tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Bé Martins

Bernardo Barral Martins Santos (taiteilijanimeltään "Bé Martins", joskus myös pelkkä "Bé" tai "Bernardo Santos", s. 29. joulukuuta 1989) on brasilialaissyntyinen portugalilainen beachfutispelaaja, joka edustaa Portugalin beachfutismaajoukkuetta ja SC Bragaa. Pelipaikaltaan 172 senttimetriä pitkä ja 60 kilogrammaa painava Bé on pelipaikaltaan laitapelaaja.
Bé voitti Portugalin kanssa kultaa vuoden 2015 MM-kotikisoista Espinhosta. Bé teki turnauksessa kolme maalia. Samana vuonna hän saavutti Portugalin kanssa pronssia myös Euroopan kisoista Bakusta. Bé on edustanut portugalilaista SC Bragaa vuodesta 2014 lähtien. Aiemmin hän on edustanut muun muassa synnyinmaansa Brasilian Corinthiansia ja Flamengoa. 
Bén kaksoisveli Léo Martins pelaa myös Portugalin maajoukkueessa ja oli mukana voittamassa MM-kultaa 2015.
Muret

Muret on kunta Lounais-Ranskassa Haute-Garonnen departementissa Midi-Pyrénées’n alueella. Kaupungin nähtävyyksiä on 1100-luvulta peräisin oleva Saint-Jacquesin kirkko. Sen rakennuttivat kaupungissa asuneet Commingesin kreivit.
Tunnettuja kaupunkilaisia.
Keksijä ja ilmailualan pioneeri Clément Ader oli kotoisin Muret’sta. Siellä on myös hänelle omistettu museo.
Charing Cross

Charing Cross on Strand- ja Whitehall-katujen sekä Cockspur Streetin risteyskohta Lontoon keskipisteessä Trafalgar Squaren eteläpuolella. Se on saanut nimensä paikalla sijainneen Eleonooran ristin mukaan. Ristin paikalla on vuodesta 1675 seissyt Kaarle I:n ratsastajapatsas. Uusi risti pystytettiin vuonna 1865 Charing Crossin rautatieaseman eteen.
Liikennemäärät Charing Crossin alueella ovat suuria: esimerkiksi läheisellä Northumberland Avenuella kulkee ruuhka-aikana yli 1 400 ajoneuvoa tunnissa. Charing Cross Road alkaa St Martin-in-the-Fieldsin kohdalta ja jatkuu noin kilometrin päähän Oxford Streetille.
Charing Crossin lähellä on kaksi metroasemaa: Charing Cross ja Embankment.
Pesäpallon suomensarja 1979

Pesäpallon suomensarja pelattiin 35. kerran kaudella 1979. Sarja pelattiin kolmessa lohkossa kaksinkertaisena sarjana. Lohkovoittajat Siilinjärven Ponnistus, Iin Urheilijat ja Ikaalisten Tarmo nousivat suoraan mestaruussarjaan kaudeksi 1980. Lohkojen kolme heikointa putosi maakuntasarjaan. 
Suomensarja.
Itälohko.
Itälohkon voiton vei Siilinjärven Ponnistus, joka 9. syyskuuta Varkaudessa pelatussa uusintaottelussa kukisti Haminan Palloilijat juoksuin 8–3.
Kari Rönnholm

Kari Juhani Rönnholm (1. elokuuta 1945 Helsinki – 22. joulukuuta 1988 Kerava) oli suomalainen koripalloilija.
Työväen Maila-Poikien kasvatti Rönnholm edusti kasvattajaseuraansa SM-sarjassa vuosina 1962–1965 saavuttaen SM-hopeaa vuonna 1965. Vuosina 1965–1974 Rönnholm edusti Tapiolan Honkaa, missä hän voitti viisi peräkkäistä Suomen mestaruutta vuosina 1968–1972, yhden SM-hopean ja -pronssin sekä kaksi Suomen cup-mestaruutta. Koko kauden pistekeskiarvoillaan hän oli SM-sarjan toiseksi paras pisteidentekijä kausilla 1968–1969 ja 1970–1971.
Suomen maajoukkueessa Rönnholm pelasi vuosina 1964–1972 120 ottelua 6,4 pisteen keskiarvolla. Hän pelasi myös kaksi A-nuorten maaottelua. Rönnholm kuului Suomen joukkueisiin Neuvostoliiton 1965 ja Suomen 1967 EM-kilpailuissa. Suomen EM-kilpailuissa isäntämaa ylsi historiansa siihen mennessä parhaaseen arvokisasijoitukseen, kuudenneksi.
Rönnholm kuoli vain 43-vuotiaana Keravalla 22. joulukuuta 1988.
Keskimatkojen juoksija Erik Rönnholm oli Rönnholmin serkku.
Vinícius (futsalpelaaja)

Vinícius Elias Teixeira (tunnetaan paremmin nimellä "Vinícius", s. 31. joulukuuta 1977 Cuiabá) on brasilialainen futsalpelaaja, joka edustaa Brasilian futsalmaajoukkuetta ja ADC Intelli-Orlândiaa. Pelipaikaltaan 177 senttimetriä pitkä on ala eli laitapelaaja.
Vinícius on saavuttanut Brasilian maajoukkueen kanssa kaksi MM-kultaa vuosilta 2008 ja 2012. Molemmilla kerroilla hän oli joukkueensa kapteeni. Viníciusilla on myös MM-pronssi vuodelta 2004. Vuonna 2007 hän voitti Brasilian kanssa kultaa Pan-Amerikan kisoista Rio de Janeirosta.
Vinícius on edustanut kotimaansa ADC Intelli-Orlândiaa vuodesta 2012 asti. Sitä ennen hän on pelannut kotimaansa lisäksi Espanjassa ja Venäjällä. Vuodet 2004-2011 Vinícius edusti espanjalaista ElPozo Murciaa, jonka paidassa hän voitti kolme Espanjan mestaruutta.
Myös Viníciusin isoveli Lenísio on futsalpelaaja. Hän oli mukana voittamassa maailmanmestaruutta vuonna 2008.
Sergei Kulanko

Sergei Kulanko (vuoteen 1935 Kulikoff; 23. kesäkuuta 1902 Viipuri – 7. toukokuuta 1981 Helsinki) oli suomalainen pianisti ja säveltäjä. Hän opetti pitkään Viipurin musiikkiopistossa, joka talvisodan sytyttyä siirtyi Lahteen.
Kulanko opiskeli musiikkia aluksi Viipurissa ja sitten ulkomailla, ensin Leipzigin konservatoriossa vuosina 1922–1925 ja myöhemmin Pariisissa vuonna 1935. Pianonsoittoa hänelle opettivat Leipzigissa Robert Teichmüller ja Pariisissa Lazare Lévy ja sävellystä Leipzigin konservatoriossa Ernst Paul ja Hermann Grabner. Kulanko toimi 1925–1967 pianonsoitonopettajana Viipurin musiikkiopistossa, jonka nimi muuttui sittemmin Lahden musiikkiopistoksi.
Kulangon sävellystuotantoon kuuluu pianokonsertto h-molli sekä pianoteoksia ja lauluja.
Patrick Bamford

Patrick James Bamford (s. 5. syyskuuta 1993 Grantham) on englantilainen jalkapalloilija, joka edusti viimeksi Leeds Unitedia. Vasenjalkainen Bamford on pelipaikaltaan hyökkääjä.
Ura.
Seurajoukkueura.
Bamford on Nottingham Forestin kasvatti. Hän edusti seuran Mestaruussarjassa pelaavaa ykkösjoukkuetta vuodet 2011–2012 pelaten kaksi ottelua. Tammikuussa 2012 Bamford siirtyi Valioliigan Chelsea FC:n riveihin. Marraskuussa 2012 Bamford siirtyi lainalle Ykkösliigan Milton Keynes Donsiin, jossa hän pelasi tammikuuhun 2014 mennessä 37 ottelua tehden 18 maalia. Kevätkauden 2014 Bamford oli lainassa Mestaruussarjan Derby Countyssä. Kauden 2014–2015 Bamford oli lainassa jälleen Mestaruussarjassa, nyt Middlesbrough FC:ssä, jossa hän pelasi 39 ottelua tehden 17 maalia ja kauden jälkeen hänet valittiin Mestaruussarjan parhaaksi pelaajaksi.
Heinäkuussa 2015 Bamford siirtyi lainalle Valioliigan Crystal Palace FC:hen. Lainan piti kestää koko kauden ajan, mutta joulukuussa Bamford pyysi itse lainasopimuksen purkamista vähäiseksi jääneen peliajan vuoksi. Hän pelasi Crystal Palacen paidassa ainoastaan kuusi valioliigaottelua ilman maaleja.
Tammikuussa 2016 Bamford siirtyi loppukauden kattavalla lainasopimuksella Norwich Cityn riveihin. Elokuusta 2016 tammikuuhun 2017 hän pelasi lainalla Burnleyssä. Hän siirtyi tammikuussa 2017 Middlesbroughiin ja kesällä 2018 Leeds Unitediin. Leeds nousi vuonna 2020 Valioliigaan, jossa Bamford pelasi kaudella 2020–2021 joukkueensa kaikki 38 ottelua ja yhtä lukuun ottamatta avauskokoonpanossa ja teki niissä 17 maalia, millä hän oli koko liigan maalintekijätilastossa neljännellä sijalla. Seuraavalla kaudella hän kärsi loukkaantumisista, ja pelasi vain yhdeksän liigaottelua, ja teki kaksi maalia. Kaudella 2022–2023 hän viimeisteli neljä maalia pelaamissaan 28 valioliigaottelussa. Seuraavalla kaudella hän pelasi Mestaruussarjassa 33 ottelua ja teki kahdeksan maalia. Kaudella 2024–2025 hän pelasi 17 sarjaottelua ilman maaleja. Hän on ollut ilman seuraa elokuusta 2025 lähtien.
Maajoukkueura.
Bamford edusti Irlannin alle 18-vuotiaiden maajoukkuetta vuonna 2010. Hän sai tähän mahdollisuuden isovanhempansa, joka on syntynyt Irlannissa, kautta. Bamford on kuitenkin edustanut Englantia alle 18-, alle 19- ja alle 21-vuotiaissa. Hän pelasi Englannin A-maajoukkueessa toistaiseksi ainoan ottelunsa syyskuussa 2021 MM-karsinnassa Andorraa vastaan.
Muuta.
Bamford oli erittäin lahjakas. Koulussa hänelle tarjottiin jopa stipendiä arvostettuun yhdysvaltalaiseen Harvardin yliopistoon, mutta hän kieltäytyi, sillä hän halusi panostaa jalkapallouraansa. Bamford osaa soittaa myös pianoa, viulua ja saksofonia.
Saavutukset.
Henkilökohtainen
Niikkananvaara

Niikkananvaara (; ) on kylä Karjalan tasavallan Belomorskin piirin Kesäjoen kunnassa Venäjällä. Se sijaitsee lähellä Pietarin ja Murmanskin välistä M18-valtatietä 20 kilometriä Kesäjoelta luoteeseen. Kylässä ei ole vakituista asutusta (vuonna 2013).
1900-luvun alussa Niikkananvaara kuului Suikujärven volostin Nuottavaaran kyläkuntaan. Vuonna 1905 kylässä oli 17 taloa ja 98 asukasta. Neuvostoaikana perustettiin Tunkuan piiriin kuulunut Niikkananvaaran kyläneuvosto, johon kuuluivat myös Kangasvaaran (ven. "Borovaraka"), Kiprolan ("Kiprijanovo"), Kontiojärven ("Medvežje Ozero"), Kurjavaaran ("Kurjavaraka") ja Luulammen ("Lugolambina") kylät. Vuonna 1933 kyläneuvoston 11 asutuksessa oli 574 asukasta, joista noin 60 % oli karjalaisia, 25 % suomalaisia ja 15 % venäläisiä. Suomalaisia asui Luulammella ja uudessa Impivaaran kylässä, venäläisiä lähinnä Luulammella sekä uusissa metsätyöläisasutuksissa. Niikkananvaaran kylässä asukkaita oli 101, kaikki karjalaisia. Kyläneuvosto lakkautettiin vuonna 1958 ja sen asutukset liitettiin Kesäjoen taajamaneuvostoon ja Lehdon kyläneuvostoon.
LANCO

LANCO (Línea Aérea Carguera de Colombia S.A.) on kolumbialainen rahtilentoyhtiö, jonka kotipaikka on Bogotá. Se perustettiin vuonna 2009. 
LATAM Airlines Group omistaa LANCOsta 90 prosenttia. LANCO lentää kaikki lentonsa LAN Cargon nimellä.
Laivasto.
Heinäkuussa 2015:
Nuottavaara

Nuottavaara eli Nuottivaara (; ) on kylä Karjalan tasavallan Belomorskin piirin Sosnavitsan kunnassa Venäjällä. Se sijaitsee Pietarin ja Murmanskin välisen M18-valtatien varrella 26 kilometriä Sosnavitsasta luoteeseen. Kylässä ei ole vakituista asutusta (vuonna 2013).
1900-luvun alussa Nuottavaara lähikylineen muodosti Suikujärven volostin kyläkunnan, johon kuuluivat Ehätysvaaran (ven. "Perevoznaja varaka"), Ipatin ("Udozero"), Kalliovaaran ("Kallivaraka"), Kangasvaaran ("Borovaraka"), Kiprolan ("Kiprijanovo"), Kontiojärven ("Medvežje Ozero"), Kurjavaaran ("Kurjavaraka"), Niikkananvaaran, Nuottavaaran ja Pertojärven ("Pertozero") kylät sekä Ahvenvaaran ("Okunevaraka"), Hanhivaaran ("Gangivaraka"), Luulammen ("Lugolambina"), Nälkävaaran ("Golodnaja Varaka"), Patavaaran ("Padovarakka"), Sepänvaaran ("Šeppjavaraka"), Sosnavitsan, Suovaaran ("Šujevaraka") ja Tappajanvaaran ("Toppovarakka") uudiskylät. Vuonna 1905 niissä oli yhteensä 815 asukasta. Nuottavaaran kylässä oli 38 taloa ja 242 asukasta.
Neuvostoaikana perustettiin Tunkuan piirin kuulunut Nuottavaaran kyläneuvosto. Vuonna 1933 sen 15 asutuksessa oli 868 asukasta, joista valtaosa oli karjalaisia. Muiden kansallisuuksien edustajia asui lähes yksinomaan Sosnavitsan lähelle Mustaojalle perustetun tiilitehtaan asutuksessa. Nuottavaaran kylässä asukkaita oli 314 henkeä. Myöhemmin Nuottavaara liitettiin Lehdon kyläneuvostoon.
Kylässä on syntynyt karjalainen poliitikko Kuzma Filatov.
Senez

Senez on kunta Kaakkois-Ranskassa Alpes-de-Haute-Provencen departementissa Provence-Alpit-Rivieran alueella. Kunnan nähtävyys on katedraali Notre-Dame-de-l'Assomption, jossa on sisustuksena Aubussonin tapetteja.
Avianca Honduras

Avianca Honduras on hondurasilainen lentoyhtiö, jonka kotipaikka on La Ceiba. Se perustettiin vuonna 1981 nimellä Isleña Airlines. Yhtiö liitettiin vuonna 2014 Aviancaan, jonka omistuksessa yhtiö on.
Laivasto.
Heinäkuussa 2015:
Castellane

Castellane on kunta Kaakkois-Ranskassa Alpes-de-Haute-Provencen departementissa Provence-Alpit-Rivieran alueella. Se sijaitsee Verdon-joen varrella. Kunnan nähtävyyksiä on linna "château d'Éoulx".
Annot

Annot on Ranskan kunta Kaakkois-Ranskassa Alpes-de-Haute-Provencen departementissa Provence-Alpit-Rivieran alueella. Kunnan pinta-ala on 29,8 neliökilometriä, ja sen asukasluku oli 1 017 vuonna 2021. Sillä on vanha keskusta kapeine katuineen, ja jossa talot on rakennettu hiekkakivestä.
Colmars

Colmars on kunta Kaakkois-Ranskassa Alpes-de-Haute-Provencen departementissa Provence-Alpit-Rivieran alueella. Se sijaitsee Verdon-joen varrella. Colmars on linnoitettu kaupunki ja sitä suojaamaan on rakennettu lisäksi kaksi erillistä linnaketta "Fort Desaix" ja "Fort de Franc"e.
Simon Geschke

Simon Geschke (s. 13. maaliskuuta 1986 Berliini) on saksalainen maantiepyöräilijä, joka kilpaili ammattilaisena vuosina 2009–2024. 170 senttimetriä pitkä ja 64 kilogrammaa painava Geschke oli rooliltaan yleisajaja. Hän edusti vuosina 2009−2018 saksalaisjoukkuetta, nimeltään tuona aikana Skil-Shimano, Argos-Shimano, Team Giant-Alpecin ja Team Sunweb. Kausilla 2019–2020 hän ajoi puolalaisessa CCC Teamissa ja vuosina 2021–2024 ranskalaisessa Cofidisissa.
Geschken suurin saavutus on 17:nnen etapin voitto vuoden 2015 Ranskan ympäriajosta. Hän voitti etapin 32 sekunnin erolla Yhdysvaltain Andrew Talanskyyn. Geschken isä Hans-Jürgen Geschke on ratapyöräilyn olympiahopea- ja pronssimitalisti.
Saavutukset.
2010
2011
2012
2014
2015
2016
2019
2020
2022
Ranskan ympäriajo, mäkikirikilpailussa toinen
2024
Queen Harrison

Queen Quedith Earth Harrison (s. 10. syyskuuta 1988 Loch Sheldrake, New York) on yhdysvaltalainen pika-aitajuoksija, joka kilpailee nykyisin 100 metrin aitajuoksussa. 168 senttimetriä pitkän ja 60 kilogrammaa painavan Harrisonin valmentajana toimii Charles Foster.
Ura.
Harrison oli mukana 400 metrin aitajuoksussa vuoden 2008 kesäolympialaisissa Pekingissä jääden välieriin. Hän jäi välieriin samalla matkalla myös vuoden 2011 MM-kilpailuissa Daegussa. Vuonna 2012 Harrison siirtyi täysin 100 metrin aitajuoksuun ja oli seuraavana vuonna MM-kilpailuissa viides. Vuoden 2015 Pan-Amerikan kisoista Torontosta Harrison saavutti kultaa uudella kisaennätyksellä 12,52. 
Harrisonin isällä on 23 lasta, joista yhdeksän Queenin äidin kanssa. Yhden Queen Harrisonin isoveljen nimi on God Goldin Zig Zag Zig Allah Harrison.
Paavo Haavikko, isä

Paavo Haavikko, isä on vuonna 2015 ilmestynyt Heikki Haavikon muistelmateos isästään Paavo Haavikosta. Kirjan julkaisi Teos.
Vastaanotto.
"Helsingin sanomien" Hannu Marttila kirjoitti, että teos kannattaa lukea. ”Heikki Haavikko on ytimekäs kirjoittaja ja hän kertoo lämpimästi ja kiinnostavasti lapsuudestaan kahden kirjailijan perheessä.”
Claudio Husaín

Claudio Daniel Husaín (s. 20. marraskuuta 1974 San Justo) on uransa lopettanut argentiinalainen jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän oli puolustava keskikenttäpelaaja.
Husaín pelasi ammattilaisurallaan 274 Argentiinan Primera Divisiónin ottelua Vélez Sarsfieldissa, River Platessa, Newell’s Old Boysissa ja San Lorenzossa, 20 Serie A:n ja 20 Serie B:n ottelua Napolissa, 16 Primera División de Méxicon ottelua Tigres UANL:ssä, kuusi Uruguayn Primera Divisiónin ottelua Defensorissa sekä kaksi Chilen Primera Divisiónin ottelua Audax Italianossa.
Argentiinan A-maajoukkueessa Husaín pelasi 14 ottelua ja teki yhden maalin. Hän pelasi A-maaotteluita vuosina 1997 ja 1999–2002. Husaín oli mukana Copa Américassa 1997 ja 1999 sekä MM-kilpailuissa 2002, missä hän ei päässyt kertaakaan kentälle.
Tearii Labaste

Charles Tearii Labaste (s. 19. heinäkuuta 1991 Tahiti) on tahitilainen beachfutispelaaja, joka edustaa Tahitin beachfutismaajoukkuetta ja AS Pirae -seuraa. Pelipaikaltaan 181 senttimetriä pitkä Labaste on hyökkääjä.
Labaste saavutti Tahitin maajoukkueen kanssa MM-hopeaa vuoden 2015 MM-kilpailuista Espinhosta. Labaste teki turnauksessa viisi maalia. Labaste on kuulunut Tahitin maajoukkueeseen myös vuosien 2011 ja 2013 MM-kilpailuissa. Seuratasolla hän on edustanut AS Piraen lisäksi myös muun muassa sveitsiläistä Sable Dancersia.
Labaste pelaa myös jalkapalloa hyökkääjänä AS Piraessa. Hän on voittanut seuran kanssa Tahitin mestaruuden kaudella 2013-2014 ja pelannut myös OFC Champions Leagueta.
Suomi yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa 2015

Suomi on ollut alusta asti mukana kaikissa yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa ja osallistui vuonna 2015 kisoihin 15. kerran.
Joukkue.
Kisoihin valittiin 17 suomalaisurheilijaa, yhdeksän miestä ja kahdeksan naista. Kahdeksan urheilijaa osallistui MM-kisoihin ensimmäistä kertaa. Joukkueen ainoa aiempi maailmanmestari oli keihäänheittäjä Tero Pitkämäki Osakasta 2007. Hän oli Pekingissä myös ainoa kolmen parhaan joukkoon sijoittunut suomalainen saavuttaen pronssia.
Takaraja tulosrajojen saavuttamiselle oli 10. elokuuta 2015. 14. heinäkuuta 2015 mennessä paikkansa joukkueessa oli varmistanut kymmenen urheilijaa. Estejuoksija Sandra Eriksson alitti tulosrajan Porin Kalevan kisoissa 2. elokuuta 2015. Kalevan kisoissa karsittiin myös keihäänheiton kolmannesta maapaikasta Ari Mannion ja Teemu Wirkkalan välillä. Wirkkala heitti Manniota paremmin, mutta hänellä todettiin myöhemmin reisivamma ja kisoihin valittiin Mannio. Keihäänheittäjä Sanni Utriainen ylitti tulosrajan Kuortaneen Eliittikisoissa 8. elokuuta. Moukarinheittäjä David Söderberg ylitti kisarajan 10. elokuuta Espoossa.
IAAF:n rankinglistan perusteella kisoihin pääsivät myös estejuoksija Camilla Richardsson, pika-aitajuoksija Nooralotta Neziri ja moukarinheittäjä Tuomas Seppänen.
Jensen Motors

Jensen on brittiläinen automerkki, jota valmistettiin vuosina 1935–1976. Valmistaja Jensen Motors -tehdas perustettiin edellisenä vuonna 1934. Nimen autolle antoivat veljekset Alan ja Richard Jensen. Tehdas tuli tunnetuksi urheilullisista autoista sekä vuonna 1966 esitellystä ensimmäisestä nelivetoisesta urheiluautosta Jensen FF. Se oli myös ensimmäisiä autoja, jossa oli lukkiutumattomat jarrut (Dunlop Maxaret).
Jensen Motors -yritys aloitti pienenä korinvalmistajana. Asiakkaita olivat esimerkiksi isot autotehtaat Ford, Austin ja Chrysler. Korinvalmistuksen tehdas oli ostanut veljesten entiseltä työnantajaltaan W.J. Smiths &amp; Sonsilta, kun sen omistaja kuoli. Vuonna 1936 yrityksen nimi muutettiin Jensen Motorsiksi.
Ennen toista maailmansotaa Jensen valmisti pienen määrän henkilöautoja sekä koreja kuorma- ja linja-autoihin. Toisen maailmansodan aikana yritys valmisti ajoneuvoja ja tarvikkeita liittoutuneiden joukoille. Vuonna 1946 tehdas esitteli uuden henkilöauton, luxus-sedan Jensen PW:n, jota materiaalin puutteessa valmistettiin vain muutamia kappaleita. Yritys valmisti koreja kuorma- ja linja-autoihin vielä 1950-60-luvun taitteeseen asti.
Jensen Motors sijaitsi West Bromwichissa, West Midlandsin alueella Birminghamista länteen.
1970-luvun alusta Jensen Motorsin enemmistöomistaja oli amerikannorjalainen liikemies Kjell Qvale, joka kritisoi suorasanaisesti Britannian autotyöläisten ”laiskuutta” ja uhkasi tehtaan lopettamisella. Toimintaa vaikeutti suuresti myös vuoden 1973 öljykriisi. Vuoden 1974 paikkeilla tehdas tuotti vajaat 7 000 ajoneuvoa vuodessa: noin 1 300 isoa Interceptor-urheiluautoa ja 5 500 Jensen-Healey-urheiluautoa. Tehtaan ovet suljettiin lopulta toukokuussa 1976, jolloin viimeinen Interceptor Mk III valmistui.
Samannimistä yritystä on myöhemmin yritetty käynnistää uudelleen, menestyksettä.
Maltsayökkönen

Maltsayökkönen ("Trachea atriplicis") on yöperhosiin kuuluva keskisuuri yökköslaji.
Koko ja ulkonäkö.
Maltsayökkönen on yökköseksi keskikokoinen. Sen etusiipien pohjaväri on tummanharmaa, ja niissä on metallinvihreä kuviointi. Siiven keskiosassa on selvästi erottuvat vaaleat munuaistäplät. Takasiivet ovat harmahtavan valkoiset. Siipiväli on 38–42 mm.
Levinneisyys ja lentoaika.
Maltsayökköstä tavataan Etelä- ja Keski-Euroopasta Kiinaan ja Japaniin. Lajin lentoaika on kesäkuusta syyskuuhun.
Elinympäristö ja elintavat.
Suomessa laji esiintyy etelärannikolla ja lounaassa. Sen elinympäristöä ovat kulttuuribiotoopit, rannat ja kosteapohjaiset niityt. Aikuinen perhonen tulee valolle ja syötille.
Ravintokasvi.
Yöaktiivinen toukka on oligofagi; maltsat, kierrot, tattaret, suolaheinät, hierakat ja savikat.
Universomo

Universomo oli suomalainen vuonna 2002 perustettu mobiilipelejä kehittänyt yritys, jonka pääkonttori sijaitsi Tampereella. Yhtiöllä oli lisäksi studiot Los Angelesissa ja Helsingissä. Yhdysvaltalainen pelitalo THQ hankki sen omistukseensa 9. toukokuuta 2007. THQ ilmoitti 2. maaliskuuta 2010 studion lakkauttamisesta.
Universomon perustivat tamperelaiset Markku Hakala, Atte Kotiranta ja Lasse Hirvonen. Yritys ei saanut ulkoista rahoitusta ennen THQ-kauppaa, vaan toimi tulosrahallaan. Yhtiön myynti THQ:n omistukseen oli Hakalan mukaan luonnollinen teko, sillä yritysten arvomaailmat kohtasivat. Universomo oli ensimmäinen THQ:n hankkima mobiilipelitalo. Kauppasummaa ei kerrottu.
Universomo omisti muun muassa suomalaisen pelitalon Aukio Groupin.
Arvioita.
"Chop Sushi!" -peli sai 9/10 PocketGamer arvostelussa.
"de Blob" -pelin J2ME-versio sai 7/10 PocketGamer arvostelussa.
"Indiana Jones and the Lost Puzzles" sai 7/10 PocketGamer arvostelussa.
"Jedi Mind Tricks" sai 7/10 PocketGamer arvostelussa.
"Paws &amp; Claws: Pet Vet" sai 7/10 PocketGamer arvostelussa.
"Playboy Games: Pool Party" sai 6/10 PocketGamer arvostelussa.
"Prison Tycoon" sai 5/10 PocketGamer arvostelussa.
"Super Fruitfall" sai 8/10 PocketGamer arvostelussa.
"Treasure Grab" sai 8/10 PocketGamer arvostelussa.
"Up" sai 8/10 PocketGamer arvostelussa.
"WWE Smackdown vs Raw 2010" sai 5/10 PocketGamer arvostelussa.
Pelit.
Seuraavat pelit ovat Universomon kehittämiä:
Škoda 450

Škoda 450 oli tšekkoslovakialasen AZNP:n vuosina 1957–1964 valmistama pienehkö avoauto. Auton tekniikka ja alusta perustuvat Škoda 440:n tekniikkaan. Vuosina 1959-64 auton mallinimi oli Felicia.
Autossa on nelitahtinen nelisylinterinen 1089 cm³ rivimoottori. Škoda 450 on nimetty moottorinsa mukaan: 4 sylinteriä ja tehoa 50 hevosvoimaa (eli 37 kilowattia). Myöhemmässä Škoda Felicia Super -mallissa (1961–1964) oli isompi 1221 cm³ rivimoottori, jossa teho oli noussut 55 hevosvoimaan eli 40,5 kilowattiin.
Ulkonäöltään 450:n erottaa 440-mallista avoautokorin lisäksi toisenlaisesta jäähdyttimen säleiköstä sekä panoraamatuulilasista.
Lisäksi moottori on voimakkaampi ja sen myötä huippunopeus on noussut 130 kilometriin tunnissa .
Lars Karell

Lars Arne Karell (7. kesäkuuta 1947 Helsinki – 14. heinäkuuta 2010) oli suomalainen koripalloilija.
Torpan Poikien kasvatti Karell edusti kasvattajaseuraansa, Tapiolan Honkaa ja Playboysia SM-sarjassa vuosina 1962–1975 voittaen yhteensä neljä Suomen mestaruutta, kaksi SM-hopeaa ja yhden SM-pronssin sekä kaksi Suomen cup-mestaruutta.
Suomen maajoukkueessa Karell pelasi vuosina 1964–1972 86 ottelua 5,1 pisteen keskiarvolla. Hän pelasi myös 11 A-nuorten maaottelua. Karell kuului Suomen joukkueisiin Neuvostoliiton 1965 ja Suomen 1967 EM-kilpailuissa. Vuonna 1967 isäntämaa ylsi historian siihen mennessä parhaaseen arvokisasijoitukseensa, kuudenneksi.
Jyrki Immonen

Jyrki Olavi Immonen (s. 14. lokakuuta 1945 Varkaus) on kilpauransa päättänyt suomalainen koripalloilija.
Tapiolan Hongan kasvatti Immonen edusti kasvattajaseuraansa SM-sarjassa yhtä kautta lukuun ottamatta vuosina 1963–1976 voittaen yhteensä viisi Suomen mestaruutta, yhden SM-hopean ja kaksi SM-pronssia sekä kaksi Suomen cup-mestaruutta. Tapiolan Honka nosti Immosen pelipaidan numerolla 5 kattoon joulukuussa 2010.
Suomen maajoukkueessa Immonen pelasi vuosina 1963–1970 100 ottelua 3,5 pisteen keskiarvolla. Hän pelasi myös kolme A-nuorten maaottelua. Immonen kuului Suomen joukkueisiin Neuvostoliiton 1965 ja Suomen 1967 EM-kilpailuissa. Vuonna 1967 isäntämaa ylsi historian siihen mennessä parhaaseen arvokisasijoitukseensa, kuudenneksi.
Duncan Free

Duncan Seth Free (s. 25. toukokuuta 1973 Hobart) on australialainen soudun olympiavoittaja ja kaksinkertainen maailmanmestari.
Free kuului olympiapronssia saaneeseen Australian pariaironeloseen Atlantassa 1996. Hän oli samassa veneluokassa neljäs Sydneyssä 2000 ja seitsemäs Ateenassa 2004. Hän voitti Drew Ginnin kanssa olympiakultaa perämiehettömässä kaksikossa Pekingissä 2008.
Free voitti Drew Ginnin parina perämiehettömän kaksikon maailmanmestaruuden Etonissa 2006 ja Münchenissä 2007. Hän sai MM-kilpailuissa pronssia pariairokaksikossa Aiguebelettessa 1997 ja pariaironelosessa St. Catharinesissa 1999. Lisäksi hän oli neljäs pariaironelosessa Indianapolisissa 1994 ja yksikössä Luzernissa 2001 sekä viides yksikössä Milanossa 2003. Nuorten MM-kilpailuissa hän sai hopeaa yksikössä 1991.
Free voitti maailmancupissa pariaironelosen kilpailun Luzernissa 2004 sekä perämiehettömän kaksikon Poznańissa 2006 ja Luzernissa 2007.
Kari Lahti

Kari Erik Lahti (7. elokuuta 1946 Pori – 12. helmikuuta 1991) oli suomalainen koripalloilija.
Porin Vedon kasvatti Lahti edusti kasvattajaseuraansa SM-sarjassa kauden 1964–1965. Seuraavaksi kaudeksi hän siirtyi Tapiolan Honkaan jossa pelasi vuodet 1965–1977 voittaen yhteensä viisi peräkkäistä Suomen mestaruutta, kaksi SM-hopeaa ja kaksi SM-pronssia sekä kaksi Suomen cup-mestaruutta ja yhden cup-hopean.
Suomen maajoukkueessa Lahti pelasi vuosina 1965–1972 115 ottelua 5,7 pisteen keskiarvolla. Hän pelasi myös yhden A-nuorten maaottelun. Lahti kuului Suomen joukkueisiin Neuvostoliiton 1965 ja Suomen 1967 EM-kilpailuissa. Vuonna 1967 isäntämaa ylsi historian siihen mennessä parhaaseen arvokisasijoitukseensa, kuudenneksi.
Hannu Paananen

Hannu Olavi Paananen (s. 14. toukokuuta 1945 Kotka) on kilpauransa päättänyt suomalainen koripalloilija.
Kotkan Työväen Palloilijoiden kasvatti Paananen edusti kasvattajaseuraansa koko SM-sarjauransa ajan, yhteensä 21 kautta vuosina 1962–1985. Hän voitti urallaan Suomen mestaruuden vuonna 1967, yhden SM-hopean ja viisi SM-pronssia sekä yhden Suomen cup-mestaruuden. Koko kauden keskiarvoillaan hän oli SM-sarjan kolmanneksi paras pisteidentekijä kausilla 1967–1968 ja 1971–1972.
Suomen maajoukkueessa Paananen pelasi vuosina 1965–1968 28 ottelua 2,1 pisteen keskiarvolla. Paananen kuului Suomen joukkueeseen Neuvostoliiton EM-kilpailuissa 1965, missä Suomi sijoittui 12:nneksi.
Matti Vuolukka

Matti Vuolukka (oik. Matts Viktor Wuolukka, 23. heinäkuuta 1870 Tervola – 31. toukokuuta 1951 Tampere) oli suomalainen toimittaja, kirjankustantaja ja työväenliikkeen aktiivi.
Poliittinen toiminta.
Varsinaiselta ammatiltaan Vuolukka oli puuseppä. Hän kuului Oulun Työväenyhdistykseen, jonka edustajana Vuolukka oli heinäkuussa 1899 Turussa järjestetyssä Suomen Työväenpuolueen (nyk. SDP) perustavassa kokouksessa. Vuolukka valittiin kokouksessa myös sen ensimmäiseen puoluehallitukseen. Saman vuoden elokuussa Vuolukka muutti Tampereelle, jossa hän aloitti "Kansan Lehden" ainoana toimittajana tehtävästä erotetun Kössi Koskisen tilalla. Vuolukka työskenteli lehdessä aina vuoteen 1904 saakka. Vuoden 1901 Viipurin ja 1903 Forssan puoluekokouksiin hän osallistui Tampereen Työväenyhdistyksen edustajana. Vuolukka oli vuoden 1903 aikana myös organisoimassa kutsuntalakkoja, jonka vuoksi viranomaiset harkitsivat jopa hänen karkottamistaan.
Myöhemmin Vuolukka toimi muun muassa vuoden 1905 suurlakon aikana Turun lakkokomiteassa ja jatkoi poliittista aktivismiaan ainakin sisällissotaan saakka. Venäjän helmikuun vallankumouksen jälkeen hän kuului maaliskuussa 1917 perustettuun Tampereen vallankumouskomiteaan. Matti Vuolukka on haudattu syntymäpitäjänsä Tervolan hautausmaalle. 
Kirjankustantajana.
Kustannustoimintaa Vuolukka harjoitti vuodesta 1904 lähtien toiminimillä M. V. Vuolukka ja Matti Vuolukka &amp; Kumpp. Hän julkaisi kymmeniä lähinnä sosialistisia ja ateistisia teoksia, joiden joukossa oli suomennoksia muun muassa August Bebelin, Edward Bellamyn, Robert G. Ingersollin, Karl Kautskyn, Paul Lafarguen ja Friedrich Max Müllerin tuotannosta. Suomalaisista työväenliikkeen vaikuttajista Vuolukka julkaisi Kössi Kaatran, Kaapo Murroksen, Esa Paavo-Kallion, Jukka Pohjolan ja Kaarlo Uskelan teoksia. Hän kustansi myös Ilmari Kiannon jumalanpilkkasyytteen aiheuttaneen teoksen "Vapaauskoisen psalttari" (1912) sekä "Mustan raamatun" käännöksen (1927). 
Vuosina 1904–1909 Vuolukka toimitti "Eteenpäin: Kalenteri kansalle" -nimistä vuosikirjaa, joka sisälsi almanakan lisäksi muun muassa poliittisia kirjoituksia ja pilapiirroksia.
Umpimähkä (ohjelma)

Umpimähkä oli Yleisradion vuosina 2003–2004 esitetty televisiosarja, jossa äitien joukkue (koostui suomalaisista julkisuuden naisista) ja isien joukkue (koostui suomalaisista julkisuuden miehistä) kilpailivat siitä, kumpi onnistuu vastaamaan paremmin lasten kysymyksiin. Useimmat kysymykset olivat aikuisten lapsilta kuulemia ja ohjelmaan lähettämiä, jolloin juontaja luki kysymyksen studiossa ääneen, mutta pienemmän osan kysymyksistä kysyi lapsi erikseen kuvatussa insertissä. Kun molemmat joukkueet olivat vastanneet, jompikumpi juontaja kertoi perusteellisen vastauksen kysymykseen. Yle kuvaa ohjelmaa sekoitukseksi hauskaa keskusteluohjelmaa, tiedeohjelmaa ja tietokilpailua.
Ohjelmaa juonsivat Antti Korhonen ja Lorenz Backman. Korhosta kutsuttiin ohjelmassa dosentti Korhoseksi ja Backmania dosentti Backmaniksi. Vuonna 2003 kaikki kilpailijat olivat vaihtuvia, mutta vuonna 2004 ohjelmassa oli vakiokilpailijoina Meku Manner ja Jaakko Heinimäki. Ohjelmaa tuotti Broadcasters ja sitä esitettiin Yle TV2 -verkossa.
"Umpimähkä" oli Venla-palkintoehdokkaana parhaan game show’n sarjassa vuonna 2003.
Palacio de Bellas Artes

Palacio de Bellas Artes on Méxicon historiallisessa keskustassa Alameda Central -puiston itäpäässä sijaitseva kulttuurikeskus. Se on musiikin, tanssin ja teatterin esityspaikka. Talossa järjestetään myös taidenäyttelyitä ja kirjallisuustapahtumia.
Rakennuksen historia.
Rakennuksen suunnitteli alkuaan italialainen arkkitehti Adamo Boari uudeksi kansallisteatteriksi. Rakennustyöt alkoivat vuonna 1904. Ne oli tarkoitus saada valmiiksi neljässä vuodessa, mutta taloudelliset ja tekniset ongelmat viivästyttivät töitä, ja Meksikon vallankumous vuonna 1910 keskeytti ne kokonaan. Rakennus valmistui vasta vuonna 1934 arkkitehti Federico Mariscalin johdolla. 
Arkkitehtuuri ja sisustus.
Teräsrunkoisen talon ulkoasussa yhdistyvät uusklassismi, art nouveau ja esikolumbiaaniset koristeaiheet. Julkisivu on verhottu italialaisella marmorilla ja kupolit tiilillä. Sisätiloja hallitsee art deco. Yksi tunnetuista yksityiskohdista on teatterisalin Tiffany-lasinen esirippu, jonka sanotaan koostuvan miljoonasta lasinpalasta. Talossa on kuuluisia seinämaalauksia mm. Diego Riveralta, Rufino Tamayolta ja David Alfaro Siqueirosilta.
Jukka Parkkari

Jukka Parkkari (s. 23. heinäkuuta 1945) on suomalainen toimittaja ja kirjailija. Hän työskenteli Kansan Uutisissa vuodesta 1971 toimittajana, toimituspäällikkönä ja KU Viikkolehden päätoimittajana yhteensä 37 vuotta. Eläkkeelle jäätyään hän on kirjoittanut vakoiluaiheisia romaaneja.
Parkkari on kotoisin Helsingin Kalliosta. Hänen vanhempansa Nestori Parkkari ja Elli Parkkari olivat kommunisteja ja viettivät vuosia vankilassa ennen kuin vapautuivat 1944. Parkkari sanoo saaneensa ”ratkaisevan rokotuksen neuvostotouhua vastaan” lomamatkalla Sotšiin 1958. Parkkari oli Sadankomitean johtokunnan jäsen mutta suoritti kuitenkin aseellisen palveluksen, koska ”tulevaa aleniuslaista sosialismia piti osata myös puolustaa”. Hän innostui armeijasta, aseista ja vakoilusta, ja niistä tuli myös hänen kaunokirjallisia aiheitaan.
Parkkari oli SDNL:n jäsenenä järjestämässä Vietnam-mielenosoitusta Yhdysvaltain ulkoministerin Dean Ruskin vieraillessa Suomessa 1966.
Timi Kakriainen

Timi Kakriainen (oik. Timo Eelis Kakriainen, s. 26. tammikuuta 1975 Jyväskylä) on suomalainen laulaja, lauluntekijä ja muusikko. 
Kakriaisen musiikillinen kipinä alkoi jo lapsuudessa hänen asuessaan lähetystyöntekijävanhempiensa kanssa Tansaniassa kahdeksan vuotta. Teini-iässä kitaransoiton rinnalle tuli laulunteko ja se voimistui erityisesti hänen vierailtuaan ja työskenneltyään Ruandan pakolaisleireissä vapaaehtoisena vuonna 1994. Hän on myös tehnyt musiikkia eri kuoroille.
Kakriainen on tähän mennessä julkaissut kolme soololevyä. Kaksi ensimmäistä olivat gospel-levyjä. Eniten radiosoittoa sai kappale ”Taivas”. 
Vuonna 2018 Timi Kakriainen on aktivoitunut uudestaan musiikkona ja julkaissut singlen ”Kapteenit” albumilta ”Sudet”. Kakriaisen uusi tuotanto on tyyliltään popmusiikkia.
Aminolevulinaattisyntaasi

Aminolevulinaattisyntaasi eli aminolevuliinihapposyntaasi on entsyymi, joka katalysoi aminolevuliinihapon muodostumista sukkinyylikoentsyymi-A:sta ja glysiinistä. Aminolevuliinihapon lisäksi reaktiossa muodostuu koentsyymi-A:ta ja hiilidioksidia. Entsyymiä esiintyy eläimissä, sienissä ja alfaproteobakteereihin kuuluvissa bakteereissa. Entsyymi on osa porfyriinien biosynteesiä näissä eliöissä. Aminolevulinaattisyntaasin EC-numero on 2.3.1.37 ja CAS-numero 9037-14-3.
Rakenne ja toimintamekanismi.
Aminolevulinaattisyntaasi on rakenteeltaan kahdesta samanlaisesta alayksiköstä koostuva dimeeri ja vaatii koentsyymikseen pyridoksaalifosfaatin. Nisäkkäissä entsyymistä esiintyy kahta eri isoentsyymiä, useissa kudoksissa esiintyvää ALAS1-isoentsyymiä ja vain punasoluissa esiintyvää ALAS2-isoentsyymiä. Näiden isoentsyymien aktiivisuuden säätely poikkeaa toisistaan.
Aminolevulinaattisyntaasin katalysoiman reaktion mekanismin ensimmäisessä vaiheessa entsyymin aktiivisen keskuksen lysiiniaminohappo muodostaa imiinin eli Schiffin emäksen pyridoksaalifosfaatin kanssa. Tämä reagoi lysiinin kanssa muodostaen uuden imiinin pyridoksaalifosfaatin ja glysiinin kanssa. Tästä välivaiheesta irtoaa protoni ja muodostuva kinonoidivälivaihe reagoi sukkinyylikoentsyymi-A:n kanssa muodostaen epästabiilin 2-amino-3-ketoadipiinihapon, jonka dekarboksyloitumisen ja protoniensiirtojen jälkeen aminolevuliinihappo vapautuu entsyymistä.
Aminolevulinaattisyntaasin inhibiittoreita ovat muun muassa hemoglobiini, hemi, hemiini sekä useat hemin esiasteisiin kuuluvat metalliporfyriinikompleksit. Entsyymin vajaatoiminta aiheuttaa harvinaisen perinnöllisen sairauden erytropoieettisen protoporfyrian tai sideroblastisen anemian.
Lähteet.
== Aiheesta muualla =
Timo J. Tuikka

Timo Juhani Tuikka (s. 1975 Oulu) on suomalainen tieto- ja kaunokirjailija, esseisti, kolumnisti sekä vapaa toimittaja ja luennoija. Hän on toiminut vapaana kirjoittajana vuodesta 2010. Tuikka on koulutukseltaan filosofian tohtori ja yhteiskuntatieteiden maisteri.
Tuikka asui lapsuutensa ja nuoruutensa Luoteis-Lapissa Muoniossa, jossa hän on kertonut oppineensa tuotannossaan näkyvän rehevän kielenkäytön ja herroille irvailemisen perinteen. Tuikka opiskeli Jyväskylän yliopistossa ja valmistuttuaan toimi kolme vuotta historianopettajana. Hän kuitenkin lopetti opetustyöt, kun ei jaksanut enää aikuisiällä kiirehtiä aamukahdeksaksi kouluun.
Tuikka toimi vuosina 2005–2010 Suomen historian tutkijana. Hänen väitöskirjansa ”"Kekkosen konstit"” (2007) käsitteli Urho Kekkosen historia- ja politiikkakäsityksiä. Tuikka on moittinut väitöskirjaansa niin tylsäksi ja teoreettiseksi, ettei jaksa sitä itsekään lukea. Tuikka lopetti tutkijan uransa, koska koki, ettei päässyt tieteellisen kirjoittamisen keinoin käsiksi mihinkään todelliseen.
Tuikan kirjoittama Kaarlo Hillilän tarinallinen elämäkerta "Kekkosen takapiru" (2011) sai paljon positiivista huomiota osakseen..Tuikka osoitti, kuinka Hillilä oli nostamassa 1920-luvulta lähtien Kekkosta maan johtajaksi, ja kuinka mutkattomasti jatkosodan reaalipolitiikasta hypättiin Hillilän johdatuksella Paasikiven–Kekkosen -linjalle.
Tuikka on kommentoinut ahkerasti myös Suomen poliittista järjestelmää. Kun hän teki Suomen demokratian historiasta kertovaa tietokirjaa "Vuosisadan sankarit ja pelurit" (2015), Tuikka tympääntyi poliitikkojen sumutukseen ja demokratian tilaan niin paljon, että ryhtyi julkiseen äänestyslakkoon. Keväällä 2023 Tuikka kertoi esseessään kuitenkin murtaneen äänestyslakkonsa. 
Tuikka on kirjoittanut viime vuosikymmenen aikana etupäässä kaunokirjallisuutta. Huussiesseekokoelmassaan "Täysistunto" (2018) hän korosti wc-lukemisen sivistysvaikutuksia koko ihmiskunnalle. Hänen romaaniaan "Kekkosen salaiset päiväkirjat" (2020) arvioitiin Helsingin Sanomissa ”hauskaksi poliittiseksi tragediaksi” . "Kylä josta pojat katosivat" -romaanissaan Tuikka palasi lapsuudestaan tuttuun Tunturi-Lapin miljööseen.
Esseissään Tuikka on usein suominut älylaitteiden vahingollisuutta lapsille ja tekoälyn vaarallisuutta ihmiskunnalle. Tuikka toimii asiantuntijana Suomen tietokirjailijat ry:ssä.
Timm Klose

Timm Klose (s. 9. toukokuuta 1988 Frankfurt am Main) on sveitsiläinen jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän on keskuspuolustaja. Klose edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Norwich Cityä.
Saavutukset.
VfL Wolfsburg
Pesäpallon suomensarja 1977

Pesäpallon suomensarja pelattiin 33. kerran kaudella 1977. Sarja pelattiin kolmessa lohkossa kaksinkertaisena sarjana. Lohkovoittajat Kiteen Urheilijat, Ilmajoen Kisailijat ja Helsinki-Pesis nousivat suoraan mestaruussarjaan kaudeksi 1978. Lohkojen kaksi heikointa putosi maakuntasarjaan. 
Suomensarja.
Itälohko.
Kiteen Urheilijat varmisti itälohkon voiton ja nousun mestaruussarjaan voitettuaan päätöskierroksella 28. elokuuta vieraissa Kouvolan Pallonlyöjien reservijoukkueen niukasti 6–7. Eroa sarjakakkoseen Haminaan jäi vain piste. Kiteen joukkue on tästä eteenpäin pelannut yhtäjaksoisesti pääsarjassa aina nykypäivään (2016) asti, vaikkakin joukkueen nimi on muuttunut Kiteen Pallo -90:ksi.
Etelälohko.
Etelälohkon voiton vei uusi pesäpalloseura Helsinki-Pesis, joka peri Herttoniemen Urheilijain sarjapaikan.
BMW AM 4

BMW AM 4 on BMW:n toinen automalli, jota valmistettiin vuosina 1932–1933. BMW:n ensimmäinen automalli perustui Austinin Dixi-malliin, jota BMW valmisti lisenssillä mallinimellä BMW 3/15, joten AM-4 oli ensimmäinen BMW:n itsensä suunnittelema ja valmistama auto.
AM 4:ssä on pieni nelisylinterinen 782 cm³ moottori. Tehoa on 15 kW/3500 r/min (20 hv).
AM 4:n kori on Daimler-Benzin valmistama. Huippunopeus on 80 km/h.
BMW AM 4-mallia valmistettiin yhteensä 7 215 kappaletta.
Allos

Allos on Ranskan kunta Alpes-de-Haute-Provencen departementissa Provence-Alpit-Rivieran alueella. Kunnan pinta-ala on 116,7 neliökilometriä, ja sen asukasluku oli 820 vuonna 2021.
Allos’n pieni alppikylä sijaitsee Mercantourin kansallispuiston reunalla. Kunnan alueella sijaitsee laskettelukeskus La Foux d'Allos sekä pyöräilykilpailuista tunnetuksi tullut vuoren ylityspaikka Col d'Allos 2 247 metrin korkeudessa.
Väinö Granlund

Karl "Väinö" Granlund (22. helmikuuta 1890 Helsinki – 3. syyskuuta 1927 Vaasa) oli suomalainen filosofian kandidaatti, reservikapteeni ja jääkäriliikkeen aktivisti, joka toimi Vaasan suojeluskuntapiirin (Vasa skyddskårsdistrik) piiripäällikkönä vuosina 1919–1927.
Granlundin isä oli nahkurimestari K. F. Granlund. Väinö Granlund syntyi Helsingissä mutta kävi koulunsa Vaasassa ja kirjoitti ylioppilaaksi Vasa svenska lyceumista. Hän opiskeli Helsingin yliopistossa pääaineenaan historiaa ja suoritti filosofian kandidaatin tutkinnon vuonna 1916. Granlund oli Helsingin yliopiston ylioppilaskunnan hallituksen jäsen vuonna 1916.
Vuosina 1916–1917 Granlund työskenteli Västankvarnin kansanopiston opettajana ja sen jälkeen Ruotsalaisen Kansanpuolueen toimitsijana Vaasan läänin eteläisessä vaalipiirissä. Hän oli myös Pohjanmaan ruotsinkielisen nuorisojärjestön puheenjohtaja. Hän kuului syksyllä 1917 Vaasan suojeluskuntapiirin ensimmäisen päällikön Paul von Gerichin esikuntaan. Suomen sisällissodan aikana 1918 Granlund oli ensin Vaasan sotilaspiirin päällikkönä ja sitten apulaissotakomissaarina, missä tehtävässä hän jatkoi, kunnes hänet nimitettiin Vaasan suojeluskuntapiirin päälliköksi vuonna 1919. Hän sai 1918 luutnantin ja 1923 kapteenin sotilasarvon. Granlund oli Vasa Svenska Klubbenin perustajajäsen vuonna 1919.
Granlund oli 1920-luvulla myös Yhtymä Vientirauhan Vaasan piirin asiamies. Hän toimi Vaasan suojeluskuntapiirin päällikkönä kuolemaansa asti vuonna 1927. Hän kuoli 37-vuotiaana Vaasan kulkutautisairaalassa pikkulavantautiin ja komplikaatioihin. Vähän ennen kuolemaansa hän kävi aktiiviupseerikurssin, ja hänen oli tarkoitus saada majurin arvo syksyllä 1927.
Hillman Hunter

Hillman Hunter on aluksi Rootes Groupin ja myöhemmin Chrysler Europen vuosina 1966–1979 valmistama ylemmän keskiluokan automalli, joka korvasi Hillman Super Minxin. Valmistaja Rootes Group markkinoi auton eri versioita Hillmanin lisäksi Humber-, Singer- ja Sunbeam-merkeillä. Koko mallistoon viitataan yleisesti nimellä Rootes Arrow. Vuonna 1976 kaikkien aiempien merkkien tilalle tuli Chrysler. Hunterin korvasi Talbot Solara.
Syksyllä 1966 neliovisena sedanina esitelty Hillman Hunter oli viimeisiä Rootes Groupin itse kehittämiä malleja, ennen kuin Chrysler osti yhtiön omistukseensa. Hunterin moottori oli 1,7-litrainen, ja edullisempi 1,5-litraisella moottorilla varustettu malli sai nimekseen Hillman Minx. Keväällä 1967 esiteltiin viisiovinen farmarimalli, jonka nimenä oli aluksi Hillman Estate Car ilman viittausta Hunter- tai Minx-malleihin.
Samaan aikaan Hunterin kanssa esitelty Singer Vogue oli hieman ylellisempi versio. Sen rinnalle tuli seuraavana vuonna edullisempi Singer Gazelle, jonka sai myöhemmin myös pienemmällä 1,5-litraisella moottorilla varustettuna. Rootes Group lakkautti Singer-merkin vuonna 1970, jolloin Vogue siirtyi Sunbeam-merkin alle.
Vain Sunbeam-merkkisenä myytiin vuonna 1967 esiteltyä kaksiovista coupé-mallia, jonka nimenä oli Sunbeam Rapier tai Sunbeam Alpine. Sedania myytiin Sunbeam Hunter-, Minx-, Sceptre- ja Vogue-nimillä, farmarimalli oli ranskankielisissä maissa nimeltään Break de Chasse. Pohjois-Amerikkaan viedyn mallin nimenä oli Sunbeam Arrow.
Auton ylellisin versio oli vuonna 1967 esitelty Humber Sceptre. Sen farmarimalli tuli myyntiin vasta vuonna 1974.
Vuodesta 1967 lähtien Chrysler valmisti mallia Melbournessa, ja sitä myytiin Australian markkinoilla Hunterin lisäksi Hillman Arrow -nimisenä. Autosta esiteltiin paikallisille markkinoille myös urheilullisempi versio nimeltään Hillman Hustler.
Etelä-Afrikassa mallin valmistus alkoi vuonna 1968 Hillman Vogue- ja Arrow-nimillä. Vuonna 1975 siellä alettiin valmistaa kaksiovista avolavamallia, joka sai nimen Dodge Husky.
Vuonna 1976 auton merkiksi vaihdettiin Chrysler, ja kaikkiin malleihin tuli neljä pyöreää ajovaloa. Chrysler Europe myytiin ranskalaiselle PSA-konsernille vuonna 1978, ja Hunterin valmistus lopetettiin seuraavana vuonna.
Rainer Sopanen

Eino Rainer Sopanen (16. tammikuuta 1893 Savonlinna – 21. tammikuuta 1980) oli suomalainen toimittaja ja itsenäisyysaktivisti.
Sopanen pääsi ylioppilaaksi 1911. Hän oli Helsingin yliopiston ylioppilaskunnan kirjastossa amanuenssina 1915–1916 ja suoritti kirjastotutkinnon 1916. Tämän jälkeen Sopanen oli Helsingin yliopiston kirjastossa ylimääräisenä amanuenssina 1916–1918 ja Ylioppilaskunnan kirjastossa vt. kirjastonhoitajana 1919–1921 sekä vakinaisena kirjastonhoitajana 1922–1927. Sopanen toimi sitten ulkoasiainministeriössä apulaisarkistonhoitajana 1927–1933 ja sanomalehtijaoston päällikkönä 1930–1932. Hänet asetettiin lakkautuspalkalle arkistonhoitajan virasta 1933. 
Sopanen oli mukana jääkäriliikkeessä. Hän osallistui liikkeen perustamiskokoukseen Ostrobotnian kassahuoneessa 20. marraskuuta 1914 ja hän kuului Ylioppilaiden keskuskomiteaan, joka käynnisti syksyllä 1914 jääkärien rekrytointia. Sopanen hoiti tiedusteluasioita, osallistui 1919 Viron vapaussotaan ja sai majurin arvon.
Sopanen oli vuodesta 1933 lähtien toimittajana Uusi Suomi-lehden ulkomaantoimituksessa. 
Majuri Sopanen toimi talvisodassa salasanomien murtamisosaston päällikkönä.
Hänet valittiin 1958 Suomen Sanomalehtimiesten liiton puheenjohtajaksi.
Luettelo videopelissä Grand Theft Auto V esiintyvistä kappaleista

"Grand Theft Auto V" on Rockstar Northin kehittämä ja Rockstar Gamesin vuonna 2013 julkaisema toimintaseikkailupeli. Muiden pelisarjan osien tapaan "Grand Theft Auto V" sisältää useita radiokanavia, jotka soittavat eri tyylilajien musiikkia aina kun pelaaja astuu johonkin pelin kulkuneuvoista. Pelissä on 15 musiikkikanavaa ja kaksi puheradiota. Lisäksi pelin Windows-versio sisältää muokattavan ”Self Radio” -radiokanavan.
Musiikkikanavat.
Blue Ark.
DJ: Lee ”Scratch” Perry
Tyylilaji: Reggae, dancehall ja dub
Channel X.
DJ: Keith Morris
Tyylilaji: Punk ja hardcore punk
East Los FM.
DJ: DJ Camilo ja Don Cheto
Genre: Meksikolainen musiikki ja latinalaisamerikkalainen musiikki
FlyLo FM.
DJ: Flying Lotus
Tyylilaji: IDM ja alternative hip hop
Los Santos Rock Radio.
DJ: Kenny Loggins
Tyylilaji: Klassinen rock ja pop rock
The Lowdown 91.1.
DJ: Pam Grier
Tyylilaji: Klassinen soul ja disko
Non-Stop Pop FM.
DJ: Cara Delevingne
Tyylilaji: Popmusiikki
Radio Los Santos.
DJ: Big Boy
Tyylilaji: Nykyaikainen hip hop ja rap
Radio Mirror Park.
DJ: Twin Shadow 
Tyylilaji: Indietronica
Rebel Radio.
DJ: Jesco White
Tyylilaji: Country ja rockabilly
Soulwax FM.
DJ: Soulwax
Tyylilaji: Elektroninen musiikki
Space 103.2.
DJ: Bootsy Collins
Tyylilaji: Funk ja R&amp;B
Vinewood Boulevard Radio.
DJ: Nate Williams ja Stephen Pope
Tyylilaji: Garage rock ja noise rock
West Coast Classics.
DJ: DJ Pooh
Tyylilaji: Hip hop ja gangsta rap
WorldWide FM.
DJ: Gilles Peterson
Tyylilaji: Lounge, chillwave, jazz-funk ja maailmanmusiikki
The Lab.
DJ: The Alchemist ja Oh No
Tyylilaji: Hip hop, synthpop ja dancehall
blonded Los Santos 97.8 FM.
DJ: Frank Ocean 
Tyylilaji: Contemporary R&amp;B, soul ja rap
Los Santos Underground Radio.
DJ: Solomun, Tale Of Us, Dixon ja The Black Madonna
Tyylilaji: Techno ja Elektroninen musiikki
iFruit Radio.
DJ: Danny Brown ja Skepta
Tyylilaji: Rap ja Hip hop
Kult 99.1 FM.
DJ: Julian Casablancas 
Tyylilaji: Garage rock
Still Slipping Los Santos.
DJ: Joy Orbison 
Tyylilaji: alternative hip hop
Music Locker Radio.
DJ: Moodymann, Palms Trax ja Keinemusik 
Tyylilaji: Elektroninen musiikki, Techno ja disko
Media Player.
Tyylilaji: Techno, disko ja Funk
MOTOMAMI Los Santos.
DJ: Rosalía ja Arca
Tyylilaji: latinalaisamerikkalainen musiikki
Kristoffer Nordfeldt

Bo Kristoffer Nordfeldt (s. 23. kesäkuuta 1989 Tukholma) on ruotsalainen jalkapalloilija, joka edustaa turkkilaista Gençlerbirliğiä. Aiemmin hän on pelannut kotimaansa lisäksi Alankomaiden ja Englannin sarjoissa. Hän on pelipaikaltaan maalivahti ja on pelannut Ruotsin maajoukkueessa.
Nordfeldt edusti Alankomaiden Eredivisiessa Heerenveeniä maaliskuusta 2012 kesään 2015. Seuraavat 4,5 kautta hän edusti Englannin sarjoissa pelaavaa Swansea Cityä mutta pelasi kausina 2015–2018 Valioliigassa vain kaksi ottelua ja pääsi vasta kaudella 2018–2019 mestaruussarjassa kunnolla pelaamaan 22 sarjaottelun verran. Kausina 2019–2021 hän pelasi Turkin Superliigassa 50 ottelua Gençlerbirliğin joukkueessa.
Edgar Kennedy

Edgar Livingston Kennedy (26. huhtikuuta 1890 Monterey, Kalifornia – 9. marraskuuta 1948 Woodland Hills, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen elokuvanäyttelijä ja -ohjaaja, joka tunnettiin rooleistaan komedioissa.
Kennedy aloitti uransa nyrkkeilijänä ja vaudeville-esiintyjänä ennen siirtymistään elokuviin. Hän esiintyi uransa aikana noin 300 elokuvassa, joista noin 100 oli pitkiä elokuvia. Vuodesta 1914 Kennedy työskenteli Mack Sennettille ja muun muassa esitti epäpätevää poliisia useissa varhaisissa Keystone Kops -elokuvissa. Siirryttyään vuonna 1928 tuottaja Hal Roachin leipiin hän esiintyi sivuosissa useissa Oliver Hardyn ja Stan Laurelin sekä Charley Chasen elokuvissa ja ohjasi niistä muutamia (mm. lyhyet mykkäelokuvat "Keitosta pähkinöihin" ja "Iloiset soittoniekat"). Hän oli pääosassa lyhyessä komediassa "A Pair of Tights" (1928). Eräs Kennedyn tunnetuimmista rooleista on pienehkö sivurooli huono-onnisena limonaadinmyyjänä Marx-veljesten elokuvassa "Neljä naurettavaa naapuria" (1933).
Vuodesta 1931 kuolemaansa asti Kennedy oli tähtenä RKO:n tuottamassa "The Average Man" -nimisessä lyhyiden tilannekomedioiden sarjassa, joita tehtiin kuusi vuodessa. Uransa myöhemmässä vaiheessa hän esitti sivurooleja muun muassa elokuvissa "San Franciscon maanjäristys" (1936), "Tähti on syttynyt" (1937), "Laulaen maihin" (1945), "Voi mikä keskiviikko" (1947) ja "Onko rouvani uskoton?" (1948). Hän kuoli 58-vuotiaana kurkkusyöpään. Kennedyn viimeiseksi elokuvaksi jäi Doris Day -musikaali "Jazzityttö", joka valmistui hänen kuolemansa jälkeen 1949.
Kennedyllä on oma tähti Hollywood Walk of Famella.
Kennedy tunnettiin lempinimellä ”slow burn”, sillä hän näytteli usein hahmoja, joille oli ominaista hidas suuttuminen ja pidätelty kiukku. Hänellä oli tapana näissä kohtauksissa hieroa tunnusomaisella tavallaan kämmentä kasvojaan vasten. Näissä kohtauksissa hän esitti usein omaan arvovaltaansa uskovaa poliisia. Tämän itseluottamus ei horjunut, vaikka vastapuoli piti häntä pilkkanaan.
Aiheesta muualla.
Jesse Lehto

Jesse Lehto (s. 12. helmikuuta 1993) on suomalainen moukarinheittäjä. Hän edustaa Kaustisen Pohjan-Veikkoja, ja häntä valmentaa Eero Yli-Soini.
Lehto sijoittui 12:nneksi Bressanonen alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2009. Hän karsiutui EM-kisojen loppukilpailusta alle 20-vuotiaissa 2011 ja alle 23-vuotiaissa 2013. 14. kesäkuuta 2015 Lehto heitti Kruunupyyssä silloisen ennätyksensä 71,89 m, joka oli tuolloin kauden toiseksi paras suomalaistulos ja oikeutti kisapaikkaan Tallinnan alle 23-vuotiaiden EM-kisoihin. EM-finaalissa hän oli seitsemäs tuloksella 70,05 m.
Kalevan kisoissa Lehto voitti SM-pronssia vuonna 2015 tuloksella 69,75 m ja vuonna 2016 ennätyksellään 73,09. Suomen talvimestaruuskilpailuissa hän on saavuttanut kultaa 2016, hopeaa 2017 ja pronssia 2018.