tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Esko Vettenranta

Esko Antero Vettenranta (2. toukokuuta 1913 Viipuri – 20. toukokuuta 1989 Turku) oli suomalainen näyttelijä. 
Vettenranta kävi 1940-luvun alkupuolella Suomen Filmiteollisuuden perustaman filmikoulun, jolla etsittiin uusia lupaavia näyttelijöitä esiintymään Toivo Särkän johtaman yhtiön elokuvissa. Samassa koulussa opiskelivat myös muun muassa Kyllikki Forssell, Sirkka Sipilä ja Teijo Joutsela. Vuonna 1945 Vettenranta solmi avioliiton kosmetologi Aija Vilannon kanssa, joka samana vuonna teki pari näyttävää elokuvaroolia.
Suuren osan elämästään Turussa asunut Vettenranta teki merkittävän uran Turun kaupunginteatterissa. Lisäksi hänet tunnettiin monista merkittävistä rooleistaan Jorma Nortimon ja Yrjö Nortan elokuvissa. Hänen aktiiviuransa filmissä ajoittuu 1940-luvulle. Silloin hän teki useita sankarirooleja muun muassa elokuvissa "Kyläraittien kuningas" (1945), "Anna Liisa" (1945), "Kuudes käsky" (1947) ja "Keittiökavaljeerit" (1949). Lisäksi hänet nähtiin yhdessä "Suomisen Olli" -elokuvassa. Vettenrannan muistetuin rooli lienee kuitenkin nimiosa Mika Waltarin romaaniin perustuvassa Hannu Lemisen ohjaamassa "Vieras mies" -elokuvassa vuonna 1957. 
Vettenranta nähtiin valkokankaalla niin romanttisissa maaseutuelokuvissa, draamoissa kuin komedioissa. Luontevana ja komeana esiintyjänä Vettenranta oli usein kriitikoiden suosiossa. Aikalaisarvostelijat kiittivät hänen suoriutumistaan Johanneksen osasta Minna Canth -filmatisoinnissa "Anna Liisa". Ensimmäisen ison roolinsa Vettenranta teki elokuvassa "Yrjänän emännän synti", jolloin hänet jo koettiin "mieluisana yllätyksenä". Vettenranta debytoi valkokankaalla jo vuonna 1941, jolloin hänellä oli sivuosa mustalaisena klassikkoelokuvassa "Kulkurin valssi". Vettenranta esiintyi vielä muutamassa tv-tuotannossa 1970–1980-luvuilla.
Vuonna 1952 Esko Vettenranta levytti turkulaiselle Sointu-levymerkille puolenkymmentä iskelmää, muun muassa tangon "Lago Maggiore", jonka levytti hieman myöhemmin Olavi Virta ja Kauko Käyhkön esittämänä tunnetumman "Tukkilaisrakkautta".
Siuron kirkko

Siuron kirkko on Nokian seurakunnan kirkkorakennus Siuron kylässä Nokialla. Kirkko on alun perin rakennettu rukoushuoneeksi. Sen suunnitteli rakennusmestari Heikki Tiitola ja se valmistui vuonna 1910. Rukoushuone rakennettiin lahjatontille ja Metsähallitus lahjoitti tarvittavan puutavaran. Rakennus korjattiin vuonna 1938 kirkoksi, Nokian seurakunnan kirkko siitä tuli vuonna 1956. Puinen pitkäkirkko on tyyliltään uusgoottilainen, myös puujugend-luonnehdintaa käytetään.
Kirkkoa on korjattu vuosina 1983–1984, jolloin muun muassa luovuttiin kiinteistä penkeistä. Kirkkosali kalustettiin irtotuolein, joten se voidaan muuntaa moneen eri käyttötarkoitukseen.
Siuron kirkko sijaitsee kyläkeskuksessa Siuronkalliolla Kuloveden rannalla. Siuronkallio vanhoine työväen asuntoalueineen kuuluu Museoviraston inventoimiin valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin.
Aleksandar Stavrev

Aleksandar Stavrev (s. 30. maaliskuuta 1977 Skopje, Makedonia) on pohjoismakedonialainen jalkapalloerotuomari. Hän on toiminut kansainvälisenä erotuomarina vuodesta 2006 lähtien.
James B. Cunningham

James B. Cunningham (s. 1952) on yhdysvaltalainen diplomaatti. Hänestä tuli maansa suurlähettiläs Afganistaniin 12. elokuuta 2012.
Cunningham toimi suurlähettiläänä ja Yhdysvaltain pysyvänä varaedustajana Yhdistyneissä kansakunnissa vuosina 1999–2004. Hän toimi vuodesta 2008 Yhdysvaltain suurlähettiläänä Israelissa, ja hän ehti työskennellä Afganistanissa varasuurlähettiläänä ennen suurlähettilääksi nousemistaan. Cunningham on kotoisin Pennsylvaniasta ja valmistui Syracusen yliopistosta saaden oppiarvot politiikan tutkimuksessa ja psykologiassa. Hän on naimisissa Leslie Genierin kanssa, ja parilla on kaksi tytärtä.
Al Dubin

Alexander ”Al” Dubin (10. kesäkuuta 1891 Zürich – 11. helmikuuta 1945 New York) oli yhdysvaltalainen populaarimusiikin sanoittaja, joka tunnetaan erityisesti yhteistyöstään säveltäjä Harry Warrenin kanssa.
Elämä ja ura.
Alexander Dubin syntyi Zürichissä Sveitsissä venäjänjuutalaiseen perheeseen. He muuttivat Yhdysvaltoihin Alexanderin ollessa kaksivuotias. Lapsuutensa Dubin vietti Philadelphiassa. High schoolissa ollessaan hän menestyi urheilussa, kuten jalkapallossa, koripallossa ja yleisurheilussa, mutta joutui usein vaikeuksiin railakkaan juhlimisensa ja alkoholinkäyttönsä vuoksi. Dubin aloitti lääketieteen opinnot Philadelphiassa, mutta vuonna 1911 hänet erotettiin oppilaitoksesta. Pian sen jälkeen hän muutti New Yorkiin löytääkseen työtä lauluntekijänä.
Ensimmäisen maailmansodan alettua Dubin värväytyi Yhdysvaltojen maavoimiin. Sodan loputtua hän palasi lauluntekijän uralleen ja alkoi 1920-luvulla tehdä musiikkia mykkäelokuvien mainostamiseen. Hän oli ensimmäisten elokuva-alalle palkattujen laulunkirjoittajien joukossa, kun Hollywoodissa aloitettiin äänielokuvien tekeminen 1920-luvun lopulla. Dubin työskenteli Joe Burken kanssa sanoittaen muun muassa kappaleet ”Tiptoe Through the Tulips with Me”, ”Painting the Clouds with Sunshine”, ”The Kiss Waltz” sekä Casa Loma Orchestran nauhoittaman laulun ”For You”, josta tuli heidän suurin menestyksensä.
1930-luvulla alkoi Dubinin tuottelias yhteistyö säveltäjä Harry Warrenin kanssa. Vaikka miehet työskentelivät yhdessä vain viisi vuotta, he saivat aikaan joukon suosittuja elokuvakappaleita tehden parhaimmillaan yli 60 kappaletta vuodessa. He voittivat vuonna 1935 parhaan laulun Oscar-palkinnon kappaleella ”Lullaby of Broadway”. Heidän tunnettuihin kappaleihinsa kuuluvat myös ”The Boulevard of Broken Dreams”, ”Young and Healty”, ”Love Is Where You Find It” ja ”You’re Getting to Be a Habit with Me”.
Warrenin lisäksi Dubin sanoitti musiikkia muun muassa Will Groszille (”Along the Santa Fe Trail”), Duke Ellingtonille (”I Never Felt This Way Before”) ja Jimmy McHugh’lle (”South American Way”). Hän kirjoitti sanat Victor Herbertin vuoden 1919 sävellykseen ”Indian Summer”.
Dubin alkoi 1940-luvulla kärsiä vakavista terveysongelmista osittain epäterveellisten elämäntapojensa seurauksena. Hän oli selvästi ylipainoinen, käytti runsaasti alkoholia ja toisinaan myös huumausaineita. Hän kuoli New Yorkissa helmikuussa 1945 barbituraattien yliannostukseen ja keuhkokuumeeseen.
Dubin valittiin vuonna 1970 Songwriters Hall of Fameen.
Harjanne

Harjanne on vuoren tai vuorijonon pitkänomainen selkäosa rinteineen. Muita merkityksiä:
Michael Guest

Michael E. Guest (s. 1957) on yhdysvaltalainen diplomaatti. Hän toimi vuosina 2001–2004 maansa suurlähettiläänä Romaniassa ja oli siten ensimmäinen Yhdysvaltain senaatin vahvistama avoimesti homoseksuaalinen suurlähettiläs. Guest lopetti 26-vuotisen diplomaattiuransa joulukuussa 2007. Hän vastusti erollaan sitä, että ulkoministeriö ei myöntänyt työntekijöiden homoseksuaalisille kumppaneille yhtä laajoja etuuksia kuin heteroseksuaalien kumppaneille.
Guest suoritti bachelor-tutkintonsa Etelä-Carolinan Furman Universityssä ja jatkotutkintonsa Virginian yliopistossa. Hänen elämänkumppaninsa on Alexander Nevarez.
Scars &amp; Worship

Scars &amp; Worship on black metal -yhtyeiden Verivalan sekä Vulva Infernumin split-albumi. Se on julkaistu vuonna 2004 levymerkillä Debemur Morti Productions.
Pelttari

Pelttari on suomenkielinen sukunimi. Pelttari-nimisiä ovat muun muassa seuraavat suomalaiset henkilöt:
Psychedelic Pill

Psychedelic Pill on Neil Youngin vuonna 2012 julkaistu albumi. Albumi on julkaistu kahdella CD-levyllä ja kolmella LP-levyllä. "Psychedelic Pill" on toinen vuoden 2012 aikana julkaistu Youngin ja Crazy Horse -yhtyeen yhteistyössä tekemä julkaisu albumin "Americana" kanssa. Edellinen täysin uusia kappaleita sisältänyt Youngin ja Crazy Horsen julkaisu oli albumi "Greendale" vuodelta 2003. 
Kappaleet.
Kaikki kappaleet kirjoittanut Neil Young.
Óscar

Óscar on varsinkin espanjankielisissä maissa esiintyvä miehen etunimi. Suomessa nimi Óscar on vuoden 2020 loppuun mennessä annettu noin 25 henkilölle. Óscar on yksi Oskari-nimen vastineista.
Eerikäinen

Eerikäinen on suomenkielinen sukunimi. Tunnettuja Eerikäinen-nimisiä henkilöitä ovat muun muassa:
Elstelä

Elstelä on suomenkielinen sukunimi. Elstelä-nimisiä henkilöitä ovat:
Olof Mört

Olof Mört (1655 – 1703 Ulvila) oli ruotsalaissyntyinen maanmittari ja kartoittaja. Hän toimi vuodesta 1684 lähtien Turun ja Porin läänin vakinaisena maanmittarina. Sitä ennen Mört oli työskennellyt muun muassa Liivinmaan reduktiokomissiossa vuosina 1681–1684.
Mört oli erittäin tuottelias kartoittaja, hän piirsi Suomesta yli 400 karttaa. Mört kartoitti lähinnä Varsinais-Suomea sekä Satakuntaa, joka tuolloin ulottui nykyisen Keski-Suomen alueelle saakka, mutta myös Hämettä ja Ahvenanmaata. 
Maaseudun tiluskarttojen lisäksi hän piirsi myös kaupunkikarttoja. Mört on laatinut muun muassa vanhimman säilyneen paikan päällä tehtyihin mittauksiin perustuvan Porin kartan, joka on vuodelta 1696. Vanhin kartta on vuodelta 1684 Askaisista Nepolasta. Orginaalikartat ovat Kansallisarkistossa, maakirjakartoissa ja arkistoitu Maamittaushallituksen uudistuskartat ja asiakirjat kokoelmaan. 
Olof Mört asui Suomeen muutamisensa jälkeen aluksi Turussa ja myöhemmin Ahlaisissa. Vuonna 1695 hän osti tilan silloin Ulvilaan kuuluneesta Kokemäensaaresta, jossa asui syyskuussa 1703 tapahtuneeseen kuolemaansa saakka.
Raninen

Raninen on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä:
Ryan Wood

Ryan Mitchell Wood (20. marraskuuta 1975 Antioch, Kalifornia – 7. maaliskuuta 2007 Oregon) oli yhdysvaltalainen rap-muusikko, joka tunnetaan paremmin Woodie -nimellä.
Hänet tunnetaan väkivaltaisista sanoituksista jotka kuvaavat jengielämän ankaraa totuutta. Woodie oli suosittu Bay Arean räppäri, jolla oli uskollinen fanijoukko. Hän oli Norteños-katujengin jäsen. Woodien aikaisemmissa teoksissa oli pääosin jengiteema. Kuitenkin myöhemmin hänen urallaan sanoitukset olivat pääosin luonteeltaan poliittisia.
7. maaliskuuta 2007, Woodien väitetään kuolleen itseaiheutettuun ampumahaavaan Oregonissa, Yhdysvalloissa.
NosTale

Nomads of the Silver Spirit Tale eli NosTale on ilmainen MMORPG, jonka on kehittänyt korealainen Entwell ja julkaissut saksalainen Gameforge. Nostale on tyypillinen nettiroolipeli; alussa rekisteröidään käyttäjätunnus ja ladataan pelitiedosto koneelle. Tämän jälkeen pelaaja voi luoda itselleen hahmon kirjautumalla sisään lataamaansa peliin nettiyhteyden välityksellä. Nostalessa voi siis tavata muita pelaajia ympäri maailmaa, riippuen mitä kieliversiota pelaa.
Maailma.
Peli sijoittuu fantasiamaailmaan, jossa pelaaja aloittaa "matkansa" seikkailijana (adventurer). Omaa hahmoa tulee kehittää ansaitsemalla kokemuspisteitä, joita saa erilaisia hirviöitä metsästämällä, tappamalla toisten pelaajien hahmoja tai tekemällä tehtäviä eli questeja. Pelin maksimi raja Battle levelille on 99 ja Job levelille 80, minkä jälkeen hahmo ei enää saa kokemuspisteitä kyseiseen leveliin.
Pelaaminen.
Spesialistit.
Alussa pelaajan päämäränä on kehittää hahmonsa tietylle tasolle, jotta hän voisi valita itselleen yhden kolmesta eri perusammatista: miekkailija (swordsman), jousimies (archer) tai taikuri (mage). Nämä ammatit voivat kukin erikseen erikoistua vielä viiteen erikoisalaan (Specialist). Erikoisalat on pelissä toteutettu spesialistikorteilla, joiden avulla hahmo voi muuttua kyseiseksi spesialistiksi. Näistä viidestä spesialistikortista kolmella on oma elementti ja lopuilla kahdella on sama tulielementti.
Spesialistikortteja saa suorittamalla tiettyjä tehtäväketjuja, jotka edellyttävät tarpeeksi korkeaa Battle leveliä. Tämä ei kuitenkaan ole pakollista, sillä kortteja voi myös ostaa toisilta pelaajilta. Jotta kortin voisi vielä "pukea" hahmolleen täytyy hahmolla olla tarpeeksi korkea työkokemus (Job level) ja tarpeeksi mainetta (Reputation). Kun kortti on aktiivinen, hahmon ulkomuoto muuttuu kortista riippuen. Kun kortin taas ottaa pois, palautuu hahmo takaisin alkuperäiseen ammattiinsa. Kortteja voi siis omistaa useita ja ne eivät jää pysyvästi päälle.
Ammattien omakohtaisten korttien lisäksi pelissä on vielä neljä spesialistikorttia, joita kaikki hahmot voivat käyttää ammatista riippumatta. Nämä ns. "vapaat" spesialistikortit ovat Chicken costume, Pajama, Jajamaru ja Pirate. Myös näitä kortteja koskevat työkokemus- ja mainevaatimukset.
Spesialistikortin tasoa voi kasvattaa samalla tavoin kuin itse Battle leveliä. Omia korttejaan voi myös parannella, jolloin kortin ollessa aktiivinen hahmolle ilmestyy siivet. Spesialistikortin maksimi taso on 99.
Viidentienristeys

Viidentienristeys on Kankaanpäässä Hämeenkankaalla sijaitseva viiden maantien risteys, joka on noin viiden kilometrin päässä kaupungin keskustasta. Niinisalon varuskuntaan on matkaa vajaat kaksi kilometriä.
Risteyksessä kohtaavat kolmen pienemmän tien lisäksi Kankaanpään keskustasta tuleva Kivistönkankaantie sekä Kuninkaanlähteeltä kohti Niinisaloa kulkeva Kyrönkankaantie, jota kutsutaan myös Hämeenkankaantieksi. Kyrönkankaantie on vanha, jo keskiajalta lähtien tunnettu maantie, joka yhdisti Hämeen ja Korsholman linnat. Hämeenkankaan maastossa kulkee myös retkeily- ja kuntoilureittejä. Kankaanpään liikuntakeskuksesta johtaa Viidentienristeykseen valaistu kuntorata ja hiihtolatu. Alueelta löytyy myös useita laavuja sekä vuonna 2010 avattu frisbeegolfrata.
Viidentienristeys on tunnettu erityisesti Niinisalossa varusmiespalveluksensa suorittaneiden keskuudessa. Se toimii nykyäänkin juoksu- ja hiihtolenkkien sekä marssiharjoitusten etappina ja kääntöpaikkana. Kirjailija Mauri Sariola julkaisi 1964 omista armeijakokemuksistaan Niinisaloon sijoittuvan teoksen "Viiden tien risteys". Hän suoritti varuskunnassa Reserviupseerikoulun jatkosodan aikana vuonna 1944. Kirjan kansiteksteissä Viidentienristeystä kutsutaan topografikartan pisteeksi 118, jonka pelkkä mainitseminenkin sai upseerioppilaiden hien kohoamaan.
Ravani

Ravani () on kylä Ulvilan kaupungissa Satakunnassa. Se sijaitsee Kokemäenjoen pohjoispuolella yhdystien 2440 varrella. Ulvilan keskustaajamaan kuuluvaan Vanhakylään on matkaa runsas kilometri.
Yleistä.
Ravanin rakennuskanta koostuu lähinnä pientaloista. Ne ovat sijoittuneet maantien varrelle sekä tien ja joen välillä levittäytyvän peltoaukean laitamille. Palveluja tai koulua Ravanissa ei ole, johtuen juuri Vanhakylän läheisyydestä. Ulvilan keskustaan Friitalaan tulee Ravanista matkaa pari kilometriä ja sinne johtaa myös pyörätie. Jalankulun ja pyöräilyn väyliä myöten pääsee myös runsaan 10 kilometrin päähän Porin keskustaan. 
Ravanissa sijaitsee Satakunnan sairaanhoitopiirin omistama Antinkartanon toimintakeskus ja palvelukoti. Se tarjoaa asumis- ja kuntoutuspalveluja kehitysvammaisille. Lisäksi Ravanissa toimii yksityinen Lastensuojelulaitos Ravanikoti, jossa toimii myös Auroran koulun opetusyksikkö.
Ravanissa on myös aktiivinen kylätoimikunta, joka muun muassa järjestää asukkaille erilaisia tapahtumia ja toimintoja.
Historia.
Ravanin kylän asutus on vanhaa, sen arvellaan periytyvän jo 1200-luvulta. Nykyään Vanhakylän puolella sijaitseva Liikistön muinaismuistoalue kuului aikoinaan Ravanin kylään. Ravanin ruotsinkielisen nimen Ragvaldsbyn vuoksi on arveltu, että muinainen Ragvaldan kauppapaikka olisi sijainnut Liikistössä.
Vuosina 1883–1901 Ravanissa toimi Venäjän vallan aikaiseen asevelvollisuusjärjestelmään kuulunut Ulvilan reservikomppania. Sitä varten rakennettiin Kokemäenjoen rantapelloille kasarmialue, jonka rakennuksia on vieläkin jäljellä. Suomen itsenäistymisen jälkeen Ravanin kasarmilla toimivat Suojeluskuntalaiset sekä Lotat. Alueelle rakennettiin muun muassa ampumarata ja urheilukenttä.
1950-luvulla Ravanin kasarmi oli muutaman vuoden ajan kotitalouskouluna. Myöhemmin paikassa toimi vielä "Ulvilan maa- ja kotitalousoppilaitos". Ravanin kasarmialueella ja sen ympäristössä on myös järjestetty muun muassa maatalousnäyttelyitä, joista viimeisin valtakunnallinen pidettiin vuonna 1994.
Ravani on ollut myös vanha Kokemäenjoen ylityspaikka. Nykyisen Antinkartanon tuntumassa sijaitsi lauttaranta, josta oli yhteys joen eteläpuolelle Haistilaan jo keskiajalla. Aluksi ylitys hoidettiin veneillä, ensimmäinen lautta aloitti toimintansa 1640-luvulla. Lauttayhteys säilyi aina vuoteen 1953, jolloin valmistui kiinteä silta Friitalaan. Haistilan ja Ravanin välinen ylityspaikka oli osa keskiaikaista Huovintietä, joka yhdisti Turun seudun ja Kokemäenjoen suun.
Tivedenin kansallispuisto

Tivedenin kansallispuisto on Ruotsissa Karlsborgin ja Laxån kuntien alueella sijaitseva kansallispuisto. 1 350 hehtaarin kokoinen puisto on perustettu vuonna 1983.
Shiri

Shiri (), televisioesityksessä Shiri – kuin kala vedessä ("Swiri"), on vuonna 1999 ensi-iltansa saanut, Kang Je-gyuin käsikirjoittama ja ohjaama eteläkorealainen toimintaelokuva. Se oli ilmestyessään siihen mennessä suurimmalla budjetilla tehty korealainen elokuva.
Juoni.
Elokuva alkaa vuodesta 1992 Pohjois-Koreasta jossa Park (Choi Min-sik) johtaa leiriä jossa koulutetaan salamurhaajia jotka lähetetään Etelä-Koreaan. Koulutuksessa käytetään oikeita ammuksia ja eläviä ihmisiä maaleina. Lee Bang-hee (Yoon-jin Kim) on tehokkain ja paras siellä koulutettu salamurhaaja. Hän on vuosien aikana murhasi Etelä-Koreassa kuuden vuoden aikana tärkeitä tiedemiehiä, poliitikkoja ja armeijan upseereita, ennen kun katosi Etelä-Koreassa ja jätettyään viimeisen uhrinsa verellä kirjoitetun viestin: ”"Hyvästi"”. Yu Joong-won (Han Suk-kyu) ja Lee Jang-gil (Song Kang-ho) yrittivät tuolloin saada jäljitettyä hänet ja hänen kadottuaan he ovat palanneet normaaleihin tehtäviinsä.
Kun eräs Etelä-Korean merkittävimmistä aseiden salakuljettaja ja -kauppias murhataan epäillään että pahamainen naissalamurhaaja Bang-hee olisi ollut teon takana. Yu ja Lee kutsutaan paikalle tukimaan että minkä oli motiivina salakuljettan murhaan. Samaan aikaan varastetaan suuri määrä uutta nestemäistä CTX-räjähdysainetta. Yu ja Lee alkavat epäillä että tapaukset liittyvät toisiinsa.
Rune Carlsten

Rune Vilhelm Carlsten (2. heinäkuuta 1890 Tukholma, Ruotsi – 12. lokakuuta 1970 Täby, Ruotsi) oli ruotsalainen näyttelijä ja ohjaaja. Hän työskenteli teattereissa niin Ruotsissa kuin Suomessakin. Vuosina 1913–1914 hän oli Helsingissä Ruotsalaisen teatterin palveluksessa ja vuodesta 1933 Ruotsissa Dramatenin näyttelijä ja ennimmäinen ohjaaja. Häntä on arvostettu koomikkona mutta myös luonnenäyttelijänä klassisissa ja moderneissa vakavissa näytelmissä. Hän toimi näyttelijänä ja ohjaajana myös elokuvan parissa.
Carlstenin poika on näyttelijä Rolf Carlsten.
Simon Wilhelm Carpelan

Simon Wilhelm Carpelan (12. elokuuta 1731 Raisio – 4. tammikuuta 1814 Iisalmi) oli sotilas, maaherra ja valtiopäivämies.
Carpelanin vanhemmat olivat ratsumestari Maximilian Carpelan ja Helena Eleonora Lilliegren, setä Wilhelm Carpelan ja puoliso vuodesta 1764 Henrika Johanna de Carnall (k. 1788). Hän oli vapaaehtoinen Pohjanmaan jalkaväkirykmentissä 1751, lippumies 1752, kersantti 1753, pataljoonanadjutantti 1754, 2-adjutantti ja alivänrikki 1757. Kenraalimajuri Carpelanin aliadjutantti hän oli 1759, aliluutnantti Västerbottenin rykmentissä 1761, alikapteeni 1770, kapteeni 1773, 2-majuri 1778 ja 1-majuri 1779. Everstiluutnanttina hän palveli 1785–1786. Carpelan toimi samalla Västerbottenin läänin varamaaherrana 1782–1783 sekä Savon ja Karjalan läänin varamaaherrana 1785–1791. Maaherran arvonimen hän sai 1788, vapaaherra hänestä tuli 1790. Carpelan oli prikaatinkomentaja Karjalassa 1788–1790 ja kenraalimajuriksi 1795 ylennettynä Viaporin komendantti 1795–1797. Savon ja Karjalan läänin maaherrana hän toimi 1809–1810. Carpelan omisti Iisalmella Vilhelmsdalin säterin ja Salahmin rautaruukin. Hän oli valtiopäivämies Ruotsin säätyvaltiopäivillä 1772 ja aatelissäädyssä edustaja Porvoon valtiopäivillä 1809.
Brittiläisen Kolumbian yliopisto

Brittiläisen Kolumbian yliopisto ("University of British Columbia", lyh. UBC) on korkeatasoinen julkisrahoitteinen yliopisto Vancouverissa Kanadassa. Sen toinen kampus sijaitsee Okanaganissa.
Yliopisto on perustettu vuonna 1908. Siellä on runsas 59 000 opiskelijaa ja 15 000 henkilökunnan jäsentä. Yliopistossa on opiskellut seitsemän nobelistia ja kaksi Kanadan pääministeriä. Yliopistossa opiskelleet ovat voittaneet 65 olympiamitalia.
Maailman viidensadan huippuyliopiston Shanghai-yliopistovertailussa Brittiläisen Kolumbian yliopisto sai vuonna 2014 sijaluvun 37. Sijoitus oli Kanadan toiseksi paras Toronton yliopiston jälkeen.
Vaimoni Jörgen

Vaimoni Jörgen ("En kort en lang") on vuonna 2001 ensi-iltansa saanut Hella Joofin ohjaama tanskalais-saksalainen komediaelokuva.
Juoni.
Homopari Jørgen ja Jacob elävät onnellisina parisuhteessa. Eräänä päivänä Jacob kosii Jørgeniä, joka suostuu. Mutta sitten Jacob rakastuukin naiseen, Carolineen, joka saattuu olemaan naimisissa Tomin kanssa – Jørgenin veljen. Jacob haluaa sekä Jørgenin että Carolinen. Kun hän saattaa viimeksi mainitun raskaaksi, hän päättää mennä tämän kanssa naimisiin, mutta juuri ennen kuin pitäisi sanoa tahdon, hän muuttaa mielensä.
Lovelace

Lovelace on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Karl Johan Carpelan

Karl (Carl) Johan Carpelan (15. kesäkuuta 1811 Tunhem, Länsi-Götanmaa – 3. helmikuuta 1893 Masku) oli ruotsalaissyntyinen suomalainen juristi ja valtiopäivämies.
Carpelan toimi vuosina 1855–1862 senaatin oikeusosaston esittelijäsihteerinä, vuosina 1864–1868 hän oli Turun ja Porin laamannikunnan vt. laamanni. Hän oli vuonna 1862 Tammikuun valiokunnan jäsen ja aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1863–1864 ja 1872, joilla hän ajoi vapaamielisiä uudistuksia.
Ison Kuhajärven kalliomaalaus

Iso Kuhajärven kalliomaalaus sijaitsee Keski-Suomessa Laukaassa Vihtavuoren taajaman lähellä. Maalaus, josta ei erotu kuviota, sijaitsee pienen siirtolohkareen muodostaman luolan sisällä.
Maalauksen löysi Arja Finni vuonna 2001 ja sen on tarkastanut Helena Taskinen 2003. Löytöpaikka sijaitsee Ison Kuhajärven itärannalla, jonka takana on se kannas, joka erottaa järven Kuhankoskesta. Nämä vedet virtaavat Leppäveteen, joka oli vesireittinä Päijänteelle. Maalausta voi pitää punaväriläikkänä, joka ei esitä mitään tunnistettavaa kuviota (kuva ). Läiskät ovat aivan siirtolohkareen muodostaman puoliluolan suuaukon vasemmalla puolella. Toinen läiskä on 32 senttimetriä pitkä ja 3–5 senttimetriä leveä vedos. Siitä 8 senttimetrin päässä on toinen läiskä, joka mitat ovat 32×26 senttimetriä. Noin viitisenkymmentä metriä luolasta itään on toisen kallioseinämän yläosassa vähän punamaalia, joka erottuu vain hyvissä olosuhteissa.
Katso myös.
Seuraavat maalaukset ovat samalta alueelta tämän maalauksen kanssa:
Buurimonnit

Buurimonnit (Austroglanididae) on monnikaloihin kuuluva heimo. Heimon lajeja tavataan Afrikan eteläosista.
Lajit ja anatomia.
Buurimonnien heimoon kuuluu 1 suku ja 3 lajia. Lajit ovat buurimonni ("Austroglanis sclateri"), "A. barnardi" ja "A. gilli". Kooltaan heimon kalat ovat pienehköjä, noin 8–30 cm:n pituisia. Ruumiinrakenteeltaan ne ovat pitkulaisia kaloja, joilla on lyhyehkö selkäevä ja kookas rasvaevä. Selkäevässä ja rintaevissä on vahva piikki. Buurimonnilajeilla on kuonossa 3 paria viiksisäikeitä. Aikaisemmin tämän heimon lajien katsottiin kuuluvan juovamonnien ("Bagridae") heimoon.
Levinneisyys ja elintavat.
Buurimonnilajeja tavataan Eteläisestä Afrikasta Olifants-joesta ja Oranjejoesta ja niiden sivujoista. Ne viihtyvät erityisesti kirkkaassa nopeastivirtaavassa vedessä. Niiden ravintoa ovat pienet kalat, vesihyönteiset ja muut selkärangattomat vesieläimet.
Iso Kuhajärvi

Iso Kuhajärvi on Keski-Suomessa Laukaan Vihtavuoressa sijaitseva järvi.
Maantietoa.
Järven pinta-ala on 137 hehtaaria eli 1,4 neliökilometriä, se on 3,2 kilometriä pitkä ja 900 metriä leveä. Järvi on kaksiosainen siten, että sen pohjoisosa, jota kutsutaan nimellä Pieni Kuhajärvi, jää pengertien ja lyhyen sillan taakse. Pieni Kuhajärvi on 650 metriä pitkä ja 350 metriä leveä. Sen vedenpinnan korkeus on sama kuin järven pääaltaalla, jota kutsutaan Isoksi Kuhajärveksi. Tällä nimellä tunnetaan myös koko järvi. Pääaltaan pituus on 2,8 kilometriä ja leveys 900 metriä. Sen eteläosaa kutsutaan Vihtataipaleenlahdeksi. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria ja se on luodattu. Järven tilavuus on luotauksen mukaan 13,0 miljoonaa kuutiometriä eli 0,0130 kuutiokilometriä. Sen keskisyvyys on 9,5 metriä ja suurin syvyys on noin 36 metriä. Järven syvin kohta löytyy järvialtaan eteläosista, missä on laaja syvänne. Syvänteen vuoksi esimerkiksi Talvilahti ja sen eteläpuoliset rannat sykeltavat nopeasti 30 metriin. Pienessä Kuhajärvessä syvin kohta yltää yli 10 metriin. Järven rantaviivan pituus on 8,6 kilometriä ja sen rannat ovat metsämaata lukuun ottamatta lounaisrantoja, jonne ulottuvat kylän vanhat peltomaat. Järven länsipuolelle on kohonnut Vihtavuoren taajama-alue, joka on osa Laukaan kuntaa. Siitä ulottuu Brittilänranta järven rantaan asti. Järven lähialueella on taajama-asutuksen lisäksi myös haja-asutusta sekä järven rannoilla että järvelle viettävillä rinteillä. Sen rannoilla on myös vapaa-ajan asutusta. Niille tulee tiet yhdystieltä 16728, seututieltä 640 ja 637 sekä taajama-alueelta. Järvialtaiden välissä kulkeva yksityistie siltoinen on rakennettu Lopotinmäen ja Vihtavuoren välille. Järven itärannalla sijaitsee Kuhankosken erityisammattikoulu ja sen pohjoispuolella kurssikeskus Puustellin Työkylä. Kuhajärven kalliomaalaus sijaitsee järven itärannan tuntumassa. Vihtavuoren uimarannan löytää taajaman pohjoisosassa järven länsipuolen rannassa.
Vesistösuhteet.
Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Leppäveden–Kynsiveden alueen (14.3) Leppäveden alueella (14.31), jonka Iso Kuhajärven valuma-alueeseen (14.314) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 84,8 metriä mpy. Järveen laskee kolme johto-ojaa järven lähialueelta ja sen taajama-alueelta, mikä tekee sen valuma-alueesta hyvin pienen ja järven veden vaihtumisesta hitaan. Sen laskujoki Kuhapuro lähtee pääaltaan itärannasta ja se laskee 700 metrin päässä Kuhankosken kanavaan. Kuhapuroon yhtyy pohjoisesta virtaava Lahnajärven laskujoki Lahnajoki .
Historiaa.
Vuosien 1963 ja 1967 peruskartoissa on järven rantoihin ulottuvia peltomaita ollut enemmän kuin nykyään. Pienen Kuhajärven ympäristö oli tuolloin viljeltyä ja myös järven muut pohjoispään alueet. Tähän aikaan oltiin Vihtavuorta vasta rakentamassa taajamaksi. Seuraavassa kartassa oli taajama laajentunut suuresti, mutta järvenrantojen maatilat olivat vielä toiminnassa. Brittilänrantaan ulottuva rakentaminen alkoi vasta 1992.
Grievantee Productions

Grievantee Productions oli suomalainen levy-yhtiö jonka perusti Shatraug. Yritys lopetti toimintansa 14. syyskuuta 2012.
Tarhapioni

Tarhapioni ("Paeonia" × "festiva") on monivuotinen ruohovartinen risteymälaji pionien suvussa. Se on syntynyt Etelä-Euroopassa kasvavan vuoripionin ("Paeonia officinalis") ja Balkanilla, Italiassa sekä Pohjois-Turkissa kasvavan turkinpionin ("Paeonia peregrina") välisenä risteymänä. Tarhapioniin kuuluu lukuisia koristekasvina viljeltyjä lajikkeita.
Tarhapioni kasvaa pensasmaisena 50–80 senttimetriä korkeaksi. Varret ovat pystyjä. Kukat kasvavat yksittäin niiden latvoissa ja ovat halkaisijaltaan 10–13 cm, usein kerrannaisia, vähän tuoksuvia sekä väriltään tummanpunaisesta valkeaan.
World Terror Committee

World Terror Committee on saksalainen black metal -julkaisuihin keskittynyt levymerkki. Sen omistaa saksalaisen black metal -yhtyeen Absurdin kitaristi-rumpali Sven Zimper.
Levy-yhtiö Blut &amp; Eisen Productions on World Terror Committeen alamerkki.
Kimmelsammalet

Kimmelsammalet ("Taxiphyllum") on suku lehtisammaliin kuuluvassa palmikkosammalten heimossa (Hypnaceae). Se sisältää 44 lajia The Plant Listin mukaan. Lajeista esiintyy myös Suomen alueella kimmelsammal ("Taxiphyllum wissgrillii"), jota kasvaa harvinaisena maan etelä- ja keskiosissa.
Osmo Rantala

Osmo Pellervo "Otso" Rantala (26. syyskuuta 1908 Iitti – 23. maaliskuuta 2002) oli suomalainen sotilaslentäjä ja ammunnan moninkertainen maailmanmestari.
Elämä ja ura.
Rantalan vanhemmat olivat maanviljelijä, kansakoulunopettaja Enok "Eino" Rantala (1876–1947) ja opettaja Alma Amanda Karlsson (1882–1964). Hän oli naimisissa Elsa Lyydia Kantasen (1909–1982) kanssa.
Rantala voitti vuonna 1935 kivääriammunnassa maailmanmestaruuden. Kaikkiaan hänellä oli ammunnassa neljä maailmanmestaruutta, kuusi Suomen ennätystä ja 48 Suomen mestaruutta.
Rantala valmistui ilmavoimien ohjaajakoulusta 1929. Hän toimi lennonopettajana vuodesta 1937 alkaen ja koulutti kaikkiaan 312 lento-oppilasta. Sotavuosina 1941–1944 Rantala lensi muun muassa kaksimoottorisilla Junkers Ju 88 -koneilla. Hän lensi 97 sotalentoa ja kaikkiaan hänellä oli yhteensä 2 400 lentotuntia 36 eri konetyypillä.
Sodan jälkeen Rantala pelasti ilmavoimien käytöstä vuonna 1955 poistetun DC-2 "Hanssin Jukka"-koneen romutukselta. Hän osti koneen ja lahjoitti sen Hämeenläänin Metsästysseuralle. Kone toimi sitten kahvilaksi muutettuna Hämeenlinnassa vuosina 1959–1981. Kone on nykyään Sotamuseon omistuksessa, sijoituspaikkanaan Keski-Suomen ilmailumuseo, ja sen entisöinti on aloitettu.
Rantalan sodanaikaisia muistelmia on kerrottu Tuuri Heporaudan kirjoittamissa kirjoissa:
Rantala on haudattu Ahveniston hautausmaalle.
Kaarle Alfred Castrén

Kaarle Alfred Castrén (26. marraskuuta 1845 Sotkamo – 22. huhtikuuta 1873 Helsinki) oli suomalainen historiantutkija. Hän oli ensimmäisiä suomeksi kirjoittaneita historiantutkijoita ja toimi Suomen muinaismuistoyhdistyksen ensimmäisenä sihteerinä.
Castrén syntyi Sotkamon pitäjänkirjurin vähävaraiseen perheeseen nuorimpana lapsena. Menetettyään isänsä kolmevuotiaana hän oli Kälviän kirkkoherrana toimineen setänsä kasvattilapsena. Castrén kiinnostui Suomen ja varsinkin Suomen sodan historiasta käydessään koulua Kokkolassa. Ollessaan vielä koululainen hän keräsi vuonna 1864 saamansa apurahan turvin eteläpohjalaisten ja keskisuomalaisten muistitietoa Suomen sodasta. Tiedonkeruun pohjalta syntyi 1865 julkaistu kirja "Muistelmia vuosien 1808–1809 sodasta", jossa kuvattiin varsinkin tavallisen kansan elämää sodan aikana. Saman vuoden syksyllä Castrén pääsi ylioppilaaksi Vaasan lukiosta ja aloitti Helsingin yliopistossa historianopinnot. Hän valmistui filosofian kandidaatiksi 1871. Opiskeluaikanaan ja sen jälkeen Castrén työskenteli "Uuden Suomettaren" aputoimittajana ja teki vapaa-ajallaan tutkimusta Suomen historiasta. Suomalaisuusaatteen kannattajana hän julkaisi kaikki tutkielmansa suomeksi. Tärkeimmät niistä olivat 1867 ilmestynyt tutkielma Kajaanin läänin historiasta vuosilta 1650–1750 sekä 1872 ilmestynyt "Suomalaisuus 1738 vuoden valtiopäivillä ".
Castrén oli Suomen Muinaismuistoyhdistyksen perustajia ja toimi sen ensimmäisenä sihteerinä. Hän toimitti kansanvaistuksellista kirjasarjaa "Kansankirjaston vihkosia" ja jakoi niitä kauppiaille, jotta nämä tarjoaisivat niitä asiakkailleen kaupanpäällisinä ilmaisiksi. Castrénin ura katkesi hänen kuollessaan 27-vuotiaana keuhkotautiin.
Kaarle Alfred Castrén oli Suomen presidentti K. J. Ståhlbergin eno.
Ilmari Joensuu

Antti Ilmari ”Pitkä-Jim” Joensuu (19. maaliskuuta 1916 Pori – 8. marraskuuta 1963 Jomala) oli suomalainen sodanaikainen hävittäjälentäjä. Hän sai surmansa vuoden 1963 Maarianhaminan lentoturmassa. Lisänimensä Joensuu sai pituutensa takia, hän oli 195 cm pitkä.
Ennen sotia.
Joensuu aloitti lennokinrakentajana ja 1930-luvulla hän oli Helsingin Ilmapuolustusyhdistyksen purjelentokerhon jäsenenä ja osallistui kesällä 1938 Jämillä pidetylle purjelentokurssille. Joensuu kävi 1938–1939 Kauhavan lentosotakoulun. 
Talvi- ja jatkosota.
Talvisodan aikana hän lensi Gloster Gladiator -hävittäjällä ja ampui alas neljä venäläistä lentokonetta. Sodan jälkeen Joensuu ylennettiin kersantiksi. Jatkosodan aikana Joensuu palveli LeLv 26:ssa ja lensi Fiat G.50 -hävittäjillä. Hän kävi Reserviupseerikoulun 1942 ja hänestä tuli vänrikki heinäkuussa 1942. Tämän jälkeen hän kävi kadettikoulun ja hänestä tuli luutnantti 1943. Kesäkuun lopulla 1944 Joensuu siirrettiin HLeLv 34:een. Joensuu erosi ilmavoimien palveluksesta 22. tammikuuta 1945. Kaikkiaan Joensuu teki sotavuosina 1940–1944 100 sotalentoa ja sai 5 ilmavoittoa.
Sotien jälkeen.
Sodan jälkeen Joensuu oli lentäjänä Aero Oy:n palveluksessa ja myöhemmin Finlantic-lentoyhtiössä. Hän oli mukana myös Suomen Ilmailuliiton ympäri maata järjestämissä lentosirkuksissa. Joensuu esitti näissä näytöksissä sirkuspelleä joka "varasti" lentokoneen ja teki sillä sitten hurjia silmukoita kentän yläpuolella.
Kuolema.
Joensuu kuoli marraskuussa 1963 Maarianhaminan lentoturmassa. Hän oli ollut matkustajana Helsinki–Turku–Maarianhamina-lennolla turmakoneen ohjaamossa.
Lars Hattinen

Lars Paul-Erich "Lasse" Hattinen (16. toukokuuta 1923 Kuorevesi – 3. tammikuuta 1961 Koivulahti) oli suomalainen sodanaikainen hävittäjälentäjä. Hän oli vuoden 1961 Koivulahden lentoturmassa onnettomuuskoneen kapteenina ja sai samalla itsekin surmansa.
Hattinen toimi jatkosodan aikana hävittäjälentäjänä ja lensi Morane-Saulnier M.S.406 -koneella. Hän sai kaikkiaan kuusi ilmavoittoa noin kuukauden aikana 25. kesäkuuta – 30. heinäkuuta 1944. Siten hänestä tuli hävittäjä-ässä. Kolme viimeistä voittoaan hän saavutti Mörkö-Morane -konetyypillä, kolmella eri koneyksilöllä. Viimeisellä sotalennollaan 30. heinäkuuta 1944 Hattisen kone syttyi tuleen, ja hän pelastui vain nipin napin saaden pahoja palovammoja.
Sodan jälkeen Hattinen lähti vammoista toivuttuaan pölytyslentäjäksi Brasiliaan ja levitti siellä lentokoneella hyönteismyrkkyä viljelyksille. Palattuaan Suomeen 1951 Hattinen ajoi aluksi isänsä omistamaa taksia, mutta pääsi sitten 1955 lentäjäksi Aero Oy:n palvelukseen.
Hattinen oli tammikuun alussa 1961 Aeron DC-3 OH-LCC "Tiira"-koneen kapteenina. Kone lähti illalla 2. tammikuuta Helsingistä Kruununkylän (Kruunupyy) lentokentälle, ja koneen kolmihenkinen miehistö yöpyi Kokkolassa. Hattinen ja koneen perämiehenä toiminut Paavo Halme jäivät viettämään Aeron toimiston virkailijan kanssa iltaa Kokkolan Seurahuoneelle. Illan aikana he nauttivat kolmistaan 16 pulloa olutta, 7 grogia giniä ja pullon konjakkia. Illanvietto kesti kello kahteen saakka yöllä.
Seuraavana aamuna Hattinen ja Halme eivät ehtineet kentälle lähtevään yhteiskuljetukseen, vaan Aeron virkailija joutui viemään heidät sekä koneen lentoemännän sinne henkilöautollaan. He saapuivat kentälle 6.55 eli viisi minuuttia ennen aikataulun mukaista lähtöä Vaasan kautta Helsinkiin. Kiireisten lähtövalmistelujen jälkeen kone nousi ilmaan kello 7.16. Huonossa säässä matalalla lentänyt kone syöksyi maahan kello 7.40.30 Koivulahdessa, jolloin kaikki koneen 22 matkustajaa ja 3 miehistön jäsentä saivat surmansa.
Kirjailija Seppo Porvali on kirjoittanut Lars Hattisesta teoksen "Viimeinen ässä — lentokapteeni Lasse Hattisen elämäkerta" (Apali 2011).
Assi Raine

Assi Raine (oik. Aune Astrid Lahtinen, o.s. Rönnberg, ) oli suomalainen elokuvanäyttelijä ja kampaaja-maskeeraaja.
Raine oli ohjaaja Yrjö Nortan ”elokuvalöytö”. Hän toimi klaffina ja teki pieniä sivurooleja filmeissä vuosina 1940–1952, mutta myös pari merkittävämpää osaa elokuvissa "Erehtyneet sydämet" (1944) ja "Matkalla seikkailuun" (1945). Parhaiten hänet ehkä muistetaan toisesta naispääosasta vuoden 1953 elokuvassa "Mustasukkaisuus". Raine toimi 1950-luvulta alkaen myös Fennada-Filmin kampaaja-maskeeraajana, kunnes muutti 1960-luvulla Saksaan.
Excision

Excision (oik. Jeff Abel) on kanadalainen dubstep-tuottaja ja DJ. Abel on yksi maailman arvostetuimmista ja tunnetuimmista dubstep-tuottajista, Datsikin ohella. Excision työskentelee usein Datsikin ja Downlinkin kanssa, jotka ovat myös dubstep-tuottajia. Excision on ollut aktiivisena vuodesta 2004 lähtien, mutta hän julkaisi ensimmäisen julkaisunsa vasta vuonna 2007.
Jimmy Gardner

James Henry Gardner (21. toukokuuta 1881 Montreal, Kanada – 7. marraskuuta 1940) oli kanadalainen ammattilaisjääkiekkoilija. Hyökkääjä Gardner aloitti uransa 1900 Montreal Hockey Clubissa amatöörijoukkueessa, joka pelasi Canadian Amateur Hockey League -sarjaa. Vuoteen 1903 kestäneellä Hockey Club -urallaan hän voitti Stanley Cupin vuosina 1902 ja 1903. Sitten hän siirtyi Montreal Wanderersiin, joka kuului Federal Amateur Hockey League -liigaan. 
Jimmy Gardner siirtyi ammattilaiseksi ja pelasi kaksi vuotta yhdysvaltalaisissa joukkueissa Calumet Miners ja Pittsburgh Professionals. Sitten hän palasi Kanadaan Montreal Shamrocksiin. Hän palasi Wanderersiin 1908 ja edusti seuraa aina vuoteen 1911, siellä hän saavutti Stanley Cupin 1908 ja 1910. Hän vaihtoi PCHA -sarjaan jossa pelasi New Westminsterissä kaksi kautta ennen palaamistaan Montrealiin, jossa tuolla kertaa edusti Montreal Canadiensia kaksi kautta ennen eläköitymistään pelaajana.
Pelaajauran jälkeen hän palveli useiden joukkueiden valmentajana.
Gardner oli Montreal Canadiensin perustamisen keskeisiä taustahahmoja vuonna 1909, hän muun muassa keksi joukkueen nimen.
Jimmy Gardner otettiin kunniagalleria Hockey Hall of Fameen 1962.
Lauri Astala

Lauri Ilmari Astala (s. 6. lokakuuta 1958 Valkeakoski) on suomalainen kuvataiteilija. Hänen teoksensa käsittävät muun muassa veistoksia, videoita ja tietokoneavusteisia videoinstallaatioita. Astalan taiteessa on kysymys tilasta, etenkin tilan suhteesta kuviin. Hänen varhaistuotannoissaan kartografiset ja kosmologiset mallit ovat fyysisen todellisuuden abstrakteja kuvia.
Astala kirjoitti ylioppilaaksi 1978 ja suoritti opintoja Helsingin teknillisessä korkeakoulussa vuosina 1979–1984, taiteen kandidaatin tutkinnon Kuvataideakatemiassa vuosina 1985–1990 ja taiteen maisterin (M.F.A.) tutkinnon Art Institute of Chicagon taidekoulussa vuosina 1999–2001. Astala toimi opettajana teknillisessä korkeakoulussa 1982–1988 ja 1991–1999 sekä Taideteollisessa korkeakoulussa 2002–2004.
Vuonna 2007 Astalalle myönnettiin valtion kuvataidepalkinto ja vuonna 2012 Pro Finlandia -mitali. Hänelle myönnettiin valtion ylimääräinen taiteilijaeläke vuonna 2021.
Yksityiselämä.
Lauri Astalan elämänkumppani on valokuva- ja videotaiteilija Elina Brotherus.
Teoksia.
Lähde:
Aurinkolabyrintti.
Lauri Astalan teos "Aurinkolabyrintti" (1999) rakentuu kivilabyrintista sekä aurinkokellosta. Labyrintin keskellä olevan tornin sisällä on aurinkokello. Se on puolipallon muotoinen kulho ja ajan määrittelemistä varten sen keskellä on viisari, sekä pinnassa merkintöjä kellon- ja kalenteriajan havainnoimiseksi.
"Aurinkolabyrintti" oli kustannuksiltaan ja mittakaavaltaan suurin yksittäinen Helsingin taidemuseon hanke 1990-luvulla. Siihen on käytetty yli kymmentä eri graniittilajia. Teos koostuu lohkopintaisista verkkomuureista. Teos sijaitsee maakumpareen päällä ja hallitsee visuaalisesti ympäristöään. Se on myös maamerkki, leikkipaikka, tapaamispiste ja oleskelutila.
Johan Antero Cederberg

Johan Antero (Anders) Cederberg (18. toukokuuta 1852 Lohtaja – 28. tammikuuta 1915 Mikkeli) oli suomalainen kirkkohistorioitsija ja pappi. 
Elämä.
Cederbergin vanhemmat olivat Jurvan ja Mustasaaren kirkkoherra, rovasti Jakob Cederberg (1825–1887) ja Katarina Matilda Muhr. Hän pääsi ylioppilaaksi Vaasan lukiosta 1870. Cederberg valmistui filosofian kandidaatiksi 1876 ja suoritti teologisen erotutukinnon 1879. Hänet vihittiin papiksi 1879 ja myöhemmin hän valmistui teologian kandidaanitksi 1898 sekä sai teologian kunniatohtorin arvon 1907. Cederberg toimi kirkkoherrana Uudessakaupungissa vuodesta 1886, Tohmajärvellä vuodesta 1895 ja viimeksi Mikkelin maaseurakunnassa vuodesta 1907.
Cederberg julkaisi uusintapainoksia vanhoista julkaisuista, muun muassa "Manuale Aboensen", sekä teokset "Historiallisia kokoelmia" I–II (1886-1889) ja "Lehtiä Turun tuomiokapitulin historiasta" (1892).
Cederbergin Fennica-kokoelma oli Suomen suurimpia yksityiskokoelmia.
Perhe.
Cederberg oli naimisissa vuodesta 1880 Minna Elisabet Hjeltin (1860-1918) kanssa. Pariskunnalla oli yksitoista lasta, joista tunnettuja ovat Arno, Eino, Kaarlo, Lauri ja Martti Cederberg. Heidän tyttärensä Laina Elisabetin (1882-1956) puoliso oli pääministeri A. K. Cajander.
Clay Matthews

Clay Matthews III (s. 14. toukokuuta 1986 Northridge, Kalifornia) on yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja, pelipaikaltaan ulompi tukimies. Hän pelaa tällä hetkellä NFL-liigan Green Bay Packersissä. Matthews voitti Super Bowlin kaudella 2010.
Ennen ammattilaisuraa Matthews pelasi Etelä-Kalifornian yliopiston joukkueessa, USC Trojansissa.
Theodor Cederholm

Carl Adolf Theodor Cederholm (vuoteen 1886 Sederholm; 23. elokuuta 1824 Helsinki – 30. marraskuuta 1911 Helsinki) oli suomalainen juristi ja virkamies, joka toimi senaatin oikeusosaston jäsenenä 1873–1877 ja 1882–1900, Suomen prokuraattorina 1877–1882 ja senaatin oikeusosaston varapuheenjohtajana 1898–1900.
Elämäkerta.
Theodor Cederholm kuului Sederholmin kauppiassukuun. Hänen isänsä oli tukkukauppias Gustav Adolf Sederholm, kauppaneuvos Johan Sederholmin pojanpoika. Sederholm valmistui ylioppilaaksi 1841, suoritti tuomarintutkinnon 1847 ja sai varatuomarin arvon 1851. Hän toimi Helsingissä oikeusneuvosmiehenä, 1855–1857 oikeusraatimiehenä ja 1857–1858 kunnallispormestarina, minkä jälkeen siirtyi senaatin prokuraattorintoimituskunnan sihteeriksi. Hänestä tuli 1869 prokuraattorin apulainen, 1873 oikeusosaston senaattori ja 1877 prokuraattori. Vuosina 1882–1888 hän oli senaatin oikeusosaston edustajana Suomen asiain komiteassa Pietarissa, minkä jälkeen hän palasi oikeusosaston tavalliseksi jäseneksi. Hänet aateloitiin vuonna 1886 nimellä Cederholm.
Cederholm edusti perustuslaillista kantaa ja kannatti Leo Mechelinin tulkintoja Suomen autonomiasta. Prokuraattorina hän esitti 1882 moitteensa Suomen kenraalikuvernööri Fjodor Heidenille siitä, että venäläiset santarmit olivat Helsingissä suorittaneet luvattomia kotietsintöjä nihilisteiksi paljastuneiden Aleksanterin kimnaasin opettajien kodeissa. Tapauksen seurauksena Pietarissa alettiin kiinnittää huomiota Suomen ja Venäjän lakijärjestelmien yhdistämisen tarpeeseen, minkä eräät myöhemmät historiantutkijat ovat katsoneet helmikuun manifestiin johtaneen kehityksen alkupisteeksi, vaikka myöhempään kehitykseen vaikuttivatkin toiset syyt. Cederholm vastusti helmikuun manifestin julkaisemista vuonna 1899. Hän myös lopulta erosi sen vuoksi protestina senaatin oikeusosaston varapuheenjohtajan tehtävistä helmikuussa 1900.
Kielikysymyksessä Cederholm oli ruotsinmielinen ja tuki Robert Montgomeryn kantaa, jonka mukaan suomen kieli oli Suomen tuomioistuimissa oikeudenkäymiskaaren kieltämä ”vieras kieli”. Cederholm ei kuitenkaan ollut julkipoliitikko, vaan enemmänkin taustavaikuttaja. Hän osallistui kuitenkin monien yleishyödyllisten järjestöjen toimintaan. Hän oli muun muassa Helsingin eläinsuojeluyhdistyksen ensimmäinen puheenjohtaja 1874–1877 ja 1895–1896.
Vuonna 1924 postuumisti ilmestyneessä muistelmateoksessaan "Politiska minnen" Cederholm kuvasi tarkasti toimintaansa, minkä seurauksena hänen vaikutuksensa on osassa myöhempää kirjallisuutta kuvattu ylikorostuneena. Muistelmat julkaisi hänen poikansa, varatuomari Arne Cederholm. Cederholmin aatelissuku sammui mieslinjalta Gustav Cederholmin kuollessa vuonna 1931 ja lopullisesti 1953.
Cederström

Cederström on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Kuollut papukaija

Kuollut papukaija -sketsi () on brittiläisessä sketsisarjassa "Monty Pythonin lentävä sirkus" vuonna 1969 esitetty sketsi. Se on hyvin tunnettu ja eräs sarjan suosituimmista sketseistä. Sketsissä John Cleese esittää tyytymätöntä asiakasta, joka saapuu eläinkauppaan palauttamaan kuollutta papukaijaa, ja Michael Palin myyjää, joka sitkeästi kiistää papukaijan olevan kuollut. Sketsin kirjoittivat Cleese ja Graham Chapman. Sketsin kuuluisin osa on kohta, jossa Cleesen esittämä asiakas hermostuttuaan alkaa kuvailla papukaijaa luettelemalla pitkän listan englanninkielisiä kiertoilmaisuja kuolemalle.
Kuollut papukaija -sketsi nähtiin ensi kerran sarjan ensimmäisen kauden kahdeksannessa jaksossa 7. joulukuuta 1969. Se sisältyy uudelleennäyteltynä vuonna 1971 tehtyyn elokuvaan "Elämä on Pythonia", joskin sketsin loppu on siinä erilainen. Sketsin suosion seurauksena Cleese ja Palin esittivät sitä myöhemmin monissa lavaesityksissä. Cleese muisteli myöhemmin, että yleisö tuntui osaavan repliikit ulkoa alkuperäisiä näyttelijöitä paremmin. Graham Chapmanin kuoltua vuonna 1989 Cleese piti hänen televisioidussa muistotilaisuudessaan puheen, jossa kuvaili ystäväänsä papukaijasketsin tunnetuiksi tekemillä kuolemaa tarkoittavilla eufemismeilla.
Sketsi pohjautuu Palinin ja Chapmanin aikaisempaan sketsiin "Car Salesman" ("autokauppias"), jossa autokauppias kieltää myymässään autossa olevan mitään vikaa vaikka se hajoaa kappaleiksi hänen silmiensä edessä. Tämä sketsi perustui Palinin itse kokemaan tapaukseen autokauppa-asioissa. Live-ohjelmassa "Monty Python Live at Aspen" Palin kertoi, että hänen kohtaamallaan autokauppiaalla oli ollut "tekosyitä joka lähtöön", ja John Cleese sanoi, että hän ja Chapman "pitivät tilannetta mahdollisesti hyvin huvittavana, jos sille löytyisi oikea konteksti". Kuollut papukaija -sketsin varhaisessa versiossa turhautunut asiakas yritti palauttaa viallista leivänpaahdinta. Chapman oivalsi, että sketsin olisi oltava "sekopäisempi", ja keksi ajatuksen papukaijasta. Vuosien mittaan Cleese ja Palin ovat tehneet Kuollut papukaija -sketsistä monia erilaisia versioita televisio-ohjelmiin, musiikkialbumeille ja live-esiintymisiin.
Jääkiekon B-sarjan maailmanmestaruuskilpailut 1998

Jääkiekon B-sarjan maailmanmestaruuskilpailut 1998 pelattiin Slovenian Ljubljanassa ja Jesenicessä 15.−16. huhtikuuta. Joukkueita oli mukana kahdeksan, ja ne pelasivat kertaalleen toisiaan vastaan. 
Tulokset.
Norja nousi automaattisesti A-sarjaan vuoden 1999 kisojen isäntämaana. Ukraina, Slovenia ja Viro pääsivät karsintaan.
Brady Quinn

Brayden Tyler "Brady" Quinn (s. 27. lokakuuta 1984, Dublin, Ohio) on entinen yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja, pelipaikaltaan pelinrakentaja.
Ura.
Ennen ammattilaisuraansa Quinn pelasi Notre Damen yliopiston joukkueessa, josta Cleveland Browns varasi hänet vuoden 2007 NFL:n varaustilaisuuden ensimmäisellä kierroksella. Hän ei onnistunut vakiinnuttamaan paikkaansa aloittajana NFL:ssä, vaan joutui tyytymään suurimmaksi osaksi varamiehen rooliin.
Jääkiekon C-sarjan maailmanmestaruuskilpailut 1998

Jääkiekon C-sarjan maailmanmestaruuskilpailut 1998 pelattiin Unkarin Székesfehérvárissa ja Dunaújvarosissa 22. maaliskuuta - 28. maaliskuuta. Joukkueita oli mukana kahdeksan ja ne jaettiin kahteen lohkoon. 
Loppusarjat.
Ylempi loppusarja.
Unkari nousi B-sarjaan. Kiina ja Etelä-Korea Kaukoidän karsintaan, jonka voittajalle paikka A-sarjassa ja kahdelle muulle C-sarjassa. Kolmas karsija on Japani. Espanja putosi D-sarjaan.
Dragan Umicevic

Dragan Umicevic (; s. 9. lokakuuta 1984 Dubica, Jugoslavia) on ruotsalainen uransa lopettanut jääkiekkoilija. Etniseltä taustaltaan Umicevic on Bosnian serbi. Dragan Umicevicin veli Dusan on ammatiltaan urheilujournalisti.
Umicevic aloitti uransa Södertäljen junioreissa, josta hän pääsi kaudella 2001–2002 pelaamaan ensimmäiset pelinsä Elitserienissä. Kolme ensimmäistä ottelua tuottivat yhden syöttöpisteen, ja Umicevic valittiin Ruotsin U18-joukkueeseen.
Vuonna Edmonton Oilers Umicevicin NHL:ään kuudennella kierroksella numerolla 184. Hän pelasi myös myöhemmin Ruotsin U19-joukkueessa ja Venäjän superliigassa. Maaotteluita aikuisten tasolla Umicevicilla on kuusi kappaletta. Vuonna 2012 Umicevic ja Ässät solmivat sopimuksen, joka kattoi kymmenen ottelua, joista hän pelasi yhdeksän. Tämän jälkeen hän siirtyi Tapparaan loppukaudeksi. Kaudeksi 2013–2014 Umicevic palasi Ässiin.
Hemmilä

Hemmilä on muun muassa seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi:
Ned Kelly (vuoden 2003 elokuva)

Ned Kelly on vuonna 2003 ensi-iltansa saanut Gregor Jordanin ohjaama draamaelokuva, joka kertoo australialaisesta lainsuojattomasta Ned Kellystä. Elokuvassa häntä esittää Heath Ledger. Elokuva perustuu Robert Drewen romaaniin "Our Sunshine" (1991). "Ned Kelly" on suosituimpia australialaisia lännenelokuvia.
Jolanda di Maria Petris

Jolanda Antonia Lucia di Maria Petris (5. syyskuuta 1916 Pola, Italia – 7. helmikuuta 1987 Helsinki) oli italialaissyntyinen, Suomessa pitkään vaikuttanut ooppera- ja konserttilaulaja. Hänen oppilaitaan Sibelius-Akatemiassa ovat olleet muiden muassa Irma Urrila, Jaakko Ryhänen, Marit Sauramo, Pirkko Talola ja Peter Lindroos.
Hänelle myönnettiin valtion ylimääräinen taiteilijaeläke vuodesta 1985 alkaen.
Knuutila (sukunimi)

Knuutila on muun muassa seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi:
Viirun syntymäpäivä

Viirun syntymäpäivä (myös "Viiru ja Pesonen 2: Viirun syntymäpäivä" sekä "Viiru &amp; Pesonen 2: Viirun syntymäpäivä", ) on vuonna 1999 ensi-iltansa saanut Albert Hanan Kaminskin ohjaama saksalais-ruotsalainen animaatioelokuva, joka perustuu Sven Nordqvistin Viiru ja Pesonen -tarinoihin.