tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Pietro Bianchi (painonnostaja)

Pietro Ubaldo Bianchi (14. helmikuuta 1895 Genova – 21. toukokuuta 1962 Genova) oli italialainen painonnostaja ja olympiamitalisti. Hänen seuransa oli Ginnastica Sampierdarenese.
Bianchi voitti Antwerpenin olympialaisissa 1920 alle 75-kiloisten sarjan hopeaa jaetulla sijalla Ruotsin Albert Petterssonin kanssa nostettuaan yhteistuloksen 237,5 kiloa.
Alfred Sageder

Alfred Sageder (29. syyskuuta 1933 Gramastetten – 2017) oli itävaltalainen soutaja. Hän kilpaili kesäolympialaisissa 1956 Melbournessa sekä perämiehettömässä että perämiehellisessä kaksikossa. Ensin mainitussa hän sai pronssia. Hän sai kesäolympialaisissa 1960 Roomassa hopeaa perämiehettömässä kaksikossa, ja kesäolympialaisissa 1964 Tokiossa hän kilpaili perämiehellisessä kaksikossa sijoittuen kahdeksanneksi.
Myös Sagederin lapset Michael ja Siegfried Sageder sekä lapsenlapsi Sebastian Sageder ovat osallistuneet olympialaisiin.
Pietro Bianchi (voimistelija)

Pietro Bianchi (5. maaliskuuta 1883 Milano – 1. heinäkuuta 1965 Milano) oli italialainen telinevoimistelija ja olympiavoittaja. 
Bianchi sai MM-kisoissa 1911 hopeaa renkailta ja oli voittamassa pronssia joukkuevoimistelusta. Italia voitti joukkuevoimistelun kultaa Tukholman olympialaisissa 1912, joissa Bianchi myös sijoittui kuudenneksi henkilökohtaisessa moniottelussa. Hän sai jälleen MM-pronssia vuonna 1913 ja toisen olympiakultamitalinsa Antwerpenin kisoissa 1920.
Rudolf (Itävallan kruununprinssi)

Rudolf (21. elokuuta 1858 Laxenburgin linna, Itävalta – 30. tammikuuta 1889 Mayerling, Itävalta) oli Itävalta-Unkarin arkkiherttua ja kruununprinssi, keisari Frans Joosef I:n ja keisarinna Elisabetin ainoa poika. Hän teki osittain epäselvissä olosuhteissa kaksoisitsemurhan nuoren rakastajattarensa, paronitar Maria Vetseran kanssa Mayerlingin metsästyslinnassa. Mayerlingin murhenäytelmänä tunnettu tapaus herätti kohua ja synnytti monenlaisia salaliittoteorioita, ja sen jälkivaikutukset heikensivät Itävalta-Unkarin kaksoismonarkiaa.
Rudolf oli huolissaan Itävalta-Unkarin sisäisistä kansallisuusristiriidoista ja Itävalta-Unkarin suhteesta muihin vanhoillisiin monarkioihin. Hän kannatti liberaaleja ja kirkonvastaisia aatteita ja joutui siksi ristiriitoihin konservatiivisen isänsä kanssa. Keisari Frans Joosef sulki poikansa poliittisen päätöksenteon ulkopuolelle ja järjesti hänen 10. toukokuuta 1881 solmitun avioliittonsa prinsessa Stephanien, Belgian kuningas Leopold II:n tyttären kanssa. Avioparin ainut lapsi oli tytär Elizabeth Marie, joka sukupuolensa vuoksi ei voinut periä kruunua. Lisäksi avioparin suhteet olivat etäiset ja Rudolf viihtyi paremmin toisten naisten seurassa.
Lokakuussa 1881 Rudolf tutustui radikaaliin lehtimieheen Moritz Szepsiin ja alkoi kirjoitella nimettömiä artikkeleita tämän julkaisemaan "Neues Wiener Tagblatt" -lehteen. Hän kirjoitti myös kaksi matkakirjaa ja tuki "Österreich-Ungarn in Wort und Bild" -nimisen Itävalta-Unkaria esitelleen tietoteoksen julkaisua. Rudolfin on väitetty suunnitelleen itsensä kruunauttamista Unkarin kuninkaaksi ja Puolan kuningaskunnan uudelleenperustamista. Ilmeisesti suunnitelmiensa toteutumattomuuden ja avioliittonsa onnettomuuden seurauksena hän kuitenkin ajautui masennukseen ja epätoivoon.
Rudolf tutustui lokakuussa 1887 paronitar Maria Vetseraan, joka lopulta hyväksyi hänen ehdotuksensa yhteisestä itsemurhasta. Heidät löydettiin kuolleina tammikuun 30. päivänä aamuna 1889 Mayerlingin metsästyslinnasta. Vetsera oli kuollessaan vain 17-vuotias. Keisarillinen hovi yritti kömpelösti salata totuuden, mikä johti monenlaisten huhujen leviämiseen sekä myöhemmin virheellisiin ja romantisoituihin tulkintoihin tapahtumista. Mayerlingin tapauksesta ja Rudolfista on myöhemmin tehty useita kirjoja ja elokuvia.
Rudolfin kuoltua kruununperimys siirtyi ensin hänen sedälleen Kaarle Ludvigille ja Kaarlen kuoltua vuonna 1896 tämän pojalle, arkkiherttua Frans Ferdinandille.
Theodore McLear

Theodore Joseph ”Ted” McLear (29. kesäkuuta 1879 Newark – huhtikuu 1958) oli yhdysvaltalainen vapaapainija ja olympiamitalisti. Hän edusti seuratasolla newarkilaista National Turnvereinia. McLear sai St. Louisin olympialaisissa 1904 hopeaa alle 61,2-kiloisten sarjassa hävittyään tuomarien päätöksellä Benjamin Bradshaw'lle loppuottelun, jossa kovan painimisen seurauksena McLear vuosi verta nenästään. McLear pääsi myöhemmin mitaleille Amateur Athletic Unionin kisoissa 1908.
Cynthia Gibb

Cynthia Gibb (s. 14. joulukuuta 1963 Bennington, Vermont, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka on useimmiten esiintynyt draamasarjoissa ja elokuvissa.
Ura.
Gibbin esiintyi uransa alussa televisiosarjassa "Search for Tomorrow" vuosina 1981 ja 1983, kunnes teki ensimmäinen pääroolinsa elokuvassa "Youngblood – lätkä veressä" (1986). Gibb esiintyi sittemmin useissa elokuvissa päärooleissa, sekä vierailevissa rooleissa televisiosarjoissa. Vuonna 1986 hän esiintyi "Modern Girls" elokuvan pääosassa yhdessä Virginia Madsenin kanssa. Myöhemmin 1980-luvun lopulla ja alussa hän esiintyi rikoselokuvissa, kuten "Viiltäjä Jack tulee takaisin" yhdessä James Spaderin kanssa, sekä Jean-Claude Van Dammen "Lupa tappaa" elokuvassa. Vuonna 1997 Gibb teki myös ääniroolin animaatiosarjaan "Teräsmies".
C418

Daniel Rosenfeld (s. 9. toukokuuta 1989), taiteilijanimeltään C418, on saksalainen muusikko. Hän on luonut indiepeli "Minecraftin" musiikit ja äänet.
Kurt Behrens

Kurt Edward Behrens (26. marraskuuta 1884 Magdeburg – 5. helmikuuta 1928 Berliini) oli saksalainen uimahyppääjä ja olympiamitalisti. Hän edusti seuratasolla SCC Hellas Magdeburgia.
Behrens osallistui Lontoon olympialaisissa 1908 kolmen metrin ponnahduslautakilpailuun, jossa hän voitti hopeaa. Hän sai samassa lajissa pronssia Tukholman kisoissa 1912. Behrens kilpaili tuolloin myös 10 metrin kerroshypyissä ja suorissa kerroshypyissä, mutta putosi molemmissa lajeissa karsinnassa. Hän työskenteli valmentajana New Yorkissa vuosina 1920 ja 1921.
Ali Koljonen

Ali Koljonen (s. 25. heinäkuuta 1988 Kuopio) on suomalainen jalkapalloilija, joka pelaa Tampere Unitedissa. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Koljonen on Kuopion Palloseuran kasvatti. Hän pelasi kasvattajaseurassaan Veikkausliigaa vuosina 2012 ja 2013. Koljonen kävi keväällä 2014 Ykkösessä pelaavan Ilveksen testissä, mutta jäi loukkaantumisen johdosta ilman sopimusta. Sittemmin hän pelasi Kuopion Vitosta kuopiolaisen Manhattan Projectin riveissä, josta siirtyi Ilveksen kakkosjoukkueeseen Tampereelle.
Ensimmäisen Veikkausliiga-ottelunsa Koljonen pelasi huhtikuussa 2012. Kaudella 2012 hän pelasi kaikkiaan kymmenen liigaottelua ja teki niissä yhden maalin.
Ali ja hänen kaksoisveljensä Pele Koljonen ovat jalkapalloilija Atik Ismailin poikia.
Charles Campbell (kilpapurjehtija)

Charles Ralph Campbell (14. joulukuuta 1881 Newton Abbot – 19. huhtikuuta 1948 Bembridge) oli brittiläinen kilpapurjehtija ja olympiavoittaja.
Campbellin isä muutti Uuteen-Seelantiin 1800-luvulla, mutta Charles itse oli Englannista. Hän oli voittamassa 8mR-luokan kultaa Lontoon olympialaisissa 1908 ja opiskeli Eton Collegessa. Campbell taisteli ensimmäisessä maailmansodassa ja oli muun muassa kuninkaallisissa tankkijoukoissa. Hänen isoveljensä kuoli sodassa, ja kun hänen isänsä menehtyi vuonna 1919, hänestä tuli baronetti.
Kosto (televisiosarja)

Kosto ("Revenge") on yhdysvaltalainen ABC:n tuottama draamasarja. Sarjan alussa siteerataan Kungfutsea: ”Ennen kuin lähdet kostoretkelle, kaiva kaksi hautaa.”
Yhdysvalloissa 21. syyskuuta 2011 alkaneen sarjan pääosissa esiintyvät muun muassa Madeleine Stowe ja Emily VanCamp. Stowe ansaitsi roolistaan Golden Globe -ehdokkuuden vuonna 2012. "Kosto" oli ehdolla parhaan draamasarjan palkinnon saajaksi People's Choice -palkintogaalassa. "Kosto" on ohjelmapaikallaan ABC:n katsotuin televisiosarja "Lostin" pidettyä paikkaansa kanavan katsotuimpana yli neljä vuotta.
Sarjaa alettiin esittää Suomessa 25. maaliskuuta 2012, jolloin sarjan avausjakso keräsi 578 000 katsojaa.
Huhtikuussa 2015 ABC päätti, että sarja päättyy neljänteen kauteen, ja sarjan päätösjakso esitettiin 10. toukokuuta 2015.
Juoni.
Emily Thorne (Emily VanCamp) saapuu Hamptonsiin kesäksi ja vuokraa talon Graysonin perheen naapurista. Pian kuitenkin paljastuu, että Emily on asunut Hamptonsissa aikaisemminkin, pienenä tyttönä. Todellisuudessa Emily on Amanda Clarke, jonka isä lavastettiin terroristiksi ja tuomittiin syyttömänä eliniäksi vankilaan. Amanda ei enää koskaan tavannut isäänsä, joka lopulta kuoli vankilassa. Nyt hän on palannut Hamptonsiin aikomuksenaan kostaa niille, jotka tekivät vääryyttä hänelle ja hänen isälleen. Listan kärjessä on Graysonin perheen matriarkka Victoria Grayson (Madeleine Stowe), jolla oli suhde Amandan isän kanssa ja joka lopulta petti tämän.
Alkaessaan toteuttaa suunnitelmaansa Emily soluttautuu yläluokan seurapiireihin tuhotakseen ne, jotka aikanaan pettivät hänen isänsä. Mutta mitä pidemmälle suunnitelma etenee, sitä enemmän Emilyn tunteet tulevat tielle ja hän alkaa kyseenalaistaa motiivejaan ja tekojaan.
HMS Otter (1896)

HMS Otter oli Britannian kuninkaallisen laivaston Avon-luokan torpedovenehävittäjä.
Valmistus.
Alus tilattiin vuosien 1895-1896 laivasto-ohjelmassa Vickersin telakalta Barrow-in-Furnessista, missä köli laskettiin 9. kesäkuuta 1896 telakkanumerolla 251. Alus laskettiin vesille 23. maaliskuuta 1896 ja valmistui maaliskuussa 1900.
Palvelus.
Vuonna 1900 alus siirrettiin Kiinan asemalle, jossa se oli uransa lopun. Alus myytiin 25. lokakuuta 1916 romutettavaksi Hongkongissa.
Piiloilijat

Piiloilijat (Creediidae) on lyhtyahvenkalojen lahkon kalaheimo. Piiloilijat ovat pieniä hiekkaan kaivautuvia kaloja, jotka elävät indopasifisen merialueen trooppisissa vesissä.
Lajit ja anatomia.
Piiloilijoiden heimoon kuuluu kahdeksan sukua ja 19 lajia, muiden muassa hietapiiloilija ("Creedia partimsquamigera") ja hoikkapiiloilija ("Creedia haswelli"). Yleensä piiloilijat ovat vain 3-7 senttimetrin pituisia mutta pitkänomaisia kaloja. Selkäevä ja peräevä ovat pitkiä, rintaevät ovat kookkaat ja vatsaevät sijaitsevat lähellä toisiaan. Iho voi olla kokonaan suomujen peittämä, mutta toisilla lajeilla suomuja on vain kylkiviivan kohdalla.
Levinneisyys.
Piiloilijoita tavataan indopasifiselta merialueelta lämpimistä vesistä Afrikan rannikolta ja Punaiselta mereltä Havaijille ja Pääsiäissaarille ulottuvalta vyöhykkeeltä. Ne ovat pääasiassa matalien vesien kaloja ja elävät lähellä rannikkoa. Useat lajit elävät hiekkaan kaivautuneena.
HMS Bicester (M36)

HMS Bicester (viirinumero M36) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Hunt-luokan miinantorjunta-alus.
Valmistus.
Alus tilattiin 14. joulukuuta 1982 Vosper Thornycroftilta. Se laskettiin vesille 4. kesäkuuta 1985 ja liitettiin laivastoon 1988.
Palvelus.
Alus oli Persianlahdella 7. maaliskuuta 1991 alkaen.
Alus poistettiin palveluksesta 2000 ja myytiin Kreikalle, joka liitti sen laivastoonsa nimellä "Europa".
Tilastopaja

Tilastopaja on suomalainen yleisurheilun tietokanta. Sen tavoitteena on tarjota mahdollisimman laajasti ja systemaattisesti tietoa suomalaisista yleisurheilijoista ja heidän tekemistään tuloksista. Tietokantaa päivitetään monta kertaa päivässä. Vuoden 2015 alusta alkaen Tilastopajan pitkät tilastot ja urheilijasivut ovat olleet maksullisella puolella. Top20-tilastot sekä Suomen että maailman puolella ovat ilmaiset, samoin kaikki kotimaan tulosluettelot mm. kaikki SM-kilpailut vuodesta 1907 ovat ilmaisella puolella.
Tilastopaja on perustettu 1993, internetiin se tuli vuonna 1997. Sen perustivat Juhani Jalava ja hänen poikansa Mirko Jalava. 2022 Tilastopaja tekee paitsi Suomen, myös Ruotsin, Tanskan ja Viron tilastot sekä on mukana monen muun maan tilastotyössä.
HMS Berkeley (M40)

HMS Berkeley (viirinumero M40) on Britannian kuninkaallisen laivaston Hunt-luokan miinantorjunta-alus.
Valmistus.
Alus tilattiin 1983 Vosper Thornycroftilta. Se laskettiin vesille 3. joulukuuta 1986 ja liitettiin laivastoon 1986.
Palvelus.
Se poistettiin palveluksesta 2000. Seuraavana vuonna alus myytiin Kreikalle, joka liitti sen laivastoonsa nimellä "Kallisto".
Abílio Rodas de Sousa Ribas

Abílio Rodas de Sousa Ribas (2. tammikuuta 1931 Várzea de Soajo, Bragan piiri, Portugali – 2. helmikuuta 2025 Braga, Bragan piiri, Portugali) oli sãotomépríncipeläinen roomalaiskatolinen piispa.
Rodas de Sousa Ribasin episkopaalinen sukujuurensa ulottuu kauas kirkon historiaan, aina 1500-luvulle ja kardinaali Scipione Rebiban perinteeseen asti. Hänen vanhempi veljensä António oli myös pappi ja kuoli traagisesti junaonnettomuudessa vuonna 1970. Hän liittyi 13-vuotiaana spiritaanien (Pyhän Hengen lähetyskongregaation) seminaariin vuonna 1944. Hänet vihittiin spiritaanien papiksi 21. syyskuuta 1957 ja nimitettiin São Tomé ja Príncipen hiippakunnan piispaksi 3. joulukuuta 1984. Piispaksi vihkiminen seurasi 24. helmikuuta 1985. Pääkonsekraattorina toimi Alexandre do Nascimento, jota avustivat Fortunato Baldelli ja Manuel Franklin da Costa.
Lähetystyö Angolassa (1959–1984).
Rodas de Sousa Ribas palveli Angolassa monissa tehtävissä, mm. lähetysten johtajana, seurakuntapappina, seminaarien rehtorina ja spiritaanien ylikonferenssin johtajana. Hän johti myös Radio Ecclesiaa, Angolan katolista radiota, ennen sen kansallistamista vuonna 1978. Lisäksi hän toimi Angolan ja São Tomén piispainkokouksen (CEAST) sihteerinä. Vuonna 1980 hän loukkaantui miinan räjähdyksessä, mutta palasi toipumisen jälkeen työhönsä.
Piispana São Tomé ja Príncipessa (1985–2006).
Paavi Johannes Paavali II nimitti hänet São Tomén piispaksi joulukuussa 1984, ja hänet vihittiin tehtäväänsä 24. helmikuuta 1985. Tämä oli historian ensimmäinen piispanvihkimys São Toméssa ja se herätti suurta innostusta paikallisessa väestössä. Hän panosti erityisesti perhe-, nuoriso-, katekeesi- ja kutsumustyöhön sekä sosiaaliseen kehitykseen. Häntä kunnioitettiin laajasti sekä São Toméssa että Portugalissa.
Paluu Portugaliin (2006–2025).
Rodas de Sousa Ribas jäi eläkkeelle 1. joulukuuta 2006, ja hän palasi vuonna 2007 Portugaliin, Viana do Castelon spiritaanikommuuniin. Vuonna 2015 heikentyneen terveytensä vuoksi hän siirtyi Fraiãoon, jossa häntä hoidettiin vanhainkodissa.
Rodas de Sousa Ribas kuoli 2. helmikuuta 2025, 94-vuotiaana ja 72 vuoden uskollisen hengellisen palvelun jälkeen. Hänen muistetaan olleen omistautunut lähetyspiispa, joka teki merkittävän työn kirkon ja yhteiskunnan hyväksi Afrikassa. Hän perusti kouluja, kirkkoja, lastentarhoja, opiskelija- ja vanhainkoteja, tuki koulutusta, kalastusta ja maataloutta.
Axel Carpelan

Carl Axel Frithiof Carpelan (15. tammikuuta 1858 Helsinki — 24. maaliskuuta 1919 Turku) oli suomalainen vapaaherra, joka muistetaan säveltäjä Jean Sibeliuksen läheisenä ystävänä, innoittajana ja tukijana.
Axel Carpelan kuului Carpelanin vapaaherralliseen aatelissukuun. Hänen vanhempansa olivat varatuomari, vapaaherra Carl Johan Carpelan (1811–1893) ja vapaaherratar Fredrika Sofia Carolina Lybecker (1817–1892).
Axel Carpelan syntyi Helsingissä, jossa hänen isänsä työskenteli esittelijäsihteerinä, mutta hän varttui sukutilalla Maskun Odensaaressa seitsenjäsenisen sisarusparven nuorimmaisena. Axel kirjoitti ylioppilaaksi Turun Svenska klassiska lyceumista vuonna 1876. Hän olisi halunnut ryhtyä opiskelemaan musiikkia, mutta suku suhtautui siihen kielteisesti. Hän oli lahjakas harrastelijaviulisti, ja hän soitti myös pianoa.
Vuonna 1876 Carpelan muutti Helsinkiin ja kirjoittautui Keisarilliseen Aleksanterin-yliopistoon, aluksi matemaattis-luonnontieteelliseen, sitten historiallis-kielitieteelliseen osastoon. Hän seurasi muun muassa historian, filosofian, psykologian ja estetiikan luentoja mutta ei suorittanut tutkintoa vaan erosi yliopistosta syksyllä 1885.
Carpelan vietti vaatimatonta elämää ja omistautui "musiikin ja sotahistorian opinnoille". Hän asui Helsingissä, Naantalissa, Tampereella ja Turussa.
Carpelanista tuli Jean Sibeliuksen läheinen ystävä. Hän oli tavannut Sibeliuksen jo lokakuussa 1890, mutta helmikuun manifestin jälkeen vuonna 1899 hän oivalsi, että Sibeliuksen musiikin avulla voitaisiin eurooppalaisille levittää tietoa Suomen suuriruhtinaskunnan erityisasemasta. Carpelan järjesti Sibeliukselle mesenaatteja, ja he kävivät laajaa kirjeenvaihtoa. Maaliskuussa 1910 hän järjesti serkkunsa Tor Carpelanin kanssa keräyksen, jonka tuotoilla saatiin järjesteltyä Sibeliuksen velat.
Sibeliuksen sävellyksen nimi "Finlandia" perustui Carpelanin ehdotukseen, ja Sibelius omisti toisen sinfoniansa Carpelanille.
Axel Carpelan menehtyi keuhkokuumeeseen Turussa vuonna 1919. Hänen kuoltuaan Sibelius kirjoitti päiväkirjaansa: "Ketä varten minä nyt sävellän?"
Bo Carpelanin romaani "Axel" (1986) kertoo Axel Carpelanin ja Jean Sibeliuksen ystävyydestä.
Benedito Roberto

Benedito Roberto (5. marraskuuta 1946 – 8. marraskuuta 2020) oli angolalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin spiritaanien papiksi 18. lokakuuta 1981 ja nimitettiin Novo Redondon hiippakunnan piispaksi 15. joulukuuta 1995. Piispaksi vihkiminen seurasi 25. helmikuuta 1996. Pääkonsekraattorina toimi Félix del Blanco Prieto, jota avustivat Zacarias Kamwenho ja Abílio Rodas de Sousa Ribas.
Kahvipannu

Kahvipannu on astia, jota käytetään kahvin valmistamiseen, useimmiten liedellä. Siinä on tasainen pohja, jotta se voidaan panna levylle kuumenemaan, nokka, josta kahvi kaadetaan, päällä reikä, josta pannuun on tarkoitus kaataa keitin- ja pesuvedet sekä tämän peitteenä kansi. Nokan ja pannun rungon liittymässä saattaa olla valmiiksi sihti, joka estää purujen laskeutumisen kuppiin. Kahvipannua saatetaan myös käyttää kahvinvalmistusvälineenä esimerkiksi eräolosuhteissa, joissa ei ole sähköä eikä hellaa, jolloin sitä pidetään nuotiolla. Kahvipannua saatetaan myös lasikannuja laajemmin käyttää kahvikannun asemesta kahvin tarjoiluun juhlissa. Niin sanotun virallisen tarjoiluetiketin mukaan se ei kuitenkaan ole tarjoiluastia.
Kahvipannut valmistetaan metalleista, jotka kestävät hyvin kiehuvaa vettä sekä johtavat hyvin lämpöä. Perinteisesti kahvipannut valmistettiin erinomaisesti lämpöä johtavasta kuparista, ja niiden sisäpinta tuli päällystää tinalla, sillä kupari on myrkyllistä. Tinakerros kuluu ajan mittaan, ja taloissa kiertelikin säännöllisesti pannuja ammatikseen tinanneita tinureita. 1950-luvulla Suomessa alettiin enenevissä määrin valmistaa kahvipannuja teräksestä sekä suosiossa olleella emalilla päällystetystä teräksestä. Nykyisin yleisempiä ovat ruostumattomasta teräksestä tehdyt pannut, joita muutamat valmistajat tuottavat edelleen. Teräs on pannunvalmistusmateriaaleista helppohoitoisin, mutta toisaalta haalistuen teräspannu kuluu ulkonäöltään muita edellä mainittuja nopeammin.
Kahvipannu oli ennen 1960–1970-luvulla tapahtunutta sähkökäyttöisten kahvinkeittimien yleistymistä tyypillisin tapa valmistaa kahvia Suomessa – ennen toista maailmansotaa liki main ainoa. Sittemmin se on hävinnyt kahvinkeittimelle yhä enemmän. Nykyisin Suomessa myytävästä kahvista on kymmenesosa pannujauhatettua. Pannujauhatettua kahvia saatetaan käyttää myös pressopannuissa, mutta pannukahvilla on edelleen merkittävä kuluttajakuntansa.
Pannukahvi.
Kahvin valmistaminen pannussa on yksinkertaista. Vesi kiehutetaan pannussa, pannu otetaan levyltä ja veteen sekoitetaan oikea määrä kahvijauhetta. Kahvi sekoitetaan, ja pannu käytetään levyllä uudemman kerran mutta niin, ettei juoma pääse kiehumaan, jolloin se kitkeröityisi. Kahvin voi myös ”säikäyttää"”" lorauttamalla siihen rivakkaan pienen tilkan kylmää vettä: tällä pyritään kahvin selkeytymisen nopeutumiseen. Ennen juoman tarjoilua odotetaan hiukan, että kahvi on hautunut ja porot ovat laskeutuneet pannun pohjalle.
Pannukahvin valmistukseen käytetään suodatinjauhatusta karkeammaksi jauhettua kahvia. Hienojakoisena suodatinjauhettu kahvi ei sovi pidempään haudutettavaksi, koska siitä tulee karvasta. Koska pannukahvissa jauhe on suoraan juomassa, kaikki kahvin liukenevat aineet jäävät juomaan, eivätkä tietyt rasvat ja eteeriset öljyt suodatu suodatinpaperiin, kuten kahvinkeittimessä. Tästä syystä pannukahvi on suodatinkahvia rasvaisempaa, mistä johtuu sen maine suodatinkahvia ”täyteläisemmän” makuisena.
Pannukahvin sisältämä diterpeeni kafestoli kohottaa LDL-kolesterolipitoisuutta veressä; suodatinkahvin valmistuksessa aine jää paperisuodattimeen.
Antonio Nocerino

Antonio Nocerino (s. 9. huhtikuuta 1985 Napoli, Italia) on italialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on viimeksi edustanut Italian Serie B:ssä pelaavaa Beneventoa.
Nocerino aloitti uransa Juventuksessa, jonka edustusjoukkueessa hän ei kuitenkaan debytoinut. Nocerino teki pääsarjadebyyttinsä Serie A:ssa kaudella 2005–2006 Messinan riveissä. Hän on pelannut tämän jälkeen pääsarjatasolla Juventuksessa ja Palermossa. Vuonna 2011 Nocerino siirtyi Milaniin.
Seurajoukkueura.
Nocerino aloitti jalkapalloilun viisivuotiaana isänsä valmentamassa paikallisessa joukkueessa. 13-vuotiaana hän siirtyi Juventuksen juniorijoukkueeseen. Hän ei pelannut edustusjoukkueessa yhtään ottelua ja siirtyi vuonna 2003 lainalle Avellinoon. Hän teki ammattilaisdebyyttinsä Avellinossa Serie B:ssä 11. syyskuuta 2003 Parmaa vastaan. Nocerino pelasi Serie B:tä myös Genoassa sekä lainoilla Catanzarossa ja Crotonessa. 
Vuonna 2006 Nocerino lainattiin Serie A:n Messina. Hän teki pääsarjadebyyttinsä 12. helmikuuta 2006 Sampdoriaa vastaan ja ensimmäisen maalinsa 7. toukokuuta 2006 Empolia vastaan.
Arturo Mandin Bastes

Arturo Mandin Bastes (1. huhtikuuta 1944 Loboc – 20. lokakuuta 2024) on filippiiniläinen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki Jumalan Sanan seuran papiksi paavi Paavali VI 28. marraskuuta 1970. Hänet nimitettiin Romblonin hiippakunnan piispaksi 3. heinäkuuta 1997, ja piispaksi vihkiminen seurasi 21. elokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Ricardo Jamin Vidal, jota avustivat Miguel C. Cinches ja Leopoldo Sumaylo Tumulak.
Bastes sai 25. heinäkuuta 2002 nimityksen Sorsogonin hiippakunnan koadjuuttoripiispaksi, ja 16. huhtikuuta 2003 hänestä tuli sen piispa.
Leopoldo Sumaylo Tumulak

Leopoldo Sumaylo Tumulak (29. marraskuuta 1944 Santander, Cebu – 17. kesäkuuta 2017 San Juan, Metro Manila) oli filippiiniläinen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Cebun arkkihiippakuntaan 30. maaliskuuta 1971 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Lesvin titulaaripiispaksi 12. tammikuuta 1987. Piispaksi vihkiminen seurasi 16. maaliskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Ricardo Jamin Vidal, jota avustivat Manuel S. Salvador ja Angel N. Lagdameo.
Tumulak sai 28. marraskuuta 1992 nimityksen Tagbilaranin piispaksi ja 15. tammikuuta 2005 maansa sotilaspiispaksi.
Leonardo Yuzon Medroso

Leonardo Yuzon Medroso (s. 6. marraskuuta 1938) on filippiiniläinen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Palon hiippakuntaan 30. maaliskuuta 1963 ja nimitettiin Boronganin hiippakunnan piispaksi 18. joulukuuta 1986. Piispaksi vihkiminen seurasi 17. maaliskuuta 1987. Pääkonsekraattorina toimi Bruno Torpigliani, jota avustivat Godofredo Pedernal Pisig ja Nestor Celestial Cariño.
Medroso sai 17. lokakuuta 2006 nimityksen Tagbilaranin piispaksi, jonka virkaan hänet asetettiin 14. joulukuuta.
Nestor Celestial Cariño

Nestor Celestial Cariño (8. syyskuuta 1938 – 24. toukokuuta 2025) oli filippiiniläinen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Legazpin hiippakuntaan 31. joulukuuta 1961 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Thibiucan titulaaripiispaksi 9. maaliskuuta 1978. Piispaksi vihkiminen seurasi 31. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Bruno Torpigliani, jota avustivat Teopisto Valderrama Alberto ja Flaviano Ariola.
12. elokuuta 1980 Cariño sai nimityksen Boronganin piispaksi, jona hän toimi, kunnes erosi tehtävistään 31. tammikuuta 1986.
11. kesäkuuta 2003 Cariño nimitettiin Daetin hiippakunnan vihkipiispaksi ja Achollan titulaaripiispaksi. 1. huhtikuuta 2005 hän sai nimityksen Legazpin piispaksi; hän erosi tehtävistään 7. marraskuuta 2007.
Francesco Sgalambro

Francesco Sgalambro (16. huhtikuuta 1934 Lentini – 11. elokuuta 2016 Messina) oli italialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 22. syyskuuta 1957 ja nimitettiin Messinan arkkihiippakunnan vihkipiispaksi sekä Minturnaen titulaaripiispaksi 22. helmikuuta 1986. Piispaksi vihkiminen seurasi 5. huhtikuuta. Pääkonsekraattorina toimi Salvatore Pappalardo, jota avustivat Ignazio Cannavò ja Carmelo Canzonieri.
30. syyskuuta 1986 Messinan arkkihiippakunta yhdistyi Liparin hiippakunnan ja Santa Lucia del Melan alueprelatuurin kanssa. Sen nimeksi tuli Messina-Lipari-Santa Lucia del Melan arkkihiippakunta. Sgalambro jatkoi toimintaansa sen vihkipiispana, kunnes sai 18. maaliskuuta 2000 nimityksen Cefalùn piispaksi.
Sgalambro jäi eläkkeelle 17. syyskuuta 2009.
Määränpäänä tähdet (kirja)

Määränpäänä tähdet ("The Stars My Destination" tai "Tiger! Tiger!") on Alfred Besterin vuonna 1956 kirjoittama science fiction -romaani. Kirjoittaja sai idean aiheeseen luettuaan toisen maailmansodan aikana haaksirikkoutuneesta merimiehestä nimeltä Poon Lim, joka ajelehti Tyynellä valtamerellä ennätykselliset 133 päivää, koska ohikulkeneet laivat eivät uskaltaneet pysähtyä pelastustoimiin, peläten mahdollista sukellusvenehyökkäystä. Tuosta kasvoi tarina avaruuteen haaksirikkoutuneesta Gully Foylesta, joka haluaa kostaa ohi lentäneelle alukselle hänen hylkäämisensä avaruusaluksen hylkyyn. "Määränpäänä tähdet" jäi Besterin viimeiseksi kirjaksi 19 vuoteen.
"Määränpäänä tähdet" ennakoi myöhempää kyberpunkkia. Sen universumissa megakorporaatiot ovat yhtä voimakkaita kuin valtiot, joskus voimakkaampiakin. Aurinkokunta on jakautunut kahteen sotivaan leiriin, sisä- ja ulkoplaneettoihin. Teleportaatio kuuluu ihmisten jokapäiväiseen elämään, ja kirjan alussa kerrotaankin kuinka tiedemies nimeltä Jaunte keksii sen ja kuinka teleportaatio nimetään hänen mukaansa "jauntaukseksi". Ainoa hankaluus on että ihminen voi jauntata vain paikkoihin joissa on jo käynyt, eikä avaruudessa voi jauntata - huolimatta lukuisista (epäonnistuneista) yrittäjistä. Telepaatit ovat harvinaisia, mutta olemassa olevia ihmisiä, heitä on vain puoli tusinaa koko aurinkokunnassa. Yksi päähenkilö voi lähettää ajatuksiaan, muttei vastaanottaa.
Kirjaa on kuvattu Dumas'n "Monte-Criston kreivin" scifi-sovitukseksi. Päähenkilö Gully Foyle on kirjan alussa "täydellisesti epäonnistunut yksilö", jolla olisi kyllä potentiaalia, muttei lainkaan motivaatiota. Hän huomaa olevansa 170 päivää avaruusaluksen hylyssä, kuolemassa hitaasti, mutta yhä elossa. Aina hapen ollessa lopussa hän joutuu poistumaan suojapaikastaan etsimään uutta happipulloa ja ruokaa ilman mitään varmuutta onnistumisesta. Kaikki muuttuu kun ohikulkeva alus huomaa hänet, mutta jättää hänet jälkeensä, silloin hän päättää pelastaa itsensä kostaakseen alukselle.
François Suchanecki

François Suchanecki (s. 23. joulukuuta 1949) on sveitsiläinen entinen miekkailija. Hän sai hopeaa kalvan joukkuekilpailussa kesäolympialaisissa 1972 Münchenissä. Kesäolympialaisissa 1976 Montrealissa hän sai siinä toistamiseen mitalin, pronssia, ja sijoittui lisäksi sen yksilökilpailussa 22. sijalle.
Los Angelesin kesäolympialaisissa 1984 Suchanecki kilpaili kalvan joukkuekilpailussa jääden yhdeksännelle sijalle.
Cesare Salvadori

Cesare Salvadori (22. syyskuuta 1941 Torino – 8. elokuuta 2021 Torino) oli italialainen miekkailija ja olympiavoittaja.
Salvadori voitti säilän joukkuekilpailussa olympiakultaa Münchenissä 1972 ja olympiahopeaa Tokiossa 1964 sekä Méxicossa 1968. MM-kilpailuista hän saavutti säilän joukkuekilpailussa hopeaa vuonna 1965 ja pronssia vuosina 1971 ja 1973. Salvadori kuoli 79-vuotiaana Torinossa 8. elokuuta 2021.
Cirilo R. Almario

Cirilo R. Almario (11. tammikuuta 1931 Caridad – 14. lokakuuta 2016 Malolos) oli filippiiniläinen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 30. marraskuuta 1956 ja nimitettiin Malolosin hiippakunnan koadjuuttoripiispaksi sekä Zaban titulaaripiispaksi 22. elokuuta 1973. Piispaksi vihkiminen seurasi 18. lokakuuta. Pääkonsekraattorina toimi Bruno Torpigliani, jota avustivat Ricardo Jamin Vidal ja Rafael Montiano Lim.
Almariosta tuli 15. joulukuuta 1977 Malolosin piispa, jona hän toimi, kunnes erosi tehtävistään 20. tammikuuta 1996.
Tero Kaukomaa

Tero Kaukomaa (s. 1960) on suomalainen elokuvatuottaja. Kaukomaa opiskeli liiketaloutta ja markkinointia Helsingin kauppakorkeakoulussa, josta hän valmistui 1987. Tuotettuaan satoja mainoksia ja joitakin musiikkivideoita Elohopea Filmissä (1989–1991) Kaukomaa siirtyi lyhytelokuvien ja myöhemmin myös kokoillan elokuvien pariin. 1997 hän perusti tuotantoyhtiö Blind Spot Picturesin, jonka omistajana toimi vuosina 2001–2007 myös Petri Jokiranta.
Kaukomaa kuuluu niihin harvalukuisiin suomalaisiin elokuvatuottajiin, jotka ovat viime vuosina suunnanneet tuottamiaan elokuvia ulkomaanmarkkinoille. Kaukomaan tuottama "Iron Sky" -elokuva myytiin ympäri maailmaa. "Iron Sky" -elokuvalle julkaistiin jatko-osa " vuonna 2019.
Iron Sky elokuvien tuotantoyhtiö Iron Sky Universe Oy:stä jätettiin konkurssihakemus lokakuussa 2020 maksuvaikeuksien takia. Kaukomaa on tuotantoyhtiön hallituksen puheenjohtaja.
The Qube (Detroit)

The Qube (aikaisemmin Chase Tower) on tornitalo Detroitin kaupungissa Michiganin osavaltiossa Yhdysvalloissa. 
Rakennus valmistui vuonna 1959 ja edustaa modernia arkkutehtuuria. Chase Tower on rakennettu samaan paikkaan, jossa sijaitsi aikoinaan Detroitin ensimmäinen pilvenpiirtäjä. Rakennuksen suunnitteli saksalainen arkkitehti Albert Kahn. Sen aikaisempia nimiä ovat olleet muun muassa "Bank One Center", "National Bank of Detroit Building" ja "Bank One Building". Huhtikuussa 2011 Quicken Loans -niminen yhtiö osti Chase Towerin ja aikoo hyödyntää käytettävissä olevan tilan vähittäiskaupaan.
Rugbyn naisten SM-sarja

Rugbyn naisten SM-sarja on naisten rugbyn korkein sarjataso Suomessa. Sen järjestää Suomen rugbyliitto. Sarjaa on pelattu vuodesta 2007 lähtien. Vuonna 2006 pelattiin ensimmäinen naisten kilpailu Suomessa nimellä "Suomen Cup".
Vuoden 2012 Rugbyn naisten SM-sarjassa oli viisi joukkuetta, jotka pelasivat kaksinkertaisen sarjan. Neljä parasta joukkuetta pääsi välieriin, joiden voittajat kohtasivat Jyväskylässä 29. syyskuuta pelattavassa loppuottelussa.
Vuoden 2013 Rugbyn naisten SM-sarjassa oli kuusi joukkuetta, jotka pelasivat kaksinkertaisen sarjan. Runkosarjan voittaja pääsi suoraan loppuotteluun, joka pelattiin Töölön pallokentällä 5. lokakuuta.
Funck

Funck on ollut muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Richard Descoings

Richard Descoings (23. kesäkuuta 1958 – 3. huhtikuuta 2012) oli virkamies, joka toimi ranskalaisen politiikantutkimuslaitoksen Institut d'Études Politiques de Paris’n johtajana sekä poliittisen tieteen säätiön Fondation Nationale des Sciences Politiquesin (FNSP) hallintojohtajana. Näistä tiedeyhteisöistä käytetään yhteisnimitystä Sciences Po; ne ovat Euroopan arvostetuimpia yhteiskuntatieteiden tutkimus- ja opetuslaitoksia. Descoings oli myös Conseil d'État’n (Ranskan valtioneuvoston) jäsen.
Descoings kuoli epäselvissä oloissa hotellihuoneessa Manhattanilla, New Yorkissa.
Hanna Hakko

Hanna Hakko (s. 8. maaliskuuta 1988 Lappeenranta) on suomalainen poliitikko ja ympäristöasiantuntija. 
Ura.
Hakko oli toinen Vihreiden nuorten ja opiskelijoiden liiton vuoden 2012 puheenjohtajista. Kunnallisvaaleissa 2012 hänet valittiin Tampereen kaupunginvaltuustoon 354 äänellä. Kaudella 2013–2016 hän oli yhdyskuntalautakunnan varajäsen ja sen ympäristö- ja rakennusjaoston jäsen. Hän on ollut myös Pirkanmaan maakuntavaltuuston varajäsen. Hakko oli ehdolla myös eduskuntavaaleissa 2011 ja sai 800 ääntä. Hakko toimi vihreiden puoluevaltuuskunnan jäsenenä 2011–2013.
Heinäkuussa 2012 Hakko herätti huomiota blogikirjoituksellaan, jossa pohdittiin insestin ja eläimiinsekaantumisen hyväksymistä ja suojaikärajojen poistoa. 
Hakko on opiskellut ympäristöpolitiikkaa Tampereen yliopistossa ja on hallintotieteiden maisteri. Hakko on työskennellyt useissa ympäristöjärjestöistä, joista viimeisimpänä Greenpeace Japanin ja Suomen osastoissa. Aiemmin hän on työskennellyt Maan ystävien Polttava kysymys -kampanjan koordinaattorina, Suomen luonnonsuojeluliiton suojeluasiantuntijana ja Suomen ympäristökeskuksessa. Aiemmin hän on työskennellyt Maan ystävien Polttava kysymys -kampanjan koordinaattorina, Suomen luonnonsuojeluliiton suojeluasiantuntijana ja Suomen ympäristökeskuksessa.
Days (kappale)

Days on Ray Daviesin kirjoittama ja The Kinks -yhtyeen esittämä kappale, joka julkaistiin "The Kinks Are the Village Green Preservation Society" -albumin Manner-Euroopan-painoksella 1968. Se ilmestyi myös singlenä, jolloin se nousi yhtyeen kotimaassa Britanniassa sijalle kaksitoista. Yhdysvalloissa se ei saavuttanut listasijoitusta.
Laulun synty.
”Daysista” on muodostunut yksi The Kinksin ikimuistoisimmista singleistä. Kappaleen kirjoittaja, laulaja-kitaristi Ray Davies pyrki sisällyttämään kappaleen tunnelman heti sen ensimmäiseen lauseeseen; ”Thank you for the days” () Daviesin mukaan nuoruudessa on hienoa se, että ihmisellä on silloin sisäänrakennettu kyky ilmaista itseään luonnollisesti vain muutamalla sanalla. Kappaletta on pidetty esimerkkinä Daviesin kyvystä tehdä kaupallinen laulu, joka ei kuitenkaan edusta aikansa valtavirtamusiikkia. Laulun sanoitus käsittelee nuoruuden rakkautta nostalgiseen, mutta katkeransuolaiseen sävyyn.
”Days” äänitettiin Pye Studiosin kakkosstudiossa 3. ja 27. toukokuuta 1968. Ray Daviesin vaatimuksesta sessiomuusikko Nicky Hopkins imitoi mellotronillaan jousisoittimia, jotka eivät olisi kuitenkaan liikaa esillä.
Julkaisu ja vastaanotto.
”Daysin” julkaisi Britanniassa Pye Records 28. kesäkuuta 1968 B-puolenaan jo vuonna 1966 äänitetty ”She’s Got Everything”. Record Retailer -listalle ”Days” nousi 20. heinäkuuta ja parhaimman sijoituksensa, kahdestoista, se saavutti 17. elokuuta. Kaikkiaan single pysyi listalla kymmenen viikkoa. Kappale ylsi top 10:n tuntumaan myös Melody Makerin ja New Musical Expressin listoilla. Yhdysvalloissa single ilmestyi 24. heinäkuuta Reprise Recordsin julkaisemana. Yhdysvalloissa single ei saavuttanut listasijoitusta. Sen sijaan Alankomaissa (6.), Uudessa-Seelannissa (11.), Irlannissa (16.), Belgiassa (17.) ja Länsi-Saksassa (28.) se ylsi listalle.
Kappaleen stereoversio julkaistiin vuoden 1968 syksyllä "The Kinks Are the Village Green Preservation Society" -albumin Manner-Euroopan- sekä Uuden-Seelannin-painoksella, joka erosi sisällöltään Britannian- ja Yhdysvaltain-painoksista. Se oli levyn kuudes raita päättäen A-puolen. 
Kappaleet singlellä.
A-puoli
B-puoli
Muut versiot.
Tunnetuin kappaleesta tehty cover-versio on Kirsty MacCollin levytys, joka ylsi vuonna 1989 Britanniassa listasijalle kaksitoista. Myös Petula Clark (1969) ja Elvis Costello (1991) ovat tehneet siitä oman version. Suomenkielisen version ”Mies” levytti vuonna 1989 Clifters-yhtye. Tekstin oli kirjoittanut Jaana Rinne.
Piru irti

Piru irti (American Gothic) oli yhdysvaltalainen television kauhusarja, jonka on käsikirjoittanut Shaun Cassidy ja tuottajana toimi Sam Raimi. Sarjaa tehtiin vain yksi esityskausi, jonka ensiesitys oli CBS-kanavalla 22. syyskuuta 1995 – 11. heinäkuuta 1996. Sarja esitettiin myös Suomessa ja sen ensiesitys oli MTV3-kanavalla 3. kesäkuuta 1997.
Sarjan pääosissa olivat Gary Cole, Paige Turco ja Lucas Black. Se sijoittuu fiktiiviseen Trinityn kaupunkiin Etelä-Carolinassa, jonka seriffinä toimii Colen esittämä paha Lucas Buck.
Giorgio Chinaglia

Giorgio Chinaglia (24. tammikuuta 1947 – 1. huhtikuuta 2012) oli italialainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan hyökkääjä. Chinaglia pelasi urallaan muun muassa Laziossa ja New York Cosmosissa sekä Italian maajoukkueessa.
Seurajoukkueura.
Chinaglia syntyi Italiassa, mutta pian sen jälkeen hänen perheensä muutti työn perässä Cardiffiin, Walesiin. Hän liittyi Swansea Towniin. Chinaglia joutui nopeasti ongelmiin seurajohdon kanssa temperamenttinsa takia, ja lopulta hänen Swansea-uransa päättyi hänen isänsä uhkailtua seuran valmentajaa. Perhe palasi tapauksen jälkeen Italiaan ja Chinaglia liittyi pieneen Massesen seuraan.
Kolme vuotta myöhemmin Chinaglia pääsi Seria A:ssa pelaavaan Lazioon, jossa hän löi itsensä läpi. Chinaglia teki runsaasti maaleja, vaikka siihen aikaan Italiassa pelattiin hyvin puolustusvoittoisesti. hän voitti Serie A:n maalikuninkuuden ja toi osaltaan Laziolle seuran ensimmäisen mestaruuden. Lazion 100-vuotisjuhlallisuuksissa kannattajat äänestivät Chinaglian seuran kaikkien aikojen parhaaksi pelaajaksi.
Vuonna 1976 Chinaglia siirtyi Yhdysvaltoihin New York Cosmosiin, jossa hän pelasi hyökkääjänä Pelén rinnalla. Chinagliasta tuli Yhdysvalloissa erittäin suosittu tähti. Hän pelasi seurassa yli seitsemän vuotta, joiden aikana hän teki lähes maalin ottelua kohti yli 200 liigaottelun aikana. Hän on edelleen eniten maaleja tehnyt pelaaja Yhdysvaltain liigajalkapallossa. Vuonna 2000 Chinaglia valittiin National Soccer Hall of Fameen.
Cosmos ja NASL lakkautettiin 1980-luvun puolivälissä ja pian myös Chinaglia lopetti uransa.
Maajoukkueura.
Chinaglia pelasi urallaan 14 maaottelua, joissa hän teki neljä maalia. Ensimmäisen maaottelun Chinaglia pelasi 1972 ja hän oli mukana myös 1974 MM-kisoissa. Lopputurnauksessa hän suuttui ja solvasi valmentajaa tämän vaihdettua Chinaglian ottelussa Haitia vastaan. Tapauksen jälkeen Chinagliaa ei enää valittu maajoukkueeseen.
Myöhempi elämä.
Pelaajauran jälkeen Chinaglia toimi Lazion puheenjohtajana 1983–1985.
Vuonna 2006 Chinaglia pidätettiin epäiltynä osallisuudesta rikollisryhmään, joka yritti ostaa Lazion. Tapauksen jälkeen Chinaglia asui Yhdysvalloissa, jossa hän toimi muun muassa jalkapalloaiheisen radio-ohjelman isäntänä.
Chinaglia kuoli 1. huhtikuuta 2012 sydänkohtaukseen.
WesTV

WesTV oli Raumalla toiminut paikallistelevisiokanava, joka aloitti toimintansa vuonna 1982 nimellä Rauma TV. Vuosina 2003–2011 kanava tunnettiin nimellä Ganal TV, minkä jälkeen se käytti jälleen vuoden ajan alkuperäistä nimeään. Toimitettua ohjelmaa Wes TV lähetti noin 12 tuntia vuorokaudessa.
Kanava näkyi ilmaisena yli 75 000 kotitaloudessa Satakunnan alueella DNA:n kaapeliverkossa. Raision ja Turun alueella Rauma TV lopetti lähetykset 16. huhtikuuta 2012. Kanava lopetti lopullisesti vuoden 2015 aikana.
Kuukausiloma

Kuukausiloma eli "kuukausilupa" oli Suomen kouluissa 1960-luvulle saakka kouluvuoden aikana kerran kuukaudessa sunnuntaiden ja muiden pyhäpäivien lisäksi annettu lupa- eli vapaapäivä. Suomen kouluissa työskenneltiin vuoteen 1971 pää­sääntöisesti kuutena päivänä viikossa, maanantaista lauantaihin, mutta kerran kuu­kaudessa oli yksi arkipäivä vapaata. Lisäksi kesäloma oli nykyistä pidempi ja kesti kesäkuun alusta elokuun loppuun. Kansa- ja oppikouluissa työ- ja loma-ajat lisäksi poikkesivat jonkin verran toisistaan.
Oppikoulujen osalta kuu­kausi­lomasta oli säädetty vuoden 1872 Koulujärjestyksessä. Sen ajankohdasta päätti rehtori.. Kun vuonna 1933 otettiin käyttöön hiihtoloma, päätettiin kuitenkin, ettei maaliskuussa ollut annettava hiihto­loman lisäksi tavanomaista kuukausi­lomaa. Kansa­koulujen osalta säädettiin vuonna 1958, että luku­vuodessa oli 200 työpäivää. Täten loma-aikojen lisäksi lukuvuoteen mahtui muutama lupapäivä, ja asetuksen mukaan ne oli sijoitettava välittömästi sunnuntain tai kirkollisen juhlapäivän edelle tai sen jälkeen, yleensä siis lauantaiksi tai maanantaiksi
Kun työelämässä 1960-luvulla vähitellen siirryttiin viisi­päiväiseen työ­viikkoon, tehtiin samoin vaiheittain myös kouluissa. Syyslukukauden alusta 1968 lähtien olivat syyskuussa lauantait lupa­päiviä, samoin toukokuussa paitsi silloin, kun samalle viikolle sattui jokin muu yleinen pyhä- tai vapaapäivä (vappu, helatorstai tai toinen helluntaipäivä). Muuna aikana luku­vuodesta oli vapaa­päiviä sunnuntaiden ja muiden pyhä­päivien sekä loma-aikojen lisäksi enää yhteensä vain neljä.. Koko vuodeksi viisi­päiväiseen työ­viikkoon siirryttiin kouluissa syysl­uku­kauden alusta 1971, jolloin samalla kesä­lomaa lyhennettiin, aluksi väliaikaisella säännöksellä, seuraavasta vuodesta lähtien vakinaisesti. Vapaiden lauantaiden lisäksi ei kouluissa enää tämän jälkeen annettu vanhan käytännön mukaisia kuukausilomia.
Markiisi (verho)

Markiisi on ikkunan yläpuolelle asenettava yleensä kankaasta tehty peite, joka antaa suojaa auringonpaisteelta. Suomessa markiisien sijaan auringonvalolta suojaavat edelleen sälekaihtimet, mutta hiljalleen markiisien käyttö on yleistymässä. Jo 1990-luvulta markiisit ovat olleet yleistymään päin esimerkiksi Ruotsissa.
Markiisi on ikkunaa hieman leveämpi kangaskatos, joka kaartuu jyrkässä kulmassa eteenpäin ja suojaa suoralta auringonpaisteelta. Markiisi on tuettu seinään kiinnitetuetuilla varsilta, jotka myös pingottavat kankaan.
Terassimarkiisi suojaa terassia tai patiota suoralta auringolta sekä sateelta. Terassimarkiisi on loivempi ja ulottuu kauemmas seinästä kuin ikkunamarkiisi. Terassimarkiisin ja ikkunamarkiisin lisäksi on vielä kolmas malli, laskostettava korimarkiisi.
Markiisia pidetään auki tarpeen mukaan ja se on kelattavissa pois, kun sitä ei tarvita. Markiisi kelataan joko sähköllä tai käsin. Jousi tai kaasujousi helpottaa markiisin avaamista painovoiman lisäksi. Nykyisellään markiisin moottoreihin voidaan myös kytkeä automatiikka, joka kelaa markiisia säätilan mukaan.
Markiisi ei aina tarvitse lupaa rakennusvalvontaviranomaisilta, kuitenkin kaavoitetuilla alueilla ja kulttuurihistoriallisesti arvokkaissa ympäristöissä kannattaa aloittaa markiisin suunnittelu ottamalla ensin yhteyttä kunnan rakennusvalvontaan.
Markiisi suojaa auringolta eri tavoin kuin esimerkiksi verhot tai sälekaihdin, sillä verhoja tai sälekaihdinta käytettäessä aurinko pääsee kuumentamaan ainakin uloimman ikkunalasin, kun taas ikkunamarkiisia käytettäessä lasikin jää varjoon. Lisäksi markiisi ei peitä näköalaa, mutta suojaa silti tehokkaasti kasvit, tapetit, tekstiilit ja huonekalut.
Pendletonin laki valtion viranhaltijoista

Pendletonin laki valtion viranhaltijoista (, virallisesti "ch. 27, 22 Stat. 403") on liittovaltion laajuinen laki Yhdysvalloissa. Vuonna 1883 hyväksytty Pendletonin laki kielsi Yhdysvaltain liittovaltion alaisten virkamiesten palkkaamisen tai erottamisen poliittisin perustein. Ennen lain voimaantuloa oli normaalia, että hallitseva puolue asetti puolueen tukijoita merkittäviin virkoihin, mitä kutsuttiin spoils-järjestelmäksi. Yksi tunnetuimmista esimerkeistä on vuodelta 1871, jolloin presidentti Ulysses S. Grant ja yksi republikaanisen puolueen johtohahmoista, Roscoe Conkling, nimittivät Chester A. Arthurin korkeaan virkaan New Yorkin satamaan. Arthur, joka sai nimityksellä tuhatkunta alaista, palkkasi alaisikseen Conklingia tukeneita republikaaneja, jotka antoivat osan palkastaan suoraan puolueelle.
Ensimmäisen kerran poliittisia nimityksiä yritti estää vuosina 1877–1881 presidenttinä toiminut republikaani Rutherford B. Hayes. Hayes erotti useita poliittisesti nimitettyjä virkamiehiä, myös Chester A. Arthurin. Myös Hayesin seuraaja, republikaani James Garfield, pyrki aktiivisesti lopettamaan poliittiset nimitykset. Garfieldin suunnitelmat jäivät kesken, kun häntä ammuttiin presidenttikauden alussa. Garfieldin kuoltua muutamaa kuukautta myöhemmin presidentiksi nousi varapresidentti Chester A. Arthur. Arthur kannatti ennen presidentiksi nousemista poliittisia nimityksiä, mutta yllättäen tuki Pendletonin lakiehdotusta, jonka hän hyväksyi tammikuussa 1883.
Luis Armando Bambarén Gastelumendi

Luis Armando Bambarén Gastelumendi (14. tammikuuta 1928 – 19. maaliskuuta 2021) oli perulainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin jesuiittojen papiksi 15. heinäkuuta 1958 ja nimitettiin Liman arkkihiippakunnan vihkipiispaksi sekä Sertein titulaaripiispaksi 1. joulukuuta 1967. Piispaksi vihkiminen seurasi 7. tammikuuta 1968. Pääkonsekraattorina toimi Juan Landázuri Ricketts, jota avustivat Ricardo Durand Flórez ja Alcides Mendoza Castro.
Bambarén Gastelumendi sai 2. kesäkuuta 1978 nimityksen Chimboten prelaatiksi ja sitten 6. huhtikuuta 1983 piispaksi. Hän jäi eläkkeelle 4. helmikuuta 2004.
Kaappaus Pohjanmerellä

Kaappaus Pohjanmerellä () on Andrew V. McLaglenin ohjaama elokuva vuodelta 1979, jonka pääosassa näyttelee Roger Moore. Elokuva kertoo iskuryhmästä, joka lähtee pelastamaan kaapattuja öljynporauslauttoja.
Vastaanotto.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Bello Romano kutsui elokuvaa vähätoimintaiseksi, viihteelliseksi trilleriksi ja antoi sille kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
Porin Sanomat

Porin Sanomat oli Porissa vuosina 1973–2013 ilmestynyt kaupunkilehti. 
Sen jakelulevikki oli 60 000 kappaletta. Porin Sanomia julkaisi lehden viimeisinä vuosina Alma Media -konserniin kuuluva Satakunnan Kirjateollisuus. Lehti ilmestyi kahdesti viikossa, keskiviikkoisin ja lauantaisin.
Kesäkuussa 2013 lehti fuusioitiin osaksi Satakunnan Kansaa, ja se alkoi ilmestyä lehden mukana perjantaisin jaettavana Porilaine-nimisenä liitteenä.
Välimerentyräkki

Välimerentyräkki ("Euphorbia characias") on monivuotinen ja myrkyllinen tyräkkikasvi. Kasvin latinankielinen nimi "characias" pohjautuu antiikin kreikkalaisen lääkärin ja kasvitieteilijän Dioskurideen teksteihin. Nimi viittaa kasvin suosimaan kiviseen tai kallioiseen elinympäristöön ("hárakas" = kivi).
Ulkonäkö ja koko.
Välimerentyräkin lehdet ovat harmaat, pitkulaiset ja niitä on paljon. Kasvin varret ovat suoria ja vahvoja, ja alaosastaan paljaita. Välimerentyräkki kasvaa 30–80 senttimetriä korkeaksi. Kasvin kukinto on lyhytlapakkoinen ja muodoltaan tiheä sarja. Välimerentyräkki kukkii tammikuun lopulta toukokuun alkuun.
Levinneisyys.
Välimerentyräkki kasvaa kotoperäisenä Välimeren alueella. Pohjois-Amerikassa kasvia tavataan Yhdysvaltojen länsirannikolla Kalifornian osavaltion Alamedan piirikunnassa, jonne se on istutettu.
Tomás Balduíno

Tomás Balduíno (31. joulukuuta 1922 Posse – 2. toukokuuta 2014) oli brasilialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin dominikaanien papiksi 4. heinäkuuta 1948 ja nimitettiin Santíssima Conceição do Araguaian koadjuuttoriprelaatiksi sekä Vicus Pacatin titulaaripiispaksi 15. elokuuta 1967.
Balduíno sai nimityksen Goiásin piispaksi 10. marraskuuta 1967, ja piispaksi konsekroinnin suoritti 26. marraskuuta Sebastiano Baggio, jota avustivat Alberto Gaudêncio Ramos ja Alain Marie Hubert Antoine Jean Roland du Noday. Balduíno jäi eläkkeelle 2. joulukuuta 1998. Hän tuli tunnetuksi maattomien työläisten puolustajana.
Antônio Afonso de Miranda

Antônio Afonso de Miranda (14. huhtikuuta 1920 Cipotânea – 11. lokakuuta 2021 Juiz de Fora) oli brasilialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 1. marraskuuta 1945 ja nimitettiin Lorenan hiippakunnan piispaksi 3. marraskuuta 1971. Piispaksi vihkiminen seurasi 27. joulukuuta. Pääkonsekraattorina toimi Umberto Mozzoni, jota avustivat Belchior Joaquim da Silva Neto ja Cristiano Portela de Araújo Pena.
Afonso de Miranda sai 11. heinäkuuta 1977 nimityksen Campanhan koadjuuttoripiispaksi ja 6. elokuuta 1981 Taubatén piispaksi. Hän jäi eläkkeelle 22. toukokuuta 1996.
Emil Breitkreutz

Emil William Breitkreutz (16. marraskuuta 1883 Wausau, Wisconsin – 3. toukokuuta 1972 San Gabriel, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen yleisurheilija ja olympiamitalisti, joka kilpaili keskimatkojen juoksussa. Hänen seuransa oli Milwaukee Athletic Club.
Breitkreutz opiskeli Etelä-Kalifornian yliopistossa, josta hän valmistui vuonna 1906. Hän osallistui St. Louisin olympialaisiin 1904 sattumalta, sillä hän oli enemmän kiinnostunut maailmannäyttelyssä esillä olleista tekniikka-asioista kuin samaan aikaan pidetyistä olympialaisista. Breitkreutz kuitenkin kilpaili 800 metrin juoksuussa, jossa hän sai pronssia johdettuaan vielä puolimatkassa. Hän teki samana vuonna matkan ennätysaikansa 1.56,3.
Breitkreutz toimi yliopistonsa ensimmäisenä koripallovalmentajana ja oli myöhemmin Amateur Athletic Unionin yleisurheilutoimitsijana sekä lentopallojaoston puheenjohtajana.
I’m from Missouri

I'm from Missouri on yhdysvaltalainen komedia-/draamaelokuva vuodelta 1939, jonka ohjasi Theodore Reed. Pääosissa ovat Gladys George, Bob Burns ja Gene Lockhart; sivuosissa ovat muun muassa Judith Barrett, William Henry ja Patricia Morison.
"I'm from Missouri" perustuu Homer Croyn ja Julian Streetin tarinoihin kirjasta "Sixteen Hands". Tarinoista käsikirjoituksen laativat Duke Atteberry ja Jack Moffitt. Paramount Picturesin tuottama draamakomedia sai ensi-iltansa kotimaassaan ensimmäisen kerran New Yorkissa 22. maaliskuuta 1939 ja koko maassa 7. huhtikuuta.