tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Nuorgam (sukunimi)

Nuorgam on saamelainen sukunimi, jonka tunnetuin kantaja lienee Juha Vainion kappaleesta "Matkalla pohjoiseen" kuuluisaksi tullut Jouni Nuorgam, jonka matkamuistomyymälä Jouni Nuorgam Shop sijaitsee Inarissa Kaamasen kylässä Nelostien ja Karigasniementien risteyksessä. Myymälän nimi on pysynyt samana, vaikka Jouni Nuorgam siirtyi eläkkeelle ja myymälää hoitaa hänen poikansa Olli-Veli Nuorgam.
Iranin kruununjalokivet

Iranin kruununjalokivet on kokoelma kruunuja, tiaroita ja muita jalokivin koristeltuja esineitä, jotka ovat kuuluneet Iranin hallitsijoille Safavidien dynastian ajoista alkaen. 
Jotkut jalokivistä on ostettu 1500-luvulla espanjalaisilta, jotka markkinoivat Kolumbiasta kaivettuja smaragdeja Intiaan ja Persiaan. Vuonna 1739 persialainen Nadir Šah valtasi Delhin ja palasi kotiin mukanaan arkkukaupalla kultaa, hopeaa, helmiä ja jalokiviä. Qajar-dynastian palkkaamat kultasepät työstivät näistä aarteista useimmat kokoelman esineet.
Kokoelmaan kuuluu muun muassa yli metrin halkaisijaltaan oleva kultainen karttapallo, johon meret ja mantereet on merkitty yli 51 000 jalokivellä, Nadir Šahille tehty valtaistuin jota kuvittavat papukaijat, leijonat ja mielikuvituspedot, Farah Diban häissään käyttämä tiara ja kruunajaiskruunu, jossa on 150 karaatin smaragdi ja 1500 muuta jalokiveä ja helmeä. Mohammad Reza Pahlavin kruunajaiskruunussa on 3755 helmeä ja haikaran sulista tehty koriste.
Kokoelma on ollut Iranin keskuspankin hallussa vuodesta 1960.
Islamilaisen vallankumouksen aikaan kruununjalokivia esittelevä näyttely suljettiin, ja ajatollah Khomeinen kiivaimmat kannattajat ehdottivat niiden myymistä ja rahojen jakamista köyhille. Helmikuussa 1992 jalokivikokoelma kuitenkin avattiin uudelleen yleisölle.
Boom Boom (Emmyn kappale)

Boom Boom on Emmyn esittämä kappale, joka edusti Armeniaa vuoden 2011 Eurovision laulukilpailussa Saksan Düsseldorfissa.
Kappale kilpaili Euroviisujen ensimmäisessä semifinaalissa, jossa se sijoittui kahdenneksitoista ja täten karsiutui finaalista.
Finn-Göran Wennström

Finn-Göran Oscar Paul Wennström (s. 5. heinäkuuta 1942 Helsinki) on suomalainen prikaatikenraali evp, joka toimi Suomen Sotaveteraaniliiton hallituksen puheenjohtajana.
Wennströmin vanhemmat olivat Bror-Axel Wennström ja Maj-Lis Aaltonen ja hänen puolisonsa vuodesta 1967 on Tuula Tellervo Seppälä. 
Wennström tuli ylioppilaaksi 1961 ja suoritti Kadettikoulun 1965 ja Sotakorkeakoulun 1975. Hän opiskeli National Defense University -oppilaitoksessa Washington D.C.:ssä 1990. Wennström toimi Reserviupseerikoulussa opetusupseerina ja komppanianpäällikkönä 1966–1973, Vaasan sotilaspiirin ja Pohjanmaan sotilasläänin esikunnan toimistoesiupseerina ja -päällikkönä 1975–1980, Sotakorkeakoulun taktiikan opettajana 1980–1980 ja kurssijohtajana 1990–1992, Uudenmaan prikaatin jääkäripataljoonan komentajana 1984–1986, UNDOF -rauhanturvajoukkojen suomalaisen joukon komentajana 1986–1987 ja puolustusministeriön vanhempana toimistoesiupseerina ja YK-toimiston päällikkönä 1987–1988. Vuonna 1993 hän siirtyi Maanpuolustuskorkeakoulun jatkotutkinto-osaston johtajaksi. Myöhemmin hän toimi Turun ja Porin sotilasläänin komentajana.
Wennström ylennettiin luutnantiksi 1965, yliluutnantiksi 1968, kapteeniksi 1971, majuriksi 1976, everstiluutnantiksi 1983 ja everstiksi 1990. 
Wennström toimi Suomen Sotaveteraaniliiton hallituksen puheenjohtajana 2008–2016.
Turkin vallankaappaus 1960

Turkin vallankaappaus 1960 oli sotilasvallankaappaus, jota johti kenraali Cemal Gürsel. Kaappauksessa syrjäytettiin Turkin presidentti Celal Bayar ja pääministeri Adnan Menderes, joka teloitettiin vuonna 1961.
Kaappaajat syyttivät hallitsevan Demokraattisen puolueen (DP) 15 johtajaa perustuslain rikkomisesta. DP ja CHP olivat 1950-luvulla kiistelleet vallanjaosta, ja DP oli ollut sitä mieltä, että parlamentilla oli ensisijainen oikeus tehdä päätökset. CHP taas oli pitänyt valtion eliitin eli ylimpien siviili- ja sotilasvirkamiesten oikeutta päätöksentekoon ensisijaisena. Kiista päättyi vallankaappaukseen. Syyskuussa kolme DP:n johtajaa sai kuolemantuomion, heidän joukossaan entinen pääministeri Menderes. Muut 12 tuomittiin elinkaudeksi vankeuteen.
On epäselvää, kuinka keskeinen rooli kenraali Gürselillä oli kaappaukseen. Hän otti kuitenkin jo kaappausiltana 27. toukokuuta 1960 vastaan valtionpäämiehen, pääministerin ja puolustusministerin tehtävät ja aloitti uuden perustuslain laatimisen. Hän pyrki siihen, että sotilasvallan kausi jäisi mahdollisimman lyhyeksi. Niinpä hänet valittiin vuonna 1961 siviilipresidentiksi samana vuonna hyväksytyn perustuslain mukaisesti.
Destiny Frasqueri

Destiny Nicole Frasqueri (s. 14. kesäkuuta 1992) on yhdysvaltalainen hip hop -artisti ja feministi, taiteilijanimeltään Princess Nokia. Hän on julkaissut omalla levymerkillään kaksi mixtapea, "Metallic Butterfly" (2014) ja "Honeysuckle" (2015), sekä yhden EP:n, "1992" (2016). EP:n tuottajia ovat muiden muassa A-Trak ja Lex Luger. Frasqueri on myös juontanut radio-ohjelmaa "Smart Girls Club" newyorkilaisella Know-Wave -radioasemalla 
Princess Nokia on esiintynyt Helsingissä Kulttuuritehdas Korjaamolla lokakuussa 2016 ja ravintola Kuudennella Linjalla helmikuussa 2017.
Turkin vallankaappaus 1971

Turkin vallankaappaus 1971 oli 12. maaliskuuta 1971 tapahtunut veretön sotilasvallankaappaus, jossa syrjäytettiin pääministeri Süleyman Demirel ja jossa Turkkiin julistettiin poikkeustila.
Demirelin johtama konservatiivinen oikeuspuolue Adalet Partisi (AP) syrjäytettiin, mutta Turkin armeija ei ottanut valtaa itselleen, kuten vuoden 1960 kaappauksessa. Kaappaajat esittivät presidentti Cevdet Sunaylle ultimaatumin, jossa vaadittiin vahvaa hallitusta ja maan vasemmistolaisten opiskelijalevottomuuksien kukistamista.
Professori Nihat Erim muodosti kansallisen yhtenäisyyden hallituksen, joka toimi puolueista riippumattomana siirtymäkauden hallituksena runsaan vuoden ajan. Poikkeustilan nojalla islamilainen Kansallinen järjestyspuolue ja vasemmistolainen Turkin työläisten puolue kiellettiin. Vuonna 1974 Bülent Ecevitin hallitus julisti yleisen armahduksen vuoden 1971 vallankaappauksen yhteydessä vangituille.
Pesäpallon naisten Mestaruussarjan kausi 1964

Pesäpallon naisten Mestaruussarjassa kaudella 1964 pelattiin yhdentoista joukkueen yksinkertainen sarja, jonka perusteella määräytyivät suoraan lopulliset sijoitukset. Pallo-Toverit ja Oulun Lippo päätyivät tasapisteisiin ja mestarin selvittämiseksi tarvittiin uusinta, joka pelattiin kaksiosaisena, kerran kummankin kotikentällä. Pronssia otti Puna-Mustat.
Naisten Mestaruussarja.
Kolme viimeistä putosi ja tilalle nousivat Hyvinkään Tahko, Lännen Pallo ja Imatran Pallo-Veikot.
Uusinnat mestaruudesta.
Mestarijoukkueessa pelasivat: Leena Jääskeläinen,
Eija Lohman,
Auli Liesto,
Riitta Hämäläinen,
Ritva-Liisa Vainio,
Tuula Rantanen,
Vuokko Franck,
Sinikka Sundberg,
Terttu Helminen,
Kirsti Ristlakki,
Seija Happonen,
Riitta Raski,
Irmeli Krogerus.
Kotakankaan jätinkirkko

Kotakankaan jätinkirkko on Pohjois-Pohjanmaalla Tyrnävällä sijaitseva tutkimaton ja vielä epävarma jätinkirkko.
Sijainti.
Kohde sijaitsee Tyrnävän kirkosta noin 9 kilometriä kaakkoon Ängeslevänjoen länsipuolella Pukansuon eteläosassa. Alue on soistunutta metsää, josta Kotakangas kohoaa matalana ja kivikkoisena mäkenä esille.
Jätinkirkko.
Mahdollinen jätinkirkko on 25 metriä pitkä ja 10 metriä leveä (tai 26 × 14 metriä ), joten sen laskennallinen pinta-ala on 250 neliömetriä (m²). Kiveyksen pituusakselin suuta on 330° pohjoisesta myötäpäivään. Sisäosaa kiertää katkonainen kivivalli, joka muodostuu suurista kivenlohkareista. Kiveys ei ole varsinaisesti ladottu päällekkäin, joten se saattaa olla myös luonnonmuodostuma. Mahdollisen jätinkirkon kaakkoispäässä sijaitsee laakea kuoppa, jonka halkaisija on 4,5 metriä ja syvyys puoli metriä. Se on pääosin luonnollinen kuoppa, jota ihminen on saattanut muokata lisää.
Ympäristö.
Kotakankaan luoteispäässä ja noin 150 metriä jätinkirkosta luoteeseen on löydetty kvartsi- ja kvartsiitti-iskoksia sekä palanutta kiveä ja luuta. Ne tulivat näkyville, kun metsää äestettiin sitä uudistettaessa. Paljastumista tunnistettiin myös niin sanottua likamaata, jollaista esiintyy asuinpaikoilla. Likamaa syntyy, kun luonnolliseen, huuhtoutuneeseen maahan sekoittuu puuntyöstöstä, ruuan käsittelystä tai nuotioiden käytöstä värjäävää ainesta. Paikalla on sijainnut kivikaudella asuinpaikka, jonka toimeliaisuuden merkkejä löydökset ovat.
Tutkimuksia.
Jätinkirkkoa ei ole tutkittu, mutta jätinkirkon tilannetta on käynyt tarkastamassa Paula Purhonen vuonna 1978 ja Mika Sarkkinen vuonna 1993. Limingan inventoinin yhteydessä vuonna 1997 löytyi viereinen asuinpaikka.
Saint-Jean-Cap-Ferrat

Saint-Jean-Cap-Ferrat on kunta Kaakkois-Ranskassa Alpes-Maritimesin departementissa Provence-Alpit-Riviera‎n alueella. Sen sijaitsee Nizzan itäpuolella olevalla Välimereen työntyvällä niemellä Ranskan Rivieralla.
Historia.
Kunta oli vuoteen 1904 saakka osana Villefranche-sur-Merin kuntaa, josta se irtaantui ja otti nimen Saint-Jean-sur-Mer. Vuonna 1907 se sai nykyisen nimensä Saint-Jean-Cap-Ferrat. Samana aikana, joka tunnetaan nimellä Belle Époque, alkoi matkailu kukoistaa Ranskan Rivieralla. Belgian kuningas Leopold II rakennutti niemimaalle huvilan ja piti Saint-Jean-Cap-Ferrat’ta kesäpaikkanaan. Alueelle rakennettiin 1900-luvun alkupuolella paljon näyttäviä huviloita, joita ovat omistaneet tai niissä on vieraillut kuuluisuuksia ympäri maailman. Vuonna 1904 niemimaalle rakennettiin ensimmäinen hotelli Hôtel Bedford ("nykyisin Hôtel Royal-Riviera") ja vuonna 1908 rakennettiin kuuluisa Grand Hôtel. Lomaviettopaikkanaan aluetta ovat pitäneet näyttelijät ja taiteilijat kuten Edith Piaf, Charlie Chaplin, Elizabeth Taylor, Richard Burton, Jean Paul Belmondo, Roger Moore, Tony Curtis, David Niven ja Romy Schneider sekä hallitsijat ja poliitikot kuten Charles de Gaulle, Windsorin herttua ja herttuatar ja Winston Churchill. 
Nähtävyyksiä.
Kunnan nähtävyyksiä on 1912 valmistunut renessanssityylinen huvila Villa Ephrussi de Rothschild, joka toimii nykyään museona. Huvilan rakennutti paronitar Béatrice de Rothschild, jonka keräämää taidetta ja huonekaluja on näytteillä museossa. Huvilan 10 hehtaarin kokoinen näyttävä puutarha on avoinna museovieraille.
Muita nähtävyyksiä on Ferrat’n niemen majakka ("Phare du cap Ferrat"). Majakka tuhoutui toisessa maailmansodassa vuonna 1944, mutta rakennettiin entiselleen sodan jälkeen. Saint-Jean-Cap-Ferrat’n huvivenesatama ravintoloineen sekä yleiset uimarannat Cros deï Pin ja Les Fossettes ovat matkailijoiden suosimia vierailupaikkoja.
Olavi Kuorikoski

Olavi Kuorikoski (11. kesäkuuta 1918 – 25. joulukuuta 1992 Tukholma) oli suomalainen balettitanssija.
Kuorikoski toimi Suomen Kansallisoopperan tuotannoissa vuodesta 1937 vuoteen 1962, yhteensä yli 500 näytännössä. Hän suunnitteli tanssit elokuvaan "Kulkurin masurkka" (1958) ja esiintyi elokuvissa "Rion yö" (1951) ja "Toivelauluja" (1961).
Kalliojärvi (Nokia)

Kalliojärvi on Pirkanmaalla Nokialla sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Vanajaveden–Pyhäjärven alueen Pyhäjärven alueeseen. Kalliojärvi on osa Laajanojan valuma-aluetta.
Maantietoa.
Järvi on 2,3 kilometriä pitkä, 550 metriä leveä ja sen pinta-ala on 16 hehtaaria. Järven länsiranta työntyy 200 metriä pitkänä lahtena luoteeseen, josta lähtee järven laskuoja. Lahden suussa sijaitsee pieni saari ja toinen saari sijaitsee itärannassa. Järveen laskee kaksi ojaa, joista huomattavin on Ruokejärven yli 800 metriä pitkä laskuoja. Veden laskennallinen viipymä järvessä on 1,8 vuotta, sillä järven oma valuma-alue on järven tilavuuten nähden verrattain pieni. Järven rantaviivan pituus on 2,9 kilometriä. Järven rannat ovat paikoin jyrkkiä ja paikoin suomaata. Järvi on autio eikä sinne johda tietä. Lähin metsäautotie tulee Karhuntaponmaalla 350 metrin päähän rannasta. Alueella kiertää polkuja ja pohjoisrantaa seuraa tällainen polku. Eräs poluista on vanha ”Kirkkopolku”.
Vedenlaatu.
Kalliojärven vedenlaatua on tutkittu vuosina 1991–1996 ja 1998–2015. Kalliojärven metsäisellä ja karulla valuma-alueella sijaitsee vain vähän suota. Järven vedenväri on ruskeaa ja se sisältää runsaasti humusta. Talvella 1996 vesi oli hapanta ja puskurikykyä happamoitumista vastaan ei ollut enää lainkaan jäljellä. Kalliojärvi kuuluu Alisenjärven reittiin, joka valittiin vuonna 1991 pääkohteeksi valtion happamoituneiden vesistöjen tutkimusprojektiin. Happamuuden kohentamiseksi Kalliojärveä kalkittiin vuosina 1998 ja 2003. Vuoden 1998 kalkituksen jälkeen veden happamuustaso normalisoitui ja veden alkaliniteettiarvot kohosivat hyviksi. Kalliojärven yläpuolista Ruokejärveä on kalkittu vuosina 2001, 2007 ja 2014. Ensimmäisten kalkituksien jälkeen veden happamuustaso asettui hapahkolle tasolle, mutta järven puskurikyky happamoitumista vastaan jäi heikoksi. Järven ravinnetaso on karujen järvien kaltainen, mutta ajoittain fosforipitoisuudet kohoavat lievästi rehevöityneiden järvien tasolle. Järven happitalous on tyydyttävä. Syvä järvi lämpötilakerrostuu aina kesäisin ja talvisin. Vaikka tutkimustuloksia on kerrostuneesta alusvedestä vähän, otaksutaan hapen kuluvan vähiin tai jopa loppuvan järven syvänteessä. Varsinkin kesäisin harppauskerros on jyrkkä, jolloin hapen kanssa tulee ongelmia. Tämä lienee syy sille, että fosforipitoisuudet kohoavat, sillä hapettomuus saa ravinteet liukenemaan takaisin veteen. Kalliojärven vedenlaatu on ollut kalkitsemisen jälkeen erittäin hyvä.
Natura 2000.
Kalliojärvi kuuluu Natura 2000 -verkostossa Nokian Kaakkurijärviin ja muodostavat siellä yhdessä itäisen Ylinenjärven, Heinäjärven (osa), Porrasjärven, Pienen Porrasjärven ja Juottojärven kanssa yhteisen enklaavin. Kalliojärven vesialasta puolet eli länsipää kuuluu suojelualueeseen. Itäosasta suurin osa rannoista ja ympäröivästä metsästä kuuluu suojelualueeseen. Kaakkoisrannasta löytyy kaksi suojelematonta rantakaistaletta. Suojelualueeseen kuuluvat myös osa Pitkäjärven ympäristöstä ja kaikki Ruokejärven ympäristöt.
Historiaa.
Järvi on ollut asumaton ja tietön nykyaikana. Järven itäpää kuuluu Kankaantaan jakokunnalle.
Christian Sucksdorff

Christian Gustaf Sucksdorff (8. helmikuuta 1928 Sodankylä – 23. lokakuuta 2016 Helsinki) oli suomalainen geofyysikko. Hän oli Ilmatieteen laitoksen geofysiikan osaston päällikkö (professori) eläkkeelle jäämiseensä asti 1991.
Christian Sucksdorff valmistui ylioppilaaksi Helsingissä Suomalaisesta Yhteiskoulusta vuonna 1947. Hänen isänsä Eyvind Sucksdorffin toiminta Suomalaisen Tiedeakatemian Sodankylän observatorion johtajana ja geomagneettisten mittaustena asiantuntijana innosti myös Christian Sucksdorffin geofyysikoksi. Hän opiskeli yliopistossa fysiikkaa, matematiikkaa ja tähtitiedettä. Hänen isänsä kuoleman seurauksena Valtion Meteorologisen Keskuslaitoksen magnetismiin liittyvä havainto- ja tutkimustoiminta siirtyi isältään oppia saaneen Christian Sucksdorffin tehtäväksi jo vuonna 1955. Hän laajensi muun muassa Nurmijärven observatorion mittaustoimintaa ja edisti revontulikuvauksen ja -kameroiden käyttöä lähiavaruuden tutkimuksessa. Sucksdorfin väitöskirja valmistui 1968. Ilmatieteen laitoksen magnetismitutkimusryhmä laajentui geofysiikan osastoksi, jonka osastopäällikön tehtävästä Sucksdorff jäi eläkkeelle vuonna 1991.
Hänen tieteellinen tuotantonsa sisältää noin 50 teosta mittaustekniikasta magnetismin alalla ja magneettikarttoja Suomen alueesta. Hän laati oppikirjan "IAGA Guide on magnetic measurements and observatory practice" (1996) J. Jankowskin kanssa.
Sucksdorff oli Suomalaisen Tiedeakatemiann ja Suomen Tiedeseuran jäsen. Hänet kutsuttiin vuonna 1993 kunniajäseneksi Kansainvälisen geomagnetismin ja aeronomian järjestöön (IAGA, International Association of Geomagnetism and Aeronomy). Geofysiikan seura - geofysiikan alan tieteellinen yhdistys Suomessa, jonka puheenjohtaja Sucksdorff oli kahdesti - myönsi hänelle Palmén-mitalin vuonna 1998 tunnustuksena merkittävästä elämäntyöstä geomagnetismin alalla.
Eero Hyvärinen (rovasti)

Eero Hyvärinen (1. tammikuuta 1859 Maaninka – 3. syyskuuta 1931 Karttula) oli suomalainen rovasti, asessori, valtiopäivämies ja kristillinen kirjailija.
Henkilöhistoria.
Hyvärisen vanhemmat olivat työmies, vuokraaja Juho Hyvärinen ja Anna Maria Nivalainen. Hyvärinen oli naimisissa 1882–1922 Anna Josefina Fogmanin (1859–1922) kanssa ja vuodesta 1924 Hanna Adolfina Mannermaan (1877–1952) kanssa. Hyvärinen pääsi ylioppilaaksi Kuopion lyseosta 1877 ja suoritti Helsingin yliopistossa teologian erotutkinnon 1879 ja opettajakandidaattitutkinnon 1885. Hyvärinen vihittiin papiksi 1880. Hän valmistui vielä teologian lisensiaatiksi Leipzigin yliopistosta 1899. Hyvärinen toimi Karttulan kirkkoherrana vuodesta 1898 alkaen. Hän sai rovastin arvon 1901. Hyvärinen oli myös lääninrovastina ja tuomiokapitulin asessorina.
Hyvärinen oli pappissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1904 ja 1905.
Anna Viitala

Anna Viitala (s. 1979) on helsinkiläinen näytelmäkirjailija, dramaturgi, käsikirjoittaja ja ohjaaja, joka on opiskellut dramaturgiksi Teatterikorkeakoulussa.
Hänen teoksiaan on esitetty muun muassa Kansallisteatterissa, KOM-teatterissa, Kokkolan kaupunginteatterissa, Joensuun kaupunginteatterissa, Korjaamo-teatterissa, Kotkan kaupunginteatterissa, Kouvolan Teatterissa, Teatteri Takomossa ja Q-teatterissa.
Viitala on toiminut käsikirjoittajana elokuvissa "Marian paratiisi", "Tarhapäivä" ja "Myrskyluodon Maija".
Teatteritöiden ohessa Viitala on toiminut sanoittajana esimerkiksi Kerkko Koskiselle ja Vuokko Hovatalle. Viitalan sisko on näyttelijä Pihla Viitala.
Lohikäärmeen muna

Lohikäärmeen muna on vuonna 1987 julkaistu käännös Robert L. Forwardin kirjoittamasta kirjasta Dragon’s Egg, joka julkaistiin vuonna 1980. Kirja on kovan tieteiskirjallisuuden edustaja. 
Sisältö.
Juoni.
Kirja kertoo ihmiskunnan tutkimusmatkasta, joka kohdistuu Lohikäärmeen muna nimiseen neutronitähteen. Tutkimusretkikunta havaitsee tähden pinnan luotauksella, että siellä on eläviä tietoisia olentoja nimeltä Cheelat ja alkavat viestimään heidän kanssaan.
Jokamies (näytelmä)

Jokamies () on 1400-luvulta peräisin oleva mysteerinäytelmä, allegoristen hahmojen kautta kerrottu moraliteetti sielun pelastuksesta. Englannissa tai mahdollisesti Hollannissa syntynyt tarina pohjautuu suulliseen traditioon, mutta ilmestyi painettuna Englannissa vuonna 1510.
"Jokamies" on näytelmällinen saarna, joka käsittelee syntiä, katumusta, hyveitä ja armoa. Sen henkilöitä ovat esimerkiksi Jumala, Kuolema, Jokamies, Hyveet, Kauneus, Paholainen ja Seitsemän kuolemansyntiä.
Vuonna 1911 itävaltalainen Hugo von Hofmannsthal julkaisi 1500-luvun tekstin pohjalta oman uusioversionsa "Jedermann", jonka otsikko suomeksi kuuluu "Jokamies – vanha näytelmä rikkaan miehen kuolemasta". Loppusoinnuin kirjoitetussa tekstissä Jumala ja Piru tavoittelevat rikkaan Jokamiehen sielua. Kuolema ilmestyy miehelle ja kertoo lopun olevan lähellä. Jokamies yrittää taivutella läheisiään ja Mammonaa mukaansa kuolemaan, mutta lopulta hän kulkeekin rajan yli Uskon ja Hyvien töiden saattelemana.
Von Hoffmanstahlin näytelmän suomensi Huugo Jalkanen vuonna 1916, ja musiikin siihen teki Jean Sibelius. Sitä esitettiin paljon suomalaisissa teattereissa erityisesti 1940–1960-luvuilla. Pelkästään 1950-luvun aikana sitä esitettiin seitsemässä suomalaisessa ammattiteatterissa.
Miesten Superpesiksen kausi 1994

Kausi 1994 oli viides Superpesis -kausi. Kausi oli pääsarjassa ensimmäinen, jolloin käytettiin jaksovoittoihin perustuvaa voitonmääritystä ja pistelaskentaa. Myös sarjajärjestelmä rukattiin uuteen uskoon, runkosarja pelattiin kaksiosaisena siten, että välillä joukkueita pudotettiin karsintasarjaan. Runkosarjan ottelumääräksi tuli 202 ja koko Superpesiksen, kun myös pudotuspelit ja karsintasarja otetaan huomioon, täydet 300. Nämä muutokset eivät kuitenkaan jääneet pysyviksi.
Superpesis.
Pistelasku.
Kuten sarjajärjestelmä, myös pistelaskenta haki muotoaan. Pääperiaatteena oli, että joukkueen voittaessa varsinaisilla jaksoilla (1-0 tai 2-0) se sai aina 3 sarjapistettä hävinneen jäädessä nollille. Mikäli jaksot tasattiin 1-1, kumpikin joukkue varmisti yhden sarjapisteen ja supervuoroparissa ratkaistiin kolmannen sarjapisteen kohtalo. Supervuoroparin mennessä tasan kolmas piste jäi jakamatta. Mikäli supervuoropariin jouduttiin molempien jaksojen mennessä tasan, oli siinä tarjolla voittajalle kaikki 3 sarjapistettä, jolloin tappio tiesi nollille jäämistä. Mikäli supervuoroparikin meni tasan jaettiin pisteet 1-1 ja kolmas piste jäi jakamatta. 
Runkosarja.
Runkosarja jakautui kahteen vaiheeseen - juhannuksen jälkeen pudotettiin neljä joukkuetta karsintasarjaan muiden jatkaessa taistelua pudotuspelipaikoista. Ensimmäisessä vaiheessa joukkueet kohtasivat toisensa kertaalleen, paitsi ns."paikallisparit", jotka kohtasivat peräti neljä kertaa. Ensimmäisen vaiheen päätöskierros pelattiin 22. kesäkuuta. Merkityksellisin ottelu oli tuolloin Muhoksen ja Pattijoen välinen ottelu joukkueiden ollessa tasapisteissä karsintaviivalla. Pattijoki voitti vieraissa jaksoin 0-1 ja selvisi jatkosarjaan Muhoksen joutuessa karsintaan.
1. vaiheen ottelut.
Lähtöpisteet jatkosarjaan: Tahko 6, Oulu 5, AA 4, SoJy 3, LP 2 ja SMJ 1.
Jatkosarjan ottelut.
Jatkosarjan jälkeen neljä parasta mitalipeleihin.
Runkosarjan sarjataulukko.
Myös jatkosarja lasketaan tilastoissa runkosarjaan kuuluvaksi, joten taulukot on 
laskettu yhteen, vaikkakin sijoitukset määräytyivät jatkosarjan perusteella. 
Lähtöpisteitä ei ole huomioitu yhteistaulukkoon. Järjestys kymmenen parhaan osalta jatkosarjan erillistaulukon (lähtöpisteineen) mukainen.
Superpesiskarsinta.
Karsinnoissa pelasivat Superpesiksen runkosarjan 1. vaiheen neljä heikointa joukkuetta ja Ykköspesiksen runkosarjan kuusi parasta joukkuetta. Sarja pelattiin kaksinkertaisena ja kaikki joukkueet läksivät siihen nollilta.
Sarjataulukko.
Vimpeli, Riihimäki ja Kankaanpää säilyivät Superpesiksessä, johon Siilinjärvi nousi. Muhos putosi ykköspesikseen.
Mestarijoukkue.
Oulun Lipon joukkue kaudella 1994 (suluissa pelatut runkosarjan ottelut): Kari Kallio (33), Mauri Pyhälahti (1), Panu Suorsa (33), Juha Mäntylä (34), Arto Latvalehto (23), Jan Hautala (34), Timo Keränen (34), Jari Viitasalo (34), Riku Kytösalmi (34), Pekka Mikkola (27), Tero Ojajärvi (32), Mika Laatikainen (34), Jarmo Korhonen (34), Jari Rajala (12).
Steve Bannon

Stephen Kevin ”Steve” Bannon (s. 27. marraskuuta 1953) on yhdysvaltalainen liikemies ja oikeistolainen poliittinen strategi. Hän oli Yhdysvaltain presidentin Donald Trumpin läheinen neuvonantaja ja strategiapäällikkö Trumpin presidenttikauden ensimmäiset seitsemän kuukautta erottamiseensa 18. elokuuta 2017 saakka.
Bannon on opiskellut muun muassa tekniikkaa, kansallista turvallisuutta ja kauppatieteitä. Hän suoritti asepalveluksensa Yhdysvaltain laivastossa (1977–1983). Bannon on toiminut myös pankkialalla ja elokuvatuottajana Hollywoodissa. Hän on ollut Breitbart News Network -nimisen konservatiivisen vaihtoehtomedian uutissivuston hallituksen puheenjohtajana, ja palasi tehtävään tultuaan erotetuksi Trumpin hallinnosta. Tammikuussa 2018 Breitbartin rahoittaja menetti luottamuksen Bannoniin Trumpia arvostelleen Michael Wolffin kirjan ilmestytyä, ja Bannonin piti lähteä myös Breitbartista.
Bannon johti vuoden 2016 presidentinvaaleissa elokuusta 2016 lähtien Donald Trumpin vaalikampanjaa. Bannon ilmoitti marraskuussa 2016 haluavansa luoda vaihtoehdoksi nykyisille puolueille uuden poliittisen liikkeen, joka keskittyy työpaikkojen luomiseen.
Bannon kuului Yhdysvaltain kansalliseen turvallisuusneuvostoon helmi- ja maaliskuussa 2017.
Bannon tarjoutui Brasilian presidenttiehdokkaan Jair Bolsonaron neuvonantajaksi.
Steve Bannon toimi vuoden 2018 jälkeen muun muassa Euroopassa äärioikeistolaisten ja populististen liikkeiden neuvonantajana.
Rikossyytteet.
Elokuun 2020 lopulla Steve Bannon pidätettiin kolmen muun epäillyn ohella. Bannonia syytetään petoksesta, joka liittyy Yhdysvaltain ja Meksikon välisen rajamuurin rakentamiseksi järjestettyyn rahankeräyskampanjaan. Syytetyt järjestivät "We Build the Wall" -kampanjan, jossa kerättiin internetin välityksellä rahaa muurin rakentamista varten. Keräys tuotti noin 25 miljoonaa dollaria. Bannon kumppaneineen lupasivat, että lahjoitetuista rahoista sata prosenttia käytetään muurin rakentamisprojektiin. Syytteen mukaan Bannon ja muut kavalsivat keräysvaroista satoja tuhansia dollareita. Syyttäjien mukaan Bannon sai rahoista yli miljoona dollaria.
19. tammikuuta 2021 Donald Trump armahti Bannonin.
Bannon tuomittiin 21. lokakuuta 2022 neljäksi kuukaudeksi vankeuteen ja 6 500 dollarin sakkoihin kongressin halveksunnasta.
Filmografia.
Bannon on toiminut tuottajana, kirjoittajana tai ohjaajana seuraavissa elokuvissa ja dokumenttielokuvissa:
Dokumenttielokuvia.
Bannon on seuraavien dokumenttielokuvien aiheena:
Tapio Tamminen

Tapio Antero Tamminen (5. marraskuuta 1954 Kajaani – 18. syyskuuta 2020 Kirkkonummi) oli suomalainen kulttuuriantropologi, toimittaja ja tietokirjailija, koulutukseltaan filosofian tohtori.
Henkilöhistoria.
Tamminen väitteli tohtoriksi Helsingin yliopistosta vuonna 1994 tutkielmalla "Edistyksen myytti: Kertomus modernin yhteiskunnan kulttuurisesta paradigmasta", joka kuuluu kulttuuriantropologian ja käytännöllisen filosofian alaan. Hän käsikirjoitti ja ohjasi "feature"-ohjelmia Yleisradioon ja julkaisi ja toimitti useita tietokirjoja, joista "Kansankodin pimeämpi puoli" palkittiin Tieto-Finlandia-palkinnolla vuonna 2015.
Tammisen puoliso oli filosofi Tarja Kallio-Tamminen.
Keisarinpeukalo

Keisarinpeukalo (alaotsikkona Kansantribuuni) oli Yle TV1 -kanavan syksyllä 1993 esitetty nuorten ajankohtaissarja, jossa kokeiltiin vuorovaikutteista televisiotoimintaa ja kuvapuhelimen käyttöä. Ohjelmaa juonsivat Sami Aaltonen ja Tarja Smura. Ennakkotiedoissa "Keisarinpeukalon" sanottiin olevan ”interaktiivinen näköpuhelinohjelma, jossa keskustellaan suorassa lähetyksessä ihmisten kanssa ympäri Suomea kiperistä aiheista”.
Sarjan ensimmäisessä suorassa lähetyksessä kuvapuhelin saatiin toimimaan vasta ohjelman lopulla, jolloin sitä ei enää voitu käyttää varsinaiseen keskusteluun illan aiheesta: pitäisikö Suomeen ottaa lisää pakolaisia vai ei. Studioon oli asiasta Tarja Smuran kanssa keskustelemaan kutsuttu uusnatsi Pekka Siitoin. Ohjelman vuorovaikutteisuus toteutui puhelinäänestyksenä.
Jaksot.
Lähde:
Uuden Musiikin Kilpailu 2015

Uuden Musiikin Kilpailu 2015 (UMK 2015) järjestettiin 7.–28. helmikuuta 2015. Kilpailun voitti Pertti Kurikan Nimipäivät kappaleellaan "Aina mun pitää". Kilpailu oli järjestyksessään neljäs "Uuden Musiikin Kilpailu".
Formaatti.
Kilpailuun osallistui 18 avoimen haun kautta mukaan päässyttä laulajaa/yhtyettä jotka jaettiin kolmeen semifinaaliin. Jokaisesta semifinaalista yleisö äänesti kolme parasta finaaliin. Finaalissa kilpailijat saivat 90 % pisteistään yleisöäänistä ja loput pisteistä kahdeksalta nimetyltä raadilta. Vuonna 2015 mukana olivat seuraavat raadit: kansalaisraati, mediaraati, suomenruotsalaisraati, lasten raati, Martat-raati, sateenkaariväki-raati, musiikintekijöiden raati sekä taksikuskien raati. Parhaimman yhteistuloksen saanut voitti kilpailun ja edusti Suomea Euroviisuissa 2015.
Kilpailun kulku.
1. semifinaali (7. helmikuuta).
Vuoden 2015 Uuden Musiikin Kilpailun ensimmäinen semifinaali kilpailtiin 7.2.2015 Ylen studiolla. 
2. semifinaali (14. helmikuuta).
Toinen semifinaali käytiin 14. helmikuuta. 
3. semifinaali (21. helmikuuta).
Vuoden kolmas semifinaali kilpailtiin 21. helmikuuta.
Theodor Segersven

Emil Theodor Segersven (26. elokuuta 1878 Helsinki – 25. helmikuuta 1969 Helsinki) oli suomalainen merikapteeni, joka oli Suomen sisällissodan aikana ns. "Volynetzin retkikunnan" johtajana.
Segersvenin vanhemmat olivat konemestari Karl Emil Segersven ja Aleksandra Adolfina Långström. Hän suoritti yliperämiehen tutkinnon 1902, ja hänestä tuli merikapteeni 1905.
Segersven oli vuosina 1902–1907 perämiehenä eri aluksissa ja 1907–1912 luotsilaitoksen palveluksessa, mutta erosi luotsilaitoksen venäläistämisen yhteydessä toisen sortokauden aikana. Sen jälkeen hän toimi ahtaajana Viipurissa ja Kokkolassa ja omisti vuosina 1916–1917 oman agentuuriliikkeen. Hän oli sitten Oulun luotsipiirin päällikkönä 1918, Viipurin luotsipiirin päällikkönä 1919–1943 ja Helsingin luotsipiirin päällikkönä 1943–1945.
Sisällissodan aikana Segersvenin johtama 53 valkoisen joukko kaappasi haltuunsa 29. maaliskuuta 1918 Helsingin edustalla venäläisen jäänmurtaja Volynetšin yhteistyössä laivan miehistöön kuuluneiden virolaisten merimiesten kanssa. "Volynetš" oli rakennettu 1914 Venäjän hallituksen tilauksesta Stettinissä Saksassa, ja alun perin laivan nimi oli "Tsar Mihail Feodorovits". Jäänmurtaja toimi pääasiassa Tallinnan vesillä, ja vuonna 1917 sen nimeksi muutettiin "Volynetš".
Kaapattu Volynetz siirtyi Tallinnaan ja oli huhtikuussa 1918 kuljettamassa saksalaisia joukkoja Tallinnasta Loviisan Valkoon. Sodan jälkeen laivan nimeksi muutettiin toukokuun lopussa "Wäinämöinen" ja se luovutettiin Suomen merenkulkuhallituksen käyttöön. Tarton rauhansopimuksen jälkeen laiva luovutettiin virallisesti ensin Neuvosto-Venäjälle, joka luovutti sen Virolle. Virossa laiva sai nimen "Suur Tõll." Neuvostoliiton miehitettyä Viron kesällä 1940 ja laiva valtiollistettiin. Saksalaisten lähestyessä Tallinnaa laiva evakuoi Tallinnasta Kronstadtiin 28. elokuuta 1941 kommunisteja ja neuvostopäättäjiä läpi Jumindan miinakentän osana muuta punalaivastoa. Sen edellä kulki ristelijä Kirov. Laiva sai palopommista osuman 11. syyskuuta 1941, mutta vauriot olivat vähäiset. Laiva miinoitettiin saksalaisten haltuun jäämisen pelossa. Lokakuun 4. päivänä laiva liitettiin Itämeren-laivaston osaksi. Virolainen laivahenkilökunta karkotettiin 25. lokakuuta ja 11. syyskuuta 1941 laiva sai jälleen nimekseen Volynets. Laiva hankittiin Viron merimuseolle 1988, se kunnostettiin, ja se sai uudelleen nimekseen "Suur Tõll".
Segersven oli Viipurin kaupungin satamalautakunnan jäsenenä ja varapuheenjohtajana 1924–1940 ja puheenjohtajana vuodesta 1933–1936. Hän oli Viipurin kaupunginvaltuuston jäsenenä 1931–1939.
Teoksia.
Nimellä "Th. Segersven":
Nikolai Avksentjev

Nikolai Dmitrijevitš Avksentjev (; 27. marraskuuta 1878 Penza, Venäjän keisarikunta – 4. maaliskuuta 1943 New York, Yhdysvallat) oli venäläinen sosialistivallankumouksellisen puolueen oikeaa siipeä edustanut poliitikko.
Kymnaasin Penzassa käynyt Avksentjev aloitti oikeustieteen opinnot Moskovan yliopistossa, josta hänet erotettiin vuonna 1899 poliittisen toimintansa vuoksi. Hän jatkoi opintojaan Saksassa ja väitteli filosofian tohtoriksi Hallen yliopistosta vuonna 1904. Hän palasi Venäjälle, asettui Pietariin ja liittyi sosialistivallankumoukselliseen puolueeseen. Vuoden 1905 vallankumouksen aikana Pietarin työläisneuvoston johtoon kuulunut Avksentjev pidätettiin joulukuussa 1905, ja seuraavana vuonna hänet karkotettiin Obdorskiin Siperiaan. Hänet valittiin siellä vuonna 1907 sosialistivallankumouksellisten keskuskomiteaan, mutta hän pakeni samana vuonna ulkomaille ja asettui Pariisiin, jossa hän toimitti useita venäläisten emigranttien lehtiä. Ensimmäisen maailmansodan aikana hän kuului puoluessaan sodan kannattajiin.
Helmikuun vallankumouksen jälkeen Venäjälle palannut Avksentjev valittiin toukokuussa 1917 yleisvenäläisen talonpoikien neuvostojen toimeenpanevan keskuskomitean puheenjohtajaksi. Heinäkuusta syyskuuhun 1917 hän oli väliaikaisen hallituksen sisäministerinä, mutta erosi Kornilovin kapinan jälkeen. Avksentjev toimi lokakuussa 1917 perustetun niin sanotun esiparlamentin puhemiehenä.
Lokakuun vallankumouksen jälkeen Avksentjev valittiin Venäjän perustuslakia säätävän kansalliskokouksen edustajaksi, mutta bolševikit vangitsivat hänet kolmeksi kuukaudeksi Pietari-Paavalin linnoitukseen. Hän oli perustamassa useita antibolševistisia järjestöjä, kuten Isänmaan ja vallankumouksen pelastuksen komiteaa sekä Perustuslakia säätävän kansalliskokouksen suojelun liittoa. Avksentjev oli syyskuusta marraskuuhun 1918 Omskissa toimineen valkoisten direktoriohallituksen puheenjohtaja, mutta vallan valkoisten puolella kaapannut amiraali Aleksandr Koltšak karkotti hänet Mantšuriaan.
Avksentjev asui vuodesta 1919 Pariisissa ja vuodesta 1940 Yhdysvalloissa. Hän oli vuodesta 1913 vapaamuurari ja vuosina 1919–1924 Agni-nimisen vapaamuurariloosin mestari.
GMC Terrain

GMC Terrain on GMC:n vuodesta 2009 lähtien valmistama crossover. Auton edeltäjä on Pontiac Torrent.
Terrain esiteltiin vuoden 2010 mallivuodelle ja se oli saatavilla etu- ja nelivetoisena. Auto jakoi saman pohjalevyn Chevrolet Equinoxin kanssa.
Toisen sukupolven Terrain esiteltiin Detroitissa järjestettävässä North American International Auto Show -autonäyttelyssä tammikuussa 2017 vuoden 2018 mallivuodelle. Ulkomuoto on saanut vaikutteita toisen sukupolven GMC Acadialta.
GMC Acadia

Cadillac Acadia on GMC:n vuodesta 2007 lähtien valmistama katumaasturi, Vuonna 2018 se on toisessa sukupolvessa.
Acadian ensimmäinen mallivuosi oli 2007, ja malli tuli markkinoille vuonna 2006.
Nykyään Acadia kilpailee samassa luokassa kuin Ford Edge ja Dodge Journey.
Harri Virtapohja

Harri Sakari Virtapohja (s. 22. maaliskuuta 1936 Tampere) on suomalainen eversti evp. 
Virtapohjan vanhemmat olivat työnjohtaja Veikko Virtapohja ja Aune Kivelä. Hänen puolisonsa vuodesta 1960 tämän kuolemaan saakka oli Anja Tuulikki Lahtinen. 
Virtapohja tuli ylioppilaaksi 1956 ja suoritti Kadettikoulun 1959 ja Sotakorkeakoulun 1971. Hän toimi Karjalan prikaatissa opetusupseerina ja komppanianpäällikkönä 1959–1962, Reserviupseerikoulussa opetusupseerina, komppanianpäällikkönä ja toimistopäällikkönä 1963–1973, Kaakkois-Suomen Sotilasläänin esikunnan järjestelytoimiston päällikkönä 1973–1978, Pääesikunnan liikekannallepanotoimiston päällikkönä 1978–1981, Hämeen Ratsujääkäripataljoonan komentajana 1981–1986 ja Jyväskylän sotilaspiirin päällikkönä 1986–1992. Keski-Suomen Sotilasläänin komentajana Virtapohja toimi 1993–1996.
Virtapohja ylennettiin vänrikiksi 1957, luutnantiksi 1960, yliluutnantiksi 1963, kapteeniksi 1966, majuriksi 1972, everstiluutnantiksi 1978 ja everstiksi 1986.
Jesse Espo

Jesse Espo (s. 5. syyskuuta 1995 Kotka) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelaa Suomi-sarjajoukkue JHT Kalajoessa. Hän on pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä.
Ura.
Espo on Kotkan Titaanien kasvatti. Hän oli kaudella 2011–2012 seuran B-nuorten paras pistemies ja maalintekijä B-nuorten I-divisioonan karsinnoissa tehoilla 8+8=16. Kesken kauden 2012–2013 Espo siirtyi Titaaneista KooKoohon. Kaudella 2013–2014 hän debytoi miesten peleissä pelattuaan KooKoo-65:n joukkueessa yhden II-divisioonan karsintasarjan ottelun. Kesällä 2014 Espo haki try-outin kautta pelipaikkaa sekä Helsingin IFK:n että Hämeenlinnan Pallokerhon A-nuorista. Hän siirtyi kaudeksi 2014–2015 HPK:hon, jossa Espo voitti kauden päätteeksi A-nuorten SM-hopeaa.
Kaudeksi 2015–2016 Espo palasi KooKoohon, kun seuran A-juniorijoukkue oli nostettu edustusjoukkueen SM-liiganousun myötä A-nuorten SM-liigaan. Hän nousi KooKoon A-nuorten varakapteeniksi ja oli joukkueen kolmanneksi paras pistemies tehoilla 9+14=23.
Elokuussa 2016 Espo teki KooKoon kanssa vuoden mittaisen SM-liigasopimuksen. Hän pelasi liigajoukkueessa harjoituskaudella kuusi ottelua. SM-liigadebyyttinsä Espo teki kuitenkin 18. marraskuuta 2016 vieraissa Vaasan Sportia vastaan. Hänet merkittiin KooKoon 13. hyökkääjäksi ja Espo sai ottelussa jääaikaa 27 sekuntia. Hän pelasi kauden aikana SM-liigassa kaikkiaan kahdeksan runkosarjaottelua ilman tehopisteitä.
Kaudeksi 2017–2018 Espo siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Suomi-sarjajoukkue JHT Kalajoen riveihin.
Muuta.
Espon isoveli Jere pelaa Jessen joukkuetoverina JHT Kalajoessa.
Chevrolet Express

Chevrolet Express eli GMC Savana on iso pakettiauto, jota valmistaa General Motors kahdenmerkkisenä, Chevrolet ja GMC. Molemmat mallit ovat teknisesti samanlaisia.
Expressillä ja Savanalla on noin 44,8 prosentin markkinaosuus saman kokoluokan pakettiautoista Yhdysvalloissa, ja se kilpaili lopetetun Ford E-Seriesin kanssa.
Karina (yhtye)

Karina on suomalainen pop-yhtye, jonka perustivat Karin Mäkiranta ja Helmi Tikkanen Helsingissä vuonna 2014.
Yhtyeen debyyttialbumi "Karina" ilmestyi vuonna 2018.
Julius Harttunen

Julius Harttunen (s. 15. marraskuuta 1995 Pori) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelaa Suomi-sarja joukkue Karhu HT:ssa. Hän on pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä.
Ura.
Harttunen on Porin Ässien kasvatti. Hän voitti kauden 2010–2011 päätteeksi C-nuorten SM-pronssia. Kauden 2013–2014 päätteeksi Harttunen voitti A-nuorten SM-pronssia.
Kaudella 2016–2017 Harttunen voitti Ässien A-nuorten sisäisen piste-, maali- ja syöttöpörssin tehoilla 14+28=42. Hän voitti kauden päätteeksi A-nuorten SM-hopeaa. Harttunen debytoi kauden aikana myös Ässien SM-liigajoukkueessa. Hän pelasi ensimmäisen ja kauden ainoaksi jääneen SM-liigaottelunsa 19. marraskuuta 2016 vieraissa JYPiä vastaan. Harttunen sai ottelussa jääaikaa 5.40 minuuttia. Hän keräsi myös yhden kahden minuutin jäähyn kampituksesta.
Harttunen pelasi kauden 2017–2018 II-divisioonaa Kokemäen Kova-Väen joukkueessa. Kaudeksi 2018–2019 hän siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella sarjatasoa ylemmäs Suomi-sarjajoukkue Karhu HT:hen. Harttunen oli joukkueen toiseksi paras pistemies Kasperi Nuton jälkeen tehoilla 11+28=39. Kaudeksi 2019–2020 hän siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella jälleen sarjatasoa ylemmäs Mestis-joukkue Jokipoikiin. Vuoden 2020 vaihteessa Harttunen kuitenkin jätti joukkueen henkilökohtaisista syistä ja palasi kotikaupunkiinsa Poriin. Samana päivänä hänen vahvistettiin palaavan loppukauden kattavalla sopimuksella Karhu HT:n riveihin.
Muuta.
Harttunen on harrastanut myös jalkapalloa. Hän oli voittamassa Musan Salaman D13-joukkueessa hopeaa kansainvälisessä Denmark Soccer Festival -turnauksessa vuonna 2008.
Pertti Jalonen

Pertti Jalonen (s. 1972) on suomalainen muusikko ja säveltäjä.
Jalonen on vuodesta 1988 alkaen soittanut useissa eri yhtyeissä, joissa työnantajina ovat olleet muun muassa Kari Tapio, Jari Sillanpää, Paula Koivuniemi, Kirka, Arja Koriseva, Tapani Kansa ja Matti ja Teppo.
Jalonen voitti Tangomarkkinoiden sävellyskilpailun vuonna 2012 kappaleella ”Rakkaus riepottaa”. Vuonna 2016 Jalosen sävellys ”Mua katsokaa” oli samassa kilpailussa kymmenen parhaan joukossa. Vuonna 2015 voitto tuli myös Somero Soikoon -kilpailussa kappaleella ”Helmeni alku”. 
Levytuottajana, säveltäjänä ja sovittajana Jalonen on toiminut myös muun muassa Jari Sillanpäälle, Arja Korisevalle, Kari Tapiolle, Dannylle, Fredille, Mamballe, Tapiola Sinfoniettalle, UMO:lle ja Helsingin kaupunginorkesterille, Vantaan viihdeorkesterille, Helsingin poliisisoittokunnalle, Kaartin soittokunnalle.
Jalonen johtaa tuotantoyhtiö Bird Music Oy:tä, joka tuottaa konsertteja (mm. Havaintoja parisuhteesta -konsertit), pyörittää omaa äänitysstudiota sekä etsii uusia artistilahjakkuuksia ja tuottaa heille musiikkia.
Cologny

Cologny on kunta Sveitsin lounaisosassa, Geneven kantonissa, Geneven kaupungin itäpuolella. 
Asukkaat.
Vuoden 2015 lopussa kunnassa oli 4 935 vakinaista asukasta. Asukkaista noin 37 prosenttia oli ulkomaalaisia.
Talous.
Cologny on Maailman talousfoorumin (WEF) kotipaikka.
Maantiede.
Maantieteellisesti kunta sijaitsee Genevenjärven etelärannalla. Cologny rajoittuu luoteessa Genevenjärveen ja lounaassa Geneveen.
Liikenneyhteydet.
Geneven kantonin joukkoliikenneyhtiön TPG:n (Transports Publics Genevois) johdinautoverkko ulottuu Colognyyn.
Aiheesta muualla.
Kuolema käy kuusi beessä

Kuolema käy kuusi beessä eli Isoäiti helvetistä on Mika Ripatin ohjaama vajaan tunnin mittainen splatter-kauhukomedia vuodelta 1993. Sen ovat käsikirjoittaneet Henri Kapulainen ja Iiro Küttner, ja sen pääosissa näyttelevät Miitta Sorvali, Harri Hyttinen ja Inkeri Nylund.
Juoni.
Tammelaisen perhe alkaa tuhlata perintörahoja heti, kun isoäiti kuolee syntymäpäivillään. Mutta kun perhe palaa kaupunkireissulta, on isoäiti taas hengissä ja valmiina puolustautumaan. Pian kuolema alkaa vierailla Tammelaisten osoitteessa 6B sangen taajaan.
Vastaanotto.
"Kuolema käy kuusi beessä" sai tuoreeltaan nihkeitä kritiikkejä. "Demarin" Pertti Lumirae näki siinä kehityskelpoisia ideoita mutta sanoi kokonaisuuden käyvän väsyttäväksi irtojäsenineen ja ”sisälmysluetteloineen”. "Helsingin Sanomien" Kati Sinisalon mielestä parasta rujossa elokuvassa on ”zombiemummon arkisennaseva dialogi”.
Elokuva esitettiin Yle Teemalla 25. syyskuuta 2014.
Karsinnat jalkapallon Afrikan-mestaruuskilpailuihin 1963

Vuoden 1963 jalkapallon Afrikanmestaruuskilpailujen karsintoihin osallistui kahdeksan joukkuetta, joista Uganda vetäytyi ennen karsintojen alkua. Hallitseva mestari Etiopia ja isäntämaa Ghana selviytyivät turnaukseen ilman karsintoja. Varsinaiseen turnaukseen karsintojen kautta selviytyivät Tunisia, Yhdistynyt arabitasavalta, Sudan ja Nigeria.
Ottelut.
Tunisia jatkoon yhteismaalein 6-5.
Uganda luopui ja Yhdistynyt Arabitasavalta jatkoon otteluitta.
Sudan jatkoon yhteismaalein 6-0.
Guinea hylättiin myöhemmin, sillä maa ei tarjonnut puolueettomia toimitsijoita kotiotteluunsa, ja Nigeria sai Guinean paikan Afrikan mestaruusturnauksessa.
Marita Nyqvist

Marita Nyqvist (s. 28. huhtikuuta 1985) on suomalainen endurokuljettaja. Hän on kaksinkertainen enduron euroopanmestari naisten joukkuekilpailussa sekä hopea- ja pronssimitalisti yksilökilpailuissa. Nyqvist edustaa Mäntsälän Moottorikerhoa.
Saavutuksia.
2011
2012
2014
2015
2016
2018
Pietarin neuvosto (1905)

Pietarin neuvosto oli Pietarin kaupungissa Venäjän vuoden 1905 vallankumouksen aikana perustettu työväestöä edustanut elin. Se toimi esikuvana vuoden 1917 Venäjän vallankumouksen aikana perustetuille työläisten ja sotilaiden neuvostoille ja kaikille myöhemmille työläisneuvostoille eri maissa.
Kaikkein ensimmäinen työläisneuvosto vuoden 1905 vallankumouksen aikana perustettiin lakkokomiteaksi Ivanovo-Voznesenskiin. Pietarin neuvosto perustettiin vallankumouksellisen yleislakon yhteydessä 26. lokakuuta (J: 13. lokakuuta) 1905. Perustava kokous pidettiin Pietarin teknologisen instituutin tiloissa ja siihen osallistui 40 kaupungin tehtaiden edustajaa. Myöhemmin neuvosto käytti kokouspaikkanaan Vapaan talousseuran tiloja. Marraskuun lopulla neuvostoon kuului jo 562 edustajaa lähes kahdestasadasta tehtaasta. Pääosa oli metallityöläisiä. Enemmistö edustajista oli sosiaalidemokraattisen puolueen kannattajia, mutta mukana oli myös sosialistivallankumouksellisia ja muita vasemmistoryhmiä. Neuvosto toimi työväestön vallankumouksellisena itsehallintoelimenä. Sergei Witten hallitus joutui neuvottelemaan Pietarin neuvoston kanssa erilaisista asioista, koska neuvosto kontrolloi tehtaiden ohella lehtipainoja ja siten sanomalehtien päivittäistä ilmestymistä. Neuvosto päätti muun muassa vastustaa rajatonta sensuuria, vaatia kahdeksantuntista työpäivää ja vannoa solidaarisuutta kapinoiville Kronstadtin merisotilaille ja Puolan työläisille.
Neuvoston ensimmäisenä puheenjohtajana toimi päivän ajan Zborovski-niminen työläinen ja hänen jälkeensä lakkoliikkeen johtajana tunnettu puolueisiin kuulumaton lakimies Georgi Nosar, oikealta nimeltään Pjotr Hrustaljov. Kun Nosar pidätettiin 9. joulukuuta (26. marraskuuta) 1905, puheenjohtajaksi valittiin 26-vuotias menševikki Lev Trotski. Kaikki loputkin neuvoston johtajat pidätettiin sisäministeri Pjotr Durnovon määräyksestä teknologisen instituutin tiloista viikkoa myöhemmin, 16. (3.) joulukuuta, sillä neuvosto oli julkaissut julistuksen, jossa kansalaisia kehotettiin lopettamaan verojen maksu ja vetämään rahansa pankeista. Pidätettyjen tilalle valittiin 23. (10.) joulukuuta uusi johto, jonka puheenjohtajana toimi menševikki Aleksandr Parvus, mutta heidätkin pidätettiin 15. (2.) tammikuuta 1906. Oikeudenkäynti Pietarin neuvoston 51 johtajaa vastaan alkoi lokakuun alussa 1906 ja heidät tuomittiin karkotettaviksi Siperiaan.
Spoon (yhtye)

Spoon on yhdysvaltalainen rockyhtye Austinista, Texasista. Siihen kuuluvat Britt Daniel (laulu, kitara), Jim Eno (rummut), Rob Pope (basso, kitara, kosketinsoittimet, taustalaulu), Eric Harvey (kosketinsoittimet, kitara, lyömäsoittimet, taustalaulu) sekä Alex Fischel (kosketinsoittimet, kitara).
Yhtyeen tyyliä on kuvattu indie rockiksi, indie popiksi, taiderockiksi ja kokeelliseksi rockiksi.
Diskografia.
 *
Tšekin tasavallan TT-ajot

Tšekin tasavallan TT-ajot on moottoripyöräkilpailu, joka kuuluu moottoripyörien maailmanmestaruussarjaan. Vuoteen 1993 kilpailu oli Tšekkoslovakian TT-ajot. Vuodesta 1965 kilpailu on kuulunut maailmanmestaruussarjaan vuodesta 1965. Vuosina 1982–1987 se kuului vain Euroopan-mestaruussarjaan.
Kilpailu on pidettu vuodesta 1987 Masarykin radalla, historiallisella radalla joka kulkee Länsi-Brnon kaduilla ja lähikylissä, muun muassa Bosonohyssa ja Žebětínissä.
Tšekkoslovakian TT-ajojen voittajat.
"Punainen tausta kertoo, että tapahtuma ei kuulunut maailmanmestaruuskilpailuihin."
Buick Envision

Buick Envision on Buickin vuodesta 2014 lähtien valmistama viisiovinen crossover-tyyppinen automalli. Autot kootaan Yantaissa, Kiinassa.
Envisionin ensimmäiset viralliset kuvat esiteltiin kiinalaiselle yleisölle 21. heinäkuuta 2014. Auto tuli samana vuonna myyntiin Kiinassa. 
4. joulukuuta 2015 Buick kertoi, että Envision saapuu Yhdysvaltain markkinoille. Kyseistä mallia sai aluksi vain nelivetoisena. Etuvetoinen malli saapui markkinoille 2017. 
Toisen sukupolven Envision esiteltiin vuonna 2020.
Kindar, l’invulnerabile

Kindar, l’invulnerabile (”Kindar haavoittumaton”) on vuonna 1965 julkaistu italialais-egyptiläinen seikkailuelokuva. Tyylilajiltaan itämaisaiheista peplumia edustavan elokuvan on ohjannut Osvaldo Civirani. Sen pääosaa esittää yhdysvaltalainen kehonrakentaja Mark Forest.
Juoni.
Autiomaan keskellä sijaitseva Uthorin kaupunki on jatkuvien paimentolaishyökkäysten kohteena. Ennustuksen mukaan sen voi pelastaa vain kuninkaan haavoittumattomana syntynyt poika Kindar. Paimentolaisten päällikkö Semuth kaappaa lapsen ja kasvattaa tätä poikanaan, joka aikuisena on valloittava Uthorin. Alkuperäänsä tuntematta Kindar rakastuu paimentolaisten kaappaamaan Neferiin, joka on luvattu Uhtorin prinssille Sirolle. Kindar voittaa veljensä kaksintaistelussa, mutta jättää tämän henkiin ja vapauttaa Neferin. Uthoriin tehtävää hyökkäystä edeltävänä iltana Kindar tunkeutuu kaupunkiin ja saa kuulla kuninkaallisesta syntyperästään. Hän johdattaa Uthorin armeijan taisteluun ja lyö paimentolaiset, mutta Semuth kaappaa Neferin panttivangikseen. Vapauttaakseen rakastettunsa Kindarin on kohdattava tuli, ainoa voima joka voi häntä haavoittaa.
Tuotanto.
"Kindar, l’invulnerabile" on toteutettu laajakangastekniikalla Technicolor-väreissä. Se kuvattiin Egyptissä ja Incir De Paolisin studiolla Roomassa vuodenvaihteessa 1963–1964, mutta julkaistiin vasta keväällä 1965. Egyptiläisten sotilaiden tekemiä taistelukohtauksia käytettiin sittemmin Civiranin toisessa elokuvassa "La magnifica sfida".
Testosteronia uhkuva elokuva on juoneltaan tavanomainen peplum-seikkailu, joka kärsii heikosta käsikirjoituksesta ja vaatimattomasti toteutetuista toimintakohtauksista.
Buick LaCrosse

Buick LaCrosse on suurikokoinen sedan, jonka General Motorsin Buick -divisioona toi markkinoille vuonna 2004 vuoden 2005 mallivuodelle korvaten Buick Regalin ja Buick Century Pohjois-Amerikassa. Ensimmäinen sukupolven valmistus lopetettiin 2009, jolloin toinen sukupolvi esiteltiin. Se sai faceliftin vuonna 2013.
Kolmannen sukupolven LaCrosse esiteltiin Los Angelesissa järjestettävässä LA Auto Show -autonäyttelyssä vuonna 2015. Auto oli kokonaan uudelleensuunniteltu ja sen kilpailijoihin kuului esimerkiksi Lexus ES.
LaCrossen valmistus Pohjois-Amerikan markkinoille lopetettiin helmikuussa 2019. Auton myynti jatkuu Kiinassa.