tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Can’t Rely on You

Can't Rely on You on brittiläisen laulaja-lauluntekijä Paloma Faithin kappale, jonka on sanoittanut Faith sekä amerikkalainen laulaja-lauluntekijä Pharrell Williams. Single, joka tuli saataville 23. helmikuuta 2014, toimii hänen kolmannen, A Perfect Contradiction-studioalbumin johdantosinglenä, joka julkaistiin maaliskuun alussa.
Se on saanut jonkinlaista radiosoittoa ja tammikuun viimeisen viikon aikana se liittyi BBC Radio 6 Musicin ohjauslistalle 'B' listalla. Hän esitti kappaleen myös The Graham Norton Showssa 14. helmikuuta 2014.
She Looks So Perfect

She Looks So Perfect on australialaisen pop rock-yhtye 5 Seconds of Summerin kappale. Sen julkaisi Capitol Records digitaalisesti ladattavana singlenä Australiassa 23. helmikuuta 2014 sekä Euroopassa 23. maaliskuuta 2014. Kappaleeseen liittyvä musiikkivideo julkaistiin 24. helmikuuta 2014.
"She Looks So Perfect" pääsi listan kärkeen Australian, Uuden-Seelannin, Irlannin ja Britannian singlelistoilla. Australiassa kappale myi platinaa 70 000 kappaleen myynnillä.
Braveheart (kappale)

Braveheart on brittiläisen tyttöbändi Neon Junglen kappale. Se julkaistiin 19. tammikuuta 2014 digitaalisesti ladattavana toisena singlenä heidän debyyttialbumiltaan. Kappale on saavuttanut Britannian singlelistalla 4., Irlannin singlelistalla 20. ja Skotlannin singlelistalla 2. sijan.
Kappaleeseen liittyvä musiikkivideo, jonka kokonaispituus on kolme minuuttia ja 51 sekuntia, julkaistiin videopalvelu YouTubessa 10. joulukuuta 2013.
Kierikin voimalaitos

Kierikin voimalaitos on Pohjolan Voima Oy:n omistama vesivoimalaitos Iijoessa, Oulussa, Yli-Iin suuralueella. Joen suulta laskien Kierikki on kolmas voimala. Vuonna 1965 valmistuneen voimalaitoksen putouskorkeus on 18,2 metriä. Laitoksessa on kaksi Kaplan-turbiinia ja kaksi 24 MVA:n generaattoria. Sen teho on 37,5 MW ja vuosituotanto 160 GWh. Voimalaitos on peruskorjattu vuosina 2005–2007. Voimalaitoksen arkkitehtisuunnitelmat on tehnyt arkkitehti Uki Heikkinen.
Madjer

João Víctor Saraiva (s. 22. tammikuuta 1977 Luanda, Angola), tunnetaan paremmin nimellä Madjer, on angolalaissyntyinen portugalilainen beachfutispelaaja, joka edustaa dubailaista Al-Ahlia ja Portugalin beachfutismaajoukkuetta. 
Ura.
Hän on kuulunut vuodesta 1998 Portugalin beachfutismaajoukkueeseen, jonka riveissä hän on voittanut beachfutiksen MM-kultaa vuosina 2001 ja 2015. Vuoden 2015 kilpailuissa hän oli turnauksen kolmanneksi paras pelaaja ja toiseksi paras maalintekijä. Näin hänet palkittiin Bronze Ballilla ja Silver Shoella. 
Lisäksi Madjer on saavuttanut kaksi MM-hopeaa vuosilta 2002 ja 2005 sekä viisi MM-pronssia vuosilta 2003, 2004, 2008, 2009 ja 2011. Hänet on palkittu MM-kisoissa kaksi kertaa parhaan pelaajan palkinnolla (Golden Ball) ja hän on voittanut maalikuninkuuden viisi kertaa (Golden Shoe). Vuoden 2015 Euroopan kisoista Bakusta Madjer saavutti pronssia Portugalin kanssa.
Madjer on edustanut urallaan kahdeksaa seuraa, jonka riveissä hän on saavuttanut monia liigamestaruuksia. Madjeria pidetään yleisesti yhtenä maailman parhaista beachfutispelaajista. Hänen erikoisuuksiaan ovat loistavat akrobaattiset potkut, kuten volleyt ja saksipotkut. Hyökkääjän pelipaikalla pelaava Madjer on 194 senttimetriä pitkä.
Hänen taiteilijanimensä Madjer tulee hänen ihailemansa takavuosien algerialaisjalkapalloilijan Rabah Madjerin mukaan.
Radik Ahmethanov

Radik Ahmethanov (, s. 26. heinäkuuta 1986 Surgut, Neuvostoliitto) on venäläinen futsalpelaaja ja jalkapalloilija, joka edustaa futsalissa Futsal-liigassa pelaavaa Sievi FS:ia ja jalkapallossa Kakkosessa pelaavaa FC YPA:a. Ahmethanov on voittanut Sievi Futsalin riveissä maali- ja pistepörssin kerran. Hän on 179 senttimetriä pitkä ja painaa 72 kiloa.
John Dillon

John Dillon (8. syyskuuta 1851 Blackrock, Dublinin kreivikunta, Irlanti – 4. elokuuta 1927 Lontoo, Iso-Britannia) oli irlantilainen poliitikko. Hän oli yksi Ison-Britannian parlamentissa toimineen ja Irlannin itsehallintoa (home rule) tavoitelleen Irlantilaisen puolueen johtajista. Hän toimi edustajana alahuoneessa vuosina 1880–1883 sekä 1885–1918 ja oli 1880-luvulla Irlannin itsehallintokamppailua johtaneen Charles Stewart Parnellin tärkeimpiä liittolaisia.
John Dillonin isä John Blake Dillon oli yksi Nuori Irlanti -liikkeen johtajista ja asui vuoden 1848 epäonnistuneen kapinan jälkeen vuoteen 1855 maanpaossa. Hänet valittiin parlamenttiin 1865, vuotta ennen kuolemaansa. John Dillon oli alkuperäiseltä koulutukseltaan lääkäri, mutta omistautui pian valmistumisensa jälkeen politiikalle. Hänet valittiin parlamenttiin ensi kerran vuonna 1880 Tipperarysta. Hyökkäävien puheidensa vuoksi hänet erotettiin useita kertoja määräajaksi parlamentista. Dillon oli mukana myös Irlannin maaliiton radikaalissa toiminnassa ja oli sen vuoksi vangittuna toukokuusta 1881 toukokuuhun 1882 Kilmainhamin vankilassa Dublinissa, jossa myös Parnell istui lokakuusta 1881 alkaen. Dillon jäi terveyssyistä pois parlamentista vuonna 1883, mutta palasi kaksi vuotta myöhemmin Mayon edustajana. Hän tuki innokkaasti William O’Brienin vuonna 1886 käynnistämää "plan of campaign" -kampanjaa, jossa maanvuokraajia kannustettiin maksamaan vain sen suuruista vuokraa, kuin mitä he itse pitivät kohtuullisena. Vuonna 1888 Dillon joutui olemaan tämän vuoksi kuuden kuukauden ajan vangittuna. Dillonin vuonna 1890 Australiaan tekemä agitaatiomatka johti uusiin syytteisiin kotimaassa, mutta päästyään oikeudenkäynnin ajaksi vapaalle jalalle hän matkusti turvaan Yhdysvaltoihin. Hän palasi seuraavana vuonna Irlantiin ja ilmoittautui viranomaisille.
Kun Parnellin maine tahrautui vuonna 1890 kiusallisessa avioeroskandaalissa, Dillon ja O’Brien asettuivat aluksi hänen tuekseen. Kun Irlantilainen puolue hieman myöhemmin hajosi kahtia kiistan seurauksena, Dillon liittyi niihin, jotka vaativat Parnellin väistymistä puolueen johdosta. Parnellin vastustajat perustivat lopulta oman puolueen, Irish National Federationin, ja Dillon toimi sen toisena puheenjohtajana Justin McCarthyn jälkeen vuosina 1896–1898. Vuonna 1900 hän tuki puolueen jälleenyhdistämistä John Redmondin johdolla. Dillon asettui tukemaan Britannian liberaalipuoluetta ja sen hallitusta vuodesta 1905 alkaen. Ensimmäisen maailmansodan aikana hän vastusti jyrkästi asevelvollisuuskutsuntojen ulottamista Irlantiin ja arvosteli vuoden 1916 pääsiäiskapinan kukistamisessa käytettyjä ankaria vastatoimia. Vastustaessaan Britannian sotaponnistusten tukemista hän ajautui eri linjoille Irlantilaista puoluetta johtaneen Redmondin kanssa. Redmondin kuoltua maaliskuussa 1918 Dillon kuitenkin valittiin hänen seuraajakseen puolueen johdossa. Puolueen kannatus romahti joulukuun 1918 vaaleissa ja Dillon hävisi omassa vaalipiirissään radikaalin Sinn Féin -puolueen Eamon de Valeralle. Pudottuaan parlamentista Dillon vetäytyi politiikasta.
John Dillonin poika James Dillon oli vuosina 1959–1965 Fine Gael -puolueen puheenjohtaja.
Ricardinho (futsalpelaaja)

Ricardo Filipe da Silva Braga (s. 3. syyskuuta 1985) tunnetaan paremmin nimillä Ricardinho tai O Mágico, on portugalilainen futsalpelaaja, joka edustaa espanjalaista Inter Movistaria. Hän on pelipaikaltaan laitapelaaja. Ricardinholla on pituutta vain 164 senttimetriä. 
Ricardinho on valittu vuoden Futsalpelaajaksi ennätykselliset viisi kertaa: vuosina 2010, 2014, 2015, 2016 ja 2017. Hän on voittanut Benfican paidassa Portugalin mestaruuden viisi kertaa ja Espanjan mestaruuden viidesti Interin kanssa. Ricardinho on voittanut UEFA Futsal Cup kolmesti (2010 Benficassa ja Intersissä 2017 ja 2018). Vuonna 2000 hän sai pronssia lajin MM-kisoissa vain 15-vuotiaana. Portugalin maajoukkueessa Ricardinho on voittanut Euroopan mestaruuden vuonna 2018. Ricardinho valittiin tuolloin myös turnauksen parhaaksi pelaajaksi ja hän oli turnauksen paras maalintekijä. 
2016 MM-kisoissa Ricardinho palkittiin parhaana maalintekijänä. Vuoden 2007 MM-kilpailuissa, joissa Portugali sijoittui neljänneksi, Ricardinho valittiin turnauksen parhaaksi pelaajaksi.
Hyvää iltaa, sota

Hyvää iltaa, sota on suomalainen televisionäytelmä vuodelta 1966. Sen on Aristofaneen "Lysistrate"-näytelmän pohjalta muokannut ja ohjannut Jarmo Nieminen. Näytelmä ensiesitettiin Yle TV2 -verkossa 19. huhtikuuta 1966.
Linus Ullmark

Sven Linus Ullmark (s. 31. heinäkuuta 1993 Lugnvik, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkomaalivahti, joka edustaa NHL-joukkue Ottawa Senatorsia. Ullmark on refleksityylinen maalivahti, jonka vahvuuksiin kuuluu atleettisuus, sijoittuminen, riskittömyys, paineensietokyky ja reboundien torjuminen.
Ura.
Seuraura.
Ullmark on Lugnviks IF:n kasvatti. Hän pelasi juniorina sittemmin Höga Kustenissa, josta Ullmark siirtyi 15-vuotiaana Kramfors-Allianseniin kaudeksi 2008–2009. Kesken kauden 2009–2010, lokakuussa 2009 hän siirtyi MODO Hockeyn J18-junioreihin. Kaudella 2011–2012 Ullmark debytoi MODO:n Elitserien-joukkueessa, jossa hän pelasi kolme ottelua. Suurin osa hänen kaudestaan eteni kuitenkin seuran J20-junioreissa.
Buffalo Sabres varasi Ullmarkin kuudennella kierroksella 163. pelaajana . Hän vietti kauden 2012–2013 vielä suurimmaksi osaksi MODO:n J20-junioreissa, joille Ullmark torjui J20 SuperElitin-hopeaa. Hänet valittiin myös sarjan parhaaksi maalivahdiksi. Siirtotakarajan jälkeen Ullmark nousi myös MODO:n Elitserien-joukkueen kakkosmaalivahdiksi, kun Oscar Alsenfelt siirtyi loppukaudeksi lainalle sarjatasoa alemmas HockeyAllsvenskaniin. Myös Ullmark sai kauden aikana tililleen kuusi Allsvenskan-ottelua Mora IK:sta syksyllä 2012. MODO:n Elitserien-joukkueessa hän pelasi kuusi runkosarja- ja kaksi playoff-ottelua. Marraskuussa 2012 Ullmark teki kevääseen 2015 asti ulottuvan jatkosopimuksen joukkueen kanssa.
Kaudeksi 2013–2014 MODO luopui ykkösmaalivahdistaan Bernhard Starkbaumista ja jatkoi maalivahtikaksikolla Ullmark - Anton Forsberg. Ullmark pelasi ensimmäisellä kokonaisella ammattilaiskaudellaan 35 runkosarja- ja kaksi playoff-ottelua. Hänen runkosarjan torjuntaprosenttinsa 93,1% oli koko SHL:n paras. Ullmark palkittiin kauden päätteeksi liigan parhaana maalivahtina Honken Trophylla. Toukokuussa 2014 hän teki kolmivuotisen tulokassopimuksen Buffalo Sabresin kanssa, mutta hänet lainattiin vielä MODO:on kaudeksi 2014–2015.
Avangard Omsk varasi Ullmarkin 99. pelaajana .
Lokakuussa 2020 Ullmark teki Sabresin kanssa yksivuotisen ja 2,6 miljoonan dollarin arvoisen jatkosopimuksen.
Heinäkuussa 2021 Ullmark solmi neljän vuoden ja arvoltaan 20 miljoonan dollarin sopimuksen Bruinsin kanssa.
25. helmikuuta 2023 Ullmarkista tuli ottelussa Vancouver Canucksia vastaan NHL-historian kolmastoista maalinteossa onnistunut maalivahti.
Kesäkuussa 2024 Bruins kauppasi Ullmarkin Ottawa Senatorsiin vaihdossa Joonas Korpisaloon, Mark Kasteliciin ja ensimmäisen kierroksen varausvuoroon vuoden 2024 varaustilaisuudessa. Lokakuussa 2024 Ullmark solmi Senatorsin kanssa nelivuotisen ja yhteensä 33 miljoonan dollarin arvoisen jatkosopimuksen.
Maajoukkueura.
Ullmark edusti Ruotsia MM-kilpailuissa vuonna 2014, jolloin hän voitti pronssia. Ullmark toimi lähinnä joukkueen kolmosmaalivahtina ja toimi luukkuvahtina kolmessa ottelussa, eikä hän saanut peliaikaa. Yhteensä Ullmark on pelannut seitsemän A-maaottelua. Hän teki A-maajoukkuedebyyttinsä 3. huhtikuuta 2013 Oskarshamnissa Slovakiaa vastaan. Ullmark torjui Ruotsille 6–1-voiton. Hän on pelannut myös kolme nuorten maaottelua.
Marte, dio della guerra

Marte, dio della guerra (”Mars, sodan jumala”) on vuonna 1962 valmistunut italialainen seikkailuelokuva. Tyylilajiltaan mytologia-aiheista peplumia edustavan elokuvan on ohjannut Marcello Baldi. Sen pääosaa, sodanjumala Marsia esittää yhdysvaltalainen Roger Browne.
Juoni.
Talbian kuningas Cronos kukistaa kaupunkia piirittävän vihollisen Juppiterin lähettämän Mars-jumalan avulla. Tämä rakastuu kauniiseen Dafneen ja saa Juppiterilta luvan jäädä maan päälle tavallisena miehenä. Mars yrittää vapauttaa Venuksen temppeliin suljetun Dafnen, mutta Venuksen ja julman sotapäällikkö Anteroksen juonet estävät hänen aikeensa. Dafne tuomitaan uhrattavaksi puuhirviö Pergantille ja saa surmansa Anteroksen keihäästä. Myötätunnon liikuttama Juppiter herättää Dafnen henkiin ja sallii rakastavaisten nousta Olympokselle.
Tuotanto.
"Marte, dio della guerra" on kuvattu Totalscope-laajakangastekniikalla Eastmancolor-väreissä Incir De Paolisin studiolla Roomassa. Se on pienellä budjetilla toteutettu absurdi fantasiaseikkailu, jota on syystäkin verrattu samaan aikaan tehtyyn "Vulcano, figlio di Gioveen". Marsia esittää molemmissa elokuvissa robocopmainen Roger Browne. Erikoistehosteiden tekijäksi mainitaan eräissä lähteissä nuori Carlo Rambaldi.
DVD-julkaisut.
Elokuvan laajakangasversio on saatavilla italialaisen GG Home Videon DVD-julkaisuna, joka sisältää vain italiankielisen ääniraidan.
Mykkiin kivet

Mykkiin kivet on Parikkalassa Kesusmaan kylässä sijaitseva suuri siirtolohkareryhmä. 
Lohkareet ovat pegmatiittigraniittia tai graniittia, ja ne ovat todennäköisesti irronneet mannerjäätikön sulamisvaiheessa vajaan kilometrin päässä sijaitsevasta Mykkinmäen kalliorinteestä.
"Mykkii" on murteellinen muoto pyöreää kalliota tai mäkeä tarkoittavasta sanasta "mykkiö" tai "mykkiä". Kivien nimi tulee mahdollisesti lähellä sijaitsevasta Mykkinmäen eli pyöreän mäen nimestä.
Limittäin kasautuneitten lohkareitten väliin on jäänyt luolamaisia käytäviä, joita paikalliset asukkaat käyttivät kansanperinteen mukaan piilopaikkana isonvihan vuosina.
Il conquistatore di Corinto

Il conquistatore di Corinto (”Korintin valloittaja”; , ”Korintin taistelu”, ) on vuonna 1961 valmistunut italialais-ranskalainen seikkailuelokuva. Tyylilajiltaan historia-aiheista peplumia edustavan elokuvan on ohjannut Mario Costa. Sen pääosia näyttelevät Jacques Sernas ja Geneviève Grad.
Juoni.
Kenturio Caius Vinicius lähetetään vuonna 146 eaa. Korinttiin estämään aikhaialaisliiton kapinan Roomaa vastaan. Caius haavoittuu taistelussa ja piiloutuu roomalaisia kannattavan Callicratesin luokse. Roomaa vastustavan Critolauksen tytär Hebe rakastuu Caiukseen, mikä tekee Callicratesin vaimon Artimeden mustasukkaiseksi. Artimede paljastaa Caiuksen ja Hebe lupaa mennä naimisiin korinttilaisten komentajan Diaeuksen kanssa pelastaakseen rakastettunsa. Callicrates vapauttaa Caiuksen, joka yrittää estää Korintin tuhon. Roomalaiset hyökkäävät kaupunkiin ja Caius pelastaa Heben.
Tuotanto.
"Il conquistatore di Corinto" on kuvattu Euroscope-laajakangastekniikalla Eastmancolor-väreissä. Sen ulkomaille viety versio on lyhennetty 105 minuutista 78 minuuttiin. Taistelukohtaukset on kuvattu samaan aikaan "Troijan urhojen" kanssa tai lainattu Carlo Ludovico Bragaglian "Hannibalista".
Elokuva on värikäs pukudraama, joka ei kohoa tyylilajinsa keskitason yläpuolelle. Sen puutteita ovat jäykkä sankaripari sekä historiallinen asenne, jonka mukaan Korintin tuhonneet roomalaiset ovat tarinan sankareita. Näyttelijöistä erottuvat elokuvan roistoa esittävä John Drew Barrymore sekä roomalaista terminaattoria muistuttava Gordon Mitchell.
DVD-julkaisut.
"Il conquistatore di Corinto" on saatavilla espanjalaisen Filmaxin hyvälaatuisena DVD:nä, joka sisältää espanjan- ja englannikieliset ääniraidat. Saksalainen julkaisu on pelkästään saksankielinen.
Punamultalukko

Punamultalukko on Kangasalan Vehoniemenharjulla sijaitseva mannerjään vetäytyessä syntynyt, noin 40 metriä syvä suppa, eli harjukuoppa, joka on luultavasti pohjoismaiden suurin. 
Kangasalla sijaitsee myös muita suuria suppia, kuten "Väärälukko", "Mustalukko" ja "Isolukko". Näistä ainoastaan Isolukko sijaitsee luonnonsuojelualueella.
Punamultalukon alueelle on jo pitkään suunniteltu luonnonsuojelualuetta, mutta perustaminen on viivästynyt, koska lähistölle on ollut suunnitteilla Tampereen ja Valkeakosken seudun tekopohjavesihankkeeseen liittyviä tekopohjavesikaivoja ja vesijohtolinjoja.
Supat syntyivät soran alle hautautuneen suuren jäälohkareen sulamisen seurauksena.
Lawrence M. Krauss

Lawrence Maxwell Krauss (s. 27. toukokuuta 1954) on yhdysvaltalainen teoreettinen fyysikko ja kosmologi. Hänet tunnetaan tieteen yleistajuistamisen kannattajana ja tieteellisenä skeptikkona sekä työstään taikauskon ja uskonoppien vaikutuksen vähentämiseksi populaarikulttuurissa.
Krauss on myös kirjoittanut useita menestyskirjoja, kuten "The Physics of Star Trek" ja "Universumi tyhjyydestä". Hänen uusin kirjansa on "The Greatest Story Ever Told—So Far: Why Are We Here?".
Krauss toimi aiemmin myös professorina Arizonan osavaltionyliopistossa, mutta jätti tehtävänsä seksuaalista häirintää koskevien syytösten tultua julki vuonna 2018. Yliopiston tekemä selvitys vahvisti Kraussin syyllistyneen sopimattomaan käytökseen ollessaan sen palveluksessa.
Marcello Baldi

Marcello Baldi (1. elokuuta 1923 Telve, Trento – 22. heinäkuuta 2008 Rooma) oli italialainen elokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja.
Baldi keskeytti yliopisto-opintonsa siirtyäkseen elokuva-alalle ja työskenteli aluksi dokumenttiohjaajien Antonio Covin ja Vincenzo Sorellin sekä Romolo Marcellinin assistenttina. Hän teki Vatikaanin uutiskatsauksia ja lyhytelokuvia sekä työskenteli Alessandro Blasettin ja Lionello De Felicen apuohjaajana. Baldin ensimmäinen pitkä elokuva oli vuoristokiipeilijöistä kertova dokumentti "Italia K2" (1955). Myöhemmin hän ohjasi etupäässä vähäpätöisiä tilaustöitä sekä laati käsikirjoitukset kahteen Vittorio Cottafavin ja Antonio Leonviolan peplum-elokuvaan. Uransa loppuvaiheessa Baldi työskenteli televisiossa.
Katajanokanluoto

Katajanokanluoto (myös Katajanokankari, ) on pieni saari Helsingin edustalla Katajanokan ja Suomenlinnan välissä. Luoto on noin 95 metriä pitkä kaakko–luode-suunnassa ja leveimmillään 65 metriä leveä. Lähimmät muut saaret ovat Ryssänsaari noin 540 metriä länsilounaaseen sekä Lonna noin 800 metriä eteläkaakkoon.
Rakennukset ja historia.
Saarella on Konstantin Kiseleffin piirtämä, vuonna 1876 rakennettu kaksikerroksinen päärakennus. Se on rakennushistoriallisesti suojeltu vuonna 2007. Rakennuksen alkuperäinen tarkoitus oli toimia luotsivartiotupana. Luotsipäivystys saarella loppui noin vuonna 1910.
Saarella sijaitsi aiemmin myös hiilivarasto vuodelta 1883 sekä suurempi 250 neliön varasto 1900-luvulta. Saarta ja sen varastoja käytettiin luotsitoimen teknisen kaluston varastona 1980-luvulle saakka. Vanhempi varasto purettiin 1990-luvun puolessa välissä ja uudempi varasto tuhoutui tulipalossa vuonna 2002.
Saarella sijaitsee nykyisin vuonna 2011 peruskorjatun päärakennuksen lisäksi rysävarasto ja puucee. Saarelle ei kulje juoksevaa vettä eikä sähköä, ja se on kaavoitettu virkistysalueeksi. 
Saaren pitkäaikainen omistaja, yrittäjä Mika Norringin yritys Suomen Lohitukku Oy (vuodesta 2013 eteenpäin nimellä FC Renska Oy) osti saaren valtionyhtiö Kapiteelilta 1,4 miljoonalla markalla vuonna 2001. Vuonna 2017 saari asetettiin myyntiin, ja sen lähtöhinnaksi arvioitiin noin miljoona euroa. Myöhemmin hinta aleni noin 500 000 euroon tarjouskauppamenettelyn seurauksena, sillä saaren omistanut FC Renska Oy oli ulosotossa.
Syyskuussa 2019 Helsingin ulosottovirasto myi saaren kiinteistöyritys P.W. Brandt Oy:lle 375 000 eurolla. Norringin mielestä hinta oli liian alhainen, ja hän yritti valittaa kaupasta Helsingin käräjäoikeuteen. Käräjäoikeus ei kuitenkaan käsitellyt valitusta, sillä se saapui myöhässä.
Katajanokanluoto avattiin yleisölle 3. heinäkuuta 2020. Saarelle liikennöidään yhteysaluksella Kauppatorin Kolera-altaalta. Saarella sijaitsevassa kahvila-ravintolassa tarjoillaan gourmet-pizzaa, pientä suolaista ja makeaa, sekä kuumia ja kylmiä juomia. Koko saari on anniskelualuetta.
Tulipalo vuonna 2002.
Kesällä 2002 saarella sattui tulipalo. Museovirasto arvioi palon jälkeen, että rakennuksen sisätilat olivat osin palautettavissa, mutta julkisivut ja katto jouduttiin rakentamaan uudelleen. Rakennus peruskorjattiin myöhemmin Museoviraston tukemana.
Saaren omistaja Mika Norring tuomittiin tulipaloon liittyen lokakuussa 2007 törkeästä petoksen yrityksestä ja yllytyksestä törkeään vahingontekoon. Hän oli Helsingin hovioikeuden mukaan tilannut saaren tuhopolton kahdelta muulta henkilöltä.. Ennen Helsingin hovioikeuden päätöstä oli Helsingin käräjäoikeus vapauttanut Norringin kaikista syytteistä. Norring haki hovioikeuden täysin päinvastaiseen päätökseen valituslupaa korkeimmasta oikeudesta, mutta valituslupaa ei myönnetty.
James Corden

James Kimberley Corden, OBE (s. 22. elokuuta 1978 Lontoo) on englantilainen näyttelijä, koomikko, käsikirjoittaja ja juontaja.
Ura.
Corden voitti vuonna 2012 Tony-palkinnon parhaasta miesnäyttelijän suorituksesta näytelmässä, roolistaan näytelmässä "One Man, Two Guvnors". Suoritus osoittautui lopulta myös Cordenin kansainväliseksi läpimurroksi.
Corden on käsikirjoittanut sekä näytellyt vuosina 2007–2010 BBC:n "Gavin ja Stacey" -draamakomediasarjassa, josta hän sai parhaan komedianäyttelijän BAFTA-palkinnon. Vuosina 2013–2014 hän näytteli komediasarjassa "Väärät miehet". Hän on isossa roolissa Disneyn vuoden 2014 lopulla ensi-iltansa saaneessa musikaalielokuvassa "Into the Woods", jossa hänen lisäkseen näyttelevät muun muassa Meryl Streep ja Emily Blunt. Vuonna 2019 Corden näyttelee Tom Hooperin ohjaamassa elokuvamusikaalissa "Cats".
Corden juonsi vuosina 2015–2023 Yhdysvalloissa CBS-televisiokanavan "The Late Late Show with James Corden" -ohjelmaa. Hän korvasi vuoden 2015 alkupuolella "The Late Late Show'ta" vuosina 2005–2014 juontaneen Craig Fergusonin. Corden ilmoitti jättävänsä ohjelman vuonna 2022 pitkän harkinnan jälkeen.
Porilaisten hauta

Elfsborgin rykmentin sotilaiden risti tai Porilaisten hauta on Sulkavalla Halttulan kylässä sijaitseva hautamuistomerkki. aikana 1788–1790 aikana kaatuneiden Elfsborgin rykmentin ruotsalaisten ja suomalaisten sotilaiden hautapaikan löysi nimineuvos Kaarlo Hämäläinen. Yhdessä Halttulan kyläläisten kanssa hän pystytti hautakummun löytöpaikalle vuonna 1934. Sulkavan Leijonat pystyttivät hautapaikalle 1966 ristin ja aidan; risti paljastettiin 19.6.1966. Nykyisin Sulkavan seurakunta järjestää paikalla hartaustilaisuuden vuosittain heinäkuussa.
Sulkavan kirkonkylän kirkkotarhassa sijaitsee toinen Elfsborgin rykmentin sotilaiden hautamuistomerkki, jonka kuninkaallinen Elfsborgin rykmentti pystytti vuonna 1936.
Kummakivi

Kummakivi on Ruokolahdella Haukonsalossa sijaitseva seitsemän metriä pitkä siirtolohkare, joka lepää kuperalla kallioalustalla niin, että kosketuspintaa on hyvin vähän. Kivi ei kuitenkaan liiku, toisin kuin ihmisvoimin liikuteltavissa olevat kiikkuvat lohkareet.
Kuvaus ja sijainti.
Kummakivi on seitsemän metriä leveä ja viisi metriä korkea. Sen on arvioitu painavan noin 500 tonnia. Kallio kiven alla on poikkeuksellisen sileää, ja sen pinta koostuu kivestä sadeveden mukana valuneista mineraaleista. Kiven päällä kasvaa noin 30-vuotias kaksilatvainen mänty. 
Kummakivi sijaitsee Ruokolahden länsiosassa lähellä Puumalan kunnanrajaa. Sen lähelle johtaa Kummakiventie, jonka varrelta oikealle noin 500 metriä kääntyy kapea hiekkatie. Hiekkatien päässä noin 200 metrin päässä on autojen kääntöpaikka. Kääntöpaikan päässä on polku, joka on merkitty nauhalla. Seuraamalla polkua runsaat 500 metriä päätyy Kummakiven äärelle.
Historia.
Geologi Aimo Kejonen arvioi jäämassojen kuljettaneen kiven nykyiselle paikalleen noin 11 000–12 000 vuotta sitten. Lähistöllä on muitakin ilmeisesti samaa alkuperää olevia siirtolohkareita.
Kerrotaan, että venäläiset turistit kävivät ihmettelemässä kiveä jo 1800-luvulla. 1900-luvun alkupuolella kiven päälle kerrotaan vieneen tikapuut ja nuorison viettäneen siellä aikaansa. Kummakivi rauhoitettiin vuonna 1962 metsäneuvos Väinö Lagerstedtin aloitteesta.
Kummakiven lähistöllä sijaitsee myös 1930-luvulla alueella liikkuneiden metsätyömiesten sammalmättäistä rakentamia sammalsiltoja, joita pitkin pääsee järvessä olevaan saareen.
Sodar

Sodar (lyhenne sanoista sonic detection and ranging) eli "äänitutka" on akustinen kaukokartoituslaite, jolla mitataan keskimääräis- ja turbulenssisuureiden pystyprofiileja ilmakehän rajakerroksessa. Laitteen mittausalue ulottuu useisiin satoihin metreihin (20–400 m) riippuen mittalaitteen mallista ja ilmakehän tilasta. 
Sodaria käytetään tutkittaessa yläpuolisen tuulen nopeutta tai ilmakehän stabiilisuutta (epäsuorasti). Sen sovellukset vaihtelevat laajasti ilmakehän dispersion tutkimuksesta, tuulivoimaloiden sijoituspaikkojen suunnitteluun ja kovan tuulen varoituksiin. 
Toiminta.
Sodar-laitteet perustuvat ilmakehän lämpötilan ja tuulen nopeuden vaihtelun aiheuttamaan äänen sirontaan. Laite lähettää pystysuoran äänipulssin ylöspäin ja mittaa paluusignaalin Doppler-siirtymän sekä intensiteetin, joista voidaan saada selville rajakerroksen tuulen nopeus, suunta sekä turbulenttinen luonne. Tuulikentän pystyprofiili pystytään luomaan ottamalla useampia vastaavia mittauksia.
Kunnon sotamies Svejkin seikkailuja

Kunnon sotamies Svejkin seikkailuja on Mainos-TV:n teatteritoimituksen tuottama kymmenosainen televisiosarja, joka ensiesitettiin 1967–1968 ja uusittiin kesällä 1979. Sen on dramatisoinut Veijo Meri tšekkiläisen Jaroslav Hašekin suositusta klassikkoromaanista "Kunnon sotamies Švejk". Sarjan ohjasivat Veikko Kerttula ja Pauli Virtanen, ja nimiosaa esittää Matti Varjo.
Rooleissa.
Useammassa kuin kahdessa sarjan jaksossa esiintyvät seuraavat näyttelijät:
NES Remix

NES Remix, tunnetaan Japanissa myös nimellä Famicom Remix, on Nintendon ja Indieszeron yhteistyössä kehittämä kokoelmapeli Wii U:lle. Peli julkaistiin alun perin Pohjois-Amerikassa ja Euroopassa 18. joulukuuta 2013 ja seuraavana päivänä Japanissa. Peli on ladattavissa Nintendo eShopissa.
"NES Remix"istä julkaistiin 24. huhtikuuta 2014 jatko-osa, "NES Remix 2".
Pelaaminen.
Peli sisältää useita erilaisia haasteita, jotka on tehty NES:in vanhojen klassikkopelien pohjalta. Haasteita voivat olla esimerkiksi vihollisten tuhoaminen tai esineiden kerääminen. Kaikki haasteet pitää suorittaa ajassa. Pelejä on muokattu erilaisiksi alkuperäisversioihin verrattuna, ja osassa myös ulkoasua on muokattu. "NES Remix"issä on kaikkiaan yli 200 haastetta
Move (Little Mixin kappale)

Move on brittiläisen tyttöbändi Little Mixin kappale. Se julkaistiin heidän toisen, Salute-studioalbumin johdantosinglenä. Kappaleen sanoitti yhtyeen jäsenet Maegan Cottonen ja Nathan Duvallin kanssa. Tuotannosta vastasi Duvall. Single sai ensimmäisen airplaysoittonsa Britanniassa 23. syyskuuta 2013 ja se julkaistiin digitaalisesti ladattavana 3. marraskuuta 2013, viikkoa ennen "Saluten" julkaisua kyseisessä valtiossa. Soinnullisesti kappale siirtyy pois Little Mixin aiemmasta musiikkityylistä.
Single oli ennakkotilattavissa ITunesista samana päivänä kun se koki ensimmäisen radiosoittonsa, mutta ilman virallista singlen kansikuvaa.
Meren kasvojen edessä (vuoden 1967 elokuva)

Meren kasvojen edessä ("Inför havets anlete") on Yleisradion tuottama ruotsinkielinen televisioelokuva vuodelta 1967. Sen käsikirjoitti Benedict Zilliacus suomenruotsalaisen Arvid Mörnen samannimisen romaanin pohjalta. Ohjaajana toimi Åke Lindman. Elokuva kuvattiin etupäässä Turun ulkosaariston Jungfruskärissä Houtskarin lähellä.
Juoni.
1800-luvun alkuun sijoittuvassa tarinassa neljä turkulaisylioppilasta seikkailee ulkosaaristossa, ja yksi heistä päättää jäädä koko kesäksi kokeakseen saaristolaiselämää. Hän ihastuu saarelaistyttöön ja joutuu ikävien rikostapahtumien todistajaksi.
Lumottu tie (elokuva)

Lumottu tie ("Den förtrollade vägen") on Yleisradion tuottama ruotsinkielinen televisioelokuva vuodelta 1986. Sen käsikirjoitti Benedict Zilliacus suomenruotsalaisen Oscar Parlandin samannimisen romaanin (1953) pohjalta. Tarinassa varhaislapsuuttaan muisteleva Parland esiintyy elokuvassa itsekin kertojana. Ohjaajana toimi Åke Lindman, joka ohjasi myös elokuvan jatko-osan "Härän vuosi" (1989).
Juoni.
Nelivuotias Riki asuu perheineen Karjalankannaksella, ja järven takana Saarelassa asuu heidän sukulaisiaan, joita perhe usein tapaa. Ihmispaljoudesta hämmentynyt Riki juttelee sukujuhlissa mieluummin kuvittelemiensa eläinhahmojen kanssa. Riki ja isoveli Bernt ihastuvat Saarelassa asuviin sukulaistyttöihin Ninaan ja Katinkaan, mutta joutuvat pettymään.
Vastaanotto.
"Lumottu tie" esitettiin alun perin kahdessa osassa. "Helsingin Sanomien" Kristiina Yli-Kovero luonnehti elokuvaa uskomattoman kauniiksi lapsuusmuisteloksi ja Marcus Hietasta pääroolissaan täydelliseksi: ”"Lumotun tien" katsoo henkeään pidätellen, siitä ei ole mitään pahaa sanottavaa.”
Palkinnot.
Åke Lindman voitti elokuvasta parhaan ohjauksen Jussi-palkinnon vuonna 1988.
Härän vuosi (elokuva)

Härän vuosi ("Tjurens år") on Yleisradion tuottama ruotsinkielinen televisioelokuva vuodelta 1989. Se on jatkoa elokuvalle "Lumottu tie" (1986). Ne molemmat käsikirjoitti Benedict Zilliacus suomenruotsalaisen Oscar Parlandin samannimisten omaelämäkerrallisten romaanien pohjalta. Elokuvat on ohjannut Åke Lindman. Parland toimii molempien elokuvien kertojana.
Juoni.
Viisivuotias Riki asuu perheineen Viipurissa ja joutuu kohtaamaan ensimmäisen maailmansodan lapselle käsittämättömiä tapahtumia. Pojan mieli rinnastaa sodan siihen, miten talon härkä tämän tästä karkaa aitauksestaan pelottelemaan ihmisiä.
Tuotanto.
"Härän vuosi" kuvattiin "Lumotun tien" tavoin Turussa, paljolti Ruissalossa Birkan huvilalla. Talvikohtausten suhteen oli aluksi vaikeuksia, koska helmikuussa 1988 Turussa ei ollut lunta. Sitten lunta tulikin jopa liiaksi asti. Kuvaukset kestivät kolmisen viikkoa.
Vastaanotto.
"Helsingin Sanomien" tv-kriitikko Jukka Kajava piti "Härän vuotta" muutamia mielikuvitusjaksoja, lavastekömpelyyksiä ja amatööriavustajien joukkokohtauksia lukuun ottamatta onnistuneena: ”Kokonaisuus on kuitenkin komea: lämmin, inhimillinen, julma ja pelottavakin, sen maailman ja sen vaiheen mukainen, josta on kysymys.”
James Craig

James Craig, Craigavonin ensimmäinen varakreivi (8. tammikuuta 1871 Belfast, Irlanti – 24. marraskuuta 1940 Glencraig, Downin kreivikunta, Pohjois-Irlanti) oli irlantilainen unionistipoliitikko. Hän oli yksi Ulster Unionist Partyn johtajista ja toimi vuosina 1921–1940 Pohjois-Irlannin pääministerinä.
Elämäkerta.
Craig oli maanomistajan poika Downista ja ryhtyi nuorena pörssimeklariksi. Hän osallistui buurisotaan irlantilaisissa joukoissa. Vuosina 1906–1921 Craig oli parlamentissa Ulster Unionist Partyn edustajana ja hänestä tuli yksi unionistien johtajan Edward Carsonin lähimmistä miehistä. Irlannin itsehallintolaista eli home rulesta 1910-luvun alussa syntyneen katkeran kiistan aikana myös Craig kohosi unionistien näkyvien johtajien joukkoon ja osallistui Carsonin rinnalla Ulsterin vapaaehtoisjoukkojen perustamiseen, aseiden hankkimiseen sekä väliaikaisen hallituksen perustamisen suunnitteluun. Ensimmäisen maailmansodan aikana hän värväsi Ulsterista vapaaehtoisjoukkoja, joista koottiin brittiarmeijan 36. divisioona. Craig toimi vuosina 1915–1916 kyseisen divisioonan päämajoitusmestarina rintamalla ja sai everstiluutnantin arvon. Sodan jälkeen hän oli Ison-Britannian hallituksessa eläkeministeriön parlamenttisihteerinä 1919–1920 sekä amiraliteetin parlamentti- ja finanssisihteerinä 1920–1921.
Vuonna 1920 säädetty Govenrment of Ireland Act -laki loi kuudesta Ulsterin kreivikunnasta muodostetulle Pohjois-Irlannille oman itsehallinnon. Craigista tuli 7. kesäkuuta 1921 Pohjois-Irlannin hallituksen ensimmäinen pääministeri, ja hän toimi tässä tehtävässä yhtäjaksoisesti kuolemaansa saakka. Noiden 19 vuoden aikana Craig johti unionistipuolueen vaaleissa voitosta voittoon. Vaalitavan palauttaminen suhteellisesta enemmistövaaliksi varmisti unionistien hallitsevan aseman parlamentissa ja paikallishallinnossa. Craigin hallituksen kokoonpanokin pysyi lähes samana kaksi vuosikymmentä. Hallitus allekirjoitti vuonna 1925 Irlannin vapaavaltion sekä Ison-Britannian kanssa sopimuksen, jolla vahvistettiin Irlannin ja Pohjois-Irlannin välisen rajan pysyvyys. Se myös muun muassa uudisti koulutus- ja oikeusjärjestelmää sekä kansallisti tieliikenteen. Se ei kuitenkaan onnistunut estämään katolisten nationalistien vieraantumista Pohjois-Irlannin hallinnosta. Craigille myönnettiin 1918 baronetin ja 1927 varakreivin arvo.
Draxin voimalaitos

Drax power station on Drax Power Limitedin omistama hiilivoimala North Yorkshiressa Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Sen tuotantokapasiteetti on noin 4 000 megawattia, mikä on noin 7 prosenttia maan sähkön tarpeesta. Voimala työllistää 560 henkeä.
Voimalaitosyhtiö sai Euroopan komissiolta 300 miljoonaa euroa rahoitusta uuteen hiilidioksidin talteenottoa hyödyntävään voimalarakennukseen. Drax vetäytyi hankkeesta, koska hallitus leikkasi uusiutuvan energian tukia, mikä vaikutti negatiivisesti yhtiön osakekurssiin ja investointimahdollisuuksiin.
Sähköntuotanto.
Voimala käyttää vuositasolla 10 miljoonaa tonnia kiinteää polttoainetta, josta 1,3 miljoonaa tonnia on biomassaa. Kuusi 72 metriä korkeaa höyrykattilaa tuottaa sivutuotteena vuodessa noin 46 000 tonnia tuhkaa. Valmistuvasta tuhkasta 99 % myydään rakennusteollisuuden ja sementinvalmistuksen raaka-aineeksi.
Ympäristövaikutukset.
Voimalan hiilidioksidipäästöt olivat 22,695 miljoonaa tonnia vuonna 2012, mikä tekee siitä kuningaskunnan suurimman yksittäisen CO2-päästöjen lähteen. Yhtä gigawattituntia kohden tuotettiin 725 tonnia hiilidioksidia. Tuhkaa tuotetaan vuosittain keskimäärin 1,5 miljoonaa tonnia. Typen oksidien päästöjen arvioidaan olevan Euroopan unionin suurimmat.
Markku Niskala

Markku Tapani Niskala (5. joulukuuta 1945 Tampere – 21. helmikuuta 2018 Helsinki) oli Kansainvälisen Punaisen Ristin ja Punaisen Puolikuun pääsihteeri. Hän hoiti tehtävää vuodet 2003–2008. Niskala on vuosina 1988–1992 pääsihteerinä olleen Pär Stenbäckin ohella toinen virkaan valittu suomalainen. 
Tampereelta kotoisin oleva Niskala meni mukaan Suomen Punaisen Ristin toimintaan vuonna 1970. Työskenneltyään muun muassa Helsingin ja Uudenmaan piirin toiminnanjohtajana, hän siirtyi vuonna 1978 järjestötoiminnan asiantuntijaksi Sambiaan ja oli 1980-luvun alussa vastaavissa tehtävissä myös Tansaniassa sekä Zimbabwessa. Vuosina 1984–1987 hän toimi Kansainvälisen Punaisen Ristin Euroopan osaston johtajana ja 1988–2003 Suomen Punaisen Ristin pääsihteerinä. Vuodesta 1992 lähtien Niskala oli myös Kansainvälisen Punaisen Ristin varainhankintakomitean puheenjohtaja.
Eläkkeelle jäätyään Niskala toimi vuodet 2010–2011 Kehitysyhteistyön palvelukeskus KEPA:n puheenjohtajana. Hän on myös ollut Genevessä päämajaansa pitävän Maailman talousfoorumin jäsen.
Markku-liitto valitsi vuonna 2004 Niskalan kahdeksanneksi "vuoden Markuksi".
Uuden vuoden yö (televisionäytelmä)

Uuden vuoden yö (joissakin lähteissä "Uudenvuoden yö") on Yleisradion vuonna 1966 tuottama televisiosovitus Eeva-Liisa Mannerin näytelmästä, joka oli saanut kantaesityksensä vuotta aiemmin Tampereen Työväen Teatterissa. Samoin tamperelaisvoimin toteutettu televisioversio ensiesitettiin Yle TV2 -verkossa uudenvuodenaattona 1966. Sen ovat ohjanneet Eugen Terttula ja Jarmo Nieminen.
Kirjailija Mannerin omien sanojen mukaan "Uuden vuoden yö" on ”pessimistinen ja epäystävällinen näytelmä ihmisistä, jotka elämä on pettänyt, tai jotka ovat itse pettäneet itsensä ja päätyvät lopulta hämmennykseen ja epätoivoon”.
Näytelmän loppuratkaisua muutettiin myöhemmin, mutta televisioversiossa se on sama kuin kantaesityksessä.
Vastaanotto.
Tampereen Työväen Teatterissa tapahtunutta kantaesitystä oli luonnehdittu suureksi teatteritapaukseksi ja ensimmäiseksi yritykseksi kuvata suomalaista sivistyneistöä. Katso-lehden ennakkoesittelyssä tv-version ensiesityksen sijoittamista nimensä ja tapahtuma-aikansa mukaisesti uudenvuodenaaton myöhäisiltaan pidettiin erinomaisena ratkaisuna.
Kolmperä (Salo)

Kolmperä on järvi Salon Suomusjärvellä. Sen pinta-ala on 0,026 km² ja rantaviivan pituus 0,85 km. Se kuuluu Suomusjärvenjoen valuma-alueeseen, ja sen päävesistö on Kiskonjoki–Perniönjoki.
Järven jakaa kahtia Helsingintie eli seututie 110. Eteläisen osan etelälaitaa sivuaa valtatie 1, ja sen länsilaitaa reunustaa jyrkkä kalliorinne. Pohjoisessa osassa pesii telkkäpariskunta.
Järvi on puolimatkassa Suomusjärven Kitulan taajaman ja Lahnajärven välillä. Kumpaankin on matkaa noin 3,5 km. Järven kohdalla on molemmin puolin tietä levennykset pysähtymistä varten.
Ovi (televisionäytelmä)

Ovi on Mainos-TV:n vuonna 1968 ensiesittämä televisionäytelmä. Sen ovat käsikirjoittaneet Inke Tarkas ja Aarne Tarkas, joka on myös ohjannut esityksen.
Jännitysnäytelmässä Haikon kartano esittää Hellerin pariskunnan omistamaa Sarvilahtea. Tilanomistajan veli on yllättäen kuollut, ja tapahtumia selvitellessä myös rouva Hellerin henki alkaa olla vaarassa.
Loppiaisena 1968 ensiesitetty "Ovi" avasi MTV-teatterin jännitysnäytelmien sarjan, jonka seuraavana jaksona esitettiin Olavi Linnuksen kirjoittama "Murhaleikki".
Murhaleikki

Murhaleikki on Mainos-TV:n tuottama televisionäytelmä vuodelta 1968. Sen on kirjoittanut Olavi Linnus ja ohjannut Ville-Veikko Salminen.
Elokuvan alkukohtaukset on kuvattu Torholan luolan liepeillä Lohjalla. Riitautunut aviopari ryhtyy vaaralliseen leikkiin teemalla ”jollet sinä tapa minua ensin, minä tapan sinut”. Tapahtumat sijoittuvat myös kaupunkiin ja poliisiasemalle.
"Murhaleikki" oli toinen jakso MTV-teatterin tammikuussa 1968 aloittamasta jännitysnäytelmien sarjasta.
Vastaanotto.
"Helsingin Sanomien" nuori tv-kriitikko Jukka Kajava ei pitänyt "Murhaleikistä" lainkaan. Hän kirjoitti sen olevan näkemistään näytelmäproduktioista kenties kaikkein huonoin ja sisältävän vain ”keskinkertaista mitättömämpää dialogin tapailua – joko tekijän kykyjen mukaista tai yleisöä aliarvioivaa”. Hän pohti, voisiko Mainos-TV määritellä edes jonkinlaisen alarajan sille laadulle, mitä kanavan ohjelmilta vaaditaan.
Kotkankallion muistomerkki

Kotkankallion muistomerkki on veistos Tampereella Finlaysonin tehdasalueella Wilhelm von Nottbeckin puistossa. Keisari Aleksanteri I:n kunniaksi 1830-luvulla pystytetty veistos on todennäköisesti Tampereen vanhin. Veistoksen tekijäksi on mainittu Chopin-niminen venäläinen kuvanveistäjä, mutta tietokirjailija Jari Niemelän mukaan tämä on väärinkäsitys, sillä veistos ainoastaan valmistettiin pietarilaisessa Chopinin pronssivalimossa, mutta kuvanveistäjää ei tunneta. Veistos ei sijainnut alkujaan julkisella paikalla, sillä ympäröivä puisto avattiin yleisölle vasta 1980-luvulla.
Veistos esittää siipensä levittänyttä kotkaa. Suurikokoisen linnun siipienväli on 420 cm. Veistoksen jalustassa on kaksi latinankielistä muistolaattaa, jotka kertovat Aleksanteri I:n ja Aleksanteri II:n vierailuista Tampereella vuosina 1819 ja 1856. Nykyiset laatat ovat kopioita, sillä toinen alkuperäisistä varastettiin vuonna 1997 ja toinen siirrettiin turvaan Tampereen museoiden kokoelmiin.
Tidiatsuroni

Tidiatsuroni (C9H8SN4O) on fenyyliureajohdannaisiin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään maataloudessa herbisidinä ja kasvien kasvua säätelevänä aineena. Aineen käyttö Euroopan unionin alueella kiellettiin komission päätöksellä huhtikuussa 2008.
Ominaisuudet.
Huoneenlämpötilassa tidiatsuroni on väritön kiteinen aine. Yhdiste hajoaa kuumennettaessa sulamispisteeseensä. Tidiatsuroni liukenee vain pieniä määriä veteen, mutta liukenee paremmin orgaanisiin liuottimiin kuten asetoniin, dimetyyliformamidiin, dimetyylisulfoksidiin ja metanoliin.
Tidiatsuronilla on sytokiniinien kaltaisia vaikutuksia. Yhdiste nopeuttaa kasvien kasvua, hedelmien kypsymistä ja siementen itämistä. Yhdiste myös suurina määrinä aiheuttaa lehtien putoamista jo vihreinä ennen kellastumista. Tidiatsuroni imeytyy kasvien solukkoihin juurien kautta.
Valmistus ja käyttö.
Tidiatsuronia syntetisoidaan käyttämällä lähtöaineena 5-(1,2,3-tiadiatsoli)isosyanaattia ja aniliinia emäksisissä olosuhteissa tai fenyyli-isosyanaatin ja 3-amino-1,2-tiadiatsolin välisellä reaktiolla.
Tidiatsuronia käytetään rikkaruohomyrkkynä ja kasvien lehtien putoamista aikaansaavana kemikaalina. Jälkimmäisen käyttöön se soveltuu erityisesti puuvillan viljelyksessä.
Nenad Krstić

Nenad Krstić (, s. 25. heinäkuuta 1983 Kraljevo, Jugoslavia) on serbialainen koripalloilija, joka on edustanut vuodesta 2014 lähtien Anadolu Efesiä.
Ura.
Krstić pelasi juniorina KK Partizanin joukkueissa, joista hänet nostettiin edustusjoukkueeseen kaudeksi 2000–2001. Hän debytoi Euroliigassa kaudella 2001–2002, jolloin hän teki keskimäärin 4,8 pistettä ottelua kohden. Samana kautena Partizan voitti myös Serbia ja Montenegron -mestaruuden. Krstić edusti seuraa vuoteen 2004 asti, ja seura voitti maansa mestaruuden vielä kahdesti vuosina 2003–2004 sekä cup-mestaruuden kaudella 2001–2002.
Krstić oli varattu NBA:han jo vuonna , mutta hän siirtyi liigaan kaudeksi 2004–2005, jolloin hän aloitti NBA-uransa New Jersey Netsissä. Ensimmäisellä NBA-kaudellaan hän teki keskimäärin 10,0 pistettä ja otti 5,3 levypalloa ottelua kohden. Kauden pudotuspeleissä hän teki keskimäärin 18,3 pistettä ottelua kohden ja kauden päätteeksi hänet valittiin . Pisteiden valossa Krstićin paras NBA-pelikausi oli 2006–2007, jolloin hän teki keskimäärin 16,4 pistettä ottelua kohden.
Kesällä 2008 Krstić teki venäläisen Triumf Ljubertsyn kanssa kaksivuotisen sopimuksen. Hän ei kuitenkaan pelannut seurassa koko kautta, vaan siirtyi joulukuun 2008 lopulla NBA-joukkue Oklahoma City Thunderiin. Krstić pelasi seurassa helmikuuhun 2011 asti, jolloin Thunder kauppasi hänet Boston Celticsille. Hän pelasi kauden 2010–2011 loppuun asti Bostonissa ja siirtyi kaudeksi 2011–2012 TsSKA Moskovaan. Krstić valittiin Euroliigan ykköstähdistöjoukkueisiin kausina 2011–2012 sekä 2012–2013. Kolmen pelikauden jälkeen hän siirtyi turkkilaiseen Anadolu Efesiin.
Gabriela Cé

Gabriela Cé (s. 3. maaliskuuta 1993 Porto Alegre) on brasilialainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut kaksinpelissä WTA-listan sijalla 225 marraskuussa 2014. Hän on voittanut urallaan kahdeksan ITF-turnausta kaksinpelissä ja seitsemän nelinpelissä.
Cé edusti Brasilian Fed Cup -joukkuetta ensimmäisen kerran vuonna 2014.
Obninskin ydinvoimalaitos

Obninskin ydinvoimalaitos () on Länsi-Venäjän Kalugan alueella, Okajoen Protva-sivuhaaran lähistöllä, Obninskin kaupungin eteläosassa sijaitseva, vuonna 2002 suljettu maailman ensimmäinen ydinvoimalaitos. Laitos sijaitsee noin 100 kilometriä Moskovasta lounaaseen.
Obninskin ydinvoimalaitoksessa käytettiin lämpöteholtaan 30 MW:n kevytvesijäähdytteistä grafiittireaktoria (LWGR), jonka sähkötuotantoteho oli 5 MW. Voimalan rakennustyöt aloitettiin tammikuussa 1951 ja reaktorilla saavutettiin ydinreaktiota ylläpitävä kriittinen massa ensimmäisen kerran 6. toukokuuta 1954. Voimalaitos liitettiin sähköverkkoon 27. kesäkuuta 1954. Laitos suljettiin pysyvästi 29. huhtikuuta 2002. Voimalaitoksen entisissä tiloissa toimii nykyään esimerkiksi ydinvoimatekniikan museo. Obninskin ydinvoimalaitoksen omistaa Venäjän valtion Rosatom ja sen toiminnan loppuunsaattamisesta vastaa Rosatomin tytäryritys, osakeyhtiö Rosenergoatom.
Obninskin voimalaitokselle suunniteltu reaktoriratkaisu toimi esikuvana useiden myöhempien ydinvoimaloiden suunnittelulle. Sen pohjalta rakennettiin Siperian ja Belojarskin ydinvoimalaitokset, ja kehitettiin suurempi, 1000 MW:n RBMK-reaktorimalli.
Jonah Falcon

Jonah Falcon (29. heinäkuuta 1970 Brooklyn, New York) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja käsikirjoittaja. Hän on kuuluisa suuresta siittimestään (levossa 24 cm, erektiossa 34 cm). Falconilla on kolme lasta ja hän on biseksuaali. Hänestä on myös tehty dokumenttielokuva "World's biggest penis". 
Vuonna 2012 Jonah Falcon aiheutti huolenaiheen San Franciscon kansainvälisellä lentoasemalla, kun turvatarkastajat epäilivät Falconin kuljettavan jotain ylimääräistä haarovälissään.
Vuonna 2014 Falcon lupasi lahjoittaa peniksensä Islannin fallosmuseon (Penismuseon) kokoelmiin kuolemansa jälkeen.
Akseli Halonen

Akseli Valfrid Halonen (19. marraskuuta 1890 Suonenjoki – 24. maaliskuuta 1952 Helsinki) oli suomalainen taiteilija, kuvittaja ja sarjakuvapiirtäjä. Hän sai piirustuksessa alkeisopetusta Elin Nordlundlta, mutta opiskeli myöhemmin itsenäisesti. Vuodesta 1912 lähtien Halonen työskenteli vapaana taiteilijana, kirjojenkuvittajana ja koristemaalarina.
Sisällissodan aikana Halonen suunnitteli kansanvaltuuskunnalle kolikkosarjan, josta tuotantoon ehti vain viisipenninen. Vuodesta 1920 hän työskenteli "Helsingin Sanomien" kuvittajana ja piirsi lehteen vuosina 1927–1933 "Pulliainen"-nimistä huumorisarjakuvaa, joka oli "Helsingin Sanomien" ensimmäinen kotimainen sarjakuva. Halosen pitkäikäisempi sarjakuva oli "Yhteishyvässä" vuosina 1927–1952 ilmestynyt "Sattuman Ville", jota julkaistiin uusintoina vielä 1970-luvulla. Sen esikuvana oli ruotsalainen sarjakuva "Adamson". Lisäksi Halonen piirsi "Helsingin Sanomien" sunnuntailiitteeseen "Olli, Halli ja Kisimirri" -nimistä lastensarjakuvaa, joka ilmestyi vuonna 1929 kuvakirjana. Halonen kuvitti myös "Helsingin Sanomissa" julkaistuja Tiituksen eli Ilmari Kivisen pakinoita Rafael Rindellin kuoltua. Lisäksi hän kuvitti eräitä lastenkirjoja, sisällissodan valkoisia sankarivainajia esitelleen kolmiosaisen teoksen "Sankaripoikia" (1919–1920) ja osia "Tietosanakirjasta".
Skyytian välikohtaus

Skyytian välikohtaus on Mainos-TV:n televisionäytelmä vuodelta 1968. Se on Kristiina Kivivuoren suomennos ja Kaarlo Hiltusen ohjaus Lawrence Durrellin näytelmästä "Acte" (1961).
Juoni.
Keisari Neron Roomassa skyytialainen prinsessa Actis on joutunut roomalaisten vangiksi. Hän yrittää vankeudestaan käsin nostaa skyyttejä uuteen kapinaan roomalaisia vastaan, mutta samalla rakastuu roomalaiseen sotapäällikkö Fabiukseen. Romanssi tuo myös Fabiukselle hankaluuksia keisari Neron epäluulojen herätessä. Näytelmän kehyskertomuksessa roomalainen kirjailija Petronius kaavailee tarinan kirjoittamista aiheesta.
Emmanuel Agyemang-Badu

Emmanuel Agyemang-Badu (s. 2. joulukuuta 1990) on ghanalainen jalkapalloilija, joka edustaa Serie A:ssa pelaavaa Udinese Calciota. Hän on pelipaikaltaan puolustava keskikenttäpelaaja. Agyemang-Badu on pelannut vuodesta 2008 Ghanan jalkapallomaajoukkueessa. 
Seurajoukkueura.
Berekum Arsenalissa ammattilaisuransa aloittanut Agyemang-Badu kävi vuonna 2008 englantilaisseuroissa testeissä ja hän siirtyikin seurastaan vuonna 2009 lainalle espanjalaiseen Recreativo de Huelvaan. Tammikuussa 2010 italialaisseura Udinese Calcio osti Agyemang-Badun riveihinsä. Hän pääsi joukkueen avaukseen kaudella 2011-12, SSC Napoliin siirtyneen Gökhan Inlerin paikalle. Nykyisin hän on yksi joukkueen vakiokasvoja.
Maajoukkueura.
Agyemang-Badu kuului Ghanan joukkueeseen vuoden 2009 alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailuissa, joissa Ghana voitti ensimmäisenä afrikkalaismaana kyseisen turnauksen. Agyemang-Badu teki ratkaisevan maalin rangaistuspotkusta Brasiliaa vastaan. Tätä ennen hän oli jo ehtinyt, vuonna 2008, tekemään debyyttinsä Ghanan jalkapallomaajoukkueessa, jossa hän on pelannut kolmet Afrikan-mestaruuskilpailut. Vuoden 2012 Afrikan-mestaruuskilpailuissa hän iski upean maalin Guineaa vastaan. Maali oli ehdolla jopa vuoden maaliksi. Agyemang-Badu kuului Ghanan joukkueeseen myös vuoden 2014 MM-kilpailuissa Brasiliassa. Hän pelasi turnauksessa kahdessa Ghanan kolmesta alkulohko-ottelusta.
Anabaattinen tuuli

Anabaattinen rinnetuuli, (Kreikan sanasta 'anabatos' tarkoittaen 'liikkua ylöspäin'), on lämmin tuuli, joka puhaltaa jyrkkää mäkeä tai vuoren rinnettä ylös. Anabaattinen rinnetuuli syntyy rinteen lämmetessä insolaation seurauksena.
Nämä tuulet esiintyvät tyypillisesti päiväsaikaan tyynellä aurinkoisella säällä. Aurinko lämmittää kukkulaa tai vuorta, joka taas lämmittää ilmaa yläpuolellaan. Samalla korkeudella laakson yläpuolella oleva ilma ei lämpeä yhtä paljon, koska maan pinta on kauempana. Vaikutus on isompi, jos laakso on varjossa.
Mäen yläpuolella oleva ilma on nyt lämpimämpi kuin ympärillä oleva ilma ja se nousee konvektion seurauksena. Tämä synnyttää paikallisen matalapaineen, johon rinteen juurella oleva ilma virtaa, synnyttäen heikohkon tuulen paksuhkoon rajakerrokseen.
Anabaattisen rinnetuulen vastakohta on katabaattinen tuuli, joka on rinnettä alas virtaava, yleensä yöllä syntyvä tuuli.