Autismikirjon häiriö

Autismikirjon häiriö (autism spectrum disorder, ASD) on Amerikan psykiatrisen yhdistyksen julkaiseman mielenterveyden häiriöiden DSM-5-käsikirjan sisältämän hermoston kehityksen häiriöiden (engl. "neurodevelopmental disorders") luokkaan kuuluva diagnoosinimeke, joka korvaa luokituksen aiemmassa versiossa käytetyt laaja-alaisten kehityshäiriöiden erillisdiagnoosit Aspergerin syndrooma, autistinen häiriö (299.00 Autistic Disorder) ja tarkemmin määrittelemätön laaja-alainen kehityshäiriö (PDD-NOS).
Autismikirjon häiriö -diagnoosi on jaettu oireiden vakavuuden perusteella kolmeen eri vaikeusasteeseen. Entisen luokitusjärjestelmän mukaisesti PDD-NOS-diagnosoidut henkilöt ja Aspergerit sijoittuvat tyypillisesti asteille 1 ja 2 ja DSM-IV:n mukaisen autistisen häiriön kriteerit toteuttaneet asteille 2 ja 3.
Oireet.
Autisminkirjon häiriölle on tunnusomaista pysyvä puute kyvyssä aloittaa ja ylläpitää vastavuoroista sosiaalista vuorovaikutusta ja sosiaalista viestintää sekä joukko rajoitettuja, toistavia ja joustamattomia käyttäytymiskaavioita ja mielenkiinnon kohteita. Häiriön alkaminen sijoittuu kehityskauteen, tyypillisesti varhaislapsuuteen, mutta oireet eivät välttämättä käy selviksi kuin vasta myöhemmin, kun sosiaaliset vaatimukset ylittävät kyvyt. Puutteet ovat riittävän vakavia heikentääkseen toimintakykyä henkilökohtaisen, perhe-, sosiaalisen, koulutus-, työ- tai muilla tärkeillä elämän alueilla. Ne ovat yleensä yleinen piirre yksilön toiminnassa ja ovat havaittavissa kaikissa tilanteissa, vaikka ne voivat vaihdella sosiaalisen, opetuksellisen tai muun tilanteen mukaan. Autisminkirjoon kuuluvilla yksilöillä älyllisen ja kielellisen kyvykkyyden taso voi olla hyvin vaihteleva.
Vuonna 2019 julkaistun tieteellisten tutkimusten yhteenvedon mukaan autismikirjon häiriön omaavilla ihmisillä esiintyy tai saattaa esiintyä aikuisuudessa mielen teorian hallintaan, tunteiden havaitsemiseen ja prosessointiin, ajattelunopeuteen, kieleen ja kielelliseen oppimiseen sekä muistiin liittyviä ongelmia. 
Autismikirjon häiriö yli kymmenkertaistaa riskin kärsiä oppimisvaikeuksista. Vuonna 2018 julkaistussa yhdysvaltalaistutkimuksessa havaittiin, että myös kehitysvammattomat autismikirjon häiriön omaavat lapset menestyvät verrokkeja huonommin kognitiivisissa testeissä. Lisäksi havaittiin, etteivät autismikirjon häiriön omaavat lapset alenna reaktioaikatestissä työskentelyn laatua nopeuden kustannuksella, kuten verrokit tekevät.
Autismikirjon häiriöön liittyy myös aistimisen ali- ja yliherkkyyksiä. 
Diagnoosiuudistuksen taustaa.
Autismikirjoon liittyvän diagnoosiuudistuksen taustalla on autismintutkijoiden valtaosan omaksuma näkemys, että eri asteista autismityyppistä käyttäytymispiirteistöä ilmentävien henkilöiden vaikeuksien aiheuttaja olisi jokin sama, toistaiseksi tarkemmin tunnistamaton, mahdollisesti geneettinen poikkeavuus. Uudistuksen tarkoituksena oli myös poistaa diagnostinen sekaannus, joka johtui siitä, että PDD-NOS-diagnoosinimekkeen käyttö oli alkanut levitä yli virallisen käyttöaiheensa lääkäreiden alkaessa antaa sitä Asperger- ja autismidiagnoosien sijaan. 
Koska DSM-IV:n mukainen Aspergerin syndrooma ei erotu selkeästi autistisesta häiriöstä, se poistettiin amerikkalaisesta mielenterveyden häiriöiden luokituksesta. DSM-5:ssä kuitenkin todetaan, että häiriöluokituksen aiemman version mukaisesti luotettavasti Aspergerin syndrooman tai muun laaja-alaisen kehityshäiriön diagnoosin saaneille tulisi pääsääntöisesti antaa diagnoosiksi autismikirjon häiriö. Maennerin ja kumppaneiden toteuttamassa tutkimuksessa on kuitenkin arvioitu, että uusien kriteerien perusteella joka neljäs normaaliälyinen aiemman kriteeristön perusteella diagnosoitu olisi jäänyt ilman diagnoosia, jos diagnoosi olisi tehty uudistuksen jälkeen. Sen sijaan kehitysvammaisista joka seitsemäs olisi jäänyt ilman autisminkirjoon sisältyvää diagnoosia. Samassa tutkimuksessa todettiin myös, että noin puoli "promillea" aiemmin ilman laaja-alaisen kehityshäiriön diagnoosia jääneistä nyt saisi uuden autismikirjon häiriö -diagnoosin. Tiivistetysti sanottuna siis uusien kriteerien käyttöönoton myötä autismikirjon häiriöiden diagnostiset kriteerit pääosin sekä tiukentuvat että painottuvat kehitysvammaisuuden, siis Kannerin autismin suuntaan.
Kriteeristöön tehtiin diagnoosiuudistuksessa myös aistimisen ali- ja yliherkkyyksiä koskeva lisäys sekä poistettiin DSM-luokituksessa olleet sekaannusta aiheuttaneet erotusdiagnostiset määräykset. Esimerkiksi PDD-NOS-diagnoosia ei voinut aiemmin antaa henkilöille, joilla on ADHD eikä Asperger-diagnoosia voinut antaa henkilöille, joilla on diagnosoitavissa skitsofrenia.