tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
J. Raymond Ylitalo

John Raymond Ylitalo (25. joulukuuta 1916 Floodwood, Minnesota – 10. helmikuuta 1987 Washington DC) oli amerikansuomalainen diplomaatti joka toimi Yhdysvaltain Paraguayn suurlähettiläänä 1970-luvun alussa. Hän julkaisi myös kolme Suomessa ilmestynyttä muistelmateosta 1970- ja 1980-lukujen vaihteessa.
Ylitalon vanhemmat olivat Kalajoen Raution kylästä kotoisin ollut metsätyömies ja maanviljelijä Jussi Ylitalo ja Saima Maria o.s. Pihlaja. Hän kävi Floodwood High Schoolin ja suoritti Bachelor of Arts-tutkinnon St. Olaf Collegessa Minnesotan Northfieldissä sekä Master of Business Administration -tutkinnon Northwestern Universityssä Chicagossa.
Ylitalo toimi kaupallisten aineiden opettajana Alabaman yliopistossa 1938–1941. Hän palveli FBI:n erikoisagenttina 1941–1946, kunnes siirtyi 1946 Yhdysvaltain ulkoasiainhallinnon palvelukseen. Hänen ensimmäinen toimipaikkansa oli Yhdysvaltain Helsingin-suurlähetystö‎ssä, jossa hän työskenteli attaseana 1946–1950.
Ylitalo toimi Suomessa lähetystön poliittisena asiantuntijana. Hän tarkkaili kommunistien ja Neuvostoliiton toimintaa sekä piti yhteyttä kommunisteja vastustaneisiin piireihin Suomessa sekä järjesti näille taloudellista tukea muun muassa vaalityöhön. Ylitalo piti yhteyksiä muun muassa kokoomuksen eduskuntaryhmän puheenjohtajaan Arvo Salmiseen, maalaisliiton ryhmäjohtajaan Juho Koivistoon, edistyspuolueen ryhmänjohtajaan Kalle Kauppiin ja sosiaalidemokraattien ryhmänjohtajaan Väinö Hakkilaan sekä lisäksi asevelisosialisteihin kuuluneisiin Olavi Lindblomiin, Aku Sumuun, Väinö Leskiseen, Unto Varjoseen, Yrjö ”Jahvetti” Kilpeläiseen ja Aleksi Aaltoseen. 1970-luvun lopulla Ylitalo julkaisi tästä toiminnasta kaksi muistelmateosta "Salasanomia Helsingistä Washingtoniin" ja "Vaaran vuosilta 50-luvulle".
Suomesta lähdettyään Ylitalo työskenteli 1950-luvulla muun muassa Yhdysvaltain konsulivirastoissa Münchenissä ja Cebu Cityssä Filippiineillä. 1960-luvun lopulla hän oli Yhdysvaltain suurlähetystössä Méxicossa. 
Ylitalo toimi Yhdysvaltain Paraguayn suurlähettiläänä 1969–1972. Sen jälkeen kun Paraguay kieltäytyi karkottamasta maasta heroiinin salakuljetusta Yhdysvaltoihin johtanutta Auguste Ricordia, Ylitalo joutui vuoden 1972 alkupuolella kritiikin kohteeksi amerikkalaisissa tiedostusvälineissä, koska hänellä katsottiin olleen liian läheiset suhteet Paraguayn diktaattoriin Alfredo Stroessneriin, jonka hallinnon arveltiin sekaantuneen huumekauppoihin. Presidentti Richard Nixon joutui kutsumaan Ylitalon kotiin syyskuussa 1972. 
Ylitalo toimi viimeksi Yhdysvaltain pääkonsulina Torontossa 1973–1976 ja jäi sitten eläkkeelle. Hän kuoli syöpään helmikuussa 1987 washingtonilaisessa Sibley Memorial -sairaalassa.
Ylitalo oli naimisissa Jean Sarchetin kanssa ja heillä oli neljä lasta.
Heparaanisulfaatti

Heparaanisulfaatti on yksi glykosaminoglykaaneista. Sitä esiintyy kaikissa eläimissä erityisesti osana solukalvoa.
Rakenne, esiintyminen ja merkitys.
Heparaanisulfaatin rakenteessa toistuvat glukosamiini- ja glukuronihappoyksiköt, jotka ovat liittyneet toisiinsa 1,4-glykosidisella sidoksella.. Glukosamiiniin on liittynyt myös sulfonaattiryhmiä, jotka tekevät polymeeristä negatiivisesti varautuneen. Heparaanisulfaatti esiintyy tyypillisestiproteaglykaanina eli liittyneenä solun pinnan proteiiniin. 
Heparaanisulfaattia esiintyy soluväliainessa sekä solukalvoissa, muun muassa verisuonissa, ihossa, sydämessä, keuhkoissa ja maksassa. Heparaanisulfaatti osallistuu solujen kasvun ja erikoistumisen säätelyyn sitoutumalla kasvutekijöihin ja on merkittävässä asemassa muun muassa syöpäsolujen kehittymisessä, on antikoagulantti eli estää veren hyytymistä, osallistuu tulehdusreaktioihin vuorovaikuttamalla selektiinien kanssa. Heparaanisulfaatilla on merkitystä myös lois- ja virusinfektioissa. Muun muassa malarialoisiolla on proteiini, joka vuorovaikuttaa heparaanisulfaatin kanssa ja auttaa loisiata tarttumaan soluun, myös eräät virukset toimivat samoin. Heparaanisulfaatti on tärkeässä osassa myös solujen välisessä vuorovaikutuksessa.
Muototerä

Muototerä Oy on suomalainen vuonna 1953 perustettu vesileikkausteknologiayhtiö. Yritys valmistaa vesileikkauskoneita FinJet-brändin alla ja hakeseuloja paperi-, sellu- ja sahateollisuuden tarpeisiin. Se myös tarjoaa vesileikkausta alihankintana. Yritys toimii Tampereen Nekalassa.
Historia.
Vuonna 1953 Sakari ja Matti Patjas ostivat Hotti Oy:n liiketoiminnan ja perustivat Muototerän. Aluksi yritys valmisti leikkuuteriä Suomen kenkäteollisuudelle, ja 1960-luvulla se alkoi valmistaa myös meistikoneita ja kenkäteollisuuden tuotantokoneita. 1970–80 luvuilla Muototerä alkoi valmistaa koneita myös muille teollisuudenaloille, ja vuonna 1987 se aloitti vesileikkauskoneiden valmistuksen ensimmäisenä Suomessa ja hakeseulojen valmistuksen. Nykyisiin tiloihin Tampereen Nekalassa Muototerä muutti 1978.
Vuoden 2013 miehittämättömät avaruuslennot

Vuonna 2013 miehittämättömiä avaruuslentoja suoritettiin onnistuneesti noin sata, minkä lisäksi muutama lento epäonnistui.
Taulukon lihavoidut tekstit liittyvät Suomen avaruustoimintaan. Ne olivat ESAn GAIA-satelliitti joulukuussa ja Viron ESTCube-nanosatelliitin laukaisu toukokuussa.
Suunniteltuja.
Alla olevat ovat eri lähteissä vuonna 2013 laukaistavaksi aiottuja, jotka eivät toteutuneet
Wilho Tikander

Wilho Tikander (20. huhtikuuta 1904 Biwabik, Minnesota – 16. joulukuuta 1965 Chicago) oli amerikansuomalainen lakimies, joka toimi jatkosodan aikana CIA:n edeltäjän OSS:n Tukholman-toimiston päällikkönä.
Tikander syntyi pohjois-Minnesotan rautakaivosalueella. Hänen isänsä oli tullut Suomesta 1880-luvulla Yhdysvaltoihin ja avannut vuonna 1904 kaivoksissa työskennellyttä suomalaisväestöä palvelleen kaupan Minnesotan Evelethissä. Tikanderin perhe oli mukana muun muassa paikallisen amerikansuomalaisen työväenliikkeen toiminnassa.
Tikander opiskeli työn ohella ja suoritti oikeustutkinnon Chicagon DePaulin yliopistossa 1935. Hän muutti sitten Washingtoniin ja työskenteli liittovaltion Goverment Accounting Officen palveluksessa. Tikander valmistui lakitieteen tohtoriksi Georgetownin yliopistosta 1936. Hän oli sitten Washingtonissa Yhdysvaltain oikeusministeriön antitrustiosaston palveluksessa 1939–1942 ja valmisteli muun muassa tupakkayhtiöitä vastaan nostettuja oikeusjuttuja.
Vuosina 1942–1945 Tikander toimi Yhdysvaltain Ruotsin-suurlähettilään erityisavustajana ja OSS:n Tukholman-toimiston päällikkönä. Hän tapasi jatkosodan aikana 1943–1944 Tukholmassa säännöllisesti muun muassa Urho Kekkosta ja vaihtoi tämän kanssa mielipiteitä ajankohtaisista poliittisista kysymyksistä. 
Tikander tapasi syksyllä 1944 Tukholmassa salaa everstejä Aladár Paasosta ja Reino Hallamaata. Paasonen ja Hallamaa myivät amerikkalaisille Neuvostoliittoa koskevaa tiedustelumateriaalia, jota oli kuljetettu Ruotsiin Operaatio Stella Polariksen yhteydessä. Joulukuun alussa 1944 OSS osti suomalaisilta 1 500 sivua neuvostomateriaalia ja sotilaallisia sekä diplomaattikoodiavaimia. 
Sodan jälkeen Tikander palasi Yhdysvaltoihin ja oli vuonna 1948 kongressivaaliehdokkaana Minnesotassa. Hän toimi aluksi CIA:n konsulttina, mutta palasi sitten Chicagoon toimien siellä lakimiehenä. 1960-luvun alussa hän oli tuomarina Chicagossa (”magistrate in the Cook County Circuit court’s land title section”) ja hän kuoli siellä sydänkohtaukseen joulukuussa 1965.
Ketokulmumittari

Ketokulmumittari ("Idaea humiliata") on pieni, kulmumittareihin lukeutuva perhonen. Suomessa se on jokseenkin harvinainen ja levinneisyydeltään vahvasti lounaispainotteinen laji.
Koko ja ulkonäkö.
Ketokulmumittarin siipien pohjaväri on vaalean kellertävän harmaa. Siipien poikki kulkee etusiivessä viisi ja takasiivessä neljä kellanruskeaa poikkiviirua. Keskeisenä tuntomerkkinä etusiiven etureuna on selvästi voimakkaan punertava tai punaruskea. Kaikissa siivissä on pieni musta keskipilkku, jotka saattaa kuitenkin joiltakin yksilöiltä puuttua osittain tai kokonaan. Siipiväli 14–17 mm.
Levinneisyys ja lentoaika.
Levinneisyydeltään pääasiassa eurooppalainen laji, jota tavataan Pohjois-Afrikasta Etelä- ja Keski-Euroopan poikki Skandinaviaan, Venäjälle ja Kaukasukselle. Suomessa ketokulmumittaria tavataan Ahvenanmaalla, Turun saaristossa sekä Varsinais-Suomen rannikolla. Myös Uudenmaan rannikkoalueelta on havaintoja. Lentää yhtenä sukupolvena kesäkuun loppupuolelta heinä-elokuun taitteeseen.
Elinympäristö ja elintavat.
Ketokulmumittari viihtyy kuivilla niityillä, hiekkadyyneillä, ja muilla kuivilla ja lämpimillä paikoilla, tyypillisesti merenrannan tuntumassa. Se on harvinainen ja paikoittainen laji, joka lentää iltapäivällä ja illalla. Perhoset tulevat valolle. Talvehtii keskenkasvuisena toukkana.
Ravintokasvi.
Toukan ravintoa ovat erilaisten matalien kasvien kuihtuneet lehdet.
Veliinipaperi

Veliinipaperi eli vesiraidaton paperi () on korkealaatuinen kirjepaperi- tai painopaperilaji. Se on paksua, himmeäpintaista ja usein käsintehtyä paperia, jolla on hieno pinta ja tasainen pohja.
Veliini on ohut ja sileä pergamenttilaatu. Sen mukaan nimettiin ohutta pergamenttia jäljittelevä paperilaji veliinipaperiksi. Se on John Baskerville’in vuoden 1757 tienoilla kehittämä paperilaji, jonka nimitys vakiintui Pierre Didot’n työn tuloksena 1780-luvulla. Alkuaan sitä valmistettiin tiheän metalliverkon avulla käyttämättä normaalia puristusta.
Harmokulmumittari

Harmokulmumittari ("Idaea seriata") on harmaankirjava mittariperhoslaji.
Koko ja ulkonäkö.
Siipien pohjaväri on selvästi harmaa ja etusiivet ovat muodoltaan melko suipot. Sekä etu- että takasiipien yläpinta on tiheästi tummien suomujan pisteyttämä ja niissä on pienet, mutta selvät keskipilkut. Poikkiviirut ovat siiven kärkiosan vaaleaa aaltoviirua lukuun ottamatta harmaat ja sameat, eivätkä erotu aina kovin hyvin. Ulompi poikkiviiru voi kuitenkin olla selkeämpi ja sen kohdalla siipisuonten kohdalla on mustat pitkittäisviirut. Lisäksi siiven etuosassa viiru tekee voimakkaan mutkan sisäänpäin. Keskivarjo erottuu etusiivessä tummana juovana ja kulkee siiven poikki viistosti. Siipien ulkoreunassa, ripsien tyvellä on tumma viiru tai rivi erillisiä pisteitä. Keskiruumis on heti pään takaa tumma. Siipiväli 17–20 mm.
Melko samannäköinen on harmolehtimittari ("Scopula incanata").
Levinneisyys ja lentoaika.
Harmokulmumittarin levinneisyys ulottuu Pohjois-Afrikasta Eurooppaan ja idässä Kaukasukselle. Suomessa sitä tavataan Ahvenanmaalla, lounaissaaristossa sekä Lounais- ja Etelä-Suomessa. Yksittäishavaintoja on sisämaassa suunnilleen Pori-Tampere-linjalle saakka. Lento tapahtuu ilmeisesti useampana limittäisenä sukupolvena kesäkuun loppupuolelta lokakuulle saakka. Yksittäisten toukkien kehitysajat vaihtelevat paljon, mikä sumentaa eri sukupolvien rajoja. Lisäksi Saksassa lajilla on saatu kasvatuksessa viisi sukupolvea vuodessa.
Elinympäristö ja elintavat.
Harmokulmumittaria tavataan metsänreunoilla ja pensaikoissa, mutta aivan selvästi yleisin se on erilaisissa kulttuuriympäristöissä ja etenkin asutuksen keskellä. On mahdollista, että esimerkiksi Suomessa lajia ei tavata ”luonnonympäristöissä” lainkaan. Perhosia tavataan yleensä yksitellen. Ne lentävät illalla ja yöllä, usein rakennusten seinustoilla ja voivat tulla valolle. Päivisin perhosia voi löytää lepäämästä rakennusten seinillä tai ikkunoissa. Laji talvehtii keskenkasvuisena toukkana.
Ravintokasvi.
Toukka käyttää ravinnokseen erilaisten kasvien kuihtuneita osia, kasviperäistä jätettä ja jopa jäkäliä.
CP-jalkapallo

CP-jalkapallo on jalkapallosta sovellettu vammaisurheilulaji CP-vammaisille ja niille, jotka ovat saaneet aikuisiällä vamman, jonka oireet ovat samantapaiset kuin CP-vammassa. Merkittävimpiä eroja tavalliseen jalkapalloon ovat pelaajien määrä sekä kentän koko.
Paralympialaisten ohjelmassa CP-jalkapallo on ollut vuodesta 1984 lähtien. CP-jalkapallossa järjestetään MM-kilpailut sekä muun muassa EM-kilpailut.
Suomen miesten CP-jalkapallomaajoukkue on perustettu vuonna 1999. 
Suomen naisten CP-jalkapallomaajoukkue perustetaan vuonna 2025.
Säännöt.
CP-jalkapallossa noudatetaan FIFAn sääntöjä seuraavin poikkeuksin:
Pelaajien luokittelu.
Pelaajat luokitellaan IFCPF:n (International Federation of CP Football) luokittelusääntöjen mukaisesti seuraaviin urheilijaluokkiin:
Okrakulmumittari

Okrakulmumittari ("Idaea ochrata") on pienehkö, ruskeansävyinen mittariperhoslaji.
Koko ja ulkonäkö.
Sukunsa vaaleaan yleisväritykseen nähden okrakulmumittari on väritykseltään poikkeuksellisen ruskea laji. Siipien pohjaväri on kellanruskea ja niiden poikki kulkee kolme punaruskeaa poikkiviirua, jotka suuntautuvat ulospäin. Aivan siiven ulkoreunassa on rivi mustia pisteitä. Siipien keskipilkut erottuvat heikosti. Keskeisenä tuntomerkkinä takasiiven keskipilkku on sisimmän poikkiviirun sisäpuolella ja takimmaisen raajaparin säärissä on kärkioat. Siipiväli 20–22 mm.
Samannäköinen laji on lähinnä serpentiinimittari ("Idaea serpentata"), joka on kuitenkin kooltaan pienempi ja sävyltään tummempi.
Levinneisyys ja lentoaika.
Okrakulmumittarin levinneisyys ulottuu Pohjois-Afrikasta Etelä- ja Keski-Euroopan kautta aina Ruotsin eteläisimpiin osiin ja Gotlantiin saakka. Idässä elinalue ulottuu Keski-Aasiaan. Suomesta laji on tavattu yhden kerran, kun koirasyksilö löytyi Dragsfjärdistä heinäkuussa 2001. Perhoset lentävät yhtenä sukupolvena heinä-elokuussa.
Elinympäristö ja elintavat.
Okrakulmumittaria tavataan Etelä- ja Keski-Euroopassa kuivilla ja lämpimillä paikoilla, etenkin hietikoilla sekä nummilla. Pohjoisempana sen elinympäristöt ovat tyypillisesti rannikoilla. Perhoset lentävät hämärän tultua ja tulevat valolle, joskin häirittynä ne lähtevät helposti lentoon myös päivällä. Toukka talvehtii.
Ravintokasvi.
Toukka käyttää ravinnokseen erilaisia matalia kasveja.
Javier Marías

Javier Marías (20. syyskuuta 1951 Madrid – 11. syyskuuta 2022 Madrid) oli espanjalainen kirjailija, kääntäjä ja sanomalehti El Paísin kolumnisti. Hän oli Espanjan kuninkaallisen akatemian jäsen. Hän kirjoitti useita romaaneja, joista kaksi on suomennettu.
Marías vietti lapsuudessaan aikaa Yhdysvalloissa, sillä hänen isänsä filosofi Julián Marías oli Francon vastaisen toiminnan vuoksi joutunut mustalle listalle kotimaassaan Espanjassa. Isä toimi Yhdysvalloissa opettajana muun muassa Kalifornian ja Yalen yliopistoissa. Maríasin äiti Dolores Franco oli kääntäjä.
Marías kirjoitti ensimmäisen romaaninsa "Los dominios del lobo" 17-vuotiaana, ja se julkaistiin hänen ollessaan 20-vuotias. Maríasin kirjoja on käännetty yli 40 kielelle. Vuonna 2012 Espanjan kulttuuriministeriö myönsi hänelle 20 000 euron arvoisen kirjallisuuspalkinnon romaanista "Rakastumisia". Marías kuitenkin kieltäytyi palkinnosta, koska ei halua ottaa vastaan julkista rahaa. Hän totesi, ettei halua, että häntä pidetään hallituksen suosimana kirjailijana.
Marías käänsi englannista espanjaksi teoksia muiden muassa Thomas Hardylta, Joseph Conradilta, Vladimir Nabokovilta ja William Faulknerilta. Vuonna 1979 hän sai kansallisen käännöspalkinnon Laurence Sternen "Tristram Shandy" -romaanin käännöksestä.
Marías oli asumattoman Redondan mikrovaltion viides kuningas Xavier I.
Kirsten Vangsness

Kirsten Vangsness (s. 7. heinäkuuta 1972 Pasadena, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on näytellyt muun muassa Penelope Garcian roolissa sarjassa "Criminal Minds – FBI-tutkijat". Hän seurusteli ja oli kihloissa Melanie Goldsteinin kanssa, mutta he erosivat vuonna 2013. Keväällä 2015 hän kertoi seurustelevansa uuden miesystävän kanssa.
Käänteislukufunktio

Käänteislukufunktion arvot muodostetaan ottamalla annetun luvun käänteisluku. Koska nollan käänteislukua ei ole olemassa, saadaan reaalilukufunktion muodolliseksi määritelmäksi
formula_1
Kuvaus voidaan suorittaa kaikilla reaaliluvuilla paitsi nollalla. Koulumatematiikassa sama ilmaistaan useimmiten
formula_2
Määrittelyjoukko on siis kaikki reaaliluvut paitsi nolla. Funktio voidaan määritellä myös muilla lukualueilla ja niistä tarkemmin myöhemmin.
Käänteislukufunktio on erikoistapaus potenssifunktioista, jossa (kun formula_3 ja formula_4)
formula_5
Käänteislukufunktion arvon määrittäminen.
Kokonais- ja rationaaliluku.
Kokonaisluvun käänteisluku on yksikkömurtoluku. Se on rationaali- eli murtoluvun käänteisluvun erikoistapaus. Kokonaisluvun formula_6 ja murtoluvun formula_7 käänteisluku lasketaan käyttäen kokonais- ja murtolukujen jakolaskun ominaisuuksia hyväksi:
formula_8
ja 
formula_9
Reaaliluku.
Yleisesti ottaen reaaliluvun käänteisluvun laskeminen ei ole helppo tehtävä. Se voidaan aina merkitä lausekeella formula_10, mutta sen numeerisen arvon laskemieen esimerkiksi laskimessa tarvitaan iteroiva algoritmi.
Kompleksiluku.
Kompleksiluvun formula_11 käänteisluvun laskemiseen käytetään kompleksilukujen formula_12 ja formula_13 jakolaskun ominaisuuksia:
formula_14
Kun formula_15 ja formula_16 saadaan
formula_17
missä formula_18 on luvun formula_19 liittoluku eli konjugaattiluku. Tulos voidaan ilmaista myös kompleksiluvun reaali- ja imaginaariosan avulla:
formula_20 
Jos reaali- ja imaginaariosat ovat reaalilukuja, käänteisluvun numeerinen arvo lasketaan reaalilukujen tapaan.
Yleisiä ominaisuuksia.
Monotonisuus ja nollakohdat.
Derivaattafunktion merkistä voi päätellä, että käänteislukufunktio on monotoninen ja vieläpä aidosti vähenevä välillä, joka mahtuu määrittelyjoukoonsa. 
Funktiolla formula_21 ei ole nollakohtia.
Symmetrisyys ja parittomuus.
Käänteislukufunktiolla on potenssiesityksessä pariton eksponentti
formula_22
joten se kuuluu parittomiin funktioihin. Parittomalle funktiolla vastaluvut antavat tulokseksi vastaluvut
formula_23
Kuvaajat ovatkin origosymmetrisiä eli funktion kuvaajan jokaiselle pisteelle löytyy yhtä kaukana origon takana toinen funktion kuvaajan vastinpiste.
Derivaatta ja integraali.
Reaalifunktion derivaattafunktio on
formula_24
ja integraalifunktio
formula_25
kun formula_26 ja formula_27
Raja-arvot.
Reaalifunktion arvot pienenevät, kun arvot kasvavat. Funktion raja-arvot ovat 
formula_28
Funktion epäoleelliset toispuoliset raja-arvot, kun lähestytään nollaa oikealta, on
formula_29
ja kun lähestytään nollaa vasemmalta on
formula_30
Oh Sang-eun

"Korealaisissa nimissä sukunimi tulee ensin, eli sukunimi on Oh ja etunimi Sang-eun."
Oh Sang-eun (s. 13. huhtikuuta 1977, Daegu) on eteläkorealainen pöytätennispelaaja. Ensimmäisen aikuisten arvokisamitalin hän saavutti Manchesterista vuonna 1997. Hänen paras ranking-sijoituksensa on toukokuulta 2007, jolloin hän oli sijalla 5.
Onni V. Tuisku

Onni Valdemar Tuisku (9. kesäkuuta 1869 – 1. helmikuuta 1920) oli suomalainen päätoimittaja. Hän käytti nimimerkkejä "Onni V.", "Mefisto" ja "Myrsky".
Tuiskun vanhemmat olivat tehtailija, suutarimestari Jakob Walentin Tuisku (1836–1873) ja Gustava Tuisku (1845–1871). Hän kävi pari luokkaa oppikoulua ja meni sitten työhön Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran kirjapainoon, jossa hän työskenteli muun muassa latojana ja johtajan apulaisena.
Tuisku aikoi alun perin kirjapainoalalle mutta heikkojen keuhkojensa takia hänen täytyi siirtyä Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran kirjapainon oikaisulukijaksi. Tuisku alkoi avustaa "Matti Meikäläinen"- ja Hyvä Tuuli- pilalehtiä. Hän perusti Hulivili-nimisen lehden ja sen jälkeen Tuulispää-pilalehden, jonka päätoimittajana ja julkaisijana hän työskenteli. Hän toimitti Tuulispään ohella myös lyhytikäiseksi jäänyttä Jokamiehen Viikkolehti-lehteä.
Tuisku kuoli keuhkotautiin helmikuun alussa 1920, ja hänet on haudattu Hietaniemen hautausmaalle.
Onni V. Tuiskun säätiö muodostettiin Tuiskun jättämän perinnön pohjalta. Säätiö jakaa apurahoja suomenkielisten sanomalehtien henkilökunnan matka- ja virkistyskäyttöön. Säätiö perusti myös Syväranta-nimisen sanomalehtimiehille tarkoitetun lepokodin Tuusulanjärven rannalle.
Nevski Ekspress

Nevski Ekspress () (juna numero 167B/168B) on venäläinen suurnopeusjuna, joka liikennöi Pietarin ja Moskovan välisellä linjalla. Se ei pysähdy väliasemilla, ja matkan kesto on 4,5 tuntia. Junan huippunopeus on 200 km/h. Veturit ovat Škoda Chs200 -tyyppisiä. Juna koostuu 13 matkustajavaunusta ja ravintolavaunusta.
Vuonna 2009 junaan tehtiin pommi-isku, jonka seurauksena 27 ihmistä sai surmansa.
Komsi

Komsi voi tarkoittaa:
Sukunimi.
Komsi on suomalainen sukunimi. Komsi-nimisiä henkilöitä:
Ekenäs Sport Club

Ekenäs Sport Club (ESC) on Tammisaaressa Raaseporin kaupungissa toimiva jalkapallo- ja futsalseura. Se on perustettu vuonna 2007.
ESC pelasi kaudet 2012–2013 ja 2013–2014 Suomen futsalin korkeimmalla sarjatasolla Futsal-liigassa ja säilytti molemmilla kausilla paikkansa karsintojen kautta. Kaudeksi 2014–2015 seura kuitenkin luopui paikastaan ja pudottautui Kakkoseen. Vuonna 2011 ESC selvisi Futsal Cupin loppuotteluun, jonka se hävisi Ilves FS:lle. 
Jalkapallossa ESC voitti kaudella 2014 Uudenmaan piirin Kolmosen 1. lohkon.
Ennen Kakkosen kauden 2016 alkua ESC ilmoitti luopuvansa sarjapaikastaan resurssipulaan vedoten.
ESC pelaa kotiottelunsa Tammisaaren palloiluhallissa ja Tammisaaren keskuskentällä.
Jari Virman

Jari Juhani Virman (s. 1976 Lieksa) on suomalainen näyttelijä. Hän työskentelee freelance-näyttelijänä elokuvissa, televisiossa sekä teatterissa.
Vuosina 2000–2005 Virman opiskeli näyttelemistä Teatterikorkeakoulussa ja valmistui vuonna 2005 teatteritaiteen maisteriksi. Virman on näytellyt muun muassa Ryhmäteatterissa, KOM-teatterissa, Teatteri Takomossa, Suomen Kansallisteatterissa ja Helsingin kaupunginteatterissa.
Virman on näytellyt mm. elokuvissa "Joki" (2001), "Betoniyö" (2013), "Armomurhaaja" (2017), "Metsäjätti" (2020) ja "Peluri – kuolema on elävien ongelma" (2023). Virman palkittiin European Cinema Festivalilla parhaasta sivuosasta elokuvassa "Betoniyö" . Hän oli roolista ehdolla myös parhaan miessivuosan Jussin saajaksi. 
Virman palkittiin parhaan sivuosanäyttelijän Jussilla elokuvasta "Peluri – kuolema on elävien ongelma." Hän sai myös, samasta elokuvasta , Best Supporting Actor palkinnon Pekingin kansaivälisillä elokuvajuhlilla.
Virman on näytellyt mm. televisiosarjoissa "Ihan sama" (2014), "Mustat lesket" (2014–2016), "Punainen kolmio" (2016), "Aallonmurtaja" (2017–2024), "Presidentti" (2017), "Ivalo" (2018), "Pientä laittoa" (2019), "Kaikki Synnit" (2020) ja "Munkkivuori (2023)." 
Radioteatterissa hän on näytellyt mm. Antero Rokkaa "Tuntematon sotilas" -radiokuunnelmassa (2014).
Unsung Heroes

Unsung Heroes on Ensiferumin viides studioalbumi, joka julkaistiin 27. elokuuta 2012.
Taustaa.
Helmikuussa 2012 yhtye ilmoitti aloittaneensa viidennen albuminsa äänitykset. Huhtikuun alussa Ensiferumin basisti Sami Hinkka ilmoitti äänitysten päättyneen. Albumin nimi julkistettiin toukokuussa ja julkaisupäiväksi ilmoitettiin 27. elokuuta 2012. Kesäkuun lopulla julkistettiin myös aiempien albumeiden kansikuvat tehneen Kristian Wåhlinin toteuttama kansikuva.
Kesäkuussa julkaistiin kappaleen ”In My Sword I Trust” musiikkivideo.
Sappisuola

Sappisuolat ovat aminohappoihin sitoutuneita maksan muodostamia sappihappoja. Elimistössä on yhteensä 3-4 g sappisuoloja. Samat sappisuolat kiertävät enterohepaattista kiertokulkua useita kertoja vuorokaudessa, joten aterian jälkeen niitä voi erittyä ohutsuoleen jopa 15 g. Noin 5 prosenttia sappisuoloista kulkeutuu paksusuoleen ja poistuu elimistöstä ulosteen mukana. Maksasolujen käytettävissä oleva sappisuolamäärä vaikuttaa eritettävän sapen määrään. Mitä enemmän veressä on sappisuoloja, sitä enemmän niitä erittyy maksasoluista ja sitä suurempi on myös sapen määrä.
Sappisuolojen kierto.
Sappisuolat eivät ole rasvaliukoisia sappihapoista poiketen, joten niiden imeytyminen ohutsuolesta on vähäistä ja tapahtuu diffundoitumalla. Sappisuolat vaikuttavat koko ohutsuolen alueella ennen kuin ne imeytyvät aktiivisten prosessien kautta vereen aivan ohutsuolen loppuosassa ja kulkeutuvat porttilaskimon kautta maksaan ja sieltä edelleen takaisin sappeen.
Deinocheirus

Deinocheirus oli Mongoliassa myöhäisliitukaudella elänyt strutsisauri. Se on tunnettiin pitkään yhdestä ainoasta fossiililöydöstä. Fossiiliin kuului vuonna 1965 löydetyt 2,4 metriä pitkät käsivarret, kylkiluita sekä osa selkärankaa. Vuonna 1970 löydöt kuvattiin ja se nimettiin "Deinocheirus mirificukseksi". Niiden perusteella "Deinocheiruksen" arveltiin olleen pelottava petodinosaurus, muuta ei osattu sanoa.
Melkein 50 vuotta myöhemmin, vuonna 2014, kuvattiin kaksi lähes täydellistä "Deinocheiruksen" fossiilia. Mongolialaiset paleontologit olivat löytäneet ne muutaman vuoden aikaisemmin, mutta mustan pörssin fossiilikauppiaat olivat varastaneet kallot ja jalaat. Tutkijat onnistuivat kuitenkin jäljittämään fossiilit Euroopasta ja palauttamaan ne kotimaahansa.
Paljastui ettei "Deinocheirus" ollutkaan saalistaja. Se oli hampaaton 11 metriä pitkä strutsisauri, ja sillä oli kyttyrä selässä. Toisen luurangon vatsasta löytyi kalansuomuja. Niiden perusteella tutkijat ovat päätelleet sen eläneen rantavesissä, syöden sekä maalla että vedessä, lihaa ja kasveja. Terävillä kynsillään se saattoi repiä kasveja ravinnoksi, mutta myös puolustautua petoja vastaan.
Wang Nan (pöytätennispelaaja)

Wang Nan (s. 23. lokakuuta 1978 Fushun) on kiinalainen pöytätennispelaaja, joka vuonna 2008 päättyneellä urallaan voitti olympialaisissa neljä kultaa ja yhden hopean, mihin ei kukaan muu naispelaaja ole pystynyt (kaksi muuta naispelaajaa on voittanut neljä kultaa). Ilman mitalia hän jäi olympialaisissa vain vuoden 2004 kaksinpelissä hävittyään puolivälierissä Singaporen Li Jia Weille. MM-kilpailuissa hän on voittanut 15 kultamitalia, joista kolme naisten kaksinpelissä, viisi naisten nelinpelissä, yhden sekanelinpelissä sekä kuusi joukkuekilpailussa.
Vuonna 2003 Wang valittiin pöytätenniksen Hall of Fameen.
Kymen Seudun Osuuskauppa

Kymen Seudun Osuuskauppa (KSO) on S-ryhmään kuuluva alueosuuskauppa, joka aloitti toimintansa 1. tammikuuta 2013, kun eteläkymenlaaksolainen Osuuskauppa Ympyrä ja pohjoiskymenlaaksolainen Osuuskauppa Ympäristö yhdistyivät. Vuoden 2019 lopussa osuuskunnalla oli 86 004 jäsentä (78,9 prosenttia alueen talouksista) ja 1 553 työntekijää.
Historia.
1980-luvun alun rakenneuudistuksissa Osuuskauppa Ympyrään liitettiin kotkalainen Osuusliike Liitto sekä Miehikkälän ja Virolahden osuuskaupat, ja Osuuskauppa Ympäristöön iittiläinen Osuusliike Oma-Pohja sekä anjalankoskelainen, aiemmin sippolalainen Liikkalan Osuuskauppa. Aiemmin vuoden 1970 alussa Osuuskauppa Ympäristö muodostui, kun aiempaan Ympäristön Osuusliikkeeseen sulautettiin sippolalaiset Kaipiaisten, Kymenrannan (toimi Inkeroisissa) ja Myllykosken Osuuskaupat sekä Valkealan Utissa toiminut Osuusliike Jykevä.
Osuuskauppa Ympyrän ja Osuuskauppa Ympäristön edustajistot päättivät yhdistää osuuskaupat Kymen Seudun Osuuskaupaksi 3.5.2012. Uuden yhtiön kotipaikaksi valittiin Hamina ja konttorin sijaintipaikaksi Kouvola. Kilpailuvirasto hyväksyi kaupan myöhemmin toukokuussa.
Toiminta.
Vuonna 2019 Kymen Seudun Osuuskaupan konsernin verollinen myynti oli 558,8 miljoonaa euroa. Samana vuonna osuuskaupan jäsenille maksettiin etuja yhteensä 20 miljoonaa euroa (bonusta ja maksutapaetua 14,8 miljoonaa euroa sekä ylijäämän palautusta 5,2 miljoonaa euroa), mikä tarkoittaa keskimäärin 232 euron palautusta jokaiselle osuuskaupan jäsenelle.
Toimipaikat.
Sokos Hotels.
Ravintolat
Hallinto.
Kymen Seudun Osuuskaupan toimitusjohtajana ja hallituksen puheenjohtajana on toiminut 15.3.2017 alkaen kauppatieteiden maisteri Harri Miettinen. Osuuskaupan hallintoneuvostoon kuuluu 22 jäsentä, joista kaksi on henkilöstön edustajia. Osuuskaupan hallituksessa on toimitusjohtajan lisäksi neljä hallintoneuvoston valitsemaa jäsentä. Johtoryhmään kuuluu toimitusjohtajan lisäksi neljä muuta jäsentä.
Wang Tao (pöytätennispelaaja)

Wang Tao (s. 13. joulukuuta 1967) on kiinalainen pöytätennispelaaja ja seitsemänkertainen maailmanmestari, Barcelonan olympialaisissa Wang voitti nelinpelissä kultaa yhdessä Lu Linin kanssa.
Carly Rose Sonenclar

Carly Rose Sonenclar (s. 20. huhtikuuta 1999 New York, New York) on yhdysvaltalainen laulaja ja lapsinäyttelijä.
Sonenclar teki Broadway-debyyttinsä "Les Misérables" -musikaalissa vuonna 2006. Vuonna 2011 hän esiintyi "Wonderland" -musikaalissa. Hän on näytellyt myös elokuvissa "Nanny Diaries" ja "Neljä tyttöä ja maagiset farkut 2". Hän on toiminut myös kansallislaulun laulajana ennen urheilutapahtumien alkamista.
Vuonna 2012 Sonenclar osallistui "X Factor USA:n" toiselle kaudelle. Hän sijoittui ohjelmassa toiseksi.
Aleksandr Mosolov

Aleksandr Vasiljevitš Mosolov (; 11. elokuuta 1900 Kiova – 12. heinäkuuta 1973 Moskova) oli venäläinen säveltäjä. Hänet otettiin Moskovan konservatorioon vuonna 1921, ja häntä opettivat Reinhold Glière ja Nikolai Mjaskovski. Uransa kukoistaessa 1920-luvun lopulla Mosolov keskittyi moderneihin musiikillisiin ideoihin. Hänen tuotantoonsa kuuluu muun muassa pianosonaatteja, sinfonioita ja oopperoita. Vuosina 1937–1938 Mosolov oli vangittuna gulagilla, ja vuonna 1942 hän palasi Moskovaan. Myöhemmällä urallaan hän kiinnostui kuorolle säveltämisestä. Hän hyödynsi musiikissaan kansanmusiikin vaikutteita, ja kun Stalinin aikana säveltäjän aiempaa kiinnostusta futurismia kohtaan ei suvaittu, kansanmusiikki veikin hänen kaiken huomionsa.
Mosolovin tunnetuin yksittäinen sävellys lienee orkesteriteos "Teräsvalimo", jonka riitasoinnut kuvaavat koneiden voimaa. Se oli alkujaan osa "Teräs"-nimistä vuonna 1927 ensi-iltansa saanutta neliosaista balettisarjaa, jonka muut osat ovat kadonneet.
Jääpallon Suomensarja 1947

Jääpallon Suomensarja 1947 pelattiin neljässä lohkossa. Lohkovoittajat nousivat seuraavaksi kaudeksi SM-sarjaan.
Suomensarja.
Pohjoislohko.
Akilles, P-Iirot, VPP ja SePS nousivat seuraavaksi kaudeksi SM-sarjaan, josta putosivat PIF, HPK, VPV ja KPT.&lt;br&gt;
KoPS, RU-38, PK-37 ja GBK putosivat Maakuntasarjaan, josta tilalle nousivat VTU, LaKi, Kissalan Pojat, TPK ja OPP.
SCS Software

SCS Software on tšekkiläinen videopelien kehittäjä, joka on perustettu vuonna 1997. Yritys kehittää pääasiassa simulaatiopelejä.
SCS Softwaren viimeisin peli on American Truck Simulator, joka julkaistiin 3. helmikuuta 2016.
Pelit.
Yrityksen pelejä ovat:
Kakkosen kausi 2013

Kakkosen kausi 2013 oli Suomen jalkapallon kolmanneksi korkeimman sarjatason kausi. Kausi pelattiin neljässä kymmenen joukkueen lohkossa kolminkertaisena sarjana. Lohkojako suoritettiin 29. lokakuuta 2012 maantieteellisin perustein. Sarjan seitsemän helsinkiläisjoukkuetta arvottiin kahden lohkon kesken (etelälohko ja itälohko). 
Sarjasta nousi kaksi joukkuetta Ykköseen. Lohkovoittajat pelasivat arvotuilla pareilla kaksiosaiset nousukarsintafinaalit, joiden yhteistuloksilla voittajat nousivat Ykköseen. Nousijat olivat HIFK ja FC Jazz. Sarjasta putosi yhdeksän joukkuetta suoraan Kolmoseen. Putoajia olivat sijoille 9–10 sijoittuneet sekä huonoiten pelannut kahdeksanneksi sijoittunut joukkue.
Sarjataulukot.
Pohjoislohko.
&lt;/small&gt; 
Parhaat maalintekijät.
Etelälohko.
19 maalia:
16 maalia:
14 maalia:
13 maalia:
12 maalia:
10 maalia:
Itälohko.
19 maalia:
17 maalia:
16 maalia:
13 maalia:
12 maalia:
Länsilohko.
21 maalia:
18 maalia:
16 maalia:
15 maalia:
14 maalia:
Pohjoislohko.
24 maalia:
16 maalia:
15 maalia:
14 maalia:
12 maalia:
Ykkösen nousukarsinnat.
FC Jazz nousi Ykköseen yhteismaalein 4–2.
HIFK nousi Ykköseen yhteismaalein 2–0.
Roswitha Steiner

Roswitha Stadlober (o.s. Steiner, s. 19. kesäkuuta 1963 Radstadt, Salzburg) on itävaltalainen alppihiihtäjä, joka edusti aktiiviurallaan Skiclub Radstadt -seuraa. Hänen päälajinsa oli pujottelu. Hänen puolisonsa on maastohiihtäjä Alois Stadlober.
Steiner jakoi pujottelun maailmancupin voiton Erika Hessin kanssa kaudella 1985–1986. Hän voitti pujottelucupin toistamiseen 1987–1988. Lisäksi hän sijoittui toiseksi kaudella 1983–1984 ja viidenneksi 1982–1983. Hän voitti kahdeksan pujottelun maailmancup-osakilpailua, sijoittui neljä kertaa toiseksi ja kaksi kertaa kolmanneksi.
Steiner sijoittui Schladmingin MM-kilpailuissa 1982 pujottelussa seitsemänneksi ja suurpujottelussa kymmenenneksi. Sarajevon olympialaisissa 1984 hän oli pujottelussa neljäs. Crans-Montanan MM-kilpailuissa 1987 hän sai Erika Hessin jälkeen hopeaa pujottelussa. Calgaryn olympialaisissa 1988 hän oli samassa lajissa neljäs.
Kirgisianvinttikoira

Kirgisianvinttikoira ("Kirgizskaya Borzaya") l. "taigan" () on kirgisialainen koirarotu. Sitä kasvatetaan jonkin verran Baltiassa ja Norjaan tuotiin ensimmäinen yksilö Argentiinasta vuonna 1992. Venäjän Kennelfederaatio (RKF), Verband für das Deutsche Hundewesen (VDH) eli Saksan Kennelliitto, Zwiazek Kynologiczny w Polsce (ZKP) eli Puolan Kennelliitto ja Schweizerische Kynologische Gesellschaft (SKG) eli Sveitsin Kennelliitto ovat tunnustaneet sen viralliseksi roduksi. 
Ulkonäkö.
Kirgisianvinttikoira on keskikokoinen tai kookas, pitkäkarvainen vinttikoira, joka tuo ulkoisesti mieleen salukin ja afgaaninvinttikoiran tai tazin ja afgaaninvinttikoiran välimuodon. Sillä on raskaampi rakenne, alemmas kiinnittyneet korvat ja tuuheampi karvapeite kuin sukulaisellaan keskiaasianvinttikoiralla, mutta pidempi runko ja lyhyempi karvapeite kuin afgaaninvinttikoiralla. Toisin kuin viimeksi mainitulla, kirgisianvinttikoiralla on lisäksi käpälissään paksun karvoituksen muodostamat "lumikengät", ja sapelinmuotoisen hännän pää kiertyy renkaaksi. 
Pitkä, tuuhea, kaksikerroksinen karvapeite on korvissa, raajojen yläosissa ja hännässä erittäin hapsuttunutta. Korvien hapsuja kutsutaan paikallisittain sanalla "bourki". Yleisimmät väritykset ovat musta ja musta valkoisin merkein, mutta myös valkoinen, vaaleankeltainen (fawn), punainen, harmaa, musta tan-merkein (black&amp;tan) ja täplikäs/marmoroitu (punaisella tai harmaalla pohjalla) sallitaan. Urosten säkäkorkeus on 65-70 cm ja paino 18-25 kg; nartuilla samat mitat ovat 60-65 cm ja 16-22 kg.
Luonne ja käyttäytyminen.
Rotu on normaalisti metsästysmaaston ulkopuolella tyyni, viehättävä ja rauhallinen. Työssään se tunnetaan rohkeudestaan, sitkeydestään ja nopeudestaan. Sitä voidaan käyttää metsästykseen jopa yli 3 000 metrin korkeudessa.
Alkuperä.
Rotu on muinaista alkuperää. Se on kotoisin Kirgisian ja Kiinan rajalla sijaitsevasta vaikeakulkuisesta Tienšan-vuoristosta, jossa se jalostettiin antiloopin, villilampaan, villivuohen, murmelin, mäyrän, ilveksen, ketun ja suden metsästykseen. Kansallinen rotumääritelmä kirjoitettiin vuonna 1995 ja rotu nimettiin kansallisaarteeksi vuonna 1996.
Nykyisin jäljellä arvioidaan olevan enää 1000 yksilöä, ja niitä risteytetään pienen populaatiokoon vuoksi erittäin paljon keskiaasianvinttikoiran kanssa. - tätä tapahtuu varsinkin Tšyin alueella. Rotua ei ole enää vuoden 1998 jälkeen saanut viedä ulos maasta ilman kirgiisialaisten virkamiesten antamaa erityislupaa.
Etymologia.
"Taigan" tarkoittaa "nopeaa".
Kuuluisia rodunedustajia.
23.11.2003 Kirgisian entinen presidentti Askar Akajev lahjoitti Norjan kuninkaalle Harald V:lle ja pääministerille Kjell Magne Bondevikille kaksi kirgisianvinttikoiran pentua.
Intiankarvatonkoira

Intiankarvatonkoira on sukupuuttoon kuollut intialainen koirarotu.
Ulkomuoto.
Intiankarvatonkoira oli nimensä mukaisesti karvaton päässä, raajoissa ja hännänpäässä kasvaneita töyhtöjä lukuun ottamatta. Sillä oli pystyt korvat, mutta muuten se muistutti olemukseltaan vinttikoiraa. Iho oli paksu ja ryppyinen ja väriltään vaaleanpunainen tai harmaa.
Alkuperä.
Rotua käytettiin pienriistan metsästykseen maan kuumimmilla alueilla, ja sen ihon laatu (paksuus ja ryppyisyys) auttoi sitä työskentelemään myös pensaikoissa ja aluskasvillisuuden keskellä. Sitä pidettiin kuitenkin usein myös pelkän erikoisuuden vuoksi, ilman että sillä olisi metsästetty. Se kuoli sukupuuttoon 1800-luvun puolivälissä.
Vantaan Pallo-70

Vantaan Pallo-70 (VanPa) oli vuonna 1970 perustettu vantaalainen jalkapalloseura, joka lopetti toimintansa vuonna 1994. Viimeisenä kautenaan joukkue keskeytti sarjan II-divisioonassa neljän pelatun ottelun jälkeen. Seura ajatui konkurssiin kesäkuussa 1994. Silloisen rahastonhoitaja Matti Sillforsin syynä tähän oli entisten pelaajien hoitamattomat palkkiot, joita nämä vaativat maksettaviksi. 
Vantaan Pallo pelasi toiseksi korkeimmalla sarjatasolla I-divisioonassa vuosina 1988–1990 ja 1992. II-divisioonassa se pelasi yhteensä kolmen kauden ajan. Työväen Urheiluliiton mestaruusturnauksen TUL Cupin VanPa voitti 1992.
Vuonna 1995 perustettiin Länsi-Vantaalle uusi jalkapalloseura Team Vanpa.
Seija Rustholkarhu

Seija Rustholkarhu (20. marraskuuta 1932 Hollola – 25. huhtikuuta 2023 Vihti) oli suomalainen kuvanveistäjä. 
Rustholkarhu opiskeli Taideteollisessa oppilaitoksessa 1951 alkaen ja Suomen Taideakatemiassa 1954 alkaen. Opintojen päätyttyä vuonna 1958 Rustholkarhu osallistui Nuorten näyttelyyn. Rustholkarhu osallistui aktiivisesti näyttelyihin. Hänen teoksiaan on ollut esillä muun muassa mitalitaiteen näyttely Fidemissä monena vuonna.
Julkisia teoksia hänellä on esimerkiksi Kissanpäivät Hvitträskissä vuodelta 1971, Yhteistyön hedelmä Vihdin kirkonkylässä vuodelta 1983 ja Ari-teos Lohjan sairaalan aulassa vuodelta 1984. Hänen teoksiaan on useissa kokoelmissa, kuten muun muassa Ateneumin taidemuseon, Suomen valtion ja Wihurin säätiön kokoelmissa.
Rustholkarhu sai Suomen Taideakatemian 3-vuotisnäyttelyn palkinnon vuonna 1959, ja hän on sijoittunut palkintosijoille ja saanut kunniamainintoja eri kilpailuissa. Hän ansioitui myös mitalitaiteilijana ja sai Mitalitaiteen Killan ansiomitalin vuonna 1990. Mitalitaide olikin aina lähellä hänen sydäntään, ja hän oli siinä hyvin tuottelias.
Ansiokkaasta toiminnasta taiteilijana hänelle myönnettiin valtion taiteilijaeläke, josta hän sai nauttia vuosikymmenien ajan.
Rustholkarhun ateljee sijaitsi Vihdin kirkonkylällä Niuhalan vanhassa kansakoulurakennuksessa.
Irma Poutajärvi

Irma Talvikki Pitkäjärvi, kirjailijanimeltään Irma Poutajärvi, (o.s. Syynimaa; 25. helmikuuta 1935 Huittinen – 23. marraskuuta 2022 Espoo) oli suomalainen kirjailija.
Pitkäjärvi toimi vuonna 1959 kirjeenvaihtajana Helsingin kauppakorkeakoulussa ja sen jälkeen sihteeri-kirjeenvaihtajana Helsingissä. Imatran Voima Oy:ssä Pitkäjärvi oli kielenkääntäjänä vuodesta 1969.
Pitkäjärven vanhemmat olivat kansakoulunopettaja Juho Syynimaa ja kansakoulunopettaja Alli Perko. Puoliso oli Paavo Kalervo Pitkäjärvi vuodesta 1956.
Jacqueline Emerson

Jacqueline ”Jackie” Emerson (s. 21. elokuuta 1994 Washington DC, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja laulaja. Hänet tunnetaan parhaiten elokuvasta "Nälkäpeli", jossa hän näytteli Ketunnaamaa, vyöhykkeen 5 tyttötribuuttia. Vuonna 2011 Emerson levytti ensimmäisen singlensä ”Peter Pan”. Vuonna 2012 hänen laulunsa ”Catch Me If You Can” julkaistiin YouTubessa.
Niuhalan kansakoulu

Niuhalan kansakoulu on suojeltu vanha kansakoulurakennus Vihdin kirkonkylässä. Sen on suunnitellut lohjalainen K. Kronqvist, ja se valmistui 1874 pappilasta erotetuille maille. Se toimi alkuun tyttökouluna, koska kuvernööri oli muistuttanut hyvästä "vaimonkasvatuksesta", mutta jo vuonna 1877 se muuttui "sekakouluksi". Varsinainen kansakoulu lopetettiin 1955, ja sen jälkeen siellä oli eri koulujen toimintoja.
Rakennuksessa oli myös opettajan asunto, ja siellä pidettiin kuntakokouksia 1900-luvun alkupuolella tehdyssä laajennusosassa. Rakennuksen toiseen päähän tuli vuonna 1977 taiteilija Seija Rustholkarhun ateljee, ja kuvanveistäjien Alpo ja Nina Sailon museo avattiin rakennukseen 1978. Rakennus on vuodesta 1987 ollut Vihdin museotoimen käytössä, ja vuonna 1991 tiloissa avattiin museon konservointilaitos. Vihdin museon näyttelyistä rakennuksessa on esillä Evakkonäytely.
Paavo Alkio

Ista Paavo Alkio (21. lokakuuta 1902 Laihia – 14. toukokuuta 1983 Laihia) oli suomalainen juristi ja hovioikeudenneuvos joka toimi Vaasan hovioikeuden presidenttinä 1970-luvun alussa. Hän oli oikeustieteen kunniatohtori.
Alkion vanhemmat olivat Maalaisliiton perustaja Santeri Alkio ja Anna Augusta Falenius. Hän pääsi ylioppilaaksi 1921 ja suoritti yleisen oikeustutkinnon 1927. Alkio sai varatuomarin arvon 1930 ja hänestä tuli lakitieteen kandidaatti 1934 ja lisensiaatti 1948. Alkiosta tuli 1963 Helsingin yliopiston oikeustieteen kunniatohtori.
Alkio toimi Vaasan hovioikeuden kanslistina vuodesta 1934, kirjaajana ja aktuaarina vuodesta 1936, viskaalina vuodesta 1939 ja asessorina vuodesta 1946. Alkio oli Vaasan hovioikeuden presidenttinä 1970–1972. Hän oli myös muun muassa Laihian kunnanvaltuuston puheenjohtajana 1948–1952.
Talvisodassa Alkio oli kenttäoikeuden puheenjohtajana Paavo Talvelan joukoissa. Jatkosodan aikana hän toimi 11. divisioonan kenttäoikeuden puheenjohtajana vuosina 1941–1943 ja hän kirjoitti päiväkirjaa jokaisesta sodan päivästä. Päiväkirjaa kertyi lähes 3 000 sivua ja tästä materiaalista on vuonna 2003 julkaistu noin kolmannes kirjassa "Sotatuomarin päiväkirjat". Alkiolla oli sodan aikana jatkuvasti erimielisyyksiä divisioonan komentajan kenraalimajuri Kaarlo Heiskasen kanssa joka piti Alkion johtaman kenttäoikeuden jakamia tuomioita liian lievinä. Alkio itse totesi 10. elokuuta 1942 että "Kenttäoikeuteni asiakkaissa on harvoja roistoja, mutta paljon erehtyneitä ihmisiä" ja hän piti Heiskasta ja muita ankaria rangaistuksia vaatineita ammattisotilaita "nappi-otsaan-vaan-teorian" kannattajina.
Alkion kanssa työskennellyt 11. divisioonan valvontaupseeri Taavetti Heikkinen (1906–1969) piti myös samaan aikaan päiväkirjaa, joka on julkaistu kirjana "Rintaman poliisi. Valvontaupseerin päiväkirjat 1941–1944" (Ajatus kirjat 2010).
Canon EOS M

Canon EOS M on ensimmäinen Canonin valmistama peilitön järjestelmäkamera. Kamera sisältää saman APS-C-kokoisen (22,3 × 14,9 mm) 18 megapikselin kennon, DIGIC 5 -suorittimen ja 7,7 cm:n (3,0”) kosketusnäytön kuin Canon EOS 650D. Canon EOS M -järjestelmään saa EF-EOS M -sovitteen, jolla kameraan voi kiinnittää minkä tahansa Canon EF -objektiivin.
Yhteensopivat objektiivit.
Kameraan on saatavilla seuraavat omat objektiivit (EF-M -kiinnitys):
Amandla Stenberg

Amandla Stenberg (s. 23. lokakuuta 1998 Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja malli. Hänet tunnetaan parhaiten Ruena elokuvassa "Nälkäpeli" (2012) ja nuorena Cataleyana elokuvassa "Colombiana" (2011).
Zulun ja Xhosan kielillä Amandla tarkoittaa "voimaa". Yhdysvaltalainen "Time"-lehti nimesi Stenbergin vuonna 2015 yhdeksi vuoden vaikutusvaltaisimmista teini-ikäisistä.
Ura.
Stenberg toimi Disneyn mallina kuusivuotiaana. Vuonna 2011 hän esitti elokuvassa "Colombiana" Zoë Saldañan hahmoa nuorempana. Läpimurtonsa hän teki saatuaan Ruen roolin Nälkäpeli–romaaniin perustuvassa samannimisessä elokuvassa vuonna 2012 ja sen jatko-osassa vuonna 2013.
Vuonna 2014 Stenberg antoi äänensä Bialle animaatioelokuvassa "Rio 2".
Vuonna 2015 Stenberg ja "Stranger Comics" alkoi työstämään sarjakuvaa nimeltä "NIOBE: She is Life".
Yksityiselämä.
Stenberg auttaa toimillaan Share Our Strength -organisaatiota taistelussa yhdysvaltalaisten lasten nälkiintymistä vastaan. Stenberg on kertonut olevansa sukupuoleltaan ei-binäärinen ja seksuaalista suuntautumiseltaan homoseksuaali.
Wilhelm Teittinen

 Wilhelm ”Sota-Ville” Teittinen (13. marraskuuta 1893 Pieksämäki – 28. maaliskuuta 1940) oli suomalainen everstiluutnantti, joka toimi talvisodan aikana JR 34:n komentajana Kollaan rintamalla.
Teittisen vanhemmat olivat Johan Vilhelm Teittinen ja Ida Lovisa o.s. Kantanen. Teittinen pääsi ylioppilaaksi Kouvolassa. 
Teittinen oli mukana suojeluskuntien toiminnassa ja osallistui Suomen sisällissotaan valkoisten joukoissa ryhmän- tai joukkueenjohtajana. Teittinen ylennettiin reservin vänrikiksi 1918, luutnantiksi 1920 ja kapteeniksi 1922. Teittinen kävi Sotakorkeakoulun 1925–1927 ja sen jälkeen hänet ylennettiin majuriksi. Teittinen toimi sitten Markovillan taistelukoulun kapteenikurssien opettajana.
Talvisodan aikana Teittinen oli JR 34:n komentajana Kollaalla, ja hänen vaiheistaan siellä on kerrottu Erkki Palolammen kirjassa "Kollaa kestää". Sotimisen rasittama Teittinen sairastui helmikuussa 1940. Hän kuoli 19. sotasairaalassa Sortavalassa pian sodan päätyttyä. Teittinen on haudattu Helsingin Hietaniemen hautausmaalle.
Porttilaskimojärjestelmä

Porttilaskimojärjestelmä muodostuu kahdesta hiussuoniverkosta, jotka liittyvät toisiinsa laskimon välityksellä. Veri ei siis virtaa ensimmäisestä hiussuoniverkosta laskimon kautta takaisin sydämeen, vaan toiseen hiussuoniverkkoon. Porttilaskimojärjestelmiä on esimerkiksi maksassa ja aivolisäkkeessä.
Maksan porttilaskimojärjestelmä.
Maha-suolikanavan veri kulkee kahden hiussuoniverkon läpi. Ohutsuolen seinämän jokaisessa nukkalisäkkeessä eli villuksessa on hiussuonia. Suolen seinämän hiussuonet yhtyvät porttilaskimoon, joka kuljettaa veren maksan hiussuoniin. Maksaan tulee porttilaskimoa pitkin noin litra verta minuutissa.
Maksan porttilaskimojärjestelmän merkitys on siinä, että suoliston hiussuoniverkossa kiertänyt veri tulee suoraan maksan käsiteltäväksi ennen kuin se pääsee yleiseen verenkiertoon. Maksasolut muokkaavat ja varastoivat veren tuomia ravintoaineita sekä tekevät vaarattomiksi ravinnon mukana tulleita tai suoliston bakteeritoiminnan tuloksena syntyneitä myrkyllisiä aineita. Maksan hiussuonipoukamien seinämillä olevat syöjäsolut (Kupfferin solut) poistavat maksaan tulleesta verestä bakteereja ja muita vieraita aineita.
Rasvat imeytyvät suolistosta imunesteeseen, joten niiden kohdalla keuhkohiussuonet ovat ensimmäinen hiussuoniverkko, johon suolistosta tulevat rasva-aineet päätyvät.
Aivolisäkkeen porttilaskimojärjestelmä.
Aivolisäkkeen varressa on erityinen porttilaskimojärjestelmä. Hypotalamuksen neuroendokriinisten solujen hermosyyt menevät suoraan aivolisäkkeen varressa sijaitsevaan ensimmäiseen hiussuoniverkkoon. Tästä verkosta lähtee laskimoita aivolisäkkeen etulohkoon, missä niistä muodostuu toinen hiussuoniverkko hormoneja tuottavien solujen ympärille. Neurohormonit pääsevät näin hypotalamuksesta nopeasti ja tehokkaasti suoraan aivolisäkkeeseen kulkematta ison verenkierron kautta eli hormonien kuljetusaika lyhenee. Lisäksi hormonit saattaisivat isoon verenkiertoon päästessään metaboloitua ja erittyä munuaisten kautta ennen aivolisäkkeeseen pääsyä, joten porttilaskimojärjestelmä vähentää hormonien hukkaa.
Pöytätenniksen maailmanmestaruuskilpailut 2010

Pöytätenniksen maailmanmestaruuskilpailut 2010 kilpailtiin Moskovassa, Venäjällä 23. toukokuuta – 30. toukokuuta välisena aikana ja pelimuotoina olivat joukkuepelit.
Mitalistit.
&lt;noinclude&gt;
Miesten turnaus.
Miesten turnauksen voitti Kiina, Suomen sijoitus kisoissa oli 49 ja suomen joukkueeseen kuuluivat Benedek Oláh, Timo Tamminen, Toni Soine ja Samuli Soine.
Ollikainen

Ollikainen voi tarkoittaa seuraavia:
Günther

Günther tai Günter on muun muassa seuraavien henkilöiden etu- tai sukunimi:
Lyhtykrotit

Lyhtykrotit (Melanocetidae) on krottikaloihin kuuluva heimo. Heimon lajeja tavataan kaikista lämpimistä ja lauhkeista valtameristä.
Lajit ja anatomia.
Lyhtykrottien heimoon kuuluu 1 suku ja lähteestä riippuen 5–6 lajia, muun muassa kyhmylyhtykrotti ("Melanocetus johnsonii"). Lyhtykrottilajien naaraat ovat huomattavasti suurempia kuin koiraat ja voivat kasvaa noin 13,5 cm pitkiksi, kun koiraat saavuttavat suurimmillan noin 3 cm:n pituuden. Naaras on ruumiinrakenteeltaan pallomainen, ja pää ja suu ovat suuret. Ensimmäinen selkäevän ruoto on pidentynyt ja sen päässä on valoa tuottava elin. Heimon kalojen hampaat ovat kookkaat ja terävät. Rintaevät ovat lyhyehköjen varsien päässä ja vatsaevät puuttuvat. Lyhtykrottien koiraat kiinnittyvät naaraaseen suullaan, mutta eivät elä naaraan loisina toisin kuin eräiden muiden krottikalojen heimojen lajit. Väriltään lyhtykrotit ovat tyypillisesti tumman ruskeita tai mustia.
Levinneisyys ja elintavat.
Lyhtykrottilajeja tavataan erityisesti lämpimiltä alueilta Atlantista, Intian valtamerestä ja Tyynestämerestä. Ne elävät yleensä yksittäin 600–4 790 metrin syvyydestä merenpinnasta.
Nexus 4

Nexus 4 on Googlen neljäs Nexus-nimellä markkinoima älypuhelin. Puhelimen on valmistanut LG. Se tuli myyntiin 13. marraskuuta 2012.
Puhelimeen asennettu käyttöjärjestelmä on Android-käyttöjärjestelmä, 4.3 ”Jelly Bean”. Nexus-puhelimissa on puhdas Android-käyttöjärjestelmä, eikä valmistaja ole luonut siihen omia lisäyksiä tai muutoksia. Tämä takaa sen, että käyttäjä saa aina uusimman version käyttöjärjestelmästä heti kun se on saatavilla.
Puhelimen näyttö on kapasitiivinen True HD IPS Plus -kosketusnäyttö, jonka resoluutio on HD-tasoa eli 1 280 × 768 pikseliä, toistaen 16 miljoonaa eri väriä. Prosessori on Snapdragon S4 Pro neljällä 1,5 GHz:n Krait-ytimellä. Keskusmuistin määrä on 2 gigatavua. Kameran taustavalaistu kenno on kooltaan kahdeksan megapikseliä, ja sillä voi kuvata Full HD- eli 1080p-tasoista videokuvaa.
Puhelimesta julkistettiin 8 gigatavun ja 16 gigatavun muistilla varustetut versiot. Puhelimesta ei löydy MicroSD-korttipaikkaa, eikä se tue LTE-nopeuksia.