tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Antonios Suuren elämä

Antonios Suuren elämä (; ) on Athanasios Suuren kirjoittama teos, joka käsittelee nimensä mukaisesti Antonios Suuren elämää. Se on esimerkki kristillisen myöhäisantiikin pyhimyselämäkerroista, ja se on lajityypin klassikoita ja luetuimpia teoksia.
Historia.
Athanasios eli ja kirjoitti 300-luvulla. "Antonios Suuren elämän" hän kirjoitti ollessaan areiolaisten karkottamana erämaassa eläneiden munkkien parissa, joko vuoden 357 tai vuoden 365 karkotuskaudella. Kun Rooman valtakunnan läntisen osan kristityt haluisivat Athanasiokselta lisää tietoa kuuluisan kilvoittelijan Antonioksen elämästä, Athanasios ryhtyi kirjoittamaan aiheesta laajaa teosta. Athanasios oli itse nuorena ollut Antonioksen oppilas. Lisäksi hän käytti lähteenään tämän muita oppilaita. Suurin osa Antonioksen elämää koskevista tiedoista on peräisin teoksesta.
Athanasioksen teos edustaa hagiografiaa eli pyhimysten elämästä kertovaa kirjallisuutta, ja se on lajityypin klassikoita ja luetuimpia teoksia. Athanasioksen voi nähdä sovittaneen teoksessa antiikin elämäkertakirjallisuuden konventiot kristilliseen käyttöön. Esikuvina ovat toimineet muun muassa Plutarkhoksen kirjoittamat elämäkerrat ("Kuuluisien miesten elämäkertoja") sekä filosofielämäkerrat.
Jotkut tutkijat ovat kyseenalaistaneet teoksen aitouden. Sitä on kuitenkin perinteisesti pidetty Athanasioksen kirjoittamana, ja hänet mainitsevat teoksen kirjoittajana jo Hieronymus, Efraim Syyrialainen, Gregorios Nazianzilainen ja Rufinus. Euagrios Antiokialainen käänsi teoksen latinaksi jo 300-luvun lopulla, ja sillä on ollut suuri vaikutus myöhempiin pyhimyselämäkertoihin.
Sisältö.
Teos koostuu esipuheesta ja 94:stä suhteellisen lyhyestä luvusta. Se kuvaa Antonioksen elämää ja opetuksia keskittyen usein esimerkillisiin tapahtumiin ja ihmeisiin. Todellisen henkilökuvan sijaan sen voi nähdä muodostavan Antonioksesta ihannekuvaa antiikin elämäkertojen yleiseen tyyliin. Antonios kuvataan teoksessa askeettisen munkkielämän mallina ja ihanteena.
Teoksen alussa kuvataan Antonioksen lapsuutta ja nuoruutta sekä sitä, kuinka Antonios päättää luopua maallisesta elämästä ja seurata Kristusta. Hän aloittaa askeettisen elämän ja vetäytyy yksinäisyyteen, ja seurauksena ovat sielunvihollisen hyökkäykset. Teoksessa kuvataan Antonioksen kilvoittelua, ankaraa elämänjärjestystä ja asumista ensin hautakammiossa, sitten erämaassa ja lopulta eräässä hylätyssä linnoituksessa.
Vähitellen Antonioksen ympärille kerääntyy muita kilvoittelijoita. Teos kuvaa Antonioksen opetuksia oppilailleen ja elämää tämän luostariyhteisössä. Teoksessa kuvataan myös Antonioksen tekemiä ihmeitä: hän esimerkiksi paransi rukouksillaan sairaita ja kuolevia ja vapautti ihmisiä riivaajien vallasta. Antonios kuvataan myös taistelemassa areiolaisia vastaan ja väittelemässä voitokkaasti häntä kiusaamaan tulleiden ei-kristittyjen kreikkalaisten filosofien kanssa. Lopussa kuvataan Antonioksen valmistautumista kuolemaan sekä hänen rauhallista loppuaan.
The Birth, Death and Resurrection

The Birth, Death and Resurrection on suomalaisen thrash metal -yhtye National Napalm Syndicaten kokoelma-albumi. Se julkaistiin vuonna 2007 levymerkillä Poison Arrow.
Kappaleet.
CD 1.
Kokonaiskesto: 48:41
CD 2.
Kokonaiskesto: 56:53
Otto Sinding

Otto Ludvig Sinding (20. joulukuuta 1842 Kongsberg, Norja – 22. marraskuuta 1909 München, Saksa) oli norjalainen taidemaalari, joka eli suuren osan elämästään Saksassa.
Taiteilijaa viehätti Lofoottien luonnon komeus. Hän vietti vuosien 1881 ja 1882 välisen talven Svolværissä, jolloin hän tutki ympäröivää aluetta Lofooteilla. Hän piirsi Svolværissä ollessaan luonnoksia, ja palattuaan studioonsa Müncheniin maalasi niiden perusteella suuria panoraamamaisemia. Myöhemmin Sinding palasi useita kertoja Lofooteille ja vieraili myös muualla Pohjois-Norjassa.
Sinding osasi kuvata maisemia dramaattisesti, mistä esimerkkinä voi pitää hänen vuodelta 1875 peräisin olevaa maalausta "Storm" (). Meri- ja vuoriaiheisissa töissään "Vinter, Reine i Lofoten" (1894) ja "Vårdag i Lofoten" (1882) Sinding siirtyi maalaustyylissään hieman realismin suuntaan, ja niitä pidetään hänen läpimurtoteoksinaan.
Thrash ’n Roll

Thrash ’n Roll on suomalaisen thrash metal -yhtyeen Maple Crossin EP-levy. Se julkaistiin vuonna 2012 levymerkillä Northern Brotherhood Records.
Albumin nimi viittaa albumin poikkeukselliseen rockhenkisyyteen thrash metalin lisäksi.
Skylar Grey

Skylar Grey (oik. Holly Brook Hafermann, s. 23. helmikuuta 1986 Mazomanie, Wisconsin) on yhdysvaltalainen laulaja-lauluntekijä, joka on tehnyt kappaleita muun muassa Eminemille ja Rihannalle.
Ensimmäisen albuminsa Grey julkaisi vuonna 2006. Aiemmin hän on laulanut nimellä "Holly Brook".
Heimo (Maple Crossin albumi)

Heimo on suomalaisen thrash metal -yhtyeen Maple Crossin kolmas studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 2007 levymerkillä Verikauha Records.
Albumi on konseptialbumi, joka kertoo laulajan Marco Järkän isoisän Heimon kokemuksista talvisodassa ja jatkosodassa.
Amerikanhakki

Amerikanhakki ("Nucifraga columbiana") on varisten heimoon kuuluva varpuslintu.
Tuntomerkit.
Amerikanhakki on keskimäärin noin 29 cm pitkä ja se painaa keskimäärin 141 grammaa. Koiraat ovat keskimäärin suurempia kuin naaraat. Sen höyhenpuku on mustia siipiä ja keskimmäisiä pyrstösulkia lukuun ottamatta harmaa. Siivet ovat pitkät ja siiveniskut syvät.
Levinneisyys.
Amerikanhakkeja elää Kanadassa, Yhdysvalloissa ja Meksikossa. Lajin kannankehitys on nouseva ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Elinympäristö.
Kesäisin amerikanhakit elävät vuoristoissa hieman puurajan alapuolella. Se suosii puoliavoimia havumetsiä, joiden seassa on niittyjä ja puroja. Laji ei ole muuttolintu ja se pysyy samalla pesimäalueillaan niin kauan kuin ravintoa riittää. Talveksi se kuitenkin laskeutuu alemmaksi.
Lisääntyminen.
Amerikanhakki on yksiavioinen. Pesintäaika vaihtelee elinympäristön korkeudesta, säästä ja ravintotilanteesta riippuen. Sekä koiras että naaras osallistuvat pesän rakentamiseen. Pesä rakennetaan puun suojaisammalle puolelle. Pesä sijaitsee puun oksalla ja rakennetaan muun muassa pienistä oksista ja varvuista. Pesäkupin sisäpuoli vuorataan hienolla aineksella. Munia on yleensä kolme ja niitä haudotaan keskimäärin 18 päivää. Molemmat emot osallistuvat hautomiseen ja poikasista huolehtimiseen. Poikaset ovat lentokykyisiä 20-22 vuorokauden ikäisinä.
Ravinto.
Amerikanhakki käyttää ravinnokseen pääasiassa siemeniä, mutta laji on kaikkiruokainen ja syö lisäksi hyönteisiä, pieniä selkärankaisia, munia ja linnunpoikasia ja joskus myös raatoja. Amerikanhakit myös piilottavat siemeniä käyttääkseen niitä myöhemmin.
New Trinity

New Trinity on suomalaisen groove metal -yhtyeen SinKingin esikoisalbumi. Se julkaistiin vuonna 2006 levymerkillä Forkwork Records.
Kappaleesta "Revenge Is Coarse" julkaistiin single, joka nousi Suomen virallisen singlelistan sijalle 1.
Dead Man’s Groove

Dead Man’s Groove on suomalaisen groove metal -yhtyeen SinKingin EP-levy. Se julkaistiin vuonna 2008 levymerkillä Forkwork Records.
EP:llä vierailevana laulajana ja kitaristina esiintyy pituushyppääjä Tommi Evilä.
Gbe-kielet

Gbe-kielet ovat noin 22 nigeriläis-kongolaisen kielen ryhmä, joka esiintyy Itä-Ghanasta Länsi-Nigeriaan ulottuvalla alueella. Puhujia on yhteensä 4-8 miljoonaa. Ryhmän laajimmin puhuttu kieli on ewe (3 miljoonaa puhujaa Ghanassa ja Togossa) ja toiseksi laajimmin fon (1,7 miljoonaa, suurin osa Beninissä). Ryhmään kuuluu 5 murrejatkumoa: ewe, fon, aja, gen ja phla–pherá.
Gbe-kielet ovat tonaalisia ja analyyttisia ja sanajärjestys on SVO.
1700-luvun jälkipuoliskolla paljon gbe-kielten puhujia vangittiin ja lähetettiin orjiksi Uudelle mantereelle, jossa gbe-kielten uskotaan sitten vaikuttaneen lukuisten kreolikielten syntyyn Karibialla. Esimerkiksi Haitin kreolin kuvataan koostuvan ranskalaisesta sanastosta ja jonkun gbe-kielen syntaksista.
Fast Loud Death

Fast Loud Death on jyväskyläläisen thrash metal -yhtyeen Lost Societyn esikoisalbumi. Se julkaistiin vuonna 2013 levymerkillä Nuclear Blast. Albumi on saanut positiivisen vastaanoton suomalaisessa mediassa, ja se kiinnitettiinkin Nuclear Blastille jo varhain..
Albumista on julkaistu CD:n lisäksi myös digipak, digitaalinen -sekä vinyylipainos, joista kaikkiin sisältyy kaksi bonuskappaletta.
OVS-kieli

OVS-kieli tarkoittaa kielitieteessä kieltä, jossa tavallisin sanajärjestys on objekti–verbi–subjekti (esimerkiksi "autoa ajan minä"). Tämä sanajärjestys on harvinaisin kuudesta mahdollisesta sanajärjestyksestä.
Esimerkkilause hixkaryanan kielestä:
Pallohuoneen vala

Pallohuoneen vala () oli Ranskan kansalliskokoukseksi julistautuneiden porvarissäädyn edustajien 20. kesäkuuta 1789 vannoma vala, jonka mukaan kokous ei hajaantuisi ennen kuin se olisi saanut säädettyä Ranskalle uuden perustuslain. Kyseessä oli eräs Ranskan suuren vallankumouksen alkuvaiheen merkittävistä ja käänteentekevistä tapahtumista.
Taidemaalari Jacques-Louis David luonnosteli tapahtumasta myöhemmin kuuluisan maalauksen, joka ei tosin valmistunut.
Tapahtumat.
Kuningas Ludvig XVI:n koollekutsuman Ranskan säätyjen yleiskokouksen porvarissääty eli niin sanottu kolmas sääty oli 17. kesäkuuta julistanut itsensä kansalliskokoukseksi. Tämä tehtiin, jotteivät vanhoilliset aatelis- ja pappissääty voisi jarruttaa uudistusten toteuttamista. Kun kolmannen säädyn edustajat kolme päivää myöhemmin havaitsivat kokoontumistilansa Versaillesissa suljetuiksi, he pelkäsivät kuninkaan yrittävän hajottaa kansalliskokouksen ja päättivät varmistaa ettei näin tapahtuisi. Edustajat kokoontuivat siksi läheisessä Versaillesin tennishallissa (ransk. "salle du jeu de paume") ja vannoivat valan, että kansalliskokous ei hajaantuisi ennen kuin Ranskalla olisi kirjoitettu perustuslaki. Tilaisuutta johti Jean Sylvain Bailly.
Valaa vastusti ainoastaan yksi läsnä olleista, Castelnaudaryn edustaja Joseph Martin-Dauch.
Ludvig XVI joutui lopulta antamaan periksi ja tunnustamaan kolmannen säädyn aseman kansalliskokouksena. Hän neuvoi 27. kesäkuuta aatelin ja papiston edustajia liittymään siihen. Perustuslaki valmistui vuonna 1791.
Valan teksti.
Kokous hyväksyi aluksi seuraavan päätöksen:
Bailly ja kokouksen sihteerit vannoivat valan ensimmäisinä seuraavan kaavan mukaisesti:
Finlandia Records

Finlandia Records on Musiikki Fazerin (Fazer Finnlevy) vuonna 1979 perustama taidemusiikin julkaisuun keskittynyt levymerkki.
Finlandia Recordsin johto.
Finlandia Recordsin ensimmäinen tuotantopäällikkö ja taiteellinen johtaja Jaakko Borg (1927–2005) loi visiollaan ja huolellisuudellaan oloissamme ainutlaatuisen, kansainväliset mittapuut täyttävän, ulkoisesti yhtenäisen ja tyylikkään levyjulkaisusarjan. Jaakko Borg jatkoi levymerkin tuotantopäällikkönä aina 1980-luvun lopulle saakka. Borgille myönnettiin valtion säveltaidepalkinto vuonna 1985, Suomen Leijonan ritarimerkki vuonna 1987, Sibelius-mitali vuonna 1988 sekä levytuottajien kunniapalkinto Kultainen Emma vuonna 1997.
Finlandia Recordsin tuotantopäällikkönä jatkoi Jaakko Borgin jälkeen joulukuusta 1990 aina kevääseen 2004 asti Jari Tiessalo. Jari Tiessalo (s. 1962) oli tullut Fazer Musiikin palvelukseen vuonna 1981 ja luotsasi levymerkin laajenemista ja kansainvälistymistä sen Warner-vuosien aikana aina säännöllisen julkaisutoiminnan päättymiseen saakka.
Finlandia uusien siipien alla.
Vuonna 1989 pörssilistautunut Musiikki-Fazer myytiin Time Warnerille vuonna 1993, jonka jälkeen 30.11.1994 se sulautui Warner Music Finlandiin. Tämän jälkeen Finlandia Records jäi moniksi vuosiksi osaksi kotimaista emoyhtiötään Fazer Recordsia ja samalla osaksi Warner Classicsin ulkomaista levymerkkiryhmää (Finlandia, Erato, Teldec, Nonesuch). Finlandia Records olikin pitkään yksi Fazer/Warner-kaupan hyötyjistä: levytettävä ohjelmisto ja merkille levyttävät taiteilijat kansainvälistyivät, ja pääseminen Warnerin maailmanlaajuiseen jakeluverkostoon hyödytti niin taiteilijoita kuin levyjen myyntiäkin. Samalla toisaalta kaupalliset paineet, toisaalta Lontoon pääkonttorin toiveet taiteellisiin seikkoihin saivat aikaan sen, että monien silmissä – etenkin Suomessa – levymerkin asema suomalaisen klassisen musiikin lippulaivana himmeni.
Warnerin levypuolen omistus siirtyi ulkomailla loppuvuodesta 2003 yksityiselle sijoittajakonsortiolle. Tämän seurauksena keväällä 2004 Finlandia Recordsin lähes 25 vuotta jatkunut säännöllinen ja merkittävä julkaisutoiminta käytännössä loppui kokonaan. Huhtikuussa 2013 levymerkin alla julkaistiin lähes 10 vuoden tauon jälkeen Ylioppilaskunnan Laulajien (YL) uusi kokonaislevytys Toivo Kuulan mieskuorolauluista.
Matti Hakala (ampumahiihtäjä)

Matti Hakala (s. 30. huhtikuuta 1984) on suomalainen ampumahiihtäjä ja hiihtäjä. Hän edustaa ampumahiihdossa Ahveniston Ampumahiihtäjiä ja hiihdossa Tampereen Yritystä.
Hakala on kilpaillut ampumahiihdon maailmancupissa, ja on sijoittunut parhaimmillaan sijalle 47 Pokljukan pikakilpailussa 6. maaliskuuta 2014. IBU-cupissa hän on ollut parhaimmillaan kolmastoista.
Kansallisella tasolla Hakalan parhaimmat saavutukset ampumahiihdossa ovat Rovaniemen SM-kisojen 2012 pikakilpailun hopea, sekä SM-pronssi pikakilpailussa Oulussa 2013.
Matti Hakala kilpailee myös maastohiihdossa. Hän on voittanut yhden henkilökohtaisen SM-mitalin, 50 km:n vapaan kilpailun hopeaa Kontiolahden SM-hiihdoissa 2013.
Jean-Karl Vernay

Jean-Karl ”J. K.” Vernay (s. 31. lokakuuta 1987 Villeurbanne, Rhône) on ranskalainen moottoriurheilija. Vernay aloitti uransa karting-sarjoissa vuonna 2000 sijoittuen kolmanneksi Ranskan Cadet Championship -luokassa. Vuonna 2002 hän sijoittui toiseksi Monaco Kart Cup -sarjassa ja vuonna 2004 toiseksi Belgian Karting Championship -luokassa.
Ura.
Vuonna 2005 Vernay aloitti kilpa-uransa Formula Campus -sarjassa voittaen sarjan mestaruuden. Vuonna 2006 Vernay kilpaili Ranskan Formula Renault -sarjassa sijoittuen sarjan toiseksi. Samana vuonna hän ajoi kaksi kilpailua Eurocup Formula Renault -sarjassa. Vernay ajoi myös vuonna 2006–2007 A1 Grand Prix -sarjaa edustaen Ranskan joukkuetta, joka sijoittui sarjan neljänneksi. Vuonna 2007 Vernay kilpaili Formula 3 Euroseries -sarjassa sijoittuen ensimmäisellä kaudellaan sarjan kymmenneksi. Vuonna 2008 Vernay jatkoi sarjassa sijoittuen sarjan kahdeksanneksi. Vuonna 2009 Vernay jatkoi kolmannen kauden sarjassa voittaen kaksi kilpailua sijoittuen sarjan viidenneksi. Samana vuonna hän sijoittui toiseksi arvostetussa Macaon Grand Prix -kilpailussa.
Vuonna 2010 Vernay siirtyi kilpailemaan Yhdysvaltoihin ja kilpaili Indy Lights -sarjassa voittaen heti tulokaskaudellaan sarjan mestaruuden. Vuonna 2011 Vernay ajoi kaksi kilpailua Formula Renault 3.5 -sarjassa ja yhden kilpailun Amerikan Le Mans -sarjassa. Vuonna 2012 Vernay kilpaili Ranskan Porsche Carrera Cup -sarjassa voittaen sarjan mestaruuden Sébastien Loebin omistamassa tallissa. Vuonna 2013 Vernay ajoi Porsche Supercup -sarjassa.
Otso (vakuutusyhtiö)

Otso eli Keskeytysvakuutusosakeyhtiö Otso oli Helsingissä 1939 perustettu keskeytysvakuutusyhtiö. Sen tehtävänä oli harjoittaa palokeskeytys-, kone- ja konekeskeytysvakuutusta, asennusvakuutusta ja myös jälleenvakuutusta Suomessa sekä ulkomailla. 
Yritys kuului Sampo-konsernin suurasiakaspalveluihin.
Gunnar Berg

Gunnar Berg (21. toukokuuta 1863 Svolvær, Norja – 23. joulukuuta 1893 Berliini, Saksa) oli norjalainen taidemaalari.
Svolværiläinen Berg maalasi useita teoksia, joissa hänen kotiympäristönsä maisemat esiintyy. Monista muista sen ajan luontoa käsittelevistä norjalaisista taidemaalareista poiketen, Berg tapasi korostaa töissään kalastajamiesten elämää. Hänen teoksensa käsittelivät tavanomaisesti paikallisten kalastajien jokapäiväistä arkea, missä pohjoisnorjalainen dramaattinen maisemamiljöö oli pääaiheen taustalla.
Speed Princess

Speed Princess on Reckless Loven järjestyksessään neljäs EP-levy. Levyn kaikki kolme kappaletta ovat Reckless Loven säveltämiä ja sanoittamia. EP:n on tuottanut Reckless Love ja Samuli Turunen, joka on myös nauhoittanut ja miksannut kappaleet. EP nauhoitettiin Toivakassa, Keski-Suomessa.
Albumi on yhtyeen viimeinen, jolla rumpali Mike Harley Vasp soittaa.
Rick Grimes

Rick Grimes on kuvitteellinen hahmo Image Comicsin kustantamassa "The Walking Dead" -sarjakuvassa ja siihen pohjautuvassa samannimisessä televisiosarjassa. Televisiosarjassa hahmoa esittää Andrew Lincoln.
Rick on apulaisseriffi pienessä kaupungissa Georgian osavaltiossa, joka on ampunut aseellaan vain kerran, sekä nähnyt yhden kuolleen ruumiin uransa aikana. Hän haavoittuu luodista suorittaessaan työtehtävää ja vaipuu kuukaudeksi koomaan. Herätessään sairaalassa hän on yksin ja huomaa maailman muuttuneen ”kulkijoiden” eli zombien valtaamaksi taistelutantereeksi. Hän alkaa etsiä vaimoaan Loria ja poikaansa Carlia, mutta huomaa pian tehtävän olevan odotettua vaikeampi maailmassa, jossa henkiinjääneet ovat jääneet harvalukuisiksi.
Sarjakuvassa.
Rick Grimes on pohjimmiltaan hyväsydäminen isä ja puoliso, joka on valmis tekemään mitä vain pitääkseen rakkaimpansa elossa. Aluksi tappamista karttava Rick muuttuu maailman mukana kylmemmäksi mieheksi, joka ei enää epäröi tehdä sitä, mitä täytyy, jopa liiallisuuksiin asti. Rick on myös ryhmänsä johtaja, johon kaikki katsovat tilanteissa kuin tilanteissa, vaikka eivät aina ole hänen päätöksistään tyytyväisiä. 
Rick lopulta kuolee numerossa #192 Sebastian Miltonin ampumiin luoteihin.
Televisiosarjassa.
Rickin hahmo Televisiosarjassa on hyvin samanlainen kuin alkuperäisissä sarjakuvissa. Hahmo kuitenkin säilyy hyvin pitkälti vammoitta, lukuun ottamatta koomaan johtanutta ampumahaavaa. Yhdeksännellä tuotantokaudella Rick poistuu sarjasta yhdessä Annen kanssa.
Ahti K. Ottelin

Ahti Konrad Ottelin (24. joulukuuta 1871 Porvoo – 30. toukokuuta 1936 Helsinki) oli suomalainen opettaja ja oppikirjantekijä. 
Henkilöhistoria.
Ahti Ottelinin vanhemmat olivat kollega Konrad Fredrik Ottelin ja Karolina Vilhelmina Ervast ja puoliso vuodesta 1912 Anna Holmberg. Ottelin valmistui filosofian maisteriksi 1897 ja lisensiaatiksi 1908. Hän toimi opettajana useissa oppikoulussa, Tammisaaren seminaarin v.t. johtajana, kansakoulujen tarkastajana ja vuodesta 1916 Helsingin Ruotsalaisen normaalilyseon historian yliopettajana. Ottelin julkaisi oppikirjoja, kuten moneen painokseen yltäneen historian oppikirjan "Allmän historia för mellanskolor, flickskolor och seminarier".
The Jayhawks

The Jayhawks on yhdysvaltalainen country rock -yhtye, joka perustettiin Minneapolisissa, Minnesotassa vuonna 1985. Monet country rock -yhtyeet saivat vaikutteita Jayhawksilta 1980- ja 1990-luvulla. Yhtye on julkaissut yksitoista studioalbumia ja yhden kokoelma-albumin.
Jaakko Kiljunen

Jaakko Kiljunen (s. 1980) on suomalainen näyttelijä, joka on valmistunut Pietarin valtiollisesta teatteritaiteen akatemiasta vuonna 2009. Kiljunen on työskennellyt näyttelijänä Lappeenrannan kaupunginteatterissa ja Myllyteatterissa. Kiljunen esiintyi Myllyteatterin versioimassa Danten "Jumalaisessa näytelmässä", joka sai kansainvälistä tunnustusta Makedoniassa järjestettävällä teatterifestivaalilla.
Kiljunen on työskennellyt näyttelijänä Pietarissa ja Vilnassa. Suomessa hän on tullut tunnetuksi tv-sarjasta Pirunpelto, jossa hän esittää venäläistä rikollista. Kiljusen isä on poliitikko ja tietokirjailija Kimmo Kiljunen.
Borgward Isabella

Borgward Isabella on länsisaksalainen henkilöauto, jota valmistettiin vuosina 1954–1962. 
 Tuotanto alkoi kesäkuussa 1954. Automallin edeltäjänä oli Borgward Hansa.
Autoa valmistettiin kaksiovisena sedan-mallina sekä coupéna. Myös farmarimalli oli tuotannossa. Borgward-autojen tuotanto päättyi, kun Bremenin liepeillä sijainnut tuotantolaitos teki vararikon.
Automallia myytiin Suomessa 1,5 litran bensiinimoottorilla valmistettuna. 1 490 kuutiosenttimetrin koneella auto saavutti 130 km/h huippunopeuden. 60 SAE-hevosvoiman nelisylinteristä moottoria voitaneen pitää omana aikakautenaan taloudellisena: 8,5 litran keskikulutuksellaan sataa kilometriä kohden. Omapaino oli 1 040 kilogrammaa, ja auto oli rekisteröity viidelle hengelle.
Vuoden 1960 tietämillä auton hinta oli 930 000 Suomen markkaa. (Vuoden 1963 rahauudistuksen jälkeen tämä vastasi 9300 markkaa)
Vuoden 1950 jalkapallon maailmanmestaruuskilpailujen karsinnat

Vuoden 1950 jalkapallon maailmanmestaruuskilpailujen karsintoihin osallistui yhteensä 34 maata, joista 14 pääsi mukaan Brasiliassa pelattavaan MM-turnaukseen. Isäntämaa Brasilia ja hallitseva mestari Italia pääsivät MM-kilpailuihin ilman karsintaa.
Maat jaettiin 10 lohkoon siten, että lohkoissa 1–6 pelasivat Euroopan maat sekä Syyria ja Israel. Lohkoissa 7–9 Pohjois- ja Etelä-Amerikan maat ja lohkossa 10 Aasian maat. Afrikasta yksikään maa ei osallistunut karsintoihin.
MM-kilpailuihin selviytyneistä maista Skotlanti, Intia ja Turkki eivät osallistuneet turnaukseen, jolloin MM-kilpailuissa pelasi vain 13 maata.
Vuoteen 1950 saakka oli kaksi jalkapallomaajoukkuetta, jotka käyttivät nimeä "Irlanti", kahden eri liiton alaisuudessa. Molemmat, pohjoisirlantilainen Irish Football Association ja Irlannin tasavallan Football Association of Ireland katsoivat edustavansa koko Irlantia ja valitsivat pelaajia koko saaren alueelta. Tällöin muutamat pelaajat pelasivat molemmissa maajoukkueissa. Neljä pelaajaa – Tom Aherne, Reg Ryan, Davy Walsh ja Con Martin – edustivat kyseisessä MM-karsinnassa molempia joukkueita. Tämän jälkeen laadittiin sääntö siitä, että pohjoisirlantilaiset pelaajat saivat edustaa vain Pohjois-Irlantia ja Irlannin tasavallan pelaajat vain Irlannin tasavaltaa. Vuonna 1953 FIFA määräsi molemmat luopumaan nimestä "Irlanti", jonka jälkeen FAI:n joukkue tunnetaan virallisella nimellä Irlannin tasavalta, ja IFA:n joukkue puolestaan nimellä Pohjois-Irlanti.
Lohko 1.
Englanti ja Skotlanti selviytyivät MM-kilpailuihin, mutta myöhemmin Skotlanti luopui kisapaikastaan.
Lohko 2.
1.kierros
Syyria luovutti toisen ottelun ja Turkki selviytyi toiselle kierrokselle.&lt;br&gt;
2.kierros
Turkki selviytyi MM-kilpailuihin, mutta maa luopui myöhemmin kisapaikastaan. FIFA tarjosi vapaaksi jäänyttä paikkaa Portugalille, mutta maa kieltäytyi. FIFA päätti lopulta jättää paikan täyttämättä.
Lohko 3.
1.kierros
Jugoslavia selviytyi toiselle kierrokselle.&lt;br&gt;
2.kierros
Maat päätyivät tasapisteisiin, jolloin järjestettiin uusintaottelu puolueettomalla kentällä.
Jugoslavia selviytyi MM-kilpailuihin. FIFA myönsi kisapaikan myös Ranskalle, mutta maa kieltäytyi.
Lohko 4.
1.kierros
Sveitsi selviytyi toiselle kierrokselle.&lt;br&gt;
2.kierros
Belgia luopui ja Sveitsi selviytyi MM-kilpailuihin.
Lohko 5.
Suomi luopui karsinnoista karsintojen ollessa vielä kesken. Irlannille tarjottiin paikkaa MM-kilpailuissa, mutta maa kieltäytyi. Ruotsi selviytyi MM-kilpailuihin.
Lohko 6.
Espanja selviytyi MM-kilpailuihin. Portugali kutsuttiin myös mukaan, mutta maa kieltäytyi.
Lohko 7.
Argentiina luopui, jolloin Bolivia ja Chile selviytyivät otteluitta MM-kilpailuihin.
Lohko 8.
Ecuador ja Peru luopuivat, ja Uruguay ja Paraguay selviytyivät otteluitta MM-kilpailuihin.
Lohko 9.
Karsintalohko 9 oli samalla Pohjois-Amerikan mestaruusturnaus "(North American Nations Cup)". Kaikki ottelut pelattiin Méxicossa, Meksikossa.
Meksiko ja USA selviytyivät MM-kilpailuihin.
Lohko 10.
Burma, Filippiinit ja Indonesia luopuivat, jolloin Intia selviytyi otteluitta MM-kilpailuihin. Intia kuitenkin vetäytyi MM-kilpailuista.
Eric Lloyd Wright

Eric Lloyd Wright (8. marraskuuta 1929 Los Angeles – 13. maaliskuuta 2023) oli yhdysvaltalainen arkkitehti ja kuuluisan arkkitehti Frank Lloyd Wrightin pojanpoika.
Wright syntyi Los Angelesissa Franck Lloyd Wright Jr.:n pojaksi. Hän opiskeli arkkitehdiksi Kalifornian yliopistossa Los Angelesissa. Vuosina 1948–1956 hän työskenteli isoisänsä ja vuosina 1956–1978 isänsä yrityksessä. Tämän jälkeen hän perusti oman yrityksen "Eric Lloyd Wright Architects and Planners". Hän osallistui usean isoisänsä suunnitteleman rakennuksen peruskorjaukseen. Hän suunnitteli myös Apulannan rumpalina tunnetulle Sipe Santapukille Heinolaan asuinrakennuksen. Useimmat Wrightin suunnittelemista rakennuksista sijaitsevat Yhdysvalloissa, mutta hän työskenteli myös Japaniin ja Kiinaan sijoittuvissa projekteissa.
Operaatio Dervish

Operaatio Dervish oli liittoutuneiden ensimmäinen Jäämeren saattue toisen maailmansodan aikana. Se kuljetti Neuvostoliittoon sotamateriaalia. Saattue lähti 21. elokuuta 1941 Hvalfjörðurista Islannista ja saapui Arkangeliin 31. elokuuta. Sen kommodorina oli J. C. K. Dowding.
Saattue.
Saattueeseen kuului kuusi rahtialusta, joiden lastina oli raaka-aineita ja viisitoista laatikoihin pakattua Hawker Hurricane -hävittäjää. Alukset olivat "Lancastrian Prince", "New Westminster City", "Esneh", "Trehata", "Llanstephan Castle" ja alankomaalainen "Alchiba". Lähisuojasta vastasivat hävittäjät "Electra", "Active" ja "Impulsive", miinanraivaajat "Halcyon", "Salamander" ja "Harrier" sekä Shakespeare-luokan sukellusveneentorjuntatroolarit "Hamlet", "Macbeth" ja "Ophelia". Laivaston tankkeri "Aldersdale" avusti saattuetta.
Saattueen kaukosuojana oli raskas risteilijä "Shropshire" suojanaan hävittäjät "Matabele", "Punjabi" ja "Somali". Saman aikaisesti saattueeseen kuulumaton lentotukialus "Argus" toimitti RAF:n 151. hävittäjälennoston 24 Hawker Hurricanea Murmanskin lähelle Vaegnan lentotukikohtaan.
Norjassa toimineiden Saksan ilmavoimien tiedustelukoneet eivät havainneet saattuetta ja siten kaikki alukset pääsivät määränpäähänsä.
Seuraukset.
Operaation onnistuttua aloitettiin säännöllinen Jäämeren poikki kulkeva saattuereitti Islannista Neuvostoliittoon. Saattueen paluumatka 28. syyskuuta oli ensimmäinen numeroitu saattue (QP-1) ja ensimmäinen numeroitu itään suuntautunut PQ-1 saapui Islannista Arkangeliin 11. lokakuuta.
Jalo Sihtolan muotokuva (Yrjö Ollila)

Jalo Sihtolan muotokuva on taiteilija Yrjö Ollilan vesiväri- ja lyijykynätyö vuodelta 1910. Kooltaan työ on 48,5×38 cm ja se kuuluu Ateneumin taidemuseon Ester ja Jalo Sihtolan lahjoituskokoelmaan.
Yrjö Ollila maalasi ystävänsä, Jalo Sihtolan, muotokuvan yhdellä istunnolla. He olivat tutustuneet toisiinsa jo lapsina asuessaan toistensa naapurustossa Senaatintorin varrella. He olivat myös käyneet samaa koulua.Muotokuva maalattiin Ollilan ateljeessa, jossa oli kylmä. Siksi Sihtolalla on maalauksessa talvitakki päällään ja ajan muodin mukainen knalli vieressään. Hän sai muotokuvan lahjaksi taiteilijalta. Jalo Sihtola lahjoitti maalauksen vuonna 1956 Mika Waltarille, joka oli aina pitänyt työstä pitäen sitä parhaimpana Sihtolasta maalatuista muotokuvista. Myös Mika Waltari oli Jalo Sihtolan perhetuttuja jo lapsuudesta saakka.
Taulun takana kehyksessä lukee muun muassa: YRJÖ OLLILA: "Insinööri Jalo Sihtola" myös täysin näköinen sillä ajankohdalla 1910.
SJK Akatemia

SJK Akatemia (kausina 2013–2015 FC Kerho 07) on Seinäjoen Jalkapallokerhon farmijoukkue, joka pelaa kaudella 2024 Ykkösliigassa.
Historia.
Seinäjoen Jalkapallokerholle perustettiin reservijoukkue kaudeksi 2011 Nurmon Pallon paikalle Palloliiton Vaasan piirin Neloseen. Jari Kujalan valmennuksessa SJK /2 voitti Nelosen kaudella 2011 ja Kolmosen kaudella 2012. Joukkue ylsi kaudella 2012 myös Regions’ Cupin loppuotteluun, jossa Turun Pallokerho oli vahvempi jatkoajan jälkeen maalein 4–2. Joukkueessa pelasivat muun muassa entiset Veikkausliiga-pelaajat Mikael Muurimäki ja Lasse Männikkö.
SJK:n reservijoukkueen noustua Kakkoseen joukkueen toiminta eriytettiin oman seuran FC Kerho 07:n alaisuuteen vuoden 2012 lopulla, sillä Palloliiton säännöt eivät salli kahden saman seuran joukkueen pelaamista kolmella ylimmällä sarjatasolla. Kerho 07 teki samalla farmisopimuksen SJK:n kanssa. Kakkosessa joukkue pelasi kaudet 2013–2015. Kaudella 2013 joukkue sijoittui pohjoislohkon seitsemänneksi ja kaudella 2014 länsilohkon kuudenneksi.
Joulukuussa 2014 SJK luopui paikastaan A-poikien SM-karsintasarjassa ja keskitti pelaajakehitystoimintansa entistä enemmän Kerho 07:ään. Jo edeltävällä kaudella joukkueen avauskokoonpanosta noin yhdeksän pelaajaa oli A- tai B-juniori-ikäisiä. Kaudella 2015 Kerho 07 pelasi jälleen Kakkosen pohjoislohkossa, jossa se sijoittui toiseksi viimeiseksi eli yhdeksänneksi ja putosi Kolmoseen.
Kaudeksi 2016 joukkueen nimeksi vaihdettiin SJK Akatemia.
Pelaajat ja valmentajat.
Nykyinen joukkue.
"Tilanne 6. huhtikuuta 2025."&lt;/small&gt;
Kirkas päivä

Kirkas päivä on taiteilija Yrjö Ollilan öljyvärimaalaus kankaalle vuodelta 1910. Kooltaan maalaus on 43,5×49,5 cm ja se kuuluu Ateneumin taidemuseon Ester ja Jalo Sihtolan lahjoituskokoelmaan.
Ollila opiskeli Pariisissa vuosina 1907-1909. Maalaustaiteen tuon ajan viimeisiä virtauksia oli muun muassa fauvismi, josta tuli Ollilan yksi päätapa maalata muutaman vuoden ajan. Myös Edvard Munch oli tuon ajan suuria esimerkkejä. "Kirkas päivä" -maalaus on noilta vuosilta. Se kuvaa on helsinkiläistä tehdasympäristöä talvisena päivänä kirkkain sinisin, keltaisin ja valkoisin värein.
Demodulaatio

Demodulaatio tarkoittaa alkuperäisen signaalin erottamista moduloidusta signaalista. Moduloitu signaali on usein suuritaajuista, esimerkiksi kun alkuperäinen signaali on sekoitettu kantoaaltoon ja se sisältää pienitaajuisemman signaalin (esim. ääniradiolähetys). Demodulaatioon on kehitetty useita menetelmiä, riippuen käytetystä modulaatio-menetelmästä.
Amplitudimoduloitu (AM) signaali voidaan demoduloida (eli ilmaista) käyttämällä verhokäyräilmaisinta ().. Verhokäyräilmaisin on elektroninen piiri, jonka sisääntuloon syötetään amplitudimoduloitu suuritaajuuksinen signaali ja ulostulosta saadaan signaalin verhokäyrä. Verhokäyräilmaisimissa voidaan käyttää puoliaalto- tai kokoaaltotasasuuntaustekniikkaa. Yksinkertainen ilmaisin on diodi, johon perustuivat mm. AM lähetysten alkuaikoina yleiset kidekoneet.
Taajuusmoduloidun (FM) signaalin demodulointiin voidaan käyttää esimerkiksi Foster-Seeley diskriminaattoria, jossa taajuusmuutokset muutetaan amplitudimuutoksiksi. 
Vaihemoduloidun (PM) samoin kuin taajuusmoduloidun signaalin demodulointiin käytetään monesti vaihelukittua silmukkaa (Phase Locked Loop, PLL).
Delta-sigma (ΔΣ) moduloidun signaalin demodulaattorina voidaan periaatteessa käyttää yksinkertaista alipäästösuodatinta.
Jokimaisema (Yrjö Ollila)

Jokimaisema on taiteilija Yrjö Ollilan öljyvärimaalaus kankaalle vuodelta 1921. Tämä 24×31 cm- kokoinen työ on liimattu pahville ja se kuuluu Ateneumin taidemuseon Ester ja Jalo Sihtolan lahjoituskokoelmaan.
Ollila maalasi "Jokimaisema"-maalauksen Ranskassa, jossa hän perheineen asui vuosina 1920-1927. Ollila kuului Suomessa Septem-ryhmään ja maalauksessa näkyy septemiläisille ominainen väridekoraatio. Hän on kuitenkin jo siirtynyt osittain rakenteellisempaan ilmaisuun, johon Paul Cézannen taide oli häntä viitoittanut. Aiemmin 1910-luvulta lähtien hänen töitään oli leimannut tarkoitus kuvata tunnevaikutusta eikä ulkomuotoa.
EY-numero

EY-numero, eli EINECS-, ELINCS- tai No Longer Polymers -numero, on aineen virallinen numero Euroopan unionissa. EINECS-numeroon saatavilla Euroopassa kaupallisessa käytössä olevien kemiallisten aineiden luettelossa (EINECS (1). ELINCS-numero on saatavilla Euroopassa ilmoitettujen aineiden luettelossa (sellaisena kuin se on tarkistettuna) (EUR 22543 EN, Euroopan yhteisöjen julkaisutoimisto, 2006, ISSN 1018-5593). No Longer Polymers -numero on saatavilla No Longer Polymers -aineiden luettelossa (sellaisena kuin se on tarkistettuna) (Euroopan yhteisöjen julkaisutoimiston asiakirja, 1997, ). EY-numero on seitsenmerkkinen
XXX-XXX-X-tyyppinen numero, joka alkaa numerosta 200-001-8 (EINECS), 400-010-9 (ELINCS) ja 500-001-0 (No Longer Polymers).
Henri Brisson

Eugène Henri Brisson (31. heinäkuuta 1835 Bourges – 11. huhtikuuta 1912 Pariisi) oli ranskalainen poliitikko, joka toimi kahdesti Ranskan pääministerinä vuosina 1885–1886 ja 1898. Union républicaine -puolueeseen kuulunut Brisson tunnettiin vankkumattomana tasavaltalaisena sekä kirkon vallan vastustajana.
Brisson oli koulutukseltaan lakimies. Toisen keisarikunnan aikana hän kuului keisari Napoleon III:n vastaiseen oppositioon ja kirjoitteli tasavaltalaisten lehtiin. Keisarikunnan kukistuttua Brisson nimitettiin syyskuussa 1870 Pariisin apulaispormestariksi, mutta hänet valittiin jo seuraavan vuoden helmikuussa uuteen kansalliskokoukseen pääkaupungin edustajana. Hän oli edustajainkamarin jäsenenä vuodesta 1876 kuolemaansa saakka, viimeiset kymmenen vuotta edustaen Bouches-du-Rhônen departementtia. Hän toimi kamarin puhemiehenä vuosina 1881–1885, 1894–1898, 1904–1905 sekä 1906–1912.
Brisson tuli ensimmäisen kerran pääministeriksi maaliskuussa 1885 Jules Ferryn hallituksen kaaduttua. Brissonin ensimmäinen hallitus kesti kuitenkin vain saman vuoden loppuun. Myöhemmin hän toimi Panama-skandaaliin liittyneitä lahjussyytöksiä tutkineen toimikunnan puheenjohtajana. Brissonin toinen hallitus toimi heinäkuusta lokakuuhun 1898. Sen nopeaan kaatumiseen vaikutti Ranskaa kuohuttanut Dreyfus-skandaali sekä varsinkin sotaministerinä toiminut kenraali Jules Chanoine, joka muun hallituksen kannasta poiketen uskoi Alfred Dreyfusin syyllisyteen. Pääministerikausiensa jälkeen Brisson tuki voimakkaasti Ranskassa toteutettua kirkon ja valtion erottamista.
Ringeten Suomen sarjakausi 2012–2013

Ringeten sarjakausi 2012–2013 pelattiin 22. syyskuuta 2012 – 6. huhtikuuta 2013 välisenä aikana. 
SM-sarjan runkosarja pelattiin seitsemän joukkueen nelinkertaisena sarjana, jonka neljä parasta selvisivät välieriin. Sarjan viimeiseksi jäänyt pelasi Ringeten ykkössarjan kahden parhaan joukkueen kanssa SM-karsintasarjan, jonka kaksi parasta pelaavat SM-sarjassa kaudella 2013–2014.
Suomen mestaruuden voitti Lapinlahden Luistin -89, hopeaa Luvian Kiekko -82 ja pronssia Hyvinkää Ringette. Ykkössarjasta nousi SM-sarjaan Nokian Urheilijat.
Palkittuja.
SM-sarjan tähdistökentällinen:
Vuoden tähtipelaaja:
Agnes Jacks Trophy:
Vuoden valmentaja:
Tiffany Alvord

Tiffany Lynn Alvord (s. 11. joulukuuta 1992 Kalifornia) on yhdysvaltalainen laulaja ja lauluntekijä.
Alvord oppi soittamaan pianoa kuusivuotiaana. Oman musiikin kirjoittamisen hän aloitti 10-vuotiaana, ja oppi kitaransoiton 12-vuotiaana. Huhtikuussa 2008, ollessaan 15-vuotias, hän alkoi lisätä itse tekemiään cover-kappaleita sekä omia kappaleitaan YouTubeen. Hän on julkaissut kaksi albumia, "My Dream" sekä "My Heart Is". Alvordin YouTube-kanava kuuluu 50 tilatuimman musiikkikanavan joukkoon.
Vuonna 2012 Alvord voitti Nivean järjestämän "This Kiss" -kilpailun, ja pääsi laulamaan Times Squarelle joulukuussa 2012 järjestettyyn "New Year’s Eve" -tapahtumaan.
Esko Pesonen

Esko Pesonen (11. tammikuuta 1925 Muurame – 15. huhtikuuta 2016 Turku) oli suomalainen näyttelijä.
Ura.
Näyttelijänä itseoppinut, Jyväskylässä myymälänhoitajana toiminut Pesonen näytteli avustajana monissa Jyväskylän kaupunginteatterin tuotannoissa. Hän päätti jättää kauppiaan työt ja siirtyi näyttelijäksi Kokkolan teatteriin. Pisin kiinnitys hänellä oli Turun kaupunginteatterissa. Turussa hän tutustui 1970-luvulla Yleisradiossa työskennelleeseen Matti Ijäkseen, joka alkoi käyttää Pesosta monissa lastenohjelmissaan kuten "Muni maailmani muni". Vähitellen Pesosesta tuli yksi Ijäksen elokuvien luottonäyttelijöistä, joka teki merkittävät roolityöt tämän televisioelokuvissa "Viimeinen keikka", "Painija" ja "Kolme yötä". Monien Ijäksen elokuvien lisäksi Pesonen on tehnyt sivuosia muun muassa elokuvissa "Tulipää", "Kivenpyörittäjän kylä" ja "Juoksuhaudantie". Pesonen näytteli myös Carl Mestertonin ohjaamassa sarjassa "Metsolat", jossa hänen roolinsa oli opettaja Ronkainen. Pesonen on haudattu Turun hautausmaalle.
Christian Due

Christian Due (1805 Trondheim, Norja – 1893 Trondheim (todennäköisesti)) oli norjalainen taidemaalari ja merijalkaväen upseeri.
Vuonna 1834 Due johti "Elida"-nimisellä laivalla tehtyä maanmittausretkeä Pohjois-Norjan merivesillä. Tunnettu maisemamaalari Knud Baade oli matkalla mukana, ja on todennäköistä, että Duen ja Baaden yhdessä vietettämä aika innosti Dueta perehtymään maalaustaiteen tekemiseen. Vuosien 1833 ja 1842 välisenä aikana Due työskenteli maanmittaajana Pohjois-Norjan rannikoilla. Due piirsi tuolloin luonnoksia, joiden pohjalta hän myöhemmin teki maalauksia. Useat hänen maalauksistaan esittävätkin pohjoisnorjalaisia maisemia. Tällaisia ovat esimerkiksi Duen teokset "Scenery from Eastern Finnmark" (vuodelta 1859) ja "Tromsø Strait" (noin vuodelta 1850). Nimestään huolimatta jälkimmäinen teos ei paikallisten asukkaiden mukaan varsinaisesti esitä Tromssasta näkyvää salmea, vaan maiseman alkuperäinen vastine olisi Grøtsundin salmi nähtynä Reinøyan saarelta, joka sijaitsee kauempana pohjoisessa.
Susanna Kuparinen

Susanna Maria Kuparinen (s. 4. maaliskuuta 1974 Lahti) on suomalainen teatteriohjaaja ja toimittaja.
Kuparinen on opiskellut Teatterikorkeakoulun ohjaajalinjalla. Hän on ohjannut muun muassa kohua herättäneet "Eduskunta"- ja "Valtuusto"-näytelmät. Ne ovat lajityypiltään dokumenttiteatteria, jossa näytelmien repliikit on otettu suoraan virallisista asiakirjoista. Helsingin kunnallispolitiikkaa käsittelevä "Valtuusto"-trilogia esitettiin Ylioppilasteatterissa vuosina 2008–2010. "Eduskunta"-näytelmät esitettiin Ryhmäteatterissa vuosina 2011 ja 2012. Kuparisen työparina niiden suunnittelussa oli Jari Hanska. Syyskuussa 2015 sai ensi-iltansa itsenäinen Eduskunta-trilogian kolmas osa, joka käsittelee Sipilän hallitusta.
Kuparinen työskenteli aiemmin Voima-lehden toimittajana ja toimituspäällikkönä. Hän irtisanoutui muun toimituksen mukana syksyllä 2014 päätoimittajan erottamisen jälkeen. Kuparinen oli myös yksi Ylen "Pressiklubi"-ajankohtaisohjelman vaihtuvista vakiovieraista.
Vuonna 2013 Kuparinen sai työryhmänsä kanssa Tutkivan journalismin yhdistyksen Lumilapio-tunnustuksen "Eduskunta II"-näytelmästä. Helmikuussa 2014 Naistoimittajat ry valitsi hänet Vuoden kellokkaaksi. Joulukuussa 2014 Kuparinen sai opetus- ja kulttuuriministeriön Suomi-palkinnon yhteiskunnallisen teatterin tekemisestä.
…Like Clockwork

…Like Clockwork on amerikkalaisen hard rock -yhtye Queens of the Stone Agen kuudes studioalbumi, joka julkaistiin Yhdysvalloissa 4. kesäkuuta 2013. Albumi on yhtyeen ensimmäinen basisti Michael Shumanin ja kosketinsoittaja/kitaristi Dean Fertitan kanssa.
Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 2.
Velika Ivančan joukkoampuminen

Velika Ivančan joukkoampuminen oli Serbiassa, Velika Ivančan kylässä 9. huhtikuuta 2013 tapahtunut joukkomurha, jossa kuoli tekijä mukaan lukien 14 ihmistä. Ampuja oli 60-vuotias mies, joka murhasi sekä sukulaisiaan että naapureitaan. Ampuja yritti tappaa myös itsensä, haavoittui vakavasti ja kuoli sairaalassa 11. huhtikuuta 2013. Tapaus oli eniten kuolonuhreja vaatinut joukkoampuminen maassa Balkanin sotien jälkeen.
Ampuja Ljubiša Bogdanović oli palvellut Kroatian sodassa vuosina 1991–1995.
Émile Combes

Justin Louis Émile Combes (6. syyskuuta 1835 Roquecourbe – 25. toukokuuta 1921 Pons) oli ranskalainen poliitikko, joka toimi Ranskan pääministerinä vuosina 1902–1905. Hänen hallituksensa merkittävin aikaansaannos oli kirkon ja valtion erottaminen vuonna 1905.
Combes opiskeli nuorena pappisseminaarissa ja julkaisi vuonna 1860 väitöskirjansa "La Psychologie de saint Thomas d’Acquin" ("Tuomas Akvinolaisen psykologia"). Hän kuitenkin hylkäsi kirkon ennen pappisvihkimystään ja siirtyi opiskelemaan lääketiedettä. Hänet valittiin vuonna 1875 Ponsin kaupungin pormestariksi. Combes valittiin senaattiin vuonna 1885 Charente-Inférieuren departementista ja liittyi kirkonvastaisuudestaan tunnettuun radikaalipuolueeseen. Hän toimi opetusministerinä Léon Bourgeoisin hallituksessa 1895–1896 ja tuki myöhemmin pääministeri Waldeck-Rousseaun hallitusta.
Vuonna 1902 Combesista tuli Waldeck-Rousseaun seuraaja pääministerinä. Dreyfus-jutun vaikutukset politiikassa kannustivat uutta hallitusta sekulaariin politiikkaan. Se sääti lait, joilla lähes kaikki uskonnolliset sääntökunnat lakkautettiin Ranskassa ja katolisen kirkon julkiset tehtävät varsinkin kansanopetuksessa poistettiin. Seurauksena oli Ranskan ja Vatikaanin välisten diplomaattisuhteiden katkeaminen. Combes kirjoitti hallituksensa linjauksia puolustaneet teokset "Une Campagne laïque" (1904) ja "Une Deuxième Campagne laïque" (1905). Hänen politiikkansa huipentui joulukuussa 1905 hyväksyttyyn lakiin kirkon ja valtion erottamisesta, joskin siinä vaiheessa hän ei enää ollut itse pääministerinä.
Combesin hallitus kaatui "affaire des fiches de délation" (”ilmiantolappujen tapaus”) -nimellä tunnettuun skandaaliin, kun paljastui että kirkonvastaisena tunnettu sotaministeri, kenraali Louis André oli hankkinut vapaamuurariryhmiltä ilmiantoja taantumuksellisiksi ja katolisiksi epäillyistä armeijan upseereista. Combes kuitenkin pysyi arvostettuna tasavaltalaisten keskuudessa ja lokakuussa 1915 hänet kutsuttiin korkeasta iästään huolimatta salkuttomaksi ministeriksi Aristide Briandin hallitukseen.
Back from the Grave

Back from the Grave on suomalaisen thrash metal -yhtyeen Faff-Beyn esikoisalbumi. Se julkaistiin vuonna 1988 levymerkillä Bad Vugum.
Albumin musiikki oli ilmestyessään ristiriitaista, sillä se oli liian raskasta hc-punkkareille ja liian rosoista perinteisille metallimusiikin kuuntelijoille. Back from the Grave on yhtyeen tuotannon raskain studioalbumi.
René Viviani

René Viviani (8. marraskuuta 1863 Sidi Bel Abbès, Ranskan Algeria – 7. syyskuuta 1925 Le Plessis-Robinson, Ranska) oli ranskalainen vasemmistopoliitikko, joka toimi Ranskan pääministerinä ensimmäisen maailmansodan alussa vuosina 1914–1915.
Elämäkerta.
Vivianin suku oli alkujaan Italiasta ja asettunut asumaan Ranskalle kuuluneeseen Algeriaan. Viviani kouluttautui lakimieheksi ja toimi asianajajana ensin Algerissa ja sitten Pariisissa. Hän erikoistui puolustamaan työläisten, sosialistien sekä ammattiyhdistysväen oikeuksia ja sai mainetta lahjakkaana puhujana. Viviani oli edustajainkamarin jäsenenä vuosina 1893–1902 Pariisista valittuna. Hän auttoi Jean Jaurès’ta ja Aristide Briandia Ranskan sosialistisen puolueen perustamisessa. Vuonna 1904 perustettiin sosialistinen sanomalehti "L’Humanité" ja seuraavana vuonna puolue nimellä Työväeninternationaalin ranskalainen osasto (SFIO). Sekä Viviani että Briand kuitenkin jättivät puolueen lokakuussa 1906 ryhtyäkseen ministereiksi Georges Clemenceaun hallitukseen. Viviani esiintyi tämän jälkeen ”riippumattomana sosialistina”. Hän oli Ranskan ensimmäinen työministeri, mutta Clemenceaun hallitus ei saanut työolojen alalla merkittäviä parannuksia aikaan. Hän jatkoi työministerinä vielä Briandin johtamassa hallituksessa marraskuuhun 1910 saakka ja sai aikaiseksi edellisen vuosikymmenen sosiaalilainsäädännön kodifioimisen.
Joulukuusta 1913 kesäkuuhun 1914 Viviani toimi opetusministerinä. Presidentti Raymond Poincaré pyysi häntä kokoamaan hallituksen aivan maailmansodan kynnyksellä, ja Vivianista tuli 16. kesäkuuta 1914 pää- ja ulkoministeri. Saksan julistettua sodan Ranskalle 3. elokuuta hän kuitenkin luopui ulkoministerin tehtävistä ja muodosti kuun lopussa Poincarén toiveiden mukaisesti kansallisen yhtenäisyyden hallituksen, johon tuli edustajia kaikista puolueista. Sota-asiat Viviani jätti pääasiassa ylipäällikkö Joseph Joffren päätösvaltaan. Viviania kritisoitiin Ranskan joukkojen kasvavasta asepulasta, ja hän jätti pääministerin tehtävät lokakuussa 1915 Bulgarian liityttyä sotaan keskusvaltojen puolelle. Hän jatkoi kuitenkin oikeusministerinä maaliskuuhun 1917 saakka.
Viviani edusti Ranskaa Kansainliiton kokouksissa Genevessä vuosina 1920 ja 1921 sekä Washingtonin konferenssissa. Vuodesta 1922 hän toimi senaatin jäsenenä.
Kauko Aromaa

Kauko Reijo Tapio Aromaa (9. lokakuuta 1943 Helsinki – 18. tammikuuta 2019 Helsinki) oli suomalainen kriminologi. 
Aromaa on koulutukseltaan valtiotieteiden maisteri 1969 ja lisensiaatti 1982. Hän toimi Euroopan kriminaalipolitiikan instituutin (HEUNI) ja Oikeuspoliittisen tutkimuslaitoksen johtajana. Aromaa jäi eläkkeelle vuonna 2011.
Kauko Aromaan vanhemmat olivat teollisuusneuvos Asser Aromaa ja Kaino Edit Ruoho.
Veikko Paatero

Kaarlo Veikko Paatero (22. elokuuta 1903 Helsinki – 27. elokuuta 1986) oli suomalainen matemaatikko. Hän väitteli filosofian tohtoriksi ja oli Helsingin yliopiston apulaisprofessori 1938. Hän toimi matematiikanopettajana myös kouluissa, Suomalaisen Normaalilyseon matematiikan, fysiikan ja kemian tuntiopettajana 1927−1932; vanhempana lehtorina 1932−1938. Hänen väitöskirjansa aihe oli "Über die konforme Abbildung von Gebieten deren Ränder von beschränkter Drehung sind". Hän julkaisi tutkimuksia funktioteorian alalta.
Tšekin Davis Cup -joukkue

Tšekin Davis Cup -joukkue edustaa Tšekkiä tenniksen Davis Cupissa. Tšekki osallistui ensimmäisen kerran Davis Cupiin vuonna 1921, silloin Tšekkoslovakiana. Vuodesta 1993 lähtien Tšekki on pelannut itsenäisenä maana.
Maa on osallistunut Davis Cupiin 80 vuonna. Sinä aikana se on pelannut 200 maaottelua, voittanut 123 ja hävinnyt 76. Maa on voittanut Davis Cupin kolme kertaa, vuosina 1980 (Tšekkoslovakiana), 2012 ja 2013.
Brågarpin kirkko

Brågarpin kirkko () on Ruotsissa Staffanstorpin kunnassa sijaitseva kirkkorakennus. Vanhan puisen sauvakirkon korvasi nykyinen kivikirkko 1100-luvun puolivälissä. Kirkon kastemalja on peräisin samalta ajalta. Nykyinen alttari on tehty 1950-luvun restauroinnin yhteydessä. Vanhaa vuodelta 1618 peräisin ollutta alttaria ei saatu palautettua hyvään kuntoon, niin se siirrettiin seurakuntataloon.
Alfred zu Windischgrätz

Alfred Candidus Ferdinand, Windischgrätzin ruhtinas (myös muodossa Windisch-Graetz, ääntämys [vindišgre:ts]; 11. toukokuuta 1787 Bryssel, Itävallan Alankomaat – 21. maaliskuuta 1862 Wien, Itävalta) oli itävaltalainen sotamarsalkka, joka kukisti vallankumouksen Habsburgien valtakunnassa vuoden 1848 aikana.
Elämänvaiheet.
Alfred zu Windischgrätz kuului Steiermarkista lähtöisin olevaan Windisch-Graetzin merkittävään aatelissukuun, joka oli korotettu vuonna 1558 kreivilliseen ja 1804 ruhtinaalliseen arvoon.
Windischgrätz aloitti sotilasuransa Itävallan keisarillisessa armeijassa vuonna 1804 ja palveli rykmentin komentajana Napoleonia vastaan käydyissä sodissa. Hän sai 1826 ylennyksen kenraalimajuriksi. Vuonna 1833 hänet ylennettiin sotamarsalkkaluutnantiksi ja nimitettiin divisioonankomentajaksi. Vuodesta 1840 hän toimi Böömin sotilaskomentajana. Windischgrätz tunnettiin jyrkkänä ja pelättynä taantumuksellisena. Kun vallankumous puhkesi maaliskuussa 1848, hänelle myönnettiin Wienissä rajoittamattomat sotilaalliset ja siviilivaltaoikeudet tilanteen hallitsemiseksi. Kesäkuussa hän kukisti kovaotteisesti kansannousun Prahassa. Hänen vaimonsa sai surmansa Prahan tapahtumien yhteydessä. Lokakuussa Windischgrätz ylennettiin sotamarsalkaksi ja hänelle myönnettiin täydet valtuudet kukistaa kumous Wienissä sekä salainen oikeus ottaa tarvittaessa komentoonsa kaikki keisarilliset joukot muualla paitsi Italiassa. 30. lokakuuta hän otti yhteen unkarilaisten joukkojen kanssa Schwechatin taistelussa.
Windischgrätz neuvoi keisari Ferdinand I:tä luopumaan kruunusta nuoren Frans Joosefin hyväksi joulukuussa 1848 ja puolusti keisarin perinteisten valtaoikeuksien säilyttämistä. Hänen mukaansa keisari oli joko hallitsija Jumalan armosta tai sitten ”kanuunoiden armosta”. Seuraavaksi Windischgrätz osallistui Unkarin kapinan kukistamiseen. Hänen joukkonsa miehittivät Budapestin tammikuussa 1849 ja ajoivat kapinalliset Tiszan toiselle puolelle, mutta sen jälkeen sotamenestys lakkasi. Hänellä oli myös yhteistyövaikeuksia pääministeriksi kohonneen lankonsa Felix Schwarzenbergin kanssa. Gödöllön taistelussa 6. huhtikuuta 1849 kärsityn tappion seurauksena Windischgrätz vapautettiin palveluksesta. Hän vetäytyi sen jälkeen viettämään eläkepäiviään Böömiin. Italian sodan yhteydessä vuonna 1859 hänet lähetettiin vielä diplomaattisiin tehtäviin Berliiniin ja nimitettiin Mainzin liittolinnoituksen komentajaksi.
Windischgrätz julkaisi vuonna 1851 Unkarin kapinasta kertoneen teoksen "Der winterfeldzug 1848-49 in Ungarn".
Windischgrätzin samanniminen poika toimi vuosina 1893–1895 Itävallan pääministerinä.