Ulla-Mari Kellomäki

Ulla-Mari (Ullamari) Kellomäki (7. elokuuta 1945 Helsinki – 1. elokuuta 2003 Joensuu) oli suomalainen lastenkirjailija, äidinkielenopettaja, kustannustoimittaja ja suomentaja. Kellomäki oli vuodesta 1986 Suomen Kirjailijaliiton ja Suomen nuorisokirjailijat ry:n jäsen sekä vuodesta 1995 Pohjois-Karjalan kirjailijayhdistys Ukrin kunniajäsen. Kellomäki sai vuonna 1987 Suomen Nuorisokirjailijat ry:n kunniamaininnan teoksesta "Aurinkopoika",  Pohjois-Karjalan kirjailijayhdistys Ukrin Vuoden kynän vuonna 1994 tuotannostaan, ja hänen saturomaaninsa "Tiikerinsilmä" palkittiin Otavan lastenromaanikilpailussa vuonna 1992.
Tausta.
Ullamari Kellomäki opiskeli suomen ja saksan kieliä ja kirjallisuutta Helsingin yliopistossa. Valmistuttuaan hän työskenteli äidinkielenopettajana, mutta siirtyi sitten kääntäjäksi ja kustannustoimittajaksi. Hän työskenteli WSOY:n kustannustoimittajana 1970- ja 1980-lukujen vaihteessa. Kellomäki käänsi suomeksi kirjallisuutta englannista, saksasta ja ruotsista. Lastenkirjallisuuden kääntäminen antoi hänelle virikkeen oman lastenkirjan kirjoittamiseen.
Ullamari Kellomäen perheeseen kuului puoliso ja kaksi lasta. Kirjailija muutti perheineen Kirkkonummelta Joensuuhun vuonna 1983. Oman kirjailijantyön ohella hän jatkoi lausuntojen antamista käännettävistä lastenkirjoista kustantajalle sekä lasten- ja nuortenkirjojen kääntämistä.
Tuotanto.
Ullamari Kellomäki kirjoitti opiskeluaikanaan aikakauslehtinovelleja aikuisille.
Lastenrunokokoelma "Napaketulla on nappikengät", joka ilmestyi vuonna 1981, on koottu pöytälaatikkoon kirjoitetuista loruista ja runoista. Se sisältää riimiteltyjä eläin- ja luontoaiheisia nonsense-vaikutteisia runoja. Kuvituksen kirjaan on tehnyt Ulla Vaajakallio.
Aikuisille suunnattu runo "Lapsi heittää kiven kaislikkoon" ilmestyi Pohjois-Karjalan kirjailijayhdistys Ukrin antologiassa "Perillä etsiessään" vuonna 1985.
Lastenromaani "Apua, hirviö" ilmestyi vuonna 1982. Tositapaukseen perustuva kirja kertoo koulunkäyntiään aloittavasta pojasta, joka vanhempien avioeron takia pelkää menettävänsä äitinsäkin eikä siksi uskalla mennä kouluun. Kirjan on kuvittanut Pauliina Kuokka.
Tunnelmaltaan valoisa romaani "Kissakesä", joka pohjautuu kirjoittajan omiin lapsuudenkokemuksiin, ilmestyi vuonna 1983. Romaani kuvaa asuinpaikkaansa muuttamaan joutunutta seitsenvuotiasta tyttöä, joka hakeutuu mieluummin aikuisten ja mielikuvitusystävien seuraan kunnes kesänviettopaikassaan mummolassa löytää uuden ystävän. Kirjan on kuvittanut Maija Karma.
Romaani "Tähtikoira", joka ilmestyi vuonna 1984, on saanut aineksia kirjailijan perheen omasta mäyräkoirasta. Kirja kuvaa pienen koulupojan surua ja sen vähittäistä lievittymistä mummon ja ystävän tuella hänen jouduttuaan luopumaan rakkaasta koirastaan sisaren allergian takia.
Satu "Salaperäinen Siniviitta" "eli kuinka kuningas oppi nauramaan" ilmestyi kokoomateoksessa "Satunuotta" vuonna 1985. Satu kertoo Murhemielen maan kuninkaasta, jonka sorea puutarhurintytär opettaa nauramaan.
Vuonna 1986 ilmestynyt lastenromaani "Aurinkopoika" oli omakohtainen kirja kirjailijalle, joka itse oli kahden adoptiolapsen äiti. Kasvutarina, jossa ulkomailta adoptoitu poika oppii hyväksymään itsensä ja erilaisuutensa oli ensimmäisiä ulkomaisen adoptiolapsen sopeutumista käsitteleviä lastenkirjoja. Kirjassa otetaan kantaa aikuisten asenteellisuutta ja ajattelemattomuutta vastaan rakkauden ja mielikuvituksen parantavan voiman puolesta.  "Aurinkopoika" sai kunniamaininnan Suomen nuorisokirjailijoiden yhdistykseltä. Kirjassa on Susan Reedin lyijykynäkuvitus.
Vuonna 1987 ilmestynyt lastenrunokokoelma "Aurinko heittää volttia" sisältää leikkisiä ja luonnonläheisiä tunnelma- ja saturunoja. Runokirjan kuvitti Salli Parikka-Kuuva (nyk. Wahlberg). 
Romaani "Katoamisleikki", joka ilmestyi vuonna 1989, kertoo pienestä tytöstä etsimässä uusia ystäviä perheen muutettua kaukaiseen pohjoiseen kaupunkiin.
Pohdiskelevien romaanien jälkeen ilmestyi vauhdikas fantasiaromaani "Tiikerinsilmä" vuonna 1994. Kirjailija toteutti poikansa toiveen kirjoittamalla jännittävän seikkailukirjan, jossa päähenkilö voittaa arkuutensa ja pelkonsa. "Tiikerisilmä" lunastettiin Otavan lastenromaanikilpailussa. Kirjan kuvittaja on Kaarina Kaila.
"Vilinan salaisuus", joka ilmestyi vuonna 1996, on äitinsä menettäneen ja ankaran tädin kasvatettavaksi joutuneen tytön monivivahteinen kasvu- ja selviytymistarina, jossa seikkailulla on oma osuutensa. Vilina turvautuu mielikuvitusmaailmaan ja -ystäviin, mutta ennen pitkää myös tädin asenne heltyy ja suhde lämpenee. Kirjailija osoittaa, että on tärkeää käsitellä lapsen kanssa salailematta myös kuolemaa. Tädin henkilökuvasta on löytyy yhtymäkohtia L. M. Montgomeryn kirjojen hahmoihin Vihervaaran Marillaan ja "Runotytön" Elisabeth-tätiin. Kuvituksen kirjaan on tehnyt Ulla Vaajakallio.
Monitasoinen saturomaani "Varjomaan prinssi" ilmestyi vuonna 1997. Kirjassa poika menettää veljensä, mutta tapaa tämän mielikuvitusmatkalla Varjomaassa. Kirjan teemoja ovat surun ja siitä selviämisen ohella lapsen ja aikuisen välinen keskustelu ja sisarusrakkaus. Kirjan on kuvittanut Veronica Leo.
Kirjailijakuva.
Ullamari Kellomäki määritteli itsensä lastenkirjailijaksi. Hän aloitti kirjoittamisen jo lapsena mustakantisiin vihkoihin ja kirjoitti myöhemmin runoja pöytälaatikkoon. Kustannustoimittajana kriittisyys itseä ja muilta saatuja vaikutteita kohtaan aiheutti tauon kirjoittamisessa, ja opettajavuosina koulutyö esti kirjoittamisen. Kellomäen pohdiskelevat lastenkertomukset käsittelevät lapsen elämänkriisejä ja muutosvaiheita kuten koulupelkoa, muuttoa uudelle paikkakunnalle, erilaisuuden tuomia ongelmia, avioeroa tai surua. Ne ovat selviytymis- ja kasvutarinoita, joissa vaikeudet voitetaan. Kirjojen päähenkilö on lapsi tai varhaisnuori, usein poika, joka käyttää arkielämän ongelmien ratkaisussa apuna mielikuvituksen maailmaa. Keskushenkilöt saavat tukea paitsi mielikuvitusystäviltä myös ymmärtäviltä aikuisilta ja vanhojen ihmisten elämänviisaudesta. Aiheensa Kellomäki ammensi omista ja muiden lapsuudenkokemuksista. Hän arvosti mahdollisuutta olla yhteydessä omaan lapsuuteensa ja sisäiseen lapseensa kirjoittamisen välityksellä. Vaikka fantasialla ja leikeillä on kirjoissa keskeinen merkitys, kosketus arkitodellisuuteen säilyy. Kellomäki ei tyytynyt pelkkään juoneen, vaan halusi välittää myös arvoja ja herättää ajatuksia. Hän asettui kirjoissaan lapsen puolelle haluten rohkaista lukijoitaan osoittamalla, että vaikeuksista ja peloista voi selvitä entistä vahvempana. Kirjailijaa kiitettiin tarkasta ihmistuntemuksesta, ja herkästä vaistosta, eikä hänen pitkäjänteinen työnsä lastenkirjallisuuden sisällöllisen ja kielellisen laadun kehittämiseksi jäänyt vaille huomiota. Pohjois-Karjalan kirjailijayhdistys Ukri palkitsi hänet Vuoden kynällä vuonna 1994.
Kellomäki katsoi, että hyvällä lastenkirjalla on oltava myös vanhempien kiinnostusta herättävää ja heitä puhuttelevaa sanottavaa. Hän pyrki vaikuttamaann aikuisten asenteisiin lapsia ja heidän monivivahteista sielunelämäänsä ja kokemuksiaan kohtaan. Kärjistykset ja vahvat vastakkaisuudet olivat omiaan herättämään lukija miettimään aikuisten asenteita ja ennakkoluuloisuutta pienen lapsen näkökulmasta.
Kellomäki tiedosti vastuunsa lasten sanavaraston, mielikuvituksen ja ajattelun kehittäjänä. Hänen kirjojensa kieltä kiitettiin visuaalisuudestaan, raikkaudestaan ja teeskentelemättömyydestään. Inhimillinen, lämmin kerronta ja kielen kauneus olivat tunnusomaisia hänen kirjoilleen.
Kesäisin kirjailija työskenteli ideoiden ja muistiinpanoja tehden ja kirjoitti sitten rungon kirjaan. Hän kirjoitti tekstinsä useaan kertaan ja viimeisteli ne huolellisesti. Käsikirjoitusvaiheessa ennen kustantajalle lähettämistä omat ja muut tutut lapset toimivat ateljeekriitikkoina. Hän saikin lapsilta myönteistä palautetta herkistä ja oivaltavista tarinoistaan myös niiden ilmestyttyä.
Muu toiminta.
Myös suomentajana Ulla-Mari Kellomäki pyrki kohottamaan lastenkirjallisuuden tasoa Hänen vuosina 1971–2003 kääntämiensä lukuisten lasten- ja nuortenkirjailijoiden joukossa ovat muun muassa Othmar Franz Lang, Kerstin Thorvall ja Max Bolliger.
Ulla-Mari Kellomäki vaikutti paikallisessa kirjallisuuselämässä myös pitkäaikaisena kansalaisopiston kirjallisuuspiirien ohjaajana
Teokset.
Runot:
Lasten- ja nuortenkirjat:
Tekstit kokoomateoksissa