tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Bofors 37mm

Bofors 37mm (Suomen puolustusvoimissa 37 PstK/36 Bofors) on ruotsalainen panssarintorjuntatykki, lempinimeltään "piiska". Ase on kehitetty 1930-luvun alkupuolella Ruotsissa, ja sitä on valmistettu lisenssillä monissa maissa. Jotkut eurooppalaiset asevoimat käyttivät sitä toisessa maailmansodassa, pääosin sodan alkupuolella.
Kyseisen panssaritorjuntatykin oli ensin kehittänyt ruotsalainen Bofors, pääasiassa vientitarkoituksessa. Ensimmäinen prototyyppi valmistettiin vuonna 1932, mutta kehitystyö jatkui vuoteen 1934 saakka. Ensimmäisenä Alankomaat ostivat tykkiä 12 kappaletta vuonna 1935, ja sitä seurasivat monet maat. Lisenssillä kopioita on valmistettu ainakin Suomessa, Tanskassa, Alankomaissa ja Puolassa. Suomessa tykkiä valmisti Valtion tykkitehdas, ja niitä valmistettiin yhteensä 365 kappaletta.
Piippu oli yksiosainen, puoliautomaattisella, liukuvalla lukolla ja suujarrulla varustettu. Ase oli asennettu kuljetusalustaan, jossa oli jousitus ja metallirenkaat kumeilla. Miehistön suojaksi pst-tykissä on 5 mm paksu teräskilpi alaspäin taittuvalla levyllä.
Käyttöhistoria.
Bofors 37 koki ensimmäisen taistelunsa Espanjan sisällissodassa, jossa se puhkaisi helposti modernien kevyiden panssarivaunujen suojauksen. Puolalaiset kopiot olivat suuressa käytössä Neuvostoliiton ja Saksan vallatessa Puolan syksyllä 1939. Volynian ratsuväkiprikaatilla ("Wołyńska Brygada Kawalerii") oli käytössään Bofors 37mm pst-tykkejä, joiden avulla puolalaiset voittivat Saksan Panzer Divisionin yhdessä ensimmäisistä taisteluista, Mokran taistelussa. Näissä taisteluissa Natsi-Saksan panssarijoukot käyttivät pääosin Panzer 1- ja Panzer 2- mallin kevyitä tankkeja, jotka olivat varsin helposti tuhottavissa Bofors 37mm:sellä. Varhaiset mallit Panzer 3:sta ja Panzer 4:stä olivat myös läpäistävissä kyseisellä pst-tykillä 500 metriin saakka. Kun Puola oli vallattu, suurin osa Bofors 37mm -mallin tykeistä joutui sotasaaliiksi Neuvostoliitolle ja Saksalle. Bofors 37mm oli todistetusti jo vanhentunut, kun Saksan hyökkäys Neuvostoliittoon käynnistyi kesällä 1941.
Vaikka vain yksi Bofors 37mm tykki oli käytössä Tanskan valtauksen aikana keväällä 1940, se ehti vaurioittaa kahta panssarivaunua, ja osui yhden vaunun telaketjuun, ennen kuin aseen miehistö ammuttiin. Kyseinen tykki on esillä Tøjhusmuseetissa, Kööpenhaminassa.
Talvisodassa suomalaiset lisenssillä valmistetut Bofors 37mm -pst-tykit osoittautuivat tarpeeksi tehokkaiksi neuvostoliiton panssarivaunuja T-26 ja T-28 sekä BT-sarjaa vastaan. Jatkosodan alkaessa ase huomattiin tehottomiksi Neuvostoliiton uusia malleja T-34 ja KV-sarjaa vastaan. Tämän jälkeen Bofors 37mm siirrettiin jalkaväen tulitukiaseeksi.
Bofors 37mm -mallin pst-tykkejä käytettiin myös toisen maailmansodan aikana Saksassa, Alankomaissa, Romaniassa, Jugoslaviassa ja Neuvostoliitossa, mutta tästä ei ole yksityiskohtaisia raportteja.
Tarton alue

Tarton alue (, ) oli hallinnollinen alue Viron sosialistisessa neuvostotasavallassa vuosina 1952–1953. Alueen hallinnollinen keskus oli Tartto ja sen pinta-ala oli 13 870 neliökilometriä.
Tarton alueeseen kuuluivat:
Tallinnan alue

Tallinnan alue (, ) oli hallinnollinen alue Viron sosialistisessa neuvostotasavallassa vuosina 1952–1953. Alueen hallinnollinen keskus oli Tallinna ja sen pinta-ala oli 15 000 neliökilometriä.
Tallinnan alueeseen kuuluivat:
Clarence Thomas

Clarence Thomas (s. 23. kesäkuuta 1948 Pin Point, Georgia) on yhdysvaltalainen tuomari ja Yhdysvaltain korkeimman oikeuden jäsen. Presidentti George H. W. Bush nimitti hänet virkaan heinäkuussa 1991 Thurgood Marshallin seuraajaksi. Thomas on korkeimman oikeuden historian toinen afroamerikkalainen tuomari.
Varhainen elämä.
Thomasilla on yksi vanhempi sisar ja nuorempi veli. Lasten isä jätti perheen, ja talousvaikeuksien vuoksi veljekset lähetettiin asumaan isoisänsä kanssa. Ennen lakiopintojaan Thomas harkitsi katolisen papin uraa, mutta vaihtoi opintosuuntaa kuultuaan opiskelutoverinsa kommentoivan Martin Luther Kingin murhaa pilkkaavasti. Lähdettyään seminaarista hän opiskeli ensin englantia Massachusettsin Holy Cross Collegessa ja valmistui juristiksi Yalen yliopiston oikeustieteellisestä tiedekunnasta vuonna 1974.
Ura.
1970- ja 1980-luvulla.
Valmistuttuaan Thomas työskenteli Missourin oikeusministerin alaisuudessa sekä Monsanton lakimiehenä. Sitten hän muutti pääkaupunki Washingtoniin ja työskenteli muun muassa presidentti Ronald Reaganin hallinnossa.
Presidentti George H. W. Bush nimitti Thomasin vuonna 1989 Robert Borkin seuraajaksi Yhdysvaltain valitustuomioistuimen Columbian piirikunnan tuomariksi.
Korkeimmassa oikeudessa 1991–.
Presidentti Bush nimitti Thomasin heinäkuussa 1991 ehdokkaakseen korkeimpaan oikeuteen sen ensimmäisen afroamerikkalaisen jäsenen Thurgood Marshallin seuraajaksi. Nimitystä varjostivat Thomasin entisen avustajan Anita Hillin syytökset seksuaalisesta häirinnästä. Syytöksille ei kuitenkaan löydetty tarpeeksi näyttöä, ja lokakuussa 1991 senaatti vahvisti nimityksen äänin 52–48.
Televisiokoomikko John Oliver ilmoitti 19. helmikuuta 2024 tarjoavansa Thomasille miljoona dollaria vuodessa joko Thomasin tai Oliverin loppuelämän ajaksi sekä yli 2 miljoonan dollarin arvoisen asuntoauton, mikäli tämä eroaisi tuomarin virastaan 30 vuorokauden kuluessa. Taustalla oli Oliverin "Last Week Tonight" -jakso, jossa käsiteltiin Thomasin saamia lahjoja ja muita etuuksia, joita hän ei ole raportoinut asianmukaisesti. Thomas ei tarttunut tarjoukseen.
Näkemykset.
Thomasia pidetään konservatiivisena tuomarina. Hän on tuomioistuimen äänestyksissä muun muassa vastustanut "affirmative action" -käytäntöä, joka mahdollistaa vähemmistöjen positiivisen syrjinnän. Korkeimman oikeuden palautettua aborttioikeudesta päättämisen osavaltioille vuonna 2022 Thomasin kannan mukaisesti Thomas sanoi, että korkeimman oikeuden tulisi harkita uudelleen myös niitä päätöksiä, jotka ovat estäneet osavaltioita kieltämästä samansukupuolisten avioliitot ja ehkäisyn.
Yhdysvaltain perustuslain tulkinnan suhteen Thomas on niin sanottu originalisti, eli hänen mielestään perustuslakia pitää lukea sen alkuperäisen tarkoituksen mukaisesti.
Pärnun alue

Pärnun alue (, ) oli hallinnollinen alue Viron sosialistisessa neuvostotasavallassa vuosina 1952–1953. Alueen hallinnollinen keskus oli Pärnu ja sen pinta-ala oli 16 330 neliökilometriä.
Pärnun alueeseen kuuluivat:
Kim Jae-joong

Kim Jaejoong (; s. 26. tammikuuta 1986), tunnetaan myös nimellä Jaejoong, on eteläkorealainen laulaja, lauluntekijä, näyttelijä, ohjaaja ja suunnittelija. Hän on parhaiten tunnettu korealaisen pop-ryhmän JYJ:n jäsenenä, ja oli yksi poikabändi TVXQ:n alkuperäisistä jäsenistä. Kim tunnettiin myös nimillä Hero Jaejoong (Etelä-Korea), Jejung (ジェジュン) (Japani), ja 英雄在中 (영웅재중) (Kiina). Kim käyttää nyt nimeä Kim Jaejoong (JYJ) aktiviteeteissaan.
Kim on laajentanut toimintaansa näytellessään televisiodraamoissaan, mukaan lukien "Sunao ni Narenakute", "Protect the Boss", "Dr. Jin", "Triangle "ja viimeisimpänä "SPY" ja elokuvissa, kuten "Heaven's Postman" ja "Jackal is Coming". Hän oli myös toiminnanjohtaja JYJ:n 2011 Worldwide Tourilla ja 2011 LG Whisen Rhytmic All Starsissa.
Tammikuussa 2013 hän julkaisi ensimmäisen EP:nsä, nimeltään "I", ja seuraavaksi täyspitkän albumin, "WWW:n" lokakuussa samana vuonna.
Peugeot Hoggar

Peugeot Hoggar on Peugeot’n vuosina 2010–2014 valmistama pieni lava-auto, joka perustuu tekniikaltaan Peugeot 206+ -malliin. Autoa valmistettiin ja myytiin Brasiliassa. Malli lainaa nimensä vuonna 2003 esitellyltä konseptiautolta.
Hoggariin oli valittavana joko 1,4- (80 hv) tai 1,6-litrainen (110 hv) moottori, jotka molemmat toimivat sekä etanolilla että bensiinillä sekoitussuhteen ollessa vapaa.
Johann Heinrich Bartholomäus Walther

Johann Heinrich Bartholomäus Walther, (1737 Rostock – 1802) oli saksalais-virolainen rakennusmestari, joka muutti Tarttoon ja rakensi sinne muutamia merkittäviä rakennuksia, kuten raatihuoneen.
Rostockissa syntynyt Walther muutti Tarttoon, joka nykyisin kuuluu Viroon, ja toimi siellä rakennusmestarina. Vuonna 1775 sattuneen Tarton suuren tulipalon jälkeen hän rakensi kaupungin keskustaan Tarton raatihuoneen ja Von Bockin talon. Raatihuoneen runsas joskin karkeapiirteinen stuccokoristelu on valmistettu Waltherin työpajassa. Lisäksi hän suunnitteli kartanoiden päärakennuksia, muun muassa Varangun ja Liigvallan kartanoon.
Irnijärvi

Irnijärvi on voimakkaasti säännöstelty järvi Koillismaalla Pohjois-Pohjanmaan maakunnassa. Se sijaitsee valtaosin Kuusamossa. Järven lounainen osa eli Ala-Irni sijaitsee Taivalkoskella. Irnin kylä sijaitsee järven länsirannalla. Keskisyvyys on noin 5,6 metriä ja syvin kohta on 24 metriä.
Maantiede.
Irnijärvi on lounais–koillissuuntainen. Noin kahdeksasosa järvestä on vähintään 10 metriä syvä. Syvimmät alueet sijaitsevat järven keski- ja koillisosassa. Järven itäisimmän osan muodostaa usean kilometrin mittainen, kapea ja melko syvä Vaaraperänlahti. Irnijärven pohjoisin vesialue on yli neliökilometrin laajuinen matala ja suorantainen Heikkisenlampi. Irnijärven keskiosassa sijaitsee monihaarainen Salmentauskangaksen niemimaa, jonka koillispuolella on Martinniemi. Niemien välinen Sunnansalmi on noin 600 metriä leveä. Salmentauskangas erottaa pääaltaasta usean kymmenen hehtaarin laajuisen Kolkko-nimisen, osittain syvän vesialueen.
Ala-Irnin rantaviiva on melko mutkainen. Vesialueen syvin kohta on 15 metriä. Ala-Irnin kaakkoisosan Kaihlaperä on matala ja suorantainen. Irnijärven luusua sijaitsee Ala-Irnin lounaisosassa. Järvi laskee Niskakoskea Irninjokeen. Kuusamon ja Taivalkosken raja kulkee Irnijärven pääallasta ja Ala-Irniä yhdistävän, noin 200 metriä leveän Hietasalmen halki.
Irnijärven saariluku on 11. Saarista 7 on korkeintaan hehtaarin laajuisia ja 4 puolestaan on yli hehtaarin laajuisia. Suurin saari on Ala-Irnin keskellä sijaitseva Kaihlasaari. Järven länsiosassa sijaitsee noin 10 hehtaarin laajuinen Korkeamaa. Pohjoisessa sijaitsee soinen Savimaa.
Irnijärvi on samantasoinen kuin sen länsipuolella sijaitseva Polojärvi ja pohjoispuolella sijaitseva Iso-Kero.
Irnijärven vesitilavuus on 181 432 000 kuutiometriä.
Irnijärvi (61.321.1.001) kuuluu Irnijärven lähialueeseen (61.321), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Iijoen vesistössä (61). Toinen jakovaihe on Irnijärven alue (61.32) ja ensimmäinen Iijoen yläosan valuma-alue (61.3). Irnijärvi on laajin Irnijärven lähialueen 37:stä vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Sitä seuraa Valkeinen.
Irnijärvi on viidenneksi laajin Kuusamon yli 1 900:sta vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Sitä seuraa Joukamojärvi.
Viron asutut paikat

Viron asutut paikat ( tai "asutusüksus") ovat asutuksia tai alueellisia yksiköitä, jotka kuuluvat johonkin kuntaan. Asutuilla paikoilla ei ole hallinnollista merkitystä. Joukko asuttuja paikkoja muodostaa kunnan ("vald"), jolla on oma hallinto. Asutut paikat, jotka ovat tyypiltään kaupunkeja muodostavat oman kaupunkikunnan ("linn"). Jotkin kaupungit ovat liittyneet ympäröiviin kuntiin ja ovat nykyään epäitsenäisiä kaupunkeja.
Virossa on 5 erityyppistä asuttua paikkaa:
4. marraskuuta 2016 Virossa oli 4 699 asuttua paikkaa. Niistä 30 oli kaupunkeja, 17 epäitsenäisiä kaupunkeja, 12 kauppaloita, 188 pienkauppaloita ja 4 452 kyliä.
Wargaming Helsinki

Wargaming Helsinki (ennen Boomlagoon) oli suomalainen peliyritys. Yrityksen perusti vuonna 2012 Rovion entiset työntekijät.
Wargaming.net osti yrityksen joulukuussa 2016, ja kaupan myötä yrityksen nimi muutettiin Wargaming Helsingiksi. Vuonna 2019 yritys loopetettiin.
My Hometown

My Hometown on Bruce Springsteenin single hänen "Born in the U.S.A." -albumiltaan. Kyseinen single oli ennätystä sivuava seitsemäs ja viimeinen single kyseiseltä albumilta, mikä ylsi top kymmeneen "Billboard Hot 100" -listalla. Single ylsi ykköseksi "U.S. Adult Contemporary" -listalla ja on Springsteenin ainut kyseisellä listalla ykköseksi yltänyt kappale tähän mennessä. Kappale on syntetisaattoripainoitteinen hidastempoinen kappale.
Musiikkivideo.
Kappaleen musiikkivideo on suoraviivainen video kuvaten Springsteeniä ja E Street Bandia esittämässä kappaletta konserttia Born in the U.S.A. -tourin lopulla. Huolimatta videon visuaalisen jännittävyyden puutteesta se pääsi silti runsaaseen MTV-soittoon vuoden 1985 lopussa ja vuoden 1986 alussa.
Kuolema Venetsiassa (ooppera)

Kuolema Venetsiassa on kaksinäytöksinen ooppera, jonka on säveltänyt Benjamin Britten. Se perustuu Thomas Mannin pienoisromaaniin "Kuolema Venetsiassa". Oopperan englanninkielisen libreton kirjoitti  Myfanwy Piper. Ooppera sai ensi-iltansa 16. kesäkuuta 1973.
Historia.
Britten oli pohtinut pienoisromaanin säveltämistä vuosien ajan, ja hän aloitti työnsä syyskuussa 1970 lähestymällä Piperiä ja kirjailijan poikaa Golo Mannia. Johtuen Warner Brothers -yhtiön ja Thomas Mannin kuolinpesän välisestä sopimuksesta koskien Luchino Viscontin samannimistä elokuvaa, joka sai ensi-iltansa vuonna 1971, Britteniä neuvottiin olemaan katsomatta sitä. Oopperan ensiesityksen ohjaajan Colin Grahamin mukaan jotkut elokuvan nähneet Brittenin kollegat pitivät Tadzion ja Aschenbachin suhdetta elokuvassa "liian sentimentaalisena ja riettaana". Tämä vaikutti ratkaisuun, jossa Tadzion sekä tämän perheen ja ystävien osia esittivät tanssijat.
Tapwave Zodiac

Tapwave Zodiac oli yhdysvaltalaisen Tapwaven käsikonsoli, johon myös suomalainen Fathammer teki muutaman pelin. Laite julkistettiin vuonna 2003, ja toimitukset alkoivat samana vuotena.
Laite tuli markkinoille samoihin aikoihin kuin Sonyn PlayStation Portable ja Nintendon Nintendo DS -mallit, mikä hankaloitti markkinatilannetta.
Tapwave lopetti toimintansa vuonna 2005.
Laitteisto.
Laitteen tekniikka:
Stardust Galaxy Warriors

Stardust Galaxy Warriors on suomalainen Windows-alustalle julkaistu shoot 'em up -peli. Pelin on kehittänyt Vasara Entertainment, joka yhdistyi toiseen suomalaiseen yritykseen Dreamloop Games.
Peli on julkaistu Steam-palvelussa vuonna .
Pelin PlayStation 4- ja Xbox One-versiot on julkaistu vuonna 2016, jolloin peli koko nimeksi on muodostunut Stardust Galaxy Warriors: Stellar Climax.
Arvioita.
Metro-verkkosivusto antoi pelin PlayStation 4-versiolle arvosanan 8/10 arvostelussaan.
Vesa Lakaniemi

Vesa Markus Lakaniemi (s. 1969 Vimpeli) on suomalainen virkamies. Hän toimii Eurajoen kunnanjohtajana 1. helmikuuta 2017 alkaen.. 
Lakaniemi on valmistunut käsityönopettajaksi Rauman opettajankoulutuslaitoksesta. Koulutukseltaan hän on kasvatustieteiden maisteri. Lakaniemi on työskennellyt opettajana Espoossa ja Pirkkalassa. Vuosina 2002–2006 Lakaniemi toimi Raumanmeren peruskoulun rehtorina, vuosina 2006–2009 Rauman opetuspäällikkönä ja vuodesta 2009 lähtien Rauman kasvatus- ja opetusjohtajana. Joulukuussa 2016 hänet valittiin Eurajoen kunnanjohtajaksi.
Killi ja Kiki

Killi ja Kiki (, ) on venäläis-ranskalais-yhdysvaltalainen animaatiosarja. Sarjaa alettiin esittää vuonna 2014. Suomessa sitä on esittänyt Yle TV2-kanavalla 23. lokakuuta 2016 lähtien.
Mediataitoviikko

Mediataitoviikko on Kansallisen audiovisuaalisen instituutin koordinoima mediakasvatuksen teemaviikko, jonka tavoitteena on kehittää lasten, nuorten ja aikuisten mediataitoja sekä vahvistaa aikuisten valmiuksia mediakasvatukseen.
Mediataitoviikkoa vietetään ympäri Suomea helmikuun toisella viikolla erilaisten kampanjoiden, tempausten ja toimintojen merkeissä. Viikon aikana kouluissa, kirjastoissa, päiväkodeissa, nuorisotaloissa ja harrasteryhmissä käsitellään erilaisiin median ilmiöihin liittyviä aiheita ja kysymyksiä yhdessä lasten, nuorten ja aikuisten kanssa. 
Mediataitoviikkoa ja sen toimintoja suunnittelee ja toteuttaa joukko kansallisia organisaatiota, jotka edustavat pääasiassa koulutusta, lapsi- ja nuorisotyötä, mediakulttuuria, viestintää sekä it-alaa. Kansallinen audiovisuaalinen instituutti vastaa viikon tiedottamisesta. 
Mediataitoviikko ajoitetaan osumaan samalle viikolle, jolloin vietetään kansainvälistä Safer Internet Daytä.
Isolammi (Pirkkala)

Isolammi on Pirkanmaalla Pirkkalan Sionkylässä sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Vanajaveden–Pyhäjärven alueen Pyhäjärven alueeseen. Isolammi on osa Sikojoen valuma-aluetta.
Maantietoa.
Lampi on 500 metriä pitkä, 250 metriä leveä ja sen pinta-ala on 8,6 hehtaaria. Lampi on käytännössä Sikojoen läpivirtausjärvi, vaikka tulouoma laskeekin Polviniemeen luusuan viereen. Toinen merkittävä tulo-oja on Hanhonoja, joka on Leveen läpivirtausoja. Kolmas oja on jo varsin pieni. Lammen laskujoki on edelleen Sikojoki, jolla on enää 1,8 kilometriä Pyhäjärveen. Lammen rantaviivan pituus on 1,4 kilometriä. Lampi on peltojen ympäröimä, mutta rannat ovat suota ja heinikkoa. Rantojen tuntumaan on rakennettu toistakymmentä vapaa-ajan asuntoa. Lammen lähiympäristössä Katajalassa, Heikkilässä ja Sionkylässä sijaitsee runsaasti asuntaloja. Lammen lähelle pääseen helposti yhdystietä 3022 myöten.
Historiaa.
Vuonna 1855 julkaistussa Kalmbergin kartastossa järven nimi kirjoitettiin pelkästään ”Isolampi”. Se oli piirretty suuremmaksi kuin nykyään, sillä Sikojoki näyttää kartassa kuin pitkältä lahdelta. Vähälammin nimi puuttuu kartasta, mutta samalla kohtaa lahdella on laajentuma.
Vuoden 1953 peruskartassa lammen eteläpuolelle on rakennettu muutama omakotitalo, joka on jatkunut siitä saakka. Sekä Sikojoen että Hanhonojan rannoilta on nostettu pehkua, minkä seurauksena joki on nykyään huomattavan leveä.
Rafael Santos Borré

Rafael Santos Borré Maury (s. 15. syyskuuta 1995 Barranquilla, Kolumbia) on kolumbialainen jalkapalloilija. Hän edustaa saksalaisseura Eintracht Frankfurtia, johon hän siirtyi kesällä 2021. Borré on pelipaikaltaan hyökkääjä.
Borré aloitti ammattilaisuransa 17-vuotiaana vuonna 2013 Kolumbian pääsarjassa pelaavassa Deportivo Calissa, jossa hän voitti maan apertura-mestaruuden ja supercupin. Elokuussa 2015 Borré solmi kuusivuotisen sopimuksen Atlético Madridin kanssa. Samassa yhteydessä sovittiin, että hän jatkaisi entisessä seurassaan lainapelaajana kauden 2015–2016 ajan. Kesällä 2016 Borré harjoitteli Atléticon miehistössä, kunnes hän siirtyi elokuussa yhden kauden mittaisella lainasopimuksella Villarrealiin. Kaudet 2017–2021 Borré edusti kotimaassaan River Platea.
Borré on pelannut maansa alle 20-vuotiaiden maajoukkueessa 11 ottelua ja tehnyt niissä kolme maalia. Hän pelasi ikäluokan MM-kilpailuissa 2015 joukkueessaan lähes täydet minuutit ja teki maalin alkulohko-ottelussa Portugalia vastaan. Hän pelasi Kolumbian A-maajoukkueessa ensimmäiset kaksi otteluaan syyskuussa 2019. Hän pelasi viisi ottelua vuoden 2021 Copa Américassa, jossa Kolumbia sijoittui kolmanneksi.
Pullakkonoet

Pullakkonoet ("Anthracoidea") on nokisienten alakaareen, Ustilaginales-lahkoon kuuluva sienisuku. Sukuun kuuluu 109 lajia ja sukuun kuuluvia lajeja esiintyy kaikkialla maapallolla. Suvun tyyppilaji on "Anthracoidea caricis". Pullakkonokien suku voidaan jakaa kahteen alasukuun: "Anthracoidea" ja "Proceres".
Pullakkonoet kasvavat sarakasvien (Cyperaceae) heimoon kuuluvilla kasvilajeilla. Osa suvun lajeista loisii monella eri isäntäkasvilajilla ja osa tavallisesti vain yhdellä tai muutamalla keskenään lähisukuisella isäntäkasvilajilla. Monien pullakkonokien tieteellisten nimien lajinimi on sama tai lähes sama kuin sen tavallisen isäntäkasvilajin tieteellisen nimen lajinimi. Pullakkonokilajeja tavataan erityisesti saroilla ("Carex") niiden pullakoissa, mutta myös sarakkeilla ("Kobresia") ja sarakeilla ("Uncinia"). Pullakkonokien infektoimista emikukkien sikiäimistä ei kehity siemeniä. Saroilla tavataan pullakkonokien lisäksi muihinkin sienisukuihin kuuluvia nokisieniä.
Suomessa on tavattu useita pullakkonokilajeja, joista osa on aiemmin luokiteltu silmälläpidettäviksi, mutta myöhemmin jätetty arvioimatta. Suomessa kasvaa kuitenkin monia pullakkonokilajien isäntäkasvilajeja ja osa niistä on aivan yleisiä.
Suomalainen Ilkka Kukkonen sekä unkarilainen Kálmán Vánky ovat tutkineet sekä nimenneet useita pullakkonokilajeja, ja heidän mukaansa onkin nimetty lajit "Anthracoidea kukkonenii" sekä "Anthracoidea vankyi".
Lajeja.
Kunkin pullakkonokilajin nimen perässä on suluissa isäntäkasvilajien nimet, mikäli isäntäkasvilajeilla on suomenkielinen nimi.
Eeva Furman

Eeva Rebekka Furman (s. 2. toukokuuta 1960 Helsinki) on suomalainen ympäristöasiantuntija. Hän on työskennellyt johtavana asiantuntijana valtioneuvoston kansliassa elokuusta 2022 lähtien missä hän toimii mm. kestävän kehityksen toimikunnan pääsihteerinä. Siihen saakka hän oli professori ja Suomen ympäristökeskuksen ympäristöpolitiikkakeskuksen johtaja sekä Suomen kestävyyspaneelin puheenjohtaja. Hänen työhönsä kuuluivat tutkimuksen ja päätöksenteon yhteyden, kestävän kehityksen, luontopohjaisten ratkaisujen, ekosysteemipalveluiden ja luonnon monimuotoisuuden hallinnan tutkimus.
Elämä ja ura.
Furman asui lapsuutensa Helsingissä ja nuoruutensa Kauniaisissa. Hän valmistui ylioppilaaksi Kauniaisten lukiosta 1978 ja maisteriksi Helsingin yliopistosta 1985. Hän opiskeli eläintiedettä ja teki meribiologiaan liittyvän pro gradu -tutkielmansa otsikolla: "Merirokon (Balanus improvisus Darwin) esiintymisestä, kasvusta ja lisääntymisestä Tvärminnen saaristossa". Valmistumisen jälkeen Furman lähti jatko-opintoihin Walesiin merentutkimuslaboratorioon. Hän väitteli tohtoriksi vuonna 1989 Walesin yliopistossa. Furmanin väitöskirja käsitteli merirokkopopulaatioiden taksonomista suhdetta Itämerellä ja Atlantilla ("The taxonomic relationship of Balanus improvisus (Darwin) populations in the Baltic and the Atlantic").
Furman valittiin tammikuussa 2017 YK:n kestävän kehityksen raporttia valmistelevaan työryhmään Agenda 2030:een. Ryhmän työ alkoi helmikuussa 2017 ja raportti julkaistiin vuonna 2019. Furman kuului tiedonjulkistamisen valtionpalkinnon saaneen kirjan "Ihminen ja ympäristö" -kirjan toimituskuntaan. Vuonna 2020 Furman sai -tunnustuksen. Hän on ollut Suomen Tiedeseuran jäsen vuodesta 2020.
Furman oli vuodesta 1990 naimisissa professori Ilkka Hanskin (k. 2016) kanssa. Heillä on kolme lasta.
Irmeli Castrén

Irmeli Castrén (ent. "Ohert", ent. "Nordenstreng"; s. 1944) on suomalainen toimittaja. Hän on työskennellyt uutistoimittajana sekä myös kahden naistenlehden päätoimittajana.
Castrén on ollut Kauneus ja Terveys- ja Madame-lehtien päätoimittaja.
Ernst Degner

Ernst Eugen Wotzlawek Degner (22. syyskuuta 1931 Gleiwitz, Saksa – 10. syyskuuta 1983 Teneriffa, Espanja)) oli puolalaissukuinen itäsaksalainen ratamoottoripyöräilijä, joka loikkasi Länsi-Saksaan. Loikkaamisen jälkeen hän voitti maailmanmestaruuden 50-kuutioisissa Suzukilla.
Ernst Degner syntyi Saksassa Ylä-Sleesian provinssissa Gleiwitzin kaupungissa puolalaiseen perheeseen. Kaupunki sijaitsee nykyisin Puolan puolella ja on nimeltään Gliwice. Ylä-Sleesia oli kaksikielinen alue ja siellä oli vahva puolalainen vähemmistö. Sleesian kansannousujen jälkeen osa Sleesiasta siirtyi Puolalle ja osa, mukaan lukien Gleiwitz, pysyi yhä Saksalla. Sleesian jakamisen jälkeen moni Saksan alueelle jäänyt alkoi muuttaa nimiään saksalaisiksi. Näin teki myös Ernst Degnerin isä, joka muutti sukunimensä Wotzławek kirjoitusasun ja otti uuden sukunimen Degner. Degnerin isä kuoli hieman ennen Toisen maailmansodan päättymistä ja Neuvostoliiton puna-armeija lähestyi, mikä sai Degnerin perheen lähtemään Luckauhun, joka jäi sittemmin muodostetun Itä-Saksan alueelle.
Béchamp-reaktio

Béchamp-reaktio on kemiallinen reaktio, jossa arseenihappo reagoi kuumennettaessa aktivoidun aktivoidun aromaattisen yhdisteen kanssa muodostaen arsonihapon. Reaktion raportoi ensimmäisen kerran Antoine Béchamp vuonna 1863 ja se on nimetty hänen mukaansa.
Béchamp-reaktio on mekanismiltaan elektrofiilinen aromaattinen substituutio ja tapahtuu aktivoiduille aromaattisille yhdisteille, joita ovat muun muassa aniliini, fenoli sekä niiden eri tavoin substituoidut johdannaiset. Reaktio vaatii tapahtuakseen 100–160 °C:n lämpötilan ja aniliinit reagoivat fenoleja herkemmin. Béchamp-reaktion saannot eivät ole erityisen korkeat ja erityisesti korkeissa lämpötiloissa sivureaktioissa muodostuu arsiinihappoja. Saantoja voidaan parantaa erottamalla ja kierrättämällä reagoimattomia lähtöaineita.
Merkelin III hallitus

Merkelin III hallitus oli liittokansleri Angela Merkelin johtama suuri koalitiohallitus, joka aloitti työskentelyn 17. joulukuuta 2013. Sen muodostivat Saksan kristillisdemokraattinen unioni (CDU) ja sen sisarpuolue Baijerin kristillissosiaalinen unioni (CSU) sekä Saksan sosiaalidemokraattinen puolue (SPD). Hallitusta edelsi Merkelin II hallitus.
Saksan liittopäivävaalien 2017 jälkeen hallitus hajotettiin ja muodostettiin Merkelin IV hallitus.
Eija Wager

Eija Wager (s. 1951 Helsinki) on suomalainen toimittaja, tietokirjailija ja paluumuuttaja. Hän asui 1970-luvulta alkaen Italiassa ja palattuaan on kirjoittanut useita kirjoja kokemuksistaan Italiassa ja Suomessa.
Wager on ollut MTV:n ja Sanomien Italian kirjeenvaihtaja. Hän on Finitalia-sivuston päätoimittaja.
Aiheesta muualla.
Yle Elävä arkisto: Inhimillinen tekijä: Kolme kotiinpaluuta
Junius Bassus

Junius Bassus nimellä tarkoitetaan Roomassa 300-luvulla jaa. eläneitä isää (Junius Annius Bassus) ja poikaa (Junius Bassus signo Theotecnius, kesäkuu 317 – 25. elokuuta 359), jotka kuuluivat Bassus-senaattorisukuun. 
Junius Annius Bassus toimi pretoriaaniprefektinä 320-luvulla ja konsulina vuonna 331. Hän rakennutti Esquilinus-kukkulalle yksityisen basilikan ("Basilica Iunii Bassi"), jonka sisäseinillä säilyi 1500-luvulle saakka värikäs marmorinen pinnoituskoristelu ("opus sectile"). Osa koristelusta otettiin talteen rakennusta purettaessa. Yhdessä sen kuvista esitetään vuoden 331 konsulin virkaanastujaiset, joissa kuvataan, miten Junius Bassus ottaa konsulinviran vastaan.
Iunius Bassus signo Theotecnius toimi kaupunginprefektinä ja ehti kääntyä kristinuskoon juuri ennen kuolemaansa vuonna 359. Hän sai hautapaikan nykyisen Pietarinkirkon alueelta, jonka kryptassa sarkofagi edelleen on. Näyttävässä sarkofagissa on kuvituksena aiheita Raamatun kertomuksista.
Nina Stojanović

Nina Stojanović (s. 30. heinäkuuta 1996 Belgrad) on serbialainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut kaksinpelissä WTA-listan sijalla 140 marraskuussa 2016 ja nelinpelissä sijalla 107 joulukuussa 2016.
Stojanović edusti Serbiaa Fed Cupissa ensimmäisen kerran vuonna 2014.
T-pyrstö

T-pyrstö on lentokoneen pyrstötyyppi, jossa korkeusvakaimet on kiinnitetty rungon sijasta sivuvakaimen päähän. Nimensä se on saanut siitä, että pyrstö näyttää tällöin edestä katsottuna T-kirjaimelta.
Etuja.
T-pyrstön etuna tavalliseen pyrstöön verrattuna on se, että korkeusvakaimet saadaan siirrettyä kauemmas moottorien pakokaasuvirrasta ja siipien jättövirtauksista. Niinpä sen korkeusvakaimet ovat tavallista pyrstöä tehokkaammat, jolloin niistä voidaan myös tehdä tavallista pienemmät. Lisäksi suurempi etäisyys jättövirtauksiin tarkoittaa, että T-pyrstön korkeusvakaimet värisevät lennossa vähemmän, joten metallin väsymistä tapahtuu vähemmän ja pyrstön käyttöikä on pidempi. T-pyrstössä myös sivuvakain toimii tehokkaammin, sillä korkeusvakaimet toimivat sille ikään kuin päätylevynä. Niinpä myös sivuvakaimesta voidaan tehdä tavallista pienempi. T-pyrstö mahdollistaa myös moottorien kiinnittämisen rungon takaosaan, missä korkeusvakaimet olisivat normaalissa pyrstössä.
Oikaiseminen syöksykierteestä on T-pyrstöisellä lentokoneella helpompaa kuin muun tyyppisillä, sillä niissä sivuperäsin pääsee toimimaan vapaasti ja tehokkaasti (korkeusperäsin ei aiheuta kuolleen turbulenttisen ilman aluetta sivuperäsimeen).
Koska etäisyys maan pinnasta korkeusperäsimeen on T-pyrstöisellä lentokoneella suurempi kuin muun tyyppisillä, vierasesinevahingon riski (Foreign Object Damage) lähtö- ja laskukiidossa sekä lentokenttäoperaatioissa on vähäisempi kuin muun tyyppisillä. Tämä, sekä T-pyrstön aerodynaaminen tehokkuus, tekevät T-pyrstöstä erityisen suositun purjekoneissa.
Ilmapudotus- ja laskuvarjo-operaatiot ovat turvallisia T-pyrstöisillä kuljetuskoneilla, sillä niissä ei ole riskiä hyppääjien tai pudotettavan rahdin iskeytymisestä korkeusvakaimiin.
Haittoja.
T-pyrstö on altis erityiselle syväsakkaukselle. Siinä korkeusvakain jää sakkaavan siiven synnyttämään pyörteiseen ilmaan, mikä estää korkeusvakaimen käytön. T-pyrstöisillä koneilla on tällöin myös taipumus kääntyä nopeasti suurempaan kohtauskulmaan, jopa 40 asteeseen. Tämän seurauksena kone lukittuu syväsakkaukseen, sillä nokan laskeminen korkeusvakaimella ei onnistu. Sakkauksesta poistuminen on tällöin vaikeaa, usein jopa mahdotonta.
T-pyrstö on kokonaisuutena tavallista pyrstöä painavampi. Lisäksi pyrstörakenne altistaa sivuvakaimen tavallista pyrstöä suuremmille kuormituksille, sillä korkeusvakaimen synnyttämän vääntömomentin on siirryttävä sivuvakaimen kautta koneen runkoon. Niinpä T-pyrstön on oltava tavallista pyrstöä vahvempi, mikä johtaa myös osaltaan painon lisääntymiseen.
Kalsidioli

Kalsidioli eli 25-hydroksikolekalsiferoli (lyhennetään 25(OH)D) on aktiivisen D-vitamiinin esiaste. Sen kemiallinen kaava on C27H44O2 ja moolimassa 400,6426 g/mol.
Maksa muodostaa kalsidiolia kolekalsiferolista eli D3-vitamiinista. Osa kalsidiolista muuttuu elimistössä kalsitrioliksi, joka on varsinainen hormonaalisesti aktiivinen D-vitamiinin aineenvaihduntamuoto.
Elimistön D-vitamiinitilannetta määritettäessä mitataan nimenomaan seerumin kalsidiolipitoisuutta, joka antaa parhaan käsityksen D-vitamiinivarastosta. Kalsidiolilla voidaan hoitaa riisitautia ja osteomalasiaa.
Eila Pajastie

Eila Pajastie-Havia (vuoteen 1942 Paischeff; 16. tammikuuta 1918 – 9. toukokuuta 1994) oli suomalainen kuvataidekriitikko.
Pajastie opiskeli Helsingin yliopistossa vuodesta 1936 taidehistoriaa, yleistä valtio-oppia, kansantaloustiedettä ja englantilaista filologiaa. Hän valmistui filosofian kandidaatiksi vuonna 1942 ja harjoitti vuosina 1946–1948 jatko-opintoja Lontoossa, missä hän suoritti taidehistorian Bachelor of Arts -tutkinnon. Hän aloitti "Ilta-Sanomien" taidekriitikkona 1940-luvun taitteessa. Hän oli "Nya Pressen" -lehden kuvataidekriitikko vuosina 1953–1967 ja kirjoitti myös muihin lehtiin, kuten "Taide"- ja "Arkkitehti"-lehtiin sekä suomenkielisiin päivälehtiin. Pajastie kirjoitti kuvataiteen ohella kritiikkejä myös taideteollisuudesta, arkkitehtuurista ja viimeksi baletista. Taideteollisuudesta hän kirjoitti "Kaunis koti" -lehteen vuosina 1949–1964.
Pajastien vanhemmat olivat taidemaalari Alexander Paischeff ja tekstiilitaiteilija Eva Anttila. Hänen tätinsä oli balettitanssija Mary Paischeff ja hän tanssi nuorena itsekin. Pajastie oli 1950-luvun alussa muutaman vuoden naimisissa toimittaja Ilmari Havian kanssa.
Pajastie luopui kriitikon urasta 1970-luvun alussa, minkä jälkeen hän työskenteli kääntäjänä muun muassa Suomen Kansallismuseossa. Hän ruotsinsi näyttelyluettelojen artikkeleita ja suomensi salapoliisiromaaneja. Hän suomensi Agatha Christien teoksen "Kuolema ilmoittaa lehdessä".
Kadriorgin presidentinpalatsi

Kadriorgin presidentinpalatsi () on Kadriorgin alueella Viron pääkaupungissa Tallinnassa sijaitseva uusbarokkirakennus, joka toimii Viron presidentin virka-asuntona. 
1930-luvulla presidentin virka-asuntona oli historiallinen Kadriorgin palatsi (nykyisin taidemuseo). Sen lähelle päätettiin rakentaa toimistotiloja presidentinpalatsiksi. Samaan aikaan Kadriorgin puistoa uudistettiin myös. Vuonna 1938 valmistuneen presidentinpalatsin on suunnitellut virolainen arkkitehti Alar Kotli.
Juhlallisen sisäänkäynnin vieressä oli alkujaan valtaa symboloivat pronssileijonat. Ne katosivat neuvostomiehityksen aikana.
Vuonna 2014 presidentille päätettiin kunnostaa uusi virka-asunto Libertyn huvilaan Tallinnan länsilaidalla. Kunnostustöiden odotettiin vievän vuosia.
Ajatuksesta luovuttiin myöhemmin.
Tiina Itkonen

Tiina Itkonen (s. 1968 Helsinki) on suomalainen valokuvataiteilija. Hänet tunnetaan erityisesti polaaristen alueiden ja ilmastonmuutoksen jälkien kuvaajana.
Itkonen valmistui Turun taideakatemiasta vuonna 1995 ja Taideteollisesta korkeakoulusta vuonna 2002. Hän teki lopputyönsä Grönlannista ja julkaisi nimellä "Inughuit". Hän kuuluu Helsinki Schoolina tunnettuun valokuvaajaryhmään. Hänen teoksiaan on esitelty yksityis- ja ryhmänäyttelyissä Suomessa ja ulkomailla. Itkosen kuvia on ollut näyttelyissä: Albert Kahn Museum, Pariisi 2013, Scandinavia House, New York 2013, Venetsian biennaali 2011, Sydneyn biennaali 2010 ja New York Photo Festival 2009.
Itkosen näyttely "Anori - Jäätikön hiljaisuus" on esillä Helsingissä Valokuvataiteen museon K1-galleriassa 9.6.-1.10.2023.
Vuonna 2019 Itkonen sai valokuvataiteen valtionpalkinnon. Hänelle myönnettiin valtion viisivuotinen taiteilija-apuraha 2021. Vuonna 2023 hänet palkittiin Hasselblad Masters -palkinnolla.
Itkonen asuu ja työskentelee Helsingissä.
Ohivirtaussuhde

Ohivirtaussuhde (, BPR) on ohivirtaussuihkumoottorin toimintaa kuvaava suhde. Se kertoo, missä suhteessa suihkumoottoriin tulevaa ilmaa virtaa turbiinin ohi. Esimerkiksi ohivirtaussuhde 10:1 tarkoittaa, että jokaista turbiinin ohi virtaavaa 10 kg ilmaa kohti 1 kg kulkee turbiinin läpi.
Moottoreita, joiden ohivirtaussuhde on korkeintaan 2:1, kutsutaan matalan ohivirtaussuhteen puhallinturbiineiksi. Korkean ohivirtaussuhteen moottoreilla ohivirtaussuhde on usein välillä 5:1 – 8:1. Uusimpien moottorien ohivirtaussuhde voi olla jopa 12:1.
Periaate.
Suihkuturbiinissa eli suorassa suihkumoottorissa kaikki sisään otettu ilma kulkee turbiinin läpi. Jotta suihkumoottori säilyisi tehokkaana myös matalilla nopeuksilla, moottorin läpi tulevaa ilmamassaa tulisi kasvattaa. Suihkuturbiinissa se ei kuitenkaan onnistu, sillä ilman ja polttoaineen suhteen moottorin polttokammiossa on pysyttävä samana. Ohivirtaussuihkumoottorissa ahtimen eteen on liitetty puhallin, jota moottori pyörittää. Se ohjaa ilmaa turbiiniin ja lisäksi sen ohi, turbiinin ja nasellin väliseen tilaan. Ahtimen läpi ja turbiinin ohi kulkeva ilma saa hieman vapaata ilmavirtaa suuremman nopeuden, joten moottorista ulos tullessaan se tuottaa työntövoimaa. Ahdin lisää polttoaineen kulutusta vain vähän, mikä tekee ohivirtaussuihkumoottoreista hyvin taloudellisia suoriin suihkumoottoreihin verrattuna.
Vähälammi (Pirkkala)

Vähälammi on Pirkanmaalla Pirkkalan Sionkylässä sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Vanajaveden–Pyhäjärven alueen Pyhäjärven alueeseen. Vähälammi on osa Sikojoen valuma-aluetta.
Maantietoa.
Lampi on 200 metriä pitkä, 150 metriä leveä ja sen pinta-ala on 0,7 hehtaaria. Lampi sijaitsee Sikoluhta nimisellä suoalueella, joka on syntynyt Pyhäjärveen laskevan Sikojoen tulvalaakson reunoille asti. Sikoluhadan lammikoista erottuu Vähälammi suurimpana vaikka se on ruohottumassa umpeen. Lammen rantaviivan pituus on 600 metriä.
Historiaa.
Vuonna 1855 julkaistussa Kalmbergin kartastossa järven nimeä ei näy. Vähäjärven kohdalla onkin ”Isolampeen” asti ulottuva pitkä lahti, jonka laajentumassa voi erottaa Vähälammin piirteet. Vähälammi on saattanut syntyä vasta silloin, kun Pyhäjärven vedenpintaa laskettiin parilla metrillä.
Vuoden 1953 peruskartassa lammen nimi kirjoitettiin ”Vähälampi” ja se oli nykyistä paljon suurempi. Sikojoki virtasi Vähälammen lounaista reunaa myöten ja kuului osaksi jokea. Myös Sikoluhta oli monin paikoin nykyistä kapeampi, sillä jotkin peltopalstat ulottuivat joenuomaan asti paikoissa, jotka ovat nykyään suota. Karttaan on myös merkitty pehkun nostoa merkitsevät alueet. Pehkunnoston jäljiltä syntyivät monet Sikoluhdan vesialtaat, jotka näkyvät vuoden 1975 kartassa. Vielä vuoden 1991 kartassa tilanne oli samanlainen kuin vuonna 1975. Myöhemmin Vähälammi kasvaa umpeen ja kuroutuu erilleen Sikojoesta.
Apuvoimalaite

Apuvoimalaite eli APU () on lentokoneeseen asennettu turbiinimoottori, jota käytetään tuottamaan työntövoiman sijasta energiaa muihin tarkoituksiin. APU on yleensä kytketty generaattoriin, joka tuottaa 115 voltin vaihtovirtaa 400 hertsin taajuudella. Se on suurimmassa osassa konetyypeistä sijoitettu pyrstökartioon.
APU:ta käytetään yleensä lentokoneen ollessa maassa, matkustajien noustessa koneeseen tai poistuessa sieltä. Sen tuottamalla energialla saadaan koneen sähköjärjestelmä toimimaan ilman, että koneen moottoreita tarvitsee käynnistää. Siitä saatavalla paineilmalla voidaan myös käyttää koneen ilmastointia sekä käynnistää moottorit. APU:n ansiosta lentokone ei tarvitse maassa ollessaan ulkoista virtalähdettä. Lennon aikana APU voidaan myös käynnistää, jos jokin lentokoneen generaattoreista lakkaa toimimasta. Vastaavasti paineilmajärjestelmän vioittuessa APU voi tuottaa paineilmaa matkustamon paineistuksen ylläpitoon sekä jäänpoistoon. Ensimmäinen kaasuturbiini-APUlla varustettu liikennekonetyyppi oli 1963 käyttöön otettu Boeing 727 ja ensimmäinen APU:lla varustettu Finnairin konetyyppi yhtiössä 1964 käyttöön otettu Super Caravelle.
Hadrianuksen temppeli

Hadrianuksen temppeli on kuolemansa jälkeen jumalaksi korotetulle keisari Hadrianukselle omistettu temppeli Campus Martiuksella Roomassa. Sen rakennutti Hadrianuksen seuraaja, keisari Antoninus Pius vuonna 145. Nykyään temppeli on osa myöhemmän ajan rakennusta Piazza di Pietralla. Osa aukion kiveyksestä on peräisin temppelistä. Aiemmin temppeliä on virheellisesti pidetty Neptunuksen temppelinä.
Temppelin cellasta on jäljellä yksi seinä. Sen julkisivua reunustaa 11 kappaletta 15 metriä korkeaa korinttilaista tyyliä edustavaa pylvästä. Temppeli rakennettiin neljä metriä korkealle vulkaanisesta kivilajista tehdylle korokkeelle. Sen arkkitraavi on korjattu muutostöiden yhteydessä. Temppeliin rakennettiin paavillinen palatsi 1600-luvulla ja muutostöitä johti arkkitehti Carlo Fontana. Nykyään rakennuksessa toimii Borsa Valori di Roma eli Rooman arvopaperipörssi.
Pankin tiloissa on nähtävissä cellan puolipyöreää peräseinää, jota aikoinaan peitti tynnyriholvi. Holvia ympäröiviin pylväisiin oli ripustettu sotasaalista. Pylväiden juuria koristivat provinsseja henkilöivät patsaat symboloiden Hadrianuksen edeltäjäänsä Trajanusta rauhallisempaa politiikkaa. Osa patsaista on nähtävillä nykyään Rooman kansallismuseossa ja Musei Capitolinissa.
Temppeliä ympäröi aikoinaan suuri pylväskäytävä joka aukeni nykyiselle Via del Corsolle. Pylväskäytävän päässä oli riemukaari. Riemukaarta pidetään nykyään kirjallisuudessa mainittuna Antoninusten riemukaarena, joskin sitä on pidetty myös Claudiuksen riemukaarena. Sitä on kutsuttu myös Tosettin riemukaareksi, jolloin nimi on tullut lähistöllä asuneesta Tosettin perheestä. Riemukaaren jäännökset purettiin Via del Corson leventämisen tieltä ja 1700-luvulla paikalle rakennettua katua kutsuttiin riemukaaren vuoksi nimellä Via dell`Archetto.
Siiveke

Siiveke on lentokoneen saranoitu ohjainpinta, jota käytetään kallistuksen hallintaan koneen pituusakselin suhteen. Useimmissa lentokoneissa siivekkeet sijaitsevat siipien vastakkaisten kärkien jättöreunoissa.
Siivekkeiden toiminta perustuu niiden kallistamisen aiheuttamaan siipiprofiilin muutokseen, joka saa aikaan nostovoiman muutoksen siivekkeiden kohdalla olevalla siipiosuudella. Nostovoima kasvaa kun siivekettä lasketaan, siipiprofiilin kaareutuessa enemmän, ja päinvastoin siivekettä nostettaessa. Näin ollen siivekkeet kääntyvät eri suuntiin konetta kallistettaessa; tyyrpuurin puoleinen siiveke nousee ylös ja paapuurin laskee alas, kun konetta kallistetaan tyyrpuurin puolelle siivekkeillä.
Siivekkeillä aikaansaatu kallistuminen synnyttää siiven nostovoimalle sivuttaiskomponentin, joka saa koneen kaartamaan.
Lentokoneen kaarron hallinta on tosin joissakin konetyypeissä toteutettu spoilereilla. Tällöin kaartaminen saadaan aikaan pudottamalla kaarron puoleisen siiven nostovoimaa avaamalla sen puolen spoileri.
Siivekejarrutus ja differentiaali.
Siivekettä käytettäessä lentokoneen nokka kääntyy yläviistoon kallistuksen vastaiseen suuntaan, mistä kone päätyy heikkoon sivuluisuun, jollei ilmiötä korjata sivuperäsimellä. Ilmiö on seurausta siivekejarrutuksesta, missä toisen siiven ylös nouseva siiveke pienentää kohtauskulmaa ja toisen siiven laskeva siiveke lisää siipipintansa nostovoimaa.
Siivekejarrutuksen vaikutuksia voidaan hillitä esimerkiksi differentiaalisella ohjauksella tai käyttämällä tiettyjä rakenteellisia ratkaisuita, kuten Friese-siivekettä. Differentiaalissa nousevaa siivekettä poikkeutetaan laskevaa siivekettä huomattavasti voimakkaammin. Friese-siivekkeessä nousevan siivekkeen puolella esiin työntyvä nokka lisää siipipuoliskon vastusta.
Vanha anatomianlaitos

Vanha anatomianlaitos ("Vana anatoomikum") on Tartossa Toomemäellä sijaitseva Tarton yliopiston anatomianlaitoksen vanha rakennus. Sen on suunnitellut arkkitehti J. W. Krause, ja se on valmistunut vuonna 1805.
Anatomianlaitoksen paikalla oli aikaisemmin Ruotsin vallan aikainen Kaarle Kustaan linnoitus. Rakennus oli alun perin klassisistinen rotunda, mutta siihen rakennettiin siivet 1825–1827, ja suunnittelijana oli jälleen Krause. U:n muotoon se laajeni 1856–1860 arkkitehti Karl Rathausin suunnitelmien mukaan.
Laitosella on työskennellyt merkittäviä tutkijoita, kuten Karl Burdach, Karl Kupffer, August Rauber ja Friedrich Bidder.
Rakennus sai nimeensä sanan "vanha", kun uusi laitos valmistui 1888. Rakennus oli yliopiston lääketieteellisen tiedekunnan käytössä vuoteen 1999, jolloin tilat olivat jo käyneet pieniksi ja vanhentuneiksi tiedekunnan tarpeisiin. Sinä vuonna valmistui tiedekunnalle Maarjamõisaan uusi Biomedicum. Sen jälkeen tiloissa järjestettiin näyttelyitä siihen asti, kunnes rakennus suljettiin korjaustöiden vuoksi.
Lääketieteellisen tiedekunnan lääketieteelliset kokoelmat on siirretty AHHAA-tiedekeskukseen.
Suvi Aalto

Suvi Aalto (s. 9. huhtikuuta 1994 Oulunsalo) on suomalainen laulaja ja maskeeraaja sekä kansainvälisesti tunnetun Saara Aallon pikkusisko. Hän nousi julkisuuteen vuoden 2013 The Voice of Finlandista.
Ura.
Laulajana.
Aalto osallistui The Voice of Finlandiin vuonna 2013. Hän eteni finaaliin, jonka päätteeksi putosi ja sijoittui neljän parhaan joukkoon. Aalto on tämän jälkeen tehnyt yhteiskiertueita Tomi Metsäkedon, siskonsa Saara Aallon sekä tämän ex-miehen Teemu Roivaisen kanssa.
Maskeeraajana.
Aalto työskentelee Make Up Storessa, Helsingissä.
Yksityiselämä ja perhe.
Aallon sisko on laulaja Saara Aalto ja veli pokerinpeluun ammattilainen Samu Aalto. Heidän vanhempansa ovat Markus ja Taina Aalto. Aallon serkku on vatsastapuhuja Sari Aalto sekä setä Simo Aalto on taikuuden maailmanmestari. Aalto seurustelee tanssija ja näyttelijä Antti Kyllösen kanssa.
Toromirohelmipalko

Toromirohelmipalko ("Sophora toromiro") on hernekasveihin kuuluva puu, joka kasvoi endeemisenä Chileen kuuluvalla Tyynenmeren Pääsiäissaarella. Laji on hävinnyt luonnonvaraisena sukupuuttoon.
Toromirohelmipalko oli alun perin saaren pääpuulaji, mutta taantui polynesialaiskansan tuhottua Pääsiäissaaren metsät noin 1600-luvulla. Saaren viimeinen puu hävisi 1930-luvulla. Lajin harvat jäljellä olevat yksilöt kasvavat nyt kasvitieteellisissä puutarhoissa, muun muassa Lontoon Kew Gardensissa.
Rakkopuu

Rakkopuu ("Koelreuteria paniculata") on saippuamarjakasveihin kuuluva puu. Lajin alkuperäalue on Aasiassa: Kiinassa, Koreassa ja Taiwanissa.
Ulkonäkö.
Rakkopuu kasvaa 9–12 metriä korkeaksi. Lehdet ovat parilehdykkäiset. Kukat ovat pienet ja keltaiset, ja ne kasvavat suurissa tertuissa. Hedelmänä on pullea, rakkomainen kota, joka säilyy puussa monta kuukautta. Kotahedelmän sisällä on yhdestä kolmeen mustaa siementä.
Rocca al Maren ostoskeskus

Rocca al Maren ostoskeskus on suuri ostoskeskus Viron Tallinnan Haaberstin kaupunginosassa. Ostoskeskuksessa toimii noin 170 liikettä. Kauppakeskuksen ylläpitäjä on Citycon. Rocca al Maren ostoskeskuksen länsipuolella on Saku Suurhall ja eteläpuolella Tallinnan eläintarha (Paldiskin maantien toisella puolella). Viron ulkoilmamuseo sijaitsee runsas kilometri ostoskeskuksesta luoteeseen.
Ostoskeskuksen pinta-ala on 87 000 m2, josta 54 000 m2 on vuokrattavaa liiketilaa.
Historia.
Vuonna 2009 Rocca Al Mare avattiin uudelleen lähes kolme vuotta kestäneen uudistusprojektin jälkeen. Kauppakeskus oli Viron suurin ja sen valikoimissa oli muotia, urheilun ja vapaa-ajan tuotteita, kauneus- ja hyvinvointialan liikkeitä sekä ravintoloita. Laajennukseen tuli ravintoloiden ja kahviloiden lisäksi kauneus- ja hyvinvointialan liikkeitä, esimerkiksi Viron suurin I.L.U-kosmetiikkamyymälä, Stockmann Outlet, Kotipizza ja Tallinnan suurin Prisma. Keskuksen yhteydessä toimi Saku Suurhalli, jossa järjestetään konsertteja.
Joulukuussa 2019 Rocca al Mareen avattiin Prisma-hypermarket, joka oli kooltaan 12 700 neliömetriä ja samalla suurin Virossa ja suurin Prisman market koko Baltiassa. Prisman laajennus maksoi miljoona euroa. Hypermarket oli pilottiprojekti, jonka mukaan S-ryhmä aikoi uudistaa Suomen kaikki 400 supermarkettiaan vuosien 2020 ja 2021 aikana.
Ülemisten keskus

Ülemisten keskus () on Viron Tallinnan Lasnamäen kaupunginosassa, Ülemistejärven pohjoisrannan tuntumassa sijaitseva, maansa suurimpiin lukeutuva ostoskeskus. Siellä on runsaasti vaate-, kenkäalan ja lasten tuotteiden (lelut ja lastenvaatteet) myymälöitä. Ostoskeskuksen suurin vuokralainen on Rimi-ketjun hypermarket. Vuonna 2014 valmistuneen ostoskeskuksen toisen rakennusvaiheen ja syksyn 2016 laajennusten jälkeen sen kokonaispinta-ala on pysäköintitaloineen noin 93 000 m2 .
Myös Ülemisten keskus laajeni vuonna 2019 ja nousi kokonaispinta-alaan 125 000 m2.
Kauppakeskuksen omistaa norjalainen Awilhelmsen AS -konserni kiinteistösijoituksiin keskittyneen Linstow AS -tytäryhtiönsä välityksellä. Norjalaiskonserni tunnetaan myös esimerkiksi Expert- ja Power-kodinkoneketjujen omistajana.
Valkopantterinkita

Valkopantterinkita ("Justicia adhatoda") on akanttikasvilaji, jota käytetään lääkekasvina. Se sisältää erästä kinatsoliini-alkaloidia (vasikiini).
Ulkonäkö.
Valkopantterinkita kasvaa pari metriä korkeaksi pensaaksi. Sillä on suuret torvimaiset kaksihuuliset kukat, alempi huuli on kolmiliuskainen. Kukat ovat valkoiset ja punaviiruiset.
Levinneisyys.
Valkopantterinkita kasvaa luontaisesti trooppisessa Aasiassa seuraavilla alueilla: Intia, Nepal, Pakistan, Sri Lanka, Bhutan, Malesia ja Jaava Indonesiassa. Lajia on myös laajasti viljeltynä trooppisella vyöhykkeellä, jolloin se on levinnyt luontoon.
Teksasinlupiini

Teksasinlupiini ("Lupinus texensis") on yksivuotinen pohjoisamerikkalainen hernekasvilaji. Sitä viljellään yksivuotisena koristekasvina.
Teksasinlupiinia esiintyy luonnonvaraisena Yhdysvaltojen eteläosassa Teksasin, Oklahoman, Louisianan ja Floridan osavaltioissa.
Harju Elekter

AS Harju Elekter on virolainen yritys, jonka päätoimiala on sähkö- ja tietoliikennejärjestelmien suunnittelu, valmistus ja kauppa. Harju Elekterillä on liiketoimintaa Viron lisäksi myös Suomessa, Ruotsissa ja Liettuassa.
Historia.
Yhtiön historia alkaa Neuvosto-Virosta sähkölaitteiden valmistuksen aloittamisella vuonna 1968. Harju Elekter -nimi otettiin käyttöön vuonna 1983 ja yhteistyö ulkomaisten yhtiöiden kanssa alkoi vuonna 1988. Harju Elekter listautui Tallinnan pörssiin vuonna 1997.
Tammikuussa 2021 AS Harju Elekterin suomalaiset tytäryhtiöt Finnkumu Oy ja Satmatic Oy fuusioituivat ja Harju Elekter Oy aloitti toimintansa.
Arco Vara

Arco Vara on Tallinnassa toimiva virolainen kiinteistöalan osakeyhtiö, joka toimii Virossa, Latviassa ja Bulgariassa.
Yhtiön osake noteerataan Tallinnan pörssissä.
Baltika (virolainen yritys)

Baltika on Tallinnassa toimiva virolainen muotialan jälleenmyyjä. Yhtiön Itä- ja Keski-Euroopassa esillä oleviin vaatemerkkein kuuluivat aikoinaan Monton, Mosaic, Baltman ja Bastion, 2020-luvulla enää vain Ivo Nikkolo. Vuonna 2016 Baltica Groupin liikevaihto (myynti) oli yhteensä 46,9 miljoonaa euroa.
Yhtiön osake noteerattiin Tallinnan pörssin päälistalla vuoteen 2023 asti, jolloin suomalainen KJK Capital osti yrityksen. Virolainen European Lingerie Group (ELG) osti Baltikan toukokuussa 2025 KJK:lta, ja lokakuun 2025 alussa ilmoitettiin Baltikan konkurssista. Viiden viimeisen vuoden aikana sillä oli vain yksi tuotemerkki, Ivo Nikkolo, kun muut tuotemerkit Monton, Baltman, Mosaic ja Bastion oli lopetettu.