tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Forth Bridge

Forth Bridge on vuonna 1889 valmistunut Skotlannissa oleva rautatiesilta, joka ylittää Forthinvuonon. Se on teräksestä rakennettu ulokepalkkisilta, jonka kokonaispituus on 2 467 metriä. Sen jänneväli oli 521 metriä.
Sillan suunnittelivat John Fowler ja Benjamin Baker, ja se otettiin käyttöön 1890.
Rakennelma.
Forth Bridge on teräksestä rakennettu ulokesilta. Sillan kokonaispituus siihen johtavat viaduktit mukaan luettuna on 2 467 metriä.
Siltaa kantavat kolme uloketornia, joista lähtee kumpaankin suuntaan 207 metriä pitkät ulokkeet. Ulokkeiden välissä 107 pitkä riippuva jänne. Kolmen tornin väliin muodostuu näin kaksi 521 metriä pitkää jännettä, jotka olivat 28 vuoden ajan maailman pisimmät. Tornit kohoavat 110 metriä graniittisten tukipylväiden yläpuolelle. Tornien huiput ovat kokonaisuudessaan 137 metriä joen pohjan yläpuolella.
Sillan rakentamiseen käytettiin 53 000 tonnia terästä, ja se oli aikanaan Britannian ensimmäinen suuri teräsrakennelma.
Historia.
Firth of Forthin halki South Queensferrystä North Queensferryyn oli kulkenut lautta 1100-luvulta saakka. Se yhdisti Skotlannin koillisosan Edinburghiin ja maan eteläosaan. Forthinvuonon ylittämiselle alettiin hakea 1800-luvulla vaihtoehtoisia ratkaisuja. Ne saivat lisää intoa taakseen vuosisadan puolivälissä, kun rautatieverkko alkoi laajentua.
Nuori insinööri Thomas Bouch alkoi 1849 suunnitella ratkaisuja Forthin- ja Taynvuonon ylittämiseksi. Tayn rautatiesillan rakentaminen aloitettiin 1871 ja Forthin sillan peruskivi laskettiin 1873. Projekti päättyi kuitenkin joulukuussa 1879, kun Tayn silta romahti myrskyssä ja vei mukanaan noin 75 ihmistä.
Bouchin siltasuunnitelmat laitettiin jäihin onnettomuuden jälkeen, mutta siltahankkeelle haettiin silti jatkoa. Uuden suunnitelman esittivät John Fowler ja Benjamin Baker toukokuussa 1881. Forth Bridge Railway Company hyväksyi 1,6 miljoonan punnan suunnitelman joulukuussa 1882. Parlamentti oli hyväksynyt sen jo heinäkuussa.
Silta rakennettiin kahdessa vaiheessa. Vuosina 1882–1885 keskityttiin vedenalaisiin rakennelmiin ja rakennettiin myös sillan perustukset. Vuosina 1886–1889 pystytettiin kolme konsolitornia ja rakennettiin sillalle johtavat viaduktit. Rakennustöissä oli parhaimmillaan mukana 4 600 miestä. Töiden aikana kuoli 73 työntekijää. Silta valmistui 15. marraskuuta 1889, testattiin tammikuussa 1890 ja avattiin 4. maaliskuuta 1890.
Sillan rakennelmia on muutaman kerran muokattu sen valmistumisen jälkeen. Rautatien kantavaa kantta vahvistettiin 1913, valonheittimet asennettiin 1990-luvulla ja yhden ympärille lisättiin jalkakäytävä 2012.
Valtio omisti sillan vuoteen 1993 saakka. Sen uusi omistaja Network Rail teki 2001–2011 sillalle laajan kunnostustyön. Sen aikana se muun muassa maalattiin kokonaan uudella pitkäaikaisella maalilla.
Ayisat Yusuf

Ayisat Endurance Yusuf-Aromire (s. 6. maaliskuuta 1985 Lagos) on nigerialainen entinen jalkapalloilija. 
Yusuf pelasi urallaan kaksi kautta Suomessa edustaen Naisten Ykkösessa Porin NiceFutista ja Naisten Liigassa Kuopion Mimmifutista. Hän kuului Nigerian joukkueeseen vuosien 2004 ja 2008 Afrikan-mestaruuskilpailuissa, 2007 MM-kilpailuissa sekä 2008 Pekingin olympiakisoissa. 
Yusuf asuu Suomessa ja työskentelee pääkaupunkiseudulla personal trainerina. Hän on valmentanut muun muassa FC POHUn jalkapallojunioreita. Vuoden 2025 kuntavaaleissa Yusuf oli RKP:n ehdokkaana Helsingissä. Hän on myös ammattiyhdistysaktiivi ja toimii esikuvana Julkisten ja hyvinvointialojen liitossa sekä Monaliiku ry:ssä liikunnanohjaajana.
Ruuvikierre (ooppera)

Ruuvikierre ("The Turn of the Screw") on englantilaisen säveltäjän Benjamin Brittenin säveltämä kaksinäytöksinen kamariooppera. Sen libreton on kirjoittanut Myfanwy Piper ja se pohjautuu Henry Jamesin samannimiseen pienoisromaaniin "Ruuvikierre" (1898). Kantaesityksensä ooppera sai Venetsiassa 14. syyskuuta 1954. 
Ooppera koostuu prologista ja kuudestatoista kohtauksesta, joista jokaista edeltää ruuvin teeman 12-nuottinen muunnelma. Teosta kuvaillaan usein draamaltaan kaikkein vaikuttavimmaksi englantilaiseksi oopperaksi. Oopperan roolit ovat kertoja (tenori), kotiopettaja (sopraano), Miles (poikasopraano), Flora (sopraano), Mrs. Grose (sopraano), Peter Quint (tenori) ja Miss Jessel (sopraano).
"Ruuvikierre" tapahtuu 1800-luvun puolivälin Englannissa, isossa maalaiskartanossa.
Hurlevent

Hurlevent on Jacques Rivetten ohjaama ranskalainen historiallinen elokuva jonka ensi-ilta oli vuonna 1985. Se perustuu Emily Brontën romaaniin "Humiseva harju", nimenomaan kirjan ensimmäiseen osaan. Elokuva on sijoitettu 1930-luvun Etelä-Ranskaan. Elokuvan pääosissa on kolme tuolloin tuntematonta näyttelijää: Fabienne Babe, Lucas Belvaux ja Oliver Cruveille.
Forgotten Tomb

Forgotten Tomb on italialainen, vuonna 1999 perustettu black metalia soittava yhtye.
Historia.
Forgotten Tombin historia alkoi Ferdinando "Herr Morbid" Marchision sooloprojektina, kun muusikon aiempi yhtye Sacrater hajosi. Yhtyeen ensimmäiset levyt aina "Love's Burial Groundiin" asti ovat kaikki Marchision käsialaa ja yksin soittamia. Myös myöhemmillä levyillä sanoitukset ovat pääasiassa Marchision kirjoittamia.
L’Amour par terre

L’Amour par terre on Jacques Rivetten ohjaama ranskalainen draamaelokuva. Sen pääosissa ovat Geraldine Chaplin, André Dussollier sekä Jean-Pierre Kalfon. Elokuvan ensi-ilta Ranskassa oli 17. lokakuuta 1984.
Juoni.
Nuori mies Pariisissa pyytää ihmisiä seuraamaan teatteriesityksiä pieneen asuntoon. Näytelmän kirjoittaja on yleisön joukossa ja pyytää näyttelijöitä saapumaan harjoittelemaan uutta näytelmää tyhjään kartanoon. Kun kaksi naisnäyttelijää, Charlotte ja Emily, saapuvat paikalle, he alkavat nähdä häiritseviä näkyjä.
Nunna (elokuva)

Nunna ("La Religieuse" tai "Suzanne Simonin, la Religieuse de Diderot") on Jacques Rivetten ohjaama ranskalainen historiallinen draamaelokuva vuodelta 1967. Se perustuu Denis Diderot’n romaaniin "La Religieuse" (1760). Nunnaluostarien väkivaltaa ja seksuaalisuutta kuvaava elokuva valmistui jo kevääksi 1966, mutta joutui Ranskassa yli vuodeksi esitys- ja vientikieltoon katolisten piirien painostuksen takia.
Tuotanto.
Jacques Rivette alkoi työskennellä Diderot’n "Nunnan" parissa jo 1960-luvun alussa, kun hän ohjasi Jean Gruault’n romaanin pohjalta kirjoittaman näytelmän Studio Champs-Elysées -teatteriin. Diderot’n tekstiä oli tiivistettävä huomattavasti sekä näytelmään että elokuvaan niin, että vain olennainen jäi jäljelle. "Nunnaa" pidetään Rivetten elokuvista yksinkertaisimpana ja suorimpana, klassisen draaman logiikkaa noudattavana selkeänä tarinana, Rivetten tapaan tosin hidasrytmisenä.
Vastaanotto.
Kaikki muut ateistina tunnetun Diderot’n romaanit olivat elokuvan julkaisuaikana katolisen kirkon kieltämiä, ja myös "Nunna" kritisoi 1700-luvun katolista luostareita, joissa aviottomasti syntyneet tytöt saattoivat joutua kaltoin kohdelluiksi. Vuonna 1966 valmistunut elokuva sai Ranskassa aluksi esitys- ja vientikiellon huolimatta siitä, että maan elokuvasensuurivirasto oli puoltanut sen sallimista ja kulttuuriministeri André Malraux hyväksynyt sen esittämisen Cannesin elokuvajuhlilla, jossa se oli ehdolla Kultaisen palmun saajaksi. Kielto herätti kulttuuripiireissä suurta kohua ja vastustusta. Se purettiin hallinto-oikeudessa vuotta myöhemmin, ja "Nunna" sai Ranskassa ensi-iltansa 26. heinäkuuta 1967.
Elokuva sai Suomessa ensi-iltansa 12. huhtikuuta 1968. Se on esitetty televisiossa 16. syyskuuta 1974, osana MTV1:n ohjelmistoa.
Jaime Garzón

Jaime Hernando Garzón Forero (24. lokakuuta 1960 – 13. elokuuta 1999) oli kolumbialainen koomikko, lehtimies ja rauhanneuvottelija. Hän oli Kolumbian tunnetuin poliittinen satiirikko, joka taitavasti ja ilkeästi jäljitteli paikallisia kuuluisuuksia. Mutta hän toimi myös rauhanneuvottelijana, pyrki auttamaan sieppausten uhrien vapauttamisessa ja järjesti FARC-sissien lehdistötilaisuuksia. 
Jaime Garzón ammuttiin kuoliaaksi Bogotassa matkalla radiostudioon. Kymmenet tuhannet ihmiset osallistuivat hänen hautajaisiinsa, joista tuli väkivallan vastainen mielenosoitus. 
5. helmikuuta 2021 tuomioistuin vahvisti 26 vuoden rangaistuksen DAS: n entiselle apulaisjohtaja José Miguel Narváezille Jaime Garzónin murhasta yli 21 vuoden rikoksen jälkeen.
Kiinatar

Kiinatar () on vuonna 1967 ensi-iltansa saanut ranskalainen uuden aallon satiirinen elokuva, jonka ohjasi Jean-Luc Godard. Se kertoo nuorista maolaisista vallankumouksellisista 1960-luvun lopun Pariisissa.
Näyttelijät.
Lähde:
Welling

Welling tai Velling on seuraavien merkittävien henkilöiden sukunimi:
Jurek

Jurek Reunamäki (s. 1986 Kuopio) on suomalainen musiikkituottaja, muusikko, säveltäjä ja sanoittaja. Hänet tunnetaan taiteilijanimellään Jurek.
Ura.
Jurek on opiskellut ammattikoulussa elokuvaäänitystä. Vuonna 2011 hän päätyi työharjoitteluun Kaiku Entertainment -musiikkiyhtiöön. Yhtiön johdossa työskentelevän Pekka Ruuskan kehotuksesta Jurek päätyi työstämään esikoisalbumiaan. Hänellä oli levytyssopimus Universal Musicin kanssa ja albumilta julkaistiin singlet ”Ennen kuin me kadotaan” (2012) ja ”Mietin Elinaa” (2013). Tehdessään vuoden 2013 syksylle julkaistavaksi aiotun albumin kolmatta singleä hän tulikin toisiin aatoksiin uransa suhteen ja tuhosi tekemänsä albumimateriaalin. Tuon jälkeen hän päätti siirtyä tekemään musiikkia muille artisteille.
Hän on tuottanut muun muassa Antti Tuiskun, Jannan, Johanna Kurkelan ja Erinin albumeita. Tuottamiensa artistien lisäksi hän on tehnyt kappaleita myös muun muassa Lucasille, Jesse Kaikurannalle ja Discolle.
Kansainvälisesti Jurek Reunamäen kappaleita ovat julkaisseet mm. blackbear, Nessa Barrett, Phoebe Ryan ja Matoma. Hänet tunnetaan myös useiden globaalisti menestyneiden K-Pop-kappaleiden taustalta mm. artistien Yeonjun (TXT), NCT Dream, Twice ja Riize julkaisuilta. 
Jurek oli ehdolla vuoden 2015 tuottajan Emma-palkinnon saajaksi. Helmikuussa 2018 hänet palkittiin vuoden 2017 tuottajan Emma-palkinnolla. Vuonna 2018, Jurek palkittiin sekä Vuoden kevyen musiikin tekijänä että Vuoden biisi -palkinnolla Jenni Vartiaisen ja Jurekin säveltämästä kappaleesta Turvasana. 
Vuodesta 2023 lähtien Jurek on työskennellyt yhteistyössä musiikkikustantajan Nordic Music Partners kanssa.
Tarhapuiston koulu

Tarhapuiston koulu oli alakoulu Vantaan Koivukylän suuralueen Havukosken kaupunginosassa. Koulussa opiskeli syyslukukaudella 2007 yhteensä 160 oppilasta (luokka-asteet 1–6). Syksyllä 2010 oppilasmäärä oli enää 130.
Vantaan kaupunki ilmoitti keväällä 2011 koulun sulkemisesta. Koulun vajaa 200 oppilasta ohjattiin syyslukukaudesta 2011 alkaen pääsääntöisesti läheiseen Kytöpuiston kouluun. Koulun tilalle Vantaa kaavoitti kaksi kerrostaloa.
Aurinkokiven koulu

Aurinkokiven koulu on Vantaan Kivistön suuralueen Kivistön kaupunginosassa syyslukukaudesta 2016 lähtien toiminut, noin 1000 oppilaan peruskoulun yhtenäiskoulu (luokka-asteet 1–9). Koulu valmistui osana Aurinkokiven palvelukeskuksen rakentamisen ykkösvaihetta; palvelutalossa toimii myös päiväkoti ja neuvola. Kouluun siirtyivät läheistä Kivistön koulua keväällä 2016 käyneet alakoululaiset. Aurinkokiven koulun rehtoriksi siirtyi Kivistön koulua aiemmin johtanut Sari Silander.
Aurinkokiven koulua laajennettiin palvelukeskuksen toisen rakennusvaiheen yhteydessä vuonna 2019. Kivistön yläkoululaiset siirtyivät Vantaankosken koulusta oman alueensa uuteen yläkouluun syksyllä 2019, minkä myötä huonokuntoinen Vantaankosken koulu lakkautettiin. Uuden yläkoulun julkisivu herätti kohua betoniseinälle maalatun taideteoksen haikeiden värien takia.
Konstantinopolin neljäs kirkolliskokous (ortodoksinen)

Konstantinopolin neljäs kirkolliskokous, jota jotkut ortodoksiset teologit pitävät kahdeksantena ekumeenisena kirkolliskokouksena, pidettiin Konstantinopolissa vuosina 879–880. Se vahvisti patriarkka Fotioksen uudelleennimittämisen patriarkaksi. Kirkolliskokouksen päätteeksi patriarkka Fotios sekä Rooman paavi Johannes VIII lukivat uskontunnustuksen sen alkuperäisessä muodossa, ilman filioque-lisäystä.
Roomalaiskatolinen kirkko ei ole tunnustanut tämän kirkolliskokouksen päätöksiä.
Manning the Helm

Manning the Helm on death metal -yhtye Medeian EP-levy, joka julkaistiin 21. elokuuta 2015 levymerkillä Fullsteam Records. EP on yhtyeen ensimmäinen uuden laulajan Frans Aallon kanssa julkaistu äänite. Kappaleesta ”Barbarossa” kuvattiin musiikkivideo.
Vastaanotto.
EP sai erinomaisen vastaanoton. Kaaoszinen Jarmo Hänninen vertasi tuotosta yhtyeen alkuaikojen julkaisuihin, mainiten kappaleiden paranevan loppua kohden, ja ainoan ongelman olevan uuteen laulajaan tottumisen. Metalliluolan arvio suitsuttaa uutta laulajaa, ja pitää vaihtelevaa albumia kappaleiden vaihtelevuudesta huolimatta yhtenäiseltä.
Xiantao

Xiantao (, pinyin: Xiāntáo Shì) on aliprefektuurin statuksella oleva piirikuntatason kaupunki Kiinan Hubein maakunnan keskiosassa. Kaupungin pinta-ala on 2 538 neliökilometriä ja väkiluku 1,18 miljoonaa (vuonna 2010). Kaupungin keskusta sijaitsee linnuntietä noin 90 kilometriä maakunnan pääkaupunki Wuhanista länsilounaaseen.
Xiantao on kuuluisa voimistelusta. Monet kuuluisat kiinalaiset voimistelijat (kuten Li Xiaoshuang, Li Dashuang ja Yang Wei) ovat kotoisin Xiantaosta.
Shennongjia

Shennongjia (, pinyin: Shénnóngjià Línqū) on metsävyöhyke Kiinan Hubein maakunnan luoteisosassa. Se on ainoa piirikuntatasolla oleva metsävyöhyke Kiinassa. Metsävyöhykkeen pinta-ala on 3 253 neliökilometriä ja väkiluku 76 140 (vuonna 2010). Metsävyöhykkeen hallintopaikka Songbain suurkunta sijaitsee linnuntietä noin 370 kilometriä maakunnan pääkaupunki Wuhanista luoteeseen.
On väitetty, että Shennongjiassa on esiintynyt yereniä.
Unesco lisäsi paikan maailmanperintöluetteloon vuonna 2016.
Surrender (Hurtsin albumi)

Surrender on englantilaisen synthpopduo Hurtsin kolmas studioalbumi, joka julkaistiin 9. lokakuuta 2015.
Albumi debytoi Suomen virallisen listan sijalla 13.
5-MeO-NBpBrT

5-MeO-NBpBrT on metoksitryptamiiniryhmästä N-substituoitu kemikaali ja muuntohuume joka kuuluu metoksitryptamiineihin. Muiden kyseisen ryhmän tavoin se toimii 5-HT2A-reseptorin agonistina.
5-MeO-NBpBrT:n vaikutuksista ja myrkyllisyydestä ihmiskäytössä tiedetään vain vähän.
Alli Tryggin puisto

Alli Tryggin puisto () sijaitsee Torkkelinmäessä Kallion kaupunginosassa Helsingissä. Se on rakennettu rinteeseen, joka kohoaa Hämeentieltä luoteeseen kohti Porthaninkatua. Puisto on perustettu vuonna 1939, ja sen pinta-ala on noin 0,6 hehtaaria. Pengerkatu jakaa suorakulmion muotoisen puiston kahteen kutakuinkin yhtäsuureen osaan. Lounaassa puisto rajoittuu Ässänrinteeseen ja koillisessa Kaikukujaan.
Hämeentien ja Pengerkadun välissä sijaitsevan puoliskon läpi on vedetty kävelyakseli, jonka päätepiste on Ässärykmentin muistomerkki. Obeliskisen veistoksen teki kuvanveistäjä Aarre Aaltonen ja se pystytettiin 13. lokakuuta 1940. Pengerkadun ja Porthaninkadun välissä puisto muodostuu jyrkästä nurmikkorinteestä ja pensasaidan ympäröimästä kivituhkakentästä. Alli Tryggin puiston puulajeja ovat lehmus, ruotsinpihlaja, metsävaahtera, tataarivaahtera ja vuorijalava. Puistossa kasvaa myös syreenejä, lamohietakirsikkaa ja sinivatukkaa. Puistossa on myös opaskoirille tarkoitettu aitaus.
Alli Trygg-Helenius (1852–1926) oli suomalainen kansanvalistaja. Tryggin nimikkopuiston paikalla sijaitsi aiemmin hänen perustamansa Kansankoti, joka kuului Kaiun huvila-alueeseen. Kaiku oli suorakaiteen muotoinen alue Hämeentien ja Agricolankadun välissä. Kaikukujan nimi on perua vanhasta huvila-alueesta, Ässänrinne puolestaan sai nimensä Ässärykmentin muistomerkistä. Vuonna 1890 perustettu Kansankoti purettiin 1938. Alli Tryggin puolison Matti Helenius-Seppälän mukaan nimetty puisto sijaitsee Alli Tryggin puiston vieressä Porthaninkadun toisella puolen. Matti Heleniuksen puiston naapurissa puolestaan on Karhupuisto.
Kallion lukio sijaitsee Alli Tryggin puiston kupeessa Kaikukujan ja Porthaninkadun kulmassa. Myös Kallion kirjasto sijaitsee puiston läheisyydessä, Porthaninkadun ja Viidennen linjan kulmassa.
25I-NBF

25I-NBF (2C-I-NBF, NBF-2C-I, Cimbi-21) on psykedeelisestä fenetyyliamiinista - 2C-I:stä - johdettu muuntohuume. Kemikaali toimii voimakkaana osittaisena 5-HT2A -serotoniinireseptorin agonistina.
Kemikaalia on tutkittu mahdollisena apuaineena positroniemissiotomografiaan. Kyseisessä apuaineessa 25I-NBF:n hiiliatomit on korvattu radioaktiivisilla hiili-11 -atomeilla.
Laki.
25I-NBF on luokiteltu Suomessa kuluttajamarkkinoilta kielletyksi psykoaktiiviseksi aineeksi. Yhdiste on luokiteltu laittomaksi huumausaineeksi Unkarissa, Japanissa, Latviassa, ja Yhdysvalloissa Vermontin osavaltiossa.
Ruotsissa.
25I-NBF on luokiteltu laittomaksi Ruotsissa 26. tammikuuta 2016.
Yhdistyneessä kuningaskunnassa.
Yhdistyneessä kuningaskunnassa 25I-NBF on luokiteltu vaarallisimmaksi huumausaineeksi (luokka A). Yhdistyneessä kuningaskunnassa luokka A:n huumausaineiden käytöstä voi saada jopa 7 vuoden vankeusrangaistuksen.
Matti Heleniuksen puisto

Matti Heleniuksen puisto () sijaitsee Kallion kaupunginosassa Helsingissä. Se on rakennettu koilliseen nousevalle rinteelle Kallion kirjaston taakse. Puisto rajoittuu lännessä Fleminginkatuun, pohjoisessa Agricolankatuun, idässä Porthanin­katuun ja etelässä kirjastoon. Puisto sai nykyisen nimensä vuonna 1963 ja sen pinta-ala on 0,4 hehtaaria. Karhupuisto sijaitsee Matti Heleniuksen puiston länsipuolella, Alli Tryggin puisto puolestaan itäpuolella. Yhdessä puistot muodostavat noin 1,3 hehtaarin laajuisen viheralueen.¹ Matti Helenius-Seppälä (1870–1920) oli suomalainen raittiusaktivisti. Alli Trygg-Helenius oli hänen puolisonsa.
Matti Heleniuksen puisto on verraten luonnonkaltainen paljaine kalliopintoineen ja päällystämättömine polkuineen. Puiston alueella sijainneet puutalot purettiin pian sen jälkeen kun Kallion kirjasto oli valmistunut tontin eteläosaan 1912. Tontin pohjoisosaan kaavailtiin työväentaloa, mutta se todettiin liian pieneksi. 1930-luvun alussa paikalle rakennettiin väliaikainen leikkikenttä; Fleminginkadun ja puiston väliin asennettiin tuolloin graniittipaasien tukema musta kettinkikaide, joka on paikoillaan edelleen. Puistoa uudistettiin laajasti 1960-luvulla. Puistossa sijaitseva Arvo Turtiaisen muistomerkki paljastettiin 1990. Muistomerkki on Raimo Utriaisen käsialaa.
Matti Heleniuksen puiston puulajeja ovat lehmus ja saarnivaahtera. Puistossa kasvaa myös syreenipensaita.
25I-NBMD

25I-NBMD on psykedeelisestä fenetyyliamiinista – 2C-I:stä – johdettu muuntohuume. Kemikaalin löysi farmakologi David Nicholsin johtama tutkijaryhmä Purduen yliopistossa vuonna 2006.
Kemikaali toimii voimakkaana 5HT2A-reseptorin osittaisagonistinia. Sen annostukseksi on raportoitu yleensä 500–1 500 mikrogrammaa. 25I-NBMD:n uskotaan olevan aktiivinen 500 mikrogramman annoksilla, vaikka joidenkin lähteiden mukaan 1 500–2 000 mikrogrammaa on kerrottu olevan vielä alhainen annos. Näin ollen se on annosmääriin nähden neljä kertaa miedompi kuin sille sukua oleva 25I-NBOMe.
25I-NBMD:tä ei ole esiintynyt huumausainekaupassa pitkään, joten sen käytöstä on vain vähän tietoa, ja vain muutamia käyttökertoja on raportoitu.
25I-NBMD on luokiteltu Suomessa kuluttajamarkkinoilta kielletyksi psykoaktiiviseksi aineeksi.
Ugo Foscolo

Niccolò Ugo Foscolo (6. helmikuuta 1778 Zakynthos, Venetsia (nyk. Kreikkaa) – 10. syyskuuta 1827 Turnham Green, lähellä Lontoota) oli italialainen runoilija, kirjallisuuden professori ja vallankumouksellinen. Hän on Italian kirjallisen romantiikan perustaja. Foscolon teoksista tunnetuin on "Dei Sepolcri".
Foscolo ylistää lauluissaan Italian vapauspyrkimyksiä. Wertheriä jäljittelevän romaanin "Jacopo Ortisin viimeiset kirjeet" ("Ultime lettere d'Jacopo Ortis") on suomentanut Mikko V. Erich. Erich laati Foscolosta myös väitöskirjan "Ugo Foscolo come uomo e come poeta lirico" (1912 ).
Teokset.
Yksittäisiä runoja on julkaistu seuraavissa julkaisuissa:
Sanctuary in Abyss

Sanctuary in Abyss on suomalaisen death metal -yhtye Hateformin kolmas studioalbumi. Se julkaistiin 1. maaliskuuta 2013 levymerkillä Spinefarm Records. Albumi debytoi Suomen virallisen listan sijalla 46.
Vastaanotto.
Albumi sai ristiriitaisen vastaanoton. Infernon Mega sanoi sisäistäneensä albumin kahta edeltäjäänsä paremmin, mutta uutukaisenkin olevan sisällöltään liian rikas. Albumin kaksi lopetuskappaletta saivat silti suitsutusta. Soundin Eero Kettunen antoi albumille kolme tähteä viidestä, mieltäen uuden albumin taas edeltäjiään vaikeammin sisäistettäväksi, mutta myöntää yhtyeen onnistuneen musiikkinsa jalostamisessa.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet sanoittanut Petri Nyström.
Rosoksasiini

Rosoksasiini (C17H14N2O3) on kinoliinijohdannaisiin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää lääketieteessä antibioottina muun muassa hengitystie- ja virtsatieinfektioissa.
Ominaisuudet ja käyttö.
Rosoksasiini on huoneenlämpötilassa keltaista kiteistä ainetta. Yhdiste on käytännössä veteen liukenematonta.
Rosoksasiini kuuluu niin sanottuihin ensimmäisen sukupolven kinoliiniantibiootteihin. Yhdiste inhiboi bakteerien DNA-gyraasin ja topoisomeraasi IV:n toimintaa. Tämä johtaa siihen, että DNA:n kaksoiskierre ei avaudu replikoitumista varten, eivätkä solut pääse kasvamaan ja jakaantumaan. Rosoksasiini on laajakirjoinen antibiootti ja tehoaa niin gramnegatiivisiin kuin -positiivisiinkin bakteereihin muun muassa "Escherichia"-, "Providencia"-, "Klebsiella"-, "Pseudomonas"- , "Neisseria-" ja "Haemophilus"-sukujen bakteereihin. Sitä voidaan käyttää hengitys- ja virtsatieinfektioiden sekä eräiden sukupuolitautien kuten tippurin hoitamiseen.
Haittavaikutukset.
Rosoksasiinin haittavaikutukset ovat kinoliineille tyypillisiä. Niitä ovat muun muassa ihon kutina, ruoansulatuskanavan ärsytys sekä vaikutukset keskushermostoon, jotka voivat ilmetä huimauksena, uneliaisuutena ja näköhäiriöinä.
Synteesi.
Rosoksasiinin valmistuksessa käytettävä synteesi on viisivaiheinen. m-nitrobentsaldehydistä valmistetaan 4-(3-aminofenyyli)pyridiiniä, joka kondensoidaan dietyylietoksimetyleenimalonaatin kanssa. Muodostuvan tuotteen etylointi ja esteriryhmän hydrolyysi muodostaa rosoksasiinia.
Lighthouse (Nina Kraljićin kappale)

Lighthouse () on kroatialaislaulaja Nina Kraljićin kappale. Kroatian TV-yhtiö HRT valitsi sen edustamaan Kroatiaa . Kappale julkaistiin 9. maaliskuuta 2016. Sen ovat säveltäneet ja sanoittaneet Andreas Grass ja Nikola Paryla.
Kappale kilpaili Eurovision laulukilpailun ensimmäisessä semifinaalissa, jossa se sijoittui kymmenenneksi 133 pisteellä ja pääsi finaaliin. Finaalissa se keräsi 73 pistettä ja saavutti sijan 23.
Café Society

Café Society on vuonna 2016 ensi-iltansa saanut Woody Allenin käsikirjoittama ja ohjaama yhdysvaltalainen draamakomediaelokuva. Sen pääosia esittävät Jesse Eisenberg, Kristen Stewart, Blake Lively, Steve Carell, Jeannie Berlin, Parker Posey, Corey Stoll ja Ken Stott. Elokuva sai ensi-iltansa Cannesin elokuvajuhlilla 11. toukokuuta 2016.
Juoni.
1930-luvun Yhdysvalloissa Bobby (Eisenberg) on juutalaisnuorukainen, joka saapuu Hollywoodiin toiveenaan ura elokuva-alalla. Hän ihastuu filmiagenttinsa ja enonsa sievään sihteeriin (Stewart) ja saa myös vastakaikua, mutta moni muu asia aiheuttaa päänvaivaa.
Arvioita.
"Turun Sanomien" Päivi Valotien mielestä "Café Society" on taattua ja kovin tuttua Allenia, yllätyksetön ohjaajansa välityö, josta on silti helppo pitää. ”Häpeämättömän nostalginen ja romanttinen sekä sujuvasti etenevä draamakomedia vie kuin varkain mukanaan.”
Japaninmustavalas

Japaninmustavalas ("Eubalaena japonica") on erittäin uhanalaiseksi luokiteltu silovalaslaji, joka elää pohjoisessa Tyynessämeressä. Japanilaiset metsästivät lajia 1500-luvun lopulta asti, ja eurooppalaiset ja amerikkalaiset aloittivat metsästyksen 1830-luvulla. Valaanpyynnin takia lajin populaatiokoko on enää murto-osa alkuperäisestä. Pyynti loppui 1970-luvulla, mutta nykyään japaninmustavalasta uhkaavat ainakin yhteentörmäykset laivojen kanssa. Lajilla on hyvin pieni itäinen alapopulaatio, joka on luokiteltu äärimmäisen uhanalaiseksi.
Nils-Erik Virkola

Nils-Erik ”Nisse” Virkola (vuoteen 1935 Willberg; 23. joulukuuta 1923 Helsinki – 23. tammikuuta 2007 Helsinki) oli suomalainen tekniikan tutkija. 
Virkola oli Teknillisen korkeakoulun selluloosatekniikan professori vuosina 1972–1987. Hänen tutkimuskohteitaan olivat selluloosakemia ja selluloosan valmistus.
Virkolan veli oli pääjohtaja, kauppaneuvos ja vuorineuvos Åke Virkola.
Slow Down (Douwe Bobin kappale)

Slow Down () on alankomaalaislaulaja Douwe Bobin kappale. Douwe Bob valittiin 22. syyskuuta 2015 edustamaan Alankomaita , ja kappale julkaistiin lehdistötilaisuudessa 4. maaliskuuta 2016. Sen ovat säveltäneet Jan-Peter Hoekstra, Jeroen Overman ja Matthijs van Duijvenbode sekä Douwe Bob itse. Sanoituksen ovat tehneet Douwe Bob, Jan-Peter Hoekstra ja Jeroen Overman.
Kappale kilpaili Eurovision laulukilpailun ensimmäisessä semifinaalissa, jossa se sijoittui viidenneksi 197 pisteellä ja pääsi finaaliin. Finaalissa se sai 153 pistettä ja saavutti sijan 11.
Lawrence Welk

Lawrence Welk (11. maaliskuuta 1903 Strasburg, Pohjois-Dakota – 17. toukokuuta 1992 Santa Monica, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen viihdeorkesterien johtaja ja hanuristi. Hän tuli tunnetuksi 1950-luvun alusta 1980-luvun alkuun jatkuneesta televisiosarjasta "The Lawrence Welk Show". Welkin varttuneempaa yleisöä miellyttävä, pehmeä tanssimusiikkityyli sai lempinimen ”samppanjamusiikki”.
Elämä ja ura.
Lawrence Welkin vanhemmat Ludwig ja Christina Schwahn Welk lähtivät Ranskan ja Saksan rajalla sijainneesta Elsass-Lothringenistä siirtolaisiksi Yhdysvaltoihin vuonna 1892 ja asettuivat Pohjois-Dakotaan viljelemään maata. Eristyneellä maatilalla varttunut Lawrence opetteli isänsä johdolla soittamaan harmonikkaa ja säilytti aikuisikään asti puheessaan saksalaisen korostuksen.
Welk muodosti ensimmäisen yhtyeensä kesällä 1925. Pari vuotta myöhemmin nelimiehinen Welk’s Novelty Orchestra esiintyi paikallisella WNAX-radioasemalla ja alkoi sen myötä saada mainetta lähialueilla. 1930-luvun lopulla Welk kiersi orkestereineen jo ympäri Yhdysvaltoja esiintyen muun muassa hotelleissa. Vuonna 1938 yhtyeen nimeksi otettiin Lawrence Welk and His Champagne Music, ja sen tunnuskappaleeksi tuli “Bubbles in the Wine” (säv. Welk, sanat Frank Loesser). 1930-luvulla Welk myös levytti ahkerasti.
Läpi 1940-luvun Welkin orkesteri oli kiinnitettynä Chicagon Trianon Ballroomin vakio-orkesteriksi. Tämän ajan levytyshittejä olivat vuoden 1944 ”Don’t Sweetheart Me” (säv. Cliff Friend, san. Charles Tobias) ja vuoden 1945 ”Shame on You” (säv. ja san. Spade Cooley).
Welk sai kesällä 1949 oman radioshown ABC-verkkoon. Se jatkui pari vuotta. Kun Trianon-kiinnitys päättyi 1950, Welk siirtyi tekemään kiertueita länsirannikolla ja asettui asumaan Santa Monicaan. Siellä paikallinen tv-asema otti Welkin orkestereineen vakituisen televisio-ohjelman keulahahmoiksi.
Valtakunnalliseksi "The Lawrence Welk Show" laajeni heinäkuussa 1955 ABC-lähetysverkossa. Yhtyeen vuoden 1956 albumi "Lawrence Welk and His Sparkling Strings" nousi kymmenen myydyimmän joukkoon ja aloitti 42 LP-levyä kattaneen levymyyntimenestyksen. Vuonna 1956 Welk sai toisenkin televisio-ohjelman ABC:llä; tämä "Lawrence Welk’s Top Tunes and New Talent" jatkui kolmisen vuotta. ABC:n lopetettua "The Lawrence Welk Show’n" esittämisen 1971 Welk myi ohjelman oikeudet yli 200 televisiokanavalle vuoteen 1982 saakka. Welkin ohella viikoittaisen, yli 30 vuotta jatkuneen show’n vakiokasvo oli harmonikkataiteilija Myron Floren.
Welkin suurimmaksi hittisingleksi muodostui vuoden 1961 instrumentaalikappale ”Calcutta”, josta Welk ei aluksi innostunut lainkaan. Se oli saksalaisen Heino Gazen sävellys, alkuperäiseltä nimeltään ”Tivoli-Melodie”.
Say Yay!

Say Yay! () on espanjalaisen laulajan Barein kappale, jolla hän edusti Espanjaa vuoden 2016 Eurovision laulukilpailussa Tukholmassa, Ruotsissa. Kappale sijoittui parhaimmillaan Espanjan singlelistan sijalle kolme maaliskuussa 2016.
Kappale sijoittui Eurovision laulukilpailun finaalissa sijalle 22 keräten 77 pistettä.
Lähteet.
LoveWave

LoveWave () on armenialaislaulaja Iveta Mukuchyanin kappale, jolla hän edusti Armeniaa . Se julkaistiin 2. maaliskuuta 2016. Sen ovat säveltäneet Lilith Navasardyan ja Levon Navasardyan. Sanoituksen ovat tehneet Stephanie Crutchfield ja Mukuchyan itse.
Kappale kilpaili Eurovision laulukilpailun ensimmäisessä semifinaalissa, jossa se sijoittui toiseksi 243 pisteellä ja pääsi finaaliin. Finaalissa kappale sijoittui seitsemänneksi 249 pisteellä.
Lähteet.
I Stand

I Stand () on tšekkiläislaulaja Gabriela Gunčíkován kappale, jolla hän edusti Tšekkiä . Se julkaistiin 11. maaliskuuta 2016. Sen ovat säveltäneet Christian Schneider ja Sara Biglert ja sanoittaneet Aidan O’Connor ja Biglert.
Kappale kilpaili Eurovision laulukilpailun ensimmäisessä semifinaalissa, jossa se sijoittui yhdeksänneksi 161 pisteellä ja pääsi finaaliin. Finaalissa se sai 41 pistettä ja jäi sijalle 25.
Out of 12 Steps

Out of 12 Steps on punkyhtye Anal Thunderin EP-levy. Se julkaistiin digitaalisessa muodossa 18. joulukuuta 2015 sekä valkoisella 10" vinyylillä 8. tammikuuta 2016.
Albumin kansikuva on mukaelma Minor Threatin "Out of Step" -albumin kannesta.
Time of Your Life

Time of Your Life on suomalaisen punkyhtye Anal Thunderin kolmas studioalbumi. Se julkaistiin 22. syyskuuta 2010 levymerkillä Stupido Records, ja sisältää myös oheis-DVD:n. Albumi debytoi Suomen virallisen listan sijalla 31.
Vastaanotto.
Albumi sai hyvän vastaanoton. Soundin Antti Luukkanen antoi albumille neljä tähteä viidestä, sanoen sen olevan punk rockiksi epäominaisen melodista ja kevyttä sekä omaavan ”karnevalistisen anarkismin” leiman. Desibelin Ilkka Valpasvuo antoi albumille kolme tähteä viidestä, pitäen julkaisua perusvarmana, vaikka se ei sisällä samanlaisia koukkuja kuin yhtyeen edeltävä albumi "4 am Illusion". Molemmat arvostelijat mielsivät kappaleiden olevan omintakeisia ja yhtyeen tekevän omanlaistansa musiikkia muista piittaamatta.
Will Fuck for Crack

Will Fuck for Crack on suomalaisen punkyhtye Anal Thunderin toinen EP-levy. Se julkaistiin vuonna 2000 levymerkillä Kidney Records.
Lammaszinen Piparnakkeli arvioi albumin hyväksi, magyarinkatkuiseksi ja humoristiseksi kokonaisuudeksi. Pientä kritiikkiä saivat ainoastaan ohuet ja ”kököt” soundit.
Max Enderfors

Max Christian Enderfors (s. 29. heinäkuuta 1986 Tukholma, Ruotsi) on ruotsalainen näyttelijä. Hän on näytellyt muun muassa 15-vuotiaana Mattin roolissa elokuvassa "Populäärimusiikkia Vittulajänkältä".
Dimetyyliheptyylipyraani

Dimetyyliheptyylipyraani (DMHP) on äärimmäisen voimakas synteettinen THC-johdannainen kemikaali.
Kemikaali keksittiin vuonna 1949 tutkittaessa Δ9-THC:n - joka on yksi kannabiksen vaikuttavista aineista - rakennetta. DMHP on kellertävää, viskoottista ja öljymäistä nestettä; joka ei liukene veteen, mutta liukenee alkoholiin ja poolittomiin liuottimiin.
DMHP on rakenteellisesti samankaltainen THC:n kanssa, poiketen ainoastaan että molekyylissä on yksi kaksoissidos eri kohdassa, ja siinä 3-fenyyliketju on korvautunut 3-(1,2-dimetyylifenyyli)-ketjulla. Kemikaali on vaikutuksiltaan THC:n kaltainen, mutta huomattavasti voimakkaampi, erityisesti kipua lievittäviltä ja kouristuksia ehkäiseviltä vaikutuksiltaan. Sillä on kuitenkin verrattaen miedompi psyykkinen vaikutus. DMHP:n on arveltu olevan CB1-reseptorin agonisti, muiden kannabinoidijohdannaisten tavoin.
DMHP:n käyttöä mahdollisena ei-kuollettavana kemiallisena aseena on tutkittu Yhdysvalloissa, sen voimakkaasti keskushermostoa lamaavan vaikutuksensa vuoksi.
Kemikaalin eliminaation puoliintumisaika on 20–39 tuntia, ja sen aktiivisen metaboliitin 11-hydroksi-DMHP:n puoliintumisaika puolestaan on yli 48 tuntia.
DMHP:lla on seitsemän kaksoissidosisomeeria, ja niillä yhteensä 120 stereoisomeeria.
Maria Möller

Anna Maria Möller (o.s. Andersson; s. 29. lokakuuta 1965 Fällforsin pitäjä, Västerbotten) on ruotsalainen laulaja, näyttelijä, koomikko ja imitoija.
Möller on esiintynyt musikaaleissa kuten Kristiina från Duvemala, Chess ja Sound of Music. Hänellä on myös pieni rooli elokuvassa "Populäärimusiikkia Vittulajänkältä".
Petri Ahoniemi

Petri Uolevi Ahoniemi (23. maaliskuuta 1959 Helsinki – 8. huhtikuuta 2018 Fidži) oli suomalainen liikemies, sijoittaja ja toimittaja. Ahoniemi aloitti toimittajan työt lukiolaisena 1970-luvulla ja oli pian "Kauppalehden" ja 'Uuden Suomen" palveluksessa. 
Ahoniemi toimi 1980- ja 1990-luvuilla "Tamperelaisen" päätoimittajana. Hän omisti lehden kustannusoikeudet vuosina 1988–1998, jolloin hän myi lehden viestintäkonserni Jantonille. Vuonna 2016 Ahoniemi liittyi Thaimaassa toimivan suomalaisen Raya Divers -matkailuyrityksen yhdeksi pääomistajaksi. Ahoniemi harrasti laajasti matkailua ja hän kertoi vuonna 2016 käyneensä 156 itsenäisessä valtiossa elämänsä aikana.
Raudun ryhmä

Raudun ryhmä oli yksi talvisodan suojajoukkoihin kuuluneista joukkoyksiköistä, joiden tehtävänä oli suojata muiden joukkojen perustaminen ja ryhmittyminen pääpuolustuslinjalle. Ryhmän komentajana toimi Itä-Kannaksen puolustuksesta vastaava III armeijakunnan komentaja kenraalimajuri Erik Heinrichs. 
Organisaatio.
Vahvuus yhteensä 217 upseeria, 1 352 aliupseeria ja 6 359 sotilasta, yhteensä 7 928 miestä.
Raudun ryhmän Laatokan puoleisella lohkolla oli sen alaisuudessa toiminut Metsäpirtin Osasto.
Vahvuus yhteensä 12 upseeria, 93 aliupseeria ja 360 sotilasta. Yhteensä 465 miestä.
Taistelun kulku.
30. marraskuuta sodan syttymispäivänä neuvostojoukkojen etenemistä kyettiin hidastamaan heti niiden ylitettyä valtakuntien rajan ja ensimmäisen viivytysaseman ne saavuttivatkin vasta illalla. Palkealassa puolustautuvan Er.P 6:n joukkojen onnistui torjua hyökkäysvaunujen tukema hyökkäyskin asemiaan vastaan. Laatokan rannan läheisyydessä taistelevan Metsäpirtin osaston alueella viivyttävät rajakomppaniat vetäytyivät siten, että vastuu taisteluista siirtyi pääaseman etupuolella olleille 10. divisioonan joukoille ns. Umpilammen linjalla. 
1. joulukuuta taistelut ryhmän alueella jatkuivat kenttälinnoitetulla viivytyslinjalla, mutta iltapäivästä saivat neuvostojoukot murron suomalaisasemiin kahdessakin kohtaa ja suomalaisten oli vetäydyttävä seuraavalle viivytyslinjalle 3–10 kilometriä taemmaksi. Umpilammen linja menetettiin päivän aikana ja suomalaisjoukot vetäytyivät pääasemaan.
2. joulukuuta ryhmän joukot olivat ryhmittyneenä kenttälinnoitettuun viivytyslinjaansa eikä niillä ollut vielä edes kunnon taistelukosketusta neuvostojoukkoihin. Er.P 6 kävi taisteluitaan itse asiassa vielä linnoitetun viivytyslinjan etupuolella Kaarnajoen patterin tukemana. Myöhemmin virheellisiksi osoittautuneiden tietojen vuoksi ryhmän joukot saivat kuitenkin kannaksen armeijan esikunnalta käskyn aloittaa vetäytymisensä kohti pääasemaa.
3. joulukuuta ryhmän vastuualuetta kavennettiin ja vastuun Vuoksen alueen viivytystaisteluista otti naapurina taistellut Lipolan ryhmä. Samalla osa Raudun ryhmän joukoista alistettiin mainitulle ryhmälle. Raudun ryhmän jäljellä olevalla alueella sen joukot miehittivät muun muassa Kiviniemen sillanpääaseman, jota vastaan neuvostojoukot aloittivat hyökkäyksensä vasta kahta päivää myöhemmin.
Kiviniemen sillanpäästä luovuttiin 6. joulukuuta.
Kraft Heinz

Kraft Heinz Company on yhdysvaltalainen maailmanlaajuisesti toimiva elintarvikealan yritys, joka muodostui, kun Kraft Foods ja Heinz fuusioituivat. Kraft Heinzillä on 13 eri brändiä kukin arvoltaan vähintään 500 miljoonaa dollaria.
Fuusio.
Kraft Heinz on maailman viidenneksi suurin ruoka- ja juomayhtiö ja kolmanneksi suurin Yhdysvalloissa. Yhtiön pääkonttorit sijaitsevat Pittsburghissa ja Chicagossa. Kraft Foodsin ja Heinzin fuusioituminen valmistui 2. heinäkuuta 2015.
Kraftin osakkeenomistajat saivat yhdistymisessä Kraft Heinzin osakkeista 49 prosenttia ja kertaluontoisen osingon 16,50 dollaria per osake. Heinz omistaa yhtiöstä 51 prosenttia. Yhtiön puheenjohtaja on Alex Behring, 3G Capitalin osakas, ja Bernardo Hees (Heinzin vanha puheenjohtaja) on toimitusjohtaja. John Cahill, Kraftin toimitusjohtaja, on varapuheenjohtaja.
Liupanshui

Liupanshui (, pinyin: Liùpánshuǐ Shì) on prefektuuritason kaupunki Kiinan Guizhoun maakunnan länsiosassa. Kaupungin pinta-ala on 9 965 neliökilometriä ja väkiluku 2,85 miljoonaa (vuonna 2010). Kaupungin keskusta sijaitsee linnuntietä noin 180 kilometriä maakunnan pääkaupunki Guiyangista länteen.
Kaupungin nimi on yhdistelmä kolmen alkuperäisen erityisvyöhykkeen ensimmäisistä idiogrammeista "Liu"zhi, "Pan"xian, ja "Shui"cheng.
Kaupunki rajoittuu lännessä Qujingin, pohjoisessa Bijien, idässä Anshunin prefektuuritason kaupunkeihin, sekä etelässä Qianxinanin autonomiseen prefektuuriin.
Hallinnollinen jako.
Piirikuntatasolla kaupunki jakautuu yhteen kaupunkipiiriin, yhteen piirikuntatason kaupunkiin, yhteen piirikuntatason erityisvyöhykkeen ja yhteen piirikuntaan.
Liuzhin erityisvyöhyke on jäänyt ainoaksi piirikuntatason erityisvyöhykkeeksi Kiinassa.
Lentokorvaus

Lentokorvaus on EU-asetukseen 261/2004 perustuva vakiokorvaus, jota lentomatkustaja voi hakea, mikäli lento on myöhässä, peruttu tai ylibuukattu. Lentokorvaus voi olla 250–600 euroa henkilöä kohden, riippuen myöhästymisen kestosta ja lentomatkasta. 
EU-asetus koskettaa matkustajia, jotka matkustavat EU:n sisällä, lähtevät EU-valtiosta, sekä tapauksissa, joissa kyseessä on lento EU:n alueelta eurooppalaisella lentoyhtiöllä, joka on rekisteröity EU:ssa, Norjassa, Islannissa tai Sveitsissä. 
Edellytykset korvaukseen.
Korvaus lennon myöhästymisen perusteella.
Jokainen matkustaja, jonka lento on myöhästynyt vähintään kolme tuntia tai enemmän lopullisesta päämäärästään, täyttää asetuksen vähimmäismääritelmän. Tämä pätee myös, matkustaja myöhästyy saman lentoyhtiön jatkolennolta ja sen takia myöhästyminen on kokonaisuutena vähintään kolme tuntia. 
Korvaus lennon perumisen perusteella.
Peruuntumisiin pätee samat säännöt kuin myöhästymisiin. Matkustaja ei kuitenkaan ole oikeutettu korvaukseen, jos hänen lennon perumisesta ilmoitettiin vähintään 14 vuorokautta ennen lennon lähtöä tai jos matkustajalle oli järjestetty uusi paikka lennolta, joka saapui pikaisemmin kuin yhtä tuntia myöhemmin kuin alkuperäinen lento. 
Korvaus lennon ylibuukkauksen perusteella.
Jos lentoyhtiö on ylibuukannut lentonsa, jolloin matkustaja jätetään pois lennolta eli ei päästetä lentokoneeseen, niin hän on myös tällöin oikeutettu korvaukseen. 
Korvauksen estävät syyt.
Jos viivästyminen on aiheutunut syistä, jotka ovat lentoyhtiön kontrollin ulkopuolella, niin oikeutta korvaukseen ei ole. Tällaisia syitä ovat esimerkiksi huono sää, lakko ja turvallisuusongelmat, joita ei olisi voitu välttää, vaikka tarvittavat toimenpiteet olisi suoritettu. Myös jo aiemmin saatu lahjakortti tai rahallinen korvaus estävät korvauksen saamisen. 
Lentoyhtiöt hylkäävät myös vanhentuneet korvaushakemukset. Vanhentumisaika on kolme vuotta Suomessa.
Muuta.
Matkustaja voi hakea korvausta itse tai käyttää korvauksen hakemisessa apuna siihen erikoistunutta yritystä. Lentokorvausten saamista vaikeuttaa se, että lentoyhtiöt eivät ole halukkaita maksamaan korvauksia ja myös se, että suomalaiset eivät ole tietoisia oikeuksistaan korvauksiin.
Seinäjoen kaupungintalo

Seinäjoen kaupungintalo on Seinäjoen kaupunkikeskustan suunnittelukilpailun (1958–1959) perusteella Alvar Aallon suunnittelema rakennus. Hän sai samassa yhteydessä tehtäväkseen suunnitella kaupungintalon lisäksi Seinäjoen kaupunginkirjaston, teatterin ja valtion virastotalon, jotka hän oli hahmotellut kilpailuehdotukseensa.
Vuonna 1962 valmistuneen kaupungintalon julkisivua hallitsee pilarihalli, jossa on rakennuksen pääsisäänkäynti. Kiiltävän tummansiniset, erilaisina eri vuoden- ja vuorokauden aikoina välkehtivät keraamiset sauvat antavat Seinäjoen kaupungintalolle mieleenpainuvan profiilin. Aalto kehitti keraamisen sauvatiilen Kansaneläkelaitoksen pääkonttorin (1953–1956) suunnittelun yhteydessä. Seinäjoen kaupungintalossa sitä käytettiin ensimmäisiä kertoja julkisivumateriaalina.
Seinäjoen kaupunginvaltuuston tornimaisen korkeassa istuntosalissa valtuutettujen paikat on sijoitettu säteittäin. Keskipisteenä on valtuuston puheenjohtajan paikka koveraksi muotoillussa koillisnurkassa. Tornimainen muoto tuo rakennukselle monumentaalisuutta myös kaupungintalon julkisivusta tarkastellen. Istuntosalia käytetään myös luento- ja konserttisalina hyvän akustiikkansa takia. Kaupungintalon alkujaan asuintiloiksi tarkoitettu länsisiipi, kuten kaupunginjohtajan asunto, on muutettu työtiloiksi 1970–1980-luvuilla. Yhtenä säilytettävänä osana on myös kaupunginhallituksen kokoushuone (joka ei nykyään ole virallinen kokoushuone hallituksella) sekä valtuustosalin aula. Nykyinen kaupunginhallitus kokoustaa Alvar Aallon suunnittelemassa entisessä valtion virastotalossa.
Gaston Ahrenberg

Carl Gaston Ahrenberg (15. tammikuuta 1878 Helsinki – 3. toukokuuta 1921 Helsinki) oli suomalainen sotilasjohtaja, yksi suojeluskuntien perustajista ja toimi Suomen sisällissodassa Uudenmaan rakuunarykmentin komentajana kesään 1918 asti. Hänen isänsä oli arkkitehti Johan Jacob Ahrenberg.
Poliisikomennuskunnan perustaminen.
Senaattori Allan Serlachius sai kaikessa hiljaisuudessa käyntiin ratsastavan poliisikomennuskunnan koulutuksen syyskuussa 1917 Saksanniemessä, Porvoosta noin viisi kilometriä luoteeseen sijaitsevassa kartanossa. Kouluttajana oli Suomen Rakuunarykmentissä palvellut ratsumestari Gaston Ahrenberg ja koulutettavista kurssilaisista oli tarkoitus muodostaa valtakunnallisen poliisin ydinjoukko. Samanaikaisesti perustettiin eri puolilla maata paikallisia suojeluskuntia. Ahrenberg oli poliisikomennuskunnan paikallinen päällikkö ja hänen apulaisenaan oli entinen poliisikomissaari Pekka Kuokkanen, joka oli myös palvellut aikaisemmin Lappeenrannan rakuunoissa.
Punakaartien tavoitteena oli saada poliisien koulutus Saksanniemessä loppumaan. Sinne lähetettiin Helsingistä Vilhelm Nikanderin johdolla noin 350 punakaartilaista, jotka hyökkäsivät 17.11. Saksanniemeen. Koulutettavat olivat varsin heikosti aseistettuja, punakaartilaiset valtasivat poliisikoulun ja ryöstivät sen sekä surmasivat siellä kaksi keittiössä ollutta miestä. Poliisikurssin oppilaat joutuivat pakenemaan ja he pääsivät siirtymään valkoisten hallussa olevalle Pohjanmaalle. Siellä Järjestyslipusto koottiin Lappajärvellä uudelleen joulukuun 1917 ja tammikuun 1918 aikana.
Sisällissota.
25.2. Ahrenberg, nyt majuriksi ylennettynä, pyysi palauttamaan Vilppulan rintamalle komennetut miehensä Seinäjoelle, jossa ratsuväen joukot järjestettiin uudelleen. Silloin muodostettiin 26.2. kaksi ratsuväen rykmenttiä, joista toisen runkona oli Järjestyslipusto. Sen nimeksi tuli nyt Uudenmaan rakuunarykmentti, ja toinen sai nimen Karjalan ratsujääkärirykmentti.
Uudenmaan Rakuunarykmentti siirrettiin 5.–6.3.1918 Seinäjoelta Jyväskylään. Sieltä liikkeelle lähtien se osallistui taisteluihin mm. Länkipohjassa 16.3., Orivedellä 17.–20.3., Lempäälässä 30.3. ja Tampereella, jonka valloitus päättyi vasta 15.4. Jyväskylään perustettiin 13.4. Uudenmaan Rakuunarykmentin kaksi täydennyseskadroonaa, 5. ja 6., avustamaan taisteluja Savon rintamalla.
Huhtikuun lopulla ja toukokuun alussa 5. eskadroona eteni Heinolasta Hollolan Jalkarantaan, jossa se yhtyi 6. eskadroonaan. Sisällissodan aseelliset taistelut päättyivät 4.5.1918. Lahdessa eskadroonan miehiä käytettiin lähimetsien haravointiin ja hevosten kokoamiseen. Täydennyseskadroonat viipyivät Jalkarannassa heinäkuun puoliväliin saakka, jolloin ne lakkautettiin kokonaan. Ali- ja yli-ikäiset oli kotiutettu jo kesäkuun puolivälissä.
Vaikka alkuperäisen Saksanniemen Järjestyslipuston sotilaallinen merkitys jäi melko vähäiseksi, jäi sen muisto elämään muun muassa tunnetuksi tulleen Vöyrin marssin jokaisen säkeistön kertaussäkeissä:
"Hei, Saksanniemi, jääkärijoukko,"
"Lapuan ja Härmän joukko,"
"Vöyri, Kauhava ja muut!"
Ahrenberg kuoli sydänkohtaukseen kotonaan Helsingissä 43-vuotiaana toukokuussa 1921.
Valtion virastotalo (Seinäjoki)

Valtion virastotalo on Seinäjoen Aaltokeskukseen kuuluva Alvar Aallon suunnittelema rakennus. Aallon alkuperäinen tarkoitus on ollut täydentää ja viimeistellä kaupungin uusi hallintokeskus kolmikerroksisella, valkoiseksi rapatulla virastotalolla. Ideana Aallolla oli suunnitella rakennusryhmän pääte, kirkosta lähtevän ja kansalaistorin halki kulkevan akselin päätekohta, "rauhallinen taustarakennus", kuten tiedetään Aallon ilmaisseen.
Arkkitehtonisesti rakennuksen merkittävin tila on sen käräjäsali. Toimijoiden vaihduttua sali on nykyisin kaupunginhallituksen kokoushuoneena. Virastotalossa on toiminut mm. verotoimisto ja poliisilaitos. Virastotalo siirtyi kaupungin omistukseen 2003, ja nykyään rakennuksessa työskentelee lähinnä kaupungin virastoja.
Motiur Rahman Nizami

Motiur Rahman Nizami (31. maaliskuuta 1943 – 11. toukokuuta 2016) oli bangladeshilainen poliitikko ja Bangladesh Jamaat-e-Islami -puolueen johtaja. Bangladeshilainen erityistuomioistuin katsoi Nizamin olleen vastuussa 480 ihmisen kuolemasta Bangladeshin itsenäisyyssodan aikaan. Nizami tuomittiin sotarikoksista kuolemaan lokakuussa 2014. Hänet teloitettiin hirttämällä toukokuussa 2016.
Reino Fri

Reino Johan Fri (10. maaliskuuta 1907 – 10. helmikuuta 2002) oli suomalainen jalkapalloilija, joka edusti urallaan Työväen Urheiluliiton mestaruussarjassa pelanutta Helsingin Jyryä sekä myöhemmin Helsingin Tovereita ja Helsingin Jalkapalloklubia Mestaruussarjassa. 
Ura.
Fri nousi TUL:n sarjoissa pelanneen Helsingin Jyryn edustusjoukkueeseen jo 16-vuotiaana. Vuonna 1925 hän oli mukana TUL:n jalkapallojoukkueessa, joka sijoittui toiseksi Frankfurt am Mainin työläisolympialaisissa. Kolme vuotta myöhemmin Fri osallistui Moskovan spartakiadeihin TUL:n johdon kiellosta huolimatta, minkä vuoksi pelaajat erotettiin liiton jäsenyydestä. Erottamisen jälkeen Fri loikkasi porvarillisen Suomen Palloliiton seuraan Helsingin Tovereihin ja edusti myöhemmin vielä vuoden ajan Helsingin Jalkapalloklubia.
Fri pelasi Helsingin Jyryssä myös jääpalloa ja voitti TUL:n mestaruuden vuonna .
Ernst Jaakson

Ernst Jaakson (11. elokuuta 1905 – 4. syyskuuta 1998) oli virolainen diplomaatti. Jaakson työskenteli Viron Yhdysvaltain konsulaatissa maan neuvostomiehityksen aikana ja vaikutti osaltaan siihen, että Yhdysvallat jatkoi Viron tunnustamista itsenäiseksi valtioksi miehityksestä huolimatta. Viro itsenäistyi vuonna 1991 ja Jaakson toimi sittemmin maan Yhdysvaltain suurlähettiläänä. Hän kuoli New Yorkissa vuonna 1998.
Elämäkerta.
Jaakson syntyi Riiassa 11. elokuuta 1905 ja opiskeli ensin taloutta Riiassa ja sittemmin lakia Tartossa. Vuosien 1926 ja 1928 välillä hän palveli Viron armeijassa ja työskenteli palveluksensa jälkeen keskeytyksettä diplomaattina, ensin Viron ulkoministeriössä ja vuodesta 1932 Viron konsulaatissa New Yorkissa. Hänen työnsä Yhdysvalloissa vaikutti osaltaan siihen, että Yhdysvallat ei tunnustanut Baltian maiden miehitystä vuonna 1940, vaan jatkoi Viron tunnustamista itsenäisenä valtiona ja näin myös Viron diplomaattisten lähetystöjen tunnustamista maan edustajina aina Viron jälleenitsenäistymiseen vuonna 1991 saakka. Vuodesta 1965 lähtien Jaakson oli korkea-arvoisin Viron diplomaattinen edustaja Yhdysvalloissa.
Viron itsenäistyttyä Jaaksonista tehtiin Viron Yhdysvaltojen suurlähettiläs vuoteen 1993 saakka, jonka jälkeen hän toimi pääkonsulina aina kuolemaansa saakka New Yorkissa 4. syyskuuta 1998. Jaakson testamenttasi 500 000 euroa Tarton yliopistolle ja jätti jälkeensä muistelmansa nimeltä "Eestile".
Pitämälammi (Ylöjärvi)

Pitämälammi on Pirkanmaalla Ylöjärvellä Itä-Aureessa sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Aurejärven valuma-alueeseen. Pitämälammi on Vähä Mustajärven valuma-alueen latvajärvi.
Maantietoa.
Lammen pituus on 400 metriä, leveys 250 metriä ja sen pinta-ala on 5,9 hehtaaria. Se sijaitsee yhdystien 3351 varrella noin 2,5 kilometriä Aurejärven kirkolta itään. Lampi sijaitsee kangasmetsän ja suon reunalla. Siihen laskee kymmenen metsä- tai suo-ojaa, jotka tuovat vettä pääasiassa ympäristön ojitetuilta soilta. Lammen laskuoja on Iso-oja, joka virtaa pari kilometriä tiheästi mutkitellen Iso Vehkoslammiin. Rantaviivan pituus on 1,0 kilometriä. Lammen länsi- ja pohjoisrannat ovat suota, kun taas etelärannat ovat kalliota tai moreenimaastoa. Rannat ovat autiot, mutta 50 metriä pohjoiseen sijaitsee kaksi vapaa-ajan asuntoa. Niille johtaa tiet yhdystieltä 3351 lähtevältä maantieltä. Yhdystie 3351 ohittaa lammen 300 metrin etäisyydeltä.