tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Daniel Keatings

Daniel Ryan Keatings (s. 4. tammikuuta 1990 Kettering) on brittiläinen telinevoimistelija ja Euroopan mestari.
Keatings osallistui Pekingin kesäolympialaisiin 2008, ja oli parhaimmillaan hevosella kymmenes. Hän on ensimmäinen miesten moniottelussa MM-mitalin voittanut britti voitettuaan hopeaa Lontoon MM-kilpailuista 2009. 
Keatings joutui jäämään pois Montpellier’n Euroopan-mestaruuskilpailuista 2012 nilkkavamman vuoksi ja jäi valitsematta Britannian joukkueeseen Lontoon kesäolympialaisiin. Seuraavana vuonna hän voitti kultaa hevosella Moskovan Euroopan-mestaruuskilpailuissa. Kyseessä oli hänen toinen EM-kultansa, ensimmäisen hän voitti samalla telineellä Birminghamissa 2010.
Goʻzal Xubbiyeva

Goʻzal Shavkatovna Xubbiyeva (s. 2. toukokuuta 1976) on uzbekistanilainen yleisurheilija, joka kilpailee pikajuoksussa. Hän edustaa seuratasolla italialaista CUS Bolognaa. Xubbiyeva on voittanut sekä Aasian kisoista että Aasian-mestaruuskilpailuista viisi mitalia. Hän on osallistunut olympialaisiin kolmesti, vuosina 2000–2008. Xubbiyeva ei kuitenkaan ole selviytynyt olympiafinaaliin millään matkalla.
Ennätykset.
"Lähde: IAAF"
Jaycee Lee Dugardin sieppaus

Jaycee Lee Dugard (s. 3. toukokuuta, 1980) siepattiin 10. kesäkuuta 1991 hänen ollessaan 11-vuotias. Jaycee kidnapattiin autoon bussipysäkiltä South Lake Tahoessa, Kaliforniassa. Hän oli siepattuna 18 vuotta, ennen kuin pääsi vapaaksi. Dugard sai vankeusaikanaan kaksi lasta, Angelin (s. 1994) ja Starletin (s. 1997).
Kaappauksen vuodet.
Jaycee asui Garridojen takapihalla teltassa 18 vuotta. Nancy (s. 1955) ja Philip Garrido (s. 5. huhtikuuta 1951) pitivät Jayceeta kurjissa oloissa. Takapiha oli ahdas ja täynnä romuja. Philip raiskasi Jayceeta useita kertoja. Philip Garrido sanoi, että "perheen" tarina oli sydäntä lämmittävä, että hän oli muuttanut tapansa täysin ja että hän ja Nancy rakastavat "lapsiaan". Jayceen lapset itkivät, kun Garridot pidätettiin.
Tuomiot.
Phillip Garrido tuomittiin kesäkuussa 2011 yhteensä 431 vuodeksi vankeuteen. Nancy Garrido sai elinkautisen, jota hänen pitää istua vähintään 36 vuotta.
Reginald Doherty

Reginald Frank "Reggie" Doherty (14. lokakuuta 1872 Surrey – 29. joulukuuta 1910 Kensington, Lontoo) oli englantilainen tennispelaaja ja olympiamitalisti. Hän voitti urallaan kolme olympiakultaa ja yhden pronssin. Kaksi kultamitalia Doherty voitti Pariisista 1900 ja kolmas kulta tuli Lontoosta 1908. Pariisissa Doherty voitti nelinpelin olympiakultaa Lawrence Dohertyn kanssa ja sekanelinpelin olympiakultaa Charlotte Cooperin kanssa. Lontoossa hän voitti jälleen olympiakultaa ulkoratojen nelinpelissä parinaan George Hillyard. Pari voitti loppuottelussa Josiah Ritchien ja James Parken 9–7, 7–5, 9–7.
Olympiamitalien lisäksi Doherty voitti Wimbledonin tennisturnauksen kaksinpelin vuosina 1897, 1898, 1899 ja 1900. Nelinpelin hän voitti Wimbledonissa yhteensä kahdeksan kertaa, vuosina 1897, 1898, 1899, 1900, 1901, 1903, 1904 ja 1905. Yhdysvaltain avoimet hän voitti vuosina 1902 ja 1903.
Reginald Doherty oli Lawrence Dohertyn vanhempi veli. Molemmat veljekset hyväksyttiin International Tennis Hall of Fameen vuonna 1980.
Witold

Witold on pääasiassa Puolassa käytetty miehen etunimi. Tunnettuja Witold-nimisiä henkilöitä ovat:
Thomas Pöck

Thomas Dietmar Pöck (s. 2. joulukuuta 1981 Klagenfurt, Itävalta) on itävaltalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän siirtyi kaudeksi 2012–2013 NHL-joukkue Colorado Avalancheen. Hän on pelannut urallaan 118 ottelua NHL:ssä.
Ura.
Pöck aloitti uransa kotimaassaan EC KAC -joukkueessa. Hän debytoi Itävallan pääsarjassa kaudella 1998–1999, jolloin hän pelasi seurassa 31 runkosarjaottelua. Hän pelasi seurassa vielä seuraavalla kaudella 15 ottelussa Itävallan pääsarjassa ja 33 ottelussa Alppiliigan seuraajassa International Ice Hockey Leaguessa. Kaudeksi 2000–2001 Pöck siirtyi NCAA:n alaiseen yliopistosarjaan Hockey Eastiin Massachusettsin yliopiston joukkueeseen. Hän pelasi Massachusettsissa neljä kautta. Kaudella 2002–2003 Pöck valittiin Hockey Eastin kakkostähdistökentälliseen ja seuraavalla kaudella hänet valittiin sarjan ykköstähdistöön.
Keväällä 2004 Pöck teki sopimuksen NHL-joukkue New York Rangersin kanssa, ja hän pelasi vielä kuusi peliä kevään aikana Rangersissa. Kauden 2004–2005 Pöck pelasi pääasiassa AHL:n Hartford Wolf Packissa, mutta käväisi myös ECHL:n Charlotte Checkersissa. Seuraavalla kaudella hän pääsi pelaamaan kahdeksan ottelua Rangersissa. AHL:ssä hän teki 67 ottelussa 61 pistettä ja rikkoi Mike Mottaun nimissä olleen joukkueen puolustajien yhden kauden piste-ennätyksen. Pöck sijoittui AHL:n puolustajien pistepörssissä kolmanneksi ja pelasi ssa. Pöck nousi Rangersin kokoonpanoon kaudella 2006–2007 peräti 44 ottelussa, mutta seuraavalla kaudella hän pelasi vain yhden NHL-ottelun. Wolf Packia hän edusti jälleen kaudella 2007–2008 74 ottelussa. Ennen kauden 2008–2009 New York Islanders otti Pöckin siirtolistalta. Islandersissa Pöck pelasi 58 ottelua ja teki niissä vain tehot 1+2.
Pöck siirtyi kaudeksi 2009–2010 Sveitsin pääsarjan Rapperswiliin. Sveitsissä hän pelasi kaksi kautta, kunnes siirtyi keväällä 2011 Elitserienin MODOhon. Pöck pelasi yhden kauden MODOssa ja palasi sen jälkeen NHL:ään, kun hän teki kesällä 2012 sopimuksen Colorado Avalanchen kanssa.
Sergei Tšaplygin

Sergei Aleksejevitš Tšaplygin (; 5. huhtikuuta 1869 Ranenburg – 8. lokakuuta 1942 Novosibirsk) oli venäläinen ja neuvostoliittolainen fyysikko, matemaatikko ja insinööri. Hänet tunnetaan muun muassa virtausmekaniikan Tšaplyginin yhtälöstä ja kosmologiassa käytetystä hypoteettisesta materiasta, Tšaplyginin kaasusta.
Hän valmistui vuonna 1890 Moskovan yliopistosta ja eteni myöhemmin professoriksi. Hän opetti koneensuunnittelua vuonna 1901 Moskovan naisten yliopistossa. Hän opetti matematiikkaa Moskovan teknologisessa koulussa vuonna 1903. Neuvostoliiton avaruusohjelman johtohenkilöihin kuulunut Leonid Sedov oli nuorena hänen oppilaansa.
Tšaplyginin teorioiden innoittaja oli Nikolai Žukovski ja siksi Tšaplygin nuoruuden tutkimustyöstä suuri osa kohdistui hydromekaniikkaan. Hänen kootut teoksensa julkaistiin vuonna 1948.
Tšaplygin valittiin Neuvostoliiton tiedeakatemiaan vuonna 1924.
Tšaplyginin yhtälö

Tšaplyginin yhtälö kuvaa transsoonisen virtauksen differentiaaliyhtälöllä.
formula_1
jossa formula_2 on äänen nopeus kaasumaisessa väliaineessa.
Yhtälö on nimetty Sergei Tšaplyginin mukaan.
Örn Clausen

Örn Clausen (8. marraskuuta 1928 Reykjavík – 12. joulukuuta 2008 Reykjavík) oli islantilainen yleisurheilija, joka kilpaili moniotteluissa ja pikajuoksussa. Hän edusti seuratasolla reykjavíkiläistä ÍR:ää. Clausen voitti hopeaa kymmenottelussa EM-kisoissa 1950 tuloksellaan 7297 pistettä. Hän osallistui olympialaisiin kerran, vuonna 1948. Tuolloin Clausen osallistui kymmenottelun lisäksi 100 metrin juoksuun. Hän ei selviytynyt alkueristä jatkoon 100 metrillä, mutta sijoittui kahdenneksitoista kymmenottelussa.
Myös Örnin kaksoisveli Haukur oli olympiatason yleisurheilija.
Boardwalk Empire

Boardwalk Empire on yhdysvaltalainen draamasarja, jonka tapahtumat sijoittuvat 1920-luvulle kieltolain aikaiseen Amerikkaan. Sarjan on tuottanut HBO ja sen ensimmäiset jaksot esitettiin syyskuussa 2010. Sarja perustuu Nelson Johnsonin romaaniin "Boardwalk Empire: The Birth, High Times, and Corruption of Atlantic City".
Sarjan pääosassa on Steve Buscemi, joka näyttelee poliitikko-gangsteri Enoch "Nucky" Thompsonia, joka nousee Atlantic Cityn salakuljetusimperiumin johtoon. Thompson tekee yhteistyötä lukuisten tunnettujen gangstereiden kanssa. Hallitus kiinnostuu Thompsonin toimista ja lähettää agentteja tarkkailemaan tämän tekemisiä ja yhteyksiä alamaailmaan.
Sarjan avausjakson ohjaajaksi palkattiin arvostettu elokuvaohjaaja Martin Scorsese. Pilottijakso esitettiin Yhdysvalloissa 19. syyskuuta 2010 ja se keräsi 4,8 miljoonaa katsojaa. Scorsesen ohjaaman pilottijakson budjetti oli noin 18 miljoonaa dollaria. Toinen kausi alkoi 20. syyskuuta 2011 ja kolmas 16. syyskuuta 2012. Neljäs kausi alkoi 8. Syyskuuta 2013. Sarjasta on myös tilattu viides tuotantokausi.
Suomessa Canal+ (myöhemmin C More) on esittänyt sarjan kaksi ensimmäistä tuotantokautta ja aloitti kolmannen esittämisen vain vuorokausi Yhdysvaltain ensiesityksen jälkeen 17. syyskuuta 2012. Yle TV2 esitti ensimmäisen kauden tammikuusta 2012 alkaen. Toista kautta alettiin esittää 4. marraskuuta 2012 ja kolmas kausi alkoi Ylellä 6. lokakuuta 2013.
Night Fever

Night Fever on Bee Gees -yhtyeen vuonna 1977 "Saturday Night Fever" -soundtrackillä ilmestynyt kappale, joka julkaistiin singlenä vuoden 1978 puolella. ”Night Feveristä” muodostui Bee Geesin kuudes Yhdysvaltain listaykköseksi noussut single, ja samalla yhtyeen suurin hitti kyseisessä valtiossa, sillä kappale pysyi Billboard Hot 100 -listan kärjessä 8 viikkoa keväällä 1978. Myös Britanniassa kappale nousi listan piikkipaikalle – kahden viikon ajaksi.
Kappaleen jousi-intro sai vaikutteita Percy Faithin kappaleesta ”Theme from a Summer Place”. Bee Geesin pääsolisti Barry Gibb kuuli yhtyeen kosketinsoittajan soittavan kyseistä kappaletta, josta Gibb sai idean.
Kappaleet.
A-puoli
B-puoli
Daniel Welser

Daniel Welser (s. 16. helmikuuta 1983 Klagenfurt, Itävalta) on itävaltalainen jääkiekkoilija, joka pelaa Erste Bank Eishockey Ligan EC Salzburgissa. Hän on pelipaikaltaan laitahyökkääjä, mutta osaa pelata myös puolustajana. Welser johtaa EBEL:n kaikkien aikojen pudotuspelien jäähypörssiä kerättyään 115 ottelussa 249 jäähyminuuttia.
Ura.
Seuraura.
Welser on Klagenfurter AC:n kasvatti, joka pelasi joukkueessa ensimmäiset miesten pelinsä kaudella 1999–2000, kun hän pelasi 16-vuotiaana kaksi ottelua Interligassa. Itävallan pääsarjassa Welser debytoi seuraavalla kaudella 2000–2001, jolloin tulokaskausi toi hänelle 48 ottelussa tehot 10+16=26. Jäähyminuutteja kertyi 103 ja Welser sijoittui runkosarjan jäähypörssissä seitsemänneksi EK Zell am Zeen Walter Putnikin kanssa. Welser voitti keväällä 2001 Itävallan-mestaruuden. Kaudella 2001–2002 hänet valittiin Itävallan pääsarjan vuoden pelaajaksi, kuten myös kaudella 2004–2005. Kaudella 2002–2003 Welser keräsi 147 jäähyminuuttia ja sijoittui jäähypörssissä toiseksi HC Innsbruckin Martin Hohenbergerin jälkeen. Kaudella 2003–2004 hän oli puolestaan jäähypörssin kolmas 127 minuutillaan. Welser voitti mestaruuden Klagenfurtin joukkueessa myös keväällä 2004. 
Kaudeksi 2005–2006 Welser siirtyi Ruotsiin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla HockeyAllsvenskanissa pelaavaan Skellefteå AIK:hon. Hän oli nostamassa joukkuetta Elitserieniin keväällä 2006. Welser pelasi joukkueessa myös kauden 2006–2007 ja hän teki Elitserienin runkosarjassa 51 ottelussa tehot 9+6=15.
Welser palasi kaudeksi 2007–2008 kotimaahansa ja siirtyi EC Salzburgin joukkueeseen. Hän voitti siellä Itävallan-mestaruuden vuosina 2008 ja 2010. Welserin yhden kauden piste-ennätys Erste Bank Eishockey Ligasta on kaudelta 2007–2008, jolloin hän teki tehot 13+22=35. Vuonna 2010 Welser voitti Continental Cupin. Kaudella 2010–2011 hän jakoi lukemalla +15 Salzburgin sisäisen tehotilaston voiton Thomas Kochin kanssa ja voitti kauden päätteeksi Itävallan-mestaruuden. Kaudella 2011–2012 Welser voitti Salzburgissa European Trophyn mestaruuden. Kaudella 2013–2014 hän toimi joukkueen kapteenina. Kaudella 2014–2015 Welser voitti taas Itävallan-mestaruuden.
Maajoukkueura.
Welser edusti Itävaltaa Sotšin olympiakisoissa 2014 sekä Torinon, Vancouverin ja Sotšin olympiakisojen karsinnoissa. Hän pelasi myös MM-kilpailuissa vuosina 2003, 2004, 2005, 2007, 2011 ja 2013, joista viimeisimmässä turnauksessa hän toimi Itävallan varakapteenina. Welser pelasi myös I-divisioonan MM-kilpailuissa vuosina 2006 (B-lohkon kultaa), 2008 (A-lohkon kultaa) ja 2010 (A-lohkon kultaa) sekä IA-divisioonan MM-kilpailuissa vuonna 2012 (hopeaa). Hän jakoi vuoden 2006 turnauksen tehotilaston voiton kolmen muun pelaajan kanssa lukemalla +7. Welser teki A-maajoukkuedebyyttinsä 8. marraskuuta 2002, kun Itävalta kohtasi Norjan Askerissa Valko-Venäjän.
Welser pelasi myös alle 20-vuotiaiden I-divisioonan MM-kilpailuissa vuosina 2001, 2002 ja 2003. Hän voitti vuonna 2001 hopeaa ja vuonna 2002 B-lohkon kultaa. Welser pelasi myös alle 18-vuotiaiden B-sarjan MM-kilpailuissa vuonna 2000.
Billy Daniels

Billy Daniels (12. syyskuuta 1915 Jacksonville, Florida – 7. lokakuuta 1988 Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen laulaja ja näyttelijä. Hän oli 1930-luvun alkupuolella laulavana tarjoilijana New Yorkissa, jolloin hänen asiakkaisiinsa kuulunut Erskine Hawkins kiinnitti huomiota hänen lahjoihinsa ja palkkasi hänet orkesterinsa vierailevaksi solistiksi. Vuosikymmenen lopulla Daniels esiintyi runsaasti radiossa ja teki ensimmäisen elokuvansa, "Sepia Cinderellan". Hänen myöhempiin elokuviinsa kuuluvat 1950-luvulla tehdyt musikaalit "When You're Smiling" ja "Sunny Side of the Street".
Broadwaylla Daniels esiintyi ensimmäisen kerran vuonna 1945. Hänen Broadway-musikaaleihinsa kuuluvat muun muassa 1964 ensi-iltaan tullut "Golden Boy" ja 1970-luvulla esitetty "Hello, Dolly!".
Daniels on saanut tähden Hollywood Walk of Famelle. Hänen tyttärensä on radiotoimittaja Yvonne Daniels.
Julian Barbour

Julian Barbour (s. 1937)
 on englantilainen fyysikko, jonka tutkimuksen kohteita ovat kvanttipainovoima ja tieteen historia. Väiteltyään filosofian tohtoriksi Albert Einsteinin yleisestä suhteellisuusteoriasta Kölnin yliopistosta 1968, Barbour on elättänyt itsensä ja perheensä ilman akateemista virkaa, työskennellen osa-aikaisena kääntäjänä. Hän asuu lähellä Oxfordia, Englannissa.
Hänen kirjansa "The End of Time" vuodelta 1999 esittää poikkeuksellisen näkemyksen ajasta. Barbourin mukaan aika on illuusio ja fysiikan teorioista poistuu lukuisia ongelmia, kun olettaa ettei aikaa ole. Hän esittelee filosofisen käsitteen nimeltä Platonia ja väittää, ettei meillä ole muuta todistetta menneisyydestä kuin muistomme siitä, eikä muita todisteita tulevaisuudesta, kuin uskomme siihen. Barbourin mukaan hänen näkemyksiään tukee Wheeler–DeWitt-yhtälö, joka yhdistää suhteellisuusteorian ja kvanttimekaniikan jättämällä ajan pois yhtälöstä.
Filosofi J. M. E. McTaggart saavutti samanlaiset johtopäätökset vuonna 1908 teoksessaan "The Unreality of Time". Ja yhdessä viimeisistä kirjeistään Einstein kirjoitti ”kaltaisemme ihmiset jotka uskovat fysiikkaan tietävät, että erottelu menneen, nykyisyyden ja tulevaisuuden välillä on uppiniskainen, sinnikäs illusio.”
Cydonie Mothersill

Cydonie Mothersill (s. 19. maaliskuuta 1978 Kingston, Jamaika) on caymansaarelainen yleisurheilija, joka kilpaili pikajuoksussa. Mothersill voitti pronssia 200 metrillä Edmontonin MM-kisoissa 2001 sekä samalta matkalta kultaa Kansainyhteisön kisoissa 2010 ja Pan-Amerikan kisoissa 2003. Hän on osallistunut olympialaisiin neljästi, vuosina 1996–2008. Mothersillin paras olympiasijoitus on kahdeksas tila 200 metriltä Pekingin kisoista 2008. Se on myös Caymansaarten historian paras sijoitus olympiakisoissa.
Mothersill pitää hallussaan Caymansaarten ennätystä 60, 100 ja 200 metrin matkoilla. Hän toimi maansa lipunkantajana Ateenan olympialaisissa 2004. Mothersill on naimisissa pikajuoksija Ato Modibon kanssa.
Pensaskäärme

Pensaskäärme eli asklepioksenkäärme ("Zamenis longissimus") on Keski- ja Etelä-Euroopassa sekä Lähi-idässä elävä tarhakäärmelaji.
Kuvaus.
Pensaskäärme on suurikokoinen (jopa yli 1,5 m) myrkytön käärme, joka kiipeilee taitavasti puissa ja pensaissa. Lajin ruokavalio koostuu pikkunisäkkäistä, liskoista ja linnuista, jotka se nielee kokonaisena. Pensaskäärme tukehduttaa saaliin kuristamalla ennen kuin nielee sen kokonaisena. Naaras munii kesä-heinäkuussa vajaat 20 munaa maaonkaloon tai kasvinjätteisiin.
Pensaskäärmeitä tavataan Etelä-Euroopassa ja Lähi-idässä. Erillisesiintymiä on myös pohjoisempana, esimerkiksi Sveitsissä ja Saksassa. Pensaskäärmeitä esiintyi myös Tanskassa vielä 1800-luvulla. Pidetään todennäköisenä, että muinaiset roomalaiset Eurooppaa valloittaessaan toivat mukanaan ja istuttivat pensaskäärmeitä valloittamilleen seuduille. Olihan pensaskäärme antiikin aikoina terveyden ja lääketieteen vertauskuva, minkä vuoksi sitä suojeltiin. Pensaskäärmeitä pidettiin temppeleissä, joihin ihmiset tulivat kysymään neuvoja sairauksiinsa lääketieteen jumalalta, Asklepiokselta. Käärmeiden avulla saatiin lääkintätaidon jumalalta apua.
Asklepioksen sauvan ympärille kietoutunut pensaskäärme esiintyy vielä nykyisinkin lääkintätaidon symbolina. Apteekkien symboli, jossa pensaskäärme juo maljasta, liittyy puolestaan parannustaidon ja terveyden jumalattareen Hygieiaan. Käärmeen nahanluonnin on katsottu symbolisoivan uudestisyntymistä ja voimien palaamista.
Letto (Oulu)

Letto on Oulun kaupungissa Oulunsalon suuralueella Kylänpuolen kaupunginosassa sijaitseva haja-asutusalue. Alue sijaitsee noin viisi kilometriä Oulunsalon kirkonkylältä etelän suuntaan. 
Aikaisemmin osa Leton alueesta kuului Kempeleen kuntaan. Vuonna 2003 Valtioneuvoston tekemässä kuntajakomuutoksessa Kempeleeseen kuulunut alueosa liitettiin tuolloiseen Oulunsalon kuntaan. Vuoden 2013 alussa Oulunsalon kunnan lakkautettua Letosta tuli osa Oulun kaupunkia. Alue rajoittuu pohjoisessa Kylänpuoleen, idässä Kempeleen kunnanrajalle, lännessä Perämereen sekä etelässä Limingan kunnanrajalle, ja siellä olevaan Järvenpään haja-asutusalueeseen. 
Letto sijaitsee Liminganlahden koilliskulmalla, joka on aajojen ruovikoiden reunustama matalikko ja suistoalue. Alue on tärkeä muuttolintujen kerääntymis- ja pesimäalue. Varsinkin rantapellot ovat erityisesti kevään aikaan tärkeitä ruokailualueita monille muuttolinnuille.
Leton Papinkarissa sijaitsee lintutorni. Kempeleen Sarkkirannasta lähtee talvisin Lettoon latu.
Alueen päätieyhteys on Letontie, joka on soratie. Tie lähtee Kylänpuolentieltä ja etenee Limingan kunnan puolelle Järvenpään ja Selkämaan haja-asutusalueille sekä Tupoksen taajamaan. Letontie on vaihtoehtoinen oikotieyhteys Limingasta Oulun lentoasemalle.
Pedro Proença

Pedro Proença Oliveira Alves Garcia (s. 3. marraskuuta 1970 Lissabon, Portugali) on portugalilainen jalkapalloerotuomari.
Proençasta tuli vuonna 2003 kansainvälinen erotuomari. Joulukuussa 2004 hän tuomitsi ensimmäisen kansainvälisen ottelunsa seurajoukkuetasolla UEFA Cupissa, jossa kohtasivat kreikkalainen AEK Ateena ja slovenialainen Gorica. Tuomittuaan kahden peräkkäisten kauden ajan Mestarien liigan karsintaotteluja, hän pääsi tuomitsemaan ensimmäisen lohkovaiheen ottelunsa syyskuussa 2007 PSV Eindhovenin ja TsSKA Moskovan välillä. Proença palkittiin kauden 2006–2007 parhaana portugalilaisena erotuomarina.
Vuonna 2012 Proença tuomitsi sekä Mestarien liigan että Euroopan-mestaruuskilpailujen loppuottelun.
Proença jäi eläkkeelle tuomaroinnista vuonna 2015.
Kareem Streete-Thompson

Kareem Streete-Thompson (s. 30. maaliskuuta 1973 Ithaca, Yhdysvallat) on caymansaarelainen entinen yleisurheilija, joka kilpaili pituushypyssä ja pikajuoksussa. Hän edusti ensin Caymansaaria, mutta vaihtoi kansalaisuuttaan yhdysvaltalaiseksi. Streete-Thompson kuitenkin otti Caymansaarten kansalaisuuden uudelleen vuonna 1999. Hän voitti hopeaa pituushypystä sekä sisäratojen MM-kisoissa 2001 että Pan-Amerikan kisoissa 1999 ja pronssia samasta lajista Kansainyhteisön kisoissa 2002. Streete-Thompson osallistui olympialaisiin kolmesti vuosina 1992–2004. Hän oli pituushypyn lisäksi mukana 100 metrin juoksussa Barcelonan kisoissa 1992 ja Ateenan olympialaisissa 2004. Streete-Thompsonin paras olympiasijoitus oli 13. sija pituushypystä vuodelta 2000. Tuolloin hän jäi vain sentin päähän finaalipaikasta.
Ennätykset.
"Lähde: IAAF"
Virkkula (Liminka)

Virkkula on Limingan kunnassa sijaitseva kylä. Kylä sijaitsee Lumijoelle johtavan seututien 813 varressa, noin viisi kilometriä Limingan kirkonkylästä länteen. Virkkulan ja Rantakylän yhteisalueella asuu noin 300 asukasta. Ensimmäiset tiedot Virkkulan asutuksesta on vuodelta 1548. 1800-luvulla Virkkulassa suoritettiin rahdin purkua ja lastausta.
Virkkulassa sijaitsee arkkitehtien Maija Myllylän ja Pentti Myllymäen suunnittelema vuonna 1998 rakennettu Liminganlahden luontokeskus, vuonna 1988 rakennettu lintutorni ja maankohoamisen luontopolku, jossa havainnollistetaan opastetauluilla vuosisatojen aikana tapahtunutta alueelle tyypillistä maankohoamista. Virkkula on Liminganlahden suosituin käyntikohde.
Virkkulassa Lumijoki laskee Perämereen. Virkkulassa toimii yhteinen kyläyhdistys Rantakylän kanssa.
Nauvon positiivi

Nauvon positiivi on Suomen vanhin säilynyt urkusoitin. Se on rakennettu vuoden 1664 tienoilla ja on nykyään Kansallismuseon kokoelmissa. Nauvon keskiaikaiseen kirkkoon rakennettiin 1660-luvun puolivälissä uudet urut, joita käytettiin seuraavien urkujen tuloon, vuoteen 1791, saakka. Tuolloin vuorineuvos J. A. af Petersén osti positiivin Dragsfjärdiin, jossa se oli käytössä 90 vuotta. 1800-luvun lopussa urut siirrettiin kirkon kellotapuliin pois uusien urkujen tieltä. Vuonna 1915 soitin siirrettiin Kansallismuseoon. Sitä on soitettu eräässä konsertissa vielä 1960-luvun alussa, jonka Yleisradio äänitti, mutta nykyisin se on soittokunnoton. 
Kaapin yläosa on 1600-luvun puolivälistä, alaosa 1746 Carl Petter Lenninghin tekemästä korjauksesta. Samassa yhteydessä lisättiin Scharf. Uruissa sanotaan olevan pillejä vielä kaappiakin varhaisemmilta ajoilta. Äänitystapa poikkeaa nykykäsityksestä huomattavasti ja on renessanssille ominainen. Uruissa on ilmalaatikon lovien perusteella arveltu alkujaan olleen myös jokin kieliäänikerta, luultavimmin 8-jalkainen regaali. Kangasalan Urkutehdas korjasi positiivia 1947, mutta sitä ei saatu kunnolla soittokuntoon. Juhani Martikainen on kirjoittanut väitöskirjassaan mm. tästä positiivista.
Kangasalan Urkurakentamo on rakentanut Lahden Mukkulan kirkkoon vuonna 1993 Nauvon positiivin tyyliset urut.
Neuroleptianalgesia

Neuroleptianalgesia on kivunlievitysmenetelmä, jonka kehitti Henri Laborit vuonna 1951. Siinä voitiin käyttää aluksi klooripromatsiinia (nyk. Klorproman, muita lääkeainenimiä lukuisasti - mm. Ruotsissa Hibernal), aiheuttamaan leikkauspotilaalle lämpötilan lasku eli hypotermia. Joidenkintyyppisten leikkausten yhteydessä tätä erikoista ominaisuutta käytettiin hyödyksi. Esimerkiksi vanhuksilla sekä fyysisesti hyvin huonokuntoisten potilaiden kohdalla voitiin neuroleptianalgesia käyttää potilasta nukutusta "säästävämpänä" vaihtoehtona.
Myöhempänä kehiteltiin uusia menetelmiä. Näitä sovellettiin erityisesti niissä leikkausoperaatioissa, joiden aikana potilaan tuli olla tajuissaan taikka narkoosin antaminen oli ollut muutoin vasta-aiheista. Perusperiaatteena oli aiheuttaa leikattavalle kutakuinkin täydellinen tunnottomuuden tila, jonka aikaansaamiseksi käytettiin samaan aikaan annettavaa neuroleptia sekä voimakasta analgeettia.
Neuroleptianalgesia tyyppi I:ssä käytettiin yhdistelmää haloperidoli/droperidoli + fenoperidiini ("Lealgin"). Analgesian induktiovaiheessa voitiin käyttää myös sympatolyytiksi "Hydergin":iä eli ko-dergokriinimesilaattia. Saatettiin käyttää myös valmiiksi sekoitettua kombinaattifarmakaalia nimeltä "Lealgin Comp": siihen kuului "Lealginin" ohella haloperidolia (Haldol, Serenase).
Neuroleptianalgesia tyyppi II pohjautui yhteen käytettävään yhdistelmävalmisteeseen, nimeltään "Thalamonal". Siihen oli kombinoitu sekä droperidolia että fentanyyliä. Droperidoli ("Dridol") lievensi fentanyylin aiheuttamaa pahoinvointi, sillä se on tehokas antiemeettinen lääkeaine. Sen oksentelua ehkäisevän vaikutuksen mainittiin olleen peräti 50-kertainen klorpromatsiiniin verrattuna. Vastaavasti tässä nimenomaisessa käyttötarkoituksessa katsottiin taas fentanyylin olevan jopa morfiiniakin voimakkaampaa. Leikkausanestesiassa Suomessa oli tyyppi II:n käyttö yleisempää, ja "Thalamonal" oli varsin yleisessä käytössä.
Analgesiamuotoon saattoi liittyä ekstrapyrimidaalioireiden (EPS) sekä NMS:n (maligni neuroleptisyndrooma) mahdollisuus. Yllättävästi lähdekirja suositteli parkinsonismin tapaisiin oireisiin klooripromatsiinia, mikä lienee ollut selkeä virhe. Klorpromatsiinihan on kaikkein ensimmäisenä (1951) inventoitu antipsykootti, jonka eräisiin vakaviin sivuoireisiin juuri EPS kuuluu.i
Dixon Entrance

Dixon Entrance () on vesialue Kanadan ja Yhdysvaltojen välillä. Saari erottaa Kanadan Brittiläisen Kolumbian provinssin ja Yhdysvaltojen Alaskan osavaltion toisistaan. Kanadan puolella Dixon Entrance salmi sijaitsee Kuningatar Charlotten saarten (Haida Gwaii) ja Hecatensalmen pohjoispuolella. Alaskassa se rajautuu Clarencensalmeen ja Prince of Wales Island -saareen.
Kanada ja Yhdysvallat ovat olleet vuodesta 1903 saakka eri mieltä missä maiden välinen aluevesiraja sijaitsee ja raja on ollut kiistanalainen. Vuonna 1903 tehdyssä sopimuksessa molemmat maat sopivat rajan kulkevaksi kartalla näkyvien A–B pisteiden välillä, mutta toisin kuin Kanada, Yhdysvallat tulkitsee sopimuksen vain määrittäneen karkeasti maa-alueiden jakatumisen maiden välillä. Yhdysvallat on vaatinut vesialueiden jakamista tasan molempien maiden kesken, jonka mielestä suuri osa Dixon Entrace salmea kuuluisi osaksi Alaskaa.
Salmen nimesi brittiläinen Joseph Banks, tutkimusmatkailija George Dixonin kunniaksi joka kartoitti alueen vuonna 1787.
Skidegate

Skidegate () on haida-intiaanireservaatti Brittiläisessä Kolumbiassa, Kanadassa. Se sijaitsee Kuningatar Charlotten saariin kuuluvan Grahaminsaaren kaakkoiskulmassa, Hecatensalmen rannalla. 
Vuonna 2016 Skidegatessa oli 837 asukasta, joista 720 kuului alkuperäiskansoihin. Vuonna 2006 asukkaita oli 781.
Lauttayhtiö BC Ferries liikennöi Skidegatesta läheiselle Moresbynsaarelle ja mantereella sijaitsevaan Prince Rupertiin.
Estadio Helmántico

Estadio Helmántico on jalkapallostadion Salamancassa Espanjassa. Se sijaitsee Salamancan kaupunkialueen ulkopuolella. Stadion on avattu 8. huhtikuuta 1970 ja sen yleisökapasiteetti on 17 341. Se toimii paikallisen jalkapalloseura Unión Deportiva Salamancan kotistadionina.
Stadionilla on myös tapana järjestää kerran vuodessa kansainväliset yleisurheilukilpailut. Ne ovat virallisesti tunnettu nimellä "Javier Sotomayor", entisen kuubalaisen korkeushyppääjä Javier Sotomayorin mukaan, joka hyppäsi stadionilla korkeushypyn maailmanennätyksen 245 senttimetriä vuonna 1993. Stadionin ulottuvissa sijaitsee myös tenniskenttiä ja uima-altaita.
Damir Skomina

Damir Skomina (s. 5. elokuuta 1976 Koper, Jugoslavia) on slovenialainen jalkapalloerotuomari. Hänestä tuli kansainvälinen erotuomari vuonna 2003.
Vuoden 2008 EM-kilpailuissa Skomina toimi muutamissa otteluissa neljäntenä tuomarina sekä vuoden 2012 EM-kilpailuissa päätuomarina. Hän on tuominnut otteluita myös Mestarien liigassa.
Markku Nurmi

Markku Nurmi (15. huhtikuuta 1945 Iitti – 16. lokakuuta 2010 Helsinki) oli ympäristöministeriön ylijohtaja ja ympäristöasioissa aktiivinen osallistuja ja keskustelija 1970-luvulta alkaen. Häntä on luonnehdittu esivihreäksi. Hän oli Ympäristö-lehden päätoimittaja vuodesta 2004.
Nurmi väitteli tekniikan tohtoriksi tuotantotaloudesta ja erikoistui ympäristö- ja energiatutkimukseen. Hän työskenteli Kilpailuvirastossa, elinkeinohallituksessa ja opetusministeriössä ennen kuin vuonna 1994 siirtyi ympäristöministeriöön. Hän oli viimeisenä projektinaan johtokunnan puheenjohtajana kumppanuusohjelmassa, jolla pyritään edistämään energian tuottamista uusiutuvista lähteistä ja torjumaan ilmastonmuutosta Väli-Amerikassa. 
Nurmi vaikutti asiantuntijana monen keskustapuolueen 1970-luvun poliitikon, kuten Esko Ahon, Matti Vanhasen ja Seppo Kääriäisen, kriittisiin ydinvoimanäkemyksiin.
Toivo Kaukoranta

Toivo Johannes Kaukoranta (11. toukokuuta 1888 Liminka – 3. huhtikuuta 1968 Seinäjoki) oli suomalainen filosofian maisteri, kielitieteilijä ja itsenäisyysaktivisti.
Kaukoranta asui opiskeluaikanaan professori E. N. Setälän luona ja toimi tämän avustajana ja myöhemmin sihteerinä. Hän oli järjestämässä kansanrunojen ja sanaparsien keruuta sekä toimitti "Bibliographisches Verzeichnis der in der Literatur behandelten älteren germanischen Bestandteile in den ostseefinnischen Sprachen"-nimistä teosta. Ensimmäisen maailmansodan aikana Kaukoranta osallistui jääkäriliikkeen toimintaan. Vuonna 1918 Kaukoranta oli Karjalan retkikunnan tiedustelu-upseerina ja kuului jäsenenä Viron Avustamisen Päätoimikunnan sotilastoimikuntaan sekä "Suunta"-lehden johtokuntaan. Hän toimi myös Pohjois-Savon suojeluskuntapiirin valistusohjaajana ja Karjalan Liiton toiminnanjohtajana.
Vuonna 1921 Kaukoranta teki aloitteen Itä-Karjalasta tulleiden pakolaisten perinteen keräämisestä ja kesällä 1921 seitsenhenkinen tutkijaryhmä, johon kuuluivat Kaukorannan ohella myös muun muassa Jalo Kalima, Heikki Ojansuu ja Y. H. Toivonen, keräsikin kansanperinnettä ja kielitieteellistä aineistoa Sortavalassa, Salmissa, Suojärvellä ja Lieksassa asuneiden pakolaisten keskuudesta.
Kaukoranta oli Sanakirjasäätiön ensimmäinen johtaja vuosina 1927–1932. Säätiön talous joutui ahtaalle ja hän joutui pyytämään eroa. Hän perusti "Sanastaja"-lehden joka oli tarkoitettu suomen kielen murresanoja kerääville harrastajille. Kai Donnerin kuoltua 1935 Kaukoranta toimitti loppuun Donnerin tekemän bibliografian "Verzeichnis der etymologisch behandelten finnischen Wörter".
Tampere Music Award

Tampere Music Award on suomalainen musiikkialan palkinto, jota on myönnetty vuodesta 2010 alkaen kansainväliselle musiikkialan vaikuttajalle, jolla on merkittäviä ansioita alan kehittymisessä. Palkinnon koko nimi on "Tampere Music Award for Exceptional Achievement in the Music Industry". Palkinnon jakaa vuosittain Tampereen kaupunki Musiikki &amp; Media -tapahtumassa. Palkinnon saajat ikuistetaan Tampereen Tähtikatuun, kaksi voittajaa kerrallaan siten, että uusi Tampere Music Award -voittajien tähti installoidaan aina joka toinen vuosi. Palkinnon voittajan valitsee Musiikki &amp; Median hallitus tapahtuman osallistujien tekemien ehdotusten pohjalta.
Yorktownin piiritys (1862)

Yorktownin piiritys tapahtui 5. huhtikuuta – 4. toukokuuta 1862 Yhdysvaltain sisällissodan aikana. Piiritys oli osa Pohjoisvaltioiden kenraali George B. McClellanin johtamaa Virginian niemimaan sotaretkeä.
Taistelun kulku.
McClellan uskoi että lyhyin ja helpoin tie Etelävaltioiden pääkaupungin Richmondin valtaamiseksi oli maihinnousu Virginian niemimaalle. Niemimaata rajoittaa etelässa Jamesjoki ja pohjoisessa Yorkjoki. McClellan nousi maihin 2. huhtikuuta niemimaan kärjessä Fort Monroen linnoituksessa, joka oli Pohjoisvaltioiden hallussa ja lähti etenemään länteen kohti Richmondia. Eteneminen pysähtyi Yorktownin tasalle 4. huhtikuuta, kun Pohjoisvaltioiden armeija saavutti kenraalimajuri John B. Magruderin johtaman Etelävaltioiden puolustuslinjan. Magruderilla oli vain 10 000 miestä ja McClellanilla 105 000 miestä. McClellan kuitenkin uskoi Magruderilla olevan ylivoiman ja pysäytti joukkojensa etenemisen. Magruder käytti hyväkseen vapaussodan aikaisia brittien tekemiä maavalleja. McClellan olisi voinut lyödä Magruderin helposti, mutta hän aloitti Etelävaltioiden asemien muodollisen piirittämisen ja vaati presidentti Abraham Lincolnilta apujoukkoja. Lincoln kuitenkin kieltäytyi lähettämästä apujoukkoja, joilla hän halusi turvata pääkaupunki Washingtonia.
McClellanin pysähtymisen vuoksi kenraali Joseph E. Johnstonin komentama Etelävaltioiden pääarmeija ehti saapua alueelle. Johnston pelkäsi Pohjoisvaltioiden joukkojen kiertävän Yorktownin linnoituslinjan ja katkaisevan Etelävaltioiden joukkojen yhteydet selustaan. Tämän vuoksi hän käski joukkojensa vetäytyä Yorktownin linjalta 3.–4. toukokuuta. Vetäytymistä seurasi Williamsburgin taistelu 5. toukokuuta.
McClellanin viivyttelyn vuoksi Richmondin puolustusta vahvennettiin uusilla joukoilla ja kenttälinnoituksilla. Richmondin valtaus epäonnistui.
Tribal-luokka (hävittäjä, 1905)

Tribal-luokka oli Britannian kuninkaallisen laivaston hävittäjäluokka, johon kuuluivat vuosien 1904–1905 laivasto-ohjelmassa tilatut 12 alusta. Luokka nimettiin uudelleen lokakuussa 1913 F-luokaksi. Alukset palvelivat ensimmäisessä maailmansodassa 6. hävittäjälaivueessa sekä Doverin partio-osastossa Pohjanmeren ja Kanaalin sotatoimissa. Jäljelle jääneet myytiin romutettavaksi pian sodan päätyttyä.
Suunnittelu.
Edeltäneen River-luokan tai vuoden 1913 lokakuusta alkaen E-luokan alukset olivat saavuttaneet 25,5 solmun nopeuden 7 000 hevosvoiman hiilikäyttöisillä höyrykoneillaan. Marraskuussa 1904 ensimmäinen merilordi Fisher esitti, että seuraavan hävittäjäluokan pitäisi saavuttaa 33 solmua käyttäen höyryturbiineja sekä öljyä polttoaineena. Vaatimusten seurauksena alusten koko kasvoi, jotta tarvittavat voimanlähteet voitiin asentaa. Samanaikaisesti jouduttiin teknologian asettamat vaatimukset ottamaan huomioon, jolloin aluksista tuli jonkinlainen kompromissi. Aluksista tuli keveitä ja vikaherkkiä.
Yksityiskohtainen suunnittelu jätettiin telakoille, mikä oli laivaston politiikkana hävittäjien tuotannon alkuaikoina. Tämän tuloksena luokan aluksissa oli selkeitä eroja esimerkiksi savuhormien lukumäärissä.
Alusten aseistusta lisättiin edeltäneeseen luokkaan verrattuna. Aluksiin tuli neljästä viiteen kaksitoistanaulaista tykkiä ja torpedoputkien lukumäärä pidettiin ennallaan. Kuudennesta aluksesta "HMS Saracenista" alkaen aseistukseen lisättiin kaksi 4 tuuman tykkiä.
Alukset.
Luokan aluksista viisi ensimmäistä tilattiin osana vuosien 1905–1906 laivasto-ohjelmaa ja seuraavat kaksi osana 1906–1907 laivasto-ohjelmaa. Loput viisi tilattiin osana vuosien 1907–1908 laivasto-ohjelmaa.
Lokakuussa 1916 vaurioituneiden "Nubianin" ja "Zulun" korjaamiseksi esitettiin 8. marraskuuta, että niiden ehjät osat yhdistettäisiin toisiinsa. "Zulun" etuosan ja "Nubianin" takaosan yhdisti 7. kesäkuuta 1917 mennessä Chathamin telakka. Näin syntynyt alus otettiin palvelukseen 7. kesäkuuta nimellä "HMS Zubian", joka myytiin romutettavaksi 1919.
Pierre Skawinski

Pierre Skawinski (23. joulukuuta 1912 Bordeaux – 20. maaliskuuta 2009) oli ranskalainen yleisurheilija, joka kilpaili pikajuoksussa. Hän edusti seuratasolla Bordeaux EC:tä. Skawinski voitti EM-kisoista kaksi mitalia, hopeaa 400 metrillä sekä henkilökohtaiselta matkalta että viestistä. Hän osallistui olympialaisiin kerran, vuonna 1936. Tuolloin Skawinski selvisi 400 metrillä välieriin saakka.
Skawinski voitti maansa mestaruuden 400 metrillä vuosina 1933, 1936 ja 1937. Lisäksi hän oli voittamassa Ranskan mestaruutta 4 × 100 metrin viestissä vuonna 1937.
Emil Almberg

Emil August Almberg (sukunimi vuodesta 1906 Jalava; 12. syyskuuta 1852 Masku – 9. marraskuuta 1929 Turku) oli suomalainen lyseon lehtori, kirjailija ja kirjallisuuden suomentaja.
Henkilöhistoria.
Almbergin vanhemmat olivat kirkkoherra, rovasti Erik Anton Almberg ja Erika Landell. Hän pääsi ylioppilaaksi 1871 Turun lukiosta ja opiskeli Helsingin yliopistossa, valmistuen filosofian kandidaatiksi 1876 ja maisteriksi 1877. Almberg toimi Turun ruotsalaisen klassillisen lyseon uskonnon, logiikan ja suomen kielen vanhempana lehtorina 1895–1925 ja oli koulun rehtori 1914–1916.
Almberg oli ensimmäisiä suomalaisia pikakirjoituksen harrastajia ja toimi säätyvaltiopäivillä talonpoikaissäädyn pikakirjoituskanslian päällikkönä 1877–1878, 1882, 1885 ja 1888 sekä säädyn tulkkina 1894, 1897, 1899, 1900, 1904–1905 ja 1905–1906. Hän oli kirkolliskokousten jäsen 1898–1918. Myös teatterista hyvin innostunut Almberg teki opintomatkoja Skandinaviaan ja Pariisiin 1878–1904 ja toimi Turun taideyhdistyksen ensimmäisenä sihteerinä 1891–1894. Hän oli myös Suomen taideyhdistyksen Turun piirustuskoulun tarkastaja 1898-1906, Kansanvalistusseuran Turun osaston esimies sekä Uusi Aura-nimisen lehden päätoimittaja 1890 ja sittemmin lehden kirjallisuus- ja taidearvostelija.ref name=hs/&gt;
Almberg oli naimisissa vuodesta 1884 Nanna Hannilan (k. 1927) kanssa. Kirjailija, opettaja ja toimittaja Antti Jalava oli Emil Almbergin vanhempi veli.
Nelly van Balen-Blanken

Nelly van Balen-Blanken (18. joulukuuta 1917 – 29. lokakuuta 2008) oli alankomaalainen yleisurheilija, joka kilpaili korkeushypyssä. Hän voitti hopeaa Wienin EM-kisoissa 1938 tuloksellaan 164 cm. Van Balen-Blanken oli maailman kymmenen parhaan naiskorkeushyppääjän joukossa yhteensä viisi kertaa vuosina 1938–1944 ja jakoi kauden parhaan tuloksen 164 kahden muun hyppääjän kanssa vuonna 1938.
Aasian kisat 2010

Aasian kisat 2010, järjestyksessään 16. Aasian kisat, järjestettiin Kantonissa Kiinassa 12.–27. marraskuuta 2010. Kanton oli toinen kiinalainen kaupunki, joka järjesti Aasian kisat. Pekingissä kisat järjestettiin vuonna 1990. Tapahtumassa järjestettiin 476 kilpailua 42 urheilulajissa.
Kisojen menestynein maa oli isäntämaa, joka keräsi kaikkiaan 316 mitalia (165 kultaa, 88 hopeaa, 63 pronssia). Toiseksi mitalitilastossa sijoittui Etelä-Korea (58 kultaa, 53 hopeaa, 82 pronssia) ja kolmanneksi Japani (50 kultaa, 71 hopeaa, 77 pronssia).
Kilpailupaikat.
Kilpailupaikkoja on 53 ja harjoituspaikkoja 17. Kokonaan uusia kilpailupaikkoja rakennettiin 12.
Nou Estadi de Tarragona

Nou Estadi de Tarragona on jalkapallostadion Tarragonassa Espanjan Kataloniassa. Se toimii paikallisen urheiluseuran Gimnàstic de Tarragonan jalkapallojoukkueen kotistadionina. Stadion avattiin vuonna 1972, ja sen yleisökapasiteetti on 14 600.
Stadionin yhteydessä olevaan urheilukeskukseen kuuluu myös tekonurmikenttä ja pienempi luonnonnurmikenttä jalkapalloilijoille, liikuntahalli, tennis-, padel- ja pelotakenttiä sekä uima-allas.
H. F. Soveri

Heikki Ferdinand Soveri (sukunimi vuoteen 1906 Silander; 1. marraskuuta 1863 Lammi – 3. huhtikuuta 1929 Helsinki) oli suomalainen lyseon rehtori, oppikirjojen tekijä ja kirjallisuuden suomentaja.
Soverin vanhemmat olivat director cantus Henrik Silander ja Lovisa Silén. Hän pääsi ylioppilaaksi 1881 Hämeenlinnan normaalilyseosta ja opiskeli Helsingin yliopistossa valmistuen filosofian kandidaatiksi 1889 sekä lisensiaatiksi ja tohtoriksi 1912, hänen väitöskirjansa aihe oli "De ludorum memoria".
Soveri toimi Helsingin suomalaisen normaalilyseon latinan ja kreikan kielen yliopettajana 1920–1929 ja oli myös koulun rehtori 1918–1929. Suomen Kirjastoseuran puheenjohtajana hän toimi 1918-1921. Vuosina 1912 ja 1918 hän oli kirkolliskouksen jäsen, 1919-1921 Helsingin suomenkielisten kansakoulujen johtokunnan puheenjohtaja.
Soveri oli naimisissa vuodesta 1893 Alfhild Irene Palmrothin (k. 1932) kanssa. Soverin nuorempi veli oli rovasti, lehtori ja kirjailija Albert Johan Soveri.
Schneider

Schneider on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Mikko Lylykorpi

Mikko Valerian Lylykorpi (29. syyskuuta 1917 Hausjärvi – 26. lokakuuta 1990) oli suomalainen pesäpalloilija. Hän edusti Toijalan Pallo-Veikkoja ja nuorena Riihimäen Pallonlyöjiä.
Ensimmäisen Suomen mestaruutensa "Lyly" voitti RPL:n nuorten joukkueessa 1934. Miesten mestaruus tuli 1945 ja 1946 Toijalan Pallo-Veikoissa. Itä-Länsi -otteluun Lylykorpi valittiin vuonna 1943 ja Liitto-Lehdistöön 1945.
Lerone Clarke

Lerone Clarke (s. 12. kesäkuuta 1981 Trelawny) on jamaikalainen yleisurheilija, joka kilpailee pikajuoksussa. Hän oli mukana maansa kultaa voittaneessa pikaviestijoukkueessa Berliinin MM-kisoissa 2009. Clarke voitti 100 metrin juoksun Kansainyhteisön kisoissa 2010 ja sai samoista kisoista myös hopeaa 4 × 100 metrin viestistä. 
Henkilökohtaiset ennätykset.
"Lähde: IAAF"
Kauko Salo

Kauko Kalervo Salo (24. huhtikuuta 1922 Akaa – 27. kesäkuuta 2006 Akaa) oli suomalainen pesäpalloilija. Hän edusti Toijalan Pallo-Veikkoja.
Suomen Mestaruuden "Kake" voitti 1945 ja 1946, Mailakilpailut 1945, Suurkisamestaruuden 1947 ja valittiin Itä–Länsi-otteluun 1946. Salo harrasti myös yleisurheilua.
Alija Mustafina

Alija Fargatovna Mustafina (, , s. 30. syyskuuta 1994 Jegorjevsk) on venäläinen telinevoimistelija, maailman- ja Euroopan mestari sekä olympiavoittaja.
Vuosi 2010 oli Mustafinan läpimurtokausi kansainvälisellä tasolla: hän oli Venäjän joukkueen jäsen sen voittaessa Euroopan mestaruuden Birminghamin EM-kilpailuissa, ja henkilökohtaisesti Mustafina saavutti hopeamitalit eritasonojapuilta ja puomilta. Samana vuonna Rotterdamin MM-kilpailuissa Mustafina voitti kultaa moniottelusta sekä joukkuekilpailusta ja hopeaa hypystä, eritasonojapuilta ja permannolta.
Huhtikuussa 2011 Mustafina loukkasi vasemman polvensa hypyn alastulossaan Berliinin EM-kilpailuissa. Vamman vuoksi hän joutui jäämään pois saman vuoden lokakuussa järjestetyistä Tokion MM-kilpailuista. Hän teki paluun kilpailuihin joulukuussa 2011 ja oli voittamassa joukkuekilpailun hopeaa Brysselin EM-kilpailuissa toukokuussa 2012. Vajaat kolme kuukautta myöhemmin hän saavutti neljä mitalia Lontoon olympialaisissa, kultaa eritasonojapuilta, hopeaa joukkuekilpailusta sekä pronssia neliottelusta ja permannolta.
Huhtikuussa 2013 Mustafina voitti kaksi EM-kultamitalia Moskovan kisoissa, eritasonojapuilta ja moniottelusta. Saman vuoden Antwerpenin MM-kilpailuissa hän voitti puomin maailmanmestaruuden sekä sai pronssia moniottelussa ja eritasonojapuilla.
Mustafina saavutti Sofian EM-kilpailuissa 2014 hopeaa eritasonojapuilla sekä pronssia puomilla ja joukkuekilpailussa. Saman vuoden Nanningin MM-kilpailuissa 2014 hän oli kolmas permannolla, puomilla ja joukkuekilpailussa. Bakun Euroopan kisoissa 2015 hän saavutti kultaa neliottelussa, eritasonojapuilla ja joukkuekilpailussa sekä hopeaa permannolla.
Mustafina saavutti Bernin EM-kilpailuissa 2016 kultaa puomilla ja joukkuekilpailussa sekä pronssia eritasonojapuilla. Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 hän saavutti jälleen kultaa eritasonojapuilla, hopeaa joukkuekilpailussa ja pronssia moniottelussa, samoin kuin neljä vuotta aiemmin Lontoossa. Dohan MM-kilpailuissa 2018 hän sai hopeaa joukkuekilpailussa.
Yksityiselämä.
Alija Mustafinan isä, tataaritaustainen Farhat Mustafin on painin olympiapronssimitalisti Montreálin kesäolympialaisista 1976. Hän on kotoisin Nižni Novgorodin alueen mišäärikylästä "Bolšoje Rybuškino". (Большое Рыбушкино). Alijan äiti, opettaja Jelena Kuznetsova, on etninen venäläinen.
István Bagyula

István Bagyula (s. 2. tammikuuta 1969 Budapest) on unkarilainen entinen yleisurheilija, joka kilpaili seiväshypyssä. Hän edusti seuratasolla Csepel SC:tä. Bagyula voitti hopeaa Tokion MM-kisoissa 1991 ja seuraavan vuoden sisäratojen EM-kisoissa. Lisäksi hän sai universiadeista kolme kultamitalia vuosina 1991–1995. Bagyula osallistui olympialaisiin kahdesti, vuosina 1988 ja 1992. Hän sijoittui seitsemänneksi Soulin kisoissa 1988 ja oli yhdeksäs Barcelonassa 1992.
Bagyula piti hallussaan alle 20-vuotiaiden maailmanennätystä, kunnes nykyinen ennätyksen haltija Maksim Tarasov rikkoi sen. Hän pitää hallussaan maansa ennätystä sekä ulko- että sisäradoilla. Bagyula voitti urallaan yhteensä kuusi Unkarin mestaruutta, viisi ulko- ja yhden sisäradoilta.
Ennätykset.
"Lähde: IAAF"
Pentti Kämäräinen

Pentti Veli Kämäräinen (16. heinäkuuta 1921 Sääksmäki – 2. kesäkuuta 2006 Virolahti) oli suomalainen pesäpalloilija. Hän edusti Toijalan Pallo-Veikkoja.
Pentti "Kimura" Kämäräinen saavutti Suomen mestaruuden 1945 ja 1946, SM-hopeaa 1947 ja pronssia 1943. Itä–Länsi-otteluun Kämäräinen valittiin neljä kertaa ynnä kerran vaihtopelaajaksi..
Albumi (täsmennyssivu)

Albumi on kokoelma samanlaisia asioita, usein luonteeltaan taiteellisia. Tarkemmin albumi voi tarkoittaa seuraavia:
Das Leben der Anderen (kirja)

Das Leben der Anderen on Karri Kokon vuonna 2010 kokoama ja Ntamon julkaisema teos, joka rakentuu Kokon ja hänen Facebook-kavereidensa statuspäivityksistä ja muista merkinnöistä syksyltä 2009. Teoksen nimi juontuu samannimisestä saksalaisesta elokuvasta, jota esitettiin Suomessa nimellä "Muiden elämä". Viittauksen kautta kirjailijan Facebook-harrastus rinnastuu hirtehisesti DDR:n salaisen tiedustelupalvelun Stasin urkkijana toimimiseen.
Kokko on omistanut teoksen kaikille ystävilleen.
Refresco Finland

Refresco Finland Oy (1.6.2016 asti VIP-Juicemaker Oy) on suomalainen mehu- ja virvoitusjuomia valmistava yritys. Yrityksen omistaa hollantilainen Refresco. VIP-Juicemaker Oy:n nimi muuttui 1.6.2016 Refresco Finland Oy:ksi.
Yritys aloitti toimintansa Kuopiossa toukokuussa 1996. Liikevaihto vuonna 2011 oli 60 miljoonaa euroa. 
Yritys työllistää 70 henkilöä. 
Tuoteryhmät.
Yritys valmistaa seuraavia tuotteita:
Johann Rall

 
Johann Gottlieb Rall (1725–1726 – 27. joulukuuta 1776 Trenton, Yhdysvallat) oli saksalainen eversti. Hänet tunnetaan parhaiten Trentonin taistelusta, jossa hän komensi saksalaista ammattisotilaista koostuvaa rykmenttiä Yhdysvaltain kenraalin George Washingtonin joukkoja vastaan. Rallin joukot joutuivat perääntymään ja perääntyessään Rall sai osuman muskettikuulasta. Hän kuoli myöhemmin saamiinsa vammoihin.
Mario Fischer

Mario Fischer (s. 5. toukokuuta 1989 Wien, Itävalta) on itävaltalainen uransa lopettanut jääkiekkoilija. Hän on pelipaikaltaan laitahyökkääjä, mutta Fischer osaa pelata myös puolustajana.
Ura.
Seuraura.
Fischer on Wiener EV:n kasvatti. Hän siirtyi jo 15-vuotiaana Suomeen ja Rauman Lukon C-nuoriin kaudeksi 2004–2005. Kaudella 2005–2006 Fischer piipahti pelaamassa kasvattajaseurassaan Wiener EV:ssä kaksi ensimmäistä miesten peliään Itävallan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Nationalligassa. Hän pelasi kautensa pääosin kuitenkin Lukon B-nuorissa. Kaksi seuraavaa kautta Fischer pelasi seuran A-nuorissa.
Huhtikuussa 2008 Fischer teki vuoden mittaisen sopimuksen Mestis-joukkue Savonlinnan Pallokerhon kanssa. Hän jäi kuitenkin vähälle peliajalle ja purki yhteisymmärryksessä sopimuksensa kymmenen ottelun jälkeen lokakuussa. Fischer teki otteluissaan tehot 1+3=4 ja hän palasi loppukaudeksi 2008–2009 kotimaahansa ja siirtyi EC Salzburgin kakkosjoukkueeseen Itävallan toiseksi korkeimmalle sarjatasolle. Fischer kuitenkin nousi sieltä Salzburgin Erste Bank Eishockey Liga -miehistöön ja teki siellä 25 ottelussa tehot 2+0=2. Huhtikuussa 2009 hän teki joukkueen kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen.
Ensimmäisellä kokonaisella pääsarjakaudellaan 2009–2010 Fischer teki 47 ottelussa tehot 1+4=5. Hän voitti sekä keväällä 2010 että 2011 Itävallan-mestaruuden. Kaudeksi 2011–2012 hän siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Vienna Capitalsiin. Kaudella 2012–2013 Fischer pelasi loukkaantumisen takia EBEL:n runkosarjassa vain 12 ottelua. Kaudella 2014–2015 hän eteni Capitalsin kanssa aina liigan finaaleihin, mutta mestaruuden vei kuitenkin Fischerin entinen seura EC Salzburg otteluvoitoin 4-0.
Maajoukkueura.
Fischer edusti Itävaltaa MM-kilpailuissa vuonna 2015 sekä IA-divisioonan MM-kilpailuissa vuonna 2014, jolloin hän voitti hopeaa. Yhteensä Fischer on pelannut 36 A-maaottelua tehopistein 2+2=4. Hän teki A-maajoukkuedebyyttinsä 12. marraskuuta 2010 Unkarin Székesfehérvárissa Ranskaa vastaan.
Fischer pelasi myös alle 20-vuotiaiden I-divisioonan MM-kilpailuissa vuosina 2008 ja 2009. Vuoden 2009 turnaus päättyi B-lohkon kultaan ja hänet valittiin Itävallan parhaaksi pelaajaksi. Vuoden 2008 turnaus päättyi A-lohkon hopeaan. Fischer pelasi myös alle 18-vuotiaiden I-divisioonan MM-kilpailuissa vuosina 2006 ja 2007.
Mistelinapsija

Mistelinapsija ("Zimmerius vilissimus") on Keski- ja Etelä-Amerikassa tavattava tyranneihin kuuluva varpuslintu.
Koko ja ulkonäkö.
Mistelinapsija on 10–12 cm pitkä. Sen selkä on oliivinvihreä, ja siivet ja pyrstö ovat ruskeammat. Linnun päälaki on harmaa. Mistelinapsijan rinta ja ylävatsa ovat vaalean harmaat, ja alavatsan höyhenet ovat kellertävät. Laji muistuttaa ulkonäöltään kultakulmanapsijaa ("Zimmerius viridiflavus"), joka eroaa keltaisten silmäkulmajuoviensa perusteella. 
Levinneisyys ja elinympäristö.
Mistelinapsijan elinalue ulottuu Meksikosta Panamaan ja Etelä-Amerikassa Kolumbiaan ja Venezuelan lounaisosiin. Alalajit "Z. v. improbus" ja "Z. v. parvus" luetaan toisinaan itsenäisiksi alalajeiksi, jolloin mistelinapsijan levinneisyysalue ulottuisi Etelä-Amerikassa vain Kolumbian pohjoisosiin. Linnun elinympäristöä ovat kosteat metsät, metsien reunamaat ja aukeat. Mistelinapsijan elinympäristöt sijaitsevat yleensä Keski-Amerikassa ja Kolumbian pohjoisosissa 100 metrin korkeudella merenpinnasta, mutta Andeilla lajia tavataan 1 500–2 300 metrin korkeudella kasvavista metsistä.
Mistelinapsijan ravinto koostuu pääasiassa mistelin marjoista. Sen pesimäkausi kestää Costa Ricassa tammikuulta syyskuulle ja Andien itäosissa maaliskuulta marraskuulle. Sammalista rakennetun kupolimaisen pesän sisäänkäynti on sivulta. Naaras munii kaksi valkoista munaa, joissa on kanelinruskeita pilkkuja.