tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Haipojan ja Laavatytön ihmeelliset seikkailut

Haipojan ja Laavatytön ihmeelliset seikkailut ("The Adventures of Sharkboy and Lavagirl in 3-D") on Robert Rodriguezin ohjaama fantasia-seikkailuelokuva vuodelta 2005. Se tuotettiin valkokankaille 3D-teräväpiirtotekniikalla. Elokuva oli "Twilight"-näyttelijä Taylor Lautnerin ensimmäinen päärooli elokuvassa. Ohjaaja Robert Rodriguez tunnetaan aiemmista ohjaustöistään "Spy Kids" -elokuvissa.
Elokuva kertoo Max-nimisestä pojasta, jonka unet käyvät toteen, kun hänen kuvittelemansa supersankarit Haipoika ja Laavatyttö pyytävät hänen apuaan. Edessä on huiman jännittävä seikkailu Kuola-planeetalla, jota uhkaa lähestyvä Pimeys. Lastenseikkailu sai kriitikoilta negatiivisen vastaanoton, eikä sen taloudellinen tulos Yhdysvalloissa ollut kovinkaan hyvä. Muualla elokuva kuitenkin menestyi suhteellisen hyvin, ja sitä esitetään edelleenkin.
Rooleissa.
Suomalaiset äänet.
Muissa rooleissa: Paula Vesala, Joonathan Kettunen, Lauri Ylönen, Anna Abreu, Markus Bäckman &amp; Katriina Honkanen
Níkos Papatákis

Níkos Papatákis (joskus "Nico Papatakis", ; 5. heinäkuuta 1918 Addis Abeba, Etiopia – 17. joulukuuta 2010 Pariisi, Ranska) oli kreikkalainen elokuvaohjaaja. 
Papatákis asui lapsena vuoroin Etiopiassa, vuoroin Kreikassa. Vuonna 1939 hän asettui Pariisiin ja työskenteli avustajana elokuvissa. Hän hankki omistukseen maineikkaan pariisilaisen klubin La Rose Rouge. Sen laulajiin kuului muun muassa Juliette Gréco. Hän avioitui näyttelijä Anouk Aiméen kanssa, ja he saivat tyttären.
Papatákiksen ensimmäinen elokuva "Les Abysses" synnytti skandaalin. Se osallistui Cannesin elokuvajuhlille 1963, mutta sitä ei suostuttu esittämään. Se perustuu Jean Genet'n näytelmään "Piiat". Vuonna 1967 hän ohjasi toisen uskaliaan elokuvan, "Oi Voskoi". Algerian sodan aikana hän osallistui Kansallinen vapautusrintaman (FLN) toimintaan. Seuraavan elokuvansa "Gloria mundi" hän ohjasi 1976 ja palasi jälleen elokuvan pariin 1987 Kreikassa ohjaamallaan elokuvalla "I Photografia". Hänen viimeinen ohjauksensa oli "Les équilibristes" 1992.
Kerrotaan, että valokuvaaja Herbert Tobias antoi siihen aikaan tunnetulle mallille Christa Päffgenille, josta myöhemmin tuli laulaja, lempinimen "Nico" tämän entisen poikaystävän Papatákiksen mukaan.
Sachin Tendulkar

Sachin Ramesh Tendulkar (; s. 24. huhtikuuta 1973) on intialainen kriketinpelaaja. Tendulkar syntyi Bombayssa Maharashtran osavaltiossa. Hän toimi Mumbai Indians -joukkueen kapteenina. 
Tendulkar on eniten juoksuja lyönyt pelaaja sekä viisipäiväisissä test-otteluissa että yhden päivän maaotteluissa. Hän löi vuosina 1989–2013 pelaamissaan 200 test-ottelussa kaikkiaan 15 921 juoksua. Hän rikkoi lokakuussa 2008 Brian Laran nimissä olleen entisen ennätyksen, 11 953 juoksua. Yhden päivän maaotteluissa hän löi 463 ottelussa 18 426 juoksua.
Tendulkar pelasi ensimmäisen test-ottelunsa Pakistania vastaan 16-vuotiaana 1989. Hän löi ensimmäisen kerran test-"centuryn" (eli sata juoksua yhdessä test-sisävuorossa) Englantia vastaan 1990. Hän löi ensimmäisenä pelaajana tupla-"centuryn" (200 juoksua) yhden päivän maaottelussa 2010. Hänestä tuli ensimmäinen pelaaja, joka on lyönyt maaotteluissa sata "centurya" Bangladeshia vastaan pelatussa yhden päivän maaottelussa 16. maaliskuuta 2012 . Se jäi myös hänen uransa loppusaldoksi. Näistä sadasta "centurysta" hän löi 51 test-otteluissa ja 49 yhden päivän maaotteluissa.
Tendulkar kuului maailmanmestaruuden voittaneeseen Intian joukkueeseen 2011. Hän lopetti uransa 16. marraskuuta 2013, ja samana päivänä hänen ilmoitettiin saavan Bharat Ratnan, Intian korkein siviilipalkinto.
Annei

Annei () oli perinteisen vallanperimysjärjestyksen mukaan Japanin kolmas keisari. Hänen sanotaan toimineen keisarina vuosina 549 eaa.–511 eaa. Häntä edelsi hänen isänsä Suizei, myyttinen toinen keisari, ja seurasi poikansa Itoku.
Ainakin yhdeksän ensimmäisen perinteisen vallanperimysjärjestyksen mukaisen keisarin olemassaoloa pidetään kyseenalaisena. Ensimmäinen, todellisuudessakin mahdollisesti hallinnut keisari saattoi olla Sujin 200–300-luvuilla. Keisarillinen viraston mukaan Annein hauta sijaitsee Naran prefektuurin Kashiharassa. Tämä šintolainen muistopyhäkkö on viralliselta nimeltään "Unebiyama no hitsujisaru no mihodo no i no e no misasagi" ().
Jitō

Jitō (, 646–703) oli perinteisen vallanperimysjärjestyksen mukaan Japanin 41. keisari. Hän hallitsi vuosina 690–697. Häntä edelsi hänen puolisonsa Tenmu ja seurasi keisari Monmu.
Jitō oli yksi kahdeksasta Japanin historian aikana hallinneesta keisarinnasta. Häntä edelsivät Suiko ja Kōgyoku, hänen jälkeensä hallitsivat vuorostaan Genmei, Genshō, Kōken, Meishō ja Go-Sakuramachi.
Jitō oli keisari Tenjin toinen tytär. Hän nousi valtaistuimelle keisari Tenmun kuoltua vuonna 686 ja kruunattiin virallisesti vuonna 690. Jitōn valtakaudella otettiin käyttöön yksi varhaisimmista japanilaisista laeista, Asuka-Kiyomihara-laki, ja pääkaupunki siirrettiin Fujiwara-kyōhon. Jitō oli kiihkeä buddhalainen ja tunnettu waka-runoilija. Hänen runojaan on otettu "Man’yōshū"-runokokoelmaan.
Keisarillisen viraston mukaan Jitōn hauta sijaitsee Naran prefektuurin Takaichin piirikunnan Asukassa. Se on nimeltään "Hinokuma no ōuchi no misasagi" ().
Asenate Manoa

Asenate Manoa (s. 23. toukokuuta 1992 Fidži) on tuvalulainen yleisurheilija, joka kilpailee pikajuoksussa. Hän edustaa seuratasolla Matagigali Clubia. Hän pitää hallussaan maansa ennätystä 100 metrillä ajallaan 13,75 sekuntia.
Manoa harjoitteli Funafutin lentokentän kiitotiellä ennen kuin osallistui Pekingin olympialaisiin 2008. Hän karsiutui 100 metrin matkalla kisojen alkuerissä silloisella maansa ennätysajalla 14,05. Kyseessä oli Manoan ensimmäinen juoksu lähtötelineistä synteettisellä radalla. Hän kilpaili seuraavana vuonna MM-kisoissa, joissa hän oli sadalla metrillä eränsä seitsemäs juostuaan maansa ennätykseksi ajan 13,75. Daegun MM-kilpailuissa 2011 hän ei päässyt jatkoon 100 metrin karsintakierrokselta juostuaan ajan 13,92.
Lähteet.
Lido Vieri

Lido Vieri (s. 16. heinäkuuta 1939 Piombino, Italia) on italialainen jalkapallovalmentaja ja entinen maalivahti. Hän vietti suurimman osan pelaajaurastaan Torinossa ja Interissä.
Pelaajaura.
Vieri aloitti jalkapalloilun Torinon junioreissa 15-vuotiaana ja oli kirjoilla edustusjoukkueessa kaudella 1957–1958. Hänet lainattiin kuitenkin samalla kaudella Serie C tason Vigevanoon, jossa Vierille haettiin kokemusta tulevia pääsarjapelejä varten. Vieri palasi kauden jälkeen Torinoon, jossa hän pelasi uransa ensimmäisen Serie A ottelun 21. syyskuuta 1958 Alessandriaa vastaan. Avauskaudellaan Vieri pelasi 20 ottelua Serie A:ssa. Joukkue putosi seuraavalla kaudella Serie B:hen, jossa Vieri pelasi vain kuusi ottelua. Joukkue nousi kuitenkin takaisin Serie A:han, jossa se myös säilyi Vierin pelatessa Torinon maalilla kauteen 1968–1969 asti. Tuona aikana Vieri valittiin Serie A:n parhaaksi maalivahdiksi kaudella 1961–1962 ja saavutti Italian cupin mestaruuden kaudella 1967–1968. Vieri ehti edustaa Torinoa yhteensä 357 ottelussa, joista 275 esiintymistä tapahtui sarjatasolla.
Inter.
Kesällä 1969 Vieri siirtyi Interiin. Joukkue sijoittui Vierin ensimmäisellä kaudella toiseksi jääden neljän pisteen päähän mestaruuden voittaneesta Cagliarista. Kaudella 1970–1971 Vieri saavutti ensimmäisen Scudettonsa, kun Inter voitti Serie A:n kauden päätteeksi. Samaisella kaudella hänestä tuli kolmanneksi pisimpään maalinsa nollana pitänyt maalivahti Serie A:ssa. Seuraavalla kaudella Fabio Cudicini ohitti hänet kolmannelta paikalta ja vuoteen 2010 mennessä Vieri on pitänyt maalinsa nollana Serie A:n maalivahdeista kymmenenneksi pisimpään 685 minuutilla. Sittemmin Vierin aikana Inter sijoittui useimmiten Serie A:ssa viidenneksi, eikä enää taistellut mestaruudesta. Vieri jätti sittemmin Interin kauden 1975–1976 jälkeen 37-vuotiaana, kun varamaalivahti Ivano Bordo oli noussut Interin uudeksi ykkösvahdiksi. Vieri pelasi Interissä yhteensä 199 ottelua.
Pistoiese.
Vieri siirtyi Serie C tason Pistoieseen kaudeksi 1976–1977 ja oli nostamassa joukkuetta Serie B:hen. Vieri pelasi myös itse joukkueessa kahdella ensimmäisellä kaudella, mutta vietti lähinnä varavahdin roolissa kaksi viimeistä kauttaan pelaamatta otteluakaan. Hän lopetti pelaajauransa 41-vuotiaana.
Maajoukkueura.
Vieri pelasi ensimmäisen maaotelunsa Italian paidassa 27. maaliskuuta 1963 Turkkia vastaan, joka päättyi Italian 0–1 voittoon. Hän pelasi vielä samana vuonna kaksi ottelua ja seuraavan kerran vuonna 1968.
Vieri valittiin Torinon ja Interin menestysvuosien aikaan Italian maajoukkueeseen kolmosvahdin rooliin, vuosien 1968 EM-kilpailuihin ja 1970 MM-kilpailuihin. EM-kisojen aikana Italia saavutti maansa ensimmäisen Euroopan mestaruuden, kun se voitti Jugoslavian maalein 2–0. MM-kisoissa Italia puolestaan saavutti hopeaa hävittyään loppuottelussa Brasilialle maalein 4–1.
Saavutukset.
Henkilökohtaiset palkinnot
Pasmajärvi (kylä Kolarissa)

Pasmajärvi on kylä Kolarin kunnassa. Pasmajärvellä asuu noin 30 ihmistä . 
Pasmajärvellä sijaitsee Kolarin kunnan leirikeskus Tirroniemi. Leirikeskuksessa on majoitus-, ruokailu- ja saunatilat noin 20 hengelle. Paikka on lähes luonnontilainen hiekkarantainen Pasmajärven niemi. Pasmajärvellä sijaitsee vuonna 1888 rakennettu Siikajoen mylly, joka on kunnostettu ja jota käytetään kesäisin perinnepäivien yhteydessä. Alueella on myös vuokrakämppä.
Pasmajärven ympäristössä on runsaasti tulipaikkoja ja laavuja, muiden muassa Tirronnokka, Lompolonperä, Kenttäniemi, kylänranta ja Puuromaa. Siikavuomalle on rakennettu lintutorni, joka on osa tulevaa luontopolkua. Pasmajärven kylässä on toiminut Pasmajärven koulu, joka oppilaiden vähyyden takia lakkautettiin vuonna 1999. Kyläkauppa on lakkautettu vuonna 2011. 
Pasmajärven järvi sijaitsee vaarojen ja pienempien järvien ympäristössä. Järven pinta-ala on 8,3 km2 ja rantaviivaa on yli 23 kilometriä ja se kuuluu Tornionjoen päävesistöön. Järvestä saa ahventa, särkeä, haukea, siikaa, muikkua ja muutamia taimeniakin on saatu. Suurin pyydetty hauki on 12,5 kg ja taimen on 8 kg.
Elät vain kahdesti (kirja)

Elät vain kahdesti () on vuonna 1964 julkaistu Ian Flemingin kahdestoista James Bond -romaani, joka muodostaa "Pallosalama" ja "Hänen majesteettinsa salaisessa palvelussa" -romaanien kanssa ns. "Blofeld-trilogian". Samana vuonna julkaistiin myös kirjan suomenkielinen versio. Kirjan pohjalta tehty samanniminen elokuva sai ensi-iltansa vuonna 1967.
Rauhanosinko

Rauhanosinko eli Peace dividend oli Yhdysvaltain presidentin George H. W. Bushin ja Yhdistyneen kuningaskunnan pääministeri Margaret Thatcherin 1990-luvun alussa luoma termi, jolla he pyrkivät kuvaamaan ilmeisesti omille äänestäjilleen ja taustajoukoilleen, että puolustusmenojen leikkaaminen auttaa kansantaloutta. Se pohjautuu vanhaan "guns versus butter" -teoriaan. Kylmän sodan voiton jälkeen länsimaiden johtajilla oli tarve vähentää puolustusmenoja ja kuvata puolustusmenot taloudellisesti päinvastoin vaikuttavana kuin 1930-luvulta alkaen oli kuvattu.
Kansantaloudet ovat viimeisten parinsadan vuoden ajan menneet lamaan sotien päätyttyä muualla paitsi hävinneissä maissa, joissa jälleenrakennus pystytään aloittamaan. "Peace dividend" viittasikin pitempiaikaiseen nousuun - Clintonin kauden dotcom-hype osin liittyy tällaiseen aseista hyödyllisiin tuotteisiin ja teknologioihin siirtymiseen. Jos poliittista halua löytyy, rauhanosinko voi myös kohdistua sosiaalisiin ohjelmiin, köyhyyden vähentämiseen, terveydenhuollon kehittämiseen jne. Peace Dividend voidaan kohdistaa myös negatiivisena tulonsiirtona ylimpien tulonsaajien verojen alentamiseen..
Vaikka George Bush vanhempi otti termin käyttöön, Yhdysvaltojen puolustusmäärärähat eivät supistuneet. Niiden vähentäminen oli ollut hyvin vaikeaa jo toisen maailmansodan jälkeenkin. Länsi-Eurooppa ja Venäjä vähensivät merkittävästi puolustusmäärärahojaan, mutta Euroopassakin Englanti vähemmän kuin muut Länsi-Euroopan maat. Yhdysvalloissa puolustusmäärärahoja vähennettiin vuosien 1985 ja 1993 välissä, mutta sen jälkeen rahoitus pysyi muuttumattomana vuoteen 1999 ja kasvoivat voimakkaasti perusteena terrorisminvastainen sota. 
Puolustumäärärahojen supistaminen on mahdollista vain, jos puolustusvoimilla ja -teollisuudella ei ole kansantaloudessa liian merkittävää osuutta. Vuonna 2008 alkaneessa lamassa muun muassa Saksa on vähentämässä merkittävästi puolustusmäärärahojaan, mutta esimerkiksi julkisen talouden kriisivaltio Kreikka taas ei.
STS-121

 
STS-121 oli Nasan 115. avaruussukkulalento ja Kansainvälisen avaruusaseman (ISS) tarviketäydennyslento ULF 1.1. Se lennettiin Discovery-avaruussukkulalla. STS-121 oli Discoveryn 32. sukkulalento ja 18. sukkulalento ISS-avaruusasemalle. Lennon tärkeimpänä päämääränä oli testata uusia turvallisuus- ja korjaustekniikoita, joita oli kehitetty helmikuussa 2003 tapahtuneen avaruussukkula Columbian onnettomuuden (STS-107) jälkeen, sekä kuljettaa tarvikkeita, laitteita ja Euroopan astronauttijoukkojen astronautin Thomas Reiterin ISS-avaruusasemalle.
STS-121 oli toinen ja samalla viimeinen Return to Flight -ohjelman koelento sitten Columbian onnettomuuden. Edellistä STS-114-koelentoa seurasi järjestyksessä STS-121, sillä Nasa halusi käyttää seuraavaa vapaata lentoa koelentona ja lennot STS-115–STS-120 oli jo varattu muuhun käyttöön. Onnistuneen STS-121-lennon myötä sukkulaohjelma siirtyi takaisin normaaliin toimintaan ja ISS:n kokoonpanotehtävien pariin.
Discovery laukaistiin 4. heinäkuuta 2006 kello 18:37:55 (UTC) Kennedyn avaruuskeskuksesta. Ensimmäistä kertaa sukkula laukaistiin Yhdysvaltain itsenäisyyspäivänä. Avaruussukkula laskeutui takaisin Kennedyn avaruuskeskukseen 13 päivän päästä 17. heinäkuuta kello 13:14:43 UTC.
Discovery testasi lennollaan sukkulan uusia lähtöä seuraavia lämpöeristyksen kunnon tutkimus-, kuvaamis- ja korjausmenetelmiä. Reiterin kuljetus ISS-avaruusasemalle täydensi ISS:n Columbian onnettomuutta seuranneen kaksimiehisen miehistön kolmimiehiseksi. Discovery kuljetti ISS-avaruusasemalle Euroopan avaruusjärjestön kehittämän –80 celsiusasteen laboratoriopakastimen (”Minus Eighty Degree Laboratory Freezer for ISS”, lyhenne MELFI). Pakastin asennettiin aseman Destiny-laboratoriomoduuliin.
Miehistö.
Lento jäi Lisa Nowakin ainoaksi lennoksi tämän yksityiselämään liittyneiden tapahtumien vuoksi.
Herb Brooks Arena

Herb Brooks Arena (vuoteen 2005 asti Olympic Center) on Lake Placidissa, Yhdysvalloissa sijaitseva monitoimiareena.
Areena rakennettiin Lake Placidin vuoden 1932 talviolympialaisia varten. Kyseisissä olympiakisoissa areenalla järjestettiin taitoluistelu kokonaisuudessaan ja puolet jääkiekko-otteluista. Vuoden 1980 talviolympialaisissa areena isännöi lukuisia olympiatapahtumia, joista kuuluisimpana jääkiekon loppuottelu Yhdysvallat–Neuvostoliitto. Kyseinen ottelu, joka tunnetaan nimellä Miracle on Ice, päättyi Yhdysvaltojen 4–3-voittoon, ja samalla päättyi Neuvostoliiton neljän peräkkäisen jääkiekon olympiavoiton putki.
"Miracle on Icen" 25-vuotispäivän kunniaksi areena nimettiin uudelleen vuonna 2005 Herb Brooks Arenaksi joukkueen kultaan valmentaneen Herbert Brooksin kunniaksi.
Party

Party on Iggy Popin viides sooloalbumi. Se julkaistiin kesäkuussa 1981 Arista-levymerkin kautta. Tällä albumilla Pop teki yhteistyötä kitaristi Ivan Kralin kanssa, joka oli 1970-luvulta Patti Smithin kitaristi ja basisti. 
"Party" pidetään yleisesti radioystävällisenä, melodisena rock- ja pop-albumina, mutta se ei osoittautunut suureksi kaupalliseksi menestykseksi. Levyltä eniten huomioita on saanut singlenä julkaistu kappale ”Bang Bang”. 
David Bowie levytti myöhemmin cover-version ”Bang Bang” -kappaleesta albumilleen "Never Let Me Down" (1987). Iggy Popin omaelämäkerran "I Need More" mukaan hän kirjoitti ”Bang Bang” -kappaleen, koska Arista Records vaati häneltä kaupallista albumia ja singleä. Iggy kertoi saaneensa idean kappaleeseen luettuaan Tom Wolfen kirjan "The Right Stuff". Kirja käsittelee astronauttien ihmissuhteita ja kokemuksia avaruudessa. 
Levyllä on myös kaksi lainakappaletta, Iggyn tulkinnat soul-laulaja Phil Phillipsin kappaleesta ”Sea of Love” ja tulkinta The Outsiders -yhtyeen kappaleesta ”Time Won't Let Me.”
IKV-3 Kotka

IKV-3 Kotka oli suomalainen vapaan luokan purjelentokone, jonka suunnittelivat Tuomo Tervo ja Jorma Jalkanen. Prototyypin ensilento tehtiin vuonna 1966. IK-Vasama ja Lentokonetehdas K. K. Lehtovaara valmistivat mallia vain yhden koneen. Lyhenne IKV tuli Ilmailukerho Vasamasta. 
Lähteet.
David Hofer

David Hofer (s. 21. kesäkuuta 1983 Bolzano) on italialainen uransa lopettanut maastohiihtäjä.
Hofer kilpaili maailmancupissa ensimmäisen kerran 22. lokakuuta 2005 Düsseldorfin vapaan hiihtotavan sprintissä. Ensimmäisen kerran hän pääsi maailmancupin pisteille 14. joulukuuta 2008 oltuaan 23:s Davosin vapaan hiihtotavan sprinttikilpailussa. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui henkilökohtaisessa kilpailussa ensimmäisen kerran tammikuussa 2009 Whistler Olympic Parkin 30 kilometrin yhdistelmäkilpailussa, jossa hän oli neljäs. Ensimmäisen palkintosijansa hän sai oltuaan kolmas Sotšin vapaan hiihtotavan sprintissä helmikuussa 2013. Maailmancupin parisprintissä hän on sijoittunut kolmanneksi Fabio Pasinin kanssa Düsseldorfissa kaudella 2010–2011 ja Fulvio Scolan kanssa Milanossa kaudella 2011–2012.
Val di Fiemmen MM-kilpailuissa 2013 hän sijoittui parisprintissä viidenneksi ja 15 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa 13:nneksi. Sotšin olympialaisissa 2014 hän oli vapaan hiihtotavan sprintissä 15:s.
Quincy Detenamo

Quincy Detenamo (s. 8. maaliskuuta 1979 Buada) on naurulainen entinen painonnostaja. Myös Quincyn serkku Itte on kilpaillut painonnostossa.
Detenamo osallistui Atlantan olympialaisiin 1996, joissa hän sijoittui 20:nneksi alle 76-kiloisten sarjassa yhteistuloksellaan 252,5 kiloa. Hän oli mukana myös alle 77-kiloisten sarjassa MM-kisoissa 1998, joissa hän oli kahdeskymmenestoinen. Detenamo voitti Oseanian-mestaruuskilpailuissa pronssia vuosina 2000 ja 2004.
Vuonna 2005 Detenamo tuomittiin 39-vuotiaan prostituoidun taposta. Hän kuristi naisen Australiassa vuonna 2004 ja joutui pidätetyksi palattuaan maahan myöhemmin samana vuonna.
Lähteet.
John Garang

John Garang de Mabior (23. kesäkuuta 1945 Bor – 30. heinäkuuta 2005 Etelä-Sudan) oli sudanilainen poliitikko ja kapinallisjohtaja. Hän johti Sudanin kansanvapautusarmeijaa (SPLA) Sudanin toisessa sisällissodassa vuosina 1983–2005. Sodan päätyttyä rauhansopimukseen hän toimi Sudanin 1. varapresidenttiä noin puolen vuoden ajan. Garang kuoli helikopterionnettomuudessa heinäkuussa 2005. Etnisyydeltään Garang oli dinka.
John Konkola

John William Konkola "Körmy" (vuoteen 1929 "Hertzberg"; (9. toukokuuta 1886 Jämsä – 28. tammikuuta 1955 Jyväskylä) oli Suomen Joutsenen toinen päällikkö vuosina 1932–1938. Konkola oli sotilasarvoltaan komentajakapteeni ja koulutukseltaan myös merikapteeni. Hän oli myös AICH-yhdistyksen Albatrossi eli kiertänyt Kap Hornin lastipurjelaivan päällikkönä.
Konkolan vanhemmat olivat Alfred Herzberg ja Elina Konkola. Konkolan 1. puoliso oli Hellin Valta 1910–1923. 2. puoliso oli Sylva Magnusson ja 3. puoliso oli Elna Backström
Ura.
Vuosina 1902–12 Hertzberg purjehti kuusi ja puoli vuotta suomalaisilla, englantilaisilla ja norjalaisilla purjelaivoilla. Tästä ajasta hän toimi perämiehenä 10 kuukautta. Vuonna 1913 hän valmistui merikapteeniksi Helsingin Merikoulusta. Valmistuttuaan hän toimi 2 ½ vuotta "Jämsä"-laivan päällikkönä Jyväskylän – Lahden reitillä. Hertzberg kuului Jyväskylän suojeluskuntaan. Vuonna 1918 hän kävi Vöyrin koulun ja osallistui vapaussodassa Kurun taisteluun Hjalmarsonin osastossa. Kesällä 1925 hän oli miinalaiva "M-1:n" (myöhemmin "Louhi") päällikkönä, kun se teki matkan Norjan rannikkoa pitkin Petsamoon. Vuonna 1928 hänet nimitettiin komentajakapteenin virkaan ja määrättiin tykkivenelaivueen päälliköksi. Vuonna 1929 hän muutti nimensä Konkolaksi äitinsä mukaan. Vuonna 1932 hänet nimitettiin "Suomen Joutsenen" uudeksi päälliköksi Fär-saarilla uhanneen haaksirikon jälkeen. Konkola oli "Suomen Joutsenen" päällikkönä kaikilla kahdeksalla valtameripurjehduksella. Kahdeksannella matkalla hän joutui luopumaan aluksen päällikkyydestä sairaskohtauksen jälkeen. Toivuttuaan sydänkohtauksesta hän jatkoi palvelustaan komentajaksi ylennettynä ensin sukellusvenelaivueen päällikkönä ja vuodesta 1939 Turun Laivastoaseman päällikön apulaisena ja päällikkönä, kunnes sai eron 16. heinäkuuta 1940 sairautensa takia. Eläkepäivinään hän toimi Jyväskylän ja Lahden välillä seilaavien matkustajalaivojen päällikkönä 1948–54.
Silava

Silava on sian nahanalaista rasvaa. Sian elinten ympärillä olevasta rasvasta käytetään nimitystä ihra. Molempia käytetään esimerkiksi laardin valmistamiseen. Termejä ihra ja silava käytetään usein ristiin. Silavaa käytetään ruoanlaitossa ja ruoanlaittovälineiden kuten paistinpannujen käsittelyyn.
Ravintosisältö.
Sian selkäsilavan keskimääräinen perusravintoainesisältö 100 grammaa kohti Finelin mukaan:
Katrine Lunde

Katrine Lunde (ent. Haraldsen, s. 30. maaliskuuta 1980 Kristiansand) on norjalainen käsipalloilija ja olympiavoittaja. Hän edustaa kaudella 2017–2018 Vipers Kristiansandia. Aiemmin hän on edustanut muun muassa tanskalaisseuroja Aalborg DH ja Viborg HK, unkarilaista Győri ETO KC:tä sekä venäläistä Rostov-Donia. Pelipaikaltaan Lunde on maalivahti.
Lunde voitti Norjan joukkueessa olympiakultaa Pekingissä 2008 ja Lontoossa 2012 sekä saavutti olympiapronssia Rio de Janeirossa 2016. MM-mitaleita hänellä on neljä, joista yksi on kultaa, ja EM-mitaleita kuusi, joista viisi on kultaista. Norjan maajoukkueessa Lunde pelasi ensimmäisen kerran syyskuussa 2002, ja kaikkiaan hän on pelannut 279 maaottelua, joissa hänen on onnistunut tehdä kolme maalia.
Ennen Unkariin siirtymistään Lunde pelasi tanskalaisseuroissa ja voitti Viborg HK:n pelaajana käsipallon naisten Mestarien liigan kahdesti vuosina 2009 ja 2010.
Lunde on ollut aviossa norjalaisen jalkapalloilijan Tom Reidar Haraldsenin kanssa. Lunden kaksoissisar Kristine Lunde-Borgersen on myös käsipallon olympiavoittaja ja moninkertainen arvokisamitalisti.
Thomas Hearns

Thomas Hearns (s. 18. lokakuuta 1958 Memphis, Tennessee) on yhdysvaltalainen nyrkkeilijä. Hän voitti kaikkiaan 8 maailmanmestaruutta kuudessa eri painoluokassa.
Saavutukset.
Hearns on historian ensimmäinen nyrkkeilijä, joka on voittanut maailmanmestaruuden neljässä eri painoluokassa. Hän on myös ensimmäinen joka on voittanut viisi mestaruutta viidessä eri painoluokassa. Hän iski urallaan lukuisia ikimuistoisia tyrmäysiskuja ja häntä pidetään yhtenä kaikkien aikojen parhaimmista tyrmääjistä. Hänet äänestettiin kaikkien aikojen parhaimmaksi ylemmän välisarjan nyrkkeilijäksi arvostetussa nyrkkeilyaiheisessa Ring Magazine-lehdessä ja sai "Fighter of the Year" -palkinnon vuonna 1980 ja 1984. 
Hearns otteli kaikkiaan kahtakymmentäyhtä nykyistä, mennyttä tai tulevaa maailmanmestaria vastaan. 
Nyrkkeilijänä.
Hän oli poikkeuksellisen pitkä välisarjalaiseksi (185 cm) ja hänellä oli leveä selkä ja huomattavan pitkät käsivarret. Hearnsilla olikin hyvä ulottuvuus ja ennen kaikkea ainutlaatuisen tuhoisa iskuvoima ja hänestä käytettiin liikanimeä "The Hitman" (). Hänen tavaramerkkejään olivat tuhoisa oikeankädenlyönti, voimakas vasen koukku sekä erikoinen otteluasento; hän piti aina vasenta kättään normaalia alempana houkutellakseen vastustajan iskujenvaihtoon, lisätäkseen nopeutta ja mahdollistaakseen jabin lyönnin eri kulmista (tekniikka nimeltä "flicker jab", suom. "välähtävä jabi").
Joseph Sweetman Ames

Joseph Sweetman Ames (3. heinäkuuta 1864 Manchester, Vermont, Yhdysvallat – 24. kesäkuuta 1943) oli yhdysvaltalainen fyysikko, joka oli Johns Hopkinsin yliopiston rehtori 1929–1935.
Ames valmistui Johns Hopkinsin yliopistosta 1886 ja matkusti tämän jälkeen Berliiniin työskentelemään Hermann von Helmholtzin laboratorioon. Seuraavana vuonna hän palasi Johns Hopkinsiin, missä tutki spektroskopiaa Henry Rowlandin kanssa. Vuodet 1888–1891 Ames oli apulaisena Rowlandin laboratoriossa. Hän väitteli tohtoriksi vuonna 1890 ja sai paikan yliopiston fysiikan apulaisprofessorina 1891. Professoriksi hänet ylennettiin vuonna 1899. Rowland kuoli vuonna 1901, ja Amesista tuli laboratorion uusi johtaja. Ames jatkoi tutkimusurallaan spektroskopian kehittelyä.
Ames oli vuonna 1915 National Advisory Committee for Aeronauticsia (NACA) ensimmäisiä jäseniä. Hänet nimitettiin NACA:n fysiikan vastaavaksi todennäköisesti taitavien tutkimusjohtamistaitojensa ja julkiseen palveluun kohdistuneen kiinnostuksensa ansiosta. Ames nimettiin NACA:n hallintokomitean puheenjohtajaksi vuonna 1927. Hän piti NACA:n pystyssä, kun Herbert Hoover yritti lopettaa sen ja siirtää sen tehtävät teollisuudelle. Ames valittiin vuonna 1929 Johns Hopkinsin yliopiston presidentiksi. Hän pelasti yliopiston 1930-luvun laman aikana konkurssilta, kun hän vetosi rohkeasti yliopiston alumniin.
Vuonna 1935 Ames jäi eläkkeelle Johns Hopkinsin yliopistosta. Hän sai aivohalvauksen toukokuussa 1937, mikä aiheutti hänen vartalonsa oikeanpuolen halvaantumisen. Hän erosi samantien NACA:n hallintokomitean puheenjohtajan paikalta ja jätti hallintokomitean lokakuussa 1937. Hän kuoli vuonna 1943.
Richelieu (joki)

Richelieu on 124 kilometriä pitkä Saint Lawrencen sivujoki Etelä-Québecissä Kanadassa. Se on nimetty kardinaali Richelieun mukaan.
Luonto ja maantiede.
Richelieu saa alkunsa Yhdysvalloissa sijaitsevasta Champlainjärvestä, josta se virtaa kohti pohjoista Québecin provinssiin. Joen yläjuoksulla on useita pikkukaupunkeja, esimerkiksi Saint-Jean-sur-Richelieu, Chambly, Beloeil ja Mont-Saint-Hilaire. Saint-Jeanin ja Chamblyn välillä joessa on koskia, joiden ohi on rakennettu Chamblyn kanava. Alajuoksulla asutuskeskukset ovat pienempiä mutta maalauksellisempia, ja niistä huomattavimpia ovat Saint-Charles-sur-Richelieu, Saint-Denis-sur-Richelieu ja Saint-Ours. Joki yhtyy Saint Lawrenceen lähellä Saint-Pierren järveä Sorel-Tracyn kaupungissa.
Historia ja merkitys.
Richelieujoella on ollut keskeinen rooli Québecin historiassa. Sen ensimmäisiä pysyviä asukkaita olivat irokeesit, huronit ja algonkinit. Uuden-Ranskan perustajana pidetty Samuel de Champlain teki tutkimusmatkan joelle vuonna 1608, pian Kanadaan saapumisensa jälkeen. Richelieujoki oli sotilaallisesti tärkeä koko Ranskan vallan ajan, ja ranskalaiset rakensivat sen rannoille useita linnoituksia. Hyvän puolustusjärjestelmän ja hedelmällisen maan houkuttelemina jokilaaksoon saapui paljon kanadanranskalaisia maanviljelijöitä.
Englannin saatua Kanadan valtaansa vuosina 1759–60, pian Amerikan vallankumouksen jälkeen, seudulle alkoi muuttaa brittisotilaita ja lojalisteja. Yhdysvaltain vapaussodan alussa amerikkalainen upseeri Benedict Arnold hyökkäsi brittien siirtomaa-alueille ja valtasi useita Richelieujoen rannalla sijainneista linnoituksista. Myös monet vuosien 1837–38 kansannousuista tapahtuivat Richelieujoen rantakylissä, esimerkiksi Saint-Charlesissa ja Saint-Denis’ssä.
Richelieujoen taloudellinen merkitys suureni 1800-luvulla. Vuonna 1843 valmistunut Chamblyn kanava helpotti puun, sellun, heinän ja hiilen rahtaamista Yhdysvalloista Montréaliin. Kaupankäynnin ansiosta Sorelin ja Saint-Jeanin väkiluku alkoi kasvaa, ja ne saivat kaupunkioikeudet 1850-luvulla. Samoihin aikoihin Yhdysvalloista rakennettiin kuitenkin Montréaliin johtava rautatie, joka syrjäytti vähitellen jokikuljetukset. Niinpä 1800-luvun lopussa ja 1900-luvulla talouden painopiste siirtyi kaupankäynnistä teollisuuteen.
Richelieujoen laaksossa harjoitetaan edelleen paitsi teollista ja sotilaallista toimintaa myös maataloutta, ja sieltä saadaan Québecin parhaat viljasadot. Kanadan ympäristöministeriön Québecin osastoon kuuluu yksikkö, jonka toimialueena on pelkästään Richelieujoen laakso. Se hallinnoi Chamblyn kanavaa ja suorittaa arkeologisia kaivauksia esimerkiksi Chamblyn ja Lennoxin linnoituksissa.
Final Destination 5

Final Destination 5 on 3D-kauhuelokuva, joka jatkaa "Final Destination" -elokuvasarjaa. Elokuvan on ohjannut Steven Quale ja käsikirjoituksen on tehnyt Eric Heisserer. Elokuva kuvattiin Vancouverissa, missä kolme edellisistä filmeistä kuvattiin. Kuvaukset alkoivat syyskuussa 2010.
Juoni.
Sam Lawton (Nicholas D’Agosto) saa ennakkonäyn romahtavasta sillasta, joka tulee surmaamaan hänet ja monia muita. Kun näky muuttuu todeksi, Sam onnistuu pelastamaan itsensä lisäksi joitain muita. Sam havaitsee tyttöystävänsä Mollyn (Emma Bell) kanssa, että jälleen kerran Kuolema on eloonjääneiden perässä.
Kuolemat
Thomas Dewey

Thomas Edmund Dewey (24. maaliskuuta 1902 – 16. maaliskuuta 1971) oli yhdysvaltalainen republikaanipoliitikko. Hän oli New Yorkin kuvernööri vuosina 1943–1954. Dewey oli ehdokkaana Yhdysvaltain presidentiksi vuosina 1944 ja 1948, ja hävisi molemmat vaalit.
1948 presidentinvaalit.
Thomas Deweya pidettiin ennakkosuosikkina vaalien voitossa, ja vain muutama päivä ennen vaaleja gallupit näyttivät suuria marginaaleja Thomas Deweylle. Monet yhdysvaltalaiset lehdet olivat valmiiksi tulostaneet sanomalehtiä, joissa luki "Dewey defeats Truman!", mutta Truman kuitenkin teki yllätysvoiton vaaleissa. Vaaleja seuranneena päivänä Presidentti Harry S. Truman esitteli lehdistölle Chicago Daily Tribune-lehden "Dewey defeats Truman"-lehteä kotikaupungissaan, Kansas Cityssa jolloin Truman oli kuitenkin voittanut vaalit.
Vaalien tulosta pidetään yhtä Yhdysvaltain presidenttivaalien historian suurimpana yllätysvoittona.
Jalkapallon Mestaruussarjan kausi 1977

Jalkapallon Mestaruussarjan kausi 1977 oli vuonna 1930 perustetun Mestaruussarjan 46. kausi. Kaudella 1977 Mestaruussarja pelattiin 12 joukkueen kaksinkertaisena sarjana.
Mestaruussarjan ja Suomen mestaruuden voitti Haka, joka varmisti neljännen mestaruutensa kolmanneksi viimeisellä kierroksella, kun se otti ratkaisevan pisteen 18. syyskuuta 0–0-tasapelissä Kiffeniä vastaan. Viimeisiksi sijoittuneet MP ja VPS putosivat I divisioonaan.
Mestaruussarjan maalikuninkuuden kaudella 1977 voitti Hakan Matti Paatelainen 20 maalilla. Mestaruussarjan yleisömäärä kaudella 1977 oli yhteensä 253 921 henkeä eli keskimäärin 1 924 katsojaa ottelua kohti. Kauden suurin yleisömäärä nähtiin 3. heinäkuuta Lahden Kisapuistossa pelatussa ottelussa Reipas–Haka, kun ottelua saapui seuraamaan 5 534 katsojaa.
KuPS hävisi kaudella 1977–78 Euroopan Cupin ensimmäisen kierroksen otteluparinsa belgialaiselle Club Bruggelle yhteismaalein 2–9. Reipas hävisi Cup-voittajien cupin ensimmäisen kierroksen otteluparinsa länsisaksalaiselle Hamburger SV:lle yhteismaalein 3–13. Haka hävisi UEFA Cupin ensimmäisen kierroksen otteluparinsa puolalaiselle Górnik Zabrzelle yhteismaalein 3–5.
Joukkueet.
Mestaruussarjaan osallistui 12 joukkuetta, joista kymmenen kaudelta 1976 ja kaksi nousijaa kauden 1976 I divisioonasta. I divisioonan voittaja Kiffen ja toiseksi sijoittunut OTP nousivat suoraan. Nousijajoukkueet korvasivat edellisellä kaudella viimeisiksi jääneet GBK:n ja KPT:n.
Sarjataulukko.
(M) = Suomen mestari; (P) = Putoaja
Tulokset.
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
Eurocupit.
Euroopan Cup.
1. kierros
"Club Brugge voitti yhteismaalein 9–2."
Cup-voittajien cup.
1. kierros
"Hamburger SV voitti yhteismaalein 13–3."
UEFA Cup.
1. kierros
"Górnik Zabrze voitti yhteismaalein 5–3."
Robin Lehner

Robin Lehner (s. 24. heinäkuuta 1991 Göteborg, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan maalivahti. Hän edustaa NHL-seura Vegas Golden Knightsia. Isokokoisen Lehnerin vahvuuksiin kuuluvat ketteryys, peittävyys ja poikittaisliikkeet.
Ura.
Lehner on Mölndal IF:n kasvatti. Kaudella 2007–2008 hän pelasi Frölunda HC:n juniorijoukkueessa. Hänellä oli sarjan vähiten päästettyjä maaleja ottelua kohden ja paras torjuntaprosentti. Hän pelasi juniorijoukkueessa vielä seuraavalla kaudella. Ottawa Senators varasi Lehnerin toisella kierroksella 46. pelaajana .
Kaudeksi 2009–2010 Lehner siirtyi Pohjois-Amerikkaan OHL-junioriliigaan Sault Ste. Marie Greyhoundsin riveihin. Hän toimi joukkueensa ykkösmaalivahtina ja pelasi myös sarjan tähdistöottelussa. Hän pelasi kauden aikana myös yhden ottelun AHL:ssä Binghamton Senatorsin riveissä. Maaliskuussa 2010 Lehner teki kolmivuotisen tulokassopimuksen Ottawa Senatorsin kanssa. Hän aloitti kauden AHL:n puolella, mutta debytoi NHL:ssä pelaamalla neljä minuuttia lokakuussa 2010 Montreal Canadiensia vastaan. Hänestä tuli samalla 19-vuotiaana nuorin ruotsalaismaalivahti NHL:ssä.
Kaudeksi 2019–2020 Lehner siirtyi vapaana agenttina Chicago Blackhawksin riveihin yksivuotisella ja 5 miljoonan dollarin arvoisella sopimuksella. Siirtotakarajalla helmikuussa 2020 Lehner siirtyi Vegas Golden Knightsiin vaihdossa Malcolm Subbaniin, Stanislav Deminiin ja toisen kierroksen varausvuoroon vuoden 2020 varaustilaisuudessa. Lokakuussa 2020 Lehner teki Golden Knightsin kanssa viiden vuoden ja yhteensä 25 miljoonan dollarin arvoisen jatkosopimuksen.
Lehner joutui lonkkaleikkaukseen syksyllä 2022 ja oli sivussa peleistä koko kauden 2022–2023.
Yksityiselämä.
Lehner asetettiin henkilökohtaiseen konkurssiin vuonna 2022. Lehtitietojen mukaan mukaan Lehnerin velat olivat 22,7 miljoonaa euroa. Hän oli sijoittanut rahaa muun muassa matelijafarmiin ja eksoottisiin kaloihin. Hän on itse kertonut kärsineensä mielenterveysongelmista, päihderiippuvuudesta ja ADHD:stä.
East Hamin metroasema

East Ham on Lontoon metron Hammersmith &amp; City Linen ja District Linen asema. Se sijaitsee East Hamin kaupunginosassa Newhamin alueella Itä-Lontoossa.
East Hamin aseman avasi London, Tilbury and Southend Railway (LTSR) vuonna 1858. District Line alkoi liikennöidä asemalle vuonna 1902, ja linja sähköistettiin kolme vuotta myöhemmin. Tällöin East Hamin asema oli linjan viimeinen sähköistetty asema ja kauemmas matkustavien tuli vaihtaa asemalla höyryjuniin. Sähköistystä jatkettiin Barkingin metroasemalle asti vuonna 1908. Metropolitan Linen liikennöinti East Hamiin alkoi vuonna 1938. Vuonna 1988 Metropolitan Linen liikennöinti rataosuudella päättyi ja se korvattiin Hammersmith &amp; City Linellä.
Savitaipaleen vaakuna

Savitaipaleen vaakuna on Savitaipaleen kunnan tunnus. Vaakunan aiheen vallikoro viittaa Savitaipaleen rajapitäjän asemaan vuonna 1743 solmitun Turun rauhan ja 1812 suoritetun rajatarkistuksen välisenä aikana. Aiheessa kuvattu sorkka-aura oli vanhaa seudulla käytettyä tyyppiä.
Vaakunan selitys kuuluu ”mustassa kentässä sorkka-aura ja sen yläpuolella vallikoroinen lakio, kaikki kultaa.” Vaakunan ovat suunnitellut Viljo Savikurki, ja Savitaipaleen kunnanvaltuusto hyväksyi sen kokouksessaan 2. tammikuuta 1953. Sisäasiainministeriö vahvisti vaakunan käyttöön 3. maaliskuuta samana vuonna.
Valkeakosken ammattiopisto

Valkeakosken ammattiopisto (VAAO) on toisen asteen ammattikoulu. Se sijaitsee Valkeakosken pohjoispuolella ja on osa "Valkeakoski Campusta". Koulussa opiskelee vuosittain noin 1 400 oppilasta. Koko campus-alueella (Valkeakosken ammattiopisto, Tietotien lukio sekä Hämeen ammattikorkeakoulu) opiskelee yhteensä lähelle 2 000 oppilasta.
VAAOssa on mahdollisuus opiskella seuraavia ammattikoulutusohjelmia:
Merkonomi, IT-tukihenkilö, ohjelmistokehittäjä, koneasentaja, koneistaja, automaatioasentaja, sähköasentaja, talonrakentaja, putkiasentaja, kiinteistönhoitaja, prosessinhoitaja, maalari, automekaanikko, kampaaja, parturi, kosmetologi, kosmetiikkaneuvoja, kokki sekä lähihoitaja
Koulussa opiskelee valkeakoskelaisten nuorten lisäksi hyvin paljon oppilaita lähikunnista, kuten Tampereelta, Lempäälästä, Akaasta ja Pälkäneeltä. Kulkuyhteydet koululle ovat hyvät myös ulkopaikkakuntalaisille. Joukkoliikenne mahdollistaa bussilla kulkemisen kauempaakin tuleville.
VAAOn rehtorina toimii Raimo Alarova.
Jolyon Palmer

Jolyon Carlyle Palmer (s. 20. tammikuuta 1991 Horsham, Englanti, Yhdistynyt kuningaskunta) on brittiläinen rata-autoilija.
Vuonna 2014 Palmer voitti GP2-sarjan mestaruuden. Hänen isänsä on entinen Formula 1 -kuljettaja Jonathan Palmer. Hänen nuorempi veljensä Will Palmer on myös rata-autoilija.
Ura.
Palmer aloitti kilpailemisen MiniMax-autoilla vuonna 2004. Sen jälkeen vuosina 2005–2007 hän ajoi T Cars -mestaruussarjaa. Vuonna 2007 Palmer kilpaili myös Formula Palmer Audi -sarjassa ja oli kaudella 2008 sarjan kolmas. Vuonna 2009 Palmer ajoi myös uutta FIA:n Formula 2 -sarjaa kahdeksassa osakilpailussa. Kaudella 2010 hän jatkoi sarjassa ja sijoittui loppupisteissä toiseksi ajaen viisi voittoa, 10 palkintosijaa ja viisi paalupaikkaa.
Palmer siirtyi GP2-sarjaan kaudeksi 2011 Arden-talliin, muttei saavuttanut pisteitä. Hän jatkoi GP2:ssa kaudella 2012 iSport-tallissa. Hän ajoi voittoon Monacon sprinttikisassa. Hän sijoittui lopulta sarjan 11:nneksi kerättyään 78 pistettä. Vuonna 2013 Palmer jatkoi GP2-uraansa Carlin-tallissa. Hän voitti kaksi kilpailua ja ajoi yhden paalupaikan kauden aikana sijoittuen sarjan seitsemänneksi. Vuonna 2014 Palmer vaihtoi jälleen tallia siirtyen DAMS-talliin. Hän onnistui lopulta voittamaan sarjan mestaruuden sarjan sen hetkisen historian suurimmalla pistemäärällä 276, saavuttaen neljä voittoa (Bahrain, Monaco, Monza ja Sotši), kolme paalupaikkaa, kymmenen palkintosijoitusta ja seitsemän kilpailun nopeinta kierrosta.
Formula 1 -ura.
Kaudella Palmer toimi Lotuksen testi- ja varakuljettajana ajaen kauden aikana tallin toista autoa 13:ssa perjantain vapaissa harjoituksissa. Kaudella Palmer nousi tallin kilpakuljettajaksi korvaten Haas-talliin siirtyneen Romain Grosjeanin. F1-debyytissään Australiassa Palmer ajoi 11:nneksi. Bahrainin GP:hen Palmer ei startannut hydrauliikkaongelmien vuoksi. Monacossa Palmer törmäsi seinään kilpailun alkukierroksilla keskeyttäen kilpailun. Hän joutui keskeyttämään kotikilpailunsa. Saksassa Palmer osui ensimmäisellä kierroksella Felipe Massaan, joka joutui myöhemmin keskeyttämään kilpailun. Palmer oli maalissa 19:s. Malesian GP:ssä Palmer ajoi kymmenenneksi saavuttaen kauden ainoan pisteensä.
Kaudella Palmer ajoi Singaporen GP:ssä kuudenneksi, joka oli hänen F1-uransa paras sijoitus. Palmerin korvasi Yhdysvaltain GP:stä eteenpäin Carlos Sainz. Myöhemmin Renault ilmoitti, ettei Palmer aja tallissa kaudella 2018.
Formula 1 -tulokset.
Tulokset kilpailuittain.
‡ – Yhdysvaltain GP:ssä 2015 Palmerin oli tarkoitus ajaa harjoituksissa, mutta ne peruttiin huonon sään takia.
Nefatsodoni

Nefatsodoni (kauppanimellä Nefadar) on kaksikanavainen markkinoilta poistunut serotoniiniantagonisteihin ja serotoniinin takaisinoton estäjiin kuuluva masennuslääke.
Kemialliselta rakenteltaan nefatsodoni muistuttaa osittain tratsodonia.
Kaksikanavaisuus tarkoittaa serotoniinireseptorien ja adrenoreseptorien (noradrenaliini, SNRI) toimintaan liittyvää hoitovaikutusta.
Niin sanoituista SSRI-lääkkeistä poiketen, nefatsodonin ei pitäisi vaikuttaa latistavasti seksuaalielämään. Sivuvaikutukset ovat samantyyppisiä tratsodonin kanssa.
Nefatsodoni on saattanut soveltua myös paniikkihäiriön hoitoon.
Muutaman muun samoihin aikoihin markkinoille tulleen antidepressiivisen lääkeaineen tavoin, nefatsodoni vedettiin pois markkinoilta vuonna 2003. Lääkeaine todettiin myrkylliseksi maksan toiminnalle, eli maksatoksisena. Lääkkeen käyttö oli kuitenkin Suomessa jo tätä ennen vähäistä, sillä lääkettä käytti vain muutama sata potilasta.
Aaltofunktion romahdus

Kvanttimekaniikassa Aaltofunktion romahdus on prosessi, jossa aaltofunktio – alun perin erilaisten ominaistilojen superpositio – näyttää pienentyvän yhdeksi tilaksi vuorovaikutettuaan havaitsijan kanssa.
Esimerkiksi:
Ennen romahdusta:
formula_1
Romahduksen jälkeen:
formula_2 eli systeemi on vuorovaikutuksen (mittauksen) jälkeen tilassa formula_3, joka on yksi mittauksen mahdollisista lopputulemista.
Hawthorne-ilmiö

Hawthorne-efekti eli Hawthorne-ilmiö on etenkin sosiologiassa ja sosiaalipsykologiassa (mutta myös kasvatus- ja kehityspsykologiassa) käytetty termi, jolla viitataan sosiaalisista tekijöistä johtuviin muutoksiin ihmisten käyttäytymisessä. Nimitys on peräisin Hawthornen tehtailta, missä tutkittiin työympäristön vaikutusta työntekijöiden tuottavuuteen. Termiä käytti tiettävästi ensimmäistä kertaa French vuonna 1953 julkaistussa kirjassa.
Hawthornen tehtaiden tutkimus.
Thomas Edisonin johtama National Research Councilin asiantuntijapaneeli tutki vuosina 1924−1927 valaistuksen vaikutusta työntekijöiden tuottavuuteen Hawthornen tehtailla. Tutkijat totesivat työtehon parantuneen silloinkin, kun valaistusta vähennettiin tai se pidettiin samana. Vuosina 1927−1932 taas tutkittiin esimerkiksi taukojen, työnantajan kustantamien lounaiden ja työpäivien tai työviikkojen lyhentämisen vaikutusta releiden kokoamisnopeuteen. Tuottavuuden todettiin paranevan jatkuvasti tutkimuksen aikana, silloinkin, kun työajat ja muut olosuhteet palautettiin ennalleen. Alussa kokoamisnopeus oli 50 ja lopussa 60–70 relettä tunnissa. Myöhemmässä tutkimuksen vaiheessa tutkittiin palkkausjärjestelmän vaikutusta tuottavuuteen, mutta siinä ei saatu yhtä suuria ja yhdenmukaisia tuloksia.
Etenkin tunnetuimman relehuoneessa tehdyn tutkimusosion tulokset tulkitaan usein Hawthorne-ilmiöksi, jossa tutkimuksen kohteena olevat henkilöt muuttavat toimintaansa, koska tietävät olevansa tarkkailun kohteena. Toisaalta jotkut tutkijat kuten Stephen Jones kiistävät Hawthorne-ilmiön olemassaolon. Brannigan ja Zwerman taas esittävät, että ”todellinen Hawthorne-ilmiö” oli tehtaiden ihmissuhteissa tapahtunut muutos, jonka mahdollisti uudenlainen tieteellinen johtamistapa.
Määritelmä.
Hawthorne-ilmiö-termi määritellään kirjallisuudessa monella eri tavalla. French kirjoittaa Hawthornen tehtaiden tutkimuksesta:
Davisin ja Shackletonin teoksessa on kaksi erilaista määritelmää Hawthorne-ilmiölle:
Mies Kaliningradista

Mies Kaliningradista ("I nationens intresse") on Jan Guilloun romaani vuodelta 1988. Kirja kertoo loikkaavasta neuvostolaivaston amiraalista, joka hakee turvapaikkaa Ruotsin kautta Yhdysvalloista. 
Juoni.
Neuvostolaivaston amiraali on vierailulla Egyptissä, missä hän astelee Ruotsin suurlähetystöön ja anoo turvapaikkaa. Tästä alkaa monivaiheinen matka, jota turvaamaan asetetaan Carl Hamilton.
Osoittaakseen aitoutensa virka-asemansa suhteen amiraali Koskov paljastaa ruotsalaisille tietoja liittyen Neuvostoliiton meripuolustukseen. Käy ilmi, että neuvostoliitolla on spetsnaz-miehitettyjä vedenalaisia asemia Ruotsin merialueella. Asiaa hoitamaan laitetaan jälleen Carl Hamilton.
James Hartle

James Hartle (20. elokuuta 1939 – 17. toukokuuta 2023 Sveitsi) oli yhdysvaltalainen fyysikko. Hän toimi fysiikan professorina vuodesta 1966 lähtien Kalifornian yliopistossa, Santa Barbarassa.
Hartle opiskeli Princetonissa ja väitteli Caltechissa vuonna 1964 nobelisti Murray Gell-Mannin oppilaana.
Työskennellessään vuonna 1983 Chicagon yliopiston Enrico Fermi -instituutissa hän kehitti Hartlen–Hawkingin aaltofunktion yhteistyössä Stephen Hawkingin kanssa. Tämä aaltofunktio on Wheelerin–DeWittin yhtälön ratkaisu, ja Hartle ja Hawking käyttivät sitä kuvaamaan maailmankaikkeuden kvanttimekaanista tilaa alkuräjähdyksen aikaan.
Hartle sai vuonna 2009 Einstein-palkinnon.
Pirkkalan vaakuna

Pirkkalan vaakuna on Pirkkalan kunnan tunnus. Vaakunan aiheen turkiskoro viittaa turkiksiin, jotka olivat perusta pirkkalaisten maineeseen ja mahtiin. 
Vaakunan selitys kuuluu ”kilpi halkoinen ja turkiskorokatkoinen hopea-punainen.” Vaakunan on suunnitellut Gustaf von Numers, ja Pirkkalan kunnanvaltuusto hyväksyi sen kokouksessaan 26. syyskuuta 1951. Sisäasiainministeriö vahvisti vaakunan käyttöön 28. marraskuuta samana vuonna.
Mattias Therman

Mattias Kristoffer Therman (s. 10. huhtikuuta 1974) on suomalainen liikemies ja rallikuski. Hän on Hartwall-virvoitusjuomayhtiön entisiä omistajia. Vuonna 2008 hänen pääomatulonsa (yli 28 miljoonaa euroa) olivat toiseksi suurimmat Suomessa Per Gösta Viktor Hartwallin kuolinpesän jälkeen.
Therman aloitti ralliuransa kartanlukijana vuonna 2007. Vuonna 2008 hän ajoi Walesin rallissa sijoittuen sijalle 25. Vuonna 2009 hän perusti Team Therminator -tallin ja ajoi sen kuljettajana Suomen rallissa käyttäen Munich Ford -tallin tunnusta ja Ford Focus WRC 08 -autoa sijoittuen sijalle 15. Vuonna 2010 Therman ajoi yhdessä Marcus Grönholmin kanssa Ruotsin ja Suomen ralleissa Stobart Ford -autoilla sijoittuen sijoille 21 ja 24.
Sīstān ja Balūchestān

Sistan ja Balutšistan () on yksi Iranin 31 provinssista. Se sijaitsee maan kaakkoisosassa rajautuen idässä Pakistaniin, koillisessa Afganistaniin, pohjoisessa Etelä-Khorasanin provinssiin, lännessä Kermānin sekä Hormozgānin provinsseihin ja etelässä Omaninlahteen. Sistan ja Balutšistan on pinta-alaltaan Iranin suurin provinssi (181 785 km2, 11,16 % Iranin pinta-alasta)
Provinssin väkiluku oli vuoden 2011 väestönlaskennassa 2 534 327 (3,37% Iranin väestöstä). Provinssin hallintokaupunki on noin 560 725 asukkaan Zahedan, joka sijaitsee provinssin itäosassa. Vuoden 2013 alkupuolella provinssi oli jaettu paikallishallintoa varten 18 aliprovinssiin eli šahrestaniin.
Sistan ja Balutšistan on Iranin alikehittynein ja köyhin provinssi, ja se sijaitsee yhdellä maan kuivimmista alueista. Iranin hallitus on yrittänyt parantaa alueen tilannetta esimerkiksi uusilla taloussuunnitelmilla.
Seleenihappo

Seleenihappo (H2SeO4) on keskivahva epäorgaaninen happo. Ominaisuuksiltaan se muistuttaa paljon rikkihappoa. Yhdisteen suolat ovat selenaatteja.
Ominaisuudet.
Seleenihappo liukenee rikkihapon tavoin erittäin runsaasti veteen ja luovuttaa ensimmäisen protoninsa täydellisesti, muodostaen vetyselenaatti-ioneja. Rikkihapon tavoin seleenihappo absorboi helposti seleenitrioksidia (SeO3), jolloin muodostuu pyroseleenihappoa eli diseleenihappoa (H2Se2O7) ja triseleenihappoa (H2Se3O10). Seleenihappo kykenee väkevän rikkihapon tavoin poistamaan orgaanisesta aineksesta vettä ja siten hiillyttämään sen. Yhdiste kiteytyy hydraattina valkoisiksi oktaedrisiksi kiteiksi.
H2SeO4 → HSeO4- + H+
HSeO4- → SeO42- + H+, pKa= 1,74
Rikkihappoon verrattuna seleenihappo on huomattavasti voimakkaampi hapetin. Se kykenee muun muassa hapettamaan suolahapon klooriksi, jolloin se itse pelkistyy seleenihapokkeeksi. Yhdisteen hapetuskyvyn vuoksi se voi syövyttää myös hyvin jaloja metalleja, kuten kultaa tai platinaa. 
2 HCl + H2SeO4 → Cl2 + H2SeO3 + H2O
Valmistus.
Seleenihappoa tuotetaan hapettamalla seleenihapoketta kloorilla, kloorihapolla, vetyperoksidilla, otsonilla tai kaliumpermanganaatilla. Yhdistettä voidaan valmistaa myös sähkökemiallisesti elektrolysoimalla seleenihapokeliuosta (H2SeO3). Näin valmistettu seleenihappo sisältää kidevettä, joka voidaan poistaa kuivaamalla fosforipentoksidilla tai kuumentamalla vakuumissa.
Käyttö.
Seleenihappoa käytetään lähinnä metallurgiassa. Sitä voidaan muun muassa lisätä kromipinnoituskylpyihin.