tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Moog Taurus

Moog Taurus myös Moog Taurus I on Moog Musicin vuosina 1975–1981 valmistama bassosyntetisaattori. Instrumenttia soitetaan siihen kiinteästi kuuluvalla jalkiolla, ja näin sitä kutsutaan myös bassojalkioksi tai -pedaaliksi. Soitin on monofoninen ja siinä on neljä sointiväriä, joista kolme on valmiita ja neljäs vapaasti ohjelmoitava.
Bassojalkio oli tarkoitettu Constellation-nimisen kokonaisuuden osaksi. Muut olisivat olleet monofoninen Lyra-syntetisoija soolo- ja melodiainstrumentiksi sekä polyfoninen Apollo-syntetisoija. Suunnitelma ei toteutunut, mutta prototyypeistä kehitettiin Polymoog ja Taurus. Lyraa ei kehitetty tuotantoon.
Ominaisuuksia.
Ääniala on C–C1, ja sitä voi muuttaa oktaavin ylös- tai alaspäin. Tauruksen valmiit sointivärit ovat Tuba, Bass ja Taurus, ja neljäs on ohjelmoitavissa variable-toiminnossa. Soittimessa on kaksi oskillaattoria, joissa on kantti- ja saha-aaltomuodot. Aaltomuotojen muokkaamiseen on 24db-alipäästösuodin, jonka voi myös asettaa resonoivaksi. Sointivärin ohjaukseen on VCA, jossa ovat äänen nousu ja häipyminen. Äänen liukua ylös tai alaspäin eli portamentoa voi säätää. Instrumentissa on kaksi jalkakäyttöistä liukukytkintä alipäästösuodattimen ja VCA:n ohjaukseen.
Taurus II.
Taurus II poikkeaa huomattavasti ensimmäisestä Taurus-jalkiosta. Soitin perustuu teknisesti normaalilla koskettimistolla soitettavaan Moog Rogue - syntetisaattoriin. Taurus II on edelleen monofoninen mutta sillä voi soittaa kaikkia instrumentin ominaisuuksien mahdollistamia sointivärejä basso-äänialan ulkopuolella. Soittimessa ei ole valmiita sointivärejä. Siinä on ohjausjännitteen liitäntä (CV/gate), joten soitinta voi käyttää vastaavalla liitännällä varustettujen syntetisaattoreiden ohjaamiseen ja päinvastoin. Instrumentin käyttöpaneeli on erillisen jalan varassa, jonka alaosaan soittojalkio on sijoitettu.
Taurus II:ssa on kaksi oskillaattoria. Kummassakin on kantti- ja saha-aaltomuodot. Mahdolliset äänialat ovat kummassakin 32', 16', 8' l. kolme oktaavia.
Suodatin ja äänenvärin ohjaus ovat kuten Taurus I: ssä. Jalkakäyttöisten kytkimien sijaan Taurus II:ssa on nk. pitch bend - ja modulaatio-pyörät käyttöpaneelissa.
Moog Taurus - malleja on käytetty popmusiikissa. Tunnettuja yhtyeitä ovat Genesis, Yes, Marillion, The Police ja Rush. Emerson, Lake &amp; Palmer käytti Constellation - kokonaisuuden Lyra- sekä Apollo prototyyppejä albumilla "Brain Salad Surgery" ja kiertueella 1974.
Esko Koivunen

Esko Koivunen (s. 2. huhtikuuta 1927 Pohjois-Pirkkala) on suomalainen kilpauransa päättänyt koripallotuomari, koripalloilija ja koripallovalmentaja. Hän pelasi neljä kautta SM-sarjassa ja toimi tuomarina muun muassa vuoden 1955 EM-kilpailuissa.
Elämä ja ura.
Koivunen edusti pelaajana kasvattajaseuraansa, tamperelaista Pispalan Tarmoa SM-sarjassa vuosina 1952–1954 ja 1956. Parhaimmillaan Tarmo sijoittui kahdeksanneksi kaudella 1953. Koivunen kuului myös Suomen miesten maajoukkueen kokoonpanoon marraskuussa 1954 pelatussa Ruotsi-ottelussa.
Koivunen järjesti vuonna 1952 näytösottelun Tampereen joukkueen ja Helsingin olympialaisista maan ongelmallisen statuksen vuoksi ulos jääneen Manner-Kiinan välille. Helsingin olympiakisoissa hän työskenteli toimitsijana. Koivunen toimi koripallotuomarina miesten SM-sarjassa, ja hän tuomitsi myös viisi ottelua sekä loppuottelussa vuoden 1955 EM-kilpailuissa. Työuransa Koivunen teki metalli-, sähkö- ja rakennusaloilla. Hän toimi vuosikymmeniä Pispalan Tarmon johtokunnassa ja nimettiin seuran kunniapuheenjohtajaksi. Huhtikuussa 2017 Koivunen täytti 90 vuotta. Hän asui edelleen Pispalassa synnyintalossaan jossa oli myös varttunut.
Turun kaupunginkanslian talo

Turun kaupunginkanslian talo on Turussa Aurajoen rannalla Fortuna-korttelissa osoitteessa Kristiinankatu 1 sijaitseva näyttävä jugendrakennus. Talon rakennutti vakuutusyhtiö "Städernas i Finland brandstodsbolag för lösegendom" (suomeksi: "Suomen kaupunkien paloapuyhtiö irtaimistoa varten") 1900-luvun alussa.
Vuonna 1906 talon rakentamista varten järjestettyyn arkkitehtikilpailuun tuli 21 ehdotusta, joista palkintolautakunta hylkäsi kuusi ohjeiden vastaisina. Paloapuyhtiön mielestä ehdotuksista paras oli yksi näistä kuudesta hylätystä, helsinkiläisen Knut Wasastjernan ja Gustaf A. Lindbergin arkkitehtitoimiston ehdotus. Vuonna 1908 kilpailun voittanut arkkitehtitoimisto laati lopulliset piirustukset yhteistyössä arkkitehti Arthur Gauffinin kanssa. Rakennuksen valmistumisajankohdaksi mainitaan joko 1909 tai elokuu 1908 lähteestä riippuen. Turun kivikierros -verkkosivuston mukaan rakennuksen avajaisia on vietetty elokuussa 1908.
Rakennustöissä käytettiin Turussa ensimmäistä kertaa höyryjunttaa perustustöissä, ja myös betonityöt olivat ensimmäiset Turussa. Nelikerroksisen rakennuksen katukerroksessa oli alun perin paloapuyhtiön toimitilat ja ylemmissä kerroksissa oli suuria vuokra-asuntoja.
Valmistuttuaan lehdistö katsoi rakennuksen tuovan Turulle todellisen suurkaupungin hohdetta. Talon asukkaiden elämää haittasivat kuitenkin alapuolisen sataman melu ja saastuneen Aurajoen haju, jonka sanottiin aiheuttavan hopea-astioiden tummumista.
Vuonna 1967 paloapuyhdistys fuusioitiin Sampoon ja Kristiinankadun rakennuksen päävuokralaiseksi tuli Turun kaupunki. Paloapuyhdistykseltä vapautuneisiin tiloihin asettuivat kaupungin rahatoimisto ja kaupunginkanslia sekä Varsinais-Suomen seutukaavavirasto. Seutukaavavirastoa varten tehdyssä korjauksessa neljänteen kerrokseen avattiin toimistohuoneita yhdistävä keskuskäytävä ja ullakolle sijoitettiin varastotiloja, IV-konehuone ja hissikonehuone.
Turun kaupunki osti rakennuksen Sammolta vuonna 1987 ja myi sen vuonna 2010 edelleen yhdeksän yksityishenkilön perustamalle Kiinteistö Oy Turun Jugendlinnalle 5,872 miljoonalla eurolla. Uusi omistaja muuttaa talon jälleen alkuperäisen kaltaiseen käyttöön eli pohjakerrokseen tulee liiketiloja ja ylemmät kerrokset ovat asuinkäytössä.
Malabarintoko

Malabarintoko eli ceylonintoko ("Ocyceros griseus") on sarvinokkien heimoon kuuluva lintu. Sitä tavataan Intiassa Intian niemimaan länsiosissa.
Lajin kannan suuruutta ei ole määritetty, mutta kanta on pienenemässä paikallisesti, mikä johtuu elinalueiden tuhoutumisesta.
Lajin elinpiiriä ovat metsät mutta sitä tavataan myös viljelmillä ja puutarhoissa.
Annika Svahn

Annika Svahn oli joutsenolainen papintytär ja sotavanki. Häntä pidetään yhtenä tunnetuimpana esimerkkinä siviiliväestöön kohdistetusta uhrien hyväksikäytöstä venäläisten miehittäessa Suomen Isovihan aikaan. 
Annika Svahn oli Joutsenon papin Benjamin Swahnin tytär. Isä oli kuollut vuonna 1701, Annikan ollessa hyvin nuori, mutta hän ja hänen äitinsä joutuivat jäämään pappilaan. Äiti toimi pappilassa taloudenhoitajana ja hän piikana. 
Keväällä 1710 Annika Svahn pakeni venäläisiä joukkoja Joutsenosta Viipuriin. Viipuri piiritettiin ja se antautui 13.6.1710. Valtauksen jälkeen upseerit ja sotilaat kaappasivat Viipurista turvaa hakeneita naisia ja lapsia pakkotyöhön aatelisten tiluksille tai myytäväksi halukkaille. Toisen kertomuksen mukaan Annika Svahn siepattiin juhannuksena saunasta. Joka tapauksessa hän joutui yhdessä kymmenen muun naisen kanssa orjavankeuteen Pietariin. Luterilainen papin tytär sai ehkä muita kovemman kohtelun. 
Annika Svahn kastettiin tammikuussa 1713 ortodoksiksi ja sai kasteessa nimen Uljana. Hänen kertomansa mukaan hänet värvättiin viidenkymmenen muun naisvangin tavoin rakuunaksi Vologdan rakuunarykmenttiin, joka lähti uudelle sotaretkelle Suomeen. Hän kertoi osallistuneensa taisteluihin Porvoon luona, haavoittuneensa Pälkäneen Kostianvirralla, osallistuneensa Napuen taisteluun 19.2.1714 ja tulleensa ruotsalaisten vangitsemaksi kuljettaessaan kirjettä Pieksämäen pitäjän papille. Näin hän päätyi kuulusteltavaksi Raahessa 16.6.1714. 
On todennäköistä, että Annika Svahnin kertomus ei pidä sellaisenaan paikkaansa. Ulkomaisia sotilaita tosin värväytyi venäläisten riveihin, koska se oli sotavankeutta parempi vaihtoehto. Annika Svahnin kuvailema tuhannen ulkomaisen sotilaan määrä oli epätodennäköinen, sillä niin suuri osuus epäluotettavia sotilaita olisi tehnyt 11 000 miehen armeijasta taistelukelvottoman. On myös epätodennäköistä, että vangittuja naisia olisi käytetty sotilaina. Sodankäynti vaati 1700-luvulla paljon fyysistä voimaa. 
Tulkintojen mukaan Annika Svahn on muunnellut totuutta todistuksessaan. Hän on epäilemättä seurannut rakuunarykmenttiä Suomeen ja on voinut osallistua taisteluihin, mutta ei todennäköisesti sotilaana. Sen aikaisten armeijoiden mukana seurasi suuri joukko naisia, jotka olivat sotilaiden vaimoja, pyykkäreitä, ruuanlaittajia ja prostituoituja. Hän kertoo myös kahdesta rakuunanaisesta, jotka synnyttivät lapsen Mikkelissä talvileirissä. Raskaana oleva rakuuna vaikuttaa mahdottomalta ajatukselta. Tästä on päätelty, että aselajien nimet olisivat voineet olla kaunisteltuja ilmauksia pakolla otettujen naisten todelliselle roolille. Ne on ehkä kehitelty oman yhteisön tuomion pelossa.
Aulis Savolainen

Aulis Ilmari Savolainen (3. heinäkuuta 1908 Kuopio – 18. joulukuuta 1993 Helsinki) oli suomalainen filosofian maisteri, toimittaja ja kääntäjä. Savolainen pääsi ylioppilaaksi Kuopion lyseosta ja valmistui filosofian kandidaatiksi Helsingin yliopistosta. Hän oli pitkään toimittajana "Maaseudun Tulevaisuus" -lehdessä.
Casio PV-1000

PV-1000 on Casion valmistama kolmannen sukupolven pelikonsoli. Konsoli julkaistiin Japanissa vuonna .
Konsoli julkaistiin Casio PV-2000 mikrotietokoneen yhteydessä. Peliohjain on yhteensopiva sekä tietokoneen että konsolin kanssa, mutta pelit eivät ole yhteensopivia molempien laitteiden kanssa.
Konsolin suoritin on Zilog Z80A ja siinä on 2 kilotavua RAM-muistia. Värien määrä oli kahdeksan ja näyttöresoluutio 256x192.
Pelit.
Konsolille julkaistiin vain 15 peliä:
Henry Hoyle Howorth

Henry Hoyle Howorth (1. kesäkuuta 1842 – 15. heinäkuuta 1923) oli englantilainen poliitikko, lakimies ja tieteilijä.
Howorth oli politiikassa konservatiivi ja unionisti. Tieteessä Howorthia kiinnostivat arkeologia, historia ja kansatiede. Howorth kirjoitti laajasti ja julkaisi omia näkemyksiään. Howorth oli myös Royal Societyn ja Chetham Societyn jäsen.
Leena Gardemeister

Leena Sari Helena Gardemeister (o.s. Yli-Vakkuri; s. 1968) on suomalainen diplomaatti. Hän on Suomen suurlähettiläs Irlannin Dublinissa. Hän aloitti tehtävässään syyskuussa 2023.
Aikaisemmin Gardemeister on toiminut suurlähettiläänä Tunisian Tunisissa. Hän aloitti ulkoministeriön palveluksessa vuonna 1999. 
Gardemeister on koulutukseltaan yhteiskuntatieteiden maisteri Tampereen yliopistosta. Ennen Tunisiin siirtymistään hän työskenteli suurlähettilään sijaisena Lontoossa elokuusta 2013 lähtien. Hän on työskennellyt myös Suomen pysyvässä edustustossa Euroopan unionissa, erityisedustustossa Natossa sekä suurlähetystössä Kuala Lumpurissa.
Kotimaassa ulkoministeriössä Gardemeister on toiminut vientivalvontayksikön päällikkönä sekä myös poliittisessa ja kehityspoliittisessa osastossa.
Leena Gardemeisterin vanhemmat ovat varatuomari Antero Yli-Vakkuri ja apulaisprofessori Valma Yli-Vakkuri.
Marja Rislakki

Marja Katriina Rislakki (o.s. Nieminen; s. 17. toukokuuta 1956 Helsinki) on suomalainen diplomaatti. Rislakki valmistui diplomi-insinööriksi Teknillisestä korkeakoulusta vuonna 1982 ja aloitti ulkoministeriön palveluksessa vuonna 1983.
Rislakki toimi Suomen Kiinan-suurlähettiläänä Pekingssä 1. lokakuuta 2015 lähtien ja siirtyi 1. syyskuuta 2017 Suomen EU-edustuston päälliköksi. 
Hän on toiminut aiemmin Suomen EU-edustustossa pysyvän edustajan sijaisena ja suurlähettiläänä, jolloin hän vastasi Coreper 1 -asioista. Hän on hoitanut EU-edustustossa myös EU:n laajentumiseen liittyvien neuvottelujen valmistelua. Suomen suurlähetystöissä hän on palvellut Madridissa, Lontoossa ja Brysselissä.
Kotimaasta käsin Rislakki on työskennellyt ulkoministeriön ensimmäisenä kybersuurlähettiläänä sekä useissa tehtävissä esimerkiksi kauppapoliittisten ja EU-asioiden parissa. Ulkoministeriön Amerikan ja Aasian osastolla hän on toiminut Pohjois-Amerikan yksikön päällikkönä. Rislakki on toiminut työ- ja elinkeinoministeriössä, jossa hän oli vuosina 2013–2014 elinkeinoministeri Jan Vapaavuoren valtiosihteerinä.
Kybersuurlähettiläs

Kybersuurlähettiläs on Suomen ulkoministeriössä palveleva virkamies vastuualueenaan kyberturvallisuus. Ensimmäinen tätä tehtävää hoitanut oli ulkoasiainneuvos Marja Rislakki. Häntä seurasivat virassa Pia Rantala-Engberg ja Janne Taalas sekä 1.8.2021 lähtien Jarmo Sareva. 
Kybersuurlähettiläs seuraa kybertoimintaympäristöä kokonaisuutena, sen sijaan muissa ministeriöissä tarkastellaan omaa hallinnonalaa. Rislakin mukaan ”kybersuurlähettilään työ ei ole teknistä vaan diplomatiaa”.
Vuonna 2018 Suomen ulkoministeriössä aloitti myös hybridisuurlähettiläs.
Neljännen sukupolven pelikonsolit

Pelikonsoleiden neljäs sukupolvi oli markkinoilla noin vuodesta 1988 vuoteen 1995. Sukupolvea sanotaan myös 16-bittisten konsoleiden sukupolveksi.
Sukupolven ensimmäinen konsoli oli NEC-yhtiön julkaisema PC Engine (julkaistu nimellä TurboGrafx-16 Pohjois-Amerikassa).
Sukupolven toinen merkittävä konsolijulkaisu Sega Mega Drive julkaistiin Pohjois-Amerikassa nimellä "Sega Genesis".
Japanissa "Super Famicom" nimellä tunnettu Super Nintendo Entertainment System (SNES) oli sukupolven merkittävimpiä konsoleita.
Neljäs merkittävä konsolijulkaisu oli SNK:n Neo-Geo, joka oli aiemmin julkaistu pelihalleissa käytettävänä kolikkopelialustana.
Neljännen sukupolven konsoleissa oli tyypillisesti 16-bittinen suoritin ja pelit olivat moduuleilla. Sukupolven konsoleihin sai CD-ROM-lisälaitteita.
Keskimmäisenkankaan jätinkirkko

Keskimmäisenkankaan jätinkirkko on Pohjois-Pohjanmaalla Oulussa sijaitseva jätinkirkko.
Jätinkirkko sijaitsee Arkalan kylässä, noin 33 kilometriä Oulun keskustasta koilliseen. Se on Keskimmäisenkankaan pohjoisosassa kankaan laella. Jätinkirkko on kooltaan 25×15 metriä. Sen valli on 2,5–3 metriä leveä ja 0,7–1 metriä korkea. Jätinkirkon keskellä on laakea painanne, ja sen länsipuolella on kaksi rakkakuoppaa.
Tutkimuksia.
Jätinkirkko on tarkastettu ensimmäisen kerran vuonna 1987 ja se on ollut mukana vuoden 1988 inventoinnissa. Kummallakaan kerralla alueelta ei tehty erityisiä löytöjä.
Richard Wysocki

Richard ”Ricky” Wysocki (s. 1993 Ohio, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen frisbeegolfaaja ja lajin kaksinkertainen maailmanmestari vuosilta 2016 ja 2017.
Wysocki on ottanut ammattilaisurallaan 117 voittoa ja hänen uransa aikana saamat palkintorahat olivat toukokuussa 2021 yli 444 000 dollaria.
Saavutukset.
Major-turnaukset.
Maailmanmestaruuskilpailut
United States Disc Golf Championship
European Open
Champions Cup
Disc Golf Pro Tour.
Disc Golf Pro Tour Championship
Turnausvoitot
David Robertson (manageri)

David Robertson (1943 – 5. helmikuuta 2014) oli brittiläinen manageri. Hänet tunnettiin parhaiten Kimi Räikkösen ja Jenson Buttonin managerina. Hänen poikansa, Steve Robertson on entinen moottoriurheilija. Hänetkin tunnetaan myös Räikkösen ja Buttonin managerina.
Syyskuussa 2013 Robertsonilla todettiin kurkunpään syöpä. Hän kuoli 70-vuotiaana helmikuussa 2014.
Avery Jenkins

Avery Jenkins (s. 1978) on yhdysvaltalainen frisbeegolfaaja ja lajin maailmanmestari vuodelta 2009.
Jenkins on ottanut ammattilaisuransa aikana 59 voittoa sekä kerännyt palkintorahoja yli 228 000 dollaria.
Mustan jumalan suudelma

Mustan jumalan suudelma on Markku Sadelehdon toimittama miekka ja magia -novellien antologia. Se julkaistiin WSOY:n Fan-sarjassa vuonna 1993.
"Mustan jumalan suudelma" oli Sadelehdon kolmas ja viimeinen fantasia-antologia. Se keskittyi pelkästään 1930-luvun miekkaan ja magiaan. Kokoelmaan piti aluksi tulla Fritz Leiberin novelli ”Two Sought Adventure” (1939), mutta Leiber kuoli toimitusprosessin aikana. Oikeuksia novelliin ei siksi saatu, ja korvaavaksi tekstiksi otettiin Manly Wade Wellmanin novelli. Vuonna 1995 Sadelehto kertoi, että ”ilman Leiberin kuolemaa en olisi koskaan julkaissut ’Atlantiksen valloittajaa’.” Miekka ja magia -antologioitaan Sadelehto kuvaili ”vasemman käden töiksi”.
Vastaanotto.
Anssi Makkonen kirjoitti "Tähtivaeltajan" arvostelussa, että viimeinen suomennettu Conan-novelli ”Musta muukalainen” ei ole parasta Robert E. Howardia. Vielä huonompia ovat kuitenkin kokoelmaan valitut Henry Kuttnerin ja Manly Wade Wellmanin kliseiset tuotokset. Clark Ashton Smithin humoristinen tarina on hieman parempi. C. L. Moore saa kiitosta selkeästi erilaisesta novellistaan, jossa Joiryn Jirel kulkee abstraktin ja kiintoisan helvetin läpi. 
Vesa Lehtinen sanoo "Aikakoneen" verkkosivuilla julkaistussa arvostelussa, että ”näitä sepustuksia en ainakaan minä olisi kaivannut”. Sadelehdon aiemmat antologiat tarjoilivat laadukkaita novelleja, mutta nyt ne vaikuttavat loppuneen ja Sadelehto kaapii jo tynnyrin pohjia. Erityisesti tämä näkyy Howardin ”Mustassa muukalaisessa”. Kuttnerin ”Ukkosta aamunkoitossa” on kokoelman ainoa tarina, jossa ylipäätään on juoni, mutta toisaalta henkilöhahmot ovat jopa ohuempia kuin muissa novelleissa. Lehtinen arvioi miekka ja magia -kirjallisuuden ystävien pitävän kokoelmasta, mutta muiden ei kannata vaivautua lukemaan sitä.
Pimeyden linnake

Pimeyden linnake on Markku Sadelehdon toimittama ja Jalavan vuonna 1991 julkaisema antologia. Se sisältää kuusi vuosina 1931–1983 julkaistua miekka ja magia -novellia.
Sadelehto tunnetaan lähinnä kauhuantologistina, mutta 1990-luvun alussa hän toimitti myös kolme fantasia-antologiaa, joista "Pimeyden linnake" oli ensimmäinen. Se sisältää sekä 1900-luvun alun fantasiaa että kylmän sodan vuosina kirjoitettuja novelleja. "Shoredanin kellot" keskittyi tuolloin uusiin fantasiakirjailijoihin ja "Mustan jumalan suudelma" vanhaan 1930-luvun fantasiaan. Myöhemmin Sadelehto kuvaili fantasiakirjojaan ”vasemman käden töiksi”, vaikka myönsikin "Pimeyden linnakkeen" olleen opettavainen kokemus antologian rakenteen suhteen. Suosikkikirjailijoihinsa lukeutuvan Clark Ashton Smithin Sadelehto jätti antologiasta pois, koska ei halunnut kirjailijavalikoiman muistuttavan liiaksi Juhani Hinkkasen toimittamaa "Velhojen valtakuntaa" (1989).
Kirjan ovat suomentaneet Ulla Selkälä ja Ilkka Äärelä. Myös Sadelehto on merkitty kääntäjäksi, sillä hän korjaili Jack Vancen novellia niin paljon, etteivät varsinaiset suomentajat enää pitäneet käännöstä omanaan. Sadelehdon mielestä novellin kieli oli napakkaa, kun taas Selkälän ja Äärelän käännös oli runsassanainen.
Vastaanotto.
"Aikakoneen" arviossa Juhani Hinkkanen piti "Pimeyden linnaketta" epätasaisena valikoimana. Hinkkasen mukaan Robert E. Howard ja Henry Kuttner ovat taitavia kirjailijoita, mutta kokoelmaan valitut novellit eivät edusta tekijöidensä parhaimmistoa vaan ovat rutiinityönä kirjoitettua palstantäytettä. Howardin novellit eivät Hinkkasen mielestä ole itseisarvo edes miekka ja magia -kokoelmassa, ja antologia olisikin kaivannut ”Bal-Sagothin jumalten” tilalle paremman avausnovellin. Muut kertomukset miellyttävät Hinkkasta enemmän: Jack Vancen ”Pyhiinvaeltajat” on kirjan paras teksti, ja Michael Shean ”Vainajien valtakunta” luo perinteisistä aineksista uudenlaista miekkaa ja magiaa. C. L. Mooren ”Jirel taikamaassa” on merkittävä ennen muuta aikakaudelle epätyypillisen naispäähenkilön ansiosta, kun taas ”Lohikäärmeen hampaat” todistaa David Draken olevan ”häpeilemätön pulp-kirjoittaja 40 vuotta viimeisten pulp-lehtien katoamisen jälkeen”. Hinkkanen tosin harmittelee, ettei mukana ole yhtäkään novellia Fritz Leiberiltä tai Karl Edward Wagnerilta.
Thepchaiya Un-Nooh

Thepchaiya Un-Nooh (; s. 18. huhtikuuta 1985) on thaimaalainen snooker-ammattilainen, joka on urallaan pystynyt kolme kertaa tekemään 147 pisteen maksimibreikin. Un-Nooh oli mukana German Mastersissa vuonna 2014. Helmikuussa 2019 Un-Nooh voitti uransa ensimmäisen ranking-turnauksen ja 32 000 puntaa kukistettuaan Shoot-Out -turnauksen finaalissa Michael Holtin. Vuonna 2019 Un-Nooh tuli toiseksi World Open turnauksessa.
SusuPetal

SusuPetal (s. Turku) on verkossa toimiva virtuaalihahmo. Helsingissä asuva SusuPetal julkaisee useissa blogeissa proosaa, runoutta ja muita tuotoksia. Hän on vuodesta 2005 alkaen ylläpitänyt eri aihealueisiin keskittyviä blogeja.
SusuPetal kirjoitti vuosina 1995–1999 eri nimimerkeillä kymmenen romanttista pokkaria Kolmiokirjalle. SusuPetalin Reginassa nimimerkillä Petra Oinonen 1990-luvulla julkaistuja novelleja on koottu vuonna 2008 ilmestyneeseen "Toinen painos" -omakustanteeseen.
Vuonna 2007 hän julkaisi runokokoelman "Taikkarin mäellä" ja myöhemmin muutakin kaunokirjallisuutta omakustanteina.
Keskuskoulu (Porvoo)

Keskuskoulu on Aleksanterinkadulla Porvoossa sijaitseva alakoulu. Koulussa on lukuvuonna 2023 noin 420 oppilasta ja noin 30 opettajaa. Koulun rehtorina toimii Petri Lindén. 
Koulussa toimii myös musiikkipainotteisia luokkia.
Peipon koulu

Peipon koulu on Porvoossa, Gammelbackassa sijaitseva peruskoulu. Vuonna 2025 koulussa on noin 320 oppilasta. Koulun rehtori on Juha Juvonen.
German Masters 2014

German Masters 2014 oli snookerin ranking-turnaus, joka järjestettiin 29. tammikuuta – 2. helmikuuta 2014 Tempodromissa Berliinissä Saksassa. Turnaus oli kauden viides ranking-turnaus.
Ding Junhui voitti kymmenennen ranking-turnauksen, voittamalla finaalissa Judd Trumpin lukemin 9–5.
Turnaukseen pelattiin ennestään kaksi karsintakierrosta Englannissa.
Casio Loopy

Casio Loopy (toiselta nimeltä My Seal Computer SV-100) on Casion valmistama pelikonsoli, jota markkinoitiin ensisijaisesti nuorille naisille. Markkinointiratkaisua on kritisoitu, koska se viittaisi että muut konsolit eivät olisi sopivia samaan tarkoitukseen. Alkuperäinen tarkoitus ei kuitenkaan ollut suunnata konsolia naisille.
Konsoli julkaistiin Japanissa lokakuussa . Valmistus loppui joulukuussa 1998.
Konsolin erikoisuutena on siinä oleva tarratulostin.
Pelit.
Konsolille julkaistiin vain noin 10 peliä:
Sewa

Sewa on 385 kilometrin pituinen joki Sierra Leonessa. Se saa alkunsa maan koillisosassa Bagbe- ja Bafijokien liittyessä toisiinsa. Sen valuma-alue on 14 200 neliökilometrin laajuinen.
Sewa virtaa etelä-lounassuuntaisesti kohti Atlantin valtamerta ja yhdistyy Waanjejoen kanssa Kittamjoeksi, joka laskee Atlanttiin Sherbronsalmen kautta. Sewan alajuoksulla on tulvatasankoja, jossa on useita järviä. Tulvakautena järvet ovat yhteydessä jokeen, mutta kuivana kautena yhteys katkeaa. Suurin Sewan alajuoksun järvistä on 285 hehtaarin laajuinen Poepijärvi, joka on 1,7 kilometrin päässä joesta.
Casio SX-1000

SX-1000 on Casion valmistama UNIX-työasema, jonka yhtiö julkaisi vuonna 1986.
Tietokoneeseen kehitettiin CAIOS-UX -niminen System V -pohjainen UNIX-käyttöjärjestelmä.
Šiprage

Šiprage (Шипраге) on kylä Kotor Varošin kunnassa Bosnia ja Hertsegovinassa. Vuonna 2013 Šipragessa oli noin 788 asukasta ja vuonna 1991 heitä oli 952.
Historia.
Bosnian sodan aikana (1992–95) Bosnian Serbien poliisi ja armeija tuhosivat kyliä Vrbanja-joen ylävirtaa pitkin Kruševo Brdoniin. Vuoden 1996 jälkeen suurin osa bosnialaisista kylistä olivat osittain entisöityjä Luxemburgin hallituksen toimesta. Sodan aikana kylän keskustaan rakennettiin ortodoksinen kirkko.
Väestö.
♦ Alue Šiprage
Bandai Playdia

Playdia on Bandain valmistama pelikonsoli, joka julkaistiin Japanissa vuonna .
Laite oli suunnattu lapsille ja perheille. Pelivalikoima painottuu multimediaan ja opetuspeleihin.
Kolmannen sukupolven pelikonsolit

Pelikonsoleiden kolmas sukupolvi tapahtui vuosien 1983–1990 välillä. Sukupolvea kutsutaan myös 8-bittiseksi sukupolveksi. Kolmannen sukupolven katsotaan alkaneen Sega SG-1000– ja Nintendo Family Computer (tunnetaan paremmin nimellä NES)–konsoleiden julkaisusta. 
Teknologian kehittyminen antoi tämän sukupolven konsoleille paremmat mahdollisuudet grafiikan ja äänimaailman kehittämiseen. Väripaletin laajentuminen, samanaikaisesti näytöllä näkyvien värien määrän lisääntyminen, parempi resoluutio sekä mahdollisuus näyttää enemmän spritejä antoi pelinkehittäjille mahdollisuuden luoda monimutkaisempia pelejä. Viisikanavainen äänentoisto yleistyi mahdollistaen äänisuunnittelijoille laajemman käytettävissä olevan äänialan. 
Nintendon "The Legend of Zelda" -peli esitteli pelin tallennusmahdollisuuden. Tämä oli yksi merkittävimmistä kolmannen sukupolven innovaatioista. Se mahdollisti laajemmat pelimaailmat ja rikkaamman tarinankerronnan, kun pelaajan ei enää tarvinnut joka kerralla aloittaa pelaamista kokonaan alusta. 
Kolmannen sukupolven parhaiten myynyt konsoli oli NES/Famicom, jonka kovin haastaja oli Sega Master System. Kolmanneksi myydyin konsoli oli Atari 7800.
Toisen sukupolven pelikonsolit

Pelikonsoleiden toinen sukupolvi tapahtui vuosien 1976–1982 välillä. 
Sukupolvelle on tyypillistä mikroprosessorilla suoritettava pelilogiikka (ohjelmallinen). Ohjelmoitavien pelimoduulien käyttö yleistyi alkaen Fairchild Channel F-konsolin julkaisusta eivätkä pelit enää olleet rajoittuneita konsoliin sisäänrakennettuihin toimintoihin kuten edellisen sukupolven Magnavox Odysseyssa.
Vilma Nissinen

Vilma Charlotta Karoliina Nissinen (s. 19. marraskuuta 1997 Heinola) on suomalainen maastohiihtäjä. Hän edustaa Vuokatti Ski Teamiä. Häntä on tammikuusta 2023 lähtien valmentanut Jarmo Riski. Aikaisemmin häntä valmensi 12 vuoden ajan Mikko Virtanen.
Nissinen osallistui juniorien MM-kilpailuihin Rasnovissa 2016 ja Soldier Hollow’ssa 2017. Näissä hänen paras saavutuksensa henkilökohtaisilla matkoilla oli 17. sija yhdistelmäkilpailussa 2017. Lahdessa 2019 hän sijoittui alle 23-vuotiaiden sarjassa 15 kilometrin perinteisen hiihtotavan yhteislähtökilpailussa kahdeksanneksi ja perinteisen sprintissä 13:nneksi sekä 2020 Oberwiesenthalissa 10 kilometrin perinteisellä kahdeksanneksi. Oberstdorfin MM-kilpailuissa 2021 hän oli 15 kilometrin yhdistelmäkilpailussa 22:s ja 30 kilometrin perinteisen hiihtotavan yhteislähtökilpailussa 29:s. Trondheimin MM-kilpailuissa 2025 hän oli 50 kilometrin vapaan hiihtotavan yhteislähtökilpailussa viidestoista.
Skandinavia Cupissa Nissisen paras sijoitus on neljäs Vuokatissa kymmenen kilometrin perinteisen hiihtotavan kisassa 16. joulukuuta 2023. Maastohiihdon maailmancupissa Nissinen kilpaili ensimmäisen kerran Rukalla marraskuussa 2017. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti oltuaan 23:s Italian Cognessa kymmenen kilometrin perinteisen hiihtovan kisassa 17. helmikuuta 2019. Se on edelleen hänen paras sijoituksensa yksittäisessä maailmancupin osakilpailussa (tilanne 10.3.2025). Tour de Skillä 2019−2020 hän sijoittui Val di Fiemmen perinteisen hiihtotavan sprintissä 16:nneksi.
SM-kilpailuissa Nissinen on saavuttanut pronssia 10 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa Vöyrillä 2020 ja Imatralla 2025. Kontiolahdella 2017 hän saavutti ensimmäisen SM-mitalinsa oltuaan mukana toiseksi sijoittuneessa Vuokatti Ski Teamin viestijoukkueessa yhdessä Katri Lylynperän ja Eveliina Piipon kanssa. Imatralla 2019 hän saavutti SM-pronssia viestissä Eveliina Piipon ja Susanna Saapungin kanssa. Hän voitti parisprintin Suomen-mestaruuden Katri Lylynperän kanssa vapaalla hiihtotavalla 2020 ja perinteisellä hiihtotavalla 2021. Parisprintin SM-hopeaa hän on saavuttanut 2024 ja pronssia 2023. Hän voitti 3 × 5 kilometrin Suomen-mestaruuden Katri Lylynperän ja Jasmin Kähärän kanssa 2024. Hän sijoittui hiihtoliitto.fi-sivuston mukaan huhtikuussa 2025 päättyneessä naisten maastohiihdon Suomen Cupissa sijalle 4 kerättyään yhteensä 371 pistettä. 
Yksityiselämä.
Nissinen asuu Helsingissä Roni-nimisen miehen kanssa.
Overkill Software

Overkill Software on ruotsalainen videopelien kehittäjä. 
Yhtiö on tullut tunnetuksi "" ja "Payday 2" -pelien kehittäjänä.
Starbreeze Studios osti yhtiön vuonna 2012.
Helmikuussa 2019 Skybound Entertainment kertoi pysäyttäneensä "Overkill's The Walking Dead" -pelin kehityksen viitaten odotuksiin ja laatuvaatimuksiin.
Commodore 64 Games System

Commodore 64 Games System (usein lyhennetty C64GS) on Commodore 64 -tietokoneeseen perustuva pelikonsoli. Konsoliversiossa ei ole näppäimistöä ja pelit ladataan pelimoduulilta.
Konsoli on julkaistu vuonna .
Atari XEGS

Atari XE Game System (lyhennettynä Atari XEGS) on Atarin vuonna julkaisema pelikonsoli. Konsoli perustuu Atari 65XE -tietokoneen tekniikkaan ja ohjelmat ovat yhteensopivia.
Konsoliin oli saatavilla myös irroitettava näppäimistö.
Sunbound

Sunbound on suomalaisen rockyhtye Brother Firetriben neljäs studioalbumi, joka julkaistiin 24. maaliskuuta 2017 levymerkillä Universal Music. Albumin julkaisun myötä yhtye lähti 15-vuotisjuhlakiertueelle.
Syyskuussa 2016 albumilta julkaistiin singlenä kappale ”Taste of a Champion”, joka oli jo aiemmin soinut Prisman "Sokkotestimies"-mainoselokuvissa. Kappale sai Radio Rockin ”Rautaa vai roskaa” -äänestyksessä 87,8% yläpeukkua.
Vastaanotto.
Albumi sai hyvän vastaanoton. Imperiumin Munamankeli antoi albumille arvosanan 9+. Hän sanoi albumin olevan iso, täysin epäorgaaninen ja keinotekoinen, mikä on genrelleen ainoastaan hyvä asia, ja piti sitä laadukkaana julkaisuna paria keskinkertaisempaa sävellystä lukuun ottamatta. Metalliluolan Ilkka Järvenpää piti paluun tehneen yhtyeen onnistuneen tekemään ja komean albumin, ja antoi lisäarvoa erityisesti Mikko Karmilan ammattimaiselle tuotannolle sekä Tomi Nikulaisen kosketinsoitannalle. Kaaoszinen Marko Valve antoi albumille arvosanan 9/10 ja totesi, että ”täyden kympin juttuja ovat vain siemensyöksy ja nousuhumala”. Valve olisi kaivannut albumille kitarasooloja sekä pientä rosoisuutta.
Velhojen valtakunta (antologia)

Velhojen valtakunta on Juhani Hinkkasen toimittama ja Jalavan vuonna 1989 julkaisema antologia. Se sisältää kuusi miekka ja magia -novellia, jotka esittelevät tyylilajin historiaa ja kehitystä. Takakannen mukaan teos on ensimmäinen suomenkielinen miekka ja magia -kokoelma.
Vastaanotto.
P. A. Manninen arvosteli "Aikakoneessa" "Velhojen valtakunnan" tuoreeltaan. Hän kuvailee sitä tervetulleeksi avaukseksi, sillä suomeksi ei tuohon mennessä J. R. R. Tolkienin tuotantoa lukuun ottamatta juuri ollut ilmestynyt fantasiakirjallisuutta, ja miekka ja magia -genre oli suomalaisille lukijoille tuttu lähinnä Conan barbaari -sarjakuvista. Siksi Manninen toteaakin, että on ”vaikeaa keksiä mitään tarpeellisempaa kirjaa juuri nyt julkaistavaksi”. Hänestä antologia on sekä ajallisesti kattava että tyylillisesti monipuolinen, mikä tekee siitä hyvän johdannon miekka ja magia -kirjallisuuteen.
"Portin" arvostelija Markku Sadelehto nimesi kokoelman parhaimmiksi Clark Ashton Smithin runollisen niminovellin ja Fritz Leiberin hauskan ja kirjallisesti kypsän tarinan ”Vaikeuksia Lankhmarissa”. Leiberin mukaan kertomukseen sisältyvä tragedia selittää sen, miksi Fafhrd ja Harmaa Hiirestäjä seikkailevat vuodesta toiseen yhdessä, perhettä perustamatta. Robert E. Howardin ”Zamboulan varjot” on yksinkertainen mutta raa’an voimakas tarina. L. Sprague de Campin ”Kauhistuttava Kaa” on sen sijaan turha.
Xilinin metroasema

Xilin on rakenteilla oleva Singaporen Mass Rapid Transit -metrojärjestelmän asema Xilin Avenuen ja Changi South Avenue 3:n risteyksessä Tampinesissa Singaporen itäisellä suuralueella.
Suunnitelma aseman rakentamiseksi julkistettiin 15. elokuuta 2014. Se avataan osana Downtown Linen itäistä jatketta vuonna 2026.
Sungei Bedokin metroasema

Sungei Bedok on rakenteilla oleva Singaporen Mass Rapid Transit -metrojärjestelmän asema Lagunan golfkentän vieressä Bedokissa Singaporen itäisellä suuralueella.
Suunnitelma aseman rakentamiseksi julkistettiin 15. elokuuta 2014. Se avataan osana Downtown Linen itäistä jatketta vuonna 2026, ja siitä tulee linjan pääteasema. Siitä tulee samana vuonna myös Thomson–East Coast Linen pääteasema.
Bally Astrocade

Astrocade on Ballyn vuonna 1977 julkaisema toisen sukupolven pelikonsoli. 
Nutting Associates suunnitteli laitteen videopiirin. Laitteessa on 4 kilotavua RAM-muistia ja 8 kilotavua ROM-muistia. Laitteessa on Zilog Z80 -prosessori, jonka kellotaajuus on 1,789 Mhz.
Hero Quest (albumi)

Hero Quest on hardcore punk -yhtye Tryerin esikoisalbumi, joka julkaistiin 28. syyskuuta 2012 levymerkillä If Society.
Vastaanotto.
Albumi sai hyvän vastaanoton. Lammaszinen Jouni Parkku sanoi albumin alkupuoliskon suorastaan ”räjähtävän kasvoille”, jättäen loppuessaan tyhjentyneen tunteen. Hän luki albumin vuoden kovimpien yllättäjien ja varteenotettavimpien esikoisalbumeiden joukkoon. Desibelin Jani Ekblom antoi albumille neljä tähteä viidestä. Hän piti albumia alusta loppuun napakkana ja täytekappaleettomana kokonaisuutena.
Amilly (Loiret)

Amilly on kunta Ranskassa Loiret’n departementissa Centre-Val de Loiren alueella. Se sijaitsee Loing-joen rannalla noin 120 kilometriä Pariisista etelään. Kuntaa halkoo joen lisäksi myös kanava Canal de Briare. Kunnan nähtävyyksiä ovat 1500-luvulta peräisin oleva Saint-Martinin kirkko sekä kunnostettu vanha mylly Moulin Bardin. Amillyssa on myös vanhaan tehdasrakennukseen perustettu nykytaiteen keskus Les Tanneries.
LaserActive

LaserActive on Pioneer Corporationin valmistama pelikonsoli, joka on julkaistu vuonna 1993.
Laite tukee Laserdisc-levyjä, CD-levyjä, LD-G karaokelevyjä sekä konsolipelejä. Optisten levyjen lisäksi laite tukee Sega Mega Drive ja PC Engine ROM-moduuleja erillisten laajennuksien avulla ("PAC").
Viimeinen hieroglyfi

Viimeinen hieroglyfi on vuonna 1994 julkaistu kokoelma Clark Ashton Smithin novelleja. Novellit on valinnut ja esipuheen kirjoittanut Markku Sadelehto. Kokoelman tarinat ovat suomentaneet Ulla Selkälä ja Ilkka Äärelä. Mukana on 15 fantasianovellia, joista suurin osa kuuluu Zothique- tai Hyperborea-sarjoihin.
Vastaanotto.
"Aikakoneen" arviossa Juhani Hinkkanen kuvaa Sadelehdon novellivalintoja ensiluokkaisiksi. Novellit ovat mieleenpainuvia ja kokoelma onkin parhaimmillaan, jos sen lukee pitkän ajan kuluessa muutama novelli kerrallaan. Hinkkasen mukaan Smithin tyyliä ”on moni yrittänyt jäljitellä mutta harva on siinä onnistunut”. Myös suomennos on kohtalainen, joskaan kääntäjät eivät täysin ole onnistuneet toisintamaan Smithin ”värikästä sanaryöpytystä”.
Jyrki Tudeer kirjoitti "Spin"-lehden arvostelussaan, että kokoelman arvot ovat ennen muuta historiassa. Smithin tarinankerronnasta puuttuu H. P. Lovecraftin ”kiehtova salamyhkäisyys”. Tudeer jää monen novellin kohdalla kaipaamaan jännitettä ja ennalta-arvaamattomuutta. Kokoelmassa on kuitenkin arvostelijaa kiehtovia novelleja: ”Laulavan liekin kaupunki”, ”Kuolleiden jumala”, ”Viimeinen hieroglyfi” ja ”Noitien Naat”.
Roottoripurje

Roottoripurje on putkilomainen ”purje”, joka hyödyntää työntövoimaa synnyttävää paine-eroilmiötä eli Magnuksen efektiä. Ilmiö perustuu siihen, että pyörivä pinta vetää ilmaa esineen eri puolilla eri paineella, jolloin esine siirtyy pienemmän paineen suuntaan.
Roottoripurjeteknologiaa kehitti 1920-luvulla saksalainen keksijä Anton Flettner. Sitä kokeili 1920-luvulla puuveneessään suomalainen insinööri Sigurd Savonius, mutta laajempaa kiinnostusta esimerkiksi suurilla laivoilla se on alkanut herättää 2000-luvulla. 
Norsepower.
Suomalaisen Norsepower-yrityksen kehittämä roottoripurje on laivan kanteen kiinnitettävä jopa 30-metrinen putkilo. Vuosina 2014–2015 Boren ro-ro-rahtilaivaan "Estradeniin" asennettiin kaksi tällaista roottoripurjetta. Roottoripurjeen avulla aluksen polttoainekuluissa säästyi noin viisi prosenttia, mutta Norsepower on arvioinut osuuden voivan nousta isoilla laivoilla jopa 20 prosenttiin ja säästävän mahdollisesti satojatuhansia euroja vuodessa. Keväällä 2018 asennettiin Viking Linen "Viking Graceen" yksi roottoripurje, josta luovuttiin myöhemmin säästöjen jäätyä pieniksi. Lisäksi Maerskin öljytankkeriin on asennettu roottoripurje, jonka Maersk on arvioinut maksavan hankintahintansa takaisin noin neljässä vuodessa.
Aiemmin roottoripurjeen kehittäminen kaupalliseen käyttöön ei ole ollut kannattavaa muun muassa öljyn halvan hinnan vuoksi, mutta 2000-luvulla siitä on tullut kannattava teknologia ympäristövaatimusten tiukennuttua. Lisäksi roottoreihin käytettävä materiaali on entistä kestävämpää. Maersk-varustamo on saavuttanut suomalaisen Norsepower Oy:n roottoripurjeella noin kahdeksan prosentin polttoainesäästön.
Halotrofinen järvi

Halotrofinen järvi on limnologiassa järvi, jonka veden suolapitoisuus eli kivennäisaineiden pitoisuus on suurempi kuin makeanveden järvessä. Normaalisti järven vesi on makeaa, koska sen valuma-alueelta virtaa siihen sade- ja pohjavettä. Halotrofisen järven vesi voi suolaantua monilla eri tavoin ja siihen kehittyy makeasta vedestä poikkeava ekosysteemi, joka riippuu sen suolapitoisuudesta.
Muodostumistapoja.
Laskujoettomat järvet.
Jos järveen vain tulee vettä, mutta sitä poistuu vain haihtumalla, alkaa tulojokien vedessä olevat mineraalit eli suolat rikastua vedessä. Mineraalipitoisuuden kasvaminen voi nostaa suolaisuuden 30 prosenttiin, ennen kuin se kiteytyy järven pohjalle. Tällaiset suolajärvet ovat yleisimpiä vuoristoissa (Umria ja Namtso), alavilla mailla (Mono Lake, Kuollutmeri ja Kaspianmeri) ja aavikoilla (Chott el Djerid).
Mereen yhteydessä olevat järvet.
Suomalaislle tutumpi järvityyppi rannikkojärvi esiintyy Itämeren rannikolla, missä maankohoaminen nostaa maanpintaa merenpintaan nähden ylemmäksi. Silloin lahdet voivat kuroutua suustaa kapeiksi (flada) ja entiseen lahdenpohjukkaan jää umpeunut vesiallas (kluuviflada eli kluuvi). Kluuvifladassa merivesi pääsee toisinaan purkautumaan järveen ja silloin sen suolapitoisuus kasvaa. Se jää Itämeren suolapitoisuutta alhaisemmaksi, jolloin sitä kutsutaan murtovedeksi. Kluuvijärvi on entinen kluuviflada, joka on jäänyt pysyvästi makeavetiseksi, mutta jolla on jäänteenä monia merellisiä kasvi- ja eläinlajeja. Kluuvifladoja ovat esimerkiksi Uudessakaupungissa oleva Ahmasvesi, Virossa olevat Saarenmaan Mullutu-Suurlaht ja Läänemaan Sutlepa meri. Alavilla Tanskan ja Hollannin rannikoilla rannikkojärviä on paljon. Itse asiassa koko Itämeri on murtovetinen järvi, joka on yhteydessä Atlanttiin Tanskan salmien kautta.
Mineraalipitoinen maaperä.
Järvessä voi huolimatta hyvästä läpivirtauksestakin olla suolainen eli mineraalipitoinen vesi. Jos maaperästä liukenee valuma- tai pohjaveteen runsaasti mineraaleja, voivat niiden päätyminen järveen nostaa sen suolapitoisuutta. Näin käy esimerkiksi kalkkikivialueilla, missä pohjasta pulppuavat lähteet nostavat mineraalipitoisuutta. Tällaisia ovat esimerkiksi Viron alkalitrofiset järvet, joita voidaan pitää halotrofisten järvien alatyyppinä.
Hydroksiurea

Hydroksiurea eli hydroksikarbamidi (CH4N2O2) on urean johdannaisiin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää lääketieteessä eräiden syöpien sekä muun muassa sirppisoluanemian hoidossa. Hydroksiurea on WHO:n julkaisemassa tärkeimpien lääkeaineiden luettelossa.
Ominaisuudet ja käyttö.
Huoneenlämpötilassa hydroksiurea on värittömiä kiteitä. Yhdiste liukenee erittäin hyvin poolisiin liuottimiin kuten veteen ja etanoliin. Hydroksiurea on niin kutsuttu antimetaboliitti. Syöpien hoidossa hydroksiurean vaikutus perustuu siihen, että se toimii ribonukleotidireduktaasin inhibiittorina. Solut tarvitsevat ribonukleotidireduktaasia DNA:n synteesissä tarvittavien deoksiribonukleotidien biosynteesiin. Vaikutus kohdistuu solun elinkierrossa erityisesti niin kutsuttuun S-vaiheeseen. Hydroksiureaa käytetään muun muassa kohdunkaulan syövän, kroonisen myelooisen leukemian hoidossa. Lisäksi muita käyttökohteita ovat polysytemia veran eli liiallisten punasolujen määrän ja trombosytoosin eli liiallisten verihiutaleiden määrän hoitaminen. Hydroksiurea on myös tärkeä lääkeaine sirppisoluanemian hoidossa. Yhdiste metaboloituu ihmiselimistössä typpimonoksidiksi ja indusoi sikiövaiheen hemoglobiinin muodostumista.
Haittavaikutukset.
Tyypillisiä hydroksiurean aiheuttamia haittavaikutuksia voivat olla päänsärky, huonovointisuus, kuumeilu, sekä ihoreaktiot. Tyypillisiä ovat myös luuydinsuppressio, mikä voi johtaa anemioihin. Lääkeaine voi myös aiheuttaa säärihaavoja..
Valmistus.
Hydroksiurean valmistuksen lähtöaineet ovat hydroksyyliamiini ja kaliumsyanaatti. Reaktio suoritetaan tyypillisesti johtamalla hydroksyyliamiiniliuosta emäksisellä ioninvaihtohartsilla ja kaliumsyanaatilla täytetyn kolonnin läpi.
Karat

Karat oli venäläinen lentoyhtiö. Se lensi reitti-, tilaus- ja VIP-lentoja Kazanin lentoasemalta ja Moskovan Vnukovon lentoasemalta. Yhtiön palveluksessa oli 320 työntekijää. Se perustettiin vuonna 1993 nimellä Karat Air Company. Se yhdistyi vuonna 2004 Tulpar Aviationin kanssa ja vaihtoi nimensä Karatiksi. Karat lopetti toimintansa vuonna 2007.
Laivasto.
Vuonna 2004 Karatin laivastoon kuului 18 lentokonetta:
Pendleton Ward

Pendleton Ward (s. 8. kesäkuuta 1982) on yhdysvaltalainen animaattori, joka tunnetaan parhaiten suositun animaatiosarjan "Seikkailuhetki" luojana. Sarjaa esitetään Cartoon Network -kanavalla. Ward on myös luonut animaatioita "Bravest Warriors" ja "Thank You". Hän on lapsesta asti ollut kiinnostunut animaatioista.
Ura.
Ward alkoi julkaista nettisarjakuvaa nimeltään "Bueno the Bear" vuosina 2002–2003 ja poisti ne myöhemmin, koska ne olivat hänen mielestään kamalia. Hän teki myöhemmin lyhytanimaatioita Nicktoonsille ja teki siihen aikaan myös "Seikkailuhetken" pilotin 2007. 
Ward yritti tarjota "Seikkailuhetkeä" Nickelodeonille, mutta he kieltäytyivät ja Cartoon Network otti sarjan omaan ohjelmistoonsa myöhemmin. Nykyään Ward työskentelee "Seikkailuhetki-"elokuvan parissa.
Imagination Technologies

Imagination Technologies on brittiläinen puolijohteita suunnitteleva ja kehittävä yhtiö. Yhtiön huomattavat teknologiat ovat MIPS-suorittimet ja PowerVR-grafiikkasuorittimet.
Yhtiö perustettiin vuonna 1985 nimellä VideoLogic, ja nimi muutettiin vuonna 1999.
Vuonna 2013 yhtiö oli suurin grafiikkasuorittimien toimittaja.
Yhtiön osakekurssi laski merkittävästi vuonna 2017, kun yhtiön suurimman asiakkaan Applen ilmoitettiin suunnittelevan piirinsä jatkossa itse.
Yhtiö on ilmoittanut myynnistään Canyon Bridge -yhtiölle. MIPS-arkkitehtuuri myydään erikseen Tallwood Venture Capital -yhtiölle. MIPS-arkkitehtuuri on myyty uudestaan Wave Computing -yhtiölle vuonna 2018.
Vuonna 2020 yhtiö on kertonut B-sarjan malleista, joita ovat BXE-sarja, autoihin suunnattu BXS-sarja, BXM-sarja sekä BXT-sarja.
Matti Nummela

Ari Matti Nummela (s. 23. helmikuuta 1955 Orimattila) on kilpauransa päättänyt trap-ampuja ja ampumavalmentaja.
Nummela osallistui urallaan kolmiin olympialaisiin olympia-trapissa. Los Angelesissa 1984 hän sijoittui 33:nneksi, Soulissa 1988 kahdeksanneksi ja Barcelonassa 1992 44:nneksi.
Euroopan-mestaruuskilpailuissa hän voitti henkilökohtaisessa kisassa kultaa vuonna 1983 Euroopan ennätyksellä (199/200) ja pronssia vuonna 1992. Joukkuekilpailussa hän oli hopealla vuonna 1978 ja pronssilla 1983.
SM-kilpailuissa Nummela on voittanut neljä kertaa vuosina 1987–1989 ja 2007.
Siviiliammatiltaan Nummela on opistoupseeri. Hän on toiminut vaimonsa Satu Mäkelä-Nummelan valmentajana sekä Suomen Ampumaurheiluliiton haulikon trap-lajien päävalmentajana ja olympiavalmentajana.
Oskar Sala

Oskar Sala (18. heinäkuuta 1910 Greiz, Saksa – 26. helmikuuta 2002 Berliini, Saksa) oli saksalainen säveltäjä ja elektronisen musiikin uranuurtaja. Hän on Trautonium-nimisen elektronisen soittimen edelleenkehittäjä ja soittaja. Hän myös sävelsi soittimelle.
Sala opiskeli pianonsoittoa ja piti ensikonserttinsa 1927 Greizissa. Piano-opintojensa jälkeen hän lähti 1929 Berliiniin opiskelemaan sävellystä Paul Hindemithin johdolla. Hindemith esitteli Salan Friedrich Trautweinille, joka työskenteli Saksan yleisradion testiasemalla uuden elektronisen soittimen parissa. Sala kiinnostui heti soittimesta, jossa oli oudot koskettimet, ja tarjoutui Trautweinille assistentiksi.
He saivat valmiiksi kolme Trautoniumia ja pitivät 30. kesäkuuta 1930 Berliinissä konsertin, jossa Trautwein luennoi ja Sala esitteli uudella soittimella ääninäytteitä. Konsertissa kantaesitettiin Paul Hindemithin teos "7 Triostücke für 3 Trautonien" (7 triokappaletta kolmelle Trautoniumille). Esittäjinä olivat itse Hindemith, Sala ja Rudolf Schmidt.
Trautwein ja Sala kehittivät soitinta edelleen ja onnistuivat muun muassa jäjittelemään vokaaliäänenmuodostusta. Trautoniumista syntyi useita eri malleja: Volkstrautonium 1933, Rundfunktrautonium 1935 ja Konzerttrautonium 1938.
Sodan jälkeen Sala siirtyi itsenäiseksi muusikoksi ja sai vuonna 1952 valmiiksi Mixtur-Trautoniumin, joka on tunnetuin malli. Hän sävelsi soittimelle runsaasti musiikkia ja perusti Berliiniin studion. 
Alfred Hitchcock tapasi Salan ja pyysi tätä luomaan soittimella lintujen ääniä elokuvaansa "Linnut" (1962).. Sala keskittyi nyt konserttien sijaan elokuvamusiikin luomiseen ja ääniefektien tekemiseen Trautoniumilla ja sai useita huomionosoituksia ja palkintoja.
Soitin oli siirrettäväksi liian suuri, ja kului 30 vuotta ennen kuin Sala vuonna 1988 esiintyi julkisesti, kun se uuden tekniikan ansiosta saatiin kevyemmäksi. Hän konsertoikin sitten lähes kuolemaansa asti..
Oskar Sala kuoli 91-vuotiaana 26. helmikuuta 2002 Berliinissä. 
Levyt.
Albumilla "Elektronische Impressionen" Sala soittaa Mixtur-Trautonium-soittimella omien sävelyksiensä lisäksi Paul Hindemithin Trautonium-sävellyksiä 1930-luvulta. Jukka Mikkola kiittää albumia Soundissa vuonna 1999 sanoin: "Elävää sähköistä ääntä ja elektronisen musiikin kulttuurihistoriaa."
Pietarin isku 2017

Pietarin metron pommi-isku oli terrori-isku, joka tapahtui 3. huhtikuuta 2017 Pietarin metrossa Sennaja Ploštšadin aseman ja Teknologisen instituutin välillä. Neljätoista ihmistä kuoli, mukaan lukien itse tekijä. Lisäksi yli 50 loukkaantui iskussa.
Venäjän viranomaiset vahvistivat tapahtuman olleen itsemurhaisku. Iskun tekijäksi epäillään 22-vuotiasta kirgisialaissyntyistä miestä, jolla on aiemmin ollut yhteyksiä radikaaliin islamiin. Hän kuului maan uzbekkivähemmistöön.
Agilefant

Agilefant Oy on suomalainen ohjelmistoalan yritys, joka on kehittänyt lean-transformaation työkalun organisaatioille. Agilefantin työkalun avulla organisaatiot voivat mm. seurata, missä vaiheessa erilaiset kehityshankkeet ovat. Agilefant sopii myös Scrumiin.
Agilefant sai alkunsa Teknillisen korkeakoulun Ohjelmistoliiketoiminnan ja -tuotannon instituutti SoberIT:n ATMAN-tutkimusprojektissa 2007–2010. Projektissa seitsemän yritystä testasi Tekesin tuella, miten tekemissalkkua tulisi hallita. 
Agilefant kuuluu Prodeko Venturesin ensimmäisiin sijoituskohteisiin. Tekes on tukenut Agilefantin kehitystyötä myös projektin jälkeen, kun ohjelmiston jatkokehitystä varten perustettiin Agilefant Oy.
Agilefant on käytössä mm. Steerillä.
Kotipihan linnut

Kotipihan linnut on Matti Alasaarelan kuvateos, jossa hän esittelee perheensä kesämökin pihapiirin lintuja ja niiden käyttäytymistä. Alasaarela on arkkitehti ja harrastanut lintukuvausta pikkupojasta lähtien.
Kaikista linnuista on kuvia, levinneisyyskartta ja esittelyteksti. Lisäksi Alasaarela antaa kokemukseensa perustuvia kuvausvinkkejä. Kirjan lopussa on kuvien tekniset tiedot.
Arviot.
Jan Södersved kiittää Linnut-lehdessä kirjan mainioita tilannekuvia, kuten kuvaa viherpeipon nokkaan takertuvasta talitiaisesta. Myös kuvien toiminnallisuus saa kiitosta, kun usein lintukuvat ovat pönötyskuvia.
Tringa-lehden kirjoittaja William Velmala muistuttaa, että lintuharrastaja pääsee pitkälle jo tarkkailemalla kotipihan lintuja, kuten Alasaarelan kirja osoittaa. Hän kiittää lentokuvia hienoiksi ja toteaa, että ne kuvaavat hauskasti monia lintujen käyttäytymispiirteitä.
Antti Matomäki

Antti Seppo Ilmari Matomäki (12. helmikuuta 1933 Akaa – 29. joulukuuta 2010) oli suomalainen everstiluutnantti, joka toimi muun muassa Rovaniemen Ilmatorjuntapatteriston komentajana.
Matomäen vanhemmat olivat William Matomäki ja Maria Nurisalo. Hänen ensimmäinen puolisonsa vuodesta 1958 oli Marja Kurenmaa (ero 1978) ja toinen vuodesta 1998 Raili Koistinen.
Matomäki tuli ylioppilaaksi Toijalan yhteiskoulusta 1954, Kadettikoulusta hän valmistui 1957 ja Sotakorkeakoulusta 1967. Matomäki työskenteli opetusupseerina Helsingin ilmatorjuntarykmentissä vuodesta 1957 ja Reserviupseerikoulussa 1959–1961. Ilmatorjuntakoulussa hän oli opetusupseeri 1961–1964 ja osastonjohtaja 1964 ja sitten patterinpäällikkö Helsingin ilmatorjuntarykmentissä 1964–1965. Rovaniemen sotilaspiirin esikunnassa Matomäki oli toimistoupseeri vuodesta 1967 ja esikuntapäällikkö vuodesta 1976. Pohjanmaan ilmatorjuntapatteriston–Rovaniemen ilmatorjuntapatteriston patteristoupseeri hän oli vuodesta 1969, Rovaniemen Ilmatorjuntapatteriston komentaja vuodesta 1978 ja Ilmavoimien esikunnan toimistopäällikkö vuonna 1982, jolloin hän myös erosi vakinaisesta palveluksesta.
Matomäki ylennettiin vänrikiksi 1955, luutnantiksi 1958, yliluutnantiksi 1961, kapteeniksi 1963, majuriksi 1969 ja everstiluutnantiksi 1976.