Porvoo

Porvoo () on Suomen kaupunki, joka sijaitsee maan etelärannikolla Uudenmaan maakunnassa. Porvoon kaupungissa asuu noin ja laajemmin Porvoon seudulla asuu noin henkilöä. Asukasluvultaan kaupunki on Suomen :nneksi suurin.
Porvoo on kaksikielinen;  prosenttia asukkaista on suomenkielisiä,  prosenttia ruotsinkielisiä ja  prosenttia muunkielisiä. Porvoon naapurikunnat ovat Askola, Loviisa, Myrskylä, Pornainen ja Sipoo. Porvoo oli lakkautetun Itä-Uudenmaan maakunnan maakuntakeskus.
Porvoo tunnetaan historiallisena Suomen kaupunkina. Luontoympäristössä kiteytyy itäisen Uudenmaan piirteet meressä ja maaseudussa sekä jokilaakson viljelymaisemissa ja ulkomeren saaristossa. Porvoossa on ollut piispanistuin vuodesta 1723 lähtien: vuoteen 1923 asti aiempi Viipurin tuomiokapituli toimi kaupungissa, ja sen jälkeen perustettu uusi Porvoon hiippakunta on ollut Suomen evankelis-luterilaisen kirkon ruotsinkielinen hiippakunta.
Maantiede.
Helsingin itärajalta Porvoon keskustaan on matkaa noin 35 kilometriä.
Kaupungin keskusta sijaitsee soraisten mäkien välissä Porvoonjokilaaksossa Porvoonlahden (Kaupunginselkä) rannalla. Kaupunkia halkoo kolme jokea: Mustijoki, Porvoonjoki ja Ilolanjoki, jonka vesistöön kuuluvat muun muassa Viksberginjärvi ja Veckjärvi. Savipohjaisen, viljellyn jokilaakson ympärillä on kallioisia tai moreenipeitteisiä mäkimaita. Kaupungin itäosassa on pitkä Tirmon niemimaa, jonka etelä- ja länsipuolella on useita selkiä: Stensbölenselkä, Orrbynselkä, Äggskärsinselkä, Svartbäckinselkä ja Esthamninselkä. Siellä on myös suuria saaria ja saaristoja käsittävä rikkonainen vesialue. Suurimpia saaria ovat kapeiden salmien mantereesta erottamat Kråkö, lähes 15 kilometriä pitkät Vessölandet ja Emäsalo ja sadoista saarista muodostuva Pellingin saaristo. Kaupungin lounaisosassa taas on hajanainen Onaksen saaristo.
Porvoon alueen suurimpia saaria ovat Vessö, Emäsalo, Suur-Pellinki, Kråkö, Hakasalo, Onas ja Pirttisaari.
Luonto.
Porvoossa on Uudenmaan elinkeino-, liikenne- ja ympäristökeskuksen toimialueella sijaitsevista 105 Natura 2000 -alueesta kuusi: Boxin suot, Emäsalon suot, Pernajanlahtien ja Pernajan saariston merensuojelualue, Porvoonjoen suisto – Stensböle, Söderskärin ja Långörenin saaristo ja Tungträsketin vanha metsä.
Porvooseen on perustettu luonnonsuojelualueita jo vuodesta 1930 lähtien. Ensimmäinen perustettu alue oli Söderskär vuonna 1930 ja toinen Tunnholmen vuonna 1932. Toisen maailmansodan jälkeisenä aikana perustettiin Ruskis (1945), Mjåviken (1948), Telegrafberget (1961), Långgören (1970), Gåsholmen-Sandö (1972), Klobbudden (1973), Stora Fårholmen (1982), Kurmalmen (1984), Hasselholmen (1986, 1994), Sikosaari (1990), Sannaisten Ekbacka (1991), Stensböle I (1992), Stormossen I (1993) ja Stensböle II (1994).
Suomen liittyttyä Euroopan unioniin on luonnonsuojelualueiden perustamistahti kiihtynyt. Jäsenyyden aikana on perustettu lisäksi Stensböle III (1996), Stensböle IV (1996), Stensböle V (1998), Stormossen II (1998), Stensböle VI (1999), Stormossen III (1999), Stensböle VII (1999), Stormossen IV (1999), Bjurmossaträsket (2004), Piparviksmossen I (2004), Piparviksmossen II (2004), Sommarträsket (2005), Stor-Pellinge yttre hällar (2005), Stensbölen kalliot (2007), Venjärven metsä (2008), Lövsta (2008), Pieni Pernajanlahti (2008), Dalgård (2008), Fågelmossen (2008), Tungträsketin metsä (2008), Kalax Stormossen (2009), Fågelmossen (2009), Kaupunginselkä-Stensbölefjärden (2009) ja Nietoonmetsä (2010).
Porvoon kansalliseen kaupunkipuistoon kuuluu 25 erilliskohdetta. Ne ovat merkittäviä kulttuurihistoriallisesti mutta myös luonnon monimuotoisuuden kannalta. Alueeseen kuuluu 1 122 hehtaaria maapinta-alaa ja 1 030 hehtaaria vesialueita.
Kaupunkikuva.
Porvoon keskiaikaisesta asemakaavasta muistuttavat Vanhassa Porvoossa olevat sokkeloiset kujat, puutalot ja ranta-aitat. Nykyiset puurakennukset ovat 1700- ja 1800-luvuilta. Jokivarressa maisemaa hallitsee jyrkkäkattoinen goottilainen tuomiokirkko, joka sai nykyisen muotonsa 1400-luvulla. Samalla paikalla oli jo 1200-luvulla puukirkko, jossa oli kivisakasti, 1300-luvulla taas pieni harmaakivikirkko. Nykyisin Porvoon tuomiokirkkona tunnettu kirkko Porvoon vanhassakaupungissa oli keskiaikaisen Kuninkaantien varrella. Se on laajahkon puutalokaupungin, Vanhan Porvoon, ympäröimä. Porvoon uusi keskusta rakennettiin vanhankaupungin eteläpuolelle 1800-luvulla empiretyyliin Carl Ludvig Engelin vuonna 1832 laatiman ruutuasemakaavan mukaan. Se purettiin osittain modernien liikerakennusten tieltä 1960-luvun tietämissä. Uudemmissa kaupunginosissa on kerrostaloja, mutta kaupunkikuvaa hallitsevat pientaloalueet. Viheralueita keskustassa ovat Kaupunginpuisto, ja Runeberginpuisto, Porvoonjoen suulla taas sijaitsee Ruskiksen luonnonsuojelualue.
Valtakunnallisesti merkittävät rakennetut kulttuuriympäristöt.
Porvoossa on 17 kohdetta, jotka on luokiteltu valtakunnallisesti merkittäviksi rakennetuiksi kulttuuriympäristöiksi. Niihin kuuluvat Björkholmin luotsiasema, Drägsbyn kartano, Empire-Porvoon puutalokorttelit ja julkiset rakennukset,
Hamarin asuntoalue ja Porvoon höyrysahan paikka, Hinthaaran rautatieasema, Husholmenin keskiaikainen linnasaari ympäröivine maisemineen, Jakkarilan kartano, Kulloon kartano, Näsin hautausmaa, Porvoon läntisen saariston luotsi-, majakka- ja kalastusyhdyskunnat, Porvoon rautatieasema, Porvoon saaristokylät, Porvoonjokilaakson kartano- ja kylämaisema, Postimäki, Suuri Rantatie, Vanha Porvoo ja Porvoon linnamäki ja Yliken kylä.
Historia.
Porvoonjokivarsi on ikivanhaa asutusaluetta, jolta on tehty esihistoriallisia löytöjä kivikauden lopulta asti. Joen suu toimi kauppapaikkana. Porvoonjoki on ollut alun perin hämäläisten kauppareitti, ja sen alkuperäinen nimi on mahdollisesti ollut "Kukinjoki". On oletettu, että nimi juontaisi juurensa friisiläisperäiseen "kugg"-nimistöön (vertaa sanaan "Koggi"), joka näin vastaisi muita rannikon samankaltaisia kauppapaikkoja. Porvoon varhainen keskus oli Saksala eli saksalaisten kylä, jonka nimi juontui paikalla käyneistä saksalaisista kauppiaista.Nimistön perusteella alueella on ollut rautakaudella suhteellisen vankka suomalaisasutus. Porvoonjoki toimi hämäläisten reittinä merelle, ja hämäläistä asutusta on ollut muun muassa Kallolan, Teisalan, Vessilän, Finbyn, Kiialan ja Hattulan kylissä. Hattulan (myöhemmin Strömsberg) kylä on saanut nimensä sisämaan samannimisestä pitäjästä Hämeessä. Porvoon pitäjän pohjoisosassa sijaitsi suomalaisten kylä (myöhemmin Karlsby) jossa tiedetään sijainneen Vilppulan, Klemolan, Airolan, Pietilän, Peltolan ja Sihvolan tilat. Myös Pernajan pitäjässä – nykyiseltä nimeltään Forsbyssä – on aikanaan ollut suomalaisasutusta. Hämäläisten lisäksi paikannimet kertovat varsinaissuomalaisten purjehtineen alueelle jo varhain. Porvoota ovat asuttaneen erityisesti Varsinais-Suomen länsiosasta muun muassa Nousiaisista ja Lemusta peräisin ollut väestö.
Porvoon seudun ruotsalainen asutus sai alkunsa 1200-luvun lopulla ja 1300-luvulla. Ruotsista saapunut siirtolaisuus oli ylhäältä johdettua. Väkeä kuljetettiin Porvoon alueelle vankoissa aluksissa Svean valtakunnan monilta alueilta kuten Uplannista, Smoolannista, Gestriklannista ja Helsinglannista. Siirtolaiset saivat Ruotsin kuninkaalta apua, siemenviljaa ja pienkarjaa sekä neljän vuoden verovapauden. Ruotsalaisten Itäisen Uudenmaan kolonisaatio alkoi todennäköisesti yhdestä suuresta väestönsiirrosta Porvoon seudulle, mistä he levittäytyivät eri puolille.
Porvoon pitäjä mainitaan historiallisissa lähteissä ensimmäisen kerran vuonna 1351. Varhaisimpina aikoina pitäjään kuuluivat myös nykyiset Askola, Pornainen ja Pukkila. Suomeen perustettiin keskiajalla kuusi kaupunkia, joista Porvoo oli yksi. Kaupunkioikeudet se sain noin vuonna 1380. Porvoo sai nimensä Porvoonjoen lähellä sijainneen Iso Linnamäen linnoituksen ruotsinkielisen nimen "Borgå" perusteella ("borg" = linna, "å" = joki). Kaupunkia sanotaan Suomen toiseksi vanhimmaksi. Samaa nimitystä tosin käytetään myös Ulvilasta, joka sai kaupunkioikeudet vuonna 1365, mutta menetti ne Porille vuonna 1558. Ensimmäinen tieto Porvoonjoen ylittävästä sillasta on vuodelta 1421.
Tanskalaiset merirosvot tuhosivat kaupungin 1500-luvun alussa. Vuonna 1550 Kustaa Vaasa määräsi, että kaupungissa asuvien porvarien on muutettava vastaperustettuun Helsinkiin. 1500-luvun lopussa venäläiset polttivat Porvoon kahdesti Pohjoismaisen viisikolmattavuotisen sodan aikana. Vuosisadan aikana kaupunki lakkautettiin kaksi kertaa.
Vuonna 1602 Porvoolle annettiin lopullisesti kaupunkioikeudet, mikä vilkastutti kauppaa muun muassa Räävelin eli Tallinnan kanssa, kun muun muassa Hämeen koko turkiskauppa käytiin Porvoon kautta. Vuoteen 1620 asti Porvoo oli Porvoon linnaläänin keskus. Lääni ulottui Pyhtäältä Espooseen.
1700-luvun alussa isonvihan aikana venäläiset polttivat Porvoon maan tasalle. 1750-luvulla Porvoo oli Suomen suurimpia kaupunkeja, asukkaita oli noin 1 500. Kaupunki oli kasvanut, kun Venäjälle sodassa menetetystä Viipurista oli siirretty kaupunkiin piispanistuin ja lukio. Borgå Gymnasiumin yhteyteen perustettu kirjasto on Suomen vanhin julkinen kirjasto ja sillä on merkittävä arvo myös tieteellisenä kirjastona. Kesäkuussa 1760 alkoi eräässä Vuorikadun talossa tulipalo, joka tuhosi 2/3 kaupungin rakennuksista. Palon aiheutti kalan keittäminen. Vanhan Porvoon nykyiset talot rakennettiin palon jälkeen noudattamaan kaupungin vanhaa keskiaikaista asemakaavaa. Rakennushistoriallisesti vanhan kaupungin rakennuskanta, jossa on 1760-luvulla pystytettyjä kivirakennuksia, on erittäin merkittävä.
Suomen sodan jälkeen vuonna 1809 Suomesta tuli Venäjään autonominen suuriruhtinaskunta. Venäjän keisari Aleksanteri I kutsui Porvooseen koolle valtiopäivät, jotka avattiin maaliskuussa. Hän antoi hallitsijanvakuutuksensa avajaisten yhteydessä Porvoon tuomiokirkossa, ja vahvisti maan vanhan uskonnon, perustuslait ja säätyjen oikeudet. Valtiopäivien päätöspuheessaan 19. heinäkuuta hän korotti Suomen kansakuntien joukkoon ”sen omien lakien suojaamana”. Kaikki valtiopäivien kokousrakennukset ja talo, jossa keisari seurueineen majoittui, ovat yhä olemassa. Venäjän vallan aikana 1840-luvulla Porvooseen perustettiin uusi kaupunginosa, empirekaupunki. Se oli ensimmäinen kerta keskiajan jälkeen, kun kaupungin alue merkittävästi kasvoi.
Vielä 1960-luvulla enemmistö kaupungin asukkaista oli ruotsinkielisiä; vuoden 1960 väestönlaskennan mukaan 54,7 prosenttia porvoolaisista puhui äidinkielenään ruotsia.
Vuonna 1992 solmittiin Porvoon kirkkoyhteisö kahdentoista eurooppalaisen anglikaanisen ja luterilaisen kirkon välillä.
1. tammikuuta 1997 silloiset Porvoon maalaiskunta ja Porvoon kaupunki lakkautettiin ja tilalle perustettiin nykyinen Porvoon kaupunki.
Hallinto.
Porvoon kaupunginjohtanaja on toiminut Jani Pitkäniemi vuodesta 2024. Häntä edelsi vuodesta 2009 kaupunginjohtana toiminut Jukka-Pekka Ujula.
Taloudesta ja kaupungin palvelujen järjestämisestä vastaavat valtuusto, kaupunginhallitus, lautakunnat sekä viranhaltijaorganisaatio. Porvoon kaupunginvaltuustossa on 51 valtuutettua. Valtuusto pitää kokouksensa Porvoon kaupungintalolla, ja ne ovat julkisia ja yleisölle avoimia.
Taajama-alueen kaupunginosat ja lähiöt.
Porvoon kaupungin viralliset kaupunginosat on nimetty numeroilla, mutta yleisesti on käytössä nimistö Hornhattula, Joonaanmäki (Jonasbacken), Jernböle, Kaupunginhaka (Stadshagen), Keskusta (Centrum), Etelä-Kevätkumpu (Södra Vårberga), Pohjois-Kevätkumpu (Norra Vårberga), Myllymäki (Kvarnbacken), Näsi (Näse), Pappilanmäki (Prästgårdsbacken), Skaftkärr, Suistola ja Vanha Porvoo (Gamla Borgå).
Porvoossa on muitakin alueita, jotka mielletään yleisesti omiksi kaupunginosiksi tai lähiöiksi. Nämä ovat Hamari (Hammars), Aunela (Ånäs), Eestinmäki (Estbacka), Gammelbacka, Huhtinen (Huktis), Katajamäki (Ensbacka), Kevätkumpu (Vårberga), Kokonniemi (Uddas), Kuninkaanportti (Kungsporten), Pappilanpelto, Peippola (Pepot), Tarkkinen (Tarkis) ja Tarmola (Östermalm). 
Kylät.
Porvoon kaupungin alueella sijaitsevat viralliset maarekisterikylät ovat Ali-Vekkoski (Söderveckoski), Anttila (Andersböle), Baggböle, Bengtsby ("Pentinkylä"), Bjurböle, Boe ("Häihä"), Bosgård, Brattnäs, Eerola (Eriksdal), Eestinmäki (Estbacka), Emäsalo (Emsalö), Epoo (Ebbo), Fagersta, Gammelbacka, Grännäs, Gäddrag, Haikkoo (Haiko), Henttala, Hinthaara (Hindhår), Hommanäs, Huhtinen, Hummelsund, Ilola (Illby), Jakari (Jackarby), Järnböle, Kaarenkylä (Karsby), Kalax ("Kaalahti"), Kallola, Kardrag, Karleby ("Kaarlenkylä"), Kerkkoo (Kerko), Kiiala (Kiala), Kilpilahti (Sköldvik), Klemetti (Klemetsby), Kortisbacka, Kreppelby, Kroksnäs, Kråkö, Kulloo (Kullo), Kurböle, Kuris, Londböle, Mickelsböle, Munkkala (Munkby), Mustijoki (Svartså), Myllykylä (Molnby), Norike, Nygård, Onas, Orrby ("Orrenkylä"), Pappilanmäki (Prästgårdsbacken), Peippola (Pepot), Pellinki (Pellinge), Piirlahti (Pirlax), Ramsholmen, Renum, Saksala (Saxby), Sannainen (Sannäs), Seitlahti (Seitlax), Sikilä (Siggböle), Skavarböle, Sondby, Stensböle, Sundö ("Suni"), Suomenkylä (Finnby), Svartbäck, Tamminiemi (Eknäs), Tarkkinen (Tarkis), Teissala (Teisala), Tolkkinen (Tolkis), Tirmo ("Tirmoo"), Treksilä (Drägsby), Tuorila (Torasbacka), Tyysteri (Tjusterby), Vaarlahti (Varlax), Vanhamoisio (Gammelgård), Veckjärvi ("Vekjärvi"), Virtaala (Strömsberg), Virvik, Voolahti (Vålax), Västermunkby, Ylike, Yli-Vekkoski (Norrveckoski), Åby ja Åminsby.
"Kursiivilla" merkityt nimet ovat kylien epävirallisia suomenkielisiä nimiä, mutta joiden ruotsinkieliset nimet ovat tavallisimpia.
Osa kylännimistä esiintyy myös kaupunginosaluettelossa.
Porvoossa on muitakin alueita, jotka mielletään myös yleisesti omiksi haja-asutuskyliksi tai taajamiksi: Hakasalo (Haxalö), Hamari (Hammars), Haksi (Hax), Kalastajakylä (Fiskarbyn), Kankaanmäki, Lehtimäki (Lövkulla), Lehtihamari (Lövhammars), Linnanpekki (Linnanbäck), Metsäkylä, Mörtnäs, Nyby, Pirttisaari (Pörtö), Pitkäniitty, Rita, Söderby, Tolkkinen (Tolkis).
Taajamat.
Vuoden 2018 lopussa Porvoossa oli 50 262 asukasta, joista 41 972 asui taajamissa, 7 683 haja-asutusalueilla ja 607:n asuinpaikat eivät olleet tiedossa. Porvoon taajama-aste on 84,5 %. Porvoon taajamaväestö jakautuu yhdeksän eri taajaman kesken:
Kaupungin keskustaajama on lihavoitu.
Ystävyyskaupungit.
Porvoon ystävyyskaupungit ovat:
Väestö.
Väestörakenne.
Porvoo on asukasluvultaan Suomen 19. suurin kunta. Porvoon asukasluku oli vuoden 2023 lopussa 51 293 asukasta, mikä on 2,9 prosenttia Uudenmaan maakunnan asukasluvusta. Porvoon väkiluku on ollut kasvava 1990-luvulta lähtien. Porvoon väestöllinen huoltosuhde oli vuoden 2021 lopussa 56,5 prosenttia, mikä on noin 3,9 prosenttiyksikköä korkeampi kuin Uudellamaalla keskimäärin. Alle 15-vuotiaita Porvoon väestöstä on 19,0 prosenttia. Työikäisiä Porvoossa on 63,9 prosenttia ja yli 65-vuotiaita 17,1 prosenttia. Vieraskielistä väestöä Porvoossa oli vuonna 2021 yhteensä 3 857 eli 7,5 prosenttia kunnan asukkaista.
Väestönkehitys.
Alla oleva taulukko kuvaa Porvoon asukasluvun kehitystä vuosina 1815–1939. Porvoon maalaiskunta ei ole mukana näissä luvuissa.
Seuraavassa kuvaajassa on esitetty kaupungin väestönkehitys viiden vuoden välein vuodesta 1980 lähtien. Porvoon kaupungin ja maalaiskunnan luvut on tässä laskettu yhteen myös kuntaliitosta edeltäneinä vuosina.
Kaupungin väkiluku on kasvanut yli 10 000 hengellä vuoden 1980 jälkeen, vuosittainen kasvu on vaihdellut välillä 0,3 ja 1 prosentin välillä, keskimäärin väestömäärä on kasvanut 322 henkilöllä vuodessa. Taloustutkimus teki vuonna 2012 muuttohalukkuustutkimuksen, jonka mukaan 18 prosenttia suomalaisista voisi ajatella muuttavansa Porvooseen. Tutkittujen 37 kaupungin joukossa Porvoo oli sijalla 11., kun mitattiin kaupunkien kokonaismielikuvaa. Tutkimuksen mukaan Porvoon vahvuuksina pidettiin sijaintia ja viihtyisää ja lapsille sopivaa asuin- ja kasvuympäristöä.
Asuminen.
Porvoon suosituin asumismuoto on omakotitalo, jossa asuu kaupungin asuntokunnista 47,5 % vuonna 2024. Toiseksi suosituin asumismuoto on kerrostalo, jossa asuu noin 43,1 prosenttia asuntokunnista. Rivitaloissa asuu noin 9,4 prosenttia asuntokunnista.
Yksinasuvien osuus Porvoon asuntokunnista on 41,6 prosenttia eli noin 10 150 asuntokuntaa. Kahdestaan asuvien osuus 32,6 prosenttia eli noin 7 950 asuntokuntaa. Yli kolmen asukkaan asuntokuntia on 11,5 prosenttia eli noin 2 800, yli neljän asukkaan asuntokuntia 13,9 prosenttia eli noin 3 400 ja yli seitsemän asukkaan asuntokuntia 0,4 prosenttia eli noin 100.
Uskonto.
Porvoossa toimii vuoden 2018 aluejaon mukaan Porvoon seurakuntayhtymä (), johon kuuluvat Porvoon suomalainen ja ruotsalainen seurakunta.
Suomen ortodoksisen kirkon seurakunnista Porvoon alueella toimii Helsingin ortodoksinen seurakunta.
Suomen helluntaikirkon jäsenseurakunnista Porvoossa toimivat Borgå Filadelfiaförsamling, Porvoon helluntaiseurakunta ja Vålax Pingstförsamling.
Talous.
Talousalueena Porvoo kuuluu Porvoon seutukuntaan, jonka alueellinen bruttokansantuote oli 79 428 euroa asukasta kohden vuonna 2022. Alueellinen BKT on maan keskiarvoa korkeampi ja seutukuntien keskinäisessä vertailussa toiseksi suurin.
Porvoossa oli vuonna 2022 yhteensä 21 122 työpaikkaa ja kunnassa asui 23 070 työllistä työssäkäyvää. Asuinkunnassaan työssäkäyvien osuus työllisistä on 61,1 prosenttia. Porvoon työpaikkojen suhde on palveluvaltainen. Palvelujen osuus työpaikoista on 67,8 prosenttia, jalostuksen 29,9 prosenttia ja alkutuotannon 1,0 prosenttia. 
Porvoon työpaikkaomavaraisuus on 91,6 prosenttia. Työikäisten työllisyysaste oli 78,8 prosenttia vuonna 2022 ja työttömien osuus työvoimasta 9,0 prosenttia. Taloudellisen huoltosuhteen mittarilla Porvoossa on 122,1 työvoiman ulkopuolella olevaa ja työtöntä sataa työllistä kohden.
Yritykset.
Tilastokeskuksen mukaan Porvoosssa toimi vuonna 2023 noin 5700 yritystä. Vuonna 2025 Porvoon alueella toimi neljä yli viisistaa henkilöä työllistävää yritystä.
Vuonna 2021 liikevaihdoltaan suurimpia porvoolaisia yrityksiä olivat Secto Automotive, Borealis Polymers ja Bewisymbra Raw. Borealis oli myös Porvoon suurin yksityinen työnantaja. Helsingissä pääkonttoriaan pitävä Ensto toimii myös Porvoossa, samoin kuin Osuuskauppa Varuboden-Osla, jonka kotipaikka on Kirkkonummella.
Liikenne.
Tieliikenne.
Porvoota palvelee valtatie 7 (Helsinkiin ja Kotkan kautta Vaalimaalle) ja kantatie 55 (Mäntsälään ja Hyvinkäälle). Lisäksi Porvoon kautta kulkee seututie 170 (Helsinkiin ja Loviisaan, entinen valtatie 7) ja kuusi yhdystietä: yhdystie 1531 (Sipooseen), yhdystie 1543 (Tolkkisiin), yhdystie 1552 (Epooseen), yhdystie 1571 (Pernajan Isnäsiin), yhdystie 1601 (Kerkkooseen) ja yhdystie 1605 (Myrskylään).
Entisen valtatien, Mannerheiminkadun, lisäksi Porvoota halkoo toinenkin pääväylä, Aleksanterinkatu.
Satamat.
Porvoossa sijaitsee tavaramäärältään Suomen suurin satama Kilpilahti eli Sköldvik ja Tolkkisten satama.
Porvoonjoessa, joen itäisellä rannalla aivan kaupungin keskustassa vierasvenesatama. Myös Hamarissa on vieraileville veneille varattu mahdollisuus ankkuroida aallonmurtajaan.
Muu liikenne.
Porvoon radan kaupallinen henkilöliikenne on lopetettu. Radan alkuosa Ollin vaihteelle on tavaraliikenteen käytössä ja loppuosasta on tehty Porvoon museorautatie. Porvoo on Suomen suurin kaupunki ilman rautateiden henkilöliikennettä. Porvooseen on kuitenkin suunniteltu uutta rautatieyhteyttä osana itärataa.
Porvoon Backakseen on kaavailtu Helsingin seudun toista lentoasemaa, joka palvelisi rahti- ja pienlentoyhtiöiden liikennettä.
Palvelut.
Porvoossa on 12 suomenkielistä ja 11 ruotsinkielistä alakoulua. Kummallekin kielelle on kaksi yläkoulua. Lisäksi on yksi suomenkielinen ja yksi ruotsinkielinen yhtenäinen peruskoulu. Porvoossa toimii myös kaksi lukiota: suomenkielinen Linnankosken lukio ja ruotsinkielinen Borgå gymnasium. Kaupungissa on myös ammatillista peruskoulutusta ja täydennyskoulutusta tarjoavia ammatillisia oppilaitoksia ja erityisoppilaitoksia. Korkea-asteen koulutusta antavat ammattikorkeakoulut Haaga-Helia ja Laurea ja avoimen yliopiston opintoja voi suorittaa Porvoon kansalaisopistossa.
Porvoossa on kaksi terveysasemaa, läntinen ja itäinen sekä Porvoon sairaala.
Porvoon kaupunki hallinnoi paikallisliikennettä, johon kuuluu Porvoon bussi sekä Kyläkyyti.
Kulttuuri.
Murre.
Porvoon alue on historiallisesti ruotsinkielistä ja nykyisin kaksikielistä aluetta. Suomen kielessä Porvoon puhutun kielen perustana on kaakkoishämäläinen murre, joka kuuluu hämäläismurteisiin. Porvoon murre muodostaa oman alaryhmänsä. Porvoon alueella puhuttu ruotsi on uudenmaanruotsin itä-uusimaalaista murretta.
Nähtävyydet.
Porvoon nähtävyyksiä ovat muun muassa Vanha Porvoo ja Porvoon tuomiokirkko. Matkailijoita houkuttelevat kaupunkiin myös ravintolat, kahvilat, saaristo ja veneily. Kaupungissa sijaitsee runsaasti historiallisia kartanoita. Vuonna 2012 Porvoossa oli yli 3 700 kesämökkiä. Porvoo on myös kokousmatkailukaupunki. Vuonna 2012 avattiin kulttuuri- ja kongressikeskus Taidetehdas.
Kirjailija Erkki Valan isoisä oli maineikas porvoolainen kanttori, jonka mukaan on nimetty Pappilanmäen Vadenströminkuja.
Museot ja galleriat.
Porvoolaisia museoita ovat Albert Edelfeltin ateljeemuseo, kotiseutumuseo Hörbergsgården, Runebergin kotimuseo, Porvoon nukke- ja lelumuseo, Porvoon veteraanihuone, Postimäen ulkoilmamuseo, Yrjö A. Jäntin taidekokoelma Taidetehtaassa sekä Porvoon museon Holmin talo ja Vanha raatihuone.
Porvoossa toimivat seuraavat galleriat: Colmio Slow House, Galleria Sofia, Galleria ArtMarina, Galleria Vanha Kappalaisentalo, Kulttuuritalo Grand (teatteri- ja konserttisali, juhla- ja kokoustiloja), Sirkka Turkki - Taidepuisto, Staffaksen kartanon puutarhagalleria, Porvoon Taidehalli, Yrjö A. Jäntin taidekokoelma ja Taidelainaamo Konsta ja Taidemakasiini Art .
Tapahtumia.
Porvoolaisia tapahtumia ovat muun muassa Runebergin päivän juhlat 5. helmikuuta ja keväisin, syksyisin ja joulun aikaan järjestettävät markkinat. Avanti!:n Suvisoitto-musiikkijuhla järjestetään juhannuksen jälkeen kesä- ja heinäkuun vaihteessa Taidetehtaalla. Muita isoja tapahtumia Porvoossa ovat esimerkiksi Porvoon Valot, Via Crucis -pääsiäisvaellus, Porvoo Dome, Porvoon Viinijuhlat, Pellingin musiikkipäivät ja Porvoon Jokikarnevaali.
Tirmossa järjestetään kesäisin Tirmo Blues -festivaaleja.
Porvoo Jazz Festival järjestettiin ensimmäistä kertaa vuonna 2013. Tapahtuman pääkonsertit pidetään kulttuuritila Vanha 123:ssa ja Taidetehtaalla sekä paikallisissa ravintoloissa.
Kuvataide.
Walter Runeberg (1838–1920) oli Suomen varhaisimpia kuvanveistäjiä, jonka julkisista muistomerkeistä tunnetuimmat ovat J. L. Runebergin patsaat Helsingissä ja Porvoossa, Aleksanteri II muistomerkki Helsingissä ja Pietari Brahen patsas Turussa.
Kuvataiteilija Albert Edelfelt (1854–1905) syntyi Kiialan kartanossa. Lukuisissa maalauksissaan hän kuvaa Porvoon kaupungin ja Haikkoon kylän maisemia.
Kuvanveistäjä Ville Vallgren (1855–1940) syntyi Porvoossa, mutta asui suuren osan elämästään Ranskassa.
Suomalaisen taideteollisuuden ja muotoilun uranuurtaja Louis Sparre (1863–1964) perusti Porvooseen vuonna 1897 Iris-tehtaan, jossa valmistettiin hänen suunnittelemiaan huonekaluja ja Alfred William Finchin (1854–1930) muotoilemaa keramiikkaa.
Porvoossa on useita julkisia taideteoksia ja muistomerkkejä.
Teatteri ja tanssi.
Useat yhteisöt ja oppilaitokset Porvoossa tuottavat tanssi- ja teatteriesityksiä. Porvoossa ei ole kaupunginteatteria, joten teatteritoiminta nojaa erilaisten ammattimaisten ja harrastajateattereiden toimintaan. Teatteritoimintaa harjoittaa Akilleen-talossa Porvoon Teatteri ry. Ammattimaisia nomaditeattereita ovat muun muassa Teatteri Soittorasia, kaksikielinen ammattiteatteri Itä-Uudenmaan teatteri – Östra Nylands teater ja Jokiteatteri. Harrastajateatteri toimintaa järjestävät mm. Teaterskolan för barn och unga i Borgå, Teatterikuume ry ja Teatteri Soittorasia, esiintyvät muun muassa Taidetehtaalla ja Kulttuuritalo Grandissa.
Porvoossa toimivia tanssikouluja ja -studioita ovat Taidetehtaan tanssikoulu, Porvoon Tanssiopisto ja Tanssiva Porvoo.
Kirjallisuus.
Suomen kansallisrunoilija Johan Ludvig Runeberg (1804–1877) asui Porvoossa vuodesta 1837 alkaen kuolemaansa asti. Hänen kotinsa on toiminut museona vuodesta 1882 lähtien. Runoilijakodissa on vuodesta 1921 asunut suomenruotsalainen kirjailija tai runoilija.
Porvoon Borgå gymnasiumissa sijaitsee Suomen vanhin julkinen kirjasto vuodelta 1728. Harvinaisista teoksista koostuvan kirjaston vanhimmat teokset ovat 1480-luvulta ja kokoelma pitää sisällään muun muassa Mikael Agricolan alkuperäisen "Se Wsi Testamentin" vuodelta 1548. Nykyisin se toimii museokirjastona eikä ole avoinna yleisölle.
Media.
Porvoossa ilmestyy suomenkielinen sanomalehti "Uusimaa" (perustettu 1894) ja ruotsinkielinen sanomalehti "Östnyland", joka perustettiin vuonna 2015 porvoolaisen "Borgåbladetin" ja loviisalaisen "Östra Nylandin" yhdistyessä. Uusimaan ja Östnylandin lisäksi Porvoossa ilmestyy suomenkielinen ilmaisjakelulehti "Itäväylä". Aiemmin Porvoossa sijaitsi maakuntaradio Radio Itä-Uusimaan toimitus. Yle Östnylandin toimitus on yhä Porvoossa.
Ruokakulttuuri.
Porvoo kuuluu ruokakulttuuriltaan uusimaalaiseen alueeseen. Rannikkokunnassa kala on kuulunut päivittäiseen ruokavalioon. Tyypillisiä suolakaloja ovat olleet silakka ja lahna ja tyypillisin mauste ruohosipuli. Uusimaalaiseen ruokakulttuuriin kuuluvat rosollit, piimäjuustot ja laatikot. Uusimaalaiseen ruokakulttuuriin kuuluu myös marjaviinituotanto, puutarhamarjat ja niistä tehdyt jalosteet. Runebergintortun ohella toiseksi Porvoon pitäjäruoaksi nimettiin 1980-luvulla pariloidut silakat sipulirenkaiden ja tillin kera. Porvoon maalaiskunnan pitäjäruoiksi valittiin Pellingin kalakeitto ja nokkoskeitto.
Porvoossa on vahva konditoria- ja kahvilaperinne. 1800-luvulta lähtien Porvoossa on tarjottu Venäjän keisarin mukaan nimettyjä aleksanterinleivoksia. Muita Porvoolle tyyppillisiä leivoksia ovat mazariinit, napoleoninleivokset, tuulihatut ja runebergintortut. Myös hiekkakakut ja kinuskitortut kuuluvat perinneleivonnaisiin.
Runebergintortun kehitti porvoolainen kondiittorimestari, ja kerrotaan, että J. L. Runeberg söi niitä aamiaiseksi. Myös kansallisrunoilijan vaimo Fredrika Runeberg teki leivoksia miehelleen niistä aineista, joita kaapeista sattui löytymään: vehnä- ja korppujauhoja, keksimuruja, manteleita, omenahilloa ja sokeria.
Urheilu.
Urheiluseuratoiminta.
Porvoossa toimii noin 140 seuraa ja liikuntatoimintaa järjestävää yhdistystä, minkä lisäksi osalla seuroilla on eri lajien jaostoja. Porvoon urheiluseuroissa voi harrastaa noin 70 eri lajia ja seuroissa on yhteensä yli 17 000 jäsentä.
Seuroja ovat muun muassa: FC Futura Naiset Porvoon Akilles, Akilles Bandy, Akilles Fotboll, FC Futura, Old Town Shamrocks, Porvoo Hunters, Porvoon Butchers, Porvoon Taitoluistelijat, Porvoon Tarmo, Porvoon Urheilijat, Borgå Simmare – Porvoon Uimarit, Porvoon Weikot, PSS ja Shirokawa.
Liikuntapaikkoja.
Porvoon urheiluhalleja ovat keskustassa sijaitseva Urheiluhalli, Kokonhalli, Salibandyhalli Aurora sekä uimahalli. Jäähalleja on kaksi: Kokonniemen jäähalli ja sen vieressä sijaitseva Nuorisojäähalli. Kokonniemessä toimii myös Kokonniemen laskettelukeskus.
Ulkokenttiä ovat muun muassa Porvoon keskuskenttä ja Porvoon pallokenttä.
Porvoon alueella sijaitsee useita retkeily- ja virkistyskohteita. Porvoon alueen kohteita ovat muun muassa Pirttisaaren virkistysalue, Söderskärin majakka, Jerusalembergetin muinaishaudat, Linnamäet ja Maari, Porvoon kansallinen kaupunkipuisto, Näsinmäki, Gammelbackan metsä, Lennätinvuori, Haikkoon metsä ja Koddervikenin lintutorni, Sikosaaren lintutorni sekä Ruskiksen lintutorni. Emäsalossa sijaitsevat Stornäsuddenin ja Varlaxuddenin virkistysalueet. Epoossa sijaitsee Virvikin uimaranta.
Porvoon alueen luontoreittejä ovat muun muassa Kerkkoon kirkkopolku, Porvoonjoen reitti, kaupunkipuiston reitit, Edelfeltin taidekierrokset, Porvoon pyöräreiti, Hasselholmenin luontopolku, Gammelbackan polut, Sikosaaren luontopolku, Ekuddenin luontopolku, latuverkosto, Holkenin kierros sekä Bosgårdin luontopolut. Epoossa kulkee Virvikin luontopolku.
Viittauksia kulttuurissa.
Porvoossa on kuvattu muun muassa: 
Porvooseen sijoittuvia kirjoja ovat muun muassa: