tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Iso Naistenjärvi

Iso Naistenjärvi on Pirkanmaalla Pirkkalassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Vanajaveden–Pyhäjärven alueen Pyhäjärven alueeseen. Iso Naistenjärvi on osa Härmälänojan valuma-aluetta.
Maantietoa.
Järvi on 400 metriä pitkä, 200 metriä leveä ja sen pinta-ala on 2,5 hehtaaria. Tämä erämaajärvi sijaitsee soiden täyttämässä kallioisessa moreenimaastossa sijaitsevassa painaumassa. Siihen on kaivettu kolme suo-ojaa, joista eteläinen oja toimii samalla sen laskuojana. Oja kulkee etelään, josta sen tuomat kuivatusvedet jatkavat itään Saukkolammille ja Saukonojaa myöten Myllyojaan. Myllyoja sijaitsee Härmälänojan yläjuoksulla. Järven rantaviivan pituus on 1,0 kilometriä. Rannat ovat suota, vaikka parissa kohdassa moreeninen rinne nousee jyrkkänä ylös. Läntisen suon nimi on Pehkusuo. Järven rantoja kiertää polku, johon yhtyvät sekä pohjoiseen Haikanvuoren suuntaan että suoraan etelään vievät polut. Pohjoisrannalla on laavu ja idässä kallion päällä on kaksi vapaa-ajan asuntoa. Niille johtaa tiet Sääksjärven Kaitalankulmalta, koillisen suunnasta Toiviosta ja Pirkkalan taajamasta.
Historiaa.
Vuonna 1855 julkaistussa Kalmbergin kartastossa järven nimi kirjoitettiin pelkästään ”Naistenjärvi” . Vuoden 1953 peruskartassa järvellä on kaksi lyhyttä luontaiselta vaikuttavaa ojaa, jotka tuovat vettä suolta järveen. Järven lounaispuolella Pehkusuon laidalla on lato, joka on kadonnut vuoden 1961 kartasta. Kun alueen metsään rakennetaan tie, alkaa toimeliaisuus alueella lisääntyä. Tie ohittaa Iso Naistenjärven Saukkolammen välistä vuoden 1975 kartassa ja lammen kohdalta tulee tie järven viereiselle kalliolle, jossa sijaitsee kaksi vapaa-ajan asuntoa. Nyt on myös suot ojitettu ja järvestä on kaivettu Saukkolampeen asti laskuoja.
T-37A

T-37A on kevyt neuvostoliittolainen amfibio-tiedustelupanssarivaunu. T-37A:ta sanotaan usein virheellisesti vain T-37:ksi, vaikka kyseessä on eri panssarivaunu, joka ei edennyt tuotantoon asti vaan jäi prototyyppiasteelle. T-37A oli ensimmäisiä massatuotettuja amfibiopanssarivaunuja maailmassa.
T-37A:n ensimmäinen malli kehitettiin vuonna 1932. Se suunniteltin brittiläisen Vickersin ja muiden operatiivisten amfibiopanssarivaunujen pohjalta. Panssarivaunua valmistettiin vuosina 1933–1936 ensimmäiset prototyypit mukaan lukien yhteensä 2 552 kappaletta, kunnes kehitettiin T-38, joka oli rakennettu T-37A:n pohjalta.
T-37A-mallin tankkeja käytettiin suuria määriä muun muassa Puolan valtauksessa ja talvisodassa vuonna 1939.
Tekniset tiedot.
T-37A.
Tyyppi: amfibio-tiedustelupanssarivaunu
Valmistusmaa: Neuvostoliitto
Palvelushistoria.
Käytössä: 1933–
Käyttäjät: ks. käyttäjät
Valmistushistoria.
Suunnittelija: N. Kozyrev, tehdas nro. 37, Moskova
Suunniteltu: 1931–1933
Valmistettu: 1933–1936
Variantit: T-37A, T-37TU (komentopanssarivaunu)
Tekniset tiedot.
Paino: 3,2 t
Pituus: 3,75 m
Leveys: 2,10 m
Korkeus: 1,82 m
Miehistö: 2
Panssari: 3–9 mm
Aseistus: 7,62 mm Degtyarev-pikakivääri (585 patruunaa)
Moottori: 40 hv (30 kW)
Teho/paino-suhde: 13 hv/tonni
Jousitus: jousitettu kääntöteli
Polttoainekapasiteetti: 100 l
Toimintasäde: 185 km
Nopeus: 35 km/h tiellä
Mika Rissanen

Mika Rissanen (s. 12. tammikuuta 1978, Nurmes) on suomalainen historiantutkija ja tietokirjailija. Hän kirjoittaa myös nuortenkirjallisuutta.
Vuonna 2005 Rissasen yhdessä Sami Kosken ja Juha Tahvanaisen kirjoittama "Antiikin Urheilu" voitti Tieto-Finlandia- palkinnon. Vuonna 2016 hänen yhdessä Juha Tahvanaisen kanssa kirjoittamansa tietokirja "Kuohuvaa historiaa: tarinoita tuopin takaa"  julkaistiin englanniksi ja saksaksi.
Rissanen kirjoittaa nuorten "Arkeomysteeri"-dekkareita yhdessä Juha Tahvanaisen kanssa kirjailijanimellä Nemo Rossi.
Rissasen akateemiset tutkimukset ovat keskittyneet antiikin historiaan ja Euroopan kulttuurihistoriaan.
Peltolammi (järvi)

Peltolammi on Pirkanmaalla Tampereen Peltolammin ja Multisillan kaupunginosissa sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Vanajaveden–Pyhäjärven alueen Pyhäjärven alueeseen. Peltolammi on osa Härmälänojan valuma-aluetta.
Maantietoa.
Lampi on 700 metriä pitkä, 300 metriä leveä ja sen pinta-ala on 17 hehtaaria. Se jää Tampereen Peltolammin ja Multisillan kaupunginosien länsipuolelle ja Riihimäki–Tampere-rautatien itäpuolelle. Siihen laskee kaksi pienempää ojaa ja Arranmaanoja Sääksjärvestä. Lammen laskuoja on Myllyoja (tai myös Multipuro), ja jonka nimi muuttuu alajuoksulla Härmälänojaksi. Veden vaihtuvuus on suurta, koska veden laskennallinen viipymä lammessa on vain 30 vuorokautta. Lammen rantaviivan pituus on 1,8 kilometriä. Lampi on metsän ympäröimä, vaikka se sijaitseekin taajamassa. Sen itäpuolella kulkee seututie 130 ja toinen Härmälän suuntaan kulkeva tie risteää sitä järven koillispuolella. Järven länsipuolella lammen rantaan on rakennettu rautatien penger. Pohjoisranta on suuren uimarannan nurmikenttää ja lammen kaakkoisrannassa on toinen pienempi uimaranta laitureineen. Koko lammen kiertää ulkoilureitti, ja etelä- ja länsiranta kuuluvat Peltolammi-Pärrinkosken luonnonsuojelualueeseen.
Vedenlaatu.
Peltolammin vedenlaatua on tutkittu vuodesta 1980 alkaen ja nykyisin sitä tarkkaillaan kolmen vuoden välein. Peltolammi on matala läpivirtausjärvi, jonka vedenlaatuun vuodenajat ja lyhytaikainen sää vaikuttaa voimakkaasti. Vesi on humuspitoista, sameaa ja sen ravinnetaso on lievästi rehevöityneiden järvien tasolla. Veden happamuustaso on lähellä neutraalia ja veden puskurikyky happamoitumista vastaan on hyvä tai erittäin hyvä. Koska lampi on matala, se ei lämpötilakerrostu eikä sen pohjan lähelle synny happiongelmia. Happipitoisuus vaihtelee kuitenkin veden lämpötilan mukaan. Nykyään sen ongelmana on maantiesuolaus, joka on nostanut lammen kloridipitoisuutta. Muukin hulevesien mukana tuleva kuormitus heikentää veden laatua lammen pohjassa ja estää sen tuulettumisen. Lammen vesi on vedenlaadultaan tyydyttävä. Leväkukinnat vaivaavat säännöllisesti, mutta veden hygienia on erinomainen eli bakteerien määrä vedessä on pieni.
Historiaa.
Vuoden 1953 peruskartassa lammen nimi kirjoitettiin ”Peltolampi” ja sen vierestä kulkivat jo silloin yllä mainitut tiet. Myös rautatie kulki nykyisellä paikallaan. Lampi kuului Peltolammin kylälle, jonka pellot ulottuivat lammen pohjois- ja koillisrantaan. Kaakkoisrannassa oli laituri jo tuohon aikaan. Seuraavassa vuoden 1961 kartassa näkyvät ensimmäiset pelloille rakennetut talot ja seuraavassa kartassa vuodelta 1975 on koko peltoalue ja pohjoispuolinen alue muuttunut asuinalueeksi. Kaakkoisrantaan on noussut ulkoilumaja ja pohjoisrantaan on rakennettu uimala. Lammen itärannassa olleet talot on vuoden 1991 kartassa hävitetty eikä niiden tilalle rantaan ole rakennettu uusia.
Yomou

Yomou on kaupunki ja prefektuurin hallintokeskus Guinean kaakkoisosassa Nzérékorén alueen Yomoun prefektuurissa. Pääkaupunki Conakry sijaitsee linnuntietä noin 535 kilometriä Yomousta länsiluoteeseen. Liberian valtionraja vain 13 kilometriä kaupungista länteen.
Kaupungin asukasluku oli 15 160 (2014; vuonna 1996 asukkaita oli 9 991). Seutua asuttavat lähinnä kpellet ja manot.
Kaupunki toimii seutunsa maataloustuotteiden markkinapaikkana (riisiä, kassavaa, kahvia, palmuöljyä ja siemeniä) ja sijaitsee Metsä-Guinean luonnonmaantieteellisellä alueella.
Yomoun prefektuuria rajaa Liberia idässä, etelässä ja lännessä sekä Guinean Macentan prefektuuri luoteessa ja Nzérékorén prefektuuri koillisessa.
North South Line (MRT)

North South Line on Singaporen Mass Rapid Transit -metrojärjestelmän linja. Sen ensimmäinen vaihe avattiin liikenteelle 7. marraskuuta 1987, eli sen on MRT:n linjoista vanhin. 44 kilometrin pituisella linjalla on 25 asemaa.
Historia.
Linjan rakentaminen alkoi 22. lokakuuta 1983. Sen tarkoituksena oli yhdistää kehittyvät Yishunin, Ang Mo Kion ja Bishanin asuinalueet Singaporen keskustaan. Linjasta avautui 7. marraskuuta 1987 viiden aseman osuus Yio Chu Kangin ja Toa Payohin välillä. Osuus Raffles Placelle valmistui kuukautta myöhemmin. Linjaa jatkettiin pohjoiseen Yishuniin vuonna 1990. Linjan toinen rakennusvaihe valmistui helmikuussa 1996. Linjaa jatkettiin Cho Chu Kangin kautta Jurong Eastiin, jolloin se muodosti East West Linen kanssa kehän.
Koska North South Line oli MRT:n ensimmäinen linja, sen rakentaminen tuotti vaikeuksia. Sen tieltä purettiin paljon vanhoja rakennuksia, ja maanpäälliset rakennustyöt aiheuttivat liikenneruuhkia. Singaporejoen alittavan tunnelin rakentaminen oli haastavaa, ja Newtonin asemaa oli siirrettävä teknisten ongelmien vuoksi.
Arttu Mäkiaho

Arttu Mäkiaho (s. 16. syyskuuta 1997 Kajaani) on suomalainen yhdistetyn hiihtäjä.
Nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa Mäkiaho voitti kultaa normaalimäen ja 10 kilometrin hiihdon kilpailussa sekä hopeaa normaalimäen ja 5 kilometrin hiihdon kilpailussa vuonna 2017 Park Cityssä. Nuorten MM-kilpailujen joukkuekisassa hän oli Suomen joukkueen mukana parhaimmillaan neljäs Val di Fiemmessä vuonna 2014, Almatyssa vuonna 2015 ja Park Cityssä vuonna 2017. Mäkiaho opiskeli ensimmäiset kouluvuotensa Kajaanissa, Lohtajan koulussa. 
Mäkiaho valittiin mukaan Lahden MM-kisoihin 2017. Kisoissa hän osallistui normaalimäen kilpailuun ollen lopputuloksissa sijalla 38. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän sijoittui normaalimäen Gundersen-kilpailussa 36:nneksi ja suurmäessä 38:nneksi. Seefeldin MM-kilpailuissa 2019 hän oli suurmäen Gundersen-kilpailussa 23:s, normaalimäessä 31:s ja joukkuekilpailussa viides. Pekingin olympialaisissa 2022 hän sijoittui normaalimäen Gundersen-kilpailussa 23:nneksi, suurmäen vastaavassa kilpailussa 24:nneksi ja joukkuekilpailussa kahdeksanneksi. Planican MM-kilpailuissa 2023 hän oli normaalimäen Gundersen-kilpailussa 22:s ja joukkuekilpailussa viides. 
Mäkiaho kilpaili maailmancupissa ensimmäisen kerran Lahdessa maaliskuussa 2013. Ensimmäiset pisteensä hän saavutti Ramsaussa joulukuussa 2016 oltuaan 28:s. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran marraskuussa 2017 oltuaan Rukalla kymmenes. Se on edelleen hänen paras henkilökohtainen maailmancup-sijansa (tilanne 14.2.2022). Joukkuekilpailussa hän on ollut kolmas Chaux-Neuvessa tammikuussa 2018.
Suomen-mestaruuskilpailuissa Mäkiaho oli hopealla vuonna 2014 ja pronssilla vuonna 2016.
Tyrjän rykmentti (kirja)

Tyrjän rykmentti. JR 7:n ja Er.P 12:n taistelut jatkosodassa on vuonna 1996 julkaistu Matti Koskimaan teos Tyrjän rykmentistä eli jatkosodan Jalkaväkirykmentti 7:stä (JR 7) sekä Erillinen Pataljoona 12:sta (Er.P 12). 
Julkaiseminen.
Kirja ilmestyi vuonna 1996 WSOY:n kustantamana. Matti Kuusi keräsi sitä varten tietoa 215 sotaveteraaneilta, joskin Koskimaa hyödynsi myös Sota-arkistoa ja muita tietolähteitä. Hän mainitsee Kuusen ohella teoksen laatimisen apuna olleen kenraali Adolf Ehrnroothin, everstiluutnantti Arvo Aholan, opetusneuvos Väinö Kinnusen, mainospäällikkö Jaakko Ketolan ja diplomi-insinööri Pekka Hintikan. Teoksen kartat on suunnitellut Matti Koskimaa itse, Marjatta Koskimaa ja Anne Kortetmäki ovat piirtäneet ne puhtaaksi. Kartat ovat värillisiä. Kirjan taiton on tehnyt ja päällyksen typografian suunnitellut Eija Rossi. Kirjassa on runsaasti mustavalkoisia valokuvia ja joitakin Väinö Kinnusen laatimia piirroksia. 
Sisältö.
Teoksessa on Matti Koskimaan omien alkusanojen jälkeen Adolf Ehrnroothin alkusanat, JR 7:n komentajien Armas Kempin ja Ehrnroothin kuvat, sisällysluettelo, yksiköiden tärkeimpien taisteluiden luettelo ja lyhenteiden selitykset piirroksineen. Niitä seuraavat kuusitoista lukua on ryhmitelty ajallisesti jaksoihin ennen jatkosotaa, sodan aikana ja sodan jälkeen, joskin "Arvioita ja päätelmiä" -niminen luku on sijoitettu heti jatkosodan lopun tapahtumien käsittelyn jälkeen. Teoksen päättävät loppusanat ja lähdeluettelo. Teoksen kuusitoista lukua aiheineen ovat seuraavat:
Maria Collan

Maria Margareta Collan (synt. Pacius; 16. toukokuuta 1845 Helsinki – 17. tammikuuta 1919) oli suomalainen laulaja ja laulunopettaja.
Elämä.
Maria Collanin isä oli säveltäjä Fredrik Pacius. Collan esiintyi ensimmäisen kerran julkisesti 14-vuotiaana Zachris Topeliuksen kotipiirissä esitetyssä "Rinaldo Rinaldini" -näytelmässä, johon hänen isänsä Fredrik Pacius oli säveltänyt Johan Ludvig Runebergin "Vänrikki Stoolin tarinoissa" julkaistun ”Sotilaspojan”. Esiintymisestä innostuneena Topelius kirjoitti näytelmän "Sotavanhuksen laulu", jolla kunnioitettiin vuoden 1808 veteraanien 50-vuotismuistoa. Maria Pacius esiintyi julkisesti myös vuoden 1863 säätyvaltiopäivien avajaistanssiaisissa Helsingin vanhassa asemahallissa. Hänet on kuvattu hovimaalari Mihály Zichyn tanssiaisista tekemässä tunnetussa maalauksessa.
Maria Pacius avioitui säveltäjä ja kirjailija Karl Collanin kanssa vuonna 1866. Karl Collan kuoli vain 43-vuotiaana vuonna 1871, ja Maria Collan jäi leskeksi kahden pienen lapsen kanssa. Hän matkusti Hampuriin opiskelemaan laulua Adolf Schultzen johdolla, ja Dresdenissä hän opiskeli Aloysia Krebs-Michalesin ohjaamana. Palattuaan hän opetti vuodesta 1874 musiikkia Helsingissä yksityisessä saksalaisessa tyttökoulussa sekä tyttöjen ja poikien oppilaitoksessa. Vuonna 1875 alttolaulajatar esiintyi ensimmäisen kerran Helsingissä ja sen jälkeen myös Viipurissa, Turussa ja Tampereella sekä ulkomailla Hampurissa ja Tukholmassa. Konserttiura päättyi vuonna 1880.
Collan oli myös musiikkikulttuurin taustavaikuttaja. Paciuksen seuraaja yliopiston musiikinopettajana Richard Faltin halusi esittää Paciuksen oopperan "Die Loreley", mutta Svenska Teatern, Robert Kajanus ja Muntra Musikanter eivät suostuneet yhteistyöhön. Faltin ja Collan perustivat oopperalle kannatusyhdistyksen, joka vuokrasi Aleksanterin teatterin. "Die Loreley" esitettiin Suomen ensimmäisenä ammattimaisesti ohjattuna oopperana 28. huhtikuuta 1887. Ooppera on sittemmin unohdettu, eikä sitä ole esitetty kuin kerran lyhennettynä suomenkielisenä versiona.
Perhesuhteet.
Collanin vanhemmat olivat yliopiston musiikinopettaja, säveltäjä ja professori Fredrik Pacius ja Nina Lucia Martin. Hän avioitui vuonna 1866 säveltäjä, kirjailija ja yliopiston kirjastonhoitaja Karl Collanin kanssa. Heidän lapsensa olivat varatuomari Ludvig Collan (1867–1932) ja pianotaiteilija Maria Collan-Beaurain.
Destanee Aiava

Destenee Aiava (s. 10. toukokuuta 2000 Melbourne) on australialainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut kaksinpelissä WTA-listan sijalla 147 syyskuussa 2017.
Vuonna 2012 Aiava voitti Longines Furure Tennis Aces -turnauksen Pariisissa, ja hän sai palkinnoksi pelata 22-kertaisen Grand Slam -voittajan Steffi Grafin kanssa. Aiava oli ensimmäinen 2000-luvulla syntynyt tennispelaaja, joka saavutti WTA-rankingin, kun hän debytoi nelinpelin maailmanlistan sijalla 952 helmikuussa 2015. Joulukuussa 2016 hän voitti Australian 18-vuotiaiden mestaruuden kaksinpelissä ja saavutti villin kortin paikan Australian avointen pääsarjaan. Hän on ensimmäinen 2000-luvulla syntynyt pelaaja tenniksen Grand Slam -turnauksessa. Tammikuussa 2017 Aiava voitti ensimmäisenä 2000-luvulla syntyneenä pelaajana WTA-pääsarjaottelun päihitettyään Brisbanen turnauksen avauskierroksella Bethanie Mattek-Sandsin kolmieräisessä ottelussa.
Nikolaj Krag Christensen

Nikolaj Krag Christensen (s. 12. elokuuta 1998 Rødovre, Tanska) on tanskalainen jääkiekkoilija, joka pelaa 1. tammikuuta 2018 asti ulottuvalla sopimuksella kotimaansa Metal Ligaenin Rungsted Seier Capitalissa. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä, mutta osaa pelata myös laidassa. Krag Christensen käyttää pelipaidassaan sukunimestään useimmiten pelkästään osaa Krag.
Ura.
Seuraura.
4-vuotiaana jääkiekkoilun aloittanut Krag on Rødovre SIK:n kasvatti. Hän voitti seurassa kauden 2013–2014 päätteeksi Tanskan A-nuorten sarjan mestaruuden. Samalla kaudella Krag debytoi miesten peleissä vain 15-vuotiaana maan I-divisioonassa. Kaudella 2014–2015 hän oli Rødovren miesten kakkosjoukkueen paras pistemies pudotuspeleissä tehoilla 7+9=16. Kausi päättyi I-divisioonan mestaruuteen. Hän voitti kauden aikana myös sekä Tanskan A-nuorten sarjan mestaruuden että U17-juniorisarjan mestaruuden. 16-vuotias Krag debytoi myös Rødovre Mighty Bullsin joukkueessa Tanskan pääsarjatasolla Metal Ligaenissa, jossa hän sai tililleen yhdeksän runkosarja- ja yhden Metal Cupin ottelun tehden niissä tehot 1+1=2.
Toukokuussa 2015 Krag solmi vuoden mittaisen ammattilaissopimuksen Rødovre Mighty Bullsin kanssa. Hän teki kaudella 2015–2016 joukkueessa 30 runkosarja- ja yhdessä Metal Cupin ottelussa tehot 2+2=4.
St. Louis Blues varasi Kragin seitsemännellä kierroksella 209. pelaajana . Kaudeksi 2016–2017 hän siirtyi Ruotsiin Rögle BK:n J20-junioreihin. Krag debytoi seuran SHL-joukkueessa 9. joulukuuta 2016 Örebro HK:ta vastaan. Hän sai ottelussa jääaikaa 2.28 minuuttia. Krag pelasi kauden aikana viisi SHL-ottelua ilman tehopisteitä.
Kaudeksi 2017–2018 Krag siirtyi kaksivuotisella sopimuksella SM-liigajoukkue Hämeenlinnan Pallokerhoon. Elokuussa 2017 seura lainasi hänet alustavasti koko kauden kattavalla sopimuksella Mestis-joukkue Lempäälän Kisaan. Krag pelasi alkukaudella siellä viisi ottelua ilman tehopisteitä sekä yhdeksän ottelua HPK:n A-nuorissa, kunnes hänen sopimuksensa purettiin yhteisymmärryksessä marraskuussa 2017. HPK:n toimitusjohtaja Antti Toivasen mukaan taustalla oli Kragin sopeutumattomuus uuteen harjoittelu- ja pelikulttuuriin. Jo samana päivänä hänen vahvistettiin siirtyvän alustavasti 1. tammikuuta 2018 asti ulottuvalla sopimuksella kotimaansa Metal Ligaenin Rungsted Seier Capitaliin.
Maajoukkueura.
Krag pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 2016, 2017 ja 2018. Vuoden 2017 turnauksessa hän jakoi Tanskan sisäisen pistepörssin voiton Joachim Blichfeldin kanssa. Krag valittiin Venäjää vastaan pelatun puolivälieräottelun päätteeksi joukkueensa ottelun parhaaksi pelaajaksi. 
Krag pelasi myös alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2016, jolloin hän toimi Tanskan varakapteenina. Krag oli tehoilla 1+5=6 joukkueen paras syöttäjä ja hän jakoi Tanskan sisäisen pistepörssin voiton Joachim Blichfeldin kanssa. Krag pelasi myös IA-divisioonan MM-kilpailuissa vuonna 2015, jolloin hän voitti kultaa.
Tanskan A-maajoukkueessa Krag on pelannut yhden ottelun. Hän teki A-maajoukkuedebyyttinsä Euro Hockey Challengessa 6. huhtikuuta 2017 Odensessa Slovakiaa vastaan.
Kati Myllymäki

Kati Myllymäki (s. 5. toukokuuta 1958 Vaasa) on suomalainen lääkäri. Hän on 1.10.2017 lähtien Suomen lääkäriliiton toiminnanjohtaja. Myllymäki on aiemmin työskennellyt Suomen Lääkäriliiton puheenjohtajana, sosiaali- ja terveysministeriössä lääkintöneuvoksena vuosina 2002–2008, Kouvolan terveysjohtajana 2009–2013, Etelä-Savon sairaanhoitopiirin, myöhemmin Essoten johtajaylilääkärinä ja Päijät-Hämeen hyvinvointipalveluiden toimialajohtajana 2017.
Myllymäki on lääketieteen lisensiaatti ja yleislääketieteen erikoislääkäri. Hän on aktiivinen järjestötoimija, ollut muun muassa Maailman lääkäriliiton WMA:n presidentti, Nuori Lääkäri -lehden päätoimittaja.
Kaitajärvi (Pirkkala)

Kaitajärvi on Pirkanmaalla Pirkkalan Kaitalankulmalla sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Vanajaveden–Pyhäjärven alueen Pyhäjärven alueeseen. Kaitajärvi on osa Härmälänojan valuma-aluetta.
Maantietoa.
Järvi on 550 metriä pitkä, 100 metriä leveä ja sen pinta-ala on 3,0 hehtaaria. Pieni erämaajärvi sijaitsee kivikkoisella moreenialueella, jonka painaumassa se sijaitsee. Järveen laskee soiden kuivatusojia lounaan- ja lännenpuoleisista metsistä. Kaitajärven laskuoja on Saunaoja, joka laskee kilometrin mittaisena Sääksjärven luoteispäähän Huhdannokan pohjoispuolelle. Järven rantaviivan pituus on 1,1 kilometriä. Järvi on autio eikä sinne johda teitä. Lempäälän raja sijaitsee etelärannasta 400 metriä kaakkoon.
Historiaa.
Vuonna 1855 julkaistussa Kalmbergin kartastossa järven nimi kirjoitettiin ”Koirajärvi” . Vielä vuoden 1961 peruskartassa ei näkynyt nykyisiä soiden kuivatusojia, mutta jo vuoden 1975 kartassa ne olivat. Siinä kartassa Saunaojaa kutsuttiin ”Saunapuroksi”. Uusimmissa painetuissa peruskartoissa näkyvää Kaitalankulmalta tulevaa kävelypolkua ei näy enää Kansalaisen Karttapaikan palvelussa.
Lauri Saarnio

Lauri Saarnio (vuoteen 1914 Bredström; 13. huhtikuuta 1898 Turku – 4. joulukuuta 1978 Helsinki) oli suomalainen psykiatri ja Turun yliopiston professori.
Henkilöhistoria.
Saarnion vanhemmat olivat kirjeenkantaja Gustaf Erhard Bredström ja Hilda Maria Martin ja puoliso vuodesta 1925 Augusta Katharina Wedekind. Hän pääsi ylioppilaaksi Turun suomalaisesta lyseosta 1918 ja valmistui lääketieteen kandidaatiksi 1922 ja lääketieteen lisensiaatiksi 1927 ja väitteli lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi 1938.
Saarnio oli Pitkäniemen sairaalan 4. alilääkärinä 1927–1928, Harjavallan ja Kiukaisten kunnanlääkärinä 1928–1930 sekä Harjavallan piirisairaalassa lääkärinä 1928–1931 ja ylilääkärinä 1933–1939. Hän oli Porin kaupungin psykiatrisen huoltotoimiston lääkärinä 1937–1939 ja Lapinlahden sairaalassa apulaislääkärinä 1931–1933 ja apulaisylilääkärinä 1941–1943. Saarnio toimi lääkintöhallituksen mielisairaanhoito-osaston lääkintöneuvoksena 1943–1947 ja Halikon piirisairaalan ylilääkärinä 1947–1951. Hän oli Turun yliopiston mielitautiopin ja neurologian vt. professori 1950–1951 ja professori 1952–1963.
Koluveren piispanlinna

Koluveren piispanlinna () on linna Läänemaalla Virossa. Linnaa kutsutaan joskus lyhyemmin Koluveren linnaksi (, ) ja suomeksi siitä on käytetty myös nimeä "Lukkolinna". Linna sijaitsee Koluveren kylässä Lääne-Nigulan kunnan alueella valtatien 10 varrella.
Historia.
Linna on ollut olemassa 1200-luvulta lähtien. Vuonna 1439 se siirtyi Saarenmaan-Läänemaan hiippakunnan piispan omistukseen ja toimi yhtenä piispan pääasuinpaikoista. Liivinmaan sodan aikana vuonna 1573 sen lähistöllä käytiin Ruotsin ja Venäjän armeijoiden välinen Loden taistelu, joka päättyi Ruotsin voittoon. Vuonna 1560 talonpoikaiskapinan aikana linna yritettiin vallata.
Vuosien 1646 ja 1771 välisenä aikana linna kuului von Löwen -suvulle. Siihen mennessä linna oli menettänyt sotilaallisen merkityksensä ja sitä käytettiin aristokraattien asuinpaikkana. Vuonna 1771 se siirtyi Grigori Orloville, jonka jälkeen sen omisti keisarinna Katariina Suuri. Vuonna 1786 keisarinna antoi linnan pakopaikaksi Braunschweig-Wolfenbüttelin herttuatar Augustalle tämän pyydettyä keisarinnalta suojelua väkivaltaiselta aviomieheltään Württembergin prinssi Fredrikiltä. Herttuatar kuoli epäselvissä olosuhteissa vain 23-vuotiaana. Hänen hautansa sijaitsee Kullamaan kirkon lähellä ja hänen elämänsä on innoittanut paikallista perimätietoa. Vuonna 1797 keisari Paavali I antoi tilukset lahjaksi kenraali Friedrich Wilhelm von Buxhoevdenille. Ne säilyivät hänen jälkeläistensä omistuksessa vuoteen 1919 asti.
Vuosien 1924 ja 2001 välillä linnaa käyttivät useat hyvinvointilaitokset.
Arkkitehtuuri.
Linna on rakennettu keinotekoiselle saarelle, joka luotiin patoamalla osa Liivijoesta. Korkea neliönmallinen torni kuuluu linnan vanhimpiin osiin ja on luultavasti peräisin 1200-luvun alusta, mikä tekee siitä yhden vanhimmista linnojen torneista Virossa. Tuliaseiden kehittymisen myös suuri pyöreä tykkitorni lisättiin 1500-luvulla. Tältä ajalta on peräisin myös kiveen veistetty Saarenmaan-Läänemaan piispana 1532–1541 toimineen Reinhold von Buxhoevdenin vaakuna.
Noin 1770 linnan sisäosat koristeltiin rokokootyylin mukaan. Myöhemmin 1800-luvulla sisutus sai uusgoottilaisen ilmeen. Päärakennukseen tehtiin useita lisäosia sen toimiessa asuinkartanona. Linnan ympäristö muutettiin 1800-luvulla puistoksi, jossa oli lampia, paviljonki ja kaarisilta.
Linna on vaurioitunut useissa tulipaloissa, joita on ollut ainakin vuosina 1840, 1905 ja 1963. Niistä huolimatta linna on edelleen hyvin hieno esimerkki Viron linna-arkkitehtuurista.
Johann Wilhelm Krause

Johann Wilhelm (von) Krause (1. heinäkuuta 1757 Dittmannsdorf, Ala-Sleesia – 22. elokuuta 1828 Tartto) oli Ala-Sleesiassa syntynyt saksalainen arkkitehti, joka vaikutti Viron Tartossa. Hän oli Tarton yliopiston arkkitehti ja professori.
Krause opiskeli teologiaa Leipzigissa. Vuodesta 1787 hän oli kotiopettajana Liivinmaalla, ja 1803 hänet valittiin Tarton yliopiston maatalouden, tekniikan ja arkkitehtuurin professoriksi, jossa tehtävässä hän oli kuolemaansa saakka.
Viron kirjallisuusmuseo

Viron kirjallisuusmuseo (, EKM) on Viron tasavallan opetus- ja tiedeministeriön alainen kansallinen tutkimuslaitos, joka on perustettu 1940. Sen tehtävä on vaalia Viron kulttuuriperintöä, koota, säilyttää sekä tutkia ja julkaista tulokset.
Vuosina 1946–1997 museo kuului Viron tiedeakatemian alaisuuteen.
EKM on etenkin Viron kirjallisuuden ja kansanrunouden keskusarkisto. Siihen on liitetty useita kulttuuriorganisaatioita. Kirjasto on perustettu 1909, ja sen kokoelmiin kuuluu 10 000 vironkielistä teosta, ja siihen lisäksi kuuluu muilla kielillä 809 000 kirjanmuotoista teosta ja aikakauslehteä sekä pamfletteja ja karttoja. 
Se jakautuu neljäksi osastoksi:
Kunkin osaston oman toiminnan lisäksi museo järjestää näyttelyitä, kampanjoita, kokouksia ja seminaareja.
Aiheesta muualla.
Võsu

Võsu on pienkauppala () Lääne-Virumaalla Virossa, Käsmun lahden etelärannalla. Vuodesta 2017 Võsu on kuulunut Haljalan kuntaan ja toiminut kunnan hallinnollisena keskuksena.
Historia.
Vuonna 1971 Võsusta tuli kauppala ("alev"). Se muodosti itsenäisen kauppalakunnan vuosina 1992–1999. Võsu liitettiin Vihulaan vuonna 1999.
Aérocentre

Aérocentre on ranskalaisen ilmailu- ja avaruustekniikan keskittymä Châteaurouxn kaupungissa Centre-Val de Loiren alueella. Alueella on 321 ilmailualan yritystä. Monet alueen tehtaista ja toiminnoista omaavat vuosikymmeniä pitkän historian alueella.
Klusterin osia ovat
Ludvig Nuori

Ludvig Nuori (830 tai 835 – 882) oli yksi Itä-Frankian kuninkaan Ludvig Saksalaisen kolmesta pojasta. Vuonna 876, kun isän valtakunta jaettiin kolmen pojan kesken, Ludvig sai Saksin, Frankenin ja Thüringenin. Veljiensä kuoltua Kaarle Paksu kokosi isänsä kuningaskunnan jälleen yhteen.
Blanka Paulů

Blanka Paulů (s. 31. maaliskuuta 1954 Vrchlabí, Tšekki) on olympiamitalisti ja entinen hiihtäjä. Aktiiviaikanaan hän edusti Tšekkoslovakiaa.
Sarajevon olympialaisissa 1984 Paulů saavutti hopeaa neljä kertaa viiden kilometrin kilpailusta Tšekkoslovakian joukkueessa. Paulůn paras henkilökohtainen saavutus olympiatasolla oli neljäs sija 20 kilometrin kilpailussa samoissa Sarajevon kisoissa. Paulů osallistui myös vuosien 1976 ja 1980 talviolympialaisiin. Falunin MM-kisoissa 1974 hän hiihti hopealle viidellä kilometrillä ja pronssille neljä kertaa viiden kilometrin viestissä.
Hiihdon maailmancupissa Blanka Paulů voitti kaksi osakilpailua; kotimaassaan Štrbské Pleson osakilpailun 1982 sekä Sarajevon osakilpailun 1983.
Urheilu-uran jälkeen Blanka Paulů on vaikuttanut maansa paikallispolitiikassa. Vuosina 2006-2010 hän oli kotikaupunkinsa Vrchlabín apulaiskaupunginjohtaja ja vuodesta 2010 lähtien hän on ollut kaupunginvaltuutettu.
Kyander

Kyander on suomalainen suku, jonka alkuperä on tuntematon. Sen vanhimmat tunnetut jäsenet toimivat 1600-luvun alussa pappeina Itä-Suomessa ja Inkerissä (joka oli siihen aikaan Suomen tavoin Ruotsin maakunta, tänään osa Venäjää).
Nimen alkuperä on tuntematon, mutta se perustuu kreikan ja latinan kieleen monien saman ajan pappissukujen nimien tavoin. Kirjaimellinen tulkinta perustuen latinoituun kreikkaan voi juontua sanoista "syaani" ja "andros", joka tarkoittaa "sinistä miestä". Tavanomaisempi selitys nimi perustuu paikannimeen, kuten Kiiala (Kijala) tai vastaava, josta perhe voisi olla peräisin. 
Ensimmäinen dokumentoitu Kyander-suvun edustaja oli Georgius (Göran) Andreae Kyander, joka oli naimisissa Agneta Olavintytär Iivanaisen kanssa. Hänen kauttaan on yhteys sukuun Teit ja muihin keskiaikaisiin aatelissukuihin, jotka ovat kotoisin Pernajan alueelta Itä-Uudellamaalla.
Georgius Kyander oli ensimmäinen kirkkoherra Ristiinan seurakunnassa, joka on mainittu Pietari Brahe nuoremman rakennuttaman Brahelinnan yhteydessä. Georgius Kyander painatti vuonna 1654 hautajaissaarnan Johan Bomgårdille sekä ruotsiksi että suomeksi, joten se on ensimmäinen tunnettu suomeksi julkaistu elämäkerrallinen teksti. Hänen poikansa, Anders Göransson Kyander oli Rantasalmen kirkkoherra ja valtiopäiväedustaja Tukholmassa vuonna 1672. Anders Kyander on jättänyt jälkeensä suhteellisen monipuolisen painettujen saarnatekstien tuotannon, kuten myös tilannerunoja latinaksi ja ruotsiksi. Suku pysyi 1800-luvulle saakka pääasiassa Rantasalmella sekä läheisillä alueilla Savossa ja Karjalassa, ja heillä on läheiset suhteet muihin suomenruotsalaissukuihin. Useat rusthollit ja kartanot ovat eri aikoina kuuluneet suvulle - tärkeimpiä ovat Kolkonhovi/Kolkonpää, Rantakartano, Putkisalo, Karvio ja Papinniemi.
Nimi Kyander on useissa tapauksissa suomalaistettu 1900-luvun alussa, yleensä nimeksi Kiianmies, mutta myös nimiksi Kianne ja Kiiamaa. Suvulla on nykyisin useita haaroja Ruotsissa ja myös se on levinnyt jonkin verran myös Yhdysvaltoihin.
Rhianna Pratchett

Rhianna Pratchett (s. 30. joulukuuta 1976) on englantilainen videopelikäsikirjoittaja. Hän on tullut tunnetuksi käsikirjoittajana videopeleihin kuten "Mirror’s Edge", "Tomb Raider" ja "Rise of the Tomb Raider". Käsikirjoitus peliin "Rise of the Tomb Raider" voitti Writers Guild of America -palkinnon vuonna 2016.
Pratchett on kirjailija Terry Pratchettin tytär. Hän on yksi perustajajäsen Narrativia Limited -tuotantoyhtiössä, joka hallinnoi yksinoikeudella hänen isänsä töiden immateriaalioikeuksia.
Pratchett on työskennellyt myös sarjakuvakäsikirjoittajana.
Terrell Vinson

Terrell Vinson (s. 2. elokuuta 1990) on yhdysvaltalainen koripalloilija, pelipaikaltaan pääasiassa iso laitahyökkääjä. Vinson edusti UMass-yliopistoa, minkä jälkeen hän on pelannut ammattilaisena muun muassa Romaniassa, Suomessa ja Islannissa.
Pelaajaura.
Vinson edusti yliopistotasolla UMass-yliopistoa vuosina 2009–2013, minkä jälkeen hän pelasi kauden ajan Espanjassa ja tämän jälkeen Chilessä sekä Romanian pääsarjassa. Syyskuussa 2016 Vinson siirtyi Suomeen miesten I-divisioona A:ssa pelanneeseen Tampereen Pyrintö II:een ja nousi kauden aikana ajoittain pelaamaan myös pääsarjaa Pyrinnön edustusjoukkueessa.
Kauden 2017–2018 Vinson pelasi Islannin pääsarjaa UMF Njarðvíkin joukkueessa. Seuraavalla kaudella hän jatkoi Islannissa UMF Grindavíkissa.
V-kulma

V-kulma kiinteäsiipisen ilma-aluksen siiven kulma sen pystyakselin suhteen. V-kulma saadaan aikaan niksauksella, joka on useimmiten siiven keskellä. Useammasta kohdasta niksattuja siipiä (”lokinsiipi” ja ”käännetty lokinsiipi” -konfiguraatiot) on myös käytetty, mutta nämä ovat jääneet harvinaisemmiksi toteutuksiksi rakenteellisen monimutkaisuutensa vuoksi. Positiivisen v-kulman siivessä keskiosa on kärkiä matalammalla, ja negatiivisen v-kulman siivessä päin vastoin.
Positiivisella v-kulmalla on lentokoneen kallistelua vakauttava vaikutus. Ilma-aluksen lentäessä vaakatasossa siipipuoliskojen kantopinnat ovat yhtä suuret. Koneen kallistuessa kallistuvan puolen kantopinta ja sitä kautta nostovoima suurenee, kun nousevan kärjen puolella voima vastaavasti pienenee kantopinnan pienentyessä. Nostovoimien ero palauttaa siivet vaakatasoon.
Tougué

Tougué on kaupunki ja prefektuurin hallintokeskus Guinean keskiosan Labén alueen Touguén prefektuurissa, Fouta Djallonin tasangolla. Kaupungin (aliprefektuurin) asukasluku oli 26 893 (2014), ja koko prefektuurin väkiluku oli 124 280 asukasta. Suurin osa väestöstä on fulaneja.
Kaupunki sijaitsee linnuntietä noin 70 kilometriä aluekeskus Labésta itään ja 310 kilometriä pääkaupunki Conakrystä koilliseen. Kaupunki on markkinapaikka seudun maataloustuotteille (riisi, hirssi, appelsiinit, karja, vuohet). Kaupungin eteläpuolelta (ja Dabolan seudulta) on löydetty bauksiittia, jonka hyödyntämisestä Guinea on sopinut muun muassa Iranin kanssa. Myös irlantilaisella Anglo African Minerals -kaivosyhtiöillä on valtauksia seudun bauksiittiesiintymiin.
Lélouma

Lélouma on kaupunki ja prefektuurin hallintokeskus Guinean keskiosan Labén alueen Koubian prefektuurissa. Kaupungin (aliprefektuurin) asukasluku oli 14 491(2014), ja koko prefektuurin väkiluku oli 163 069 asukasta.
Lélouman kaupunki sijaitsee linnuntietä noin 45 kilometriä aluekeskus Labésta länteen ja 240 kilometriä pääkaupunki Conakrystä pohjoiskoilliseen. Kaupunki on markkinapaikka seudun maataloustuotteille. Seudun mineraalivarat sisältävät esimerkiksi bauksiittia.
Koubia

Koubia on kaupunki ja prefektuurin hallintokeskus Guinean keskiosan Labén alueen Koubian prefektuurissa. Kaupungin (aliprefektuurin) asukasluku oli 21 889 (2014), ja koko prefektuurin väkiluku oli 100 170 asukasta.
Kaupunki sijaitsee linnuntietä 52 kilometriä aluekeskus Labésta koilliseen ja 305 kilometriä pääkaupunki Conakrystä koilliseen. Kaupunki on markkinapaikka seudun maataloustuotteille. Seudulta on löydetty bauksiittia, ja näiden löydösten hyödyntämistä valmisteltiin vuonna 2016.
Ilta Koskimies

Ilta Eveliina Koskimies (o.s. Bergroth, 22. marraskuuta 1879 Pihlajavesi – 9. marraskuuta 1958 Helsinki) oli suomalainen runoilija ja suomentaja. Hän käytti toisinaan salanimeä Elina Vuorenala. 
Hän kävi koulunsa Oulussa ja Helsingissä valmistuen ranskankielenopettajaksi vuonna 1899. Sen jälkeen häntä Kokkolassa suomen- ja ruotsinkielenopettajana. Avioioiduttuaan tri A. V. Forsmanin kanssa hän siirtyi asumaan Helsinkiin.
Ilta Koskimies on tehnyt runsaasti suomennostöitä kääntämällä vieraskielisiä musiikkitekstejä. Lisäksi hän on sanoittanut Toivo Kuulan säveltämän Kansallismielisten nuorten marssin (1912) sekä Jean Sibeliuksen säveltämän virren numero 560 (”Soi kunniaksi Luojan”) kolmannen säkeistön, jossa lauletaan: ”Suo että alttiin mielin myös köyhää holhoomme”. Kaksi ensimmäistä säkeistöä sanoitti hänen miehensä A. V. Koskimies. Virren käännös on mukana Norjan kirkon virsikirjan lisäosassa "Salmer 1997". Armas Järnefeltin kehtolaulun (Berceuse, 1904) suomenkielinen teksti on niin ikään Koskimiehen käsialaa.
Koskimies on haudattu miehensä A. V. Koskimiehen ent. Forsman (1956-1929) viereen Hietaniemen hautausmaalle Helsinkiin.
Desmond Doss

Desmond Thomas Doss (7. helmikuuta 1919 Lynchburg, Virginia, Yhdysvallat – 23. maaliskuuta 2006 Piedmont, Alabama, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen alikersantti, joka toimi lääkintämiehenä toisessa maailmansodassa. Okinawan taistelussa 5. toukokuuta 1945 hän pelasti taistelukentällä vihollisen tulessa yksin 75 sotilasta 12 tunnin aikana.
Doss oli seitsemännen päivän adventisti. 
Hänestä tuli ensimmäinen aseistakieltäytyjä, joka on saanut Yhdysvaltain korkeimman sotilasmitalin Medal of Honorin.
Doss oli naimisissa Dorothy (o.s. Schutte) Dossin kanssa vuosina (1942–1991) ja Frances (o.s. Duman) Dossin kanssa vuosina 1993–2006.
Mel Gibson ohjasi elokuvan "Hacksaw Ridge – aseeton sotilas" (2016), jossa Dossia näyttelee Andrew Garfield. Elokuva perustuu Dossin elämään lapsesta Okinawan taisteluun asti.
Jurong Eastin metroasema

Jurong East on Singaporen Mass Rapid Transit -metrojärjestelmän asema Jurong Eastin alueella Singaporen läntisellä suuralueella. Sitä käyttävät East West Linen ja North South Linen junat.
5. marraskuuta 1988 avattu asema on North South Linen toinen pääteasema ja yksi neljästä "Monopoly"-pelin singaporelaisversion pelilaudalta löytyvästä juna-asemasta.
Rajajärvi (Lempäälä)

Rajajärvi on Pirkanmaalla Lempäälän Sääksjärvellä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Vanajaveden–Pyhäjärven alueen Pyhäjärven alueeseen. Rajajärvi on osa Härmälänojan valuma-aluetta.
Maantietoa.
Järvi on 350 metriä pitkä, 100 metriä leveä ja sen pinta-ala on 2,1 hehtaaria. Tämä metsäjärvi sijaitsee kilometrin verran lounaaseen Sääksjärven Sipilästä kahden mäen välisellä ojitetulla suolla. Samalla Rajajärvensuolla sijaitsee pienempi Pikku Rajajärvi. Järvet on yhdistetty toisiinsa suo-ojilla, mutta ne laskevat Palomäen suuntaan ja jatkavat johto-ojaa myöten Sipilässä Kortejärvenojaan. Se vuorostaan laskee Sääksjärveen Sipilän pohjoispuolella. Järven rantaviivan pituus on 800 metriä. Rannat ovat eteläpuolta lukuun ottamatta suota ja järvi on myös autio. Sinne johtaa Sipilästä kävelypolku, joka ohittaa järven länteen päin. Pirkkalan rajalle on matkaa alle 500 metriä.
Historiaa.
Vuonna 1855 julkaistussa Kalmbergin kartastossa järven nimi kirjoitettiin ”Råjärvi”. Vuoden 1961 peruskartassa suot olivat vielä luonnontilassa, mutta seuraavassa vuoden 1975 kartassa oli kaikki nykyisetkin suot kaivettuna.
Kortejärvi (Lempäälä)

Kortejärvi on Pirkanmaalla Lempäälän Sääksjärvellä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Vanajaveden–Pyhäjärven alueen Pyhäjärven alueeseen. Kortejärvi on osa Härmälänojan valuma-aluetta.
Maantietoa.
Järvi on 550 metriä pitkä, 50 metriä leveä ja sen pinta-ala on 2,2 hehtaaria. Se sijaitsee metsässä aivan Sääksjärven itäpuolella olevalla kapealla suolla. Siihen laskee kaakosta oja Kortejärvennotkosta ja toinen oja Ammejärvenniityltä, missä sijaitsee Ammejärvi. Kortejärven laskuoja on nimeltään Kortejärvenoja ja se lähtee järven pohjoispäästä. Se kulkee suoraksi kaivettuna seuraten Sipilän asuinalueen reunaa ja kääntyy lopuksi Säksjärveen Sipilän pohjoispuolella. Järven rantaviivan pituus on 1,2 kilometriä ja se on suota. Järvi on autio, mutta sen eteläpäähän ja pohjoispäähän tulee polut, joista pohjoisin vie Ammejärven laavulle ja nuotiopaikalle.
Godot Engine

Godot Engine on Ariel Manzurin ja Juan Linietskyn luoma pelimoottori. Godot on tarkoitettu 2D- ja 3D-pelien tekoon. Godot Enginessä on oma sisäänrakennettu GDScript-skriptikieli, minkä lisäksi se tukee C#-, C++- ja C-ohjelmointikieliä. Godot Enginessä on myös mahdollista ohjelmoida visuaalisesti. Visuaalinen ohjelmointi poistettiin pelimoottorin versiossa 4.0.
Godot Enginen kehitys alkoi kaupallisena ja suljettuna vuonna 2007, mutta se julkaistiin avoimen lähdekoodin lisenssillä vuonna 2014.
22.6.2016 Mozilla-säätiö lahjoitti 20 000 dollaria Web Sockets-, WebAssembly- ja WebGL 2.0 -ominaisuuksien tuen lisäämiseen.
Käyttökohteet.
Action Game Maker on Godotia käyttävä pelinkehitysohjelma.
Tetisheri

Tetisheri oli Matriarkka muinaisessa Egyptissä 17. dynastian loppuvaiheessa ja 18. dynastian alkuvaiheessa.
Perhe.
Tetisheri oli Tjennan ja Nefurun tytär. Tetisherin vanhempien nimet tiedetään muumion siteistä jotka löydettiin DB320:ksi nimetystä haudasta.
Tetisheri oli naimisissa Senakhtenre Ahmosen kanssa. Tetisheri ja Ahmose saivat varmuudella kaksi lasta: Seqenenre Taon, Ahhotep I:n ja ehkä Kamosen.
Natriumarseniitti

Natriumarseniitti on (NaAsO2) natrium- ja arseniitti-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää muun muassa rikkaruoho- ja tuholaismyrkkynä.
Ominaisuudet.
Huoneenlämpötilassa natriumarseniitti on valkoista tai harmahtavaa kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee erittäin hyvin veteen. Natriumarseniitti on myrkyllistä ja sille altistuminen ärsyttää silmiä, ihoa ja hengitysteitä. Yhdiste on myös myrkyllistä muun muassa maksalle ja munuaisille. Natriumarseniitin on todettu olevan karsinogeeninen yhdiste.
Valmistus ja käyttö.
Natriumarseniittia valmistetaan kuumentamalla natriumkarbonaatin ja arseenitrioksidin seosta.
Na2CO3 + 2 AsO3 → 2 NaAsO2 + CO2
Natriumarseniittia käytetään erityisesti viiniviljelmillä hyönteisten ja sienitautien torjuntaan. Sitä voidaan käyttää myös rikkaruohomyrkkynä ja aiemmin sitä on käytetty myös puutavaran lahonestokäsittelyissä. Natriumarseniittia voidaan käyttää myös korroosionestoaineena ja antiseptisten ja ihon hoitoon käytettyjen arseenia sisältävien saippuoiden valmistukseen.
Toivo Vuorela (kuvataiteilija)

Toivo Vuorela (4. tammikuuta 1906 Virolahti – 14. toukokuuta 1979 Helsinki) oli suomalainen kuvataiteilija. Hän opiskeli Suomen taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1931–1933, Viipurin taiteenystäväin piirustuskoulussa 1933–1935 ja Taideteollisessa keskuskoulussa 1934–1941. Vuorelan taiteellisen työn debyytti oli vuonna 1936. Hän työskenteli vuodesta 1941 lähtien syväpainossa.
Vuorela on suunnitellut liki kymmenen kunnanvaakunaa.
Vaakunat.
Käytössä olevat
Käytöstä poistuneet
Osa Vuorelan suunnittelemista vaakunoista ei enää ole käytössä kunnanvaakunana, vaan esimerkiksi epävirallisena kotiseutuvaakunana.
Virnasara

Virnasara ("Carex pilulifera") on sarakasvien heimoon kuuluva kasvilaji. Virnasara voidaan jakaa kahteen alalajiin: euroopanvirnasara ("Carex pilulifera" subsp. "pilulifera") ja azorienvirnasara ("Carex pilulifera" subsp. "azorica"). Näistä kahdesta Suomessa esiintyy nimialalajia euroopanvirnasaraa.
Virnasaran ensimmäinen Ruotsissa julkaistu havainto on Tukholmasta 1700-luvun lopulta.
Ulkonäkö.
Virnasara on voimakkaasti mätästävä, ja mättäät voivat olla melko kookkaitakin. Alimmat lehtitupet ovat väriltään harmahtavia, ja lehdet ovat sileitä sekä tasaisia.
Virnasara on erilaistähkäinen saralaji, ja sen kukintona oleva tähkistö koostuu yleensä yhdestä hedetähkästä sekä 1–3 emitähkästä. Hedetähkä on tähkistössä ylinnä. Emitähkät ovat tiiviisti, muodoltaan pyöreitä ja kooltaan melko pieniä. Emikukat ovat kolmeluottisia. Kukinnon tukilehti on tähkistöä lyhyempi. Tähkäsuomut ovat vaaleanruskeita ja niissä on vihreä keskisuoni. Pullakot ovat pieniä, pyöreitä ja karvakärkisiä.
Elinympäristö ja levinneisyys.
Virnasara kasvaa tyypillisesti kuivilla ja paahteisilla paikoilla, kuten erilaisilla kallioilla, mäenrinteillä ja nummilla. Virnasara on melko yleinen eteläisessä ja keskisessä Ruotsissa. Suomessa virnasaraa kasvaa yleisesti Ahvenanmaalla ja Varsinais-Suomessa eli niin sanotulla vuokkovyöhykkeellä.
Klikkiotsikko

Klikkiotsikko on www-sivulla oleva otsikko, joka on kirjoitettu sensationalistiseksi tai kiistanalaiseksi, jotta lukija kiinnostuisi siitä ja klikkaisi artikkelin auki. Klikkiotsikointi on Internet-ajan markkinointistrategia, joka tuo julkaisijalle lisää mainostuloa, jonka suuruus riippuu suoraan kävijöiden tekemien klikkausten määrästä.
Klikkiotsikko on määritelmällisesti harhaanjohtava. Siinä voi olla liioittelua, ylisanoja, shokeeraavia tai suututtavia väitteitä, tai suoranaisia valheita, jotka herättävät lukijan uteliaisuuden. Joskus klikkiotsikossa esitetään kuohuttava väite, joka kuitenkin torjutaan ja kiistetään itse artikkelissa. Koska jotkut lukevat vain otsikon mutta eivät artikkelia, klikkiotsikon harhaanjohtava väite voi jäädä elämään valeuutisena.
Joskus klikkiotsikko johtaa aiheeseensa parhaimmillaankin vain etäisesti liittyville sivuille. Harmittomimmillaan klikkiotsikko tuhlaa vain lukijan aikaa, etenkin jos se johtaa mainosten täyttämälle sivulle, jossa pitää klikkailla lisää päästäkseen lukemaan luvattua juttua. Klikkiotsikoita on kuitenkin käytetty myös urkintayrityksiin tai haittatiedostojen levittämiseen.
Vaikka klikkiotsikointi voikin tuoda julkaisijalle voittoa lyhyellä tähtäimellä, se voi myös vieraannuttaa lukijoita.
Klikkiotsikot ovat nykymuodossaan internet-ajan ilmiö. Esimerkiksi Suomessa "Helsingin Sanomat" ja Yleisradio ottivat verkkosivuillaan klikkiotsikoinnin käyttöön 2010-luvun puolivälin jälkeen vastatakseen muiden uutismedioiden kilpailuun digitaalisista lukijoista.
Samankaltaisia harhauttavia otsikoita on kuitenkin ollut niin kauan kuin sanomalehtiäkin on myyty kaduilla.
Oh My Girl

Oh My Girl () on vuonna 2015 perustettu on eteläkorealainen tyttöbändi. Yhtyeen levy-yhtiö on WM Entertainment.
Jäsenet.
Yhtyeen jäsenet:
Alpo Halme

Alpo Artturi Halme (s. 17. joulukuuta 1929 Viiala) on suomalainen arkkitehti ja professori, joka on tullut tunnetuksi rakennusakustiikan tutkimuksen, suunnittelun ja opetuksen uranuurtajana Suomessa.
Halme on suunnitellut satojen konserttisalien, teatterien, monikäyttösalien ja suurhallien akustiikkaa. Sen lisäksi hän on toiminut ääneneristysrakenteiden, yleisen meluntorjunnan,
LVI-laitteiden ääniongelmien ja vaikeiden tilojen äänentoistojärjestelmien suunnittelun parissa.
Alpo Halme toimi 25 vuotta Teknillisen korkeakoulun arkkitehti- ja rakennusosaston akustiikan erikoisopettajana. Vuonna 1988 oppilaitos myönsi hänelle tekniikan kunniatohtorin arvon. Vuonna 1993 Halmeelle myönnettiin Vantaan kulttuuripalkinto.
Halme työskenteli 1950-luvun alussa opintojensa ohessa Toivo Jäntin arkkitehtuuritoimistossa. Myöhemmin hän oli osakkaana Insinööritoimisto Paavo Arni
&amp; Co:ssa ja perusti vuonna 1964 yhä toimivan yrityksensä Arkkitehtitoimisto Alpo Halme Oy.
Racklen jätinkirkko

Racklen jätinkirkko on Pohjanmaalla Närpiön Pirttikylässä sijaitseva epävarma ja tutkimaton jätinkirkko.
Sijainti.
Jätinkirkko sijaitsee Pirttikylän kirkosta 4,5 kilometriä etelälounaaseen metsäisen ojitetun suon keskellä olevalla 60 × 50 -metrisessä metsäsaarekkeessa. Valtatie 8 ohittaa kohteen 700 metrin päässä lännessä. Pirttikylän eteläpuolen turvetuotantoalueen kohdalta lähtee kaakkoon metsäautotie, jonka varrelta kohde saavutetaan helpoiten.
Jätinkirkko.
Jätinkirkko on verrattain suuri, sillä sen pituus on noin 50 metriä ja leveys 30 metriä. Se on suorakulmion muotoinen, ja sen kivivallit ovat 2–4 metriä leveitä ja 0,5–1,0 metriä korkeat. Jätinkirkon pituusakseli osoittaa pohjoissuunnasta 61° vastapäivään eli länsiluoteeseen. Vallit ovat erotettavissa itä-, länsi- ja pohjoispuolella, mutta eteläpuolella ne näyttävät puuttuvan. Paikalla vuonna 2014 otettu Lidar-keilaus vahvistaa tässä esitetyt vallihavainnot. Vallien kivet ovat erikokoisia, mutta niitä ei näy turvettumisen ja metsittymisen takia aivan joka paikassa. Voidaankin ajatella, että vallit ovat maansekaista kivikkoa ja että ne ovat osittain tai kokonaan kuin luontaiset rantavallit. Vaikka kohde on epäselvä, on sen kivivallien matalimmat kohdat tulkittu kulkuväyliksi eli porteiksi. Portit osoittavat jätinkirkon keskipisteestä katsoen pohjoisesta 14° myötäpäivään, 120° myötäpäivään eli kaakkoon, 220° myötäpäivään eli lounaaseen ja 61° vastapäivään eli länsiluoteeseen. Vallien sisäpuolisella piha-alueella kiviä on vähän ja piha on verrattain tasainen. Sisäalue on 35 metriä pitkä ja 25 metriä leveä.
Kohde on tutkimatta, ja on edelleen epävarmaa, onko rakenne ollut ihmisten käytössä. Kaikki eivät edes havaitse paikalla käydessään, että kyseessä voisi olla jätinkirkko. Löydetyt kvartsi-iskokset eivät vielä todista ihmistoiminnan puolesta, sillä ne voivat myös olla luontaisia. Ajoituksesta on mahdotonta sanoa mitään. Muinaisjäännösalueeksi on rajattu kumpare, jolla vallit ovat. Pörtom hembygdsförening on pystyttänyt paikalle laatimansa taulun, jossa muodostelmaa kutsutaan nimellä "Laplom rundborg". Mistään muinaislinnasta ei tässä ole kuitenkaan kysymys.
Tutkimuksia.
Paikalla on käyty kahdesti tarkastamassa kohde, ensin vuonna 1978 (Mirja Miettinen) inventoinnin yhteydessä ja toisen kerran vuonna 2003 (Pentti Risla).