Floresinihminen

Floresinihminen ("Homo floresiensis") on Floresin saarella Indonesiassa elänyt ihmislaji, joka eli siellä arvioiden mukaan vielä vain joitain kymmeniä tuhansia vuosia sitten. Lajin ensimmäiset fossiilit löydettiin vuonna 2003. Floresinihminen kasvoi vain noin metrin mittaiseksi.
Löydöt ja ajoitus.
Yksi löydöistä on lähes täydellinen noin 30-vuotiaan floresinihmisnaisen luuranko. Lisäksi on löydetty seitsemän muuta floresinihmisen luurankoa ja muita floresinihmisen yksittäisiä jäännöksiä. Tammikuussa 2013 saarelta löydettiin lähes samanlaisia ranneluita kuin alueelta aiemmin löydetyt. Tutkijoiden mukaan tämä todisti florensinihmisen olevan oma lajinsa.
Löydettyjen fossiilien ikähaarukka oli ensimmäisten arvioiden mukaan noin 12 000–95 000 vuotta. Vuonna 2016 "Nature"-lehdessä julkaistun tutkimuksen mukaan saarelta löydetyt luut ovat kuitenkin 60 000–100 000 vuotta vanhoja ja työkalut 50 000–190 000 vuotta vanhoja.
Paikka ihmisen sukupuussa.
Floresinihmisen arvellaan polveutuvan "Homo erectuksesta" tai jostain tuntemattomasta ihmislajista. Floresinihmisestä on kiistelty sen löydöstä saakka. Indonesialais-australialais-yhdysvaltalaisen tutkimusryhmän mukaan floresinihminen oli kehityshäiriöinen mikrokefaliasta eli pienipäisyydestä kärsinyt nykyihmislajin edustaja, "Homo sapiens". Kansainvälinen tutkimusryhmä pitää floresinihmistä omana lajinaan, sillä löydetyistä fossiileista ei löytynyt merkkejä siitä, että niiden pienikokoisuus, erityisesti pienipäisyys, olisi niiden lajille poikkeuksellista. Matthew W. Tocheri kollegoineen tutki floresinihmisen ranneluita ja he päätyivät siihen, että ne ovat primitiivisempiä ja muodoltaan erilaisia kuin nykyihmisen ranneluut. Heidän mukaansa floresinihminen olisi oma lajinsa, jonka kehityslinja on eriytynyt ihmisen kehityslinjasta ennen nykyihmisen ja neandertalinihmisen ilmaantumista siihen. Lopullista päätöstä asian suhteen ei ole tehty ja kaivauksia saarella jatketaan.
Elokuussa 2014 kerrottiin Yhdysvaltain tiedeakatemian Pnas-lehden julkaisemasta Robert B. Eckhardtin johtaman tutkijaryhmän tutkimuksesta, jonka mukaan Homo floresiensisin luut olisivat tavallisen indonesialaisen, joka kärsi Downin oireyhtymästä. Tutkimusta on kuitenkin arvosteltu ja sen vertaisarviointimenettelyä on moitittu puutteelliseksi. Arvostelijoiden mukaan saman tutkimusryhmän aiemmat yritykset osoittaa floresinihminen kehityshäiriöiseksi nykyihmiseksi on kumottu, ja he uskovat näin käyvän myös tässä tapauksessa.
Alueen kansat tuntevat tarinoita, joissa esiintyy myös pikkuihmisiä. Jotkut tutkijat spekuloivat floresinihmisen eläneen vielä joitakin satoja vuosia sitten. Myös Sumatralla tunnettu tarunomainen Pendek-mies saattaa liittyä Floresin ihmisiin.
Arvioituja piirteitä.
Floresinihmiset kasvoivat normaalisti vain noin yhden metrin mittaiseksi, ja heidän arvioidaan painaneen n. 16 - 28 kg. Paino- ja pituusarviot saattavat kuitenkin olla vääriä, sillä ne perustuvat nykyihmiselle tyypillisiin ruumiin ja raajojen pituus- ja painosuhteisiin. Florensinihmisen jäännöksistä mitattu olka- ja reisiluun pituussuhde ei vastaa nykyihmisen pituussuhteita, mutta on lähes sama kuin nykypaviaanilla. Floresinihmisen kallon tilavuus oli noin 400 cm³, eli huomattavasti nykyihmisen kalloa pienempi. Kallon tilavuus on hieman suurempi kuin keskimääräisellä nykysimpansilla. Siten floresinihmisen aivojen kapasiteetti oli melko vähän verrattuna nykyihmisen edeltäjiin, joiden aivokapasiteetti lähenteli tuhatta kuutiosenttimetriä jo yli miljoona vuotta sitten. Silti floresinihmisen käyttämiä kivityökaluja ja -aseita on löydetty, ja tutkimuksissa työkalujen on havaittu olleen samaa tasoa kuin nykyihmisillä. Myös tulenkäytöstä on löydetty merkkejä ja floresinihmisen uskotaan pystyneen metsästämään suurikokoisia eläimiä. Lajin esi-isät saapuivat saarelle luultavasti 100 000 vuotta sitten.