tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Nils Abraham Gyldén

Nils Abraham Gyldén (16. toukokuuta 1805 Mikkelin pitäjä – 28. helmikuuta 1888 Tukholma) oli suomalainen filologi, taiteen harrastaja ja professori.
Nils Gyldénin vanhemmat olivat kihlakunnantuomari Abraham Jonathan Gyldén ja Eva Ström. Hän valmistui filosofian tohtoriksi (maisteriksi) vuonna 1827 ja kaksi vuotta myöhemmin hänestä tuli Kreikan kirjallisuuden dosentti Helsingin yliopistoon. Mainittuun tehtävään valittaessa hän ohitti J. L. Runebergin. Vuonna 1834 hänestä tuli tämän aineen apulainen ja 1847 professori. Gyldén julkaisi tutkimuksiaan sekä ruotsiksi että latinaksi 1830-luvulta aina 1860-luvulle saakka. Hän oli tunnettu taiteen harrastaja ja mukana perustamassa Suomen taideyhdistystä vuonna 1846, ei tosin yhdistyksen perustamisajatuksen ensimmäinen esittäjänä, vaikka niin itse väittikin. Hän esitti sen sijaan ensimmäisenä yliopistolle veistoskokoelman hankkimista, samoin kuin taiteilijoiden eläkekassan perustamista. Ne toteutuivat kuitenkin vasta paljon myöhemmin. 
Gyldén erosi virastaan vuonna 1866 ja muutti Tukholmaan. Hänen puolisonsa vuodesta 1837, vapaaherratar Sofia Wrede, oli kuollut kaksi vuotta aiemmin. Heidän poikansa filosofian tohtori Johan August Hugo Gyldén (1841–1896) toimi Tukholman tähtitieteellisen observatorion johtajana.
Darren Daye

Darren Daye (s. 30. marraskuuta 1960 Des Moines) on yhdysvaltalainen entinen koripalloilija. Hänen poikansa Austin Daye on myös NBA-koripalloilija.
Daye pelasi urallaan 328 runkosarjan ottelua ja 34 pudotuspeliottelua NBA:ssa. Kausina 1984–1986 hän teki keskimäärin 8,7 pistettä ottelua kohden molempina kausina. NBA-uransa jälkeen Daye pelasi monta kautta muun muassa Italian Serie A:ssa, jossa hän teki parhaimmillaan 25,9 pistettä ottelua kohden kaudella 1992–1993.
Donald Sutherlandin filmografia

Donald Sutherland (1935–2024) näytteli yli 50 vuotta kestäneen uransa aikana yli 200 elokuva-, televisio- ja teatterituotannossa. Sutherland aloitti uransa opiskelujen jälkeen vuonna 1960, mutta oli jo koulunkäyntinsä aikana esiintynyt radiossa (1949–) ja teatterissa (1952–). Sutherland teki ensimmäisen televisioroolinsa 1962 ja elokuvaroolinsa 1963. Seuraavassa luettelossa ovat hänen elokuva-, televisio- ja teatteriesiintymisensä. Lisäksi artikkelissa ovat Sutherlandin muut työt, palkinnot ja ehdokkuudet.
Teatteri.
Sutherland esiintyi 1950-luvulla Lontoossa myös näytelmissä "The Gimmick", "On a Clear Day You Can See Canterbury" ja "The Shewing-Up of Blanco Posnet", mutta näiden näytelmien tarkkoja ajankohtia ei tiedetä.
Rick Robey

Frederick Robert Robey (s. 30. tammikuuta 1956 Coral Gables) on yhdysvaltalainen entinen koripalloilija.
Ura.
Robey pelasi yliopistokoripalloa Kentuckyn yliopistossa vuosina 1974–1978. Vuonna 1975 hän edusti Yhdysvaltain koripallomaajoukkuetta Pan-Amerikan kisoissa. Turnaus päättyi Yhdysvaltain voittoon, ja Robey pelasi yhdeksän ottelua. Hän osallistui NBA:n vuoden varaustilaisuuteen, jossa Indiana Pacers varasi hänet koko tilaisuuden kolmantena pelaajana. Robey edusti kyseistä seuraa puolet ensimmäisestä NBA-kaudestaan, sillä tammikuussa 1979 Indiana kauppasi hänet Boston Celticsille vaihdossa Billy Knightiin. Seuran paidassa hän juhli NBA-mestaruutta kaudella 1980–1981. Yli neljän Celtics-kauden jälkeen Robey siirtyi Phoenix Sunsiin kolmeksi kaudeksi, jonka jälkeen hän lopetti NBA-uransa.
Harley Hotchkiss

Harley Norman Hotchkiss (12. heinäkuuta 1927 Tillsonburg, Ontario, Kanada – 22. kesäkuuta 2011 Calgary, Alberta, Kanada) oli kanadalainen geologi, liikemies ja jääkiekkovaikuttaja.
Elämäkerta.
Hotchkiss syntyi Tillsonburgissa vuonna 1927. Hän palveli toisessa maailmansodassa vuodet 1944–1945 ja suoritti geologiasta alemman korkeakoulututkinnon Michiganin osavaltionyliopistosta vuonna 1951. Valmistuttuaan hän aloitti geologina Canadian Superior Energyllä. Kaksi vuotta myöhemmin hän siirtyi Canadian Imperial Bank of Commercen maaöljy- ja -kaasuosastolle. Hotchkiss oli Alcon Petroleuminin johtaja vuodet 1959–1967. Hän myi Alconin vuonna 1967 ja toimi sen jälkeen itsenäisenä sijoittajana.
Hotchkiss oli mukana tuomassa NHL-joukkueen Calgaryyn. Hän kuului kuuden sijoittajan ryhmään, joka osti Atlanta Flamesin ja siirsi sen Calgaryyn. Hotchkiss oli vaikuttamassa Scotiabank Saddledomen rakentamiseen Calgaryyn. Jäähallista tuli Calgary Flamesin kotiareena ja siellä pelattiin myös jääkiekkoa olympialaisissa 1988. Hotchkissin aikana Flames onnistui voittamaan vuonna 1989 NHL:n mestaruuden, Stanley Cupin.
Hotchkiss oli aktiivisesti mukana myös hyväntekeväisyydessä ja vapaaehtoistyössä, erityisesti terveydenhuollon saralla. Vuosina 1994–1997 hän johti rahankeräysprojektia, joka keräsi 50 miljoonaa dollaria Calgaryn alueen terveydenhuoltoon liittyviin hankkeisiin. Hotchkiss lahjoitti itse 15 miljoonaa dollaria Calgaryn yliopiston lääketieteellisen tiedekunnan aivoinstituutille, joka nimettiin Hotchkiss Brain Instituteksi.
Hotchkiss sai urastaan useita arvonimiä. Hänestä tuli vuonna 1997 Order of Canadan "officer", ja seuraavana vuonna hän sai Alberta Order of Excellencen. Lisäksi hän on saanut Calgaryn yliopistolta ja Minnesotan osavaltionyliopistolta kunniatohtorin arvonimet, ja hänet on valittu Canadian Petroleum Hall of Fameen työstään öljyteollisuuden aprissa. Vuonna 2006 Hotchkiss valittiin Hockey Hall of Fameen. Hän kuoli kesäkuussa 2011 taisteltuaan eturauhasen syöpää vastaan.
Suovillat

Suovillat ("Eriophorum") on 15 lajia sisältävä kasvisuku sarakasvien heimossa. Siihen kuuluu monia pohjoisen pallonpuoliskon suokasveja. Suovillojen tunnuspiirre on tiheä tähkäkukinto, jonka kehäsukaset pitenevät kukinnan jälkeen muodostaen valkoisen tai ruskean karvatuppaan.
Lajeja.
Suovillalajeista seitsemän esiintyy Suomessa. Niistä luhtavilla ja tupasvilla kasvavat yleisenä koko maassa.
Suovillalajit risteytyvät joskus keskenään, Suomessa kasvaa ruostevillan ja töppövillan risteymäksi luokiteltu aapavilla eli aaparuostevilla ("Eriophorum" × "medium", aikaisemmin "E. russeolum" subsp. "rufescens").
Muita lajeja:
Pyrofosfaatti

Pyrofosfaatti eli difosfaatti on anioni P2O74-. Nimeä pyro­fosfaatti käytetään myös tämän anionin sisältävistä ioniyhdisteistä sekä pyro­fosfori­hapon estereistä.
Ominaisuudet.
Pyrofosfaatit ovat yksinkertaisimpia polyfosfaateista. Kiteisessä muodossa fosfaattiryhmien keskinäinen asento riippuu kationin koosta. Pienten kationien tapauksessa fosfaattiryhmien konformaatio on lomittainen, ja kohdakkainen, kun kationi on suuri. Pyrofosfaatit ovat melko stabiileja lämmitettäessä sulamispisteeseensä asti ja vesiliuoksissakin hydrolysoitumista tapahtuu ilman katalyyttiä hitaasti. Yhdisteistä alkalimetalli- ja ammoniumsuolat ovat runsasliukoisia veteen, mutta muun muassa kalsium- ja eräät raskasmetallipyrofosfaatit ovat veteen liukenemattomia. Pyrofosfaatilla on melko vahva taipumus muodostaa komplekseja eräiden metallien kanssa ja nämä kompleksit usein liukenevat veteen.
Merkittävimmät pyrofosfaateista ovat natriumpyrofosfaatti, kaliumpyrofosfaatti, kalsiumpyrofosfaatti ja ammoniumpyrofosfaatti, mutta myös paljon muita pyrofosfaatteja, myös kaksoismetallisuoloja tunnetaan. Pyrofosfaatteja valmistetaan tyypillisesti kuumentamalla metallin divetyfosfaatti- tai vetyfosfaattisuolaa. Niukkaliukoisia pyrofosfaatteja voidaan valmistaa myös saostamalla ja eräissä tapauksissa yhdisteitä muodostuu myös ortofosfaatti- tai fosfiittisuolaa kuumentamalla.
2 Na2HPO4 → Na4P2O7 + H2O
Allahin puutarha

Allahin puutarha ("The Garden of Allah") on Richard Boleslawskin ohjaama yhdysvaltalainen elokuva vuodelta 1936. Elokuva pohjautuu Robert Hichensin vuonna 1904 julkaistuun romaaniin. Elokuvan pääosaa Domini Enfildeniä näyttelee Marlene Dietrich. Hoidettuaan kuolevaa isäänsä Enfilden lähtee lepäämään Algeriaan, jossa hän tapaa Charles Boyerin näyttelemän Boris Androvskyn ja rakastuu tähän.
W. Howard Greene ja Hal Rosson saivat "Allahin puutarhan" värikuvauksesta Oscar-erikoispalkinnon.
Elokuvan kauan säilyneet lavasteet poltettiin osana suurta roviota joka kuvasi Atlantan kaupungin suurtulipaloa Yhdysvaltojen sisällissodassa elokuvassa Tuulen viemää.
Déborah Gyurcsek

Déborah Olivera Gyurcsek (s. 7. joulukuuta 1978) on uruguaylainen entinen yleisurheilija, joka kilpaili seiväshypyssä.
Gyurcsek voitti vuonna 1997 Etelä-Amerikan-mestaruuskilpailuissa kultaa tuloksellaan 385 senttimetriä. Hän sai vuonna 1999 hopeaa Etelä-Amerikan-mestaruuskilpailuista ja pronssia Pan-Amerikan kisoista. Gyurcsek osallistui olympialaisiin kerran, Sydneyssä 2000. Hän hyppäsi tuolloin 21-vuotiaana karsinnassa tuloksen 415 eikä päässyt jatkoon. Gyurcsek sijoittui vuonna 2003 Etelä-Amerikan-mestaruuskilpailuissa neljänneksi, muttei sen jälkeen ole sijoittunut arvokisoissa viiden parhaan joukkoon.
Gyurcsek pitää hallussaan maansa ennätyksiä sekä ulko- että sisäradoilla; hänen ennätyksensä ulkoradoilla on 423 ja sisäradoilla 395.
Lähteet.
Jan Polák

Jan Polák (s. 14. maaliskuuta 1981 Brno) on tšekkiläinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on seuratasolla pelannut kotimaansa lisäksi Belgiassa ja Saksassa. Polák on edustanut Tšekin maajoukkuetta 57 maaottelussa, joissa hän on tehnyt seitsemän maalia, ja pelannut kahdessa arvoturnauksessa.
Ura.
Vanhasta seurastaan FC Tatran Bohunicesta Polák siirtyi Boby Brnoon vuonna 1991. Hän debytoi maan pääsarjassa Gambrinus ligassa maaliskuussa 1998 17-vuotiaana FC Petra Drnovicea vastaan. 124 pääsarjaottelun ja viiden maalin jälkeen Polák siirtyi kesällä 2002 Slovan Libereciin nelivuotisella sopimuksella. Hän pelasi 65 pääsarjaottelua ollen seurassa ja oli joukkueensa avainpelaajia, kunnes hän siirtyi vuonna 2005 noin 1,5 miljoonan euron siirtosummalla Saksan Bundesliigassa pelaavaan 1. FC Nürnbergiin. 
Hän debytoi Bundesliigassa sarjan avauskierroksella 6. elokuuta 2005 Hamburger SV:ta vastaan. Polák teki ensimmäisen maalinsa Bundesliigassa ja Nürnbergissä toukokuussa 2006 5-2 voitosta Borussia Mönchengladbachista. Hän voitti kauden 2006–2007 päätteeksi Saksan cupin, jonka finaalissa hän pääsi kentälle 35. minuutilla. Polák pelasi seurassa 62 ottelua Bundesliigassa ja niissä teki neljä maalia.
Elokuussa 2007 Polák siirtyi belgialaiseen Anderlechtiin noin 3,5 miljoonan euron siirtosummalla. Hänestä tuli samalla Anderlechtin historian toiseksi kallein pelaajahankinta, kuten myös koko Belgian. Polák pelasi seurassa box-to-box-tyyppinen keskikenttäpelaajana ja oli ratkaisevassa roolissa seuran menestyksessä liigassa ja UEFA Cupissa. Hän voitti seurassa Belgian cupin vuonna 2008 ja vuonna 2010 Jupiler Pro Leaguen ja supercupin. Polák pelasi Anderlechtissä myöhemmin oikeana puolustajana, mutta hän siirtyi tammikuussa 2011 takaisin Saksan Bundesliigaan, tällä kertaa VfL Wolfsburgiin. Hän pelasi seurassa vakuuttavan loppukauden ja teki maalin huhtikuussa 2011 FC St. Paulia vastaan.
Maajoukkueura.
Polák on pelannut Tšekin nuorisomaajoukkueissa viidellä eri tasolla. Vuonna 2002 hän oli osana alle 21-vuotiaiden EM-mestaruutta voittanutta joukkuetta. Hän debytoi A-maajoukkueessa 18-vuotiaana. Hänellä oli maajoukkueesta viiden vuoden tauko ennen palaamista 9. helmikuuta 2005, jolloin hän teki myös maalin Sloveniaa vastaan. Polák on ollut Tšekin joukkueessa vuoden 2006 MM-kilpailuissa ja vuoden 2008 EM-kilpailuissa.
Saavutukset.
1. FC Nürnberg
R.S.C. Anderlecht
Sovinnon kukka

Sovinnon kukka () on japanilainen elokuva vuodelta 1958. Se kertoo liikemiehestä, joka on ollut aina valmis neuvomaan tuttaviaan ihmissuhdeasioissa, mutta onkin neuvoton tyttärensä suhteen, kun tämä päättää mennä naimisiin kysymättä isältä neuvoa. Elokuva on ohjaajansa ensimmäinen värielokuva, ja sovinnon kukaksi kutsutun liljakasvin punaisella värillä on erityinen merkitys koko elokuvan läpi.
Näyttelijät.
Lähde:
Buck Brannaman

Dan M. "Buck" Brannaman on yhdysvaltalainen hevosten kouluttaja ja johtavia luonnollisen hevostaidon soveltajia. Menetelmässä pyritään työskentelemään hevosen kanssa lähtökohtana hevosen luontainen olemus ja sen ajattelu- ja kommunikointitapa. Siten hevosta koulutetaan hyväksymään ihminen ja suhtautumaan ihmiseen luottavaisesti ja toimimaan tämän pyyntöjen mukaan. Brannaman on lausunut tavoitteekseen saada eläin tuntemaan olonsa turvalliseksi ja varmaksi ihmisen läheisyydessä, niin että hevonen ja ratsastava ovat yhtä.
Brannamanin lapsuus oli ankara, ja hän joutui isänsä pahoinpitelemäksi. Vaikeuksissaan hän turvautui hevosiin, ja oman kokemuksensa kautta hän opetteli tarkastelemaan tilanteita hevosen näkökulmasta. Hän on kirjoittanut: "Olen ollut tekemisissä hevosten kanssa 12-vuotiaasta alkaen, ja minua on purtu, potkittu ja heitetty selästä ja päälleni on rynnätty. Olen kokeillut kaikkia fyysisiä keinoja hevosen hallitsemiseksi, että pysyisin hengissä. Lopulta tajusin, että voisin selvitä helpommin, kun selvittäisin, miksi hevonen toimii niin kuin se toimii." 
Brannanista on valmistunut Cindy Meehlin ohjaama elokuva "Buck", joka oli menestys Sundancen elokuvajuhlilla 2011.
Nyrkit taskussa

Nyrkit taskussa on italialainen elokuva vuodelta 1965. Sitä pidetään yhtenä italialaisen neorealismin klassikoista. Se kertoo miehestä, jonka häiriintyneen perheen ainoa täysipäinen jäsen on menossa naimisiin. Elokuvassa on mustaa huumoria, ja se pilkkaa pikkuporvarillisia perhearvoja.
"The New York Timesin" kriitikot valitsivat "Nyrkit taskussa" vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta.
Paide Linnameeskond

Paide Linnameeskond on jalkapalloseura Paiden kaupungista Virosta. Joukkue pelaa Meistriliigassa, maan korkeimmalla sarjatasolla, jonne se nousi kaudeksi 2009. Meistriliigan-vuosinaan joukkue on sijoittunut sarjataulukon viimeisten joukkoon, mutta on säilyttänyt sarjapaikkansa. Paide LM perustettiin vuonna 1990. Miesten edustusjoukkue pelaa kotiottelunsa Paide Ühisgümnaasiumi stadiumilla.
Edustusjoukkueen kokoonpano.
"Tilanne 24. kesäkuuta 2011"
Noaea mucronata

Noaea mucronata on pieni piikkinen pensas. Se on yleensä 25–50 senttimetriä korkea, voimakkaasti haarova kasvi, jonka versot muuttuvat tyvestä puumaisiksi. Oksat ovat teräväkärkiset, mutta kasvilla ei ole erillisiä piikkejä. Lehdet ovat noin sentin pituiset ja hyvin kapeat. Pienet vihreät kukat puhkeavat lehtihankoihin, ja niistä tulee myöhemmin 3–6 mm pitkät siivet, jotka auttavat punavalkoisen hedelmän leviämistä.
"Noaea mucronataa" tavataan Välimeren seudulla (sekä Euroopassa, Aasiassa että Pohjois-Afrikassa) ja Lähi-idässä. Vuonna 2000 se löydettiin Venäjältä. Se on potentiaalisesti haitallinen vieraslaji, jonka leviämistä pidetään silmällä.
Evanescence (albumi)

Evanescence on yhdysvaltalaisen Evanescence-yhtyeen studioalbumi, joka julkaistiin 11. lokakuuta 2011 Wind-up Records -levy-yhtiön kautta. Se on yhtyeen kolmas studioalbumi. Albumin on tuottanut Nick Raskulinecz. Suomessa albumi nousi virallisen albumilistan sijalle 14.
Tuotanto.
Yhtye aloitti kappaleiden kirjoittamisen albumille kesällä 2009. Ensimmäisen kerran yhtye meni studioon keväällä 2010 tuottaja Steve Lillywhiten kanssa, mutta myöhemmin he lopettivat albumin nauhoitukset hänen kanssaan, koska työskentely hänen kanssaan ei toiminut. Huhtikuussa 2011 he aloittivat albumin nauhoitukset uuden tuottajan, Nick Raskulineczin kanssa.
23. kesäkuuta 2011 yhtyeen laulaja Amy Lee kertoi, että lähes valmiina oli 16 kappaletta, joista kaikki eivät kuitenkaan tulisi albumille. Myöhemmin kuitenkin ilmoitettiin, että kaikki 16 kappaletta tulevat olemaan albumin deluxe-versiolla. Lee on sanonut, että kappaleiden sanoitukset käsittelevät muun muassa rikkinäisyyttä, vapauden kaipuuta, menetystä ja rakastumista.
Kesäkuussa 2011 ilmoitettiin, että uusi albumi julkaistaisiin 4. lokakuuta 2011, ja sen nimeksi paljastettiin "Evanescence". Heinäkuussa levy-yhtiö kuitenkin siirsi levyn julkaisuajankohtaa viikolla eteenpäin.
Singlet.
Albumin ensimmäisenä singlenä julkaistiin kappale ”What You Want” 9. elokuuta 2011. Kappaleen ensiesitys oli MTV-kanavalla edellisenä päivänä. Kappaleeseen kuvattiin New Yorkissa musiikkivideo. 
Albumin toinen single on kappale ”My Heart Is Broken”. Kappaleen musiikkivideo julkaistiin tammikuussa 2012.
Kappaleet.
Deluxe Edition
Japanilainen painos
Japanilainen Deluxe Edition
iTunes
Listasijoitukset.
Albumi debytoi Yhdysvalloissa Billboard 200 -listan sijalla yksi 127 000 kappaleen myyntimäärällä. Se on yhtyeen toinen studioalbumi, joka sijoittuu listan ykköseksi. Myös yhtyeen edellinen albumi, vuonna 2006 julkaistu "The Open Door" debytoi listan ykkössijalla.
Yodeokin gwalliso-leiri

Yodeokin keskitysleiri eli gwalliso-leiri no. 15 (, hanja 耀德第十五號管理所) on keskitysleiri Pohjois-Koreassa, yksi poliittisista gwalliso-vankileireistä. Ihmisoikeusjärjestö Amnestyn vuonna 2011 julkistamien tietojen ja satelliittikuvien mukaan keskitysleiri sijaitsee Yodeokin piirikunnassa Etelä-Hamgyeongin maakunnassa. Keskitysleirissä on Amnestyn mukaan kaksi aluetta: täydellisen hallinnan alue, jossa 1990-luvulla arvioitiin olevan 30 000 vankia, ja vallankumouksellisten alue, jossa on noin 16 500 vankia. Järjestö kertoi vallankumouksellisten alueelta vapautuneen noin 30 vankia, jotka ovat myös onnistuneet pakenemaan Pohjois-Koreasta. Yksi tunnetuista vangeista on Kang Chol-Hwan. Chol-Hwan on julkaissut kokemuksistaan kirjan nimeltä "Pjongjangin akvaariot."
Yodeokin keskitysleiristä on tehty dokumentti "Yodok Stories" (2008). Pohjois-Korean hallitus kiistää leirin olemassaolon.
Rakenne.
Yodeokin keskitysleiriä ympäröi 3–4-metrinen piikkilanka-aita ja 2–3-metrinen muuri, joka on päällystetty sähkölangalla. Aitaa ja muuria vartioivat tuhat vartijaa, jotka on aseistettu automaattiasein ja käsikranaatein.
Vangit tekevät pakkotyötä kipsilouhoksella ja kultakaivoksessa. Leirillä sijaitsee myös tekstiilitehtaita, tislaamoita ja kuparityöpaja.
Ihmisoikeudet.
Yodeokin keskitysleirin vangeilla ei ole juurikaan oikeuksia, ja heitä kohdellaan kuin orjia. Kaikki leiriltä pakoa yrittäneet teloitetaan 2–3 kuukautta kestävän kuulustelun jälkeen. Häiriötä aiheuttavat vangit suljetaan viikkojen ajaksi kuution muotoiseen kidutusselliin, jossa ei pysty seisomaan tai makaamaan. Vangit eivät saa ylimääräisiä vaatteita talvisin. Ruoka on leirillä vähäistä, minkä vuoksi vangit joutuvat syömään rottia pysyäkseen hengissä.
Reijo Ojanen

Reijo Juhani Ojanen (s. 16. marraskuuta 1939 Tampere) on suomalainen jääkiekkoilija. Hän pelasi SM-sarjassa vuosina 1959–1965 ja voitti kaksi Suomen-mestaruutta.
Ojanen edusti koko SM-sarjauransa ajan Tampereen Tapparaa. Hän pelasi SM-sarjassa yhteensä 103 ottelua, joissa hänen tehopisteensä olivat 13 + 16 = 29 ja jäähymääränsä 66 minuuttia. Hän voitti Suomen-mestaruuden Tapparan joukkueessa vuosina 1961 ja 1964 sekä saavutti kaksi SM-hopeaa ja yhden SM-pronssin. Pelaajauransa jälkeen hän toimi Tapparan valmentajana kaudella 1966–1967.
Ojanen pelasi kaksi nuorten maaottelua
. Tappara uran jälkeen hän toimi usean vuoden ajan maailman menestyneimmän veteraani kiekkojoukkueen (Superstars) presidenttinä ja pelaajana, joukkue koostui entisistä Tappara ja Ilves tähtipelaajista. Ojanen menehtyi sydäninfarktiin vuonna 2000, 60 v. iässä.
Matti Lahtinen (jääkiekkoilija)

Matti Armas Lahtinen (28. kesäkuuta 1932 Kangasala – 31. tammikuuta 1987 Lahti) oli suomalainen jääkiekkoilija ja erotuomari. Hän edusti Tapparaa SM-sarjassa vuosina 1959–1962 ja voitti Suomen-mestaruuden vuonna 1961.
Erotuomarina Lahtinen toimi vuosina 1953–1967 tuomiten yhteensä 81 SM-sarjapeliä, kuusi maaottelua ja Tampereen MM-kilpailut 1965. Lahtinen oli Lennart Jaalan kanssa tuomarina kohutussa ottelussa, missä Ulf Sterner löi mailalla Timo Ahlqvistia päähän. Lahtinen joutui tämän vuoksi oikeuteen todistajaksi. Muihin Lahtisen tuomaripareihin kuului muun muassa Unto Wiitala, Örnulf Diehl, Olli Pulkkanen ja Räshid Hakimsan. Lahtinen toimi Lahden Erotuomarikerhon puheenjohtajana ja Suomen Jääkiekkoliiton erotuomarivaliokunnan sihteerinä. Nuorempana hän harrasti melontaa. Lahtinen oli merkonomi ja sotilasarvoltaan reservin vänrikki.
Tilastot.
Erotuomarina 81 SM-peliä, 6 maaottelua, yhdet MM-kisat.
Kalkkisienet

Kalkkisienet (Calcarea) ovat pienikokoisia merten matalien vesien sienieläimiä, joiden tunnusmerkkinä ovat kalsiitista tai aragoniitista muodostuneet spikulat eli neulamaiset ulokkeet. 
Kalkkisieniä tunnetaan 400 lajia ja ne ovat pienin sienieläinten luokka. Pääjakson muut luokat ovat sarveispiisienet ja lasisienet. Useimmat kalkkisienilajit elävät trooppisissa tai subtrooppisissa merissä, esimerkiksi koralliriuttojen läheisyydessä. 
Kalkkisienten muodot vaihtelevat poikkileikkaukseltaan säännöllisistä maljoista kapeisiin putkiin tai epäsäännöllisiin säkkeihin. Kaikkein pienimmillä lajeilla ei ole lainkaan kiinteää runkoa, mutta kookkaampien runko on rakenteeltaan verkko tai kennosto. Väreiltään ne ovat enimmäkseen epämääräisiä, mutta joitakin kirkkaan värisiä lajeja tunnetaan myös. Kuten muutkin sienieläimet, kalkkisienet elävät alustaansa kiinnittyneinä ja saavat ravintonsa vettä suodattamalla.
Isto Virtanen

Isto Aulis Virtanen (17. heinäkuuta 1935 Tampere – 4. tammikuuta 2002) oli suomalainen jääkiekkomaalivahti, joka pelasi SM-sarjassa aikana 1958–1962 ja voitti Suomen-mestaruuden Tapparan riveissä vuonna 1961. Samaisena vuonna Virtanen valittiin sarjan parhaaksi maavahdiksi ja hän osallistui Sveitsin MM-kisoihin Suomen maajoukkueessa. Hän pelasi yhteensä 12 ottelua maajoukkueessa. Vuonna 1962 Virtanen voitti SM-pronssia. Ensimmäiset kaksi kautta Virtanen edusti Lukkoa. Hän pelasi vielä yhden ottelun Tapparassa kautena 1969-1970. Nopeista jalkojensa reaktiokyvyistä Virtanen sai lempinimen "Koipi". Virtanen toimi Tapparan toiminnanjohtajana ja maalivahtivalmentajana. Jalkapallossa hän saavutti nuorten SM-pronssia TPV:n joukkueessa. Virtanen harrasti musiikkia.
Matti Peltonen (jääkiekkoilija)

Matti Toivo Tapani Peltonen (27. toukokuuta 1941 Tampere – 16. lokakuuta 1997 Tampere) oli suomalainen jääkiekkoilija. Hän pelasi maalivahtina SM-sarjassa vuosina 1960–1970 ja voitti kaksi Suomen-mestaruutta. Suomen maajoukkueessa hän pelasi kuusi maaottelua.
Matti ("Peltsu") Peltonen edusti SM-sarjassa Tampereen Tapparaa vuosina 1960–1965, 1966–1968 ja 1969–1970. Aikaisempi seura oli Tampereen Pallo-Veikot ja myöhempi vuodesta 1968 Hilpara. Hän pelasi SM-sarjassa 47 ottelua ja vaihtopenkillä istutut mukaan laskien 134 ottelua. Hän voitti Suomen-mestaruuden vuosina 1961 ja 1964 ja saavutti kerran SM-hopeaa ja SM-pronssia. Parhaimpana pelinään Peltonen piti vuoden 1967 mestaruussarjaottelua Ilvestä vastaan, jonka Tappara voitti 4-3.
Peltonen toimi vuonna 1970 poikien maajoukkueen, Hakkapeliittojen ja SAUL:n jääkiekkojoukkueen (pronssi Tampereen MM-kisoissa) valmentajana. Jalkapalloa hän pelasi vuosina 1962–1963 TP-V:n suomensarjajoukkueessa.
Peltonen oli ammatiltaan merkonomi. Hänen mieliharrastuksensa oli klassisen jazzmusiikin kuuntelu. Peltosen kotikunta oli Tampere.
Corral

Corral on satamakaupunki ja kunta Tyynenmeren rannikolla Chilessä. Kunnassa on noin 5500 asukasta, joista itse kaupungissa asuu noin 3500.
Corral sijaitsee Valdivia-joen suulla ja toimii Valdivian suurkaupungin satamana. Se vahingoittui pahasti vuoden 1960 maanjäristyksessä ja siitä seuranneessa tsunamissa.
Hannu Elo

Hannu Armas Elo (11. marraskuuta 1940 Tampere – 20. helmikuuta 2022 Tampere) oli suomalainen jääkiekkoilija, joka pelasi SM-sarjassa maalivahtina vuodet 1959–1970 ja voitti Suomen-mestaruuden Tapparan riveissä vuonna 1964. Uransa Elo aloitti Tampereen Kilpa-Veljissä saavuttaen yhden hopean ja kaksi pronssia. Hän edusti myös kauden ajan Hilparaa. Yhteensä Elo pelasi 122 SM-ottelua. Suomen A-maajoukkuetta Elo edusti kahdeksan kertaa.
Jalkapalloa Elo pelasi Suomensarjassa. Aitajuoksussa hän saavutti nuorten piirimestaruuden. Elo toimi myös valmentajana juniorimaalivahdeille ja kuului SVUL:n Hämeen piirin jääkiekkojaoston johtokuntaan.
John Whitgift

John Whitgift (n. 1530–1604) oli Canterburyn arkkipiispa vuodesta 1583 kuolemaansa asti.
Whitgift oli kauppias Henry Whitgiftin vanhin poika, ja kotoisin Grimsbystä. Vuonna 1563 hänet nimitettiin Cambridgen yliopiston teologian professoriksi, yliopiston varakansleriksi vuonna 1570 ja Worcesterin piispaksi vuonna 1577.
Andrew Handyside and Company

 
Andrew Handyside and Company oli englantilainen teräsvalimo 1800-luvulla. Se toimi Derbyssä maan keskiosassa. Valimo tuotti hyvin erikokoisia tuotteita valurautaisista puutarhakoristeista rautatiesiltoihin. Se teki katuvalaisimia yleistyvän kaasuvalaistuksen tarpeisiin, ja se oli yksi ensimmäisistä yrityksistä joka teki punaisia postilaatikoita Royal Mailin käyttöön. Sen valmistamia, nyt yli satavuotiaita laatikoita on edelleen paljon käytössä. Valimo tunnettiin vahvoista ja hyvälaatuisista tuotteistaan, joita oli esillä myös Lontoon maailmannäyttelyssä 1851.
Valimon perustaja Andrew Handyside kuului sukuun, jonka monet jäsenet olivat kunnostautuneet Skotlannissa rauta-alalla. Hän työskenteli William-veljensä kanssa Pietarissa, ennen kuin asettui Derbyyn ja otti siellä haltuunsa Britannia-valimon. Andrew Handyside kuoli 1877, minkä jälkeen yrityksen toiminta hiipui vähitellen ja loppui kokonaan 1911.
Yritys tuotti yhden Englannin ensimmäisistä sähköllä toimivista nostosilloista vuonna 1899.
Kokoelma yrityksen tuotteita on Derbyn teollisuusmuseossa.
Luettelo tunnuslauseista

Tämä on luettelo tunnuslauseista.
Valtiollisia tunnuslauseita.
"A.E.I.O.U." 
Habsburgin hallitsijasuvun tunnuslause, jolle on esitetty monia merkityksiä.
"Kaikkien maiden proletaarit" (tai vaihtoehtoisesti "proletariaatit"), "liittykää yhteen!"
Karl Marxin ja Friedrich Engelsin Kommunistisen manifestin loppukehotus. Vanha työväenliikkeen järjestäytymistä ja työväenluokan kansainvälistä solidaarisuutta kuvastava iskulause, joka oli Neuvostoliiton tunnuksena. 
"Patria o muerte!" (espanjaa, "Isänmaa tai kuolema!")
Eteläamerikkalainen vallankumouslause, Kuuban kansallinen motto
"E pluribus unum" ("Monesta yksi")
Yhdysvaltojen kansallinen motto, tarkoittaa osavaltioiden muodostamaa liittovaltiota.
"In varietate concordia" ("Moninaisuudessaan yhtenäinen")
Euroopan unionin tunnuslause, tarkoittaa sen jäsenvaltioiden moninaisuutta.
"Ein Volk, ein Reich, ein Führer" (saksaa, "Yksi kansa, yksi valtakunta, yksi johtaja") 
Saksan kansallissosialistien tunnuslause tarkoittaen Saksan kansaa, kolmatta valtakuntaa ja Adolf Hitleriä johtajana.
Poliittisia iskulauseita.
"El pueblo unido jamás será vencido!" ("Yhtenäistä kansaa ei voi voittaa!")
Latinalaisessa Amerikassa levinnyt chileläinen kansanrintaman iskulause, joka on peräisin Sergio Ortegan alun perin Quilapayún-yhtyeelle kirjoittamasta laulusta. Pinochetin vallankaappauksen jälkeen laulu tuli kuuluisaksi Inti-Illimanin levytyksenä.
"Kinder, Küche, Kirche" ("lapset, keittiö, kirkko")
Saksan keisarin Vilhelm II:n puolison Augusta Viktorian ilmaisu maansa naisten keskeisimmälle arvomaailmalle. Yksi varhaisimmista natsien motoista, jota Saksassa vielä joskus käytetään ivallisesti kuvaamaan naisten asemaa yhteiskunnassa.
Koti, uskonto ja isänmaa
Edellisestä lainattu konservatiivisen oikeiston tunnus, jota Suomessa ovat käyttäneet Kokoomus, KD ja IKL.
"Deus, Pátria e Familia" ("Jumala, isänmaa ja perhe")
Portugalin Salazarin "Estado Novon" aikainen tunnuslause.
"Tutto nello Stato, niente contro lo Stato, nulla fuori dello Stato" ("Kaikki valtiossa, ei mitään valtiota vastaan, ei mitään valtion ulkopuolella")
Italian fasistien tunnuslause.
Kristinuskoa tarkoittava tunnuslause, jonka Rooman keisari Konstantinus Suuri näki tiettävästi unessa ennen Mulviuksen sillan taistelua, tehden sen jälkeen kristinuskosta valtionuskonnon.
Vaalilauseita.
Eduskuntavaalilauseita.
"Jo riittää!"
Sosiaalidemokraattien vuosina 1947–1948 käyttämä vaalilause, joka oli kohdistettu SKDL:ää vastaan; lausetta jatkettiin erilaisilla luonnehdinnoilla SKDL:n hallituspolitiikasta.
"Osaa ja uskaltaa"
Kansanedustaja Outi Ojalan vaalilause, jonka myös Arto Lahti otti käyttöön presidentinvaalissa 2006.
"Nyt tarvitaan tuomari!"
Entisen eduskunnan puhemiehen ja tasavallan presidentin Sauli Niinistön vaalilause eduskuntavaaleissa 1987
"Vähän kuin itseäsi äänestäisit"
Keskustan iskulause eduskuntavaaleissa 2007
"Meillä taitaa olla sama suunta"
SDP:n iskulause eduskuntavaaleissa 2019
"Äänestä Suomi takaisin"
Perussuomalaisten iskulause eduskuntavaaleissa 2019
Petra Cetkovská

Petra Cetkovská (s. 8. helmikuuta 1985 Prostějov, Tšekkoslovakia) on tšekkiläinen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut kaksinpelissä WTA-listan sijalla 25 kesäkuussa 2012. Hän on voittanut urallaan kaksi WTA-turnausta nelinpelissä.
Grand Slam -turnauksissa Cetkovská on päässyt parhaimmillaan neljännelle kierrokselle Ranskan avoimissa 2008. Neljännen kierroksen ottelunsa hän hävisi Ana Ivanovićille. Wimbledonissa 2011 hän selviytyi niin ikään neljännelle kierrokselle voitettuaan toisella kierroksella 13:nneksi sijoitetun Agnieszka Radwańskan ja kolmannella kierroksella Ana Ivanovićin. Neljännellä kierroksella hän hävisi Sabine Lisickille.
WTA-turnauksen loppuotteluun Cetkovská selviytyi ensimmäisen kerran New Havenin turnauksessa elokuussa 2011.
Brotulat

Brotulat (Bythitidae) on käärmenilkkakaloihin kuuluva kalaheimo. Heimon lajit elävät pääosin suolaisissa valtamerissä.
Taksonomia.
Brotuloihin kuuluu lähteestä riippuen 91–107 lajia 31–32 suvussa. Heimo jaetaan kahteen alaheimoon, Bythitinae ja Brosmophycininae. Brosmophycininae voidaan jakaa vielä kahteen tribukseen. Brotuloiden heimoon kuuluvia lajeja ovat muun muassa rusobrotula ("Brosmodorsalis persicinus"), limabrotula ("Brosmophyciops pautzkei"), keltabrotula ("Brotulina fusca"), manalankala ("Lucifuga subterraneus") ja sinimanalankala ("Lucifuga dentatus").
Anatomia.
Brotulat ovat ruumiinmuodoltaan pitkulaisia kaloja ja ne voivat kasvaa 5–100 cm pitkiksi. Alaheimoihin Bythitinae ja Brosmophycininae kuuluvat lajit eroavat toisistaan eviensä perusteella. Bythitinae-alaheimon lajeilla selkä-, pyrstö- ja peräevät ovat yhtyneet, kun "Brosmophycininae" alaheimon lajeilla pitkät selkä- ja peräevät ovat pyrstöevästä erilliset. Suurimmalla osalla brotuloista on suomut, mutta jotkin lajit ovat suomuttomia. Luolissa elävät "Lucifuga"-suvun lajit ovat sokeita. Kaikki heimon kalat ovat vivipaarisia eli synnyttävät eläviä poikasia.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Useimmat brotulojen heimon lajit elävät trooppisilla ja subtrooppisilla vesillä Atlantin, Intian valtameren ja Tyynenmeren alueilla. Monet lajit ovat mereisiä, mutta muutamia makean veden ja murtoveden lajeja tunnetaan, ja ne ovat usein luolissa esiintyviä. Brotulat elävät tyypillisesti meren pinnan läheisyydestä koralliriuttojen ympäristöissä, mutta jopa 5 500 metrin syvyydessä eläviä lajeja tunnetaan.
Heikki Salminen

Heikki Juhani Salminen (25. elokuuta 1933 Tampere – 8. huhtikuuta 2018 Tampere) oli suomalainen jääkiekkoilija.
Heikki "Vispari-Hessa" pelasi SM-sarjassa hyökkääjän pelipaikalla edustaen Tampereen Ilvestä kaudet 1951–1959. Hän voitti Suomen-mestaruuden kolmesti. Ilveksen nuorissa Salminen voitti kultaa vuonna 1952. Hän sai seuran pronssisen ansiomerkin.
Salminen toimi Ilveksen juniorivalmentajana 1960-luvulla. Hän valmensi myös Merikarvian Pallon jääkiekkoilijoita ja toimi Merikarvian Into ry:n johtokunnassa sekä SVUL:n Hämeen piirin piirivalmentajana.
Juhani Ruusunen

Juhani Ruusunen (s. 6. kesäkuuta 1934 Tampere) on suomalainen jääkiekkopuolustaja- ja valmentaja. Hän pelasi SM-sarjassa vuosina 1952–1959 ja voitti kaksi Suomen-mestaruutta.
Ruusunen edusti koko SM-sarjauransa ajan Tampereen Ilvestä. Hän pelasi SM-sarjassa yhteensä 64 ottelua, joissa hänen tehopisteensä olivat 3 + 0 = 3 ja jäähymääränsä 36 minuuttia. Hän voitti Suomen-mestaruuden vuosina 1957 ja 1958. Valmentajana hän toimi kaudet 1971–1972, 1976–1977, 1977–1978, 1978–1979 ja 1979–1980 sekä kapteenina kauden 1953–1954.
Lennart Jaala

Lennart "Lenni" Jaala (3. helmikuuta 1930 Viipuri – 30. heinäkuuta 2012) oli suomalainen jääkiekkohyökkääjä ja erotuomari. Jaala aloitti Lukon riveissä ja siirtyi sieltä Ilvekseen, jossa hän voitti 1950-luvulla kaksi Suomen-mestaruutta. Erotuomarina Jaala tuomitsi vuosina 1960–1970 sarjapelien lisäksi maaotteluita ja kahdet MM-kisat. Aktiiviuransa jälkeen Jaala tuomaroi vielä kansainvälisiä veteraaniotteluja. Jaala toimi muun muassa Suomen Jääkiekkoliiton erotuomareiden pääkouluttajana Pentti Isotalon kanssa. Jaalalle myönnettiin erotuomarien kultainen ansiomerkki.
Ura.
Jaala aloitti jääkiekkoilun vuonna 1944 Tampereen seurakunnan kerhopojissa siirtyen 1948 Lukkoon, missä voitti neljä SVUL:n satakunnan piirin mestaruutta. SM-sarjassa hän edusti Lukkoa aikana 1950–1952, jonka jälkeen siirtyi Ilvekseen. Hän pelasi Ilveksessä vuoteen 1959 ja voitti kaksi Suomen-mestaruutta sekä yhden Suomen Cupin.
Pelaajanuransa jälkeen Jaala toimi erotuomarina vuoteen 1970. Aktiiviurallaan Jaala tuomitsi 109 SM-sarjaottelua, yhdeksän maaottelua sekä Tampereen MM-kisat 1965 ja vuoden 1966 MM-kisat Ljubljanassa. Jaala oli Matti Lahtisen kanssa tuomarina kohutussa ottelussa, missä Ulf Sterner löi mailalla Timo Ahlqvistia päähän.
Yhdessä entisten pelikavereidensa Pentti Isotalon ja Räshid Hakimsanin kanssa Jaala oli Tampereen Jääkiekkotuomarit ry:n jäsen. 1970-luvulla Jaala toimi Suomen Jääkiekkoliiton erotuomarien pääkouluttajana ja kuului liiton erotuomarivaliokuntaan. Jaalalle myönnettiin liiton 50-vuotismuistomitali sekä kultainen erotuomarin ansiomerkki. Jaala oli myös Kansainvälisen Veteraanijääkiekkoliiton (COHA) jäsen. Hän tuomitsi veteraanien MM-kisoja Tokion vuoden 1979 kisoista alkaen yhdessä Juhani Räsäsen kanssa. Jaala kuului Ilveksen johtokuntaan ja oli seuran toiminnanjohtajana. Jaala oli mukana perustamassa Tampereen Allianssia.
Outokoit

Outokoit (Urodidae) on pieni, vain noin 60 lajia käsittävä perhosten heimo ja outokoimaisten yläheimon (Urodoidea) ainoa heimo. Useimmat lajeista elävät Etelä- ja Keski-Amerikassa. Yläheimon määritteli suomalainen hyönteistutkija Jorma Kyrki.
Outokoit on erotettu omaksi ryhmäkseen kehrääjäkoimaisista mm. siksi että aikuisen perhosen keski- ja takaruumiin välinen liitos on erilainen ja muistuttaa enemmän kääriäisiä. Lisäksi koirailta puuttuvat kehrääjäkoille ominaiset takaruumiin kärkiliuskat. Myös toukkatuntomerkit eroavat. Kaikki outokoilajit ovat pieniä, siipivälin ollessa 11–37 mm. Siivet ovat harmaat tai ruskeat ja niissä on sininen tai violetti metallinen hohde. Pistesilmät ja chaetosemat puuttuvat, samoin kuuloelimet. Imukärsä on suomuton ja huulirihmat surkastuneet. 
 Naaraan frenulumissa on vain kaksi okaa.
Toukat elävät ravintokasvilla vapaina. Toukilla on melko pitkät vatsajalat ja kotelovaiheessa kotelon selkäpuolella on piikkirivi, jonka avulla kotelo ryömii ulos kotelokopasta ennen aikuisen perhosen kuoriutumista.
Ryhmän ainoa Euroopassa tavattava laji on Suomessakin tavattava kohotäpläkoi ("Wockia asperipunctella").
Reijo Koskela

Reijo Antero Koskela (25. marraskuuta 1935 Kuusankoski – 8. toukokuuta 1993) oli suomalainen jääkiekkoilija. Hän pelasi SM-sarjassa kaudella 1956–1957 ja voitti Tampereen Ilveksen joukkueessa Suomen-mestaruuden. Pelaamissaan kuudessa ottelussa hän teki kuusi maalia ja antoi kaksi maalisyöttöä.
Juhani Räsänen

Reijo Kalervo Juhani Räsänen (29. elokuuta 1934 Tampere – 12. helmikuuta 2007) oli suomalainen jääkiekkoilija, erotuomari ja valmentaja. Hyökkääjän pelipaikalla hän edusti SM-sarjassa aikana 1952–1963 Ilvestä ja TPV:tä. Hän voitti yhden Suomen-mestaruuden Ilveksen riveissä. Räsänen toimi TPV:n pelaajavalmentajana, Lempäälän Kisan valmentajana, SPL:n Hämeen piirin piirivalmentajana. Erotuomarina Räsänen tuomitsi 21 sarjapeliä ja hieman myöhemmällä iällä yhdessä Lennart Jaalan kanssa kansainvälisiä jääkiekon veteraanikisoja, jossa kaksikko on nimetty uranuurtajiksi. Räsänen toimi myös erotuomarikouluttajana. Jääkiekon ohella Räsänen oli M-luokan keilaaja.
Räsänen kuoli vuonna 2007 ja hänet on haudattu Tampereella Kalevankankaan hautausmaalle.
Pertti Kontto

Pertti Kontto (s. 13. marraskuuta 1939 Enso) on suomalainen jääkiekkoilija. Hän pelasi SM-sarjassa vuosina 1958–1965 ja voitti yhden Suomen-mestaruuden.
Kontto edusti SM-sarjaurassa Tampereen Ilvestä vuosina 1958–1961 ja Rosenlewin Urheilijat -38:aa kaudella 1964–1965. Hän pelasi SM-sarjassa yhteensä 71 ottelua, joissa hänen tehopisteensä olivat 11 + 10 = 21 ja jäähymääränsä 24 minuuttia. Hän voitti Suomen-mestaruuden Ilveksen joukkueessa vuonna 1960.
Pelaajauran jälkeen Kontto toimi pitkään RU-38:n ja Ässien huoltajana sekä joitain jaksoja kakkosvalmentajana ja nuorten valmentajana. Nuorten maajoukkueiden huoltajana Kontto toimi 1969–1982. Kontto on myös toiminut aktiivisesti Suomen jääkiekkomuseon parissa ja hän kuuluikin yhdistyksen hallitukseen vuosina 1994–2011. Kontto toimi yhdistyksen neljäntenä puheenjohtajana vuodet 2002-2011.
Berchem-Sainte-Agathe

Berchem-Sainte-Agathe () on kunta Belgiassa Brysselin pääkaupunkialueella. Kunnassa on arviolta 24 224 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 2,9 neliökilometriä. Se sijaitsee viiden ja puolen kilometrin päässä Brysselin keskustasta.
Näyttelijä Jean-Claude Van Damme on syntynyt kaupungissa vuonna 1960.
Hannu Ojutkangas

Hannu Kalevi Ojutkangas (24. tammikuuta 1946 Tampere – 5. marraskuuta 2009) oli suomalainen jääkiekkoilija. Hän pelasi SM-sarjassa vuosina 1967–1971.
Ojutkangas edusti SM-sarjassa Turun Palloseuraa kausilla 1967–1968 ja 1969–1970 sekä Kiekko-67:ää kaudella 1970–1971. Hän pelasi SM-sarjassa yhteensä 44 ottelua, joissa hän antoi neljä maalisyöttöä ja istui jäähyllä 80 minuuttia. Ojutkangas toimi Mäntän Urheilijoiden suomensarja-joukkueen pelaajavalmentajana.
Ammatiltaan Ojutkangas oli merkonomi. Vapaa-aikanaan hän harrasti kalastusta. Ojutkangas kuoli vuonna 2009 ja hänet on haudattu Tampereelle Kalevankankaan hautausmaalle.
Liikuteltava takasiipi

Säädettävä takasiipi eli DRS () on kaudeksi 2011 Formula 1:iin tullut auton takaosassa oleva aerodynamisen vastuksen vähentämiseen tarkoitettu laite. Laite kasvattaa auton huippunopeutta ja helpottaa ohittamista. Liikuteltava takasiipi toimii aukaisemalla läpän, joka vähentää pitovoimaa auton takaosassa.
Liikuteltavaa takasiipeä saa käyttää kisassa vain tietyssä kohdassa rataa. Myös etäisyys liikuteltavan takasiiven käyttöön on määritelty. Kuljettajan täytyy olla enintään sekunnin päässä edellä ajavasta. Lisäksi ajettuja kierroksia pitää olla täynnä kaksi ennen kuin sitä saa käyttää. Mikäli kisan aikana tarvitaan turva-autoa, on liikuteltavan takasiiven käyttö kielletty sen aikana sekä kaksi kierrosta turva-auton poistumisen jälkeen. Aika-ajoissa ja harjoituksissa liikuteltavan takasiiven käyttö rajoitettiin kaudella 2013 samalle alueelle, jolla sitä saa kisassa käyttää. Sadekelillä liikuteltavaa takasiipeä ei saa käyttää ollenkaan.
Avattavaa takasiipeä on myös moitittu. Lotus -tallin kuljettaja Jarno Trulli kertoi ennen kauden 2011 alkua, että liikuteltava takasiipi ja jälleen pakolliseksi tullut KERS-järjestelmä suurentavat tallien välisiä eroja nopeuksissa.
Tummapuuyökkönen

Tummapuuyökkönen ("Lithophane consocia") on yleisin puuyökkösten ("Lithophane") suvun lajeista. Lajin pohjaväri oli ennen harmaahko, mutta on nykyisin selvästi tummempi, lähes musta. Tosin värityksen vaihtelu on suurta. Tummapuuyökkönen on levinnyt Suomessa Etelä-Suomeen, missä se viihtyy erityisesti rannoilla, mutta myös rehevillä niityillä ja puutarhoissa. Tummapuuyökkösellä on pitkä lentoaika: maaliskuusta toukokuuhun ja elokuusta marraskuun alkuun. Lajin on nähty lentävän jopa tammikuussa erityisen leutona talvi-iltana.
Gerry House

Gerry House (s. 1948) on yhdysvaltalainen radiotoimittaja, lauluntekijä ja muusikko. Hän aloitti nashvillelaisella WSIX-radioasemalla vuonna 1975 ja teki asemalle "Gerry House and the House Foundation" -aamuohjelmaa. House oli välillä samassa kaupungissa sijaitsevalla WSM-asemalla ja KLACilla Los Angelesissa, ennen paluutaan takaisin WSIXille, jolla hän jatkoi aamulähetyksiään joulukuuhun 2010 saakka. Lisäksi hän on tehnyt valtakunnallisesti levitettyjä radio-ohjelmia, kuten "Countryline USA", "America's Number Ones" ja "The Saturday Night House Party".
House on julkaissut kaksi komediallista country-albumia. Niistä ensimmäinen, "The Cheater's Telethon", julkaistiin vuonna 1990 ja sitä seurannut " Bull" 1992. Housen kirjoittamia musiikkikappaleita ovat levyttäneet muun muassa Reba McEntire, LeAnn Rimes, Randy Travis ja Trace Adkins.
Billboard-lehti on valinnut Housen seitsemän kertaa vuoden radiopersoonaksi. Vuonna 2009 House valittiin Country Music DJ Hall of Fameen ja vuonna 2011 National Association of Broadcasters Hall of Fameen.
Jäkälätammiyökkönen

Jäkälätammiyökkönen ("Dichonia aprilina") on tammimetsissä elävä yökköslaji. Siipien kärkiväli on 43–48 millimetriä. Laji on helppo tuntea etusiipien keväänvihreästä pohjaväristä vaaleine kuvioineen, jonka avulla se sulautuu hyvin ympäristöön levätessään jäkälien peittämällä puunrungolla. Aikuinen lentää syyskuusta lokakuuhun Etelä-Suomessa. Jäkälätammiyökkösen toukka on 35–45 millimetriä pitkä ja elää tammella toukokuusta kesäkuuhun. Aluksi toukka on silmuissa, sitten kukissa ja lopulta lehdissä piiloutuen päiväsaikaan kaarnanrakosiin.
Manx2

Manx2 oli alueellinen virtuaalilentoyhtiö, jonka kotipaikka sijaitsi Mansaarilla. Lentoyhtiö perustettiin vuonna 2006 ja se palveli Mansaarten ja Yhdistyneen kuningaskunnan välistä lentoliikennettä. Manx2:sen lennot operoi VanAir Europe ja Jetstream Executive.
Yhtiön toimiva johto osti Manx2:n liiketoiminnan vuoden 2012 lopussa ja siirsi sen toiminnot uuteen lentoyhtiöön nimeltä Citywing. Citywingin lentoaikataulut olivat aluksi täsmälleen samat kuin Manx2:n. Citywing lopetti toimintansa vuonna 2017.
Historia.
Manx2 perustettiin 11. toukokuuta 2006 ja se aloitti palvelunsa 15. heinäkuuta. Lentoyhtiön omistaa sen hallituksen puheenjohtaja, Noel Hayens. Heinäkuussa 2006 yhtiö vastaanotti ensimmäisen lentokoneensa, Let L-410 -tyyppisen matkustajakoneen, joka oli maalattu Manx2:sen maalauskaavion mukaan. Lentokonetta operoi Budapest Air Services. Ensimmäiset reitit Mansaarelta avattiin Belfastiin ja Blackpooliin. Myöhemmin avattiin reitti myös Leedsin ja Bradfordin kaupunkien yhteiselle lentoasemalle.
Syyskuussa 2006 yhtiö hankki laivastoonsa BAe Jetstream 31 -tyyppisen matkustajakoneen, jota operoi Jetstream Executive. Laivasto kasvoi sittemmin kahdella Fairchild Metroliner -matkustajakoneella ja operaattorina aloitti myös VanAir Europe. Vuonna 2007 yhtiö avasi lisää reittejä ja tihensi vuorovälejä. Newcastle upon Tynen reittilennot alkoivat elokuussa 2009 ja vuonna 2010 avattiin reitit myös Cardiffiin ja Corkiin.
Helmikuussa 2011 yhtiön kone joutui onnettomuuteen lennolla Belfastista Corkiin. Flightline BCN:n operoima Fairchild Swearingen SA.227BC Metro III -tyyppinen matkustajakone tuhoutui onnettomuudessa, mikä johti kuuden ihmisen kuolemaan. Onnettomuuden jälkeen Manx2 päätti leasing-sopimuksensa Flightline BCN:n kanssa. Tämä myötävaikutti osaltaan Irlannin-reittien lopettamispäätökseen.
Kohteet.
Manx2:sella oli vuonna 2011 yhdeksän kohdetta, joihin se liikennöi säännöllisesti. Manx2 oli sovittanut aikataulunsa Jet2.comin kanssa niin, että vaihtoyhteydet muualle Eurooppaan olivat mahdollisia.
Planet Pit

Planet Pit on rap-artisti Pitbullin kuudes studioalbumi, joka julkaistiin 17. kesäkuuta 2011. Albumi sijoittui Yhdysvaltain Billboard 200 -listan seitsemännelle sijalle ja sitä myytiin 55 000 kappaletta Yhdysvalloissa. Suomen virallisella listalla albumi sijoittui sijalle 22.
Singlet.
Viralliset singlet.
Albumin ensimmäinen single "Hey Baby (Drop It to the Floor)" julkaistiin 14. syyskuuta 2010. Kappaleella vierailee T-Pain ja sen on tuottanut ranskalaistuottaja Sandy Vee. Kappale sijoittui Yhdysvaltain Billboard Hot 100 -listan seitsemännelle sijalle. Suomen virallisella listalla kappale menestyi paremmin sijoittuen viidennelle sijalle. Kappale sijoittui Australian singlelistalla 10. sijalle ja se myi kaksinkertaista platinaa. Ruotsissa "Hey Baby (Drop It to the Floor)" myi puolestaan kultaa ja sijoittui Sverigetopplistanin 17. sijalle.
Toinen albumilta julkaistu single oli kappale "Give Me Everything". Se julkaistiin 18. maaliskuuta 2011 ja sillä vierailevat vokaaleissa Nayer ja Ne-Yo ja tuotantopuolella Afrojack. Kappaleesta tuli suuri menestys: se nousi ykkössijalle muun muassa Kanadan, Unkarin, Irlannin, Britannian ja Yhdysvaltain listoilla ja top-10 sijoituksia tuli muun muassa Itävallassa, Tanskassa, Ranskassa ja Italiassa. Suomessakin sijoitus oli seitsemäs sija. "Give Me Everything" myi myös Tanskassa, Saksassa ja Espanjassa kultaa, Italiassa, Uudessa-Seelannissa ja Ruotsissa platinaa ja Australiassa kaiken kaikkiaan viisinkertaista platinaa.
Kappale "Rain Over Me" julkaistiin kesällä 2011 albumin kolmantena singlenä. Singlellä vierailee laulaja/näyttelijä Marc Anthony ja sen ovat tuottaneet RedOne, David Rush ja Jimmy Joker. Se keräsi top-10 paikkoja muun muassa Kanadasta, Tanskasta, Norjasta ja Slovakiasta Suomen virallisella listallakin sijoitus oli jopa viides sija. "Rain Over Me" on myös myynyt Australiassa kultaa.
Promosinglet.
Albumin ensimmäinen promosingle "International Love" julkaistiin 29. toukokuuta 2011. Singlellä vierailee Chris Brown ja se sijoittui Billboard Hot 100 -listan 59. sijalle.
Toinen promosingle "Pause" julkaistiin 7. kesäkuuta 2011. Se sijoittui Billboard Hot 100 -listalla sijalle 73.
Alipainehoito

Alipainehoito on haavanhoitomuoto, jossa haavaan kohdistetaan jatkuva tai jaksoittainen 75-125 mmHg (125-150 mbar) alipaine, yleensä huokoisen vaahtomuovipalan kautta. Vakuumi nopeuttaa haavan paranemista sekä vähentää arpeutumista. Hoidon tarkasta mekanismista ei olla vielä varmoja, mutta tehon uskotaan perustuvan parantuneeseen verenkiertoon sekä siihen, että haavasta ulostuleva kudosneste puhdistaa haavaa bakteereista.
Hoitoa käytetään akuutteihin ja kroonisiin haavoihin, sekä palovammoihin. Esimerkiksi diabetekseen liittyvien alaraajahaavaumiin on saatu hoidolla joissakin tapauksissa apua, vaikkakin tulokset ovat jossain määrin ristiriitaisia.
Hoito on yleistynyt mm. USA:ssa 1990-2000 luvuilla.
Balusteri

Balusteri (ransk. "balustre" pilari) on pieni profiloitu, tavallisesti päärynänmuotoinen pylväs. Balustereiden tukemaa reunakaidetta kutsutaan balustradiksi.
Varhaisimpia tunnettuja balustereita on löydetty assyrialaisia palatseja esittävistä kohokuvista. Roomalaiset ja kreikkalaiset eivät todennäköisesti käyttäneet balustradia arkkitehtonisena elementtinä, mutta esimerkiksi roomalaisista huonekaluissa on balustereita jalkoina. Renessanssin alkuaikoina balustereita käytettiin arkkitehtuurissa, ja 1400-luvun loppupuolelta löytyy monia venetsialaisia ja veronalaisia palatseja, joiden parvekkeita reunustaa balustradi.
Vesilinssi

Vesilinssi ("Wolffia arrhiza") on vehkakasveihin kuuluva hyvin pienikokoinen vesikasvi. Se on lähes pyöreä ja halkaisijaltaan 0,8–1,3 millimetriä. Kasvin yläpinta on tasaisempi, ja siinä on 15–100 ilmarakoa. Vain osa kasvista on vedenpinnan yläpuolella. Vesilinssi kukkii harvoin, ja kukkiminen tapahtuu yleensä myöhäiskeväällä tai kesällä.
Vesilinssiä tavataan lauhkealla ja subtrooppisilla vyöhykkeillä, joissa talvi on leuto. Sitä kasvaa luonnonvaraisena Afrikassa, Euroopassa ja Aasian länsiosissa. Se on myös levinnyt Japaniin, Yhdysvaltoihin ja Brasiliaan.
Vesilinssiä voi käyttää ravintona, ja sitä viljellään ainakin Burmassa, Thaimaassa ja Laosissa. Lehdet ovat hyvin ravinteikkaita, ja niissä on paljon A-, B2-, B6- ja C-vitamiinia sekä niasiinia.
Vetelehtijät

Vetelehtijät () on Federico Fellinin ohjaama italialainen elokuva vuodelta 1953. Tässä draamakomediassa on nähty omaelämäkerrallisia elementtejä, jotka heijastelevat yhteiskunnallista murrosta 1950-luvun Italiassa. Elokuva oli Oscar-ehdokkaana.
Elokuva kertoo viidestä nuoresta miehestä, jotka vetelehtivät pienessä merenrantakaupungissa haaveillen seikkailuista.
Katura Marae

Katura Marae (s. 3. joulukuuta 1989) on vanuatulainen yleisurheilija, joka kilpailee pikajuoksussa.
Marae on osallistunut olympialaisiin kerran, Ateenassa 2004. Hän oli tuolloin 14-vuotiaana kisojen nuorin yleisurheilija ja on edelleen maansa historian nuorin olympiaurheilija. Marae kilpaili 100 metrillä ja jäi eränsä viimeiseksi, vaikka juoksi ennätysaikansa 13,49 sekuntia. Hän juoksi saman matkan alle 18-vuotiaiden MM-kisoissa, mutta karsiutui jälleen jo ensimmäisellä kierroksella.
Lähteet.
Nuoren naisen onni

Nuoren naisen onni () on neuvostoliittolainen elokuva joka valmistui 1967, mutta pääsi sensuroimattomana laajempaan levitykseen vasta 20 vuotta myöhemmin. Se sai kunniamaininnan Berliinin elokuvajuhlilla 1988. 
Elokuvassa on mukana vain kolme ammattinäyttelijää, muut ovat kuvauspaikan pienen maalaiskylän ja kolhoosin asukkaita. Sen keskeinen hahmo on kolhoositilan rampa keittäjä nimeltä Asja.