Leo Harmaja

Leo Harmaja (vuoteen 1906 Schadewitz; 28. kesäkuuta 1880 Juva – 7. toukokuuta 1949 Helsinki) oli suomalainen talous- ja tilastotieteilijä sekä kansantaloustieteen professori.
Ura.
Harmajan vanhemmat olivat maanviljelijä Kaarle Wilhelm Schadewitz (vuodesta 1906 Harmaja) ja Fredrika Häyrinen. Perheeseen kuuluivat pojat Leo ja Martti sekä tyttäret Aino, Hilja, Tyyni, Liina ja Rauha. Isä Kaarle Schadewitz oli aikanaan opiskellut vuoden verran Jyväskylän seminaarissa, mutta hän joutui rahanpuutteen takia lopettamaan opintonsa. Myöhemmin Kaarle piti vaimonsa Fredrikan kanssa kotikoulua vaimon kotitalossa Virtasalmen Häyrilässä. Kaarle Schadewitz viljeli omistamaansa Kurkimäen tilaa Juvalla ja toimi siinä ohella myös rokottajana ja kiertokoulun opettajana. Vaikka perheen toimeentulo oli niukkaa kaikki lapset pääsivät käymään oppikoulua Mikkelissä. Tämän teki mahdolliseksi Fredrika Häyrisen veljen valtiopäivämies Aapeli Häyrisen testamenttilahjoitus.
Leo Harmaja pääsi ylioppilaaksi Mikkelin lyseosta 1898 ja opiskeli sitten Helsingin yliopistossa ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1903 sekä filosofian lisensiaatiksi ja filosofian tohtoriksi 1907. Harmajan väitöskirjan aiheena oli Göteborgin järjestelmän toteutus Suomessa.
Leo Harmaja toimi Tilastollisen päätoimiston ylimääräisenä virkamiehenä 1903–1904, maanviljelyshallituksen virkaa toimittavana aktuaarina 1909,rautatiehallituksen tariffitoimiston vt. liikennetarkastajana 1909–1912 ja vakinaisena tarkastajana 1912–1917. Hän oli valtionarkistonhoitajana 1917, sosiaalihallituksen ensimmäisenä aktuaarina 1918–1919 ja tullihallituksen tilastokonttorin esimiehenä 1919 sekä 1919–1935 sosiaalihallituksen tilasto-osaston ja sittemmin sosiaaliministeriön sosiaalisen tutkimus- ja tilastotoimiston johtajana.
Harmaja oli Helsingin yliopiston kansantaloustieteen, finanssiopin ja tilastotieteen apulaisena 1935–1945, teknillisen korkeakoulun kansantaloustieteen vt. professorina 1936–1937 sekä Helsingin yliopiston kansantaloustieteen vt. professorina 1939–1941 ja teknillisen korkeakoulun kansantaloustieteen professorina 1945–1948. Hän toimi opettajana myös Suomen liikemiesten kauppaopistossa 1907–1929, Yhteiskunnallisessa korkeakoulussa 1925–1939 ja Sotakorkeakoulussa vuodesta 1930. Harmaja oli "Valtiotieteen käsikirjan" päätoimittaja vuoteen 1924 saakka ja Sosialisen Aikakauskirjan toimittaja vuoteen 1935 saakka. Harmajan toimi useiden valtion komiteoiden puheenjohtajana, sihteerinä, jäsenenä tai asiantuntijana. Hän edusti Suomea kansainvälisissä kongresseissa Roomassa 1925, Lontoossa 1934, Bernissä 1925 ja Pariisissa 1937. Harmaja oli mukana perustamassa 1925 Kansalaiskorkeakoulua (vuodesta 1930 Yhteiskunnallinen Korkeakoulu). Harmaja sai kanslianeuvoksen arvonimen vuonna 1934.
Harmaja oli Kansantaloudellisen yhdistyksen sihteeri 1918–1934, rahastonhoitaja 1918–1935 sekä esimies 1936. Hän oli Kansantaloudellisen Aikakauskirjan toimituksen jäsen 1933–1949, Sosialipoliittisen yhdistyksen esimies 1933–1935 ja 1940, varaesimies 1935–1936 sekä yhdistyksen johtokunnan jäsen 1929–1930 ja 1936–1949. Hän oli myös Sosiaalihallituksen virkamiesyhdistyksen puheenjohtaja 1929–1934, Suomen virkamiesyhdistyksen keskushallituksen jäsen 1930–1933 ja varapuheenjohtaja 1933 sekä Henkisen työn yhtymän varapuheenjohtaja 1934–1935.
Perhe.
Leo Harmaja oli naimisissa vuodesta 1906 Laura Maria Genetzin kanssa jonka isä oli senaattori, professori ja runoilija Arvid Genetz. Heidän lapsiaan olivat