tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Peilitalossa

Peilitalossa on suomalaisen goottirock-yhtye Mustan Paraatin esikoisalbumi, joka ilmestyi maaliskuussa 1983. Albumin julkaistiin Johanna-levymerkillä, ja se äänitettiin Finnvoxin studioilla helmikuussa 1983. Levyn tuotti yhdessä yhtyeen kanssa Jimi Sumén ja äänittäjänä toimi levyn miksanneen Suménin lisäksi Risto Hemmi. Albumin kansikuvat otti Stefan Bremer. Albumi nousi ilmestyttyään Suomen virallisen listan sijalle 24 ja pysyi listalla yhteensä kuusi viikkoa.
Love Kustannus julkaisi Peilitalossa-albumista uudelleenmasteroidun CD-version vuonna 2001. Alkuperäisen albumin lisäksi CD:llä oli bonusmateriaalia. Vuonna 2005 albumi sijoittui Soundi-lehden kriitikoiden 50 parhaan suomalaisen levyn listalla sijalle 26. 2012 Svart Records uudelleenjulkaisi levyn vinyylinä. Se nousi virallisen listan sijalle 28.
Vuonna 2018 Cleopatra Records julkaisi levyn Yhdysvalloissa CD:nä, vinyylinä ja digitaalisesti.
Albumista ilmestyy 16. kesäkuuta 2023 vinyylipainos Svart Recordsin kautta.
Bentsoyylikloridi

Bentsoyylikloridi eli bentsoehappokloridi (C7H5OCl) on happoklorideihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Sitä käytetään lähtöaineena orgaanisen kemian synteeseissä. 
Ominaisuudet.
Bentsoyylikloridi on kirkasta, pistävän hajuista nestettä. Yhdiste liukenee orgaanisiin liuottimiin, kuten bentseeniin ja dietyylieetteriin, mutta hajoaa vedessä bentsoehapoksi ja suolahapoksi. Jos vettä on vain vähän, muodostuu bentsoehappoanhydridiä.
 C6H5COCl + H2O → C6H5CO2H + HCl
Alkoholien ja fenolien kanssa yhdiste reagoi muodostaen bentsoehapon estereitä ja amiinien kanssa muodostaen amideja niin kutsutulla Schotten–Baumann-reaktiolla. Se reagoi myös Friedel–Crafts-asylointireaktiolla.
Valmistus ja käyttö.
Bentsoyylikloridin teollisen valmistuksen lähtöaine on bentsotrikloridi. Bentsotrikloridista bentsoyylikloridia valmistetaan joko sen ja bentsoehapon välisellä reaktiolla tai bentsotrikloridin osittaisella hydrolyysillä.Katalyyttinä reaktiossa voidaan käyttää fosforin tai raudan klorideja. Tuote puhdistetaan tislauksella. 
C6H5CCl3 + C6H5CO2H → 2 C6H5COCl + HCl
C6H5CCl3 + H2O → C6H5COCl + 2 HCl
Laboratoriomittakaavassa yhdistettä valmistetaan bentsoehapon ja fosforipentakloridin, fosgeenin tai tionyylikloridin välisellä reaktiolla, klooraamalla bentsaldehydiä, bentsyylialkoholia tai bentsyylibentsoaattia.
Bentsoyylikloridia käytetään erityisesti räjähteinä ja polymerointireaktioiden initiaattoreina käytettävien orgaanisten peroksidien bentsoyyliperoksidin ja tert-butyyliperoksibentsoaatin valmistuksessa. Lisäksi siitä tuotetaan bentsofenonia ja väri- ja lääkeaineita, hajusteita, hyönteismyrkkyjä ja hartseja.
Juhani Kansi

Juhani Kansi (s. 17. tammikuuta 1958) on suomalainen musiikkitoimittaja. Kansi toimi taiteilijanimellä Joel Kairo vuosina 1980–1992 Päät-yhtyeen laulajana ja kitaristina. Hän myös sävelsi ja sanoitti yhtyeelle.
Yleisradiossa Juhani Kansi on työskennellyt muun muassa "Rockradion" ja "Kovan päivän illan" toimittajana. Nykyisin Kansi toimii Ylen Kulttuurin ja viihteen osaston genretuottajana. Ennen radiouraa Kansi kirjoitti muun muassa "Musa"- ja "Soundi" -lehtiin.
Heikki Rotko

Heikki Rotko (s. ) on suomalainen yritysjohtaja, joka toimi mediayhtiö MTV Oy:n toimitusjohtajana 2012–2015. Hän siirtyi tehtävään varatoimitusjohtajan paikalta kesällä 2012. Rotko jätti toimitusjohtajan tehtävän toukokuussa 2015.
Koulutukseltaan Rotko on merkonomi ja MBA. Hän aloitti sähköisen viestinnän uransa kaupallisen radion parissa Radiobooking Oy:n toimitusjohtajana. Rotko oli käynnistämässä MTV3-kanavaa vuonna 1992 ja toimi MTV Oy:n myyntijohtajana vuoteen 1997 asti. Vuosina 1997–2001 Rotko oli Talentumin internetkonsultointiyhtiö Satama Interactiven toimitusjohtaja.
Rotko ja Sataman hallitus olivat syytettyinä vuonna 2000 tapahtuneeksi väitetystä pörssiyhtiön tiedotusrikoksesta, mutta syytteet hylättiin sekä ali- että hovioikeudessa. Kun omistajat vaihtoivat internet-huumassa heikentyneen yrityksen toimitusjohtajaksi Jan Sassen, Rotko palasi MTV:n palvelukseen tv-mainonnasta vastaavaksi johtajaksi. Rotko oli vuodesta 2012 vuoteen 2015 MTV:n toimitusjohtaja.
Rotko on ollut Euroopan kaupallisten tv-yhtiöiden toimialajärjestön Egtan hallituksen puheenjohtaja. Syksyllä 2015 hänet nimitettiin videotuotantoihin erikoistuneen suomalaisen Klokin hallitukseen.
Rotko on Tuntemattoman sotilaan tuottavan Elokuvaosakeyhtiö Suomi 2017 hallituksen puheenjohtaja. Elokuvan kuvaukset käynnistyvät 2016 ja elokuva saa ensi-iltansa Joulukuussa 2017 Suomen itsenäisyyden satavuotisjuhlavuotena. Tuntemattomassa sotilaassa rikottiin työaikalainsäädäntöä. Tuotannossa jätettiin maksamatta lainsäädännön mukaisia ylityökorvauksia.
Uotilan Työväen Urheilijat

Uotilan Työväen Urheilijat ry (lyh. UTU) on vuonna 1945 perustettu ja vuonna 1946 rekisteröity raumalainen urheiluseura. Se toimii Uotilan kaupunginosassa, joka on entisen Rauman maalaiskunnan keskus. 
UTU:n toimintaan on historian aikana kuulunut mm. hiihtoa, suunnistusta, lentopalloa, pöytätennistä, painonnostoa, voimistelua, jääkiekkoa, jalkapalloa ja yleisurheilua. Seuran ohjelmaan kuuluvat nykyään juniorijalkapallo (nimellä UTU-Futis) sekä petankki ja boccia. 
Historia.
UTU oli alkuvuosinaan TUL:n jäsen ja 1960 lähtien TUK:n jäsen. SPL:än seura on kuulunut vuodesta 1955 lähtien. UTU nousi jalkapallon III divisioonaan vuonna 1974 sekä uudelleen 1978, 1981 ja 1983. Vuonna 1985 UTU:n jäsenmäärä oli noin 450.
Seuran edustusjalkapallo muodosti yhdessä Rauman NMKY:n ja Rauman Kisa-Veljien jalkapallojaostojen kanssa FC Rauman vuonna 1996. Uusi seura sai UTU:n paikan III divisioonassa.
Panorama (gibraltarilainen sanomalehti)

Panorama on gibraltarilainen sanomalehti.
"Panorama" perustettiin joulukuussa 1975. Sen tarkoitus oli tarjota erilainen näkökulma uutisiin kuin vakiintuneella "Gibraltar Chroniclella". "Panorama" ilmestyi aluksi kerran viikossa ja siitä tuli Gibraltarin suosituin viikoittainen lehti. Vuonna 2002 se alkoi ilmestyä päivittäin.
Gibraltarin liberaalipuolueen puheenjohtaja tohtori Joseph Garcia tukee "Panoramaa" ja lehti heijastaa liberaalipuoleen näkemyksiä.
ABC TV Plus

ABC TV Plus on julkinen australialainen televisiokanava, jonka lähetykset alkoivat 7. maaliskuuta 2005. Se on Australian Broadcasting Corporationin omaisuutta ja näkyy Australiassa kaikille digitaalisten televisioiden omistajille. Sen lisäksi että kanava lähettää paljon alkuperäistä ohjelmaa, se näyttää ABC1-kanavan uusintoja, jotka ovat yleensä lastenohjelmia, makasiiniohjelmia tai urheilua.
Hochosterwitzin linna

Hochosterwitzin linna ("Burg Hochosterwitz") sijaitsee Itävallassa Kärntenin osavaltiossa, noin kahdeksan kilometriä St. Veit an der Glanin kaupungista itään, kylässä nimeltä Sankt Georgen am Längsee. 
Historia.
Linna mainitaan asiakirjoissa jo vuonna 860 nimellä "Astarwiza". Kirkko antoi linnan Investituurariidan aikana 1000-luvulla Kärntenin herttualle palkkioksi tältä saamastaan tuesta riidan aikana.
Turkkilaiset yrittivät valloittaa linnan useasti 1500-luvulla. Linna on kuitenkin rakennettu 160 metriä korkealle kalliokielekkeelle, jonne on vaikea päästä. Linnaan nousevalle tielle rakennettiin 1500-luvulla 14 linnoitettua porttia, jotka estivät hyökkäykset. Linnaa ei koskaan vallattu.
Northolt Parkin rautatieasema

Northolt Parkin rautatieasema sijaitsee Ealingin ja Harrow'n kaupunkipiirien rajalla Suur-Lontoon luoteisosassa Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Asema on Lontoon matkakortin maksualueella 5.
Historia.
Great Central Railwayn linja Lontoon keskustasta High Wycomben suuntaan avattiin vuonna 1906, mutta Northolt Parkin asema on avattu vasta 1926. Asema tunnettiin alkujaan nimellä South Harrow and Roxeth ja se sai nykyisen nimensä vuonna 1929.
Liikenne.
Northolt Parkin asemalta kulkee junia Wembley Stadiumin kautta Marylebonen asemalle Lontoon keskustaan ja vastakkaiseen suuntaan High Wycombeen.
Nikolai Bunge

Nikolai Hristianovitš Bunge (; 23. marraskuuta 1823 Kiova – 15. kesäkuuta 1895) oli venäläinen virkamies, joka toimi Venäjän taloutta uudistaneena rahaministerinä vuosina 1881–1887.
Elämäkerta.
Nikolai Bungen isä oli lastentautien lääkäri Hristian Bunge. Hän opiskeli Kiovan yliopistossa lakia ja taloustiedettä ja toimi myöhemmin samaisen yliopiston rehtorina. Hän oli myös Venäjän valtakunnanpankin Kiovan-konttorin päällikkö ja hänet nimettiin 1859 maaorjien vapautuslakia valmistelleen komitean jäseneksi. Vuonna 1878 Bungesta tuli apulaiskauppaministeri ja kolmea vuotta myöhemmin rahaministeri. Hän modernisoi keisarikunnan taloutta muun muassa korvaamalla henkirahan perimisen välillisellä verotuksella, rajoittamalla lapsityövoiman työaikoja ja perustamalla Talonpoikaispankin, jotta talonpojat saisivat lainoja lisämaan ostamiseen. Kotimaista teollisuutta hän pyrki edistämään suojatullien avulla. Rautateitä keskitettiin ja rationalisoitiin ostamalla kannattamattomia yksityisiä rataosuuksia valtiolle. Bunge myös lisäsi valtion kultavarantoa.
Erilaiset taloudelliset kriisit ja sodat tekivät Venäjän valtion budjetin tasapainottamisen vaikeaksi, mikä antoi Bungen konservatiivisille vastustajille lisää aseita hänen arvosteluunsa. Viimein tsaari Aleksanteri III erotti hänet vuonna 1887. Bunge siirrettiin ministerikomitean puheenjohtajaksi, joka oli korkea mutta lähinnä seremoniallinen virka ilman todellista valtaa. Hän toimi tämän jälkeenkin muun muassa kruununprinssi Nikolain (tuleva hallitsija Nikolai II) opettajana.
Suomessa Bunge muistetaan puheenjohtajuudestaan 1892–1893 toimineessa suomalais-venäläisessä asiantuntijakomiteassa, jonka oli tarkoitus löytää ratkaisu suomalaisten ja venäläisten väliseen kiistaan koko valtakuntaa koskevien lakien säätämisestä ja tätä koskevasta toimivallasta. Komitea ei päässyt yksimielisyyteen, sillä sen suomalaiset jäsenet puolustivat sitkeästi omaa tulkintaansa Suomen perustuslaeista, kun taas venäläiset jäsenet katsoivat valtakunnan yhteistä etua koskevissa asioissa myös Suomea koskevan päätösvallan olevan lähtökohtaisesti keisarikunnan valtioelimillä. Komitean venäläisjäsenten kanta toimi sittemmin yhtenä askeleena kohti helmikuun manifestia.
Tulipääkerttuli

Tulipääkerttuli ("Seiurus aurocapilla") on pohjoisamerikkalainen kerttuleiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Ulkonäkö ja koko.
Tulipääkerttuli on 13,5–15 senttimetriä pitkä. Se on yläpuolelta vihreänruskea, vatsapuolelta mustatäpläinen. Päälaen keskellä on punaruskea juova, jota reunustavat kapeammat mustat juovat. Tumman silmän ympärillä on vaalea silmärengas.
Urho Tuominen

Urho Tuominen Oy (UTU Group) on yli 100-vuotias suomalainen sähköalan perheyhtiö. Konsernilla on toimintaa Suomessa, Virossa, Latviassa, Liettuassa ja Norjassa. 
UTU valmistaa ja myy puistomuuntamoita, sähkökeskuksia ja -kojeistoja sekä maahantuo ja markkinoi sähköteknisiä komponentteja, johtokanavajärjestelmiä, kiinteistöautomaatiojärjestelmiä sekä automaatiotuotteita. Asiakkaita ovat teollisuusyritykset, sähkötukkuliikkeet, sähkönjakeluyhtiöt, sähköurakoitsijat ja OEM-valmistajat. 
UTU-tuotteiden valmistuu tapahtuu Ulvilassa omissa tuotantotiloissa ja varastotoiminta on keskittynyt Vantaalle. Konsernilla on useita myyntiyksiköitä eri maissa.
Historia.
Yhtiön perustaja Urho Tuominen aloitti sähköalalla juoksupoikana 14-vuotiaana. Hän toimi vuodesta 1907 lähtien monttöörin apulaisena ja sitten itsenäisenä matkamonttöörinä eri puolilla Etelä-Suomea. Kesäkuun 1. päivänä 1919 aloitti toimintansa Porin Sähkö- ja Telefooniliike Urho Tuominen. Toiminta aloitettiin Porin kauppatorin varrella olevassa puutalossa, Pohjoiskauppatori 1:ssä. Yrityksen alkutaipaleella keskityttiin sähkökoneiden ja -tarvikkeiden myyntiin. Käytännössä oli välttämätöntä laajentaa myös sähköasennuksiin ja korjaustoimintaan. Liiketoiminta laajeni Raumalle vuonna 1923. Samana vuonna radiotoiminnan aloittamisen myötä valikoimaan tulivat myös radiot ja vuotta myöhemmin autot.
Sotavuosien jälkeen aloitettiin sähkökeskusten valmistus 1944. Aluksi tuotteet olivat valurautaisia koteloita, joiden elinkaari on niin pitkä, että niitä saattaa edelleenkin nähdä käytössä. Pian kuitenkin siirryttiin ohutlevytuotteisiin. Sähkötarvikekaupan rinnalla 1980-luvulla aloitettu maahantuontitoiminta laajeni tytäryhtiöinä Baltiaan 1990–luvulla. Yhtiön Suomen-liiketoiminnat yhtiöitettiin erillisiksi yhtiöiksi vuonna 2001. Sähkötukkukaupan liiketoiminta myytiin vuonna 2002. Sähkökeskusten valmistus ja maahantuontiin perustuneet Sähkötekninen kauppa sekä Tehoelektroniikka yhdistettiin Suomessa uudestaan 2012 UTU Oy:ksi. Vuoden 2016 alussa perustettiin uusi liiketoimintayksikkö, UTU Automation Oy, joka toimittaa automaatiotuotteita ja -ratkaisuja. Vuonna 2019 yhtiö laajeni Norjaan, kun UTU osti maasta Hagerin Norjan-toiminnot.
Kaiane Aldorino

Kaiane Aldorino (8. heinäkuuta 1986 Gibraltar) on gibraltarilainen missi, joka voitti 2009 Miss Gibraltar -tittelin ja samana vuonna ensimmäisenä gibraltarilaisena Miss Maailma -kilpailun.
Aldorino voitti kesäkuussa 2009 Miss Gibraltar -kilpailun ja pääsi näin maan edustajaksi Miss Maailma -kilpailuun. Johannesburgissa järjestetyss Miss Maailma -kilpailussa Aldorino pääsi ensimmäisenä gibraltarilaisena finaalivaiheeseen, kun hän voitti alkukilpailujen Beach Beauty -osion. Finaalivaihe järjestettiin 12. joulukuuta, ja Alrodino kruunattiin ensimmäisenä gibraltarilaisena Miss Maailmaksi. Gibraltar oli osallistunut kilpailuun vuodesta 1959.
Gibraltarilla alkoi juhlat heti Aldorinon voiton tultua ilmi. Monet menivät kaduille juhlistamaan voittoa, ja monilla oli mukana myös Gibraltarin lippu. Gibraltarin hallitus päätti järjestää Aldorinon kunniaksi kotiintulojuhlan torstaina 17. joulukuuta, jolloin Aldorino palasi kilpailusta takaisin Gibraltarille. Pääministeri Peter Caruana vastaanotti Aldorinon Gibraltarin lentoasemalla. Tämän jälkeen juhlaan kuului paarati Main Streetillä, näyttäytyminen yleisölle kaupungintalon parvekkeelta, lehdistötilaisuus Rock-hotellissa, illallistilaisuus samassa hotelissa ja illan päättävä ilotulitus.
Aldorino sai 2011 Gibraltarin kaksi merkittävintä kunnia-arvoa, Freedom of the Cityn ja Gibraltar Medallion of Honourin, joka oikeuttaa käyttämään lyhennettä GMH nimen perässä. Gibraltarin parlamentti oli myöntänyt kunnia-arvot yksimielisesti.
Thomas Hammarberg

Thomas Hammarberg (s. 2. tammikuuta 1942 Örnsköldsvik, Ruotsi) on ruotsalainen diplomaatti ja ihmisoikeusaktivisti. Hän on toiminut muun muassa Amnesty Internationalin pääsihteerinä (1980–1986) ja Euroopan neuvoston ihmisoikeusvaltuutettuna (2006–2012). Amnestyssa toimiessaan Hammarberg otti vastaan järjestölle vuonna 1977 myönnetyn Nobelin rauhanpalkinnon. Lisäksi Hammarberg on toiminut useissa Yhdistyneiden kansakuntien alaisissa ihmisoikeustehtävissä ympäri maailmaa.
Hammarberg valmistui Tukholman kauppakorkeakoulusta ekonomiksi vuonna 1973 ja työskenteli sen jälkeen toimittajana, muun muassa Ruotsin yleisradion ulkomaankirjeenvaihtajana. Vuonna 1980 hänet valittiin Amnesty Internationalin pääsihteeriksi ja vuonna 1986 Ruotsin Pelastakaa Lapset -järjestön pääsihteeriksi.
Ravensburg Towerstars

Ravensburg Towerstars on saksalainen jääkiekkojoukkue Ravensburgin kaupungista. Joukkue on perustettu vuonna 2007 ja se pelaa Saksan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla 2. Bundesligassa. Joukkue aloitti toimintansa EVR Tower Stars nimisenä ja nykyinen nimi tuli käyttöön kaudelle 2010–2011. Joukkue on onnistunut voittamaan 2. Bundesligan kertaalleen kaudella 2010–2011.
Pelaajat.
Valmennus &amp; Joukkueenjohto.
"Lähde: EliteProspects"
Gibraltarin genovalaiset

Gibraltarin genovalaiset ovat historiallisesti muodostaneet tärkeän osan Gibraltarin asukkaista, ja suuri osa nykyisistä gibraltarilaisista on genovalaistaustaisia, mutta he ovat pitkälti sulautuneet alueen muuhun väestöön.
Historia.
Italialaisia ja erityisesti genovalaisia on asunut Cádizin provinssissa jo 1500-luvulta lähtien, jolloin heillä oli merkittäviä taloudellisia etuoikeuksia muuhun väestöön nähden. Ensimmäiset Gibraltarille muuttaneet genovalaiset olivat kalastajia ja heidän perheitään. Heitä seurasivat viini- ja ruokakauppiaat. Halpatyövoimaa tuli muualta Italiasta. Ensimmäinen väestönlaskenta Gibraltarin valloituksen ja Britanniaan liittämisen jälkeen tehtiin vuonna 1721, jolloin laskettiin alueen asekuntoinen väestö. Tuolloin 310 lasketusta oli genovalaisia 169. Vuonna 1753 tehdyssä ensimmäisessä täydessä väestönlaskennassa Gibraltarin 1 816 asukkaasta oli genovalaisia 597. Myöhemmin väestönlaskennoissa alettiin laskea etnisen taustan sijasta asukkaiden uskontoa.
Gibraltarille muutti suuria määriä genovalaisia sen jälkeen, kun Napoleon I valloitti Genovan kaupungin. Tulijat välttelivät pakollista asepalvelusta. Vuoteen 1871 mennessä Gibraltarin väkiluku oli kohonnut jo 18 695:een, ja brittiviranomaiset alkoivat rajoittaa maahanmuuttoa alueelle. Tämä ei kuitenkaan estänyt uusien genovalaisten ja muiden kansalaisuuksien muuttoa alueelle. Genovan murretta puhuttiin Gibraltarilla 1900−luvun alkuun saakka. Genovalaisten puhuma kieli jätti myös joitakin lainoja Gibraltarilla edelleen puhuttuun yanitoon. Nykyisin Gibraltarin genovalaisista polveutuvat suvut muodostavat merkittävän osan alueen yläluokasta. Genovalaistaustaiset muodostavat alueen nykyisestä väestöstä noin 20 prosenttia ja Catalan Bayn väestöstä vielä suuremman osan.
Jan Karaś

Jan Karaś (s. 17. maaliskuuta 1959) on puolalainen entinen jalkapalloilija.
Karaś edusti urallaan Puolan pääsarjassa I ligassa varsovalaisia Legiaa ja Poloniaa yhteensä kahdeksan kauden ajan. Lisäksi hän pelasi kaksi kautta Kreikan Alfa-liigassa Larissan joukkueessa.
Suomessa Karaś pelasi II divisioonassa vuonna 1991 Vaasan Palloseuran riveissä.
Puolan jalkapallomaajoukkueessa Karaś esiintyi 16 kertaa. Hän oli mukana vuoden 1986 Meksikon MM-kisoissa.
British Forces Gibraltar

British Forces Gibraltar on Yhdistyneen kuningaskunnan asevoimien Gibraltarilla toimiva osa. Gibraltarin maaston katsotaan sopivan harjoitusalueeksi. Lisäksi siellä pysähtyy ilma- ja merivoimien joukkoja matkallaan maailman kriisipesäkkeisiin.
Gibraltarilla on ollut brittilaivaston tukikohta vuodesta 1704. Trafalgarin taistelun jälkeen brittilaivasto vetäytyi Gibraltarille, Nelsonin ruumis tuotiin maihin, haavoittuneet vietiin Gibraltarin sairaaloihin ja vammoihinsa kuolleet haudattiin Trafalgarin hautausmaahan pääkadun varrelle. Ensimmäisen maailmansodan aikana sillä oli tärkeä tehtävä saattueiden tukikohtana ja salmen valvonnassa. Toisessa maailmansodassa se valvoi lähes kaikkea Välimerelle ja sieltä Atlantille kulkevaa laivaliikennettä ja tarjosi tärkeän tukikohdan Atlantilla liikkuneille brittialuksille, samalla estäen sukellusveneet tehokkaasti.
Gibraltarin lentopaikkaa on suunniteltu 1930-luvulta asti, mutta ensimmäinen ruohoinen kiitotie valmistui vasta 1936. Nykyisin Kuninkaallisten ilmavoimien tukikohdassa Gibraltarilla ei ole vakinaisesti sijoitettuja joukkoja, mutta se on koko ajan valmiustilassa valmiina tukemaan Britannian sotilasoperaatioita.
Royal Gibraltar Regiment korvasi niemimaalle pysyvästi sijoitetut brittiläiset jalkaväkijoukot vuonna 1992.
2000-luvulla Britannia pyrkii minimoimaan sotilaallista läsnäoloaan niemellä. Vuonna 2010 joukko tukitoimintoja päätettiin siirtää Gibraltarin hallituksen alaisuuteen.
Aleksandrian paavi

Aleksandrian paavi on Aleksandrian koptilais-ortodoksisen kirkon johtaja. Aleksandrian paavin asema on kehittynyt Aleksandrian piispan virasta. Koptilais-ortodoksinen kirkko erosi muusta kristikunnasta Khalkedonin kirkolliskokouksen jälkeen vuonna 451. Aleksandrian paavin piispanistuin on sijainnut Kairossa vuodesta 1047 lähtien.
Koptit uskovat että evankelista Markus olisi ollut ensimmäinen paavi. Nimitystä paavi käytti ensimmäisenä Heraklas 200-luvulla.
Aleksandrian paavin titteliä ovat käyttäneet myös ortodoksien ja koptilaiskatolisten patriarkat.
Dariusz Marzec

Dariusz Marzec (s. 14. syyskuuta 1969) on puolalainen entinen jalkapalloilija. 
Marzec pelasi kotimaansa Puolan pääsarjassa yhdeksän kauden aikana yhteensä 174 ottelua Wisla Krakovan, GKS Katowicen, Gornik Zabrzen sekä Stomil Olsztynin joukkueissa. Lisäksi hän pelasi kolme vuotta Kreikan kakkosliigassa.
Suomessa Marzec pelasi Veikkausliigassa kaksi kautta Tampereen Palloveikkojen ja FC Jazzin riveissä.
Kauhavan kaupunginvaltuusto

Kauhavan kaupunginvaltuusto on hallintoelin, joka vastaa Kauhavan kaupungin toiminnasta ja taloudesta. Valtuustossa on nykyään 37 jäsentä.
Historia.
Vuoteen 2008, ennen Alahärmän, Kauhavan, Kortesjärven ja Ylihärmän kuntaliitosta valtuuston koko oli 35 paikkaa, vuosina 2009–2025 paikkamäärä oli 43 paikkaa ja vuodesta 2025 paikkamäärä on ollut 37 paikkaa.
Kauhavan kaupunki Etelä-Pohjanmaan hyvinvointialueella.
Kauhava kuuluu koko Etelä-Pohjanmaan maakunnan alueen kattavaan Etelä-Pohjanmaan hyvinvointialueeseen. 23. tammikuuta 2022 järjestetyssä aluevaalissa valittiin Etelä-Pohjanmaan aluevaltuustoon seitsemän ehdokasta, joiden kotikunta on Kauhava. Valitut ovat Antti Kurvinen (kesk.), Jaakko Niemistö (kesk.), Lasse Ruotsala (kd.) ja Hanna-Liisa Malmi (kd.), Janne Sankelo (kok.), Risto Mattila (ps.) ja Emma Kivikangas (sd.). Kaikkiaan kauhavalaisia ehdokkaita oli 21. Kauhavan äänestysprosentti aluevaaleissa oli 51,3 %.
13. huhtikuuta 2025 järjestetyssä aluevaalissa Etelä-Pohjanmaan aluevaltuustoon valittiin kuusi ehdokasta, joiden kotikunta on Kauhava. Valitut ovat Jaakko Niemistö (kesk.), Tiina Roumio (kesk.), Harri Ojanperä (kesk.), Emma Kivikangas (sd.), Lasse Ruotsala (kd.) ja Risto Mattila (ps.). Kauhavan äänestysprosentti aluevaalissa oli 54,5 %.
Jalkapallon I divisioonan kausi 1976

Jalkapallon I divisioonan kausi 1976 oli vuonna 1973 perustetun I divisioonan neljäs kausi. Kaudella 1976 I divisioona pelattiin 12 joukkueen kaksinkertaisena sarjana.
I divisioonan voitti KIF, ja joukkue nousi kaudeksi 1977 Mestaruussarjaan. Toiseksi sijoittunut OTP nousi myös suoraan. Viimeisiksi sijoittuneet MuSa, HPS ja Sport putosivat II divisioonaan. I divisioonan maalikuninkuuden kaudella 1976 voitti KIF:n Jarmo Lindahl 15 maalilla. I divisioonan yleisömäärä kaudella 1976 oli yhteensä 77 569 henkeä eli keskimäärin 588 katsojaa ottelua kohti.
Joukkueet.
I divisioonaan osallistui 12 joukkuetta, joista seitsemän kaudelta 1975, kaksi putoajaa kauden 1975 Mestaruussarjasta ja kolme nousijaa kauden 1975 II divisioonasta. Mestaruussarjassa viimeiseksi sijoittuneet OTP ja MyPa putosivat suoraan. II divisioonan lohkovoittajat KIF, MuSa ja KPS nousivat suoraan.
Sarjataulukko.
(M) = Mestari; (N) = Nousija; (P) = Putoaja
Tulokset.
Lappajärven kunnanvaltuusto

Lappajärven kunnanvaltuusto on Etelä-Pohjanmaan maakunnassa sijaitsevan Lappajärven kunnan korkein päättävä elin. Valtuustossa on nykyään 19 jäsentä.
Kunnanvaltuuston paikkajako 2025–2029.
Kaudella 2025–2029 kunnanvaltuuston puheenjohtaja on Ville Ala-aho, varapuheenjohtaja Maarit Ahola ja toinen varapuheenjohtaja Aku-Matti Juttuniemi.
Historia.
Vuosina 1964–1975 valtuuston koko oli 21 paikkaa ja vuosina 1976–2004 valtuuston koko oli 27 paikkaa ja 2005–2017 paikkamäärä oli 21 paikkaa. 2017 valtuuston koko laski 19:ään paikkaan.
Keskustan kannatus oli Lappajärvellä vuoden 2025 kuntavaaleissa 60,5 prosenttia äänistä, eli Etelä-Pohjanmaan kunnista kaikista korkein keskustan kannatus.
Aarno Snellman

Aarno Snellman (5. kesäkuuta 1893 Helsinki – 21. lokakuuta 1964 Helsinki) oli suomalainen lääkäri ja professori, jota voidaan pitää suomalaisen neurokirurgian uranuurtajana. 
Snellmanin vanhemmat olivat asianajaja, pankinjohtaja Frans Emil Snellman ja Josefina Wilenius ja puoliso vuodesta 1921 Anna Rakel Mustakallio. Snellman tuli ylioppilaaksi Tampereen reaalilyseosta 1912 ja valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1923. Hän väitteli lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi 1931 ja sai erikoislääkärin oikeudet kirurgisissa taudeissa 1933. Snellman toimi lääkärinuransa alkuvaiheessa Viitasaaren kunnanlääkärinä 1924–1932 ja siirtyi sitten pysyvästi Helsinkiin, jossa tosin oli jo ennättänyt toimia Helsingin yleisen sairaalan kirurgisen osaston vapaaehtoisena apulaislääkärinä 1924 ja 1929–1930. Suomen Punaisen Ristin sairaalassa Snellman toimi sen perustamisesta alkaen, ensin alilääkärinä 1932–1942 ja Simo Brofeldtin kuoltua ylilääkärinä 1943–1960. Sotilasarvoltaan Snellman oli lääkintämajuri (1941). Talvi- ja jatkosodan aikana Snellman vastasi haavoittuneiden neurokirurgisen hoidon organisoinnista. Hän toimi pääosan sotia SPR:n sairaalassa (talvisodassa PR.SotaS., jatkosodassa 54. sotasairaala, jaostosairaala A), johon kaikkien vaikeita aivo- ja hermovammoja saaneiden jatkohoito pyrittiin keskittämään, mutta kesällä 1941 ja uudelleen kesällä 1944 myös sotatoimialueella kenttä- ja evakuointisairaaloissa leikaten aivoihin haavoittuneita.
Perehdyttyään neurokirurgiaan alan pohjoismaisen pioneerin, professori Herbert Olivecronan opissa Tukholmassa, Snellman käynnisti neurokirurgisen toiminnan Suomen Punaisen Ristin sairaalassa 1935. Hän teki myös Suomen ensimmäisen lobotomialeikkauksen vuonna 1946 Punaisen Ristin sairaalassa. Snellman oli Helsingin yliopiston kirurgian dosentti 1936–1947 ja maan ensimmäinen neurokirurgian henkilökohtainen ylimääräinen professori 1947–1961.
Gustaf Snellman

Gustaf Robert Snellman (21. maaliskuuta 1864 Helsinki – 15. heinäkuuta 1922 Helsinki) oli suomalainen tilastotieteilijä. 
Gustaf Snellmania on sanottu "Suomen sosiaalitilaston isäksi". Hän oli Teollisuushallituksen työtilastollisen, myöhemmin sosiaalihallituksen tilasto-osaston johtaja vuodesta 1902. Snellman toimitti tilastotutkimuksia lähinnä työsuhteista ja asunto-oloista.
Gustaf Snellmanin vanhemmat olivat hovioikeuden presidentti, senaattori John Snellman ja Wilhelmina (Minne) von Trapp. Ylioppilaaksi Snellman tuli 1882 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1889. Hän opiskeli matematiikkaa Göttingenissä 1890–1891 ja toimi sitten matematiikan ja fysiikan opettajana vuoteen 1899. "Nya Pressenin" ja "Dagling Allehandan" toimittaja hän oli 1899–1901, ennen tilastovirkamiehen uraansa vuoteen 1918 asti. Snellman toimi vielä "Suomen paperi- ja puutavaralehden" toimittajana 1919–1922, valtion tapaturmalautakunnan puheenjohtaja hänestä tuli 1918. Pikakirjoitustaitoinen Snellman oli aatelis- ja porvarissäätyjen pikakirjoittaja valtiopäivillä vuodesta 1882 vuoteen 1897, pikakirjoitusyhdistyksen sihteerinä hän toimi 1891–1899. Hän laati ja toimitti useita alansa julkaisuja, tutkimuksia ja tilastoja ja toimitti "Työtilastollista Aikakauslehteä" 1907–1917.
Lina Snellman

Sofia Karolina (Lina) Snellman (7. marraskuuta 1846 Oulu – 14. elokuuta 1924 Helsinki) oli suomalainen diakonissa ja Helsingin Diakonissalaitoksen johtajatar 1883–1924. Hän julkaisi kirjasia, jotka käsittelivät diakonia-alaa, sekä edisti merkittävästi diakoniatyötä Suomessa.
Anders Henrik Snellman

Anders Henrik Snellman (16. elokuuta 1848 Kuopio – 12. elokuuta 1911 Helsinki) oli suomalainen valtiopäivämies, senaattori ja Suomen senaatin oikeusosaston jäsen.
Snellmanin vanhemmat olivat senaattori, kanslianeuvos Johan Wilhelm Snellman ja Johanna Lovisa Wennberg. Anders Henrik Snellman pääsi ylioppilaaksi vuonna 1868 Helsingin ruotsalaisesta normaalikoulusta, opiskeli Helsingin yliopistossa ja suoritti tuomarintutkinnon vuonna 1873. Snellman sai varatuomarin arvon vuonna 1875.
Snellman toimi Viipurin hovioikeuden hovioikeudenneuvoksena vuosina 1893–1900, Ilomantsin tuomiokunnan tuomarina vuosina 1900–1905 ja senaattorina Suomen senaatin oikeusosastolla vuosina 1905–1909. Snellman oli myös aatelissäädyssä sukunsa edustaja valtiopäivillä vuosina 1882, 1900 ja 1905–1906.
Anders Henrik Snellman oli naimisissa vuodesta 1880 Anna Maria Alfthanin (1850–1930) kanssa. Heidän poikansa oli jääkärimajuri, toimitusjohtaja Johan Wilhelm Kristian Snellman ja tyttärensä taidemaalari Anna Snellman-Kaila.
Karl Snellman

Karl Snellman (2. lokakuuta 1855 Helsinki – 20. lokakuuta 1928 Helsinki) oli suomalainen tie- ja vesikulkulaitosten ylihallituksen ylijohtaja, valtiopäivämies ja todellinen valtioneuvos.
Henkilöhistoria.
Snellmanin vanhemmat olivat senaattori, kanslianeuvos Johan Wilhelm Snellman ja Johanna Lovisa Wennberg. Hän pääsi ylioppilaaksi 1872 Helsingin ruotsalaisesta normaalikoulusta ja suoritti insinööritutkinnon Polyteknillisessä opistossa 1877.
Snellman nimitettiin 1883 nuoremmaksi insinööriksi tie- ja vesirakennusten insinöörikuntaan ja vuonna 1892 vanhemmaksi insinööriksi. Snellman oli jo opintoaikanaan mukana Turun-Tampereen radan tutkimus- ja rakennustöissä. Hän osallistui osastoinsinöörinä Vaasan ja Oulun rautateiden rakennustöihin, jonka jälkeen hän vuosina 1883-1884 harjoitti opintoja Länsi-Euroopan maissa. Savon radan rakentamiseen Snellman myös otti osaa osastoinsinöörinä. Piiri-insinöörinä hän vuonna 1889 johti rautatietutkimuksia Tampereelta Poriin ja oli mukana myös tämän radan teossa mukana. Vuonna 1896 hänet määrättiin piiri-insinöörinä johtamaan Turun-Karjaan rataosan rakentamista. Vuonna 1899 hän johti rautatietutkimuksia Seinäjoen-Kristiinankaupungin-Kaskisten, Savonlinnan-Laatokan sekä Kemin-Rovaniemen linjoilla ja toimi yli-insinöörinä ja töiden päällikkönä Oulun-Tornion ja Helsingin-Karjaan rautatierakennuksilla. Snellman nimitettiin vuonna 1903 piiri-insinööriksi neljänteen eli Päijänteen piiriin ja vuonna 1906 hänet nimitettiin tie- ja vesirakennusten ylihallituksen yli-insinööriksi. Vuonna 1906 hän tutki Suomen senaatin myöntämällä apurahalla tukinuitto-oloja Skandinavian maissa ja hän suoritti seuraavina vuosina eräitä kanava-, satama- ja rautatielinjatutkimuksia.
Snellman toimi tie- ja vesirakennusten ylihallituksen ylijohtajana 1909–1925. Hän sai todellisen valtioneuvoksen arvon vuonna 1917. Snellman oli aatelissäädyn sukunsa edustaja valtiopäivillä 1900 ja 1904–1905.
Snellman oli useissa hallituksen komiteoissa jäsenenä, muun muassa kulkulaitoskomiteassa, jonka puheenjohtajana hän myös ajoittain oli sekä tiekomiteassa, jossa hän oli myös puheenjohtajana. Snellman edusti Suomea kansainvälisissä kongresseissa ja pohti sanomalehti- ja aikakausjulkaisuissa omaa alaansa koskevia päivänkysymyksiä.
Snellman oli naimisissa vuodesta 1887 Ellen Sofia Elisabet Möllerin (1864–1944) kanssa. Heidän lapsiaan olivat puutarhurimestari, kansakoulunopettaja Maj Karin Hela, ent. Kivekäs (1889–1990), arkkitehti Weli Tage Snellman (s. 1893), lähetystöneuvos Teo Snellman (1894–1977), lääkäri Elis Ilmari Snellman (1895–1975) ja filosofian maisteri Kaisu Ellen Snellman (1898–1992).
Julkaisuja.
Nimellä "K. Snellman":
Seth Sohlberg

Seth Agathon Sohlberg (2. tammikuuta 1856 Turku – 29. tammikuuta 1918 Viipuri) oli suomalainen kauppias, tehtailija ja vuorineuvos sekä mesenaatti.
Seth Sohlberg oli vuodesta 1884 viipurilaisen rauta- ja maalikaupan omistaja. 1906 liike muutettiin osakeyhtiöksi. Hän oli myös suurosakkaana useissa teollisuuslaitoksissa. Sohlberg sai vuorineuvoksen arvon 1908. Hän lahjoitti testamentilla merkittäviä summia Viipurin kaupungille, Suomen luonnonolosuhteiden tutkimukseen ja käytännölliseen geologiseen tutkimukseen, Åbo akademille, ruotsinkieliselle sivistysrahastolle ja Suomen Historialliselle Seuralle.
Seth Sohlbergin sisaruksia olivat arkkitehti Gerhard Sohlberg ja kansanedustaja Hedvig Sohlberg.
Liikeura.
Sohlbergin vanhemmat olivat Turun lyseon lehtori ja myöhemmin Pohjan kirkkoherra Herman Fredrik Sohlberg ja Maria Rosina Richter. Sohlberg ryhtyi vuonna 1871 15-vuotiaana työhön Turussa J.Österbladh &amp; Co. -yhtiön rautakaupassa. Kymmenen vuoden palveluksen jälkeen hän muutti Helsinkiin 1881, ja pestautui Anders Parviaisen ja A.W.Winterin perustamaan, Winterin kuoleman 1878 jälkeen Parviaisen ja K. H. Renlundin yhtiöön "A.Parviainen &amp; Co." Yhtiö oli 1879 ostanut Helsingin Mikonkatu 8:ssa sijainneen August Lindbergin rautakaupan.
1881 A.Parviainen &amp; Co. avasi haaraosaston Viipuriin, Katariinankatu (Linnankatu) 15, ja Seth Sohlberg lähti haaraosaston johtajaksi Viipuriin 1883 27-vuotiaana. Vuonna 1884 A.Parviaisen liike jaettiin kolmeen osaan karkeasti siten, että Anders Parviaiselle jäi tukku- ja öljykauppa, K.H.Renlundille Helsingin rautakauppa ja Seth Sohlbergille Viipurin haaraosasto.
Seth Sohlbergin rautakauppa Viipurissa menestyi hyvin ja oli maan suurimpia. Sohlberg oli suurosakkaana K. H. Renlundin kanssa Wärtsilä Ab:ssa ja sen hallituksen puheenjohtaja vuodesta 1898, Wärtsilästä erotetun Läskelä Bruks Ab:n suuromistaja ja sen hallituksen puheenjohtaja ja Ab Simpelen pääomistaja ja hallituksen puheenjohtaja vuodesta 1902. Sohlbergille myönnettiin vuorineuvoksen arvo 1908.
Sohlberg oli Viipurin kaupunginvaltuuston jäsen vuosien 1886 ja 1914 välillä yhteensä kaksikymmentä vuotta. Hän omisti kaupunkikiinteistöjä ja Ykspään kartanon Viipurin maalaiskunnassa.
Kuolema.
Kuollessaan lapseton Sohlberg testamenttasi runsaasti varoja kulttuurille, mm. Viipurin taidemuseon rakentamiselle. Rakennuksen suunnitteli Uno Ullberg, nykyinen Viipurin Eremitaasi. Sohlbergin hautamonumentin suunnitteli Uno Ullberg ja veistokset siihen toteutti Gunnar Finne. Monumentti on kadonnut. Helsingissä Ateljee Finne -ravintolassa on Gunnar Finnen tuottamia, myös Seth Sohlbergiin liittyviä teoksia, samoin Lahden taidemuseossa.
Wilhelm Aleksanteri Sohlberg

Wilhelm Aleksander (Aleksanteri) Sohlberg (16. heinäkuuta 1876 Helsinki – 4. tammikuuta 1938 Helsinki) oli Oy G. W. Sohlberg Ab:n toimitusjohtaja 1908–1937 ja vuorineuvos. Hän oli Luottopankki Oy:n pääjohtaja 1923–1928.
Sohlbergin vanhemmat olivat tehtailija Gabriel Wilhelm Sohlberg ja Maria Åkerlund. Hän pääsi ylioppilaaksi 1895 Helsingin Suomalaisesta normaalilyseosta ja suoritti insinööritutkinnon Polyteknillisessä opistossa vuonna 1900. Vuorineuvoksen arvon hän sai 1919. 
Sohlberg oli naimisissa 1905–1925 Valma Lietzenin kanssa ja vuodesta 1925 Aili Inkeri Hyrylän kanssa.
Héctor Licudi

Héctor Licudi oli gibraltarilainen kirjailija, kääntäjä ja lehtimies. Hänen tunnetuin teoksensa on espanjankielinen romaani "Barbarita" vuodelta 1929. Se oli ensimmäinen gibraltarilainen romaani. Osittain omaelämänkerrallinen teos kertoo nuoren miehen elämästä Gibraltarilla. Barbarita on laaja 35 lukua kattava teos, joka kertoo päähenkilönsä rakkauselämää. Hän rakastaa monia naisia, mutta etenkin kolmea: vaimoaan Margaretia ja Lilyä ja Barbaraa. Juonen lisäksi teoksen tärkeäksi osaksi nousee aikalaiskuvaus 1920-luvun elämästä Gibraltarilla (jota kutsutaan teoksessa Gibramonteksi). 
Oman kirjoittamisensa lisäksi hän käänsi teoksia italiasta ja englannista espanjaksi.
Licudi syntyi Gibraltarilla tunnetutun gibraltarilaissukuun, mutta hän liittyi tiiviimmin Sevillan ja Madridin kirjallisiin piireihin. Espanjan sisällissodan jälkeen hän asettui Madridiin ja työskenteli siellä "Times"in kirjeenvaihtajana kunnes kuoli 1950-luvun alkuvuosina.
Johan Gustaf Sohlman

Johan Gustaf Sohlman (28. toukokuuta 1837 Parikkala – 22. lokakuuta 1908 Mikkeli) oli suomalainen laki- ja virkamies ja senaattori. 
Sohlmanin vanhemmat olivat komissiomaanmittari Adolf Sohlman ja Anna Johanna Poppius ja puolisot vuodesta 1869 Aleksandra Sofia Wallenius (k. 1871) ja vuodesta 1875 Aina Lydia Lovisa Savander (k. 1925). Sohlman tuli ylioppilaaksi 1857 ja suoritti tuomarintutkinnon 1862. Hän työskenteli uransa alussa virkamiehenä Mikkelin lääninhallituksen palveluksessa ja sitten Kuopion ja Uudenmaan läänihallituksissa. Sohlman oli Helsingin oikeuspormestari vuodesta 1882, senaatin oikeusosaston jäsen 1886–1887, 1891–1893 ja 1901–1905 sekä sen varapuheenjohtaja 1903–1905. Senaatin talousosastossa hän oli 1887–1888 siviilitoimituskunnan apulaispäällikkönä, 1888–1891 kansliatoimituskunnan päällikkönä, 1893–1899 salkuttomana senaattorina ja 1899–1901 kirkollistoimikunnan päällikkönä. Hän oli Helsingin kaupunginvaltuuston jäsen vuosina 1883–1885. Sohlman joutui eroamaan senaatin oikeustoimituskunnan varapuheenjohtajan tehtävästä vuoden 1905 suurlakon seurauksena. 
Sohlman toimi talonpoikaissäädyn sihteerinä valtiopäivillä 1882 ja 1885. Hän laati vuonna 1889 senaatin kansliatoimituskunnan päällikkönä niin sanotun Sohlmanin listan niistä Suomen juutalaisista, jotka saivat luvan jäädä maahan muiden joutuessa karkotetuiksi. Useimmat Suomen tunnetuista juutalaissuvuista perityvät Sohlmanin listalla mainituista noin 150 henkilöstä.
Kaarle Soikkeli

Kaarle August Soikkeli (26. elokuuta / 7. syyskuuta 1871 Pietari – 1. huhtikuuta 1932 Helsinki) oli suomalainen historioitsija. Hän sai vuonna 1930 kanslianeuvoksen arvon.
Soikkelin vanhemmat olivat valumestari Elias Soikkeli (s. 25.12.1828, Parikkala, Joensuun kylä, k. 30.11.1899 Pietari) ja Helena Alestalo (s. 8.3.1834 Anjala, k. 29.12.1902 Pietari) . Hän pääsi ylioppilaaksi Turun lyseosta 1891, suoritti teologian erotutkinnon 1896 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1912.
Soikkeli oli Vihdin kansanopiston johtaja 1897–1902, porvoolaisen Uusimaa-lehden päätoimittaja 1902–1904, Porvoon tuomiokapitulin notaari 1902–1909 ja Kansallismuseon amanuenssi 1908–1913. Sen jälkeen hän työskenteli erilaisissa lehti-, arkisto- ja opetustehtävissä 1913–1919. Soikkeli oli Karjala-lehden toimittajana 1914–1915, Kajaanin seminaarin lehtorina 1916–1918 ja Kauppalehden toimitussihteerinä 1918–1919. Soikkeli järjesti vuosina 1915–1916 Viipurin kaupunginarkiston kuntoon ja myöhemmin hän järjesti vielä Oulun kaupunginarkiston 1925 ja Tornion kaupunginarkiston 1928.
Soikkeli oli vapaussodan historiakomitean sihteeri 1918–1926 ja vuodesta 1928 Sota-arkiston hoitaja. Soikkeli toimi lisäksi vastaperustetun Sotamuseon kokoelmien järjestäjänä. Hän oli kansalaissodan niin sanotun virallisen historiateoksen toimittaja.
Soikkeli julkaisi historiaa, Suomen sisällissotaa ja sukututkimusta koskevia artikkeleita useissa aikakaus- ja sanomalehdissä sekä muun muassa Tietosanakirjassa. Hän laati myös Oulun, Viipurin ja Tornion kaupunginarkistojen luettelot ja Suomen kirkon kanttorien ja urkurien matrikkelin.
Kaarle Soikkeli kuoli sydänkohtaukseen 60 vuoden ikäisenä huhtikuun alussa 1932.
Kaarle Soikkelin sisko oli Uukuniemen kunnankätilö Olga Josefina Soikkeli (s. 12.4.1869 Pietari, k. 1930 Uukuniemi),
Gunnar Soininen

Gunnar Julius Victor Douglas Soininen (vuoteen 1934 Johnsson; 30. huhtikuuta 1904 Kuopio – 11. joulukuuta 1973 Helsinki) oli suomalainen lääkäri ja historioitsija. 
Soinisen vanhemmat olivat lääkintöneuvos Julius Viktor Johnsson ja Alfhild Adelaide Emilie Frey. Hänen puolisonsa vuodesta 1932 oli sairaanhoitaja Margareta Maria Karolina Hampf. Soininen tuli ylioppilaaksi Kuopion lyseosta 1922, valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1932 ja väitteli lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi samana vuonna. Soininen oli Helsingin yliopiston lääketieteen historian dosentti 1933–1959. Uransa ensimmäisinä vuosina hän työskenteli Helsingin yleisen sairaalan palveluksessa mutta siirtyi sitten vakuutuslääkärin tehtäviin. Keskinäisen henkivakuutusyhtiö Suomen ylilääkäri Soininen oli vuodesta 1947 ja Jälleenvakuutus-Oy Varman ylilääkäri vuodesta 1946. Hän tutki lääketieteen historiaa ja henkilöhistoriaa ja kirjoitti aiheesta useita julkaisuja. Sotilasarvoltaan Soininen oli reservin lääkintäkapteeni. Hänelle myönnettiin professorin arvonimi vuonna 1954.
Risto Solanko

Risto Solanko (vuoteen 1935 "Sohlman", 28. heinäkuuta 1901 Tampere – 7. toukokuuta 1980 Helsinki) oli suomalainen diplomaatti.
Solanko työskenteli ulkoministeriön palveluksessa vuodesta 1929. Hän toimi 1930-luvulla lähetystöavustajana Buenos Airesissa, Rio de Janeirossa ja Oslossa, vuosina 1939–1944 lähetystösihteerinä Washingtonissa, vuosina 1945–1952 ulkoministeriön jaostopäällikkönä ja apulaisosastopäällikkönä, vuosina 1952–1960 lähetystöneuvoksena Lontoossa sekä Tel Avivissa asiainhoitajana 1960–1962 ja suurlähettiläänä vuosina 1962–1964. Solanko siirtyi eläkkeelle vuonna 1968.
Risto Solangon puoliso vuodesta 1929 oli Siljo Ivalo, jonka isä oli kirjailija Santeri Ivalo ja veli diplomaatti Asko Ivalo.
Unto Ahtola

Unto Allan Ahtola (27. elokuuta 1931 Säkkijärvi – 15. maaliskuuta 2016) oli suomalainen opettaja ja kirjailija. 
Ahtola opiskeli ylioppilaaksi päästyään Kasvatusopillisessa korkeakoulussa 1954–1956. Hän on toiminut kansakoulun ja peruskoulun opettajana.
Ahtola kirjoitti pakinoita Kymen Sanomat -lehteen otsikolla "Salomailta ja vesien vieriltä" vuosina 1964–1993 ja otsikolla "Luonnon poluilta" vuosina 1993–2005.
Pekka Somer

Pehr Viktor (Pekka) Somer, vuoteen 1927 Schnur (9. heinäkuuta 1907 Mikkeli – 6. lokakuuta 1994) oli suomalainen lääkäri, joka toimi puolustusvoimien ylilääkärinä. 
Somerin vanhemmat olivat apteekkari Ernst Viktor Schnur ja Johanna Kirkengren ja puoliso vuodesta 1935 sairaanhoitaja Siru Kyllikki Vainio. Somer tuli ylioppilaaksi Mikkelin lyseosta 1925 ja valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1935. Sisätautien erikoislääkärin pätevyyden Somer sai 1945. Hän työskenteli valmistuttuaan sekä Ilmarisen, Puolustusvoimien että Helsingin alueen sairaaloiden palveluksessa. Somer, joka oli ollut lähetti valkoisten puolella sisällissodassa 1918, oli lääkintäkenraalimajuri vuodesta 1953 ja lääkintäkenraaliluutnantti vuodesta 1967. Hän toimi pääesikunnan lääkintäosaston toimistopäällikkönä 1940–1946, osastopäällikkönä 1946–1953 ja puolustusvoimien ylilääkärinä 1953–1967. Jäätyään eläkkeelle puolustusvoimista Somer toimi vielä vuosina 1967–1972 Pohja-Yhtymän toimitusjoh­tajana.
Rihmakampelat

Rihmakampelat (Samaridae) on piikkimakrillikaloihin kuuluva heimo. Heimon lajeja tavataan syvistä vesistä indopasifiselta merialueelta.
Lajit ja anatomia.
Rihmakampeloiden heimoon kuuluu 3 sukua ja noin 20 lajia, muun muassa monisilmäkampela ("Samariscus ocellatus") ja rihmakampela ("Samaris cristatus"). Aikaisemmin heimoa pidettiin oikeasilmäkampeloiden (Pleuronectidae) alaheimona. Ne ovat pienehköjä kaloja ja kookkaimmat lajit ovat noin 22 cm pitkiä. Ruumis on pitkulainen ja litteä ja silmät sijaitsevat oikealla kyljellä. Selkäevän ensimmäiset ruodot ovat pidentyneet rihmamaisiksi. Vatsaevät ovat heimon kaloilla symmetriset ja pyrstöevä ei ole yhtynyt selkä- ja peräevien kanssa. Osalla rihmakampelalajeista kylkiviiva on alkeellinen. Väritykseltään rihmakampelat ovat pohjaväriltään ruskeita ja ruumiissa on tummempia laikkuja, täpliä tai renkaita. Silmätön kylki on väriltään vaalea.
Levinneisyys.
Rihmakampeloita tavataan Intian valtamerestä ja Tyynestämerestä syvistä vesistä.
Vesihuoltoalue

Vesihuoltoalue eli toiminta-alue on vesihuoltolaissa määritelty alue, jolla kunnallinen tai yksityinen vesihuoltolaitos (vesiosuuskunta) hoitaa puhtaan veden sekä jäteveden vesihuollon. Haja-asutusseudulla se on yleensä 100 metriä runkoputken molemmilla puolilla. Kunta vahvistaa vesihuoltoalueen joko vesiosuuskunnan pyynnöstä tai jos terveydelliset tai ympäristönsuojelulliset syyt niin vaativat. Toiminta-alueen tulee olla sellainen, että vesihuoltolaitoksen voidaan katsoa kykenevän huolehtimaan vastuullaan olevasta vesihuollosta taloudellisesti ja asianmukaisesti.
Vesihuoltoalueella kiinteisöjen tulee liittyä vesihuoltolaitoksen verkostoon. Vapautuksia myönnetään käytännössä vain kiinteistöille joilla ei ole juoksevaa vettä. Vaikka vesi- ja viemäriasiat olisivat asianmukaisesti hoidettu vapautusta ei myönnetä jos vapauttaminen vaarantaa vesihuollon taloudellista ja asianmukaista hoitamista vesihuoltolaitoksen toiminta-alueella.
Vesihuoltolain tavoitteena on turvata sellainen vesihuolto, että kohtuullisin kustannuksin on saatavissa riittävästi terveydellisesti ja muutoinkin moitteetonta talousvettä sekä terveyden- ja ympäristönsuojelun kannalta asianmukainen viemäröinti.
Haja-asutusalueella keskitetty vesihuolto tulee suhteettoman kalliiksi pitkien etäisyyksien takia. Moni kiinteistö anoo vapautusta liittymispakosta. Lain määräämä kustannusten kohtuullisuus voidaan kyseenalaistaa kun liittymiskustannukset ylittävät kiinteistökohtaisen asennuksen kustannukset. Vapautuspäätökset vaihtelevat kuntakohtaisesti.
Tiaiskerttuli

Tiaiskerttuli ("Setophaga americana") on pohjoisamerikkalainen kerttulilaji, joka on Euroopassa hyvin harvinainen harhailija.
Ulkonäkö ja koko.
Tiaiskerttuli on 10,5-11,5 senttimetriä pitkä. Sen yläpuoli on tumman siniharmaanvihreä, kurkku ja rinta keltaiset ja vatsa valkoinen. Siivessä on kaksi kapeaa, valkoista juovaa. Silmän ympärillä on valkea ja ohut, epätäydellinen silmärengas.
Puroyökkönen

Puroyökkönen ("Rivula sericealis") on pieni, huomattavan koisaperhosmainen yökköslaji.
Koko ja ulkonäkö.
Pieni ja hentorakenteinen perhonen, joka muistuttaa lähinnä Pyralidae-heimon koisia. Etusiivet ovat tasaisen vaaleankeltaiset ja vaaleanruskeista poikkiviiruista ainakin ulompi poikkiviiru erottuu yleensä ja tekee selvän mutkan sisäänpäin lähellä siiven etureunaa. Munuaistäplä on harmaa ja siinä on kaksi mustaa pistettä. Siiven ulkoreuna on yleensä ruskehtava. Takasiivet ovat kellertävän harmaat, ulospäin hieman tummenevat. Siipiväli 20–23 mm.
Levinneisyys ja lentoaika.
Palearktinen laji, jota tavataan Pohjois-Afrikasta Euroopan poikki Keski-Aasiaan ja Japaniin saakka. Pääasiallinen lentoaika alkaa kesäkuun puolivälistä ja jatkuu elokuun alkuun huipun ollessa heinäkuun puolivälissä. Joinakin vuosina toisen sukupolven yksilöitä tavataan elo-syyskuussa.
Elinympäristö ja elintavat.
Puroyökkönen viihtyy kosteilla niityillä, lehtipuita ja pensaita kasvavilla rinteillä sekä puistoissa ja puutarhoissa. Se on esiintymispaikoillaan joskus runsaslukuinen. Perhoset lentävät pääasiassa yöllä ja tulevat valolle, mutta lähtevät häirittyinä herkästi lentoon myös päivällä. Pieni toukka talvehtii. Koteloituu ravintokasville yhteenkehrätyn lehden väliin.
Ravintokasvi.
Toukka syö erilaisia heinäkasveja (Poaceae).
Asepromatsiini

Asepromatsiini tai asetyylipromatsiini on fentiatsiineihin kuuluva eläinlääke, jonka kauppanimiä ovat Plegicil® ja Sedalin®. Asepromatsiinia käytetään eläimillä anestesian esilääkkeenä ja lievän rauhoittumisen saavuttamiseen käsittelyn helpottamiseksi. Haittavaikutuksina asepromatsiinilla on sen verenpainetta alentava vaikutus sekä annoskoon suurentamisen seurauksena vapina ja kouristelut. Hevosilla asepromatsiinin vaikutus voi olla päinvastainen, eli aiheuttaa kiihtymistä, jos hevonen on valmiiksi kiihtynyt tai valmiste annetaan liian nopeasti.