tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Paatova

Paatova () on kylä Leningradin alueen Hatsinan piirin Possatan kunnassa Venäjällä. Se sijaitsee Ortesjoen rannalla 31 kilometriä Hatsinasta etelään ja 2,5 kilometriä Possatasta lounaaseen. Kylän ohi kulkee Pietarin ja Pihkovan välinen M20-valtatie. Asukkaita on 1500 henkeä (vuonna 2010). Paatova on kunnan toiseksi suurin asutuskeskus.
Kylä mainitaan ensimmäisen kerran Novgorodin Vatjan viidenneksen verokirjassa vuonna 1499/1500. 1800-luvun alussa se kuului dekabristi Kondrati Rylejevin äidille ja myöhemmin Nabokovin suvulle. Kylän asukkaat olivat venäläisiä.
Nykyään Paatova koostuu toisen maailmansodan jälkeen rakennetuista omakotitaloista sekä viisikerroksisista kerrostaloista. Kylässä toimii Oredež-maatalousyrityksen suurkanala. Palveluja ovat lastentarha, kulttuuri- ja vapaa-ajankeskus, kirjasto, lääkärin vastaanotto, posti ja kauppa. Lähistöllä sijaitsee suuri puutarhapalsta-alue. Nähtävyyksiin kuuluvat Rylejevin syntymäkartanon jäännökset muistomerkkeineen.
Vekarateatteri

Vekarateatteri on Keravalla toimiva teatteritaiteen perusopetusoppilaitos. Teatteri perustettiin vuonna 1990 ja sen ensimmäiset ohjaajat olivat näyttelijäpariskunta Simo ja Ulla-Sisko Tamminen. Vuosina 1996-2017 Vekarateatteri jakoi Keravan teatteritalon tilat Keravan Teatterin ja Keski-Uudenmaan Teatteri KUT:in kanssa. Vuodesta 2019 lähtien Vekarateatterilla on ollut omat tilat Keravan keskustassa tunnelmallisessa Hyyppärän talossa.
Vekarateatterin toiminnanjohtajana on vuodesta 2010 lähtien toiminut teatteri-ilmaisun ohjaaja Marko Kokko. Vekarateatteri järjestää teatteriopetusta yli 6-vuotiaille omissa ikäryhmissään. Syventävien opintojen ryhmä tunnetaan Keravan Nuorisoteatterina. Aikuisille Vekarateatteri tarjoaa improvisaatio-opetusta Mahalasku-ryhmässä sekä teatteritaiteen perusopetusta nelivuotisessa ATPO-ryhmässä. Lisäksi opetusta annetaan mm. teatteritekniikan, lavastuksen, tarpeiston valmistamisen, sanataiteen ja liveroolipelien kursseilla.
Opetustoiminnan lisäksi Vekarateatteri on tuottanut kesäteatteriesityksiä vuodesta 1997 Keravan kartanon kesäteatterissa sekä Krapin kesäteatterissa Tuusulassa. Nykyään Vekarateatterilla on oma kesänäyttämönsä oman toimitalonsa tontilla.
Zarqa (joki)

Zarqa tai nykyarabiaksi Nahr ez-Zarqa on Jordaniin laskeva joki, joka on aikaisemmin tunnettu hepreankielisellä nimellä Jabbok, jota käytetään edelleen useissa kielissä. 
Joki alkaa lähes 800 metrin korkeudessa Ain Ghazalin lähteestä, joka sijaitsee Ammanista koilliseen, juoksee aluksi pohjoiseen ja sitten länteen. Se virtaa Jordanin itäpuolella syvässä ja leveässä laaksossa keskimäärin 355 metriä merenpinnan alapuolella, seudun tiheimmin asutettujen (keskimäärin 221 henkeä km2) ja teollistuneimpien alueiden halki. Zarqa yhtyy Jordaniin Gennesaretinjärven ja Kuolleenmeren välissä. 
Jokea säännöstellään vuonna 1970 valmistuneella padolla, jota korotettiin vuonna 1987. Joen vettä käytetään runsaasti kaupunkien vesihuoltoon, kasteluun ja teollisuuden tarpeisiin. Pahasti saastuneen joen veden laatu on heikentynyt entisestään siihen johdetuista kotitalouksien ja teollisuuden jätevesistä, joita joutuu täysin käsittelemättöminä jokeen. Joen virtaama muodostuu jo luontaisestikin vähävetisinä kesäkuukausina suurelta osin näistä vesistä. Zarqa-joen entistäminen onkin yksi Jordanian ympäristöministeriön tärkeimmistä tehtävistä. 
Joesta käytetään useita nimiä, joista Jabbok esiintyy jo Raamatussa. Esimerkiksi ensimmäisessä Mooseksenkirjan luvun 32 jakeissa 22-32 kerrotaan, kuinka Jaakob taisteli tuntemattoman miehen kanssa Jabbokin kahluupaikalla. Erilaisten kirjoitusasun muunnosten lisäksi Nahr ez-Zarqaa tarkoitetaan Jabbokin lisäksi nimillä Seil ez Zarqa, Wadi Ain Ghazal, Wadi Zerka, Wadi `Ayn Ghazal ja Wadi az Zarqa' muunnoksineen. 
Zarqa-joen geologiseksi iäksi oletetaan noin 30 miljoonaa vuotta. Seutu on kuivaa ja enimmäkseen viljeltyä, mutta jonkin verran esiintyy luontaisesti harvaa piikkipensaskasvustoa. Joen varrelta on löydetty runsaasti meripihkaa, josta löydetyt eläinten ja kasvien jäänteet kertovat alueella aikoinaan vallinneista trooppisista oloista sekä runsaasta eläin- ja kasvikunnasta.
Vesileinikki ja rantakivet

Vesileinikki ja rantakivet on Eero Järnefeltin (1863–1937) öljyvärimaalaus kankaalle, 38×28 cm, vuodelta 1895. Maalaus on taiteilijan toinen teos tästä aiheesta. Teos kuuluu Ateneumin taidemuseon kokoelmiin. 
Maalaus.
Teos kuvaa realistisella otteella kukkivaa vesileinikkiä läpinäkyvässä rantavedessä. Maalauksessa on kuvattu kasvin ohella pientä virtausta, auringon valoa veden pinnassa sekä kiviä veden pohjalla. Teoksen antama vaikutelma on viileän herkkä hetki tuon kasvin elämästä sen karussa ympäristössä. Pehmentävänä tekijänä ovat sammaloituneet kivet pinnan alla - ne ikään kuin kertovat lämmön yhdistymistä sittenkin kasvin elämään. 
Eero Järnefeltin tätä aiemmassa unenomaisessa vesileinikkityössä kasvi oli kuvattu violetinsinistä tasaista taustaa vasten. Tämä rantavesiaiheinen teos puolestaan saa voimansa siitä, että se kuvaa taitavasti syvenevää vettä hennon kasvin kasvualustana.
Veteen liitetyt luontoaiheet, niin kasvit kuin eläimetkin, olivat Järnefeltille läheisiä. Hän oli kiinnostunut sekä suppeista että laajoista näkymistä, kuten Kolin kansallismaisemasta, joka on tullut monille suomalaisille tutuksi hänen töidensä kautta.
Rääsinä

Rääsinä () on kylä Leningradin alueen Hatsinan piirin Possatan kunnassa Venäjällä. Se sijaitsee Ortesjoen rannalla 29 kilometriä Hatsinasta etelään ja kaksi kilometriä Possatasta luoteeseen. Kylän ohi kulkee Pietarin ja Pihkovan välinen M20-valtatie. Asukkaita on 71 henkeä (vuonna 2010).
Kylä mainitaan ensimmäisen kerran Novgorodin Vatjan viidenneksen verokirjassa vuonna 1499/1500. 1700-luvun alussa se kuului Pietari I:n pojan Aleksei Petrovitšin omistamaan Kurovitsan kartanoon. Vuosisadan lopussa Paavali I lahjoitti sen everstiluutnantti Pjotr Maljutinille. Kylän asukkaat olivat venäläisiä.
Nykyään Rääsinä koostuu etupäässä omakotitaloista. Kylässä on kauppa. Lähistöllä sijaitsee pieni puutarhapalsta-alue.
Taamitsa

Taamitsa () on kylä Leningradin alueen Hatsinan piirin Possatan kunnassa Venäjällä. Se sijaitsee Ortesjoen rannalla Paatovaa vastapäätä 30,5 kilometriä Hatsinasta etelään ja 2,5 kilometriä Possatasta länteen. Kylän ohi kulkee Pietarin ja Pihkovan välinen M20-valtatie. Asukkaita on vajaat 400 henkeä (vuonna 2010).
Kylä mainitaan ensimmäisen kerran Novgorodin Vatjan viidenneksen verokirjassa vuonna 1499/1500. Sen lähellä sijaitseva kurgaanihauta on ajoitettu 1000–1200-luvulle. 1700-luvun alussa Taamitsa kuului Pietari I:n pojalleen Aleksei Petrovitšille lahjoittamaan Kurovitsan kartanoon. Myöhemmin sen omistivat muun muassa keisarinna Praskovja Fjodorovna ja tämän tyttäret sekä Paavali I:n suosikki Pjotr Maljutin. Kylän asukkaat olivat vanhauskoisia venäläisiä.
Nykyään Taamitsa koostuu puutarhapalstojen ympäröimistä omakotitaloista. Kylässä on kauppa ja ortodoksinen tsasouna. Sen lähistöllä on Venäjän hydrometeorologisen yliopiston koulutuskeskus, pieni puutarhapalsta-alue sekä entisiä lasten kesäleirejä.
Saamusti

Saamusti () on kylä Leningradin alueen Hatsinan piirin Possatan kunnassa Venäjällä. Se sijaitsee 27 kilometriä Hatsinasta etelään ja 3,5 kilometriä Possatasta luoteeseen. Kylän ohi kulkee Pietarin ja Pihkovan välinen M20-valtatie sekä Kemppaalan (ven. "Kempolovo") ja Hattulan välinen maantie. Asukkaita on 54 henkeä (vuonna 2010).
Kylä mainitaan 1600-luvun kartoissa. Ennen 1860-lukua sen asukkaat olivat kartanonherrojen maaorjia. 1900-luvun alussa Saamusti oli inkeriläis-venäläinen sekakylä. Suomalaiset kuuluivat Koprinan luterilaiseen seurakuntaan.
Nykyään Saamusti koostuu puutarhapalstojen ympäröimistä omakotitaloista. Kylässä on kauppa. Lähistöllä on pieni puutarhapalsta-alue sekä vapaa-ajanviettoon käytettyjä veden täyttämiä hiekkakuoppia.
Lätä

Lätä () on kylä Leningradin alueen Hatsinan piirin Possatan kunnassa. Se sijaitsee 34,5 kilometriä Hatsinasta lounaaseen ja 9,5 kilometriä Possatasta länteen. Asukkaita on 57 henkeä (vuonna 2010).
Kylä mainitaan 1700-luvun kartoissa. 1860-luvulle saakka sen asukkaat olivat kartanonherrojen maaorjia. Lätän inkerinsuomalaiset kuuluivat Koprinan luterilaiseen seurakuntaan.
Nykyään Lätä on Possatan kunnan syrjäisin kylä. Sinne johtaa asvaltoitu maantie Vuirista. Kylä koostuu puutarhapalstojen ympäröimistä omakotitaloista. Lähistöllä on pieni puutarhapalsta-alue.
Mesina

Mesina () on kylä Leningradin alueen Hatsinan piirin Possatan kunnassa. Se sijaitsee Ortesjoen varrella 25,5 kilometriä Hatsinasta etelään ja viisi kilometriä Possatasta koilliseen. Kylän ohi kulkee Pietarin ja Pihkovan välinen M20-valtatie sekä Kemppaalan (ven. "Kempolovo") ja Hattulan välinen maantie. Idässä se rajoittuu Siiverskaan. Asukkaita on reilut 150 henkeä (vuonna 2010).
Kylä mainitaan ensimmäisen kerran Novgorodin Vatjan viidenneksen verokirjassa vuonna 1499/1500. 1860-luvulle saakka sen asukkaat olivat kartanonherrojen maaorjia. 1900-luvun alussa Mesina oli inkeriläis-venäläinen sekakylä. Sen suomalaiset kuuluivat Koprinan luterilaiseen seurakuntaan.
Kylässä on kauppa ja ortodoksinen tsasouna. Nähtävyyksiin kuuluu kaksi kurgaanihautaa.
Riepitsa

Riepitsa () on kylä Leningradin alueen Hatsinan piirin Possatan kunnassa. Se sijaitsee Ortesjoen rannalla 27,5 kilometriä Hatsinasta etelään ja kolme kilometriä Possatasta koilliseen. Kylän ohi kulkee Pietarin ja Pihkovan välinen M20-valtatie. Asukkaita on 46 henkeä (vuonna 2010).
Kylä mainitaan 1700-luvun kartoissa. 1860-luvulle saakka sen asukkaat olivat kartanonherrojen maaorjia. Riepitsan inkerinsuomalaiset kuuluivat Koprinan luterilaiseen seurakuntaan. Nykyään Riepitsa koostuu puutarhapalstojen ympäröimistä omakotitaloista. Kylässä on kauppa.
Savota

Savota () on kylä Leningradin alueen Hatsinan piirin Possatan kunnassa. Se sijaitsee Ortesjoen rannalla 32 kilometriä Hatsinasta lounaaseen ja kuusi kilometriä Possatasta länteen. Asukkaita on 18 henkeä (vuonna 2010).
Kylä on saanut nimensä Venäjän kansalaissotaan saakka toimineesta Tšikinin veljesten kuparinvalssaamosta. Sen yhteyteen tehty suuri tekojärvi on edelleen olemassa. Savotan asukkaat olivat venäläisiä.
Nykyään Savota koostuu omakotitaloista. Kylässä on kauppa.
Nähtävyyksiin kuuluvat entisen kartanon puistoalue ja 1940-luvulla rakennetun Taamitsan vesivoimalaitoksen rauniot. Lähistöllä on pieni puutarhapalsta-alue.
Vanha-Potopia

Vanha-Potopia () on kylä Leningradin alueen Hatsinan piirin Possatan kunnassa. Se sijaitsee 23 kilometriä Hatsinasta etelään ja seitsemän kilometriä Possatasta pohjoiseen. Kylän ohi kulkee Pietarin ja Pihkovan välinen M20-valtatie. Asukkaita on 35 henkeä (vuonna 2010).
Potopian kylä mainitaan 1600-luvun kartoissa. Sen asukkaat olivat venäläisiä maaorjia.
Nykyään Vanha-Potopia koostuu puutarhapalstojen ympäröimistä omakotitaloista. Lähistöllä on suuria puutarhapalsta-alueita.
Uusi-Potopia

Uusi-Potopia () on kylä Leningradin alueen Hatsinan piirin Possatan kunnassa. Se sijaitsee 22,5 kilometriä Hatsinasta etelään ja seitsemän kilometriä Possatasta pohjoiseen. Kylän ohi kulkee Pietarin ja Pihkovan välinen M20-valtatie. Asukkaita on 34 henkeä (vuonna 2010).
Kylä on perustettu 1700-luvulla. Sen asukkaat olivat venäläisiä maaorjia. Nykyään Uusi-Potopia koostuu puutarhapalstojen ympäröimistä omakotitaloista.
Potopia

Potopia () on kylä Leningradin alueen Hatsinan piirin Possatan kunnassa. Se sijaitsee 23,5 kilometriä Hatsinasta etelään ja kuusi kilometriä Possatasta pohjoiseen. Kylän ohi kulkee Pietarin ja Pihkovan välinen M20-valtatie. Asukkaita on 15 henkeä (vuonna 2010).
Potopia on syntynyt 1800-luvulla rakennetun Kaunasin maantien varteen. Sen asukkaat olivat venäläisiä maaorjia. Myöhemmin kylää kutsuttiin myös nimellä "Hartševni". Nykyään se koostuu puutarhapalstojen ympäröimistä omakotitaloista. Lähistöllä on huoltoasema.
Kiyonori Kikutake

Kiyonori Kikutake (, 1. huhtikuuta 1928, Kurume, Fukuokan prefektuuri – 26. joulukuuta 2011, Tokio) oli merkittävä japanilainen arkkitehti. Hän oli yksi metabolistien perustajajäsenistä 1960-luvulla ja suunnitteli pitkän uransa aikana lukuisia rakennuksia asuintaloista ja toimistoista museoihin, kaupungintaloihin ja urheiluareenoihin.
Elämä ja työt.
Kikutake syntyi Kurumen kaupungissa Kyūshūlla. Hän voitti jo teini-ikäisenä paikallisen rautatieaseman suunnittelukilpailun ja jatkoi kilpailuihin osallistumista opiskellessaan Wasedan yliopistossa, josta hän valmistui vuonna 1950. Oman toimistonsa hän perusti pian sen jälkeen vuonna 1953. Hänen ensimmäinen merkittävä työnsä oli Sky House, hänen oma kotitalonsa, jossa yhdistyivät perinteisen japanilaisen arkkitehtuurin muunneltavuus ja modernismi. Rakennuksessa kodin toiminnot on järjestetty yhteen pilareille nostettuun tilaan.
Metabolismi oli 1960-luvulla kukoistanut sodan jälkeen valmistuneiden arkkitehtien liike, joka sai ensi kerran huomiota Tokion World Design Conference -tapahtumassa vuonna 1960. Metabolistien suunnitelmat olivat usein futuristisia ja utopistisia, kuten kelluvia kaupunkeja. Kikutaken Marine City -suunnitelmalla (1958), joka koostui Tokionlahdella kelluvista saarista, oli huomattava vaikutus metabolismin suuntaan. Suunnitelman ajatuksena oli helpottaa kasvavan suurkaupungin väentungosta ja ottaa rakentaminen yksityiseltä sektorilta keskitetysti hallinnon käsiin. Merelle rakentamalla voitiin paeta teollistumisen aiheuttamia ongelmia. Metabolismi liikkeenä taantui 1970-luvulla, mutta Kikutake jatkoi edelleen kelluvien kaupunkien kehittämistä.
Kikutaken suunnittelemista rakennuksista merkittävimpiin lukeutuvat esimerkiksi Izumon pyhäkön hallintorakennus (1963), Miyakonojōn kaupungin kansalaiskeskus (1966), Osakan vuoden 1970 maailmannäyttelyn torni, Edo-Tokio-museo (1993) ja jo purettu Tokion Sofitel-hotelli.
Cannesin elokuvajuhlat 2012

65. Cannesin elokuvajuhlat järjestettiin Ranskan Cannesissa 16.–27. toukokuuta 2012. Pääpalkinnon eli Kultaisen palmun jakavan tuomariston puheenjohtajana toimi italialainen elokuvaohjaaja Nanni Moretti.
Elokuvajuhla alkoi yhdysvaltalaisen Wes Andersonin ohjaamalla elokuvalla "Moonrise Kingdom" ja päättyi ranskalaisohjaaja Claude Millerin viimeiseksi jääneellä elokuvalla "Thérèse Desqueyroux".
Kultainen palmu (Palme d’Or).
Michael Haneken ohjaama ranskankielinen draamaelokuva "Rakkaus" palkittiin Kultaisella palmulla.
HMS Roberts (F40)

HMS Roberts (viirinumero F40) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Roberts-luokan monitori toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin 16. maaliskuuta 1940 John Brown and Companyltä Clydebankistä, missä köli laskettiin reilua kuukautta myöhemmin 30. huhtikuuta. Alus laskettiin vesille 1. helmikuuta 1941 ja valmistui saman vuoden lopulla 6. lokakuuta. Valmistuessaan alukselle oli asennettu ilmavalvontatutka tyyppiä 281, merivalvontatutka tyyppiä 272, tulenjohtotutkat pääaseille tyyppiä 285 ja ilmatorjunnalle tyyppiä 282. Tutkajärjestelmät mahdollistivat aluksen tehokkaan ilmatorjunnan ja siten sen käytön kelluvana ilmatorjuntapatterina.
Palvelus.
Alus palasi Japanin antauduttua Maltan (5. marraskuuta 1945) kautta Devonportiin, jossa se poistettiin palveluksesta. Alus siirrettiin 27. marraskuuta reserviin, missä sitä käytettiin tykistön alkeiskoulutukseen. Alus sijoitettiin poistolistalle ja se myytiin BISCOlle, mutta alus jatkoi kuitenkin palvelustaan vuokrattuna majoitusaluksena Devonportissa. Alus hinattiin 19. heinäkuuta 1965 T. W. Wardille Inverkeithingiin romutettavaksi.
Jakkiliitin

Jakkiliitin, myös "plugiliitin", "6,35 mm plugi" tai "3,5 mm plugi", on erityisesti äänitekniikassa käytetty liitin. Nimitys plugi tulee englannin kielestä: pistukka ja pistoke. 
Lisäksi vanhoissa käsikäyttöisissä puhelinkeskuksissa on ollut käytössä Bantam (TT) pistoke, 4,47 mm pistoke, joita edelleenkin käytetään analogisissa syntetisaattoreissa, äänitysstudioissa sekä radio- ja tv-studioissa. 
Jakkiliittimen rakenne on koaksiaalinen. Se on tavallisimmin kaksi- tai kolminapainen, esimerkiksi kuulokkeissa ja sähkökitaran mikrofonikaapeleissa käytetty, yleensä 6,35, 4,4 (Pentaconn, balansoitu viisinapainen stereo), 3,5 tai 2,5 mm läpimittainen pistoke. Kolminapaiset on tarkoitettu stereo- ja kaksinapaiset monokäyttöön. 
Yleisimmistä liittimistä koot 1/4 tuuma on sama kuin 6,35 mm, mutta 1/8 tuuma ei ole täysin sama kuin 3,5 mm. 1/8 tuuma on 3,175 mm ja se on ollut englantilaisessa systeemissä joskus 1960-luvulla. Standardoinnissa 1/4 tuuma säilyi, mutta 1/8 tuuman korvasi 3,5 mm.
Jakkiliittimiä on saatavina sekä koiras- että naarastyyppisinä. Koirasliittimiä on saatavana sekä suorana että 90 asteen kulmassa olevana. 
Naaraspuolisia liittimiä on olemassa sekä kuulokejatkojohdoissa käytettäviä johtimeen liitettäviä versioita että laitteisiin kiinteästi asennettavia runkopistukoita. Runkoon asennettavissa versioissa on usein apukosketin, joka katkaisee virran kaiuttimista kun kuuloke liitetään. 6,35 millistä naarastyyppistä liitintä käytetään usein audiomiksereissä ja kitaravahvistimissa.
Kolminapaista liitintä voi käyttää myös balansoidussa monofonisessa kytkennässä XLR-liittimien tapaan, jolloin häiriöherkkys mikrofonikäytössä pienenee.
Liittimestä on olemassa myös nelinapainen versio, jota voi käyttää esimerkiksi analogisissa headseteissä eli kuulokemikrofoneissa. Toteutus vaatii toimiakseen myös nelinapaisen naarasliittimen. Neljännellä navalla voidaan myös syöttää stereoäänen rinnalle esimerkiksi komposiittivideosignaali.
Michel Hazanavicius

Michel Hazanavicius (s. 29. maaliskuuta 1967) on ranskalainen elokuvaohjaaja, -tuottaja ja -käsikirjoittaja. Hazanaviciusin tunnetuimpia teoksia ovat muun muassa vakoiluelokuvaparodiat ' ja ', joissa pääosassa näyttelee Jean Dujardin. Hazanaviciusin vuonna 2011 julkaistu mustavalkoinen mykkäelokuva "The Artist" sai muun muassa seitsemän BAFTA-palkintoa, kolme Golden Globe -palkintoa ja viisi Oscar-palkintoa.
HMS Ardent (1894)

HMS Ardent oli Britannian Kuninkaallisen laivaston vuonna 1895 valmistunut Ardent-luokan torpedovenehävittäjä.
Valmistus.
Alus tilattiin 12. lokakuuta 1893 John I. Thornycroftin and Companyltä Chiswickistä, jolloin sen toimitusajaksi määrättiin 13 kuukautta. Aluksen köli laskettiin joulukuussa 1893 telakkanumerolla 297 ja se laskettiin vesille 16. lokakuuta 1894 kumminaan telakan perustajan John Isaac Thornycroftin tytär rouva C. T. Cornish. Alus valmistui 25. maaliskuuta 1895.
Palvelus.
"HMS Ardent" liitettiin huhtikuussa 1895 Välimeren laivastoon ja vuosikymmenen lopulla alus oli "HMS Ramilliesin" emälaivana. Sitä käytettiin myös lämmittäjien koulutuksessa. Alus myytiin romutettavaksi 10. lokakuuta 1911.
Jelizaveta Zvantsevan muotokuva

Jelizaveta Zvantsevan muotokuva vuodelta 1889 on Ilja Repinin (1844-1930) maalaama öljytyö, 89×69 cm. Maalaus kuuluu Ateneumin taidemuseon kokoelmiin.
Maalauksessa, jossa mustapukuinen Jelizaveta istuu kullatulla sametilla päällystetyllä tuolilla tulee ilmi taiteilijan vahvuus, jona pidettiin hänen kykyään tulkita maalattavien henkilöiden sielunliikkeitä. Hänen muotokuvissaan on piirteitä sekä akateemisesta että realismille ominaisesta maalaustavasta.
Malli oli taidemaalari ja Repinin oppilas, Jelizaveta Zvantseva. Maalaus lahjoitettiin vuonna 1920 Ateneumin taidemuseolle.
HMS Boxer (1894)

HMS Boxer oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1905 valmistunut Ardent-luokan torpedovenehävittäjä.
Valmistus.
Alus tilattiin 12. lokakuuta 1893 John I. Thornycroftin and Companyltä Chiswickistä, jolloin sen valmistumisajaksi määrättiin 14 kuukautta. Köli laskettiin helmikuussa 1894 telakkanumerolla 298. Alus laskettiin vesille 28. marraskuuta kumminaan telakan perustajan John Isaac Thornycroftin veljen Hamon tytär Joan Thornycroft ja se valmistui kesäkuussa 1895.
Palvelus.
Toukokuussa 1896 alus liitettiin Välimeren laivastoon. Alus upposi kolaroituaan 8. helmikuuta 1918 "SS St. Patrickin" kanssa Englannin kanaalissa.
DIN-liitin

DIN-liittimet ovat pyöreitä elektroniikan liittimiä, joka ovat DIN-standardointi-instituutin ("Deutsches Institut für Normung") määrittelemiä. DIN-liittimiä on aiemmin käytetty yleisesti erityisesti äänisignaalien kytkennöissä.
DIN-liittimet olivat yleisiä 1900-luvun jälkipuolella valmistetuissa äänentoistolaitteissa linja- ja mikrofonitasoisten signaalien kytkennässä sekä kaiutin- ja mikrofoniliitännöissä. Liitintyyppiä on käytetty myös äänentoistolaitteiden langallisissa kauko-ohjaimissa sekä MIDI-liitännässä. Myöhemmin USB-liitännän yleistyminen on vähentänyt DIN-liittimen käyttöä MIDI-liitännöissä. 
Vaikka DIN-liittimet ovat vanhaa tekniikkaa niitä on edelleenkin käytössä. 
Varsinaisten kontaktinastojen määrä on tavallisimmin kahdesta kahdeksaan.
Joissakin liittimissä on metallinen häiriösuojavaippa. Eräissä DIN-liittimissä on lukitusrengas, joka lukitsee johtoliittimen laitteen rungossa olevaan runkoliittimeen. Johtimet liitetään kytkentäpinneihin tavallisimmin juottamalla. Käyttötarpeesta riippuen voi jotkut pinnit jättää kytkemättä.
HMS Bruizer (1895)

HMS Bruizer oli Britannian Kuninkaallisen laivaston vuonna 1895 valmistunut Ardent-luokan torpedovenehävittäjä.
Valmistus.
Alus tilattiin 12. lokakuuta 1893 John I. Thornycroftin and Companyltä Chiswickistä, jolloin sen valmistumisajaksi määrättiin 15 kuukautta. Aluksen köli laskettiin huhtikuussa 1894 telakkanumerolla 299 ja se laskettiin vesille 27. helmikuuta 1895 kumminaan laivaston pääarkkitehdin S. W. Barnabyn tytär Kathleen Barnaby. Alus valmistui kesäkuussa 1895.
Palvelus.
"HMS Bruizer" liitettiin toukokuussa 1896 Välimeren laivastoon, josta se siirrettiin 1911 Kotilaivastoon. Alus oli vuoteen 1912 saakka sukellusvenelaivueessa Lamlashissa ja se myytiin 26. toukokuuta 1914 romutettavaksi Cashmorelle Newportiin.
Pauli Huhtala

Paul (Pauli) Vilho Johannes Huhtala (10. kesäkuuta 1903 Isokyrö – 9. syyskuuta 1967) oli suomalainen majuri, sotilasaiheisten tietokirjojen kirjoittaja ja johtaja.
Henkilöhistoria.
Pauli Huhtalan vanhemmat olivat kauppias Matti Vihtori Huhtala ja Sanni Emilia Ollinkoski ja puoliso vuodesta 1930 Greta Maria Fahler. Huhtala valmistui kauppaopistosta 1922 ja kadettikoulusta 1930, ylioppilastutkinnon hän suoritti 1946 ja opiskeli sotakorkeakoulussa 1939. Ennen sotia Huhtala toimi sekä puolustusvoimien että suojeluskunnan tehtävissä, 1941–1942 hän oli pataljoonan komentaja ja armeijakunnan operatiivisen toimiston päällikkö. Puolustusvoimien palveluksesta Huhtala erosi 1945. Hän oli 1937–1945 ilmestyneen "Asemies"-lehden päätoimittajana. Lehteä kustansi sotaväen alipäällystön perustama ja omistama Kustannusosakeyhtiö Säilä. Huhtala toimitti Suomen sotilaskalenteria 1940–1944, Kustannusosakeyhtiö Karhun kirjallinen johtaja hän oli 1945–1947 ja Yksityisyrittäjien liiton toimitusjohtaja vuodesta 1949.
Huhtala ylennettiin vänrikiksi 1926, luutnantiksi 1930, kapteeniksi 1936 ja majuriksi 1941. Hän kuoli vuonna 1967 ja hänet on haudattu Helsingissä Hietaniemen hautausmaalle.
Avannolla

Avannolla on taiteilija Pekka Halosen (1865–1933) maalaama öljytyö kankaalle, 125 × 180 cm, vuodelta 1900. Se oli toinen niistä maalauksista, jotka Pekka Halonen maalasi Pariisin vuoden 1900 paviljonkiin. Sinne vietiin 12 maalausta, joiden kaikkien tuli esittää suomalaisia elinkeinoja ja ammatteja. Toinen Halosen maalauksista oli "Ilveksen hiihtäjä". Avannolla-maalaus kuuluu Ateneumin taidemuseon kokoelmiin.
__notoc__
Maalaus.
Avannolla-maalaus on tunnelmaltaan rauhallinen maalaus, jossa nuori nainen huuhtoo avannolla pyykkiä harmaassa talvi-ilmassa taustanaan kyläyhteisön taloja. Kauttaaltaan pilvessä oleva taivas ja lumi luovat yhtenäistävän valon, pehmeätunnelmaisen tienoon, missä saaviin nojaava nainen huuhtoo rauhassa lakanoitaan. Halonen käyttää etualan kohteisiin selvää rajausta taustan ollessa pehmeämpi suurpiirteisesti maalattuine puineen ja juuri erottuvine rakennusten ikkunoineen. Hallitsevaa on kaikkialle levittäytyvä lumi pyykkärin ympärillä.
Taustaa.
Halonen on maininnut toisaalla, että ´suomalainen talonpoika ei ole orja, vaan itsenäinen harkitseva työläinen, jonka ei tarvitse työssään ylimääräisesti riuhtoa´. Hän mainitsi tämän "Tienraivaajat Karjalassa" -maalauksensa saaman kritiikin yhteydessä. Sitä maalausta oli kritisoitu nimenomaan sen tunnelmasta. Tämä hiljainen työn rauhallisuus voidaan erottaa myös tästä Avannolla-maalauksesta, joka kuvaa suomalaisen naisen työtä ei niin helpoissa ilmasto-oloissa suuren saavin äärellä. Halonen pyrki työn kuvauksissaan omien sanojensa mukaan myös dekoratiiviseen yleisvaikutelmaan, mikä myös on nähtävissä tästä maalauksesta.
Maalaus on maalattu Tuusulanjärven Vanhankylän kartanon mailla. Halosen oma Halosenniemi- huvila oli tällöin vasta rakenteilla.
Jean Dujardin

Jean Dujardin (s. 19. kesäkuuta 1972) on ranskalainen näyttelijä ja koomikko. Dujardin on näytellyt muun muassa Michel Hazanavicius'n ohjaamissa vakoiluparodioissa ' ja ' sekä mustavalkoisessa mykkäkomediassa "The Artist". Viimeisestä elokuvasta Dujardin sai muun muassa Parhaan miespääosan Oscar-palkinnon, Parhaan miespääosan Golden Globe -palkinnon, Parhaan miespääosan BAFTA-palkinnon sekä Cannesin elokuvajuhlien parhaan miesnäyttelijän palkinnon.
China Anne McClain

China Anne McClain (s. 25. elokuuta 1998 Atlanta, Georgia) on yhdysvaltalainen näyttelijä, laulaja-lauluntekijä ja tanssija. Hän on näytellyt muun muassa "Tyler Perry’s House of Payne"-, "Black Lightning"- ja "Jonas" -televisiosarjoissa. Hän esittää myös pääroolia Chyna Parksia Disney Channelin tilannekomediassa "A.N.T. Farm". McClain on näytellyt pääosaa parissa televisioelokuvassa sekä sivuroolia elokuvissa "Oikeesti aikuiset" ja "Oikeesti aikuiset 2". 
Näyttelemisen lisäksi McClain on laulanut pienestä asti ja osaa soittaa mm. kitaraa, pianoa ja viulua. Hänen uransa alkoi seitsemänvuotiaana, kun hän esiintyi elokuvassa "Gospel" (2005).
Yksityiselämä.
Chinan isä Michael McClain on musiikkituottaja ja hänen äitinsä Shontell on laulaja-lauluntekijä. McClainilla on kaksi siskoa, Lauryn ja Sierra. Yhdessä siskokset muodostavat McClain -yhtyeen. Lapsina he katselivat paljon Disney-elokuvia ja isänsä innoittamana alkoivat harjoitella laulamista, koreografiaa ja tanssia.
McClain syntyi ja kasvoi Atlantassa, mutta asuu nykyään Los Angelesissa perheensä kanssa.
Carl Johan Hartman

Carl Johan (Johann) Hartman (14. huhtikuuta 1790 Gävle – 28. elokuuta 1849 Tukholma) oli ruotsalainen kasvitieteilijä ja lääkäri.
Hartman valmistui lääkäriksi 1820-luvulla ja toimi lääkärinä ensin Tukholman lähellä Ulriksdalissa ja myöhemmin Eskilstuna sekä Gävlessä. Hartmanin kasvitieteellinen pääteos oli "Handbok i Skandinaviens flora, innefattande Sveriges och Norges växter till och med mossorna; med inledning, afhandlande grunderna för botanikens studium" (1820, yhdestoista painos 1879). Teoksen kuusi viimeisintä painosta julkaisi hänen poikansa Carl Hartman, joka oli myös kasvitieteilijä. 
Hartmanin auktorilyhenne on Hartm.. Hän on kuvannut tieteelle uutena taksonina muun muassa pussikämmekän ("Coeloglossum") suvun.
Männyntaimia

Männyntaimia tai Lumisia männyntaimia on Pekka Halosen (1865-1933) temperatyö kankaalle vuodelta 1899; 44,5 × 29,5 cm. Maalausta pidetään yhtenä suomalaisen maisemamaalauksen helmenä koristeellisuutensa ja japonistisen lähestymistapansa vuoksi. Ateneumin taidemuseo hankki sen kokoelmiinsa vuonna 1980.
Maalaus.
Japonististen vaikutteiden ohella maalauksen on sanottu näyttävän mitä art nouveau on maalaustaiteessa. Pehmeä lumi männyntaimien peittona luo valkoisin vivahtein runollista tunnelmaa. Maalauksessa korostuu taimien hauraus ja hentous, sekä runsaat lumimättäät, pyöreän pehmeät pallukat niiden oksilla. 
Halosella oli laaja maisematuotanto ja hänet tunnettiin etenkin suomalaisen talven kuvaajana. Männyntaimia-maalaus poikkeaa hieman Halosen maalauslinjasta, koska yleensä hän maalasi monenikäisiä puita samaan teokseen.
Kadonnut symboli

Kadonnut symboli on yhdysvaltalaisen kirjailijan Dan Brownin vuonna 2009 julkaistu kirja. Teos on trilleri, jonka tapahtumapaikkana on Washington D.C.
Kirjan päähenkilönä on Brownin aiemmissa kirjoissa "Da Vinci -koodi" ja "Enkelit ja demonit" esiintynyt symbologi Robert Langdon.
Kirjan nimeä kantava "The Lost Symbol" -televisiosarja julkaistiin syyskuussa 2021. Siitä tehtiin vain ensimmäinen kausi. Sarja perustuu suurelta osin kirjan tapahtumiin.
Kirjasta oli pitkään suunnitteilla tehdä elokuva, mutta ideasta luovuttiin vuonna 2016 tuotantotiimin siirtyessä kuvaamaan seuraavaa elokuvaa "Inferno".
Jääkiekon nuorten maailmanmestaruuskilpailut 2014

Jääkiekon nuorten maailmanmestaruuskilpailut 2014 pelattiin Malmössä Ruotsissa vuodenvaihteessa 2014. Turnauksessa otettiin käyttöön uusi pelijärjestelmä, jossa molempien lohkojen neljä parasta jatkoi puolivälieriin ja lohkojen viimeiset karsivat sarjapaikasta keskenään. Mestaruuden voitti Suomi, joka voitti loppuottelussa isäntämaa Ruotsin jatkoajalla lukemin 3–2. Ratkaisevan maalin teki Rasmus Ristolainen, kun ottelua oli pelattu 69.42. Venäjä sai pronssia kukistamalla Kanadan pronssiottelussa maalein 2–1.
Lohkot.
A-lohko.
 
Lopputulokset.
MM-Taso 
1. divisioona A-Lohko 
 B-lohko
2. divisioona A-lohko
 B-lohko
3. divisioona 
Ison-Britannian joukkue 1. divisioonan B-lohkossa diskattiin, sen peluutettua edustuskelvottomia pelaajia. Joukkue tippuu 2. divisioonaan seuraavaksi vuodeksi. 
Erotuomarit.
Kisoihin valittiin 12 päätuomaria ja 10 linjatuomaria: 
Päätuomarit:
Linjatuomarit:
Televisiointi.
Suomessa kisat televisioi maksullisena MTV, ainoastaan loppuottelu lähetettiin ilmaisena Sub -kanavalla.
Bentsalkoniumkloridi

Bentsalkoniumkloridi on seos pinta-aktiivisia kvaternaarisia ammoniumyhdisteitä ("N"-alkyyl-"N"-bentsyyli-"N","N"-dimetyyliammoniumyhdisteitä), joissa alkyyliketjun hiiliatomien lukumäärä vaihtelee 8-19 välillä. Yhdistettä käytetään muun muassa desinfiointiaineena ja säilöntäaineena lääke- ja kosmetiikkavalmisteissa.
Ominaisuudet ja käyttö.
Bentsalkoniumkloridi liukenee hyvin veteen ja on stabiili pH-alueella 4–10 ja laajalla lämpötila-alueella. Se tehoaa niin grampositiivisiin kuin gramnegatiivisiinkin bakteereihin ja lisäksi sieniin ja hiivoihin. Itiöihin bentsalkoniumkloridi ei juuri vaikuta. Koska yhdiste on kationinen pinta-aktiivinen aine, anioniset pinta-aktiiviset aineet ja eräät muut anionit, kuten fosfaatti- ja sitraatti-ionit, haittaavat sen toimintaa. Tehokkaimmiksi desinfiointikyvyltään ovat osoittautuneet yhdisteet, joissa on alkyyliketjussa 12 tai 14 hiiliatomia.
Bentsalkoniumkloridia käytetään yleisimmin vesiliuoksina, joissa sen pitoisuus on 0,004–0,02 %. Sitä käytetään erityisesti pintojen desinfioimiseen. Yhdistettä käytetään myös säilöntäaineena silmätipoissa ja nenätipoissa sekä puiden suojaamiseen lahoamiselta. Kemianteollisuudessa bentsalkoniumkloridia käytetään faasinsiirtokatalyyttinä.
Bentsalkoniumkloridi ei ole nieltynä kovin myrkyllistä, mutta väkevät liuokset ovat syövyttäviä. Aine on yleensä hyvin siedetty, mutta voi aiheuttaa iho-oireita ja ihon herkistymistä. Silmätipoissa käytettynä bentsalkoniumkloridi voi pahentaa kuivasilmäisyyttä.
Takiaiset

Takiaiset ("Arctium") on kasvisuku asterikasvien heimossa. Siihen kuuluu 44 lajia risteymälajeja lukuun ottamatta. Suvun tieteellinen nimi "Arctium" tulee kreikan kielen karhua tarkoittavasta sanasta "arktos".
Tuntomerkkejä.
Pohjoismaissa ja Suomessa esiintyy neljä takiaislajia. Ne ovat kaksivuotisia, suuria ja vankkajuurisia ruohoja. Niiden varsi on tukeva ja haarova, lehdet isolapaiset ja pehmeät. Takiaisten mykeröjen kehto on pallomainen ja täynnä liikkuviin otuksiin tarttumista auttavia koukkuja. Pohjoismaiden takiaiset risteytyvät helposti keskenään. Suomen lajeista iso-, pikku- ja seittitakiainen ovat ihmisen asumilla paikoilla kasvavia muinaistulokkaita ja lehtotakiainen harvinainen alkuperäinen lehtokasvi aivan lounaassa.
Lotus E20

Lotus E20 on brittiläisen Formula 1 -talli Lotuksen käyttämä auto kaudella 2012. Autolla kilpailivat entinen kuljettajien maailmanmestari, suomalainen Kimi Räikkönen ja ranskalainen GP2-sarjan mestari Romain Grosjean.
Auto on järjestyksessään 20. Enstonen tehtaalla vuoden 1992 jälkeen suunniteltu ja valmistettu Formula 1 -auto. Auton nimi E20 onkin kunnianosoitus tehtaan 20-vuotiselle historialle. Auto julkistettiin virallisesti 5. helmikuuta 2012 tallin kotisivuilla. Lotus E20 käyttää Renaultin valmistamaa moottoria.
Tulokset.
† – keskeytys, ajoi yli 90 % kilpailusta.
Meille tulee vauva

Meille tulee vauva on Leena Paavosen ohjaama televisiosarja vuodelta 1977. Tv-sarja kertoo perheestä, jossa odotetaan vauvan syntymistä. Perheeseen kuuluvat alakouluikäinen Maarit, äiti ja isä. Perhe on läheisissä väleissä Maaritin isovanhempien kanssa.
Sarjan juoni.
Maaritin perheessä odotetaan vauvaa. Maarit toivoo vauvasta poikaa, joka kasvettuaan isoksi puolustaisi häntä. Maarittia kiinnostaa vauva kovasti, ja vanhemmat valistavat häntä kertomalla muun muassa kohdusta, äitiyslomasta ja Maaritin omasta vauva-ajasta.
Ajan mittaa isä tuo kotiin äitiyspakkauksen, ja hän hakee ullakolta Maaritin kanssa hänen vanhoja vauvanvaatteita, leluja ja muita tarpeellisia tavaroita.
Maarit pettyy, sillä hän ei pääse mukaan synnytyslaitokselle, ei edes tervehtimään äitiä sinne. Isä kertoo, ettei alle 12-vuotiasta päästetä synnytyslaitoksille tarttuvien tautien vuoksi. Pettymystä lisää se, ettei Maarit saakaan pikkuveljeä, vaan siskon. Maarit tulee mustasukkaiseksi, sillä hänestä tuntuu että vanhempien kaikki aika kuluu vauvan hoitamiseen. Maaritilta ei onnistu edes nukkuminen, sillä vauva valvottaa.
Maarit on jo aikeissa karata kotoa, mutta hänen vaarinsa estää sen. Loppujen lopuksi Maarit huomaa vauvassa hyviäkin puolia, ja vakuuttuu siitä että vauva pitää hänestä.
Muuta.
Sarjaa ei ole julkaistu VHS-kasetteina eikä DVD:inä. Pätkiä sarjasta voi katsoa Ylen Elävästä arkistosta.
Bella ciao

Bella ciao on italialainen kansanlaulu.
Kappaleen säveltäjää ja alkuperäisen sanoituksen tekijää ei tiedetä. Alun perin se oli Italian riisipelloilla työskennelleiden naisten protestilaulu huonoja työoloja vastaan. Toisen maailmansodan aikana siitä tuli uudelleen sanoitettuna Benito Mussolinin fasistihallitusta vastustaneiden vastarintataistelijoiden tunnuslaulu. Tämän ansiosta kappaleella on yhä vahva antifasistinen leima.
Espanjassa laulun esittäminen oli kielletty Francisco Francon valtakaudella. Italiassa laulun on sanottu yhä 2000-luvulla herättävän voimakkaita tunteita etenkin vanhemmissa ihmisissä, ja joissakin paikoissa sen esittämistä ei vieläkään katsota hyvällä. Italiassa ja Espanjassa sitä on esitetty yhteislauluna fasismin kukistamiseen liittyvinä merkkipäivinä. Yhdysvalloissa laulua ovat 2010- ja 2020-luvulla laulaneet Donald Trumpin vastustajat.
Suomeksi laulu on sanoitettu useaan kertaan, muun muassa Juha Vainio ja Pentti Saaritsa ovat tehneet toisistaan selvästi poikkeavat versiot. Sen ovat levyttäneet muun muassa Kai Hyttinen (1969), Arja Saijonmaa (1972), Pioneerikuoro (1984) sekä Pyhät Nuket (1984). Suomalainen rapyhtye Kapasiteettiyksikkö teki laulusta oman versionsa nimellä ”Bella Zau” keväällä 2018. Kotkalainen folkyhtye Molo Hasardi on versioinut ”Bella ciaoa” nimellä ”Bella Posso” ja siitä on tullut jalkapallojoukkue KTP:n kannatuslaulu.
Kappale on soinut espanjalaisessa "Rahapaja"-televisiosarjassa.
Lokakuussa 2024 vasemmistolaiset europarlamentaarikot tervehtivät Strasbourgissa vierailevaa Unkarin pääministeriä Viktor Orbánia laulamalla äänekkäästi Bella ciaota. Puheenjohtaja Roberta Metsola yritti vaientaa laulajat sanomalla: "Tämä ei ole Euroviisut".
Antonio Mateu Lahoz

Antonio Miguel Mateu Lahoz (s. 12. maaliskuuta 1977 Algimia de Alfara, Espanja) on entinen espanjalainen jalkapalloerotuomari. Hän toimi FIFA:n kansainvälisenä erotuomarina vuodesta 2011 lähtien.
Ensimmäisen ottelunsa maan korkeimmalla sarjatasolla Primera Divisiónissa Mateu Lahoz tuomitsi 13. syyskuuta 2008, jossa kohtasivat Sevilla ja Sporting Gijón. Sittemmin edettyään kansainvälisen tason erotuomariksi, hän tuomaroi Mestarien Liigan, Eurooppa-liigan ja arvoturnausten karsintojen lisäksi myös vuosien 2018 ja 2022 maailmanmestaruuskilpailuissa. Lahoz toimi erotuomarina Mestarien Liigan loppuottelussa Chelsean ja Manchester Cityn välillä 29. toukokuuta 2021. Hän päätti tuomariuransa kauden 2022–2023 päätteeksi. Viimeiseksi Lahozin tuomitsemaksi otteluksi jäi Espanjan pääsarjan ottelu RCD Mallorcan ja Rayo Vallecanon välillä.
Noetiikka

Noetiikka (kreikan sanasta "noētikos", 'älyllinen') tarkoittaa klassisessa filosofiassa metafyysisen filosofian haaraa, joka tutkii mieltä ja älyä. Noeettiset doktriinit saivat alkunsa Aristoteleen ja Plotinoksen opeista.
Nykyään noetiikalla voidaan tarkoittaa myös rajatiedettä, jonka mukaan tietoisuus tuottaa energiaa, joka pystyy muuttamaan fyysistä maailmaa. Noetiikka inspiroi kirjailija Dan Brownia kirjoittamaan aiheesta romaanissaan "Kadonnut symboli".
Kylmä piste

Kylmä piste eli (CMB) Cold spot on taivaan mikroaaltojen taajuudella nähtävissä oleva alue, joka on epätavallisen kylmä verrattuna kosmisen taustasäteilyn odotettuihin vaikutuksiin alueella. Se on 70 mikrokelviniä kylmempi kuin keskimääräinen taustasäteilyn lämpötila 2,7 K. Usein suurimmat lämpötilanvaihtelut ovat 17 mikrokelvinin luokkaa.
Eräs pisteen olemassaololle annettu selitys on suuri tyhjiö Maan ja kosmisen taustasäteilyn välillä. Tämä selittäisi pisteen kylmyyden verrattuna ympäröivään alueeseen johtuen siitä, että pimeä energia venyttää tyhjiötä fotonien kulkiessa sen läpi. Kuitenkin myös epätavallisempia selityksiä on esitetty, kuten se, että kylmä piste viittaisikin vaihtoehtoisten maailmankaikkeuksien olemassaoloon.
Noste-ohjelma

Noste-ohjelma oli suomalainen aikuisten koulutustason kohottamiseen tarkoitettu ohjelma, jota toteutettiin vuosina 2003–2009. Se oli valtakunnallinen kolmikantaisesti ohjattu aikuiskoulutusohjelma 30–59-vuotiaille, jotka eivät olleet suorittaneet toisen asteen tutkintoa. Se oli siten suunnattu käytännössä kansa- tai peruskoulun käyneille. Kohderyhmää kutsutaan vähän tai matalasti koulutetuiksi (low qualified, low skilled). Tämä ryhmä on myös kansainvälisesti varsin yleisesti julkisen vallan tuen ja erityisohjelmien kohderyhmä. Määrällisenä tavoitteena oli, että 10 prosenttia kohderyhmästä eli 39 000 henkilöä osallistuisi koulutukseen. Tavoitetta ei myönnetyillä 124,5 miljoonan euron määrärahoilla kuitenkaan saavutettu. Koulutukseen osallistui 25 680 henkilöä eli 7,3 prosenttia kohderyhmästä.
Tausta ja toteutus.
Suomessa aloitteen Nosteesta teki Suomen ammattiliittojen keskusjärjestö (SAK) ja se eteni tulopoliittisten neuvottelujen kautta hallitusohjelmaan. Taustalla oli OECD:n aikuiskoulutuksen maatutkinnassa esitetty arvio, jonka mukaan aikuiskoulutukseen osallistuminen on Suomessa korkeaa pohjoismaista tasoa, mutta sosioekonomisen aseman, koulutustason ja iän mukaiset erot ovat hieman OECD-maiden keskiarvoa ja selvästi muita Pohjoismaita korkeammat.
Noste-asetuksen mukaan ohjelmassa voitiin suorittaa ammatillisia perustutkintoja, ammattitutkintoja ja erikoisammattitutkintoja ja niiden osia, tietokoneen ajokortteja ja niiden osia, vuodesta 2007 alkaen myös tietotyötutkintoja, ja lisäksi viedä kesken jäänyt peruskoulu tai lukio loppuun. Käytännössä keskeisimmäksi opintotavoitteeksi nousi ammatillisen tutkinnon tai sen osan suorittaminen näyttötutkintona. 
Noste-ohjelma toteutettiin noin kuutenakymmenenä alueellisena projektina. Nosteen toteuttamisen keinoihin kuuluivat korvamerkitty rahoitus, verkosto-organisaatio, hakeva toiminta ja opinto-ohjaus sekä opiskelun tukitoimet. Hakevassa toiminnassa (jota nuorisotyössä kutsutaan etsiväksi toiminnaksi) avainasemassa oli kasvokkainen keskustelu opiskelijan, kouluttajan ja työnantajan edustajien kanssa. SAK kehitteli myös pätevyysluotsien tekemää vertaisohjausta. Noste-ohjelmaa tuki jatkuva seuranta- ja arviointitutkimus.
Kansalliseen ja eurooppalaiseen käyttöön.
Valtioneuvoston vahvistamassa koulutuksen kehittämissuunnitelmassa vuosille 2007–2012 asetettiin tavoitteeksi Noste-ohjelman aikana syntyneiden hyvien käytäntöjen laajentaminen koko aikuiskoulutuksen toimintatavoiksi. Euroopan komission koulutuksen ja kulttuurin pääosasto valitsi Nosteen vuonna 2011 viidentoista EU:n parhaan aikuisoppimiseen osallistumisen tietoisuuden kohottamisen ja motivoitumisen strategian joukkoon.
Body of Evidence – Hyytävä syleily

Body of Evidence – Hyytävä syleily on vuonna 1993 ensi-iltansa saanut eroottinen trilleri. Elokuvan pääosia esittävät Willem Dafoe, Madonna, Joe Mantegna, Anne Archer, Frank Langella, Julianne Moore, Jürgen Prochnow, Charles Hallahan, Stan Shaw, Richard Riehle ja Mark Rolston. Elokuvan on ohjannut Uli Edel. Elokuva ei menestynyt taloudellisesti ja voitti Razzie-palkinnon huonoimmasta naispääosasta.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Bello Romano kiteyttää elokuvan härskin pornahtavaksi "Basic Instinct" -kopioksi, jossa näyttelijät vaikuttavat vaivautuneilta. Hän antaa elokuvalle kaksi tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”keskinkertainen”.
Shalako

Shalako on Edward Dmytrykin ohjaama lännenelokuva vuodelta 1968. Se perustuu Louis L’Amourin romaaniin "Kuoleman varjo".
Elokuvan pääosia esittävät Sean Connery, Brigitte Bardot, Stephen Boyd, Jack Hawkins, Peter van Eyck.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Bello Romano sanoo eroottista värinää tarjoavan näyttelijäntyön pelastavan hieman laahaavan tarinan. Hän antaa "Shalakolle" kaksi tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”keskinkertainen”.
Isabel (nimi)

Isabel on naisen etunimi, jonka alkuperä on heprean kielen sanassa "elisheba" (suom. 'Jumalan lupaus'). Isabel-nimeä vastaavia ovat esim. Isabella ja Isabelle. 
Suomessa nimi Isabel on Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan annettu 1900-luvun alusta huhtikuuhun 2024 mennessä 3 338 henkilölle. Yli puolet heistä on syntynyt vuoden 2000 jälkeen. Vuodesta 2015 lähtien Isabelin nimipäivä on suomenruotsalaisen kalenterin mukaan 11. helmikuuta.
Rautahepo

Rautahepo on Kari Peitsamon ja hänen Road Hogs -yhtyeensä toinen studioalbumi, joka julkaistiin 14. maaliskuuta 2012. Levy on järjestyksessään Peitsamon 61. albumi.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet säveltänyt, sanoittanut ja sovittanut Kari Peitsamo.
A.N.T. – Aikaistetut nuoret taiturit

A.N.T. – Aikaistetut nuoret taiturit ("A.N.T. Farm") on yhdysvaltalaisen Disney Channel -kanavan tilannekomediasarja, jota tehtiin kolme tuotantokautta vuosina 2011–2014. Sarjan luoja Dan Signer on "Viiden tähden merielämää" -komediasarjan käsikirjoittaja ja apulaistuottaja.
Sarjan pääosissa ovat China Anne McClain, Sierra McCormick ja Jake Short. He esittävät sanfranciscolaisia koululaisia, jotka osallistuvat high schoolinsa lahjakkaiden lasten opiskeluohjelmaan nimeltä ”Advanced Natural Talents” (lyhenne A.N.T.).
Kaukana taivaasta

Kaukana taivaasta ("Far from Heaven") on yhdysvaltalainen draamaelokuva vuodelta 2002. Sen ohjasi Todd Haynes, ja sen pääosissa ovat Dennis Quaid, Julianne Moore ja Dennis Haysbert. Se kertoo keskiluokkaisen perheen murenevesta onnesta, ja vaalean naisen ja tumman miehen suhten aiheuttamasta kohusta kaupungissa, jossa roturistiriidat olivat arkipäivää.
"Kaukana taivaasta" oli ehdolla 2003 Oscar-gaalassa neljään palkintoon, muun muassa Julianne Moore oli ehdolla parhaasta naispääosasta. Se ei kuitenkaan voittanut ainuttakaan Oscaria.
Vuonna 2016 "Kaukana taivaasta" äänestettiin BBC:n kyselyssä vuosisadan 100 parhaan elokuvan joukkoon. Vastaajina oli 177 elokuva-asiantuntijaa eri puolilta maailmaa. "The New York Timesin" kriitikot valitsivat elokuvan vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta.
Lars Werner

Lars Helge Werner (25. heinäkuuta 1935 Tukholma – 11. tammikuuta 2013) oli ruotsalainen poliitikko. Hän oli varsinaiselta ammatiltaan rakennustyöntekijä. Hänet valittiin Vasemmistopuolue Kommunistien johtoon vuonna 1975. Hänen aikanaan (vuonna 1990) puolueen nimi supistettiin pelkäksi Vasemmistopuolueeksi. Hän erosi tehtävistään vuonna 1993, ja hänen seuraajakseen tuli Gudrun Schyman.
Werner istui valtiopäivien jäsenenä vuosina 1965–1994.
Boxing Helena – häkkilintu

Boxing Helena – häkkilintu on vuonna 1993 ensi-iltansa saanut eroottinen draamaelokuva. Elokuvan pääosia esittävät Sherilyn Fenn, Julian Sands, Bill Paxton, Kurtwood Smith, Art Garfunkel, Betsy Clark, Nicolette Scorsese, Meg Register, Bryan Smith, Marla Levine, Kim Lentz ja Lloyd T. Williams. Elokuva oli Jennifer Chambers Lynchin, David Lynchin tyttären esikoisohjaus. Se ei menestynyt taloudellisesti ja voitti Razzie-palkinnon huonoimmasta ohjauksesta.
Elokuvassa äititraumasta kärsivä kirurgi (Sands) palvoo naista (Fenn) niin, että haluaa saada tämän kokoelmiinsa vaikka torsona.
Arvioita.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Bello Romano sanoo katsojan jäävän omituisen vainoharhaisuuden edessä tirkistelijän asemaan ja antaa elokuvalle kaksi tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”keskinkertainen”. "Iltalehden" Olli Mannisen mielestä "Boxing Helena" on yritteliäs alitajunnan painajainen, ”lumoavaa unimaisemaa, joka haparoi tahattoman parodian ja synkän kauhukuvan välillä”.
Flowrox

Flowrox Oy (vuosina 1993–2011 Larox Flowsys Oy) on suomalainen globaalisti toimiva perheyritys. Flowrox on erikoistunut virtauksensäätö-, suodatus- ja ympäristötekniikoihin sekä teollisiin automaatioratkaisuihin. Flowrox keskittyy kuluttavien ja muiden vaativien väliaineiden sulku-, säätö-, pumppaus- ja erotusongelmien ratkaisemiseen sekä IIoT-ratkaisujen toimittamiseen lukuisille prosessiteollisuuden sovelluksille, erityisesti kaivos- ja mineraaliteollisuuden sekä energia- ja ympäristöteollisuuden kohteissa.
Flowroxin pääkonttori sijaitsee Lappeenrannassa, ja Suomessa sillä on myös sivutoimipiste Kouvolassa. Flowroxilla on tytäryhtiöt Australiassa, Chilessä, Kiinassa, Etelä-Afrikassa, Venäjällä, Perussa, Ruotsissa ja Yhdysvalloissa sekä yli 230 myyntiedustajaa 80 eri maassa. Lappeenrannassa yritys toimii 1930-luvulla rakennetussa entisessä maneesissa Leirin kaupunginosassa sekä Skinnarilan kampusalueella. 
Flowrox perustettiin vuonna 1993 suodatinvalmistaja Laroxin tytäryhtiöksi nimellä Larox Flowsys. Vuonna 1999 siitä tuli Laroxin osakkuusyhtiö, ja vuonna 2011 se muutti nimekseen Flowrox Outotecin ostettua Laroxin. Flowroxin, samoin kuin Laroxin ennen kauppaa, omistaa Vartiaisen suku. Nuutti Vartiainen (1925–2017) perusti Laroxin vuonna 1977 Lappeenrannan konepajan tiloihin, ja 1990-luvulta alkaen työtä ovat jatkaneet hänen lapsensa Timo Vartiainen, Katariina Aaltonen ja Karoliina Kupias sekä heidän lapsensa. Timo Vartiainen toimii Flowroxin hallituksen puheenjohtajana.
HMS Daring (1804)

HMS Daring oli Britannian kuninkaallisen laivaston 12-tykkinen Archer-luokan tykkipriki.
Valmistus.
Alus tilattiin kesäkuussa 1804 Jabez Baileyltä Ipswichistä, missä köli laskettiin vielä kesäkuussa. Se laskettiin vesille saman vuoden lokakuussa ja valmistui vuoden loppuun mennessä Chathamissa. Alus otettiin palvelukseen jo marraskuussa ensimmäisenä päällikkönään luutnantti Charles Ormsby.
Palvelus.
Alus oli 1806 luutnantti George Hayesin alaisuudessa Englannin kanaalin ja Pohjanmeren alueella. Marraskuussa 1810 aluksen päällikkönä oli luutnantti Thomas Allen ja 1811 luutnantti Campbell.
Kesäkuussa 1811 alus palautettiin palvelukseen, jolloin sen päällikkönä oli luutnantti William Pascoe. Se lähti Länsi-Afrikan rannikolle 10. maaliskuuta 1812. Aluksen miehistö poltti 27. tammikuuta 1813 Lossaarten edustalla aluksensa, jottei se joutuisi Ranskan merivoimien 40 tykkisen "Le Rubis’n" valtaamaksi.
Kasvot kuvastimessa

Kasvot kuvastimessa on Ralf Rubinin ohjaama elokuva vuodelta 1953.
Ossi Skurnikin kuvaustyyli ja amatöörinäyttelijöiden käyttö viittaavat italialaiseen neorealismiin. Elokuvan päähenkilö kokee kovia kohtaloita, ja peilin särkymisen symboliikkaa käytetään useaan otteeseen.
Tuotanto.
Ohjaaja Ralf Rubin toimi aikaisemmin Suomen Filmiteollisuuden mainospäällikkönä. Kuvaaja Ossi Skurnik oli tutustunut elokuvan tekemiseen Roomassa. "Kasvot kuvastimessa" oli Suomen ensimmäinen mykkäkameralla kuvattu ja jälkiäänitetty elokuva. Rubin teki muutamia lyhytelokuvia ja tämän elokuvan lisäksi Osmo Lampisen kanssa toisen pitkän, "Kesäyön lapset".
Vastaanotto.
Aikalaisarvioissa elokuvalle annettiin varovaista kiitosta, mutta monien puutteiden sanottiin kuitenkin näyttäytyvän niin käsikirjoituksessa kuin yleisenä avuttomuutenakin. Myöhempien televisioesitysten yhteydessä esitetyissä kritiikeissä ei elokuvaa ole toisaalta pidetty erityisen laadukkaana, vaan sen arvo on nähty ainoastaan harvinaisuudessa. Toisaalta siitä on sanottu, että se on kiinnostava ja kokeellinenkin moraliteetti, jonka symboliikka ja neorealismin vaikutteet kutkuttavat, ja siitä saattaisi olla ainesta kulttielokuvaksi (Arto Pajukallio, "Helsingin Sanomat").
Multitronic

Multitronic on vuonna 1995 perustettu tietokoneita, puhelimia, komponentteja ja erilaisia oheislaitteita myyvä verkkokauppa. Yrityksellä on liikkeet Vaasassa, Pietarsaaressa, Jyväskylässä, Lappeerannassa ja Maarianhaminassa. Yritys tarjoaa tietokoneiden huolto- ja korjauspalveluita sekä toimii Applen virallisena huoltokumppanina.