tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Tannadice Park

Tannadice Park on vuonna 1883 avattu jalkapallostadion Dundeeissa, Skotlannissa. Se toimii pääasiassa Dundee United -jalkapalloseuran kotikenttänä.
Tannadice Parkin katsojakapasiteetti on 14 229 istumapaikkaa. Ennen vuosina 1992–1997 tehtyjä korjauksia stadionin kapasiteetti oli 22 310 paikkaa, joista suurin osa seisomapaikkoja.
Paikallisvastustaja Dundee FC:n kotistadion Dens Park sijaitsee vain 300 metrin päässä Tannadicelta.
Easter Road

Easter Road on vuonna 1893 avattu jalkapallostadion Leithin kaupunginosassa Edinburghissa, Skotlannissa. Se toimii pääasiassa Hibernian-jalkapalloseuran kotikenttänä.
Easter Roadin katsojakapasiteetti on vuosina 1995–2010 toteutettujen uudistusten jälkeen 20 421 istumapaikkaa. Stadionin katsojaennätys on nykykapasiteettiin nähden huimat 65 860 katsojaa vuodelta 1950, mutta tuolloin stadionilla oli aikakaudelle ominaisesti pääasiassa seisomapaikkoja.
Stadion sijaitsee noin 2,4 kilometrin päässä Waverleyn rautatieasemalta.
Néstor Almendros

Néstor Almendros Cuyás (30. lokakuuta 1930 Barcelona – 4. maaliskuuta 1992 New York) oli espanjalaissyntyinen elokuvaaja ja dokumenttiohjaaja. Hän oli yksi 1970–1980-lukujen arvostetuimmista elokuvaajista, joka sai kolme Oscar-ehdokkuutta ja voitti vuonna 1979 parhaan kuvauksen Oscarin ensimmäisellä Hollywoodissa tekemällään työllä Terrence Malickin elokuvassa "Onnellisten aika" (1978). Almendros tunnettiin erityisesti luonnonmukaisen valaisutyylin käyttäjänä.
Barcelonassa syntynyt Almendros opiskeli Havannan yliopistossa Kuubassa, jonne hänen perheensä oli muuttanut 1948. Hän opiskeli sitten Centro Sperimentale di Cinematografia -oppilaitoksessa Roomassa 1956–1957 ja New Yorkin City Collegessa Hans Richterin johdolla samalla kun opetti espanjaa Vassar Collegessa. Fidel Castron noustua valtaan Kuubassa Almendros palasi joksikin aikaa sinne tekemään vallankumousta ylistäviä dokumenttielokuvia. 1960-luvun alkuvuosina Almendros työskenteli Ranskassa elokuvaajana ja tv-dokumenttien ohjaajana. 
Almendrosin ensimmäinen pitkän näytelmäelokuvan kuvaustyö oli Éric Rohmerin "Keräilijätär" (1966). Sitä seurasi muun muassa François Truffaut’n "Kesytön" (1969) sekä useita muita Rohmerin ja Truffaut’n elokuvia. 1970-luvun lopulla Almendros alkoi työskennellä myös Hollywoodissa etenkin Robert Bentonin elokuvissa. 
Voitettuaan Oscarin elokuvasta "Onnellisten aika" (1978) Almendros sai Oscar-ehdokkuudet elokuvista "Kramer vastaan Kramer" (1979), "Sininen laguuni " (1980) ja "Sofien valinta" (1982). Vuonna 1980 hän sai César-palkinnon Truffaut’n elokuvasta "Viimeinen metro".
1980-luvulla Almendros teki kaksi Kuuban ihmisoikeustilannetta kritisoivaa dokumenttielokuvaa, "Conducta impropia" ja "Nadie escuchaba". Human Rights Watch jakaa Almendrosin nimeä kantavaa elokuvapalkintoa vuosittaisilla elokuvajuhlillaan.
Vuonna 1984 Almendros julkaisi omaelämäkertansa "A Man With a Camera" (Farrar, Straus &amp; Giroux 1984). Hän kuoli syöpään 61-vuotiaana 1992.
Dundalk FC

Dundalk Football Club (iiriksi "Cumann Peile Dhún Dealgan") on jalkapalloseura Dundalkista Irlannista. Joukkue pelaa Irlannin valioliigassa, maan korkeimmalla sarjatasolla.
Dundalk FC on Shamrock Roversin jälkeen Irlannin toiseksi menestynein jalkapalloseura: se on voittanut 10 kertaa Irlannin mestaruuden ja 9 kertaa Irlannin cupin.
Hot stuff (radio-ohjelma)

Hot stuff oli radio-ohjelma jota esitettiin Lapin radiossa ja joka lähetettiin Kemijärven koilliskonttorista. Ohjelmaa esitettiin vuosina 1988–1990 ja oli aikoinaan kuunnelluimpia radio-ohjelmia. Ohjelman tyyli oli huumoripitoista ja ohjelmasta tuli kuuluisaksi Bat &amp; Ryyd -duo.
Juontajat.
Radio-ohjelmaa juonsivat Oiva Mursu (DJ Tippa) joka on kotoisin Posion Jumiskon kylältä ja Juha Soppela (JS) joka on kotoisin Kemijärven Soppelasta. Bat &amp; Ryydin suosio nousi kuitenkin niin kovaksi, ettei radion juontoon enää riittänyt aikaa. Single "Ehtaa tavaraa" myi kultaa neljässä päivässä. Lisäksi molemmat toimivat myös DJ:nä, erikoistuen 1980-luvun diskosoundeihin.
Mark (nimi)

Mark on miehen etunimi. Se on lyhentymä latinalaisperäisestä nimestä Marcus ja käytössä varsinkin englanninkielisissä maissa sekä Pohjois­maissa, Alanko­maissa ja Venäjällä.
Suomessa nimi Mark on Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan annettu huhtikuuhun 2025 mennessä noin 2 840 henkilölle. Markin nimipäivä on suomen­ruotsalaisen kalenterin mukaan 25. huhtikuuta.
Porras–Renko-tie

Porras–Renko-tie on museotie entisen Rengon kunnan alueella Hämeenlinnassa Kanta-Hämeessä. Se edustaa Väyläviraston museotiekokoelmassa historiallista Hämeen Härkätietä. Museotie alkaa kantatie 54:ltä Lietsan kylästä ja päättyy Nummenkylään valtatie 10:lle. Tien pituus on 10,3 kilometriä ja se on alku- ja loppupään lyhyitä päällystettyjä osia lukuun ottamatta sorapintainen. Porras–Renko-tie on osa Sotkan ja Tervalammen välistä yhdystietä 2831.
Porras–Renko-tie sisältyy Hämeen Härkätien osana Museoviraston inventoimiin valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin.
Historia.
Hämeen Härkätien historia alkaa 800-luvulta. Sen reitti oli vakiintunut myöhäiskeskiajalla ja säilyi lähes muuttumattomana 1800-luvulle. Härkätie on kuvattu ensimmäisen kerran Jaakko Teitin vuosina 1555–1556 laatimassa Suomen teiden luettelossa. Porras–Renko-tie noudattaa pääosin Härkätien 1800-luvun linjausta. Tietä oikaistiin hiukan 1930-luvulla, käytöstä pois jäänyt osuus on metsittynyt tieraunioksi, joka on sittemmin otettu kävelypoluksi ja viitoitettu. Seuraava merkittävä muutos oli valtatie 10:n valmistuminen vuonna 1961, jolloin mutkainen ja mäkinen tie jäi paikallisliikenteen käyttöön. Museotieksi se otettiin vuonna 1982.
Kiinteät historiallisen ajan muinaisjäännökset.
Palsankallio.
Tien läheisyydessä sen pohjoispuolella on Palsankallion rajakivi, jossa ovat aikoinaan kohdanneet seitsemän historiallisen pitäjän (Loppi, Tammela, Urjala, Sääksmäki, Kalvola, Hattula ja Vanaja) rajat. Viimeisinä rajakuntina olivat Hattula ja Renko. Rajakivi on isokokoinen siirtolohkare, jonka päälle on hakattu ympyräkuvio ja siitä lähtevät seitsemän rajalinjaa. Kiven ympärillä on lisäksi neljä niin sanottua viisarikiveä osoittamassa rajojen suuntaa, yksi viisarikivistä on museotien eteläpuolella. Rajakivi menetti viimeisenkin rajansa vuoden 2009 alussa, jolloin Hämeenlinnan seudun kuntaliitoksessa Renko ja osa Hattulaa liitettiin Hämeenlinnaan.
Pikäjärven tieraunio.
Pitkäjärven tieraunio on 1930-luvulla tehdyssä tienoikaisussa käyttämättömäksi jäänyt osa vanhaa Hämeen Härkätietä. Pituudeltaan noin 800-metrisen tienosan molemmat päät ovat käytössä yksityisteinä. Nurmettunut ja metsittynyt keskiosa näkyy maastossa ympäristöään korkeampana ja on viitoitettu patikointireitiksi. Tieraunio-osuus on ollut käytössä ainakin Jaakko Teitin tieluetteloinnista vuodesta 1556 asti vuoteen 1936. Tienoikaisuun oli syynä jyrkän mäen kiertäminen.
Ruteniumkloridi

Ruteniumkloridi eli rutenium(III)kloridi tai ruteniumtrikloridi (RuCl3) on rutenium- ja kloridi-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä käytetään katalyyttinä orgaanisen kemian synteeseissä ja muiden ruteniumyhdisteiden valmistukseen.
Ominaisuudet.
Ruteniumkloridilla on kaksi eri kiderakennetta eli se on polymorfista. Muodoista α-RuCl3 on väriltään mustaa sekä veteen ja etanoliin liukenematonta. Sen kiderakenne on kerrosmainen ja samankaltainen kromi(III)kloridin rakenteen kanssa. β-RuCl3 on väriltään ruskeaa ja sen kiderakenne on oktaedreistä koostuva polymeeri. Tämä ruteniumkloridin muoto liukenee hieman kuumaan veteen, mutta hydrolysoituu helposti, ja etanoliin. Ruteniumkloridin eri kidemuodot voidaan muuttaa toisikseen kuumentamalla. Ruteniumkloridi on Lewis-happo ja muodostaa helposti Lewis-emästen kanssa kompleksiyhdisteitä, esimerkiksi ammoniakin kanssa ja kloridi-ioniylimäärän kanssa muodostuu heksaklororutenaatti(III)-ioni ([RuCl6]3-). Yhdiste on hygroskooppista ja muodostaa kidevedellisiä muotoja kuten trihydraatin (RuCl3·3H2O).
Valmistus ja käyttö.
Kidevedellistä ruteniumkloridia voidaan valmistaa liuottamalla metallista ruteniumia vetykloridiliuokseen. Kidevedetöntä α-RuCl3ä valmistetaan ruteenin ja kloorin välisellä reaktiolla noin 600 °C:n lämpötilassa ja β-kidemuotoa valmistetaan kuumentamalla ruteniumia kloorin ja hiilimonoksidin virrassa noin 340 °C:n lämpötilassa.
2 Ru + 3 Cl2 → 2 RuCl3
Ruteniumkloridia voidaan käyttää katalyyttinä alkyynien funktionalisoinneissa ja alkeenien metateesireaktioissa. Siitä valmistetaan myös useita rutenium(III)komplekseja, joita käytetään katalyytteinä ja muita ruteniumyhdisteitä kuten ruteniumdioksidia.
Bidham Lama

Bidham Lama (; s. 22. maaliskuuta 1966) on nepalilainen taekwondoin.
Lama saavutti Soulin Aasian kisoissa 1986 ja Barcelonan MM-kilpailuissa 1987 pronssia alle 50 kg:n sarjassa. Hän sai samassa painoluokassa hopeaa Kathmandun Aasian-mestaruuskilpailuissa 1988. Soulin olympialaisissa 1988 hän sijoittui kolmanneksi näytöslajina olleen taekwondon alle 50 kg:n sarjassa.
Sita Kumari Rai

 
Sita Kumari Rai (s. 16. helmikuuta 1968) on nepalilainen taekwondoin.
Kumari Rai saavutti Soulin MM-kilpailuissa 1989 pronssia alle 43 kg:n painoluokassa. Hän sai Aasian-mestaruuskilpailuissa pronssia alle 47 kg:n sarjassa 1988 sekä alle 43-kiloisissa 1990 ja 1992.
Bumerang

Bumerang () oli venäläinen BTR-sarjan korvaajaksi kaavailtu panssaroitu miehistönkuljetusajoneuvon prototyyppi. 
Ominaisuudet.
Bumerang esiintyi valokuvassa ensimmäisen kerran sen jälkeen, kun julkisuuteen vuosi kuvia Venäjän voitonpäivän paraatin harjoituksista. Vuodon jälkeen Venäjän puolustusministeriö julkaisi virallisia kuvia verkkosivuillaan. BTR-sarjasta poiketen Bumerangilla oli monia yhtäläisyyksiä länsimaisten kahdeksanpyöräisten miehistönkuljetusajoneuvojen kanssa. Ajoneuvon ajaja oli sen vasemmalla puolella moottorin ollessa oikealla. Tykkitorni ja miehistönkuljetustilat olivat vaunun takaosassa. Bumerangin runko oli V-muotoinen ja sen takaosassa oli potkuri vedessä liikkumista varten.
Valokuvatun Bumerangin tykkitorni oli huputettu ja sillä ei ollut pääaseistusta. Pääase oli ilmeisesti poistettu paraatiharjoitusta varten, tai kyseessä oli Bumerangin komentopaikkaversio. Tykkitornin uskottiin olevan mallia AU-220M.
Vaunusta suunniteltiin kahta versiota: miehistönkuljetusvaunu aseistettuna konekiväärillä ja rynnäkköpanssarivaunu 30 mm tykillä ja panssarintorjuntaohjuksilla. Aseistus ja moottori ovat samat kuin Kurganets-25-vaunun eri versioissa.
Venäjä ilmoitti 30. heinäkuuta 2018 keskeyttävänsä hankkeen. 
Viimeisten läntisten tietojen mukaan vaunun kehitystä on jatkettu vielä 2020-luvulla.
Keväällä 2023 vaunuja on kuvattu siirrätettäessä taistelukäyttöön.
Deepak Bista

Deepak Bista (; s. 2. heinäkuuta 1976 Dlanaach) on nepalilainen taekwondoin.
Bista sijoittui Pekingin olympialaisissa 2008 jaetulle seitsemännelle sijalle miesten alle 80 kg:n painoluokassa. Hän hävisi sarjan kultamitalistille, iranilaiselle Hadi Saeille ja pronssimitalistille, kiinalaiselle Zhu Guolle. Hän sijoittui kolmanneksi Aasian olympiakarsintaturnauksessa 2008.
Bista sai pronssia Aasian kisoissa Busanissa 2002 ja Dohassa 2006. Hän oli ensimmäinen urheilija, joka voitti kultamitalin neljissä peräkkäisissä Etelä-Aasian kisoissa: Kathmandussa 1999, Islamabadissa 2003, Colombossa 2006 ja Dhakassa 2010.
SS Traffic (1911)

SS Traffic oli "SS Nomadicin" sisaralus, joka liikennöi White Star Linen laivojen tenderinä. Sen sisaralus "SS Nomadic" on nykyään Belfastissa Titanic-museon vieressä. "SS Traffic" upposi toisen maailmansodan aikana.
Matt Lindblad

Matthew Maurice Lindblad (s. 23. maaliskuuta 1990) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka pelaa New York Rangersin organisaatiossa. 
Ura.
Ennen ammattilaiseksi siirtymistä Lindblad pelasi Dartmouth Collegessa kolmen kauden ajan vuosina 2010-2013 tehden 89 pelatussa pelissä 29 maalia ja yhteensä 80 pistettä sekä keräten kahdeksan rangaistusminuuttia.
5. huhtikuuta 2013 Boston Bruins teki Lindbladin kanssa tulokassopimuksen.
24. helmikuuta 2014 Boston kutsui Lindbladin ensimmäisen kerran farmijoukkue Providence Bruinsista. Hänet kuitenkin lähetettiin takaisin Providenceen ennen kuin hän teki NHL-debyyttinsä. Hän debytoi lopulta 15. maaliskuuta 2014 Bruinsin neljännen hyökkäyskentällisen vasempana laitahyökkääjänä 5-1 -voitossa Carolina Hurricanesia vastaan.
Louis Delétraz

Louis Delétraz (s. 22. huhtikuuta 1997 Geneve, Sveitsi) on sveitsiläinen rata-autoilija. Hänen isänsä on entinen Formula 1- ja Le Mans -kuljettaja Jean-Denis Délétraz.
Ura.
Delétraz aloitti uransa karting-sarjoista vuonna 2008. Vuonna 2009 hän voitti Vega Trofeo – Super Mini -luokan mestaruuden. Vuonna 2010 Delétraz sijoittui kolmanneksi Sveitsin KF3 -luokassa. Vuonna 2012 Delétraz aloitti kilpauransa Formula BMW Talent Cup -sarjassa sijoittuen sarjan neljänneksi. Vuonna 2013 Delétraz kilpaili Formula Renault NEC -sarjassa saavuttaen 77 pistettä sijoittuen sarjan 19:nneksi. Vuonna 2014 hän jatkoi sarjassa saavuttaen yhden voiton, yhden paalupaikan ja viisi palkintosijaa sijoittuen sarjan toiseksi. Samana vuonna hän ajoi Eurocup Formula Renault -sarjassa vierailevana kuljettajana.
Vuonna 2015 Delétraz kilpaili täyden kauden Eurocup-sarjassa saavuttaen kolme voittoa, viisi paalupaikkaa ja viisi palkintosijaa sijoittuen loppupisteissä toiseksi. Samana vuonna hän voitti Formula Renault NEC -sarjan mestaruuden. Hän ajoi samana vuonna myös kaksi kilpailua Formula Renault 3.5 -sarjassa saavuttamatta pisteitä. Vuonna 2016 Delétraz ajoi täyden kauden uudelleennimetyssä Formula 3.5 V8 -sarjassa saavuttaen kaksi voittoa, kolme paalupaikkaa ja yhdeksän palkintosijaa sijoittuen sarjan loppupisteissä toiseksi. Samana vuonna hän debytoi GP2-sarjassa ajaen kaksi kilpailua Carlin-tallissa.
Vuonna 2017 Delétraz ajoi Formula 2 -sarjassa Racing Engineering ja Rapax-talleissa.
Yibin

Yibin () on prefektuuritason kaupunki Kiinan kansantasavallan Sichuanin maakunnassa, linnuntietä noin 220 kilometriä Chengdusta etelään. Vuonna 2010 Yibinin asukasluku oli 4,47 miljoonaa. Kaupunki sijaitsee Jangtsejoen ja sen Minjokena (Minjiang) tunnetun sivuhaaran liittymäkohdassa. Toisen tulkinnan mukaan varsinainen Jangtsejoki saa alkunsa Yibinissa, jossa sen 2 300 kilometriä pitkä alkuosa eli Jinshajoki yhtyy Minjoen (Minjiang) kanssa.
Hallinnollinen jako.
Kaupungin keskusta sijaitsee Cuipingin kaupunkipiirissä (836 340 as.). Kaikkiaan Yibin sisältää kaksi kaupunkipiiriä (Nanxi on noin 35 km alavirtaan eli itään Cuipingistä) ja kahdeksan piirikuntaa. Yibinin piirikuntatason hallinnolliset osat ovat:
Rose Francine Rogombé

Rose Francine Rogombé (20. syyskuuta 1942 – 10. huhtikuuta 2015) oli gabonilainen poliitikko. Hän oli maansa parlamentin puhemies ja toimi tilapäisesti presidenttinä Omar Bongon kuoleman jälkeen.
Lassi Rautiainen

Lassi Rautiainen (s. 1957) on suomalainen luontovalokuvaaja ja -kirjailija sekä matkailuyrittäjä. Luontokuvauksessa hänen erikoisalaansa ovat suurpedot, etenkin karhut ja sudet. Hän on sekä kirjoittanut kirjoja yksin että on ollut mukana kymmenien yhteiskirjojen kirjoittamisessa. Vuonna 2007 hän sai Vuoden luontokuva -palkinnon, vuonna 2008 Finnfoto-palkinnon, ja vuonna 2008 Kajaanin kulttuuripalkinnon. Hänet on palkittu myös Norjassa ja Italiassa. Taiteellisena johtajana Rautiainen isännöi vuosina 1996–2010 kansainvälistä Kuusamo Nature Photo -festivaalia, jonka hän ideoi ja perusti vuonna 1996.
Rautiainen on Suomen petokuvauksen ja piilokojukuvauksen pioneereja.
Teoksia.
Lisäksi yli 20 yhteiskirjaa.
Mahmood Haidari

Mahmood Haidari on afganistanilainen taekwondoin.
Haidari sai pronssia junioreiden MM-kilpailujen alle 55 kg:n painoluokassa Izmirissä 2008. Hän saavutti miesten MM-hopeaa alle 54 kg:n sarjassa Kööpenhaminassa 2009 hävittyään loppuottelussa eteläkorealaiselle Choi Yeon-Holle ottelussa, joka päättyi tasapistein 3–3.
Haidari voitti Tijuanan olympiakarsintaturnauksessa 55 kg:n sarjan 2010. Hän sai pronssia Taškentin Aasian-mestaruuskilpailujen 58 kg:n painoluokassa 2014.
Kotko

Kotko () on kylä Leningradin alueen Jaaman piirin Suuren-Lutskan kunnassa Venäjällä. Se sijaitsee Laukaanjoen oikealla rannalla 34 kilometriä kunnan keskuspaikasta Kingiseppskistä luoteeseen. Kylässä on 11 vakituista asukasta (vuonna 2011). 
Kotkon kylä mainitaan ensimmäisen kerran Novgorodin Vatjan viidenneksen verokirjassa vuonna 1500. Vuonna 1848 siellä oli 203 asukasta, jotka kaikki olivat inkeroisia. 1800-luvun alussa asukkaat olivat tilanomistajan maaorjia ja myöhemmin valtion talonpoikia, jotka kuuluivat Haavikon ortodoksiseen seurakuntaan. Vuonna 1862 kylässä oli 36 taloa ja 298 asukasta. Neuvostoaikana Kotko kuului aluksi Kukkosin ja myöhemmin Suuren-Lutskan kyläneuvostoon.
Kylä koostuu puutarhapalstojen ympäröimistä omakotitaloista, joista valtaosa toimii kesäasuntoina. Kesäasukkaiden määräksi arvioidaan 20 henkeä. 
Kotkoon johtaa Jaamasta asfaltoitu maantie, joka jatkuu soratienä Kukkosiin. Kylästä on linja-autoyhteys Jaamaan.
Mannakka

Mannakka () on kylä Leningradin alueen Jaaman piirin Suuren-Lutskan kunnassa Venäjällä. Se sijaitsee Laukaanjoen oikealla rannalla 27 kilometriä kunnan keskuspaikasta Kingiseppskistä luoteeseen. Kylässä on 11 vakituista asukasta (vuonna 2011).
Mannakan kylä mainitaan ensimmäisen kerran ruotsalaisten vuosina 1618–1623 laatimassa verokirjassa. Vuonna 1848 siellä oli 126 asukasta, jotka olivat kaikki inkeroisia. 1800-luvun alussa asukkaat olivat tilanomistajan maaorjia ja myöhemmin valtion talonpoikia, jotka kuuluivat Haavikon ortodoksiseen seurakuntaan. Vuonna 1862 kylässä oli 23 taloa ja 168 asukasta. Neuvostoaikana Mannakka kuului aluksi Tiensuun ja myöhemmin Koskinan ("Koškino") kyläneuvostoon.
Kylä koostuu puutarhapalstojen ympäröimistä omakotitaloista, jotka jakautuvat suurempaan pohjoiseen ja pienempään eteläiseen kylänosaan. Valtaosa taloista toimii kesäasuntoina. Kesäasukkaiden määräksi arvioidaan 30 henkeä.
Mannakkaan johtaa asfaltoitu maantie Jaamasta. Kylästä on linja-autoyhteys Jaamaan.
Panzhihua

Panzhihua (, pinyin: Pānzhīhuā Shì) on prefektuuritason kaupunki Kiinan kansantasavallan Sichuanin maakunnassa, 749 kilometriä maakuntakeskus Chengdusta etelälounaaseen, 351 kilometriä Yunnanin pääkaupunki Kunmingista pohjoisluoteeseen. Panzhihua sijaitsee Jangtsejoen alkuosan eli Jinshajoen varrella lähellä Yalongjoen yhtymäkohtaa siihen.
Kaupunki on muodostettu vuonna 1965 tehdyllä hallinnollisella päätöksellä ja se on kasvanut alueliitosten seurauksena. Sen nimi oli ensimmäiset vuosikymmenet Dukou; nykyisen nimensä kaupunki sai tammikuussa 1987.
Panzhihuassa on rautatieasema ja lentoasema. Panzhihua Bao’anyingin lentoasema (IATA: PZI, ICAO: ZUZH) sijaitsee itäisen kaupunkipiirin (Dongqun) kaakkoispuolella sijaitsevalla vuorella, josta on maanteitse noin 25 kilometriä kaupunkiin. Vuonna 2003 avatulta lentoasemalta on reittiliikennettä maakuntakeskus Chengduun, viikoittain myös esimerkiksi Chongqingiin ja Pekingiin.
Hallinnollinen jako.
Vuonna 2010 Panzhihuan prefektuurin asukasluku oli 1,21 miljoonaa ja kaupunkikeskustan runsas 787 000. Hallinnollisesti Panzhihua jakautuu kolmeen kaupunkipiiriin ja kahteen piirikuntaan. Panzhihuan piirikuntatason hallinnollinen jako on seuraava:
&lt;br clear=left&gt;
Barclay Goodrow

Barclay Goodrow (s. 26. helmikuuta 1993) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelaa NHL-seura San Jose Sharksissa.
Ura.
Goodrow varattiin ensimmäisellä kierroksella OHL-joukkue Brampton Battalioniin vuonna 2009. Hän pelasi viisi kautta Battalionissa toimien kapteenina viimeisellä Brampton -kaudella ja ensimmäisellä North Bay -kaudella. Goodrown tulokaskautta seurasi Batalionin eteneminen OHL:n finaaleihin, joissa se kuitenkin hävisi viidessä ottelussa.
Goodrow oli Battalionin paras pistemies viimeisellä kaudellaan viimeistellessään 33 maalia ja yhteensä 67 pistettä. Lisäksi hän oli OHL:n ykkönen seitsemällä alivoimamaalillaan. Pudotuspeleissä hän oli liigan paras maalintekijä ja joukkueensa paras pistemies 14 maalilla ja 24 pisteellä. 
Goodrow oli joukkueesta lähtiessään sen historian toiseksi eniten otteluita pelannut pelaaja 313 pelillään sekä pistepörssin kolmas 229 pisteellä. Maaleissa hän oli toinen ja syötöissä seitsemäs. Hänen tekemänsä 28 voittomaalia ja 12 alivoimamaalia oikeuttavat seurahistorian ensimmäiseen sijaan. 43 ylivoimamaalia vievät hänet neljännelle sijalle. Hän pelasi 50 pudotuspeliottelua, joka on eniten seurahistoriassa. Kolmanneksi hän sijoittui pisteissä ja maaleissa sekä syötöissä neljänneksi. Neljä alivoimamaalia ovat myös seuraennätys ja viisi ylivoimamaalia ovat toiseksi eniten seurassa.
Goodrow siirtyi San Jose Sharksiin kolmivuotisella tulokassopimuksella marraskuussa 2014. Siirtotakarajalla helmikuussa 2020 Goodrow siirtyi Tampa Bay Lightningiin vaihdossa ensimmäisen kierroksen varausvuoroon vuoden 2020 varaustilaisuudessa.
Heinäkuussa 2021 Lightning kauppasi Goodrowin New York Rangersiin vaihdossa 7. kierroksen varausvuoroon 2022.
Heinäkuussa 2021 Goodrow solmi kuuden vuoden ja arvoltaan 21,6 miljoonan dollarin sopimuksen Rangersin kanssa.
Kesäkuussa 2024 Rangers asetti Goodrowin siirtolistalle, josta Sharks poimi hänet joukkueeseensa.
Matt Tennyson

Matthew Thomas Tennyson (s. 23. huhtikuuta 1990 Minneapolis, Minnesota) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija. Häntä ei ole lainkaan varattu NHL:ään.
Ennen New Jerseytä Tennyson on pelannut San Jose Sharksissa, Buffalo Sabresissa ja Carolina Hurricanesissa.
Nuorena Tennyson oli mukana San Jose Sharksin junioriohjelmassa. Hän oli ohjelman ensimmäinen, joka pelasi myöhemmin Sharksissa NHL:ssä.
Heinäkuussa 2021 Tennyson solmi kahden vuoden sopimuksen Predatorsin kanssa.
Kaunis Toarie

Kaunis Toarie on suomalaisen toimittajan, valokuvaajan ja kirjailijan I. K. Inhan valokuva, joka on otettu vuonna 1894 tutkimus- ja kuvausmatkalla Vienan Karjalassa, Uhtuan kirkonkylässä. Se esittää nuorta, teini-ikäistä tyttöä nimeltään Toarie (karjalainen muoto ortodoksinimestä Darja) kehräämässä. Valokuva oli esillä näyttelyssä joulukuussa 1894 ja julkaistiin ensi kertaa kirjassa "Kalevalan laulumailta" vuonna 1911.
Vaikka professori Pertti Virtaranta onnistui selvittämään monien Inhan valokuvien sankareiden kohtaloita, Toarien myöhemmät elämänvaiheet ovat jääneet tuntemattomiksi.
Vaikutus.
Anna Korhonen on kirjoittanut Ylen "Sininen laulu" -sarjan sivuilla, että ”Inha on onnistunut vangitsemaan kuvaan nuoren tytön samanaikaisen odotuksen ja varautuneisuuden.” Säveltäjä Kari Rydman on kirjoittanut kuvan herättämästä vaikutelmasta: ”I. K. Inhan häikäisevän kaunis kuva kertoo minulle kuitenkin keväästä tai kesästä, joka ei koskaan lopu”.
Valokuva on ollut aiheena Riikan kappaleelle ”Toarie”, joka sijoittui kolmanneksi Suomen euroviisukarsinnoissa vuonna 2004. Myös Folkswagen-yhtye on tehnyt kappaleen nimeltä ”Toarie”, joka on julkaistu albumilla "Kyläkaupan rappusilla" vuonna 2008.
Kygo

Kygo (oikealta nimeltään Kyrre Gørvell-Dahll, s. 11. syyskuuta 1991 Singapore) on norjalainen DJ ja musiikkituottaja.
Hänen ensimmäinen tunnettu kappaleensa oli remix Ed Sheeranin kappaleesta "I See Fire", jota on joulukuuhun 2020 mennessä kuunneltu yli 75 miljoonaa kertaa SoundCloudissa ja yli 90 miljoonaa kertaa YouTubessa. Kesäkuussa 2016 Kygon kappaleet saavuttivat Spotifyssa kaksi miljardia kuuntelukertaa.
Kygon läpimurtovuosi oli 2014, jolloin ruotsalainen DJ Avicii ja brittiyhtye Coldplay ottivat yhteyttä ja pyysivät tekemään remixin kappaleilleen. Coldplayn laulaja Chris Martin pyysi tekemään remixin kappaleelle "Midnight". Kygo julkaisi ensimmäisen singlensä 1. joulukuuta 2014 nimeltään "Firestone", joka menestyi parhaiten Norjan (1), Ruotsin (2), Suomen (3) ja Saksan (3) virallisilla äänitelistoilla. 15. maaliskuuta 2015 julkaistiin toinen single, "Stole the Show", joka menestyi etenkin Norjassa (1), Ruotsissa (1) ja Suomessa (2). Kygon debyyttialbumi "Cloud Nine" julkaistiin toukokuussa 2016.
Joensuun vaneritehdas

Joensuun vaneritehdas on UPM Plywood Oy:n Joensuussa sijaitseva koivuvaneritehdas. Tehdas työllistää noin 180 henkilöä ja sen kapasiteetti on 55 000 m3 /v. Suuri osa tehtaan tuotannosta menee vientiin. Tehtaalle on 2020-luvulla tehty merkittäviä investointeja, joilla on muun muassa rakennettu uusia tuotantotiloja ja -linjoja.
Joensuun vaneritehdas on Suomen toiseksi vanhin edelleen toimiva vaneritehdas. Tehdas perustettiin vuonna 1912 alun perin lankarullatehtaaksi mutta se muutettiin tuottamaan vaneria jo 1917. Joensuun tehdas siirtyi 1923 Oy Wilhelm Schauman Ab:n omistukseen. Tehtaalla oli tulipalo 1930 ja tehdas rakennettiin uudelleen 1931–1935. Schauman ja Kymmene fuusioituivat 1988 ja vuonna 1996 muodostettiin UPM-Kymmene Oy Kymmene Oy:n ja Repola Oy:n fuusiossa.
Françoise d’Aubigné de Maintenon

Françoise d’Aubigné de Maintenon eli "madame de Maintenon" (23. marraskuuta 1635 – 15. huhtikuuta 1719) oli ranskalainen markiisitar ja kuningas Ludvig XIV:n toinen vaimo. Avioliitosta huolimatta hän ei saanut kuningattaren asemaa, koska avioliittoa ei virallistettu hovissa, vaan se pysyi julkisena salaisuutena.
Hän oli naimisissa runoilija Paul Scarronin kanssa, ja hänet tunnettiin tuolloin nimellä madame Scarron. Jäätyään leskeksi hän toimi vuodesta 1660 lähtien kuninkaan lasten kasvattajana ja sai jo silloin vaikutusvaltaa kuninkaaseen. Lopulta hänestä tuli Ludvig XIV:n rakastajatar. Kuningas osti hänelle Maintenonin kunnassa olevan "Château de Maintenon" linnan ja teki hänestä Maintenonin markiisittaren. He avioituivat salaa vuonna 1685 sen jälkeen, kun kuningas oli jäänyt leskeksi ensimmäisestä avioliitostaan Marie-Thérèse d’Autrichen kanssa. 
Madame de Maintenon oli kiihkeä katolilainen ja vaikutti siihen, että hugenotteja suojellut Nantesin edikti kumottiin kuninkaallisella Fontainebleaun ediktillä vuonna 1685.
Kuninkaan kuoleman vuonna 1715 jälkeen madame de Maintenon vetäytyi Saint-Cyriin, jossa toimi hänen vuonna 1684 perustamansa koulu, varattomille aatelistytöille tarkoitettu Maison royale de Saint-Louis.
Pelloksen vaneritehdas

Pelloksen vaneritehdas on UPM-Kymmene Wood Oy:n Ristiinan Pellosniemessä sijaitseva havuvaneritehdas.
Pelloksen tehtaan historia alkaa vuodesta 1963 jolloin Aarne J. Aarnion johtama "Pellos Oy" rakennutti Pellosniemeen lastulevytehtaan, voimalaitoksen ja asuinalueen työntekijöille. Vaneritehdas Pellosniemelle rakennettiin 1967–1968.
Oy Wilhelm Schauman Ab osti 1983 Pellosniemen tehtaat Aarne J. Aarniolta ja Pellos Oy:stä tuli Schaumanin tytäryhtiö jonka nimeksi muuttui 1988 Pellos-Puhos Oy. Schauman ja Kymmene fuusioituivat 1988 ja vuonna 1996 muodostettiin sitten UPM-Kymmene Oy Kymmene Oy:n ja Repola Oy:n fuusiossa. Vuonna 1994 Pellosniemellä suljettiin lastulevytehdas mutta samana vuonna aloitti toimintansa toinen havuvaneritehdas Pellos 2. Vuonna 2002 aloitti vielä kolmas havuvaneritehdas Pellos 3. Tehtailla on oma syväsatama Pellosniemellä ja Savon radalta valmistui 1979 teollisuusraide Pelloksen tehtaille.
Pelloksen tehtaan kapasiteetti on nykyisin 480 000 kuutiota havuvaneria vuodessa, ja tehtaalla on henkilöstöä 650. Tuotanto menee parkettiteollisuuteen, rakentamiseen betonimuoteiksi, kuljetusvälineteollisuuteen ja jakeluliiketoimintaan.
2S35 Koalitsija

2S35 Koalitsija () on venäläinen 2S19 Msta-S:n korvaajaksi kaavailtu panssarihaupitsi.
Kehittely.
2S35 Koalitsija oli ensin tarkoitus valmistaa panssarivaunualustalle tykkitornilla, jossa olisi ollut kaksi 152 mm 2A70-tykkiä. Tämä suunnitelma kuitenkin peruttiin vuonna 2010. Sittemmin suunnitelmat muuttuivat ja vaunu rakennettiin lopulta yhdellä tykillä varustettuna Armata-panssarivaunun pohjalle. Ensimmäiset Koalitsija-panssarihaupitsit tulivat koekäyttöön vuonna 2014. Huhtikuussa 2015 vaunusta vuosi julkisuuteen Venäjän voitonpäivän paraatin harjoituksista otettuja kuvia, jonka jälkeen Venäjän puolustusministeriö julkaisi siitä virallisia kuvia. Vaunu oli alun perin tarkoitus esitellä vasta varsinaisessa paraatissa toukokuussa.
Ominaisuudet.
Ensimmäiset versiot rakennettu T-90 rungolle, T-14 runkoon siirrytään vasta myöhemmin. Valokuvissa Koalitsijan tykkitorni oli osittain huputettu, mutta sen tykki oli näkyvissä. Kuvien perusteella sen tykin suujarru ja iskunvaimennin poikkeavat 2S19 Msta-S-panssarihaupitsista. Koalitsija painaa arvoiden mukaan noin 48 tonnia. Venäjän puolustusministeriön mukaan Koalitsijan tykillä voi ampua 70 kilometrin päähän. Tykkitornin katolla on 12,7 mm konekivääri. Tykkitorni on ilmeisesti miehittämätön T-14-taistelupanssarivaunun tornin tapaan.
Ya’an

Ya’an () on prefektuuritason kaupunki Kiinan kansantasavallan Sichuanin maakunnassa, noin 140 kilometriä maakuntakeskus Chengdusta lounaaseen. Historiallinen kaupunki on aiemmalta nimeltään Yazhou ja se on tunnettu esimerkiksi villien isopandojen esiintymisalueena, silkintuotantoalueena sekä kävellen ja hevosin taitetun Vanhan teetien itäisen haaran lähtöseutuna. Prefektuurissa on useita luonnon- ja maisemansuojelualueita.
Hallinnollinen jako.
Vuonna 2010 prefektuurin asukasluku oli 1,51 miljoonaa ja kaupunkikeskustan runsas 355 000. Hallinnollisesti Ya’an jakautuu kahteen kaupunkipiiriin ja kuuteen piirikuntaan. Piirikuntatason hallinnollinen jako on seuraava:
Kalson viilutehdas

Kalson viilutehdas on UPM Plywood Oy:n Kouvolan Vuohijärvellä sijaitseva sorvattua kuusiviilua valmistava tehdas.
Karl Grahnin omistama "Kalso Oy" rakensi Vuohijärvelle vuonna 1934 sahan ja vaneritehtaan. Kuusiviilun valmistuskokeilut alkoivat 1974 ja varsinainen viilun tuotanto alkoi 1979. Tehdas siirtyi 1986 "Kalso-Teollisuus Oy":n omistukseen kun tehtaan omistanut Grahn-konserni teki konkurssin. Vuonna 1993 tehdas siirtyi Kymmene Oy:lle ja vuonna 1998 tehdas tuli osaksi UPM-Kymmene konsernia.
Kalson viilutehtaan tuotantokapasiteetti on nykyisin 80 000 kuutiota kuusiviilua vuodessa ja tehtaalla on henkilöstöä 120. Tuotanto menee pääasiassa parkettiteollisuuteen parketin taustaviiluksi.
Heinolan vaneritehdas

Heinolan vaneritehdas oli Heinolassa Tommolan teollisuusalueella, Maitiaislahden rannalla sijainnut UPM-Kymmene Wood Oy:n viimeksi omistama vaneritehdas joka lopetti toimintansa vuonna 2009. Vuonna 2016 tehtaan kiinteistöt ja maa-alueet myytiin, jonka jälkeen se on toiminut yrityspuistona.
Historia.
Tehtaan rakennuttanut "Heinolan Faneeri oy" perustettiin 1929. Vaneritehdas valmistui 1931, mutta perustajayhtiö meni konkurssiin samana vuonna, ja sen omistajaksi tuli saman vuoden aikana J. A. Zachariassen &amp; Co. Tehdas rakennettiin uudelleen 1969 tapahtuneen tulipalon jälkeen, ja se siirtyi vuonna 1975 Zachariassenilta Enso-Gutzeit Oy:lle ja vuonna 1990 Schauman Wood Oy:lle. UPM-konsernin osaksi tehdas tuli 1996. UPM lopetti vuonna 2010 Heinolassa sijainneen sahansa ja vaneritehtaan. Vaneritehdas oli seisoksissa jo vuoden 2009 alusta lähtien. Viime vaiheessa vaneritehtaalla oli 212 työntekjää ja sahalla 77 työntekijää. Samassa yhteydessä UPM lopetti myös Kaukaan vaneritehtaan Lappeenrannassa ja Parkanon jalostetehtaan. Vuoden 2010 jälkeen koneet poistettiin tehtaasta, ja sieltä purettiin rakennuksia, koska ne olivat huonon kunnon takia turvallisuusriski. Muun muassa vaneritehtaan hautomoaltaan katto purettiin, ja tukkinosturien hydrauliikkaöljystä saastunut pohjasedimentti poistettiin.
Tehtaan kiinteistön ja maa-alueet myytiin vuonna 2016 Faneerin Kiinteistöt oy:lle, jolle siirtyivät myös vuokra- ja yhteistyösopimukset. Siellä toimi tuolloin muun muassa Peltosen suksitehdas, joka on edelleen sen suurin toimija. Kaupan jälkeen se on jatkanut toimintaa Faneerin Rannan Business Park yrityspuistona, jolla on 23 000 m² lämmitettyä teollisuus-, tuotanto- ja liiketilaa, 15 hehtaaria aidattua maata, ja yli 25 yritystä.
Uudenkaupungin tanskalainen lennätin

Uudenkaupungin tanskalainen lennätin oli vuosina 1869–1954 käytössä ollut sähköinen lennätinyhteys Suomen ja Ruotsin välillä. Sitä aiemmin Uudessakaupungissa oli toiminut optinen lennätin Krimin sodan aikana. Lennätinlinja yhdisti Euroopan lennätinverkoston Venäjään ja oli samalla Suomen ensimmäinen merikaapeliyhteys ulkomaille. Lennätinlinjaa ylläpiti tanskalainen yhtiö Det Store Nordiske Telegraf-Selskab. 
Rakentaminen.
Merikaapelin vetämistä Ruotsiin suunniteltiin ensimmäisen kerran vuonna 1859, mutta hanke jäi tuolloin kustannussyistä toteuttamatta. Kymmenen vuotta myöhemmin olosuhteet alkoivat kuitenkin olla jo suotuisammat, ja Venäjän hallitus päättikin myöntää 30 vuoden toimiluvan Det Store Nordiske Telegraf-Selskab -yhtiölle. 
Tarvittava merikaapeli valmistettiin Lontoossa, ja se vedettiin Ruotsin Grisslehamnista Ahvenanmaan ohi Sundholman kartanoon Uudenkaupungin eteläpuolella. Tämä 140 kilometrin pituinen osuus saatiin valmiiksi kolmessa vuorokaudessa, ja kaapeli otettiin käyttöön 1. marraskuuta 1869. Sundholmassa olevasta kaapelihuoneesta lennätinyhteys kulki eteenpäin Uudenkaupungin keskustaan. 
Tanskalaiset Uudessakaupungissa.
Lennätinkaapelin käyttöönottoa juhlistettiin kaikkialla Suomessa. Ahvenanmaa ei aluksi päässyt osalliseksi merikaapelista, mutta kysynnän kasvaessa laskettiin toinen kaapeli Grisslehamnin, Getan ja Uudenkaupungin välille vuonna 1877. Lisäksi vuonna 1883 asennettiin vielä kolmas kaapeli. 
Uudenkaupungin lennätintoimistolla oli kaksi eri osastoa: merikaapelista vastannut tanskalainen osasto, jolla oli 25 virkailijaa, ja mantereen puolen yhteyksistä vastannut suomalainen osasto, jolla oli 30 virkailijaa. Kaupungista oli vanhastaan hyvät kauppayhteydet Tanskaan, ja siellä vaikutti merkittävä tanskalainen siirtokunta. Tähän kuului lennätinvirkailijoiden lisäksi muun muassa urunrakentajia, ja nämä olivat keskeisesti mukana kaupungin seurapiirielämässä. 
Toiminnan hiipuminen.
Suomen itsenäistyttyä lennättimen toiminnassa tapahtui suuria muutoksia. Uudenkaupungin lennätinaseman merkitys väheni huomattavasti, sillä aiempi yhteys Venäjälle jäi lähes kokonaan pois käytöstä. Suomalainen ja tanskalainen lennätin toimivat edelleen rinnakkain, mutta ne olivat nyt kaksi erillistä laitosta. Näiden yhteisenä toimitalona oli "Alisenkadun" ja "Rauhankadun" risteyksessä sijaitseva postitalo. 
Radiotekniikan kehityksen vuoksi tanskalaisen lennättimen merkitys väheni muutoinkin 1900-luvun puolella. Vuodesta 1905 lähtien henkilökuntaa oli kerrallaan enää viidestä seitsemään henkilöä. 1950-luvulla tanskalaisen yhtiön lennätinliikenne siirtyi käyttämään Turun ja Tukholman välistä puhelinkaapelia, ja lopulta 3. huhtikuuta 1954 yhtiön toiminta päättyi kokonaan Uudessakaupungissa. Korttelissa on nykyään vuonna 1975 valmistunut liike- ja toimistorakennus, ja tämän seinällä on lennättimestä kertova muistolaatta.
Vammalan vaneritehdas

Vammalan vaneritehdas on Sastamalassa sijaitseva koivuvaneritehdas. Tehtaan vuosituotanto vaneritehtaana oli 15 000 kuutiota koivuvaneria vuodessa. Vaneri käytettiin pääasiassa kuljetusvälineteollisuudessa ja rakentamisessa muottivanerina. Vuonna 2019 tehdas muutettiin vaneritehtaasta märkäviilutehtaaksi. Tehtaalla on enimmillään ollut yli 300 työntekijää, nykyinen työntekijämäärä on noin kymmenesosa tästä. 
Vammalan vaneritehtaan perusti vuonna 1951 lahtelainen Fennia Faneri Oy. Fennia Faneri Oy:ltä tehdas siirtyi vuonna 1963 tamperelaiselle J. W. Enqvist Oy:lle. J. W. Enqvist Oy:n omistus siirtyi puolestaan vuonna 1965 G. A. Serlachius Oy:lle. G. A. Serlachius Oy luopui vaneriteollisuudesta vuonna 1983 ja myi Vammalan tehtaan Grahn-konserniin kuuluvalle Jouko Mäkinen Oy:lle. Grahnin kausi päättyi konkurssiin vuonna 1986, ja tämän jälkeen tehtaan omistajaksi tuli Visuvesi Oy. Visuvesi Oy:n kautta kesti 25 vuotta, kunnes Vammalan vaneritehtaan omistajayhtiö "Vammalan Vaneri Oy" haettiin konkurssiin maaliskuussa 2011. Tässä yhteydessä suljettiin Vammalan ja Visuveden vaneritehtaat sekä Visuveden ja Lapuan sahat. 
Konkurssin hetkellä Vammalan tehtaalla oli noin 150 työntekijää. Syksyllä 2011 Vammalan vaneritehtaan osti konkurssipesältä suomalaisten yksityishenkilöiden perustama "Fineva Ply". Noin vuoden kuluttua tästä syksyllä 2012 tehdas siirtyi venäläisomisteiselle "Kwellick Oy":lle. Kwellick Oy:n toiminta päättyi vuonna 2013. Näiden omistajien aikana toiminta oli aiempaa pienimuotoisempaa. 
Kesäkuussa 2014 Vammalan tehtaan osti latvialaiseen Latvijas Finieris Groupiin kuuluva "Riga Wood Finland Oy". Latvijas Finieris on maailman suurimpia koivuvanerin valmistajia, ja sillä on valmistusta Suomen lisäksi Latviassa, Virossa ja Liettuassa. Yhtiön palveluksessa on noin 2000 henkilöä. Vanerin tuotanto aloitettiin Vammalassa uudelleen elokuussa 2014, ja tehtaan nimeksi muuttui "Riga Wood Finland Oy Sastamalan tehdas".
Vanerin tuotanto lopetettiin kannattamattomana kesällä 2019, ja tämän jälkeen tehdas on keskittynyt märän koivuviilun toimitukseen konsernin latvialaisille tehtaille. Uuden omistajan aikana viilun valmistuksen konekanta on modernisoitu, ja tällä hetkellä tehdas on Suomen tehokkaimpia viilunvalmistusyksiköitä.
Glee (1. tuotantokausi)

Gleen ensimmäistä tuotantokautta alettiin esittää Yhdysvalloissa 19. toukokuuta 2009 ja se jatkui 8. kesäkuuta 2010 saakka. Tuotantokausi sisältää 22 jaksoa, joista pilottijakso esitettiin Yhdysvalloissa ennakkoesityksenä toukokuussa. Kauden muita jaksoja alettiin esittää syyskuusta 2009 lähtien Fox-kanavalla. Suomessa kauden esittäminen aloitettiin Subilla lauantai-iltana 16. lokakuuta 2010. 
Juoni.
"Glee" seuraa kuvitteellista Ohiolaista McKinleyn koulua ja sen showkuoroa Uudet Tuulet. Will Schuester on päättänyt herättää pahamaineisen kuoron eloon, mutta tehtävä ei näytä onnistuvan kun viisi epäsuosittua innokasta muusikkoa ei tuo kuorolle tarpeeksi näkyvyyttä. Will alkaa värvätä kuoroon lisää jäseniä muun muassa esitysten ja huijauksien kautta, ja saa pian kasaan tarpeeksi jäseniä osallistuakseen kuorokisoihin. Uudet Tuulet voittavat aluekarsinnat, ja tähtäävät seuraavaksi voittamaan alueelliset kisat. Samaan aikaan Will käy läpi vaimonsa raskauden tuomia paineita, kuin myös kuorolaiset omia ongelmiaan hakiessaan itseään koulun järjestelmässä muun muassa käsitellen teiniraskauden, homoseksuaalisuuden, seksin, rakkauden ja sosiaalisten ongelmien tuomien paineiden kanssa. Koulun cheerleader-kerhon johtaja Sue on päättänyt tuhota kuoron ja tekee mitä vain kääntääkseen oppilaat kuoroa vastaan. Kuoro sijoittuu viimeisiksi alueellisissa kisoissa ja kuoron tulevaisuus on vaakalaudalla. Sue antaa kuitenkin lisäaikaa kuorolle liikututtuaan heidän esityksestään, jotta Uudet Tuulet voivat todistaa kuuluvansa koulun kerhosysteemiin voittamalla kuorofinaalit.
"Katso myös Luettelo televisiosarjan Glee jaksoista
Bibi Jones

Bibi Jones (s. 27. heinäkuuta 1991 Oklahoma City, Oklahoma) on yhdysvaltalainen pornonäyttelijä.
Hän aloitti uransa vuonna 2010. Hän on toiminut myös "Penthousen" mallina.
Nesar Ahmad Bahave

 
Nesar Ahmad Bahave tai Nesar Ahmad Bahawi (, s. 27. maaliskuuta 1984 Kapisa, Kapisan maakunta) on afganistanilainen taekwondoin. Hän on edustanut kabulilaisseuroja M.A Taekwondo Association ja Haidary Taekwondo Association.
Bahave saavutti Pekingin MM-kilpailuissa 2007 hopeaa alle 72 kg:n painoluokassa. Voitettuaan viisi ottelua hän hävisi loppuottelussa taiwanilaiselle Sung Yu-Chille pistein 0–5. Hän sai Aasian kisoissa pronssia 72 kg:n sarjassa Dohassa 2006 ja hopeaa 80-kiloisissa Kantonissa 2010.
Bahave toimi Afganistanin joukkueen lipunkantajana olympialaisten avajaisissa Pekingissä 2008 ja Lontoossa 2012. Pekingissä 2008 hän hävisi molemmat ottelunsa sijoittuen jaetulle seitsemännelle sijalle. Lontoossa 2012 hän eteni keräilyottelun kautta pronssiotteluun, jonka hävisi italialaiselle Mauro Sarmientolle sijoittuen viidenneksi. Hän voitti olympiakarsintaturnauksen 80 kg:n sarjan Bangkokissa 2011.
Sayed Hasan Rezai

Sayed Hasan Rezai (s. 5. kesäkuuta 1990) on afganistanilainen taekwondoin.
Rezai sai junioreiden MM-pronssia alle 63 kg:n painoluokassa Izmirissä 2008. Aikuisten MM-kilpailuissa hän saavutti pronssia 58 kg:n sarjassa Kööpenhaminassa 2009. Voitettuaan neljä ottelua hän hävisi välierässä meksikolaiselle Damián Villalle pistein 2–5. Gyeongjun MM-kilpailuissa 2011 hän putosi jatkosta hävittyään ensimmäisen ottelunsa.
Busy Philipps

Elizabeth Jean Philipps joka tunnetaan taiteilijanimellään Busy Philipps (s. 25. kesäkuuta 1979 Oak Park, Illinois), on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka on esiintynyt sivurooleissa useissa televisiosarjoissa ja elokuvissa. Hän on tunnettu muun muassa roolistaan Kim Kellynä televisiosarjassa "Freaks and Geeks" (1999–2000), Audrey Liddellinä sarjassa "Dawson’s Creek" (2001–2003) ja Laurie Kellerinä sarjassa "Puumanainen" (2009–2015).
Harjupaviljonki

Harjupaviljonki on Heinolan Harjupuistossa sijaitseva jugendtyylinen puinen paviljonkirakennus jonka ulkoasussa on myös orientaalisia piirteitä. Vuonna 1900 valmistuneen paviljongin suunnitteli helsinkiläinen arkktehtitoimisto "Andersin, Jung &amp; Bomansson" (arkkitehdit Bertel Jung, Waldemar Andersin ja Oscar Bomanson).
Paviljonki rakennettiin alun perin vuonna 1892 perustetun Heinolan kylpylän vieraiden kävelyretkien virkistäytymispaikaksi. Myöhemmin paviljongissa on toiminut kesäravintola ja -kahvila.
Vie mut minne vaan

Vie mut minne vaan on joulukuussa 1990 ilmestynyt Yön single, jolla ovat ensimmäistä kertaa mukana yhtyeen uudet jäsenet Jesu Hämäläinen, Frogley ja Mikko Kangasjärvi. B-puolen "Hohto" on Jussi Hakulisen ensimmäinen Yölle tekemä kappale sitten vuoden 1985. Single nousi Radio Ykkösen kokoamalla myyntilistalla sijalle 11. 
Vuonna 2019 90's FIN Cover Boyz &amp; Girlz! -yhtye teki kappaleesta cover-version.
Sangina Baidya

Sangina Baidya (; s. 29. joulukuuta 1974 Kathmandu) on nepalilainen taekwondoin. Hän edusti kathmandulaista Central Dojang -seuraa.
Baidya sai Aasian-mestaruuskilpailuissa pronssia alle 51 kg:n sarjassa Hongkongissa 2000. Hän hävisi Ateenan olympialaisten 2004 alle 49 kg:n painoluokan ensimmäisessä ottelussaan sarjan lopulliselle voittajalle, taiwanilaiselle Chen Shih-hsinille. Keräilyottelussaan hän hävisi kolumbialaiselle Gladys Moralle sijoittuen seitsemänneksi. Kyseessä on toisen taekwondoinin Deepak Bistan suorituksen ohella kaikkien aikojen paras nepalilaisen urheilijan sijoitus olympialaisissa.
Suining

Suining () on prefektuuritason kaupunki Kiinan kansantasavallan Sichuanin maakunnassa, 147 kilometriä Chengdusta itään ja 146 kilometriä Chongqingista luoteeseen. Kaupunki sijaitsee Jangtsejoen Chongqingiin laskevan sivuhaaran, Jialingjoen (Jialingjiang) vesistön Fujoen varrella. 
Arkeologisten löytöjen perusteella Suiningin seudulla on ollut ihmisasutusta jo 10 000 eaa. Suining on ollut usealla eri nimellä prefektuurin, piirikunnan, maakunnan, alueen tai muun hallintoalueen keskus jo vuosisatojen ajan. Nykyinen Suiningin prefektuuritason kaupunki muodostettiin vuonna 1985. Suiningissa on esimerkiksi tekstiili-, elintarvike- ja kemian teollisuutta sekä koneenrakennusta. 
Hallinnollinen jako.
Vuonna 2010 Suiningin väkiluku oli 3,25 miljoonaa, joista varsinaisessa kaupungissa asui 1,30 miljoonaa. Piirikuntatasolla Suining jakautuu kahteen kaupunkipiiriin ja kolmeen piirikuntaan seuraavasti:
Neijiang

Neijiang () on prefektuuritason kaupunki Kiinan kansantasavallan Sichuanin maakunnassa, runsas 170 kilometriä Chengdusta kaakkoon. Kaupunki sijaitsee Jangtsejoen Luzhoun kaupunkiin laskevan sivuhaaran, Tuojoen (Tuojiang) varrella ja on liikenteellisesti edullisessa osassa Sichuania, usean suurkaupungin välimaastossa. 
Vuonna 2010 Neijiangin väkiluku oli 3,70 miljoonaa, joista varsinaisessa kaupungissa asui 1,25 miljoonaa.
Hallinnollinen jako.
Piirikuntatasolla Neijiang jakautuu kahteen kaupunkipiiriin ja kolmeen piirikuntaan seuraavasti:
Zigong (Sichuan)

Zigong () on prefektuuritason kaupunki Kiinan kansantasavallan Sichuanin maakunnassa, 170 kilometriä Chengdusta eteläkaakkoon ja noin 40 kilometriä Neijiangista lounaaseen. Kaupunki sijaitsee Jangtsejoen sivuhaaran, Tuojoen (Tuojiang) vesistössä, sen pienemmän sivuhaaran (Fuxijoen) äärellä.
Kaupunki tunnetaan yli 1 900 vuoden ajalta suolatuotannostaan. Paikkakunnan nähtävyyksiin kuuluvat muun muassa Zigongin dinosaurusmuseo, Zigongin suolahistorian museo ja kiinalaisten värilyhtyjen museo. 
Hallinnollinen jako.
Vuonna 2010 Zigongin väkiluku oli 2,68 miljoonaa, joista varsinaisessa kaupungissa asui 1,26 miljoonaa. Piirikuntatasolla Zigong jakautuu neljään kaupunkipiiriin ja kahteen piirikuntaan seuraavasti:
Bazhong

Bazhong () on prefektuuritason kaupunki Kiinan kansantasavallan Sichuanin maakunnassa, linnuntietä noin 290 kilometriä Chengdusta itäkoilliseen ja noin 260 kilometriä Chongqingista pohjoiseen. Kaupunki sijaitsee Jangtsejoen sivuhaaran, Jialingjoen (Jialingjiang) vesistössä. 
Hallinnollinen jako.
Vuonna 2010 Bazhongin väkiluku oli 3,28 miljoonaa, joista varsinaisessa kaupungissa asui 1,13 miljoonaa. Piirikuntatasolla Bazhong jakautuu kahteen kaupunkipiiriin ja kolmeen piirikuntaan seuraavasti: 
Tammikuussa 2013 osa Bazhoun kaupunkipiiristä tuli Enyangin kaupunkipiiri.
Lucija Zaninović

 
 
Lucija Zaninović (s. 26. kesäkuuta 1987 Split) on kroatialainen taekwondon olympia- ja MM-mitalisti sekä kolminkertainen Euroopan-mestari.
Zaninović saavutti Lontoon olympialaisissa 2012 pronssia 49 kg:n sarjassa kukistettuaan pronssiottelussa jatkoajalla meksikolaisen Jannet Alegrian. Hän sai samassa painoluokassa pronssia myös Pueblan MM-kilpailuissa 2013 hävittyään välieräottelussa jordanialaiselle Dana Haidarille. Hän hävisi MM-kilpailuissa puolivälieräottelun 47 kg:n sarjassa 2007 ja 49-kiloisissa 2011.
Zaninović on voittanut kolme Euroopan-mestaruutta 49 kg:n painoluokassa. Pietarissa 2010 hän kukisti loppuottelussa ranskalaisen Yasmina Aziez'n pistein 9–5, Manchesterissa 2012 venäläisen Kristina Kimin 10–1 ja Bakussa 2014 Yasmina Aziez'n 5–4. Bakun Euroopan kisoissa 2015 ja Montreux'n EM-kilpailuissa 2016 hän sai pronssia.
Domenico Fontana

Domenico Fontana (1543 Melide, Sveitsi – 28. kesäkuuta 1607 Napoli, Napolin kuningaskunta) oli sveitsiläissyntyinen italialainen arkkitehti, joka suunnitteli Roomaan monia julkisia rakennuksia paavi Sixtus V:n aikana. Fontanaa pidetään varhaisbarokin tärkeimpänä mestarina, ja hän sai vaikutteita muun muassa Michelangelon töistä. Hän kehitti uusia rakennustekniikoita.
Myös Domenico Fontanan veli Giovanni Fontana oli tunnettu arkkitehti.
Elämä ja työt.
Fontana asettui Roomaan vuonna 1563. Hän löysi 1570-luvulla työnantajakseen Felice Perettin eli kardinaali Montalton (myöhempi paavi Sixtus V), jonka toimeksiannosta hän suunnitteli villa Peretti Montalto -huvilan Quirinalis-kukkulalle (1576–1588, myöhemmin purettu) ja Santa Maria Maggioren kirkon Cappella Sistina -hautakappelin (1585). Vuonna 1585 paaviksi valittu Sixtus V nimitti Fontanan paavinistuimen viralliseksi arkkitehdiksi. Fontana suunnitteli muun muassa Vatikaanin kirjaston rakennuksen (1587–1590) sekä uuden Lateraanipalatsin (1585–1589), joka rakennettiin vanhan paikalle. Hän myös auttoi arkkitehti Giacomo della Portaa viimeistelemään Pietarinkirkon kupolin Michelangelon alkuperäisten suunnitelmien pohjalta vuosina 1588–1590.
Fontana suunnitteli laajennuksia moniin muihinkin Rooman rakennuksiin, esimerkiksi Apostolisen palatsin Pietarinaukion viereiset siivet, joissa paavin asuintilat sijaitsevat, Lateraanikirkon julkisivua hallitsevan kaksikerroksisen esihallin (1586–1589), Palazzo della Cancellerian pääportaalin (1589) sekä edellä mainitun Santa Maria Maggioren hautakappelin ja siellä sijaitsevan Sixtus V:n hautamuistomerkin. Myös aiempi paavi Pius V on myöhemmin haudattu samaan kappeliin. Fontana myös viimeisteli vuonna 1587 Trinità dei Monti -kirkon ja sen kaksiosaiset ulkoportaat. Hän teki muutoksia myös Santa Sabina -kirkkoon, mutta se on sittemmin palautettu alkuperäiseen asuunsa.
Fontana osallistui toteuttamiseen myös suunnittelemalla Roomaan uusia katuja ja aukioita, kuten Via Felicen (1585–1589, nyk. Via Sistina) ja Piazza del Quirinalen. Eräs Fontanan kuuluisimmista saavutuksista oli egyptiläistä alkuperää olevan Vatikaanin obeliskin siirto entisen roomalaisen sirkuksen paikalta nykyiselle paikalleen Pietarinaukiolle vuonna 1586. Hän sai sen jälkeen uudelleenpystyttää myös kolme muuta egyptiläistä obeliskia Roomaan: Esquilinuksen obeliskin Santa Maria Maggioren eteen 1587, Lateraaniobeliskin Lateraanikirkon eteen 1587–1588 ja Flaminion obeliskin Piazza del Popololle 1589. Lisäksi Fontana entisöi vuonna 1589 Marcus Aureliuksen pylvään, lisäsi siihen sen nykyisen marmorijalustan ja sijoitti pylvään huipulle apostoli Paavalin patsaan Rooman keisari Marcus Aureliusta esittäneen aiemman patsaan tilalle.
Paavi Klemens VIII erotti Fontanan vuonna 1592, kun tätä syytettiin julkisten varojen väärinkäytöstä. Fontana asettui sen jälkeen Napoliin, jossa hän sai viran kuninkaallisena insinöörinä. Fontana suunnitteli Napolin kuninkaallisen palatsin Palazzo Realen ensimmäisen vaiheen (1600–1602) espanjalaisen varakuninkaan tilauksesta. Vuonna 1607 kuollut Fontana on haudattu Sant’Anna dei Lombardin kirkkoon Napoliin.