Antoine de Saint-Exupéry

Antoine Marie Roger de Saint-Exupéry (29. kesäkuuta 1900 Lyon – kadonnut 31. heinäkuuta 1944 merellä Marseillen lähellä) oli ranskalainen kirjailija ja lentäjä. Hänen tunnetuin teoksensa "Pikku prinssi" on yksi maailman myydyimmistä kirjoista. Suomennettu on myös "Yölento", "Siipien sankarit", "Lento Arrasiin" ja "Postilento etelään".
Nuoruus.
Antoine de Saint-Exupéry syntyi Lyonissa paikallisesti merkittävään vanhaan sukuun. Yksi hänen esi-isistään oli taistellut Yhdysvaltain vapaussodassa Yorktownissa Brittiläisen imperiumin joukkoja vastaan. Saint-Exupéry reputti valmistavan koulun loppukokeissa ja siirtyi École des Beaux-Artsiin opiskelemaan arkkitehtuuria. 
Vuonna 1921 Saint-Exupéry aloitti asepalveluksen 2. ratsujääkärirykmentissä "(2e Régiment de chasseurs à cheval") ja hänet lähetettiin Strasbourgiin lentokoulutukseen. 1922 hän sai lentolupakirjan ja hänelle tarjottiin siirtoa ilmavoimiin. Hänen silloisen morsiamensa perhe vastusti siirtoa, koska lentämistä tai ilmavoimia ei pidetty missään arvossa muuten kuin alan ihmisten parissa. Niin Saint-Exupéry meni toimistotöihin Pariisiin. Kihlaus kuitenkin purkautui ja Saint-Exupéry vaihtoi usein työpaikkaa seuraavina vuosina ilman suurempaa menestystä.
Lentäjä ja kirjoittaja.
Vuonna 1926 Saint-Exupéry alkoi taas lentää. Hänestä tuli yksi kansainvälisen lentopostin pioneereista, aikana, jolloin lentokoneissa oli tuskin lainkaan mittareita ja lentäjät luottivat vaistoonsa. Myöhemmin Saint-Exupéry valittikin, että kehittyneempien koneiden lentäjät olivat enemmän kirjanpitäjiä kuin varsinaisia lentäjiä. Hän työskenteli Aéropostale'lla lentäen Toulouse–Dakar-väliä. Hänen ensimmäinen juttunsa "L'Aviateur" (Lentäjä) julkaistiin "Le Navire d'argent" -lehdessä. 1928 hän julkaisi ensimmäisen kirjansa "Courrier-Sud" (suom. "Postilento etelään") ja lensi Casablanca–Dakar-reittiä. Hänestä tuli Saharan Rio de Orossa olevan Cap Jubyn lentokentän päällikkö. 1929 Saint-Exupéry muutti Etelä-Amerikkaan, missä hänet nimitettiin Aeroposta Argentina -yhtiön johtajaksi. 1931 hän kirjoitti kirjan "Vol de Nuit" (suom. "Yölento"), josta hän sai Prix Femina -palkinnon. Hän jatkoi lentämistä ja kirjoittamista toisen maailmansodan alkuun asti.
Hän meni 11. huhtikuuta 1931 naimisiin Consuelo Suncin Sandoval de Gómezin kanssa. Morsian oli elsalvadorilainen taiteilija ja kirjailija ja häntä pidetään Pikku Prinssin temperamenttisen Ruusun esikuvana. Heidän avioliittonsa oli hyvin myrskyisä Saint-Exupéryn jatkuvan matkustelun ja lukuisten syrjähyppyjen vuoksi.
Antoine de Saint-Exupéryn kirjallista tuotantoa luonnehtii vahvan humanistinen sanoma sekä aforistisuus. Esimerkiksi ainoassa sotaa kuvaavassa teoksessaan "Lento Arrasiin" ("Pilote de Guerre", 1942) Saint-Exupéry pohtii paljon yksilön ja yhteisön suhdetta, ja sodankuvaus jää monissa kohdin pelkäksi teoksen rakenteelliseksi koossapitäjäksi: "“Kulttuurini suuruus piileekin itse asiassa siinä, että sata kaivosmiestä kokee velvollisuudekseen vaarantaa henkensä pelastaakseen yhden elävältä hautautuneen. He pelastavat Ihmisen.”" Tunnetuimmassa teoksessaan "Pikku Prinssissä" Saint-Exupéryn kirjallisen tyylin ja arkijärjellä uskomattomien tapahtumien on sanottu mukailevan lapsen mielikuvituksen liikkeitä. "Pikku Prinssi" on käännetty kaikkiaan 300 eri kielelle, mikä tekee siitä maailman käännetyimmän ei-uskonnollisen kirjallisen teoksen. Saint-Exupéryn proosateoksista on koottu lukuisia mietelauseita erillisiin teoksiin.
Hän kirjoitti teoksiaan silloin kun siihen jäi aikaa lentämiseltä. Niissä ei kuvata koneromantiikkaa eikä lentämisen ylväyttä. Sen sijaan Saint-Exupéry pyrki kuvaamaan sitä onnen tunnetta, joka syntyy velvollisuuden noudattamisesta. Toisaalta tekijän kirjallinen lahjakkuus sulautuu harmaaseen sanomalehtityyliin, mutta toisaalta sitä kohottaa filosofinen asenne ihmisten veljeydestä. Saint-Exupéryn ajatukset palaavat ihmiselämän perusarvoihin silloinkin, kun hän lentää vihollisen linjojen takana. Perusarvoista hän puhuu yksinkertaisin sanoin, aforistisesti. Ihmiselämä on lyhyt, mutta pysyvämpää on maailman kauneus, perusarvojen säilyminen sekä myös naisten hauras kauneus. Naisten ja miesten maailmat hän näkee jyrkästi vastakkaisina. Aineellisen rikkauden tavoittelusta Saint-Exupéry toteaa teoksessa "Siipien sankarit" (1939): “"Kun teemme työtä vain aineellisten arvojen vuoksi, rakennamme omaa vankilaamme."”
Katoaminen.
Toisen maailmansodan aikana Saint-Exupéry lensi ensin Ranskan GC II/33 -tiedustelulaivueessa. Hän pakeni Saksan miehitystä New Yorkiin, mutta palasi taistelemaan liittoutuneiden joukoissa ja sai komennuksen Välimerelle. 44-vuotiaana hän oli jo lopettamaisillaan sotilaslennot, mutta lähti vielä yhdelle lennolle: tiedustelulennolle keräämään tietoja saksalaisten joukkojen liikkeistä Rhône-joen laaksossa. Hän nousi ilmaan 31. heinäkuuta 1944 ja katosi. Silminnäkijän mukaan kone putosi keskipäivällä 1. elokuuta lähellä Carqueirannen lahtea. Ranskalaisessa univormussa oleva ruumis löytyi useita päiviä myöhemmin ja haudattiin nimettömänä Carqueiranneen myöhemmin syyskuussa. Vuonna 1998 kalastaja löysi hopeisen ranneketjun Marseillesta etelään. Ensin sitä pidettiin huijauksena, mutta myöhemmin koru tunnistettiin Saint-Exupérylle kuuluneeksi. Viranomaiset vahvistivat 7. huhtikuuta 2004, että meren pohjasta Marseillen edustalta vuonna 2000 löydetty Lockheed P-38 Lightningin hylky oli Saint-Exupéryn kone. 
Koneen putoamissyytä ei ole pitävästi selvitetty. Alasampumisen lisäksi myös itsemurhaa on epäilty, sillä Saint-Exupéryn tiedetään kärsineen vakavasta masennuksesta. Saksan ilmavoimissa sodan aikana palvellut myöhempi ZDF:n urheilutoimittaja Horst Rippert, laulaja Ivan Rebroffin (oik. Hans-Rolf Rippert) veli, on kertonut turmaa tutkineille ja Saint-Exupéryn koneen hylyn löytäneille ranskalaisille Luc Vanrellille ja Jacques Pradelille lentäneensä kyseisenä päivänä Messerschmitt Bf 109 -koneellaan Lockheed Lightningin taakse ja ampuneensa sen alas mereen. ”En nähnyt lentäjää, ja minun olisi ollut mahdotonta tietää oliko se Exupéry. Toivoin, ja toivon edelleen, ettei se ollut hän. Nuorena koulussa me kaikki luimme hänen kirjojaan. Me rakastimme niitä. Jos olisin tiennyt, en olisi avannut tulta. En kohti häntä!”, sanoi Rippert haastateltaessa.