tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Milford (Pennsylvania)

Milford on pieni kaupunki Yhdysvalloissa Piken piirikunnassa Pennsylvaniassa. Se on piirikunnan pääkaupunki. Milfordin asukasluku oli 1 067 vuoden 2015 väestönlaskennassa. Delawarejoen yläjuoksulla sijaitseva Milford kuuluu New Yorkin metropolialueeseen.
Luettelo Suomen varhain rekisteröidyistä uskonnollisista yhdyskunnista

Luettelo Suomen varhain rekisteröidyistä uskonnollisista yhdyskunnista kattaa vuoteen 1950 mennessä rekisteröidyt uskonnolliset yhdyskunnat.
Ensimmäisiä uskontokuntia olivat metodistit ja baptistit, jotka molemmat järjestäytyivät omaksi uskontokunnakseen 1892 silloisen "eriuskolaislain" nojalla. Vuonna 1918 säädettiin "laki mooseksenuskolaisista", joka antoi juutalaisille oikeuden perustaa seurakuntia tai uskonnollisia yhdyskuntia; kolme juutalaista seurakuntaa rekisteröitiinkin vuosina 1918–1919.
Uskonnonvapauslain perusteella ensimmäisenä rekisteröityi Suomen Vapaakirkko heti 1923 rekisteröinnin tultua mahdolliseksi. Baptistit ja metodistit joutuivat järjestäytymään uudelleen 1920-luvulla. Eräät uskonnot olivat puolestaan järjestäytyneet yhdistyslain nojalla yhdistyksiksi jo ennen uskonnonvapauslain voimaantuloa.
Vuonna 1950 Suomessa toimi yhteensä 18 rekisteröityä uskonnollista yhdyskuntaa. Seurakuntien lukumäärällä mitaten suurimpia olivat metodistikirkko ja Suomen vapaakirkko.
Ranskan Indokiinan piasteri

Ranskan Indokiinan piasteri ( tai "piastre indochinoise") oli Ranskan Indokiinan rahayksikkö vuodesta 1885. Se jakautui sataan centiin.
Ennen Ranskan siirtomaa-aikaa Indokiinassa käytettiin paikallisen rahan lisäksi Meksikon piastereja. Ranskalaiset alkoivat vuonna 1863 lyödä frangin kolikoita. Setelien annosta tuli vuonna 1875 ranskalaisen Indokiinan pankin (Banque de l’Indochine) yksinoikeus.
Meksikon piasteria ja Yhdysvaltalaista kauppadollaria vastannut ranskalainen kauppapiasteri laskettiin liikkeelle vuonna 1885. Sen arvo oli 24,4935 grammaa hienoa hopeaa. Vuonna 1895 siitä tuli Indokiinan piasteri, jonka hopeapitoisuus oli 24,3 grammaa. Meksikon piasterit vedettiin pois liikenteestä vuonna 1903.
Indokiinan piasteri oli vapaasti vaihdettava valutta ja sen arvo suhteessa Ranskan frangiin vaihteli. Vuonna 1914 sen arvo oli 2,50, vuonna 1914 16,50, vuonna 1921 6,75 ja vuonna 1926 27,50 frangia. Hopeakannasta siirryttiin kultakantaan vuonna 1930, jolloin piasterin arvoksi määriteltiin 589,5 milligrammaa hienoa kultaa eli 10 frangia.
Japanilaisten toisen maailmansodan aikana julkaisemat 500 piasterin setelit mitätöitiin sodan jälkeen. Muut setelit määrättiin talletettaviksi tileille, jotka vapautettiin vuonna 1946. Piasterin arvoksi määrättiin Ranskan inflaation takia 17,00 frangia vuonna 1945.
Việt Minhin valvomilla alueilla otettiin vuonna 1946 käyttöön oma ”kansanpiasteri” đồng. Indokiinan piasterien liikkeellelaskuoikeus siirrettiin vuonna 1951 Ranskan, Vietnamin, Kambodžan ja Laosin yhteiselle emissiolaitokselle. Piasteri devalvoitiin vuonna 1954 41 prosentilla, jolloin sen arvoksi tuli 10,00 frangia tai 25,391 milligrammaa kultaa.
Indokiinan jakamisesta päätettiin Geneven konferenssissa vuonna 1954. Ranskan Indokiinan piasterit vaihdettiin suhteessa yksi yhteen Etelä-Vietnamin piastereihin, Kambodžan rieleihin ja Laosin kipeihin vuonna 1955.
Pytonit

Pytonit ("Python") on pytonkäärmeiden (Pythonidae) heimoon kuuluva käärmesuku. Suvun lajit elävät Saharan eteläpuolisessa Afrikassa, Etelä-Aasiassa ja Malaijien saaristossa.
Lajit.
Pytoneiden sukuun kuuluu kymmenen elävää lajia:
Lajit verkkopyton (aik. "Python reticulatus") ja timorinpyton (aik. "Python timoriensis") luetaan nykyään sukuun "Malayopython".
Hans Ahlmann

Hans Ahlmann (1889–1974) oli ruotsalainen maantieteilijä, tutkimusmatkailija ja diplomaatti. Hän työskenteli Tukholman korkeakoulussa professorina, minkä jälkeen lähettiläänä Oslossa sekä maantieteen kansainvälisen unionin presidenttinä. Ahlmann myös johti tutkimusretkiä Islantiin ja Koillis-Grönlantiin. Ahlmannin aloitteesta vuosina 1949–1952 suoritettiin norjalais-ruotsalais-brittiläinen Antarktiksen tutkimusretki. Ahlmann perehtyi sekä kulttuuri- että luonnonmaantieteeseen, etenkin morfologiaan ja glasiologiaan.
Madagaskarin frangi

Madagaskarin frangi () oli Madagaskarin valuutta 1. heinäkuusta 1963 alkaen 1. tammikuuta 2005 asti. Valuutan ISO 4217 -koodi on "MGF". Se jaettiin sataan centimeen. Madagaskarin frangin seuraaja on Madagaskarin ariary (MGA), joka oli maan virallinen valuutta 31. heinäkuuta 2003 lähtien, ja muuntosuhde 1 MGA= 5 MGF. Maassa käytettiin muutoksen jälkeen useiden vuosien ajan seteleitä, joissa rahan arvo oli kirjattu sekä aiaryina että frangeina.
Ennen itsenäistä Madagaskaria oli 22. joulukuuta 1925 lähtien Ranskan siirtomaihin kuuluneessa Madagaskarissa oma emissiopankki (Banque de Madagascar), joka julkisti oman franginsa. Kolikkoihin painettiin Ranskan valtion RF-vaakuna tai koko nimi, mutta myös sana "Madagascar". Vuosina 1925–1945 Madagaskarin frangi oli siten Ranskan Madagaskarin ja alusmaiden siirtomaan valuuttana. Madagaskarin itsenäistymisen (26. kesäkuuta 1960) jälkeen luotiin itsenäisen Madagaskarin frangi.
Toni Lato

Antonio Latorre Grueso eli Toni Lato (s. 21. marraskuuta 1997 La Pobla de Vallbona, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän edustaa espanjalaista Mallorcaa ja on pelipaikaltaan vasen laitapuolustaja.
Seurajoukkueura.
Lato on Valencian junioriakatemian kasvatti. Hän pelasi ensimmäisen ottelunsa seuran reservijoukkueessa 29. maaliskuuta 2014 kotikentällä Elchen reservijoukkuetta vastaan.
25. kesäkuuta 2015 Lato allekirjoitti uuden sopimuksen seuran kanssa, joka oli pituudeltaan viisivuotinen. 6. tammikuuta 2016 hänet oltiin nostettu ensimmäistä kertaa seuran edustusjoukkueen miehistöön Copa del Reyn otteluun Granadaa vastaan. Ensiesiintyminen jäi kuitenkin vielä tekemättä.
Lato teki ensiesiintymisensä edustusjoukkueessa lopulta 25. helmikuuta 2016 Eurooppa-liigan ottelussa itävaltalaista Rapid Wienia, kun hänet vaihdettiin kentälle ottelun toiselle puoliajalle. Ensimmäisen ottelunsa maan pääsarjassa Primera Divisiónissa, hän pelasi 9. tammikuuta 2017 ottelussa Osasunaa vastaan.
Aseeminen kirjoittaminen

Aseeminen kirjoittaminen tuottaa kirjoitusta, joka ei välitä verbaalisia merkityksiä mutta on avoin muille tulkinnoille. Kirjoitusta voidaan tulkita muun muassa kirjoituksen kontekstin, visuaalisten elementtien, materiaalisuuden, kehollisuuden, teoskonseptin, kirjoitustyylin, kirjoittamisen historian ja kirjoitusjärjestelmien tuntemuksen avulla. Aseeminen kirjoittaminen on visuaalisen taiteen yhdistelmätekniikka, joka sulauttaa tekstin ja kuvan ja jättää tuloksen vapaaksi katsojan tulkinnoille. 
Aseemisen kirjoittamisen käsite syntyi 1990-luvun lopulla visuaalisten runoilijoiden piirissä. Sitä voidaan kuitenkin sanoa tehdyn jo vuosisatojen ajan, sillä samaan taidelajiin luettavissa olevia teoksia on tavattu muun muassa jo vanhassa kiinalaisesta kalligrafiassa, esimerkiksi villistä ruohokirjoituksesta. 
Suomalaisia aseemisen kirjoituksen tekijöitä ovat olleet muun muassa Satu Kaikkonen, Karri Kokko ja Marko Niemi. Myös Jukka-Pekka Kervisen tuotantoon sisältyy aseemisia kirjoituksia.
Soul for Real

Soul for Real (tunnetaan myös nimillä Soul 4 Real ja Soul IV Real) on yhdysvaltalainen R&amp;B-yhtye New Yorkin Wheatley Heightsista. Yhtyeen muodostavat veljet Christopher Sherman Dalyrimple (”Choc”, s. 30. huhtikuuta 1971), Andre ”Dre” Lamont Dalyrimple (”KD Now”, s. 4. huhtikuuta 1974) Brian ”Bri” Augustus Dalyrimple (s. 14. joulukuuta 1975) sekä Jason ”Jase” Oliver Dalyrimplestä (”Jase4Real”, s. 10. toukokuuta 1980).
Yhtye on tunnettu ehkä parhaiten 1990-luvun puolivälissä tuotetuista hittikappaleistaan ”Candy Rain” sekä ”Every Little Thing I Do” heidän platinaa myyneeltä levyltään "Candy Rain".
Askitarió

Askitarió () oli helladisen kulttuurin aikainen asutus Attikan itärannikolla Kreikassa. Sen arkeologinen alue sijaitsee Rafína-Pikérmin kunnassa lähellä Rafínan kaupunkia. Kohteen ”erakkomajaa” tarkoittava nimi on nykyaikainen, eikä sen muinaista nimeä tunneta.
Askitarió oli asuttuna varhaisella helladisella kaudella II (EH II) noin 2800–2300 eaa. Se sijaitsee pienessä niemessä olevalla kukkulalla. Kukkula on ollut linnoitettu ja sen muurien sisäpuolella on ollut lukuisia taloja. Linnoitusmuurin korkeus on ollut 3–6 metriä ja paksuus paikoin jopa 2 metriä. Asutuksen hautausmaa on ollut kukkulan juuressa. Nykyisen nimensä paikka on saanut siitä, että sen lähellä sijaitsevassa luolassa on asunut Pentélin luostarista tulleita munkkeja.
Askitarión kaivaukset suoritettiin vuosina 1952–1954. Niissä on kaivettu vain pieni osa asutuksesta, noin 11 taloa. Paikalta löydetyt keramiikkaesineet ja muut esinelöydöt ovat Kansallisessa arkeologisessa museossa Ateenassa.
Nydrín pronssikautiset haudat

Nydrín pronssikautiset haudat tai "Nydrín/Stenón esihistorialliset haudat" () on pronssikautisten, helladisen kulttuurin aikaisten hautojen arkeologinen kohde Lefkaksen saarella Kreikassa. Haudat sijaitsevat Stenóssa noin 1,5 kilometriä etelään Nydrín kylästä, ja ne ovat Lefkaksen merkittävin arkeologinen kohde.
Nydrín hautoihin kuuluu 33 tumulus-hautaa eli hautakumpua. Haudat on ajoitettu varhaiselle helladiselle kaudelle (EH) sekä keskisen helladisen kauden (MH) alkuun noin ajalle 2900–1900 eaa. Hautoja pidetään merkkinä siitä, että aikakaudella saarella oli eri yhteiskuntaluokkia ja yläluokkaa, joka kykeni tekemään jäsenilleen kyseisen kaltaiset haudat. Haudat ovat noin viiden metrin syvyydessä nykyisestä maanpinnasta. Kaikissa haudoissa on kivilaatoista tehty pyöreä ympärysmuuri, jonka halkaisija vaihtelee 2,7–9,6 metrin välillä, ja sen keskellä pieni maakumpu, joiden korkeus on ollut noin 1,2 metriä. Itse hautaaminen on suoritettu eri tavoin: osa haudoista on pieniä hautakammioita, osa kivistä tehtyjä kirstuhautoja, ja osassa vainajan jäänteet on sijoitettu pithokseen tai muuhun ruukkuun. Suurin osa haudoista on kuulunut miehille, viiteen on haudattu nainen ja yhteen sekä mies että nainen. Osaan kummuista on myöhemmin liitetty erillisiä hautoja, usein lapsille.
Haudat löysi saksalainen arkeologi Wilhelm Dörpfeld kaivauksissa vuosina 1908–1913. Dörpfeld oli Lefkaksella etsimässä tukea teorialleen, jonka mukaan saari olisi Homeroksen kuvaama Ithaka nykyisen Ithakan sijasta, ja keskitti tutkimuksensa Nydrín tasangolle. Haudat jäivät kuitenkin hänen ainoiksi merkittäviksi löydöikseen saarella, ja ne osoittautuivat myös ajoitukseltaan paljon Homeroksen kuvaamaa mykeneläistä aikaa (n. 1200 eaa.) varhaisemmiksi. Dörpfeld kaivoi haudoista 22 ja kutsui niitä nimellä ”Kuningashaudat R” muutamien rikkaiden hautalöytöjen vuoksi. Yksittäiset haudat on nimetty R1, R2 jne. Haudat peittyivät vähitellen maalla kaivausten jälkeen ja ne puhdistettiin uudelleen vuonna 1976. Kunnostus on jatkunut 2000-luvulla.
Haudoista on löydetty muun muassa kultakoruja, kuten kaulaketjuja ja korvakoruja, hopeakoruja, pronssisia aseita ja työkaluja, obsidiaanista ja piikivestä tehtyjä esineitä sekä keramiikkaa, ja naisten haudoista luusta tehtyjä kauneudenhoitoon liittyneitä esineitä. Esinelöydöt ovat Lefkaksen arkeologisessa museossa.
Pefkákia (Magnesia)

Pefkákia () on helladisen kulttuurin aikaisen asutuksen arkeologinen kohde Magnesiassa Kreikassa. Se sijaitsee samannimisellä niemellä Pagasitikóslahden länsirannalla Vóloksen kunnassa, etelään Vóloksen kaupungista.
Pefkákian paikka asutettiin alun perin myöhäisellä neoliittisella kaudella niin kutsutun Dimínin kulttuurin aikana 4000–3000-luvuilla eaa. Asutus kukoisti erityisesti helladisella kaudella eli Manner-Kreikan pronssikaudella. Tuolloin sillä oli laajat kauppayhteydet muun muassa Kykladeille sekä Manner-Kreikan eteläosiin. Paikka oli asuttuna yhtäjaksoisesti mykeneläisen kauden loppupuolelle 1200-luvulle eaa. saakka, jolloin asutus hylättiin.
Erään teorian mukaan mykeneläisellä kaudella kyseessä olisi ollut sama paikka kuin "Neleia", joka oli läheisen Iolkoksen kaupungin satamia. Kreikkalaisessa mytologiassa Neleian perusti Neleus. Mykeneläiseltä kaudelta paikalta on kaivettu esiin lukuisten talojen perustuksia 1300–1200-luvuilta eaa. sekä hautoja 1400–1300-luvuilta eaa.
Geometrisella kaudella lähistöllä on ollut pienimuotoisempaa asutusta, sillä seudulta on löydetty aikakauden hautoja. Antiikin aikana seutu oli Demetriaan kaupungin vallassa.
Pefkákian arkeologiset kaivaukset suoritettiin vuosina 1967–1973 ja 1976–1977. Kaivauksia ovat suorittaneet saksalaiset arkeologit.
Charles Prince

Charles Prince (oikealta nimeltään "Charles Petitdemange", 27. huhtikuuta 1872 Maisons-Laffitte, Yvelines – 18. heinäkuuta 1933 Pariisi) oli ranskalainen mykkäelokuvan koomikko.
Varieteekoomikkona työskennellyt Prince siirtyi vuonna 1908 Pathélle, jolle hän teki yli 200 komediaelokuvaa. Princen tunnetuin henkilöhahmo oli rakkaushuolista kärsivä Rigadin, jonka suosio oli aikanaan lähes Max Linderin veroinen. Prince toimi myös käsikirjoittajana ja ohjaajana. 1930-luvun alussa hän esitti sivuosia muutamissa äänielokuvissa.
OCLC

OCLC (täsmällisemmin Online Computer Library Center Inc.) on vuonna 1967 perustettu yhdysvaltalainen, maailmanlaajuisesti toimiva, voittoa tavoittelematon kirjastoalan palveluyhtiö. OCLC:n kotipaikka on Yhdysvaltain Ohion osavaltion Dublinin kaupungissa. OCLC kerää rahoituksensa pääosin käyttöön osallistuvilta kirjastoilta kerätyillä palvelumaksuina. Tilikaudella 2015–2016 yhtiön kirjastopalvelujen liikevaihto oli 203,4 milj. Yhdysvaltain dollaria, ja nettotappio 2,6 miljoonaa dollaria. Yhtiön tutkimus- ja tuotekehityskulut olivat samana vuonna 29,7 miljoonaa dollaria.
Yhtiön perusti Frederick G. Kilgour vuonna 1967.
Yhtiö tarjoaa tietokoneistettuja luettelointi-, viite- ja aineistonjakopalveluja, sähköisiä sisältöjä, kirjastoalan hallinnointia, tallennus- ja verkkopalveluja. 
OCLC ylläpitää maailman laajinta avointa bibliografista luettelopalvelua verkossa (WorldCat) ja tarjoaa alustan monelle muullekin palvelulle, esimerkiksi VIAF-nimiauktoriteettitunnisteille. WorldCat piti sisällään maailmanlaajuisesti jo 380 miljoonaa tietuetta (records) ja 2,4 miljardia tallennetta (holdings) (2016). OCLC:n jäsenverkostoon kuului noin 17 000 kirjastoa yhteensä 122 maasta; käyttäjissä oli niin koulukirjastoja ja yleisiä kirjastoja kuin maailman suurimpia kansallis- ja tutkimuskirjastoja (2016). 
OCLC on laajentunut paljon yritysostojen kautta. Maailman laaja-alaisimmin käytetyimmän kirjastoaineistojen luokittelujärjestelmän eli Deweyn kymmenluokitusjärjestelmän tekijänoikeudet OCLC sai ostettuaan Forest Pressin toiminnot vuonna 1988.
Hammasjärvi (Ivalo)

Hammasjärvi, eli , on Lapissa Inarissa sijaitseva järvi. Järvi on osa Hammastunturin erämaa-aluetta.
Maantietoa.
Järvi sijaitsee Ivalosta 26 kilometriä länteen ja 23 kilometriä etelään. Sen pinta-ala on 1 000 hehtaaria eli 10 km². Se on 8,6 kilometriä pitkä ja 3,0 kilometriä leveä. Järvellä on pitkä järvenselkä, josta työntyy länteen kilometrin mittainen Auniolahti () ja etelässä on kaksi kilometriä pitkä Vuorhajärvien niminen lahti (). Eteläpäässä Akuniemen länsipuolelle jää leveäsuinen Akulahti (). Järvessä on kartan mukaan vain kaksi saarta, jotka molemmat sijaitsevat Vuorhajärvellä. Kauempana rannasta on 180 metriä pitkä saari ja Aittavielman joensuussa sijaitsee pienempi saari.
Järven rantaviivan pituus on 34 kilometriä. Rannat ovat veteen laskevia tunturien rinteitä lukuun ottamatta muutamaa alankoa. Eteläpäässä sijaitsee Aittajärven jänkä, jossa järveen laskee Aittavielmä. Järven pohjoispäässä sijaitsee Heinäjärvenmaa ja länsirannalla Viljakuolpuna, joissa on myös alavaa maastoa. Järven ympärillä kohoavat tunturit sijaitsevat lähes vierekkäin. Etelässä sijaitsee matalan Vuorhavaaran takana Hammastunturi, jolla on alueen korkein huippu. Muita tuntureita ovat Aittamorosto, Lusmamorosto, Karppiskantama, Mellavaara, Tervaspää, Kivipää, Puskurovat, Auniorova ja Risupäät. Rannoilla on vain kolme merkittyä tupaa tai taloa, joista yhden ympärillä on nittyjä. Kirakkajoen luusuassa sijaitsee autiotupa . Järvelle ei johda tietä.
Vesistösuhteet.
Järvi sijaitsee Paatsjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 71) Kirakkajoen valuma-alueen (71.6) Hammasjärven valuma-alueella (71.63), jonka Hammasjärven lähialueeseen (71.631) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 229,1 metriä mpy.
Valuma-alue saa pääosan vedestään eteläpäähän laskevasta Kulvakkojoesta, joka on Kulpakkojoen valuma-alueen (71.634) laskujoki, Ainiolahteen laskevalta Harrijoesta, jonka on Harrijoen alueen (71.632) laskujoki, ja Hammasjärven lähialueelta. Lähialueen jokia ja ojia ovat lounaisrantaan laskeva Lievakkajoki ja pohjoispäähän laskeva Puolukkavellioja. Järven oma laskujoki on Kirakkajoki (), joka pienten järvien jälkeen laskee Rahajärven kautta Inarijärveen.
Hammasjärven valuma-alueella on 16 yli hehtaarin kokoista järveä tai lampea, jotka laskevat suoraan tai välillisesti järveen. Niistä huomattavimpia ovat Häränkiertämä (13 ha), Heinäjärvet (8, 5 ja 4 ha), nimetön järvi (5 ha) ja Puolukkalampi (5 ha)
Alethinophidia

Alethinophidia on käärmeiden osalahko, joka sisältää kaikki käärmeet, jotka eivät kuulu sokkokäärmeisiin (Scolecophidia).
Luokittelu.
Alethinophidia voidaan jakaa kahteen kehityslinjaan, jotka erkanivat toisistaan luultavasti noin 100 miljoonaa vuotta sitten, kun läntinen Gondwana hajosi kahtia. Etelä-Amerikkaan jääneistä käärmeistä kehittyi pieni ryhmä nimeltä Amerophidia, jota edelleen tavataan vain latinalaisesta Amerikasta. Paljon suurempi ryhmä on Afrophidia, jonka alkukoti on Afrikassa, mutta jota nykyään tavataan ympäri maailman. Afrophidia jakautuu edelleen uuskäärmeisiin (Caenophidia) ja vanhakäärmeisiin (Henophidia). Jako Amerophidiaan ja Afrophidiaan on syntynyt vasta 2000-luvun geenitutkimuksien myötä, mutta jako uus- ja vanhakäärmeisiin on vanhempi. Ennen geenitutkimuksia Amerophidia-lajit luettiin osaksi vanhakäärmeitä, mutta nykyään tiedetään, etteivät ne ole sukua toisilleen.
Albert Capellani

Albert Capellani (23. marraskuuta 1874 Pariisi – 1931 Pariisi) oli ranskalainen elokuvaohjaaja.
Capellani opiskeli Pariisin konservatoriossa ja aloitti teatteriuransa André Antoinen Théâtre-Libressä. Ferdinand Zecca palkkasi hänet vuonna 1905 elokuvayhtiö Pathén ohjaajaksi. Capellani teki varsinkin melodraamoja, mutta myös satunäytelmiä, historiallisia ja raamattuelokuvia sekä komedioita. Vuonna 1908 hänet siirrettiin Pathén uuden taide-elokuvien tuotantoyhtiön SCAGL:n taiteelliseksi johtajaksi. Capellanin omat ohjaustyöt olivat kunnianhimoisia kirjallisuussovituksia kuten "Le Courrier de Lyon" (1911), "Notre-dame de Paris" (1911), "Les Mystères de Paris" (1913) ja "Germinal" (1913). Niistä kuuluisin on Victor Hugon romaaniin perustuva "Kurjat" ("Les Misérables", 1912), jota yhä pidetään elokuvataiteen merkkiteoksena.
Vuonna 1914 Capellani siirtyi Yhdysvaltoihin, jossa hän ohjasi elokuvia useille eri tuotantoyhtiölle. Hän palasi sairautensa vuoksi Ranskaan vuonna 1923. Näyttelijä Paul Capellani oli Albert Capellanin veli.
West Side Boys

West Side Boys, joka tunnettiin myös nimeltä West Side Niggaz tai West Side Junglers, oli aseistautunut ryhmä Sierra Leonessa. 
Ryhmä ei ollut osa Sierra Leonen suurinta kapinallisjärjestöä Revolutionary United Front (RUF), mutta se oli jonkun aikaa liitossa Armed Forces Revolutionary Council -ryhmän kanssa. Osa West Side Boysin jäsenistä siirtyi siihen RUF:ista, osa Sierra Leonen armeijasta. Jotkut värvättiin suoraan. Monet olivat Pademban vankilan entisiä vankeja.
Ryhmä sai vaikutteita yhdysvaltalaisesta rap- ja gangsta rap -musiikista, eritoten Tupac Shakurista, ja musiikissa kuvatusta "gangsta"-kulttuurista. Koska termiä ”West Side Niggaz” ei oltaisi voitu näyttää jatkuvasti ryhmittymästä kertovassa mediassa, muutettiin nimi harmittomaksi muotoon ”West Side Boys”. Ennen tuhoutumistaan ryhmässä arvioitiin olevan noin 600 jäsentä. 
Suuri osa West Side Boysin jäsenistä oli lapsisotilaita, jotka oli kaapattu vanhemmiltaan sen jälkeen kun ”värvääjät” olivat tappaneet heidät. Osa näistä lapsista pakotettiin osallistumaan vanhempiensa kiduttamiseen kuoliaaksi raaistaakseen ja epäinhimillistäkseen heidät. West Side Boysin jäsenet olivat poyon (kotitekoisen palmuviinin), kannabiksen ja veritimantein ostetun heroiinin suurkuluttajia. Veritimanteilla ostettiin myös suuri osa heidän aseistaan, joiden mukaan kuului muun muassa FN FAL -kiväärejä, AK-47-kiväärejä, RPG-7-kevytsinkoja kuin myös L16 81 mm -mörssärejä sekä ZPU-2-ilmatorjunta-aseita. Suuri osa ryhmän ajoneuvoista varastettiin Yhdistyneiden kansakuntien ruokasaattueista.
West Side Boys kaappasi ja piti rauhanturvaajia Yhdistyneiden kansakuntien operaatiosta Sierra Leonessa panttivankeina ja sieppasi brittisotilaita Royal Irish Regiment -rykmentistä elokuussa 2000.
Yhdistyneen kuningaskunnan erikoisjoukot vapauttivat panttivangit Operaatio Barrasissa. West Side Boys kärsi operaatiossa mittavat tappiot, eikä se ryhmänä enää noussut entiseen vahvuuteensa. Myöhemmin myös ryhmän viimeiset jäsenet antautuivat.
Circus (Teflon Brothersin albumi)

Circus on Teflon Brothersin viides studioalbumi, joka julkaistiin 12. toukokuuta 2017 levymerkillä Johanna Kustannus. "Circus" on ensimmäinen suomalainen albumi, joka on ylittänyt tuplaplatinarajan jo ennen julkaisupäiväänsä. Levyn sisältämiä kappaleita oli striimattu yli 40 miljoonaa kertaa maaliskuun 2017 puoleenväliin mennessä.
Albumi nousi parhaimmillaan Suomen virallisen albumilistan neljännelle sijalle, ja on pysynyt listalla jo 144 viikkoa.
Opintotukiasiain keskuslautakunta

Opintotukiasiain keskuslautakunta (, CSN) on ruotsalainen, koulutusministeriön alainen viranomainen. Sen päätoimipiste sijaitsee Sundsvallissa, mutta sillä on toimintaa myös 11 muulla paikkakunnalla ympäri Ruotsia, kuten asiakaspalvelukeskus Kiirunassa. Se palvelee muun muassa ruotsiksi ja suomeksi.
Vastuualueet.
Opintotukiasiain keskuslautakunnalla on kolme pääasiallista tehtävää: vastiikkettoman opintorahan ja -tuen myöntäminen, opintolainan takaisinmaksut ja koti-irtaimistolainojen myöntäminen ja takaisinmaksut. Se tarkistaa, onko opintotuen hakijalla oikeus sen nostamiseen. Se myös tilittää opintorahan ja -lainan tuensaajalle ja vastaa opintolainojen takaisimaksusta.
Myönnettävät etuudet.
Opintotukiasiain keskuslautakunta myöntää myös niin sanotun irtaimistolainan ulkomaan kansalaisille, lähinnä pakolaisille ja maahanmuuttajille. Se on tarkoitettu keittiövarusteiden ja muiden välttämättömien huonekalujen hankkimiseen.
Opintotukiasiain keskuslautakunta vastaa myös opintoasioihin liittyvästä virallisesta tilastoinnista.
Toiminta lukuina.
Luvut ovat vuodelta 2014.
Kuningas jolla ei ollut sydäntä

Kuningas jolla ei ollut sydäntä on Päivi Hartzellin ja Liisa Helmisen ohjaama suomalainen lastenelokuva vuodelta 1982. Se perustuu Mika Waltarin tarinaan, josta ohjaajat työstivät käsikirjoituksen yhdessä kirjailija Daniel Katzin kanssa.
Elokuva oli ensimmäinen suomalainen satuelokuva yli 30 vuoteen, vuonna 1949 valmistuneen "Prinsessa Ruususen" jälkeen. Se oli myös ensimmäinen teatterilevitykseen päässyt lastenelokuva Suomessa yhdeksään vuoteen; edellinen oli vuoden 1973 "Herra Huu – jestapa jepulis, penikat sipuliks".
Juoni.
"Kuningas jolla ei ollut sydäntä" kertoo onnellisesta kuninkaasta, joka saa tyttären, mutta tämän synnyttänyt kuningatar kuolee pian onnettomuudessa. Kuningas suree rakkaan kuningattarensa kuolemaa niin, että haluaa poistattaa sydämen rinnastaan. Sen jälkeen hän kehittää valtakunnastaan järkeen perustuvan tehoyhteiskunnan, jossa tunteille ei ole sijaa. Prinsessa ja hovinarri saavat kuninkaan lopulta ymmärtämään, että on väärässä.
Vastaanotto ja jälkimaine.
"Kuningas jolla ei ollut sydäntä" sai parhaan lastenelokuvan Jussin, joka on tämän lisäksi jaettu vain vuonna 1974 elokuvalle "Herra Huu – jestapa jepulis, penikat sipuliks". Elokuva sai Suomen teattereissa yli 100 000 katsojaa, vaikka samoihin aikoihin niissä esitettiin Spielbergin "E.T.:tä" (1982).
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Asko Alanen piti elokuvaa hieman ponnettomana pukuteatterina, vaikka sanoikin Mika Waltarin tarinan sisältävän hienoja sävyjä ja hauskoja hahmoja. Hän antoi elokuvan VHS-tallenteelle kolme tähteä viidestä, mikä teoksen mukaan vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
Vuonna 2018 Film-O-Holic.com-elokuvasivuston Juha Rosenqvist kirjoitti, ettei isoin resurssein tehty ja dvd:llä julkaistu elokuva ole kestänyt aikaa vaan näyttää ilmaisultaan vanhentuneelta: ”Nykylasten silmissä elokuva osoittautui varsin oudoksi ja etäännyttäväksi. Päiväkoti-ikäiselle tarina oli selkeästi liian vaikea ja turhan synkkä, kouluikäiselle taas kerronta ja ylöspano eivät vastaa nykykäsitystä sujuvasta elokuvakerronnasta. Kouluikäisen tekemä vertailu "Pikku kakkosessa" esitettävään "Tuttiritariin" tai kesäteattereissa näkemiinsä lastennäytelmiin, on helppo aikuisenkin allekirjoittaa. "Kuningas jolla ei ollut sydäntä" muistuttaa nykymittapuulla enemmän filmattua teatteria kuin elokuvaa.” "Elokuvauutisten" Niko Jutilan samana vuonna julkaistun arvion mukaan elokuva taas ”on monella tavalla helposti lähestetyttävä ja intiimi, viaton ja todellakin sadunomainen teos. Tällainen intiimiys on vuosikymmenten varrella vähentynyt kaikissa elokuvissa sitä mukaa, kun on menty kohti kliinistä ja mielikuvituksetonta teknillistaiteellista toteutusta.”
Barrow-upon-Soarin rautatieasema

Barrow-upon-Soarin rautatieasema on rautatieasema Barrow-upon-Soarin kylässä Leicestershiressä. Se sijaitsee Midlandin pääradan varrella.
Barrow’n ensimmäinen asema avattiin 5. toukokuuta 1840. Se sijaitsi 380 metriä nykyisestä asemasta pohjoiseen, ja sen nimi oli aluksi vain Barrow. Se nimettiin uudelleen kahdesti. 1. toukokuuta 1871 se sai nimekseen Barrow-on-Soar ja 1. heinäkuuta 1899 Barrow-on-Soar and Quorn. Sitä ehdotettiin suljettavaksi vuoden 1963 Beechingin leikkausten ensimmäisessä raportissa, ja asema suljettiinkin 4. maaliskuuta 1968. Sen tilalle rakennettiin lopulta kuitenkin uusi asema, joka aukesi 28. toukokuuta 1994.
Asemaa käytti 80 612 matkustajaa kaudella 2017–2018.’
Herra Huu – jestapa jepulis, penikat sipuliks

Herra Huu – jestapa jepulis, penikat sipuliks on Jaakko Talaskiven ohjaama suomalainen lastenelokuva vuodelta 1973. Talaskivi on myös tuottanut ja leikannut elokuvan sekä käsikirjoittanut sen yhdessä M. A. Nummisen ja Antero Helasvuon kanssa. Elokuvan nimiosaa esittää M. A. Numminen.
Juoni.
Herra Huu luulee olevansa hirveän pelottava kummitus, mutta ei onnistu säikyttämään lapsia.
Tuotanto.
Elokuvan lähtökohtana on Hannu Mäkelän lastenkirjan päähahmo Herra Huu, mutta tarina ei perustu Mäkelän tekstiin lainkaan.
Elokuva on värielokuva. Se oli yli kymmenen vuoden tauon jälkeen ensimmäinen suomalainen pitkä lastenelokuva. Elokuva oli ohjaaja Talaskiven ensimmäinen kokoillan ohjaustyö. Sille myönnettiin 85 000 markkaa elokuvatuotannon laatutukea 29. huhtikuuta 1974.
"Herra Huu" kuvattiin pääosin Kemijärvellä, ja siinä esiintyi paljon paikkakunnan lapsia. Mukana oli myös pääkaupunkiseudulta tulleen elokuvatyöryhmän jäsenten omia lapsia. Elokuvan kolmiminuuttisen animaatiojakson ”Apina ja gorilla” toteuttivat Taideteollisen oppilaitoksen opiskelijat Antti Peränteen johdolla. Animaatiotyöryhmä sai 2 500 markan elokuvataiteilijoiden henkilökohtaisen valtionpalkinnon 28. toukokuuta 1974.
Vastaanotto.
Elokuva sai teatterikierroksellaan vain 9 514 katsojaa. Ensi-ilta-arvioissa kriitikot pitivät lapsikatsojille suunnattua "Herra Huuta" tervetulleena harvinaisuutena ja kehuivat sen runsasta musiikkiantia ja hyvää kuvausta. Elokuvaa kuitenkin moitittiin juonettomaksi ja sinne tänne säntäileväksi. "Herra Huun" yhteiskunnallisten teemojen koettiin olevan vain aikuiskatsojien ymmärrettävissä.
"Herra Huu" oli ensimmäinen kahdesta Parhaan lastenelokuvan Jussin saaneesta elokuvasta. Toinen on vuoden 1982 elokuva "Kuningas jolla ei ollut sydäntä".
Love Records julkaisi elokuvan musiikista soundtrack-albumin nimellä "Jestapa jepulis, Herra Huun ihmeelliset seikkailut".
Sébastien Corchia

Sébastien Corchia (s. 1. marraskuuta 1990 Noisy-le-Sec, Ranska) on ranskalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan oikea laitapuolustaja.
Seurajoukkueura.
29. tammikuuta 2014 Corchian oli määrä siirtyä 4½-vuotisella sopimuksella ranskalaisseura Lilleen. Kuitenkin siirrossa ilmenneiden ongelmien vuoksi, jotka liittyivät Lilleen heikkoon taloudelliseen tilanteeseen, se kariutui ja Corchia jäi Sochauxiin.
27. kesäkuuta 2014 siirto lopulta tapahtui ja Corchia solmi nelivuotisen sopimuksen Lillen kanssa.
13. heinäkuuta 2017 Corchia teki nelivuotisen sopimuksen Sevillan kanssa.
Mäkihyppy talviolympialaisissa 1968

Vuoden 1968 talviolympialaisten kilpailuohjelmassa oli kaksi mäkihyppykilpailua, joista toinen normaalimäessä ja toinen suurmäessä. Kilpailupaikkoina oli Autrans, joka sijaitsi 13 km kisojen pääpaikasta Grenoblesta länteen. Normaalimäen K-piste oli 70 metriä ja suurmäen 90 metriä.
Tšekkoslovakia ja Neuvostoliitto saavuttivat olympialaisten mäkihypyissä ensimmäiset olympiavoittonsa, kun Vladimir Belousov saavutti suurmäen ja Jirí Raška normaalimäen olympiakultaa.
Helsingin pitäjä (vuosikirja)

Helsingin pitäjä () on Vantaan kaupungin ja sitä edeltäneiden Helsingin maalaiskunnan ja Helsingin pitäjän paikallishistoriaa käsitteleviä artikkeleita sisältävä vuosikirja. Pääosa tietokirjasarjan artikkeleista on suomeksi, mutta jotkin yksittäiset artikkelit on kirjoitettu ruotsiksi. Vuosikirja on julkaistu vuosittain vuodesta 1963 lähtien. Julkaisijana oli aluksi Helsingin pitäjän kotiseutu- ja museoyhdistys, myöhemmin Vantaa-Seura.
Rakkaudesta pitäjään -juhlakirja.
"Rakkaudesta pitäjään" on Vantaa-Seuran 50-vuotisen toiminnan kunniaksi toimitettu kirja. Teos ei ole Vantaa-Seuran historiikki, vaikka teos esittelee yhdistyksen toiminnan tärkeimmät vaiheet ja saavutukset. 
Kirja on artikkelikokoelma, joka kertoo yhdistyksen perustamisen taustoista, "Helsingin pitäjä" -julkaisun historiasta, Kirkonkylän myllystä ja myllyllä järjestettävien yhteislauluiltojen alkuvaiheista sekä Helsingin pitäjän kirkonkylän kulttuurikävelystä. Kirjassa on myös useita Vantaa-Seurassa vaikuttaneiden henkilöiden haastatteluja.
Gabriel (Ruotsin prinssi)

Prinssi Gabriel, Taalainmaan herttua (koko nimi Gabriel Carl Walther; s. 31. elokuuta 2017 Danderydin kunta, Ruotsi) on Ruotsin prinssi Carl Philipin ja prinsessa Sofian toinen lapsi ja prinssi Alexanderin nuorempi veli. Hänet kastettiin 1. joulukuuta 2017 Drottningholmin linnan kirkossa.
Prinssi Gabriel on kuudentena Ruotsin kruununperimysjärjestyksessä kruununprinsessa Victorian, prinsessa Estellen, prinssi Oscarin, prinssi Carl Philipin ja prinssi Alexanderin jälkeen.
Kuningas Kaarle XVI Kustaa päätti syksyllä 2019 että prinssi Gabrielilla ja hänen veljellään prinssi Alexanderilla ei ole enää kuninkaalliseen perheeseen kuuluvia oikeuksia, eivätkä he tulevaisuudessa osallistu hovin edustustehtäviin. Heille jo aiemmin myönnetyt herttuoiden tittelit kuitenkin säilyvät.
Tinia

Tinia (myös Tin tai Tina) on etruskien taivaan, salamoiden ja myrskyn jumala. Tinia oli etruskien pääjumala. Hänet kuvataan joskus parrakkaana, joskus parrattomana, mutta aina ympärillään rykelmä salamoita. Muita häneen liitettyjä tunnusmerkkejä ovat keihäs tai valtikka. Roomalaiset samaistivat Tinin Juppiteriin.
Tinia muodosti yhdessä puolisonsa Unin ja Menervan kanssa etruskien jumalten ylimmän kolmikon.
Barton-on-Humberin rautatieasema

Barton-on-Humberin rautatieasema on rautatieasema Barton-upon-Humberin kaupungissa North Lincolnshiressä. Se sijaitsee Barton Linen varrella.
Asema avattiin 1. maaliskuuta 1849 nimellä Barton. Sitä käytti 39 488 matkustajaa kaudella 2017–2018.
Sophus Bugge

Elseus Sophus Bugge (5. tammikuuta 1833 Laurvig – 8. heinäkuuta 1907 Tynset) oli norjalainen kielen- ja kansanrunoudentutkija. Hän työskenteli professorina Kuninkaallisessa Frederikin yliopistossa (nyk. Oslon yliopisto). Bugge kuului merkittävimpiin skandinaavisen filologian, muinaiskirjallisuuden ja mytologian tutkijoihin. Hän edisti myös muiden kielten, kuten etruskin ja lyykian tutkimusta. Hän myös vaikutti syvällisesti suomalaiseen kansanrunouden tutkimukseen etenkin Kaarle Krohnin välityksellä. Bugge julkaisi perustavanlaatuisia tekstikriittisiä teoksia. Hän oli merkittävä riimukirjoituksien selvittäjä.
Teoksellaan "Norræn fonrkvædi" (1867) hän edisti Edda-runouden tutkimusta.
Trifluraliini

Trifluraliini (C13H16N3O4F3) on nitrattuihin aromaattisiin yhdisteisiin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää maataloudessa rikkaruohomyrkkynä.
Ominaisuudet.
Huoneenlämpötilassa trifluraliini on keltaista tai oranssia kiteistä ainetta. Yhdiste on käytännöllisesti katsoen veteen liukenematonta. Se liukenee kohtalaisesti muun muassa heksaaniin ja hyvin moniin poolisiin tai aromaattisiin orgaanisiin liuottimiin esimerkiksi metanoliin, asetoniin ja tolueeniin. Trifluraliinin herbisidiset ominaisuudet perustuvat siihen, että se sitoutuu tubuliiniproteiiniin. Tällöin mikrotubuluksien muodostuminen estyy ja näin ollen solunjakautuminen ei pääse tapahtumaan. Trifluraliini ärsyttää silmiä ja saattaa olla karsinogeenista.
Valmistus ja käyttö.
Trifluraliinin valmistuksen ensimmäisessä vaiheessa p-klooribentsotrifluoridi nitrataan 4-kloori-3,5-dinitrotrifluorimetyylibentseeniksi. Seuraavassa vaiheessa tämä yhdiste reagoi dipropyyliamiinin kanssa ja tuotteena muodostuu trifluraliinia.
Trifluraliini on hyvin yleisesti käytetty rikkaruohomyrkky. Sitä käytetään muun muassa kaali-, papu- porkkana-, puuvilla,- sokerijuurikas- ja öljykasviviljelmillä sekä koristekasviviljelmillä. Euroopan unionin alueella trifluraliinia sisältävien valmisteiden myynti on ollut kiellettyä 20.3.2008 alkaen.
Nils Johan Berlin

Nils Johan Berlin (18. helmikuuta 1812 Härnösand, Ruotsi – 27. joulukuuta 1891 Tukholma, Ruotsi) oli ruotsalainen kemisti ja farmakologi. Hänelle tarjottiin vuonna 1842 Helsingin yliopiston kemian professorin virkaa, jota hän ei ottanut vastaan. Sittemmin hän oli professori Lundin yliopistossa 1845–1864 ja sen jälkeen terveyskollegion johtaja 1864–1883. Hänen teoksistaan on suomennettu "Lukukirja luonnontieteestä" ja "Oppikirja luonnontietehesen".
Mineraali berliniitti (AlPO4) on nimetty hänen mukaansa.
Olaf Bull

Olaf Bull (1883–1933) oli norjalainen runoilija. Hän oli 1900-luvun alun Norjan huomattavimpia lyyrikoita. Bull kirjoitti varsinkin luonnontunnelmasta. Hänen isänsä oli kirjailija Jacob Bull. Bullin varhaisessa runoudessa korostuu hurmioitunut elämäntunto, myöhemmissä tuskainen mietiskely. Hän käsitteli hiotuissa runoissaan unelmien ja todellisuuden välillä vallitsevaa, tuskaa tuottavaa ristiriitaa.
Suomennettuja runoja.
Antologiassa "", toim. Aale Tynni, Helsinki: WSOY 1957, 1974 , WSOY 2004 Aale Tynnin suomentamat tunot kokoelmasta "Nye digte", 1913.
Blood Drive

Blood Drive (aikaisemmin nimellä Midnight Grindhouse Presents Blood Drive) on yhdysvaltalainen scifisarja. Sitä esitettiin kesällä 2017 Syfyn kanavalla yhden kauden verran.
Sarjan luonut James Roland kertoi syyskuussa 2017 että sarja jää yhden kauden mittaiseksi.
Sarjan tapahtumat sijoittuvat dystooppiseen tulevaisuuteen vuonna 1999, jolloin Amerikka on jakautunut kahtia energiakriisin johdosta.
Tuotanto.
Heinäkuussa 2015 Syfy teki nk. "direct-to-series" tilauksen haluten suoraan 13. jaksoa. Sarjan kuvauspaikkana toimi Kapkaupunki Etelä-Afrikassa.
Dahomeyn tasavalta

 
Dahomeyn tasavalta () perustettiin 11. joulukuuta 1958 itsehallinnollisena siirtomaana osana Ranskan yhteisöä. Ennen itsehallinnon saamista valtio oli ollut Ranskan Dahomey, joka oli ollut osana Ranskan unionia. 1. elokuuta 1960 Ranskan Dahomeylle myönnettiin täydellinen itsenäisyys Ranskasta.
Näin itsenäistyivät uudelleen maan entinen osa Dahomeyn kuningaskunta, sekä sen ympäröivät seudut, aikaisemmat protektoraatit Porto-Novo ja Grand-Popo. Ne tulivat nyt yhtenäisvaltioksi ja tasavallaksi, jotka olivat olleet Ranskan miehittämiä 66 vuoden ajan.
Dahomeyn armeija kumosi maansa perustuslain 22. joulukuuta 1965 ja otti vallan itselleen.
Vuonna 1975 valtion nimi muutettiin Beninin tasavallaksi, sillä sanaa ”Benin” pidettiin poliittisesti neutraalina kaikille maan etnisille ryhmille, kun taas sana ”Dahomey” johtaa juurensa fonien hallitsemasta Dahomeyn kuningaskunnasta.
Toriparlamentti

Toriparlamentti on kuvanveistäjä Pertti Mäkisen vuonna 2008 valmistunut julkinen veistos, joka sijaitsee Porin kauppatorilla. Teoksen lahjoittivat kaupungille Pori-Seura ja Pro Pori -säätiö, ja se paljastettiin Porin päivänä 27. syyskuuta 2008. Pori-Seura oli kaavaillut Porin torille Porin piru -aiheista veistosta jo 1970-luvulla. 
Toriparlamentti rahoitettiin Porin päivän julisteiden ja ohrankryynivellin myynnistä saaduilla tuloilla. Toriparlamentti oli yksi Porin kaupungin 450-vuotisjuhlan merkkitapahtumista. Valmistuttuaan veistos herätti runsaasti keskustelua, ja Internetin keskustelupalstoilla käytiin kiivasta väittelyä patsaan aiheesta ja toteutustavasta. Keskustelijat mm. tunnistivat yhden Toriparlamentin hahmoista Bingolappu-Simoksi, joka tunnettiin Porissa siitä, että hän pyysi ihmisiltä rahaa ja heitti vastineeksi voltteja.
Chalasménos

Chalasménos (; myös "Halasménos") on minolaisaikaisen asutuksen arkeologinen kohde Kreetan saarella Kreikassa. Se sijaitsee Ierápetran kunnassa lähellä Monastirákin kylää ja Chan rotkon suuta. Paikan nimi on nykyaikainen, eikä asutuksen muinaista nimeä tunneta.
Chalasménoksen paikka on ollut asuttuna myöhäisellä minolaisella kaudella IIIC (LM IIIC) noin 1200–1100/1070 eaa. Historialtaan se on monista muista poikkeava siinä, ettei paikalla ollut asutusta tätä ennen eikä enää tämän jälkeen pronssikauden päätyttyä. Asutus, joka on suhteellisen suurikokoinen, on rakennettu kallioiselle kukkulalle. Pohjakaavassa on merkkejä suunnitelmallisuudesta. Rakennuksia on tunnistettu yhteensä 27, niiden joukossa kolme megaron-tyyppistä taloa sekä muun muassa pyhäkkö. Rakennuksissa ja paikalta tehdyissä esinelöydöissä on paljon vaikutteita mykeneläisestä kulttuurista, jonka valtaan Kreeta tuolloin kuului.
Asutusta on ehdotettu minolaisten jälkeläisten ja mykeneläisten yhteiseksi turvapaikaksi mykeneläisen hallinnon ja kulttuurin romahtamisen jälkeen. Suhteellisen lähellä, muutaman kilometrin päässä, sijaitsee toinen vastaavantyyppinen asutus, Kavoúsi Vrontás.
Dispilió

Dispilió () on neoliittisen kauden aikaisen asutuksen arkeologinen kohde Länsi-Makedoniassa pohjoisessa Kreikassa. Se sijaitsee Kastorián kunnassa lähellä nykyistä Dispilión kylää (976 asukasta vuonna 2011), josta kohde on saanut nimensä. Asutuksen muinaista nimeä ei tunneta.
Dispilión asutuspaikka sijaitsee nimellä Nisí (”Saari”) tunnetussa paikassa Orestiáda- eli Kastoriá-järven etelärannalla. Paikka on ollut asuttu varhaiselta neoliittiselta kaudelta noin 6000 eaa. myöhäiselle helladiselle kaudelle (pronssikaudelle) noin 1200 eaa. saakka. Keskisellä ja myöhäisellä neoliittisella kaudella noin 5470–4850 eaa. paikalla on ollut suhteellisen suurikokoinen asutus, ja se on yksi merkittävimpiä tunnettuja aikakauden kohteita. Asutuksen rakennukset oli tehty puusta ja kaislasta. Elinkeinoina ovat olleet maanviljely, karjankasvatus, metsästys ja kalastus. Esinelöytöihin lukeutuu muun muassa useaa eri tyyppiä olevaa keramiikkaa sekä nuolenkärkiä ja luusta tehtyjä koukkuja. Merkittävimpiin löytöihin kuuluu mahdollisesti varhaista kirjoitusta sisältävä niin kutsuttu Dispilión puutaulu, joka on ajoitettu noin vuoteen 5260 eaa.
Asutus löydettiin vuonna 1932 järven pinnan laskettua, kun puisia rakenteita tuli näkyviin. Alueen arkeologiset kaivaukset alkoivat vuonna 1992. Järvenrantakaivaukset ovat vaatineet erityisiä menetelmiä. Paikalle on nykyisin rakennettu rekonstruktio osasta kylää.
Angolan kansantasavalta

Angolan kansantasavalta () käsittää aikakauden Angolan historiassa, jolloin maa oli sosialistisena valtiona vuodesta 1975 (jolloin Angola itsenäistyi Portugalista) vuoteen 1992, jolloin siitä tuli nykyinen Angolan tasavalta. Angolan kansantasavallalla oli hyvät suhteet Neuvostoliittoon, Kuubaan sekä Mosambikin kansantasavaltaan. Angolaa hallitsi MPLA-puolue, joka muutti maan marxisti-leninistikseksi yksipuoluejärjestelmälliseksi valtioksi. Sekä Kuuba että Neuvostoliitto tukivat puoluetta. 
MPLA:ta vastustava puolue UNITA aloitti MPLA:n vastaisen sisällissodan, saaden tukea Etelä-Afrikalta sekä Yhdysvalloilta. 
Vuonna 1991 MPLA ja UNITA sopivat rauhansopimuksen, joka mahdollistaisi eri puolueiden vaalien järjestämisen Angolassa. Angolan kansantasavalta purettiin vuonna 1992, jolloin maasta tuli nykyinen Angolan tasavalta.
Dispilión puutaulu

Dispilión puutaulu on neoliittiselta kaudelta peräisin oleva puutaulu, joka on ajoitettu radiohiiliajoituksella noin vuoteen 5260 ± 40 eaa. Se löydettiin Dispilión saman aikakauden asutuksen arkeologisissa kaivauksissa pohjoisessa Kreikassa heinäkuussa 1993.
Puutaulun koko on noin 23 x 19,2 x 2 senttimetriä. Se on setripuuta ja siinä on jälkiä polttamisesta. Taulu on säilynyt anaerobisten olosuhteiden ansiosta, sillä se oli uponneena mutaan ja veteen. Tauluun on kaiverrettu merkkejä, jotka muistuttavat kirjoitusta. Merkkejä on kymmenessä pystyrivissä, ja ne muistuttavat ulkoasultaan jossain määrin Vinčan kulttuurin tauluissa esiintyvää kirjoitusta sekä lineaari-A-kirjoitusta.
Löydöstä ilmoitettiin helmikuussa 2004. Taulusta ja kirjoituksesta ei ole vielä julkaistu vertaisarvioitua tutkimusta, mutta löydön on arvioitu voivan muuttaa käsitystä kirjoitustaidon synnystä ja kehityksestä. Itse tekstiä ei todennäköisesti saada koskaan selvitettyä.
Kavoúsi Kástro

Kavoúsi Kástro () on minolaisaikaisen asutuksen arkeologinen kohde Kreetan saarella Kreikassa. Se sijaitsee Ierápetran kunnassa noin 1,4 kilometriä kaakkoon nykyisestä Kavoúsin kylästä, josta se on saanut nimensä.
Kavoúsi Kástron paikka on ollut asuttu erityisesti myöhäisellä minolaisella kaudella IIIC (LM IIIC) noin 1200–1100 eaa. Paikalla on ollut jonkin verran asutusta vielä geometrisella kaudella. Asutus sijaitsee huipulla korkealla vuorenrinteessä, noin 713 metrin korkeudella merenpinnasta laskettuna. Alempana saman vuoren rinteessä sijaitsee toinen saman ajan arkeologinen kohde, Kavoúsi Vrontás.
Paikalla suoritti ensimmäisiä arkeologisia tutkimuksia Harriet Boyd vuonna 1900. Laajamittaiset arkeologiset kaivaukset alkoivat vuonna 1987. Niitä on suorittanut American School of Classical Studies at Athens eli Yhdysvaltain arkeologinen koulu.
Kavoúsi Vrontás

Kavoúsi Vrontás (; myös "Kavoúsi Vrondá") on minolaisaikaisen asutuksen arkeologinen kohde Kreetan saarella Kreikassa. Se sijaitsee Ierápetran kunnassa noin 1,25 kilometriä etelään nykyisestä Kavoúsin kylästä, josta se on saanut nimensä.
Kavoúsi Vrontáksen paikka on ollut asuttu erityisesti myöhäisellä minolaisella kaudella IIIC (LM IIIC) noin 1200–1100 eaa. Paikalla on ollut jonkinlaista asutusta vielä subminolaisella ja protogeometrisella kaudella. Geometrisella kaudella paikka on toiminut hautausmaana.
Asutus sijaitsee kukkulalla noin 427 metrin korkeudella merenpinnasta laskettuna. Paikalta on löydetty useita rakennuksia, pyhäkkö sekä hautoja. Ylempänä saman vuoren rinteessä sijaitsee toinen saman ajan arkeologinen kohde, Kavoúsi Kástro. Suhteellisen lähellä sijaitsee myös kolmas vastaavan aikakauden asutus, Chalasménos. Asutuksia on ehdotettu viimeisten minolaisten turvapaikoiksi kulttuuriromahduksen keskellä.
Paikalla suoritti ensimmäisiä arkeologisia tutkimuksia Harriet Boyd vuonna 1900. Laajamittaiset arkeologiset kaivaukset alkoivat vuonna 1987. Niitä on suorittanut American School of Classical Studies at Athens eli Yhdysvaltain arkeologinen koulu.
Klimatariá

Klimatariá () on minolaisaikaisen huvilan arkeologinen kohde Kreetan saarella Kreikassa. Se sijaitsee Siteían kunnassa, noin kaksi kilometriä etelään Siteían kaupungista, Ierápetraan johtavan tien varressa.
Huvila rakennettiin uudella palatsikaudella keskiminolaisella kaudella IIIB (MM IIIB) eli noin 1750–1700 eaa. ja se tuhoutui myöhäisminolaisella kaudella LM IA eli noin 1700–1600 eaa. Osa huvilan raunioista on tuhoutunut nykyisen tien rakentamisen yhteydessä. Rakennuksessa on useita huoneita ja portaita. Esinelöytöihin lukeutuu muun muassa pithoksia.
Makrygialós (huvila)

Makrygialós () on minolaisaikaisen huvilan arkeologinen kohde Kreetan saarella Kreikassa. Se sijaitsee Ierápetran kunnassa länteen Makrý Gialóksen eli Makrygialóksen kylästä, josta kohde on saanut nimensä. Paikan minolaisaikaista nimeä ei tunneta.
Huvila on ajoitettu myöhäisminolaiselle kaudelle LM IB noin ajalle 1480–1425 eaa. Se on toiminut alueen maanviljelyksen keskuksena. Rakennus tuhoutui tulipalossa. Huvila löydettiin vuonna 1971 ja paikan arkeologiset kaivaukset suoritettiin vuosina 1973–1977.
Huvila on säilynyt huonosti, koska se on vaurioitunut aikojen saatossa alueen maanviljelyksen seurauksena. Rakennus muistuttaa monin tavoin minolaisia palatseja. Siinä on keskuspiha, jonka koko on noin 6 x 12,5 metriä. Palatsien tavoin siihen on kuulunut myös erillinen länsipiha. Rakennuksessa oli useita huoneita, mukaan lukien varastotiloja ja pyhäkkötila. Esinelöytöihin lukeutuu paitsi keramiikkaa myös muun muassa figuriineja ja sinettikiviä.
Móchlos (saari)

Móchlos (, myös "Móchlou", Μόχλου) eli Ágios Nikólaos (Άγιος Νικόλαος) on Kreikan saari, joka kuuluu Kreetan saariin, sekä saarella sijaitseva minolaisaikaisen asutuksen arkeologinen kohde. Saari sijaitsee Kreetanmeressä Kreetan pohjoisrannikon ja Móchloksen kylän edustalla lähellä Mirampéllonlahden koilliskulmaa. Saaren pinta-ala on noin 0,06 neliökilometriä ja se on asumaton. Hallinnollisesti Móchlos kuuluu Siteían kuntaan, Lasíthin alueyksikköön ja Kreetan alueeseen.
Historia.
Móchlos tunnetaan ennen kaikkea minolaisaikaisen, pronssikautisen asutuksen ja hautausmaan arkeologisena kohteena. Asutus kukoisti varhaisminolaisella kaudella (EM) eli noin 3100–2100 eaa. Saari oli vielä tuolloin niemi, joka oli yhteydessä Kreetan pääsaareen, sillä merenpinta oli nykyistä alempana. Paikka asutettiin alun perin jo neoliittisen kauden lopulla tai varhaisminolaisella kaudella I (EM I). Asutus oli alussa pienikokoinen, mutta laajeni huomattavasti kaudella EM II. Kaudella EM III asutus oli yksi minolaisen kulttuurin merkittävimpiä. Se oli alueen maanviljelyn keskus sekä merkittävä satama- ja kauppapaikka, johon tuotiin muun muassa obsidiaania Mílokselta.
Asutuksen koon arvellaan olleen suurimmillaan noin 500 henkeä. Asutus taantui ja pieneni keskiminolaisella kaudella (MM). Kauden lopussa niin kutsutulla uudella palatsikaudella paikka otettiin uudelleen käyttöön, mutta asutus ei koskaan saavuttanut aikaisempaa kokoaan. On mahdollista, että tässä vaiheessa alueelle tuli uusia asuttajia Messarán tasangolta eteläiseltä Kreetalta.
Asutus tuhoutui mahdollisesti hyökkäyksen aiheuttamassa tulipalossa myöhäisminolaisen kauden (LM) alussa LM IB -kaudella. Alue asutettiin uudelleen vielä myöhäisminolaisen kauden lopulla, Kreetan mykeneläisellä kaudella LM III. Asutus säilyi kaudelle LM IIIC eli noin ajalle 1200–1100 eaa. saakka.
Antiikin aikana saarella on ollut jonkinlainen linnoitus, joka tehtiin ensimmäisellä vuosisadalla eaa. Nykyisin saaren etelärannalla on pieni Pyhälle Nikolaokselle ("Ágios Nikólaos") omistettu kirkko, josta saari on saanut toisen nimensä.
Minolaisen kohteen löysi amerikkalainen arkeologi R. B. Seager vuonna 1907. Alueen tutkimuksia ja kaivauksia suoritettiin heti tämän jälkeen sekä vuonna 1955, 1970-luvulla ja vuosina 1989–1994.
Löydökset.
Minolaisen asutuksen arkeologinen alue on pääasiassa saaren eteläpäässä eli Móchloksen kylän puolella. Nykyisin näkyvissä olevat rauniot ovat pääosin peräisin kaudelta LM I. Asutuksessa oli kadut ja kortteleita, ja talot oli rakennettu rinteeseen useaan tasoon. Taloissa oli kahdesta kolmeen kerrosta.
Asutukseen liittyi laaja hautausmaa, jonka käyttö on myös alkanut jo kaudella EM I. Se säilyi käytössä MM-kaudelle saakka. Sieltä on löydetty myös erityisen hienoja hautoja ja hautalöytöjä, mikä kertoo yhteiskuntaluokkien olemassaolosta. Haudoista on löydetty muun muassa kultakoruja ja keramiikkaa. Hautausmaa sijaitsee saaren länsiosassa. Rakennus- ja hautalöytöjä on tehty myös Kreetan pääsaaren puolelta Móchloksen kylän ympäristöstä.
Paikan esinelöydöt ovat Iraklionin arkeologisessa museossa ja Ágios Nikólaoksen arkeologisessa museossa.