tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
M/S Spirit of France

M/S Spirit of France on vuonna 2012 valmistunut autolautta, joka kulkee Englannin kanaalissa reittiä Dover–Calais. Alus on rakennettu STX Finlandin Rauman telakalla ja sen operaattori on brittiläinen P&amp;O Ferries.
Alus korvasi aikaisemmin reitillä kulkeneen M/S Pride of Calais’n. Spirit of France ja vuotta aikaisemmin liikenteeseen tullut sisaralus M/S Spirit of Britain olivat valmistuessaan suurimpia Englannin kanaalissa liikennöiviä autolauttoja. Aluksen nimeksi piti alun perin tulla Olympic Pride, mutta nimeä muutettiin mahdollisten oikeustoimien välttämiseksi Lontoon kesäolympialaisten järjestelykomitean rekisteröityä itselleen erilaisia olympia-aiheisia nimiä.
S. A. Agulhas II

S. A. Agulhas II on vuonna 2012 valmistunut eteläafrikkalainen antarktiselle alueelle tarkoitettu tutkimus- ja tukialus. Se rakennettiin STX Finlandin Rauman telakalla ja laivaa voidaan käyttää myös jäänmurtajana. Alus on nimetty Etelä-Afrikan eteläisimmän pisteen, Agulhasin niemen mukaan. 
Etelä-Afrikan ympäristöministeriön omistama "S. A. Agulhas II" toimii tuki- ja huoltoaluksena maan Etelämantereella sekä Goughin ja Marionin saarilla sijaitseville tutkimusasemille. Aluksella on myös valmius tehdä omia meritieteellisiä ja merenpohjan geologisia tutkimuksia, lisäksi laivalla suoritetaan mittauksia Etelä-Afrikan meteorologian laitokselle. "S. A. Agulhas II" on jäävahvistettu ja kuuluu jääluokkaan PC-5. Aluksen edeltäjä "S. A. Agulhas I" oli rakennettu Japanissa ja se palveli Etelä-Afrikan ympäristöministeriötä 34 vuoden ajan.
Laivan rakentaminen kesti Raumalla 18 kuukautta ja se luovutettiin tilaajalleen huhtikuussa 2012. "S. A. Agulhas II" on omistettu vuonna 2008 kuolleen eteläafrikkalaisen laulajan ja ihmioikeusaktivistin Miriam Makeban muistolle. Hänen nimensä on myös maalattu aluksen kylkeen. Laivassa on helikopterikansi sekä hangaari kahdelle Atlas Oryx tai SA 330 Puma -helikopterille. Laboratorioita on yhteensä 14, joista kahdeksan on kiinteää ja kuusi siirreltävää kontteihin sijoitettua. Lastia alukseen mahtuu 4 000 m³.
Colorado-luokka

Colorado-luokka oli Yhdysvaltain laivaston ensimmäisen maailmansodan jälkeen valmistettu neljän taistelulaivan muodostama alusluokka, josta rakennettiin valmiiksi kolme alusta. Neljännen eli yli 75-prosenttisesti valmiin "USS Washingtonin" rakennustyöt keskeytettiin vuoden 1922 Washingtonin laivastosopimuksen astuessa voimaan. Luokan alukset olivat laivaston viimeisiä ja raskaimpia taistelulaivoja, kunnes North Carolina -luokan alukset saatiin palvelukseen hieman ennen toista maailmansotaa.
Lukuun ottamatta uusia kuudentoista tuuman tykkejä, luokan alukset olivat lähes toisinto edeltäneestä Tennessee-luokasta. Järeämmät tykit otettiin käyttöön keisarillisen Japanin laivaston Nagato-luokan myötä, koska senkin aseistuksena oli kahdeksan kuusitoistatuumaista tykkiä. Luokka oli viimeinen Yhdysvaltain laivaston taistelulaivaluokka, jossa oli neljä kaksiputkista raskasta tykkitornia.
Valmistuneet alukset osallistuivat toiseen maailmansotaan. "USS Maryland" ja "USS West Virginia" olivat Japanin hyökätessä Pearl Harborin satamassa, jolloin "West Virginia" upposi satama-altaaseen ja "Maryland" sai vähäisiä vaurioita. Uponnut alus nostettiin ja korjattiin. Alukset osallistuivat lokakuussa 1944 Surigaonsalmen taisteluun, jota pidetään viimeisenä taistelulaivojen tykein käymänä taisteluna. Pian sodan päätyttyä alukset siirrettiin reserviin ja ne romutettiin 1950-luvun lopulla.
Cesiumhydroksidi

Cesiumhydroksidi (CsOH) on cesium- ja hydroksidi-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Ainetta voidaan käyttää katalyyttinä orgaanisen kemian synteeseissä ja paristoissa.
Ominaisuudet.
Cesiumhydroksidi on huoneenlämpötilassa värittömiä tai kellertäviä hygroskooppisia kiteitä. Yhdiste on yksi voimakkaimmista tunnetuista emäksistä. Cesiumhydroksidi liukenee erittäin hyvin veteen ja vesiliuokset ovat voimakkaasti emäksisiä ja kykenevät liuottamaan lukuisia metalleja, kuten nikkeliä ja hopeaa. Kidevedettömän cesiumhydroksidin lisäksi tunnetaan myös kidevedellinen monohydraatti (CsOH · H2O). Kidevesi poistuu kiderakenteesta kuumennettaessa yhdistettä alennetussa paineessa 400 °C:n lämpötilaan. 
Valmistus ja käyttö.
Cesiumhydroksidiliuosta muodostuu metallisen cesiumin reagoidessa veden kanssa. Tyypillisesti sitä valmistetaan kuitenkin elektrolysoimalla cesiumkloridin vesiliuosta tai cesiumsulfaatin ja bariumhydroksidin tai kalsiumhydroksidin välisellä reaktiolla, jolloin saostuu veteen niukkaliukoinen barium- tai kalsiumsulfaatti ja muodostuu cesiumhydroksidiliuos.
Cesiumhydroksidista voidaan valmistaa metallista cesiumia pelkistämällä magnesiumin avulla. Muita yhdisteen käyttökohteita ovat voimakkaana emäksenä toimiminen orgaanisen kemian synteeseissä, joissa cesiumhydroksidia voidaan käyttää muun muassa rasvahappojen esterien, polyolien valmistuksessa ja siloksaanien polymeroitumiskatalyyttinä. Sitä voidaan käyttää myös elektrolyyttinä alkaliparistoissa ja se on erityisen tehokas kylmissä lämpötiloissa ja sulana rikin poistoon öljynjalostusteollisuuden tuotteista.
Håtunan kirkko

Håtunan kirkko () on Ruotsissa Upplands-Bron kunnassa sijaitseva kirkkorakennus. Kirkko on rakennettu kivestä 1100-luvun lopussa. Luultavasti paikalla on sijainnut puinen kirkko jo 1000-luvulla ja sen jälkeen paikalle rakennetun harmaakivikirkon jäänteitä on nykyisen kirkon luoteiskulmassa.
Kirkkoa on laajennettu 1300-luvulla, jolloin tehtiin muun muassa sakaristo. Myöhemmin rakennettiin tiiliholvit ja tehtiin seinämaalaukset, jotka kalkittiin piiloon, mutta on sittemmin palautettu osittain näkyviin. 1400-luvulla kirkkoon rakennettiin asehuone.
Noin vuonna 1700 kirkon torni hajosi myrskyssä ja sitä ei rakennettu uudelleen. Kellotapuli oli halvempi ratkaisu ja sellainen rakennettiin kirkon lounaispuolella olevalle kukkulalle vuonna 1735.
Kirkon lähellä sijaitsee kaksi melkein kokonaista riimukiveä.
Ystävyyden kunniamerkki

Ystävyyden kunniamerkki () on Venäjän valtion 1994 perustama kunniamerkki venäläisille ja niille ulkomaalaisille, jotka työskentelevät suhteiden parantamiseksi Venäjän valtioon ja sen kansaan. Ystävyyden kunniamerkkiä voi pitää suorana seuraajana Neuvostoliiton aikaiselle Kansojen ystävyyden kunniamerkille.
Historia ja myöntämisperusteet.
Kunniamerkki on perustettu presidentin asetuksella 442, joka annettiin 2. maaliskuuta 1994. Kunniamerkkiä koskevia lisäasetuksia on annettu myöhemmin presidentin asetuksella 19 (6. tammikuuta 1999), asetuksella 1099 (7. syyskuuta 2010), asetuksella 1631 (16. joulukuuta 2011) ja asetuksella 308 (16. maaliskuuta 2012).
Ystävyyden kunniamerkki voidaan myöntää Venäjällä myös ulkomaalaisille henkilöille, jotka ovat esimerkiksi tehneet jotain erityistä rauhan, ystävyyden ja kansojen välisen yhteisymmärryksen lujittamiseksi. Perusteluissa mainitaan, että kunniamerkin voi saada myös kansojen välisen kulttuuriyhteistyön lujittamisesta sekä Venäjän historian ja kulttuuriperinnön vaalimisesta.
Merkki on korkein mahdollinen ulkomaalaiselle myönnettävä Venäjän valtiollinen kunniamerkki.
Kunniamerkin kuvaus.
Kunniamerkin pohjana oli viisisakarainen tähti, jonka sisällä on maailmankartan kuva. Kunniamerkin koko on 44 mm. Nauha on väriltään vihreä sinisillä reunuksilla:
Kunniamerkin suomalaiset saajat.
1994:
2000:
2001:
2004:
2005:
2007:
2008:
2009:
2010:
2012:
2013:
2014:
2016:
2017:
2018:
2022:
Vittingen kirkko

Vittingen kirkko () on Ruotsissa Hebyn kunnassa sijaitseva kirkkorakennus.
Alkuperäinen kirkkorakennus on rakennettu ennen 1300-lukua. Runkohuoneen holvit maalauksineen on tehty 1400-luvulle tyypilliseen tapaan, mutta läntisessä osassa kirkkoa ei ole maalauksia ja siellä on puiset tynnyriholvit. Holvien rakentamisen jälkeen kirkkoa on laajennettu länteen päin, todennäköisesti 1500- tai 1600-luvulla. Myös sakaristo on myöhempi lisärakennus ja se on tehty ennen keskiajan loppua.
Vuosina 1892–1894 tehtiin restaurointi, jolloin holvien ja pilarien maalaukset otettiin esille. Viimeisin remontti on tehty 1970–1971, jolloin maalaukset puhdistettiin ja kirkon penkit saivat nykyisen vihreän värinsä.
Maailma loppuu tänään

”Maailma loppuu tänään” on suomalaisartisti Titan kappale. Sony Music ja Mökkitie Records julkaisivat kappaleen artistin esikoissinglenä 11. kesäkuuta 2014. Kappaleen ovat säveltäneet Niko Lith sekä Janne Rintala, joka on myös sanoittanut kappaleen. Sanoitus kertoo kolmenkympin kriisistä.
Miika Ullakon ohjaama musiikkivideo kappaleesta sai ensiesityksensä Iltalehden IL-TV:ssä 13. kesäkuuta 2014. Videolla näytetään kohtauksia kuinka artisti juhlii Helsingin keskustassa sekä siitä kun hän on joutunut putkaan. Videopalvelu YouTubessa musiikkivideo julkaistiin 17. kesäkuuta 2014.
Bang Bang

”Bang Bang” on brittiläislaulaja Jessie J:n, yhdysvaltalaislaulaja Ariana Granden sekä yhdysvaltalaisräppäri Nicki Minajin kappale. Kappaleen julkaisivat Lava Records ja Republic Records 29. heinäkuuta 2014 singlenä, jolla kaikki esiintyjät ovat johtavina artisteina. Kappale on johdantosingle Jessie J:n kolmannella studioalbumilla "Sweet Talker" ja se on mukana myös Granden toisen studioalbumin "My Everythingin" 25. elokuuta 2014 julkaistussa erikoispainoksessa. Vaikka kappale on virallisesti julkaistu 29. heinäkuuta, se vuoti internetiin muutamaa tuntia ennen suunniteltua julkaisuaan. 
”Bang Bang” sai sekä kuuntelijoiden että kriitikoiden keskuudessa pääosin positiivisen vastaanoton, jotka yllättyivät Jessien ja Granden laulusta Minajin räppäämisen rinnalla. Kaupallisesti kappale menestyi hyvin, debytoiden Yhdysvaltain Billboard Hot 100 -listan kuudennella sijalla, jossa se on saavuttanut parhaimmillaan neljännen sijan, muodostuen Jessie J:n korkeimman sijoituksen saavuttaneeksi kappaleeksi kyseisellä listalla. ”Bang Bang” on myynyt nelinkertaisesti platinaa, ja kappale saavutti sijoituksia kymmenen parhaan joukossa myös Kanadassa, Australiassa, Uudessa-Seelannissa ja Bulgariassa. Kappale tulee olemaan osa Just Dance 2015-peliä.
SOE Busproduction

SOE Busproduction Finland Oy oli 1. toukokuuta 2014 perustettu Scanian omistama suomalainen linja-autojen korinvalmistaja. Yhtiö jatkaa Lahden Autokorin konkurssipesän toimintaa Lahdessa. Kirjainlyhenne SOE tulee sanoista Scania OmniExpress, joka on Scanian bussimalli, jota Lahden Autokori valmisti ennen konkurssiaan. Yhtiö työllistää tehtaassaan 342 henkilöä. Maanantaina 21.9.2020 Scania ilmoitti lopettavansa tuotannon Lahden-tehtaallaan käytännössä kokonaan. Samassa yhteydessä kaupunkilinja-autojen tuotanto Suomessa päättyy. Uusien linja-autojen tuotekehitys sekä varaosavalmistus Suomessa jatkuu edelleen, työllistäen n. 90 henkilöä Lahdessa. Yrityksen toiminta loppui syyskuussa 2024.
Netta Laurenne

Netta Laurenne (ent. Dahlberg, o.s Eklund, s. 1980 Pirkkala) on suomalainen laulaja-lauluntekijä ja näyttelijä. Hän on esiintynyt suomalaisilla albumeilla joko vierailijana tai tausta­laulajana ja julkaissut myös soolo­materiaalia. Hän on lisäksi säveltänyt ja sanoittanut kappaleita muille artisteille, kuten Suvi Teräsniskalle ja "The Voice of Finland" -finalisti Kim Koskiselle. Vuonna 2021 hän ääninäytteli supersuosion saaneessa "Encanto"-elokuvassa fiktiivistä hahmoa Pepa Madrigalia.
Ura.
Pirkkalassa varttunut Laurenne on koulutukseltaan muotoilun artenomi, ammattikorkeakoulusta valmistunut jalkine­suunnittelija. Hän on opiskellut myös viini­asiantuntijaksi eli sommelieriksi ja viinin­tuottajaksi, jota osaamistaan hän hyödyntää omassa pien­tuottaja­viinien maahan­tuonti­yrityksessä. Laurenne on opiskellut klassista laulua Tampereen konservatoriossa ja pop/jazz­laulua Pirkanmaan musiikkiopistossa. Hän on hankkinut lisä­oppia Taideyliopiston Sibelius-Akatemian täydennys­koulutuksessa opiskelemalla jazz­laulua, perinne­musiikkia ja yrittäjyyttä. Laurenne kasvoi nuorena yrittäjyyteen työskennellessään vanhempiensa omistamassa graafisen alan perhe­yrityksessä. Hänet palkattiin studio­laulajaksi ensimmäisen kerran 18-vuotiaana.
Metalli­musiikin laulaminen on Laurenteesta puhdistava kokemus, sillä siinä saa laulaa sekä rumasti että kauniisti ja rääkyä miten huvittaa. Hän on julkaissut nimellä Netta soolo­albumit "Lost &amp; Found" (2010) ja "Albumi A:lla" (2012), joista jälkimmäinen on tribuutti Juice Leskiselle. Hän on cover­yhtye Run for Coverin laulu­solisti. Yhtyeen muita jäseniä ovat Rolf Pilve (Stratovarius), Teemu Mäntysaari (Wintersun), Tuomas Yli-Jaskari (Tracedawn) ja Vili Itä­pelto (Trace­dawn). Sama kokoonpano muodostaa myös yhtyeen Smack­bound, joka julkaisi ensimmäisen singlensä heinä­kuussa 2019. Laurenne on toiminut radio­juontajana ja ollut äänitys­studio Sonic Pump Studiosin toimitus­johtaja.
Laurenne on esiintynyt näyttelijänä televisio­sarjoissa "Jarin ja Karin kesäloma", "Modernit miehet" ja "Sorjonen". Hän on tehnyt myös musiikkiteatteria ja esiintynyt muun muassa turkulaisen Linnateatterin "Tell Me on a Sunday" -musikaalin pää­osassa. Tampereella hän näytteli Juicen vaimoa Musiikki­teatteri Palatsin musikaalissa "Juice – Taiteilija­elämää".
Laurenne aloitti huhti­kuussa 2017 Veikkauksen lotto­lähetysten juontajana.
Yksityiselämä.
Laurenteen puoliso on musiikki­tuottaja Nino Laurenne.
Jee jee (Teflon Brothersin kappale)

”Jee jee” on suomalaisyhtye Teflon Brothersin kappale heidän kolmannelta, "Valkoisten dyynien ratsastajat" -nimiseltä studioalbumilta. Johanna Kustannus julkaisi kappaleen albumin neljäntenä singlenä kesäkuussa 2013. 
Tom Hakalan ja Jan-Erik Olinin ohjaama musiikkivideo kappaleesta julkaistiin yhtyeen Vevo-kanavalla YouTubessa 25. kesäkuuta 2013. Iltalehti kuvaili videolla esiintyvän Mira Luodin tyylin olevan tyly silmälappuineen ja nahkatakkeineen.
Kappale ei sijoittunut listoille.
Vampyyrien sukua

Vampyyrien sukua () on yhdysvaltalainen The CW Television Networkin draamasarja, jonka ensimmäinen jakso esitettiin 3. lokakuuta 2013. Sarja on "Vampyyripäiväkirjojen" spin-off, ja siinä seurataan maailman ensimmäisten vampyyrien tarinaa New Orleansissa.
Tammikuussa 2014 Joseph Morgan palkittiin roolistaan parhaan uutuussarjan miespääosan People’s Choice -palkinnolla, ja sarja on ollut ehdolla myös Emmy-palkinnon saajaksi.
Sarjaan tilattiin toinen tuotantokausi, jonka ensimmäinen jakso esitettiin Yhdysvalloissa 6. lokakuuta 2014. Suomessa sarjan esitys aloitettiin Subin myöhäisillassa sunnuntaina 14. syyskuuta 2014.
Sarjan finaalijakso esitettiin Yhdysvalloissa 1. elokuuta 2018.
Juoni.
Mikaelsonin sisarukset Niklaus (Joseph Morgan), Elijah (Daniel Gillies) ja Rebekah (Claire Holt) ovat maailman ensimmäisiä ja alkuperäisiä vampyyreita. Klaus on lisäksi hybridi, eli vampyyrin ja ihmissuden risteytys.
Sarja käynnistyy, kun sisarukset palaavat New Orleansiin – kaupunkiin, jota he olivat 300 vuotta sitten rakentamassa. Sisarukset olivat joutuneet pakenemaan kaupungista sata vuotta sitten heidän kostonhaluisen isänsä takia. Heidän poissa ollessaan kaupungin on ottanut haltuunsa Klausin entinen suojatti ja oppipoika, vampyyri Marcel (Charles Michael Davis).
Marcel on ajanut ihmissudet pois kaupungista ja alistanut noidat valtaansa. Noidat ovat yrittäneet taistella vampyyreita vastaan huonolla menestyksellä, ja juuri he houkuttelivat alkuperäiset vampyyrit takaisin New Orleansiin. He haluavat, että Klaus peittoaa Marcelin hirmuvallan. Ihmissusi Hayley (Phoebe Tonkin) odottaa Klausin lasta, ja noidat uhkaavat hänen henkeään jos heitä ei auteta. Klaus päättää taistella saadakseen kaupungin takaisin omalle perheelleen.
Kaudet.
"Vampyyripäiväkirjojen" neljännen tuotantokauden kahdeskymmenes jakso ”Klausin juuret vereslihalla” ("The Originals") oli samalla sarjan spin-offin ensimmäisen tuotantokauden esinäytös ja pilottijakso. Jakso esitettiin Yhdysvalloissa keväällä 2013, ja siinä Klaus matkustaa entiseen kotikaupunkiinsa New Orleansiin tutkimaan saamaansa tietoa juonesta häntä vastaan.
Vuorokausi jakson esittämisen jälkeen kanava vahvisti, että se tekee jakson tapahtumien pohjalta uuden spin-off-sarjan, jonka pääosassa ovat myös "Vampyyripäiväkirjoista" tutut hahmot: vampyyrisisarukset Klaus, Elijah ja Rebekah sekä ihmissusi Hayley. Spin-offin aloitusjakso esitettiin Yhdysvalloissa samana päivänä kuin sisarsarjansa viidennen tuotantokauden aloitusjakso eli 3. lokakuuta 2013. Spin-offin aloitusjakso sisälsi pääpiirteissään samat tapahtumat kuin keväällä esitetty pilottijakso, mutta tällä kertaa tapahtumat esitettiin Elijahin näkökulmasta.
The Originals: The Awakening.
The Originals: The Awakening on websarja, jossa seurataan Kol Mikaelsonin elämää vuodesta 1914 nykypäivään. Sarjan jaksot ovat kaksiminuuttisia.
Hugo Karsten

Hugo Karsten (16. tammikuuta 1875 Föglö – 1. kesäkuuta 1954) oli suomalainen meteorologi, everstiluutnantti ja filosofian tohtori.
Karstenin vanhemmat olivat kirkkoherra Klaes Adolf Karsten ja tämän neljäs vaimo Anna Katarina Lagerbom. Karsten valmistui Haminan kadettikoulusta 1897. Hän palveli vuodesta 1897 aliluutnanttina 1. Uudenmaan tarkk-ampujapataljoonassa ja oli komennettuna Venäjälle 1898-1900. Karsten erosi luutnanttina armeijan palveluksesta 1903 ja opiskeli sitten Helsingin yliopistossa valmistuen filosofian kandidaatiksi 1903, lisensiaatiksi 1906 ja tohtoriksi 1907. 
Karsten toimi Helsingin yliopiston fysikaalisen laitoksen assistenttina 1903–1911, yliopiston valmistavaa kurssia luennoivana 
meteorologina 1906–1925, maanviljelysfysiikan dosenttina 1913–1925, valtion maatalouskoelaitoksen maanviljelysfysiikan assistenttina 1909–1919 sekä Teknillisen korkeakoulussa ylimääräisenä fysiikan lehtorina vuodesta 1908. Hän hoiti Teknillisessä korkeakoulussa myös fysiikan professorin virkaa 1914–1920.
Karsten palasi uudelleen armeijan palvelukseen 1923, kun hänet nimitettiin ensimmäisenä vasta perustettuun tykistömeteorologin virkaan. Hänestä tuli kapteeni 1930, majuri 1923 ja everstiluutnatti 1927. Hän luennoi ballistiikkaa ja meteorologiaa sotakorkeakoulussa ja laati suunnitelmat puolustuslaitoksen sääpalvelun uudelleen järjestämiseksi. Karsten erosi vakinaisesta palveluksesta 1933. Hän toimi 1938–1940 sotilasilmatieteellisen toimiston vt. päällikkönä.
Hugo Karsten oli naimisissa 1897-1946 Olga Dahlbergin (1876–1946) kanssa.
Framée-luokka

Framée-luokka oli Ranskan laivaston neljän hävittäjän muodostama alusluokka. 
Suunnittelu.
Alusten valmistuksessa käytettiin Normandin telakan suunnitelmia. Rakennusmateriaalina oli teräs, jossa oli kolme prosenttia nikkeliä. Durandal-luokasta poiketen aluksissa oli neljä savuhormia eikä kahta kaukana toisistaan olevaa savuhormiparia.
Rochefortais-luokka

Rochefortais-luokka tai Pertuisane-luokka oli Ranskan laivaston neljän Rochefortin laivastontelakan valmistaman hävittäjän muodostama alusluokka.
Alukset.
Normandin suunnitelmiin pohjautuva alusluokka tilattiin 8. kesäkuuta 1899 vuoden 1899 budjetissa Rochefortin telakalta. Alusten koeajot suoritettiin helmikuusta 1902 heinäkuuhun 1903. Alusten ero Durandal-luokassa valmistettuun "Fauconneauhun" oli savuhormien kallistaminen taaksepäin.
Pehr Hansinpoika Häggström

Pehr (Petter) Hansinpoika Häggström (Högström, Höggström) (24. marraskuuta 1734 Lappeenranta – 25. tammikuuta 1817 Hauho) oli kolmannen sukupolven maanmittari, joka vaikutti erityisesti isoonjakoon, mutta toimitti myös merkittäviä kanava- ja koskenperkaustöihin liittyviä mittauksia ja vaaituksia. 
Häggströmin vanhemmat olivat maanmittari Hans Häggström ja Margareta Wikar. Häggströmin isän kuoltua vuonna 1737 ja äidin muutettua Ruotsiin vuonna 1742 hän jäi ensin Suomeen äidinisänsä kirkkoherra Wikarin luokse, mutta muutti Ruotsiin vuonna 1744 ja palasi takaisin vasta äitinsä kuoltua 1747. Häggström meni Vaasan triviaalikouluun vuonna 1749 ja Turun akatemiaan vuonna 1752 papiksi opiskelemaan. Isoisänsä kuoleman jälkeen vuonna 1753 hän ryhtyi kuitenkin lukemaan geometriaa, tarkoituksenaan ryhtyä maanmittariksi. Käytännön kokemusta maanmittarin tehtävistä hän sai Turun akatemiasta vuonna 1756 valmistuttuaan Pohjanmaan komissiomaanmittari Erik Tulindbergin opastuksessa. Maanmittarin tutkinnon Häggström suoritti vuonna 1757 ja valtakirjan komissiomaanmittariksi hän sai vuonna 1759. Akaan isonjaon ja siihen liittyvät geometriset mittaukset Häggström teki vuonna 1760 ja Vanajan vastaavat työt vuonna 1780. Monien muiden tehtävien ohella hän toimitti vaaituksia, mittauksia ja kartoituksia useita kanavia ja vesireittejä varten, kuten Päijänteen ja Hauhon väliselle reitille vuonna 1775 ja Pirkkalassa suunnitellulle kanavalle vaaituksen ja maastoon merkitsemisen vuonna 1777. Häggströmille myönnettiin ylitarkastajan arvonimi vuonna 1782. 
Häggströmin puoliso vuodesta 1762 oli Margaretha Elisabeth Blåfield (1735–1809). Heidän poikansa Carl Gregor ja Anders Ulrich opiskelivat geometriaa tarkoituksenaan seurata isäänsä maanmittarin ammatissa neljännessä polvessa, mutta he eivät kuitenkaan koskaan suorittaneet vaadittua ammattitutkintoa.
Satu Itkonen

Satu Itkonen (s. 21. huhtikuuta 1964 Helsinki) on suomalainen tietokirjailija, taidearvostelija ja museopedagogi. Koulutukseltaan hän on filosofian maisteri. Itkonen on selkokielen asiantuntija ja kouluttaja.
HC Merano

Hockey Club Meran/Merano on italialainen jääkiekkojoukkue Meranon kaupungista. Joukkue on perustettu vuonna 2001 ja se pelaa monikansallisessa Alps Hockey Leaguessa.
Joukkue kaudella 2025–2026.
"(Tilanne 18. marraskuuta 2025)"
"Lähde: EliteProspects"
Marja Manninen

Marja Manninen (s. 21. joulukuuta 1953 Sippola) on suomalainen toimittaja. Hän työskenteli Yleisradiossa vuosina 1978–2016. Manninen jäi eläkkeelle 2016.
Manninen on koulutukseltaan valtiotieteiden maisteri Helsingin yliopistosta. Hän toimitti vuodesta 1986 valtakunnallisia tv-uutisia, ensin Helsingissä ja vuodesta 1990 Lappeenrannassa. Myöhemmin toimialue laajeni Kaakkois-Suomesta Venäjän lähialueille. Manninen sai Suomen Kuvalehden journalistipalkinnon vuonna 2007. Vuosina 2010–2015 hän toimi Ylen Moskovan kirjeenvaihtajana. Vuonna 2014 Mannista kritisoitiin "Ilta-Sanomissa" Krimiä koskevassa uutisoinnissa venäjämielisestä propagandasta.
Manninen on naimisissa Paavo Mannisen kanssa ja heillä on yksi lapsi.
Lauri Kokko (raviohjastaja)

Lauri Kokko (22. helmikuuta 1929 Ylivieska – 17. huhtikuuta 2022 Ylivieska) oli suomalainen raviohjastaja. Hänet tunnettiin parhaiten kolme ravikuningattaren titteliä 1960-luvulla saavuttaneen Helättimen omistajana, valmentajana ja ohjastajana. 85-vuotiaana paluun kilparadoille tehnyt Kokko on vanhin ravilähdön Suomessa voittanut ohjastaja sekä myös voitokkain suomalainen amatööriohjastaja.
Ura.
Menestysvuodet.
Vuonna 1956 uransa aloittaneen Kokon suurimmat menestysvuodet olivat 1960-luvulla. Hänen tunnetuimpia hevosiaan ovat 139 kertaa voittaneen Helättimen lisäksi venäläinen lämminverinen Kometa, jolla hän ohjasti 131 ykkössijaa, sekä vuosien 1969 ja 1974 kuningatarkilpailussa kolmanneksi sijoittunut 113 voiton suomenhevostamma Uskotin. Vuonna 1966 Kokko palkittiin vuoden raviohjastajana. Suomen Hippoksen tietokannan mukaan hän on vuodesta 1977 lähtien ohjastanut hieman yli 800 ravilähtöä ja voittanut niistä vajaat 90. Tietokonejärjestelmää edeltävältä ajalta Kokolla on noin 3 000 ajettua lähtöä ja yli 500 voittoa, mutta niistä ei ole olemassa nykyisenkaltaista tilastointia.
Paluu kilparadoille.
Lauri Kokko joutui lopettamaan kilpailemisen helmikuussa 2001 täytettyään 72 vuotta, joka oli tuolloin raviohjastajien yläikäraja. Euroopan komissiolle tehdyn ikäsyrjintäkantelun vuoksi Euroopan raviurheilun keskusjärjestö UET joutui kuitenkin poistamaan ikärajat ja näin Kokko pääsi tekemään paluun kilparadoille maaliskuussa 2014. Sitä ennen hän joutui uudelleen suorittamaan ajolupaan vaadittavan kurssin. Elokuussa 2014 Kokko voitti Vieremän raveissa hevosella Nice Kometa ja hänestä tuli toistaiseksi vanhin ravilähdön voittanut suomalainen ohjastaja. Kokko ajoi viimeisen kilpailunsa syyskuussa 2016 ollessaan 87-vuotias.
Marianne Heikkilä

Marianne Katariina Heikkilä (s. 1968 Helsinki) on suomalainen pappi ja rovasti, joka on vuodesta 2010 lähtien työskennellyt Marttaliiton johdossa, ensin toiminnanjohtajana ja myöhemmin pääsihteerinä. Hän on myös järjestön julkaiseman "Martat"-lehden päätoimittaja, Väestöliiton ja Kansalaisareenan varapuheenjohtaja sekä Sininauha Oy:n ja Lähi-Tapiolan hallintoneuvoston jäsen. Heikkilä toimii Kirkkohallituksen maaseututoimikunnassa ja työ- ja elinkeinoministeriön kuluttaja-asiain neuvottelukunnassa. Heikkilä tunnetaan lisäksi muun muassa kolumnistina, luennoitsijana sekä erilaisten tilaisuuksien juontajana.
Ura.
Heikkilä on nuorena työkennellyt mallina äitinsä Roswitha Möhringin mallitoimistossa sekä ollut myöhemmin juontajana MTV:n "Ringo"-visailuohjelmassa sekä keskusteluohjelmissa "Amatsonia" ja "Tasavalta" yhdessä muun muassa Yazka Loven kanssa. Papiksi Heikkilä vihittiin vuonna 1996, minkä jälkeen hän toimi seurakuntapastorina Hakunilan seurakunnassa Vantaalla sekä Kirkkopalveluiden viestintäjohtajana. Ennen valintaansa Marttaliiton toiminnanjohtajaksi hän työskenteli vuodesta 2004 lähtien Kirkon Ulkomaanavussa. Vuonna 2007 Heikkilä oli mukana perustamassa järjestön hallinnoimaa Naisten Pankkia, joka tukee kehitysmaiden naisten yrittäjyyttä. Kirkon tiedonvälityspalkinnon hän sai Taneli Heikan ja Jari Jolkkosen kanssa vuonna 1995 ollessaan yksi "Etsijä"-lehden päätoimittajista. Heikkilä sai Aller Median vuoden somepomo 2015 -tittelin yleisöäänestyksessä.
Seurakuntavaikuttaja.
Heikkilä valittiin Helsingin seurakuntayhtymän kirkkovaltuustoon 517 äänellä vuonna 2022. Hän keräsi 4,9 prosenttia kaikista mahdollisista äänistä ja oli seurakuntavaalien ääniharava. Hän oli ehdolla Lauttasaaren seurakunnasta. Heikkilän mukaan ihmiset kaipaavat ihmiskasvoista kirkkoa, joka jalkautuisi ja tulisi tutuksi ihmisille, ottaisi kantaa ja olisi arjessa ja pyhässä läsnä matalalla kynnyksellä.
Yksityiselämä.
Heikkilän puoliso on Raptori-yhtyeestä tunnetuksi tullut Izmo eli Ismo Heikkilä. Pariskunnalla on kaksi lasta.
FS Surveillante (1864)

Surveillante oli Ranskan laivaston vuonna 1864 vesillelaskettu Provence-luokan panssarifregatti.
Valmistus.
Alus tilattiin Lorientin laivastontelakalta ja sen köli laskettiin 28. tammikuuta 1861. Alus laskettiin vesille 18. elokuuta 1864 ja se otettiin palvelukseen 21. lokakuuta 1867.
Palvelus.
Saksan–Ranskan sodan uhatessa alus palautettiin reservistä palvelukseen ja se oli sodan aikana Ranskan Itämeren laivaston komentajan amiraali Louis-Edouard Bouët-Willaumezin lippulaivana.
Alus poistettiin Brestissä alusluettelosta 13. toukokuuta 1887 ja se sijoitettiin reservin esikunta-alukseksi Cherbourgiin. Alus romutettiin vuonna 1898.
FS Valeureuse (1864)

Valeureuse oli Ranskan laivaston vuonna 1864 vesillelaskettu Provence-luokan panssarifregatti.
Valmistus.
Alus tilattiin Brestin laivastontelakalta ja sen köli laskettiin 23. toukokuuta 1861. Alus laskettiin vesille 18. elokuuta 1864 ja se otettiin palvelukseen helmikuussa 1867.
Palvelus.
Saksan–Ranskan sodassa alus oli Ranskan Pohjanmeren laivastossa.
Alus poistettiin Brestissä alusluettelosta 26. helmikuuta 1886 ja se romutettiin vuonna 1888.
FS Héroïne (1863)

Héroïne oli Ranskan laivaston vuonna 1863 vesillelaskettu Provence-luokan panssarifregatti.
Valmistus.
Alus tilattiin Lorientin laivastontelakalta ja sen köli laskettiin 10. kesäkuuta 1861. Alus laskettiin vesille 10. joulukuuta 1863 ja se otettiin palvelukseen heinäkuussa 1865.
Palvelus.
Saksan–Ranskan sodassa alus oli Ranskan Pohjanmeren laivastossa kontra-amiraali Jauréguiberryn lippulaivana.
Alus poistettiin alusluettelosta 10. tammikuuta 1893, jolloin sen höyrykone poistettiin. Alus lähti purjehtimaan 1. helmikuuta 1894 Dakariin, minne se oli määrätty asema-alukseksi ja kelluvaksi työpajaksi. Alus oli kelluva linnake tammikuusta 1898 tammikuuhun 1901. Miehistö upotti aluksen Dakarin edustalla 29. joulukuuta 1901 keltakuume-epidemian jälkeen.
Kirjeitä myllystäni

Kirjeitä myllystäni 1-2 on Urho Kekkosen kirjoittama kirjasarja. Kirjat on kustantanut Otava, toimittajina Maarit Tyrkkö ja Keijo Korhonen.
Osa 1 (1976) sisältää Kekkosen eri henkilöille lähettämiä myllykirjeitä vuosilta 1956–1967. Osa 2:n kirjeet ovat vuosilta 1968–1975.
Arsenal de Toulon

Arsenal de Toulon eli Toulonin laivastotukikohta on Ranskan merivoimien tärkein tukikohta, joka sijaitsee Toulonissa Välimerellä. Tukikohtaan on sijoitettu pääosa laivastosta kuten lentotukialus "Charles de Gaulle" sekä ydinkäyttöiset hyökkäyssukellusveneet. Kaikkiaan yli 60 % laivaston tonnistosta on sijoitettuna tukikohtaan.
Rade.
Ranskan sana "rade" on johdos englannin sanasta "road", joka tarkoittaa rannan lähellä olevaa suojaisaa ankkuripaikkaa, mutta ei kuitenkaan varsinaista satamaa. Suomen sana "redi" on samaa perua. Rade de Toulon on eräs maailman parhaista luonnon muovaamista ankkuripaikoista, jonka suojana on Giensin ja Saint Mandrier sur Merin niemimaat. Paikkaa on käytetty sotalaivojen ankkuripaikkana jo 1400-luvulla. Redi suojaa Saint Mandrier sur Merin, La Seyne sur Merin sekä varsinaista Toulonin laivastotukikohtaa ja kaupallista satamaa.
Historia.
Ludvig XII rakensi vuonna 1514 Toulonin suojaksi Tour Royalen linnakkeen. Varsinainen arsenaali ja telakka rakennettiin 1599, ja pieni linnoitettu satama, Veille Darse, valmistui 1604–1610 suojaamaan aluksia tuulelta ja mereltä. Kardinaali Richelieu laajensi telakkaa merkittävästi pyrkiessään luomaan Ranskan laivastosta Välimeren mahdin. Vuonna 1680 Ludvig XIV:n meri- ja talousministeri Jean-Baptiste Colbert aloitti linnoituksista vastaavan Vaubanin johtamana sataman ja telakan laajennuksen, joka sai nimen Darse Vauban tai Darse Neuve.
Vuonna 1697 Vauban valmisti 20 metriä leveän ja 320 metriä pitkän köydenpunomon, joka on edelleen olemassa. Köysien valmistuksen työvoimana olivat läheisen vankilan asukit. Voitonportti, eli nykyinen merimuseo, valmistui 1738.
Satamaa laajennettiin edelleen 1800- ja 1900-luvuilla. 1700-luvun lopulla aloitettiin varsinaisen Toulonin arsenaalin laajennuksen Arsenal de Mourillonin rakennustyöt redin itärannikolle. 1900-luvulle tultaessa Mourillonissa oli puuvarastoja laivaston alusten rakentamiseksi. Vuosisadan lopulla telakka valmisti Ranskan laivaston ensimmäiset panssarifregatit ja myöhemmin sukellusveneitä.
Tukikohta.
Sotilasalue on jaettu neljään pääosaan, joihin kuhunkin on oma reittinsä mereltä. Idästä länteen osat ovat:
Arsenal de Cherbourg

Arsenal de Cherbourg eli Cherbourgin laivastotukikohta on Ranskan merivoimien tukikohta Ranskassa Cherbourgissa. Kaupungin satamaa on käytetty laivastotukikohtana 1700-luvun lopulta alkaen.
Historia.
Ludvig XIV:n vasta valittu laivastoministeri Antoine de Sartine järjesti 1776 laivaston satamat ja telakat () uudelleen. Ranskalla oli kolme telakoin varustettua päätukikohtaa (): Brest, Toulon ja Rochefort.
Vuonna 1776 Cherbourg valittiin laivaston Kanaalin rannikon tukikohdan paikaksi ja alueella alkoivat rakennustyöt 1784. Cherbourg oli vuoteen 1795 vahvistanut asemansa laivaston toiseksi merkittävimpänä tukikohtana ja vuoteen 1815 mennessä satama oli korvannut Dunkerquen ja Le Havren. Aallonmurtajien ja telakka-altaiden rakentaminen jatkui vuoteen 1858. Laivanrakennus aloitettiin vanhalla telakalla 1794 ja uudella 1810.
Pohjoisen laivueen lähdettyä tukikohta menetti merkitystään. Kanaalin laivue valvoo kuitenkin edelleen Kanaalin ja Pohjanmeren aluetta.
Nykykäyttö.
Tukikohta on yksi kolmesta Ranskassa sijaitsevasta laivastotukikohdasta muiden ollessa Brest ja Toulon. Sen alue on noin 120 hehtaaria ja sinne on sijoitettu 13 alusta, jotka ovat:
S'y trouvent aussi:
Dendrogramma

Dendrogramma on polttiaiseläimiin kuuluva taksonominen suku, johon kuuluu yksi laji Dendrogramma enigmatica. Se tunnistettiin vuonna 2014 näytteistä, jotka oli kerätty vuonna 1986.
Näytteet löytyivät Australian rannikon lähistöltä, mutta tutkimusaineistoa ruvettiin tutkimaan vasta 2010-luvulla, jolloin uudet lajit havaittiin. Näytteiden geneettistä aineistoa ei voida tutkia, koska ne säilöttiin aluksi formaldehydiin ja myöhemmin 80-prosenttiseen alkoholiin.
Tutkimusalus "RV Investigator" sai mukaansa vuonna 2015 Etelä-Australian mannerrinteeltä 85 "Dendrogramma"-näytettä. Niiden ansiosta saatiin tehtyä ensimmäisen geneettiset tutkimukset. Fylogeneettisen analyysin, morfologisen aineiston ja näytteiden löytöympäristön perusteella vuonna 2016 julkaistiin, että "Dendrogramma" kuuluu polttiaiseläinten Siphonophorae-lahkoon ja Rhodaliidae-sukuun. Samalla tutkijat totesivat, että sukuun kuuluu vain laji "D. enigmatica".
Nahuat

Nahuat ovat meksikolainen alkuperäiskansa. He puhuvat nahuatlin kieltä. Nahuatlinkielisiä nahuoja oli vuoden 1990 väestönlaskennassa 1,2 miljoonaa, ja he ovat Meksikon suurin alkuperäiskansa. Heitä asuu etenkin Huastecassa, pohjoisessa ja eteläisessä Sierra de Pueblassa, Morelosissa ja Guerrerossa. Jonkin verran nahuoja asuu myös El Salvadorissa. Muinaiset asteekit kuuluivat nahuakansoihin.
Nahuat ovat maanviljelijöitä, jotka viljelevät etenkin maissia, papuja, chilipaprikaa, tomaattia ja kurpitsaa. He harjoittavat myös kudontaa.
95 % nahuoista on kristittyjä ja 2 % harjoittaa animismia.
Etelä-Aasian al-Qaida

Etelä-Aasian al-Qaida eli Qaidat al-Jihad on al-Qaidan jaosto, joka toimii Bangladeshissa, Intiassa ja Myanmarissa. Al-Qaidan johtaja Aiman al-Zawahri ilmoitti Etelä-Aasian al-Qaidan perustamisesta syyskuussa 2014. Al-Zawahrin mukaan jaoston johtaja on pakistanilainen terroristi Asim Umar ja järjestö toimii Mohammed Omarin komennossa. "Helsingin Sanomat" arvioi, että jaoston perustamisen tarkoitus oli parantaa al-Qaidan julkisuuskuvaa, sillä Isis on haastanut sen aseman.
Kabyyli

Kabyyli (omakielinen nimi ⵜⴰⵇⴱⴰⵢⵍⵉⵜ, "taqbaylit") on yksi puhutuimmista berberikielistä. Sitä puhuu äidinkielenään yli viisi miljoonaa ihmistä Algerian pohjoisosassa. Kieli jaetaan kahteen päämurteeseen, Thénian ja Bejaïan välissä puhuttuun länsikabyyliin ja Béjaïan itäpuolella puhuttuun itäkabyyliin.
Kabyylille annettiin Algeriassa kansalliskielen asema perustuslain muutoksella vuonna 2002.
Virofagi

Virofagi on satelliittivirus, joka hidastaa tai heikentää toimivan toisen viruksen kopioitumista. Kuten muutkin satelliittivirukset, virofagi on riippuvainen toisen viruksen aikaansaamasta infektiosta.
Virofagin toiminta.
Virofagien toimintaa on kuvattu lisääntyvässä määrin tieteellisessä kirjallisuudessa. On kuitenkin yhä kiistanalaista, tulisiko virofagit luokitella omaksi ryhmäkseen vai vain esimerkiksi satelliittiviruksista. Virofagien nimi tulee latinan sanasta "virus" (’myrkky’) ja kreikan verbistä "φαγεῖν" (fagein, ’syödä’). Sitä on kuitenkin pidetty jossakin määrin harhaanjohtavana, koska virofagit eivät varsinaisesti tunkeudu toisen viruksen sisään vaan kilpailevat niiden kanssa lisääntymismekanismiin vaikuttamalla.
Virofagit ovat subviraalisia partikkeleita, sillä ne eivät täytä virukselle kaikkia olennaisia kriteereitä. Ne tarvitsevat lisääntyäkseen isäntäsolun sekä ”auttaja-viruksen”, jona toimivat kaksijuosteiset jätti-DNA-virukset. Virofagit tarvitsevat replikaatioonsa auttaja-viruksen viraalista replikaatiokoneistoa, ja samaan aikaan ne inhiboivat auttaja-viruksen omaa replikaatiota. Virofagien toiminta ei aiheuta isäntäsolussa sytopaattisia muutoksia, ja tämän vuoksi niillä voi olla suojaava vaikutus isäntäsolulle virofagin ja auttaja-viruksen yhteisinfektiossa. Virofagien perimäaineksena toimii kaksijuosteinen DNA (dsDNA), joka voi integroitua isäntäsolun perimään ja jäädä sinne pysyvästi ”hiljaisena”, tai se voi aktivoitua auttaja-viruksen infektoidessa isäntäsolun. Tutkimuksissa on osoitettu, että "Cafeteria burkhardae" -alkueliöllä on integroituneena endogeenisiä viraalisia elementtejä "mavirukselta", jotka kykenevät toimivaan antiviraalisena puolustuksena CroV-infektiota vastaan.
Taksonomia.
ICTV muutti virofagien taksonomiaa lokakuussa 2023. Uuden luokituksen mukaan virofagit kuuluvat neljään eri lahkoon, ja usea epävirallinen laji sai uuden tieteellisen nimen.
Tunnettuja virofageja ovat muiden muassa:
Fernando Pacheco

Fernando Pacheco Flores (s. 18. toukokuuta 1992 Badajoz, Espanja) on espanjalainen jalkapallomaalivahti. Hän edustaa Saudi-Arabian Valioliigassa pelaavaa Al-Fatehia.
Seurajoukkueura.
Pacheco on Real Madridin kasvatti. Hän teki ensiesiintymisensä seuran edustusjoukkueessa 20. joulukuuta 2011 Copa del Reyn ottelussa Ponferradinaa vastaan tultuaan vaihdosta kentälle Antonio Adánin tilalle. Ottelu päättyi Real Madridin 5–1-kotivoittoon. Kaudeksi 2014–2015 Pacheco nostettiin vakituisesti edustusjoukkueeseen, jossa hän muodosti maalivahtikolmikon Iker Casillasin ja Keylor Navasin kanssa. 
Kaudeksi 2015–2016 Pacheco siirtyi Deportivo Alavésiin. Hän pelasi Deportivo Alavésissa seitsemän kauden aikana yhteensä 248 sarjaottelua, joista 208 Primera Divisiónissa ja 40 Segunda Divisiónissa. Hän pelasi Alavésin maalilla myös viisi Copa del Reyn ottelua.
Elokuussa 2022 Pacheco purki sopimuksensa Deportivo Alavésin kanssa ja siirtyi nelivuotisella sopimuksella UD Almeríaan. Hän jäi kuitenkin Almeríassa varamaalivahdin rooliin ja pelasi joukkueen maalilla kaudella 2022–2023 vain yhden ottelun 23. lokakuuta 2022 Villarrealia vastaan.
Tammikuussa 2023 Pacheco siirtyi Almeríasta RCD Espanyoliin. Kevätkaudella 2023 hän pelasi 16 Primera Divisiónin ottelua ja Espanyol putosi kauden päätteeksi Segunda Divisióniin. Kaudella 2023–2024 Pacheco pelasi Espanyolin kaikki 28 ensimmäistä sarjaottelua, mutta menetti sen jälkeen ykkösmaalivahdin paikkansa Joan Garcíalle eikä pelannut loppukauden aikana Espanyolin maalilla yhtäkään ottelua, kun seura nousi nousukarsintojen kautta takaisin Primera Divisióniin. Kaudella 2024–2025 Pacheco pelasi Espanyolissa vain kaksi Copa del Reyn ottelua.
Syyskuussa 2025 Pacheco siirtyi saudiarabialaisseura Al-Fatehiin yksivuotisella sopimuksella, johon sisältyy myös optio yhdestä lisävuodesta.
Maajoukkueura.
Pacheco on alle 19-vuotiaiden Euroopan-mestari vuoden 2011 kisoista. Hän edusti Espanjaa myös alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2011.
FS Colbert (1875)

Colbert oli Ranskan laivaston vuonna 1875 vesillelaskettu Colbert-luokan panssarifregatti.
Valmistus.
Alus tilattiin Brestin laivastontelakalta, missä köli laskettiin 7. toukokuuta 1869. Alus laskettiin vesille 15. syyskuuta 1875 ja otettiin palvelukseen vuonna 1877.
Palvelus.
Alus aloitti koeajot 23. toukokuuta 1877, mutta siitä tuli jo 31. elokuuta 1878 reservilaivueen lippulaiva. Alus siirrettiin Välimeren laivueen lippulaivaksi 1. lokakuuta 1879, missä tehtävässä se oli reserviin siirtoonsa 14. tammikuuta 1890 saakka. Alus tulitti Tunisian satamakaupunki Sfaxia 15.-16. heinäkuuta 1881 Ranskan miehittäessä Tunisian. Aluksesta tehtiin reservilaivueen lippulaiva 12. huhtikuuta 1892, kunnes se riisuttiin aseista ja poistettiin palveluksesta vuonna 1895. Alus poistettiin alusluettelosta 11. elokuuta 1900 ja se myytiin romutettavaksi vuonna 1909.
FS Trident (1876)

Trident oli Ranskan laivaston vuonna 1876 vesillelaskettu Colbert-luokan panssarifregatti.
Valmistus.
Alus tilattiin Toulonin laivastontelakalta, missä köli laskettiin huhtikuussa 1870. Alus laskettiin vesille 9. marraskuuta 1876 ja otettiin palvelukseen 1. marraskuuta 1878.
Palvelus.
Kuukausi palvelukseenoton jälkeen aluksesta tehtiin Ranskan Välimeren laivaston varakomentajan lippulaiva. Alus tulitti 15.-16. heinäkuuta 1881 Tunisian Sfaxin satamakaupunkia sisaraluksensa kanssa Ranskan miehittäessä Tunisian. Aluksen aseistus poistettiin. Se siirrettiin 1886 reserviin, mistä se palautettiin palvelukseen 17. helmikuuta 1889. Alus palasi lippulaivaksi, mistä tehtävästä se palautettiin 1894 reserviin. Alus oli tykistökoululaivana, kunnes se poistettiin alusluettelosta 5. maaliskuuta 1900. Alus nimettiin 1904 "Variksi" ja myytiin romutettavaksi viisi vuotta myöhemmin.
Mantelihappo

Mantelihappo (C8H8O3) on aromaattisiin hydroksihappoihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään orgaanisissa synteeseissä esimerkiksi lääkeaineiden valmistukseen.
Ominaisuudet.
Huoneenlämpötilassa mantelihappo on väritöntä kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee kohtalaisesti veteen ja vesiliuokset ovat muiden karboksyylihappojen vesiliuosten tavoin heikosti happamia. Emästen kanssa yhdiste muodostaa suoloja. Mantelihappo liukenee veden lisäksi etanoliin ja dietyylieetteriin ja huonommin kloroformiin. Mantelihappo on optisesti aktiivinen yhdiste ja R-isomeerin ominaiskiertokyky on –157 ° ja S-enantiomeerin ominaiskiertokyky on +157 °. Muiden karboksyylihappojen tavoin mantelihappo reagoi helposti alkoholien kanssa muodostaen estereitä
Valmistus ja käyttö.
Mantelihapon puhdasta R-(-)-isomeeria voidaan eristää karvasmanteleiden siemenissä esiintyvää glykosidia amygdaliinia hydrolysoimalla. Raseemista yhdistettä saadaan käsittelemällä bentsaldehydiä natriumsulfiitilla ja muodostuva vetysulfiittiadditiotuote reagoi syanidien kanssa mantelonitriiliksi. Mantelonitriilista mantelihappoa saadaan hydrolysoimalla happamissa olosuhteissa. Toinen tapa on α,α-diklooriasetofenonin emäshydrolyysi. Raseemisesta seoksesta mantelihapon enantiomeerit voidaan erottaa resoluutiolla. Vesiliuoksesta voidaan erottaa resoluutiolla valmistamalla siitä esteri joko mentolin kanssa tai suola kiraalisen amiinin kanssa. S-(+)-mantelihappo muodostaa veteen liukenemattoman suolan kinkoniinin kanssa, kun R-enantiomeerin muodsotama kinkoniinisuola on vesiliukoinen. R-enantiomeeri puolestaan voidaan kiteyttää tekemällä siitä suola S-(+)-aminodiolin tai R-(+)-metyylibentsyyliamiinin kanssa.
Mantelihappoa voidaan käyttää lääketieteessä virtsatieinfektioiden hoitamiseen. Tähän tarkoitukseen voidaan käyttää myös mantelihapon ja heksamiinin muodostamaa suolaa. Mantelihaposta valmistetaan useita lääkeaineita esimerkiksi mantelihapon ja tropiinin esteriä homatropiinia käytetään silmien pupillien laajentamiseen tutkimusten aikana ja syklandelaattia käytetään laajentamaan verisuonia.
Henry Manni

Henry Manni (s. 18. kesäkuuta 1992 Lohja) on suomalainen pyörätuolikelaaja. Pyörätuolikelauksessa Mannilla on seitsemän MM-mitalia, yksitoista EM-mitalia, joista yhdeksän kultaista ja kaksi hopeaa. Lisäksi hänellä on paralympiapronssi. Manni kelaa T34-luokassa. Pyörätuolikelauksesta hänellä on myös monia nuorten arvokisamitaleita. Manni on opiskellut liikuntaneuvojaksi liikuntakeskus Pajulahdessa.
Manni on aikaisemmin kilpailut myös ratamelonnassa ja kanoottipoolossa. Vuonna 2010 Poznańissa melonnassa Manni saavutti K-1-luokan 200 metriltä MM-pronssia.
Mannilla on nimissään vuoden 2016 EM-kisoissa tehdyt 100, 200 ja 400 metrin kelauksen EM-kisaennätykset ja keväällä 2025 tehdyt matkojen 100, 200, 400 ja 800 metriä Euroopan ennätykset. Hän saavutti myös pronssia 100 metrillä ensimmäisissä paralympialaisissaan Riossa samaisena vuonna.
Vuoden 2018 EM-kisoissa Berliinissä hän voitti 400 ja 800 metriä ja oli 100 metrillä toinen.
Nubialaiset kielet

Nubialaiset kielet ovat kieliryhmä, johon kuuluvia kieliä puhutaan muinaisen Nubian eli nykyisen Sudanin ja Egyptin alueella. Puhutuimpiin nubialaisiin kieliin kuuluvat nobiin, mattokki ja andaandi.
Nubialaiset kielet voidaan luokitella joko nilosaharalaisten kielten alaryhmäksi tai kokonaan erilliseksi omaksi kielikunnakseen.
Nobiin

Nobiin on nubialainen kieli, jota puhuu äidinkielenään noin 300 000 ihmistä Pohjois-Sudanissa ja saman verran Egyptissä Kom Ombon ympäristössä. Se luokitellaan yhdessä muinaisnubian kanssa omaan alaryhmäänsä erilleen muista nubialaisista kielistä.
Nobiin voidaan jakaa "fiadidjan" (fiyadikkan) ja "mahasin" murteisiin. Kielestä voidaan käyttää myös yhteisnimitystä "fiadidja-mahas" tai "mahas-fiadidja".
Abner

Abner Felipe Souza de Almeida (s. 30. toukokuuta 1996) on brasilialainen jalkapalloilija, joka pelaa vasemman laitapuolustajan pelipaikalla. Hän on pituudeltaan 180-senttimetrinen ja edustaa seuratasolla Ligue 2:ssa pelaavaa Dunkerqueta.
Abner pelasi kymmenen ottelua Brasilian alle 17-vuotiaiden maajoukkueessa ja teki yhden maalin. Lisäksi hän pelasi neljä ottelua maan alle 20-vuotiaiden maajoukkueessa.
The Moth (vuoden 1917 elokuva)

The Moth on vuonna 1917 ensi-iltansa saanut Edward Josén ohjaama yhdysvaltalainen mykkä draamaelokuva, jonka pääosissa ovat Norma Talmadge ja Eugene O’Brien. "The Moth" kertoo hemmotellusta perijättärestä, jolla on pettävä aviomies.
"The Mothin" käsikirjoituksen laativat John B. Clymer ja Harry O. Hoyt William Dana Orcuttin samannimisen romaanin (1912) pohjalta. Elokuvan tuotti Joseph M. Schenck, ja sen tuotantoyhtiönä toimi Norma Talmadge Film Corporation. "The Moth" sai Yhdysvaltain ensi-iltansa lokakuussa vuonna 1917. Elokuvan levittäjänä oli Select Pictures Corporation. "The Moth" on osittain kadonnut elokuva; elokuvan kahta säilynyttä kelaa säilytetään Yhdysvaltain kongressin kirjastossa.
Société Nouvelle des Forges et Chantiers de la Méditerranée

Société Nouvelle des Forges et Chantiers de la Méditerranée oli ranskalainen telakkateollisuusyritys. Philip Taylor perusti vuonna 1853 yrityksen nimellä Société des Forges et Chantiers de la Méditerranée, joka vuonna 1856 muodosti Armand Béhicin perustamana Société Nouvelle des Forges et Chantiers de la Méditerranée -osakeyhtiön. Yhtiöllä oli telakat La Seyne-sur-Merissä lähellä Toulonia ja Gravillessa, joka nykyisin kuuluu Le Havreen. Yhtiön ajauduttua selvitystilaan 1966 se sulautui Constructions industrielles de la Méditerranéehen.
Yhtiö valmisti toisen maailmansodan aikana lisäksi panssarivaunuja, joista tunnetuimmat olivat FCM 2C ja FCM 36.
Rakiuran kansallispuisto

Rakiuran kansallispuisto on Uuden-Seelannin Stewartinsaarella sijaitseva kansallispuisto, joka on perustettu vuonna 2002. Kansallispuiston pinta-ala on 1 570 neliökilometriä ja se kattaa 85 prosenttia koko saaresta. Stewartinsaari sijaitsee lähellä Uuden-Seelannin Eteläsaarta, josta sen erottaa Foveaux’nsalmi.
Historia.
Kansallispuisto avattiin virallisesti 9. maaliskuuta 2002. Avajaisseremoniassa olivat läsnä muun muassa pääministeri Helen Clark, luonnonsuojelusta vastaava ministeri Sandra Lee ja vuorikiipeilijä Edmund Hillary.
Suojelu.
Saari sijaitsee alueella, missä tapahtuu häiriöitä maan magneettikentässä ja tämän vuoksi siellä nähdään paljon revontulia. Alueella elää paljon kiivejä. Siellä esiintyy myös muita lintulajeja, kuten makomakoja, viuhkamonarkkeja ja papukaijoja. Alueen metsissä kasvaa saniaisia ja orkideoita. Kansallispuiston alueella on 36 kilometriä pitkä vaellusreitti.
1970-luvulla alueelta löydettiin erittäin uhanalaisiksi luokiteltuja kakapoja, mutta linnut siirrettiin varsinaisen kansallispuiston alueelta läheiselle Codfishin saarelle.
Fiordlandin kansallispuisto

Fiordlandin kansallispuisto on Uuden-Seelannin Eteläsaaren lounaisosassa sijaitseva, vuonna 1952 perustettu kansallispuisto. Kansallispuisto on osa Te Wahipounamun maailmanperintökohdetta. Kansallispuiston pohjoisosasta kulkee Milford Soundiin 1,2 kilometriä pitkän Homer-tunnelin kautta Goresta tuleva valtatie 94. Manapourijärven länsipäässä sijaitsee West Arm visitor centre, joka on yksi kansallispuiston luontokeskuksista. Sieltä vie asvaltoitu tie Doubtful Soundin itäkärkeen.
Luonto.
Alue on vuoristoista ja vuorilla on useita vuonoja, kuten Milford Sound ja Doubtful Sound. Jälkimmäisenä mainitulla vuonolla esiintyy muun muassa turkishylkeitä, pullonokkadelfiinejä sekä vuono- ja sinipingviinejä. Alueella on myös vesiputouksia, kuten Helen Falls ja Browne Falls ja Te Anaun kiiltomatoluola. Kansallispuiston alueella on myös vaellusreittejä, kuten Dusky Track, Kepler Track, Milford Track ja Hollyford Track.
Samy Elbanna

Samy Elbanna (s. 9. elokuuta 1995 Jyväskylä) on suomalais-egyptiläinen metallimusiikin laulaja ja kitaristi. Hänet tunnetaan parhaiten thrash metal -yhtye Lost Societyn perustajana. 
Elbanna on syntynyt Jyväskylässä, ja hänen isänsä on egyptiläinen. Hän on lapsena asunut myös Arabiemiraateissa. Musiikkiharrastuksen Elbanna aloitti ala-asteella hänen isoveljensä esiteltyä hänelle Iron Maidenia. Kuudennella luokalla Elbanna perusti ensimmäisen oman yhtyeensä, jolle hän teki myös kappaleita. Vuonna 2010 hän perusti Lost Societyn, ja muutaman jäsenvaihdon jälkeen yhtye pääsi lopulliseen kokoonpanoonsa vuonna 2011.
Vuonna 2017 Elbanna toimi juontajana Tuska-festivaalin 20 jaksoa sisältäneessä The Tuska Show'ssa.
Vuodesta 2018 hän on soittanut bassoa bilebändi The Local Bandissa, jossa hän korvasi Archie Cruzin.