tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Kim Leine

Kim Leine (s. 28. elokuuta 1961 Bø) on tanskalais–norjalainen kirjailija.
Leine varttui Norjassa Jehovan todistajien parissa. Hän muutti teini-ikäisenä isänsä luokse Tanskaan ja asui 15 vuotta Grönlannissa. Leine muutti takaisin Tanskaan vuonna 2004. Hänen esikoisteoksensa "Kalak" ilmestyi vuonna 2007. Leinen neljäs romaani "Ikuisuusvuonon profeetat" sai Pohjoismaiden neuvoston kirjallisuuspalkinnon vuonna 2013.
Leine on koulutukseltaan sairaanhoitaja. Nykyään hän on päätoiminen kirjailija ja asuu perheensä kanssa Kööpenhaminassa. Leine on kertonut aiemmista päihdeongelmistaan.
Lavajärvi (Hämeenkyrö)

Lavajärvi on Pirkanmaalla Hämeenkyrössä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Lavajärven valuma-alueeseen.
Maantieto.
Järvi on 3,8 kilometriä pitkä, 1,6 kilometriä leveä ja sen pinta-ala on 191 hehtaaria. Järven leveys kasvaa suureksi etelään työntyvän 900 metriä pitkän Sirkanlahden vuoksi. Myös Mustalahti, joka työntyy länteen 1,1 kilometrin pituisena, laajentaa selän pituutta suuresti. Itäiseen Sorvalahdenperään laskee oja, joka tuo Sorvajärven, Kurkosjärven, Vähä Kivijärven, Iso Kivijärven, Sammatinjärven, Särkijärven, Pikku Oksjärven ja Iso Oksjärven vedet. Pohjoisemmaksi Kierumanlahteen laskee Ahvenusjärvi. Eniten vettä tuo Ruonanjoki, jonka valuma-alueella on noin 30 muuta järveä. Järvellä ei ole saaria ja sen rannat ovatkin jyrkkiä. Järvellä on lähes kaksi kilometriä pitkä syvänne, jossa vesi on yli 20 metriä syvää.
Kurkosjärvi

Kurkosjärvi eli Kurkasjärvi on Pirkanmaalla Ylöjärven ja Hämeenkyrön rajalla sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Lavajärven valuma-alueeseen.
Maantieto.
Järvi sijaitsee Ylöjärven kaupungin ja Hämeenkyrön kunnan rajalla Lavajärven kylän eteläpuolella. Siihen laskee Iso Kivijärven ja Vähä Kivijärven vedet Vähä Kivijärven laskuojaa myöten. Se on 550 metriä pitkä, 300 metriä leveä ja sen pinta-ala on 13 hehtaaria. Järvi sijaitsee erämaassa suoalueen keskellä ja siihen laskee monia suo-ojia. Järven laskuoja yhtyy Kurkosuon ojaverkkoon ja virtaa 3,6 kilometriä lähes 50 metriä alempana olevaan Sorvajärveen. Järvessä on 20 metriä pitkä saari. Järvellä on maatila ja neljä vapaa-ajan asuntoa. Niille johtaa tiet yhdystieltä 2773. Ylöjärven ja Hämeenkyrön välinen raja halkaisee järven puoliksi. Rajapyykki sijaitsee etelärannalla olevan mäen päällä.
Vedenlaatu.
Järven vedenlaatua on tutkittu vuosina 1986, 1987, 1993 ja 2003. Vesi on ruskeaa ja humuspitoista. Järven puskurikyky happamoitumista vastaan oli vuonna 1986 kesällä ja 1987 talvella heikkoa, jolloin vesi oli hapanta. Vuonna 1993 happamuustaso oli normaali. Vuonna 2003 vesi oli hapahkoa ja järven puskurikyky välttävällä tasolla. Veden ravinnepitoisuudet ovat lievästi reheville järville ominainen. Eritysesti forforipitoisuudet olivat kaksinkertaiset Iso Kivijärveen varrattuina, joten järven ympäristöstä aiheutuu järvelle ravinnekuormitusta. Vuonna 1987 oli järvessä kauttaaltaan hyvä happitilanne. Myös 1993 oli happitilanne hyvä. Nämä tilanteet johtuivat lämpövesikerrostumien sekoittumisista. Vuonna 2003 oli tilanne toinen. Vesi kerrostui järvessä lämpötilan mukaan ja pohjan tuntumassa alusvedessä happi kului lähes kokonaan. Järvi soveltuu virkistyskäyttöön tyydyttävästi.
Historiaa.
Vanhassa pitäjänkartassa Ylöjärveltä 1840−1850-luvuilta Ylöjärven ja Hämeenkyrön välinen raja kulki samasta kohtaa kuin se tekee nykyäänkin. Järven nimeksi oli kirjoitettu Ylöjärven karttaan "Kurkostenjärvi" ja Hämeenkyrön karttaan "Kurkosjärvi". Järven laskuojan luusua sijaitsi pohjoisrannalla ja se mutkitteli tiensä pohjoiseen ja laski nykyiseen tapaan Sorvijärveen. Laskuoja alkutaival on saattanut vuosien saatossa muuttua suon ojittamisen yhteydessä.
Yannick Borel

Yannick Philippe André Borel (s. 5. marraskuuta 1988 Pointe-à-Pitre, Guadeloupe) on ranskalainen kalpamiekkailun olympiavoittaja, maailmanmestari ja Euroopan-mestari. 196 senttimetriä pitkä ja 101 kilogrammaa painava oikeakätinen Borel edustaa Levallois SC:tä.
Borel kilpaili vuoden 2012 kesäolympialaisissa Lontoossa sijoittuen henkilökohtaisen kilpailun seitsemänneksi. Neljä vuotta myöhemmin Rio de Janeiron olympialaisissa hän sijoittui henkilökohtaisessa kilpailussa viidenneksi ja voitti joukkuekilpailussa kultaa. Vuodelle 2021 siirtyneissä Tokion olympialaisissa hän oli henkilökohtaisen kilpailun 17. ja joukkuekilpailun viides. Pariisin olympialaisissa 2024 hän sai henkilökohtaisessa kilpailussa hopeaa. MM-kilpailuista hänellä on yksi henkilökohtainen kulta vuodelta 2018, neljä joukkuekultaa ja kaksi joukkuehopeaa. EM-kilpailuista Borelilla on henkilökohtaiset kultamitalit vuosilta 2016, 2017, 2018 ja 2022 sekä joukkuekultamitalit vuosilta 2011 ja 2016. Vuoden 2015 kesäuniversiadeista Gwangjusta hän voitti kultaa sekä joukkuekilpailusta että henkilökohtaisesta kilpailusta. Vuoden 2013 kesäuniversiadeista hän saavutti niin ikään joukkuekultaa.
Borelin valmentajana toimii kalpamiekkailun entinen olympiavoittaja Hugues Obry. Borel toimi vuonna 2023 miekkailuohjaajana elokuvan "" kuvauksissa. Samana vuonna hänen mukaansa nimettiin hänen kotisaarellaan Guadeloupella sijaitseva miekkailuhalli.
Kyle Dubas

Kyle Dubas (s. 29. marraskuuta 1985 Sault Ste. Marie, Ontario) on kanadalainen jääkiekkovaikuttaja. Toukokuusta 2023 alkaen Dubas on toiminut NHL-seura Pittsburgh Penguinsin organisaatiossa. Maaliskuussa 2018 Dubas nimettiin Maple Leafsin toimitusjohtajaksi. Hän toimi myös seuran farmijoukkueen, AHL:ssä pelaavan Toronto Marliesin toimitusjohtajana.
Dubasista tuli 20-vuotiaana kaikkien aikojen nuorin NHL:n pelaajayhdistyksen lisensoima pelaaja-agentti. Hän toimi agenttina neljä vuotta. Keväällä 2011 Dubas siirtyi OHL-seura Sault Ste. Marie Greyhoundsin toimitusjohtajaksi ollen sarjan historian toiseksi nuorin tehtävässään. Heinäkuussa 2014 Dubasista tuli NHL-seura Toronto Maple Leafsin apulaistoimitusjohtaja vain 28-vuotiaana. Toukokuussa 2018 Dubas nimettiin Toronto Maple Leafsin toimitusjohtajaksi.
Dubasin isoisä Walter Dubas valmensi 1960-luvulla Sault Ste. Marie Greyhoundsia.
Ski Tour Canada

Ski Tour Canada oli kaudella 2015–2016 maastohiihdon maailmancupissa ensimmäistä kertaa ollut kahdeksan kilpailun mittainen kansainvälinen kilpailusarja, jossa kilpailtiin nimensä mukaisesti Kanadassa. Maaliskuussa 2016 ensi kertaa järjestetty Ski Tour Canada kesti 12 päivää, jonka aikana kilpailtiin kahdeksan kilpailua, joista neljä ensimmäistä Quebecin osavaltiossa ja neljä viimeistä Albertan osavaltiossa. Ski Tour Canada kuului maailmancupiin ja se päätti kauden maaliskuussa.
Kilpailut 2016.
Ski Tour Canada alkoi 1. maaliskuuta 2016 Gatineausta ja päättyi 12. maaliskuuta Canmoreen.
Ihmeperhe 2

Ihmeperhe 2 () on jatko-osa vuonna 2004 valmistuneelle menestyselokuvalle "Ihmeperhe". Elokuva sai ensi-iltansa 15. kesäkuuta 2018. Elokuvan ohjauksesta ja käsikirjoituksesta vastasi jo elokuvan ensimmäisessä osassa vastaavissa tehtävissä toiminut Brad Bird.
Suomessa elokuva keräsi 225 421 katsojaa elokuvateattereissa vuonna 2018 ja oli vuoden kuudenneksi katsotuin elokuva.
Juoni.
Supersankarius on kielletty lailla, mistä Herra Ihme on harmissaan. Kuitenkin Voitto ja Eveliina Taivalin kutsuessa hänet, Rajattoman ja Hyytäjän avautuu tilaisuus saada supersankarius taas lailliseksi. He tekevät suunnitelman, jonka mukaan pelastamalla ihmisiä ja pysäyttämällä rikollisia he näyttäisivät, että supersankareita tarvitaan, jolloin supersankarius sallittaisiin. Tästä pitäisi kuitenkin tulla mahdollisimman vähän vahinkoa, jolloin tehtävään valitaan vastahakoinen Rajaton, jonka Herra Ihme onnistuu suostuttelemaan siihen. Rajattoman lähdettyä tehtävälle Herra Ihme jää huolehtimaan heidän lapsistaan Ilonasta, Esasta ja Jaskasta vaihtelevalla menestyksellä. Tehtävällään Rajaton saa vastaansa salaperäisen Ruutukaapparin.
Taustaa.
Huhtikuussa 2015 Brad Bird paljasti NPR:n haastattelussa palaavansa käsikirjoittamaan elokuvan jatko-osaa. Toukokuussa 2015 Bird vahvisti, että hänen seuraava työnsä tulisi olemaan Ihmeperheen jatko-osa, kun "Tomorrowland"-elokuva on ensin saatu valmiiksi. Bird myös totesi, ettei elokuva liiku enää suuresti aiemman supersankari-genren puolella vaan tulevassa elokuvassa korostuisi enemmän perhe. Bird on omin sanoin kertonut seuraavaa; "en usko tuollaisen idean olevan kiinnostuksen kohteena kovin kauaa. ... Minulle kiinnostavinta ei ikinä ollut supersankariosuus, vaan enemmänkin perhedynamiikka ja se miten supersankarin puuhat sopeutuvat siihen."
Äänirooleissa.
Suomenkielisen version käänsi Aki Heinlahti ja ohjasi Markus Bäckman.
Psychobitches

Psychobitches on brittiläinen Sky Artsin tuottama sketsisarja, jonka on ohjannut Jeremy Dyson. Sarjassa jo edesmenneet todelliset tai fiktiiviset suurnaiset historiasta, Abrahamin vaimo Saarasta Joan Crawfordiin, käyvät nykyajassa psykiatrin (Rebecca Front) vastaanotolla pohtimassa edesottamuksiaan. 
Sarjan pilottijakso esitettiin kesäkuussa 2012 ja tämän jälkeen sarjasta on ilmestynyt kaksi tuotantokautta, ensimmäisessä viisi jaksoa, toisessa kuusi.
Fred Vargas

Fred Vargas (oik. Frédérique Audoin-Rouzeau, s. 7. kesäkuuta 1957 Pariisi) on ranskalainen rikoskirjailija ja tutkija.
Vargas asuu Pariisissa, minne myös hänen teoksensa sijoittuvat. Hän ammentaa kirjoihinsa aineksia historiallisista legendoista ja uskomuksista. Vargasin esikositeos "Les jeux de l'amour et de la mort" ilmestyi vuonna 1986. Hänen teoksiaan on käännetty 45 kielelle ja niitä on myyty maailmanlaajuisesti yli 10 miljoonaa kappaletta. Vargas on voittanut CWA International Dagger -rikoskirjallisuuspalkinnon vuosina 2006, 2007, 2009 ja 2013. Vuonna 2008 hän sai Suomen dekkariseuran ulkomaisen jännityskirjallisuuden kunniakirjan.
Koulutukseltaan Vargas on arkeologi, erikoisalueenaan keskiaikaiset eläinten luut ja kulkutaudit. Hän on työskennellyt Ranskan kansallisessa tutkimuskeskuksessa (CNRS) ja Pasteur-instituutissa.
Vargasin taiteilijasukunimi tulee "Paljasjalkakreivitär"-elokuvan Ava Gardnerin esittämältä hahmolta. Hänen kirjallisia esikuviaan ovat Agatha Christie ja Arthur Conan Doyle.
Olivia Colman

Sarah Caroline Olivia Colman (tunnetaan paremmin nimellä Olivia Colman, s. 30. tammikuuta 1974 Norwich) on englantilainen Oscar-palkittu näyttelijä.
Hänet on uransa aikana palkittu Oscarin lisäksi kolmella Baftalla, kolmella BIFA-palkinnolla ja kahdella Golden Globella. Hän ollut ehdolla kaksi kertaa Emmy-palkinnon saajaksi.
Colmanin ensimmäinen televisiosarja oli vuonna 2000 ilmestynyt "Bruiser". Vuonna 2004 hän teki ensiesiintymisensä valkokankaalla ääniroolissa elokuvassa "Terkel in Trouble". 
Hän tuli tunnetuksi Sophie Chapmanin roolista Channel 4:n tilannekomediasarjassa "Peep Show" (2003–2010, 2015). Sen jälkeen hän on esiintynyt useissa komediasarjoissa, kuten "Vikatikki" (2004–2006), "Beatiful people" (2008–2009), "Panta kaulassa" (2010–2014) sekä "" (2011–2012), josta hän sai vuonna 2013 parhaan komedianäyttelijän Bafta-palkinnon.
Saatuaan paljon kehuja roolisuorituksestaan elokuvassa "Tyrannosaur" (2011), Colman on alkanut näytellä myös vakavia rooleja. Vuonna 2011 ilmestyneessä Margaret Thatcherista kertovassa elokuvassa "Rautarouva" Colman esitti Thatcherin tytärtä Carolia. 
Vuosina 2013–2017 Colman esitti toista pääroolia, rikosylikonstaapeli Ellie Milleriä ITV:n draamasarjassa "Broadchurch". Hän sai roolistaan vuonna 2014 Baftan parhaan naisnäyttelijän palkinnon.
Brittiläis-yhdysvaltalaisessa BBC:n ja AMC:n draamasarjassa "Yövahti" Colman näytteli Angela Burria. Colman voitti roolistaan parhaan naissivuosan esittäjän Golden Globe -palkinnon vuonna 2016 ja oli ehdolla parhaan naissivuosan Primetime Emmy -palkinnon saajaksi.
Lokakuussa 2017 Colman valittiin näyttelemään kuningatar Elisabet II:ta Netflix-sarjan "The Crown" kolmannelle ja neljännelle tuotantokaudelle; hän korvasi kaksi kautta roolia esittäneen Claire Foyn.
Vuonna 2018 Colman näytteli kuningatar Annaa draamakomediassa "The Favourite", josta hänet palkittiin parhaan naispääosan Oscarilla ja parhaan naispääosan Golden Globella.
Colman on naimisissa Ed Sinclairin kanssa. Parilla on kolme lasta.
Massimo Luongo

Massimo Corey Luongo (s. 25. syyskuuta 1992 Sydney) on australialainen jalkapalloilija, joka edustaa Englannin mestaruussarjassa pelaavaa Millwallia. Pelipaikaltaan molempijalkainen Luongo on puolustava keskikenttäpelaaja. Hän kuuluu Australian jalkapallomaajoukkueeseen.
Ura.
Seurajoukkueura.
Luongo siirtyi vuonna 2011 kotimaastaan Englannin valioliigassa pelaavan Tottenham Hotspurin juniorijoukkueeseen. Hän ei kuitenkaan pelannut yhdessäkään valioliigaottelussa ja oli vuonna 2012 lainalla Englannin mestaruussarjan Ipswich Townissa ja vuonna 2013 kahdesti Englannin ykkösliigan Swindon Townissa. Syyskuussa 2013 Luongo siirtyi pysyvällä sopimuksella Swindoniin. Luongo pelasi Swindonissa kausien 2013–2014 ja 2015–2015 aikana 78 ottelua tehden 12 maalia. Jälkimmäisellä kaudella Luongo valittiin Ykkösliigan tähdistöön.
Heinäkuussa 2015 Luongo siirtyi Englannin mestaruussarjaan pudonneeseen Queens Park Rangers FC:hen. Hän pelasi seurassa neljän vuoden aikana 145 mestaruussarjaottelua, joissa hän teki kymmenen ja syötti 16 maalia. Hän siirtyi vuonna 2019 Sheffield Wednesdayhin, jossa pelasi kolmen kauden ajan. Hän pelasi Mestaruussarjassa 39 ottelua ja teki kolme maalia sekä Englannin Ykkösliiga]ssa 25 ottelua, joissa teki yhden maalin. Oltuaan hetken ilman seuraa hän siirtyi syyskuussa 2022 Middlesbroughiin, jossa ei kuitenkaan pelannut yhtään edustusjoukkueen ottelua.
Luongo siirtyi tammikuussa 2023 ilmaissiirrolla Ykkösliigassa pelanneeseen Ipswichiin. Hän teki loppukauden 15 liigaottelussa kaksi maalia. Seuraavalla käaudella hän teki Englannin mestaruussarjassa 43 ottelussa kolme maalia. Kaudella 2024–2025 pelasi Ipswichissä yksitoista valioliigaottelua, joista kahdessa hän oli avauakokoonpanossa. Hän siirtyi mestaruussarjan Millwallin kesällä 2025.
Maajoukkueura.
Luongo debytoi Australian jalkapallomaajoukkueen paidassa syyskuussa 2014 ystävyysottelussa Belgiaa vastaan. Avausmaalinsa hän teki viidennessä maaottelussaan, Aasian-mestaruuskilpailuiden avausottelussa Kuwaitin verkkoon. Hän osui turnauksessa myös finaalissa Etelä-Koreaa vastaan. Australia voitti mestaruuden ja Luongo valittiin turnauksen pelaajaksi. Hän kuului Australian joukkueeseen MM-kilpailuissa 2018, muttei päässyt pelaamaaan. Aasian-mestaruuskilpailuissa 2019 hän pelasi neljä ottelua. Kaikkiaan hän on marraskuuhun 2024 mennessä pelannut 43 maaottelua ja tehnyt kuusi maalia.
Muuta.
Lokakuussa 2015 Luongo nimettiin 50 pelaajan joukkoon, joka tavoittelee maailman parhaan pelaajan palkintoa Ballon d'Oria. Luongon isällä on italialaisia ja äidillä indonesialaisia sukujuuria.
Saavutukset.
Australia
Henkilökohtainen
VHL-kausi 2015–2016

VHL-kausi 2015–2016 oli Venäjän toiseksi korkeimman sarjatason VHL:n historian kuudes kausi. Kausi alkoi 8. syyskuuta 2015 ja sarjan mestari ratkesi 21 huhtikuuta 2016. VHL:n mestaruuden voitti Neftjanik Almetjevsk.
Sarjaan osallistui 26 joukkuetta, mikä on kaksi enemmän kuin viime vuonna. Ennen kautta useampi seura kärsi talousvaikeuksista, ja kolmen seuran tilannetta tarkasteltiin erityisesti. Niistä ainoastaan Dizel Penza kykeni osallistumaan kauteen, kun HK Lipetsk ja HK Kuban Krasnodar vetäytyivät sarjasta. Edellisen kauden talousvaikeuksien takia väliin jättänyt Kristall Saratov teki paluun sarjaan. Lisäksi VHL:ään otettiin mukaan kolme laajennusjoukkuetta. TsSK VVS Samara haki nousua sarjaan, mutta sitä ei myönnetty.
Joulukuussa 2015 laajennusjoukkue Zvezda-VDV joutui luopumaan sarjasta kesken kauden. VHL:n johto katsoi, ettei toistuvissa talousvaikeuksissa oleva joukkue kykene saattamaan kautta loppuun ja sulki sen sarjasta.
Runkosarja.
Runkosarjassa joukkueet pelasivat 49 ottelua. 16 parasta joukkuetta etenivät pudotuspeleihin.
¹ Zvezda-VDV luopui sarjasta kesken kauden.
Palkinnot.
Kauden jälkeen palkintogaalassa palkittiin seuraavat henkilöt:
Vähä Kivijärvi (Ylöjärvi, Lavajärvi)

Vähä Kivijärvi on Pirkanmaalla Ylöjärvellä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Lavajärven valuma-alueeseen.
Maantieto.
Järvi on 300 metriä pitkä, 120 metriä leveä ja sen pinta-ala on 2,2 hehtaaria. Se sijaitsee metsälampena suo-alueen keskellä. Siihen laskee kahdeksan suo-ojaa sekä lyhyt laskuoja Iso Kivijärvestä. Järven oma laskuoja lähtee järven länsipäästä ja laskee 550 metrin pituisena Kurkosjärven etelärantaan. Rannoilla on vain kolme vapaa-ajan asuntoa, joille johtaa tiet yhdystieltä 7223.
Yksin Marsissa

Yksin Marsissa () on yhdysvaltalaisen kirjailijan Andy Weirin tieteisromaani vuodelta 2011. Se julkaistiin alun perin omakustanteena vuonna 2011, minkä jälkeen Crown Publishing osti sen oikeudet ja julkaisi sen uudelleen vuonna 2014. Tarina keskittyy astronautti Mark Watneyyn, joka tekee Ares 3:n miehistön kanssa avaruusmatkan Marsiin. Matkalla Ares 3 joutuu hiekkamyrskyyn ja miehistö evakoidaan. Mark jää yksin Marsiin, koska hänen luullaan kuolleen.
Kirja voitti Seiun-palkinnon parhaan käännöskirjan sarjassa.
Syyrian sisällissodan tapahtumat 2014–2015

Syyrian sisällissodan tapahtumat vuosina 2014 ja 2015 olivat lähinnä islamilaistaistelijoiden etenemistä ja
eri ulkomaiden vastauksia tähän uhkaan. Isis valtasi suuren alueen Syyriassa ja Irakissa vuonna 2014 ollen vuoden 2015 kesällä lähellä Damaskosta ja Aleppoa. 
Islamilaistaistelijoiden eteneminen 2014.
Muut kapinallisryhmät ja al-Qaida-kytkentäinen Isis taistelivat ankarasti keskenään vuoden 2014 tammikuun alussa.
Hallitus sai toukokuussa 2014 pääosin haltuunsa pitkään kapinakeskuksena toimineen Homsin kaupungin, ja kapinallisia evakuoitiin sieltä pois sopimuksen pohjalta.
Syyrian armeija menetti vuonna 2014 20 000 miestä. Miehistöpula vaivasi ja asepalveluksen välttely lisääntyi. Sotatoimet siirtyivät yhä enemmän Hizbollahille ja paikallisille miliiseille. Maltillinen oppositio kutistui vuonna 2014 entisestäänkin. Länsi aloitti ilmaiskut Isis:in asemiin syksyllä 2014, mutta ei kyennyt näillä estämään sen etenemistä. Isisin eteneminen sai lännen hiljentämään Assadin vastaista retoriikkaansa.
Isisin eteneminen 2015, ilmaiskut.
Sodassa tapahtui uusi käänne maaliskuussa vuonna 2015. Äärisunnien taistelujärjestöt etenivät monin paikoin.
Muun muassa al-Nusran rintama valtasi Idlibin maaliskuun lopussa 2015. Kapinalliset etenivät Etelä-Syyriassa. Isis hyökkäsi Jarmukin pakolaisleiriin. Näin Isis-taistelijat etenivät pääsiäiseen mennessä noin 10 km:n päähän Damaskoksesta. Hallituksen hyökkäys Aleppossa pysähtyi, Isis valtasi Palmyran toukokuussa 2015, ja valvoi noin puolta Syyrian pinta-alasta ja koko Irakin ja Syyrian välistä rajaa. Huhtikuussa Syyria käytti ainakin yhdessä paikassa kemiallisia aseita ilman että länsivallat puuttuivat asiaan. Venäjä alkoi enemmän tukea Assadia, jonka hallitus uukasi kaatua.
Venäjä sijoitti Syyriaan ilmavoimia ja laivastoa sekä näitä suojelevia pieniä maajoukkoja syyskuussa 2015. Venäläiset koneet aloittivat Assadia tukevat ilmaiskut 30. syyskuuta 2015. Isis jatkoi silti etenemistään. Ilmaiskujen painopiste oli selvästi pohjoiseen ei-Isis-kapinallisaluiella. Aleppon lähellä oli näkyvissä hallituksen suurhyökkäyksen enteitä lokakuun puolivälissä. Hallituksen joukot olivat parin ensimmäisen ilmaiskuviikon jälkeen edenneet suurin tappioin, mm monia panssareita tuhottiin.
19. lokakuuta kapinalliset alkoivat onnistua vastahyökkäyksissään. Hallituksen joukot valtasivat Aleppon lähellä olleen lentokentän ja etenivät seuraavina päivinä Aleppon lähellä. Turkin ilmavoimat ampuivat alas
Syyriassa tehtävissään olleen Venäjän ilmavoimien koneen, jonka sanoivat loukanneen maan ilmatilaa. Iso-Britannia aloitti 3. joulukuuta Isisin vastaiset ilmaiskut. Myös Saksa päätti osallistua Isisin vastaisiin sotatoimiin. YK:n turvallisuusneuvosto sopi rauhansuunnitelmasta, mutta ulkovallat kiistelivät yhä Assadin asemasta ja terroristijärjestöjen listastakin. Israel tappoi ilmaiskulla Damaskokseen siellä olleen merkittävän Hizbollah-johtajan.
Gösta Juslén

Gustaf Wilhelm (Gösta) Juslén (6. huhtikuuta 1887 Tammisaari – 21. elokuuta 1939 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti.
Perhe ja opinnot.
Juslénin vanhemmat olivat Wilhelm Juslén (1833–1892) ja Wendla Aurora Wadman (1846–1916). Hän oli naimisissa Elvine Marianne Tollanderin (1889–1967) kanssa.
Juslén pääsi ylioppilaaksi Svenska Normallyceumista vuonna 1906 ja valmistui arkkitehdiksi Teknillisestä korkeakoulusta vuonna 1911. 
Ura.
Hän työskenteli sitten vuoteen 1913 Walter Jungin ja Emil Fabritiuksen arkkitehtitoimistossa kunnes hän lähti lokakuussa 1913 opiskelemaan apurahan turvin Saksaan. Juslén harjoitteli Saksassa professori Friedrich von Thierschin alaisuudessa Münchenissä keväällä 1914 ja kesällä hän aloitti opinnot Münchenin teknillisessä yliopistossa.
Juslénin suunnittelemissa rakennuksissa oli aluksi klassisistisia piirteitä mutta 1930-luvulla hän siirtyi puhtaaseen funktionalismiin. Hän sai mainetta erityisesti vuonna 1930 suunnittelemallaan Fazerin liikepalatsilla ja Lallukan taiteilijakodin suunnittelulla. Juslén käytti molempien rakennuksien julkisivussa mustaa graniittia tehokeinona ja pyrki tekemään rakennuksista kokonaistaideteoksia huomioiden myös sisustuksen.
Juslén osallistui Svenska Klubbenin uuden Helsingin klubitalon muutostöihin osoitteessa Maurinkatu 6 ja Liisankatu 2 vuonna 1932. Hän toimi Renlundin tavaratalon (Mikonkatu 7 ja Yliopistonkatu 10) pääsuunnittelijana.
Galatás (palatsi)

Galatás () on minolaisaikaisen palatsin ja kaupungin arkeologinen kohde Kreetan saarella Kreikassa. Se sijaitsee Minóa Pediádan kunnassa lähellä nykyistä Galatáksen kylää, josta se on saanut nimensä. Paikan minolaisaikaista nimeä ei tunneta.
Galatáksen palatsi oli yksi minolaisen kulttuurin viidestä suuresta palatsikeskuksesta Knossoksen, Faistoksen, Málian ja Káto Zákroksen palatsien ohella. Palatsi oli rakennettu niin kutsutulla uudella palatsikaudella, eikä sen paikalla ollut aiemmin sijainnut palatsia. Palatsi löydettiin tunnetuista minolaisista palatseista viimeisenä 1990-luvun alussa. Kaivaukset paikalla alkoivat vuonna 1992, ja vuonna 1997 tutkijat osasivat kertoa löytäneensä paikalta aiemmin tuntemattoman palatsin. Palatsin kaivaukset päättyivät vuonna 2005. Tämän jälkeen kaivaukset ovat jatkuneet palatsia ympäröivässä minolaisessa kaupungissa.
Káto Zákros

Káto Zákros () eli "Zákros" (Ζάκρος) on minolaisaikaisen palatsin ja kaupungin arkeologinen kohde Kreetan saarella Kreikassa. Se sijaitsee Siteían kunnassa lähellä nykyistä Káto Zákroksen kylää, josta se on saanut nimensä. Paikan minolaisaikaista nimeä ei tunneta.
Historia.
Káto Zákroksen palatsi oli yksi minolaisen kulttuurin viidestä suuresta palatsikeskuksesta Knossoksen, Faistoksen, Málian ja Galatáksen palatsien ohella. Palatsi rakennettiin noin vuonna 2000 eaa. samaan aikaan kuin muutkin suuret palatsit, ja se tuhoutui niiden tavoin maanjäristyksessä noin vuonna 1700 eaa. Tämän jälkeen rakennettiin uusi palatsi, joka tuhoutui noin vuonna 1450 eaa. Palatsi toimi todennäköisesti minolaisen kulttuurin porttina itään, kuten Kyprokselle ja Syyriaan. Tätä tukevat myös paikalta tehdyt löydökset, joihin kuuluu paljon Lähi-idästä tulleita esineitä.
Káto Zákroksen palatsi löydettiin myöhemmin kuin kuuluisammat minolaiset palatsit, minkä ansiosta sen tutkimuksessa on voitu käyttää nykyaikaisempia menetelmiä. Galatáksen palatsi löydettiin vielä myöhemmin.
Rakennukset ja löydökset.
Palatsi.
Káto Zákroksen palatsin koko oli noin 8 000 neliömetriä ja siinä oli 150 huonetta. Sen sisäpihan koko on noin 30 x 12 metriä. Palatsi on näin pienempi kuin muut minolaiset palatsit. Palatsissa on neljä siipeä, pohjois-, etelä-, itä- ja länsisiipi. Pääsisäänkäynti sijaitsi eteläsiivessä. Pohjoissiivessä oli ruokasali. Tutkijat arvelivat, että itäsiipi piti sisällään niin kutsutut kuninkaan ja kuningattaren "megaronit". Länsisiivessä oli muun muassa seremoniasaliksi kutsuttu sali. Yhdestä länsisiiven huoneesta on löydetty joukko lineaari-A-tauluja.
Kaupunki, satama ja haudat.
Palatsin pohjoispuolella sijaitsivat kaupunki ja satama. Kaupungista vain osa on kaivettu esiin. Sieltä on löydetty lukuisia viinin- ja öljynpuristimia. Tutkijoiden mukaan kaupunki saattoi olla erikoistunut viinin viemiseen Kykladien saarille. Tie yhdisti palatsin ja sataman toisiinsa.
Káto Zákroksen lähellä sijaitsee Zákroksen rotko, joka tunnetaan myös ”Kuolleiden rotkona”. Siellä sijaitsevat luolat olivat minolaisella ajalla käytössä hautoina.
Knosós

Knosós () on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kreetan saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Iraklionin kuntaan, Iraklionin alueyksikköön ja Kreetan alueeseen. Kylän väkiluku on 300 (vuonna 2011).
Knosóksen kylä sijaitsee noin viisi kilometriä etelään Iraklionin kaupungin keskustasta, jonka kaupunkiyhdyskuntaan se kuuluu, ja on sen eteläisiä esikaupunkeja. Se on saanut nimensä Knossoksen arkeologisesta kohteesta, joka tunnetaan erityisesti minolaisaikaisesta palatsistaan ja on kylän tärkein nähtävyys. Arkeologinen alue sijaitsee heti nykyisen kylän itäpuolella.
Iraklionin laidalla Knosóksen suunnassa sijaitsee Knosóksen nimeä kantava Kreetan yliopiston kampusalue, joka on yliopiston toinen pääkampusalue kaupungissa.
Iso Kivijärvi (Ylöjärvi, Lavajärvi)

Iso Kivijärvi on Pirkanmaalla Ylöjärvellä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Lavajärven valuma-alueeseen.
Maantieto.
Järvi on 850 metriä pitkä, 350 metriä leveä ja sen pinta-ala on 17 hehtaaria. Se sijaitsee karun metsämaaston keskellä ja sen rannoilla on vain kaksi soistunutta kohtaa. Järven valuma-alue on pieni ja järveen johtaa yksi suo-oja. Laskuoja lähtee järven pohjoispäästä ja se laskee 70 metrin mittaisena Vähä Kivijärveen. Rannoille on rakennettu yli 30 vapaa-ajan asuntoa ja etelärannalla sijaitsee KooVeen Leiri- ja liikuntakeskus. Asunnoille pääsee Takamaan suunnalta yhdystieltä 2773.
Vedenlaatu.
Järven vedenlaatua on tutkittu vuosina 1964, 1986, 1989, 1994, 1997 ja 2013. Vesi on lähes kirkasta tai vain lievästi ruskeaa. Humusta on veteen joutunut vain vähän. Valuma-alue on karua maastoa ja se vaikuttaa veden happamuustasoon. Kesällä veden happamuus on normaali, mutta talvella pH-luku putoaa alas. Vuonna 1986 pH-luku oli lähellä kuutta, mikä olisi ravuille kohtalokasta. Vuonna 2013 vesi oli hapahkoa. Yleensä järven puskurikyky happamoitumista vastaan on ollut heikko tai välttävä. Järven ravinnepitoisuuksien tasot ovat alhaisia. Valuma-alueen karuudesta johtuu, että fosforin ja typen pitoisuudet ovat olleet alhaalla. Talvella 2013 ne olivat kuitenkin koholla ja ravinnekuorma oli lievästi rehevöityneiden järvien tasolla. Silloin esiintyi myös levää. Matalassa järvessä lämpötilakerrostuminen on pientä, mikä helpottaa happipitoisuuden pysymistä hyvänä. Talvella tilanne voi muuttua. Vuonna 1986 ja 1989 happitilanne oli hyvä. Talvella 2013 happikatoa esiintyi kauttaaltaan hieman, mutta tilanne oli tyydyttävä. Järvi soveltuu virkistyskäyttöön hyvin.
Agía Triáda (Iraklion)

Agía Triáda (; myös "Hagia Triada") on minolaisaikaisen asutuksen arkeologinen kohde Kreetan saarella Kreikassa. Se sijaitsee Faistóksen kunnassa linnuntietä noin kaksi kilometriä luoteeseen Faistoksen minolaisaikaisesta palatsialueesta. Alue on saanut nykyisen nimensä lähellä sijaitsevasta Pyhän Kolminaisuuden ("Agía Triáda") kirkosta ja samannimisestä entisestä kylästä. Paikan minolaisaikaista nimeä ei tunneta.
Historia.
Agía Triádan paikka on ollut asuttu viimeistään 2000-luvulla eaa. Paikan merkittävin rakennus, kuninkaallinen ”huvila” tai pikkupalatsi, rakennettiin noin 1600 eaa. ja se tuhoutui 1400-luvulla eaa. Tutkijat ovat ajatelleet, että huvila olisi ollut Faistoksen kuninkaan eräänlainen kesäasunto. Sen raunioille rakennettiin mykeneläiselle kulttuurille tyypillinen "megaron" 1300-luvulla eaa. ja se oli käytössä 1100-luvulle eaa. Sen pohjoispuolelle kehittyi kauppapaikka ja eräänlainen ”agora”. On mahdollista, että tuona aikana alueen hallinto oli siirretty Agía Triádaan.
Mykeneläisaikaisissa lineaari-B-kirjoituksissa paikan mahdollinen nimi esiintyy muodossa "da-wo". Varhaisemmissa minolaisissa lineaari-A-kirjoituksissa esiintyy osin epäselvä "DA-U-*49", joka saattaa viitata samaan paikkaan.
Geometrisella kaudella 700-luvulla eaa. paikka oli kulttipaikkana. Hellenistisellä kaudella paikalle rakennettiin Zeus Belkhanokselle omistettu pyhäkkö. Venetsialaisvallan aikana 1300-luvulla paikalle pystytettiin puolestaan Pyhälle Georgiokselle ("Ágios Geórgios") omistettu kirkko.
Agía Triádan arkeologiset kaivaukset alkoivat vuonna 1902. Nykyisin osa raunioista on katettu. Rakennusten lisäksi alueelta on löydetty paljon merkittäviä esineitä sekä muun muassa merkittävä joukko lineaari-B-tauluja.
Kohteet.
Kuninkaallinen huvila.
Niin kutsuttu kuninkaallinen huvila muistuttaa minolaisen ajan tyypilliä palatseja, kuten Knossoksen ja Faistoksen palatseja, mutta on niitä pienempi. Rakennuksessa on ollut kaksi L-kirjaimen muotoista siipeä ja muun muassa sisäpiha, portaikkoja ja katettuja pylväikkötiloja, pyhäkkö-, työpaja- ja säilytystiloja, sekä valokuilu. Rakennus on ollut koristeltu lukuisin seinämaalauksin.
Hautausmaa.
Hautausmaalla on kaksi varhaisminolaisen kauden "tholos"-hautaa eli pyöröhautaa noin ajalta 3000–2300 eaa., sekä myöhäisminolaiselta kaudelta peräisin olevia kammiohautoja noin 1300-luvulta eaa. Ruumiit oli haudattu sarkofageihin. Hautausmaalta on löydetty muun muassa tunnettu koristeellinen Agía Triádan sarkofagi, joka on esillä Iraklionin arkeologisessa museossa. Se yhdistelee minolaista ja mykeneläistä tyyliä.
Megaron.
Mykeneläisaikaisen "megaronin" jäänteet ovat huvilan varastotilojen päällä.
Asutus ja agora.
Paikalle mykeneläisaikana muodostunut asutus ja kauppapaikka sijaitsevat kuninkaallisen huvilan koillispuolella. Agora toimi kokoontumispaikkana. Sitä reunustaa pitkä stoa eli pylväskäytävä, sekä lukuisia kauppatiloja ja "megaron"-tyylisiä rakennuksia.
Pyhän Georgioksen kirkko.
Pyhän Georgioksen bysanttilainen kirkko sijaitsee kuninkaallisen huvilan sisäpihalla. Se on koristeltu ajalle tyypillisin seinämaalauksin.
Andrew Schlafly

Andrew Schlafly (s. 27. huhtikuuta 1961) on yhdysvaltalainen lakimies ja konservatiivinen aktivisti, joka tunnetaan parhaiten Conservapedia-wikin perustajana ja omistajana. Hän on konservatiivi Phyllis Schlaflyn poika.
Conservapedia.
Schlafly aloitti marraskuussa 2006 wikipohjaisen Conservapedia-projektin. Schaflyn kotikoulussa opiskelevat kirjoittivat suuren osan wikin perusmateriaalista. Se on saanut runsaasti julkisuutta myös Suomessa, koska sitä pidetään sisällöltään ja tyyliltään outona ja sivuston on jopa luultu olevan pelkkää parodiaa. Osasyynä tälle saattaa olla se, että sivustoa on sotkettu kirjoittamalla parodisia artikkeleita.
Trans-Pacific Partnership

Trans-Pacific Partnership eli TPP on laaja 12 Tyynenmeren alueen valtion muodostama vapaakauppasopimus. Vapaakauppasopimuksen allekirjoittivat Australia, Brunei, Chile, Japani, Kanada, Malesia, Meksiko, Peru, Singapore, Uusi-Seelanti, Vietnam ja Yhdysvallat. Sopimus allekirjoitettiin 4. helmikuuta 2016 Aucklandissa Uudessa-Seelannissa 12 valtion kesken. Sopimus pitää ratifioida allekirjoittajavaltioissa ennen sen tuloa voimaan.
Monet muut alueen maat kuten Etelä-Korea, Filippiinit, Indonesia, Taiwan ja Thaimaa ovat myös ilmaisseet kiinnostuksensa.
Sopimus kattaa noin 40 prosenttia maailman taloudesta ja se luokin maailman suurimman vapaakauppa-alueen. Osallistujamaiden parlamenttien on vielä ratifioitava sopimus. TPP asettaa säännöt lukuisten eri tuotteiden kaupalle ja se sääntelee myös muun muassa sijoitussuojaa ja immateriaalioikeuksia.
23. tammikuuta 2017 Yhdysvaltain presidentti Donald Trump allekirjoitti asetuksen, jonka mukaan Yhdysvallat irrottautuu sopimuksesta. Trump luonnehti sopimusta työpaikkojen tappajaksi ja Yhdysvaltain etujen vastaiseksi. Loput 11 maata uusivat sopimuksen keskenään maaliskuussa 2018 (niin sanottu TPP-11).
Virojärvi (Ylöjärvi)

Virojärvi on Pirkanmaalla Ylöjärvellä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Lavajärven valuma-alueeseen. Virojärvi on osa Lavajärven aluetta.
Maantieto.
Virojärvi sijaitsee Koivistonkylän kylässä. Järvi on 300 metriä pitkä, 250 metriä leveä ja sen pinta-ala on 3,7 hehtaaria. Sillä on pieni valuma-alue, joka koostuu metsämaasta ja suosta, mutta järven rantoja reunustavat myös pellot. Järveen laskee kolme ojaa. Koska järvi on tilavuudeltaan pieni, viipyy vesi järvessä laskennallisesti vain 49 vuorokautta. Järven laskuoja lähtee eteläpäästä ja virtaa 2,5 kilometrin päässä Karhelammiin. Sen lähellä sijaitsee kolme maatilaa ja rannoilla on kaksi vapaa-ajan asuntoa. Yhdystiet 2763 ja 2771 kulkevat järven läheltä ja niiden risteys sijaitsee järven lounaispuolella.
Vedenlaatu.
Järven vedenlaatua on tutkittu vuonna 1999. Vesi on erittäin ruskeaa ja humuspitoista, mikä näkyy suurena hapenkulutuksena. Vesi on hapahkoa ja järven puskurikyky happamoitumista vastaan on hyvä. Veteen on liuennut runsaasti ravinteita. Fosforipitoisuus ylittää arvon 50 mikrogrammaa litralta (50 μg/l). Järven pohjan alusvedessä fosforia oli kaksinkertainen määrä pintaveteen verrattuna. Fosforia vapautuu siten veteen sedimenteistä. Myös typpeä vapautuu sedimenteistä veteen. Tämä sisäinen kuormitus syntyy, kun alusvesi jää hapettomaksi. Pohjan vesikerroksessa syntyy myös rikkivetyä. Järven hapettomuus on myös pintavesien ongelma. Vironjärvi soveltuu virkistyskäyttöön huonosti.
Remanderin talo

Remanderin talo on Helsingin keskustassa osoitteessa Aleksanterinkatu 16 sijaitseva kolmikerroksinen empiretyylinen talo. Talon rakennutti kauppias Friedrich Remander kauppiastalokseen vuonna 1814. Talo oli alkuaan kaksikerroksinen, mutta vuonna 1873 siihen rakennettiin kolmas kerros. Vuonna 1864 taloon oli valmistunut arkkitehti Frans Caloniuksen suunnittelema porrashuone. Taloon rakennettiin vielä puodit 1884–1885. Remanderin talon piharakennukset purettiin 1920-luvulla kun kortteliin valmistui Valkoisen salin uudisrakennus.
Remanderin talo siirtyi vuonna 1949 Helsingin kaupungin omistukseen. Talo korjattiin vuosina 1959–1965 perusteellisesti sisätiloiltaan niin että vain kellarikerros jäi ennalleen. Nämä uudistustyöt suunnitteli arkkitehti Aarno Ruusuvuori. Samassa yhteydessä Remanderin talon pihan itäsivulle rakennettiin nelikerroksinen virastosiipi.
Sunnin talo

Sunnin talo on Helsingin keskustassa Senaatintorin varrella Aleksanterinkatu 26:ssa sijaitseva kolmikerroksinen empiretyylinen talo. Talon rakennutti kauppias Per Hansson Sunn (1716–1774) kauppiastalokseen vuosina 1763–1770. Talo oli alun perin satulakattoinen ja siihen saattoi sisältyä paikalla 1758–1761 olleen piipputehtaan rakennuksen säilyneitä osia. Sunnin talon Sofiankadun puoleinen siipirakennus valmistui 1776. Tämä siipirakennus oli alun perin mansardikattoinen ja kaksikerroksinen. Vuonna 1819 perusti turkulainen Helsinkiin muuttanut ravintoloitsija Cajsa Wahllund majatalon, ravintolan ja biljardisalin Sunnin taloon. Talo muutettiin ulkoasultaan empiretyyliseksi 1833–1834 ja samalla Sofiankadun siipeä korotettiin kolmikerroksiseksi.
Myöhemmin Sunnin taloon rakennettiin Aleksanterinkadun puolelle näyteikkunat 1880-luvulla. Taloon tehtiin 1931 muutostöitä kun se muutettiin virastokäyttöön. Talossa tiloissa toimi sitten muun muassa poliisilaitos ja rakennusvirasto. Sunnin taloa on peruskorjattu 1982–1984 ja 2009–2011. Nykyisin talossa toimii ravintola.
Babuška-nainen

Babuška-nainen () on lempinimi tunnistamattomalle naiselle, jonka tiedetään valokuvanneen tai jopa videoineen John F. Kennedyn salamurhan vuonna 1963 erittäin läheltä. Hänen nimensä tulee hänen pitämästään huivista ja venäjän kielen sanasta "babuška", joka tarkoittaa mummoa tai vanhaa naishenkilöä.
Vaikka monet näkivät tapahtumat yhtä läheltä, on paikalta erittäin vähän läheltä otettua video- tai kuvamateriaalia. Lisäksi moni paikalla ollut etsi suojaa ja juoksi pakoon laukausten jälkeen, toisin kuin Babuška-nainen, jonka tiedetään todistetusti jatkaneen kuvaamista tilanteesta huolimatta. Yhdessäkään valokuvassa, jossa Babuška-nainen esiintyy, hän ei katso suoraan kameraan, joten häntä ei ole koskaan pystytty tunnistamaan eikä hän ole koskaan ilmoittautunut lukuisista pyynnöistä huolimatta.
Vuonna 1970 Beverly Oliver -niminen nainen väitti olevansa Babuška-nainen. Hänen väitteensä osoitettiin myöhemmin perättömiksi. Hän muun muassa väitti kuvanneensa tapahtumat kameralla, jollaista ei vielä tuolloin ollut olemassakaan. Lisäksi valokuvat Babuška-naisesta osoittavat naisen olevan vanhempi kuin Oliver tuolloin.
Tapauksen toinen merkittävä sivuhenkilö on niin kutsuttu Sateenvarjomies (), joka nähdään Kennedyn kulkureitin varrella mustiin pukeutuneena pitämässä sateenvarjoa auki yllään kirkkaana syyspäivänä. Vuonna 1978 mies nimeltä Louie Steven Witt kertoi olevansa kyseinen mies, ja yhä omistavansa kyseisen sateenvarjon. Hän kertoi sateenvarjon olleen eräänlainen protesti Kennedyn politiikalle.
Adolphe Appia

Adolphe Appia (1. syyskuuta 1862 Geneve, Sveitsi – 29. helmikuuta 1928 Nyon, Vaud, Sveitsi) oli sveitsiläinen arkkitehti, teatteriteoreetikko ja lavastustaiteen uudistaja, varsinkin valaistuksen käytön uranuurtaja. Uransa alkuaikana 1800-luvun lopulla Appia herätti huomiota näyttämötaidetta koskevilla kirjoituksillaan ja suunnitteli Wagnerin oopperoiden lavastusluonnoksia. Hän suunnitteli kolmiulotteisen näyttämötilan omaavia lavastuksia. Hän suunnitteli harmonista, tyyliteltyä ja usein symbolista ilmapiiriä luovaa valaistusta. Corgon Craigin tavoin hän kuului modernin skenografian tiennäyttäjiin. Hän ehdotti erityisesti näytämökuvan rakenteen ja valaistuksen uudistamista: hänen mukaansa näyttämökuvat pitäisi rakentaa plastisesti ja valaistus toteuttaa kunnioittaen yleisohjausta.
Mutenia

Mutenia on Sodankylän Sompiossa sijaitseva kylä, jonka muodostaa kolme asumatonta taloa. Se on yksi viidestä Sompion alueen kokonaan tai osittain Lokan tekojärven alle jääneestä kylästä. Alkuperäisestä Mutenian kylästä on tekoaltaan luoteisosassa nykyään jäljellä vain yksi 1800-luvun lopulla rakennettu talo piharakennuksineen. Lisäksi kylässä on kaksi toisen maailmansodan jälkeiseltä ajalta periytyvää pihapiiriä. Rakennukset ovat Lokan tekoaltaan rakentaneen Kemijoki Oy:n omistuksessa, eivätkä ne ole vapaasti tutustuttavissa.
Mutenia kuuluu yhdessä Purnumukan kylän kanssa Museoviraston määrittelemiin valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin esimerkkeinä Sodankylän metsäsaamelaisesta asutuksesta.
Historia.
Mutenian kylä sijaitsi alun perin Sompiojärvestä alkunsa saaneen Mutenianjoen varrella. 1840-luvulla paikalla vieraillut M. A. Castrén kuvaili 17 peräkkäisen katovuoden kurjistamia Mutenian oloja äärimmäisen köyhiksi. 1870–1890-luvuilla Sompioon muutti Ruotsin ja Norjan välisen rajasulun vuoksi Koutokeinon ja Enontekiön alueiden porosaamelaisia, joista osa asettui myös Muteniaan. Varsinainen maarekisterikylä syntyi vasta vuonna 1910 suoritetun isojaon myötä. Maantie kylään saatiin 1936, kun Lokasta Korvasen ja Mutenian kautta Vuotsoon johtanut yhteys valmistui.
Vuonna 1967 alkaneen tekoaltaan täyttämisen myötä kylä jäi osittain veden alle. Sen taloista suurin osa kuitenkin säilyi, mutta yhtä lukuun ottamatta kaikkien asukkaat muuttivat läheiseen Vuotson kylään. Nykyään Mutenian edustalla on Lokan tekojärven lahti.
Venäjänvesikontiainen

Venäjänvesikontiainen ("Desmana moschata") on uhanalainen kontiaislaji.
Levinneisyys.
Venäjänvesikontiaista tavataan Venäjällä, Ukrainassa ja Kazakstanissa. Sen levinneisyysalue on sirpaloitunut, ja se on hävinnyt monilta alueilta, esimerkiksi Valko-Venäjältä kokonaan. Vuonna 2017 lajia arvioitiin olevan Venäjällä noin 8 000 – 10 000 yksilöä, kun niitä oli vielä 2001 yli 27 000. Lajia uhkaavat ilmastonmuutoksen aiheuttamat muutokset tulvamalleissa, kuolemat kalastuksen sivusaaliina, elinympäristöjen tuhoutuminen, vesien saastuminen ja kilpailu vieraslajien kanssa. Venäjänvesikontiainen luokiteltiin vuonna 2023 äärimmäisen uhanalaiseksi, kun se aiemmin oli ollut erittäin uhanalaiseksi.
Elintavat.
Venäjänvesikontiainen elää vesistöjen läheisyydessä. Sillä on melko tarkat elinympäristövaatimukset, ja se suosii vesistöjä, joissa on runsaasti vesikasvillisuutta ja joiden rannoilla kasvaa pensaikkoa ja vanhaa metsää. Suotuisina vuosina venäjänvesikontiainen voi lisääntyä vuoden ympäri, mutta yleensä se lisääntyy kahdesti vuodessa: loppukeväällä ja syksyllä. Molemmat sukupuolet huolehtivat poikasista. Laji on kaikkiruokainen, ja sen on havaittu käyttävän ravinnokseen ainakin 72:a vesissä elävää selkärangatonta lajia sekä 30 kasvilajia. Se syö myös kaloja ja sammakkoeläimiä.
John Lewis and Sons

John Lewis and Sons Limited oli brittiläinen telakkayhtiö, joka sijaitsi Skotlannissa Aberdeenissä.
Historia.
Andrew Lewis perusti yhtiön vuonna 1907. Perustajan isä oli covelainen puuveneseppä John Lewis, joka myöhemmin valmisti höyrykoneita ja korjasi niitä Aberdeenissä. Telakka valmisti ensimmäisen aluksensa vasta vuonna 1917, jolloin ensimmäinen maailmansota loi uusia tilauksia. Yhtiö valmisti aluksi rannikkoliikenteen tarvitsemia aluksia, kunnes se keskittyi rahtialuksiin.
Toisen maailmansodan aikana yhtiö valmisti yli kolmekymmentä alusta kuten miinanraivaustroolareita ja partioaluksia. Telakka jatkoi sodan jälkeen erikoistumistaan troolareihin, mutta se kuitenkin valmisti vuonna 1968 purjekoulualus "Malcolm Millerin".
Yhtiön osti vuonna 1972 Wood Group, joka keskittyi kalateollisuuteen kuten alusten omistamiseen ja kalankäsittelyyn. Vuonna 1976 telakalle valmistui uusi 1600 tonnin "slipway", joka mahdollisti yhä suurempien alusten korjaamisen ja valmistuksen. Telakka keskittyi samalla yhä enemmän korjauksiin, vaikka se valmistikin toisinaan uusia aluksia vuoteen 1980 saakka.
Tetrakaiini

Tetrakaiini (C15H24N2O2) on aminoestereihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään sen hydrokloridisuolana lääketieteessä ja eläinlääketieteessä voimakkaana ja pitkävaikutteisena paikallispuudutteena. Tetrakaiini kuuluu WHO:n laatimalle tärkeimpien lääkeaineiden listalle.
Ominaisuudet.
Tetrakaiini on huoneenlämpötilassa valkoista kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee vain heikosti veteen ja paremmin orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin ja kloroformiin. Dietyylieetteriin, asetoniin tai bentseeniin se on puolestaan lähes täysin liukenematon. Tetrakaiini on polymorfista ja sillä on kolme eri kidemuotoa, joiden sulamispisteet ovat lähellä toisiaan.
Tetrakaiinia käytetään erityisesti silmän puudutukseen leikkauksien aikana ja spinaalipuudutteena. Yhdisteen vaikutusaika on pitkä noin 1,5–3 h johtuen tetrakaiinin hyvästä rasvaliukoisuudesta. Puudutteena tetrakaiini on lidokaiiniin verrattuna neljä kertaa potentimpi. Tyypillisesti tetrakaiinia käytetään geelinä tai liuoksena, jossa on 0,5 massaprosenttia vaikuttavaa ainetta. Tetrakaiini metaboloituu ihmiselimistössä esteraasien vaikutuksesta.
Haittavaikutukset.
Tetrakaiini laajentaa verisuonia, mikä voi aiheuttaa kutinaa käytettäessä ainetta topikaalisesti. Käytettäessä tetrakaiinia silmissä, aiheuttaa se melko voimakasta kirvelyä hetken ajan. Pitkäaikainen käyttö esimerkiksi glaukoomapotilailla altistaa yliherkistymisenä ja tetrakaiinille allergisten potilaiden oireita ovat useita päiviä kestävä silmäluomien turvotus, herkkyys ja kutina. Tetrakaiini voi spinaalipuudutteena aiheuttaa vakavan cauda equina-syndrooman, jonka oireina ovat alaraajojen tunnottomuus ja virtsaus - ja ulostusongelmat.
Synteesi.
Tetrakaiinia voidaan valmistaa usealla tavalla. Käytettyjä ovat p-aminobentsoehapon tai se etyyliesterin alkyloiminen 1-bromibutaanilla ja muodostuvan p-butyyliaminobentsoehapon hapon esteröinti dimetyylietanoliamiinin avulla tai p-butyyliaminobentsoehapon etyyliesterin vaihtoesteröinti dimetyylietanoliamiinilla natriumetoksidin toimiessa reaktiossa emäksisenä katalyyttinä.
Kolmas tapa on käsitellä prokaiinia butaldehydillä ja pelkistämällä muodostuva imiini vedyllä palladiumin toimiessa katalyyttinä. Reaktio on tyypiltään pelkistävä aminointi.
Martinkallion koulu

Martinkallion koulu on yhtenäinen peruskoulu Espoossa. Koulu käsittää luokat esikoulusta yhdeksänteen luokkaan asti. Koulussa opiskelee noin 500 oppilasta. Martinkallion koulu sijaitsee Nöykkiön kaupunginosassa. Se on värikäs rakennus, jonka yhteydessä on iso hiekkakenttä.
Martinkallion koulun tavoitteena on edistää oppilaan suhdetta luontoon ja opettaa suojelemaan luontoa. Muita koulun arvoja ovat muun muassa elämän kunnioitus, rehellisyys, suvaitsevaisuus, kestävä kehitys, vastuuntuntoisuus ja tavoitteellisuus. Martinkallion koulussa oppilaille halutaan opettaa luonnon kunnioittamisen lisäksi hyviä käytöstapoja sekä ymmärtämään heidän toimintansa ympäristölliset seuraukset. Koulu arvostaa yhteistyötaitoja, yhteisöllisyyttä ja yhteisöön sitoutumista sekä itsetunnon ja itsetuntemuksen kehittymistä. Koulu pyrkii myös antamaan koulun henkilökunnalle ja oppilaille vaikuttamismahdollisuuksia heitä itseään koskeviin asioihin. Martinkallion koulu on myös KiVa Koulu, joka on koulukiusaamista ehkäisevä toimenpideohjelma.
Sabueso español

Sabueso español ("espanjanajokoira") on FCI:n roturyhmään 6 kuuluva keskikokoinen ajava koira. Se on kotoisin Pyreneiden niemimaalta, missä sitä käytetään erityisesti metsästyskoirana.
Ulkonäkö.
Sabueso españolin väri on valkoinen ja oranssi epäsäännöllisin merkein. Oranssi väri voi olla hyvin lähellä sitruunan keltaista ja vaalean ruskeaa. Rodun turkki on lyhytkarvainen ja tiheä. Urosten säkäkorkeus on 52–57 cm ja narttujen 48–53 cm.
Sabueso espãnolin pää on pitkänomainen kuonon ja kallon ollessa samanpituiset. Kallo on hieman kupera. Kuono on hieman tasainen eikä terävä. Ylähuuli peittää alaleuan. Kirsu on samanvärinen kuin ylähuuli ja musta. Korvat ovat pitkät ja osoittavat alaspäin. Sabueso españolin niska on vahva ja sen nahka on löysä. Keho on kulmikas selän ollessa pitkä ja leveä. Häntä on keskikokoinen ja suippo kärjestä.
Luonne ja käyttäytyminen.
Sabueso españolilla on hyvin suuri metsästysvietti. Rodulle on tyypillistä käyttää erilaista haukuntaa metsästyksen aikana. Rodulle ei ole tyypillistä toimia ryhmissä, vaan metsästys tapahtuu joko yksinään tai korkeintaan kahden muun koiran kanssa. Sabueso español ei ole itsenäisen luonteensa takia kovinkaan hyvä seurakoira. Se on hyvin lojaali, rohkea, rauhallinen ja hellä. Sabueso españolit voivat juosta metsästyksen aikana jopa 4–5 tuntia.
Alkuperä.
Jotkut uskovat rodun esi-isien saapuneen Espanjaan ensimmäisellä vuosisadalla eaa. foinikialaisten kauppiaiden laivoilla, toiset taas kelttien tuoneen ne mukanaan maahan. Kolmannen teorian mukaan sabueso polveutuisi Ardennien hubertuksenajokoirasta. Ensimmäiset maininnat rodusta ovat jo 1300-luvulta Alfonso XI:n metsästyskirjasta, ja myöhemmin siitä tuli yksi navarranseisojan esi-isistä.
Sabuesosta tunnettiin alun perin kaksi eri muunnosta: "de monte" (vuoristoajokoira) ja "lebrero" (jäniskoira). De monte polveutui kelttiläisestä ajokoirasta (mahdollisesti sama rotu kuin kelttienvinttikoira), ja sen nimityksen väitetään perustuvan Keski-Ranskan ensimmäisiin asukkaisiin. Lebrero oli de montea pienempi ja kevyempi, ja se erosi jälkimmäisestä myös lähes yksivärisen värityksensä (vain pienet valkoiset merkit kuonossa, niskassa ja rintakehässä) puolesta.
Takaaki Kajita

Takaaki Kajita (, s. 9. maaliskuuta 1959 Higashimatsuyama, Saitaman prefektuuri) on japanilainen fyysikko. Kajitalle myönnettiin Nobelin fysiikanpalkinto vuonna 2015 yhdessä kanadalaisen Arthur B. McDonaldin kanssa heidän neutriino-oskillaation tutkimuksista, jotka osoittivat neutriinolla olevan massan.
Kajita väitteli tohtoriksi vuonna 1986 Tokion yliopistossa, missä hän toimii professorina. Lisäksi hän johtaa Institute for Cosmic Ray Researchia (ICRR). Kajita on työskennellyt Super-Kamiokande-ryhmässä.
Alexander Hall and Company

Alexander Hall and Company oli brittiläinen telakkayhtiö, joka sijaitsi Skotlannissa Aberdeenissä.
Historia.
Alexander Hall perusti yhtiön vuonna 1790 ottamalla hallintaansa Cochar and Gibbonin liiketoiminnan. Yhtiön ensimmäinen Aberdeen tai klipperikeulalla varustettu alus oli puinen purjealus vuonna 1839 valmistunut kuunari "The Scottish Maid". Uusi keulan muoto paransi nopeutta ja purjehdusominaisuuksia.
Alexander Hall kuoli vuonna 1849 jättäen yrityksen kahdelle pojalleen Jamesille ja Williamille. Veljekset valmistivat useita kuuluisia klippereita tee- ja opiumikuljetuksiin kuten "Torrington" ja "Stornowayn". William vastasi alusten suunnittelusta ja James liiketoiminnasta. He olivat myös kiinnostuneita työntekijöidensä hyvinvoinnista ja sairaskassa aloitti toimintansa 1846.
Toisen maailmansodan päätyttyä telakka ei investoinut uudistuksiin ja Hall, Russell and Company valtasi yrityksen vuonna 1957.