tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Väinö Kuoppala

Väinö Jooseppi Kuoppala (22. huhtikuuta 1914 Ylistaro – 2. syyskuuta 1963 Helsinki) oli suomalainen agronomi ja kauppias, joka toimi Kansallisen Kokoomuksen kansanedustajana Vaasan vaalipiiristä helmikuusta 1962 syyskuuhun 1963.
Kuoppala kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1933 ja valmistui agronomiksi vuonna 1940. Suurimman osan työurastaan hän toimi maanviljelijänä, minkä lisäksi hän toimi myös muun muassa opettajana ja kauppiaana. Paikallispolitiikassa hän oli mukana Ylistarossa toimien kunnanvaltuuston puheenjohtajana.
Kuoppalan vanhemmat olivat maanviljelijä ja kauppias Juho Kuoppala ja Matilda Hirvilammi. Kuoppala oli naimisissa Eila Malkamäen kanssa vuodesta 1943 lähtien. Hän oli sotilasarvoltaan vänrikki.
Saint-Sulpice-la-Pointe

Saint-Sulpice-la-Pointe on kunta Ranskan eteläosassa Tarnin departementissa Occitanien alueella. Se sijaitsee Tarnjoen ja sen sivujoen Agoutjoen haarakohdassa.
Kunta on keskiaikainen bastide eli linnoitettu kaupunki. Toisen maailmansodan aikaan kunnan alueelle perustettiin internointileiri, joka purettiin vuonna 1944. Kunnan nähtävyys on Saint-Sulpicen kirkon 1300-luvulta peräisin oleva kello- ja puolustustorni, jonka rakennutti Foixin kreivi Gaston Phébus.
Hannu Niittykangas

Hannu Niittykangas (22. elokuuta 1950 Jyväskylä – 24. maaliskuuta 2011 Jyväskylä) oli Jyväskylän yliopistossa vuosina 2001–2011 yrittäjyyden (alueellinen pk-yrittäjyys) professori. Niittykangas työskenteli aiemmin 1995–2001 Kuopion yliopistossa yrittäjyyden ja johtamisen apulaisprofessorina ja professorina. Sitä ennen hän toimi Jyväskylän yliopiston taloustieteen laitoksella ja Keski-Suomen taloudellisessa tutkimuskeskuksessa tutkijana ja erikoistutkijana. 
Niittykankaan tutkimusaiheita olivat muun muassa yrittäjyys, aluetalous, aluepolitiikan vaikutustutkimukset, uuden liiketoiminnan syntymisen logiikka, yrittäjä henkilönä sekä maaseudun elinkeinot.
Niittykangas oli koulutukseltaan kauppatieteiden tohtori. Hän väitteli tohtoriksi Jyväskylän yliopistosta vuonna 1992 aiheenaan maaseudun yritystoiminnan kehittymismahdollisuudet.
Onnar S. Nylund

Onnar S. Nylund (4. heinäkuuta 1896 Heisala, Parainen – 11. kesäkuuta 1959 Helsinki) oli suomalainen merikapteeni ja laivanvarustaja.
Nylund lähti merille jo 14-vuotiaana ahvenanmaalaisella Aug. Trobergin Margareta nelimastoparkilla. Laivanvarustajana hän omisti erikokoisia laivoja pienistä saaristohöyrylaivoista aina Suomen suurimpaan höyrylaivaan S/S Albertinaan saakka. Ensimmäiset laivansa Nylund hankki 1939. Nylund omisti myös rahtaus-, laivameklari- ja laivanhoitotoimia harjoittaneen Northern Chartering Oy:n ja hänellä oli Paraisilla omistuksessaan Mågbyn kartano.
Nylundin varustamoita olivat:
Saint-Lieux-lès-Lavaur

Saint-Lieux-lès-Lavaur on kunta Ranskan eteläosassa Tarnin departementissa Occitanien alueella. Se sijaitsee Agoutjoen varrella.
Kunnan nähtävyys on kapearaiteinen rautatie CFTT ("Chemin de fer touristique du Tarn"). Rautatiellä on käytössä viisi höyryveturia, joista kolme on luokiteltu historiallisiksi monumenteiksi.
S/S Albertina

S/S Albertina (vuodesta 1950 S/S Kotka) oli rahtihöyrylaiva, joka oli suomalaisomistuksessa 1948–1956. Laiva oli Suomen suurin mäntähöyrykoneella varustettu kuivarahtilaiva.
Laiva valmistui marraskuussa 1913 Flensburger Schiffbau-Gesellschaftin telakalta Flensburgissa Saksassa. Laivan nimeksi tuli "Cannstatt", ja se asetettiin Saksan ja Australian väliseen liikenteeseen. Ensimmäisen maailmansodan alettua 1914 Australian viranomaiset takavarikoivat laivan Brisbanessa. Laivan nimeksi tuli "Bakara", ja se oli aluksi sota-ajan kuljetuksissa, ja toukokuusta 1918 alkaen se oli Commonwealth Government Linesin käytössä. Vuonna 1925 laivan omistajaksi tuli bremeniläinen Roland-Linie AG varustamo, ja nimeksi muuttui "Witell". Seuraavana vuonna omistajaksi vaihtui bremeniläinen Norddeutscher Lloyd. Vuonna 1937 vaihtui omistajaksi Hamburg Südamerikanische DG ja laivan nimeksi tuli "Rosario". 
Laiva upposi toisen maailmansodan aikana Norjassa, mutta se nostettiin ylös ja korjattiin. Vuonna 1945 se vaurioitui pahoin Hampurin satamassa liittoutuneiden pommituksessa. Englantilaiset ottivat laivan sodan jälkeen haltuunsa, se siirrettiin tanskalaisten käyttöön ja korjattiin. Huhtikuussa 1948 laivan osti suomalainen O. S. Nylundin omistama Pargas Rederi och Varvs Ab varustamo. Laiva asetettiin Nylundin ja Henry Nielsenin yhteisesti omistaman Oy Finland - Afrika &amp; Australia Line Ltd varustamon liikenteeseen. Nylund luopui osuudestaan yhteisvarustamossa vuonna 1950, ja lokakuussa 1950 laivan osti Henry Nielsenin omistama Ab Helsingfors Steamship Co. Ltd. Laivan uudeksi nimeksi tuli "Kotka". Englannin kuljetus- ja siviili-ilmailuministeriö osti laivan helmikuussa 1956. Se lastattiin täyteen pommeja, arsenikkia ja muuta sotilaallista ongelmajätettä ja upotettiin lasteineen 23. heinäkuuta 1956 keskelle Atlanttia.
Laivan pituus oli 143,15 metriä, leveys 17,81 metriä ja syväys 7,31 metriä. Kuollut paino oli 9 120 tonnia ja höyrykoneen teho 4 000 hevosvoimaa.
Rabastens

Rabastens on kunta Ranskan eteläosassa Tarnin departementissa Occitanien alueella. Se sijaitsee Tarnjoen varrella.
Nähtävyydet.
Kunnan nähtävyyksiä on 1600-luvun kartanossa oleva paikallishistorian, -arkeologian ja -taiteen museo "Musée du pays Rabastinois". Toinen huomattava nähtävyys on kirkko "Notre-Dame-du-Bourg". Se kuuluu Unescon maailmanperintöluetteloon osana Santiago de Compostelan pyhiinvaellusreittiä Ranskassa.
Rauhaniemen kansankylpylä

Rauhaniemen kansankylpylä on vuonna 1929 rakennettu uimalaitos, joka sijaitsee Tampereella Näsijärven rannassa, Lapinniemen kaupunginosassa. Kansankylpylään kuuluu sauna ja uimaranta, jotka ovat käytössä ympäri vuoden. Kesäisin paikalla toimii myös kioski.
Arkkitehti Bertel Strömmerin suunnittelema kylpylärakennus on säilynyt ulkopuolelta lähes alkuperäisessä asussa, ja sillä on kulttuurihistoriallista arvoa. Sisätiloissa on lämmitetyt pukuhuoneet, wc- ja peseytymistilat sekä kaksi saunaa, jotka ovat yhteisiä naisille ja miehille. Saunojat eivät ole alasti vaan käyttävät uima-asua. Isompaan saunaan mahtuu kerralla jopa 50 henkeä, pienempään 30. Kansankylpylän saunat ja vesi lämmitetään öljyllä.
Rauhaniemen kansankylpylän omistaa Tampereen kaupunki, ja sen hoidosta huolehtii tamperelainen uimaseura TaTU Tampere.
Historiaa.
Tampereen Pyhäjärven rantaan perustettiin 1908 Palomäen uimalaitos. Tamperelaiset uimaseurat esittivät kuitenkin vuonna 1921, että myös Itä-Tampereen alueelle tarvittaisiin vastaavanlainen kohde. Kaupungin rahapulan vuoksi hanke viivästyi ja päätös uuden ”kansankylpylän” rakentamisesta tehtiin vasta vuosikymmenen lopulla. Uimalaitoksen sijaintipaikaksi valikoitui Rauhaniemi, joka oli ollut jo pitkään Lapin esikaupungin asukkaiden vakituinen uimapaikka.
Kansankylpylän avajaisia vietettiin juhannuksena 1929. Kylpylä oli alun perin virkistyspaikka, jossa ihmiset uivat rauhallisesti ja ottivat aurinkoa. Siellä järjestettiin uimakouluja ja myös muuta toimintaa, kuten puistokonsertteja. Sauna valmistui myöhemmin, vuonna 1957.
Kylpylän länsipuolelta on löydetty kalliopiirroksia, joita pidetään kulttuurihistoriallisesti merkittävänä muinaisjäännöksenä.
Yrjö Antila

Yrjö Iisakki (Yrjö I.) Antila (17. helmikuuta 1894 Ilmajoki – 28. kesäkuuta 1958 Ilmajoki) oli suomalainen maanviljelijä, joka toimi Kansallisen Kokoomuksen kansanedustajana Vaasan läänin eteläisestä vaalipiiristä vuosina 1945–1951.
Ura.
Antila suoritti kansakoulun jälkeen opintoja myös kansanopistossa ja maamieskoulussa. Hän työskenteli maanviljelijänä ja toimi myös hengellisenä puhujana. Kunnallispolitiikassa Antila oli mukana toimien Ilmajoella sekä kunnanvaltuustossa että kunnanhallituksessa. Hän oli presidentin valitsijamies vuoden 1950 vaaleissa.
Yksityiselämä.
Antilan vanhemmat olivat maanviljelijä ja Kokoomuksen kansanedustaja Juho Erkki Antila ja Maria Margaretha Vuorenmaa. Antila oli naimisissa Edla Katariina Kortesmäen kanssa vuodesta 1918 lähtien.
Gaillac

Gaillac on kunta Ranskan eteläosassa Tarnin departementissa Occitanien alueella. Se sijaitsee Tarnjoen varrella.
Nähtävyydet.
Kaupungin nähtävyyksiä on vuonna 972 perustettu Saint-Michelin benedikiiniläisluostari, jonka munkit ovat tehneet Gaillacista tunnetun viinintuotantoalueen. Muita nähtävyyksiä ovat Saint Pierren kirkko, keskustan vanha aukio "Place du Griffoul" sekä 1600-luvulta oleva linna "Château de Foucaud". Linna on historiallinen monumentti ja siellä on vuodesta 1934 lähtien ollut taidemuseo "Musée des beaux-arts de Gaillac". Kaupungissa on luonnontieteellinen museo "Muséum d'histoire naturelle Philadelphe Thomas", jossa on näytteillä yli 600 lintua sekä niiden munia ja pesiä sekä matelijoita, nisäkkäitä, hyönteisiä ja äyriäisiä.
Niilo Honkala

Niilo Mikael Honkala ent. Rautell (3. lokakuuta 1906 Jokioinen – 12. tammikuuta 1994 Helsinki) oli suomalainen toimitusjohtaja, joka toimi Kansallisen Kokoomuksen kansanedustajana Turun läänin eteläisestä vaalipiiristä vuosina 1945–1958. Hänelle myönnettiin professorin arvonimi vuonna 1983.
Honkala kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1928 Turun suomalaisesta lyseosta. Filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi hän valmistui vuonna 1935 Turun yliopistosta. Vuosina 1937-1938 hän toimi Lahden vuoden 1938 MM-hiihtojen pääsihteerinä. Sen jälkeen hän siirtyi matkailujärjestöjen ja edelleen Turun kaupungin palvelukseen. Hän oli Kokoomuksen puoluesihteeri vuosina 1946-1957 ja Nykypäivä-lehden päätoimittaja vuosina 1955-1962. Kunnallispoliitikassa hän oli mukana Turussa ollen jäsenenä kaupunginvaltuustossa vuosina 1945-1953. Honkala oli presidentin valitsijamies vuosien 1950 ja 1956 vaaleissa. 1970-luvulla Honkala toimi Vapaan koulutuksen tukisäätiön hallituksen puheenjohtajana. Säätiö vastusti peruskoulu-uudistusta.
Niilo Honkala johti talvisodassa Koski Tl:n miehistä koottua komppaniaa (3./JR 14), joka osallistui ankariin puolustustaisteluihin Muolaanjärvellä ja Summassa. Jatkosodan alussa kapteeni Honkala toimi JR 35:n valistusupseerina, kunnes hänestä 3.10.1941 – 35-vuotispäivänään – tuli Kenjakan harjanteilla Itä-Karjalassa niin kutsutun Loimaan pataljoonan (III/JR 35) komentaja. Kenjakan lisäksi Loimaan pataljoona taisteli Honkalan johdolla Mäntyselässä, Karhumäessä, Krivillä, Poventsassa, Stalinin kanavalla ja Seesjärvellä. Honkala johti Loimaan pataljoonaa lokakuuhun 1943 saakka, jonka jälkeen hän toimi JR 35:n esikuntapäällikkönä ja rykmentin II pataljoonan komentajana. Majuriksi 14. maaliskuuta 1944 ylennetty Honkala oli pataljoonansa kanssa siirtymässä kohti Kannaksen ratkaisutaisteluita, kun hän joutui 22. kesäkuuta 1944 Soutjärvellä liikenneonnettomuuteen, joka vei hänet useiksi viikoiksi Sotasairaalaan, mistä hän palasi Ihantalaan elokuun puolivälissä, nyt rykmenttiupseeriksi. Reserviläisenä Honkala kotiutettiin palveluksesta 4. lokakuuta 1944.
Honkalan vanhemmat olivat maanviljelijä Nikolai Rautell ja Ida Vilhelmina Pyhkö. Honkala oli naimisissa Vuokko Mirjam Mikolan kanssa vuodesta 1938 lähtien.
Senouillac

Senouillac on kunta Ranskan eteläosassa Tarnin departementissa Occitanien alueella.
Nähtävyydet.
Kunnan nähtävyyksiä on 1200-luvulta peräisin oleva Temppeliherrain ritarikunnan linna "Château de Mauriac". Linna on kuulunut 1960-luvulta lähtien taidemaalari Bernard Bistesille, joka käyttää linnan saleja taideteostensa esittelyyn.
Vangshylla

Vangshylla on kylä Inderøyn kunnassa Pohjois-Trøndelagin läänissä Norjassa. Se sijaitsee Skarnsundetin salmen eteläpuolisessa osassa. Vuoteen 1991 saakka, kun Skarnsundin silta avautui, Vangshylla toimi lautta- ja kalasatamana.
S/S Kaleva

S/S Kaleva oli suomalainen John Nurminen Oy:n rahtilaiva. Se ajoi miinaan Ison Beltin salmessa Langelandin edustalla 10. huhtikuuta 1943 ollessaan kalkkilastissa matkalla Tanskan Aalborgista Turkuun. Laivan ensimmäinen konemestari kuoli, muut miehistön jäsenet pelastuivat Langelandiin.
Laiva oli rakennettu Dumbarton Burrell &amp; Son:in telakalla Skotlannissa vuonna 1883, tilaajana oli glasgowlainen Strathness Steamship Co. Laivan nimenä oli vuoteen 1889 "Strathness" ja sen jälkeen "Onyx". Vuonna 1912 laivan osti tallinnalainen Tallinna Laevaühisus - Reval Shipping Co varustamo ja sen nimeksi tuli "Eestimaa". Vuonna 1916 laivan osti John Nurmisen omistama Höyrylaiva Oy Otava Ab ja se sai "Kaleva" nimen. Suomen sisällissodan aikana punaiset polttivat ja upottivat sen Mäntyluodon satamassa mutta laiva nostettiin ylös ja korjattiin.
Laivan omistajana oli 1924–1934 Diesen Wood Companys Rederi Ab Impilahdelta ja 1934–1939 Pitkärannan Laiva Oy Pitkärannasta. Laiva palasi vuonna 1939 John Nurminen Oy:n varustamon Laiva Oy Kalevan omistukseen.
Laivan pituus oli 50,69 metriä, leveys 7,70 metriä ja syväys 3,96 metriä. Kuollut paino oli 480 tonnia ja höyrykoneen teho 450 hevosvoimaa.
Greatest Hits (Remo Drive)

Greatest Hits on minnesotalaisen Remo Driven albumi, joka julkaistiin 16. maaliskuuta 2017 Rolling Green Recordsin kautta sen jälkeen kun bändin musiikkivideot olivat saaneet huomiota YouTubessa. Minnesotalainen Izzy Commers kuvasi albumin kansikuvan 
Kappaleille "Art School", "Crash Test Rating" ja "Yer Killin' Me" on julkaistu musiikkivideot.
Kesämaitiainen

Kesämaitiainen ("Leontodon hispidus") on asterikasvien (Asteraceae) heimoon ja maitiaisten ("Leontodon") sukuun kuuluva kasvilaji. Se muistuttaa paljolti sukulaislajiaan syysmaitiaista ("Scorzoneroides autumnalis", syn. "Leontodon autumnalis"), joka Suomessa on selvästi yleisempi. Sen lisäksi kesämaitiainen muistuttaa myös suunnilleen yhtä yleistä harjuhäränsilmää ("Hypochaeris maculata") sekä selvästi edellistä harvinaisempaa liuskalehtihäränsilmää ("Hypochaeris radicata").
Kesämaitiainen kasvaa noin 30 senttimetriä korkeaksi ja sen varsi on lehdetön sekä useimmiten karvainen tai joskus vaaleasuomuinen. Kesämaitiaisen lehdet ovat suikeat ja mutkalaitaiset tai jonkin verran epäsäännöllisesti liuskoittuneet sekä karkeakarvaiset. Kesämaitiaisen kukinnot ovat keltaisia mykerökukintoja, kuten syysmaitiaisellakin. Kesämaitiaisen mykeröt ovat noin 3 cm leveitä ja sijaitsevat yksittäin varsien päissä. Kesämaitiaisen hedelmä on soikea ja haivenellinen.
Kesämaitiainen kasvaa kuivilla paikoilla, kuten niityillä, laidunmailla ja tienpientareilla. Suomessa kesämaitiainen on jokseenkin yleinen idässä, lähinnä Pohjois-Karjalassa, sekä paikoin muualla eteläisessä Suomessa. Ahvenanmaalla, länsirannikolla, Pohjanmaalla, Kainuussa sekä Lapissa kesämaitiaista ei tavata juuri lainkaan. Laji on kuitenkin melko yleinen Etelä-Ruotsissa.
Quebecin kansalliskirjasto ja -arkisto

Quebecin kansalliskirjasto ja -arkisto (, BAnQ) on Kanadassa Quebecin provinssissa toimiva kansalliskirjasto ja arkisto. Sen pääkirjasto sijaitsee Montréalissa, mutta kaikkiaan BAnQ:lla on 12 yleisölle avoinna olevaa toimipistettä Quebecin provinssin alueella. 
Vaikka Kanadan pääkaupungissa Ottawassa toimii Kanadan kansalliskirjasto ja -arkisto, myös BAnQ on kansalliskirjasto ja -arkisto, koska quebecilaisille on tunnustettu itsenäisen kansakunnan asema Kanadan sisällä. Organisaationa BAnQ on perustettu 31.1.2006 yhdistämällä erillisinä toimineet Quebecin kansalliskirjasto ja Quebecin kansallisarkisto.
BaAnQ on eräs VIAF-auktoriteettitunnisteita tukevista organisaatioista.
Söderskärin ja Långörenin saaristo

Söderskärin ja Långörenin saaristo on Natura 2000 -suojelualue, jonka tunnus on FI0100077. Alueeseen kuuluvat Söderskärin luonnonsuojelualue, Långörenin luonnonsuojelualue ympäröivine vesialueineen, Kölhällen ja Stora Kölhällen vesialueineen Långörenistä etelään, Pellingin ulkosaaristoa, muun muassa Tunnholmenin luonnonsuojelualue, Sandkallan, Yttre Hällkallan, Yttergrundet, Storgrundet ja Inre Hällkallan ympäröivine vesialueineen.
Söderskärin alueesta noin puolet on valtion ja puolet yksityisessä omistuksessa. Se on merkittävä merilintujen suojelu- ja tutkimusalue, minkä vuoksi siellä on voimassa liikkumis- ja maihinnousurajoituksia pesimäaikana. Pääsaarilla sijaitseva majakka-alue on valtakunnallisesti arvokas kulttuurimaisema ja suosittu nähtävyys. Majakka on yksityisomistuksessa, ja sinne järjestetään ohjattuja vierailuja ympäristöministeriön myöntämällä poikkeusluvalla.
Saaristoalueen luonto, suojelu ja käyttö.
Alueella esiintyy runsaasti pesiviä ja muuttavia lintulajeja, kuten selkälokkia, allihaahkaa ja haahkaa, sekä harmaahylkeitä, jotka ovat tärkeä osa Suomenlahden ekosysteemiä. Maasto vaihtelee katajikosta ja metsäsaarekkeista avoimiin kallioluotoihin sekä harjusaarien pensaikkoihin, ja suojelussa painotetaan luonnonprosessien säilyttämistä ja elinympäristöjen parantamista ennallistamistoimin. Suojelu perustuu luonnonsuojelulakiin, mutta se ei rajoita puolustusvoimien toimintaa alueella.
Söderskärin ja Långörenin saariston hoitoa ja käyttöä suunnitellaan Metsähallituksen johdolla yhteistyössä eri toimijoiden kanssa, tavoitellen herkän saaristoluonnon ja kulttuuriperintökohteiden, kuten Söderskärin majakka- ja luotsirakennusten, suojelua. Alue on erityisen tärkeä pesivän saaristolinnuston suojelulle ja linnustotutkimukselle. Virkistyskäyttöä ja luontomatkailua kehitetään hallitusti ohjaamalla toiminta sopiville alueille luonnon ja kulttuuriperinnön arvojen vaarantumisen estämiseksi, samalla kun Pirttisaarta kehitetään virkistyskäyttöön ja Glosholmia matkailukohteeksi, esimerkiksi vuokratoiminnan kautta. Söderskärin Majakkasaarten käyttö tukee luonnon ja kulttuuriperinnön säilyttämistä sekä niiden esittelyä yleisölle.
Söderskärin luonnonsuojelualue

Söderskärin luonnonsuojelualue on osa Söderskärin ja Långörenin saaristo -nimistä Natura-2000 -luonnonsuojelualuetta, sen osa-alue. Alueeseen kuuluvat Söderskärin saaret vesialueineen ja lähisaarineen. Söderskärin luonnonsuojeluealue perustettiin 1930 Uudenmaan lääninhallituksen päätöksellä. Söderskärin luonnonsuojelaluen on myös lintujensuojelualue Ramsarin sopimuksen mukaan.
Euroopan unionin, aikaisemman Euroopan talousyhteisön neuvoston lintudirektiivin erityisesti suojelutavia lintuja Söderskärin luonnonsuojelualueella ovat kalatiira, lapintiira ja räyskä. Lisäksi Söderskärin majakkaan liittyvän matkailun osalta on Uudenmaan ympäristökeskuksessa osoitettu mielenkiintoa Aurasaaren riskilöitä kohtaan.
Fabrizio Piccareta

Fabrizio Piccareta (s. 15. marraskuuta 1965 Genova, Italia) on italialainen jalkapallovalmentaja, joka toimi Veikkausliigassa pelaavan FC Interin päävalmentajana elokuusta 2017 kesäkuuhun 2018. Hän aloitti joukkueen apuvalmentajana tammikuussa 2017 ja nousi sen päävalmentajaksi edeltäjänsä Shefki Kuqin saatua potkut. Lokakuussa 2017 Inter ilmoitti Piccaretan yksivuotisesta jatkosopimuksesta. Hän jätti seuran kesken kauden 2018 ”henkilökohtaisista sekä valmennuksellisista syistä” ja palasi kotimaahansa.
Piccareta valmensi FC Interiä ensimmäisen kerran 4. elokuuta 2017, jolloin se voitti HIFK Fotbollin lukemin 3–0. Joukkue voitti hänen valmennuksessaan jalkapallon Suomen Cupin 2018. Inter voitti 12. toukokuuta 2018 pelatussa loppuottelussa HJK:n lukemin 1–0.
Aikaisemmin Piccaretta on ollut apuvalmentajana Swindon Townissa Englannin kakkosliigassa (2011–2012) ja ykkösliigassa (2012–2013), Sunderlandissa Englannin Valioliigassa (2013) ja SC Olhanensessa Portugalin LigaProssa (2015). Swindonin ja Sunderlandin päävalmentajana hänen apuvalmentaja-aikanaan oli Paolo Di Canio.
Pyhän Laurin kappeli (Kolari)

Pyhän Laurin kappeli on kirkkorakennus Kolarin Äkäslompolossa. Se on yksi neljästä Lapin tunturikappelista. Kappelin on suunnitellut arkkitehti Kari Poskiparta ja se vihittiin käyttöön 19. joulukuuta 1999.
Modernissa kappelissa on tilaa 200 henkilölle. Kirkossa ei ole alttaritaulua, vaan sen tilalla on koko kirkkosalin korkuinen ikkuna, josta avautuu näkymä Ylläksen tuntureille. Kappeli on avoinna joka päivä. Kappelissa järjestetään jumalanpalveluksia, kirkollisia toimituksia, hartauksia, konsertteja ja muita tapahtumia. Kappeli on monitoimitila ja kohtaamispaikka, jossa on tilaa hiljentymiselle, oleskelutilaa ja kahvio.
Kappelin nimi viittaa kahteen merkittävään Lauriin: Pyhään Laurentiukseen ja Lars Levi Laestadiukseen. Epävirallisesti kappelia kutsutaan myös Ylläskappeliksi. Pyhän Laurin kappelin lisäksi Kolarin seurakunnalla on kolme muuta vihittyä kirkkoa: Kolarin kirkko, Kolarinsaaren kirkko ja Sieppijärven kirkko.
Kappeli sijaitsee aivan kylän keskustassa, Äkäsjokisuusta Äkäsjärvelle johtavan seututie 940:n varrella ja on rakennettu lahjoituksena saadulle tontille.
Vomeronasaalielin

Vomeronasaalielin eli Jacobsonin elin on hajuja aistiva, perifeerinen parillinen elin, joka sijaitsee monien nisäkkäiden, sammakkoeläinten ja matelijoiden nenän väliseinämässä tai suulaessa.
Eläimet aistivat vomeronasaalielimellä etenkin feromoneja. Käärmeet vievät hajumolekyylit elimeensä kaksihaaraisella kielellään, ja ne käyttävät vomeronasaalielintä saaliinsa jäljittämiseen ilmeisesti feromoneista riippumattomasti.
Ihmisen sikiöllä on vomeronasaalielin, jossa on samanlaisia bipolaarisia soluja kuin muidenkin nisäkkäiden elimessä. Joidenkin tutkijoiden mielestä elin häviää 19. sikiöviikon jälkeen, mutta toisten mielestä se kasvaa 30. viikolle asti. Aikuisella ihmisellä elin sijaitsee umpipussina nenän väliseinän limakalvossa noin senttimetrin päässä columellasta ja millimetrin korkeudella nenäkäytävän pohjasta. Rakenne löytyy ainakin toisesta nenäkäytävästä 50–90 prosentilla aikuisista.
Vomeronasaalielimen toimintaa ihmisellä ei ymmärretä. Siihen kohdistettu stimulus aiheuttaa muutosta verenpaineeseen, sydämen syketaajuuteen, hormonitasoihin ja mielialaan. Vaikka ihminen viestii kemiallisesti ilman kautta, ei ole näyttöä siitä, että viestintä tapahtuisi vomeronasaalielimen kautta. On mahdollista että ihmisen hajuaistin merkityksen väheneminen on johtanut vomeronasaalisen järjestelmän rappeutumiseen.
Jacobsonin elin on nimetty tanskalaisen lääkärin Ludvig Jacobsonin (1783-1843) mukaan.
Sallan kunnankirjasto

Sallan kunnankirjasto on Sallan alueella toimiva yleinen kirjasto. Se on perustettu vuonna 1898. Nykyisen kirjastorakennuksen on suunnitellut Hannu Voutilainen, ja se on rakennettu vuonna 1993. Sallan kunnankirjasto kuuluu Lapin kirjasto -kirjastokimppaan.
Vuonna 2023 kirjaston kokoelmiin kuului 35 219 nidettä, joista 32 715 oli kirjoja. Lainoja tehtiin 32 227 ja fyysisiä käyntejä 20 714. Yksittäisiä lainaajia oli 900. Toimintakulut olivat noin 249 000 euroa.
Tornion kaupunginkirjasto

Tornion kaupunginkirjasto on Tornion alueella toimiva yleinen kirjasto. Siihen kuuluu Tornion keskustassa sijaitseva pääkirjasto ja kirjastoauto. Pääkirjasto on Rajakartano-nimisessä rakennuksessa, joka valmistui vuonna 1985. Rakennuksen on suunnitellut Matti Porkka. Samassa rakennuksessa toimii Aineen taidemuseo.
Tornion kaupunginkirjasto kuuluu Lapin kirjasto -kirjastokimppaan.
Tilastoja.
Vuonna 2023 Tornion kaupunginkirjaston kokoelmiin kuului noin 115 000 nidettä, joista noin 94 900 oli kirjoja. Lainoja tehtiin noin 189 000 ja fyysisiä käyntejä 62 000. Yksittäisiä lainaajia oli noin 4 520. Lainoista noin 53 700 tehtiin kirjastoauton kautta. Toimintakulut olivat noin 1,0 miljoonaa euroa.
Historia.
Kirjaston perustamisajankohdaksi on esitetty sekä vuotta 1804 että vuotta 1805. Torniolaiset porvarit anoivat 18. heinäkuuta 1804 päivätyssä kirjeessä maistraatilta lupaa perustaa suljettu seura, jossa tarkoituksena oli käydä keskusteluja ja pitää luentoja. Tätä anomusta on tulkittu Tornion Lukuseuran perustamisasiakirjaksi. Toisaalta vuonna 1805 Tornioon muutti Henrik Deutsch, jota on pidetty Tornion Lukuseuran perustajana.
Lukuseuraa voi pitää Tornion kaupunginkirjaston esiasteena, koska tuon ajan lukuseurat saivat yleisen luonteen. Lukuseurojen säilyneissä säännöissä annetaan mahdollisuus myös muille kuin jäsenille lainata kirjoja pientä maksua vastaan. Voidaan olettaa, että Tornion Lukuseura tuskin poikkesi muista.
Huhtikuussa 1899 kansakoulun johtokunta esitti varojen myöntämistä kansankirjaston perustamiseen, johon ennestään löytyvä lainakirjasto yhdistettäisiin. Lainaustoiminta aloitettiin 8. syyskuuta 1900.
Kirjastotoiminta ammattimaistui 1930-luvun lopulla kirjastonhoitaja Sirkka Siven astuttua virkaan.
Vuonna 1966 kirjastoon saatiin ensimmäinen kirjastonhoitajan päävirka.
Tornio, Alatornio ja Karunki yhdistyivät vuonna 1973. Tuolloin kirjastoon kuului pääkirjasto, kuusi sivukirjastoa, kolme laitoskirjastoa ja kirjastoauto.
Viimeinen lähikirjasto suljettiin maaliskuussa 2016. Sen jälkeen kirjasto on palvellut pääkirjastossa ja kirjastoautossa.
Pedar Jalvi -kirjasto

Pedar Jalvi -kirjasto (pohjoissaam. "Pedar Jalvi -girjerádju") on yleinen kirjasto, joka toimii Utsjoella. Kirjasto sijaitsee fyysisesti Utsjoen vanhassa koulukeskuksessa . Kirjasto oli aiemmalta nimeltään Utsjoen kunnankirjasto. Kirjasto on syksyllä 2017 nimetty Suomen ensimmäisen saamelaisen kirjailijan Pedar Jalvin mukaan. Pedar Jalvi oli kotoisin Utsjoelta. Kirjasto on perustettu vuonna 1882 ja lainaustoiminta alkoi seuraavana vuonna.
Kunnan pääkirjaston lisäksi kirjastopalveluja tarjoaa kirjastoauto, joka oli 1989-2019 yhteinen Kaarasjoen ja Porsangin kanssa.
Hailuodon kirjasto

Hailuodon kirjasto on Hailuodossa toimiva kirjasto. Se toimii vuonna 1937 valmistuneessa entisen alakoulun rakennuksessa. Hailuodon kirjasto kuuluu Outi-kirjastoihin.
Kirjaston henkilökunta on paikalla osan viikosta. Omatoimiaikana kirjastoon pääsee kirjastokortilla.
Vuonna 2023 kirjaston kokoelmiin kuului 16 117 nidettä, joista 14 569 oli kirjoja. Kokonaislainaus oli 16 048 ja fyysisiä käyntejä tehtiin 10 619.
Historia.
Kirjasto päätettiin pitäjän kokouksessa perustaa, kun rovasti K. R. Heikel ehdotti kirjaston perustamista vuonna 1860. Aluksi kirjastossa oli 65 nidettä, ja se toimi pappilassa. Vuonna 1863 kirjat siirrettiin kirkon sakastiin, kun sinne hankittiin kirjakaappi. Vuonna 1874 kirjoja oli 276. Kirjasto siirrettiin kirkonkylän koululle vuonna 1883.
Vuonna 1926 kirjasto muutettiin kantakirjastoksi ja se siirrettiin postinhoitaja Saimi Kilpisen hoidettavaksi hänen kotiinsa. Vuonna 1926 niteitä oli 293, lainaajia 54 ja lainoja 1 434. Kirjasto kirkonkylän kansakoululle 1966. Vuonna 1967 niteitä oli 4 116 ja lainoja 2 490. Syksyllä 1982 kirjasto muutti entisen alakoulun tiloihin.
Musiikkivuosi 1994

Musiikkivuosi 1994 käsittelee vuoden 1994 tärkeitä musiikkitapahtumia, uutisia ja julkistuksia.
Äänilevyjulkaisut.
Kansainvälisten rock-kriitikoiden listauksissa vuoden 1994 parhaiksi albumeiksi nousivat Oasisin esikoisalbumi "Definitely Maybe", Sueden toinen albumi "Dog Man Star" ja Blurin albumi "Parklife". Paljon mainintoja keräsivät myös The Prodigyn albumi "Music for the Jilted Generation", Nirvanan "MTV Unplugged" ja Beastie Boysin "Ill Communication". Myös belgialaisen dEUS-yhtyeen debyyttialbumi "Worst Case Scenario" noteerattiin kansainvälisesti korkealle.
Suomalaiskriitikoiden kotimaisten albumien suosikeiksi nousivat CMX:n "Aura", Miljoonasateen "Käärmeenkantaja" ja Eläkeläisten "Humppakäräjät". Listoille sijoittuivat levyillään myös muun muassa Waltari, Absoluuttinen Nollapiste, Generators ja Kauko Röyhkä.
Vuoden erikoisimpiin "crossover"-menestyslevyihin kuului espanjalaisen Santo Domingo de Silosin luostarin munkkikuoron albumi "Canto Gregoriano". Vuosina 1972–1982 tehdyistä äänityksistä koottu albumi nousi kansainväliseen suosioon ja herätti kiinnostusta gregoriaanisen kirkkolauluun. Albumia myytiin kaikkiaan yli neljä miljoonaa kappaletta, Suomessakin kultalevyyn oikeuttava määrä eli yli 20 000.
Maantielakso

Maantielakso on Karvianjoen vesistöalueeseen kuuluva lampi Kauhanevan–Pohjankankaan kansallispuistossa Karviassa Satakunnan maakunnassa. Lammen pinta-ala on SYKEn Järviwikin viranomaistiedon mukaan 2,67 hehtaaria. Sen korkeus merenpinnasta on 166,0 metriä ja se kuuluu Karvianjoen vesistön sisällä Aunesluoman valuma-alueeseen. Lampi on yhdessä siitä noin kilometri pohjoiseen sijaitsevan Kauhalammin ja tästä noin kilometri pohjoiseen sijaitsevan Lapinkaivon kanssa yksi Kauhanevan–Pohjankankaan Natura 2000 -suojelualueen kolmesta pienvesiksi luokiteltavasta lammesta. Lampi on reunoiltaan umpeenkasvanut. Avovettä on lammen keski- ja luoteisosassa. Lampi rajoittuu pohjoisessa Laksonevaan, joka on osa Kauhanevan–Pohjankankaan kansallispuistoon kuuluvaa Kauhanevan suokompleksia. Muista suunnista sitä ympäröivät harjumuodostuman rinteet. Historiallinen Kyröskankaan tie kulkee lammen sivuitse.
Etelä-Pohjanmaalla arokosteikkojen kansanomaisena nimityksenä on "lakso".
Merilahden peruskoulu

Merilahden peruskoulu on peruskoulu Helsingin Vuosaaressa. Siihen kuuluu Kallvikinniementien toimipiste ja Jaluspolun toimipiste. Vuonna 2023 koulussa oli noin 740 oppilasta. Luokat 1–2 ovat Kallvikinniementien ja Jaluspolun toimipisteissä, luokat 3–4 Jaluspolun toimipisteessä ja luokat 5–9 Kallvikinniementien toimipistessä. Koulussa on painotettua opetusta liikunnassa 3. ja 7. luokalta alkaen sekä luonto ja tiede -painotus 7. luokalta alkaen. Koulun rehtori on Kimmo Paavola.
Merilahden peruskoulu aloitti toimintansa vuonna 2017, jolloin Meri-Rastilan ala-aste ja Kallahden peruskoulu yhdistyivät. Koulun nimi on yhdistelmä aiempien koulujen nimistä.
Puistopolun peruskoulu

Puistopolun peruskoulu (PPPK) on peruskoulu Helsingin Vuosaaressa. Siihen kuuluvat Punakiventien ja Pohjavedenkadun toimipisteet. Koulussa painotetaan liikuntaa ja taideilmaisua. Koulu on mukana Suomen Olympiakomitean koordinoimassa valtakunnallisessa urheiluyläkouluverkostossa (Urhea) luokilla 7–9. Koulun rehtorina toimii Pertti Tossavainen ja virka-apulaisrehtoreina Suaad Onniselkä sekä Juha Juvonen. Luokat 1–6 ovat Punakiventien toimipisteessä ja luokat 7–9 Pohjavedenkadun toimipisteessä. Punakiventien toimipistettä kutsutaan Alapuistoksi ja Pohjavedenkadun toimipistettä Yläpuistoksi. Koulu näkyy hyvin sosiaalisessa mediassa (Facebook ja Instagram).
Lapin kirjasto

Lapin kirjasto on Lapin maakunnan kaupungin- ja kunnankirjastojen muodostama seudullinen verkosto eli kirjastokimppa. Lapin kirjastoihin kuuluvat seuraavat kunnat (suluissa kunnankirjasto, joista suurimmilla on useita toimipaikkoja):
8. Muonio (Muonion kunnankirjasto)&lt;br&gt;
9. Pelkosenniemi (Sompion kirjasto*)&lt;br&gt;
10. Pello (Tornionlaakson kirjasto)&lt;br&gt;
11. Posio (Posion kunnankirjasto)&lt;br&gt;
12. Ranua (Ranuan kunnankirjasto)&lt;br&gt;
13. Rovaniemi (Rovaniemen kaupunginkirjasto)&lt;br&gt;
14. Salla (Sallan kunnankirjasto)
15. Savukoski (Sompion kirjasto*)&lt;br&gt;
16. Simo (Simon kunnankirjasto)&lt;br&gt;
17. Sodankylä (Sompion kirjasto*)&lt;br&gt;
18. Tervola (Tervolan kunnankirjasto)&lt;br&gt;
19. Tornio (Tornion kaupunginkirjasto)&lt;br&gt;
20. Utsjoki (Pedar Jalvi -kirjasto)&lt;br&gt;
21. Ylitornio (Tornionlaakson kirjasto)
Kirjastoilla on yhteinen asiakas- ja aineistorekisteri sekä kirjastojärjestelmä. Alueen kirjastojen asiakkaat voivat lainata kaikkien kuntien yleisistä kirjastoista samalla kirjastokortilla, varata aineistoa muista kunnista ja palauttaa lainansa muiden kuntien kirjastoihin.
Kunnista kolme – Pelkosenniemi, Savukoski ja Sodankylä (listassa symboli *) – on yhdistänyt kirjastopalvelunsa Sompion kirjaston nimellä kulkevaksi seutukirjastoksi. Maakunnan toinen seutukirjasto on Pellon ja Ylitornion yhteisesti muodostama Tornionlaakson kirjasto. Molemmat seutukirjastot samoin kuin useat muut kunnankirjastot tuovat kirjastopalveluja lähemmäs kuntalaisia kirjastoautoilla. Kirjastokimpan verkkokirjasto lisää osaltaan kirjastopalvelujen saatavuutta.
Lapin kirjasto otti käyttöön avoimen lähdekoodin kirjastojärjestelmän Kohan vuoden 2017 alussa. Vuonna 2018 Lapin kirjasto otti käyttöön myös Finna-järjestelmän, jolloin Koha jäi taustalle käyttöön.
Tilastoja.
Vuonna 2023 Lapin kirjastolla oli 29 toimipistettä ja 11 kirjastoautoa. Kokoelmiin kuului noin 1 461 000 nidettä, joista 1 251 000 oli kirjoja. Fyysisiä käyntejä tehtiin noin 1,1 miljoonaa ja kokonaislainaus oli noin 2,4 miljoonaa. Yksittäisiä lainaajia oli noin 49 500. Toimintakulut olivat noin 12,4 miljoonaa euroa.
Josep Puig i Cadafalch

Josep Puig i Cadafalch (17. lokakuuta 1867, Mataró – 23. marraskuuta 1956, Barcelona) oli espanjalainen arkkitehti, historioitsija, poliitikko ja kulttuurin edistäjä. Josep Puig i Cadafalch on yksi tärkeimmistä katalonialaisen jugendin ("modernisme") edustajista yhdessä Antoni Gaudín ja Domènech i Montanerin kanssa.
Josep Puig i Cadafalchin suunnittelemia rakennuksia on paljon Barcelonassa. Hän suunnitteli myös esimerkiksi Barcelonan maailmannäyttelyyn vuonna 1929 valmistuneen Palau Nacionalin näköalapaikan, kaksi paviljonkia, portaat ja neljä joonialaista pylvästä. Jotkut merkittävät työt, kuten Hotel Terminus ja Casa Trinxet, on hävitetty. 
Casa Martí oli hänen ensimmäisiä merkittäviä töitään. Vuonna 1897 Els Quatre Gats -ravintola avattiin rakennuksen ensimmäisessä kerroksessa. Ravintolasta tuli sen ajan intellektuellien, taiteilijoiden ja näytelmäkirjailijoiden, kuten Picasso, Opisso, Nonell, Santiago Rusiñol ja Isaac Albéniz, kohtauspaikka. Els Quatre Gats sijaitsee yhä samalla paikalla Barcelonan vanhassa kaupungissa. 
Barcelonan lisäksi hän suunnitteli rakennuksia syntymäkaupunkiinsa Mataróon ja kesälomapaikkaan Argentonaan, joka sijaitsee noin 35 kilometrin päässä Barcelonasta.
Kuparifosfaatti

Kuparifosfaatti (Cu3(PO4)2) on kupari- ja fosfaatti-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää muun muassa muiden kupariyhdisteiden valmistamiseen, korroosionestoaineena ja fungisidina.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö.
Kuparifosfaatti tunnetaan sekä kidevedettömänä yhdisteenä että kidevedellisenä trihydraattina (Cu3(PO4)2)·3H2O). Nämä molemmat ovat väriltään vaaleansinisiä kiteisiä aineita, joista kidevedetön on veteen täysin liukenematonta ja trihydraatti liukenee vähäisessä määrin kuumaan veteen. Kuparifosfaatti liukenee happoliuokseen ja komplekseja muodostaen ammoniakkiin. Kuparifosfaatin alkeiskoppi on rombinen.
Kuparifosfaattia valmistetaan saostamalla vesiliukoisen kuparisuolan, kuten kuparisufaatin, vesiliuoksesta esimerkiksi natriumfosfaatin avulla. Näin muodostuu geelimäinen saostuma, joka voidaan suodattaa.
3 CuSO4 + 2 Na3PO4 → Cu3(PO4)2) + 3 Na2SO4
Kuparifosfaatista voidaan valmistaa muita kupariyhdisteitä kuten kuparihydroksidia ja keraameja. Lisäksi sitä voidaan käyttää fungisidina, estämään metallien korroosiota, katalyyttinä ja reagenssina analyyttisessä kemiassa.
Musiikkivuosi 1980

Musiikkivuosi 1980 käsittelee vuoden 1980 tärkeitä musiikkitapahtumia, uutisia ja julkistuksia.
Suomalainen konserttimusiikki.
Kuopion viulukilpailun voittajiksi selviytyivät Kaija Saarikettu ja Pyry Mikkola.
Suomalainen kevyt musiikki.
Suomen eduskunta kumosi keväällä 1980 niin sanotun huviveron eli viihdetilaisuuksien pääsylipuista perityn veron vuoden 1981 alusta alkaen. Levymyynnissä yhä suuremman jalansijan ovat saaneet pienet äänitetuottajat (punk ja rockabilly) sekä ulkomaisten äänitteiden myynti huoltoasemilla ja market-myyntinä. Kotimaisista artisteista olivat vahvasti esillä Kojo, Maukka Perusjätkä, Tarja Ylitalo sekä Vesa-Matti Loirin albumit Eino Leino (levymerkillä Gold Disc, 1978) ja Eino Leino 2 (Gold Disc, 1980).
Aeneas ja Dido

Aeneas ja Dido (, ”Hylätty Dido”) on vuonna 1910 valmistunut italialainen mykkäelokuva. Vergiliuksen "Aeneikseen" perustuvan lyhyen elokuvan on ohjannut Luigi Maggi.
Juoni.
Myrsky ajaa paenneet troijalaiset Afrikan rannikolle, jossa he jäävät Karthagon kuningattaren Didon amatsonien vangeiksi. Dido rakastuu troijalaisten johtajaan Aeneakseen ja hylkää Numidian kuninkaan Iarbaksen kosintayrityksen. Ankhises ilmestyy unessa Aeneakselle ja kehottaa häntä jatkamaan matkaa. Kun Iarbas hyökkää Karthagoon, Aeneas lähtee salaa purjehtimaan kohti Roomaa. Karthagossa syttyy kapina ja hylätty Dido heittäytyy palatsinsa liekkeihin.
Tuotanto ja vastaanotto.
Ambrosio Filmin tuottama "Aeneas ja Dido" on yksi 1910-luvun vaihteessa tehdyistä antiikin mytologiaan perustuvista elokuvista. Sen varsinainen tekstilähde on Pietro Metastasion oopperalibretto "Didone abbandonata", josta on useita sovituksia. Arrigo Frustan käsikirjoittama ja Luigi Maggin ohjaama "Aeneas ja Dido" oli elokuvahistorian ensimmäinen "Aeneis"-filmatisointi.
Kolmiulotteisen vaikutelman antavaa teatterilavastusta käytettiin myös Maggin elokuvissa "Lo schiavo di Cartagine" (1910), "La vergine di Babilonia" (1910), "Salambò" (1911) ja "Delenda Carthago!" (1914). Se sisältää itämaisia aineksia, jotka viittaavat muinaiseen Persiaan ja Assyriaan. Dido ja Aeneas on puettu kreikkalais-roomalaisiin asuihin, kun taas Didon amatsonit käyttävät leopardinnahkoja ja kartiomaisia kypäriä. Afrikkalaisten palvelijoiden kasvot on meikattu mustiksi.
"Aeneas ja Dido" sai ensi-iltansa Italiassa tammikuussa 1911, mutta sitä oli levitetty Yhdysvalloissa jo edellisen vuoden joulukuussa. Aikalaiskritiikki kiitti varsinkin sen lavastusta, puvustusta ja kuvausta. Suomessa elokuvaa esitettiin helmikuussa 1911. Lehtimainosten mukaan ”loistava taidefilmi” oli ”hyvin jännittävä ja liikuttava”.
Aeneas nähtiin seuraavan kerran valkokankaalla Steve Reevesin esittämänä elokuvissa "Troijan urhot" (1961) ja "La leggenda di Enea" (1962), joista kumpikaan ei varsinaisesti perustu Vergiliuksen alkutekstiin. Alkuperäisteokselle uskollisin filmatisointi on Franco Rossin tv-sarja "Eneide" (1971), joka sisältää myös Didon henkilöhahmon.
Restaurointi.
Elokuvasta on säilynyt ruotsinkielisillä väliteksteillä varustettu sävytetty nitraattikopio, joka on restauroitu Bolognan elokuva-arkistossa vuonna 2010. Alkuperäisestä 275 tai 319 metrin pituudesta on jäljellä 246 metriä. Restaurointi on nähtävissä Torinon elokuvamuseon Vimeo-sivustolla.
Kypros lasten Eurovision laulukilpailussa

Kypros on osallistunut Lasten Eurovision laulukilpailuun kymmenen kertaa, ensimmäisen kerran vuonna 2003. Kyproksen paras sijoitus on kahdeksas, jonka se on saavuttanut vuosina 2004 ja 2006.
Kypros järjesti vuoden 2008 kilpailun.
Musiikkivuosi 1979

Musiikkivuosi 1979 käsittelee vuoden 1979 tärkeitä musiikkitapahtumia, uutisia ja julkistuksia.
Suomalainen konserttimusiikki.
Suomalaisilla sinfoniaorkestereilla oli yhteensä 1 255 esiintymistä ja niissä oli 601 361 kuulijaa. Pianisti Olli Mustonen esitti 12-vuotiaana oman pianokonserttonsa. Asiaan vaikutti sekin, että lapsen käsi on liian pieni Mustosen lempisäveltäjien Beethovenin ja Ravelin pianokonserttojen soittamiseen. Säveltäjä Kalevi Ahon ooppera Avain kantaesitettiin syyskuussa. Aulis Sallisen oopperoista Punainen viiva tuli ohjelmistoon Göteborgissa ja Ratsumies Kielissä.
LPRHC Fest

 
LPRHC Fest on kaksipäiväinen punk-, hardcore- ja rapmusiikkiin keskittynyt festivaali Lappeenrannassa. Festivaali on järjestetty vuosina 2006–2008 ja uudelleen vuodesta 2012 alkaen.
Historia.
Alkuvuosina festivaalin järjestelyistä vastasi silloinen Lappeenrannan elävän musiikin yhdistys Lelmu, joka oli järjestänyt punk-keikkoja nuorisotila Monarilla ja ravintola Husaarissa 1990-luvun lopulta alkaen. Yhdistyksen toiminnanjohtaja Vesa Hellsten piti punk-kulttuuria yllä julkaisemalla levyjä Hellstone Recordsin kautta ja zineä. Omaa festivaalia yritettiin järjestää menestyksettä jo vuonna 2005. Silloin paikaksi suunniteltiin Taipalsaaren Saimaanharjun kiekkokaukaloa, jossa kunnallishallinto esti tapahtuman perättömien huume-epäilyjen vuoksi, sekä Risulahden lavaa Luumäellä ja Lappeenrannan ravirataa.
Festivaali järjestettiin ensimmäisen kerran lopulta vuonna 2006 nimellä Lappeenranta Hardcore Summerfest. Tapahtumapaikkana oli Lappeenrannan teknillisen yliopiston kenttä Skinnarilan Laserkadulla, ja festivaalilla oli noin 500 kävijää. Lelmun toiminta hiipui jäsenten muutettua eri puolille Suomea, minkä myötä päättyi myös festivaalin järjestäminen väliaikaisesti vuonna 2008. Hellstenin lisäksi festivaalin alkuaikojen aktiiveja olivat muun muassa Olli Wetterstrand, Pekka Multaharju ja Tanja Uusitalo.
Tapahtuma teki paluun nimellä LPRHC Fest vuonna 2012, josta lähtien järjestämisestä on vastannut Pro Punk &amp; Hardcore -yhdistys. Yhdistys on helsinkiläinen, mutta koostuu osin vanhoista aktiiveista. Kesäksi 2014 festivaali joutui vaihtamaan aluetta, kun vanhalle paikalle Skinnarilaan kaavoitettiin Lappeenrannan seudun opiskelija-asuntosäätiön asuntoja. Uusi paikka löytyi Huhtiniemen liikuntakeskuksen hiekkakentältä, jonka lisäksi ehdolla olivat muun muassa Myllysaari ja ravirata. Vuonna 2016 siirryttiin sata metriä itään Huhtiniemen laskettelurinteen nurmialueelle. Vuoden 2016 LPRHC Festissä oli noin 900 maksanutta kävijää kahden päivän aikana.
Vuonna 2017 LPRHC Fest pääsi valtion tuen piiriin, kun se sai 7 000 euron avustuksen opetus- ja kulttuuriministeriöltä. Elokuun alussa järjestettäväksi suunniteltu vuoden 2020 festivaali peruuntui koronaviruspandemian vuoksi.
Mike Vecchione

Michael Vecchione (s. 25. helmikuuta 1993 Saugus, Massachusetts, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka pelaa KHL-joukkue Barys Astanassa. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä, mutta osaa pelata myös laidassa. Elite Prospects -sivuston Curtis Joen mukaan Vecchione on kahden suunnan hyökkääjä,
jolla on hyvät kiekonhallinta- ja syöttötaidot. Vecchione on pelinrakemintamisen lisäksi myös hyvä viimeistelemään. Hän kykenee pelaamaan monipuolisesti eri hyökkääjän rooleissa sekä on rauhallinen ja vastuullinen.
Ura.
Vecchione kävi high schoolin Malden Catholic High Schoolissa. Hän toimi kaudella 2010–2011 joukkueensa kapteenina. Kesällä 2010 Vecchionen varasi sekä Tri-City Storm 233. pelaajana USHL:n varaustilaisuudessa että Halifax Mooseheads 213. pelaajana QMJHL:n varaustilaisuudessa. Koska hän halusi pelata jatkossa Yhdysvaltain yliopistosarjoissa, Vecchione siirtyi vuotta myöhemmin Tri-City Stormin USHL-joukkueeseen kaudeksi 2011–2012. Kaudella 2012–2013 hän oli joukkueen paras maalintekijä ja toiseksi paras pistemies tehoilla 26+34=60.
Vuodet 2013–2017 Vecchione kävi Union Collegen yliopistoa. "Freshman -vuotensa" 2013–2014 päätteeksi hän voitti koko NCAA:n mestaruuden. Vecchione valittiin ECAC Hockeyn tulokkaiden tähdistökentälliseen ja turnauksen tähdistökentälliseen. "Sophomore- vuotenaan" hän jakoi tehoilla 19+31=50 koko sarjan syöttöpörssin voiton Harvardin Kyle Cricuolon kanssa ja pistepörssin toisen sijan joukkuetoverinsa Daniel Ciampinin kanssa edellään vain Harvardin Jimmy Vesey. "Junior -vuotenaan" 2015–2016 Vecchione teki edelliseen kauteensa nähden vähäiset tehot 9+20=29, mutta ne riittivät kuitenkin Unionin sisäisen piste- ja syöttöpörssin voittoon. Hänet valittiin kauden päätteeksi ECAC:n kolmanteen tähdistökentälliseen. 
Kesällä Vecchione osallistui Philadelphia Flyersin kehitysleirille. "Senior -vuotenaan" 2016–2017 hän voitti koko ECAC:n piste- ja maalipörssin tehoilla 29+34=63. Vecchione jakoi myös koko NCAA:n pistepörssin voiton Northeasternin Zach Aston-Reesen ja UNH:n Tyler Kelleherin kanssa. Hänet valittiin kauden päätteeksi ECAC:n ensimmäiseen tähdistökentälliseen. Vecchione oli ehdolla myös koko NCAA:n parhaalle pelaajalle myönnettävän Hobey Baker Awardin voittajaksi, mutta palkinto meni lopulta kuitenkin Denverin Will Butcherille.
Viimeisen yliopistokautensa 2016–2017 päätteeksi, maaliskuun 2017 lopulla Vecchione teki vapaana agenttina kaksivuotisen tulokassopimuksen Philadelphia Flyersin kanssa. Hän liittyi heti seuran NHL-joukkueen vahvuuteen ja pelasi loppukaudella kaksi runkosarjaottelua ilman tehopisteitä. Vecchione teki NHL-debyyttinsä runkosarjan kolmanneksi viimeisellä kierroksella 4. huhtikuuta 2017 vieraissa New Jersey Devilsia vastaan. Hän sai ottelussa jääaikaa 8.15 minuuttia.
A. E. Koskenniemi

Anton Einari Koskenniemi, aik. "Lindgren" (12. tammikuuta 1881 Padasjoki – 11. elokuuta 1957 Turku) oli suomalainen rovasti, evankelisen herätysliikkeen vaikuttaja ja Martti Lutherin teosten suomentaja.
Koskenniemen vanhemmat olivat kansakoulunopettaja Adam Lindgren ja Ida Maria Slöör. Hän pääsi ylioppilaaksi Hämeenlinnan klassillisesta lyseosta 1899 ja suoritti teologian erotutkinnon 1905 sekä pastoraalitutkinnon 1919. Koskenniemi vihittiin papiksi 1906. 
Koskenniemi oli Elimäen vt. kirkkoherrana 1906 ja sitten Suomen Luterilaisen Evankeliumiyhdistyksen palveluksessa 1906–1920 matkasaarnaajana ja lähetyskoulun opettajana sekä vuosina 1907–1912 lähetyssaarnaajana Japanissa. Hän toimi Helsingin kuritushuoneen saarnaaja-apulaisena 1915–1920, Turun tuomiokirkkoseurakunnan 4. kappalaisena 1920–1923 ja Turun Martin seurakunnan kappalaisena 1923–1953. Lisäksi Koskenniemi opetti musiikin historiaa Turun Kirkkomusiikkiopistossa 1924–1928, uskontoa muutamissa Turun oppikouluissa sekä pikakirjoitusta Turun kauppaopistossa ja Turun kauppakorkeakoulussa. Koskenniemi sai rovastin arvon 1938.
Koskenniemi oli naimisissa 1906–1954 Ruth Hilja Enrothin (1882–1954) kanssa.
Long Melfordin rautatieasema

Long Melfordin rautatieasema oli rautatieasema Long Melfordissa, Suffolkissa. Se oli Stour Valley Railwayn varrella ja toimi lisäksi Long Melford–Bury St. Edmonds-radan toisena pääteasemana. Se oli käytössä vuosina 1865–1967.
Asema avattiin 9. elokuuta 1865 nimellä Melford. Nimi vaihtui Long Melfordiksi 1. helmikuuta 1884. Matkustajaliikenne Bury St. Edmondsin radalla loppui vuonna 1961, jolloin Long Melfordin asema jäi vain Stour Valley Railwayn käyttöön.
Stour Valley Railwayta ehdotettiin suljettavaksi vuoden 1963 Beechingin leikkauksissa. Lopullinen sulkemispäätös tehtiin vuonna 1965, joskin sulkeminen viivästyi paikallisneuvostojen harkitessa taloudellisen tuen myöntämistä, jotta liikenne jatkuisi. Kustannukset olisivat kuitenkin olleet liian suuret, ja niinpä liikenne linjalla lakkasi 6. maaliskuuta 1967. Long Melfordin asema suljettiin samana päivänä.
Asemasta ovat jäljellä asemarakennukset ja laiturien keskimmäiset osat, jotka kuuluvat yksityisasumukseen.
Kuluttajavirasto (Ruotsi)

Kuluttajavirasto () on Ruotsissa toimiva valtiollinen kuluttajaneuvontaan erikoistunut hallintoviranomainen. Sen toiminnasta vastaa finanssiministeriö.
Vastuualueet.
Kuluttaja-asioista vastaavana hallintoviranomaisena Kuluttajaviraston tehtäviin kuuluu valvoa kuluttajan oikeuksia tukevien sääntöjen noudattamista sekä sitä, että kuluttajilla on mahdollisuus saada heille kuuluvaa tietoa. Se toimii myös muita viranomaisia konsultoivana viranomaisena kuluttajakysymyksissä.
Musta lista.
Kuluttajaviraston tiedotusosasto julkisti verkossa listan yrityksistä, joiden toiminnasta kuluttajat ovat jättäneet eniten valituksia. Karlstadin hallinto-oikeuden alustavan, ja listan tuomitsevan päätöksen perusteella virasto poisti listan verkosta.
Organisaatio.
Kuluttajaviraston ylin virkamies on titteliltään pääjohtaja. Viranomaisen toimintaa valvoo sisäisesti valvontaneuvosto. Pääjohtaja on myös Ruotsin kuluttaja-asiamies (konsumentombudsman, KO).
Kuluttajan Eurooppa () on Kuluttajaviraston alla toimiva erillinen yksikkö, jonka toimintaa rahoittaa Euroopan komissio. Kuluttajavirasto kuuluu Eurooppalaisen kuluttajakeskuksen verkostoon.
Viraston päätoimitilat sijaitsevat Karlstadissa, ja se työllistää noin 135 ihmistä. Karlstadissa pääkonttorin osoite on Tage Erlandergatan 8A, jossa sijaitsee myös Karlstad Congress Culture Centre.
Sonfon

Sonfon, joka tunnetaan myös nimellä Confon, on järvi Diangissa, Sierra Leonessa. Läheisimmät kaupungit ovat Kabala, joka sijaitsee 60 kilometriä Sonfonista pohjoiseen sekä Benugu, joka sijaitsee 40 kilometriä Sonfonista etelään. 
Perinteisissä uskonnoissa Sonfonia pidetään pyhänä ja monet ihmiset pitävät kulttuurillisia seremonioita sen rannalla.
Voltron – Universumin soturi

Voltron – Universumin soturi () on yhdysvaltalainen animaatiosarja, jonka ensimmäinen kausi julkaistiin suoratoistopalvelu Netflixissä 10. kesäkuuta 2016. Sen on tuottanut DreamWorks Animation ja World Events Production. Eteläkorealainen animaatiostudio Mir on sarjan animaation takana. Voltron: Universumin soturi on uusi versio vuosina 1984–1985 esitetystä animesarjasta . 
Sarja seuraa Voltron-nimistä robottia ja sitä ohjaavia paladiinejä, jotka yrittävät kaataa pahan Galra-valtakunnan.