Ylipaino

Ylipaino tarkoittaa lääketieteessä usein sitä, että ihmisen painoindeksi sijoittuu välille 25–30 kg/m2 eli normaalipainon (&lt;25) ja lihavuuden (&gt;30) väliin. Yleiskielessä ja esimerkiksi "Lääketieteen termit" -sanakirjassa ylipainolla tarkoitetaan yleensä lihavuutta tai lievää lihavuutta.
Ylipainon terveysvaikutukset riippuvat pitkälti siitä, johtuuko ylipaino lihaksikkuudesta vai päärynä- tai omenalihavuudesta. Ylipainon riskeistä kiistellään, ja ne näyttävät joka tapauksessa enintään pieniltä suhteessa lihavuuden riskeihin.
Määritelmä ja mittaaminen.
Ylipaino mitataan usein painoindeksillä, joka saadaan kaavasta painokilot jaettuna pituuden neliöllä (kg/m²). Aikuinen ihminen määritellään ylipainoiseksi, jos hänen painoindeksinsä sijoittuu välille 25–30. Yhdysvaltojen kansallisen terveysinstituutin asettamana ylipainon raja-arvona on 27,8 miehille ja 27,3 naisille. 
Painoindeksi ei korreloi aina rasvasolujen määrän ja koon kanssa, koska myös lihasten koko vaihtelee yksilöllisesti ja lihaksilla on suurempi ominaispaino kuin rasvakudoksella. Suurempi painoindeksi tarkoittaa siten joko suurempaa rasvakudoksen määrää tai isompaa lihasmassaa tai molempia.
Rasvakudoksen osuus kyetään mittaamaan niin sanotulla bioimpedanssimittarilla, jonka toiminta perustuu siihen, että rasvakudos johtaa vain heikosti sähköä. Toinen tapa on vedenalaispunnitus, jossa ihminen punnitaan sekä kuivana että veden alla. Rasvakudoksen määrää voidaan arvioida myös mittaamalla ihonalaisen rasvakudoksen paksuutta eri kohdissa kehoa, mutta se ei paljasta sisäelinten ympärille kertynyttä rasvaa.
Tyypit.
Lihavuudessa on kaksi päätyyppiä: omena- eli keskivartalolihavuus, jossa rasva kertyy enimmäkseen vatsaan, ja päärynälihavuus, jossa rasva kertyy enimmäkseen lantioon, reisiin ja pakaroihin. Keskivartalolihavuutta voidaan arvioida arvioitavan vyötärö-lantio-suhteesta tai vyötärönympäryksen mittauksella. Jos miehen vyötärönympärys ylittää 100 cm tai naisen 90 cm, kyseessä on vyötärölihavuus. Vyötärön ympärysmitan kasvamiseen viitataan myös termillä omenalihavuus. Miehillä on yleisempää omenalihavuus eli vatsan alueelle kertynyt lihavuus, naisilla päärynälihavuus eli rintoihin ja pakaroihin kertynyt selluliitti. Omenalihavuus on terveydelle haitallisempaa.
Esiintyvyys.
WHO:n arvion mukaan maailmassa on jo yli miljardi ylipainoista, joista 300 miljoonaa on kliinisesti lihavia. Ylipaino ja lihavuus ovat yleistyneet voimakkaasti viime vuosina. OECD-maista kymmenessä yli puolet aikuisista on ylipainoisia tai lihavia. Eniten ylipainoisia suurista maista on Meksikossa, jossa 70 prosenttia on ylipainoisia ja 33 prosenttia lihavia. Myös Yhdysvalloissa lähes kolmasosa väestöstä on lihavia. Pienistä maista eniten ylipainoisia on Amerikan Samoalla, noin 95 prosenttia väestöstä.
WHO on nostanut lihavuuden ehkäisyn yhdeksi tärkeimmäksi painopistealueekseen maailmanlaatuisesti kroonisten tautien ehkäisemisessä. Kehittyneissä maissa arvioidaan ylipainoisuuden aiheuttavan 2–6 % kaikista terveydenhuollon kustannuksista. WHO:n mukaan lihomisen merkittävin syy on runsaskalorinen paljon tyydyttynyttä rasvaa ja sokeria sisältävä ravinto ja vähentynyt liikunta.
Vuonna 2003 noin 45 prosenttia suomalaisista aikuisista oli painoindeksillä mitattuna ylipainoisia. Merkittävästi ylipainoisia oli kuitenkin vain noin 13 prosenttia. FinTerveys 2017 -tutkimuksen mukaan enää 28 prosenttia yli 30-vuotiaista miehistä ja 37 prosenttia naisista oli normaalipainoisia.
Suomalaisista kouluikäisistä lapsista vuonna 2005 oli ylipainoisia 10–20 prosenttia.
Syyt.
Rasvakudoksen suuresta määrästä johtuva ylipaino johtuu siitä, että kaloreiden saanti ravinnosta eli ruoasta ja juomasta on pitkään suurempi kuin energiankulutus. Lihavuus on yleistynyt väestötasolla viime vuosikymmeninä yhtäältä ravinnosta saatavan kalorimäärän lisääntymisen ja toisaalta liikunnan ja ruumiillisen työn vähentymisen myötä. Myös muun muassa yksilöllinen perimä, stressi, erilaiset psyyken häiriöt ja vähentynyt yöuni voivat edistää lihomista. Jotkin lääkkeet, kuten psyykenlääkkeet ja insuliini, voivat aiheuttaa lihomista. Lihominen saattaa johtua myös muutoksista suoliston mikrobikannassa. 
Ensimmäisen elinvuoden aikana sairastetut infektiot voivat suurentaa lapsen lihavuusriskiä. Myös vähärasvainen ruokavalio vauvaikäisenä voi aiheuttaa ylipainoa aikuisiällä. Ranskalaisessa 20-vuotisessa seurantatutkimuksessa havaittiin, että vähärasvaisesti 1–2-vuotiaana syöneillä lapsilla oli 20-vuotiaina enemmän rasvaa etenkin keskikehossaan kuin enemmän rasvaa syöneillä.
Terveysvaikutukset.
Ylipainon terveysvaikutukset riippuvat pitkälti siitä, johtuuko ylipaino lihaksikkuudesta vai päärynä- tai omenalihavuudesta.
Lievän ylipainon riskeistä kiistellään, ja ne näyttävät joka tapauksessa enintään pieniltä suhteessa lihavuuden riskeihin.
Vuonna 2010 julkaistu meta-analyysi 239 tutkimuksesta osoitti, ettei ylipaino ollut yhteydessä korkeampaan kuolinriskiin juuri mittaushetkellä, vaan ehkä jopa päinvastoin aina painoindeksiin 27 asti. Kuitenkin jos henkilö oli ollut ylipainoinen edeltävän 16 vuoden aikana, hänen kuolinriskinsä oli suurempi. Aiemman ylipainon havaittiin lyhentävän elämää keskimäärin vuodella, ja aiemman lihavuuden kolmella vuodella. Vuonna 2012 julkaistun, 97 tutkimusta ja 2,9 miljoonaa ihmistä käsittävän meta-analyysin mukaan ylipaino yhdistyy 6 prosenttia pienempään kuolleisuuteen verrattuna normaalipainoisiin (BMI 18,5–25). "Journal of the American Medical Association" -lehdessä vuonna 2012 julkaistun, 97 tutkimusta ja 2,9 miljoonaa ihmistä käsittävän tutkimuskatsauksen mukaan ylipaino pienensi ennenaikaisen kuoleman riskiä 6 prosentilla normaalipainoisiin verrattuna. Liikalihavuus eli yli 30:n painoindeksi korreloi puolestaan lisääntyneen kuolleisuuden kanssa.
Viranomaisten toimet.
Terveyden ja hyvinvoinnin laitoksen "Kansallinen lihavuusohjelma 2012–2015" pyrkii ehkäisemään ja vähentämään suomalaisten lihavuutta terveellistä ravitsemusta ja liikuntaa edistävin toimin.
Ylipainosta puhuminen terveydenhuollossa.
Lääkäri Pippa Laukan mukaan kehopositiivisuusaatteessa on paljon hyvää, mutta ylipaino pitää silti voida ottaa selkeästi puheeksi terveydenhuollossa. Olennaista on, että puhumisen syynä ei ole ulkonäkö vaan terveysseikat ja hyvinvointi. Ylipainosta puhuminen tulee tehdä jo ennen ongelmien ilmaantumista.