tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Krista Mikkonen

Krista Johanna Mikkonen (s. 15. marraskuuta 1972 Hamina) on suomalainen poliitikko ja huhtikuuhun 2023 Suomen sisäministeri, jonka puolue on Vihreä liitto. Hän on toiminut kansanedustajana vuodesta 2015. Mikkonen toimi Vihreän eduskuntaryhmän puheenjohtajana syyskuusta 2016 kesäkuuhun 2019. Ennen sitä hän toimi ryhmän varapuheenjohtajana. Mikkonen toimi Suomen ympäristö- ja ilmastoministerinä vuosina 2019–2021. Mikkonen nimitettiin sisäministeriksi 19. marraskuuta 2021.
Poliittinen toiminta.
Ennen valintaansa kansanedustajaksi Mikkonen ehti olla ehdolla kolmissa eduskuntavaaleissa, vuosina 1999, 2007 ja 2011, Pohjois-Karjalan vaalipiirissä. Kevään 2015 eduskuntavaaleissa Mikkonen valittiin ensimmäistä kertaa kansanedustajaksi Savo-Karjalan vaalipiiristä, missä hän sai 4 624 ääntä.
Mikkonen on ollut vuosina 1997–2000 ja uudelleen vuodesta 2005 Joensuun kaupunginvaltuutettuna. Hän on ollut myös kaupunginhallituksen jäsen vuosina 2005–2012. Vuosina 2008–2011 hän toimi Pohjois-Karjalan Vihreiden puheenjohtajana, mitä ennen hän toimi vuosina 1998–2000 ja 2004 Joensuun seudun vihreiden puheenjohtajana.
Vihreän liiton toiminnassa Mikkonen on ollut mukana vuodesta 1995. Hän oli puolueen ehdokkaana myös vuoden 1999 europarlamenttivaaleissa muttei tullut valituksi. Mikkonen oli vuosina 1999–2000 puolueensa valtuuskunnan varapuheenjohtaja ja vuosina 2011–2015 yksi puolueen kolmesta varapuheenjohtajasta.
Vuoden 2019 eduskuntavaaleissa Mikkonen tuli valituksi Savo-Karjalan vaalipiiristä 6204 äänellä.
Mikkonen nimitettiin ympäristö- ja ilmastoministeriksi Rinteen hallitukseen kesäkuussa 2019 hänen voitettuaan vihreiden ministeriäänestyksessä Oras Tynkkysen äänin 29–28. Rinteen hallituksen kaaduttua Mikkonen jatkoi Marinin hallituksen ympäristö- ja ilmastoministerinä.
Mikkonen valittiin lokakuussa 2021 sisäministeriksi vaalikauden 2019–2023 loppuun saakka, kun Maria Ohisalo jäi vanhempainvapaalle 19. marraskuuta 2021.
Näkemykset.
Arvot.
Mikkonen sijoittuu vaalikonevastausten perusteella keskusta-vasemmistoon. "Ylen" vaalikoneessa Mikkonen sijoittuu arvoasteikolla liberaalille puolelle. "Helsingin Sanomien" vaalikoneen käyttämällä GAL–TAN-jakaumalla Mikkosen näkemykset ilmentävät liberaalivihreyttä (GAL). HS:n vaalikoneeseen Mikkosen antamissa näkemyksissä korostuu voimakkaimmin liberaalivihreät mielipiteet.
Seksuaali- ja sukupuolipolitiikka.
Mikkonen on allekirjoittanut Setan ehdokasitoumuksen eduskuntavaaleissa 2019. Ehdokassitoumuksen allekirjoittajana Mikkonen on sitoutunut tukemaan sukupuoli- ja seksuaalivähemmistöjen tavoitteita eduskuntatyössään, vastustamaan syrjintää ja vihapuhetta sekä edistämään näiden ryhmien osallistumista päätöksentekoon.
Yksityiselämä.
Mikkosen lapsuuden kotipaikkakunta oli Koria. Hän asuu Joensuussa.
Mikkonen kirjoitti ylioppilaaksi Kouvolan Lyseon lukiosta 1992, minkä jälkeen hän opiskeli pääaineenaan biologiaa Joensuun yliopistossa ja valmistui filosofian maisteriksi vuonna 2003.
Mikkonen on naimisissa Ville Vuorion kanssa, ja hänellä on kolme lasta, vuosina 1999, 2001 ja 2004 syntyneet pojat.
Ulkomaantoimittaja Erkka Mikkonen on Krista Mikkosen kymmenen vuotta nuorempi veli.
Fritt Folk

Fritt Folk oli Helsingissä vuosina 1906–1907 ilmestynyt ruotsinkielinen sanomalehti.
Toimittaja Johannes Klockarsin ja J. J. Sederholmin perustama "Fritt Folk" edusti ruotsalaisen kansanpuolueen vasenta siipeä. Se pyrki esiintymään maaseudun äänenkannattajana ja ajoi kansansivistystyötä sekä kieltolakia. Kuudesti viikossa ilmestynyt lehti ei saavuttanut riittävää levikkiä ja se lopetettiin kannattamattoma.
Folkwännen

Folkwännen oli Helsingissä vuosina 1861–1893 ilmestynyt ruotsinkielinen sanomalehti.
Fredrik Cygnaeuksen aloitteesta perustettu "Folkwännen" oli Uudenmaan ruotsinkieliselle rahvaalle tarkoitettu kansanlehti, joka kiinnitti erityistä huomiota kansansivistyksen kehittämiseen. Kielikysymyksessä se oli aluksi neutraali, mutta siirtyi myöhemmin ruotsinmielisemmälle linjalle. Vuonna 1883 "Folkwännen" muutettiin viikkolehdestä kuusipäiväiseksi iltalehdeksi, joka käsitteli entistä enemmän Helsingin työväen asioita. Vuonna 1893 se yhdistettiin kilpailijaansa "Aftonbladetiin". 
1800-luvun puolivälissä lehden levikki oli noin 1500 kappaletta.
Folket

Folket oli Helsingissä vuosina 1901–1905 ilmestynyt ruotsinkielinen sanomalehti.
Reinhold Roineen julkaisema ja toimittama "Folket" oli suunnattu etupäässä Helsingin työväestölle. Kerran viikossa ilmestynyt lehti kannatti maltillisia yhteiskunnallisia uudistuksia mutta vastusti sosialismia. Sen rinnalla julkaistiin suomenkielistä "Suomen Kansaa". Molemmat lehdet välttivät valtiollisia kysymyksiä, ja journalistipiireissä niitä syytettiin sensuurin synnyttämän konjunktuurin hyväksikäytöstä. Vuosina 1904–1905 Roine julkaisi myös "Folketin" maaseutupainosta Pietarsaaressa.
Aarne Salovaara

Aarne Ihamo Salovaara (alk. Arne Nylenius, 25. joulukuuta 1887 Kotka – 11. syyskuuta 1945 Kotka) oli suomalainen voimistelija ja yleisurheilija.
Salovaara saavutti joukkuevoimistelussa pronssia Lontoon 1908 ja hopeaa Tukholman 1912 olympialaisissa. Lontoon kisoissa hän osallistui myös yleisurheiluun ja sijoittui perinteisen tyylin keihäänheitossa neljänneksi tuloksella 45,89 sekä karsiutui kiekonheitossa ja vapaan tyylin keihäänheitossa. Hänen kahden käden yhteistulosennätyksensä keihäänheitossa oli 86,85 m (47,90 + 38,95). Vuosina 1904 ja 1906 Salovaara voitti Suomen urheilukuninkaan tittelin. Seuratasolla hän edusti Kotkan Intoa, jonka puheenjohtaja hän oli useaan otteeseen vuosina 1915–1927.
Ammatiltaan Salovaara oli lakimies, ja hän sai kunnallisneuvoksen arvonimen.
Armas Pesonen

Armas Johannes Pesonen (25. maaliskuuta 1885 – 20. toukokuuta 1947) oli suomalainen yleisurheilija.
Pesonen edusti Suomea Lontoon 1908 olympialaisten keihäänheitossa. Hän sijoittui perinteisen tyylin kilpailussa viidenneksi tuloksella 45,18 ja vapaan tyylin kilpailussa kuudenneksi.
Seuratasolla Viipurin Reipasta edustanut Pesonen saavutti SM-kisoissa pronssia pituushypyssä ja sijoittui keihäänheiton kahden käden yhteistuloskilpailussa neljänneksi vuonna 1909. Hänen ennätyksensä yhdellä kädellä oli 50,62 m ja yhteistuloksella 89,28 m (molemmat vuodelta 1909).
Ammatiltaan Pesonen oli asemapäällikkö.
Ammunnan maailmanmestaruuskilpailut 1938

Vuoden 1938 ammunnan maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin Tšekkoslovakian Luhacovicessa. Ohjelmassa oli vain haulikkoammuntaa.
Mitalistit.
Kyyhkysammunnan Namurissa voitti Yhdysvaltain Warren Walter.
François Viète

François Viète (, 1540 Fontenay-le-Comte – 23. helmikuuta 1603 Pariisi) oli ranskalainen juristi ja matemaatikko. Viète oli modernin matematiikan edelläkävijä.
Vièten työ oli erityisen merkittävää algebran kehityksen kannalta. Viète ryhtyi uudistamaan algebraa unohdetun kreikkalaisen aksiomaattisen analyysin keinoin. Hän kehitti myös symbolien käyttöön perustuvan kirjainalgebran. Vièten työ antoi algebralle uudenlaisen teoreettisen perustan. Algebran ohella Viète sovelsi uusia analyysimenetelmiään trigonometriaan. Vièten vuonna 1579 julkaisema teos "Canon mathematicus seu ad triangula" () toi uuden aikakauden trigonometriaan, kun Viète sovelsi algebrallista analyysimenetelmäänsä myös tähän matematiikan alueeseen ja pohti trigonometristen funktioiden välisiä yhteyksiä. Viète muun muassa johti monia trigonometrian kaavoja ja laati taulukot kaikkien trigonometristen funktioiden arvoista.
Kalle Nieminen (yleisurheilija)

Karl (Kaarlo) ”Kalle” Maurits Nieminen (26. huhtikuuta 1878 Asikkala – 22. elokuuta 1943 Cambridge, New York, Yhdysvallat) oli suomalainen yleisurheilija, joka kilpaili varsinkin maratonilla.
Nieminen voitti Suomen ensimmäisen virallisen maratonkilpailun (40,2 km) Oulunkylässä 16. syyskuuta 1906. Hänen voittoaikansa tuolloin oli 3.01.06. Jo aikaisemmin samana vuonna 23. toukokuuta hän oli juossut kahden muun urheilu- ja voimisteluseura Reippaan jäsenen kanssa 42,2 kilometrin pituisen maratonjuoksukokeen. Aikaa hänellä kului tuolloin 3 tuntia 17 minuuttia. Lontoon olympialaisissa 1908 Nieminen sijoittui maratonilla kymmenenneksi ajalla 3.09.50,8. 
Nieminen juoksi Suomessa 11 maratonia vuosina 1906–1909 ja voitti niistä kahdeksan. Amatöörijuoksijana hänen ennätyksensä täyspitkällä maratonilla oli 2.50.48 ja 40,2 kilometrillä 2.42.50. Yhdysvalloissa hän juoksi ammattilaisjuoksijana täyspitkän maratonin parhaimmillaan aikaan 2.43.10 vuonna 1912.
Nieminen edusti Suomessa seuratasolla Helsingin Koittoa, Helsingin Reipasta ja Helsingin Jyryä. Hän muutti vuonna 1909 Yhdysvaltoihin ja kilpaili siellä jonkin aikaa ammattijuoksijana.
Nieminen kuoli Yhdysvalloissa vuonna 1943. Suomessa hänet julistettiin kuolleeksi 3.2.1971 ja kuolinpäiväksi määrättiin 1.1.1971.
Oskari Rissanen

Oskari Rissanen (21. maaliskuuta 1893 Kuopion maalaiskunta – 11. helmikuuta 1957 Kuopio) oli suomalainen yleisurheilija.
Rissanen kilpaili Antwerpenin 1920 olympialaisissa 3 000 metrin estejuoksussa mutta karsiutui alkuerissä. Hän saavutti 1 500 metrin juoksussa kolme SM-mitalia: kultaa 1923, hopeaa 1920 ja pronssia 1924. Seuratasolla hän edusti Kuopion Reipasta ja Kuopion Urheilu-Veikkoja.
Rissanen omisti Puijon Suksi Oy -nimisen yrityksen.
The Impossible Project

The Impossible Project on vuoden 2008 lokakuussa harrastajien ja 10 entisen Polaroid-työntekijän perustama yritys, Se valmistaa ja jälleenmyy "Polaroid"-pikakameroihin sopivaa filmiä. Lisäksi se kunnostaa ja jälleenmyy "Polaroid"-pikakameroita sekä edistää valokuvausharrastusta ja valokuvataidetta.
Tuotteet.
Yrityksellä ei ole tällä hetkellä edustajia Suomessa, mutta verkkokauppa toimittaa tuotteitaan kaikkiin EU-maihin.
Polaroidin toiminta.
"Polaroid" huomasi nopeasti virheensä lopettaessaan pikakuvaukseen keskittyneen liiketoimintansa. Sen digitaalinen PoGo-pikakamera ei menestynyt toivotulla tavalla. Samaan aikaan niin "The Impossible Project" kuin Save Polaroid -yhteisökin kasvattivat suuren yleisön kiinnostusta pikakuvaukseen.
Tammikuussa 2010 "Polaroid" ilmoitti CES-messuilla palaavansa analogiseen pikakuvaukseen ja kiinnitti samalla Lady Gagan taiteelliseksi johtajakseen.
"Polaroidin" nykyään tarjoamat 300-sarjan kamerat ja filmit eivät kilpaile suoraan "The Impossible Projectin" tuotteiden kanssa. Sama koskee myös Fujifilmiä, joka on siirtynyt pikakuvausalalle tuottaen niin filmejä kuin kameroitakin omalla Instax-tuotemerkillään.
Christy Anderson

Christy Anderson on yhdysvaltalainen historioitsija ja professori. Anderson on erityisesti renessanssiin ja barokin aikakauden rakennuksiin perehtynyt arkkitehtuurin historioitsija. Parhaillaan hän työskentelee taiteen ja arkkitehtuurin professorina Toronton yliopistossa.
Anderson valmistui Johns Hopkinsin yliopistosta taiteen, arkkitehtuurin ja urbanismin historian, teorian ja arvostelun kandidaatiksi, Massachusettsin yliopistosta Amherstista taidehistorian maisteriksi ja Massachusetts Institute of Technologysta taiteen, arkkitehtuurin ja urbanismin historian, teorian ja arvostelun tohtoriksi. Hän opetti Yalen yliopistossa vuosina 1995–2004 ja hän on luennoinut Lontoon yliopiston Courtauld Institute of Artissa sekä Harvardin yliopistossa.
Andersonin ollessa töissä Yalen yliopistossa hänet palkittiin Morse Faculty Fellowshipin stipendillä sekä lukuisilla opetuspalkinnoilla. Courtauld Institute of Artissa ja myöhemmin myös Oxfordin yliopistossa hän tutki englantilaisen arkkitehti Inigo Jonesin muistiinpanoja tämän laatimasta kokoelmasta tutkielmia ja humanistista kirjallisuutta. Tämä kirjallisuuteen, arkkitehtuuriseen kieleen sekä Jonesin rakennustyöhön pohjautuva tutkimustyö julkaistiin Andersonin kirjassa "Inigo Jones and the Classical Tradition" (Cambridge, 2006).
Christy Anderson asuu Ontariossa, Kanadassa sekä läntisessä Massachusettsissa, Yhdysvalloissa aviomiehen ja poikansa kanssa.
Bill Walton

William Theodore ”Bill” Walton III (5. marraskuuta 1952 La Mesa – 27. toukokuuta 2024) oli yhdysvaltalainen koripalloilija. Hänen poikansa on koripalloilija Luke Walton.
Ura.
Walton pelasi yliopistokoripalloa UCLA Bruinsin riveissä vuosina 1970–1974. Tänä aikana hänet valittiin kaksi kertaa vuoden NCAA-pelaajaksi. Lisäksi Walton edusti maataan vuoden 1970 MM-kilpailuissa, joissa Yhdysvallat sijoittui viidenneksi. Walton oli NBA:n vuoden varaustilaisuuden ensimmäinen varaus ja hän aloitti ammattilaisuransa Portland Trail Blazersissa, joka varasi hänet. Vuonna 1977 Walton voitti ensimmäisen NBA-mestaruutensa. Kaudella 1977–1978 hänet valittiin sarjan . Toukokuussa 1979 hänet myytiin San Diego Clippersille eli Los Angeles Clippersille. Walton edusti seuraa vuoteen 1985 asti, jolloin hänet kaupattiin Boston Celticsille vaihdossa Cedric Maxwelliin ja ensimmäisen kierroksen varaukseen. Hän voitti seuran paidassa toisen NBA-mestaruutensa heti kaudella 1985–1986. Viimeiset NBA-ottelunsa hän pelasi kaudella 1986–1987.
Viidakon Ykä 2

Viidakon Ykä 2 () on Disneyn tuottama vuonna 2003 valmistunut komediaelokuva, joka julkaistiin suoraan videolle. Se on jatko-osa vuoden 1997 elokuvalle "Viidakon Ykä". Tarzania parodioiva elokuva kertoo viidakon kuninkaasta, Viidakon Ykästä, hänen vaimostaan Ursulasta ja pojastaan nimeltä Juniori. Mukana on niin vanhoja kuin uusiakin vihollisia, kuten Ursulan äiti ja Ursulan entinen poikaystävä Lyle Van De Groot, sekä heidän apulaisensa Sally ja Kowalski.
Juoni.
On kulunut jo viisi vuotta Ykän ja Ursulan avioliitosta ja he elävät nyt onnellista viidakkoperhe-elämää yhdessä poikansa Juniorin kanssa. Ykällä ei kuitenkaan ole paljon aikaa perheelleen tärkeiden asioiden suhteen. Juniorin viisivuotissyntymäpäivänä Ursulan äiti, eli Ykän anoppi, sekä Juniorin isoäiti Beatrice ja hänen vävynsä Lyle Van De Groot yrittävät jälleen erottaa Ykän ja Ursulan, jotta Lyle saisi tämän. Ykä miettii, onko Ursula onnellinen hänen kanssaan. Ykä päättää perheineen lähteä Las Vegasiin, mutta asiat pahentuvat sekä viidakon että Ykän perheen suhteen. Lyle nappaa Apinavuoren lahjakirjan ja hypnotisoi Ursulan itselleen. Viidakkoon aiotaan rakentaa tuottoisa Van De Grootin lomakeskus ja Ykää vastustava ilkeä leijona, aikoo kaapata vallan. 
Ykä ottaa pelivelkojen maksamisista kärsivän apina-veljensä ja nyrkein aseistetun Rockyn mukaansa, ja he lähtevät viidakkoon pelastamaan sen, sekä perheensä täydeltä tuholta. Ykä joutuu taistelemaan vallan takaisin ilkeältä leijonalta, minkä jälkeen hän onnistuu muiden eläinten avulla kukistamaan puskutraktorit ja pahisnaisapurit Sallyn ja Kowalskin (oikeammin Rockyn sen teki), ja niin viidakko pelastuu. Lyle uhkaa ottaa Ursulan ja Juniorin takaisin, niin Ykä saisi viidakon lahjakirjan takaisin. Ykä ei suostu ja onnistuu suudelmallaan herättää Ursulan. Taivaasta tulee iso käsi, joka nappaa Lylen mukaansa. Ykä vapauttaa suudelmallaan loputkin transsissa olevat naiset. Ykä menee Ursulan kanssa uudelleen naimisiin ja lupaa olla parempi kuningas.
Frode Øverli

Frode Øverli (s. 15. elokuuta 1968) on norjalainen sarjakuvapiirtäjä.
Øverlin tunnetuin sarjakuva on "Pondus". Toinen hänen tekemänsä sarjakuva on sairaalamaailmaan sijoittuva Arvauskeskus ("Riskhospitalet").
Minitel

 
Minitel on päätelaite, joka on yhdistetty puhelinyhteydellä Ranskan Videotex-palveluun. Laitteiston ja järjestelmän kehitti Ranskan posti- ja lennätinlaitos ja se oli pääsääntöisesti käytössä Ranskassa, joskin vähäisessä määrin myös naapurivaltioissa. Ranskassa lähdettiin rakentamaan omaa kansallista tietoverkkoa Télételiä, joka toteutettiin erillisillä kotiin hankittavilla Minitel-vastaanottimilla. Minitel kehitettiin alun perin puhelinluettelon numeeriseksi korvikkeeksi, johon tarjottiin myös runsaasti tilaajapohjaisia tietopalveluja. Minitel päätettiin jakaa Ranskassa ilmaiseksi kaikille halukkaille. Suosion kasvaessa päätelaitteen nimeä ruvettiin käyttämään myös tietoverkosta. 
Järjestelmä syntyi vuosina 1977 ja 1978 kun Ranskassa päätettiin käynnistää videotext-palvelu, jota piti päästä käyttämään halvalla laitteistolla. Puhelinmodeemilla varustetuissa päätteissä on ainoastaan kuvaruutu ja näppäimistö - ei mahdollisuutta tiedon käsittelemiseen tai varastoimiseen - mutta niiden avulla asiakkaat saattoivat alusta alkaen tehdä verkko-ostoksia, varata junalippuja, saada selville hintoja, tutkia puhelinluetteloa, lähettää ja vastaanottaa sähköpostia tai viestiä reaaliajassa kirjoittaen hyvin samaan tapaan kuin nykyisin internetissä. Järjestelmä avattiin yleisön käyttöön 1982. 
Minitelin huippuaika oli 1980- ja 1990-luvuilla ja se toimi ranskalaisena edeltäjänä internetyhteyksille. Arvioiden mukaan huippuvuosi oli 1993, jolloin käyttäjiä oli noin 11 miljoonaa. Vaikka internet suuressa määrin syrjäytti Minitelin, palvelussa oli vielä vuonna 2010 yli 2 miljoonaa käyttäjätiliä. Vuonna 2009 France Télécom ilmoitti sulkevansa palvelun, koska se menetti käyttäjämääriään hyvin nopeasti. Sulkeminen kuitenkin peruttiin, koska palvelu oli vielä hyvin käytetty. Minitel suljettiin lopullisesti 30. kesäkuuta 2012, jolloin käytössä arvioitiin olleen enää 670 000 päätettä.
Minitel Suomessa.
Suomessa kehitettiin Minitelin mallin pohjalta omia verkkopalveluja. Tärkeimmät näistä olivat Telen Telesampo ja HPY:n Infotel, jotka molemmat tulivat käyttöön 1987. Infotelin ja Telesampon suosio kasvoi tasaisesti koko 1990-luvun. Vuonna 1997 palveluilla oli 350 000 käyttäjää, joista 55 prosenttia tuli kotitalouksista. Näiden pohjalta kehitettiin yleistä tietoverkkoa TELMOa.
Juan Cuadrado

Juan Guillermo Cuadrado Bello (s. 26. toukokuuta 1988 Necoclí, Kolumbia) on kolumbialainen jalkapalloilija. Hän edustaa Italian Serie A:ssa pelaavaa Pisaa. Cuadrado on pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä tai laitapuolustaja.
Seurajoukkueura.
2. heinäkuuta 2009 Cuadrado siirtyi viisivuotisella sopimuksella italialaiseen Udineseen. Hän teki ensiesiintymisensä joukkueessa 1. marraskuuta 2009 ottelussa Chievoa vastaan. Hän pelasi kahden kauden aikana 20 Serie A -ottelua ilman maaleja. Kaudeksi 2011–2012 Cuadrado siirtyi lainasopimuksella Lecceen. Hän teki ensimmäisen maalinsa joukkueessa ottelussa Cesenaa vastaan. Hän pelasi Leccessä kaikkiaan 33 liigaottelua ja teki kolme maalia.
23. heinäkuuta 2012 Cuadrado teki sopimuksen Fiorentinan kanssa. 4. marraskuuta 2012 hän onnistui tekemään ensimmäisen maalinsa joukkueessa ottelussa Cagliaria vastaan. Hän teki kauden aikana pelaamassaan 36 sarjaottelussa viisi (5) maalia ja antoi kuusi (6) maaliin johtanutta syöttöä.
16. kesäkuuta 2014 Fiorentina osti loput Cuadradon pelaajaoikeuksista Udineselta itselleen. Hän pelasi Fiorentinassa kaikkiaan 85 Serie A:n ottelua ja teki 20 maalia. Eurooppa-liigassa pelaamissaan 11 ottelussa hän teki kolme maalia.
Cuadrado siirtyi helmikuussa 2015 Englannin Valioliigassa pelaavaan Chelseaan, jossa pelasi 13 ottelua Valioliigassa ja yhden Mestarien liigassa. Hän voitti Valioliigan ja liigacupin mestaruudet kaudella 2014–2015. Kaudet 2015–2017 hän pelasi lainalla Juventuksessa ja siirtyi kesällä 2017 italialaisseuran omistukseen. Hän pelasi Juventuksessa kahdeksan kauden aikana kaikkiaan 224 Serie A -ottelua, joissa teki 20 maalia ja antoi 44 maalisyöttöä. Mestarien liigassa pelaamissaan 56 ottelussa hän teki neljä ja syötti 11 maalia. Eurooppa-liigassa hän pelasi kahdeksan ottelua. Hän voitti Italian-mestaruuden viidesti peräkkäin 2016–2020 sekä Italian cupin 2016, 2017, 2018 ja 2021.
Heinäkuussa 2023 Cuadrado siirtyi Juventuksesta Internazionaleen vuoden sopimuksella. Cuadrado pelasi Interissä kaudella 2023–2024 10 Serie A -ottelua ja voitti uransa kuudennen Italian mestaruuden. Mestarien liigassa hän pelasi kaksi ottelua.
Elokuussa 2024 Cuadrado siirtyi yksivuotisella sopimuksella Atalantaan. Kaudella 2024–2025 hän pelasi 23 Serie A:n ottelua ja kahdeksan Mestarien liigan ottelua.
Elokuussa 2025 Cuadrado solmi yksivuotisen sopimuksen Serie A:han kaudeksi 2025–2026 nousseen Pisan kanssa.
Maajoukkueura.
Cuadrado pelasi ensimmäisen ottelunsa Kolumbian maajoukkueessa syyskuussa 2010 Venezuelaa vastaan. MM-kilpailuissa 2014 hän pelasi Kolumbian kaikissa viidessä ottelussa ja teki maalin alkulohko-ottelussa Japania vastaan. MM-kilpailuissa 2018 hän pelasi avauskokoonpanossa Kolumbian kaikissa neljässä ottelussa ja teki maalin alkulohko-ottelussa Puolaa vastaan. Copa Américassa hän on pelannut yhden ottelun 2011, neljä ottelua 2015, kuusi ottelua 2016, neljä ottelua 2019 ja kuusi ottelua 2021. Ainoan maalinsa hän on tehnyt voitokkaassa pronssiottelussa 2021. Kolumbia saavutti pronssia myös 2016.
Pesäpallon suomensarja 1948

Pesäpallon suomensarja pelattiin neljännen kerran kaudella 1948. Sarjan mestaruuden voitti Tampereen Pyrintö.
Runkosarja.
Koillislohko.
Lohko 2.
Pörön Urheilijat hävisi kotonaan JMP:lle 1-9 ja luopui muista otteluistaan.
Loppuottelut.
Ykkösmarkkinat.
Lohkovoittajat pelasivat lopputurnauksen Vimpelissä.
Tampereen Pyrintö ja Vimpelin Veto nousivat suoraan mestaruussarjaan. Kouvola ja Pieksämäki jatkokarsintaan.
Jatkokarsinta.
Pelattiin Kouvolassa 3. lokakuuta. Mukana Suomensarjan sijoille 3.-4. sijoittuneet sekä 3.-4. sijoittuneet, joista Jyväskylän Veikot jäivät kuitenkin pois.
Tainionkosken Tähti nousi Mestaruussarjaan kaudeksi 1949..
Elisa Leinonen

Elisa Talvikki Leinonen (s. 27. tammikuuta 1987 Paltamo) on suomalainen pika-aitajuoksija. Hän edusti vuosina 2005–2013 Kajaanin Kipinää ja vuoteen 2004 saakka hän oli edustanut ja vuodesta 2014 lähtien hän jälleen edusti Paltamon Urheilijoita. Helmikuussa 2016 Leinonen kertoi lopettaneensa uransa polvivaivojen vuoksi.
Leinonen edusti Suomea aikuisten maaottelussa ensimmäisen kerran Helsingissä 2010 sijoittuen 100 metrin aitajuoksussa viidenneksi. Hän voitti 60 metrin aitajuoksun hallimaaottelussa Steinkjerissä 2012. Helsingin EM-kilpailuissa 2012 hän paransi alkuerissä ennätystään 13,29 sekuntiin mutta karsiutui. Hän karsiutui alkuerissä Göteborgin EM-hallikisoissa 2013.
Leinonen on saavuttanut 100 metrin aitajuoksussa Kalevan kisoissa kultaa 2011 ja hopeaa 2010, 2012 ja 2013. Sisäratojen SM-kisoissa hän on 60 metrin aitajuoksussa saavuttanut kultaa vuonna 2013, hopeaa 2012 ja pronssia 2010.
Katinoni

Katinoni on 2-aminopropiofenonin S-stereoisomeeri. Sillä on rooli keskushermostoa stimuloivana aineena ja psykotrooppisena lääkkeenä. Katinoni on monoamiinialkaloidi, jota löytyy pensaasta Catha edulis (khat). Se on läheistä sukua efedriinille, katiinille ja muille amfetamiineille, ja se on luultavasti tärkein tekijä Catha edulisin piristävässä vaikutuksessa. Katinoni eroaa monista muista amfetamiineista siinä, että sen rakenne on ketoni. Muut amfetamiinit, joilla on tämä rakenne, ovat muun muassa masennuslääke bupropioni ja stimulantti metkatinoni. Katinoni luokiteltiin kansainvälisen psykotrooppisia aineita koskeva yleissopimuksen luetteloon I vuonna 1986. Katinoni lisättiin Yhdysvaltojen Controlled Substances Act -lain luokkaan I vuonna 1993 kansainvälisten lakien mukaisesti.
Lainsäädäntö.
Katinoni on listattu valtioneuvoston asetuksessa huumausaineina pidettävistä aineista, valmisteista ja kasveista.
Eka Karppanen

Eino (Eka) Karppanen (11. toukokuuta 1912 Sakkola – 21. marraskuuta 2010 Vantaa) oli mainos-, elokuva- ja tv-graafikko, kuvittaja.
Karppanen opiskeli 1932–1935 Viipurin taiteenystäväin piirustuskoulussa, jossa hän löysi alakseen karikatyyripiirustuksen. Myöhemmin 1962 hän suoritti mainoshoitajan tutkinnon. Karppanen teki vuoden 1936 olympialaisten aikana monille lehdille karikatyyrejä urheilijoista. Suomi-Filmille ja Suomen Filmiteollisuudelle hän teki vuosina 1938–1958 elokuvien alkutekstejä ja elokuvajulisteita, ja kuvitti sota-aikaista Korsulukemistoa. Hän työskenteli myös mainostoimistoissa, SEKissä ja Mainosyhtymässä. Veikko Hannuniemen kanssa hän perusti Piirtopainon ja julkaisi varhaista suomalaista sarjakuvalehteä Piirtopaloja, joka ilmestyi 1945.. 1960-luvun loppupuolella Karppanen aloitti Mainos-TV:ssä, jossa hän toimi graafisena suunnittelijana eläkkeelle siirtymiseensä asti vaikka olisi halunnut jatkaa vielä.
Karppanen on kirjannut muistojaan muistelmakirjaan "Nuorukaisena Knut Possen jäljillä" (Karjalan kirjapaino, 1987).
Keihäsmittari

Keihäsmittari ("Rheumaptera hastata") on pohjoisen pallonpuoliskon alueella yleinen, päivällä lentävä perhoslaji.
Koko ja ulkonäkö.
Keihäsmittari on suurehko mittariperhoslaji. Sillä on voimakas, puhtaan mustavalkoinen siipikirjailu. Siipien pohjaväri on musta, mutta valkoinen on tavallisesti siipien hallitseva väri. Ulompi poikkiviiru on valkoinen, leveä ja sen keskellä saattaa olla mustia pisteitä. Etusiivissä ulommasta poikkiviirusta suuntautuu siiven ulkosyrjää kohti selkeä keihäänkärkeä muistuttava kuvio. Takasiivessä kuvio ei välttämättä ole yhtä selvä. Siiven tyviosan valkoinen viiru on keskivaiheiltaan leventynyt ja ainakin etusiivessä se yhtyy ulompaan poikkiviiruun. Siipiväli 34–38 mm. Lentävä yksilö näyttää vaalealta.
Lajista tavataan huomattavan usein yksilöitä, joilta puuttuu joko jompikumpi tai molemmat takasiivet.
Ilman tarkempaa tutkailua keihäsmittari muistuttaa kovasti pienempää sukulaistaan vasamamittaria ("Rheumaptera subhastata") sekä muutamia raanumittarilajeja (suku "Epirrhoe").
Levinneisyys ja lentoaika.
Keihäsmittaria tavataan useina alalajeina koko Euroopasta Venäjän poikki Kanadaan ja Yhdysvaltojen itärannikolle ulottuvalla vyöhykkeellä. Suomessa se on yleinen koko maassa pohjoisinta Lappia myöten. Laji lentää kesäkuusta heinäkuun alkuun.
Elinympäristö ja elintavat.
Keihäsmittari viihtyy valoisien metsien laidoilla ja aukkopaikoilla sekä pensaikkoisilla niityillä. Enimmäkseen päivällä lentävänä lajina se tulee harvoin valolle. Se lentää vilkkaasti ja ollessaan laskeutuneena kasvillisuuteen perhonen levittelee siipiään toistuvasti. Vaikka laji onkin yleinen, aikuisia perhosia tavataan yleensä vain yksitellen. Keihäsmittarin toukka elää koivuilla ja pajuilla sekä herukoilla, mustikoilla ja suomyrtillä. Joinakin vuosina lajia on varsin runsaasti, jolloin toukkia pidetään jopa koivun tuholaisena, joskaan vahingot eivät yleensä ole taloudellisesti merkittäviä. Toukka elää ympärilleen keräämänsä lehtikieppiä ja talvehtii maassa kotelona.
Ravintokasvi.
Toukka elää erityisesti koivuilla ("Betula") sekä pajuilla ("Salix").
We Stitch These Wounds

We Stitch These Wounds on yhdysvaltalaisen glam metalia soittavan Black Veil Bridesin debyyttialbumi. Se julkaistiin 20. heinäkuuta 2010 StandBy Recordsin kautta.
Yazaldes Nascimento

Yazaldes Nascimento (s. 17. huhtikuuta 1986) on portugalilainen yleisurheilija, joka kilpailee pikajuoksussa. Hän edusti São Tomé ja Príncipeä kesäkuuhun 2007 saakka.
Nascimento osallistui Ateenan olympialaisiin 2004, joissa hän oli 100 metrillä eränsä kahdeksas eikä päässyt toiselle kierrokselle. Hän sijoittui samalla matkalla eränsä viidenneksi Helsingin MM-kisoissa 2005 ja putosi jälleen ensimmäisellä kierroksella. Hän saavutti hopeaa 4 × 100 metrillä alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2007. Hän oli Ibero-Amerikan-mestaruuskilpailuissa kolmas 200 metrillä 2010. Zürichin EM-kilpailuissa 2014 hän sijoittui 100 metrillä kahdeksanneksi.
Nascimento karsiutui 60 metrin välierissä Prahan EM-hallikilpailuissa 2015. Hän karsiutui 100 metrin alkuerissä Pekingin MM-kilpailuissa 2015 ja välierissä Berliinin EM-kilpailuissa 2018.
Nascimento hyppäsi vuonna 2004 korkeushypyssä tuloksen 198 cm, joka oli silloin São Tomé ja Príncipen ennätys.
Henkilökohtaiset ennätykset.
"Lähde: IAAF"
Urho Kivimäki

Urho Ilmari Kivimäki (15. marraskuuta 1889 Vesilahti – 11. toukokuuta 1958 Helsinki) oli suomalainen kaunokirjallisuuden suomentaja.
Kivimäen vanhemmat olivat kansakoulunopettaja Frans Mikael Kivimäki ja Matilda Josefina Broman. Hän kirjoitti ylioppilaaksi Tampereen reaalilyseosta vuonna 1908, valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1912 ja maisteriksi 1913. Kivimäki toimi suomen kielen ja historian opettajana Tyrvään yhteiskoulussa vuosina 1913–1917, apulaisjohtajana Arvi A. Karisto Oy:ssä vuosina 1917–1918, SOK:n julkaisuosaston johtajana ja kirjastonhoitajana vuosina 1918–1925, avustajana Suomen Berliinin-lähetystössä vuosina 1925–1929, Suomen Ulkomaankauppaliiton tiedotuspäällikkönä vuosina 1929–1940 ja Valtion lisenssitoimikunnan (myöhemmin Lisenssivirasto) apulaisjohtajana vuosina 1939–1951. Päätyönsä ohella Kivimäki oli kesätoimittajana Uusi Suometar -lehdessä vuosina 1913 ja 1914 sekä Tyrvää-lehden päätoimittajana vuosina 1914–1916. 
Kivimäki suomensi etenkin ranskalaista kirjallisuutta (Victor Hugo, Eugène Sue, Alexandre Dumas vanhempi, Jules Verne).
Moottörin Jyrinä

Moottörin Jyrinä on helsinkiläinen yhtye, joka soittaa heavy metal -musiikkia lapsille.
Moottörin Jyrinä soittaa soittaa omaa materiaalia sekä covereita 1980-luvun heavy-klassikoista (muun muassa Iron Maidenin, Motörheadin ja Ozzy Osbournen tuotannosta), joihin yhtye on kehitellyt suomenkieliset, lapsille sopivat sanoitukset. Useat teksteistä ovat sävyltään opettavaisia. Yhtye keikkailee sekä lasten että aikuisten tilaisuuksissa. Kokoonpanon nimi on parodia Motörheadista.
Waldemar Rantoja

Juho Waldemar Rantoja (12. huhtikuuta 1904 Alavus – 21. kesäkuuta 1961 Seinäjoki) oli suomalainen toimittaja ja kirjailija.
Rantoja julkaisi teoksen eteläpohjalaisista kirjailijoista ja lisäksi hän kirjoitti useita yritys- ja järjestöhistoriikkeja. Rantojan runoja julkaistiin kokoelmana vuonna 1980.
Aiheesta muualla.
Waldemar Rantojan lehtiartikkeleita:
Plaza (kauppakeskus)

Plaza on kauppakeskus Salon ydinkeskustassa, Armfeltin kaupunginosassa. Vuonna 2010 Plaza oli Suomen 18:nneksi suurin kauppakeskus. Plaza avattiin syyskuussa 1992 ja sen laajennus avattiin lokakuussa 2006. Plaza on yhteydessä jalankulkusillan avulla kauppakeskus Linjuriin. Vuonna 2017 Plaza täytti 25 vuotta. Samalla Plazaa uudistettiin.
Lyyli Eronen

Lyyli Rosa Eronen, sukunimi vuodesta 1922 "Takki" (15. syyskuuta 1892 Rantasalmi – 22. heinäkuuta 1957) oli suomalainen toimittaja ja kirjailija.
Eronen oli toimittajana ensin "Työmiehessä", 1920-luvulla "Suomen Sosialidemokraatissa" ja sen jälkeen 30 vuoden ajan "Kuluttajain Lehdessä". Hän kehotti Suomen sisällissodan aikana eräässä "Työmiehessä" julkaistussa kirjoituksessaan työläisnaisia osallistumaan punakaartin taisteluun. Eronen joutui sodan jälkeen vankileirille, mistä hän vapautui syksyllä 1918. Lyyli Eronen oli naimisissa vuodesta 1922 ministeri, kansanedustaja ja vuorineuvos Uuno Takin kanssa.
Teoksia.
Nimellä "Lyyli Eronen":
Nimellä "Lyyli Takki":
Nimimerkillä "Pirkko":
Toivo Waltari

Toivo Kustaa Waltari (13. elokuuta 1880 Helsinki – 17. elokuuta 1939 Pöytyä) oli suomalainen pappi, merimieslähetyksen johtaja ja hengellinen kirjailija.
Waltarin vanhemmat olivat muurari Kustaa Waltari ja Hedda Lovisa Väkeväinen. Hänen nuorempi veljensä Toimi Waltari oli Sörnäisten kuritushuoneen saarnaajana ja Helsingin diakonissalaitoksen apulaissaarnaajana. Kirjailija Mika Waltari oli Toimi Waltarin poika.
Toivo Waltari pääsi ylioppilaaksi Helsingin suomalaisesta normaalilyseosta 1898, suoritti Helsingin yliopistossa teologisen erotutkinnon 1901 ja hänet vihittiin papiksi 1902. Pastoraalitutkinnon Waltari suoritti 1911. Hän opiskeli myös ulkomailla Hampurin ja Kielin yliopistoissa. 
Waltari toimi merimiespappina Hampurissa Saksassa 1902–1906 ja merimieslähetyksen matkasaarnaajana Suomessa 1906–1912. Hän oli Kuopion kaupungin seurakunnan kappalaisena 1912–1914, merimieslähetyksen apulaissihteerinä 1914–1918 sekä merimieslähetyksen sihteerinä ja lähetysjohtajana 1918–1928. Viimeksi Waltari toimi Pöytyän kirkkoherrana 1929–1939. Hän sai rovastin arvon 1924 ja hänestä tuli Helsingin yliopiston teologian kunniatohtori 1925. 
Toivo Waltari toimitti Merimiehen ystävä -lehteä ja hän kirjoitti myös useita uskonnollisia kirjoja. Toivo Waltari toimi myös kasvatti-isänä Mika Waltarille.
Waltari oli muun muassa Suomen merimieslähetysseuran johtokunnan jäsen ja merimieskotiyhdistyksen sihteeri sekä johtokunnan jäsen. Hän toimi myös Kotimaa-lehden johtokunnan varapuheenjohtajana ja Pöytyän kunnanvaltuuston puheenjohtajana.
Toivo Waltari oli naimisissa vuodesta 1903 Alma Matilda Mandelinin (1880–1940) kanssa. Alma Mandelinin sisar oli arkkitehti ja muotoilija Aino Aalto.
Iivar Ahava

Anders Iivar Ahava, sukunimi vuoteen 1906 Winter (8. tammikuuta 1873 Kuopio – 19. lokakuuta 1947 Joensuu) oli suomalainen hallintoneuvos ja lakimies.
Henkilöhistoria.
Ahavan vanhemmat olivat rehtori Evert Winter ja Josefina Otteliana Telén. Hän pääsi ylioppilaaksi Kuopion lyseosta 1891 ja suoritti kameraalitutkinnon 1894 ja oikeustutkinnon 1895. Varatuomarin arvon hän sai 1898. Ahava toimi Viipurin hovioikeudessa kanslistina 1903–1904 ja notaarina 1904–1909. Hän oli eduskunnan sihteeri 1909–1918 ja korkeimman hallinto-oikeuden hallintoneuvos 1918–1943. Hän omisti myös maatilan Kiteellä. Ahava oli Suomen lakimiesyhdistyksen puheenjohtaja 1925–1926, Henkivakuutusyhtiö Salaman johtokunnan jäsen 1923–1947, valtionasiamies Osuuskassojen keskuslainarahastossa 1922–1933 ja valtion metsistä tapahtuneen puutavaran myynnin säännöstelykomitean puheenjohtaja 1930–1931.
Ahava harrasti sukututkimusta ja julkaisi muisteluksia Winter-suvun vaiheista, isänsä elämäkerran (1922, 1931) sekä omat muistelmansa (1918). Hän oli naimisissa vuodesta 1899 Natalia Popoffin (k. 1948) kanssa. Juristi, oikeusministeriön kansliapäällikkö Teini Ahava oli heidän poikansa.
Rousin sarkoomavirus

Rousin sarkoomavirus on kanoilla sarkoomaa aiheuttava retrovirus. Se on ensimmäinen löydetty syöpää aiheuttava virus. Sen havaitsi Peyton Rous vuonna 1911, ja syövänaiheuttamiskyky vahvistettiin vuoteen 1975 mennessä. Viruksen kyky muuttaa normaalit solut syöpäsoluiksi perustuu sen src-geeniin.
Kuten kaikki retrovirukset, se tekee käänteiskopion omasta RNA:sta cDNA:ksi ennen yhdistymistä isäntäeläimen DNA:han.
Historia.
Viruksen löysi 1911 patologi Peyton Rous, ja vuonna 1966 hän sai Nobelin lääketieteen palkinnon tutkimustyöstään.
Céline Laporte

Céline Roseline Laporte (s. 7. joulukuuta 1984 Cannes, Ranska) on seychelliläinen yleisurheilija, joka kilpailee pika-aitajuoksussa, moniotteluissa ja pituushypyssä. Hän edusti Ranskaa heinäkuuhun 2003 saakka.
Laporte osallistui MM-kisoihin ensimmäistä kertaa Pariisissa 2003, jolloin hän oli 100 metrin aidoissa alkueränsä kahdeksas eikä päässyt jatkoon. Hän kilpaili samassa lajissa myös Ateenan olympialaisissa 2004, mutta putosi jälleen jo alkuerissä. Laporte voitti vuonna 2004 pronssia seitsenottelussa Brazzavillessa pidetyissä Afrikan-mestaruuskilpailuissa. Hän kilpaili 100 metrin aitajuoksussa vuoden 2005 MM-kisoissa, mutta karsiutui ajallaan 14,00. Laporte voitti Kansainyhteisön kisoissa 2006 pronssia pituushypystä ennätystuloksellaan 657 senttimetriä ja oli samassa lajissa kuudes saman vuoden syksynä pidetyissä Afrikan-mestaruuskilpailuissa. Hän sai kisoista hopeaa seitsenottelusta tuloksellaan 4972.
Ennätykset.
"Lähde: IAAF" 
Lähteet.
NMDA

NMDA eli "N"-metyyli--asparagiinihappo on keinotekoinen eksitotoksinen hermomyrkky, joka jäljittelee L-glutamaatti-välittäjäaineen toimintaa NMDA-reseptoreissa. NMDA sitoutuu kilpailevana agonistina reseptorin GluN2-alayksikköön samaan kohtaan kuin L-glutamaatti, estäen siten L-glutamaatin sitoutumista, mutta silti aktivoiden reseptoria.
1960-luvulla syntetisoidulla NMDA:lla ei ole merkittävää aktivoivaa vaikutusta muissa glutamaattireseptoreissa. Tämä 1974 ensi kerran tehty havainto NMDA:n valikoivasta sitoutumisesta NMDA-reseptoreihin johti niiden tunnistamiseen omaksi alaryhmäkseen muista ionikanaviin kuuluvista glutamiinireseptoreista. NMDA-reseptorit nimettiin tästä syystä NMDA:n mukaan. Myöhemmin muut ionotrooppiset glutamiinireseptorit (kainaattireseptorit ja AMPA-reseptorit) tunnistettiin omiksi ryhmikseen.
Futsalin Euroopan-mestaruuskilpailut 2012

Futsalin Euroopan-mestaruuskilpailut 2012 () olivat kahdeksannet UEFA:n järjestämät futsalin Euroopan-mestaruuskilpailut. Turnaus pelattiin Kroatiassa 31. tammikuuta – 11. helmikuuta 2012. Kisakaupunkeina toimivat Zagreb ja Split.
Euroopan-mestaruuden voitti Espanja neljännen kerran peräkkäin. Finaalissa Espanja voitti Venäjän 3–1.
Karsinnat.
Euroopan-mestaruuskilpailujen karsintoihin osallistui yhteensä 42 maata. Karsinnat järjestettiin kaksiosaisina. Aluksi 24 maata pelasi esikarsinnat kuudessa lohkossa, joiden voittajat pääsivät jatkoon. Varsinaisella karsintakierroksella joukkueet arvottiin kuuteen neljän joukkueen lohkoon, joista voittajat ja viisi parasta toiseksi sijoittunutta pääsi lopputurnaukseen.
Lopputurnaukseen pääsivät isäntämaa Kroatian ohella
Azerbaidžan, Espanja, Italia, Portugali, Romania, Serbia, Slovenia, Tšekki, Turkki, Ukraina ja Venäjä.
Lopputurnaus.
Lohkojako arvottiin 9. syyskuuta 2011. Joukkueet jaettiin UEFA-rankingin perusteella kolmeen arvontakoriin, joista kustakin otettiin jokaiseen lohkoon yksi joukkue. Ykköskoriin oli sijoitettuna Kroatia, Espanja, Italia ja Portugali.
Kulti, kutistin kakarat

Kulti, kutistin kakarat () on vuonna 1989 ensi-iltansa saanut komediaelokuva. Se on Joe Johnstonin ensimmäinen ohjaustyö ja sen julkaisivat Walt Disney Pictures ja Silver Screen Partners III. Elokuva kertoo keksijästä, joka vahingossa kutistaa omat ja naapurin lapset ja heittää heidät roskien mukana takapihalle.
Arvioita.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Esko Rautakorpi piti tarinaa ennalta arvattavana mutta sanoi erikoistehosteiden pitävän mielenkiintoa yllä. Hän antoi elokuvalle kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
Kerstin Söderholm

Kerstin Söderholm (10. maaliskuuta 1897 Helsinki – 18. joulukuuta 1943 Småland, Ruotsi) oli suomalainen ruotsin kielellä kirjoittanut runoilija.
Söderholmin vanhemmat olivat Åbo Akademin kansleri Karl Gustaf Söderholm ja Eva Öhberg. 
Kerstin Söderholm oli Suomen ruotsalaisen kirjailijaliiton hallituksen jäsen vuodesta 1927 ja liiton sihteeri 1930–1938. Hän toimi myös Svenska Pressenin sekä aikakauslehtien Nya Argus, Finsk Tidskrift, Quos ego ym. avustajana.
Lutkamarssi

Lutkamarssi on mielenosoituksen muoto, joka alkoi keväällä 2011 Kanadan Torontossa ja levisi myös muihin maihin. Niin sanottu lutkaliike () sai alkunsa, kun raiskauksista puhunut torontolainen poliisi Michael Sanguinetti sanoi, ettei naisten kannattaisi pukeutua ”kuin lutkat”. 
Lutkamarssit Suomessa.
Suomessa lutkamarsseja järjestettiin 6. elokuuta 2011 Helsingissä, Turussa ja Tampereella. Niihin osallistui yli 8 000 ihmistä. 
Lutkamarssien tarkoituksena oli vastustaa raiskausten uhrien syyllistämistä ja huorittelua. Lutkamarssille osallistuneet kapinoivat sitä vastaan, että raiskaukselta säästyäkseen pitäisi pukeutua jotenkin erityisen häveliäästi. Marssin järjestäjien mielestä oli väärin, että naisen käytöstä edes arvioidaan. Uhriin keskittyminen on turhaa, sillä katse pitäisi kääntää valtarakenteisiin.
Toukokuussa 2012 Helsingin yliopiston sukupuolentutkimuksen oppiaine myönsi vuoden 2011 lutkamarsseille Vuoden Kristiina -palkinnon. Suomessa uusista lutkamarsseista ei ole uutisoitu vuoden 2011 jälkeen.
Broughamin linna

Broughamin linna on keskiaikainen linna, joka sijaitsee noin 3 kilometriä kaakkoon Penrithin kylästä Cumbriassa Englannissa.
Linna rappeutui aikojen kuluessa, vaikka se olikin hyvässä kunnossa jonkin aikaa Lady Anne Cliffordin kuoleman jälkeen. Sen rauniot ovat inspiroineet maalari William Turneria ja runoilija William Wordsworthia.
Historia.
Lowther- ja Eamont-jokien risteyspaikka on ollut helppo puolustaa ja se onkin ollut linnoitettu roomalaisten ajoista lähtien. Linnakkeen ympärille muodostui asutusta, jonka anglit nimesivät "Brougham"iksi, mikä tarkoittaa "kylää linnan lähellä". Vilhelm Punainen valloitti Cumbrian vuonna 1092 ja siirsi rajan Broughamista kauas pohjoiseen. Carlislen linna turvasi rajaa ja Broughamista kaakkoon sijaitsevat Applebyn ja Broughin linnat varmistivat viestiyhteyden Yorkshireen.
Vuonna 1203 Juhana Maaton antoi Westmorlandin paronikunnan Robert de Vieuxpontille, joka oli harvoja kuninkaalle uskollisia lordeja pohjoisessa Englannissa. Hän aloitti linnan rakentamisen todennäköisesti välittömästi. Henrik III takavarikoi Robertin pojanpojan omaisuuden vuonna 1264 ja linna päätyi avioliiton kautta paroni Robert Cliffordille, joka korvasi puuvallit kivisellä kehämuurilla.
Linnasta purettiin osa vuonna 1691, se pääsi huonoon kuntoon ja myytiin rakennustarvikkeiksi 1714
Muotimessut

Muotimessut on Helsingissä Helsingin Messukeskuksessa syksyisin järjestettävä muodin suurtapahtuma. Uudistetut Muotimessut järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 2009. Vuonna 2011 samanaikaisesti Muotimessujen kanssa järjestetään Kauneusmessut, Terveysmessut, Gold Silver Watch -korutapahtuma sekä Nordic Hair -hiustapahtuma. 
Vuonna 2010 tapahtumakokonaisuudessa vieraili yhteensä 44 627 kävijää. Tapahtumassa jaetaan Kultainen Vaatepuu -palkinto.
Vuoden Nuori Suunnittelija.
Vuoden nuori suunnittelija -kilpailu on tarkoitettu suomalaisille vaatesuunnittelun opiskelijoille ja sitä on järjestetty vuodesta 1994 lähtien. Voittaja saa palkinnoksi Suomen Messusäätiön myöntämän 5 000 euron kannustinpalkinnon, oman osaston Muotimessuilta sekä oman sisääntulon Muotimessujen muotinäytöksistä. Kilpailun tavoitteena on kannustaa suomalaisia nuoria suunnittelijoita sekä tukea suomalaista vaatetusteollisuutta.
Nikolaus Hirschl

Nikolaus "Micki" Hirschl (20. maaliskuuta 1908 Wien, Itävalta – 10. lokakuuta 1991) oli itävaltalainen painija. Hän saavutti urallaan kaksi olympiapronssia Los Angelesin olympialaisissa 1932 sekä kreikkalais-roomalaisessa painissa että vapaapainissa yli 87 kg sarjassa. Hän edusti SC Hakoah Wieniä, ja oli 1930-luvulla seuran tunnetuin jäsen.
Nikolaus syntyi 1908 Wienissä juutalaiseen sukuun. Tuon ajan Itävallassa oli voimakasta juutalaisvaistaisuutta, ja Hirschl joutui nuorena hyökkäysten kohteeksi. Hän oli 20- ja 30-luvulla Itävallan parhaimpia painijoita ja hän voittikin kaksi olympiapronssia Los Angelesissa 1932. Vuoden 1932 makkabiadeissa hän voitti kreikkalais-roomalaisen painisarjan. Hän ei voinut osallistua Berliinin olympialaisiin 1936, sillä hän oli paennut Itävallasta 1934. Hän toimi useasti Hakoahin uimajaoston henkivartijana.
ARMA 3

Arma 3 on Bohemia Interactiven kehittämä taktinen ammuntapeli, joka julkaistiin 12. syyskuuta 2013.
Pelaaminen.
"Arma 3" sijoittuu 2030-luvulle. Pelissä fiktionaalinen CSAT-sotilasliitto (jonka jäseniä ovat mm. Kiina ja Iran), on ohittanut Naton taloudellisessa ja sotilaallisessa kehityksessä. 
Pelialueina ovat kaksi Egeanmerellä sijaitsevaa saarta, "Altis" (290 km²) ja "Stratis" (20 km²), jotka on mallinnettu kreikkalaisten Límnos- ja Ágios Efstrátios-saarien pohjalta. Maksullisen Apex-lisäosan mukana tulee myös Tyynellämerellä sijaitseva Tanoan saaristo, ja Contact-lisäosan kautta pääsee pelaamaan kuvitteelliseen Livonian valtioon Liivinmaalla. 
Yksinpelikampanja.
Yksinpelikampanjassa pelaaja, alikersantti Ben Kerry, on mukana Naton rauhanturvausjoukoissa Stratiksen saarella. Taloudellisien syiden takia Nato-joukot ovat lähdössä saarelta pois kymmenen vuoden rauhanturvausoperaation jälkeen. Sen seurauksena Altiksen armeija hyökkää CSAT-sotilasliiton avustuksella Natoa vastaan ja pelaaja joutuu muiden eloonjääneiden kanssa taistelemaan selviytymisestä. 
Kehitys.
Pelin alfaversio julkaistiin 5. maaliskuuta 2013. Betaversio julkaistiin 25. kesäkuuta ja lopullinen valmis peli julkaistiin 12. syyskuuta 2013. "Arma 3" julkaistiin ilman yksinpelikampanjaa, joka julkaistiin jälkikäteen kolmessa osassa ilmaisena ladattavana lisäsisältönä. Ensimmäinen osa julkaistiin 31. Lokakuuta 2013.
Kohut.
Iranin hallinnon kielto.
Syyskuussa 2012 Iranin hallinto ilmoitti, että ARMA 3 -peli on kielletty maassa, koska pelin CSAT-joukoissa on iranilaisia sotilaita, jotka kuvataan Naton vihollisena.
Vakoilusyytökset.
Pelin kehityksen aikana kaksi Bohemia Interactiven työntekijää pidätettiin kuvaamassa sotilastukikohtaa Limnoksella. Kreikan hallinto tuomitsi heidät 128 päivän vankeuteen vakoiluepäilyistä. Tapauksen seurauksena Limnoksen nimi muutettiin pelissä fiktionaaliseksi.
Heinz Brandt

Heinz Brandt (11. maaliskuuta 1907 Charlottenburg – 21. heinäkuuta 1944 Rastenburg) oli saksalainen kenraalimajuri ja yksi niistä neljästä henkilöstä, jotka kuolivat niin sanotun heinäkuun 20. päivän salaliiton Adolf Hitleriä vastaan vuonna 1944 tekemässä salamurhayrityksessä.
Elämä.
Heinz Brandt oli syntynyt Charlottenburgissa lähellä Berliiniä vuonna 1907. Hän liittyi Reichswehrin kadettikouluun vuonna 1925. Hänestä tuli luutnantti vuonna 1928. Brandt oli taitava ratsastaja ja voitti Berliinin olympialaisissa 1936 esteratsastuksesta olympiakultaa.
Toisen maailmansodan aikana Brandt liittyi OKW:hen eli Wehrmachtin pääesikuntaan. OKW toimi toisessa maailmansodassa Saksan asevoimien ylimpänä johtona. OKW:n johtajana oli Wilhelm Keitel. 
Brandt haavoittui vakavasti heinäkuun 20. päivän salaliiton pommiattentaatissa, jonka tarkoituksena oli salamurhata Adolf Hitler. Claus von Stauffenbergin asettama pommi räjähti aivan Brandtin jalkojen juuressa. Brandt yritettiin pelastaa, mutta leikkausyritykset eivät auttaneet ja hän kuoli seuraavana päivänä 21. heinäkuuta 1944 Rastenburgissa Itä-Preussissa. Hitler ylensi Brandtin kuoleman jälkeen vielä kenraalimajuriksi.
Vuonna 2008 ilmestyneessä heinäkuun 20. päivän salaliittoa käsittelevässä elokuvassa "Operaatio Valkyrie" Brandtia näytteli Tom Hollander.
Paviaaneja, punaviiniä ja puutarhanhoitoa

Paviaaneja, punaviiniä ja puutarhanhoitoa: Esseitä ihmisen biologiasta on Seppo Turusen vuonna 2007 ilmestynyt kirja. Teos oli Tieto-Finlandia-ehdokkaana.
Vastaanotto.
Petter Portin kirjoitti "Luonnon tutkija" -lehden arvostelussaan, että maassa, jossa kolmannes väestöstä selittää elävää luontoa kehitysopin sijasta erilaisilla mystisillä uskomuksilla, Turusen kaltaista keskustelijaa ja tietokirjailijaa tarvitaan. Turunen varoittaa tieteellisen ajattelun korvaamisesta epätieteellisillä ajatusmalleilla, kuten uskolla niin sanottuun älykkääseen suunnittelijaan. Portin suositteli teosta kaikille, joita kiinnostaa biologian anti ihmiskäsitykselle sekä oman lajinsa ja maapallon tulevaisuudelle.
Tietokirjallisuuden Finlandia

Tietokirjallisuuden Finlandia-palkinto (vuoteen 2015 saakka Tieto-Finlandia-palkinto) on vuodesta 1989 myönnetty suomalainen kirjallisuuspalkinto. Sen jakaa Suomen Kirjasäätiö. Se voidaan myöntää ”ansiokkaalle suomalaiselle yleistajuiselle tietokirjalle, jonka voidaan katsoa merkittävästi edistävän lukijoiden kiinnostusta kerronnaltaan taidokkaaseen tietokirjallisuuteen”. Palkinnon suuruus on 30 000 euroa. Alkuperäinen palkintosumma oli 100 000 markkaa. Vuonna 1998 palkintosumma nousi 150 000 markkaan.
Kirjasäätiön hallitus asettaa kolmihenkisen valintalautakunnan, joka nimeää palkintoehdokkaaksi kolmesta kuuteen kirjaa sekä henkilön, joka valitsee ehdokkaista lopullisen palkinnonsaajan. Yhden valitsijan malli otettiin käyttöön vuonna 1999. Sen käyttöönottoa perusteltiin sillä, että yksi valitsija selkeyttää valintaprosessia ja toimii median mielenkiinnon herättäjänä. Aiemmin valintalautakunta päätti myös palkinnon saajan.
Palkinnon myöntökriteerit ovat muuttuneet vuosien saatossa. Alun perin palkinto annettiin ”ansiokkaalle kotimaiselle tietokirjalle, joka esittelee uutta tutkimusta, havainnollistaa yleistajuisesti tietoa tai ottaa ajankohtaisesti kantaa”. Vuoden 1998 sääntöjen mukaan palkinto voitiin myöntää ”ansiokkaalle suomalaiselle tieto- tai oppikirjalle”. Tieteentekijät ja tietokirjailijat ovat arvostelleet palkinnon perusteita liian löyhiksi, viihteellisiksi ja epätieteellisiksi.
Vuonna 2016 palkinto jaettiin ensimmäistä kertaa nimellä tietokirjallisuuden Finlandia-palkinto.
Rudolf Schmundt

Rudolf Schmundt (13. elokuuta 1896 Metz – 1. lokakuuta 1944 Rastenburg) oli saksalainen kenraalieversti toisessa maailmansodassa. Schmundt oli yksi niistä neljästä, jotka haavoittuivat ja myöhemmin kuolivat Adolf Hitleriä vastaan tehdyssä salamurhayrityksessä, joka tunnetaan nimellä heinäkuun 20. päivän salaliitto. 
Elämä.
Rudolf Schmundt syntyi 13. elokuuta 1896 Metzissä. Hän osallistui ensimmäiseen maailmansotaan luutnanttina. Toisen maailmansodan alkaessa hän oli ylennyt everstiksi. Hän palveli Saksan armeijassa vuosina 1914-1944.
Kuolema.
Rudolf Schmundt haavoittui vakavasti Hitleriä vastaan tehdyssä salamurhayrityksessä heinäkuussa 1944. Schmundt eli vielä vajaat kolme kuukautta pommi-iskun jälkeen, mutta ei koskaan parantunut haavoistaan vaan kuoli Rastenburgin sairaalassa 1. lokakuuta 1944. Rudolf Schmundt on haudattu Berliinissä olevalle Invalidenfriedhof-nimiselle hautausmaalle, johon on haudattu myös muita korkeita saksalaisupseereita, kuten Reinhard Heydrich, Fritz Todt ja Walter von Reichenau.