tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Kielitieteellinen taistelu

Kielitieteellinen taistelu (engl. the linguistic wars) tarkoittaa pitkällistä akateemista kiistaa Yhdysvaltojen generatiivisessa kielitieteessä. Kiista alkoi erimielisyyksistä Noam Chomskyn ja hänen varhaisten oppilaidensa ja kollegoidensa välillä 1960- ja 1970-luvuilla. Lingvistit kuten Paul Postal, John Robert Ross, George Lakoff ja James McCawley ehdottivat vaihtoehdoksi generatiivista semantiikkaa, joka käytännössä käänsi Chomskyn teorian päälaelleen keskittymällä kieliopin sijasta semantiikkaan Chomskyn syvärakenteen perustana. Chomsky ja muut generatiiviset kielitieteilijät väittivät, että merkitys syntyy käytettyjen sanojen taustalla olevasta järjestyksestä, kun taas generatiivisen semantiikan kannattajien mukaan sanojen merkitys määrää niiden järjestyksen.
Chomskyn teorian kritiikki keskittyi pääasiassa kahteen erilliseen seikkaan: ensinnäkin, syvärakenne (engl. deep structure) on generatiivisten semantikkojen mielestä hyödytön konsepti, joka pitäisi hylätä. Uuden liikkeen mukaan kielitieteellisen kuvauksen tulisi lisäksi pohjautua semantiikkaan eikä kielioppiin, kuten Chomskyn transformatiivisessa teoriassa. Chomskya seuraava koulukunta vastasi kritiikkiin ilmoittamalla, että syvärakenteen tietty taso määräytyy kielitieteellisen kuvauksen yksinkertaisuuden ja yleisyyden mukaan. Lisäksi heidän mukaansa oletus, että kielitieteellisen kuvauksen on perustuttuva semantiikkaan, olisi järjetön, koska se mitätöisi sukupolvien kielitieteellisen edistyksen.
Kielitieteellinen taistelu päättyi lopulta Chomskyn ja hänen seuraajiensa "voittoon". George Lakoffin mukaan syynä oli Chomskyn akateeminen vaikutusvalta. Lakoff kirjoitti tapauksesta: "Kun Chomsky alkoi kritisoida meitä vuonna 1967, minä olin 26-vuotias, Haj [Ross] ja Jim [McCawley] olivat 29 ja Paul [Postal] 30. Olimme häneen verrattuna lapsia, meillä ei ollut minkäänlaista auktoriteettia. Olimme lähteneet sotimaan yhtä historian merkittävimmistä kielitieteilijöistä, kaiken lisäksi yhdessä hänen lempiaiheistaan." Sen sijaan Newmeyerin mukaan generatiivinen kielioppi hylättiin, koska se todettiin empiirisesti vääräksi. 
Generatiivisesta semantiikasta kehittyi myöhemmin vaihtoehtoinen kielitieteellinen malli, joka tunnetaan psykolingvistiikkana. Psykolingvistiikka tutkii kielen ymmärtämisen yhteyttä neurologisiin funktioihin. Generatiiviset semantikot olettavat, että kielen omaksumiselle on aivoissa oma erityinen alueensa, kun taas kognitiiviset kielitieteilijät kiistävät sen. Sen sijaan he väittävät, että kielen ymmärtämiseen tarvittava tiedonkäsittelytaito on vastaava kuin ei-kielellisiin tehtäviin tarvittavat taidot. Nykyään tieteenalasta käytetään yleisemmin nimeä neurolingvistiikka. 
Kirja.
Randy Allen Harris on kirjoittanut aiheesta kirjan "The Linguistics Wars" (). Kirja on julkaistu englanniksi 1993. Sitä ei ole suomennettu.
Cape Canaveral AFS SLC-20

Cape Canaveral Air Force Station Space Launch Complex 20 (SLC-20) on rakettien laukaisukompleksi Cape Canaveralin avaruustukikohdassa Floridassa. Kompleksia on käytetty vuosina 1960–2000 Titan I-, Titan III-, Starbird-, Red Tigress ja Super Loki -rakettien laukaisuihin.
Historia.
LC-20 -alustan rakentamisesta tehtiin sopimus rakennuttajan kanssa huhtikuussa 1956. Työt olivat käynnissä helmikuussa 1957, ja valmistuivat syyskuussa 1959. Alustalta tehtiin ensimmäinen Titan I -laukaisu heinäkuussa 1960 ja viimeinen seuraavan vuoden joulukuussa. Alusta muunneltiin Titan III-raketille soveltuvaksi, ja ensimmäinen IIIA-raketin laukaisu tapahtui syyskuussa 1964 ja viimeinen toukokuussa 1965. Alusta muunneltiin tämän jälkeen X-20 Dyna-Soar -ohjelmaan soveltuvaksi, mutta deaktivoitiin ohjelman peruuntumisen jälkeen huhtikuussa 1967.
LC-20 otettiin uudelleen käyttöön marraskuussa 1988, jolloin sitä alettiin modifioimaan Starbird-ohjelmaa varten. Vanhan alustan paikalle rakennettiin kaksi uutta, 20A ja 20B. Muunnostyöt valmistuivat seuraavan vuoden joulukuussa ja ensimmäinen Starbird-laukaisu tapahtui joulukuussa 1990. Kompleksilta laukaistiin elo-lokakuussa 1991 Strategic Defense Initiativen Red Tigress 1A ja 1B raketit, sekä saman organisaation Red Tigress II –sarjan raketit 2A ja 2B.
Alustan laukaisulaitteistot purettiin vuonna 1995 ja se deaktivoitiin seuraavana vuonna. Kompleksin puhdistustöiden jälkeen se palautettiin käyttöön vuonna 2000, jolloin kompleksilta laukaistiin kolme Super Loki -rakettia.
Amadou Diagne

Amadou Diagne on senegalilainen griotmuusikko. Hän on kotoisin griotsuvusta Dakarin ympäristöstä. Hän soitti vuosien ajan lyömäsoittimia l'Orchestre National du Senegalissa. Muutettuaan Englantiin hän on jatkanut uraansa laulaja-lauluntekijänä ja multi-instrumentalistina. Hänen tyylinsä perustuu vahvasti Länsi-Afrikan perinnemusiikin ja -rytmien varaan. Suurimman osan lauluistaan Diagne kirjoittaa ja esittää wolofin kielellä, mutta hän on käyttänyt myös ranskan ja englannin kieliä. Laulamisen ja rumpujensoiton lisäksi Diagne myös soittaa kitaraa ja koraa.
Saatuaan levytyssopimuksen World Music Networkilta Diagne julkaisi ensimmäisen sooloalbuminsa ("Introducing Amadou Diagne") vuonna 2012. Se ylsi 16. sijalle Euroopan maailmanmusiikkilistoilla. Seuraava albumi "Yakar", jonka tuotti Griselda Sanderson, julkaistiin Waulk Recordsin kautta toukokuussa 2013. Albumi muun muassa sai neljä tähteä "Songlines"-lehden arvostelussa. Diagne on esiintynyt Penzancen Golowan-festivaalilla. Hänen musiikkiaan on esitetty radiossa muun muassa Australiassa, Israelissa, Tanskassa ja Yhdysvalloissa sekä BBC Radio 3:n "Late Junction" -lähetyksessä.
Diagnen pääasiallisesti Isossa-Britanniassa toimivan yhtyeen nimi on Group Yakar.
Cape Canaveral AFS LC-25

Cape Canaveral Air Force Station Launch Complex 25 (LC-25) on rakettien laukaisukompleksi Cape Canaveralin avaruustukikohdassa Floridassa. Kompleksia käytettiin vuosina 1958–1979 Polaris, Poseidon ja Trident -ohjusten koelaukaisuihin.
Historia.
LC-25 -alustaa alettiin suunnitella elokuussa 1956, ja sen rakennussopimus tehtiin maaliskuussa 1957. Ensimmäinen alusta, 25A, valmistui joulukuussa 1957 ja toinen, 25B, seuraavan vuoden tammikuussa. Alusta 25B oli varustettu laivan liikkeitä mukailevalle laitteistolla, jota pyrittiin käyttämään sukellusveneen liikehdinnän simulointiin koelaukaisuissa. Alustat rakennettiin Yhdysvaltain laivaston Polaris-ohjelmaa varten, jonka laukaisut käynnistyivät huhtikuussa 1958. LC-25:ltä laukaistiin kaikkiaan 68 erityyppistä Polaris-ohjusta vuoteen 1965 mennessä. 25B-alustan laivasimulaatiot päättyivät lokakuussa 1961. Suurempien Poseidon-ohjuskokeita varten rakennettujen alustojen 25C ja 25D rakentaminen käynnistyi 1967. Alustaa 25C käytettiin elokuusta 1968 kesäkuuhun 1970 kaikkiaan 16 Poseidon-ohjuksen laukaisuun. Alustalta 25D tehtiin vain yksi Poseidon-laukaisu 17. syyskuuta 1969. Vanhemmat A ja B-alustat poistettiin käytöstä saman kuun aikana. 25C-alustan käyttö jatkui tammikuusta 1977 tammikuuhun 1979 kahdeksallatoista Trident-koelaukaisulla, joiden päätyttyä kompleksin laukaisualustat poistettiin lopullisesti käytöstä.
Alustojen LC-25 ja LC-29 maanalaisten rakenteiden päälle alettiin 2012 rakentamaan uutta Strategic Weapons System Ashore –asejärjestelmien testausaluetta. Rakennustöiden oli tarkoitus jatkua vuoteen 2015.
Rolpan piirikunta

Rolpan piirikunta () on yksi Nepalin 75 piirikunnasta. Se sijaitsee Nepalin Keskilännen kehitysalueen Raptin vyöhykkeellä, linnuntietä kolmisensataa kilometriä Kathmandusta länsiluoteeseen. 
Rolpan piirikunta rajautuu etelässä Dang Deukhurin, lännessä Salyanin, pohjoisessa Rukumin sekä idässä Baglungin ja Pyuthanin piirikuntaan. 
Rolpan piirikunnassa asui vuonna 2011 yhteensä 224 506 ihmistä (210 004 as. vuonna 2001). Piirikunnan pinta-ala on 1 879 neliökilometriä ja väestötiheys 119 as./km2. Vuonna 2011 piirikunnassa ei ollut kaupunkeja. Hallinnollinen keskus on Liwang (kyläkehityskomitean alueella 10 417 as., 2011), josta joulukuussa 2014 muodostettiin kaupunki.
Rolpa oli vuonna 2011 yksi Nepalin kymmenestä heikoimmin kehittyneistä piirikunnista. Inhimillisen kehityksen indeksin arvo piirikunnalle oli 0,395. Myös nepalilaisittain piirikunnan kehitys- ja elintaso on alhainen; eliniän odote on 52 vuotta ja keskimääräinen tulotaso vain 100 USD/ vuodessa. Kehityksen jarruna oli esimerkiksi Nepalin vuosien 1996–2006 sisällissota, joka rasitti piirikuntaa.
Piirikunta ryhmitellään yleensä Keskilännen kumpuvyöhykkeeseen kuuluvaksi. Tarkemmassa jaottelussa piirikunnasta 3,3 % sisällytetään ylempään trooppiseen, 61,7 % subtrooppiseen, 31,4 % lauhkeaan ja 3,6 % subalpiiniseen kasvillisuusvyöhykkeeseen.
Salyanin piirikunta (Nepal)

Salyanin piirikunta () on yksi Nepalin 75 piirikunnasta. Se sijaitsee Nepalin Keskilännen kehitysalueen Raptin vyöhykkeellä, linnuntietä runsas kolmesataa kilometriä Kathmandusta länteen. 
Salyanin piirikunta rajautuu idässä Roplan, etelässä Dang Deukhurin ja Banken lännessä Bardiyan ja Surkhetin sekä pohjoisessa Jajarkotin ja Rukumin piirikuntaan. 
Salyanin piirikunnassa asui vuonna 2011 yhteensä 242 444 ihmistä (213 500 as. vuonna 2001). Piirikunnan pinta-ala on 1 462 neliökilometriä ja väestötiheys 166 as./km2. Hallinnollinen keskus on Salyan Khalanga (Salyan) eli piirikunnan Khalangan kyläkehityskomitean (7 668 as., 2011) keskustaajama. Se sijaitsee linnuntietä noin 319 kilometriä Kathmandusta länteen. Toukokuussa 2014 piirikuntaan muodostettiin kyläkehityskomiteoiden alueita yhdistämällä sen ensimmäinen kaupunki, Sharada.
Piirikunta kertoo olevansa tunnettu hindutemppeleistään, joihin kuuluvat Shivan temppelit Chhayachhetrassa ja Laxmipurissa sekä Devi-temppelistä Khairabangin kylässä Hiwalchan kyläkehityskomitean alueella.
Piirikunta ryhmitellään yleensä Keskilännen kumpuvyöhykkeeseen kuuluvaksi. Tarkemmassa jaottelussa piirikunnasta 28,6 % sisällytetään ylempään trooppiseen, 68,3 % subtrooppiseen ja 3,0 % lauhkeaan kasvillisuusvyöhykkeeseen.
Pyuthanin piirikunta

Pyuthanin piirikunta () on yksi Nepalin 75 piirikunnasta. Se sijaitsee Nepalin Keskilännen kehitysalueen Raptin vyöhykkeellä. 
Pyuthanin piirikunta rajautuu lännessä Dang Deukhurin ja Roplan, pohjoisessa Baglungin, idässä Gulmin ja Arghakhanchin piirikuntaan. 
Pyuthanin piirikunnassa asui vuonna 2011 yhteensä 228 102 ihmistä (212 484 as. vuonna 2001). Piirikunnan pinta-ala on 1 309 neliökilometriä ja väestötiheys 174 as./km2. Hallinnollinen keskus on Pythan Khalanga (5 860 as., 2011), joka on yksi piirikunnan kyläkehityskomiteoista. Vuonna 2011 piirikunnassa ei ollut yhtään kaupunkia. Piirikunnan keskustaajama sijaitsee linnuntietä runsas 240 kilometriä Nepalin pääkaupunki Kathmandusta länteen. Toukokuussa 2014 piirikuntaan muodostettiin sen ensimmäinen kaupunki, Pyuthan.
Luonnonmaantieteellisesti piirikunta ryhmitellään yleensä Keskilännen kumpuvyöhykkeeseen kuuluvaksi. Tarkemmassa jaottelussa piirikunnasta 36,1 % voidaan luokitella ylempään trooppiseen, 53,3 % subtrooppiseen, 9,7 % lauhkeaan ja 0,8 % subalpiiniseen kasvillisuusvyöhykkeeseen.
Rukumin piirikunta

Rukumin piirikunta () on yksi Nepalin 75 piirikunnasta. Se sijaitsee Nepalin Keskilännen kehitysalueen Raptin vyöhykkeellä.
Rukumin piirikunta rajautuu etelässä Rolpan ja Salyanin, lännessä Jajarkotin, pohjoisessa Dolpan sekä idässä Myagdin ja Baglungin piirikuntaan. 
Rukumin piirikunnassa asui vuonna 2011 yhteensä 208 567 ihmistä (188 438 as. vuonna 2001). Piirikunnan pinta-ala on 2 877 neliökilometriä ja väestötiheys 72 as./km2. Vuonna 2011 piirikunnassa ei ollut kaupunkeja. Hallinnollinen keskus on Khalingan kyläkehityskomitean keskustaajama Musikot Khalanga (Khalanga eli JumliKhalanga; 13 203 as. 2011). Taajamalla on runsaan 500 metrin kiitotiellä varustettu pienlentokenttä. Joulukuussa 2014 muodostettiin piirikuntaan sen ensimmäinen kaupunki, joka sain nimen Musikot.
Luonnonmaantieteellisesti piirikunta ryhmitellään yleensä osaksi Keskilännen kumpuvyöhykettä. Tarkemmassa kasvillisuusvyöhykejaottelussa piirikunnan monimuotoisuus paljastuu: 2,9 % voidaan luokitella ylempään trooppiseen, 26,0 % subtrooppiseen, 32,6 % lauhkeaan, 23,0 % subalpiiniseen, 14,9 % alpiiniseen ja 0,7 % ylempään vuoristovyöhykkeeseen (nival zone) kuuluvaksi.
EGS

EGS (s. 1974 Helsinki) on suomalainen graffiti- ja lasitaiteilija. Hän aloitti uransa Helsingissä 1980-luvulla, ja on sen jälkeen työskennellyt yli 40 maassa. Viime vuosina EGSin teoksia on ollut esillä museoissa ja gallerioissa, kuten Madridin nykytaidemessuilla, mutta enimmäkseen niihin voi törmätä eri puolilla maailmaa junissa, tunneleissa, katujen varsilla ja hylätyissä rakennuksissa. Kansallisgalleria on hankkinut kokoelmiinsa yhden EGSin teoksen, ja Kampin metroasemalle valmistui Helsingin taidemuseon tilaama teos kesäkuussa 2015. EGSin lasitaidetta kuuluu Vantaan taidemuseo Artsin kokoelmiin, ja hänellä oli oma näyttelynsä Suomen lasimuseossa keväällä 2020.
EGSin henkilöllisyys ei ole yleisesti tiedossa, eikä hänestä ole julkaistu tunnistettavaa kasvokuvaa. EGS on kertonut anonymiteetin syyksi kunnioituksen graffiti-alakulttuuria kohtaan.
EGS kertoo tehneensä ensimmäiset graffitikokeilunsa vuonna 1986 Helsingin Katajanokalla. Ne olivat hänen mukaansa vaatimattomia rävellyksiä ja ensimmäiset kunnon maalaukset hän teki muutamia vuosia myöhemmin. Ensimmäinen kotimaan ulkopuolelle toteutetut graffitit EGS teki Tukholmaan joulukuussa 1990. 
EGS on kiinnostunut graffitien visuaalisuudesta, mutta myös niitä verhonneesta salamyhkäisyydestä. Kiinnostavinta EGS:lle graffitin teossa on matkustaminen uusiin paikkoihin maalaamaan.
Rutalahti (lahti)

Rutalahti on Päijänteen pohjoisosan lahti, joka haarautuu Ristinselästä kaakkoon. Se sijaitsee pääosin Toivakassa ja Jyväskylän Korpilahdella, pieni osa kuuluu myös Joutsan Leivonmäkeen. Lahden pohjoisrannalla on Nisulan kylä, kaakkoispäässä Rutalahden kylä ja etelärannalla Päiväkunnan kylä. Lahteen laskee Rutajoki.
HMS Vidar (P156)

HMS Vidar (runkonumero P156) oli Ruotsin laivaston Hugin-luokan partioalus.
Valmistus.
Alus tilattiin 15. toukokuuta 1975 Mandalista Westermoen Hydrofoil A/S:ltä. Se laskettiin vesille 6. maaliskuuta 1979 ja liitettiin laivastoon viisi kuukautta myöhemmin 10. elokuuta.
Palvelus.
Alus poistettiin palveluksesta 22. syyskuuta 1995.
HMS Mjölner (P157)

HMS Mjölner (runkonumero P157) oli Ruotsin laivaston Hugin-luokan partioalus.
Valmistus.
Alus tilattiin 15. toukokuuta 1975 Mandalista Westermoen Hydrofoil A/S:ltä. Se laskettiin vesille 12. kesäkuuta 1979 ja liitettiin laivastoon reilua neljää kuukautta myöhemmin 24. lokakuuta.
Palvelus.
Alus poistettiin palveluksesta 22. syyskuuta 1995.
HMS Mysing (P158)

HMS Mysing (runkonumero P158) oli Ruotsin laivaston Hugin-luokan partioalus.
Valmistus.
Alus tilattiin 15. toukokuuta 1975 Mandalista Westermoen Hydrofoil A/S:ltä. Se laskettiin vesille 20. lokakuuta 1979 ja liitettiin laivastoon neljä kuukautta myöhemmin 14. helmikuuta 1980.
Palvelus.
Alus poistettiin palveluksesta 22. syyskuuta 1995 ja myytiin seuraavana vuonna. Vuonna 2001 se oli siviilirekisterissä nimellä "Mysing af Nynäshamn".
HMS Kaparen (P159)

HMS Kaparen (runkonumero P159) oli Ruotsin laivaston Hugin-luokan partioalus, joka myöhemmin modernisoituna oli osa Kaparen-luokkaa.
Valmistus.
Alus tilattiin Bergenistä Bergens Mekaniske Verkstederiltä. Se laskettiin vesille 8. elokuuta 1979 ja liitettiin laivastoon 7. elokuuta 1980.
Palvelus.
1990-luvun alussa alus modernisoitiin asentamalla siihen voimanlähteeksi kaksi 16-sylinteristä MTU dieselmoottoria, jotka tuottivat 2 310 kilowattia. Lisäksi alukselle asennettiin Toadfish VDS. Modernisoitu alus luokiteltiin uudeksi Kaparen-luokaksi.
Alus myytiin kesäkuussa 2008 RCI Group Limitedille.
HMS Väktaren (P160)

HMS Väktaren (runkonumero P160) oli Ruotsin laivaston Hugin-luokan partioalus, joka myöhemmin modernisoituna oli osa Kaparen-luokkaa.
Valmistus.
Alus tilattiin Bergenistä Bergens Mekaniske Verkstederiltä. Se laskettiin vesille 2. marraskuuta 1979 ja liitettiin laivastoon 19. syyskuuta 1980.
Palvelus.
1990-luvun alussa alus modernisoitiin asentamalla siihen voimanlähteeksi kaksi 16-sylinteristä MTU-dieselmoottoria, jotka tuottivat 2 310 kilowattia. Lisäksi alukselle asennettiin Toadfish VDS. Modernisoitu alus luokiteltiin uudeksi Kaparen-luokaksi.
Alus asetettiin myyntiin 2004.
HMS Snapphanen (P161)

HMS Snapphanen (runkonumero P161) oli Ruotsin laivaston Hugin-luokan partioalus, joka myöhemmin modernisoituna oli osa Kaparen-luokkaa.
Valmistus.
Alus tilattiin Bergenistä Bergens Mekaniske Verkstederiltä. Se laskettiin vesille 18. maaliskuuta 1980 ja liitettiin laivastoon 14. tammikuuta 1981.
Palvelus.
1990-luvun alussa alus modernisoitiin asentamalla siihen voimanlähteeksi kaksi 16-sylinteristä MTU-dieselmoottoria, jotka tuottivat 2 310 kilowattia. Lisäksi alukselle asennettiin Toadfish VDS. Modernisoitu alus luokiteltiin uudeksi Kaparen-luokaksi.
Alus asetettiin myyntiin 2004.
Leif Leifland

Leif Leifland (30. joulukuuta 1925 Tukholma, Ruotsi – 3. huhtikuuta 2015 Tukholma, Ruotsi) oli ruotsalainen diplomaatti. Hän oli Ruotsin ulkoministeriön kabinettisihteeri ja suurlähettiläs ja Ruotsin ulkopolitiikan keskeisiä henkilöitä.
Leiflandin uran vaikeimpia vaiheita oli, kun neuvostoliittolainen sukellusvene tuli 1981 Ruotsin aluevesille. Hänellä oli myös tärkeä asema Ruotsin ja Suomen suhteissa. Hänet nimitettiin Lontooseen suurlähettilääksi vuoden 1982 vaalien jälkeen, ja 1991 hän jäi eläkkeelle.
Eirik

Eirik on miehen etunimi, Erik-nimen norjalainen muoto. Nimet Erik ja Eirik ovat peräisin muinais­skandinaavisesta nimestä "Eirikr", joka merkitsee "aina hallitsevaa".
Suomessa nimi Eirik on Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan annettu 1900-luvun alusta vuoden 2019 loppuun mennessä 197 henkilölle. Eirikin nimipäivä on suomen­ruotsalaisen kalenterin mukaan 18. toukokuuta, joka on myös Erikin, ja suomen­kielisessäkin kalenterissa samaa alkuperää olevien nimien kuten Eerikin ja Erkin nimipäivä.
Desfluraani

Desfluraani on fluorattuihin eettereihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään lääketieteessä nopeasti vaikuttavana nukutusaineena.
Ominaisuudet ja käyttö.
Huoneenlämpötilassa desfluraani on väritöntä pistävänhajuista kaasua. Yhdiste ei käytännöllisesti katsoen liukene veteen, eikä siten myöskään vereen. Yhdiste on stabiili valon, happojen ja emästen vaikutusta vastaan, toisin kuin esimerkiksi halotaani, isofluraani tai sevofluraani. Desfluraani on kiraalinen ja siten optisesti aktiivinen yhdiste, mutta anestesiakäyttöön käytetään sen raseemista seosta. Sen R-isomeeri kääntää tasopolarisoitua valoa myötäpäivään eli (+)-suuntaan ja S-isomeeri kääntää valoa (-)-suuntaan. Hyvin läheisesti rakenteeltaan desfluraania muistuttavalla isofluraanilla enantiomeerien valon kiertosuunnat ovat päinvastoin.
Desfluraanin matalan verikaasujakaantumisvakion vuoksi se on nopeavaikutteinen nukutusaine. Sen aiheuttamasta anestesiasta herääminen on myös nopeaa, noin kaksi kertaa nopeampaa isofluraaniin verrattuna. Se ei käytännöllisesti katsoen metaboloidu ihmiselimistössä eikä sen vuoksi ole myrkyllinen. Yhdisteen matalan kiehumispisteen vuoksi nukutukseen on käytettävä erikoislaitteistoja. Desfluraanin voimakkaan pistävän hajun vuoksi sitä annetaan yleensä seoksena hapen tai hapen ja typpioksiduulin seoksen kanssa tai käytetään vain nukutuksen ylläpitämiseen. Yhdiste voi aiheuttaa myös hengitysteiden ärtymistä ja yskimistä. Suurina pitoisuuksina yhdiste voi aiheuttaa verenpaineen nousua. Yhdysvalloissa desfluraani tuli nukutuskäyttöön vuonna 1992. Desfluraanin on arvioitu vauhdittavan ilmastonmuutosta, mistä syystä Britannia pyrkii luopumaan sen käytöstä nopeasti.
Stereokemia.
Lääkkeenä käytetty desfluraani on seuraavien enatiomeerien rasemaatti:
Valmistus.
Desfluraania syntetisoidaan isofluraanista halogeeninvaihtoreaktiolla. Reagenssina käytetään booritrifluoridia tai vetyfluoridin ja antimonipentafluoridin seosta aktiivihiilen kanssa. Reaktiossa isofluraanin klooriatomi vaihdetaan fluoriatomiksi.
Parrotiat

Parrotiat ("Parrotia") on taikapähkinäkasvien (Hamamelidaceae) heimoon kuuluva puuvartisten kasvien suku.
Tuntomerkit.
Parrotiat ovat jopa 30 metriä korkeiksi kasvavia kesävihantia puita, joiden haaroissa on yksi esilehti (profylli). Nuoret oksat ovat karvaisia ja kaljuuntuvat iän myötä. Lehdet sijaitsevat vuoroittaisesti, ja niissä on pian karisevat korvakkeet, jotka jättävät jälkeensä pieniä arpia. Lehtilapa on molemmilta puoliltaan tähtikarvainen, leveän vastapuikea tai soikeamainen, kalvomainen ja kärjestään tavallisesti hammaslaitainen. Lehdet ovat sulkasuonisia, ja sivusuonet yltävät lehden laitaan asti. Samassa kasvissa on sekä kaksineuvoisia että hedekukkia. Kukinto on mykerömäinen tähkä ja sijaitsee lehtihangassa tai oksan päässä; kukinnossa on 3–7 kukkaa. Kukan tukilehdet ovat kookkaita, väriltään ruskeita. Ennen lehtien puhkeamista avautuvat kukat ovat kaksineuvoisia tai niissä on vain heteitä. Verholehtiä on tavallisesti seitsemän tai kahdeksan, joskus jopa kymmenen, ja ne ovat muodoltaan epäsäännöllisiä, sijaitsevat kierteisesti, ovat tyvestään kasvaneet yhteen ja ovat pysyviä. Terälehdet puuttuvat. Heteitä on tavallisesti 10–15, joskus vähemmän. Ponnet ovat pitkänomaisia ja kummassakin teekassa (puoliskossa) on kaksi pölylokeroa. Teekat avautuvat pitkittäisraoilla. Sikiäin on puoleksi kehänalainen, ja kussakin sen lokerossa on yksi siemenaihe. Vartalot ovat pitkiä ja luotit johteisia. Hedelmänä on kota; kodat sijaitsevat kierteisesti yhteisessä perässä ja ovat muodoltaan pitkänomaisen pallomaisia, puutuvia ja tiheän tähtikarvoituksen peittämiä. Siemenet ovat soikeahkoja.
Luokittelu.
Parrotioiden suvussa on vain kaksi lajia: persianparrotia eli parrotia ("Parrotia persica") ja "Parrotia subaequalis".
Levinneisyys.
Lajeista "Parrotia persica" kasvaa Iranissa ja "Parrotia subaequalis" Kiinassa.
Ukk’ram – Salaperäinen alus

Ukk’ram – Salaperäinen alus on Alvar Gullichsenin ja Klaus Nyqvistin teos vuodelta 2015 Porin Noormarkussa. Sen on tilannut Markku-liitto. Veistoksen on valmistanut Henrik Helpiö. Ukk’ram on valmistettu teräksestä ja sen alustana on pisaran muotoinen nurmikumpu, jossa sijaitsevat perustukset eli lappeelleen sijoitetut teräsbetonipaalut. Veistos paljastettiin Markun päivänä 25.4.2015.
Alvar Gullichsen on kertonut teoksen idean syntyneen Suomenlinnan telakan kelluvista rautaporteista. Tarina salaperäisestä aluksesta syntyi yhdessä Markkujen kanssa, ja teoksen tavoitteena on herättää pohtimaan ihmiskunnan tilaa sekä ihmisen ja luonnon välistä suhdetta ja vastuutamme tulevaisuudesta.
Jason Flemyng

Jason Flemyng (s. 25. syyskuuta 1966 Lontoo, Iso-Britannia) on englantilainen näyttelijä, joka on tunnettu muun muassa rooleistaan elokuvissa "Puuta, heinää ja muutama vesiperä" (1998), "Snatch – hävyttömät" (2000), "Herrasmiesliiga" (2003) ja "Benjamin Buttonin uskomaton elämä" (2008).
Flemyng opiskeli London Academy of Music and Dramatic Art -koulussa ja on Royal Shakespeare Companyn jäsen.
Taikasanat

Taikasanat on marraskuussa 2007 ilmestynyt Yön single, jonka nimikappale on aikaisemmin samana vuonna julkaistulta albumilta "Valtakunta". Singlen toinen kappale "Viaton" ei ole mukana albumilla.
Single nousi Suomen viralliselle listalle viikon ajaksi sijalle 2.
Loisto (kappale)

Loisto on toukokuussa 2009 ilmestynyt Yön single, jonka nimikappale on myöhemmin syyskuussa julkaistulta samannimiseltä albumilta. Singlen toinen kappale "Raitilla" ei ole mukana albumilla.
Single nousi Suomen viralliselle listalle neljän viikon ajaksi ja oli korkeimmillaan toisena. Sitä myytiin lähes 6 400 kappaletta eli kultalevyyn oikeuttava määrä.
Nopola News

Nopola News on Kyyjärvellä toimiva 13. toukokuuta 2005 avattu verkkosivusto, jolla julkaistaan tavalla tai toisella kuntaan liittyviä tekstejä ja tiedotteita. Sen ainoa palkattu työntekijä oli Veikko Huumarkangas (vuoteen 2023), muuten tekstejä tekevät vapaaehtoiset ja kertaluontoisesti palkatut henkilöt. Sivuston rahoitus tuli aiemmin EU:lta, sittemmin yritykset ovat alkaneet rahoittaa sitä, ja julkaisijaksi perustettiin yhdistys Kyyjärven Mediamyllärit ry.
Alkuun hankkeen nimi oli "Tiedon tuottaminen internetiin ja internet-ketjujen organisointi" ja kirjoitukset käsittelivät kylän tapahtumia. Sitten mukaan tulivat kunta, seurakunta, urheiluseurat ja kyläyhdistykset, ja nimeksi tuli Nopola News. Kunnan asukasluku on 1 300, mutta latauksia on kuukausittain jopa 250 000, ja käyttäjiä on ympäri Suomen. Nopola Newsilla on myös ollut nettiradio vuodesta 2006 ja suoria nettitv-lähetyksiä vuodesta 2008.
Jyväskylän yliopiston tutkija Turo Uskali on tutkinut Nopola Newsia, ja hän nimittää sitä kansalaisjournalismiksi.
Nopola News on saanut useita palkintoja, muun muassa vuonna 2005 Innosuomi-kunniamaininnan ja vuonna 2014 oikeusministeriön demokratiapalkinnon. Se on saanut myös EU:n European e-Inclusion 2008 Awards -kilpailun maantieteellisen kategorian voiton ja Suomen kuntamarkkinoinnin 2010 SM-kisan Vuoden markkinointituote -tittelin.
Plunklock

Plunklock on japanilainen "visual kei" -yhtye joka on perustettu marraskuussa vuonna 2010, neljän nuoren muusikon toimesta.
Heidän alkuperäinen suunnitelmansa oli työstää todella rajoitettua musiikkia. Suunnitelmaan tuli kuitenkin muutos kun Halo (vokalisti) ja Haruka (basisti) liittyivät bändiin. He kaikki halusivat tehdä jotain erilaista aiempiin bändeihin verrattuna. Tyypillistä heidän musiikilleen on se että siinä on raskaat riffit ja vahvat lauluosuudet.
Ornithoscelida

Ornithoscelida on dinosaurusten ryhmä, joka sisältää linnunlantioiset ja teropodit. Nimen keksi alun perin Thomas Henry Huxley vuonna 1867 viitatakseen tietyntyyppisiin dinosauruksiin joilla on välipiirteitä lintujen ja primitiivisimpien matelijoiden välillä. Termi jätettiin pian pois käytöstä vallitsevan luokittelujärjestelmän takia, joka jakaa dinosaurukset kahteen pääryhmään: Saurischia ja Ornithischia.
Vuonna 2017 eräässä Matthew Baronin, David Normanin ja Paul Barrettin "Nature"-lehdessä julkaistussa tutkimuksessa esitettiin että teropodit olivat läheisempää sukua linnunlantioisille kuin sauropodomorfeille, joiden kanssa ne perinteisen näkemyksen mukaan muodostavat Saurischian. Baron kollegoineen käyttivät tilaisuutta muodostaakseen virallisen määritelmän Huxleyn vanhalle termille.
Kladogrammi.
Kladogrammi alla näyttää Matthew Baronin kollegoineen kehittämän luokittelun dinosauruksista ja Ornithoscelidan aseman:
Suho

Kim Junmyeon (; s. 22. toukokuuta 1991 Soul), taiteilijanimi Suho (, ’suojelija’) on eteläkorealainen laulaja ja näyttelijä. Hän on kiinalais-eteläkorealaisen Exo-yhtyeen johtaja ja vokalisti. Suho julkaisi ensimmäisen soolominialbuminsa "Self-Portrait" maaliskuussa 2020. Musiikkiuransa lisäksi Suho on näytellyt useamassa draamasarjassa, kuten "One Way Trip" (2016), "The Universe's Star" (2017), "Rich Man" (2018), "Middle School Girl A" (2018) ja "How Are U Bread" (2020).
Uran alku.
Kim syntyi Soulissa, Korean tasavallassa 22. toukokuuta 1991. Ollessaan 16-vuotias hän hakeutui harjoittelijaksi tuotantoyhtiö SM Entertainmentiin ja debytoi K-pop-yhtye Exon jäsenenä kuusi vuotta myöhemmin.
Ura.
Exo.
Kim julkistettiin Exon kymmenentenä jäsenenä virallisesti 15. helmikuuta 2012, ja yhtye debytoi saman vuoden huhtikuussa. Hän kuuluu yhtyeen koreankieliseen puolikkaaseen (Exo-K), ja hänen koreankielinen artistinimensä Suho tarkoittaa "suojelijaa". Hänen roolinsa yhtyeessä on johtaja.
Näyttelijänä.
Kim esiintyi tammikuussa 2015 SM Entertainmentin musikaalissa "School OZ" yhdessä levy-yhtiön jäsenten Changminin, Keyn, Lunan, Xiuminin ja Seulgin kanssa. Lokakuussa 2015 Kim teki elokuvadebyyttinsä esittämällä yhtä päärooleista indie-elokuvassa "One Way Trip".
Kim on lisäksi näytellyt verkkodraamassa "How Are You Bread", joka julkaistiin vuonna 2017. Samana vuonna Kim näytteli pääroolia MBC:n draama-spesiaalissa "The Universe's Star", joka kuului draamatrilogiaan "Three Color Fantasy". Kim on tehnyt myös ääniroolin koreankieliseen versioon elokuvasta "Joulupukkia pelastamassa". 
Muuta.
Kimistä tuli helmikuussa 2014 SBS:n viikoittaisen "Inkigayo"-musiikkiohjelman vakituinen juontaja yhdessä Exon toisen jäsenen, Baekhyunin, ZE:A:n jäsenen Kwangheen ja näyttelijä Lee Yubin kanssa. Kim ja Baekhyun kuitenkin lopettivat juontamisen Inkigayossa marraskuussa 2014 keskittyäkseen Exon toisen studioalbumin julkaisuun.
Kim osallistui huhtikuussa 2015 yhdessä Infiniten Sunggyun, CNBLUE:n Jonghyunin, Super Juniorin Kyuhyunin ja SHINeen Minhon kanssa KBS:n varietee-ohjelmaan "Fluttering India".
Kim ja Exon toinen jäsen Chen julkaisivat heinäkuussa 2016 soundtrack-kappaleen "Beautiful Accident" samannimiseen kiinalaiseen elokuvaan. Hän esittää myös draamasarjan "Starlight" tunnuskappaleen.
Angekok

Angekok (, ) on inuittien keskuudessa käytettävä nimitys poppamiehestä. Myös Alaskan alkuperäisasukkaiden keskuudessa on esiintynyt samanlaisia poppamiehiä.
Inuittien keskuudessa angekokiksi voivat tulla miehet ja naiset. Angekok opettaa usein taitonsa omalle lapselleen.
Huopanahkajäkälä

Huopanahkajälälä ("Peltigera canina") on nahkajäkälien sukuun kuuluva jäkälä. Sen yläpinta on vaaleanharmaa ja huopakarvainen. Alapinta on reunoilta valkoinen, mutta keskemmältä tummempi. Liuskat ovat 1–3 senttimetriä leveitä ja niiden reunat ovat alaspäin kääntyneitä. Se voi muodostaa jopa neliömetrien kokoisia toisiinsa sulautuvia kasvustoja. Se on yleinen koko Suomessa sammalten joukossa, kallioilla, kivillä, kuivilla niityillä ja kedoilla.
Huopanahkajäkälä muistuttaa ruskonahkajäkälää ja karstanahkajäkälää. Huopanahkajäkälän erottaa ruskonahkajäkälästä pehmeästä sekovarresta, jonka voi taittaa kuivana. Karstanahkajäkälästä sen erottaa huopakarvojen avulla.
Huopanahkajäkälältä jäkäläaineet eli sekundaariset aineenvaihduntatuotteet puuttuvat.
Huopanahkajäkälä värjää villan ruosteenpunaiseksi. Irlannissa alunapuretettua pellavaa on värjätty keltaiseksi.
Abarbarea

Abarbarea tarkoittaa kreikkalaisessa ja roomalaisessa mytologiassa kahta eri myyttistä hahmoa, nymfiä.
Abarbarea, Bucolionin vaimo.
Abarbarea on nymfi ja najadi Iliaassa (VI:22). Hän ja Troijan kuninkaan poika Boukolion saivat kaksoset Aisepoksen ja Paidasoksen, jotka aikanaan kaatuivat Troijan sodassa.
Abarbarea, tyroslaisten esi-isä.
Najadit Abarbarea, Kallirrhoe ja Drosera ovat kolme tyroslaisten esiäitiä.
Acadinus

Acadinus () tarkoittaa kreikkalaisessa mytologiassa lähdettä, jonka Diodoros Sisilialaisen kirjoissa sanotaan omaavan maagisia voimia.
Acadinus pystyy erottelemaan totuuden ja valheen. Valaehtoinen sopimus kaiverrettiin puupalaselle, joka heitettiin lähteeseen. Jos se kellui, vala päti, jos se upposi, vala oli väärä ja sen omi Haades.
Nurmikaunokki

Nurmikaunokki ("Centaurea phrygia") on monivuotinen mykerökukkainen kasvilaji. Se on yksi neljästä Suomessa muinaistulokkaana kasvavasta kaunokkilajista. Laji jaetaan noin 15 alalajiin. Pohjoismaissa esiintyviä alalajeja ovat idännurmikaunokki ("Centaurea phrygia" subsp. "phrygia") ja lännennurmikaunokki ("Centaurea phrygia" subsp. "pseudophrygia").
Nurmikaunokki kasvaa noin 30–80 cm korkeaksi ja sen varsi on kasvutavaltaan pysty. Nurmikaunokin lehdet ovat suikeita ja hammaslaitaisia sekä lehtiasennoltaan kierteisesti. Nurmikaunokin kukinnot ovat isohkoja violetinpunaisia mykeröitä ja ne sijaitsevat varsien kärjissä tyypillisesti yksittäin. Nurmikaunokki kukkii heinä-elokuussa ja kasvaa erilaisilla kuivahkoilla sekä avoimilla paikoilla, kuten niityillä, pientareilla, ahoilla ja valoisissa metsissä.
Nurmikaunokki on Suomessa melko yleinen Etelä- sekä Itä-Suomessa ja selvästi harvinaisempi länsirannikolla, Pohjanmaalla ja Lapissa. Nurmikaunokki on Suomessa muinaistulokas ja levinnyt Suomeen todennäköisesti idästä maatalouskulttuurin mukana.
Nurmikaunokki muistuttaa kahta muuta Suomessa luonnonvaraisena tavattavaa violettikukkaista kaunokkilajia, ahdekaunokkia ("Centaurea jacea") ja ketokaunokkia ("Centaurea scabiosa"), mutta on erotettavissa niistä mykeröiden kehtosuomujen ulkonäön perusteella. Lajien levinneisyysalueet painottuvat myös hieman eri puolille Suomea; nurmikaunokki on yleisin Suomen kaakkoisosissa, ahdekaunokki etelärannikolla sekä Ahvenanmaalla ja ketokaunokki Salpausselkien alueella. Ketokaunokki on näistä kolmesta koko Suomen mittakaavassa selvästi harvinaisin ja eroaa myös yleensä lehtien liuskoittuneisuudessa.
Nurmikaunokkia käytetään myös jonkin verran koristekasvina ja sen siemeniä on saatavana erilaisissa niittykukkien siemenseoksissa.
Karva (kasvitiede)

Kasvien karvat ovat epidermistä ulkopuolelle tulevia rakenteita, ja ne voivat koostua yhdestä tai useammasta solusta. Karvat voivat olla yksinkertaisempia trikoomia eli solukarvoja tai monimutkaisempia emergenssejä eli solukkokarvoja. Karvatonta kasvinosaa kutsutaan yleensä kaljuksi kasvinosaksi. Jos kasvinosan pinnalla on runsaasti erilaisia karvoja, voivat karvat saada vihreän kasvinosan näyttämään harmahtavan- tai ruskehtavanväriseltä.
Kasveilla voi olla erilaisia karvoja eri osissa kasvia ja samassa kasviyksilössä voi olla useantyyppisiä karvoja. Karvat voivat olla pehmeitä ja taipuisia tai kovia ja piikkimäisiä, jolloin niitä voidaan kutsua piikeiksi. Heinäkasvien (Poaceae) helpeessä olevaa karvaa kutsutaan vihneeksi ja kaleessa olevaa karvaa odaksi.
Trikoomat eli solukarvat ovat yksi- tai monisoluisia karvoja, jotka koostuvat pelkästään epidermin soluista. Lisäksi trikoomat voivat olla aineita erittäviä tai erittämättömiä karvoja. Trikoomia voidaan jaotella eri tyyppeihin seuraavasti:
Emergenssit eli solukkokarvat ovat aina monisoluisia karvoja, jotka koostuvat epidermisolujen lisäksi myös jonkin toisenkin solukon soluista. Kovia emergenssejä ovat esimerkiksi ruusujen ("Rosa") piikit ja pehmeämpiä emergenssejä esimerkiksi nokkosten ("Urtica") poltinkarvat.
Blue (Simply Redin albumi)

Blue on Simply Redin kuudes studioalbumi, joka julkaistiin toukokuussa 1998. Albumi sisältää viisi coverversiota, Neil Youngin kappale “Mellow My Mind”, kaksi versiota kappaleesta “The Air That I Breathe”, Gregory Isaacsin kappale “Night Nurse”, ja “Ghetto Girl” kirjoittanut Dennis Brown.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet on säveltänyt ja sanoittanut Mick Hucknall, ellei toisin mainita.
Arttu Tolonen

Arttu Tolonen (s.1971) on suomalainen muusikko, säveltäjä, sanoittaja, tuottaja, toimittaja ja kulttuuritoimija. Hänen soittimiaan ovat kitara, syntetisaattorit ja koneet, basso, banjo, mandoliini, huuliharppu ja lap steel. 
Hän on soittanut yhtyeissä Giant Robot, Riitaoja, Black Audio, Them Bird Things, Halme Prospekt, Fat Beat Sound System ja Hannu Salama &amp; Vapaat Radikaalit. Lisäksi hän on soittanut ja/tai säveltänyt musiikkia Palefacen, Asan, Black Magic Sixin ja monien muiden levyillä. Arttu Tolonen oli mukana tekemässä Giant Robotin Emma-palkinnon voittanut Domesticity-albumia ja osa tekijäporukkaa, joka voitti Teosto-palkinnon Asan Loppuasukas-levystä. 
Arttu Tolonen on toiminut promoottorina Helsingissä ja järjestänyt lukuisia klubi- ja galleriakeikkoja sekä ollut mukana luomassa ja buukkaamassa vuosina 2012 ja 2013 järjestettyä Kuudes Aisti -festivaalia. Nykyään hän on osa Flow Festival -tapahtuman ohjelmaryhmää. 
Toimittajana Arttu Tolonen on kirjoittanut pitkään mm. Suomen suurimpaan rock-lehteen Soundiin, jossa hänellä on kolumni. Hän oli mukana tekemässä Nuorgam-verkkomediaa.
Jääkiekon naisten maailmanmestaruuskilpailut 2003

Jääkiekon naisten maailmanmestaruuskilpailut 2003 oli tarkoitus järjestää Kiinan Pekingissä 4.–9. huhtikuuta 2003, mutta se peruttiin SARS-epidemina takia.
Venäjän, Saksan, Ruotsin ja Sveitsin maajoukkueet olivat jo Kiinassa, kun Yhdysvaltojen ja Suomen joukkueet odottivat maissaan IIHF:n päätöstä turnauksen perumisesta. Kanadan maajoukkue ei olisi edes päässyt matkustamaan turnauspaikalle Kanadan viranomaisten kieltäessä matkustamisen epidemiamaihin.
Pelkästään pääsarjan turnaus peruttiin. Alempien divisioonien kilpailut järjestettiin.
Loppusijoitukset.
1. divisioona 
2. divisioona 
3. divisioona
Jagannath

Jagannath, joskus myös Jagannatha () tai vanhahtavasti Juggernaut, on hindulaisessa ja buddhalaisessa uskonnossa esiintyvä Vishnu-jumala. Hänen kunniaksi järjestetään vuosittainen "Ratha Jatra" -festivaali. Perinteen mukaan Jagannathilla on veli Balarama ja sisko Subhadra.
Jagannathin päätemppeli sijaitsee lähellä rantaa, noin viisisataa kilometriä lounaaseen Kalkutasta. Jagannathin kuva on puusta veistetty kappale, jolle on tehty pelottavat kasvot. Juhlapäivinä Jagannathin valtaistuin on ollut tapana asettaa korkeaan torniin, joka liikkuu pyörillä. Torniin on kiinnitetty kuusi pitkää köyttä, joilla sitä vedetään. Papit ja heidän avustajansa seisovat tornissa valtaistuimen ympärillä. Tornin liikkuessa oli entisaikaan perinteenä, että monet heittäytyvät maahan pyörien alle, sen ajateltiin olevan miellyttävä teko Jagannathille. Joka vuosi, erityisesti kahtena suurena juhlana maalis- ja heinäkuussa, pyhiinvaeltajat kerääntyvät joukoin temppeliin. Näissä tilaisuuksissa kaikki kastit ruokalievat yhdessä.
Ismenias (muusikko)

Ismenias (; 300-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen muusikko, joka oli kotoisin Thebasta.
Plutarkhos kertoo, että Ismenias joutui skyyttien vangiksi ja pakotettiin konsertoimaan heille. Kun esitys oli ohi, virkkoi skyyttien hallitsija vakavasti, että hänestä Ismeniaan musiikki oli lähes yhtä kaunista kuin aasien kiljunta.
Iodame

Iodame oli kreikkalaisessa mytologiassa Itonusin tytär ja Amfiktyonin tyttärentytär. Iodame toimi Athene-temppelissä papittarena, kunnes Medusa muutti hänet kiveksi.
"Etymologicum Magnum" sisältää vaihtoehtoisen tarinan Athenasta ja Iodamesta, jonka mukaan he ovat Itonusin tyttäret.
Boost

Boost on ohjelmakirjasto algoritmeja, jotka on toteutettu C++-ohjelmointikielellä. Kirjastossa on algoritmitoteutuksia muun muassa lineaarialgebraan, monisäikeistykseen ja säännöllisiin lausekkeisiin.
Boost-kirjastoa on käytetty esimerkkitoteutuksena C++11-standardikirjaston "Technical Report 1" -versiossa.
Kirjaston toteutusta tiedostojärjestelmätuelle on ehdotettu C++17-standardiin (ISO/IEC TS 18822:2015).
Lisenssi.
Kirjasto käyttää "Boost Software License" -nimellä tunnettua avoimen lähdekoodin lisenssiä.
Hr. Ms. Jacob van Heemskerck (1906)

Hr. Ms. Jacob van Heemskerck oli Alankomaiden kuninkaallisen laivaston rannikkopanssarilaiva.
Valmistus.
Alus tilattiin Amsterdamin telakalta ja sen köli laskettiin vuonna 1905. Alus laskettiin vesille 22. syyskuuta 1906 ja se otettiin palvelukseen 22. huhtikuuta 1908.
Alus oli 98 metriä pitkä. Aluksen leveys oli 15,19 ja syväys 5,69 metriä. Sen uppouma oli 4 920 tonnia. Aluksella oli kaksiakselinen höyrykone, joka tuotti 6 400 ihp:tä. Aluksen maksiminopeus oli 16,5 solmua. Aluksen varastoissa oli 680 tonnia hiiltä.
Aluksen suojana oli panssarivyö, jonka paksuus oli viisitoista senttimetriä. Barbettien ja tykkitornien suojana oli kahdeksan senttimetrin panssarointi. Sen pääaseina oli kaksi 24 senttimetrin tykkiä, joiden lisänä aluksella oli kuusi viidentoista ja kuusi 7,5 senttimetrin tykkiä. Aseistuksen täydensivät neljä yhden naulan tykkiä ja kaksi 45 senttimetrin torpedoputkea. Aluksen miehistöön kuului 340 henkeä.
Palvelus.
Alus lähti vuonna 1908 yhdessä "Hr. Ms. Frieslandin" ja "Hr. Ms. Gelderlandin" kanssa partiomatkalle Venezuelan rannikolle toisen Castron kriisin aikana.
Alus lähti 16. toukokuuta 1910 IJmuidenista Sheernessiin. Se kuljetti prinssi Henryn Edward VII:n hautajaisiin, jotka pidettiin 20. toukokuuta. Loppumatkan viisi Britannian kuninkaallisen laivaston torpedovenehävittäjää saattoi alusta. Myöhemmin samana vuonna Belgian hallitsijapari teki valtiovierailun, jonka aikana he tutustuivat alukseen. Satamassa olleet sotalaivat ampuivat kunnialaukaukset. 24. heinäkuuta alus lähti Den Helderistä Yrjö V:n kruunajaisiin, jonka aikana se osallistui laivastokatselmukseen Spitheadissä 27. heinäkuuta.
Alus lähti 17. toukokuuta 1917 "Zorg en Vlijtin" kanssa noutamaan "Mercuriuksen" ja "Jacoban" miehistöt. Saksan laivasto oli vallannut alukset ja ne upotettiin myöhemmin.
Aluksen aktiiviuran päätyttyä se muutettiin liikkumattomaksi rannikkopatteriksi nimellä "Batterijschip IJmuiden". Se otettiin palvelukseen uudessa tehtävässä 19. huhtikuuta 1939. Alus oli sijoitettuna IJmuideniin. Saksalaisten hyökättyä Alankomaihin 14. toukokuuta 1940 aluksen miehistö upotti sen estääkseen aluksen joutumisen saksalaisille.
Saksalaiset nostivat aluksen 16. heinäkuuta ja se hinattiin Amsterdamiin 24. heinäkuuta. Alus hinattiin edelleen Kieliin maaliskuussa 1941. Se modernisoitiin Howaldtswerkellä kelluvaksi ilmatorjuntapatteriksi nimellä "Undine". Sodan päätyttyä alus löytyi Wilhelmshafenista ja se palautettiin Alankomaille.
Amsterdamin telakka muutti aluksen majoitusalukseksi, missä tehtävässä se otettiin palvelukseen 23. helmikuuta 1948 nimellä "Neptunus". Alus poistettiin palveluksesta 13. syyskuuta 1974 ja se romutettiin 4. lokakuuta.
Rosstat

Rosstat on Venäjän tilastoviranomainen. Se oli ollut noin vuodesta 2012 itsenäinen toimija, kunnes se vuonna 2017 siirrettiin talousministeriön alaisuuteen. 
Rosstatin vuonna 2012 tapahtunutta itsenäistymistä ajoi muun muassa OECD, jotta julkaistu tieto olisi luotettavampaa. Siirtymistä talousministeriön alaisuuteen puolestaan edelsi talousministeri Maksim Oreškinin hermostuminen tilanteessa, jossa Rosstat julkisti tietoja, ettei Venäjän alkuvuosi 2017 ollut sellaista talouskasvun aikaa, millaiseksi se on maassa haluttu tulkita. Rosstatin mukaan teollisuustuotannon arvo laski ja ihmisten reaalitulot pienenivät.
Hr. Ms. Marten Harpertszoon Tromp (1904)

Hr. Ms. Marten Harpertszoon Tromp oli Alankomaiden kuninkaallisen laivaston rannikkopanssarilaiva.
Valmistus.
Alus tilattiin Amsterdamin telakalta, missä köli laskettiin vuonna 1903. Alus laskettiin vesille 15. kesäkuuta 1904 ja otettiin palvelukseen 5. huhtikuuta 1906.
Aluksen pituus oli 100,78 metriä ja leveys 15,19 metriä. Sen syväys oli 5,69 metriä. Aluksen uppouma oli 5 210 tonnia. Aluksen propulsiojärjestelmänä oli kaksiakselinen höyrykone, joka tuotti 6 400 ihp:tä. Aluksen maksiminopeus oli 16,5 solmua. Sen varastoissa oli hiiltä 722 tonnia.
Aluksen suojana oli panssarivyö, jonka paksuus oli viisitoista senttimetriä. Barbettien ja tykkitornien suojana oli kahdeksan senttimetrin panssarointi. Sen pääaseina oli kaksi 24 senttimetrin tykkiä, joiden lisänä aluksella oli neljä 15 senttimetrin ja kahdeksan 7,5 senttimetrin tykkiä. Aseistuksen täydensi neljä yhden naulan tykkiä ja kolme 45 senttimetrin torpedoputkea. Aluksen miehistöön kuului 340 henkeä.
Palvelus.
Alus teki 25. kesäkuuta 1906 laivastovierailun Norjaan, jossa kuningas Haakon VII tarkasti aluksen. Alus lähti 10. elokuuta 1909 Bataviasta "Hr. Ms. Koningin Regentesin" ja "Hr. Ms. De Ruyterin" kanssa esittelemään Alankomaiden lippua Kiinassa, Hongkongissa, Japanissa ja Filippiineillä. 
Alus lähti 2. maaliskuuta 1920 "Hr. Ms. Hertog Hendrikin" kanssa Den Helderistä neljän kuukauden purjehdukselle Aasiaan. Matkalla alukset vierailivat Singaporessa, Saigonissa, Hongkongissa, Shanghaissa, Kobessa ja Manilassa.
Alankomaalainen rahtialus "SS Rijperkerk" paloi 17. marraskuuta 1923 Bastiassa. "Tromp" upotti palavan aluksen.
Alus lähti 21. kesäkuuta 1926 "Hr. Ms. Jacob van Heemskerckin", torpedoveneiden "Hr. Ms. Z 7" ja "Hr. Ms. Z 8" sekä sukellusveneiden "Hr. Ms. O 9" ja "Hr. Ms. O 11" kanssa Den Helderistä Itämeren purjehdukselle. Matkalla osasto vieraili Kielissä, Göteborgissa ja Trondheimissa ennen paluutaan Den Helderiin 30. heinäkuuta.
Alus poistettiin vuonna 1927 alusluettelosta, ja se romutettiin 1932.
Hr. Ms. Koningin Regentes

Hr. Ms. Koningin Regentes oli Alankomaiden kuninkaallisen laivaston Koningin Regentes -luokan rannikkopanssarilaiva.
Valmistus.
Alus tilattiin Amsterdamin telakalta, missä köli laskettiin vuonna 1898. Alus laskettiin vesille 24. huhtikuuta 1900 ja otettiin palvelukseen 3. tammikuuta 1902.
Palvelus.
Alus lähti 11. maaliskuuta 1902 Flushingista Hollannin Länsi-Intiaan Venezuelan ja Alankomaiden välisten poliittisten jännitteiden kiristyttyä alueella. Alus evakuoi juutalaisia Corosta Curacaoon. Aluksten tehtävä keskeytyi Mount Peleen purkauduttua Martiniquella, jolloin se siirrettiin pelastustöihin alueelle. Pelastustöistä vapauduttuaan alus jatkoi alkuperäistä tehtäväänsä ja matkasi "Hr. Ms. Utrechtin" kanssa Venezuelaan La Guairaan, jonne alukset saapuivat 2. huhtikuuta. Ennen alusten saapumista Venezuelan laivasto oli toistuvasti tarkastanut Alankomaiden ja Antillien lipun alla purjehtivia kauppa-aluksia.
Vuonna 1906 alus purjehti "Hr. Ms. De Ruyterin" ja "Hr. Ms. Zeelandin" kanssa Balille, minkä tarkoituksena oli liittää eteläiset kuningaskunnat, Tabanan, Badung ja Klungkung, Hollannin Itä-Intiaan. Laivasto-osasto tulitti 16.-17. syyskuuta Denpasarin kaupunkia, minkä jälkeen maajoukot nousivat maihin ja tukahduttivat lopun vastarinnan.
Alus lähti 10. elokuuta 1909 Bataviasta "Hr. Ms. Maarten Harpertszoon Trompin" ja "De Ruyterin" kanssa esittämään lippua Kiinassa, Hongkongissa, Japanissa ja Filippiineillä. Seuraavana vuonna alus osallistui laivastovierailuun Australiassa. Osasto, johon kuului "Koningin Regentesin" lisäksi "De Ruyter" ja "Hertog Hendrik", lähti 15. elokuuta Surabayasta, ja se vieraili Brisbanessa, Melbournessa, Sydneyssä, Fremantlessa sekä muissa satamissa.
Ensimmäisen maailmansodan lopulla 4. huhtikuuta 1918 alus saattoi "Hr. Ms. De Zeven Provinciënin" kanssa matkustaja-aluksia "Vondel", "Kawi", "Rindjani" ja "Grotius" Tanjung Priokiin.
Alus poistettiin palveluksesta 1920.
Hr. Ms. De Ruyter (1901)

Hr. Ms. De Ruyter oli Alankomaiden kuninkaallisen laivaston Koningin Regentes -luokan rannikkopanssarilaiva.
Valmistus.
Alus tilattiin Maatschappij voor Scheeps- en Werktuigbouw Fijenoordilta Rotterdamista ja sen köli laskettiin vuonna 1900. Alus laskettiin vesille 28. syyskuuta 1901 ja se otettiin palvelukseen 29. lokakuuta 1902.
Palvelus.
"Hertog Hendrik" osui koralliriuttaan 24. kesäkuuta 1905 lähellä Matjidosteenia ollessaan matkalla Boninlahdelle. "Hr. Ms. Zeeland yritti joitakin kertoja saada riuttaan kiinni jääneen aluksen irrottamista, mutta tuloksetta. "Zeelandin" pollarin irrottua irrottamisesta luovuttiin. "Hertog Hendrikin" irrottivat lopulta "De Ruyter" ja "Japara", kun kiinni olleen aluksen varastot oli tyhjennetty. Myöhemmin samana vuonna "De Ruyter", "Hertog Hendrik", "Hr. Ms. Borneo", "Hr. Ms. Serdang" ja kaksi postialusta tekivät matkan Etelä-Celebesille, jossa ne kahakoivat Loewoen kanssa. Jalkaväkipataljoona ja merijajalkaväen maihinnousuosasto nousivat maihin lähellä Palopea ja vielä samana päivänä ne valtasivat hallintopalatsin.
Vuonna 1906 alus "Koningin Regentesin" ja "Zeelandin" kanssa osallistui Balille tehtyyn matkaan, jonka tarkoituksena oli eteläisten kuningaskuntien Tabanan, Badung ja Klungkung liittäminen Hollannin Itä-Intiaan. Alukset tulittivat 16.-17. syyskuuta Denpasaria, minkä jälkeen maajoukot tukahduttivat lopun vastarinnan.
Alus lähti 15. joulukuuta 1908 Den Helderistä Curacaoon liittyäkseen Venezuelan rannikolle sijoitettua laivasto-osastoa, joka oli lähetetty alueelle poliittisten jännitteiden lisääntyessä.
Operaatiosta vapauduttuaan alus teki kaksi matkaa Aasian ja Tyynenmeren alueella. Ensimmäinen matka alkoi 10. elokuuta 1909 Bataviasta Kiinaan, Hong Kongiin, Japaniin ja Filippiineille. Toiselle matkalle alus lähti 15. elokuuta 1910 Surabayasta Australiaan. Matkan aikana tehtiin laivastovierailut Brisbanessa, Melbournessa, Sydneyssä ja Fremantlessa.
Alus poistettiin palveluksesta vuonna 1923.