James Beckwourth

James Pierson Beckwourth (6. huhtikuuta 1798 – 29. lokakuuta 1866) oli afrikkalais-amerikkalainen turkiskauppias, joka esitti merkittävää roolia Yhdysvaltain läntisten alueiden varhaisessa tutkimisessa ja asuttamisessa. Hänestä tuli myös ainoa afrikkalais-amerikkalainen, joka kirjasi värikkään elämäntarinansa ylös. Hänen seikkailunsa johtivat Floridan subtrooppisilta rämealueilta Tyynellemerelle ja eteläisestä Kanadasta Meksikoon.
Vanhan lännen varhaiset historioitsijat vähättelivät aluksi Beckwourthin muistelmia, mutta sittemmin hänen elämäntarinansa on arvioitu uudelleen ja siitä on tullut eräs amerikkalaisen sosiaalihistorian arvokkaista lähteistä. 1960-luvun kansalaisoikeusliike juhli Beckwourthia varhaisena afroamerikkalaisena pioneerina. Hänet on esitelty esikuvana lapsien kirjallisuudessa ja oppikirjoissa.
Nuoruus.
James Pierson Beckwourth syntyi vuonna 1798 Frederickin piirikunnassa Virginiassa Sir Jennings Beckwithin ja afrikkalaisen orjan jälkeläisenä. Beckwithit olivat merkittäviä henkilöitä Virginiassa ja ylpeitä aatelisista sukujuuristaan. Eräs esi-isistä oli osallistunut kuuluisaan Hastingsin taisteluun Vilhelm Valloittajan ritarina. Esi-äitien puolella Beckwithien sukulinja johti Skotlannin kuningas Robert Bruceen. Jamesin äidistä tiedetään vähän. Lähdetiedot kertovat hänen olleen mulatti, joka mahdollisesti tunnettiin "Miss Killin" nimellä.
Beckwithin suku muutti Virginiasta St. Charlesiin Louisianan territorion vuonna 1809. Muista sukulaisistaan poiketen sir Jennings ei halunnut näkyvää yhteiskunnallista asemaa uudella kotiseudullaan, eikä läheisessä St. Louisissa, vaan jäi asumaan nimettömänä syrjäiselle metsäalueelle. Vaikka James oli syntynyt orjana, hänen isänsä ei kohdellut häntä sellaisena. Sir Jennings lähetti Jamesin St. Louisin ainoaan kouluun, jossa poika oppi lukemaan ja kirjoittamaan kahden vuoden aikana. Koulunkäynti on ajoitettu vuosien 1810 – 14 välille. Saman vuosikymmenen lopulla James lähetettiin sepän oppiin, jossa hän viihtyi huonosti. Riideltyään työnantajansa kanssa James jätti työpaikkansa ja osallistui vuonna 1822 tutkimusretkelle Galenan jokialueen lyijykaivoksille Illinoisissa. Joidenkin väittämien mukaan James palkattiin orjatyövoimaksi kaivoksiin, mutta asiasta ei löydy luotettavia lähteitä.
Vapaana miehenä länteen.
Oleskeltuaan jonkin aikaa New Orleansissa James palasi kotiinsa sairastuttuaan keltakuumeeseen. Levoton veri veti poikaa kuitenkin seikkailuihin, eikä hän viihtynyt aloillaan. Sir Jenningsin kirjoitettua kolmeen kertaan Jamesin vapautumiseen oikeuttavat paperit, tällä oli vapaana miehenä oikeus matkustaa minne halusi. Kesällä 1824 hän ilmoittautui kenraali William Ashleyn riistanpyynti-tutkimusretkelle, joka suuntautui Kalliovuorille.
Seuraavina vuosien aikana Beckwourth osallistui moniin tutkimusretkiin American Fur Companyn ja Rocky Mountain Fur Companyn palkkalistoilla. Retkikunnan mukana hän oppi korvaamattomia eränkävijän taitoja, joista oli suuri hyöty tulevalle elämälle. Hän työskenteli sellaisten tunnettujen vuoristojen miesten kanssa kuten Jim Bridger ja Jedediah Smith, ja osallistui ensimmäiseen vuoristojen miesten rendezvousiin Green riverillä vuonna 1825. Näiden vuosittaisten markkinoiden kokoontumispaikka muuttui vuosittain, ja niistä tuli nopeasti amerikkalaisten vuoristojen miesten tunnetuin sosiaalinen tapahtuma ja liiketoiminnallinen instituutio.
Elämää intiaanien keskuudessa.
Vuonna 1828 Beckwourth joutui crow-intiaanien sieppaamaksi. Tämän jälkeen hän vietti useita vuosia crow'tten parissa. Beckwourth oppi crow'tten kielen, pukeutui heiden perinteidensä mukaisesti ja piti heidän kyläänsä kotinaan. Samalla hän piti kauppasuhteitä yllä amerikkalaisiin turkisyhtiöihin. Omien sanojansa mukaan Beckwourth nousi crow'tten sotapäälliköksi heidän vaikutusvaltaisen johtajansa Rotten Bellyn kuoleman jälkeen. Vaikka Beckwourthin uskotaan liioitelleen monissa intiaanitaisteluja koskeneissa sankariteoissaan, niin hänen elämisensä crow'tten keskuudessa on historiallinen tosiasia.
St. Louisista Floridaan.
Palattuan St. Louisiin vuonna 1836 Beckwourth tunsi itsensä vieraaksi muuttuneessa ympäristössä, josta hänen sukunsa oli siirtynyt muualle. Kun American Fur Company ei uusinut Beckwourthin sopimusta, hän ilmoittautui vapaaehtoiseksi Yhdysvaltojen armeijan kanssa taistellakseen toisessa Seminolisodassa Floridassa. Kirjassaan hän väitti olleensa sotilas ja kuriiri. Historiallisten tilastojen mukaan hän oli muulinajajana ja siviilien vaunukuljetusten apulaisjohtajana matkatavara-jaostossa. Kyllästyttyään elämäänsä Floridan subtrooppisilla rämealueilla Beckwourth palasi St.Louisiin, jossa kauppias Louis Vasquez palkkasi hänet mukaan eteläisille tasangoille suuntautuneelle kauppamatkalle intiaanien pariin.
Hevoskauppiaana Coloradossa.
Vuodesta 1838–1840 Beckwourth liikkui ute-intiaanien kanssa ja osallistui toisena johtajana näiden tekemiin hevosvarkauksiin Kaliforniassa. Ryhmä teki kolme suurta ryöstöretkeä Kalifornian Santa Ana-laaksoon ja varasti espanjalaiselta retkikunnalta tuhansia hevosia. Tämä Beckwourthin omaan väittämään perustuva tieto saattaa pitää paikkansa, sillä hänen tiedetään ilmestyneen Coloradossa sijainneeseen Fort Bentiin mukanaan suuri määrä hevosia, joita hän kauppasi paikallisille cheyenneille ja muille intiaaneille. 1840 Beckwourthista tuli itsenäinen kauppias, joka rakensi yhtiökumppaniensa kanssa kauppa-aseman Coloradoon. Paikka menestyi hyvin ja siitä kehittyi myöhemmin Pueblon kaupunki.
Meksikon ja Yhdysvaltain sodassa.
Helmikuussa 1845 Beckwourth liittyi espanjalaisen Jose Castron kapinallisiin ja otti osaa Kaliforniassa käytyyn taisteluun Espanjan armeijaa vastaan. Palatessaan takaisin Coloradoon Beckwourth toi mukanaan armeijalta varastetun suuren hevoslauman. Meksikon ja Yhdysvaltain välisen sodan puhjetessa 1846 Beckwourth ilmoitti halunsa palvella kuriirina Yhdysvaltain joukoissa. Omien sanojensa mukaan hänestä tuli suuri sotasankari tämän sodan aikana. Beckwourth kertoi taistelleensa muun muassa Taosin kapinassa, jossa Yhdysvaltain joukot murskasivat ylivoimallaan meksikolaisten rintaman. Yleiset dokumentit eivät tue tietoa Beckwourthin osallistumisesta sotaan.
Viimeiset vuosikymmenet.
Vuonna 1848 Beckwourth matkusti Kaliforniaan kultakuumeen innoittamana. Tällä matkallaan hän tapasi Thomas J. Bonnerin, joka kirjasi ylös hänen muistelmansa. Teoksen ensimmäinen painos ilmestyi 1856 ja oli nimeltään: "The Life and Adventures of James P. Beckwourth, Mountaineer, Scout, and Pioneer, and Chief of the Crow Nation of Indians". Kirja herätti laajaa huomiota ja teki Beckwourthista kuuluisan. Samalla hänen sukunimensä muuttui Beckwithistä Beckwourthiksi.
Vuonna 1861 Beckwourth työskenteli kaupanpitäjänä Denverissä. Saman vuoden aikana hän ehti työskennellä myös parturina ja farmarina. Myöhemmin saman vuosikymmenen aikana Beckwourth työskenteli intiaani-asiamiehenä ja Yhdysvaltain armeijan oppaana. Vuonna 1863 hän muutti asumaan cheyenne-intiaanien kylään, johon eversti John Chivingtonin joukot hyökkäsivät myöhään syksyllä 1864. Beckwourth oli toisaalla Sand Creekin verilöylyn tapahtuma-aikaan, mutta esiintyi oikeudessa avaintodistajana Chivingtonia vastaan.
Vuonna 1865 Beckwourth palveli vielä lyhyen ajan Yhdysvaltain armeijassa kunnes vetäytyi crow'tten kylään, jossa menehtyi lokakuussa 1866. Beckwourthin kuolemasta on useita versioita. Joidenkin tietojen mukaan hän menehtyi hevosen heittäessä hänet selästään. Toinen lähde kertoo crow'tten myrkyttäneen Beckwourthin tämän kieltäytyessä heimon päällikkyydestä. Luotettavimman lähteen mukaan Beckwourth oli kuolettavasti sairastunut jo saapuessaan intiaanien kylään.
Avioliitot.
Beckwourth oli avioliitossa useita kertoja ja piti useampaa vaimoa samanaikaisesti. Omaksumansa käytännön mukaan hän pyrki hyötymään avioliitoistaan naimalla kauppaa käyvien intiaanipäälliköiden ja meksikolaisten tyttäriä. Nämä liitot olivat lyhytaikaisia ja vain harvassa tapauksessa ero langetettiin virallisesti.
Yhteenveto Beckwourthista.
Beckwourth ei saanut tunnustusta eläessään, mutta hänen kuolemansa jälkeen historioitsijoiden mielipiteet ovat muuttuneet. Tuskin kenestäkään villin lännen henkilöstä on niin paljon ristiriitaisia kuvauksia kuin Beckwourthista. Varhaiset kirjailijat kuten toisen käden lähteisiin nojaava Francis Parkman luokittelivat hänet "räikeäksi valehtelijaksi", jossa yhdistyivät kaikki valkoisen ja mustan rodun huonoimmat ominaisuudet. Beckwourthia kuvattiin moninkertaiseksi murhaajaksi ja naurettavaksi kerskuriksi, jonka tarinat olivat verrattavissa satuihin. Nämä kuvaukset tulivat usein orjuutta kannattavien osavaltioiden asukkailta, joilla oli jo valmiiksi alhainen käsitys henkilöistä, joissa virtasi afrikkalaista verta.
Myöhemmät tutkijat ovat muuttaneet yleistä käsitystä Beckwourthista ja todenneet hänen lähdetietonsa varsin merkittäviksi. Beckwourthin tavoin monet muut vuoristojen miehet ovat liioitelleet omia saavutuksiaan, koska tapa oli yleinen heidän keskuudessaan. Beckwourthin tarinat olivat oman aikakautensa suosittua viihdettä, jonka tarkoitus oli luoda hyvä ilmapiiri. Monet kuvasivat hänen erämiestaitonsa erinomaisiksi, mutta ihonvärinsä vuoksi hänen saavutuksiaan vähäteltiin. Beckwourth oli myös hyvin pidetty vuoristojen miesten keskuudessa iloisen luonteensa ja avuliaisuutensa vuoksi ja hänen kaupankäyntinsä intiaanien kanssa oli rehellisempää kuin monen muun.