tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Ann Taylor

Ann Taylor (30. tammikuuta 1782 – 20. joulukuuta 1866) oli englantilainen runoilija ja kirjallisuuskriitikko. Hän oli yksi tunnetun kaivertajan Isaac Taylorin tyttäristä ja osa tunnettua kirjallisuusperhettä. 
Tunnettu lastenlaulu Tuiki, tuiki, tähtönen perustuu Ann Taylorin ja hänen sisarensa Jane Taylorin kirjoittamaan runoon "The Star", joka ilmestyi vuonna 1806 kokoelmassa "Rhymes for the Nursery".
Suonion eli Julius Krohnin suomennosmukaelma "Minun äitini. Pienille lapsille" suositusta Ann Taylorin runosta "My Mother" (1804) ilmestyi ensimmäisen kerran Suomessa Suonion lastenrunoja -sarjassa vuonna 1875 englantilaisperäisin kuvin.
Induksenkohistani

Induksenkohistani on Pakistanin Khyber Pakhtunkhwan provinssin Kohistanin piirikunnassa Indus-joen länsirannalla, Induksen ja Swatin yläjuoksujen vuoristokylissä puhuttava dardilainen kieli. Kielellä arvioidaan olevan noin 200 000 tai 220 000 puhujaa. Induksenkohistania kirjoitetaan arabialaisilla kirjaimilla.
Puhujilla itsellään ei ole yhtenäistä nimitystä kielelleen. Toisinaan käytetään nimitystä "abasin kostayn" (induksenkohistani), mutta yleensä eri asutuskeskuksissa asuvat kutsuvat kieltään oman alueensa nimellä. Esimerkiksi Jijalissa asuvat kutsuvat kieltään nimellä "jijali" ja Seossa asuvat nimellä "seois". Naapurikansat sekä šinojen keskuudessa asuvat kanjavalin murteen puhujat kutsuvat kieltä "kohistaniksi".
Induksenkohistani kuuluu dardilaisten kielten itäiseen ryhmään, ja sen läheisiä sukukieliä ovat katarkalai, tirahi ja torwali.. Se toimii etupäässä yhteisön suullisen kanssakäymisen välineenä, mutta viime aikoina sille on laadittu urduun perustuva kirjoitusjärjestelmä.
Rohingya

Rohingya eli rohinja (omakielinen nimi: "Ruwainggya") on rohingya-kansan puhuma indoarjalainen kieli, jota puhutaan Myanmarin Rakhinen osavaltiossa ja Bangladeshin Chittagongin alueella. Sillä arvioidaan olevan noin 1,8 miljoonaa puhujaa, mutta alueen levottomuuksien johdosta puhujamäärästä ei ole tarkkaa tietoa. Noin miljoonan rohingyan puhujan arvioidaan lähteneen Myanmarista pakolaisiksi Bangladeshiin, joskin osa heistä on sittemmin muuttanut takaisin.
Rohingya luokitellaan indoarjalaisten kielten itäiseen ryhmään yhdessä muun muassa bengalin ja assamin kanssa. Rohingyaa pidetään samankaltaisena kuin chittagongin kielen etelämurteet. Chittagongia puolestaan pidetään bengalin kielen murteena, vaikka nämä kielet eivät ole keskenään ymmärrettäviä. Eri kaupungeissa ja jokilaaksoissa asuvilla rohingyan puhujilla ei ole juurikaan kontakteja keskenään ja keskinäinen ymmärrettävyys ei ole selvä.
Kirjoitusjärjestelmä.
Kieltä voidaan kirjoittaa arabialaisilla tai latinalaisilla kirjaimilla. Lisäksi voidaan käyttää omaa rohingya hanifi -aakkostoa. Viimeksi mainittua alettiin kehitellä 1980-luvulla. Varhaisimmat rohingyankieliset tekstit ovat peräisin 1800-luvulta ja niissä käytettiin arabialaista kirjaimistoa.
Fonologia.
Konsonantit.
Lähde:
Vokaalit.
Kaikki vokaalit voivat esiintyä myös nasaalisina. Lisäksi vokaalit voivat esiintyä sekä lyhyinä että pitkinä.
Lähde:
FS Suffren (1872)

Suffren oli Ranskan laivaston vuonna 1872 vesillelaskettu puurunkoinen Océan-luokan panssarifregatti.
Valmistus.
Alus tilattiin Cherbourgin laivastontelakalta ja sen köli laskettiin heinäkuussa 1865. Alus laskettiin vesille 25. joulukuuta 1872 ja se valmistui 5. elokuuta 1873. Alus sijoitettiin välittömästi reserviin ja se otettiin palvelukseen vasta 1. maaliskuuta 1876.
Palvelus.
Palvelukseen otettaessa aluksesta tehtiin Cherbourgiin sijoitetun osaston lippulaiva. Alus palautettiin vuonna 1881 reserviin, mistä se palautettiin palvelukseen 23. elokuuta 1884 liitettynä pohjoiseen laivueeseen. Alus siirrettiin vuonna 1888 Välimeren laivueeseen, missä se oli palveluksesta poistoonsa saakka.
Alus poistettiin palveluksesta vuonna 1895 ja se poistettiin alusluettelosta 15. heinäkuuta 1897.
Adirondack Flames

Adirondack Flames oli jääkiekkoliiga AHL:n joukkue ja toimi NHL:ssä pelaavan Calgary Flamesin farmiseurana. Kaudella 2015-2016 Seura siirrettiin ECHL:ään ja muutti Stocktoniin, vaihtaen nimekseen Stockton Heat. Adirondack Thunder pelasi kotiottelunsa Glens Fallsin Civic Centerissä, joka oli kaupungista pois muuttaneen AHL-joukkue Lehigh Valley Phantomsin kotiareena edellisellä kaudella. Seuran logo oli lähes samanlainen kuin Calgary Flamesin edeltäjällä Atlanta Flamesilla.
FS Guyenne (1865)

Guyenne oli Ranskan laivaston vuonna 1865 vesillelaskettu Provence-luokan panssarifregatti.
Valmistus.
Alus tilattiin Rochefortin laivastontelakalta, missä köli laskettiin maaliskuussa 1861. Alus laskettiin vesille 6. syyskuuta 1865 ja otettiin palvelukseen 15. huhtikuuta 1866.
Palvelus.
Saksan–Ranskan sodan uhatessa alus palautettiin reservistä palvelukseen ja oli sodan aikana Ranskan Itämeren laivastossa.
Alus poistettiin alusluettelosta 19. lokakuuta 1882 Toulonissa ja sijoitettiin myyntilistalle vuonna 1883. Alus romutettiin vuonna 1887.
FS Magnanime (1864)

Magnanime oli Ranskan laivaston vuonna 1864 vesillelaskettu Provence-luokan panssarifregatti.
Valmistus.
Alus tilattiin Brestin laivastontelakalta ja sen köli laskettiin 27. helmikuuta 1861. Alus laskettiin vesille 19. elokuuta 1864 ja se otettiin palvelukseen 1. marraskuuta 1865.
Palvelus.
Saksan–Ranskan sodassa alus oli Ranskan Pohjanmeren laivastossa vara-amiraali Fourichonin lippulaivana.
Alus poistettiin alusluettelosta 19. kesäkuuta 1882 ja se romutettiin vuonna 1885.
FS Revanche (1865)

Revanche oli Ranskan laivaston vuonna 1865 vesillelaskettu Provence-luokan panssarifregatti.
Valmistus.
Alus tilattiin Toulonin laivastontelakalta ja sen köli laskettiin maaliskuussa 1861. Alus laskettiin vesille 28. joulukuuta 1865 ja se otettiin palvelukseen 1. toukokuuta 1867.
Palvelus.
Saksan–Ranskan sodassa alus oli Ranskan Pohjanmeren laivastossa.
Alus oli vuosina 1889-1891 liitettynä Toulonin laivastoaseman majoitusasemaan "Provencaleen" ja se oli vuonna 1892 Algerissa liikkuvien puolustusjoukkojen () esikunta-aluksena. Alus poistettiin alusluettelosta 10. tammikuuta 1893 ja se romutettiin vielä samana vuonna.
FS Savoie (1863)

Savoie oli Ranskan laivaston vuonna 1863 vesillelaskettu Provence-luokan panssarifregatti.
Valmistus.
Alus tilattiin Toulonin laivastontelakalta ja sen köli laskettiin maaliskuussa 1861. Alus laskettiin vesille 29. syyskuuta 1863 ja se otettiin palvelukseen 25. maaliskuuta 1865.
Palvelus.
Alus poistettiin Cherbourgissa alusluettelosta 19. marraskuuta 1888 ja se romutettiin vuonna 1889.
The Roommate

The Roommate on vuonna 2011 ensi-iltansa saanut Christian E. Christiansenin ohjaama yhdysvaltalainen trillerielokuva. Se on uudelleenfilmatisointi jännityselokuvasta "Nuori naimaton nainen" (1992). Se oli avausviikonloppunaan Yhdysvaltojen katsotuin elokuva.
Juoni.
Yliopiston asuntolaan muuttava muotisuunnittelijalupaus Sara saa huoneeseensa herttaisen kämppiksen, Rebeccan. Pian tästä kuitenkin paljastuu pimeä puoli, kun selviää hänen olevan pakkomielteessä Saraan.
Tuotanto.
Elokuva oli tarkoitus kuvata New Yorkissa, mutta se filmattiin lopulta Los Angelesissa ja Etelä-Kalifornian yliopistolla. Pienissä rooleissa nähtävät Frances Fisher ja Billy Zane nähtiin 13 vuotta aiemmin yhdessä "Titanic"-elokuvassa.
Vastaanotto.
Elokuvan alkuperäisen julkaisupäivän piti olla 17. syyskuuta 2010, mutta se siirtyi helmikuulle 2011. Negatiivisista arvioista huolimatta "The Roommate" oli kaupallinen menestys ja se sai palkintoehdokkuudet MTV Movie Awardin ja Tee Choice Awardin kategorioissa.
Dean Macey

Dean Macey (s. 12. joulukuuta 1977 Rochford, Englanti) on isobritannialainen uransa jo päättänyt yleisurheilija, joka kilpaili kymmenottelussa. Macey on voittanut kaksi MM-mitalia, hopeisen vuodelta 1999 ja pronssisen vuodelta 2001. Hän on sijoittunut myös kahdesti neljänneksi kesäolympialaisissa. Macey voitti kultaa Englannin väreissä vuoden 2006 Kansainyhteisön kisoissa Melbournessa. Ennätyspisteensä 8603 Macey otteli vuoden 2001 MM-kisoissa, joista tuloksena oli pronssi. 
Yleisurheilu-uran loputtua vuonna 2008 loukkaantumisen takia Macey aloitti rattikelkkailun. Hänen tavoitteenaan oli päästä vuoden 2010 talviolympialaisiin Vancouveriin yhdessä entisen pikajuoksijan Jason Gardenerin kanssa, mutta tämä tavoite ei täyttynyt.
Anton Haus

Anton Haus (13. kesäkuuta 1851 Tolmein – 8. helmikuuta 1917 Pulan satama) oli itävaltalainen suuramiraali ja Itävalta-Unkarin laivaston komentaja ensimmäisen maailmansodan aikana.
Haus liittyi Itävalta-Unkarin laivastoon vuonna 1869. Hän toimi opettajana Fiumen laivastoakatemiassa ja julkaisi merkittävän oppikirjan oseanografiasta ja merisään tutkimisesta. Hän komensi itävaltalaista korvettia, joka osallistui vuonna 1901 kansainvälisen liittouman mukana Kiinan boksarikapinan kukistamiseen. Hän oleskeli sen jälkeen miehitysjoukkojen mukana Pekingissä vuoteen 1902. Haus ylennettiin 1907 vara-amiraaliksi, ja hän osallistui Itävalta-Unkarin edustajana toiseen Haagin konferenssiin samana vuonna. Vuonna 1912 hänestä tehtiin laivaston tarkastaja ja helmikuussa 1913 sotaministeriön laivasto-osaston johtaja. Hän sai samanaikaisesti myös laivaston komennettavakseen. Samassa yhteydessä hänet ylennettiin amiraaliksi.
Ensimmäisen maailmansodan aikana Haus toimi Itävalta-Unkarin laivaston komentajana. Häntä pidettiin taitavana strategina. Saksalaisten arvostelusta huolimatta hän pitäytyi näkemyksessään, jonka mukaan Itävalta-Unkarin taistelulaivastoa ei pitäisi vaarantaa lähtemällä hyökkäykseen, vaan säilyttää se ensisijaisesti ympärysvaltojen pelotteena Välimerellä. Muutkin merivoimien komentajat tukivat hänen linjaansa. Haus antoi kuitenkin kevyempien alusten suorittaa hyökkäyksiä Italian ja Albanian rannikoille pääosan laivastosta suojatessa Itävallan omaa rannikkoa Adrianmeren pohjukassa. Hän oli myös yksi harvoja itävaltalaisia komentajia, jotka tukivat Saksan ajatusta rajoittamattomasta sukellusvenesodasta. Haus ylennettiin huhtikuussa 1916 suuramiraaliksi. Hän kuoli helmikuussa 1917 keuhkokuumeeseen Pulan satamaan ankkuroidulla taistelulaiva SMS "Viribus Unitisilla". Hänen seuraajakseen laivaston johtoon tuli amiraali Maximilian Njegovan.
Juho Jokinen

Juho Jokinen voi tarkoittaa seuraavia henkilöitä:
Tšam

Tšam on Kambodžassa, Vietnamissa ja Thaimaassa puhuttu malaijilais-polynesialainen kieli. Se jaetaan itä- ja länsimurteeseen, joiden puhujat eivät ymmärrä toisiaan ja jotka näin ollen voidaan luokitella eri kieliksi. Länsi- eli kambodžantšamia puhuu äidinkielenään 250 000 ihmistä, ja Vietnamissa puhutulla itätšamilla on noin 70 000 puhujaa.
Tšamilla on oma kirjoitusjärjestelmänsä, brahmi-kirjoituksesta kehittynyt tšamilainen kirjaimisto. Kieltä voidaan lisäksi kirjoittaa myös latinalaisilla ja arabialaisilla kirjaimilla.
Tetratsoli

Tetratsoli (CN4H2) on typpeä sisältävä aromaattinen heterosyklinen orgaaninen yhdiste.
Ominaisuudet ja valmistus.
Tetratsolin heterosyklinen ja aromaattinen rengas koostuu yhdestä hiiliatomista ja neljästä typpiatomista. Tetratsoli esiintyy kahtena eri tautomerisena muotona 1H-tetratsolina ja 2H-tetratsolina ja nämä eroavat siten onko vetyatomi sitoutunut 1- vai 2-asemassa sijaitsevaan typpiatomiin. Tautomeereista 1H-tetratsoli on vallitseva liuoksissa ja 2H-tetratsoli on susitumpi muoto kaasufaasissa. Huoneenlämpötilassa tetratsoli on väritöntä kiteistä ainetta. Yhdiste on suhteellisen stabiili, mutta voi räjähtää kuumennettaessa yli 180 °C:n lämpötilaan. Se liukenee hyvin veteen ja polaarisiin orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin ja asetoniin, mutta huonommin poolittomiin liuottimiin kuten bentseeniin tai dietyylieetteriin. Tetratsolin pKa-arvo on noin 5, mikä tekee siitä yhtä happaman kuin useat karboksyylihapot. se kykeneekin muodostamaan eräiden metallien kanssa suoloja, joissa esiintyy negatiivisesti varautunut tetratsolidi-ioni. Tetratsoli reagoi elektrofiilien kanssa joko 1- tai 2-asemassa sijaitsevalla typpiatomilla.
Tetratsolia voidaan valmistaa vetysyanidin ja vetyatsidin tai amidratsonin ja typpihapokkeen välisellä reaktiolla. Yhdistettä voidaan käyttää 5-aminotetratsolin kanssa autojen turvatyynyissä, koska se kuumentuessa voidaan saada kontrolloituessa räjähtämään vapauttaen typpikaasua.
Grampiansin kansallispuisto

Grampiansin kansallispuisto on Australiassa, Victorian länsiosassa vuoristossa sijaitseva kansallispuisto. Alue on saanut nimensä alueen vuoristosta, joka on nimeltään Grampiansvuoret. Tämä vuoristo on osa Australian Kordillieerien vuoristoketjua. Vuoristoon kuuluvia vuoria ovat Mount William ja Mount Abrupt. Kansallispuisto on kooltaan 1700 km2. Alueen metsissä kasvaa eukalyptuksia ja corymbioita sekä joillakin alueilla subalpiinista kasvillisuutta. Alueella on myös niittyjä ja rämeitä. Alueen eläimistöön kuuluvat koalat, opossumit, pussiliito-oravat, kärsänokkasiilit, emu ja useita kengurulajeja. Alueella on Mackenzien vesiputoukset. Alueella harrastetaan pyöräilyä, kalliokiipeilyä, sekä vesistöissä melontaa ja koskien laskemista.
Naurun tasapaino

Naurun tasapaino on suomalainen televisio-ohjelma, jossa kymmenen stand up -koomikkoa kisaa voitosta. Sitä on tehty kolme kautta, joista ensimmäinen esitettiin Yle TV2 -kanavalla vuonna 2013, toinen kausi 2014 ja viimeisin käynnistyi syksyllä 2015.
Ohjelmaa on juontanut kaikilla kausilla Sanna Stellan. Ohjelmassa koomikot vierailevat erilaisissa paikoissa, joista heidän on löydettävä aiheita 5 tai 10 minuutin esityksiinsä. Pudotuksista päättää finaaliin asti kolmihenkinen tuomaristo, joka koostuu kahdesta vakiotuomarista sekä yhdestä vierailevasta tuomarista. Finaalissa, johon selviää kolme kisaajaa, katsojat äänestävät voittajan. Ohjelma perustuu brittiläiseen formaattiin "Show Me the Funny".
Kaudet.
Ensimmäinen kausi (2013).
Ensimmäinen kausi esitettiin Yle TV2 -kanavalla kesällä 2013. Tuomareina toimivat Ilari Johansson ja Janne Ruusuvaara. Jokaisessa jaksossa nähtiin myös yksi vieraileva tuomari.
Kauden finaalin, joka esitettiin suorana lähetyksenä Helsingin Peacock-teatterista, voitti Robert Pettersson. Toiseksi tuli Tommi Tuominen ja kolmanneksi Tomi Walamies. Muut kilpailijat olivat Johanna Tohni, Joonatan Pitkänen, Marju-Nella Kivimäki, Jaakko Suomala, Nickolay Antonov, Mika Kivinen ja Joonas Korhonen. Pääpalkinto oli 20 000 euroa sekä Suomen-kiertue.
Toinen kausi (2014).
Toinen kausi esitettiin Yle TV2 -kanavalla 4. syyskuuta 2014 alkaen. Ruusuvaaran tilalle toiseksi vakiotuomariksi tuli stand up -kriitikko Liisa Kukkola. Kilpailijoina olivat Henric Chezek, Tomi Haustola, Risto Koo Järvinen, Iikka Kivi, Päivi Kuuva, Arimo Mustonen, Aatu Raitala, Peter Sapiano, Jussi Simola ja Janne Westerlund. Voittajaksi selviytyi Iikka Kivi. Toiseksi sijoittui Jussi Simola ja kolmanneksi Tomi Haustola.
Kolmas kausi (2015).
Kolmas kausi alkoi Yle TV2:lla 11. syyskuuta 2015. Tuomariston puheenjohtajana jatkoi Ilari Johansson. Uutena vakiotuomarina toimi käsikirjoittaja-ohjaaja Anna Dahlman.
Kilpailijoina olivat Fathi Ahmed, David Fagerudd, Petri Hankonen, Toni Jyvälä, Saana Peltola, Matti Patronen, Mebe, Helena Pöllänen, Heikki Vilja ja Pietari Vihula.
Vuoden 2015 Naurun tasapainon ja samalla 20 000 euron pääpalkinnon voitti Matti Patronen. Yleisö äänesti hänet Helsingin Suvilahdessa pidetyssä finaalissa voittajaksi. Toiseksi eniten ääniä keräsi Toni Jyvälä ja kolmanneksi Heikki Vilja. Finaalikolmikko suuntasi 2016 koko Suomen kattavalle kiertueelle.
Odin kieli

Od eli oad tai odki on Pakistanin Sindhin provinssissa puhuttu indoarjalainen kieli. Se muistuttaa läheisesti marathia ja siihen on otettu aineksia myös muun muassa gudžaratista, marwarista ja pandžabista. Odia kirjoitetaan arabialaisilla kirjaimilla.
Odia puhui vuonna 1998 äidinkielenään 50 000 ihmistä.
Buccaneerin saaristo

Buccaneerin saaristo on Länsi-Australiassa sijaitseva saaristo. Saaria on noin tuhat ja niihin kuuluvia saaria ovat muun muassa Cockatoo ja Koolan. Edellä mainituilla saarilla toimii rautamalmikaivoksia.
Saaristo on irtaantunut mantereesta viimeisen jääkauden jälkeisenä aikana veden pinnan noustessa. Saariston suurimmassa osassa kasvillisuus on harvaa ja on vain joitakin metsäkaistaleita, joissa kasvillisuus on runsaampaa. Näillä metsälaikuilla on mangrove- ja sademetsää. Saaristossa on hiekkarantoja ja vuorovesi-ilmiö, jota kutsutaan Talbot Bayn vaakasuoraksi vesiputoukseksi. Saaristossa elää useita matelija- ja lintulajeja
sekä pussinäätiä ja kalliorottia. Saaria ympäröivissä vesissä esiintyy koralleja, haita, simpukoita, ja pieniä kaloja kuten miekkakaloja.
Pekka Hartonen

Pekka Olavi Hartonen (s. 30. syyskuuta 1947 Heinola) on suomalainen laulaja ja säveltäjä, joka on vaikuttanut Solistiyhtye Suomessa ja Korsuorkesterissa. Hänen instrumenttejaan ovat olleet bassokitara ja laulu, mutta myös huilu ja kitara.
Hartonen soitti 1960-luvulta alkaen Heinolan seudulla ensin Markku Johanssonin sekstetissä ja sitten pitkään lahtelaisen Pekka Nurmikallion orkesterissa. 1970-luvun taitteessa hän opiskeli Jyväskylän yliopiston musiikkitieteen laitoksella. Samoihin aikoihin perustetusta Tiikeri-triosta paisui viisimiehinen, savukesponsorin mukaan nimetty Prince. Muutettuaan pääkaupunkiseudulle Hartonen työskenteli vuosia Rolf Bergströmin Pyhimykset -yhtyeessä. Vuonna 1978 hän muodosti yhdessä Randy Korlinin ja Lassi Marttilan kanssa Luxus-yhtyeen, joka säesti muun muassa Armia ja Dannyä duon ensimmäisellä keikalla. 1970-luvun lopun diskomusiikin sijasta muusikot huomasivat sekä yleisöä että itseään kiinnostavan enemmän vanha tanssimusiikki, ja syntyi Solistiyhtye Suomi, jossa Hartonen oli perustamisvuodesta 1980 alkaen mukana kunnes yhtye yhdessä sovitusti lopetti toimintansa 1993.
Vuonna 1993 Hartoselta ilmestyi sooloalbumi Joutomies.
Vuonna 1995 hän meni mukaan Korsuorkesteriin, ja vuonna 1999 Audiovoxin Ilkka Vainio sai Solistiyhtye Suomen palaamaan lavoille kvartettina, jonka ensilevy "Elämän tsa tsa tsa" ilmestyi vuonna 2000.
Pekka Hartonen jatkoi vuonna 2012 keikkailua seitsemän vuoden tauon jälkeen Pekka Hartonen &amp; Sawotta -nimisen yhtyeen kanssa. Hän on julkaissut orkesterin kanssa kaksi uutta kappaletta, ”Hiiltyvä iltarusko” sekä ”Ikihippien laulu”. Sawotta-orkesterissa soittivat myös Harri Savenius (harmonikka, piano ja laulu), Jukkis Rissanen (kitara ja laulu), Petri Parkko (rummut) ja Jouni Honkanen (basso ja laulu). Pekka Hartonen &amp; Sawotta ilmoitti jäävänsä tauolle heinäkuussa 2013. Heidän viimeinen esiintymisensä oli 27.8.2013 Keminmaassa.
Pekka Hartonen &amp; Sawotta esiintyi uudelleen alkuperäiskokoonpanossa 2015 heinäkuun 18. päivä Vesannolla Asin lavalla. Sen jälkeen Hartonen on esiintynyt harvakseltaan sekä Sawotan että Korsuorkesterin kanssa.
Hartonen on kirjoittanut kappaleita omien yhtyeidensä lisäksi muun muassa Kirkalle, Veikko Laville, Matti Eskolle, Jaakko Tepolle ja Tarja Ylitalolle. Teoston tietokannassa Hartosen sävellyksiä on noin 300.
Vuonna 1993 Hartonen teki AXR-levymerkille sooloalbumin "Joutomies". Vuonna 2001 Hartonen sai Kullervo Linnan Säätiön palkinnon.
Tamara Tippler

Tamara Tippler (s. 9. huhtikuuta 1991) on itävaltalainen alppihiihtäjä. Hän on sijoittunut maailmancupin osakilpailuissa kärkikolmikkoon yhdeksän kertaa ja syöksylaskussa kerran mutta ei ole voittanut yhtään osakilpailua. Arvokilpailuissa hän on parhaimmillaan sijoittunut MM-kilpailuissa kahdesti seitsemänneksi ja kerran yhdeksänneksi.
Alppihiihdon maailmancupissa Tippler kilpaili ensimmäisen kerran Val d’Isèren syöksylaskussa joulukuussa 2011. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti tultuaan 25:nneksi Meribelin superalppiyhdistetyssä helmikuussa 2013. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran joulukuussa 2015 oltuaan toinen Lake Louisen supersuurpujottelussa. Hän oli samalla kaudella kolmas Soldeun ja Lenzerheiden supersuurpujotteluissa. Kaudella 2018−2019 hän sijoittui kolmanneksi Cortina d'Ampezzon ja toiseksi Soldeun supersuurpujottelussa. Tippler sijoittui toiseksi St. Antonin syöksylaskukilpailussa ja Crans-Montanan supersuurpujottelussa tammikuussa 2021. Garmisch-Partenkirchenin toisessa supersuurpujottelussa hän oli kolmas ja kauden 2020–2021 supersuurpujottelucupissa neljäs. Kaudella 2021–2022 hän sijoittui toiseksi Cortina d' Ampezzon supersuurpujottelussa ja kolmanneksi Garmisch-Partenkirchenin supersuurpujottelussa.
Tippler sijoittui aikuisten arvokisadebyytissään St. Moritzin MM-kilpailuissa 2017 supersuurpujottelussa 20:nneksi. Vuotta myöhemmin Pyeongchangin olympialaisissa hän oli samassa lajissa 21:s. Hän sijoittui Åren MM-kilpailuissa 2019 syöksylaskussa yhdeksänneksi ja supersuurpujottelussa 12:nneksi. Cortina d’Ampezzon MM-kilpailuissa 2021 hän oli sekä supersuurpujottelussa että syöksylaskussa seitsemäs. Pekingin olympialaisissa 2022 hän sijoittui supersuurpujottelussa neljänneksi 0,03 sekunnin erolla pronssia vieneeseen Sveitsin Michelle Gisiniin ja syöksylaskussa 19:nneksi.
Apple Watch

Apple Watch on Applen kehittämä älykello, joka tuli markkinoille vuonna 2015.
Kellossa on kosketusnäyttö, jonka näytön kokoa voi säätää kellon sivussa olevalla nupilla. Apple Watchilla voi soittaa, lähettää viestejä ja lukea sähköposteja. Apple Watchissa on safiirilasia ja Retina-näyttö. Kellossa on muun muassa automaattinen viestin analysointi. Lisäksi siinä on puhetunnistukseen perustuva Siri-toiminto.
Apple Watch julkistettiin Cupertinossa Kaliforniassa 9. syyskuuta 2014. Se tuli markkinoille yhdeksässä maassa (Yhdysvallat, Britannia, Kiina, Australia, Kanada, Ranska, Saksa, Japani ja Hongkong) 24. huhtikuuta 2015.
Jotkin Apple Watchin ominaisuudet, kuten sydämensykkeen mittaaminen, eivät toimi tatuoidussa kädessä.
Kārlis Goppers

Kārlis Goppers (2. huhtikuuta 1876 Plāņu – kesäkuu 1941 Riika) oli latvialainen kenraali. Ennen uraansa Latvian armeijassa hän toimi Venäjän keisarikunnan armeijassa ensimmäisen maailmansodan aikana ja sittemmin valkoisten puolella Venäjän sisällissodassa. NKVD pidätti Goppersin Neuvostoliiton miehitettyä Latvian ja hänet teloitettiin vankeudessa vuonna 1941.
Elämäkerta.
Goppers syntyi Plāņussa lähellä Valkaa vuonna 1876. Hän opiskeli upseerikoulussa Vilnassa ja valmistui vuonna 1896, jonka jälkeen hän palveli Venäjän armeijassa. Hän yleni kapteeniksi vuonna 1912. Ensimmäisen maailmansodan aikana hän komensi pataljoonaa ja yleni vuoteen 1915 mennessä everstiksi komentaen rykmenttiä. Vuonna 1917 hänestä tuli latvialaisten kiväärimiesten ensimmäisen prikaatin johtaja. Goppers otti osaa Venäjän sisällissotaan sen jälkeen, kun hänet oli siirretty Venäjän sisäosiin joulukuussa 1917. Hän komensi ensin valkoisten sotilasosastoja Samaran alueella ja myöhemmin hän nousi 21. jalkaväkidivisioonan komentajaksi Siperiassa.
Goppers palasi Latviaan kesäkuussa 1920, ja yleni siellä kenraaliksi 13. elokuuta samana vuonna. Vuodesta 1924 lähtien hän toimi jalkaväkidivisioonan johdossa. Sotilasuransa ohella hän julkaisi useita teoksia sotilastieteiden historiasta ja teoriasta, sekä toimi partioliikkeen perustamisessa Latviassa. Neuvostoliitto miehitti sittemmin Latvian ja NKVD pidätti Goppersin syyskuussa 1940. Häntä pidettiin vankilassa Riiassa, jossa hänet teloitettiin kesäkuussa 1941. Hänen ruumiinsa tunnistettiin vasta vuonna 1944 muiden NKVD:n surmaamien uhrien joukosta.
Belenois aurota

Belenois aurota on Afrikassa ja Aasiassa elävä päiväperhoslaji. Se tunnetaan massavaelluksistaan.
Koko ja ulkonäkö.
"Belenois aurota" muistuttaa eurooppalaisia kaaliperhosia. Sen valkoisissa siivissä on tummanruskeat reunat, ja siipien alapinnalla näkyvät ruskeat suonet.
Ravinto.
"Belenois aurotan" toukat syövät kapriskasvien heimon pensaita. Aikuiset yksilöt juovat kukkien mettä ja vettä lammikoista.
Vanja Brodnik

Vanja Brodnik (s. 13. maaliskuuta 1989) on slovenialainen alppihiihtäjä.
Val d’Isèren MM-kilpailuissa 2009 Brodnik sijoittui supersuurpujottelussa 27:nneksi. Schladmingin MM-kilpailuissa 2013 hän oli superalppiyhdistetyssä 20:s ja syöksylaskussa 25:s. Vailin / Beaver Creekin MM-kilpailuissa 2015 hän sijoittui alppiyhdistetyssä 12:nneksi, supersuurpujottelussa 27:nneksi ja syöksylaskussa 30:nneksi.
Alppihiihdon maailmancupissa Brodnik kilpaili ensimmäisen kerran Söldenin suurpujottelussa lokakuussa 2007. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti Sankt Moritzin superalppiyhdistetyssä joulukuussa 2008 oltuaan 22:s. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran Val d’Isèren alppiyhdistetyssä joulukuussa 2015 oltuaan kymmenes.
Catopsilia florella

Catopsilia florella on Afrikassa ja Aasiassa elävä päiväperhoslaji. Se tunnetaan massavaelluksistaan.
"Catopsilia florella"n siipien kärkiväli on 55-65 mm. Naaraan väri vaihtelee lähes valkoisesta voimakkaan keltaiseen.
Koiraat ovat valkoisia.
Dur-Šarrukin

Dur-Šarrukin oli muinaisen Assyrian pääkaupunki Sargon II:n aikana. Kaupunki on nykyisin nimeltään Khorsabad. Sargon II perusti Dur-Šarrukin uudeksi pääkaupungiksi hieman entisestä pääkaupungista Ninivestä pohjoiseen 717 eaa.. Pääkaupungin siirtämiseen oli syynä tarve keskittää ja tasapainottaa hallintoa. Kaupungista pyrittiin tekemään arkkitehtuuriltaan täydellisesti suunniteltu ja rakennettu. Kaupunkiin rakennettiin suuri palatsi, joka oli runsaasti koristeltu.
Arkeologiset kaivaukset.
Ranskalainen konsuli ja arkeologi Paul-Émile Botta löysi Dur-Šarrukinista Sargon II:n palatsin rauniot vuonna 1843. Palatsi täytti 10 hehtaarin pinta-alan. Tehdyistä löydöistä kerätty valikoima kuljetettiin Pariisiin ja asetettiin esille Louvren taidemuseoon.
Aleksander Krzyżanowski

Aleksander Krzyżanowski, salanimeltään Wilk (18. helmikuuta 1885–29. syyskuuta 1951) oli Puolan armeijan majuri ja sittemmin Armia Krajowan eli Puolan kotiarmeijan eversti. Toisen maailmansodan jälkeen hän oli niin Neuvostoliiton kuin Puolan kommunistijohdon vankina. Hän kuoli varsovalaisessa vankilassa vuonna 1951.
Elämäkerta.
Varhaiset vaiheet.
Krzyżanowski syntyi nykyisin Valko-Venäjällä sijaitsevassa Brjanskissa vuonna 1885. Ensimmäisen maailmansodan aikana hän toimi Venäjän armeijan alaisuudessa toimineiden ja Józef Dowbór-Muśnickin johtamien puolalaisten joukoissa. Vuosina 1919–1920 hän otti puolestaan osaa Puolan–Neuvosto-Venäjän sotaan. Krzyżanowski harkitsi eroa armeijasta Józef Piłsudskin johtaman toukokuun vallankaappauksen jälkeen, mutta lopulta hän kuitenkin jatkoi töissään komentaen eri tykistöyksiköitä ja yleten majuriksi vuonna 1934. Saksan hyökätessä Puolaan vuonna 1939 hän komensi tykistöä Poznańissa. Lokakuussa 1939 hänet lähetettiin Varsovasta Vilnaan varajohtajaksi vastarintaliike Służba Zwycięstwu Polskille ("SZP"). Neuvostojoukot miehittivät kaupungin kesäkuussa 1940.
Vastarintaliikkeissä.
"SZP" nimettiin uudelleen Związek Walki Zbrojnejksi ("ZWZ") ja Krzyżanowskista tuli järjestön Vilnan alueen johtaja, kun hänen esimiehensä Nokodem Sulik pidätettiin toukokuussa 1941. Saksan hyökättyä neuvostoliittoon Krzyżanowski yritti päästä turhaan yhteisymmärrykseen alueella myös toimineiden liettualaisten ja valkovenäläisten vastarintaliikkeiden kanssa. ZWZ:stä muodostui lopulta tunnetummaksi tullut Armia Krajowa eli Puolan kotiarmeija, ja se alkoi käydä toden teolla aseellista vastarintaa Vilnan alueella vuoden 1943 puolivälistä eteenpäin. Järjestö toimi paitsi saksalaisia, mutta myös neuvostopartisaaneja vastaan. Tästä huolimatta kun neuvostojoukot lähestyivät Vilnaa vuonna 1944 Krzyżanowski solmi sopimuksen kolmannen Valko-Venäjän rintaman komentajan kanssa yhteistyöstä Vilnan valtauksessa. Onnistuneen operaation jälkeen Krzyżanowski kutsuttiin neuvotteluihin, mutta neuvottelujen sijaan hänet pidätettiin. Vankeudessa ollessaan hänet ylennettiin 28. syyskuuta 1944 Puolan kotiarmeijan everstiksi.
Loppuelämä.
Krzyżanowski pakeni vankeudesta elokuussa 1947, mutta hänet pidätettiin uudelleen Vilnassa. Häntä kuulusteltiin Moskovassa, mutta hänet päästettiin sittemmin vapaaksi marraskuussa 1947. Sittemmin hän toimi tehtaan johtajana Pakośćissa lähellä Mogilnoa. Hänet pidätettiin kuitenkin jälleen heinäkuussa 1948 ja häntä syytettiin yhteistyöstä saksalaisten kanssa, sekä kommunistien vainoista.
Krzyżanowski ei tunnustanut syytöksiä ja tutkimukset jatkuivat seuraavien kolmen vuoden ajan. Ennen tutkimuksien saattamista päätökseen Krzyżanowski kuoli vankeudessa tuberkuloosin ja uupumuksen seurauksena.
Vaasa (täsmennyssivu)

Vaasa tai Waasa tarkoittaa seuraavia:
Helmikikla

Helmikikla ("Cichla temensis") on suurikokoinen kirjoahvenlaji. Se voi kasvaa jopa metrin mittaiseksi. Se elää Etelä-Amerikan trooppisissa joissa. Ne viihtyvät suurten jokien suvannoissa, mutta liikkuvat myös voimakkaasti virtaavissa vesissä saalistamassa. Helmikiklan ruokailu on näyttävän näköistä. Se iskee saaliiseen usean metrin päästä nopealla syöksyllä. Voimakkuutensa ja kokonsa vuoksi helmikikla on haluttu saalis urheilukalastajien keskuudessa. Etelä-Amerikassa järjestetäänkin tätä tarkoitusta varten kalastusretkiä.
Käyttäytyminen ja lisääntyminen.
Helmikiklan tullessa sukukypsäksi, sen väri muuttuu. Kyljen tummat juovat voimistuvat, vaaleat täplät katoavat ja väri muuttuu kellanruskeaksi. Koiraalle kasvaa kyhmy otsaan. Koiras kaivaa kraatterimaisen kuopan hiekkaan ja jää vartioimaan kutua.
Plattin lisälauseke

Niin sanottu Plattin lisälauseke (tai Plattin sopimus, hyväksytty 22. toukokuuta 1903) on nimetty silloisen Yhdysvaltain senaattorin, Orville Plattin mukaan. Yhdysvallat piti oikeutenaan puuttua Espanjan–Yhdysvaltain sodan (25.4.–12.8.1898) seurauksena itsenäistyneen Kuuban asioihin. Plattin lisälauseke takasi, että Yhdysvallat sai luvan esimerkiksi ostaa tai vuokrata maata sotilaalliseen käyttöön ja "suojella" Kuuban itsenäisyyttä vieraan vallan vaikutusvallalta elämän, yksityisen omistuksen ja henkilökohtaisen vapauden puolustamisen nimessä . Yhdysvallat käyttikin oikeuttaan ja sekaantui Kuuban asioihin varsin usein . Plattin lisälauseke mitätöitiin asteittain 1930-luvulla. Lisälausekkeesta oli jo luovuttu, kun Kuuban johtoon nousi vuoden 1933 kersanttien kapinan myötä USA-mielinen kersantti Fulgencio Batista (s. 16.1.1901 – k. 6.8.1973). Plattin lisälausekkeen mitätöimisestä huolimatta Yhdysvallat pitää edelleen kiistanalaista laivastotukikohtaa Guantánamo Baylla.
Zavodovskin saari

Zavodovskin saari on tuliperäinen Eteläisten Sandwichsaarten pohjoisin saari Eteläisessä jäämeressä. Se sijaitsee 350 kilometriä Etelä-Georgiasta kaakkoon, ollen Eteläisten Sandwichsaarten lähin saari.
Saaren löytyminen.
Zavodovskin saaren löysi venäläinen tutkimusmatkailija ja meriupseeri Fabian Gottlieb von Bellingshausen 24. joulukuuta 1819. Bellingshausen nimesi saaren Vostok-tutkimusaluksensa kapteenin Ivan Zavodovskin mukaan.
Maantiede.
Zavodovskin saari on pinta-alaltaan noin 5 neliökilometriä ja sen korkein kohta on 551 metriä merenpinnasta sijaitseva Asphyxia kerrostulivuoren huippu. Tulivuori on aktiivinen ja viimeinen purkaus on havaittu 30. maaliskuuta vuonna 2016. 
Saari on tärkeä myssypingviinien pesintäpaikka.
Bnei Brak

Bnei Brak tai Bene-Berak (hepr. בְּנֵי בְּרַק) on kaupunki Israelissa Tel Avivin hallintoalueella. Bene-Berak mainitaan Joosuan kirjassa ja se oli yksi juutalaisen oppineisuuden keskuksista. Nykyisen kaupungin perustivat ortodoksijuutalaiset siirtolaiset muinaisen kaupungin oletetulle paikalle vuonna 1924. Kaupunki tunnetaan yhä ortodoksijuutalaisten keskuksena. Vuoden 2018 lopussa Bnei Brakin asukasluku oli 198 863.
Historia.
Bnei Brak eli Bene-Berak mainitaan jo Vanhassa testamentissa Joosuan kirjan kohdassa 19:45 osana Danin heimon aluetta. Todellisuudessa se lienee kuitenkin kuulunut ennen yhtenäisen Israelin kuningaskunnan perustamista filistealaisten hallitsemiin alueisiin. Assyrialaisissa lähteissä mainitaan kuningas Sanheribin tekemä sotaretki alueelle vuonna 701 eaa. ja paikan mainitaan tuolloin olleen alisteinen Askalonille. Toisen temppelin tuhon jälkeen Bene-Berakista tuli juutalaisen oppineisuuden keskus. Samoihin aikoihin, noin 100 eaa., aikakaudella jolloin koottiin myös Talmud, se oli tunnettu oppineisuuden keskus. Ristiretkeläiset tunsivat paikan nimellä "Bombrac" ja he rakennuttivat Jaffaa suojelevan linnoituksen.
Nykyinen Bnei Brak perustettiin vasta vuonna 1924 paikalle, jolla historiallisen Bene-Berakin uskottiin sijainneen. Sen ensimmäiset asukkaat olivat ortodoksijuutalaisia Varsovasta. Varhaisia siirtolaisia oli 13 perhettä, mutta vuoteen 1948 mennessä Bnei Brakin asukasluku oli kasvanut noin 25 000:een. Kasvua on sittemmin vauhdittanut lyhyt etäisyys Tel Aviviin, sekä ortodoksijuutalaisten nopea väestönkasvu.
Huhtikuussa 2020 Bnei Brakin asukkaat asetettiin ulkonaliikkumiskieltoon koronavirusepidemian takia. Viruksen epäiltiin levinneen erityisen paljon ortodoksijuutalaisessa yhteisössä.
Talous.
Bnei Brakia perustettaessa maatalous, erityisesti sitrushedelmien viljely, oli talouden tärkein osa-alue, mutta sittemmin kaupunki on teollistunut. Nykyisin se kuuluu maan tärkeimpien teollisuuskeskusten joukkoon. Paikallisia teollisuuden aloja ovat esimerkiksi tekstiili- ja elintarviketeollisuus.
Väestö.
Bnei Brakin asukasluku vuoden 2018 lopussa oli 198 863. Suuri osa kaupungin asukkaista on ortodoksijuutalaisia. Kaupungissa on myös useita Talmudia opettavia kouluja. Ortodoksijuutalaisten perheet ovat tyypillisesti suuria ja syntyvyys on korkealla.
Ålands Hemvärn

Ålands Hemvärn oli Ahvenanmaalla toiminut suojeluskuntaa vastaava kodinturvajoukko, joka perustettiin talvisodan alettua. Enimmillään siihen kuului 1 800 miestä. He jakautuivat 17 piiriin, ja lisäksi oli lottina ja marttoina noin tuhat naista.
Välirauhan aikana Hemvärn toimi ampumayhdistysten suojissa. Jatkosodan alettua aate heräsi jälleen, ja siihen kuului enimmillään 630 miestä ja 250 sotilaspoikaa. Heistä osa sai jalkaväkikoulutuksen, toiset rannikkotykistökoulutuksen. Källskärissä ja Björkörissä oli hoidettavana kevyet patterit. Lottia oli enimmillään kuutisensataa.
Perustaminen.
Kodinturvajoukkojen perustaminen hyväksyttiin 6. joulukuuta 1939 pidetyssä kansalaiskokouksessa. Siihen liittyivät lähes kaikki asekuntoiset ahvenanmaalaiset miehet, mikä oli hämmästyttävää siihen nähden, että vain vuosi aiemmin tehty ehdotus demilitarisoinnin purkamisesta oli torjuttu jyrkästi. Syynä pidettiin sitä, että sodan uhka oli todellinen, sota oli tullut liian lähelle ja jokainen katsoi velvollisuudekseen olla puolustamassa kotiaan. Osansa on voinut olla "Ålandin" päätoimittajalla, Landstingetin puheenjohtajalla Julius Sundblomilla mielipiteenmuokkaajana. Pienimuotoista värväystäkin käynnistyi, mutta se osoittautui tarpeettomaksi, kun kaikki liittyivät vapaaehtoisesti. Päällystön ja alipäällystön järjestäminen vei aikaa, mutta joukon johtoon tuli kapteeni Arvid Lindberg. Aseistus oli runsasta. Rekisteröityjä aseita oli 300, ja lisäksi oli sitäkin enemmän yksityisiä aseita, ja Ruotsista aseita tuli vielä lisää.
Englannin hallintopiirit

Englannin hallintopiirit ovat Englannin alueellisen hallinnon yksiköitä. Maassa on 326 hallintopiiriä. Englannissa on kaksitasoinen alueellinen hallinto, jossa ylemmällä tasolla ovat kreivikunnat ("counties") ja alemmalla hallintopiirit ("districts"). Paikoin kreivikunnan ja hallintopiirin hallinto on yhdistetty, jolloin hallintopiiri on yhtenäishallintopiiri ("unitary authority").
Hallintopiirin ("district") nimitys voi olla myös kaupunkipiiri ("borough"), metropolihallintopiiri ("metropolitan district"), metropolikaupunkipiiri ("metropolitan borough"), kuninkaallinen kaupunkipiiri ("Royal borough") tai katedraalikaupunki ("city"). Lontoon alueella hallintopiirejä kutsutaan Lontoon kaupunkipiireiksi ("London borough"). Useat hallintopiirit jakautuvat edelleen kuntiin ("civil parish"), jotka voivat olla kyliä tai kaupunkeja ("village" ja "town"). Kylä- ja kaupunginvaltuustoilla on kuitenkin varsin rajoitetusti valtaa.
Kaupunginvaltuustot määriteltiin Englannin laissa ensimmäisen kerran vuonna 1835. Kreivikuntien neuvostot perustettiin 1888. Englannin hallintopiirit luotiin vuoden 1894 asetuksella. Nykyinen piirijako on peräisin vuoden 1972 laista, joka astui voimaan 1974. Jakoa on sittemmin hieman muutettu, viimeksi vuonna 2009.
Emilio Ghione

Emilio Luigi Carlo Giuseppe Maria Ghione (30. heinäkuuta 1879 Torino – 7. tammikuuta 1930 Rooma) oli italialainen näyttelijä ja elokuvaohjaaja. 
Miniatyyrimaalaajaksi kouluttautunut Ghione työskenteli vuodesta 1908 lähtien elokuvien sijaisnäyttelijänä ja sivuosien esittäjänä. Hänen ensimmäinen merkittävä pääosansa oli Baldassarre Negronin ohjaamassa pantomiimielokuvassa "Historie d’un Pierrot" vuonna 1913. Samana vuonna hän ohjasi ensimmäisen elokuvansa "Idolo infranto". 1910- ja 1920-lukujen vaiheessa Ghione saavutti suursuosion herrasmiesvaras Za la Mortista kertovilla seikkailuelokuvillaan, mutta sen jälkeen hänen uransa kääntyi jyrkkään laskuun. Vuonna 1929 hän muutti rahattomana Pariisiin, sairastui ja kuoli pian kotimaahansa palattuaan.
Ville Zilliacus

Vilhelm (Ville) Valdemar Zilliacus (9. huhtikuuta 1914 Helsinki – 13. lokakuuta 2000 Helsinki) oli Yleisradion apulaisjohtaja ja television pitkäaikainen ohjelmapäällikkö, samoin kuin kirjailija ja esseisti. 
Zilliacuksen vanhemmat olivat yliopettaja Victor Robert Zilliacus ja lehtori Hedvig Ingrid Schauman. Hän tuli radiotyön piiriin jatkosodan aikana, kun Yleisradio tarvitsi kirjeenvaihtajaa Tukholmaan. Zilliacuksen reportaaseja Skandinavian tapahtumista sota-aikana ja sen jälkeen seurattiin tarkasti ja hän kehitti niihin omintakeisen essee -tyylin, mitä jatkoi myöhemmin televisio-ohjelmissakin. Zilliacus oli kiinnostunut myös Irlannista ja sen kulttuurista. 1950 hän siirtyi Yleisradion ohjelmajohtajan apulaiseksi ja toi Suomeen useita aiempaa kevyempiä pohjoismaisia ohjelmatyyppejä, samoin kuin hyödynsi mahdollisuuksia tehdä ohjelmia studion ulkopuolella ja tarkastella Euroopan asioita. Hän osallistui televisiotoiminnan aloittamisen suunnitteluun 1950-luvun lopulla, perehtyen televisiotyöhön useilla ulkomaanmatkoilla ja varsinkin Yhdysvalloissa. Television ohjelmapäällikkönä ja Yleisradion apulaisjohtajana hän toimi aina vuoteen 1970 asti, minkä jälkeen hän hoiti yhtiön ulkomaansuhteita. Hän oli mukana aloittamassa Pohjoisvisiota ja loi yhteydet Intervisioon ja Eurovisioon. 
Eläkkeelle siiryttyään Zilliacus perehtyi Yleisradion historiaan ja julkaisi siitä ja muistakin aiheista useita kirjoja sekä suomeksi että ruotsiksi. Hän kirjoitti myös esseekokoelmia, esseistinä häntä pidetään henkevänä ja laaja-alaisena humanistina. Valtion tiedonjulkistamispalkinto Zilliacukselle myönnettiin 1990 kirjasta "Rakas vanha Eurooppa". 
Zilliacuksen puoliso vuodesta 1940 oli Birgit Lilius. 
Teokset.
Zilliacuksen kirjoittamat tai toimittamat suomeksi käännetyt teokset ja teosten osat ovat:
Sonia Viviani

Sonia Viviani (s. 1958 Rooma) on italialainen näyttelijä.
Cinecittàn lavastajan perheeseen syntyneen Vivianin ensimmäinen elokuva oli Pasquale Squitierin ohjaama "Verisiteet" ("I guappi") vuonna 1974. Hän on esiintynyt noin kolmessakymmenessä b-elokuvassa, joiden tyylilajit vaihtelevat peplumista ja seksikomediasta kauhu- ja rikoselokuviin. Viviani on toiminut myös valokuvamallina ja työskennellyt näyttelijänä teatterissa.
Roy Lassiter

Roy Lassiter (s. 9. maaliskuuta 1969 Washington D.C.) on yhdysvaltalainen jo uransa päättänyt jalkapalloilija. Lassiterin pelipaikka oli hyökkääjä.
Seurajoukkueura.
Ennen ammattilaisuraansa Lassiter pelasi jalkapalloa North Carolina State Universityn joukkueessa. Yliopistouran jälkeen Lassiter siirtyi kesällä 1992 pelaamaan Costa Rican sarjaan. Costa Ricassa Lassiter pelasi aina tammikuuhun 1996 asti, jolloin hän siirtyi takaisin Yhdysvaltoihin Tampa Bay Mutinyn riveihin. Lokakuussa 1996 hän siirtyi lainalle Italiaan, Serie A:n Genovaan. Laina päättyi maaliskuussa seuraavana vuonna ja Lassiter palasi Tampaan.
Tampasta hän siirtyi maaliskuussa 1998 D.C. Unitedin riveihin, jossa pelasi hieman vajaa kaksi vuotta. Washingtonista Lassiter siirtyi tammikuussa 2000 Floridaan Miami Fusionin joukkueeseen ja sieltä vuoden kuluttua Kansas City Wizardsin riveihin. Kansasissa Lassiter viihtyi vain heinäkuuhun 2001 kunnes palasi takaisin Washingtoniin.
Washingtonista Lassiter siirtyi vielä tammikuussa 2003 Virginia Beach Marinersin joukkueeseen ja sieltä edelleen vuoden kuluttua Laredoon. Laredo Heat SC jäi Lassiterin uran viimeiseksi joukkueeksi ja hän ilmoitti lopettamispäätöksestään tammikuussa 2005.
Maajoukkueura.
Yhdysvaltain maajoukkueessa Lassiter debytoi 25. tammikuuta 1992. Kaikkiaan maajoukkueessa kertyi pelejä 30 ja niissä hän teki neljä maalia.
Muuta.
Roy Lassiterin poika Ariel pelaa myös jalkapalloa ja edustaa ruotsalaista GAIS Göteborg seuraa.
Järviseudun ammatti-instituutti

Järviseudun ammatti-instituutti (myös JAMI) on Etelä-Pohjanmaan Järviseudulla toimiva ammattioppilaitos, jolla on toimipisteet Lappajärvellä, Alajärvellä, Kurejoella, Vimpelissä ja Alavudella. 
JAMI tarjoaa seuraavia ammatillisia perustutkintokoulutuksia: 
JAMI tarjoaa lisäksi esimerkiksi korttikoulutuksia.
Historia.
Järviseudun ammatti-instituutti perustettiin vuonna 2003 yhdistämällä Alajärven kauppaoppilaitos, Alajärven ammatti-instituutti ja Lappajärven ammattioppilaitos. 
Alajärven toimipiste.
Alajärven kauppaopisto aloitti 1. syyskuuta 1966 ja omissa tiloissaan Kaupinniemessä se aloitti vuonna 1973. 
Lappajärven toimipiste.
Lappajärvellä aloitti metalli- ja puusepäntöitä opettanut mieskotiteollisuuskoulu vuonna 1951 ja vuonna 1965 perustettiin samoihin tiloihin Lappajärven ammattikoulu.
Maria Elisabet Öberg

Maria Elisabet Öberg (Mengalin) (n. 1734 – 1. helmikuuta 1808 Pälkäne) oli suomalainen kehruumestaritar ja kehruun opettaja. 
Öbergin, vuodesta 1764 Mengalinin, isän tiedetään olleen ruotsalainen kersantti. Hänen puolisonsa oli sorvauksen opettaja Mikael Mengalin (1731−1794). Hans Henrik Boije perusti Messukylään Otavalan veroratsutilalle pellavanviljely- ja kehruukoulun, joka toimi 1759−1766. Sen edeltäjä oli Boijen 1752 Kangasalan Franssilaan perustama Suomen ensimmäinen kehruukoulu, joka siirtyi seuraavana vuonna Messukylään, Tammerkosken säterin maille. Öberg toimi kehruunopettajana sekä Tammerkoskella että Otavalassa yhteensä yhdeksän vuotta, 1757−1766. Vuonna 1756 hän suoritti jatko-opintoja Vadstenan kehruukoulussa ja Kättestadin pellavatehtaassa Ruotsissa. Tukholmassa Öberg suoritti alan tutkinnon ja sai taidoistaan palkinnoksi sisältä kullatun hopeapikarin. Otavalassa Öbergin opettajan palkka maksettiin sekä rahana että elintarpeina, minkä lisäksi hänellä oli luontaisetuina käytössään asunto, aittaosuus, navettaosuus ja kaalimaa. Öberg tunnettiin taitavana kehrääjänä ja opettajana, koulussa kehrättyä lankaa myytiin Tukholmaan ja Boijen pellavakutomoon ja oppilaat saivat langoistaan useita palkintoja. Sekä poikia että tyttöjä oli sisäoppilaitoksessa kehruuoppilaina enimmillään parikymmentä. 
Öbergin puoliso joulukuusta 1764 oli kollega, Otavalan sorvauksen opettaja Mikael Mengalin, joka oli syntynyt Vesilahdella ja tullut koulun palvelukseen 1731. Kun oppilaspulasta kärsinyt koulu suljettiin vuoden 1766 lopussa, opettajapariskunta muutti Kangasalan Kyötikkälään, sieltä 1779 Messukylän Haukion torppaan ja edelleen Pälkäneelle. Perheeseen syntyi kolme tytärtä ja poika. Opettajana menestynyt Öberg kuoli Pälkäneellä ruotuvaivaisena 1808, 14 vuotta miehensä jälkeen.
Freestylehiihdon maailmanmestaruuskilpailut 2011

Freestylehiihdon maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin vuonna 2011 13. kerran. Kilpailut käytiin Yhdysvaltain Deer Valleyssä 2.–5. helmikuuta. Kilpailulajeina olivat kumparelasku, parikumparelasku, hypyt, half-pipe, slopestyle ja skicross.
Mitalitaulukko.
      Isäntämaa
Hilda Österholm

Hilda Emilia Österholm, o.s. "Tornberg", (1. syyskuuta 1849 Oulu – 5. maaliskuuta 1925 Helsinki) perusti Suomen ensimmäisen paperikaupan. 
Österholmin vanhemmat olivat kauppias Henrik Tornberg ja Elsa Catharina Posti. Elinkeinovapauden tultua voimaan Suomessa 1879 kuka tahansa saattoi perustaa kaupan mihin päin tahansa maata. Vaikka erikoiskauppoja alkoi syntyä erityisesti Helsinkiin, oli Hilda Österholmin sinne 1878 perustama paperikauppa lajissaan ensimmäinen. Kesti vuoteen 1931 ennen kuin paperikauppa-ala järjestäytyi valtakunnallisesti. Paperitavaraosastoja oli olemassa kirjakaupoissa, mutta varsinaisista paperikaupoista tuli laajemmin tunnettuja vasta 1800-luvun loppupuolella, kuten 1890 perustetusta Wulffin kaupasta. Österholm oli kauppiassukua, sillä hänen isänsä oli oululainen kauppias ja Oulun kauppaseuran jäsen. Nykyaikaisista toimintatavoista Österholm sai kokemusta jo lapsena, kun hänen kotiinsa perustettiin maaliskuussa 1860 Oulun ensimmäinen lennätinkonttori. Suoritettuaan kaupallisia opintoja Oulussa Österholm tutustui liike-elämään ulkomailla, matkustellen Ruotsissa, Tanskassa, Saksassa ja Venäjällä. Helsinkiin perustamalleen liikkeelle hän antoi nimen "Tornbergin paperikauppa". 
Österholmin puoliso oli vuodesta 1879 pankinjohtaja Carl Johan Österholm (1848-1933). Perheeseen syntyi kaksi tytärtä.
Freestylehiihdon maailmanmestaruuskilpailut 2009

Freestylehiihdon maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin vuonna 2009 12. kerran. Kilpailut käytiin Japanin Inawashirossa 2.–8. maaliskuuta. Kilpailulajeina olivat kumparelasku, parikumparelasku, hypyt, half-pipe ja skicross.
Mitalitaulukko.
      Isäntämaa
Galliumarsenidifosfidi

Galliumarsenidifosfidi (GaAsP, ) on galliummetallista, puolimetalli arseenista ja epämetalli fosforista koostuva epäorgaaninen yhdiste. Yhdiste kuuluu sähkön- ja lämmönjohtavuusominaisuuksiensa vuoksi puolijohdeseosten ryhmään ja se muodostuu galliumarsenidista (GaAs) sekä galliumfosfidista (GaP). Galliumarsenidifosfidin rakenteeseen vaikuttaa näiden kahden puolijohdeyhdisteen seossuhde. Seossuhde vaikuttaa myös aineen ulkomuotoon, jolloin sen värisävy voi vaihdella galliumarsenidin harmaan metallinkiiltoisesta galliumfosfidin punaiseen sävyyn.
Galliumarsenidifosfidi on ihmiselle ja ympäristölle myrkyllistä. Lisäksi sillä on karsinogeenisiä ominaisuuksia, koska yhdisteen hajotessa muodostuu arseenioksideja, arseenihydridejä sekä alkuainemuotoista arseenia.
Käyttö.
Galliumarsenidifosfidia käytetään galliumarsenidin (GaAs), galliumantimonidin (GaSb) ja galliumfosfidin (GaP) tavoin puolijohdemateriaalina sähkölaitteissa sekä sen termisiä ja optisia ominaisuuksia soveltavissa mittauslaitteissa. Eräitä tällaisia perinteisiä laitteita ovat diodit, laserit, LED:it sekä transistorit. Nykyään galliumarsenidifosfidia käytetään myös aurinkokennoissa, radiometrissä sekä nanoteknologisten materiaalien kehitystyössä.
Galliumarsenidifosfidin sähkön- ja lämmönjohtokykyä on tutkittu vuosikymmenten ajan altistamalla sitä erilaisille säteilylähteille (röntgensäteily, valoluminesenssi, UV-valo jne.). Kokeissa sen sähköisiä ominaisuuksia on paranneltu lisäämällä seokseen typpikaasua tai indiumia. Indiumin lisäyksellä on pyritty muodostamaan puolijohdeseosta GaxIn1-xPyAs1-y, jolla olisi samankaltaisia ominaisuuksia (hilarakenne, lämmönjohtavuus, sähkönjohtavuus) kuin indiumfosfidilla.
GaAsP-levyjä on käytetty UV-säteilyä absorboivien pintojen päällystämiseen, jotta ehkäistään pintojen epähomogeeninen säteilyn vastaanottaminen. Galliumarsenidifosfidi on kuitenkin herkkä ilmankosteudelle ja ilman sisältämälle happikaasulle, minkä vuoksi GaAsP-levyjä käsitellään yleensä hapettumisen estämiseksi kullalla.