tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Paholaisen tytär (elokuva)

Paholaisen tytär (; ) on Peter Sykesin ohjaama brittiläis-saksalainen kauhuelokuva vuodelta 1976. Elokuvan pääosissa ovat Richard Widmark, Christopher Lee, Honor Blackman, Nastassja Kinski ja Denholm Elliott. Elokuva on Hammer Film Productionsin ja Terra-Filmkunstin tuottama. "Paholaisen tytär" perustuu samannimiseen romaaniin, jonka on kirjoittanut Dennis Wheatley. Romaani oli ilmestynyt vuonna 1953.
Tuotanto.
"Paholaisen tytär" kuvattiin Technicolor-menetelmällä Englannin Buckinghamshiren West Wycombessa, Lontoossa ja Hertfordshiren Borehamwoodissa sijaitsevilla EMI Elstree Studiosilla sekä Saksassa 360 000 punnan budjetilla.
Elokuvan käsikirjoituksen laati Christopher Wicking ja John Peacock Dennis Wheatleyn samannimisen romaanin (1953) pohjalta. "Paholaisen tytär" on toinen Hammerin filmatisointi Wheatleyn "musta magia" -romaaneista; ensimmäinen oli "Paholaisen morsian", joka ilmestyi vuonna 1968. Wheatley ei pitänyt elokuvasta, koska "Paholaisen tytär" ei seurannut romaanin kulkua ja Hammer oli tehnyt siitä hävyttömän. Wheatley sanoi Hammerille, että he eivät tulisi enää koskaan tekemään elokuvaversioita hänen romaaneistaan.
"Paholaisen tytär" jäi Michael Goodliffen viimeiseksi elokuvaksi. Goodliffe teki itsemurhan kärsittyään masennuksesta pian elokuvan ensi-illan jälkeen.
Julkaisu.
"Paholaisen tytär" sai ensi-iltansa kotimaassaan Isossa-Britanniassa 4. maaliskuuta vuonna 1976. Toisessa valmistusmaassaan Länsi-Saksassa elokuva julkaistiin 20. toukokuuta 1976. Yhdysvalloissa elokuva pääsi teatterilevitykseen heinäkuussa 1976. Elokuva pääsi teatterilevitykseen myös Itävallassa toukokuussa 1976, Ruotsissa 4. syyskuuta 1976, Ranskassa maaliskuussa 1977, Tanskassa 14. lokakuuta 1977 ja Kolumbiassa 2. maaliskuuta 1978.
Suomessa elokuva ei päässyt teatterilevitykseen (Valtion elokuvatarkastamo asetti elokuvan kokonaan kielletyksi 2.6.1976, joten sitä ei saanut laillisesti Suomessa esittää eikä levittää), mutta se esitettiin Helsingin Night Visions Film Festivalilla 14. huhtikuuta vuonna 2002.
"Paholaisen tytärtä" on myös levitetty Yhdysvalloissa videonimikkeellä "Child of Satan".
Elokuva on julkaistu DVD:lle vuosina 2002, 2004 ja 2007.
Vastaanotto.
"Paholaisen tytär" sai ilmestyessään negatiivista palautetta. Elokuvalla on Rotten Tomatoes -sivustolla 17 prosentin "mätä"-arvosana, joka perustuu kuuteen arvosteluun.
RosvoSektori

RosvoSektori on vuonna 2011 perustettu helsinkiläinen hip hop -kokoonpano. RosvoSektori julkaisi ensimmäisen pitkäsoittonsa Janoinen Kirjolohi vuonna 2012 levy-yhtiö Poptorin kautta. Kokoonpano tuli suosituksi Bönthöö-biisillään.
Sheffield Steeldogs

Sheffield Steeldogs on englantilainen jääkiekkojoukkue Sheffieldin kaupungista Etelä-Yorkshiren kreivikunnasta. Joukkue pelaa National Ice Hockey Leaguessa, joka on maan toiseksi korkein sarjataso. Joukkue on perustettu vuonna 2010. 
Joukkue.
"Lähde: EliteProspects"
Kirkkokylä

Kirkkokylä tai kirkkotupa-alue () tarkoittaa talonpoikaisväestön kirkkokäyntejä varten samalle alueelle rakennettuja asuinrakennuksia eli kirkkotupia, vajoja ja kirkkotalleja ja jotka sijaitsevat pitäjän kirkon välittömässä läheisyydessä. Kirkkotupia käytettiin tilapäiseen asumiseen kirkossakäynnin, markkinoiden, käräjien ja veronkeräämisen yhteydessä, jolloin pitkien matkojen päästä pitäjän kylistä kirkolle saapuneet eivät ehtineet palata saman päivän aikana takaisin koteihinsa. Kirkkokylävierailujen välillä kirkkotupien ikkunaluukut olivat suljetut ja kirkkokylien alueet olivat lähes autioita.
Kirkkokylien esiintymisalue.
Kirkkokyliä on esiintynyt lähinnä Ruotsissa sekä jonkin verran Suomessa ja Pohjois-Norjassa. Ruotsissa kirkkokyläperinne on ollut voimakasta eritoten Västerbottenin ja Norrbottenin lääneissä, joissa käytännöllisesti katsoen joka pitäjässä on ollut tärkeä kirkkokylä kirkon yhteydessä. Tornionjokilaakso on ollut poikkeus ja sen kirkkokylät ovat olleet hyvin pieniä ja lähes merkityksettömiä suhteessa pitäjien asukaslukuun. Ruotsissa kirkkokyliä on ollut yhteensä 71, joista on jossain muodossa säilynyt 16. Ainut Norlannin ulkopuolella ollut kirkkokylä on sijainnut Kopparbergissa. Parhaiten säilyneitä ovat Unescon maailmanperintökohteeksi vuonna 1996 valittu Gammelstadin kirkkokylä Luulajassa, sekä Öjebynin (Piitimessä), Skellefteån ja Arvidsjaurin kirkkokylät. Muilta Ruotsin paikkakunnilta kirkkokylät ovat suurimmaksi osaksi kadonneet kirkkotupien purkamisen myötä.
Suomessa kirkkokyläperinnettä on esiintynyt lähinnä ruotsinkielisellä Pohjanmaalla ja pohjoisimmassa Lapissa. Pohjanmaan kirkkokyläalueen eteläraja on välittömästi Vaasan alapuolella. Suomen Lapissa kirkkokyliä on ollut ainakin Enontekiöllä, Utsjoella, Inarissa, Sodankylässä ja Kuusamossa. Inarin kirkkokylä on ollut suurimpia ja siellä sijaitsi parhaimmillaan jopa 70 kirkkotupaa vuonna 1828. Ruotsinkielisellä Pohjanmaalla kirkkokyliä on ollut Kokkolassa, Kruunupyyssä sekä Pedersöressä. Närpiön kirkon lähistöllä oleva kylä on puolestaan ollut pääasiassa kirkkotalleista koostunut tallikylä. Kemissä ja Iin Haminassa on kirkon lähistöllä sijainnut myös useampia taloja, joita on ilmeisesti käytetty tilapäiseen yöpymiseen markkinoiden ja kirkonmenojen yhteydessä. Keuruun museon mukaan myös Keuruulla oli 1800-luvulla kymmeniä kirkkoaittoja kirkon lähistöllä, joista nykypäivään on säilynyt vain yksi. 
Norjassa kirkkokyliä on sijainnut pääosin maan pohjoisimmassa osassa, muun muassa Koutokeinossa ja Kaarasjoella. Berglingin mukaan Tromssan kirkkokylä lienee muistuttanut eniten Pohjois-Ruotsin kirkkokyliä käyttötavaltaan ja perinteiltään. Sunnmøren alueella kirkkokylän tyylistä rakennuskantaa lienee käytetty lähinnä markkinoiden yhteydessä, ja asumusten kirkollisten tilaisuuksien yhteydessä tapahtunut käyttö lienee ollut toissijaista.
Historia.
Ensimmäinen asiakirjamerkintä kirkkokylästä on vuodelta 1600 ja niiden rakentamisen on arvioitu alkaneen Pohjois-Ruotsissa 1500-luvun jälkipuoliskolla.
Nuijamiesten muistomerkki

Nuijamiesten muistomerkki, käytetään myös nimeä Santavuoren taistelun muistomerkki, on Ilmajoella, Koskenkorvan Kapalankankaalla sijaitseva vuonna 1925 paljastettu muistomerkki. Se on tehty nuijasodan aikana vuonna 1597 käydyn Santavuoren taistelun muistoksi. Muistomerkin teki kuvanveistäjä Matti Visanti.
Muistomerkkiä suunniteltiin ensimmäisen kerran jo 1800-luvulla, mutta Venäjän vallan aikana eivät viranomaiset pitäneet soveliaana pystyttää kapinallisten nuijamiesten muistomerkkiä.
Veistosta alettiin puuhata uudestaan 1920-luvun alussa. Kurikan Käräjävuorelta löydettiin tarkoitukseen sopiva kivipaasi. Useat sadat suojeluskuntalaiset vetivät 250 tonnin painoisen lohkareen sijoituspaikalleen laskiaistiistaina vuonna 1925. Kiven kuljetusmatka oli noin kymmenen kilometriä. Toisen lähteen mukaan kiven paino oli ”yli 20 tuhatta kiloa”.
Muistomerkin paljastustilaisuudessa oli mukana muun muassa presidentti Lauri Kristian Relander.
Port Hedlandin satama

Port Hedlandin satama (, LOCODE: AU PHE) on Australian länsiosat kattavan Länsi-Australian osavaltion luoteisosissa sijaitsevan noin 13 800 asukkaan Port Hedlandin kaupungin satama. Se kuuluu rahtimäärältään maailman viidentoista suurimman sataman joukkoon.
Historia.
Satama ja sen kaupunki on saanut nimensä vuonna 1863 paikkakunnalle saapuneen ja ankkurinsa sinne laskeneen "Mystery"-laivan kapteenin "Peter Hedland"in mukaan. Varsinaisen sataman perustaminen tapahtui vasta myöhemmin, kun satamapaikan tarpeellisuus seuduilla oli käynyt ilmeiseksi. Vuonna 1896 avattiin ensimmäinen varsinainen satamalaituri. Satama ja sen toiminnat monipuolistuivat vähitellen. Väylä ruopattiin selvästi suuremmille laivoille sopivaksi, kun vuodesta 1965 lähtien läheiset rautamalmikaivokset tarvitsivat vientisataman. Myös alueen suolantuotanto kaipasi parempaa satamaa kuljetuksilleen.
Meriväylä satamaan.
Sittemmin satamaan johtavaa väylää on ruopattu lisää. Nykyään satamaan johtaa 20 merimailia pitkä, kapeimmillaan 183 metriä leveä ja vähintään 14,2 metriä syvä väylä.
Rahtiliikenne.
Port Hedland on Australian suurin satama ja sijoittui 2010–2011 myös maailman kahdenkymmenen suurimman rahtisataman joukkoon. Vuonna 2011 sataman rahtimäärä oli 224,3 miljoonaa tonnia. Rahtimäärä oli kasvussa vielä 2012. Kesäkuun 2012 lopussa päätyneen 12 kuukauden jaksolla sataman kautta kulki kaikkiaan 1 843 kauppalaivaa, jotka kuljettivat yhteensä 245,0 miljoonaa tonnia rahtia. Tästä 238,9 miljoonaa tonnia oli rautamalmin ja 3,2 miljoonaa tonnia suolan vientiä. Malmi tuodaan junilla läheisiltä kaivoksilta satamaan ja viedään edelleen irtolastialuksilla esimerkiksi Kiinan satamiin. Tuonnin suurimman tuoteryhmän muodostivat polttoöljyt (1,2 milj. t).
Kaudella 2013–2014 sataman rahtimäärä kipusi jo 372,3 miljoonaan tonniin. Tästä vientiä oli 370,1 ja tuontia 2,2 miljoonaa tonnia. Viennistä 98,4 % oli rautamalmia ja 0,9 % suolaa. Tuonnista 75,9 % oli polttonesteitä. Satamassa asioi vuoden aikana 2 447 alusta.
Merkittäviä lähisatamia.
Lähistön merkittäviä, myös Australian luoteisrannikolta suuria määriä osin samojen kaivosalueiden rautamalmia Kiinaan laivaavia satamia ovat 150–200 kilometriä Port Hedlandin länsipuolella sijaitsevat Dampier ja Cape Lambert. Yhdessä nämä kolme satamaa vastaavat merkittävästä osasta, joidenkin lähteiden mukaan jopa puolesta maailman rautamalmin kaupan kuljetuksista.
Kootut selitykset

Kootut selitykset on rap-duo Jeijjon &amp; Nupin ensimmäinen studioalbumi. 3rd Rail Music julkaisi sen 28. joulukuuta 2012.
Étienne Mourrut

Étienne Mourrut (4. joulukuuta 1939 Le Grau-du-Roi, Gard – 19. lokakuuta 2014) oli ranskalainen poliitikko (UMP) ja moninkertainen parlamentaarikko. 
Elämäkerta.
Hän avioitui Michèle Mourrut’n kanssa vuonna 1964.
Englanninsinililja

Englanninsinililja ("Hyacinthoides non-scripta") on parsakasveihin ("Asparagaceae", aiemmassa luokittelussa hyasinttikasveihin "Hyacinthaceae") kuuluva monivuotinen sipulikasvi, jota viljellään koristekasvina. Laji esiintyy alkuperäisenä Britteinsaarilla, Belgiassa, Hollannissa, Ranskassa ja Espanjassa.
Englanninsinililja kasvaa 20:stä 30:een senttimetriä korkeaksi. Kukkavanat ovat kärjestä nuokkuvat. Niissä kasvaa runsaasti sinisiä pyöreäpohjaisia kellokukkia. Laji kukkii keväällä tai alkukesällä.
La leggenda di Enea

La leggenda di Enea (”Aineiaan taru”, ja "Les conquérants héroïques", ”Sankarilliset valloittajat”) on vuonna 1962 valmistunut italialais-ranskalainen seikkailuelokuva. Lajityypiltään mytologisaiheista peplumia edustavan elokuvan ohjaajaksi on merkitty Giorgio Rivalta alias Giorgio Venturini. Sen päähenkilöä, Troijan sodan sankaria Aineiasta esittää yhdysvaltalainen kehonrakentaja Steve Reeves.
Juoni.
Vergiliuksen "Aeneis"-teokseen perustuva elokuva on edellisenä vuonna valmistuneen "Troijan urhojen" jatko-osa. Aineiaan johtamat Troijan pakolaiset saapuvat Tiberjoen suuhun, jonne Latiumin kuningas sallii heidän asettuvan. Rutulien päällikkö Turnus kilpailee Aineiaan kanssa Latiumin prinsessasta Laviniasta, mikä johtaa lopulta sotaan ja miesten väliseen kaksinkamppailuun.
Tuotanto ja vastaanotto.
"La leggenda di Enea" on kuvattu Euroscope-laajakangastekniikalla Eastmancolor-väreissä Incir De Paolisin studiolla Roomassa sekä ulkokuvien osalta Jugoslaviassa. Elokuvan ohjaajaksi on merkitty taiteilijanimellä Giorgio Rivalta esiintynyt Giorgio Venturini, mutta todellisuudessa sen on ohjannut yhdysvaltalainen Albert Band. Troian sodan takaumat on lainattu edellisestä elokuvasta.
Aineiaan värittömän henkilöhahmon ympärille kyhätty elokuva on halvalla tehty tylsähkö pukudraama, joka noudattaa melko uskollisesti Vergiliuksen tekstiä. Sen kohokohta on Aineiaan ja Turnuksen kaksintaistelu, jossa huomion varastavat miesten mielikuvitukselliset päähineet. Elokuvauraansa lopetellut Steve Reeves pitää tällä kertaa vaatteensa yllään ja italowesterntähti Gianni Garko esiintyy yhdessä varhaisista rooleistaan. Naispääosassa nähdään ranskalaisen uuden aallon elokuvista tunnettu nuori Carla Marlier. Läsnä ovat myös eurokulttitähti Giacomo Rossi Stuart sekä Sergio Leonen vakituinen sijaisnäyttelijä Benoti Stefanelli.
Steve Reeves on maininnut heikosti ohjatun ja tuotetun "La leggenda di Eneaan" huonoimmaksi italialaisista elokuvistaan. Tästä huolimatta se tuotti varsin kohtuulliset 480 miljoonan liiran pääsylipputulot (toisen tiedon mukaan 331 miljoonaa) ja oli Italiassa kauden 31. katsotuin elokuva. Ranskassa sen näki 865 000 ja Espanjassa 750 000 katsojaa.
DVD-julkaisut.
Elokuva on saatavilla useina laadultaan välttävinä DVD-julkaisuina. Yhdysvaltalaiset public domain -julkaisut ovat erittäin heikkotasoisia.
Suvikello

Suvikello eli kesälumipisara ("Leucojum aestivum") on narsissikasveihin ("Amaryllidaceae") kuuluva monivuotinen sipulikasvi, jota viljellään koristekasvina. Sitä esiintyy luontaisena Keski- ja Etelä-Euroopassa laajasti sekä Länsi-Aasiassa.
Suvikello kasvaa enimmillään 50 senttimetriä korkeaksi. Kukkavarren päässä kasvaa usean kukan kimppuna kellomaisia, nuokkuvia, valkoisia kukkia. Kehälehtien reunassa on vihertävät pilkut. Suvikello kukkii (Suomessa) viljeltynä alkukesällä touko–kesäkuussa.
Kevätkello

Kevätkello eli kevätlumipisara ("Leucojum vernum") on narsissikasveihin ("Amaryllidaceae") kuuluva monivuotinen sipulikasvi, jota viljellään koristekasvina. Se esiintyy luontaisena Euroopassa.
Kevätkello on hentokasvuinen, alle 20-senttiseksi kasvava. Sen matalien kukkavarsien päissä sijaitsee yksi tai korkeintaan kaksi kellomaista, nuokkuvaa, valkeaa kukkaa. Kehälehtien reunassa on vihertäviä tai kellertäviä pilkkuja. Kevätkello kukkii viljeltynä toukokuussa, selvästi myöhemmin kuin samannäköinen puistolumikello ("Galanthus nivalis").
Kevätkello viihtyy puutarhassa kosteahkossa ja multavassa maassa puolivarjossa. Laji lisääntyy siemenistä tai hitaasti sivusipuleista.
Keuhkomonnit

Keuhkomonnit (Heteropneustidae) on monnikaloihin kuuluva heimo. Heimon lajeja tavataan makeista vesistä Etelä-Aasiasta.
Lajit ja anatomia.
Keuhkomonnien heimoon kuuluu yksi suku ja neljä lajia. Lajit ovat keuhkomonni ("Heteropneustes fossilis"), "H. kemratensis", "H. longipectoralis" ja "H. microps". Eräät kalatieteilijät luokittelevat keuhkomonnit kuuluvaksi samaan heimoon ankeriasmonnien ("Clariidae") kanssa. Ruumiinrakenteeltaan heimon kalat ovat pitkulaisia, kuonossa on 4 pitkää viiksisäieparia, selkäevä on lyhyehkö ja peräevä on hyvin pitkä. Keuhkomonneilta puuttuu rasvaevä. Rintaevissä on piikki, joka on yhteydessä myrkkyrauhaseen ja keuhkomonnilajien pisto voi olla ihmisellekin hyvin kivulias, jopa tappava. Ankeriasmonnien tavoin keuhkomonnit voivat hengittää happea suoraan ilmasta, mutta niiden hengityselin poikkeaa rakenteeltaan ankeriasmonnien labyrinttielimestä. Keuhkomonneilla hengityselin on putkimainen ja ulottuu kiduskammiosta lähes pyrstöön asti.
Levinneisyys.
Keuhkomonnilajeja tavataan Etelä-Aasiasta alueelta, joka ulottuu Pakistanista Vietnamiin ja Thaimaahan. Kalojen elinympäristöä ovat seisovavetiset lammet ja lammikot sekä suoalueet. Kuivina kausina keuhkomonnit voivat kaivautua mutaan. Esiintymisalueellaan niitä pidetään hyvinä ruokakaloina ja ovat kaupallisestikin merkittäviä.
Orkidealilja

Orkidealilja ("Lilium speciosum") on monivuotinen liljalaji, jota esiintyy alkuperäisenä Japanissa ja Kiinassa. Lajia viljellään koristekasvina.
Orkidealiljan kukkavarret kasvavat 100–150 senttimetriä korkeiksi. Nuokkuvat kukat kasvavat kukkavarsien päissä. Ne ovat valkoiset−roosanpunaiset, punapilkulliset ja tuoksuvat. Heteiden ponnet erottuvat kukasta tummanpunaisina. Puutarhakasvina lajin kukinta-aika on heinäkuu.
Kuningaslilja

Kuningaslilja ("Lilium regale") on monivuotinen liljalaji, jota esiintyy luontaisena Kiinassa. Sitä viljellään koristekasvina ja se on Suomessa suosittu puutarhakukka.
Kuningasliljan sipulit ovat suuria, liilanpunaisia. Se kasvaa 60:stä 150:een senttimetriä korkeaksi. Kellomaisia kukkia kasvaa yhdessä varressa muutamasta jopa pariinkymmeneen. Kukat ovat voimakkaasti tuoksuvat. Kehälehdet ovat valkoiset paitsi ulkopinnalta punertavat ja nielussa keltaiset. Puutarhakasvina lajin kukinta-aika on heinäkuu.
Valeri Nitšuškin

Valeri Ivanovitš Nitšuškin (, s. 4. maaliskuuta 1995 Tšeljabinsk, Venäjä) on venäläinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan laitahyökkääjä. Hän edustaa tällä hetkellä NHL-seura Colorado Avalanchea.
Nitšuškin on Dallas Starsin ensimmäisen kierroksen 10. varaus vuoden 2013 . Asiantuntijoiden mukaan hänet olisi taitojensa puolesta saatettu varata vielä korkeammalla, mutta pelko Nitšuškinin jäämisestä kotimaansa ammattilaiskaukaloihin KHL:ään sai useat seurat perääntymään.
Kellohyasintti

Kellohyasintti ("Ornithogalum candicans", aik. "Galtonia candicans") on parsakasveihin ("Asparagaceae", aiemmassa luokittelussa hyasinttikasveihin, "Hyacinthaceae") ja tähdikkien sukuun kuuluva sipulikasvi, jota esiintyy Etelä-Afrikassa ja Lesothossa. Sitä viljellään myös koristekasvina.
Kellohyasintin lehdystö kasvaa puoli metriä ja kukkavarsi metrin korkeaksi. Varren latvassa kasvaa harvahkosti yli kymmenen pientä valkoista kellokukkaa. Kellohyasintti kukkii (Suomessa) viljeltynä elo–syyskuussa. Sipulien talvehtiminen kasvupaikalla on Suomen oloissa epävarmaa.
Olavi Keskinen

Olavi Gabriel Keskinen (8. marraskuuta 1918 Teisko – 8. toukokuuta 1992) oli suomalainen kirjailija ja pakinoitsija.
Keskinen toimi verotoimiston johtajana Forssassa. Hän kirjoitti pakinoita Forssan Lehteen nimimerkillä "Sotakamreeri".
William Manchester

William Raymond Manchester (1. huhtikuuta 1922 – 1. kesäkuuta 2004) oli yhdysvaltalainen kirjailija ja historioitsija. Hänen läpimurtoteoksensa oli "Presidentin kuolema: 20."–"25. marraskuuta 1963", joka käsitteli presidentti John F. Kennedyn murhaa ja ilmestyi vuonna 1967. 
Elämä.
Varhaisvuodet.
William Manchester syntyi pienessa Attleboron kaupungissa Massachusettsin osavaltiossa vuonna 1922. Hänen isänsä kuoli kun Manchester oli teini-iässä. Lapsena Manchester harrasti lukemista ja kirjoitti ensimmäiset tarinansa 11-vuotiaana. Manchester opiskeli englantia Massachusettsin yliopistossa ja journalismia Missourin yliopistossa, josta hän valmistui vuonna 1947. Opiskeluaikana hän työskenteli myyjänä yliopiston kaupassa ja kilpaili lyhyen aikaa uinnissa.
Sodassa.
Manchester kirjoitti useiden elämäkertojen lisäksi myös omaelämäkerrallisen kuvauksen hänen kokemuksistaan sotilaana toisessa maailmansodassa, joka ilmestyi vuonna 1981. Hän palveli Tyynenmeren sodassa, jossa hän haavoittui kahdesti. Ensimmäisen haavoittumisen jälkeen Manchester palasi puolikuntoisena rintamalle ja haavoittui uudestaan. Manchester myönnettiin Purple Heart -kunniamerkki urheudesta vuonna 1945. Heti sodan jälkeen Manchester tutustui toiseen veteraaniin John F. Kennedyyn Bostonissa.
Tuotanto.
Sodan jälkeen Manchester työskenteli lehtimiehenä, jonka jälkeen hän siirtyi opettamaan ja kirjoittamaan Connecticutin Wesleyan Universityyn. Manchester kirjoitti monta palkittua sota-aiheista henkilökuvaa, muun muassa kenraali Douglas MacArthurista ja Winston Churchillistä. 
Manchester kirjoitti useita teoksia hänen hyvästä tutustaan presidentti John F. Kennedystä. Murhan jälkeen presidentin leski Jacqueline Kennedy ja veli Robert Kennedy palkkasivat Manchesterin kirjoittamaan laajan kuvauksen murhasta. Kriitikoiden mielestä Manchester suhtautui liiankin myötämielisesti presidentti Kennedyyn ja tämän perheensä henkilökuvan kirjoittajaksi. Jacqueline Kennedy halusi lopulta estää kirjan julkaisemista koska hän katsoi sen sisältävän liian intiimejä yksityiskohtia Kennedyjen elämästä. Kirjassa löytyi myös paljon kriittisiä kohtia, jotka olivat suunnattuja silloista presidenttiä Lyndon B. Johnsonia kohtaan. Asia eteni oikeuteen asti, jossa päästiin kuitenkin sopuun. 
Manchesterin viimeinen teos oli hänen kesken jäänyt Churchill -trilogian kolmas osa. Kirjan viimeisteli toimittaja Paul Reid ja se ilmestyi 2012.
Viimeiset vuodet.
Manchester kärsi myöhemmällä iällä kahdesta vaikeasta sairauskohtauksesta, joiden jälkeen hän ei enää pystynyt kirjoittamaan. Hän kuoli vuonna 2004 kodissaan Middletownissa Connecticutin osavaltiossa.
Perhesuhteet.
Manchester oli naimisissa Julia Marshallin kanssa vuodesta 1948 tämän kuolemaan asti vuonna 1998. Heillä oli kolme lasta.
Kiimingin suuralue

Kiimingin suuralue on Oulun kaupungin suuralue. Se muodostettiin 1. tammikuuta 2013, kun Kiimingin kunta lakkautettiin ja liitettiin osaksi Oulun kaupunkia. Suuralue muodostuu entisen Kiimingin kunnan alueesta pois lukien lounaisosa, josta muodostettiin Jäälin suuralue. Suuralueella asuu noin 8 000 ihmistä. Suuralue rajoittuu Jäälin, Kellon, Haukiputaan, Ylikiimingin, Sanginsuun ja Korvensuoran suuralueisiin.
Flamingo Spa

Flamingo Spa on Flamingon viihdekeskuksessa Vantaalla, kauppakeskus Jumbon yhteydessä toimiva kylpylämaailma. Se avattiin syyskuussa 2000. Kylpylämaailma jakautuu koko perheelle suunnattuun vesipuistoon ja aikuisille suunnattuun kylpyläosastoon, johon kuuluu myös tunnelmallinen hoitolamaailma. Sen kokonaispinta-ala on noin 10 000 neliömetriä, josta altaiden osuus on noin 1 500 neliömetriä. Alueelta löytyy kymmenen erilaista allasta, kymmenen saunaa ja neljä vesiliukumäkeä. Flamingo Spahan kuuluvat myös lasten sisäseikkailupuisto Funpark by Flamingo Spa (ent. Naurusaari) sekä kauneuden ja hyvinvoinnin keskus MySense by Flamingo Spa (ent. Flamingo Day Spa), jotka avattiin vuonna 2012. Nämä palvelut sijaitsevat erillään kylpylätiloista Flamingon viihdekeskuksessa.
Flamingo Spa -kylpylän tilat.
Flamingo Spa Vesipuisto.
Flamingo Spa Vesipuisto on alun perin suunniteltu eteläamerikkalaisten muinaiskulttuurien teemalla. Sieltä löytyy seitsemän allasta: muut altaat yhdistävä pääallas eli attraktioallas, 25-metrinen sporttiallas, vastavirta-allas, hyppyallas, jossa on kolme- ja viisimetriset hyppytornit, kaksi poreallasta ja pienten lasten kahluuallas. Vesipuistosta löytyy neljä erilaista vesiliukumäkeä, joista pisin on 152 metriä pitkä liukutunneli Magic Maya. Sekä naisten että miesten suihkutilojen yhteydessä on suomalainen sauna. Vesipuiston ilman lämpötila on 32 astetta. Vesipuiston alueella sijaitsee allasravintola Flamingo Beach Bistro.
Flamingo Spa Aikuisten kylpylä.
Flamingo Spa Aikuisten kylpylään on 18 vuoden ikäraja. Maaliskuuhun 2016 asti sen ikäraja oli 20 vuotta. Osasto on alun perin suunniteltu Paul Haslauerin ideologian pohjalta itämaisen teeman mukaiseksi. Kylpyläpuolelta löytyy kolme allasta: 34-asteinen mineraalivesiallas, 37-asteinen lämminvesiallas ja vuonna 2021 rakennettu 8-asteinen avantoallas. Saunoja on kahdeksan erilaista: kolme erituoksuista 50-asteista höyrysaunaa, 70- ja 80-asteiset suomalaiset saunat, 80-asteinen tervantuoksuinen perinnesauna, 70-asteinen suolasauna sekä noin 45-asteinen joogasauna. Aikuisten kylpylän alueella sijaitsee ravintola Tropical Bar.
Muut tilat.
Funpark by Flamingo Spa (ent. Naurusaari).
Viidakkoteemainen Funpark by Flamingo Spa on lapsille suunnattu sisäleikkipuisto. Sisäseikkailupuisto on suunniteltu yhteistyössä Lappsetin kanssa. Puistosta löytyvät monipuoliset leikkialueet sekä Xbox 360 -pelialue. Tilojen yhteiskoko on 500 neliömetriä.
MySense by Flamingo Spa (ent. Day Spa).
MySense by Flamingo Spa kauneuden ja hyvinvointikeskus tarjoaa palveluja kauppakeskus Jumbo-Flamingossa. Hoitolan palveluihin kuuluvat erilaiset kasvo-, vartalo-, käsi- ja jalkahoidot, sokeroinnit, kestovärjäykset sekä joogat. Se avattiin Day Spa nimellä vuonna 2012.
Sekobileet

Sekobileet () on vuonna 1980 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen komediaelokuva, jonka ohjasi Bill Persky. Elokuvan rooleissa nähdään Martin Mull, Tuesday Weld, Jennifer McAllister, Sally Kellerman, Bill Macy, Pamela Bellwood, Peter Bonerz ja Christopher Lee.
"Sekobileet" perustuu Cyra McFaddenin romaaniin "The Serial: A Year in the Life of Marin County", joka julkaistiin vuonna 1977. Romaanin pohjalta Rich Eustis ja Michael Elias laativat elokuvan käsikirjoituksen. Sidney Beckerman toimi elokuvan tuottajana Paramount Picturesille, joka toimi myös elokuvan levittäjänä. Lalo Schifrin sävelsi elokuvaan musiikin. Elokuva kuvattiin Kalifornian Marinin piirikunnassa San Franciscossa, Tiburonissa, Mill Valleyssa ja Sausalitossa.
"Sekobileet" sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa 28. maaliskuuta vuonna 1980. Elokuva tuotti Yhdysvalloissa 9,9 miljoonaa dollaria. Elokuva julkaistiin DVD:lle vuonna 2008.
Arvioita.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Bello Romano kutsuu "Sekobileitä" hauskaksi arkikomediaksi seksistä ja henkisestä valaistumisesta ja antaa sille kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
Pagué

 Paguén piirikunta () on yksi São Tomé ja Príncipen saarivaltion seitsemästä piirikunnasta. Paguén piirikunta käsittää valtion toisen pääsaaren Príncipen ja on osa Príncipen provinssia. Asukkaita piirikunnassa oli vuoden 2011 väestönlaskennassa 7 542, joista miehiä oli 3 892 ja naisia 3 650. Piirikunnan pääkaupunki on Santo António.
Paguén piirikunnalla on ollut vuodesta 1995 lähtien autonominen asema, minkä ansiosta siellä on myös oma viiden vuoden välein vaaleilla valittava alueellinen parlamentti ja paikallishallitus. Paikallishallituksen ja siten myös koko Príncipen johdossa on vuodesta 2006 lähtien ollut UMPP-puolueen José Cassandra. São Tomé ja Príncipen perustuslaki suojelee Príncipen omaa hallitusta. Hallituksen pääasiallisena tehtävänä on toteuttaa ja tukea São Tomé ja Príncipen keskushallituksen hankkeita.
Väkiluvun kehitys.
Oheisessa taulukossa esitetyt Paguén piirikunnan väkiluvut pohjautuvat São Tomé ja Príncipen kansallisen tilastoinstituutin () tietoihin.
Superstrat

Superstrat on nimitys modifioiduille tai tehdasvalmisteisille sähkökitaroille, joiden yleinen rakenne ja ulkonäkö mukailee Fender Stratocaster (katso kuva) mallia, mutta joissa rakennetta on modernisoitu ja muokattu.
Etymologia ja rakenne.
Alun perin nimitys tarkoitti alkuperäisestä Fender-tyylisestä kitarasta muusikon haluamalla tavalla modifioitua instrumenttia, jossa runko ja kaula säilytettiin alkuperäisenä tai vain lievästi muokattuna. Tällaisen soittimen muokkasivat alkuperäisestä kitarasta esimerkiksi Van Halen -yhtyeen Edward Van Halen sekä Iron Maiden -yhtyeen Dave Murray. Hänen pitkään käyttämässään muokatussa Fender- kitarassa yksikelaiset talla- ja kaulamikrofoni oli korvattu humbucker - tyyppisillä äänenvärin tukevoittamiseksi. Keskimmäinen mikrofoni oli jätetty alkuperäiseksi. Myöhemmin hän alkoi käyttää vastaavaan konseptiin valmiiksi rakennettuja kitaroita.
Fender Stratocaster tai sen kopio on rakenteensa ansiosta suhteellisen helppo ja edullinen muokattava ja toisaalta vanhojakaan alkuperäisinstrumentteja ei vielä arvostettu ja keräilty soitintyypin syntyaikana siinä määrin kuin nykyisin.
Modifioitavia ja vaihdettavia osia ovat elektroniikka, tyypillisesti mikrofonit sekä mekaaniset osat kuten virityskoneisto ja talla. Tavoitteena on ollut mikrofonien voimakkaampi signaali, kitaran vireen parempi pysyvyys sekä usein kevyempi soitettavuus ja myös luotettavuus lavakäytössä; sekä usein huomiota herättävä ulkonäkö.
Soitin ei muotoilultaan ole radikaali vaan mukailee Fenderin luomaa tyyliä, mutta kaupallisista ja tekijänoikeus-syistä kitaroissa on tunnusomaisia piirteitä. Soittimen materiaaleissa voi olla perinteisestä poikkeavia ratkaisuja kuten komposiittimateriaalien käyttö.
Superstratojen nousu suosioon.
Kitaramallin läpimurto tapahtui 1980-luvulla heavy metalin tehdessä kaupallisen läpimurron. Tällöin valmistajat toivat markkinoille kitaroita, jotka mukailivat alkuperäistä ajatusta ja niissä oli pyritty ottamaan huomioon muusikoiden alkuperäisinstrumenteissa havaitsemat puutteet sekä musiikin vaatimukset.
Superstrat-kitarassa on tyypillisesti niin sanottu lukkovibrakampi sekä voimakkaan signaalin antavat joko aktiiviset tai passiiviset humbucker-mikrofonit. Kaula ja otelauta on tehty nopeaan soittamiseen soveltuvaksi ja yleisesti soittoergonomia on pyritty saamaan hyväksi. 
Superstrat-kitaroita sarjana valmistavia yhtiöitä ovat esimerkiksi Ibanez, Kramer, Jackson ja ESP.
Turvananojat

Turvananojat (; ) on kahden antiikin kreikkalaisen tragedian nimi:
Príncipe (provinssi)

Príncipen provinssi on toinen São Tomé ja Príncipen saarivaltion kahdesta provinssista (myös nimellä ”alue”, ). Príncipen provinssi käsittää valtion toisen pääsaaren Príncipen sekä pienemmät Tinhosa Granden, Tinhosa Pequenan, Ilhéu Caroçon ja Ilhéu Bombomin saaret ympäröivältä merialueelta. Provinssi käsittää saman alueen kuin vuodesta 1995 autonomisena ollut Paguén piirikunta, joka on yksi São Tomé ja Príncipen seitsemästä piirikunnasta. Asukkaita provinssissa oli vuoden 2011 väestönlaskennassa 7 542, joista miehiä oli 3 892 ja naisia 3 650. Provinssin pääkaupunki on Santo António.
Väkiluvun kehitys.
Oheisessa taulukossa esitetyt Príncipen provinssin väkiluvut pohjautuvat São Tomé ja Príncipen kansallisen tilastoinstituutin () tietoihin.
Esketamiini

Esketamiini on yleisanestesiassa käytettävä dissosiatiivinen lääkeaine. Suomessa esketamiinia myydään valmistenimillä Eskatamine, Ketanest-S, Sinmelan ja Spravato.. Esketamiini on NMDA-reseptoreiden antagonisti, ja se on ketamiinin S-enantiomeeri. Esketamiinille on myönnetty myyntilupa Yhdysvalloissa hoitoresistentin masennuksen hoitoon sekä lyhytaikaisesti itsetuhoisuuteen. Euroopan komissio hyväksyi esketamiinin käytön hoitoresistentin masennuksen hoitoon joulukuussa 2019 silloin kun kaksi kokeiltua masennuslääkettä ei ole auttanut. Esketamiinia käytetään tällöin masennuslääkkeen ohella.
Ketamiinia käytetään useammin, vaikka esketamiini on ketamiinia voimakkaampaa.
Renegade (artisti)

Renegade (oikealta nimeltään Karl René Malmström s. 19. toukokuuta 1961 Helsinki) on suomalainen reggae-artisti ja kasvatustieteen maisteri. Hän asuu Helsingin Lauttasaaressa. 
Renegaden pääinstrumetti on rummut mutta hän on levyttänyt myös laulajana, toasterina ja sound systemin mikkimiehenä.
Ura rumpalina.
Renegade aloitti rumpujen soittamisen Lauttasaaren Yhteiskoulun Big Bandissä ja koululaisorkestereissa. Vuonna -79 hän oli mukana perustamassa Suomen ensimmäisiin reggae-kokoonpanoihin kuuluvaa Soon Come -orkesteria. Soon Come ei julkaissut olemassaolonsa aikana levyä, vaikka kolmen singlen verran materiaalia saatiin master-nauhalle asti. Tämän jälkeen Renegade soitti RMY-yhtyeessä, joka julkaisi singlen Quartsikello/Sarjakuvasankari(JP-musiikki1980). 90-luvun alkupuolella Renegade soitti Levitators-yhtyeessä keikoilla perkussioita ja vuorotteli orkesterin vakiorumpalin Ossi "Pupa Massive" Helinin kanssa rumpusetin soittoa Helinin toustatessa.
Vuonna 1992 Renegade oli mukana perustamassa yhdessä Mike Thomasin ja Mohammed "Momo Cat" Quiatin kanssa Saganor-orkesteria, joka oli ensimmäinen kansainvälinen reggae-bändi Suomessa. Saganor ei julkaissut suosiostaan huolimatta levyä. 90-luvun lopulle osui myös lyhyt pyrähdys rumpalina dance-artisti Bu Bu Manin taustabändissä.
Vuonna 2007 Renegade liittyi rumpaliksi The Groundsound Bandiin, joka toimi sekä Momo Catin että James ”Plookie” Thomasin taustabändinä. Renegade on soittanut myös Don Jusa &amp; Kapinaliitto -kokoonpanossa, sekä soittaa nykyisin Maria Aleksandra &amp; Rootward Rockes -kokoonpanossa, että Negus Rocketeers -kokoonpanossa. Tämän lisäksi hän on toiminut sessiorumpalina Studio Redissä.
Ura toasterina ja laulajana.
Renegade debytoi toasterina nimellä Sir Rappa Rene Levitators-yhtyeen rytmialbumilla Take A Ride, joka julkaistiin vuonna 1987. Seuraavat julkaisut olivat El Vital Soundin 7" singlellä jälleen yhteistyössä Levitatorsin ja sen laulajien Teacherin sekä Natty-J:n kanssa.
Vuonna 2004 Renegade liittyi Suhinators-kokoonpanoon ja on mukana yhtyeen nimeä kantavalla Suhinators-esikoisalbumilla tällä kertaa laulajana kappaleellaan Vampire Style.
Renegade on esiintynyt myös Papa Jahmani’s Hi-Fi -sound systeemissä.
Renegade keikkailee laulajana Maria Aleksandran kanssa.
Esiintymiset Jamaikalla.
Jamaikan matkojensa yhteydessä Renegade on esiintynyt jamaikalaisyleisölle sekä rumpalina että toasterina.
Aiden Ashley

Aiden Ashley (s. 28. helmikuuta 1990) on yhdysvaltalainen pornonäyttelijä. Hän on toiminut myös "Penthousen" mallina. Hän aloitti alalla marraskuussa 2009 esiintymällä Celeste Starin kanssa ja teki alkuun vain lesbopornoa. Heinäkuussa 2011 Ashley solmi kahden vuoden sopimuksen Axel Braun Productionsin kanssa ja siirtyi myös heteropornoon. Ashleyn ensimmäinen elokuva miehen kanssa oli "The Dark Knight XXX" -pornoparodia. Näyttelemisen lisäksi Ashley on toiminut myös musiikkialalla DJ-musiikintekijänä ja hänen tyylilajinsa on sähköinen tanssimusiikki ().
Meridionali Ro.37bis

Meridionali Ro.37bis on Italiassa suunniteltu sekä valmistettu sotilaslentokone. Kone oli kaksipaikkainen potkurikäyttöinen kaksitaso. Konetyyppi valmistui käyttöön ennen toista maailmansotaa.
Konetyypin ensilento tapahtui 6. marraskuuta vuonna 1934, jolloin konetta pidettiin modernina. Sitä käytettiin ensisijaisesti tiedustelulentokoneena ja toissijaisesti hävittäjätehtävissä. Rynnäkköpommitus oli myös mahdollista, jolloin suurin pommikuorma oli 180 kg. Käytöstä poistaminen tapahtui ennen Italian antautumista 8. syyskuuta vuonna 1943 liittoutuneille. Italian ja Espanjan lisäksi konetta käyttivät ainakin Unkari ja jotkut Etelä- ja Väli-Amerikan maat. 
Kaksi eri moottorityyppiä oli käytössä: 700 hevosvoiman tehoinen Fiat A.30RA V-moottori, ja 560 hevosvoiman tehoinen (418 kW) Piaggio P.IX RC.40 -tähtimoottori. Lentokone kykeni 330 km/h huippunopeuteen, ja sen kantama oli 1 120 kilometriä.
Konetyypin ampuma-aseistus käsitti kaksi 7,7 mm konekivääriä, jotka ampuivat suoraan eteenpäin. Taka-ampumossa oli yksi samaa kaliiperia oleva ase, joka ampui ylös liikuteltavana taaksepäin.
Kuolemanlaakso (yhtye)

Kuolemanlaakso oli kuopiolainen vuonna 2010 perustettu death/doom metal -yhtye. Yhtyeen vokalisti Mikko Kotamäki on tullut tunnetuksi muun muassa Swallow the Sunin laulajana. Muutkin jäsenet ovat toimineet toisissa yhtyeissä, kuten Discard, Elenium, Verjnuarmu ja Chaosweaver. Lokakuussa 2023 yhtye ilmoitti lopettavansa toimintansa.
Etisyklidiini

Etisyklidiini (PCE, CI-400) on dissosiatiivinen anestesialääke. Sillä on samankaltainen vaikutus fensyklidiinin kanssa mutta PCE on hieman sitä vahvempi. PCE:n kehitti Parke-Davis 1970-luvulla anestesialääkkeeksi nimellä CI-400 mutta sen valmistusta ei jatkettu ketamiinin keksimisen jälkeen. Ketamiinilla on PCE:tä vähemmän epämiellyttäviä haittavaikutuksia. 
PCE on PCP:tä pahemman makuinen, ja sillä on taipumusta aiheuttaa pahoinvointia, tästä syystä sillä nukutetut potilaat eivät ole mielellään ottaneet vastaan PCE:llä tehtyä nukutusta. 
PCE:n samankaltaisuudesta PCP:hen johtuen, sitä on käytetty jonkin verran vääriin 1970–1980-luvuilla, ja nykyisin siitä tiedetään vain vähän.
Numana

Numana on kunta Anconan maakunnassa Marchen hallintoalueella Keski-Italiassa Adrianmeren rannalla. Numanan satamasta pääsee reittiveneellä Portonovon lahdelle, mikä on suosittu vapaa-ajanviettopaikka.
Historia.
Antiikki.
Nykyisen Numanan paikalla oli antiikin aikana samanniminen kaupunki, jonka perustivat ilmeisesti Sisilian kreikkalaiset 300-luvulla eaa. Kaupunki tuli Rooman valtaan vuonna 269 eaa. Siitä tuli "municipium" vuonna 91 eaa.
Myöhempi historia.
Maanjäristys tuhosi kaupungin vuonna 558 jaa. Langobardit tuhosivat sen uudelleen 700-luvulla. Kaupunki syntyi uudelleen keskiajalla nykyisenä Numanana; se tunnettiin aiemmin nimimuodoissa "Humana" ja "Umana".
Kapovan luolamaalaukset

Kapovan luolamaalaukset (, baskiiriksi Shүlgәntash) sijaitsevat Uralvuoriston eteläosissa Šulgan-Tašin luonnonsuojelualueen pohjoisosissa. Luolasta on löytynyt kivikauteen ajoitettuja luolamaalauksia. Kuvien aiheina ovat muun muassa sarvikuono, hevonen ja mammutti. Luolamaalaukset on ajoitettu 18 000 vuotta vanhoiksi. Ne löydettiin vuonna 1954.
Luola kiemurtelee kalliossa 3 kilometriä ja muodostaa pääpiirteissään kolme kerrosta. Luolan pohja on 165 metrin syvyydessä. Luolastossa on maanalainen lampi ja joki, suuria saleja ja mutkaisia käytäviä. Luolan muodostanut joki on nimeltään Šulgan. Lammen halkaisija on vain 3 metriä, mutta se on 35 metriä syvä. Luolan suuaukon lähettyvillä on toinen luolamainen suuaukko nimeltään Mammuttiluola.
Luolamaalaukset.
Luolamaalaukset ovat paleoliittiselta kivikaudelta. Kuvatut eläimet kuolivat sukupuuttoon kauan sitten tai kehittyivät nykyisenlaisiksi. Asukkaiden katsotaan edustaneen Solutreen kulttuurin myöhäistä vaihetta ja keskeistä Madeleinen vaihetta.
Kuvat on enimmäkseen tehty sekoittamalla eläinrasvaan väriaineita ja maalaamalla niillä kuvat. Väriaineena on enimmäkseen okraa, mutta myös mustaa tai tummaa väriä on käytetty. Kuvat ovat vaarassa tuhoutua, koska seiniltä valuvassa vedessä on kalkkia mukanan ja se saostuu kuvien päälle. Näin onkin tuhoutunut lukuisia kuvia ennen niiden löytymistä. Myös vandalismi on tuhonnut joitakin kuvia. Turistit saavatkin nähdäkseen vain osan kuvista ja niiden kopioita esitellään näyttelyssä. Vuonna 2012 luola suljettiin yleisöltä valokuvaamisen ajaksi. Valokuvista on julkaistu virtuaaliluola, jolla voi tutustua luolaan ja kuviin tietokoneelta selaimelta käsin.
Johan Gabriel Geitlin

Johan Gabriel Geitlin (12. helmikuuta 1836 Helsinki – 18. heinäkuuta 1890 Kalvola) oli suomalainen opettaja, rehtori ja moninkertainen valtiopäivämies.
Henkilöhistoria.
Geitlinin vanhemmat olivat professori Gabriel Geitlin ja Anna Lovisa Lagus ja puoliso vuodesta 1860 Selma Wilhelmina Tamelander. Hän pääsi ylioppilaaksi 1853 Porvoon lyseosta, valmistui filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1857 sekä väitteli filosofian tohtoriksi 1860. Geitlin oli vuodesta 1868 Helsingin normaalikoulun latinan ja kreikan kielten lehtori, sen jälkeen Hämeenlinnassa suomalaisen normaalilyseon kielten yliopettaja ja rehtori 1874 alkaen. Hän palasi Helsinkiin samaan tehtävään 1887. Hän toimitti oppi- ja sanakirjoja.
Geitlin oli pappissäädyn edustaja valtiopäivillä 1877, 1882,1885 ja 1888.
Hävittäjälentolaivue 11

Hävittäjälentolaivue 11 (lyhenne "HävLLv 11") on Suomen ilmavoimien Rovaniemen Someroharjulle sijoitettu Lapin lennoston joukkoyksikkö, jonka kalustona ovat F/A-18 Hornet -hävittäjät.
Ensimmäiset uudet Lockheed Martin F-35A Lightning II -monitoimihävittät saapuvat Lapin lennostoon vuonna 2026. Ensimmäisenä saapuu 2–6 hävittäjää. Lapin lennostossa on jo aloitettu muutostyöt uusien hävittäjien saapumisen johdosta.
Tehtävät.
Rauhan aikana laivueen päätehtävänä on valvoa Pohjois-Suomen ilmatilaa sekä tarvittaessa estää sen luvaton käyttö. Tehtäviensä hoitamiseksi laivueella on F-18 Hornet -hävittäjiä, yhteyskoneita ja erilaisia erikoisajoneuvoja, kuten lennoston palokunnan pelastusajoneuvot ja polttoaineajoneuvot.
Organisaatio.
Laivuetta johtaa komentaja apunaan esikuntalentue. Laivueeseen kuuluu kaksi hävittäjälentuetta ja yhteyslentue (4. lentue), jonka kalustona ovat Pilatus-koneet. Henkilöstö muodostuu eri henkilöstöryhmistä:
Lisäksi laivueessa palvelee varusmiehiä apumekaanikkoina ja sotilaskuljettajina.
Komentajat.
Laivueen komentajia ovat olleet:
Historia ja perinteet.
Silloinen Hämeen lennosto hävittäjälentolaivueineen siirrettiin Luonetjärveltä Rovaniemelle 16. elokuuta 1973, jolloin laivueen kalustoksi saatiin Saab 35 Drakenit, jotka olivatk laivueen kalustona vuoteen 2000. Harjoituskalustona olivat Fouga Magisterit, joiden korvaaminen Hawkeilla aloitettiin 14. toukokuuta 1983. Redigot otettiin vastaan 22. kesäkuuta 1992. Näiden lisäksi laivueella oli 29. kesäkuuta 1984 – 15. tammikuuta 1997 käytössään keskiraskas helikopteri Mil Mi-8.
Laivueen laivuetunnuksessa (mm. hihamerkissä) esiintyy visentti. Aikaisempi muoto laivueen lyhenteestä oli "HLeLv 11".
Kirkkotupa

Kirkkotupa tai kirkkoaitta () oli tilapäiseen asumiseen kirkkokäyntien, markkinoiden, käräjien ja veronkeräämisen yhteydessä tarkoitettu pieni rakennus. Sitä käytettiin alueilla, joilla pitkien matkojen päästä kirkolla asioineet ihmiset eivät ehtineet palata saman päivän aikana takaisin koteihinsa.
Kirkkotupaperinnettä on esiintynyt erityisen runsaasti Ruotsissa sekä jonkin verran Suomessa ja pohjois-Norjassa. Ruotsissa kirkkotupia ja niistä muodostuneita merkittäviä kirkkokyliä oli erityisen runsaasti Västerbottenin ja Norrbottenin lääneissä, joissa käytännössä kaikissa pitäjissä on ollut tärkeä kirkkokylä kirkon yhteydessä.
Kirkkokyläperinnettä tutkineen Ragnar Berglingin mukaan kirkkotupia ja niistä muodostuneita kyliä esiintyi Suomessa lähinnä ruotsinkielisellä Pohjanmaalla ja pohjoisimmassa Lapissa. Pohjanmaan kirkkokyläalueen eteläraja on välittömästi Vaasan alapuolella. Pohjois-Lapissa ja Norjassa kirkkotupia on ollut muun muassa Utsjoella, Inarissa, Sodankylässä, Koutokeinossa ja Kaarasjoella. Keuruun museon mukaan myös Keuruulla oli 1800-luvulla kymmeniä kirkkoaittoja, joissa matkalaiset yöpyivät niiden lattialle levitetyillä patjoilla ja kirkkoaittojen muodostamat kylät olivat tärkeitä sosiaaliselle elämälle. Kirkkoaitat tehtiin omistajatalojen mailla ja siirrettiin lasten rippikouluasunnoiksi. Keuruun kirkkoaittaperinne katosi laiva- ja junamatkailun yleistyttyä ja niistä on säilynyt vain yksi Keuruun kotiseutumuseon pihapiirissä. Keuruulla vaurailla kartanoilla oli jopa lämmitettäviä, useampihuoneisia "taloja" kirkon läheisyydessä, joita kutsuttiin kirkkotuviksi erotuksena vaatimattomammista kirkkoaitoista. Kirkkotupia Keuruulla on säästynyt yksi seurakuntavirastoa vastapäätä.
Utsjoella kirkkotuvat olivat vanhoja, saamelaisten sukujen omistamia tupia, jotka ovat peräisin niin ikään 1800-luvun alkupuolelta. Utsjoen kirkkotuvat olivat käytössä vielä 1930-luvulla saakka. Niitä oli aikoinaan noin kaksikymmentä, mutta niitä siirreltiin ajan myötä myös toisaalle. Nykyisin Utsjoen kirkon läheisyydessä on paikalla 14 entisöityä ja sinne palautettua kirkkotupaa ja alue toimii ulkomuseona.
Luulajanjoki

Luulajanjoki ( , luulajansaameksi "Julevädno") on Norjasta alkava ja Ruotsissa Norrbottenin läänissä virtaava 457 kilometriä pitkä joki, joka muodostaa Luulajanjoen vesistössä sen pääuoman. Se on Norrbottenin läänin toiseksi pisin joki Tornionjoen jälkeen, mutta se on virtaaman osalta Norrbottenin suurin joki. Joen valuma-alueen pinta-ala on 25 241 neliökilometriä ja se laskee Pohjanlahden Perämereen Luulaja keskustaajamassa.
Vesivoima.
Vesistöä on muokattu voimakkaasti vesivoiman tuottamiseksi. Luulajanjoen pääuomassa on 15 vesivoimalaitosta: Boden, Vittjärv, Laxede, Porsi, Letsi, Akkats, Randi, Parki, Seitevare, Messaure, Ligga, Harsprånget (977 MW), Porjus (vanha), Vietas ja Ritsem. Voimaloiden yhteisteho on 4 360 megawattia ja niiden vuosituotanto on noin 14 667 gigawattituntia.
Historiaa.
Joki oli aikoinaan tärkeä puunuittoväylä, mutta uitot loppuivat 1980-luvun alkupuolella.
Vesistöalue.
Sen valuma-alue on 25 262 neliökilometriä, josta noin 750 neliökilometriä on Norjassa.
Göteborgin ruuhkamaksu

Göteborgin ruuhkamaksu () on ruuhkamaksujärjestelmä, joka otettiin käyttöön Ruotsin Göteborgissa 2. tammikuuta 2013. Ruuhkamaksualue kattaa kaupungin keskustan, Älvsborgin sillan ja E6-tien. Kaupunkiin saapuvien tai kaupungista lähtevien autoilijoiden on maksettava ajankohdasta riippuen 9, 16 tai 22 kruunua arkipäivisin kello 6.00–18.30. Heinäkuussa ruuhkamaksu ei ole voimassa. Hälytysajoneuvoilta maksua ei peritä.
Kaupunkiin saapuvien tai sieltä lähtevien autojen rekisterikilvet kuvataan tien yläpuolelle asetetuilla kameroilla noin 40 pisteessä. Lasku voidaan maksaa tietyissä kaupoissa ja internetissä tai se voidaan veloittaa suoraan tililtä. Tietullin maksamatta jättämisestä seuraa 500 kruunun eli noin 58 euron sakko.
Someroharju

Someroharju, joskus myös Someronharju, on Rovaniemellä sijaitseva kylä, jonka muodostaa keskeisesti Someroharjun varuskunta-alue. Alue sijaitsee noin viiden kilometrin päässä Rovaniemen keskustasta koilliseen. Someroharju sijoittuu napapiirin lähettyville.
Rovaniemen varuskunta eli Someroharjun varuskunta.
Varuskunnan joukkoihin kuuluvat joko Someroharjulla tai Rovaniemen alueella sijaitsevat
Muuta.
Someroharjulla on toiminut oma päiväkoti, mutta se lakkautettiin vuonna 2011 lentomeluongelmien takia.
Someroharju kuului vuoden 2005 loppuun asti lakkautettuun Rovaniemen maalaiskuntaan.
Alueen pohjoispuolella sijaitsee saksalaisten sotilaiden hautausmaa.
Lentoasema Rovaniemi.
Rovaniemen lentoasema sijaitsee Someroharjulla. Lentoasema on Joulupukin virallinen lentokenttä. Se on samalla yhteistoimintalentoasema lennoston kanssa.
Johannes Bureus

Johannes Thomae Agrivillensis Bureus (alk. Johan Bure, 15. tai 25. maaliskuuta 1568 Åkerby, Ruotsi – 22. lokakuuta 1652 Bondkyrka) oli ruotsalainen arkeologi, kielitieteilijä, mystikko ja runoilija. Hän oli Ruotsin ensimmäinen valtionarkeologi ("riksantikvarie") ja kansalliskirjaston johtaja ("riksbibliotekarie"). Hän oli myös ensimmäinen riimukirjoituksen dokumentoija. Häntä on kutsuttu ruotsin kieliopin isäksi.
Johannes Bureus suunnitteli Helsingin ja Uudenmaan vaakunat vuonna 1599.
Sergei Artjuhin

Sergei Jevgenjevitš Artjuhin (, 1. marraskuuta 1976 Moskova, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto – 12. syyskuuta 2012 Moskova) oli venäläis-valkovenäläinen kreikkalais-roomalaisen tyylin painija ja Euroopan mestari. Hän paini pääasiassa 120 kilogramman painoluokassa.
Elämä ja urheilu-ura.
Artjuhin saavutti Venäjän edustajana sotilaiden maailmanmestaruuden vuonna 2002 ja sotilaiden MM-pronssia vuonna 1997. Maailmancupissa hän sijoittui sarjassaan toiseksi vuonna 2001.
Venäjän painin tason ollessa kova Artjuhinille myönnettiin Valko-Venäjän kansalaisuus vuonna 2005. Samana vuonna hän voitti valkovenäläisenä Euroopan mestaruuden ja MM-pronssia. Seuraavana vuonna Artjuhin voitti toisen MM-pronssimitalinsa. Vuonna 2008 Artjuhin osallistui Pekingin kesäolympialaisiin, joissa hän hävisi avausottelunsa lopulta olympiakultaa vieneelle Mijaín Lópezille ja keräilyottelunsa lopulta pronssia voittaneelle Juri Patrikejeville. Artjuhin sijoittui Pekingissä 11:nneksi ja lopetti kilpapainijanuransa vuonna 2009.
Artjuhinilla oli Moskovassa 12. syyskuuta 2012 jääkiekkoharjoitukset, joiden jälkeen hän sai kuolemaan johtaneen sydäninfarktin. Hän oli kuollessaan 35-vuotias. Artjuhinin isä Jevgeni Artjuhin oli kreikkalais-roomalaisen painin maailmanmestari ja veli Jevgeni Artjuhin ammattilaisjääkiekkoilija.
Zassenhausin ryhmä

Matematiikassa Zassenhausin ryhmä on äärellisen joukon formula_1 sellainen permutaatioryhmä formula_2, että:
Ryhmä on nimetty Hans Zassenhausin mukaan.
Tukholman ruuhkamaksu

Tukholman ruuhkamaksu () on ruuhkamaksujärjestelmä, joka otettiin käyttöön Ruotsin Tukholmassa 1. elokuuta 2007. Ruuhka-aikoina käytössä oleva maksu koskee autoja, jotka tulevat tai lähtevät Tukholman keskikaupunkialueelta maanantaista perjantaihin kello 6.30 ja 18.29 välisenä aikana. Ruuhkaveroa ei kerätä pyhäpäivinä, aattopäivinä eikä heinäkuussa. Tietyt autot (mukaan luettuna ympäristöautot) ovat poikkeuksia.
Tukholman seudun asukkaat hyväksyivät vuonna 2006 pidetyssä äänestyksessä ruuhkaverojen vakinaistamisen. Maksuja kokeiltiin samana vuonna ja tulokset ylittivät ennakko-odotukset: autoilu väheni ja ilman laatu parani kaupungin keskustassa.
Vuoden 2015 alusta lähtien ruuhkamaksu peritään myös ulkomaille rekisteröidyistä ajoneuvoista. Aikaisemmin ne ovat olleet maksusta vapaat.
Maksu tulee auton rekisteriin merkitylle omistajalle postitse.
Veropetos

Veropetoksesta voidaan tuomita tekijä, joka antamalla viranomaiselle verotusta varten väärän tiedon veron määräämiseen vaikuttavasta seikasta, salaamalla verotusta varten annetussa ilmoituksessa veron määräämiseen vaikuttavan seikan, veron välttämistarkoituksessa laiminlyömällä verotusta varten säädetyn velvollisuuden, jolla on merkitystä veron määräämiselle, tai muuten petollisesti aiheuttaa tai yrittää aiheuttaa veron määräämättä jättämisen, tai sen määräämisen liian alhaiseksi, tai veron aiheettoman palauttamisen.
Veropetosten laajuus.
Euroopan parlamentin sosialistien ja demokraattien ryhmittymän tilaama raportti arvioi vuonna 2019, että yksin veropetokset unionin alueella ovat noin 825 miljardia euroa vuodessa.