DOS

DOS ("Disk Operating System", ’levynkäyttöjärjestelmä’) on IBM-yhteensopivien tietokoneiden käyttöjärjestelmäperhe, jonka ensimmäinen versio PC-DOS 1.0 julkaistiin 1981 IBM PC:lle.
Myös useat muut käyttöjärjestelmät ovat käyttäneet nimeä DOS, esimerkiksi DOS/360, Apple DOS ja TRSDOS.
Myös CP/M on levykäyttöjärjestelmä, vaikka sitä ei nimessä sanotakaan.
Historia.
1980-luvulla Microsoft hankki oikeudet CP/M:n kaltaiseen QDOS-käyttöjärjestelmään, jonka nimi muuttui 86-DOS:ksi. Tästä tuli MS-DOS, jota myytiin IBM:n lisenssillä nimellä PC-DOS ja nimellä MS-DOS erikseen myytynä.
Erilaiset DOS-versiot eri toimittajilta olivat IBM-yhteensopivien laitteistojen yleisin käyttöjärjestelmä aina 1990-luvun alkuun asti. DOSin käytettävyyden parantamiseksi oli tarjolla useita graafisia käyttöliittymiä, kuten GEM, Windows tai PC-GEOS. Toiset olivat pikemminkin ohjelmankäynnistysvalikoita, kuten DESQview tai DOS Shell, joka toimitettiin DOS:n mukana versiosta 4 alkaen. Windows 95:ssä DOS ja käyttöliittymä toimitettiin ensi kertaa yhdessä. MS-DOSin viimeinen versio 6.22 julkaistiin 1994. IBM:n Y2K-yhteensopiva päivitysversio PC-DOS 7.01 (PC-DOS 2000) julkaistiin 1998. 
DOS on jäänyt pois käytöstä, mutta Windows NT-pohjaisissa käyttöjärjestelmissä on 16-bittisten ohjelmien tuki NTVDM-komponentin ("NT Virtual DOS Machine") kautta 32-bittisillä IA-32-suorittimilla. NTVDM:n tuki on päättynyt eikä sitä voi käyttää 64-bittisillä x86-64 tai ARM-suorittimilla, vaan käytössä on oltava 32-bittinen versio käyttöjärjestelmästä.
DOSBox on emulaattori, jolla voi ajaa vanhoja DOS-ohjelmia moderneissa käyttöjärjestelmissä. DOS:n viimeisten versioiden tuki päättyi kokonaan heinäkuussa 2006. Sitä näkee kuitenkin edelleen esim. teollisuuskäytössä.
Ominaisuudet.
DOS on yhden käyttäjän ei-moniajava käyttöjärjestelmä, jonka käyttöliittymä on komentorivipohjainen ja arkkitehtuuri on 16-bittinen. DOS toimii x86-yhteensopivan suorittimen vapaassa tilassa, joten sen muistiavaruus on , josta ohjelmille on varattu 640 kB (perusmuisti). Loput 384 kB (UMB, ylämuisti) on ohjelmien kannalta tyhjää, sillä se on varattu koneen laajennuskorteille ja BIOSille. Erityisellä laiteohjaimella ("himem") on MS-DOS 5:stä alkaen mahdollista siirtää käyttöjärjestelmän osia tai laiteajureita 64 kB kokoiselle HMA-alueelle, jolloin perusmuistia vapautuu sovellusten käyttöön. 640 kilotavun muistirajoituksen kiertämiseksi esiteltiin useita vaihtoehtoisia DOS-laajentimia, kuten "386|DOS-Extender" ja "DOS/4GW" tai Microsoftin oma "DPMI", joka tuli Windowsin mukana. Nämä laajennukset toimivat suojatun tilan sovelluksen ja vapaassa tilassa toimivan DOSin välisenä sovittimena. Muistinlaajennus on mahdollista kuitenkin vain 80286 ja 80386 -suorittimilla tai paremmilla. Alkuperäinen 8086 tai 8088 eivät voi mitenkään tunnistaa tai käyttää 1 024 kB ylittävää muistialuetta.
DOS tarjoaa sovellusohjelmille useita palveluita, kuten tulostaa merkkejä näyttölaitteelle, lukee syötteitä näppäimistöltä ja huolehtii tiedostojen kirjanpidosta ja luku- ja kirjoitusoperaatioista. DOSiin ei aluksi kuitenkaan kuulunut rutiineja kiintolevyjä varten, vaan se oli suunniteltu levykeasemille. DOSin tiedostojärjestelmää kutsutaan nimellä FAT ("File Allocation Table"), jossa tiedostonimelle ja tarkenninosalle on varattu 8+3 merkkiä ("tiedosto.txt").
Vaihtoehtoiset DOS-yhteensopivat käyttöjärjestelmät.
PC-DOSin ja MS-DOSin kanssa yhteensopivia käyttöjärjestelmiä on julkaistu useita, kuten Digital Researchin DR-DOS (myöhemmin NovellDOS), josta Caldera kehitti OpenDOSin. FreeDOS on maksuton avoimen lähdekoodin DOS. FreeDOSin ohella venäläisen Phystech Softin PTS-DOS on harvoja edelleen tuettuja ja saatavilla olevia DOS-käyttöjärjestelmiä, jonka viimeisin versio tukee FAT32:ta.
PC/MS-DOS-epäyhteensopivat DOSit.
DOS-liitettä on käytetty myös useiden muiden käyttöjärjestelmien nimessä jo ennen PC-DOS:in ja MS-DOS:in julkaisua: