tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Maria Anna (Espanjan kuningatar, 1667–1740)

Maria Anna (; 28. lokakuuta 1667 Düsseldorf, Pfalzin vaaliruhtinaskunta – 16. heinäkuuta 1740 Bayonne, Ranska) oli Espanjan viimeisen Habsburg-sukuisen kuninkaan Kaarle II:n toinen puoliso ja Espanjan kuningatar. Syntyjään Maria Anna oli Wittelsbach-sukuinen Pfalz-Neuburgin prinsessa.
Suku.
Maria Annan vanhemmat olivat Pfalz-Neuburgin herttua ja myöhempi Pfalzin vaaliruhtinas Filip Vilhelm sekä Hessen-Darmstadtin prinsessa Elisabet Amalia. Maria Annan veljiä olivat Pfalzin vaaliruhtinaat Juhana Vilhelm ja Kaarle III Filip ja siskoja keisarinna Eleonoora Magdaleena (keisari Leopold I:n puoliso) ja Portugalin kuningatar Maria Sofia (kuningas Pietari II:n puoliso). Myöhempi Espanjan kuningatar Elisabet Farnese oli Maria Annan siskon Sofia Dorotean tytär. 
Avioliitto.
Maria Anna avioitui toukokuussa 1690 Espanjan lapsettoman kuninkaan Kaarle II:n kanssa. Avioliiton järjesti Espanjan kuningataräiti Maria Anna sen jälkeen kun Kaarle II:n ensimmäinen vaimo Marie Louise d’Orleans oli kuollut synnyttämättä jälkeläistä. Uudesta vaimosta toivottiin Espanjan Habsburg-dynastian pelastajaa, sillä Kaarle II oli sukuhaaransa viimeinen miespuolinen edustaja. Avioliitosta ei kuitenkaan syntynyt lapsia, sillä Kaarle oli mitä ilmeisimmin steriili. 
Maria Annalla oli suuri vaikutusvalta aviomieheensä, mutta kyvyttömyys synnyttää kruununperijää teki hänet muuten epäsuosituksi Espanjassa eikä hänellä ollut juuri tukijoita hovissa. Maria Anna yritti saada Kaarlen nimeämään perijäkseen jonkun Itävallan Habsburgeista, mutta lopulta tämä valitsi seuraajaksen Ranskan kuningashuoneeseen kuuluneen Anjoun prinssi Filipin, josta Kaarlen kuoltua lokakuussa 1700 tuli kuningas Filip V. Maria Anna tuki Espanjan perimyssodan aikana itävaltalaista kruununtavoittelijaa Kaarle III:tta, minkä vuoksi hän joutui sodan jälkeen lähtemään Espanjasta maanpakoon.
Kuningatar Maria Anna on keskushahmo Victor Hugon historiallisessa romaanissa "Ruy Blas".
Damon Knight

Damon Francis Knight (s. 19. syyskuuta 1922 – 15. huhtikuuta 2002) oli yhdysvaltalainen tieteiskirjailija, toimittaja ja kriitikko. Hän oli naimisissa kirjailija Kate Wilhelmin kanssa.
Knightin mukaansa on nimetty Science Fiction and Fantasy Writers of America -yhdistyksen Damon Knight Memorial Grand Master Award -tunnustuspalkinto, ja hänet on tunnustettu yhdeksi tieteiskirjallisuuden mestareista.
Knightin tunnetuimpia töitä on kertomus "To Serve Man" (1950), joka sovitettiin "Hämärän rajamailla" -televisiosarjaan ja josta hän on saanut "retro-Hugon" novellien sarjassa.
Knight on liitetty kuolemansa jälkeen vuonna 2003 Science Fiction Hall of Fameen.
James Gunn (kirjailija)

James Edwin Gunn (12. heinäkuuta 1923 Kansas City, Missouri – 23. joulukuuta 2020 Lawrence, Kansas) oli yhdysvaltalainen tieteiskirjailija.
Hänet on nimetty yhdeksi tieteiskirjallisuuden Grand Mastereista.
Gunn oli englannin kielen professori ja Center for the Study of Science Fiction -perustajajäsen.
Sophie von Chotek

Sophie von Chotek, Hohenbergin herttuatar (1. maaliskuuta 1868 Stuttgart, Württemberg – 28. kesäkuuta 1914 Sarajevo, Itävalta-Unkari) oli Itävalta-Unkarin arkkiherttuan Frans Ferdinandin puoliso, joka salamurhattiin yhdessä aviomiehensä kanssa Sarajevossa kesäkuussa 1914. Sarajevon laukauksina tunnettu tapahtuma johti ensimmäisen maailmansodan puhkeamiseen.
Elämä.
Sophie von Chotek kuului vanhaan böömiläiseen Chotekin aatelissukuun, jolla oli ollut vuodesta 1556 paronin, vuodesta 1723 kreivin ja vuodesta 1745 valtakunnankreivin arvo. Hänen vanhempansa olivat itävaltaunkarilaisena diplomaattina toiminut kreivi Bohuslav Chotek von Chotkow ja kreivitär Wilhelmine Chotek, joka oli syntyjään Kinskyn vanhaa aatelissukua. Chotekit eivät kuitenkaan kuuluneet niihin harvoihin sukuihin, joiden kanssa Habsburgin keisarisuvun edustajilla oli oikeus solmia samansäätyinen avioliitto.
Sophie tutustui arkkiherttua Frans Ferdinandiin vuonna 1894 työskennellessään arkkiherttuatar Isabella von Croÿlle, joka oli keisariperheen lähisukulaisen, arkkiherttua Fredrikin puoliso. Kun Frans Ferdinandista tuli vuonna 1896 keisarikunnan kruununprinssi, koko suku ja varsinkin keisari Frans Joosef yrittivät estää häntä avioitumasta alempisäätyisen kreivitär Chotekin kanssa. He solmivat lopulta kesäkuussa 1900 morganaattisen avioliiton. Itävallan ja Unkarin parlamentit vahvistivat päätöksen, että pariskunnan tulevat lapset poistettaisiin kruununperimysjärjestyksestä. Keisari antoi Sophielle vuonna 1905 Hohenbergin ruhtinattaren ja vuonna 1909 herttuattaren arvon, johon liittyi myös puhuttelunimi "ylhäisyys". Sophie von Chotek ja Frans Ferdinand saivat yhdessä kolme lasta, jotka olivat Sofie (s. 1901), Max (s. 1902) ja Ernst (s. 1904). Hartaan uskovaisen Sophien on arveltu ohjailleen myös aviomiehensä poliittisia mielipiteitä konservatiivisempaan suuntaan.
Salamurha.
Sophie von Chotek osallistui Frans Ferdinandin kesäkuun lopussa 1914 suorittamaan symboliseen vierailuun Bosniaan, joka oli liitetty osaksi Itävalta-Unkaria kuusi vuotta aiemmin. Wienissä Sophie ei protokollan vuoksi voinut seremoniallisissa yhteyksissä matkustaa samoissa vaunuissa miehensä kanssa, mutta Sarajevossa he istuivat autossa yhdessä. Tämän seurauksena serbinationalistinen salamurhaaja Gavrilo Princip ampui heidät molemmat, vaikka hänen todennäköisenä tarkoituksenaan olikin murhata vain Frans Ferdinand ja auton etupenkillä istunut Bosnian sotilaskuvernööri, kenraali Oskar Potiorek. Pariskunta haudattiin Artstettenin linnan kryptaan, koska alempisäätyisenä Sophieta ei suostuttu hautaamaan Habsburgien perinteiseen hautapaikkaan, Wienin kapusiinikirkkoon.
Lester del Rey

Lester del Rey (2. kesäkuuta 1915 – 10. toukokuuta 1993) oli yhdysvaltalainen tieteiskirjailija. Hänet on nimetty yhdeksi tieteiskirjallisuuden grand mastereista.
Jack Williamson

John Stewart Williamson (29. huhtikuuta 1908 – 10. marraskuuta 2006), joka kirjoitti nimellä Jack Williamson, oli yhdysvaltalainen tieteiskirjailija.
Hänet on nimetty yhdeksi tieteiskirjallisuuden Grand Mastereista. Hän on saanut myös World Fantasy Award -palkinnon tunnustuksena elämäntyöstä.
Jane Yolen

Jane Hyatt Yolen (s. 11. helmikuuta 1939 ) on yhdysvaltalainen fantasia- ja tieteiskirjailija.
Yolen on kirjoittanut tai toimittanut yli 350 kirjaa. Pääosa niistä on suunnattu lapsille ja nuorille, mutta hän on kirjoittanut myös runoja ja romaaneja aikuisille. Hänen tärkeimpiä teoksiaan ovat holokaustiin liittyvät "Devil's Arithmetic" ja "Briar Rose". Yolen on myös kirjoittanut useita fantasiakirjasarjoja kuten "Pit Dragon Chronicles"- ja "Great Alta" -sarjat. Hän on voittanut myös kaksi Nebula-palkintoa novelleistaan.
Yolen on voittanut useita lasten kirjallisuuden palkintoja, ja hän on palkittu elämäntyöstään World Fantasy Award -palkinnolla ja hänet on nimetty yhdeksi tieteiskirjallisuuden Grand Mastereista.
Yolen meni naimisiin David W. Stemplen kanssa 1962 (kuoli 2006) ja hänellä on tytär, kaksi poikaa ja kuusi lastenlasta. Yolen on tehnyt kaikkien lastensa, erityisesti Adam Stemplen, kanssa yhteistyötä kirjojen parissa.
Lasten Eurovision laulukilpailu 2018

Lasten Eurovision laulukilpailu 2018 oli järjestyksessään 16. Lasten Eurovision laulukilpailu. Kilpailu järjestettiin 25. marraskuuta 2018 Minskissä, Valko-Venäjällä. Maa isännöi Lasten Euroviisuja toista kertaa. Kazakstan ja Wales osallistuivat kilpailuun ensimmäistä kertaa. Azerbaidžan, Israel ja Ranska palasivat kaikki vuoden 2018 kilpailuun. Azerbaidžan osallistui kilpailuun viimeksi vuonna 2013, Israel vuonna 2016 ja Ranska vuonna 2004. Kypros puolestaan vetäytyi vuoden 2018 kilpailusta.
EBU tiedotti 25. heinäkuuta 2018 19 maan osallistuvan kilpailuun. Myöhemmin elokuussa 2018 ilmoitettiin myös Ukrainan osallistuvan kilpailuun. Tämä tekee kilpailijoiden määrästä 20, mikä on suurin osallistujamäärä mikä Lasten Euroviisuissa on koskaan ollut. 
Kilpailun voitti puolalainen Roksana Węgiel kappaleellaan ”Anyone I Want to Be”.
Tapahtumapaikka.
15. lokakuuta 2017 EBU vahvisti, että vuoden 2018 kilpailu järjestetään Minskissä, Valko-Venäjällä. Tämä on toinen kerta kun maa isännöi kilpailua, ensimmäisen kerran ollen vuonna 2010. 21. marraskuuta 2017 Valko-Venäjän apulaispääministeri Vasili Žarko vahvisti että kilpailu järjestetään Minsk-Arenalla marraskuussa 2018. Areena on järjestänyt aiemmin vuoden 2010 Lasten Eurovision laulukilpailun.
Formaatti.
Visuaalinen design.
Vuoden 2018 slogani oli #LightUp. Logo perustuu aamutähteen, joka on tehty pystysuorista, ylösalaisin olevista ääniaalloista. Inspiraation lähde oli nuorten kilpailijoiden artistinen potentiaali ja luova tavoite, ja se että he täyttävät lavan niin kuin tähti.
Juontajat.
26. lokakuuta 2018 ilmoitettiin, että Eugene Perlin ja Zena (Zinaida Kuprijanovitš) juontavat kilpailun yhdessä Valko-Venäjän edellisen vuoden edustajan Helena Meraain kanssa. Meraai toimi juontajana Greenroomissa. Meraai on neljäs alle kuusitoistavuotias henkilö, joka juonsi Lasten Euroviisuja. Muita ovat Ioana Ivan (2006), Dmytro Borodin (2009) ja Lizi Japaridze (2017). Helena on myös toinen henkilö joka oli edustanut maataan kisoissa sekä juontanut kisoja. Meraai edusti Valko-Venäjää vuonna 2017 kappaleella "I Am The One" ja sijoittui viidenneksi. Perlin on televisiojuontaja ja maan euroviisukommentaattori vuodesta 2013 lähtien. Zena sen sijaan on laulaja ja artisti, joka on yrittänyt edustaa Valko-Venäjää Lasten Euroviisuissa vuosina 2015 ja 2016. Samana päivänä ilmoitettiin myös että Denis Dudinski ja Anna Kviloria juontavat kilpailun avajaisseremonian.
Osallistujat.
20 maata osallistui vuoden 2018 Lasten Eurovision laulukilpailuun.
Jari Huttunen (ralliautoilija)

Jari Huttunen (s. 28. helmikuuta 1994) on suomalainen ralliautoilija. 
Ralliura.
Huttunen voitti vuonna 2015 rallin NEZ-juniorimestaruuden sekä suomenmestaruuden SM3-luokassa. Samana vuonna hänet valittiin ajamaan AKK:n stipendiaattina Suomen MM-ralli RC3-luokan Citroen DS3:lla. Huttusen kartanlukijana on viimeksi toiminut Mikko Lukka ja häntä ennen Antti Linnaketo.
Vuonna 2016 Huttunen kilpaili menestyksekkäästi Saksassa ADAC Opel Rallye Cupissa. Huttunen voitti luokkansa seitsemästä ajamastaan kilpailusta kuusi ja voitti sarjan mestaruuden. 
Vuonna 2017 Huttunen kilpaili rallin EM-sarjassa Opel Adam R2:lla. Hän ajoi myös Suomen Neste Rallin Printsportin Škoda Fabia R5:lla ja voitti WRC2-luokassa, joka oli hänelle toinen kilpailu nelivetoisella ralliautolla. Debyyttikisa oli muutamaa viikkoa aiemmin ajettu SM-sarjaan kuuluva AutoGlym-ralli. Huttunen voitti elokuussa Puolassa ajetun Rally Rzeszow -kilpailun ERC Junior -luokassa. Syyskuussa Huttunen valittiin Hyundain rallitallin kehitysohjelmaan, jonka myötä hän kilpaili kaudella 2018 WRC2-sarjassa Hyundai i20 R5:lla. Huttusen managerina toimii Marcus Grönholm. Hyundai kuitenkin keskeytti WRC2-ohjelmansa yhden kauden jälkeen ja Huttunen jäi ilman vakituista tallipaikkaa.
Huttunen ajoi pohja-ajan vuoden 2019 Ruotsin rallin erikoiskokeella kahdeksan.
Vuonna 2020 Huttunen voitti WRC3-sarjan mestaruuden sekä Puolan mestaruuden. Kaudella 2021 hän ajoi jälleen WRC2-sarjassa, jossa hän voitti kolme kilpailua.
Huttunen ajoi vuoden 2022 MM-rallisarjassa Jyväskylän osakilpailun WRC-luokassa M-Sportin Fordilla.
Kaudella 2023 Huttunen sijoittui SM-sarjassa toiseksi.
Latif Yahia

Latif Yahia (s. 1964) on irakilaissyntyinen kirjailija ja Irakin–Iranin sodassa taistellut sotilas. Omien sanojensa mukaan hän toimi Saddam Husseinin vanhimman pojan Udai Husseinin kaksoisolentona neljän vuoden ajan. 
Elämäkerta.
Yahia syntyi Irakissa varakkaaseen kurditaustaiseen perheeseen. Kertomansa mukaan taisteltuaan Irakin–Iranin sodassa hänen entinen luokkatoverinsa Udai Hussein, silloisen Irakin presidentin Saddam Husseinin vanhin poika, pakotti häntä ryhtymään tämän kaksoisolennoksi uhkailemalla hänen perhettään. Yahian mukaan hänen esiintyessään Husseinina hän joutui 11 kertaa tappoyrityksen kohteeksi ja näki Husseinin raiskaavan sekä käyttävän raakaa väkivaltaa useasti. Hänen mukaansa neljä vuotta kaksoisolentona toimittuaan hän pakeni Irakista Eurooppaan CIA:n avulla vuonna 1992.
Yahian kertomuksen kyseenalaistus.
Eräät toimittajat ovat kyseenalaistaneet Yahian kertomuksen Udai Husseinin kaksoisolentona toimimisesta. Yahia on puolestaan kritisoinut heitä ja muun muassa väittänyt, että erään Husseinin sisäpiiriin kuuluneen henkilön haastattelut aiheesta The British Sunday Timesin ja The Guardianin artikkeleissa ovat keksittyjä.
Elokuva.
Yahian "I Was Saddam’s Son" -elämäkerrallisen kirjan pohjalta tehtiin elokuva "The Devil’s Double", joka julkaistiin vuonna 2011. Elokuvassa Yahian sekä Udai Husseinin rooleja näyttelee Dominic Cooper.
Denise Mina

Denise Mina on vuonna 1966 syntynyt skotlantilainen rikoskirjailija. Hän kirjoittanut "Garnethill"-trilogian ("Garnethill", "Pako" ja "Päätös") lisäksi myös viisiosaisen sarjan, jonka ensimmäinen osa on nimeltään "Veripelto". Tuoreimmasta sarjasta on julkaistu suomeksi osat "Yksin yössä" (2011), "Ampiaiskesä" (2012), "Petojen kaupunki" (2013) ja "Valheiden varjo" (2014). Denise Mina sai Suomen dekkariseura ry:n ulkomaisen jännityskirjallisuuden vuoden 2013 kunniakirjan.
S/S Warjo

S/S Warjo oli Tanskassa rakennettu höyrylaiva, joka liikennöi 1950- ja 1960-lukujen taitteessa Suomen ja Ruotsin välillä. Myöhemmin se muutettiin dieselkäyttöiseksi ja myytiin Välimerelle.
Käyttöhistoria.
Alus laskettiin vesille 26.9.1927. Hieman myöhemmin se toimitettiin Rederi AB Svealle Tukholmaan. 
Vuonna 1935 alusta pitkitetään noin 4 metrin verran. 9.5.1957 alus toimitettiin Siljavarustamolle, nykyiselle Silja Linelle. Alus oli suunniteltu Silja Linen käyttöön, reitille Helsingistä Tukholman Hammarbyhamneniin, mutta välillä se teki joitain reissuja Turusta Västeråsiin. 21.9.1964 alus myytiin T. Johanissonille Göteborgiin purettavaksi. Tätä toimenpidettä ei kuitenkaan ehditty tehdä, koska seuraava ostaja ehti jo vuonna 1965. Tällöin laiva myytiin Dionyssios Philippopoulos-laivayhtiön nimen alle Kreikkaan. Alus nimetään "Maria"ksi. Jo vuoden kuluttua, vuonna 1966, alus myytiin taas eteenpäin, P.M. Michellepi &amp; N.G. Kochilas-yhtiölle. Vuonna 1971 alus myytiin eteenpäin, mutta ei edelleenkään pois Kreikasta, vaan D.J. Philippopouloos-yhtiölle. Nimeksi tuli Annushka. Vuonna 1983 alus vietiin purettavaksi Italiaan.
Mesisienet

Mesisienet ("Armillaria") on laajalle levinnyt helttasienisuku, joka tuottaa kellertäviä, myöhemmin ruskehtavia, valkoitiöisiä, usein suurina ryhminä esiintyviä itiöemiä. Tyypillistä on lakin pinnan täpläkuvioitus ja jalan rengas, joka tosin voi hävitä vanhemmiten. Suomessa esiintyy kolme renkaallista ja yksi renkaaton mesisienilaji. Mesisienet ovat pääasiassa puiden tai karikkeen lahottajia. Mesisieni voi elää joko saprofyyttinä eli mädänsyöjänä kuolleessa puussa tai parasiittina eli loisena elävässä puussa. Mesisienet kasvavat tiheinä rykelminä kannoissa, puiden tyvillä tai maan pinnalle tulevissa juurissa. Mesisieniä käytetään yleisesti ravinnoksi, etenkin niiden lakkeja, mutta niitä suositellaan keitettäväksi, jotta vältyttäisiin mahdollisilta vatsavaivoilta. Mesisieniä ei tule sekoittaa esimerkiksi pörhösuomuhelokkaan, joka ei ole syötävä. 
Mesisienet ovat maailmanlaajuisesti levinneitä sieniä, joita tavataan tropiikissakin. Euroopasta mesisieniä on löydetty seitsemää eri lajia. Suomesta tunnetaan yhteensä neljä mesisienilajia:
Mesisienten suvun nimikkolaji "Armillaria mellea" tarkoittaa nykyään vain keltamesisientä, joka ei kasva Suomessa, mutta kylläkin esimerkiksi Tanskassa.
Mesisienet voivat aiheuttaa tuhoja nuorissa männiköissä ja kuusikoissa sekä myös varttuneemmissa metsissä, ja jotkin mesisienilajeista ovat erikoistuneet myös lehtipuihin. Kuusikoissa pohjanmesisieni on juurikäävän jälkeen yleisin kuusen tyvilahon aiheuttaja. Mesisienen iskeytyminen saa aikaan puilla juuriston toiminnan heikkenemisen. Mesisienitartunta terveeseen metsikköön tapahtuu itiöiden avulla tuoreisiin kantopintoihin sekä juuristossa ja puun tyvellä oleviin vaurioihin. Mesisieni leviää läheisiin puihin ritsomorfien eli rihmastojänteiden avulla sekä joskus myös juuriyhteyksien välityksellä ritsomorfeja muodostamatta.
Protomycena

Protomycena on sukupuutton kuollut helttasienisuku. Sen ainoa laji on Protomycena electra. "Protomycena" löydettiin meripihkaan säilyneenä Dominikaanisesta tasavallasta Hispaniolasta ja se on peräisin varhaiselta mioseenilta. Se on yksi viidestä tunnetusta fossiilisesta helttasienestä, ja toinen dominikaanisesta meripihkasta kuvattu.
Lentojarru

Lentojarru on lentokoneen osa, joka hidastaa konetta kasvattamalla koneen ilmanvastusta. Lentojarru voi olla siivessä tai rungossa riippuen konetyypistä ja käyttötarkoituksesta.
Siivili-ilmailussa lentojarrua käytetään laskussa tai laskun jälkeen.
Sotilaskoneissa lentojarrulla voi olla käyttöä esimerkiksi syöksypommittajan nopeuden rajoittaminen (ks. Junkers Ju 87 syöksyjarru).
Supertramp (albumi)

Supertramp on brittiläisen rockyhtye Supertrampin yhtyeen nimeä kantava debyyttialbumi, joka julkaistiin heinäkuussa 1970. Albumi on julkaistu myös nimellä "Now and Then".
Albumi julkaistiin Yhdysvalloissa vasta vuoden 1977 loppupuolella, mutta se oli saatavana maahantuojien kautta sekä levymyymälöissä, jotka olivat erikoistuneet brittiläisen musiikin tuontiin. Vuonna 1977 albumi nousi sijalle 158 Yhdysvaltojen Billboard 200 -lehdessä.
Tausta ja nauhoitus.
Kaikki levyn sanoitukset on kirjoittanut Richard Palmer. Kaikkien kappaleiden musiikit sävelsivät Rick Davies ja Roger Hodgson.
Albumi nauhoitettiin kokonaan yöistunnoissa keskiyöstä aamukuuteen, johtuen yhtyeen jäsenten taikauskosta. Hodgson on muistellut myöhemmin: "Insinöörimme Robin Black nukahteli keskellä istuntoja, jotka olivat aika intensiivisiä, koska tappelimme paljon Richard Palmerin kanssa". 
Albumin kappaleita, kuten muun muassa "Words Unspoken" sekä "I Am Not Like Other Birds of Prey" käytettiin osana brittiläisen "Extremes"-elokuvan (1971) ääniraitaa yhdessä muiden yhtyeiden musiikin kanssa.
Vastaanotto.
Albumin saama vastaanotto oli yleisesti ottaen myönteinen. Judith Simsonsin kommentoi Daily Expressin arvostelussa albumia: "Tämän lupaavan musiikkiyhtyeen debyyttialbumi on melko hyvin onnistunut toisin kuin useimmat levyt, jotka kulkevat levymyymälöissä nimellä "progressiivinen pop." Arvostelusta huolimatta albumi oli kaupallinen floppi.
Mycenaceae

Mycenaceae on Agaricales-lahkoon kuuluva sieniheimo. Se on yksi monista heimoista, jotka erotettiin Tricholomataceae-heimosta fylogeneettisten tutkimusten perusteella. Mycenaceaen jäsenet ovat saprofyyttejä, kosmopoliitteja, ja niitä esiintyy lähes kaikilla ympäristövyöhykkeillä.
Suvut.
Heimo sisältää seuraavat suvut:
The Fosters

The Fosters on yhdysvaltalainen draamasarja, jonka ovat luoneet Peter Paige ja Bradley Bredeweg. Sen ensi-ilta oli Yhdysvalloissa 3. kesäkuuta 2013 Freeformin (aiemmin ABC Family) televisioverkossa. Sarja seuraa Foster-perheen elämää, johon kuuluu vanhemmat Stef ja Lena, poliisi ja vararehtori, ja heidän viisi lastaan. Vuoden 2018 alussa Freeform ilmoitti sarjan päättyvän viidennen kauden loputtua.
Ensimmäinen kausi sai yleisesti positiivista palautetta kriitikoilta. Sarja on saanut erityistä suosiota LGBT-teemojen esittämisestä. Sarja on palkittu sekä kahdella GLAAD-mediapalkinnolla että yhdellä Teen Choice -palkinnolla.
Juoni.
Sarja seuraa poliisi Stef Adams Fosterin sekä hänen vaimonsa Lena Adams Fosterin elämää. Brandon on Stefin biologinen poika, ja kaksoset Mariana ja Jesus adoptoitiin jo lapsina, kun heidän äitinsä ei huumeongelmien takia pystynyt huolehtimaan lapsistaan. Callien ja Juden he adoptoivat myöhemmin, useiden vastoinkäymisten kautta. Heidän elämäänsä kuuluu myös Stefin ex-mies Mike Foster, joka on myös Brandonin isä.
Tapahtumat sijoittuvat San Diegoon, ja Anchor Beach Community Charter -kouluun jota lapset käyvät, ja jossa Lena toimii vararehtorina.
Tuotanto.
Alun perin sarjan kehittivät Bradley Bredeweg ja Peter Paige, jotka halusivat kirjoittaa draamaa joka heijastelisi "modernia amerikkalaista perhettä". Alun perin harkittiin tarinaa kahdesta homoisästä, mutta pari alkoi sen sijaan miettiä tarinaa kahdesta naisesta. Sarjan idean on sanottu saaneen innoituksensa Bredewegin lapsiperheen ystävältä, joka kamppaili kasvatusjärjestelmässä ennen kuin hänet lopulta hyväksyttiin hänen yläkoulussaan.
Kehittäminen.
Kehitettäessä konseptia, Bredeweg ja Paige kohtasivat aluksi jonkin verran vastustusta Hollywoodissa, ja Bredeweg kertoi: "Täällä oli ihmisiä ympärillämme, joitakin tämän kaupungin ihmisiä, jotka sanoivat, etteivät tule myymään tätä sarjaa". Pilottihakemuksen ensimmäisen luonnoksen jälkeen tarina esiteltiin Jennifer Lopezille ystävän kautta, joka työskenteli tuotantotoimistossaan Nuyorican Productions -yrityksessä. Tapaamista koskien Bredeweg totesi: "Kun tapasimme Jenniferin, hän todella rakastui siihen".
Meerwein–Ponndorf–Verley-pelkistys

Meerwein–Ponndorf–Verley-pelkistys eli MPV-pelkistys on kemiallinen reaktio, jossa alkoholi pelkistää karbonyyliyhdisteen kuten aldehydin tai ketonin hapettuen itse karbonyyliyhdisteeksi. Reaktio vaatii katalyytikseen alumiinialkoksidin. Reaktio on minetty Hans Meerweinin, Wolfgang Ponndorfin ja Albert Verleyn mukaan, jotka raportoivat reaktion vuosina 1925–1926. Meerwein–Ponndorf–Verley-pelkistyksellä on tärkeitä sovelluksia orgaanisen kemian synteeseissä. Reaktion käänteisreaktiota nimitetään Oppenauer-hapetukseksi.
Reagenssit ja mekanismi.
Meerwein, Ponndorf ja Verley havaitsivat reaktion jokainen itsenäisesti. Meerwein raportoi alumiinietoksidin pelkistävän aldehydejä primäärisiksi alkoholeiksi vuonna 1925. Samana vuonna Verley osoitti, että geranioli pelkistää butyraldehydin butanoliksi alumiinietoksidin läsnä ollessa. Vuonna 1926 Ponndorf raportoi, että myös ketonit voidaan pelkistää käyttämällä pelkistimenä isopropanolia alumiini-isopropoksidin läsnä ollessa. Nykyisinkin käytetyin pelkistin on isopropanoli. Meerwein–Ponndorf–Verley-pelkistys tapahtuu useille aldehydeille ja ketoneille ja se on selektiivinen karbonyyliryhmän suhteen ja monet muut funktionaaliset ryhmät selviytyvät reagoimatta. Meerwein–Ponndorf–Verley-pelkistys on tasapainoreaktio ja reaktiota ajetaan tuotteina kohden poistamalla reaktioseoksesta asetonia tislaamalla.
Meerwein–Ponndorf–Verley-pelkistyksen mekanismin ensimmäisessä vaiheessa alumiinialkoksidi koordinoituu sekä aldehydin tai ketonin karbonyyliryhmään että alkoholin hydroksyyliryhmään. Tämän jälkeen muodostuu rengasmainen siirtymätila. Siirtymätila purkautuu tuotteiksi siten, että alkoholilta siirtyy hydridi-ioni karbonyyliyhdisteen karbonyyliryhmälle. Tällöin alkoholi hapettuu karbonyyliyhdisteeksi ja lähtöaineena oleva karbonyyliryhmä pelkistyy alkoholiksi. Käyttämällä kiraalisia alumiinialkoksideja tai kiraalisia apuaineita voidaan Meerwein–Ponndorf–Verley-pelkistys suorittaa stereoselektiivisesti. Reaktiolla on käyttöä muun muassa luonnonaineiden kokonaissynteeseissä.
Krasnaja zvezda

Krasnaja zvezda (, ”Punatähti”) on Venäjän puolustusministeriön lehti, joka on perustettu vuoden 1923 päätöksellä Neuvostoliiton puolustuksen kansankomissariaatin julkaisuksi. Ensimmäinen numero ilmestyi 1. tammikuuta 1924.
Päätoimittajana oli vuosina 1955—1985 kenraalimajuri Nikolai Ivanovitš Makejev. Elokuusta 1988 päätoimittajana on Nikolai N. Jefimov.
Hampton Fancher

Hampton Lansden Fancher (s. 18. heinäkuuta 1938 Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja käsikirjoittaja. Hän on käsikirjoittanut muun muassa "Blade Runnerin" (1982) ja sen jatko-osan "Blade Runner 2049:n" (2017).
Goldbergit

Goldbergit ("The Goldbergs") on yhdysvaltalainen tilannekomediasarja, jonka ensimmäinen jakso esitettiin ABC:llä tiistaina 24. syyskuuta 2013. Se perustuu sarjan luojan Adam F. Goldbergin lapsuuteen ja perheeseen 1980-luvulla.
Goldbergit asuvat 1980-luvun Pennsylvaniassa. Perheen isä on nimeltään Murray, ja äiti Beverly. Lapsina ovat Barry ja Erica, sekä nuorin lapsi Adam, joka dokumentoi perhe-elämää videokamerallaan. Sarjassa esiintyy myös Beverlyn isä Albert ”Pops”.
Kangas (Jyväskylä)

Kangas on Jyväskylän Tourulan kaupunginosassa sijaitseva 34 hehtaarin laajuinen asuinalue ja yrityskeskittymä. Se sijaitsee Tourujoen itäpuolella noin kilometrin päässä keskustasta, Tourulan asuinalueen pohjoispuolella. Kangas rajautuu Tourujoen, Ailakinkadun, Vapaaherrantien ja Kympinkadun sisäpuolelle. 
Alue on aikaisemmin ollut Kankaan paperitehtaan käytössä. Tehtaan toiminta alueella päättyi tammikuussa 2010 ja kaupunki hankki alueen itselleen käyttämällä etuosto-oikeuttaan. Alueen kehittäminen aloitettiin vuonna 2011 asukkaiden osallistumisprojektilla. Yleisen arkkitehtuurikilpailun alueen yleiskaavasta voitti Arkkitehtitoimisto Petri Rouhiainen Oy:n ehdotus "Hjalmarin uni". Alueen osayleiskaava hyväksyttiin marraskuussa 2013. 
Kankaan paperitehtaan siipiosasta on muovattu "Luova kampus", jonne vuoden 2016 alussa muutti Petäjävedeltä ammattiopiston Käsi- ja taideteollisuusoppilaitos ja sen jälkeen Humanistisen ammattikorkeakoulun toimintoja. Alueen työpaikkarakentamisessa käytetään sekä vanhoja teollisuusrakennuksia että uudistuotantoa. Kankaalla sijaitsee mm. Landis+Gyrin 6 000 neliön uudisrakennus.
Asuinrakennuksiin valmistui syksyyn 2018 mennessä 360 asuntoa. Niiden lippulaivaksi on noussut 16-kerroksinen opiskelijatalo "KOAS Kankaantorni". Ensimmäinen kokonainen kortteli valmistui Piippurantaan vuonna 2018. Alueen ydinosien arvioidaan valmistuvan vuoteen 2025 mennessä.
Suomen Kotiseutuliitto valitsi Kankaan vuonna 2024 Vuoden kaupunginosaksi. Perusteluissa Kankaan eduiksi mainittiin kestävä, kunnianhimoinen kaupunkisuunnittelu ja aktiivinen, yhteisöllinen, kierto- ja jakamistaloutta käytännössä toteuttava asukastoiminta.
RAND Corporation

RAND Corporation on yhdysvaltalainen voittoa tuottamaton tutkimuslaitos ja ajatushautomo, joka perustettiin 1948 tuottamaan analyysejä Yhdysvaltain asevoimille.
Historia.
Project RAND perustettiin Douglasin lentokonetehtaan alaisuuteen pian toisen maailmansodan jälkeen 1. lokakuuta 1945.
Projektin taustalla olivat ilmavoimien kenraali H. H. "Hap" Arnold, sotaministerin neuvonantaja MIT:n Edward Bowles, Douglasin johtaja Donald Douglas, Douglasin pääinsinööri Arthur Raymond ja hänen avustajansa Franklin Collbohm.
Collbohm nousi RANDin johtajaksi 1946. Ensimmäinen projektin raportti oli "Preliminary Design of an Experimental World-Circling Spaceship", jossa hahmoteltiin maata kiertävän satelliitin mahdollisuuksia tekniikan osalta, ongelmia ja hintaa, mutta myös sen merkitystä ja mahdollisuuksia ihmistä kantavan laitteen rakentamiseen.
Vuonna 1947 projekti muutti Douglasin tehtaalta omiin toimistotiloihinsa Santa Monicaan. 14. helmikuuta 1948 projekti irrotettiin Douglasista omaksi voittoa tuottamattomaksi järjestökseen. RAND Corporation sai alkurahoituksenaan miljoona dollaria korottomana lainana ja pankkitakauksena Fordin säätiöltä. 
Tutkimuskohteita.
RANDin saavutuksiin luetaan osallistuminen Yhdysvaltain avaruusohjelman kehittämiseen, saavutukset tekoälyssä ja monet Internetin luomiseen kehitetyt periaatteet.
Vuoden 2005 raportin mukaan enää noin puolet RANDin tutkimuksesta liittyy kansalliseen turvallisuuteen. Monia muita tutkittavia aiheita ovat perheiden tukeminen, oikeudenkäyttö, työmarkkinat, yritysten johtaminen, kriisinhallinta ja luonnonkatastrofeihin varautuminen, väestö- ja aluepolitiikan tutkimus.
Vuosina 1974–1982 RAND toteutti laajan tutkimuksen nimeltä RAND Health Insurance Experiment (RAND HIE) terveydenhuollon kustannuksista, käytöstä ja tuloksista Yhdysvalloissa. Tutkimusta käytetään edelleen ennustamaan kulujen muuttumista sairausvakuutuksen uudistusten myötä. Tutkimuksen toistaminen on sen laajuuden vuoksi lähes mahdotonta. Nykyrahassa tutkimus tuli maksamaan Yhdysvaltain terveysministeriön maksamana lähes 300 miljoonaa dollaria.
Fresh Off the Boat

Fresh Off the Boat on yhdysvaltalainen Nahnatchka Khanin luoma tilannekomediasarja, jonka pääosissa ovat Hudson Yang, Randall Park ja Constance Wu. Sarja perustuu Eddie Huangin oikeaan elämään ja siitä kertovaan vuonna 2013 julkaistuun kirjaan "Fresh Off the Boat: A Memoir". Huang toimi sarjan kertojana ensimmäisen kauden ajan.
Sarjan esittäminen alkoi Yhdysvalloissa ABC-kanavalla 4. helmikuuta 2015.
Juoni.
Sarja seuraa taiwanilaisen perheen kulkua, kun he muuttavat Washingtonin Chinatownista Orlandoon, Floridaan ja avaavat cowboy-teemaisen pihviravintolan vuonna 1995. Äiti tuskailee sopeutumisen kanssa, perheen isä jahtaa ”amerikkalaista unelmaa” ja Eddiellä on omat ongelmansa koulunkäyntinsä kanssa.
Tuotanto.
ABC tilasi sarjalle toisen tuotantokauden toukokuussa 2015 ja kolmannen maaliskuussa 2016. ABC tilasi neljännen tuotantokauden toukokuussa 2017 ja viidennen toukokuussa 2018.
Draga Mašin

Draga Mašin (, o.s. Lunjevica ("Луњевица"); 1867 – 11. kesäkuuta 1903 Belgrad) oli Serbian kuninkaan Aleksanteri I:n puoliso. Hänet surmattiin yhdessä miehensä kanssa vuoden 1903 palatsivallankaappauksen yhteydessä.
Elämä.
Kuningatar Dragan suku eli Lunjevicat tunnettiin Serbian itsenäisyyskamppailun ja Obrenovićin dynastian tukijoina. Hänen isoisänsä Nikola Lunjevica oli tunnettu patriootti ja hänen isänsä oli valtion virkamies. Isän kuoltua perhe ajautui köyhyyteen, joten Draga nai vuonna 1884 Svetozar Mašin -nimisen insinöörin ja virkamiehen, joka kuitenkin kuoli jo seuraavana vuonna. Draga Mašin pääsi vuonna 1889 kuningatar Natalija Obrenovićin hovineidoksi ja tutustui tämän alaikäiseen poikaan Aleksanteriin, josta tuli samana vuonna kuningas, kun hänen isänsä Milan I joutui luopumaan kruunusta.
Myöhemmin kuningas Aleksanteri aloitti suhteen itseään lähes kymmenen vuotta vanhemman Draga Mašinin kanssa ja päätti lopulta naida tämän. Suhde ja avioliittoaie herättivät runsaasti paheksuntaa, sillä Dragan säätyasemaa ei pidetty kuninkaan puolisolle sopivana. Asiaa pahensi se, että Aleksanteria pidettiin heikkotahtoisena ja perheenjäsentensä ohjailemana hallitsijana. Kuninkaan vastustajat levittivät myös huhuja, joiden mukaan Mašin olisi leskeydyttyään elättänyt itseään rikkaiden miesten kurtisaanina. Piittaamatta vanhempiensa ja yleisen mielipiteen voimakkaasta vastustuksesta Aleksanteri I solmi heinäkuussa 1900 avioliiton Mašinin kanssa. Aleksanterin hallinto muuttui tämän jälkeen entistä itsevaltaisemmaksi ja vihatummaksi, sillä hän alkoi erottaa hovista, hallituksesta ja armeijasta puolisoaan ja avioliittoaan arvostelleita henkilöitä.
Draga ja Aleksanteri eivät saaneet lapsia, mutta kuningatar väitti useita kertoja perättömästi tulleensa raskaaksi, mikä lisäsi kuningasparin epäsuosiota. Pian alkoi myös levitä huhuja, että Aleksanteri olisi suunnitellut nimeävänsä Dragan epävakaata elämää viettäneen veljen Nikodije Lunjevican kruununperijäkseen. Kaikki tämä myötävaikutti siihen, että joukko Serbian armeijan nuoria upseereita alkoi vuodesta 1901 suunnitella kuninkaan salamurhaa. Yksi murhasalaliiton johtajista oli kuningatar Dragan entinen lanko, eversti Aleksandar Mašin, joka kuului kilpailevan Karađorđevićin dynastian kannattajiin. Salaliittolaiset tunkeutuivat 10.–11. kesäkuuta 1903 välisenä yönä kuninkaalliseen palatsiin ja ampuivat sekä kuningas Aleksanterin että kuningatar Dragan, jotka löydettiin piiloutuneina vaatekomerosta. Heidän silvotut ruumiinsa heitettiin ikkunasta palatsin puutarhaan. Valta siirtyi tämän jälkeen Karađorđevićin suvulle.
New Hartford

New Hartford on kunta New Yorkin osavaltiossa, Yhdysvalloissa. Vuoden 2010 väestölaskennan mukaan asukasluku oli 22 166.
Yhdysvaltain väestönlaskentatoimiston mukaan New Hartfordin pinta-ala on 66,03 neliökilometriä, josta 65,73 neliökilometriä on maa-aluetta ja 0,31 neliökilometriä (0,39%) on vettä.
Mannen

Mannen on Norjan tunturi, jonka laki on 1 294 metriä merenpinnan yläpuolella. Se sijaitsee Horgheimissa Romsdalenissa Raumajoen varrella. 
Sortumisvaara.
Tunturi on epävakaa, ja se voi romahtaa milloin vain. Sitä on seurattu vuodesta 2009. Romahtaessaan se voi saada liikkeelle 100 miljoonan m³ maamassan. 
Pienempikin, noin 2–3 miljoonan m³:n, romahdus voi yltää asumuksiin, rautatiehen ja Eurooppatiehen E136. Maamassa voi tukkia Raumajoen ja aiheuttaa tulvan.
Kyle of Lochalshin rautatieasema

Kyle of Lochalshin rautatieasema () on rautatieasema Kyle of Lochalshin kylässä Ylämaan hallintoalueella, Skotlannissa. Se on Kyle of Lochalshin radan pääteasema.
Asema avattiin 2. marraskuuta 1897. Sitä käytti 65 182 matkustajaa kaudella 2017–2018.
Aidepsos

Aidepsos (, ) oli antiikin aikainen kaupunki Euboian saarella Kreikassa. Se sijaitsi Istiaía-Aidipsóksen kunnan alueella nykyisen Loutrá Aidipsoún kaupungin paikalla, noin kolme kilometriä etelään nykyisestä Aidipsóksen kylästä.
Historia.
Aidepsos oli Histiaian kaupungin alaisuudessa ainakin siinä vaiheessa, kun tämä hallitsi koko pohjoista Euboiaa. Aidepsos tunnettiin antiikin aikana erityisesti kuumistä lähteistään ja kylpylöistään. Kreikkalaisessa mytologiassa lähteet yhdistettiin Herakleehen. Varhaisimmat maininnat lähteistä ovat 400- ja 300-luvuilta eaa. Alueella vuonna 427 eaa. tapahtuneen maanjäristyksen kerrotaan kuivattaneen lähteet kolmeksi päiväksi.
Aidepsos alettiin tuntea terveyskylpyläkeskuksena hellenistisen kauden lopulla ja roomalaisella kaudella. Vierailta tiedetään kannetun erityinen vero viimeistään 200-luvulla eaa. Muun muassa kihdistä kärsinyt Sulla vietti lomaa paikalla. Kaupunki oli yläluokan ja taiteilijoiden erityisessä suosiossa 100-luvulla jaa. Tuolloin sen mainitsee muun muassa Plutarkhos, joka kutsuu kaupunkiin osaksi sijoittuneissa "Pitopuheissaan" paikkaa ”Hellaan yhteiseksi olohuoneeksi”.
Aidepsoksen lähistöltä kaivettiin myös kuparia ja rautaa, ja alueella oli tähän liittynyttä metalliteollisuutta.
Aidepsoksen alueella on suoritettu suhteellisen vähän arkeologisia kaivauksia, sillä nykyinen kaupunki sijaitsee raunioiden päällä. Joitakin pienimuotoisia kaivauksia on tehty 1900-luvun alkupuolella.
Rakennukset ja löydökset.
Aidepsoksessa tiedetään olleen suurikokoisia julkisia ja yksityisiä rakennuksia, kuten kylpylöitä, huviloita ja erilaisia majoitustiloja. Vähäisten kaivausten tuottamiin löytöihin lukeutuvat muun muassa yhden roomalaisella kaudella 100- tai 200-luvulla jaa. rakennetun kylpylän rauniot. Se oli ollut käytössä kristilliselle kaudella saakka. Kylpylä sai vetensä alueen kuumista lähteistä. Kaupungin alueelta tehdyt esinelöydöt ovat Chalkídan arkeologisessa museossa.
Eretrian teatteri

Eretrian teatteri oli antiikin aikainen kreikkalainen teatteri Eretrian kaupungissa Euboian saarella Kreikassa. Sen rauniot sijaitsevat nykyisen Erétrian kaupungin pohjoislaidalla.
Teatteri oli rakennettu kaupungin länsiosaan akropoliin eli linnavuoren lounaispuolelle, ei kuitenkaan sen rinteeseen vaan keinotekoiselle kukkulalle. Siinä on ollut kolme rakennusvaihetta. Ensimmäinen teatteri on rakennettu 400- tai 300-luvulla eaa. Teatteria muutettiin 300-luvun eaa. lopulla tai 200-luvun eaa. alkupuolella, ja se kunnostettiin sen jälkeen kun roomalaiset olivat tuhonneet kaupungin vuonna 198 eaa.
Teatteri oli normaali kreikkalainen puolikaarenmuotoinen teatterirakennus, jonka keskellä oli pyöreä orkhestra. Orkhestran halkaisija oli noin 20 metriä. Toisessa rakennusvaiheesa orkhestra sijoitettiin yli kolme metriä varhaisempaa alemmaksi ja kahdeksan metriä pohjoisemmaksi. Katsomossa oli tilaa noin katsojalle. Portaat jakoivat katsomon 11 sektoriin. Orkhestran takana oli skene- eli näyttämörakennus, johon kuului proskenion. Proskenionin koristelu edusti toisessa vaiheessa joonialaista ja kolmannessa vaiheessa doorilaista tyyliä. Orkhestran keskelle johti skene-rakennuksesta maanalainen käytävä ktoonisten jumaluuksien ilmestymistä varten. Alkuvaiheessa teatterin rakennelmat olivat monin osin puiset, myöhemmin kivestä.
Teatterin lounaispuolella sijaitsivat Dionysokselle omistettu temppeli ja alttari, ja itäpuolella stadion sekä niin kutsuttu ylempi gymnasion.
Teatterin arkeologiset kaivaukset suoritti American School of Classical Studies at Athens eli Yhdysvaltain arkeologinen koulu vuosina 1891–1895. Myöhemmin raunioita on kunnostettu.
Erétrian arkeologinen museo

Erétrian arkeologinen museo () on arkeologinen museo Erétrian kaupungissa Euboian saarella Kreikassa. Se esittelee antiikin Eretrian kaupungin alueelta ja ympäristöstä löydettyä pääosin antiikin aikaista esineistöä.
Museo aloitti toimintansa pienimuotoisempana ja eri rakennuksessa vuonna 1961. Nykyisen museorakennuksen rakentaminen alkoi vuonna 1983 ja se otettiin käyttöön vuonna 1991. Museorakennus sijaitsee Erétrian kaupungin luoteisosassa lähellä antiikin Eretrian arkeologista aluetta.
Kokoelmat.
Museon kokoelmiin kuuluu löytöjä Eretriasta sekä muun muassa Amárynthoksesta, Lefkantísta, Magoúlasta ja Xirópolista. Museoesineisiin kuuluu esineitä varhaiselta helladiselta kaudelta roomalaiselle kaudelle. Merkittävimpiin löytöihin kuuluvat muun muassa Lefkantísta löydetty varhaisin tunnettu kentauria esittävä veistos (n. 1050–900 eaa.) sekä Apollon Dafneforoksen temppelin länsipään päätykolmiokoristelusta peräisin oleva Theseusta ja Antiopea esittävä veistos. Veistosten lisäksi kokoelmiin kuuluu muun muassa suuri määrä eretrialaista ja attikalaista keramiikkaa.
Chalkídan arkeologinen museo (vanha)

Chalkídan arkeologinen museo () on arkeologinen museo Chalkídan kaupungissa Euboian saarella Kreikassa. Se esittelee eri puolilta saarta löydettyä pääosin antiikin aikaista esineistöä.
Chalkídassa toimii myös uusi Chalkídan arkeologinen museo ”Aréthousa”.
Historia ja rakennus.
Chalkídan arkeologinen museo on perustettu ja rakennettu vuosina 1901–1902. Se toimii Chalkídan keskustassa sijaitsevassa uusklassisessa rakennuksessa. Museossa on kolme näyttelysalia. Esineitä on näytteillä myös museon pihalla. Rakennus kunnostettiin vuosina 1990–1991.
Kokoelmat.
Museon kokoelmiin kuuluu esineitä paleoliittiselta kaudelta roomalaiselle kaudelle. Museoesineisiin lukeutuu löytöjä muun muassa Mánikan varhaisen helladisen kauden asutuksesta ja hautausmaalta; mykeneläisen ja geometrisen kauden keramiikkaa ja figuriineja; klassisen ja hellenistisen kauden veistoksia, keramiikkaa ja rahoja antiikin Khalkiin, Eretrian ja Karystoksen kaupungeista; sekä roomalaisen kauden veistoksia Khalkiista ja Aidepsoksesta.
Merkittäviin museoesineisiin kuuluvat muun muassa paleoliittisen ja neoliittisen kauden työkalut; Mánikasta löydetty keramiikka sekä luusta ja pronssista tehdyt varhaishelladiset figuriinit 2000-luvulta eaa.; Vromoúsasta löydetty maalattu rhyton mykeneläiseltä kaudelta 1000-luvun jälkimmäiseltä puoliskolta eaa.; kuros-veistosten osat 500-luvulta eaa.; istuvaa naista esittävä hautakivi 400-luvulta eaa.; Demeterin tai Kybelen kuvapatsas 300-luvulta eaa.; Dionysosta ja Plutonia esittävä votiivireliefi Karystoksesta samoin 300-luvulta eaa.; hellenistisen kauden hautausmaalta löydetty urheilijan kultainen seppele; Khalkiista löydetty päätön Apollonia esittävä patsas, joka on roomalaisaikainen kopio; sekä Aidepsoksen roomalaisesta kylpylästä löydetty Antinooksen patsas keisari Hadrianuksen kaudelta.
Jarrulaskuvarjo

Jarrulaskuvarjo tai jarruvarjo on lentokoneessa käytettävä laskuvarjon kaltainen osa, jolla hidastetaan koneen nopeutta laskeutumisessa.
Jarruvarjon on keksinyt Gleb Kotelnikov vuonna 1912.
Mongolian parlamenttivaalit 2008

Mongoliassa pidettiin 29. kesäkuuta 2008 parlamenttivaalit. Parlamenttivaaleissa oli jaossa 76 edustajapaikkaa ja ehdokkaita oli 356. Ääntenlaskennan tulokset julkistettiin 14. heinäkuuta 2008. Mongolian kansanpuolue voitti vaalit saaden 45 paikkaa toiseksi suurimman puolueen - demokraattisen puolueen saadessa 27 paikkaa. 
Äänestysjärjestelmä.
Vuonna 2005 otettiin käyttöön uusi äänestystapa ja nämä vaalit olivat ensimmäiset joissa lakia sovellettiin käytäntöön.
Kampanjointi.
311 ehdokasta 11 puolueesta ja yhdestä vaaliliitosta asettivat ehdokkaita parlamenttivaaleihin. Lisäksi oli 45 yksilönä ehdolle asettunutta henkilöä.
Tulokset.
14. heinäkuuta julkaistujen tulosten perusteella Mongolian kansanvallankumouspuolueen edustajat saivat vähintään 39 edustajapaikkaa ja demokraattisen puolueen edustajat saivat vähintään 25 paikkaa. Yksi paikka olisi menossa kansan tahdon puolueelle ja kolme paikkaa puolueiden ulkopuolisille ehdokkaille. 
Tulokset kolmesta vaalialueesta (Hentii, Dornod, ja Bayangol) tulivat myöhässä. 20. elokuuta viimeiset tulokset Hentiistä tulivat nostaen Mongolian kansanvallankumouspuolueen edustajien määrän 42 edustajaan. Äänestysprosentti oli 74,2% ollen huomattavasti alhaisempi kuin vuoden 2004 82%.
Kun ääntenlaskennan välitulokset julkaistiin 30. kesäkuuta, Mongolian demokraattisen puolueen edustajat ilmoittivat 1. heinäkuuta että vaalit ovat laittomat eivätkä hyväksyneet tulosta. 7. heinäkuuta pidetyssä lehdistötilaisuudessa demokraattisen puolueen edustajat 
Dambyn Dorlig, Zandaakhuugiin Enkhbold, ja Lamjavyn Gundalai ilmoittivat että äänestäjien rekisteröinnissä oli ollut massiivisia väärinkäytöksiä. Myöhemmin keskusrekisteritoimisto vahvisti osan näistä väittämistä oikeiksi.
Vaalien jälkeen.
1. heinäkuuta osa pienempien puolueiden ehdokkaista järjesti mielenosoituksen Sukhbaatar Squarella. Paikalle kertyi suuri väkijoukko joka piiritti Mongolian kansanpuolueen toimiston. Väkijoukko ryhtyi heittelemään toimistoa kivillä ja pyrki pääsemään toimiston sisälle. Poliisivoimat vastasivat vesitykeillä ja kyynelkaasulla. Illalla toimistossa syttyi tulipalo. Paikalla ei ollut riittävästi poliiseja estämään mielenosoittajia. Keskiyön aikoihin presidentti Nambaryn Enkhbayar pyysi paikalle hätätilajoukkoja. Kaupungin toimittaja estettiin raportoimasta seuraavan neljän päivän ajan.
Neljä henkilöä
kuoli ammuttuna mielenosoituksissa. Mongolian oikeusministeri kertoi että 220 siviiliä ja 108 palveluksessa ollutta henkilöä haavoittui mielenosoituksessa.Amnesty international kritisoi Mongolian poliisivoimia liiallisen väkivallan käytöstä. Noin 700 henkilöä pidätettiin. Pidätetyistä valtaosa vapautettiin nopeasti mutta 140 henkilöä joiden joukossa oli 13 alaikäistä ja 3 naista saivat 3 - 7 vuoden vankeustuomiot 31. lokakuuta 2008.
15.–19. elokuuta välisenä aikana 10 poliisia pidätettiin ampumatapausten johdosta.
Mark Clifton

Mark Clifton (1906 – 1963) oli yhdysvaltalainen tieteiskirjailija.
Hänen tunnetuimpia töitään on "They'd Rather Be Right" (myös nimellä "The Forever Machine") yhdessä Frank Rileyn kanssa, josta tekijät saivat Hugo-palkinnon.
Meritorjunta

Meritorjunta on vihollisten sotilaallisten merialusten torjumista. Se voi kohdistua niin merenpinnan päällisiin, kuin meren alaisiin aluksiin. Pinnanalainen alus on yleensä sukellusvene. Meritorjunnassa voidaan käyttää laivastoalusten ohella: lähinnä merimaaliohjuksia, rannikkopattereita tykistön roolissa kuin myös lentokoneita. Rannikkopatteristo voi olla myös liikkuva, jolloin lähinnä telahaupitsit voisivat tulla kyseeseen tässä tehtävässä, Lentokoneisiin, ohjusveneeseen tai rannikon puolustusasemaan voi olla asennettuna meritorjuntaohjus. Näistä tunnetuimpia on Falklandin sotaan liittynyt, ranskalaisvalmisteinen Exocet-ohjus.
Paulus Utsi

Paulus Utsi (7. heinäkuuta 1918 Yykeänmuotka, Norja – 1. toukokuuta 1975 Porjus, Ruotsi) oli saamelainen runoilija ja käsityöläinen. 
Utsi toimi saamelaiskäsitöiden ("sámi duodji") opettajana pohjoisessa Lapissa, myös Inarissa. Hän oli aktiivinen yhdistysihminen ja saamelaispoliitikko. Hän korosti saamen kielillä kirjoittamisen tärkeyttä.
Utsi kirjoitti koko elämänsä, mutta ehti julkaista vain yhden kirjan elinaikanaan: runokokoelman "Giela giela" (1974). Muut runot ja tekstit on julkaistu postuumisti. Hänen puolisonsa Inger Utsi toimitti ja käänsi hänen tekstejään. Kuoleman jälkeen ilmestyivät "Giela gielain" (1980), "Don čanat mu alccesat" (1992) ja "Följ stigen; texter 1941–1974" (2000). 
Paulus Utsi oli ensimmäinen saamelaiskirjailija, joka löi itsensä läpi sodanjälkeisessä ajassa. Hänestä tuli tärkeä inspiraation lähde nuorille saamelaiskirjailijoille, kuten Nils-Aslak Valkeapäälle. 
Utsin asema on erityisen tärkeä Ruotsin saamelaisten keskuudessa, ja hänen tunnetuinta runoaan ”Goahtoeanan”, jonka on säveltänyt Lars-Wilhelm Svonni, pitävät monet saamelaisten toisena kansallislauluna.
Paulus Utsin vanhemmat olivat Könkämän lapinkylän (Könkämä sameby) porosaamelaisia, joiden porojen kesälaitumet olivat Yykeässä Norjassa ja talvilaitumet Kaaresuvannossa Pohjois-Ruotsissa. Ruotsin ja Norjan välillä vuonna 1919 solmittu uusi laidunsopimus poisti Ruotsissa kirjoilla olevilta saamelaisilta laidunnusoikeuden Norjassa. Sopimus pakotti perheen muuttamaan porojensa kanssa Sirkaksen lapinkylään (Sirkas sameby) Jokimukkaan. Utsin mukaan perhe muutti vuonna 1922, mutta kirkonkirjoihin muutto on rekisteröity vasta vuonna 1926. Perhe oli vajaan kymmenen vuoden aikana ajettu ensin Jukkasjärveltä Koutokeinoon ja sieltä edelleen Kaaresuvantoon ennen kuin he päätyivät Sirkaksen lapinkylään.
Vuonna 1920 Luulajanjoesta tehtiin valtakunnallinen vesivoiman kehittämiskohde. Patoamiset hävittivät yhä enemmän porojen laidunmaata. Poronhoitoa ja saamelaista kulttuuria kohdannut paine leimasi vahvasti Utsin kirjailijantyötä.
Bahadur Šah I

Bahadur Šah I oli Suurmogulien valtakunnan hallitsija vuosina 1707–1712.
Elämäkerta.
Bahadur Šah syntyi 14. lokakuuta 1643 Burhanpurissa ja hän oli Suurmogulien valtakunnan hallitsija Aurangzebin poika. Hänen alkuperäinen nimensä oli Mu'azzam. Vuodesta 1663 hän edusti isäänsä Deccanissa Keski-Intiassa ja vuosina 1683–1684 hän johti sotaretkeä maratheja vastaan Portugalin siirtokunta Goaan. Ilman Portugalin tukea sotaretki päättyi tuhoisaan tappioon. Aurangzeb kuoli vuonna 1707 ja koska Suurmogulit eivät tavallisesti nimittäneet seuraajaansa, edellisen hallitsijan kuolema johti usein veriseen valtakamppailuun. Mu'azzam toimi isänsä kuollessa Kabulin kuvernöörinä ja joutui taistelemaan veljeänsä Azam Šahia vastaan ennen nousuaan valtaistuimelle hallitsijanimellä Bahadur Šah.
Bahadur Šah päätyi taistelemaan uhkia vastaan useilta eri tahoilta. Häntä vastustivat Jaipurin ja Udaipurin rajputihallitsijat ja sikhit Punjabissa. Sikhien kymmenes ja viimeiseksi jäänyt guru Gobind Singh sai surmansa vuonna 1708 ja vaikka uutta gurua ei enää ilmaantunut, Banda Bahadur jatkoi sikhien vastarintaa myöhemmin. Marathit olivat puolestaan uhanneet valtakuntaa jo Bahadur Šahin isän valtakaudella. Aurangzeb oli ottanut Shivajin pojanpojan Šahun panttivangiksi hoviinsa ja Bahadur Šah pyrki parantamaan välejään maratheihin nimittämällä Šahin Sataran radžaksi. Šahu palveli virassaan valtakuntaa uskollisesti, mutta hän nimitti Punen peshwaksi Chitpavan Brahman Balaji Vishvanathin, jonka pojasta Baji Raosta tuli myöhemmin Suurmogulien valtakunnan voimakkain vastustaja. Bahadur Šah vaikutti näin tietämättään oman valtakuntansa myöhempään heikentymiseen. Bahadur Šah kuoli Lahoressa 27. helmikuuta 1712 ja hänen jälkeensä valtaan nousi hänen poikansa Jahandar Šah.
Tieteiskirjallisuuden kulta-aika

Tieteiskirjallisuuden kulta-aika tarkoittaa aikajaksoa 1930-luvun puolivälistä 1950-luvun loppuun, jolloin tieteiskirjallisuus eli nousuaikaa. Tuona aikana tieteiskirjallisuus nousi pulp-lehdistä merkittäväksi kirjallisuuden lajiksi.
Historioitsija Adam Robertsin mukaan kulta-aikana arvostettua oli tietynlainen kirjoittaminen: kova tieteiskirjallisuus, lineaarinen narratiivi, sankarit ratkaisemassa ongelmia tai torjumassa uhkia avaruusoopperassa.
John W. Campbellin sanotaan vaikuttaneen aikakauden kehittymiseen ollessaan "Astounding Science Fiction" -lehden toimittajana. Aikaisemmat alipalkatut pulp-kirjoittajat olivat painottaneet seikkailua tieteen tuntemuksen kustannuksella. Campbell itse oli opiskellut MIT:ssä ja muutti koko tilanteen. Toisessa maailmansodassa käytettiin vahvasti teknologiaa, joka vaikutti käsitykseen tieteisfiktiosta ja aiemmin pilkatut käsitteet kuten raketit ja atomipommi osoittautuivat mahdollisiksi.
Ensimmäinen Worldcon järjestettiin vuonna 1939. Hugo-palkinto perustettiin ja parhaan romaanin Hugo-palkinto jaettiin ensimmäisen kerran vuonna 1953.
Kulta-ajan tieteiskirjallisuutta seurasi "uuden aallon" tieteiskirjallisuus 1960- ja 1970-luvuilla.
Kirjailijoita.
Jakson alkupuolella (1938-1946):
Myöhemmällä jaksolla (1947-1959):