tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Ordnance QF 6-pounder

Ordnance QF 6-pounder on brittiläinen 57 mm tykki, jota käytettiin panssarintorjuntatykkinä ja panssarivaunukanuunana. Ase tuli käyttöön vuonna 1942.
Historia.
Vanhemman 2-paunaisen tykin rajoitukset olivat selvät jo ennen toista maailmansotaa, ja Woolwich Arsenal sai tehtäväkseen uuden panssaritorjuntatykin kehityksen vuonna 1938. Kaliiperiksi valittiin 57 mm, koska tätä kaliiperia oli käytetty jo kauan laivastossa ja valmistuskapasiteetti oli olemassa. Tykin nimi tulee brittiläisestä käytännöstä ilmoittaa kaliiperi vastaavan kokoisen rautaisen kanuunankuulan painona nauloina. QF (quick-firing) tarkoittaa brittiläisessä terminologiassa tykkiä, jossa käytetään pronssisia hylsyjä.
Tykki valmistui jo 1940 ja lavetti myöhemmin, mutta valmistuksen aloittamista viivytti tappio taistelussa Ranskasta ja Brittiläinen siirtoarmeijan raskaat kalustomenetykset vetäytymisessä. 2-paunaisen valmistusta jatkettiin jotta tuotanto ei keskeytyisi. Arvioitiin, että sadan 6-paunaisen valmistus johtaisi 600 2-paunaisen vajeeseen. Tämän vuoksi tykin valmistuksen aloitus viivästyi marraskuulle 1941 ja sen käyttöönotto toukokuuhun 1942. Valmistuksen vaikeuden vuoksi ensimmäisessä tuotantoon tulleessa mallissa Mk II käytettiin esituotantomallia lyhyempää L/43-putkea. Mk IV malliin tuli suunniteltu L/50-putki ja suujarru.
Panssarivaunuihin tykkiä asennettiin Churchill Mk III-, Valentine Mk IX- ja Crusader Mk III -malleista eteenpäin. Valentineen ja Crusaderiin tykin mahduttaminen tarkoitti yhden miehistönjäsenen vähentämistä. Alusta asti tykkiä käyttämään suunniteltiin Cavalier-, Cromwell- ja Centaur-vaunut. Cromwellissa kuitenkin käytettiin sen tullessa palvelukseen 1944 Ordnance QF 75 mm -tykkiä, joka oli 6-paunainen sovitettuna ampumaan yhdysvaltalaista 75 mm ammusta, joka oli hyödyllisempi pehmeitä kohteita vastaan.
Tykki sovitettiin myös AEC Mk II -panssariautoon.
Myös Yhdysvallat otti panssaritorjuntatykin käyttöön joukoilleen nimellä 57 mm Gun M1. Yhdysvaltain edeltävä tykki oli 37 mm Gun M3. Tykin valmistus aloitettiin alkuvuodesta 1942 ja sitä valmistettiin 1945 asti. Tykeistä 10 000 meni Yhdysvaltain divisioonille Euroopassa, britit saivat 4 200 amerikkalaisvalmisteista tykkiä ja Neuvostoliitto 400. Tykki poistettiin käytöstä Yhdysvalloissa 1950-luvulla. Lend-lease-ohjelmassa tykkejä saivat käyttöönsä myös Vapaan Ranskan asevoimat ja Brasilia.
Saksalaiset käyttivät sotasaaliksi saaduista tykeistä nimiä 5,7 cm PaK 209(e) ja 5,7 cm PaK 202(a).
Israeli käytti tykkiä ja osti vielä vuonna 1956 niitä lisää Alankomaista.
Piraattipuolue (Islanti)

Piraattipuolue () on islantilainen poliittinen puolue. Sen puolueohjelma perustuu piraattipolitiikalle ja suoralle demokratialle.
Puolue perustettiin vuonna 2012. Se kannattaa muun muassa suoraa demokratiaa, hallinnon läpinäkyvyyttä, informaatiovapautta ja tekijänoikeuslainsäädännön uudistamista. Puolueen vaalikirjain oli aluksi Þ, mutta vuodesta 2016 lähtien se on ollut P. Ensimmäisissä parlamenttivaaleissaan vuonna 2013 puolue sai 5,1 prosenttia äänistä – juuri yli viiden prosentin äänikynnyksen – ja Alltingiin kolme edustajaa.
Vuonna 2015 Charlie Hebdon iskun jälkeen Allting hyväksyi äänin 43–1 piraattipuolueen Helgi Hrafn Gunnarssonin lakialoitteen jumalanpilkan laillistamiseksi. Vuosina 2015–2016 puolue oli Islannin suosituin puolue ja sen kannatus oli korkealla: toukokuussa 2015 sitä kertoi kannattavansa 32 prosenttia, huhtikuussa 2016 Panaman paperit -vuodon jälkeen 43 prosenttia. Vuoden 2016 parlamenttivaaleissa puolue sai kuitenkin vain 14,5 prosenttia äänistä ja kymmenen edustajaa Alltingiin. Seuraavan vuoden vaaleissa puolueen kannatus laski entisestään, ja se sai 9,2 prosenttia äänistä ja kuusi paikkaa Alltingissä. Vuoden 2021 parlamenttivaaleissa piraattipuolueen ääniosuus laski 8,6 prosenttiin, ja se sai Alltingiin kuusi edustajaa.
Uranuurtajia ja rakentajia

Uranuurtajia ja rakentajia on Pellervo-Seuran vuonna 1950 julkaisema elämäkertateos osuustoiminnan vaikuttajista ja kehittäjistä Suomessa. 
Julkaiseminen.
Teoksen toimitti Y. R. Mäkihovi ja sen julkaisemisesta päätettiin Pellervo-Seuran 50-vuotisjuhlien valmistelun yhteydessä. Teoksen alaotsikon "Osuustoimintamiesten elämäkertoja" mukaisesti teoksessa esitellyt 35 henkilöä ovat miehiä, kaikki teoksen ilmestyessä jo edesmenneitä.
Elämäkerrat.
Teoksen elämäkertojen kirjoittajina on useita eri henkilöitä, Otto P. Pehkonen laati seitsemän elämäkertaa ja Kaarlo I. Tuominen ja Martti Väinölä neljä, mutta myös esimerkiksi Väinö Tanner kaksi. Elämäkerrat ja niiden kirjoittajat ovat teoksen esittämässä järjestyksessä seuraavat:
Stsjapan Falkouski

Stsjapan Mikalajevitš Falkouski (, ; s. 18. joulukuuta 1996 Minsk, Valko-Venäjä) on valkovenäläinen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa KHL-joukkue Dinamo Minskissä. Isokokoinen Falkouski on peräti 200 cm pitkä ja 102 kg painava. Elite Prospects -sivuston Curtis Joen mukaan hän on kahden suunnan puolustaja, jolla on sekä hyvät hyökkäys- että puolustuspään vaistot, laukaus, syöttötaidot ja pelinavaustaidot. Falkouskin tulisi kuitenkin pelata fyysisemmin.
Ura.
Seuraura.
Falkouski on Junost Minskin kasvatti. Dinamo Minsk varasi hänet 148. pelaajana . Kaudella 2013–2014 Falkouski jatkoi Junost Minskin organisaatiossa, jossa suurin osa hänen runkosarjastaan eteni MHK Junost Minskin joukkueessa Venäjän nuorten sarja MHL:ssä. Kevätkauden Falkouski vietti lähinnä kotimaansa toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Vyšeišaja ligan Junior Minskissä, jossa hän voitti kauden päätteeksi mestaruuden. Myös kauden 2014–2015 Falkouski vietti pääosin MHL:ssä. Hän debytoi kauden aikana myös Valko-Venäjän pääsarjatasolla Ekstraligassa, jossa Falkouski sai tililleen yhden runkosarjaottelun.
OHL-joukkue Ottawa 67’s varasi Falkouskin 42. pelaajana . Hän siirtyi joukkueeseen kaudeksi 2015–2016. Falkouski oli 67’sin eniten maaleja tehnyt puolustaja sekä tehokkain puolustaja Evan de Haanin kanssa. Hän voitti myös joukkueen sisäisen tehotilaston lukemalla +17. Los Angeles Kings varasi Falkouskin seitsemännellä kierroksella 185. pelaajana . Saman vuoden lokakuussa hän teki vuoden mittaisen AHL-sopimuksen Stockton Heatin kanssa. Falkouski pelasi kauden 2016–2017 kuitenkin kokonaan ECHL-joukkue Adirondack Thunderin vahvuudessa. Hänen tulokaskautensa toi 54 runkosarjaottelussa tehot 21+11=32 ja viidessä playoff-ottelussa tehot 1+2=3. Falkouski voitti koko liigan runkosarjan puolustajien maalipörssin.
Heinäkuussa 2017 Falkouski teki kolmivuotisen tulokassopimuksen Los Angeles Kingsin kanssa. Syksyn 2017 harjoitusleirin päätteeksi seura lähetti hänet AHL-joukkue Ontario Reignin vahvuuteen. Falkouski pelasi siellä koko kauden 2017–2018 ja hänen tulokaskautensa liigassa toi 44 runkosarjaottelussa tehot 3+4=7.
Maajoukkueura.
Falkouski edusti Valko-Venäjää MM-kilpailuissa vuonna 2018. Hän pelasi myös alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2016 sekä IA-divisioonan MM-kilpailuissa vuonna 2015, jolloin Falkouski voitti kultaa. Hän pelasi myös alle 18-vuotiaiden IA-divisioonan MM-kilpailuissa vuonna 2014, jolloin Falkouski voitti turnauksen puolustajien pistepörssin tehoilla 2+3=5, joilla hän jakoi myös Valko-Venäjän sisäisen pistepörssin voiton Dzmitryi Buinitskin ja Kiryl Markevitšin kanssa. Falkouski voitti myös joukkueen sisäisen tehotilaston lukemalla +4.
Fly Nano

Fly Nano on suomalainen Lahdessa sijaitseva ilmailualan yritys, joka on perustettu vuonna 2010.
Yritys valmistaa FlyNano liidinlentokonetta.
HJS (edustus)

HJS on hämeenlinnalainen jalkapalloseura, jonka miesten edustusjoukkue pelaa kaudella 2022 Kakkosessa. Joukkue käytti aiemmin pelitoiminnassaan nimeä HJS Akatemia, mutta luopui Akatemia-liitteen käytöstä kauden 2020 päätteeksi. 
HJS:n edustusjoukkue toimii junioriseura HJS:n yhteydessä. Sen tarkoituksena on tarjota pelaajapolun jatkumo HJS:n junioripelaajille. 
HJS:n periaatteena oli pitkään olla harjoittamatta miesten edustusjoukkuetoimintaa, mutta kaudeksi 2015 koottiin joukkue Tampereen piirin Kutoseen FC Hämeenlinnan toiminnan hiipumisen myötä. HJS:n edustusjoukkue HJS Akatemia, joka eriytyi omaksi yhdistyksekseen syksyllä 2015, sai kaudeksi 2016 Parolan Visan paikan Nelosesta. Sieltä se nousi kaudeksi 2017 Kolmoseen ja edelleen kaudeksi 2018 Kakkoseen. Kaudella 2019 joukkue teki visiitin Kolmoseen palaten takaisin Kakkoseen kaudelle 2020. Joukkue sijoittui kauden päätteeksi Kakkosen B-lohkon kolmanneksi. Kaudella 2022-23 HJS:n sijoitus kakkosessa oli kymmenes. Kauden 2023-24 päätteeksi HJS oli seurahistoriansa parhaallasijoituksella lähellä sarjanousua. Joukkue johti otteluparia 3-1 numeroin, mutta hävisi toisen osa-ottelun samoin numeroin. Lopulta Tampere United oli rangaistuspotkukulpailussa parempi numeroin 4-3.
Päävalmentaja.
Joukkueen pelaaja-valmentajana toimi kauden 2022 loppuun asti Lauri Hakanen. Kaudella 2023 joukkuetta valmensi seuran A-junioreiden entinen päävalmentaja Tommi Silvennoinen. Silvennoinen erotettiin päävalmentajan tehtävästä kesken kauden elokuussa 2023. Perusteena oli joukkueen heikko menestys ja riski pudota sarjaporrasta alemmas. Silvennoisen tilalle päävalmentajaksi palkattiin edellisellä kaudella EIF:n valmentajana toiminut Mikko Manninen. Mannisen komennossa HJS säilytti sarjapaikkansa voittamalla kauden viimeisessä pelissä SexyPöxyt. Syksyllä 2025 HJS ilmoitti, että Lauri Hakanen palaa HJS:n päävalmentajaksi. 
Seuratoimijoita.
Toiminnan alussa puheenjohtajaksi valittiin Rovaniemen Palloseurassa ja FC Hämeenlinnassa pelannut Tomi Uusitorppa. Häntä tehtävässä seurasi Joni Meltoranta, jonka pelaajauralta löytyy vuosi FC Hämeenlinnan riveissä. Yhdistyksen puheenjohtajana toimi kaudella 2019-20 Arto Viljanen, joka toimi aikanaan FC Hämeenlinnan pelaajana ja puheenjohtajana. Kauden 2020-21 alussa puheenjohtajaksi valittiin Olli Lehtimäki, joka niin ikään on kuulunut myös FC Hämeenlinnan organisaatioon. Lehtimäki pelasi FC Hämeenlinnan hyökkääjänä ja oli myös joukkueen kapteeni. 
Kauden 2020 päätteeksi joukkue kärsi kovan menetyksen, kun pitkäaikainen kakkosvalmentaja ja Hämeenlinnalaisen jalkapallon kivijalaksikin kutsuttu Teuvo Palkki siirtyi Hämeenlinnasta Ouluun. 
Kannatuslaulu.
Joukkueen epävirallinen maalilaulu on Pojun Esson baariin.
Crouch Hillin rautatieasema

Crouch Hillin rautatieasema on London Overgroundin asema Islingtonin kaupunkipiirissä Lontoossa. Se sijaitsee Gospel Oak to Barking Linen varrella Upper Hollowayn ja Harringay Green Lanesin asemien välissä. Upper Hollowayn asema on Oyster-matkakortin vyöhykkeellä 3.
Crouch Hillin asema avattiin 21. heinäkuuta 1868, suljettiin 31. tammikuuta 1870 ja avattiin uudelleen jo 1. lokakuuta samana vuonna. Sitä käytti noin 470 000 matkustajaa kaudella 2017–2018.
Tapakomedia

Tapakomedia on tapakulttuurin kustannuksella pilaileva nokkela komedian laji teatterissa, kirjallisuudessa ja elokuvassa. Se tutkii koomisessa valossa ihmisten käyttäytymistä yllättävissä sosiaalisissa tilanteissa. Tapakomediat sijoittuvat yleensä yläluokan tai ylemmän keskiluokan piireihin, ja niiden katsojatkin ovat yleensä hyvin koulutettua ja kokenutta teatteri- tai elokuvayleisöä.
Varhaisimmaksi tapakomediaksi luetaan kreikkalaisen Menandroksen sekä roomalaisten Plautuksen ja Terentiuksen näytelmät. Tapakomedioita ovat myös William Shakespearen näytelmt "Turhaa lemmen touhua" (1594–1595) ja "Paljon melua tyhjästä" (1598–1600). Restauraation ajan Englannissa tapakomediasta tuli suosittua ajanvietettä, keskeisinä tekijöinä George Etherege (1635–1692), William Wycherley (1640–1716), John Vanbrugh (1664–1726), William Congreve (1670–1729) ja George Farquhar (1678–1707).
Tapakomedian mestarina pidetään Molièreä (1622–1673), esimerkkinä teeskentelyä karrikoiva näytelmä "Sievistelevät hupsut". Myöhempiä tapakomedioiden kirjoittajia ovat muiden muassa Richard Brinsley Sheridan (1751–1816), Jane Austen (1775–1817), Oscar Wilde (1854–1900), George Bernard Shaw (1856–1950), W. Somerset Maugham (1874–1965) ja Noël Coward (1899–1973). 1900-luvun tapakomedioiksi luetaan myös muun muassa P. G. Wodehousen Jeeves-tarinat, Harold Pinterin "Kotiinpaluu", E. M. Forsterin "Hotelli Firenzessä", David Mametin "Boston Marriage" (1999) sekä Kazuo Ishiguron romaani "Pitkän päivän ilta" (1989), josta on tehty myös samanniminen elokuva (1993).
Nykyisin tapakomedia on laajentunut teatterista myös televisioon ja elokuvaan. Suosittuja tapakomediaan perustuvia, siis päähahmojensa elämäntapaa ja sosiaalisia käytöstapoja ivailevia televisiosarjoja ovat muun muassa yhdysvaltalainen "Frasier" sekä brittiläiset "Pokka pitää" ja "Todella upeeta". Tapakomediaa suosivia elokuvaohjaajia ovat esimerkiksi Woody Allen ja Whit Stillman.
Pentti Happonen

Pentti Olavi Happonen (11. syyskuuta 1929 Kuopio – 2. helmikuuta 2009 Helsinki) oli suomalainen itseoppinut taidemaalari, jonka tyylinä oli naivismi. Ammatiltaan Happonen oli (rakennus)maalari.
Happosen isoisä oli tunnettu kirkkojen koristemaalari Otto Vilho Happonen (1875–?) Vehmersalmelta. Käytyään Helsingin työväenopiston taidemaalarikurssin vuonna 1966 Happonen ryhtyi vapaa-aikoinaan maalaamaan tauluja, ja jäätyään eläkkeelle vuonna 1972 hän omistautui kokonaan taidemaalaukselle. Happosen tauluissa Suomen luonnolla sekä huumorilla on suuri rooli. Hänen taulujaan löytyy esimerkiksi Heinäsen taidesäätiön naivistisesta kokoelmasta, joka on Oulun taidemuseon hallinnassa, Suomen Gallupin säätiön naivismikokoelmasta sekä K&amp;G Karlssonin yksityiskokoelmasta. Mannerheimin lastensuojeluliitolla ja Juha ja Anna-Liisa Karvosella on Happosen tauluja kokoelmissaan.
Seitsensormiaraliat

Seitsensormiaraliat ("Kalopanax") on araliakasveihin kuuluva kasvisuku. Siihen sisältyy yksi tai kaksi lajia. Niistä toinen on Itä-Aasiassa alkuperäinen, koristepuuna käytetty seitsensormiaralia ("Kalopanax septemlobus").
Carl Fredrik Pöndinen

Carl Fredrik Pöndinen, nimi alkuaan "Kalle Pöntinen" (18. tammikuuta 1849 Kronstadt, Venäjä – 7. heinäkuuta 1928 Porrassalmi, Mikkelin maalaiskunta) oli suomalainen Mikkelissä vaikuttanut tukkukauppias, laivanvarustaja ja kauppaneuvos.
Kuparisepän poika Kalle Pöntinen kävi Grenmanin ala-alkeiskoulun Mikkelissä ja muutti sitten 14-vuotiaana Heinolaan kauppa-apulaiseksi kauppias Lemströmin liikkeeseen. Hän palasi Mikkeliin parin vuoden kuluttua ja oli kauppa-apulaisena Juho Pylkkäsen liikkeessä. Kun Pylkkänen kuoli vuonna 1872 Pöntinen osti liikkeen perikunnalta ja ryhtyi harjoittamaan tukkukauppaa ja laivanvarustusta. Hän muutti sukunimensä muotoon "Pöndinen" ja sai kauppaneuvoksen arvon vuonna 1900.
Pöndisellä oli omistuksessaan "Siivo", "Elli", "Tapio" ja "Helvi"-nimiset laivat. Siivo-laiva liikennöi pääasiassa Mikkelin ja Pietarin välillä kun taas muut laivat liikennöivät Mikkelistä myös Viipuriin, Helsinkiin ja Tallinnaan. Laivoilla vietiin Mikkelistä voita ja puutavaraa ja tuotiin viljatuotteita, tupakkaa ja rautaa Mikkelin seudun kauppaliikkeisiin. Pöndinen omisti Mikkelissä myös viinikaupan "Mikkelin Viinikauppa Oy":n nimellä. Hänellä oli vuoteen 1924 saakka kauppakartano Mikkelin torin laidalla ja vuosina 1888-1890 rakennettu kivitalo Porrassalmenkatu 18:ssa. Lisäksi Pöndisellä oli Kotiranta-niminen huvila Porrassalmella joka siirtyi lahjoituksena Mikkelin kaupungille Pöndisen kuoleman jälkeen. Pöndinen oli Mikkelin kaupunginvaltuuston jäsenenä yli 30 vuoden ajan 1875–1907. 
Pöndisen ja hänen sisarensa lahjoittamilla varoilla hankittiin vuonna 1899 Mikkelin kaupunkiseurakunnan kirkkoon Pekka Halosen maalaama alttaritaulu "Jeesus ristillä", kunnostettiin palokunnan talon juhlasali sekä rahoitettiin Mikkelin kaupunginkirjaston rakentamista 1970-luvulla. Pöndisen mukaan on saanut nimensä Mikkelissä "Pöndisenkuja".
Muuriyrtit

Muuriyrtit ("Parietaria") on kasvisuku nokkoskasvien heimossa. Siinä on 25 lajia, joita esiintyy kautta maailman. Pohjoismaissa kasvaa kolme muuriyrttilajia, rento-, pysty- ja amerikanmuuriyrtti, hyvin harvinaisena eteläosassa. Ne ovat poltinkarvattomia ruohoja.
Laikkiot

Laikkiot eli pteleat ("Ptelea") on ruutakasveihin kuuluva kasvisuku, jossa on kolme lajia. Ne kasvavat alkuperäisinä Meksikossa, Yhdysvalloissa ja Kanadassa. Niihin sisältyy koristepensaana kasvatettu humalalaikkio ("Ptelea trifoliata").
Sontikat

Sontikat ("Diphylleia") on happomarjakasvien (Berberidaceae) heimoon kuuluva pieni kasvisuku. Sukuun kuuluu kolme lajia.
Suvun lajeista varjosontikkaa ("Diphylleia cymosa") käytetään koristekasvina.
Tupelot

Tupelot ("Nyssa") on tupelokasveihin kuuluva kasvisuku ja heimon tyyppisuku. Siinä on kymmenen lajia. Muutamaa pohjoisamerikkalaista ja aasialaista tupelolajia kasvatetaan koristepuuna.
Tupelot ovat kaksikotisia puita. Niiden kukat ovat yksineuvoisia ja sijaitsevat lyhyissä kukinnoissa. Hedekukat ovat viisilukuisia ja niissä on yhteensä kymmenen hedettä kahtena kiehkurana. Emikukat ovat myös viisilukuisia tai joskus nelilukuisia. Hedelmät ovat luumarjamaisia ja niissä on verhiö jäljellä.
Annatot

Annatot ("Bixa") on annattokasveihin kuuluva kasvisuku ja annattokasvien heimon tyyppisuku. Siihen kuuluu viisi lajia, joita esiintyy alkuperäisenä Amerikan mantereella. Niihin sisältyy hyötykasvina tunnettu väriannatto ("Bixa orellana").
Vititertut

Vititertut eli leukotit ("Leucothoë") on kanervakasveihin kuuluva kasvisuku. Siinä on viisi lajia, joista kolme esiintyy Yhdysvalloissa ja kaksi Itä-Aasiassa. Lajeihin sisältyy koristepensaana kasvatettu rotkovititerttu eli leukotti ("Leucothoë fontanesiana"). Suvun kasvit ovat läheistä sukua vaiveroille ("Chamaedaphne") ja salaleille.
Sassafrasit

Sassafrasit ("Sassafras") on laakerikasveihin kuuluva suku. Siinä on kolme lajia, joita kasvaa luontaisesti itäisessä Pohjois-Amerikassa ja Itä-Aasiassa Kiinan ja Vietnamin alueella. Sassafraseihin sisältyy mauste- ja lääkekasvina käytetty amerikansassafras ("Sassafras albidum").
Harringay Green Lanesin rautatieasema

Harringay Green Lanesin rautatieasema on London Overgroundin asema Haringeyn kaupunkipiirissä Lontoossa. Se sijaitsee Gospel Oak to Barking Linen varrella Crouch Hillin ja South Tottenhamin asemien välissä. Asema on Oyster-matkakortin vyöhykkeellä 3. Sieltä ei ole suoria vaihtoyhteyksiä muihin juniin, mutta Lontoon metron Manor Housen asemalle on kävelymatkaa noin yhdeksän minuuttia ja National Railin Harringayn asemalle seitsemän minuuttia.
Asema avattiin 1. kesäkuuta 1880 nimellä Green Lanes. Sen nimi on vaihtunut vuosien varrella useaan kertaan: 30. elokuuta 1884 nimeksi tuli Harringay Park (Green Lanes), ja 18. kesäkuuta 1951 se lyheni muotoon Harringay Park. Aseman seuraava nimi oli Harringay Stadium, joka otettiin käyttöön 27. lokakuuta 1958 ja pysyi käytössä 14. toukokuuta 1990 asti, jolloin uudeksi nimeksi tuli Harringay East. Asema sai lopulta nykyisen nimensä 8. heinäkuuta 1991.
Harringay Green Lanesin asemaa käytti noin 720 000 matkustajaa kaudella 2017–2018.
Skimmiat

Skimmiat ("Skimmia") on ruutakasveihin kuuluva kasvisuku, jossa on seitsemän Aasiassa esiintyvää lajia. Niihin sisältyy koristepensaana, ruukkukasvina ja leikkovihreänä kasvatettu skimmia ("Skimmia japonica").
Skimmia

Skimmia ("Skimmia japonica") on ruutakasveihin kuuluva pensas, jota käytetään myös koristekasvina. Laji esiintyy alkuperäisenä Japanissa, Taiwanissa, Sahalinin ja Kuriilien saarilla. Se on ainavihanta, nahkea- ja paksulehtinen, valkokukkainen, punamarjainen pensas.
Kirsiot

Kirsiot ("Prinsepia") on ruusukasveihin kuuluva kasvisuku. Siinä on neljä lajia, jotka kasvavat alkuperäisenä Etelä- ja Itä-Aasiassa, Pakistanin ja Koillis-Kiinan välisellä alueella. Lajeihin sisältyy koriste- ja marjapuuna käytetty mantsuriankirsio eli mantšuriankirsio ("Prinsepia sinensis").
Guajakkipuut

Guajakkipuut ("Guaiacum") on mehikorvakasveihin kuuluva suku. Siinä on kuusi lajia, joita esiintyy Keski- ja Etelä-Amerikassa. Lajeihin sisältyy lääkekasvina käytetty rohtoguajakkipuu ("Guaiacum officinale").
The Cold Vein

The Cold Vein on yhdysvaltalaisen hip hop -duo Cannibal Oxin esikoisalbumi, joka julkaistiin 15. toukokuuta 2001 levymerkillä Definitive Jux. Albumin on tuottanut El-P, joka julkaisi 19. huhtikuuta 2002 albumin instrumentaaliversion "El-P Presents Cannibal Oxtrumentals".
Vitikellopuut

Vitikellopuut eli lumikellopuut ("Halesia") on storaksikasveihin ("Styracaceae") kuuluva kasvisuku. Siihen luokitellaan kaksi lajia, jotka kasvavat Yhdysvalloissa. Vitikellopuita kasvatetaan koristepuuna ja toinen nimi lumikellopuu viittaa valkoisten kukkien lumikelloa muistuttavaan ulkonäköön.
Lajit.
Laji vuorivitikellopuu eli vuorilumikellopuu ("Halesia monticola") on todennäköisesti "Halesia carolina"n synonyymi.
South Tottenhamin rautatieasema

South Tottenhamin rautatieasema on London Overgroundin asema Haringeyn kaupunkipiirissä Lontoossa. Se sijaitsee Gospel Oak to Barking Linen varrella Harringay Green Lanesin ja Blackhorse Roadin asemien välissä. Asema on Oyster-matkakortin vyöhykkeellä 3. Sieltä ei ole suoria vaihtoyhteyksiä muihin juniin, mutta Lontoon metron ja National Railin Seven Sistersin asemalle on kävelymatkaa noin neljä minuuttia.
Asema avattiin 1. toukokuuta 1871 nimellä South Tottenham and Stamford Hill. Nimi lyheni nykyiseen muotoonsa 1. heinäkuuta 1903. Asemaa käytti hieman alle 750 000 matkustajaa kaudella 2017–2018.
Kautsupuut

Kautsupuut ("Hevea") on tyräkkikasveihin kuuluva kasvisuku. Siinä on kymmenen lajia. Niihin sisältyy luonnonkumia ja puutavaraa tuottava parakautsupuu.
Papupuut

Papupuut ("Gymnocladus") on hernekasveihin ("Fabaceae") kuuluva kasvisuku. Siinä on kuusi lajia. Papupuita esiintyy alkuperäisenä Pohjois-Amerikassa yksi laji, itäisessä Yhdysvalloissa ja eteläisessä Kanadassa. Kaakkois-Aasiassa esiintyy viisi lajia. Suvun pohjoisamerikkalaista lajia lännenpapupuuta ("Gymnocladus dioica") käytetään koristepuuna.
Walthamstow Queen’s Roadin rautatieasema

Walthamstow Queen’s Roadin rautatieasema on London Overgroundin asema Waltham Forestin kaupunkipiirissä Lontoossa. Se sijaitsee Gospel Oak to Barking Linen varrella Blackhorse Roadin ja Leyton Midland Roadin asemien välissä. Asema on Oyster-matkakortin vyöhykkeellä 3. Sieltä ei ole suoria vaihtoyhteyksiä muihin juniin, mutta Lontoon metron ja Overgroundin Walthamstow Centralin asemalle on kävelymatkaa noin viisi minuuttia.
Asema avattiin 9. heinäkuuta 1894 nimellä Walthamstow. Nykyinen nimi otettiin käyttöön 6. toukokuuta 1968. Asemaa käytti noin 500 000 matkustajaa kaudella 2017–2018.
Siru Innovations

Siru Innovations on suomalainen elektroniikkateollisuuden yritys, joka on perustettu vuonna 2011. Yrityksen ovat perustaneet Kaj ja Mika Tuomi, sekä Mikko Alho, jotka olivat aiemmin Bitboys -yrityksessä. Vuonna 2022 Intel osti Siru Innovationsin. Vuonna 2020 päättyneellä tilikaudella yrityksen liikevaihto oli 4,35 miljoonaa euroa, ja sen tulos oli 1.145 miljonaa euroa, ja nettotulosprosentti oli 26,3.
Rosettipensaat

Rosettipensaat eli kalukkipensaat ("Calycanthus") on kalukkipensaskasveihin kuuluva kasvisuku ja heimon tyyppisuku. Siinä on neljä lajia, joita esiintyy Kaakkois-Yhdysvalloissa, Kaliforniassa ja Itä-Kiinassa. Rosettipensaslajeista ainakin kahta kasvatetaan koristepensaana.
Haprapaatsamat

Haprapaatsamat ("Frangula") on paatsamakasveihin kuuluva suku. Siinä on 56 lajia. Lajeihin kuuluu muun muassa korpipaatsama ("Frangula alnus", syn. "Rhamnus frangula"), joka on aiemmin luokiteltu usein "Rhamnus"-suvun paatsamiin eli ristipaatsamiin.
Seppelvarvut

Seppelvarvut ("Stephanandra") on ruusukasveihin kuuluva kasvisuku, joka esiintyy aiemmissa kasvitieteellisissä luokitteluissa. Suvussa oli kolme lajia. Näihin sisältyy koristepensaana käytetty siroseppelvarpu ("Stephanandra incisa"). Viimeaikaiset fylogeneettiset tutkimukset ovat osoittaneet, että seppelvarvut kuuluvat läheiseen neillioiden ("Neillia") sukuun.
Lajit.
Seuraavat kolme lajia on luokiteltu seppelvarpuihin:
Petri Tukiainen

Petri Juhani Tukiainen (s. 1980) on suomalainen sijoittaja ja yrittäjä, joka on laskutuksen elinkaari- ja rahoituspalveluihin keskittyneen Ropo Capitalin (ent. Trust Kapital Group) ja rakennusalalla toimivan Crane Hill Group oy:n perustajaosakas. Tukiainen on myös sijoittanut kaupunkirakentamiseen Kuopiossa ja hän on rahoittajana ja taustavoimana Kuopion satamaan suunnitellulle saunamaailmalle.
Pääomasijoittaja Sentica Partners oy hankki enemmistöosuuden Trust Kapital Groupin osakekannasta keväällä 2016. Tukiainen toimi yhtiön toimitusjohtajana ja hallituksen puheenjohtajana 05/2016 asti. Sen jälkeen hän on toiminut Ropo Capitalissa vähemmistöosakkaana sekä hallituksen jäsenenä.
Ura.
Ensimmäisen oman yrityksensä Talent CC Oy:n hän perusti Tuomo Rissasen kanssa vuonna 2005. Talent CC Oy markkinoi valtakunnallisesti erilaisia verkkohakemistoja.
Tukiaisen ja hänen yhtiökumppaneidensa perustama Trust Kapital Group kasvoi nopeasti alan merkittäväksi toimijaksi, jonka tähtäimessä oli markkinajohtajuus. Sentica Partnersin hankittua enemmistöosuuden yhtiöstä Petri Tukiainen siirtyi yhtiön hallituksen jäseneksi ja jatkoi yhtiössä vähemmistöosakkaana. Ropo Capital on jatkanut Trust Kapitalin viitoittamaa kasvua ja muutamassa vuodessa yhtiö on laajentunut 140 ihmisen työpaikaksi, jonka liikevaihto on yli 40 miljoonaa euroa. Yhtiö osti tammikuussa 2017 tiedonvälityspalveluja tarjoavan Enfo Zender oy:n osakekannan. 
Tukiainen toimii sijoittajana ja neuvonantajana useissa suomalaisissa yrityksissä. Hän on perustajana ja hallituksen puheenjohtaja Crane Hill Group oy:ssä. Tukiainen jättäytyi pois yrityksen hallituksesta kesällä 2020. Hän on mukana myös domain-kauppaa Kiinan markkinoilla tekevässä TLD Registry Ltd:ssä ja virtuaalitodellisuuden sisältöjä rakennus- ja koneteollisuuden tarpeisiin tuottavassa 3D Talo Finland oy:ssä.
Tukiainen oli Koskisydän Oy:n toimitusjohtaja vuoden 2021 lopussa, mutta keväällä 2022 Tukiainen jättäytyi pois toimitusjohtajan tehtävästä ja yhtiön hallituksesta.
Koulutus.
Tukiainen on koulutukseltaan kauppateknikko, ja hän suorittanut myös markkinoinnin johtamiseen liittyviä opintoja. Tukiaisella on myös Executive Master of Business Admistration (eMBA) -opintoja.
Niilo-Kustaa Määttä

Niilo-Kustaa Timonpoika Määttä (s. 7. elokuuta 1997 Hämeenlinna) on suomalainen entinen jääkiekkoilija ja nykyinen erotuomari. Hän oli pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Määttä on pelannut kaksi ottelua Hämeenlinnan Pallokerhon SM-liigajoukkueessa.
Ura.
Määttä on Hämeenlinnan Pallokerhon oma kasvatti. Hän toimi kaudella 2012–2013 seuran C-nuorten varakapteenina ja kaudella 2014–2015 B-nuorten kapteenina. Kaudella 2016–2017 Määttä oli A-nuorten SM-liigan pudotuspeleissä HPK:n paras maalintekijä seitsemällä osumallaan. Hän jakoi koko sarjan maalipörssin toisen sijan HIFK:n Niklas Nordgrenin kanssa edellään vain Lukon Eetu Koivistoinen. Määttä voitti kauden päätteeksi A-nuorten Suomenmestaruuden. Hänet palkittiin pudotuspelien arvokkaimpana pelaajana Ville Peltonen -palkinnolla.
Kaudella 2017–2018 Määttä nousi HPK:n A-nuorten varakapteeniksi. Hän oli joukkueen kolmanneksi paras pistemies tehoilla 11+28=39 ja Määttä voitti myös HPK:n sisäisen tehotilaston lukemalla +28. Hän debytoi myös HPK:n SM-liigajoukkueessa, jossa Määttä pelasi kaksi runkosarjaottelua. Hän teki liigadebyyttinsä 28. lokakuuta 2017 Saimaan Palloa vastaan, kun Määtälle avautui paikka HPK:n kokoonpanosta Oula Palveen ja Kristian Vesalaisen jouduttua sivuun. Hänet merkittiin joukkueen nelosketjun keskushyökkääjäksi laidoilleen Jaakko Turtiainen sekä toinen liigadebytantti, Olli Maansaari. Määttä sai ottelussa jääaikaa 9.02 minuuttia.
Kaudella 2018–2019 Määttä lopetti pelaajauransa ja siirtyi erotuomariksi. Hänet valittiin tuomariksi Pohjola-leirille.
Muuta.
Määttä valmistui ylioppilaaksi Hämeenlinnan lyseon lukiosta syksyllä 2016.
Castanopsis

Castanopsis on pyökkikasveihin kuuluva kasvisuku. Siihen kuuluu 144 lajia. "Castanopsis"-suvun kasveja kasvaa itäisessä ja kaakkoisessa Aasiassa Intiasta Japaniin ja Uuteen-Guineaan ulottuvalla alueella.
Jukka-Pekka Rahkonen

Jukka-Pekka Rahkonen on suomalainen kansalaisaktivisti ja Oikea Media -verkkolehden päätoimittaja. Hänet tunnetaan erityisesti Aito avioliitto -kansalaisaloitteen toisena alullepanijana. Rahkonen on opiskellut tietotekniikkaa Teknillisessä korkeakoulussa ja työskennellyt IT-alalla.
Yhteiskunnallinen vaikuttaminen.
Rahkonen perusti Pasi Turusen kanssa perinteistä avioliittokäsitystä puolustavan Aito avioliitto -yhdistyksen tammikuussa 2015. Rahkonen toimi yhdistyksen puheenjohtajana. Yhdistys laittoi maaliskuussa 2015 vireille Aito avioliitto -kansalaisaloitteen, jonka tavoitteena oli samaa sukupuolta olevien avioliiton mahdollistavan lakimuutoksen kumoaminen ja avioliiton säilyttäminen laissa miehen ja naisen välisenä liittona. Aloite keräsi yli 107 000 allekirjoitusta. Aloite eteni eduskuntaan saakka.
Tammikuussa 2017 Rahkonen perusti yhdessä Marko Hamilon ja Joonas Konstigin kanssa konservatiiviseksi itseään luonnehtivan Oikea Media -verkkolehden. Rahkonen siirtyi lehden päätoimittajaksi huhtikuussa 2017.
Rahkonen on myös islam-kriitikko ja hän on esiintynyt useissa maahanmuuttoa kritisoivissa tilaisuuksissa. Rahkosen mukaan islam ei ole ”varsinainen uskonto lainkaan, vaan uskonnon kaapuun puettu erittäin haitallinen poliittinen järjestelmä.” Hän on myös kertonut haluavansa, että ”muslimiryysyjen” käyttö Suomessa kiellettäisiin ja moskeijat tuhottaisiin. Rahkonen joutui kommentin takia eroamaan Aito avioliitto -yhdistyksen puheenjohtajuudesta.
Yksityiselämä.
Rahkonen on naimisissa ja hänellä on kaksi lasta.
Jukka Kurttila

Jukka Kurttila (s. 11. tammikuuta 1964 Helsinki) on suomalainen yritysjohtaja. Hän on toiminut mainosalalla, mutta ostettuaan yhdessä muiden kanssa vuonna 2014 Finlaysonin hän on toiminut sen toimitusjohtajana.
Elämä.
Kurttila opiskeli maantiedettä Helsingin yliopistossa aikeenaan ryhtyä opettajaksi. Opintojensa loppuvaiheessa hän työskenteli maantieteen laitoksella assistenttina. Hän valmistui filosofian maisteriksi. Hän siirtyi tutkijaksi Teknilliseen korkeakoulun yhteiskuntatutkimuksen laitokselle ja sieltä Taloustutkimuksen tutkimusjohtajaksi. 
Sen jälkeen hänet pyydettiin mainostoimistoon tekemään kuluttajatutkimuksia. Kurttila teki yli 20-vuotisen uran mainosmaailmassa. Hän on yksi mainostoimisto Bob Helsingin perustajista. 
Vuonna 2014 Kurttila yhdessä Petri Pesosen ja Risto Voutilaisen kanssa osti tekstiiliyritys Finlaysonin. Kumppaneiden ensimmäinen tuotelanseeraus Finlaysonissa oli Tom of Finlandin homoeroottisen taiteen painaminen pussilakanoihin. Se nosti yhtiön puheenaiheeksi. Sen jälkeen yhtiö toi markkinoille muun muassa Jesus-lakanat, joille annettiin 50 vuoden takuu.
Nykyään brändiyhtiö Manna &amp; Co. omistaa Finlaysonin, Vallilan ja Makian. Kurttila työskentelee Manna Groupissa Finlaysonista ja Vallilasta vastaavana liiketoimintajohtajana. Hän oli myös yksi vuosina 2020–2024 Keijo-olutta markkinoineen Kontulan panimon omistajista. Kurttila toimii Helsingin Lastensairaalan hallituksen puheenjohtajana.
Kurttila on valittu vuonna 2017 Pohjois-Euroopan viidenneksi vastuullisimmaksi yritysjohtajaksi, suomalaisista listan parhaana.
Kurttila asuu Helsingissä ja Salossa. Perheeseen kuuluu puoliso Minna Kurttila, kaksi aikuista lasta ja kaksi lastenlasta.
Eurobest

Eurobest (virallisesti "Eurobest The European Festival of Creativity" tai "Eurobest The Festival of European Creativity", aiemmin "European Advertising Festival") on mainonnan ja markkinointiviestinnän festivaali, joka järjestetään vuosittain vaihtuvassa Euroopan kaupungeissa. Tapahtuma muodostuu luovien töiden kilpailusta, kilpailun palkintojenjaosta, luennoista, seminaareista, näyttelyistä ja muusta ohjelmasta. Suomessa Eurobest-kilpailua edustaa Marketing Finland. 
Ensimmäisen kerran festivaali järjestettiin Tukholmassa joulukuussa 2008, mutta Eurobest-mainoskilpailu on järjestetty ensimmäisen kerran jo 1988. Vuosina 2011–2013 tapahtuma järjestettiin kolmasti peräkkäin Lissabonissa ja joulukuussa 2014 Helsingissä.
Festivaalin järjestää myös Cannesin vuosittaisen mainosfestivaalin järjestävä pörssiyhtiö Ascential (ent. EMAP).
Kilpailusarjat.
Eurobestissä jaetaan palkintoja 14 kategoriassa: PR, mainoselokuva, printtimainonta, ulkomainonta, suoramarkkinointi, Promo &amp; Activation, media, vuorovaikutteinen markkinointi, mobiilimainonta, radiomainonta, muotoilu, Craft sekä integroitu ja brändätty sisältö ja viihde. Integrated and Branded Content &amp; Entertainment.
Kullekin palkintokategorialle kootaan kansainvälinen tuomaristo, joka valitsee aluksi shortlistin eli palkintoehdokkaiksi pääsevät työt, ja jakaa näistä parhaille sitten Grand Prix’n tai kultaisen, hopeisen tai pronssisen palkinnon. Palkinnot jaetaan festivaalin päätösgaalassa.
Young Creatives Competition.
Tapahtuman yhteydessä järjestettävvässä Young Creatives -kilpailussa alle 29-vuotiaat mainonnan suunnittelijat 2–4 hengen ryhmissä saavat tehtäväkseen suunnitella integroidun markkinointikampanjan tehtävänannossa määritellylle yleishyödylliselle järjestölle tai aatteelle 48 tunnin kuluessa.
Bentsyylisyanidi

Bentsyylisyanidi eli fenyyliasetonitriili (C8H7N) on aromaattisiin nitriileihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdiste on tärkeä lähtöaine monien muiden kemikaalien valmistuksessa.
Ominaisuudet.
Huoneenlämpötilassa bentsyylisyanidi on väritöntä öljymäistä nestettä. Aine on käytännössä veteen liukenematonta ja liukenee hyvin useisiin orgaanisiin liuottimiin esimerkiksi etanoliin, dietyylieetteriin ja asetoniin.
Bentsyylisyanidia esiintyy eräiden kasvien esimerkiksi vihanneskrassin eteerisissä öljyissä. Bentsyylisyanidi on eräiden hyönteisten esimerkiksi kaaliperhosen ja aavikkokulkusirkan feromoni. Yhdiste toimii näissä hyönteisissä paritteluhaluja vähentävänä feromonina.
Valmistus ja käyttö.
Bentsyylisyanidia valmistetaan natriumsyanidin ja bentsyylihalogenidien esimerkiksi bentsyylikloridin välisellä reaktiolla. Reaktio suoritetaan käyttäen liuottimena etanolia tai vesiliuoksessa, jolloin katalyytteinä käytetään faasinsiirtokatalyyttejä.
Bentsyylisyanidi on runsaasti käytetty orgaanisen kemian synteesien lähtöaine. Siitä voidaan valmistaa lääkeaineita esimerkiksi penisilliinejä, metyylifenidaattia, barbituraatteja ja amfetamiineja. Lisäksi siitä vamistetaan tuoksu- ja aromiaineita, optisia kirkastimia ja hyönteismyrkkyjä.
ANZAC Parade

ANZAC Parade on katu Canberrassa Australiassa. Kadun varrella on muistomerkkejä, jotka on omistettu taisteluissa kaatuneille Australian ja Uuden-Seelannin sotilaille. Kadun reunoilla kasvaa eukalyptus-puita. Alueen punainen keskikaistele on valmistettu murkastusta tiilestä.
Pod zvuki potselujev

Pod zvuki potselujev () on venäläisen televisiojuontaja Olga Buzovan esikoisalbumi. Se julkaistiin julkaistiin 6. lokakuuta 2017 levymerkillä Archer Music Production.
Kirsikkaetanainen

Kirsikkaetanainen ("Caliroa cerasi") on aikuisena pienehkö, musta lehtipistiäinen, jonka siivet ovat läpikuultavat. Aikuiset munivat kesän alussa hedelmäpuiden lehtien alapinnoille. Aikuinen kirsikkaetanainen on kooltaan noin 4–6 mm.
Kirsikkaetanaisen toukat muistuttavat etanaa ja ovat limaisia ja musteelta tuoksuvia. Ne syövät aluksi lehden alapintaa, mutta siirtyvät isompina syömään lehtien yläpintojen solukkoa ja jättävät jäljelle vain lehden suonet. Toukkien ravintokasveja ovat luumut, kirsikat, pihlajat, päärynät, ruusukvittenit ja aroniat. Täysikasvuisina toukat pudottautuvat maahan ja koteloituvat. Toisen sukupolven toukat ilmestyvät elokuun lopussa. Kirsikkaetanainen lisääntyy yleensä partenogeneettisesti, jonka vuoksi koiraspuoliset yksilöt ovat hyvin harvinaisia. Toukkia voi torjua kasvin lehdiltä poistamalla niitä käsin tai suihkuttamalla vesisuihkulla. 
Kirsikkaetanaisen munien ja toukkien luontainen saalistaja on ainakin Suomessakin elinvoimaisena esiintyvä lehvänokkalude ("Anthocoris nemorum").
Danielin kirja (elokuva)

Danielin kirja ("Daniel") on Sidney Lumetin ohjaama brittiläis-yhdysvaltalainen draamaelokuva vuodelta 1983. Ethel ja Julius Rosenbergin vakoiluoikeudenkäyntiin ja kuolemantuomioihin pohjautuva elokuva perustuu E. L. Doctorow’n romaaniin, josta kirjailija itse sovitti elokuvan käsikirjoituksen. Pääosia elokuvassa näyttelevät Mandy Patinkin ja Lindsay Crouse ”Isaacsonin” pariskuntana ja Timothy Hutton heidän Daniel-poikanaan.
Vastaanotto ja jälkimaine.
"Helsingin Sanomien" ensi-ilta-arviossa huhtikuussa 1984 Mikael Fränti pitää Lumetin elokuvaa yhtä vaativana seurattavana kuin Doctorow’n romaania, mutta kehuu nuoren Timothy Huttonin roolisuoritusta. Myös muut pääosien esittäjät saavat häneltä arvostusta, mukaan lukien Danielia ja hänen sisartaan varhaisvuosina esittävät lapsinäyttelijät. Elokuvaa on myös arvosteltu siitä, että se jättää tarinan etäiseksi ottamatta kantaa tapaukseen. "The New York Timesin" kriitikot valitsivat "Danielin kirjan" vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Swatch Internet Time

Swatch Internet Time (tai beat time) on kymmenlukuihin perustuva ajanmittausjärjestelmä, jonka kelloistaan tunnettu Swatch-yritys esitteli vuonna 1998 osana "Beat"-rannekellojensa markkinointikampanjaa.
Tuntien ja minuuttien sijaan tähtitieteellinen vuorokausi (yksi maapallon pyörähdys) on jaettu tuhanteen osaan, jotka on nimetty ".beateiksi". Jokainen .beat vastaa yhtä Ranskan vallankumouksen aikaan käytettyä kymmenlukuun perustuvaa minuuttia ja kestää tavanomaisen ajanmittauksen yksikköinä ilmaistuna 86,4 sekuntia. Aika merkitään kolminumeroisina lukuina eli esimerkiksi @248 tarkoittaa ajanhetkeä, jolloin on menty 248 .beatia eteenpäin keskiyöstä eli päivästä on kulunut 248 tuhannesosaa (tavanomaisessa ajanlaskussa viisi tuntia ja 57 minuuttia).
"Keskiyö" ei Swatch Internet Timessä kuitenkaan viittaa tavanomaisiin aikavyöhykkeisiin, vaan käytössä on uusi Bielin mediaaniaika (BMT) Swatchin Bielin kaupungissa sijaitsevan pääkonttorin sijainnin mukaisesti (vastaa yleisen ajanlaskun Keski-Euroopan ja Länsi-Afrikan vyöhykettä, josta käytetään lyhennettä UTC+1). Erillisiä aikavyöhykkeitä ei siis ole, vaan kellonaika on aina sama joka puolella maapalloa. Myöskään kesäaikaa ei ole käytössä.
Yksi keskeisistä Swatch Internet Timen päämääristä oli, että eri aikavyöhykkeillä toimivat ihmiset voisivat helpommin hahmottaa oman sijaintinsa ajassa, kun eri aikavyöhykkeitä ei enää olisi. Tämä nähtiin tärkeäksi erityisesti Internetin käytön yhteydessä, jolloin eri aikavyöhykkeillä olevat ihmiset saattavat olla jatkuvasti tekemisissä toistensa kanssa. Swatch Internet Timestä oli tarkoitus tulla uusi yhteinen viittauspiste tällaisiin tilanteisiin.
Jos tiedetään, paljonko kello on Keski-Euroopan aikavyöhykkeellä, Swatch Internet Timen voi laskea tällä kaavalla: (UTC+1 sekunnit + (UTC+1 minuutit * 60) + (UTC+1 tunnit * 3600)) / 86,4
Historia.
Tilaisuudessa, jossa Swatch Internet Time esiteltiin, IT-kolumnisti Nicholas Negroponte julisti, että "Tämä on vasta alkua. Alkua ymmärrykselle siitä, ettei kyberavaruudella ole reunoja eikä rajoja. Kyberavaruudessa ei ole vuodenaikoja, eikä yötä ja päivää. Internet Time on absoluuttinen aika kaikille. Internet Time ei ole geopoliittinen. Se on globaali. Tulevaisuudessa Internet Time tulee olemaan se todellinen aika monille ihmisille."
Swatch Internet Timeä on käytetty Swatchin omien tuotteiden lisäksi esimerkiksi Dreamcast-pelikonsolin verkkopelien palvelussa, Ericssonin T20e-kännykässä (2001), Phantasy Star Online -verkkopelissä ja ICQ-pikaviestipalvelussa. Swatch onnistui saamaan jotkut tärkeät web-sivustot, kuten uutistoimisto CNN:n sekä Applen sivut käyttämään uutta aikajärjestelmää. 
Historioitsija Thomas Vogtherr kirjoitti teoksessaan "Zeitrechnung" (2001), että Swatch Internet Timella olisi vain pienet mahdollisuudet menestyä. Hän näki todennäköisen epäonnistumisen syynä Internet Timeen kuuluvan "eurosentrisyyden", joka liittyy keskiyön ajankohdan määrittelemiseen Keski-Euroopan aikavyöhykkeen mukaan.
Fred Andersson

Fred Andersson (s. 1946 Helsinki) on suomalaissyntyinen entinen yritysjohtaja, joka on tehnyt uransa etupäässä Ruotsissa. Hän on toiminut muun muassa Ikean, Volvon ja Scandic Hotelsin ylimmässä johdossa ja yli 20 vuotta Hennes &amp; Mauritzin hallituksessa. Hänet tunnetaan myös olympiatason alppihiihtäjänä ja maailmanmestaruustason avomeripurjehtijana. Nykyisin Andersson asuu Kenian Nairobissa, jossa hän on mukana terveydenhoito- ja kiinteistöhankkeissa ja Oriflamen kosmetiikkabisneksessä.
Andersson opiskeli Sveitsissä ja työskenteli sitten terästeollisuudessa Itävallassa ja Englannissa. Suomeen palattuaan hän oli perustamassa kalustemyymälä Indooria. Askon ostettua Indoorin 1982 Andersson toimi vuoden verran koko Askon markkinointijohtajana, kunnes Ingvar Kamprad houkutteli hänet toimitusjohtajaksi Ikea of Swedeniin, joka ohjaa Ikea-ketjun valikoimia maailmanlaajuisesti ja vastaa ostoista. Ikeasta Andersson siirtyi Scandic-hotelliyrityksen konsernijohtajaksi ja 1990-luvun alkupuolella Volvo-henkilöautojen toimitusjohtajaksi.
Grenoblen talviolympialaisissa 1968 Andersson oli mukana Suomen alppihiihtojoukkueessa, mutta ei loukkaannuttuaan päässyt kilpailemaan. 1990-luvun lopulla Anderson oli mukana Whitbread-maailmanympäripurjehduksella kielikoulu EF:n omistajan Bertil Hultin veneessä, joka voitti kilpailun. Vuonna 1992 Andersson toimi Barcelonan olympiakisojen ruotsalaisen järjestelykomitean puheenjohtajana.
Andersson ihastui Keniaan lomamatkallaan vuonna 2000 ja päätti muuttaa sinne asumaan. Kosmetiikka- ja kiinteistöliiketoimiensa ohella hän on perustanut sinne Kinondo Kwetu -nimisen säätiön, joka tukee muun muassa terveydenhoitoa ja lasten koulutusta.
National Museum of Natural History

National Museum of Natural History on Yhdysvaltain pääkaupunki Washingtonissa sijaitseva luonnonhistoriallinen museo, joka on perustettu vuonna 1910. Museorakennus sijaitsee National Mallin itäisessä päässä. Museo on osa Smithsonian-instituuttia.
Kävijämäärältään National Museum of Natural History oli vuonna 2016 maailman neljänneksi vierailluin museo.
Antellin neitien koulu

Antellin neitien koulu ("Antellska Privata Svenska Fruntimmerskolan") oli Mikkelissä vuosina 1854–1914 toiminut yksityinen ruotsinkielinen 7-luokkainen oppikoulu. Oppilaat olivat pääosin tyttöjä mutta poikia oli valmistavilla luokilla oppilaina. Pojat siirtyivät sittemmin vuonna 1872 avattuun Mikkelin lyseoon. Koulurakennus oli Maaherrankadulla nykyisen Kauppakeskus Akselin sisäänkäynnin kohdalla. Samassa rakennuksessa toimi myös lastentarha ja pientenlastenkoulu. Koulun oppilasmäärä oli enimmillään 1900-luvun alussa yli 120. 
Koulun perustivat viipurilaisen salaneuvos Samuel Henrik Antellin sisaret Alexandra Antell (1833–1891) ja Alma Antell (1836–1925) veljensä avustuksella. Koulu sai vuodesta 1859 vuotuista avustusta keisarin käsikassasta ja vuodesta 1873 Suomen valtion avustusta muiden koulujen tapaan. Antellin sisarukset hoitivat opetuksen yksin vuoteen 1861 saakka mutta sen jälkeen palkattiin lisää opettajia. Suurin osa opettajista oli tilapäisiä tuntiopettajajia ja opettajien vaihtuvuus oli suuri. Koulun kamppaili koko olemassaolonsa ajan taloudellisissa vaikeuksissa ja valtionavun turvaamiseksi koulun otettiin myös suomenkielisistä kodeista oppilaita. Koulun toiminta päättyi keväällä 1914 oppilaiden vähyyden ja koulua johtaneen Alma Antellin korkean iän vuoksi. Alma Antell muutti Mikkelistä Helsingin lähelle Oulunkylään jossa hän vietti viimeiset vuotensa.
Koulun oppilaina olivat muun muassa kirjailija Karl August Tavaststjerna ja näyttelijä Sirpa Tolonen.
Sellaista on elämä

Sellaista on elämä (televisioesityksessä Elämänmenoa, "That’s Life!") on Blake Edwardsin ohjaama yhdysvaltalainen draamakomedia vuodelta 1986. Elokuvan pääosissa näyttelevät Jack Lemmon ja Julie Andrews. Ohjaaja Edwards teki käsikirjoituksen yhdessä Milton Wexlerin kanssa.
Juoni.
Elokuva perustuu Blake Edwardsin ja hänen läheistensä omiin kokemuksiin ja kertoo ikääntyvästä arkkitehdista ja tämän syöpää sairastavasta vaimosta. Tapahtumat sijoittuvat miehen 60-vuotisjuhlien viikonloppuun pariskunnan kotona Malibussa. Mies on pettynyt elämäänsä rikkaiden tilaajien nöyristelijänä ja periaatteidensa myyjänä. Vaimo, tunnettu laulajatar, yrittää lohduttaa miestään vaikka on itse saanut juuri kurkkusyöpädiagnoosin.
Tuotanto.
Elokuva kuvattiin pienellä budjetilla Blake Edwardsin ja hänen vaimonsa Julie Andrewsin kotona Malibussa, ja monet sivuosien näyttelijät ovat joko heidän tai Jack Lemmonin sukulaisia.
Vastaanotto.
"Helsingin Sanomien" televisiosivulla huhtikuussa 1992 Mikael Fränti pitää Jack Lemmonin roolisuoritusta maneerisena ja sanoo suoraan, ettei millään tahtonut jaksaa katsoa tätä ”pitkästyttävää lässyttelyä” loppuun. Myös "Video-oppaassa" vuodelta 1994 Bello Romano pitää elokuvaa ”kypsänä kotivideona”, jota ”on ikävä katsella”. Hän antaa sille kaksi tähteä viidestä. Sen sijaan "The New York Timesin" kriitikot valitsivat elokuvan vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta maailmassa.
New West End -synagoga

New West End -synagoga on synagoga Lontoossa, joka avattiin vuonna 1879. Arkkitehti George Ashdown Audsley suunnitteli myös Princes Roadin synagogan Liverpoolissa.
Synagoga on Grade I -luokan suojelukohde.
Gustaf Fredrik Laurell

Gustaf Fredrik Laurell (29. joulukuuta 1802 – 1. tammikuuta 1885 Helsinki) oli suomalainen vuorihallituksen intendentti ja vuorineuvos.
Laurellin vanhemmat olivat Kuopion lääninlasaretin lääkäri, asessori Axel Fredrik Laurell (1766–1823) ja Gustava Sofia Tigerstedt. Hän kävi Kuopion triviaalikoulua ja Porvoon lukiota ja pääsi ylioppilaaksi 1818. Laurell valmistui Turun akatemiasta filosofian kandidaatiksi 1822 ja filosofian maisteriksi 1823 sekä suoritti tuomarintutkinnon 1823 ja vuoritutkinnon 1825. 
Laurellista tuli vuori-intendentinkonttorin ylimääräinen vuorikadetti 1825, vt. ylimasuunimestari 1827, vakinainen ylimasuunimesteri 1831, vuorimestari 1840, vuorineuvos 1856 ja vuorihallituksen intendentti vuonna 1858. Hän johti vuorihallitusta vuoteen 1868 saakka ja oli samalla jäsenenä manufaktuurijohtokunnassa.
Gustaf Fredrik Laurellin veli oli teologian professori Axel Adolf Laurell.
Leikkiä Luojan laitumilla

Leikkiä Luojan laitumilla ("At Play in the Fields of the Lord") on Héctor Babencon ohjaama yhdysvaltalainen draamaelokuva vuodelta 1991. Amazonin viidakon lähetyssaarnaajista kertovan elokuvan päärooleissa näyttelevät Tom Berenger, John Lithgow, Daryl Hannah, Aidan Quinn, Kathy Bates ja Tom Waits. Quinnin ja Batesin esittämän avioparin pientä poikaa esittää suomalainen Niilo Kivirinta. Elokuva perustuu Peter Matthiessenin romaaniin vuodelta 1965, josta käsikirjoituksen sovitti ohjaajan kanssa Jean-Claude Carrière.
Juoni.
Kaksi rähjäistä amerikkalaista miestä (Waits ja Berenger) tekevät lentokoneellaan pakkolaskun pieneen viidakkokylään, josta he löytävät maanmiehiään, lähetyssaarnaajaperheen (Lithgow ja Hannah). He alkavat liehakoida kaunista vaimoa. Pian lähistölle tulee toinenkin amerikkalainen perhe lähetystyöhön (Quinn, Bates ja Kivirinta), selvästi toista ryhmää huonommin valmistautuneena. Amerikkalaisia vaivaavat taudit ja paikalliset alkuasukkaat, jotka eivät tiedä miten suhtautua taivaalta laskeutuviin muukalaisiin, jotka eivät pohjimmiltaan tunnu kunnioittavan heidän elämäntapaansa.
Vastaanotto.
Elokuva sai eri puolilla maailmaa monenlaisia, enimmäkseen nihkeän myönteisiä arvosteluja. Suurella budjetilla tehty elokuva ei tuonut tarpeeksi lipputuloja ja jäi palkinnoitta. Babenco sai odottaa seitsemän vuotta ennen seuraavaa mahdollisuutta pitkän elokuvan ohjaamiseen.
"Chicago Sun-Timesin" Roger Ebert näkee elokuvan ennen kaikkea moraliteettina jokaisen oikeudesta uskoa omalla tavallaan. Hän kuitenkin sanoo, että ajatuksia ei tuputeta vaan ne tulevat ilmi epäsuorasti muun muassa kuvauksessa. "Helsingin Sanomien" Helena Ylänen säälii hyviä näyttelijöitä, jotka ovat joutuneet työskentelemään kankean ja hahmottoman käsikirjoituksen ja heiveröisen ohjauksen kanssa. Vain Quinnin ja Kivirinnan hahmot on hänestä näytelty ja ohjattu kiinnostavasti. Brasilialaisohjaaja suhtautuu Yläsen mielestä sademetsiin ja niiden alkuperäisasukkaisiin elokuvassa kunnioittavasti, mutta käsikirjoitus pitää muut kuin valkoiset henkilöhahmot sivussa. Hänestä monia täysosumia tehnyt tuottaja Saul Zaentz (mm. "Yksi lensi yli käenpesän", "Olemisen sietämätön keveys" ja "Amadeus") on tällä kertaa pahasti epäonnistunut.
Etelä-Afrikan valtiopresidentti

 
Etelä-Afrikan valtiopresidentti (, ) oli Etelä-Afrikan valtiopäämies vuosina 1961–1994. Virka perustettiin kun Etelä-Afrikasta tuli tasavalta kansanäänestyksen tuloksena 1960. Samalla Etelä-Afrikan kenraalikuvernöörin virka lakkautettiin. Charles Robberts Swart oli viimeinen kenraalikuverööri ja ensimmäinen valtiopresidentti. 
Valtiopresidentin virka lakkautettiin 1994, kun apartheid-järjestelmästä luovuttiin. Sen jälkeen maan valtiopäämies on ollut presidentti.