Jesse Koskenkorva

Jesse Koskenkorva (s. 31. heinäkuuta 1999 Oulu) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelaa Saksan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla DEL2-liigan EV Landshutissa. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä, mutta Koskenkorva osaa pelata myös laidassa. Hän on pelityyliltään kahden suunnan hyökkääjä.
Ura.
Seuraura.
Koskenkorva aloitti jääkiekkoilun Haukiputaan Ahmoissa, mutta hän pelasi juniorina myös Kiekko-Oulussa ja Laser HT:ssä. Koskenkorva siirtyi sieltä D-juniori-iässä Oulun Kärppiin. Hän voitti C-nuorten SM-hopeaa vuosina 2014 ja 2015. Jälkimmäisellä kaudella 2014–2015 Koskenkorva oli pudotuspeleissä joukkueensa paras pistemies tehoilla 6+8=14. Kauden 2015–2016 päätteeksi hän voitti B-nuorten Suomen-mestaruuden.
Ensimmäisellä kokonaisella A-juniorikaudellaan 2016–2017 Koskenkorva oli tehoilla 15+26=41 Kärppien paras pistemies ja syöttäjä ja hän jakoi joukkueen sisäisen maalipörssin voiton Aatu Luusuaniemen ja Niko Kuirin kanssa. Koskenkorva valittiin A-nuorten SM-liigan lokakuun 2016 kuukauden tulokaspelaajaksi. Hän vahvisti kevätkaudella myös Kärppien B-nuoria, jossa Koskenkorva voitti kauden päätteeksi SM-pronssia. 
Koskenkorva debytoi kauden 2016–2017 aikana myös Kärppien SM-liigajoukkueessa, jossa hän pelasi 14 runkosarjaottelua tehden kaksi maalia. Koskenkorva teki liigadebyyttinsä vain 17-vuotiaana 29. marraskuuta 2016 vieraissa Pelicansia vastaan. Hänet merkittiin heti Kärppien ykkösketjun keskushyökkääjäksi laidoilleen Mika Pyörälä ja Jiří Tlustý. Koskenkorva sai ottelussa jääaikaa 13.52 minuuttia. Hän sai myös yhden kahden minuutin jäähyn koukkaamisesta. Seuraavassa ottelussa 2. joulukuuta 2016 vieraissa Helsingin IFK:ta vastaan Koskenkorva teki liigauransa avausmaalin. Samassa kuussa hän teki Kärppien kanssa kolmivuotisen, kevääseen 2020 asti ulottuvan jatkosopimuksen.
Koskenkorvaa ei kesän varaustilaisuudessa, mutta hän sai samana kesänä kuitenkin varaamattomana pelaajana kutsun Toronto Maple Leafsin kehitysleirille. Kaudella 2017–2018 Koskenkorva jäi Kärpissä varsin pieneen rooliin ja hän pelasi runkosarjassa vain neljä ottelua. Koskenkorva pelasi suurimman osan kaudestaan seuran A-nuorissa, jossa hän voitti kauden päätteeksi SM-hopeaa. Koskenkorva pelasi myös yhden ottelun lainalla Mestis-joukkue Kokkolan Hermeksessä. Hänet nostettiin Kärppien SM-liigajoukkueen kokoonpanoon finaalisarjan viidenteen otteluun Tapparaa vastaan, kun Koskenkorva paikkasi nopealla aikataululla Jasse Ikosen poissaoloa. Tämä oikeutti hänet voittamaan kauden päätteeksi Suomen-mestaruuden.
Elokuussa 2018 Kärpät lainasi Koskenkorvan toistaiseksi voimassa olevalla sopimuksella Kokkolan Hermeksen Mestis-joukkueeseen. Hän pelasi siellä suurimman osan kaudesta 2018–2019, jolloin Koskenkorvan varsinainen tulokaskausi toi siellä 49 runkosarjaottelussa tehot 8+24=32, kuudessa playoff-ottelussa kolme syöttöpistettä ja viidessä Suomen Cupin ottelussa kaksi syöttöpistettä. Hän oli runkosarjassa Hermeksen neljänneksi paras pistemies. Koskenkorva valittiin Mestiksen joulukuun 2018 kuukauden tulokkaaksi ja kuukauden kentälliseen. Hän pelasi kauden aikana SM-liigassa yhden ottelun Kärpissä sekä Vaasan Sportissa, jonne Koskenkorva lainattiin paikkaamaan Aleksi Ainalin loukkaantumista sekä maajoukkuekomennuksen saaneiden Antti Kalaputaan, Santeri Haaralan ja Valentin Claireaux'n poissaoloja. Hermeksen kauden päätyttyä hän vahvisti Kärppien A-nuoria pudotuspeleissä, jotka päättyivät Suomen-mestaruuteen.
Kausi 2019–2020 oli Koskenkorvalle varsinainen tulokaskausi SM-liigassa, jossa hän teki 36 runkosarjaottelussa tehot 3+3=6. Koskenkorva pelasi myös yhden Mestarien liigan ottelun jääden ilman tehopisteitä. Hän pelasi osan kaudestaan myös Kärppien A-nuorissa, joita Koskenkorva vahvisti myös Junior Club World Cupissa, joka päättyi pronssiin. Marraskuussa 2019 Koskenkorva teki Kärppien kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen kevääseen 2022 saakka. Kausi 2020–2021 hänellä jäi rikkonaiseksi ja Koskenkorva pelasi vain 27 runkosarja- ja yhden playoff-ottelun.
Kaudella 2021–2022 Koskenkorva otti isoja kehitysaskeleita ja hän teki SM-liigan yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 5+11=16. Marraskuussa 2021 Koskenkorva teki Kärppien kanssa 2+1-vuotisen jatkosopimuksen. Syyskuussa 2022 seura lainasi hänet lokakuun loppuun asti kestävällä sopimuksella Saimaan Palloon, kun joukkue tarvitsi paikkaajaa loukkaantuneelle Kevin Fitzgeraldille. Koskenkorva pelasi siellä kuusi ottelua, kunnes yli viikko ennen sopimuksensa päättymistä Kärpät kutsui hänet takaisin vahvuuteensa. Koskenkorvan rooli Kärpissä jäi kuitenkin pieneksi ja hän pelasi siellä vain 23 runkosarjaottelua, eikä Koskenkorva pelannut otteluakaan pudotuspeleissä.
Alkukaudella 2023–2024 Koskenkorvan rooli Kärpissä jäi vähäiseksi ja hän pelasi vain kaksi ottelua. Joulukuussa 2023 seura vuokrasi Koskenkorvan viikon mittaisella sopimuksella Tapparaan, jossa hän pelasi kaksi ottelua. Tammikuussa 2024 Koskenkorvan sopimus Kärppien kanssa purettiin lopulta yhteisymmärryksessä. Seura kertoi myös hänen siirtyvän suuremman pelivastuun perässä Eurooppaan. Samana päivänä Koskenkorvan uutisoitiin siirtyvän loppukauden kattavalla sopimuksella Saksan toiseksi korkeimmalle sarjatasolle DEL2-liigan EV Landshutiin. Huhtikuussa 2024 hän teki seuran kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen.
Maajoukkueura.
Koskenkorva pelasi alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2017, jolloin hän voitti hopeaa. Koskenkorva pelasi myös Ivan Hlinkan muistoturnauksessa vuonna 2016 sekä World U-17 Hockey Challengessa marraskuussa 2015. Yhteensä hän on pelannut 16 nuorten ja 31 poikien maaottelua.
Muuta.
Koskenkorvan pikkuveli Samu pelaa puolustajana Mestis-joukkue Kajaanin Hokissa, mutta hän on aiemmin pelannut myös yhden SM-liigaottelun Kärpissä kaudella 2020–2021. Veljesten isä Jarmo Koskenkorva pelasi hyökkääjänä alemmilla sarjatasoilla ja heidän setänsä Kimmo Koskenkorva pelasi omalla urallaan yli 600 SM-liigaottelua sekä kaksi kautta Ruotsissa.
Jesse Koskenkorva on maininnut setänsä Kimmon ensimmäiseksi esikuvakseen, mutta myöhemmin yhdeksi suosikkipelaajakseen Joonas Kemppaisen. Hän on kertonut seuranneensa NHL:stä John Tavaresin sekä lä­hem­pä­nä hänen omaa pe­li­tyy­li­ään ole­vien Patrice Bergeronin ja Ryan O’Reillyn ot­tei­ta.