tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Hymns and Songs of Zion

Hymns and Songs of Zion on Amerikan rauhansanalaisten (ns. pikkuesikoisuus) eli Apostolic Lutheran Churchin julkaisema laulukirja. Ensimmäisen laulukirjan kokosi Mary Michelsen vuonna 1950. 
Kirja sisältää 670 hengellistä laulua ja virttä, joista osa on suomalaisten siirtolaisten mukana Suomesta Amerikkaan kulkeutuneita evankelis-luterilaisen kirkon virsiä sekä erityisesti lestadiolaisessa liikkeessä laulettuja lauluja. Kirjaan on lisätty paljon lauluja myös Amerikan vapaakirkollisista seurakunnista sekä metodistien käyttämiä hengellisiä lauluja ja virsiä.
Lähteet.
https://www.amazon.com/gp/aw/review/B003N9DOUS/R2KDWGGG0PUUWC/ref=cm_cr_dp_mb_rvw_1?ie=UTF8&amp;cursor=1
Saan olla lapsi Jumalani

Oon lapsi Isän, Jumalani on O.H. Jussilan laulu, jonka hän oli perimätiedon mukaan sepittänyt vuonna 1915 Kuivaniemen pappilan mankelia pyörittäessään. Siionin laulut -kokoelmaan (nyk. nro 216) Jussila otti laulun jo seuraavana vuonna. Laulu löytyy myös Siionin matkalauluista numerolla 156. 
Laulun sävelmän on tehnyt Mikael Nyberg vuonna 1920. Sävelmä on tuttu herännäisvirrestä (Virsikirja 1986 nro 631) "Oi, Herra, jos mä matkamies maan".
Laulu löytyy myös ruotsiksi sanoilla "Ett saligt barn till Gud jag nu är" (Sions Sånger nro 151) sekä englanniksi "A child of God the Father am I" (SHZ nro 550, HSZ nro 411).
Täällä usein korpimaata kulkeissain

Täällä usein korpimaata kulkeissain on amerikansuomaisen kauppias ja makkaratehtailija Heikki Mielosen (1888-1965) kirjoittama Siionin laulu. Se on syntynyt 1920-luvulla Amerikan lestadiolaisuuden vaikeina aikoina Waukeganissa Illinoisissa. Tiettävästi Amerikassa saarnamatkalla ollut Robert Vepsäläinen olisi tuonut laulun Suomeen. 
Laulun sävelmä on toisinto kansansävelmästä, jonka arvellaan olevan nimenomaan amerikansuomalainen kansansävelmä. 
Laulu on käännetty myös ruotsiksi, ja se alkaa sanoilla "Här så ofta under ökenvandrandet". On arveltu että sen olisi kääntänyt ruotsiksi Oskari Heikki Jussila. 
Englanniksi laulu on käännetty 1951, ja sen sanat alkavat "Trav'ling in this wilderness I often sigh".
Joulu, joulu tullut on

Joulu, joulu tullut on on Olli Berg-Wuorisen kirjoittama joululaulu vuodelta 1892. Uukuniemellä syntynyt Olli Wuorinen (aik. Berg, 1842–1917) teki elämänsä aikana useita lauluja, mm. "Luistinretki" ja "Leivo". 
Laulun sävelmänä käytetään suomalaista kansansävelmää, jonka julkaisi ensimmäisen kerran Pekka Juhani Hannikainen vuonna 1896.
Suomen ruotsinkielinen virsikirja

Suomen kirkon ruotsinkielinen virsikirja eli Finlandssvenska psalmboken (Svensk psalmbok för den evangelisk-lutherska kyrkan i Finland) on Suomen evankelis-luterilaisen kirkon virallinen ruotsinkielinen virsikirja. Virsikirjaa käytetään Suomessa ruotsinkielisissä yhteyksissä lähinnä Porvoon hiippakunnassa. 
Historiaa.
Kun Suomi vuonna 1809 erosi yhteydestä Ruotsiin, jäivät silloiset virsikirjat käyttöön Suomessa. Ruotsinkielinen virsikirja oli vuodelta 1695. Ruotsissa valmistui uusi virsikirja, ns. Wallinin virsikirja vuonna 1819, mutta sitä ei voitu Suomessa ottaa käyttöön, vaan vanhan virsikirjan käyttö jatkui. Kuitenkin jo vuonna 1817 oli herännyt ajatus sekä ruotsinkielisen että suomenkielisen virsikirjan uudistamiseksi. Komitea tätä varten nimitettiin vasta 1853. Sen työtä johti arkkipiispa Edward Bergenheim ja jäseninä olivat muun muassa rehtori Lars Stenbäck ja lehtori Johan Ludvig Runeberg.
Komitean kolme jäsentä sai valmistella kukin oman virsikirjaehdotuksensa, mutta vain Runeberg sai sen valmiiksi. Sen pohjalta valmistui lopullinen ehdotus, joka hyväksyttiin vuonna 1886 kirkolliskokouksessa ("Svensk Psalmbok för de evangelisk-lutherska församlingarne i Storfurestendömet Finland)" samalla kertaa kuin uusi suomenkielinen virsikirja hyväksyttiin.
Kirjassa oli 500 virttä, joista noin 350 oli edellisestä virsikirjasta. Kirjaan tuli uusina virsinä muun muassa 45 Runebergin kirjoittamaa virttä ja 29 Zachris Topeliuksen kirjoittamaa virttä. 
Vuonna 1943 kirkolliskokous hyväksyi uuden ruotsinkielisen virsikirjan ja vuonna 1948 uuden koraalikirjan. Virsikirjassa oli 631 virttä. Kirjassa oli 42 Runebergin kirjoittamaa virttä, 30 Topeliuksen virttä, 20 suomenruotsalaisen runoilijan Jacob Tegengrenin virttä sekä ruotsalaisten virsirunoilijoiden Johan Olof Wallinin 22 virttä, Franz Mikael Franzenin 10, Paul Nilssonin kahdeksan ja Lina Sandell Bergin kuusi virttä. Virsikirjassa oli noin 20 suomenkielisten runoilijoiden virttä, muun muassa kolme Elias Lönnrotin, kolme Simo Korpelan sekä kaksi Wilhelmi Malmivaaran ja Hilja Haahden kirjoittamaa virttä.
Nykyinen virsikirja.
Vuonna 1986 valmistui nykyisin käytössä oleva virsikirja "Svensk Psalmbok för den evangelisk-lutherska kyrkan i Finland". Kirjassa on 585 virttä. 
Kirja hyväksyttiin samassa kirkolliskokouksessa kuin vuoden 1986 suomenkielinen virsikirja. Virsikirjan osastojako on pääosin sama kuin suomenkielisessä virsikirjassa. Noin 25 % kirjan virsistä edustaa suomenruotsalaista virsiperinnettä, ja niitä ei yleensä ole muissa virsikirjoissa. Yhteisiä virsiä Ruotsin kirkon vuoden 1986 virsikirjan kanssa on noin 57 % ja Suomen kirkon suomenkielisen virsikirjan kanssa yhteisiä virsiä on noin 45 %. Tosin useissa yhteisissä virsissä on eri määrä säkeistöjä ja erilaiset sävelmät. Joissakin alkutekstin mukaan yhteisissä virsissä on erilainen runomitta ruotsin- ja suomenkielissä teksteissä.
Kirkkokäsikirjan uudistuksen myötä virsikirjaan lisättiin kirkollisia toimituksia varten lauluja (virret 734–762). Lisävihko "Sång i Guds värld" otettiin yhdessä suomenkielisen lisävihkon kanssa käyttöön adventtina 2016. Tällöin virsikirjaan tulivat virret 801–947.
Laura Netzel

Laura Constance Netzel (o.s. Pistolekors; 1. maaliskuuta 1839 Rantasalmi – 10. helmikuuta 1927 Tukholma) oli suomalaissyntyinen ruotsalainen säveltäjä, pianisti, kapellimestari ja konserttien järjestäjä. Hän toimi myös köyhien lasten, huonossa taloudellisessa asemassa olevien naisten sekä työläisten tukijana. Hänen salanimensä säveltäjänä oli "N. Lago". Netzel oli naimisissa professori Wilhelm Netzelin (1834–1914) kanssa.
Netzel opiskeli pianonsoittoa Anton Ovenin ja Mauritz Gisikon johdolla ja laulua Julius Güntherin johdolla. Hän syventyi säveltämiseen Wilhelm Heintzen johdolla Saksassa ja Charles-Marie Widorin johdolla Ranskassa. Hän debytoi säveltäjänä vuonna 1874.
Just Dance (pelisarja)

Just Dance on Ubisoftin tanssipelien sarja, joka on nimetty Lady Gagan samannimisen kappaleen mukaan. Sen ensimmäinen osa, "Just Dance", julkaistiin vuonna 2009, ja sen jälkeen uusia osia on julkaistu vuosittain.
"Just Dance" on kaikkien aikojen myydyin tanssipelisarja. Kesäkuuhun 2019 mennessä sarjan pelejä oli myyty yhteensä yli 67 miljoonaa kappaletta, ja niillä oli maailmanlaajuisesti yli 120 miljoonaa pelaajaa.
Katri Niskanen

Katri Niskanen (s. 10. toukokuuta 1986 Oulu) on suomalainen muotisuunnittelija. Hän voitti Suomen Muodin huipulle -ohjelman ensimmäisen tuotantokauden vuonna 2009. Hän on valmistunut vaatesuunnittelijaksi Lahden muotoiluinstituutista. Niskanen perusti omaa nimeään kantavan vaatemerkin Helsingissä vuonna 2010. Katri Niskanen voitti vuonna 2014 Elle Style Awardseissa Vuoden Muotisuunnittelija -palkinnon.
Hän on suunnitellut iltapukuja Linnanjuhliin sekä hääpukuja. Linnanjuhlissa on nähty jo yli sata Niskasen suunnittelemaa pukua. Vuonna 2023 Niskanen teki mittatilaustyönä puvun mm. Sanna Marinille ja yksiolkaiminen, keltainen iltapuku voitti Helsingin Sanomien lukijaäänestyksen ylivoimaisesti 
Niskanen on avoliitossa Egotrippi-yhtyeen kitaristin Niklas Variston kanssa. Heillä on kaksi lasta. Maastohiihtäjät Iivo Niskanen ja Kerttu Niskanen ovat Katri Niskasen sisaruksia.
Aarno Vehviläinen

Aarno Johannes Vehviläinen (s. 15. elokuuta 1944 Parikkala) on suomalainen kenraalimajuri evp.
Vehviläinen syntyi agrologi Vilho Vehviläisen ja Vieno Hämäläisen perheeseen. Hänen puolisonsa vuodesta 1971 oli diplomikosmetologi Aila Alice Kymäläinen (k. 2010). Toimittaja ja juontaja Kimmo Vehviläinen on heidän poikansa. 
Vehviläinen tuli ylioppilaaksi Rovaniemen yhteislyseosta 1963, Kadettikoulusta hän valmistui 1967 ja Sotakorkeakoulusta 1977. Vehviläinen toimi opetusupseerina Pohjan prikaatissa 1967 ja sitten Reserviupseerikoulussa opetuspseerina 1967–1972 ja komppanianpäällikkönä 1972–1975. Turun sotilaspiirin esikunnassa hän oli toimistoupseeri ja -päällikkö 1975–1981 ja Länsi-Suomen sotilasläänin esikunnan toimistopäällikkö 1981–1983. Pataljoonaupseerina Suomen YK-valvontajoukossa Vehviläinen toimi 1983–1984, opetusupseerina Taistelukoulussa 1984–1987, pataljoonankomentajana Savon Prikaatissa 1987–1989, uudelleen Taistelukoulussa esiupseerikurssien johtajana vuodesta 1989 ja YK:n suomalaisen valvontajoukon komentajana Libanonissa vuodesta 1992. Vehviläinen toimi komentajana Jääkäriprikaatissa vuodesta 1993 ja uudelleen Libanonissa UNIFIL:in apulaiskomentajana (DFC) vuosina 1996–1997. Hänet nimitettiin Itäisen maanpuolustusalueen esikunnan päälliköksi vuonna 1997. Maanpuolustuskorkeakoulun rehtori Vehviläisestä tuli keväällä 2001 Seppo Tanskasen jälkeen.
Vehviläinen ylennettiin vänrikiksi 1964, luutnantiksi 1967, yliluutnantiksi 1970, kapteeniksi 1973, majuriksi 1979, everstiluutnantiksi 1987, everstiksi 1993 ja prikaatikenraaliksi 1998. Kenraalimajuri Vehviläisestä tuli vuonna 2001.
Ihmisoikeuskeskus

Ihmisoikeuskeskus () on itsenäinen ja riippumaton viranomainen, jonka tehtävänä on edistää perus- ja ihmisoikeuksien toteutumista. Se toimii hallinnollisesti eduskunnan oikeusasiamiehen yhteydessä. Ihmisoikeuskeskus perustettiin vuonna 2012. 
Ihmisoikeuskeskuksen lakisääteisiin tehtäviin kuuluvat perus- ja ihmisoikeuksiin liittyvän tiedotuksen, koulutuksen, kasvatuksen ja tutkimuksen edistäminen. Se laatii perus- ja ihmisoikeuksien toteutumista koskevia selvityksiä, tekee aloitteita, antaa lausuntoja ja osallistuu eurooppalaiseen ja kansainväliseen yhteistyöhön perus- ja ihmisoikeuskysymyksissä. Ihmisoikeuskeskuksen tehtävänä on myös edistää, suojella ja seurata YK:n vammaisten henkilöiden oikeuksien yleissopimuksen täytäntöönpanoa. Ihmisoikeuskeskus ei käsittele kanteluja eikä muitakaan yksittäistapauksia. 
Ihmisoikeuskeskuksella on ihmisoikeusvaltuuskunta, joka edistää eri toimijoiden välistä tiedonkulkua ja käsittelee laajakantoisia ja periaatteellisesti tärkeitä ihmisoikeuskysymyksiä. Sen jäseninä toimii noin 40 ihmisoikeusalan asiantuntijaa. Valtuuskunnan vakituisina jäseninä ovat ylimmät laillisuusvalvojat, erityisvaltuutetut ja Saamelaiskäräjien edustaja. Puheenjohtajana toimii Ihmisoikeuskeskuksen johtaja. Eduskunnan oikeusasiamies asettaa valtuuskunnan neljäksi vuodeksi kerrallaan.
Ihmisoikeuskeskuksen ensimmäiseksi johtajaksi nimitettiin Sirpa Rautio, joka toimi keskuksen johtajana, kunnes hän siirtyi EU:n perusoikeusviraston (FRA) johtajaksi maaliskuussa 2024. Huhtikuussa 2024 Ihmisoikeuskeskuksen uudeksi johtajaksi nimitettiin Jarna Petman.
Aryylidialkyylifosfataasi

Aryylidialkyylifosfataasi eli paraoksonaasi on hydrolaaseihin kuuluva entsyymi, joka katalysoi organofosfaattien hydrolyysiä alkoholeiksi ja fosfaatti-ioneiksi. Aryylidialkyylifosfataasia esiintyy niin aito- kuin esitumaisissakin eliöissä. Nisäkkäissä sen tehtävänä on muun muassa estää HDL-kolesterolia hapettumasta ja lisäksi se vähentää organofosfaattien myrkyllisyyttä. Nimitys paraoksonaasi tulee siitä, että entsyymi kykenee hydrolysoimaan organofosfaatteja esimerkiksi paraoksonia. Aryylidialkyylifosfataasin EC-numero on EC 3.1.8.1. 
Toiminta.
Aryylidialkyylifosfataasi on rakenteeltaan dimeeri tai oligomeeri. Ihmisen entsyymi koostuu molekyylimassaltaan noin 40 kDa olevista alayksiköistä. Aryylidialkyylifosfataasi hydrolysoi useita organofosfaatteja ja sen substraatteja ovat muun muassa hyönteismyrkyt kuten parationi, paraoksoni ja klorpyrifossi kuin eräät kemiallisina aseina käytetyt yhdisteet kuten tabuuni, somaani ja sariini. Entsyymin alkuperäinen biologinen rooli on kuitenkin estää HDL-kolesterolia hapettumasta ja hydrolysoida myrkyllisiä rasvojen hapettumistuotteita. Entsyymillä on myös ateroskleroosia ehkäiseviä ominaisuuksia. Aryylidialkyylifosfataasia erittyy maksassa ja sitä esiintyy erityisesti veressä HDL-kolesterolipartikkelien yhteydessä. Entsyymistä on kaksi isoentsyymiä A ja B, joista B on aktiivisempi organofosfaattien hydrolyysissä. Aryylidialkyylifosfataasi vaatii toimiakseen kalsiumioneja.
Fly With Me

Fly with me on armenialaislaulaja Artsvikin esittämä kappale, jolla hän edusti Armeniaa vuoden 2017 Eurovision laulukilpailussa.
Kappale kilpaili Euroviisujen ensimmäisessä semifinaalissa 9. toukokuuta, jossa se sijoittui seitsemänneksi 152 pisteellä ja pääsi finaaliin. Finaalissa se sai 79 pistettä ja saavutti sijan 18.
Lähteet.
Sota apinoiden planeetasta

Sota apinoiden planeetasta () on vuonna 2017 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen tieteiselokuva, jonka on ohjannut Matt Reeves. Elokuva on jatko-osa elokuville "Apinoiden planeetan synty" (2011) ja "Apinoiden planeetan vallankumous" (2014). Pääosissa ovat Andy Serkis, Woody Harrelson, Steve Zahn, Amiah Miller, Karin Konoval ja Terry Notary.
Aiheesta muualla.
Oi kuule, köyhä matkamies

Oi kuule, köyhä matkamies (tunnettu myös "Kuule, sä, köyhä matkamies") on laulu, joka on tunnettu lestadiolaisten parissa. Lauluteksti on Juho Evert Pietiläisen (1889) käsialaa. 
Laulun melodia on suomalainen kansansävelmä. Se on tunnettu arkkiveisussa "Mieleen muistuu sanoma" eli Otto ja Olga.
Laulu on käännetty myös ruotsiksi, ja sen sanat alkavat "Hör på du arma vandringsman". Englanniksi laulu on käännetty vuonna 1970 sanoilla "O hearken, pilgrim on the way!".
On Kristus omillensa

Kuule sä Eevan lapsi on Gustaf Skinnarin hengellinen laulu Skinnarin kokoelmassa 'Jumalan lasten Rukous-, Ylistys- ja Kiitos-Wirsiä matkustaissamme elämän tietä läpi wihollisen maan Paratiisiin' vuodelta 1894.
Laulun melodia löytyy virsikirjasta (virsi 195) ja se on toisinto Kalannista. 
Laulu on käännetty englanniksi "O child of Eve, remember" ja ruotsiksi "Hör på du barn av Eva". 
Siionin laulut -kokoelman versio on Niilo Rauhalan uudelleen kirjoittama laulu, johon on vaihdettu uusi sävelmä (suomalainen toisinto tanskalaisesta koraalista). Näin laulun toivotaan tulevan jälleen käyttöön, sillä vanhahtavien sanojensa takia se oli jäänyt seuralauluna vähälle käytölle.
Vuosaaren peruskoulu

Vuosaaren peruskoulu oli peruskoulu Helsingin Vuosaaressa. Vuosaaren peruskouluun kuului Koukkusaarentien ja Venemestarintien toimipisteet. Koulun rehtorina toimi Janne Kettunen. Ensimmäinen päivä elokuuta 2017 Vuosaaren peruskoulu ja Heteniityn ala-aste yhdistyivät Vuoniityn peruskouluksi.
Historia.
Vuonna 1965 Koukkusaarentielle valmistui Veikko Nortomaan suunnittelema koulurakennus. Aloitteentekijöinä kouluhankkeessa ja Vuosaaren oppikouluyhdistyksessä olivat Vuosaari-Säätiö ja Asuntosäästäjät ry. Kouluun kuului myös entinen Vuosaaren lukio. 
Kakkosvaiheessa koulua laajennettiin rakentamalla iso liikuntasali.
Vuonna 1993 lukio yhdistyi Tehtaanpuiston lukion kanssa, jolloin lukio siirtyi nykyiselle paikalleen. Samaan aikaan Vuosaaren yhteiskoulun nimi vaihtui Vuosaaren yläasteen kouluksi.
Vuonna 1999 valmistui Venemestarintien toimipiste, entiseltä nimeltään Karavaanin ala-aste. Vuonna 2006 Vuosaaren yläaste ja Karavaanin ala-aste yhdistyivät Vuosaaren peruskouluksi.
Kun saan oma Jeesuksen olla

Kun Jeesus on omana mulla on O. H. Jussilan kirjoittama laulu, jonka hän teki Eric Mauritz Bergqvistin laulun (Jag har inga sorger i världen, SS nro 171) pohjalta. Laulun hän julkaisi Siionin lähetyslehdessä vuonna 1914. 
Sävelmän on tehnyt Emil Törnwall (1861–1926) Bergqvistin lauluun. Sävelmä on tuttu myös virrestä nro 178 (Myös isämme uskoivat ennen). Aiemmin sävelmä oli Siionin laulut -kokoelmassa hiukan eri muodossa.
Laulu löytyy myös Amerikan lestadiolaisten laulukirjoista sanoilla "When Jesus, through faith, is my Savior" sekä "When Jesus is mine by faith only". 
Siionin kannel -kokoelmassa laulu on suomennos Bergqvistin laulusta (nro 309) ja se alkaa sanoilla "Ei paina mun murheeni täällä".
Toni Cuquerella

Toni Cuquerella (s. 14. huhtikuuta 1973 Gandia) on espanjalainen entinen HRT F1 Formula 1 -tallin tekninen johtaja.
Cuquerella toimi Super Agurilla kaudella 2006 Yūji Iden ja 2007 Anthony Davidsonin kisainsinöörinä. Kausilla 2008–2009 hän toimi BMW Sauberilla Robert Kubican kisainsinöörinä. Vuonna 2010 hän siirtyi HRT F1 tallin pääinsinööriksi. Vuonna 2012 hänet ylennettiin tallin tekniseksi johtajaksi.
Kaikkien pyhien kirkko (Leicester)

﻿
Kaikkien pyhien kirkko () on käytöstä poistettu Grade I -tason suojeltu kirkkorakennus Leicesterissä, Englannissa. Rakennusmateriaaleina on käytetty paikallista kiveä, kappelissa tiiltä ja katossa saviliusketta. Kirkko poistettiin käytöstä 1. tammikuuta 1983 ja luovutettiin Churches Conservation Trustille 8. heinäkuuta 1986.
Suojelupäätöksen perusteluissa mainitaan kirkon ikä, sijainti, keskiaikainen arkkitehtuuri, korkealaatuinen katto, kastemalja ja saarnatuoli.
...the Four Stages of Decomposition...

...the Four Stages of Decomposition... on suomalaisen death metal -yhtyeen Festerdayn vuonna 2015 julkaisema kokoelma-albumi. Se sisältää kaikki yhtyeen julkaisemat demot sekä ennenjulkaisemattomia kappaleita.
Pyhien leiri

Pyhien leiri () on ranskalaisen Jean Raspailin dystopiaromaani vuodelta 1973. Ranskan äärioikeiston tuntijan, professori Cécile Alduyn mukaan romaani on ”rasistinen sanan varsinaisessa merkityksessä” ja ”kehystää kaiken kuolemaan asti käytäväksi rotujen väliseksi taisteluksi”.
Juoni.
"Le Camp des saints" sijoittuu tulevaisuuteen, jossa lähes miljoona köyhää, nälkiintynyttä intialaista lähtee laivoissa etsimään parempaa tulevaisuutta. Heidät päästetään maihin Etelä-Ranskassa, mutta he eivät halua sulautua länsimaiseen yhteiskuntaan. Intialaisten maihinnousu toimii merkkinä, jonka myötä kaikki maailman ei-valkoiset ihmiset nousevat kapinaan. Ei-valkoiset kuvataan romaanissa köyhiksi, nälkiintyneiksi ja vastenmielisiksi. Jäljellä olevat valkoiset kristityt havahtuvat tilanteeseen ja ryhtyvät liian myöhään aseelliseen vastarintaan.
Painokset.
"Le Camp des saintsin" englanninkielinen käännös julkaistiin 1975, mutta se vaipui julkaisemisensa jälkeen pääosin unohduksiin. Teoksesta on tullut äärioikeiston kulttikirja. Yhdysvalloissa maahanmuuttoa vastustavat aktivistit julkaisivat siitä uusintapainoksia 1980-luvulta lähtien. Teosta alettiin levittää 2000-luvulla internetissä. Vuonna 2011 siitä julkaistiin ranskaksi uusintapainos, joka nousi bestselleriksi. Valkoisen talon neuvonantaja Steve Bannon on viitannut useasti puheissaan teokseen. 
Kiuas Kustannus julkaisi "Le Camp des saints"in Mika Keräsen suomentamana nimellä "Pyhien leiri" 20. helmikuuta 2021.
SVT2 HD

SVT2 HD on Ruotsin yleisradioyhtiö SVT:n toisen päätelevisokanavan SVT2:n teräväpiirtomuoto. Alkujaan SVT2 HD oli SVT2:n ohjelmiston HD-laatuinen lähetys. 
Vuonna 2006 SVT teki päätöksen teräväpiirtotelevisioille (HDTV) kohdistettujen lähetysten aloittamisesta. Vuonna 2010 teräväpiirtolähetykset alkoivat molemmilla pääkanavilla (SVT1 HD ja SVT2 HD). Teräväpiirtolähetyksistä kuten SVT2 HD:stä on sittemmin tullut STV:n maanpäällisten televisiolähetysten perusmuoto.
SVT2:n ohjelmisto koostuu uutisista, ajankohtaisista asioista, asiaohjelmista ja taiteesta.
Kelmukka

Kelmukka ("Byssomerulius corium") on kääväkäs, joka kasvaa Euroopassa lehtipuilla, erityisesti niiden kuolleilla oksilla. On hieman erimielisyyttä, tulisiko laji laskea kääpiin, mutta se on kuitenkin Polyporales-kladia, ja sillä on matalia pillimäisiä rakenteita. Laji ei ole harvinainen Suomessa.
Kelmukka aiheuttaa valkolahoa. Sen kasvutapa on alustanmyötäinen, ohut ja reunastaan tyypillisesti valkea ja poimuinen. Keskiosan väri vaihtelee kermanväristä punertavan keskiruskeaan. Laji on varsin pehmeä, minkä vuoksi sitä voi erehtyä luulemaan leppävanukaksi ("Plicatura nivea"). Hieman samantapainen punakelmukka ("Meruliopsis albostraminea") on havupuiden sieni.
Pirkko Moisala

Pirkko Marjatta Moisala (ent. Lahtinen; s. 14. marraskuuta 1953 Taivalkoski) on suomalainen musiikkitieteilijä ja Helsingin yliopiston professori.
Moisala valmistui Helsingin yliopistosta filosofian maisteriksi 1982 ja filosofian lisensiaatiksi 1988 musiikkitieteen alalta ja väitteli Turun yliopistossa filosofian tohtoriksi 1991 musiikkitieteen alalta tutkimuksella "Cultural cognition in music: Continuity and change in the Gurung music of Nepal". Hänen tutkimusalojaan ovat olleet kulttuurinen musiikintutkimus, etnomusikologia, naissäveltäjät (erityisesti Kaija Saariaho) sekä musiikki ja identiteetti.
Moisala toimi etnomusikologian vs. assistenttina Helsingin yliopistossa 1983–1984, etnomusikologian lehtorina Sibelius-Akatemiassa 1984–1987, tutkijana Suomen Akatemiassa 1987–1990, yliassistenttina Turun yliopistossa 1990–1997, musiikkitieteen professorina Åbo Akademissa 1998–2007 ja Turun yliopistossa 1997 ja 2007–2008. Helsingin yliopistossa Moisala hoiti musiikkitieteen ja etnomusikologian professuuria vuosina 2008–2018.
Arc System Works

Arc System Works () on japanilainen videopelien kehittäjä ja julkaisija.
Yhtiön on perustanut vuonna 1988 Minoru Kidooka.
Pelit.
Yhtiön tunnetuimpia pelisarjoja ovat taistelupelien lajityyppiin kuuluvat "Guilty Gear" ja "BlazBlue" -sarjat.
Vuonna 2015 yhtiö hankki omistukseensa Technos Japan Corporation -yhtiön pelien oikeudet "Million Corp" -yhtiöltä, ja siten se omistaa nyt pelisarjat "Double Dragon" ja "Kunio-kun".
Xevi Pujolar

Xevi Pujolar (s. 3. tammikuuta 1973) on espanjalainen Sauberin Formula 1 -tallin insinööri. Pujolar aloitti uransa vuonna 2002 Jaguarilla auton suoristukyvystä vastaavana insinöörinä. Hän siirtyi Williamsille samaan tehtävään vuonna 2003.
Pujolar toimi Williamsilla kausilla 2005–2006 Mark Webberin, 2007 Alexander Wurzin ja 2008–2009 Kazuki Nakajiman kisainsinöörinä. Vuonna 2010 hän toimi HRT:llä Bruno Sennan kisainsinöörinä. Pujolar palasi takaisin Williamsille toimien Pastor Maldonadon kisainsinöörinä vuodet 2011–2012. Vuonna 2013 hän toimi tallin pääkisainsinöörinä. Vuonna 2014 hän toimi Toro Rossolla Jean-Éric Vergnen ja 2015–2016 Max Verstappenin kisainsinöörinä.
Toukokuussa 2016 Pujolar sai potkut Toro Rossolta. Syyskuussa 2016 hän siirtyi Sauberille kisatoimintojen pääinsinööriksi.
Blue Byte

Blue Byte on saksalainen videopelien kehittäjä ja julkaisija, joka on perustettu vuonna 1988.
Vuonna 2001 ranskalainen Ubisoft osti yhtiön.
Pelit.
Yhtiön tunnetuimpiin pelisarjoihin kuuluvat "Battle Isle" ja "Settlers" -sarjat, sekä "Anno"-sarjan pelit:
Anno (pelisarja)

Anno on saksalaisen SunFlowers-pelitalon kehittämä strategiapelisarja. Pelisarjan kehitys on nykyisin Ubisoftin omistamalla Blue Byte studiolla. 
Ranskalainen Ubisoft osti SunFlowersin ja on siten saanut oikeudet Anno-pelisarjaan. Anno-sarjan kehitys on nykyisin Ubisoftin omistamassa Blue Byte -studiossa.
"" julkaistaan 13. marraskuuta 2025.
Pelaaminen.
Sarjan pelit ovat strategiapelejä, joissa yhdistyvät kaupankäynti, kaupunginrakennus, diplomatia ja taistelut.
Semionotiformes

Semionotiformes on sukupuuttoon kuollut primitiivisten viuhkaeväisten kalojen lahko. Siihen kuului vanhin tunnettu Neopterygiin jäsen, myöhäisen permikauden "Acentrophorus", ja lahkon lajit elivät kosmopoliitteina myöhäisliitukaudelle asti.
Luokittelu.
Alla olevassa kladogrammissa Semionotiformes sijoitetaan kladiin Ginglymodi luuhaukikalojen (Lepisosteiformes) kanssa. Nykyiset luuhauet ja fossiilinen Semionotidae on toisinaan sijoitettu samaan lahkoon, joko lahkon Lepisosteiformes tai Semionotiformes nimellä.
Daniel Guntern

Daniel Guntern (s. 2. toukokuuta 1995 Zürich, Sveitsi) on sveitsiläinen entinen jääkiekkomaalivahti. Hän oli Zürcher SC:n kasvatti. Aikuisena hän pelasi ZSC Lionsissa, GC Küsnacht Lionsissa ja EHC Winterthurissa.
Lukas Meili

Lukas Meili (s. 19. tammikuuta 1992 Russikon, Sveitsi) on sveitsiläinen jääkiekkomaalivahti, joka edustaa Sveitsin B Liigassa pelaavaa EHC Vispiä. Hän on pelannut myös Sveitsin liigassa vuosina 2013–2016 EHC Bielin joukkueessa.
Nimeesi, Jeesus, päätämme

Jeesuksen nimeen päätämme on luultavasti Esaias Hildeenin (Hildén) kirjoittama vanha hengellinen laulu. Se on julkaistu arkkivirtenä vuonna 1766. Laulu otettiin mukaan Halullisten sielujen hengelliset laulut-kokoelmaan vuonna 1855. Laulussa oli alun perin 40 säkeistöä, mutta Leonard Typpö lyhensi ja uudisti sitä vuonna 1902.
Laulun sävelmä on Kivijärven kirkkoherra F.P. Krankin säveltämä (1889). Sävelmä on käytössä myös virsikirjan virressä 580. 
Laulu on käännetty ruotsiksi Tarja Alatalon toimesta vuonna 1987. Sanat alkavat "Vi slutar nu i Jesu namn". Alexandra Glynn on kääntänyt sanat englanniksi 2008, ja käännöksen alkusanat ovat "We end this day in Jesus' name".
Kari Kuusamo

Kari Mikko Kuusamo (21. helmikuuta 1951 Vaasa – 10. maaliskuuta 2020 Vaasa) oli suomalainen viihdemusiikin kapellimestari, pianisti, säveltäjä ja sovittaja. Hänen tunnetuin sävellyksensä on vuoden 1983 Eurovision laulukilpailussa Suomea edustanut ”Fantasiaa”, jonka lauloi hänen silloinen vaimonsa Ami Aspelund ja sanoitti Kaisu Liuhala.
1970-luvun puolivälissä Kari Kuusamo oli mukana Ami Aspelundin perustamassa lauluyhtyeessä Cascade, jonka muita perustajajäseniä olivat Aimo Jaara ja Marjo-Riitta Kervinen. Vuonna 1978 Kuusamon säveltämiä ja Ami Aspelundin sanoittamia lauluja levytettiin ruotsiksi LP-levylle "Fågel blå" ja suomeksi albumille "Sinilintu". Nimikappale julkaistiin myös saksankielisenä singlenä ”Vogel blau”, jonka B-puolen laulu ”Der erste Flug” toi avioparille Itä-Saksan Rostockin laulufestivaalin Grand Prix’n vuonna 1981. Vuonna 1986 Aspelund julkaisi Kari Kuusamon säveltämiä ruotsinkielisiä runoja sisältäneen albumin "Fenor och vingar".
Loppukilpailuun 1983 päässeen ”Fantasiaa”-kappaleen lisäksi Kari Kuusamon sävellyksiä on ollut mukana Suomen euroviisukarsinnassa kolmasti: vuonna 1982 ”Isä” (es. Ami Aspelund), vuonna 1985 ”Lapset maailman” (es. Ami Aspelund ja Riki Sorsa) sekä vuonna 1994 ”En dans på livets vågor” (es. Susanne Sonntag).
Kuusamo ja Aspelund tekivät vuosina 1976–1994 ravintolashow-ohjelmia. Kuusamo toimi 1990-luvun alussa TV2:n "Kansanhuvit"-ohjelman kapellimestarina.
Kuusamon sävellyksiä ovat levyttäneet myös muun muassa Kari Tapio ja Tarja Ylitalo sekä Danny 
Kuusamo on haudattu Vaasan uudelle hautausmaalle.
Halullisten sielujen hengelliset laulut

Halullisten sielujen hengelliset laulut on 1790 julkaistu rukoilevaisen herätysliikkeen laulukirja. Kokoelman toimittivat Antti Achrenius ja Pentti Jaakko Ignatius. Laulukirja on vakiintunut rukoilevaisten laulukokoelmaksi vuoden 1701 virsikirjan ohella.
Kokoelman varhaisimmissa painoksissa oli vain 26 laulua. Vuodesta 1828 lähtien siihen liitettiin erityisesti arkkivirsiä ja se laajeni vähitellen 196 laulun kokoelmaksi. Suuri osa sävelmistä oli Ilmari Krohnin ja Mikael Nybergin 1800-luvulla keräämiä hengellisten laulujen sävelmiä. Matti Merivirta julkaisi vuonna 1930 painetun valikoiman laulukokoelman sävelmistä.
Kokoelman laulut ovat jääneet elämään, sillä niitä lauletaan edelleen rukoilevaisen kansan parissa, ja niitä on otettu myös muiden herätysliikkeiden laulukirjoihin. Laulukirjan lauluja on myös virsikirjassa useampi kappale, esimerkiksi virsi nro 173 "Ilmoita, Herramme, voimasi meille" sekä nro 312 "Muistan päivää autuasta". 
Se on saanut jo varhain lempinimet "Achrenius" ja "Pikku Siioni". Pekka Kivekäs, joka on tehnyt pro gradu -tutkielman "Halullisten Sieluin Hengellisistä Lauluista", on todennut "koko kirjan syntyneen herätyksen riemun pakottamana".
Vuonna 2020 laulukirja julkaistiin vanhan virsikirjan ja vuoden 1790 "Siionin virsien" kanssa Android-sovelluksena.
Lepidotes

Lepidotes (aikaisemmin "Lepidotus") on sukupuuttoon kuollut luuhaukikalojen suku varhaisjurakauden toarcis-vaiheelta. Fossiileja on löydetty merellisistä sedimenteistä Ranskasta, Englannista ja Saksasta. Sukuun luettiin aiemmin monia lajeja jotka on siirretty omiin sukuihinsa.
Kuvaus.
"Lepidotes" oli kehittänyt uuden leukamekanismin, jonka avulla se pystyi syömään eri tavalla kuin aiemmat kalat. Sen yläleuanluut olivat lyhentyneet eivätkä kiinnittyneet poskiluuhun, jonka ansiosta se pystyi muodostamaan suunsa putkeksi nykyisen karpin tapaan. Tämä mahdollisti sen, että se pystyi imemään sisään saaliinsa suuremmalta etäisyydeltä, kuin aiemmat kalat pystyivät. Lisäksi sen tappimaiset hampaat pystyivät murskaamaan nilviäisten kuoret.
Useassa löydetyssä "Lepidotes"-fossiilissa on selkeitä ihonpainaumia, jotka osoittavat sen paksujen, vinoneliönmuotoisten suomujen päällä olleen kova, valoa heijastava kiillepeite. Sen ansiosta kala näytti elävänä hohtavalta.
Luokittelu.
Vuonna 2012 tehdyssä tutkimuksessa suuri osa "Lepidotes"-lajeista eroteltiin omiin sukuihinsa. Alla oleva kladogrammi näyttää omiin sukuihinsa siirretyt lajit.
Aiakeion

Aiakeion () oli antiikin aikainen Aiakokselle omistettu heroon-pyhäkkö Aiginan saarella Kreikassa. Sen arkeologinen kohde sijaitsee antiikin Aiginan kaupungin arkeologisella alueella Aíginan kaupungin luoteispuolen rannikolla.
Aiakos oli aiginalainen heeros, joka oli kreikkalaisessa mytologiassa myrmidonien kuningas. Pausaniaan mukaan Aiakoksen kulttipaikka oli ulkoilmapyhäkkö, joka koostui valkoisesta marmorista tehdyllä muurilla ympäröidystä temenos-alueesta, jossa oli alttari sekä oliivipuita. Alttarin paikan uskottiin olevan Aiakoksen haudan. Lähellä oli myös Aiakoksen pojan Fokoksen hauta.
Aiakeionin tarkkaa sijaintipaikkaa ei tunneta. Pausaniaan mukaan se sijaitsi kaupungin näkyvimmällä paikalla lähellä satamaa. Usein pyhäkön on oletettu sijainneen lähellä Apollonin temppeliä. Nykyisin paikan lähellä on myös Aíginan arkeologinen museo. Toisaalta Pausaniaan perusteella Apollonin temppeli oli eri paikassa kuin temppeli, ja mahdollisesti kauempanakin. Pyhäkköön liittyi Aiakeia-juhla, johon liittyi muun muassa urheilukilpailut. Niiden palkintona oli krateeri. Voittajat luovuttivat seppeleensä pyhäkölle.
Herodotoksen mukaan myös Ateenan Agoralle perustettiin Aiakeion Delfoin oraakkelin kehotuksesta.
Jorge Linares

Jorge Linares (s. 22. elokuuta 1985) on venezuelalainen kevytsarjan nyrkkeilijä ja hallitseva WBA-liiton maailmanmestari painoluokassaan.
Ammattinyrkkeilyura.
Linares aloitti ammattinyrkkeilemisen vuonna 2002. Uran alkuvuodet Linares otteli ylemmässä kääpiösarjassa, jossa hän voitti väliaikaisen WBA Fedelatin mestaruuden. Tämän jälkeen Linares vaihtoi painoluokkaa siirtyen höyhensarjaan. Vuonna 2007 Linares kohosi WBC-liiton tunnustamaksi höyhensarjan mestariksi kukistamalla Oscar Lariosin teknisellä tyrmäyksellä ottelun ehdittyä kymmenenteen eräänsä. Kamppailussa Larios hyödynsi jabiaan ja iski jatkuvia voimaiskuja joihin Larios ei kyennyt vastaamaan, ja kymmenennessä erässä larios putosi kanveesiin. Larios kykeni nousemaan ylös, mutta tuomari keskeytti ottelun. Ensimmäisessä höyhensarjan mestaruuden puolustusottelussaan Larios kohtasi Gamaliel Diazin jonka tyrmäsi ottelun ehdittyä kahdeksaneen eräänsä käytettyään Diazia neljännessä erässä kanveesissa. 
Tämän jälkeen Linares piti lähes vuoden ottelutauon siirtyen ottelemaan ylempään höyhensarjaan. Ensimmäisessä ylemmän höyhensarjan ottelussaan Linares kohtasi WBA liiton mestarin Whyber Garcian, jonka voitti teknisellä tyrmäyksellä. Ensimmäisessä ylemmän höyhensarjan mestaruuden puolustusottelussaan Linares kohtasi Josafat Perez Josafat Perezin, jonka voitti teknisellä tyrmäyksellä. Toisessa puolustusottelussaan Linares kohtasi Juan Carlos Salgadon, jolle hävisi ensimmäisen erän teknisellä tyrmäyksellä oltuaan sitä ennen pahoissa vaikeuksissa. Tämän jälkeen kului kaksi vuotta ennen Lariosin seuraavaa valtaliittojen mestaruusottelua. Vuonna 2011 Larios pääsi ottelemaan WBC liiton mestaruudesta Antonio DeMarcoa vastaan. Linares hävisi kamppailun yhdennessätoista erässä teknisellä tyrmäyksellä. Linares hävisi myös seuraavan ottelunsa Sergio Thompsonia vastaan. 
Vuonna 2014 Linares kohosi kevytsarjan WBC liiton mestariksi kukistamalla Javier Prieton tyrmäämällä tämän kamppailun neljännessä erässä. Linares puolusti WBC-liiton mestaruutta kahdesti. Linares kohosi WBA-liiton mestariksi vuonna 2016 voittamalla Anthony Crollan kaikin tuomariäänin kaksitoistaeräisessä kamppailussa.
Painonnoston Suomen-mestaruuskilpailut 2012

Painonnoston Suomen-mestaruuskilpailut 2012 kilpailtiin 3.–4. maaliskuuta 2012 Porissa Porin urheilutalolla. Järjestävänä seurana toimi Puntti-Karhut.
Mitalistit.
Naiset.
Lähde
Links (pelisarja)

Links on golf-simulaatiopelien sarja, jota kehitti alun perin Access Software ja myöhemmin Microsoft.
Pelin ensimmäinen osa ilmeistyi nimellä "Leaderboard Golf" vuonna 1984 Commodore 64 -tietokoneelle.
Sarjan pelejä on julkaistu Amigalle, MS-DOS:lle, OS/2:lle ja Windowsille. "Links Pro" on julkaistu Macintoshille.
Toyotan tuotantojärjestelmä

Toyotan tuotantojärjestelmä ( eli TPS) on yhdistelmä ajatusmalleja, teemoja ja tekniikoita, jotka muodostavat yhdessä tuotannon sosio-teknisen järjestelmän. Taiichi Ohno, Shigeo Shingo ja Eiji Toyoda kehittivät sen vuosina 1948–1975. Toyotan järjestelmä levisi nopeasti muihin yrityksiin Japanissa ja pian myös länsimaihin. TPS on Lean-ajattelun esikuva.
Periaatteet.
Toyotan tuotantojärjestelmässä laadunvalvonta on ulotettu jokaiselle tuotannon tasolle. Pyrkimyksenä on parantaa jatkuvasti prosessia ja poistaa kaikki hukkatyö. Työntekijöille annetaan tarkkaan määritellyt vastuualueet joka tuotannon vaiheessa ja kannustetaan jokaista parantamaan kokonaisuutta.
Tuotantojärjestelmän keskeisiä käsitteitä ovat Jidoka ja Just-in-Time. Jidoka tarkoittaa "Ihmisavusteista automaatiota". Tuotantolaitteet on suunniteltu osoittamaan parannuksen tarpeessa olevat alueet, ja tuotanto keskeytetään heti kun ihminen tai kone havaitsee virheen. Ongelmat ratkaistaan välittömästi ja ratkaisusta otetaan oppia läpi organisaation. Näin laatu säilyy tuotannon jokaisessa vaiheessa.
Just-in-Time (juuri oikeaan aikaan) pyrkii karsimaan ylimääräisen työn ja vähentämään hukkamateriaalin syntymisen.Toyotan tuotantojärjestelmä pyrkii täyttämään asiakkaiden vaatimukset tehokkaasti sopeuttamalla tuotannon senhetkiseen kysyntään. TPS alkaa asiakkaan tilauksesta ja kulminoituu valmiin tuotteen täsmälliseen toimitukseen. Se edellyttää hienosäädettyä tuotantoprosessia, jossa jokaisessa vaiheessa on käsillä vain tarvittava määrä osia. Tätä kutsutaan ”Just-in-Time” eli JIT-tuotannoksi. 
JIT-konseptilla on monia etuja. Suuria varastoja ei tarvitse ylläpitää ja asiakkaiden tarpeisiin voidaan reagoida nopeasti. Se luo tuotantoon ”imua” joka vastaa markkinoiden vaatimuksia.
Thorvald Nyblin

Thorvald Olof Magnus Nyblin (30. joulukuuta 1871 Drammen, Norja – 10. lokakuuta 1942 Helsinki) oli norjalaissyntyinen valokuvaaja. Thorvald oli erään Suomen valokuvaushistorian suuren vaikuttajahahmon Daniel Nyblinin nuorempi veli. Hänen isänsä oli kuvanveistäjä Carl Petter Anton Dyrendahl Nyblin (1818–1883) ja äitinsä Petronella Pedersen (1837–1881). Thorvald Nyblinin puoliso oli Alexandra Olivia Wikström (s. 1874 Helsinki, k. 1945 Helsinki). Heillä oli 2 lasta: valokuvaaja Tor Björn Nyblin (s. 1898, k. 1969) ja valokuvaaja Pia Monica Norre (s. 16.7.1906 - 14.12.2006, h. Helsinki, Hietaniemi).
Thorvald Nyblin oli valokuvaajan opissa sukunsa opastuksella Suomessa sekä harjoittelemalla valokuvausta Yhdysvalloissa 1893-1897, jossa hän myös toimi ateljeevalokuvaajana. Ammattilaisena hän aloitti 1893. Hänen töitään olivat henkilökuvaus, maisemat ja miljöökuvaukset. Aikansa harrastettuaan maalausta hän valmisti myös valokuviin perustuvia henkilömuotokuvia. 
Thorvald Nyblinin ensimmäinen ateljee sijaitsi Fabianinkatu 27:ssä, Helsingissä 1890-luvulla. Hän liittyi arvostetun Helsinkiläisen Amatörfotografklubbenin jäseneksi vuonna 1896. Tultuaan opiskelumatkaltaan Yhdysvalloista takaisin Suomeen vastasi hän veljensä Daniel Nyblinin omistamasta valokuvaamosta puolen vuoden ajan. Saman vuoden (1897) kesällä hän vuokrasi Viipurista oman valokuva-ateljeen ja aloitti toimintansa studiovalokuvaajana osoitteessa Aleksanterinkatu 27, Viipuri. Studio sijaitsi kaksikerroksisessa talossa Tottinkadun (nyk. Rostovskaja Ulica) ja Aleksanterinkadun (myöh. Karjalankatu, nyk. Leningradskij Prospekt) kulmassa. Nykyisin kyseisellä paikalla ei ole rakennuksia, vaan siinä sijaitsee puisto. Tultuaan Viipuriin valokuvaajaksi 1890-luvulla seurasi hän ajan trendiä, sillä Viipurin valokuvausliiketoiminta oli tuolloin täysin ulkomaalaisten toimijoiden varassa.
Vuonna 1903 sai hän ensimmäisen palkinnon Amatörfotografklubbenin Helsingin Ateneumiin järjestämässä valokuvanäyttelyssä.
Nyblin liikkui myös kiertävänä kuvaajana mm. Sortavalassa 1910. Vuonna 1938 avasi hän sivuliikkeen Viipurin Suurikatu 2:ssa. Liikkeestä muodostettiin jo vuonna 1918 osakeyhtiö ja toimintaa oli siitä lähtien Viipurin lisäksi myös Vaasassa sekä alkuperäisessä studiossa Helsingin Fabianinkadulla.
Kerrossänky

Kerrossänky on huonekalu, joka muodostuu kahdesta tai kolmesta päällekkäisestä vuoteesta. Se voi olla seinään kiinnitetty kiinteä kaluste tai omilla jaloillaan seisova irrallinen huonekalu. Ylempään vuoteeseen kiivetään tikkaita myöten, jotka ovat yleensä kiinteä osa kerrossängyn rakennetta. Ylemmän vuoteen etureunassa on usein kaide tai muu este estämässä nukkujan putoamista reunan yli.
Kerrossänkyjä suositaan tilansäästön vuoksi muun muassa lastenhuoneissa, varuskuntien kasarmituvissa, leirikeskuksissa, retkeilymajoissa sekä kulkuneuvoissa kuten junien makuuvaunuissa, matkailuvaunuissa, rahtilaivojen ja sotilasalusten miehistötiloissa ja matkustajalaivojen halvemmissa hyttiluokissa.
Kerrossänky valmistetaan useimmiten massiivipuutavarasta, kalustelevystä tai teräsputkista. Paksun runkopatjan sijasta kerrossängyissä käytetään yleensä ohuempia vaahtomuovipatjoja laudoista tehdyn sälepohjan tai metalliverkon päällä. Kerrossängyn rakenteisiin tai niiden väliin jäävään seinään voidaan kiinnittää lukuvalaisimia ja pieniä hyllyjä toimimaan nukkujien yöpöytänä.
Kerrossänky Suomessa.
Kerrossängyt yleistyivät Suomessa 1700-luvulla lähinnä Länsi-Suomen maakunnissa. Ne olivat joko seinään kiinnitettyjä tai omilla jaloillaan seisovia. Niissä käytettiin myös sivuverhoja, kuten värikkäitä raanuja, ja puuosat koristeltiin usein kaiverruksin. Sängyt olivat joko päädystä umpinaisia tai avoimia. Makuutiloihin tehtiin myös kaksoiskerrossänkyjä, jotka muodostuivat kahdesta peräkkäisestä kerrossängystä seinän vieressä. "Kaappikerrossänky" oli ulkonäöltään kuin suuri kaappi suljettavine ovineen; se jäi käytöstä pois huonon ilmanvaihtonsa vuoksi.
Suomen markkinoilla toimivia kerrossänkyjen valmistajia ovat Ikea, Jysk, Kiteen Huonekalu (tuotenimi Kuusamo), Laulumaa (Pop), Lundia (Lofty), Muurame (Jolla ja Jungmanni), Niemen tehtaat (Unipuu), Roope-Riikka sekä Rikosseuraamuslaitoksen vankilatyöpajat.
Parvisänky.
Kerrossängyn eräänlainen muunnelma on parvisänky, jossa vuode sijaitsee ylhäällä lähellä katonrajaa ja sen alle jää tilaa muille kalusteille. Parvisänky voi olla kiinteästi rakennettu ja seinään kiinnitetty tai irtonainen huonekalu, jonka alaosa voi sisältää kirjoituspöydän.
Kalustevalmistajilla on myös etenkin lastenhuoneisiin tarkoitettuja malleja, jotka ovat muunneltavissa kerrossängystä parvisängyksi ja kirjoituspöydäksi tai kahdeksi lattialla seisovaksi sängyksi vaihtuvien tarpeiden mukaan.
Seinälle kääntyvä kerrossänky.
Junien makuuvaunuissa ja muissa erityisen ahtaissa tiloissa suositaan päällekkäisiä, seinää vasten saranoiden varassa kääntyviä vuoteita, jotka ovat eräänlaisia kaappisänkyjä.
Amatörfotografklubben i Helsingfors

Amatörfotografklubben i Helsingfors rf (AFK) on Helsingissä vuonna 1889 perustettu pohjoismaiden vanhin toimiva valokuvauskerho. AFK on lisäksi Suomen suurin ruotsinkielinen valokuvauskerho (jäsenmäärä n. 150 vuonna 2006). 
Kerhon perustamiskokous pidettiin Kleinehin hotellissa Helsingin kauppatorin äärellä. Perustajana toimi aikansa tunnettu kulttuuripersoona vapaaherra Hugo af Schultén, joka oli mm. salakuvaukseen erikoistunut amatöörivalokuvaaja, monien merkittävien kulttuuritehtäviensä (mm. Svenska Teaternin hallituksen jäsenyyden) lisäksi. 
Jo kerhon ensimmäisessä hallituksessa oli jäsenenä merkittävä ammattilaisvalokuvaaja Daniel Nyblin, joka piti ensimmäisessä kokouksessa laajan esitelmän valokuvauksen 50-vuotisesta historiasta: Daguerren keksinnöstä vuodelta 1839 nykyaikaan 1880-luvulle, jolloin kameroista oli tullut helpompia käsitellä ja negatiiveista paljon valonherkempiä kuin aiemmin. 
Kerhon ensimmäisessä kokouksessa pidettiin 300 amatöörivalokuvan näyttely, ja lokakuun 1889 vuosikokouksessa esiteltiin Daniel Nyblinin Amerikasta tuoma Laterna Magica – aikansa 9 × 9 mm:n kuville tarkoitettu diaprojektori.
Kokouksia pidettiin mm. hotelli Kämpissä. Ohjelmassa oli esitelmiä, kuvien esittelyjä, kilpailuja ja tekniikan esittelyä – aivan kuin nykyisinkin. Kerhossa on ollut jäseninä myös tunnettuja ammattilaisvalokuvaajia, esim. Thorvald Nyblin, Alfred Nybom, Harald Rosenberg, Nicolai Leibowitsch ja Caj Bremer. 1900-luvun alussa kantaviin voimiin kuului Ivan Timiriasev.
Kerhon kokouksissa kuullaan nykyisinkin usein tunnettujen valokuvaajien pitämiä esitelmiä.
The Settlers (videopeli)

The Settlers () on Blue Byten kehittämä ja julkaisema kaupunginrakennuspeli, joka on julkaistu vuonna Amigalle ja seuraavana vuonna DOS:lle. Peli on "The Settlers" -sarjan ensimmäinen osa. SSI julkaisi pelin pohjois-amerikassa nimellä "Serf City".
Pelaaminen.
Pelissä rakennetaan asutusta sekä hallitaan taloutta ja resursseja.
Peli lisäsi kaupunginrakennuspelien lajityyppiin etenemisen haastavampiin karttoihin.
Arvioita.
Amiga Format -lehti antoi pelille arvioksi 94% arvostelussaan.
CU Amiga -lehti antoi pelille arvioksi 90% arvostelussaan.
Trident (purukumi)

Trident on englantilainen vuonna 1960 perustettu sokeriton purukumimerkki, jota myydään yli 70 maassa. Merkin omisti yhdysvaltalainen elintarvikejätti Kraft Foods, sitten siitä vuonna 2012 eriytetty Mondelez International, kunnes vuonna 2022 se siirtyi muiden Mondelezin purukumimerkkien mukana uudelle omistajalle, alankomaalaiselle Perfetti Van Melle -yhtiölle. Trident käyttää makeutusaineena sakariinia.
Setä Pitkäsääri

Setä Pitkäsääri ("Daddy-Long-Legs") on Jean Websterin kirjeromaani vuodelta 1912. Siinä seurataan nuoren tytön Jerusha "Judy" Abbottin elämää collegevuosien ajan. Hän kirjoittaa kirjeet rikkaalle hyväntekijälleen, jota hän ei ole koskaan tavannut. Kirjan alkulehdellä on omistus "Sinulle" ("To You"). Webster kirjoitti teoksen jatkoksi romaanin "Dear Enemy", joka ilmestyi 1915 ("Paras vihollinen", 1919, suom. Tyyni Haapanen-Tallgren).
Kirja on ollut aikoinaan nuorten tyttöjen suosikkiromaani mutta on aikojen kuluessa menettänyt merkitystään. Se kertoo sisukkaasta orpotytöstä, joka onnistuu saamaan collegekoulutuksen. Kirja on käännetty monille kielille, suomeksikin jo 1918. 
Alkujaan Webster kirjoitti romaanin kaikenikäisten luettavaksi, mutta siitä on sittemmin tullut tyttökirja. Kirjoittaja murehti, kun jotkut kustantajat sijoittivat kirjan nuorisokirjojen joukkoon. Romaani on sovitettu myös Broadway-näytelmäksi. Siitä on tehty kolme elokuvaversiota, joista vuonna 1919 valmistuneessa mykkäelokuvassa pääosaa näytteli Mary Pickford, äänielokuvassa vuodelta 1931 Janet Gaynor, ja Leslie Caron oli pääosassa vuonna 1955 valmistuneessa musikaalielokuvassa, jossa hänen vastanäyttelijänään oli Fred Astaire.
Webster osallistui aikansa yhteiskunnallisiin keskusteluihin ja suodatti niitä kirjoihinsa, niin että uusi sukupolvi saattoi osallistua samoihin keskusteluihin. Hän käsittelee teoksissaan naisten koulutusta ja äänioikeutta ja tuolloin kuumia puheenaiheita perinnöllisyyttä ja rotuhygieniaa.
Webster kääntyi yhä enemmän kannattamaan muun muassa ajatusta tiettyjen ryhmien pakollisesta sterilisaatiosta ja kehitysvammaisten eristämisestä, mutta hän ei kuitenkaan edustanut jyrkimpiä näkemyksiä.
Suomennoksen eri painoksia julkaistiin Riksin sarjassa, W.S.O.Y:n koululaiskirjastossa (n:o 43), 10 markan sarjassa, 100 mk:n -sarjassa ja Nuorten toivekirjastossa.
Yhtiöittäminen

Yhtiöittäminen tarkoittaa sellaisten julkisten palvelujen tuottamista yhtiömuodossa, joiden tuottamisesta aiemmin vastasi julkishallinnon yksikkö (kuten kunta tai kuntayhtymä). Mainittuja yhtiömuotoja ovat mm. osakeyhtiö, osuuskunta, yhdistys tai säätiö.
Yhtiöittämistä ei tule sekoittaa yksityistämiseen.
Kuntien yhtiöittämisvelvoite Suomessa.
Jos kunta tai kuntayhtymä toimii kilpailluilla markkinoilla, toiminta on pääsääntöisesti vietävä yhtiömuotoon. Kilpailu- ja kuluttajavirasto (KKV) valvoo yhtiöittämisvelvollisuuden toteutumista kilpailulain nojalla. KKV voi tarvittaessa puuttua kunnan harjoittamaan toimintaan, jos kunnan toiminta vääristää kilpailua. Yhtiöittämisvelvoite kunnille perustuu Euroopan unionin valtiontukisäännöksiin.
Outolintu (romaani)

Outolintu () on yhdysvaltalaisen nuortenkirjailijan Veronica Rothin vuonna 2011 julkaistu debyyttiromaani ja samannimisen trilogian aloitusosa. Sen on suomentanut Outi Järvinen. Kirjasta tehty elokuva "Divergent – Outolintu" tuli ensi-iltaan vuonna 2014.
Juoni.
Kirja kertoo 16-vuotiaan Beatrice Priorin elämästä tulevaisuuden maailmassa, jossa ihmiset on jaettu ominaisuuksiensa mukaan viiteen eri osastoon: Vaatimattomat, Terävät, Rehdit, Sopuisat ja Uskaliaat. Beatrice saa luokittelutestissä monimutkaisen tuloksen, jolloin hänet määritellään Outolinnuksi eli Divergentiksi. Valintaseremoniassa hän jättää kotipaikkansa Vaatimattoman, ja lähtee kouluttautumaan Uskaliaiden päämajaan, vaihtaen samalla nimensä Trisiksi. Uskaliaassa hän kuitenkin tapaa salaperäisen ohjaajan nimeltään Neljä, joka myöhemmin paljastuu entiseksi Vaatimattoman jäseneksi. Tris joutuu vaikeuksiin luokittelutestinsä tuloksen vuoksi Uskaliaan johtajan Ericin toimesta. Hän saa selville Terävän johtajan liittoutuneen Ericin kanssa, ja näiden suunnittelevan kaikkien muiden orjuuttamista armeijaksi, joka tottelee vain heitä, jotta he saisivat Vaatimattoman tuhottua. Syttyy sota, jossa ainoastaan Divergentit ja orjuuttamissuunnitelmassa mukana olleet pystyvät käyttämään omia aivojaan.
Monsieur Bertinin muotokuva

Monsieur Bertinin muotokuva on Jean Auguste Dominique Ingresin vuonna 1832 tekemä öljyvärityö kankaalle. Se kuvaa Louis-François Bertiniä, ranskalaista kirjailijaa, taiteen keräilijää ja rojalismia kannattavan Journal des debatsin johtajaa. Ingres sai muotokuvan valmiiksi ensimmäisen menestyskautensa aikana; saavutettuaan tunnustusta historiallisten aiheiden maalaajana hän hyväksyi muotokuvatilauksia vastahakoisesti pitäen niitä huomionviejänä tärkeämmistä teoksista. Bertin oli Ranskan ylemmän keskiluokan poliittisesti aktiivinen jäsen ja ystävä
Ingresin muotokuva Bertinistä oli arvostelu- ja yleisömenestys, mutta muotokuvattava oli yksityinen henkilö. Nykyään taidekriitikot pitävät sitä Ingresin hienoimpana miesmuotokuvana
Gaute Heivoll

Gaute Heivoll (s. 13. maaliskuuta 1978 Finsland, Länsi-Agderin lääni, Norja) on norjalainen kirjailija.
Heivoll syntyi ja vietti lapsuutensa pienessä Finslandin kylässä, joka sijaitsee noin 30 kilometrin päässä läänin pääkaupungista Kristiansandista. Hän opiskeli oikeustieteitä Oslon yliopistossa, psykologiaa Bergenin yliopistossa ja suoritti kirjailijaopintoja Telemark – Bø:n korkeakoulussa. Hän työskenteli lyhyen aikaa myös opettajana.
Heivoll debytoi vuonna 2002 novellikokoelmallaan "Liten dansende gutt", jota seurasi romaani "Omars siste dager" vuonna 2003. Hänen yhdeksäs teoksensa "Før jeg brenner ned" vuodelta 2010 (suom. "Etten palaisi tuhkaksi", 2012) on käännetty yli 20 kielelle.
Kirjajulkaisujen lisäksi Heivoll on kirjoittanut myös novelleja, runoja ja esseitä useisiin antologioihin, sanomalehtiin ja kirjallisuuden alan aikakauslehtiin. Hän on pitänyt useita kirjoituskursseja sekä lapsille että aikuisille Norjassa ja Ranskassa. Hän on myös työskennellyt kirjallisuuskriitikkona päivälehdissä. Heivoll on kirjoittanut myös tekstit tanssiesityksiin Skansen ja Kant. Vuonna 2006 hän oli Norjan edustajana Scritture Giovani –nimisessä eurooppalaisessa kirjallisuusfestivaaliprojektissa, ja tässä yhteydessä hänen teoksiaan käännettiin mm. englanniksi, saksaksi, italiaksi ja espanjaksi. Hänen teoksiaan on käännetty myös puolaksi.
Heivoll on edustettuna amerikkalaisessa kansainvälistä kirjallisuutta esiin nostavassa "Words Without Borders" –verkkolehdessä. Lisäksi hän on edustettuna kansainvälisen lastenkirjaston White Ravens- listalla, johon on koottu taiteellisesti erityisen laadukkaita lastenkirjoja koko maailmasta. Norjalainen ohjaaja Steffan Strandberg on tehnyt elokuvaversion Heivollin lastenkirjasta "Himmelen bak huset". Elokuva esitettiin Chicagon kansainvälisillä lastenelokuvafestivaaleilla, jossa se voitti parhaan kansainvälisen lyhytelokuvan palkinnon.