tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Vladimir Terjoškin

Vladimir Petrovitš Terjoškin (; 22. heinäkuuta 1903 Suoju – 8. huhtikuuta 1967 Moskova) oli neuvostoliittolainen puoluevirkailija ja Suomen asioiden asiantuntija. 
Vladimir Terjoškin syntyi venäläiseen talonpoikaisperheeseen. Hän kävi kaksi luokkaa koulua ja työskenteli Muurmannin radan rakennustöissä. Terjoškin liittyi kommunistipuolueeseen vuonna 1918 ja työskenteli sen jälkeen Neuvosto-Karjalassa erilaisissa hallinto- ja puoluetehtävissä. 1920-luvun loppupuolella hän hakeutui sotilasuralle ja valmistui myöhemmin Leninille nimetystä sotilas-poliittisesta akatemiasta.
Terjoškin oli talvisodan aikana politrukkina Kuusisen hallituksen armeijassa käyttäen suomalaista sukunimeä "Tervonen" ja hän kuulusteli suomalaisia sotavankeja Sorokassa. Jatkosodan jälkeen everstin arvoinen Terjoškin oli Suomessa vuosina 1944–1947 liittoutuneiden valvontakomissiota johtaneen Andrei Ždanovin avustajana, tulkkina ja sihteerinä. Hän oli myös sihteerinä Kominformin kokouksissa vuosina 1947 ja 1948. Sittemmin Terjoškin oli Moskovassa Ždanovin sihteeristön päällikkönä ja hän toimi vuodesta 1948 alkaen NKP:n kansainvälisen osaston apulaispäällikkönä, vastuualueenaan Pohjoismaat. 
Ždanovin vuonna 1948 tapahtuneen kuoleman jälkeen Terjoškin sai NKP:ssä vastuulleen Suomen asiat. Terjoškin oli koko 1950-luvun ajan Suomen Kommunistisen puolueen johdossa olleen Ville Pessin lähimpänä ohjaajana. Terjoškin oli vieraana Suomen Kommunistisen puolueen XI edustajakokouksessa Helsingissä touko-kesäkuun vaihteessa 1957 ja hän osallistui NKP:n ja SKP:n johdon tapaamiseen elokuussa 1961. Hän jäi eläkkeelle vuonna 1963, jolloin hänen seuraajakseen tuli Aleksei Beljakov.
Juho Pakkanen

Juho (Ivan) Pakkanen (1907 Aropakkasi, Skuoritsa, Inkeri – ?) oli inkeriläissyntyinen opettaja, puna-armeijan everstiluutnantti ja neuvostoliittolainen diplomaatti. Hän oleskeli Suomessa vuosina 1944–1949.
Pakkanen valmistui opettajaksi Hatsinan opettajaopistosta. Hän toimi sitten opettajana Skuoritsan työläisnuorisokoulussa ja jatkoi työn ohella opintojaan Herzenin pedagogisessa instituutissa. Sotavuosina Pakkanen yleni everstiluutnantiksi ja hän toimi Karjalan rintamalla puna-armeijan päähallinnon kuraattorina. Talvisodan aikana Pakkanen oli Kuusisen hallituksen alaisessa Suomen kansanarmeijassa suomalaisten sotavankien kuulustelijana. Hän toimi myös jatkosodan aikana suomalaisten sotavankien kuulustelijana ja värväsi Suomeen lähetettäviä tiedustelijoita.
Jatkosodan jälkeen Pakkanen oli Suomessa liittoutuneiden valvontakomissiota johtaneen Andrei Ždanovin neuvonantajana ja tulkkina. Hän oli Neuvostoliiton ulkoministerin Vjatšeslav Molotovin tulkkina Pariisin rauhanneuvotteluissa, joissa allekirjoitettiin vuonna 1947 Pariisin rauhansopimus. Sittemmin Pakkanen oli Neuvostoliiton Helsingin-lähetystössä 2. lähetystösihteerinä ja hän toimi Stalinin tulkkina YYA-sopimuksen allekirjoitustilaisuudessa vuonna 1948.
Pakkanen erotettiin lähetystösihteerin virasta ja puolueesta liiallisen alkoholin käytön vuoksi. Hän toimi viimeksi vuodesta 1952 alkaen kääntäjänä Karelfintagin (Karjalan tiedotuslaitoksen) toimistossa ja käänsi suomen kielelle paitsi poliittista aineistoa myös useita neuvostoliittolaisia elokuvia.
Kanavasäteet

Kanavasäteet, positiiviset säteet eli anodisäteet ovat tietyn tyyppisissä
kaasupurkausputkissa syntyviä positiivisten ionien suihkuja. Ne havaitsi ensimmäisenä
saksalainen fyysikko Eugen Goldstein Crookesin putkella tekemissään kokeissa vuonna 1886. Kokeet, joita Wilhelm Wien ja J. J. Thomson kanava­säteillä myöhemmin tekivät, johtivat
massaspektrometrian kehittymiseen.
Anodisädeputki.
Goldstein käytti kaasulla täytettyä putkea, jossa oli kaksi elektrodia ja jossa katodiin oli puhkaistu reikiä. Kun katodin ja anodin välille kytkettiin useiden tuhansien volttien jännite, katodin takana reikien kohdalla näkyi heikkoja valojuovia. Nämä "säteet" aiheutuivat hiukkas­suihkuista, jotka kulkivat päin­vastaiseen suuntaan kuin jo aikaisemmin tunnetut katodi­säteet, jotka ovat anodia kohti kulkevien elektronien virtaa. Goldstein kutsui näitä positiivisia säteitä "kanava­säteiksi" (), koska ne esiintyivät katodissa olevien reikien eli "kanavien" kohdalla. Vuonna 1907 osoitettiin kokeellisesti, miten nämä "säteet" taipuivat magneetti­kentässä, mikä osoitti, että niillä hiukkasilla, joista säteet muodostuivat, ei ollut kaikilla yhtä suuri massa. Kevyimmät niistä esiintyivät, kun putkessa oli vetykaasua, ja niiden massan voitiin laskea olevan 1 840 kertaa niin suuri kuin elektronilla. Tällöin kyseessä olivat protonit.
Prosessi, jossa kanava­säteet syntyvät kaasussa tapahtuvassa sähkö­purkauksessa anodi­säde­putkessa, voidaan kuvata seuraavasti. Kun putkeen kytketään korkea jännite, siellä oleva sähkökenttä kiihdyttää ioneja eli sähköisesti varautuneita atomeja. Ioneja on kaasussa aina jonkin verran eräiden luonnon­ilmiöiden, kuten radio­aktiivisuuden, vaikutuksesta. Ionit törmäävät kaasu­atomeihin ja irrottavat niistä elektroneja, jolloin syntyy lisää positiviisia ioneja. Nämä ionit ja elektronit vuorostaan törmäävät muihin atomeihin synnyttäen lisää positiivisia ioneja ketju­reaktion omaisesti. Negatiivisesti varautunut katodi vetää puoleensa kaikkia positiivisia ioneja, ja jotkin niistä pääsevät läpi katodin rei'istä. Läpi päässeet ionit ovat kanava­säteitä.
Kun ionit saapuvat katodille, ne ovat kiihtyneet niin suureen nopeuteen, että kun ne törmäävät kaasun muihin atomeihin tai molekyyleihin, ne virittävät nämä korkeammille energiatasoille. Palatessaan entiselle energia­tasolleen nämä atomit tai molekyylit vapauttavat saamansa energian. Tämä energia lähtee niistä valona.
Kanavasäteet ionilähteenä.
Kanavasäde­ioni­lähde on tyypillisesti anodi, joka on päällystetty jonkin alkali- tai maa-alkalimetallin halidisuolalla. Jos putkeen kytketään tarpeeksi korkea jännite, muodostuu alkali- tai maa-alkali­metallin ioneja, ja niiden aikaan­saama valo­ilmiö on kirkkain anodilla.
Michael Bennet

Michael Farrand Bennet (s. 28. marraskuuta 1964 New Delhi, Intia) on yhdysvaltalainen demokraattipoliitikko. Hän nousi Coloradon osavaltion senaattoriksi tammikuussa 2009 Ken Salazarin siirryttyä Barack Obaman hallinnon sisäministeriksi. Marraskuussa 2010 Bennet valittiin senaattoriksi seuraavalle kuusivuotiskaudelle. Hänet valittiin jatkokausille vuosina 2016 ja 2022.
Bennet Hän syntyi Intiassa hänen isänsä työskennellessä siellä Yhdysvaltojen Intian-suurlähettilään Chester Bowlesin avustajana. Bennet suoritti alemman korkeakoulututkinnon Wesleyan Universityssä Connecticutissa vuonna 1987. Hän valmistui vuonna 1993 Yalen yliopiston oikeustieteellisestä tiedekunnasta.
Bennet työskenteli vuosina 2003–2005 Denverin pormestarin John Hickenlooperin henkilöstöpäällikkönä.
Bennetin veli James Bennet on tunnettu toimittaja.
Christin Hussong

Christin Hussong (s. 17. maaliskuuta 1994 Zweibrücken) on saksalainen keihäänheittäjä. 186 senttimetriä pitkä Hussong edustaa LAZ Zweibrückeniä. Hussongin valmentajana toimii hänen isänsä Udo Hussong.
Vuonna 2010 Hussong osallistui nuorten kesäolympialaisiin ollen neljäs. Vuonna 2011 hän voitti kultaa Lillen alle 18-vuotiaiden MM-kisoissa ja oli vuonna 2012 seitsemäs Barcelonan alle 20-vuotiaiden MM-kisoissa. Vuonna 2013 Hussong voitti hopeaa Rietin alle 20-vuotiaiden EM-kisoissa.
Zürichin EM-kilpailuissa 2014 Hussong oli seitsemäs. Heinäkuussa 2015 hän voitti kultaa Tallinnan alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuista ennätyksellään 65,60. Ensimmäisiin aikuisten MM-kisoihin hän osallistui Pekingissä 2015. Hussong heitti karsinnassa uuden ennätyksensä 65,92 ja eteni loppukilpailuun, jossa hän sijoittui kuudenneksi tuloksella 62,98.
Hussong karsiutui loppukilpailusta Amsterdamin EM-kilpailuissa 2016. Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 hän sijoittui 12:nneksi. Hän karsiutui loppukilpailusta Lontoon MM-kilpailuissa 2017. Hän voitti Euroopan-mestaruuden Berliinissä 2018 heitettyään avauskierroksella ennätyksensä 67,90. Dohan MM-kilpailuissa 2019 hän sijoittui neljänneksi ja vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa yhdeksänneksi.
Kahvimaito

”Kahvimaito” on 5. kesäkuuta 2015 julkaistu laulaja-lauluntekijä Arttu Wiskarin pop-kappale. Kappaleen on säveltänyt ja sanoittanut Janne Rintala. Se oli ensimmäinen single Wiskarin IV -albumilta.
Kahvimaito oli Suomen virallisen latauslistan kärjessä viikolla 24 vuonna 2015. 
Kappaleesta nousi pienimuotoinen kohu, sillä sen kertosäkeessä lauletaan "saanko rinnoistasi tilkan kahvimaitoa". Wiskarin omien sanojensa mukaan kappaleen tarina perustuu tositapahtumiin.
Edvard Himberg

Edvard Himberg (20. helmikuuta 1853 Hamina – 26. syyskuuta 1885 Tuusula) oli suomalainen näyttelijä ja oopperalaulaja. Hän oli ensimmäisiä suomenkielisiä tenoreja, joka esiintyi pitkään Suomalaisessa Teatterissa sen perustamisen jälkeisinä vuosina.
Ura näyttelijänä ja laulajana.
Haminassa syntynyt Himberg aloitti uransa August Westermarkin vuonna 1870 perustamassa kiertävässä oppilasteatterissa Unga Finska Teaternissa, joka parin vuoden ajan esiintyi Helsingin lisäksi lähinnä läntisen Suomen kaupungeissa kuten Turku, Pori ja Tampere. Westermarkin teatterin ohjelmisto oli kaksikielistä ja Himberg oli August Aspegrenin, Aurora Gullsténin, Selma Heermanin ja August Öqvistin ohella yksi seurueen viidestä suomea taitavasta näyttelijästä. 
Syksyllä 1872 hän siirtyi Kaarlo Bergbomin samana kevään perustamaan Suomalaiseen Teatteriin, joka oli ensimmäinen suomenkielinen ammattiteatteri ja nykyisen Suomen Kansallisteatterin edeltäjä. Himberg oli mukana sen ensimmäisessä näytännössä, joka järjestettiin Porin Hotelli Otavassa lokakuussa 1872. Suomalaisen Teatterin asettuttua pysyvästi pääkaupunkiin, esiintyi Himberg puheosaston lisäksi myös sen lauluosastolla eli Suomalaisessa Oopperassa.
Himbergin tunnettuihin rooleihin lukeutui muun muassa Anianin osa Aleksis Kiven näytelmässä "Margareta", jonka kantaesitys oli Porissa lokakuussa 1872. Myöhemmin Suomalainen Teatteri esitti sitä myös Tampereella ja Viipurissa. Oopperalaulajan uransa hän aloitti huhtikuussa 1874, jolloin Suomalainen Ooppera esitti Gaetano Donizettin oopperaa "Lucia di Lammermoor". Himberg löydettiin puheteatterin puolelta, kun suomenkielisiä tenoreja ei ollut tarpeeksi. Hän lauloi Lucia di Lammermoorissa Normanin ja Arthurin osat, muissa rooleissa olivat Lorenz Nikolai Achté, hänen tuleva puolisonsa Emmy Strömer, sekä John Bergholm ja Ludvig Ericsson.
Viimeiset vuodet.
Lehtitietojen mukaan Himberg kärsi alkoholismista ja joutui sen vuoksi eroamaan Suomalaisesta Teatterista vuonna 1880. Hän työskenteli näyttelijänä vielä parin vuoden ajan Norjan pääkaupungissa Kristianiassa, jonka jälkeen Himberg vetäytyi viimeisiksi vuosikseen Tuusulanjärven taiteilijayhteisössä sijaitsevaan Lepolan huvilaan. Varattomaksi ajautuneen näyttelijän otti huostaansa huvilan omistanut arkkiatri Otto E. A. Hjelt. Edvard Himberg kuoli vain 32-vuotiaana syyskuussa 1885.
Stanislav Melnykov

Stanislav Anatolijovytš Melnykov (, s. 26. helmikuuta 1987 Odessa, Ukrainan SNT) on ukrainalainen 400 metrin aitajuoksija. 184 senttimetriä pitkä ja 70 kilogrammaa painava Melnykov edustaa Politechnika Odessaa.
Melnykov oli mukana vuoden 2012 kesäolympialaisissa Lontoossa, jossa hän jäi semifinaaleihin. MM-kilpailuissa Melnykov on ollut mukana kahdesti, selviytymättä kummallakaan kertaa finaaliin asti. EM-kilpailuista Melnykovilla on kaksi pronssia vuosilta 2010 ja 2012. Nuorten tasolla Melnykov on saavuttanut alle 20-vuotiaiden MM-pronssia ja alle 23-vuotiaiden EM-hopeaa.
Roseanna

Roseanna ("Roseanna") on Daniel Alfredsonin ohjaama ruotsalainen elokuva vuodelta 1993. Se perustuu Sjöwallin ja Wahlöön kirjoittamaan samannimiseen poliisiromaaniin, jonka päähenkilö on Martin Beck.
Elokuva kuuluu ruotsalais-saksalaisena yhteistuotantona tehtyjen Beck-elokuvien sarjaan. Muut sarjan elokuvat ovat "Kadonnut paloauto", "Polis, polis, potatismos", "Stockholm Marathon", "Mies parvekkeella" ja "".
Juoni.
Götan kanavasta löytyy nuoren naisen ruumis. Komisario Martin Beckin (Gösta Ekman) johtama ryhmä selvittää, että naisen nimi on Roseanna McGraw ja hän on tullut Nebraskasta Ruotsiin. Tutkijat aloittavat työnsä selvittämällä Roseannan viimeisten päivien tapahtumia.
Denia Caballero

Denia Caballero Ponce (s. 13. tammikuuta 1990 Caibarién, Villa Clara) on kuubalainen kiekonheiton maailmanmestari ja olympiamitalisti.
Caballero voitti MM-kultaa vuoden 2015 MM-kilpailuista Pekingistä tuloksella 69,28. Dohan MM-kilpailuissa 2019 hän saavutti hopeaa tuloksella 68,44. Daegun MM-kisoissa 2011 Caballero oli yhdeksäs, Moskovan MM-kisoissa 2013 kahdeksas ja Lontoossa 2017 viides. Hän saavutti Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 pronssia tuloksella 65,34. Hän osallistui myös Lontoon 2012 ja Tokion 2021 olympialaisiin jääden karsintaan.
Lokakuussa 2011 Caballero saavutti pronssia Pan-Amerikan kisoista Guadalajarasta tuloksella 58,63. Heinäkuussa 2015 hän voitti kultaa Pan-Amerikan kisoissa Torontossa tuloksella 65,39. Vuonna 2011 hän voitti kultaa yleisurheilun Keski-Amerikan ja Karibian mestaruuskilpailuista ja vuonna 2014 Keski-Amerikan ja Karibian kisoista.
Kesäkuussa 2015 Caballero heitti Bilbaossa uuden ennätyksensä ja maailman kauden kärkituloksen, 70,65 m.
Erik Read

Erik Read (s. 31. toukokuuta 1991 Calgary, Alberta) on kanadalainen alppihiihtäjä. Fischerin suksilla kilpaileva Read edustaa Banff Alpine Racers -seuraa. Hän kilpailee etupäässä pujottelussa ja suurpujottelussa, ja jälkimmäisessä lajissa hän on sijoittunut olympialaisissa 11:nneksi ja 13:nneksi. Joukkuekilpailussa hän on saavuttanut MM-hopeaa. 
Read debytoi alppihiihdon maailmancupissa tammikuussa 2011 Schladmingin pujottelussa. Ensimmäiset pisteensä hän saavutti joulukuussa 2014 Åren pujottelussa ollen 24:s. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan yhdeksäs Val d’Isèren suurpujottelussa joulukuussa 2016. Parhaimmillaan hän on sijoittunut kuudenneksi Santa Caterinan alppiyhdistetyssä joulukuussa 2016.
Read oli mukana vuoden 2015 maailmanmestaruuskilpailuissa Yhdysvalloissa saavuttamassa joukkuekilpailusta hopeaa. Henkilökohtaisessa pujottelussa hän sijoittui 24:nneksi ja suurpujottelussa 28:nneksi. St. Moritzin MM-kilpailuissa 2017 hän sijoittui suurpujottelussa 23:nneksi. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän sijoittui joukkuekilpailussa yhdeksänneksi, suurpujottelussa 11:nneksi ja pujottelussa 29:nneksi. Åren MM-kilpailuissa 2019 hän oli joukkuekilpailussa yhdeksännellä sijalla mutta ei päässyt henkilökohtaisissa lajeissa maaliin saakka. Cortina d’Ampezzon MM-kilpailuissa 2021 hän sijoittui joukkuekilpailussa seitsemänneksi eikä taaskaan saanut tulosta yksilölajeissa. Pekingin olympialaisissa 2022 hän sijoittui suurpujottelussa 13:nneksi ja pujottelussa 24:nneksi. Courchevelin / Méribelin MM-kilpailuissa 2023 hän saavutti joukkuekilpailussa pronssia. Nuorten MM-kilpailuissa hän oli parhaimmillaan viides alppiyhdistetyssä 2011.
Read voitti Nor-Am Cupin kokonaiskilpailun kausilla 2011–2012 ja 2015–2016, pujottelucupin kaudella 2015–2016 sekä alppiyhdistetyn cupin kausilla 2011–2012 ja 2013–2014. Hän on voittanut Nor-Am Cupissa yksitoista osakilpailua.
Tampere Open 2015

Tampere Open 2015 oli Tampereella, Suomessa 18. – 26. heinäkuuta 2015 järjestetty tennisturnaus. Turnaus pelattiin Tampereen Tenniskeskuksessa massakentillä. Siellä pelattiin sekä miesten ATP-haastajakiertueturnaus että naisten ITF-tason turnaus.
Miesten kaksinpelin voitti Ranskan Tristan Lamasine ja naisten kaksinpelin Unkarin Lilla Barzó.
Miesten kaksinpeli.
Muut pelaajat.
Seuraavat pelaajat saivat villin kortin pääsarjaan:
Seuraavat pelaajat pääsivät pääsarjaan karsintojen kautta:
Seuraava pelaaja pääsi pääsarjaan lucky loserina:
Naisten kaksinpeli.
Muut pelaajat.
Seuraavat pelaajat saivat villin kortin pääsarjaan:
Seuraavat pelaajat pääsivät pääsarjaan karsintojen kautta:
Cards Against Humanity

Cards Against Humanity on seurapeli, jota pelataan korteilla. Kortit ovat saatavina ilmaiseksi tulostamalla, jotta pelaajat voivat luoda omia korttejaan, kortit ovat myös ostettavissa englanniksi julkaistuina paperiversioina. Vuonna 2011 julkaistun pelin kehittäminen on peräisin onnistuneesta Kickstarter-joukkorahoituskampanjasta. Peli on suunnattu vähintään kolmelle pelaajalle.
Peli on pelattavissa myös netissä.
Pelisäännöt.
Pelin aloitukseksi jokainen pelaaja nostaa kymmenen valkoista vastauskorttia, kysymyksen esittäjä nostaa mustan kortin.
Henkilö, joka aloittaa pelin ja lausuu kysymyksen mustasta kortista ääneen on pelin "korttitsaari".
Jokainen pelaaja valitsee pakastaan yhden mielestään sopivan kortin ja asettaa sen pöydälle alaspäin, jotta korttitsaari voi ottaa kortit ja lukea ne ääneen pelaajille.
Korttitsaari sekoittaa kaikki vastaukset ja aloittaa lukemalla vastaukset kysymyksen perään ääneen, pelaaja jonka vastaus sopii kysymykseen korttitsaarin mielestä parhaiten saa pisteen. Jos pelissä vastauksen asettanut pelaaja sattuu paljastumaan, se ei vaikuta pelin kulkuun.
Parhaan vastauskortin valinnut pelaaja saa mustan kortin itselleen merkiksi voitosta, ja korttitsaarin titteli siirtyy myötäpäivään seuraavalle.
Kalle Naapi

Kalle Naapi (s.13. tammikuuta 1993) on suomalainen koripalloilija, joka pelaa Korisliigaa Joensuun Katajan riveissä. Hän on Tapiolan Hongan kasvatti. Pelipaikaltaan Naapi on takamies. Debyyttinsä liigatasolla hän teki lokakuussa 2013 ottelussa Kouvolan Kouvoja vastaan. Suomen Cupissa hän oli debytoinut jo kauden 2011-12 aikana pelatessaan tuolloin vielä kasvattajaseuransa Hongan riveissä. Naapi on kuulunut Korisliigan mestaruuden kaudella 2014–2015 ja hopeaa kaudella 2013–2014 voittaneeseen Joensuun Katajaan.
Naapi on pelannut 73 nuorten maaottelua. Hän on voittanut B-poikien SM-sarjassa yhden mestaruuden ja kerran hopeaa. A-poikien SM-sarjassa hän on voittanut kolme mestaruutta sekä yhden hopean.
Kaudella 2014-2015 Naapin aiemmat selkävaivat palasivat ja hän joutui lopettamaan kauden kesken. Hän siirtyi kuitenkin loppukaudeksi Kataja Basketin valmennustiimiin. Kaudella 2015-2016 Naapi teki valmentajasopimuksen Katajan kanssa siirtyen virallisesti joukkueen apuvalmentajaksi.
Badding-pysäkki

Badding-pysäkki on laulaja Rauli Badding Somerjoen (1947–1987) muistomerkki Kiiruun puistossa Somerolla. Muistomerkin ovat suunnitelleet kuvanveistäjä Seppo Manninen ja graafikko Heikki Paakkanen. 
Sinkitystä teräksestä valmistettu muistomerkki muodostuu tyylitellystä linja-autopysäkistä ja siihen nojaavasta yli kaksi metriä korkeasta Badding-figuurista. Figuuri perustuu Heikki Paakkasen Turun kirjamessujen 2013 Somero-osastolle tekemään piirrossarjaan sisältyneseen piirroshahmoon, jonka Paakkanen veistosta varten yksinkertaisti alkuperäisestä viivapiirroksesta siluetiksi.
Muistomerkki paljastettiin Kiiruuntien ja Joensuuntien kulmassa Somerolla 11. heinäkuuta 2015 osana koko päivän kestänyttä "Bussi Somerolle" -tapahtumaa. 
Veistos ei toimi oikeana linja-autopysäkkinä, mutta tekijöiden mukaan sen sisälle saa vapaasti mennä istuskelemaan ja sitä voi käyttää myös retkipysäkkinä, jonka suojissa väsynyt matkaaja voi levähtää.
Kevin Séraphin

Kevin Séraphin (s. 7. joulukuuta 1989 Cayenne, Ranskan Guayana) on ranskalainen koripalloilija.
Isona laitahyökkääjänä tai sentterinä pelaava Séraphin aloitti pelaajauransa kotimaassaan, jossa voitti Ranskan mestaruuden vuonna 2010. Chicago Bulls varasi hänet NBA:han 17. vuorolla . Vuosina 2010–2015 hän edusti NBA-seura Washington Wizardsia. Hän on pelannut myös Espanjan pääsarjassa.
Elokuussa 2015 Séraphin teki New York Knicksin kanssa yksivuotisen ja 2,8 miljoonan dollarin arvoisen sopimuksen.
Ranskan maajoukkueessa Séraphin on saavuttanut EM-hopeaa Liettuasta 2011. Lontoon kesäolympialaisissa 2012 hän sijoittui Ranskan joukkueessa kuudenneksi.
Ali Traoré

Ali Traoré (s. 28. helmikuuta 1985 Abidjan, Norsunluurannikko) on ranskalainen koripalloilija.
Sentterinä pelaava Traoré on pelannut pääasiassa kotimaassaan, jossa voitti Ranskan mestaruuden vuonna 2009. Hän on edustanut myös muun muassa italialaisia ja venäläisiä pääsarjajoukkueita.
Ranskan maajoukkueessa Traoré on saavuttanut EM-hopeaa Liettuasta 2011. Lontoon kesäolympialaisissa 2012 hän sijoittui Ranskan joukkueessa kuudenneksi.
Ian Mahinmi

Ian Mahinmi (s. 5. marraskuuta 1986 Rouen) on ranskalainen koripalloilija.
Sentterinä pelaava Mahinmi aloitti pelaajauransa kotimaassaan. San Antonio Spurs varasi hänet NBA:han 28. vuorolla . Mahinmi on pelannut NBA:ssa vuodesta 2007 lähtien D-leaguen ja lyhyen Ranskan-vierailunsa ohella. Hän on NBA:ssa edustanut San Antonio Spursin lisäksi Dallas Mavericksia, jonka riveissä hän voitti NBA:n mestaruuden vuonna 2011, Indiana Pacersia sekä vuodesta 2016 Washington Wizardsia.
Mahinmi on pelannut myös Ranskan maajoukkueessa, jossa hän on sijoittunut parhaimmillaan viidenneksi vuoden 2009 EM-kilpailuissa.
Furkan Aldemir

Furkan Aldemir (s. 9. elokuuta 1991 Konak) on turkkilainen koripalloilija.
Isona laitahyökkääjänä tai sentterinä pelaava Aldemir aloitti pelaajauransa kotimaassaan, jossa muun muassa voitti Turkin mestaruuden. Los Angeles Clippers varasi hänet NBA:han 53. vuorolla . Aldemir siirtyi NBA:han, Philadelphia 76ersiin, joulukuussa 2014.
Aldemir on pelannut myös Turkin maajoukkueessa, jossa hän sijoittui kahdeksanneksi vuoden 2014 MM-kilpailuissa.
August Westermark

August Felix Westermark (5. lokakuuta 1834 – 15. joulukuuta 1894 Tukholma) oli ruotsalainen näyttelijä ja teatterinjohtaja, joka vaikutti pitkään myös Suomessa 1870–1880-luvuilla. Hänellä oli suuri merkitys suomenkielisen ammattiteatterin syntyyn vuonna 1872.
Elämä ja ura.
Westermarck aloitti näyttelijäopinnot Tukholman Kuninkaallisessa teatterissa vuonna 1857 ja teki ensiensiintymisensä sen päänäyttämöllä 1861. Myöhemmin Westermark kiersi useiden ruotsalaisten teatteriryhmien mukana ja 1869–1870 hän oli kiinnitettynä Helsingin Nya Teaternissa. Vuonna 1870 Westermark perusti kaksikielisen Unga Finska Teatern -nimisen oppilasteatterin, jonka ensimmäinen näytäntö oli Turussa saman vuoden lokakuussa. Se kiersi runsaan vuoden ajan lähinnä Länsi-Suomen kaupungeissa, esiintyen muun muassa Porissa ja Tampereella, kunnes saapui Helsinkiin maaliskuussa 1872. Seurueeseen kuuluneista yhdeksästä näyttelijästä viisi osasi myös suomea ja toukokuussa 1872 heidät kiinnitettiin vastaperustetun Suomalaisen Teatterin ydinryhmäksi. 
Westermark oli myös ehdolla Kansallisteatterin edeltäjän Suomalaisen Teatterin ensimmäiseksi johtajaksi, mutta häntä ei ansioistaan huolimatta pidetty sopivana kielitaustansa vuoksi. Myöhemmin Westermark ja hänen ansionsa suomenkielisen ammattiteatterin syntymisessä on unohdettu lähes kokonaan. Esimerkiksi "Suomalaisen teatterin historian" 1900-luvun alussa julkaissut fennomaani Eliel Aspelin-Haapkylä ei teoksessaan mainitse Suomalaisen Teatterin ensimmäisten näyttelijöiden tulleen nimenomaan Westermarkin oppilasteatterista. Hänen avustuksellaan oli jo aikaisemmin keväällä 1872 saatu ensi-iltaan Aleksis Kiven näytelmä "Margareta", jonka kantaesitystä edelisivät rajut kieliriidat pääkaupungin suomen- ja ruotsinkielisen kulttuuriväen kesken.
Menetettyään puolet näyttelijöistään Suomalaiselle Teatterille, Westermarck yritti vielä kesällä 1872 jatkaa Helsingissä, mutta huonolla menestyksellä. Tämän jälkeen hän myi lavasteensa Suomalaiselle Teatterille ja palasi kotimaahansa. Westermark vaikutti kuitenkin Suomessa vielä 1880-luvulla, toimien muun muassa eri puolilla maata kiertäneenä lausunnanopettajana aina vuosikymmenen jälkipuoliskolle saakka. Hän kuoli kotikaupungissaan Tukholmassa 60-vuotiaana joulukuussa 1894.
Paimion seurakunta

Paimion seurakunta on Turun arkkihiippakuntaan ja Paimion rovastikuntaan kuuluva Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta, joka toimii Paimion kaupungin ja Sauvon kunnan alueella.
Historia.
Paimion seurakunta on ollut olemassa jo keskiajalla, ja ensimmäinen maininta seurakunnasta on vuodelta 1325. Vuoden 2019 alussa Sauvo-Karunan seurakunta liitettiin Paimion seurakuntaan. Vuodesta 2021 alkaen seurakunnan kirkkoherrana on toiminut Miika Rosendahl.
Toimipaikat.
Paimion nykyinen kirkko Pyhän Mikaelin kirkko vihittiin käyttöön vuonna 1689 yhdeksän vuoden rakennustyön jälkeen. Vihkimisen suoritti piispa Juhana Gezelius nuorempi. Se korvasi entisen Räpälän kirkon. Paimiossa sijaitseva Jaakobin kirkko ei ole seurakunnan omistama, vaan siitä huolehtii Pyhän Jaakobin kirkon seurakuntayhdistys. 
Vuoden 2019 seurakuntaliitoksen myötä Paimion seurakunnan kirkoiksi tulivat Sauvon kirkko ja Karunan kirkko. Sauvon kirkko eli Pyhän Klemensin kirkko vihittiin käyttöön vuonna 1472. Karunan kirkko on valmistunut vuonna 1910. 
Seurakunnan tiloja Paimiossa ovat kirkon lisäksi 1984 valmistunut seurakuntatalo Mikaelintalo, vuonna 1953 valmistunut Wanha seurakuntatalo, 1914 valmistunut Paltan päiväkerhotalo ja 1979 valmistunut Rantalan leirikeskus. Seurakunnan kirpputori, Lähetyksen kirpputori toimii osoitteessa Vistantie 24.
Sauvossa seurakunta omistaa kirkkojen lisäksi Sauvon seurakuntatalon ja Karunan seurakuntakodin.
Daba Modibo Keïta

Daba Modibo Keïta (s. 5. huhtikuuta 1981 Abidjan, Norsunluurannikko) on malilainen taekwondon kaksinkertainen maailmanmestari.
Keita voitti maailmanmestaruuden yli 84 kg:n sarjassa Pekingissä 2007. Hän kukisti välieräottelussa eteläkorealaisen Nam Yun-Baen pistein 1–0 ja loppuottelussa iranilaisen Morteza Rostamin 5–0. Hän voitti maailmanmestaruuden yli 87 kg:n painoluokassa Kööpenhaminassa 2009. Hän voitti välierässä kazakstanilaisen Arman Tšilmanovin pistein 7–3 ja loppuottelussa Nam Yun-Baen 5–4.
Keita sijoittui yli 80 kg:n sarjassa Pekingin olympialaisissa 2008 jaetulle kahdeksannelle sijalle ja Lontoon olympialaisissa 2012 jaetulle viidennelle sijalle. Viides sija on Malin historian paras olympiasijoitus yksilölajeissa.
Ismaël Coulibaly

Ismaël Coulibaly (s. 20. marraskuuta 1992) on malilainen taekwondon kaksinkertainen MM-mitalisti.
Coulibaly saavutti MM-pronssia 74 kg:n sarjassa Gyeongjussa 2011. Hän voitti puolivälieräottelussa itävaltalaisen Manuel Markin pistein 9–7, mutta hävisi välierässä iranilaiselle Alireza Nasr Azadanille 7–9. Hän sai MM-pronssia samassa painoluokassa myös Tšeljabinskissa 2015. Voitettuaan puolivälierässä portugalilaisen Júlio Ferreiran pistein 9–5 hän hävisi välieräottelussa uzbekistanilaiselle Nikita Rafalovitšille 3–4.
Coulibaly saavutti Afrikan kisoissa 74 kg:n sarjassa kultaa 2015 ja pronssia 2011. Taekwondon Afrikan-mestaruuskilpailuissa hän sai samassa painoluokassa kultaa 2016 ja hopeaa 2014. Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 hän karsiutui ensimmäisen ottelun jälkeen.
Alistuminen

Alistuminen () on Michel Houellebecqin vuonna 2015 julkaistu romaani.
Kirjan julkaisi Suomessa WSOY Lotta Toivasen suomentamana lokakuussa 2015. 
Juoni.
Romaanissa François Hollande on valittu toiselle kaudelleen jatkamaan Ranskan presidenttinä, mikä johtaa maassa kaaokseen. Estääkseen Marine Le Penin valinnan presidentiksi seuraavissa vaaleissa vuonna 2022 maltilliset ranskalaiset antavat äänensä kuvitteellisen "Fraternité musulmane" -islamistipuolueen Mohammed Ben Abbasille. Romaanin minäkertoja on ranskalainen mies, joka kääntyy islaminuskoon säilyttääkseen yliopistovirkansa.
Tausta.
Ranskan presidentti François Hollande kertoi lukevansa romaanin sen aiheuttaman keskustelun vuoksi France Internin haastattelussa 5. tammikuuta 2015. 
Kirja julkaistiin 7. tammikuuta 2015, jolloin myös Charlie Hebdo -lehden kannessa oli pilapiirros Houellebecqista, joka esitti piirroksessa uudenvuoden ennustuksiaan: "menetän hampaani vuonna 2015" ja "osallistun ramadaniin vuonna 2022". Myöhemmin päivällä islamistiterroristit tekivät Charlie Hebdon toimitukseen 12 ihmistä surmanneen iskun.
Neiti Peregrinen koti eriskummallisille lapsille

Neiti Peregrinen koti eriskummallisille lapsille ("Miss Peregrine’s Home for Peculiar Children") on yhdysvaltalaiskirjailija Ransom Riggsin esikoisromaani. Kirja julkaistiin alkuperäiskielellään englanniksi 7. kesäkuuta 2011, ja suomennos ilmestyi vuonna 2012. Kirjan jatko-osa ' julkaistiin 2014. Sarjan kolmas osa ' julkaistiin syyskuussa 2015.
Cassandra Jean julkaisi kirjasta sarjakuvaversion vuonna 2013. Tim Burtonin ja Jane Goldmanin elokuvaversio kirjasta julkaistiin lokakuussa 2016.
Roger Wicker

Roger Frederick Wicker (s. 5. heinäkuuta 1951 Pontotoc, Mississippi) on yhdysvaltalainen republikaanipoliitikko. Hän on ollut Mississipin edustaja senaatissa vuodesta 2007 alkaen.
Wicker suoritti alemman korkeakoulututkinnon Mississipin yliopistossa vuonna 1973 ja ylemmän tutkinnon oikeustieteestä samassa yliopistossa vuonna 1975. Valmistuttuaan hän työskenteli Yhdysvaltain ilmavoimissa vuosina 1976–1980.
Vuosina 1980–1982 Wicker työskenteli edustajainhuoneen Mississippiä edustaneen Trent Lottin avustajana. Wicker oli Mississipin osavaltion senaatin jäsen vuosina 1988–1994, minkä jälkeen hänet valittiin ensimmäisen kerran edustajainhuoneeseen. Ennen valintaansa senaattoriksi Wicker oli edustajainhuoneen jäsen vuosina 1995–2007. 31. joulukuuta 2007 Wicker nousi senaattiin edeltäjänsä Trent Lottin erottua virasta. Vuonna 2008 hänet valittiin täytevaalissa jatkamaan kauden loppuun ja vuonna 2012 hänet valittiin ensimmäiselle täydelle kuusivuotiskaudelle.
Wicker on naimisissa ja hänellä on kolme lasta.
Ritz (Turku)

Ritz oli turkulainen elokuvateatteri, joka toimi vuosina 1955–1979 Lounais-Suomen Maalaistentalossa osoitteessa Puutarhakatu 8. Avautuessaan Suomi-Filmi Oy:n omistama Ritz oli Turun suurin ja uudenaikaisin elokuvateatteri. Se ehti olla toiminnassa yhteensä 24 vuotta, kunnes se suljettiin vuonna 1979 Suomi-Filmin keskittäessä Turun toimintansa Kino-Palatsiin.
Historia.
Alvar Aallon suunnittelemassa Lounais-Suomen Maalaistentalossa toimi vuodesta 1946 lähtien Turun kaupunginteatteri, kunnes teatterin näyttämö tuhoutui vuoden 1954 tulipalossa. Kaupunginteatteri ei kuitenkaan palannut taloon tulipalon jälkeen, vaan tilan vuokrasi Suomi-Filmi Oy, joka ryhtyi kunnostamaan entisiä teatteritiloja uudenaikaiseksi elokuvateatteriksi. Uuden elokuvateatterin piirustuksista vastasi arkkitehti Lauri Sipilä. Kunnostustöiden yhteydessä Puutarhakadun sisäänkäynnin ylle rakennettiin lippa, jossa loisti neonvaloilla varustettu teksti ”Ritz”.
Ritz avasi ovensa 22. huhtikuuta 1955, jolloin ensimmäisenä elokuvana esitettiin Walt Disneyn luontodokumentti "Erämaa elää" ("The Living Desert", 1953). Avautuessaan Ritz oli Turun suurin ja uudenaikaisin elokuvateatteri: salissa oli 624 istumapaikkaa, ja Cinemascope-laajakangas sekä magneettinen stereoääni edustivat elokuvateknologian viimeisintä huutoa. Ritziä voi pitää ensimmäisenä Turkuun 1950-luvun loppupuolella perustetuista suurteattereista, joissa teknologia oli uudenaikaista ja istumapaikkoja yli 600. Alkuaikoina Ritz oli Turun johtava elokuvateatteri, mutta muiden 1950-luvun loppupuolella perustettujen isojen elokuvateatterien ilmaantuminen tasoitti tilannetta. Ritzissä esitettiin sekä ulkomaisia että kotimaisia ensi-iltoja mutta myös erityisesti lastenelokuvia. Painotus lastenelokuvien esittämisessä johtui suurelta osin siitä, että Suomi-Filmi vastasi pitkään Disneyn elokuvien esittämisestä Suomessa.
Turkuun avattiin 1970-luvulla useita uusia elokuvateattereita, ja myös Suomi-Filmi kunnosti toisen Turussa sijainneen elokuvateatterinsa, Kino-Palatsin. Vain hieman tämän jälkeen, vuoden 1979 loppupuolella, Suomi-Filmi päätti keskittää Turun toimintansa kunnostetun Kino-Palatsin kolmeen saliin, joten Ritz suljettiin 28. lokakuuta 1979. Jari Mäkilä arvioi Ritzin historiaa käsittelevässä artikkelissaan, että sulkeminen johtui tilan korkeasta vuokrasta, hieman syrjäisestä sijainnista sekä kunnostuksen tarpeesta.
Ritz-nimeä käytti elokuvateatterin jälkeen Maalaistentalon hotelli (ent. Maakunta) vuosina 1984–1991. Elokuvateatterin tiloihin sisustettiin tanssiravintola Maritza, jonka jälkeen tiloissa on ehtinyt toimia myös muita ravintoloita, kunnes Lounais-Suomen Maalaistentalo saneerattiin vuonna 2004 ja paikalle kunnostettiin asuntoja.
Kirsten Gillibrand

Kirsten Elizabeth Rutnik Gillibrand (s. 9. joulukuuta 1966 Albany, New York) on yhdysvaltalainen demokraattipoliitikko. Hän on ollut New Yorkin osavaltion edustaja senaatissa vuodesta 2009 alkaen.
Gillibrand suoritti alemman korkeakoulututkinnon Dartmouth Collegessa vuonna 1988 ja ylemmän tutkinnon oikeustieteestä Kalifornian yliopistossa vuonna 1991. Valmistumisensa jälkeen hän työskenteli asianajajana.
Vuosina 2007–2009 Gillibrand oli edustajainhuoneen jäsen. Tammikuussa 2009 hänet nimitettiin New Yorkin senaattoriksi Hillary Clintonin siirryttyä ulkoministeriksi. Vuoden 2010 täytevaalissa hänet valittiin jatkamaan kauden loppuun ja vuonna 2012 hänet valittiin ensimmäiselle täydelle kuusivuotiskaudelle.
Gillibrand on profiloitunut voimakkaasti naisten oikeuksia puolustavaksi poliitikoksi sekä #MeToo -liikkeen kärkihahmoksi.
Maaliskuussa 2019 Gillibrand ilmoitti virallisesti lähtevänsä demokraattisen puolueen presidenttiehdokkaaksi vuoden 2020 vaaleihin. Hän vetäytyi kisasta 28. elokuuta 2019.
Gilibrand on naimisissa ja hänellä on kaksi lasta.
Amidaasi

Amidaasi eli asyyliamidaasi tai amidohydrolaasi on hydrolaaseihin kuuluva entsyymi, joka katalysoi amidien hydrolyysiä ammoniakiksi ja karboksylaatti-ioneiksi. Entsyymiä esiintyy useissa eliöissä niin prokaryooteissa kuin eukaryooteissakin. Usein amidaasilla on myös esteraasiaktiivisuutta eli se kykenee hydrolysoimaan myös estereitä. Entsyymin katalysoiman reaktion mekanismi on niin kutsuttu pingpong-mekanismi, jossa välituotteena muodostuu asyylientsyymi. Amidaasin EC-numero on EC 3.5.1.4 ja CAS-numero 9012-56-0.
Amidaasin käyttö.
Amidaasi hyväksyy monien muiden hydrolaasin substraateikseen laajan kirjon amidifunktionaalisuuden sisältäviä yhdisteitä. Amidi voi olla alifaattinen, aromaattinen, heterosyklinen tai muita rengasrakenteita sisältävä. Amidaasia käytetään yhdessä nitriilihydrataasin kanssa karboksyylihappojen valmistamiseen nitriileistä, jotka nitriilihydraataasit muuttavat ensin amideiksi. Amidaasi katalysoi karbamaattien hydrolyysiä amiineiksi, alkoholeiksi ja hiilidioksidiksi. Tätä voidaan käyttää karbamaattiryhmällä suojattujen amiinien suojaryhmän poistamiseen.
Mars Climate Orbiter

Mars Climate Orbiter (aiemmin Mars Surveyor '98 Orbiter) oli NASAn 338 kilogrammaa painava avaruusluotain, joka laukaistiin Marsiin 11. joulukuuta 1998 Cape Canaveral Air Force Stationin laukaisukompleksi 17A:sta, Floridasta. Luotaimen oli tarkoitus tutkia Marsin ilmastoa, kaasukehää ja pinnanmuutoksia, sekä toimia kommunikaatiolinkkinä Mars Surveyor '98 -ohjelman napalasketujalle. 23. syyskuuta 1999 yhteys luotaimeen menetettiin sen ollessa asettumassa Marsin kiertoradalle. Alus tuli Marsiin radalla, joka toi sen liian lähelle planeetan pintaa, jolloin se kulki Marsin kaasukehän yläosan läpi ja tuhoutui. Väärän radan oli aiheuttanut maa-aseman käyttämä ohjelmisto, joka antoi aluksen liikemäärän paunasekunneissa, eikä SI-järjestelmän mukaisissa newtonsekunneissa, kuten NASAn ja luotaimen valmistaneen Lockheed Martinin välisessä sopimuksessa oli määritelty.
Valasmon rautasulatto

Valasmon rautasulatto () oli Aunuksen läänin Porajärven volostissa 1800–1900-lukujen vaihteessa toiminut tehdaslaitos.
Valasmon rautasulatto rakennettiin vuonna 1868 Suunujoen Valasmonkoskelle lähelle Porajärven kylää. Se valmisti valurautaa Petroskoin Aleksanterintehdasta varten. Yksimasuunisen tehtaan käyttämää järvimalmia ja puuhiilen raaka-ainetta toimittivat paikalliset talonpojat. Puhallin sai käyttövoimansa vesirattaasta, joka vuonna 1883 korvattiin turbiinilla. Sulatteena käytettiin Munjärvenlahden kalkkia ja Petroskoin tai Vytegran tulenkestävää savea. Teknisesti vanhanaikaisen sulaton tuottavuus oli heikko ja sen kapasiteetti oli vain osittain käytössä. Tuotanto kasvoi Venäjän–Japanin sodan aikana, mutta vuonna 1908 sattuneen tulipalon jälkeen laitos suljettiin.
Tehtaan yhteydessä sijaitsivat työläisten asuinparakit, virkailijoiden talot, kauppa, kirkko, koulu ja puinen laivalaituri. Vuonna 1905 siellä oli 107 asukasta. Tehdasalueen rauniot ovat valtakunnallinen suojelukohde.
Kažma

Kažma (, suomeksi myös "Kaisma") on kylä Karjalan tasavallan Karhumäen piirin Sungun kunnassa. Se sijaitsee Äänisjärven lahtien välisellä kapealla kannaksella 14 kilometriä Sungusta maanteitse lounaaseen. Kylässä on 104 asukasta (vuonna 2013).
Sungun pogostaan kuulunut Kažman kylä mainitaan ensimmäisen kerran vuoden 1496 verokirjassa. Myöhemmin kylään rakennettiin kirkko. 1900-luvun alussa Kažma lähikylineen muodosti Sungun volostiin kuuluneen kyläkunnan. Vuonna 1905 kyläkunnassa oli 63 kylää ja yli 3 000 asukasta. Kažmassa asukkaita oli 182. Neuvostoaikana perustettiin Äänisentauksen piirin kuulunut Kažman kyläneuvosto. Vuonna 1933 sen 45 asutuksessa oli yli 2 000 asukasta, jotka kolmea karjalaista lukuun ottamatta olivat kaikki venäläisiä. Vuonna 1959 Kažman kyläneuvosto liitettiin Suurlahden kyläneuvostoon.
Kylän kautta kulkee Plavnikin ja Terehovon välinen maantie. Palveluihin kuuluvat kulttuuritalo, kirjasto ja kauppa.
Freddy vs. Jason vs. Ash

Freddy vs. Jason vs. Ash on vuonna 2007 alkanut, Dynamite Entertainmentin ja WildStormin julkaisema sarjakuva. Se on epävirallista jatkoa vuoden 2003 elokuvalle "Freddy vs. Jason". Freddy vs. Jason vs. Ash sai puolestaan jatkoa vuoden 2009 sarjakuvalla "Freddy vs. Jason vs. Ash: Nightmare Warriors".
Tarina.
Freddy vs. Jason vs. Ash sijoittuu aikaan viisi vuotta Freddy vs. Jason-elokuvan tapahtumien jälkeen ja 16 vuotta elokuvan "Pimeyden armeija" jälkeen. Tarina alkaa, kun Will Rollins ja Lori Campbell (elokuvan Freddy vs. Jason protagonistit) palaavat Crystal Lakelle, mutta Jason tappaa heidät pian sen jälkeen ja vie heidän ruumiinsa hökkeliin läheisessä metsässä. Siellä Jason vaipuu transsiin ja Freddy Krueger ja Jasonin äiti esiintyvät Jasonille. Freddy on nyt ansassa, voimattomana Jasonin mielessä. Sillä välin, Ash Williams kutsutaan uudelle Crystal Laken S-Martille. Jason tappaa joukon teinejä ja Ash sekä S-Martin työntekijät alkavat tehdä suunnitelmaa Jasonin voittamiseen. Freddy käyttää Necronomiconia lisätäkseen Jasonin älykkyyttä. Myöhemmin, kun Ash ja muut selviytyjät nukkuvat, he kohtaavat Freddyn unissaan. Ash ja hänen joukkonsa S-Martin työntekijöitä kohtaavat Freddyn ja Jasonin Jasonin kotona, jossa Freddy on jo vapauttanut Necronomiconin täyden voiman. 
Kolmen kauhuikonin viimeisessä kohtaamisessa Freddy herättää eloon kaikki Jasonin aiemmat uhrit "Perjantai 13. päivä"- elokuvista ja Jason muuttaa Voorheesin talon Elm Streetin taloksi. Kuitenkin, Ash käyttää Necronomiconia avatakseen portaalin ja karkottaa Freddyn samalla kun Jason on eristettynä jäätyneen Crystal Laken alla.
Margaretha (Ruotsin prinsessa)

Prinsessa Margaretha ("Margaretha Désirée Victoria", s. 31. lokakuuta 1934) on Ruotsin kuningas Kaarle XVI Kustaan vanhin sisar. 
Margaretha syntyi vuonna 1934 prinssi Kustaa Aadolfin ja prinsessa Sibyllan esikoisena. Tuonaikaisen lain mukaan nainen ei voinut periä hallitsijan asemaa, joten kuninkaaksi nousi myöhemmin hänen pikkuveljensä Kaarle Kustaa. Tämä ohitti kruununperimyksessä myös isosiskonsa Birgitan, Désiréen ja Christinan.
Margaretha meni vuonna 1964 naimisiin liikemies John Amblerin kanssa, ja he muuttivat Englantiin. Prinsessa ei viihtynyt huomion kohteena, vaan halusi elämäänsä yksityisyyttä ja jättäytyi pois julkisuudesta. Pariskunnalla on kolme lasta.
Margaretha ja Ambler muuttivat erilleen 1990-luvulla, mutta eivät koskaan hankkineet avioeroa. John Ambler kuoli vuonna 2008.
Prinsessa Margaretha osallistuu hovin edustustilaisuuksiin harvakseltaan. Hän asuu edelleen Britanniassa.
Kuusiranta

Kuusiranta () on kylä Karjalan tasavallan Karhumäen piirin Tolvojan kunnassa Venäjällä. Se sijaitsee Äänisjärven rannalla 21 kilometriä Tolvojasta kaakkoon. Kylässä on 119 asukasta (vuonna 2012).
Kuusiranta on useista pikkukylistä koostunut pesäkylä, jota yhdisti korkealla paikalla sijainnut pogosta. Kylä ja sen kirkko mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1563. Seudun asukkaat olivat 1800-luvun tiedon mukaan venäläistyneitä karjalaisia.
1900-luvun alussa Kuusiranta muodosti Tolvojan volostiin kuuluneen kyläkunnan. Vuonna 1905 siinä oli 12 kylää ja lähes 2 000 asukasta. Neuvostoaikana perustettiin Äänisentauksen piiriin kuulunut Kuusirannan kyläneuvosto. Vuonna 1933 sen 29 asutuksessa oli 1 500 asukasta, jotka kaikki olivat venäläisiä. Virojärven kyläneuvosto yhdistettiin Kuusirantaan vuonna 1959, ja pian tämän jälkeen koko kyläneuvosto liitettiin Tolvojaan.
Kylään johtaa sorapäällysteinen tie Tolvojasta. Lähistöllä toimii karjatila. Palveluihin kuuluvat kirjasto museoineen, lääkintäasema ja kaksi kauppaa. Paikallinen nähtävyys on Kuusirannassa asuneen runonlaulaja Irina Fedosovan hauta.
Virojärvi

Virojärvi () on kylä Karjalan tasavallan Karhumäen piirin Tolvojan kunnassa Venäjällä. Se sijaitsee Äänisniemellä kymmenen kilometriä Tolvojasta kaakkoon. Kylässä on 17 asukasta (vuonna 2012).
Virojärven kylät muodostivat 1900-luvun alussa Tolvojan volostiin kuuluneen kyläkunnan. Vuonna 1905 siinä oli 11 kylää ja lähes 1 800 asukasta. Neuvostoaikana perustettiin Äänisentauksen piiriin kuulunut Virojärven kyläneuvosto. Vuonna 1933 sen 26 asutuksessa oli lähes 1 600 asukasta, jotka kaikki olivat venäläisiä. Vuonna 1959 Virojärvi liitettiin Kuusirannan kyläneuvostoon.
Kylän kautta kulkee Tolvojasta Kuusirantaan johtava sorapäällysteinen tie. Lähistöllä louhitaan šungiittia.
Oskar Gröning

Oskar Gröning (10. kesäkuuta 1921 Nienburg, Saksa – 9. maaliskuuta 2018) oli saksalainen SS-Unterscharführer, joka toimi kirjanpitäjänä Auschwitzin keskitysleirillä. Myöhemmin Gröning kertoi avoimesti kokemuksistaan Auschwitzissa ja kritisoi julkisesti Holokaustin kiistäjiä.
Hän joutui 93 vuoden ikäisenä huhtikuussa 2015 oikeuteen syytettynä avunannosta ainakin 300 000 Unkarin juutalaisen murhaan kesällä 1944. Tuolloin Auschwitziin kuljetettiin junilla noin 425 000 juutalaista, joista 300 000 oli surmattu saapumisen jälkeen kaasukammioissa. Gröning oli ollut laitureilla ottamassa vastaan juutalaisilta takavarikoituja rahoja ja arvoesineitä. Hänen väitettiin tietoisesti osallistuneen natsien tuhoamiskoneiston ylläpitämiseen, vaikka tiesi leirin tapahtumista. 
Syyttäjä vaati Gröningille 3,5 vuoden vankeusrangaistusta. Hän piti syyllisyyttä lieventävänä seikkana Gröningin vähäistä osallisuutta. Syyttäjä katsoi, että rangaistukseen piti vaikuttaa alentuvasti se, että Gröning oli ollut tutkinnan kohteena 1970-luvulta alkaen, mutta syytteet oli nostettu vasta nyt.
Oikeus tuomitsi Gröningin 15. heinäkuuta 2015 neljän vuoden vankeusrangaistukseen avunannosta 300 000 Unkarin juutalaisen murhaan. Hänen asianajajansa pyysi tuomion lykkäämistä Gröningin korkean iän perusteella, mutta lääkärit katsoivat Gröningin olevan riittävän hyväkuntoinen kärsimään vankeusrangaistuksen. Hakemukset tuomion lykkäämisestä hylättiin elokuussa 2017. Gröning anoi vielä armahdusta tammikuussa 2018, mutta armahdus torjuttiin. Gröning kuoli 96-vuotiaana 9. maaliskuuta 2018, ennen tuomionsa alkamista.
Kaijala

Kaijala (vuodesta 1948 lähtien venäjäksi Токарево, Tokarevo) oli Viipurin läänin Johanneksen pitäjän suurin kylä. Se sijaitsi Rokkalanjoen laaksossa. Matkaa Viipuriin maanteitse oli 25 kilometriä sekä Pietariin 115 kilometriä. Ennen talvisodan syttymistä kylässä asui lähes 1 000 ihmistä, ja siellä oli kansakoulu, kaksi kauppaa, nuorisoseurantalo ja suojeluskuntatalo.
Historiaa.
Ensimmäiset asukkaat muuttivat Kaijalaan yli 5 000 vuotta sitten. Kylässä tehtiin 1930-luvulla aktiivisesti kaivauksia, jotka alkoivat, kun vasta 17-vuotias Eino Väntsi löysi noin 50 palaa keramiikkaa kaivaessaan maata omenapuun istuttamista varten kotitalonsa pihassa. Väntsi kirjoitti asiasta kansallismuseoon, joka lähetti Sakari Pälsin toteamaan, millaisesta löytöpaikasta on kysymys. Varsinaisia kaivauksia Väntsin tilalla johti Aarne Äyräpää, jonka mukaan Kaijala on tuohon aikaan sijainnut meren rannalla. Kun maanpinta jääkauden jälkeen jatkoi kohoamistaan, siirtyi asutus hiljalleen loittonevan veden perässä.
Ennen sotia Kaijala oli Johanneksen pitäjän suurin kylä, jossa oli noin 1 000 asukasta. Maantie kylään erkani Suurmäen risteyksestä kulkien kangastyyppisen metsätaipaleen läpi, kunnes laskeutui kohti kyläaukeaa. Tie ylitti Myllyojan, joka laski metsän ympäröimän Suurjärven vedet Kosen- eli Rokkalanjokeen. Joki sekä sitä seuraileva Viipurin-Kuolemajärven maantie kuuluivat oleellisena osana Kaijalan kylämaisemaan. Joen yli johti kolme puusiltaa: alakylässä Hörkönsilta, keskikylässä Mattilansilta ja yläkylässä Tontinsilta. Neljän kilometrin matkalla joessa oli kuusi koskea: Ilokoski, Mattilankoski, Lahokoski, Lieppikoski, Rastaankoski ja Pyhäkoski. Kylään laskettiin kuuluvaksi joen pohjoispuolella sijainnut Metsäkylä ja siitä kaakkoon oleva laaja Harraissuo, jota oli alettu raivata maanviljelykselle.
Kaijala oli tyypillinen maanviljelyskylä. Sen peltopinta-ala oli noin 1 000 hehtaaria. Savimultapellot tuottivat muun muassa perunaa, lanttua, kaalia, naurista, ruista, kauraa, ohraa ja vehnää. Lisäksi puutarhanviljely oli laajinta koko pitäjässä. Karjan päätuote, maito, toimitettiin kulutuskeskuksiin kirkonkylään, Rokkalaan ja Uuraaseen sekä Valiolle, jolle valmistui toimitalo 1930-luvun loppupuolella. Lisätuloja kyläläiset hankkivat Uuraan satamasta sekä Hackmanin selluloosatehtaasta. Kylän omaa teollisuutta edustivat joessa sijainneet Rastaan mylly ja saha, sekä Paakkasen mylly. Kylässä oli myös pajoja. Henkilöautojakin oli neljä.
Johanneksen väestö asutettiin jatkosodan jälkeen Turun seudulle seuraaviin kuntiin: Kaarina, Kuusisto, Lieto, Paimio ja Piikkiö.
Kaijala nykyisin.
Nyky-Venäjällä Tokarevo on osa Johanneksen eli Sovetskin kaupunkikuntaa. 790 asukkaan Tokarevo on kaupunkikunnan kolmanneksi suurin taajama Johanneksen ja Nuoraan (Sokolinskoje) jälkeen. Kylässä on pari kauppaa, joitakin Suomen-aikaisia puutaloja, raunioituneita neuvostorakennelmia ja suuri kesken jäänyt betoniluuranko. Taajama on nimetty Puna-armeijan Itämeren-laivaston ilmavoimien laivueen päällikön N. A. Tokarevin (1907–1944) mukaan.
Femi Ogunode

Femi Ogunode (s. 15. toukokuuta 1991 Ondo City, Nigeria) on nigerialaissyntyinen qatarilainen pikajuoksija, joka kilpailee 100 ja 200 metrillä. 175 senttimetriä pitkä ja 72 kilogrammaa painava vuonna 2009 Qatariin muuttanut ja samana vuonna maan edustusoikeuden saanut Ogunode piti aiemmin hallussaan 100 metrin Aasian ennätystä 9,91 ja 200 metrin Aasian ennätystä 19,97.
Ura.
Ogunode saavutti pronssia 60 metriltä sisäratojen MM-kilpailuista 2014 Sopotista. Vuoden 2011 MM-kilpailuissa Daegussa Ogunode oli mukana 200 metrillä ja 400 metrillä, jossa hän oli finaalin kahdeksas. Pekingin MM-kilpailuissa 2015 hän sijoittui 200 metrillä seitsemänneksi. Vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa hän eteni välieriin sekä 100 että 200 metrillä. Sekä Aasian kisoista että yleisurheilun Aasian-mestaruuskilpailuista hän on saavuttanut neljä kultaa. Vuoden 2014 Aasian kisoissa hän vei 100 metrin juoksun Aasian ennätyksen toiselta nigerialaissyntyiseltä qatarilaiselta Samuel Francisilta juostuaan ajan 9,93. Vuoden 2015 Aasian-mestaruuskilpailuissa Wuhanissa hän teki nykyisen ennätyksen 9,91.
Muuta.
Ogunode jäi vuonna 2011 kiinni klenbuterolin käytöstä ja sai kahden vuoden kilpailukiellon, joka päättyi 8. tammikuuta 2014. Myös Ogunoden pikkuveli Tosin Ogunode edustaa pikajuoksussa Qataria.
Henkilökohtaiset ennätykset.
Ulkoradoilla
Sisäradoilla
Henry Laasanen

Henry Laasanen on suomalainen sosiologi, kirjailija ja yhteiskuntatieteiden maisteri. Hänet tunnetaan muun muassa miesten tasa-arvo-ongelmia ja markkina-arvoteoriaa koskevista kannanotoista. Laasasen näkemyksistä on uutisoitu muun muassa televisiossa, radiossa sekä lehdissä. Laasanen palkittiin vuonna 2016 miesten tasa-arvopalkinnolla.
Teoksessaan "Naisten seksuaalinen valta" (2008) Laasanen tuo esille näkemyksen seksuaalisuudesta vallankäytön muotona, joka tulee nostaa yhteiskunnalliseen keskusteluun.
Laasanen on ylläpitänyt vuodesta 2003 saakka tasa-arvoasioita ja ihmissuhteita käsittelevää blogia.
Vuonna 2019 Laasanen kommentoi Ylen tasapuolisuudesta kirvonneessa keskustelussa, että "Jälkiviisaat"-ohjelman yhdeksästä vakiojäsenestä neljä on kovan luokan feministejä.