tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Psathyrellaceae

Psathyrellaceae on Agaricales-lahkoon kuuluva sieniheimo. Heimo on kosmopoliitti. Itiöpöly on tummanruskeaa, purppuranruskeaa tai mustaa. 
Ekologia.
Psathyrellaceae-sienet kasvavat usein lahoavalla puuaineksella, karikkeella, humuksessa tai mullassa. Suurin osa Psathyrellaceae-heimon sienistä on saprotrofeja, mutta jotkin harvat lajit loisivat muilla helttasienillä. Elinympäristöä voivat olla metsät, suot ja ruohikot.
Luokittelu.
Psathyrellaceae sisältää sieniä, jotka aiemmin luokiteltiin Coprinaceae-heimoon yhdessä suomumustesienen ("Coprinus comatus") sukuisten lajien kanssa. Suomumustesienet ovat kuitenkin läheisempää sukua Agaricaceae-heimolla, ja siksi Psathyrellaceae erotettiin omaksi heimokseen vuonna 2001.
Suvut.
Heimo sisältää seuraavat suvut:
Fylogenia.
Kladogrammi useimmista Psathyrellaceae-heimon suvuista:
Pterulaceae

Pterulaceae on Agaricales-lahkoon kuuluva sieniheimo. Heimon lajeja tavataan pääasiassa tropiikista, vaikka joitakin tunnetaan Euroopasta ja Uudesta-Seelannista.
Suvut.
Heimo sisältää seuraavat suvut:
Eschweiler–Clarke-reaktio

Eschweiler–Clarke-reaktio on kemiallinen reaktio, jossa amiini reagoi formaldehydin kanssa muurahaishapon läsnä ollessa muodostaen metyloidun amiinin. Reaktio on nimetty saksalaisen kemistin Wilhelm Eschweilerin ja englantilainen kemistin Hans Thacher Clarken mukaan. Eschweiler raportoi reaktion ensimmäisen kerran vuonna 1905 ja Clarke esitti sille mekanismin vuonna 1933.
Reagenssit ja mekanismi.
Eschweiler–Clarke-reaktiolla reagoivat primääriset ja sekundääriset amiinit. Reaktio on tyypiltään pelkistävä aminointi. Reaktion mekanismin ensimmäisessä vaiheessa amiinin nukleofiilinen typpiatomi reagoi formaldehydin elektrofiilisen karbonyyliryhmän hiiliatomin kanssa muodostaen imiinin. Reaktion olosuhteissa imiini esiintyy typestä protonoituneena iminiumionina, jonka typen ja hiilen välisen kaksoissidoksen muurahaishappo pelkistää luovuttamalla hiiliatomille protonin. Mikäli alkuperäinen amiini oli primäärinen tapahtuu reaktio kaksi kertaa ja muodostuu dimetyylisubstituoitu amiini. Mikäli lähtöaineena on tyydyttymätön amiini, voi tuotteeksi muodostua rengasrakenteinen heterosyklinen amiini.
Denzel Valentine

Denzel Valentine (s. 16. marraskuuta 1993 Lansing, Michigan) on yhdysvaltalainen koripalloilija.
Heittävänä takamiehenä pelaava Valentine pelasi vuodet 2012–2016 Michiganin osavaltionyliopistossa saaden lukuisia palkintoja. Chicago Bulls varasi hänet 14. vuorolla . Yhdysvaltain maajoukkueessa Valentine saavutti pronssia vuoden 2015 Pan-Amerikan kisoissa.
Supla

Supla on suomalainen audiosisältöpalvelu, jonka omistaa Sanoma-konserniin kuuluva Nelonen Media. Supla lanseerattiin lokakuussa 2015. Yhtiön tietojen mukaan Suplaa käyttää kuukausittain yli 400 000 eri käyttäjää, ja sisältöjä käynnistetään kuukauden aikana 7 miljoonaa kertaa. Suplasta löytyy kahdeksan radiokanavan nettiradiot, yli 300 podcast-sarjaa ja satoja luettuja lehtiartikkeleita. 
Maaliskuussa 2020 palvelun valikoima laajentui äänikirjoihin. Vuoden 2023 maaliskuussa Sanoma Media Finland myi Suplan äänikirjatoiminnot BookBeatille. Supla tuottaa jatkossa radio- ja podcast-sisältöjä sekä ääneen luettuja lehtiartikkeleita.
Bolbitiaceae

Bolbitiaceae on Agaricales-lahkoon kuuluva sieniheimo. Heimon lajit ovat kosmopoliitteja, ja niitä esiintyy kaikilla ympäristövyöhykkeillä.
Suvut.
Heimo sisältää seuraavat suvut:
Maltan protektoraatti

Maltan protektoraatti (, ) tarkoittaa Maltaa, kun se oli virallisesti osa Sisilian kuningaskuntaa, mutta käytännössä Britannian vallan alla. Protektoraatti oli olemassa Ranskan sotajoukkojen antautumisesta vuonna 1800 saarien muuttumisesta Maltan kruununsiirtomaaksi vuonna 1813.
Chevrolet Kodiak

Chevrolet Kodiak tai GMC TopKick on kuorma-automalli, jota General Motors valmisti vuosina 1980–2009. Yhdysvaltain presidentin virka-auto (Cadillac One) on rakennettu Kodiakin pohjalle.
Laulu ristilukista

Laulu ristilukista ("Sången om korsspindeln") on Jean Sibeliuksen vuonna 1898 säveltämä yksinlaulu (opus 27). Hän sävelsi sen Adolf Paulin ruotsinkieliseen runoon, jonka suomensi Aarni Kouta. 
Vaikka teosta pidetään yksinlauluna, se on syntytapansa perusteella näyttämömusiikkia. Paulin näytelmä sijoittuu 1500-luvulle ja se kertoo Tanskan, Norjan ja Ruotsin kuninkaan Kristian II:n ja hänen rakastajattarensa Dyveken tarinan. Ristilukki-vertauksen kautta Kristian kuvataan tyranniksi, joka säälimättömästi kukistaa vastustajansa ("lukki niin suuri ja musta kuin yö, se saalistaan vaanii ja syö"). Ensiesityksen aikana suomalaisten kuulijoiden mielessä ristilukki rinnastui sortokausien venäläisvaaraan ja siitä tuli suosittu yksinlaulu. Vielä vuonna 1948 laulu oli Teoston tilaston mukaan Suomen ravintoloissa eniten esitetty kappale, toisella sijalla Oskar Merikannon "Merellä".
Pimeä netti

Pimeä netti on vuonna 2017 julkaistu Jarno Alastalon kirja suomalaisista internetin underground-ilmiöistä ja ihmisistä.
Alastalo on tehnyt uransa foorumien ja yhteisöiden parissa. Hän on ollut vetämässä Suomi24-keskustelupalstaa, toiminut IRC-galleriassa, ja tällä hetkellä hänen työmaanaan on "Heimo"-yhteisöpalvelu. Koska kirja käsittelee sitä, mikä verkossa tapahtuu salassa, siinä puhutaan vahvaa salausta käyttävistä ohjelmista, kuten Tor-verkosta sekä muista tiedon salassa pysymisen mahdollistavista ohjelmista. Kirja ei kuitenkaan ole näiden ohjelmien käyttöopas, vaan siinä kerrotaan 25 ihmisen tarinat, joiden sisältö vaihtelee yhteiskunnan pimeältä puolelta harmaaseen tai ne kertovat vähemmistöistä.
Kirjassa pimeän netin käsitettä käytetään laajennetussa mielessä, koska muun muassa Kiinassa ja Turkissa esimerkiksi Facebook on pimeää nettiä. Vaikka pimeässä netissä on hakkereita, laittomien aineiden kauppiaita ja ostajia, niin hän kuitenkin näkee sen ennemminkin positiivisena kuin negatiivisena, koska se antaa ihmisille mahdollisuuden keskustella samanhenkisten kanssa. Alastalon mielestä Suomessa keskitytään liian paljon pimeän netin rikollisiin ja muihin negatiivisiin puoliin.
Kirjoittajan mukaan pimeä netti mahdollistaa esimerkiksi Yhdysvalloissa keskustelun aktivismista ja tiededebatin käymisen anonyymina. Ex-lestadiolainen kertoo, että uskonnollisen yhteisön painostuksen alla netti oli ainoa paikka, josta sai keskusteluapua ja tukea. Kertoja oli kirjoittanut salaa yli 15 000 viestiä Suomi24-foorumille kymmenen vuoden aikana. ”Seksibilettäjä” taas oli etsinyt netin kautta samanhenkistä seuraa, jonka kanssa ei tarvinnut solmia pitempiaikaisia suhteita. Pro-anoreksiaryhmä on Alastalon mukaan vertaistukea huonoimmillaan, koska siellä voi ilmapiiri olla väärään suuntaan kannustava.
Alastalo uskoo, että Tor-verkon käyttö yleistyy, koska ihmiset haluavat hallita omia tietojaan ja siten myös keskustelu anonymiteetin tarpeellisuudesta voimistuu.
Eugene Bourdon

Charles Eugène Bourdon () oli ranskalainen kelloseppä, insinööri ja instrumenttirakentaja. Hänet tunnetaan erityisesti "Bourdon-putkeksi" (Bourdon tube, Bourdon gauge, Bourdon’s pressure gauge) kutsutun painemittarin kehittäjänä (ranskalainen patentti 17. 7.1849, yhdysvaltalainen 1852). Laitetta voidaan kutsua myös paineputkimanometriksi. Laite perustuu ilmiöön, että paineen lisääntyessä metallinen putki muuttaa muotoaan eli deformoituu; sopivasti kaareva putki oikenee hieman paineen lisääntyessä ja palautuu alkuperäiseen muotoonsa paineen taas alentuessa. Koska liikaa kuumennettujen höyrykoneiden räjähtämisiä sattui runsaasti 1800-luvun puolivälissä, laite höyryn paineen mittaamiseksi saavutti nopeasti suuren suosion. Bourdonin vuonna 1850 käynnistämä liiketoiminta (Bourdon Sedeme Co.) oli menestyksellinen, ja patentti oli voimassa vuoteen 1875 saakka. Höyrykoneisiin liittyneet räjähdysonnettomuudet harvenivat merkittävästi muutaman vuoden kuluessa Bourdonin painemittarien levitessä. Bourdon palkittiin ranskalaisella Kunnialegioonan ritarin (Chevalier de la Légion d’honneur) arvomerkillä jo vuonna 1951. 
Ilmeisesti Bourdonin tietämättä saksalainen rautatieinsinööri Rudolf Eduard Schinz oli keksinyt saman ilmiön vuonna 1845 ja saanut asiaan liittyvälle ratkaisulleen preussilaisen patentin. Hän myös asensi kehittelemiään mittareita saksalaisiin höyryvetureihin. Lisäksi saksalainen Bernard Schaeffer (Magdeburgista) oli saanut patentin samantapaiselle paineen keksinnölleen 1949. Bourdon ja Schaeffer tapasivat toisensa vuonna 1851 Lontoon maailmannäyttelyssä. Bourdon palkittiin Bourdon-putkestaan näyttelyssä aneroidityyppisen painemittarin kehittäneen Lucien Vidien (1805-1866) kanssa yhteisesti (Council Medal). Bourdonin patentin rauettua Schaefferin perustama yritys Schaeffer &amp; Budenberg ryhtyi valmistamaan myös Bourdonin putkia; tämä yritys jatkaa toimintaansa yhä 2010-luvullakin. Bourdonin putken modernit toteutukset ovat yleisiä painemittareita myös 2000-luvulla. 
Eugene Bourdon kehitteli myös monia muita laitteita ja mittalaitteita, esimerkiksi erilaisia höyrykoneita, boilereiden turvalaitteita ja tuulimittareita. Hän oli 29. syyskuuta 1884 lopettelemassa kokeitaan, joilla hän pyrki mittaamaan tuulen vaikutusta höyryveturiin. Junasta poistuessaan hän menetti kuitenkin tasapainonsa ja putosi junanraiteiden väliin lyöden otsansa. Lääkärin hoidosta huolimatta Bourdon kuoli perheensä parissa muutaman tunnin kuluttua onnettomuudesta.
Three Billboards Outside Ebbing, Missouri

Three Billboards Outside Ebbing, Missouri on vuonna 2017 ensi-iltansa saanut brittiläis-yhdysvaltalainen musta komediaelokuva, jonka on ohjannut, käsikirjoittanut ja osin tuottanut Martin McDonagh. Elokuvan pääosissa ovat Frances McDormand, Woody Harrelson, Sam Rockwell, John Hawkes ja Peter Dinklage. Elokuva kertoo naisesta (McDormand), joka syyttää pikkukaupunkinsa poliisia tyttärensä murhatapauksen tutkinnan tyrimisestä.
"Three Billboards" sai ensi-iltansa Venetsian elokuvajuhlilla 4. syyskuuta 2017. Teatterilevitykseen se saapui Yhdysvalloissa 10. marraskuuta 2017 ja Suomessa 23. helmikuuta 2018.
Vuoden 2018 Oscar-gaalassa McDormand palkittiin parhaan naispääosan ja Rockwell parhaan miessivuosan palkinnoilla. Se sai yhteensä seitsemän ehdokkuutta muun muassa parhaasta elokuvasta, alkuperäisestä käsikirjoituksesta ja toinen ehdokkuus parhaasta miessivuosasta (Harrelson). Golden Globe -ehdokkuuksia se sai kuusi, joista se palkittiin neljällä, parhaasta draamaelokuvasta, naispääosasta (McDormand), miessivuosasta (Rockwell) ja käsikirjoituksesta.
Vastaanotto.
Arvostelut.
"Three Billboards Outside Ebbing, Missouri" on saanut hyvän vastaanoton. Arvosteluja keräävällä Rotten Tomatoes -sivustolla 92 prosenttia kriitikoista on antanut sille myönteisen arvostelun keskimääräisellä arvosanalla 8,5/10. Tulos perustuu 314 arvosteluun. Kriitikoiden yleinen mielipide on seuraava: ”"Three Billboards Outside Ebbing, Missouri" tasapainottelee näppärästi mustaa komediaa vasten polttavaa draamaa – – ja ammentaa samalla unohtumattomia suorituksia sen konkarilta näyttelijäkaartilta.” Metacritic-sivustolla sillä on 88 pistettä sadasta.
Suomessa "Helsingin Sanomien" Juha Typpö antoi elokuvalle kolme tähteä. Hän piti McDormandin roolisuorituksesta mutta arvioi elokuvan huumoria halvaksi. Myös "Hufvudstadsbladetin" Sara Ehnholm Hielm antoi elokuvalle kolme tähteä ja kertoi pitävänsä kokonaisuutta televisiomaisena.
Buick Lucerne

Buick Lucerne on full-size-luokan henkilöautomalli jota General Motors valmisti Buick-brändin alla. Sitä koottiin Hamtramckissa, Michiganin osavaltiossa, Yhdysvalloissa. 
Lucerne sai nimensä Luzernin kaupungista, joka sijaitsee Sveitsissä. Se oli Buickin malliston lippulaiva LaCrossen toisen sukupolven esittelemiseen saakka.
Lapin Helvetti (yhtye)

Lapin Helvetti on oululainen thrash metal -yhtye, jonka Läjä Äijälä perusti loppuvuonna 2016 hajottamansa Terveet Kädet -yhtyeen tilalle. Yhtye aloitti soittamalla Terveiden Käsien julkaisematta jääneelle "Minun vereni" -albumille nauhoitettuja kappaleita vaihtoehtoisella otteella. Yhtyeen musiikissa on vivahteita myös metallimusiikista sekä yhtyeistä kuten Slayer, Discharge, Motörhead ja Venom. Yhtyeen nimi tulee Muoniossa sijaitsevasta saman nimisestä rotkojärvestä.
Yhtyeen esikoisalbumi "Lapin Helvetti" julkaistiin 8. joulukuuta 2017 levymerkillä Svart Records. Lapin Helvetin kokoonpano on soittanut vuodesta 2019 keikkoja myös Terveet Kädet -nimellä.
The Disaster Artist

The Disaster Artist on vuonna 2017 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen elämäkerrallinen draamakomediaelokuva, jonka on ohjannut James Franco. Scott Neustadterin ja Michael H. Weberin käsikirjoittama elokuva perustuu Greg Sesteron samannimiseen kirjaan, ja se kertoo Tommy Wiseaun kulttielokuvan "The Room" (2003) tekemisestä. Elokuvan pääosia esittävät James ja Dave Franco; sivurooleissa esiintyvät Seth Rogen, Alison Brie, Ari Graynor, Josh Hutcherson ja Jacki Weaver.
"The Disaster Artist" sai ensi-iltansa South by Southwest -festivaaleilla 12. maaliskuuta 2017. Teatteriensi-illan se sai Yhdysvalloissa 1. joulukuuta 2017 ja Suomessa 2. helmikuuta 2018. James Franco palkittiin parhaan miespääosan Golden Globella vuoden 2018 gaalassa.
Sunjong

Sunjong (; 25. maaliskuuta 1874 Soul, Joseon – 24. huhtikuuta 1926 Keijō (Soul), Japanin keisarikunta) oli Korean toinen ja viimeinen keisari sekä Yi-dynastian 27. hallitsija vuosina 1907–1910. Hänet tunnettiin myös nimellä Yung-hui.
Varhainen elämä.
Hän oli keisari Gojongin neljäs poika. Hänestä tuli kruununprinssi 18. helmikuuta 1875. Tämän kunniaksi Gojong antoi kullatulle taululle kaiverretun käskyn, jolla teki pojastaan kruununprinssin.
Avioliitto ja lapset.
Sunjong nai ensimmäisen vaimonsa, Sunmyeongin (1872–1907) ollessaan 8-vuotias vuonna 1882; tämä kuoli hieman ennen kuin Sunjong asetettiin valtaistuimelle vuonna 1907. Vuosina 1907–1926 Sunjong oli naimisissa keisarinna Sunjeongin (1894–1966) kanssa.
Sunjong ei koskaan saanut omia lapsia.
Keisarina.
Vuonna 1907 Gojong pakotettiin luopumaan vallasta Sunjongin hyväksi. Valtaan noustuaan Sunjong joutui heti allekirjoittamaan Japanin–Korean sopimuksen, joka antoi japanilaisten valvoa ja vaikuttaa Korean sisäisiin asioihin, ja tämä mahdollisti myös japanilaisten ministerien nimittämisen Korean hallitukseen.
Sunjongin koko nimi oli "hänen keisarillinen korkeutensa, Korean keisari Sunjong Munon Muryeong Donin Seonggyeong" ().
Sunjongin valtakaudella Korea menetti vähitellen itsenäisyytensä ja lopulta Yi-dynastian 518 vuotta kestänyt valtakausi Koreassa päättyi, kun Japani liitti Korean itseensä 29. elokuuta 1910, minkä jälkeen Korea oli osana Japania 35 vuoden ajan. Sunjong ja tämän vaimo asuivat käytännössä vankeina Changdeokgungin palatsissa kuolemaansa saakka.
Sunjongin kuoltua hänen nuorempi veljensä Yi Un nousi virallisesti "Changdeokgungin palatsin kuninkaaksi", koska japanilaiset olivat Korean valloitettuaan luvanneet, että maalla olisi oma hallitsija Japanin keisarin suomalla oikeudella. Käytännössä japanilaiset siirtomaaisännät kuitenkin hallitsivat Koreaa ilman tätä.
Kunnianosoituksia.
Korealaiset.
Lähde:
Ulkomaalaiset.
Lähde:
Brother Where You Bound

Brother Where You Bound on brittiläisen pop rock -yhtye Supertrampin kahdeksas studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 1985. Albumi debytoi Yhdysvalloissa Billboard 200 -listan sijalla 21. Albumi oli yhtyeen ensimmäinen perustajajäsenen ja solistin Roger Hodgsonin eron jälkeen.
Albumi debytoi Britannian albumilistan sijalla 20. Yhdysvalloissa se nousi Billboard 200 -listan sijalle 21.
Free as a Bird (albumi)

Free as a Bird on brittiläisen pop rock -yhtye Supertrampin yhdeksäs studioalbumi. Albumi julkaistiin 13. lokakuuta 1987.
Albumi debytoi Britannian albumilistan sijalla 93. Yhdysvalloissa se nousi Billboard 200 -listan sijalle 101.
Pete Turner

Donald Peter ”Pete” Turner (30. toukokuuta 1934 Albany, New York – 18. syyskuuta 2017 Wainscott, New York) oli yhdysvaltalainen valokuvaaja, jota pidetään yhtenä ensimmäisistä värivalokuvauksen suurista mestareista. Hänen värikylläiset ja pelkistetyt, realismista etäisyyttä ottavat valokuvansa eri puolilta maailmaa olivat usein kuvauksen jälkeisen jälkikäsittelyn tulosta aikana, jolloin se ei ollut vielä yhtä tavallista kuin nykyään. Niiden tekomenetelminä olivat muun muassa suodattimet, jäljennöskuvaus ja päällekkäisvalotus. Pete Turnerin valokuvat tulivat tunnetuiksi myös levynkansista, etenkin Creed Taylorin tuottamista jazzalbumeista kuten Oliver Nelsonin "The Blues and the Abstract Truth" (1961), Antonio Carlos Jobimin "Wave" (1967) ja Milt Jacksonin "Sunflowers" (1972). Vuonna 2006 yli 80 Turnerin levynkantta koottiin kirjaksi "The Color of Jazz".
Elämä ja ura.
Pete Turner varttui New Yorkin Albanyssä kiertue-elämää viettäneen orkesterinjohtajan poikana. Hän opiskeli valokuvausta Rochester Institute of Technologyssa ja palveli sitten armeijan taistelukuvauskeskuksessa Queensissä, jossa hän toimi laboratoriopäällikkönä ja sai tuntumaa erilaisiin värikuvausprosesseihin. Vapauduttuaan hän ryhtyi freelance-valokuvaajaksi ja sai kuukauden mittaisen toimeksiannon Airstream-matkailuvaunuyhtiöltä seurata 43 vaunun karavaanin matkaa Etelä-Afrikasta mantereen poikki Egyptiin. Värikylläiset Afrikan-kuvat poikivat toimeksiantoja muun muassa "Esquire"- ja "Sports Illustrated" -lehdiltä, mainostoimistoilta ja elokuvayhtiöiltä. Hän toimi stillkuvaajana muun muassa elokuvien "Kleopatra" (1963) ja "Liskojen yö" (1964) kuvauksissa.
Michel-Jean Sedaine

Michel-Jean Sedaine (2. kesäkuuta 1719 Pariisi – 17. toukokuuta 1797 Pariisi) oli ranskalainen kirjailija, tunnettu varsinkin näytelmästään "Le philosophe sans le savoir" (1765), joka on parhaita ranskalaisia porvarillisia huvinäytelmiä 1700-luvulla. Hän on kirjoittanut myös yli 20 koomista oopperatekstiä ja sepittänyt joukon runoja. 
Sedaine jatkoi näytelmärunoilija-libretisti C. S. Favartin (1710–1792) aloittaman uuden oopperataidemuodon kehittämistä lisäämällä realismia ja vähentämällä koomisia aineksia. Hänen librettonsa "Guillaume Tell" oli vastaus Ranskan vallankumoukseen. Sedaine oli Pierre-Alexandre Monsignyn, Gluckin, Philidorin ja Grétryn libretisti. "Le Roy et le fermier" oli mullistava teos kehityskaaressa koomisen oopperan harmittomasta huvinäytelmästä poliittiseksi musiikkiteatteriksi.
Hän oli kuningatar Marie Antoinetten suosikkinäytelmäkirjailija, jonka teoksia tämä esitti harrastajapohjalta omassa yksityisteatterissaan Petit Trianonin linnassa 1780-luvun alkupuolella.
Some Things Never Change

Some Things Never Change on brittiläisen pop rock -yhtye Supertrampin kymmenes studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 1997. Albumi debytoi Britannian albumilistan sijalla 74.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet kirjoittanut Rick Davies, ellei toisin mainita.
Royal Ordnance

Royal Ordnance oli Britanniassa valtion asetehtaista 1985 muodostettu yhtiö, joka yksityistettiin ja myyntiin British Aerospacelle huhtikuussa 1987, josta tuli BAE Systems vuonna 1999. Nimi Royal Ordnance oli käytössä vuoteen 2004 asti.
Historia.
Britannian kuninkaallisten asetehtaiden historia ulottuu 1500-luvulle, jolloin Waltham Abbeyssa valmistettiin ruutia. Kruunu otti ruutitehtaat hallintaansa ennen Napoleonin sotia. Ennen ensimmäistä maailmansotaa merkittävimmät asetehtaat olivat Royal Arsenal Woolwichissa Thamesin etelärannalla ja Royal Small Arms Factory (RSAF Enfield) Enfield Lockissa kanavan varrella Enfieldissä pohjois-Lontoossa.
Ensimmäisen maailmansodan aikana perustettiin ampumatarvikeministeriö ja ministeriksi nimitettiin David Lloyd George. Vuoden 1917 lopussa maassa oli 143 valtion tehdasta ja 20 000 yksityistä laitosta joissa työskenteli kaksi miljoonaa työntekijää varusteluteollisuudessa.
Toisen maailmansodan edellä aloitettiin uudelleen voimakas varusteluohjelma. Vuodesta 1938 lähtien perustettiin 44 Royal Ordnance Factory -tehdasta, jotka jakautuivat kalustoa valmistaviin tehtaisiin, räjähdysainetehtaisiin ja ammustehtaisiin (Filling Factories).
Nämä täydensivät Woolwichin Royal Arsenalin, Waltham Abbeyn Royal Gunpowder Factoryn (RGPF) ja Royal Small Arms Factory RSAF Enfieldin tuotantoa, joiden laitokset olivat lähellä Lontoota ja niitä pidettiin haavoittuvana saksalaisten pommityksille. Royal Ordnance Factoryt olivat varusteluministeriön ja puolustusministeriön alaisuudessa aina yksityistämiseen asti.
Yhtiöittämispäivänä 2. tammikuuta 1985 muodostettiin kahdestatoista kuninkaallisesta asetehtaasta, Waltham Abbeyn laitoksista ja RSAF Enfieldista sekä kolmesta Agency Factories'ista Royal Ordnance plc. Sen pääkonttori oli Royal Ordnance Factory Chorley'lla, joka sijaitsi Euxtonin kylässä lähellä Chorleyn kaupunkia Lancashiressa.
Yhtiö oli tarkoitus yksityistää viemällä se pörssiin. Tämä ei onnistunut olemassa olevien sopimusten, puolustusministeriön tarpeiden ja yhtiön rahatilanteen vuoksi. Yhtiön arvoksi uskottiin aluksi 400 miljoonaa puntaa. Myöhemmin optimistisena pidettiin 150 miljoonan hintaa.
Ongelmia ratkottiin myymällä Challenger 1 -panssarivaunun oikeudet Vickersille syksyllä 1986. Vaunuja valmistanut Leedsin tehdas suljettiin myöhemmin.
Valtio sai yhtiöstä neljä tarjousta. Lopulta GKN-autotehdas hävisi kilpailun BAE:lle, joka maksoi 190 miljoonaa puntaa.
Myyntihetkellä yhtiöllä oli 16 tehdasta ja noin 19000 työntekijää.
Ensimmäisinä lakkautettiin Patricroftin tehdas Manchesterissa, RSAF Enfield ja Waltham Abbey Lontoossa. Bishoptonin tehdas Erskineissa Skotlannissa lakkautettiin 2000.
Vuonna 2005 BAe Land Systems Munitions and Ordnancella oli noin 1650 työntekijää vanhoilla RO-tehtaiden sijaintipaikoilla Birtley, Bishopton, Bridgwater, Chorley, Glascoed, Radway Green ja Shrivenham.
Kolme suudelmaa

Kolme suudelmaa on suomalainen televisioelokuva vuodelta 2006. Sen on käsikirjoittanut ja ohjannut Matti Ijäs. Käsikirjoitus pohjautuu vapaasti Anton Tšehovin novelliin "Koteloitunut ihminen". Elokuva esitettiin ensimmäisen kerran Yle TV1:llä 11. joulukuuta  2006.
Elokuva kertoo omiin kaavoihinsa kangistuneesta lukion historian lehtorista, Jaakko Sakkasesta, joka elokuvan alkupuolella menettää dementoituneen äitinsä ja sen myötä viimeisen ihmissuhteensa. Pian Jaakon elämään astuu kuitenkin uusi rakkaus.
Joel Vilkin muistomerkki

Joel Vilkin muistomerkki ja Joel ja Suoma Vilkin muistolaatta paljastettiin Kiiruun puistossa Somerolla 8. elokuuta 1999 kun Someron yhteiskoulun rehtorina pitkään toimineen Joel Vilkin syntymästä oli tullut kuluneeksi sata vuotta.
Joel ja Suoma Vilkki.
Joel Vilkki (1899–1976) tunnettiin edistyksellisenä opettajana ja kasvattajana sekä kansainvälisen kielen esperanton edistäjänä Suomessa. Hän toimi Someron yhteiskoulun matemaattisten aineiden opettajana ja rehtorina vuosina 1929–1936, 1936–1941 ja 1941–1960. Vilkki omisti pitkään nykyään Someron kunnan omistuksessa kulttuuritalona olevaa Kiiruun taloa Someron keskustassa ja kasvatti sen ympärille puutarhan, joka 2000-luvulla tunnetaan Kiiruun puistona. Joel Vilkin puoliso Suoma Vilkki (o.s. Kallo, 1902–1996) toimi samassa koulussa biologian ja maantieteen opettajana.
Muistomerkki ja muistolaatta.
Joel Vilkin muistomerkin Kiiruun talon edustalla suunnitteli professori Mauri Favén yhteistyössä kuvanveistäjä Heikki Häiväojan kanssa. Kiven graniitti on samaa, jota käytetty Helsingin suurkirkon perustuksissa. Muistomerkissä se kertoo Joel ja Suoma Vilkille tärkeästä Suomen luonnon rikkaudesta, Vilkin lähellä luontoa olleesta elämäntavasta ja hänen suhteestaan kotikaupunkiinsa Helsinkiin. Kiven geometrinen muoto viittaa Vilkin koulutusalaan matematiikkaan ja hänen elämäntyönsä monitahoisuuteen, sen särmikkyys Vilkin päättäväiseen luonteeseen ja kärjellään seisova asento hänen rohkeuteensa ja kokeilunhaluunsa. 
Kiiruun talon seinässä olevan Joel ja Suoma Vilkin toiminnasta kertovan messinkisen muistolaatan graafisesta suunnittelusta vastasi professori Tapani Aartomaa.
Kansalaiskeräys ja muistomerkin paljastaminen.
Muistomerkin pystyttämisen ja samassa yhteydessä perustetun stipendirahaston mahdollistaneen kansalaiskeräyksen järjestivät Joel Vilkin entisistä oppilaat Helsingin Somero-Seuran toimiessa vastuuorganisaationa. 
Muistomerkin paljastustilaisuudessa Kiiruun puistossa 8. elokuuta 1999 puhuivat Helsingin Somero-Seuran puheenjohtaja Pekka Raitanen, Someron kaupunginvaltuuston puheenjohtaja Mauri Salo sekä Vilkin kummipoika ja Someron yhteiskoulun oppilas, Taideteollisen korkeakoulun professori Severi Parko, ja tilaisuudessa luettiin Suomen esperantoliiton puheenjohtajan Jukka Laaksosen tervehdys. Samassa yhteydessä lahjoitettiin Someron kaupungille Joel Vilkin esperantonkielinen kirjasto.
Mattopiiska

Mattopiiska on siivousväline, jolla "tampataan" eli "tomutetaan" mattoja lyömällä niitä pölyn ja roskien poistamiseksi. Mattopiiskat on perinteisesti punottu rottingista, bambusta tai muusta taipuisasta puuaineksesta, mutta nykyisin mattopiiskoja valmistetaan myös muovista. Mattopiiskassa on puolisen metriä pitkä taipuisa varsi ja levymäinen lyöntiosa, jonka suurista aukoista pöly pöllähtää irti mattoa hakattaessa.
Mattoteline.
Tamppaamista varten matot ripustetaan ulkona sijaitsevaan "mattotelineeseen" (myös "tuuletusteline"), jossa on vaakasuora orsi parin metrin korkeudella. Teline on sijoitettu pihalle niin, että orren yli taitettu matto päästään tamppaamaan molemmilta puolin telinettä. Ennen tamppausta suurimmat roskat voidaan irrottaa matosta erityisellä harjalla. Matto voidaan vielä kääntää telineessä ympäri, jotta myös maton toinen puoli tulee tampatuksi. Mattotelineitä on myös kerrostalojen siivousparvekkeilla, mutta pöly- ja meluhaitan vuoksi mattojen puhdistus voi niissä olla sallittua vain pudistelemalla ja harjaamalla tai olla kokonaan kiellettyä.
Mattojen tamppaaminen jopa viikoittain siivouksen yhteydessä on ollut Suomessa yleistä aiemmin, kun mattoina käytettiin kestäviä räsymattoja eikä pölynimuri ollut vielä yleistynyt kotitalouksissa. Nykyisin muun muassa Marttaliitto ja kotitalousneuvojat pitävät mattojen tamppausta turhana ja mattoja kuluttavana, ja suosittelevat mieluummin imurointia. Tampatessa irronnut pöly imeytyy helposti heti takaisin mattoon siinä olevan hankaussähkön voimasta. Monet nykyiset mattotyypit eivät kestä toistuvaa tamppausta. Juutti- ja muovipohjaiset matot eivät myöskään kestä talven pakkassäitä räsymattojen tavoin. Sen sijaan villamattojen puhdistus pakkaslumella on yhä tehokasta, kunhan matot on ensin jäähdytetty ulkoilmassa.
Matontamppauskone.
Mattojen tamppaamiseen on kehitetty erilaisia koneita, jotka tamppaavat maton sitä rikkomatta ja imevät pölyn suodattimeen ja säiliöön. Näitä käytetään nykyisin lähinnä mattopesuloissa.
Kōkaku

Kōkaku (; syntyjään "Tomohito"; 23. syyskuuta 1771 – 11. joulukuuta 1840) oli perinteisen japanilaisen vallanperimysjärjestyksen mukaan Japanin 119. keisari, joka hallitsi Japania Edo-kauden loppupuolella vuosina 1779–1817. Hän oli ensimmäinen keisari, joka kuului Japanin keisarillisen suvun Kan’in-haaraan, jonka jäseniä kaikki myöhemmät keisarit Ninkōsta Naruhitoon ovat olleet. Kōkaku luopui toukokuussa 1817 vallasta poikansa Ninkōn hyväksi saaden arvonimen daijō tennō (). Hän oli Japanin viimeinen daijō tennō ennen keisari Akihiton eroamista 30. huhtikuuta 2019.
Elämä.
Kōkakun alkuperäinen nimi oli Tomohito, ja hän syntyi 23. syyskuuta 1771. Hän kuului keisarillisen suvun Kan’in-haaraan ja oli prinssi Sukehiton poika. Vuonna 1779 keisari Go-Momozono oli kuolemaisillaan. Hänellä ei ollut yhtään poikaa, joten eronnut keisarinna Go-Sakuramachi taivutteli keisarin adoptoimaan Tomohiton. Go-Momozonon kuoltua 16. joulukuuta 1779 Tomohitosta tuli keisari ja hän sai hallitsijanimen Kōkaku. Vuonna 1781 hänellä oli tärkeä rooli vanhojen keisarillista oikeusistuinta käsittelevien seremonioiden palauttamisessa. 
Yksi Kōkakun valtakauden merkittävimmistä tapahtumista oli suuri vuosien 1782–1788 pula-aika, nälkään ja tauteihin kuoli yli 900 000 ihmistä.
Vuonna 1817 Kōkaku luopui vallasta. Hänen seuraajansa on hänen neljäs poikansa Ninkō. Kōkaku kuoli 69-vuotiaana 11. joulukuuta 1840.
Bengt Hultqvist

Bengt Karl Gustaf Hultqvist (21. elokuuta 1927 Hemmesjö, nyk. Växjön kunta – 24. helmikuuta 2019) oli ruotsalainen avaruusfysiikan professori. Häntä pidetään eräänä ruotsalaisen avaruustutkimuksen isänä. Hän oli Ruotsin avaruusfysiikan instituutin ensimmäinen ja pitkäaikainen johtaja (vuosina 1956–1994). Hän kehitti merkittävästi Ruotsin avaruustutkimusta ja oli voimahahmo esimerkiksi eurooppalaisen EISCAT-ionosfääritutkaverkoston synnyttämisessä. Professori Bengt Hultqvist kutsuttiin vuonna 1995 Suomen ulkomaiseksi tieteen akateemikoksi.
Hultqvist opiskeli luonnontieteitä Tukholman yliopistossa. Perustutkinnon suorittamisen jälkeen Tukholman radiofysikaalisen instituutin professori Rolf Sievert palkkasi hänet tutkimusryhmäänsä. Tämän työn tuloksista, fysiikan pääaineesta Hultqvist väitteli huhtikuussa 1956 filosofian tohtoriksi (Tukholman yliopisto).
Hultqvistin esimies professori Sievert oli Kiirunan geofysikaalista observatoriota (Kiruna Geofysiska Observatorium, KGO) valmistelleen Ruotsin kuninkaallisen tiedeakatemian komitean puheenjohtaja. Hän ehdotti keväällä 1956, että Hultqvist muuttaisi Kiirunaan ja ottaisi vastuun uudesta observatoriosta. Kiirunan geofysikaalinen observatorio vihittiin käyttöön 2. heinäkuuta 1957. Hultqvist johti observatoriota 37 vuotta eläkkeelle jäämiseensä saakka (1994). Tänä ajanjaksona alkujaan 6 hengen observatorio (1957–1973) ja sitä seurannut Kiirunan geofysikaalinen instituutti (Kiruna Geofysiska Institut, KGI, 1973–1987) kehittyi oheistoimintoineen 450 hengen (sis. 100 opiskelijaa) yhteisöksi. Ruotsin avaruusfysiikan instituutti (Institutet för rymdfysik, IRF, 1987–) nousi kansainvälisesti tunnustetuksi avaruustutkimuskeskukseksi. Vuonna 2007 IRF:ssä työskenteli 110 henkeä, joista 70 päätoimipisteessä Kiirunassa. Observatorion johtamisen rinnalla Hultqvist toimi ensin Uumajan yliopiston ja sitten Kiirunan geofysikaalisen observatorion geokosmofysiikan professorina (1967–1973 ja 1973–1987) sekä vuosina 1987–1994 IRF:n avaruusfysiikan professorina. 
Eläkkeelle jäätyään Hultqvist siirtyi johtamaan uutta Kansainvälistä avaruustieteen instituuttia (International Space Science Institute, ISSI) Sveitsin Berniin neljäksi vuodeksi (1995–1999). Hän oli vielä vuosina 2001–2009 luottamustehtävänään kansainvälisen geomagnetismin ja aeronomian yhdistyksen pääsihteeri (International Association of Geomagnetism and Aeronomy (IAGA), general secretary). 
Hultqvist sai useita kotimaisia ja ulkomaisia tunnustuksia työstään.
Hanne Ørstavik

Hanne Ørstavik (s. 28. marraskuuta 1969 Tana, Finnmark,Norja) on norjalainen kirjailija. Hänen esikoisteoksen "Hakki" ilmestyi 1994. Ørstavikin teoksia on käännetty yli 20 kielelle.
Ørstavikon opiskellut yliopistossa psykologiaa ja sosiologiaa, mutta keskeytti opiskelun omistautuakseen kokonaan kirjoittamiselle. Kirjoissa kuitenkin ilmenee kiinnostus näihin aiheisiin. 
Ørstavik on merkittävimpiä nykynorjalaisia kirjailijoita. Hänen teoksensa ovat saaneet kriitikoilta hyvän vastaanoton. Hän käsittelee kirjoissaan eksistentiaalisia kysymyksiä. Hänen tyylinsä on yhdistelmä psykologisesti terävää kerrontatekniikka ja ihmisen mielen havainnoivaa kuvausta ja tulkintaa.
Ideonella sakaiensis

Ideonella sakaiensis on "Ideonella"-sukuun ja Comamonadaceae-heimoon kuuluva bakteeri, joka kykenee hajottamaan polyetyleenitereftalaatti- eli PET-muovia.
"I. sakaiensis" -bakteerin löysi Japanissa Kioton teknologian instituutin ja Keion yliopiston tutkijaryhmä vuonna 2016. Ryhmä etsi muovinkierrätyskeskuksen ulkopuolelta otetuista PET-näytteistä muovin hiiltä elämiseensä käyttäviä bakteereita.
Bakteerin ominaisuudet.
"I. sakaiensis" on aerobinen ja sauvamainen gramnegatiivinen bakteeri, joka ei muodosta itiöitä. Bakteerit ovat liikkuvia ja niillä on yksi siima. Oksidaasi- ja katalaasitestit ovat bakteerille positiiviset. Bakteeri kasvaa 5,5–9 (optimaalisesti 7–7,5) pH:n happamuudessa ja 15–42 °C:n (optimaalisesti 30–37 °C) lämpötilassa. Bakteeri on lajien välisen sukulaisuustutkimuksen perusteella sijoitettu "Ideonella"-sukuun samankaltaisten "Ideonella dechloratans" ja "Ideonella azotifigens" -lajien kanssa. Bakteerin kolonniat ovat värittömiä, tasaisia ja pyöreähköjä.
"I. sakaiensis" pilkkoo PET-polymeeriä veden kanssa toimivan PETaasientsyymin avulla monomeerisiksi mono-2-hydroksietyylitereftalaatti (MHET) -molekyyleiksi. MHET hajoaa edelleen vedessä toimivan MHETaasin vaikutuksesta tereftaalihapoksi ja etyleeniglykoliksi, jotka eivät ole ympäristölle haitallisia, sillä ne hajoavat edelleen hiilidioksidiksi ja vedeksi.
Löydön merkitys.
Lajia saatetaan voida käyttää PET-muovin kierrätyksessä. Ennen lajin löytymistä ainoat tunnetut PET-muovia hajottavat eliöt olivat tietyt sienet, muun muassa "Pestalopsis microspora". Bakteereilla kestää kuitenkin ohuen PET-kalvon hajottamisessa hieman yli kuusi viikkoa, joten sen käytännöllinen käyttö vaatii bakteerin geneettistä muuntelua.
Huhtikuussa 2018 tutkijaryhmä muokkasi "I. sakaiensis"-bakteerin tuottaman PETaasientsyymin rakennetta ja huomasi, että entsyymin kyky pilkkoa PET-muovia oli samalla tehostunut 20 prosenttia suhteessa luonnossa esiintyvään entsyymiin.
Richard B. Spencer

Richard Bertrand Spencer on yhdysvaltalainen uusnatsi, juutalaisvastainen salaliittoteoreetikko ja valkoisen ylivallan kannattaja. Spencer on opiskellut eri yliopistoissa muun muassa kirjallisuutta ja humanistisia aineita. Vuonna 2007 Spencer erotettiin yhdysvaltalaisesta konservatiivilehdestä äärimmäisten mielipiteidensä takia. Vuonna 2010 Spencer perusti alternativeright.com-sivuston. Omien sanojensa mukaan hän loi käsitteen alt-right. Vuonna 2017 Spencer johti monia ääri­oikeistolaisia mielen­osoituksia Yhdysvalloissa. Spencer on esittänyt muun muassa "rauhan­omaista etnistä puhdistusta". Tavoitteena oli pelkästään valkoisista koostuva Yhdysvallat. 
Virginian mellakat.
Spencerin puhe elokuussa 2017 johti mellakoihin, joissa äärioikeisto ja sen vastustajat ottivat yhteen. Yksi ihminen kuoli.
Floridan puhe.
Lokakuussa 2017 Spencer piti floridalaisessa yliopistossa äärioikeistolaisen puheen, johon varauduttiin etukäteen kallein turvatoimin. Puhe sallittiin Yhdysvaltain sananvapauslain perusteella. Puhe herätti voimakkaan vastalausemyrskyn ja kyselyjä Spenceriltä. Spencer haukkui puheensa vastustajia.
Puheesta johtuen yliopistolla syntyi mielenosoituksia. Valtaosa mielenosoittajista vastusti Spenceriä.
Leningradin eläintarha

Leningradin eläintarha on eläintarha Pietarin kaupungissa Venäjällä. Sen perustivat Sofia ja Julius Gerhardt vuonna 1865. Eläintarhan nimeä vaihdettiin muutamaan otteeseen, kunnes vuonna 1952 alettiin käyttää nykyistä nimeä, joka on edelleen käytössä kunnianosoituksena työntekijöille, jotka pelastivat eläimiä Leningradin piirityksen aikana. Virtahepo nimeltä Kaunotar () selvisi piirityksestä hengissä ja siitä tuli Leningradin vastarinnan symboli.
Nykyisin eläintarhassa on yli 600 eri lajia, muun muassa jääkarhuja. Jääkarhu on kuvattuna eläintarhan tunnuksessa.
Slow Motion

Slow Motion on brittiläisen pop rock -yhtye Supertrampin yhdestoista studioalbumi. Albumi julkaistiin 23. huhtikuuta 2002.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet säveltänyt ja sanoittanut Rick Davies, ellei toisin mainita.
Tekijät.
Muusikot.
Lähde:
Tanskan käsipalloliiga

Håndboldligaen ()on Tanskan käsipallon korkein sarjataso. Miesten käsipalloliiga pelataan kaudella 2020-2021 nimellä HTH Herre Ligaen ja naisten käsipalloliigaa nimellä Bambusa Kvindeligaen. Sarjojen voittajat ovat virallisesti Tanskan mestareita.
Mestarit.
Täydellinen luettelo Tanskan käsipallon mestareista vuodesta 1936.
Wendi McLendon-Covey

Wendi Anne McLendon-Covey (s. 10. lokakuuta 1969 Bellflower, Kalifornia) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja koomikko.
Hän aloitti uransa Comedy Central -kanavan sarjassa "Reno 911!", jossa hän näytteli Clementine Johnsonia vuosina 2003–2008. 
McLendon-Covey on esiintynyt useissa elokuvissa, kuten "Morsiusneidot" (2011), "Mitä odottaa kun odotat" (2012), "Lomapainajainen" (2014) ja "Hello, My Name Is Doris" (2015). Vuodesta 2013 hän on esittänyt "Goldbergit" -sarjassa Beverly Goldbergiä.
Varhainen elämä.
Wendy Anne McLendon syntyi Kalifornian Bellflowerissa. Hänellä on nuorempi sisar, joka toimii terapeuttina Portlandissa, Oregonissa. Hänet kasvatettiin baptistiksi ja hänellä on skotlantilaiset ja englantilaiset sukujuuret. McLendon-Covey valmistui Kalifornian yliopistosta Long Beachissa vuonna 2000. Hän oli tuolloin mukana improvisaatioryhmässä The Groundlings, johon kuuluivat myös näyttelijät Melissa McCarthy ja Kristen Wiig.
Abrenuntiaatio

Abrenuntiaatio () eli perkeleestä luopuminen oli vanhastaan kristillisessä kasteessa ollut osio, jossa pappi kysyi kummeilta, että lupaavatko nämä luopua paholaisesta ja pahoista tavoista kummilapsensa vuoksi.
Andros (antiikin kaupunki)

Andros () oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio ("polis") Androksen saarella Kreikassa. Sen arkeologinen alue sijaitsee Palaiópolin kylän alueella saaren länsirannikolla.
Historia.
Kreikkalaisessa mytologiassa Andros sai nimensä joko näkijä Androksesta, Eurymakhoksen tai Anioksen pojasta, tai Rhadamanthyksen sotapäälliköstä Andreuksesta, jolle kuningas antoi saaren. Geometrisella kaudella saarelta tunnetaan asuinpaikka Zagorássa.
Androksen kaupunki oli alun perin joonialaisten siirtokunta. 700-luvulla eaa. se oli riippuvainen Eretriasta. Kaupunki kukoisti poliksena erityisesti 600- ja 500-luvuilla eaa., ja se perusti omia siirtokuntia, kuten Akanthoksen ja Stageiran Khalkidikellä noin vuonna 654 eaa.
Persialaissodissa androslaiset joutuivat antautumaan persialaisille vuonna 490 eaa. ja antamaan laivastonsa Kserkseen käyttöön vuonna 480 eaa. Themistokles yritti vallata kaupungin, mutta tämä epäonnistui. Sodan jälkeen kaupunki liittyi Ateenan johtamaan Deloksen meriliittoon. Vuosina 450–440 eaa. kaupunki oli Ateenan alainen klerukhia. Vuosina 378–377 eaa. kaupunki kuului toiseen Ateenan liittoon.
300-luvun eaa. loppupuolella Andros tuli Makedonian vallan alle. Vuonna 200 eaa. sen valtasivat Pergamonin ja Rooman joukot, ja se ryöstettiin. Roomalaiset antoivat saaren Attalokselle.
Antiikin aikana koko Androksen saari oli pyhitetty Dionysokselle, ja se tunnettiin muun muassa viinistään.
Kaupungin alueella on suoritettu arkeologisia kaivauksia vuodesta 1956.
Rakennukset ja löydökset.
Androksen kaupunki sijaitsi Androksen saaren länsirannikon keskivaiheilla. Kaupungissa oli akropolis eli yläkaupunki, jonka muureja ja yhden portin jäänteet ovat säilyneet. Kaupungissa tiedetään olleen Dionysokselle, Apollonille, Hestialle ja Athenelle omistetut temppelit sekä Zeuksen lähde. Kaupungissa tiedetään olleen myös teatteri.
Kaupungin agoralta on löydetty 200- tai 100-luvulla eaa. rakennetun stoan eli pylväshallin rauniot. Suuri osa agorasta on nykyisin meren peittämänä. Kaupungin satamana toimi Gaurion (myös Gaureleon) nykyisen Gávrion kylän paikalla, noin 12 kilometriä pohjoisempana, mutta myös kaupungin kohdalla olevan sataman rakennelmista on säilynyt joitakin mereen uponneita jäänteitä. Ágios Pétroksen kylässä on hellenistisellä kaudella rakennetun tornin jäänteet. Marmoria louhittiin saaren pohjoisosasta.
Kaupungin alueelta tehdyt esinelöydöt ovat Palaiópolin arkeologisessa museossa ja Ándroksen arkeologisessa museossa.
Mórian akvedukti

Mytilenen akvedukti, nykyisin yleensä Mórian akvedukti, oli antiikin aikainen akvedukti Lesboksen saarella Kreikassa. Se johti vettä vuorilta Mytilenen kaupunkiin. Akvedukti on saanut nykyisen nimensä Mórian kylästä, jonka lähellä ovat sen parhaiten säilyneet jäänteet.
Akvedukti rakennettiin roomalaisella kaudella 200- ja 300-lukujen taitteessa. Akveduktin pituus oli noin 26 kilometriä, ja se koostui sekä tunneliosuuksista että paikallisesta harmaasta marmorista tehdyistä kaarisiltaosuuksista. Akvedukti sai alkunsa Megáli Límni -nimellä nykyaikana tunnetulta, myöhemmin kuivatulta järveltä Lesboksen Ólympos-vuoren pohjoispuolelta, nykyisen Agiásoksen läheltä. Matkan varrella se sai vettä muista lähteistä. Akvedukti kulki nykyisen Mytilínin paikalla sijainneeseen Mytileneen reittiä Aneraída – Paspalá – Lámpou Mýloi – Lársos – Kamaroúdia –Mória – Koutzoúk-Loútza. Vesijohdon arvioidaan kyenneen kyljettamaan Mytileneen päivittäin noin kuutiometriä vettä. Vettä käytettiin muun muassa kaupungin lähteissä ja kylpylöissä.
Akveduktin parhaiten säilyneet osat sijaitsevat noin 600 metriä etelälounaaseen Mórian kylästä ja noin seitsemän kilometriä luoteeseen Mytilínistä. Paikalla akveduktista on jäljellä noin 170 metrin osuus ja 17 kaarta. Akveduktia on säilynyt jonkin verran myös Lámpou Mýloin kylän lähellä noin 15 kilometriä Mytilínistä länteen, sekä muutamissa muissa paikoissa.
Akveduktin raunioita on kunnostettu vuodesta 1995 lähtien.
Pyrrha (kaupunki)

Pyrrha (; myös "Pyrra") oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio ("polis") Lesboksen saarella Kreikassa. Se sijaitsi saaren keskiosissa kaupungin mukaan ”Pyrrhan Euripoksena” tunnetun Kallonínlahden itärannalla, lähellä nykyistä Achladerín kylää.
Pyrrha oli lesboslaisen pentapoliin jäsen eli yksi saaren viidestä merkittävimmästä kaupungista (muut olivat Mytilene, Methymna, Eresos ja Antissa). Peloponnesolaissodan aikaan vuonna 428 eaa. Pyrrha liittyi Mytilenen kapinaan Ateenan valtaa vastaan, mutta Ateena valtasi sen Pakheen johdolla. Pyrrha ei ollut olemassa enää Strabonin aikaan ajanlaskun alun tienoilla. Plinius vanhemman mukaan kaupunki olisi uponnut mereen maanjäristyksen seurauksena.
Pyrrhan akropoliilla eli linnavuorella on joitakin muurien sekä muiden rakennusten jäänteitä. Noin viisi kilometriä kaupungista pohjoiseen sijaitsi lesboslaisen pentapoliin yhteinen Zeuksen ja Heran pyhäkköalue, joka tunnetaan nykyisin Mésan pyhäkköalueena. Kaupungista oli kotoisin muun muassa filosofi Menedemos (n. 350 eaa.).
Roger Hodgson

Charles Roger Pomfret Hodgson (s. 21. maaliskuuta 1950 Portsmouth, Hampshire, Iso-Britannia) on englantilainen laulaja-lauluntekijä, joka tunnetaan parhaiten pop rock -yhtye Supertrampin solistina ja perustajajäsenenä.
Hodgson tunnetaan erityisesti yhdessä Supertrampin kanssa tekemistään hiteistä, kuten "Dreamer", "Breakfast in America", "Give a Little Bit" ja "The Logical Song". 
Ura.
Supertramp (1969–1983).
Vuonna 1969 Hodgson perusti Daddy-nimisen yhtyeen yhdessä Rick Daviesin kanssa. Seuraavana vuonna yhtyeen nimi vakiintui Supertrampiksi. Hodgson ja Davies kirjoittivat suurimman osan kappaleista erikseen, mutta levyillä tekijöiksi mainittiin aina kumpikin. Yhtye sai levytyssopimuksen A&amp;M Recordsilta vuonna 1970 ja julkaisi ensimmäisen studioalbuminsa "Supertramp". . Vuonna 1974 Supertramp julkaisi kolmannen studioalbuminsa, "Crime of the Centuryn". Albumi menestyi kohtalaisesti Isossa-Britaniassa, mutta jäi sijalle 38. Yhdysvalloissa Albumilla julkaistu kappale "Dreamer" nousi Hodgsonin ensimmäiseksi hitiksi. Vuonna 1979 julkaistiin yhtyeen tunnetuin albumi, "Breakfast in America". Albumi nousi ensimmäiselle sijalle Yhdysvalloissa Billboard 200 -listalla, ja se on myynyt yli 20 miljoonaa kappaletta. Albumilta hiteiksi nousivat Hodgsonin säveltämät singlet "Breakfast in America", "The Logical Song" ja "Take the Long Way Home".
Vuonna 1983 Hodgson erosi Supertrampista viettääkseen enemmän aikaa perheensä ja lastensa kanssa. Vuonna 1982 julkaistu "...Famous Last Words..." jäi Hodgsonin viimeiseksi studioalbumiksi yhdessä Supertrampin kanssa.
Sooloura (1986–).
Hodgson julkaisi ensimmäisen sooloalbuminsa "In the Eye of the Stormin" vuonna 1984. Levy myi yli kaksi miljoonaa kappaletta. Seuraavan albumin "Hai Hain" Hodgson julkaisi vuonna 1987. Samoihin aikoihin Hodgson mursi onnettomuudessa kummatkin ranteensa, mikä esti häntä soittamasta hetkeen. Hodgson julkaisi viimeisimmän studioalbuminsa, "Open the Doorin" vuonna 2000. Hodgson palasi takaisin kiertueelle vuonna 2001 Ringo Starr &amp; His All-Starrs -yhtyeen riveissä.
M242 Bushmaster

M242 Bushmaster on yhdysvaltalainen 25 × 137 mm -kaliiperinen chain gun -tyyppinen konetykki, eli lataus- ja laukaisukoneistoa käyttää erillinen sähkömoottori. Tykki on käytössä Yhdysvaltain maavoimien M2 ja M3 Bradley -rynnäkköpanssarivaunuissa ja laivaston LAV-ajoneuvoissa sekä useissa laivaston aluksissa.
Aseen kehitti Hughes Ordnance, jonka osti McDonnell Douglas jonka osti myöhemmin Boeing.
Aseen jatkokehitelmiä ovat 30 × 173 mm kaliiperin Bushmaster II, 35 mm Bushmaster III ja 40 mm Bushmaster IV.
Royal Small Arms Factory

Royal Small Arms Factory (RSAF Enfield) oli Britannian kruunun asetehdas joka sijaitsi Lontoon Enfieldissa Enfield Lockissa. Tehdas perustettiin 1816 ja lakkautettiin 1988.
Tehdas perustettiin brittien petyttyä olemassa olleiden aseiden laatuun ja hintaan Napoleonin sodissa. Tätä ennen aseita oli rakennettu lähinnä Birminghamissa Gun Quarterissa. Sijaintipaikaksi valittiin saari suomaastossa Leajoen varrella. Tarkoituksena oli käyttää vesivoimaa koneiden pyörittämiseen ja jokia kuljetusreittinä.
Tehdas kasvoi Krimin sodan myötä. Vuonna 1856 perustettiin konepaja, jossa käytettiin höyrykoneiden pyörittämiä amerikkalaisvalmisteisia koneita. Työntekijöitä oli noin tuhat. 1860-luvulla valmistettiin 1744 kivääriä viikossa.
Vuonna 1889 aloitettiin uuden James Paris Leen suunnitteleman kiväärin tuotanto. Kuuluisa Lee-Enfield suunniteltiin 1895.
Tehdas yksityistettiin 1987 osana kuninkaallisista asetehtaista yhtiöitettyä Royal Ordnance -yritysrypästä ja lakkautettiin 1988.
FGM-148 Javelin

FGM-148 Javelin on yhdysvaltalainen kolmannen sukupolven ”ammu ja unohda” -tyyppinen panssarintorjuntaohjus, joka voidaan laukaista kannettavasta ampumalaitteesta. Laukaisulaite on kaksiosainen. Laitteen kertakäyttöinen laukaisuputki sisältää ohjuksen, ja uudelleenkäytettävä komentoyksikkö (Command Launch Unit, CLU) sisältää elektroniikan ja infrapunatähtäimen. Yksikön paino on 28 kg. Kantomatka on – metriä.
Yhdysvalloista ja muista länsimaista lähetettiin lukuisasti Javelin -ohjuksia osana aseapua Ukrainan tueksi Venäjän 24. helmikuuta 2022 aloittaman hyökkäyksen jälkeen. 
Historia.
Yhdysvaltain asevoimat toi esille vuoden 1978 raportissaan havaitsemiaan puutteita M47 Dragon -ohjuksessa. Myös M72 LAW -singolle oltiin kehittämässä korvaajaa, mutta General Dynamicsin FGR-17 Viper -kehityshanke peruutettiin 1983.
Joulukuussa 1983 Yhdysvaltain armeija julkaisi vaatimuslistan jalkaväen AAWS-M-panssarintorjuntaohjukselle ("Advanced Anti-Tank Weapon System – Medium") ja elokuussa 1986 järjesti tarjouskilpailun kolmen kilpailijan välillä. Kehitysprojektin saivat hoitaakseen Texas Instruments ja Martin Marietta (nykyisin Raytheon ja Lockheed Martin).
Ohjus laukaistiin ensimmäinen kerran onnistuneesti huhtikuussa 1991. Maaliskuussa 1993 tapahtui ensimmäinen laukaisu siirrettävästä ampumalaitteesta. Javelinien tuotanto käynnistyi kesäkuussa 1994. Panssarintorjuntaohjus otettiin käyttöön Yhdysvaltain armeijassa 1996.
Royal Arsenal

Royal Arsenal oli Britannian kruunun asetehdas, varastoalue, koealue ja tutkimuslaitos Thamesin etelärannalla Lontoon Woolwichissa Greenwichissä. Alue oli käytössä 1600-luvulta lähtien. Asetehdas suljettiin 1967 ja puolustusministeriö luopui alueesta 1994.
Woolwich Warrenia käytettiin koealueena ensi kerran 1651.
Kuninkaallinen vaunutehdas perustettiin Woolwichiin 1664.
Vuonna 1695 perustettiin Royal Laboratory, joka valmisti räjähteitä, sytyttimiä ja ammuksia.
Vuonna 1716 perustettiin kuninkaallinen pronssivalimo
ja alueelle koottiin tykistörykmentti ja rakennettiin parakit.
Nimen Royal Arsenal alue sai 1805 Yrjö III:n aikana.
Kuninkaallinen sotilasakatemia siirrettiin Woolwich Commoniin 1808, jossa se sijaitsi vuoteen 1939.
Kun Woolwichin telakka suljettiin 1869 alue luovutettiin sotaministeriölle liitettäväksi Royal Arsenaliin.
Alueen käyttö tykistön ampuma-alueena jatkui vuoteen 1860.
Royal Arsenaliin perustettiin kemiallinen tutkimusosasto vuonna 1907. Tämä sai seuraavana vuonna nimen Research Department. Vuonna 1912 tästä muodostettiin High Explosive Research Department. Osasto kehitti myöhemmin Britannian ydinaseen.
Royal Arsenalin huippukausi oli ensimmäisen maailmansodan aikana, jolloin alue käsitti 1 285 eekkeriä ja siellä oli työssä 80 000 ihmistä.
Vuonna 1936 hallitus päätti siirtää arsenaalin Chorley'en Lancashiressa, Bridgendiin Walesissa ja Bishoptoniin. Tutkimusosasto siirrettiin 1942 Fort Halsteadiin.
Kuninkaallinen tykistörykmentti siirtyi pois 1998.
Alueella oli oma kapearaiteinen rautatie. Osaan varastorakennuksia ei ollut lainkaan tieyhteyttä edes 1960-luvulla. Kahden neliömailin alueella oli 147 mailia rautatietä ja sillä oli käytössä 1000 vaunua.