tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
USS Augusta (SSN-710)

USS Augusta (runkonumero SSN-710) oli Yhdysvaltain laivaston Los Angeles -luokan ]]ydinsukellusvene]], joka poistettiin 2008 palveluksesta.
Valmistus.
Alus tilattiin 31. lokakuuta 1973 General Dynamics Electric Boat Divisionilta Grotonista Connecticutista, missä köli laskettiin 24. huhtikuuta 1981. Alus laskettiin vesille 21. tammikuuta 1984 ja liitettiin laivastoon 19. tammikuuta 1985.
Palvelus.
Helmikuussa 2003 alus lähti New Londonin sukellusvenetukikohdasta partiomatkalle Välimerelle ja Punaisellemerelle. Se ampui 21. maaliskuuta liittoutuneiden alusten kanssa Tomahawk-risteilyohjuksia Irakiin ennen hyökkäyksen aloittamista. Alus palasi 9. elokuuta päällikkönsä Mike A. Haumerin alaisuudessa operaatio Iragi Freedomista kotisatamaansa.
Alus palasi 8. syyskuuta 2005 Välimereltä kotisatamaansa New Londoniin. Se osallistui 13. huhtikuuta 2007 Naton suurimpaan Välimererellä pidettävään harjoitukseen Noble Mantaan, joka pidettiin 12.-22. huhtikuuta. Alus palasi 22. syyskuuta Grotoniin Connecticutiin.
Alus poistettiin 7. helmikuuta 2008 New Londonissa palveluksesta viimeisen päällikkönsä Chad Brownin johdolla. Alus lähti 12. helmikuuta viimeisen kerran tukikohdasta Norfolkin telakalle Portsmouthiin Virginiaan, jossa se riisuttiin sotavarusteista. Lisäksi siitä poistettiin varaosia sekä nesteet hydraylijärjestelmistä, tankeista ja putkistoista. Alus poistettiin 11. helmikuuta 2009 virallisessa tilaisuudessa Portsmouthissa palveluskäytöstä. Se hinattiin toukokuussa Puget Soundin telakalle ja varastointikeskukseen Bremertoniin Washingtoniin odottamaan romutusta.
USS San Francisco (SSN-711)

USS San Francisco (runkonumero SSN-711) oli Yhdysvaltain laivaston Los Angeles -luokan ydinsukellusvene.
Valmistus.
Alus tilattiin 1. elokuuta 1975 Newport News Shipbuilding and Drydock Companyltä Newport Newsistä Virginiasta, missä köli laskettiin 26. toukokuuta 1977. Se laskettiin vesille 27. lokakuuta 1979 kumminaan Robert Y. Kaufmanin puoliso ja liitettiin laivastoon 24. huhtikuuta 1981 ensimmäisenä päällikkönään J. Allen Marshall. 
Palvelus.
Alus poistettiin palveluksesta 4. marraskuuta 2016.
USS Atlanta (SSN-712)

USS Atlanta (runkonumero SSN-712) oli Yhdysvaltain laivaston Los Angeles -luokan ydinsukellusvene.
Valmistus.
Alus tilattiin Newport News Shipbuildin and Drydock Companyltä Newport Newsistä Virginiasta, missä rakentaminen aloitettiin 17. elokuuta 1978. Alus laskettiin vesille 16. elokuuta 1980 kumminaan Sam Nunnin puoliso ja otettiin palvelukseen 6. maaliskuuta 1982 ensimmäisenä päällikkönään Robin J. White. 
Palvelus.
Palvelukseenoton jälkeen alus oli koeajoissa Uuden Englannin rannikolla. Se siirrettiin 15. toukokuuta takaisin valmistajalle havaittujen puutteiden ja vikojen korjaamiseksi. Lokakuussa alus palasi palvelukseen sijoitettuna Norfolkin laivastotukikohtaan. Se aloitti ensimmäisen valtameren takaisen operaationsa lähtiessään 20. kesäkuuta 1983 Eurooppaan. Alus vieraili Skotlannissa ja Norjassa ennen paluutaan Norfolkiin 23. marraskuuta.
Alus kävi tammikuussa 1984 koulutuspurjehduksella Länsi-Intian vesillä, jonka jälkeen se palasi normaaliin palvelukseen Norfolkin laivastoasemalle. Syyskuussa alus osallistui READEX 2-84 harjoitukseen, josta se palasi taas Norfolkiin. Alus osallistui huhtikuussa 1985 COMPTUEX 2-85 harjoitukseen.
Alus poistettiin palveluksesta 16. joulukuuta 1999.
USS Houston (SSN-713)

USS Houston (runkonumero SSN-713) oli Yhdysvaltain laivaston Los Angeles -luokan ydinsukellusvene.
Valmistus.
Alus tilattiin 1. elokuuta 1975 Newport News Shipbuilding and Drydock Companyltä Newport Newsistä Virginiasta, missä köli laskettiin 29. tammikuuta 1979. Se laskettiin vesille 21. maaliskuuta 1981 kumminaan silloisen varapresidentin George H. W. Bushin puoliso Barbara Bush ja liitettiin laivastoon 25. syyskuuta 1982 ensimmäisenä päällikkönään G. H. Mensch.
Palvelus.
Palvelukseen otettaessa alus sijoitettiin Guamille.
Alus saapui 17. tammikuuta 2012 uuteen tukikohtaansa Pearl Harboriin, jossa se liitettiin 7. sukellusvenelaivueeseen. Aluksen päällikkö David G. Schappert luovutti 17. helmikuuta päällikön tehtävät Paul Davisille.
Alus poistettiin palveluksesta 24. elokuuta 2017.
USS Norfolk (SSN-714)

USS Norfolk (runkonumero SSN-714) oli Yhdysvaltain laivaston Los Angeles -luokan ydinsukellusvene.
Valmistus.
Alus tilattiin Newport News Shipbuilding and Drydock Companyltä Newport Newsistä Virginiasta, missä köli laskettiin 1. elokuuta 1979. Se laskettiin vesille 31. lokakuuta 1981 kumminaan Caspar Weinbergerin puoliso ja liitettiin laivastoon 21. toukokuuta 1983 ensimmäisenä päällikkönään Kenneth R. Karr.
Palvelus.
Alus poistettiin palveluksesta 13. marraskuuta 2015.
USS Buffalo (SSN-715)

USS Buffalo (runkonumero SSN-715) oli Yhdysvaltain laivaston Los Angeles -luokan ydinsukellusvene. 
Valmistus.
Alus tilattiin Newport News Shipbuilding and Drydock Companyltä Newport Newsistä Virginiasta, missä köli laskettiin 25. tammikuuta 1980. Alus laskettiin vesille 8. toukokuuta 1982 ja liitettiin laivastoon 5. marraskuuta 1983.
Palvelus.
Alus poistettiin palveluksesta 30. tammikuuta 2019.
USS Salt Lake City (SSN-716)

USS Salt Lake City (runkonumero SSN-716) oli Yhdysvaltain laivaston Los Angeles -luokan ydinsukellusvene.
Valmistus.
Alus tilattiin Newport News and Drydock Companyltä Newport Newsistä Virginiasta, missä köli laskettiin 26. elokuuta 1980. Se laskettiin vesille 16. lokakuuta 1982 ja liitettiin laivastoon 12. toukokuuta 1984.
Palvelus.
Alus on poistettu käytöstä 15. tammikuuta 2006.
USS Olympia (SSN-717)

USS Olympia (runkonumero SSN-717) oli Yhdysvaltain laivaston Los Angeles -luokan ydinsukellusvene.
Valmistus.
Alus tilattiin Newport News Shipbuilding and Drydock Companyltä Newport Newsistä Virginiasta, missä köli laskettiin 31. maaliskuuta 1981. Se laskettiin vesille 30. huhtikuuta 1983 kumminaan Dorothy Williams ja liitettiin laivastoon 17. marraskuuta 1984.
Palvelus.
Alus poistettiin palveluksesta 5. helmikuuta 2021.
USS Honolulu (SSN-718)

USS Honolulu (runkonumero SSN-718) oli Yhdysvaltain laivaston Los Angeles -luokan ydinsukellusvene.
Valmistus.
Alus tilattiin Newport News Shipbuilding and Drydock Companyltä Newport Newsistä Virginiasta, missä köli laskettiin 10. marraskuuta 1981. Se laskettiin vesille 24. syyskuuta 1983 ja liitettiin laivastoon 6. marraskuuta 1985.
Palvelus.
Syyskuussa 1986 alus siirrettiin Havaijille, jossa se liittyi Yhdysvaltain Tyynenmeren laivastoon.
Alus poistettiin palveluksesta 2. marraskuuta 2007 ja poistettiin samana päivänä alusluettelosta.
USS Providence (SSN-719)

USS Providence (runkonumero SSN-719) on Yhdysvaltain laivaston Los Angeles -luokan ydinsukellusvene.
Valmistus.
Alus tilattiin Electric Boat Companyltä (nykyisin General Dynamics Electric Boat Division) Grotonista Connecticutista, missä köli laskettiin 14. lokakuuta 1982. Se laskettiin vesille 4. elokuuta 1984 ja liitettiin laivastoon 27. heinäkuuta 1985 ensimmäisenä päällikkönään E. Morrow. 
Valmistuessaan se oli ensimmäinen VLS-siiloilla varustettu luokan alus.
Palvelus.
Alus kiinnittyi 23. syyskuuta 2021 laituriin Kitsap-Bremertonin laivastotukikohdassa, missä aloitettiin vuoden kestävät palveluksesta poisto valmistelut Puget Soundin laivastotelakalla.
USS Pittsburgh (SSN-720)

USS Pittsburgh (runkonumero SSN-720) oli Yhdysvaltain laivaston Los Angeles -luokan ydinsukellusvene.
Valmistus.
Alus tilattiin 16. huhtikuuta 1979 General Dynamics Electric Boat Divisionilta Grotonista Connecticutista, missä köli laskettiin 15. huhtikuuta 1983. Se laskettiin vesille 8. joulukuuta 1984 kumminaan George Sawyerin puoliso ja liitettiin laivastoon 23. marraskuuta 1985 ensimmäisenä päällikkönään Raymond Setser. 
Palvelus.
Alus poistettiin palveluksesta 17. tammikuuta 2020.
USS Chicago (SSN-721)

USS Chicago (runkonumero SSN-721) on Yhdysvaltain laivaston Los Angeles -luokan ydinsukellusvene.
Valmistus.
Alus tilattiin Newport News Shipbuilding and Drydock Companyltä Newport Newsistä Virginiasta, missä köli laskettiin 5. tammikuuta 1983. Se laskettiin vesille 13. lokakuuta 1984 kumminaan apulaislaivastoministeri Melvin R. Paisleyn puoliso Vicky Ann Paisley ja liitettiin laivastoon 27. syyskuuta 1986 ensimmäisenä päällikkönään Robert Avery. 
Palvelus.
Alus on palveluksessa, kotisatamanaan Pearl Harborin laivastotukikohta Havaijlla.
USS Key West (SSN-722)

USS Key West (SSN-722) on Yhdysvaltain laivaston Los Angeles -luokan ydinsukellusvene.
Valmistus.
Alus tilattiin 13. elokuuta 1981 Newport News Shipbuilding and Drydock Companyltä Newport Newsistä Virginiasta, missä köli laskettiin 6. heinäkuuta 1983. Se laskettiin vesille 20. heinäkuuta 1985 kumminaan Virginia Conn ja liitettiin laivastoon 12. syyskuuta 1987 ensimmäisenä päällikkönään Warren Lipscomb Jr.
Palvelus.
Alus siirrettiin 29. heinäkuuta 2010 Pearl Harborin laivastontelakalle kaksi vuotta kestävään modernisointiin. Aluksen päällikkö Robert A. Koonce luovutti 22. lokakuuta aluksen päällikkyyden Curtis B. Duncanille.
Alus saapui 27. syyskuuta 2012 Point Loman laivastotukikohtaan San Diegoon Kaliforniaan. Se saapui 9. marraskuuta uuteen tukikohtaansa Apra Harboriin Guamille oltuaan 50 vuorokautta merellä. Alus korvasi "USS Buffalon", joka siirtyi vuoden 2013 alussa Havaijille.
USS Oklahoma City (SSN-723)

USS Oklahoma City (runkonumero SSN-723) on Yhdysvaltain laivaston Los Angeles -luokan ydinsukellusvene.
Valmistus.
Alus tilattiin 13. elokuuta 1981 Newport News Shipbuilding and Drydock Companyltä Newport Newsistä Virginiasta, missä köli laskettiin 4. tammikuuta 1984. Se laskettiin vesille 2. marraskuuta 1985 kumminaan Linda M. Nickles ja liitettiin laivastoon 9. heinäkuuta 1988 ensimmäisenä päällikkönään Kevin John Reardon. 
Palvelus.
Alus on sijoitettu Apra Harboriin Guamilla.
USS Louisville (SSN-724)

USS Louisville (runkonumero SSN-724) oli Yhdysvaltain laivaston Los Angeles -luokan ydinsukellusvene.
Valmistus.
Alus tilattiin 11. helmikuuta 1982 Electric Boat Companyltä (nykyisin General Dynamics Electric Boat Division) Grotonista Connecticutista, missä köli laskettiin 24. syyskuuta 1984. Se laskettiin vesille 14. joulukuuta 1985 kumminaan Kinnaird McKeen puoliso ja liitettiin laivastoon 8. marraskuuta 1985 ensimmäisenä päällikkönään Charles E. Ellis.
Palvelus.
Alus poistettiin palveluksesta 9. maaliskuuta 2021 Puget Soundin laivastontelakalla.
USS Helena (SSN-725)

USS Helena (runkonumero SSN-725) on Yhdysvaltain laivaston Los Angeles -luokan ydinsukellusvene.
Valmistus.
Alus tilattiin Electric Boat Companyltä, Grotonista Connecticutista (nykyisin General Dynamics Electric Boat Division), missä köli laskettiin 28. maaliskuuta 1985. Se laskettiin vesille 28. kesäkuuta 1986 ja liitettiin laivastoon 11. heinäkuuta 1987.
Palvelus.
Alus on sijoitettuna Norfolkin laivastotukikohtaan Virginiassa.
USS Newport News (SSN-750)

USS Newport News (runkonumero SSN-750) on Yhdysvaltain laivaston Los Angeles -luokan ydinsukellusvene.
Valmistus.
Alus tilattiin Newport News Shipbuilding and Drydock Companyltä Newport Newsistä Virginiasta, missä köli laskettiin 3. maaliskuuta 1984. Se laskettiin vesille 15. maaliskuuta 1986 kumminaan Rosemary D. Trible ja liitettiin laivastoon 3. kesäkuuta 1989 ensimmäisenä päällikkönään Mark B. Keef.
Palvelus.
Alus on sijoitettuna Grotoniin Connecticutiin.
Mikrosiruistute

Mikrosiruistute on pieni sähkötekninen laiteimplantti, joka on RFID-tekniikalla toimiva mikropiiri (mikrosiru) ja joka saatetaan sijoittaa esineisiin tai eläviin olentoihin, kuten ihmisiinkin. Usein istute käsitteenä yhdistetään ihmisten ihonalaiseen sirutukseen ja asiasta on poikinut myös salaliittoteorioita.
Eläimissä.
Mikrosiruistutetta käytetään eläinten tunnistamiseen. Siru on noin 1 cm:n pituinen, 2 mm:n paksuinen lasi- tai muovikapseli. Siihen on tallennettu yksilöllinen koodi, joka luetaan erityisellä lukulaitteella ihon läpi. Istute ei lähetä säteilyä. Siru laitetaan neulanpistolla paikoilleen. Lemmikkieläimille siru laitetaan lapaluiden kohtaan nahan alle tai kaulan vasemmalle puolelle. Hevosille kaulan vasemmalle puolelle. Asettaminen sujuu yleensä rutiinitoimenpiteenä ilman rauhoitusta rokotuksen tavoin. Mikrosiruistutteita pistävät eläinlääkärit, kasvattajajärjestöjen kouluttamat ja valtuuttamat merkitsijät sekä koulutetut siruttajat. Kennelliiton kouluttamia henkilöitä kutsutaan tunnistusmerkitsijöiksi. 
Eksoottisten eläinlajien kaupassa varma tunnistusmenetelmä estää salakauppaa. Mikrosiruistutteen koodi on numerosarja, joka liitetään eläimen rekisteriin tai muuhun asiakirjaan viivakoodina ja numerona. Euroopassa on yleisesti käytössä ISO-standardin mukainen istute, joka voidaan lukea kaikilla yleisesti käytössä olevilla lukulaitteilla. Näitä on eläinlääkäreillä, tullilla, monilla kasvattajilla, näyttelyjärjestäjillä, eläinsuojeluyhdistyksillä ja löytöeläimiä vastaanottavilla löytöeläintaloilla. Maailmalla on muitakin sirujärjestelmiä. 
Yleisesti näyttelysäännöissä sanotaan, että sirutetun eläimen omistajalla pitää olla oma lukulaite, joka pystyy lukemaan kyseisen sirun. Löytöeläin voidaan myös usein tunnistaa istutteen avulla, jos omistajan tiedot löydetään eläin- ja omistajatietokannasta ja ne ovat ajan tasalla. Näitä tietokantoja ovat esimerkiksi Kennelliiton tietokanta, Kissaliiton tietokanta, Turvasiru.fi sekä Siruhaku.fi -verkkopalvelu.
Sirut voivat joskus liikkua ihon alla tai lakata toimimasta.
Branko Zorko

Branko Zorko (s. 1. heinäkuuta 1967 Čakovec) on kroatialainen keskimatkojen juoksija, joka edusti aktiiviurallaan myös Jugoslaviaa. 
Zorko kilpaili viisissä olympialaisissa 1 500 metrin juoksussa. Hän selviytyi välieriin Barcelonassa 1992 ja Atlantassa 1996 sekä karsiutui alkuerissä Soulissa 1988, Sydneyssä 2000 ja Ateenassa 2004. Ulkoratojen MM-kilpailuissa hän selviytyi välieriin Stuttgartissa 1993 ja Ateenassa 1997 sekä karsiutui alkuerissä Göteborgissa 1995. Sisäratojen MM-kilpailuissa hän sai pronssia 1 500 metrillä Torontossa 1993 ajalla 3.45,39. Lisäksi hän oli samalla matkalla neljäs Pariisissa 1997 ja 3 000 metrillä kuudes Budapestissa 1989.
Zorko sai Helsingin EM-kilpailuissa 1994 pronssia 1 500 metrillä ajalla 3.36,88. Sisäratojen EM-kilpailuissa hän oli samalla matkalla toinen Pariisissa 1994 ajalla 3.44,64 ja kolmas Genovassa 1992 ajalla 3.42,85. Hän sai Välimeren kisoissa hopeaa 1 500 metrillä Barissa 1997 ja voitti saman matkan Balkanin kisoissa Sérresissä 1998. Sotilaiden maailmankisoissa hän sai pronssia 1 500 metrillä Zagrebissa 1999. Hän voitti Jugoslavian-mestaruuden 1 500 metrillä 1988, 1989 ja 1990.
AKB48

AKB48 on japanilainen tyttöryhmä. Ryhmän on luonut japanilainen sanoittaja ja tuottaja Yasushi Akimoto vuonna 2005. Ryhmä on nimetty tokiolaisen Akihabaran kaupunginosan mukaan.
Ryhmän erikoispiirteenä on jäsenten suuri määrä – nimestään huolimatta ryhmällä on jäseniä harjoittelijat mukaan luettuna lähes sata. Yhtye on jaettu ryhmiin Team A, Team K, Team B, Team 4 ja Team 8. Jokaisessa ryhmässä on 21–23 jäsentä. AKB48:n jäsenet ovat 14–24-vuotiaita. Team A:n johtaja on Minami Takahashi, Team K:n Minami Minegishi, Team B:n Yuria Kizaki sekä Team 4:n Juri Takahashi.
Historia.
AKB48:n teatteri avattiin 8. joulukuuta 2005, ja AKB48 teki debyyttinsä äänitemarkkinoilla indie-singlellä "Sakura no hanabiratachi" 1. helmikuuta 2006. Varsinaisen läpimurtonsa yhtye teki saman vuoden lokakuun 25. päivänä julkaistulla singlellä "Aitakatta". Kuitenkin, vaikka yhtye osallistuikin suosittuun 58. NHK kōhaku utagassen -laulukilpailuun vuonna 2007, se nähtiin vielä ”otakuille suunnattuna idolijoukkona”, eikä yhtye vielä herättänyt juuri suuren yleisön kiinnostusta.
AKB48:n vuonna 2008 julkaistusta kymmenennestä singlestä "Ōgoe diamond" lähtien yhtyeen levymyynti alkoi vähitellen kasvaa, ja 14. single River saavutti Oriconin viikkolistan ensimmäisen sijan. Vuonna 2010 ryhmä julkaisi useita menestyssinglejä, jolloin Japanin valtamediakin alkoi jo puhua ”AKB48-ilmiöstä” ja ”kansallisista idoleista”. Vuonna 2011 julkaistu 22. single Flying Get sai Nihon Record -palkinnon. Saman vuoden 26. Nippon Gold Disk -palkintojuhlassa yhtye sai japanilaisen musiikin kategorian vuoden artisti -palkinnon. Tammikuuhun 2012 mennessä yhtye oli saavuttanut 11 Oriconin myyntilistan ensimmäistä sijaa ja myynyt 11,787 miljoonaa singleä, jolloin siitä tuli Japanin menestynein naispuolinen ryhmä.
Yhtyeeltä on ilmestynyt 42 singleä ja 7 studioalbumia.
Palkinnot.
Tärkeimmät palkinnot ja kunniamaininnat
Bibiana Steinhaus

Bibiana Steinhaus (s. 24. maaliskuuta 1979) on saksalainen jalkapalloerotuomari.
Steinhaus on toiminut erotuomarina naisten Bundesliigassa vuodesta 1999 lähtien. Lisäksi hän on tuominnut miesten otteluita Regionalligassa ja ensimmäisenä naisena 2. Bundesliigassa sekä 1. Bundesliigassa.
Kansainväliseksi tuomariksi Steinhaus pääsi 2005. Hän on ollut erotuomarina naisten alle 20-vuotiaiden MM-kisoissa 2008 ja 2010 sekä 2009 EM-kisoissa. Steinhaus oli tuomarina myös 2011 MM-kisoissa, joissa hän tuomitsi loppuottelun.
Steinhaus on valittu Saksan vuoden parhaaksi naiserotuomariksi 2007, 2008, 2009 ja 2010.
Varsinaiselta ammatiltaan Steinhaus on poliisi.
Steinhaus avioitui huhtikuussa 2021 englantilaisen erotuomarikollegansa Howard Webbin kanssa. Molemmat ovat jo lopettaneet aktiivisen tuomariuransa, mutta Steinhaus toimii yhä kulisseissa VAR-tuomarina.
Balao-luokka

Balao-luokka eli SS-285-luokka oli Yhdysvaltain laivaston 122 sukellusveneen muodostama alusluokka toisessa maailmansodassa. Se oli edeltäneestä Gato-luokasta kehitetty. Painerungon kestävyyden lisäämisellä saavutettiin 120 metrin sukellussyvyys.
Viimeisten Gato-luokan alusten valmistuessa tehtiin uusi 132 aluksen tilaus vuoden 1942 sota-ajan hankintana, mutta kymmenen veneen tilaus peruutettiin vuoden 1944 lopulla. Luokka nimettiin luokan ensimmäisen aluksen "USS Balaon". Ne muistuttivat Gato-luokan aluksia, vaikka niihin tehtiin joitakin muutoksia valmistustyön nopeuttamiseksi muun muassa osina kokoamisen mahdollistamiseksi. Luokan alusten kesken oli hieman eroja koossa ja uppoumassa valmistajasta johtuen. Palvelukseen 1942-1945 saadut alukset olivat kuitenkin periaatteessa identtisiä.
Propulsiojärjestelmä.
Luokan alusten propulsiojärjestelmä oli samankaltainen dieselsähköinen järjestelmä kuin edeltäneessä Gato-luokassa. Niissä oli neljä dieselmoottoria, joista kukin oli kytketty generaattoriin. Generaattorit oli kytketty pareittain akseleihin, joita ne pyörittivät. Aluksilla ei ollut suoraa voimansiirtoa dieselmoottoreilta akseleihin. Dieselmoottori oli joko Fairbanks Morse 38D81/3 tai General Motorsin Cleveland Dieselin Model 16-248 tai 16-278A V16-moottoreita. Varhaiset Fairbanks Morse veneissä oli yhdeksänsylinterinen moottori, mutta "USS Sand Lancen" jälkeen 10-sylinterinen. Alkupään General Motors -moottorein varustetut veneet varustettiin Model 16-248 -moottorein ja "USS Perchistä" alkaen Model 16-278A -moottorein. Kummassakin tapauksessa uudempi moottori kasvatti alusten uppoumaa, mutta mahdollisti saman voiman. Moottorit olivat kuitenkin toimintavarmempia.
Elliott Companyn toimittamat sähkämoottorit asennettiin pääosin Fairbanks-Morse-dieselmoottoreiden kanssa ja General Electric toimitti sähkömoottorit General Motorsin dieselmoottoreilla varustettuihin veneisiin. Muutamiin Fairbanks-Morsen veneisiin asennettiin kuitenkin General Electricin sähkömoottorit. Allis-Chalmersin piti toimittaa sähkömoottorit veneisiin SS-530 - SS-536, mutta alusten valmistus peruutettiin jo ennen niiden nimeämistä.
Museoidut alukset.
Kahdeksan luokan aluksista on museoitu:
Gato-luokka

Gato-luokka oli Yhdysvaltain laivaston sukellusveneluokka, johon kuului kaikkiaan 77 vuosina 1940–1944 valmistettua sukellusvenettä ("USS Gato" SS-212 – "USS Tullibee" SS-284). Luokan alukset palvelivat toisessa maailmansodassa. Alukset olivat kaksirunkoisia avomerikelpoisia sukellusveneitä, jotka perustuivat Yhdysvaltain T-luokan veneisiin. Alustyypin polttoainesäiliöihin mahtui 378–472 tonnia polttoainetta, ja ne kykenivät sukeltamaan 95 metrin syvyyteen.
Yhdysvaltain vuoden 1940 laivasto-ohjelmaan sisällytettiin ensimmäisten kuuden aluksen valmistus, ja pian tämän jälkeen tehtiin päätös valmistaa 67 aluksen lisäsarja. Kaikki alukset olivat suurin piirtein saman kokoisia ja samoin aseistettuja kuin T-luokan alukset, mutta varustettuna uudella voimanlähteellä sekä lukuisilla rakenteellisella muutoksilla. Suurimpina eroina olivat toimintasäde, miehistön olosuhteet, merikelpoisuus sekä lopulta vahvempi kansiaseistus. Alusten runko oli kokonaan hitsattu, ja se oli yksikerroksinen päistä, mutta keskiosassa oli kaksoisrunko.
Tench-luokka

Tench-luokka oli Yhdysvaltain laivaston sukellusveneluokka. Siihen piti kuulua kaikkiaan 146 venettä, mutta jo tilatuista 110 peruutettiin vuosina 1944 ja 1945. Lopuista 36:sta valmistui lopulta 31 ja ne otettiin laivaston palvelukseen lokakuusta ("USS Tench") 1944 helmikuuhun 1951 ("USS Grenadier"). Viiden keskeneräisen aluksen rungot joko romutettiin tai käytettiin muihin tarkoituksiin. Elokuussa 1945 aluksista oli 26 saatu palvelukseen, mutta niistä ainoastaan kymmenen kerkesi mukaan toisen maailmansodan lopun Tyynenmeren taisteluihin.
Suunnittelu.
Alusluokka oli lähes täydellinen kopio edeltäneistä Gato- ja Balao-luokista, mutta se oli vankemmin rakennettu ja alusten sisätilojen jakoa oli parannettu. Siten alusluokan uppouma kasvoi noin 35-40 tonnia.
Norjan valtakunnankomissariaatti

Norjan valtakunnankomissariaatti (, ) oli toisen maailmansodan aikana vallatun Norjan käsittävä Saksan siviilihallintoalue. Sen kokonainen nimi oli "Reichskommissariat für die besetzten norwegischen Gebiete" (”Norjan vallattujen alueiden valtakunnankomissariaatti”). Alueen valtakunnankomissaarina toimi Josef Terboven, kunnes hän teki itsemurhan 7. toukokuuta 1945. Viimeiset hetket valtakunnankomissaarina toimi Franz Böhme, joka antautui liittoutuneille 8. toukokuuta. Tämän jälkeen alueen laillinen hallitus pääsi takaisin valtaan.
Tambor-luokka

Tambor-luokka eli T-luokka oli Yhdysvaltain laivaston alusluokka, johon kuului 12 kappaletta 1939-1941 valmistunutta sukellusvenettä. Luokan alukset olivat paranneltuja Salmon/Sargo-luokan aluksia. Niiden torpedoputkien lukumäärä oli kasvatettu kymmeneen hieman lisääntyneen koon ja uppouman kustannuksella. Niiden polttoainekuorma oli 374-385 tonnia ja niiden maksimi sukellussyvyys oli 90 metriä.
Toisen maailmansodan alkaessa luokan alukset olivat laivaston uusimmat sukellusveneet ja ne aloittivatkin sotatoimet heti joulukuussa 1941. "USS Trout" kuljetti ammuksia ja elintarvikkeita piiritettyyn Corregidorin varuskuntaan. "USS Tautog" oli sodan menestyksekkäin yhdysvaltalaissukellusvenen upotettuaan 26 alusta.
Darren Clarke

Darren Clarke (14. elokuuta 1968 Dunganron, Pohjois-Irlanti) on pohjoisirlantilainen golfaaja.
Clarke aloitti ammattilaisuransa golfissa vuonna 1990. Hän on voittanut ammattilaisena 22 kilpailua, joista yksi on major-turnauksen voitto vuoden 2011 British Openissa. 
Clarken lyöntipituus draiverilla on keskimäärin 270 metriä, ja hän oli vuoden 2010 PGA-kiertueen paras raffilyöjä.
Yksityiselämä.
Darren Clarken vaimo kuoli syöpään vuonna 2006, ja Clarce jäi kahden pojan yksinhuoltajaksi. Vain vähän tämän jälkeen hänet valittiin edustamaan Eurooppaa vuoden 2006 Ryder Cupiin, missä hän voitti kaikki kolme otteluaan. Seuraavana vuonna hänen pelinsä romahti ja hän voitti satunnaisesti turnauksia. Vuonna 2010 hän meni uudestaan naimisiin. Vuonna 2011 hän osallistui 20. kerran British Openiin ja voitti sen.
Tarponit

Tarponit (Megalopidae) on tarponikaloihin kuuluva kalaheimo.
Lajit ja anatomia.
Tarponeihin kuuluu kaksi lajia tarponi ("Megalops atlanticus") ja pikkutarponi ("Megalops cyprinoides"). Tarponeiden ruumis on litteähkö ja suu sijaitsee kuonon kärjessä. Tarponi voi saavuttaa jopa 2,4 m:n pituuden. Suomut ovat suurikokoiset ja hopeanväriset. Kalojen rinta- ja vatsaevät ovat kookkaat, selkäevän viimeinen ruoto on pidentynyt ja pyrstöevä on voimakkaasti haarautunut. Tarponilajeilla on uimarakko lähellä kalloa ja se voi toimia myös keuhkojen tavoin. Kuten hopeakaloilla ja ankeriailla tarponeilla on nauhamainen toukkavaihe.
Levinneisyys.
Tarponilajeja tavataan trooppisista ja subtrooppisista vesistä. Tarponi elää Atlantin länsirannikolla ja Afrikan rannikolla, pikkutarponi on indopasifisen merialueen kala. Ne ovat pääasiassa mereisiä, mutta liikkuvat toisinaan myös murto- ja makeissa vesissä. Keuhkon tavoin toimivan uimarakkonsa ansiosta tarponilajit voivat selviytyä myös vähähappisissakin olosuhteissa.
Ryan Bourque

Ryan Bourque (s. 3. tammikuuta 1991 Topsfield, Massachusetts) on yhdysvaltalainen urana lopettanut jääkiekkoilija. New York Rangers valitsi hänet kolmannella kierroksella (80. pelaajana) vuoden . Bourque on nopea ja energinen hyökkääjä, joka on vahva puolustussuuntaan.
Ura.
Junioriura.
Cushing Academyssä pelaamisen jälkeen Bourque päätti seurata isänsä jalanjälkiä ja siirtyi pelaamaan juniorikiekkoa QMJHL-sarjaan Quebec Rempartsin joukkueeseen, joka oli varannut hänet seitsemäntenä pelaajana. Hän pelasi seurassa isänsä vanhan joukkuetoverin Patrick Royn alaisuudessa. Kaudella 2009–2010 Bourque teki 19 maalia ja 24 syöttöä ja kokonaisuudessaan 43 tehopistettä 44 ottelussa. Hänen tehopisteensä toivat tulokaspörssin 10. sijan, vaikka hän oli pelannut yli 20 ottelua loukkaantumisten ja maajoukkuekutsujen vuoksi. Pudotuspeleissä Bourque teki yhdeksässä ottelussa 10 pistettä. Kaudella 2010–2011 hän teki 26 maalia ja 69 tehopistettä ja sijoittui sarjan pistepörssissä sijalle 37, pelaten vain 49 ottelua. Joukkueen sisäisessä pistepörssissä hän oli kolmas. QMJHL:n pudotuspeleissä 2011 Bourque teki 16 pistettä, joilla hän sijoittui pudotuspelien pistepörssin 13.
16. maaliskuuta 2011 Bourque teki kolmivuotisen tulokassopimuksen New York Rangersin kanssa. Ammattilaisuransa ensimmäisen ottelunsa hän pelasi 8. lokakuuta Rangersin farmiseurassa AHL:n Connecticut Whalessa. Bourque pelasi koko kolmevuotisen sopimuksensa Rangersin farmissa Connecticut Whalessa ja Hartford Wolf Packissa. Kaudella 2013–2014 Bourque teki 74 ottelussa 21 maalia ja yhteensä 37 tehopistettä. Hän oli joukkueensa toiseksi paras maalintekijä, ja hän voitti tehotilaston saldolla +16. Kauden jälkeen Bourque ja Rangers tekivät jatkosopimuksen.
Bourque debytoi NHL:ssä huhtikuussa 2015. Se oli hänen ainoa Rangersissa. Hän pelasi farmiseura Wolf Packissa helmikuulle 2016, jolloin Washington Capitals hankki hänet vaihdossa Chris Browniin. Loppukauden Bourque pelasi Washingtonin farmiseurassa Hershey Bearsissa, ja kauden jälkeen hän teki AHL-sopimuksen Bearsin kanssa.
Maajoukkueura.
Kaksoiskansalaisuuden vuoksi Bourquella oli mahdollisuus valita kumpaa maajoukkuetta edustaa, Kanadaa vai Yhdysvaltoja. Bourque valitsi Yhdysvallat. Hän voitti pronssimitalin alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2008 ja seuraavana vuonna samasta turnauksesta kultamitalin. Hän teki vuoden 2008 kisoissa 7 ottelussa tehot 2+3=5 ja seuraavana vuonna 7 ottelussa tehot 1+6=7.
Seuraavana vuonna hän oli osana Yhdysvaltojen joukkuetta, joka voitti nuorten MM-kultaa vuonna 2010. Hän ei tehnyt turnauksessa maaleja, mutta keräsi kolme syöttöpistettä. Vuoden 2011 nuorten MM-kisoissa Bourque toimi Yhdysvaltojen varakapteenina joukkueen voittaessa pronssia.
Muuta.
Ryanin isä on Hockey Hall of Famen jäsen Ray Bourque ja veli Washington Capitalsin varaus Chris Bourque.
Fred

Fred on miehen etunimi. Nimi on syntynyt Frederick- tai Fredrik-nimen lyhentymänä.
Suomessa nimi Fred on 1900-luvun alusta vuoden 2019 loppuun mennessä annettu 489 henkilölle. Nimeä ei ole suomenkielisessä kalenterissa, mutta suomenruotsalaisen kalenterin mukaan Fredin nimipäivä on 18. heinäkuuta.
Kōhei Murakoso

Kōhei Murakoso (29. elokuuta 1905 Miyazaki – 8. heinäkuuta 1998 Asashi) oli japanilainen yleisurheilija, joka kilpaili kestävyysjuoksussa.
Murakoso osallistui olympialaisiin kerran, Berliinissä 1936. Hän sijoittui tuolloin neljänneksi sekä 5 000 metrin että 10 000 metrin matkoilla. Murakoso jäi 5 000 metrillä vain sekunnin päähän pronssimitalisti Henry Jonssonista ja tuli Suomessa tunnetuksi 10 000 metrin juoksun Martti Jukolan radioselostuksesta, jossa toistettiin lausetta ”Murakoso jää”.
Murakoso voitti 5 000 metrillä viisi ja 10 000 metrillä kuusi maansa mestaruutta ja on molemmilla matkoilla edelleen Japanin historian eniten mestaruuksia voittanut juoksija.
Henkilökohtaiset ennätykset.
"Lähde: Sports-Reference"
Vasamamittari

Vasamamittari ("Rheumaptera subhastata") on yleinen, pääasiassa päivällä lentävä mittariperhoslaji.
Koko ja ulkonäkö.
Vasamamittari on keskikokoinen mittariperhonen, jonka siipiväli on 21–28 mm. Siipien pääväritys on musta, ja etusiivessä on kaksi selvää valkoista poikkiviirua, takasiivessä yksi. Molempien siipiparien poikki kulkeva ulompi poikkiviiru on melko kapea, ja laajat tummat täplät jakavat sen selvästi kahtia. Siiven kärkiosan aaltoviirun keskiosa on leventynyt ja muodostaa ulospäin osoittavaa nuolenkärkeä muistuttavan kuvion. Nuolenkärkikuvio ei yleensä etusiivessä kosketa ulompaan poikkiviiruun eikä takasiivessä juuri koskaan.
Vasamamittari muistuttaa suuresti kookkaampaa ja yleisväriltään vaaleampaa keihäsmittaria ("Rheumaptera hastata"). Sen voi sekoittaa myös muutamiin mustavalkoisiin raanumittarilajeihin ("Epirrhoe").
Levinneisyys ja lentoaika.
Vasamamittari elää Keski-Euroopasta Pohjois-Venäjälle ja Siperian poikki Kanadaan ulottuvalla alueella. Vasamamittaria tavataan melko yleisenä koko Suomessa, mutta vuosittaiset kannanvaihtelut ovat suuria ja laji yleistyy pohjoista kohti. Perhoset lentävät yhtenä sukupolvena kesäkuusta heinäkuun alkuun.
Elinympäristö ja elintavat.
Vasamamittari viihtyy valosissa metsissä, tuoreilla kankailla ja etenkin etelämpänä myös soilla. Perhoset lentävät pitkin päivää, mutta eniten alkuillasta. Toukka koteloituu käärityn lehden sisään, ja kotelo talvehtii maassa.
Ravintokasvi.
Toukka elää mm. mustikalla ("Vaccinium myrtillus") ja koivuilla ("Betula").
Fredrika

Fredrika on naisen etunimi, Fredrik-nimen naispuolinen vastine.
Suomessa nimi Fredrika on 1900-luvun alusta vuoden 2019 loppuun mennessä annettu 2 164 henkilölle. Nimestä on käytössä suomenkielinen lyhentymä Riikka. Suomenruotsalaisen kalenterin mukaan sekä Fredrikin että Fredrikan nimipäivä on 18. heinäkuuta, joka suomenkielisessä kalenterissa on Riikan nimipäivä.
Scott Evans

Scott Evans (s. 26. syyskuuta 1987 Dublin) on irlantilainen sulkapalloilija. Hän edustaa seuratasolla tanskalaista Gentofte Badminton Clubia.
Evans osallistui olympialaisiin ensimmäistä kertaa Pekingissä 2008. Hän putosi tuolloin ensimmäisellä kierroksella hävittyään Saksan Marc Zwieblerille. Evans putosi toisella kierroksella MM-turnauksessa 2009 ja pääsi kolmannelle kierrokselle saakka EM-kisoissa 2010. Hän hävisi vuoden 2010 maailmanmestaruuskilpailuissa ensimmäisellä kierroksella Taiwanin Hsuan Yi Hsuehille.
Evansin paras sijoitus BWF:n ranking-listalla on kaksinpelissä 39. tila ja nelinpelissä 268. sija.
Kuusi erottavaa askelta

Kuusi erottavaa askelta () tarkoittaa ajatusta, että kuka tahansa ihminen voi saada yhteyden kehen tahansa muuhun enintään kuudesta lenkistä muodostuvan yhteysketjun välityksellä. Ajatuksen on alkujaan esittänyt unkarilainen kirjailija Frigyes Karinthy vuonna 1929. Se on tullut yleisesti tunnetuksi John Guaren vuonna 1990 ensiesitetystä näytelmästä "Six Degrees of Separation" ja Fred Schepisin ohjaamasta samannimisestä elokuvasta (1993).
Kuusi erottavaa askelta -idea liittyy ajatukseen kutistuvasta maailmasta eli siihen, että liikenne- ja viestintävälineiden avulla ihmiset voivat olla keskenään yhteydessä laajemmalti ja helpommin kuin aikaisemmin. Näin muodostuu aiempaa tiheämpiä tuttavuusverkostoja. Ilmiötä on tutkittu muun muassa verkkoteorian avulla. Sitä on myös kritisoitu osoittamalla sen puutteita eristyneiden yhteisöjen avulla, jotka tekevät idean tyhjäksi tai tekevät siitä vain kaupunkilegendan.
Monet sosiaalisen median toteutukset, kuten Facebook ja LinkedIn perustuvat osittain tähän ilmiöön. Vuosina 1997–2001 toimi ilmiön mukaan nimetty, Andrew Weinreichin perustama SixDegrees.com-sivusto.
Melissa McCarthy

Melissa Ann McCarthy (s. 26. elokuuta 1970 Plainfield, Illinois) on yhdys­valtalainen näyttelijä, koomikko ja käsi­kirjoittaja. Hänet tunnetaan muun muassa televisio­sarjoista "Gilmoren tytöt", "Samantha" ja "Mike &amp; Molly" sekä elo­kuvasta "Morsiusneidot", josta hän sai Oscar, Bafta ja SAG-ehdokkuudet parhaasta nais­sivu­osasta. McCarthy on työskennellyt useasti ohjaaja Paul Feigin kanssa.
McCarthy sai vuonna 2011 parhaan nais­pääosan Emmy-palkinnon roolistaan komedia­sarjassa "Mike &amp; Molly". Pää­roolista vuoden 2015 komediassa "Spy – vakoojan asussa" McCarthy sai ensimmäisen Golden Globe -ehdokkuutensa.
Kevät­kaudella 2017 Melissa McCarthy nousi suosioon imitoimalla presidentti Donald Trumpin tiedottajaa Sean Spiceria useissa "Saturday Night Live" -ohjelman sketseissä. Hän sai Spicerin roolistaan Emmy-palkinnon parhaasta nais­vierailijasta komedia­sarjassa.
Vuonna 2018 McCarthy näytteli draama­elokuvassa "Can You Ever Forgive Me?", josta hän sai parhaan nais­pääosan Oscar -ehdokkuuden.
Varhainen elämä.
Melissa McCarthy syntyi katolilaiseen perheeseen ja varttui Plain­fieldissa, Illinois’ssa sijaitsevalla maa­tilalla. Hänen vanhempiensa Sandra ja Michael McCarthyn suku­juuret ovat Irlannista, Englannista ja Saksasta. Näyttelijä ja malli Jenny McCarthy ja baseball-pelaaja Joanne McCarthy ovat hänen serkkujaan. Melissa McCarthy valmistui katolisesta koulusta Jolietissa.
Ura.
Uransa alussa hän esitti stand up -komiikkaa Los Angelesissa ja New Yorkissa. Hän kuului Los Angelesissa perustettuun improvisaatio­ryhmään The Ground­lings.
Yksityiselämä.
McCarthy avioitui näyttelijä Ben Falconen kanssa vuonna 2005. Heillä on kaksi tytärtä (s. 2007 ja 2010).
McCarthy aloitti laihdutus­kuurin "Mike &amp; Mollyn" tuotannon alkaessa. Vuoteen 2016 mennessä hän laihdutti 20 kilo­grammaa, ja kertoi laihduttamiseen olevan apuna ”tylsä elämä” ja nukkumaan­meno puoli kahdeksalta.
Şeref Osmanoğlu

Şeref Osmanoğlu (alun perin Sheryf El-Sheryf, , "Šerif El-Šerif", s. 2. tammikuuta 1989 Simferopol) on syntyjään ukrainalainen, nykyään Turkkia edustava kolmiloikkaaja ja pituushyppääjä.
El-Sheryf sijoittui kolmiloikassa viidenneksi alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa Marrakechissa 2005 ja alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa Pekingissä 2006. Saman ikäluokan EM-kilpailuissa Hengelossa 2007 hän oli kolmiloikassa kuudes. Seuraavana vuonna hän sijoittui Bydgoszczin alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa kolmiloikassa yhdeksänneksi ja karsiutui pituushypyn loppukilpailusta. Hän voitti alle 23-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden Ostravassa 2011 tuloksella 17,72, jolla paransi entistä ennätystään 80 senttimetriä. Daegun MM-kilpailuissa 2011 hän sijoittui kahdenneksitoista tuloksella 16,38 m. Istanbulin sisäratojen MM-kilpailuissa 2012 hän karsiutui. Myöhemmin samana vuonna hän saavutti hopeaa Helsingin EM-kilpailuissa tuulituloksella 17,28.
El-Sheryf voitti kolmiloikan sisäratojen Ukrainan-mestaruuden 2011 ja 2012. Hänen halliennätyksensä on 16,81 vuodelta 2012. Pituushypyssä hänen ulkorataennätyksensä on 805 vuodelta 2012 ja halliennätys 782 (2008).
El-Sheryf sai Turkin kansalaisuuden vuonna 2013 ja hän vaihtoi nimekseen Şeref Osmanoğlu.
KVLY-TV-masto

KVLY-TV-masto on TV-lähetinmasto Blanchardissa, Pohjois-Dakotassa, Yhdysvalloissa. Masto oli alun perin 628,8 metriä korkea ja se valmistui elokuussa vuonna 1963. Maston rakentamisessa kesti 33 päivää ja se painaa lähes 400 tonnia. Masto sijaitsee noin viiden kilometrin päässä Blanchardista. KVLY-TV-masto ehti olla maailman korkein rakennelma valmistumisestaan vuoteen 1974 asti, kunnes 646 metriä korkea Varsovan radiomasto ohitti sen. Varsovan radiomaston romahtamisen jälkeen vuonna 1991 KVLY-TV-mastosta tuli jälleen maailman korkein rakennelma. Burj Khalifan pilvenpiirtäjä kuitenkin ohitti KVLY-TV-maston 7. huhtikuuta 2008 maailman korkeimpana rakennuksena. Vuonna 2019 maston huipulta poistettiin VHF-antenni, minkä seurauksena maston korkeudeksi jäi 605,6 metriä.
Ennen antennin poistoa KVLY-TV-masto oli maailman neljänneksi korkein ja läntisen pallonpuoliskon korkein rakennelma. Sieltä lähetetään KVLY-TV:n lähetyksiä. Kahdeksan kilometriä lounaaseen KVLY-TV-mastosta sijaitsee KRDK-TV-masto, joka on noin 627,9 metriä korkea.
Holly Brooks

Holly Brooks (s. 17. huhtikuuta 1982) on yhdysvaltalainen uransa lopettanut maastohiihtäjä, joka edusti APU Nordic Ski Center -seuraa.
Vancouverin olympialaisissa 2010 Brooks oli kymmenellä kilometrillä 41:s ja sprintissä 38:s. 15 kilometrin yhdistelmähiihdossa hän sijoittui 55:nneksi. Yhdysvaltain viestijoukkueen mukana hän oli yhdestoista. 30 kilometrin yhteislähtökilpailussa hän sijoittui 35:nneksi. Oslon MM-kilpailuissa 2011 Brooks hiihti 15 kilometrin yhdistelmähiihdossa ja 30 kilometrin yhteislähtökilpailussa 25:nneksi, ja oli 10 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa 27:s. Hän hiihti myös yhdeksänneksi sijoittuneessa Yhdysvaltain viestijoukkueessa.
Maastohiihdon maailmancupissa Brooks kilpaili ensimmäisen kerran Canmoren 10 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa helmikuussa 2010 sijoittuen 24:nneksi. Kaudella 2011–2012 Brooks sijoittui Kuusamon maailmancupin avaustapahtumassa 23:nneksi. Joulukuussa hän hiihti uransa parhaan sijoituksen Davosissa, jossa hän oli 15 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa kolmastoista. Kaudella 2012–2013 Brooks hiihti Jällivaaran kymmenen kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa viidenneksi.
Brooks lopetti uransa maastohiihtäjänä vuonna 2016.
Luettelo NHL-joukkueiden kapteeneista

Tällä sivulla on luettelo NHL:ssä pelanneiden joukkueiden kapteeneista. Joukkueet on jaoteltu konferenssien ja divisioonien mukaan.
Nykyiset joukkueet.
Itäinen konferenssi.
Metropolien divisioona.
Carolina Hurricanes.
Vuosina 1979–1997 joukkue pelasi Hartfordissa, Connecticutissa nimellä Hartford Whalers.
Läntinen konferenssi.
Keskinen divisioona.
Chicago Blackhawks.
Vuosina 1926–1986 joukkueen nimi kirjoitettiin erikseen Chicago Black Hawks.
Colorado Avalanche.
Vuosina 1972–1995 joukkue pelasi Quebecissa, nimellä Quebec Nordiques.
Dallas Stars.
Vuosina 1967–1993 joukkue pelasi Bloomingtonissa, Minnesotassa nimellä Minnesota North Stars.
Nashville Predators.
Roman Josi
Winnipeg Jets.
Vuosina 1999–2011 joukkue pelasi Atlantassa nimellä Atlanta Thrashers.
Tyynenmeren divisioona.
Anaheim Ducks.
Vuosina 1993–2006 joukkueen nimi oli Mighty Ducks of Anaheim.
Arizona Coyotes.
Vuosina 1972–1996 joukkue pelasi Winnipegissä, nimellä Winnipeg Jets.
Calgary Flames.
Vuosina 1972–1980 joukkue pelasi nimellä Atlanta Flames
Edmonton Oilers.
Joukkue pelasi kauden 1972–1973 Alberta Oilers -nimellä.
Isotäpläsivettikissa

Isotäpläsivettikissa eli suuritäpläsivettikissa ("Viverra megaspila") on aasialainen sivettieläin. Laji on luokiteltu erittäin uhanalaiseksi, koska sen elinympäristö on pirstoutunut ja metsästys pienentää paikallisia populaatioita. Se välttelee ihmisiä, ja havaintoja saadaan harvakseltaan lähinnä silloin kun eläin kuolee auton alle. Viime vuosina kamera-ansat ovat antaneet lisää tietoa isotäpläsivettikissojen levinneisyydestä.
Malabarinisosivettikissa ("Viverra civettina") luokiteltiin aiemmin isotäpläsivettikissan alalajiksi, mutta nykyisin sen katsotaan olevan oma lajinsa. 
Nisäkäsnimistötoimikunta on ehdottanut isotäpläsivettikissan uudeksi suomenkieliseksi nimeksi "isotäpläsivetti".
Ulkonäkö ja koko.
Isotäpläsivettikissa on muodoltaan koiramainen ja suhteellisen pitkäjalkainen verrattuina muiden sukujen sivettieläimiin. Se on 75–85 senttiä pitkä ja painaa 6,5–8 kiloa. Sen vartalossa on isoja täpliä. Sen voi erottaa lähilajeista parhaiten hännän yläpintaa peittävän yhtenäisen tumman raidan avulla.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Isotäpläsivettikissoja tavataan Etelä-Kiinassa ja Kaakkois-Aasiassa. Se viihtyy alavilla alueilla, yleensä alle 300 metrin korkeudella merenpinnasta. Laji elää lehtimetsissä ja ikivihreissä metsissä, joskus myös kuivissa dipterokarppimetsissä.
Sylvaniitti

Sylvaniitti (AuAg)Te4 on metallisen kullan itsensä lisäksi yksi harvoista kultamalmimineraaleista samoin kuin hopea- ja telluurimineraaleista. Normaalisti kullalla on erityinen taipumus liittyä telluuriin (Te). Sylvaniitti sai nimensä löytöpaikkansa, Transilvanian, mukaan. Sylvaniittia esiintyy Romaniassa, Australiassa, Venäjällä ja Yhdysvalloissa. Suomesta on löydetty sylvaniittia lehtimäisinä massoina.
The Lazy Song

"The Lazy Song" on yhdysvaltalaisen laulaja-lauluntekijän Bruno Marsin kappale hänen ensimmäiseltä studioalbumiltaan "Doo-Wops &amp; Hooligans". Kappale julkaistiin albumin kolmantena singlenä 15. helmikuuta 2011. Mars kirjoitti kappaleen yhdessä K'naanin ja tuotantotiimi The Smeezingtonsin kanssa. Musiikillisesti "The Lazy Song" on saanut vaikutteita roots reggaesta ja Havaijin musiikista. Kappale kipusi ensimmäiselle sijalle Britannian musiikkilistalla ja on näin ollen hänen neljäs kyseiseen listasijoitukseen yltänyt single. Aiempia ovat "Nothin' on You", "Just the Way You Are" ja "Grenade".
Musiikkivideo.
Alkuperäinen musiikkivideo sisältää Poreotics-tanssiryhmän, jotka ovat naamioituneet simpansseiksi. Video on jatkuva ja keskeytymätön kuvaus Marsista laulamassa makuuhuoneessa ja simpansseista tanssimassa ja mukailemassa kappaleen sanoituksia. Philip Lawrence tekee esiintymisen videolla ja lausuu "Oh my God, this is great" ennen kuin simpanssit ajavat hänet pois; hän kuitenkin palaa videon loppupuolella. Musiikkivideon ohjasivat Bruno Mars ja Cameron Duddy.
Agnese Allegrini

Agnese Allegrini (s. 3. heinäkuuta 1982 Rooma) on italialainen sulkapalloilija. Hän edustaa seuratasolla BC Milanoa.
Allegrini on osallistunut olympialaisiin kerran, Pekingissä 2008. Hän putosi tuolloin kaksinpelissä ensimmäisellä kierroksella hävittyään Ukrainan Larysa Hryhalle. Allegrini hävisi ensimmäisen kierroksen ottelunsa myös saman vuoden EM-kilpailuissa, joissa islantilainen Ragna Ingolfsdottir päihitti hänet erin 2–1.
Allegrinin paras sijoitus BWF:n ranking-listalla on kaksinpelin 49. sija vuodelta 2011.
Lähteet.
Anders Eldebrink

Anders Eldebrink (s. 11. joulukuuta 1960 Morajärvi, Ruotsi) on ruotsalainen, puolustajana pelannut jääkiekkoilija ja pelaajauransa jälkeen jääkiekkovalmentaja. Hän pelasi Ruotsin maajoukkueessa 165 ottelua. Hän voitti maailmanmestaruuden sekä saavutti kolme MM-hopeaa ja yhden olympiapronssin.
Eldebrink aloitti uransa 16-vuotiaana Södertälje SK:ssa vuonna 1976 eikä kotimaassa muita seuroja vuonna 1998 päättyneellä pelaajaurallaan edustanutkaan. Hän pelasi NHL:ssä Vancouver Canucksissa ja Quebec Nordiquesissa kausina 1981–1983 sekä Sveitsin pääsarjan Klotenissa kausina 1990–1995.
Ruotsin voittaessa maailmanmestaruuden Wienin MM-kilpailuissa 1987 Eldebrink teki tärkeän maalin sekä Neuvostoliittoa että Kanadaa vastaan. Hän oli maajoukkueen tärkeimpiä pelaajia myös 1988 Calgaryn olympialaisissa, joissa Ruotsi saavutti pronssia, ja teki turnauksessa neljä maalia sekä antoi kuusi maalisyöttöä. Ruotsin omissa MM-kilpailuissa 1989 Eldebrink oli joukkueensa paras maalintekijä ja toiseksi paras pistemies viidellä maalilla ja kolmella maalisyötöllä ja hänet valittiin turnauksen tähdistökentälliseen mutta Ruotsi jäi turnauksessa neljänneksi.
Eldebrink palkittiin Ruotsin parhaana pelaajana Guldpuckenilla vuonna 1985.
Eldebrink on toiminut päävalmentajana Sveitsissä Kloten Flyersin joukkueessa vuosina 2005–2012 ja Rapperswil-Jona Lakersin joukkueessa vuosina 2013–2015 sekä Ruotsissa AIK:n joukkueessa kaudella 2012–2013 ja Rögle BK:n joukkueessa vuosina 2015–2017. Hän on ollut myös Ruotsin maajoukkueen apuvalmentajana.
Anders Eldebrinkin veli on keihäänheiton olympiapronssimitalisti Kenth Eldebrink.
Suomen ratsuväki

Suomen ratsuväki oli Suomen puolustusvoimien aselaji vuosina 1918-1938. 
Itsenäisen Suomen ratsuväkiperinne aktivoitui jääkäriliikkeessä, kun sen piirissä perustettiin ratsujääkäreiden yksikkö, "Jäger zu Pferde".
Suomen sisällissodan aikana 22. maaliskuuta 1918 perustettiin valkoisten joukkoihin Karjalan ratsujääkärirykmentti, joka lakkautettiin armeijaa järjestettäessä 1920.
Vuoden 1937 Suomen puolustusvoimien organisaatioon kuului Ratsuväkiprikaati, joka käsitti
Uudenmaan rakuunarykmentin, Hämeen ratsurykmentin,
Viestieskadroonan, Ratsuväen aliupseerikoulun, Ratsastavan patterin,
Ratsukoulun, Jääkäripataljoona I:n sekä Erillisen pioneerikomppanian.
Venäjän keisarikunnassa palvellut kenraaliluutnantti Carl Gustaf Emil Mannerheim ylennettiin tsenäistyneessä Suomessa ratsuväenkenraaliksi 1918. Toinen itsenäisen Suomen ratsuväenkenraali oli 1940 ylennetty Ernst Linder.
Ratsuväkiperinnettä Suomessa ylläpitävät Ratsumieskilta ry ja Reserviratsastajat ry.
Breathe Fire to the Sun

Breathe Fire to the Sun on suomalaisen Brymirin esikoisalbumi, joka julkaistiin vuonna 2011.
Tyylilaji.
Albumin musiikki on enimmäkseen melodista death metalia, jossa on piirteitä pakanametallista, power metalista ja black metalista, mutta sitä on sanottu myös folk metaliksi.
Rumi Utsugi

Rumi Utsugi (s. 5. joulukuuta 1988) on japanilainen jalkapalloilija, joka edustaa sarjatasolla yhdysvaltalaista Reign FC:tä. Aiemmin hän pelasi Ranskassa Montpellier HSC:n joukkueessa. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Utsugi on pelannut Japanin naisten maajoukkueessa 113 maaottelua toukokuusta 2005 alkaen ja tehnyt niissä kuusi maalia. Hän kuului vuoden 2007 MM-kilpailuissa Japanin vakiokokoonpanoon mutta pääsi vuoden 2008 olympialaisissa kentälle vain pronssiottelun viimeisiksi minuuteiksi. Vuonna 2011 hän kuului maailmanmestaruuden voittaneeseen joukkueeseen mutta pelasi vain muutamia minuutteja kahdessa ottelussa. Vuoden 2015 MM-kilpailuissa hän saavutti hopeaa ja pelasi täydet minuutit kuudessa Japanin seitsemästä ottelusta. MM-kilpailuissa 2019 hän kuului joukkueeseen mutta ei päässyt pelaamaan.
Yūki Nagasato

Yūki Nagasato (ent. Ōgimi, s. 15. heinäkuuta 1987) on japanilainen jalkapalloilija, joka edustaa sarjatasolla yhdysvaltalaista, NWSL:ssä pelaavaa Racing Louisvilleä. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä.
Nagasato on pelannut Japanin naisten maajoukkueessa 124 maaottelua ja tehnyt niissä 55 maalia. Ensimmäisen maaottelunsa hän pelasi huhtikuussa 2004. Yūki Nagasato -nimisenä hän voitti maailmanmestaruuden vuonna 2011 sekä kuului Japanin joukkueeseen myös MM-kilpailuissa 2007 ja kesäolympialaisissa 2008. MM-kisoissa 2007 hän teki ainoan maalin alkulohko-ottelussa Argentiinaa vastaan, olympialaisissa 2008 Japanin toisen maalin puolivälieräottelussa Kiinaa vastaan sekä MM-kisoissa 2011 Japanin ensimmäisen maalin alkulohko-ottelussa Uutta-Seelantia vastaan. MM-kisojen 2011 loppuottelussa hän tuli kentälle vaihtopelaajana ja oli ainoa japanilaislaukoja, joka ei onnistunut maalinteossa Japanin 3–1-voittoon päättyneessä rangaistuspotkukilpailussa. Lontoon 2012 kesäolympialaisissa Nagasato saavutti olympiahopeaa. Hän oli olympialaisissa Japanin paras maalintekijä tehtyään yhden maalin niin puolivälierä-, välierä- kuin loppuottelussakin. Vuoden 2015 MM-kisoissa Nagasato saavutti hopeaa pelaten täyden peliajan kaikissa Japanin otteluissa ja teki maalin alkulohko-ottelussa Ecuadoria vastaan sekä loppuottelussa Yhdysvaltoja vastaan.
Nagasato on edustanut eurooppalaisseuroista englantilaista Chelseaa sekä saksalaisia 1. FFC Turbine Potsdamia, VfL Wolfsburgia ja 1. FFC Frankfurtia. Hän on viime vuosina pelannut yhdysvaltalaisen Chicago Red Starsin ja australialaisen Brisbane Roarin joukkueissa.
Varjoissa vapaan maailman – 20 vuotta myöhemmin

Varjoissa vapaan maailman – 20 vuotta myöhemmin on Sir Elwoodin hiljaiset värit -yhtyeen livealbumi, joka julkaistiin 10. elokuuta 2011. Kyseessä on yhtyeen esikoisalbumin "Varjoissa vapaan maailman" (1991) uudelleentaltiointi, joka nauhoitettiin Vantaan Vernissan keikalla 26. maaliskuuta 2011. Levy sisältää myös bonus-DVD:n, joka sisältää dokumentin levyn teosta sekä kaksi kappaletta joita ei ole CD:llä.