tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Iso Kivijärvi (Ylöjärvi, Länsi-Aure)

Iso Kivijärvi on Pirkanmaalla Ylöjärvellä Länsi-Aureessa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Sipsiönjärven valuma-alueeseen. Iso Kivijärvi on osa Liesijoen aluetta ja se kuuluu osittain Seitsemisen kansallispuistoon.
Maantietoa.
Järven pituus on 1,2 kilometriä, leveys 500 metriä ja sen pinta-ala on 41 hehtaaria. Se sijaitsee Seitsemisharjun itäpuolella olevalla suurella suoalueella Vähä Seitsemisjärven itäpuolella. Järvi on melko matala ja siten kivinen. Siinä ei ole saaria. Siihen on kaivettu alle 20 suo-ojaa. Koillispäähän laskee pienen Mullilammin laskuoja. Kivijärven oma laskuoja lähtee länsirannasta ja se yhtyy 1,1 kilometrin jälkeen Vähä Seitsemisjärven laskuojaan hieman ennen sen laskemistaan Iso Seitsemisjärveen. Veden laskennallinen viipymä järvessä on 80 vuorokautta. Rantaviivan pituus on 3,4 kilometriä. Ranta on suurimmaksi osaksi suota. Itärannassa ja sen takana olevat metsät eivät kuulu Seitsemisen kansallispuistoon. Tällä rannan osuudella sijaitsee kahdeksan vapaa-ajanasuntoa, jotka on rakennettu entisen Riekkolan maatilan maille. Niille johtaa metsäautotie Länsi-Aureella kulkevalta seututie 332. Muut rannat kuuluvat kansallispuistoon ja ne ovat autiot. Järven pohjoispäätä seuraa pitkospuut.
Vedenlaatu.
Iso Kivijärvi on malata ja kivikkoinen järvi. Vedenlaatua on tutkittu vuosina 1979, 1993 ja 2002. Yhdessä pienen vesimäärän ja veteen liuenneiden ravinteiden kanssa veden happipitoisuus saattaa talvisin heikentyä. Järven happitilanne lopputalvella oli vuoden 1979 tutkimuksessa heikko, koska pohjan sedimentit alkoivat hapettomuuden takia liueta takaisin veteen. Vesi on nykyäänkin humuspitoisuutensa takia erittäin ruskeaa ja hapanta. Ravinnetasot ovat hieman luonnontasoa korkeammalla. Virkistyskäytön luokituksessa järvi on saanut arvosanan huono.
Seitsemisen kansallispuisto.
Kansallispuiston polkureitit sivuavat myös Iso Kivijärveä. Polku saapuu järven pohjoispäähän, jossa sijaitsee muotiopaikka. Leiripaikalla on myös käymälä. Polku jatkaa sitten järven itäpuolella kohti etelää Multiharjun suuntaan.
Taikakulkunen

Taikakulkunen on progressiivisen rockin yhtye Woodoon esikoisalbumi, joka julkaistiin vuonna 1971 levymerkillä UFO. Vuonna 2011 albumi julkaistiin CD-formaatissa sekä uudelleen vinyylinä vuonna 2016.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet kirjoittanut Jukka Siikavire.
Saša Obradović

Saša Obradović (, s. 29. tammikuuta 1969 Belgrad, Serbian ST, Jugoslavia) on serbialainen koripallovalmentaja ja kilpauransa päättänyt koripalloilija. Hän on menestynyt niin pelaajana seurajoukkueissa kuin maajoukkueessa että valmentajana.
Takamiehenä pelannut Obradović pelasi urallaan kotimaansa lisäksi muun muassa Italiassa ja Saksassa. Valmentajana hän on toiminut muun muassa Saksassa ja Ukrainassa.
Jugoslavian maajoukkueessa Obradović saavutti olympiahopeaa Atlantassa 1996, maailmanmestaruuden Kreikassa 1998, kolme Euroopan mestaruutta ja yhden EM-pronssin. Sydneyn kesäolympialaisissa 2000 hän sijoittui Jugoslavian joukkueessa kuudenneksi.
Unikuva (albumi)

Unikuva on Session-yhtyeen vuonna 1974 ilmestynyt esikoisalbumi.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet säveltänyt Hannu Kaikko ja sanoittanut Hannu Kaikko, ellei toisin mainita.
Tervetuloa ikävä (elokuva)

Tervetuloa ikävä ("Bonjour Tristesse") on brittiläis-amerikkalainen elokuva vuodelta 1958. Sen on ohjannut Otto Preminger ja käsikirjoittanut Arthur Laurents ranskalaisen Françoise Saganin samannimisen esikoisromaanin pohjalta.
Komediallinen draamaelokuva kertoo vauraan brittiläisen leskimiehen (David Niven) sekä tämän uuden naisystävän (Deborah Kerr) ja teini-ikäisen tyttären (Jean Seberg) päällisin puolin huolettomasta elämästä Ranskan Rivieralla. Muita pääosia esittävät Mylène Demongeot ja Geoffrey Horne.
Elokuvassa vuorottelevat lyhyet mustavalkoiset kehyskertomusjaksot ja Technicolor-väritekniikalla kuvatut takautumat.
"Tervetuloa ikävä" on esitetty Yle TV1-kanavalla vuosina 1970 ja 1996 sekä Yle Teemalla toukokuussa 2016.
Yhdysvaltain Helsingin-suurlähetystö

Yhdysvaltain Helsingin-suurlähetystö sijaitsee Kaivopuistossa osoitteessa Itäinen Puistotie 14, jossa se käsittää pääosan korttelista nro 204. Lähetystön tontti on laajuudeltaan 1,2 hehtaaria (kolme eekkeriä).
Suurlähetystö ylläpiti kesäkuuhun 2020 saakka Amerikka-kirjastoa ("American Resource Center"), joka toimi Helsingin yliopiston kirjaston yhteydessä Kaisaniemen Kaisa-talossa.
Suurlähetystön ja lähetystörakennusten historia.
Yhdysvallat tunnusti Suomen itsenäisyyden vuonna 1919 ja perusti lähetystön Helsinkiin maaliskuussa 1920. Yhdysvaltain kongressi myönsi määrärahan oman lähetystötalon rakentamiseksi Helsinkiin vuonna 1935, kun kongressiedustaja Frank E. Hook oli puheessaan valittanut, että Helsingin-lähetystö joutui toimimaan häpeällisen vaatimattomissa tiloissa erään osuuskaupan yläkerrassa. Lähetystörakennuksen suunnitteli vuonna 1938 niin sanottu Bristolin arkkitehtiryhmä ja suunnittelua johti yhdysvaltalainen arkkitehti Harrie T. Lindeberg. Rakennus valmistui 1940-luvun vaihteessa. Punatiilisen rakennuksen esikuvana käytettiin 1700-luvulla Yrjöjen ajan tyyliin rakennettua Westoverin kartanoa Virginiassa. Rakennuksen paikalla sijaitsi aiemmin arkkitehti F. W. Mieritzin itselleen 1870-luvulla suunnittelema huvila, jossa toimi viimeksi leskirouva Lindbergin ylläpitämä täysihoitola Riviera.
Amerikansuomalaiselta arkkitehdilta Eero Saariselta tilattiin vuonna 1952 piirustukset lähetystön laajennusta varten. Huippumodernin rakennuksen oli tarkoitus saada vastikään lähelle valmistunut Neuvostoliiton Helsingin-suurlähetystö näyttämään arkkitehtonisesti vanhanaikaiselta, mutta hanke ei koskaan toteutunut. Saarinen sai sen sijaan suunnitella Yhdysvaltain suurlähetystöt Osloon ja Lontooseen.
Lisääntyneen terrori-iskujen uhan vuoksi suurlähetystön tontti on ympäröity lähes kolme metriä korkealla järeällä teräsbetoniaidalla, joka valmistui vuonna 2003. Aitaan liittyy kaksi porttirakennusta. Vuosina 2011–2014 lähetystön tontille rakennettiin arkkitehtitoimisto Moore–Ruble–Yudellin suunnittelema suuri kaareva uudisrakennus suurlähetystön kansliaa varten. Uudisrakennuksen läntisen julkisivun valkoinen seinäverhoilu on viittaus arkkitehti Alvar Aallon tunnettuihin töihin.
Tontin eteläpäässä on lisäksi Knut Wasastjernan vuonna 1914 suunnittelema asuinkerrostalo. Lähetystö hankki Helsingin pommituksissa vaurioituneen rakennuksen käyttöönsä 1947 ja sitä käytettiin diplomaattien asuntoina. Sen sisätilat uudistettiin 2011–2013 samalla kun rakennus muutettiin suurlähetystön ”innovaatiokeskukseksi” ("Innovation Center"). Silloisen suurlähettilään Bruce Oreckin aloitteesta innovaatiokeskusrakennuksesta pyrittiin tekemään poikkeuksellisen energiatehokas. Siitä tuli samalla Yhdysvaltain ensimmäinen lähetystörakennus koko maailmassa, joka on kytketty kaukolämpö- ja kaukojäähdytysverkkoon.
Lähetystön on väitetty kuvaavan järjestelmällisesti lähikaduilla liikkuvia ihmisiä vartiointiyritys G4S:n avulla.
Gordan Giriček

Gordan Giriček (s. 20. kesäkuuta 1977 Zagreb, Kroatian ST) on kroatialainen uransa lopettanut koripalloilija. Hänen pelipaikkansa oli heittävä takamies.
Giriček varattiin toisella kierroksella vuoden , ja hän pelasi vuosina 2002–2008 viidessä eri NBA-joukkueessa yhteensä 384 runkosarjaottelua sekä 29 pudotuspeliottelua.
Giriček lopetti ammattilaisuransa kauden 2010–2011 jälkeen.
Nikola Maksimović

Nikola Maksimović (; s. 25. marraskuuta 1991 Bajina Bašta, Jugoslavia) on serbialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan toppari.
Maksimović siirtyi kotimaastaan Italiaan Torinon joukkueeseen ensin lainalle kaudeksi 2012–2013 ja sitten pysyvästi. Elokuussa 2016 hän siirtyi lainalle Napoliin, ja sekin siirto muuttui seuraavana kesänä pysyväksi. Kevätkauden 2018 Maksimović pelasi lainalla venäläisseura Moskovan Spartakissa. Hän on toukokuun 2020 loppuun mennessä pelannut Italian Serie A:ssa 105 ottelua ja tehnyt niissä kaksi maalia. Mestarien liigassa hän on pelannut 11 ottelua. Hän voitti Italian cupin 2020 ja teki maalin loppuottelun ratkaisseessa rangaistuspotkukilpailussa.
Maksimović on pelannut vuodesta 2012 lähtien Serbian A-maajoukkueessa 24 ottelua.
Aksel Theodor Sahlgren

Aksel Theodor Sahlgren (21. joulukuuta 1867 Kannus – 11. helmikuuta 1931 Lappeenranta) oli suomalainen opettaja. Sahlgren kirjoitti ylioppilaaksi Vasa svenska lyceumista ja valmistui Helsingin yliopistosta maisteriksi vuonna 1891, minkä jälkeen hän toimi vuodesta 1895 lähtien Lappeenrannan yhteiskoulun luonnontieteen ja maantiedon opettajana sekä myöhemmin koulun johtajana.
Sahlgren oli näkyvästi mukana myös Lappeenrannan kunnalliselämässä. Vuoden 1905 suurlakon aikana hänet valittiin kaupungin 12-henkisen suurlakkokomitean johtajaksi. Myöhemmin Sahlgren edusti perustuslaillisia, ja hän toimi yhdysmiehenä paikallisen työväenliikkeen ja porvariston välillä ja oli jopa puhujana joissakin Lappeenrannan työväenyhdistyksen tilaisuuksissa.
Venäjän helmikuun vallankumouksen jälkeen keväällä 1917 Sahlgren valittiin kaupungin järjestyksenpidosta vastanneen toimikunnan johtoon yhdessä muun muassa tuomari Arne Mannströmin ja työläisiä edustaneen Rieti Itkosen kanssa. Myöhemmin kesällä Sahlgren oli mukana organisoimassa Lappeenrannan suojeluskuntaa, ja marraskuussa hän perusti suojeluskuntaosaston myös naapurikuntaan Lemille. Lappeenrannan työväestön saatua tietoonsa suojeluskuntien perustamisen Sahlgren toimi välittäjänä neuvotellen paikallisen työväenlehden "Kansan Äänen" päätoimittajien Emil Lehénin ja Otto A. Paappasen kanssa.
Sisällissodan aikana valkoiset valtasivat Lappeenrannan 26. huhtikuuta 1918, minkä jälkeen Sahlgren nimitettiin kaupungin komendantiksi. Runsaan viikon kuluttua hän puuttui Lappeenrannassa summittaisesti tehtyihin punaisten teloituksiin. Sahlgren pyysi Viipurin sotilaspiirin komentajaa siirtämään pois tehtävistään ravintoloitsija Uno Sereniuksen, joka oli vastuussa suuresta osasta kaupungissa tehdyistä teloituksista.
Primidoni

Primidoni ("Mysedon", "Mysoline") on lääkeaine, jota on käytetty epilepsian hoidossa. Primidonilla on hoidettu ainakin "GM" eli "grand mal" ja psykomotorisia epilepsiamuotoja. Primidonin kemikaalirakenne muistuttaa fenobarbitaaleja mutta ei kuulu varsinaisesti barbituraatteihin. Peroraalisesti, suun kautta otettavaa lääkettä on annosteltu Vartiaisen "Lääkeaineopin" mukaan: 250–500 mg ja 1–4 kertaa päivässä. Primidoni metaboloituu maksassa pääasiassa farmakologisesti aktiivisiksi fenyylietyylimalonamidiksi ja fenobarbitaaliksi.
Primidonia on voitu yhdistellä fenytoiiniin epileptikoiden lääkehoidossa. "Lääkkeet ja niiden käyttö" kuvailee näiden lääkeaineiden vaikutustapaa samankaltaisina. Sen sijaan teos määrittelee primidonin vaikutuspotentiaalin poikkeavan barbituraattien vaikutustavasta. Lääkkeen sivuvaikutuksina on kuvattu esiintyvän pahoinvointia, väsymystä sekä huimausta. Annostelun portaittaisella nostamisella on koetettu näitä välttää.
Primidonin kemiallinen kaava on C12H14N2O2, moolimassa 218,252 g/mol ja CAS-numero 125-33-7.
Stadion Poljud

Stadion Poljud (alun perin "Gradski stadion u Poljudu", engl. "City Stadium in Poljud") on monikäyttöinen urheilustadion Splitissä, Kroatiassa. Stadion rakennettiin vuoden 1979 Välimeren kilpailuja varten. Jalkapallon ja Välimeren kilpailujen lisäksi järjestetty yleisurheilun Euroopan-mestaruuskilpailut 1990 sekä yleisurheilun maanosien cup vuonna 2010. Stadionin on suunnitellut Boris Magaš ja sen omistaa Splitin kaupunki.
Nykyisin stadionin pääasiallisena käyttäjänä on Kroatian pääsarjassa pelaava jalkapalloseura HNK Hajduk Split, joka on pelannut kotiottelunsa stadionilla sen valmistumisesta saakka. Lisäksi Kroatian jalkapallomaajoukkue on pelannut stadionilla kesäkuuhun 2015 mennessä 10 maaottelua.
Stadionille mahtuu nykyisin 35 000 katsojaa. Stadionin valmistuessa vuonna 1979 kapasiteetti oli 55 000 ja se kasvoi 62 000 katsojaan 1980-luvulla. Stadion on Kroatian toiseksi suurin.
Stadionia uudistettiin vuoden 2010 maanosien cupia varten. Uudistuksissa juoksuradat saivat uuden pinnan, minkä lisäksi katsomoita paranneltiin.
Red Dragon

Red Dragon oli SpaceX:n aiottu miehittämämätön Mars-ohjelma ja siinä käytettävä alus. Laukaisu oli tarkoitus tehdä Falcon Heavyllä ja aluksena oli tarkoitukseen muokattu versio SpaceX Dragon V2:sta, myös nimeltään Red Dragon. Lennolla oli tarkoitus testata propulsiivista laskeutumista Marsiin. 
Hyötykuorma-kapasitteetti olisi noin 1000 kg luokkaa
Suunnitelmasta luovuttiin vuonna 2017.
Laskeutuminen.
Tiedot ovat alustavia, koska kyseessä on uuden tyyppinen laskeutumistapa ja alus. Kapselityyppiseen alukseen kuulu normaaliin tapaan lämpökilpi mutta ei laskuvarjoa. Lisäksi kapselissa on integroidut suuren työntövoiman moottorit. Kapseli voi suorittaa itsenäisesti kaikki entry, descent ja landing (EDL) -toimenpiteet. Lämpökilven jarrutuksen pitäisi riittää hidastaman nopeutta niin, että kapselin SuperDroco-moottorit riittävät pehmeään laskeutumiseen. Moottoreiden tulee kuitenkin toimia jo yliääninopeudessa. Laskeutumisen arvoidaan vaativan 1900 kg ajoainetta riittävän delta-v:n saamiseksi.
Propulsiivisella laskeutumisella pitäisi päästä laskeutumaan korkeammille leveysasteille ja tarkemmin (10 km tarkkuus) haluttuun paikkaan kuin laskuvarjolla.
Walter Dürst

Walter Paul Dürst (28. helmikuuta 1927 Davos – 2. toukokuuta 2016) oli sveitsiläinen jääkiekkoilija, olympia- ja MM-mitalisti ja Euroopan mestari.
Dürst saavutti Sveitsin jääkiekkomaajoukkueessa olympiapronssia (samalla MM-pronssia ja EM-hopeaa) Sankt Moritzista 1948. Hän saavutti maajoukkueessa myös kaksi muuta MM-pronssia ja samalla Euroopan mestaruuden sekä EM-hopeaa. Oslon talviolympialaisissa 1952 hän sijoittui Sveitsin joukkueessa viidenneksi, mikä oikeutti EM-pronssiin. Dürst kuoli 89-vuotiaana 2. toukokuuta 2016. Hänen Hans-veljensä oli myös jääkiekon olympiamitalisti.
Saksan Helsingin-suurlähetystö

Saksan liittotasavallan Helsingin-suurlähetystö sijaitsee Kuusisaaressa osoitteessa Krogiuksentie 4. Vuonna 1993 valmistuneen modernin rakennuksen on suunnitellut tunnettu suomalainen arkkitehti Juha Leiviskä.
Nykyinen suurlähettiläs on Konrad Arz von Straussenburg, joka on toiminut tehtävässään vuodesta 2020.
Nykyinen rakennus.
Lähetystörakennuksen suunnittelu silloiselle Länsi-Saksalle aloitettiin vuonna 1983 ja kaksi vuotta myöhemmin julistettiin suunnittelukilpailu, johon kutsuttiin 34 suomalaista ja saksalaista arkkitehtia. Kuusisaaren tontin Saksan liittotasavalta oli ostanut jo vuonna 1981. Kilpailun voittajaksi valittiin vuonna 1986 suomalainen Juha Leiviskä. Rakennustyöt alkoivat vasta Saksan yhdistymisen jälkeen vuonna 1991. Samaan rakennuskompleksiin kuuluvat suurlähetystön kanslia ja suurlähettilään virka-asunto valmistuivat molemmat samoihin aikoihin kesällä 1993, kymmenen vuotta kestäneen suunnittelun jälkeen. Rakennuksen julkisivu on verhoiltu saksalaisella Juran marmorilla. Lähetystörakennuksen kerrosala on noin 3 000 neliömetriä ja virka-asunnon noin 1 400 neliömetriä.
Lähetystörakennuksen paikalla sijaitsi aiemmin kauppaneuvos Lars Krogius nuoremman vuonna 1922 rakennuttama huvila Larsro ja sitä ennen hänen isänsä vuonna 1892 rakennuttama samanniminen huvila. Tasavallan presidentti Kyösti Kallio asui talvisodan aikana Krogiuksen huvilassa Helsingin keskustaan kohdistuneiden pommitusten vuoksi.
Aiemmat rakennukset.
Vuosina 1918–1928 silloisen Saksan valtakunnan Helsingin-lähetystö toimi osoitteessa Eteläesplanadi 4 ja vuosina 1928–1944 Kaivopuistossa nykyisessä osoitteessa Itäinen Puistotie 6, johon valmistui saksalaisen arkkitehdin Schäferin suunnittelema lähetystötalo. Se kuitenkin päätyi sotien jälkeen muun saksalaisen omaisuuden tavoin välirauhansopimuksen nojalla Neuvostoliiton omistukseen ja sinne sijoitettiin Neuvostoliiton Helsingin-suurlähetystön henkilökunnan lasten koulu. Saksan vanha lähetystötalo kuuluu tänäkin päivänä Venäjän valtiolle ja toimii edelleen suurlähetystön lasten kouluna.
Toisen maailmansodan jälkeen Suomessa ei ollut Saksan lähetystöä ennen kuin Suomi tunnusti Länsi- ja Itä-Saksan vuonna 1973, minkä jälkeen ne molemmat perustivat suurlähetystönsä Helsinkiin.
Itä-Saksan suurlähetystö sijaitsi Kulosaaressa Vähäniityntiellä vuonna 1969 valmistuneessa rakennuksessa, jonka suomalainen arkkitehti Tapani Eskola suunnitteli silloiselle Itä-Saksan kaupalliselle edustustolle. Neuvostoliitto luovutti 1950-luvulta alkaen useita haltuunsa päätyneitä saksalaisten omistamia huvilatontteja Kulosaaresta muiden sosialististen maiden lähetystöille. Vähäniityntie 9:n tontti päätyi Itä-Saksalle vuonna 1954. Vuodesta 1994 rakennuksessa on toiminut Ukrainan suurlähetystö. Itä-Saksan lähetystön pihasaunan on sanottu olleen 1970-luvulla Stasin vakoilun ”kuuma piste” Suomessa.
Pöytämusiikki (Biber)

Pöytämusiikki (lat. "Mensa sonora, seu Musica instrumentalis, sonatis aliquot liberiùs ſonantibus ad mensam"; saks. "Die klingende Taffel, oder Instrumentalische Taffel-Music, mit frisch-lautenden Geigen-Klang") on Heinrich Ignaz Franz Biberin Salzburgissa vuonna 1680 julkaisema sävellyskokoelma, joka sisältää kuusi hänen itsensä säveltämää sonaattia viululle, kahdelle alttoviululle ja continuolle.
Vuonna 1960 julkaisi Grazissa ja Wienissä toimiva Akademische Druck- u. Verlagsanstalt Erich Schenkin tieteellisesti toimittaman laitoksen "Pöytämusiikista" "Denkmäler der Tonkunst in Österreich" -sarjan 96. osana.
Jussi Junni

Jussi Pentti Junni (s. 1982) on suomalainen työmarkkinajohtaja. Junni on elokuusta 2014 asti työskennellyt akavalaisen AKI-liitot ry:n toiminnanjohtajana. Tullessaan valituksi toimeensa 31-vuotiaana Junni oli yksi Suomen nuorimpia valtakunnallisten ammattiliittojen toiminnanjohtajia. Akavan hallituksen varsinaiseksi jäseneksi Junni tuli vuonna 2018.
Koulutus.
Junni kirjoitti ylioppilaaksi Ressun lukiosta keväällä 2001. Junni opiskeli Helsingin yliopistossa teologiaa, psykologiaa ja antiikin kieliä ja valmistui teologian maisteriksi vuonna 2007, psykologian maisteriksi vuonna 2017 ja humanististen tieteiden kandidaatiksi vuonna 2020. Vuonna 2014 Junni suoritti Omnia-aikuisopistossa yritysjohtamisen erikoisammattitutkinnon (YJEAT). Vuonna 2021 Junni suoritti Executive MBA -tutkinnon Henley Business Schoolissa ja oikeusnotaarin tutkinnon Itä-Suomen yliopistossa. 
Työura.
Teologian maisteriksi valmistumisen jälkeen Junni vihittiin papiksi Helsingin hiippakunnassa 3.6.2007 ja määrättiin toimimaan Meilahden seurakunnan seurakuntapastorina. Vuosina 2012–2014 Junni toimi Opiskelun ja koulutuksen tutkimussäätiö Otuksen (ent. Opiskelijajärjestöjen tutkimussäätiö Otus) toiminnanjohtajana. AKI-liittojen toiminnanjohtajaksi Junni siirtyi elokuussa 2014. Vuonna 2017 Valvira myönsi Junnille psykologin ammattioikeudet.
Osana työtään AKI-liitoissa Junni on toiminut Julkisalan koulutettujen neuvottelujärjestö JUKO ry:n kirkon neuvottelukunnan puheenjohtajana sekä JUKOn pääryhmäneuvottelijana Kirkon virka- ja työehtosopimuksen (KirVESTES) sopimusalalla. Junni toimii myös AKI-liittojen nimissä olevan kristillisiä järjestöjä koskevan työehtosopimuksen (KJTES) pääryhmäneuvottelijana. Akavan hallituksen jäsenenä Junni aloitti vuonna 2018.
Yhteiskunnallinen toiminta.
Junni on toiminut lukuisissa luottamustehtävissä, muun muassa Helsingin yliopistossa, Suomen evankelis-luterilaisessa kirkossa sekä useissa järjestöissä. Tullessaan valituksi Vantaan seurakuntien yhteiseen kirkkovaltuustoon ja Tikkurilan seurakunnan seurakuntaneuvostoon vuonna 2002 hän oli yksi Suomen nuorimmista kirkkovaltuutetuista.
Junni on Vihreä liitto r.p:n jäsen. Hän on vuosina 2019–2021 johtanut puolueen talous- ja työllisyystyöryhmää ja vuosina 2021–2023 puolueen oikeuspoliittista työryhmää.
Lukutupa

Lukutupa oli Helsingissä vuosina 1897–1910 ilmestynyt aikakauslehti.
Viktor Taipaleen perustama ja toimittama "Lukutupa" aloitti nuorisolle tarkoitettuna kaunokirjallisena lukemistona, jonka tehtävä oli sivistää, herättää luku- ja tiedonhalua sekä toimia halvan ”roskakirjallisuuden” vastapainona. Aluksi kerran ja vuodesta 1899 lähtien kahdesti kuukaudessa ilmestyneen lehden painosmäärä kasvoi vuoteen 1900 mennessä ennätykselliseen 20 000 kappaleeseen. Mikkeliin kirjapainon perustanut Taipale joutui pian myymään "Lukutuvan" Hjalmar Liliuksen ja A. H. Karvosen perustamalle osakeyhtiölle, joka siirsi sen painatuksen takaisin Helsinkiin.
Uudet omistajat kehittivät "Lukutupaa" yleiskuvalehden suuntaan. Vuodesta 1905 lähtien vastaavana toimittajana työskennellyt Antti Rytkönen pyrki tekemään siitä ”sivistyneille kodeille” tarkoitetun perhelehden. Kilpailu "Helsingin Kaiun" ja "Helsingin Kuvalehden" kanssa kävi lopulta "Lukutuvalle" ylivoimaiseksi. Vuonna 1910 se liitettiin "Helsingin Kuvalehteen", jonka toimittajaksi myös Rytkönen siirtyi.
Etapit 1–11 Italian ympäriajossa 2016

Etppien 1–11 tulokset Italian ympäriajossa 2016
4. etappi.
10. toukokuuta 2016, Catanzaro – Praia a Mare, 200 km.
 
5. etappi.
11. toukokuuta 2016, Praia a Mare – Benevento, 233 km.
 
Lähteet.
Tulokset La Gazzetta dello Sport
Telluuridioksidi

Telluuridioksidi (TeO2) on telluurin oksideihin kuuluva epäorgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään muun muassa akusto-optisissa sovellutuksissa. Luonnossa telluuridioksidia esiintyy telluriittimineraalissa.
Ominaisuudet.
Huoneenlämpötilassa telluuridioksidi on valkoista tai kellertävää kiteistä ainetta. Yhdisteellä on kaksi kiderakenteeltaan erilaista muotoa, α- ja β-muodot. Näistä α-muoto on rakenteeltaan kerrosmainen ja β-muodon kiderakenne on samanlainen rutiilin kanssa. Telluuridioksidi on veteen liukenematon, mutta liukenee sekä happo- että emäsliuoksiin. Se on siis amfoteerinen aine. Happoliuoksissa muodostuu Te4+-ioneja ja emäsliuoksissa telluriitti-ioneja (TeO3-). Sulana yhdiste on väriltään punaista.
Valmistus ja käyttö.
Telluuridioksidia voidaan valmistaa kuumentamalla telluuria tai telluurihapoketta happivirrassa. Toinen tapa valmistaa yhdistettä on liuottaa telluuria typpihappoon ja laimentaa muodostuva liuos vedellä. Tällöin telluuridioksidi saostuu liuoksesta. Yhdiste voidaan puhdistaa liuottamalla emäksiseen liuokseen ja tekemällä liuos hieman happamaksi rikkihapolla, jolloin telluuridioksidi saostuu uudelleen.
Telluuridioksidin yksittäiskiteitä käytetään akusto-optisissa sovelluksissa. Siitä voidaan myös valmistaa orgaanisia telluuriyhdisteitä.
Horoscope

Horoscope on taiteilija Matti Rag Paanasen vuonna 1973 ilmestynyt esikoisalbumi.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet kirjoittanut Matti Rag Paananen, ellei toisin mainita.
Kalevatar

Kalevatar oli Helsingissä vuosina 1894–1896 ilmestynyt aikakauslehti.
Saima Grönstrandin julkaisema ja toimittama "Kalevatar" oli Alexandra Gripenbergin "Kodin ja Yhteiskunnan" ohella yksi varhaisimmista suomalaisista naisten yleislehdistä. Se sanoutui irti politiikasta ja aatteista ja keskittyi kotitalousneuvoihin, muotiin, naisten elämäkertoihin ja kaunokirjallisuuteen. Erityisesti "Kalevatar" halusi valistaa maaseudun naisia. Kahdesti kuukaudessa ilmestynyt lehti eli vain runsaan vuoden ajan.
Hemma och Ute

Hemma och Ute oli Helsingissä vuosina 1910–1916 ilmestynyt ruotsinkielinen aikakauslehti.
A. B. Lilius &amp; Herzbergin kustantama ja Hanna Rönnbergin toimittama "Hemma och Ute" oli kuvitettu koko perheen lehti, joka painotti naisnäkökulmaa ja julkaisi paljon kotiin ja naisten maailmaan liittyvää aineistoa. Kahdesti kuukaudessa ilmestynyt lehti sisälsi muotikatsauksia, kirjailumalleja ja kuvallisia ruokareseptejä, tarkkaili naisten asemaa ja käsitteli ensimmäisen maailmansodan tapahtumia naisen näkökulmasta. Ruotsalaisten naisten ja kodin lehtien kilpailusta huolimatta "Hemma och Ute" menestyi varsin hyvin, mutta joutui viimein lopettamaan kustannusten noustua. Sen jatkona ilmestyi vuonna 1916 Rönnbergin toimittama "Ute och Hemma".
Pastori Pohjalainen &amp; Defiers (albumi)

Pastori Pohjalainen ja Defiers on Pastori Pohjalainen &amp; Defiers-yhtyeen vuonna 1974 ilmestynyt esikoisalbumi.
Sireenit

Sireenit on suomalaisen laulaja Evelinan neljäs single. Sen julkaisi Universal 31. maaliskuuta 2016. Kappaleen ovat säveltäneet MGI ja Tiina Vainikainen, sanoittaneet MGI, Vainikainen, Evelina ja Simo Pirhonen sekä sovittaneet MGI, Iiro Paakkari ja Arttu Istala.
Suomen virallisella listalla ”Sireenit” nousi latauslistan ykköseksi heti ensimmäisellä viikollaan 14/2016. Singlelistalla kappale aloitti samalla viikolla kolmantena, mutta nousi ykköseksi seuraavalla viikolla.
Framtid

Framtid oli Helsingissä vuosina 1905–1910 ilmestynyt aktiivisen vastustuspuolueen ruotsinkielinen viikkolehti.
Ensimmäisen sortokauden aktivistit perustivat "Framtidin" heti suurlakkoa seuranneen ennakkosensuurin poistamisen jälkeen. Lehden päätoimittajana työskenteli aluksi Herman Gummerus ja vuosina 1907–1908 toiseksi toimittajaksi mainittiin Filemon Tiderman. Vuosina 1909–1910 "Framtidiä" toimitti aktivistipuolueen puheenjohtaja Johannes Gummerus apunaan Karl Mannelin. Lehden suomenkielisenä vastineena ilmestyi vuosina 1906–1907 Mannelinin toimittama "Vastaisuus".
"Framtid" oli alkuvaiheessa yhtä paljon siihen kirjoittaneen Konni Zilliacuksen kuin aktivistipuolueen johdon lehti. Sen tavoitteiksi ilmoitettiin Suomen poliittinen riippumattomuus ja tasavaltalainen, demokraattinen hallitusmuoto. Lehdessä käsiteltiin etupäässä poliittisia asioita, joista tärkeimpiä olivat Suomen aseman vahvistaminen, taistelu itsevaltiutta vastaan venäläisten rinnalla, uskonnonvapaus ja maanomistuskysymyksen ratkaisu. "Framtid" seurasi aktiivisesti Venäjän sisäpolitiikkaa ja julkaisi venäläisten emigranttien kirjoituksia. Se piti esillä myös ajatusta Suomen itsenäisyydestä ja aseellisen vastarinnan mahdollisuudesta. Politiikan ohella kiinnitettiin huomiota kulttuurikysymyksiin ja julkaistiin aktivistien muistelmia.
Ennakkosensuurin poistamisen jälkeen viranomaiset pystyivät puuttumaan lehtien sisältöön vain rikosoikeudellisin keinoin. "Framtid" saikin syyteitä majesteettirikoksista ja yllytyksestä kapinaan. Filemon Tiderman karkotettiin vuonna 1908 Siperiaan ja Gummerukset tuomittiin myöhemmin vankeusrangaistuksiin. Lehteä ei kuitenkaan pystytty lakkauttamaan, vaan se jatkoi ilmestymistään vielä senkin jälkeen, kun aktiivinen vastustuspuolue oli vuonna 1908 käytännössä lakannut olemasta. Lähes 1 200 kappaleen levikin saavuttaneen "Framtidin" ja sen taustajoukon päivänpoliittinen merkitys jäi vähäiseksi. Henkisesti se muodosti sillan aktivismin ja ensimmäisen maailmansodan aikaisen jääkäriliikkeen välille.
Vuorikorupitta

Vuorikorupitta ("Pitta venusta") on pittojen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Vuorikorupittaa tavataan Indonesiassa Sumatran saarella, ja sen levinneisyysalueen pinta-ala on noin 71 500 km2. Lajia uhkaa elinympäristöjen tuhoutuminen.
FK Mogren

Fudbalski klub Mogren Budva (Фудбалски Клуб Могрен) eli FK Mogren on montenegrolainen jalkapalloseura Budvan kaupungista. Mogren pelaa Montenegron toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Druga Crnogorska Ligassa, jonne se putosi kauden 2014–2015 jälkeen. Mogren on voittanut Montenegron mestaruuden kahdesti: kausina 2008–2009 ja 2010–2011. Montenegron Cupin seura voitti vuonna 2008. Mogren on perustettu vuonna 1920 nimellä FK Budva, mutta seura vaihtoi nimensä FK Mogren Budvaksi vuonna 1991.
Mogren eteni UEFAn Euroopan sisäisiin turnauksiin, kun se pääsi kaudella 2008–2009 Eurooppa-liigan edeltäjän UEFA Cupin ensimmäiselle karsintakierrokselle. Tällöin Mogren hävisi israelilaiselle Ironi Kiryat Shmona yhteismaalein 4–1. Mestarien liigaan Mogren pääsi ensimmäisen kerran kaudelle 2009–2010. Tällöin se voitti maltalaisen Hiberniansin ensimmäisellä karsintakierroksella 6–0, mutta hävisi toisella kierroksella tanskalaiselle FC Kööpenhaminalle 12–0. 2010–2011 Mogren pelasi Eurooppa-liigassa. Ensimmäisellä karsintakierroksella montenegrolaisseura voitti andorralaisen Santa Coloman 5–0, mutta toisella kierroksella israelilainen Maccabi Tel Aviv voitti Mogrenin yhteismaalein 3–2. Viimeisin esiintyminen tapahtui kaudella 2011–2012, jolloin Mogren hävisi toisella karsintakierroksella bulgarialaiselle Liteks Lovetšille 5–1.
Borneonpitta

Borneonpitta ("Pitta baudii") on pittojen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Borneonpittaa tavataan Malesiassa, Bruneissa ja Indonesiassa, ja sen levinneisyysalueen pinta-ala on noin 608 000 km2. Lajia uhkaa elinympäristöjen tuhoutuminen, ja se on luokiteltu vaarantuneeksi.
Kunnanhallituksen puheenjohtaja

Kunnanhallituksen puheenjohtaja, itseänsä kaupungiksi kutsuvissa kunnissa kaupunginhallituksen puheenjohtaja, on kunnanvaltuuston hallituksen puheenjohtaja. (Tehtävä on siis eri asia kuin kunnanvaltuuston puheenjohtaja.) Se on kuntalakiin perustuva tehtävä, johon valitaan pääsääntöisesti kahdeksi vuodeksi kerrallaan. Hän on luottamushenkilö, mutta voi toimia joko pelkästään luottamustoimena tai osapäiväisenä tai kokopäiväisenä. Kuntien organisaatiot sekä toimintakulttuurit ja käytännöt vaihtelevat suurestikin, joten puheenjohtajan tehtävistä määräävät pääsääntöisesti kunnat omissa hallintosäännöissään, mutta kuntalaissa on selkeä pykälä (40§) kunnanhallituksen puheenjohtajan tehtävistä. 
Kunnanhallituksen puheenjohtaja johtaa poliittista yhteistyötä ja puhetta kunnanhallituksen kokouksissa ja päivittäistä poliittista toimintaa kunnassa sekä tehtäviä, joita kunnanhallituksen toteuttaminen edellyttää. Mikäli kokouksessa annetut äänet menevät tasan, ratkaisee puheenjohtajan ääni. Lisäksi puheenjohtajalla on yksin otto-oikeus kunnan asioihin. Hän voi myös olla ottamatta asioita kokouksessa käsittelyyn.
Hallituksen puheenjohtajalla on erityinen rooli ja merkitys kunnanjohtajan (kaupunginjohtajan) yhteistyökumppanina. Parhaimmillaan kunnanhallituksen puheenjohtaja ja kunnanjohtaja toimivat kumppanuudessa, jolloin he luovat edellytyksiä toistensa työlle. Tärkeintä on, että he arvostavat toisten osaamista, tukevat toisiaan, luottavat toisiinsa ja välittävät toisilleen avoimesti tietoa.
Uuden sääntelyn tarkoituksena on kunnanhallituksen puheenjohtajan roolin selkeyttäminen ja toiminta-edellytysten parantaminen. Sääntely korostaa osaltaan poliittista johtamista sellaisessa kunnassa, jossa toimii kunnanjohtaja.
Erityisenä haasteena kunnan johtamisessa on työnjako ja vastuu kunnanjohtajan ja kunnanhallituksen puheenjohtajan välillä. Kunnanhallituksen puheenjohtajan tehtävän sääntelyllä pyritään selkeyttämään puheenjohtajan ja kunnanhallituksen välistä työnjakoa. Pykälä on luonteeltaan informatiivinen ja toteava.
Historiaa.
Ennen uutta kuntalakia 1976, kunnanhallituksen puheenjohtajana toimi aina kaupunginjohtaja. Uudessa laissa se kiellettiin ja tehtävään istutettiin luottamushenkilö.
Erottaminen.
Kunnanhallituksen puheenjohtajan poliittinen johtajuus korostuu myös erottamismahdollisuudella. Valtuusto voi erottaa kunnanhallituksen puheenjohtajan ja varapuheenjohtajan kesken toimikauden, jos se on menettänyt luottamuksensa kyseiseen henkilöön (Kuntalaki 34 §). Tämä on kuntalaissa uusi säännös.
Konrehtori

Konrehtori (lat. "con" = kera, "rector" = johtaja), aikaisemmin, muun muassa 1843 ja 1856 vuoden kymnaasi- ja koulujärjestyksissä käytetty nimitys ylemmän alkeiskoulun toiselle, rehtorin jälkeiselle opettajalle. Hänen palkkansa oli pienempi kuin rehtorin, mutta korkeampi kuin kollegan.
Kunnanvaltuuston puheenjohtaja

Kunnanvaltuuston puheenjohtaja, itseänsä kaupungiksi kutsuvissa kunnissa kaupunginvaltuuston puheenjohtaja, on valtuuston keskuudestaan itselleen valitsema luottamushenkilö pääsääntöisesti koko valtuustokaudeksi. Hän johtaa puhetta valtuuston kokouksissa ja kutsuu koolle valtuuston kokoukset. Vaikka kunnanhallituksen puheenjohtajalla on enemmän ns. poliittista valtaa kunnassa tehtävien muodossa, toimii valtuuston puheenjohtaja korkeimpana poliittisena luottamushenkilönä kunnassa. Tehtävään sisältyy myös paljon edustuksellisia tehtäviä.
Kunnanvaltuuston puheenjohtajaa ei voi erottaa.
Hans Aufrichtig

Hans Sigmund Aufrichtig (5. syyskuuta 1869 Praha, Böömin kuningaskunta – 26. toukokuuta 1951 Helsinki) oli böömiläissyntyinen kapellimestari, kuoronjohtaja ja säveltäjä, joka vaikutti sittemmin Suomessa. 
Aufrichtigin vanhemmat olivat taidemaalari Ferdinand Aufrichtig ja Luise Hviždalek. Hän avioitui vuonna 1894 Augusta Eriksonin kanssa (k. 1943). 
Aufrichtig opiskeli musiikkia Prahassa 1885-1890 ja Berliinissä Hugo Leichtentrittin johdolla 1912. Tultuaan Suomeen 1890-luvullahän työskenteli 1901-1915 Vaasassa laulunopettajana. Hän oli Vaasan orkesterin kapellimestari 1911-1915, Suomalaisen oopperan harjoitus- ja kuoronjohtaja 1918-1942 ja toimi oopperassa kapellimestarina 1920–1930. 
Aufrichtigin tuotantoon kuuluu piano-, viulu- ja sellosävellyksiä, ja hän sävelsi musiikin satunäytelmään "Rosenröd". Hän keräsi Pohjanmaalta kansanlauluja muistiin ja teki kansanlaulusovituksia.
FK Makedonija Gjorče Petrov

Fudbalski klub Makedonija Gjorče Petrov () on pohjoismakedonialainen jalkapalloseura Skopjen kaupungista, Gjorče Petrovin kunnasta. Gjorče Petrov pelaa Pohjois-Makedonian toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Vtora Ligassa. Seura on voittanut Pohjois-Makedonian mestaruuden kaudella 2008–2009. Makedonian Cupin se on voittanut 2005–2006, 2021-2022 ja 2022-2023. 
Makedonija GP on selviytynyt useana vuonna UEFAn järjestämiin Euroopan sisäisiin kilpailuihin. Ensimmäisen kerran se esiintyi turnauksissa vuonna 1998 UEFA Intertoto Cupissa, jolloin se putosi toisella kierroksella. Viimeisin kerta Euroopan sisäisissä turnauksissa on ollut kaudella 2009–2010, kun seura pääsi Mestarien liigan toiselle karsintakierrokselle. Tällöin valkovenäläinen FK BATE oli parempi maalein 4–0.
Ranskan Helsingin-suurlähetystö

Ranskan Helsingin-suurlähetystö sijaitsee Kaivopuistossa osoitteessa Itäinen Puistotie 13. Se sijaitsee suoraan vastapäätä Yhdysvaltain Helsingin-suurlähetystöä ja aivan Ison-Britannian Helsingin-suurlähetystön vieressä.
Nykyinen suurlähettiläs on Agnès Cukierman, joka on toiminut tehtävässään vuodesta 2020.
Korttelissa nro 203 ei ole muita rakennuksia kuin Ranskan ja Britannian suurlähetystöt. Nykyisen Ranskan suurlähetystön paikalle valmistui vuonna 1917 arkkitehti Jarl Eklundin suunnittelema Lydeckenin huvila, joka vaurioitui pahoin talvi- ja jatkosodan pommituksissa. Ranskan valtio osti rakennuksen vuonna 1946 ja purki sen. Nykyinen lähetystörakennus valmistui sen paikalle tammikuussa 1951. U-kirjaimen muotoisen kaksikerroksisen tiilitalon suunnittelivat yhdessä ranskalainen arkkitehti Félix Brunau ja Suomen rakennushallituksen pääjohtaja Erkki Huttunen. Modernista arkkitehtuurista huolimatta rakennuksen pohjakaava vastaa perinteisiä ranskalaisia "hôtel"-kaupunkitaloja: kolme siipeä on ryhmitelty avoimen sisäpihan eli "cour d’honneurin" ympärille. Kadun puolella on porttirakennus ja itse päärakennus on pihan perällä. Suurlähettilään virka-asunnon sisustuksen suunnitteli tunnettu sisustussuunnittelija Jean Royère.
Sekä Ranskan että Britannian suurlähetystöt sijaitsevat alueella, joka kuului aikoinaan ruhtinatar Zenaida Jusupoffin 1840-luvulla rakentaman huvilan pihapiiriin. Seurasaaren ulkomuseoon vuonna 1916 siirretty niin sanottu Jusupoffin talli sijaitsi nykyisen Ranskan suurlähetystön kohdalla.
Työmiehen Illanvietto

Työmiehen Illanvietto oli Helsingissä vuosina 1902–1906 ilmestynyt sosialidemokraattinen aikakauslehti.
"Työmiehen" kustannusyhtiön julkaisema "Työväen Illanvietto" oli sisällöltään kevyt viikkolehti, joka viihdyttäjän roolinsa ohella pyrki edistämään työväenaatetta. Sen toimittajat Veikko Palomaa ja A. B. Sarlin työskentelivät samaan aikaan "Työmiehen" toimituksessa. Lehden avustajina toimi myös useita työväenliikkeeseen kuulumattomia henkilöitä, kuten Maila Talvio, J. J. Mikkola, Arvid Järnefelt ja Pekka Ervast.
"Työmiehen Illanvieton" levikki oli parhaimmillaan yli 2 600 kappaletta vuonna 1902 mutta kääntyi sen jälkeen laskuun ja oli vuonna 1904 enää runsas tuhat. Kannattamaton lehti korvattiin "Sosialistisella Aikakauslehdellä".
Yhdistyneen kuningaskunnan Helsingin-suurlähetystö

Yhdistyneen kuningaskunnan Helsingin-suurlähetystö (suurlähetystö itse ilmoittaa suomenkieliseksi nimekseen "Britannian suurlähetystö") sijaitsee Kaivopuistossa osoitteessa Itäinen Puistotie 17. Modernin suurlähetystörakennuksen vieressä on vanhassa jugend-huvilassa toimiva suurlähettilään virka-asunto.
Nykyinen suurlähettiläs on Laura Davies, joka aloitti tehtävässä marraskuussa 2024. Edeltäjä Theresa Bubbear toimi tehtävässä vuosina 2021–2024 ja hänen edeltäjänsä Tom Dodd vuosina 2018–2021.
Lähetystörakennusten historia.
Korttelissa nro 203 ei ole muita rakennuksia kuin Britannian ja Ranskan suurlähetystöt. Alueella sijaitsi aikanaan ruhtinatar Zenaida Jusupoffin 1840-luvulla rakentama huvila Rauhaniemi, joka purettiin 1910-luvulla. Rauhaniemen vuonna 1908 ostanut kauppaneuvos Karl Stockmann lohkoi tontin kolmeen osaan, joista jokaiseen valmistui uusi jugend-tyylinen huvila. Arkkitehti Jarl Eklund suunnitteli vuonna 1917 valmistuneet kaksi pohjoisempaa huvilaa, joista pohjoisin purettiin 1940-luvun lopussa Ranskan lähetystön tieltä. Jusupoffin huvilan paikalle rakennettu toinen Eklundin suunnittelema talo (Itäinen Puistotie 15) on säilynyt ja toimii nykyään Britannian suurlähettilään virka-asuntona. Sen rakennutti liikemies Severi Damsten, joka myi sen yksityiselle omistajalle. Nykyisessä käytössään virka-asuntona se on ollut vuodesta 1926. Kuningatar Elisabet II majoittui siihen vieraillessaan Suomessa vuonna 1976.
Eteläisin alueen kolmesta vanhasta jugend-huvilasta oli vuonna 1913 valmistunut Lars Sonckin suunnittelema Villa Baumgartner, jonka Britannian lähetystö osti ja purki vuonna 1972, vaikka se oli luokitettu Suomessa merkittäväksi rakennustaiteelliseksi muistomerkiksi. Purkaminen herätti paljon kielteistä huomioita. Uuden suurlähetystörakennuksen suunnittelu viivästyi. Arkkitehti Stephen Quinlanin suunnittelema rakennus valmistui lopulta vuonna 1990. Rakennuksen ulkoseinät on verhoiltu harmaalla Kurun graniitilla. Rakennusta hallitsee kaareva arkadimainen lasikatto. Rakennuksen vihki käyttöön Britannian pääministeri Margaret Thatcher vieraillessaan Suomessa vuonna 1990.
Myrskylän Myrsky

Myrskylän Myrsky r.y. on 19. maaliskuuta 1922 perustettu urheiluseura Itä-Uudenmaan Myrskylässä. Alun perin yleisurheilutoimintaa Myrskylässä harjoitti Myrskylän Suomalainen nuorisoseura, mutta Myrskylän Myrskyn perustamisen jälkeen urheilutoiminta kiinnittyi siihen.
Myrskylän Myrsky ylläpitää Kiparkatti-nimistä tanssipaikkaa, jonka maastoissa on suunnistusrasteja ja valaistu pururata, joka toimiin hiihtolatuna talvella. Myrskylän Myrsky järjestää vuosittain myös Lassen hölkän, joka on saanut nimensä Myrskylän Myrskyn jäsenestä, nelinkertaisesta olympiavoittajasta, Lasse Virénistä.
Yhdistyksellä on kaksi jaostoa: yleisurheilujaosto ja suunnistusjaosto. Myrskylän Myrskyn miesten jalkapallojoukkue pelasi 2018 kauden Suomen Palloliiton Uudenmaan piirin kolmannen divisioonan neljännessä lohkossa.
Suomen somalit (kirja)

Suomen somalit on Yusuf M. Mubarakin, Eva Nilssonin &amp; Niklas Saxénin vuonna 2015 ilmestynyt kirja Suomen somaleista. Teos ilmestyi Innon kustantamana.
Hämeen ratsurykmentti

Hämeen ratsurykmentti oli alun perin Suomen sisällissodassa Viipurin valtaukseen osallistunut Karjalan ratsujääkärirykmentti, jonka sijoituspaikkoina olivat olleet Kuopio ja Lappeenranta ennen kuin se vakiintui Hämeenlinnaan. Hämeenlinnassa sen komentajana toimi everstiluutnantti Veli Gunnar Bogislaus von Hohenthal, joka oli palvellut Venäjän keisarikunnan armeijassa. 
Hämeen ratsurykmentin perinnepäivä oli 1. syyskuuta 1917 tapahtuneesta jääkäripataljoona 27:n Liepājassa tapahtuneen "Melderreiter"-kurssin perustaminen. Vasta myöhemmin suomalaisen ratsuväen perinnepäiväksi vakiintui 7. syyskuuta. Vuonna 1921 HRR siirrettiin Lappeenrantaan ja toimii nykyisin nimellä Rakuunaeskadroona. Talvisodassa Hämeen ratsurykmentti kuului sodan alussa Karjalankannaksen suojajoukkotaisteluissa II armeijakunnan Uudenkirkon ryhmään.
Think–Tank–Funk

Think–Tank–Funk on säveltäjä, sovittaja ja pianisti Esa Helasvuon vuonna 1973 ilmestynyt esikoisalbumi. Albumi julkaistiin uudelleen CD-formaatissa vuonna 2011 sekä vinyylinä vuonna 2016.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet säveltänyt Esa Helasvuo, ellei toisin mainita.
Paul Linder

Karl Magnus Paul Linder (4. joulukuuta 1873 Helsinki – 25. syyskuuta 1940 Helsinki) oli suomalainen keisarillisen Venäjän armeijassa palvellut eversti.
Linderin vanhemmat olivat ministerivaltiosihteeri, ylihovijahtimestari Constantin Linder ja Elisabet Amélie Hélène de Fontenilliat. Hän pääsi ylioppilaaksi 1892 (Nya svenska läroverket i Helsingfors) ja opiskeli jonkin aikaa oikeustiedettä Helsingin yliopistossa.
Linder liittyi 1892 vapaaehtoisena aliupseerina Henkikaartin 3. suomalaiseen tarkka-ampujapataljoonaan. Hän kävi vuosina 1894–1896 Nikolajevskin ratsuväkikoulun ja oli koulusta päästyään kornettina Aleksandra Feodorovnan ulaanirykmentissä. Linder ylennettiin luutnantiksi vuonna 1900 ja esikuntaratsumestariksi 1904. Hän otti osaa Venäjän–Japanin sotaan 1904–1905 Siperian kasakkadivisioonaan sijoitetun kaartinratsuväestä muodostetun konekiväärieskadroonan päällikkönä. Ensimmäisen maailmansodan aikana Linder oli itärintaman eteläosassa Kubanin kasakkarykmentin komentajana Karpaattien rintamalla. Hänet ylennettiin everstiluutnantiksi 1915 ja vähän myöhemmin everstiksi ja Kubanin kasakkajoukkojen 2. linjarykmentin komentajaksi.
Linder palasi Suomeen 1917 ja oli aluksi maanviljelijänä kunnes hän muutti Helsinkiin. 1930-luvulla hän julkaisi lehdissä metsästys- ja sotamuistojaan artikkeleina. Hän asui myös muun muassa Rio de Janeirossa ja Tallinnassa. Linder julkaisi muistelmansa nimellä "Keisarillisen kaartin upseerina" (Otava 1938). Ilmari Turjan mukaan Linder toimi 1930-luvulla Suomen Kuvalehden avustajana.
Linder oli naimisissa 1902–1914 Nina Chanchieffin kanssa ja avioeron jälkeen hän meni uudelleen naimisiin 1918 Zeneide Madeleine Theres Ossovskan kanssa.
Seurapiirinainen Kitty Linder oli Paul Linderin sisko ja kamariherra Hjalmar Linder oli heidän velipuolensa.
Aiheesta muualla.
 Luettelo Paul Linder kirjoittamista lehtiartikkeleista
Agricolankatu

Agricolankatu () on asuin- ja liikekatu Helsingissä Kallion kaupunginosassa. Katu nimettiin vuonna 1901 uskonpuhdistaja Mikael Agricolan mukaan.
Profiili ja arkkitehtuuri.
Agricolankadun linja on lähes suora ja sen pituus on runsas kolmanneskilometri. Katu on itä–länsisuuntainen. Sen poikkikadut idästä alkaen ovat
Itäisimmässä osassaan Agricolankatu on pengerretty kahdelle eri korkeustasolle. Porthaninkadun ja Viidennen linjan välissä Agricolankatu rajoittuu eteläosaltaan kahteen pieneen puistoon: Matti Heleniuksen puistoon ja Karhupuistoon. Lännessä Agricolankadun linja jatkuu lyhyen matkaa Itäisenä papinkatuna, joka päättyy Neljänteen linjaan. Matti Heleniuksen puiston kohdalla Agricolankatu on päällystetty nupukivin, muutoin katu on sekä jalkakäytäviensä että autokaistojensa osalta asfalttipäällysteinen.
Agricolankadun rakennuskanta on suurelta osin 1910–1930-luvuilta. Vanhin talo on Ihantola muhkeine torneineen Agricolankadun, Viidennen linjan ja Itäisen papinkadun kulmassa. Ihantolan piirsi O. E. Koskinen ja se valmistui 1907. Kaupunkikuvallisesti Ihantola kuuluu Viidennen linjan kulttuurihistoriallisesti arvokkaaseen talorivistöön. Agricolankatu 9, 11 ja 13 kadun pohjoislaidalla valmistuivat 1910-luvun alussa. 1900-luvun alussa niiden tienoilla oli maalaistalo, josta Neljännen linjan asukkaat ostivat tinkimaitoa. Karhupuiston kohdalla sijaitsi niin ikään maalaistupa. Agricolankadun itäpäässä on 1930-luvun nousukauden aikana rakennettuja ilmeeltään pelkistettyjä asuinkerrostaloja. Porthaninkadun ja Agricolankadun kulmassa sijaitseva Lauri Tolosen piirtämä kerrostalo oli Helsingin ensimmäinen kokonaan sähköistetty vuokratalo.
Agricolankadun ja Torkkelinkadun kulmassa sijaitseva suurikokoinen koulurakennus on Yrjö Sadeniemen käsialaa ja se valmistui 1929. Kadun länsipäässä sijaitseva Helsingin keskuspelastusasema rakennettiin kolmessa vaiheessa: ensimmäinen vaihe on vuodelta 1914, muutos- ja lisärakennus valmistui 1933 ja uusin osa vuonna 1978. Kortteli oli määrätty Kallion paloaseman paikaksi jo 1903, mutta tuolloin sitä ympäröiviä katuja ei vielä ollut rakennettu. Lännen suunnassa Agricolankadun arkkitehtonista ilmettä hallitsee Kallion kirkko 65-metrisine torneineen.
Agricolankatuun temaattisesti liittyvä Agricolankuja sijaitsee Torkkelinkadun ja Fleminginkadun välissä Agricolankadun pohjoispuolella.
Goran Vlaović

Goran Vlaović (s. 7. elokuuta 1972 Nova Gradiška, Kroatian ST, Jugoslavian SLT) on kroatialainen uransa lopettanut jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän oli hyökkääjä.
Vlaović edusti urallaan kroatialaisia Osijekia ja Dinamo Zagrebia, italialaista Padovaa, espanjalaista Valenciaa ja kreikkalaista Panathinaikosia. Hän voitti seurajoukkuetasolla Dinamo Zagrebissa Kroatian-mestaruuden kaudella 1992–1993 ja Kroatian cupin seuraavalla kaudella, Valenciassa Copa del Reyn kaudella 1998–1999 ja Panathinaikosissa sekä Kreikan Superliigan että Kreikan cupin kaudella 2003–2004.
Kroatian maajoukkueessa Vlaović pelasi 53 maaottelua ja teki 15 maalia vuosina 1992–2002. Hän saavutti pronssia MM-kilpailuissa 1998 ja oli mukana myös EM-kilpailuissa 1996 ja MM-kilpailuissa 2002. MM-tasolla Vlaović pelasi vuoden 1998 turnauksessa seitsemän ottelua ja teki yhden maalin, mutta vuoden 2002 turnauksessa hän ei pelannut otteluakaan.
Jacques Charpentier

Jacques Charpentier [šarpãtje] (18. lokakuuta 1933 Pariisi – 15. kesäkuuta 2017 Lézignan-Corbières) oli ranskalainen säveltäjä, urkuri ja kulttuurivaikuttaja. Monissa Charpentier’n sävellyksissä oli intialaisia vaikutteita. Hän sävelsi paljon ondes Martenot -instrumentille.
Charpentier opiskeli pianonsoittoa Maria Cerati-Boutillierin ja Jeanine Rueffin johdolla ja tutki vuosina 1953–1954 intialaista musiikkia Kalkutassa. Palattuaan Pariisiin hän opiskeli säveltämistä Tony Aubinin ja Olivier Messiaenin johdolla.
Vuonna 1954 Jacques Charpentier nimitettiin Saint-Benoît-d’Issyn kirkon urkuriksi. Vuonna 1966 hän sai paikan musiikkialan ylitarkastajana Ranskan kulttuuriministeriössä, ja vuonna 1974 hän aloitti Saint-Nicolas du Chardonnet -kirkon urkurina Pariisissa. Vuosina 1979–1981 hän johti kulttuuriministeriön musiikin, lyriikan ja tanssin osastoa.
Teoksia.
Lähde:
NK Široki Brijeg

Nogometni klub Široki Brijeg on bosniahertsegovinalainen jalkapalloseura Široki Brijegin kaupungista. Seura pelaa maansa korkeimmalla sarjatasolla Bosnia ja Hertsegovinan Valioliigassa. Seura on voittanut kahdesti Bosnia ja Hertsegovinan mestaruuden. Tämä on tapahtunut kausina 2003–2004 ja 2005–2006. Bosnia ja Hertsegovinan Cupin Široki Brijeg on voittanut vuosina 2007 ja 2013.
Seura on pelannut useana kertana UEFAn alaisissa Euroopan sisäisissä turnauksissa. Ensimmäisen kerran se oli mukana Eurooppa-liigan edeltäjässä UEFA Cupissa kaudella 2002–2003. Mestarien liigassa se on pelannut kahdella kaudella. 2004–2005 Široki Brijeg hävisi ensimmäisellä karsintakierroksella azerbaidžanilaiselle Neftçi Bakulle vierasmaalisäännön perusteella. Kaudella 2006–2007 seura voitti ensimmäisellä kierroksella valkovenäläisen Shakhtyor Soligorskin 2–0, mutta seuraavalla kierroksella skotlantilainen Hearts oli parempi yhteismaalein 3–0. Eurooppa-liigassa tai UEFA Cupissa seura ei ole koskaan edennyt lohkovaiheeseen.
Duartin linna

Duartin linna on Mullin saarella Skotlannin länsirannikolla sijaitseva linna, joka on Macleanin klaanin omistuksessa.
Historia.
Paikalle rakennettiin kivimuuri 1200-luvulla ja uusi omistaja rakensi sydänlinnan alkuperäisen muurin ulkopuolelle, josta tuli sisämuuri. Pohjoispuolelta linnaa suojasivat jyrkät kalliot. Murray Guthrie myi hyvin huonossa kunnossa olleen linnan Sir Fitzroy Macleanille vuonna 1911.
Populaarikulttuurissa.
Linna toimi Anthony Hopkinsin tähdittämän "Kun kello lyö" -elokuvan ja "Myrskyöitä" -elokuvan kuvaspaikkana. "Ansa viritetty" -elokuvan kohtauksia kuvattiin linnassa. Elokuvan pääosissa olivat Catherine Zeta-Jones ja Sean Connery. Connery oli Maclean-klaanin jäsen hänen äidin Euphemia Conneryn (os. Maclean) kautta.
Huuhtanen

Huuhtanen on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Pohjois-Makedonian käsipallomaajoukkue

Pohjois-Makedonian käsipallomaajoukkue edustaa Pohjois-Makedoniaa miesten kansainvälisissä käsipallo-otteluissa. Sitä hallinnoi Pohjois-Makedonian käsipalloliitto. 
Joukkue aloitti toimintansa vuonna 1993 Pohjois-Makedonian, tuolloisen Makedonian tasavallan, itsenäistyttyä Jugoslaviasta.
Pohjois-Makedonia on selviytynyt arvokisoihin 16 kertaa vuoden 2024 EM-kilpailut mukaan lukien. Sen paras sijoitus on viides sija EM-kilpailuissa 2012.