tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Frits Henningsen

Frits Henningsen (1889–1965) oli tanskalainen huonekalumuotoilija ja -puuseppä, jonka täysin käsintehdyt kalusteet tunnetaan tinkimättömästä laadustaan. Hän suunnitteli esineensä itse, mutta piti itseään enemmän huonekalupuuseppänä kuin muotoilijana.
Henningsen toimi 22-vuotiaaksi asti oppipoikana sen ajan johtavan kalustepuusepän I. P. Mørckin verstaassa. Sen jälkeen hän kierteli ja työskenteli Saksassa, Britanniassa ja Ranskassa kunnes palasi Kööpenhaminaan 1915 ja perusti oman verstaan.
Henningsen suosi sohvissaan ja nojatuoleissaan nahkaverhoilua ja kodikkaina pitämiään kaartuvia muotoja. Hän teki myös senkkejä ja muita pieniä säilytyskalusteita, joiden puumateriaalina hän ajalle tyypilliseen tapaan käytti trooppisia kovapuita kuten palisanteria ja mahonkia.
Vain harvat Henningsenin suunnittelemat kalusteet pääsivät valmistukseen oman verstaan ulkopuolella. Yksi näistä oli Windsor-nojatuoli, jota Carl Hansen &amp; Søn valmisti 70 vuotta ja otti myös Henningsenin Heritage-tuolin uustuotantoon vuonna 2013.
Ragnar Sigurðsson

Ragnar Sigurðsson (s. 19. kesäkuuta 1986 Reykjavik) on islantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskuspuolustaja.
Seurajoukkueura.
Ragnar pelasi Islannin pääsarjaseura Fylkirissä kausien 2004–2006 aikana yhteensä 38 liigaottelua, joissa teki kaksi maalia. Seuraavat viisi kautta hän edusti ruotsalaista IFK Göteborgia. Hän teki 12 maalia pelaamissaan 125:ssä Allsvenskan-ottelussa. Hän voitti Ruotsin-mestaruuden 2007 ja Ruotsin cupin 2008. Hän pelasi Göteborgissa kolme Mestarien liigan ja neljä Eurooppa-liigan karsintaottelua.
Ragnar Sigurðsson siirtyi 800 000 euron siirtosummalla FC Kööpenhaminaan kesällä 2011. Hän pelasi Tanskan Superliigassa kausien 2011–2014 aikana 69 ottelua, joissa teki neljä maalia. Hän voitti Tanskan cupin 2012 ja Tanskan-mestaruuden 2013. Hän pelasi kuusi ottelua Mestarien liigassa kaudella 2013–2014. Hän pelasi FC Kööpenhaminassa lisäksi seitsemän Mestarien liigan karsintaottelua ja 12 Eurooppa-liigan ottelua.
Ragnar siirtyi Venäjän jalkapalloliigassa pelaavaan FK Krasnodariin kolmen miljoonan euron siirtosummalla tammikuussa 2014. Ensimmäisellä täydellä kaudellaan hän pelasi 26 sarjaottelua ja toisella 24. Hän on pelannut Krasnodarissa myös Eurooppa-liigan otteluita.
Maajoukkue.
Ragnar Sigurðsson pelasi Islannin alle 17-, 19- ja 21-vuotiaiden maajoukkueissa. Ensimmäisen A-maaottelunsa Islannin jalkapallomaajoukkueessa hän pelasi Kanadaa vastaan elokuussa 2007. Ensimmäisen arvokilpailujen karsintaottelunsa hän pelasi 1–1-tasapeliin päättyneessä EM-karsintaottelussa Espanjaa vastaan syyskuussa 2007. Ensimmäisen maaottelumaalinsa hän teki EM-karsintaottelussa Tšekkiä vastaan marraskuussa 2014.
Ragnar on 9. kesäkuuta 2016 mennessä pelannut yhteensä 56 maaottelua, joissa hän on tehnyt yhden maalin. Hän on pelannut kaikkiaan 14 MM- ja 16 EM-karsintaottelua. Hän pelasi kaikki kymmenen EM-karsintaottelua Islannin selviytyessä vuoden 2016 EM-kilpailuihin.
Petri Helo

Petri Tapani Helo (s. 11. joulukuuta 1975, Rauma) on ollut Vaasan yliopiston tuotantotalouden, erityisesti logististen järjestelmien professori vuodesta 2003. 
Ura.
Helon tutkimukset koskevat toimitusketjujen hallintaa, päätöksentekojärjestelmiä ja teknistaloudellisia analyyseja. Helo valmistui kauppatieteiden maisteriksi vuonna 1997 ja väitteli kauppatieteiden tohtoriksi vuonna 2001 Vaasasta. Helo toimi vuonna 1999 Isossa-Britanniassa Cranfieldin yliopiston vierailevana tutkijana. Hän oli Vaasan yliopiston projektitutkija 1997–1999 ja yliopiston lehtori vuonna 2001. Vuodesta 2005 Helo on ollut Bangkokissa sijaitsevan Kasetsart-yliopiston Industrial Engineering International Graduate Programme -ohjelman vieraileva professori. 
Helo toimii useissa teknologiayrityksissä. Hän on Wapice Oy:n hallituksen puheenjohtaja, NoSwing Oy:n hallituksen puheenjohtaja, Jubic Oy:n hallituksen jäsen sekä Merinova Oy:n hallituksen varajäsen.
Helo on päässyt Stanfordin yliopiston ja Elsevierin vuoden 2024 listalle, joka sisältää alakohtaisesti uransa aikana vaikuttavimmat 2 prosenttia tutkijoista näiden tutkimuksiin tehtyjen viittausten perusteella.
Julkaisut.
Helo on julkaissut useita alan tieteellisiä artikkeleita ja kirjoituksia liittyen teknologian käyttöön toimitusketjujen ohjauksessa. 
Hän on kirjoittanut esimerkiksi
Viitalampi (Jyväskylä, Pappilanvuori)

Viitalampi on Keski-Suomessa Jyväskylän Palokassa Ritopohjalla sijaitseva lampi.
Maantietoa.
Lammen pinta-ala on 4,2 hehtaaria, se on 300 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Siinä ei ole kartan mukaan saaria. lampi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen tilavuus on 90 000 kuutiometriä. Lammen keskisyvyys on 2,1 metriä ja suurin syvyys on 5,6 metriä, joka löytyy keskellä järveä. Sen rantaviivan pituus on 850 metriä ja sen rannat ovat metsämaata, jonka ympäristö on rakennettu asuinalueeksi. Sinne tulee tiet Heinämäen suunnalta.
Vesistösuhteet.
Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Tuomiojärven–Palokkajärven valuma-alueella (14.29), jonka Karjujoen valuma-alueeseen (14.298) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 106 metriä mpy. Siihen ei ole johdettu metsäojia. Sen laskuoja lähtee lammen koillisrannasta ja se laskee Tyyppälänjärveen.
Birkir Már Sævarsson

Birkir Már Sævarsson (s. 11. marraskuuta 1984 Reykjavik) on islantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän edustaa Ruotsin pääsarjassa pelaavaa Hammarby IF:ä ja kuuluu Islannin jalkapallomaajoukkueeseen.
Seurajoukkueura.
Birkir pelasi islantilaisessa Valurissa vuosien 2003 ja 2005–2008 aikana yhteensä 55 ottelua maan pääsarjassa. Kaudella 2004 hän pelasi 11 ottelua seuran pelatessa toisella sarjatasolla. Hän voitti Valurissa Islannin cupin 2005 ja liigamestaruuden 2007. Hän siirtyi elokuussa 2008 SK Branniin ja pelasi kauden 2014 loppuun mennessä Norjan Tippeligaenissa 168 ottelua, joissa teki 15 maalia. Kaudella 2008–2009 hän pelasi kaksi Mestarien liigan karsintaottelua ja yhden UEFA-cupin ottelun. Kaudesta 2015 hän on edustanut Hammarbytä.
Maajoukkue.
Birkir Már Sævarsson pelasi kolme ottelua Islannin alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa. Ensimmäisen A-maaottelunsa hän pelasi 1–1-tasapeliin päättyneessä EM-karsintaottelussa Liechtensteinia vastaan kesäkuussa 2007. Hän on pelannut 9. kesäkuuta 2016 mennessä yhteensä 57 A-maaottelua. Ensimmäisen maaottelumaalinsa hän teki ystävyysottelussa Liechtensteinia vastaan kesäkuussa 2016. Hän on pelannut kaikkiaan 15 MM- ja 17 EM-karsintaottelua. Hän pelasi kahdeksan karsintaottelua Islannin selviytyessä EM-kilpailuihin 2016.
Oulun työväentalo

Oulun työväentalo (myös Oulun Työväenyhdistyksen talo) sijaitsi Oulun keskustassa Vaaran kaupunginosassa nykyisten Pakkahuoneenkadun ja Mäkelinkadun (ent. Itäinen Pitkäkatu) kulmauksessa. Jatkosodan pommituksissa vuonna 1944 tuhoutuneen rakennuksen oli suunnitellut oululainen rakennusmestari Jurvelius.
Historia.
Vuonna 1886 perustettu Oulun työväenyhdistys hankki omistukseensa samalla tontilla sijainneen puurakennuksen 1888. Uuden kivirakenteisen työväentalon rakentaminen aloitettiin vuonna 1903 ja se vihittiin käyttöön saman vuoden marraskuussa. Talo valmistui kuitenkin vasta keväällä 1904. Talosta sai omat tilat myös Oulun Työväen Teatteri (myöh. Oulun Työväen Näyttämö), joka esitti rakennuksen vihkiäistilaisuudessa Oulusta kotoisin olleen Teuvo Pakkalan näytelmän "Tukkijoella". Jugendtyylisessä rakennuksessa oli lisäksi useita liikehuoneistoja ja siinä toimivat myös työväenyhdistyksen kirjasto sekä lukusali. Teatteri- ja juhlasali sijaitsi talon toisessa kerroksessa. Sen yläparvella varustettuun katsomoon mahtui yhteensä 700 henkeä. 
Elokuussa 1906 Oulun työväentalossa järjestettiin SDP:n viides puoluekokous, joka muodostui käänteentekeväksi koko suomalaisen työväenliikkeen kannalta. Oulussa oli tarkoitus pitää jo vuoden 1903 puoluekokous, mutta se jouduttiin rakennustöiden keskeneräisyyden vuoksi lopulta järjestämään Forssassa. Vuonna 1907 työväentalossa aloitti toimintansa Oulun työväenopisto, joka toimi rakennuksessa vuoteen 1935 saakka.
Sisällissodan aikana helmikuussa 1918 työväentalon ympäristössä käytiin kiivaita taisteluja. Lopulta rakennukseen linnoittautuneet punaiset antautuivat 3. helmikuuta ja nostivat sen merkiksi valkoisen lipun työväentalon salkoon.
Oulun työväenyhdistyksen toiminta kiellettiin kesäkuussa 1930 ja samalla päättyi myös Oulun Työväen Näyttämön toiminta. Puoli vuotta myöhemmin rakennus pakkohuutokaupattiin ja se siirtyi Oulun Teatteritalo Oy:n omistukseen. Samalla rakennuksessa aloitti vastaperustettu Oulun Näyttämö, jonka teatteritalona työväentalo toimi aina tuhoutumiseensa vuoteen 1944 saakka.
Uusi työväentalo ja teatteritalo rakennettiin entiselle paikalle arkkitehti Toivo Löyskän suunnitelmien mukaan. Ensimmäinen rakennusvaihe valmistui 1948, viimeisen rakennusvaiheen harjannostajaiset pidettiin marraskuussa 1953. Uusi työväentalo puolestaan korvattiin nykyään Oulun Tetra -nimellä tunnetulla liike- ja toimistorakennuksella vuonna 1975. Rakennuksen on suunnitellut arkkitehtitoimisto Matti Hakala.
Afrikantöyhtöhaukka

Afrikantöyhtöhaukka ("Aviceda cuculoides") on haukkojen heimoon kuuluva päiväpetolintu. Sen esiintymisalue on keskisessä ja itäisessä Afrikassa. Sen esiintymisalue on hyvin laaja, ja sen kannan suuruus on arvioitu kohtalaisen pieneksi tai suureksi, mutta se on vakaa, ja sitä pidetään elinvoimaisena.
Ulkonäkö ja koko.
Afrikantöyhtöhaukka painaa keskimäärin 277 grammaa. 
Levinneisyys ja elinympäristö.
Afrikantöyhtöhaukan esiintymisaluetta ovat keskisessä ja itäisessä Afrikassa Angola, Benin, Burkina Faso, Burundi, Kamerun, Keski-Afrikan tasavalta, Tšad, Kongo, Kongon demokraattinen tasavalta, Norsunluurannikko, Päiväntasaajan Guinea, Etiopia, Gabon, Gambia, Ghana, Guinea, Guinea-Bissau, Kenia, Liberia, Malawi, Mali, Mosambik, Namibia, Nigeria, Ruanda, Senegal, Sierra Leone, Somalia, Etelä-Afrikka, Sudan, Swazimaa, Tansania, Togo, Uganda, Sambia ja Zimbabwe. Sitä tavataan vaelluslintuna myös Botswanassa sekä Etelä-Sudanissa, mutta siellä sen alkuperä on tuntematon.
Afrikantöyhtöhaukka ei ole kovin äänekäs, ja se elää metsien reuna-alueiden sisäosissa, mutta myös uudismetsissä ja avoimilla alueilla sekä puutarhoissa ja savanneilla 3 000 metriin saakka. Itä-Afrikkaan siirtyessään se voi majailla myös kuivahkoissa metsissä ja pensaikoissa.
Elintavat.
Hyvin laajalla alueella elävä laji on enimmäkseen paikkalintu, mutta voi joskus liikkua vuodenaikojen mukaan. Jotkut yksilöt muuttavat huhti-marraskuuksi pohjoisemmaksi Itä-Afrikkaan, etenkin Kenian rannikolle. Pesimäkauden ulkopuolella touko-elokuussa jotkut puolestaan muuttavat eteläiseen Afrikkaan, etenkin Transvaaliin Highveldiin. Satunnaisesti lajia tavataan Kaakkois-Etiopiassa. Pesimäkausi vaihtelee siten, että eteläisessä Afrikassa se osuu syys-maaliskuulle, lännessä kesä-elokuulle, Keniassa sekä maalis-kesäkuulle että marras-helmikuulle sadekauden alkamisen mukaan. Yleensä harvakseltaan ja piilottelevana esiintyvän lajin käyttäytymistä tunnetaan muutoin heikosti. Muuttoaikaan niitä saattaa nähdä enemmän.
Ravinto.
Lajin ravintona ovat lähinnä hyönteiset, matelijat ja pikkulinnut. Se vaanii yleensä saalista oksalta, mutta joskus se nappaa lentäviä hyönteisiä tai voi etsiä saalista aktiivisesti).
Lisääntyminen.
Laji rakentaa kevyen pesän korkealle puuhun.
Kanta ja uhat.
Lajin esiintymisalue on hyvin laaja, ja sen kannan suuruus on arvioitu kohtalaisen pieneksi tai suureksi, mutta se on vakaa, ja sitä pidetään elinvoimaisena. Afrikantöyhtöhaukan uhkana ovat metsissä olevien elinalueiden häviäminen. Sitä voivat saalistaa isommat pedot. Etelä-Afrikassa sen on havaittu hukkuneen maatilojen pieniin vesisäiliöihin. Sen uhkana ovat metsien hävitys ja suuremmat pedot saalistavat sitä. Tuholaismyrkkyjen vaikutuksesta ei ole tietoa.
Ilulissatin lentoasema

Ilulissatin lentoasema (, ; ) on Grönlannin Ilulissatissa sijaitseva lentoasema. Se avattiin vuonna 1983, ja se korvasi vanhan helikopterikentän.
Laajennussuunnitelmat.
Ilulissatin lentoaseman asemasta on kiistelty pitkään Grönlannissa. Sekä matkailualan että paikallishallinnon taholta on ehdotettu kiitotien pidentämistä. Lentoaseman laajentaminen on harkinnassa. Laajennuksen yhteydessä kiitotietä on tarkoitus pidentää 2 800 metrin pituiseksi, jolloin suorat lennot Euroopasta ja Pohjois-Amerikasta olisivat mahdollisia. Ilulissatista tulisi tällöin Grönlannin toinen kansainvälinen solmukohta Kangerlussuaqin lentoaseman lisäksi, tai se jopa korvaisi sen.
Lentoyhtiöt ja kohteet.
Air Greenland lentää Ilulissatista ympäröivän alueen kyliin valtion tilaamia helikopterilentoja. Näillä aikataulun ulkopuolisilla lennoilla kuljetetaan enimmäkseen rahtia, mutta myös matkustajat voivat varata paikan niille. Näitä lentoja lennetään vain talvisin ja keväisin. Kesällä ja syksyllä liikenne hoidetaan laivoilla.
HMS Dragon (1798)

HMS Dragon oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1798 vesillelaskettu 74-tykkinen kolmannen luokan linjalaiva.
Valmistus.
Sir William Rulen suunnittelema alus tilattiin 30. huhtikuuta 1795 John &amp; William Wells and Companyltä Rotherhithestä, missä köli laskettiin elokuussa. Alus laskettiin vesille 2. huhtikuuta 1798 ja valmistui 11. toukokuuta mennessä Deptfordissa. Aluksen valmistuskustannukset olivat 36 181 puntaa ja varustamiskustannukset 17 329 puntaa.
Aluksen aseistuksena oli 28 kappaletta tykkejä kummallakin tykkikannella, joista alemmalla oli 32-naulaisia ja ylemmällä 18-naulaisia. Lisäksi aluksen puolikannella oli neljätoista ja etukannella neljä 9 naulan tykkiä.
Palvelus.
Alus otettiin palvelukseen kesäkuussa 1798 päällikkönään George Campbell. Alus lähti 1. kesäkuuta 1799 Välimerelle Sir Charles Cottonin laivasto-osaston mukana. Helmikuussa 1801 alus kuului Sir John Warrenin osastoon, joka valvoi Cadizin saartoa.
Huhtikuussa 1803 alus lähti Gibraltarilta Britteinsaarille yhdessä "HMS Alligatorin" ja varastolaiva "Prevoyanten" kanssa. Matkalla osasto havaitsi Cape St. Vincentin edustalla kaksi Ranskan laivaston linjalaivaa, jotka kuitenkin väistivät taistelua.
Alus poistettiin palveluksesta elokuussa 1814 Plymouthissa, mistä se siirrettiin 1817 Portsmouthiin palaten kuitenkin myöhemmin Plymouthiin. Muutettiin Plymouthissa elo-syyskuussa 1824 sairaala-alukseksia, missä tehtävässä se oli Milfordissa vuoteen 1829. Vuodesta 1829 alkaen se oli vastaanottoaluksensa ja merijalkaväen kasarmina Portlandissa, kunnes se ajettiin maihin ja muutettiin Pembroken merijalkaväenkasarmiksi 1842, jolloin sen mastot katkaistiin ja alus nimettiin uudelleen "HMS Fameksi" 15. heinäkuuta. Alus romutettiin 23. elokuuta 1850 Pembrokessa.
Frants Henningsen

Frants Peter Diderik Henningsen (22. kesäkuuta 1850 Kööpenhamina – 20. maaliskuuta 1908 Kööpenhamina) oli tanskalainen taidemaalari, kuvittaja ja professori. Hänen nuorempi veljensä oli taidemaalari Erik Henningsen.
Frants Henningsenin maalaukset kuvaavat dramaattisia tapahtumia keskiluokkaisten kööpenhaminalaisten elämässä vaikeina aikoina. Hänet nimitettiin Tanskan kuninkaallisen taideakatemian professoriksi 1887, mutta nimitys herätti vastustusta koska Henningseniä pidettiin vanhan realistisen koulukunnan perinteen jatkajana.
Elämä ja ura.
Frants Henningsen kävi Borgerdyd-koulun Christianshavnissa ja opiskeli sitten C. V. Nielsenin piirustuskoulussa ja kuninkaallisessa taideakatemiassa, josta valmistui 1875. Vuosina 1877–1878 hän opiskeli Pariisissa Léon Bonnat’n johdolla ja matkusti sieltä Espanjaan yhdessä Peder Severin Krøyerin, Frans Schwartzin ja Julius Langen kanssa.
Huolimatta opinnoistaan Bonnat’n johdolla Henningsen pitäytyi varsin perinteisessä ja huolellisessa maalaustavassa ja laajassa aihepiirissä, joka kattoi muotokuvat, laatukuvat, maisemat ja eläinaiheet. Hän oli myös nimekäs kuvittaja. Hänen maalaustaan "En Begravelse" (”Hautajaiset”, 1883) pidetään osoituksena espanjalaisen koulukunnan kuten Diego Velázquezin kaltaisesta värienkäytöstä. Henningsen tunsi tarvetta pikemminkin kohteidensa myötäelävään ymmärtämiseen kuin kaunistamiseen; tästä on esimerkkinä maalaus "Forladt. Dog ej af Venner i Nøden" (”Kaikkien hylkäämä, muttei hädässä olevien veljien”).
Taitoluistelun Euroopan-mestaruuskilpailut 2016

Vuoden 2016 taitoluistelun Euroopan-mestaruuskilpailut järjestettiin Bratislavassa, Slovakiassa 25.–31. tammikuuta 2016. Kilpailupaikkana toimi Ondrej Nepela Arena. Kilpailujen ohjelmaan kuuluivat miesten ja naisten yksinluistelu, pariluistelu ja jäätanssi.
Bratislavassa on järjestetty taitoluistelun EM-kisat aiemmin vuosina 1958, 1966 ja 2001.
Miesten yksinluistelussa Javier Fernández teki arvokisahistorian korkeimmat pisteet, 302,77.
Ohjelma.
Lähde
Suomen joukkue.
Suomesta EM-kisoihin nimettiin Viveca Lindfors (naisten yksinluistelu), Valtter Virtanen (miesten yksinluistelu) ja pari Cecilia Törn ja Jussiville Partanen (jäätanssi). Lindfors sai ensimmäisissä EM-kisoissaan pisteet 155,49 ja oli kahdeksas varmistaen samalla Suomen naisille toisen edustuspaikan vuoden 2017 EM-kisoihin. Törn ja Partanen sijoittuivat 15:nneksi, mikä oli jäätanssissa paras suomalaistulos yli 20 vuoteen. Virtanen oli lyhytohjelman jälkeen 26:s pistein 52,07 eikä edennyt vapaaohjelmaan.
Aiheesta muualla.
Roihu 2016

 
Roihu 2016 oli Suomen Partiolaisten seitsemäs suurleiri eli Finnjamboree, joka järjestettiin 20.–28. heinäkuuta 2016 Evolla, Hämeenlinnan Lammilla. Leiri oli vuotensa toiseksi suurin yleisötapahtuma Suomessa Suviseurojen jälkeen yli 17 000 osallistujallaan. Heistä noin 2 000 oli ei-partiolaisia eli niin sanottuja "ei-vielä-partiolaisia", ja yli 3 000 oli 45 eri maasta saapuneita kansainvälisiä osallistujia.
Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisarillinen kruunu

Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisarillinen kruunu () oli saksalais-roomalaisten keisarien kruunu 900-luvulta Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan hajoamiseen vuonna 1806.
Kruunua käytettiin Roomalaisten kuninkaan kruunaamiseen. "Roomalaisten kuningas" oli titteli, jonka keisariksi valittu omaksui heti valituksi tultuaan.
Kruunu valmistettiin 900-luvulla Otto Suurelle, mutta tästä huolimatta kruunu kulkee myös nimellä Kaarle Suuren kruunu, koska tämän katsotaan olevan Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan ensimmäinen keisari. Monista muista kruunuista poiketen sen muoto on enemmän kahdeksankulmainen kuin pyöreä, ja se on rakennettu kahdeksasta saranoilla toisiinsa liitetystä jalokivikoristellusta kultalaatasta. Kruunun etummaisen laatan yläosassa on risti, josta lähtee kruunun etu- ja takalaatat yhdistävä kaari.
Alkujaan kruunulla ei ollut mitään määrättyä säilytyspaikkaa, vaan se kulki hallitsijan mukana. Vuodesta 1423 keisari Sigismund määräri, että kruunua säilytettiin Nürnbergin kaupungissa. Se tuotiin Wieniin 1796, jottei se päätyisi Napoleonin käsiin. Vuonna 1938 Adolf Hitler määräsi kruunun siirrettäväksi takaisin Nürnbergiin. Yhdysvaltalaiset sotilaat palauttivat kruunun Wieniin vuonna 1946. Nykyään kruunua säilytetään Hofburgissa Wienissä yhdessä Itävallan keisarillisen kruunun kanssa.
Lähellä totuutta

Lähellä totuutta on Tuohimaa-yhtyeen esikoisalbumi, joka julkaistiin syyskuussa 2015 levymerkillä Go Music! Records. Albumi äänitettiin Oulussa Mastervox Studiolla. Levyn on äänittänyt ja miksannut Kari Vähäkuopus, ja masteroinut Immu Ilmarinen.
Kappaleet.
Sävellys Lauri Tuohimaa, sanoitus Miia Nuutila ja sovitus Tuohimaa-yhtye, paitsi kappaleet 3 ja 7.
Myllyjärvi (Jyväskylä, Taka-Keljo)

Myllyjärvi on Keski-Suomessa Jyväskylässä Taka-Keljossa sijaitseva järvi.
Maantietoa.
Järven pinta-ala on 5,3 hehtaaria, se on 650 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Se sijaitsee kolmen mäen välissä Ylä-Sallaajärven ja Ala-Sallaajärven välissä. Siinä ei ole kartan mukaan saaria. Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Järven tilavuus on 0,14 miljoonaa kuutiometriä. Sen keskisyvyys on 2,6 metriä ja suurin syvyys on 5,2 metriä. Syvin kohta sijaitsee järven pohjoispäässä. Järven rantaviivan pituus on 1,4 kilometriä ja sen rannat ovat metsämaata. Järven ympäristössä on haja-asutusta, josta yksi kiinteistö ja viisi vapaa-ajan asuntoa sijaitsevat järven rannassa. Niille tulee tiet yhdystieltä 16607.
Vesistösuhteet.
Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Muuratjärven valuma-alueella (14.28), jonka Sallaanojan valuma-alueeseen (14.287) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 134,5 metriä mpy. Järvi on niin sanottu läpivirtausjärvi, jossa Ylä-Sallaajärven vedet virtaavat Ala-Sallaajärveen. Järven läpi virtaavaa uomaa kutsutaan Tupajoeksi tai Ronsunjoeksi. Muita tulo-ojia ei järvellä ole.
Historiaa.
Vuoden 1752 pitäjänkartalla järven nimenä on "Keskinen", ja pitäjänraja (tuolloin Jyväskylän ja Korpilahden kappeliseurakuntien) kulki järven keskeltä, kun nykyään raja kulkee sen länsipuolelta, eikä järvi kuulu ollenkaan Muurameen. Järvestä on myös käytetty nimiä "Välijärvi" ja "Sulkujärvi".
Myllyjärven nimi viittaa laskuojassa olleeseen vesimyllyyn, jonka rakennelmat ovat jo hävinneet kokonaan.
Tuohimaa (yhtye)

Tuohimaa on suomenkielistä popia ja rockia esittävä yhtye, joka perustettiin Oulussa vuonna 2014.
Yhtyeen keulahahmo ja säveltäjä on laulaja-kitaristi Lauri Tuohimaa, jonka lisäksi yhtyeeseen kuuluvat basisti Olli-Pekka Karvonen ja rumpali Antti Liimatainen. Yhtyeen sanoitukset ovat pääosin näyttelijä Miia Nuutilan tekemiä mutta sanoituksia ovat tehneet myös muun muassa Kati Valjus ja Lauri Tuohimaa itse. Tuohimaa ja Nuutila tutustuivat samoissa kesäteatterituotannoissa työskentelyn kautta. Tosin Lauri Tuohimaa aloitti suomenkielisen musiikin tekemisen jo vuonna 2009 Tuohimaa-nimellä.
Tuohimaan levymerkki on oululainen Go Music! Records. Yhtyeen ensimmäinen albumi, "Lähellä totuutta", ilmestyi syyskuussa 2015. Sitä edelsivät singlet kappaleista ”Sinä kestät sen” ja ”Vapaus” keväällä 2015.
Tuohimaan toinen levy "Uuden alun edessä" julkaistiin saman levy-yhtiön kautta. Levyllä jatkuu myös yhteistyö Miia Nuutilan kanssa ja levyllä ovat Nuutilan lisäksi mukana myös Tuohimaan Charon-toveri J-P Leppäluoto ja Aki Louhela. "Jos en sua koskaan" -singlellä vierailee lisäksi myös Poisonblack-muusikko Marco Sneck.
Tuohimaa julkaisi coverversion Mikko Alatalon kappaleesta "Kiiminkijoki".
Vuonna 2020 ilmestyi uusi single "Suisto", joka oli alun perin kirjoitettu vuonna 2009 ja julkaistu promojulkaisuna.
Vuonna 2022 julkaistiin yhtyeen kolmas albumi jonka sanoituksista suurin osa on Laurin kirjoittamia, sen sijaan Luota hyvään-biisi on kirjoitettu Kati Valjuksen kanssa. Albumista on julkaistu pari tuplasingleä. . Samalla yhtyeeseen tuli uudeksi jäseneksi kosketinsoittaja Marco Sneck .
Yhdysvaltain sotaministeri

Yhdysvaltain sotaministeri (, ennen itsenäistymistä "Secretary at War") oli Yhdysvalloissa vuoteen 1947 asti käytössä ollut ministerinvirka. Sotaministerin tehtävänä oli johtaa Yhdysvaltain sotaministeriötä, joka vastasi aluksi kaikista Yhdysvaltain sotilasasioista. Sotaministeriön tehtäviä karsittiin kuitenkin jo vuonna 1789, kun laivastoon liittyvät asiat siirrettiin uudelle Yhdysvaltain laivastoministeriölle. Sotaministerin nimitti Yhdysvaltain presidentti senaatin suostumuksella.
Sotaministerin virka lakkautettiin vuonna 1947, kun sodankäyntiin liittyviä ministerinvirkoja uudistettiin. Sotaministerin tilalle tulivat armeijaministeri ja ilmavoimaministeri. Vuonna 1949 armeija-, ilmavoima- ja laivastoministerit luopuivat paikastaan presidentin kabinetissa, jossa niitä siitä eteenpäin on edustanut yhteisesti Yhdysvaltain puolustusministeri.
Arken

Arken on nykytaiteen museo Tanskan Ishøjssä, noin 15 kilometriä Kööpenhaminasta etelään.
Meren äärellä Køgenlahdella sijaitsevan museon on suunnitellut Søren Robert Lund, ja se avattiin maaliskuussa 1996 osana Euroopan kulttuuripääkaupunkivuotta Kööpenhaminassa. Rakennus on haaksirikkoutuneen purjelaivan näköinen, ja sen kokoelma koostuu tanskalaisesta, pohjoismaalaisesta ja kansainvälisestä taiteesta vuodesta 1945 eteenpäin. Kokoelmiin kuuluvien teosten tekijöihin kuuluvat muun muassa Damien Hirst, Olafur Eliasson, Shirin Neshat, Wolfgang Tillmans sekä tanskalais-norjalainen työpari Ingar Dragset ja Michael Elmgreen.
Arkenissa kiinnitetään erityistä huomiota lasten ja nuorten kohtaamiseen kuvataiteen kanssa. Museon perusajatuksena on auttaa lapsia ymmärtämään taidetta ja antaa lasten kohdata taide samoin ehdoin kuin museon muiden vierailijoiden.
Taidemuseo jakaa vuosittain sadan tuhannen Tanskan kruunun arvoista Arken-taidepalkintoa nykytaiteen tekijöille.
Dea Trier Mørch

Dea Trier Mørch (9. joulukuuta 1941 Kööpenhamina, Tanska – 26. toukokuuta 2001) oli tanskalainen graafikko ja kirjailija. Hänen tuotannostaan on suomennettu vuonna 1976 ilmestynyt, synnytyssairaalan naisista kertova esikoisromaani "Talvilapset". Sen pohjalta Astrid Henning-Jensen ohjasi samannimisen elokuvan, joka sai ensi-iltansa 1978.
Dea Trier Mørch syntyi Kööpenhaminassa arkkitehti Ibi Trier Mørchin tyttärenä. Hän opiskeli 16-vuotiaasta alkaen Tanskan taideakatemiassa ja piti esikoisnäyttelynsä 1961. Hän jatkoi taideakatemiassa vuoteen 1964 asti ja teki sitten jatko-opintoja Varsovan, Krakovan, Belgradin, Leningradin ja Prahan kuvataidekouluissa. Hän aloitti abstrakteista aiheista mutta kehitti tyyliään vähitellen kohti realismia. Hän oli jäsenenä Tanskan kommunistipuolueessa sekä vasemmistolaisessa Røde Mor -taiteilijaryhmässä yhdessä silloisen elämänkumppaninsa, viihdemuusikko Troels Trierin kanssa. Heillä on kolme lasta. Lapsista Tobias Trier on muusikko.
Litografioita tekevänä taidegraafikkona Trier Mørchin tyyli on hyvin pelkistettyä, ja samaa luonnehdintaa on käytetty hänen proosastaan. Hänen kirjansa ovat saavuttaneet yleisöä myös perinteisten kirjallisuudenharrastajien ulkopuolella.
"Talvilasten" ohella Trier Mørchin muita kirjoja ovat "Sørgmunter realisme" (1968), "Kastaniealleen" (1978), "Den indre" (1980) ja "Aftenstjernen" (1982).
Ditte ihmislapsi

Ditte ihmislapsi ("Ditte menneskebarn") on tanskalainen elokuva vuodelta 1946. Sen on Martin Andersen Nexøn samannimisen romaanin pohjalta käsikirjoittanut ja ohjannut Bjarne Henning-Jensen. Apulaisohjaajana toimi hänen vaimonsa Astrid Henning-Jensen. 
Elokuva kertoo aviottomana lapsena syntyneestä maalaistytöstä, josta itsestäänkin tulee yhteisön hyljeksimä aviottoman lapsen yksinhuoltaja.
"Ditte ihmislapsi" oli pääpalkintoehdokkaana Venetsian elokuvajuhlilla 1947. Vuonna 2006 "Ditte ihmislapsi" valittiin yhtenä kymmenestä elokuvasta Tanskan kulttuurikaanoniin.
Idiootit

Idiootit ("Idioterne") on Lars von Trierin käsikirjoittama ja ohjaama tanskalainen elokuva vuodelta 1998. Se on valmistumisjärjestyksessä toinen yksinkertaisia toteutuskeinoja korostaneessa Dogma 95 -elokuvien sarjassa; ensimmäinen oli Thomas Vinterbergin "Juhlat" (1998). Vuonna 2006 "Idiootit" valittiin Tanskan kulttuurikaanoniin.
Tuotanto.
"Idiootit" on ensimmäinen elokuva von Trierin niin sanotussa ”kultaisen sydämen trilogiassa”, jonka myöhemmät elokuvat ovat "Breaking the Waves" (1996) ja "Dancer in the Dark" (2000). Se on myös yksi maailman ensimmäisistä digitaalisilla videokameroilla kuvatuista elokuvista.
Juoni.
Dokumenttimaisen koruttomasti kuvatussa elokuvassa joukko ylemmän keskiluokan nuoria haluaa löytää sielussaan asustavan ”sisäisen idiootin”, joka heidän mielestään on porvarillisen yhteiskunnan tukahduttama. Rikkoakseen rajoja nuoret uhmaavat käyttäytymisnormeja: kun ihminen on idiootti, hän saa heitellä ravintolassa ruokaa ja pääsee uimahallissa toisen sukupuolen suihkuhuoneeseen. Jossain vaiheessa leikki päättyy ja todellinen kapina alkaa. Nuoret alkavat huijata rahaa herkkäuskoisilta ja jopa uhmata Helvetin enkeleitä vähämielisissä rooleissaan. Kun ryhmän johtaja (Jens Albinus) vaatii jäseniä sekoilemaan myös kotona ja työpaikalla, ryhmän into alkaa hiipua.
Tiedon puu

Tiedon puu ("Kundskabens træ") on Nils Malmrosin käsikirjoittama ja ohjaama tanskalainen nuorten draamaelokuva vuodelta 1981. Väljästi Malmrosin omaan nuoruuteen perustuva tarina on yksi Tanskan kulttuurikaanoniin vuonna 2006 valitusta elokuvasta.
Juoni.
Elokuva seuraa murrosikäisiä koululaisia 1950-luvun lopun Århusissa. Nuoret varttuvat 7-luokkalaisista 9-luokkalaisiksi. Elokuvan päähenkilö on luokan kaunein ja varhaiskypsin tyttö Elin, joka aiheuttaa muissa tytöissä kateutta ja pojissa epävarmuutta. Toinen päähenkilö on tyttöjen suosima luokan johtajapoika Niels-Ole, joka ei kiinnostu omanikäisistään vaan ihastuu alemmalla luokalla olevaan nättiin Maj-Brittiin.
Tuotanto.
"Tiedon puuta" kuvattiin kahden vuoden aikana niin, että elokuvan päähenkilöt varttuvat oikeasti 13-vuotiaista 15-vuotiaiksi.
Vastaanotto.
Suomessa "Tiedon puu" sai ensi-iltansa neljä vuotta valmistumisensa jälkeen, 23. elokuuta 1985 Helsingin Bio Illusionissa. Se sai maassa vain 755 katsojaa.Yle TV2 on esittänyt sen 19. lokakuuta 1986. Mikael Fräntin mielestä "Tiedon puu" on pieni mestariteos ja Malmrosin ehjin ja kypsin elokuvatyö. "Video-oppaassa" vuodelta 1994 Bello Romano kutsuu elokuvaa sivistyneeksi, lyyriseksi ja vaatimattomaksi etenkin verrattuna yhdysvaltalaisiin samoja teemoja käsitteleviin teinielokuviin. Hän antaa "Tiedon puulle" kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
Kuvaaja Jan Weincke sai vuonna 1983 Bodil-palkinnon "Tiedon puun" ja Bille Augustin "Zappa"-elokuvan kuvauksesta.
Vuonna 2006 elokuva otettiin yhtenä kahdestatoista elokuvasta mukaan Tanskan kulttuurikaanoniin.
Jatko-osa.
Vuonna 2009 Malmros toi ensi-iltaan "Tiedon puun" eräänlaisen jatko-osan "Kærestesorger", jossa hän kuvasi lukioikäisiä näyttelijöitään kahden vuoden aikana.
Kupari(I)bromidi

Kupari(I)bromidi eli kuprobromidi (CuBr) on kupari(I)- ja bromidi-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä käytetään katalyyttinä orgaanisen kemian synteeseissä.
Ominaisuudet.
Huoneenlämpötilassa kupari(I)bromidi on puhtaana valkoista kiteistä ainetta, mutta sen väri on usein vihertävä tai sinertävä johtuen osittaisesta hapettumisesta. Aine ei liukene veteen (Ksp 4,2·10-8), eikä useisiin orgaanisiin liuottimiin, mutta liukenee dimetyylisulfidiin, ammoniakkiin sekä happoliuoksiin.
Kupari(I)bromidilla on useita kidemuotoja. Alle 385 °C:n lämpötilassa kiderakenne muistuttaa sinkkisulfidin mineraalin sfaleriitin kiderakennetta ja 385–470 °C:n välillä rakenne on wurtsiittimineraalin kaltainen. Tämän jälkeen kuumennettaessa rakenne muuttuu jälleen ja muistuttaa natriumkloridin kiderakennetta. Tämä rakenne on stabiili kupari(I)bromidin sulamispisteeseen asti. Kupari(I)bromidi on puolijohde.
Valmistus ja käyttö.
Kupari(I)bromidia voidaan valmistaa kuumentamalla kupari(II)bromidia, pelkistämällä kuparisulfaattiliuosta metallisen kuparin tai rikkidioksidin avulla natriumbromidin läsnä ollessa tai liuottamalla kuparia vetybromidin eetteriliuokseen ja hydrolysoimalla muodostuva tuote.
Kupari(I)bromidia käytetään katalyyttinä orgaanisen kemian synteeseissä. Sitä käytetään katalyyttinä muun muassa diatsoniumsuolojen valmistuksessa sekä kytkentäreaktioissa. Yhdisteestä valmistetaan myös organokupariyhdisteitä.
Brooklyn (elokuva)

Brooklyn on vuonna 2015 ensi-iltansa saanut historiallinen draamaelokuva, jonka on ohjannut John Crowley. Sen on käsikirjoittanut Nick Hornby kirjailija Colm Tóibínin samannimisen romaanin pohjalta. Sen pääosissa ovat Saoirse Ronan, Emory Cohen, Domhnall Gleeson, Jim Broadbent ja Julie Walters. Elokuva sijoittuu vuoteen 1952 ja kertoo nuoren irlantilaisnaisen, Eilis Lacey maahanmuutosta Brooklyniin.
"Brooklyn" sai ensi-iltansa Sundancen elokuvajuhlilla 26. tammikuuta 2015. Elokuva sai kolme Oscar-ehdokkuutta parhaasta elokuvasta, naispääosasta ja sovitetusta käsikirjoituksesta.
Vuonna 2016 "Brooklyn" äänestettiin BBC:n kyselyssä tämän vuosisadan 50 parhaan elokuvan joukkoon. Vastaajina oli 177 elokuva-asiantuntijaa eri puolilta maailmaa.
The Liar

The Liar on vuonna 2009 perustettu helsinkiläinen rockyhtye. Yhtye on julkaissut kaksi täyspitkää levyä.
Historia.
Laulaja-kitaristi Eero Mämmi ja rumpali Timo Halonen perustivat yhtyeen vuonna 2009. Basisti Ville ”VV” Virtanen liittyi mukaan myöhemmin. Yhtyeen ensimmäinen albumi "Hard Times, Happy Lives" julkaistiin keväällä 2012. Albumilta julkaistiin kaksi singleä ja videota kappaleista "Bad Excuse" ja "Man Over Board".
Kolmikko etsi kauan toista kitaristia, basso- ja kitarateknikko Mika Kivi (Grendel) liittyi yhtyeen riveihin 2013.
Nelihenkisen miehistön ensimmäinen julkaisu oli video ja single kappaleesta "Free Ride" keväällä 2014. Saman vuoden kesän aikana Halonen jätti yhtyeen, minkä jälkeen rumpaliksi tuli muun muassa Collarbonessa soittanut Janne Sivunen. Uuden kokoonpanon ensi julkaisu oli neljän kappaleen EP, joka julkaistiin syksyllä 2015. EP sisälsi kappaleet "Suffering", "Sunday", "Rebound for Glory" ja "Half-Way There". 
The Liarin toinen albumi "The Final Chapter" julkaistiin 1. maaliskuuta 2019.
Nuit de folie

Nuit de folie on ranskalaisen popduon Début de Soiréen (William Picard ja Sacha Goëller) vuonna 1988 julkaistu kappale. Se oli heidän debyyttisinglensä albumilta "Jardins d'enfants" ja julkaistiin kesäkuussa 1988. Siitä tuli Ranskassa vuoden kesähitti, ja se oli listakärjessä yli kaksi kuukautta. Kappale julkaistiin myöhemmin uudelleen remiksattuna versiona, mutta se ei enää menestynyt.
Vuoden 1988 singlejulkaisu nousi muutamassa viikossa Ranskan singlelistan kymmenen parhaan joukkoon, jossa se pysyi yhteensä 22 viikkoa ja yhdeksän perättäistä viikkoa listan kärjessä. Sitä myytiin Ranskassa yli miljoona kappaletta, ja se sai platinalevyn. Se oli vuoden 1988 myydyin single Ranskassa.
Strætó bs.

Strætó bs. on islantilainen julkisomisteinen linja-autoyhtiö, joka vastaa Reykjavíkin sekä muiden Höfuðborgarsvæðiðin alueen kuntien kaupunkibussien liikennöinnistä. Yhtiö liikennöi myös muutamia kaukoliikenteen reittejä.
Strætó perustettiin 1. heinäkuuta 2001 Reykjavíkissä liikennöineen Strætisvagnar Reykjavíkurin (SVR) sekä muualla pääkaupunkiseudulla toimineen Almenningsvagnarin (AV) yhdistyessä. SVR perustettiin vuonna 1931, ja kaupungin omistukseen se siirtyi vuonna 1944.
Strætó liikennöi arkipäivisin kuutta runkolinjaa 15 minuutin vuorovälein, ja yhteensä linjoja on pääkaupunkiseudulla 28 kappaletta. Suurimat terminaalit sijaitsevat Reykjavíkin ydinkeskustan itälaidalla Hlemmurissa sekä keskustan Lækjartorgilla.
Eino Suova

Eino Alpo Suova (3. elokuuta 1895 Maaria – 27. syyskuuta 1960 Helsinki) oli suomalainen lehdistöntutkija. Hän oli Yhteiskunnallisen korkeakoulun ensimmäinen lehdistöopin professori 1956–1960. Hän kehitti suomalaista lehdistökoulutusta.
Suova kirjoitti ylioppilaaksi 1914, valmistui filosofian kandidaatiksi 1932 ja väitteli filosofian tohtoriksi 1953. Hän työskenteli vuosina 1915–1930 "Turun Sanomissa", muun muassa toimitussihteerinä, vuosina 1931–1932 "Turun ylioppilaslehden" päätoimittajana ja vuosina 1941–1944 "Vapaan Työn" päätoimittajana. Vuosina 1933–1939 hän työskenteli "Nykysuomen sanakirjan" toimitustyössä. Yhteiskunnalliseen korkeakouluun Suova palkattiin aluksi sanomalehtiopin lehtoriksi, ja hänet nimitettiin saman alan dosentiksi vuonna 1954 ja professoriksi 1956.
Suovan puoliso oli vuodesta 1920 päätoimittaja Maija Suova.
I Believe I Can Fly

I Believe I Can Fly on yhdysvaltalaisen laulaja-lauluntekijä R. Kellyn 26. marraskuuta 1996 julkaistu kappale, joka kuuluu myös Space Jam -elokuvan soundtrackille. Genreltään I Believe I Can Fly on R&amp;B:tä, soulia ja gospelia. Kappaleen on tehnyt Kelly itse. 
Kappale on R. Kellyn tunnetuin kappale, ja siitä on tehty monia erilaisia versioita ja parodioita. Singlelistojen kärkeen I Believe I Can Fly nousi yhdeksässä maassa. Rolling Stonen historian 500 parasta musiikkikappaletta käsittävällä listalla I Believe I Can Fly oli sijalla 406.
Jost Capito

Jost Capito (s. 29. syyskuuta 1958 Neunkirchen) on saksalainen autourheiluvaikuttaja, joka toimii Williamsin Formula 1 -tallin toimitusjohtajana ja tallipäällikkönä.
Vuonna 1985 hän oli voittamassa Dakar-rallin kilpailua kuorma-autojen luokassa.
Capito toimi vuosina 1998–2001 Sauberin Formula 1 -tallin operatiivisena johtajana. Hän on työskennellyt johtotehtävissä myös automerkki Fordin Euroopan jaostossa. Vuosina 2013–2016 Capito toimi rallin MM-sarjan Volkswagen Motorsportin tallipäällikkönä. Hän on johtanut tallin joka kerta sekä kuljettajien (Sebastien Ogier) että valmistajien mestariksi.
Tammikuussa 2016 Formula 1 -talli McLaren nimitti Capiton uudeksi toimitusjohtajakseen. Capito aloitti virallisesti tehtävässään syyskuussa mutta helmikuussa 2017 ilmoitettiin Capiton jättävän tallin. Joulukuussa 2020 hänet valittiin Williamsin toimitusjohtajaksi ja kesäkuussa 2021 hänet nimitettiin myös tallipäälliköksi.
Palle Mikkelborg

Palle Mikkelborg (s. 6. maaliskuuta 1941) on tanskalainen kansainvälisesti tunnettu jazztrumpetisti, -säveltäjä, -sovittaja ja levytuottaja. Hän on esiintynyt ja levyttänyt muun muassa Miles Davisin, Gil Evansin, George Russellin kanssa. Hän sai vuonna 2001 Pohjoismaiden neuvoston musiikkipalkinnon. Vuonna 2006 hänen Miles Davisin kanssa tekemänsä albumi "Aura" (1985) valittiin Tanskan kulttuurikaanoniin..
Mikkelborg aloitti uransa vuonna 1960 ja on siitä lähtien ollut yksi kansainvälisen jazzyhteisön keskeisiä nimiä. Porin jazzfestivaaleilla Mikkelborg on esiintynyt vuonna 1971 Nordic Big Bandin, vuonna 1972 Nordic All Starsin, vuonna 1978 The Entrance -yhtyeen ja vuonna 1984 George Gruntz Concert Jazz Bandin kanssa. UMOn kanssa Mikkelborg on konsertoinut 1979, 1988 ja 1989.
Delfoin sibylla

Delfoin sibylla oli antiikin aikana Apollonin pyhäkköalueella Delfoissa Kreikassa toiminut sibylla eli naispuolinen ennustaja. Delfoin sibyllaa, joka oli yksityishenkilönä toiminut ennustaja, ei tule sekoittaa Delfoin oraakkeliin ja sen ennuspapitar Pythiaan, joka oli eri instituutio.
Pausanias kertoo kahdesta paikalla toimineesta myyttisestä sibyllasta. Varhaisempi ennustajatar oli ensimmäinen paikalla ennustuksia laulanut nainen ja sai sibyllan nimen libyalaisilta. Häntä pidettiin Zeuksen ja Lamian tyttärenä. Toinen, myöhempi Herofile-niminen ennustajatar toimi Delfoissa, mutta myös Samoksella, Kolofonissa ja Deloksella. Itse hän kutsui itseään Apollonin vihityksi puolisoksi, sekä välillä Apollonin sisareksi Artemiiksi ja välillä tyttäreksi. Toisaalta hän sanoi olleensa myös kuolevaisen miehen ja kuolemattoman nymfin tytär. Myös hänen kerrottiin eläneen varhain, koska hän oli ennustanut Troijan sodan. Pausaniaan mukaan deloslaiset muistivat Herofilen Apollonille kirjoittaman hymnin.
Delfoin arkeologisella alueella on kivi, jota kutsutaan ”Sibyllan kiveksi”. Se sijaitsee oraakkelin toimintapaikan Apollonin temppelin eteläpuolella Sikyonilaisten aarrekammion ja Ateenalaisten stoan välissä. Pausaniaan mukaan paikalliset olivat kertoneet Herofilen laulaneen ennustuksensa sen päältä.
Goran Janus

Goran Janus (s. 27. maaliskuuta 1970 Ljubljana) on slovenialainen uransa päättänyt mäkihyppääjä ja nykyinen mäkihyppyvalmentaja. Hän on toiminut Slovenian maajoukkueen valmentajana vuodesta 2011 alkaen.
Janus osallistui urallaan yksiin, vuoden 1991 MM-kilpailuihin, joissa hän sijoittui suurmäen kilpailussa sijalle 22 ja normaalimäessä sijalle 49. Lentomäen MM-kilpailuihin Janus osallistui kerran, vuonna 1992, ollen 26:s. 
Janus kilpaili maailmancupissa vuodet 1989–1992. Hänen paras sijoituksensa oli kahdeksas tila helmikuulta 1991 Kulmin lentomäkikilpailusta. Viisi vuotta viimeisen maailmancup-osakilpailunsa jälkeen, vuonna 1997, Janus hyppäsi Planicassa silloisen Slovenian ennätyksen 205,5 metriä. Tuo ennätys kesti kolme vuotta. 
Uransa jälkeen, vuodet 2003–2011, Janus toimi Slovenian mäkimaajoukkueen apuvalmentajana. Vuonna 2011, päävalmentaja Matjaž Zupanin siirryttyä Ranskan valmentajaksi, tuli Janusista päävalmentaja.
Teuvo Suominen

Teuvo Yrjö Ilmari Suominen (s. 1937) on suomalainen toimittaja, tietokirjailija ja elokuvantekijä. Suominen on ohjannut, tuottanut ja kuvannut runsaasti luontoaiheisia elokuvia. Hän on ollut Suomen Luonto -lehden pitkäaikainen päätoimittaja. Hän on saanut tiedonjulkistamisen valtionpalkinnon yhdessä Suomen Luonto -lehden muun toimituksen kanssa 1976. ”Teuvo Suominen on tietokirjailijana, valokuvaajana, elonkuvantekijänä ja toimittajana vuosikymmenien ajan muokannut suomalaisten asenteita myönteiseksi ja vahvistanut jalansijaa luonnonsuojelulle niin tavallisen kansan kuin eri alojen asiantuntijoiden ja ammattilaisten joukossa”, tiivistää Euroopan parlamentin varapuhemies Heidi Hautala Suomisen vaikuttavan toiminnan Suomen Luonto -lehden päätoimittajana sekä Suomen luonnonsuojeluliiton muun kustannustoiminnan ja varainhankinnan käynnistäjänä.
Elämä.
Suomisen luonnonkuvaus sai ammattimaisen suunnan, kun hän innokkaana valokuvaus- ja luontoharrastajana sai Pekka Nuortevalta kuvitustehtävän "Suomen eläinkuvasto" -kirjaan. ”Kiitän ylioppilas Teuvo Suomista 307 viheliäisen pienen tai muuten mahdottoman elukan taidokkaasta kuvaamisesta” -todistuksen kera oli hyvä ottaa yhteyttä myös muihin toimituksiin. Viikkosanomat, Et-, Valokuva ja monet muut aikakauslehdet vastasivat värikkäästi Suomessa 1970-luvulla heränneeseen luontoinnostukseen. Se taas herätti kysynnän luontokuville ja kuvaajille, joiden koulutukseen Suominen osallistui sekä kurssien että kirjoitusten muodossa. ”Omalla esimerkillään hän vaikutti uskomattoman monen, myös minun valokuvausharrastuksen suuntautumiseen ja ammatinvalintaan”, vahvistaa valokuvataiteilija Pentti Sammallahti. Myös luontokuvaaja Hannu Hautala pitää Suomisen kanssa tekemiään kuvausretkiä korkeakoulunaan, joka opetti tarkastelemaan luontoa eri näkökulmista.
Pohjaa toimille antoivat biokemian opinnot Helsingin yliopistossa, kodin perintönä tullut luonnonsuojeluvakaumus sekä innostus kuvausvälineiden rakenteluun ja värikuvamateriaalien kehittämiseen. Niin kotimaassa kuin opintomatkoilla Yhdysvalloissa, Galapagoksella, Uudessa-Guineassa, Indonesiassa ja Kiinassa valottui tuhansia kinodioja, jotka hän yleensä myös kehitti paikan päällä. Matkavarustukseen kuului usein myös kevyt 16 mm elokuvakamera, jolla syntyi useita tv-ohjelmia: Kalifornia ilman ihmistä 1968, Myrkyt leviävät 1970, Kotkan pesäpuu 1972, Sopulin tie 1973, Nakertajat 1974, Australian luonto 1991, Ikimetsä I ja II 1992.
Suomisen toimintaa yhdistää tieteen popularisointi. Hän otti esiin tärkeitä kysymyksiä yhdistämällä korkeatasoisen ilmaisun ja merkityksellisen sanoman. Lisäksi hän on rakentanut yhteistyötä erilaisten luovan työn tekijöiden välillä. ”Hänellä on ollut oivallinen taito sitoa yhteen valokuvaajien suoritus, graafikoiden työ ja tietoteksti. Suomisen ideoimana ja suurelta osin toteuttamana on syntynyt mm. Suomen Luonnonsuojelun tuki Oy ja maineikas Suomalaista luontoa parhaimmillaan -kirjasarja. Suomisen ajatuksesta lähti myös Luonnonkuva-arkisto, joka valjasti sadat kuvaajat yhteistyöhön tietokirjoittajien kanssa”, toteaa dosentti, Luonnontieteellisen museon entinen johtaja Juhani Lokki.
Take It Easy

Take It Easy on yhdysvaltalaisen Eagles-yhtyeen musiikkikappale vuodelta 1972. Kappale edustaa tyylilajiltaan country rockia, ja se on myös yhtyeen "Eagles"-debyyttialbumin avausraita. Billboardin single-listalla ”Take It Easy” nousi sijalle kaksitoista. Kappaleen tekijät ovat Glenn Frey ja Jackson Browne.
Martensin lauseke

Martensin lauseke tai Martensin klausuuli on ensimmäisessä Haagin rauhankonferenssissa vuonna 1899 hyväksytty lauseke, jonka muotoili Venäjän keisarikunnan edustajana kokoukseen osallistunut diplomaatti Friedrich Martens. Lauseke on erittäin tunnettu kansainvälisen humanitaarisen oikeuden periaate. Se määrää, että sodankäynnissä on noudatettava inhimillisyyden periaatteita, vaikka missään kansainvälisen oikeuden säännöksessä ei määriteltäisi sodankäynnin sääntöjä. 
Lausekkeen tarkoitus.
Martensin lauseke suojelee yleisiin humanitaarisiin ja julkisen omantunnon periaatteisiin vedoten aseellisen yhteydenoton osallisiksi joutuneita yksilöitä konfliktitilanteissa, joissa ei ole sovellettavissa mitään voimassa olevaa lainsäädäntöä. Lauseke tulee sovellettavaksi erityisesti tilanteissa, joissa aseteknologian kehitys on niin nopeaa, että olemassaolevat humanitaarisen oikeuden sopimukset tai yleiset oikeusperiaatteet eivät kykene rajoittamaan aseellisen konfliktin inhimillisiä vaikutuksia. Lausekkeen kautta tunnustetaan toisin sanoen lakien epätäydellisyys ja asetetaan humanitaarinen minimistandardi epäselviin tilanteisiin. Näin ollen lauseke ei viittaa pelkästään kansainväliseen tapaoikeuteen, vaan sen merkitys on laajempi. Kansainvälisen oikeuden piirissä ei ole syntynyt yleisesti hyväksyttyä tulkintaa Martensin lausekkeen soveltamisesta.
Lauseke hyväksyttiin Haagin ensimmäisessä rauhankonferenssissa konferenssin toisen komission valmistelemaan maasodan lakeja ja tapoja määrittävään II yleissopimukseen. Lauseke vahvistettiin Haagin toisessa rauhankonferenssissa vuonna 1907 osaksi IV yleissopimusta. Suomen nykyisessä lainsäädännössä se sisältyy toisessa rauhankonferenssissa allekirjoitettujen kansainvälisten sopimusten (L 11/1924) neljännen yleissopimuksen johdanto-osaan. Nykymuodossaan lauseke on hieman muokattu alkuperäisestä kirjauksesta, joskin perusperiaate on säilynyt entisellään:
Lausekkeen alkuperä.
Friedrich Martens sai idean lausekkeeseen rauhankonferenssiin osallistuneen Belgian delegaatin tekstistä. Lauseketta tarvittiin ratkaisemaan konferenssissa syntynyt suurvaltojen ja Belgian edustamien pienten valtioiden välinen kiista, joka koski miehitysarmeijaa aseellisesti vastustaneiden siviilien (erit. vastarintaliikkeet) lainsäädännöllistä asemaa. Pienet maat eivät voineet hyväksyä vastarintaan ryhtyneiden siviilien teloittamisen sallimista, kun taas suurvaltiot eivät halunneet sallia heille laillisen taistelijan asemaa. Kiistan ratkaisuksi Martens ehdotti konferenssin toiselle komissiolle muotoilua, joka vasta myöhemmin tuli tunnetuksi Martensin lausekkeen nimellä. Lauseke hyväksyttiin konferenssin vahvistamaan yleissopimukseen ja se on sisällytetty eri muodoissaan lukuisiin myöhempiin kansainvälisiin sopimuksiin ja humanitaarisen oikeuden säädöksiin.
Sopimuskohdat.
Martensin lauseke löytyy seuraavista kansainvälisistä sopimuksista ja sopimuskohdista:
Carl-Henning Pedersen

Carl-Henning Pedersen (23. syyskuuta 1913 – 20. helmikuuta 2007) oli tanskalainen taidemaalari ja keskeinen hahmo 1940- ja 1950-lukujen vaihteen Cobra-taiteilijaryhmässä. Häntä kutsuttiin ”Skandinavian Chagalliksi”, ja häntä pidetään yhtenä Tanskan 1900-luvun jälkipuoliskon merkittävimmistä kuvataiteilijoista.
Elämä ja ura.
Pedersen syntyi Kööpenhaminassa ja varttui köyhällä Vigerslev Allen alueella, jossa hän kehitti radikaaleja poliittisia ajatuksia. Hän lähti 1933 opiskelemaan Helsingørin kansainväliseen kansankorkeakouluun, jossa hän tapasi itseoppineen taiteilijan Else Alfeltin. He avioituivat 1934 ja esikoistytär Vibeke Alfelt syntyi samana vuonna. Alfelt rohkaisi Pederseniä maalaamaan, ja Pedersen osallistui neljällä abstraktilla maalauksellaan Kööpenhaminan vuosittaiseen taiteilijoiden syysnäyttelyyn vuonna 1936. Hänen modernistiset työnsä saivat vaikutteita kubisteilta ja Paul Kleeltä, mikä herätti vastustusta hänen aikalaiskollegoissaan, jotka olivat suuntautuneet sosialistiseen realismiin ja kommunismiin.
Vuonna 1939 Pedersen vaelsi jalan Tanskasta Pariisiin, jossa hän näki muun muassa Picasson ja Matissen töitä. Paluumatkalla hän vieraili Frankfurt am Mainin ”rappiotaiteen” näyttelyssä (), jossa erityisesti Marc Chagall jätti häneen suuren vaikutuksen loppuelämäkseen. Toinen tytär Kari-Nina syntyi 1940, ja Tanskan natsimiehityksen aikana Pedersen liittyi Høst-taiteilijaryhmään.
Pedersen ja Else Alfelt olivat vuonna 1948 mukana perustamassa Cobra-ryhmää ja pysyivät siinä sen hajoamiseen 1951 asti. Pedersen voitti Eckersberg-palkinnon 1950 ja Guggenheim-palkinnon 1958. Vuonna 1961 hänen töistään järjestettiin takautuva näyttely Pittsburghin Carnegie Institutessa, ja vuonna 1962 hän oli Tanskan edustaja Venetsian biennaalissa.
Pedersenin työt kasvoivat monumentaalisemmiksi 1960- ja 1970-luvuilla. Tämän ajan töistä esimerkkinä on suuri mosaiikki Kööpenhaminan yliopiston H. C. Ørsted -instituutissa.
Else Alfelt kuoli vuonna 1974, ja Pedersen avioitui Sidsel Ramsonin kanssa. Pedersen vastusti töidensä myyntiä, ja perusti sen sijaan oman taidemuseon 1976 Herningiin. Hän lahjoitti töitään myös Tanskan valtion taidemuseolle 2007.
Pedersen kuoli Kööpenhaminassa 2007 pitkän sairauden jälkeen.