tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Anna Maria Nilsson

Anna Maria Viktoria Nilsson (s. 13. toukokuuta 1983 Östersund) on uransa jo päättänyt ruotsalainen ampumahiihtäjä. Hän edusti Biathlon Östersund IF -seuraa.
Nilsson kilpaili ampumahiihdon maailmancupissa vuosina 2002-2012. Ensimmäiset pisteensä hän saavutti tammikuussa 2007 Ruhpoldingin sprintistä sijoittuen sijalle 26. Nilsson pääsi kerran urallaan palkintokorokkeelle, joulukuussa 2011 Östersundin normaalimatkan kilpailussa. Nilsson lopetti uransa vuonna 2012.
Nilsson osallistui urallaan yksiin talviolympialaisiin, vuonna 2010 Vancouverissa, jossa hän oli parhaimmillaan sprintin 16:s ja viestin viides. Hän osallistui urallaan myös kuusiin MM-kilpailuihin, parhaana henkilökohtaisena sijoituksenaan vuoden 2012 MM-kilpailuiden takaa-ajon kymmenes sija Ruhpoldingista.
Isamaaliit

Isamaaliit voi tarkoittaa seuraavia:
Oskar Nix

Josef Oskar Nix, ent. Lillnix (26. lokakuuta 1872 Närpiö – 9. kesäkuuta 1932 Närpiö) oli suomalainen maanviljelijä, säästöpankinjohtaja, kunnallisneuvos, valtiopäivämies ja ruotsalaisen kansanpuolueen kansanedustaja.
Nixin vanhemmat olivat maanviljelijä Matts Lillnix ja Lisa Lena Sundberg. Hän kävi kansakoulun. Nix toimi maanviljelijänä Närpiössä 1897–1932. Hän oli Närpiössä kirkonisäntä 1903–1907, Närpiön säästöpankin kamreeri 1906–1910 ja 1922–1929, Landtmannabankenin Närpiön asioimiston johtaja 1911–1916 ja Vaasan pankin Närpiön konttorin johtaja 1917–1919. Viimeksi Nix toimi Laborin maamiesosaston johtajana Vaasassa 1919–1920 ja Närpiön säästöpankin toimitusjohtajana 1929–1932.
Nix oli Närpiön tuomiokunnan edustaja talonpoikaissäädyssä valtiopäivillä 1904–1905 ja 1905–1906. Ruotsalaisen kansanpuolueen kansanedustajana hän toimi 1907–1910 ja 1919–1922, edustaen Vaasan läänin eteläistä vaalipiiriä. Hän oli presidentin valitsijamiehenä vuoden 1925 ja 1931 presidentinvaaleissa. Nix toimi Närpiön kuntakokouksen esimiehenä ja kunnanvaltuuston puheenjohtajana. Hän sai kunnallisneuvoksen arvon 1931. Nix oli myös Suomen ruotsinkielisten meijerien keskusosuuskunta Enighetenin hallintoneuvoston puheenjohtaja.
Jääkiekon naisten maailmanmestaruuskilpailut 2016

Jääkiekon naisten maailmanmestaruuskilpailut 2016 pelattiin Kamloopsissa Kanadassa. Maailmanmestaruuden voitti Yhdysvallat.
Joukkueet.
Lohko-A
Lohko-B
Loppusijoitukset.
Sijoituksilla oli merkitystä IIHF:n rankingiin.
Pääsarjan turnaus &lt;br&gt; &lt;br&gt;
1. divisioona &lt;br&gt; A-lohko 
B-lohko 
2. divisioona &lt;br&gt; A-lohko 
B-lohko 
2. divisioonan karsinnat &lt;br&gt;  &lt;br&gt;
Me ollaan runkkareita / Why Won’t Anyone Understand?

Me ollaan runkkareita / Why Won’t Anyone Understand? on vuonna 2014 ilmestynyt Pertti Kurikan Nimipäivien ja englantilaisen Hard Skinin split-single, jolla yhtyeet esittävät käännösversiot toistensa kappaleista. Levy julkaistiin yhtyeiden joulukuussa 2014 tekemän Britannian kiertueen yhteydessä. Pertti Kurikan Nimipäivät ja Hard Skin soittivat tuolloin kymmenellä paikkakunnalla eri puolilla Englantia ja Skotlantia. 
Pertti Kurikan Nimipäivien esittämä "Me ollaan runkkareita" on käännös Hard Skinin kappaleesta "We Are the Wankers", joka ilmestyi singlenä vuonna 2013. "Why Won’t Anyone Understand?" puolestaan on Hard Skinin versio kappaleesta "Miks ei kukaan ymmärrä?". Se julkaistiin alun perin Pertti Kurikan Nimipäivien ensimmäisellä EP:llä "Ei yhteiskunta yhtä miestä kaipaa" vuonna 2010.
Juho Rannikko

Juho Henrik (Heikki) Rannikko, sukunimi aik. "Lindberg" (17. syyskuuta 1873 Mietoinen – 15. marraskuuta 1933 Taivassalo) oli suomalainen maanviljelijä ja suomalaisen puolueen ja kokoomuksen kansanedustaja.
Rannikon vanhemmat olivat torppari Henrik Maurits Lindberg ja Lovisa Gabrielintytär. Rannikko oli renkinä 1886–1894 ja sen jälkeen maanviljelijänä Taivassalossa 1895–1933. Hän toimi lisäksi vakuutusasioitsijana, sunnuntaikoulun opettajana ja vuodesta 1920 paikallisen puhelinyhtiön johtajana.
Rannikko oli suomalaisen puolueen kansanedustajana 1907–1917 ja kokoomuksen kansanedustajana 1922–1927 edustaen Turun läänin eteläistä vaalipiiriä. Rannikko oli myös Taivassalon kunnanvaltuuston ja kunnallislautakunnan varapuheenjohtajana.
Palladiumkloridi

Palladiumkloridi (PdCl2) on palladium- ja kloridi-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä käytetään palladiumia sisältävien katalyyttien ja muiden palladiumyhdisteiden valmistamiseen.
Ominaisuudet.
Palladiumkloridi on huoneenlämpötilassa tumman ruskehtavanpunaista kiteistä ainetta. Se on polymorfista ja siltä tunnetaan kaksi kidemuotoa α-PdCl2 ja β-PdCl2. Näistä α-muoto koostuu polymeeriketjuista, joissa jokainen palladiumkationi on sitoutunut neljään kloridi-ioniin ja β-muodon rakenne koostuu Pd6Cl12-oktaedreistä, joissa jokainen palladiumioni on sitoutunut neljään kloridi-ioniin. Palladiumkloridi liukenee kohtalaisesti veteen ja myös etanoliin ja asetoniin. Kidevedettömän muodon lisäksi tunnetaan kidevedellinen dihydraatti (PdCl2·2H2O). Yhdiste voidaan pelkistää vedyn avulla metalliseksi palladiumiksi. Palladiumkloridi on Lewis-happo ja kykenee muodostamaan komplekseja Lewis-emästen kanssa; esimerkiksi kloridiliuoksissa muodostuu tetrakloropalladaatti(II)-ioni ([PdCl4]2-). 
Valmistus ja käyttö.
Palladiumkloridia valmistetaan liuottamalla metallista palladiumia kuningasveteen tai kuumaan väkevään vetykloridiin. Ensimmäisessä vaiheessa muodostuu tetrakloropalladiumhappoa (H2[PdCl4]), joka liuosta haihdutettaessa hajoaa palladiumkloridiksi. 
Palladiumkloridia käytetään yhdessä kuparikloridin kanssa hapetettaessa alkeeneja aldehydeiksi tai ketoneiksi. Siitä valmistetaan myös katalyyteissä käytettävää hienojakoista palladiumia ja useita palladiumyhdisteitä kuten allyylipalladiumklorididimeeriä. Muita yhdisteen käyttökohteita ovat käyttö valokuvauskemikaalina, tekstiilien peittauksessa, päällystettäessä metalleja elektrolyyttisesti palladiumilla, erikoismusteiden valmistuksessa ja analyyttisessä kemiassa pelkistävien yhdisteiden kuten hiilimonoksidin tunnistamiseen.
Mies haisee / Joe Weider

Mies haisee / Joe Weider on vuonna 2015 ilmestynyt Pertti Kurikan Nimipäivien ja Karanteenin split-EP. Kappale ”Kalja Kambäk” on Karanteenin käännösversio Uriah Heepin vuoden 1971 hitistä ”Lady in Black”. Kappaleen "Mies haisee" laulaa poikkeuksellisesti kitaristi Pertti Kurikka.
Eupteleaceae

Eupteleaceae on vain kaksi puulajia käsittävä aasialainen heimo koppisiemenisten Ranunculales-lahkossa. Heimossa on vain yksi suku: punapaltiot ("Euptelea").
Tuntomerkit.
Kasvit ovat kausivihantia puita. Nivelen anatomia on sikäli poikkeuksellinen, että yhdestä johojännelieriön aukosta lähtee epätavallisen monta (5–9) johtojännettä lehteen. Silmut ovat suomuisia. Lyhytversoissa on kierteisesti järjestyneet lehdet, jotka ovat rauhashampaisia ja sulkasuonisia; lehtikanta on kovera. Pienikukkainen kukinto sijaitsee lehtihangassa ja koostuu kukkaryhmästä tai on sarjamainen. Kehälehdet puuttuvat, heteitä on 6–20, ja ne ovat lyhytpalhoisia, ponnet ovat paljon palhoja pidempiä ja huomaamattoman läpällisiä; lokeroside on pidentynyt. Emiö koostuu 6–31 erillisestä ja varrellisesta emilehdestä, joissa on pensselimäiset luotit. Hedelmä on kiekkomainen samara eli siivellinen pähkylä, ja sen kyljessä on näkyvissä luotin jäänne.
Levinneisyys.
Suku/heimo kasvaa Kaakkois-Aasian lauhkeassa osassa.
Luokittelu.
Punapaltioiden ("Euptelea") suvussa on kaksi lajia ja suku edustaa hyvin vanhaa, nykyään vähälajista kehityslinjaa. Aikaisemmin sitä on pidetty norkkokasveihin eli taikapähkinäkasvien (Hamamelidaceae) yhteyteen kuuluvana tai Eucommiaceae-heimon sukulaisena. Uusien analyysien tuloksena suku/heimo sijoitetaan Ranunculales-lahkoon sen evoluutiopuun ensimmäisenä haarana eli kladina.
Johannes Laine

Johannes Laine, sukunimi aik. "Päätiläinen" (18. huhtikuuta 1866 Viipuri – 10. tammikuuta 1933 Helsinki) oli suomalainen filosofian maisteri, rehtori, kunnallisneuvos ja nuorsuomalaisen puolueen kansanedustaja.
Laineen vanhemmat olivat kauppias Nikolai Popoff ja piika Maria Karolina Päätiläinen. Laine pääsi ylioppilaaksi 1885 Helsingin alkeisopistosta ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1901 ja maisteriksi 1904. Hän teki opintomatkoja Tanskaan ja Ruotsiin tutustuen kansanopistojen toimintaan siellä.
Laine oli Viipurin läänin Uudenkirkon kansanopiston johtajana 1894–1898, matematiikan ja fysiikan va. lehtorina Kuopion lyseossa 1902–1903, Joensuun lyseossa 1903–1904 ja Mikkelin lyseossa 1904–1905. Hän oli Joensuun lyseossa matematiikan nuorempana lehtorina 1905–1922 ja matematiikan, fysiikan ja kemian vanhempana lehtorina 1922–1933 sekä vararehtorina 1921 ja rehtorina 1930–1933. Laine toimi lisäksi Karjalan Sanomat-lehden vastaavana toimittajana 1907–1909, Joensuun kaupungin kansakoulujen tarkastajana 1910–1931, Joensuun kauppa-apulaiskoulun opettajana 1913–1918, Suur-Karjala-lehden vastaavana toimittajana 1919 ja Joensuun kauppakoulun opettajana 1922–1931. Hän oli myös suojeluskunta-alue-esikunnan tietotoimiston esimiehenä ja viljeli maatilaansa Kiteellä.
Laine kuului vuoden 1899 suureen lähetystöön Kiteen ja Maaningan edustajana. Hän oli nuorsuomalaisen puolueen kansanedustajana 1914–1917 edustaen Kuopion läänin itäistä vaalipiiriä. Hän oli presidentin valitsijamiehenä vuoden 1925 presidentinvaaleissa ja toimi Joensuun kaupunginvaltuuston puheenjohtajana. Kunnallisneuvoksen arvonimen hän sai vuonna 1926.
Johannes Laine oli naimisissa vuodesta 1890 talousneuvos, kansanedustaja Augusta Ottilia Branderin kanssa.
Bahrudin Atajić

Bahrudin Atajić (s. 16. marraskuuta 1993 Västervik) on Ruotsissa syntynyt bosniahertsegovinalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa kotimaassaan Mladost Doboj Kakanjia. Hän on pelannut myös Skotlannin, Englannin, Suomen, Liettuan ja Ruotsin sarjoissa.
Atajić siirtyi vuonna 2010 ruotsalaisesta Malmöstä skotlantilaiseen Celticiin, jonka edustusjoukkueeseen hän nousi alle 17-vuotiaiden ja alle 20-vuotiaiden joukkueiden kautta kesällä 2013. Ensiesiintymisensä Skotlannin valioliigassa Atajić oli tuolloin jo tehnyt 19. toukokuuta 2013 tultuaan vaihdosta kentälle, kun Celtic voitti Dundee Unitedin vieraissa 4–0. Ottelu jäi hänen ainoakseen Celticin mestaruuteen päättyneellä kaudella 2012–2013.
Kaudella 2013–2014 Atajić tuli vaihdosta kentälle kolmessa ottelussa ja onnistui maalinteossa 6. joulukuuta, kun Celtic voitti Motherwellin vieraissa 5–0. Tammikuussa 2014 hänet kuitenkin lainattiin Englannin ykkösliigan Shrewsbury Towniin. Atajić pelasi kevätkaudella seurassa 13 ottelua maaleitta. Avauskokoonpanossa hän oli kolme kertaa. Kauden 2013–2014 jälkeen Atajić ei tehnyt jatkosopimusta Celticin kanssa, ja syksyn 2014 ajan hän oli ilman seuraa.
Helmikuussa 2015 Atajić teki sopimuksen Veikkausliiga-seura SJK:n kanssa.
Luettelo Suomen ripsiäisistä

Luettelo Suomen ripsiäislajeista sisältää ne ripsiäisten (Thysanoptera) lahkoon kuuluvat hyönteislajit, jotka on tavattu Suomesta. Luettelon lähteenä toimii Suomen Hemiptera-työryhmän ripsiäisluettelo.Osa lajeista on kulkeutunut Suomeen ihmisen toiminnan mukana joko vahingossa tai tarkoituksellisesti, tai niitä tavataan ainoastaan sisätiloissa. Nämä on merkitty vieraslaji-merkinnällä. Yhden lajin taksonominen asema on epäselvä.
Suomen lajiston uhanalaiskartoituksessa 2010 ripsiäisten lajimäärä oli 141. Näistä yksi on vaarantunut (VU) ja yksi alueellisesti hävinnyt (RE). Silmälläpidettäviä lajeja (NT) on kahdeksan ja puutteellisesti tunnettuja (DD) kuusi.
Jorma Fred

Jorma Lemmitty Fred (alun perin Pohjola, 14. syyskuuta 1931 Nivala – 18. elokuuta 1997 Nurmo) oli suomalainen Suomen Kristillisen Liiton kansanedustaja ja toiminnanjohtaja.
Ura.
Fred valmistui vuonna 1951 Vaasan kauppaoppilaitoksesta ja kävi kaksivuotisen nuorisonohjaajatutkinnon Helsingin Raamattukoulussa valmistuen 1962. Fred toimi vuosina 1959–1961 Pyhäjärven seurakunnan taloudenhoitajana, Laihian seurakunnassa nuorisonohjaajana 1964–1968 ja taloudenhoitajana 1970–1971 sekä Ruoveden seurakunnan nuorisonohjaajana 1969–1970, Etelä-Pohjanmaan Kansanlähetyksen toiminnanjohtajana 1971–1973 sekä Suomen Kristillisen Liiton toiminnanjohtajana 1973–1975. 
Kansanedustajakausiensa välissä Fred toimi Suomen Raamattuopiston evankelistana 1985–1986.
Sotilasarvoltaan Fred oli kersantti (1978).
Kansanedustaja.
Fred valittiin eduskuntaan kristillisen liiton edustajaksi Vaasan läänin vaalipiiristä vuosiksi 1975–1983 ja 1987–1991. Hän oli presidentin valitsijamies 1978 ja vaikutti myös Nurmon kunnanvaltuustossa vuosina 1976–1980.
Muut luottamustoimet.
Fred toimi Kansanlähetyksen hallituksen jäsenenä sekä Suomen Kristillisen Liiton puoluevaltuuskunnassa. Fred toimi myös Veikkauksen hallintoneuvoston jäsenenä vuosina 1975–1983.
Sami Säkkinen

Sami Säkkinen (s. 22. marraskuuta 1991) on suomalainen freestylehiihtäjä. Hän edustaa Ruka Slalom Freestyleä. Säkkinen kilpailee ski halfpipessä ja ski slopestylessä. Hän on 185 senttimetriä pitkä ja painaa 75 kilogrammaa.
Säkkinen debytoi freestylehiihdon maailmancupissa helmikuussa 2012 Jyväskylässä sijoittuen slopestylessä sijalle 31. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti tammikuussa 2013 Copper Mountainin slopestylestä sijoituttuaan sijalle 19. Säkkisen paras sijoitus maailmancupin osakilpailussa on neljäs sija, jonka hän saavutti helmikuussa 2015 Park Cityn slopestyle-kilpailusta. Hän johti kilpailua kahden ensimmäisen kierroksen jälkeen.
Säkkinen on osallistunut urallaan kaksiin MM-kilpailuihin, vuosina 2011 ja 2013, ollen parhaimmillaan 14:s vuoden 2013 kilpailuissa Norjan Vossissa.
Corey Stoll

Corey Daniel Stoll (s. 14. maaliskuuta 1976 New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on näytellyt muun muassa Peter Russon roolissa poliittisessa jännityssarjassa "House of Cards" (2013). Hän näytteli pääosaa televisiosarjassa "" (2010–2011) ja esittää pääosaa kauhusarjassa "The Strain" (2014–).
Stoll näytteli kirjailija Ernest Hemingwayta elokuvassa "Midnight in Paris" (2011) ja on näytellyt myös elokuvissa "Ant-Man" (2015), "Café Society" (2016) ja "West Side Story" (2021).
Pavel Kuližnikov

Pavel Aleksandrovitš Kuližnikov (; s. 20. huhtikuuta 1994 Vorkuta) on venäläinen pikaluistelija. Hän on erikoistunut sprinttimatkoille. 
Nuorten MM-kilpailuissa Japanin Obihirossa 2012 Kuližnikov saavutti kultaa ja pronssia, mutta menetti mitalit jäätyään dopingtestissä kiinni 1,3-dimetyyliamyyliamiinin käytöstä. Hän sai kahden vuoden kilpailukiellon, joka alkoi 4. maaliskuuta 2012 ja päättyi 3. maaliskuuta 2014, eikä näin ollen osallistunut Venäjällä järjestettyihin Sotšin talviolympialaisiin 2014.
Kaudesta 2014–2015 tuli Kuližnikovin läpimurto. Hän saavutti ensimmäisen maailmancupin osakilpailuvoittonsa Obihirossa 1 000 metrillä. Kauden aikana hän saavutti 11 osakilpailuvoittoa ja kolme kakkostilaa. Hän voitti maailmancupin kokonaiskilpailun sekä 500 ja 1 000 metrin lajicupit. Heerenveenin matkakohtaisista MM-kilpailuista Kuližnikov voitti helmikuussa kultaa 2 × 500 metrin kilpailusta ja hopeaa 1 000 metriltä. Helmikuussa hän voitti kultaa myös Astanan sprinttereiden MM-kilpailuista. Kolomnan MM-kisoissa 2016 Kuližnikov voitti maailmanmestaruuden 500 metrillä kahden luistelun yhteisajalla 69,02 ja 1 000 metrillä ajalla 1.08,33. Hän voitti samana talvena sprinttereiden maailmanmestaruuden Soulissa. Hän sijoittui maailmancupin kokonaiskilpailussa kolmanneksi, voitti 500 metrin cupin ja oli 1 000 metrin cupissa toinen.
15. marraskuuta 2015 Kuližnikov luisteli 500 metrin maailmanennätyksen 34,00 Calgaryssa, Kanadassa. 20. marraskuuta 2015 hän paransi ennätystä aikaan 33,98 Salt Lake Cityssä.
Maaliskuussa 2016 Kuližnikov antoi positiiviset dopingnäytteet, jotka sisälsivät meldoniumia, mutta saman vuoden huhtikuun lopussa Kansainvälinen luisteluliitto ISU vapautti hänet dopingepäilystä koska Maailman antidopingtoimisto Wada antoi 13. huhtikuuta linjauksen, jonka mukaan ennen 1. maaliskuuta otetuissa näytteissä 1 mikrogramma meldoniumia millilitrassa katsotaan hyväksyttäväksi rajaksi.
Kuližnikov saavutti Kolomnan matkakohtaisissa EM-kilpailuissa 2018 kultaa 1 000 metrillä ajalla 1.08,84 ja joukkuesprintissä sekä sai pronssia 500 metrillä. Hän sai Inzellin matkakohtaisissa MM-kilpailuissa 2019 pronssia joukkuesprintissä. Hän voitti samana vuonna sprinttereiden maailmanmestaruuden Heerenveenissä. Hän voitti 500 metrin maailmancupin ja sijoittui 1 000 metrin cupissa kolmanneksi kaudella 2018–2019.
Kuližnikov voitti Heerenveenissä 2020 Euroopan-mestaruuden 500 metrillä ajalla 34,38, 1 000 metrillä ajalla 1.07,09 ja joukkuesprintissä. Saman vuoden matkakohtaisissa MM-kilpailuissa Salt Lake Cityssä hän voitti kultaa 500 metrillä ajalla 33,72 ja 1 000 metrillä maailmanennätysajalla 1.05,69. Hän saavutti 500 ja 1 000 metrin MM-hopeaa Heerenveenissä 2021.
Kuližnikovin valmentajana toimii Dmitri Dorofejev.
Maria Hill

Maria Hill on kuvitteellinen henkilö Marvel Comicsin julkaisemissa sarjakuvissa. Hän esiintyi ensimmäistä kertaa vuonna 2005 julkaistussa "New Avengers" #4 numerossa. Entisenä YPKVV (tai S.H.I.E.L.D.:n) jäsenenä hän on esiintynyt useissa sarjakuvissa, mukaan lukien "Sisällissota"-tarinassa.
Marvel Cinematic Universen elokuvissa Maria Hilliä näyttelee Cobie Smulders. Hill on esiintynyt elokuvissa "The Avengers" (2012), ' (2014), ' (2015), ' (2018) ja ' (2019) sekä televisiosarjoissa "S.H.I.E.L.D. Agentit" (2013–2020) ja "Secret Invasion" (2023).
Marvel Studios

Marvel Studios, LLC (alun perin nimeltään Marvel Films) on yhdysvaltalainen elokuvayhtiö, jonka toimipaikka on Walt Disney Studiosilla Burbankissa, Kaliforniassa. Yhtiö on nykyään The Walt Disney Companyn omistaman Walt Disney Studiosin tytäryhtiö, ja puheenjohtajana toimii Kevin Feige. Alun perin se oli Marvel Entertainmentin tytäryhtiö, kunnes The Walt Disney Company uudelleenorganisoi yhtiön elokuussa 2015.
Marvel Studiosin tytäryhtiöihin kuuluvat Marvel Music, Marvel Film Productions LLC, MVL Development LLC, MVL Productions LLC, MVL Film Finance LLC, MVL Rights, LLC, Iron Works Productions LLC, Incredible Production and Asgard Productions LLC. Studio on ollut mukana toteuttamassa kolmea yli miljardi dollaria tuottanutta elokuvasarjaa: "X-Men", "Hämähäkkimies" ja Marvel Cinematic Universe, "Hämähäkkimies"-elokuvien ollessa lisensoituna Sony Picturesille. Marvel Studiosin elokuvien levityksestä ovat vastanneet Walt Disney Studios Motion Pictures, Paramount Pictures vuodesta 2008 vuoteen 2011, Universal Pictures vuonna 2008 elokuvan "The Incredible Hulkin" levityksestä. Sony Pictures Releasing taas vastaa Marvel Studiosin kanssa tuotettujen "in" (2017), "n" (2019) ja "n" (2021) levityksestä. 14. joulukuuta 2017 The Walt Disney Company alkaen Disney kilpaili Comcastin kanssa 20th Century Foxin sekä monen muun 21st Century Foxin elokuva- ja televisiotoiminnan ostamisesta ja voitti tarjouskilvan 71 miljardin dollarin tarjouksella. Kauppa viimeisteltiin 20. maaliskuuta 2019, palauttaen Ihmenelosten ja Ryhmä-X:n oikeudet Marvel Studiosille sekä mahdollistaen hahmojen tuomisen osaksi MCU-elokuvia.
Marvel Studios on julkaissut MCU:ssa jo vuodesta 2008 asti 37 elokuvaa, ensimmäisenä elokuvana "Iron Man" (2008) ja viimeisimpänä "" (2025); vuodesta 2021 asti kuusitoista Disney+-alkuperäissarjaa, ensimmäisenä "WandaVision" (2021) ja viimeisimpänä "Marvel Zombies" (2025); sekä kaksi Disney+-spesiaalia: "Werewolf by Night" (2022) ja "The Guardians of the Galaxy Holiday Special" (2022). Televisiosarja "What If...?" (2021–2024) oli studion ensimmäinen animaatiotuotanto, ”ministudio” Marvel Studios Animationin kautta. Nämä elokuvat ja Disney+-sarjat sijoittuvat kaikki samaan jatkumoon studion tuottamien One-Shots -lyhytelokuvien sekä useimpien Marvel Televisionin vuosina 2013–2020 tuottamien televisiosarjojen kanssa. Marvel Television lopetti erillisten televisiosarjojensa tuotannon, kun se yhdistettiin Marvel Studiosiin 10. joulukuuta 2019. Vuonna 2024, Marvel Television tuotiin takaisin erillisen osaston sijasta tuotantonimikkeenä Marvel Studiosin tuleville Disney+-sarjoille, "Agatha All Alongista" alkaen.
Avainhenkilöt.
Studion johtajat:
Seuraaviin henkilöihin viitataan ”Marvel Studiosin parlamentin” jäseninä:
Entiset avainhekilöt:
Víctor Camarasa

Víctor Camarasa Ferrando (s. 28. toukokuuta 1994 Meliana, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Espanjan Primera Divisiónissa pelaavaa Alavésia lainalla saman sarjan Real Betisista ja on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Seurajoukkueura.
Camarasa liittyi Valencian nuorisoakatemiaan vuonna 2001. Kymmenen vuotta myöhemmin Camarasa pudotettiin seuran akatemiasta, jonka jälkeen hän siirtyi naapuriseura Levanten junioreihin. Hän nousi seuran reservijoukkueeseen kaudella 2012–2013, joka pelasi maan kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Segunda División B:ssä.
7. joulukuuta 2013 Camarasa teki ensiesiintymisensä edustusjoukkueessa Copa del Reyn ensimmäisessä osaottelussa Recreativo de Huelvaa vastaan. Kaksi päivää myöhemmin hän solmi seuran kanssa kuusivuotisen sopimuksen. 17. joulukuuta 2013 pelatussa Copa del Reyn toisessa osaottelussa Recreativoa vastaan hän teki ensimmäisen maalinsa edustusjoukkueessa, kun Levante kaatoi huelvalaisseuran numeroin 4–0 ja eteni seuraavalle kierrokselle.
14. tammikuuta 2014 hän pelasi ensimmäisen ottelunsa maan korkeimmalla sarjatasolla Primera Divisiónissa, tultuaan vaihdosta kentälle ottelussa paikallisvastustaja Valenciaa vastaan. Heinäkuussa 2014 päävalmentajana toiminut José Luis Mendilibar nosti Camarasan edustusjoukkueen kokoonpanoon tulevaksi kaudeksi.
4. lokakuuta 2014 Camarasa teki ensimmäisen maalinsa maan pääsarjassa ottelussa Eibaria vastaan.
Nico Ihle

Nico Herbert Ihle (s. 2. joulukuuta 1985 Karl-Marx-Stadt, Itä-Saksa) on saksalainen pikaluistelija, joka kilpailee pääosin 500 ja 1 000 metrillä. Ihle on 187 senttimetriä pitkä, painaa 85 kilogrammaa ja edustaa Chemnitzer SC:tä.
Pikaluistelun maailmancupissa Ihle on kilpaillut marraskuusta 2005 asti. Hän on saavuttanut osakilpailuvoiton Berliinistä 1 000 metriltä kaudelta 2014-2015 sekä Naganosta ja Berliinistä 500 metriltä kaudelta 2016–2017, kaksi kakkossijaa 500 metriltä Inzellistä kaudelta 2013-2014 ja Heerenveenistä kaudelta 2017–2018 sekä seitsemän kolmossijaa. Hän sijoittui 1 000 metrin maailmancupin kokonaiskilpailussa kolmanneksi kaudella 2014-2015.
Ihle on osallistunut kolmiin talviolympialaisiin, vuosina 2010, 2014 ja 2018. Hänen paras sijoituksensa on neljäs sija 1 000 metriltä vuodelta 2014 Sotšista. Samojen kisojen 500 metrillä hän oli kahdeksas. Pyeongchangissa 2018 hän sijoittui kahdeksanneksi sekä 500 että 1 000 metrillä.
Matkakohtaisiin maailmanmestaruuskilpailuihin Ihle on osallistunut kahdeksan kertaa ja sprinttimaailmanmestaruuskilpailuihin yksitoista kertaa. Hän sai Gangwonissa 2017 hopeaa 500 metriltä ja oli neljäs 1 000 metrillä. Hän sijoittui 1 000 metrillä seitsemänneksi Heerenveenissä 2015 ja Salt Lake Cityssä 2020 sekä kahdeksanneksi Inzellissä 2019. Hän oli sprinttimaailmanmestaruuskilpailuissa neljäs 2016 ja 2018, seitsemäs 2019 sekä kahdeksas 2017. Hän saavutti EM-sprinttikilpailuissa pronssia 2017 ja matkakohtaisten EM-kisojen 1 000 metrillä pronssia 2018.
Myös Ihlen isoveli Denny Ihle on pikaluistelija.
Band Baaja Baaraat

Band Baaja Baaraat on vuonna 2010 ensi-iltansa saanut intialainen romanttinen komedia, jonka on ohjannut Maneesh Sharma ja tuottanut Aditya Chopra. Päärooleja näyttelevät Anushka Sharma ja elokuvadebyyttinsä tekevä Ranveer Singh. Pienellä budjetilla tehty "Band Baaja Baaraat" menestyi yllättävän hyvin. Se esitettiin Suomessa Artisokka-elokuvafestivaaleilla.
Juoni.
Valmistuttuaan yliopistosta Shruti ja Bittoo perustavat yhdessä hääsuunnitteluyrityksen, mutta romanttiset tunteet alkavat mennä liiketoiminnan edelle.
Uudelleenfilmatisointi.
Elokuvan tamilinkielinen versio "Aaha Kalyanam" sai ensi-iltansa 21. helmikuuta 2014. Päärooleja näyttelivät Nani ja Vaani Kapoor.
Keltot

Keltot eli suomukeltot ("Crepis") on asterikasveihin kuuluva suku, jossa on noin 200 lajia. Keltot ovat yksi- tai monivuotisia ruohokasveja, joilla on mykerökukinnot. Mykeröiden kukat voivat olla kirkkaankeltaisia, oransseja, vaaleanpunaisia tai magentanpunaisia. Muutamia kelttolajeja viljellään koristekasveina, toisaalta jotkin keltot ovat sitkeitä rikkakasveja.
Keltot muistuttavat ulkonäöltään jonkin verran ukonkeltanoita ("Hieracium") sekä voikeltanoita ("Pilosella").
Suomessa kasvaa ainakin viisi kelttojen lajia luonnonvaraisena: suokeltto, piennarkeltto, vanakeltto, ketokeltto ja hoikkakeltto. Niistä suokeltto ja ketokeltto ovat yleisiä. Vanakeltto ja ketokelton alalaji pahtaketokeltto ovat Suomessa erittäin uhanalaisia.
Eero Hautojärvi

Eero Johannes ”Patu” Hautojärvi (21. toukokuuta 1908 Ähtäri – 14. joulukuuta 1991 Hyvinkää) oli suomalainen satamatyömies, joka toimi pitkään Suomen Kommunistisen Puolueen (SKP) toimitsijana ja järjestysmiehenä. Hän oli vuonna 1948 lyhyen aikaa Helsingin liikkuvan poliisin komentajana, ja hänen komentamansa osaston kuviteltiin olleen keskeisessä osassa kommunistien väitetysti suunnittelemassa vallankaappauksessa.
Ähtärissä syntynyt Hautojärvi liittyi työväenliikkeeseen työskennellessään Inhan tehtaalla ja toimi myöhemmin satamatyömiehenä Helsingissä. Hänet tunnettiin rajuissa satamatappeluissa karaistuneena kiivaana ja rohkeana miehenä sekä vankkumattomana kommunistina. Liityttyään kommunistinuorten toimintaan hän osallistui vuonna 1932 SKP:n kursseille Moskovassa. Hautojärvi joutui pidätetyksi Vilho Pentikäisen vakoilujutun yhteydessä joulukuussa 1933 ja sai kolmen ja puolen vuoden kuritushuonetuomion. Vapauduttuaan vuoden 1936 lopussa hän osallistui vapaaehtoisena Espanjan sisällissotaan 1937–1938. Menomatkalla hän jäi tovereineen kiinni Ranskassa ja joutui viettämään siellä kahdeksan kuukautta vankeudessa ennen pääsyään Espanjaan.
Talvisodan ajan Hautojärvi onnistui piilottelemaan Helsingissä. Talvisodan päätyttyä hän perusti yhdessä Urho Oraksen, Lauri Kantolan ja Lauri Vileniuksen kanssa omin päin uuden väliaikaisen johtoelimen SKP:lle. Hautojärvi myös järjesti Helsingissä mellakoita Suomen ja Neuvostoliiton rauhan ja ystävyyden seuran kokousten yhteydessä, kunnes hänet pidätettiin elokuun 1940 alussa. Koko jatkosodan ajan hän oli vankeudessa. Häntä pidettiin Espanjan-taustansa vuoksi liian vaarallisena sijoitettavaksi Pärmin pataljoonaan, ja hän joutui sen sijaan Riihimäen vankilan kautta Koverin keskitysleirille Itä-Karjalaan.
Jatkosodan jälkeen Hautojärvi valittiin ensi alkuun SKP:n Helsingin kunnantyöntekijöiden osaston puheenjohtajaksi. Syksystä 1945 alkaen hän työskenteli kahden vuoden ajan Punaisessa Valpossa, ensin ylimääräisenä kuulustelijana ja keväästä 1946 alkaen passitoimiston apulaispäällikkönä. Hän johti myös SKP:n epävirallista järjestyskaartia. Syksyllä 1947 Hautojärvi nimitettiin liikkuvan poliisin Helsingin osaston toimiupseeriksi ja keväällä 1948 päälliköksi. Hänen alaisuudessaan oli noin sata poliisia, joista ainakin puolet katsottiin kommunisteiksi. Kun Suomen johto huhtikuussa 1948 kuvitteli kommunistien aikovan yrittää vallankaappausta, Helsingin poliisikomentaja Erik Gabrielsson takavarikoi liikkuvan poliisin aseet ja lukitsi ne Suurkirkon kryptaan sekä pidätti Hautojärven virantoimituksesta. Hautojärvi jatkoi SKP:n järjestysmiehenä ja joutui pidätetyksi vuoden 1949 Kemin tapahtumien yhteydessä. Myöhemmin hän toimi SKDL:n toimitsijana ja taloudenhoitajana sekä Helsingin Kulttuuritalon isännöitsijänä ja vahtimestarina.
Paavo Koskinen

Paavo Koskinen (23. helmikuuta 1903 Janakkala – 30. syyskuuta 1980 Helsinki) oli suomalainen kommunistipoliitikko, joka kuului Suomen Kommunistisen Puolueen (SKP) johtoon.
Koskinen syntyi Janakkalassa ja työskenteli alkujaan muurarina. Hän siirtyi poliittiseen toimintaan muutettuaan Helsinkiin ja liityttyään Helsingin Jyryn painijoihin. Hän joutui poliittisista syistä ensimmäisen kerran vankeuteen vuonna 1930, kun hänen kotoaan löytyi salainen kommunistien kirjapaino. Koskinen vapautui Tammisaaren vankilasta vuonna 1934, ja jouduttuaan etsintäkuulutetuksi meni vuoden 1935 alussa Neuvostoliittoon. Hän osallistui siellä kommunistinuorten maailmankongressiin ja opiskeli Moskovan Lenin-koulussa, mistä hänet keväällä 1937 komennettiin muiden koululaisten tavoin ”vapaaehtoisena” Espanjan sisällissotaan. Hän palveli kansainvälisissä prikaateissa salanimellä "Gunnar Ebb" ja yleni kapteeniksi; Suomen armeijassa hänen sotilasarvonsa oli ollut korpraali. Hän toimi kanadalaistaustaisen Mackenzie-Papineau-pataljoonan konekiväärikomppanian päällikkönä ja loppuvaiheessa syksyllä 1938 jonkin aikaa koko pataljoonan vt. komentajana. Espanjan vapaaehtoisten palatessa Suomeen joulukuussa 1938 muut miehet laskettiin vapaiksi, mutta Koskinen vangittiin ja hänet tuomittiin oikeudessa ilmiantaja Tauno Taivaisen todistuksen perusteella yli kolmeksi vuodeksi kuritushuoneeseen maanalaisesta kommunistisesta toiminnastaan. Kansainvälisten prikaatien entiset sotilaat lähettivät ulkomailta saakka vetoomuksia hänen vapauttamisekseen. Koskisen rangaistus päättyi keväällä 1943, mutta häntä pidettiin vielä sen jälkeen turvasäilövankeudessa Köyliön varavankilassa jatkosodan loppumiseen asti.
Vankilasta vapauduttuaan Koskinen osallistui lokakuussa 1944 SKP:n uuteen perustavaan kokoukseen ja hänet valittiin suoraan puolueen ylimpään johtoelimeen eli puoluetoimikuntaan (myöhempi poliittinen toimikunta eli niin sanottu politbyroo), jossa hän pysyi yhtäjaksoisesti vuoteen 1965. Hän toimi myös SKP:n ensimmäisenä Helsingin-piirisihteerinä 1944–1945. Sen jälkeen hän vastasi SKP:n johdossa sotilasasioista, toimi puolueen valtakunnallisena vaalipäällikkönä ja kuului salaisiin toimielimiin, jotka tutkivat puolueen omien jäsenten luotettavuutta. Koskinen tunnettiin vuosien ajan SKP:ssä kovana kaaderipoliitikkona, mutta 1960-luvun puolivälin jälkeen hän kääntyi tukemaan puolueen sisäistä uudistuslinjaa. Tämän vuoksi puheenjohtaja Aimo Aaltonen järjesti hänet vuonna 1965 syrjäytetyksi politbyroosta, mutta hän säilytti arvovaltansa puoluejohdossa sen jälkeenkin. Koskinen esiintyi vanhoilla päivillään usein Espanjan sisällissodan kunnianarvoisana veteraanina ja osallistui "Espanjankävijät"-nimisen suomalaisen dokumenttielokuvan tekemiseen. Hän sai äkillisen sairauskohtauksen elokuvan kutsuvierasnäytännössä syksyllä 1980 ja kuoli pian sen jälkeen.
Koskinen toimi yhtenä kuvanveistäjä Felix Nylundin malleista tämän veistäessä Helsingin "Kolmen sepän patsasta".
SOKO J-21 Jastreb

SOKO J-21 Jastreb (suom. "Kanahaukka") on Jugoslaviassa valmistettu kevyt hävittäjäpommittaja, jota voitiin käyttää lähinnä tiedustelutoimintaan ja maavoimien tukemiseen maataistelukoneena, ehkei niinkään ilmataistelutoimintaan. Konetyyppi ei oleellisesti eronnut G-2 Galeb -tyypistä, josta se kehiteltiin. Konetta valmisti SOKO:n lentokonetehdas Mostarissa. Konetyyppi on suorasiipinen ja joko yksi- taikka kaksipaikkainen, ja se on varustettu muun muassa heittoistuimin. Koneen enimmäisnopeus on 820 km/h. Lakikorkeus on 12 000 metriä ja kantama 1 520 kilometriä.
J-21 Jastrebin voimanlähteenä toimii paranneltu "Bristol-Siddeley Viper" -suihkumoottori. Koneessa on 3x 12,7 mm konekivääri-aseistus sekä 8x ripustuspisteet pudotettavalle aseistukselle, jota enintään 500 kg verran. Aseistukseen saattaa kuulua raketteja, tykkipodeja, pommeja sekä rakettipodeja tai rypälepommeja. Konetta myytiin Libyaan sekä Zaireen.
Aiheesta muualla.
Sääskijärvi

Sääskijärvi on Simojoen vesistöön kuuluva pieni järvi Ranualla Etelä-Lapissa Simojoen keskijuoksulla. Järven pinta-ala on noin 1,9 km2, ja sen korkeustaso on 155,3 metriä merenpinnan yläpuolella. Järvi laskee Sääskiojaa pitkin Simojokeen. Rantaviivaa järvellä on 9,59 km. Järven ainoat saaret ovat Koivusaari ja Petäjäsaari.
Sääskijärven vedenlaatu on hyvä. Järvi saa vetensä koillisesta Palo-ojasta.
Luiminkajärvi

Luiminkajärvi on Iijoen vesistöön kuuluva pieni järvi Ranualla Etelä-Lapissa. Järven pinta-ala on noin 3,6 km2, ja sen korkeustaso on 150,7 metriä merenpinnan yläpuolella. Järvi laskee Luiminkajokea pitkin Siuruanjokeen ja siitä edelleen Iijokeen. Rantaviivaa järvellä on 17,8 km. Suurimmat saaret ovat Kuusisaari, Palosaari ja Kalliosaari.
Luiminkajärven vedenlaatu on hyvä. Järvi saa vetensä idästä Petäjäjärvestä Alasalmi-nimisen pienen joen kautta.
Ilpo Rissanen

Ilpo Kalevi Rissanen (17. elokuuta 1950 Helsinki – 5. syyskuuta 1992 Oslo) oli suomalainen koripalloilija.
Helsingin Kisa-Tovereiden kasvatti Rissanen pelasi kasvattajaseurassaan viisi kautta vuosina 1968−1973. HKT voitti tuona ajanjaksona Suomen cupin kerran ja otti kahdesti cup-hopeaa sekä neljä himmeämpää SM-mitalia. Vuodet 1973−1981 Rissanen pelasi Turun NMKY:ssä, joka selviytyi karsintojen kautta Euroopan mestareiden cupin lohkovaiheeseen ja sijoittui lopulta kymmenenneksi kaudella 1975–1976. Suomessa Rissanen ja NMKY voittivat Suomen mestaruuden vuosina 1975 ja 1977, kolme muuta SM-mitalia, Suomen cupin vuonna 1976 ja kaksi cup-hopeaa.
Suomen maajoukkueessa Rissanen pelasi vuosina 1972–1976 68 ottelua 5,5 pisteen keskiarvolla.
Rissanen valittiin vuonna 1968 HKT:n parhaaksi hyppääjäksi. Hän menestyi yleisurheilussa Helsingin piirin mestaruuskilpailuissa (pm 4x100 m). Rissanen suoritti SVUL:n urheiluohjaajakurssin ja valmensi HKT:n C-junioreja. Rissanen pelasi myös biljardia. Rissanen muutti myöhemmin Osloon, jossa hän kuoli 42-vuotiaana.
Ville Heino (yrittäjä)

Ville Juhani Heino (s. 1980 Porvoo) on suomalainen yrittäjä.
Heino johtaa Runtu-brändin alla operoivia yrityksiä, joihin kuuluvat mm. korjausrakennusyritys Runtu Works ja kiintokalusteita valmistava Runtu Custom Cabinets (Cuca). Hänet on nähty televisiossa korjausrakentamisen asiantuntijana ja remonttimiehenä lukuisissa remontti- ja sisustusohjelmissa kuten "Inno", "Huvila ja Huussi" ja "Kotoisa" yhteensä 11 tuotantokaudella.
Anthony Mason

Anthony George Douglas Mason (14. joulukuuta 1966 Miami, Florida – 28. helmikuuta 2015 Manhattan, New York) oli yhdysvaltalainen koripalloilija.
Mason pelasi NBA:ssa yhteensä 13 kautta vuosien 1989–2003 välillä. Lisäksi hän pelasi muun muassa Turkissa. NBA:ssa Mason valittiin vuonna 2001 ja vuonna 1995.
Mason sai helmikuun 2015 alussa massiivisen sydäninfarktin. Hän ei toipunut vaan kuoli 28. helmikuuta 2015 Manhattanilla 48 vuoden iässä.
Yleisurheilun sisäratojen Euroopan-mestaruuskilpailut 2015

33. yleisurheilun sisäratojen Euroopan-mestaruuskilpailut järjestettiin Tšekin Prahassa 5.–8. maaliskuuta 2015. Kilpailupaikkana toimi O2 Arena.
Mitalitaulukko.
      Isäntämaa
Annabelle (nukke)

Annabelle on Raggedy Ann- brändin räsynukke, jota demonologeiksi itseään kutsuva Warrenien pariskunta pitää museossaan Monroessa, Connecticutissa, Yhdysvalloissa. Heidän mukaansa nukke on noiduttu. Annabellea säilytetään puisessa laatikossa, jonka päällä on varoitus ”Älä koske”. Nuken on epäilty liikkuneen, kirjoittaneen viestejä ja käyttäytyneen uhkaavasti.
Nukke on antanut inspiraation esimerkiksi elokuville "Kirottu" (2013) ja "Annabelle" (2014), joista jälkimmäinen käsittelee itse nukkea ja tapahtumia. Elokuva on saanut myös jatko-osat "" (2017) ja "Annabelle Comes Home" (2019). Myös "Simpsonit"-sarjan jaksossa ”The Ziff Who Came to Dinner” (suom. "Exä syö pöydässäsi") on viittaus Annabelle-nukkeen.
Legendan mukaan hoitajaopiskelija sai nuken äidiltään 1970-luvulla. Outouksien jälkeen opiskelija kutsui meedion, joka sanoi, että nuken on riivannut kuollut tyttö nimeltä "Annabelle Higgins". Opiskelija piti nuken ja antoi hengen asua nukessa, mutta oudot tapahtumat jatkuivat. Hän ja hänen ystävä ottivat yhteyttä Warrenien pariskuntaan, jotka sanoivat Annabelle-nuken olevan demoni.
Kansan vapauden puolue Parnas

Kansan vapauden puolue "Parnas" () oli venäläinen liberaalidemokraattinen puolue. Puolueen edeltäjä tasavaltalaispuolue (RPR) perustettiin 17. marraskuuta 1990 yhtenä ensimmäisistä Neuvostoliiton loppuajan oppositiopuolueista.
Venäjän korkein oikeus määräsi puolueen lakkautettavaksi jo vuonna 2007. Euroopan ihmisoikeustuomioistuin totesi määräyksen laittomaksi, joten se saattoi rekisteröityä uudelleen toukokuussa 2012.
PARNAS taas perustettiin 2010. RPR ja PARNAS yhdistyivät kesäkuussa 2012. Pelkkä nimi PARNAS omaksuttiin heinäkuussa 2015.
Venäjän korkein oikeus lakkautti puolueen lopulta 25. toukokuuta 2023.
Puolue korosti olevansa "eurooppalainen valinta" ja piti Venäjää osana eurooppalaista sivilisaatiota. Puolue oli suhtautui kriittisesti Venäjän hallintoon sekä korosti avoimuutta, ihmisoikeuksia ja markkinataloutta. Puolue oli liberaalipuolueiden ALDE:n jäsen.
Puolueen eräs edeltäjä, Venäjän federaation tasavaltalainen puolue (Республиканская партия России, RPR) rekisteröitiin 1991 NKP:sta irtautuneen Demokraattisen ohjelman liikkeen perustalta, joten se oli yksi kolmesta ensimmäisestä puolueesta Venäjällä. Puolue oli edustettuna neljässä duumassa. 2000-luvulla se liittyi Toinen Venäjä -liikkeeseen ja osallistui Erimielisten marsseille. Puolue menetti rekisteröintinsä vuonna 2007.
Vuonna 2010 puolue liittyi "Kansan vapauden puolue – Venäjä ilman mielivaltaa ja korruptiota" -liikkeeseen (Parnas). Koalitioon kuuluivat silloin:
Vuonna 2012 Venäjän oikeusministeriö palautti puolueen puoluerekisteriin oikeudenkäynnin jälkeen, joka oli edennyt Euroopan ihmisoikeustuomioistuimeen saakka. Parnas-liikkeen aktivistit liittyivät tuolloin puolueeseen, ja 15. puoluekokous 16. kesäkuuta 2012 muutti puolueen nimen muotoon RPR-Parnas ja Kasjanov ja Nemtsov nousivat sen kanssapuheenjohtajiksi Ryžkovin rinnalle.
Maija Heino-Vesihiisi

Tyyni Maija Heino-Vesihiisi (o.s. Heino, 22. huhtikuuta 1924 Rautu – 27. heinäkuuta 2010 Espoo) oli suomalainen kansanedustaja, kunnallispoliitikko ja kieltenopettaja.
Maija Heino syntyi Raudussa sittemmin luovutetun Karjalan alueella ja toimi sodassa valonheitinlottana. Hän valmistui Helsingin yliopistosta filosofian maisteriksi 1952 ja työskenteli englannin ja saksan kielten opettajana Iisalmella, Kemissä, Kuopiossa ja Espoossa. Hän avioitui toimitusjohtaja Veli-Mies Vesihiiden kanssa 1972.
Maija Heino-Vesihiisi valittiin eduskuntaan kokoomuksen edustajana Kuopion läänin vaalipiiristä vuosiksi 1970–1972. Hän vaikutti myös Kuopion kaupunginvaltuustossa ja kaupunginhallituksessa.
Teokset.
Maija Heino-Vesihiisi toimitti kolme kirjaa:
Walhalla (ravintola)

Walhalla on Helsingissä Suomenlinnan eteläkärjen Kustaanmiekan saaren linnoitusmuureissa vuodesta 1952 toiminut ravintola, jonka nimi tulee Viaporissa 1780-luvulla toimineesta Valhalla-seurasta. Walhalla koostuu nykyisin kolmesta ravintolasta, jotka ovat iltaravintola "Walhalla Gourmet", pizzeria "Nikolai" ja "Aurinkoterassi &amp; Bar". Lisäksi ravintolan piha-aluetta telttoineen käytetään suuriin tilaisuuksiin. Walhalla on avoinna kesäisin vapusta alkaen, mutta toimii ympäri vuoden tilausravintolana.
Historiaa.
Ravintolatilat rakennettiin Suomenlinnan linnoitukseen vuosina 1949–1951 Helsingin vuoden 1952 kesäolympiakisojen edustustarkoituksiin. Tilojen suunnittelijana toimi arkkitehti Aulis Blomstedt. Ravintolan pääsali rakennettiin kaponieeri Delwigiin, ja osa kaponieeri Boijesta toimii kabinettina. Boijessa on myös ravintolan näköalaterassi.
Marja Linnankivi

Marja Linnankivi, ent. "Kekkonen", o.s. "Linnala" (23. heinäkuuta 1932 – 8. helmikuuta 2015) oli suomalainen musiikinopettaja ja opetusneuvos. Hän työskenteli Kirkkopuiston tyttökoulussa ja Tyttönormaalilyseossa ja sen jälkeen Opetushallituksessa, josta jäi eläkkeelle opetusneuvoksena. Hän oli presidentti Urho Kekkosen pojan Matti Kekkosen puoliso. Avioliittonsa aikana Linnankivi karttoi julkisuutta. Hän kirjoitti kahdet muistelmat, nuoruusajasta kertovan "Töölön tyttö" ja avioliiton ajasta kertovan "Kekkosten miniänä", sekä ammattikirjallisuutta. 
Linnankiven isä oli säveltäjä Eino Linnala, äiti laulajatar ja musiikkipedagogi Taru Linnala.
Aaro Stykki

Aaro Veikko Stykki (4. tammikuuta 1918 Johannes – 21. tammikuuta 1975 Helsinki) oli suomalainen kansanedustaja, kunnallispoliitikko, rakennusmestari ja toimitusjohtaja.
Aaro Stykki valmistui rakennusmestariksi 1944. Hän työskenteli useissa yrityksissä rakennusmestarina tai työpäällikkönä 1944–1953 sekä rakennusurakoitsijana ja Rakennusura Oy:n toimitusjohtajana 1953–1975.
Aaro Stykki valittiin eduskuntaan Suomen Kansanpuolueen (vuodesta 1965 Liberaalisen Kansanpuolueen) edustajaksi Uudenmaan läänin vaalipiiristä vuosiksi 1958–1966. Hän oli myös Espoon kunnanvaltuuston, kauppalanvaltuuston ja kauppalanhallituksen jäsen sekä Uudenmaan maakuntaliiton varapuheenjohtaja.
Dimmi che non passa

Dimmi che non passa on italialaislaulaja Violettan kappale hänen ensimmäiseltä samannimiseltä EP:ltä. Se julkaistiin digitaalisesti ladattavana singlenä 12. joulukuuta 2013, päivää myöhemmin Italian The X Factor-kilpailun seitsemännen tuotantokauden finaalista. Kuten yleensä monissa italialaisissa ohjelmissa, kaikilla semifinalisteilla oli mahdollisuus esittää joku ennenjulkaisematon kappale. Kappaleelle on tehty myös musiikkivideo, joka kuvattiin Milanossa, Italiassa joulukuussa 2013. Sen ohjasi joukko tuottajia nimen Tom Summers alaisena ja se julkaistiin virallisesti 28. joulukuuta 2013. Kappale on onnistunut pääsemään listoille vain kotimaassaan, jossa se pääsi Italian virallisen latauslistan sijalle kuusi.
Singlestä julkaistiin remix-versio vuonna 2014.
Nurmijoki (Sonkajärvi)

Nurmijoki on Pohjois-Savossa Sonkajärven kunnan alueella virtaava joki. Joki kuuluu Vuoksen vesistön latvavesiin ja pituutta sillä on 25 kilometriä. Nurmijoki saa alkunsa Haapajärvestä ja laskee Koirakosken kylän kohdalla Sälevään. Joella on pudotuskorkeutta 25 km:n matkalla 28 metriä. Se on tunnettu kalastusmatkailukohde.
Jokireitin varrella on 9 koskea:
Joen virkistyskäyttö.
Nurmijoen ympäristö on suosittua virkistysaluetta, jota käyttävät kalastajat ja koskimelojat. Joen kalalajistoon kuuluvat mm. taimen, harjus, ahven, ja hauki. Sen rannoilla voi kokea erämaatunnelmaa. Vesi on puhdasta, mutta jonkin verran humuspitoista. Alueella asustaa majavia ja rannoilta voi tavata karhun jälkiä.
Violetta Zironi

Violetta Zironi (s. 5. huhtikuuta 1995) on italialainen laulaja-lauluntekijä. Vuonna 2013 hän otti osaa The X Factorin italialaisversion seitsemännelle tuotantokaudelle hänen ukulelellään josta tuli myöhemmin hänen tavaramerkki-instrumenttinsa. Hän saavutti finaalin ja pääsi siellä sijalle kolme.
Tähän mennessä hän on julkaissut kaksi singleä sekä EP:n nimeltään Dimmi che non passa, jolta julkaistiin hänen debyyttisinglensä "Dimmi che non passa". Kappaletta ylistettiin sen tuoreesta countrytyylistä, oltuaan hänen ensimmäinen tämän genren kappale jonka ovat täysin tuottaneet italialaiset tuottajat.
Diskografia.
Albumit ja EP:t
Singlet
All for You

All for You on yhdysvaltalaislaulaja Janet Jacksonin kappale, joka julkaistiin hänen seitsemännen, All for You-studioalbumin johdantosinglenä 6. maaliskuuta 2001. Jacksonin sekä Jam and Lewisin sanoittamana ja tuottamana "All for You" on dancepopkappale joka kertoo jonkun kanssa flirttailemisesta tanssilattialla. Kappale sai pääosin positiivisia vastaanottoja musiikkikriitikoilta, jotka kehuivat sen muutosta pirteämpään ja vielä optimistisempaan tyyliin Janetin edellisestä, The Velvet Rope-albumista.
MTV nimitti Jacksonin "Radion kuningattareksi", kun kappale teki radiohistoriaa oltuaan ensimmäinen single, joka soi jokaisessa pop, rytmi ja urbaanissa radioformaatissa sen julkaisuviikolla. Siitä tuli myös kaikkien aikojen menestynein debyyttisingle, joka ei ole ollut kaupallisesti saatavilla Yhdysvalloissa ja Ranskassa. Kappale saavutti Billboard Hot 100-listan ensimmäisen sijan seitsemäksi viikoksi, muodostuen siellä vuoden pisimpään listan kärjessä pysytelleeksi kappaleeksi. Kappale saavutti listan kärjen myös Brasiliassa, Kanadassa ja Japanissa sekä pääsi viiden ja kymmenen parhaan joukkoon monissa valtioissa maailmanlaajuisesti.
"All for Youn" on kuvailtu olevan yksi Jacksonin nimikkokappaleista ja se voitti Grammy-palkinnon kategoriassa "Paras dance-levytys", ASCAP Awardin kategoriassa "Vuoden kappale" sekä Teen Choice Awardin kategoriassa "Paras single". Tämän lisäksi kappale sai muita myyntipalkintoja Isossa-Britanniassa ja Japanissa sekä levypalkintoja Australiassa, Ranskassa ja Uudessa-Seelannissa. Kappaleen musiikkivideo sai useita tunnustuksia, mukaan lukien ehdokkuuden MTV Video Music Awardsissa kategoriassa "Vuoden video".
Ohi Omoijuanfo

Ohikhuaeme Anthony "Ohi" Omoijuanfo (s. 10. tammikuuta 1994 Oslo) on norjalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä.
Omoijuanfo aloitti ammattilaisuransa norjalaisessa Lillestrømissä. Hän teki ensiesiintymisensä Norjan pääsarjassa 16-vuotiaana tultuaan vaihdosta kentälle 7. marraskuuta 2010 Lillestrømin hävitessä vieraissa Strømsgodsetille 4–5. Omoijuanfo teki kauden 2010 ainoaksi jääneessä ottelussaan myös maalin. Kausien 2011–2014 aikana Omoijuanfo pelasi Lillestrømissä 81 sarjaottelua, joista 40:ssä hän oli avauskokoonpanossa. Maaleja hän teki näissä otteluissa kahdeksan.
Kauden 2014 jälkeen Omoijuanfo on edustanut yhden kauden ajan toisella sarjatasolla Jerviä sekä jälleen pääsarjassa Stabækia, jossa hän pelasi 84 liigaottelua ja teki niissä 29 maalia, ja Moldea, jossa hän pelasi 83 liigaottelua ja teki niissä 54 maalia. Hän oli kaudella 2021 Norjan liigan paras maalintekijä 27 maalillaan. Hän voitti Molden joukkueessa Norjan-mestaruuden vuonna 2019 ja Norjan Cupin vuonna 2021.
Omoijuanfo siirtyi tammikuussa 2022 serbialaiseen Belgradin Punainen tähteen. Hän pelasi Serbian Superliigassa 18 ottelua ja teki niissä kymmenen maalia. Hän voitti Serbian liigamestaruuden ja cupin. Hän siirtyi elokuussa 2022 tanskalaisseura Brøndbyhyn.
Omoijuanfo pelasi useissa Norjan nuorisomaajoukkueissa. Hän pelasi Norjan A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran kesäkuussa 2017 ystävyysottelussa Ruotsia vastaan. Hän teki maalin toisessa maaottelussaan, marraskuussa 2022 pelatussa ystävyysottelussa Irlantia vastaan.
Want U Back

Want U Back on brittiläislaulaja Cher Lloydin kappale hänen Sticks + Stones-debyyttistudioalbumilta. Se julkaistiin albumin kolmantena kansainvälisenä singlenä 19. helmikuuta sekä Yhdysvalloissa albumin ensimmäisenä singlenä 22. toukokuuta 2012. Kappaleen brittiläinen versio sisältää X Factor USA-kilpailija Brian "Astro" Bradleyn esittämiä sanoja, kun taas Calvin Broadusin sekä albumin alkuperäisversio ilman Bradleyn sanoja julkaistiin Yhdysvalloissa. Kappaleen sanoittivat Shellback sekä Savan Kotecha ja sen tuotti Shellback. Musikaalisesti "Want U Back" on dancepopkappale purukumipopin sekä synthpopin elementeillä kun taas kappaleen sanat kertovat tytöstä joka kiistää olevansa mustasukkainen siitä, että hänen ex-poikaystävänsä on löytänyt toisen tytön. Vaikka tämä olikin se joka halusi ensisijaisesti lopettaa suhteen, hän yrittää lukuisin eri keinoin sabotoida ex-poikaystävänsä uutta parisuhdetta.
Kappale sai pääosin positiivisen vastaanoton musiikkikriitikoilta, jotka ylistivät laulajan nenäkästä asennetta ja pitivät sitä "mukaansatempaavana". Kappaleesta on tehty kaksi erilaista musiikkivideota: Brittiläinen ja yhdysvaltalainen versio. Molemmissa videoissa nähdään Lloyd patikoimassa läpi vanhojen valokuvien hänen entisen poikaystävänsä kanssa sekä joissakin tämä poikaystävä hänen uuden tyttöystävänsä kanssa, joissa ex-tyttöystävä aiheuttaa tuhoa onnelliselle parille. Kappale saavutti Uuden-Seelannin singlelistan sijan kolme, Irlannin singlelistan sijan kahdeksantoista sekä Britannian singlelistan sijan kaksitoista. Yhdysvalloissa kappale saavutti Pop Songs-listan yhdeksännen sekä Billboard Hot 100-listan kahdennentoista sijan, joka oli hänen ensimmäinen neljänkymmenen parhaan joukkoon päässyt kappale Yhdysvalloissa. Se on nykypäivään mennessä sekä Yhdysvaltain että kansainvälisesti Lloydin menestynein kappale.
Michael Kenneth Moore

Michael Kenneth ”Mike” Moore ONZ (28. tammikuuta 1949 – 2. helmikuuta 2020) oli uusiseelantilainen työväenpuolueen poliitikko. Hän toimi maansa 34. pääministerinä 4. syyskuuta – 2. marraskuuta 1990.
Moore varttui maansa pohjoisosassa. Siellä hänestä tuli tavallisten uusseelantilaisten puolustaja. Hän lopetti koulut 15-vuotiaana ja liittyi työväenpuolueeseen jo 16-vuotiaana. 
Moore uskoi kovaan työhon ja lukemiseen, hänen poliittinen uransa muistutti työväenpuolueen juurista työväestön edustajana vaikka myöhemmin arvioitiin, että hän saattoi olla viimeinen näin vähän koulutusta saanut pääministeri.
Pääministerikautensa jälkeen Moore toimi maailman kauppajärjestön WTO:n puheenjohtajana 1999–2002 ja Uuden-Seelannin suurlähettiläänä Yhdysvalloissa 2010–2015.