tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
V. O. Juvelius

Verner Ossian Juvelius (15. marraskuuta 1869 Pyhäjoki – 21. huhtikuuta 1937 Oulu) oli suomalainen vankilanjohtaja. 
Ura.
Pyhäjoella syntynyt Juvelius suoritti kameraalitutkinnon vuonna 1889 ja ylemmän hallintotukinnon 1895. Hän aloitti vankilauransa Helsingin kuritushuoneen kirjanpitäjänä vuonna 1891 ja työskenteli sen jälkeen asianajajana Oulussa vuodesta 1897 lähtien. Samana vuonna Juvelius nimitettiin Oulun lääninvankilan johtajaksi. Hänet erotettiin tehtävästä toisen sortokauden aikana 1916. 
Juvelius sai virkansa takaisin sisällissodan yhteydessä, jolloin hän toimi myös Oulun vankileirin ensimmäisenä johtajana. Leirin huonojen olosuhteiden johdosta Juvelius sai uhkauksia kaupungin asukkailta. Erään suojeluskuntalaisen hänelle toimittaman varoituskirjeen mukaan Juvelius uhattiin ”naulata kielestään sähköpylvääseen”. Hänestä käytettiin Oulussa myös nimitystä ”rosvopäällikkö”.
23. huhtikuuta 1918 Juvelius aloitti punavangeista vastanneen sotavankilaitoksen vankilatoimenosaston johtajana. Hänen tehtäviinsä kuului muun muassa vankileirien sijoituspaikkojen suunnittelu sekä niiden yleisen toiminnan hallinnointi ja kehittäminen. Sisällissodan jälkeen Juvelius toimi Oulun lääninvankilan johtajana aina vuoteen 1936 saakka. Sotilasarvoltaan hän oli majuri.
Perhe.
Juveliuksen vanhemmat olivat maanmittari Johan Henrik Juvelius ja Ida Maria Åkerman. Hän avioitui vuonna 1893 Augusta Elisabeth Schreyn kanssa. Heidän poikansa eversti Eero Juva toimi muun muassa rykmentin komentajana jatkosodan aikana. 
V. O. Juveliuksella oli seitsemän sisarusta, joista tunnettuja ovat kirjallisuuden tutkija J. W. Juvelius (1863–1927), kirjailija Valter Juva (1865–1922), lähetyssaarnaaja ja diakoni Ester Juvelius (1876–1962), näytelmäkirjialija ja suomentaja Veera Roos (1882–1961) sekä kirjailija Siiri Juva (1886–1974).
Heksaklooributadieeni

Heksaklooributadieeni (C4Cl6) on butadieenin kloorattu johdannainen. Yhdistettä käytetään teollisuudessa klooria sisältävien yhdisteiden liuottimena ja eräissä muissa sovelluksissa.
Ominaisuudet.
Huoneenlämpötilassa heksaklooributadieeni on väritöntä tärpätinhajuista nestettä. Yhdiste ei liukene veteen, mutta liukenee orgaanisiin liuottimiin. Kemiallisesti heksaklooributadieeni on stabiilia ja suhteellisen reagoimatonta. Se ei polymeroidu butadieenin tavoin eikä reagoi emästen kanssa. Kloorin kanssa heksaklooributadieeni reagoi korkeassa lämpötilassa ja tuotteina muodostuu lämpötilasta riippuen heksakloorietaania, tetrakloorieteeniä, oktaklooributeenia ja dekaklooributaania. Heksaklooributadieeni liuottaa eräitä muoveja ja kumeja.
Valmistus ja käyttö.
Heksaklooributadiieniä muodostuu sivutuotteena valmistettaessa muita kloorattuja hiilevetyjä kuten tetrakloorieteeniä tai tetrakloorimetaania. Näiden klorinolyysiprosessien tuotanto kattaa tyypillisesti myös heksaklooributadieenin tarpeen. Yhdistettä voidaan valmistaa myös klooraamalla butadieeniä ja kloorattuja butaanijohdannaisia ja näissä prosesseissa käytetään suurta klooriylimäärää, joka tyypillisesti on vähintään neljäkertainen tarvittavaan kloorimäärään verrattuna. Katalyyttinä prosesseissa voidaan käyttää rauta(III)kloridia. 
Tärkein heksaklooributadieenin käyttökohde teollisuudessa on muiden klooria sisältävien orgaanisten yhdisteiden liuotus. Yhdistettä voidaan käyttää myös kumien ja muovien liuottimena. Muita käyttökohteita ovat käyttö kylmäaineena ja hydraulisena nesteenä, sähköäjohtavien polymeerien valmistus, hiilivetyjen adsorboiminen kaasuista esimerkiksi vetykloridista ja levien kasvun estäminen teollisuuden vesisäiliöissä. Aikaisemmin yhdistettä on käytetty myös tuhoeläinten hävittämiseen, mutta tästä käytöstä on luovuttu, koska yhdiste on myrkyllistä myös ihmisille.
Myrkyllisyys.
Heksaklooributadieeni on myrkyllistä erityisesti maksalle ja munuaisille. Aineen hengittäminen aiheuttaa kurkkukipua, vaikeutunutta hengittämistä ja pahimmassa tapauksessa šokin. Yhdiste voi myös syövyttää kudoksia kuten ihoa. Eläinkokeissa heksaklooributadieenin on todettu aiheuttavan munuaiskasvaimia ja aine on todennäköisesti karsinogeeninen myös ihimisille.
Preeria (albumi)

Preeria on suomalaisen laulaja Olavi Uusivirran neljäs studioalbumi, joka julkaistiin 7. huhtikuuta 2010. Levyn julkaisi Universal Music Group.
Taustaa ja julkaisu.
"Preeria" julkaistiin digitaalisena ja fyysisenä painoksena 7. huhtikuuta 2010. Levyä edelsi helmikuussa 2010 julkaistu single "Nukketalo palaa", joka pääsi radiosoittoon ainakin YleX-kanavalla. Albumin julkaisun jälkeen julkaistiin vielä singlet "Erika" ja "Sydänmaa". Musiikkivideot kuvattiin single-julkaisujen lisäksi kappaleisiin "Sinä elät yksin" ja "Uni" .
Levyn kaikki kappaleet ovat Uusivirran sanoittamia ja säveltämiä, paitsi Nero jonka Olavi on sanoittanut yhdessä Jussi Moilan ja Sini Pesosen kanssa. Uusivirran mukaan hänen tavoitteenaan oli saada levystä "valoisampi ja keskitempoltaan hieman nopeampi" kuin edellisestä albumista "Minä olen hullu". Levy on saanut vaikutteita 1970–luvusta.
Vastaanotto.
"Preeria" debytoi Suomen virallisen listan sijalla 5, mutta putosi listalta pois nopeasti pysyen sillä vain kuuden viikon ajan.
Kriitikoilta "Preeria" sai pääosin positiivisen vastaanoton. Soundin kriitikko sanoi levyn olevan kauttaaltaan vahva kokonaisuus. Rumban kriitikko taas totesi, ettei levy ole yhtä eheä kuin sitä edeltänyt "Minä olen hullu", mutta sanoi Uusivirran olevan sanoittajana "rohkea ja häpeilemätön". Sanomalehti Keskisuomalaisen kriitikon mukaan "Preeria" on "vahva näyte Uusivirran kyvyistä musiikintekijänä".
Liechtenstein talviolympialaisissa 2014

Liechtenstein osallistui Sotšin talviolympialaisiin 2014. Liechtensteiniä edusti neljä urheilijaa kahdessa eri urheilumuodossa. Avajaisissa joukkueen lipunkantajana toimi alppihiihtäjä Tina Weirather.
Joukkue.
Alppihiihto.
Liechtenstein sai olympialaisten alppihiihtoon kaikkiaan seitsemän maapaikkaa, mutta maan olympiakomitea päätti nimetä kisoihin lähteväksi vain kolme urheilijaa.
Alppihiihtäjä Tina Weirather joutui jättäytymään pois kilpailuista harjoituksissa sattuneen loukkaantumisen takia.
Pohjoismaiset hiihtolajit.
Maastohiihto.
Liechtenstein sai yhden maapaikan maastohiihtoon.
Monaco talviolympialaisissa 2014

Monaco osallistui Sotšin talviolympialaisiin 2014. Monacoa edusti viisi urheilijaa kahdessa eri urheilumuodossa. Lisäksi Monacon kisajoukkueeseen oli nimetty yksi varaedustaja miesten rattikelkkailun joukkueeseen. Avajaisissa joukkueen lipunkantajana toimi alppihiihtäjä Olivier Jenot.
Joukkue.
Alppihiihto.
Monaco sai kolme maapaikkaa alppihiihtoon.
Rattikelkkailu.
Monaco sai yhden paikan kahden miehen kelkkakilpailuun. Kelkkajoukkue koostui kahdesta urheilijasta sekä varamies Rudy Renaldista.
Colourstrings

Colourstrings on soitinopetusmetodi, jonka ovat luoneet Géza Szilvay ja hänen veljensä Csaba Szilvay.
Colourstrings on kasvattanut useita sukupolvia musiikin ammattilaisiksi tai aktiivisiksi harrastajiksi. Szilvayn veljekset aloittivat opetustyön Suomessa vuonna 1971. Helsingin Juniorijouset -orkesterin kansainväliset konsertit ja levytykset tekivät Colourstrings-metodin tunnetuksi yhdessä "Viuluviikarit musiikkimaassa" -televisio-ohjelman ohella.
Soitinopetus on musiikkileikkikoulun luonnollinen jatke. Värien ja visuaalisen hahmottamisen avulla omaksutaan kaikki perusopetuksessa tarvittavat taidot ja tiedot. Colourstringsin käyttämä relatiivinen solmisaatio edistää intonaatiota, helpottaa transponointia ja edesauttaa sormien itsenäistä ja vapaata liikkumista soittimen kaikissa rekistereissä.
Colourstrings-opetusmateriaaleja on kehitelty viulun, alttoviulun, sellon ja kontrabasson opetukseen. Myös Colour Flute ja Colour Keys -opetusmetodit perustuvat Colourstings-menetelmään.
Loiste

Loiste on suomalainen energiayhtiö, jonka juuret ulottuvat yli sadan vuoden päähän. Ydinliiketoimintaa ovat sähkön sekä kaukolämmön jakelun ja tuotannon käsittävä energiainfra sekä uudet energiaratkaisut. Yhtiön liikevaihto vuonna 2020 oli 166 milj. euroa ja sen palveluksessa on 75 työntekijää. Loiste-konsernin toimitusjohtaja on Reino Huusko ja hallituksen puheenjohtaja Arto Okkonen. Yhtiön pääkonttori sijaitsee Kajaanissa, ja sillä on toimipiste myös Espoossa.
Loisteen omistavat Kajaanin kaupunki (50,1 %), Sotkamon kunta (16 %) sekä Kanerva Energia Oy. 
Konsernin liiketoiminnat.
Loiste Energia Oy tuottaa valtakunnallisesti energiaratkaisuja, tuulivoimapuistojen verkkojen ja sähköasemien valvontapalveluja sekä kunnossapitoon ja käytönjohtoon liittyviä liittyviä palveluita. Loiste Energia on vuokrannut Kajaanin kaupungin osuuden (50 %) Kainuun Voima Oy:n sähköntuotannosta. Kainuun voimalla on kolme vesivoimalaitosta Kajaanijoella (Ämmäkoski, Koivukoski II ja Koivukoski III) sekä höyryvoimalaitos Renforsin Rannan tehdasalueella Kajaanissa. Pyhännänkosken vesivoimalaitos on Loisteen oma pienvoimalaitos Ristijärvellä. Teollisuuden Voima Oy:n tuotannosta Loisteen osuus on 10 %. Kivivaara-Peuravaaran tuulipuistosta Ylä-Kainuussa Loiste omistaa 20 %. Lisäksi Loisteella on omistusosuus Lapin Sähkövoima Oy:n tuotannosta.
Kajave Oy toimii sähkömarkkinalain määrittämänä jakeluverkon haltijana verkkovastuualueella, joka kattaa Kainuun yhdeksän kuntaa sekä Pyhännän kunnan ja osan Siikalatvan kunnasta Pohjois-Pohjanmaalla. Verkkovastuualueen laajuus on 22 500 neliökilometriä eli 7,2 % Suomen pinta-alasta. Asukastiheys Kajaven verkkovastuualueella on vain 3,6 asukasta neliökilometrillä, kun koko maan luku on yli 17 asukasta – tämän takia Kajaven verkon pituus asukasta kohden on huomattavasti enemmän kuin tiheämmin asutuilla alueilla. Yhteensä Kajavella on sähköverkkoa noin 13 500 kilometriä eli yli kolme prosenttia Suomen sähköverkosta. Yhtiö vastaa verkkoalueella sähkön siirrosta, sähköverkon rakennuttamisesta, käytöstä ja kunnossapidosta sekä näihin liittyvien palvelujen ostosta. Kajave toimitti vuonna 2020 sähköä 58 558 sähkönkäyttöpaikkaan. Vuonna 2020 se investoi toimitusvarmuuden ylläpitoon yhteensä 28 miljoonaa euroa. 
Loiste Lämpö Oy tuottaa kaukolämpöpalvelut Kajaanin kaupungin taajama-alueelle. Sillä on noin 1 600 asiakasta ja sen kaukolämpöverkoston kokonaispituus on 130 kilometriä.
Egbert Van Alstyne

Egbert Van Alstyne (4. maaliskuuta 1882 Chicago – 9. heinäkuuta 1951 Chicago) oli yhdysvaltalainen lauluntekijä ja pianisti, joka työskenteli 1900-luvun alkupuolella New Yorkin Tin Pan Alleylla muun muassa Gus Kahnin ja Harry Williamsin kanssa.
Van Alstynen ensimmäinen merkittävä hitti oli vuoden 1905 ”In the Shade of the Old Apple Tree”, ja muihin hänen menestyneihin sävellyksiinsä lukeutuvat ”What’s the Matter with Father?” (1910), ”Your Eyes Have Told Me So” (1919) ja ”Beautiful Love” (1931). Hänen kappaleensa olivat usein humoristisia ja 1900-luvun alun huumorimusiikille tyypillisesti niissä pilailtiin usein jonkin kansanryhmän, kuten intiaanien tai mustaihoisten, kustannuksella.
Vuonna 1916 Van Alstyne teki pianisti Tony Jacksonin kanssa jazzkappaleen ”Pretty Baby”. Vaikka Van Alstyne merkittiin toiseksi säveltäjäksi, on epäselvää, osallistuiko hän tosiasiassa kappaleen säveltämiseen.
Van Alstynen Broadway-tuotantoon kuuluvat musikaalit "Down the Pike" (1904), "Tom, Dick and Harry" (1905), "Not Yet, But Soon" (1907), "A Broken Idol" (1909) ja "Girlies" (1910).
Vuonna 1970 Van Alstyne valittiin Songwriters Hall of Fameen.
Islanti talviolympialaisissa 2014

Islanti osallistui Sotšin talviolympialaisiin 2014 viidellä urheilijalla kahdessa lajissa. Avajaisissa maan lippua kantoi Sævar Birgisson.
Joukkue.
Alppihiihto.
Alppihiihdossa Islantia edustivat Erla Ásgeirsdóttir, Brynjar Gudmundsson, Einar Kristgeirsson ja Helga Vilhjalmsdottir.
Maastohiihto.
Maastohiihdossa Islantia edusti Sævar Birgisson.
Jann Mardenborough

Jann Mardenborough (s. 9. syyskuuta 1991 Darlington) on brittiläinen moottoriurheilija. Hänen isänsä Steve Mardenborough on entinen jalkapalloilija.
Ura.
Hänellä ei ole pitkäaikaista karting-kokemusta, toisin kuin useilla muilla kilpa-ajajilla. Kun hän oli 8-vuotias, hänen paikallinen karting-ratansa suljettiin. Hänen perheensä ei taloudellisien vaikeuksien takia voinut tukea poikaansa kilpa-autoilussa, joten Mardenborough joutui lopettamaan uransa.
Vuonna 2011 Mardenborough osallistui GT Academy -ohjelmaan, jossa häntä sponsoroivat Nissan ja Sony. Hän haki ajotuntumaa suorittaen Gran Turismo -sarjan PlayStation-ajopelejä. Kilpailun voittaja sai mahdollisuuden tulla ammattikilpakuljettajaksi. Mardenborough päihitti muuta pelaajaa ja voitti kilpailun. Palkinnoksi hän sai osallistua Nissanilla Dubain 24 tunnin kilpailuun vuonna 2012. Samana vuonna Mardenborough kilpaili British GT -sarjassa, jossa hän voitti yhden kilpailun ja sijoittui sarjassa kuudenneksi. 
Vuonna 2013 Mardenborough siirtyi kilpailemaan Formula-autoihin ja kilpaili Euroopan Formula 3 -sarjassa Carlin-tallissa. Hän keräsi 12 pistettä ja sijoittui sarjan 21:nneksi. Samana vuonna hän kilpaili Toyota Racing Series -sarjassa sijoittuen sarjan kymmenenneksi ja myös Britannian Formula 3 -sarjassa sijoittuen sarjan kuudenneksi. Samana vuonna hän osallistui myös Le Mansin 24 tunnin ajoon sijoittuen luokkansa kolmanneksi. 
Vuonna 2014 Mardenborough kilpaili GP3-sarjassa Arden International -tallissa. Hän voitti yhden kilpailun kauden aikana sijoittuen sarjan yhdeksänneksi. Samana vuonna hän jatkoi Toyota Racing Series -sarjassa sijoittuen sarjan toiseksi. Vuonna 2015 Mardenborough jatkoi GP3:ssa vaihtaen Carlin-talliin. Hän saavutti kauden aikana kaksi kolmossijaa ja 58 pistettä sijoittuen sarjan yhdeksänneksi. Hän ajoi myös kaksi kilpailua GP2-sarjassa saavuttamatta pisteitä. Samana vuonna hän kilpaili Le Mansin 24 tunnin ajossa uudella Nissanin LMP1-autolla.
Maaliskuussa 2015 Mardenborough joutui Nürburgringin Nordschleife’ssa GT3-luokan Nissan GT-R -autolla vakavaan onnettomuuteen, jossa hänen autonsa lähti ylämäestä ilmalentoon lentäen vaarallisesti katsomoon. Yksi ihminen menehtyi ja useita katsojia loukkaantui tapahtuman seurauksena. Mardenborough ei loukkaantunut vakavasti.
Elisa Järvi

Elisa Järvi (s. 1976 Espoo)on suomalainen pianisti, pedagogi ja tutkija. 
Järvi valmistui musiikin tohtoriksi Sibelius-Akatemiasta vuonna 2011. Tohtorintutkinnon taiteellinen osuus käsitti konserttisarjan "Siltoja, kontrasteja", jossa hän rinnasti vanhimman ja uusimman pianolle kirjoitetun musiikin. Erityisesti hän kiinnitti huomiota suomalaiseen nykymusiikkiin ja pohjoismaiseen klassisismiin. Järven tohtorintutkinnon kirjallinen työ oli "Kääntyvä Kaleidoskooppi - näkökulmia György Ligetin pianoetydiin numero 8 "Fém"." Järvi opiskeli myös Kölnin musiikkikorkeakoulussa josta sai Konzertexamen-tutkinnon 2004, ja Lontoon Guildhall School of Musicissa vuonna 1999. Hän on lisäksi osallistunut lukuisille mestarikursseille pianistina ja fortepianistina.
Julkaisuja.
Muita ääni- ja kuvatallenteita.
• Selim Palmgren: pianoteokset op. 9, op. 64b ja op.93 (Doria-äänitetietokanta, Siba 2013)
• SibaTV &amp; RondoClassic FM: livetallenne kamarimusiikki-kansanmusiikki- crossover-konsertista SibaFest 2010
• Chicagon radiokanava WFMT-FM &amp; Channel 25 TV: pianoresitaalitaltiointi 2007 (Ligeti – Järvi – Lithander – Sibelius) 
• C. L. Lithander. Sonaatti fis-molli (Yleisradion kantanauha 2007)
• YLE:n live-konserttitaltiointeja: Sampo Haapamäki: Wide (2006) ja Tim Page: Philomela (2007)
Maicon Pereira de Oliveira

Maicon Pereira de Oliveira (taiteilijanimeltään Maicon, 8. toukokuuta 1988 – 8. helmikuuta 2014) oli brasilialainen jalkapalloilija. 
Hän edusti viimeksi Ukrainan valioliigan Illitšivets Mariupol -seuraa, jossa Maicon pelasi lainassa Šah’tar Donetskista. Hän pelasi aikaisemmin muun muassa ukrainalaisessa Volyn Lutskissa sekä lainasopimuksella Romanian Liga I:n Steaua Bukarestissa. Kaudella 2011–2012 hän oli Ukrainan valioliigan paras maalintekijä 14 osumallaan yhdessä Šah’taria edustaneen Jevhen Seleznovin kanssa.
Maicon kuoli auto-onnettomuudessa 8. helmikuuta 2014. Šah’tar Donetsk päätti myöhemmin maksaa Maiconin vuoteen 2015 saakka ulottuvan pelaajasopimuksen palkan hänen perheelleen. Maiconilla oli kuollessaan 7-vuotias tytär.
Merimaskun koulu

Merimaskun koulu on Naantalissa, entisessä Merimaskun kunnassa sijaitseva vuonna 1949 valmistunut alakoulu. Koulun koulunjohtajana toimii Jarmo Rasi. Koulussa on 134 oppilasta, seitsemässä perusopetusryhmässä. Näin ollen yhdellä luokalla on keskimäärin 19 oppilasta.
Kirjolaulumesikko

Kirjolaulumesikko ("Xanthotis macleayanus") on mesikoiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Kirjolaulumesikkoa tavataan Australian koillisosissa. Lajin on kuvattu olevan yleinen, ja sen kannankehitys on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Harmaakurkkumesikko

Harmaakurkkumesikko ("Xanthotis flaviventer") on mesikoiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Harmaakurkkumesikkoa tavataan Australiassa, Indonesiassa ja Papua-Uudessa-Guineassa. Lajin kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Kadavunmesikko

Kadavunmesikko ("Xanthotis provocator") on mesikoiden heimoon kuuluva varpuslintu. 
Levinneisyys.
Kadavunmesikkoa tavataan kotoperäisenä Kadavun saarella Fidžissä. Lajin on kuvattu olevan hyvin yleinen, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Thuppakki

Thuppakki (suomeksi ”Ase”) on vuonna 2012 ilmestynyt intialainen tamilinkielinen toimintatrilleri, jonka on ohjannut ja kirjoittanut A. R. Murugadoss. Päärooleja näyttelevät Vijay ja Kajal Agarwal. Elokuva sai ensi-iltansa 13. marraskuuta 2012. Se sai pääasiassa positiivisia arvosteluja kriitikoilta ja oli vuoden eniten tuottanut tamilielokuva.
Uudelleenfilmatisoinnit.
Murugadoss ohjasi "Thuppakkista" hindinkielisen version nimellä "Holiday" ja Baba Yadav ohjasi bengalinkielisen version nimellä "Game". Molemmat saivat ensi-iltansa vuonna 2014.
Pelin henki (vuoden 2012 elokuva)

Pelin henki () on Jay Roachin ohjaama poliittinen draamaelokuva vuodelta 2012. Se perustuu John Heilemannin ja Mark Halperin kirjaan "Game Change", joka käsittelee vuoden 2008 Yhdysvaltain presidentinvaaleja.
Elokuva käsittelee republikaanien vaalitappiota, John McCainin vaalikampanjaa ja sitä, kuinka Alaskan kuvernööri Sarah Palin tuli valituksi republikaanien varapresidenttiehdokkaaksi.
Elokuva on voittanut useita palkintoja, muun muassa Golden Globe- ja Primetime Emmy-palkinnon.
Pentti Lehto

Pentti Johannes Lehto (15. helmikuuta 1924 – 20. huhtikuuta 2007) oli suomalainen Tampereella asunut kirjankuvittaja, pilapiirtäjä, sarjakuvantekijä ja nuortenkirjailija. Lehto oli varsinaiselta ammatiltaan taittaja. Hän käytti pilapiirtäjänä salanimeä "Penalehto".
Lehto toimi "Tamperelainen"-lehden pilapiirtäjänä 1980- ja 1990-luvuilla. Hän piirsi sarjakuvia muun muassa "Aamulehteen" ja "Apuun".
Lehto sai jaetun kolmannen palkinnon vuonna 1985 Kemin sarjakuvakilpailussa Heta-siivoojasta kertovalla sarjakuvallaan.
Ester Juvelius

Ester Maria Juvelius (15. syyskuuta 1876 Hämeenlinna – 9. joulukuuta 1962 Helsinki) oli suomalainen diakonissa ja lähetystyöntekijä. Hänet tunnetaan yhtenä juutalaislähetyksen suomalaisena uranuurtajana. Juvelius toimi Suomen Lähetysseuran juutalaislähettinä vuodet 1906–1939, joista kahdeksan viimeisen vuoden ajan Jerusalemissa.
Toiminta Suomessa ja Euroopassa.
Helsingin yliopistossa vuodesta 1895 lähtien kirjoilla ollut Juvelius jätti yliopisto-opintonsa kesken 1898. Diakonissaksi hänet vihittiin vuonna 1911. Hän oli aloittanut Suomen lähetysseuran juutalaislähettinä jo muutamaa vuotta aikaisemmin. Vuosina 1912–1914 Juvelius toimi lähetystyöntekijänä Ukrainan Tšernivtsissä ja Puolan Przemyślissä yhdessä pastori Arnold Schalinin ja tämän puolison Vernan kanssa. Takaisin Suomeen he palasivat ensimmäisen maailmansodan sytyttyä, jonka jälkeen Juvelius toimi Pietarin suomalaisen seurakunnan diakonissana 1915–1918. Vuodet 1920–1926 hän työskenteli Pariisissa Hebrew Christian Testimony to Israel -järjestön palveluksessa. Sen olivat perustaneet kristinuskoon kääntyneet Itä-Euroopan juutalaiset David Baron ja Charles Andrew Schonberger vuonna 1893 Lontoossa.
Lähetystyö Palestiinassa.
Palestiinaan Juvelius matkusti vuonna 1931, jossa hän Haifan kautta asettui Jerusalemiin. Lähetystyön ohella Juvelius kirjoitti aktiivisesti Suomen Lähetyssanomiin. Hänen työnsä Palestiinan juutalaisten parissa ei ollut kovinkaan onnistunutta, mikä johti Juveliuksen turhautumiseen. Osasyynä lähetystoiminnan epäonnistumiseen oli muun muassa hänen Palestiinan levottomuuksien aikana osoittamansa kylmäkiskoisuus pakanoina pitämiään juutalaisia kohtaan. Heidän läheistensä joutumista levottomuuksien uhreiksi Juvelius piti Jumalan rangaistuksena Kristuksen hylänneille juutalaisille. Juveliuksen kirjoituksista ilmenee myös suoranainen katkeruus juutalaisia kohtaan ja jopa uskonnollisperäinen juutalaisviha.
Myöskään Lähetysseuran työntekijöiden keskinäiset välit eivät aina olleet hyvät. Esimerkiksi samaan aikaan Jerusalemissa Juveliuksen kanssa ollut Aili Havas purki tätä kohtaan tuntemaansa vihaa Lähetysseuralle lähettämissään kirjeissä.
Perhe.
Juveliuksen vanhemmat olivat maanmittari Johan Henrik Juvelius ja Ida Maria Åkerman. Hänellä oli seitsemän sisarusta, joista tunnettuja ovat kirjallisuuden tutkija J. W. Juvelius (1863–1927), kirjailija Valter Juva (1865–1922), vankilanjohtaja V. O. Juvelius (1869–1937), näytelmäkirjialija ja suomentaja Veera Roos (1882–1961) sekä kirjailija Siiri Juva (1886–1974).
Miki Kuusisto

Miki Kuusisto (s. 19. elokuuta 1994 Kotka) on suomalainen koripalloilija, jonka kasvattajaseura on Kotkan Työväen Palloilijat. Hänen isänsä on koripalloilija Mika Kuusisto.
Heinäkuussa 2016 Kuusisto siirtyi Torpan Poikiin.
Alppihiihto talviolympialaisissa 2014 – naisten syöksylasku

Naisten syöksylasku talviolympialaisissa 2014 käytiin 12. helmikuuta Roza Hutorin laskettelukeskuksessa.
Kilpailun ensimmäisen sijan jakoivat Slovenian Tina Maze ja Sveitsin Dominique Gisin samalla ajalla 1.41,57. Kolmanneksi sijoittui Sveitsin Lara Gut.
Lähteet.
The World Is in My Hands

The World Is in My Hands on saksalaisartisti Cascadan kappale neljänneltä, The Best of Cascada-kokoelma-albumilta. Sen julkaisi Zooland Records albumin kolmantena singlenä sekä kuuden raidan EP:nä 2. elokuuta 2013. Kappaleelle on tehty myös musiikkivideo, joka julkaistiin videopalvelu YouTubessa heinäkuussa 2013. Toisin kuin Cascadan edeltäneet singlet, "The World Is in My Hands" ei päässyt lainkaan listoille.
Kappalelista.
EP
Maija-Liisa Isojärvi

Maija-Liisa Isojärvi (o.s. Hytönen, 24. tammikuuta 1924 Joroinen – 22. lokakuuta 2018) oli suomalainen opettaja, suomentaja ja kirjailija. Hän käytti nimimerkkejä "Liisa Järvinen" ja "Marja-Liisa".
Isojärven vanhemmat olivat kirjaedustaja Martti Maurits Hytönen ja Jenny Siviä Räisänen. Hän pääsi ylioppilaaksi Lahden tyttölyseosta 1946 ja valmistui kansakoulunopettajaksi Oulun opettajakorkeakoulusta 1955.
Isojärvi toimi puhelunvälittäjänä Iisalmessa 1940–1945, kansakoulunopettajana Ranualla 1947–1949 ja Tervolassa 1950–1960 sekä kansakoulun- ja myöhemmin peruskoulunopettajana Rovaniemellä 1961–1984.
Isojärvi oli Lapin läänin taidetoimikunnan jäsenenä 1983–1988.
Teoksia.
Nimellä "Maija-Liisa Isojärvi":
Nimimerkillä "Liisa Järvinen":
Kyllikki Leisti

Anna Kyllikki Leisti, o.s. "Tarvainen" (24. helmikuuta 1924 Kuusamo – (kuoleman julkistamispäivä 21. marraskuuta) 2023) oli suomalainen kirjailija.
Leistille myönnettiin Suomen Valkoisen Ruusun I luokan mitali sotaveteraanina 27. huhtikuuta 2019.
Stroopwafel

Stroopwafel ("siirappivohveli") on Hollannista peräisin oleva kaksikerroksinen vohveli, jonka kerroksien välissä on siirapin tapaista makeaa täytettä. Yleensä täyte on karamellimaista, mutta kaupoissa myydään myös erilaisia makuvaihtoehtoja. Suurempia tuoreita stroopwafeleita voi ostaa kaduilla tai toreilla olevista kojuista.
Historia.
Stroopwafel on peräisin Goudan kaupungista Alankomaista. Erään tarinan mukaan stroopwafelit keksi ensimmäistä kertaa leipuri nimeltä Gerard Kamphuiden. Tämän tarinan mukaan vohvelien alkuperä juontaisi juurensa vuosien 1810 ja 1840 väliin. 1800-luvulla Goudassa oli noin 100 siirappivohveleita valmistavaa leipomoa. Gouda oli myös ainoa kaupunki, jossa siirappisia stroopwafeleita valmistettiin ennen vuotta 1870.
1900-luvulla alkoi vohveleiden teollinen valmistus, ja vuonna 1960 yksistään Goudassa oli 17 vohveleita valmistavaa tehdasta. Neljä tehtaista on yhä toiminnassa.
Miljoona tapaa kuolla lännessä

Miljoona tapaa kuolla lännessä () on vuonna 2014 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen western-komediaelokuva, jonka on ohjannut Seth MacFarlane. Elokuvan pääosissa ovat Seth MacFarlane, Charlize Theron, Amanda Seyfried, Neil Patrick Harris, Giovanni Ribisi, Sarah Silverman ja Liam Neeson.
Elokuva ensi-ilta oli 30. toukokuuta 2014.
Juoni.
Pelkuri Albert Stark (Seth MacFarlane) tulee jätetyksi, kun hän ei uskalla osallistua pyssytaisteluun, ja tyttöystävä (Amanda Seyfried) lähtee heti toisen miehen (Neil Patrick Harris) matkaan. Kylään saapuu salaperäinen, kaunis nainen (Charlize Theron), joka sattuman kautta ryhtyy auttamaan Albertia löytämään rohkeutensa, ja lopulta he rakastuvat. Paikalle saapuu kuuluisa rikollinen (Liam Neeson), naisen aviomies, ja Albertin täytyy laittaa saamansa rohkeus testiin.
Vastaanotto.
Tuotto.
Avausviikonloppunaan elokuva tuotti Yhdysvalloissa vain 17,1 miljoonaa dollaria, noin 25 % vähemmän kuin elokuvalta oli odotettu.
Arvostelut.
Elokuva on saanut kriitikoilta lähinnä kielteisiä arvosteluja. Domen Aki Lehti antoi elokuvalle puoli tähteä viidestä kirjoittaen, että ”Kakkahuumoria viljelevä leffa on ihan sitä itseään: löyhkäävä kasa, joka kannattaa kiertää todella kaukaa.” Hän myös arvosteli elokuvantekijä Seth MacFarlanen näyttelemistä ja kutsui häntä lahjattomaksi ja karismattomaksi. Kaksi tähteä elokuvalle antanut Episodin Päivi Laajalahti totesi, että ”elokuvan huumori on välillä hauskaa ja oivaltavaa”, mutta ”MacFarlane tuntuu niin ihastuneelta pieru- ja panovitseihinsä, että ne tyrkytetään katsojalle vaikka väkisin.”
Rotten Tomatoes -sivuston mukaan 96 arvostelun perusteella laskettuna kriitikoiden arvosteluista 33 prosenttia oli positiivisia.
Grindavík

Grindavík on Reykjanesin niemimaalla Lounais-Islannin rannikolla sijaitseva kaupunki. Asukkaita siellä on n. 3 700, joista suurin osa työskentelee kala-alalla.
Sijainti ja maantiede.
Grindavík sijaitsee Reykjanesin niemimaan etelärannalla Atlantin rannikolla. Kuntaan kuuluu kolme asutusaluetta. Nykyinen keskusta tunnetaan nimellä Járngerðarstaðahverfi. Lisäksi alueella on Þórkötlustaðahverfi ja nykyään lähes autioitunut Staðarhverfi.
Historia.
Grindavíkin ensimmäisestä asutuksesta ei ole aivan tarkkaa tietoa, mutta Molda-Gnúpur Hrólfsson tai tämän sukulainen tuli alueelle 900-luvulla.
Islantiin iski vuoden 1627 keskikesän tienoilla Algeriasta tulleita barbareskimerirosvoja. Tapaus tunnetaan Islannissa nimellä "turkjarán". Grindavíkiin merirosvot saapuivat 20. kesäkuuta. Heidän kaappaamiensa ihmisten määrästä ei ole täyttä varmuutta, mutta niitä on arvioitu olleen noin 12.
Grindavíkin asukasluvusta sen varhaisvaiheissa ei ole tietoa, mutta vuonna 1703 asukkaita oli 214. Tämän jälkeen väestö väheni vaikeuksien takia. Grindavík pysyi pitkään pienenä ja syrjäisenä kylänä, mutta se alkoi kehittyä 1900-luvun alussa. Kalastusteollisuus modernisoitui, ja kylään vedettiin kunnolliset tieyhteydet ja sinne alkoi pian muuttaa lisää ihmisiä.
Grindavíkin nykyaikaisen kalastusteollisuuden aloitukseksi voidaan määritellä Einar Einarssonin vuonna 1897 perustama kauppa. Ankkuripaikka rakennettiin 1939, ja todellisen sataman rakennustyöt aloitettiin 1950-luvulla. Grindavík sai markkinakaupungin oikeudet 1974, jolloin siellä asui noin 1 600 ihmistä. Asukasluku on kasvanut sen jälkeen muutamalla tuhannella.
Grindavíkin kaupungin asukkaat jouduttiin marraskuussa 2023 evakuoimaan. Reykjanesin niemimaan alueella oli sitä ennen useita maanjäristyksiä, jotka enteilevät tulivuorenpurkausta. Maan alla havaittiin kilometrin pituinen magmatunneli, joka ulottui myös kaupunkiin. Myöhemmin maa halkeili ja ja maan pinnalle purkautui laavaa. Joitakin taloja ja katuja vaurioitui. Yleisöltä suljettu kaupunki avattiin uudestaan lokakuussa 2024, mutta suurin osa sen asukkaista oli jäänyt asumaan muualle.
Talous.
Grindavíkin talouden kulmakiviä ovat kalastus ja kalanjalostus. Grindavíkin sataman kautta on 2010-luvulla pyydetty noin 40 000 tonnia kalaa vuodessa. Sen vuosittainen kiintiö on Reykjavíkin sataman jälkeen Islannin toiseksi suurin. Grindavíkissa toimivat jalostusyritykset Þorbjörn ja Vísir ovat Islannin suurimpia. Kalastuksen ja jalostuksen lisäksi Grindavíkin ympäristössä on myös maalla tapahtuvaa kalankasvatusta.
Grindavík on myös merkittävä matkailukeskus. Kaupungin ulkopuolella on yksi Islannin suosituimmista matkailukohteista, Sininen laguuni -kylpylä. Kaupungista löytyy myös suolakalamuseo, joka avattiin syyskuussa 2002.
Kuuluisia asukkaita.
Islantilainen kirjailija Guðbergur Bergsson syntyi Grindavíkissa 1932. 
Lähde
Suuri kauneus

Suuri kauneus () on vuonna 2013 ensi-iltansa saanut Paolo Sorrentinon ohjaama draamakomedia. Se palkittiin parhaan vieraskielisen elokuvan Oscarilla, Golden Globella ja BAFTAlla.
Elokuva sai ensi-iltansa Cannesin elokuvajuhlilla vuonna 2013. Suomessa elokuvan ensi-ilta oli 18. huhtikuuta 2014.
Vuonna 2016 "Suuri kauneus" äänestettiin BBC:n kyselyssä tämän vuosisadan 100 parhaan elokuvan joukkoon. Vastaajina oli 177 elokuva-asiantuntijaa eri puolilta maailmaa. 
Juoni.
Rooman kulttuuripiirien keskushahmo Jep Gambardella täyttää 65 vuotta ja sitä juhlii iso joukko vieraita. Neljä vuosikymmentä aikaisemmin Jep kirjoitti suurta huomiota herättäneen romaanin, joka avasi nuorelle Napolin kasvatille ovet Rooman kulttuurieliittiin. Toista kirjaa kulttuurilehden reportterina vähällä työllä leveää leipää ansaitseva Gambardella ei koskaan kirjoittanut. Hänestä tuli juhlien kuningas ja hän tunnustaa itse että kun hän 26-vuotiaana muutti Roomaan, se oli hänen tavoitteensa: "En halunnut ainoastaan osallistua juhliin, halusin että minulla olisi valta tehdä niistä epäonnistuneita". Kun omat syntymäpäiväjuhlat ovat ohi, Jep saa tiedon että hänen nuoruuden rakastettunsa Elisa on kuollut. Se on Jepille herätyskello, tuntuva muistutus siitä että kaikkien elämä, myös juhlien kuninkaan, päättyy kuolemaan. Hän alkaa miettiä mitä oikeastaan on saanut aikaan ja mitä on jäänyt tekemättä. Levottomana hän kuljeksii Rooman öisillä kaduilla, ja hakeutuu lopulta tapaamaan vanhaa ystävää, yökerhon johtajaa jota ei ole tavannut yli kolmeenkymmeneen vuoteen. Vanhalla ystävällä on 42-vuotias tytär, Ramona, joka herättää Jepin uteliaisuuden.
Erkki Koskela

Erkki Aarre Koskela (16. joulukuuta 1946 Peräseinäjoki – 28. kesäkuuta 2020 Helsinki) oli suomalainen taloustieteilijä ja professori. 
Hän oli vuosina 1981–2011 Helsingin yliopiston kansantaloustieteen (finanssiopin) professori, vuodesta 2011 alkaen emeritusprofessori. Hänen tutkimusalaansa olivat luotonsäännöstely, kotitalouksien säästämiskäyttäytyminen ja verotus. Koskela oli akatemiaprofessori 2006–2011. Vuodesta 2004 alkaen hän johti Talouden rakenteiden ja kasvun tutkimusyksikköä.
Koskela oli koulutukseltaan valtiotieteiden tohtori. Hän väitteli tohtoriksi Helsingin yliopistosta vuonna 1976 otsikolla ”A Study of Bank Behaviour and Credit Rationing”.
Koskela oli Suomalaisen Tiedeakatemian jäsen vuodesta 1993 ja Academia Europæan jäsen vuodesta 2000.
Kim Lamarre

Kim Lamarre (s. 20. toukokuuta 1988 Quebec) on kanadalainen freestylehiihtäjä, joka kilpailee slopestylessa. Hän sai Sotšin olympialaisissa 2014 ensimmäistä kertaa järjestetyssä slopestylessa pronssimitalin. 
Vuonna 2011 Lamarre oli slopestylen MM-kilpailuissa neljäs. Saman vuoden X Games -kisoissa hän oli kolmas. Ensimmäisen freestylehiihdon maailmancupin osakilpailunsa hän laski tammikuussa 2013 Coppern Mountainilla. Hänen paras sijoituksensa on neljäs Breckenridgen osakilpailussa tammikuussa 2014.
Lamarren ura on ollut katkonaista useiden polven eturistisidevammojen vuoksi, ja Sotšin olympiamitali olikin jossain määrin yllätys.
Nicola Peltz

Nicola Anne Peltz Beckham (s. 9. tammikuuta 1995 Westchester, New York) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Peltz tapasi David Beckhamin pojan Brooklyn Beckhamin vuonna 2017, alkoivat seurustella vuonna 2019, kihlautuivat heinäkuussa 2020 ja avioituivat huhtikuussa 2022.
Aili Havas

Aili Lemmikki Havas (vuoteen 1906 saakka Örling, 3. heinäkuuta 1903 Lempäälä – 17. maaliskuuta 1988) oli suomalainen lähetystyöntekijä, joka teki elämäntyönsä Suomen Lähetysseuran juutalaislähetyksen parissa Palestiinassa ja Israelissa. 
Teologian maisteri Havas lähti lähetystyöntekijäksi Palestiinaan loppuvuodesta 1931. Seuraavana vuonna hän kirjautui myös opiskelijaksi Jerusalemin heprealaiseen yliopistoon. Vuonna 1940 Havas oli mukana perustamassa lastenkotia Euroopasta tuleville juutalaispakolaisille ja 1945 sen yhteyteen avattiin myös hepreankielinen koulu sekä päiväkoti. Havas työskenteli Jerusalemissa aina vuoteen 1969 saakka. Vuonna 1973 hänelle myönnettiin ensimmäisenä naisena Helsingin yliopiston teologisen tiedekunnan kunniatohtorin arvonimi.
Havaksen työtoverina Israelissa oli vuodesta 1946 lähtien Rauha Moisio. Heidät mainitaan Israelin tunnetuimpiin nykykirjailijoihin kuuluvan Amos Ozin romaanissa "Kertomus rakkaudesta ja pimeydestä" (2004). Oz oli tutustunut naisiin 9-vuotiaana pikkupoikana Israelin itsenäisyyssodan aikana vuonna 1948. Hän omisti teoksensa koko 47. luvun Havakselle ja Moisiolle.
Aili Havaksen veljiä olivat kokoomuksen kansanedustajana toiminut saarnaaja Väinö Havas ja runoilija Eero Havas ja velipuoli Eino Havas oli Kotkan poliisimestari.
Holger Hansson

Holger Valdemar Hansson (26. tammikuuta 1927 Göteborg – 17. tammikuuta 2014 Göteborg) oli ruotsalainen jalkapalloilija, jalkapallovalmentaja ja olympiamitalisti.
Hansson saavutti Ruotsin jalkapallomaajoukkueessa olympiapronssia Helsingissä 1952. Seuratasolla Hansson pelasi IFK Göteborgissa, jota myös valmensi GAISin lisäksi.
Hansson kuoli Göteborgissa 17. tammikuuta 2014, hieman ennen 87-vuotissyntymäpäiväänsä.
Hongkong talviolympialaisissa 2014

Hongkong osallistui Sotšin talviolympialaisiin 2014. Maan ainoa edustaja, Pan-To Barton Lui, kilpaili kaukalopikaluistelussa, ja toimi myös avajaisissa lipunkantajana.
Joukkue.
Kaukalopikaluistelu.
Hongkong sai yhden maapaikan kaukalopikaluisteluun. Pan-To Barton Lui oli ensimmäinen mies, joka edusti Hongkongia talviolympialaisissa.
Barton jäi miesten 1500 metrin kilpailussa 36 urheilijan joukossa sijalle 30 eikä päässyt alkueristä jatkoon.
Wuella Wuella

Wuella Wuella on romanialaisartisti Delia Matachen kappale. Sen julkaisi Cat Music digitaalisesti ladattavana singlenä 13. heinäkuuta 2012. Kappaleelle on tehty myös musiikkivideo, joka julkaistiin videopalvelu YouTubessa singlen julkaisupäivänä. Kappale pääsi kotimaassaan Airplaylistan 47. sijalle.
Kappalelista.
Digitaalinen lataus
Brittiläiset Neitsytsaaret talviolympialaisissa 2014

Brittiläiset Neitsytsaaret osallistuivat Sotšin talviolympialaisiin 2014. Maalla oli yksi edustaja, freestylehiihtäjä Peter Crook, joka oli kaiken kaikkiaan toinen Brittiläisiä Neitsytsaaria talviolympialaisissa edustanut urheilija. Hän toimi myös maan lipunkantajana avajaisissa.
Joukkue.
Freestylehiihto.
Brittiläiset Neitsytsaaret saivat yhden maapaikan.
Pelkistävä aminointi

Pelkistävä aminointi tai pelkistävä alkylointi on orgaaninen reaktio, jolla valmistetaan karbonyyliyhdisteistä kuten aldehydeistä tai ketoneista amiineja ammoniakin tai amiinien avulla. Välituotteena muodostuu imiini, joka pelkistetään amiiniksi. Pelkistävä aminointi on yksi käytetyimpiä tapoja valmistaa amiineja synteettisesti.
Mekanismi ja käytettävät reagenssit.
Pelkistävän aminoinnin ensimmäinen vaihe on karbonyyliyhdisteen ja ammoniakin tai amiinin välinen happokatalysoitu kondensaatioreaktio muodostaen imiinin. Reaktiossa läsnä oleva pelkistin pelkistää reaktiossa syntyvän imiinin amiiniksi. Pelkistävissä aminoinneissa pelkistimen tulee olla riittävän heikko, jotta se pelkistäisi selektiivisesti imiinin eikä karbonyyliyhdistettä alkoholiksi. Käytettyjä pelkistimiä ovat muun muassa natriumboorihydridi ja natriumsyanoboorihydridi. Natriumsyanoboorihydridi saattaa kuitenkin happamissa olosuhteissa vapauttaa vetysyanidia, joten sen tilalla voidaan käyttää natriumtriasetoksiboorihydridiä tai α,β-tyydyttymättömiä karbonyyliyhdisteitä pelkistettäessä sinkkiboorihydridiä. Teollisuudessa pelkistimenä käytetään usein vetyä ja katalyyttinä palladiumia, nikkeliä tai kobolttia.
Reaktiossa typen lähteenä käytetään ammoniakkia tai amiineja. Ammoniakki muodostaa tuotteena primäärisiä amiineja, primääriset amiinit muodostavat sekundäärisiä amiineja ja sekundäärisistä amiineista saadaan pelkistävällä aminaatiolla tertiäärisiä amiineja. Sekundäärisiä amiineja voidaan valmistaa käyttämällä kaksinkertaista määrää ammoniakkia karbonyyliyhdisteen määrään verrattuna. Ammoniakin lähteenä voidaan käyttää myös ammoniumkloridia tai -asetaattia.
Varsinkin käytettäessä vetyä reaktio on hyvin eksoterminen, minkä vuoksi lämmönsiirto on prosessissa tärkeää. Pelkistävää aminointia voidaan suorittaa niin panosreaktoreissa kuin jatkuvatoimisena prosessina putkivirtaus- tai sekoitussäiliöreaktoreissa. Reaktiot suoritetaan tyypillisesti 50–180 °C:n lämpötilassa ja vedyn paine on 45–335 bar.
I Just Wanna

I Just Wanna on yhdysvaltalaisyhtye Voxisin kappale. Sen julkaisi Cat Music digitaalisesti ladattavana singlenä 25. heinäkuuta 2011. Kappaleelle on tehty myös musiikkivideo, joka julkaistiin videopalvelu YouTubessa marraskuussa 2011. Kappale ei päässyt lainkaan listoille.
Kappalelista.
Digitaalinen lataus
Riikka Krenn

Riikka Krenn (s. 1979) on suomalainen toimittaja, joka työskentelee Rantapallo.fi-matkailusivuston päätoimittajana sekä Suomen Mensan jäsenlehden päätoimittajana.
Krenn on valmistunut maisteriksi Jyväskylän yliopiston viestintätieteiden laitokselta pääaineenaan yhteisöviestintä. Koulutukseltaan hän on filosofian maisteri.
Krenn toiminut vuodesta 2010 alkaen Rantapallo.fi-matkailusivuston päätoimittajana. Rantapallo on Suomen suurin matkailualan verkkopalvelu, jossa toimituksellisen sisällön ja hakupalvelujen lisäksi toimii myös laaja blogiportaali.
Aiemmin Krenn on asunut vuosia Saksassa ja toiminut siellä toimittajana, vapaana kirjoittajana ja suomen kielen opettajana. Hänen julkaisuihinsa kuuluvat myös saksalaisen Polyglott-kustantamon matkaopaskirja "Finnland on Tour" (2010) sekä yhdessä kuvittaja Sanna Partasen kanssa julkaistu kaksikielinen lastenkirja "Hugo kaukana kotoa - Hugo weit weg von Zuhause" (2007). Vuosina 2003-2010 Krenn on toiminut myös Suomen Mensan jäsenlehden toimituskunnassa ja vuoden 2015 alusta lehden päätoimittajana.
Krennin luoma Hugo-hahmo kertoo kaksikielisen tarinan suomalaisen Hugo-hirven eksymisestä Saksaan ja matkasta takaisin Suomeen. Krenn ja Partanen ovat esiintyneet Hugo-hahmon kanssa muun muassa Leipzigin kirjamessuilla, Helsingin kirjamessuilla sekä useissa kulttuuritapahtumissa Suomessa, Saksassa ja Luxemburgissa. "Hugo kaukana kotoa - Hugo weit weg von Zuhause" on ensimmäinen kaksikielisesti julkaistu suomalais-saksalainen lastenkirja.
Love on the Wing

Love on the Wing on yhdysvaltalaisen laulaja-lauluntekijä Jesse Colin Youngin studioalbumi vuodelta 1977.
Kappaleet.
Kappaleet ovat Jesse Colin Youngin tekemiä ja Pigfoot Musicin (ASCAP) julkaisemia ellei toisin ole mainittu. Kappaleiden sanat on painettu LP-levyn suojakuoreen. "Higher &amp; Higher" on omistettu Montereyn niemimaalle.
Muusikot.
sekä
Kappaleilla "Drift Away" ja "Fool":
Jousien sovitus: Felix Pappalardi
Kappaleella "Do It Slow":
Kappaleilla "Hey, Good Lookin’" ja "Workin’":
Kappaleella "Louisiana Highway":
Torvien sovitukset: Jim Rothermel / Felix Pappalardi
Felix Pappalardi esiintyy A&amp;M Recordsin suosiollisella luvalla.
Jesse Colin Young

Jesse Colin Young (22. marraskuuta 1941 – 16. maaliskuuta 2025) oli yhdysvaltalainen laulaja-lauluntekijä, folklaulaja ja The Youngbloods -yhtyeen perustajajäsen.
Varhaisvaiheet.
Young sai alun perin nimekseen Perry Miller ja varttui Queensissä. Hänen äitinsä oli viulisti ja isänsä kirjanpitäjä, joka oli kiinnostunut klassisesta musiikista. Young kävi koulua New Yorkissa, missä Art Garfunkel oli hänen luokkatoverinsa. 15-vuotiaana Young sai stipendin Massachusettsin Andoverissa sijaitsevaan Phillips Acedemyyn, josta hänet myöhemmin kuitenkin erotettiin.
Ura.
1960-luvulla Young asui Manhattanin Greenwich Villagessa ja julkaisi kaksi sooloalbumia: "The Soul of a City Boy" ja "Young Blood". Myöhemmin hän perusti yhtyeen nimeltä The Youngbloods, jonka muut jäsenet olivat kitaristi Jerry Corbitt, kosketinsoittaja/kitaristi Lowell ”Banana” Levinger ja rumpali Joe Bauer. Heidän ensimmäinen albuminsa sisälsi Chet Powersin tekemän kappaleen ”Get Together”. Vuonna 1969 se julkaistiin uudelleen singlenä ja sitä käytettiin televisiomainoksen tunnussävelenä. Young yhtyetovereineen perusti levymerkin nimeltä Racoon Records, jonka kautta he julkaisivat neljä muuta albumia.
Young jätti yhtyeen vuonna 1972 ja julkaisi sooloalbumin "Together". Hänen neljäs sooloalbuminsa "Song for Juli" sisälsi neljä singleä ja albumi oli Billboard 200 -listalla useita kuukausia. Vuonna 1978 Young äänitti albumin "American Dreams", jota seurasi albumi "The Perfect Stranger" 1982. Vuonna 1987 hän julkaisi albumin "The Highway Is for Heroes".
Jesse Young jatkoi kiertueiden tekemistä ja muodosti uudelleen Youngbloods-yhtyeen joksikin aikaa ennen kuin palasi soolouralle vuonna 1987. Siitä lähtien hän julkaisi uudelleen vanhempaa materiaalia.
Vuonna 1993 hän perusti oman levy-yhtiön nimeltä Ridgetop Music.
Yksityiselämä.
Syyskuussa 1979 Young oli yksi ”No Nukes” -konsertin esiintyjistä.
Hänen äänitysstudionsa ja talonsa Kalifornian Invernessissä tuhoutuivat Mount Visionin tulipalossa 1995.
Youngilla ja hänen vaimollaan Conniella on kaksi lasta ja perheellä on kahviplantaasi Havaijilla.
Mengjiang

Mengjiang oli Japanin nukkevaltio nykyisen Sisä-Mongolian alueella toisen maailmansodan aikaan. Se oli alun perin periaatteessa itsenäinen ja sittemmin Japanin Kiinaan perustaman nukkehallituksen alainen autonominen alue. Mengjiang palasi kiinalaisten hallintaan Japanin hävittyä maailmansodan.
Historia.
Tausta.
Qing-dynastian romahduksen jälkeen Mongolia yritti valloittaa alueen Kiinan ja Mongolian välisessä sodassa 1910-luvulla, mutta yritys epäonnistui. Yuan Shikain valtakaudella alueen hallinto oli jaettu etnisin linjoin mongolien ja kiinalaisten alueisiin. Shikain kuoltua vuonna 1917 valtaan nousivat kuitenkin paikalliset sotaherrat. Kiinalaiset pyrkivät asuttamaan Sisä-Mongoliaa kiinalaisilla siirtolaisilla, ja tämä politiikka vahvistui entisestään nationalistien noustua valtaan Kiinassa. Japani miehitti Sisä-Mongolian Khorchinin ja Hulun Buirin alueet vuosina 1931–1932. Demchugdongrub käytti japanilaisten uhkaa solmiakseen sopimuksen autonomiasta Kiinan keskushallinnon kanssa, mutta käytännössä tilanne ei muuttunut paikallisten sotaherrojen vastustuksesta. Demchugdongrub otti täten vastaan sotilaallista apua Japanilta, mutta hänen joukkonsa eivät pärjänneet kiinalaisille ennen Kiinan ja Japanin sodan puhkeamista vuonna 1937.
Japanin alaisuudessa.
Japanin miehitettyä alueen kiinalaisten siirtolaisten tulo lakkasi, ja japanista ja mongolista tuli hallinnon ja koulutuksen ainoat kielet. Hallintoon asetettiin etnisiä mongoleja myös niillä alueilla, joilla varsinaiset mongolit muodostivat vain pienen vähemmistön. Toisaalta osa Sisä-Mongolian alueista menetettiin Japanin toiselle nukkevaltiolle Mantšukuolle. Demchugdongrub nousi jäljelle jääneiden alueiden autonomisen hallinnon johtoon vuonna 1937.
Mengjiang perustettiin kuitenkin varsinaisesti vuonna 1939, kun Japani painosti Demchugdongrubin liittymään heidän luomaansa Kiinan nukkehallitukseen autonomisena alueena. Vuonna 1941 Demchugdongrub sai kuitenkin jälleen itsenäistä valtaa, kun Sisä-Mongoliasta muodostettiin Mongolian autonominen valtio. Kiinalaiset nationalistit pitivät koko sodan ajan kiinni osista Sisä-Mongolian lounaisosaa.
Japanilaisen Mongolian loppu tuli vuonna 1945, kun Neuvostoliiton ja sen liittolaisen Ulko-Mongolian joukot hyökkäsivät alueelle. Kiinan sisällissodan aikaan Sisä-Mongolian johtoon nousivat Neuvostoliiton tukemina kommunistit. Paikalliset elättelivät ensin toiveita yhdistymisestä Ulko-Mongolian kanssa, mutta suunnitelmista ei tullut lopulta mitään Kiinan kommunistien ja Neuvostoliiton välisten sopimusten myötä. Sisä-Mongoliasta tehtiin kommunistien alaisuudessa autonominen alue jälleen vuonna 1947.
Kulttuuri ja väestö.
Demchugdongrubin johtamassa Sisä-Mongoliassa oli vuonna 1941 74 julkista ja 31 yksityistä oppilaitosta, sekä neljä toisen asteen oppilaitosta. Japanilaismiehityksen aikaan julkaistiin mongolialaista kirjallisuutta, kuten Sisä-Mongolian ensimmäinen pienoisromaani ja useita runo- ja essee­kokoelmia. Alueella julkaistiin myös lehtiä kuten "Ulaan bars" ja "Shine Monggol". Väestölle sota osoittautui kuitenkin muuten raskaaksi. Väestömäärä putosi vuoden 1937 noin 847 000:ta 832 000:een vuonna 1947.
Tapio Nieminen

Tapio Nieminen (s. 16. marraskuuta 1967) on suomalainen pääsarjauransa lopettanut koripalloilija. Hän on koripallovalmentaja Timo Niemisen veli.
Ura.
Niemisen kasvattajaseura on Forssan Koripojat, jonka edustusjoukkueessa hän debytoi kaudella 1987–1988. Tilastollisesti hänen paras kautensa pääsarjassa oli kausi 1993–1994, jolloin hän teki keskimäärin 14,7 pistettä ja otti 9,2 levypalloa ottelua kohden. Samana kautena Forssa voitti SM-hopeaa.
Nieminen edusti Forssaa vuoteen 1996 asti, jolloin hän siirtyi yhdeksi kaudeksi Korihaiden joukkueeseen. Kaudeksi 1997–1998 hän palasi Forssaan, mutta edusti uransa kaksi viimeistä pääsarjakautta Korihaita. Nieminen lopetti pääsarjauransa vuonna 2000, mutta pelasi I-divisioonaa Turun NMKY:n joukkueessa kaudella 2004–2005.
Andre Kostelanetz

André (Abram) Kostelanetz (, 22. joulukuuta 1901 Pietari – 13. tammikuuta 1980 Port-au-Prince, Haiti) oli venäläis-yhdysvaltalainen orkesterinjohtaja ja musiikkisovittaja, joka oli yksi easy listening -musiikin pioneereja.
Vuonna 1920 Kostelanetz aloitti opinnot Pietarin konservatoriossa. Helmikuuhun 1922 hän työskenteli apulaiskapellimestarina ja valmentajana Mariinski-oopperassa. Vuonna 1922 hän muutti New Yorkiin. Neljä vuotta myöhemmin Kostelanetz esiintyi ensimmäistä kertaa Manhattan Opera Housessa yhdessä laulaja Helen Stanleyn kanssa. Vuonna 1928 hän sai Yhdysvaltain kansalaisuuden ja aloitti CBS Orchestran kapellimestarina vuonna 1930. Sen jälkeen Kostelanetz aloitti radiolähetykset (Chesterfield Radio Program). Hän myös toimi elokuvamusiikkikapellimestarina elokuvissa "Unelmien sävel" (1935), "That Girl from Paris" (1936) ja "Hitting a New High" (1937), joiden pääosaa esitti hänen tuleva vaimonsa Lily Pons. Toisen maailmansodan aikana Kostelanetz esiintyi yhdessä vaimonsa kanssa lukuisissa United Service Organizationsin konserteissa.
Vuonna 1953 Kostelanetz ryhtyi työskentelemään New Yorkin filharmonikkojen kanssa ja aloitti ”Special Concerts” -sarjansa. Vuosina 1963–1979 hän esitti filharmoonikkojen kanssa ”Promenade”-konserttisarjaa. Viimeisessä konsertissaan hän johti 31. joulukuuta 1979 San Francisco Symphony Orchestraa.
Kostelanetz loi radioesiintymissään innovatiivisen musiikkityylin, joka yhdisti perinteisiä konserttinumeroita ja hänen omia sovituksiaan ajan suosikkikappaleista. Hän loi harmonisesti rikkaan ja runsaan äänimaailman, joka oli suurta ja radiossa viihdyttävää. Kostelanetzin sovitustavasta ja sen tunnusomaisesta äänimaailmasta tuli 1930–1950-lukujen Hollywood-elokuvamusiikille käytännön standardi.
Dikumaroli

Dikumaroli on luonnossa esiintyvä antikoagulantti, joka vaikuttaa kuten varfariini (joka keksittiin tutkittaessa dikumarolin toimintaa) K-vitamiiniin.
Dikumaroli on kumariinin johdos. Kumariini ei itse vaikuta hyytymistekijöihin, mutta useat sienet muuttavat sen aktiiviseksi dikumaroliksi. Dikumaroli löydettiin tutkittaessa syytä karjassa esiintyvään verenvuototautiin, jolloin havaittiin syynä olleen homehtuneet makeantuoksuiset mesikkä-ruohokasvit.
Dikumaroli identifikoitiin 1940, ja siitä tuli 4-hydroksikumariinien prototyyppi. Sitä käytettiin lyhyen aikaa verenohennuslääkkeenä, mutta 1950-luvun puolivälissä sen korvasi yksinkertaisempi johdannainen varfariini (kauppanimi Marevan) ja muut 4-hydroksikumariini-johdannaiset.
Suun kautta nautittuna se vaikuttaa parin päivän sisällä.