tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Luettelo Minnesota Wildin varaamista pelaajista

Luettelo Minnesota Wildin varaamista pelaajista sisältää kaikki Minnesota Wildin varaamat pelaajat.
Vuoden jälkeen Wild on varannut yhteensä 119 pelaajaa. Pienimmällä numerolla Wildiin on varattu slovakialainen Marián Gáborík, joka varattiin numerolla kolme. Wild on varannut historiansa aikana yhdeksän suomalaista jääkiekkoilijaa.
Kamikabe

Kamikabe on yhdysvaltalainen teknisen death metalin yhtye. Se perustettiin vuonna 2003 Pittsburghissa, Pennsylvaniassa.
Yhtyeen ensimmäisellä EP:llä laulajana oli The Facelessissa vuodesta 2011 vaikuttanut Geoffrey Ficco. Toukokuussa 2012 yhtye kiinnitettiin Unique Leader Recordsille. Esikoisalbumi, "Aberration of Man", julkaistiin saman vuoden elokuussa.
Resurgence of Oblivion

Resurgence of Oblivion on maltalaisen brutaalin death metalin yhtyeen Beheadedin EP-levy. Se julkaistiin vuonna 2000 levymerkillä Mighty Music.
EP on julkaistu Yhdysvalloissa levymerkillä Forever Underground Records.
Pyaemia

Pyaemia oli alankomaalainen brutaalia death metalia esittävä yhtye, joka oli toiminnassa vuosina 1995–2005.
Toiminnassa olonsa aikana yhtye ehti julkaista yhden EP:n sekä yhden studioalbumin. Yhtye jäi tauolle vuonna 2004 rumpalin Robbert Vrijenhoekin uudelleen puhjenneen rannevamman vuoksi. Pyaemian oli tarkoitus kirjoittaa uutta materiaalia tulevalle studioalbumille, mutta se lopetti toimintansa lopullisesti joulukuussa 2005.
Cerebral Cereal

Cerebral Cereal on alankomaalaisen brutaalin death metal -yhtyeen Pyaemian ensimmäinen ja viimeiseksi jäänyt studioalbumi ennen yhtyeen hajoamista vuonna 2005. Se julkaistiin vuonna 2001 levymerkillä Unique Leader Records.
Albumi on omistettu deathgrind-yhtye Suffocationille. Kappaleesta "Gorging on Mucus and Bile" kuvattiin musiikkivideo.
Suffocation (albumi)

Suffocation on Suffocationin viides studioalbumi, joka julkaistiin 19. syyskuuta 2006.
Kappaleista "Abomination Reborn" ja "Bind Torture Kill" kuvattiin musiikkivideot.
Miska-karhu

Miska-karhu (myös Misha tai Mishka, ) oli vuoden 1980 Moskovan kesäolympialaisten maskotti. Sen suunnitteli venäläinen lastenkirjojen kuvittaja Viktor Tšižikov. Miska oli ensimmäinen laajasti tuotteistettu suurten urheilutapahtumien maskotti.
Miska-karhu valittiin olympialaisten maskotiksi joulukuussa 1977 samana vuonna järjestetyn kilpailun perusteella. Hahmo esiintyi muun muassa postimerkeissä, avaimenperissä, rintamerkeissä, pehmoleluissa ja erilaisissa vaatteissa. Neuvostoliittolainen animaatiostudio Sojuzmultfilm teki Miskasta lyhyen piirroselokuvan. Lisäksi japanilainen Nippon Animation tuotti 26-osaisen animaatiosarjan, jota esitettiin muun muassa Japanin televisiossa syksyn 1979 ja kevään 1980 välillä. Kisojen aikana Miska oli näyttävimmin esillä kisojen avajaisissa ja päättäjäisissä, joista muistetaan erityisesti päättäjäisten kyynelehtivä Miska. Se toteutettiin katsomossa olleiden ihmisten erivärisillä pahvinpaloilla tekemällä koreografialla. 
Maskotin venäjänkielinen nimi Miša on yleisesti käytetty Mihailin lempinimi. Lisäksi se on karhusta käytetty kiertoilmaus, jonka alkuperä on vastaava kuin suomenkielisillä kontio- tai otso-nimityksillä.
Viktor Tšižikov

Viktor Aleksandrovitš Tšižikov (, 26. syyskuuta 1935 Moskova, Neuvostoliitto – 20. heinäkuuta 2020) oli venäläinen lastenkirjojen kuvittaja. Hänen tunnetuin hahmonsa on vuoden 1980 Moskovan kesäolympialaisten maskotti Miska-karhu.
Tšižikov kuvitti yli sata teosta. Hän teki yhteistyötä useiden venäläisten lastenkirjailijoiden, kuten Eduard Uspenskin kanssa, ja työskenteli muun muassa pilalehti Krokodilin piirtäjänä.
WebRTC

WebRTC (Web Real-Time Communication) on ohjelmointirajapinta reaaliaikaista tiedonsiirtoa varten. Käyttökohteita ovat äänipuhelut, videopuhelut, ja P2P-yhteydet.
WebRTC-rajapinnan avulla verkkosovellukset ja verkkosivut saavat pääsyn äänen ja videon kaappaamiseen suoratoistoa varten. Lisäksi tietoa voi siirtää verkkoselainten välillä ilman tarvetta kolmansien osapuolien laajennuksille.
Elementit.
WebRTC sisältää seuraavat elementit:
Selaintuki.
WebRTC on tuettu seuraavissa selaimissa
Yhdystie 2981

Yhdystie 2981 ("Halkivahantie") on Etelä-Pirkanmaalla Urjalassa sijaitseva asfaltoitu maantie, joka alkaa eteläpäästään Urjalan Hunningolta seututieltä 230 ja päättyy Halkivassa yhdystiehen 2986, joka osoiterekisterissä on nimetty Vesilahdentieksi. 
Tie kulkee Velkalan- ja Honkolankylien läpi ja päättyy Halkivahan kylään. Se ylittää Honkolanjoen sillan, joka on rakennettu vuonna 1979. Tiestä erkanevat Taipaleen, Vahosten, Kehron ja Vehmaan paikallistiet. Se ohittaa eteläpäässään Kortejärven ja puolivälissä Kikurinjärven. 
Tien pohjoisosan varrella on laajoja sorakuoppia, mistä johtuen tiellä on raskasta soraliikennettä. 
Tie on peuravaara-aluetta ja varustettu kahdella varoitustaululla tien kummassakin päässä. Liikennevirasto on määritellyt sen suuren peuraonnettomuustiheyden omaavaksi tieosuudeksi. Vuosina 2008–2012 sillä tapahtui 69 peuraonnettomuutta. 
Tie tunnetaan alun perin talvitienä.
Stans

Stans on kaupunki Keski-Sveitsissä. Se on Nidwaldenin kantonin väkiluvultaan suurin kunta ja kantonin hallinnollinen keskuspaikka. Stansissa on runsaat 8 000 asukasta.
Sijainti.
Stans sijaitsee Vierwaldstätterseen eteläpuolella, kymmenisen kilometriä Luzernista etelään. Stanserhornvuoren pohjoisrinteellä ja pohjoispuolisessa laaksossa.
Liikenne.
Zentralbahnin Luzern–Engelberg-rautatie ja moottoritie A2 Luzernista Gotthardin suuntaan kulkevat Stansin kautta.
Talous.
Lentokoneyhtiö Pilatus Aircraftin tehtaat sijaitsevat Stansissa.
Clupea (suku)

Clupea on sillien heimoon (Clupeidae) ja Clupeinae-alaheimoon kuuluva kalasuku. Nämä ovat planktonia syöviä ulappaveden parvikaloja.
Nykyisin "Clupea"-sukuun luetaan vain kaksi pohjoisen pallonpuoliskon lajia, Atlantin altaan silli ("C. harengus") ja tyynenmerensilli ("C. pallasii"), joista molemmista on erotettu kiistanalaisia alalajeja (ks. tietolaatikko)
Big Game (vuoden 2014 elokuva)

Big Game on vuonna 2014 ensi-iltansa saanut suomalainen toiminta- ja seikkailuelokuva, jonka on ohjannut Jalmari Helander. Elokuvan pääosia näyttelevät Samuel L. Jackson ja Onni Tommila. Muita elokuvan näyttelijöitä ovat muun muassa Ray Stevenson, Jim Broadbent, Felicity Huffman, Victor Garber ja Ted Levine.
Elokuvan pohjalta on brittiläinen kirjailija Dan Smith kirjoittanut samannimisen kirjan "Big Game". Elokuvatoimittaja Kalle Kinnunen käsittelee elokuvan taustoja kirjassaan "Big Game - Kuinka Hollywood tuotiin Suomeen".
Juoni.
13-vuotias Oskari joutuu miehuuskokeeseen. Hänen kotikylässään on satoja vuosia vanha perinne, joka määrittää miehen aseman yhteisössä: kylän pojat lähetetään yksin metsään, mukanaan vain jousipyssy. Kokelaalla on yksi vuorokausi aikaa metsästää erämaasta saalis ja toimittaa se kylän miesten eteen. Oskarin mahdollisuuksia pidetään kyläläisten keskuudessa varsin heikkoina.
Samaan aikaan Air Force One on Suomen ilmatilassa tuomassa Amerikan presidenttiä valtiovierailulle. Matka kuitenkin keskeytyy, sillä kone pudotetaan erämaahan. On järjestetty salaliitto, jonka tarkoituksena on kaapata presidentti. Terroristien suunnitelma onkin toteutumassa täydellisesti lukuun ottamatta yhtä odottamatonta tekijää. Oskari löytää presidentin ennen terroristeja ja päättää auttaa tätä.
Alkaa laajamittainen ajojahti, jonka aikana selviää että varsin erilaisista lähtökohdista huolimatta Oskarilla ja maailman vaikutusvaltaisimmalla miehellä on paljon yhteistä. Heidän molempien on keksittävä keino selviytyä omin avuin ensimmäistä kertaa elämässään. Poika ja presidentti päättävät yhdessä näyttää maailmalle minkälaisia miehiä he ovat.
Palkinnot.
Vuonna 2015 "Big Game" voitti audiovisuaalisen alan Hulda-vientipalkinnon, jonka myönsi elokuva- ja televisioalan vientiorganisaatio Favex (nykyisin Audiovisual Finland).
Tuotanto.
Elokuvan budjetti oli noin 8,5 miljoonaa euroa. Vaikka elokuva sijoittuu Suomeen, kuvattiin elokuva Keski-Euroopassa. Kuvauksia tehtiin Alpeilla ja Saksassa.
Big Game sai maailmanensi-iltansa Toronton elokuvajuhlilla syyskuussa 2014. Suomessa se nähtiin ensimmäisen kerran maaliskuussa 2015. "Big Game" oli ensi-iltaviikonloppunsa katsotuin elokuva 28 678 katsojalla. Kaikkiaan sen näki Suomessa 132 031 katsojaa ja se tuotti 1 297 558,09 euron lipputulot.
Peredolskaja

Peredolskaja () on kylä ja maalaiskunta Novgorodin alueen Batetskin piirissä Venäjällä. Peredolskajan kylä ja kunnan keskuspaikka Novoje Ovsino sijaitsevat Laukaanjoen varrella 17 kilometriä Batetskista etelään. Peredolskajassa on 102, Novoje Ovsinossa 390 ja koko kunnassa 1 400 asukasta (vuonna 2009).
Maantiede ja asutus.
Peredolskajan kunnan pinta-ala on 437,85 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Batetskin piirin Batetskin ja idässä Moikan kuntiin, etelässä Novgorodin alueen Šimskin piiriin ja lännessä Leningradin alueeseen. Pinta-alasta 72,0 % on metsää, 21,0 % maatalousmaata ja 3,0 % asuinaluetta.
Kuntaan kuuluu 52 kylää: Bolšije Selištši, Bolšoi Terebets, Bolšoi Volok, Bolšoje Voinovo, Bor, Borki, Brod, Dedino, Gluhoi Berežok, Hotšuni, Koroksa, Kositskoje, Krasovitsy, Kševa, Ktšera, Lapušitsy, Lihareva Gorka, Ljožno, Ljubenets, Malyi Terebets, Malyi Volotšok, Melkovitši, Mihailovskoje, Nežatitsy, Novoje Ovsino, Obkoli, Ostrov, Otturitsy, Ožogin Volotšok, Pavšitsy, Peredolskaja, Podberezje, Podgorje, Pokrovka, Pustoški, Radovež, Redbuž, Retška, Smytš, Staroje Golubkovo, Stolbets, Straševo, Štšepino, Svetlaja, Tanina Gora, Tereboni, Tšernovitsy, Unomer, Zapolje, Zaretšnaja ja Zaupora. Kuudessa kylässä ei ole lainkaan vakituista asutusta.
Liikenne, talous ja palvelut.
Kunnan läpi kulkee Batetskin ja Šimskin välinen maantie sekä Pietarin ja Dnon välinen rautatie, jolla on Peredolskajan asema. Kylistä on linja-autoyhteydet Batetskiin ja Novgorodiin.
Paikallisista elinkeinoista tärkeimpiä ovat maa- ja metsätalous (34 % vuonna 2009), terveydenhuolto (16 %) ja koulutus (11 %). Kunnassa toimii Peredolskojen maatalousyritys. 37 % työvoimasta työskentelee kunnan ulkopuolella ja saman verran työikäisistä ei käy ansiotöissä.
Keskuskylän palveluihin kuuluvat lastentarha, koulu, kulttuuritalo, kirjasto, lääkintäasema ja posti. Eräitä julkisia palveluja on myös muissa kylissä.
Nähtävyydet.
Seudulta on löydetty lukuisia muinaisia asuin- ja hautapaikkoja. Podgorjen kylän lähellä sijaitseva Šum-gora on yksi Euroopan suurimmista keskiaikaisista kurgaaneista. Rakennusmuistomerkkeihin kuuluvat Terebonin kirkko, Ožogin Volotšokin, Podberezjen, Radovežin ja Terebonin tsasounat, Podgorjen ja Terebonin kartanoiden puistoalueet sekä Stolbetsin ja Zapoljen vanhat talousrakennukset. Historialliset kohteet liittyvät toiseen maailmansotaan..
You Stepped Out of a Dream

”You Stepped Out of a Dream” on Nacio Herb Brownin säveltämä ja Gus Kahnin sanoittama musiikkikappale vuoden 1941 elokuvasta "Revyytyttö". Elokuvassa kappaleen laulaa Tony Martin kameran kuvatessa Lana Turneria, joka kävelee alas portaita loisteliaassa asussaan. 
Kappaleesta tuli 1940-luvulla hitti Glenn Millerin, Guy Lombardon ja Kay Kyserin big bandien esittämänä. Lana Turner käytti laulua tunnuskappaleenaan äänittämättä sitä kuitenkaan koskaan itse. Englantilainen pianisti George Shearing nauhoitti kappaleen vuonna 1941.
1950-luvulla kappale nousi suosioon jazzartistien keskuudessa ja siitä on tullut yksi tyylilajin standardeista. Dave Brubeck ja Stan Getz nauhoittivat sen vuonna 1950. Kappaleen ovat äänittäneet myös muun muassa Sonny Rollins, Nat King Cole, Eddie ”Lockjaw” Davis, Dexter Gordon, Max Roach, McCoy Tyner ja Sarah Vaughan.
Musiikilliselta rakenteeltaan kappale on A-B-A-C. Sävellys alkaa ja päättyy C-duurissa, mutta kappaleen sävellaji vaihtuu jatkuvasti eikä siinä pysytellä missään vaiheessa pitkää aikaa samassa tonaalisessa keskuksessa.
Alppimaja

Alppimaja on Euroopan Alpeilta lähtöisin oleva rakennustyyppi. Alppimajat rakennetaan yleensä puusta. Alppimajat olivat ennen paimenten käytössä. Nykyisin alppimajat ovat matkailu- ja lomailukäytössä.
Alppimajaksi sanotaan myös tilaa, jossa ilman happipitoisuus on keinotekoisesti laskettu alas ja jossa oleilemalla urheilija voi parantaa hapenottokykyään.
Leuciscus

Leuciscus on särkien heimoon (Leuciscidae) ja sen Leuciscinae-alaheimoon kuuluva palearktinen karppikalojen suku. Suomen kaloista siihen kuuluvat seipi, säyne ja toutain.
Lajit.
Sukuun luetaan 19 lajia:
Suomen Vahinkovakuutus

Suomen Vahinkovakuutus Oy on suomalainen vakuutusyhtiö, joka palvelee yli 200 000 asiakasta digitaalisesti. POP Vakuutus on Suomen Vahinkovakuutus Oy:n markkinointinimi. Yhtiön omistavat yhdessä LähiTapiola- ja POP Pankki -ryhmä. , ja se aloitti toimintansa vuonna 2012. POP Vakuutuksen päätoimipaikka on Panorama Towerissa, Espoon Leppävaarassa. 
Suomen Vahinkovakuutus Oy kattaa sekä " POP Vakuutuksen" tarjoamat yksityishenkilöiden vahinkovakuutukset että "Säästöpankin vakuutukset".. Valikoimiin kuuluvat kummankin brändin alla ajoneuvo-, koti-, matka-, vene- ja tapaturmavakuutukset.
Rutilus

Rutilus on särkien heimoon (Leuciscidae) ja särkien alaheimoon (Leuciscinae) kuuluva kalasuku. Sen levinneisyys on palearktinen, Euraasian makeissa ja murtovesissä.
Lajit.
Sukuun kuuluu seuraavat 10 lajia:
Jim &amp; Jill

Jim &amp; Jill on Suomen suurin nuorisovaateketju. Ketjun omistaa Texmoda Fashion Group ja se on osa Modan kanta-asiakasketjua. Jim &amp; Jill-ketjulla on Suomessa yhteensä 10 myymälää. Se on suuruutensa lisäksi yksi Suomen menestyneimmistä vaateketjuista, sillä esimerkiksi vuonna 2001 Moda- ja Jim &amp; Jill-kauppiaista muodostuva osuuskunta myi vaatteita naisille noin 9 ja teineille 13 prosenttia enemmän kuin vuotta aiemmin.
Rapiiri

Rapiiri, rapier eli säilä (alkujaan esp. spada di robeira = pukumiekka, so. muodikkaan ja aikaansa seuraavan 1500-luvun hidalgon katuasuun sopiva miekka) on pitkä- ja kapeateräinen yhdenkäden miekka, joka on ensisijaisesti suunniteltu pistoihin, mutta tyypistä riippuen soveltuu myös leikkaaviin iskuihin. Miekka kehitettiin Länsi-Euroopassa 1500-luvulla ja se oli yleinen siviiliase 1500–1600-luvuilla.
Tyypillisesti tällainen miekka painaa n. 1 kg. Terän pituus on noin metri vaihdellen omistajan pituuden, ruumiinrakenteen ja mieltymysten mukaan. Leveys on vain n. 2,5 cm. Miekan kahvaosa, erityisesti sen väistinrakenne usein monimutkaisine rysty- ja väistökaarineen on usein taidokkaasti ja koristeellisesti valmistettu suojaamaan kättä. Espanjassa ja Portugalissa suosittiin usein muusta Euroopasta poiketen väistimessä nykyaikaisista urheilumiekoistakin tuttua, kättä pistoilta hyvin suojaavaa kelloa eli kokillia, josta kaksi esimerkkikuvaa alla. Terät valmistettiin usein aikansa suurissa terästeollisuuskeskittymissä kuten Solingenissa, Toledossa, Milanossa tai Sheffieldissä, mutta kahvaosat valmistettiin puolestaan usein paikallisesti, paikallisten tyylisuuntien, ajan muodin ja myös tilaajan toiveiden mukaisesti. 
Säilän parina käytettiin tyypillisesti tikaria heikommassa kädessä ja ns. vasemmankädentikarit ( ransk. main gauche = 'vasen käsi' ) kehittyivät pitkine väistintankoineen, peukalorenkaineen ja rystykilpineen omaksi tyypikseen tavallisista tikareista. Yleensä säilä ja tikari valmistettiin parina, jolloin ne olivat tyylillisesti ja esteettisesti yhteensopivat.
Erikoisuutena mainittakoon jokseenkin harvinaiset säilänsieppaajat, leveäteräiset torjuntatikarit, joiden terän toinen reuna oli lovettu kamman tapaan ja varustettu atraimen piikkien kaltaisilla väkäsillä, joiden väliin vastustajan miekanterä oli tarkoitus saada torjunnassa jumittumaan. Englanninkielessä tällaisesta erikoisaseesta käytetään termiä 'sword catcher', mutta usein myös erheellistä termiä 'sword breaker'.
Harmaavesi

Harmaavesi on nimitys niille kotitalouden jätevesille, joita syntyy peseytymisessä, astioidenpesussa ja pyykinpesussa. Se ei sisällä virtsaa tai ulostetta eikä muuta käymälässä syntyvää jätettä. 
Tyypillisesti tätä vettä on runsaasti, mutta se sisältää vain vähän saastuttavia aineita, kuten fosfaatteja saippuoista. Harmaaveden puhdistaminen on helpompaa, koska siihen riittää usein vain suodatus. Viemäreissä harmaavesi kuitenkin sekoittuu likaisemman WC-jätteen – eli ns. mustanveden – kanssa, jolloin sekin pitää puhdistaa jätevedenpuhdistamoissa.
Not Gonna Get Us

Not Gonna Get Us ("Нас Не Догонят") on venäläisen laulajakaksikon t.A.T.u.:n kappale 200 km/h in the Wrong Lane -studioalbumilta. Kappaleen sanoittivat Elena Kiper, Ivan Shapovalov, Valeriy Polienko sekä Sergio Galoyan, ja sen on tuottanut Trevor Horn. Kappaleen julkaisi Interscope Records albumin toisena singlenä 5. toukokuuta 2003. ”Not Gonna Get Us” on mukana myös duon -kokoelma-albumilla.
”Not Gonna Get Us” sai kriitikoilta vaihtelevia arvioita. Monet kehuivat sen tuotantoa sekä kappaleen erottuvaisuutta joukosta, mutta jotkut kriitikot eivät pitäneet kappaleen sanoituksista. Single oli maailmanlaajuisesti kaupallinen menestys, ja se päätyi listojen kymmenen parhaan joukkoon muun muassa Suomessa, Italiassa, Itävallassa, Ruotsissa, Belgiassa, Irlannissa ja Britanniassa. Kappale pääsi myös Yhdysvaltain Hot Dance Club Songs -listan kärkeen, ja se oli yhtyeen ainoa Yhdysvaltain listoilla kärkeen päässyt kappale.
Kappaleelle on kuvattu myös musiikkivideo, jonka ohjasi Ivan Shapovalov. ”Not Gonna Get Us” on esitetty muun muassa MTV Movie Awardseilla vuonna 2003 ja Eurovision laulukilpailussa vuonna 2009, jolloin t.A.T.u. yhdisti osan kappaletta esitykseensä väliaikanumerossa Aleksandrovin yhtyeen kanssa.
Sarnen

Sarnen on kaupunki Keski-Sveitsissä. Se on Obwaldenin kantonin väkiluvultaan suurin kunta ja kantonin hallinnollinen keskuspaikka. Kunnassa on runsaat 10 000 asukasta.
Sijainti.
Sarnen sijaitsee Sarnerseen pohjoispuolella, parikymmentä kilometriä Luzernista etelään. Sarnenin korkein vuori on Fürstein (2 040 m mpy.) Sarner Aa -joki virtaa Sarnenin läpi.
Liikenne.
Zentralbahnin Luzern–Meiringen–Interlaken Ost-rautatie ja moottoritie A8 Hergiswilistä Spieziin kulkevat Sarnenin kautta.
Viherhaarakas

Viherhaarakas ("Phaeoclavulina abietina") on ruotuhaarakkaiden sukuun kuuluva sienilaji.
Ulkonäkö.
Itiöemä on yläosasta väriltään oliivinvihreä, sinivihreä tai okrankeltainen. Jalkaosasta itiöemä on valkoinen ja nukkamainen.
Elinympäristö.
Viherhaarakasta esiintyy havumetsissä.
All About Us

All About Us on venäläisen laulajakaksikon t.A.T.u:n kappale, joka julkaistiin singlenä 12. syyskuuta 2005 heidän toiselta englanninkieliseltä studioalbumiltaan "Dangerous and Moving". Kappale julkaistiin myös duon toisella venäjänkielisellä studioalbumilla "Ljudi-invalidy". Kappaleen sanoittivat Billy Steinberg, Josh Alexander, sekä australialainen tuotantoryhmä The Veronicas, ja sen tuottivat Martin Kierszenbaum sekä Robert Orton. Universal Music Russia sekä Interscope valitsivat kappaleen albumin johdantosingleksi maaliskuussa 2005.
Kappale sai kriitikoilta pääosin positiivisen vastaanoton, jotka yllättyivät sen kunnianhimoisuudesta ja pitivät sitä albumin kohokohtana. Kaupallisesti kappale menestyi erittäin hyvin listoilla, sijoittuen monien Euroopan maiden listoille ja siitä tuli menestys Pohjois-Amerikassa ja Oseaniassa. Kappaleelle on tehty myös musiikkivideo, jossa duon tytöt juoksevat pakoon toisiaan. Videota pidettiin kriitikoiden ja fanien keskuudessa kiistanalaisena, varsinkin sen järkyttäviä grafiikoita.
Metalliyhtyeet Sonic Syndicate (2007) ja Kypck (2016) ovat tehneet kappaleesta coverversion.
Boliviankotinga

Boliviankotinga ("Lipaugus uropygialis") on kotingojen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Boliviankotingaa tavataan Bolivian keski- ja länsiosissa ja Perun kaakkoisosissa. Sen kannaksi arvioidaan 1 000–2 499 yksilöä. Laji on vähenemässä ja se on luokiteltu vaarantuneeksi.
Ruostekotinga

Ruostekotinga ("Lipaugus unirufus") on kotingojen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Ruostekotingaa tavataan Meksikosta Etelä-Amerikan luoteisosiin ulottuvalla alueella. Sen kannaksi arvioidaan 50 000–499 999 yksilöä. Laji on luokiteltu elinvoiomaiseksi.
Piiskakotinga

Piiskakotinga ("Lipaugus vociferans") on kotingojen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Piiskakotingaa tavataan Boliviassa, Brasiliassa, Kolumbiassa, Ecuadorissa, Ranskan Guianassa, Guyanassa, Perussa, Surinamessa ja Venezuelassa. Lajia on kuvattu yleiseksi, mutta sen kannankehitys on laskeva. Sen ei kuitenkaan uskota olevan vaarassa, ja laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Viirukurkkukotinga

Viirukurkkukotinga ("Lipaugus lanioides") on kotingojen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Viirukurkkukotingaa tavataan Kaakkois-Brasiliassa. Sen kannaksi arvioidaan alle 100 000 täysikasvuista yksilöä. Laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Haavakotinga

Haavakotinga ("Lipaugus streptophorus") on kotingojen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Haavakotingaa tavataan Brasiliassa, Guyanassa ja Venezuelassa. Lajia on kuvattu melko yleiseksi, ja sen kannankehitys on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Lapinrousku

Lapinrousku ("Lactarius lapponicus") on rouskujen sukuun kuuluva sienilaji.
Ulkonäkö.
Lakki on väriltään oranssinruskea. Heltat ovat nuorilla sienillä valkoisia, myöhemmin ne punertuvat. Lakki on muodoltaan kuperanlaakea ja keskellä on kuoppa. Malto on punakeltaista.
Elinympäristö.
Lapinrouskua tavataan puronvarsilla, sekametsissä ja tuntureiden alaosissa. Erityisesti sitä esiintyy tunturikoivikoissa. Lapinrouskua ei esiinny Oulun läänin eteläpuolella.
Ingmar Nykvist

Ingmar Ture Nykvist (14. maaliskuuta 1917 Ähtävä – 1984 Kokkola) oli suomalainen toimittaja ja ruotsin kielellä kirjoittanut kirjailija.
Nykvist työskenteli Österbottningen-lehden toimittajana eläkkeelle jäämiseensä saakka 1976.
Nykvst kirjoitti kuusi kotiseutuaiheista kansanelämää kuvaavaa romaania.
Achzarit

Achzarit (hepreaksi: אכזרית, suomeksi: "julma nainen") on IDF:n eli Israelin puolustusvoimien käyttämä miehistönkuljetusvaunu. Tyyppi asetettiin palvelukseen vuonna 1988. Vaunun miehistömäärä on 3+7. Tyyppi on edelleen kehitelty ja sen konstruktio alun perin pohjautui T-54-55 tyyppien runkoratkaisuun. Tätä 44-tonnista miehistöpanssarivaunua, jonka panssarin vahvuus on 200 mm: on tehty kahtena eri versiona. Mark 1:n Detroit-dieselmoottori on 650 hv tehoinen, ja Mk. 2:n vastaava teholukema on 850 hv (630 kW). Enimmäisnopeus maantiellä on Mk. 1:llä 55 km/h ja Mk. 2:lla 65 km/h.
Aseistus käsittää 3-4x 7,62 mm kk:t. Näihin on varattu 1 000 panosta kuhunkin. Vaunutyyppi on käytössä edelleen IDF:ssa. Se on ottanut osaa moniin konflikteihin Gazan kaistalla ja Libanonissa.
Fredy Glanzmann

Fredy Glanzmann (s. 16. heinäkuuta 1963) on sveitsiläinen yhdistetyn hiihtäjä, joka kilpaili kansainvälisellä tasolla 1980-luvulla. Hän edusti seuratasolla SC Marbachia.
Glanzmann kuului Sveitsin joukkueeseen, joka saavutti joukkuekilpailussa hopeaa Calgaryn olympialaisissa 1988 ja Lahden MM-kilpailuissa 1989. Henkilökohtaisessa MM-kilpailussa hän sijoittui viidenneksi Seefeldissä 1985.
Glanzmann voitti maailmancupin osakilpailun Reit im Winklissä tammikuussa 1987 ja sijoittui viikkoa myöhemmin toiseksi Autrans'ssa. Edelliskaudella hän oli ollut kolmas Schonachin kilpailussa. Cupin kokonaiskilpailussa hän oli kaudella 1985–1986 kuudes ja seuraavalla kaudella kymmenes.
Andreas Schaad

Andreas Schaad (s. 18. huhtikuuta 1965) on sveitsiläinen uransa päättänyt yhdistetyn hiihtäjä, joka kilpaili kansainvälisellä tasolla 1980–1990-luvuilla. Hän on kolminkertainen joukkuekilpailun arvokisamitalisti. Hän edusti seuratasolla SC Einsiedelnia.
Schaad kuului Sveitsin joukkueeseen, joka saavutti joukkuekilpailussa hopeaa Calgaryn olympialaisissa 1988 ja Lahden MM-kilpailuissa 1989 sekä pronssia Lillehammerin olympialaisissa 1994. Henkilökohtaisessa kilpailussa hän sijoittui viidenneksi Calgaryn olympialaisissa 1988 ja yhdeksänneksi Seefeldin MM-kilpailuissa 1985.
Schaad sijoittui maailmancupin kokonaiskilpailussa kolmanneksi kaudella 1987–1988 sekä yhdeksänneksi kausilla 1985–1986, 1991–1992 ja 1992–1993. Hän sijoittui tammikuussa 1988 toiseksi Le Brassus'n ja kolmanneksi Seefeldin osakilpailussa.
My One and Only Love

”My One and Only Love” (vap. suom. "Ainut rakkauteni") on Guy Woodin säveltämä ja Robert Mellinin sanoittama jazzstandardi.
Vuonna 1947 sävelletyn kappaleen alkuperäinen nimi oli ”Music from Beyond the Moon” ja sen oli sanoittanut Jack Lawrence. Robert Mellin teki kappaleeseen uudet sanat vuonna 1953, ja Frank Sinatra äänitti kappaleen ”I’ve Got the World on a String” -singlensä kääntöpuoleksi. Ensimmäisen jazznauhoituksen kappaleesta teki Charlie Ventura vuonna 1953. Kappaleen ovat levyttäneet myös muun muassa Benny Carter, John Coltrane, McCoy Tyner, Carmen McRae, Chick Corea ja Cassandra Wilson.
Pepe Willberg nauhoitti kappaleesta vuonna 1976 suomenkielisen version nimellä ”Ensirakkauden päivät”. Suomenkielisen sanoituksen teki Juha Vainio.
Gobiinae

Gobiinae on tokkojen heimoon (Gobiidae) kuuluva kalojen alaheimo.
Suvut.
Alaheimoon kuuluu 166 sukua ja 1085 lajia.
Robert Mellin (lauluntekijä)

Robert Mellin (1902–1994) oli englantilainen lauluntekijä ja musiikkikustantaja. Hän sävelsi ja sanoitti 1950- ja 1960-luvulla useita menestyneitä kappaleita ja perusti oman musiikkikustantamonsa 1950-luvun loppupuolella. Mellin teki tunnusmusiikin TV-sarjoihin "The Adventures of Robinson Crusoe" ja "Don Quijote". Hän työskenteli 1960-luvulla myös elokuvamusiikin parissa.
Helsingin aikuisopisto

Helsingin aikuisopisto on suurimpia yksityisiä suomalaisia kansalaisopistoja. Opisto on vapaan sivistystyön lain piiriin kuuluva kansalaisopisto, joka saa lakisääteistä valtionosuutta. 
Helsingin aikuisopisto on kaikille avoin oppimisen ja hyvinvoinnin keskus, joka sijaitsee Runeberginkatu 22-24:ssä Etu-Töölössä. Rakennus valmistui vuonna 1923 Tyttönormaalilyseon käyttöön, ja se on remontoitu kansalaisopiston toimintaa varten. 
Opisto tarjoaa vuosittain yli 1 000 kaikille avointa kurssia mm. liikunnan, tanssin, kielten, taiteen, kädentaitojen, musiikin, teatterin ja digitaitojen alueilta. Lisäksi opistossa on mahdollisuus suorittaa Finnish Courses- ja avoimen yliopiston opintoja. Opisto järjestää myös työvoimakoulutusta ja perusopetusta aikuisille maahanmuuttajille.
Helsingin aikuisopisto on perustettu vuonna 1961.
Tokot (suku)

Tokot ("Gobius") on samannimiseen heimoon (Gobiidae) ja Gobiinae-alaheimoon kuuluva kalasuku.
Lajit.
Sukuun kuuluu seuraavat 30 lajia:
Å (Meldal)

Å on Sør-Trøndelagissa, Norjassa sijaitsevan Meldalin kunnan eteläisin taajama. Å sijaitsee Orkla-joen varrella, kahden kilometrin päässä Meldalin eteläisen naapurikunnan Rennebun rajasta.
Vuonna 1996 taajamassa oli 321 asukasta. Åssa on neliluokkainen peruskoulu.
Nimi.
Å on yksi kuudesta samannimisestä paikasta Norjassa. Å i Meldalin postiosoitteena on "Jerpstad", jotta se erottuisi kaimoistaan. Taajama (joka oli alun perin yksittäinen maatila) on tiettävästi ensimmäisen kerran mainittu vuonna 1435 muodossa "af Aam", joka on muinaisnorjan datiivi sanasta "ár". Se taas on monikko sanasta "á", joka tarkoittaa ”"pieni joki"”. Nimi on annettu sen perusteella, että maatila sijaitsi Orkla- ja Reisa-jokien välissä. Vuoteen 1917 saakka taajaman nimi kirjoitettiin muodossa "Aa".
Lauren Oliver

Lauren Oliver (oikea nimi Laura Suzanne Schechter) (s. 8. marraskuuta 1982 Westchester, New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen nuortenkirjailija. Hän on opiskellut kirjallisuutta ja filosofiaa Chicagon yliopistossa ja hän valmistui filosofian maisteriksi New Yorkin yliopistosta vuonna 2008. Oliver on työskennellyt muun muassa Penguin Booksilla, mutta nykyisin hän omistaa "kirjahautomon" nimeltä Paper Lantern Lit ja hän ollut täysipäiväinen kirjailija vuodesta 2009 lähtien. Oliver asuu Brooklynissa New Yorkissa ja hänen isänsä on rikoskirjailija Harold Schechter.
Kirjallinen ura.
Oliverin esikoisteos "Kuin viimeistä päivää" ilmestyi vuonna 2010, ja se on tarina teini-ikäisestä tytöstä, joka elää elämäänsä viimeistä päivää yhä uudelleen. Kirja on kasvutarina siitä, kuinka epämiellyttävästä ja itsekeskeisestä tytöstä tulee kokemiensa raskaiden tapahtumien seurauksena parempi ihminen.
Oliverin tunnetuin tuotanto on kolmeosainen "Delirium"-trilogia. Kirjasarja kertoo tulevaisuuden yhteiskunnasta, jossa rakkaus luokitellaan sairaudeksi nimeltä amor deliria nervosa ja kaikille yhteiskunnan jäsenille suoritetaan eräänläinen lobotomia 17-vuotiaina. Trilogia sisältää kirjat "Delirium: Rakkaus on harhaa" (2011), "Pandemonium: Rakkaus on kapinaa" (2012) ja "Requiem: Rakkaus palaa" (2013). Lisäksi samaan maailmaan sijoittuvat neljä vielä tähän mennessä suomentamatonta novellia nimeltään "Hana" (2011), "Annabel" (2012), "Raven" ja "Alex" (2014). Trilogia on käännetty yli kolmellekymmenelle kielelle. 
Oliver on myynyt kuvausoikeudet teoksiin "Kuin viimeistä päivää" ja "Delirium: Rakkaus on harhaa" 20th Century Foxille.
Männynrousku

Männynrousku ("Lactarius musteus") on rouskujen sukuun kuuluva sienilaji. Se on erinomainen ruokasieni.
Ulkonäkö.
Lakki on kupera ja väriltään vaalea tai harmaanruskea. Sen reunassa on valkoista nukkaa. Kermanvärisiä helttoja on tiheässä. Jalan yläosassa on vaaleanpunainen vyö.
Elinympäristö.
Männynrouskua esiintyy kuivissa kangasmetsissä, erityisesti jäkälätyyppisillä kankailla sekä rämeillä.
Hans-Peter Pohl

Hans-Peter Pohl (s. 30. tammikuuta 1965 Triberg im Schwarzwald, Baden-Württemberg, Saksan liittotasavalta) on saksalainen yhdistetyn hiihtäjä, joukkuekilpailun olympiavoittaja ja maailmanmestari. Hän edusti aktiiviurallaan SC Schonach -seuraa.
Pohl kuului joukkuekilpailun kultaa voittaneeseen Saksan liittotasavallan joukkueeseen Oberstdorfin MM-kilpailuissa 1987 ja Calgaryn olympialaisissa 1988. Yhdistyneen Saksan joukkueessa hän saavutti joukkuekilpailussa MM-pronssia Falunissa 1993. Henkilökohtaisessa kilpailussa hän sijoittui Oberstdorfin MM-kilpailuissa kahdeksanneksi, Calgaryn olympialaisissa 28:nneksi, Val di Fiemmen MM-kilpailuissa 1991 viidenneksi ja Albertvillen olympialaisissa 1992 16:nneksi. Nuorten MM-kilpailuissa hän sai hopeaa henkilökohtaisessa kilpailussa 1985.
Pohl sijoittui maailmancupin osakilpailussa parhaimmillaan kolmanneksi Schonachissa tammikuussa 1991. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän oli parhaimmillaan kymmenes kaudella 1990–1991.
Parhaat palat 2

Parhaat palat 2 on lastenmusiikkiyhtye Fröbelin Palikoiden lokakuussa vuonna 2013 julkaistu kokoelmalevy. Se on jatko-osa kokoelmalevylle Parhaat palat, joka julkaistiin marraskuussa 2002.
Suklaarousku

Suklaarousku ("Lactarius moseri") on rouskujen sukuun kuuluva sienilaji. Se on syötävä, mutta pitää ensin esikäsitellä keittämällä.
Ulkonäkö.
Lakin värissä on violetinvivahdetta, mutta lähinnä se on suklaanruskea. Lakin keskellä on kuoppa. Sen lima on runsasta. Heltat ovat vaalean punakeltaisia. Malto on väriltään vaaleanruskeaa.
Elinympäristö.
Suklaarouskua esiintyy yleisesti soiden reunaosissa, varsinkin korpisoilla sekä vesistöjen rannoilla.
Tanki Online

Tanki Online on venäläisen AlternativaPlatformin kehittämä ilmainen internetissä pelattava MMO-peli. Peli perustuu mikromaksujärjestelmään. Pelissä oli yli 7 miljoonaa rekisteröityä käyttäjää vuonna 2012.
Pelaaminen.
Kokemustasot.
Pelissä kerätään kokemuspisteitä, jotka määräävät pelaajan kokemustason, ostettavissa olevat aseet ja tankit sekä niiden kehittyneemmät muodot. Kokemuspisteitä saa pelin sisäisistä suoritteista, kuten tankin tuhoamisesta. Noustessaan uudelle kokemustasolle pelaaja saa jonkin verran kristalleja palkinnoksi. Kokemustasoja on yhteensä 30.
Pelimuodot.
Kaikissa pelimuodoissa on käytettävissä lähes sata karttaa. Pelin luoja määrittää säännöt, joista tärkeimmät ovat kierroksen kesto ja tappojen/lipunryöstöjen määrä.
Kristallit.
Pelissä voi ostaa ja kehittää erilaisia aseita sekä tankkeja kristalleilla, joita saa kolmella tavalla. Suurin osa kristalleista kerätään hankkimalla mahdollisimman paljon pisteitä, jotka muunnetaan kierroksen päätteeksi kristalleiksi pelimuodosta riippuen. Kristalleja voi saada myös ostamalla, ja toisinaan taivaalta tippuu kristalleja sisältäviä erikoispaketteja. Joissain tapahtumissa, kuten jouluna tai Halloweenina, erikoispaketista voi saada enemmän kristalleja kuin normaaleista paketeista.
Talli.
Tallissa ostetaan uusia tankkeja ja aseita sekä niiden kehittyneempiä versioita, maaleja, tankki-, ase-, ja maalipakkauksia. Useimmat maalit kosmeettisen värinvaihdon lisäksi suojaavat joltain aseelta. Ostettuja tankkeja sekä aseita voi kehittää myös ominaisuus ominaisuudelta, mikä on kuitenkin hyvin hidasta. Aseissa ja tankkien rungoissa on kahdeksan kehitystasoa (mk1, mk2, mk3, mk4, mk5, mk6, mk7, mk7+). Kehittyneempiä tavaroita voi ostaa, kun oma kokemustaso nousee. Tallista voi ostaa myös hetken kestäviä lisäominaisuuksia (esim. tuplavahinko tai lisänopeus). Näitä voidaan käyttää pelissä, mutta näiden vaikutukset lakkaavat minuutin sisällä. Lisäksi on korjauspaketti, joka korjaa useimmat tankit kokonaan.
Andrei Dundukov

Andrei Dundukov (, s. 12. marraskuuta 1966 Južno-Sahalinsk, Sahalinin alue) on venäläinen yhdistetyn hiihtäjä, joka aktiiviurallaan edusti Neuvostoliittoa ja yhdistynyttä joukkuetta.
Dundukov saavutti nuorten MM-kilpailuissa Lake Placidissa 1986 kultaa henkilökohtaisessa ja hopeaa joukkuekilpailussa. Oberstdorfin MM-kilpailuissa 1987 hän oli henkilökohtaisessa kilpailussa 14:s ja kuului Neuvostoliiton pronssijoukkueeseen. Calgaryn olympialaisissa 1988 hän oli kahdestoista. Lahden MM-kilpailuissa 1989 hän sai henkilökohtaisessa kilpailussa hopeaa ja oli joukkuekilpailussa neljäs. Albertvillen olympialaisissa 1992 hän sijoittui 11:nneksi.
Dundukov voitti maailmancupin osakilpailun Oslossa maaliskuussa 1990. Lisäksi hän sijoittui toiseksi Schonachissa tammikuussa 1989 ja kolmanneksi Rovaniemellä maaliskuussa 1988. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän oli kahdeksas kausilla 1988–1989 ja 1989–1990.
Serik Sapijev

Serik Žumangaliuly Säpijev (; s. 16. marraskuuta 1983) on kazakstanilainen nyrkkeilijä, joka voitti kultaa Lontoon olympialaisissa vuonna 2012 välisarjassa. Hän on voittanut myös amatöörien maailmanmestaruuden kevyessä välisarjassa vuosina 2005 ja 2007. Sapijev on mukana AIBA-nyrkkeilyliiton toteuttamassa ammattilaissarjassa, joka alkaa syksyllä 2013.
Pasi Tyynelä

Pasi Tyynelä (s. 15. maaliskuuta 1974 Karstula) on kaudella 2018 miesten Superpesiksessä pelaavan Vimpeliläisen Vimpelin Vedon 2. pelinjohtaja. Ammatiltaan Tyynelä on sairaanhoitaja. Omalla peliurallaan Tyynelä on edustanut Superpesiksessä Seinäjoen Maila-Jusseja.
Ura.
Tyynelä on edustanut pelaajauransa ajan Seinäjoen Maila-Jusseja. Tyynelän peliura pääsarjatasolla päättyi vuonna 2005.
Tyynelä on toiminut Sami-Petteri Kivimäen kanssa JymyJussien pelinjohtoparina kaudesta 2013. Kaksikko on toiminut pelinjohtoparina myös aiemmin Koskenkorvan Urheilijoissa.
Malahide

 
Malahide () on Irlannin itärannikolla oleva kylä, alle puolen tunnin junamatkan päässä Dublinista pohjoiseen. Kylä on suosittu vapaa-ajanviettopaikka dublinilaisille, missä heitä vetävät puoleensa kylän koristeellinen keskusta, hiekkaranta ja historiallinen Malahiden linna.
Kuuluisia kyläläisiä.
Malahidessä viettivät nuoruuttaan U2-muusikot Adam Clayton ja David ”The Edge” Evans.
Tyttökirja

Tyttökirja on tytöille kirjoitettu kirja. Varhaisten tyttökirjojen tarkoituksena oli kasvattaa tyttöjä äitiyttä ja perhe-elämää varten.
Yhdysvaltalaisen Louisa May Alcottin kirjoittama "Pikku naisia" (1868–1869) on tyttökirjallisuuden klassikko. Muita kuuluisia tyttökirjoja ovat esimerkiksi kanadalaisen L.M. Montgomeryn 1900–1930-luvuilla kirjoittamat "Anna-sarja" ja "Runotyttö-sarja", brittiläisen Frances Hodgson Burnettin "Salainen puutarha" (1911) sekä suomalaisen Anni Polvan kirjoittama 29-osainen Tiina-kirjasarja (1956–1986). 2000-luvulla tyttökirjoja on kirjoittanut esimerkiksi Tuija Lehtinen, joka tunnetaan muun muassa "Laura"- ja "Rebekka"-sarjoista.
Suomen Näyttelijäliitto

Näyttelijäliitto – Skådespelarförbundet ry on vuonna 1913 perustettu keskusliittoihin kuulumaton ammatti- ja taiteilijajärjestö. Se on Suomen vanhin teatterialan ammattiliitto. Liitossa on noin 1 900 jäsentä.
Näyttelijäliitto toimii näyttelijöiden toimeentulon, koulutuksen ja sosiaalisen aseman parantamiseksi sekä tekijänoikeuksien turvaamiseksi. Taiteilijajärjestönä Näyttelijäliitto toimii suomalaisen taide-elämän, erityisesti teatteri- ja elokuvataiteen edistämiseksi.
Vuonna 2013 liitto juhli näyttävästi satavuotista taivaltaan. Itella Posti Oy julkaisi 4. maaliskuuta 2013 juhlavuoden kunniaksi postimerkkivihkon, jossa kuusi suomalaista näyttelijää sai oman postimerkin.
Elokuuhun 2022 asti liiton virallinen nimi oli Suomen Näyttelijäliitto – Finlands Skådespelarförbund ry.
Näyttelijäliiton puheenjohtajat.
Lähde:
Nuori näyttelijä -palkinto.
Näyttelijäliitto myönsi vuonna 2015 ensimmäisen kerran vuoden Krogerus -palkinnon saajan: Vuoden nuori näyttelijä. Palkinto voidaan myöntää alle 35-vuotiaalle näyttelijälle. Palkinnon arvo on 5 000 euroa. Palkinnon ovat saaneet:
Punarousku

Punarousku ("Lactarius lilacinus") on rouskujen sukuun kuuluva sienilaji. Se on hyvin syötäväksi kelpaava miedon makuinen sieni, eikä se tarvitse esikäsittelyä.
Ulkonäkö.
Lakki on muodoltaan laakeneva ja vanhemmiten suppilomainen. Leveydeltään se on 2–6 senttimetriä ja väriltään ruusunpunainen tai punavioletti. Jalka on samanvärinen kuin lakki ja 2–6 senttimetriä pitkä. Heltat ovat melko harvat ja kellanvalkoiset. Malto on väriltään kellertävää, ja maitiaisneste on valkoista. Sienen haju on hieman hedelmäinen.
Punarousku muistuttaa suomurouskua. Punarouskun lakki on kuitenkin suomuton ja tasavärisempi.
Elinympäristö.
Punarouskua esiintyy lehdoissa ja rantalepikoissa. Se on lepän juurisieni. Suomessa sitä tavataan yleisenä Oulun korkeudelle saakka. Kasvuaika on elokuusta lokakuuhun. Laji on luokiteltu Suomessa elinvoimaiseksi.
Juustjärvi

Juustjärvi (; ) on kylä Karjalan tasavallan Kontupohjan piirin Hirvaksen kunnassa Venäjällä. Se sijaitsee samannimisen järven rannalla 39 kilometriä Hirvaksesta pohjoiseen. Vuonna 2007 kylässä oli seitsemän asukasta.
1900-luvun alussa Juustjärvi kuului Mäntyselän volostin Pyhäniemen kyläkuntaan. Vuonna 1905 kylässä oli koulu, 40 taloa ja 311 asukasta. 1920-luvulla perustettiin aluksi Karhumäen ja sittemmin Petrovskin piiriin kuulunut Juustjärven kyläneuvosto. Vuonna 1933 sen kuudessa kylässä oli yhteensä 476 asukasta, joista lähes kaikki olivat karjalaisia. Myöhemmin Juustjärvi liitettiin Kontupohjan piirin Elmuksen kyläneuvostoon.
Juustjärven kautta kulkee Suojärven, Porajärven ja Karhumäen välinen maantie, josta haarautuu tie Hirvakseen. Kylästä on linja-autoyhteys Hirvakseen ja Kontupohjaan.
Saara Heino

Saara Irma Heino (31. maaliskuuta 1917 Rauma – 16. helmikuuta 1995 Loimaa) oli suomalainen kansakoulunopettaja, merkonomi ja lastenkirjailija.
Heino tuli ylioppilaaksi Rauman yhteislyseosta vuonna 1936. Hän valmistui merkonomiksi Rauman kauppaoppilaitoksesta vuonna 1938. Hämeenlinnan seminaarin hän kävi vuonna 1943. Kansakoulunopettajana Heino toimi Loimaalla vuosina 1943–1981.
Heinon vanhemmat olivat työmies Kustaa Vihtori Suominen ja Iida Lovisa (o.s. Vahlroos). Puoliso oli Väinö Elias Heino vuodesta 1946.
Eero Järnefelt (diplomaatti)

Eero Järnefelt (3. toukokuuta 1888 Pietari – 28. tammikuuta 1970 Helsinki) oli suomalainen diplomaatti, koulutukseltaan filosofian kandidaatti. 
Eero Järnefeltin vanhemmat olivat kirjailija Arvid Järnefelt ja Emilia Fredrika Parviainen. Hän pääsi yksityisesti ylioppilaaksi 1905 Helsingin reaalilyseosta ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1909 Helsingin yliopistosta. Järnefelt oli Helsingin Sanomien toimittajana 1914–1920, minkä jälkeen hän siirtyi ulkoasiainministeriön palvelukseen.
Järnefelt oli asiainhoitajana Moskovassa 1921 ja uudestaan 1921–1922, ulkoasiainministeriön kansliapäällikkö 1933–1934, sen jälkeen lähettiläs Washingtonissa 1934-1938, Kuubassa 1934–1938, Roomassa 1938 -1940 ja Ateenassa 1938–1940 ja Varsovassa 1945-1955 (vuodesta 1954 suurlähettiläs) .
Taidemaalari Eero Järnefelt oli Eero Järnefeltin setä.
Zentralbahn

Zentralbahn (virallisesti "zb Zentralbahn AG", lyhenne ZB) on sveitsiläinen rautatieyhtiö. Yhtiö toimii Keski-Sveitsissä Luzernin, Nidwaldenin, Obwaldenin ja Bernin kantonien alueella. Yhtiön omistajat ovat valtion rautatieyhtiö SBB (66 %), Sveitsin valaliitto eli valtio (16 %), Obwaldenin (12 %) ja Nidwaldenin (5 %) kantonit, Engelbergin kunta (1 %) sekä yksityiset henkilöt 0,1 %. Yhtiön kotipaikka on Stansstad Nidwaldenissa. Yhtiön junat palvelevat monia matkailukeskuksia kuten Engelbergiä, Pilatusta ja Brienzjärven seutua.
Historiaa.
Jura–Bern–Luzern-yhtiö (JBL) avasi vuonna 1888 Brünigbahnin radan välillä Brienz–Alpnachstad. Seuraavana vuonna rata jatkettiin Luzerniin. JBL:stä tuli osa Jura–Simplon-yhtiötä (JS), joka yhdistettiin valtiolliseen SBB:hen vuonna 1903. SBB rakensi Brienz – Interlaken Ost -yhteyden, joka otettiin käyttöön vuonna 1916.
Stansstad–Engelberg-Bahn (StEB) avasi nimensä mukaisen radan vuonna 1898. Rataa jatkettiin Stansstadista Hergiswiliin vuonna 1964, jolloin yhtiön nimi muuttui Luzern–Stansstad–Engelberg-Bahniksi (LSE). SBB:n Brünigbahn ja LSE yhdistettiin vuonna 2005, jolloin Zentralbahn aloitti toimintansa.
Toiminta.
Zentralbahn on sekä radan omistaja että liikennöitsijä. Vuonna 2012 ZB:n liikevaihto oli 96 milj. CHF. Henkilöstön määrä oli 322. Yhtiön junilla tehtiin 7,6 miljoonaa matkaa ja henkilöliikenteen suorite oli 133 milj. henkilökilometriä. Ajetut reitit olivat vuoden 2012 aikana 3,0 milj. kilometriä. 
Rataverkko.
Zentralbahnin rataverkon pituus on 98 kilometriä. 
ZB:n rata liittyy teknisesti Berner Oberland-Bahnen AG:n rataan Interlaken Ostissa sekä Kraftwerke Oberhasli AG:n Meiringen–Innertkirchen-rataan Meiringenissa. Vaihtoyhteys muiden rautatieyhtiöiden juniin on lisäksi Intelaken Ostissa (SBB), Brienzissä (Brienz–Rothorn-Bahn), Alpnachstadissa (Pilatus-Bahnen) sekä Luzernissa (SBB). Rataverkko on kapearaiteinen (1 000 mm). Rata on sähköistetty (15 kV, 16,7 Hz AC). Brünigpassin ylittävällä osuudella on hammasrataa.
Klyyssinvaara

Klyyssinvaara (myös "Klyyššinvaara", "Klyššinvaara"; ) on entinen kylä Karjalan tasavallan Suojärven piirin Porajärven kunnassa Venäjällä. Se sijaitsi pienen lammen rannalla 50 kilometriä Porajärveltä luoteeseen.
1900-luvun alussa Klyyssinvaara lähikylineen muodosti Porajärven volostiin kuuluneen kyläkunnan. Vuonna 1905 kylässä oli koulu, 26 taloa ja 186 asukasta. 1920-luvulla perustettiin Petrovskin piiriin kuulunut Klyyssinvaaran kyläneuvosto. Vuonna 1933 sen seitsemässä kylässä oli yhteensä 706 asukasta, joista valtaosa oli karjalaisia. Klyyssinvaaran ohella kyläneuvostoon kuuluivat Himola, Lautavaara, Roikonniemi, Sianvaara, Uskali ja Vitsavaara. Klyyssinvaaran kylä ja sen lähellä sijainnut samanniminen metsätyöläisten asutus ovat autioituneet 1950-luvun jälkeen.
Karjalainen poliitikko Paavo Prokkonen ja runonlaulaja Irinja Arhipoff olivat kotoisin Klyyssinvaarasta.
Soutujärvi

Soutujärvi (myös "Soutjärvi", karj. "Soudarvi", ) on kylä Karjalan tasavallan Suojärven piirin Porajärven kunnassa Venäjällä. Se sijaitsee Soutujärven ja Särkijärven välisellä kannaksella 24 kilometriä Porajärven taajamasta itään. Kylässä on kolme vakituista asukasta (vuonna 2012).
Novgorodin Lapin Sellin pogostaan kuulunut yksitoistataloinen Soutujärven kylä mainitaan vuonna 1597. Se oli suurimmillaan 1700-luvun alussa, jolloin kylässä käsiteltiin Soutujärvestä, Hiisijärvestä ja Särkijärvestä nostettua järvimalmia. Kymmenissä rautahyteissä valmistetut harkot toimitettiin Petroskoin Pietarintehtaaseen jalostettavaksi. Vuonna 1907 Soutujärvellä oli 125 taloa.
1900-luvun alussa Soutujärvi kuului Porajärven volostin Porajärven kyläkuntaan. Vuonna 1905 kylässä oli koulu, 41 taloa ja 260 asukasta. Kyläläiset kuuluivat Jänkäjärven seurakuntaan.
1920-luvulla perustettiin aluksi Karhumäen ja sittemmin Petrovskin piiriin kuulunut Soutujärven kyläneuvosto. Vuonna 1933 sen kahdeksassa kylässä oli yhteensä 707 asukasta, joista valtaosa oli karjalaisia ja loput suomalaisia. Myöhemmin Soutujärven kylä ja samanniminen asutus liitettiin Porajärven taajaman yhteyteen.
Stalinin vainoissa Soutujärveltä vangittiin tai teloitettiin 19 talon isännät. Jatkosodan aikana neuvostojoukot polttivat vetäytyessään koko kylän. Asukkaat oli sitä ennen evakuoitu itään. Sodasta palasi vain naisväkeä lapsineen ja muutama invalidimies.
Kylässä on nykyään lähinnä kesäasutusta. Sen kautta kulkee Suojärven, Porajärven, Juustjärven ja Karhumäen välinen sorapäällysteinen maantie. Kylästä on linja-autoyhteys Porajärvelle ja Hirvaan kautta Petroskoihin. 
Kylän keskellä voi yhä nähdä suuria kuonakasoja. Vanhalla hautausmaalla on vuonna 1920 kaatuneiden puna-armeijalaisten hautapaikka.
Johan Järnefelt

Johan Järnefelt (14. heinäkuuta 1929 Helsinki – 21. helmikuuta 2020 Helsinki) oli suomalainen lääkäri ja professori. 
Järnefeltin isä oli tähtitieteen professori Gustaf Järnefelt ja äiti Irma Margareta Rosenkampff. Järnefelt avioitui vuonna 1955 Anna Christina Lilliestiernan (1932–2020) kanssa.
Järnefelt valmistui ylioppilaaksi Helsingin suomalaisesta normaalilyseosta vuonna 1947. Vuonna 1954 hän valmistui lääketieteen lisensiaatiksi, ja lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi hän väitteli vuotta myöhemmin. 1960-luvun alussa Järnefelt työskenteli tutkijana Yhdysvalloissa. Tukholman yliopiston dosentti hänestä tuli vuonna 1961. Järnefelt oli Helsingin yliopiston lääketieteellisen kemian professori vuosina 1964–1992. Hän tutki muun muassa solukalvoihin sitoutuneiden hiilihydraattien rakennetta, merkitystä ja hajoamistuotteita sekä ionien kuljetusmekanismeja soluissa.
Järnefelt kutsuttiin Suomen Tiedeseuran jäseneksi vuonna 1965 ja sai Oslon yliopiston jakaman Anders Jahren palkinnon lääketieteen tutkimuksesta vuonna 1966.
Timo Järvi

Timo Heikki Juhani Järvi (s. 10. tammikuuta 1942 Helsinki) on suomalainen matemaatikko, joka toimi Turun yliopistossa ensin matematiikan (1973-1975), sitten tietojenkäsittelyopin professorina (1975-2005). 
Järvi tuli ylioppilaaksi Turun suomalaisesta yhteiskoulusta (1960). Hän opiskeli Turun yliopistossa filosofian tohtorksi (FK 1967, FL 1970 ja FT 1975). Hänen englanninkielinen väitöskirjatutkimuksensa (1973) oli otsikoitu "A random search optimizer with an application to a max-min problem : a special trajectory estimation problem". Järvi oli Joensuun yliopiston tietojenkäsittelyopin dosentti vuodesta 1981.
Työurallaan Järvi työskenteli opiskeluaikanaan systeemisuunnittelijana Turun Sanomilla (1964–1966). Hän oli Turun yliopiston matemaatikko (1967–1970), lehtori (1971–1972), virkaatekevä apulaisprofessori ja virkaatekevä professori (1972–1975), sitten tietojenkäsittelyopin apulaisprofessori (1974–1975) ja professori (1975–2005). Hän oli myös Turun yliopiston matemaattisten tieteiden laitoksen (1977–1978) ja yliopiston toinen vararehtori (1984–1987). Hän johti Turun tietotekniikan tutkimus- ja koulutuskeskus TUCSia vuosina 2002-2005, ja jäi eläkkeelle syyskuussa 2005.
Hän on tutkinut operaatioanalyysiä, optimointiteoriaa ja tietokantateorioita.
Hänen isänsä oli Osmo Järvi.
Pentti Järvinen (professori)

Pentti Antero Järvinen (22. kesäkuuta 1923 Helsinki – 18. heinäkuuta 1988 Oulu) oli suomalainen gynekologi ja professori. 
Järvisen vanhemmat olivat Kustaa Esaias Järvinen ja Ingrid Maria Koskinen ja puoliso vuodesta 1948 Marjatta Margit Elisabeth Sattuma. Järvinen tuli ylioppilaaksi Helsingin suomalaisesta lyseosta 1943 ja valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1949. Tohtoriksi Järvinen väitteli 1953, naisten- ja synnytystautien erikoislääkärin pätevyyden hän sai seuraavana vuonna ja naisten sädehoidon pätevyyden 1958. Järvinen oli Helsingin yliopiston dosentti ja toimi yliopiston naistentautien klinikan eri viroissa, Oulun yliopiston synnytys- ja naistentautien professori hän oli 1965–1988. Hän oli myös Oulun yliopiston lääketieteellisen tiedekunnan dekaani ja yliopiston vararehtori. Järvinen tutki ultraäänen käyttöä ja perinatologiaa. Lisäksi hän oli Suomen gynekologiyhdistyksen puheenjohtaja vuosina 1975–1977.
Super Sentai

Super Sentai () on japanilainen supersankarituotesarja.
"Super Sentai" on tokusatsu-sarja, jossa nuoret sankarit käyttävät apuvälineitä muuntautumiseen ja taistelevat ryhmänä, jossa näillä on omat tunnusvärinsä. Lajityypin alkuun sijoitetaan Toei Companyn "Gorenger" (1975). "Super Sentaissa" tyypillistä on tietty kaava: aina on pahoja henkilöitä tekemässä jotain ilkeää, ja sankarit voittavat nämä ryhmätyöllä. Tarina voi muodostua monimutkaiseksi, mutta peruskaava pysyy samana. "Sentai"-lelut ovat usein suunnattu pojille, mutta ohjaajina ja käsikirjoittajina työskentelee myös naisia. Punainen on yleensä sankareihin liitetty väri ja sankariryhmän johtaja käyttää punaista väritystä. Ryhmän jäsenet voivat olla erilaisista taustoista. Pohjois-Amerikassa esitetty "Power Rangers" poikkeaa Super Sentai -kaavasta tietyin tavoin.
Alkuperäisen sarjan loi mangaka Shotaro Ishinomori, joka loi myös "Kamen Riderin" ja Cyborg 009:n. Sarjoja on perinteisesti esitetty TV Asahi -kanavalla.