tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Elisabeth (Belgian kruununprinsessa)

Prinsessa Elisabeth, Brabantin herttuatar, (; ; s. 25. lokakuuta 2001 Anderlecht, Bryssel) on Belgian kruununprinsessa. Hän on nykyisen kuninkaan Philippen ja kuningattaren Mathilden esikoinen.
Elisabethistä tulee aikanaan Belgian ensimmäinen kuningatar, sillä ennen hänen syntymäänsä lakia muutettiin siten, että myös naispuolinen perijä voi nousta hallitsijaksi.
Varhainen elämä.
Elisabethillä on kaksi veljeä Gabriel (s. 2003) ja Emmanuel (s. 2005) sekä yksi sisko Eléonore (s. 2008). Elisabeth kastettiin 9. joulukuuta 2001 Ciergnon'n linnan kappelissa. Tilaisuus oli yksityinen.
Kun Philippestä tuli kuningas heinäkuussa 2013, Elisabethistä tuli uusi kruununperillinen. Elisabethistä tuli tässä yhteydessä Brabantin herttuatar, joka on perinteisesti ollut kruununperijän käyttämä titteli.
Opinnot ja sotilaspalvelus.
Lukio-opintonsa prinsessa on suorittanut Walesissa IB-linjalla. Tämän jälkeen hän palasi Belgiaan suorittamaan vuoden mittaisen sotilaan peruskoulutuksen. Syksyllä 2021 Elisabeth aloitti historian ja politiikan tutkimuksen opinnot Oxfordin yliopistossa.
Toukokuussa 2020 Elisabeth aloitti asepalveluksensa Belgian asevoimissa. Palvelus kesti vuoden ja päättyi heinäkuussa 2021. Syyskuussa 2023 kruununprinsessa antoi upseerinvalansa Belgian kuninkaallisessa sotilasakatemiassa, minkä johdosta hänet nimitettiin aliluutnantiksi.
Kuninkaalliset velvollisuudet ja edustustehtävät.
Elisabeth piti ensimmäisen puheensa vuonna 2011 Gentin yliopistollisen sairaalan avajaisissa ollessaan 9-vuotias. Puhe oli hollanninkielinen, muttei kruununprinsessan itsensä kirjoittama.
Vuonna 2020 Elisabeth, yhdessä sisarustensa kanssa, soitteli belgialaisten hoivakotien asukkaille ja henkilökunnalle. Kyseessä oli kuningatar Mathilden aloittama kampanja, jolla haluttiin tarjota tukea koronaviruspandemian takia eristyksiin jääneille henkilöille.
Maaliskuussa 2023 Elisabeth teki valtiovierailun Egyptiin yhdessä äitinsä Mathilden kanssa. Elisabeth edusti maataan yhdessä isänsä kanssa toukokuussa 2023. Kuukautta myöhemmin hän oli mukana edustamassa Jordanian kruununprinssi Husseinin ja Rajwa Al-Saifin häissä. 
Yksityiselämä.
Prinsessa osaa sujuvaa ranskaa, hollantia, englantia ja saksaa.
Nimir Abdel-Aziz

Nimir Abdel-Aziz (s. 5. helmikuuta 1992 Haag) on alankomaalainen lentopalloilija. Hän on kotimaansa lisäksi pelannut Italiassa, Puolassa, Turkissa ja Saksassa, ja on nyttemmin palannut Italiaan. Abdel-Aziz pelasi aiemmin passarina mutta on nykyisin pelipaikaltaan hakkuri. Hän on kuulunut myös vuodesta 2011 alkaen Alankomaiden maajoukkueeseen.
Nimir Abdel-aziz aloitti lentopallon pelaamisen nuoruudessaan Haaften kwiek Haaftenin kylässä Alankomaissa. Vuonna 2004 Nimir Abdel-Aziz siirtyi Sliedrecht Sport. Vuonna 2008 Nimir Abdel-Aziz meni AMVJ-Martinus
Abdel-Aziz aloitti uransa vuonna 2009 kotimaansa Dynamo Apeldoornissa voittaen yhden Hollannin mestaruuden. Vuodet 2010-2011 hän edusti Landstede Volleybalia, ennen kuin vuonna 2011 siirtyi Italiaan ja Sisley Bellunoon, jota Abdel-Aziz edusti vuoden, ennen kuin siirtyi niin ikään italialaiseen Bre Banca Lannutti Cuneoon. Vuonna 2013 Abdel-Aziz siirtyi Italiasta turkkilaiseen Ziraat Bankası Ankaraan, jota Abdel-Aziz edusti niin ikään vuoden, ennen kuin siirtyi vuonna 2014 nykyiseen seuraansa ZAKSA Kędzierzyn-Koźleen, jossa hän on voittanut kerran liigahopeaa. 
Alankomaiden maajoukkueessa Abdel-Aziz on pelannut vuodesta 2011 alkaen. Hänen suurin saavutuksensa siinä on Euroliigan voitto vuonna 2012. 
Abdel-Aziz on 201 senttimetriä pitkä ja painaa 86 kilogrammaa. Hänen lyöntikorkeutensa on peräti 356 senttimetriä ja blokkikorkeutensakin 340 senttimetriä.
Schleswig-Holstein (D182)

Schleswig-Holstein (runkonumero D182) oli Saksan liittotasavallan laivaston ja myöhemmin yhdistyneen Saksan laivaston Hamburg-luokan ohjushävittäjä.
Valmistus.
Alus tilattiin Hampurista Stülcken-Werftiltä, missä köli laskettiin 20. elokuuta 1959. Alus laskettiin vesille 20. elokuuta 1960 ja otettiin palvelukseen 12. lokakuuta 1964.
Palvelus.
Alus poistettiin palveluksesta 15. joulukuuta 1994 ja se romutettiin Belgiassa.
Bayern (D183)

Bayern (runkonumero D183) oli Saksan liittotasavallan laivaston ja myöhemmin yhdistyneen Saksan laivaston Hamburg-luokan ohjushävittäjä.
Valmistus.
Alus tilattiin Hampurista Stülcken-Werftiltä, missä köli laskettiin 15. helmikuuta 1961. Alus laskettiin vesille 14. elokuuta 1962 ja otettiin palvelukseen 6. heinäkuuta 1965.
Palvelus.
Alus poistettiin palveluksesta 16. joulukuuta 1993 ja se myytiin romutettavaksi 24. syyskuuta 1995.
Hessen (D184)

Hessen (runkonumero D184) oli Saksan liittotasavallan laivaston ja myöhemmin yhdistyneen Saksan laivaston Hamburg-luokan ohjushävittäjä.
Valmistus.
Alus tilattiin Hampurista Stülcken-Werftiltä, missä köli laskettiin 15. helmikuuta 1961. Alus laskettiin vesille 4. toukokuuta 1963 ja otettiin palvelukseen 8. lokakuuta 1968.
Palvelus.
Alus poistettiin palveluksesta 29. maaliskuuta 1990 ja se myytiin romutettavaksi 8. syyskuuta 1991.
Kryštof Krýzl

Kryštof Krýzl (s. 12. lokakuuta 1986 Praha) on tšekkiläinen alppihiihtäjä. Hän edustaa Dukla Libereciä.
Krýzl debytoi alppihiihdon maailmancupissa lokakuussa 2005 Söldenissä suurpujottelussa. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti tammikuussa 2008 Chamonix'n superyhdistetyssä ollen sijalla 25. Krýzlin paras sijoitus maailmancupin osakilpailussa on yhdeksäs, jonka hän laski joulukuussa 2008 Val d'Iseren superyhdistetyssä. 
Krýzl on kilpaillut neljissä talviolympialaisissa vuosina 2006, 2010, 2014 ja 2022. Hänen parhaat olympiasijoituksensa ovat 17. sija superalppiyhdistetyssä vuoden 2010 Vancouverin kisoista sekä 19. sijat superalppiyhdistetyssä Sotšissa 2014 ja suurpujottelussa Pekingissä 2022. Krýzl on osallistunut yhdeksän kertaa MM-kilpailuihin, joissa hänen parhaat henkilökohtaiset sijoituksensa ovat kahdeksas pujottelussa ja yhdestoista superalppiyhdistetyssä Val d'Iseren MM-kisoissa 2009. Vuonna 2013 Krýzl saavutti pronssia pujottelusta talviuniversiadeista Trentinosta, kilpailussa, jonka voitti Suomen Joonas Räsänen.
Joonas Räsänen

Joonas Räsänen (s. 25. lokakuuta 1989) on suomalainen uransa lopettanut alppihiihtäjä, joka edusti Levi Ski Clubia. 
Räsänen debytoi alppihiihdon maailmancupissa marraskuussa 2009 Levillä keskeyttäen kilpailun. Hän ei ole saavuttanut urallaan vielä yhtään maailmancupin pistettä. Räsänen on kilpaillut kuudessa maailmancupin osakilpailussa.
Räsänen voitti kultaa pujottelusta vuoden 2013 talviuniversiadeissa Trentinossa joulukuussa 2013. Samoissa kisoissa Räsänen oli suurpujottelun 18. Hän on osallistunut myös kaksiin nuorten MM-kilpailuihin.
Räsänen lopetti uransa alppihiihtäjänä huhtikuussa 2019.
McLaren MP4-30

McLaren MP4-30 on brittiläisen Formula 1 -talli McLarenin käyttämä auto kaudella 2015. Autolla kilpailivat Jenson Button sekä paluun talliin tehnyt espanjalainen Fernando Alonso.
MP4-30 oli ensimmäinen Hondan moottoreita käyttävä McLaren-auto sitten vuonna 1992 käytetyn McLaren MP4/7A:n. Vuosina 1995–2014 talli käytti Mercedeksen voimanlähteitä.
Auton debyyttikisa oli vuoden 2015 Australian GP. Avauskilpailussa testionnettomuudessa loukkaantunutta Alonsoa tuurasi testikuljettaja Kevin Magnussen. Kilpailussa Magnussen ei kuitenkaan päässyt lähtöruudukkoon asti, sillä hänen moottorinsa hajosi ulostulokierroksella ennen lähtöruudukkoa. Jenson Button onnistui kuitenkin tuomaan oman autonsa maaliin saakka 11. sijalla, jääden maaliin selviytyneistä ainoana ilman MM-pisteitä.
Fletcher-luokka

Fletcher-luokka oli Yhdysvaltain laivaston hävittäjäluokka toisessa maailmansodassa ja sen jälkeen. Luokka suunniteltiin 1939 laivaston petyttyä aiempien hävittäjien johtoalusten kuten Porter- ja Somers-luokkien suorituskykyyn. Osa luokan aluksista oli edelleen laivastossa Korean ja Vietnamin sodissa.
Laivasto otti 1942–1944 palvelukseensa 175 luokan alusta eli enemmän kuin mitään muuta hävittäjäluokkaa. Palveluksessa luokka osoittautui onnistuneeksi. Sen suunniteltu nopeus oli 38 solmua ja aseistuksena oli viisi yksiputkista viiden tuuman tykkiä ja kymmenen 21 tuuman torpedoputkea kahtena keskilaivaan sijoitettuna viisiputkisena patterina. Myöhemmät Allen M. Sumner- ja Gearing-luokat ovat luokan paranneltuja muunnoksia.
Pitkän toimintamatkan omaavat alukset kykenivät osallistumaan kaikkiin sotatoimiin, joita pidettiin hävittäjille mahdollisina sukellusvene- ja ilmatorjunnasta aina pinta-alusten välisiin taisteluihin. Luokan alukset upottivat kaikkiaan 29 keisarillisen Japanin laivaston sukellusvenettä. Toisen maailmansodan päätyttyä yksitoista alusta myytiin liittolaismaihin.
Savannah (kissa)

Savannah tai savannikissa on servaalin ja kesykissan risteytys. Servaaleja risteytettiin kesykissan kanssa ensimmäisen kerran 1980-luvulla. Laajamittainen servaalihybridien kasvatus alkoi 1990-luvulla, kun yhdysvaltalaiset Patrick Kelly ja Joyce Sroufe saivat kansainvälisen kissaliiton (TICA) hyväksynnän sekä liiton vahvistaman standardin uudelle hybridirodulle ja alkoivat kaupallisen risteytystoiminnan. Rotu sai englanninkieliseksi nimekseen "savannah" (). Muut suuret kansainväliset kattojärjestöt (FIFe ja CFA) eivät rekisteröi savannah-kissoja villikissataustan vuoksi.
Hybridikissojen ensimmäisten risteytyssukupolvien koiraat ovat steriilejä, mutta ne tulevat lisääntymiskykyisiksi noin viidennestä sukupolvesta lähtien. Naaraat sen sijaan ovat hedelmällisiä jo ensimmäisestä sukupolvesta lähtien. Savannah-kissat ovat saaneet nopeasti suuren suosion lemmikkeinä, ja lukuisat kissalat ympäri maailmaa (mukaan lukien Suomessa) tuottavat nykyisin näitä hybridipentuja. Savannah-kissat ovat tavallisia kesykissoja suurikokoisempia, älykkäitä, seurallisia, leikkisiä ja niitä luonnehditaan myös jossain määrin koiramaisiksi.
Lisääntyminen ja genetiikka.
Koska savannah-kissat saadaan aikaan ristisiitoksella servaalin ja kotikissan välillä, jokainen savannah-sukupolvi numeroidaan. Esimerkiksi kissa, joka on suoraan servaalin ja kotikissan risteytys, on F1-sukupolvea, ja ne ovat 50 % servaaleja.
F1-sukupolven savannaheja on vaikea tuottaa servaalin ja kotikissan erilaisten tiineysaikojen vuoksi (servaalilla 75 päivää ja kotikissalla 65 päivää). Pennut syntyvät ennenaikaisesti. Servaaleja on myös vaikea saada kiinnostumaan tavallisesta kotikissasta. Servaaleja paritetaan siksi yleensä nykyään savannah-naaraiden kanssa.
Kritiikkiä.
Savannah-kissojen tuotantoa on kritisoitu, kun kahta eri lajia on risteytetty keskenään ihmisen toimesta. Savannah-kissojen kasvattajat ovat tulleet taitaviksi F1-sukupolven pentujen pitämiseen hengissä ennenaikaisesta synnytyksestä huolimatta. Risteytystä on tehty onnistuneesti myös naarasservaalin ja uroskissan yhdistelmällä, jolloin ongelmaa ennenaikaisesta syntymisestä ei ole. Lisäksi F1-risteytyksessä nykyisin käytetään usein savannah-kissaa, mikä on muutenkin toivottua toivottujen rotupiirteiden lisäämiseksi.
Robert Murić

Robert Murić (s. 12. maaliskuuta 1996 Varaždin, Kroatia) on kroatialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa kaudella 2014–2015 Alankomaiden pääsarjassa Eredivisiessä pelaavaa AFC Ajaxia.
Murić siirtyi 1. heinäkuuta 2014 Ajaxiin kroatialaisesta NK Dinamo Zagrebista.
Saavutukset.
Ajax:
Cristian Benavente

Cristian Benavente Bristol (s. 19. toukokuuta 1994 Alcalá de Henares, Madrid, Espanja) on perulainen jalkapalloilija, joka pelaa Jupiler Pro Leaguen Royal Charleroissa.
Benaventen isä on espanjalainen ja äiti perulainen. Isä Agustín Benavente pelasi futsalia alasarjoissa ja äiti Magali Bristol lentopalloa maajoukkueessa. Espanjan pääkaupungin Madridin kupeessa syntynyt Benavente edusti Real Madridia kahdeksanvuotiaasta alkaen. Kaudella 2013–2014 hän nousi seuran reservijoukkueeseen Castillaan, jonka kanssa hän pelasi Espanjan toiseksi ja kolmanneksi korkeimmilla sarjatasoilla. Heinäkuussa 2015 Benavente siirtyi englantilaiseen Milton Keynes Donsiin, jonka kanssa hän teki kaksivuotisen sopimuksen. Tammikuussa 2016 hän siirtyi Royal Charleroiin.
Benavente on pelannut äitinsä kotimaan Perun maajoukkueissa. Perun miesten maajoukkueessa hän debytoi 17. huhtikuuta 2013 ystävyysottelussa Meksikoa vastaan. Hän pelasi kahdessa ottelussa .
Erik Pettersson (jääpalloilija)

Erik Pettersson (s. 22. heinäkuuta 1995 s. Söderfors) on ruotsalainen jääpalloilija. Hän edustaa Ruotsin Elitserienissä pelaavaa Sandvikens AIK:ta.
Pettersson nousi kasvattajaseurassaan Söderfors GoIF:ssa edustusmiehistöön 14-vuotiaana kaudella 2009-2010. Seuraavana vuonna hän siirtyi Elitserieniin huippuseuraan Sandvikeniin ja on oli voittamassa 15-vuotiaana ensimmäistä Ruotsin mestaruuttaan. Tähän mennessä mestaruuksia on kertynyt kaksi. Hänet valittiin keväällä 2014 Ruotsin A-maajoukkueeseen, jossa hän on ollut voittamassa hopeaa kevään 2014 MM-kisoissa.
Saavutukset.
Maajoukkueessa
Seurajoukkueissa
Henkilökohtaisesti
Walt Kelly

Walter (Walt) Crawford Kelly (25. elokuuta 1913 Philadelphia – 18. lokakuuta 1973 Los Angeles) oli yhdysvaltalainen sarjakuvataiteilija, joka muistetaan parhaiten luomastaan strippisarjakuvasta "Pogo".
Kelly varttui Connecticutin Bridgeportissa ja työskenteli ensin toimittajana ja kuvittajana kotikaupunkinsa lehdessä "Bridgeport Postissa". Vuosina 1936–1941 hän työskenteli animaattorina Disneyn studiolla. Hän oli mukana tekemässä muun muassa "Lumikkia", "Pinokkiota" ja "Fantasiaa". Vaikka Disneyllä vietetyt vuodet toimivatkin Kellyn ”piirustuskouluna”, hän ei pitänyt työnsä epäitsenäisestä luonteesta, ja lähti Disneyltä vuoden 1941 suuren työriidan aikana. Hän siirtyi sarjakuva-alalle, ja ryhtyi piirtämään vuodesta 1942 alkaen Dell Comicsin julkaisemaan "Animal Comics" -sarjakuvalehteen tarinoita, joissa esiintyivät ensi kerran tulevat "Pogon" päähenkilöt, ensimmäisinä Pogo-opossumi ja Albert-alligaattori.
Kelly palkattiin vuonna 1948 aloittaneen, lyhytikäiseksi jääneen "The New York Star" -nimisen lehden kuvittajaksi ja taiteelliseksi johtajaksi. Koska lehdessä ei ollut omaa sarjakuvaa, Kelly ryhtyi piirtämään "Pogoa" sen sivuilla lokakuusta 1948 alkaen. Lehti lakkasi ilmestymästä jo tammikuussa 1949, mutta Kelly sai sarjakuvansa myytyä Post-Hall-syndikaatille, ja "Pogo" alkoi ilmestyä syndikoituna 16. toukokuuta 1949 alkaen. Suosionsa huipulla "Pogo" ilmestyi lähes 500 lehdessä 14 eri maassa. Sarja muistetaan taitavasta piirrostyylistään, älykkäästä ja omalaatuisestaan huumoristaan, sisältämästään ajankohtaisesta poliittisesta satiirista sekä erikoisesta kielestään. "Pogo" sijoittuu Georgiassa sijaitsevalle Okefenokeen suolle ja sen eläinhahmot puhuvat erikoista Etelävaltioiden murretta. Kelly piirsi strippeihin vuosien varrella tunnistettavia karikatyyrejä useista tunnetuista poliitikoista. Sarjan piirrostyyli muuttui myöhempinä vuosina entistäkin runsaammaksi ja yksityiskohtaisemmaksi. Kellylle myönnettiin National Cartoonists Societyn Reuben-palkinto vuonna 1951.
Kelly kuoli vuonna 1973 diabetekseen. Hänen leskensä Selby Kelly jatkoi "Pogon" piirtämistä sen jälkeen vielä kahden vuoden ajan.
Lights (kappale)

Lights on brittiläisartisti Ellie Gouldingin kappale hänen "Bright Lights"-studioalbumilta, joka on uusintapainos hänen Lights-debyyttialbumista. Kappaleeseen idean sai Gouldingin lapsuuden pimeän pelosta ja sen sanoittivat Goulding, Richard Stannard sekä Ash Howes. Se julkaistiin Isossa-Britanniassa debyyttialbumin kuudentena sekä "Bright Lights"-albumin toisea singlenä 13. maaliskuuta 2011.
"Lights" sai pääosin positiivisen vastaanoton musiikkikriitikoilta, jotka yllättyivät kappaleen tuotannosta sekä Gouldingin "eteerisistä" sanoista. Kappale oli kaupallinen menestys, saavuttaen sijoituksia kymmenen sekä kahdenkymmenen parhaan joukossa lukuisissa valtioissa. Yhdysvalloissa "Lights" oli nukkuva hitti, saavuttaen Billboard Hot 100 -listan toisen sijan vasta kolmenkymmenenkolmen viikon listalla olemisen jälkeen sekä muodostuen yhdeksi niistä muutamista kappaleista, joka on viettänyt Hot 100 -listalla yli vuoden. Kappaletta on myyty Yhdysvalloissa yli neljä miljoonaa kopiota. Loppuvuodesta 2012 "Lights" saavutti Hot 100 -listan vuoden päätöslistan viidennen sekä Pop Songsin vuoden päätöslistan ensimmäisen sijan.
Platt-LePage XR-1

Platt-LePage XR-1 oli yhdysvaltalainen kaksiroottorinen helikopteri, jota valmisti Platt-LePage Aircraft Company. Kopteri oli ensimmäinen Yhdysvaltain armeijan ilmavoimien (USAAF) kokeilema helikopterityyppi, lentäen ensilentonsa 1941. Kopterityyppi jäi prototyyppiasteelle siitä huolimatta, että sen koelennot vaikuttivat lupaavilta, sillä XR-1:tä parempia koptereita oli jo tuotannossa kun se tuli käyttöönottovalmiiksi.
XR-1:n suunnittelu ja koelento-ohjelma.
Platt-LePage voitti XR-1-suunnitelmallaan armeijan kilpailun sen ensimmäisen helikopterityypin kehittämiseksi, ja sopimus kopterin tilaamisesta tehtiin 19. heinäkuuta 1940. Ensimmäisen prototyypin rakentaminen alkoi suoraan sopimuksen allekirjoittamisen jälkeen, ja se luovutettiin armeijan koekäyttöön 1. tammikuuta 1941.
Koelento-ohjelma käynnistyi toukokuussa 1941, ja sen ensimmäiset matalalla ja hitaasti tehdyt lennot sujuivat hyvin. Ensimmäiset ongelmat kohdattiin, kun XR-1:llä yritettiin ensi kertaa lentää korkeammalla. Kopteri törmäsi maahan ja vaurioitui vakavasti. Erilaisten ongelmien vaivaamat koelennot jatkuivat uudelleenrakentamisen jälkeen aina kevääseen 1943, jolloin kopteri tuhoutui lopullisesti törmätessään maahan. Koelennot jatkuivat kuitenkin jälleen saman vuoden lopulla toisella prototyypillä, jonka huonot suoritusarvot johtivat lopulta ohjelman rahoituksen katkaisemiseen huhtikuussa 1945. XR-1A lahjoitettiin Smithsonian-instituutille, ja se on nykyisin varastoituna restauroimattomana Paul Garber Restoration and Storage Facilityssä.
Danny Denzongpa

Tshering Phintso ”Danny” Denzongpa (s. 25. helmikuuta 1948 Yuksom, Sikkimin kuningaskunta) on intialainen näyttelijä. Hän on työskennellyt enimmäkseen hindinkielisissä elokuvissa roiston rooleissa mutta myös nepalin-, tamilin-, telugun- ja bengalinkielisissä elokuvissa. Hänellä on ollut rooleja myös kansainvälisissä elokuvissa, esimerkkinä "Seitsemän vuotta Tiibetissä". Intian hallitus myönsi Denzongpalle Padma Shri -palkinnon vuonna 2003. Hän on saanut myös kaksi Filmfare Awards -palkintoa.
Yksityiselämä.
Denzongpalla oli suhde näyttelijä Parveen Babin kanssa. Hän on naimisissa kuninkaallistaustaisen Gawa Denzongpan kanssa, ja heillä on kaksi lasta, poika Rinzing ja tytär Pema. Hän on uskonnoltaan buddhalainen.
Since U Been Gone

Since U Been Gone on yhdysvaltalaisen pop rock-laulaja Kelly Clarksonin kappale hänen toiselta, Breakaway-studioalbumilta. Kappaleen tuottivat Max Martin sekä Lukasz "Dr. Luke" Gottwald ja sen julkaisi RCA Records albumin ensimmäisenä singlenä 16. marraskuuta 2004. Se on ylätempoinen pop rock ja power pop-kappale, joka sisältää sähköisen äänen sekoitusta hiljaisen ja äänekkään vaihtoehtorock-äänen välillä.
Taustaa.
Max Martin sanoitti kappaleen alun perin Pinkille tarkoitetuksi, mutta Pink ei innostunut kappaleesta. Tämän jälkeen se annettiin Hilary Duffille, mutta hän hylkäsi kappaleen koska hän ei pystynyt esittämään kappaleen korkeita nuotteja. Lopulta kappale annettiin Clarksonille sen jälkeen kun Clive Davis ehdotti sanoittajille kappaleen antamista hänelle. Clarkson päätti lisätä kappaleeseen raskaammat kitarat ja kovemmat rummut todettuaan demon sisältävän ilmeisen pop-soundin. Sanoituksellisesti kappale on kirjoitettu naisen näkökulmasta, jossa hän ilmaisee helpotuksen tunteen hänen levottoman suhteen loppumisen jälkeen.
Vastaanotto ja palkinnot.
"Since U Been Gone" sai pääosin positiivisia vastaanottoja musiikkikriitikoilta, jotka pitivät kappaletta "Breakawayn" kohokohtana. Kriitikot pitivät sitä myös yhtenä vuosikymmenen parhaimmista popkappaleista. "Rolling Stone" listasi sen The 500 Greatest Songs of All Time -listan 482. sijalle vuonna 2010. "Since U Been Gone" oli kaupallinen menestys. Yhdysvalloissa se pääsi Billboard Hot 100 -listan toiselle sijalle. Se saavutti Yhdysvaltain Pop 100 -listan kärjen seitsemäksi peräkkäiseksi viikoksi. "Since U Been Gone" oli myös kansainvälinen menestys päästen viiden parhaan joukkoon Itävallassa, Australiassa, Irlannissa, Alankomaissa sekä Isossa-Britanniassa. Se saavutti myös sijoituksia kymmenen parhaan joukossa Norjassa, Saksassa ja Sveitsissä.
Clarkson esitti "Since U Been Gonen" vuoden 2005 MTV Video Music Awardsissa sekä vuoden 2006 BRIT Awardsissa. Se on ollut osa Clarksonin monien kiertueiden settilistoja. Kappaleeseen liittyvä musiikkivideon ohjasi Alex De Rakoff, jossa nähdään Clarkson tuhoamassa hänen ex-poikaystävänsä asuntoa. Musiikkivideo oli ehdolla kolmessa kategoriassa vuoden 2005 MTV Music Awardsissa, joista kahdessa se voitti, voittokategorioiden ollessa "Paras naisartistin musiikkivideo" ja "Paras pop-video". Grammy-palkintogaalassa kappale voitti kategoriassa "Paras naispuolinen poplauluesitys". "Since U Been Gonen" ovat levyttäneet lukuisat artistit ja yhtyeet, joita ovat esimerkiksi yhdysvaltalainen rock-yhtye A Day to Remember, indierokkari Ted Leo sekä kanadalainen indierockbändi Tokyo Police Club.
Aarno Voipio

Aarno Veikko Voipio (18. elokuuta 1928 Helsinki – 11. helmikuuta 1990 Asikkala) oli Merentutkimuslaitoksen ylijohtaja 1975–1990, professori ja Itämeren suojelukomission pääsihteeri (1980–1984).
Voipion vanhemmat olivat teologian professori Aarni Voipio ja Elma Charlotta Soininen. Aarno Voipio kirjoitti ylioppilaaksi Helsingin suomalaisesta normaalilyseosta 1947. Hän valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1954, filosofian lisensiaatiksi 1958, ja filosofian tohtoriksi 1959. Hänen englanninkielinen väitöskirjansa (1958) oli otsikoitu "The kinetics of the decomposition of nitramide in aqueous solvent mixtures". Hän toimi Helsingin yliopiston fysikaalisen kemian dosenttina vuosina 1962–1970.
Hän aloitti työuransa Helsingin yliopiston kemian laitoksen assistenttina (1954–1959) ja tutki fysikaalista kemiaa. Vuodesta 1959 hän toimi Merentutkimuslaitoksella. Siellä hän oli ensin assistenttina vuodet 1959–1972, sitten yleisen meritieteen osaston johtaja (1972-1975) sekä lopulta ylijohtaja ja professori (1975–1990). Hän tutki poikkitieteellisesti ravinteiden ja haitallisten aineiden kulkeutumista ilmakehästä ja vesistöistä Itämereen ja sijoittumista sedimenttiin. Voipio kehitti kollegoineen tutkimusmenetelmiä merisedimenttien analysoimiseksi luotettavasti aikasarjojen avulla. Tutkimuksista julkaistiin Voipion toimittama ja osin laatima "The Baltic Sea" -niminen monografia (1981), josta aiheesta ilmestyi myöhemmin lyhyempi versio myös suomeksi ja ruotsiksi. Ylijohtajana Voipio kehitti Merentutkimuslaitosta aiempaa monipuolisemmaksi. Antarktis -sopimuksen astuttua voimaan 1984 laitos ryhtyi tutkimaan Eteläistä jäämerta. Hänen aikanaan otettiin myös käyttöön "Aranda" -tutkimusalus. 
Voipio toimi useissa eri alansa järjestöissä ja toimikunnissa. Hänellä oli merkittävä asema Itämeren suojelutyössä. Hän oli Suomenlahtitoimikunnan puheenjohtaja vuosina 1971–76, Itämeren väliaikaisen suojelukomission tieteellis-teknisen työryhmän puheenjohtaja (1975–1979) ja Itämeren suojelukomission ensimmäinen pääsihteeri (1980–1984).
Voipio päätoimitti Suomen Kemistilehteä vuosina 1964–1967. Hänen oma tieteellinen tuotantonsa käsittää tutkimuksia fysikaalisen kemian, merentutkimuksen ja vesiensuojelun alalta. Hän oli Suomalsien tiedeakatemian jäsen vuodesta 1976 ja Suomen tiedeseuran jäsen vuodesta 1980. Hänelle oli myönnetty Suomen Leijonan I luokan ritarimerkki.
Voipio menehtyi sairauskohtaukseen vain muutama kuukausi ennen kuin hänen oli määrä jäädä eläkkeelle. Voipion seuraaja Merentutkimuslaitoksen ylijohtajana oli Pentti Mälkki.
Voipio tunnettiin kamarimusiikin ystävänä, joka soitti huilua. Hänen puolisonsa vuodesta 1952 oli Raija Hillervo Kivi-Koskinen (s. 1928).
I’m Like a Bird

I’m Like a Bird on kanadalaisen laulaja-lauluntekijä Nelly Furtadon kappale. Sen sanoitti Furtado itse ja tuottivat Gerald Eaton sekä Brian West. Sen julkaisi DreamWorks Records artistin Whoa, Nelly!-debyyttialbumin ensimmäisenä singlenä 24. lokakuuta 2000.
Siitä tuli yksi vuoden 2001 menestyneimmistä singleistä, saavuttaen Kanadan singlelistan ensimmäisen, Australian ja Uuden-Seelannin singlelistojen toisen, Ison-Britannian listan viidennen, sekä Yhdysvaltain singlelistan yhdeksännen sijan.
Kappale sai erittäin positiivisia vastaanottoja musiikkikriitikoilta, jotka kehuivat Furtadon lauluesitystä sekä kappaleen valtuuttavia sanoja, jonka yhteydessä siitä muodostui myös yksi vuoden 2001 ylistetyimmistä kappaleista kriitikkojen keskuudessa. Monet kuvailevat sitä myös hänen nimikkokappaleeksi; Furtado kommentoi itse että "On yksi yksinkertainen asia mitä rakastan" ja "se on minun vapauden kappale". Kappale oli ehdolla Grammy-palkintogaalassa kategoriassa "Vuoden Grammy-kappale" ja voitti kategoriassa "Paras naisartistin poplauluesitys", tehden Furtadosta ensimmäisen naisartistin, joka voittaa palkinnon debyyttisinglellään sitten Mariah Careyn, joka saavutti vastaavan kymmenen vuotta ennen Furtadon saavutusta. Kappale voitti myös Juno-palkinnon kategoriassa "Vuoden single".
Peroksihapot

Peroksihapot eli perkarboksyylihapot tai perhapot ovat orgaanisia yhdisteitä, jotka sisältävät tunnusomaisen funktionaalisen ryhmän RCOOOH. Ne ovat siis yksi orgaanisten peroksidien luokka. Monet peroksihapot ovat voimakkaita hapettimia. Niitä käytetään muun muassa synteettisen orgaanisien kemian reaktioissa, desinfiointiaineina ja valkaisureagensseina.
Ominaisuudet.
Huoneenlämpötilassa pienimolekyyliset alifaattiset peroksihapot ovat nestemäisiä yhdisteitä ja pitempiketjuiset alifaattiset ja aromaattiset peroksihapot ovat kiinteitä aineita. Monille lyhytketjuisille peroksihapoille on tunnusomaista hyvä vesiliukoisuus. Pitempiketjuiset ja aromaattiset perkarboksyylihapot liukenevat veteen huonommin. Kiinteässä olomuodossa perkarboksyylihapot muodostavat toisiinsa vetysitoutuneita dimeerejä. Perkarboksyylihapot ovat hyvin heikkoja happoja, heikompia kuin vastaavat karboksyylihapot. Niiden tyypillinen pKa-arvo on 7–10. Karboksyylihappoja alhaisempi happamuus selittyy sillä, että perkarboksyylihapoista muodostuva perkarboksylaatti-ioni ei ole samalla tavoin resonanssimuotojen stabiloima kuin karboksylaatti-ioni on.
Monet perkarboksyylihapot ovat erittäin voimakkaita hapettimia ja reagoivat helposti ja voivat hajota pitkiä aikoja säilytettäessä. Hajoaminen voi tapahtua joko radikaalimekasnimilla, jolloin muodostuu alkoholeja tai yhtäaikaisprosessina, jolloin niistä muodostuu karboksyylihappoja. Molekyylimassaltaan suuret peroksihapot ovat pienimolekyylimassaisia yhdisteitä pysyvämpiä. Peroksihapot kykenevät hapettamaan muun muassa tioeetterit sulfoksideiksi tai sulfoneiksi, amiinit amiinioksideiksi, aromaattiset hiilivedyt fenoleiksi, fenolit kinoneiksi, alkeenit epoksideiksi ja ketonit estereiksi (Baeyer–Villiger-reaktio).
Valmistus.
Peroksihappoja voidaan valmistaa usealla eri tavalla hapettamalla joko karboksyylihappoja, happoanhydridejä tai niiden johdannaisia. tyypillisin käytetty hapetin on vetyperoksidi happamissa olosuhteissa. Muita tapoja ovat esimerkiksi aldehydien auto-oksidaatio, esterien hapetus peroksidien avulla tai karboksyylihappojen hapettaminen otsonilla.
Michael Zorc

Michael Zorc (s. 25. elokuuta 1962 Dortmund) on saksalainen uransa jo päättänyt jalkapalloilija. Hän toimii nykyisin Bundesliiga-seura Borussia Dortmundin urheilutoimenjohtajana. 183 senttimetriä pitkän oikeajalkaisen Zorcin pelipaikka oli puolustava keskikenttäpelaaja.
Seurajoukkueura.
Zorc edusti koko ammattilaisuransa samaa seuraa, Borussia Dortmundia. Hän pelasi seuran paidassa vuodesta 1981 vuoteen 1998 asti. Suurimpia Zorcin saavuttamia menestyksiä ovat muun muassa Mestareiden liigan voitto kaudella 1996-1997, kaksi Bundesliigan mestaruutta kausilla 1994-1995 ja 1995-1996 sekä Intercontinental Cup vuonna 1997 ja DFB-Pokal kaudella 1988-1989. Zorc pelasi Dortmundin paidassa 463 Bundesliiga-ottelua viimeistellen 131 maalia. Lopetettuaan vuonna 1998 Zorcista tuli vielä samana vuonna Dortmundin urheilutoimenjohtaja, jossa roolissa hän on voittanut kolmesti Saksan mestaruuden. Zorc toimii tuossa roolissa yhä.
Maajoukkueura.
Zorc pelasi Länsi-Saksan nuorten maajoukkueissa ja on pelannut myös sen B-maajoukkueessa. Saksan jalkapallomaajoukkueessa Zorc pelasi seitsemän ottelua vuosina 1992-1993, mutta ei ollut joukkueen kokoonpanossa MM- tai EM-kilpailuissa.
Ängesön-Bergön

Ängesön-Bergön on 5,3 neliökilometrin kokoinen saari Kemiönsaaren kunnan Hiittisten saaristossa. Saarella asuu ympärivuotisesti yhdeksän asukasta.
Ängensön-Bergön muodostuu kahdesta yhteenkasvaneesta saaresta, joiden ympärillä on useita pieniä saaria. Kapea salmi erottaa saaren asutusta Vänoxan saaresta. Ängensön-Bergönin pohjoisosassa yhteysalussatama ja pieni asutuskeskittymä, jossa on kolme asuintaloa.
Tomi Ikonen

Tomi Ikonen (s. 7. toukokuuta 1983) on suomalainen salibandymaalivahti, joka edustaa Salibandyliigassa pelaavaa Esport Oilersia. Ikosen kasvattajaseura on vantaalainen AC HaKi. Ikonen on 193 senttimetriä pitkä ja painaa 95 kilogrammaa. Hän lyö vasemmalta.
Aiemmin Ikonen on edustanut liigaseuroista muun muassa Classicia ja Tapanilan Erää. Nuorempana Ikonen pelasi myös jääkiekkoa (Sapko, Shakers, KJT). Hän kuului Suomen salibandymaajoukkueeseen vuoden 2014 MM-kisoissa Göteborgissa, joissa hän pelasi kuusi ottelua ja saavutti MM-hopeaa. 
Ikonen työskentelee siviiliammatissaan kirvesmiehenä.
Risto Töllikkö

Risto Töllikkö (s. 3. heinäkuuta 1991) on suomalainen salibandyn pelaaja, joka edustaa Salibandyliigassa pelaavaa Esport Oilersia. Töllikkö on pelipaikaltaan puolustaja. Töllikkö lyö vasemmalta ja hän on 181 senttimetriä pitkä. Hän on edustanut liigassa vain NST:tä, mutta hänen kasvattajaseuransa on Taipalsaaren Kisa. Töllikkö kuuluu myös Suomen salibandymaajoukkueeseen. Hän pelasi siinä vuoden 2014 MM-kisoissa Göteborgissa, jossa hän saavutti hopeaa tehden muun muassa Suomen 2-0 -johtomaalin finaalissa Ruotsia vastaan. Suomi hävisi tuon ottelun lopulta 2-3.
Hänen sisarensa Anni Mukala (o.s. Töllikkö) on pelannut naisten liigassa ja tyttöjen maajoukkueessa.
Denis Ten

Denis Jurjevitš Ten (; 13. kesäkuuta 1993 Almaty – 19. heinäkuuta 2018 Almaty) oli kazakstanilainen taitoluistelija ja olympiamitalisti. Hänen valmentajinaan toimivat muun muassa Frank Carroll ja Nikolai Morozov ja koreografeinaan Lori Nichol ja David Wilson. Ten voitti yksinluistelun olympiapronssia vuoden 2014 talviolympialaisissa Sotšissa pistein 255,10. Näin hänestä tuli historian ensimmäinen kazakstanilainen taitoluistelun olympiamitalisti. Ten saavutti myös kaksi MM-mitalia, hopeaa Lontoosta vuonna 2013 ja pronssia Shanghaista vuonna 2015, ja voitti kultaa kotimaassaan järjestetyissä Aasian talvikisoissa vuonna 2011. Tenin ennätyspisteet olivat vuonna 2015 luistellut 289,46. Hän oli 168 senttimetriä pitkä.
Ten kuoli 25-vuotiaana heinäkuussa 2018 jouduttuaan puukotetuksi kotikaupungissaan Almatyssa.
Ossi Kanervo

Ossi Kanervo (s. 23. marraskuuta 1987 Oulu) on suomalainen jäätanssija. Hänen parinaan luisteli Henna Lindholm ja aikaisemmin myös Janna Hujanen. Kanervo edustaa Helsingfors Skridskoklubbia (HSK). Lindholmin kanssa hän voitti vuonna 2012 Pohjoismaiden mestaruuden, vuonna 2014 Bavarian Open -pronssia sekä kolme Suomen-mestaruutta vuosina 2011, 2012 ja 2014. Heidän valmentajanaan toimi italialainen olympiamitalisti Maurizio Margaglio. Kanervo ja Lindholm osallistuivat kaksiin MM-kilpailuihin. Kanervo voitti myös yhden Suomen-mestaruuden entisen parinsa Janna Hujasen kanssa. Kanervo on 173 senttimetriä pitkä.
Kanervo ja Lindholm lopettivat luistelu-uransa keväällä 2015.
Tyler Blackburn

Tyler Jordon Blackburn (s. 12. lokakuuta 1986 Burbank, Kalifornia) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on näytellyt muun muassa Caleb Riversinä nuorten draamasarjassa "Valehtelevat viettelijät". Hän oli aluksi sarjassa vierailijana, mutta kolmannella tuotantokaudella Caleb on jo vakiohahmo. Lisäksi hän esiintyi sarjan spin-offissa "Ravenswoodissa". Blackburn näytteli myös Iania "Päivien viemää" -sarjassa.
Valeri Gratšov

Valeri Nikolajevitš Gratšov (, (s. 14. lokakuuta 1964 Krasnogorsk) on entinen venäläinen jääpalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Sen jälkeen hän toiminut valmennustehtävissä Venäjällä, Ruotsissa ja Suomessa. Kaudella 2019–2020 Gratšov valmentaa Bandyliigan Veiterää.
Pelaajaura.
Gratšov aloitti jääpallouransa 19-vuotiaana Moskovan lähellä Krasnogorskissa paikallisessa Zorkissa, jossa hän pelasi ensimmäisen Neuvostoliiton pääsarjakautensa. Sen jälkeen hän siirtyi Moskovan Dynamoon, jossa hän pelasi seuraavat seitsemän kautta. Hän palasi vielä kahdeksi kaudeksi kasvattajaseuraansa Zorkiin, mutta sen jälkeen siirtyi Neuvostoliiton urheilujärjestelmän romahdettua Ruotsiin.
Gratšovista tulikin toisen venäläisen Sergei Obuhovin kanssa uudessa ruotsalaisseurassaan Falunin Falu BS:ssä keskeisiä pelaajia seuran menestykselle. Hän pelasi 1990-luvun lopun eli seitsemän kautta Falunissa ja saavutti yhden Ruotsin Allsvenskanin hopeamitalin. Uusi seura 2000-luvun alussa oli IFK Vänersborg, jossa hän pelasi kaikkiaan neljä kautta. Vänersborgissa Gratšov muodosti suomalaisten Ari Holopaisen ja Sami Laakkosen kanssa joukkueen rungon, joka taisteli tasapäisesti silloisia Ruotsin mahtiseuroja Västeråsia, Sandvikenia ja Hammarbytä vastaan.
Valmentajaura.
2000-luvun alussa Gratšov siirtyi enemmän pelaajavalmentajan rooliin, jossa hän oli Venäjän maajoukkueessa, IFK Vänersborgissa ja Zorkissa. Kaudella 2010 hän tuli Ruotsiin pelaten ja valmentaen toiseksi korkeimman sarjatason Allsvenskanin vänersborgilaista Blåsut BK:ta.
Gratšov itse oli jo aiemmin halukas valmennustehtäviin venäläiseen huippuseuraan. Sellainen toteutui kesällä 2014, jolloin hän siirtyi Venäjän pääsarjan irkutskilaiseen Baikal-Energijaan. Hän saavutti joukkueen kanssa kahdesti Venäjän superliigan hopeaa ja kerran Venäjän cupin mestaruuden.
Yksityiselämä.
Gratšov on asunut Ruotsissa yli 20 vuotta, ja hänellä on myös Ruotsin kansalaisuus.
Gratšovin poika Ilja on myös jääpalloilija.
Saavutukset.
Pelaajana.
Maajoukkueessa
Seurajoukkueissa
Henkilökohtaisesti
Tero Koponen (näyttelijä)

Tero Tuomas Koponen (s. 26. joulukuuta 1979 Tampere) on suomalainen näyttelijä, joka tunnetaan erityisesti äänirooleistaan. Koposen tunnetuin äänirooli on "Pasila 2.5 – The Spin-Off" -animaatiosarjan Kyösti Pöysti. Lisäksi häntä oli kuultu jo alkuperäisessä "Pasila"-sarjassa vierasäänenä jaksoissa "Traileridarra" ja "Koala vs. Valkohai".
Koponen opiskeli Teatterikorkeakoulussa 2003–2007 ja valmistui teatteritieteen maisteriksi. Hän on näytellyt muun muassa Helsingin Kaupunginteatterissa, Suomen Kansallisteatterissa, Q-teatterissa ja Ryhmäteatterissa.
Soxhlet-laite

Soxhlet-laite on kemiassa käytettävä erotuslaite, jolla kiinteän aineen sisältämät kemialliset yhdisteet uutetaan käytettävään liuottimeen. Laitteen kehitti 1800-luvulla saksalainen kemisti Franz von Soxhlet. Alun perin hän kehitti laitteen rasvojen erotukseen kiinteistä maitonäytteistä, mutta nykyään sitä käytetään monilla kemian ja kemianteollisuuden aloilla.
Soxhletin toimintaperiaate.
Yksinkertaisin malli laitteistosta koostuu seuraavista osista: jäähdytin, soxhlet-laite ja kolvi. Ennen uuttoa kiinteä aine annostellaan erotuksessa käytettävään uuttosukkaan, jolloin kiinteää ainetta ei pääse valumaan liuottimen mukana soxhletin alapuolella sijaitsevaan kolviin. Uuton alussa puhdasta liuotinta kuumennetaan kiehuvaksi, jolloin se kulkee soxhletin isompaa sivuputkea pitkin ja tiivistyy yläpuolella olevan jäähdyttimen ansiosta pisaroiksi. Kun tiivistynyttä liuotinta on kerääntynyt riittävästi soxhletin pienempään sivuputkeen, liuotin ja uutetut yhdisteet valuvat kolviin ja liuottimen kierrätys laitteistossa alkaa alusta.
Diederik Boer

Diederik Boer (s. 24. syyskuuta 1980 Emmeloord, Alankomaat) on alankomaalainen jalkapallomaalivahti. Hän edustaa kaudella 2014–2015 Alankomaiden pääsarjassa Eredivisiessä pelaavaa AFC Ajaxia.
Boer kuului PEC Zwollen edustusjoukkueeseen kaudesta 2001–2002 lähtien. Yhteensä hän pelasi seurassa 58 Eredivisien ja 239 Eerste divisien ottelua sekä kahdeksan karsintaottelua. Boer oli Zwollen ykkösmaalivahti yhdeksän peräkkäisen kauden ajan vuosina 2005–2014. Näistä kausista kahtena viimeisenä joukkue pelasi pääsarjatasolla. 1. syyskuuta 2014 Boer siirtyi Ajaxiin. 
Saavutukset.
Zwolle:
Ajax:
Osnovy geopolitiki

Osnovy geopolitiki. Geopolititšeskoje buduštšeje Rossii (; ) on geopolitiikkaa käsittelevä kirja, jonka on kirjoittanut Aleksandr Dugin vuonna 1997. Kirjan toinen tekijä on yleisesikunta-akatemian kenraali Nikolai Klokotov.
Kirjan on kustantanut Arktogeja, jonka Dugin itse on perustanut 1990-luvun alussa. Kustantamo sai nimensä saksalaisen okkultisti Guido von Listin samannimisestä kustantamosta.
Sisältö.
Kirjassa sanotaan, että "[etnisten] venäläisten taisto maailmanherruudesta" ei ole päättynyt ja että Venäjä säilyy "uuden antiporvarillisen, amerikkalaisvastaisen vallankumouksen valmistelualueena". Euraasialainen imperiumi tullaan rakentamaan "yhteisen vihollisen perusteille: atlantismin hylkäämiselle, Yhdysvaltojen strategiselle valvonnalle ja liberaaleista arvoista kieltäytymiselle". 
Dugin uskoo mannerten väliseen, Amerikan (Dugin mukaan "atlantistien") ja Venäjän johtaman Euroopan (Duginin mukaan "euraasianistien"), väliseen suureen sotaan. Sotilaallisilla operaatioilla on sodassa vain vähäinen osuus. Kirjan tekijä uskoo hienovaraiseen valtioiden vastaiseen toimintaan, epävakauttamiseen ja Venäjän erikoisosastojen disinformaatioon. Operaatioita tulisi avustaa kovalla ja lujatahtoisella Venäjän kaasu-, öljy- ja muiden luonnonvarojen hyödyntämisellä osana maiden painostamista.
Kirjassa mainitaan merkittävimmäksi tulevaisuudentavoitteeksi koko Euroopan suomettaminen.
Euroopassa.
Lähde:
Yhdysvalloissa.
Lähde:
Aasia.
Lähde:
Etelä- ja Keski-Amerikka.
Euraasialainen projekti voitaisiin laajentaa Etelä- ja Keski-Amerikkaan.
Merkitys.
Kirjalla on ollut suuri vaikutus Venäjän armeijan, poliisin ja kansallismieliseen ulkopoliittiseen eliittiin ja sitä käytetään oppikirjana Venäjän armeijan yleisesikunta-akatemiassa.
Kirjan, jonka katsotaan olevan Duginin magnum opus, avulla Duginista on myös noussut pimennosta yhdeksi Venäjän merkittävimmäksi poliittiseksi filosofiksi. Häntä on kutsuttu "Putinin aivoiksi". Marraskuussa 2000, vain puoli vuotta valtaannousunsa jälkeen, Putin sanoi julkisesti, että "Venäjä on aina katsonut olevansa euraasialainen maa."
Kirjan tavoitteista löytyy yhtymäkohtia Venäjän vuonna 2022 aloittamaan hyökkäykseen Ukrainaa vastaan. Esimerkiksi Mustanmeren pohjoisrannikon hallinta on ensiarvoisen tärkeää Venäjän geopoliittisille tavoitteille. Dugin itse puolusteli sotaa sillä, että ilman Ukrainan valloitusta ja liittämistä osaksi Venäjää Venäjästä ei voi tulla imperiumia.
Uwe Rahn

Uwe Rahn (s. 21. toukokuuta 1962 Mannheim, Länsi-Saksa) on saksalainen entinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä.
Rahn pelasi Saksan Bundesliigassa 14 peräkkäistä kautta vuosina 1980–1993. Pisimpään hän edusti Borussia Mönchengladbachia, jossa pelasi yhdeksänä kautena. Kesken kauden 1988–1989 Rahn siirtyi 1. FC Kölniin, jossa pelasi puolentoista kauden ajan. Tämän jälkeen hän pelasi Hertha BSC:ssä, Fortuna Düsseldorfissa ja Eintracht Frankfurtissa yhden liigakauden kussakin. Rahn ei voittanut Bundesliigan mestaruutta, vaikka hänen joukkueensa oli viidesti sarjan kolmen parhaan joukossa. Molempina Köln-kausina joukkue sijoittui sarjassa toiseksi, ja kolmannen sijan Rahn saavutti kahdesti Mönchengladbachissa sekä kerran Eintracht Frankfurtissa. Henkilökohtaisella tasolla hänen paras kautensa oli 1986–1987, jolloin hän teki 24 maalia ollen sarjan paras maalintekijä. Rahn pelasi myös kolme muuta yli kymmenen maalin liigakautta, kaikki Mönchengladbachissa. Hän päätti uransa japanilaisessa Urawa Red Diamondsissa.
Rahn valittiin Saksan vuoden jalkapalloilijaksi vuonna 1987.
Saksan maajoukkueessa Rahn pelasi 14 ottelua ja teki viisi maalia vuosina 1984–1987. Hän oli mukana MM-kisoissa 1986 saavuttaen MM-hopeaa, muttei pelannut turnauksessa lainkaan. Hän oli mukana myös Los Angelesin kesäolympialaisissa 1984, joissa pelasi kolme ottelua.
Jukka Listenmaa

Jukka-Pekka Listenmaa (s. 9. maaliskuuta 1970 Nokia) on suomalainen jalkapallovalmentaja ja entinen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Listenmaa on Tampereen Pallo-Veikkojen kasvatti. Hän debytoi TPV:n edustusjoukkueessa kaudella 1988, esiintyen I divisioonassa kerran joukkueen pudotessa kauden päätteeksi sarjatasoa alemmaksi. Listenmaa oli mukana TPV:n paluussa pääsarjatasolle, kun joukkue nousi kaudeksi 1992 takaisin I divisioonaan ja heti 1993 Veikkausliigaan. Ensimmäisellä liigakaudellaan hän oli isossa roolissa, pelaten 27 ottelussa ja onnistuen maalinteossa neljästi. Kauden 1994 alun Listenmaa vietti Kakkosessa lainalla Nokian Pyryssä ja vastuu liigassa väheni vain seitsemään esiintymiseen TPV:n voittaessa yllätysmestaruuden.
Kaudella 1995 Listenmaan peliaika vaihteli rotaatiopelaajana ja kesäkuussa tullut loukkaantuminen piti hänet kaksi kuukautta poissa pelikentiltä. TPV putosi Ykköseen ja Listenmaa siirtyi Kakkosessa pelanneeseen Tampereen Kisa-Tovereihin. Hän edusti TKT:ta yhden kauden ajan ja oli 12 maalillaan joukkueen paras maalintekijä yhdessä Jarmo Poskiparran kanssa. Listenmaa palasi TPV:hen kaudeksi 1997 ollen avauksen vakionimiä. Vuonna 1998 hän vaihtoi toiseen Ykkösessä pelanneeseen seuraan, Nokian Pyryyn. Listenmaa palasi yhdessä usean muun NoPy:n pelaajan kanssa edustamaan juuri perustettua Tampere Unitedia sen ensimmäiselle kaudelle ennen lopettamistaan 29-vuotiaana.
Pelaajauransa jälkeen Listenmaa on toiminut valmennustehtävissä Tampereen Ilveksen junioreissa, Tampereen Kisa-Tovereissa, Tampereen Peli-Pojissa, Tampereen Pallo-Veikoissa. sekä Tampere Unitedissa.
HMS Hart (U58)

HMS Hart (viirinumerot U58 ja F58) oli Britannian Kuninkaallisen laivaston parannellun Black Swan -luokan sluuppi, joka otettiin palvelukseen vuoden 1943 lopulla.
Alus palveli vuosina 1958-1971 Saksan laivastossa koululaivana fregatiksi luokiteltuna nimellä "Scheer".
Valmistus.
Alus tilattiin 18. joulukuuta 1941 osana vuoden 1941 laivasto-ohjelmaa Alexander Stephen and Sonsilta, missä köli laskettiin 27. maaliskuuta 1942. Alus laskettiin vesille 7. heinäkuuta 1943 kumminaan rouva Pitcher ja otettiin palvelukseen vielä saman vuoden lopulla 12. joulukuuta.
Palvelus.
Valmistuttuaan alus siirrettiin Tobermoryyn koulutettavaksi, missä se oli yli joulun. Koulutuksen päätyttyä alus liittyi Clydeen sijoitettuun 7. saattajaryhmään (), jonka mukana se aloitti Atlantin saattueiden suojaamisen tukiryhmän osana. Alus siirtyi ryhmän mukana Gibraltarille maaliskuussa 1944.
Toukokuussa 1944 alus palasi ryhmän mukana Clydeen valmistautumaan kaakkoisen reitin () sulkemiseen osana operaatio Neptunea. Valmistautumisen aikana "Hart" kolaroi sluuppi "HMS Rochesterin" kanssa, mutta alusten saamat vauriot osoittautuivat vähäisiksi ja ne olivat mukana operaatiossa. Alus suojasi Kanaalin saattueita syyskuun loppuun, jona aikana "Hart" kolaroi 1. syyskuuta joukkojenkuljetusalus "Vikingin" kanssa.
Alus siirrettiin 19. lokakuuta Devonportin telakalle, mistä se vapautui 23. joulukuuta. Alus saapui joulupäivänä Tobermoryyn koulutukseen, minkä päätyttyä se siirtyi Liverpooliin 22. saattajaryhmään. Alus osallistui 16. tammikuuta 1945 Saksan laivaston sukellusveneen "U-482" upottamiseen. Alus osallistui saattueiden suojaamiseen Euroopan sotatoimien päättymiseen saakka, minkä jälkeen se oli kolme viikkoa huollettavana Devonportissa. Alus lähti Kauko-Itään Brittiläiseen Tyynenmeren laivastoon 20. kesäkuuta 1945.
Intian valtamerelle alus saapui hieman ennen japanilaisten antautumista. Se sai 11. elokuuta määräyksen lähteä Colombosta Singaporen kautta Hong Kongiin liittyäkseen laivastoon. Laivaston uudelleen järjestäminen siirsi aluksen 32. saattajaosastoon ja alus lähetettiin Brisbaneen huollettavaksi 23. joulukuuta. Alus poistui telakalta tammikuussa 1946. Alus jatkoi palvelustaan Tyynenmeren laivastossa, vaikka se vaihtui 1. saattajaosastoksi. Alus ajoi karille 14. huhtikuuta, törmäsi laituriin 13. maaliskuuta 1947 ja kolaroi rahtialus "Hong Khengin" kanssa 19. heinäkuuta. Lopulta alus vaurioitui pyörremyrskyssä syyskuussa 1949.
Laivaston nimen vaihtuessa Kauko-Idän laivastoksi "Hart" siirrettiin 1949 3. fregattilaivueeseen. Alus palasi Britteinsaarille, ja se siirrettiin vuoden 1951 kesällä Devonportissa reserviin. Alus hinattiin vuoden 1954 lopulla Lisahallyyn ankkuriin, mistä se palasi Devonprtiin 1955. Alus sijoitettiin myyntilistalle.
Bundesmarinen "Scheer".
Alus myytiin marraskuussa 1957 Länsi-Saksalle, joka liitti sen huollon jälkeen laivastoonsa 24. tammikuuta 1958 nimettynä "Scheeriksi". Alus poistettiin palveluksesta 1967 ja se myytiin 17. maaliskuuta 1971 Hampuriin VEBEG'lle romutettavaksi.
Nya Rampen

Nya Rampen on suomenruotsalaisten näyttelijöiden perustama kokeellinen teatteriryhmä. Sen groteskin tyylitellyt tuotannot ovat voittaneet useita palkintoja eurooppalaisilla teatterifestivaaleilla.
Nya Rampenissa toimivat Elmer Bäck, Rasmus Slätis ja Jakob Öhrman.
Nya Rampenin ja ruotsalaisen Institutet-ryhmän yhdessä toteuttama "Conte D’Amour" käsitteli valtaa ja seksuaalisuutta vuonna 2008 paljastuneen itävaltalaisen Josef Fritzlin insestitapauksen kautta. Näytelmä voitti muun muassa pääpalkinnon Saksassa 2011 pidetyllä Impulse-teatterifestivaalilla. Sen jälkeen toteutettu "We Love Africa and Africa Loves Us" ruotii länsimaisen ihmisen ristiriitaista suhdetta kehitysmaihin. Teoksessa esiintyy sama groteski perhe kuin "Conte D´Amourissa". Trilogiaksi muodostuneen sarjan päättää "Bis zum Tod", joka tutkii pedofilian herättämää pelkoa nyky-yhteiskunnassa.
Vuonna 2011 Baltic Circle -festivaaleilla esitetty Nya Rampenin teos "Worship!" tutki ihmisen pakkomielteistä halua kuulua ja uskoa johonkin. Se yhdisti balettia, musikaalia, oopperaa, jousisoitantaa, miekkailua, tosi-tv:tä, tietokonepeliä, väkivaltaviihdettä, pornoa ja viittauksia Shakespearen teoksiin.
HMS Mermaid (U30)

HMS Mermaid (viirinumerot U30) oli Britannian Kuninkaallisen laivaston parannellun Black Swan -luokan sluuppi, joka otettiin palvelukseen vuonna 1944.
Alus palveli vuosina 1950-1971 Saksan laivastossa fregatiksi luokiteltuna nimellä "Scharnhorst".
Valmistus.
Alus tilattiin William Denny and Brothersilta, missä köli laskettiin 8. syyskuuta 1942. Alus laskettiin vesille 11. marraskuuta 1943 ja otettiin palvelukseen 12. toukokuuta 1944.
Palvelus.
Alus luovutettiin 5. toukokuuta 1950 Länsi-Saksan laivastolle, joka otti sen palvelukseen nimettynä "Schanhorstiksi". Alus myytiin romutettavaksi huhtikuussa 1990 oltuaan vuodesta 1974 alkaen palveluskelvottomana.
HMS Hind (U39)

HMS Hind (viirinumerot U39) oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1944 palvelukseenotettu parannellun Black Swan -luokan sluuppi.
Valmistus.
Alus tilattiin William Denny and Brothersilta, missä köli laskettiin 31. elokuuta 1942. Alus laskettiin vesille 30. syyskuuta 1943 ja otettiin palvelukseen 11. huhtikuuta 1944.
Palvelus.
Alus romutettiin joulukuussa 1958.
HMS Modeste (U42)

HMS Modeste (viirinumerot U42) oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1945 palvelukseeotettu parannellun Black Swan -luokan sluuppi.
Valmistus.
Alus tilattiin Chathamin laivastontelakalta, missä köli laskettiin 15. helmikuuta 1943. Alus laskettiin vesille 29. tammikuuta 1944 ja otettiin palvelukseen 3. syyskuuta 1945.
Palvelus.
Alus romutettiin maaliskuussa 1961.
HMS Nereide (U64)

HMS Nereide (viirinumerot U64) oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1946 palvelukseenotettu parannellun Black Swan -luokan sluuppi.
Valmistus.
Alus tilattiin Chathamin laivastontelakalta, missä köli laskettiin 15. helmikuuta 1943. Alus laskettiin vesille 29. tammikuuta 1944 ja otettiin palvelukseen 6. toukokuuta 1946.
Palvelus.
Alus romutettiin toukokuussa 1958.
HMS Snipe (U20)

HMS Snipe (viirinumero U20) oli Britannian kuninkaallisen laivaston parannellun Black Swan -luokan sluuppi, joka otettiin palvelukseen vuonna 1946 toisen maailmansodan päätyttyä.
Valmistus.
Alus tilattiin William Denny and Brothersilta, missä köli laskettiin 21. syyskuuta 1944. Alus laskettiin vesille 20. joulukuuta 1945 ja otettiin palvelukseen 9. syyskuuta 1946.
Palvelus.
Alus romutettiin elokuussa 1960.
HMS Sparrow (U71)

HMS Sparrow (viirinumerot U71) oli Britannian kuninkaallisen laivaston parannellun Black Swan -luokan sluuppi, joka otettiin palvelukseen vuonna 1946 toisen maailmansodan päätyttyä.
Valmistus.
Alus tilattiin William Denny and Brothersilta, missä köli laskettiin 30. lokakuuta 1944. Alus laskettiin vesille 18. helmikuuta 1946 ja otettiin palvelukseen vielä saman vuoden lopulla 16. joulukuuta.
Palvelus.
Alus romutettiin toukokuussa 1958.