tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Olavi Suvanto

Olavi Wilhelm Suvanto (22. toukokuuta 1910 Helsinki – 18. huhtikuuta 1963 Helsinki) oli suomalainen urheiluvaikuttaja, joka toimi Oy Veikkaus Ab:n toimitusjohtajana 1946–1963. Lisäksi hän oli Työväen Urheiluliiton puheenjohtaja 1945–1951 sekä Suomen Olympiakomitean puheenjohtaja 1950–1951.
Ura.
Suvanto kirjoitti ylioppilaaksi Helsingin normaalilyseosta. Hän voitti TUL:n nuorten mestaruuden voimistelussa vuonna 1926 sekä 200 metrin rintauinnissa vuosina 1926 ja 1927. Hän pelasi 1920-luvulla pesäpalloa helsinkiläisessä Koiton Visassa ja oli myöhemmin perustamassa Työväen Mailapoikia vuonna 1932. Suvanto oli Työväen Maila-Poikien edustusjoukkueen valmentaja 1934–1937 ja seuran puheenjohtaja 1935–1937. Lisäksi hän pelasi jääpalloa piirin mestaruussarjoissa ja oli Helsingin Työväen Uimareiden puheenjohtaja vuodesta 1953. Vuosikymmenen lopussa Suvanto kuului pesäpalloilun yhteistoimintavaliokuntaan, joka pohti TUL:n ja Pesäpalloliiton välistä yhteistyötä. Vuonna 1940 Suvanto oli Itä–Länsi-ottelun tuomari, kun TUL:n pelaajat tulivat mukaan ensimmäistä kertaa. TUL:n liittotoimikuntaan Suvanto valittiin vuonna 1937 ja puheenjohtajaksi toukokuussa 1945.
Suomen Olympiakomitean jäseneksi Suvanto valittiin 1945 ja hän istui kaikkiaan neljä toimikautta vuoteen 1957 saakka. Talvella 1950–1951 hän oli muutaman kuukauden ajan Olympiakomitean vt. puheenjohtajana. Lontoon olympiakisoissa 1948 Suvanto toimi Suomen joukkueen matkanjohtajana. Vuonna 1947 hänet nimettiin Helsingin olympiakisojen järjestelytoimikunnan varapuheenjohtajaksi yhdessä Akseli Kaskelan ja A. E. Martolan kanssa. Poliittisen tasapainon vuoksi sosialidemokraatteihin lukeutunut Suvanto oli toimikunnassa TUL:n ja Kaskela porvarillisen SVUL:n edustajana. Hän toimi myös kisojen huoltojohtajana. Valtion urheilulautakunnan jäsen Suvanto oli vuodet 1942–1956 ja sen varapuheenjohtaja 1945–1950. Hänelle myönnettiin Suomen urheilu- ja liikuntakulttuurin kultainen ansioristi.
Suvanto oli Oy Veikkaustoimisto Ab:n (nykyinen Veikkaus) toimitusjohtaja vuosina 1946–1963. Hän joutui luopumaan tehtävästä sairauden vuoksi muutamaa viikkoa ennen kuolemaansa.
Saavutukset.
Pesäpallotuomarina:
Allmän Litteratur-Tidning

Allmän Litteratur-Tidning oli Turussa vuonna 1803 ilmestynyt ruotsinkielinen aikakauslehti.
"Allmän Litteratur-Tidningiä" voidaan pitää Suomen järjestyksessä kolmantena aikakauslehtenä, jos sellaisiksi ei lasketa "Åbo Tidningaria" ja vuosina 1800–1803 ilmestynyttä aikakauskirjaa "Utdrag ur Kongl. Finska Hushållnings Sällskapets Dagbokia". Kahdesti viikossa ilmestynyt ”oppinut lehti” sisälsi tiedeuutisia ja kirja-arvosteluja, joista suurin osa käsitteli luonnontieteitä ja teologiaa. Turun akatemian professorien perustaman lehden päätoimittajana työskenteli ilmeisesti H. G. Porthan ja sen tärkein avustaja oli Turun piispa Jakob Tengström. Muita avustajia olivat Johan Gadolin ja J. F. Wallenius. Valtakunnalliseksi tarkoitettua lehteä luettiin myös Tukholmassa.
Teknologen

Teknologen oli Turussa vuosina 1845–1848 ilmestynyt ruotsinkielinen aikakauslehti.
Alaotsikolla "Vetenskaplig och Industriel Tidskrift" ilmestynyt "Teknologen" oli kansantajuinen ja viihdyttävä tieteen, talouden ja tekniikan uutuuksien esittelijä. Kerran viikossa ilmestynyt lehti pyrki edistämään teollisuuden kehitystä, kannatti elinkeinovapautta ja kiinnitti huomiota myös yhteiskunnallisiin ongelmiin. Proviisori F. W. Langhoffin julkaisemaa lehteä toimitti farmaseutti ja kirjailija Johan Gustaf Hammardahl. Sillä oli enimmillään yli 300 tilaajaa. "Teknologenin" lakattua Hammardahl julkaisi N. H. Pinellon kanssa sen jatkona "Tidning för Landtbrukare och Näringsidkare" -viikkolehteä.
Shuozhou

Shuozhou () on prefektuuritason kaupunki Kiinan Shanxin maakunnan pohjoisosassa. Kaupungin pinta-ala on 10 662 neliökilometriä ja väkiluku noin 1,71 miljoonaa (vuonna 2010). Kaupungin keskusta sijaitsee linnuntietä noin 160 kilometriä maakunnan pääkaupungista Taiyuanista pohjoiseen.
Kaupunki rajoittuu pohjoisessa Ulanqabin, koillisessa Datongin, etelässä Xinzhoun sekä luoteessa Hohhotin prefektuuritason kaupunkeihin.
Kuuluisa Yingxianin puupagodi (Sakyamunin pagodi Fogong-temppelissä) sijaitsee Yingin piirikunnassa. Se rakennettiin vuonna 1056 kokonaan puusta ilman nauloja.
Hallinnollinen jako.
Piirikuntatasolla kaupunki jaetaan kahteen kaupunkipiiriin ja neljään piirikuntaan.
Vanadis (lehti)

Vanadis oli Helsingissä vuonna 1840 ilmestynyt ruotsinkielinen aikakauslehti.
Alaotsikolla "Dikt och sanning" ilmestynyttä "Vanadisia" on luonnehdittu Suomen ensimmäiseksi kulttuurilehdeksi. Carl von Burghausenin ja Henrik Gabriel Piponiuksen kahdesti viikossa julkaisema lehti sisälsi lähinnä vieraista kielistä käännettyä kaunokirjallisuutta. Se sai vain vähän toistasataa tilaajaa ja lakkasi jo puolen vuoden kuluttua.
Adolf Edvard Rongain

Adolf Edvard Rongain (5. syyskuuta 1821 Parikkala – 16. kesäkuuta 1861 Kuopio) oli suomalainen Kuopiossa asunut opettaja, kirjakauppias, lehdenkustantaja ja kirjanpainaja.
Rongainin vanhemmat olivat viipurilainen kauppias Karl Gustaf Ronkanen (Rongain) ja Anna Sofia Pampe. Hän kävi Käkisalmen piirikoulua ja Viipurin lukiota päästen ylioppilaaksi Helsingissä 1841.
Rongain toimi Kuopion yläalkeiskoulun vt. venäjänopettajana vuodesta 1843 ja hän oli Kuopion ala-alkeiskoulun opettajana 1847–1858. Rongain sai yhdessä ala-alkeiskoulun opettaja Carl Johan Mobergin (1820–1910) kanssa vuonna 1851 luvan perustaa Kuopioon ruotsinkielisen Kuopio Tidning-lehden vastaperustetun Kuopion hiippakunnan uutislehdeksi. Lehti ei kuitenkaan ottanut menestyäkseen vaan se lakkautettiin jo 1856. Lehden toimintaa jatkamaan Rongain ja ala-alkeiskoulun opettaja Carl Johan Marelius (1829–1866) perustivat suomenkielisen Kuopion Sanomat-lehden joka alkoi ilmestyä vuoden 1857 alusta lähtien. Lehti lakkasi ilmestymästä jo marraskuussa 1857 kun sitä painanut kirjapaino lopetti toimintansa. Rongain perusti myös vuonna 1856 yhdessä kirjanpainaja Fredrik Ahlqvistin kanssa Kuopioon toisen kirjapainon kaupungin ensimmäisen ja siihen asti ainoan, Johan Anton Karstenin omistaman kirjapainon kilpailijaksi. Uusi "Ahlqvist &amp; Rongainin" kirjapaino toimi kuitenkin vain muutamia vuosia.
Romanen

Romanen oli Viipurissa vuonna 1846 ilmestynyt aikakauslehti.
Cedervallerin kirjapainon julkaisema "Romanen, veckoskrift för den sköna litteraturen" sisälsi etupäässä vieraskielisen kaunokirjallisuuden ruotsinnoksia, mutta myös Viipurin kulttuurielämään liittyviä kirjoituksia sekä muun muassa J. L. Runebergin "Hirvenhiihtäjien" suomennoksen. Sen liitteenä jaettiin Eugène Suen romaani "Vaeltava juutalainen", joka oli vastikään joutunut sensuurin kieltämäksi. Nelisivuinen, sivukooltaan normaalia suurempi lehti ilmestyi kerran viikossa. Sen tausta-ajatuksena oli kirjallisuuden tullimaksujen kiertäminen ja Ruotsissa ilmestyneiden teosten piraattiversioiden julkaiseminen. "Romanen" osoittautui kannattamattomaksi ja ilmestyi vain vuoden ajan.
Volter Rihtniemi

Volter Rihtniemi (vuoteen 1908 Högman, 16. maaliskuuta 1861 Haukipudas – 26. huhtikuuta 1938 Viipuri) oli suomalainen filosofian tohtori ja Kajaanin opettajaseminaarin johtaja.
Elämä.
Rihtniemen vanhemmat olivat maanmittari Erik Juho Högman ja Kristina Elisabet Ricksten. Hän pääsi ylioppilaaksi Oulun ruotsalaisesta lyseosta 1882 ja opiskeli Helsingin yliopistossa valmistuen filosofian kandidaatiksi 1889, maisteriksi 1890 sekä lisensiaatiksi ja tohtoriksi 1908.
Rihtniemi toimi Rauman alkeiskoulun rehtorina 1891-1893, Rauman yhteislyseon rehtorina 1893–1898, Raahen piirin kansakouluntarkastajana 1898–1901 ja Kajaanin opettajaseminaarin johtajana 1901–1926. Hän toimi myös lehtimiehenä ja perusti Kainuun Kaikuja-lehden.
Volter Rihtniemi oli aluksi Suomalaisen puolueen ja sen jälkeen vuonna 1918 perustetun kokoomuksen kantavia voimia Kainuussa. Hän toimi Rauman ja Kajaanin kaupunginvaltuustojen jäsenenä sekä Kajaanin kaupunginvaltuuston varapuheenjohtajana ja puheenjohtajana. Hän osallistui jääkäriliikkeen toimintaan ja oli venäläisten santarmien vangitsemana kolme viikkoa Katajanokan vankilassa vuonna 1917. Suomen sisällissodan aikana Rihtniemi oli Kajaanin sissien esikunnan jäsenenä ja Pohjois-Savon sotilaspiirin Kajaanin alueen apulais- ja vt. päällikkönä. Hän toimi Pohjois-Hämeen suojeluskuntapiirin valistusohjaajana vuodesta 1926 alkaen.
Rihtniemi oli myös harrastaja-arkeologi, joka 1890-luvulla teki ensimmäiset tutkimukset Lapin pitäjän Sammallahdenmäellä.
Perhe.
Volter Rihtniemi oli naimisissa 1889–1915 Ida Rosina Rydmanin (k. 1915) ja vuodesta 1922 Verna Irene Hollméruksen kanssa. Rihtniemellä oli seitsemän lasta. Hänen poikansa ensimmäisestä avioliitosta oli Kansallinen Kokoomus rp:n perustajajäsen ja Suojeluskuntain yliesikunnan keskusjaoston päällikkö, everstiluutnantti Elja Rihtniemi. Volter Rihtniemen pojanpoika, kansanedustaja Juha Rihtniemi (1927-71) toimi Kansallisen kokoomuksen puheenjohtajana 1965-71. Juha Rihtniemen tytär Suvi Rihtniemi on toiminut mm. Helsingin kokoomuslaisena kaupunginvaltuuston puheenjohtajana 1995-2000. 
Teoksia.
Nimellä "Volter Högman":
Suomennoksia.
Nimellä "Volter Rihtniemi":
Urho Rinne

Kustaa Urho Rinne (26. marraskuuta 1892 Helsinki – 17. marraskuuta 1944 Helsinki) oli suomalainen urheiluvaikuttaja, joka toimi muun muassa Työväen Urheiluliiton puheenjohtajana vuosina 1937–1943 sekä Veikkauksen apulaisjohtajana 1940–1944.
Omalla urheilu-urallaan Rinne harrasti yleisurheilua, hiihtoa ja jalkapalloa. Lisäksi hän toimi tuomaritehtävissä muun muassa mäkihypyssä.
Aktiivi TUL:n urheilija ja järjestöihminen.
Postimiehenä työskennellyt Rinne toimi jo nuorukaisena Hermannin työväenyhdistyksessä sekä Hermannin Kiistan johtokunnassa. Kun seurasta erotettiin sisällissodan jälkeen Tahko Pihkalan johdolla kaikki vasemmistolaiset, oli Rinne vuonna 1919 mukana perustamassa uutta seuraa Helsingin Kullervoa, jonka ensimmäiseksi puheenjohtajaksi hänet valittiin. Rinne oli myös samana vuonna perustamassa Työväen Urheiluliittoa ja kuului sen liittotoimikuntaan vuoteen 1937 saakka. Vuosina 1926–1940 Rinne työskenteli Postiliiton sihteerinä ja rahastonhoitajana. 1920-luvulla hän oli Helsingin kaupungin urheilulautakunnan ja myöhemmin 1930-luvulla Stadion-säätiön jäsen.
TUL:n johdossa.
Rinne valittiin TUL:n puheenjohtajaksi marraskuussa 1937 järjestetyssä liittokokouksessa. Syksyllä 1938 Rinne, TUL:n entinen puheenjohtaja Toivo Vilppula ja varapuheenjohtaja Arvi E. Heiskanen aloittivat lähestyvien Helsingin olympialaisten johdosta neuvottelut SVUL:n edustajien J. W. Rangellin, Urho Kekkosen ja Jussi Tossavaisen kanssa liittojen välisestä yhteistyöstä, mikä lopulta johti ns. yhteistoimintasopimuksen solmimiseen vuonna 1939. 
Rinne ehdotti 25. toukokuuta 1940 veikkaustoiminnan aloittamista muiden urheilujärjestöjen kanssa. Oy Tippaustoimisto Ab (myöhemmin Veikkaus Oy) perustettiin vielä samana vuonna yhdessä Suomen Palloliiton ja SVUL:n kanssa, jolloin Rinne siirtyi Postiliiton palveluksesta uuden yhtiön apulaisjohtajaksi. Sotavuosina Rinne joutui toimitusjohtaja Tauno Aarren poismenon johdosta kesäkuussa 1941 osallistumaan Oy Veikkaustoimisto Ab:n operatiiviseen johtamiseen yhdessä johtokunnan puheenjohtajan Niilo Koskisen kanssa, koska uutta toimitusjohtajaa ei yritykselle nimitetty ennen vuotta 1946.
Rinne joutui jättämään tehtävänsä vakavan sairauden johdosta vuoden 1944 alussa, minkä jälkeen hänen tehtäviään hoiti aluksi Olavi Suvanto ja myöhemmin syksyllä sodasta palannut varapuheenjohtaja Heiskanen, kunnes Suvanto valittiin uudeksi puheenjohtajaksi toukokuussa 1945.
M. R. DeHaan

Martin Ralph (M. R.) DeHaan (23. maaliskuuta 1891 – 13. joulukuuta 1965) oli yhdysvaltalainen helluntailainen raamatunopettaja, Radio Bible Classin perustaja ja Our Daily Breadin toimittaja, koulutukseltaan lääketieteen ja kirurgian tohtori. Häneltä on suomennettu ainakin teokset "Veren kemia" ja "Alussa loi Jumala", molemmat julkaistu suomeksi vasta hänen kuolemansa jälkeen.
M. R. DeHaan syntyi Michiganin Zeelandissa Reitze ja Johanna Rozema DeHaanille, maahanmuuttajille Alankomaista. Valmistuttuaan Zeeland High Schoolista 1908 hän opiskeli vuoden Hollandin Hope Collegessa, Michiganissa ja valmistui University of Illinois Collegesta lääketieteestä vuonna 1914.
Aiheesta muualla.
Esittelyvideo Youtubessa.
Bluetooth low energy

Bluetooth low energy (Bluetooth LE, BLE tai Bluetooth Smart) on lyhyenmatkan langaton likiverkkotekniikka, jota nykyaikaiset langattomat laitteet käyttävät. Esimerkkejä näistä laitteista ovat sykemittarit, murtohälyttimet ja erilaiset kauko-ohjaimet. Aiemmin Nokian kehittämä Bluetooth low energy tunnettiin nimellä Wibree, mutta myöhemmin se sulautettiin osaksi Bluetooth 4.0 -spesifikaatiota.
Bluetooth low energyn tavoitteena on pieni energian kulutus, joka saavutetaan pelkistetyllä liikennöinnillä. Tämän ansiosta useat patterikäyttöiset BLE-laitteet voivat toimia pitkiäkin aikoja ennen pariston vaihtoa.
Lauren Faust

Lauren Faust (s. 25. heinäkuuta 1974) on yhdysvaltalainen Emmy-palkittu animaattori, kirjailija, ohjaaja ja tuottaja, joka tunnetaan parhaiten Hasbron animoidun televisiosarjan "" -sarjan kehittäjänä, sekä työstään aviomiehensä Craig McCrackenin kanssa.
Faust kasvoi lähellä Marylandin osavaltion pääkaupunkia Annapolista. Hän opiskeli California Insitute of Artsissa ja hänen ensimmäinen työnsä animaattorina oli MTV:n sarjassa "The Maxx". Hän teki töitä myös sarjassa "Tehotytöt", jonka parissa hän tapasi aviomiehensä.
Faust kehitti sarjan "My Little Pony: Ystävyyden taikaa", josta on tullut suosittu nuorten tyttöjen lisäksi nuorten miesten parissa. Heitä kutsutaan termillä bronies. Kahden kauden jälkeen Faust kuitenkin lopetti sarjan parissa työskentelyn ja jatkoi muiden animaatiosarjojen kehittämistä.
Nicola Giolito

Nicola Giolito (s. 1976) on italialainen lentopallovalmentaja. Giolito on toiminut Suomen lentopallomaajoukkueen apuvalmentajana vuodesta 2013 lähtien. Hän valmensi Mestaruusliigassa Hurrikaani-Loimaata syksystä 2015 kevääseen 2016, kunnes sai potkut seurasta. Ennen valmennuspestiä Suomen lentopallomaajoukkueessa ja Hurrikaanissa Giolito ehti tehdä töitä useita kausia Venäjällä apuvalmentajan roolissa. Kauden 2014-15 Giolito oli Turkissa Halkbank Ankaran valmennuksessa.
Giolito toimii Suomen lentopallomaajoukkueen lisäksi päävalmentaja Tuomas Sammelvuon aisaparina kaudella 2016-17 Venäjän Superliigassa pelaavassa Kemerovossa. Giolito vastaa Kemerovossa myös fysiikkavalmennuksesta. 
Omalla peliurallaan Giolito pelasi passarina. Pahat polvivammat pakottivat italialaisen lopettamaan ammattilaisuran vuonna 2007. Ammattilaisuransa hän pelasi kotimaassaan Italiassa.
Beaumontin lasten katoaminen

Beaumontin lapset ovat kolme lasta, jotka katosivat rannalta Adelaidessa Australiassa 26. tammikuuta 1966. Tapaus on yksi Australian historian tunnetuimmista selvittämättömistä katoamisista. Jane oli katoamishetkellä 9-, Arnna 7- ja Grant 4-vuotias.
Tutkinta.
Tuhansista vihjeistä ja mahdollisista näköhavainnoista huolimatta tapausta ei ole pystytty selvittämään. Lasten seurassa nähtiin pitkä ja hoikka mies, jota ei tavoitettu. Lasten uskotaan tulleen murhatuiksi.
Epäillyt.
Bevan Spencer von Einemista tuli pääepäilty kun häntä muistuttavan miehen nähtiin katselevan poliisisukeltajia tarkastamassa viemäriä. Hän oli 20-vuotias lasten kadotessa. Todistajan mukaan von Einem tunnusti kidnappauksen, mutta ei tehnyt yhteistyötä poliisin kanssa.
Muita epäiltyjä ovat Arthur Stanley Brown, James Ryan O’Neill ja Derek Percy.
The Magnificent Seven (vuoden 2016 elokuva)

The Magnificent Seven on vuonna 2016 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen lännenelokuva, jonka on ohjannut Antoine Fuqua. Se on uudelleenfilmatisointi vuoden 1960 elokuvasta "7 rohkeata miestä", joka taas perustui Akira Kurosawan elokuvaan "Seitsemän samuraita" (1954).
"The Magnificent Seven" sai ensi-iltansa 23. syyskuuta 2016.
Aiheesta muualla.
Lempi Hartikka

Lempi Vilhelmina Hartikka (13. tammikuuta 1907 Helsinki – 4. maaliskuuta 2001 Helsinki) oli suomalainen varatuomari ja urheiluvaikuttaja. Hän oli yksi suomalaisen naisurheilun edelläkävijöistä, joka toimi useissa luottamustehtävissä muun muassa Suomen Valtakunnan Urheiluliitossa.
Omalla urheilu-urallaan Hartikka pelasi muun muassa pesäpalloa Helsingin Pallonlyöjissä, jossa hän voitti naisten Suomen mestaruuden vuonna 1932. Hän oli myös aktiivisesti mukana Helsingin Naisurheilijain toiminnassa.
Dave Schultz (painija)

David Leslie ”Dave” Schultz (6. tammikuuta 1959 Palo Alto, Kalifornia – 26. tammikuuta 1996 Newton Square, Pennsylvania) oli yhdysvaltalainen painija, joka voitti 74 kg:n sarjan vapaapainissa olympiakultaa Los Angelesissa 1984.
Schultzin veli, painija Mark Schultz on myös olympiavoittaja sekä maailmanmestari.
Ura.
Painin maailmanmestaruuskilpailuissa Schultz voitti urallaan yhteensä kuusi mitalia, joista kultaa vuonna 1983. Los Angelesissa 1984 Schultzin veljekset voittivat molemmat olympiakultaa, Dave 74 kg:n ja Mark 82 kg:n sarjassa.
Schultz harjoitteli sekä valmensi 1990-luvulla Foxcatcher-painitallissa. Tallin perustaja ja omistaja John Eleuthère du Pont oli henkisesti sairas, ja lopulta ampui Schultzin 26. tammikuuta 1996.
Schultz valittiin kuolemansa jälkeen vuonna 1997 National Wrestling Hall of Fameen.
Muuta.
Schultzin veljesten ja Du Pontin tarinasta tehtiin vuonna 2014 elokuva "Foxcatcher". Viisi Oscar-ehdokkuutta saaneessa elokuvassa Dave Schultzia näytteli Mark Ruffalo.
Sam Hurd

Samuel George Hurd III (s. 24. huhtikuuta 1985 San Antonio, Texas) on yhdysvaltalainen entinen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja, pelipaikaltaan laitahyökkääjä.
Hurd pelasi NFL-liigan Dallas Cowboysissa sekä Chicago Bearsissa vuosina 2006–2011. Bears vapautti hänet sopimuksestaan joulukuussa 2011, Hurdin jäätyä kiinni huumeiden ostamisesta myyntitarkoituksessa.
Hurd tuomittiin marraskuussa 2013 kokaiinin ja marihuanan välittämisestä 15 vuoden vankeusrangaistukseen.
Steve Durbano

Harry Steven ”Steve” Durbano (12. joulukuuta 1951 Toronto, Ontario – 10. marraskuuta 2002 Yellowknife, Luoteisterritoriot) oli kanadalainen jääkiekkoilija.
Durbano oli New York Rangersin ykköskierroksen varaus vuodelta . NHL:ssä vuosina 1972–1979 220 runkosarjaottelua pelannut Durbano tunnettiin pääasiassa tappelijana, ja sai muun muassa kaudella 1975–1976 yhteensä 370 jäähyminuuttia.
Uransa jälkeen Durbano oli usein vaikeuksissa viranomaisten kanssa. Vuonna 1983 hän jäi kiinni puolen miljoonan dollarin arvoisen kokaiinilastin salakuljettamisesta Kanadaan, ja sai seitsemän vuoden vankeustuomion. Vapautumisensa jälkeen hänet pidätettiin kertaalleen myymälävarkaudesta, ja vuonna 1995 Durbano vangittiin jälleen, tällä kertaa laittoman prostituutioringin ylläpitämisestä.
Durbano menehtyi maksasyöpään 50-vuotiaana marraskuussa 2002.
Heksaklooriasetoni

Heksaklooriasetoni (C3Cl6O) on ketoneihin kuuluva orgaaninen yhdiste ja asetonin kloorattu johdannainen. Yhdistettä käytetään reagenssina orgaanisen kemian synteeseissä.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö.
Huoneenlämpötilassa heksaklooriasetoni on väritöntä nestettä. Se liukenee orgaanisiin liuottimiin kuten dikloorimetaaniin, kloroformiin ja bentseeniin.
Heksaklooriasetonia voidaan valmistaa klooraamalla isopropanolia 70–100 °C:n lämpötilassa. Heksaklooriasetonia käytetään orgaanisissa synteeseissä muun muassa enamiinien klooraamiseen ja yhdessä trifenyylifosfiinin kanssa alkoholien klooraamiseen. Se reagoi alifaattisten amiinien kanssa karbamoyyliklorideiksi ja aromaattisten amiinien kanssa isosyanaateiksi. Lisäksi sitä käytetään trikloroiasetaattien ja triklooriasetamidien synteeseissä ja valmistettaessa asetonin kloorattuja ja fluorattuja johdannaisia.
Whoonga

Whoonga (tunnetaan myös nimillä "nyaope" tai "wunga") on katuhuume joka on oletettavasti levinnyt laajaan käyttöön Etelä-Afrikassa vuodesta 2010 lähtien, erityisesti Durbanin kaupungin köyhälistöalueella. Huumetta esiintyy myös muualla Etelä-Afrikassa.
Whoongan kerrotaan sisältävän HIV:n lääkitsemiseen käytettäviä antiretroviraalisia lääkeaineita, mutta kemiallisten analyysien mukaan whoongasta ei ole tätä kuitenkaan löytynyt; sen sijaan sen on todettu sisältävän "mitä tahansa", ja HIV-lääkkeiden käyttö whoongassa on ilmeisesti pelkkä kaupunkitarina.
Joidenkin vahvistamattomien lähteiden mukaan (kaupunkitarinaan liittyen) whoonga aiheuttaa voimakkaita hallusinaatioita käytettynä: tabletit murskataan, sekoitetaan tupakkaan ja poltetaan. Kerrotaan myös että se aiheuttaa voimakkaan psyykkisen ja fyysisen riippuvuuden jo ensimmäisellä käyttökerralla. Aiheesta kiertää myös huhuja jonka mukaan HIV-klinikoiden asiakkaat ryöstetään klinikan ulkopuolella, että heiltä saataisiin kyseiset lääkkeet; tai ihmiset hankkiutuvat tahallisesti HIV-positiivisiksi saadakseen lääkettä ilmaiseksi klinikoilta.
Agoranomeion

Agoranomeion () on nimitys, jota käytetään eräästä antiikin aikaisesta rakennuksesta Ateenan Roomalaisella agoralla Kreikassa. Se rakennettiin noin vuonna 50 jaa. Rakennuksen tarkkaa käyttötarkoitusta ja muotoa ei tunneta. Se ei välttämättä ollut siitä nykyisin käytetyn nimen mukaisesti todellisuudessa "Agoranomeion" eli toria valvovien viranomaisten rakennus, vaan se on saattanut olla Rooman keisarien kultille omistettu "Sebasteion".
Agoranomeion sijaitsi Roomalaisen agoran itälaidalla Tuulten tornin kaakkoispuolella. Rakennuksen päädyn, joka on osittain säilynyt, julkisivussa oli kolme kaarta. Ne oli tehty Hymettos-vuoren siniharmaasta marmorista. Rakennuksen sisäänkäynnille johti pitkä portaikko. Uusimman tutkimuksen mukaan rakennus on saattanut muodostua tiestä, jonka kummallakin sivulla on ollut stoa eli pylväshalli. Paikalta löydetyn piirtokirjoituksen mukaan rakennus oli omistettu keisari Augustukselle sekä Athene Arkhegetiille.
Itäinen propylon

Itäinen propylon oli antiikin aikainen porttirakennus Ateenan Roomalaisen agoran itäpäässä Kreikassa. Se rakennettiin noin vuonna 19–11 eaa.
Porttirakennuksen pylväät edustivat joonialaista tyyliä ja se oli rakennettu Hymettos-vuoren siniharmaasta marmorista. Portti oli agoran idänpuoleinen sisäänkäynti ja sen yhteydessä oli portaat, jotka johtivat Tuulten tornille ja Vespasianai-rakennukseen. Myöhemmin kun Agoranomeioniksi kutsuttu rakennus rakennettiin agoran itäpuolelle, portti johti sen länsipään sisäänkäynnille. Portista on säilynyt sen perustukset ja portaikko sekä pylväiden osia.
Agoran länsipäässä oli toinen portti, Athene Arkhegetiin portti eli Läntinen propylon, joka on säilynyt nykyaikaan paremmin.
Pantheon (Ateena)

Pantheon () oli antiikin aikainen kaikille jumalille omistettu kreikkalainen temppeli Ateenan Roomalaisella agoralla Kreikassa. Se rakennettiin keisari Hadrianuksen kaudella noin vuonna 130 jaa.
Temppeli tunnetaan kirjallisista lähteistä, kuten Pausaniaalta. Sen tarkkaa paikkaa ei tiedetä, mutta se on mahdollisesti sijainnut Roomalaisen agoran ja Hadrianuksen kirjaston itäpuolella paikalla, josta on löydetty suurikokoisen kolmilaivaisen basilikan raunioita. Arkeologinen kohde sijaitsee Adrianoú-kadun varrella noin 50 metriä itään Roomalaisesta agorasta. Löydettyä rakennusta on kuitenkin ehdotettu myös Hadrianuksen perustamaksi Panhellenioniksi.
Vespasianai

Vespasianai ( eli "Latrinae") oli antiikin aikainen käymälärakennus Ateenan Roomalaisella agoralla Kreikassa.
Vespasianai rakennettiin ensimmäisellä vuosisadalla jaa., ja se toimi roomalaisen agoran julkisena käymälänä. Rakennus sai nimensä keisari Vespasianuksesta, joka rakennutti lukuisia samanlaisia rakennuksia eri puolille valtakuntaa. Käymälän käyttäminen oli maksullista, mistä tuli keisariin liitetty sanonta ”raha ei haise” ("pecunia non olet").
Vespasianai sijaitsi agoran koillislaidalla Tuulten tornin pohjoispuolella. Rakennus oli pohjakaavaltaan neliömäinen ja katettu vinolla katolla. Käymälässä oli pyöreillä rei'illä varustettuja istuimia rivissä jokaisella neljällä sivustalla, ja niiden alla kulki viemäröinti. Sisäänkäynti oli yhdellä sivulla.
Liesijärvi (Parkano)

Liesijärvi on Pirkanmaalla Parkanossa Vahojärvellä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Aurejärven valuma-alueeseen. Liesijärvi on osa Liesijärven valuma-aluetta.
Maantietoa.
Järven pituus on 2,8 kilometriä, leveys 900 metriä ja sen pinta-ala on 138 hehtaaria. Se sijaitsee kangasmaastossa soiden täplittämässä erämaassa Hietakankaan länsipuolella. Järveen laskee suo- ja metsäojia ympäristöstä aina Karttiperältä saakka. Sen valuma-alueella sijaitsee pieni Haukilampi, jonka laskuoja on suo-ojien johtoja Kurkiluoma. Liesijärven laskuoja Liesioja lähtee järven eteläpäästä ja mutkittelee kolme kilometriä etelään Vahojärveen.
Järvi on matala ja kivinen. Järven nimistössä on viitteitä vedenpinnan alenemisesta. Pohjoispäässä sijaitsee Pukkisaari niminen niemi, jonka pohjoisosa muodostaa laajan avosuoalueen. Järven säilyneitä ja vedenlaskussa nousseita saaria ovat Selkäsaari, Halmesaari, Kalliosaari, Viitasaari, Ruohokarit, Heikinsaaret ja Lammassaari. Pienempiä ja kartassa nimettöminä esiintyviä saaria on kolmetoista lisää.
Rantaviivan pituus on 13,6 kilometriä. Rannalle, ja varsinkin eteläpäähän, on rakennettu 8 vapaa-ajan asuntoa ja lähiympäristössä sijaitsee yksi entinen maatila. Niille johtaa tiet kummallakin puolen järveä seututieltä 332.
Anakeion (Ateena)

Anakeion () eli Dioskureion (, myös "Dioskoureion") oli antiikin aikainen Dioskuureille eli Kastorille ja Polydeukeelle omistettu pyhäkkö Akropoliin rinteellä Ateenassa Kreikassa.
Anakeion oli rakennettu viimeistään 500-luvulla eaa. Pyhäkön nimi tulee muinaiskreikan kuningasta tarkoittavasta sanasta "anaks", jolla nimellä Dioskuureihin viitattiin erityisesti Ateenassa.
Anakeionin sijaintipaikkaa ei tunneta. Antiikin aikaisten kuvausten mukaan Anakeion sijaitsi jossakin Aglaureionin lähellä. Aglaureionin oletettiin aiemmin sijainneen Akropoliin pohjoisrinteellä, ja tällä perusteella myös Anakeion sijoitettiin sinne. Koska Aglaureion on kuitenkin löytynyt Akropoliin itärinteeltä, myös Anakeionin sijainti täytyy olettaa idemmäksi, mahdollisesti Akropoliin koillis- tai itärinteelle Ateenan niin kutsutun Arkaaisen agoran lähistölle. Aglaureionin alapuolelta Théspidos-kadun yläosasta on löydetty suurikokoisen rakennuskokonaisuuden rauniot, jotka kuuluvat mahdollisesti Anakeionille. Pieni osa rakennuksen perustuksista on näkyvissä keskellä katua.
Pyhäkkö oli todennäköisesti ainakin osittain ulkoilmapyhäkkö ja suhteellisen laaja sellainen, koska Ateenan armeijan yksikön kerrotaan yöpyneen siellä vuonna 415 eaa. Pausaniaan kuvauksen perusteella pyhäkköön on kuitenkin todennäköisesti kuulunut myös joku rakennus. Pyhäkössä kerrotaan olleen veistokset, jotka esittivät Dioskuureja seisomassa sekä heidän poikiaan ratsailla. Noin 475–450 eaa. Polygnotos ja Mikon koristelivat pyhäkön maalauksin. Polygnotoksen maalaus esitti Dioskuurit avioitumassa Leukippoksen tytärten kanssa, kun taas Mikonin maalaus esitti argonautteja.
Jorotoksiini

Jorotoksiini on myrkky, jota tuottaa "Nephila clavata" -hämähäkki. Hämähäkki tunnetaan myös Joro-nimellä, mistä toksiinin nimitys tulee. Jorotoksiinin tiedetään estävän valikoivasti postsynaptista glutamaattipotentiaalia ja AMPA-reseptoreita. Lisäksi sillä on antagonistinen vaikutus NMDA-reseptoreihin selkärankaisten keskushermostossa.
Jorotoksiinin kemiallinen kaava on C27H47N7O6, moolimassa 565,705 g/mol ja CAS-numero 112163-33-4.
Pachycormiformes

Pachycormiformes on sukupuuttoon kuollut luukalojen lahko. Yleensä siihen luokitellaan vain yksi heimo, Pachycormidae. Ryhmän lajien jäänteitä on löydetty Euraasiasta ja Amerikoista. Niille tyypillisiä piirteitä olivat sahalaitaiset rintaevät, pienentyneet vatsaevät ja luinen "nokka". 
Jotkut lajit olivat suuria planktonin siivilöijiä, esimerkiksi "Leedsichthys problematicus".
Niiden suhteet muihin kaloihin ovat epäselvät. Joskus heimo Ichthyodectidae (johon "Xiphactinus" kuuluu) luokitellaan myös tähän lahkoon, mutta niitä pidetään yleensä kehittyneempinä luukaloina.
Fylogenia.
Kladogrammi Friedman "et al." (2010) mukaan:
Keravan vankila

Keravan vankila on Keravalla sijaitseva vankila. Hallinnollisesti se kuuluu Etelä-Suomen rikosseuraamusalueeseen.
Vankilassa on 136 vankipaikkaa avovankilaosastolla. Vankilaan sijoitetaan etupäässä nuoria, ulkomaalaisia sekä lyhyitä tuomioita suorittavia vankeja Etelä-Suomen läänistä. Suljettu osasto, jossa oli 95 paikkaa, toimi osittain myös pidempiä tuomioita saaneiden väliaikaisena sijoituspaikkana. Syksystä 2016 alkaen vankilassa on kuitenkin ollut vain avo-osasto.&lt;ref name = "R/SE"&gt;&lt;/ref&gt;
Historia.
Keravan vankila rakennettiin vuonna 1891, alun perin Koivula-nimiseksi kasvatuslaitokseksi. 1890-luvun lopun ja 1900-luvun alkuvuosien aikana laitosta täydennettiin lisärakennuksilla, muun muassa suurella talousrakennuksella sekä työntekijöiden asuintaloilla. Vuonna 1927 kasvatuslaitos muutettiin Keravan nuorisovankilaksi, jolloin rakennuksiin tehtiin runsaasti muutoksia. Tässä yhteydessä, 1930-luvulla, rakennettiin myös erillinen sellisiipi. Rakennuskanta täydentyi vielä 1960-luvulla nuoriso-osaston rakennuksilla.
1. huhtikuuta 2009 Helsingin avovankilan Vantaan osasto lakkautettiin, ja samalla osaston vangit, henkilökunta ja toiminnot siirrettiin Keravan vankilan alaisuuteen entisen nuoriso-osaston tiloihin.
Päärakennus poistettiin käytöstä syksyllä 2016 paloturvallisuusongelmien takia.
Jamie-Lee Kriewitz

Jamie-Lee Kriewitz (s. 18. maaliskuuta 1998 Bennigsen) on saksalainen poplaulaja. Hän nousi julkisuuteen "The Voice of Germany" -kykyjenetsintäkilpailun viidennen tuotantokauden voittajana.
Kriewitz edusti Saksaa vuoden 2016 Eurovision laulukilpailussa Tukholmassa kappaleella "Ghost" ja jäi finaalissa sijalle 26 eli viimeiseksi.
Vilppulan vankila

Vilppulan vankila on Vilppulassa sijaitseva, hallinnollisesti Länsi-Suomen rikosseuraamusalueeseen kuuluva vankila.
Vankila on 73-paikkainen avovankila.&lt;ref name = "R/SE"&gt;&lt;/ref&gt;
Historia.
Kotiniemen kasvatuslaitos rakennettiin alkujaan kasvatuslaitokseksi pojille. Rakennuksen suunnitteli arkkitehti Hugo Lindberg, ja varsinainen rakennustyö tapahtui vuosien 1902-1907 aikana. Kasvatuslaitos muuttui myöhemmin koulukodiksi, kunnes koulukoti lakkautettiin 1988 ja rakennus tuli vankeinhoitolaitoksen käyttöön varavankilaksi 1.10.1988.
Laura Tesoro

Laura Tesoro (s. 19. elokuuta 1996) on belgialainen laulaja ja näyttelijä.
Tesoro edusti Belgiaa vuoden 2016 Eurovision laulukilpailussa Tukholmassa kappaleella "What’s the Pressure". Hän sijoittui finaalissa kymmenenneksi.
Näyttelijänä Tesoro sai ensimmäisen merkittävän roolinsa vuonna 2008, ja on näytellyt useissa belgialaisissa televisiosarjoissa.
Tesoro seurustelee belgialaisen näyttelijä-tanssija Giovanni "Gio" Kemperin kanssa. He asuvat yhdessä.
Muuta.
Tesoron äidinkieli on flaami. Hänen äitinsä on belgialainen ja isä italialainen.
Aiheesta muualla.
Megan Guarnier

Megan Guarnier (s. 4. toukokuuta 1985 Glens Falls, New York) on yhdysvaltalainen maantiepyöräilijä. Hän edusti Team Tibcoa vuosina 2010–2012, Rabo Women Cycling Teamia 2013, Boels - Dolmans Cycling Teamia vuosina 2014–2018 ja viimeisellä ammattilaiskaudellaan 2019 Team TIBCO-SVB:tä.
Guarnier voitti Giro della Toscana Int. Femminile -etappikilpailun 2011. Hän voitti 2015 Strade Bianchen 37 sekunnin erolla Elizabeth Armitsteadiin. Hän saavutti MM-pronssia maantieajossa Richmondissa 2015. Hän voitti maantieajon Yhdysvaltojen-mestaruuden 2012, 2015 ja 2016. Hän voitti Kalifornian ympäriajon 2016. Hän voitti samana vuonna myös Giro Rosan kokonaiskilpailun 34 sekunnin erolla Evelyn Stevensiin.
Saavutuksia.
Lähteet: Cycling Archives, Pro Cycling Stats
Cholet-Pays de Loire Dames, voitto
Giro della Toscana Int. Femminile, kokonaiskilpailun voitto
Maantieajon Yhdysvaltojen-mestaruus
Omloop Het Nieuwsblad, toinen
MM-kilpailut, maantieajossa neljästoista
Pan-Amerikan-mestaruuskilpailut, maantieajossa hopeaa, aika-ajossa pronssia
Giro Rosa, kokonaiskilpailussa seitsemäs
Strade Bianche, voitto
La Flèche Wallonne, kolmas
Maantieajon Yhdysvaltojen-mestaruus
Emakumeen Bira, 1. etapin voitto
Giro Rosa, kokonaiskilpailussa kolmas, pistekilpailun ja 2. etapin voitto
Ladies Tour of Norway, kokonaiskilpailun ja 1. etapin voitto
MM-kilpailut, maantieajossa pronssia
Trofeo Alfredo Binda, toinen
Durango-Durango Emakumeen Saria, voitto
Emakumeen Bira, kokonaiskilpailussa toinen, 4. etapin voitto
La Flèche Wallonne, kolmas
Kalifornian ympäriajo, kokonais- ja pistekilpailun sekä 1. etapin voitto
Maantieajon Yhdysvaltojen-mestaruus
The Philadelphia Cycling Classic, voitto
Giro Rosa, kokonais- ja pistekilpailun voitto
Olympialaiset, maantiejossa yhdestoista
Amgen Breakaway from Heart Disease Women's Race empowered with SRAM, 1. etapin voitto
Giro Rosa, kokonaiskilpailussa neljäs, 10. etapin voitto
Ladies Tour of Norway, kokonaiskilpailussa toinen, 3. etapin voitto
MM-kilpailut, joukkueaika-ajossa hopeaa
La Flèche Wallonne, kolmas
Tour de Yorkshire, kokonais- ja mäkikirikilpailun sekä 2. etapin voitto
Giro Rosa, kokonaiskilpailussa viides
Pietarinkatu

Pietarinkatu () on noin 630 metriä pitkä itä-länsisuuntainen katu Helsingin Ullanlinnassa. Se alkaa itäpäässään Raatimiehenkadulta ja päättyy länsipäässään Laivurinkadun risteykseen Eiran rajalle. Pietarinkadun ajorata on koko pituudeltaan kaksisuuntainen.
Pietarinkadulla on monia jugendtyylisiä asuinkerrostaloja 1900-luvun alkuvuosilta.
Historiaa.
Pietarinkatu sai nimensä lähellä sen itäpäätä sijaitsevan katolisen Pyhän Henrikin katedraalin julkisivussa olevan apostoli Pietarin patsaan mukaan. Ruotsinkielinen nimi vahvistettiin vuonna 1869, suomenkielinen käännös virallisesti vasta vuonna 1909, vaikka se oli jo aikaisemmin esiintynyt kartoissa. Kun saman kirkon julkisivussa on myös Paavalin patsas, sai myös viereisen Tehtaankadun itäosa samalla nimen Paulsgatan (Paavalinkatu). Alkujaan molemmat kadut ulottuivat lännessä vain Neitsytpolulle saakka.. Nykyisen Pietarinkadun länsiosan nimeksi vahvistettiin vuonna 1875 Tunnbindargatan (Tynnyrintekijänkatu). 
Kun vuonna 1887 asemakaavan muutoksella Paavalinkatua jatkettiin lännessä Telakkakadulle saakka, sen nimi muutettiin Tehtaankaduksi, sillä kadun länsipään tienoille suunniteltiin tuolloin teollisuusaluetta. Pietarinkatu sen sijaan säilytti entisen nimensä, mutta sen jatkeena ollut Tunnbindargatan sai uuden nimen "Lilla Fabriksgatan" (Pieni Tehtaankatu). Kuitenkin jo vuonna 1892 tämä katu muutettiin nimeltäänkin osaksi Pietarinkatua.
Karolina Eskelin, ensimmäinen Suomessa tohtoriksi väitellyt nainen, avasi yhdessä kirurgi Gustaf Adolf Wetterstrandin kanssa vuonna 1907 Pietarinkatu 24:ssä sairaalan, jossa oli 17 potilaspaikkaa. Sairaala siirtyi uudelle omistajalle vuonna 1919, ja vuodesta 1920 eteenpäin se toimi nimellä Sanitas.
1970-luvulla Pietarinkadulla sijaitsi taide- ja taideteollisuusalan yrityksiä, kuten Kaisa Blomstedtin sisustusliike Utopia, Ristomatti Ratian Décembre, Pohjanakat-niminen painokangasstudio ja kulman takana Huvilakadulla J. O. Mallanderin taidegalleria Halvat Huvit. Pietarinkatu 15:ssä on vuosikymmeniä toiminut ravintola Central, joka on nykyisin Restelin omistama. Sen edeltäjiä samassa osoitteessa ovat olleet ravintola Eiranhovi ja Elannon kansanravintola.
Mama Weer All Crazee Now

Mama Weer All Crazee Now on Noddy Holderin ja Jim Lean kirjoittama musiikkikappale, jonka julkaisi brittiläinen Slade-yhtye vuonna 1972. Singlen lisäksi "Slayed?"-albumilla ilmestynyt raita on eräs yhtyeen suurimmista klassikoista. Se nousi Britannian listaykköseksi ja oli suuri menestys ympäri Eurooppaa. Yhdysvalloissa kappale ylsi sijalle 76.
Työstö.
Kappale oli alun perin basisti Jim Lean aikaansaannos. Solisti Noddy Holder vaikutti kuitenkin sanoituksen syntyyn. Tyylillisesti hard rockia edustava ”Mama Weer All Crazee Now” oli Sladen siihenastisen uran mahdollisesti raskain kappale.
Alkujaan kappaleen nimi oli ”My My, We’re All Crazee Now”. Manageri ja tuottaja Chas Chandler kuuli sen kuitenkin väärin ja solisti Noddy Holder piti kyseistä versiota parempana. Kappaleeseen haettiin livetunnelmaa jalkojen tömistyksellä ja yhteislaululla. Alussa kuultava Holderin ulvahdus oli tarkoitettu pelkäksi äänen avaukseksi, mutta Chandler otti sen mukaan lisätäkseen aitouden tunnetta.
Julkaisu ja vastaanotto.
”Mama Weer All Crazee Now” -single julkaistiin 25. elokuuta 1972. Britanniassa se nousi listalle 2. syyskuuta, ja kymmenestä listaviikosta se vietti kolme kärjessä. Myös Irlannissa se nousi listaykköseksi. Top 10:een kappale nousi lisäksi Sveitsissä, Länsi-Saksassa, Itävallassa ja Alankomaissa. Yhdysvaltain Billboard Hot 100 -listalla se oli korkeimmillaan sijalla 76.
Singlen B-puolen kappale ”Man Who Speeks Evil” on Jim Lean ja rumpali Don Powellin kirjoittama. Se edustaa heavy rockia.
Muut versiot.
Yhdysvaltalainen Quiet Riot -yhtye saavutti vuonna 1984 ”Mama Weer All Crazee Now” -coverillaan viimeisen hittinsä Billboard Hot 100 -listalla. Se nousi 12 viikon aikana parhaimmillaan sijalle 51. Myös tyttöyhtye The Runaways on levyttänyt kappaleen vuonna 1978. Vuonna 1984 sen levytti Mama’s Boys ja 2009 Reel Big Fish. Suomeksi kappaleen on levyttänyt Vilperin Perikunta nimellä ”Bailaava maa ja valtio”. Lisäksi Osmo’s Cosmos Band on tehnyt kappaleesta englanninkielisen coverin.
Jaguars Spirit Athletes

Jaguars Spirit Athletes (JSA) on jyväskyläläinen kilpacheerleadingiin ja cheertanssiin erikoistunut seura. Cheerleadingilla on pitkä historia Jyväskylässä, sillä lajin ensimmäiset harrastajat tulivat jo vuonna 1986 amerikkalaisen jalkapallon seura Jyväskylä Rangersin alle. Rangersien tilalle perustettiin Jyväskylän Seudun Jaguaarit vuonna 1995, josta cheerleaderit ja naisten amerikkalainen jalkapallo perustivat vuonna 2005 oman seuran, Jyväskylä Jaguarsin. Vuonna 2012 cheerleaderit perustivat oman seuran, Jaguars Spirit Athletes ry.:n. 
Vuonna 2019 JSA:lla on lähes 650 jäsentä, joista suurin osa on urheilijoita. JSA on siis jäsenmäärältään suuri cheerleadingseura. Seurassa on yksitoista cheeleading kilpajoukkuetta ja kymmenen harrastejoukkuetta sekä kaksi cheertanssin kilpajoukkuetta ja yksi harrastejoukkue. Nuorimmat harrastajat ovat nelivuotiaita ja vanhimmat viisikymppisiä. JSA:n edustusjoukkueet ovat saavuttaneet edustuspaikkoja niin kansallisiin kuin kansainvälisiinkin kilpailuihin. Seuran joukkueiden nimet noudattavat avaruusteemaa, ja myös seuran värit ovat musta, hopea ja valkoinen.
Yhdistyksellä on kokopäiväinen toiminnanjohtaja sekä valmennuspäällikkö. Toimintaa johtaa yhdistyksen jäsenten sääntömääräisessä syyskokouksessa valitsema hallitus. Seuran arvoihin kuuluu avoimuus, tasavertaisuus, turvallisuus, yksilöllisyys ja vastuullisuus. Vuonna 2018 JSA palkittiin Olympiakomitean vuoden Tähtiseurana.
Ultra HD Blu-ray

Ultra HD Blu-ray on Blu-ray Disc Associationin kehittämä, vuonna 2016 julkaistu levyformaatti. Formaatti tukee maksimissaan 3 840 × 2 160 -resoluution videoita ja 60 kuvan kuvataajuutta. 
Ensimmäiset formaattia tukevat soittimet tulivat Suomessa myyntiin 20. huhtikuuta 2016.
Skrolli International Edition

Skrolli International Edition on huhtikuusta 2016 lähtien julkaistu englanninkielinen Skrolli-lehden sisarjulkaisu. Skrolli International Editionin ensimmäinen numero rahoitettiin Indiegogo-joukkorahoituskampanjalla vuodenvaihteessa 2015-2016.
Skrolli International Editionin ensimmäisen numeron (2016.1E) virtuaalisella kansilevykkeellä julkaistiin pelattava demo Illuminatus-tietokonepelistä.
Jänislampi (Parkano)

Jänislampi on Pirkanmaalla Parkanossa Aurejärvellä sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Aurejärven valuma-alueeseen. Jänislampi on osa Jänisojan valuma-aluetta.
Maantietoa.
Lammen pituus on 400 metriä, leveys 250 metriä ja sen pinta-ala on 6,3 hehtaaria. Se sijaitsee aivan Aurejärven rannan ja Jänisojan läheisyydessä. Lammen pohjoispuolella sijaitsevat Silmäkenevat ulottuvat rantaan asti, johon laskee kolme suo-ojaa luoteesta ja itärantaan yksi metsäoja idästä. Lammen oma laskuoja lähtee länsirannasta ja yhtyy Jänisojaan 600 metriä Jänisojan suun yläpuolella. Rantaviivan pituus on 1,1 kilometriä. Ranta on pääasiassa kangasmetsää, jonne on rakennettu neljä vapaa-ajan asuntoa. Niille johtaa tiet yhdystieltä 13355.
Santa’s United

 
Santa’s United ry on 2015 perustettu rovaniemeläinen salibandyn erikoisseura. Seura syntyi kahden rovaniemeläisen (RSB-Team ry ja Napapiirin salibandy ry) seuran yhdistettyä voimansa. Seuran perustajina toimivat yhdistyneiden seurojen hallitukset. Seurassa oli heti ensimmäisellä kaudella kymmenen sarjajoukkuetta Salibandyliiton alaisissa sarjoissa. Juniorikerhoja ensimmäisellä kaudella oli yli kolmekymmentä ja aikuiskerhoja 3–4 ryhmää.
Seuran miesten edustusjoukkue pelaa 2. divisioona. Naisten edustusjoukkue pelaa 2. divisioonassa.
Historia.
Rovaniemellä 1995–1997 välillä syntyi kaksi salibandyseuraa Napapiirin salibandy ja RSB-Team. Molemmat järjestivät toimintaa aikuisille ja junioreille. Seurayhdistymisestä on puhuttu erinäisissä yhteyksissä lähes molempien seurojen syntymästä saakka. Isoin askel tuli RSB-Teamin lähdettyä mukaan Salibandyliiton järjestämään seurakehittämisjaksolle, jonne hyväksyttiin mukaan kymmenen seuraa, jossa mukana mm. Seinäjoen Peliveljet, Tampereen Ilves, SB Vaasa, Kirkkonummi Rangers ja monia muita hienoja seuroja ympäri Suomen. Siellä seura asetti tärkeimmäksi tavoitteeksi seurayhdistymisen. Saman tien järjestettiin tapaaminen NSB:n kanssa ja sieltäkin oltiin kiinnostuneita, mutta työ ei ottanut askeleita eteenpäin heti sen jälkeen. Kevät ja kesä mentiin yhdistymisen kannalta hiljaiseloa, kunnes syksyllä 2013 kaikki loksahti kohdilleen. Molemmat seurat tekivät vuosikokouksissaan virallisen päätöksen yhdistymisestä helmikuussa 2014. 
Kaudella 2014–2015 yhdistettiin jo vahvasti edustusjoukkueita sekä naisissa että miehissä. Myös junioritoiminta rakennettiin yhteisen suunnitelman mukaisesti. Samalla osallistettiin jäsenistöä ahkeraan, kun rakennettiin seuralle arvoja ja tarkoitusta. Jäsenistön kanssa yhdessä tehtiin myös seuralle yhden ja kolmen vuoden tavoitteet.
Kotihalli.
Seuran edustusjoukkueiden pääareena vuoden 2017 alusta alkaen on ollut uusi Ounasrinteen liikuntahalli, jonka pintana on massalattia (40 x 20m) ja katsojakapasiteetti on noin 300 katsojaa. 
Tunnukset.
Peliasu.
Santa’s United pelaa kotipelinsä punaisella paidalla. Vieraspaidan väri on turkoosi. Käytössä on mustat shortsit ja sukat, joita vaihdellaan pelistä riippuen. Peliasut ovat Oxdogin valmistamia.
Jänisjärvi (Parkano, eteläinen)

Jänisjärvi (eteläinen), eli kartoissa myös toinen Jänisjärvistä, on Pirkanmaalla Parkanossa Aurejärvellä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Aurejärven valuma-alueeseen. Jänisjärvi on osa Jänisojan valuma-aluetta.
Maantietoa.
Järven pituus on 900 metriä, leveys 200 metriä ja sen pinta-ala on 14 hehtaaria. Se sijaitsee Klenkkan mäen itä- ja Harmonimäen pohjoispuolella. Mäillä kasvaa kangasmetsää ja muihin rantoihin ulottuvat ympäristön suot. Samaan suoalueeseen kuuluu toinenkin Jänisjärvi, joka sijaitsee tämän Jänisjärven pohjoispuolella. Eteläiseen Jänisjärveen laskee yksitoista suo-ojaa, joista yhden kautta laskee tänne myös pohjoisemman Jänisjärven vedet. Oma laskuoja Jänisoja lähtee järven lounaispäästä ja se virtaa 3,3 kilometriä Aurejärveen. Ojan suu sijaitsee Jänislahdessa, joka on Suksilahden pohjukassa. Järven pohjoisosa on soistunut ja sitä uhkaa umpeenkasvaminen. Ruohikon keskellä sijaitsee järven ainoa saari, joka on 80 metriä pitkä ja soistunut. Rantaviivan pituus on 2,3 kilometriä. Järvi on autio eikä sinne johda teitä. Yli 150 metrin etäisyydeltä ohittavalta "Pohjantieltä" on Klenkalle johtava lyhyt kärrypolku. Järven eteläpäässä sijaitsee entinen maatila.
Akshardhamin temppelin verilöyly

Akshardhamin temppelin verilöyly oli terrori-isku 24. syyskuuta 2002, jossa kuoli 32 henkilöä ja haavoittui yli 80. Tilanne raukeni, kun terroristit "Murtuza Hafiz Yasin" ja "Ashraf Ali Mohammed Farooq" kuolivat kommandojoukkojen hyökkäyksen päätteeksi.
Gujaratin korkein oikeus vahvisti kolmen iskussa avustaneen terroristin kuolemantuomiot ja tuomitsi kolme muuta erimittaisiin vankeusrangaistuksiin.. Vuonna 2014 kaikki kuusi tuomittua vapautettiin korkeimman oikeuden päätöksellä ja todettiin syyttömiksi tapahtumiin.
Tietokeskus Finland

Tietokeskus Finland Oy (vuosina 1990–2018 Turun Tietokeskus) on vuonna 1989 alkunsa saanut suomalainen it-infrastruktuuriratkaisujen, -tuotteiden ja palveluiden kokonaistoimittaja. Tietokeskuksen palveluksessa on yli 100 asiantuntijaa ja sen liikevaihto vuonna 2015 oli noin 26 miljoonaa euroa. Sen asiakkaat ovat yrityksiä ja julkisorganisaatioita. Tietokeskus tarjoaa teknisten ratkaisujen lisäksi it-palveluja ja -tukea sekä toiminnanohjausjärjestelmiä.
Asiakkaat.
Tietokeskuksen asiakkaat ovat yrityksiä ja julkisia organisaatiota, kuten esimerkiksi Finanssialan Keskusliitto, jolle Tietokeskus tuottaa kapasiteettipalveluja, helpdesk-, lähi- ja etätukipalveluja.
Historia.
Tietokeskuksen perustaja Petri Lehmuskoski oli 1980-luvun alussa vaihto-oppilaana Yhdysvalloissa. Suomeen tultuaan hän toi mukanaan yritysidean ja niin hän perusti vuonna 1983 isänsä Timo Lehmuskosken kanssa Toptronics Oy:n ja alkoi tuoda maahan tietokonepelejä ja tietokoneita. Timo Lehmuskoski oli toisen polven yrittäjä, joka ryhtyi vuonna 1959 yrittäjäksi vanhempiensa muutamaa vuotta aiemmin perustaman lanka- ja käsityötarvikkeiden tukkuliikkeeseen, vuonna 1975 hän perusti kodinsisustus- ja lahjatavaraliike Seistop Oy:n. Vuonna 1984 avattiin maahantuonnin lisäksi myös vähittäismyynti Turun Yliopistonkadulla, silloisessa Kauppiastavaratalo Henrikissä. Huomattuaan kysynnän Lehmuskosket avasivat yrityksille suunnatun PC-kaupan, jota varten perustettiin vuonna 1989 Turun Tietokeskus Oy. 
2000-luvun alussa tehtiin sukupolvenvaihdos, jolloin Timo väistyi yrityksen johdosta, ja tilalle tuli hänen tyttärensä Reetta ja hänen aviomiehensä Tuomas Kaukinen, josta tuli yrityksen toimitusjohtaja. Tietokeskus keskittyi toimintansa yritys- ja julkissektorin IT -laitteisiin ja –palveluihin. 
Vuonna 2006 Turun Tietokeskus Oy osti 60% raumalaisesta West-Coast Computing Oy:sta, jonka uudeksi nimeksi tuli Rauman Tietokeskus. Yli 20 henkilöä työllistänyt Turun Tietokesku Oy sai kaupan myötä 3 uutta työntekijää. 
Vuonna 2010 Turun Tietokeskus osti konkurssiin joutuneen Tietoaseman Helsingin ja Salon toimipisteet. 
Vuonna 2012 Tietokeskus–yhtiöt osti NET-Tietotekniikka Finland Oy:n, mikä kasvatti Tietokeskuksen toimintaa Tampereella, jonka henkilöstömäärä nousi 15:een ja Turussa, jossa henkilöstöä oli lähes puolet enemmän. Yhteensä konsernissa työskenteli yli 60 ihmistä 5 paikkakunnalla. Perheyrityksellä on jokaisella paikkakunnalla paikallinen osaomistus ja johto.
Vuonna 2012 Tietokeskus-konsernin tilikauden liikevaihto oli yli 20 miljoonaan euroa, edelliseen vuoteen verrattuna kasvua oli yli 30 %.
Tietokeskus toimii nykyään Turun lisäksi Tampereella, Salossa, Porissa ja Helsingissä ja näiden muodostama konserni tunnetaan nimellä Tietokeskus Finland Oy. Työntekijöitä yrityksessä on n.300.
Alexander (Ruotsin prinssi)

Prinssi Alexander, Södermanlandin herttua (Alexander Erik Hubertus Bertil; s. 19. huhtikuuta 2016 Danderydin kunta) on Ruotsin prinssi Carl Philipin ja prinsessa Sofian ensimmäinen lapsi. Prinssi Alexander kastettiin Drottningholmin kirkossa 9. syyskuuta 2016.
Hän on Ruotsin kruununperimysjärjestyksessä viidentenä kruununprinsessa Victorian, prinsessa Estellen, prinssi Oscarin ja prinssi Carl Philipin jälkeen.
Kuningas Kaarle XVI Kustaa päätti syksyllä 2019, että prinssi Alexanderilla ja hänen veljellään prinssi Gabrielilla ei ole enää kuninkaalliseen perheeseen kuuluvia oikeuksia eivätkä he tulevaisuudessa osallistu hovin edustustehtäviin. Heille jo aiemmin myönnetyt herttuoiden tittelit kuitenkin säilyvät.