tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Vuokko Sajaniemi

Vuokko Sajaniemi (s. 25. marraskuuta 1980 Joensuu) on suomalainen kirjailija. Sajaniemen esikoisromaani "Pedot" ilmestyi syksyllä 2015 Tammen julkaisemana. Se oli ehdolla Helsingin Sanomien kirjallisuuspalkinnon saajaksi. 
Sajaniemi on koulutukseltaan humanististen tieteiden kandidaatti, ja hän on opiskellut kirjoittamista Kriittisessä korkeakoulussa. Hän työskentelee vapaana kirjoittajana ja kolumnoi muun muassa "Karjalaisessa". Aiemmin Sajaniemi on työskennellyt kehitysyhteistyöhankkeiden ja maahanmuuttajatyön parissa.
Sajaniemen kesäkuussa 2024 julkaistu esikoistietokirja "Muistiinmerkitsijä : Albert Vartiaisen elämä ja perintö" oli ehdolla Pohjois-Karjalan vuoden kulttuuriteko -palkinnon saajaksi.
Videopelivuosi 2017

Videopelivuosi 2017 käsittelee vuoden 2017 aikana julkaistuja videopelejä ja videopelimaailman merkittäviä tapahtumia.
 21.–23. helmikuuta – D.I.C.E. Summit 2017
 27. helmikuuta – 3. maaliskuuta – Game Developers Conference 2017
 6. huhtikuuta – British Academy Games Awards
 27. huhtikuuta – Finnish Game Awards
 10.–15. kesäkuuta – Electronic Entertainment Expo 2017
 22. - 26. elokuuta – Gamescom
 21. - 24. syyskuuta – Tokyo Game Show
 1. - 5. marraskuuta – Paris Games Week 2017
 3. - 5. marraskuuta – GameXpo
 "" (PS4)
 "Kingdom Hearts HD 2.8 Final Chapter Prologue"
 "
 "Yakuza 0"
 "
 "Has-Been Heroes"
 "Thimbleweed Park"
 "Bendy and the Ink Machine - Chapter 2"
 "Persona 5"
 "Syberia III"
 "Mario Kart 8 Deluxe"
 "Prey"
 "Black Desert Online"
 2. kesäkuuta – "Tekken 7"
 6. kesäkuuta – "Dirt 4"
 20. kesäkuuta – "Nex Machina"
 30. kesäkuuta – "Crash Bandicoot N. Sane Trilogy"
 21. heinäkuuta – "Splatoon 2"
 29. heinäkuuta – "Dragon Quest XI"
 8. elokuuta – ""
 15. elokuuta – "Matterfall"
 15. elokuuta – "Sonic Mania"
 22. elokuuta – ""
 29. elokuuta – "Yakuza Kiwami"
 29. elokuuta – "Mario + Rabbids Kingdom Battle"
 5. syyskuuta – "Knack II"
 6. syyskuuta – "Destiny 2"
 15. syyskuuta – ""
 22. syyskuuta – "Doki Doki Literature Club!"
 22. syyskuuta – "Project CARS 2"
 28. syyskuuta – ""
 5. lokakuuta – "A Hat in Time"
 6. lokakuuta – "Getting Over It with Bennett Foddy"
 10. lokakuuta – "
 17. lokakuuta – "
 17. lokakuuta – "Gran Turismo Sport"
 27. lokakuuta – ""
 27. lokakuuta – "Super Mario Odyssey"
 27. lokakuuta – "Assassin’s Creed Origins"
 1. joulukuuta – "Xenoblade Chronicles 2"
 5. joulukuuta – "Nine Parchments"
 7. joulukuuta – "SpellForce 3"
Alice (Hessenin suurherttuatar)

Hessenin suurherttuatar Alice ("Alice Maud Mary)"; (25. huhtikuuta 1843 Buckinghamin palatsi, Lontoo, Yhdistynyt kuningaskunta – 14. joulukuuta 1878 Neues Palais, Darmstadt, Hessenin suurherttuakunta, Saksan keisarikunta) oli brittiläinen prinsessa, kuningatar Viktorian ja prinssi Albert Saksi-Coburg-Gothan kolmanneksi vanhin lapsi. 
Avioliitto ja lapset.
Alice vihittiin 1. heinäkuuta 1862 Osborne Housen kappelissa Hessen-Darmstadtin suurherttua Ludvig IV:n (1837–1892) kanssa. Hän oli tämän ensimmäinen puoliso ja sai tämän kanssa seitsemän lasta, joista tytär Alix oli Venäjän Nikolai II:n puoliso. Prinssi Philip, Edinburghin herttua oli Alicen tyttären Viktorian tyttärenpoika.
Alicella oli läheiset suhteet sisaruksiinsa ja vanhempiinsa. Sen sijaan avioliitto Hessenin herttuan kanssa ja elämä Darmstadtissa ei ollut kovin onnellista. Vuonna 1878 useat Alicen perheen jäsenet sairastuivat kurkkumätään ja kuolivat, heidän joukossaan myös 35-vuotias Alice ja nelivuotias tytär Marie.
Alicella ja Ludvigille syntyi seitsemän lasta:
Tunjurit

Tunjurit ovat etninen ryhmä Tšadissa ja Sudanissa. Heitä on arviolta 10 000 ja he harjoittavat islaminuskoa. Kielenään tunjurit puhuvat arabiaa. 
Tunjurien alkuperästä ei ole varmaa tietoa. Joiden lähteiden mukaan he ovat lopputulos nubialaisten ja arabien sekoittumisesta keskenään. Arabeilta he ovat omaksuneet arabian kielen. Joidenkin toisten lähteiden mukaan he olisivat peräisin Tunisiasta. Tunjurit alkoivat ilmeisesti muuttaa nykyisen Darfurin alueelle 1300-luvulla, jossa he saivat vähitellen taloudellista ja poliittista valtaa. 1500-luvulla tunjurit kukistettiin Darfurissa ja he muuttivat karulle alueelle nykyisen Sudanin Tšadin vastaisen rajan länsipuolelle Tšadjärvestä itään, jonne he perustivat Wadain kuningaskunnan. 
1600-luvun alkupuolella Abd-el-Kerimin johtamat islaminuskoiset mabat kapinoivat tunjureja vastaan ja perustivat islamilaisen Wadain valtion. Tunjurit joutuivat jälleen pakenemaan länteen kohti Kanemia, jossa he valtasivat Bulalan kuningaskunnan. Sittemmin tunjurit liittoutuivat Wadain kanssa, mutta tämä ei estänyt Bornun kuningaskuntaa valtaamasta heidän alueitaan vain hieman myöhemmin.
Videopelivuosi 2007

Videopelivuosi 2007 käsittelee vuoden 2007 aikana julkaistuja videopelejä ja videopelimaailman merkittäviä tapahtumia.
 23. lokakuuta - 2006/7 British Academy Games Awards
9. joulukuuta - Spike Video Game Awards
Tauno Relander

Tauno Relander (16. huhtikuuta 1892 Sortavalan maalaiskunta – 10. heinäkuuta 1977 Mikkeli) oli suomalainen lääkäri, lääkintöneuvos ja sukututkija.
Henkilöhistoria ja lääkärinura.
Relanderin vanhemmat olivat filosofian tohtori, seminaarin johtaja Oskar Relander ja Bertha Relander ja puoliso vuodesta 1924 Bodil Elisabeth Moltesen. Relander tuli ylioppilaaksi Sortavalan reaalilyseosta 1910 ja valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1922. Lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi hän väitteli 1943. Relander toimi monissa tehtävissä muun muassa Helsingissä, Viipurissa ja Joroisissa, ennen siirtymistään Mikkelin lääninsairaalan ylilääkäriksi 1945–1960. Hänelle myönnettiin lääkintöneuvoksen arvonimi vuonna 1961.
Sukututkija.
Eläkkeelle jäätyään Relander keskittyi harrastuksiinsa, kuten sukututkimukseen, luonnontieteisiin ja puutarhanhoitoon. Hän julkaisi vuonna 1976 yhdessä Pentti J. Voipion kanssa mittavan sukuselvityksen Relander-suvun mieslinjasta Suomen Sukututkimusseuran julkaisuna numero 31 "Hirvensalmen Relander-suku". Selvitys käsittää kaikki suvun nimeä kantaneet perheelliset miehet noin vuonna 1690 Hirvensalmelle muuttaneesta suvun kantaisästä Anders Relanderista alkaen aina vuoteen 1975 saakka.
Videopelivuosi 2006

Videopelivuosi 2006 käsittelee vuoden 2006 aikana julkaistuja videopelejä ja videopelimaailman merkittäviä tapahtumia.
 5. lokakuuta - 2005/6 British Academy Games Awards
13. joulukuuta - Spike Video Game Awards
Blackburn Botha

Blackburn Botha oli brittiläisen Blackburn Aircraftin kehittämä ja valmistama kaksimoottorinen tiedustelukone ja torpedopommittaja, joka lensi ensilentonsa joulukuussa 1938. Konetyypin palveluskäyttö jäi melko rajoittuneeksi konetyypin puutteiden seurauksena, ja se palveli toisisijaisissa tehtävissä aina vuoteen 1944 saakka.
Historia.
Konetyypin suunnittelu käynnistyi vuonna 1935 asetetun vaatimuksen pohjalta, jossa määriteltiin 457 millimetrin torpedon kuljettamaan kyennyt kaksimoottorinen tiedustelupommikone. Botha-mallinimen saanut kone lensi ensilentonsa joulukuussa 1938. Koelennoilla paljastui useita ohjattavuuteen liittyviä ongelmia, minkä lisäksi prototyyppi oli pahasti alitehoinen. Ongelmat saatiin jossain määrin ratkaistua, ja mallia tuotettiin kaikkiaan 580 kappaletta. Tuotantokoneet oli varustettu prototyyppiin nähden hieman tehokkaammilla voimalaitteilla.
Ensimmäinen Botha toimitettiin Britannian kuninkaallisten ilmavoimien Kembleen sijoitetulle 12. huoltoyksikölle joulukuussa 1939. Kone oli kolmas Blackburnin Dumbartonin tuotantolinjalta valmistunut.
Bothat osoittautuivat rannikkotiedustelu- ja rynnäkkötehtävissä erittäin puutteellisiksi, minkä seurauksena konetyyppiä käytti lopulta vain kaksi operatiivista laivuetta. Tyyppi siirrettiin hyvin pian toissijaisiin tehtäviin, suunnistus- ja ampumaharjoituskoneeksi. Botha palveli näitä tehtäviä, tosin jälleen heikolla menestyksellä, vuoteen 1944.
Hiratsuka

Hiratsuka () on Japanin kaupunki Honshūn saaren keskiosassa Kantōn alueella Kanagawan prefektuurissa. Se sijaitsee Tyynenmeren Sagaminlahden rannalla prefektuurin pääkaupungin Jokohaman lounaispuolella. Kaupungissa on 257 894 asukasta (vuonna 2017) ja sen pinta-ala on 67,88 neliökilometriä. Hiratsuka on nimitetty yhdeksi Japanin erityiskaupungeista. 
Edo-kaudella 1600–1800-luvuilla Hiratsuka kehittyi Tōkaidō-tien varren postiasemana ("shukuba"). Kaupunkioikeudet se sai vuonna 1932, neljäntenä Kanagawan prefektuurissa. Noin 70 prosenttia kaupungista paloi toisen maailmansodan pommituksissa. Se laajeni nykyiseen kokoonsa 1950-luvun puolivälissä, kun siihen liitettiin useita ympäristön kuntia. Kaupunki tunnetaan esimerkiksi heinäkuisesta "tanabata"-festivaalistaan. Hiratsukaa palvelee JR Higashi-Nihonin Tōkaidō-päälinja. Tōkaidō Shinkansen kulkee Hiratsukan läpi, mutta sillä ei ole kaupungissa asemaa.
Valkotöyhtötoko

Valkotöyhtötoko ("Horizocerus albocristatus", aiemmin "Tropicranus albocristatus") on sarvinokkien heimoon kuuluva lintu. Suvun nimi "Horizocerus" on ollut nimen Tropicranus etusijalla kun aarnitokon ja valkotöyhtötokon todettiin kuuluvan samaan sukuun (Gonzales et al. 2013b).
Lajin kolme alalajia eroavat toisistaan lähinnä siinä, miten paljon valkoista niillä on päässä ja kaulassa ja onko siipien päällyssulissa valkoisia täpliä. 
BirdLife International ja IUCN errottavat alalajin "cassini" omaksi lajikseen. Tämän vuoksi IUCN uhanalaisuusluokittelee "H. albocristatuksen" (sis. "macrourus") ja "H. cassinin" erikseen, kummankin elinvoimaiseksi.
Jeremy Scahill

Jeremy Scahill (s. 8. lokakuuta 1974) on päätoimittajana perustamassaan verkkouutisia julkaisevassa "The Interceptissä". Scahill on kirjoittanut kirjan "Blackwater: The Rise of the World’s Most Powerful Mercenary Army", joka voitti George Polk Book Award -palkinnon. Hän on myös kirjoittanut kirjan "Dirty Wars: The World Is a Battlefield", jonka Nation Book julkaisi vuonna 2013. Myöhemmin samana vuonna "Dirty Wars" -kirjasta tehtiin saman niminen dokumenttielokuva, jossa Scahill toimi tuottajana, kertojana ja kirjoittajana. Dokumenttielokuva sai ensi-iltansa vuonna 2013 Sundancen elokuvajuhlissa.
Scahill on stipendiaatti The Nation -instituutissa. Scahill aloitti uransa itsenäisesti toimivassa Democracy Now! -uutisorganisaatiossa. Hän asuu Brooklynissä, New Yorkissa.
Ranskan 11. laskuvarjoprikaati

11. laskuvarjoprikaati () on Ranskan maavoimien yhtymä, joka koostuu pääosin jalkaväestä. Se kuuluu osaksi Ranskan maahanlaskujoukkoja ja on erikoistunut maahanlaskuihin ja ilmarynnäköihin. Divisioonan esikunta on Balmassa lähellä Toulousea. Prikaatin sotilaat käyttävät punaista barettia lukuun ottamatta muukalaislegioonan sotilaita, jotka käyttävät erikoisjoukkojen vihreää barettia.
Prikaati ylläpitää 11. rynnäkködivisioonan, joka muodostettiin 1961 lakkautetuista 10. ja 25. laskuvarjodivisioonista, perinteitä.
Historia.
11. rynnäkködivisioona perustettiin 1. toukokuuta 1961 10. ja 25. laskuvarjodivisioonien maahanlaskuosista. Divisioonaan liitettiin 9. siirtomaadivisioona 1. joulukuuta 1963, jolloin se nimettiin 11. divisioonaksi. Divisioonan toiminta alkoi heinäkuussa 1966 ilman divisioonajoukkoja. Siihen kuului kolme etäällä toisistaan olevaa prikaatia: 9. merijalkaväprikaati Saint-Malossa, 20. maahanlaskuprikaati Toulousessa ja 25. maahanlaskuprikaati Paussa.
Tukipataljoona perustettiin 1. helmikuuta 1964 Auchiin ja se vastasi lääkintä- ja muonahuollosta. Maaliskuussa 61. ilmakuljetusprikaati siirtyi Pauhun ottaen valvontaansa aiemmat kuljetuskomppaniat. Heinäkuussa 1966 divisioonan vahvuus ylitti 16 000 henkeä ja siihen kuului kaksi prikaati, jotka oli muodostettu viidestä rykmentistä.
11. divisioona lakkautettiin 1. huhtikuuta 1971, kun aloitettiin 11. laskuvarjodivisioonan muodostaminen Toulouseen. Divisioonasta poistui yksi prikaati ja samalla 20. ja 25. maahanlaskuprikaatit nimettiin uudelleen 1. ja 2. laskuvarjoprikaateiksi ja niihin liitettiin kumpaankin tukipataljoona. Kolmesta tukirykmentistä muodostettiin kaksi uutta. 17. laskuvarjopioneerirykmentti lakkautettiin. 
Ranskan maavoimia uudelleen organisoitaessa vuonna 1999 divisioonasta muodostettiin 11. laskuvarjoprikaati Balmaan lähelle Toulousea. Prikaati osallistui yhdessä 2. muukalaislegioonan laskuvarjorykmentin kanssa Norsunluurannikolla operaatio Licorneen.
Prikaatin palvelus Afganistanissa osana Nato joukkoja alkoi vuonna 2006 ja se vapautui tehtävästä syyskuussa 2007. Divisioona on sen jälkeen ollut useaan otteeseen Afganistanissa.
Kokoonpano.
11. laskuvarjoprikaati on Ranskan maavoimien ainoa laskuvarjoprikaati. Siihen ei kuitenkaan kuulu laskuvarjorykmenttejä, jotka on liitetty Ranskan asevoimien erikoisjoukkoihin. 2. merijalkaväen laskuvarjorykmentti on sijoitettu lähelle Réunion ja se on liitetty Intian valtamerelle sijoitettuihin joukkoihin.
Prikaati oli vuoden 2000 alussa sijoitettuna Lounais-Ranskaan lukuun ottamatta 2. muukalaislegioonan laskuvarjorykmenttiä, joka oli Calvissa Korsikalla. Prikaatin vahvuus on 8 500 henkeä ja siihen kuuluu kahdeksan rykmenttiä.
Alfa Romeo 8C Competizione

Alfa Romeo 8C Competizione on Alfa Romeon vuosina 2007–2010 valmistama urheiluauto, joka lainaa nimensä 1930-luvun 8C-mallilta. Auto esiteltiin konseptina Frankfurtin autonäyttelyssä syksyllä 2003 ja varsinainen tuotantoversio Pariisissa 2006. Kangaskattoinen avomalli 8C Spider esiteltiin Geneven autonäyttelyssä keväällä 2008.
8C:n moottorina on 4,7-litrainen V8, jonka teho on 450 hevosvoimaa. Voima välitetään takapyörille kuusiportaisella sekventaalivaihteistolla, jossa on sekä manuaalinen että automaattinen vaihtotoiminto.
Haista Popeda!

Haista Popeda! (myös Haista... Popeda!) on rockyhtye Popedan 20. studioalbumi. Sen julkaisi 17. maaliskuuta 2017 Universal Music -levy-yhtiö.
Albumi ylsi ensimmäisellä listaviikollaan Suomen virallisen listan kolmanneksi.
Kokoonpano.
Vierailijat:
Ranskan 7. panssariprikaati

7. panssariprikaati () on Ranskan maavoimien panssariyhtymä, joka ylläpitää vuonna 1955 perustetun 7. mekanisoidun divisioonan perinteitä.
Historia.
Vuonna 1955 perustettiin 7. mekanisoitu divisioona, joka kesäkuussa 1961 muutettiin 7. kevyeksi panssaridivioonaksi. Divisioonaan kuului 6., 7. ja 8. prikaati. Vuonna 1976 yhtymällä oli noin 800 panssariajoneuvoa. Vuonna 1977 divisioonasta muodostettiin 7. panssaridivisioona.
Vuoden 1999 Ranskan maavoimia uudelleen organisoitaessa divisioonasta muodostettiin 1. elokuuta 7. panssariprikaati. Se on osallistunut lokakuusta 2008 helmikuuhun 2009 Kosovossa operaatio Trindentiin, kesäkuusta lokakuuhun 2009 Afganistanissa operaatio Pamiriin ja helmikuusta kesäkuuhun 2010 Norsunluurannikolla operaatio Licorneen. Lokakuusta 2012 alkaen prikaatin joukot ovat palvelleet vuorollaan Afganistaniin sijoitettussa taisteluosasto La Fayettessa.
Kokoonpano.
Prikaatiin, joka on liitetty 1. divisioonaan, kuului vuonna 2016 seitsemän rykmenttiä (pataljoonaa):
Harry Österberg

Harry Viktor Österberg (9. elokuuta 1922 Helsinki – 31. joulukuuta 2011 Turku) oli suomalainen merenkulkuneuvos ja Oy Silja Line Ab:n toimitusjohtaja vuosina 1976–1985.
Österberg suoritti Helsingin yliopistossa ylemmän oikeustutkinnon vuonna 1950, ja hänelle myönnettiin varatuomarin arvo vuonna 1952. Hän toimi Suomen Laivanvarustajain Yhdistyksen sihteerinä ja lakimiehenä vuosina 1950-1964 sekä 1956-1964 ensin Merenkulun Työnahtajaliiton sihteerinä ja sitten viimeiset neljä vuotta apulaisjohtajana. Vuonna 1965 Österberg valittiin Höyrylaiva Oy Boren hallintojohtajaksi ja jo seuraavana vuonna yhtiön varatoimitusjohtajaksi. Varatoimitusjohtajana hän osallistui Oy Siljavarustamon hallituksen toimintaan ja vastasi monin tavoin Silja Linen huollosta.
Silja Linen toimitusjohtajaksi Österberg tuli vuonna 1976. Varustamo oli huonossa talouskunnossa, mutta Österbergin tervehdyttämistoimet käänsivät yhtiön tuloksen voitolliseksi jo vuonna 1976. Österbergin suunnitelmissa oli tervehdyttämisen lisäksi myös uusi investointiohjelma. Se käynnistyikin 1980-luvun alussa jolloin Helsingin linjalle valmistuivat vuonna 1981 uuden aikakauden laivat M/S Finlandia ja M/S Silvia Regina sekä Turku-Tukholma-linjalle M/S Svea (1985) ja M/S Wellamo (1986). Lisäksi Gts Finnjet siirtyi vuonna 1987 Silja Linen liikennöitäväksi. Österbergin toimitusjohtajakauden päättyessä 1985 Silja Line oli nostanut bruttoliikevaihtonsa ennätykselliseen 833 miljoonaan markkaan ja kannattavuus oli hyvä.
Östergillä oli myös lukuisia luottamustoimia, joista useimmat liittyivät merenkulkuun. Hän toimi muun muassa puheenjohtajana Oy Silja Line Ab:n hallituksessa, Suomen Varustamoyhdistyksessä ja Marina Palace Oy:ssä sekä hallituksen jäsenenä Merenkulun Työnantajaliitossa ja Suomen Merivakuutusyhdistyksessä. Hän oli myös varustamojen edustajana Vakuutusoikeudessa sekä Islannin konsuli Turussa 1966-1991. Österberg osallistui myös aktiivisesti yhteiskunnalliseen keskusteluun Suomen merenkulun tulevaisuudesta. Merenkulkuneuvoksen arvonimen hän sai vuonna 1983.
Perhe.
Österbergin vanhemmat olivat rautatievirkailija John Viktor Österberg ja Martha Vilhelmina o.s. Rosenqvist. Hän tapasi opiskeluvuosinaan näyttelijä Anne-Marie Hellmanin, jonka kanssa avioitui vuonna 1947. Hänen tytär on kääntäjä Janina Orlov .
Videopelivuosi 2005

Videopelivuosi 2005 käsittelee vuoden 2005 aikana julkaistuja videopelejä ja videopelimaailman merkittäviä tapahtumia.
 1. maaliskuuta - 2003/4 British Academy Games Awards
10. joulukuuta - Spike Video Game Awards
Videopelivuosi 2004

Videopelivuosi 2004 käsittelee vuoden 2004 aikana julkaistuja videopelejä ja videopelimaailman merkittäviä tapahtumia.
 helmikuu - 2002/3 British Academy Games Awards
14. joulukuuta - Spike Video Game Awards
Ranskan 9. merijalkaväkiprikaati

9. merijalkaväkiprikaati () on Ranskan maavoimien yhtymä, joka ylläpitää Ranskan Saksan sodan sinisen divisioonan, joka kunnostautui vuonna 1870 Bazeilles'n taistelussa, ja 9. siirtomaa jalkaväkidivisioonan ( (9e DIC) perinteitä.
Historia.
Vapaan Ranskan joukkoihin kuulunut 9. siirtomaa jalkaväkidivisioona taisteli Italiassa Elballa kesäkuussa 1944 ja se nousi maihin Provencessa 15. elokuuta. Toisen maailmansodan päätyttyä divisioona oli Indokiinassa, jossa se sijoitettiin reserviin ilman lakkautusta joulukuussa 1947.
Divisioona aktivoitiin Bretagnessa heinäkuussa 1963, jolloin siitä muodostettiin 9. prikaati. Prikaatista muodostettiin 1. tammikuuta 1976 9. merijalkaväkidivisioona. Divisioonasta tehtiin Ranskan asevoimien uudelleen organisoinnissa 1. heinäkuuta 1999 9. merijalkaväen kevyt panssariprikaati, josta muodostettiin 1. tammikuuta 2013 9. merijalkaväkiprikaati.
Kokoonpano.
Prikaatiin, joka on liitetty 1. divisioonaan, kuului vuonna 2016 viisi rykmenttiä (pataljoonaa):
Riku Haikara

Riku Haikara on saksalais-belgialais-norjalais-luxemburgilaisena yhteistuotantona valmistunut animaatioelokuva. Elokuva sai maailmanlaajuisen ensi-iltansa helmikuussa 2017 Berliinin elokuvajuhlilla Generation-kilpasarjassa. Suomessa "Riku Haikara" saapui elokuvateattereihin 28. huhtikuuta 2017 suomeksi dubattuna, sekä 2D- että 3D-versiona. 
Elokuvan suomenkielisinä ääninä kuullaan Heljä Heikkinen (Riku), Tommi Korpela (isä-haikara), Antti Pääkkönen (Kiki), Rinna Paatso (Olga), Katja Aakkula (äiti-haikara) ja Alissa Kovalainen (untuvikko-Riku). 
Juoni.
Riku on haikaroiden adoptoima varpuspoika, joka uskoo olevansa mahtava haikara muiden joukossa. Kun haikarayhteisö alkaa valmistella muuttoa etelään, perhe joutuu kertomaan Rikulle totuuden. Hän on varpunen, eivätkä varpuset selviä pitkästä lennosta Afrikkaan. Rohkea Riku päättää kuitenkin uhmata rajojaan ja seurata perhettään etelään. Vauhdikkaaseen seikkailuun mukaan tempautuvat omituinen Olga-pöllö mielikuvituskaverinsa Olegin kera, sekä diivaileva papukaija Kiki. Hullunkurisia sattumuksia pursuilevan matkan varrella ystävykset oppivat ymmärtämään jotain uutta ystävyydestä, perheestä ja erilaisuuden hyväksymisestä.
Hemiini

Hemiini (C34H32N4O4FeCl) on porfyriineihin kuuluva raudan kompleksiyhdiste. Hemiini esiintyy prosteettisena ryhmänä eräissä hapettavissa entsyymeissä kuten eräissä sytokromeissa, katalaasissa ja peroksidaaseissa. 
Rakenne ja ominaisuudet.
Huoneenlämpötilassa hemiini on hyvin tummansinistä metallinkiiltoista kiteistä ainetta. Yhdiste ei liukene veteen, mutta liukenee eräisiin orgaanisiin liuottimiin. Hemiinin rakenteessa rauta on sitoutunut protoporfyriini IX:n pyrrolirenkaiden typpiatomeihin koordinaatiosidoksilla. Näin sen rakenne muistuttaa hemin rakennetta, mutta hemistä poiketen hemiinissä rauta on hapetusluvulla +III. Tämän lisäksi rauta on myös koordinoituneena kloridiligandiin. Tämä ligandi voi korvautua hydroksidiryhmällä emästen vaikutuksesta, jolloin hemiinistä muodostuu hematiinia (C34H34FeN4O5). Hemiinin rakenteen selvitti saksalainen kemisti Hans Fischer. Hemiinillä on tärkeä merkitys eliöissä liiallisen porfyriinisynteesin estäjänä, koska se inhiboi hyvin tehokkaasti porfyriinien biosynteesissä tarvittavaa aminolevulinaattisyntaasia.
Valmistus ja käyttö.
Hemiiniä eristetään nautojen tai sikojen veren hemoglobiinista. Hemoglobiinia käsitellään kuumentamalla hemoglobiinia etikkahapon ja natriumkloridin läsnä ollessa. 
Koska hemiini estää aminolevulinaattisyntaasia, voidaan sitä käyttää vakavien porfyrioiden hoitoon. Eräät bakteerit kuten "Haemophilus"-suvun bakteerit vaativat kasvaakseen hemiiniä (X-tekijä). Tämän vuoksi näiden bakteerien kasvatusalustoihin lisätään verta tai hemiiniä.
Right Action

Right Action on skotlantilaisen indie rock -yhtye Franz Ferdinandin kappale, joka julkaistiin ensimmäisenä singlenä yhtyeen neljänneltä albumilta "Right Thoughts, Right Words, Right Action" 27. kesäkuuta 2013. 
Kappaleen musiikkivideon on ohjannut Jonas Odell ja se julkaistiin videopalvelu YouTubessa 7. heinäkuuta 2013.
Bullet (kappale)

Bullet on skotlantilaisen indie rock-yhtye Franz Ferdinandin kappale, joka julkaistiin neljäntenä singlenä yhtyeen neljänneltä albumilta "Right Thoughts, Right Words, Right Action" 17. tammikuuta 2014.
Kappaleen musiikkivideon on ohjannut Andy Knowles ja se julkaistiin videopalvelu YouTubessa 18. marraskuuta 2013.
Fresh Strawberries

Fresh Strawberries on skotlantilaisen indie rock-yhtye Franz Ferdinandin kappale, joka julkaistiin viidentenä singlenä yhtyeen neljänneltä albumilta "Right Thoughts, Right Words, Right Action" 4. huhtikuuta 2014. Singlen B-puolena on kitaristi Nick McCarthyn laulama saksankielinen kappale ”Erdbeer Mund”.
Kappaleen musiikkivideon on ohjannut Margarita Louca ja se julkaistiin videopalvelu YouTubessa 12. maaliskuuta 2014.
Stand on the Horizon

Stand on the Horizon on skotlantilaisen indie rock-yhtye Franz Ferdinandin kappale, joka julkaistiin kuudentena singlenä yhtyeen neljänneltä albumilta "Right Thoughts, Right Words, Right Action" 28. heinäkuuta 2014.
Kappaleen musiikkivideon on ohjannut Karan Kandhari ja se julkaistiin videopalvelu YouTubessa 3. elokuuta 2014.
Ristikko (kauppakeskus)

Ristikko on pienehkö kauppakeskus Helsingin Konalassa, joka on rakennettu Hartwallin entisen pullovaraston tiloihin. Kauppakeskuksen ensimmäiset vaiheet avautuivat vuosina 2008–2009, ja kokonaisuudessaan se valmistui vuonna 2015. Kauppakeskuksessa on mm. K-Supermarket, Posti, Tokmanni, Saiturinpörssi, Normal, Subway, Pohjois-Euroopan suurin kiipeilyhalli KiipeilyAreena, Fitness24Seven ja muutama ravintola ja pari parturi-kampaamoa.
Kauppakeskuksen omistaa Evli, joka osti sen Hartelalta ja Ilmariselta toukokuussa 2023. Ristikon vuokrattava kokonaispinta-ala ("Gross leasable area", "GLA") on 13 787 neliömetriä ja vuokrattava liikepinta-ala ("Net leasable area", "NLA") 11 332 neliömetriä.
Vuonna 2020 kauppakeskuksessa vieraili 1,5 miljoonaa henkilöä ja vuosimyynti oli 28,5 miljoonaa euroa.
Kulkuyhteydet.
Ristikko sijaitsee aivan Vihdintien ja Kehä I:n risteyksen tuntumassa. Kauppakeskuksen yhteydessä on 340 pysäköintipaikkaa. Ristikon vierestä kulkee busseja muun muassa Helsingin keskustaan, Hakaniemeen, Länsi-Vantaalle ja Pohjois-Espooseen.
Ranskan 27. vuoristoprikaati

27. vuoristoprikaati () on Ranskan maavoimien yhtymä, joka ylläpitää vuonna 1944 perustetun vuoristodivisioonan perinteitä. Divisioona nimettiin seuraavana vuonna 27. vuoristodivisioonaksi.
Historia.
Ranskan vuoristojoukot perustettiin suojaamaan Alppien aluetta vuonna 1888.
Kokoonpano.
Prikaatiin, joka on liitetty 1. divisioonaan, kuului vuonna 2016 kolme rykmenttiä (pataljoonaa) ja kolme vuoristojääkäripataljoonaa:
Arja Makkonen

Arja Inkeri Makkonen (s. 24. marraskuuta 1958 Kitee) on suomalainen diplomaatti. Hän on toiminut Suomen suurlähettiläänä Vilnassa, Liettuassa 1. syyskuuta 2020 alkaen. Sitä ennen hän toimi vuodesta 2016 ulkoministeriöstä käsin kiertävänä suurlähettiläänä Armeniassa, Azerbaidžanissa ja Georgiassa. Makkonen oli suurlähettiläänä Kiovassa, Ukrainassa 2011–2015.
Makkonen valmistui filosofian maisteriksi 1985 Jyväskylän yliopistosta. Hän aloitti ulkoasiainministeriön palveluksessa 1989 ja toimi 1990–1994 ulkoasiainsihteerinä Brysselissä Suomen pysyvässä edustustossa Euroopan unionissa. Makkonen työskenteli Kuala Lumpurissa ulkoasiainsihteerinä ja edustuston päällikön sijaisena 1994–1995 ja lehdistöneuvoksena Suomen Pariisin suurlähetystössä 1995–1998.
Vuosina 1998–2003 Makkonen työskenteli eri tehtävissä ulkoasiainministeriössä, muun muassa Eurooppa- ja ulkomaankauppaministereiden Kimmo Sasin ja Jari Vilénin virkamiessihteerinä ja lähetystöneuvoksena. Makkonen työskenteli ministerineuvoksena ja edustuston päällikön sijaisena Varsovan suurlähetystössä 2003–2007 ja Moskovassa 2007–2011.
Anne Lammila

Raija Anne Lammila (s. 6. joulukuuta 1957) on suomalainen diplomaatti. Hän on työskennellyt marraskuusta 2020 alkaen Suomen suurlähettiläänä Pretoriassa, Etelä-Afrikassa. Aiemmin hän työskenteli toukokuusta 2017 lähtien pääkonsulaatin päällikkönä Pietarissa. Sitä ennen hän oli syksystä 2015 alkaen Suomen tasa-arvosuurlähettiläs ulkoasiainministeriön Ihmisoikeuspolitiikan yksikössä ja Suomen Meksikon-suurlähettiläs 2011–2015 edustaen samalla Suomea myös Kuubassa, Haitissa, Nicaraguassa, Hondurasissa, Guatemalassa, El Salvadorissa, Costa Ricassa, Panamassa ja Belizessä.
Lammila valmistui kauppatieteiden maisteriksi kansainvälisen hallinnon alalta Turun kauppakorkeakoulusta 1983. Hän aloitti samana vuonna ulkoministeriön palveluksessa. Lammila työskenteli vuosina 1983–1995 eri tehtävissä Pariisissa, Brasiliassa, Madridissa ja ulkoasiainministeriön poliittisella sekä kauppapoliittisella osastolla ja oli 1995–2000 pysyvän edustajan sijainen Suomen Unesco-edustustossa Pariisissa. Vuosina 2000–2001 hän toimi lähetysneuvoksena ulkoasiainministeriössä Latinalaisen Amerikan yksikössä ja 2001–2006 Latinalaisen Amerikan ja Karibian yksikön päällikkönä Amerikan ja Aasian osastolla. Lammila toimi edustuston päällikön sijaisena Suomen Washingtonin suurlähetystössä 2007–2011.
Vuonna 2015 Meksikon kongressin edustajainhuone vihki Lammilan kunniatohtoriksi. Perusteena oli hänen arvokas työnsä sen hyväksi, että kaikilla lapsilla ja nuorilla olisi oikeus koulutukseen.
Lammila puhuu suomen, ruotsin ja englannin lisäksi ranskaa, espanjaa, portugalia ja venäjää. Hän oli 1980-luvulta alkaen naimisissa toimittaja-kirjailija Markku Saksan (1948–2024) kanssa. Lammilalla on kolme aikuista lasta.
Olympiakelkkailukeskus

Olympiakelkkailukeskus () on kelkkailurata Pyeongchangin kuntaosassa Daegwalnyeongissa, Gangwonin maakunnassa Etelä-Koreassa.
Olympiakelkkailukeskus toimi Pyeongchangin talviolympialaisten 2018 ohjas-, skeleton- ja rattikelkkailukilpailuiden kilpailupaikkana.
Historia.
Olympiakelkkailukeskuksen rakennustyöt aloitettiin maaliskuussa 2014. Esiolympialaisina toimineet maailmancupkilpailut järjestettiin ohjaskelkkailussa 18.–19. helmikuuta ja skeleton- ja rattikelkkailussa 17.–19. maaliskuuta 2017.
Pariisin Turgenev-kirjasto

Pariisin Turgenev-kirjasto (, ) on julkinen venäläinen kirjasto Ranskassa Pariisissa. Kirjasto on perustettu 1875. Se on täysin riippumaton Venäjän valtiosta. Se saa pientä vuotuista avustusta Pariisin kaupungilta. Se on ensimmäinen venäjänkielinen emigranttikirjasto ja vanhin venäjänkielinen kirjasto Venäjän ulkopuolella.
Historia.
Kirjaston perusti venäjänkielisiä emigrantteja varten narodnikkeihin kuulunut German Lopatin. Ajatuksena kirjaston perustamisessa oli luoda kirjavarasto ja siihen liittyvä keskus Ranskassa olevalle vallankumoukselliselle nuorisolle. Lopatinilla ei ollut varoja kirjaston perustamiseen, joten sen rahoitti pääasiassa kirjailija Ivan Turgenev, joka silloin asui Pariisissa. Uuden kirjaston perustana oli Turgenevin oma kirjasto. 
Kirjastossa kokoontuneeseen älymystöön kuuluivat Turgenevin lisäksi esimerkiksi Ilja Repin, Ivan Bunin ja Mihail Osorgin. Lenin liittyi siellä kokoontuneiden vallankumouksellisten piiriin 1907. Turgenev järjesti 15. lokakuuta 1875 matinean, jossa oli läsnä merkittäviä Pariisissa asuvia venäläisiä kulttuurin parissa työskenteleviä, kuten Repin, Vasili Polenov, Mark Antokolski sekä Venäjän suurlähettiläs Nikolai Orlov. Tilaisuudessa saatiin kokoon 2 000 frangia kirjojen ostoon ja kirjaston vuokraan. Turgenev kuoli 1883, jolloin kirjasto nimettiin hänen mukaansa.
Talousvaikeuksista huolimatta kirjaston kokoelmat karttuivat. Vuonna 1900 kirjastossa oli 3 500 nidettä, vuonna 1913 niitä oli 17 000, vuonna 1925 niteitä oli 50 000 ja 1937 jo 100 000. Lokakuun vallankumouksen jälkeen kirjastosta tuli valkoisen emigranttikulttuurin tärkein keskus. Kirjasto sai 1937 upeat tilat 1700-luvulta peräisin olevasta talosta, Hôtel Colbert -nimisestä palatsista Rue de la Bûcheriella. Kirjastossa oli arvokkaita harvinaisuuksia, kuten Voltairen, François de La Rochefoucauldin, Nikolai Karamzinin ensipainoksia ja Iivana Julman lakikokoelma (Vasili Tatištševin kommentein).
Kirjasto tuhoutui lähes täysin toisessa maailmansodassa. Saksalaisten saavutettua Pariisin erikoisyksikkö ERR, jota johti Alfred Rosenberg, ryhtyi toimiin kirjaston kokoelman kaappaamiseksi. Kaikki kirjat, kuvat, muotokuvat ja patsaat siirrettiin lokakuussa 1940 yli 900 laatikkoon ja vietiin Saksaan.. Siellä ne yhdistettiin Puolasta ryöstettyihin kokoelmiin, ja tarkoituksena oli, että ne myöhemmin muodostaisivat osan Rosenbergin suunnitteleman puolueen yliopiston (Hohe Schule der NSDAP) kokoelmasta. Liittoutuneiden pommitusten aikaan kokoelma siirrettiin Ratiboriin, jonne koottiin kaikkiaan runsaat kaksi miljoonaa nidettä. Vallattuaan alueen venäläiset varastivat kokoelman, ja kirjat päätyivät eri puolille Venäjää, ja osa lopulta poltettiin.
Turgenev-kirjaston kokoelma on ennallistettu osittain, ja se avattiin uudelleen 1959 rue de Valencella. Kokoelmaan kuuluu nykyisin 60 000 kirjaa ja aikakauskirjaa.
Videopelivuosi 2003

Videopelivuosi 2003 käsittelee vuoden 2003 aikana julkaistuja videopelejä ja videopelimaailman merkittäviä tapahtumia.
2. lokakuuta – "Half-Life 2" -pelin lähdekoodi vuodettiin internetiin.
2. joulukuuta – Spike Video Game Awards järjestettiin ensimmäisen kerran.
Kilpailubridge

Kilpailubridge on yleisimmin käytetty muoto bridgestä kerhopeleissä ja kilpailuissa. Se poikkeaa tavallisesta yhden pöydän bridgepelistä siten, että siinä pelataan samat jaot useassa pöydässä, joko siten että jaot kiertävät pöydästä toiseen, tai yhtä aikaa alkuperäisestä sekoitetusta jaosta kopioituna. Tällä tavoin pelattuna, jokaiset kädet ovat yhtä arvokkaita, riippumatta siitä että onko niissä paljon vai vähän pisteitä. Tällöin myös korttituurin osuus pienenee ja taidon osuus kasvaa. Kilpailubridge poikkeaa "eräbridgestä", jossa jaot jaetaan joka kerta uudestaan ja tuloksesta suurempi osa riippuu korttituurista varsinkin lyhyissä pelisessioissa.
Korttitelineitä eli yksinkertaisia nelipaikkaisia korttilokeroita käytetään pitämään jokaisen pelaajan kortit muuttumattomina, jotta muut pöydät voivat pelata jaot samanlaisina. Lopulliset tulokset lasketaan vertailemalla keskenään niiden parien tuloksia, jotka ovat pelanneet samoilla korteilla. Tarjouslaatikoita käytetään helpottamaan tarjoamista, vähentämään laittoman tiedon välitystä partnerille ja alentamaan melutasoa. Sermejä käytetään suurissa kilpailuissa vähentämään laittoman tiedon välitystä pelaajan partnerille.
Kilpailubridgessä pelataan usein samalla parilla koko kilpailun tai kerhoillan ajan. On kuitenkin kaksi poikkeusta: joukkuekilpailut (4-6 pelaajaa), joissa voidaan vaihtaa pelaajien pareja joukkueen sisäisesti ja henkilökohtaiset kilpailut, joissa pelaajien parit vaihtuvat jokaisen kierroksen jälkeen.
Historia.
Kilpailubridgen alkuperä perustuu kilpailuvistiin, joka on eräs tapa pelata vistiä. Kirjan "Dublicate Whist" johdannossa kirjailija kommentoi kilpailuvistin syntymistä:
Mitchell kertoo myös Cavendishin vuonna 1857 tekemän kokeilun osoittavan kilpailuvistin vähentävän onnen osuutta tuloksesta ja erottelemaan paremmat ja huonommat pelaajat toisistaan paremmin. Cavendish toteaa:
Ensin johtuen kömpelöistä menetelmistä korttien uudelleenjärjestelemiseksi juuri pelatuissa jaoissa, tuli ongelmia tulosten laskemisessa, sillä siirrettäessä kortteja toisiin pöytiin tapahtui helposti virheitä ja korttijärjestys muuttui. Tämä ja pelaajien tottumattomuus hidastivat peliä ja ehkä siksi kilpailuvisti ei saavuttanut suurta suosiota. Kuitenkin kilpailuvistin kehitys jatkui ja pelimenetelmät sekä erilaiset korttitelineet helpottivat pelaamista ja jakojen toisiin pöytiin siirtämistä huomattavasti niin, että 1890-luvulla kilpailujen suosio oli laajalle levinnyt. Puolestaan, koska bridge oli syrjäyttänyt vistin niin kävi myös kilpailuvistille, jonka kilpailubridge syrjäytti.
Sphenocoelus

Sphenocoelus on sukupuuttoon kuollut sorkkaeläinten suku, joka eli Pohjois-Amerikassa myöhäisellä eoseenilla.
"Sphenocoelus" oli säkäkorkeudeltaan noin 1,2 metriä ja muistutti ulkonäöltään pientä sarvetonta sarvikuonoa, jolla oli erityisen pitkä kallo. Sen matalakruunuiset hampaat soveltuivat vain metsän pehmeiden lehtien pureskeluun, mikä viittaa siihen, että se myös eli hyvin samaan tapaan kuin nykyinen sarvikuono. "Sphenocoelusilla" oli säilynyt esi-isänsä nelivarpaiset etujalat ja kolmivarpaiset takajalat sellaisina kuin ne olivat läpi koko brontoteerejen kehityslinjan. Hevosilla ja antiloopeilla tavattavia nopeaan juoksuun sopeutuneen tyypin jalkoja supistuneilla varpailla ei brontoteereille kehittynyt.
Ilkka Asteljoki

Ilkka Tapani Asteljoki (5. syyskuuta 1942 Helsinki – 15. maaliskuuta 2005) oli suomalainen everstiluutnantti, joka toimi muun muassa Lapin jääkäripataljoonassa ja YK-tehtävissä. 
Asteljoen vanhemmat olivat poliisitarkastaja Olli Asteljoki ja Rauni Essman. Hänen puolisonsa vuodesta 1965 oli Liisa Siitonen. Heidän poikansa on everstiluutnantti Oula Asteljoki (s. 1968).
Asteljoki tuli ylioppilaaksi Kouvolan lyseosta 1962 ja suoritti Kadettikoulun 1966 ja esiupseerikurssin 1979. Hän toimi Kymen jääkäripataljoonassa opetusupseerina 1963 ja Lapin jääkäripataljoonassa opetusupseerina 1966–1968, komppanianpäällikkönä 1968–1969 ja komppanian- ja toimistopäällikkönä 1974–1976. UNTSO:n sotilastarkkailija Asteljoki oli 1973–1974, Kadettikoulun opetusupseeri 1976 ja komppanianpäällikkö UNEF II -joukko-osastossa 1976–1977. Päällystöopiston komppanianpäällikkönä ja kurssinjohtajana hän toimi 1977–1980 ja Jääkäriprikaatissa kuljetusupseerina 1980–1984 ja komppanianpäällikkönä 1984–1987 sekä pataljoonaupseerina 1987–1989. SURB/UNIFIL-joukoissa Asteljoki toimi 1989–1990, Lapin jääkäripataljoonan komentajan sijaisena 1990 ja pataljoonaupseerina 1991 sekä vielä Jääkäriprikaatin reservialiupseerikoulun johtajana 1992. Vakinaisesta palveluksesta hän erosi 1993, mutta toimi vielä sen jälkeen SMO/UNPROFOR-tehtävissä 1994–1995 ja CMO/PFP COG5-7 -tehtävissä 1996–1997.
Asteljoki ylennettiin vänrikiksi 1963, luutnantiksi 1966, yliluutnantiksi 1969, kapteeniksi 1973, majuriksi 1983 ja everstiluutnantiksi 1992.
Anton Andelin

Anton Andelin (vuoteen 1858 "Anton Juhonpoika Jussila"; 20. helmikuuta 1849 Mäntsälä – 21. tammikuuta 1911 Hanko) oli suomalainen meijeristi ja agronomi. Hän toimi suomalaisen voinvalmistuksen kehittäjänä ja pyrki 1900-luvun alussa edistämään radiaattorin käyttöönottoa Suomessa. Radiaattori oli Ruotsissa kehitetty laite, joka sekä erotti kerman maidosta että kirnusi voin. Tekniikasta kuitenkin luovuttiin laitteen suuren voimantarpeen vuoksi.
Andelin syntyi Mäntsälän Maitoisten kylän maatilalle. Hän aloitti elementaarikoulun Porvoossa 1857 ja sai tällöin ensimmäisenä suvussaan sukunimekseen Andelin. Suvusta haarautuvat 1906 alkaen suvut Anttila ja Hämeen-Anttila.
Koulutus ja elämänura.
Andelin pääsi ylioppilaaksi Porvoon Borgå gymnasiumista 1870. Katkenneiden teologian opiskelujen jälkeen Helsingin yliopistossa hän valmistui agronomiksi Mustialan maatalousoppilaitokselta 1878. Vuosina 1879–1881 hän erikoistui meijerialalle Kööpenhaminan maatalousalan korkeakoulussa Landbohøjskolenissa. Hän toimi vuosina 1881–1903 Kemiön ja Salon seudun kartanoiden pehtoorina, paikallisten meijerikoulujen rehtorina sekä meijeristinä Halikossa ja Uskelassa. Vuodesta 1903 hän toimi vientivoin tarkastajana Hangon voilaboratorion apulaisjohtajana. Hän toimi elinaikanaan lukuisten aloittavien meijereiden neuvonantajana, alansa esitelmöitsijänä sekä meijerinäyttelyiden palkintotuomarina.
Anton Andelin oli vuodesta 1891 naimisissa oppilaansa meijerikkö Charlotta Wikströmin (1862–1941) kanssa. Heidän poikansa Erik Andelin (s. 1892) oli räjähdysainetekniikan kehittäjä ja Matias Andelin (s. 1893) rakennustekniikan asiantuntija.
Timo Vitikainen

Timo Antero Vitikainen (s. 21. lokakuuta 1946 Vehkalahti) on suomalainen everstiluutnantti, joka toimi Lapin jääkäripataljoonan komentajana. 
Vitikainen syntyi palopäällikkö Olli Vitikaisen ja Hilkka Vierusalon perheeseen. Hänen puolisonsa vuodesta 1976 on Leena Kupias.
Vitikainen tuli ylioppilaaksi Haminan yhteisyhteislyseosta 1966 ja suoritti Kadettikoulun 1970 ja Sotakorkeakoulun 1979. Hän toimi Uudenmaan rakuunapataljoonassa opetusupseerina 1970–1974, komppanian varapäällikkönä 1974–1976 ja komppanianpäällikkönä 1976–1977. Keski-Suomen sotilasläänin esikunnassa Vitikainen oli toimistoupseeri 1979–1983, Taistelukoulussa opetusupseeri 1983–1986, Pääesikunnassa toimistoupseeri 1986–1988 ja Sotakorkeakoulussa opettaja 1988–1990. Lapin jääkäripataljoonaa hän komensi 1991–1993 ja toimi vielä sen jälkeen Maanpuolustuskorkeakoulun kurssinjohtajana vuodesta 1993 vuoteen 1995, jolloin hän erosi vakinaisesta palveluksesta. 
Vitikainen ylennettiin vänrikiksi 1967, luutnantiksi 1970, yliluutnantiksi 1973, kapteeniksi 1977, majuriksi 1983 ja everstiluutnantiksi 1990.
Ateenan Riviera

Ateenan Riviera (, joskus myös Αττική Ριβιέρα, "Attikí Riviéra", ”Attikan Riviera”) on nimitys, jota käytetään Ateenan metropolialueen Saroninlahden puoleisesta rannikkoalueesta, jossa on lukuisia rantoja ja hotelleja. Se on suosittua virkistysaluetta ateenalaisten keskuudessa sekä suosittua turistialuetta. Alue sijaitsee noin 16 kilometriä etelään Ateenan keskustasta ja ulottuu Pireuksesta Attikan eteläkärkeen Soúnion niemelle.
Ateenan Rivieraan luetun rannikon kokonaispituus on noin 60 kilometriä. Siihen kuuluvat muun muassa Palaió Fáliro, Glyfáda, Voúla, Vouliagméni, Várkiza, Lagonísi, Saronída ja Anávyssos. Palaió Fálirossa on suuri Floísvoksen marina. Alueen rantoja ovat muun muassa Astéras, Loumpárda, Agía Marína, Iliópoulou, Mávro Lithári ja Edém. Alueen antiikin ajan nähtävyyksiin kuuluvat Poseidonin temppeli Soúnion niemellä sekä Apollon Zosterin temppelin rauniot Vouliagménissä.
Rannikon pohjoisosiin pääsee Ateenan keskustasta raitiolinjalla T5 ja Pireuksen suunnasta raitiolinjalla T3.
Anthoúpoli (Attika)

Anthoúpoli () on kaupunginosa Peristérin kaupungissa Attikassa Kreikassa.
Anthoúpoli, suomeksi ”Kukkakaupunki”, sijaitsee noin 1,5 kilometriä pohjoiseen Peristérin keskustasta ja noin seitsemän kilometriä luoteeseen Ateenan keskustasta. Se on saanut nimensä alueella aiemmin kasvatetuista kukista. Kaupunginosassa sijaitsee Anthoúpolin metroasema, joka valmistui vuonna 2013.
Paloittain määritelty funktio

Paloittain määritelty funktio tarkoittaa matematiikassa funktiota, joka on määritelty eri tavoin määrittelyjoukkonsa osajoukoissa. Funktion määritteleminen paloittain on tarpeen silloin, kun yksi tietty funktio ei riitä kuvaamaan tarkasteltavaa tilannetta tai kun halutaan laajentaa funktion määrittelyjoukkoa sellaisiin joukkoihin, joissa se ei muutoin olisi mahdollista. 
Funktion määrittely paloittain.
Olkoon formula_1 ja formula_2 joukkoja ja joukolla formula_1 formula_4 kappaletta erillisiä osajoukkoja, formula_5, jotka osittavat joukon formula_1. Ts. formula_7 kaikilla formula_8, formula_9 kaikilla formula_10 ja formula_11. Olkoon lisäksi joukoilta formula_5 joukolle formula_2 funktiot
formula_14.
Tällöin funktio formula_15,
formula_16
on paloittain määritelty funktio. Yksittäisiä funktiolausekkeita kutsutaan usein "alifunktioiksi". Funktion määrittelemisessä paloittain on ehtoja, joiden tulee toteutua:
Esimerkiksi, jos määrittelyjoukosta formula_22 otetaan osajoukot formula_23, formula_24 ja formula_25, niin funktiota formula_15 ei voi määritellä paloittain joukkojen formula_27, formula_28 ja formula_29 avulla, sillä ehdot 1. ja 2. eivät toteudu (formula_28 ja formula_29 eivät ole erillisiä joukkoja ja luku 5 ei kuulu yhteenkään osajoukoista). Osajoukkoja voi olla myös äärettömän monta.
formula_33
Sen määrittelyjoukko on koko reaaliakseli.
formula_35
Sen määrittelyjoukko on koko reaaliakseli.
formula_37
Esimerkkejä.
Muita esimerkkejä.
Funktio formula_38,
formula_39
on paloittain määritelty koko reaaliakselilla ja se koostuu kolmesta eri funktiosta, jotka on määritelty omilla osaväleillään formula_40, formula_41 ja formula_42. Osa funktion graafista on esitetty viereisessä kuvassa.
formula_44.
Jättiseitikki

Jättiseitikki ("Cortinarius praestans") on suurikokoinen seitikki, jota tavataan muun muassa Keski-Euroopassa ja Venäjällä, Ruotsissa, jossa se on silmälläpidettävä (NT) sekä Norjassa, jossa se on katsottu vaarantuneeksi (VU), samoin kuin Unkarissa. Joskus sitä on pidetty sukkaseitikin ("C. torvus") muotona. Violettiin vivahtava ruskea lakki voi olla 15–18 cm leveä ja lähes valkoinen jalka voi tulla 15 cm korkeaksi. Jalan alaosa on usein paksuuntunut ja suojusjätteinen. Malto on tuoreena valkoista ja haju miellyttävä. Lajia pidetään syötävänä. Suomesta lajia ei ole toistaiseksi varmuudella löytynyt; ainakin se on jalojen lehtipuiden kuten pyökin juurisienenä äärimmäisen harvinainen.
P niin kuin per...

P niin kuin per... () on yhdysvaltalainen, Bill Burrin ja Michael Pricen luoma animoitu tilannekomediasarja, jota on julkaistu Netflixissä 18. joulukuuta 2015 - 25. marraskuuta 2021 asti. Sarjassa pääosia näyttelevät Bill Burr, Laura Dern, Justin Long, Haley Reinhart, Debi Derryberry ja Sam Rockwell.
Sarjaa on esitetty viiden tuotantokauden verran.
Westminsterin silta

Westminsterin silta () on Thames-joen ylittävä silta Lontoossa Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Silta yhdistää pohjoisella puolella olevan Westminsterin eteläpuolella olevaan Lambethin kaupunginosaan.
&lt;mapframe latitude="51.500833" longitude="-0.121944" zoom="13" height="240" width="250" text="Westminsterin silta"&gt;
"type": "ExternalData",
"service": "geopoint",
"ids": "Q456960",
"properties": {
"title": "Westminsterin silta",
"marker-color": "ff0000",
"marker-symbol": "bridge",
"marker-size": "small",
"stroke": "#ffffff",
"stroke-width": 2,
 "type": "ExternalData",
 "service": "geoshape",
 "ids": "Q456960",
&lt;/mapframe&gt;Nykyinen silta on jo toinen samalla paikalla. Ensimmäinen silta valmistui 1746, mutta sitä jouduttiin korjaamaan vakausongelmien vuoksi ja avattiin liikenteelle vasta 1750. Sillan turvallisuus aiheutti kuitenkin jatkuvia huolia ja kustannuksia. Päätös kauniina pidetyn sillan uudellenrakentamisesta tehtiin 1853.
Uuden sillan suunnittelussa pidettiin tärkeänä sen yhteensopivuutta vieressä sijaitsevan goottilaistyylisen Westminsterin palatsin kanssa. Sillan rakentaminen aloitettiin 1854 ja se avattiin liikenteelle 1862. Vuonna 1970 silta maalattiin pääosin vihreäksi, joka on viereisessä palatsissa istuvan parlamentin alahuoneen kokoussalin teemaväri. Sen vastakohta on punainen Lambethin silta, joka ylähuoneen kokoussalin teemaväri. 
Westminsterin sillalla on Thamesin silloista kaikkein matalin alitus. Se kärsikin tammikuussa 2001 melkoisia vahinkoja laivan törmättyä siihen. Sillan korjaus- ja muutostyöt alkoivat vuonna 2003. Työhön sisältyi valurautaisten tukirakenteiden uusiminen ja sillan maalaus. Silta yhdistää joen länsirannalla sijaitsevan Westminsterin palatsin sen itäpuolella oleviin County Hall -rakennukseen ja London Eye -maailmanpyörään. Silta toimi Lontoon maratonin alkuvuosina juoksijoiden maalina.
Westminsterin silta on luokiteltu poikkeuksellisen tärkeäksi rakennelmaksi. Se sijaitsee Thamesin virtausuunnassa Hungerfordin kävelysillan yläpuolella ja Lambethin sillan alapuolella.
Riccardo Fogli

Riccardo Fogli (s. 21. lokakuuta 1947 Pontedera, Italia) on italialainen kevyen musiikin laulaja. Fogli aloitti soolouransa vuonna 1973 oltuaan sitä ennen kuutisen vuotta Pooh-yhtyeen laulajana. Hän osallistui San Remon musiikkifestivaaleihin kahdeksan kertaa 1970–1990-luvuilla.
Ura.
Toscanalaisessa Pontederan kaupungissa syntynyt Fogli aloitti muusikon uransa 1960-luvulla liittymällä Slenders-nimiseen rock-yhtyeeseen; yhtye oli perustettu 1961. Vuosina 1966–1973 hän toimi Pooh-yhtyeen laulajana, minkä jälkeen hän ryhtyi soolouralle. Foglin ensimmäinen sooloalbumi, "Ciao amore, come stai", ilmestyi 1973. Albumi menestyi heikonlaisesti. Seuraavana vuonna Fogli osallistui San Remon musiikkifestivaaleihin kappaleella "Complici". Foglin ensimmäinen menestyskappale oli 1976 julkaistu "Mondo", kappale on mukana samana vuonna julkaistulla studioalbumilla "Riccardo Fogli". Seuraavana vuonna julkaistu "Stella" menestyi niin ikään hyvin.
Yhteistyö Maurizio Fabrizion ja Guido Morran kanssa poiki menestyssävellyksiä 1980-luvun alussa. Vuonna 1982 Fogli voitti San Remon musiikkifestivaalit kappaleella "Storie di tutti i giorni", kappaleen kirjoittivat Maurizio Fabrizio, Riccardo Fogli ja Guido Morra. Fogli osallistui San Remon musiikkifestivaaleihin sittemmin sävelteoksilla "Sulla buona strada" (1985), "Non finisce così" (1989), "Ma quale amore" (1990), "Io ti prego di ascoltare" (1991), "In una notte così" (1992) ja "Romanzo" (1996), mutta hänen suosionsa kääntyi vähitellen laskuun. Vuonna 1983 hän edusti Italiaa Eurovision laulukilpailussa Maurizio Fabrizion säveltämällä kappaleella "Per Lucia" ja päätyi jaetulle sijalle 11 Suomen yleisradioyhtiötä edustaneen Ami Aspelundin kanssa.
2000-luvulla Riccardo Foglilta on julkaistu lähinnä kokoelma-albumeja. Studioalbumi "Ci saranno giorni migliori" ilmestyi 2005. Pooh-yhtye palasi yhteen vuonna 2016 ja kesäkuussa tallennettiin livealbumi "Pooh 50 - L'ultima notte insieme", joka julkaistiin myöhäiskesästä 2016.
Buenos Airesin ePrix

Buenos Airesin ePrix oli Formula E -sarjan osakilpailu, joka ajettiin Puerto Maderon katuradalla vuosina 2015–2017.
Hakunilan kirjasto

Hakunilan kirjasto on osa pääkaupunkiseudun Helmet-kirjastoverkkoa ja yksi Vantaan kaupungin kirjastoverkon kymmenestä toimipisteestä. 
Kirjasto toimii Hakunilanraitin varrella, noin 100 metriä Hakunilan ostoskeskuksen lounaispuolella osoitteessa Kimokuja 5, Hakunilan kirkkoa vastapäätä. Samassa rakennuksessa toimii Kimokujan päiväkoti.
Hari Merdeka

Hari Merdeka on Malesiassa vuosittain vietettävä maan itsenäisyyspäivä. Sitä juhlitaan vuosittain 31. elokuuta, Malaijan liittovaltion itsenäisyysjulistuksen vuosipäivänä. Malesian itsenäisyysjulistuksen julisti maan ensimmäinen pääministeri Tunku Abdul Rahman Kuala Lumpurin Merdeka-stadionilla.
Merdekanpäivää juhlitaan Malesiassa paraatein ja armeijan ohimarssein. Kaupungit on koristeltu maan lipuilla ja juhlavalaistuksella. Juhlien keskuspaikkana on Kuala Lumpurin Merdekan aukio. Merdekanpäivänä juhlistetaan maan eri etnisten ryhmien yhtenäisyyttä, ja päivä on maassa yleinen vapaapäivä.
Toinen Malesiassa vietettävä kansallinen juhla on Malesian päivä, joka on Malesian liittovaltion perustamispäivän vuosipäivä 16. syyskuuta 1963. Tuolloin Malaija, Pohjois-Borneo, Sarawak ja Singapore yhdistyivät Malesian liittovaltioksi. Myös Malesian päivä on maassa yleinen vapaapäivä.