tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Svenska Socialisten

Svenska Socialisten oli Yhdysvalloissa vuosina 1905–1922 ilmestynyt ruotsinkielinen työväenlehti.
Illinoisin Rockfordissa perustettu lehti siirtyi vuonna 1911 Amerikan sosialistipuolueen skandinaaviselle järjestölle Skandinaviska Socialistförbundetille, joka muutti sen Chicagoon. Samalla perustettiin norjalais-tanskalainen lehti "Social-Demokraten". Vuonna 1915 niitä kustantamaan muodostettiin Scandinavian Workers’ Publishing Society -niminen yhtiö.
Lehden talous oli jatkuvasti heikko, ja ensimmäisen maailmansodan aikana se joutui usein viranomaisten sensuurin kohteeksi. Lokakuun vallankumouksen jälkeen "Svenska Socialisten" ja sen taustayhteisö siirtyivät kannattamaan kommunismia, minkä johdosta vuonna 1920 poliisi ratsasi sen toimiston ja pidätti toimittajat. Kesäkuussa 1921 lehti sai nimen "Facklan". Vuonna 1922 Skandinaviska Socialistförbundet ja Amerikan sosialistisesta työväenpuolueesta erotettu Skandinaviska Socialistiska Arbetareförbundetin oppositioryhmä yhtyivät Yhdysvaltain kommunistisen puolueen skandinaaviseksi järjestöksi. Samalla yhdistettiin myös niiden lehdet "Facklan" ja "Folket", joiden seuraajaksi perustettiin "Svenska Socialistenin" ja "Facklanin" numerointia jatkanut "Ny Tid".
"Svenska Socialisten" oli etupäässä Amerikan asioihin keskittynyt värikäs ja moniääninen lehti. Sen levikki oli 1910-luvulla noin 5 000 kappaletta. Useasti vaihtuneisiin toimittajiin kuuluivat muun muassa Nils R. Swenson ja Oscar W. Larson. Pitkäaikaisena liikkeenhoitajana ja ajoittain myös toimittajana työskenteli Henry Bengston, joka kertoo lehden ja Socialistiska Förbundetin tarinan teoksessaan "Skandinaver på vänsterflygeln i USA".
Fladalandet

Fladalandet on saari Tammisaaren kansallispuistossa sisä- ja ulkosaariston rajalla noin 14 kilometriä Tammisaaren keskustasta etelään. Saari kuuluu Raasepori kaupunkiin. Fladalandet on suosittu retkeilykohde ja saaresta löytyy palveluita retkeilijöille. "Flada" viittaa saaren sisälle työntyvään lahteen tai lammikkoon, joita Fladalandetilla on useita.
Fladalandet arvellaan olleen käytössä lampaiden kesälaitumena. Tammisaaren kansallispuiston perustamisen yhteydessä 1989 saari suojeltiin perinnemaisemabiotooppina.
Tetrahydrofoolihappo

 
Tetrahydrofoolihappo (C19H23N7O6) on foolihapon johdannaisiin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdiste on tärkeä koentsyymi useissa entsymaattisissa reaktioissa niin aitotumaisissa kuin esitumallisissa soluissakin.
Ominaisuudet, biosynteesi ja biologinen rooli.
Tetrahydrofoolihappo on huoneenlämpötilassa kiteistä ainetta. Yhdisteen rakenne koostuu bisyklisestä pteridiinirakenteesta, p-aminobentsoehaposta johdetusta ryhmästä ja glutamiinihappo-osasta. Tetrahydrofoolihappo hapettuu suhteellisen helposti ilman hapen vaikutuksesta dihydrofoolihapoksi (C19H21N7O6). Yhdisteen stabiilius riippuu huomattavasti pH:sta ja stabiilein se pH:n ollessa 7,4. Tetrahydrofoolihappo on optisesti aktiivinen yhdiste ja sen ominaiskiertokyky natriumhydroksidia sisältävässä vesiliuoksessa on –16,9. Tetrahydrofoolihappoa voidaan syntetisoida kemiallisesti pelkistämällä foolihappoa happamissa olosuhteissa vedyttämällä tai natriumsyanoboorihydridin avulla. 
Nisäkkäät pelkistävät foolihapon ensin dihydrofoolihapoksi ja edelleen dihydrofolaattireduktaasin katalysoimana tetrahydrofoolihapoksi. Nisäkkäät kykeneät biosyntetisoimaan pteridiinirakenteen, mutta eivät liittämään sitä p-aminobentsoehappoon ja glutamiinihappoon. Monet bakteerit sen sijaan kykenevät tekemään tämän. Tetrahydrofoolihappo toimii koentsyyminä useissa aminohappojen ja nukleotidien biosynteesiä katalysoivissa entsyymeissä. Siitä muodostuu myös useita esimerkiksi metyloituja tai formyloituja johdannaisia, jotka ovat niin ikään tärkeässä roolissa aminohappojen ja nukleotidien biosynteeseissä.
Mélanie Meillard

Mélanie Meillard (s. 23. syyskuuta 1998) on sveitsiläinen alppihiihtäjä, joka edustaa SC Hérémenciaa.
Malbunin Euroopan nuorten talviolympiafestivaaleilla 2015 Meillard saavutti pronssia suurpujottelussa. Lillehammerin nuorten talviolympialaisissa 2016 Meillard voitti kultaa suurpujottelussa ja hopeaa alppiyhdistetyssä. Nuorten MM-kilpailuissa Sotšissa 2016 hän saavutti suurpujottelussa pronssia. Sankt Moritzin MM-kilpailuissa 2017 hän oli suurpujottelussa kolmastoista.
Meillard kilpaili alppihiihdon maailmancupissa ensimmäisen kerran Åressa joulukuussa 2015. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti Söldenin suurpujottelussa lokakuussa 2016 oltuaan 18:s. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan kuudes Levin pujottelussa marraskuussa 2016. Ensimmäisen palkintosijansa hän saavutti oltuaan kolmas Oslon kaupunkitapahtumassa uudenvuodenpäivänä 2018.
Eurooppa-liigan kausi 2017–2018

Eurooppa-liigan kausi 2017–2018 on UEFA:n järjestämän Euroopan toissijaisen jalkapallosarja Eurooppa-liigan 47. kausi.
Karsintakierrokset.
Karsintakierroksilla ja play-off-kierroksella joukkueet jaetaan sijoitettuihin ja sijoittamattomiin perustuen niiden UEFA:n seurajoukkueranking-pisteisiin.
Ensimmäinen karsintakierros.
100 joukkuetta pelannee ensimmäisellä karsintakierroksella.
Toinen karsintakierros.
66 joukkuetta pelannee toisella karsintakierroksella: 16 joukkuetta aloittaa tällä kierroksella ja 50 voittajaa edelliseltä kierrokselta.
Kolmas karsintakierros.
58 joukkuetta pelannee tällä kierroksella: 25 joukkuetta aloittaa tällä kierroksella ja 33 voittajaa edelliseltä kierrokselta.
 
 
Play-off-kierros.
44 joukkuetta pelannee tällä kierroksella: 29 voittajaa edelliseltä kierrokselta ja 15 häviäjää Mestarien liigan kauden 2017–2018 kolmannelta karsintakierrokselta.
Lohkovaihe.
48 joukkuetta jaetaan kahteentoista neljän joukkueen lohkoon. Saman jalkapalloliiton joukkueita ei voida jakaa samaan lohkoon. Arvontaa varten joukkueet sijoitetaan neljään koriin perustuen niiden UEFA:n seurajoukkueranking-pisteisiin.
48 joukkuetta pelaa tällä kierroksella: 16 joukkuetta aloittaa tällä kierroksella, 22 voittajaa play-off-kierrokselta, ja 10 häviäjää Mestarien liigan kauden 2017–2018 play-off-kierrokselta.
Rallienglanti

Rallienglanti on karikatyyrinen nimitys englannin ääntämistavalle, jonka ovat tehneet tunnetuksi suomalaiset urheilijat, erityisesti rallikuskit. 
Markku Alén on tunnettu rallienglannin puhuja. Rallia on mainostettukin Suomen televisiossa rallienglanniksi. 
Rallienglantiin on joko suhtauduttu suomalaisten kielitaidon puutetta irvaillen tai puhumisen vapautta korostaen. Englannin kielen ääntämisen opetusta tutkineen Elina Tergujeffin mukaan tärkeintä on, että ”viesti menee perille -- vaikka ääntäminen hieman puutteellista olisikin.”
Groupe BPCE

Groupe BPCE suuri ranskalainen pankki- ja finanssiryhmittymä. Groupe BPCEn pääkonttori sijaitsee Pariisissa.
Taseella mitaten (1 267,01 mrd. USD) pankki luokiteltiin vuonna 2016 maailman 20. suurimmaksi julkisesti noteeratuksi pankiksi (edellisvuonna sijalla 21). Tässä vertailussa Groupe BPCE:a suurempia ranskalaisia pankkeja olivat BNP Paribas, Crédit Agricole ja Société Générale.
Noin kaksi kolmasosaa pankkiryhmittymän tuloista kertyy vähittäispankkitoiminnasta ja yksi kolmasosa tytäryritys Natixista, joka sijoittui talousjulkaisu Forbesin maailman suurimpien julkisesti noteerattujen yritysten Forbes Global 2000 -listalla vuonna 2016 sijalle 305. Markkina-arvoltaan 17,2 miljardin dollarin arvoinen Natixis oli tällä listalla Ranskan 19. suurin julkisesti noteerattu yritys.
Maailmanlaajuisten rahoitusmarkkinoiden vakautta seuraavan Financial Stability Boardin loppuvuoden 2015 listalla pankki luetellaan yhtenä maailman 30 keskeisimmistä pankista (G-SIBs, maailmanlaajuisesti systemaattisesti tärkeät pankit).
Paskolampi (Nokia)

Paskolampi on Pirkanmaalla Nokialla Tottijärvellä sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Vanajaveden–Pyhäjärven alueen Pyhäjärven alueeseen. Paskolampi on osa Pyhäjärven lähialuetta.
Maantietoa.
Lammen pituus on 200 metriä, leveys 150 metriä ja sen pinta-ala on 1,2 hehtaaria. Se sijaitsee 600 metriä Pyhäjärven Malvaselän perukan lahdesta, Jänijärvestä, länteen yli 30 metriä korkean moreenimäen päällä Ekkermanninkulman itäpuolella. Se jää viereisen Humalojanvuoren taakse. Siihen laskee vain yksi metsäoja kaakosta ja sen laskuoja lähtee koilliseen pienen lammikon läpi ja laskee Jänisjärven lahdenpohjukkaan. Rantaviivan pituus on 500 metriä. Lampi on autio eikä sinne johda teitä.
Historiaa.
Paskolammen lähihistoriassa ei näy karttoja tarkastelemalla mitään mielenkiintoista. Sen sijaan lammen laskuojan alkutaipaleella erottuu vuonna 1954 julkaistussa peruskartassa yhteismetsäpalstalla suoritettu turpeenottoa, jonka pinta-ala on Paskolammen alasta noin puolet. Seuraavassa kartassa vuodelta 1975 alue on täyttynyt vedellä. Tekolampi on aivan nelikulmion muotoinen, jollaisena se näkyy vielä 1991 kartassa. Nykykartassa alue on kasvamassa umpeen eikä vesialue ole enää nelikulmion muotoinen.
Sinihibiskus

Sinihibiskus ("Hibiscus syriacus") on Aasiasta kotoisin oleva puuvartinen kukkakasvi.
Sinihibiskus kasvaa 1,5–4 metriä korkeaksi pensaaksi. Sen kukan halkaisija on 5–6 cm, ja väri violetti, valkoinen tai vaaleanpunainen, joskus tummempi kukan keskiosassa.
Sinihibiskusta on kasvatettu Koreassa satojen vuosien ajan, ja se on Korean kansalliskukka. Siitä on kehitetty noin 200 lajiketta, joista noin sataa esiintyy vain Koreassa.
Hahmojärvi

Hahmojärvi on Pirkanmaalla Pirkkalassa Tampere-Pirkkalan lentoaseman alueella sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Vanajaveden–Pyhäjärven alueen Pyhäjärven alueeseen. Hahmojärvi on osa Pyhäjärven lähialuetta.
Maantietoa.
Järven pituus on 450 metriä, leveys 250 metriä ja sen pinta-ala on 6,8 hehtaaria. Se on syntynyt länsipuolella sijaitsevan Ristikallion taakse alavaan kohtaan. Järveen on johdettu muutama metsäoja, joista yksi tuo vettä lentoaseman liikennealueelta ja kaksi itäpuolen Raiskiojärvestä. Järven laskuoja on Toritunoja, joka lähtee järven länsipäästä. Se juoksee vajaa 6 kilometriä luontaisen näköisesti ensin metsän, niittyjen ja peltojen läpi länteen ja sitten kaakkoon kääntyen jatkaen Toritun peltoaukean läpi. Siellä se yhtyy Säijokeen Urvantajärven yläpuolella. Rantaviivan pituus on 1,1 kilometriä. Ranta on kuivaa metsämaata lukuun ottamatta itäpäätä, missä suo erottaa sen Raiskiojärvestä. Koillisrantaan on rakennettu vapaa-ajan asunto, jolle johtaa tie järveä kiertävältä lentokentän huoltotieltä. Lempäälän raja ohittaa järven aivan etelärantaa hipoen.
Historiaa.
Vuonna 1855 julkaistussa Kalmbergin kartastossa järven nimi kirjoitettiin ”Hahmajärvi”. Järvi oli nykyistä leveämpi eikä sen itäpuolelle ole kartassa piirretty muita järviä. Nykyinen tilanne syntyy, jos historiallisen järven vedenpintaa olisi laskettu.
Vuoden 1954 peruskartassa Hahmojärven luoteispuolella sijaitsi Hahmon ja Pukkiniityn maatilat. Hahmon pellot ulottuivat Hahmojärven rantaan asti. Järven itäpuolella sijaitsi Raiskon maatila ja pellot. Hahmon pelloilta laski kahdesta lähteestä vetensä saava pelto-oja järven pohjoisrantaan. Vuoden 1961 kartassa näkyy kaksi pelto-ojaa lisää, jotka laskevat järveen. Tampere-Pirkkalan lentoaseman kiitotie näkyy vuoden 1980 kartassa ja se saa viereensä rullaustien vuoden 1991 kartassa. Viimeisessä kartassa pellot ovat hävinneet eli metsitetty eikä Hahmon ja Pukkiniityn rakennuksia ole enää merkitty karttaan. Nykykartoissa näkyvä vapaa-ajan asunto on ilmaantunut järven rantaan vuoden 1991 kartan julkaisun jälkeen.
Malta-Buretin kulttuuri

Malta-Buretin kulttuuri (Mal'ta-Buret':in kulttuuri) oli varhainen kivikauden kulttuuri Itä-Siperiassa
Baikaljärven ja Altain lähellä. Löytöpaikat sijaitsevat Irkutskista pohjoiseen. Tämä metsästyskulttuuri ajoitetaan aikaan noin 24000-15000 kalenterivuotta eaa. Se tunnetaan mammutinluisista tyylitellyistä naispatsaista. ja lintupatsaista. Osa lintupatsaista on viulun muotoisia.
Buretin ihmiset asuivat puoliksi maanalaisissa kupolimaisissa majoissa ainakin kulttuurin myöhemmässä vaiheessa.
Geenitutkimusten mukaan kulttuurin ihmiset olivat sukua joillekin siperialaisille, eteläaasialaisille, intiaaneille ja eurooppalaisille, mutteivät itäaasialaisille.
Sijainti.
Malta-Buretin myöhäispaleoliittisten löytöjen alue on Irkutskin oblastissa Venäjällä.
Maltan ja Buretin löytöpaikat sijaitsevat Baikaljärven länsipäästä pohjoiseen. Paikat ovat Angara-joen latvan altaassa 15 km päässä toisistaan. Maltan kulttuurilliseen kompleksiin kuuluu myös Afontova Gora, joka on ajoitettu noin aikaan 15000 BP.
Luultavasti Malta oli pääasutus ja Buret talvileiri. Molemmat paikat ovat joen lähellä.
Ajoitukset.
Maltassa ja Buretissa asuttiin jääkaudella. Maltan löytöjä, lähinnä luita on ajoitettu radiohiilellä. Maltasta on huomattu 13 kerrostumaa. Suurin osa löydöistä on tehty kerrostumasta 8. Pääkulttuurikerrostumasta on kaksi ajoitusta 20900-20800+-200 radiohiilivuotta sitten.(BP uncal.).
Monet kerrostuman 8 löydöt osuvat aikaan 22900-19000 BP uncal. Asutus väheni noin 20000 radiohiilivuotta sitten. 8. kerrostuman keskimääräinen ajoitus on 21040+-240 radiohiilivuotta sitten.
Maltan kerrostuma 9 "horisontti 2" ajoittuu aikaan 14900 radiohiilivuotta sitten.
Eläimistö, kasvillisuus.
Seudulla oletetaan kasvaneen jääkaudella puistotundraa. Peuroja, nappajäniksiä, wapitihirviä, tavallisia hirviä, paksusarvilampaita, biisoneita, hevosia ja villamammutteja eli alueella jääkauden kylmimpään aikaan. petoeläimiin kuuluivat napaketut, sudet, karhut, ahmat, 
Venuspatsaat.
Maltasta ja Buretista löydetyt yleensä luiset, joskus kiviset naispatsaat tuovat mieleen kivikautiset Gravetten kulttuurin naispatsaat Euroopassa. Patsaat ovat kahta lajia: pullukoita naisia ja laihoja 
naisia. Naiset ovat joko alastomia tai niillä on turkki päällä. Erään tulkinnan mukaan pienoispatsaat esittävät sekä miehiä, naisia että lapsia. Patsaat ajoitetaan aikaan 23000-19000 BP, ehkä tarkemmin 22000-21000 BP.
Geenitutkimukset.
Maltasta löydetty vanhempi lapsi on ajoitettu aikaan 19980 radiohiilivuotta sitten. Maltan pojan MA-1:n isälinjan haplotyyppi on R, äitilinjan tyyppi U. Afontova Gorasta löydetty 17000
vuoden takainen ihmisen luu on tyyppiä Q1a1-F1215 (mtDNA R).
Raiskiojärvi

Raiskiojärvi on Pirkanmaalla Pirkkalassa Tampere-Pirkkalan lentoaseman alueella sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Vanajaveden–Pyhäjärven alueen Pyhäjärven alueeseen. Raiskiojärvi on osa Pyhäjärven lähialuetta.
Maantietoa.
Järven pituus on 200 metriä, leveys 150 metriä ja sen pinta-ala on 2,1 hehtaaria. Se jää Hahmojärven ja Pikkujärvenäyrään väliin. Järven rannat ovat puoliksi soistuneet ja puoliksi kuivaa metsämaata. Siihen laskee idästä Luomakorven kuivatusoja ja pohjoisesta lyhyt metsäoja. Järvellä on kaksi kaivettua laskuojaa Hahmojärveen. Rantaviivan pituus on 550 metriä. Lampi on autio ja sitä reunustaa etelässä suoja-aita. Lentokentän huoltotie kulkee järven länsipuolelta läheltä ohi. Lempäälän raja ohittaa järven 150 metrin päässä.
Historiaa.
Järven lähihistoria on sama kuin Hahmojärvelläkin.
Louis Wain

Louis William Wain (5. elokuuta 1860 Lontoo, Iso-Britannia − 4. heinäkuuta 1939 St Albans, Iso-Britannia) oli kissa-aiheisia teoksia tehnyt brittiläinen kuvataiteilija.
Elämä.
Lapsuus ja nuoruus.
Wain syntyi Lontoossa vuonna 1860 kuusilapsisen perheen esikoisena. Hänen äitinsä Felicia työskenteli mattosuunnittelijana ja isä William kankaanvalmistajana. Wain oli ruumiillisesti heikko ja hän aloitti koulun vasta 10-vuotiaana. Wain lintsasi koulusta ja suhtautui opiskeluun välinpitämättömästi. 17-vuotiaana hän alkoi opiskella "West London School of Art" -taidekoulussa ja valmistui 20-vuotiaana vuonna 1880.
Wain työskenteli aluksi taideopettajana ja teki sen ohella freelancerinä aikakauslehdille kuvituksia saadakseen lisätuloja. Sittemmin hän siirtyi päätoimiseksi kuvittajaksi "Illustrated Sporting and Dramatic News" - lehteen.
Kissatyöt.
Vuonna 1884 24-vuotias Wain meni naimisiin 34-vuotiaan kotiopettaja Emily Richardsonin kanssa. Suhdetta on kuvattu onnelliseksi, mutta Richardson sairastui pian rintasyöpään. Samoihin aikoihin pari otti hoiviinsa mustavalkoisen kulkukissan pennun, jonka he nimesivät Peteriksi. Valvoessaan vaimonsa sairasvuoteen äärellä Wain alkoi piirtää Peteriä eri kuvakulmista. Ne olivat hänen ensimmäisiä kissapiirroksiaan. Emily kuoli syöpään kaksi vuotta häiden jälkeen.
Wainin työt olivat suosionsa huipulla 1800-luvulla: kuvituksia näkyi aikakauslehdissä, kirjoissa ja postikorteissa. Kissat on usein kuvattu ihmismäisissä tilanteissa, kuten pelaamassa korttia, juomassa teetä, kalastamassa tai rannalla.
Kissojen piirtämisen lisäksi Wain liittyi hyväntekeväisyysjärjestöihin, kuten "Elävien eläinten leikkelyä vastustavaan yhdistykseen" ("National Anti-vivisection Society") ja "Kissojensuojeluyhdistykseen" ("The Society for the Protection of Cats") sekä toimi vuosia "Kansallisen kissakerhon" ("National Cat Club") puheenjohtajana ja hallituksen puheenjohtajana.
Sairastuminen.
Töiden kysyntä heikkeni 1920-luvulla ja Wain alkoi köyhtyä. Osasyy Wainin talousvaikeuksiin oli se, että hän ei ollut taitava yrityksensä taloudenpidossa. Wain elätti myös siskojaan, mikä lisäsi rahanmenoa. Wain alkoi käyttäytyä loukkaavasti, harhaisesti, aggressiivisesti ja joskus väkivaltaisesti. 64-vuotiaalla Wainillä diagnosoitiin vuonna 1924 skitsofrenia. Hänet vietiin vaivaisille tarkoitettuun Springfield Hospital -mielisairaalaan Lontoon Tootingissa. Wain jatkoi sairaalassa piirtämistä ja maalaamista, ja vuoden kuluttua sairaalan vartijan tunnistettua hänen teoksensa tieto sairastumisesta levisi julkisuuteen. Ihmiset järjestivät kampanjan Wainin rahalliseksi tukemiseksi, jotta hänet saatiin siirrettyä mukavampaan The Royal Bethlem Hospital -sairaalaan Lontoon Southwarkissa. Siellä hän joutui ajan tavan mukaisesti viettämään loppuelämänsä, mutta jatkoi töidensä tekemistä.
78-vuotiaana Wain kuoli sydänkohtauksen jälkiseuraamuksiin vuonna 1939 ja hänet on haudattu Lontooseen St Maryn roomalais-katoliselle hautausmaalle.
Čoahpeluoppal

Čoahpeluoppal tai Čoahppeluoppal on Yykeänperänjoen (, ) vesistöön kuuluva järvi Norjan ja Suomen rajalla Omasvuonon kunnassa Norjassa ja Enontekiöllä Suomessa. 
Järven korkeus merenpinnasta on Norjan Kartverketin tietojen mukaan 661 metriä ja Suomen maanmittauslaitoksen mukaan 663,7 metriä. Järven pinta-ala on Norges vassdrags- og energidirektoratin tietojen mukaan 0,4882 km². 
Järveen laskee koillisesta Norjan ja Suomen rajalta Čoahpejávri. Tähän laskevia suurimpia järviä ovat Norjan puolella Sáđgejávri ja Suomen puolelta Saarijärvi (pohjoissaameksi "Suolojávri") ja Salmijärvi (pohjoissaameksi "Šalmmijávri"). 
Järven lasku-uomana on Norjan puolella luoteeseen virtaava Čoahppejohka joka laskee Gállaluoppaliin ja edelleen Gállajávriin. Tämä laskee Gállajohkaa myöten Gálkkojávriin, jonka laskujoki Gálkkojohka muodostaa Yykeänperänjoen yläjuoksun Yykeänperänvankan laaksossa.
Khao Sokin kansallispuisto

Khao Sokin kansallispuisto () on kansallispuisto Surat Thanin provinssissa Thaimaassa. Kansallispuisto perustettiin vuonna 1980 ja sen pinta-ala on 739 neliökilometriä. Puiston perustamisen jälkeen Pasaengjoki padottiin, jolloin syntyi 165 neliökilometrin laajuinen Cheow Lan -tekojärvi.
Suojelualueella kasvaa muun muassa raatokukkiin, rafflesioihin, kuuluva suurikukkainen "Rafflesia kerrii". Puistossa on tavattu 48 nisäkäslajia. Alueella asuvia nisäkkäitä ovat muun muassa erittäin uhanalainen nautaeläin bantengi, gauri eli viidakkohärkä, intiantapiiri, lari, malaijikarhu ja silmälasilanguri. Kansallispuistossa on tavattu 38 lepakkolajia ja 188 lintulajia, muun muassa lepakkohaukka, pikkukalakotka ja pikkujalokotka.
Georg Boldt

Georg Didrik Boldt (24. elokuuta 1862 Kuopio – 21. kesäkuuta 1918 Turku) oli suomalainen opettaja ja uskontofilosofi. Hänet tunnettiin sosialistina, joka otti vaikutteita muun muassa tolstoilaisuudesta. 
Elämä.
Boldtin vanhemmat olivat kenraalimajuri Johan Dietrich Boldt ja Anna Kristina Frosterus, joka oli piispa Robert Frosteruksen tytär. Hän kirjoitti ylioppilaaksi Kuopion Lyseon lukiosta ja opiskeli Helsingin yliopistossa vuodesta 1880 lähtien. Tohtoriksi Boldt väitteli 1902 Immanuel Kantin ajatusten ja protestanttisuuden välisestä suhteesta. Tämän jälkeen Boldt toimi historian, maantiedon ja ruotsin opettajana muun muassa Turun ruotsalaisessa klassillisessa lyseossa, josta hän sai lehtorin viran vuonna 1909. 
Boldt kuului Turun ruotsinkieliseen sivistyneistöön, joka 1900-luvun vaihteessa oli kiinnostunut sosialismista. Hänen lisäkseen vuonna 1908 perustetun "Arbetet"-työväenlehden ympärille syntyneessä ryhmässä olivat muun muassa liikemies Walter Borg, taidekauppias Ivar Hörhammer, asioitsija William Lundberg, toimittajat Johan Adolf Ojala, Axel Åhlström ja K. H. Wiik sekä opiskelija Allan Wallenius. Boldt alkoi itse kirjoittamaan lehteen vuonna 1909. Hän kritisoi voimakkaasti vallinneita uskonnollisia näkemyksiä korostaen Leo Tolstoin tapaan rauhanaatetta ja rakkauden merkitystä. Boldt arvosteli kirjoituksissaan kärkkäästi myös valtiota ja koko yhteiskuntaa. Hänen ihanteensa oli anarkismin kaltainen yhteiskunta, jossa toiminta lähtisi instituutioiden sijaan yhteisöllisyydestä. Kristinuskon olennainen sisältö oli Boldtin mukaan yhteiskunnallisen oikeudenmukaisuuden tavoittelu. Hänen mielestään myöhemmät uskonoppineet, kuten Paavali ja Augustinus olivat vääristelleet Jeesuksen saarnojen moraalista perussävyä. Kantin lisäksi Boldt otti vaikutteita Thomas Moren ja Tommaso Campanellan kaltaisilta renessanssifilosofeilta ja oli tutustunut myös Pjotr Kropotkinin ja Mihail Bakuninin ajatuksiin mutta ei kuitenkaan itse kannattanut anarkismia.
Sisällissodan aikana Boldt edusti maltillista linjaa. "Arbetar"-lehdessä hän tuomitsi Turun punakaartilaisten väkivaltaisuudet, minkä vuoksi Gunnar Mörn syytti Boldtia vallankumouksen jarruttamisesta. Huhtikuussa Boldt pakeni Helsinkiin, missä hänet vangittiin toukokuun lopussa. Hän kuoli turkulaisessa mielisairaalassa muutamaa viikkoa myöhemmin kesäkuussa 1918. Boldtin kerrotaan olleen murtunut sodan molempien osapuolten tekemistä kauheuksista.
Boldt on myös sivuhahmona Kjell Westön vuonna 2006 ilmestyneessä historiallisessa romaanissa "Missä kuljimme kerran".
Perhe.
Boldt avioitui vuonna 1906 Hildur Katarina Karlssonin kanssa. Heidän poikansa oli eversti Lauri Boldt, joka toimi muun muassa Kyproksen suomalaisten YK-joukkojen komentajana. Georg Boldtin veljiä olivat teosofina ja anarkistina tunnettu toimittaja Jean Boldt, kotiseutututkija Robert Boldt sekä kirjailija Alexander Boldt.
Michaela Meijer

Michaela Meijer (s. 30. heinäkuuta 1993) on ruotsalainen seiväshyppääjä, joka edustaa Örgryte IS:ää. Hän hyppäsi Ruotsin ulkoratojen ennätyksen 483 cm Norrköpingissä elokuussa 2020. Sisäradoilla hän on hyppäsi Ruotsin ennätyksen 475 cm Bærumissa helmikuussa 2019.
Ura.
Meijer saavutti hopeaa Brixenin alle 18-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailuissa vuonna 2009. Lisäksi hän voitti Tallinnan alle 23-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailuissa hopeaa vuonna 2015. Aikuisten arvokilpailuissa hän hyppäsi 2015 sisäratojen Euroopan-mestaruuskilpailuissa 455 cm ja jäi sillä tuloksella karsintaan. Hän selvisi Pekingin vuoden 2015 maailmanmestaruuskilpailuissa finaaliin tuloksella 455 cm, mutta jäi finaalissa ilman tulosta. Vuonna 2016 hän sijoittui Amsterdamin Euroopan-mestaruuskilpailuissa viidenneksi tuloksella 455 cm. Samana vuonna käydyissä Rion kesäolympialaisissa hän jäi karsintaan tuloksella 445 cm. Belgradin sisäratojen EM-kilpailuissa 2016 hän sijoittui viidenneksi tuloksella 455. Saman vuoden Lontoon MM-kilpailuissa hän jäi karsinnassa ilman tulosta. Glasgow'n EM-hallikilpailuissa 2019 hän oli kahdeksas. Hän karsiutui loppukilpailusta saman vuoden Dohan MM-kilpailuissa. Toruńin sisäratojen EM-kilpailuissa 2021 hän sijoittui yhdeksänneksi. Samana vuonna käydyissä Tokion olympialaisissa hän karsiutui loppukilpailusta. Istanbulin EM-hallikilpailuissa 2023 hän oli seitsemäs.
Iivisniemen koulu

Iivisniemen koulu on Espoossa, Kaitaan kaupunginosassa sijaitseva alakoulu. Koulussa on noin 370 oppilasta esikoululaisista kuudesluokkalaisiin. Koulurakennus valmistui vuonna 1995, ja se sai lisärakennuksen vuonna 2005.
Petkelejärvi

Petkelejärvi on Pirkanmaalla Pirkkalassa Tampere-Pirkkalan lentoaseman alueella sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Vanajaveden–Pyhäjärven alueen Pyhäjärven alueeseen. Petkelejärvi on osa Pyhäjärven lähialuetta.
Maantietoa.
Järven pituus on 250 metriä, leveys 150 metriä ja sen pinta-ala on 2,4 hehtaaria. Aikaisempi metsäjärvi on jäänyt paikalle rakennetun lentokentän sisään puristuksiin. Siihen on kaivettu kolme metsäojaa, jotka kuivattavat järven lähiympäristöä. Kartasta ei voi päätellä, onko järvellä pitkälle juoksevaa laskuojaa. Rantaviivan pituus on 650 metriä. Itäpuolelle on rakennettu yhdystie 3003 niin lähelle järveä, että tien pengerrys ylittää järven itäpäätä. Järvi on joka puolelta teiden ympäröimä ja se on jäänyt lähes kokonaan aidan sisäpuolelle. Järven lounaiskulmassa sijaitsee pieni rakennus, jonne ei johda tietä. Lähin rakennus sijaitsee yli 100 metrin päässä.
Historiaa.
Vuoden 1953 peruskartassa järven ympärillä oli kolmen maatilan peltoja ja sen laskuoja Juoksijanoja lähti pohjoisrannasta ja laski luoteessa Pyhäjärveen Kotolahteen. Vuoden 1975 peruskartassa huomataan jo vajaa kymmenen vapaa-ajan asuntoa järven ympärillä. Tilojen viljely on loppunut ja pellot on merkitty vuoden 1980 karttaan niityiksi. Samalla, kun vuoden 1991 kartassa on lentokentän rakennuksia rakennettu järven lounaispuolelle, ovat pohjoisrannan vapaa-ajan asunnot kadonneet kartasta.
Säijärvi

Säijärvi on Pirkanmaalla Lempäälän Säijässä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Vanajaveden–Pyhäjärven alueen Pyhäjärven alueeseen. Säijärvi on osa Pyhäjärven lähialuetta.
Maantietoa.
Järven pituus on 350 metriä, leveys 150 metriä ja sen pinta-ala on 4,2 hehtaaria. Se sijaitsee peltomaiseman keskellä ja siihen laskee Säijoen lisäksi pitkä peltoaukean valtaoja kaakosta. Koillisesta laskee järveen Säijoen pääuoma, joka alkaa Urvantajärvestä. Järven oma laskuoja lähtee länsipäästä ja juoksee kilometrin verran kapeana uomana ja levenee sen jälkeen kilometrin pituiseksi vuonomaiseksi lahdeksi, joka laskee Pyhäjärven Säijänselkään. Rantaviivan pituus on 800 metriä. Ranta-alue on peltojen reunustamaa suoja- ja suovyöhykettä. Pohjoisrannassa sijaitsee yksi asunto, jolle johtaa tie yhdystieltä 13780.
Historiaa.
Vuonna 1855 julkaistussa Kalmbergin kartastossa Säijärvelle on piirretty pitkä ja taivutettu muoto, mikä voi tarkoittaa järven vedenpinnan laskua.
Vuoden 1954 peruskartassa järvi oli autio ja nykyistä suuremman kokoinen. Ensimmäinen merkki järven vedenpinnan alenemisesta näkyy vuoden 1980 kartassa, kun itäranta oli työntynyt eteenpäin ja soistunut. Tilanne oli 1991 kartassa sama, mutta nykyään järvestä on jäljellä enää kaksi kolmasosa vuoden 1954 tilanteeseen verrattuna. Järven pohjoisrantaan ilmaantui vuoden 1991 karttaan ensimmäinen rakennus.
Ruonanlampi (Vesilahti)

Ruonanlampi on Pirkanmaalla Vesilahden Hastian ja Palhon välissä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Vanajaveden–Pyhäjärven alueen Pyhäjärven alueeseen. Ruonanlampi on osa Pyhäjärven lähialuetta. Järvi on voimakkaasti ruohottunut ja se on kasvamassa umpeen.
Maantietoa.
Järven pituus on 450 metriä, leveys alle 100 metriä ja sen pinta-ala on muodollisesti 2,0 hehtaaria. Järvi on nykyään kasvanut lähes kokonaan umpeen. Siinä on paljon avovettä vain korkean veden aikana, mutta muutoin sitä on vain parin pienen lammen verran joten sitä voidaan pitää kosteikkona. Sen läpi kulkee etelästä pelloilta vettä tuova oja, joka on samalla sen laskuoja. Oja laskee Pyhäjärven Ruonanselkään. Rantaviivan pituus on 850 metriä. Molemmat pitkät rannat ovat pitkien mäkien alarinteitä. Koillisrinteillä on peltoja, mutta muuten rannat ovat pääosin metsämaata. Järvi on Lamminsivun maatilaa lukuun ottamatta autio. Sen itäpuolella kulkee yhdystie 13763.
Historiaa.
Vuoden 1954 peruskarttaan järvi on piirretty suoreunaisena järvenä, joka on alkanut kasvaa umpeen. Vuosien 1964–1991 kartoissa näkyy umpeenkasvamisen nopea kehitys.
Dihydropteroaattisyntaasi

Dihydropteroaattisyntaasi on entsyymi, joka katalysoi dihydropteroiinihapon muodostumista p-aminobentsoehaposta ja 6-hydroksimetyyli-7.8-dihydropteriinipyrofosfaatista. Entsyymiä esiintyy bakteereissa, arkeissa, kasveissa ja sienissä. Entsyymi on tärkeä osa foolihapon biosynteesiä. Dihydropteroaattisyntaasin EC-numero on EC 2.5.1.15.
Rakenne ja toiminta.
Rakenteeltaan dihydropteroaattisyntaasi on dimeeri tai tetrameeri. Entsyymi vaatii toimiakseen magnesium-ioneja. Dihydropteroaattisyntaasi katalysoi reaktiota SN1-mekanismilla. Ensimmäisessä vaiheessa pyrofosfaattiryhmä irtoaa 6-hydroksimetyyli-7,8-dihydropteridiinipyrofosfaatista ja muodostuu resonanssin stabiloima karbokationi. Magnesiumioni koordinoituu pyrofosfaattiryhmään, mikä tekee siitä paremman lähtevän ryhmän. Magnesiumioneilla voi olla myös rooli pyrofosfaatin irtoamisesta entsyymin anionitaskusta. Dihydropteroaattisyntaasissa tapahtuu tällöin myös rakenteellinen muutos, joka tuo p-aminobentsoehapon lähemmäs aktiivista keskusta. Nukleofiilinen p-aminobentsoehappo reagoi karbokationin kanssa muodostaen dihydropteroiinihappoa.
Koska dihydropteroaattia ei ole eläimillä kuten ihmisillä on se hyödyllinen antibioottien vaikutuskohde. Sulfonamidiantibioottien teho perustuu siihen, että ne sitoutuvat entsyymiin p-aminobentsoehapon sijaan ja estävät täten bakteerien tarvitseman foolihapon biosynteesin. Myös eräät herbisidit kuten asulaami vaikuttavat dihydropteroaattisyntaasin toimintaan inhiboiden sen.
Voikahvi

Voikahvi on kahvijuoma, joka koostuu kahvista, voista ja MCT-öljystä. Kahvireseptin on kehittänyt yhdysvaltalainen IT- ja terveysyrittäjä Dave Asprey vuonna 2009. Aspreyn mukaan voikahvi tehostaa oppimista ja painonpudotusta, ja juoma onkin saavuttanut suuren suosion maailmanlaajuisesti. Tutkittuja terveyshyötyjä ainesosista on kuitenkin vähän.
Valmistaminen ja ainesosat.
Aspreyn reseptiin kuuluu 2 dl mahdollisimman hyvälaatuista kahvia, jonka joukkoon sekoitetaan 1 rkl suolatonta voita ja 1 rkl MCT-öljyä. Kaikki ainekset sekoitetaan tehosekoittimessa, ja juoma nautitaan kuumana.
Voin lisääminen juomaan on vanha perinne. Muun muassa saamelaisten, mongolialaisten ja etiopialaisten on tiedetty lisäävän juomansa joukkoon voita. Voi on energiapitoinen lisä juomaan, ja lisäksi se on tyydyttynyttä rasvaa. Rasvan syöminen runsaasti voi kohottaa veren LDL- ja HDL-kolesterolipitoisuutta ja lisätä sydän- ja verisuonitautiriskiä. Elimistön reagoiminen rasvaan on kuitenkin yksilöllistä.
MCT-öljy on juoman toinen rasvakomponentti. MCT tulee englannin kielen sanoista "medium-chain triglycerids" ja tarkoittaa keskipitkiä triglyseridiketjuja. Näiden keskipitkien triglyseridien sanotaan olevan hiukan erilaisia kuin lyhyt- ja pitkäketjuiset. Keskipitkien triglyseridien sanotaan kulkeutuvan elimistössä suoraan maksaan eivätkä ne siten varastoituisi. Lisäksi MCT-öljyn väitetään kiihdyttävän rasvanpolttoa
Bury Tomorrow

Bury Tomorrow on melodinen metalcore-yhtye Englannin Southamptonista. Yhtye on perustettu vuonna 2006, ja siihen kuuluvat laulaja Daniel Winter-Bates, rumpali Adam Jackson, laulaja Tom Prendergast, basisti Davyd Winter-Bates, kitaristi Ed Hartwell ja kitaristi Kristan Dawson, joka korvasi vuonna 2013 yhtyeestä lähteneen Mehdi Vismaran. Bury Tomorrow on julkaissut viisi studioalbumia, ja heidän uusin albuminsa The Seventh Sun julkaistiin vuonna 2023.
Historia.
Portraits 2006-2010.
Bury Tomorrow perustettiin vuonna 2006 Southamptonissa. Yhtye julkaisi ensimmäisen EP:nsä "The Sleep of the Innocence" vuonna 2007. Heidän ensimmäinen albuminsa Portraits julkaistiin vuonna 2009.
The Union of Crowns 2011-2013.
Vuonna 2011 yhtyeen jäsenet alkoivat tuntea painostusta sen aikaisen levy-yhtiönsä Artery recordingsin suunnalta. Levy-yhtiö yritti muun muassa saada yhtyettä muuttamaan Yhdysvaltoihin sekä lisäämällä musiikkiinsa enemmän electronisen musiikin piirteitä. Yhtyeen kieltäytyessä muutosta se menetti yhteistyönsä Artery recordingsin kanssa. Tapahtuman jälkeen yhtye oli todella tiukalla rahallisesti ja he olivat lähellä lopettaa.
Kuitenkin parin onnistuneen festivaalikeikan jälkeen Leedsissä yhtyeen jäsenten itseluottamus alkoi taas palautua katsojilta saamastaan positiivisesta palautteesta. Näillä keikoilla yhtye myös tapasi heidän tulevan managerinsa.
Runes 2014-2015.
6.1.2014 Bury Tomorrow ilmoitti julkaisevansa seuraavan albuminsa nimeltä Runes 26.5.2014.
Earthbound 2016.
1.11.2015 yhtye julkaisi ensimmäisen kappaleen Earthboundin musiikkivideon kera neljänneltä studioalbumiltaan.
Musiikkityyli.
Yhtyeen musiikkityyliä kuvaillaan pääsääntöisesti melodiseksi metalcoreksi, mutta sitä on kuvailtu myös post-hardcoreksi.
Albanian kommunistinen puolue

Albanian kommunistinen puolue on kommunistinen ja antirevisionistinen marxilais-leniniläinen puolue Albaniassa. Puolue on perustettu 1991 Albanian työn puolueen hajoamisen yhteydessä, jolloin se otti uudeksi nimekseen Albanian sosialistinen puolue. Se vaalii edelleen Enver Hoxhan ja hänen kehittämänsä hoxhalaisen kommunismin suuntauksen perintöä. Puoluetta johti Hysni Milloshi kuolemaansa saakka, vuoteen 2012.
Hoxhan leski Nexhmije Hoxha oli puolueen jäsen.
Urvantajärvi

Urvantajärvi eli Urvantojärvi on Pirkanmaalla Lempäälän Säijässä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Vanajaveden–Pyhäjärven alueen Pyhäjärven alueeseen. Urvantajärvi on osa Pyhäjärven lähialuetta.
Maantietoa.
Järven pituus on 200 metriä, leveys 50 metriä ja sen pinta-ala on 2,9 hehtaaria. Järvi on muodostunut moreenimäen taakse ja sen ympäristö on peltomaata lukuun ottamatta pohjoista suota, joka on entistä järvenpohjaa. Siihen laskee yksi pelto-oja ja suurempi Säijoen pääuoma, joka alkaa Kaakkolammista. Aivan järven yläpuolelle yhtyy lännestä Toritunoja, joka saa alkunsa Tampere-Pirkkalan lentokentältä Hahmojärvestä. Järven oma laskuoja lähtee järven länsipäästä ja juoksee kaksi kilometriä peltojen halki ja laskee Säijärveen. Rantaviiva on kilometrin pitkä, mutta se on täysin autio. Lähin maantie on yhdystie 3003, joka ohittaa sen 50 metrin päästä.
Historiaa.
Vuonna 1855 julkaistussa Kalmbergin kartastossa järven nimi kirjoitettiin ”Ruovajärvi”, mutta mahdollisesti sitäkin aikaisemmassa pitäjänkartassa sen nimi oli kirjoitettu ”Urvandajärvi”. Se oli silloin pitkä ja sillä oli leveä pohjoispää. Järven etelään työntyvä lahti oli pitkä.
Vuoden 1954 peruskartassa järvi on suuremman kokoinen. Järven pohjoispuolella oleva suo oli tuolloin osa järveä. Kun vertaa karttoja vuosilta 1975–1991 huomaa, kuinka järven pohjoisosassa tapahtuu lyhenemistä ja kapenemista. Suurin vedenpinnan aleneminen on kuitenkin tapahtunut vuoden 1991 jälkeen. Silloin on yli puolet järven pohjasta maatunut ja järvestä on jäljellä enää sen entinen eteläosa.
Karim Jouini

Karim Jouini (s. 29. helmikuuta 1996 Helsinki) on tunisialais-suomalainen jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän on laitahyökkääjä. 
Jouini on Masalan Kisan kasvatti. Hän siirtyi B-juniorina Helsingin Jalkapalloklubin seuraorganisaatioon. Jouini pelasi vuosina 2012–2014 yhteensä 52 Kakkosen ottelua HJK:n reservijoukkue Klubi 04:ssä tehden 11 maalia.
Kaudeksi 2015 Jouini siirtyi niin ikään Kakkosessa pelaavaan FC Honkaan. Syyskuussa 2016 Honka lainasi Jouinin loppukaudeksi Veikkausliigassa pelaavaan PK-35 Vantaaseen. Hän pelasi ensimmäisen pääsarjaottelunsa 9. syyskuuta, kun joukkue hävisi FC Lahdelle vieraissa 0–2. Yhteensä Jouini pelasi syksyn aikana kahdeksan liigaottelua.
Jouini on pelannut Suomen alle 17- ja alle 18-vuotiaiden maajoukkueissa.
Aaron Dell

Aaron Dell (s. 4. toukokuuta 1989 Airdrie, Alberta, Kanada) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka edustaa koeajalla NHL-seura Columbus Blue Jacketsin organisaatiota.
Dell teki NHL-debyyttinsä San Jose Sharksin paidassa 18. lokakuuta 2016 New York Islandersia vastaan.
Lokakuussa 2020 Dell teki vapaana agenttina Toronto Maple Leafsin kanssa yksivuotisen ja 800 000 dollarin arvoisen sopimuksen.
Tammikuussa 2021 Maple Leafs asetti Dellin waiwers-listalle josta New Jersey Devils poimi hänet joukkueeseensa.
Heinäkuussa 2021 Dell teki vapaana agenttina Buffalo Sabresin kanssa yksivuotisen ja 750 000 dollarin arvoisen sopimuksen.
Elokuussa 2023 Dell siirtyi tryout-sopimuksella Columbus Blue Jacketsiin.
Ateenalainen Apollonin temppeli

Ateenalainen Apollonin temppeli oli antiikin aikainen Apollonille omistettu kreikkalainen temppeli Deloksen saarella Kreikassa. Sen rauniot ovat osa Deloksen arkeologista aluetta, joka on Unescon maailmanperintökohde. Tarkemmin kohde on osa Deloksen Apollonin ja Artemiin pyhäkköaluetta.
Ateenalainen Apollonin temppeli rakennettiin klassisella kaudella noin vuonna 425–417 eaa. Sen rakennuttivat Delokselle ateenalaiset, joiden vallassa saari tuohon aikaan oli. Temppeli oli myöhäisin kolmesta Deloksen Apollonille omistetusta temppelistä, ja sijaitsi niistä keskimmäisenä. Sen eteläpuolella sijaitsi jonkin verran aiemmin rakennettu Deloslainen Apollonin temppeli ja pohjoispuolella arkaainen niin kutsuttu Poros-temppeli. Ateenalainen Apollonin temppeli tunnetaan myös nimellä Seitsemän veistoksen temppeli.
Temppeli edusti doorilaista tyyliä. Sen pituus oli noin 17 metriä ja leveys noin 11 metriä. Temppeli oli amfiprostyylitemppeli ja sekä sen etu- että takapuolella oli kuusi pylvästä. Lännen puolisen julkisivun pylväiden takana oli pronaos, jonka edessä oli neljä suorakulmaista pylvästä, ja niiden takana länteen avautunut naos eli cella. Naoksen sisällä oli puolikaaren muotoinen tila kulttipatsaille. Niitä oli seitsemän ja ne esittivät eri jumalia, mutta ei ole varmuutta siitä, mitkä jumalat olivat kyseessä.
Temppelin edessä sen länsipuolella sijaitsi Apollonille omistettu, sarvista tehty Keraton-alttari.
Deloksen teatteri

Deloksen teatteri oli antiikin aikainen kreikkalainen teatteri Deloksen saarella Kreikassa. Sen rauniot ovat osa Deloksen arkeologista aluetta, joka on Unescon maailmanperintökohde. Tarkemmin teatterin alue on osa niin kutsuttua Deloksen Teatterikorttelia.
Teatteri rakennettiin hellenistisellä kaudella noin vuonna 280 eaa. Se sijaitsi Deloksen Apollonin ja Artemiin pyhäkköalueen eteläpuolella. Teatteria käytettiin muun muassa Deloksen Delia-juhlien näytelmäkilpailuissa.
Teatteri oli tyypillinen puolikaarenmuotoinen kreikkalainen teatterirakennus. Sen keskellä oli pyöreä näyttämö, jonka takana oli "skene"- eli näyttämörakennus. Näyttämörakennuksen leveys oli noin 15,4 metriä ja syvyys noin 6,2 metriä, ja siinä on saattanut olla kolme kerrosta. Rakennus oli koristeltu tripodein ja bukranion-koristuksin.
Teatterin katsomossa oli tilaa noin 5 500 katsojalle. Katsomo koostui alaosasta, jossa oli 26 penkkiriviä ja jonka käytävät jakoivat seitsemään lohkoon, ja yläosasta, jossa oli 17 penkkirivä ja joka oli jaettu kymmeneen lohkoon. Ala- ja yläosan välissä kulki leveämpi käytävä. Esiintymislavalle oli "paradoi"-sisäänkäynnit sivuilla. Katsomoon oli erilliset sisäänkäynnit sivuilla sekä ylhäällä. Teatteri oli rakennettu valkoisesta marmorista ja siihen liittyi myös suuri vesisäiliö, johon kerättiin sadevettä.
Teatterirakennuksen ympärillä olleessa Teatterikorttelissa oli lukuisia hienoin mosaiikein koristeltuja yksityistaloja. Eräs rakennuksista on niin kutsuttu Naamioiden talo, jossa asuivat todennäköisesti näyttelijät. Muita tunnettuja taloja ovat muun muassa Dionysoksen talo ja Kleopatran talo. Korttelin läpi kulki niin kutsuttu Teatteritie, joka sai alkunsa Kompetaliastien agoralta ja nousi rinteessä olleelle teatterille.
Deloslainen Apollonin temppeli

Deloslainen Apollonin temppeli eli "Suuri Apollonin temppeli" oli antiikin aikainen Apollonille omistettu kreikkalainen temppeli Deloksen saarella Kreikassa. Sen rauniot ovat osa Deloksen arkeologista aluetta, joka on Unescon maailmanperintökohde. Tarkemmin kohde on osa Deloksen Apollonin ja Artemiin pyhäkköaluetta.
Deloslaisen Apollonin temppelin rakentaminen alkoi varhaisella klassisella kaudella noin vuonna 475–450 eaa. Se valmistui lopullisesti kuitenkin vasta 300-luvun lopulla eaa. tai 200-luvun alussa eaa. Temppeli oli toinen kolmesta Deloksen Apollonille omistetusta temppelistä, ja sijaitsi niistä eteläisimpänä. Sen pohjoispuolella rakennettiin myöhemmin Ateenalainen Apollonin temppeli, jonka pohjoispuolella sijaitsi puolestaan varhaisempi, arkaainen niin kutsuttu Poros-temppeli.
Temppeli edusti doorilaista tyyliä. Sen pituus oli noin 30 metriä ja leveys noin 13 metriä. Temppeli oli peripteraalitemppeli, jossa oli 6 × 13 pylvästä. Temppeli oli Deloksen suurin ja saaren ainoa peripteraalitemppeli. Temppelissä oli pronaos ja opisthodomos, joiden kummankin edessä oli kaksi pylvästä, ja sen naos eli cella avautui länteen.
Temppelin edessä sen länsipuolella sijaitsi Apollonille omistettu, sarvista tehty Keraton-alttari.
Heran temppeli (Delos)

Heran temppeli eli Heraion () oli antiikin aikainen Heralle omistettu kreikkalainen temppeli Deloksen saarella Kreikassa. Sen rauniot ovat osa Deloksen arkeologista aluetta, joka on Unescon maailmanperintökohde. Tarkemmin kohde on osa Kýnthos-vuoren länsirinteen aluetta.
Heran temppeli rakennettiin arkaaisen kauden lopulla noin vuonna 500 eaa. Sen paikalla oli varhaisempi arkaainen temppeli, joka oli tehty 600-luvun eaa. alkupuolella. Temppeli sijaitsi Deloksen teatterin ja niin kutsutun Serapeion C:n itäpuolella.
Temppeli edusti doorilaista tyyliä. Siinä oli pronaos, jonka edessä oli kaksi pylvästä, sekä naos eli cella, joka avautui etelään. Temppelin edessä sen eteläpuolella oli alttari. Temppeli ja alttari oli tehty marmorista. Myös varhaisemmasta, paljon pienemmästä temppelistä on säilynyt jäänteitä, joiden perusteella sen on päätelty olleen tehty savitiilistä ja pylväiden puusta.
Leijonaterassi

Leijonaterassi oli antiikin aikainen leijonapatsain koristeltu penger Deloksen saarella Kreikassa. Siihen liittyi patsaiden edestä kulkenut "Leijonien katu". Rakennelman rauniot ovat osa Deloksen arkeologista aluetta, joka on Unescon maailmanperintökohde. Tarkemmin kohde on osa Deloksen Pyhän järven aluetta.
Leijonaterassi sijaitsee Pyhän järven länsipuolella. Leijonien katu kulki penkereen ja järven välistä. Penger oli koristeltu leijonapatsailla, jotka oli veistetty arkaaisella kaudella noin vuonna 620–600 eaa. Ne olivat naksoslaisten Apollon-jumalalle lahjoittamia ja niiden tehtävänä oli jumalan syntymäpaikan Pyhän järven ja sen Pyhän palmupuun vartioiminen. Patsaat oli tehty naksoslaisesta marmorista ja kunkin pituus oli noin 1,72 metriä. Istuvat leijonat katsoivat kaikki itään järvelle päin ja niiden suut olivat auki ikään kuin ne karjuisivat. Leijonat on veistetty poikkeuksellisen hoikiksi ja niillä on pienet päät. Kaikki leijonat olivat urospuolisia, mutta niille ei kuitenkaan ollut veistetty leijonanharjaa. Patsailla oli jalustat ja ne oli sijoitettu penkereeseen noin 3,5 metrin välein.
Leijonapatsaita oli alun perin ainakin yhdeksän ja mahdollisesti jopa 16. Nykyaikaan patsaista on säilynyt Deloksella viisi. Ne löydettiin saaren arkeologisissa kaivauksissa vuosien 1886–1906 aikana. Patsaat olivat hajallaan pitkin aluetta, ja arvellaan, että niitä oli käytetty roomalaisten vuonna 69 eaa. tekemän linnoitusmuurin rakentamiseen. Löytämisen jälkeen patsaat sijoitettiin alkuperäisille paikoilleen. Vuodesta 1999 alkuperäiset patsaat ovat Deloksen arkeologisessa museossa. Niiden paikalla kadun varrella on nykyisin kipsiin valetut kopiot. Leijonaterassi on yksi Deloksen suosituimpia nähtävyyksiä.
Kuudes säilynyt leijonapatsas vietiin Delokselta Venetsiaan vuonna 1716 ja asetettiin siellä vartioimaan Arsenaalia. Sen pää kuitenkin korvattiin enemmän venetsialaista makua vastanneella leijonanpäällä harjoineen, joten alkuperäisestä patsaasta on jäljellä vain vartalo.
Leton temppeli (Delos)

Leton temppeli eli Letoon (; ) oli antiikin aikainen Letolle omistettu kreikkalainen temppeli Deloksen saarella Kreikassa. Sen rauniot ovat osa Deloksen arkeologista aluetta, joka on Unescon maailmanperintökohde. Tarkemmin kohde on osa Deloksen Pyhän järven aluetta.
Leton temppeli rakennettiin arkaaisella kaudella noin vuonna 550 eaa. Se sijaitsi Apollonin ja Artemiin pyhäkköalueen ja Pyhän järven välissä myöhemmän Italialaisten agoran länsipuolella. Temppeli oli omistettu Letolle, jonka uskottiin synnyttäneen Apollonin järven rannassa.
Temppelissä oli pronaos, joka on mahdollisesti ollut kattamaton, sekä naos eli cella. Niiden välissä on ollut kaksi pylvästä. Temppelin seinustoilla sekä sisä- että ulkopuolella oli marmoriset penkit votiivilahjoille.
Leton temppeli

Leton temppeli, Leton pyhäkkö tai Letoon (; ) voi viitata seuraaviin antiikin aikaisiin Letolle omistettuihin pyhäkköihin:
Naksoslaisten kolossi

Naksoslaisten kolossi (myös "Naksoslaisten Apollon") oli suurikokoinen antiikin aikainen Apollon-jumalaa esittänyt kuros-veistos, joka sijaitsi Apollonin ja Artemiin pyhäkköalueella Deloksen saarella Kreikassa.
Veistos oli tehty arkaaisella kaudella 500-luvulla eaa. Sen olivat lahjoittaneet pyhäkköalueelle naksoslaiset. Se oli veistetty Naksoksella ja kuljetettu Delokselle laivalla (tai useammalla yhteensidotulla aluksella). Deloksella se oli sijoitettu pyhäkköalueen länsilaidalle lähelle Apollonin temppeleitä. Kolossi on todennäköisesti sama suurikokoinen veistos, jonka Plutarkhos (n. 100 jaa.) kertoo kaatuneen sen lähellä sijainneen, Nikiaan vuonna 417 eaa. lahjoittaman pronssisen palmupuun kaaduttua. Kaatumisen ajankohtaa ei kuitenkaan tunneta.
Veistos oli tehty naksoslaisesta marmorista. Sen korkeus oli noin kymmenen metriä ja se on painanut noin 30 tonnia. Apollon oli kuvattu alastomana, vasen jalka astuneena eteen ja kädet hieman kohotettuna. Pitkät hiukset laskeutuivat hartioille. Rinnan ympäri kulki metallinen vyö. Patsas oli asetettu katsomaan länteen merelle päin. Veistoksen jalustan koko oli noin 3,5 x 5,1 metriä. Sen länsisivulla on piirtokirjoitus ("Naksioi Apollōni", ”Naksoslaiset Apollonille”) ja itäsivulla ("to awuto litho emi andrias kai to sfelas", "Olen samaa kiveä sekä patsas että jalusta").
Cyriacus Anconalainen (Ciriaco de' Pizzicolli) vieraili Deloksella vuonna 1445 ja teki huomioita kaatuneesta veistoksesta, joka oli vielä tuolloin paremmassa kunnossa. Kuroksen pään tiedetään olleen tallella vielä vuonna 1655. Tämän jälkeen veistoksen osia katoili eri puolille 1800-luvulle saakka.
Nykyaikaan veistoksesta on säilynyt jalusta sekä erinäisiä muita osia. Jalusta on alkuperäisellä paikallaan. Sen lähellä on kaksi suurempaa torson osaa. Veistoksen käsi on Deloksen arkeologisessa museossa. Vasen jalka on puolestaan British Museumissa vuodesta 1819.
Neorion

Neorion () eli "Härkämuistomerkki" oli antiikin aikainen laivasuojan mallinen muistomerkkirakennus Deloksen saarella Kreikassa. Sen rauniot ovat osa Deloksen arkeologista aluetta, joka on Unescon maailmanperintökohde. Tarkemmin kohde on osa Deloksen Apollonin ja Artemiin pyhäkköaluetta.
Neorion rakennettiin hellenistisen kauden alussa noin vuonna 300 eaa. Sen rakennutti Antigonos Gonatas juhlistaakseen voittoaan Ptolemaioksista meritaistelussa. Rakennus oli tarkoitettu yhden ilmeisesti samassa meritaistelussa käytetyn trieerin eli kolmisoudun säilyttämiseen muistona. Neorion sijaitsi Deloksen pyhäkköalueen itälaidalla. Antigonos lahjoitti alueelle myös Antigonoksen stoan.
Neorion oli pitkänmuotoinen, laivasuojaa muistuttanut halli, jonka pituus oli noin 67,2 metriä ja leveys noin 8,9 metriä. Rakennuksen julkisivussa sen länsipäässä oli kahdeksan pylvään muodostama pronaos-pylväikkö, jonka pylväistä kuusi oli julkisivun puolella. Sisäänkäynti johti pitkään halliin tai cellaan, jonka lattian keskiosaa oli laskettu noin puoli metriä niin, että ympärille kaikille neljälle sivustalle jäi penkit. Trieeri on sijainnut huoneen keskellä. Cellan pohjoispäässä oli ovi, joka johti Python Apollonille omistettuun huoneeseen. Oviaukossa oli kaksi doorilaista puolipylvästä sekä kaksi pylvästä, jotka olivat toiselta puoleltaan doorilaisia puolipylväitä ja toiselta puolelta koristeltu häränpääkapiteeleilla. Rakennuksen pohjoisosa oli kaksikerroksinen.
Rakennuksesta aiemmin tutkimuksessa käytetty nimi "Härkämuistomerkki" viittaa sen pylväiden häränpääkoristeluun. Cellan pohjoispuolella olleen huoneen mukaan rakennuksesta on käytetty myös nimeä "Pythion" ("Pythium").