tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Lewis Tewanima

Lewis Tewanima myös Louis Tewanima (1888 Second Mesa, Arizona, Yhdysvallat – 18. tammikuuta 1969 Second Mesa, Arizona, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen hopi-intiaaneihin kuulunut pitkän matkan juoksija. Hän kilpaili aktiivisesti vuodet 1907–1912 ja osallistui kahdesti olympialaisiin. Tukholmassa 1912 Tewanima sijoittui hopealle 10 000 metrin juoksussa. 
Elämä.
Tewanima syntyi hopi-intiaanien reservaatissa ja eli siellä lähes koko elämänsä. Hänet siirrettiin pois 1906, kun hopi-intiaanit ajautuivat riitoihin Yhdysvaltain hallituksen kanssa koulutuksesta. Tewanima lähetettiin Second Mesasta ensin Fort Wingateen ja sitten 1907 intiaaneille suunnattuun Carlisle Indian Industrial Schooliin.
Tewanima onnistui nopeasti vakuuttamaan Carlislen koulun valmentajan Glenn Scobey Warnerin juoksukyvyistään. Tewanima juoksi säännöllisesti Carlislen joukkueessa 10–15 mailin matkoja. Hän voitti vuonna 1908 Pennsylvanian yliopiston maastojuoksukilpailun ja pääsi edustamaan Yhdysvaltoja Lontoon olympialaisiin. Tewanima sijoittui olympiamaratonilla yhdeksänneksi ajalla 3.09.15.
Olympialaisten jälkeen Tewanima ja Jim Thorpe kuuluivat yleisurheilujoukkueeseen, joka onnistui usein voittamaan korkeakoulukilpailuissa kaikki suuremmat oppilaitokset. He olivat niin ylivoimaisia, että heidät nimettiin Yhdysvaltain Tukholman olympialaisten joukkueeseen ilman karsintakilpailuja. Tewanima sijoittui olympialaisten 10 000 metrin kilpailussa hopealle Hannes Kolehmaisen jälkeen. Tewanima osallistui olympialaisissa lisäksi maratonille, jossa sijoittui 16:nneksi.
Tewanima palasi vuoden 1912 olympialaisten jälkeen kotireservaattiinsa, jossa hän paimensi lampaita ja kasvatti maissia, meloneita ja papuja. Tewanima matkusti loppuelämänsä aikana vain harvoin kotinsa ulkopuolelle. Hän kuitenkin osallistui vuonna 1920 New Orleansissa 20 mailin Mardi Gras -juoksuun ja New York Evening Mailin maratonille, jotka hän voitti. Lisäksi hän teki samana vuonna Madison Square Gardenissa 10 mailin maailmanennätyksen.
Tewanima kuoli tammikuussa 1969 pudottuaan noin 20 metriä korkealta kallionkielekkeeltä. Hän oli matkalla kotiinsa uskonnollisesta seremoniasta, kun hän eksyi pimeässä eikä nähnyt heikentyneen näkönsä takia kunnolla eteensä.
Tunnustukset ja merkitys.
Tewanima sai useita tunnustuksia vielä elinaikanaan. Vuonna 1954 hänet valittiin Yhdysvaltain 22 parhaimman olympialaisyleisurheilijan joukkoon, ja vuonna 1957 hän kuului ensimmäisiin Arizonan urheilun kunniagalleriaan valittuihin henkilöihin.
Tewanimaa muistetaan hopi-intiaanien parissa, ja hän on erityisesti nuorten juoksijoiden sankari. Hopit ovat järjestäneet vuodesta 1974 alkaen Tewaniman mukaan nimettyä maastojuoksukilpailua.
Bruno Visintin

Bruno Visintin (23. marraskuuta 1932 La Spezia – 11. tammikuuta 2015 La Spezia) oli italialainen nyrkkeilijä, olympiamitalisti ja Euroopan mestari.
Visintin voitti sarjan 63,5 kg olympiapronssia Helsingissä 1952. Vuotta aikaisemmin hän voitti sarjassa 60 kg Euroopan mestaruuden. Myöhemmin Visintin otteli ammattilaisena.
Visintin kuoli La Speziassa sairaalassa 11. tammikuuta 2015, 82-vuotiaana.
Liuksiala

Liuksiala on seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi:
Torsten Leonard Lode

Torsten Leonard Lode (25. toukokuuta 1855 Leppävirta – 16. toukokuuta 1924 Helsinki) oli sekä Venäjän keisarillisessa armeijassa että Suomen sisällissodan valkoisessa armeijassa palvellut suomalainen kenraalimajuri. Hän oli Turkin sodan viimeisiä suomalaisia veteraaneja.
Elämäkerta.
Loden vanhemmat olivat majuri Carl Torsten Fredrik Lode ja Severina Oktavia von Korsak ja puoliso vuodesta 1895 Signe Ellen Olga Aimée von Frenckell, kauppaneuvos Frans von Frenckellin tytär. Lode tuli vuonna 1871 palvelukseen aliupseerina 89. Belomorskin jalkaväkirykmenttiin Tallinnaan, mutta komennettiin jo samana vuonna Helsingin junkkarikouluun. Vanhemmaksi aliupseeriksi hänet ylennettiin 1873 ja porte-épée-junkkariksi 1874. Koulusta samana vuonna valmistuttuaan hänet määrättiin vänrikkinä 90. Onegon jalkaväkirykmenttiin. Seuraavana vuonna Lode siirrettiin takaisin 89. Belomorskin jalkaväkirykmenttiin, mutta hän ei saapunut palvelukseen sinne, ja siksi hänet komennettiin 1876 koeajalle Henkivartioväen 3. Suomen tarkk’ampujapataljoonaan. Turkin sodassa taistellut Lode haavoittui Gornyi Dubnjakin taistelussa lokakuussa 1877, minkä jälkeen hänet siirrettiin Suomeen. Hänet ylennettiin aliluutnantiksi 1878 ja määrättiin vt. paikallisadjutantiksi Helsingin kaupungin komendantin esikuntaan 1881. Luutnantiksi hän yleni 1882 ja alikapteeniksi 1887. 
Adjutantin tehtävästä 1889 vapautettu Lode komennettiin Haminan kadettikoulun komppaniaupseeriksi ja määrättiin 1890 kadettikoulun yhteydessä toimivan vapaaehtoisen komennuskunnan päälliköksi. Tältä komennukselta hän palasi Henkivartioväen 3. Suomen tarkk’ampujapataljoonaan 1894, oli seuraavana vuonna lyhyen ajan komennettuna sotilasjäseneksi Vaasan läänin 2. kutsuntatoimistossa ja toimi sitten pataljoonansa komppanianpäällikkönä. Lode ylennettiin kapteeniksi 1896 ja everstiksi 1899, jolloin hänet myös määrättiin pataljoonan nuoremmaksi esiupseeriksi ja vt. taloudenhoitajaksi syksyyn 1900. Hän sai eron sotapalveluksesta kenraalimajurina pataljoonan lakkauttamisen yhteydessä marraskuussa 1904.
Lode osallistui aatelissäädyssä valtiopäiville 1882, 1885, 1888 ja 1905–1906.
Venäjän keisarillisen armeijan sotilasuran jälkeen Lode toimi vuoteen 1918 liikemiehenä Ruotsissa ja Tanskassa, mutta palasi Suomeen sisällissodan puhjettua. Hänet määrättiin helmikuussa 1918 kenraali Martin Wetzerin esikunnan komendanttiviraston päälliköksi, merkittiin kenraalimajurina Suomen armeijan upseeriluetteloihin ja siirrettiin Länsiarmeijan esikunnan komendantiksi maaliskuussa 1918. Reserviin hän sai siirron saman vuoden kesäkuussa. Sen jälkeen hän siirtyi Tanskaan Suomen sotilasasiamieheksi. Hän oli aktiivisti mukana, kun Viron Avustamisen Päätoimikunta toimi aktiivisti saadakseen Tanskasta vapaaehtoisia Viron vapaussotaan. Niinpä Tanskassa muodostettiin noin 200 miehen Tanskalainen vapaaehtoiskomppania, joka lähti laivakuljetuksella maaliskuun lopulla Suomen kautta Viroon. Lode hoiti matkan yhteydessä tanskalaisten vapaaehtoisten sopimukset Viron vapaussotaan osallistumisesta taistelussa bolševikkeja vastaan.
Taking Lives

Taking Lives () on vuonna 2004 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalais-kanadalainen psykologinen jännityselokuva, jonka ohjasi D. J. Caruso. Elokuvan pääosissa ovat Angelina Jolie ja Ethan Hawke. "Taking Lives" perustuu löyhästi Michael Pyen romaaniin "Taking Lives" (1999), jonka pohjalta Jon Bokenkamp laati käsikirjoituksen. Elokuva sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa 16. maaliskuuta 2004.
Juoni.
Montrealin poliisi ei ole onnistunut jäljittämään sarjamurhaajaa, joka on varastanut uhriensa henkilöllisyydet jo vuosien ajan. Tutkimukset lähtevät kunnolla liikkeelle, kun kanadalaiset kutsuvat apuun Illeana Scottin (Angelina Jolie), joka on sarjamurhaajiin erikoistunut FBI-agentti ja -profiloija. Scottin työnä on päästä sarjamurhaajan ajatusmaailmaan sekä ennakoida ja estää hänen liikkeensä, mutta jotenkin sarjamurhaaja tietää vielä enemmän Scottista. Tutkimusten edetessä paljastuu monia hämmentäviä asioita.
Tuotanto.
"Taking Lives" kuvattiin pääosin Kanadan Quebecin provinssissa. Quebecissa elokuvaa kuvattiin muun muassa Montrealissa, Quebecissä, Stansteadissa, Joliettessa ja Saint-Oursissa. "Taking Livesia" kuvattiin myös WB:n studioilla Kalifornian Burbankissa. Elokuva kuvattiin 45 miljoonan dollarin budjetilla huhti-elokuussa 2003.
Julkaisu ja vastaanotto.
"Taking Lives" sai ensi-iltansa Los Angelesin Hollywoodissa 16. maaliskuuta 2004. Elokuva sai maanlaajuisen teatteriensi-iltansa Yhdysvalloissa 19. maaliskuuta 2004. Suomessa elokuvaa ei esitetty teattereissa, mutta se julkaistiin DVD:nä 10. syyskuuta 2004. "Taking Lives" julkaistiin ensimmäisen kerran DVD:nä Yhdysvaltain markkinoille 17. elokuuta 2004.
"Taking Lives" tuotti kotimaassaan Yhdysvalloissa 32 682 342 dollaria ja ulkomailla 32 788 187 dollaria. Elokuva tuotti yhteensä 65 470 529 dollaria. "Taking Lives" on saanut elokuvakriitikoilta kielteisen vastaanoton. Rotten Tomatoes -sivuston mukaan 157 arvostelun perusteella laskettuna kriitikoiden arvosteluista 22 prosenttia oli positiivisia. Metacriticin mukaan 35 arvostelun perusteella elokuva on saanut 38 pistettä sadasta mahdollisesta.
Giórgos Ntaláras

Giórgos Ntaláras (, kansainvälisesti usein George Dalaras, s. 29. syyskuuta 1949 Pireus, Kreikka) on kreikkalainen, kansainvälisesti tunnettu laulaja ja muusikko. 
Ntaláraksen ensimmäinen levytys tapahtui vuonna 1968. Hän on tuonut muun muassa Mános Chatzidákiksen ja Míkis Theodorákiksen musiikkia tulkitsemalla maailmalla tunnetuksi kreikkalaista rebetikoa ja hän on yhdistellyt omassa musiikissaan vanhaa kansanmusiikkia ja popmusiikkia. Hänen tunnetuimpia kappaleita ovat esimerkiksi ”You Deserved a Better Love” ja ”My Pleasure, My Pain”. Ntaláras nimitettiin vuonna 2006 Unicefin hyvän tahdon lähettilääksi. Ntaláras on esiintynyt Suomessakin muutamia kertoja, muun muassa Finlandia-talossa vuosina 2010 ja 2014.
Ntaláraksen isä oli kreikkalainen laulaja Loukás Ntarálas, joka oli uransa huipulla 1950- ja 1960-luvuilla.
Natalia Starr

Natalia Starr (alkuperäiseltä nimeltään Katarzyna Tyszka, s. 22. maaliskuuta 1993 Varsova, Puola) on puolalais-yhdysvaltalainen pornonäyttelijä. Myös hänen Natasha-siskonsa on pornonäyttelijä. Vuonna 2018 hän oli ehdolla neljässä kategoriassa AVN-palkintotilaisuudessa. Hän on toiminut myös "Penthousen" mallina ja oli kuukauden Penthouse Pet heinäkuussa 2013.
A. K. Loimaranta

Aarre Kalervo Loimaranta (7. kesäkuuta 1913 Ulvila – 15. elokuuta 1981 Helsinki) oli Helsingin apulaiskaupunginjohtaja. 
Hän valmistui filosofian maisteriksi 1936 ja toimi sen jälkeen Kankaanpään yhteislyseon opettajama 1939–1945 ja Kallion yhteiskoulun opettajana 1945–1952. Helsingin suomalaisen yhteiskoulun matematiikan ja fysiikan vanhempi lehtori hän oli 1952–1961. Hänet valittiin 1961 Helsingin apulaiskaupunginjohtajaksi (opetus- ja sivistystoimi). Hän oli vt. kouluneuvos 1952, 1954 ja 1955.
Hän kuului Liberaaliseen kansanpuolueeseen ja oli viemässä Helsinkiä peruskouluaikaan.
Valkoinen kuiva kausi

Valkoinen kuiva kausi ("A Dry White Season") on vuonna 1989 valmistunut draamaelokuva. Sen on ohjannut Euzhan Palcy ja se perustuu André Brinkin samannimiseen romaaniin. Elokuvan tapahtumat sijoittuvat Etelä-Afrikkaan, ja aiheena on apartheid.
Pääosia elokuvassa näyttelevät Marlon Brando, Donald Sutherland, Janet Suzman, Zakes Mokae, Jürgen Prochnow ja Susan Sarandon. Brando oli Oscar-ehdokkaana parhaan miessivuosan kategoriassa. 
Arvioita.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Asko Alanen sanoo elokuvaa jännärimäiseksi draamaksi, joka kuitenkin toistaa tuttuja apartheid-kritiikin kuvioita. Hän antaa elokuvalle kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”. "VideoHound’s Golden Movie Retriever" sanoo elokuvaa hyvää tarkoittavaksi ja antaa sille kolme tähteä neljästä.
Dichapetalaceae

Dichapetalaceae on pieni trooppinen kasviheimo koppisiemenisten Malpighiales-lahkossa.
Tuntomerkit.
Heimon kasvit ovat puita tai liaaneja, joiden haarat ovat korkkihuokosellisia. Lehdet sijaitsevat kierteisesti, korvakkeet ovat toisinaan ripsuisia ja lavan sivusuonet muodostavat silmukoita; suonitus on erityisen selvä lavan alapinnalla, jossa on usein myös litteitä rauhasia. Kukinto on viuhkomainen ja tavallisesti kasvanut kiinni lehden ruotiin (epifyllinen kukinto) ja siinä on pieniä, tavallisesti vastakohtaisia kukkia. Terälehdet ovat tavallisesti kaksiliuskaisia, joskus ehyitä, mustaksi kuivuvia. Mesiäinen on rengasmainen tai kahtena liuskana terälehtien kohdalla. Heteitä on viisi, ne ovat verhovastaisia; joskus heteitä on kolme toimivaa ja kaksi joutohedettä. Sikiäin on yhdislehtinen ja tavallisesti kehänpäällinen; luotit ovat enemmän tai vähemmän pistemäisiä ja nystyisiä. Hedelmä on litistynyt ja tavallisesti yksilokeroinen ja -siemeninen luumarja tai harvoin selkäluomainen kota; luumarja on lyhyen, tiheän ja kiiltävän pystykarvoituksen peittämä.
Ainakin samettimarjojen ("Dichapetalum") suvussa on siemenen sisältämissä öljyissä hyvin myrkyllisiä happoja ja muita yhdisteitä (triterpeenejä), ja joidenkin lajien siemenet ovat vaipallisia. Erityisesti "Tapura"-suvun kukat ovat rakenteeltaan monimutkaisia.
Levinneisyys.
Heimon levinneisyys käsittää tropiikin; vähiten lajeja on Malaijien saaristossa.
Luokittelu.
Dichapetalaceae-heimossa on kolme sukua ja 165 lajia. Niistä 130 kuuluu sukuun samettimarjat ("Dichapetalum"). Muut suvut ovat "Stephanopodium" ja "Tapura". Heimon ikä voi olla (36–)20.7(–6.8) miljoonaa vuotta.
Cronquist (1981) vei heimon kelasköynnöskasvien yhteyteen lahkoon Celastrales, Takhtajan (1997) taas tyräkkikasvien yhteyteen lahkoon Euphorbiales. Lähin sukulaisheimo on Trigoniaceae.
Klåsarön vesivoimalaitos

Klåsarön vesivoimalaitos on vesivoimalaitos Loosarinkoskessa Pyhtäällä Kymijoen länsihaarassa, joka laskee Suomenlahteen. Kosken putouskorkeus on 2,7–3,5 metriä, ja voimalaitoksen teho 4,6 MW. Koskessa on Klåsarö Oy:n perustama voimala, joka on valmistunut 1983, mutta siinä on ollut voimala jo aiemminkin. Klåsarö-yhtiö perustettiin 1975 voimalan rakentamista varten. Osakkaita oli perustamisvaiheessa A. Ahlström Oy (9 osaketta), Kajaanin Koski- ja Teollisuus Oy (1 osake) ja Oy Stockfors Ab (10 osaketta). Vuodesta 1980 osakkeet jakautuivat tasan A. Ahlströmin ja Stockforsin kesken. Koko osakekanta siirtyi Ahlströmille vuonna 1984. Enso-Gutzeit osti Klåsarön koko osakekannan ja myi sen pois vuonna 1994. Voimalaitoksen on omistanut Oy Mankala Ab vuodesta 2001.
Abubakar Shekau

Abubakar Shekau oli pääasiassa Nigeriassa toimivan terroristijärjestö Boko Haramin johtohahmo.
Abubakar Shekau syntyi Shekau-nimisessä kylässä Nigerian koillisosassa sijaitsevassa Yoben osavaltiossa. Etniseltä taustaltaan hän oli kanuri ja hän puhui sujuvasti kanuria, hausaa ja arabiaa. Shekaun tarkkaa ikää ei tiedetä, mutta hänen kerrotaan syntyneen välillä 1965–1975 ja opiskelleen teologiaa. Shekaun uskotaan tavanneen häntä Boko Haramin johdossa edeltäneen Mohammed Yusufin Boko Haramin tukialueena toimineessa Maidugurin kaupungissa Bornon osavaltiossa. Yusuf sai surmansa ollessaan poliisin pidättämänä vuonna 2009 ja Shekau esiintyi vuotta myöhemmin videolla Boko Haramin johtajana.
Joidenkin lähteiden mukaan Shekaulla oli neljä vaimoa, joista yhden kanssa hän oli naimisissa. Hän myös adoptoi näiden lapset. Boko Haram koostuu useista toisiinsa löyhästi liittyneistä järjestöistä ja Shekau johti sitä vain muutamien yhteyksien kautta. Kaikki eri ryhmittymien johtajat eivät välttämättä ole koskaan olleet yhteyksissä hänen kanssaan. Shekau toimi myös järjestön uskonnollisena johtajana ja sai lempinimen "Darul Tawheed", eli vapaasti käännettynä tauhidin asiantuntija. Nigerian uskonoppineiden valtaosa ei kuitenkaan pidä häntä oikeana uskonoppineena. Kilpaileva Iswap-jihadistiryhmä väitti Shekaun tehneen itsemurhan toukokuussa 2021 kesken ryhmittymien välisen taistelun. Boko Haram vahvisti kuoleman myöhemmin videolla.
Ullakkojengi

Ullakkojengi () on vuonna 2009 ensi-iltansa saanut seikkailu-komediaelokuva. Se on lajityypiltään tiedefiktio. Elokuva kuvattiin Aucklandissa, Uudessa-Seelannissa vuonna 2008 ja sen ensi-ilta oli 31. heinäkuuta 2009.
Juoni.
Pearsonin perhe lähtee kesälomalle syrjäiselle järvenrantamökille. Serkuskatraan lomanvietto saa yllättävän käänteen, kun mökin katolle laskeutuu pieniä vihreitä avaruusolentoja. Muukalaisilla on mielessään inhat juonet maailman valloittamiseksi. Lasten tehtäväksi jää tunkeutujien pysäyttäminen, mutta kaikkein haastavin osuus on salata homma vanhemmilta.
Eduard Hanslick

Eduard Hanslick (11. syyskuuta 1825 Praha – 6. elokuuta 1904 Baden) oli itävaltalainen musiikkitieteilijä ja aikansa vaikutusvaltaisimpia musiikkiarvostelijoita.
Varhaisvaiheet.
Eduard Hanslick syntyi musikaaliseen perheeseen; hänen isänsä Joseph Adolph Hanslick työskenteli estetiikan opettajana ja kirjastonhoitajana ja opetti lapsilleen musiikkia. Äiti Karoline o.s. Kisch oli juutalaista kauppiassukua.
Hanslick opiskeli aluksi oikeustiedettä Prahan ja Wienin yliopistossa ja valmistui vuonna 1849. Hän opiskeli myös pianonsoittoa ja sävellystä Václav Jan Křtitel Tomášekin johdolla vuosina 1843–1847. Hän sävelsi lauluja, mutta niitä julkaistiin vasta vuonna 1875. Hanslick työskenteli lakimiehenä Klagenfurtissa vuodet 1850–1852.
Musiikkiarvostelijana.
Arvostelijanuransa Hanslick aloitti 1840-luvulla. Hän kirjoitti wieniläisiin musiikkilehtiin arvosteluja, jotka olivat asiantuntevia, tarkkoja, usein sarkastisia ja poleemisia. Hänen toimeksiantajiaan olivat 1848–1853 "Wiener Zeitung", 1853–1864 "Die Presse" ja 1864–1901 "Die Neue Freie Presse". Hän matkusteli laajalti Euroopassa, ja hän oli keskeinen hahmo aikansa musiikkielämässä ja tunsi henkilökohtaisesti useimmat nimekkäät muusikot.
Aikansa musiikkirintamilla Hanslick asettui vastustamaan Richard Wagneria ja Anton Bruckneria; hän kuului Johannes Brahmsin lähimpiin ystäviin. Hanslickista tulikin yksi Wagner- ja Brahms-leirien kiistelyn keskushahmoista. Wagner parodioi Hanslickia oopperansa "Nürnbergin mestarilaulajat" Beckmesserin hahmossa.
Esteettinen teoria.
Hanslickin tunnetuin teos on musiikkiesteettinen tutkielma "Vom Musikalisch-Schönen" vuodelta 1854. Hanslick asettuu vastustamaan 1840-luvun tunne- ja sisältöestetiikkaa. Kirjasta tuli suosittu, ja sen pohjalta alettiin väitellä musiikin olemuksesta. Hanslick edusti muotoestetiikkaa: musiikin olemuksena ovat ”liikkuvat sävelmuodosteet” (). Hanslick pyrki vastustamaan niin sanottua uussaksalaista koulukuntaa (Franz Liszt, Richard Wagner) ja sen tunteenomaista ja ohjelmallista musiikkikäsitystä ja puolustamaan musiikin itseisarvoa ja riippumattomuutta; hänen mukaansa musiikki ei ole suoraan yhteydessä tunteisiin, vaikka musiikki voikin havainnollistaa tunteen dynaamista luonnetta. Tunteiden asemesta Hanslick korosti musiikillisia ideoita ja niiden dynaamisuutta sekä musiikin rakennetta ja muotoa. Häntä voidaankin pitää strukturalistien edelläkävijänä. Hanslick piti W. A. Mozartia ja Ludwig van Beethovenia musiikillisen kehityksen huipentumina ja Robert Schumannia ja Johannes Brahmsia näiden arvollisina seuraajina.
Kriitikontoimensa rinnalla Hanslick teki myös akateemista uraa. Hän väitteli vuonna 1856 Wienin yliopistossa tohtoriksi musiikin historiasta ja estetiikasta ja opetti yliopistossa aluksi yksityisdosenttina vuodesta 1856 ja professorina 1861–1895. Hän oli Wienin yliopiston musiikinhistorian professuurin ensimmäinen hoitaja. Hän sai hovineuvoksen arvonimen vuonna 1886.
Hanslickin teos "Musiikille ominaisesta kauneudesta" julkaistiin suomeksi 160 vuotta ilmestymisensä jälkeen vuonna 2014.
DSCOVR

Deep Space Climate Observatory eli DSCOVR (aiemmin Triana) on NOAA:n Maata ja avaruussäätä tarkkaileva satelliitti. Se laukaistiin 12. helmikuuta 2015 kello 01.03 Suomen aikaa Cape Canaveral Air Force Stationista. Satelliitti saavutti lopullisen ratansa kesäkuussa 2015.
Satelliitti on sijoitettu L1-lagrangen pisteeseen Auringon ja Maan väliin puolentoista miljoonan kilometrin päähän Maasta, neljä kertaa Kuun kiertorataa edemmäs. Satelliitti tarkkailee aurinkotuulta avaruussään ennustamiseksi. Lisäksi satelliitti tarkkailee Maata, muiden muassa mitaten Maan Auringon puoleisen puolen säteilytasapainoa.
Historia.
Vuonna 1998 silloinen Yhdysvaltain varapresidentti Al Gore ehdotti Maata tarkkailevan satelliitin rakentamista. Satelliitin alkuperäinen nimitys oli Triana. Lisäksi se tunnettiin epävirallisella nimityksellä GoreSat. 
Vuonna 1999 NASAn valvontaviranomaisen (Inspector General) raportti arvioi, että ”hankkeen tieteellinen anti ei ole riittäävä kustannuksiin nähden.”
Vuonna 2000 valtaannoussut George W. Bushin hallinto pysäytti hankeen. Kongressin tiedeakatemialta tilaaman selvityksen mukaan hanke on kuitenkin tieteellisesti tarpeellinen.
Satelliitti pidettiin varastossa koko Bushin valtakauden ajan. Lokakuussa 2008 sateelliittia alettiin uudelleen valmistelemaan lentokelpoiseksi. NASA uudelleennimesi satelliitin Deep Space Climate Observatoryksi (DSCOVR). Satelliitin päätarkoitukseksi nostettiin vanhenevan Advanced Composition Explorer (ACE) aurinkosatelliitin korvaaminen. Joulukuussa 2012 ilmoitettiin, että satelliitti laukaistaan SpaceX:n Falcon 9 -raketilla. 
Lento.
DSCOVR laukaistiin SpaceX:n Falcon 9 v1.1 -raketilla onnistuneesti 12. helmikuuta 2015 kello 01.03 Suomen aikaa Cape Canaveral Air Force Stationista. Laukaisu oli SpaceX:n ja Falcon 9:n ensimmäinen syvään avaruuteen. Lennolla SpaceX aikoi yrittää toisen kerran raketin ensimmäisen vaiheen talteenottoa eli pehmeää laskeutumista lautalle mutta voimakas merenkäynti esti sen ja rakettivaihe laskettiin meren pintaan. Johtuen syvään avaruuteen suuntaavasta laukaisusta paluussa nopeus ja siten lämpötilat olivat suuremmat kuin LEO-laukaisussa mutta datan mukaan rakettivaihe laskeutui pystyssä meren pintaan ja 10 metrin tarkkuudella tavoiteltuun kohtaan. Ensimmäinen yritys SpaceX CRS-5 -lennolla ei onnistunut.
Lento kohteeseen kestää noin 100 päivää.
Loppijärvi

Loppijärvi eli myös Lopenjärvi on järvi Kanta-Hämeessä Lopella sen kirkonkylän eteläpuolella.
Maantietoa.
Järven pinta-ala on noin 12 neliökilometriä ja se on 7,3 kilometriä pitkä ja 4,1 kilometriä leveä. Pohjoisosa muodostaa suuren järvenosan, jonka keskellä sijaitsee suuria saaria. Sen itäosassa työntyy etelään 600 metriä pitkä Sajaniemi, jonka itäpuolella aukeaa etelään jatkuva viisi kilometriä pitkä, lahtimainen ja leveimmillään 1,5 kilometrinen järvenosa.
Järvessä on arvioitu olevan 25 saarta. Saarten yhteispinta-ala on 48,4 hehtaaria, mikä tekee 4,1% järvin pinta-alasta. Saarten rantaviivan yhteispituus on 8,6 kilometriä. Saarista Isosaari, Itusaari, Mustasaari ja Häimänsaari ovat yli hehtaarin suuruisia, saarista 19 ovat yli aarin suuruisia ja lopista kaksi ovat alle aarin kokoiset. Muita karttaan nimettyjä saaria ovat Nuottasaari, Keinusaari, Papinsaari, Kyrsäsaari, Neitsytsaari, Ankerinsaari, Heposaari, Kalliosaari, Varissaari, Uksensaari ja Palosaari.
Järven tilavuudeksi on luotaamalla saatu 20 664 tuhatta kuutiometriä. Sen keskisyvyys on 1,8 metriä ja suurin syvyys on 6,7 metriä. Järvi on tasaisen matala eikä siinä esiinny syvänteitä. Syvin kohta sijaitsee 250 metriä Isosaaren rannasta sen lounaispuolella.
Järven rantaviivan pituus on 46 kilometriä pitkä. Sen rannat ovat suurimmaksi osaksi viljeltyä, mutta peltojen välissä on paljon metsämaatakin. Rantojen läheisyydessä on runsaasti haja-asutusta ja vapaa-ajan asuntoja. Järven eteläpäässä sijaitsee Järventaustan kylä ja Kalevankulman kulmakunta. Itärannalla sijaitsee vielä Sajaniemi. Etelä- ja pohjoispäässä sijaitsevat Läyliäisten vierinen kirkko ja Lopen vanha kirkko. Lopen taajama-alue ulottuu nykyään lähden järven pohjoisrantaan asti. Läyliäisten taajama on vielä kilometrin päässä etelärannasta.
Vesistösuhteet.
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä Vanajan reitin valuma-alueella Tervajoen valuma-alueeseen, jonka Loppijärven valuma-alue järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 106,0 metriä mpy. Järvi on säännöstelty, jolloin vedenpinnan korkeuden tulee pysyä korkeusarvojen 105,39 metrin ja 106,09 metrin välillä.
Loppijärveen laskevat Erävisjärvi ja Särkijärvi sekä etelästä Yli-Heinijärvi, jonka vedenpinnan korkeus on 2,7 metriä ylempänä. Myös viereiseltä ojitetulta Hanhilamminsuolta, jossa sijaitsee Hanhilammi, on johdettu järveen ojia. Loppijärven lasku-uoma on Nummistenjoki, jota kutsutaan myös Lopenjoeksi tai Isojoeksi. Se lähtee pohjoisosan koillisosasta ja laskee Kesijärveen, sieltä eteenpäin Tervajokea pitkin Kernaalanjärveen, joka vuorostaan laskee Hiidenjokea myöten Vanajaveteen.
Luontoarvoja.
Vuonna 2013 julkaistussa Reija Laurilan opinnäytetyössä Loppijärven tilaa luonnehdittiin huolestuttavaksi. Järveen tulo tulo-ojiien kautta paljon ravinteita, mutta sitä myös poistui Nummistenjoen veden mukana 60 000 kilogrammaa typpeä ja 1 500 kilogrammaa fosforia. Järven oma sisäinen kuormitus on kuitenkin voimakasta, mikä heikentää järven tilaa voimakkaasti ja pidentää suojelutoimenpiteiden vaikutusaikaa suuresti.
Heikki Kotka

Heikki Matias Kotka (1940 Kannus – syyskuu 2021 Västerås) oli ruotsinsuomalainen kirjailija ja kuvataiteilija. Kotka muutti Ruotsiin vuonna 1966. Vuonna 2007 hän sai ruotsinsuomalaisen Kaisa Vilhuinen -kirjallisuuspalkinnon runokokoelmastaan "Ajolauta".
Sesse Koivisto

Maija-Liisa ”Sesse” Koivisto (o.s. Saraja; 24. toukokuuta 1932 – 10. tammikuuta 2021 Helsinki) oli suomalainen biologi ja tietokirjailija. Hän valmistui Helsingin yliopistosta filosofian maisteriksi vuonna 1955. Tämän jälkeen hän työskenteli muutaman vuoden biologian ja maantiedon opettajana, kunnes jäi kotiäidiksi. 
Koiviston puoliso oli Ilkka Koivisto yli 40 vuotta aina vuoteen 1994 asti, jolloin he erosivat. Vuosina 1968–1992 Koivistot asuivat Helsingin Korkeasaaressa, kun Ilkka Koivisto työskenteli Korkeasaaren eläintarhan johtajana. 
Sesse ja Ilkka Koivisto saivat vuonna 1972 tiedonjulkistamisen valtionpalkinnon yhdessä kirjoittamastaan kirjasta "Puusta pudonnut: Havaintoja eläimistä ja ihmisistä". Sesse Koiviston myydyin kirja on kuitenkin "Eläintarha olohuoneessamme". Sesse ja Ilkka Koivistolla on kolme lasta: Minna (s.1956), Kimmo (s. 1961) ja nuorin kirjailija Aura Koivisto. 
Avioeron jälkeen Sesse Koivisto eli parisuhteessa professori Kari Lagerspetzin kanssa tämän kuolemaan, vuoteen 2012 saakka. Hän kuoli 88-vuotiaana.
Eudimorphodon

Eudimorphodon oli lentoliskosuku, joka eli maapallolla triaskauden lopulla noin 210 miljoonaa vuotta sitten. Se ei ole yhtä tunnettu kuin "pteranodon" tai "rhamphorhynchus", mutta "eudimorphodonilla" on tärkeä paikka paleontologiassa yhtenä varhaisimmista tunnetuista lentoliskoista.
Sen siipien kärkiväli oli noin 60–100 senttimetriä. "Eudimorphodonilla" oli pitkä, luiseva häntä, jonka päässä oli vinoneliön muotoinen läppä. Siitä oli saattanut olla apua eläimen lentoradan ohjaamisessa käännöksissä. Rintalastan rakenteesta on päätelty, että se on saattanut pystyä myös aktiivisesti lentämään alkeellisilla siivillään.
"Eudimorphodonin" suu oli täynnä pieniä hampaita. Vaikka sen nokka oli vain noin 7–8 senttiä pitkä, siinä oli yli sata terävää hammasta.
"Eudimorphodon" on yksi harvoista lentoliskoista, joiden ruokavaliosta voidaan olla täysin varmoja, koska on olemassa yksi fossiilinäyte, jossa on mukana kalan ruotofossiileja. Sen oletetaan syöneen kalan lisäksi myös hyönteisiä ja ehkä muitakin selkärangattomia.
Johannes Rungius

Johannes Rungius eli "Johannes Matthiæ, Satacundensis" (noin 1666 Loimaa – 3. elokuuta 1704 Narva, Viro) oli suomalainen kirkkoherra ja Turun akatemian teologian, logiikan ja metafysiikan professori.
Rungiuksen vanhemmat olivat Loimaan kirkkoherra Matias Rungius (1640–1715) ja Anna Walstenius. Hän pääsi ylioppilaaksi Turussa 1681. Rungius valmistui Turun akatemiasta filosofian maisteriksi 1691 ja hänet vihittiin papiksi Turun hiippakunnassa samana vuonna.
Rungius oli kotisaarnaajana piispa Johannes Gezeliuksen luona 1691, Turun katedraalikoulun lehtorina vuodesta 1692 ja Tyrvään kirkkoherrana vuodesta 1695. Hän ei kuitenkaan astunut kirkkoherran virkaan, vaan toimi Gezeliuksen avustajana raamatunselitysteoksen laadinnassa ja toimi kääntäjänä. Rungiuksesta tuli Turun akatemian ylimääräinen teologian professori 1697 ja hän toimi logiikan ja metafysiikan professorina 1700–1701 ollen samalla palkkapitäjänsä Kaarinan kirkkoherrana vuodesta 1698 ja Liedon kirkkoherrana vuodesta 1699 sekä Turun tuomiokapitulin jäsenenä 1698–1701. Rungius oli myös synodaaliväitöksen vt. preeseksensä pappeinkokouksessa Turussa vuonna 1697. Rungius oli sitten Inkerin superintendenttinä Narvassa vuodesta 1701 ja hän oli samalla myös Narvan ruotsalaisen seurakunnan kirkkoherrana.
Rungius kuoli Narvan piirityksen aikana elokuun alussa 1704.
Rungius oli naimisissa vuodesta 1695 Anna Dorotea Munckin kanssa.
Original Sin – perisynti

Original Sin – perisynti () on Michael Cristoferin ohjaama ja käsikirjoittama yhdysvaltalainen eroottinen jännityselokuva vuodelta 2001. Elokuvan pääosia näyttelevät Antonio Banderas ja Angelina Jolie. Cristofer oli laatinut elokuvan käsikirjoituksen Cornell Woolrichin romaanin "Waltz into Darkness" (1947) pohjalta. "Original Sin – perisynti" on uudelleenfilmatisointi François Truffaut’n ohjaamasta "Mississipin velho" -elokuvasta ("La Sirène du Mississipi", 1969).
Juoni.
"Original Sin – perisynti" sijoittuu 1800-luvun lopun Kuubaan. Kuubalainen liikemies Luis Vargas (Antonio Banderas) päättää naida amerikkalaisen kirjeenvaihtoystävänsä Julia Russellin (Angelina Jolie). Kun Julia saapuu Kuubaan, he avioituvat heti, mutta onnellisesta alusta huolimatta rakkaustarina alkaakin mennä alamäkeen. Viaton Julia-vaimo onkin todellisuudessa oikea femme fatale, jolla on hämärä menneisyys.
Tuotanto.
"Original Sin – perisynti" kuvattiin työnimellä "Dancing in the Dark". Elokuvan kuvaukset alkoivat 14. helmikuuta 2000 ja päättyivät 21. huhtikuuta 2000. Elokuva kuvattiin Meksikossa 42 miljoonan dollarin budjetilla.
Julkaisu ja vastaanotto.
"Original Sin – perisynti" sai ensi-iltansa Ranskassa 11. heinäkuuta 2001. Yhdysvaltain ensi-ilta oli 31. heinäkuuta 2001. Elokuvan maanlaajuinen ensi-ilta Yhdysvalloissa oli 3. elokuuta 2001. Suomessa elokuvaa ei esitetty teattereissa, mutta se julkaistiin DVD:nä 24. lokakuuta 2001. "Original Sin – perisynti" tuotti Yhdysvalloissa 16 534 221 dollaria ja ulkomailla 18 868 099 dollaria. Yhteensä elokuva tuotti ilmestymisvuonnaan 35 402 320 dollarin lipputulot. Yhdysvalloissa elokuva julkaistiin ensimmäisen kerran DVD:nä 26. maaliskuuta 2002.
"Original Sin – perisynti" on saanut elokuvakriitikoilta kielteisen vastaanoton. Rotten Tomatoes -sivuston mukaan 91 arvostelun perusteella laskettuna kriitikoiden arvosteluista 12 prosenttia oli positiivisia. Metacriticin mukaan 24 arvostelun perusteella elokuva on saanut 33 pistettä sadasta mahdollisesta. Angelina Jolien roolisuoritus sai Golden Raspberry -ehdokkuuden huonoimmasta naispääosasta vuonna 2002.
Rovinj

Rovinj on kaupunki Istrian niemimaalla Adrianmeren rannalla Kroatiassa. Vuoden 2018 arvion mukaan siellä asui 14 501 asukasta.
Kaupunki sai alkunsa roomalaisten siirtokunnasta. Venetsialaiset hallitsivat sitä vuosina 1283–1797.
Suoma Korkee

Suoma Korkee (30. toukokuuta 1886 Satakunta – 15. elokuuta 1998 Raynham, Massachusetts, Yhdysvallat) oli suomalainen nainen, jonka kerrotaan kuolleen Yhdysvalloissa 112 vuoden ja 77 päivän iässä. Hän syntyi Satakunnassa vuonna 1886 ja muutti vuonna 1907 Yhdysvaltojen Massachusettsiin, jossa hän asui kuolemaansa 1998 saakka.
Ulla Matikainen

Ulla Matikainen (s. 1. syyskuuta 1980) suomalainen jalkapalloilija, joka on pelannut Suomen pääsarjatasolla yli kymmenen vuotta. Nykyisessä Naisten Liigassa hän on pelannut vuodesta 2007 lähtien noin 120 ottelua. Pelimäärä pääsarjataolla on noin 200. Matikainen on pelannut pääasiallisesti topparina, mutta hän on pelannut useita vuosia myös keskikentällä eri rooleissa. Hänet on nähty muillakin pelipaikoilla, ja hän on toiminut joukkueensa kapteenina useina vuosina. Matikainen on toiminut myös useissa muissa jalkapalloon liittyvissä luottamustehtävissä. Matikaisen kaksossisar Noora Matikainen pelasi maalivahtina Naisten Liigassa.
Johan Munster

Johan Munster eli "Johannes Bernhardi, Aboensis" (k. kesällä 1714 Helsingin lähellä) oli suomalainen kirkkoherra ja Turun akatemian käytännöllisen filosofian professori ja rehtori.
Munsterin vanhemmat olivat Turun pormestari Berndt Riggertsson Munster (k. 1696) ja hänen toinen puolisonsa Margareta Pettersdotter Thessleff. Hän pääsi ylioppilaaksi Turussa 1677 tai 1678. Munster valmistui Turun akatemiasta filosofian maisteriksi 1688 ja hänet vihittiin papiksi Turun hiippakunnassa 1703.
Munster oli Turun akatemian ensimmäisenä filosofian apulaisena ja akatemian sihteerinä sekä ylimääräisenä filosofian professorina vuodesta 1692. Hänestä tuli käytännöllisen filosofian professori 1694 ja hän toimi samalla palkkapitäjänsä Liedon kirkkoherrana vuodesta 1703, Turun suomalaisen seurakunnan kirkkoherrana vuodesta 1707 sekä oli Turun tuomiokapitulin jäsenenä vuodesta 1710. Munster toimi Turun akatemian rehtorina 1700–1701 ja 1708–1709. Munster jäi isovihan alkuaikoina Turkuun ja toimi opetustehtävissä vielä kevätlukukauden 1714. Hän lähti sitten sotatoimia pakoon mutta joutui venäläisten vangiksi Kumlingessa kesällä 1714. Munster kuoli saman kesänä Helsingin lähellä sotavankina ollessaan matkalla Pietariin.
Munster oli naimisissa vuodesta 1693 Kristina Jakobsdotter Flachseniuksen kanssa.
Netfilter

Netfilter on Linuxin ytimessä versiosta 2.4 lähtien oleva järjestelmä verkkopakettien muokkaamiseen ja pysäyttämiseen. Sen asetuksia muokataan yleensä iptablesin avulla.
nftables on iptablesin seuraaja.
Ahvenanmaan saaristo

Ahvenanmaan saaristo () on yli 6 700 saaren saariryhmä Saaristomerellä Manner-Ahvenanmaan ja Kihdin välillä. Saariryhmä tavataan jakaa pohjoiseen ja eteläiseen saaristoon, ja joskus myös Manner-Ahvenanmaa lasketaan siihen mukaan.
Hallinto.
Ahvenanmaan saaristo kuuluu kokonaisuudessaan Ahvenanmaan maakuntaan. Maakunnassa on kolme seutukuntaa: Mariehamns stad ja Ålands landsbygd Manner-Ahvenanmaalla ja Ålands skärgård saaristossa. Pelkästään saaristossa sijaitsevia kuntia ovat Brändö, Eckerö, Föglö, Kumlinge, Kökar, Lemland, Lumparland, Sottunga ja Vårdö.
Jaume Costa

Jaume Vicent Costa Jordá (s. 18. maaliskuuta 1988 Valencia, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Espanjan Primera Divisiónissa pelaavaa Mallorcaa ja on pelipaikaltaan vasen laitapuolustaja.
Seurajoukkueura.
Costa on Valencian nuorisoakatemian kasvatti. Hän pelasi ensimmäistä kertaa seuran reservijoukkueessa vuonna 2007, mutta ei koskaan onnistunut nousemaan edustusjoukkueeseen. Kaudeksi 2009–2010 Costa lainattiin Cádiziin, jossa hän pelasi ensimmäiset ottelunsa ammattilaisena.
Kesällä 2010 Costa siirtyi naapuriseura Villarrealiin, josta hänet lähetettiin seuran reservijoukkueeseen. Hän pelasi ensimmäisen ottelunsa Primera Divisiónissa 4. maaliskuuta 2012 Real Zaragozaa vastaan. Elokuussa 2013 hän teki seuran kanssa vuoteen 2017 asti ulottuvan jatkosopimuksen.
Hän teki ensimmäisen maalinsa joukkueessa 10. toukokuuta 2014 kotiottelussa Rayo Vallecanoa vastaan.
Pohjois-Tapiolan koulu

Pohjois-Tapiolan koulu on Espoon Pohjois-Tapiolassa sijaitseva oppilaitos. Koulun tiloissa toimii noin 850 oppilaan peruskoulu. Pohjois-Tapiolan koulussa on opetettu ilmaisutaitoa omana oppiaineenaan vuodesta 1962. Yläkoulun vs. rehtori on Lassi Kilponen.
Vuonna 1964 valmistuneen tiilipintaisen rakennuksen ovat suunnitelleet Eija-Leena ja Elja Airaksinen. Espoon koulurakennusten inventointiraportissa sitä kuvataan linjakkaaksi ja selkeäpiirteiseksi solukouluksi, joka edustaa aikansa rationaalista arkkitehtuuria ja on säilynyt varsin alkuperäisenä. Se muodostaa yhdessä viereisen Sepon koulun kanssa isomman koulukokonaisuuden.
Pohjois-Tapiolan uusi koulurakennus valmistui kesän 2022 aikana ja lukuvuosi 2022-2023 aloitettiin yhtenäisenä peruskouluna, johon yhdistyivät Sepon alakoulu ja Pohjois-Tapiolan yläkoulu sekä Niittykummun ja Mankkaan autismin kirjon opetus. [5]
Pohjois-Tapiolan lukio muutti Otaniemeen vuoden 2017 syksyllä sisäilmaongelmien takia. Tuolloin Aarnivalkean koulu siirtyi tiloihin evakkoon. Aarnivalkean koulu oli evakossa 2019 kevääseen saakka. 
Lähteet.
5. https://www.espoo.fi/fi/pohjois-tapiolan-koulu Viitattu 24.11.2022
Spalding (täsmennyssivu)

Spalding voi tarkoittaa:
IF Sibbo-Vargarna (jalkapallo)

IF Sibbo-Vargarna on sipoolainen vuonna 1928 perustettu urheiluseura. Jalkapallojaos on seuran suurin lajijaosto. Seuralla on yksi miesten joukkue, kaksi naisten joukkuetta sekä useita juniorijoukkueita
Historia.
Sibbo-Vargarnan perustivat paikalliset jalkapallosta innostuneet pojat vuonna 1928. Toiminta kasvoi ja mukaan tuli muitakin lajeja. Sibbo Vargarna pelasi pitkään paikallisia sarjoja.
Päästömittaukset

Päästömittauksia ovat erilaisten päästöjen määrittämiseksi ja seuraamiseksi tehtävät mittaukset. Päästömittauksia ovat mm. kaasujen ja hiukkasten mittaukset erilaisissa teollisuus- ja jätteenpolttolaitoksissa esimerkiksi viranomaisten määräyksistä, prosessien optimoinnin takia, puhdistinlaitteiden toimivuuden varmistamiseksi ja tutkimukseen. Näytteenotto vaikuttaa merkittävästi päästömittausten tuloksiin ja niiden oikeellisuuteen. Tärkeintä on varmistaa, että näyte otetaan edustavasti ja näyte saadaan kvantitatiivisesti kerättyä suodattimelle, liuokseen tai analysaattoriin. 
Päästömittauksia tehdään usein erittäin vaativissa olosuhteissa, joissa muun muassa kylmyys, kuumuus, pölyisyys ja valaistus aiheuttavat mittaustyölle merkittäviä haasteita, eikä mittausta aina saada tehtyä standardien vaatimalla tavalla. Näiden olosuhteiden haittavaikutusten minimointi on tärkeää sekä näytteenoton luotettavuuden että myös työturvallisuuden suhteen. Edustavan päästönäytteen ottaminen vaatii näytteenoton lisäksi päästömittausprosessin kokonaisuuden hallintaa. 
Näytteenoton laadunvarmistus perustuu useaan osatekijään. Akkreditoidussa mittausmenetelmässä näytteenotossa käytetään vain jäljitetysti kalibroituja mittalaitteita. Tällöin mittalaitteista johtuva systemaattinen virhe on mahdollisimman pieni. Päästömittauslaboratorion tulee osallistua riittävän usein vertailumittauksiin, koska vertailumittausten avulla voidaan arvioida omien mittausten laatua ja saada selville mahdollisia puutteita mittausketjussa. Päästömittaajien kokemusperäinen tieto on erittäin tärkeää arvioitaessa näytteenotossa mahdollisesti tapahtuvien häiriöiden vaikutusta mittaustulokseen.
Näytteenotto ulkoilmasta

Näytteenottoa ulkoilmasta tehdään, kun ilmanlaadun mittauksilla tutkitaan lähipäästöjä (esim. teollisuus ja liikenne) sekä eri maiden välistä kaukokulkeumaa. Niiden perusteella arvioidaan ilmansaasteiden vaikutuksia ihmisen terveyteen sekä päästörajoituksien vaikutuksia ilmanlaatuun. Ulkoilman laskeuma-, hiukkas- ja kaasunäytteiden avulla tutkitaan myös ilmasta maaperään ja vesistöihin tulevien aineiden kuormitusta, mm. happamoitumista. 
EU- ja kansallinen lainsäädäntö edellyttää ihmiselle haitallisten ilman epäpuhtauksien mittausta kaupungeissa ja puhtailla tausta-alueilla. Myös päästöjä aiheuttavilla teollisuuslaitoksilla on ympäristölupiin liittyviä ilmanlaadun mittaus- ja raportointivelvoitteita. Näitä epäpuhtauksia ovat kaasumaiset yhdisteet (rikkidioksidi, typen oksidit, otsoni, elohopea, bentseeni ja haihtuvat orgaaniset yhdisteet), hengitettävien hiukkasten ja pienhiukkasten pitoisuudet ilmassa, sekä hiukkasissa ja laskeumassa olevat aineet, mm. raskasmetallit ja polysykliset aromaattiset hiilivedyt. Hengitettävien hiukkasten pitoisuudet kohoavat Suomen kaupunkialueilla keväisin katupölyn vuoksi. Raskasmetallipitoisuudet ovat korkeimmillaan kaivos- ja tehdasalueiden ympäristöissä. Haihtuvia orgaanisia yhdisteitä ja PAH-yhdisteitä vapautuu ilmaan mm. teollisuuden ja liikenteen päästöissä ja myös kotitalouksien puunpolton vaikutuksesta. 
Hiukkasten ja kaasujen näytteenoton mittausepävarmuuteen vaikuttavat virtausmittauksen epätarkkuus, suodatinmateriaalin puhtaus ja tasalaatuisuus, keruuhäviöt sekä mahdollinen kontaminaatio näytteen käsittelyn, kuljetuksen ja keruun aikana. Laskeuman näytteenoton epävarmuuteen vaikuttavat mm. keruutehokkuus, näytteen ja siitä määritettävien yhdisteiden haihtuminen sekä näytteen mahdollinen kontaminaatio.
Tuntematon, nainen, 2009-349701

Tuntematon, nainen, 2009-349701 ("Okänd, kvinna 2009-349701") on Anna Odellin lyhytelokuva, jonka tekemisen yhteydessä hän nousi julkisuuteen 2009. Se oli hänen taideopiskelunsa lopputyö, jossa hän itse näytteli mieleltään häiriintynyttä eräällä sillalla Tukholman alueella. Paikalle soitettiin poliisit, ja Odell vietiin St. Göranin psykiatriseen sairaalaan. Neljä poliisia ja viisi hoitajaa kantoi Odellin sänkyyn, jossa hänet sidottiin lepositeillä. Housut vedettiin kinttuihin ja piikin sisältö ruiskutettiin suoneen. Seuraavana päivänä Odell kertoi näytelleensä mielipuolisuuskohtauksen.
Hän joutui asiasta oikeuteen ja sai 50 päivän päiväsakot, lieventävänä asianhaarana se, että hän ei ollut tehnyt tekoaan rikollisessa tarkoituksessa. Filmissä hän esitti uudelleen omaa mielialaromahdustaan vuodelta 1995 ja kuvasi, millaiset valtarakenteet mielenterveyden ongelmien käsittelyssä on terveydenhuollossa ja ruotsalaisen yhteiskunnan näkemyksissä.
Yksi elokuvan tarkoitusperä oli arvostella psykiatriaa ja sitä, kuka voi tietää ja arvioida toisen ihmisen tilanteen niin hyvin, että voi päättää, miten ihmistä mielenterveyden ongelmissa voi auttaa. Odell ei valittanut oikeuden tuomiosta.
Vesa Hätilä

Vesa Pekka Hätilä (s. 22. joulukuuta 1969 Rauma) on suomalainen uransa lopettanut jalkapallotuomari.
Hätilä aloitti tuomariuransa 1994. Hän tuomitsi Veikkausliigassa 138 ottelua vuosina 2005–2014. Viimeisellä kaudellaan 2015 hän tuomitsi Ykkösen ja Kakkosen otteluita. Hätilä tuomitsi 2007 Suomen Cupin finaalin Tampere United - FC Honka ja 2010 Liigacupin loppuottelun FC Honka - JJK Jyväskylä.
Hätilä on koulutukseltaan tietotekniikan diplomi-insinööri. Hänen diplomityönsä "Yrityksen sähköhankinnan kustannusoptimointi" hyväksyttiin Tampereen teknillisen yliopiston laitoksella vuonna 1996. Hätilä aloitti vuonna 2014 Koillis-Satakunnan Sähkö Oy:n toimitusjohtajana. Syksyllä 2017 Hätilä siirtyi Seinäjoen Energia Oy:n toimitusjohtajaksi.
HMS Nubian (F131)

HMS Nubian (viirinumero F131) oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1962 palvelukseen otettu Tribal-luokan fregatti, joka tuhoutui 1987 maalilaivana.
Valmistus.
Alus tilattiin Portsmouthin laivastontelakalta, missä köli laskettiin 7. syyskuuta 1959. Se laskettiin vesille 6. syyskuuta 1960 kumminaan vara-amiraali Sir Deric Holland Martinin puoliso Lady Holland Martin. Amiraali oli ollut toisessa maailmansodassa saman nimisen aluksen päällikkönä ansaitessaan DSO:n. Alus otettiin palvelukseen 9. lokakuuta 1962 ensimmäisenä päällikkönään Ian W. Jamieson.
Palvelus.
Alus siirrettiin 1979 reserviin ja sijoitettiin poistolistalle elokuussa 1981. Alusta käytettiin palveluksessa jatkavien luokan alusten varaosina. Se siirrettiin 23. syyskuuta 1982 Portsmouthiin, jossa käyttökelpoiset osat ja laitteet irrotettiin. Kolmen palvelusta jatkaneen aluksen tultua myydyksi Indonesialle aluksen säilytystarve päättyi. Hylky upotettiin 27. toukokuuta 1987 Pohjois-Atlantilla maalilaivana.
Päälliköt.
Aluksen päälliköinä olivat:
HMS Gurkha (F122)

HMS Gurkha (viirinumero F122) oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1963 palvelukseen otettu Tribal-luokan fregatti, joka myytiin 1984 Indoesialle.
Valmistus.
Alus tilattiin Woolstonista Southamptonista John I. Thornycroft and Companyltä, missä köli laskettiin 3. marraskuuta 1958. Se laskettiin vesille 11. heinäkuuta 1960 kello 13.36 kumminaan Amiraliteetin ensimmäisen merilordin puoliso Lady Carrington. Vesillelaskutilaisuuteen osallistui Nepalin kruununprinssi Birenra Bir Bikram Shah Devi sekä Gurkha prikaatin upseerikunta. Alus otettiin palvelukseen 13. helmikuuta 1963 päällikkönään Lewis, J.
Palvelus.
Alus poistettiin palveluksesta 30. maaliskuuta 1984 ja myytiin Indonesialle, joka liitti sen 16. lokakuuta 1985 muutostöiden jälkeen laivastoonsa nimellä "KRI Wilhelmus Zakarias Yohannes". Alus poistettiin palveluksesta 2000.
Päälliköt.
Aluksen päälliköinä olivat:
Chrysobalanaceae

Chrysobalanaceae on trooppinen kasviheimo, joka kuuluu koppisiemenisten Malpighiales-lahkoon. Heimon suomeksi nimettyjä edustajia ovat kultaluumu ("Chrysobalanus icaco"), marantti eli maranttipuu ("Maranthes goetzeniana") ja mobolat ("Parinari"), kuten rohtomobola ("P. excelsa").
Tuntomerkit.
Heimon kasvit ovat puita tai pensaita, joiden siemenissä on eräitä tyydyttämättömiä rasvahappoja. Rungossa on usein punaista nestettä, ja oksat ovat hyvin korkkihuokosellisia. Puuaines on hyvin kovaa ja piipitoista; siinä on piidioksidijyväsiä. Nivelten sisärakenteessa on viisi lehtiaukkoa, joista erkaantuu kustakin viisi johtojännettä. Lehdet ovat usein kahdessa rivissä, usein melko lyhytruotisia, ja lavan alapinnalla on usein litteitä rauhasia erityisesti tyven lähellä. Ruoti on vaihtelevissa määrin turvonnut toisesta tai molemmista päistään. Lapa on tavallisesti ehytlaitainen, ja lehti on tavallisesti korvakkeeton; varhain karisevat korvakkeet ovat pitkiä. Kukintotyyppi vaihtelee, kukat ovat miltei aina vastakohtaisia. Pohjus on maljamainen hypanthium. Joskus teriö puuttuu, ja heteitä on tavallisesti vähintään viisi ja ne ulottuvat pitkälle ulos kukasta; uloimmat heteet ovat parhaiten kehittyneitä, ja palhot ovat joskus yhteenkasvaneita. Emilehdistä tavallisesti vain yksi on kehittynyt ja sikiäin on tavallisesti yksilokeroinen; joskus toimivia emejä on kolme. Emi sijaitsee usein hypanthiumin toisella laidalla ja vartalo on enemmän tai vähemmän sen tyveen kiinnittyvä eli gynobaasinen. Luotti on tavallisesti pistemäinen, harvoin kolmiliuskainen. Siemenaiheet ovat pystyjä ja kiinnittyvät pohjaistukkaan. Hedelmä on keskikokoinen tai kookas yksisiemeninen luumarja, jonka seinän sisäkerros on tavallisesti tiheäkarvainen.
Levinneisyys.
Chrysobalanaceae-kasvit ovat levinneet kaikkialle tropiikkiin, erityisesti kuitenkin Amerikkaan.
Luokittelu.
Heimossa on 17 sukua ja 460 lajia. Runsaslajisimmat suvut ovat "Licania" (170 lajia), "Hirtella" (105 lajia), "Couepia" (70 lajia) ja mobolat ("Parinari", 45 lajia). Aikaisemmin heimo on liitetty ruusukasvien (Rosaceae) yhteyteen, sillä joidenkin lajien kukat muistuttavat kirsikoiden tai luumujen (molemmat kuuluvat samaan sukuun "Prunus") kukkia.
Hääkuvaus

Hääkuvaus tarkoittaa häihin liittyvää video- tai valokuvausta.
Häävideo.
Häävideo on hääpäivästä tehtävä videotuotanto. Häävideosta käytetään myös nimitystä hääelokuva. Häävideoiden suosio alkoi 1960-luvulla 8 mm:n filmikameran tultua saataville. Monelle häävideo tuo mieleen 1980-luvun VHS-kameroilla kuvatut taltioinnit, joita harvoin edes leikattiin. Usein häävideokuvaus oli hääparin sukulaisten tai ystävien vastuulla.
Ammattilaisten tekeminä häävideot leikataan sujuviksi, ja muutaman minuutin koostevideot ovat suosiossa. Lyhyet koostevideot sopivat hyvin mm. hääpäivän jakamiseen sosiaalisen median välityksellä. Pidemmät videot taas sisältävät yleensä hääpäivän puheet ja ohjelman kokonaisuudessaan.
Dokumentaarinen hääkuvaus.
Dokumentaarinen hääkuvaus on hääpäivän taltioimista aamun valmisteluista illan viimeisiin ohjelmanumeroihin asti. Tyylisuunta on saanut alkunsa USA:ssa 1970-1980 luvuilla, kun valokuvajournalistit alkoivat kuvaamaan häitä. Aikaisemmin häät kuvattiin niin, että lähes kaikki tilanteet ja asennot olivat lavastettuja. Dokumentaarisen hääkuvauksen ideana on, että kaikki tilanteet kuvataan aitoina ja sellaisina kuin ne tapahtuvatkin. Tilanteiden lisäksi dokumentaariseen hääkuvaukseen liittyy hääpotrettien sekä yksityiskohtien kuvaamista.
Dokumentaarista hääkuvausta on tehty Suomessa 1990 luvulta lähtien.