tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Näsilinna

Näsilinna on uusbarokkinen palatsi Tampereen Näsikalliolla. Sen rakennutti Finlaysonin pietarilaislähtöisen patruunan Wilhelm von Nottbeckin poika Peter von Nottbeck. Vuonna 1898 valmistuneen palatsin alkuperäinen nimi oli Milavida. Rakennuksen suunnitteli arkkitehti Karl August Wrede. Nimen Milavida merkitys ja historia ei ole tiedossa. 
Perheen tragedia.
Alkuperäinen Milavida, jossa Nottbeckin perhe asui, oli puurakenteinen huvila Näsikallion vieressä. Koko perhe ei kuitenkaan ehtinyt uudessa Milavidassa asua; vain lapset asuivat siellä pari vuotta palvelijoiden kanssa. Peterin vaimo Olga von Nottbeck kuoli ollessaan synnyttämässä kaksosia Baden-Badenissa lokakuussa 1898, ja puoli vuotta myöhemmin Peter itse kuoli umpisuolileikkauksen jälkeen pariisilaisessa sairaalassa. Lasten holhoojaksi määrätty Edvard von Nottbeck myi palatsin Tampereen kaupungille vuonna 1905..
Näsilinna.
Kaupunki muutti palatsin nimen Näsilinnaksi, ja siihen avattiin vuonna 1908 Hämeen museo, jonka ensimmäinen museonhoitaja oli Gabriel Engberg. Engberg myös asui Näsilinnassa. Sisällissodan aikana vuonna 1918 Näsilinnassa toimi Punaisen ristin sairaala sekä punaisten tukikohta ja rakennus kärsi sodassa pahoja vaurioita. Tampereen taistelun aikana Näsilinna vaihtoi 3.–4. huhtikuuta omistajaa kolme kertaa. Rakennukseen osui noin 4 000 ammusta. Toisen maailmansodan aikana rakennuksessa asui ilmatorjuntajoukkoja sekä Porin radan siltavartijat.
Hämeen museona palatsi toimi vuosina 1908–1997. Vuodesta 1998 lähtien rakennus oli 17 vuotta suljettuna tyhjillään odottamassa remonttia.
Näsilinna kunnostettiin vuosina 2013–2015. Hankkeen kokonaiskustannukset olivat viisi miljoonaa euroa. Ensimmäisen kerroksen salit palautettiin alkuperäisen von Nottbeckin hengen mukaisiksi ja niihin tehtiin ravintola saleineen, aulakahvila ja museon vastaanottotilat. Toisessa kerroksessa säilytettiin 1950-luvulta peräisin ollut huonejako. Tämän kerroksen sai käyttöönsä Museo Milavidan näyttelytilat.
Museo Milavida.
Museo Milavida on vuonna 2015 Näsilinnaan perustettu museo, jossa on esillä aina kaksi eri tahtiin vaihtuvaa näyttelyä. Näyttelyt tehdään pääosin Tampereen museoiden omista kokoelmista, ja niissä on aina esillä jollakin tavoin Näsilinnan, von Nottbeck -suvun ja Hämeen museon historia.
Alkuperäinen Milavida.
Alkuperäinen Milavida oli vuonna 1860 valmistunut Wilhelm von Nottbeckin rakennuttama puuhuvila, joka sijaitsi Näsipuistossa nykyisen Näsijärvenkadun päässä. Se siirtyi Tampereen kaupungin omaisuudeksi vuonna 1905, jolloin se vuokrattiin kauppias Raittiselle. Hän avasi siellä ravintolan ja täysihoitolan vuonna 1906. Huvila paloi pahoin heinäkuussa 1913, minkä jälkeen se purettiin. Huvilasta on jäljellä enää kaksihuoneinen 35 neliömetrin kokoinen maakellari, jonka sisäänkäynti on rakennettu koristeellisesti punatiilestä. Maakellari on yksi Tampereen Adoptoi monumentti -kohteista, ja se kunnostettiin vuonna 2016. Kunnostetun kellarin avajaiset ovat kesällä 2017.
Ini Kamoze

Cecil Campbell, taiteilijanimi Ini Kamoze (s. 9. lokakuuta 1957 Port Maria, Jamaika), on jamaikalainen reggaemuusikko. Hänen vuonna 1994 ilmestynyt kappaleensa "Here Comes the Hotstepper" nousi Yhdysvaltain Billboard Hot 100 -listan kärkeen. Hänen suosiotaan kasvatti, kun hänen kappalettaan "World a music" samplattiin reggaeartisti Damian Marleyn kappaleessa "Welcome to Jamrock".
Peter Jacobson

Peter Jacobson (s. 1965) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on näytellyt esimerkiksi "Housessa" seitsemällä tuotantokaudella. Hänellä on myös ollut pienet roolit televisiosarjoissa "NYPD Blue" ja "CSI: Miami". Pixarin animaatiossa "Autot 2" hän oli Acerin ääni.
Jacobson syntyi Chicagossa juutalaisperheeseen, jonka esi-vanhemmat olivat saapuneet Yhdysvaltoihin Itä-Euroopasta. Hän opiskeli Brownin yliopistossa ja Juilliard Schoolissa.
Mulatu Astatke

Mulatu Astatke (, ; s. 19. joulukuuta 1943 Jimma, Etiopia) on etiopialaissyntyinen muusikko ja säveltäjä. Hänen musiikkinsa on niin sanottu ethio-jazzia. Astatken musiikkia on kuultu muun muassa vuonna 2005 ensi-iltansa saaneessa elokuvassa "Broken Flowers".
45 Grave

45 Grave on yhdysvaltalainen vuonna 1979 perustettu punk rock -yhtye Los Angelesista. Se oli yksi ensimmäisista yhtyeistä, jotka yhdistivät punkin ja kauhuaiheiset sanoitukset. Alkuperäinen yhtye hajosi vuonna 1985, mutta vokalisti Dinah Cancer elvytti yhtyeen vuonna 1989.
Ura.
45 Grave oli vaikutusvaltainen yhtye, jonka makaaberit, synkät ja joskus humoristiset kappaleet auttoivat amerikkalaista goottirockia alkuun. Yhtye koostui kitaristi Paul B. Cutlerista ja hänen vampyyrimäisestä rakastetustaan, laulaja Mary ”Dinah Cancer” Simsistä. Muut jäsenet olivat ex-Germs-rumpali Don Bolles ja basisti Rob Graves (tunnettu myös nimellä Rob Ritter), joka oli aiemmin soittanut Alice Bagin ja The Gun Club -yhtyeen riveissä. 
”Black Cross” / ”Wax” -single aloitti 45 Graven uran vuonna 1981. Kun yhtyeen ensimmäinen albumi "Sleep in Safety" ilmestyi, mukaan oli liittynyt kosketinsoittaja Paul Roessler. Dinah Cancerin mukaan Roesslerin liittyminen 45 Graveen muutti sen soundia huomattavasti. Siitä tuli enemmän goottirokkia ja vähemmän punk rockia. Yhtye herätti huomiota esiintymällä The Damnedin kiertueella, ja sen musiikkia päätyi The Return of the Living Dead -kauhuelokuvaan. Vuoteen 1985 mennessä Cutler ja Cancer olivat eronneet, mikä käytännössä lopetti yhtyeen. Cutler jatkoi merkittävälle ja vaikutusvaltaiselle uralle levytuottajana ja studiomuusikkona. Hän liittyi Dream Syndicateen vuonna 1986. Rumpali Don Bolles ja basisti Rob ”Graves” Ritter perustivat Silver Chalicen yhdessä kitaristi Geza X:n kanssa.
Muutamaa vuotta myöhemmin Dianah Cancer elvytti yhtyeen uudelleen ja 45 Grave alkoi tehdä satunnaisia keikkoja. "Only the Good Die Young" -livealbumi tallentaa vuoden 1988 Hollywood-keikan. Yhtyeen ura päättyi toisen kerran kun basisti Rob Ritter kuoli huumeiden yliannostukseen vuonna 1990. 
Cancer päätti raitistua, piti taukoa musiikinteosta ja ryhtyi kotiäidiksi. Hän ja hänen miehensä pyörittivät okkultismikirjakauppaa Länsi-Hollywoodissa. Hän työskenteli myös yhdeksän vuotta lastenhoitajana. Hänen jälkipunk-elämänsä oli rauhallista, mutta ilman huumeita ja punk rockia elämässään, hän ja hänen miehensä huomasivat, ettei heillä ollutkaan juuri mitään yhteistä. He erosivat vuonna 1996. Pian tämän jälkeen Cancer alkoi taas tehdä aktiivisesti musiikkia ja alkoi keikkailla uuden Penis Flytrap -yhtyeensä kanssa. Dinah Cancer perusti lopulta 45 Grave -yhtyeen uudestaan vuonna 2012, jolloin julkaistiin albumi "Pick Your Poison (2012)." Cancer on yhtyeen ainoa alkuperäinen jäsen. Yhtyeessä soittaa uusi kitaristi ja kosketinsoittaja Frank Agnew, joka on soittanut ennen yhtyeissä T.S.O.L, Social Distortion ja The Adolescents.
All In Your Name

All In Your Name on sodanvastainen kappale Bee Gees -tähti Barry Gibbilta ja poptähti Michael Jacksonilta, joka äänitettiin vuonna 2002. Kappaleen oli tarkoitus päätyä albumille, jota Jackson työsti vuonna 2003, mutta albumia ei koskaan julkaistu. Gibb julkaisi kappaleen digitaalisena singlenä 25. kesäkuuta 2011 Jacksonin kuoleman toisen vuosipäivän kunniaksi. Gibb on ilmoittanut verkkosivuillaan, että kappaleesta julkaistaan myös musiikkivideo.
Kappalelista.
Digitaalinen single
GB Railways

GB Railways oli brittiläinen raideliikenneyhtiö, jonka perustivat Michael Schabas, Jeremy Long, Jim Morgan ja Max Steinkopf vuonna 1995. GB Railways omisti 20 % Railway Holdings Limited -yhtiöstä, joka omisti GB Railways Eesti AS:n. Tämä puolestaan osti viroisen rautatieyhtiö Edelaraudteen vuonna 2000, kun se yksityistettiin.
FirstGroup Plc osti GB Railwaysin vuonna 2003.
Planetaariset tunnit

Planetaariset tunnit on muinainen järjestelmä, jolla kuvattiin aikaa päivästä tai yöstä. Päivän tunnit saatiin jakamalla auringon nousun ja laskun välinen aika kahteentoista osaan. Yö auringon laskusta sen nousuun jaettiin myös kahteentoista osaan. Tämä tapa jakaa tunnit tuli Egyptistä. 
Päivän ensimmäinen tunti nimettiin kyseistä viikonpäivää hallitsevan planeetan mukaan. Maanantai - Kuu, Tiistai - Mars, Keskiviikko - Merkurius, Torstai - Jupiter, Perjantai - Venus, Lauantai - Saturnus, Sunnuntai - Aurinko. Seitsemän planeetan listaa toistettiin seuraaville tunneille järjestyksessä Saturnus, Jupiter, Mars, Aurinko, Venus, Merkurius ja Kuu seuraavaan auringon nousuun saakka.
Planetaarisia tunteja käytettiin keskiaikaisissa grimoireissa tavallisesti kertomaan ajankohtaa, milloin joku asia piti tehdä. Esimerkiksi "Saturnuksen päivänä ja tuntina" tarkoitti lauantaina auringon noustessa.
Se alkoi omenasta

Se alkoi omenasta on Teuvo Tulion ja Esko Töyrin ohjaama suomalainen elokuva vuodelta 1962.
Elokuvan oli tarkoitus kertoa aikansa kohujuorusta, Tabe Slioorin ja kaupunginjohtaja Erik von Frenckellin suhteesta, mutta melodraamaksi luonnehdittu elokuva kutistui runsaan puolen tunnin mittaiseksi tyngäksi Tabe Slioorin oikuttelujen takia. Tulion ohjaamia kohtauksia täydennettiin myöhemmin Esko Töyrin ohjaamilla lisäkohtauksilla, joissa kuvaussihteeri Tuija Halonen pääsi korvaamaan oikeaa Tabea.
Ennakkokohun jälkeen elokuva sivuutettiin lehdistössä pilkallisesti tai kokonaan vaikenemalla. Muun muassa "Nya Pressenin" nimimerkki B.P. ihmetteli, pitäisikö elokuvalle itkeä vai nauraa. "Suomen Sosialidemokraatin" nimimerkki E.S. totesi, että "nauramme mielellämme – mutta mille sitten nauramme?" Kritiikissä todetaan kuitenkin, että elokuva on omintakeisuudessaan kiinnostava torso.
Elokuvan esittäminen kiellettiin kahdesti, mutta korkein hallinto-oikeus antoi kuitenkin esitysluvan, kun loppupuolelta poistettiin pääparin sänkyynmenojakso. Ensi-illan jälkeen elokuvaa on esitetty 2000-luvulla muutaman kerran televisiossa. Suomen elokuva-arkiston kokoelmissa ei ole "Se alkoi omenasta" -elokuvan käsikirjoitusta.
Elokuvaa toisintaa Armand Lohikosken saman tien ohjaama "Taape tähtenä", jota on kritiikissä sanottu julkean kostonhimoiseksi satiiriksi.
Kaupunginjohtaja Erik von Frenckell esiintyi fiktiivisenä hahmona myös Tuija-Maija Niskasen ohjaamassa elokuvassa "Jäähyväiset (Avskedet)" (1981), joka pohjautui von Frenckellin tyttären Vivica Bandlerin lapsuuden ja nuoruuden kokemuksiin.
Rusko (artisti)

Rusko (oikealta nimeltään Christopher William Mercer, s. 26. tammikuuta 1985 Leeds) on brittiläinen dubstep-tuottaja ja DJ.
HMS Wager (R98)

HMS Wager (viirinumero R98) oli Britannian kuninkaallisen laivaston W-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin joulukuussa 1941 yhdeksännessä hätälaivueessa () John Brown and Companyltä Clydebankistä, missä köli laskettiin 24. kesäkuuta 1942. Alus laskettiin vesille 1. marraskuuta 1943 ja valmistui 14. huhtikuuta 1944.
Palvelus.
Huhtikuussa 1944 alus läpäisi valmistajan koeajot ja siirrettiin 14. huhtikuuta vastaanottotesteihin. Hyväksynnän jälkeen se varustettiin ja siirtyi Scapa Flow'hun Kotilaivastoon miehistön koulutukseen, jonka päätyttyä toukokuussa se aloitti raskaiden pinta-aluksien suojaamisen osana Kotilaivastoa.
Normandian maihinnousu.
Kesäkuussa alus määrättiin suojaamaan Kotilaivastoa, jonka tehtävänä oli estää Saksan laivaston pääsy maihinnousualueelle. Huollon jälkeen alus määrättiin Itäisen laivaston 27. hävittäjälaivueeseen ja siirrettiin telakalle heinäkuussa. Palattuaan palvelukseen se lähti uuteen tehtävään. Alus lähti 31. elokuuta Adenista edelleen Trincomaleehen, jossa se liittyi syyskuussa Itäiseen laivastoon.
Itäinen laivasto.
Alus suojasi 15. lokakuuta 1944 "HMS Wakefulin", "HMS Wessexin" ja "HMS Whelpin" kanssa "HMS Indomitablea", "HMS Victoriousia", "HMS Phoebea" muodostaen operaatio Milletin TG65.3:n. Operaatio oli Leyten maihinnousun harhautusisku Nikobaareille. Osasto joutui 17. lokakuuta kahdentoista torpedokoneen hyökkäykseen lähellä Nikobaareja. Lentotukialusten koneet ampuivat alas seitsemän hyökkääjistä menettäen itse kolme.
Operaatio Robsonissa, Sumatran koillisosaan tehdyssä iskussa, alus suojasi 17. marraskuuta "Whelpin" kanssa tankkeri "RFA Wave Kingiä", joka seuraavana päivänä huolsi iskuosaston. Operaatiosta vapauduttuaan alus määrättiin 22. marraskuuta hävittäjälaivueen mukana Brittiläiseen Tyynenmeren laivastoon.
Alus jäi sodan päätyttyä Hongkongiin sijoitettuun Brittiläiseen Tyynenmeren laivastoon, jonka mukana se osallistui joukkojen kotiuttamiseen sekä muihin laivastopalvelukseen kuuluneisiin tehtäviin. Loppuvuodesta 1945 alus siirtyi laivueen mukana Britteinsaarille, jossa se poistettiin palveluksesta siirrettynä Portsmouhin reserviin tammikuussa 1946. Alus makasi ankkurissa vuoteen 1948, jolloin se siirrettiin Simonstowniin Etelä-Afrikkaan. Alus sijoitettiin poistolistalle ja myytiin Jugoslavialle 1956. Modernisoinnin jälkeen alus nimettiin "Pulaksi" ja liitettiin 1959 Jugoslavian laivastoon, joka poisti sen alusluettelosta 1971. Alus myytiin romutettavaksi 1972.
HMS Wakeful

HMS Wakeful (viirinumero R59) oli Britannian kuninkaallisen laivaston W-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin 3. joulukuuta 1941 yhdeksännessä hätälaivueessa () Fairfield Shipbuilding and Engineering Companyltä Govanista, missä köli laskettiin 3. kesäkuuta 1942 nimellä "HMS Zebra". Nimi kuitenkin vaihdettiin järjesteltäessä W- ja Z-luokkien aluksia. Alus laskettiin vesille 30. kesäkuuta 1943 nimellä "HMS Wakeful" ja valmistui 17. helmikuuta 1944 varustettuna toimimaan pohjoisilla merialueilla.
Palvelus.
Valmistajan koeajojen jälkeen alus luovutettiin 17. helmikuuta laivastolle vastaanottotesteihin, joiden päätyttyä alus varustettiin. Se siirtyi Scapa Flow'hun Kotilaivastoon miehistön koulutukseen, jonka päätyttyä alus liittyi maaliskuussa Kotilaivaston 3. hävittäjälaivueeseen. Se siirrettiin loppujen luokan alusten valmistuttua perustettavaan 27. hävittäjälaivueeseen.
Alus suojasi 3. huhtikuuta "HMS Ansonia", "HMS Furiousia", "HMS Victoriousia", "HMS Emperoria", "HMS Fenceriä", "HMS Pursueria", "HMS Searcheria", "HMS Belfastia", "HMS Royalistia", "HMS Jamaicaa" ja "HMS Sheffieldiä" operaatio Tungstenissa, jossa iskettiin lentotukialuskonein Norjan vuonoissa piileksivää Saksan laivaston taistelulaiva "Tirpitziä" vastaan. "Wakeful" suojasi 6. toukokuuta "HMS Berwickin", "HMS Savagen", "HMS Wizardin", "HMCS Algonquinin", "ORP Piorunin" ja "ORP Błyskawican" kanssa "Furiousia" ja "Searcheria" tehtäessä tukialuskonein isku Kristiansundin rannikkoliikennettä vastaan. Alus suojasi 12. toukokuuta vastaavaa iskua Narvikin ja Stadlandetin alueille.
Kesäkuussa huollon jälkeen alus määrättiin Itäisen laivaston 27. hävittäjälaivueeseen. Se siirrettiin kesäkuussa telakalle, mistä se palasi heinäkuussa liittyen 27. hävittäjälaivueeseen aloittaen laivueen mukana matkan Ceylonille. Alus lähti 31. elokuuta Adenista Trincomaleehen ja liittyi syyskuussa Itäiseen laivastoon. 
Alus viipyi Japanin aluevesillä avustaen liittoutuneiden joukkojen kotiuttamisessa ennen lähtöään Sydneyyn. Alus palasi joulukuussa 1945 laivueen mukana Britteinsaarille, jossa se jatkoi palvelustaan kadettien koululaivana ennen kuin se muutettiin Greenockissa sukellusveneentorjuntafregatiksi. Alus palasi 1953 muutostöiden päätyttyä telakalta ja liitettiin 5. fregattilaivueeseen. Se oli laivueessa, kunnes alus muutettiin 1957 tutkakoululaivaksi. Vuonna 1959 alus liittyi Portsmouthin paikallislaivueeseen ja edelleen 2. fregattilaivueeseen ennen siirtoa satelliittiviestijärjestelmän koealukseksi 1969. Alus sijoitettiin poistolistalle 1970 ja myytiin 10. heinäkuuta 1971 T. W. Wardille romutettavaksi. Hylky saapui hinattuna Inverkeithingiin romuttamolle 5. heinäkuuta.
HMS Wessex (R78)

HMS Wessex (viirinumero R78) oli Britannian kuninkaallisen laivaston W-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin 3. joulukuuta 1941 9. hätälaivueessa () Alexander Stephen and Sonsilta Govanista, missä köli laskettiin 20. elokuuta 1942 nimellä "HMS Zenith". Nimi vaihdettiin "HMS Wessexiksi" rationalisoitaessa W- ja Z-luokkien alusten valmistusta. Alus laskettiin vesille 2. syyskuuta 1943 nimellä "HMS Wessex" ja valmistui 11. toukokuuta 1944.
Palvelus.
Alus lähti 19. marraskuuta 1945 paluumatkalle Australiasta ja saapui 28. joulukuuta Devonportiin. Alus poistettiin palveluksesta tammikuussa 1946 ja siirrettiin reserviin Plymouthiin. Alus siirrettiin 1948 Simonstowniin Etelä-Afrikkaan, missä se luovutettiin 29. maaliskuuta 1950 Etelä-Afrikalle. Alus liitettiin Etelä-Afrikan laivastoon nimellä "SAS Jan van Riebeeck".
Alus modernisoitiin 1966. Se oli palveluksessa, kunnes se sijoitettiin 1978 poistolistalle ja myytiin romutettavaksi.
9950 ESA

 
9950 ESA on Maan lähelle tuleva pikkuplaneetta, joka kuuluu Amor-asteroideihin. ESA:n löysi C. Pollas vuonna 1990. Pikkuplaneetta sai nimensä Euroopan avaruusjärjestön (ESA) mukaan. Ennen nimeämistä väliaikainen tunniste oli 1990 VB.
Kohde kiertää Auringon ympäri (noin ) kiertoradalla, jossa se on lähimmillään ja etäisimmillään astronomisen yksikön päässä Auringosta. Kirkkauden ja valon heijastumisen perusteella kohteen läpimitta on todennäköisesti – . Pyörähdysaika akselin ympäri on .
Vantaan kaupungin asukaslehti

Vantaan kaupungin asukaslehti, tai lyhyemmin Asukaslehti on Vantaan kaupungin julkaisema tiedotuslehti vantaalaisille. Lehti ilmestyy neljä kertaa vuodessa. Asukaslehti on pääosin suomenkielinen, mutta siinä on myös ruotsinkielistä sisältöä sekä lyhyet jutut englanniksi ja venäjäksi. 
Lehti sisältää vuosittain myös kaavoituskatsauksen, jolla Vantaan kaupunki viestii eri suuralueidensa asemakaavojen muutoksista ja kaupunginosien palvelujen rakentamisesta.
Aiemmin kaupunki on julkaissut Vantaa-tiedotuslehteä vuosina 1974-1997. 
Jakelu.
Asukaslehti jaetaan jokaiseen vantaalaiseen kotiin. Lehti on saatavissa myös pdf-muodossa Vantaan kaupungin sivujen kautta. 
Lehden voi noutaa luettavaksi myös seuraavista käsijakelupisteistä:
HMS Whelp (R37)

HMS Whelp (viirinumero R37) oli Britannian kuninkaallisen laivaston W-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin joulukuussa 1941 9. hätälaivueessa () Hawthorn Leslie and Companyltä Newcastle upon Tynestä, missä köli laskettiin 1. toukokuuta 1942. Alus laskettiin vesille 3. kesäkuuta 1943 ja valmistui 25. huhtikuuta 1944.
Palvelus.
Japanin antauduttua alus jatkoi palvelustaan Brittiläisessä Tyynenmeren laivastossa Hongkongiin sijoitetussa 27. hävittäjälaivueessa. Alus avusti joukkojen kotiuttamisessa japanilaisten vankileireiltä ennen paluutaan laivueen mukana Britteinsaarille, jossa se siirrettiin 17. tammikuuta 1946 Portsmouthissa reserviin. Alus makasi ankkurissa Portsmouthissa, kunnes se siirrettiin marraskuussa 1947 Simonstowniin Etelä-Afrikkaan.
Alus myytiin 1952 Etelä-Afrikalle, joka liitti sen laivastoonsa nimellä "SAS Simon van der Stel". Alus modernisoitiin osittain 1962 ja palautettiin palvelukseen helmikuussa 1964. Alus sijoitettiin poistolistalle 1976.
HMS Whirlwind

HMS Whirlwind (viirinumero R87) oli Britannian kuninkaallisen laivaston W-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin 3. joulukuuta 1941 yhdeksännessä hätälaivueessa () Hawthorn Leslie and Companyltä Newcastle upon Tynestä, missä köli laskettiin 31. heinäkuuta 1942. Alus laskettiin vesille 30. elokuuta 1943 ja valmistui 20. heinäkuuta 1944.
Palvelus.
Japanin antauduttua alus viipyi Kaukoidässä osallistuen joukkojen kotiuttamiseen joulukuuhun 1945. Alus palasi 15. tammikuuta 1946 Chathamiin ja oli vuoden 1947 Rosythissä koululaivana. Se valittiin muutettavaksi tyypin 15 fregatiksi, jolloin alus poistettiin palveluksesta.
Muutostöiden valmistuttua 1953 alus liitettiin 5. fregattilaivueeseen, jossa se osallistui operaatioihin Kyproksella ja Suezin kriisiin. Heinäkuussa 1961 alus siirrettiin 8. fregattilaivueessa Länsi-Intiaan. Alus sijoitettiin 1966 poistolistalle ja siirrettiin maalilaivaksi. Alus hinattiin 12. syyskuuta 1969 Portsmouthista Pembroken telakalle. Ollessaan ankkurissa Cardiganin lahdella ennen koeajoja alus kaatui aallokossa.
HMS Wizard (R72)

HMS Wizard (viirinumero R72) oli Britannian kuninkaallisen laivaston W-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin joulukuussa 1941 yhdeksännessä hätälaivueessa () Vickers-Armstrongilta Barrow-in-Furnessista, missä köli laskettiin 14. syyskuuta 1942 telakkanumerolla 833. Alus laskettiin vesille 29. syyskuuta 1943 ja valmistui 30. maaliskuuta 1944.
Palvelus.
Valmistuttuaan alus siirrettiin vastaanottotesteihin, joiden loppuunsaattamiseksi, järjestelmien kalibrointiin ja varustettavaksi se lähti huhtikuussa Scapa Flowhun. Scapa Flowssa se liitettiin Kotilaivastoon miehistön koulutukseen, jonka päätyttyä alus aloitti palveluksensa 3. hävittäjälaivueessa. Alus suojasi 6. toukokuuta iskettäessä Norjan rannikolle Kristiansundin edustan rannikkomerenkulkuun "HMS Savagen", "HMS Wakefulin", "HMCS Algonquinin", "ORP Piorunin" ja "ORP Błyskawican" kanssa lentotukialus "HMS Furiousta", saattuetukialus "HMS Searcheriä" ja risteilijä "HMS Berwickiä". Operaation päätyttyä alus jatkoi laivueen mukana Kotilaivastossa.
Alus vaurioitui pahoin 9. kesäkuuta syvyyspommin räjähtäessä, mikä aiheutti rakenteellisten vaurioiden lisäksi pahan vuodon. Seuraavana päivänä alus hinattiin Lynesiin kuivatelakalle, jossa vuodot tukittiin. Tilapäiskorjausten valmistuttua alus hinattiin edelleen Middlesboroughiin telakalle. Heinäkuussa alus poistettiin korjausten ajaksi palveluksesta, vaikka se nimellisesti liitettiin muodosteilla olevaan Brittiläisen Tyynenmeren laivaston 27. hävittäjälaivueeseen. Alus palasi huhtikuussa 1945 palvelukseen aloittaen koeajot, varustautumisen ja miehistön koulutuksen. Kesäkuun alus oli koulutuksessa ja lähti heinäkuussa Sydneyyn Australiaan liittyäkseen laivueeseensa. Elokuussa alus saapui määränpäähänsä, mutta se ei osallistunut Tyynenmeren sotatoimiin ennen Japanin antautumista.
Sodan päätyttyä alus oli laivueen mukana Japanin vesillä. Alus osallistui "HMS Tenaciousin" kanssa Hammamatsussa Japanissa olleiden sotavankien kotiuttamiseen. Palattuaan Sydneyyn alus siirrettiin marraskuussa 1945 telakalle ennen lähtöä laivueen mukana Britteinsaarille. Alus liitettiin helmikuussa 1946 Plymouthin paikallislaivueeseen. Alus valittiin 1951 muutettavaksi tyypin 15 sukellusveneentorjuntafregatiksi. Muutostöiden valmistuttua alus palasi palvelukseen 1954, jolloin se liitettiin Välimeren laivaston 5. fregattilaivueeseen. Alus osallistui marraskuussa 1956 laivueensa mukana Suezin kriisiin. Se palasi toukokuussa 1957 kotimaahan, jossa alus siirrettiin Chathamin telakalle huollettavaksi.
Palvelukseen palattuaan alus siirrettiin Dartmouthin koulutuslaivueeseen pariksi vuodeksi ennen siirtoaan 8. fregattilaivueen mukana Länsi-Intiaan, missä se oli vuoteen 1964. Palattuaan kotimaahan se oli kadettien koululaivana liitettynä Dartmouthin koulutuslaivueeseen. Alus poistettiin 1966 palveluksesta ja siirrettiin reserviin. Se sijoitettiin poistolistalle ja myytiin 16. helmikuuta 1967 romutettavaksi T. W. Wardille. Alus hinattiin romuttamolle Inverkeithingiin, jonne se saapui 7. maaliskuuta samana vuonna.
Robot Warlords

Robot warlords, julkaistu Japanissa nimellä Velvet File, on Dazzin kehittämä vuoroihin perustuva tietokoneroolipeli. Se julkaistiin Japanissa vuonna 2000 nimellä "Velvet File", ja Euroopassa 2001 "Robot Warlords" -nimisenä. Pelissä taistellaan terroristiryhmää vastaan mechoilla, joihin voi hankkia aseita ja varustuksia.
Tarina.
Vuonna 2002 osa Japanin puolustusvoimista on ryhtynyt vallankaappausyritykseen eversti Uranon johdolla. Kolmessa päivässä he saavat hallintaansa suuren osan Tokiosta Japanin asevoimien salassa kehittämän aseen avulla. Niitä kutsutaan "Bullet"eiksi.
Paettuaan eversti Uranon armeijaa hallituksen johtajat päättävät ryhtyä vastahyökkäykseen. Koska hyökkäykseen ryhtyminen kuitenkin tekisi Tokiosta taistelukentän, he päättävät käyttää varovaisempaa suunnitelmaa. Johtajat antavat seitsemän päivää aikaa tuhota eversti Uranon joukot koelentäjien ryhmälle, joilla on muutama "Bullet", jotka eivät ole vallankaappaajien hallussa.
HMS Zealous (R39)

HMS Zealous (viirinumero R39) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Z-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin 12. helmikuuta 1942 kymmenennessä hätälaivueessa () Cammell Lairdilta Birkenheadistä, missä köli laskettiin 5. toukokuuta 1942 telakkanumerolla 1118. Alus laskettiin vesille 28. helmikuuta 1944 ja valmistui 9. lokakuuta.
Palvelus.
Aluksen vastaanottotestit ja varustautuminen aloitettiin 9. lokakuuta. Niiden päätyttyä se siirtyi Scapa Flow’hun miehistön koulutukseen, jonak päätyttyä alus siirrettiin laivueeseensa Kotilaivastossa. Alus liittyi 21. marraskuuta "HMS Onslaughtin", "HMS Scorpionin" ja "HMS Scourgen" kanssa operaatio Handfastin Force 3:een suojaten "HMS Diademiä", "HMS Premieriä" ja "HMS Pursueriä" laskettaessa miinoja Karanlahteen. Alus osallistui 7. joulukuuta vastaavaan tehtävään operaatio Urbanessa, jossa laskettiin miinoja ja iskettiin merimaaleihin Karanlahdella, ja 14. joulukuuta operaatio Laceratessa, jossa laskettiin miinoja Ramosundin alueelle.
Alus suojasi 15. tammikuuta 1945 "HMS Carronin" kanssa miinalaiva "HMS Apolloa", joka laski miinoja Utsiran saaren edustalle operaatio Spellbinderissä. Se suojasi 6. helmikuuta "Onslaughtin", "HMS Opportunen", "HMS Onslow’n", "HMS Orwellin", "HMS Serapiksen", "HMS Zambesin", "HMS Zestin", "HMCS Siouxin", "HMS Lapwingin", "HMS Denbigh Castlen" ja "KNM Oksøyn" kanssa "HMS Bellonaa", "HMS Campaniaa" ja "HMS Nairanaa", kun osasto oli Neuvostoliittoon matkanneen saattueen JW64 lähisuojauksena. Alus erkani 14. helmikuuta "Siouxin", "Zambesin" ja "Zestin" kanssa saattueesta evakuoidakseen Sørøyan saaren asukkaat, jotka kuljetettiin Murmanskiin.
Evakuointitehtävästä vapauduttuaan alus liittyi 17. helmikuuta Britteinsaarille palaavan saattueen RA64 lähisuojaukseen, jonka mukana se erosi saattueesta 27. helmikuuta määränpäässä. Alus palasi laivueeseensa Kotilaivastoon, jossa se jatkoi palvelustaan. Alus suojasi 18. huhtikuuta "HMS Offan", "HMS Zephyrin", "Zestin", "HMS Zodiacin", "HMCS Haidan", "HMCS Huronin", "HMCS Iroquoisin" ja Norjan laivaston "KNM Stordin" kanssa "Bellonaa", "Premieriä" ja "HMS Vindexiä", jotka olivat Neuvostoliittoon matkanneen saattueen JW66 lähisuojauksena. Alus erkani 25. huhtikuuta lähisuojauksen mukana saattueesta Kuolaan saavuttuaan. Se liittyi 29. huhtikuuta saman osaston mukana Britteinsaarille palaavaan saattueeseen RA66.
Alus osallistui elokuussa "HMS Myngsin" ja "Zestin" kanssa voitonpäivän juhlallisuuksiin Woolwichissa, Lontoossa. Alus liitettiin Japanin antauduttua Kotilaivaston 4. hävittäjälaivueeseen. Alus siirrettiin elokuussa 1947 Devonportin reserviin, josta se siirrettiin edelleen Plymouthiin. Alus oli 1950 huollettavana Cardiffissa ja siirrettiin 1953 Penarthiin. Alus sijoitettiin seuraavana vuonna poistolistalle ja myytiin Israelille.
INS Eilat.
Alus nimettiin 15. heinäkuuta 1955 Cardiffissa "INS Eilatiksi" (runkonumerolla K-40). Se oli modernisoitavana 1956 Harland and Wolffin telakalla, mistä se siirtyi Välimerelle.
Egyptin laivaston partioveneen 21. lokakuuta 1967 ampumat kolme ohjusta upottivat aluksen Siinailla.
Kaarlo Nieminen (kielitieteilijä)

Kaarlo Aleksanteri Nieminen (27. elokuuta 1887 Helsinki – 17. toukokuuta 1955 Helsinki) oli suomalainen kielentutkija, lyseon lehtori ja rehtori.
Niemisen vanhemmat olivat räätälimestari Kalle Niklas Nieminen ja Amanda Aleksandra Julén. Hän pääsi ylioppilaaksi Lahden yhteiskoulusta 1905 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1910, lisensiaatiksi 1934 ja tohtoriksi 1935. Nieminen opiskeli Münchenissä 1908 ja teki opintomatkan Saksaan 1927.
Nieminen toimi Lahden tyttökoulun suomen kielen ja historian opettajana vuoteen 1920 ja Kokkolan yhteislyseon suomen kielen vanhempana lehtorina 1920–1922. Hän oli Tampereen lyseossa suomen kielen lehtorina 1922–1938 ja rehtorina 1927–1938. Viimeksi Nieminen toimi Helsingin yliopistossa suomen kielen lehtorina 1938–1954 ja kotimaisen kirjallisuuden vt. professorina 1952–1954.
Nieminen oli Kotikielen seuran varapuheenjohtaja 1940–1955, Tampereen kasvatusopillisen yhdistyksen puheenjohtaja 1931–1933, Tampereen teatterin johtokunnan jäsen 1927–1938 sekä oppikoulun opettajien neuvoston jäsen 1935–1938.
Kaarlo Nieminen oli naimisissa vuodesta 1913 opettaja Eva Maria Hedlundin kanssa.
Suomennoksia.
Omalla nimellä:
Nimimerkillä "Kaarlo Kariniemi":
Urho Kekkosen muistomerkki (Kajaani)

Suuri aika eli Urho Kekkosen muistomerkki on Kajaanissa sijaitseva muistomerkki, joka on omistettu kaupungissa kasvaneelle tasavallan presidentti Urho Kekkoselle. Se on ensimmäinen Helsingin ulkopuolella sijaitseva Suomen presidentille pystytetty valtakunnallinen muistomerkki, joskin se on sittemmin menettänyt asemansa Kekkosen valtakunnallisena muistomerkkinä kymmenen vuotta myöhemmin Helsinkiin valmistuneelle muistomerkille.
Muistomerkin on veistänyt espoolainen kuvanveistäjä Pekka Kauhanen. Se paljastettiin 3. syyskuuta 1990, jolloin Kekkosen syntymästä oli kulunut tasan 90 vuotta. Abstrakti veistos on 8 metriä korkea.
Æthelnoth

Æthelnoth tai Ethelnoth (k. 1038) oli Canterburyn arkkipiispa vuosina 1020–1038 ja mahdollisesti pyhimys, mutta tästä ei ole täyttä varmuutta. Hän oli munkkina Glastonburyn luostarissa, minkä jälkeen hän Anglosaksien kronikan mukaan toimi ennen arkkipiispaksi tuloaan Christ Churchin eli nykyisen Canterburyn tuomiokirkon tuomiorovastina ja priorina. Häntä kutsuttiin lisänimellä "Hyvä" ja hän oli kuuluisa viisaudestaan.
Tausta.
Æthelnothin isä oli Dorsetissa sijainneen Cerne Abbasin luostarin perustaja Æthelmaer, joka oli John Worcesterlaisen mukaan wessexiläinen aatelismies. Æthelnothin tiedetään olleen Wessexin kuninkaan Ethelredin jälkeläinen, ja historioitsija Frank Barlowin mukaan hän oli mahdollisesti Wessexin jaarli Godwinin setä. Cerne Abbasissa hän oli luultavasti Ælfricin oppilas.
Arkkipiispana.
Æthelnothin kaudesta arkkipiispana tiedetään hyvin vähän. Æthelweard-niminen aatelismies, jonka Knuut Suuri karkotti maanpakoon vuonna 1020, oli mahdollisesti sukua hänelle. Tällöin Æthelnothin nimitys saattoi olla hyvitystä Knuutia vastustaneelle vaikutusvaltaiselle perheelle. Hänen tiedetään olleen Knuut Suuren läheinen ystävä ja saaneen tältä merkittävän rahalahjoituksen Chartresin tuomiokirkon jälleenrakennusta sekä Glastonburyn luostaria varten. Ainakin kerran Knuut sai häneltä moitteita kiroilemisesta.
Ollessaan paluumatkalla vuonna 1022 Roomasta, jossa hän kävi noutamassa palliumin, hän osti Paviasta sadalla hopea- ja yhdellä kultatalentilla Pyhän Augustinuksen käden, jonka hän lähetti Coventryyn pyhäinjäännökseksi. Hänen arkkipiispakautensa merkittävimpänä tapahtumana pidetään tanskalaisten surmaaman arkkipiispa Alphegen pyhäinjäännösten siirtämistä Lontoosta varta vasten rakennettuun pyhäinjäännöslippaaseen. Knuutin käskystä hän vihki Gerbrandin Roskilden piispaksi.
Neljä viimeistä virkavuottaan Æthelnoth joutui huonon näkönsä vuoksi turvautumaan sittemmin seuraajakseen tulleen Eadsigen apuun. Hän kuoli 30. lokakuuta vuonna 1038, ja hänet on haudattu Canterburyyn. Todisteita hänen pyhimyskultistaan ei ole, ja eräät tutkijat ovat pitäneet kyseenalaisena sitä, oliko hän todella pyhimys. Hänen muistopäivänsä on 30. lokakuuta.
HMS Zodiac

HMS Zodiac (viirinumero R54) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Z-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin 12. helmikuuta 1942 kymmenennessä hätälaivueessa () John I. Thornycroft and Companyltä Southamptonin Woolstonista, missä köli laskettiin 7. marraskuuta 1943. Alus laskettiin vesille 11. maaliskuuta 1944 ja valmistui 23. lokakuuta.
Palvelus.
Valmistumisen jälkeen aloitettiin aluksen vastaanottokokeet, joiden päätyttyä alus siirrettiin Kotilaivastoon Scapa Flow’hun miehistön koulutukseen ennen liittymistä 2. hävittäjälaivueeseen. Alus suojasi 11. tammikuuta 1945 alkaen risteilijä "HMS Didoa", saattuetukialuksia "HMS Premieriä" ja "HMS Trumpeteria" laskettaessa miinoja Utsiran saaren edustalle operaatio Spellbinderissä, josta vapauduttuaan se osallistui Kotilaivaston mukana Norjan rannikkoliikenteen häirintään.
Alus liittyi 18. huhtikuuta risteilijä "HMS Bellonan", saattuetukialusten "Premierin" ja "HMS Vindexin" sekä Kotilaivaston hävittäjien kanssa Neuvostoliittoon matkanneeseen saattueeseen JW56, mistä se erkani 25. huhtikuuta suojueen mukana ja liittyi 29. huhtikuuta Britteinsaarille palaavaan saattueeseen RA66. Se erkani saattueesta liittyäkseen "HMS Birminghamiin", jonka tehtävänä oli Tanskan takaisinvaltaus.
"HMS Zodiac" oli 9. toukokuuta "Birminghamin", "Didon", "HMS Zealousin", "HMS Zephyrin" ja "HMS Zestin" kanssa Kööpenhaminassa vastaanottamassa alueella olleiden saksalaisjoukkojen antautumista, jolloin Saksan laivaston risteilijät "Prinz Eugen" ja "Nürnberg" siirtyivät liittoutuneiden valvontaan. Alus siirrettiin 13. toukokuuta "Zealousin" kanssa Kieliin, josta vapauduttuaan se palasi Kotilaivastoon.
Alus saattoi 16. elokuuta Plymouthiin Yhdysvaltain laivaston risteilijän "USS Augustan", joka kuljetti Yhdysvaltain presidenttiä Harry S. Trumania. Satamaan saavuttuaan se oli vartioaluksena.
Alus oli 2. hävittäjälaivueessa, josta se siirrettiin sotatoimien päättymisen jälkeen 4. hävittäjälaivueeseen ja helmikuussa 1947 reserviin. Maattuaan pari vuotta ankkurissa Portsmouthissa alus palautettiin palvelukseen 2. koulutuslaivueeseen Portlandiin. Alus palautettiin 1952 Portsmouthin reserviin, kunnes se kunnostettiin 1954 Penarthissa ennen siirtoaan Cardiffiin. Alus sijoitettiin myyntilistalle ja myytiin 1955 Israelille. Alus siirrettiin Liverpooliin kunnostettavaksi ennen luovutusta.
INS Yaffa.
Alus nimettiin 1956 palvelukseen otettaessa "Yaffaksi". Se oli palveluksessa aina vuoteen 1972.
Norsueläimet

Norsueläimet (Proboscidea) on eläinlahko, jonka ainoa nykyään elossa oleva heimo on norsut (Elephantidae). Heimoon kuuluu kolme lajia: aasiannorsu eli intiannorsu ("Elephas maximus"), savanninorsu ("Loxodonta africana") ja metsänorsu ("Loxodonta cyclotis"). Norsujen heimoon luetaan myös sukupuuttoon kuollut mammuttien suku ("Mammuthus"). Norsueläinten lahkoon luokitellaan nykyisen "Elephantidae"-heimon lisäksi useita esihistoriallisia heimoja, joihin kuuluvia sukuja ovat muun muassa "Deinotherium", "Paleomastodon" ja mastodontit.
Norsueläinten lähimpiä sukulaisia ovat tamaanit ja sireenieläimet, ja ne kuuluvat samaan Paenungulata- ryhmään.
Norsuilla ei ole luontaisia vihollisia. Ne ovat kasvinsyöjiä ja kuluttavat syömiseen jopa 16 tuntia päivässä. Vähintään puolet norsujen ravinnosta on ruohoa. Lisäksi ne syövät lehtiä, oksia, puiden kuoria ja juuria sekä vähäisiä määriä hedelmiä, siemeniä ja kukkia.
Norsulajien tunnistaminen.
Aasiannorsu on tiedetty jo pitkään erilliseksi lajiksi afrikkalaisista savanninorsusta ja metsänorsusta. Sen sijaan kahta afrikkalaista lajia pidettiin pitkään yhden lajin, afrikannorsun, alalajeina. Geenitutkimuksen varmistamalla lajierolla on merkitystä erityisesti norsujen suojelun kannalta. Kunkin lajin yksilömäärä on aiemmin luultua pienempi, mikä tekee lajeista entistäkin uhanalaisempia. Lisäksi salametsästäjät saattavat välttyä rangaistuksilta, koska kaikkien maiden lainsäädännössä metsänorsua ei ole erikseen määritelty uhanalaiseksi.
Aasiannorsu, aiemmin intiannorsu on afrikkalaisia lajeja pienikokoisempi, enimmillään noin kolmen metrin korkuinen ja 5 000 kilogramman painoinen. Aasiannorsulla vain osalla uroksista on syöksyhampaat. Aasiannorsun korvat ovat pienemmät ja iho vähemmän ryppyinen kuin metsänorsun ja savanninorsun. Sen päässä on kaksi selvästi erottuvaa kyhmyä. Aasiannorsulla on alalajista riippuen 19 tai 20 paria kylkiluita, kun afrikkalaisilla lajeilla niitä on 22 paria.
Savanninorsu eli pensasnorsu on norsulajeista suurin. Metsänorsusta se eroaa muun muassa kynsien määrän perusteella: metsänorsulla on viisi kynttä etujaloissa ja neljä takajaloissa (samoin kuin aasiannorsulla), mutta savanninorsulla on etujaloissa vain neljä ja takajaloissa vain kolme kynttä. Savanninorsun syöksyhampaat ovat isommat ja kaarevammat kuin metsänorsun ja korvat jonkin verran suuremmat.
Mammutit.
Mammutit ("Mammuthus") olivat pohjoisilla alueilla jääkausien aikana elänyt norsujen heimon suku, johon kuului useita lajeja. Mammutit kehittyivät noin neljä miljoonaa vuotta sitten ja katosivat muutamia tuhansia vuosia sitten.
Tunnetuin laji, villamammutti ("Mammuthus primigenius"), kuoli sukupuuttoon noin 8000 eaa. Kooltaan mammutit olivat lajista riippuen nykyisten norsujen kokoisia tai suurempia. Suurin laji, aromammutti ("Mammuthus trogontherii"), kasvoi viisi metriä korkeaksi. Mammuttien syöksyhampaat kasvoivat jopa nelimetrisiksi.
Brymir

Brymir on suomalainen melodisen death metalin yhtye. Yhtye on perustettu vuonna 2006 ja se julkaisi ensimmäisen albuminsa "Breathe Fire to the Sun" vuonna 2011. 
Jäsenet.
Yhtyeen jäsenet:
Tyyppi 16 -fregatti

Tyyppi 16 oli Britannian Kuninkaallisen laivaston sukellusveneentorjuntaan suunniteltu fregattiluokka, jotka muutettiin toisen maailmansodan aikaisista hävittäjistä. Muutostyöt olivat vastaavia kuin tyypin 15 aluksissa, mutta ne eivät olleet taloudellisista syistä aivan yhtä kattavia. Kaikkiaan aluksia oli kymmenen.
Taustaa.
Kylmän sodan alkaessa kuninkaallisella laivastolle oli suunnaton tarve nopeille saattajille, joiden tehtävänä oli torjua Neuvostoliiton laivaston Whiskey-luokan sukellusveneiden aiheuttama uhka. Sukellusveneet olivat nopeampia kuin palveluksessa olevat saattajina käytetyt sluupit ja fregatit. Reservissä oli kuitenkin suurehko määrä toisen maailmansodan lopulla valmistettuja hävittäjiä, jotka olivat riittävän nopeita. Alukset olivat kuitenkin heikosti varustettuja sukellusveneidentorjuntaan ja niiden ilmatorjuntakyky oli heikohko pääasiassa tulenjohdon heikkouksien vuoksi. Esityksen mukaan niin sanotuiksi tyypin 15 fregateiksi piti muuttaa 57 hävittäjää, mutta hanke osoittautui liian kalliiksi ja ainoastaan 23 alusta valmistui. Täydennykseksi tehtiin suunnitelma tyypin 16 fregatiksi, joka oli tyypin 15 aluksia yksinkertaisempi ja siten halvempi.
Suunnitelma.
Muutettavista aluksista poistettiin aseistus ja se korvattiin kahdella neljän tuuman tykillä, jotka asennettiin etukannelle kaksiputkiseen MK XIX torniin. Tulenjohtojärjestelmä oli yksinkertainen optinenjärjestelmä. Lisäksi asennettiin seitsemän Boforsin 40 millimetrin ilmatorjuntakanuunaa, joista yksi kaksiputkisena Mk V asennuksina varustettuna STD-tulenjohdolla. Loput viisi olivat yksiputkisina Mk IX asennuksina, joista kaksi oli sillan kahtapuolta parvekkeilla, kaksi savuhormin sivuilla ja yksi puolikannella. Sukellusveneidentorjuntaan aluksilla oli kaksi Squid-sukellusveneentorjuntaheitintä ja neljä torpedoputkea takasi jonkinlaisen kyvyn pinta-alusten torjuntaan.
Alusten tutkajärjestelmänä oli maston huipussa ollut tyypin 293Q merivalvontatutka ja tyypin 974 merenkulkututka. Aluksella oli myös IFF lähetin-vastaanotin ja ilmavalvontatutka lyhyessä mastossa. Alusten kaikuluotaimina olivat tyypin 146B etsintä-, tyypin 147P syvyydenmääritys-, tyypin 162 pohjanmuodostus- ja tyypin 174 heittimenvalvontakaikuluotain.
HMS London (F95)

HMS London (viirinumero F95) oli Britannian Kuninkaallisen laivaston tyypin 22 -fregatti. Alus laskettiin vesille lokakuussa 1984 toisen tilauserän aluksena.
Valmistus.
Alus tilattiin 23. helmikuuta 1982 Yarrow Shipbuildersilta Scotstounista Glasgow'sta. Sen köli laskettiin 7. helmikuuta 1983 ja alus laskettiin vesille 27. lokakuuta 1984. Alus valmistui 5. kesäkuuta 1987.
Palvelus.
"HMS London" oli kuninkaallisen laivaston ensimmäiseen Persianlahden sotaan lähettämän osaston lippulaivana 1991. Alus poistettiin palveluksesta 14. tammikuuta 1999.
Regina Maria.
Alus myytiin 14. tammikuuta 2003 Romanialle. Alus siirrettiin Portsmouthiin telakalle, jossa se modernisoitiin Nato-yhteensopivaksi. Romanian laivasto otti 21. huhtikuuta 2005 aluksen palveluskäyttöön nimellä "Regina Maria".
Bartłomiej Szudek

Bartłomiej Szudek (s. 10. maaliskuuta 1974 Tczew, Puola) on puolalainen muusikko, säveltäjä, kitaristi sekä sanoittaja. Hän on ollut mukana yhtyeissä Cenotaph, Damnation ja Azarath.
Julkaisut.
Damnation
Cenotaph
Azarath
Vuoden 2011 jalkapallon naisten maailmanmestaruuskilpailujen karsinnat

Vuoden 2011 jalkapallon naisten maailmanmestaruuskilpailujen karsinnat pelattiin huhtikuusta 2009 marraskuuhun 2010. Karsinnoista pääsi lopputurnaukseen 15 maata isäntämaa Saksan lisäksi. 
Aasia.
AFC:n karsinnat toteutettiin siten, että Aasian-mestaruuskilpailujen 2010 kolme parasta joukkuetta pääsivät turnaukseen. Turnauksen voitti Australia, joka voitti loppuottelussa Pohjois-Korean rangaistuspotkukilpailuissa 5–4. Kolmanneksi sijoittui Japani. Yhteensä karsintoihin osallistui 17 maata.
Afrikka.
CAFin karsinnat olivat samalla Afrikan-mestaruuskilpailut. Ne pelattiin 2010. Turnauksen loppuotteluun päässeet joukkueet pääsivät myös maailmanmestaruuskilpailujen lopputurnaukseen. Afrikan mestariksi nousi Nigeria, joka voitti loppuottelussa Päiväntasaajan Guinean 4–2. Yhteensä karsintoihin osallistui 24 maata.
Etelä-Amerikka.
CONMEBOLin karsinnat olivat samalla Etelä-Amerikan mestaruuskilpailut (Sudamericano Femenino). Turnauksen kaksi parasta joukkuetta karsiutui MM-kilpailujen lopputurnaukseen. Brasilia voitti turnauksen ennen Kolumbiaa. Yhteensä karsintoihin osallistui 10 maata.
Eurooppa.
UEFA oli ainoa maanosaliitto, joka järjesti erillisen karsintaturnauksen. Karsintoihin osallistui 41 maata, jotka jaettiin 8 lohkoon. Lohkojen voittajat jatkoivat jatkoivat jatkokarsintoihin, jossa joukkueet järjestettiin menestyksen mukaan järjestykseen, joka määritti tulevan vastustajan. Menestys määräytyi sekä karsinnoista että vuoden 2009 EM-kilpailuista. Otteluparien voittajat pääsivät lopputurnaukseen, ja häviäjät karsivat paikasta yhteiskarsintaotteluun CONCACAFin karsintojen kolmatta vastaan. Lopputurnaukseen selviytyivät Ranska, Englanti, Norja ja Ruotsi. Italia hävisi CONCACAFin karsintojen kolmannelle Yhdysvalloille jatkokarsinnoissa.
Oseania.
OFC:n ainoa lopputurnauspaikka määräytyi vuoden 2010 OFC:n mestaruuskilpailujen mukaan. Mestaruuden voitti Uusi-Seelanti, joka voitti loppuottelussa Papua-Uusi-Guinean 11–0. Yhteensä karsintoihin osallistui 8 maata.
Pohjois- ja Keski-Amerikka.
Vuoden 2010 CONCACAF Gold Cup toimi samalla Pohjois- ja Keski-Amerikan karsintaturnauksena. Turnauksen voittaja Kanada sekä toinen Meksiko pääsivät suoraan MM-kilpailujen lopputurnaukseen. Turnauksen kolmas Yhdysvallat joutui karsimaan Italian kanssa viimeisestä paikasta lopputurnaukseen. Yhdysvallat voitti jatkokarsinnan yhteismaalien 2–0.
Kansainvälinen suunnistusliitto

Kansainvälinen suunnistusliitto (, lyh. "IOF") on suunnistuksen kattojärjestö. Järjestön lajeihin kuuluvat suunnistus, hiihtosuunnistus, pyöräsuunnistus ja tarkkuussuunnistus.
Kansainvälinen suunnistusliitto perustettiin 21. toukokuuta 1961 Kööpenhaminassa pidetyssä kongressissa. Perustamiskongressiin osallistuivat Bulgaria, Itä-Saksa, Länsi-Saksa, Norja, Ruotsi, Suomi, Sveitsi, Tanska, Tšekkoslovakia ja Unkari. Nykyisin järjestöön kuuluu 70 jäsenvaltiota.
Turkuseura

Turkuseura () on vuonna 1957 perustettu turkulainen kotiseutuyhdistys. Se toimii 15 turkulaisen kaupunginosaseuran kattojärjestönä, harjoittaa ja tukee Turkua koskevaa tallennus-, tutkimus- ja julkaisutoimintaa ja järjestää esitelmiä, juhlia, näyttelyitä ja retkiä. Sen tavoitteena on vaalia Turun perinteitä ja murretta, pyrkiä syventämään Turun asukkaiden kotiseuduntuntemusta ja lisätä heidän kiintymystä kotiseutua kohtaan. Yhdistys tekee myös aloitteita kaupungin matkailun edistämiseksi ja pyrkii tekemään kaupunkia ja turkulaisuutta tunnetuksi. Yhdistys on virallisesti kaksikielinen. 
Seuralla on noin 2 200 jäsentä, jotka voivat osallistua seuran toimintaan erilaisten jaostojen kautta. Yhdistyksen toiminta oli vuodesta 1983 lähtien keskittynyt niin sanotun Förituvan ympärille Linnankadun ja Sairashuoneenkadun kulmassa, jossa sijaitsi yhdistyksen toimisto ja kokoustilat sekä Föripuoti-kauppa. Vuonna 2016 yhdistys muutti Brinkkalan taloon Vanhalle Suurtorille.
Yhdistyksen toimihenkilöihin kuuluvat toiminnanjohtaja, järjestösihteeri sekä toimistoapulainen.
Kaupunginosaseurat.
Turkuseuran piirissä toimivat tai ovat toimineet myös seuraavat kaupunginosayhdistykset:
Kulttuuriturkulainen.
Kulttuuriturkulainen on Turkuseuran vuosittain valitsema henkilö. Näin halutaan nostaa esiin turkulainen kulttuurialan vaikuttaja ja kiittää häntä panoksesta Turun taide- ja kulttuurielämässä. Kulttuuriturkulainen saa Turun päivänä Samppalinnan puistoon nimikyltillä varustetun nimikkopuun. Ensimmäinen kulttuuriturkulainen valittiin vuonna 2006.
Lähde
Veera Roos

Veera Armida Roos os. "Juvelius" (7. tammikuuta 1882 Jyväskylä – 28. huhtikuuta 1961 Jyväskylä) oli suomalainen näytelmäkirjailija ja kirjallisuuden suomentaja.
Hänellä oli seitsemän sisarusta, joista tunnettuja ovat kirjallisuuden tutkija J. W. Juvelius (1863–1927), kirjailija Valter Juva (1865–1922), vankilanjohtaja V. O. Juvelius (1869–1937), lähetyssaarnaaja ja diakoni Ester Juvelius (1876–1962) sekä kirjailija Siiri Juva (1886–1974).
Charvel

Charvel on Wayne Charvel 70-luvulla perustama yhdysvaltalainen sähkökitaroita valmistava yritys. Charvel kitarat tulivat tunnetuiksi 80-luvulla monien huippukitaristien soittimena. Kuuluisimpia Charveleita käyttäneitä kitaristeja ovat Edward Van Halen (Van Halen), Richie Sambora (Bon Jovi), Warren DeMartini (Ratt), Jake E. Lee (Ozzy Osbourne), Vinnie Vincent (KISS), Eddie Ojeda (Twisted Sister), George Lynch (Dokken), Allan Holdsworth.
Nykyiset Charvelit.
San Dimas Pro-Mods
USA Production Models
Gustaf Rancken (s. 1837)

Gustaf Rancken (14. helmikuuta 1837 Maaria – 17. heinäkuuta 1895 Helsinki) oli suomalainen pappi ja Suomen senaatin esittelijäsihteeri.
Ranckenin vanhemmat olivat kirkkoherra Fredrik Wilhelm Rancken ja Johanna Elisabet Ekman. Hän pääsi ylioppilaaksi 1857 Turun lukiosta ja valmistui filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1864 sekä teologian kandidaatiksi 1875. Rancken vihittiin papiksi 1875. Hän teki opintomatkan Saksaan ja Sveitsiin 1878–1879.
Rancken toimi Helsingin normaalikoulun opettajana 1865–1867, Helsingin yliopiston konsistorin amanuenssina 1868–1881 ja samalla kouluasiain ylihallituksen vt. notaarina 1870–1872, Helsingin ruotsalaisen reaalilyseon uskonnon opettajana 1873–1876 sekä Suomen kaartin pataljoonan pastorina 1876–1881. Viimeksi Rancken toimi Suomen senaatin kirkollistoimituskunnan esittelijäsihteerinä 1882–1895. Rancken osallistui Suomen kaartin mukana Venäjän–Turkin sotaan 1877–1878, ja hän sai sotarovastin arvon 1880.
Gustaf Rancken oli naimisissa vuosina 1869–1884 Fanny Wilhelmina Charlotta Jägerhornin (k. 1884) kanssa. Heillä oli seitsemän lasta, joista kaksi kuoli pieninä.
Heere Heeresma

Simon Heere Heeresma (9. maaliskuuta 1932 – 26. kesäkuuta 2011) oli hollantilainen kirjailija ja runoilija.
Heeresma syntyi Amsterdamissa. Hänen ensimmäinen runokokoelmansa, joka oli nimeltään "Kinderkamer", julkaistiin vuonna 1954. Hänen läpimurtonsa tapahtui kuitenkin 1960- ja 1970-luvuilla, kun hän oli "Provo"-liikkeen jäsen.
Heeresma kuoli 79 vuoden iässä Larenissa.
Samuel J. Tilden

Samuel Jones Tilden (9. helmikuuta 1814 – 4. elokuuta 1886) oli yhdysvaltalainen demokraattipoliitikko. Hän oli New Yorkin kuvernööri 1875–1876 ja demokraattisen puolueen presidenttiehdokas 1876.
Elämä.
Tilden opiskeli lakimieheksi Yalen yliopistossa ja New Yorkin kaupunginyliopistossa. Valmistuttuaan lakimieheksi Tilden alkoi osallistumaan politiikkaan. Yhdysvaltain sisällissodassa Tilden tuki pohjoisvaltioita. Vuosina 1865-75 Tilden oli murrosvaiheessa eläneen demokraattipuolueen New Yorkin osavaltion osaston puheenjohtaja. Puheenjohtajana ollessaan Tildenillä oli merkittävä rooli niin kutsutun Tweedin ringin, johon kuuluneet poliitikot olivat huijanneet New Yorkin kaupungilta kymmeniä miljoonia dollareita, paljastamisessa.
Vuosina 1875-76 toimi New Yorkin kuvernöörinä. Kuvernöörinä ollessaan Tilden sai kansallista huomiota paljastaessaan jälleen kerran korruptoituneiden poliitikkojen ryhmän.
Tilden oli demokraattisen puolueen presidenttiehdokas vuoden 1876 vaaleissa. Tilden sai enemmän ääniä kuin vastaehdokas, republikaanien Rutherford B. Hayes, mutta ei kuitenkaan voittanut vaaleja. Ääntenlaskuun liittyneiden kiistojen takia äänestyksen lopputuloksen ratkaisi lopulta kongressin nimittämä erityiskomissio. Republikaanit ja demokraatit tekivät lopulta salaisen sopimuksen, jossa Hayes julistettaisiin vaalien voittajaksi, mutta republikaanit suostuisivat tiettyihin demokraattipuolueen poliittisiin vaatimuksiin. Tildenkin hyväksyi tämän sopimuksen, koska hän halusi välttää tilanteen, jossa epäselvyys vaalien voittajasta olisi johtanut väkivaltaisuuksiin.
Presidentinvaalien jälkeen Tilden vetäytyi päivänpolitiikasta, mutta jatkoi vaikuttamista demokraattisen puolueen kulisseissa. Tilden kuoli 4. elokuuta 1886.
Tilden, joka oli elämänsä aikana kerryttänyt huomattavan omaisuuden, lahjoitti testamentissaan suurimman osan varallisuudestaan säätiölle, joka sai tehtäväkseen perustaa New Yorkiin avoimen kirjaston.