tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
HMS Anglesea

HMS Anglesea oli Britannian kuninkaallisen laivaston neljännen luokan alus, joka myöhemmin luokiteltiin aseistetuksi varastolaivaksi.
Valmistus.
Alus tilattiin 17. helmikuuta 1692. Se laskettiin vesille 17. huhtikuuta 1694 ja liitettiin laivastoon vielä saman vuoden aikana ensimmäisenä päällikkönään William Power.
Palvelus.
Alus valtasi lokakuussa 1694 tunnin taistelun jälkeen 38-tykkisen kaapparin "St. Louisin". Alus toi kesäkuussa 1697 "HMS Plymouthin" kanssa Kinsaleen ranskalaisen 18-tykkisen kaapparin "Gaillarden".
Aluksen siirryttyä Länsi-Intiaan se luokiteltiin Amiraliteetin 30. kesäkuuta 1719 annetulla määräyksellä viidennen luokan alukseksi. Se purettiin 1720 Chathamissa ja rakennettiin uudelleen. Alus laskettiin vesille 19. toukokuuta 1725. Alus tutkittiin elokuussa 1741 Woolwichissa, jolloin sen todettiin olevan korjauksen tarpeessa. Se siirrettiin proomuksi. Alus lähti 31. toukokuuta 1742 Woolwichista upotettavaksi aallonmurtajaksi Sheernessiin.
FS Lorraine (1913)

Lorraine oli Ranskan laivaston Bretagne-luokan taistelulaiva kummassakin maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin Ateliers et Chantiers de la Loirelta, missä köli laskettiin 1. elokuuta 1912. Alus laskettiin vesille 30. syyskuuta 1913 ja otettiin palvelukseen 27. heinäkuuta 1916.
Palvelus.
Aluksen keskimmäinen tykkitorni poistettiin ja sen tilalle rakennettiin katapultti ja tilat neljälle lentokoneelle. Britannian kuninkaallinen laivasto miehitti aluksen 3. heinäkuuta 1940 Aleksandriassa operaatio Catapultissa. Se palasi toukokuussa 1943 palvelukseen Vapaan Ranskan laivastossa palvellen Välimerellä. Vuodesta 1945 aina vuoteen 1953 alus oli koululaivana ja lopulta proomuna ennen palveluksesta poistoa 17. helmikuuta 1953.
FS Provence (1913)

Provence oli Ranskan laivaston Bretagne-luokan taistelulaiva kummassakin maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin Arsenal de Lorientilta, missä köli laskettiin 1. toukokuuta 1912. Alus laskettiin vesille 20. huhtikuuta 1913 ja otettiin palvelukseen 20. huhtikuuta 1913.
Palvelus.
Britannian kuninkaallisen laivaston hyökätessä 3. heinäkuuta 1940 Oraniin operaatio Catapultissa alus vaurioitui pahoin ja se ajettiin uppoamisen estämiseksi rantaan. Alus siirrettiin tilapäiskorjausten jälkeen Touloniin telakalle. Alus upotettiin 27. marraskuuta 1942 Ranskan laivaston mukana Toulonissa, jotta se ei joutuisi saksalaisten käsiin. Saksalaiset nostivat 11. heinäkuuta 1943 hylyn ja sen 340 millimetrin tykit siirrettiin rannikkotykistölle Saint Mandierin linnakkeeseen.
Alus upotettiin 1944 sulkulaivaksi, mistä se nostettiin huhtikuussa 1949 romutettavaksi.
FS Paris (1912)

Paris oli Ranskan merivoimien Courbet-luokan taistelulaiva. Toisessa maailmansodassa se kuului Vapaan Ranskan laivastoon.
Valmistus.
Alus tilattiin Forges et Chantiers de la Méditerranéelta La Seynestä, missä köli laskettiin 10. marraskuuta 1911. Alus laskettiin vesille 28. syyskuuta 1912 ja valmistui 1. elokuuta 1914.
Palvelus.
Ensimmäisen maailmansodan alus oli Välimerellä. Alus tuki aluksi Montenegron maajoukkoja tykistöllään, minkä jälkeen se lähinnä valvoi Otrantonsalmen sulkua estäen Itävalta-Unkarin laivaston pääsyn Adrianmereltä.
Saksan hyökättyä Ranskaan aluksen varustaminen aloitettiin kiireesti. Se tuki liittoutuneiden joukkojen Cherbourgin puolustusta kesäkuussa ennen vetäytymistään Britteinsaarille. Operaatio Catapultissa brittijoukkojen miehittävät sen 3. heinäkuuta Plymouthissa. 
Alus oli varasto- ja majoitusaluksena, kunnes se sodan jälkeen heinäkuussa 1945 palautettiin Ranskalle. Alus hinattiin Brestiin, jossa se jatkoi varastoaluksena myyntiinsä 21. joulukuuta 1955 saakka. Se romutettiin kesäkuusta 1956 alkaen La Seynellä.
FS Jean Bart (1911)

Jean Bart oli Ranskan laivaston Courbet-luokan taistelulaiva.
Valmistus.
Alus tilattiin Arsenal de Brestiltä osana vuoden 1910 laivasto-ohjelmaa ollen siten luokkansa nimikkoaluksen kanssa Ranskan laivaston ensimmäiset dreadnought-taistelulaivat. köli laskettiin 15. marraskuuta 1910. Alus laskettiin vesille 22. syyskuuta 1911 ja valmistui 5. kesäkuuta 1913. Koeajoissa alus saavutti 22,6 solmun nopeuden.
Palvelus.
Ensimmäisen maailmansodan alus oli Välimerellä, missä se osallistui Itävalta-Unkarin laivaston panssarikansiristeilijä "SMS Zentan" upottamiseen elokuussa 1914. Aluksen viinivarastoon osui 21. joulukuuta Adrianmerellä Itävalta-Unkarin laivaston sukellusveneen "SM Sg. U-21" laukaisema torpedo, onneksi viinivaraston takana ollut etummainen ammusvarasto ei räjähtänyt. Alus sai suuren vuodon, mutta kykeni pääsemään korjattavaksi Maltalle. Loppusodan se oli valvomassa Otrantonsalmen sulkua, joka esti Itävalta-Unkarin laivaston pääsyn Adrianmereltä. Vuonna 1919 alus oli vielä sisaraluksensa "Francen" kanssa Sevastopolin operaatiossa.
Vuosina 1926-1929 alus modernisoitiin, jolloin näkyvimmät muutokset olivat kahden etummaisen savuhormin yhdistäminen, maston korvaaminen kolmijalalla, suurempi komentosilta, parannettu tulenjohtokyky, pääaseiden korkeuskulman ja siten kantaman kasvattaminen sekä ilmatorjunta-aseistuksen lisääminen. Alus todettiin niin huonokuntoiseksi, että sen aseistus riisuttiin 1936 ja se muutettiin koululaivaksi Touloniin nimettynä "Océaniksi". Saksalaiset valtasivat aluksen miehittäessään 1942 Vichyn Ranskan, minkä jälkeen sitä käytettiin ontelopanosten kehityskokeissa. Alus upposi liittoutuneiden ilmapommituksessa 15. maaliskuuta 1944 Toulonin satamaan. Hylky nostettiin 1945 ja romutettiin 1946-1947 Toulonissa.
Joensuu 1685 (albumi)

Joensuu 1685 on suomalaisen samaa nimeä kantavan yhtyeen ensimmäinen studioalbumi. Se on julkaistu vuonna 2008 levymerkillä Bone Voyage Recordings.
Vuonna 2012 verkkomedia Nuorgam valitsi albumin ”Nothingness”-kappaleen sivuston ”2000-luvun kotimaiset pophelmet” -listalle.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet säveltänyt Joensuu 1685 sekä sanoittanut Mikko Joensuu, ellei toisin mainittu.
FS Jean Bart (1940)

Jean Bart oli Ranskan laivaston Richelieu-luokan taistelulaiva.
Valmistus.
Alus tilattiin Ateliers et Chantiers de la Loirelta St. Nazaire-Loiresta sekä Chantiers de Penhoëtilta St. Nazaire-Penhoëtista, missä köli laskettiin joulukuu 1936. Alus laskettiin vesille 6. maaliskuuta 1940 ja otettiin palvelukseen 16. tammikuuta 1949.
Palvelus.
Aluksesta oli tehty noin 77 prosenttia Saksan hyökätessä Ranskaan. Se laskettiin keskeneräisenä vesille ja siirrettiin kesäkuussa 1940 Casablancaan turvaan. Alukselle oli asennettuna ainoastaan toinen pääaseiden torneista, ja toinen torni, jossa oli ainoastaan kaksi tykkiä asennettuna, kuljetettiin rahtialuksella. Saksan laivaston sukellusvene upotti rahtialuksen.
Yhdysvaltain joukkojen noustessa maihin Pohjois-Afrikassa 8. marraskuuta 1942 alus taisteli Yhdysvaltain laivaston taistelulaivan "USS Massachusettsin" ja Yhdysvaltain laivaston ilmavoimien pommittajien kanssa kärsien pahoja vaurioita. Alus ajettiin uppoamisen estämiseksi rantaan.
Alus palautettiin 1945 Ranskalle, ja sen rakennustöitä jatkettiin seuraavana vuonna Brestin telakalla uusien suunnitelmien pohjalta. Se aloitti koejot 16. tammikuuta 1949 ja valmistui lopulta toukokuussa 1955. Alus osallistui 1956 Suezin kriisiin. Se siirrettiin seuraavana vuonna reserviin. Alus poistettiin palveluksesta 1961 ja romutettiin 1969.
Qonaqkənd

Qonaqkənd () on taajama Azerbaidžanin Quban piirissä. Se sijaitsee Kaukasusvuoristossa Vəlvələçayn sivujoen varrella 64 kilometriä Qubasta lounaaseen. Asukkaita on 1 600 henkeä (vuonna 2010).
Vuosina 1930–1959 Qonaqkənd oli samannimisen hallintopiirin keskus. Vuonna 1964 se sai kaupunkimaisen taajaman statuksen. Paikkakunta tunnetaan siellä kudotuista matoista. Seudun kanta-asukkaat ovat tateja.
Garci Rodríguez de Montalvo

Garci Rodríguez de Montalvo (tai "Garci Ordóñez de Montalvo") (n. 1450–1504) oli espanjalainen kirjailija. Rodríguez de Montalvo teki muun muassa oman versionsa ritariromaanista "Amadis de Gaula". Kalifornian osavaltion nimi tulee Rodríguez de Montalvon teoksesta "Las sergas de Esplandián", jossa on "California"-niminen saariparatiisi.
Jan Hernych

Jan Hernych (s. 7. heinäkuuta 1979 Praha) on tšekkiläinen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut ATP-listan sijalla 59 huhtikuussa 2009. Nelinpelissä hän on voittanut yhden ATP-turnauksen.
Grand Slam -turnauksissa Hernych on päässyt parhaimmillaan kolmannelle kierrokselle Australian avoimissa 2011. Hän pääsi turnaukseen mukaan karsintojen kautta. Ensimmäisellä kierroksella Hernych voitti Denis Istominin ja toisella kierroksella Thomaz Belluccin, kunnes hävisi kolmannella kierroksella maailmanlistan neloselle, Robin Söderlingille. Viisieräinen ottelu Belluccia vastaan kesti yli neljä ja puoli tuntia.
Kaksinpelissä Hernych pääsi ensimmäisen kerran ATP-turnauksen loppuotteluun 's-Hertogenboschissa vuonna 2006. Nelinpelissä hän voitti Münchenin turnauksen vuonna 2009 Ivo Minářin kanssa.
Hamed Haddadi

Hamed Haddadi (; s. 19. toukokuuta 1985 Ahvāz) on iranilainen koripalloilija, joka edustaa nykyisin Phoenix Sunsia. Hän on maan ensimmäinen NBA-pelaaja.
Ura.
Hddadi pelasi koripalloa Shahin Ahvāzin juniorijoukkueissa. Kaudeksi 2002–2003 hän siirtyi Paykan Teheraniin, josta hän siirtyi vuonna 2003 Al-Nasriin. Haddadi pelasi seurassa vain lyhyen ajan ja vaihtoi samana vuonna superliigassa pelanneeseen Paykan Teheraniin. Kauden 2007–2008 ajan hän edusti Saba Battery Teherania. Elokuussa 2008 hän siirtyi NBA-seura Memphis Grizzliesiin. Kauden alussa hän pelasi myös joitakin pelejä D-liigan Dakota Wizardsissa. Vuonna 2013 Memphis kauppasi Haddadin Toronto Raptorsille, joka myi hänet pian Phoenix Sunsille.
Gianpiero Combi

Gianpiero Combi (20. marraskuuta 1902 Torino – 12. elokuuta 1956 Torino) oli italialainen jalkapalloilija.
Combi voitti kapteenina Italialle maailmanmestaruuden vuonna 1934. Hänen lisäkseen maalivahdeista samaan ovat yltäneet Italian Dino Zoff vuonna 1982 ja Espanjan Iker Casillas vuonna 2010.
Combi pelasi yhteensä 47 maaottelua vuosina 1924–1934.
Schilthorn

Schilthorn on 2 970 metriä korkea vuori Bernin Alpeilla, Bernin kantonissa, Sveitsissä. Sen huippu sijaitsee Bernin Alppien päävuorijonolta pohjoiseen, Sefinenfurgge-solan pohjoispuolella.
Huipulla on ravintola, Piz Gloria, jonne on kabiinihissiyhteys 2 677 metristä, Birgistä. Sieltä kabiinihissilinjat jatkuvat edelleen alemmas Mürrenin kylään, Gimmelwaldiin ja lähelle Stechelbergiä, laakson pohjalle, Schwarzmönchin juurelle. Vuoren ympärillä on myös useita eritasoisia vaelluspolkuja ulkoilijoita varten.
Vaellusreitit.
Yksinkertaisimmin huipulle voi vaeltaa nousemalla köysiratahissillä ensin 1 638 metrin korkeudella olevaan Mürrenin kylään, josta on olemassa vaihtoehtoisia reittejä kohti Schilthornia. Mürrenin ja Schilthornin välinen korkeusero on 1 332 metriä.
Somnia (runokokoelma)

Somnia on A. W. Yrjänän kolmas runokokoelma. Se ilmestyi Johnny Knigan kustantamana vuonna 2003, menestyksekkäiden "Arcanan" ja "Rotan" jälkeen.
Runokokoelma jakautuu kolmeen eri osaan:
Hilderaldo Bellini

 
Hilderaldo Luiz Bellini (7. kesäkuuta 1930 Itapira, São Paulo – 20. maaliskuuta 2014 São Paulo, São Paulo) oli brasilialainen jalkapalloilija.
Bellini voitti Brasilian joukkueessa maailmanmestaruuden vuosina 1958 ja 1962. Vuonna 1958 hän oli mestarijoukkueen kapteeni.
Metsä Wood

Metsä Wood kuuluu Metsä Groupiin. Metsä Wood on osa Metsä Groupin emoyhtiötä Metsäliito Osuuskuntaa. Metsä Wood valmistaa puutuotteita rakennus-, teollisuus- ja jakeluasiakkaille. Metsä Woodin tärkeimmät tuotteet ovat liimapalkkituote Kerto® LVL, koivu- ja havuvaneri sekä muut puutuotteet. Metsä Woodin liikevaihto vuonna 2021 oli 580 miljoonaa euroa ja liiketulos 18,6 miljoonaa euroa. Se työllistää noin 1 700 henkilöä. 
Metsä Woodin pääkonttori sijaitsee Espoon Tapiolassa.
Omistus.
Metsä Wood on osa Metsä Groupin emoyritystä Metsäliitto Osuuskuntaa, virallisesti osuuskunnan aputoiminimi. Metsä Woodin päämarkkina-alue on Eurooppa.
Historia.
Metsäliitto Osuuskunnan juuret ovat 1900-luvun alussa Suomeen rantautuneessa osuuskuntaliikkeessä. Metsäliitto ryhtyi harjoittamaan mekaanista puunjalostusta 1940-luvun lopulla, jolloin ensimmäiset Metsäliiton sahat aloittivat toimintansa. 
Finnforestista Metsä Wood.
Metsä Wood, aiemmin Finnforest, oli yksi vuonna 1992 perustetun Metsäliitto-konsernin yhtiöistä. Finnforest valmisti sekä markkinoi vaneria, sahatavaraa ja muita puutuotteita. Vuonna 2000 Finnforestiin yhdistettiin konsernin mekaanista metsäteollisuutta edustaneet levy- ja sahateollisuudet sekä puiden kyllästys. Tällöin itsenäisinä yhtiöinä toimineet Oy Metsä Timber Ltd, Metsäliitto SW Oy ja Oy Metsä Prima Ltd fuusioitiin Finnforestiin.
Finnforest sulautettiin Metsäliitto Osuuskuntaan 31. maaliskuuta 2006, minkä yhteydessä sen nimi muuttui Metsäliiton Puutuoteteollisuudeksi. Ulkomaanmarkkinoilla Metsäliiton Puutuoteteollisuus toimi tuolloin edelleen Finnforest-nimellä. Vuoden 2012 helmikuussa Metsäliitto-konserni otti käyttöön brändinimen Metsä Group ja yhtenäisti yritysilmettään muun muassa ottamalla käyttöön uuden yritystunnuksen. Tällöin Metsäliiton Puutuoteteollisuudesta tuli Metsä Wood.
Tuotantolaitokset.
Metsä Woodilla on Suomessa kaksi Kerto-tehdasta, kaksi vaneritehdasta ja yksi viilutehdas. Lisäksi Metsä Woodilla on yksi vaneritehdas Virossa ja kolme jatkojalostustehdasta Isossa-Britanniassa. 
Metsä Woodille kuuluneet suomalaiset sahat siirrettiin osaksi Metsä Fibreä vuonna 2016.
Lokakuussa 2024 Metsä Wood kertoi sulkevansa Äänekosken Suolahden vaneritehtaan vuosina 2025–2026.
Kehitystoiminta.
Metsä Wood on mukana kehittämässä ympäristöystävällistä ja teollisesti tehokasta rakentamista
Bosnia ja Hertsegovinan koripalloliiga

Bosnia ja Hertsegovinan koripalloliiga on Bosnia ja Hertsegovinan korkein koripallosarja.
Sarja pelataan kaksivaiheisena. Ensimmäisellä kierroksella kaksitoista joukkuetta pelaavat toisiaan vastaan kaksinkertaisen sarjan. Loppukautena sarjaan tulevat mukaan joukkueet, jotka ovat mukana Adrianmeren liigassa.
Serhi Stah’ovskyi

Serhi Stah’ovskyi (, s. 6. tammikuuta 1986 Kiova) on ukrainalainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut ATP-listan sijalla 31 syyskuussa 2010. Kaksinpelissä hän on voittanut neljä ATP-turnausta ja nelinpelissä kolme.
Grand Slam -turnauksissa Stah’ovskyi on päässyt parhaimmillaan kolmannelle kierrokselle Yhdysvaltain avoimissa 2010, Australian avoimissa 2011 ja Ranskan avoimissa 2011. Yhdysvaltain avoimissa hän hävisi kolmannella kierroksella Feliciano Lópezille luovutettuaan toisessa erässä. Australian avoimissa Stah’ovskyi voitti Daniel Brandsin ja Łukasz Kubotin, mutta hävisi kolmannella kierroksella Tommy Robredolle. Ranskan avoimissa hän hävisi David Ferrerille.
Kaksinpelissä Stah’ovskyi voitti ensimmäisen ATP-turnauksensa helmikuussa 2008 Zagrebissa. Turnauksen finaalissa hän voitti Ivan Ljubičićin. Toisen turnausvoittonsa hän saavutti vuonna 2009 Pietarissa pelatussa turnauksessa voittamalla finaalissa Horacio Zeballosin. Vuonna 2010 Stah’ovskyi voitti kaksi ATP-turnausta. Kesäkuussa ’s-Hertogenboschin finaalissa hän voitti Janko Tipsarevićin ja elokuussa New Havenin finaalissa Denis Istominin.
Argentiina-pokaali

Argentiinan puolustusministeri, eversti Pablo Riccheri lahjoitti vuonna 1903 maiden väliseen vapaakiväärin joukkuekilpailuun Argentiina-pokaalin, joka oli tiettävästi aikanaan maailman kallein kiertopalkinto. Pokaalin paino on 28 kg ja tehty kiinteästä kullasta ja hopeasta. Se esittää Argentiinan kansallisuustunnusta eli ohdakelyhdettä kantavaa enkeliä. 
Ensimmäisen kerran Buenos Airesissa 1903 oteltaessa pokaalin voitti Sveitsi. Se pitikin sitä hallussaan aina maailmansotaan saakka, mutta Lyonin kisoissa 1921 pokaali joutui Yhdysvaltain haltuun. Sveitsi voitti pokaalin Yhdysvalloilta takaisin vuonna 1925 ja puolusti sitä kolme kertaa menestyksellä, kunnes 1930 oli jälleen Yhdysvaltain vuoro. Sveitsi valtasi mestaruuden takaisin heti 1931, onnistui puolustamaan sitä 1933, mutta menetti sen Suomelle Roomassa 1935.
Jouduttuaan Viron haltuun (Helsinki 1937 ja Luzern 1939), se katosi tietymättömiin Viron jouduttua sotanäyttämöksi. Pokaali löytyi lopulta Neuvostoliitosta, joka palautti sen Argentiinaan vasta vuonna 1950. Pokaalia käytettiin maailmanmestaruuskilpailuissa vielä ainakin Wiesbadenissa vuonna 1966, mutta jossain vaiheessa se siirtyi Saksan ammuntamuseon (Deutsches Schützenmuseum) kokoelmiin Coburgin Beiersdorfiin.
Jack Skille

Jack Skille (s. 19. toukokuuta 1987 Madison, Wisconsin) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija. Rightin laitahyökkääjän vahvuudet ovat luistelussa ja aggressiivisuudessa. Skille pelaa useimmiten kolmos-nelosketjun laitahyökkääjänä.
Ura.
Skille pelasi vuodet 2003–2005 NAHL-liigaa Yhdysvaltain alle 18-vuotiaiden maajoukkueen mukana. Chicago Blackhawks varasi hänet koko NHL:n varaustilaisuuden seitsemäntenä pelaajana kesällä .
Vuodet 2005–2007 Skille kävi Wisconsinin yliopistoa. Hänen ensimmäinen kautensa siellä päättyi koko NCAA:n mestaruuteen keväällä 2006. Skille oli 13 osumallaan joukkueensa kolmanneksi paras maalintekijä Robbie Earlin ja Joe Pavelskin jälkeen. Toisella kaudellaan 2006–2007 hän pelasi loukkaantumisen takia vain 26 ottelua, mutta kevään 2007 Skille vietti Chicago Blackhawksin farmijoukkue Norfolk Admiralsissa, AHL:ssä.
Kaudeksi 2007–2008 Skille siirtyi kolmivuotisella tulokassopimuksella Chicago Blackhawksin organisaatioon. Hän pelasi suurimman osan kaudestaan farmijoukkue Rockford IceHogsissa ja NHL:n puolella 16 ottelua toi tehot 3+2=5. Skille teki NHL-debyyttinsä 30. joulukuuta 2007 Los Angeles Kingsiä vastaan ja hänen NHL-uransa avausmaali syntyi 8. tammikuuta 2008 Montréal Canadiensin Cristobal Huetin taakse. Skille pelasi myös seuraavat kautensa 2008–2009 ja 2009–2010 suurimmaksi osaksi Rockfordissa. Hän pelasi molempina kausina yhteensä 14 NHL-ottelua tehoin 2+1=3. Heinäkuussa 2010 Skille teki vuoden mittaisen ja 600 000 dollarin arvoisen jatkosopimuksen Blackhawksin kanssa.
Kausi 2010–2011 oli Skillelle ensimmäinen kokonainen NHL:ssä. Helmikuussa 2011 hänet kaupattiin Hugh Jessimanin ja David Pacanin kanssa Florida Panthersiin vaihdossa Michael Frolíkiin ja Alexander Salákiin. Yhteensä Skille teki NHL:ssä 62 runkosarjaottelussa tehot 8+11=19. Kesäkuussa 2011 hän teki kaksivuotisen jatkosopimuksen Panthersin kanssa.
Maajoukkue.
Skille edusti Yhdysvaltoja vuoden 2011 MM-kilpailuissa. Hän on aiemmin pelannut myös alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 2006 ja 2007, joista jälkimmäinen turnaus päättyi pronssiin. Skille voitti myös alle 18-vuotiaiden maailmanmestaruuden vuonna 2005 sekä hopeaa vuonna 2004.
Wapaita Aatteita

Wapaita Aatteita oli suomenkielinen aikakauslehti, joka ilmestyi vuosina 1889–1890. Lehden vastaavina toimittajina toimivat kirjailija Minna Canth ja toimittaja A. B. Mäkelä. 
"Wapaita Aatteita" -lehden sisältö oli usein käännöksiä keskieurooppalaisista kirjoista tai kirjoituksista. Lehteen kirjoittivat esimerkiksi suomalaiset A. J. Mela ja N. R. af Ursin. Ulkomainen sisältö oli usein luonnontieteiden tutkijoilta ja kaunokirjallisuus aikansa tunnetuilta henkilöiltä, kuten Leo Tolstoilta tai Fjodor Dostojevskilta. Lehden julkaiseminen loppui jo puolentoista vuoden kuluttua aloittamisesta, kun se ei enää saanut ennakkosensuurin hyväksyntää. Lehdessä olikin usein maininta numeron julkaisun viivästymisestä, kun jokin artikkeli oli poistettava julkaisusta. Kerran yksi painos takavarikoitiin kokonaan kirjapainosta. Vapaa-ajattelijat ovat sanoneet sen olleen ensimmäinen suomenkielinen lehti, joka edusti heidän ihanteitaan.
U-41 (1939)

U-41 oli Saksan laivaston IXA-luokan sukellusvene toisessa maailmansodassa. Vene teki sodan aikana kolme partiomatkaa, joilla se upotti viisi laivaa yhteensä 22 815 grt. Lisäksi alus vaurioitti yhtä (8 086 grt) ja valtasi kaksi alusta (2 073 grt).
Valmistus.
Alus tilattiin 21. marraskuuta 1936 AG Weseriltä Bremenistä, missä köli laskettiin 27. marraskuuta 1937 telakkanumerolla 946. Alus laskettiin vesille 28. tammikuuta 1939 ja otettiin palvelukseen 22. huhtikuuta ensimmäisenä päällikkönään Gustav-Adolf Mugler.
Palvelus.
Palvelukseen otettaessa alus liitettiin 6. sukellusvenelaivueeseen. Alus lähti 19. elokuuta 1939 Wilhelmshavenista ensimmäiselle partiomatkalleen. Alus matkasi Portugalin rannikolle ennen kuin palasi Britteinsaarten länsipuolelta kiertäen Pohjanmerelle. Se pysäytti 16. syyskuuta Suomen Höyrylaiva Osakeyhtiön rahtialukset "S/S Vegan" (1 073 grt) ja "S/S Suomen pojan" (1 099 grt) ennen paluutaan Wilhelmshaveniin 17. syyskuuta. Molemmat laivat pakotettiin seuraamaan sukellusvenettä Saksaan.
Alus lähti toiselle purjehdukselleen 7. marraskuuta, ja se upotti vielä samana päivänä torpedoimalla brittiläisen "Cresswellin" (275 grt) ja norjalaisen "Arne Kjoden" (11 019 grt). Pari päivää myöhemmin alus upotti brittiläisen "Darinon" (1 351 grt). Sen viimeinen upotus toisella matkallaan oli ranskalainen "Les Barges II" (296 grt) 21. marraskuuta. Alus palasi 7. joulukuuta satamaan.
Vene lähti 27. tammikuuta 1940 Helgolandista. Alus upotti matkansa ainoan aluksen 5. helmikuuta brittiläisen "Beaverburnin" (9 874 grt). Samassa yhteydessä sukellusveneen laukaisema torpedo vaurioitti hollantilaista "Ceroniaa" (8 096 grt). Torpedojen laukaisun jälkeen aluksen kimppuun kävi Britannian kuninkaallisen laivaston A-luokan hävittäjä "HMS Antelope" syvyyspommein upottaen sukellusveneen Irlannin etelärannikolle. Aluksen koko miehistö sai surmansa.
René Nyberg

Ernst René Anselm Nyberg (s. 13. helmikuuta 1946 Helsinki) on suomalainen pitkän uran tehnyt diplomaatti ja East Office -konsulttiyrityksen aiempi toimitusjohtaja. Hän jäi eläkkeelle vuonna 2013.
Nyberg valmistui ylioppilaaksi Helsingin Saksalaisesta koulusta vuonna 1965 ja valtiotieteen kandidaatiksi Helsingin yliopistosta 1969. Suomen ulkoasiainministeriön palvelukseen hän astui vuonna 1971 ja hoiti vuoteen 2004 erilaisia tehtäviä Moskovassa, Leningradissa, Brysselissä, Bonnissa ja oli Suomen pysyvä edustaja Euroopan turvallisuus- ja yhteistyöjärjestössä Wienissä vuosina 1992–1995. Vuonna 2000 hänet nimitettiin suurlähettilääksi Moskovaan, ja vuonna 2004 hän siirtyi suurlähettilääksi Berliiniin. East Officen toimitusjohtajana Nyberg aloitti vuonna 2008.
Nybergin puoliso on professori Kaisa Nyberg. Teoksessa "Viimeinen juna Moskovaan" Nyberg kertoo juutalaisen äitinsä Fannyn suvun vaiheista ja taustoittaa itäeurooppalaista juutalaisuutta. Teos oli ehdolla Suuren Journalistipalkinnon Vuoden kirja -kategoriassa vuonna 2015.
Kevin Chen

Kevin Nai Chia Chen (s. 2. huhtikuuta 1979 Taipei) on taiwanilainen moottoriurheilija. Hän on ensimmäinen taiwanilainen, joka on saanut FIA:lta kilpailulisenssin autourheilusarjoihin.
Ura.
Chen aloitti uransa Yhdysvalloissa Amerikan Sport Car Clubissa voittaen Touring 2 -sarjan mestaruuden vuonna 2003 ja 2004. Vuonna 2005 hän sijoittui toiseksi Show Room Stock B -sarjassa ja Pro Spec Miata -sarjassa. Hänet muistetaan erityisesti kilpailusta, jossa hän lähti neljännestä ruudusta ja putosi viimeiseksi osuttuaan seinään, mutta onnistui nousemaan seitsemänneksi ohittaen jopa 30 autoa. Vuonna 2007 Chen kilpaili Aasian Formula Renault V6 -sarjassa saavuttaen muutaman palkintosijan. Seuraavana vuonna hän jatkoi sarjassa saavuttaen tasaisesti palkintosijoja. Chen kilpaili Aasian GP2-sarjassa kaudella 2008–2009 saavuttamatta pisteitä. Vuonna 2009 Chen jatkoi Formula V6 -sarjassa saavuttaen kaksi palkintosijaa. Chen myös kilpaili Britannian F3-sarjassa Räikkönen Robertson Racing -tallissa saavuttaen muutaman pistesijan. Hän jatkoi sarjassa seuraavana vuonna saavuttamatta pisteitä. Chen ajoi myös Span 24 tunnin ajoissa. Vuonna 2010 hän kilpaili World Touring Car Championship -sarjassa sijoittuen parhaimmillaan neljänneksi kilpailussa.
Iridescent

Iridescent on Linkin Parkin neljännen studioalbumin, "A Thousand Suns" neljäs single, joka julkaistiin toukokuussa 2011. Musiikkivideon kappaleeseen on ohjannut Joe Hahn. "Iridescent" on myös "" -elokuvan teemakappale.
Transformers-elokuvaa varten kappaleesta on tehty myös lyhyempi versio. Mike Shinoda sanoi, että yhteistyö alkoi siitä, kun Transformersin ohjaaja Michael Bay soitti hänelle, ja kysyi yhtyeen mahdollisuutta jatkaa Transformersin teemakappaleen tekemistä. Yhdessä he päättivät, että "Iridescent" voisi olla sopiva kappale elokuvaan, koska se on ollut yhtyeen keikoilla fanien suosikkikappale.
Elokuvan säveltäjä Steve Jablonsky, joka on pitkäaikainen yhtyeen fani, hyväksyi kappalevalinnan, sanomalla, että laulu sopii hyvin elokuvan tarinaan. Sekä Shinoda että Jablonsky olivat sitä mieltä, että kappale on sopiva valinta elokuvaan, koska elokuvaa on mainostettu "vakavammaksi" kuin edellidet elokuvat.
Kappaleeseen tehty musiikkivideo julkaistiin 3. kesäkuuta 2011.
Kappalelista.
Digitaalinen single:
CD, UK iTunes single
Promotional US CD single
Listasijoitukset.
Single debytoi Billboardin Alternative Songs -listan sijalla 31. Parhaimmillaan se on ollut listan sijalla 21. Billboard Hot 100 -listalla single on ollut parhaimmillaan sijalla 81.
Nancy Guillén

Nancy Guillén (s. 14. lokakuuta 1976) on elsalvadorilainen entinen yleisurheilija, joka kilpaili moukarinheitossa. Hän voitti Keski-Amerikan ja Karibianmeren kisoissa ja mestaruuskilpailuissa yhteensä neljä mitalia vuosina 1997–2002. Guillén heitti ennätyksensä 62,43 metriä San Salvadorissa vuonna 2001.
Lähteet.
Antonio da Cudan

Antonio Ruben da Cudan (s. 1940 Italia) on italialaissyntyinen kuvanveistäjä, jolla on useita isoja pronssiveistoksia Suomessa, muun muassa Helena Takalon patsas Pyhäjärvellä, Tapiolan Garden-hotellin vieressä oleva veistos, Raahessa suihkulähdeveistos "Täysikuu", Ylivieskassa "Elämän vesi" -patsas, sekä Jämsän laskettelijapatsas.
Omega-6-rasvahapot

Omega-6-rasvahapot ovat moni­tyydyttymättömiä rasva­happoja, joiden hiiliketjun ensimmäinen kaksoissidos metyyliryhmän päästä laskettuna on kuudennessa hiili-hiili-sidoksessa. 
Yleisin omega-6-rasvahappo on linolihappo, joka kuuluu välttämättömiin rasva­happoihin. Myös lihassa ja kananmunassa esiintyvä arakidonihappo on omega-6-rasvahappo. 
Omega-6-rasvahapoilla on suotuisia vaikutuksia, ja ne ovat elimistön välttämätömiä rasvahappoja, mutta länsimainen ruokavalio sisältää niitä usein liikaa. Omega-6-rasvahappojen liian runsas saanti lisää elimistön oksidatiivista stressiä. Tutkimuksissa on saatu viitteitä siitä, että linolihappo ja arakidonihappo lisäävät tulehduksellisia suolistosairauksia.
Omega 6-rasvahapoista on ajateltu, että niiden runsas saanti vähentäisi sydänsairauksien riskiä. Vuonna 2014 julkaistun laajan metatutkimuksen mukaan eniten omega-6-rasvaa nauttivalla kolmanneksella ei ole kuitenkaan pienempää riskiä sairastua sydäntauteihin kuin vähiten nauttivalla kolmanneksella. Tutkimukseen osallistui yhteensä 600 000 ihmistä.
Tyydyttyneen rasvan vaihtaminen omega-6-rasvahappoja sisältävään kasvirasvaan on voinut päin vastoin jopa lisätä kuolleisuutta, mikä liittynee todennäköisesti siihen, että margariinit sisälsivät aiemmin hyvin runsaasti sydänsairauksia lisäävää transrasvaa. Esimerkiksi "British Medical Journalissa" vuonna 2013 julkaistun raportin mukaan "Sydney Diet Heart Study" -seurantatutkimuksen (1966–73) osanottajien kokonaiskuolleisuus, sydän- ja verisuonitautikuolleisuus sekä sepelvaltimotautikuolleisuus lisääntyivät ryhmässä, joka vaihtoi tyydyttynyttä rasvaa sisältävän voin omega-6-rasvahappoja sisältäviin öljyihin ja margariineihin.
Omega-3-rasvahappojen on arveltu kumoavan suurten omega-6-rasvahappomäärien haitallisia vaikutuksia.
Historiaa.
Omega kuutosta sisältävien ruokaöljyjen käyttö alkoi lisääntyä Yhdysvalloissa jo 1900-luvun alussa samalla kun voin ja laardin kulutus alkoi vähentyä. Esimerkiksi linolihapon saanti on yli kaksinkertaistunut vuodesta 1959.
Omega 6-rasvahappojen saanti kasvoi globaalisti vuosina 1990-2010.
Sasu Moilanen

Sasu Moilanen (s. 10. huhtikuuta 1966 Helsinki) on suomalainen ääninäyttelijä ja muusikko. Hän on vaikuttanut muun muassa rumpalina yhtyeessä Hearthill ja SoulTattoo. Hän lauloi a cappella -yhtye Veeti &amp; The Velvetsissä 1990-luvun alussa. Moilanen on julkaissut yhden sooloalbumin laulajana. 
Matalan äänensä vuoksi Moilanen on myös ollut ääninäyttelijänä mainoksissa ja elokuvissa. Hän on perustanut spiikkausta varten Murina Oy:n, jonka studio sijaitsee Helsingissä. SUMO WOODWORKS HELSINKI Puusepän verstas sijaitsee Helsingin roihupellossa. 
Moilanen julkaisi sooloalbuminsa "Ensimmäinen" vuonna 1999. Albumilta julkaistuista singleistä "Lupaan sulle kuun" sai paljon radiosoittoa ja pysyi Suomen virallisella listalla kuusi viikkoa sijoittuen parhaimmillaan kahdeksanneksi.
Gonzalo Rojas

Gonzalo Rojas Pizarro (20. joulukuuta 1917 Lebu, Chile – 25. huhtikuuta 2011 Santiago de Chile Chile) oli chileläinen runoilija. Hänen tuotantonsa kuuluu yhä jatkuvan 1900-luvun latinalaisen avantgarde-kirjallisuuden perinteeseen.
Elämäkerta.
Rojas oli hiilikaivostyöläisen seitsemäs poika. Myöhemmin hänestä tuli Santiago de Chilessä ilmestyvän Antarctica-lehden toimittaja ja opettaja Valparaisoon.
Vuosina 1938–1941 hän kuului surrealistiseen Mandrágora-ryhmään, jonka perustivat Braulio Arenas, Teófilo Cid ja Enrique Gómez Correa. Hänen ensimmäinen runokokoelmansa ilmestyi 1948 Santiagossa.
Chilen sotilasvallankaappauksen aikana 1973 hän lähti maanpakoon. Hän menetti diplomaatin asemansa, eikä hän saanut opettaa missään chileläisessä yliopistossa. DDR:n Rostockin yliopisto tarjosi hänelle opettajanpaikan. Hän opetti yliopistoissa Saksassa, Yhdysvalloissa, Espanjassa ja Meksikossa. 
Guggenheim-stipiendin ansiosta Rojas palasi 1979 Chileen Chillániin 400 kilometrin päähän pääkaupungista, tosin vieläkään hänelle ei sallittu opetustehtäviä.
Rojas asui Yhdysvalloissa 1980–1994. Vuodet 1980–1985 hän oli Columbian yliopistossa Chicagon yliopistossa vieraileva professori, vuodet 1985–1994 professorina Brigham Young Universityssa. Myöhemmin hän palasi kotimaahan.
Rojas on saanut Chilen valtion kirjallisuuspalkinnon ja Kuningatar Sofian iberoamerikkalaisen runopalkinnon, molemmat 1992. Lisäksi hän on saanut Meksikon Octavio Paz -palkinnon ja Argentiinan José Hernández palkinnon. Hän on saanut myös vuoden 2003 Cervantes-palkinnon. 
Häntä pidettiin Chilen merkittävimpiin kuuluvana kirjailijana.
Teokset (valikoima).
Suomennettua tuotantoa.
Rojasin runoja on ilmestynyt Jukka Koskelaisen suomennoksina antologiassa "Aavistuksia rituaalipuvussa" (WSOY, 2000)
Dariush Mehrjui

Dariush Mehrjui (; 8. joulukuuta 1939 Teheran, Iranin keisarikunta – 2023 Karaj, Iran) oli iranilainen elokuvaohjaaja. Mehrjui muutti vuonna 1959 Yhdysvaltoihin, jossa hän opiskeli elokuvataidetta Kalifornian yliopistossa. Valmistuttuaan vuonna 1964 Mehrjui perusti yhdessä muiden iranilaisten kanssa kirjallisuuslehden, jonka tarkoituksena oli tehdä iranilaista nykykirjallisuutta tunnetuksi länsimaissa. Mehrjui palasi Iraniin kirjoitettuaan ensimmäisen elokuvakäsikirjoituksensa. Alkuperäinen iranilaiseen kansantarustoon pohjautuva elokuvaprojekti kaatui ja hän päätyi ohjaamaan kaupallisesti epäonnistuneen James Bond -parodian "Almaas 33".
Mehrjuin toinen pitkä elokuva oli vuonna 1969 valmistunut "Lehmä". Se oli Iranin valtion rahoittama, mutta siitä huolimatta se kiellettiin kotimaassaan synkän maaseutukuvauksen johdosta. Elokuva palkittiin Venetsian elokuvajuhlien kriitikkopalkinnolla. Myöhemmin elokuva on valittu parhaaksi iranilaiseksi elokuvaksi useissa iranilaisten kriitikoiden järjestämissä äänestyksissä. Mehrjuin "Lehmän" jälkeisiin palkittuihin elokuviin kuuluu muun muassa vuonna 1993 valmistunut "Sara", joka pohjautuu Henrik Ibsenin näytelmään Nukkekoti.
Iranin ulkopuolella Mehrjuin elokuvia on nähty pääasiassa elokuvafestivaaleilla. Hänen elokuvansa saivat 49 kotimaista ja kansainvälistä palkintoa.
Mehrjui ja hänen vaimonsa Vahideh Mohammadifar löydettiin 14. lokakuuta 2023 murhattuina kotoaan. Heillä kummallakin oli puukoniskuja niskassa.
Jakub Černý

Jakub Černý (s. 5. maaliskuuta 1987 Český Krumlov, Tšekkoslovakia) on tšekkiläinen entinen jääkiekkoilija. Černý pelasi urallaan lähinnä Tšekin pääsarjassa HC Litvínovissa, mutta myös Slovakiassa, Suomessa, Valko-Venäjällä ja Ranskassa. Hän voitti urallaan kerran Valko-Venäjän mestaruuden.
Ura.
Černý on HC Litvínovin kasvatti. Hän edusti joukkuetta 16-vuotiaaksi asti kevääseen 2003 saakka, jonka jälkeen Černý siirtyi HC České Budějoviceen. Siellä kolmannella kaudellaan 2005–2006 hän teki myös debyyttinsä miesten peleissä pelaamalla neljä ottelua 2. Národní hokejová ligan HC Strakonicessa.
Kaudeksi 2006–2007 Černý palasi HC Litvínoviin, jossa hän pelasi Extraliigan tulokaskautensa. Černý teki liigan runkosarjassa 28 ottelussa kaksi syöttöpistettä. Hän pelasi ison osan kaudestaan myös kaksi sarjatasoa alempana SK HC Baník Mostin riveissä, joita Černý edusti kauden loppuun ja oli nostamassa seuraavaksi kaudeksi 1. Národní Hokejová Ligaan. Joukkue tuli hänelle kolmen ottelun verran tutuksi myös kaudella 2007–2008, joka oli Černýn ensimmäinen kokonainen Extraliigassa. Hän HC Litvínovissa 51 runkosarjaottelussa tehot 5+3=8.
Kausi 2008–2009 oli Černýlle pisteiden valossa paras Extraliigassa tehdessään 48 ottelussa tehot 17+9=26. Hän oli HC Litvínovin kolmanneksi paras maalintekijä František Lukešin ja Viktor Hüblin jälkeen.
Huhtikuussa 2011 Černý teki vuoden mittaisen sopimuksen SM-liigajoukkue TPS:n kanssa. Černý epäonnistui TPS:ssa, ja hän teki 30 ottelussa vain neljä pistettä. Hän tippui kolmos- ja nelosketjuihin, ja hänen sopimuksensa lopulta purettiin. Joulukuussa Černý palasi Litvínoviin.
Maajoukkue.
Černý pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2007 ja alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2005.
Itsenäisyyspuolue (Islanti)

Itsenäisyyspuolue () on islantilainen liberaalikonservatiivinen ja euroskeptinen puolue, joka on ollut vuoden 2021 vaalien jälkeen 16 paikallaan Islannin parlamentin Alltingin suurin puolue.
Itsenäisyyspuolue perustettiin vuonna 1929 Konservatiivipuolueen ja Liberaalipuolueen yhdistyessä. Itsenäisyyspuolue alkoi ajaa Islannin itsenäistymistä Tanskasta maiden välisen unionilain puitteissa. Itsenäisyyspuolue on ollut äänimäärällä mitattuna kaikissa Islannin vaaleissa maan suurin puolue aina perustamisestaan lähtien vuoden 2009 vaaleihin asti, jolloin sosiaalidemokraatit nousivat sen edelle. Seuraavissa vuoden 2013 vaaleissa Itsenäisyyspuolue palasi jälleen Islannin suurimmaksi puolueeksi, ja pysyi sellaisena myös seuraavissa vaaleissa vuosina 2016, 2017 ja 2021.
Malmin kirkko

Malmin kirkko on Kristian Gullichsenin suunnittelema kirkkorakennus Helsingin Malmilla. Se kuuluu Malmin seurakuntaan ja on sen pääkirkko. Kirkon vihki käyttöön piispa Aimo T. Nikolainen 13. syyskuuta 1981.
Rakennuksen kirkkosaliin mahtuu 300 henkeä, mutta tämä nousee 800 henkeen mikäli kirkkosali, seurakuntasali ja musiikkisali yhdistetään tilaan. Kirkkosalin lattia, saarnatuoli ja alttarikoroke ovat Nunnalahden vuolukiveä, katto mäntypaneelia ja penkit oregonmäntyä. Alttari ja kastemaljan alusta on Lapin marmoria.
Kosteusvaurioista kärsinyt kirkko korjataan perusteellisesti vuosina 2023–2025. Rakennuksen talotekniikka uusitaan, ulkoseinien tiiliverhous vaihdetaan, sisätiloista tehdään muunneltavia, kirkkosalin äänentoistoa ja valaistusta parannetaan sekä osa kiinteistä penkeistä korvataan irrallisilla tuoleilla. 
Samalla paikalla sijaitsi aiemmin Malmin vanha kirkko, joka purettiin nykyisen tieltä vuonna 1980.
Argentiinan jalkapalloliitto

Argentiinan jalkapalloliitto (, AFA) on Argentiinan jalkapallon kattojärjestö. Se on perustettu 1893 ja kansainväliseen jalkapalloliitto Fifaan se liittyi 1912. Liiton puheenjohtaja on Claudio Tapia ja varapuheenjohtaja Daniel Angelici. Tapia on toiminut liiton puheenjohtajana vuodesta 2017..
Liitto hallinnoi muun muassa Argentiinan jalkapallomaajoukkueita ja maan jalkapallosarjoja pääsarjatasoa, Superliga Argentinaa, lukuun ottamatta. Vuoteen 2017 asti myös pääsarjataso, silloinen Primera División, oli liiton hallinnassa. Lisäksi liitto hallinoi Copa Argentinaa ja Supercopa Argentinaa.
Argentiinan jalkapalloliiton viime vuosikymmenet ovat olleet korruption varjostamat. Erityisesti liittoa vuodesta 1979 aina kuolemaansa 2014 asti johtanut Julio Grondona on ollut syytösten kohteena. Sveitsiläinen pankkiiri myönsi 2017 auttaneensa Grondonaa 25 miljoonan dollarin lahjuksien kanavoinnissa, minkä uskotaan olevan vain osa vuosien varrella tapahtuneesta korruptiosta. Grondonan kuoleman jälkeen puheenjohtajaksi noussut Luis Segura joutui myös myöhemmin luopumaan puheenjohtajuudestaan korruptio- ja väärinkäyttösyytösten vuoksi. Kesällä 2016 kansainvälinen jalkapalloliitto otti liiton toiminnan hallintaansa sekasortoisen tilanteen vuoksi kunnes Claudio Tapia valittiin uudeksi puheenjohtajaksi keväällä 2017.
Pädi

Pädi on patja, jota käytetään ulkona boulderoitaessa. Pädin tarkoituksena on varmistaa kiipeilijän turvallisempi alastulo ja estää loukkaantumisia pudotessa. Turvallisuuden parantamiseksi kiipeilijällä on usein spottaaja. Spottaajan tarkoitus on ohjata putoava kiipeilijä niin, että tämä putoaa pädille.
Pädejä on olemassa erikokoisia ja niiden täytteenä käytetään vaahtomuovia. Yleisin koko on noin 130 × 130 × 10 senttimetriä, mutta isompia ja pienempiä löytyy myös.
Pädi voidaan yleensä taittaa vähintään kaksin kerroin, jolloin sitä on helpompi kuljettaa. Pädissä on usein myös olkaimet, joista sen saa repun tavoin asetettua selkään. Joissakin pädeissä on erikseen läppä, jonka saa kietaistua taitetun pädin alaosan yli. Tällöin pädin sisälle muodostuu tasku, johon voi laittaa tavaraa.
Anders Burius

Erik Anders Burius, alkujaan "Jonsson" (2. elokuuta 1956 Eskilstuna, Ruotsi – 7. joulukuuta 2004 Tukholma, Ruotsi) oli ruotsalainen aatehistorioitsija ja vuodet 1995–2004 Kuninkaallisen kirjaston käsikirjoitusosaston johtaja. Hänet tunnetaan niin sanottuna "KB-miehenä" hänen varastettuaan ja myytyään kirjaston kokoelmista 20–30 arvokasta kirjaa. 
Burius opiskeli Uppsalan yliopistossa, jossa hän väitteli 1984 aatehistoriasta aiheenaan "Ömhet om friheten – Studier i frihetstidens censurpolitik". Hän suoritti myös oikeustieteen, kirjastonhoitajan ja kiinteistönvälittäjän tutkinnot. Valmistuttuaan hän työskenteli muun muassa Karoliinisen instituutin kirjastossa. 1980-luvun lopulla hän haki Lundin yliopistosta kirjahistorian professuuria, mutta ei tullut valituksi, vaikka teki nimitysprosessista valituksen. Niinpä hän oli jonkin aikaa juristin uralla, ennen kuin palasi 1995 kirjastoalan tehtäviin Kuninkaallisen kirjaston käsikirjoitusosastolle.
Burius kirjoitti Ruotsin akatemian toimeksiannosta Akatemian Nobel-kirjaston historian.
Kirjassa "Biblioteken, kulturen och den sociala intelligensen" (1995 toim. Lars Höglund) Burius kirjoitti artikkelissaan näkemyksensä, että kaiken kirjastohistoriallisen tutkimuksen ei tarvitse olla tieteellistä sen ankarassa merkityksessä. Sen sijaan Burius tähdensi käytännön kokemuksen merkitystä ja kokoelmien tuntemusta ammatillisessa toiminnassaan.
Sveriges Radio P1:ssä esitettiin vuonna 2009 Buriuksesta Jesper Huorin dokumentti "Bibliotekarien", joka on saanut palkinnon Stora radiopriset.
Daniel Lind Lagerlöf on vuonna 2010 tehnyt televisiolle draamasarjan "Kirjavaras" ("Bibliotekstjuven"), joka on saanut aiheensa "KB-mieheen" liittyvistä tapahtumista. Sen esittää Suomessa FST huhtikuussa 2011. Ohjaaja luonnehtii sarjaa, että se on "tositapahtumiin perustuva draama", "ei draamadokumentti".
Varkauksien paljastuttua 2004 Burius räjäytti itsensä ja asuntonsa.
Pyörösähkörauskut

Pyörösähkörauskut (Narcinidae) on sähkörauskukaloihin kuuluva rustokalaheimo, jonka lajeja tavataan valtameristä.
Lajit.
Pyörösähkörauskuihin kuuluu lähteestä riippuen 37–41 lajia ja useita lajeja on vielä todennäköisesti tieteelle kuvailemattomia. Heimo voidaan jakaa kahteen alaheimoon Narcininae ja Narkinae, joissa on yhteensä 9 sukua. Eräät iktyologit luokittelevat Narkinae-alaheimon omaksi heimokseen Narkidae.
Anatomia.
Pyörösähkörauskujen heimon lajit ovat pieniä tai keskikokoisia rauskuja ja suurikokoisimmat saavuttavat noin 75 cm:n pituuden. Eturuumis on kiekkomainen ja muodoltaan pyöreä tai soikea. Leveissä rintaevissä on sähköelimiä, jotka kykenevät aiheuttamaan suurimmillaan 37 V:n jännitteen. Pyrstö on pitkähkö ja pyrstöevä hyvin kehittynyt "Narcininae"-alaheimon lajeilla selkäeviä on kaksi samankokoista ja "Narkinae"-alaheimon lajeilla niitä on vain yksi. Alaheimojen lajit eroavat toisistaan myös suun perusteella. Narcinidae-alaheimon kaloilla suun ympäristössä on syvä uurre ja kala kykenee työntämään pitkät leukansa ulospäin, kun "Narkinae"-alaheimoon kuuluvilla lajeilla uurre on matalampi ja leuat lyhyemmät. Vinossa suussa on useita pieniä teräväkärkisiä hampaita. Pyörösähkörauskut lisääntyvät ovovivipaarisesti.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Pyörösähkörauskuja tavataan lauhkeista ja lämpimistä meristä. "Narcininae"-alaheimoon kuuluvia lajeja tavataan Atlantista, Intian valtamerestä ja Tyynestämerestä. "Narkinae"-alaheimon levinneisyys rajoittuu indoläntiselle Tyynellemerelle. Lajit elävät hiekka ja mutapohjilla ja toisinaan niitä tavataan myös koralliriutoilla. Pyörösähkörauskut elävät yleensä 250–1 000 metrin syvyydessä merenpinnasta. Heimon lajien ravintoa ovat pienet kalat, äyriäiset ja monisukasmadot. Niitä saadaan toisinaan trooleilla sivusaaliiksi ja pyrstön liha on syötävää.
Kirjavaras

Kirjavaras ("Bibliotekstjuven") on ruotsalainen television minidraamasarja, jonka on vuonna 2010 ohjannut Daniel Lind Lagerlöf ja käsikirjoittanut Malin Lagerlöf. Sarja perustuu tositapahtumiin, Kuninkaallisen kirjaston käsikirjoitusosaston johtajan Anders Buriuksen tekemiin kirjavarkauksiin, mutta ei ole dokumentti.
Sarja heijastaa ruotsalaista luokkayhteiskuntaa. Päähenkilö, kirjallisuudentutkija John Johnsson kokee jäävänsä taustansa ja nimensä vuoksi syrjään virkanimityksissä. Hän ottaa uuden nimen Manneus ja pääsee Kuninkaallisen kirjaston assistentiksi, joskin ansiot pienenevät. Hän yrittää käytöstapojaan ja pukeutumistaan kehittämällä päästä haikailemiinsa piireihin. Tiukka taloudellinen tilanne ajaa hänet ahtaalle, ja hän alkaa myydä kirjaston kirjoja. Kriitikko Harri Römpötin mukaan sarja on laadukasta draamaa ja sykähdyttävä sivistynyt jännäri.
FS Émile Bertin (1933)

Émile Bertin oli Ranskan laivaston nopea kevyt risteilijä toisessa maailmansodassa. Alus oli nimetty 1800-luvun lopun laivastoinsinöörin Louis-Émile Bertinin mukaan.
Valmistus.
Alus tilattiin Ateliers et Chantiers de St.Nazaire-Penhoëtilta, missä köli laskettiin 18. elokuuta 1931. Alus laskettiin vesille 9. toukokuuta 1933 ja otettiin palvelukseen 28. tammikuuta 1935.
Alus oli suunniteltu toimimaan miinalaivana ja hävittäjälaivueenjohtajana. Se oli ensimmäinen ranskalainen sotalaiva, johon asennettiin kolmoistornit.
Palvelus.
Ennen toista maailmansotaa alus oli Brestissä Ranskan Atlantin laivastossa laivueenjohtajana hävittäjälaivueessa, johon kuului kaksitoista Malin- ja Maillé Brézé -luokkien alusta. Se siirrettiin vuoden 1939 alussa Touloniin Ranskan Välimeren laivastoon.
Alus oli toisen maailmansodan alkaessa Bizertessä, josta se määrättiin Beirutiin. Alus saapui 23. syyskuuta Libanoniin, jossa sille kuormattiin 57 tonnia Puolan pankista toimitettua kultaa Touloniin kuljetettavaksi. Alus saapui Ranskaan 27. syyskuuta, minkä jälkeen se siirrettiin telakalle huollettavaksi. Alus palasi tammikuussa 1940 palvelukseen, jolloin se osallistui Kanariansaarten vesillä Saksan laivaston saarronmurtajien etsintään. Se palasi Brestiin helmikuun puolivälissä korjausten vuoksi.
Alus oli huhtikuussa 1940 Norjan taisteluiden aikana Group Z:n komentajan amiraali Derrienin lippulaivana. Osastoon kuuluivat risteilijä "Montcalm" ja torpedoveneet () "Tartu", "Chevalier Paul", "Maillé Brézé", "Milan", "Bison" ja "Épervier" sekä hävittäjät "Brestois", "Boulonnais" ja "Foudroyant". Alus lähti 6. huhtikuuta osaston mukana Scapa Flow’sta Norjan rannikolle. Alus joutui 19 huhtikuuta Namsoksen edustalla Saksan ilmavoimien II/KG30:n Junkers Ju 88 -pommittajien maaliksi, jolloin siihen osui. Se siirrettiin Brestissä telakalle, mistä se palasi palvelukseen 21. toukokuuta.
Alus lähti 11. kesäkuuta Halifaxiin, jonne saavuttuaan sitä kiellettiin purkamasta kyydissään ollutta noin 254 tonnin kultaerää Ranskan neuvotellessa aselepoehdoista. Alus määrättiin Fort-de-Franceen odottamaan uusia ohjeita. Määränpäässä aluksen lasti purettiin ja se valmistautui torjumaan Britannian kuninkaallisen laivaston risteilijöiden "HMS Fijin" ja "HMS Dunedinin" hyökkäyksen.
Ranskan antauduttua alus jäi Fort-de-Franceen Martiniquelle, jossa se lojui ankkurissa. Aluksen päällikkö sai Vichyn Ranskan hallinnolta 16. toukokuuta 1942 käskyn tehdä aluksesta liikuntakyvytön. Alus liittyi kesäkuussa 1943 liittoutuneisiin ja elokuussa se lähti Philadelphiaan modernisoitavaksi, mistä se palasi 21. joulukuuta Fort-de-Franceen. Alus lähti viikkoa myöhemmin Dakariin.
Helmikuusta 1944 alkaen alus oli Välimerellä operaatio Dragoonissa ja akselivaltojen joukkojen häirinnässä Italian Rivieralla. Oltuaan Libanonissa alus siirrettiin 30. joulukuuta huollettavaksi Touloniin, josta se palasi lokakuussa 1945 palvelukseen. Toisen maailmansodan lopun se oli Indokiinassa lippulaivana. Alus palasi 2. heinäkuuta 1946 "Tourvillen" kanssa Ranskaan, jossa se muutettiin tykistön koululaivaksi.
Alus poistettiin palveluksesta 1959 ja romutettiin 1961.
ARA Veinticinco de Mayo (C-2)

ARA Veinticinco de Mayo (runkonumero C-2) oli Argentiinan laivaston vuonna 1931 valmistunut Almirante Brown -luokan raskas risteilijä toisessa maailmansodassa ja kylmässä sodassa, kunnes se romutettiin 1960.
Valmistus.
Alus tilattiin Italiasta Odero Terni Orlandolta, missä köli laskettiin 29. marraskuuta 1927. Alus laskettiin vesille 11. elokuuta 1929 ja valmistui 11. heinäkuuta 1931.
"Veinticinco de Mayo" luovutettiin 5. heinäkuuta 1931 Argentiinan laivastolle. Alus lähti 27. heinäkuuta sisaraluksensa "ARA Almirante Brownin" kanssa Genovasta Argentiinaan La Plataan, jonne ne saapuivat 15. syyskuuta. Seuraavana päivänä alukset liitettiin virallisesti laivastoon.
Palvelus.
Ennen toista maailmansotaa aluksen palvelus oli normaalia rauhanajan palvelusta naapurimaihin tehtyine laivastovierailuineen. Espanjan epävakaisuuden vuoksi alus määrättiin Espanjaan Alicanteen, jonne se saapui 22. elokuuta 1936 evakuoiden Argentiinan kansalaisia ja muita maasta pois pyrkiviä. Alus palasi Argentiinan 14. joulukuuta.
Alus osallistui 1947-1948 etelänapamantereen valloitukseen, minkä jälkeen sen palvelus jatkui rauhanajan tehtävissä. Se siirrettiin 1959 reserviin. Alus asetettiin seuraavana vuonna myyntiin ja poistettiin laivastoluettelosta seuraavana 31. heinäkuuta 1961. Se myytiin romutettavaksi italialaiselle Soc. Com. Trasimeno Spalle Milanoon, jonne alus lähti 2. maaliskuuta 1962 hinattuna.
ARA Almirante Brown (C-1)

ARA Almirante Brown (runkonumero C-1) oli Argentiinan laivaston Almirante Brown -luokan raskas risteilijä toisessa maailmansodassa ja kylmässä sodassa, kunnes se poistettiin palveluksesta 27. kesäkuuta 1961. Alus romutettiin 1962 Italiassa.
Valmistus.
Alus tilattiin Italiasta Odero Terni Orlandolta, missä köli laskettiin 12. lokakuuta 1927. Alus laskettiin vesille 28. syyskuuta 1929 ja valmistui 18. heinäkuuta 1931.
Palvelus.
"Almirante Brown" luovutettiin 5. heinäkuuta 1931 Argentiinan laivastolle. Alus lähti 27. heinäkuuta Genovasta sisaraluksensa "ARA Veinticinco de Mayon" kanssa Argentiinan La Plataan, jonne ne saapuivat 15. syyskuuta. Seuraavana päivänä alukset liitettiin virallisesti laivastoon.
Ennen toista maailmansotaa aluksen palvelus oli normaalia rauhanajan palvelusta naapurimaihin tehtyine laivastovierailuineen. Alus kolaroi 3. lokakuuta 1941 sotaharjoituksissa hävittäjä "ARA Corientesin" kanssa. Hävittäjä upposi. Alus jäi samassa yhteydessä taistelulaiva "ARA Rivadavian" alle, mikä aiheutti kolmen kuukauden korjaukset telakalla Puerto Belgranossa.
Alus osallistui 1947-1948 etelänapamantereen valloitukseen, minkä jälkeen sen palvelus jatkui rauhanajan tehtävissä. Se teki 1949 laivastovierailun New Yorkiin. Alukselle teki 20. huhtikuuta 1950 Bellin helikopteri onnistuneen laskun, mikä oli ensimmäinen helikopterin laskeutuminen Argentiinan laivaston alukselle.
Alus riisuttiin aseista 1960 ja poistettiin laivastoluettelosta 31. heinäkuuta 1961. Se myytiin romutettavaksi italialaiselle Soc. Com. Trasimeno Spalle Milanoon, jonne alus lähti 2. maaliskuuta 1962 hinattuna.