuta 2005 telakkanumerolla 1063. Alus laskettiin vesille 27. marraskuuta 2007 kumminaan Lady Johns ja päätti valmistajan koeajot heinäkuussa 2010. Alus otettiin palvelukseen 6. toukokuuta 2011.
Palvelus.
Syksyllä 2023 alus vieraili Turussa.
Elämäjärvi

Elämäjärvi on Pihtiputaan kunnan kylä. Elämäjärvi sijaitsee valtatie 4:n varrella Pihtiputaan pohjoisosassa 15 kilometrin päässä kuntakeskuksesta. Kylä sijaitsee Elämäjärven rannalla. Tunnettuja Elämäjärveltä lähtöisin olevia ovat kuvanveistäjä Esko Kananen, kansanedustaja Siina Urpilainen ja laulaja Pete Parkkonen. Myös kansanedustaja Jalmari Kovanen asui pitkään Elämäjärvellä.
Väestö.
Elämäjärvellä on nykyisin hieman yli 300 asukasta. Kylän asukastiheys on noin viisi asukasta neliökilometriä kohden. Elämäjärvellä on noin 130 taloutta, joissa asuu keskimäärin 2,6 henkilöä kussakin. Asuntoja kylässä on yhteensä 144.
Tenczynek

Tenczynek on kylä Krzeszowicen kunnassa Vähä-Puolan voivodikunnassa Puolassa. Se sijaitsee noin 25 kilometriä Krakovasta länteen. Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan kylässä oli 3 613 asukasta.
Kampin kappeli

&lt;mapframe width="270" height="270" latitude="60.169333" longitude="24.936" zoom="16" text="Kampin kappeli kartalla."&gt;
 "type": "ExternalData",
 "service": "geoshape",
 "ids": "Q322921",
]
&lt;/mapframe&gt;
Kampin kappeli on Helsingin Kampissa Narinkkatorin laidalla sijaitseva kappeli. Se paljastettiin hupun alta 1. helmikuuta 2012. Silloinen Helsingin piispa Irja Askola vihki kappelin käyttöön saman vuoden kesäkuussa järjestetyn suvivirsitapahtuman yhteydessä. Kappeli kuului Helsingin designpääkaupunkivuoden hankkeisiin, ja sen suunnitteli arkkitehti Mikko Summanen Arkkitehtitoimisto K2S:stä.
Historia.
Kampin kappelin rakentaminen maksoi noin kahdeksan miljoonaa euroa. Se suunniteltiin matalan kynnyksen kohtaamispaikaksi keskelle vilkasta keskustaa. Rakennus koostuu pääosin pelkistetystä hiljentymistilasta. Hiljentymistilassa ei ole uskonnollisia symboleja. Akustiikkasuunnittelussa pyrittiin siihen, ettei hiljentymistilaan kantaudu ääniä rakennuksen ulkopuolelta. Rakenteeltaan se on puinen, julkisivu koostuu kuullotetusta kuusirimasta. Sisätilat on verhoiltu tervalepällä ja ovet ovat saarnia. 
Kappelista tuli nopeasti nähtävyys ja kahden ensimmäisen vuoden aikana siellä kävi 500 000 vierailijaa. Kappeli voitti The Chicago Athenaeum: International Architecture Awards For The Best New Global Design -palkinnon vuonna 2010. Se sai myös vuonna 2013 Helsingin kaupungin myöntämän Rakentamisen ruusun kunniamaininnan. 
Vuonna 2021 Kampin kappelin julkisivu jouduttiin hiomaan ja vahaamaan. Kappeli suljettiin remontin vuoksi yleisöltä 29.3.2021 ja avattiin uudelleen yleisölle 1.9.2021. Kappelille suunniteltiin aiemmin myös laajennusosaa, joka kuitenkin kariutui vuonna 2021 kustannussyistä. Laajennushankkeen taustalla oli tarve tarjota paremmat tilat kappelissa annetulle keskusteluavulle. Laajennusta varten ehdittiin jo tehdä päätös asemakaavan muuttamisesta.
Käyttö.
Kappeli tarkoitettiin hiljentymispaikaksi kaikille elämänkatsomuksesta tai uskonnosta riippumatta. Kappelissa pidetään hartaustilaisuuksia, mutta sitä ei ole mahdollista varata esimerkiksi häitä tai kastetilaisuuksia varten. Kappelissa on järjestetty konsertteja, mutta konserttikäyttöä on rajoittanut sen pieni koko. 
Kampin kappeli tarjosi aiemmin maksutonta keskusteluapua, jota tarjosi viiden palkatun työntekijän lisäksi vapaaehtoiset. Lisäksi arkisin kappelissa toimi Helsingin kaupungin sosiaaliohjaaja. Osana laajempia säästötoimenpiteitä Helsingin seurakuntayhtymä irtisanoi kappelin työntekijät vuonna 2022, mikä päätti kappelissa annetun keskusteluavun. 
Kappeli oli kesään 2023 asti suljettuna, jolloin se avattiin. Kesäkaudeksi kappeliin asetettiin viiden euron pääsymaksu, mikä vähensi kävijämääriä. Kappelin tulevaisuus on epäselvä ja jopa sen luovuttaminen muuhun käyttöön tai purkaminen on nostettu esille.
Aarre M. Peltonen

Aarre Mauno Peltonen (6. lokakuuta 1920 Antrea – 16. lokakuuta 1991 Helsinki) oli suomalainen kirjallisuudentutkija.
Peltonen toimi Tampereen yliopiston yleisen kirjallisuustieteen apulaisprofessorina.
Peltosen tutkimuskohteena oli erityisesti runoilija Eino Leinon elämä ja tuotanto. Panu Rajala nostaa Leino-elämäkerrassaan "Virvatuli" Peltosen Leino-tutkijana korkealle:
Peltonen toimitti myös lukuisia Leinon teoksia tekstikriittisesti.
Aarre M. Peltosen isä oli kansakoulunopettaja ja kirjailija Armas Peltonen. Sarjakuvasuomentaja Outi Walli on Peltosen tytär. "Aku Ankan" päätoimittaja Alli Peltonen oli Aarre M. Peltosen sisko.
Peltonen osallistui talvi- ja jatkosotaan. Sotilasarvoltaan hän oli luutnantti.
Väinö Kaukonen

Väinö Kaukonen (18. maaliskuuta 1911 Kuopio – 4. lokakuuta 1990 Helsinki) oli suomalainen professori ja kirjallisuudentutkija.
Henkilöhistoria.
Kaukonen tutki Kalevalan kulttuurihistoriaa ja Elias Lönnrotia. Hän väitteli tohtoriksi vuonna 1939 väitöskirjalla "Vanhan Kalevalan kokoonpano I". Hän toimi Helsingin yliopiston kotimaisen kirjallisuuden dosenttina vuosina 1956–62 ja apulaisprofessorina vuosina 1962–1974. Kaukonen toimi johtotehtävissä Neuvostoliittoinstituutissa ja Suomi-Neuvostoliitto-Seurassa sekä suomalais-unkarilaisen kulttuurikomitean puheenjohtajana vuosina 1967–74
Väinö Kaukosen puoliso vuodesta 1941 oli kansatieteilijä Toini-Inkeri Kaukonen.
Irma Airisto

Irma Kaarina Airisto, o.s. "Isola" (14. joulukuuta 1920 Hausjärvi – 31. maaliskuuta 1990 Riihimäki) oli suomalainen kuvaamataidon opettaja, runoilija ja näytelmäkirjailija.
Elämäkerta.
Irma Airiston vanhemmat olivat Toini ja Mauno Isola. Mauno Isola tunnetaan joululaulun ”Me käymme joulun viettohon...” sanoittajana. 
Irma Airisto pääsi ylioppilaaksi 1939 Riihimäen yhteislyseosta ja valmistui kuvaamataidon opettajaksi 1945. Hän toimi Riihimäen lyseon kuvaamataidon opettajana 1957–1984.
Airisto kirjoitti useita kymmeniä näytelmiä ja perusti myös Riihimäen lyseoon näytelmäkerhon sekä Riihimäen kansalaisopiston yhteyteen Ermina-näyttämön.
Euroopan lämpöaalto 2003

Euroopan lämpöaalto 2003 oli voimakas lämpöaalto, joka koetteli vuonna 2003 useita Euroopan maita kesäkuusta elokuuhun ulottuneella ajanjaksolla. Lämpöaalto oli voimakkain Euroopassa koettu aalto vuoden 1540 jälkeen. Yli 70 000 ihmistä kuoli lämpöaallossa, ja sen suurimmat tuhot olivat Ranskassa, jossa se vaati 14 802 ihmisen hengen ja tuhosi laajoja viljelyssatoja.
Vaikutukset.
Lämpöaalto tuhosi myös monissa muissa maissa paljon viljasatoa, esimerkiksi Moldovassa se tuhosi 80 % sadosta ja Italiassa 13 % kokonaissadosta. Lämpöaalto aiheutti myös laajaa kuivuutta, joka sai monien jokien vedenkorkeuden laskemaan ja Välimeren veden lämpötilan nousemaan. Korkeiden lämpötilojen myötä myös keskilämpötilat olivat keskimääräistä korkeampia esimerkiksi Irlannissa, jossa elokuun keskilämpötila poikkesi kaksi astetta keskiarvosta. Sveitsissä lämpöaalto sulatti Alpeilla laajoja alueita jäätiköistä, mistä seurasi tuhotulvia.
Lämpöaallon vaikutuksesta viinirypälesato oli normaalia parempi etenkin Ranskassa ja Unkarissa. Unkarilaiset viininviljelijät voittivatkin kansainvälisessä viinikilpailussa yhteensä yhdeksän kultamitalia ja yhdeksän hopeamitalia.
Ennätykset.
Lämpöaallon myötä mitattiin myös paljon uusia lämpöennätyksiä. Kyproksella mitattiin koko lämpöaallon korkeimmaksi lämpölukemaksi 52,1 astetta, joka rikkoi vuonna 1995 mitatun 49,2 asteen ennätyksen. Se oli myös korkein lämpöaallon aikana mitattu lukema. Saksassa mitattiin korkeimmaksi lukemaksi 40,4 astetta. Sveitsin uudeksi lämpötilaennätykseksi mitattiin 41,5 astetta Gronossa Graubündenissa.
Poitevin

Poitevin viittaa muutamaan Poitou-Charentesissa jalostettuun eläinlajiin.
Titanic (vuoden 1943 elokuva)

Titanic on vuonna 1943 ilmestynyt saksalainen sota-aikainen propagandaelokuva, jonka ovat ohjanneet Werner Klingler ja Herbert Selpin. Pääosia esittävät Sybille Schmitz ja Hans Nielsen. Elokuvan tarkoitus oli käyttää "RMS Titanicin" uppoamista hyväkseen saattaakseen brittiläiset ja amerikkalaiset kapitalistit huonoon valoon ja kunnioittaa laivalla olleita saksalaisia sankareina.
Gestapo pidätti elokuvan toisen ohjaajan Selpinin hänen laivan henkilökuntaan kohdistuvien lausuntojensa takia. Hänet löydettiin myöhemmin kuolleensa sellistään ja Gestapon mukaan Selpinin kuolinsyy oli itsemurha.
Elokuva kuvattiin Itämerellä "Cap Arcona" -laivalla. 
Elokuva sai ensi-iltansa saksalaisten miehittämässä Pariisissa, mutta propagandaministeri Joseph Goebbels kielsi elokuvan pian sen ensi-illan jälkeen, sillä hänestä elokuvassa esiintyvä matkustajien paniikki muistutti liiaksi saksalaiskatsojia heidän pelostaan liittoutuneiden pommituksia kohtaan. Osaa elokuvan kohtauksista hyödynnettiin vuonna 1958 valmistuneessa elokuvassa "Titanicin kohtalonyö".
"Titanic" löydettiin uudestaan vuonna 1949, mutta se joutui lännessä useimmissa maissa esityskieltoon. Elokuvaa esitettiin joitain kertoja Saksan televisiossa, mutta vasta 1992 se julkaistiin leikeltynä huonolaatuisena VHS-kopiona. Videokopiosta oli poistettu suurin osa kohtauksista, jotka sisälsivät natsipropagandaa. Vuonna 2005 "Titanic" julkaistiin entisöitynä "special edition" -DVD:nä.
Luettelo suurimmista kasvisuvuista

Luettelo suurimmista kasvisuvuista: Luettelossa on putkilokasveihin ("Tracheophyta") kuuluvien kasvien lajimäärältään suurimmat suvut, joissa on vähintään 500 lajia. Kolmea sanikkaisten sukua lukuun ottamatta kaikki suurimmat suvut kuuluvat siemenkasvien ja koppisiemenisten ("Angiospermae") kladeihin. Lajiluvussa saattaa esiintyä vaihtelua lähteestä riippuen. Eräisiin sukuihin, kuten ukonkeltanoihin, voikukkiin, leinikkeihin ja poimulehtiin, kuuluu myös tulkinnanvaraisia pikkulajeja.
Vopli Vidopljasova

Vopli Vidopljasova (lyhenne VV, , ВВ) on ukrainalainen, vuonna 1986 perustettu rockyhtye, jonka musiikissa on vaikutteita muun muassa kansanmusiikista, patrioottisista lauluista ja punkrockista. 
Kiovan polyteknisen instituutin opiskelijat Oleh Skrypka, Oleksandr Pipa ja Juri Zdorenko perustivat Vopli Vidopljasovan toukokuussa 1986 viikko Tšernobylin ydinvoimalaonnettomuuden jälkeen yhteiskuntaa kritisoivaksi yhtyeeksi. Yhtye on konsertoinut myös ulkomailla, muun muassa Ranskassa. 
Yhtyeen rumpali Serhi Sah’no on syntyjään Tšernobylista.
Miguel Poveda

Miguel Ángel Poveda León (s. 13. helmikuuta 1973 Barcelona, Espanja) on flamencolaulun merkittävimpiä nykyedustajia.
Poveda ei ole sen paremmin kotoisin Andaluciasta kuin mustalainenkaan, mitkä perinteisesti ovat flamencolaulan ominaisuuksia. Hän on perehtynyt oikeaoppiseen lauluun, etenkin Jerez de la Frontera liitettyihin tyyleihin. Hänen ensimmäinen levynsä on "Viento del Este" vuodelta 1995. Toinen levy "Suena Flamenca" ilmestyi 1997, ja se noudatti uskollisesti flamencon perinnettä soleares-, buleria-, tango- and alegria-lauluineen. Levyllä on myös kunnianosoitus legendaariselle Manolo Caracolille.
Kolmas levy on nimeltään "Zaguan". Levy "Poemas de Exilo. Rafael Alberti" vuodelta 2004 on konserttiäänitys ja sisältää Rafael Albertin runoja eikä siis ole flamencoa. Flamencoa ei sisällä myöskään seuraava levy "Desglaç", vaan siinä on katalonialaisia lauluja. Flamencoon hän palasi levyllä "Tierra de Calma" vuodelta 2006.
Hapsikat

Hapsikat ("Ruppia") on vesikasvisuku Alismatales-lahkossa. Se kuuluu ainoana sukuna hapsikkakasvien (Ruppiaceae) heimoon. Aiemmin hapsikat on sijoitettu toisinaan vitakasveihin (Potamogetonaceae). Suku on nimetty saksalaisen Heinrich Bernard Ruppin (1688–1719) mukaan.
Hapsikoita on enintään kymmenen lajia, joita kasvaa kosmopoliittisesti merissä kaikkien mantereiden rannikoilla. Eurooppaa lukuun ottamatta hapsikoita tavataan myös makeissa vesissä. Suomessa hapsikoita kasvaa harvinaisina Itämeren rannikoilla murtovedessä Virolahdelta Keski-Pohjanmaalle.
Morfologisia ja anatomisia tuntomerkkejä.
Hapsikat kasvavat usein murtovedessä tai makeassa vedessä uposkasveina. Niiden juuret ovat haarautumattomia ja varret nivelikkäitä; nivelvälit (internodit) ovat hyvin kehittyneet. Lehdet ovat kahteen riviin järjestyneitä, sahaisia, yksisuonisia, tupessa ei ole kielekettä, sen sijaan on korvakemainen muodostuma. Kukinto on tähkämäinen ja siinä on kaksineuvoisia kukkia. Siitepölyhiukkaset ovat pitkänomaisen kaarimaisia ja niissä on kolme ituaukkoa. Varrellisia ja erillisiä emilehtiä on 2–16, tavallisesti neljä. Ne ovat vartalottomia, ja luotti on enemmän tai vähemmän kilpimäinen. Siemenaiheiden siitereikä eli mikropyle on molempien kalvojen eli integumenttien muodostama (bistomaalinen), ja laitasolukko on noin seitsemän solukerroksen paksuinen. Hedelmä on kannellinen pikku luumarja. Siemenkuori (testa) on kaksikerroksinen; ulomman kerroksen solut ovat kookkaita ja niiden soluseinissä on haaraisia ulokkeita. Siemenessä on endospermi eli siemenvalkuainen (ns. helobiaalista tyyppiä), ja sirkkajuuri on lateraalinen. Hapsikoiden kromosomiluku on n = 8–12, 15.
Hapsikoiden taksonomiaa.
Hapsikat ovat läheisiä sukulaisia heimolle Cymodoceaceae, johon ne voitaisiin yhdistää. Heimot muodostavat yhteisen kladin eli kehityslinjan, jota määrittävät lehtien sahalaitaisuus, kukan vastakohtaisuus, mikä on syntynyt kukkaosien surkastumisen myötä, ja hetiön kaksilukuisuus.
Vesilinnut syövät hapsikoiden hedelmiä, joten kaukolevintä on lajeilla hyvin todennäköistä ja lajit risteytynevät helposti. Siksi on vaikeaa päästä selville lajien todellisesta määrästä. Suomessa esiintyy kaksi hapsikkalajia: merihapsikka ja kiertohapsikka. Ne ovat hentoja uposkasveja, joilla on pitkät rihmamaiset lehdet.
Patrick Herrmann

Patrick Herrmann (s. 12. helmikuuta 1991 Saarbrücken, Saarlandin osavaltio, Saksa) on saksalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän pelasi koko Bundesliiga-uransa vuosina 2010–2024 Borussia Mönchengladbachissa.
Seurajoukkueura.
Herrmann pelasi Mönchengladbachin kakkosjoukkueessa 14 Regionalligan ottelua vuosina 2009–2011. Ensimmäisen bundesliigaottelunsa hän pelasi Bochumia vastaan tammikuussa 2010. Avauskokoonpanossa hän oli ensimmäisen kerran Kölniä vastaan maaliskuussa 2010. Ensimmäisen maalinsa hän teki Hannoveria vastaan vappupäivänä 2010.
Herrmann on pelannut Mönchengladbachissa kauden 2019–2020 loppuun mennessä 299 bundesliigaottelua, joissa hän on tehnyt 46 maalia ja antanut 51 maalisyöttöä. Mestarien liigassa hän on pelannut kahdeksan lohkovaiheen ja kolme karsintakierroksen ottelua. Eurooppa-liigan 25 ottelussa hän on sekä tehnyt että syöttänyt viisi maalia.
Maajoukkueura.
Herrmann kuului Saksan joukkueeseen, joka saavutti pronssia alle 17-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2007. Hän ei kuitenkaan päässyt pelaamaan turnauksessa. Alle 21-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2013 hän pelasi kolme ottelua, joissa teki yhden maalin. Saksan jalkapallomaajoukkueeseen hänet valittiin ensimmäisen kerran MM-karsintaotteluun Kazakstania vastaan maaliskuussa 2013. Hän ei kuitenkaan päässyt ottelussa kentälle. Ainoat maaottelunsa hän on toistaiseksi pelannut kesäkuussa 2015 ystävyysottelussa Yhdysvaltoja ja EM-karsintaottelussa Gibraltaria vastaan.
M/S Finlandia

M/S Finlandia on suomalaisen Eckerö Linen matkustaja-autolautta, jonka varustamo osti vuonna 2012 italialaiselta Moby SpA:lta korvatakseen sillä Helsinki–Tallinna-reitillä liikennöivän M/S "Nordlandian" (nyk. M/S "Almariya"). "Finlandian" alkuperäinen nimi oli M/S "Moby Freedom". Virolaisella Tallinkilla oli käytössään M/S "Finlandian" sisaralus M/S "Superstar" (nyk. M/S "Pascal Lota") Helsinki–Tallinna-reitillä vuosina 2008–2017. 
"Finlandian" pituus on 175 metriä, leveys 27,6 metriä ja syväys seitsemän metriä. Vetoisuus on 36 093 tonnia. Neljä Wärtsilän dieselmoottoria tuottaa 50 400 kilowatin yhteistehon, jolla saavutetaan 27 solmun huippunopeus. Alus on rakennettu vuonna 2001 Etelä-Koreassa, ja se peruskorjattiin vuoden 2012 aikana Ruotsissa Landskronan telakalla.
Alus tuli Eckerö Linen liikenteeseen, kun ensimmäinen matka omistajanvaihdoksen jälkeen tehtiin 31. joulukuuta 2012. Lähtöjä on päivittäin kolme sekä Helsingistä että Tallinnasta. Matka-aika on 2,5 tuntia suuntaansa, joten matka-aika lyheni parhaimmillaan yli tunnin verrattuna edeltäneeseen M/S "Nordlandiaan".
"Finlandian" tultua käyttöön Eckerö Line otti käyttöön uuden yritysilmeensä.
Laiva oli pitkään ainoa matkustaja-autolautta, joka liikennöi Helsinki–Tallinna-välillä Suomen lipun alla, kunnes Viking Line liputti M/S "Viking XPRS":n Suomen lipun alle vuonna 2023.
Alus telakoitiin tammikuussa 2019, jolloin laivaan tehtiin uusi sisäänkäynti ja samalla alus sai maasähkövalmiuden.
Laivan palvelut.
Laivalla on kuusi ravintolaa, kaksi myymälää, kokoustiloja sekä uusi Extra-matkustusluokka, jossa lipun hintaan sisältyy juomat, ateria, päivän lehdet sekä langaton internetyhteys. Laivan keulaosassa on kaksikerroksinen baari, jossa sijaitsee myös esiintymislava.
Peuranvirna

Peuranvirna ("Astragalus frigidus") on kurjenherneiden sukuun kuuluva hernekasvilaji.
Ulkonäkö ja koko.
Peuranvirna on pystykasvuinen ja kasvaa 10–40 senttimetriä korkeaksi. Sen lehdissä on 3–7 paria leveähköjä, pitkänsoikeita lehdyköitä. Kukintona on lyhyt 5–20-kukkainen terttu. Peuranvirnan kukan teriö on 12–15 millimetriä pitkä ja väriltään vaaleankeltainen. Palot ovat 2–3 cm pitkät, riippuvat ja mustakarvaiset. Verhiö on väriltään punertava ja sen hampaat ovat muodoltaan kolmiomaisia ja ne ovat karvaisia. 
Peuranvirna Suomessa.
Suomessa peuranvirnaa esiintyy Kuusamossa, Itä- ja Pohjois-Lapissa. Inarin Lapissa eli Inarissa ja Utsjoella se on melko yleinen, muualla harvinainen. Peuranvirnan kasvupaikkoja ovat lehtomaiset metsät ja rantapensaikot. Laji on kalkinsuosija.
Walter Weiss

Walter-Otto Weiß (5. syyskuuta 1890 Deggendorf, Baijeri – 21. joulukuuta 1977 Aschaffenburg, Baijeri) oli Saksan armeijan kenraali. Hän oli Puolan valtauksen aikana Saksan I armeijakunnan esikuntapäällikkönä. Syyskuussa hänet ylennettiin kenraalimajuriksi. Vuonna 1941 hän komensi 26. jalkaväkidivisioonaa Operaatio Barbarossan aikana. Tultuaan ylennetyksi kenraaliluutnantiksi hän johti XXVII armeijakuntaa vuonna 1942 ja myöhemmin Saksan 2. armeijaa vuosina 1943–1945. Sodan lopussa hän komensi pohjoista armeijaryhmää ennen antautumistaan amerikkalaisille. Hänet vapautettiin vuonna 1948. Weiß kuoli 87-vuotiaana vuonna 1977.
Újpest

Újpest () on entinen kaupunki ja nykyinen Budapestin kaupunginosa Unkarissa. Újpestin kaupunginosa muodostaa suurimman osan Budapestin IV osa-alueesta, joka tunnetaan myös Újpestin nimellä. Újpestin kaupunginosassa oli 74 000 ja koko IV osa-alueella 103 400 asukasta vuonna 2009. Alueen rajoina ovat lännessä Tonava ja idässä Váciin kulkeva rautatie.
Kreivi István Károlyi perusti Újpestin kylän vuonna 1840 silloisen kaupunginrajan pohjoispuolelle. Vuonna 1870 siellä asui jo 10 000 ihmistä, ja se oli merkittävä teollisuuskeskus ja Unkarin suurin kylä. Újpestistä tuli kaupunki vuonna 1907, ja se liitettiin Budapestiin 1950. Újpest oli aikaisemmin tunnettu nahka-, puu-, tekstiili- ja kemianteollisuudesta, ja nykyäänkin siellä toimii useita merkittäviä yrityksiä, kuten Tungsram ja Chinoin. 
Újpestille on tyypillistä vastakohtaisuus vanhojen, kapeiden katujen varrelle rakennettujen yksikerroksisten talojen ja korkeiden kerrostaloalueiden välillä. Siellä on paljon 10-kerroksisia tai sitä korkeampia betonielementtitaloja, jotka rakennettiin työläisten asuntopulan helpottamiseksi. Kerrostalokortteleihin perustettiin tavallisesti kaikki tarvittavat palvelut, kuten peruskoulu, terveyskeskus, apteekki ja kauppoja. Niissä on noin 16 000 asuntoa ja niissä asuu puolet Újpestin asukkaista, enimmäkseen ala- ja keskiluokkaa. Újpestin arkkitehtonisia nähtävyyksiä ovat muun muassa kaupungintalo ja vesitorni. 
Újpestin asukkaiden kotiseutuhenki on vahva ja heitä pidetään jopa nurkkapatriootteina. Kaupunginosassa on tunnettu urheiluseura UTE (Újpesti Torna Egylet), jolla on oma jalkapallostadion, uimahalli ja jäähalli. UTE on perustettu vuonna 1865 ja jalkapallojoukkue Újpest FC vuonna 1899. Újpest FC on voittanut useita Unkarin liiga- ja cup-mestaruuksia.
Sotilas Jane

Sotilas Jane () on vuonna 1997 ensi-iltansa saanut toimintaelokuva, jonka on ohjannut Ridley Scott. Elokuva kertoo Yhdysvaltojen laivaston tiedustelu-upseerista, joka hyväksytään ensimmäisenä naisena Navy SEALs -erikoiskoulutukseen. Elokuvan pääosaa näyttelee Demi Moore.
Yhdysvalloissa elokuva sai runsaan 48 miljoonan dollarin lipputulot ja oli kahtena viikonloppuna maan katsotuin elokuva. Moore sai roolisuorituksellaan kyseenalaisen kunnian olla Golden Raspberry -palkintogaalan valitsemana vuoden 1998 huonoin naisnäyttelijä.
Juoni.
Poliittisen painostuksen seurauksena vaativaan Navy SEALs -koulutukseen otetaan ensimmäinen nainen (Demi Moore). Hänen ei uskota selviytyvän erikoisjoukkojen koulutuksesta, jonka 60 prosenttia miehistäkin keskeyttää. Hänen on kestettävä fyysisesti rankka valmennus ja jatkuvaa ahdistelua ja häirintää tietäessään, että naisten tulevaisuus armeijassa riippuu hänen menestyksestään.
Valkohorsma

Valkohorsma ("Epilobium lactiflorum") on horsmien sukuun kuuluva pienikokoinen ruohokasvi, joka kasvaa vuoristoissa ja tunturialueilla.
Ulkonäkö ja koko.
Valkohorsma kasvaa 10–30 senttimetriä korkeaksi. Kasvin tyvellä on lyhyitä, turpeita, maansisäisiä silmuja. Varsi on haaraton, alaosastaan kalju ja yläosastaan viiruttaisesti kaarikarvainen. Vastakkain kasvavat lehdet ovat lyhytruotisia, kapeanpuikeita, suippotyvisiä, pyöreähkökärkisiä ja harvaan pienihampaisia. Väriltään ne ovat vaaleanvihreitä tai toisinaan punertavia. Kukkaperä ja sikiäin ovat nystykarvaisia ja kaarikarvattomia. Kukassa on neljä verho- ja terälehteä. Kukan teriö on valkoinen tai joskus hieman punertava. Se on leveydeltään 3–6 millimetriä. Emin luotti on nuijamainen. Suomessa valkohorsma kukkii heinä-elokuussa. Kasvin hedelmänä on 3–6 cm pitkä yläviisto, kalju kota. Haivenelliset siemenet ovat 1,1–1,5 mm pitkiä, kapean vastapuikeita, kapeakaulaisia, sileitä ja väriltään vaaleanruskeita. Valkohorsma on monivuotinen laji.
Valkohorsman tiedetään risteytyvän suohorsman ("E. palustre") kanssa, joskin risteymä on erittäin harvinainen.
Levinneisyys.
Valkohorsma on pohjoisen pallonpuoliskon laji. Euroopassa sitä kasvaa ainoastaan Islannissa, Färsaarilla, muutamin paikoin Suomen ja Kuolan niemimaan tunturialueilla, Norjan ja Ruotsin vuoristoalueilla sekä Keski-Ruotsissa, jossa laji kasvaa myös alavammilla alueilla. Pohjois-Amerikassa valkohorsmaa tavataan Kalliovuorten alueella Alaskasta aina Kaliforniaan saakka sekä paikoitellen Kanadan itäosissa. Lajia kasvaa myös Grönlannin rannikoilla saaren keskivaiheille asti. Suomessa valkohorsma kuuluu alkuperäisiin lajeihin. Se on kuitenkin harvinainen, levinneisyydeltään pohjoinen kasvi, jota on tavattu vain Pallas-Ounastunturien alueella, Utsjoella ja Enontekiön pohjoisosassa.
Elinympäristö.
Valkohorsma vaatii kostean kasvuympäristön. Suomessa laji kasvaa tunturikoivikoiden ja -paljakoiden alaosien vyöryrinteillä, suurruohostoissa, lehdoissa, ojissa ja puronvarsilla. Norjassa valkohorsmaa on tavattu aina 1660 metrin korkeuteen asti.
Härkit

Härkit eli viuhkohärkit ("Cerastium") on kasvisuku kohokkikasvien heimossa. Siihen kuuluu noin 60 lajia, jotka usein ovat pienikasvuisia ruohoja.
Härkit ovat yksi- tai monivuotisia kasveja, joko karvattomia tai karvaisia. Lehdet ovat vastakkain, ruodittomia ja sileitä. Kukat valkoisia, terälehdet ovat kaksihalkoisia tai matalasti lanttokärkisiä.
Härkkilajeja.
Suomessa esiintyvät härkkilajit:
Muissa Pohjoismaissa esiintyviä härkkilajeja:
Muualla luonnonvaraisena kasvavia härkkilajeja:
Eri sukuun siirretty härkkilaji:
Härkit Suomessa.
Suomessa kasvaa luonnonvaraisena kahdeksan härkkilajia, joista kuusi on alkuperäisiä ja kaksi tulokaslajia. Selvästi yleisin on nurmihärkki, joka on yksi yleisimpiä kukkakasveja Suomessa ja jota esiintyy koko maassa. Tunturihärkki ja lumihärkki ovat yleisiä pohjoisimmassa Lapissa; napakellohärkki on harvinainen. Mäkihärkki ja tahmahärkki kasvavat ketokasveina vain Lounais-Suomessa. Ketohärkki on melko yleinen Euroopasta levinnyt uustulokaskasvi Etelä-Suomessa. Sykeröhärkki on harvinainen mutta leviävä uustulokas. Koristekasvina viljeltyä hopeahärkkiä on paikoitellen viljelyjäänteenä Suomen luonnossa.
Ritchie De Laet

Ritchie Ria Alfons De Laet (s. 28. marraskuuta 1988 Antwerp, Belgia) on belgialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja.
De Laet aloitti ammattilaisuransa Royal Antwerpissa, jossa pelasi neljä Belgian kakkosliigan ottelua kaudella 2006–2007. Seuraavat kaksi kautta hän edusti Stoke Cityä, jossa ei pelannut otteluakaan. Marraskuun 2008 hän oli lainalla Wrexhamissa. Hän siirtyi Manchester Unitediin kesällä 2009. Hän pelasi Unitedissa seuraavien kolmen kauden aikana yhteensä kolme valioliiga- ja kolme liigacupottelua. Hän pelasi United-vuosiensa aikana lainalla Sheffield Unitedissa, Prestonissa, Portsmouthissa ja Norwichissa. 
De Laet siirtyi Leicesteriin 938 000 punnan siirtosummalla kesällä 2012. Ensimmäisten kahden kauden aikana hän pelasi mestaruussarjassa yhteensä 77 ottelua. Kaudella 2014–2015 hän pelasi valioliigassa 26 ottelua. Alkukaudella 2015–2016 hän pelasi Leicesterissä 12 valioliigaottelua, kunnes hänet lainattiin helmikuun alussa loppukaudeksi mestaruussarjan Middlesbroughiin. Hänen pelaamansa ottelumäärät riittivät siihen, että hän saavutti samalla kaudella sekä valioliigan mestaruuden että mestaruussarjan kakkosen mitalin ja nousun valioliigaan.
De Laet siirtyi kesällä 2016 Aston Villaan, jossa pelasi puolentoista kauden aikana vain kahdeksan Mestaruussarjaottelua. Kevään 2018 hän pelasi lainalla Royal Antwerpissa ja kauden 2018–2019 Melbourne Cityssä. Hän siirtyi Royal Antwerpiin ilmaissiirrolla kesällä 2019.
De Laet on pelannut kaksi A-maaottelua Belgian maajoukkueessa: toukokuussa 2009 ystävyysotteluissa Chileä ja Japania vastaan.
Igor Makarov (jääkiekkoilija)

Igor Sergejevitš Makarov (, s. 19. syyskuuta 1987 Moskova, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on venäläinen jääkiekkoilija, joka edustaa KHL-joukkue HK Sibir Novosibirskia. Makarov on pelannut aiemmin NHL:ssä Chicago Blackhawksissa ja sen farmijoukkueessa Rockford IceHogsissa.
Arashi no Yoru Ni

Arashi no Yoru Ni () on japanilainen Yūichi Kimuran kirjoittaman ja Hiroshi Aben kuvittaman kirjasarjan ensimmäinen osa. Kirja voitti vuonna 1995 Sankei Children's Literature Culture Awardin ja Kōdansha Literature Culture Awardin.
Arashi no Yoru Nin julkaisuvuonna 1994 Kimuralla ei ollut aikomusta jatkaa kirjaa eteenpäin osana isompaa sarjaa, mutta tarinan suosion ja huomattavan kannustuksen vuoksi hän jatkoi tarinaa viidellä kirjalla. Kirjasarjaan perustuva Gisaburō Sugiin ohjaama elokuva julkaistiin vuonna 2005. Kirjasarjasta on myös tehty anime-sarja. Se kertoo Mei-nimisestä vuohesta ja Gabu-nimisestä sudesta. Ne kerran tapaavat toisensa ladossa ja ystävystyvät. Vuohet ovat Gabua vastaan ja sudet Meitä vastaan.
Kriemhild

Kriemhild on germaanisen mytologian henkilöhahmo, ja yksi Nibelungein laulun päähenkilöistä. Muinaisnorjalaisissa taruissa hän esiintyy nimellä Gudrun. Niissä hän on useiden kostotarinoiden päähenkilö. 
Nibelungein laulussa Kriemhild on burgundien kuninkaan Guntherin lempeä sisar, jonka Siegfried saa puolisokseen, kun on ensin auttanut Guntheria saamaan Brunhilden omakseen. Siegfried esiintyy Guntherina ja voittaa Brunhilden. Myöhemmin Gunther tapattaa Siegfriedin, kun Brunhilde on saanut selville, miten Siegfried ja Gunther pettivät hänet. Siegfriedin saatua surmansa Kriemhild muuttuu eepoksen toisessa osassa julmaksi kostottareksi. Hän nai hunnien kuninkaan Etzelin eli Attilan ja murhauttaa veljensä Attilan hovissa kostoksi Siegfriedin surmasta. Myös Kriemhild saa surmansa.
Kriemhildin tarulla saattaa olla historiallinen esikuvansa. Vuonna 437 hunnit tuhosivat burgundien kuninkaan Gundaharin ja hänen seuraajansa. Vuonna 453 Attila kuoli nukkuessaan morsiamensa, germaanityttö Ildikon, vieressä. Kansantarut sekoittivat nämä tapahtumat. Muinaisnorjalaisissa saagoissa Ildiko muuntui Gudruniksi, joka kosti Attilalle veljiensä murhan. Germaanien asuttamilla alueilla Attila oli kuitenkin arvostettu, ja hänen osuutensa häivytettiin taustalle, kun taas Kriemhildistä tehtiin velisurmaaja.
John Colter

John Colter (n. 1774 – 1812) oli yhdysvaltalainen tutkimusmatkailija, joka kuului vuoden 1804–1806 Lewisin ja Clarkin tutkimusretkeen. Colter teki oman matkan 1807–1808, jolloin hän oli todennäköisesti ensimmäinen valkoihoinen Yellowstonen kansallispuistossa.
Tutkimusmatkat.
Colter syntyi noin vuonna 1774 lähellä Virginian Stauntonia. Hän oli yksi niistä virginialaisista, joita Meriwether Lewis valitsi 1803 tutkimusretkelle. Colterilla oli Lewisin ja Clarkin retkikunnassa monia tehtäviä. Kun se nousi ylös Missouria, Colter oli retkikunnan päämetsästäjä. Hän oli myös elo-syyskuussa 1805 retkikunnan lähettinä, kun se oli hajonnut kahteen osaan ylittäessään vaikeakulkuista Lolonsolaa.
Colter vietti talven 1805–1806 useiden muiden kanssa kosteassa Oregonissa, kun suurin osa miehistä oli noin 30 kilometrin päässä Fort Clatsopissa. Colter kuului William Clarkin johtamaan ryhmään, joka käväisi 8. tammikuuta 1806 katsomassa nykyisen Cannon Beachin alueella rantaan ajautunutta valasta. Tämän etelämmäksi retkikunta ei Oregonissa käynyt. Paluumatkalla Missourijoella Colter sai Lewisilta luvan jättää retkikunnan ja liittyä kahden metsästäjän seurueeseen. Hän oli Yellowstonejoelle suunnanneiden Forrest Hancockin ja Joseph Dicksonin mukana kevääseen 1807, jolloin hän jatkoi matkaansa yksin.
Manuel Lisa palkkasi Colterin 1807 Missouri Fur Companyn listoille. Hän matkusti Lisan kanssa Bighornjoen suulle, johon Lisa rakensi tukikohdan. Colter lähti sieltä yksin syksyllä 1807 ja palasi talvella 1808. Ainoa säilynyt kirjallinen todistus Colterin matkasta on Henry Brackenridgeltä, joka oli kuullut siitä Lisalta. Colterin tavoitteena oli käydä satojen kilometrien matkansa aikana kauppaa intiaanien kanssa. Paluumatkallaan hänen kimppuunsa hyökkäsi intiaanijoukko, joka haavoitti Colteria pahoin. Hän pystyi silti palaamaan Lisan tukikohtaan ilman apuja. Colterin matkan reitistä ei ole täyttä varmuutta, mutta todennäköisesti hän kävi nykyisen Yellowstonen kansallispuiston alueella.
Perhe ja kuolema.
Colter jatkoi matkojaan vuoteen 1810, jolloin hän palasi St. Louisiin. Hän meni naimisiin Nancy Hooker kanssa ja asettui New Haveniin. Colter kuoli n. vuonna 1812.
DJ Hero

DJ Hero on FreeStyleGamesin kehittämä ja Activisionin julkaisema musiikkipeli. Peli on spin-off "Guitar Hero" -pelille, eli pelaaja pääsee pelaamaan DJ-pöydällä "Guitar Heron" kaltaista rytmipeliä. "DJ Hero" julkaistiin lokakuussa 2009 PlayStation 2:lle, PlayStation 3:lle, Xbox 360:lle ja Wiille. Pelissä on yli 90 remixiä, jotka on yleensä miksattu kahdesta eri kappaleesta. Pelissä on myös kymmenen kappaletta, jotka voi soittaa "Guitar Hero" -kitaralla DJ:n kanssa. Pelin jatko-osa "DJ Hero 2" julkaistiin lokakuussa 2010.
Pelaaminen.
Pelissä on kolme eriväristä nappia (vihreä, punainen, sininen), joita pelaajan täytyy painaa oikeaan tahtiin ruudussa tulevien pallukoiden kanssa. Pitkissä nuoteissa pelaajan pitää painaa oikeanväristä painiketta pohjassa ja heiluttaa levyä edestakaisin eli ”scratchata”. Pöydästä löytyy myös cross-fader-tanko sekä euphoria-näppäin, jolla pelaaja voi aktivoida "star powerin" kaltaisen efektin, joka on tuttu "Guitar Herosta". Pejaajalla on myös mahdollisuus saada käyttöön rewind-toiminto, jolla hän voi kelata kappaletta taaksepäin.
DJ’t.
"DJ Heroon" ovat tehneet remixijä muun muassa DJ Shadow, Z-Trip, DJ AM, Grandmaster Flash, DJ Jazzy Jeff ja Daft Punk. Kaikki nämä löytyvät myös pelattavana hahmona pelissä.
Vastaanotto.
"DJ Hero" sai positiivisia arvioita pelilehdistöltä. GameRankings antoi pelille 88.4 % arvion ja Metacritic puolestaan 86 pistettä sadasta. "Pelaaja"-lehti antoi pelille kahdeksan pistettä kymmenestä ja kehui erityisesti ohjaimen käyttöä hauskaksi ja tyydyttäväksi. Kuitenkin huonoksi puoleksi pelissä nousi kappaleiden pituus ja puuduttavuus
Yleisurheilun sisäratojen Suomen-mestaruuskilpailut 2012

Yleisurheilun sisäratojen Suomen-mestaruuskilpailut 2012 järjestettiin Messu- ja Urheilukeskuksessa Tampereella 18.–19. helmikuuta. Järjestävänä seurana toimi Tampereen Pyrintö.
Ensimmäisenä kilpailupäivänä, lauantaina 18. helmikuuta sekä miesten että naisten kävelyissä tehtiin hyviä tuloksia. Toisena kilpailupäivänä miesten pituushypyssä Eero Haapala voitti järjestäjäseuran Tommi Evilän. Kilpailujen parhaan seuran palkinnon voitti Tampereen Pyrintö.