tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Vartiolaiva

Vartiolaiva (lyhenne VL) on pienehkö yleiskäyttöinen partioalus tai saattaja. Aluksia käytetään valtion merialueiden ja merirajan valvontaan. Maasta riippuen kyseessä voi olla kevyesti aseistettu sota-alus, tai mahdollisesti kriisitilanteessa aseistettavissa.
Vartiolaivat Suomessa.
Suomessa Rajavartiolaitoksen käytössä on nykyään kolme vartiolaivaa ("Uisko", "Tursas", "Turva"). Alukset on kriisitilanteessa aseistettavissa ja alistettavissa Merivoimille. Normaalioloissa aluksilla ei ole kiinteää aseistusta. Vartiolaivoilla on kalustoa ympäristövahinkojen, kuten öljyvuotojen torjuntaan.
Markus Laine

Markus Laine (s. 27. maaliskuuta 1979 Naantali) on suomalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja. Laine pelasi SM-liigassa vuosina 1999–2000 ja 2003–2004. Hän on käynyt myös Ranskassa ja Ruotsissa.
Pelaajaura.
Laine pelasi kaksi ensimmäistä kauttansa ja pari peliä kolmannesta jääkiekon I divisioonassa. Hän pelasi 67 ottelua joissa tehoja kertyi 18 (4+14) ja jäähyminuutteja 96. Pudotuspeleissä hän pelasi yhteensä kahdeksan peliä ja yksi maali. Jäähyaitiossa hän istui yhteensä kymmenen minuuttia.
SM-liigassa hän pelasi kahdella eri kaudella. Ensimmäisellä kaudella 1999–2000 JYPissä 35 ottelua joissa kertyi yksi syöttöpiste ja kymmenen jäähyminuuttia. Toisella kaudellaan 2003–2004 seurana oli TPS ja pisteitä ei tullut ja jäähyminuutteja tuli 2. Otteluita tuli 15. Hän ei pelannut yhtään ottelua pudotuspeleissä.
Laine on pelannut ulkomailla kaksi kautta Ruotsissa ja yhden kauden Ranskassa. Ruotsissa hän sai tililleen 2001–2003 68 ottelua, 18 (5+13) pistettä ja 150 jäähyminuuttia. Hän pelasi Kinura Minersissa. Ranskassa hän pelasi yhden kauden joukkueessa HC Mont-Blanc. Siellä hän sai 25 ottelua ja 16 pistettä. Jäähyminuutteja tilille tuli 34.
Hän pelasi Suomi-sarjan runkosarjassa kuusi ottelua saaden kaksi pistettä. Alkulohkossa hän sai 19 pelissä 29 pistettä. Ristiinkarsinnassa hän pelasi kaksi ottelua ja sai kolme pistettä. Joukkue oli VG-62.
Laine on pelannut Mestiksessä kolmessa eri joukkueessa: Vaasan Sportissa, Hermeksessä sekä nykyisessä joukkueessaan TUTO Hockey. Ensimmäisen Mestis-kautensa hän pelasi 2000–2001 enne Ranskan vuosiaan. Sillä kaudella hän pelasi 36 ottelua ja sai 10 pistettä(1+9=10). Ranskan jälkeen hän palasi Suomeen SM-liigaan, mutta lähti melkein heti takaisin Mestikseen Hermekseen jossa pelejä kertyi 32 ja pisteitä 15(6+9=15). Kolmella seuraavalla kaudella hän pelasi Vaasassa Sportissa, siellä pisteitä tuli kaikilla kolmella kaudella yhteensä 100 ottelua ja sai 34 (9+25) pistettä. Sen jälkeen hän on pelannut Suomi-sarjan lisäksi vain TuTo Hockeyssa.
Heikkoudet ja vahvuudet.
Heikkoudet.
Laine on loukkaantumis- ja jäähyherkkä pelaaja, joka on tyytynyt kakkosparin rooliin. Ikä alkaa jo näkyä vauhdissa.
Vahvuudet.
Kokenut ja monipuolinen puolustaja. Iskenyt mestiksessä tasaisesti tehoja jokaisella kaudellaan.
Jaroslavlin asema

Jaroslavlin asema ( tai Станция Москва-Пассажирская-Ярославская, "Stantsija Moskva-Passažirskaja-Jaroslavskaja", ’Moskovan Jaroslavlin matkustaja-asema’) on yksi Moskovan suurista henkilöliikenteen rautatieasemista. Sieltä liikennöidään vilkkaasti sekä kauko- että lähijunilla lähinnä pohjoiseen, koilliseen ja itään. Jaroslavlin asema on muun muassa Siperian halki Vladivostokiin johtavan yli 9 000 kilometriä pitkän Siperian radan läntinen pääteasema. Aseman kapasiteetti on noin 300 junaa päivässä.
Sijainti.
Jaroslavlin asema sijaitsee Komsomolskaja-aukion laidalla Moskovan ydinkeskustan koillispuolella, 3,4 kilometriä Punaiselta torilta koilliseen. Saman aukion laidalla sijaitsee kaksi muutakin Moskovan päärautatieasemaa. Vieressä on Leningradin asema, joka on länteen suuntautuvan liikenteen pääteasema (esimerkiksi Pietarin ja Helsingin junat). Aukion eteläpuoliselta Kazanin asemalta liikennöidään idän, kaakon ja etelän suuntiin. Lähin metroasema on "Komsomolskaja" (linjat 1 ja 5).
Historia.
Aiemmin, vuosina 1907-1936 Jaroslavlin asema tunnettiin myös nimellä "Pohjoinen asema" () tai "Pohjoisen rautateiden asema". Tällä viitattiin Moskovan seudun pohjoispuolella sijaitseviin rautateihin, jotka nykyäänkin Venäjän rautateiden organisaatiossa kuuluvat Jaroslavlista johdetun alueellisen Severnaja železnaja doroga -yhtiön vastuulle.
Sosiaalipoliittinen yhdistys

Sosiaalipoliittinen yhdistys (ruots. Socialpolitiska Föreningen) on vuonna 1909 perustettu tieteellinen seura, jonka tavoitteena tehdä tunnetuksi suomalaista sosiaalipolitiikkaa ja vaikuttaa sen kehitykseen. Sosiaalipoliittinen yhdistys kehittää myös toimintansa kautta sosiaalipolitiikkaa ja sen tutkimusta sekä pyrkii herättämään tieteellistä keskustelua alallaan. Yhdistys julkaisee yhdessä Sosiaalityön tutkimuksen seuran kanssa neljästi vuodessa ilmestyvää Janus-lehteä. 
Historia.
Sosiaalipoliittisen yhdistyksen historia alkaa vuodesta 1908, jolloin sen perustamista alettiin valmistella. Virallisesti Sosiaalipoliittinen yhdistys perustettiin vuonna 1909 nimellä "Suomen Työväensuojelus- ja Sosiaalivakuutusyhdistys – Föreningen för Arbetareskydd och Socialförsäkring i Finland". Alkuvuosinaan yhdistys mm. edusti Suomen suurruhtinaskuntaa kansainvälisissä sosiaalipolitiikan kokouksissa. Itsenäisen Suomen synnyttyä yhdistys kokosi poliittisesti ja sosiaalisesti kuohuvan maan kehittämisestä kiinnostuneita kansalaisia joskus paremmalla, joskus heikommalla menestyksellä. Sodan jälkeen yhdistys pyrki aktiivisesti vaikuttamaan sosiaalipolitiikan kehitykseen Suomessa mm. laatimalla 60-luvun sosiaalipoliittista ohjelmaa. Sosiaalipoliittinen yhdistys on 1970-luvun lopulta alkaen järjestänyt vuosittain Sosiaalipolitiikan päiviä.
Ene Mihkelson

Ene Mihkelson (21. lokakuuta 1944 Imavere vald, Viljandimaa – 20. syyskuuta 2017) oli virolainen kirjailija.
Mihkelson opiskeli kirjallisuutta Tarton yliopistossa. Hän työskenteli opettajana ja sen jälkeen tutkijana Viron kirjallisuuden museossa.
Literature.
Mihkelson julkaisi ensimmäisen kirjallisen tuotteensa 1967. Ensimmäisen runokokoelmansa hän julkaisi kuitenkin vasta 1978. Hänen isänsä vastusti 1900-luvun puolivälissä neuvostojoukkojen läsnäoloa maassa, minkä vuoksi Mihkelsonia ei hyväksytty.
Neuvostoliiton hajoamisen jälkeen Mihkelson julkaisi kymmenen runoantologiaa. Hänen runoissaan ei ole metriikkaa, rytmiä eikä loppusointuja, mutta niissä on yllättäviä inversioita. Ne tunnetaan intensiivisyydestään, allegorioistaan ja metafyysisistä aiheistaan.
Mihkelson julkaisi myös neljä romaania, kokoelman kritiikkiesseitä ("Kirjanduse seletusi") ja novellikokoelman ("Surma sünnipäev"').
Mihkelsonin teoksissa on usein viittauksia hänen lapsuuteensa, jonka hän vietti piileskelyssä, Viron kansantarustoon ja Viron historiaan. 
Hänelle myönnettiin vuonna 2006 Herder-palkinto.
Nyan Cat

Nyan Cat on huhtikuussa 2011 Internet-ilmiöksi noussut YouTube-video. Videossa on iloinen värikkään sateenkaaren peräänsä jättävä harmaan vaaleanpunainen kissa, ja taustalla soi japanilainen popmusiikki. Video oli YouTuben viidenneksi katsotuin vuonna 2011. Kissan kehona on Pop-Tarts-leivonnainen.
Alkuperä.
GIF-animaatio.
2. huhtikuuta 2011 25-vuotias texasilainen Christopher Torres julkaisi omalla www-sivustollaan GIF-animaation kissasta. Myöhemmin Christopher teki lisäyksiä kissaan LiveStream-keskustelujen pohjalta.
Musiikki.
Alkuperäisen version kappaleesta latasi ”daniwell”-niminen käyttäjä japanilaiselle Nico Nico Douga -videosivustolle. Sittemmin samaisella sivustolla oleskeleva käyttäjä ”Momo Momo” remiksasi kappaleen lisäten siihen toistuvan sanan "nyan". Japanissa "nyan" on kissan ääntelyä tarkoittava onomatopoeia. Kappaleen lauluraita on tehty Vocaloid-ohjelman tapaisella Utau-laulusyntetisaattorilla. Yleisen harhaluulon mukaan laulu on tehty käyttäen Hatsune Mikun (初音ミク) ääntä vaikka laulun äänenä on Momo Momone (桃音モモ). Pelkästään laulu "Nyanyanyanyanyanyanyan" on alun perin Mikun.
Video.
Myöhemmin YouTuben käyttäjä ”saraj00n” yhdisti GIF-animaation, Nico Nico Douga -sivustolla sijainneen äänitiedoston ja julkaisi videon YouTubessa 5. huhtikuuta. Kolme päivää myöhemmin GIF-animaation luoja Christopher Torres nimesi kissan Nyan Catiksi. Video sai suosiota hetkessä ja nousi Youtuben viidenneksi katselluimmaksi videoksi vuonna 2011.
Tania Khalill

Tânia Calil Padis Campos (s. 8. heinäkuuta 1977 São Paulo) on brasilialainen näyttelijä ja televisiojuontaja. 
Khalill syntyi lastenlääkäri Emiliano Campokselle ja psykologi Terezinha Calille Campos São Paulon Partridge -kaupunginosassa. Hänen taiteilijanimensä Khalill on johdettu hänen sukunimestään Calil. Khalill on toinen kolmesta tyttärestä, ja hän on Espanjan ja Syyrian syntyperäinen.
Kanarianmarketta

Kanarianmarketta eli marketta eli pensaspäivänkakkara, toisinaan myös "margareeta", ("Argyranthemum frutescens", syn. "Chrysanthemum frutescens") on asterikasvien heimoon kuuluva laji, joka on kotoisin Kanariansaarilta. Kasvia viljellään koristekasvina muun muassa kesäkukkana.
Kanarianmarketalla on alalaji rihmakanarianmarketta eli ripsumarketta ("Argyranthemum frutescens" subsp. "foeniculaceum"), johon on yhdistetty joskus lajina pidetty tipsumarketta ("Argyranthemum anethifolium").
Ulkonäkö.
Kanarianmarketta kasvaa keskimäärin 40–50 senttimetriä korkeaksi. Se haaroo ja kasvattaa kukkia runsaasti. Mykerökukat ovat väriltään useimmin valkoisia tai keltaisia. Viljeltynä kanarianmarketta kukkii kesäkuusta syksyyn.
Turun tuomiokirkon nuorisokuoro

Turun tuomiokirkon nuorisokuoro () on suomalainen kuoro, joka koostuu 14–30-vuotiaista laulajista. Heitä kaikkia yhdistää halu musisoida ja toteuttaa musiikkia sekä kotikirkossaan Turun tuomio­kirkossa että muualla. Kuoro järjestää säännöllisesti ensemble- eli yhtye­laulun kursseja. Kuoron ohjelmisto on laaja ja monipuolinen ulottuen gospel- ja musikaalisävelmistä vanhaan musiikkiin ja suuriin teoksiin. Kuoro on osallistunut muun muassa J. S. Bachin Matteus-passion toteutuksiin, sekä barokki- että Bach-Mendelssohn -versiot). Se on ollut mukana myös Ariel Ramirezin latinovaikutteisten Missa Criollan sekä Navidad Nuestra -teosten toteutuksessa yhteistyössä eri kuorojen ja orkesterien kanssa. Esiintymismatkat suuntautuvat usein ulkomaille. Kuoro on esiintynyt muun muassa Pietarissa, Tartossa ja Göteborgissa. Korkean musiikillisen tason lisäksi kuoron toisena tärkeänä elementtinä huumori sekä musiikin ja yhdessäolemisen hauskuus.
Kuoron yhteyteen on myös kehkeytynyt käsikelloyhtye Hups!, joka soittaa englantilaisen tradition mukaisia pronssikelloja. Kuoron sisään on muodostunut myös useita vokaaliensemblekokoonpanoja, jotka osallistuvat kilpailuihin ja esiintyvät myös itsenäisesti.
Kuoron perustaja ja taiteellinen johtaja on Turun tuomiokirkon kanttori Anu Åberg.
Urheiluteippi

Urheiluteippi on urheilijoiden vammojen ehkäisyyn ja hoitamiseen käytetty teippi. Teippiä on sekä kovaa teippiä, joka ei jousta, että joustavaa kinesioteippiä.
Perinteinen kova urheiluteippi sopii esimerkiksi nivelten tukemiseen. Tekstiilipinnan ja pitävän liiman ansiosta teippiä käytetään myös muun muassa hiertymien ehkäisyyn. 
Kinesioteipillä pyritään vähentämään kipua, ja lisäksi sen uskotaan elvyttävän aineenvaihduntaa, lisäävän liikkuvuutta ja parantavan lihastoimintaa. Toisin kuin perinteinen urheiluteippi, se ei tue tai rajoita nivelten liikkuvuutta. Teippi on ohutta ja läpäisee hien, mutta kestää peseytymisen. Se pysyy paikallaan muutamasta päivästä aina useaan viikkoon. 
Kinesioteippiä käyttävät hoitovälineenä erityisesti fysioterapeutit. Lääketieteellistä näyttöä kinesioteipin tehosta ei ole, ja siksi sen vaikutuksen uskotaan perustuvan ainakin osittain lumevaikutukseen.
Kinesioteippi

Kinesioteippi, tunnetaan myös nimellä kinesiologiateippi tai ihmeteippi, on kivunlievitykseen käytetty teippi. Se on materiaaliltaan elastista puuvillateippiä, jonka akryyliliimapinta pitää teipin iholla paikoillaan. Kinesioteippiä käytetään urheiluvammojen ja erilaisten kipujen hoitoon. Kinesioteipin vaikutuksista ei juuri ole tieteellistä näyttöä. Vuoden 2012 tutkimuskoonnin perusteella yhdessäkään tutkimuksessa ei löydetty näyttöä kinesioteippauksen vaikutuksesta kivunlievitykseen.
Käyttö.
Kinesioteippiä käytetään yleisimmin urheiluvammojen kuntoutukseen ja lihaskipujen sekä lihassärkyjen lievittämiseen. Teippi antaa tukea ja varmistaa oikean liikeradan häiritsemättä verenkiertoa. Kinesioteippiä käytetään usein myös urheiluvammojen ennaltaehkäisyssä, sillä sen avulla voidaan varmistua nivelen liikeradasta ja välttää haitallisia ääriasentoja. Teipin kompressiovaikutus voi auttaa turvotuksen lievittämisessä. Kinesioteippiä voidaan myös käyttää leikkaus- ja muiden arpien hoidossa.
Teipin alkuperä.
Japanilaiset olympiaurheilijat käyttivät kinesioteippiä ensimmäisen kerran olympialaisissa vuonna 1988, mutta teippaus on vasta viime vuosina levinnyt eurooppalaisten urheilijoiden keskuuteen. Vuonna 2008 Pekingin olympialaisissa lahjoitettiin 50 000 rullaa kinesioteippiä olympiaurheilijoille . 
Vuoden 2008 jälkeen kinesioteippi on levinnyt laajalle, ja se on nykyisin suosittua maailmanlaajuisesti huippu-urheilijoiden keskuudessa – mm. maantiepyöräilijä Lance Armstrong ja jalkapalloilijat Gareth Bale, Gianluigi Buffon ja Mario Balotelli ovat vannoutuneita kinesioteipin puolestapuhujia.
Burga

Burga () on maalaiskunta ja sen keskuskylä Novgorodin alueen Malaja Višeran piirissä Venäjällä. Kylä sijaitsee Moskovan ja Pietarin välisen pääradan varrella 18 kilometriä Malaja Višerasta kaakkoon. Kunnan pinta-ala on 1207 neliökilometriä. Kylässä on 900 ja kunnassa 2300 asukasta (vuonna 2009).
Burgan kunta rajoittuu pohjoisessa Ljubytinon piiriin, idässä Malaja Višeran piirin Verebjen kuntaan, etelässä Kresttsyn ja Novgorodin piireihin sekä lännessä Malaja Višeran kaupunkikuntaan. Pinta-alasta 92,3 % on metsää ja 5,2 % maatalousmaata. Alueen läpi virtaa Mstajoki. Pohjoisessa on laajoja suoalueita.
Keskuskylän lisäksi kuntaan kuuluu 61 kylää: Barašiha, Bolšoje Lanovštšino, Bor, Borok, Borovki, Burtseva Gora, Devkino, Dobraja Voda, Dora, Dubki, Dvorištši, Gorki, Gornetskoje, Grebla, Iljitševo, Kamenka, Karpina Gora, Klenino, Klimkovo, Konkovo, Kortšažiha, Krasnaja Gorka, Krasnjonka, Krasnoje, Krasnyi Berežok, Krivoje Koleno, Ljubtsy, Lopoten, Maloje Pehovo, Medved, Mstinski Most, Nikolskoje, Nižnije Gogolitsy, Nižnije Tikuly, Novoje Zamotajevo, Novyje Morozitši, Olhovets, Parni, Peremyt, Podseki, Pryškino, Russkaja Olhovka, Šeljaiha, Seregiž, Sjuiska, Sokolovo, Sosnitsy, Staroje Zamotajevo, Staryje Morozovitši, Suriki, Uvary, Ujezža, Verhnije Gogolitsy, Verhnije Tikuly, Viniha, Vlitški, Vystavka, Zaharovo, Zaholovje, Zamošje ja Zmejevo.
Mstajoen rannoilla on ollut 1600-luvulla syntynyttä karjalaisasutusta. 1800-luvun puolivälissä karjalaisten asuttamia kyliä olivat muun muassa Gornetskoje, Gorki, Dubki, Pryškino, Sosnitsy ja Ljubtsy. Jo tuolloin seudun karjalaiset osasivat karjalan lisäksi myös venäjää. Samoissa kylissä asui vanhauskoisia. 1900-luvun alussa laaditussa Novgorodin läänin karjalaiskylien luettelossa Mstajoen alajuoksun asutusta ei enää mainita.
Moskovan ja Pietarin välisellä pääradalla on Burgan, Mstinski Mostin, Sjuiskan ja Krasnjonkan rautatieasemat. Kleninosta, Lopotenista, Parnista ja Mstinski Mostista on linja-autoyhteydet Burgan kautta Malaja Višeraan. Tärkeimpiä työnantajia ovat julkiset palvelut ja liikenne. Lisäksi seudulla toimii useita sahayrityksiä. Lähes kolme neljäsosaa työvoimasta työskentelee kunnan ulkopuolella.
Burgassa ja Dvorištšissa on keskikoulut, Mstinski Mostissa alakoulu, Burgassa, Dvorištšissa, Krasnjonkassa, Krasnaja Gorkassa ja Gorkissa kulttuuritalot. Lisäksi on neljä kirjastoa ja kuusi ensiapuasemaa. Nähtävyyksiin kuuluvat muinaiset asuin- ja hautapaikat, 1800-luvulta peräisin olevat Borin, Gornetskojen, Karpina Goran ja Staryje Morozovitšin kirkot sekä vanhat kartanot ja asuintalot.
Suunnitteilla olevan Moskovan ja Pietarin välisen nopean rautatieyhteyden on tarkoitus kulkea nykyisen pääradan eteläpuolella. Sen varrella aiotaan rakentaa uusi rautatieasema Burga-Skorostnaja. Moskovan ja Pietarin välinen uusi pikatie on linjattu kunnan eteläosan poikki. Piirin ainut pikatien liittymä sijoitetaan Burgasta Dvorištšin kautta Ljubtsyyn johtavan tien varrelle.
Planmed

Planmed Oy on yritys, joka suunnittelee, valmistaa ja markkinoi kuvantamislaitteita ja niihin liittyviä tuotteita mammografiaa ja ortopedistä kuvantamista varten. Sen pääkonttori sijaitsee Helsingin Herttoniemessä. Yritys perustettiin vuonna 1989. Yli 98 % tuotannosta viedään ulkomaille noin 70 maahan. Yrityksellä on tytäryhtiö Yhdysvalloissa.
Perhoslause

Perhoslause on klassinen euklidisen geometrian tulos, joka voidaan määritellä seuraavasti:
Piirretään ympyrälle mielivaltainen jänne "PQ" ja merkitään sen keskipistettä "M". Piirretään sitten ympyrälle jänteet "AB" ja "CD" siten, että ne kulkevat pisteen "M" kautta. Muodostetaan janat "AD" ja "BC". Merkitään janojen "AD" ja "PQ" leikkauspistettä "X" ja janojen "BC" ja "PQ" leikkauspistettä "Y". Nyt "M" on myös janan "XY" keskipiste, eli "XM=MY"
Todistus:
Piirretään pisteestä formula_1 normaalit formula_2 ja formula_3 janoille formula_4 ja formula_5. Vastaavasti piirretään pisteestä formula_6 normaalit formula_7 ja formula_8 janoille formula_9 ja formula_10
Saamme 
 formula_11
 formula_12
 formula_13
 formula_14
 formula_15
 formula_16
 formula_17
 formula_18
Edellisistä yhtälöistä nähdään, että
 formula_19
 formula_20
 formula_21
 formula_22
 formula_23
Koska formula_24 = formula_25,
formula_26
Josta saadaan, että
formula_27
Mankalan voimalaitos

Mankalan voimalaitos on vesivoimala Kaurakoskessa Kymijoen pääuomassa Iitin kunnassa. Voimalaitos on alun perin osakkaidensa, Helsingin kaupungin, Tampella Oy:n, Kotkan kaupungin ja Enso-Gutzeitin omistaman Oy Mankala Ab:n omaa tarvettaan varten käyttöön ottama vuonna 1950.
Kosken putouskorkeus on 8,1 metriä ja voimalan teho 27 MW. Voimalaitoksen omistaa Oy Mankala Ab, jonka taas omistaa Helen Oy. Voimalaa ohjataan nykyään kaukokäytöllä Helen Oy:n keskusvalvomosta. Sen koneistot on revisioitu 1990-luvun alussa sekä tehty tehon nosto vuosina 2015–2017 uusimalla koneistojen juoksupyörät.
Ennen voimalan rakentamista n. 7 km voimalasta ylävirtaan sijaitsivat Mankalan kosket, mutta ne hävisivät näkyvistä, kun veden pinta nousi useita metrejä.
Muut Oy Mankala Ab:n omistamat vesivoimalaitokset Kymijoessa ovat Ahvenkosken voimalaitos, Ediskosken voimalaitos ja Klåsarön vesivoimalaitos Pyhtäällä. Oy Mankala Ab on Teollisuuden Voiman osakas 8,1 %:n osuudella.
Oy Mankala Ab:hen liittyy Mankala-periaate, jossa yhtiöt voivat perustaa voittoa tuottamattoman osakeyhtiön omaa tarkoitustaan varten.
Historia ja rakentaminen.
Alun perin Mankalan voimalaitosta suunniteltiin Iso-Käyrään. Pian kuitenkin havaittiin, että Kaurakoskessa voimalaitos pystyisi hyödyntämään kaikkien läheisyydessä olevien kuuden kosken yhteenlasketun tehon. Toisena vaihtoehtona oli sijoitus nykyisen Kimolan kanavan paikalle, mikä olisi mahdollistanut Mankalan ja Vuolenkosken yhdistämisen. Kaurakosken voimalaitostyömaa käynnistyi vuonna 1944 voimalaitosinsinööri Kai Sandsundin (Tampella) johdolla. Suunnittelutyöstä vastasi vesivoimaan ja vesirakentamiseen erikoistunut Consulting Neuvotteleva Insinööritoimisto Oy. Voimalaitoksen ja voimalaitospadon julkisivun suunnittelivat arkkitehdit Bertel Liljequist ja Arne Helander.
Rakentamisen alussa työvoimasta ja koneista oli pulaa sodanjälkeisessä Suomessa. Tilanne kuitenkin parani nopeasti, ja loppuvuodesta 1946 Mankalassa työskenteli jo 420 henkeä. Työmaa oli laajimmillaan kesällä 1948, jolloin siellä työskenteli 860 henkilöä. Vaikka työt etenivät hyvin, rakennushanketta varjosti Kaurakosken omistajuuskiista. Oy Mankala Ab oli ostanut ranta-alueen, joka oli vuoden 1839 isossajaossa päätynyt Kauppilan kruununtilan omistukseen. Kyläläisten tulkinnan mukaan jakosopimus ei kuitenkaan kattanut vesioikeuksia eikä itse koskea. Pitkällisen oikeusprosessin päätteeksi hovioikeus ratkaisi kiistan yhtiön eduksi, mutta korkein oikeus kumosi päätöksen vuonna 1952. Tämä johti uusiin koskikauppoihin vuonna 1953, joissa kylä sai muun muassa ilmaista sähköä Iitin Sähkö Oy:n välityksellä.
Voimalaitospatoa varten louhittiin ja siirrettiin yhteensä 173 170 kuutiometriä maata ja kalliota. Koko padotusalueella maamassoja siirrettiin 212 000 kuutiometriä, ja Kymijoen pinta nousi padon yläpuolella 5,5 metriä. Voimalaitospadon seurauksena Isokäyrän ja Kaurakosken välistä jäi veden alle noin 375 hehtaaria maata. Tästä pinta-alasta onnistuttiin kuitenkin säästämään noin puolet muun muassa pengerryspatoja rakentamalla.
Mankalan voimalaitos kytkettiin valtakunnan verkkoon 5. kesäkuuta 1950.
Sabina (nimi)

Sabina on naisen etunimi, joka johtuu Italiassa muinoin asuneesta kansasta, sabiineista.
Suomessa nimi Sabina on vuoden 2019 loppuun mennessä annettu 1 480 naiselle ja alle kymmenelle miehelle.
Nimeä ei ole suomen­kielisessä kalenterissa, mutta suomen­ruotsalaisen kalenterin mukaan Sabinan nimipäivä on 27. lokakuuta.
Uinnin Suomen-mestaruuskilpailut 1909

Suomen uintimestaruuksista kilpailtiin useammassa eri paikassa ja eri aikoina.
Vaasassa 24. - 25. heinäkuuta 100 m vapaauinti, suorat kerroshypyt 1 000 m vapaauinti, ponnahduslauta ja vaihtelevat kerroshypyt.
Turussa viikkoa myöhemmin uitiin naisten 100 m ja suorat kerroshypyt ja miesten vesipallo.
Lisäksi Tampereella 22. elokuuta ratkaistiin mestaruudet miesten 4 x 50 m viestiuinnissa ja 200 m rintauinnissa, jossa mestaruus jouduttiin jakamaan.
Miehet.
Vesipallo.
Vesipallomestaruuden voitti Helsingfors Simsällskap voittamalla Turun Urheilunystävät maalein 6-0 (1-0,5-0).
Pukinjärvi

Pukinjärvi () on Vaasan 34. kaupunginosa. Se on rakentunut 1990-luvulla. Valtaosa tonteista on osoitettu omakotitaloille, joiden lisäksi alueella on myös rivitaloja ja pienkerrostaloja.
Vaasan kaupunginhallinnon tilastoalueista Pukinjärvi kuuluu Gerbyn suuralueeseen.
Nimensä alue on saanut sen kupeessa aiemmin sijainneesta Bockin panimosta, jota suomenkieliset vaasalaiset nimittivät ”Pukin panimoksi”. 
Pukinjärven ensimmäinen asemakaava, joka on arkkitehti Elmar Badermanin laatima, on vahvistettu vuonna 1992. Ennen asuinalueeksi rakentumista Pukinjärven alue on ollut peltoa ja luonnonvaraista metsää. Sieltä ei ole löydetty merkkejä varhaisesta asutuksesta.
Vesistö.
Kaupunginosan itäpuolella sijaitsee Pukinjärvi. Se on alkujaan merenlahti, joka maankohoamisen myötä eristyi merestä järveksi.
Sekä Pukinjärven että viereisen Onkilahden pohja on saastunut alueella toimineiden Kemiran ja Puolustusvoimien varikon päästöistä. Nykyisin päästöjä ei enää sallita, mutta vuosisadan mittaan kertynyt myrkkykuorma on edelleen Pukinjärven ja Onkilahden pohjalla, eikä edelleenkään ole selvyyttä, mihin noin viidentoista aarin kokoinen maa-aines olisi mahdollista asianmukaisesti siirtää.
Pukinjärven kunnostaminen aloitettiin keväällä 2011, mutta työt keskeytettiin jo samana kesänä esiin tulleiden haitallisten aineiden vuoksi. Alueelta on löydetty esimerkiksi valkoista fosforia, arseenia, kromia, elohopeaa, kuparia ja sinkkiä. 
Väestö.
Vuonna 2015 Pukinjärven alueella asui 957 asukasta.
Pukinjärven asukkaista äidinkielenään suomea puhui 73,9 %, ruotsia 23,2 % ja muita kieliä 2,9 % vuonna 2015. Alueen työvoimasta opiskelijoita oli 17,9 % ja työttömiä 5,3 % vuonna 2013.
White Feathers

White Feathers on englantilaisen Kajagoogoo-yhtyeen ensimmäinen albumi. Se julkaistiin LP-levynä vuonna 1983.
Albumin tunnetuin kappale on "Too Shy", joka oli kansainvälinen hitti ja nousi Isossa-Britanniassa ensimmäiseksi.
Muut albumilta julkaistut singlet olivat "Ooh To Be Ah" ja "Hang On Now". Kaikista kolmesta tehtiin musiikkivideo.
Single-levyjen B-puolella on kappaleen instrumentaaliversio.
LP-version kappaleet.
Kaikki säveltänyt Kajagoogoo.
Näytösoikeudenkäynti

Näytösoikeudenkäynti tai lumeoikeudenkäynti tarkoittaa julkista oikeudenkäyntiä, jossa oikeuslaitos on päättänyt syytetyn syylliseksi jo ennen oikeudenkäyntiä. Kyse on usein poliittisten vastustajien kukistamisesta.
Pohjois-Amerikka.
Salemin noitavainoissa tuomittiin ainakin 25 henkeä kuolemaan vuonna 1692. Noitavainojen syyt ovat kiinnostaneet tutkijoita, mutta ne eivät ole täysin rinnastettavissa näytösoikeudenkäynteihin.
Eurooppa.
Alfred Dreyfusin oikeudenkäynti, jossa juutalainen tykistökapteeni tuomittiin syyttömänä vakoilusta vankeuteen vuonna 1894 Ranskassa.
Neuvostoliiton ja itäblokin näytösoikeudenkäynnit.
Neuvostoliiton kommunistipuolue aloitti Stalinin johdolla Moskovan oikeudenkäynnit vuonna 1937. Leningradin kommunistijohtaja Sergei Kirovin murha johti suureen näytösoikeudenkäyntiin. Toisen maailmansodan jälkeen näytöksiä toteutettiin NKVD:n avulla Itäblokin maissa. Itäblokin maiden syytetyt vietiin usein Moskovaan näytösoikeudenkäyntiä varten, kuten Puolan Armia Krajowa -vastarintajärjestön niin sanotussa kuudentoista oikeudenkäynnissä. Rudolf Slánskýn oikeudenkäynti oli yksi tunnetuimmista Itäblokin maissa tapahtuneista näytösoikeudenkäynneistä. Unkarissa järjestettiin László Rajkin näytösoikeudenkäynti vuonna 1949. Myös Romaniassa ja Bulgariassa käytiin poliittisia näytösoikeudenkäyntejä. Puolassa Krakovan kirkollisessa tuomioistuimessa järjestettiin stalinistinen näytösoikeudenkäynti katolisen kirkon pappeja vastaan vuonna 1953. Rikoksen tunnustaminen saatiin yleensä kiduttamalla syytettyä ennen oikeudenkäyntiä sekä uhkaamalla lähiomaisia ja perhettä. Tunnustus nauhoitettiin, ja jos syytetty poikkesi aikaisemmasta tunnustuksesta, oikeuden istunto keskeytettiin.
Jaroslavlin päärautatieasema

Jaroslavlin päärautatieasema () on Venäjän Jaroslavlin alueen pääkaupungin Jaroslavlin vilkkaasti liikennöity päärautatieasema. Asemalle liikennöidään sekä kauko- että lähijunin. 
Asema kuuluu hallinnollisesti Venäjän rautateiden Jaroslavissa kotipaikkaansa pitävän alueellisen rautatieyhtiön (Pohjoisen rautatiet) vastuulle.
Hiljaisuus (suomalainen elokuva)

Hiljaisuus on 9. joulukuuta 2011 ensi-iltansa saanut suomalainen sotaelokuva. Elokuvan on ohjannut Sakari Kirjavainen ja käsikirjoittanut Esko Salervo.
Pääosia näyttelevät Joonas Saartamo, Joanna Haartti, Lauri Tilkanen, Terhi Suorlahti, Ilkka Heiskanen, Sinikka Mokkila sekä Kari Hakala. Elokuvan pukusuunnittelusta on vastannut Janne Karjalainen, maskeerauksesta Kata Launonen ja äänisuunnittelusta Olli Huhtanen ja Pietari Koskinen. Elokuvan tuottaja on Cine Works Oy ja levittäjänä toimii Buena Vista International Finland.
Tuotanto.
Elokuvaa kuvattiin vuonna 2011 helmikuun ja elokuun välillä.
Elokuvaa on kuvattu pääosin Kainuussa, Porvoossa, Inkoossa ja Lappeenrannan Ylämaan (muun muassa Pätärin talomuseon pihapiirissä) seudulla kolmessa osassa vuoden 2011 aikana. Elokuvan budjetti oli 1,5 miljoonaa euroa, ja siinä on mukana noin 200 avustajaa. Mukana olivat myös S.A. Aatu ja Hauska-Ponsi, Niinisalon ratsastajien suomenhevoset, joilla on takana noin 20 elokuvaa ja televisiotuotantoa.
Juoni.
Eletään talvea ja kevättä 1944. Rintamalinjan lähellä sijaitsee kaatuneitten evakuoimiskeskus, jonne kuolleet sotilaat suomalaisten toisessa maailmansodassa noudattaman tavan mukaan kerätään huollettaviksi kotiin lähettämistä varten. Eino (Joonas Saartamo) astuu palvelukseen yhdessä ystävänsä Antin (Lauri Tilkanen) kanssa yksikköön, jossa muutaman naisen ja miehen joukko suorittaa raskasta ja vaativaa tehtävää. Ensitapaamisessaan vainajia kotimultiin valmistelevien lottien kanssa miehet joutuvat silmätysten päähän ammutun suomalaissotilaan kanssa ja järkyttävä näky saa Antin pyörtymään. Tottuneesti kuolleiden kanssa työskenteleviä lottia ovat Siiri (Joanna Haartti), Jaana (Terhi Suorlahti) ja naiskolmikon henkisenä johtajana kuppari-Miina (Sinikka Mokkila).
Einon tärkein tehtävä on huolehtia lupauksestaan Antin isälle – pitää tämä erossa vaikeuksista ja ennen kaikkea hengissä. Antti on iloinen ja lottia hymyllään hurmaava kauppamies, joka sälyttää raskaimmat työt Einolle. Kaikessa hiljaisuudessa Antti käy vaihtokauppaa linjojen välissä sattumoisin kohtaamansa venäläissotilaan kanssa. Miehet jatkavat veljeilevää liiketoimintaansa salatuissa yöllisissä tapaamisissa ei-kenenkään maalla. Jotain ankarasti kielletystä kaupankäynnistä tulee sotilaspastori Hiltusen (Kari Hakala) tietoon, mutta tämä luulee, että krusifiksien ja kultahampaiden ilmaantumisessa on ollut kyse "vain" ruumiinryöstämisestä.
Eino joutuu toden ja unen rajalle mieleltään ilmeisen järkkyneen Korpikankaan, entisen lääketieteen ylioppilaan kanssa (Ilkka Heiskanen). Tämä keskustelee vainajien kanssa eikä epäröi kosketella kuolleita. Talviset ruumiiden sulatusrupeamat yöllisessä riihessäkään eivät näytä olevan Korpikankaalle ylivoimainen este.
Jussi-ehdokkuudet ja voitot.
Hiljaisuus oli kolmen eniten Jussi-ehdokkuuksia saaneen elokuvan joukossa. Varsinaiset Jussi-palkinnot sille tulivat miespääosasta (Joonas Saartamo), miessivuosasta (Ilkka Heiskanen), musiikista (Timo Hietala) ja äänisuunnittelusta Olli Huhtanen ja Pietari Koskinen.
Ehdokkuudet Hiljaisuudelle tulivat lisäksi seuraavissa kategorioissa:
Voitto kotiin, Vintiöt!

Voitto kotiin, Vintiöt! on vuonna 2011 ilmestynyt Tuija Lehtisen kirjoittama kartingiin liittyvä nuortenkirja. Se on neljäs ja viimeinen osa "Team Karting Vintiöt" -kirjasarjaa.
Kirjan päähenkilö on Vesa.
Naval College

Naval College on Irlannin puolustusvoimien merisotakoulu, joka kouluttaa henkilökuntaa Irlannin laivastolle. Sen toimipaikka on Haulbowlinessa Etelä-Irlannissa. Se jakautuu kolmeen osaan:
Sotilaallinen koulutus tapahtuu Haulbowlinen laivastotukikohdassa Cork Harbourin keskustassa. Ei-sotilaallinen koulutus tapahtuu National Maritime College of Irelandissa (NMCI) lähistöllä Ringaskiddyssa.
Tetraetyylipyrofosfaatti

Tetraetyylipyrofosfaatti eli tetrastigmiini eli TEPP on organofosfaatteihin kuuluva antikoliiniesteraasi, jota käytetään torjunta-aineena. Tetrastigmiinin syntetisoi Philippe de Clermont vuonna 1854 ja se oli ensimmäinen organofosfaattiryhmän antikoliiniesteraasi.
Tetraetyylipyrofosfaatti on palavaa, väritöntä ja hygroskooppista nestettä. Se liukenee veteen ja hydrolysoituu nopeasti. Ainetta voidaan valmistaa esimerkiksi trietyylifosfaatin ja fosforipentoksidin reaktiolla.
Oikosulku (yhtye)

Oikosulku oli vuosina 1999–2005 toiminut tamperelainen rockyhtye, joka kierrätti retro-hengessä Led Zeppelin–, Tehosekoitin–, Hellacopters– ja AC/DC-vaikutteita. Loppuvuodesta 2001 Oikosulku solmi levytyssopimuksen Poko Rekordsin kanssa ja yhtyeen debyyttisingle "Rock’n’Roll musaa" nousi maaliskuussa 2002 Suomen singlelistan kymmenennelle sijalle. Jani Viitasen tuottama debyyttipitkäsoitto "Oikosulku" ilmestyi maaliskuussa 2003. Oikosulun ensimmäinen musiikkivideo "Mä liidän" julkaistiin huhtikuussa 2003, ja se oli muun muassa yksi MoonTV:n kesän 2003 esitetyimmistä musiikkivideoista.
Adam Thomas

Adam Thomas (s. 11. elokuuta 1988 Cheetham, Englanti) on brittiläinen näyttelijä.
Thomas näytteli Adam Bartonia ITV:n saippuaoopperassa Emmerdale. Sitä ennen hänet tunnettiin jo BBC:n sarjasta Waterloo Roadin koulu, jossa hän näytteli Donte Charlesia. Thomasin ura alkoi 15-vuotiaana vuonna 2002. Hänen ensimmäinen roolinsa oli vieraileva hahmo BBC:n saippuaoopperassa Tohtorit. Neljä vuotta myöhemmin nousi julkisuuteen Donte Charlesin läpimurtoroolillaan, jota hän esitti vuoteen 2009 asti. Roolin ansiosta Thomas sai tarjouksen Emmerdale-sarjasta, jossa hän on näytellyt 2009–2018. Hän myös esiintyi ITV:n kilpailuohjelmassa All Star Family veljensä Ryan Thomasin kanssa. Vuonna 2023 Adam osallistui BBC:n Strictly Come Dancing -ohjelmaan ammattitanssija Luba Mushtukin kanssa ja sijoittui 9. sijalle.
Vanhemman veljen Ryan Thomasin lisäksi Adamilla on ei-identtinen kaksoisveli Scott Thomas.
Elisabeth Risdon

Elisabeth Risdon, oik. Elizabeth Evans (26. huhtikuuta 1887 Lontoo, Englanti – 20. joulukuuta 1958 Santa Monica, Kalifornia) oli brittiläinen näyttelijä.
Houkuttelevan nuoruuden kauneutensa ansiosta Risdon näytteli teatterissa yhteiskunnallisia rooleja. Vuosia myöhemmin hän siirtyi teatterin lavoilta varhaisien mykkäelokuvien kautta äänielokuviin.
Yli neljäkymmentä vuotta kestäneen uransa aikana Risdon näytteli sekä elokuvissa, teatterissa että televisiossa. Elisabeth Risdon päätti elokuvauransa vuonna 1952, mutta jatkoi television puolella vuoteen 1956, jolloin 69-vuotias Risdon päätti koko uransa. Hän oli näytellyt yhteensä 142 elokuvassa ja kymmenissä näytelmissä. Hän kuoli siitä kaksi vuotta myöhemmin 1958.
Elämä ja ura.
Risdon aloitti näyttelijänuransa Lontoossa ja opiskeli Royal Academy of Dramatic Artissa, jossa hän opettikin myöhemmin. Hän teki Broadway-debyyttinsä vuonna 1912 näytelmässä "Fanny's First Play". Sen jälkeen hän palasi Englantiin, jossa hän näytteli brittiläisissä mykkäelokuvissa. Elokuvadebyyttinsä Risdon teki vuonna 1913 elokuvassa "Bridegrooms Beware".
Pieni, kurvikas ja monipuolinen Risdon oli hyvin suosittu brittiläisissä yleisöissä ja vuonna 1915 Risdon äänestettiin Englannin vuoden suosituimmaksi mykkäelokuvatähdeksi. Hänen tunnettuja mykkäelokuviaan ovat "The Idol of Paris" (1914), "Florence Nightingale" (1915), "The Manxman" (1916) ja "The Mother of Dartmoor" (1917). Vuonna 1916 Risdon meni vihille elokuvaohjaaja George Loane Tuckerin (1872–1921) kanssa ja muutti Yhdysvaltoihin seuraavana vuonna. Vuonna 1918 Risdonista tuli Theatre Guildin jäsen.
Tuckerin kuoleman jälkeen vuonna 1921 Risdon opetti Royal Academy of Dramatic Artissa sekä näytteli koko 1920-luvun ajan vuorotellen Lontoon ja New Yorkin teatterilavoilla. Myöhemmin Risdon meni toisen kerran naimisiin näyttelijä Brandon Evansin (1878–1958) kanssa. Vuosia kestäneen yhteistyön Theatre Guildin kanssa Risdon erosi siitä ja asettui Hollywoodiin vuonna 1934.
Risdonin äänielokuvauran roolit sisälsi enimmäkseen kovatahtoisia matriarkkoja, itsevaltaisia tätejä ja rahvaanomaisia sekä tyylikkäitä äitejä, mutta työhön sisältyi myös kevyitä komedioita. Hänen tunnetuimpiin rooleihin kuuluvat äänielokuvissa "Rikos ja rangaistus" (1935), "Theodora leikkii tulella" (1936), "Varjojen kadut" (1937), "Kuohuva 20-luku" (1939), "Sattuma korjaa satoa" (1942), "Cowboy puhdistaa kaupungin" (1944), "Muna ja minä" (1947), "Isä ja me" (1947) ja Risdonin viimeiseksi jäänyt elokuvarooli "Scaramouche – säilän sankari" (1952).
Vuonna 1950 Risdon aloitti televisiouransa sarjassa "The Bigelow Theatre". Risdon näytteli "The Bigelow Theatren" kahdessa jaksossa: "The Man Who Had Nothing to Lose" (1950) ja "The Other Jessie Grant" (1951). Sen jälkeen hän teki yksittäisiä vierailurooleja sarjoissa "Schlitz Playhouse of Stars" (1953), "The Ford Television Theatre" (1955 ja 1956) ja "Ethel Barrymore Theater" (1956).
Elisabeth Risdon kuoli 71-vuotiaana aivoverenvuotoon 20. joulukuuta vuonna 1958 Santa Monicassa, Kaliforniassa. Hänen ruumiinsa lahjoitettiin lääketiedellisiin tutkimuksiin UCLA Medical Schoolille.
Eestiluoto

Eestiluoto () on noin 40 hehtaarin kokoinen saari Sipoon vesialueella Suomenlahdella.
Eestiluoto on ollut puolustusvoimien käytössä ja siellä on vielä tulenjohtotorni. Pääosa saaresta luovutettiin Helsingin kaupungille virkistyskäyttöön vuonna 1974. Saarella oli Ilmatieteen laitoksen havaintoasema syyskuun 2021 loppuun saakka. Saarelle ei ole julkisia liikenneyhteyksiä, mutta pohjois- ja itärannalla on veneenkiinnitysrenkaita. Saarella on rauhoitettuja kenttäorakon ja lehtokielon kasvualueita.
Limehousen asema

Limehousen asema on Lontoossa Tower Hamletsin alueella sijaitseva c2c:n operoimien lähijunien ja Docklands Light Railwayn asema. Asema on Lontoon matkakortin maksualueella 2.
Limehousen asema sijaitsee rautatielinjojen haarautumiskohdassa kahdella eri suuntiin erkanevalla viaduktilla. Näistä toisella on lähijunien ja toisella Docklands Light Railwayn raiteet. Rautatieasema on avattu vuonna 1840 nimellä Stepney. Nykyisen nimensä asema sai vuonna 1987, kun DLR:n liikennöinti asemalla alkoi.
Limehousen asemalla pysähtyvät Fenchurch Streetin asemalta Shoeburynessiin, Graysiin ja Southendiin kulkevat junat. Aseman kautta kulkevat DLR-junat puolestaan liikennöivät Lontoon Citystä Bankin ja Tower Gatewayn asemilta Becktonin, Lewishamin ja Woolwich Arsenalin suuntiin.
Indrek Hargla

Indrek Hargla (oik. Indrek Sootak, 12. heinäkuuta 1970 Tallinna) on virolainen kirjailija.
Hargla on kirjoittanut apteekkari Melchiorista sarjan, jossa on rikoskertomuksia yhdistettynä historiaan.
Royal Mail Ship

Royal Mail Ship (joskus Steam-ship tai Steamer), nähdään usein lyhennetyssä muodossaan RMS, on laivoissa käytetty lyhenne, jota käyttävät laivat, jotka kantavat postia Yhdistyneen kuningaskunnan valtio-omisteisen postilaitoksen Royal Mailin kanssa tehdyn sopimuksen turvin. Lyhenne on vuodelta 1840. Jokaisella tunnustuksen saaneella laivalla on oikeus käyttää Royal Mailin lippua, kun laiva on liikenteessä, ja pitää Royal Mailin kruunu-logoa laivan merkin yhteydessä.
Tunnusta käyttivät useat laivayhtiöt, mutta yleisimmin se yhdistetään Cunard Lineen, Royal Mail Linesiin ja Union-Castle Line -yhtiöön, joka piti hallussaan useita korkean luokan postisopimuksia ja joka perinteisesti liitti useiden laivojensa nimen eteen lyhenteen ”RMS”.
Vaikka aiemmin jotkut laivayhtiöt, erityisesti Royal Mail Lines, kutsuivat kaikkia laivojaan RMS-lyhenteellä, todellisuudessa laiva oli oikeutettu käyttämään lyhennettä vain, kun sillä oli voimassa oleva sopimus. Muulloin se käytti jotain muuta lyhennettä, kuten ”SS”.
Yksi tunnetuimmista lyhennettä käyttäneistä laivoista oli RMS Titanic.
Transport for London

Transport for London (lyh. TfL) vastaa joukkoliikenteen suunnittelusta ja järjestämisestä Suur-Lontoon alueella Yhdistyneessä kuningaskunnassa.
Transport for London on perustettu vuonna 2000. Se hallinnoi Lontoon metroa, Overgroundia, Docklands Light Railwayta, bussi- ja raitioliikennettä sekä Thamesin lauttaliikennettä . Joukkoliikenteen lisäksi TFL vastaa myös monista muista liikenteeseen liittyvistä toiminnoista, kuten teiden kunnossapidosta, taksiliikenteen sääntelystä ja ruuhkamaksujärjestelmästä.
Mehis Heinsaar

Mehis Heinsaar (s. 1. elokuuta 1973) on virolainen prosaisti ja runoilija.
Heinsaarta pidetään oman sukupolvensa kirkkaimpana prosaistina. Vuonna 2001 novellikokoelma "Vanameeste näppaja" sai Betti Alverin kirjallisuuspalkinnon vuoden parhaana esikoisteoksena. Heinsaarin toinen kirja "Härra Pauli kroonikad" (suom. "Herra Paulin aikakirjat") sai Viron kulttuurirahaston proosapalkinnon 2001.
Mehis Heinsaarta on luonnehdittu absurdin huumorin, surrealismin ja maagisen realismin edustajaksi. Tarinoissa ei ole löydettävissä rationaalista logiikkaa vaan ne noudattavat ihmeiden logiikkaa. Parhaimmillaan hän on pienissä kertomuksissa. Hänen teoksensa "Ebatavaline ja ähvardav loodus" (suom. "Epätavallinen ja uhkaava luonto") kuvituksesta on vastannut virolainen taiteilija Priit Pärn, jonka graafinen kädenjälki sopiikin hyvin Heinsaarin tarinoiden outoon maailmaan, jossa yllättävät muodonmuutokset ovat mahdollisia.
Jättiläissiipikotilo

Jättiläissiipikotilo ("Lobatus gigas") on suurikokoinen meressä elävä kotilo, jota kerätään ravinnoksi Karibialla.
Ulkonäkö ja koko.
Jättiläissiipikotilo kasvaa noin 30 senttiä pitkäksi ja painaa yli kaksi kiloa. Se kasvaa täysikokoiseksi 3–5 vuodessa, elää tyypillisesti 20–30 ja joskus jopa 40 vuotta.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Jättiläissiipikotilo elää Karibianmerellä ja Meksikonlahdella. Sitä tavataan koralliriutoilla, hiekkapohjalla ja meriruhoniityillä, mutta ei yleensä syvemmällä kuin 20 metrin syvyydessä.
Doris Kareva

Doris Kareva (28. marraskuuta 1958 Tallinna, Viro) on virolainen runoilija. Hän jatkaa virolaisen romanttisen lyriikan perinnettä.
Suomennetut teokset.
Suomennoksia julkaisuissa
Marco Aurelio Soto

Marco Aurelio Soto (13. marraskuuta 1846 Tegucigalpa, Honduras – 25. helmikuuta 1908 Pariisi, Ranska) oli hondurasilainen poliitikko, joka oli maan presidenttinä 1876–1883.
Elämä.
Soto syntyi Tegucigalpassa 1846. Hän muutti perheensä kanssa Guatemalaan 1857. Hän valmistui San Carlos de Guatemalan yliopistosta ja oli lakimiehenä vuodesta 1867. Soto aloitti poliittisen uransa Guatemalassa Miguel Garcia Granadosin hallinnossa 1870-luvun alussa ja oli edelleen Guatemalan hallinnossa Justo Rufino Barriosin aikana.
Hondurasin presidentti José María Medina joutui eroamaan 1876 Guatemalan painostuksesa. Medina nimesi 27. elokuuta Soton seuraajakseen, väliaikaiseksi presidentiksi. Virallisesti Soto valittiin presidintiksi 30. toukokuuta 1877. Toiselle kaudelle Soto valittiin helmikuussa 1881. Soton aikana Hondurasissa toteutettiin monia taloudellisia, koulutuksellisia ja hallinnollisia uudistuksia. Soto siirsi maan pääkaupungin Tegucigalpaan, ja hänen aikanaan perustettiin muun muassa Hondurasin kansalliskirjasto ja -arkisto sekä posti- ja rahalaitos.
Soto oli presidenttinä Guatemalan Barriosin tuella. Hän menetti kuitenkin tukensa 1883 ja joutui eroamaan. Hondurasin kansalliskongressi hyväksyi Soton eronpyynnön lokakuussa. Valta oli ollut jo toukokuusta Enrique Gutiérrez Lozanon johtamalla ministerineuvostolla, kun Soto oli lähtenyt Yhdysvaltoihin. Hän asettui asumaan Pariisin, mutta pyrki uudestaan politiikkaan vuoden 1902 vaaleissa. Soto jäi äänestyksessä kolmanneksi Manuel Bonillan ja Juan Ángel Ariasin jälkeen kolmanneksi. Soto vetäytyi tämän jälkeen lopullisesti politiikasta ja palasi Pariisiin, missä kuoli 1908.
Phan Thị Hà Thanh

Phan Thị Hà Thanh (s. 16. lokakuuta 1991 Hải Phòng) on vietnamilainen telinevoimistelija.
Phan saavutti Tokion MM-kilpailuissa 2011 pronssia hyppykilpailussa pistein 14,666. Se oli Vietnamin ensimmäinen mitali telinevoimistelun MM-kilpailuissa. Lontoon olympialaisissa 2012 hän sijoittui hypyssä 12:nneksi, Antwerpenin MM-kilpailuissa 2013 kuudenneksi ja Nanningin MM-kilpailuissa 2014 kahdeksanneksi. Maailmancupin kilpailussa Portossa 2010 hän sijoittui toiseksi hypyssä ja eritasonojapuilla.
Ruostehappomarja

Ruostehappomarja ("Berberis vulgaris") on happomarjakasveihin kuuluva keltakukkainen ja piikikäs pensas. Lajia tavataan Euroopassa laajasti Pohjoismaiden eteläosia myöten sekä ihmisen levittämänä myös Pohjois-Amerikassa. Se on vanha hyötykasvi, jota on käytetty niin rohdoksi, ruoaksi kuin koristepensaanakin. 
Ulkonäkö ja koko.
Ruostehappomarja kasvaa piikikkääksi, pystyksi 1–2 metriä korkeaksi pensaaksi. Edellisen kesän kasvaimen kuori on harmaa, kuluvan kesän kasvainranka on kalju. Lehdet ovat oksissa kierteisesti. Lehtilapa on 2–3 cm pitkä, soikea, suippotyvinen, nirhalaitainen ja alta tiheään korko- ja verkkosuoninen. Haaroissa sijaitsevat oralehdet ovat kolmepiikkisiä. Kukinto on riippuva, 10–30-kukkainen pitkä terttu. Keltaiset kukat ovat kaksineuvoisia. Kehälehtiä on yhdeksän kappaletta, joista sisimmät kuusi ovat terälehtimäisiä. Mesilehtiä ja heteitä on tavallisesti kuusi kappaletta, emejä on yksi. Ruostehappomarja kukkii touko–kesäkuussa, Suomessa kesä-heinäkuussa. Sen happamat marjat ovat punaisia, pitkulaisia ja kaksisiemenisiä.
Levinneisyys.
Ruostehappomarjaa kasvaa suurimmassa osassa Eurooppaa. Sen levinneisyysalue ulottuu Pyreneiden niemimaalta Britteinsaarille, Fennoskandian keskiosiin, Baltiaan, Länsi-Venäjälle, Ukrainaan ja Kaukasuksen alueelle. Lisäksi se on levinnyt myös Turkkiin ja Iraniin. Laji on levinnyt ihmisen mukana myös Pohjois-Amerikan keski- ja itäosiin. Pohjoismaissa, varsinkin eteläosissa, ruostehappomarja on melko yleinen etenkin rannikonläheisillä seuduilla kasvava vanha tulokaslaji. Suomessa ruostehappomarjaa tavataan paikoitellen luonnonvaraisena vakiintuneena uustulokkaana Etelä- ja Itä-Suomessa.
Elinympäristö.
Ruostehappomarjalle tyypillisiä kasvupaikkoja ovat kuivat, aurinkoiset mäet ja metsänreunat, pensaikot ja valoisat metsät. Laji on Suomessa vanha viljelykasvi, joka esiintyy luonnossa viljelyjäänteenä ja -karkulaisena. Pohjoismaissa se suosii jonkin verran kalkkipitoisia kasvupaikkoja.
Käyttö.
Ruostehappomarja on vanha ruoka- ja rohdoskasvi, jota käytettiin muun muassa maksa- ja sappitauteihin sekä keripukin torjumiseen ennen sitrushedelmien tuloa Pohjois-Eurooppaan. Kypsiä marjoja lukuun ottamatta koko kasvi, erityisesti juuret, ovat myrkyllisiä. Runsaasti C-vitamiinia sisältävät marjat ovat hapokkaita, ja niistä tehtyä mehua on käytetty myös etikan korvikkeena. Marjojen korkean pektiinipitoisuuden vuoksi ne soveltuvat hyvin hyytelöiden raaka-aineeksi.
Kasvin kuoresta on valmistettu keltaista väriä kankaiden värjäämiseen, ja puutavaraa on käytetty vanerointiin.
Useiden muiden happomarjalajien tapaan myös ruostehappomarjaa on pitkään käytetty vapaasti kasvavana koristepensaana tai aitakasvina. Suomessa se menestyy viljeltynä mainiosti Oulun korkeudella saakka. Kasvista on jalostettu useita viljelylajikkeita, muun muassa 'Atropurpurea' eli verihappomarja, jonka lehtilavat ovat tummanpunavihreitä. Koska ruostehappomarja ja sen lajikkeet voivat toimia viljaa vahingoittavan mustaruosteen väli-isäntinä, niiden viljely myyntiin on Suomessa ja Ahvenanmaalla ollut kielletty lailla vuodesta 1986 alkaen.
Stratfordin asema

Stratfordin asema on suuri kauko- ja lähijunaliikenteen sekä Lontoon metron, London Overgroundin ja Docklands Light Railwayn vaihtoasema Itä-Lontoossa Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Asemasta käytetään toisinaan nimiä Stratford (London) ja Stratford Regional, jotta asemaa ei sekoitettaisi Stratford-upon-Avonin rautatieaseman ja läheisen Stratford Internationalin aseman kanssa. Asema on avattu vuonna 1840 ja se sijaitsee Lontoon matkakortin maksualueella 2-3. Asema on kesäolympialaisten 2012 kisapuiston merkittävin yhteysasema. Sen vieressä sijaitsee myös suuri Westfield Stratford Cityn kauppakeskus.
Asemalla on laitureita kahdessa tasossa. Ylätason laiturit on numeroitu numeroilla 1–12 ja alatason laiturit numeroilla 13–16, mutta välissä on myös kirjaintunnuksellisia laitureita. Käytössä olevia laituriraiteita on yhteensä 19, jotka ovat kaikki sähköistettyjä.
Asemalla on Lontoon metron lyhimmät, 4,1 metrin pituiset liukuportaat.
Liikenne asemalta.
Stratfordin asemalta liikennöivät junaliikennöitsijät ja junien määränpäät:
Islands (Kajagoogoon albumi)

Islands on englantilaisen Kajagoogoo-yhtyeen toinen albumi. LP julkaistiin 1984. Singleinä julkaistiin kappaleet ”Big Apple”, ”The Lion’s Mouth” ja ”Turn Your Back on Me”. Yhdysvalloissa albumi julkaistiin nimellä "Second Play" ja sen kansitaide poikkeaa alkuperäisestä julkaisusta.
”Big Apple” oli ensimmäinen levytys, jolla basisti Nick Beggs on laulajana erotetun Limahlin sijaan. Se oli julkaistu singlenä 1983. Kappaleessa on vieraileva puhallinsektio, joka on mukana albumin useilla kappaleilla. Yhtye pyrki laajentamaan musiikillista ilmaisua ja erityisesti lauluissa ”Melting the Ice Away” ja ”On a Plane” on kuultavissa jazz-vaikutteita. Yhtyeen itsensä soitinvalikoima on monipuolisempi kuin "White Feathers" -esikoisalbumilla.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet säveltänyt Kajagoogoo sekä sanoittanut Nick Beggs
Kokoonpano.
Muut tekijät.
Äänityksiä tehtiin viidessä studiossa, mm. Manor-studiolla. Masterointi tehtiin Abbey Road-studiolla.
White Hart Lanen rautatieasema

White Hart Lanen rautatieasema on London Overgroundin asema Tottenhamin kaupunginosassa Pohjois-Lontoossa. Asema on Lontoon matkakortin maksualueella 3.
Asemalta on muutaman minuutin kävelymatka Tottenham Hotspurin stadionille White Hart Lanelle. Ottelupäivinä asemalle järjestetään lisäliikennettä. Aseman lähellä sijaitsee myös Brucen klaanin kartano Bruce Castle.
Schlemmin kanava

Schlemmin kanava on reitti, jota pitkin silmän kammioneste poistuu laskimoon. Se sijaitsee etukammion kulmassa trabekkelivyöhykkeessä. Kanava on nimetty saksalaisen anatomin Friedrich Schlemmin mukaan.
Avokulmaglaukoomassa Schlemmin kanava on tukkeutunut, minkä vuoksi kammioneste ei poistu normaalisti ja silmään kertyy painetta.
Joseph Avenol

Joseph Louis Anne Avenol (9. kesäkuuta 1879 Melle, Ranska – 2. syyskuuta 1952 Duillier, Sveitsi) oli ranskalainen poliitikko ja diplomaatti. Hän oli Kansainliiton pääsihteeri vuosina 1933–1940.
Avenol syntyi katoliseen perheeseen Melleen, lähelle Poitiersia.
Avenol työskenteli Ranskan talousministeriössä hallintoviranomaisena valmistuttuaan Poitiersin yliopistosta. Hän toimi Eric Drummondin avustajana ennen astumistaan tämän paikalle Kansainliiton pääsihteeriksi.
Stansted Express

Stansted Express on National Express East Anglian liikennöimä suora junayhteys Stanstedin lentoaseman ja Lontoon Liverpool Streetin rautatieaseman välillä Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Junayhteys käyttää West Anglia Main Line -rataosan raiteita.
Junia liikennöidään 15 minuutin vuorovälillä, ja matka-aika vaihtelee 45 minuutista noin tuntiin riippuen matkustusajankohdasta. Junat pysähtyvät Tottenham Halen, Bishop's Stortfordin, Harlow Townin ja ruuhka-aikaan myös Stansted Mountfitchetinin asemilla. Tottenham Halen asemalta on vaihtoyhteys Lontoon metron Victoria Linelle. Yksittäinen junavuoro ei kuitenkaan pysähdy jokaisella väliasemalla.