tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
The Flying Bulls Aerobatics Team

The Flying Bulls Aerobatics Team on tšekkiläinen taitolentoryhmä. Se käyttää Zlín Z-50LX -lentokoneita, jotka on maalattu sen sponsorin, energiajuomayhtiö Red Bullin, väreihin.
Ryhmä perustettiin vuonna 1960. Sen nimi oli aluksi Box Trener ja myöhemmin Sky Box. Nykyisellä nimellään se on toiminut vuodesta 2002.
Kokoonpanot.
Ryhmä esiintyy pääasiassa kahdella eri kokoonpanolla. Neljän hengen ryhmään kuuluvat Radka Machova (johtokone), Miroslav Krejci (oikea siipimies), Jiri Saller (vasen siipimies) ja Jiri Veprek (keskikone). Vuonna 2014 mukaan tulleen duon muodostavat Stanislav Čejka sekä Jan Rudzinskij.
Ryhmä on esiintynyt Malmin lentoasemalla järjestettävässä Finland International Airshow’ssa kahdesti. Vuonna 2014 esiintymässä oli duo. Vuonna 2015 mukana oli duon lisäksi Miroslav Krejci.
Christopher Bengtsson

Christopher Bengtsson (s. 19. lokakuuta 1993 Tukholma) on ruotsalainen jääkiekkoilija, joka pelaa SM-liigajoukkue Hämeenlinnan Pallokerhossa. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä, mutta Bengtsson osaa pelata myös laidassa.
Ura.
Seuraura.
Bengtsson on Huddinge IK:n kasvatti. Hän siirtyi 17-vuotiaana Färjestad BK:n J20-joukkueeseen kaudeksi 2011–2012. Bengtsson pelasi kauden aikana myös kaksi European Trophyn ottelua seuran miesten joukkueessa. Kaudeksi 2012–2013 hän siirtyi sieltä MODO Hockeyn J20-joukkueeseen. Bengtssonilla oli kevään 2013 pudotuspeleissä joukkueen paras teholukema (+5) ja hän voitti kauden päätteeksi J20 SuperElitin hopeaa. Bengtsson debytoi kauden aikana myös MODO:n Elitserien-joukkueessa, jossa hän pelasi seitsemän runkosarjaottelua tehden yhden maalin sekä kolme playoff-ottelua tehden yhden syöttöpisteen. Bengtssonilla oli kolmen muun pelaajan ohella joukkueen ainoa tehomerkintä plussan puolella (+1).
Maaliskuussa 2013 Bengtsson solmi vuoden mittaisen SHL-sopimuksen MODO:n kanssa. Marraskuussa hänen sopimustaan jatkettiin kahdella vuodella. Kaudella 2013–2014 Bengtsson teki SHL:ssä 43 runkosarja- ja yhdessä playoff-ottelussa tehot 4+2=6. Hän pelasi kauden aikana myös tammi- ja helmikuussa 2014 yhdeksän ottelua lainalla sarjatasoa alempana HockeyAllsvenskan-joukkue Södertälje SK:ssa. Kauden 2014–2015 Bengtsson pelasi suurimmaksi osaksi lainalla Allsvenskan-joukkue AIK IF:ssä. Hän pelasi kauden aikana MODO:ssa 13 SHL-ottelua ilman tehopisteitä.
Elokuussa 2015 Bengtsson ja MODO purkivat yhteisymmärryksessä sopimuksensa. Elokuussa hän siirtyi neljän viikon try-outille SM-liigajoukkue Kalevan Palloon. Marraskuussa Bengtssonin sopimusta jatkettiin joulutaukoon ja sen jälkeen kauden 2015–2016 loppuun.
Kaudeksi 2016–2017 Bengtsson palasi kotimaahansa ja siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Allsvenskan-joukkue Tingsryds AIF:n riveihin.
Kaudeksi 2024–2025 Bengtsson palasi SM-liigaan ja siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Hämeenlinnan Pallokerhoon.
Maajoukkueura.
Bengtsson on pelannut sekä neljä nuorten että poikien maaottelua.
Muuta.
Bengtssonin pikkuveli Sebastian pelaa hyökkääjänä Ranskan Ligue Magnusin Rouen Hockey Élite 76:ssa. Heidän nuorempi pikkuveljensä Viggo Wiklund pelaa puolustajana Huddinge IK:n J20-joukkueessa. Veljesten serkku Loke Johansson pelaa puolustajana QMJHL-joukkue Moncton Wildcatsissa. Hänellä on Boston Bruinsin NHL-varaus vuodelta .
Uva (teealue)

Uva on yksi seitsemästä Sri Lankan teealueesta ja on yksi maan arvostetuista ylänkoseutujen viljelyalueista. Uvan teealue sijaitsee Uvan provinssin Badullan piirikunnassa. Teeviljelmät löytyvät piirikunnan vuorenrinteiltä, ainakin periaatteessa yli 1 200 metriä merenpinnan yläpuolelta.
Uvan teealueen länsipuolella ovat Dimbulan ja Nuwara Eliyan sekä luoteispuolella Uda Pussellawan teealue.
Seudulla tuotetaan erityisesti mustaa teetä, jonkin verran myös vihreää teetä. Uvan musta tee nuudutetaan mustemmaksi kuin muut Ceylonin teet. Huippusatokausi ajoittuu kesä–syyskuulle. Enemmistö alueen teetuotannosta läpikäy ortodoksisen valmistustavan, mutta osa teestä prosessoidaan CTC-menetelmällä.
Ensyklopedia (runoteos)

Runoteos Ensyklopedia on vuonna 2011 ilmestynyt suomalainen runokokoelma, joka on saanut innoituksensa 1700-luvun ranskalaisesta Encyclopédie-tietosanakirjasta. Se koostuu aakkosittain järjestetyistä pienoisesseistä, proosarunoista, moraliteeteista, kaskuista ja käännösfragmenteista, jotka yhdessä muodostavat kaunokirjallisen tietosanakirjan. 
Monet teoksen pienoisesseistä kommentoivat alkuperäistä Encyclopédie-tietokirjaa. Esimerkiksi hakusanasta "aguaxima" todetaan, että määritelmä "kasvi Brasiliassa ja Etelä-Amerikan saarilla" on sellaisenaan täysin turha niille, jotka eivät tiedä asiasta mitään. Ne taas, jotka tuntevat kyseisen kasvin, eivät opi asiasta mitään uutta. Näin lyhyellä määritelmällä halutaan vain miellyttää kyseistä hakusanaa etsivää lukijaa.
Prince Gloria

Prince Gloria on japanilaisen Prince Motor Companyn vuosina 1959–1967 valmistama automalli. Oy Rego Ab toi autoa Suomeen huhtikuusta 1965 alkaen nimellä PMC Gloria 6. Mallinimen numero 6 tarkoittaa sylinterien määrää.
Suomessa Gloria rekisteröitiin kuudelle. Etuistuin on yhtenäinen ja muovilla verhoiltu. Edessä tilaa on pituussuunnassa suhteellisen vähän, leveyssuunnassa taas on enemmän. Tavaratila on varsin tilava.
1988 cm³ kuusisylinterinen rivimoottori tuotti tehoa 78 kilowattia SAE brutto (106 hv). Suurin vääntömomentti 160 Nm SAE brutto.
Ohjaus on tehty kevyeksi, mutta se on myös tunnoton ja hidas. Vaihdevipu on kojetaulussa. Vaihteita on neljä, mutta TM:n koeajon mukaan kolmos- ja nelosvaihteen välitysten ero on liian iso.
Jousitus on melko pehmeä. Edessä ja takana n rumpujarrut, joiden tehossa on kuitenkin toivomisen varaa. Myöskään käsijarru ei ole kovin tehokas.
Kiihtyvyys on heikko. Prince Gloria 6 kiihtyi 0–80 km/h 13,2 sekunnissa ja 0-100 km/h 22,9 sekunnissa. Tekniikan Maailman numeron 3/1966 mukaan osasyy heikkoon kiihtyvyyteen johtuu vaihteiston hitaudesta, yhteen vaihtoon kuluu aikaa noin 1,0 sekuntia kun se yleensä sujuu noin 0,2 sekunnissa.
PMC Gloria 6 maksoi vuonna 1966 Suomessa 13 920 markkaa.
Karen Stives

Karen Elizabeth Stives (3. marraskuuta 1950 Boston, Massachusetts – 14. elokuuta 2015 Dover, Massachusetts) oli yhdysvaltalainen kenttäratsastaja ja olympiavoittaja.
Stives voitti joukkuekilpailun olympiakultaa Los Angelesissa 1984, missä hän myös sijoittui hopealle yksilökilpailussa.
Stives kuoli pitkän sairastamisen jälkeen kotonaan Doverissa 64-vuotiaana 14. elokuuta 2015.
Charlie

Charlie on englanninkielinen etunimi, joka on käytössä sekä miesten että naisten nimenä. Vuonna 2019 Charlie oli Yhdysvalloissa 211:nneksi suosituin pojannimi ja 132:nneksi suosituin tytönnimi.
Suomessa nimi Charlie on tammikuuhun 2025 mennessä annettu yli 300 miehelle ja alle 60 naiselle. Vuodesta 2020 lähtien Charlien nimipäivä on suomenruotsalaisen kalenterin mukaan 28. tammikuuta.
Jonas Beckman

Jonas Beckman (23. tammikuuta 1729 Sjörup, Malmöhusin lääni – 11. syyskuuta 1811 Ulvila) oli ruotsalaissyntyinen asessori ja ruukinpatruuna. Hän toimi 1700-luvun puolivälissä Skaraborgin läänin lääninsihteerinä ja myöhemmin hollantilaisen Christian van Orsay &amp; Söhne -pankkiiriliikkeen asiamiehenä Tukholmassa. 1700-luvun lopulla Beckman hankki Suomesta omistukseensa Anolan kartanon sekä Leineperin ruukin.
Anolan kartano ja Leineperin ruukki.
Backman oli toiminut välittäjänä, kun Ulvilassa sijainneen Anolan kartanon ja sen maille rakennetun Leineperin ruukin omistaja Berndt Johan Hastfer oli lainannut suuren summan kolmelta hollantilaiselta pankilta. Hastfer ei pystynyt maksamaan velkojaan, jonka vuoksi kartano ja ruukki siirtyivät van Orsay &amp; Söhne -pankkiiriliikkeen haltuun vuonna 1781. Ne olivat kuitenkin nimellisesti Backmanin omistuksessa aina vuoteen 1791 saakka, jolloin hän lunasti molemmat itselleen. Tämän jälkeen Backman kehitti ruukin toimintaa muun muassa rakentamalla paikalle sen ensimmäisen masuunin. 
Perhe.
Beckman avioitui vuonna 1763 ruotsalaiseen aatelissukuun kuuluneen Margareta Elisabet Hiertan (1744–1826) kanssa. Pariskunnalle syntyi neljä lasta; luutnantti Carl Ulrich Beckman, Beata Christina Gripenberg (1765–1815), Fredrika Lovisa Silfversvärd (1767–1852), sotatuomari Pehr Gottlieb Beckman (s. 1777) ja ruukinpatruuna Gustaf Beckman (s. 1778). Anolan kartanossa vuonna 1811 kuollut Jonas Beckman on haudattu Ulvilan keskiaikaisen kirkon viereen.
Satakunta-sarja

Satakunta-sarja (myös Satakunta : kotiseutututkimuksia) on vuodesta 1907 lähtien julkaistu kirjasarja, jonka teokset sisältävät eri alojen tutkijoiden sekä historioitsijoiden kirjoittamia artikkeleja Satakunnan historiallisesta maakunnasta. Sarjassa on julkaistu yli 30 teosta, joiden artikkelit kattavat nykymaakunnista Satakunnan lisäksi myös osan Pirkanmaan kunnista sekä Varsinais-Suomen Loimaan. 
Maakunnan historiasta, luonnonoloista ja tapakulttuurista on sarjassa julkaistu artikkeleita lähes 10 000 sivun verran. Kirjoittajiin lukeutuu useita merkittäviä suomalaisia tutkijoita, kuten esimerkiksi Mauno Jokipii, Jalmari Jaakkola sekä Unto Salo. Muita tunnettuja kirjoittajia ovat olleet muun muassa akateemikko Kustaa Vilkuna, professori J.J. Mikkola, entinen pääministeri Edwin Linkomies, kirjailija Panu Rajala, piispa Ilkka Kantola ja taiteilija Emil Cedercreutz. 
Historia.
Satakunta-sarja syntyi Helsingin yliopiston Satakuntalaisen Osakunnan inspehtorin J. J. Mikkolan aloitteesta vuonna 1905. Ensimmäinen kirja julkaistiin Satakuntalaisen Osakunnan kustantamana kaksi vuotta myöhemmin. Osakunta julkaisi 18 ensimmäistä osaa nimellä "Satakunta : kotiseutututkimuksia" vuoteen 1967 mennessä. Tämän jälkeen Satakunta-sarjaan tuli yli 30 vuoden tauko, kunnes Satakunnan historiallinen seura ja Emil Cedercreutzin säätiö aloittivat kirjasarjan julkaisemisen uudelleen vuonna 2001. 
Nykyään kirjan artikkelit keskittyvät aikaisemmasta poiketen ainoastaan yhteen aiheeseen, joita ovat olleet muun muassa Pyhä Henrik, Satakunnan paikannimistö, Akseli Gallen-Kallela sekä Kokemäenjoki. Teosten julkaisuun on 2000-luvulla liittynyt myös Satakunnan historiallinen seuran järjestämiä seminaareja. 
Satakuntalaisen Osakunnan julkaisemat 18 ensimmäistä teosta sekä vuonna 2001 julkaistu "Kotiseutututkimuksia XX", ovat ladattavissa ilmaiseksi verkosta.
Ghirmay Ghebreslassie

Ghirmay Ghebreslassie (s. 14. marraskuuta 1995) on eritrealainen kestävyysjuoksija, maratonin maailmanmestari.
Ghebreslassie sijoittui maastojuoksun MM-kilpailuissa Bydgoszczissa 2013 nuorten sarjassa seitsemänneksi. Hän oli puolimaratonin MM-kilpailussa Kööpenhaminassa 2014 miesten kilpailussa seitsemäs. Lisäksi Eritrea voitti joukkuekilpailun, johon hänen tulostaan ei laskettu mukaan, koska hän oli vasta neljänneksi paras eritrealainen..
Ghebreslassie voitti maratonin maailmanmestaruuden Pekingissä 2015 ajalla 2.12.28. Hän kukisti toiseksi sijoittuneen etiopialaisen Yemane Tsegayn 40 sekunnilla. Hänestä tuli historian nuorin maratonin maailmanmestari. Hän sijoittui Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 maratonilla neljänneksi ja voitti samana vuonna New Yorkin maratonin ajalla 2.07.51. Hän voitti puolimaratonin Itä-Afrikan-mestaruuden 2020.
Letku ja Liiteri

Letku ja Liiteri on eteläpohjalainen huumoriryhmä, joka teki kurikkalaiselle Radio Paitapiiskalle vuosina 1992–2006 ohjelmasarjaa nimeltä "Pohjanmaa vuonna nolla". Ohjelman sketseistä ja musiikkinumeroista on vuonna 2000 koottu samanniminen kaksois-CD-albumi ja vuonna 2003 kaksoisalbumi "Ratkaisevat iskut".
Ryhmän pääesiintyjät käyttävät taiteilijanimiä Tenho Liiteri ja Olavi Letku; oikeilta nimiltään he ovat Perttu Hemminki ja Vesa Latomäki. Puheroolien lisäksi vuoden 2000 albumilla Liiteri laulaa sekä soittaa urkuja, syntetisaattoria, bassoa ja kitaraa. Olavi Letku laulaa ja soittaa tuomarinpilliä. Albumin muut esiintyjät ovat Esa Kivimäki (lyömäsoittimet), Jukka Lehtinen (kitara), Olli Tuomola (basso) ja Kyllikki Rung (laulu). Vuoden 2003 albumilla kolmantena jäsenenä on rumpali Jouni Pusa.
Vuonna 2002 ryhmä julkaisi lähes 200-sivuisen kirjan "Vellikello soi aina kahdesti, Etelä-Pohjanmaan vaiettu kansanhistoria" (). Vuosina 2006, 2007 ja 2011 Teatteri Lapua on esittänyt Perttu Hemmingin ja Vesa Latomäen kirjoittamat kesäteatterinäytelmät "Pohjanmaa vuonna nolla" I–III.
Hemminki ja Latomäki ovat lisäksi tehneet Ylen Radiomafialle radiohupailusarjat "Konttori" ja "Niittosilppurilla Kongoon". Perttu Hemminki on toisena sanoittajana Aija Puurtisen ja Rytmiraide All Stars -yhtyeen vuonna 2015 julkaisemalla, amerikansiirtolaisuudesta kertovalla albumilla "Brooklynin satu".
Hyvää iltaa, nimeni on Cox

Nimeni on Cox ("Gestatten, mein Name ist Cox") on Rolf ja Alexandra Beckerin romaanisarja, jonka pohjalta on tehty elokuva ja televisiosarja sekä tunnetuimpana kuunnelmasarja "Hyvää iltaa, nimeni on Cox" ("Gestatten, mein Name ist Cox"). Georg Jacobyn ohjaama elokuva "Nimeni on Cox" valmistui 1955.
Romaanit.
Cox-romaanisarjasta on vuonna 1963 julkaistu Viljo Ensio Kukkosen suomentamana kaksi teosta:
Kuunnelmasarja.
Yleisradio on vuonna 1966 tuottanut suomeksi 20-osaisen Cox-kuunnelmasarjan "Hyvää iltaa, nimeni on Cox: Tytöllä on sata nimeä", jonka on suomentanut Olavi Linnus. Seikkailija ja uhkapeluri Paul Coxia näyttelee Joel Rinne. Sarjan on ohjannut Eero Leväluoma, ja tunnussävelmän on säveltänyt Siegfried Franz. Yleisradio on julkaissut kuunnelmasarjan kymmenenä C-kasettina (1989) ja viitenä cd:nä (2005).
Yleisradio esitti sarjan uusintana 22. elokuuta 2015 alkaen, ja se oli kuunneltavissa myös Areenassa.
Sakari Loimaranta

Jaakko Sakari Loimaranta, sukunimi aik. "Lindstedt" (15. heinäkuuta 1885 – 23. elokuuta 1954 Orimattila) oli suomalainen kirkkoherra ja filosofian maisteri sekä teologian tohtori.
Henkilöhistoria.
Loimarannan vanhemmat olivat rovasti Wilhelm Lindstedt (1838–1915) ja Hilma Nyholm (1846–1910). Hän oli naimisissa vuodesta 1911 kirkkotekstiilitaiteilija Hanna Henrika Juliana Reinilän, aik. Rehnbäck (1889–1969) kanssa. Viipurin hiippakunnan piispa ja ministeri Yrjö Loimaranta oli Sakari Loimarannan vanhempi veli, samoin kuin opettaja ja yritysjohtaja Lauri Loimaranta. Opettaja, järjestötyöntekijä Siiri Loimaranta oli heidän sisarensa. 
Loimaranta pääsi ylioppilaaksi Porin lyseosta 1903 ja hän valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1908, filosofian maisteriksi 1910 ja teologian kandidaatiksi 1916. Hänestä tuli teologian lisensiaatti ja tohtori 1940. Loimaranta toimi 1910–1919 Länsi-Suomen kansanopiston johtajana Huittisissa jossa hänen isänsä oli kirkkoherrana. Hänet vihittiin papiksi 1917 ja hän toimi sitten uskonnon ja historian vanhempana lehtorina Mikkelin lyseossa 1920–1925 ja uskonnon ja filosofian vanhempana lehtorina Helsingin tyttölyseossa 1925–1933. Loimaranta työskenteli samalla myös Helsingin pikkukirkkoyhdistyksessä joka järjesti kirkollista toimintaa Helsingin uusilla asuinalueilla ja oli Helsingin Pikkukirkkoyhdistyksen apulaissihteerinä 1928–1933. Viimeksi Sakari Loimaranta toimi Orimattilan kirkkoherrana 1933–1954. Hän oli Tampereen tuomiokunnan asessorina 1940–1946 ja litin rovastikunnan lääninrovastina 1942−1949. Loimaranta sai rovastin arvon 1935. Hän toimitti Suomen kirkon vuosikirjan II-VI sekä julkaisi alaansa käsitteleviä kirjoitelmia sarjajulkaisuissa sekä teki opintomatkoja Tukholmaan ja Uppsalaan 1928.
Yemane Tsegay

Yemane Adhane Tsegay (s. 8. huhtikuuta 1985 Hawzen) on etiopialainen kestävyysjuoksija, joka kilpailee pääosin maratonilla. 
Vuoden 2015 MM-kilpailuista Pekingistä Tsegay saavutti hopeaa maratonilta ajalla 2.13.08. Hän on ollut mukana myös vuosien 2009, 2013 ja 2017 MM-kilpailuissa, ollen neljäs vuonna 2009, kahdeksas vuonna 2013 ja keskeyttäen 2017. Vuonna 2012 Tsegay voitti Rotterdamin maratonin juosten oman ennätyksensä. Hän on voittanut maratonin myös Macaossa 2008, Gongjussa 2009, Otsussa 2010, Taipeissa 2011, Eindhovenissa 2013, Daegussa ja Ottawassa 2014 sekä Fukuokassa 2016
Tsegay on naimisissa ruotsalaisen keskimatkojen juoksijan Abeba Aregawin kanssa.
Ennätykset.
Lähde: Tilastopaja
Eliittikisat 2012

Eliittikisat järjestettiin vuonna 2012 viidellä paikkakunnalla: Tampereella, Lapinlahdella, Lappeenrannassa, Kuortaneella ja Joensuussa.
Osakilpailut.
Tampere.
Tampereen eliittikisat järjestettiin 10. kesäkuuta 2012.
Miehet
Naiset
Lapinlahti.
Lapinlahden eliittikisat järjestettiin 8. heinäkuuta 2012.
Miehet
Naiset
Lappeenranta.
Lappeenrannan eliittikisat järjestettiin 18. heinäkuuta 2012.
Miehet
Naiset
Kuortane.
Kuortaneen eliittikisat järjestettiin 22. heinäkuuta 2012.
Miehet
Naiset
Joensuu.
Joensuun eliittikisat järjestettiin 18. elokuuta 2012.
Miehet
Naiset
Solomon Mutai

Munyo Solomon Mutai (s. 22. lokakuuta 1992 Bukwo) on ugandalainen kestävyysjuoksija, joka kilpailee pääosin maratonilla. 
Mutai saavutti pronssia vuoden 2015 MM-kilpailuista Pekingistä ajalla 2.13.30. Vuoden 2014 Kansainyhteisön kisoissa Glasgow'ssa hän oli maratonilla neljäs ajalla 2.12.26. Rio de Janeiron olympiamaratonilla 2016 hän sijoittui kahdeksanneksi ja Lontoon MM-kilpailuissa 2017 yhdenneksitoista. Gold Coastin Kansainyhteisön kisoissa 2018 hän sai maratonilla hopeaa ajalla 2.19.02.
Mutai oli myös mukana vuoden 2012 puolimaratonin MM-kilpailuissa Bulgarian Kavarnassa sijoittuen 26:nneksi.
Yomif Kejelcha

Yomif Kejelcha Atomsa (s. 1. elokuuta 1997) on etiopialainen kestävyysjuoksija. Kejelcha kilpailee pääosin 5 000 metrin juoksussa.
Kejelcha voitti vuoden 2014 alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuista kultaa 5 000 metriltä. Edellisen vuoden alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuista hän saavutti kultaa 3 000 metriltä. Vuoden 2014 nuorten kesäolympialaisista Nanjingista hän saavutti kultaa niin ikään 3 000 metriltä. Hän voitti 2014 kultaa myös nuorten Afrikan kisoissa alle 17-vuotiaiden 3 000 metrillä. Hän voitti alle 20-vuotiaiden Afrikan-mestaruuden 5 000 metrillä 2015. Pekingin MM-kilpailuissa 2015 hän sijoittui samalla matkalla neljänneksi. 
Vuoden 2016 sisäratojen MM-kilpailuista Kejelcha voitti kultaa 3 000 metriltä ajalla 7.57,21. Hän juoksi 3 000 metrin nuorten maailmanennätyksen 7.28,19 Saint-Denis'ssä 27. elokuuta 2016. Hän saavutti maastojuoksun MM-kilpailuissa 2017 hopeaa sekaviestissä. Lontoon MM-kilpailuissa 2017 hän sijoittui 5 000 metrillä neljänneksi.
Kejelcha voitti 3 000 metrin sisäratojen maailmanmestaruuden jälleen Birminghamissa 2018 ajalla 8.14,41. Hän juoksi mailin sisäratojen maailmanennätyksen 3.47,01 Bostonissa 3. maaliskuuta 2019. Dohan MM-kilpailuissa 2019 hän saavutti 10 000 metrillä hopeaa ennätysajallaan 26.49,34. Vuonna 2021 järjestetyissä Tokion olympialaisissa hän oli 10 000 metrillä kahdeksas. Eugenen MM-kilpailuissa 2022 hän sijoittui 5 000 metrillä niin ikään kahdeksanneksi. Budapestin MM-kilpailuissa 2023 hän oli 5 000 metrillä viides. Maantiejuoksun MM-kilpailuissa Riiassa 2023 Kejelcha saavutti hopeaa 5 kilometrin matkalla. Pariisin olympialaisissa 2024 hän sijoittui 10 000 metrillä kuudenneksi. Hän juoksi puolimaratonin maailmanennätyksen 57.30 Valenciassa 27. lokakuuta 2024.
Kejelcha voitti Timanttiliigan kokonaiskilpailun 5 000 metrillä vuonna 2015 ja hänellä on seitsemän osakilpailun voittoa 5 000 metrillä ja kolme 3 000 metrillä.
Henkilökohtaiset ennätykset.
Ulkoradoilla
Sisäradoilla
NR = maan ennätys
Suodenniemen vanha hautausmaa

Suodenniemen vanha hautausmaa sijaitsee nykyisen Pirkanmaan alueella Sastamalan kaupungissa Suodenniemen Kirkkojärven Vanhankirkonlahden länsipuolella. Suodenniemen uusi kirkko rakennettiin sitten Kirkkojärven itäpäähän Pohjakylään vuonna 1831 ja samoin sinne sijoitettiin uusi hautausmaa, joka valmistui vuonna 1860, jolloin vanha hautausmaa suljettiin. Vanha hautausmaa otettiin uudelleen käyttöön vuonna 1890 ja sinne rakennettiin uusi siunauskappeli vuonna 1893. Kirkon paikan sijaintiin lienee vaikuttanut Lavian oma kirkkohanke.
Vanha hautausmaan historian vaiheita.
Hautausmaa on ollut käytössä ainakin Suodenniemen vanhan saarnahuoneen aikana, mahdollisesti aiemminkin. Vanha saarnahuone oli rakennettu vuonna 1685 silloin Mouhijärven seurakunnan alaisuuteen ja purettiin huonokuntoisena vuonna 1820. Kirkko on edelleen arkeologisten kohteiden luettelossa, vaikka sen täsmällisen tarkka sijainti hautausmaan keskivaiheilla ei ole tiedossa, mutta se on päätelty muun muassa vuoden 1795 kartasta. Kirkon rakentamisen aikaan Suodenniemi oli saarnahuonekunnan asemassa.. Vanhalla hautausmaalla on kristillisesti asetettu vainajat pää länsisuuntaan, koska Kristuksen odotetaan saapuvan tuomiopäivänä idästä.
Muistomerkit.
Hautausmaalla sijaitsee Suodenniemen ensimmäisen kirkon muistomerkki, joka pystytettiin sen 300-vuotisjuhlan yhteydessä vuonna 1985. Siellä on myös sisällissodassa kaatuneiden punaisten punagraniittinen hautamuistomerkki tekstein "Punaisten puolella henkensä menettäneiden muistolle". Paikalle haudattiin ensin Satakunnan rintamaoikeuden päätöksellä toukokuussa 1918 ammutut punakaartilaiset, minkä lisäksi sinne siirrettiin vuonna 1975 työväenyhdistyksen aloitteesta lääninhallituksen luvalla pitäjän eri joukkohautoihin haudattuja vainajia. Vuonna 2018, jolloin sisällissodasta tuli kuluneeksi sata vuotta, muistomerkkiin kiinnitettiin metallilaatta, johon on kaiverrettu kaikkien tiedossa olevien, sisällissodassa kaatuneiden sekä sodan jälkeen teloitettujen ja vankileireillä kuolleiden suodenniemeläisten punakaartilaisten nimet.
Hautausmaalla on edelleen hyvin säilyneitä hautamuistomerkkejä. Niiden joukossa on mm. kanttori, director cantus Wilhelm Grönroosin hautakivi. Hän toimi Suodenniemen kunnallislautakunnan esimiehenä 48 vuoden ajan, mikä lienee Suomen ennätys. Vanhalle hautausmaalle on haudattu myös useita sisällissodan uhreja sekä Suodenniemen kunnan luottamushenkilöitä.
Nash-Kelvinator Corporation

Nash-Kelvinator Corporation oli yhdysvaltalainen yritys, joka syntyi vuonna 1936 kodinkonevalmistaja Kelvinator Appliance Companyn ja autonvalmistaja Nash Motorsin yhdistyessä keskenään. Toisen maailmansodan aikana yhtymä valmisti yli puolet kaikista Sikorsky R-6 helikoptereista, joita käytettiin sotilaskuljetuksissa. Sodan jälkeen yhtymän Kelvinator haara jatkoi kodinkodeiden kuten jääkaappien ja myöhemmin pesukoneiden valmistusta Nash-osaston keskittyessä Nash-henkilöautojen sarjatuotantoon.
Vuonna 1954 Nash-Kelvinator Corporationista tuli osa American Motors Corporationia (AMC} autonvalmistaja Hudsonin sulautuessa Nash Motorsiin. Ajatus yhdistymisestä oli lähtöisin Nashin johtokunnasta, jossa eri automerkkien muodostama suuri yhtymä nähtiin ainoana mahdollisuutena menestyä tulevaisuuden automarkkinoilla Detroitin autojättejä GM:ää, Chrysler Corporationia ja Ford Motor Companyä vastaan. Packard ja Studebaker eivät kuitenkaan yhtyneet AMC:hen alkuperäisen toiveen mukaan, vaan jättäytyivät uuden unionin ulkopuolelle.
Aarne Kaitila

Aarne Vilhelm Kaitila (15. elokuuta 1886 Nakkila – 25. marraskuuta 1965 Rauma) oli suomalainen kirkkoherra ja filosofian maisteri.
Kaitilan vanhemmat olivat Wilhelm Kaitila (1853–1903) ja tämän ensimmäinen puoliso Hanna Maria Colérus (1862–1887). Hän oli naimisissa 1911–1952 yhteiskoulun opettaja Helmi Sofia Honkavaaran, aik. Helin (k. 1952) kanssa.
Kaitila pääsi ylioppilaaksi 1904 ja hän valmistui filosofian kandidaatiksi 1908 ja maisteriksi 1910. Hänet vihittiin papiksi 1911.
Kaitila oli merimiespappina Hampurissa 1911–1914 ja matkasaarnajana kotimaassa 1914–1915. Hän oli Paimion kappalaisena 1916–1923, Lapin Tl. kirkkoherrana 1924–1937 ja välillä Suomen Kirkon Sisälähetysseuran toimitusjohtajana Sortavalassa 1931 sekä Vehkalahden kirkkoherrana 1937–1951. Hän sai rovastin arvon 1937.
Kaitila kirjoitti Suomen evankelis-luterilaisen kirkon virsikirjan virren 493 "Jeesus, lasten auttaja" säkeistöt 2–4. Virren sävelsi Armas Maasalo.
Herman Adolf Printz

Herman Adolf Printz (14. syyskuuta 1849 Wanhala, Vihti – 13. lokakuuta 1923 Hämeenkyrö) oli suomalainen insinööri, paperimestari, kasvien keräilijä ja puutarhaviljelyjen harrastaja.
Vanhaan sotilassukuun kuuluneen Printzin vanhemmat olivat Vihdissä Juotilan ratsutilan omistanut alikapteeni Fabian Printz ja Antoinetta Margaretha Sjöstedt. Hän oli naimisissa vuodesta 1889 Anna Pauliina Välimäen kanssa.
Printz pääsi ylioppilaaksi Hämeenlinnan lukiosta 1870 ja valmistui insinööriksi 1873 Helsingin Polyteknillisestä opistosta. Hän tuli 1882 paperimestariksi Kyröskosken paperitehtaalle Hämeenkyröön ja oli tehtaan teknillisenä johtajana 1887–1905. Printz toimi Kyröskosken tehtaan työväen sairas- ja hautausapukassan sekä eläkekassan hoitajana, oli perustamassa Kyröskoskelle osuuskauppaa ja raittiusseuraa sekä järjesti ja laajensi Kyröskosken lainakirjastoa, jonka hoitajana hän toimi. Printz oli myös 15. helmikuuta 1891 Hämeenkyrössä pidetyn suuren torppari- ja mäkitupalaiskokouksen kokoonkutsujana ja puheenjohtajana. Printz perusti 1880-luvun alussa tehtaan viereen tehdaspuutarhan, jota hän itse hoiti vuoteen 1889 saakka. Hän hankki Helsingin puutarhaseuralta omenapuiden sekä marja- ja koristepensaiden taimia ja toimitti niitä hämeenkyröläisille tilaajille. 
Printz osti vuonna 1896 yhdessä hämeenkyröläisen kauppiaan Janne Elialan kanssa Keikyästä Äetsän kosken, jossa sillä hetkellä oli vain kaksi vanhanaikaista jauhomyllyä. Kosken rannalle rakennettiin sitten villakehruutehdas, joka aloitti toimintansa 1898. Tehtaan kolmanneksi osakkaaksi tuli Mouhijärven villakehruutehtaan isännöitsijä, myöhempi kauppaneuvos Alfred Viljanen (1870–1932). Pari vuotta myöhemmin tehtaasta muodostettiin osakeyhtiö jonka neljänneksi osakkaaksi tuli hartolalainen leipomoliikkeenomistaja Toivo Aleksander von Schrowe. Eliala ja von Schrowe myivät sittemmin osuutensa niin että vuonna 1905 Viljanen ja Printz omistivat yhtiön kaksistaan. Printz muutti 1905 Kyröskoskelta Äetsään ja asui siellä vuoteen 1907 saakka. Hän myi kuitenkin osuutensa yhtiöstä 1906 Viljaselle, joka omisti tehtaan yksin vuoteen 1913 saakka, jolloin perustettiin uusi osakeyhtiö Printz &amp; Co, jonka osakkaaksi Printz myös palasi. Viljasesta tuli yhtiön toimitusjohtaja. Villakehruutehtaan lisäksi oli Äetsään perustettu 1905 trikootehdas ja 1914 puuvillatehdas. Vuonna 1918 yhtiön osti porilainen Wilhelm Rosenlew.
Eläkkeelle jäätyään Printz perusti Hämeenkyröön rakentamansa Kukkasmaan huvilan yhteyteen puutarhan, jonne hän istutti noin 400 erilaista puu-, pensas- ja kukkakasvilajia. Hän keräsi noin 4 000 kasvia käsittäneen herbaarion eli kasvion ja lahjoitti myös kasvioita Ikaalisten, Forssan ja Tyrvään yhteiskouluille sekä keräsi kasvinäytteitä Helsingin yliopistolle. Printz kirjoitti 1896 puutarhanhoidon opaskirjasen.
Pentti Papunen

Pentti Papunen (16. maaliskuuta 1925 Ikaalinen – 8. maaliskuuta 2009 Helsinki) oli suomalainen kustannustoimittaja ja tietokirjailija.
Papunen lähti jatkosotaan lukiolaisena kesken opintojen. Sodan jälkeen hän pääsi ylioppilaaksi Niinisalon internaatista, opiskeli historiaa Helsingin yliopistossa ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1953. Hän opiskeli myös kartografiaa. Papunen oli sitten WSOY:n tietokirjaosaston kustannustoimittajana 1960–1985 ja toimitti muun muassa tietosanakirjoja sekä 7-osaisen maantieteellis-yhteiskunnallisen "Suomenmaa"-kirjasarjan. 
Papunen kirjoitti Rauman, Hämeenkyrön ja Ikaalisten paikallishistoriasta. Hän suunnitteli Ikaalisten kauppalan ja Ikaalisten maalaiskunnan (myöhemmin Ikaalisten kaupungin) vakuunat sekä suunnitteli myös exlibriksiä, viirejä, sinettejä ja logoja sekä toimi oppikirjojen kuvittajana.
Vuonninen

Vuonninen (; ) on asutus Karjalan tasavallan Kalevalan piirin Luusalmen kunnassa Venäjällä. Se sijaitsee Ylä-Kuittijärven luoteisrannalla 110 kilometriä Luusalmesta länteen. Paikkakunnalla on 19 asukasta (vuonna 2013).
Vuonnisen kylä mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1679. Sen neljässä talossa asui tuolloin kymmenen aikuista miestä. Latvajärven ohella Vuonnista pidetään Vienan Karjalan merkittävimpänä runokylänä. Sen tunnetuimmat runonlaulajat olivat Ontrei Malinen ja Vaassila Kieleväinen, jotka Elias Lönnrot tapasi ensimmäisen kerran vuonna 1833. Määrällisesti eniten suullista kansanperinnettä on tallennettu 1900-luvulla eläneeltä Anni Lehtoselta.
1800- ja 1900-lukujen vaihteessa Vuonninen muodosti lähikylineen Vuokkiniemen volostiin kuuluneen kyläkunnan. Keskuskylän lisäksi se käsitti Aajuolahden (ven. "Ajguba"), Kaamotin ("Kamot"), Korpijärven ("Korpiozero"), Korpivaaran ("Korpivara"), Kuotkuon ("Kuotku"), Lonkan ("Longa"), Oinasniemen ("Oinašnijemi") ja Puaššuaren uudiskylät. Vuonna 1905 niissä oli yli 800 asukasta. Vuonnisen kylässä oli 76 taloa, kirkko, koulu ja 507 asukasta.
Neuvostoaikana perustettiin Uhtuan piirin Vuonnisen kyläneuvosto, johon kuuluivat myös Aajuolahti, Korpijärvi sekä Lonkan ja Vuonnisen metsätyömaat. Vuonna 1926 niissä oli yli 600, mutta vuonna 1933 enää reilut 400 asukasta, joista valtaosa oli karjalaisia. Vuonnisen kylässä oli vuonna 1933 vain 76 asukasta. Sen kylänosia olivat Riikolanniemi, Teppananniemi, Tervasenlahti, Tšärkkälänlahti ja Vaarala.
Vuonnisen kautta kulkee Uhtuan ja Suomen rajan välinen maantie, josta haarautuu tie Vuokkiniemelle ja Kostamukseen. Sieltä on linja-autoyhteydet Uhtualle ja Kostamukseen. Paikkakunnalla toimii kauppa, kahvila, hotelli ja muita matkailupalveluja. Sen nähtävyyksiin kuuluu Martti Aihan tekemä Vaassila Kieleväisen muistomerkki.
Maailmanpylväs (rakennus)

Maailmanpylväs ("Asunto Oy Jyväskylän Maailmanpylväs") on Jyväskylässä Halssilan kaupunginosassa sijaitseva vuonna 2014 valmistunut 52-asuntoinen, 13-kerroksinen ja 44-metrinen asuintornitalo. Tornitalon suunnitteli Arkkitehtitoimisto JKMM Oy ja rakensi YIT. Asuntojen koot vaihtelevat yksiöistä neliöihin ja neliökoot 33,5–110 neliömetriin.
Rakennus sijaitsee Äijälänrannan vuoden 2014 asuntomessualueella ja tornitalo oli yksi messujen kohteista, talossa oli 5 näyttelykohdetta.
Jyväskylän kaupunki ja YIT järjestivät yleisen arkkitehtikilpailun vuonna 2011. Palkintolautakunnassa olivat edustettuina Jyväskylän kaupunki, Suomen Arkkitehtiliitto SAFA ja YIT. 33 ehdotuksesta voittajaksi valittiin tammikuussa 2012 arkkitehtitoimisto JKMM Oy:n arkkitehti Juha Mäki-Jyllilän työryhmän ehdotus, "Moai".
Maailmanpylväs on ensimmäinen kolmesta suunnitellusta Äijälänrannan 13-kerroksisesta asuintornitalosta. Kesällä 2014 aloitettiin "Kalevanpoika"-tornitalon suunnittelu ja sen rakentaminen oli tarkoitus aloittaa keväällä 2015. Lisäksi YIT tekee alueelle kymmenen 4–8-kerroksista kerrostaloa.
Heikki Hemminki

Heikki Veli-Matti Hemminki (7. kesäkuuta 1931 Kauhava – 7. joulukuuta 2016 Kurikka) oli suomalainen kirjailija, joka tunnetaan erityisesti näytelmistään ja kuunnelmistaan. Vuonna 1970 Hemminki sai valtionpalkinnon Vaasan kaupunginteatterissa esitetystä näytelmästään "Raamattusaaren kansaa".
Hemminki oli koulutukseltaan sosionomi ja toimi päätyönään muun muassa Kurikan Kelan johtajana. Hän oli kahteen otteeseen Pohjanmaan kirjailijat ry:n puheenjohtajana.
Teoksia.
Näytelmiä.
Yle TV2:ssa
Lauri Kaukamaa

Lauri Iivari (L. I.) Kaukamaa (22. elokuuta 1907 Pori – 20. huhtikuuta 1990 Helsinki) oli suomalainen filosofian tohtori, kouluneuvos ja kokoomuksen kansanedustaja.
Kaukamaan vanhemmat olivat ajuri Karl Jooseppi Munter ja Emma Sofia Renfors. Hän pääsi ylioppilaaksi 1927 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1931, lisensiaatiksi 1941 ja tohtoriksi 1943.
Kaukamaa toimi Helsingin suomalaisen lyseon vt. lehtorina 1934–1935, Suomalaisen normaalilyseon vt. lehtorina 1935–1936 ja Porin lyseon historian ja yhteiskuntaopin vanhempana lehtorina 1936–1955. Hän oli kouluhallituksen kouluneuvoksena 1955–1970 ja kouluhallituksen oppikouluosaston osastopäällikkönä 1959–1969. Kaukamaa oli myös osastorehtorina ja lehtorina valtion sisäoppilaitoksen kurssilla vuonna 1945.
Kaukamaa oli kansanedustajana 1948–1951 edustaen Turun läänin pohjoista vaalipiiriä. Hän oli Porin kaupunginvaltuuston ja kaupunginhallituksen jäsenenä. Kaukamaa kuului jäsenenä myös muun muassa Yleisradion ohjelmaneuvostoon, ylioppilastutkintolautakuntaan ja Suomen oppikoulujen opettajaneuvostoon.
Teoksia.
Nimellä "L. I. Kaukamaa":
Meldrumin happo

Meldrumin happo eli 2,2-dimetyyli-1,3-dioksaani-4,6-dioni (C6H8O4) on heterosyklisiin dilaktoneihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään yleisesti reagenssina orgaanisen kemian synteeseissä.
Rakenne ja ominaisuudet.
Ensimmäisen kerran Meldrumin happoa syntetisoi Andrew Norman Meldrum vuonna 1908 asetonin ja malonihapon välisellä reaktiolla Meldrum arveli syntetisoimansa yhdisteen rakenteen olevan β-hydroksi-isopropyylimalonihapon β-laktonin. Vuonna 1948 David Davidson ja Sidney Bernhard osoittivat yhdisteen todellisuudessa kuitenkin olevan 2,2-dimetyyli-1,3-dioksaani-4,6-dionia perustuen tarkempaan tietämykseen yhdisteen reaktiivisuudesta.
Meldrumin happo on huoneenlämpötilassa väritöntä kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee hyvin sekä veteen että poolisiin orgaanisiin liuottimiin. Meldrumin happo on laktoniksi poikkeuksellisen voimakas happo ja sen pKa-arvo vesiliuoksessa on 4,83 eli sen on vahvuudeltaan etikkahapon luokkaa. Eritysen poikkeukselliseksi tämän tekee se, että protonin luovuttaa hiiliatomi. Meldrumin happo esiintyy neutraalissa muodossa venekonformaatiossa ja esteriryhmät sijaitsevat syn-asemassa toisiinsa nähden eli samaan sunntaan molekyylitasoon verrattuna. Yhdisteen deprotonoituessa tapahtuu konformaation muutos, joka on energeettisesti edullinen johtuen suotuisammista vuorovaikutuksista eri molekyyliorbitaalien välillä ja anomeerisesta efektistä.
Valmistus ja käyttö.
Meldrumin happoa voidaan valmistaa malonihapon ja asetonin välisellä reaktiolla etikkahappoanhydridin läsnä ollessa. Yhdistettä voidaan syntetisoida myös dietyylimalonaatista kaksivaiheisella reaktiolla tai isoprenyyliasetaatista rikkihapon avulla.
Meldrumin happo on hyödyllinen molekyyli orgaanisen kemian synteeseissä erityisesti kaksi tai kolme hiiliatomia sisältävänä niin kutsuttuna syntonina. Yhdiste reagoi muun muassa Knoevenagel-kondensaatiolla ja sen voidaan alkyloida tai asyloida. Alkyloitujen tai asyloitujen Meldrumin hapon johdannaisten reaktio alkoholien kanssa on kätevä tapa muodostaa malonihapon monoestereitä ja β-ketoestereitä. Lisäksi yhdiste soveltuu monien heterosyklisten yhdisteiden synteesiin ja siitä on syntetisoitu erityisesti pyridiini-, pyridoni-, pyrimidiini- ja triatsiinijohdannaisia. Melrumin hapon ja sen johdannaisten pyrolyysissä muodostuu keteenejä, jotka ovat myös hyödyllisiä synteessisen kemian välituotteita.
Achilles Wahlroos

Bror Justus Achilles Wahlroos (14. heinäkuuta 1834 Pori – 24. syyskuuta 1913 Ikaalinen) oli suomalainen tilanomistaja, hovineuvos ja maanmittari. Hän julkaisi ensimmäisen suomenkielisen metsänhoidon oppikirjan 1871. 
Wahlroosin vanhemmat olivat merikapteeni, liikemies Bror Mathias Wahlroos ja Justina Rosendahl. Hän pääsi ylioppilaaksi Turun kymnaasista 1856 ja suoritti maanmittarin tutkinnon 1857.
Wahlroos nimitettiin varamaanmittariksi 1860 ja komissionimaanmittariksi 1867. Hän toimi Uudenmaan läänin lääninmaanmittarina 1888–1896 ja maanmittauksen ylihallituksen ylijohtajan apulaisena 1896–1900. Hän sai hovineuvoksen arvon 1891. Wahlroos oli myös tilanomistajana Ikaalisissa. 
Wahlroos oli Suomen Maantieteellisen Seuran varapuheenjohtajana 1893 ja puheenjohtajana 1895, teknikkojen seuran puheenjohtajana 1898 sekä Maanmittariyhdistyksen aikakauskirjan vastaavana toimittajana 1892–1899. Hän oli yksityismetsäkomitean jäsenenä 1898 ja puheenjohtajana 1899. Hän oli mukana perustamassa lainakirjastoja Poriin ja Ikaallisiin. Ikaalisissa hän osallistui myös nuorisoseuran toimintaan. 
Achilles Wahlroos oli naimisissa vuodesta 1871 Emma Henriette Holmin kanssa.
Hermolanvaha

Hermolanvaha on siirtolohkare ja rajakivi entisellä Suomusjärven ja Kiikalan kuntien rajalla Salossa Varsinais-Suomessa. Se sijaitsee peltojen keskellä pienessä metsäsaarekkeessa ja on korkeudeltaan noin 10 metriä. 
Kivi on yhtenä kohteena seututieltä 110 Suomusjärvellä alkavalla Aneriojärven luonto- ja kulttuuripolulla, jolta on opastus kivelle.
Olli Vakkala

Olli Valtteri Vakkala (s. 27. kesäkuuta 1982 Tampere) on suomalainen jalkapalloilija, joka edusti Veikkausliigassa ja Ykkösessä Tampereen Ilvestä. Hän oli pelipaikaltaan keskuspuolustaja tai vasen laitapuolustaja.
Vakkala aloitti jalkapallon Tampereen Ilveksen Tesoman kaupunginosajoukkueessa. Hän pelasi juniorina myös Nokian Pyryssä. Ensimmäiset aikuisten ottelut Vakkala pelasi Koskenmäen Pallossa Vitosessa ja Kutosessa. Hän palasi kasvattajaseuraansa Pyryyn vuonna 2003 ja oli mukana voittamassa Nelosen lohkonsa heti ensimmäisellä kaudellaan. Kahden Kolmosessa pelatun kauden jälkeen Vakkala siirtyi Kakkosen Tampereen Kisatovereihin ja oli avauskokoonpanossa kaikissa pelaamissaan 18 sarjaottelussa. TKT kuitenkin putosi Kolmoseen ja Vakkala vaihtoi seuraa saman sarjatason Nokian Palloseuraan. Hän toimi myös joukkueen kapteenina molempina kausinaan.
Kaudeksi 2009 Vakkala liittyi Kakkoseen nousseen Pirkkalan Jalkapalloklubin riveihin. PJK sijoittui lohkonsa viimeiseksi, mutta Vakkalalle kausi oli menestyksekäs hänen ollessa joukkueensa toiseksi paras maalintekijä kuudella maalillaan ja pelaten myös aloituskokoonpanossa jokaisessa sarjaottelussa. Hyvien otteidensa johdosta hän solmi sopimuksen kaudesta 2010 Kakkosessa pelanneen Tampereen Ilveksen kanssa. Vakkala nousi myös Ilveksessä tärkeään rooliin, ollen vakionimi puolustuslinjassa kahtena ensimmäisenä kautenaan ja toimien jopa kapteenina. Syyskuussa 2011 hän muutti Skotlantiin opiskelemaan Edinburghin yliopistoon. Vakkala pelasi Skotlannissa myös paikallista yliopistosarjaa.
Vakkala palasi Ilvekseen kesäkuussa 2012 ja oli mukana nostamassa joukkuetta Ykköseen nousukarsintojen kautta. Ensimmäisellä Ykkösen kaudellaan hän jatkoi aloittavana pelaajana ja esiintyi 19 sarjaottelussa. Kauden 2014 Vakkala joutui olemaan lähes kokonaan sivussa lonkkavaivojen johdosta, palaten kentälle vasta kauden viimeisessä ottelussa FC Viikinkejä vastaan. Myllykosken Pallon menetettyä liigalisenssinsä Ilves nousi täydennysmenettelyn kautta Veikkausliigaan ja Vakkala solmi jatkosopimuksen joukkueen kanssa ensimmäiselle liigakaudelleen 2015. Hän kuitenkin loukkasi kylkensä talvikaudella ja oli poissa kentiltä lähes puoli vuotta ennen ensiesiintymistään pääsarjatasolla Rovaniemen Palloseuraa vastaan 22. elokuuta. Debyyttinsä aikaan Vakkala oli 33-vuotias ja oli esiintynyt kaikilla sarjatasoilla Ykkösestä Kutoseen, ollen historian ensimmäinen tämän meriitin saavuttanut pelaaja.
Boniface Tumuti

Boniface Mucheru Tumuti (s. 2. toukokuuta 1992 Laikipia) on kenialainen aitajuoksija ja olympiamitalisti, joka on erikoistunut 400 metrin aitajuoksuun. Mucheru on 175 senttimetriä pitkä ja painaa 72 kilogrammaa.
Mucheru oli mukana vuoden 2012 kesäolympialaisissa Lontoossa, jossa hän jäi alkueriin. Samoissa kisoissa hän oli mukana myös pitkässä viestissä. Vuoden 2016 kesäolympialaisista Rio de Janeirosta Mucheru saavutti hopeaa 400 metrin aitajuoksusta uudella Kenian ennätyksellä 47,78. Vuoden 2015 MM-kilpailuissa Pekingissä hän juoksi alkuerissä ja välierissä oman ennätyksensä selviytyen finaaliin, jonka viidenneksi hän sijoittui. Afrikan-mestaruuskilpailuista Mucherulla on kulta, hopea ja neljä pronssia. Vuonna 2012 hän saavutti pronssia 400 metrin aidoista ja pitkästä viestistä, vuonna 2014 pronssia 400 metrin sileältä ja pitkästä viestistä sekä 2016 kultaa 400 metrin aidoista ja hopeaa pitkästä viestistä. Vuonna 2014 hän oli 400 metrin aidoissa kuudes Kansainyhteisön kisoissa Glasgow’ssa.
Maanmiehensä Nicholas Bettin tapaan myös Mucheru on kilpaillut usein Suomessa, esimerkiksi Eliittikisoissa.
Emma Väre

Emma Väre (s. 15. tammikuuta 1993) on suomalainen raviohjastaja, joka toimii myös valmentajana. Väre aloitti uransa poniraveissa, jossa hän kilpaili vuosina 2003-2011. Häntä pidetään yhtenä Suomen lupaavimmista nuorista raviohjastajista.
Ensimmäisen kerran Väre osallistui raveihin vuonna 2009. Ensimmäisen voittonsa hän saavutti samana vuonna. Ensimmäistä kertaa Väre osallistui yli sataan kilpailuun vuonna 2012, jolloin hän kilpaili 140 kilpailussa saavuttaen neljä voittoa. Parhaimmillaan Väre on saavuttanut kaksikymmentäkolme voittoa vuonna 2022. 
Väre on kasvattanut kahdeksan hevosta, valmentanut noin kahtakymmentä hevosta sekä ohjastanut yli 300 eri hevosta.
Rindfleischetikettierungsüberwachungsaufgabenübertragungsgesetz

Rindfleischetikettierungsüberwachungsaufgabenübertragungsgesetz oli Saksan Mecklenburg-Etu-Pommerissa vuosina 1999–2013 voimassa ollut laki naudanlihan tuoteselosteiden valvomisvelvollisuudesta. Sen nimike, 63-kirjaiminen yhdyssana, oli saksan kielen pisin sana.
Laki säädettiin vuonna 1999 osana toimenpiteitä hullun lehmän taudin leviämistä vastaan. Toukokuussa 2013 se kuitenkin kumottiin tarpeettomaksi käyneenä ja koska EU oli lopettanut terveiden nautojen tarkastukset teurastamoilla.
Tammikankaan hautausmaa

Tammikankaan hautausmaa sijaitsee Ylöjärven Kurussa, Poikeluksentien varressa, vajaa 2 kilometriä entisestä kuntakeskuksesta etelään. Hautausmaa ja sen kappeli vihittiin käyttöön vuonna 1904. Hautausmaata peruskorjattiin viimeksi vuonna 1999, jolloin sinne myös rakennettiin kellotorni. Kellon torniin lahjoitti Kurun Lions Club. Hautausmaan pohjoispuolella oleva laajennusosa hankittiin seurakunnan käyttöön vuonna 1956 ja takana oleva metsikkö vuonna 2002.
Vanhan osan pinta-ala on noin 1,48 ha ja huoltotien pohjoispuolisen uudemman osan pinta-ala noin 5 254 m².
Anders Samuelsen

Anders Samuelsen (s. 1. elokuuta 1967 Horsens) on tanskalainen poliitikko, joka toimi Liberaalin allianssin puheenjohtajana vuosina 2009–2019 ja istui kansankäräjillä 2001–2004 sekä 2007–2019. Vuosina 2016–2019 hän oli Tanskan ulkoministeri.
Samuelsen istui kansankäräjillä aiemmin sijaisena vuosina 1998–2004 ja oli Euroopan parlamentin jäsenenä 2004–2007 edustaen Radikaalia Venstreä. Samuelsen jätti Radikaalin Venstren ja perusti uuden "Ny Alliance" -puolueen yhdessä Naser Khaderin ja Gitte Seebergin kanssa toukokuussa 2007. Samana vuonna pidetyissä vaaleissa Samuelsen valittiin kansankäräjille Ny Alliancen edustajana. Puolue muutti nimensä elokuussa 2008 "Liberal Allianceksi".
Liberaalin allianssin puheenjohtaja Samuelsenista tuli vuonna 2009 Naser Khaderin jätettyä puolueen sisäisten erimielisyyksien vuoksi. Perustajiin kuulunut Gitte Seeberg oli jättänyt puolueen jo edellisenä vuonna. Samuelsenin johdolla Liberaali allianssi otti suuntansa enemmän kohti liberaaleja teemoja ja talousliberalismia.
Samuelsen erosi Liberaalin allianssin puheenjohtajan paikalta kesäkuun 2019 vaalien jälkeen, missä puolue kärsi vaalitappion sen pudotessa kansankäräjien pienimmäksi puolueeksi. Liberaali allianssi menetti yhdeksän sen 13:sta paikasta myös Samuelsenin pudotessa kansankäräjiltä.
Samuelsenin sisko Mette Bock oli Tanskan kulttuuri- ja kirkkoministeri vuosina 2016–2019.
Gaucho (albumi)

Gaucho on yhdysvaltalaisen jazz rock -yhtyeen Steely Danin seitsemäs studioalbumi, joka ilmestyi vuonna 1980. Levyn teko kesti pitkään ja tuli kalliiksi yhtyeen jäsenten (Walter Becker ja Donald Fagen) tunnetun perfektionismin takia. Albumin levytyksissä vieraili ainakin 42 sessiomuusikkoa ja studioaikaa kului toista vuotta kahden vuoden aikana. "Gauchon" jälkeen Becker ja Fagen levyttivät seuraavan Steely Dan -studioalbumin "Two Against Nature" vasta 20 vuotta myöhemmin vuonna 2000.
"Gaucho" edustaa pelkistetympää ja svengaavampaa Steely Dania "Aja"-albumin monimutkaisten sointukulkujen ja muiden jazzvaikutteiden jälkeen. Kun "Aja" tehtiin Yhdysvaltojen länsirannikolla Steely Danin tyyliin tottuneiden sessiomuusikoiden kanssa, "Gaucho" levytettiin enimmäkseen New Yorkissa, jossa etenkin jazzmuusikot vieroksuivat Beckerin ja Fagenin pakkomielteistä ”rock-kukkoilua”. Esimerkiksi albumin nimiraidan ”Gaucho” rumpuosuudet koostettiin 45 otosta.
Levyn tekoa varjostivat monet vastoinkäymiset. Walter Becker oli tuohon aikaan pahassa huumekoukussa, joutui auton kolhimaksi ja haastettiin oikeuteen kun hänen tyttöystävänsä kuoli huumeiden yliannostukseen. Keith Jarrett puolestaan haastoi Beckerin ja Fagenin oikeuteen vaatimalla osansa sävellyskrediiteistä kappaleessa ”Gaucho”, jossa selvästi lainataan Jarrettin vuoden 1974 sävellystä ”Long As You Know You’re Living Yours”. Äänitysapulainen tuhosi vahingossa albumille aiotun raidan ”The Second Arrangement” lähes valmiit nauhat, eikä kappaletta enää alettu työstää alusta uudelleen.
Kitaristi Larry Carlton kiistää olleensa mukana "Gauchon" levytyssessioissa, vaikka kitarasoolo raidalla ”Third World Man” on pantu hänen nimiinsä.
Vastaanotto.
"Gaucho" palkittiin vuoden parhaan ei-klassisen äänityksen Emmy-palkinnolla. Se nousi yhdeksänneksi USA:n ja 27:nneksi Britannian albumilistalla, ja siltä julkaistu single ”Hey Nineteen” nousi ykköseksi Kanadassa ja pääsi top teniin myös Yhdysvalloissa.
"Helsingin Sanomien" Markku Fagerlund antoi "Gauchosta" murska-arvion ja moitti kalliilla tehtyä albumia liian täydelliseksi niin, että musiikki on unohtunut: ”Mitä sitten on jäänyt käteen miljoonan dollarin jälkeen, on vain lp:llinen pikkusievää taustamusiikkia, joka soluu korvasta sisään ja toisesta ulos.”
Kappaleet.
Kaikki albumin raidat ovat Walter Beckerin ja Donald Fagenin säveltämiä ja sanoittamia.
Lars Barfoed

Lars Barfoed (s. 4. heinäkuuta 1957 Frederiksberg) on tanskalainen poliitikko, joka toimi Konservatiivisen kansanpuolueen puheenjohtajana vuosina 2011–2014. Hän oli puolueen edustajana kansankäräjillä vuosina 2001–2015. Barfoed toimi perhe- ja kuluttaja-asioista vastaavana ministerinä 2005–2006, liikenneministerinä 2008–2010 ja oikeusministerinä 2010–2011.
Barfoed valittiin Konservatiivisen kansanpuolueen johtoon tammikuussa 2011 edeltäjänsä Lene Espersenin jouduttua eroamaan tehtävästä. Espersen, joka toimi ulkoministerinä, oli vuoden 2010 Arktisen neuvoston kokouksen alla mennyt perhelomalle ja jättänyt väliin tapaamisen Yhdysvaltain ulkoministerin Hillary Clintonin kanssa. Barfoedin johdolla konservatiivit kärsivät vaalitappion vuoden 2011 vaaleissa. Barfoed kertoi yllättäen eroavansa puolueen johdosta elokuussa 2014. Hän perusteli päätöstä sillä, että puolue tarvitsi sukupolvenvaihdoksen.
Barfoed on valmistunut oikeustieteen kandidaatiksi Kööpenhaminan yliopistosta vuonna 1981.
Valtion sisäoppilaitos

Valtion sisäoppilaitos eli Niinisalon internaatti oli Kankaanpäässä Niinisalon varuskunnan tiloissa vuosina 1945–1947 toiminut sisäoppilaitos jossa sen toimintavuosina noin 4 000 kotiutettua sotilasta saattoi jatkaa sodan vuoksi keskeytynyttä lukiotaan. Aivan kaikki eivät suorittaneet ylioppilastutkintoa.
Oppilaitos aloitti toimintansa helmikuussa 1945 ja ensimmäiselle vuosiluokalle ilmoittautui virallisen tilaston mukaan 1 145 oppilasta. Opetusohjelmaa oli tiivistetty niin että lukion kolme luokkaa voitiin käydä 9 kuukaudessa, ja valittavissa oli joko humanistinen tai matemaattinen linja. Yksi vuosiluokka kesti noin kolme kuukautta. Ylioppilastutkinnossa suoritettiin kolme ainetta, äidinkieli, vieras kieli ja joko matematiikka tai reaali. Oppilaat olivat 23–25-vuotiaita, ja vanhin heistä oli 36-vuotias. Ensimmäiset ylioppilaskirjoitukset internaatissa järjestettiin kesäkuun lopulla 1945, ja niihin osallistuneista 210 kokelaasta hyväksyttiin 149.
Internaatissa oli 66 eri puolilta Suomea tullutta opettajaa muun muassa Kalle Väänänen, Anna-Liisa Heikinheimo, Anna Leinonen ja Eino Arohonka. Internaatin rehtorina oli aluksi Johannes Varsila ja sitten matematiikkaa opettanut Väinö Alava. Internaatin perustamiseen vaikutti erityisesti kouluneuvos L. Arvi P. Poijärvi. 
Internaatissa järjestettiin ylioppilaskirjoitukset kaikkiaan kuusi kertaa, viimeisen kerran helmikuussa 1947, jolloin internaatin toiminta päättyi. Kaikilla kerroilla ylioppilastutkinnon läpäisseiden osuus kaikista kirjoituksiin osallistuneista oli internaatissa suurempi kuin koko maan oppikouluissa keskimäärin.
Joukko sisäoppilaitoksessa aikanaan opiskelleita kokoontui Niinisalon varuskunnassa syyskuun lopulla 1980, jolloin ns. lamellikasarmin pohjoispäädyn seinään kiinnitettiin muistolaatta kertomaan tästä vaiheesta varuskunnan historiassa.
Kankaanpään kaupunginmuseon varuskuntaosastolla esiteltiin Niinisalon sisäoppilaitoksen toimintaa kevääseen 2021 saakka, jolloin näyttelyosuus purettiin.