Casablanca (elokuva)

Casablanca on vuonna 1942 ensi-iltansa saanut Michael Curtizin ohjaama draamaelokuva. Se sijoittuu toisen maailmansodan aikaiseen Casablancaan. "Casablanca" on useissa äänestyksissä valittu kaikkien aikojen parhaiden elokuvien joukkoon, ja American Film Institute on nimennyt sen romanttisimmaksi yhdysvaltalaiseksi elokuvaksi. Elokuvan ensi-ilta oli New Yorkissa 26. marraskuuta 1942.
Elokuvalla on leikkauskohtia puolalaisen vakoojan Mieczysław Słowikowskin toimintaan Pohjois-Afrikassa.
Juoni.
Casablancan satamakaupunki toisessa maailmansodassa: paikallisten lisäksi kaupungissa kuhisee ranskalaisia, vakoojia, pakolaisia, natseja, seikkailijoita, opportunisteja ja yhteistoimintamiehiä. Puolueeton ja kyyninen kapakanpitäjä, yhdysvaltalainen Rick Blaine (Humphrey Bogart) pyörittää kaupungin ykkösravintolaa "Rick’s Café Americainiä". Natsi-Saksa on miehittänyt Ranskan vuonna 1940 ja Vichyn nukkehallitus pitää valtaa Ranskan Marokkoon kuuluvassa Casablancassakin. Blaine ei pidä natseista, mutta ajan yhdysvaltalaisen sekaantumattomuuspolitiikan mukaisesti hän ei halua asettua kenenkään puolelle.
Ainoa tapa paeta saksalaisten miehittämästä Euroopasta on matkustaa Casablancaan, josta voi lentää Lissaboniin ja sieltä edelleen Yhdysvaltoihin. Viisumia on kuitenkin vaikea saada, joten monet joutuvat jäämään Casablancaan pitkäksi aikaa.
Guillermo Ugarte (Peter Lorre) murhaa saksalaiset virkamiehet Oranin ja Casablancan välisessä junassa ja varastaa viisumit, joita nämä kuljettivat. Ugarte saapuu Rickin luo ja kehuskelee tälle, että aikoo myydä viisumit kovaan hintaan. Vichyn hallituksen korkea-arvoinen kenraali on allekirjoittanut viisumit, eikä niitä voi peruuttaa. Seuraavaksi natsit pidättävät ja tappavat Ugarten.
Kun Ugarte on pidätetty, Casablancaan saapuu Rickin vanha rakastettu Ilsa Lund (Ingrid Bergman) ja tämän tšekkoslovakialainen aviomies Victor Laszlo (Paul Henreid). Laszlo kuuluu vastarintaliikkeeseen ja natsit ovat hänen kannoillaan. Victor aikoo paeta Yhdysvaltoihin Ugarten viisumeilla ja jatkaa taistelua natseja vastaan sieltä käsin. Saksasta saapunut majuri Strasser (Conrad Veidt) ja Casablancan poliisipäällikkö kapteeni Louis Renault (Claude Rains) kieltäytyvät antamasta pariskunnalle passeja. He eivät kuitenkaan voi pidättää Victoria ilman syytä.
Rick ja Renault lyövät vetoa siitä, pääseekö Victor Laszlo pakoon vai ei. Ennen pitkää Ilsalle ja Victorille selviää, että Ugarten viisumit ovat Rickillä, mutta vaikka Victor tarjoaa Rickille , Rick kieltäytyy antamasta viisumeja Victorille. Rick on katkera: hänen ja Ilsan piti edellisvuonna paeta Pariisista Casablancaan yhdessä, mutta Ilsa ei lopulta lähtenytkään Rickin matkaan.
Lopulta Rick muuttaa mielensä ja pakottaa aseella uhaten Renault’n allekirjoittamaan viisumit. Tämän jälkeen Rick saattaa Laszlot lentokentälle. Ilsa haluaisi kuitenkin jäädä ja paeta tällä kertaa yhdessä Rickin kanssa. Rick varoittaa että hän aikoo suunnata villiin viidakkoon, joten Ilsan tulee nousta koneeseen ja lähteä Victorin kanssa. Jäähyväiset ovat nopeat ja kipeätunnelmaiset. Majuri Strasser ajaa paikalle ja kuulee Renaultilta, että Laszlo on jo koneessa. Strasser ihmettelee miksei Vichyn poliisiupseeri tee asialle mitään. Rickin varoituksista huolimatta Strasser rientää puhelimeen ja yrittää ottaa yhteyttä lennonjohtotorniin. Strasser vetää aseen esiin, mutta Rick ampuu nopeammin – Renault näkee kaiken. Nyt poliisit saapuvat lentokentälle, ja näille Renault antaa tutun määräyksensä: "Pidättäkää tavanomaiset epäillyt!"
Renault heittää vertauskuvallisesti vichy-pullon roskiin. Victorin ja Ilsan kone noustee ilmaan, ja Rick ja Renault kävelevät pois lentokentältä. Miehet tajuavat että molempien on parasta häipyä kaupungista. Renault vihjaa että vapaan Ranskan tukikohta sijaitsee Brazzavillessä, ja Rick tokaisee: "Louis, luulen että tämä on kauniin ystävyyden alku".
Palkintoja ja ehdokkuuksia.
Muita tunnustuksia.
American Film Institute nimesi "Casablancan" vuosisadan toiseksi parhaaksi yhdysvaltalaiseksi elokuvaksi. Elokuvassa usein kuultava kappale ”As Time Goes By” valittiin toiseksi parhaaksi yhdysvaltalaiseksi elokuvalauluksi. Laulu tulikin suosituksi vasta elokuvan myötä, vaikka se oli tehty jo aikaisemmin. AFI:n mukaan "Casablanca" on myös romanttisin yhdysvaltalainen elokuva. Monet sen repliikit myös valittiin hienoimpien sitaattien joukkoon.
Elokuva valittiin vuonna 1989 Yhdysvaltojen kongressin kirjaston National Film Registryyn, johon kootaan esteettisesti, historiallisesti tai kulttuurisesti merkittäviä amerikkalaiselokuvia.
Muita versioita.
"Casablancasta" on jälkeenpäin tehty väritetty versio, jota puhdasoppiset ovat pitäneet elokuvan pilaamisena. Sodan jälkeisessä Saksassa julkaistusta "Casablancan" saksankielisestä versiosta poistettiin kaikki viittaukset kansallissosialismiin ja Vichyn Ranskaan. Esimerkiksi unkarilaisesta vastarintataistelijasta tuli norjalainen atomifyysikko.
Suhde historiallisiin tapahtumiin.
Todellisessa Casablancassa ei tiettävästi ollut saksalaisia sotilaita vuonna 1941, eikä sieltä poistumiseen tarvittu viisumia.