tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Çorumin maakunta

Çorumin maakunta () on yksi Turkin 81 maakunnasta. Maakunnan väkiluvuksi arvioitiin 527 220 vuonna 2014.
Maakunnan pääkaupunki on Çorum (243 698 as., 31.12.2014 arvio). Muista kaupungeista mainittakoon Sungurlu (31 986 as.).
Piirikunnat.
Çorumin maakunta on jaettu 14 piirikuntaan.
Elazığ’n maakunta

Elazığ’n maakunta () on yksi Turkin 81 maakunnasta. Maakunnan väkiluvuksi arvioitiin 568 753 vuonna 2014.
Maakunnan pääkaupunki ja ainoa yli 30 000 asukkaan kaupunki on Elazığ (351 504 as., 31.12.2014 arvio).
Piirikunnat.
Elazığ’n maakunta on jaettu 11 piirikuntaan.
Erzincanin maakunta

Erzincanin maakunta () on yksi Turkin 81 maakunnasta. Maakunnan väkiluvuksi arvioitiin 223 633 vuonna 2014. Maakunnan pääkaupunki on Erzincan (97 759 as., 31.12.2014 arvio).
Piirikunnat.
Maakunta on jaettu yhdeksään piirikuntaan.
Cold Hell Below

Cold Hell Below on suomalaisen punk rock -yhtye The Heartburnsin EP-levy, joka julkaistiin 14. helmikuuta 2014 levymerkillä Combat Rock Industry. Siitä julkaistiin kolme eriväristä 7" vinyylipainosta.
Albumin nimikkokappale soi tammikuussa 2014 YleX:n Uuden musiikin iltavuorossa Venla Kokkosen viikon tehobiisinä.
Siili sumussa

Siili sumussa (; IPA: [ˈjɵʐɨk f tʊˈmanʲɪ]) on vuonna 1975 valmistunut neuvostoliittolainen animaatioelokuva. Elokuvan ohjasi Juri Norstein ja se tuotettiin Sojuzmultfilm-studiolla. Elokuva on toteutettu stop motion -tekniikalla pala-animaationa, jonka kuvauksissa käsin maalattuja paperikappaleita liikuteltiin lasilevyllä.
Linja 3 (Toronton metro)

Line 3 Scarborough oli Toronton metron kolmas linja, joka avattiin 22. maaliskuuta 1985. ja suljettiin 24. heinäkuuta 2023. Muista Toronton metrolinjoista poiketen se oli kokonaan maanpäällinen ja käytti kapeampaa 1 435 millimetrin raideleveyttä ja pienempiä neljän vaunun junia. Arkipäivisin linjalla tehtiin noin 39 000 matkaa.
Linjalla 3 oli 6 asemaa ja sen pituus oli 6,4 kilometriä. Se alkoi Eglinton Avenue Eastin ja Kennedy Roadin risteyksestä ja kulki L-kirjaimen muotoisena ensin pohjoiseen ja sitten itään päättyen McCowan Roadin ja Progress Avenuen risteykseen. Nimensä mukaisesti se sijaitsi kokonaan Scarboroughin alueella. Vilkkaimpia asemia olivat Kennedy ja Scarborough Centre. Kennedyn asemalta on vaihtoyhteys linjalle 2.
Linjan 3 liikennöinnissä oli vakavia ongelmia vanhentuneen tekniikan ja pienen kapasiteetin vuoksi. Linja suljettiin 24. heinäkuuta 2023. Kaupunki aikoo korvata sen jatkamalla linjaa 2 Scarborough Town Centreen saakka.
Ground Zero (musiikkiravintola)

Ground Zero on blues-ravintola Clarksdalessa, Mississippissä, Yhdysvalloissa. Ravintolan omistavat näyttelijä Morgan Freeman, lakimies Bill Luckett ja Howard Stovall. Nimi viittaa englannin kielen sanaan ground zero eli nollapiste, jolla voidaan tarkoittaa jonkin tapahtumapaikkaa. Clarksdalea on usein sanottu ”bluesin nollapisteeksi”. Ravintola avattiin vuonna 2001, ja se sijaitsee lähellä Delta Blues Museumia. Rakennus on huonokuntoinen ja kuistilla lojuu muun muassa vanhoja, rikkinäisiä sohvia. Paikan sanotaankin edustavan vanhaa blues-tyyliä, vaikka ravintola onkin 2000-luvulla perustettu. Ravintolassa blues-artistit voivat työskennellä säännöllisesti ja pitää keikkoja. 
Menu sisältää perinteisiä Yhdysvaltain etelän ruokia, ja ravintolassa pidetään live-esiintymisiä keskiviikosta lauantaihin. Tunnetuimmat esiintyjät ovat Super Chikan ja Bill ”Howl-n-Madd” Perry, jota ei tosin tule sekoittaa blues-muusikko Bill Perryyn. Lisäksi yläkerrassa on vuokrattavana makuuhuone majoitusta varten.
Ground Zero on esiintynyt useissa televisiosarjoissa ja lehtijulkaisuissa, kuten:
Karabükin maakunta

Karabükin maakunta () on yksi Turkin 81 maakunnasta. Maakunnan väkiluvuksi arvioitiin 231 333 vuonna 2014.
Maakunnan pääkaupunki on Karabük (113 277 as., 31.12.2014 arvio). Toiseksi suurin kaupunki on Safranbolu (43 975 as.).
Piirikunnat.
Maakunta on jaettu kuuteen piirikuntaan. 
&lt;br clear=left&gt;
Karamanin maakunta

Karamanin maakunta () on yksi Turkin 81 maakunnasta. Maakunnan väkiluvuksi arvioitiin 240 362 vuonna 2014.
Maakunnan pääkaupunki ja ainoa yli 20 000 asukkaan kaupunki on Karaman (148 362 as., 31.12.2014 arvio).
Piirikunnat.
Maakunta on jaettu kuuteen piirikuntaan. 
&lt;br clear=left&gt;
Kırıkkalen maakunta

Kırıkkalen maakunta () on yksi Turkin 81 maakunnasta. Maakunnan väkiluvuksi arvioitiin 271 092 vuonna 2014.
Maakunnan pääkaupunki on Kırıkkale (189 044 as., 31.12.2014 arvio).
Piirikunnat.
Maakunta on jaettu yhdeksään piirikuntaan. 
&lt;br clear=left&gt;
Kırşehirin maakunta

Kırşehirin maakunta () on yksi Turkin 81 maakunnasta. Maakunnan väkiluvuksi arvioitiin 222 707 vuonna 2014.
Maakunnan pääkaupunki on Kırşehir (120 508 as., 31.12.2014 arvio).
Piirikunnat.
Maakunta on jaettu seitsemään piirikuntaan. 
&lt;br clear=left&gt;
Nevşehirin maakunta

Nevşehirin maakunta () on yksi Turkin 81 maakunnasta. Maakunnan väkiluvuksi arvioitiin 286 250 vuonna 2014.
Maakunnan pääkaupunki on Nevşehir (95 476 as., 31.12.2014 arvio).
Piirikunnat.
Maakunta on jaettu kahdeksaan piirikuntaan. 
&lt;br clear=left&gt;
Niğden maakunta

Niğden maakunta () on yksi Turkin 81 maakunnasta. Maakunnan väkiluvuksi arvioitiin 343 898 vuonna 2014.
Maakunnan pääkaupunki on Niğde (127 980 as., 31.12.2014 arvio). Seuraavaksi suurin kaupunki on Bor (41 257 as.).
Piirikunnat.
Maakunta on jaettu kuuteen piirikuntaan. 
&lt;br clear=left&gt;
Niklas Colliander

Niklas Colliander (s. 7. tammikuuta 1985 Vantaa) on suomalainen entinen maastohiihtäjä, joka edusti Vantaan Hiihtoseuraa.
Kansainväliset kilpailut.
Colliander kilpaili maailmancupissa ensimmäisen kerran 10. maaliskuuta 2007, kun hän oli Lahden vapaan hiihtotavan sprintissä 69:s. Maailmancupin pisteille Colliander hiihti ensimmäisen kerran 16. tammikuuta 2009 ollen Vancouverin perinteisen hiihtotavan sprintissä 26:s. Hän ylsi pisteille kaikkiaan neljässä osakilpailussa. Parhaimmillaan Colliander oli kahdeksas Drammenin perinteisen hiihtotavan sprintissä 11. maaliskuuta 2010. Collianderin viimeiseksi kilpailuksi maailmancup-tasolla jäi joulukuun 2012 Kuusamon Nordic Opening, jossa hänen sijoituksensa kokonaistuloksissa oli 69:s.
Skandinavia Cupissa Colliander saavutti yhden kakkossijan perinteisen hiihtotavan sprintissä Nesissä 21. tammikuuta 2012. Kolmanneksi hän sijoittui kolme kertaa: perinteisen hiihtotavan sprintissä Keuruulla 3. tammikuuta 2009 ja Vuokatissa 19. joulukuuta 2009 sekä 15 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa Albussa 12. helmikuuta 2012. FIS Marathon Cupissa Colliander sijoittui kahdesti kymmenen parhaan joukkoon ollen kahdeksas sekä Finlandia-hiihdossa 26. helmikuuta 2011 että Tartu Maratonilla 17. helmikuuta 2013.
SM-kilpailut.
SM-kilpailuissa Colliander saavutti kaksi mitalia henkilökohtaisilla matkoilla. Hän oli 50 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa toinen Imatralla 2012 ja kolmas Kontiolahdella 2010. Vantaan Hiihtoseuran joukkueessa Colliander saavutti SM-kultaa viestissä 2012 yhdessä Janne Monosen, Olli Hiidensalon ja Matti Heikkisen kanssa. Colliander oli kilpailussa avausosuuden nopein.
Uran jälkeen.
Colliander ilmoitti siirtyvänsä pitkille kilpailumatkoille jäätyään ulos Val di Fiemmen MM-kilpailujen 2013 joukkueesta. Hän kärsi sydänvaivoista loppukauden aikana ja lopetti uransa 28-vuotiaana keväällä 2013. Colliander toimi Vantaan SM-hiihtojen 2014 kisaisäntänä. Hiihtouransa jälkeen Colliander siirtyi Vuokatin Viini Oy:n yrittäjäksi isänsä Nils Collianderin tilalle.
Michiel de Ruyter

Michiel Adriaenszoon de Ruyter, myös Ruijter, (24. maaliskuuta 1607 Vlissingen — 29. huhtikuuta 1676 Syrakusa) oli alankomaalainen amiraali. Hän tuli kuuluisaksi saavutettuaan useita loistavia voittoja Englannin–Hollannin sodissa. De Ruyterin menestys perustui ennen kaikkea tehokkaaseen ja kurinalaiseen taistelujärjestykseen. De Ruyter oli mukana noin 40 meritaistelussa Espanjaa, Ruotsia, barbareskivaltioita, Ranskaa ja Englantia vastaan. 
De Ruyter lähti merille jo 9-vuotiaana, ja vuonna 1634 hän oli kohonnut kauppalaivan kapteeniksi. De Ruyter toimi Portugalia tukeneen hollantilaisen laivaston kontra-amiraalina Espanjaa vastaan käydyissä taisteluissa. Sen jälkeen De Ruyter palasi kauppalaivastoon seuraavaksi kymmeneksi vuodeksi ja taisteli Pohjois-Afrikan rannikolla Barbareskivaltioiden merirosvoja vastaan. Ensimmäisen Englannin–Hollannin sodan puhjettua vuonna 1652 De Ruyter otti vastaan alankomaalaisen laivaston komennon ja palveli ansiokkaasti Maarten Trompin alaisuudessa. De Ruyter sai vara-amiraalin arvon vuonna 1653, voitettuaan Texelin edustalla käydyn meritaistelun.
De Ruyter taisteli englantilaisia vastaan 1664–1665 Guinean rannikolla ja auttoi palauttamaan Alankomaiden Länsi-Intian kauppakomppanian kaupallisen herruuden alueella. De Ruyter epäonnistui kuitenkin myöhemmissä taisteluissa englantilaisia vastaan Länsi-Intiassa.
Vuonna 1659 Nyborgin taistelussa de Ruyter avusti tanskalaisia Ruotsin laivastoa vastaan, 1666 hän löi Englannin laivaston ja 1667 saartoi Lontoon ja pakotti Englannin Bredan rauhaan.
De Ruyterin suurimpana saavutuksena on pidetty hänen toimiaan kolmannessa Englannin–Hollannin sodassa (1672–1674). Hän voitti huomattavasti suuremman englantilais-ranskalaisen laivaston vuonna 1672 Solebayn ja vuonna 1673 sekä Oostenden että Kijkduinin edustalla, mikä esti hyökkäyksen Alankomaiden tasavaltaan mereltä käsin. 
Vuosina 1675–1676 De Ruyter taisteli Välimerellä ranskalaisia vastaan. De Ruyter haavoittui kuolettavasti taistelussa ranskalaisia vastaan Agostan edustalla. Hän kuoli Syrakusassa 29. huhtikuuta 1676. Rotterdamissa on ollut muistopatsas de Ruyterista
Maurice White

Maurice White (19. joulukuuta 1941 Memphis, Tennessee, Yhdysvallat – 3. helmikuuta 2016) oli yhdysvaltalainen laulaja ja lauluntekijä sekä Earth, Wind &amp; Fire -yhtyeen perustaja ja johtohahmo. 
White perusti yhtyeen kierrettyään Santanan, Weather Reportin ja Uriah Heepin mukana. Hän halusi perustaa kunnianhimoisen yhtyeen, joka olisi riippumaton ihonvärin, kulttuurin ja luokittelun rajoista. White teki myös sooloalbumeja.
HMS Temple

HMS Temple oli Britannian kuninkaallisen laivaston 1758 vesillelaskettu Temple-luokan 68-tykkinen kolmannen luokan linjalaiva. Alus oli ainoa näin nimetty kuninkaallisen laivaston alus.
Valmistus.
Alus tilattiin 9. syyskuuta 1756 Hugh Blaydes'ltä Hullista, missä köli laskettiin 17. marraskuuta. Se laskettiin vesille 3. marraskuuta 1758 ja valmistui 11. maaliskuuta 1759. Valmistuskustannukset olivat 22 393 puntaa yhdeksän shillinkiä ja kuusi pennyä, minkä lisäksi valmistajalle maksettiin varustamisesta 6 847 puntaa kuusi shillinkiä ja neljä pennyä.
Palvelus.
Tammikuussa 1759 alus otettiin palvelukseen päällikkönään Washington Shirley. Alus osallistui 20. marraskuuta Quiberoninlahden taisteluun, minkä jälkeen se oli Basque Roadin saartoa valvovassa osastossa. Alus lähti 26. maaliskuuta 1760 Leewardsaarille päällikkönään Lucius O'Brien. "HMS Griffinin" avustamana alus valtasi 10. elokuuta Grenadan rannikolla 12-tykkisen sluuppi "Virginin". Alus viipyi Leewardsaarilla 1761-1762.
Vuonna 1762 aluksen päälliköksi nimitettiin Julian Legge. Se oli Jamaikalla huhtikuussa ja osallistui 6. kesäkuuta - 13. elokuuta Havannan valtaukseen. Aluksen päällikkyyden vastaanotti Thomas Collingwood. Se lähti kotimatkalle lokakuussa ja haaksirikkoutui 18. joulukuuta saamiensa vuotojen seurauksena Cape Clearin edustalla.
Atkinsonmoottori

Atkinsonmoottori on James Atkinsonin keksimä polttomoottori, jossa puristustilavuus on pienempi kuin paisuntatilavuus. Ottomoottorissa ja dieselmoottorissa puristus- ja työtahdit ovat yhtä pitkät, joten vastaavat tilavuudet ovat niissä yhtä suuret. Atkinson oivalsi, että kun työtahdista tehdään pitempi kuin puristustahdista, polttoaineen palamisen energia saadaan paremmin hyödynnettyä ja moottorin hyötysuhde siten suuremmaksi. Atkinsonmoottorissa suuri osa puristustilavuudesta jätetään tahallaan hyödyntämättä, ja tästä syystä atkinsonmoottorin teho/paino-suhde on matalampi kuin muilta osin vastaavan ottomoottorin tai dieselmoottorin. 
Modernit sovellukset.
Atkinsonin esittämiä monimutkaisia vipumekanismeja ei käytetä nykyään vaan modernit sovellukset käyttävät imuventtiilien myöhäisempää sulkeutumista. Imuventtiilit sulkeutuvat kun mäntä on noussut 20 tai 30 prosenttia puristustahdistaan, jolloin osa seoksesta työnnetään takaisin imusarjaan eikä sylinterin tilavuutta käytetä kokonaan. Hyöty tulee sytytyksen jälkeen kun työtahdissa mäntä palaa takaisin alas. Lyhennetty puristus täysipituisella työtahdilla saa parannetun hyötysuhteen käytetystä polttoaineesta. Miller-sykli toimii Atkinson-syklin tavoin, mutta vaatii ahtimen käyttöä seoksen tiheyden nostamiseen ja kompensoi tällä Atkinson-syklin pienempää tehoa. Hybridiautoissa sähkömoottorin käyttö polttomoottorin rinnalla kompensoi alhaisempaa tehoa.
Atkinsonmoottorin näennäinen puristussuhde voi olla hyvinkin korkea ellei imuventtiilien ajoitusta huomioida. Hybridiautoissa polttomoottorin mitoitus ei vastaa ajoittaista ajoneuvon maksimitehon tarvetta vaan arvioitua keskitehoa ja tästä syystä atkinsonmoottoria hyödynnetään hybridiautoissa.
HMS Hero (1759)

HMS Hero oli Britannian Kuninkaallisen laivaston vuonna 1759 vesillelaskettu Hero-luokan 74-tykkinen kolmannen luokan linjalaiva.
Valmistus.
Alus tilattiin 25. toukokuuta 1756 Plymouthin telakalta, missä köli laskettiin elokuussa 1756. Alus laskettiin vesille 28. maaliskuuta 1759 ja valmistui 5. toukokuuta. Aluksen valmistuskustannukset olivat 33 903 puntaa sisältäen varustamisen.
Palvelus.
Alus otettiin palvelukseen helmikuussa 1759 päällikkönään George Edgcumbe. Alus osallistui 20. kesäkuuta 1783 Cuddaloren taisteluun.
Alus nimettiin 15. elokuuta 1800 uudelleen "HMS Rochesteriksi". Se siirrettiin reserviin lokakuussa 1802 ja vankilaivaksi elokuussa 1806. Alus romutettiin heinäkuussa 1810 Chathamissa.
Palkkaluokka

Palkkaluokka (taulukkopalkka) on työehtosopimuksiin kirjattu kunkin työtehtävän peruspalkkataso. Palkkaa maksetaan tehdystä työstä ja se voi perustua aikaan (tunti- tai kuukausipalkka) tai työn suoritukseen ja tulokseen (urakkapalkka tai tulospalkka). Esimerkkinä matkailu- ja ravintola-alan vuoden 2014 työehtosopimuksessa ykköspalkkatasoon kuuluva työntekijä (pikkolot ja apuntyöntekijät) sai alle kahden vuoden työkokemuksella peruspalkkaa 9,96 euroa tunnilta. Kun taas kokemusta oli yli kaksi vuotta, nousi palkka 10,24 euroon tunnilta. Vuosien mittaan palkkaa korotetaan työehtosopimuksessa sovittavalla tavalla, vaikka palkkaluokka pysyisi ennallaan. 
Palkkaluokan mukaisen peruspalkan lisäksi palkkaan voi sisältyä henkilökohtaisia lisiä. Niistä voi olla kirjaus työsopimuksessa tai se voi olla kunkin yrityksen noudattama käytäntö. Henkilökohtaiset lisät perustuvat työsuorituksen arviointiin ja niitä voidaan maksaa esimerkiksi työsuorituksen, tuloksellisuuden, monitaitoisuuden tai yhteistyökyvyn perusteella.
Kaprion luterilainen seurakunta

Kaprio oli luterilainen seurakunta Kaprion seudulla Inkerissä. Sen vuonna 1766 rakennettu kirkko sijaitsi Novasolkan kylässä. Seurakunta kuului Länsi-Inkerin rovastikuntaan. Sen toiminta päättyi 1920-luvun lopulla.
Seurakunnan historia.
Kaprioon perustettiin Inkerin ensimmäinen luterilainen seurakunta jo 1580-luvulla, kun Ruotsi oli valloittanut alueen. Seurakunta toimi uudelleen 1620-luvulta lähtien. Kaprion linnan saarnaaja työskenteli vuosina 1628–1634 myös saksalaisen seurakunnan pappina. Vuosina 1624–1629 Kapriossa oli lisäksi ruotsalais-suomalainen saarnaaja. Myöhemmin paikkakunnalla toimi myös lastenkoulu eli pedagogio.
Hevaan ja Klopitsan seurakunnat liitettiin Kaprioon Venäjän valloitettua Inkerin 1700-luvun alussa. Niiden ainoa jäljellä ollut pappi, Kaprion kirkkoherra Johan Schütz karkotettiin Kazaniin. Sotavuosien jälkeen Kapriolla, Kattilalla ja Soikkolalla oli jonkin aikaa yhteinen kirkkoherra. Tilapäiset kirkkoherrat hoitivat Kaprion pastorinvirkaa usein jossakin muussa seurakunnassa olleen toimensa ohella. Toisaalta ainakin 1800–1900-luvun vaihteessa Kaprion kirkkoherra toimi myös kolmen muun inkeriläisseurakunnan – Kattilan, Soikkolan ja Novasolkan (jolla oli siis sama nimi kuin Kaprion luterilaisella kirkonkylällä) – pappina.
Seurakunnan kolmas ja viimeinen kirkko oli rakennettu vuonna 1766. Kirkko ja pappila sijaitsivat Novasolkka-nimisessä kylässä vähän matkan päässä Kapriosta. Vaatimattomassa puisessa ristikirkossa oli istumapaikat 180 hengelle. Seurakunnalla oli myös rukoushuone Ojankylässä. Hautausmaat sijaitsivat kirkon ympärillä sekä Suomenlahden rantakylissä Tolkissa ja Hirsikonnussa.
Vuonna 1860 seurakunnan noin 1 300 jäsenestä 22 oli saksalaisia, 13 virolaisia ja loput suomalaisia. Vuonna 1904 suomalaisia oli noin 1 800, saksalaisia 75 ja virolaisia noin 400. Kaprion kirkossa pidettiin jumalanpalveluksia suomeksi kaikkina sunnuntai- ja juhlapäivinä, vuosittain 12–15 kertaa viroksi ja 1–2 kertaa saksaksi. Ojankylän ruokoushuoneessa jumalanpalveluksia pidettiin vuosittain 12 kertaa suomeksi, 8–10 kertaa viroksi ja 2–3 kertaa saksaksi.
Kaprion ja Serepetan virolaisilla oli vuonna 1924 yhteinen ja vuonna 1929 erilliset seurakunnat. Kaprion suomalaisen seurakunnan toimituksia hoitivat 1920-luvulla muissa inkeriläisseurakunnissa toimineet kirkonmiehet. Vuodesta 1928 lähtien ei ole tietoja kirkollisesta elämästä seurakunnassa. Kaprion kirkko suljettiin vuonna 1929, minkä jälkeen se toimi kerhotalona ja puusepänverstaana. Rakennus paloi toisen maailmansodan aikana.
Toisen maailmansodan aikana osa Kaprion suomalaisista jäi Leningradin piiritykseen, osa saksalaisten miehitysalueelle. Edelliset evakuoitiin Siperiaan, viimeksi mainitut Suomeen. Nykyään seurakunnan alue kuuluu Lomonosovin piirin Kaprion, Lepäsin ja Lopuhkinan kuntiin, Jaaman piirin Niisnovan kuntaan ja Sosnovyi Borin kaupunkiin.
Kaprion kylät.
Kaprion seurakuntaan kuului 60 kylää, joista vain osassa oli suomalaisasutusta. Luterilaiset muodostivat viidesosan seudun väestöstä.
E – virolaisia, i – inkeroisia, s – suomalaisia, v – venäläisiä, vat – vatjalaisia.
Alexander Schwarz

Alexander Schwarz (s. 2. tammikuuta 1978 Tukholma, Ruotsi) on suomalainen entinen maastohiihtäjä. Hän edusti Vuokatti Ski Team Kainuuta.
Kansainväliset kilpailut.
Schwarz kilpaili maailmancupissa vuosina 1998–1999, 2002 ja 2004–2006 yhteensä kahdeksassa osakilpailussa. Ensimmäistä kertaa hän hiihti maailmancupissa 8. tammikuuta 1998 Ramsaussa, jossa hän oli 15 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa 71:s. Maailmancupin pisteille Schwarz ylsi kerran: 29. joulukuuta 1998 Kitzbühelissä ollen vapaan hiihtotavan sprintissä 22:s.
Continental Cupissa ja Skandinavia Cupissa Schwarz hiihti kymmenen parhaan joukkoon yhteensä kolme kertaa. Parhaimmillaan hän oli neljäs Skandinavia Cupin 15 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa Vuokatissa 16. joulukuuta 2005.
Schwarz oli mukana juniorien MM-kilpailuissa Pontresinassa 1998. Hän kilpaili 10 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa ollen 37:s.
SM-kilpailut.
Schwarz saavutti SM-kilpailuissa 2007 hopeaa 15 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa.
Vuokatti Ski Teamin joukkueessa Schwarz saavutti SM-kultaa viestissä 2007 ja 2008 sekä sprinttiviestissä 2005. Pitkissä viesteissä hänen kanssaan hiihtivät molemmilla kerroilla Martti Jylhä, Olli Ohtonen sekä Sami Jauhojärvi, ja sprinttiviestissä hänen parinaan oli Pasi Kallunki.
Myllypuron sosiaali- ja terveysalojen opiskelijat

Myllypuron sosiaali- ja terveysalojen opiskelijat ry (MysteRy) on Metropolia Ammattikorkeakoulun sosiaali- ja terveysalan opiskelijoiden yhdistys. Jäseniä on noin 1200 ja opiskelijoita löytyy seuraavilta aloilta: apuvälinetekniikka, bioanalytiikka, fysioterapia, jalkaterapia, optometria, osteopatia, radiografia ja sädehoito sekä suun terveydenhuolto.
Yhdistys on perustettu alun perin vuonna 1971 nimellä Helsingin IV Opiskelijayhdistys ry, jolloin Helsingissä toimi Helsingin IV terveydenhuolto-oppilaitos.
Opiskelijayhdistys toimii aktiivisesti opiskelijoiden edunvalvonnan ja virkistystoiminnan parissa sekä tekee yhteistyötä Metropolian muiden opiskelijayhdistysten sekä opiskelijakunta METKAn kanssa. 
Yhdistyksen hallitukseen kuuluu puheenjohtaja, varapuheenjohtaja sekä 13 jäsentä. Vuonna 2020 puheenjohtajana toimi Elise Juntunen ja varapuheenjohtajana Mikael Westerlund.
Rauhajärvi (kylä)

Rauhajärvi on kylä Kangasniemen kunnan eteläosassa valtatien 13 varrella. Rauhajärven naapurikylät ovat lännessä Ukonniemi, idässä Luusniemi ja pohjoisessa Harjunmaa ja Vuojalahti. Etelässä kylä rajoittuu Mikkeliin. Kylää rajaavat vesistöt ovat lännessä Puulan Vuojaselkä, etelässä Läsäkoski, Rauhajärvi ja Rauhavirta, idässä Kyyvesi ja Valkeajärvi. 
Läsäkoski oli ennen aktiivisten toimintojen keskus Rauhajärven kylällä. Siellä toimivat kaupat, posti, koulu, mylly, saha ja kasvihuoneet. Nykyisin Läsäkoski tunnetaan kalastajien keskuudessa erinomaisesta lohikoskestaan.
Karl Ritter

Karl Ritter eli Carl Ritter (7. elokuuta 1779 Quedlinburg – 28. syyskuuta 1859 Berliini) oli saksalainen maantieteilijä. Hän oli Alexander von Humboldtin ohella tieteellisen maantieteen perustaja. Hän oli vuodesta 1819 historian professori Frankfurtissa ja vuodesta 1820 Saksan ensimmäinen maantieteen professori Berliinissä melkein 40 vuotta.
Ritterin saksankieliset teokset kuuluvat maantieteen klassikoihin, ja hänen luentonsa vaikuttivat tieteenalan tulevaan kehitykseen. Yleismaantieteen luennoissaan Ritter katsoi, että yleismaantieteen tehtävänä on tarkastella maapalloa varsinkin ihmisten asumisen kannalta. Luennot ilmestyivät sittemmin H. A. Danielin toimittamina.
Ylä-Syvärin voimalaitos

Ylä-Syvärin voimalaitos () on TGK-1-yhtiön operoima vesivoimalaitos Syvärillä Koskenalan kaupungissa. Voimalaitos avattiin 13. helmikuuta 1952, ja sen kokonaisteho on 160 megawattia. Voimalaitos koostuu neljästä 40 megawatin turbiinista. Syväri on osa Vienanmeren–Itämeren kanavaa, ja voimalaitoksen kohdalle onkin rakennettu vesiliikennettä varten sulku.
Voimalaitoksen rakentaminen käynnistyi vuonna 1936 yhdessä kaupunkiin rakennetun puunjalostuslaitoksen kanssa. Rakennusalue sai myös tässä yhteydessä oman rautatien. Vesivoimalaitos ei ehtinyt valmistua ennen vuotta 1941, jolloin Koskenala jäi jatkosodassa suomalaisjoukkojen miehittämäksi aina vuoteen 1944 saakka. Voimalaitoksen rakennustöitä jatkettiin toisen maailmansodan päätyttyä ja laitos valmistui vuonna 1952. Voimalaitos on toiminut yhteistyössä vuodesta 1955 joen alajuoksulla sijaitsevan Ala-Syvärin voimalaitoksen kanssa.
Erik Axl Sund

Erik Axl Sund on kahden ruotsalaisen kirjailijan, Jerker Eriksonin (s. 1974) ja Håkan Axlander Sundquistin (s. 1965) luoma nimimerkki, jolla kirjailijat julkaisevat yhdessä kirjoittamiaan kirjoja. Erik Axl Sund on julkaissut kuusi romaania: "Varistyttö", "Unissakulkija", "Varjojen huone", "Lasiruumiit, Nukkemestari" ja "Väärä aika. Varistyttö", "Unissakulkija" ja "Varjojen huone" muodostavat yhdessä Varistyttö-trilogian. Ruotsin Dekkariakatemia myönsi vuonna 2012 Varistyttö-trilogialle vuoden parhaan rikosromaanin palkinnon. Palkintoraati kuvasi trilogiaa "hypnoottisen vangitsevaksi psykoanalyysiksi rikoskirjallisuuden muodossa". Erik Axl Sundin kirjojen oikeudet on myyty 38 kustantajalle ympäri maailman.
Jerker Erikson syntyi Gävlessä vuonna 1974. Hän on työskennellyt aikaisemmin talonmiehenä, lastaajana, vankilakirjaston hoitajana ja varaston johtajana. Sen lisäksi hän on toiminut Håkanin I love you baby! -elektropunkyhtyeen tuottajana ja ollut kietueella yhtyeen kanssa. Erikson asuu Tukholmassa tyttöystävänsä Saran kanssa.
Håkan Axlander Sundquist syntyi Linköpingissä vuonna 1965. Hän on työskennellyt ääniteknikkona, muusikkona ja taiteilijana. 2000-luvun alussa hän oli Itä-Euroopan kiertueella yhtyeensä kanssa. Hän asuu Tukholmassa tyttöystävänsä ja poikansa kanssa.
O-Klooribentsaldehydi

o-klooribentsaldehydi eli 2-klooribentsaldehydi (C7H5ClO) on bentsaldehydin kloorattuihin johdannaisiin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää muiden kemikaalien kuten lääke- ja väriaineiden valmistukseen. o-klooribentsaldehydi on m- ja p-klooribentsaldehydien isomeeri.
Ominaisuudet.
o-klooribentsaldehydi on huoneenlämpötilassa väritöntä tai vaaleankellertävää nestettä, jolla on pistävä haju. Se liukenee veteen vain hieman. Bentsaldehydiin verrattuna aine ei ole yhtä herkkä hapettumaan karboksyylihapoksi. o-klooribentsaldehydi ärsyttää voimakkaasti ihoa, silmiä ja limakalvoja ja aineelle altistumisesta voi seurata kipua silmissä tai iholla, syövytysvammoja, kurkkukipua ja polttavaa tunnetta kurkussa sekä yskimistä.
Valmistus ja käyttö.
o-klooribentsaldehydiä valmistetaan klooraamalla o-klooritolueeni ensin o-klooribentsaalikloridiksi, joka hydrolysoidaan muurahaishappoliuosta tai hapanta vesiliuosta käyttäen katalyyttien kuten rauta(III)kloridin läsnä ollessa. Sitä muodostuu myös o-klooribentsyylikloridin hapetuksella tertiääristen amiinioksidien avulla.
o-klooribentsaldehydistä voidaan valmistaa muita orgaanisia kemikaaleja. Tällaisia ovat esimerkiksi eräät vihreät ja siniset väriaineet, lääkkeinä käytettävät amlodipiini ja repaglinidi, eräät optiset kirkasteet sekä taistelukaasunakin käytetty CS-kaasu.
Heini Hokkanen

Heini Hokkanen (s. 20. elokuuta 1986) on suomalainen maastohiihtäjä, joka edustaa Kainuun Hiihtoseuraa. Aikaisemmin hän on edustanut Kangasniemen Kalsketta.
Hokkanen kilpaili maailmancupissa ensimmäisen kerran 7. maaliskuuta 2009 Lahdessa, jossa hän oli 57:s vapaan hiihtotavan sprintissä. Hokkasen paras maailmancup-saavutus on 40. sija Lahdessa vastaavassa kilpailussa 7. maaliskuuta 2015. Skandinavia Cupissa Hokkanen on ollut parhaimmillaan yhdeksäs Vuokatissa 10 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa 15. joulukuuta 2017.
SM-kilpailuissa Hokkanen on ollut neljäs vapaan hiihtotavan sprintissä Vantaalla 2014 ja Imatralla 2016, viides viiden kilometrin vapaalla Keuruulla 2010 sekä kuudes kymmenen kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa Jämillä 2015 ja vapaan hiihtotavan sprintissä Vöyrillä 2020. Kangasniemen Kalskeen joukkueessa hän on voittanut viestin SM-kultaa Kontiolahdella 2010 yhdessä Virpi Kuitusen ja Silja Tarvosen kanssa. Kainuun Hiihtoseurassa hän voitti viestin Suomen-mestaruuden 2018 ja 2019.
Suomen Cupissa Hokkanen oli kaudella 2014–2015 kokonaiskilpailun seitsemäs.
112 (televisiosarja)

112 on suomalainen dokumentaarinen televisiosarja, jota esitetään FOX-kanavalla. Sarjassa seurataan hätäkeskuksien, poliisien ja pelastuslaitoksien arkea Suomen suurimmissa kaupungeissa. Ensimmäinen tuotantokausi alkoi 14. tammikuuta 2014. Toinen tuotantokausi alkoi 20. tammikuuta 2015. Kolmas kausi alkoi 19. syyskuuta 2017. "112":n uusintoja on esitetty MTV3:lla. Sarjan kertojana toimi näyttelijä Antti Reini.
Sarja siirtyi keväällä 2019 uudelle TV-kanavalle, kun Fox Suomi esitti sarjaa nimellä "112 Hätäkeskus." Tällä nimellä sarjaa on kuvattu kaksi kautta.
Love Records – Anna mulle Lovee

Love Records – Anna mulle Lovee on vuonna 2016 ensi-iltansa saanut suomalainen musiikki- ja komediaelokuva, jonka on ohjannut Aleksi Mäkelä. Löyhästi tositapahtumiin perustuva elokuva kertoo Love Records -levy-yhtiöstä ja sijoittuu 1960–1970-lukujen Suomeen. Sen päärooleissa nähdään Jarkko Niemi, Tomi Alatalo sekä Riku Nieminen, jotka esittävät Love Recordsin perustajia Atte Blomia, Henrik Otto Donneria ja Christian Schwindtia.
Juoni.
Toimittaja Atte Blom (Jarkko Niemi) ei saa HBL:llään haluamiaan musiikkiteollisuutta kritisoivia juttuja läpi. Hän vie juttunsa salaa päätoimittajalta painoon ja saa toimituksesta potkut. Atte löytää hengenheimolaisia turhautuneista muusikoista Henrik Otto Donnerista (Tomi Alatalo) ja Christian Schwindtistä (Riku Nieminen). He perustavat uudenlaisen levy-yhtiön Love Recordsin, joka haastaa suuret musiikki-imperiumit kuten Musiikki-Fazerin.
Love Records julkaisee valtavirrasta poikkeavia levyjä ja yrittää laajentaa suomalaista musiikillista kulttuuria. Musiikki-Fazer tekee parhaansa laittaakseen kapuloita Loven rattaisiin yrittämällä estää Loven levyjen jakelun. Tuottaja Toivo Kärki näkee kuitenkin nuorissa toimijoissa omaa nuorta itseään ja kokee sympatiaa heitä kohtaan.
Keskeisenä elementtinä on nuoren Atte Blomin edustama idealismi ja hyvä meininki suhteessa vanhaan, laskelmoivaan tapaan tuottaa ja julkaista musiikkia, sekä usko voittaa taloudelliset tosiasiat taiteellisella vapaudella ja kunnianhimolla. Syvyyttä tuovat ongelmat henkilö- ja perhesuhteissa sekä Blomin terveydentila, joka elokuvassa toimii häntä ajavana voimana.
Tuotanto.
Aleksi Mäkelän mukaan Antti Pesosen alkuperäinen käsikirjoitus oli aivan liian pitkä. Sen pohjalta tehdystä elokuvasta olisi tullut kaksi ja puolituntinen, mutta karsimisen jälkeen teattereihin päätyneestä versiosta tuli 110 minuuttia pitkä. 
Mäkelän mukaan käsikirjoituksesta poistettiin irtokohtauksia ja mukaan lisättiin runsaasti huumoria. Pesosen alkuperäinen käsikirjoitus oli paljon valmista elokuvaa vakavampi. Mäkelä myös päätti keskittyä Love Recordsiin ja sen perustajiin jättäen varsinaiset muusikot taka-alalle.
Vastaanotto.
Tammikuussa 2016 ilmestynyt elokuva oli kaupallinen pettymys. 1,5 miljoonan euron budjetilla tehdyn elokuvan näki teattereissa alle 13 000 katsojaa. Elokuvan tehnyt tuotantoyhtiö Fisher King Production ajautui myöhemmin samana vuonna talousvaikeuksiin.
Painonnosto kesäolympialaisissa 2012 – miesten yli 105 kg

Miesten yli 105 kilogramman painonnosto kilpailtiin 7. elokuuta 2012 ExCeL Londonissa.
Ennätykset.
Ennen tätä kilpailua käydyt maailman- ja olympialaisennätykset olivat seuraavat.
Stieg Trenter

Stieg Ivar Trenter (14. elokuuta 1914 – 4. heinäkuuta 1967) oli ruotsalainen kirjailija ja toimittaja. Hän on ruotsalaisen salapoliisiromaanin luoja. Teosten tunnelma tiivis, kerronta elokuvamainen, ja tapahtumaympäristönä niissä on Tukholma.
Trenterin kuoleman jälkeen Friberg-sarjaa jatkoi hänen puolisonsa Ulla Trenter-Palm.
Nikolai Tihonov (täsmennyssivu)

Nikolai Tihonov -nimisiä henkilöitä ovat:
Trolle

Trolle on vanha ruotsalainen aatelissuku, joka on introdusoitu Ruotsin ritarihuoneelle järjestysnumerolla 36.
Severi Liljeberg

Severi Liljeberg (s. 22. helmikuuta 1994 Tampere) on suomalainen koripalloilija. Pelintekijänä pelaava Liljeberg on Tampereen Pyrinnön kasvatti. Hän on pelannut I-divisioona A:ssa seuran reservijoukkueessa ja on edustanut myös seuran edustusjoukkuetta Korisliigassa. 
Pelaajaura.
Tampereen Pyrinnön kasvatti Liljeberg edusti seuran nuorisojoukkueita. Kausilla 2008–2009 ja 2009–2010 hän pelasi B-nuorten SM-sarjassa ja kausilla 2009–2010, 2010–2011 ja 2011–2012 A-nuorten SM-sarjassa. Pyrintö voitti Liljebergin aikana useita nuorten SM-mitaleita: B-nuorissa pronssia 2009 ja hopeaa 2010 sekä A-nuorissa hopeaa 2011 ja pronssia 2012. B-poikien SM-sarjakaudella 2009–2010 Liljeberg ylsi keskiarvotilastojen kärkikolmikkoon runkosarjassa tehdyissä pisteissä ja vapaaheittojen sekä kolmen pisteen heittojen onnistumisprosenteissa.
Liljeberg debytoi miesten valtakunnallisissa sarjoissa Pyrinnön reservijoukkue Pyrintö II:n joukkueessa kaudella 2011–2012. Hän on pelannut siitä lähtien Suomen toiseksi korkeimmalla sarjatasolla. Hän teki ensiesiintymisensä Korisliigassa Pyrinnön edustusjoukkueessa kaudella 2012–2013, jolloin hän pelasi kahdessa runkosarjaottelussa ja teki 14 ja puolessa minuutissa Lappeenrannan NMKY:tä vastaan kahden pisteen korin, otti yhden hyökkäyspään levypallon ja antoi yhden koriinjohtaneen syötön. Lisäksi häntä rikottiin kahdesti. Kaudella 2012–2013 hän pelasi edustusjoukkueessa yhdessä runkosarjaottelussa alle minuutin ilman tilastomerkintöjä.
Liljeberg pelasi Suomen B-poikien maajoukkueessa 24 ottelua 8,8 pisteen keskiarvolla ja A-poikien maajoukkueessa 20 ottelua 3,4 pisteen keskiarvolla. Joukkueet eivät pelanneet Liljebergin aikana ikäluokkiensa arvokilpailuissa.
Hurja

Hurja – Pentti Haanpään muistiinmerkinnät 1940–1954 on toimittaja Matti Salmisen toimittama teos, joka sisältää kirjailija Pentti Haanpään jälkeenjäänyttä aineistoa. Sen on kustantanut vuonna 2016 Into Kustannus.
Sisältö on peräisin aineistosta, jota Matti Salminen kokosi Haanpää-elämäkertaansa "Pentti Haanpään tarinaa" varten mutta josta kaikkea ei siihen voinut sisällyttää. Teoksessa on sodanaikaisia kirjeitä kotiväelle, sodan ajan päiväkirja ja sodanjälkeistä taskualmanakka-aineistoa , joiden avulla Salmisen mukaan pääsee Haanpään pään sisään ja arkipäivään. Lisäksi mukana on kaksi harvinaista novellia sekä yksi ennen Haanpään teoksissa julkaisematon novelli "Kerran...". Kirjan nimi "Hurja" kuvastaa Haanpään elämää tuona sodanjälkeisenä aikana, jolloin hän julkaisi lähinnä aiemmin kirjoittamastaan aineistosta kokoamiaan romaaneja sekä novelleja lehdissä. Salmisen mukaan pitemmät työrupeamat eivät sodan jälkeen enää onnistuneet, ja sama näkyy muistiinpanoista. Ne myös purkavat Haanpää-legendan yksinäisestä miehestä. Muistiinpanot yltävät vuoteen 1949, ja sen jälkeiset paperit ovat Salmisen mukaan joko hävinneet tai "pantu parempiin taskuihin".
Julia Korkman

Julia Charlotta Korkman (s. 3. lokakuuta 1977 Helsinki) on suomalainen psykologi ja oikeuspsykologian dosentti. Korkman on perehtynyt todistajanpsykologiaan, todistajien kuulemiseen ja erityisesti lasten kertomusten luotettavuuden arvioimiseen epäillyissä rikostapauksissa. Hän on aiemmin työskennellyt psykologina HUS:n lasten ja nuorten oikeuspsykologian yksikössä. Lisäksi hän toimii oikeuspsykologian kouluttajana poliisille sekä terveys- ja oikeusalan ammattilaisille. Korkman tekee myös tieteellistä tutkimusta alalla ja hänelle on myönnetty saavutuksistaan kansainvälisen tutkimusverkoston iIIRG:n (International Investigative Interviewing Research Group) Academic Excellence Award -palkinto.
Koulutus ja ura.
Korkman suoritti ylioppilastutkinnon helsinkiläisessä Gymnasiet Svenska normallyceumissa vuonna 1996, ja vuonna 2002 hän valmistui psykologian maisteriksi Åbo Akademista. Vuonna 2006 hän väitteli tohtoriksi aiheenaan lasten kuuleminen epäillyn seksuaalisen hyväksikäytön selvittelyjen yhteydessä. Korkman työskentelee Åbo Akademissa tutkijana, ja hänellä on dosentuuri Helsingin yliopistossa. Vuosina 2023–2026 hän toimii myös oikeuspsykologian työelämäprofessorina Åbo Akademissa.
Vuonna 2006 Helsinkiin perustettiin HUS:n lasten ja nuorten oikeuspsykologian yksikkö, ja Korkmania pyydettiin psykologin virkaan. Syyttäjä tai poliisi ottaa yksikköön yhteyttä, kun epäillään, että lapsi on joutunut rikoksen uhriksi tai silminnäkijäksi. Yksikössä arvioidaan, voiko lapsen kertomukseen luottaa. Korkman on myös usean vuoden ajan ollut mukana vetämässä eri viranomaisille suunnattua haastattelukoulutusta lasten kuulemisesta. Aiemmin hän on työskennellyt muun muassa Unescossa.
Yksityiselämä.
Julia Korkmanin isä on taloustieteilijä Sixten Korkman ja äiti lastenneuropsykologi Marit Korkman. Vapaa-ajallaan Korkman harrastaa laulamista, ja hän on Audite-kamarikuoron jäsen. Hän on myös levyttänyt duona Claes Anderssonin kanssa. Hän oli mukana laulamassa Unta ja totta - Toisenlainen Toivo Kärki på annat vis -projektissa, jossa julkaistiin musiikkialbumi vuonna 2009 .
Daniël Lam

Daniel Lam (s. 4. huhtikuuta 1992 Amsterdam) on alankomaalainen jääkiekkoilija, joka edustaa Alankomaiden ja Belgian BeNe Leaguessa pelaavaa Amstel Tijgersiä. Pelipaikaltaan Lam on hyökkääjä.
Lam aloitti uransa kaudella 2011–2012 korkeimman sarjatason Eredivisien Amsterdam G’s:issä. Kauden 2012–2013 hän pelasi toiseksi korkeimman sarjatason Eerste Divisien Hoek Dragonsissa ja kauden 2014–2015 saman sarjatason Amstel Tijgersissä. Kaudeksi 2015–2016 Tijgers siirtyi uuteen BeNe Leagueen, jossa on sekä alankomaalais- että belgialaisjoukkueita.
Lamin äiti on suomalainen ja isä alankomaalainen. Hänen pikkuveljensä Thomas Lam pelaa Suomen jalkapallomaajoukkueessa.
Hösmärinpuiston koulu

Hösmärinpuiston koulu oli pienten lasten koulu Espoon keskuksen alueella. Koulurakennus valmistui syksyksi 2005. Rakennuksessa toimii päiväkoti, esikoulu sekä peruskoulun vuosiluokat 1–2. Koulun rehtorina toimi Marjut Tenkanen, Eeva Lumiaro sekä Hanna Mikkonen. Hösmärinpuiston koulussa korostettiin koulun ja päiväkodin tiivistä yhteistyötä.
Hösmärinpuiston koulurakennus on puurakenteinen koulurakennus, joka on saanut kansainvälistä huomiota. Se on valikoitunut OECD-maiden arkkitehtuuriltaan 50 parhaan koulurakennuksen joukkoon. Rakennuksen on suunnitellut arkkitehti Yrjö Suonto.
Espoon kaupunki lakkautti koulun kevätlukukauden 2023 lopussa. Entiset koulun puolen tilat remontoidaan Espoon varhaiskasvatuksen käyttöön.
Christian Pulisic

Christian Mate Pulišić (s. 18. syyskuuta 1998 Hershey, Pennsylvania) on yhdysvaltalainen jalkapalloilija, joka edustaa Italian Serie A:ssa pelaavaa AC Milania. Oikeajalkainen Pulisic on pelipaikaltaan hyökkäävä keskikenttäpelaaja. Hän kuuluu myös Yhdysvaltain jalkapallomaajoukkueeseen.
Seurajoukkueura.
Pulisic siirtyi vuonna 2015 kotimaansa PA Classicsista Borussia Dortmundin juniorijoukkueeseen. Bundesliigassa Pulisic teki debyyttinsä tammikuussa 2016 Ingolstadtia vastaan. Avausmaalinsa Bundesliigassa hän teki huhtikuussa 2016 Hamburger SV:tä vastaan, ja samalla hänestä tuli historian nuorin ulkomaalainen maalintekijä Saksan pääsarjatasolla. Seuraavalla viikolla hänestä tuli nuorin Bundesliiga-pelaaja, joka onnistuu tekemään enemmän kuin yhden maalin. Debyyttikaudellaan Pulisic pelasi yhdeksässä ottelussa ja teki niissä kaksi maalia. Hän voitti Saksan cupin 2017.
Tammikuussa 2019 englantilaisseura Chelsea osti Pulisicin Dortmundista 64 miljoonalla eurolla. Hänet lainattiin takaisin Dortmundiin loppukaudeksi 2018–2019. Kaikkiaan hän pelasi Dortmundissa 90 Bundesliiga-ottelua, joissa teki 13 ja syötti 18 maalia.
Kaudella 2019–2020 Pulisic teki lokakuun lopulla hattutempun Valioliiga-ottelussa Burnleyä vastaan ja yhden maalin myös kahdessa seuraavassa liigaottelussa, joissa vastustajina olivat Watford ja Crystal Palace. Koko kaudella hän teki yhdeksän maalia.
Kaudella 2020–2021 Pulisic pelasi 27 Valioliiga-ottelua, joissa teki neljä maalia. Mestarien liigassa hän pelasi kymmenen ottelua ja teki maalin alkulohkopelissä FK Krasnodaria ja välierässä Real Madridia vastaan. Voitokkaassa loppuottelussa Manchester Cityä vastaan hän tuli vaihdosta kentälle. FA Cupissa hän pelasi kaikissa otteluissa, myös tappiollisessa finaalissa.
Pulisic pelasi kaudella 2021–2022 kaikkiaan 22 Valioliiga-ottelua, joista kolmessatoista hän oli avauskokoonpanossa, ja teki kuusi maalia. Mestarien liigan seitsemässä ottelussa hän viimeisteli kaksi maalia. Hän oli voittamassa UEFA Super Cupia ja seurajoukkueiden maailmanmestaruutta. Hän pelasi tappiollisissa FA Cupin ja liigacupin loppuotteluissa.
Kaudella 2022–2023 Pulisic pelasi 24 liigaottelussa, mutta oli vain kahdeksan kertaa avauksessa. Maaleja hän teki yhden. Mestarien liigassa hän pelasi viidessä ottelussa, näistä yhden avauskokoonpanossa.
Maajoukkueura.
Pulisic pelasi Yhdysvaltain alle 17-vuotiaiden maajoukkueessa vuosina 2013–2015 34 ottelua ja teki 20 maalia. Hän oli mukana ikäluokan MM-kilpailuissa 2015. Yhdysvaltain jalkapallomaajoukkueessa hän debytoi maaliskuussa 2016 MM-karsintaottelussa Guatemalaa vastaan. Pulisic valittiin Yhdysvaltain joukkueeseen kesän 2016 Copa América Centenarioon, jossa hän pelasi kolme ottelua. Hän pelasi kaikki ottelut Yhdysvaltain hopeajoukkueessa Gold Cupissa 2019. Hän oli avauskokoonpanossa Yhdysvaltojen kaikissa neljässä ottelussa MM-kilpailuissa 2022, ja teki maalin alkulohkopelissä Irania vastaan. Hän on pelannut kaikkiaan 64 maaottelua ja tehnyt niissä 28 maalia.
Ants Laikmaa

Ants Laikmaa (5. toukokuuta 1866, Araste – 19. lokakuuta 1942 Kadarpiku) oli virolainen taidemaalari ja virolaisen impressionismin keskeinen vaikuttaja. Vuoteen saakka 1935 hänen virallinen nimensä oli Hans Laipman. Hänet tunnetaan myös useista taiteilijamuotokuvistaan. 
Värikästä elämää viettänyttä Laikmaata pidetään nykyään Viron taide-elämän merkittävänä organisoijana ja uudistajana. 
Elämäkerta.
Laikmaa syntyi köyhään maanviljelijäperheeseen, jossa oli ennestään kaksitoista lasta. Hän menetti äitinsä jo varhaislapsuudessaan. Hänen lahjakkuutensa huomattiin jo varhain. 
Tuleva taiteilija kävi koulua Velisessä, Haapsalussa ja Lihulassa. Hän pääsi opiskelemaan maalaustaidetta Düsseldorfin taideakatemiaan, missä opiskeli vuosina 1891–1893 ja jälleen vuosina 1896–1897. Hän palasi kotimaahansa ja asettui Tallinnaan vuonna 1899, missä työskenteli taiteilijana vuoteen 1907. Laikmaan suoritti jatko-opintoja Belgiassa, Itävallassa, Suomessa, Ranskassa ja Alankomaissa. 
Vuonna 1901 Laikmaa oli organisoimassa ensimmäistä virolaisen taiteen näyttelyä, joka pidettiin Tallinnassa. Seuraava näyttely oli vuonna 1907 Tartossa. Laikmaa oli myös perustamassa Eesti Kunstiseltsia, Virolaisen taiteen seuraa. 
Laikmaa oli vuonna 1904 38-vuotias, kun hän tapasi elämänsä suuren rakkauden, tuolloin 21-vuotiaan runoilijan, Marie Hackerin. Marie Hacker, myöhemmin Marie Under oli aikakautensa tunnetuin virolainen runoilija. Tapaamishetkellä Under oli naimisissa tilintarkastaja Carl Hackerin kanssa. Laikmaa maalasi Underista kaksi muotokuvaa, joita pidetään hänen kuuluisimpina teoksinaan. 
Vuodet 1907–1909 Laikmaa oleskeli enimmäkseen Suomessa. Vuosien 1910–1913 välisenä aikana hän matkusteli paljon Euroopan taidekaupungeissa ja vuosina 1910–1912 hän oleskeli paljon Caprin saarella Italiassa. Hän vieraili myös Tunisiassa. 
Vuosina 1913–1931 Laikmaa työskenteli sekä vapaana taiteilijana että opettajana Tallinnassa. Muuan hänen oppilaistaan oli nuori Alfred Rosenberg. Laikmaan tytär Aino Marie (myöh. Anu Kilpiö) syntyi vuonna 1927. Tytön äiti oli Laikmaan malli Miku. Avioliittoa Laikmaa ei solminut, vaan eli koko elämänsä poikamiehenä.
Vanhuudenpäivikseen Laikmaa asettui maatilalleen Kadarpikuun. Maatilaa ympäröi hänen suunnittelemansa 7 hehtaarin laajuinen puisto. Maatilallaan hän työskenteli kuolemaansa asti. Laikmaa kuoli maatilallaan ja myös haudattiin sinne. Maatila on toiminut vuodesta 1960 Ants Laikmaan museona.
Baiba Bendika

Baiba Bendika (s. 27. kesäkuuta 1991 Cēsis) on latvialainen ampumahiihtäjä. Ampumahiihdon maailmancupissa hän kilpaili ensimmäisen kerran Östersundissa kaudella 2010–2011. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti Canmoren pikakilpailussa helmikuussa 2016 sijoituttuaan viidenneksi. Ennen sitä hän oli ollut parhaimmillaan 41:s. Aikaisemmin latvialaisista naisampumahiihtäjistä kymmenen joukkoon maailmancupissa oli sjoittunut vain Madara Līduma, jonka paras sijoitus oli kymmenes. Bendika sijoittui pariviestin maailmancupkilpailussa Andrejs Rastorgujevsin kanssa kolmanneksi Nové Městossa kaudella 2022–2023.
Bendika on osallistunut kymmenen kertaa MM-kilpailuihin ja kaksi kertaa olympialaisiin. Östersundin MM-kilpailuissa 2019 hän sijoittui pikakilpailussa 17:nneksi. Anterselvan MM-kilpailuissa 2020 hän oli takaa-ajossa yhdeksäs ja pikakilpailussa 12:s. Pokljukan MM-kilpailuissa 2021 hän sijoittui yhteislähdössä yhdeksänneksi. Nové Měston MM-kilpailuissa 2024 hän oli pikakilpailussa viides ja takaa-ajossa yhdestoista. Hän voitti pikakilpailun Euroopan-mestaruuden Duszniki-Zdrój'ssa 2021. Val Martellon EM-kilpailuissa 2025 hän saavutti kultaa takaa-ajossa ja pronssia pikakilpailussa.
Alex Merlim

Alex Rodrigo da Silva Merlim (s. 15. heinäkuuta 1986 Dourados, Brasilia) on brasilialaissyntyinen italialainen futsalpelaaja, joka edustaa portugalilaista Sporting CP:tä ja Italian futsalmaajoukkuetta. Pelipaikaltaan 179 senttimetriä pitkä ja 69 kilogrammaa painava oikeajalkainen Merlim on laitapelaaja.
Merlim on pelannut Italian futsalmaajoukkueessa vuodesta 2010 alkaen. Hän on saavuttanut maajoukkueen kanssa pronssia MM-kilpailuista vuodelta 2012 ja kultaa EM-kilpailuista vuodelta 2014. Vuoden 2012 MM-kilpailuissa Merlim onnistui kahdesti maalinteossa.
Merlim on pelannut Sporting CP:n paidassa vuodesta 2015 alkaen. Sitä ennen hän edusti vuodet 2011–2015 italialaista Luparensea ja vuodet 2007–2011 niin ikään italialaista Augustaa. Merlim on saavuttanut kaksi Italian mestaruutta.
Vanhapuisto

Vanhapuisto eli Pusupuisto on Lappeenrannan vanhin puisto. Se sijaitsee Linnoituksen kaupunginosassa Lappeenrannan linnoituksen eteläpuolella Kristiinankadun, Torikadun ja rautatien rajaamalla noin kahden hehtaarin alueella.
Historia.
Suomen sotaan (1808–1809) asti Lappeenranta oli rajalinnoitus ja nykyisen puiston alue pidettiin turvallisuussyistä puuttomana ja rakentamattomana linnoitusesplanadina, jota linnoituksen tykit saattoivat ristitulittaa. Osana hattujen sotaa (1741–1743) ympäristössä käytiin verinen Lappeenrannan taistelu 23. elokuuta 1741.
1800-luvun alkupuoliskolla paikalla oli kaalimaa. Puistoksi alue muutettiin vuonna 1854 istuttamalla puita ja rakentamalla polkuja, ja 1880-luvulla sitä laajennettiin ulottumaan linnoituksen valleihin asti. Puiston sisään jää 1790-luvulla rakennettu nuolilinnake, johon johti linnoituksesta katvetie.
Lappeenrannan asemakaavassa puiston nimi on Vanhapuisto. Toinen nimi Pusupuisto viittaa puiston toimimiseen varusmiesten ja heidän heilojensa kohtaamispaikkana. 400 metriä lounaaseen puistosta sijaitsee Lappeenrannan myöhempi varuskunta-alue Rakuunamäki.
Nähtävyydet.
Puiston itälaidalla Kristiinankadun varrella on vuoden 1741 taistelun muistomerkki, jonka vanhin osa on ollut tiettävästi taistelun ajalta oleva puinen peninkulmapylväs. Pylväälle muurattiin kivinen jalusta vuonna 1818, ja muistomerkkiä on laajennettu vuosina 1924 ja 1949. Alkuperäinen pylväs vietiin museon suojiin ja korvattiin jäljennöksellä 2000-luvun alussa ilkivallan vuoksi. Muistomerkin lähettyvillä pienen aukion keskellä on Pentti Papinahon Rakuunapatsas vuodelta 1982. Se sijaitsi alun perin Valtakadulla Suomen Yhdyspankin aulassa ja siirrettiin puistoon vuonna 1988 SYP:n lahjoitettua sen kaupungille. Patsas, joka esittää 1920-luvun ratsuvääpeliä takajaloilleen hoplaavan hevosen selässä, on pronssia ja jalusta graniittia.
Puiston etelälaidalla on Antero Toikan veistos Portti, jonka materiaalina on käytetty Kurun harmaagraniittia. Se pystytettiin puistoon vuonna 1998 osana Lappeenrannassa järjestettyä kivitapahtumaa. Portti vie kohti Otto-Iivari Meurmanin suunnittelemaa laululavaa vuodelta 1926. Kaupunki vuokraa lavaa kulttuuritilaksi. Pallon kivi puiston lounaisnurkassa muistuttaa, että kulkija on siirtymässä 1700-luvun lopulla muodostuneen Pienen esikaupungin eli Pallon alueelle. Sen pystytti kotiseutuyhdistys Pallon pojat vuonna 1968. Kaakkoisnurkassa on kaupungin vanhin kioski, Pusupuiston kioski, joka katollaan olevan viirin mukaan rakennettiin alun perin vuonna 1893. Neljä vuotta aiemmin Torikadun toisella puolella aloitti toimintansa hotelli Patria.
Varsinaisen puistoalueen ulkopuolella linnoitusvarustusten lomassa on Lappeenrannan kesäteatteri.
Komentopaikka

Komentopaikka on tila, jossa kerätään taisteluun liittyvää tietoja ja välitetään se edelleen. Nämä ovat usein käytössä lippulaivoilla, esimerkiksi lentotukialuksilla. Ne sijaitsevat erillään laivan komentosillasta ja muusta toiminnasta, josta vastaa aluksen kapteeni ja muu henkilöstö. Huoneissa on tyypillisesti kattavia karttoja, tietokonepisteitä sekä tutka- ja kaikuluotausnäytöt.
&lt;br&gt;
Arnulfo Arias

Arnulfo Arias Madrid (15. elokuuta 1901 – 10. elokuuta 1988) oli panamalainen poliitikko, lääkäri ja kirjailija joka toimi Panaman presidenttinä kolmeen kertaan: 1940–1941, 1949–1951, ja 11 päivän ajan vuonna 1968. Korruptio, ihmisoikeusrikkomukset ja natsisympatiat varjostivat Ariasin uraa. Viimeisinä vuosinaan hän oli kuitenkin tukemassa maansa siirtymistä kohti demokratiaa.
Harmodio Ariasin (Panaman presidentti, 1932–1936) nuorempi veli Arias opiskeli lääketiedettä Chicagon yliopistossa ja Harvard Medical Schoolissa ja oli maatalous- ja julkisten töiden ministeri 1930-luvulla veljensä presidenttikaudella. Ensimmäisen presidenttikautensa aikana Arias kansallisti ulkomaalaisten omistamat yritykset. Toisessa maailmansodassa hän tuki akselivaltoja ja vastusti Yhdysvaltojen pyyntöjä sotilastukikohdista. Vuoden 1941 vallankaappauksen jälkeen hän eli maanpaossa vuoteen 1945 saakka. Diktatuurisen ja korruptoituneen toisen kautensa aikana hän vaihtoi perustuslain, hajotti kansalliskokouksen ja korkeimman oikeuden, ja lopulta hänet syrjäytettiin. Arias valittiin uudelleen presidentiksi vuonna 1968, mutta armeija syrjäytti hänet 11 päivää virkaan astumisen jälkeen. Hän asettui presidenttiehdokkaaksi vielä uudelleen vuonna 1984, mutta menetti voiton armeijan takia. Hänen leskensä Mireya Moscoso valittiin presidentiksi vuonna 1999.