tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Ficolo

Ficolo Oy on Suomessa colocation-palveluja tarjoava konesaliyritys. Ficolo on perustettu vuonna 2011. Yrityksen perustajat hankkivat Puolustusvoimien kallioluolaston ja rakensivat sinne konesalin.
Yhtiön toiminta käynnistyi vuonna 2011 avainhenkilöiden ja perustajasijoittajien voimin. Palvelutuotantoon yritys pääsi ensimmäisen vaiheen valmistuttua vuonna 2012. Ficolo Oy toimii Ulvilassa, jossa sen palvelinkeskukset on sijoitettu maanalaisiin kallioluoliin. Luolastoa on yhteensä 8 500 neliömetriä. Luolat sisältävät yhdeksän luolahallia, kooltaan 500 m2 ja 800 m2. Osaa tiloista käytetään jaettuina konesalitiloina ja osa on varattu yksittäisille asiakkaille muilta suljetuiksi tiloiksi.
Ficolo Oy:n perustajia ovat Seppo Ihalainen, Vesa Lahti ja Sauli Ihalainen. Syksyllä 2017 finanssitalo Taaleri sekä kiinteistö- ja pääomasijoitusyhtiö Pontos ostivat kumpikin 40 prosenttia yhtiöstä, toimivan johdon omistusosuudeksi jäi 20 prosenttia. Kauppahinta oli yhteensä 5,7 miljoonaa euroa. 
Taaleri, Pontos ja Ficolo julkistivat oston yhteydessä käynnistävänsä datakeskushankkeen pääkaupunkiseudulle. Tulevan investoinnin suuruusluokka on yhteensä noin 50 miljoonaa euroa. Pääkaupunkiseudulle suunniteltava datakeskus on laajuudeltaan noin 10 megawattia. Sen palvelut on tarkoitettu dataoperaattoreille ja yrityksille, jotka tarvitsevat joko konesalitilaa omille palvelimilleen tai palvelintilaa pilvipalveluilleen. Investointi pyritään käynnistämään vuoden 2018 alkupuolella. 
Greenpeace vertaili vuonna 2012 suomalaisten palvelinkeskusten uusiutuvan energian käyttöä, energiatehokkuutta ja ilmastopäästövähennystavoitteita. Ficolo selviytyi vertailussa erityisen hyvin uusiutuvan energian osalta, koska käyttää sataprosenttisesti tuulivoimaa.
50 kilometrin kävely olympialaisissa

50 kilometrin kävely kuului olympialaisissa miesten lajivalikoimaan vuoden 1932 olympialaisista vuonna 2021 järjestettyihin Tokion olympialaisiin asti. Laji poistui arvokisojen ohjelmasta Tokion olympialaisten jälkeen. 
Lyhyemmällä 20 kilometrin matkalla on sekä miesten että naisten kilpailutapahtuma.
Menestynein 50 km kävelyn olympiaurheilija on Puolan Robert Korzeniowski, joka voitti matkalla kolme olympiakultaa.
Jouni Kallunki

Jouni Kallunki (s. 4. maaliskuuta 1992 Oulu) on suomalainen uimahyppääjä, joka edusti urallaan viimeisimpänä seuraa Aboa WaterSports. Oulussa harjoitellessaan hänen valmentajanaan toimi Juri Putigin ja Turussa Jari Komulainen.
Kallunki on voittanut Pohjoismaiden mestaruuden vuosina 2011 ja 2014. Hän on voittanut Suomen mestaruuden yhteensä 73 kertaa, niistä 40 miesten sarjassa ja 33 nuorten sarjoissa. Vuoden 2015 MM-kilpailuissa Kazanissa Kallunki kilpaili sekä yhden että kolmen metrin ponnahduslaudassa, jääden molemmissa alkueriin ja sijoittuen sijalle 28.
Heikki Roivainen

Heikki Roivainen (30. joulukuuta 1900 Pielavesi – 5. lokakuuta 1983 Kerava) oli suomalainen kasvitieteilijä joka oli tunnettu erityisesti sammaltutkimuksistaan. Hänelle myönnettiin vuonna 1971 professorin arvonimi.
Maanviljelijäperheeseen syntynyt Roivainen valmistui filosofian kandidaatiksi 1935 ja väitteli tohtoriksi 1954. Hän osallistui kasvitieteilijänä suomalaisten maantieteilijöiden (Väinö Auer, Esa Hyyppä ja Ernst Håkan Kranck) retkikuntaan joka tutki vuosina 1928–1929 Tulimaata, Patagoniaa ja Chilen keskiosia. Roivainen teki tohtorinväitöskirjansa Tulimaalta keräämiensä suokasvillisuusnäytteiden pohjalta. Hän teki uuden retken näille alueille vielä 1969–1970. 
Roivainen toimi muun muassa Pohjois-Suomen Laidun- ja Nurmiyhdistyksen toiminnanjohtajana Oulussa ja oli työssä maatalouskoelaitoksen kasvitautiosastolla sekä Helsingin yliopiston maanviljelys- ja metsäeläintieteen laitoksella. Hän oli Helsingin yliopiston kasvimuseon amanuenssina vuodesta 1953 alkaen ja museon kustoksena vuodesta 1956 alkaen. 
Roivainen tutki muun muassa putkilokasveja, Suomen ja Tulimaan sammalia ja mikrosieniä. Hän julkaisi kaikkiaan noin 150 tutkimusta joista 14 käsitteli sammalia. Roivainen oli "Sociedad Latino Americana de Briologia"-yhdistyksen kunniajäsen ja sammalsuku "Roivainenia Perss." on nimetty hänen mukaansa.
Roivainen oli käsikirjoittajana ja kuvaajana Suomen Maantieteellisen Seuran vuonna 1931 tuottamassa"Tulimaata tutkimassa"-dokumenttielokuvassa. Dokumentti käsitteli maantieteilijä ja geologi Väinö Auerin johtamaa ensimmäistä tutkimusmatkaa Tulimaahan vuosina 1928–1929. Jatkosodan aikana Roivainen toimi tk-kuvaajana.
Fjalar

Fjalar on pohjoismainen miehen etunimi.
Fjalar on myös muinaisskandinaavisen taruston henkilöhahmo.
Suomessa nimen on tehnyt suosituksi Runebergin teos Kuningas Fjalar vuodelta 1844, joka merkittävästi vaikutti suomalaisen kansallishengen kehittymiseen. Nimestä on aikoinaan ollut käytössä myös suomenkielinen mukaelma "Vielar".
Vuoden 2019 loppuun mennessä nimi Fjalar on Suomessa Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan annettu 808 henkilölle, joista suurin osa on syntynyt 1900-luvun alkupuolella. Fjalarin nimipäivä on suomen­ruotsalaisen kalenterin mukaan 24. lokakuuta. Vuosina 1908–1928 nimi oli samalla päivällä myös suomen­kielisessä kalenterissa.
Klooritrifluorieteeni

Klooritrifluorieteeni eli trifluorikloorieteeni (C2ClF3) on alkeeniehin kuuluva halogenoitu orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää kylmäaineena ja polymeerien valmistukseen.
Ominaisuudet.
Huoneenlämpötilassa klooritrifluorieteeni on väritöntä kaasua. Yhdiste liukenee eräisiin orgaanisiin liuottimiin kuten bentseeniin ja kloroformiin. Klooritrifluorieteeni on hieman stabiilimpaa kuin tetrafluorieteeni eikä polymerisoidu yhtä helposti, mutta tuotteen joukkoon lisätään usein stabilisaattoriksi tributyyliamiinia varastoinnin ajaksi.
Valmistus ja käyttö.
Tyypillisin tapa klooritrifluorieteenin syntetisointiin on 1,1,2-trikloori-1,2,2-trifluorietaanin dekloorausreaktio. Synteesi voidaan suorittaa johtamalla 1,1,2-trikloori-1,2,2-trifluorietaani metallista sinkkiä ja metanolia sisältävään reaktoriin tai kaasufaasissa, jolloin katalyyttinä toimii alumiinifluoridin ja nikkelifosfaatin seos. 
Klooritrifluorieteeniä voidaan käyttää kylmäaineena. tärkein käyttökohde on kuitenkin polymeerien valmistus. Yhdisteestä valmistetaan homopolymeeriä, mutta se voi olla komonomeerinä yhdessä eteenin, vinylideenifluoridin ja vinyylikloridin kanssa. Yhdiste muodostaa hyvin lyhyitä polymeerejä, telomeerejä esimerkiksi tetrafluorimetaanin ja fluoroformin kanssa ja näitä käytetään voiteluaineina. Yhdistettä voidaan käyttää myös orgaanisissa synteeseissä korvaamaan hydroksyyliryhmiä fluoriatomeilla sekä enfluraanin ja halotaanin valmistamiseen.
Irene Epple

 
Irene Epple-Waigel (o.s. Epple, s. 18. kesäkuuta 1957 Seeg, Baijeri, Saksan liittotasavalta) on saksalainen alppihiihtäjä. Hän edusti TSV Seeg -seuraa. Hän on pituudeltaan 165 cm. Myös hänen sisarensa Maria Epple oli huipputason alppihiihtäjä.
Irene Epple saavutti Lake Placidin olympialaisissa 1980 hopeaa suurpujottelussa 0,46 sekuntia Hanni Wenzelille hävinneenä. Innsbruckin olympialaisissa 1976 hän oli syöksylaskussa kymmenes ja suurpujottelussa viidestoista. 
Epple sai Garmisch-Partenkirchenin MM-kilpailuissa 1978 hopeaa syöksylaskussa 0,24 sekuntia Annemarie Moser-Pröllille hävinneenä. Samojen kisojen suurpujottelussa hän oli neljäs. Schladmingin MM-kilpailuissa 1982 hän sijoittui alppiyhdistetyssä seitsemänneksi, syöksylaskussa kahdeksanneksi ja suurpujottelussa 14:nneksi.
Epple sijoittui maailmancupin kokonaiskilpailussa toiseksi kaudella 1981–1982, kolmanneksi 1978–1979, neljänneksi 1983–1984, viidenneksi 1979–1980 ja 1980–1981, kuudenneksi 1982–1983 sekä kymmenenneksi 1975–1976.
Epple voitti suurpujottelun maailmancupin kaudella 1981–1982, sijoittui kolmanneksi 1978–1979 ja 1980–1981 sekä neljänneksi 1979–1980. Alppiyhdistetyn maailmancupin hän voitti kaudella 1981–1982, sijoittui toiseksi 1983–1984 ja kolmanneksi 1982–1983. Syöksylaskun maailmancupissa hän sijoittui toiseksi kaudella 1983–1984, neljänneksi 1980–1981 sekä viidenneksi 1978–1979 ja 1981–1982.
Hän voitti kaikkiaan 11 maailmancupin osakilpailua, sijoittui 16 kertaa toiseksi ja 17 kertaa kolmanneksi.
Epple valittiin Länsi-Saksan vuoden naisurheilijaksi 1980. Aktiiviuransa jälkeen hän opiskeli lääketiedettä valmistuen 1992. Hän solmi vuonna 1994 avioliiton Theo Waigelin kanssa, joka toimi Saksan valtiovarainministerinä 1989–1998.
Maailmancupin osakilpailuvoitot.
Lähde:FIS
Antero Vaarama

Otto Antero Vaarama (17. kesäkuuta 1912 Kuopio – 1. lokakuuta 1975 Turku) oli suomalainen kasvitieteilijä ja Turun yliopiston kasvitieteen professori.
Vaarama toimi luonnontieteiden ja kasvinsuojelun opettajana Lepaan puutarhakoulussa 1939–1945 ja hän käynnisti siellä ollessaan sytologiaa, genetiikkaan ja kasvinjalostukseen liittyneet tutkimuksensa. Hän oli sitten työssä 1945–1955 Piikkiön puutarhatieteen tutkimuslaitoksessa ja aloitti siellä sammalten sytologiset tutkimukset. Vaarama oli Turun yliopiston kasvitieteen dosenttina 1946–1955 ja professorina 1955–1975. Hän oli myös jonkin aikaa tutkijana Yhdysvalloissa ja Kanadassa.
Vaarama julkaisi 114 pääasiassa sytogenetiikkaan ja risteytyskokeisiin liittynyttä tutkimusta joista sammalia käsitteli 28. Hän aloitti uranuurtajana Suomessa sammalten kromosomitutkimuksen. 
Vaaraman vanhemmat olivat kuopiolainen rehtori Edvard Vaarama ja Martta Katariina Virtamo. Sanomalehtimies Eero Erkko ja runoilija J. H Erkko olivat Vaaraman äidinäidin Hilda Virtamon (o.s. Erkko) veljiä.
Mahmudiyya

Mahmudiyya () on Irakin Bagdadin maakunnan eteläosassa sijaitseva piirikunta ja kaupunki. Mahmudiyyan kaupunki sijaitsee maanteitse noin 33 kilometriä pääkaupunki Bagdadin keskustasta etelään. Vuonna 2013 koko Mahmudiyyan piirikunnan asukasluvun arvioitiin olevan seitsemän prosenttia koko maakunnan väkiluvusta (6 696 596), eli noin 470 000.
Irakin sodan aikana maaliskuussa 2006 Mahmudiyyan piirikunta nousi uutisotsikoihin neljän amerikkalaissotilaan Yusufiyyan kylässä tekemän 14-vuotiaan irakilaistytön raiskauksen ja perheen joukkomurhan seurauksena. Julmuuksiin osallistuneet sotilaat ja siviiliin päästetty päätekijä tuomittiin myöhemmin Yhdysvalloissa elinkautiseen tai pitkäaikaiseen vankeuteen.
Vuonna 2015 ääri-islamistisen Isis-järjestön solujen raportoitiin tehneen Bagdadissa ja maakunnan eri piirikunnissa toistuvasti erilaisia terroritekoja, kuten attentaatteja, kaappauksia ja tienvarsipommi-iskuja.
Niklas Kaul

Niklas Kaul (s. 11. helmikuuta 1998 Mainz) on saksalainen yleisurheilun moniottelija, maailmanmestari ja Euroopan-mestari. Hän edustaa seuratasolla USC Mainzia. Kaul on 190 senttimetriä pitkä ja painaa 86 kilogrammaa.
Vuoden 2015 alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa Kolumbian Calissa Kaul voitti kultaa kymmenottelussa uudella kisaennätyksellä 8002 pistettä ja saavutti myös hopeaa keihäänheitossa tuloksella 78,05. Hän voitti kymmenottelussa alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuden 2016 pistein 8162 ja Euroopan-mestaruuden 2017 ikäluokan maailmanennätyspistein 8435. Berliinin EM-kilpailuissa 2018 hän sijoittui neljänneksi. Vuonna 2019 hän voitti kymmenottelussa maailmanmestaruuden Dohan MM-kilpailuissa pistein 8691 ja alle 23-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden Gävlessä pistein 8572. Vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa hän keskeytti kymmenottelun. Eugenen MM-kilpailuissa hän keräsi 8434 pistettä ja sijoittui kuudenneksi. Münchenin 2022 EM-kilpailuissa Kaul voitti kultaa pisteillä 8545. Budapestin MM-kilpailuissa 2023 hän keskeytti.
Aikuisten keihästä Kaul on heittänyt parhaimmillaan 79,05 lokakuussa 2019 Dohassa.
Kaulin valmentajina toimivat Michael Kaul, Stefanie Kaul ja Francis Groß.
Tasapainottuva skootteri

Tasapainottuva skootteri, usein tunnetaan myös nimellä leijulauta tai ”huuveri”, on kannettava, ladattava akkukäyttöinen kulkuneuvo, jonka päällä kuljettaja seisoo. Siinä on kaksi rengasta ja runko, jonka päällä kuljettaja seisoo, sekä sisäinen tasapainotusmekanismi. Tasapainottuva skootteri muistuttaa huomattavasti toimintatavaltaan ja ulkonäöltään Segwaytä ilman ohjaustankoa. Tasapainottuvan skootterin ohjaus toimii kehon painopistettä muuttamalla, jolloin liikkuminen on yksinkertaista.
Historia.
Tasapainottuva skootteri on alun perin kiinalainen keksintö, mutta varmuutta laitteen ensimmäisenä valmistaneesta yrityksestä ei ole. Se tuli kauppoihin ensimmäisen kerran vuonna 2014.
Turvallisuus.
Tasapainottuvat skootterit ovat yleensä varustettu litiumioniakuilla. On raportoitu useista akkuvioista (oikosulku, ylikuumeneminen, laturi) jotka ovat johtaneet tulipaloon.
Käyttö.
Tasapainottuva skootterin ohjaus toimii kehon painopistettä muuttamalla. Eteenpäin nojaamalla se liikkuu eteenpäin, kun taas taaksepäin nojaamalla taakse. Painopisteen siirtäminen oikealle jalalle kääntää sitä vasemmalle ja painopisteen siirtäminen vasemmalle jalalle kääntää oikealle.
Tasapainottuva skootteri on tarkoitettu pääasiassa tasaiselle alustalle, mutta myös epätasaisessa maastossa ajaminen tai katukiveyksen ylitys onnistuu.
Tasapainottuvan skootterin päälle astutaan takapuolelta. Sen ajovalot ovat etupuolella. Ensiksi astutaan toisella jalalla ja sitten nopeasti toisella. Pois astuminen tapahtuu myös takapuolelta. Muutoin tasapainottuva skootteri voi tulla kantapäille toisen jalan ollessa vielä sen päällä.
Toimintaperiaate.
Tasapainottuvassa skootterissa kumpaakin pyörää ohjaa oma sähkökäyttöinen moottorinsa. Moottoreiden toimintaa ohjaava mikrosiru tunnistaa käyttäjän painon ja sen jakautumisen laitteella. Käyttäjä voi ohjata tasapainottuvaa skootteria painopistettään siirtämällä.
Tuotemerkit.
Suomessa tasapainottuvia skoottereita myyvät seuraavat valmistajat:
Ulkomailta saatavissa:
Historian harhaluuloja ja totena esitettyjä taruja

Historian harhaluuloja ja totena esitettyjä taruja on 1969 suomeksi käännetty Gerhard Prausen kirjoittama kirja. Kirja on käännetty saksan kielestä (Niemand hat Kolumbus ausgelacht: Populäre Irrtümer der Geschichte richtiggestellt). Kirja käsittelee historiallisia väärinkärsityksiä mm. Galileosta, Tiberiuksesta ja Katariina II:sta.
Sisältö.
Kirjassa on kymmenen lukua. Kirjan sisältö on seuraavanlainen:
Kirja loppuu seuraavalla toteamuksella:
Hurrikaani Patricia

Hurrikaani Patricia oli trooppinen hirmumyrsky, joka aiheutti laajoja tuhoja lokakuussa 2015 Tyynenmeren itäosassa, lähinnä Meksikossa. Se iski Meksikon rannikolle kaikkein voimakkaimmillaan 23. lokakuuta. Sen reitille ei osunut suuria kaupunkeja, joten tuhot jäivät pelättyä pienemmiksi. Patrician arvioitiin tuottavan sadetta 200–300 mm, paikoin jopa 500 mm. Lähestyvän myrskyn edeltä evakuoitiin noin 15 000 turistia.
Patricia voimistui ennätyksellisen nopeasti korkeimpaan eli 5. luokkaan Saffirin-Simpsonin hurrikaaniasteikolla. Voimistumista edesauttoi Tyynenemeren poikkeuksellisen korkea pintalämpötila.
Orrskär

Orrskär, ent. "Kallskär", on saari Perämeressä Luodon saaristossa Eugmon länsipuolella. Saarella on "SS John Graftonin" muistomerkki.
Willys 77

Willys 77 oli Willys-Overland Motor Companyn vuosina 1933–1937 valmistama kompakti automalli. Yhtiö oli valmistanut jo vuosina 1926–1931 nelisylinterisellä moottorilla varustettua Whippet-merkkistä autoa ja myynyt sitä hyvin menestyksekkäästi. 1930-luvun taitteen maailmanlaajuinen lama vähensi kuitenkin Whippetin sekä muiden, Willys-Overlandien isompien mallien myyntiä. Yhtiö oli juuri pahimmoilleen vuonna 1930 saanut valmiiksi uudet Willys 6- ja 8-mallit sekä moottorit, kun niiden valmistus jo lopetettiin vuonna 1933. Yhtiöllä oli suunnitelma, jonka perusteella kaikkien edeltävien mallien valmistuksen loputtua ne korvattaisiin kahdella uudella mallilla, nelisylinterisellä "Willys 77:llä" ja kuusisylinterisellä "Willys 99:llä". Rahoittajien vaatimuksesta, yhtiön taloudellisten uudelleenjärjestelyjen yhtenä ehtona, kuusisylinterisen mallin valmistuksesta luovuttiin. 
Historia.
Uusi "77" oli muotoilultaan hyvin moderni ja virtaviivainen, osittain lokasuojiin muotoiltuine etuvalaisimineen. Se oli kuitenkin mitoiltaan hyvin pieni, raideleveys oli 51 tuumaa (1295 mm) ja akseliväli 100 tuumaa (2540 mm), joten sedan-mallikin oli vain nelipaikkainen. Moottorin poraus oli 3 1/8 tuumaa (76,3 mm) ja iskunpituus 4 3/8 tuumaa (101,97 mm). Yksikurkkuisella Tillotson yläimukaasuttimella varustettu sivuventtiilimoottori antoi 48 hevosvoimaa (SAE brutto) / 3200 kierr.min. Näillä arvoilla pienikorinen auto saavutti huippunopeuden 77 mailia tunnissa (120 km/h), polttoaineenkulutus oli 30 mailia gallonalla (7,8 l/100 km).
Paitsi että Willys 77 oli Pohjois-Amerikan markkinoiden pienikokoisin auto, se oli myös hinnaltaan edullisin ja sen käyttökustannukset olivat alhaiset. Näistä huolimatta mallista ei koskaan muodostunut varsinaista myyntimenestystä, osittain konkurssipesää hallinnoivan oikeuden päätöksen johdosta. Yhtiöllä oli lupa ostaa materiaaleja vain kerrallaan 10 000 auton valmistamiseen. Rajoitetun tuotannon johdosta mallia valmistettiin neljän tuotantovuotensa aikana vain 67 526 kappaletta, mikä on todella vähän verrattuna edeltäjänsä Whippetin tuotantolukemiin, vuonna 1928 noin 11 000 autoa kuukaudessa.
Kuinka tilastoilla valehdellaan

Kuinka tilastoilla valehdellaan (How to Lie with Statistics) on Darrel Huffin 1954 kirjoittama kirja. Se on johdatus tilastotieteen perusteisiin tavalliselle lukijalle. Kirjassa esitetään yleisiä tapoja, joilla tilastoja väärinkäytetään ja miten niistä tehdään virheellisiä johtopäätöksiä. 1960- ja 1970-luvulla siitä tuli standardi oppikirja johdatuksena tilastotieteeseen yliopisto-opiskelijoille. Siitä on tullut yksi parhaiten myydyistä kirjoista, jotka käsittelevät tilastoja. Pelkästään englanninkielinen teos myi puoli miljoona kappaletta ja siitä on tehty lukuisia käännöksiä.
Kirjan teemoina on mm. Korrelaatio ei implikoi kausaliteettia, satunnaisotannan käytöstä ja siinä kerrotaan miten kaaviokuvilla voidaan vääristää todellisuutta. Kirja julkaistiin suomeksi 1974.
Sisältö.
Kirjassa on kymmenen lukua. Kirjan sisältö on seuraavanlainen:
Lainaus:
August Alexander Granroth

August Alexander Granroth (4. tammikuuta 1848 Turku – 2. maaliskuuta 1892 Tukholma) oli suomalainen merikapteeni ja talvimerenkulun kehittäjä.
Granrothin vanhemmat olivat tehtaanmestari Karl Gustaf Granroth ja Fredrika Heikintytär ja puoliso vuodesta 1874 Gustava Carolina Kajander (1840-1889). Granroth työskenteli merimiehenä suomalaisilla ja ulkomaisilla laivoilla vuodesta 1865, suoritti Turun Merenkulkukoulussa itämerenlaivurin tutkinnon 1874, perämiehen tutkinnon 1876 ja pari vuotta merillä oltuaan kapteenin tutkinnon 1879. Hangon ja Tukholman välille oli avattu laivoille talvireitti jo 1876, mutta sillä liikennöinut yhtiö ajautui konkurssiin vain kaksi vuotta myöhemmin. Suomen valtio sai yhtiön omistamalle "S/S Express" -alukselle vuokraajaksi Carl Johan Korsmanin, joka pestasi Granrothin laivan kapteeniksi. Miehet loivat pohjan Suomen talvimerenkululle, kun alus liikennöi Hanko-Tukholma -reittiä marraskuun puolivälistä toukokuun puoliväliin, tehden mainittujen vuosien 1878-1889 aikana yhteensä 242 matkaa, ennen kuin Hangon edustalle saatiin avuksi jäänmurtaja "Murtaja". Granroth sai laivamatkalla keväällä 1892 aivohalvauksen ja menehtyi muutaman päivän päästä tukholmalaisessa sairaalassa.
Nine Muses

Nine Muses (tyyliteltynä 9MUSES tai NINE MUSES, ) oli vuonna 2010 perustettu viisijäseninen eteläkorealainen yhtye, jonka levy-yhtiönä toimii Star Empire Entertainment. Yhtyeeseen kuuluvat Sungah, Kyungri, Hyemi, Sojin ja Keumjo. Suomessa 9Muses sai huomiota, kun se teki coverin suomalaisen tyttöduo Nylon Beatin kappaleesta ”Rakastuin mä looseriin”, ja kyseisestä kappaleesta tuli Koreassa hitti. 9Musesin muita hittejä olivat muun muassa ” Figaro” ja ”Ticket”. Yhtye hajosi vuonna 2019.
Historia.
Nine Musesin ensimmäinen EP-levy "Let's Have a Party" julkaistiin 12. elokuuta 2010. Jaekyung jätti yhtyeen lokakuussa 2010, ja hänen tilalleen tuli uusi jäsen: Hyuna. 
Jäsenet Bini, Rana ja Euaerin jättivät yhtyeen tammikuussa 2011 keskittyäkseen muihin aktiviteetteihin. Euaerin palasi kuitenkin takaisin kolme kuukautta myöhemmin, kun hänen urasuunnitelmansa eivät onnistuneet. Nine Muses julkaisi kappaleen "Figaro" ja sen musiikkivideon elokuussa 2011.
Nine Muses esitteli uuden jäsenensä, Kyungrin, esityksensä aikana Abu Dhabissa. Yhtye julkaisi musiikkivideon "News" tammikuussa 2012, ja musiikkivideon "Ticket" 8. maaliskuuta 2012 minialbumiltaan "Sweet Rendezvous". Toukokuussa 2012, he julkaisivat kaksi musiikkivideota kappaleelle "My Youth's Allegiance" kannustaakseen sotilaita liittymään armeijaan.
Star Empire ilmoitti lisäävänsä yhtyeeseen uuden jäsenen, Sungahin, tammikuussa 2013. Nine Muses julkaisi singlen "Dolls" tammikuussa 2013, ja singlen "Wild" toukokuussa 2013. Yhtyeen ensimmäinen studioalbumi "Prima Donna" julkaistiin 13. lokakuuta 2013. Albumin nimikkosinglen "Glue" musiikkivideo julkaistiin myöhemmin joulukuussa.
Star Empire ilmoitti tammikuussa 2014, että Lee Sem ja Eunji jättävät yhtyeen. Saman vuoden kesäkuussa, myös Sera ilmoitti jättävänsä yhtyeen sopimuksensa rauettua.
Nine Muses julkaisi kolmannen minialbuminsa "Drama" tammikuussa 2015. Yhtyeeseen lisättiin myös kaksi uutta jäsentä: Sojin ja Keumjo. Yhtye julkaisi neljännen minialbuminsa "Nine Muses S/S Edition" heinäkuussa 2015, yhdessä albumin nimikkokappaleen "Hurt Locker" kanssa.
Jäsenet.
Yhtyeen jäsenet:
Yhtyeen entiset jäsenet:
Alinen Luomajärvi

Alinen Luomajärvi on Pirkanmaalla Ylöjärvellä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Lavajärven valuma-alueeseen. Alinen Luomajärvi on osa Karhejärven aluetta.
Maantietoa.
Järvi on 400 metriä pitkä, 120 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 3,2 hehtaaria. Siihen laskee lyhyt metsäoja ja Ylisen Luomajärven laskuoja. Ympäristö on enimmäkseen metsämaata, mutta kaakkoispuolella on kahden maatilan pellot, jotka ympäröivät järven laskuojaa. Se yhtyy 1,6 kilometrin päässä Myllyjokeen. Rantaviivan pituus on 850 metriä, ja sen äärelle on rakennettu kymmenkunta vapaa-ajan asuntoa. Niille johtaa tiet Lopenkulman kylätieltä, jonne pääsee yhdystieltä 13284.
Ylinen Luomajärvi

Ylinen Luomajärvi on Pirkanmaalla Ylöjärvellä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Lavajärven valuma-alueeseen. Ylinen Luomajärvi on osa Karhejärven aluetta.
Maantietoa.
Järvi on 400 metriä pitkä, 200 metriä leveä ja sen pinta-ala on 4,9 hehtaaria. Siihen laskee viisi suo-ojaa ja sen oma laskuoja lähtee järven itäpäästä. Se laskee 900 metrin jälkeen Aliseen Luomajärveen. Järven valuma-alue on vain 0,6 km², joten veden laskennallinen viipymä järvessä on 70 vuorokautta. Kilometrin pituinen rantaviiva on pääasiassa metsämaata, mutta järven etelä- ja pohjoiskärjissä on avosuota. Ainoat vapaa-ajan asunnot sijaitsevat itärannan tuntumassa. Niille johtaa Nisunperältä yhdystieltä 13285 alkavat metsäautotiet.
Vedenlaatu.
Järven vedenlaatua on tutkittu talvella vuonna 2011. Veden väri on voimakkaasti ruskea ja siinä on runsaasti humusta. Suo-ojien takia vesi on hapahkoa ja talvella 2011 sen happamuudentaso eli pH laski alle arvon 6,0. Järven puskurikyky happamoitumista vastaan on tyydyttävä. Vedessä on ravinteita hieman luontaista tasoa enemmän. Järveä voidaan pitää lievästi rehevöityneenä, koska fosforin pitoisuus oli vuonna 2011 lähellä rehevän pitoisuuden raja-avoa 30 µg/l. Kesällä ravinnepitoisuudet kohoavat ja rehevän järven raja ylittyy. Typen ravinnepitoisuus oli kaksi kertaa suurempi kuin järvien luontaiset arvot. Veden happipitoisuudet olivat laskeneet matalalle kaikissa järven vesikerroksissa. Esimerkiksi hapen kylläisyysaste oli yhden metrin syvyydessä vain 7%. Ylinen Luomajärvi soveltuu virkistyskäyttöön vain välttävästi.
Ahvenusjärvi (Ylöjärvi, Lopenkulma)

Ahvenusjärvi on Pirkanmaalla Ylöjärvellä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Lavajärven valuma-alueeseen. Ahvenusjärvi on osa Karhejärven aluetta.
Maantietoa.
Järven pituus on 200 metriä, 120 metriä leveä ja sen pinta-ala on 1,6 hehtaaria. Se sijaitsee kolmen mäen välissä ja rantojen lähimetsät ovat soistuneet hieman. Järveen laskee kaksi ojaa, mutta suurin vesimäärä tulee Myllyjoen läpivirtauksesta. Myllyjoen yläosaa kutsutaan Tipanojaksi ja laskee Kolmilopista. Myllyjoki jatkaa Karhelammin läpi Karhejärveen. Rantaviivaa on vain puoli kilometriä ja järven pohjoispuolella sijaitsee yksi tietön vapaa-ajan asunto. Järven lähelle johtaa metsäautotie, joka alkaa läheisen maatilan pihapiiristä.
Kolmiloppi (Ylöjärvi)

Kolmiloppi on Pirkanmaalla Ylöjärvellä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Lavajärven valuma-alueeseen. Kolmiloppi on osa Karhejärven aluetta.
Maantietoa.
Järvi on kaarevan muotoinen ja sillä on keskikohdassa puoli kilometriä pitkä ja 60 metriä leveä lahti, joka työntyy pohjoiseen. Sen nimi on Pitkälahti. Järven pääallas on kilometrin pituinen ja 200 metriä leveä. Eteläpäätä kutsutaan Lopenperäksi ja länsipuolella sijaitsee Lopenvuori. Järven pinta-ala on 23 hehtaaria. Järveen laskee kahdeksan metsä- tai pelto-ojaa. Etelästä laskee tulo-oja, joka tuo vettä suurelta Ämmänsuolta ja Vähäjärvenkankaan soilta. Rokkalammin laskuojan kautta tulee Sokerivuoren takana olevia suovesiä. Viereinen oja tuo Toussuvuoren suovettä. Pitkälahteen laskee kaksi ojaa. Pitempi tuo kauempaa Tuohisurmannevalta suo-ojien vettä ja toinen on Kivijärvien yhteinen laskuoja. Se tuo Alisen Kivijärven ja Kivijärven vesiä. Järven laskujoki on Myllyjoki, jonka 400 metriä pitkä alkuosuus Ahvenusjärveen on nimeltään Tipanoja. Veden laskennallinen viipymä järvessä on 164 vuorokautta. Järvellä on ollut kolme maatilaa, joiden pellot ulottuvat järven rantaan. Näiden lisäksi rannoille on rakennettu toistakymmentä vapaa-ajan asuntoa. Nille pääsee Hyynilästä tai Nopanperältä yhdystieltä 2771.
Vedenlaatu.
Järven vedenlaatua on tutkittu alkutalvella vuonna 2000. Sen vesi on erittäin ruskeaa ja siinä on runsaasti humusta. Myös veden happamuustao oli hapahkoa ja järven puskurikyky happamoitumista vastaan oli heikko. Veden ravinnetasot olivat lievästi rehevöityneen järven tasolla, mutta kesällä se saattaa ylittää rehevien järvien raja-arvon. Järven happitilanne oli tyydyttävä. Pintavesien happitasot olivat normaalit, mutta alusvedessä pohjan lähellä happi oli kulunut lähes loppuun. Hapen loppuessa alkaa pohjan sedimenteistä vapautua ravinteita takaisin veteen, mistä näkyi merkkejä vuonna 2000. Kolmiloppi soveltuu virkistyskäyttöön tyydyttävästi.
Toivo Lehtelä

Toivo Armas Kullervo Lehtelä (14. kesäkuuta 1914 – 29. tammikuuta 1985) oli suomalainen muusikko, kapellimestari ja säveltäjä.
Hänet muistetaan läpi 1960-luvun jatkuneesta televisio-ohjelmasta "Sunnuntain kahvikonsertti", jossa hän esiintyi viulistityttärensä Helena Lehtelän ja pianistityttärensä Ritva Lehtelän kanssa yhteisnimellä Trio Lehtelä. Hän itse soitti kokoonpanossa selloa.
Vuosina 1953–1954 Toivo Lehtelä toimi Valkeakosken kauppalan musiikinjohtajana.
Kolmekymmentä vuotta (1954–1985) Lehtelä toimi Helsingin suomenkielisen työväenopiston Helsinginkadun filharmonikot -orkesterin kapellimestarina . Hän johti myös Lauttasaaren Orkesteria ja muita harrastajakokoonpanoja. Hän teki lisäksi sävellyksiä ja sovituksia muun muassa vapaapalokuntien puhallinorkestereille. Trio Lehtelä levytti ainakin Mauno Kuusiston ja Tapio Rautavaaran kanssa.
Moldovan maatalous

Moldovan maatalous on vuonna 1991 itsenäistyneen Moldovan tasavallan pääelinkeino. Maa sijaitsee hedelmällisessä Dnestr-joen laaksossa. Maan tärkeimpiä vientituotteita ovat olleet malmien lisäksi enlintarvikkeet, erityisesti hedelmät, mehut ja viini, joita on viety eniten Ukrainaan ja Venäjälle. Maalla ei ole merenrantaa, ja se käyttää pääasiassa Ukrainassa sijaitsevaa Odessan satamaa, mutta tavaraa kulkee myös Euroopan unionin rajan yli Romaniaan.
Maatalouden osuuden viennistä on arvioitu olevan lähes 40 prosenttia vuonna 2007, ja silloinkin maata koetteli ankara kuivuus. Edelleen ongelmana on maan jakautuminen Dnestrin länsipuoliseen romaniankieliseen ja itäpuoliseen venäjänkieleliseen osaan eli itsenäiseksi julistautuneeseen Transnistriaan, jota tosin edes Venäjä ei ole tunnustanut eikä sen ja Venäjän välillä ole yhteistä rajaa. Tilanne on kiristynyt entisestään Ukrainan kriisin myötä, ja Transnistrian viljelijät jakavat ruokaa jopa ilmaiseksi, kun omalla väestöllä ei ole varaa sitä ostaa.
Moldovan viini on jopa arvostettua ja kuuluisaa. Kreikkalaiset ovat tuoneet viiniköynnöksen alueelle jo yli 2 000 vuotta sitten. Cricovan viinitehdas Chișinǎussa on tunnettu, ja siellä järjestetään myös viininmaistajaisia turisteille. Takaisku Moldovan viinintuotannolle on EU:n ja Venäjän kauppasota, jonka puitteissa jälkimmäinen on kieltänyt maan viinien tuonnin alueelleen.
Ivan Osterman

Ivan Andrejevitš Osterman (; 1725–1811), kreivi, oli venäläinen diplomaatti, joka kohosi 1700-luvun lopulla varakansleriksi ja valtakunnankansleriksi. Hän oli Venäjän lähettiläs Tukholmassa 1760–1774. Venäjän vaikutusvalta Ruotsin politiikassa oli hänen aikanaan vahvimmillaan. Hänen isänsä oli Andrei Osterman. 
Osterman aloitti diplomaatinuransa 1757 Pariisissa, ja hänet nimitettiin 1760 lähettilääksi (envoyé) Tukholmaan. Hän oli läheisesti tekemisissä myssypuolueen kanssa ja esiintyi valtiopäivillä 1765–1766, 1769–1770, 1771–1772 suorastaan puolueen johtajana edustamansa hovin varallisuuden ja vallan ansiosta. Hän käytti varoja lahjontaan ja vaikutti siihen ketkä valittiin salaiseen valiokuntaan, ketkä jätettiin pois neuvostosta jne. Kustaa III joutui vastahakoisesti neuvottelemaan hänen kanssaan ja osittain noudattamaan hänen ohjeitaan niissä toimissa, joita hän valtiopäivillä 1771–1772 teki puolueen lepyttelemiseksi. Vallankaappauksessa 1772, joka teki lopun hänen puuttumiseensa Ruotsin asioihin, hän oli voimaton katsoja, sillä hänellä ei ollut sen paremmin rahaa kuin ohjeitakaan niin yllättävien tilanteiden varalle. Osterman kutsuttiin 1774 kotiin ja nimitettiin 1775 varakansleriksi, ja hän oli hyvissä väleissä sekä Katariina II:n että Paavali I:n kanssa, joka myöhemmin nimitti hänet valtakunnankansleriksi. Aleksanteri I:n noustua valtaistuimelle 1801 hänet syrjäytettiin.
Maastojuoksun maailmanmestaruuskilpailut 2013

Maastojuoksun maailmanmestaruuskilpailut 2013 järjestettiin 24. maaliskuuta Bydgoszczissa, Puolassa.
Hilda Granstedt

Hilda Eloise Granstedt (3. toukokuuta 1841 Helsinki – 21. toukokuuta 1932 Helsinki) oli suomalainen taidemaalari ja piirustuksenopettaja.
Granstedtin vanhemmat olivat arkkitehti Anders Fredrik Granstedt ja Vilhelmina Theodora Plantin ja veli arkkitehti Theodor Granstedt. Hän opiskeli ensin Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1869–1870 sekä 1871–1872, sitten Tukholmassa Mårten Eskil Wingen johdolla 1872–1874 ja Pariisissa L. Chaplinin ja Tony Robert-Fleuryn oppilaana 1874–1875 ja 1877. Granstedtin varhaiset työt edustavat saksalaista myöhäisromantiikkaa ja orastavaa ranskalaista realismia, kuten "Sisäkuva mökistä" (1876). Hän otti aiheekseen myös henkilökuvia, kuten "Italialaisnainen" (1877). Vuonna 1869 Taideyhdistyksen vuosinäyttelyssä debytoinut Granstedt sai 1873, 1874 ja 1875 toisen palkinnon Dukaattikilpailussa. Granstedtin teosten viimeiset huomattavat julkiset näyttelyt olivat 1880 ja 1885, hänen keskittyessään piirustuksenopettajan toimeensa Elisabeth Blomqvistin johtamassa Helsingin ruotsalaisessa tyttökoulussa 1877–1908. Opettajan toimeensa liittyen hän teki opintomatkan Tukholmaan 1884 ja julkaisi saman vuosikymmenen lopulla oppikirjan. Granstedt oli pidetty sekä taiteilijana että opettajana. Hänen tiedetään opettaneen ja tukeneen muun muassa nuorta Helene Schjerfbeckiä.
HMS Howe (1885)

HMS Howe oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1885 vesille laskettu Admiral-luokan predreadnought-taistelulaiva.
Valmistus.
Alus tilattiin 1. elokuuta 1881 Pembroken telakalta ja sen köli laskettiin 7. kesäkuuta 1882. Alus laskettiin vesille 28. huhtikuuta 1885 ja se valmistui heinäkuussa 1889.
Palvelus.
Alus ajoi karille 2. marraskuuta 1892 Ferrol Rockissa purjehtiessaan Välimerellä. Alus kuitenkin saatiin pelastettua 1893 ja se korjattiin. Alus myytiin romutettavaksi 1909.
Pesänjakaja

Pesänjakaja on tuomioistuimen määräämä osituksen tai perinnönjaon taikka avoliiton purkautumisen jälkeisen omaisuuden erottelun toimittaja.
Pesänjakajan toimittama toimitusositus tai toimitusjako, samoin kuin omaisuuden erottelu ovat yksityisiä siviilioikeudellisia toimituksia. Pesänjakaja ei ole viranomainen, vaan toimii ikään kuin yksityisenä yhden henkilön tuomioistuimena. Toimituksessa jakajalla on yksinomainen toimivalta ratkaista kaikki jakoon tai omaisuuden erotteluun liittyvät kysymykset. Toimituksen kestäessä niistä ei voida käydä erillisiä oikeudenkäyntejä. Suomessa varsinainen tuomioistuin (käräjäoikeus) valvoo pesänjakajan toimintaa siten, että tuomioistuin määrää jakajan toimeensa hakemuksesta, sekä tarvittaessa voi myös erottaa hänet. Muissa maissa pesänjakajan instituutiota ei yleensä ole, vaan näitä asioita koskevan riidan ratkaisu on uskottu myös ensimmäisenä oikeusasteessa tuomioistuimelle. Jos jako toteutetaan omaisuutta myymällä, tarvitsee pesänjakaja tähän tuomioistuimen luvan. 
Pesänjakajan ratkaisu voi tulla tuomioistuimen tutkittavaksi, jos ratkaisuun haetaan muutosta osituksen tai jaon moitekanteella. Tämä moitekanne on nostettava 6kk kuluessa jakokirjan allekirjoittamisesta. 
Pesänjakajaa koskevat lain säännökset löytyvät perintökaaresta.
Peter Conover Hains

Peter Conover Hains (6. heinäkuuta 1840 – 7. marraskuuta 1921) oli yhdysvaltalainen sotilas, joka palveli Yhdysvaltain armeijassa Yhdysvaltain sisällissodassa, Espanjan-Yhdysvaltain sodassa ja ensimmäisessä maailmansodassa. Hän oli ainoa amerikkalainen upseeri, joka elämänsä aikana palveli sekä sisällissodan että ensimmäisen maailmansodan aikana.
Elämäkerta.
Philadelphiassa suutarin pojaksi syntynyt Hains pääsi vuonna 1857 West Pointin sotilasakatemiaan, missä hänen luokkatovereihinsa lukeutui muun muassa George Armstrong Custer. Hains valmistui West Pointista luokkansa 19. parhaana kesäkuussa 1861.
Sisällissota.
Valmistuttuaan Hains palveli ensin tykistössä. Bull Runin taistelussa hän määräsi taistelun ensimmäisen tykinlaukauksen ammuttavaksi. Hän sai kehuja neuvokkuudestaan Vicksburgin taistelussa, jopa kenraali Ulysses S. Grantilta. Hänet siirrettiin pioneereihin, ja hän yleni sodan aikana väliaikaisesti everstiluutnantiksi asti.
Sisällissodan jälkeen.
Hains jäi armeijan palvelukseen sisällissodan jälkeen ja suunnitteli muun muassa majakoita ja Washingtonin Tidal Basin -tekojärven. Espanjan–Yhdysvaltain sodassa Hains komensi vapaaehtoisjoukkoa muutaman kuukauden ajan vuonna 1898. Hänet ylennettiin prikaatikenraaliksi 21. huhtikuuta 1903. Hän jäi eläkkeelle vuonna 1904.
Hains ylennettiin eläkkeelle jääneenä kenraalimajuriksi vuonna 1916. 18. syyskuuta 1917 hänet kutsuttiin takaisin aktiiviseen palvelukseen 77 vuoden ikäisenä. Tämä teki hänestä vanhimman aktiivipalveluksessa ensimmäisessä maailmansodassa olleen yhdysvaltalaisen upseerin. Hän toimi sotilasinsinöörinä Virginian rannikkoalueella Hampton Roadsissa, kunnes jätti jälleen aktiivisen palveluksen syyskuussa 1918. Hän kuoli Walter Reedin sotilassairaalassa vuonna 1921.
Perhe.
Hains avioitui vuonna 1864 amiraali Thornton Jenkinsin tyttären Virginia Pettis Jenkinsin kanssa.
Vuonna 1908 Hainsin poikia Peter Conover Hains II:ta ja Thornton Jenkins Hainsia syytettiin William E. Annisin murhaamisesta merenkulkukerholla Long Islandilla. Thornton todettiin syyttömäksi, mutta Peter lähetettiin kuolemantuottamuksesta Sing Singin vankilaan. Kenraali Hains vetosi New Yorkin kuvernööriin, joka armahti hänen poikansa vuonna 1911.
Hainsin pojanpoika Peter Conover Hains III saavutti hänen tapaansa kenraalimajurin arvon. Hän jäi eläkkeelle vuonna 1961 ja kuoli 97-vuotiaana 3. heinäkuuta 1998.
Maamiesopisto

Maamiesopisto oli aiemmin Suomessa toiminut maatalousalan oppilaitos.
Maamiesopisto 1930-luvun Suomessa.
Maamiesopiston tarkoituksena oli antaa maataloudellista jatko-opetusta maamies- tai pienviljelijäkoulun taikka maanviljelyskoulun suorittaneille henkilöille sekä niille, joilla oli asetuksessa säädetyt alkutiedot ja jotka olivat suorittaneet hyväksyttävän harjoittelun. 
Maamiesopisto voitiin sijoittaa vain valtion tilalle. Sen toimintaa valvoi maataloushallitus ja sen sisäistä asioista päätti koulun johtokunta.
Opetus.
Maamiesopiston oppikausi kesti kaksi vuotta ja jakautui kahteen vuosikurssiin. Ensimmäinen vuosikurssi alkoi tammikuun alkupuolella ja päättyi ennen joulua. Se sisälsi kesällä suoritettavan valvonnanalaisen viisi ja puoli kuukautta kestävän harjoittelun. Toinen vuosikurssi jakautui varsinaiseen tietopuoliseen jaksoon ja kesän aikana järjestettäviä "käytännöllistietopuolisia erikoiskursseja" sisältävään jaksoon. Toinen vuosikurssi alkoi tammikuun alkupuolella ja kesti oppikauden loppuun.
Maamiesopistossa annettiin opetusta seuraavissa oppiaineissa: 
 maanviljelysoppi, maatalouskoneoppi, maanviljelyksen talousoppi ja maatalouskirjanpito, 
 kotieläinoppi, maitotalousoppi, kotieläinten anatomia ja fysiologia sekä terveys- ja tautioppi, 
 metsäoppi, puutarhaoppi, rakennusoppi ja piirustus, 
 talousmaantieto, maatalouspolitiikka, osuustoimintaoppi, yhteiskuntaoppi ja kansantalous, 
 kemia ja fysiikka, sääoppi, maaperäoppi, kasvioppi, kasvitauti- ja tuhoeläinoppi, 
 matematiikka, kenttämittaus ja vaakitus sekä kirjalliset tehtävät. 
Opetukseen voitiin sisällyttää yleistä kansalaissivistystä kohottavia aineita.
Pääsyvaatimukset.
Päästäkseen maamiesopistoon oppilaaksi tuli hakijan olla 18 vuotta täyttänyt ja esittää seuraavat todistukset:
Otravaaran kaivos

Otravaaran kaivos oli rikkikiisu- ja rautakaivos Enossa. Se oli toiminnassa noin 1920–1922 (1919–1923). Kaivoksen nykyinen sijainti on Joensuun kaupungin Kuusjärven kylässä. Otravaaran muodostuma koostuu happamista vulkaanisperäisistä sedimenteistä. Kaivoksesta on louhittu rikkikiisumalmia vuosien 1919–1923 välisenä aikana noin 22 000 tonnia. Kaivoksen omistajia ovat olleet Suomen Mineraali, Outokumpu Oy ja Kaukas Oy. Malmi louhittiin avolouhoksesta ja pieneltä osin myös maanalaisesta kaivoksesta.
Ely-keskus kunnosti kaivosaluetta 2000-luvun alussa. mutta senkin jälkeen kaivoskuiluista tulvi luontoon haitta-ainepitoista vettä. Kunnostus tehtiin kunnan ja valtion yhteistyönä. Haittoja on syntynyt kun sivukivijätettä on hyödynnetty esimerkiksi maa- tai tierakentamisessa. Magnus Mineral on hakenut alueelle valtauslupaa vuonna 2014.
Jouko Paakkanen

Jouko Sakari Paakkanen (7. syyskuuta 1928 Lappeenranta − 23. tammikuuta 2004 Helsinki) oli suomalainen kansantaloustieteilijä ja professori. Hän oli Helsingin kauppakorkeakoulun kansantaloustieteen professori 1964−1991. Hän tutki muun muassa hintateoriaa ja taloudellista kilpailua. Paakkasen ensimmäinen puoliso oli Eila Marjatta o.s. Lönnström (1928–1980) ja toinen puoliso vuodesta 1980 runoilija Aila Meriluoto.
Robert Runeberg

Jakob Robert Runeberg (7. maaliskuuta 1846 Porvoo – 13. lokakuuta 1919 Helsinki) oli suomalainen laivanrakennusinsinööri ja omana aikanaan Pohjoismaiden johtava jäänmurtajien suunnittelija.
Runebergin vanhemmat olivat runoilija Johan Ludvig Runeberg ja Fredrika Charlotta Runeberg o. s. Tengström. Hän opiskeli koneenrakennusta Helsingin teknillisessä reaalikoulussa vuosina 1862–1867 ja erikoistui sitten höyrylaivojen ja jäänmurtajien suunnitteluun. Hän opiskeli laivanrakennusta ja koneensuunnittelua myös ulkomailla Cherbourgissa, Newcastlessa ja Marseillessa. Vuonna 1877 Runeberg suunnitteli Suomen ensimmäisen jäävahvistetun höyrylaivan S/S Expressin joka alkoi liikennöidä talvisin Hanko–Tukholma-reitillä. Runeberg muutti 1879 Pietariin ja perusti sinne 1881 oman insinööritoimiston "Bureau Vega, tekninen konsultaatio- ja agentuuriliike". Hänestä tuli 1800-luvun lopulla Pohjoismaiden johtava jäänmurtajien suunnittelija. Runeberg suunnitteli laivoja ja höyrykoneita ja vuonna 1879 hän suunnitteli Viipurissa asuessaan lentoveneen jonka voimanlähteenä oli 15 hevosvoiman höyrykone. Runeberg ei kuitenkaan onnistunut lentämään tällä laitteella useista yrityksistään huolimatta. 
Runeberg oli vuonna 1876 Helsingissä järjestetyn Suomen ensimmäisen yleisen taide- ja teollisuusnäyttelyn näyttelykomissaarina sekä toimi suomalaisena komissaarina Pariisin maailmannäyttelyissä vuosina 1878 ja 1900.
Runeberg välitti myös suomalaisia teollisuustuotteita kuten veneitä, laivoja, maatalouskoneita, polttomoottoreita ja lokomobiileja Venäjän markkinoille. Hän välitti myös katukiviä Suomesta Venäjälle. Venäjän vallankumouksen jälkeen Runeberg joutui lähtemään vuonna 1918 Pietarista omaisuutensa menettäneenä. 
Robert Runeberg oli naimisissa kolme kertaa. Ensimmäinen avioliitto oli Naima (Naema) Forsmanin (1859–1905) kanssa ja myöhemmin Runeberg oli naimisissa ensin Tatjana K. Grosoffin (1886–1911) kanssa ja sitten Wilhelmina Elisabeth Ploomin (s. 1892) kanssa.
David Cowie

David Cowie (7. elokuuta 1802 Montrose, Skotlanti – 3. maaliskuuta 1874 Turku) oli Skotlannissa syntynyt ja Suomeen muuttanut mekaanikko ja insinööri.
Cowie työskenteli 1833–1836 Samuel Owenin konepajalla Tukholmassa ja meni naimisiin Owenin tyttären Frances Owenin (1799–1877) kanssa. Vuonna 1836 hän muutti Suomeen ja oli aluksi toimessa Fiskarsin konepajalla kunnes hän perusti 1843 yhdessä ruotsalaisen konepiirtäjän Anders Thalus Ericssonin kanssa Turkuun Aurajoen itärannalle "Ericsson &amp; Cowien konepajan" jossa rakennettiin laivojen höyrykoneita ja höyrykattiloita. Ericsson myi osuutensa Turun konepajasta vuonna 1857 Fiskarsin ruukinpatruunan John Jacob von Julinin veljelle Erik Julinille ja konepajan toiminta jatkui nimellä "Cowie &amp; Co". Cowie myi osuutensa konepajasta vuonna 1862 William Crichtonille ja vuonna 1866 hän perusti "Åbo Ångbränneri"-nimisen viinatehtaan Turkuun. Cowie kuoli 71-vuotiaana ja hänet on haudattu Turun vanhalle hautausmaalle. Cowien perustama viinatehdas jatkoi toimintaansa vuonna 1880 muodostettuna osakeyhtiönä "Aura Nya Ångbränneri Ab" joka toimi 1910-luvulle saakka.
Naisten Ykkösen kausi 2015

Naisten Ykkösen kausi 2015 oli vuonna 1984 perustetun Naisten Ykkösen 32. kausi. Sarjan voitti Tikkurilan Palloseura, joka nousi Naisten Liigaan yhdessä karsinnan voittaneen Oulu Nice Soccerin kanssa. Sarjaporrasta alemmaksi putosivat Hämeenlinnan Härmä sekä FC Kuusysi.
Sarjajärjestelmä.
Naisten Ykkösen kausi 2015 pelattiin kahdentoista joukkueen kaksinkertaisena sarjana, jonka voittaja nousi suoraan Naisten Liigaan kaudeksi 2016. Toiseksi sijoittunut karsi liigapaikasta Naisten Liigan alaloppusarjan kolmanneksi sijoittuneen joukkueen kanssa. Sarjan kaksi viimeistä putosivat Naisten Kakkoseen.
Joukkueet.
Petalax IK luopui sarjapaikastaan 31. joulukuuta 2014 ja sen tilalle nostettiin Hämeenlinnan Härmä. Ennen kauden alkua VIFK puolestaan nostettiin täydennysmenettelyllä Naisten Liigaan Kokkola Futis 10:n tilalle, joka ei täyttänyt liigalisenssiin vaadittavia kriteerejä. Kokkola F10 puolestaan sai VIFK:n paikan Ykkösessä. 
Sarjataulukko.
Liigakarsinta.
ONS nousi Naisten Liigaan kaudeksi 2016 yhteismaalein 5–1.
William Crichton

William Crichton (29. maaliskuuta 1827 Leith, Skotlanti – 10. huhtikuuta 1889 Turku) oli Skotlannissa syntynyt ja Suomeen muuttanut insinööri, laivanrakentaja ja konepajan omistaja. 
Crichtonin vanhemmat olivat merikapteeni, laivanvarustaja George Crichton ja Margaret Gifford Allen. Hän muutti Suomeen vuonna 1850 ruotsalaisen konepiirtäjä Anders Thalus Ericssonin ja skotlantilaisen mekaanikon David Cowien vuonna 1842 Turkuun perustaman "Ericsson &amp; Cowien konepajan" johtajaksi. Crichton siirtyi sitten 1852 Fiskarsin ruukin palvelukseen. Crichton pidätettiin vihollismaan kansalaisena Krimin sodan aikana 1854 mutta hän onnistui pääsemään vapaaksi Pietarissa asuneiden vaikutusvaltaisten sukulaistensa avulla ja hän pääsi työhön Pietarin lähellä Kolpinossa sijainneille Izhoran asetehtaalle ja konepajalle. 
Crichton osti vuonna 1862 Cowien osuuden Ericsson &amp; Cowien konepajasta ja samalla konepajan nimeksi muuttui W:m Crichton &amp; C:o. 1880-luvulla konepajaan liitettiin vuonna 1742 perustettu ja vuonna 1800 osakeyhtiöksi muutettu Turun Vanha veistämö ("Gamla Varfsbolaget i Åbo") jonka laivatelakka sijaitsi Aurajoen länsirannalla. Crichtonin telakka sai hänen Venäjällä luomiensa suhteiden avulla runsaasti laivatilauksia Venäjältä ja 1870-luvulla yhtiöllä oli jo yli 400 työntekijää. Telakka rakensi vuonna 1878 ensimmäiset Venäjän laivaston tilaamat sota-alukset kuusi torpedovenettä ja 1880-luvulla Venäjän laivaston telakalta tekemät laivatilaukset kasvoivat merkittävästi. Crichtonin kuoltua telakan johtajana toimi hänen ystävänsä, Plymouthista Suomeen muuttanut John Edward Eager (1837–1908).
W:m Crichton &amp; C:o teki konkurssin 1913 mutta sen laivanrakennustoiminta jatkui sitten Ab Crichtonin, Ab Crichton Vulcanin, Wärtsilä-yhtymä Crichton Vulcanin, Wärtsilän Turun telakan, Wärtsilä Meriteollisuus Oy:n, Kvaerner Masa Yardsin, STX Europen ja viimeksi Meyer Turun nimissä.
William Crichton on haudattu perhehautaan Turun hautausmaan vanhalle puolelle.
Hyuk

Han Sanghyuk (Hangul: 한상혁; s. 5. heinäkuuta 1995) useimmiten Hyuk (Hangul: 혁), on eteläkorealainen laulaja ja näyttelijä. Hän on eteläkorealaisen poikabändin VIXXin jäsen. Hyuk aloitti näyttelemisuransa 2015 komediatoimintaelokuvassa "Seize It to Live" näyttelemällä Won Taea.
Nuoruus.
Hyuk syntyi ja kasvoi Daejeonissa, Etelä-Koreassa. Hänen perheeseensä kuuluu hän, hänen vanhempansa ja vanhempi sisko. Hän opiskeli käytännön musiikkia Hanlim Multi Art-koulussa ja K-pop esiintymistä Dong-Ah Institute of Media and Artsissa.
Ura.
2012–2013: Debyytti VIXXin kanssa.
Hyuk oli yksi kymmenestä traineestä jotka olivat osallisia Mnetin selviytymistosi-tvohjelmassa MyDOL ja valittiin kuusihenkisen bändin jäseneksi, joka vihdoin debytoi "Super Hero":lla 24. toukokuuta 2012, M! Countdownissa.
Vuonna 2013 Hyuk esiintyi neljässä jaksossa SBS:n televisiodraamassa "The Heirs" ryhmänsä jäsenien kanssa.
Danie G. Krige

Danie Gerhardus Krige (26. elokuuta 1919 Bothaville, Etelä-Afrikka – 3. maaliskuuta 2013 Johannesburg, Etelä-Afrikka) oli eteläafrikkalainen kaivosinsinööri, joka oli geostatistiikan pioneeri ja Witwatersrandin yliopiston professori.
Krige syntyi vuonna 1919 Bothavillessä Vapaavaltiossa ja valmistui 15-vuotiaana Krugersdorpissa Monument High School'ista. Hän opiskeli Witwatersrandin yliopistossa kaivosalaa ja valmistui sieltä 19-vuotiaana suoritettuaan alemman korkeakoulututkinnon (Bachelor of Arts). Hän aloitti kaivosyhtiössä Anglo Transvaal (nykyään Anglovaal Mining Ltd.) vuonna 1938 ja sai silloin tutkittavakseen monia kultakaivoksia. Hän siirtyi vuonna 1943 valtiolle (Government Mining Engineer) ja osallistui esimerkiksi uraanimalmioiden hyödyntämiseen. Tämän rinnalla hän kehitti menetelmiä arvioida syvällä kalliossa olevien kultamalmioiden kannattavuutta. Näistä töistään hän lopulta koosti malminarviointimenetelmän, jolla kaivoksen kannattavuutta voitiin arvioida, ja sai työstään ylemmän arvosanan (Master of Arts) Witwatersrandin yliopistossa. Hän palasi takaisin Anglovaaliin vuonna 1951 ja julkaisi ensimmäiset paperit geostatistiikasta samana vuonna. Vuonna 1955 geostatistiikka huomioitiin Ranskassa perustamalla geostatistiikaan keskittyvän keskuksen (), jossa Georges Matheron osallistui tutkimukseen levittämällä sitä ranskankielisiin maihin. Vuonna 1981 hän jäi yksityiseltä sektorilta eläkkeelle ja jatkoi kaivosalan professorina Witwatersrandin yliopistossa. Siellä hän ohjasi enimmäkseen jatko-opiskelijoita ja väitöskirjan tekijöitä kunnes jäi vuonna 1991 tehtävästään eläkkeelle. Hän jatkoi vielä tämänkin jälkeen tutkimista, luennointia, julkaisemista ja konsultoimista.
Harrison Page

Harrison Page (s. 27. elokuuta 1941 Atlanta, Georgia) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tiedetään parhaiten elokuvasta "Lionheart – liian kova kuolemaan" sekä TV-sarjasta "Moukarimies", jossa hän esitti tämän esimiestä, ylikomisario Trunkia.