tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Dinosebi

Dinosebi (C10H12N2O5) on dinitrofenolijohdannaisiin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä on käytetty muun muassa herbisidinä ja hyönteismyrkkynä, mutta sen myrkyllisyyden vuoksi sen käyttö on nykyään kielletty useassa maassa.
Ominaisuudet.
Huoneenlämpötilassa dinosebi on kellanoranssia tai ruskeaa kiteistä ainetta. Se ei käytännöllisesti katsoen liukene veteen, mutta liukenee useaan orgaaniseen liuottimeen kuten etanoliin, heksaaniin ja tolueeniin. Dinosebi on heikko happo ja sen pKa-arvo on 4,62.
Dinosebi estää kasveissa fotosynteesiä. Lisäksi se voi estää myös proteiinien, lipidien ja RNA:n biosynteesiä sekä soluhengitystä. Dinosebi on monien muiden dinitrofenolien tavoin hyvin myrkyllistä myös nisäkkäille. Yhdiste kiihdyttää aineenvaihduntaa, mikä johtaa ruumiinlämmön nousemiseen, hengityksen kiihtymiseen, hikoiluun, päänsärkyyn ja pahimmissa tapauksissa tajuttomuuteen. Aine kertyy eliöissä rasvakudokseen.
Valmistus ja käyttö.
Dinosebia voidaan valmistaa nitraamalla o-"sek"-butyylifenolia väkevien typpi- ja rikkihappojen seoksella.
Suomessa dinosebia on käytetty rikkaruohomyrkkynä erityisesti apila- ja hernekasviviljelmillä. Maailmanlaajuisesti sitä käytetään tai on käytetty rikkiruohomyrkkynä muun muassa sitrushedelmä- sekä peruna-, puuvilla ja viiniviljelmillä. Lisäksi sitä on käytetty hyönteismyrkkynä viininviljelyssä ja muilla hedelmäviljelmillä. Monissa maissa dinosebin käyttö on kielletty sen suuren myrkyllisyyden vuoksi. Esimerkiksi Yhdysvalloissa se kiellettiin vuonna 1986, Isossa-Britanniassa vuonna 1988 ja Suomessa vuonna 1996. Dinosebistä voidaan valmistaa eräitä fungisideja kuten binapakryyliä ja dinobutonia.
Pesäpallon naisten Mestaruussarjan kausi 1986

Naiset pelasivat vuonna 1986 pesäpallon Suomenmestaruudesta 10 joukkueen 2-kertaisena sarjana.
Naisten Mestaruussarja.
Lännen Pallo ja Kerava putosivat. Sarjaan nousivat Oulun Lippo ja Siilinjärven Ponnistus.
Ikaalisten Tarmo: Minna Hannonen, Anne Herttua, Katja Holopainen, Minna Ihamuotila, Kirsti Lamminen, Päivi Lehteenmäki, Minna Marjamäki, Johanna Nieminen, Hannamari Salo, Katja Varis, Kirsi Virtanen, Päivi Virtanen. Pelinjohtaja ja valmentaja: Markku Lähteenmäki.
Oskar Svensson

Oskar Svensson (s. 7. syyskuuta 1995 Falun) on ruotsalainen maastohiihtäjä. Svensson edustaa Falun Borlänge SK -seuraa.
Svensson on saavuttanut nuorten MM-hopeaa sprintistä vuodelta 2013 ja nuorten MM-pronssia viestistä vuodelta 2014. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän sijoittui perinteisen hiihtotavan sprintissä viidenneksi. Seefeldin MM-kilpailuissa 2019 hän oli perinteisen hiihtotavan parisprintissä neljäs ja vapaan hiihtotavan sprintissä kymmenes. Oberstdorfin MM-kilpailuissa 2021 hän sijoittui perinteisen sprintissä kuudenneksi. Pekingin olympialaisissa 2022 Svensson sijoittui vapaan hiihtotavan sprintissä kuudenneksi ja hiihti ensimmäisen osuuden Ruotsin neljänneksi sijoittuneessa viestijoukkueessa. Hän oli neljäs myös parisprintissä. Trondheimin MM-kilpailuissa 2025 hän saavutti pronssia perinteisen hiihtotavan parisprintissä yhdessä Edvin Angerin kanssa. 
Svensson debytoi maailmancupissa maaliskuussa 2014 Lahden sprintissä sijoittuen sijalle 63. Avauspisteensä hän saavutti tammikuussa 2015 Otepään perinteisen sprintistä ollen 28:s. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan seitsemäs Tour de Skihin kuuluneessa Oberstdorfin sprintissä tammikuulla 2016. Hän sijoittui neljänneksi vapaan sprintissä Falunissa tammikuussa 2017 ja perinteisen sprintissä Planicassa tammikuussa 2018. Svensson saavutti ensimmäisen maailmancupin osakilpailuvoittonsa Tour de Skin Val di Fiemmen perinteisen hiihtotavan sprintissä tammikuussa 2021. Falunin perinteisen sprintissä hän oli samana talvena toinen. Hän voitti myös Ulricehamnin vapaan hiihtotavan sprintin helmikuussa 2021. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän sijoittui kymmenenneksi ja sprintticupissa neljänneksi.
Svensson sijoittui Karl-Johan Westbergin kanssa toiseksi Toblachin vapaan hiihtotavan parispintissä tammikuussa 2017.
Juhani Kala

Viljo Juhani Kala (2. heinäkuuta 1934 Helsinki – 17. lokakuuta 2014 Helsinki) oli suomalainen koripalloilija.
Pantterien kasvatti Kala edusti kasvattajaseuraansa miesten SM-sarjassa vuosina 1952–1965 voittaen seitsemän Suomen mestaruutta.
Suomen maajoukkueessa Kala pelasi vuosina 1955–1966 35 ottelua 2,0 pisteen keskiarvolla. Hän kuului Suomen joukkueisiin Bulgarian 1957 (Suomi 11:s) ja Turkin 1959 (13:s) EM-kilpailuissa.
Kalan veli Risto Kala oli myös koripalloilija ja arvokisaedustaja.
Songyuan

Songyuan (, pinyin: Sōngyuán Shì) on prefektuuritason kaupunki Kiinan Jilinin maakunnan länsiosassa. Kaupungin keskusta sijaitsee linnuntietä noin 140 kilometriä maakunnan pääkaupunki Changchunista pohjoisluoteeseen. Prefektuurin pinta-ala on 21 089 neliökilometriä ja väkiluku 2,88 miljoonaa (2010).
Kaupunki rajoittuu pohjoisessa Daqingin, koillisessa Harbinin, kaakossa Changchunin, etelässä Sipingin, lounaassa Tongliaon, sekä luoteessa Baichengin prefektuuritason kaupunkeihin.
Hallinnollinen jako.
Piirikuntatasolla prefektuuri jaetaan viiteen osaan seuraavasti (numerointi kuten oheisessa kuvassa):
Carl Quicklund

Carl Quicklund (s. 28. tammikuuta 1992) on ruotsalainen uransa lopettanut maastohiihtäjä. Hän edusti Östersunds SK:ta.
Quicklund debytoi maailmancupissa marraskuussa 2012 Jällivaaran 15 kilometrin kilpailussa sijoittuen 71:nneksi. Ensimmäistä kertaa hän sijoittui 30 parhaan joukkoon Tour de Skin Oberstdorfin sprintissä joulukuussa 2013 ollen 25:s. Quicklundin paras sijoitus on 19. samasta kilpailusta tammikuulta 2016. 
Quicklund kilpaili vuoden 2015 MM-kilpailuissa ollen sprintissä 24:s.
Quicklund lopetti uransa maastohiihtäjänä alkuvuodesta 2017.
Paavo Suhonen

Paavo Johannes Suhonen (s. 28. maaliskuuta 1937 Viipuri) on suomalainen kilpauransa päättänyt koripalloilija.
Helsingin NMKY:n kasvatti Suhonen edusti kasvattajaseuraansa miesten SM-sarjassa vuonna 1954 ja siirtyi tämän jälkeen Torpan Poikiin, missä hän voitti vuosina 1956–1968 Suomen mestaruudet vuosina 1960 ja 1966, viisi SM-hopeaa ja kaksi SM-pronssia.
Suomen maajoukkueessa Suhonen pelasi vuosina 1957–1961 29 ottelua 3,7 pisteen keskiarvolla. Hän kuului Suomen joukkueeseen Bulgarian EM-kilpailuissa 1957, missä Suomi sijoittui 11:nneksi.
Suhonen nimettiin ensimmäisten henkilöiden joukossa vuonna 2005 Touhun Pojat Lauttasaaren Hall of Fameen, jonka perustajäseniin hän kuului. Hän toimi seuran päävalmentajana vuosina 1978–1985. Suhonen on asunut Arabianrannassa.
Kalle Kärkkäinen

Kalle Kärkkäinen (6. tammikuuta 1907 Juankoski – 13. helmikuuta 1953 Helsinki) oli teollisuusneuvos, jonka perustama tehdas tuli tunnetuksi heteka-sängyistään.
Kärkkäisen vanhemmat olivat paperitehtaan työmies Antti Kärkkäinen ja Maria Iskanius ja puoliso vuodesta 1928 Milkka Hirvonen. Hän kävi kansakoulun ja ryhtyi 13-vuotiaana valurinoppilaaksi Juankosken tehtaalla, mutta opiskeli myöhemmin kansalaisopistossa työn ohella. Iisalmessa ja Kuopiossa Kärkkäinen teki metalli- ja ravintola-alan töitä, mutta muutti sitten Helsinkiin pyrkiäkseen merille. Sen asemesta hänestä tuli kuitenkin ravintola Korkeasaaren tarjoilija ja hovimestari, joka myös soitti viulua usean vuoden ajan Helsingin Työväenorkesterissa ja tanssiorkestereissa ja antoi viulutunteja. Valurina Kärkkäinen aloitti vuonna 1929 Suomen Rautasänkytehtaassa, mutta perusti sitten kesällä 1932 Helsingin Teräshuonekalutehtaan, josta tuli Heteka Oy. Yhtiökumppaneikseen hän otti neljä muuta henkilöä vuonna 1934. Yhtiö menestyi hyvin, ja sen rautaputkisänkyjä myytiin 20 vuoden aikana lähes 400 000 kappaletta. Esimerkiksi vuonna 1947 yhtiön tuotannon arvo oli noin 112 miljoonaa markkaa. Hetekoiden ohella yritys valmisti muun muassa muitakin teräshuonekaluja, lastenvaunuja ja kassakaappeja. Teollisuusneuvoksen arvon saanut Kärkkäinen kuoli sydänkohtaukseen vain 46-vuotiaana.
Kyösti Rousti

Kyösti Veli Samuli Rousti (29. helmikuuta 1936 Helsinki – 25. kesäkuuta 2021 Helsinki) oli suomalainen koripalloilija ja urheilujohtaja. Torpan Poikia edustanut Rousti voitti seurassa Suomen mestaruuden vuonna 1960 ja yhteensä kuusi SM-mitalia. Hän pelasi myös Suomen miesten maajoukkueessa jota edusti Turkin EM-kilpailuissa 1959. Rousti toimi Suomen Koripalloliiton toiminnanjohtajana vuosina 1965–1968 ja Helsingin Golfklubin toiminnanjohtajana vuodet 1969–2000.
Elämä ja ura.
Pelaajaura.
Torpan Poikien kasvatti Rousti kuului ToPon koripallojaoston perustajajäseniin. Hän edusti ToPoa miesten SM-sarjassa vuosina 1956–1964 ja vielä kaudella 1970–1971 voittaen Suomen mestaruuden vuonna 1960, viisi SM-hopeaa ja yhden SM-pronssin.
Suomen miesten maajoukkueessa Rousti pelasi vuosina 1957–1961 26 ottelua 1,0 pisteen keskiarvolla. Hän kuului Suomen kokoonpanoon Turkin EM-kilpailuissa 1959, missä Suomi sijoittui 13:nneksi.
Urheilujohtajana.
Rousti toimi aikoinaan upseerina rauhanturvatehtävissä Kyproksella. Hän toimi Suomen Koripalloliiton toiminnanjohtajana vuosina 1965–1968 ja Helsingin Golfklubin toiminnanjohtajana vuodet 1969–2000. Hän oli Suomen ensimmäinen päätoiminen toiminnanjohtaja golfseurassa. Rousti ei kuitenkaan ollut pelannut golfia eläköityessään vuonna 2000. Vuonna 2016 hänet valittiin ToPon Hall of Fameen. Rousti kuoli 85-vuotiaana juhannuksena 2021.
Pelityyli ja ominaisuudet.
Rousti tunnettiin hyvänä puolustajana ja syöttäjänä, joka hyökkäyksessä kykeni heittämään tuloksekkaasti kaukaa korista aikana, jolloin kolmen pisteen heittoa ei tunnettu.
Siping

Siping (, pinyin: Sìpíng Shì) on prefektuuritason kaupunki Kiinan Jilinin maakunnan lounaisosassa. Kaupungin keskusta sijaitsee linnuntietä noin 110 kilometriä maakunnan pääkaupunki Changchunista lounaaseen. Prefektuurin pinta-ala on 14 080 neliökilometriä ja väkiluku 3,39 miljoonaa (2010).
Kaupunki rajoittuu pohjoisessa Songyuanin ja Changchunin, idässä Jilinin, etelässä Liaoyuanin ja Tielingin, sekä lännessä Tongliaon prefektuuritason kaupunkeihin.
Hallinnollinen jako.
Piirikuntatasolla prefektuuri jaetaan kuuteen osaan seuraavasti (numerointi kuten oheisessa kuvassa):
Koripallon alle 20-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailut 2016

Vuoden 2016 alle 20-vuotiaiden koripallon Euroopan-mestaruuskilpailut pelattiin Suomessa 16.–24. heinäkuuta. Kisoihin osallistui 16 maata, kun edellisessä EM-turnauksessa osallistujamaita oli 20.
EM-turnauksen voittajasuosikkeihin lukeutuivat muun muassa Turkki ja Espanja, jotka ylsivät mitaleille, ja Serbia. Loppuottelussa Espanja ylsi historiansa toiseen alle 20-vuotiaiden Euroopan mestaruuteen voitettuaan Liettuan 68–55, ja pronssiottelussa Turkki voitti Saksan 76–61. Turnauksen tähdistöviisikkoon valittiin korikuninkuuden voittanut isäntämaan Lauri Markkanen, turnauksen arvokkaimmaksi pelaajaksi valittu Espanjan Marc García, Espanjan Francisco Alonso, Liettuan Kristupas Zemaitis ja Turkin Ömer Yurtseven.
FIBA Europen hallitus myönsi EM-lopputurnauksen Suomelle 11. joulukuuta 2015. Suomi olisi pelannut vuoden 2016 kisoissa ilman isännyyttäkin, kun sen ikäluokkajoukkue voitti B-divisioonan maan historian ensimmäisenä juniorimaajoukkueena. Edellisen ja ainoan kerran Suomi oli isännöinyt lajin nuorten EM-kilpailuja vuonna 1982 (alle 16-vuotiaiden tyttöjen EM-turnaus Forssassa ja Uudessakaupungissa). Lisäksi maa järjesti miesten EM-kilpailut vuonna 1967. Vuosi nuorten EM-turnauksen jälkeen se järjestää myös yhden miesten EM-kilpailujen alkulohkoista.
Lopputurnauksen ottelut olivat katsottavissa suorina FIBA:n YouTube- ja Facebook-sivuilla, paitsi osa Suomen otteluista, jotka selostettiin suomeksi Fanseat.com -palvelussa, ja pudotuspeleistä. EM-turnauksen yhteydessä järjestettiin 3×3-koripallon Finnish Open -turnaus. Turnauksen virallinen kisakappale oli Adi L Haslan "Kristallipallo".
Areenat ja yleisö.
EM-turnaus pelattiin kahdella areenalla, Helsingin jäähallissa ja Pasilan urheiluhallissa. Heinäkuun alussa neljälle ensimmäiselle kisapäivälle oli myyty 8 500 pääsylippua. Isäntämaa Suomen avausottelussa Israelia vastaan oli 4 554 katsojaa. Suomen seuraavat ottelut Espanjaa ja Ranskaa vastaan keräsivät paikalle 4 922 ja 6 979 katsojaa.
Alkulohko-ottelu Suomi–Ranska oli yleisömäärältään vuoden 2016 EM-turnauksen suurin. EM-turnauksen päiväkohtainen katsojakeskiarvo oli 4 126, ikäluokan EM-kisahistorian toiseksi suurin: vain Liettuan EM-turnauksessa vuonna 2010 lukema oli ollut suurempi (4 291).
Tulokset.
Alkulohkot.
Lohkojako arvottiin 22. tammikuuta 2016. Osallistuvat 16 maata jaettiin neljään alkulohkoon.
Pudotuspelit.
Alkulohkovaiheen tulokset määrittelivät ensimmäisen pudotuspelikierroksen otteluparit. Ensimmäisen pudotuspeliottelun tulos ratkaisi, pelasiko maa sijoista 1–8 vai sijoista 9–16.
Loppuottelu.
Melko tasaisena edennyt loppuottelu ratkesi päätösneljänneksellä.
Mauthausen-sarja

Mauthausen-sarja tai Mauthausen-kantaatti () on kreikkalaisen säveltäjän Míkis Theodorákisin vuonna 1966 säveltämä neljän aarian laulusarja, joka on sävelletty Iákovos Kampanéllisin runoihin. Kampanéllis oli yksi Mauthausen-Gusenin keskitysleiriltä selvinneistä, ja laulusarja kertoo runoilijan henkilökohtaisista kokemuksistaan leirillä. Sarja sovitettiin laulettavaksi kreikaksi, hepreaksi, saksaksi ja englanniksi.
Laulusarja sisältää neljä aariaa. Ensimmäinen on nimeltään "Ásma asmáton" (Laulujen laulu), jossa vangittu nuorukainen yrittää epätoivoisesti etsiä rakastamaansa tyttöä, kysellen vangeilta, "oletteko nähneet rakkaintani". Toisessa aariassa, "O Antónis" (Antonis), vankileirin juutalainen kärsii pakkotyöstä Wiener Grabenin louhoksessa. Kolmas, "O drapétis" (Karannut), kertoo karkulaistarinan tuhoamisleiristä. Viimeisessä aariassa, "Ótan teleiósei o pólemos" (Kun sota on loppunut), kaksi rakastavaista kohtaavat toisensa sodan päätyttyä.
Mauthausen-sarjan alkuperäisinä esittäjinä toimivat María Farantoúri (kreikaksi, "I balánta tou Mauthausen"), Elinoar Moav Veniadi (hepreaksi), Gisela May (saksaksi) ja Nadia Weinberg (englanniksi).
Rhône-Poulenc

Rhône-Poulenc ​[ʁon pulɛ̃k ] oli ranskalainen kemian- ja lääketeollisuusyhtiö, joka oli perustettu 1928. Vuonna 1999 se fuusioitui saksalaisen Hoechstin kanssa Aventis-yhtiöksi. Vuonna 2004 ranskalainen Sanofi osti Aventiksen ja sulautti sen itseensä. Nykyisin Rhône-Poulencin entinen lääketeollisuus jatkuu Sanofi-yhtiössä, kemianteollisuus Solvay-konsernissa ja maatalouskemia Bayer CropScience -yhtiössä.
Historiaa.
Rhône-Poulenc syntyi vuonna 1928 lyonilaisen "Société des usines chimiques du Rhône" ja pariisilaisen "Établissements Poulenc Frères" -yhtiöiden fuusiona. Poulenc-yhtiön oli perustanut 1800-luvulla pariisilainen apteekkari Étienne Poulenc, ja hänen poikansa Émilie ja Camille olivat kasvattaneet siitä merkittävän lääketehtaan.
Vuonna 1950 Rhône-Poulenc onnistui syntetisoimaan klooripromatsiinin, maailman ensimmäisen antipsykootin.
Vuonna 1990 Rhône-Poulenc yhdistyi lääkeyhtiö Rorerin kanssa, ja syntyi Rhône-Poulenc Rorer. Vuonna 1997 yhtiön kemianteollisuus eriytettiin Rhodia-nimiseksi yhtiöksi, jonka Solvay osti 2011. Rhodia-nimi periytyi Rhône-Poulenc-konserniin kuuluneesta, vuosina 1922–1981 toimineesta yhtiöstä nimeltä Société Rhodiacéta, joka oli 1960-luvun puolivälissä suuri synteettisten tekstiilikuitujen tuottaja noin 10 prosentin osuudella maailmanmarkkinoista.
Vuonna 1999 Rhône-Poulenc ja saksalainen Hoechst yhdistyivät Aventis-nimiseksi yhtiöksi. Rhône-Poulencin maatalouskemian teollisuus myytiin vuonna 2002 Bayerille.
Erilaiset äidit

Erilaiset äidit on lifestyleohjelma, jossa seurataan äitien ja heidän perheidensä arkea. Ensimmäinen tuotantokausi alkoi AVA-kanavalla 9. lokakuuta 2012, Vappu Pimiän juontamana. Toinen tuotantokausi alkoi 9. syyskuuta 2013, jolloin uutena juontajana toimi Pipsa Hurmerinta.
Ohjelma jatkui syksyllä 2014 nimellä Erilaiset perheet.
Alex Pullin

Alex ”Chumpy” Pullin (20. syyskuuta 1987 Mansfield, Victoria – 8. heinäkuuta 2020 Gold Coast) oli australialainen lumilautailija ja maailmanmestari. 185 senttimetriä pitkä ja 87 kilogrammaa painanut Pullin kilpaili lumilautakrossissa ja edusti Mount Buller -seuraa.
Pullin osallistui kolmiin talviolympialaisiin: Vancouverissa 2010 hän sijoittui 17:nneksi, Sotšissa 2014 13:nneksi ja Pyeongchangissa 2018 kuudenneksi. Sotšin kisoissa hän toimi avajaisissa Australian lipunkantajana. MM-kilpailuihin Pullin osallistui yhdeksän kertaa saavuttaen kultaa vuosina 2011 ja 2013 sekä pronssia vuonna 2017. Vuonna 2011 hänestä tuli ensimmäinen eteläiseltä pallonpuoliskolta kotoisin ollut lumilautailija, joka voitti mitalin MM-kilpailuissa. Nuorten MM-kilpailuista Pullin saavutti yhden pronssimitalin.
Maailmancupissa Pullin kilpaili vuodesta 2007 alkaen. Hän saavutti yhdeksän osakilpailuvoittoa joista kolme kaudella 2016–2017.
Pullin kuoli heinäkuussa 2020 32 vuoden iässä. Hänen uskotaan olleen kuollessaan harppuunakalastamassa. Snorklaajan merenpohjasta löytämää Pullinia yritettiin elvyttää tuloksetta.
Lokakuussa 2021 Pullinin vaimo Ellidy Pullin synnytti koeputkihedelmöityksellä alkunsa saaneen pariskunnan yhteisen lapsen.
Nathan Johnstone

Nathan Johnstone (s. 9. helmikuuta 1990 Mona Vale, Uusi-Etelä-Wales) on australialainen lumilautailija. 173 senttimetriä pitkä ja 65 kilogrammaa painava Johnstone kilpailee pääosin half-pipessä. 
Johnstone kilpaili vuoden 2014 talviolympialaisissa Sotšissa sijoittuen sijalle 13. MM-kilpailuihin Johnstone on osallistunut neljästi, saavuttaen kultaa vuonna 2011 ollen vasta historian toinen eteläiseltä pallonpuoliskolta kotoisin oleva lumilautailun MM-mitalisti. Nuorten MM-kilpailuista Johnstonella on yksi hopea vuodelta 2010.
Johnstone debytoi maailmancupissa jo vuonna 2006. Hänellä on neljä osakilpailuvoittoa.
E. J. Paronen

Eemeli Johannes (Juho Emil) Paronen (31. maaliskuuta 1879 Ruovesi – 23. marraskuuta 1957 Ruovesi) oli suomalainen poliitikko, joka toimi SDP:n kansanedustajana vuosina 1917–1919.
Elämä.
E. J. Parosen vanhemmat olivat torppari Herman Paronen (1850-1929) ja Elviira Nieminen (1857-1936). Kansakoulun käynyt Paronen viljeli Ruoveden Ritoniemessä sijainnutta tilaansa aluksi torpparina ja myöhemmin lohkotilallisena. Hän kuului Ruoveden työväenyhdistykseen vuosisadan alusta lähtien. Paronen oli kuntakokouksen puheenjohtaja ja vuonna 1908 hänet valittiin Ruoveden ensimmäisen kunnanvaltuuston jäseneksi. Vuonna 1914 Parosesta tuli kansanedustaja.
Sisällissodan aikana Paronen oli Vallankumouksellisen Ylioikeuden jäsen. Sodan loppuvaiheessa ylioikeus toimi Viipurissa, josta hän pakeni Pietariin ja päätyi lopulta Buin siirtolaan. Paronen työskenteli myöhemmin rakennusmiehenä Inkerissä, kunnes palasi Suomeen evakuoitujen punapakolaisten joukossa kesällä 1921. Lokakuussa Turun hovioikeus antoi hänelle valtiopetoksesta kahdeksan vuoden kuritushuonetuomion, josta armahduslakien nojalla vähennettiin kolmasosa.
Vapauduttuaan Paronen hoiti veljinsä kanssa sahaliikettä Ruovedellä työskennellen myös kirvesmiehenä ja rakennusurakoitsijana. 1930-luvulla Paronen vaikutti Suomen Pienviljelijäin Puolueeessa ja oli sen ehdokkaana vuoden 1936 eduskuntavaaleissa.
Perhe.
E. J. Parosen puoliso oli Elin Salomaa, jonka kanssa hän avioitui vuonna 1923. Parosen veljiä olivat näytelmäkirjailija Kalle Paronen ja Eetu Paronen (1881-1952), joka toimi muun muassa Ruoveden kunnanvaltuuston varapuheenjohtajana ja Ruoveden työväenyhdistyksen puheenjohtajana sekä edusti seudun torppareita Tampereen torpparikokouksessa. Veljeksistä Urho (1892-1918) kaatui Tampereen taistelussa ja Väinö (1890-1918) kuoli Tammisaaren vankileirillä.
Oskari Väre

Kalle Oskari Väre (synt. Joensuu, 9. heinäkuuta 1884 Tammela – 3. heinäkuuta 1946 Tammela) oli suomalainen poliitikko, joka toimi SDP:n kansanedustajana vuosina 1919–1922.
Elämä.
Tammelan Liesjärven kylässä syntyneen Oskari Väreen vanhemmat olivat itsellinen Johan Viktor Joensuu (1849-1909) ja Rengosta kotoisin ollut Matilda Emanuelintytär Hannula (s. 1845). Köyhän perheen lapsena Väre joutui jo nuorena työelämään. Myöhemmin hän onnistui hankkimaan itselleen pientilan Tammelan Porraksesta. Väre teki myös muun muassa rakennustöitä.
Väre liittyi SDP:n jäseneksi vuonna 1905. Hän oli Porraksen työväenyhdistyksen perustajajäsen ja toimi sen puheenjohtajana yli 20 vuoden ajan. "Forssan Lehden" mukaan Väre oli syksyllä 1917 perustamassa kotipitäjäänsä työväen järjestyskaartia ja kuului sisällissodan aikana punakaartin esikuntaan. Vuonna 1919 hänet valittiin kansanedustajaksi. Väre oli pitkäaikainen Tammelan kunnanvaltuuston jäsen, jonka ohella hän toimi kunnallislautakunnan varapuheenjohtajana ja hoiti kunnallisen ammattientarkastajan virkaa. Väre oli myös Osuusliike Tammen hallintoneuvoston jäsen.
Perhe.
Oskari Väreen puoliso oli talollisen tytär Alma Aliina Kauha (1889-1958), jonka kanssa hän avioitui vuonna 1909. Heillä oli kolme lasta
Tonghua

Tonghua (, pinyin: Tōnghuà Shì) on prefektuuritason kaupunki Kiinan Jilinin maakunnan eteläosassa. Kaupungin keskusta sijaitsee linnuntietä noin 240 kilometriä maakunnan pääkaupunki Changchunista eteläkaakkoon. Prefektuurin pinta-ala on 15 608 neliökilometriä ja väkiluku 2,32 miljoonaa (2010).
Kaupunki rajoittuu pohjoisessa Liaoyuanin ja Jilinin, idässä Baishanin, lännessä Dandongin, Benxin ja Fushunin prefektuuritason kaupunkeihin. Etelässä kaupunki rajoittuu Pohjois-Koreaan.
Hallinnollinen jako.
Piirikuntatasolla prefektuuri jaetaan 7 osaan seuraavasti (numerointi kuten oheisessa kuvassa):
Gabriel Luukkonen

Gabriel Luukkonen (22. tammikuuta 1880 Juva – 11. lokakuuta 1943 Helsinki) oli suomalainen poliitikko, joka toimi SDP:n kansanedustajana vuosina 1919–1922.
Elämä.
Gabriel Luukkosen vanhemmat olivat maanviljelijä Gabriel Johan Luukkonen (1840-1903) ja Albertina Hämäläinen (1843-1926). Vuosisadan alussaa hän oli kolmen veljensä kanssa muutaman vuoden siirtolaisena Yhdysvalloissa. Suomeen palattuaan Luukkonen viljeli perheen kotitilaa Juvan Lautealassa. Hän pysytteli sivussa sisällissodan tapahtumista, mutta muut veljekset saivat vankeustuomion osallisuudestaan kapinaan.
Luukkonen valittiin eduskuntaan vuonna 1919. Hän oli myös Juvan kunnanvaltuuston jäsen 1920-1924 ja kuului muun muassa Juvan Osuuskaupan hallitukseen. Vuonna 1920 Luukkonen sai kaksi kuukautta vankeutta Juvan työväenyhdistyksen kesäjuhlassa pitämästään puheesta, joka käsitteli sisällissodan aikaisia tapahtumia. Käräjäoikeus piti puhetta kiihotuksena, mutta Viipurin hovioikeus muutti tuomion syyksi ”ilmeisesti perättömien tietojen levittämisen.” Muutettuaan Juvalta 1924 Luukkonen piti vuodesta 1930 lähtien sekatavarakauppaa Helsingin Vallilassa. 
Gabriel Luukkonen kuoli Helsingissä 63-vuotiaana. Hänet on haudattu Hietaniemen hautausmaahan.
Perhe.
Gabriel Luukkosen ensimmäinen puoliso oli Fanny Luukkonen. Heidän lapsiaan ei kastettu kirkollisin menoin. Vuonna 1932 Luukkonen solmi siviiliavioliiton Veera Veijalaisen (1896-1972) kanssa.
Kolokol

Kolokol (, ”Kello”) oli Aleksandr Herzenin ja Nikolai Ogarjovin vuosina 1857–1867 julkaisema vallankumouksellinen venäläinen sanomalehti.
Lontoossa "Poljarnaja zvezda" -aikakauskirjan yhteen syntynyt "Kolokol" ilmestyi yhdestä neljään kertaan kuukaudessa. Sen tehtävänä oli herättää vallankumouksellista henkeä Venäjällä ja julkaista sensuurin salaamia uutisia ja asiakirjoja. Vuosina 1859–1861 "Kolokolin" painos oli 2 000–2 500 kappaletta. Kielloista huolimatta sitä luettiin paljon myös Venäjällä. Myöhemmin lehden suosio laski ja vuonna 1865 Herzen siirsi sen Geneveen. Emigranttien erimielisyydet ja Venäjän-yhteyksien heikkeneminen johtivat sen lakkaamiseen. Yritykset jatkaa lehden julkaisemista ranskan kielellä vuonna 1868 eivät johtaneet tuloksiin.
Baicheng

Baicheng (, pinyin: Báichéng Shì) on prefektuuritason kaupunki Kiinan Jilinin maakunnan luoteisosassa. Kaupungin keskusta sijaitsee linnuntietä noin 280 kilometriä maakunnan pääkaupungista Changchunista luoteeseen. Prefektuurin pinta-ala on 25 692 neliökilometriä ja väkiluku 2,03 miljoonaa (2010).
Kaupunki rajoittuu pohjoisessa Qiqiharin, idässä Daqingin ja Songyuanin, etelässä Tongliaon prefektuuritason kaupunkeihin, sekä lännessä Hingganin liittoon.
Hallinnollinen jako.
Piirikuntatasolla prefektuuri jaetaan viiteen osaan seuraavasti (numerointi kuten oheisessa kuvassa):
FIBA Europe Cup

FIBA Europe Cup on FIBA Europen ylläpitämä, vuonna 2015 perustettu kansainvälinen koripallosarja.
FIBA Europe perusti kilpailun syrjäyttämään Euroleague Basketballin järjestämän ULEB Eurocupin Euroopan toiseksi korkeimpana kansainvälisenä seurajoukkuekilpailuna. Järjestö vaati alun perin jäsenliittojensa joukkueita osallistumaan kilpailuun. Kilpailu järjestettiin ensimmäisen kerran kaudella 2015–2016, jolloin mukaan ilmoittautui 56 joukkuetta. Sarjan historian ensimmäisen mestaruuden vei saksalainen Skyliners Frankfurt.
Toisella kaudellaan Europe Cupin mestaruuden voitti ranskalainen Nanterre 92, joka voitti loppuotteluissa ranskalaisen Élan Chalonin.
Max Richter

Max Richter (s. 22. maaliskuuta 1966) on Saksassa syntynyt brittiläinen säveltäjä, jota on kuvailtu yhdeksi sukupolvensa merkittävimmistä säveltäjistä. Hän yhdistää musiikissaan klassisia, elektronisia ja rock-vaikutteita.
Richter syntyi Saksassa ja kasvoi Britanniassa. Hän opiskeli pianonsoittoa ja säveltämistä Edinburghin yliopistossa, Lontoon Royal Academy of Music -korkeakoulussa sekä Luciano Berion opissa. Opintojensa jälkeen hän perusti menestyksekkään kuuden pianistin klassisen musiikin yhtyeen Piano Circuksen, joka soitti muun muassa Terry Rileyn, Steve Reichin, Philip Glassin ja Arvo Pärtin musiikkia.
1990-luvun puolenvälin jälkeen Richter aloitti yhteistyön Future Sound of London -yhtyeen kanssa, ja toimi muun muassa pianonsoittajana ja lauluntekijänä yhtyeen albumeilla "Dead Cities" (1996) ja "The Isness" (2002).
2000-luvun vaihteessa Richter alkoi keskittyä enemmän omiin sävellyksiinsä ja teki musiikkia mainoksiin, televisioon ja elokuviin. Richterin ensimmäinen oma kokopitkä julkaisu "Memoryhouse" äänitettiin BBC:n filharmonisen orkesterin kanssa ja julkaistiin vuonna 2002 BBC:n Late Junction Label -levy-yhtiön kautta. "The Independent" -lehti on kuvaillut albumia nykytaidemusiikin virstanpylvääksi. Levy-yhtiö Fat Cat Label julkaisi Richterin toisen albumin "The Blue Notebooks" vuonna 2004. Albumilla näyttelijä Tilda Swinton lukee musiikin seassa Czesław Miłoszin ja Franz Kafkan kirjoituksia.
Vuonna 2006 julkaistiin Richterin kolmas albumi "Songs from Before", jolla Robert Wyatt lukee Haruki Murakamin tekstejä.
Neljäs albumi, soittoäänistä koostuva "24 Postcards in Full Colour" julkaistiin vuonna 2008, ja samana vuonna Richter sävelsi musiikin elokuvaan "Waltz with Bashir". Samoin vuonna 2008 Richter sävelsi musiikin balettiin "Infra", jonka ensiesitys oli marraskuussa 2008 Royal Opera House -oopperatalossa Lontoossa. Kaksi vuotta myöhemmin Richter muokkasi baletin 25-minuuttisen musiikin ja julkaisi sen viidentenä albuminaan "Infra" vuonna 2010. Albumi nousi Yhdysvalloissa Billboard Classical Albums -listan sijalle 12.
Richter sävelsi uudelleen Antonio Vivaldin teoksen "Neljä vuodenaikaa"; hän hylkäsi noin 75 prosenttia alkuperäisestä materiaalista. "Recomposed by Max Richter: Vivaldi, The Four Seasons" julkaistiin lokakuussa 2012 Deutsche Grammophon -levy-yhtiön kautta.
Richter sävelsi musiikin HBO-kanavan vuoden 2014 sarjaan "The Leftovers".
Vuonna 2015 Deutsche Grammophon julkaisi Richterin kahdeksantuntisen albumin "Sleep" digitaalisena latauksena, ja samalla julkaistiin tunnin pituinen albumi "From Sleep". "Sleep" esitettiin suorana lähetyksenä BBC Radio 3:lla 26. – 27. syyskuuta 2015. Se on pisin yhtäjaksoinen musiikkiteos, jonka BBC on lähettänyt suorana. "Sleep" nousi Billboardin Classical Albums -listalla sijalle yksi ja "From Sleep" sijalle kolme.
Emil Raearo

Emil Edvard Raearo (vuoteen 1906 Flinkman, 12. marraskuuta 1882 Multia – 18. lokakuuta 1927 Keuruu) oli suomalainen poliitikko, joka toimi SDP:n kansanedustajana vuosina 1919–1924. Hän oli yksi Keski-Suomen työväenliikkeen alkuvuosien kantavista voimista.
Elämä.
Emil Raearon vanhemmat olivat Keuruulla syntynyt torppari Johan Flinkman (1838-1915) ja Ähtäristä kotoisin ollut Wilhelmiina Iisakintytär Tempakka (1840-1903). Kansakoulun jälkeen hän kävi käsityöläiskoulun ja suoritti käsityönopettajan tutkinnon. Raearo työskenteli käsityönopettajana Kivijärvellä, Pihlajavedellä ja vuodesta 1909 lähtien Keuruulla Haapamäen yhteiskoulussa. Hänellä oli myös oma puusepänliike Haapamäellä.
Raearo liittyi sosialidemokraattisen puolueen jäseneksi vuonna 1906. Hän kartutti sivistystään itseopiskelulla ja toimi muun muassa Vaasan läänin itäisen vaalipiirin agittaattorina. Raearo valittiin Keuruun kunnanvaltuustoon heti ensimmäisissä uuden kunnallislain mukaisissa vaaleissa 1918 ja eduskuntaan 1919. Myöhemmin 1920-luvulla hän työskenteli myös "Työn Voiman" toimittajana ja vakituisena avustajana. Raearo oli muun muassa Keuruun kunnanvaltuuston ja Haapamäen työväenyhdistyksen puheenjohtaja sekä Keski-Suomen Osuusliikkeen hallintoneuvoston puheenjohtaja. 
Terveysongelmista kärsinyt Raearo kuoli sydänkohtaukseen puusepänverstaallaan Haapamäellä vain 43-vuotiaana lokakuussa 1927. Hänet on haudattu Keuruun hautausmaalle.
Perhe.
Emil Raearon ensimmäinen puoliso oli ähtäriläinen Jenny Maria Peltoniemi (1891-1963), jonka kanssa hän oli naimisissa vuosina 1911–1923. Heillä oli kolme lasta. Erottuaan Raearo avioitui vuonna 1926 Johanna Matilda Heleniuksen kanssa.
O. V. Korhonen

Olli Wilhelm (Ville) Korhonen (12. toukokuuta 1877 Nilsiä – 6. syyskuuta 1931 Petäjävesi) oli suomalainen kansakoulunopettaja ja poliitikko, joka toimi SDP:n kansanedustajana vuosina 1919–1922.
Elämä.
Korhosen vanhemmat olivat mylläri David Korhonen ja Eva Stina Hartikainen. Hän valmistui Sortavalan seminaarista 1902 ja työskenteli kansakoulunopettajana Nilsiän Palonurmessa. Korhonen irtisanottiin sisällissodan aikana huhtikuussa 1918, kun hänen katsottiin syyllistyneen kapinaan myötämielisellä suhtautumisellaan punaisiin.
Vuodesta 1920 lähtien Korhonen työskenteli opettajana Petäjävedellä Kintauksen kansakoulussa. Hän vaikutti Kintauksen työväenyhdistyksessä ja toimi kansanedustajana 1919–1922. Korhonen oli myös Petäjäveden kunnanvaltuuston puheenjohtaja. Lisäksi hän toimi muun muassa paikallisen osuuskassan hoitajana ja kirjanpitäjänä sekä kuului Osuuskauppa Mäki-Matin hallitukseen. 
Korhonen kuoli kotonaan sydänkohtaukseen syyskuussa 1931. Hänet on haudattu Petäjäveden hautausmaalle.
Perhe.
O. V. Korhosen puoliso oli Matleena Väisänen, jonka kanssa hän avioitui vuonna 1905. Pariskunnalla oli kaksi poikaa.
Tuberkuliini

Tuberkuliini on tuberkkelibasilleista tehty, valkuaisaine-, nukleiinihappo- ja polysakkaridipitoinen valmiste, jota käytetään toteamaan tuberkuloosin ja tuberkkelibasillien elimistössä tuottamaa herkistymistä. Se saadaan tuberkuloosibakteeriseoksesta kuumentamalla ja tappamalla bakteerit. Ensimmäisenä sen eristi ja nimesi vuonna 1890 saksalainen lääkäri Robert Koch, joka oli huomannut vuonna 1882, että tuberkuloosin aiheuttaa bakteeri. Hänen toivonsa, että tuberkuliinia voisi käyttää tuberkuloosilääkkeenä, osoittautui turhaksi, mutta huomattiin, että sitä voidaan käyttää tuberkuloosin toteamiseen. Tuberkuliinia voidaan käyttää sekä ihoon hieromalla (salvakoe) että ihon sisälle ruiskuttamalla (Mantoux'n koe). Kummassakin tapauksessa kolmen vuorokauden sisällä ilmenee, onko kyseisellä potilaalla tuberkuloosi. Tuberkuliinia käytetään myös eläinlääketieteessä.
Tuberkuliinin tunnus anatomis-terapeuttis-kemiallisessa lääkeluokituksessa ("ATC") on V04CF01.
Trinity (Revolution Renaissancen albumi)

Trinity on Revolution Renaissance -yhtyeen albumi, joka julkaistiin 24. syyskuuta 2010. Yhtye hajosi ennen albumin ilmestymistä.
Elastinen feat.

Elastinen feat. on maaliskuussa 2016 MTV3-kanavalla alkanut musiikkiviihdeohjelma, jossa rap-artisti Elastinen tekee jokaisessa jaksossa vieraana olevan artistin kanssa yhden uuden kappaleen. Ohjelman kappaleista julkaistiin albumi 6. toukokuuta 2016. 
Vieraana nähdään Lauri Tähkä, Anssi Kela, Samu Haber, Robin, Paula Vesala, Juha Tapio, Hector, Johanna Kurkela, Anna Puu ja Sami Hedberg. Ohjelman musiikkituottajana toimii Jukka Immonen.
Kallen mätitahna

Kallen mätitahna on Aktiebolaget Bröderna Amelnin eli Abban vuodesta 1954 valmistama ruotsalainen kalanmätivalmiste. Tehdas sijaitsee Kungshamnin kylässä Göteborgin pohjoispuolella.
Reseptin omistaa nykyään norjalainen elintarvikekonserni Orkla, jonka omistukseen valmistaja Abba Seafood siirtyi vuoden 2014 alusta.
Salaisena pidetyn reseptin osti aikoinaan kulkukauppiaalta yrityksen silloinen tehtaanjohtaja Gunnar Stensby.
Aluksi Kallen mätitahnaa myytiin ilman nimeä. Erityisesti lapset pitivät mätitahnasta ja siksi tuotepakettiin ehdotettiin pojan kuvaa ja nimeksi jotain suosittua pojan nimeä. Nimeksi tuli vuonna 1954 Kalles kaviar, sillä Kalle oli 1950-luvulla suosittu nimi Ruotsissa. Pakkauksen kuvan mallina on ollut Abban silloisen toimitusjohtajan Christian Amelnin 7-vuotias poika Carl Ameln.
Moskovskije vedomosti

Moskovskije vedomosti (, ”Moskovan tiedonannot”) oli Moskovassa vuosina 1756–1917 ilmestynyt venäläinen sanomalehti.
"Moskovskije vedomosti" oli pietarilaisen "Sankt-Peterburgskije vedomostin" jälkeen Venäjän toiseksi vanhin sanomalehti. Se kuului vuoteen 1909 saakka Moskovan yliopistolle. Vuosina 1779–1789 lehteä vuokrasi Nikolai Novikov, jonka aikana se julkaisi uutisten lisäksi myös artikkeleita kirjallisuudesta, tieteestä ja taiteesta. 1840-luvulla toimittaja Jevgeni Koršin aikana "Moskovskije vedomosti" oli Venäjän johtava liberaali sanomalehti. Vuonna 1852 se julkaisi Ivan Turgenevin kielletyn muistokirjoituksen Gogolista, mikä johti kirjailijan pidätykseen.
Vuodesta 1863 lähtien "Moskovskije vedomostista" tuli Mihail Katkovin johdolla oikeistolaisten ja monarkistien äänenkannattaja. Hallituksesta riippumattomana sillä oli huomattava vaikutus viranomaisten päätöksiin. Katkovin kuoltua toimittaja Sergei Petrovskin aikana lehti oli poliittisesti väritön. Vuonna 1896 viranomaiset nimittivät toimittajaksi Katkovin työtoverin Vladimir Gringmutin. Vuoden 1905 vallankumouksen aikana "Moskovskije vedomosti" kävi taistelua vallankumouksellisia ja liberaaleja vastaan ja siitä tuli vasta perustetun Venäläisen monarkistipuolueen äänenkannattaja.
Vuonna 1909 toimittajaksi tuli Lev Tihomirov, joka pyrki muuttamaan "Moskovskije vedomostin" Pjotr Stolypinia tukevaksi puolueettomaksi oikeistolehdeksi. Vuodesta 1914 lähtien lehteä julkaisivat ja toimittivat Nazarevskin veljekset, joiden aikana se oli Moskovan monarkistien äänenkannattaja. Toisin kuin suurin osa muista oikeistolehdistä "Moskovskije vedomosti" jatkoi ilmestymistään myös helmikuun vallankumouksen jälkeen. Bolševikit lakkauttivat sen heti kaapattuaan vallan.
"Moskovskije vedomosti" oli 1800-luvun puoliväliin saakka Venäjän suurin sanomalehti. Sen levikki oli Novikovin aikana lähes 4 000, vuonna 1862 6 000 ja vuosina 1865–1866 12 000 kappaletta. Lehti ilmestyi vuoteen 1842 saakka kahdesti viikossa, sen jälkeen kolmesti ja vuonna 1859 siitä tuli päivälehti.
Rumin sulttaanikunta

Rumin sulttaanikunta ( eli ”Anatolian seldžukkivaltio” tai eli ”Turkin seldžukkivaltio”) oli lyhytikäinen seldžukkien turkkilaisvaltio 1100–1200-luvuilla Vähässä-Aasiassa. Se syntyi Bysantin menettämälle alueelle, jonka Bysantti onnistui myöhemmin osittain valtaamaan takaisin. "Rum"-sana viittaa Roomaan eli Bysanttiin.
Bysantti menetti alueen Manzikertin taistelussa vuonna 1071 ja sen jälkiselvittelyissä. Sulttaanikunnan pääkaupunki oli Konya, jonka mukaan valtiota on nimitetty myös Konyan sulttaanikunnaksi eli Ikonionin sulttaanikunnaksi.
Sulttaanikunta joutui monelta suunnalta tulleen ulkoisen paineen alaiseksi. Ristiretkiaikana alueella liikkui länsieurooppalaisia joukkoja. Vuoden 1101 ristiretki ja 1140-luvun Toinen ristiretki vaikuttivat sen asemaan, vaikka ristiretkeläisten tavoitteet olivat etelämpänä Pyhällä maalla. Vuoden 1242 jälkeen seldžukit joutuivat luovuttamaan itäisiä alueitaan hyökkääville mongoleille ja kärsivät vuonna 1279 raskaan tappion persialaisille mongolivallan jatkajille. Vähän-Aasian seldžukkien viimeinen sulttaani Masud II kuoli vuonna 1308.
Palolampi (Kihniö)

Palolampi on Pirkanmaalla Kihniössä Nevalankylällä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Parkanonjärven alueeseen. Palolampi on osa Nerkoonjärven valuma-aluetta.
Maantietoa.
Järven pituus on 350 metriä, leveys 300 metriä ja sen pinta-ala on 5,6 hehtaaria. Se sijaitsee Nevalankylällä 2,5 kilometriä Kihniön kirkolta etelään. Lampeen laskee seitsemän metsä- tai suo-ojaa, jotka johdattavat siihen lähialueen metsien vesiä. Idän suunnalta laskee Rasin Vehkapuru, joka on myös Syyslammen ja Rajalammen yhteinen laskuoja. Lammen oma laskuoja alkaa sen pohjoispäästä. Se juoksee Nevalankylän ja Kihniön keskustan läpi ja laskee 2,9 kilometrin jälkeen Sulkuejärveen. Rantaviivan pituus on 1,0 kilometriä. Rannat ovat pohjoisrantaa lukuun ottamatta suota eikä rannolle ole rakennettu asuntoja. Lammen lähistöllä sijaitsee vain Haapaniemen ja Teikarin maatilat. Toisen tilan pellot ovat lammen vaikutuspiirissä. Lammelle ei myöskään johda teitä. Kihniön keskustasta alkava yhdystie 13361 ohittaa lammen sen eteläpuolelta.
Eteläpuolella olevalla Lamminnevalla sijaitseva Pikku Palolampi ei kuulu Palolammen valuma-alueeseen vaan se laskee Nerkoonjärveen.
Historiaa.
Vanhassa Kihniön pitäjänkartassa 1800-luvulta on lammen nimi kirjoitettu "Iso palolampi". Siihen aikaan sen ainoa tulo-oja Rasin Vehkapuru juoksee idästä ja laskuoja nousee pohjoiseen. Lammen rannat olivat silloinkin suota eikä lähistölla asuttu silloin. Ainoa merkki ihmistoiminnasta oli Vehkapurun heinäniitty. Lammen rantaviiva on hieman muuttunut, mikä viittaisi lievään vedenpinnan laskuun.
Intronaut

Intronaut on yhdysvaltalainen progressiivisen metallin yhtye, joka perustettiin vuonna 2004 Los Angelesissa, Kaliforniassa. Yhtyeen musiikki on polyrytmistä, ja siinä on vaikutteita jazzista ja progressiivisesta rockista. Yhtye koostuu yhtyeiden Anubis Rising, Exhumed, Uphill Battleja Impaled entisistä jäsenistä.
Tammikuussa 2008 yhtye solmi levytyssopimuksen Century Median kanssa. Intronaut on julkaissut kuusi studioalbumia joista viimeisin, Fluid Existential Inversions julkaistiin helmikuussa 2020.
Ohimopoimu

Etummainen, ylempi ohimopoimu () sijaitsee ihmisen aivojen ohimolohkossa. 
Se aktivoituu mm. kun henkilön saadessa oivalluksen (ongelmanratkaisun yhteydessä).
Syyslampi (Kihniö)

Syyslampi on Pirkanmaalla Kihniössä sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Parkanonjärven alueeseen. Syyslampi on osa Nerkoonjärven valuma-aluetta.
Maantietoa.
Lammen pituus on 450 metriä, leveys 200 metriä ja sen pinta-ala on 5,1 hehtaaria. Se sijaitsee Sormusnevalla noin 2,5 kilometriä Kihniön kirkolta kaakkoon. Sormusneva on ojitettu ja lampeen on johdettu kymmenen suo-ojaa. Yksi ojista on Rajalammelta tuleva laskuoja. Lammen oma laskuoja lähtee sen eteläpäästä ja se yhtyy Rasin Vehkapuruun laskien lopulta 1,7 kilometrin pituisena Palolampeen. Rantaviivan pituus on 1,1 kilometriä ja vain itärannassa on kovaa metsämaata. Koillisrantaan ja eteläpäähän on rakennettu vapaa-ajan asunnot. Niille johtaa tiet yhdystieltä 3350 ja valtatieltä 23.
Rajalampi (Kihniö)

Rajalampi on Pirkanmaalla Kihniössä sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Parkanonjärven alueeseen. Rajalampi on osa Nerkoonjärven valuma-aluetta.
Maantietoa.
Lammen pituus on 250 metriä, leveys 100 metriä ja sen pinta-ala on 1,5 hehtaaria. Se sijaitsee kaksi kilometriä Kihniöstä itään Rajalamminvuoren juurella. Siihen laskee kolme suo-ojaa. Pohjoisen ojan kautta laskee myös Kiimanevan turvetuotanoalueen vesiä. Idästä laskee Vuorenmaan pelloilta ja suolta sekä toisesta haarasta Kotonevan turvetuotantoalueen vesiä. Lammen laskuoja on kilometrin mittainen ja se laskee Syyslampeen. Rantaviivan pituus on 600 metriä. Rannat ovat suota eikä niille ole rakennettu mitään. Lammelle ei johda teitä, mutta Rajalamminvuoren louhoksen tie kulkee lammen ohitse. Louhoksen tielle pääsee valtatieltä 23.
Abba Seafood

Abba Seafood eli Abba, alun perin "Aktiebolaget Bröderna Ameln", on ruotsalainen elintarvikealan yritys, jonka on vuoden 2014 alusta omistanut norjalainen elintarvikekonserni Orkla.
Yritys on rekisteröity Amelnin veljesten nimellä 1906, tosin alkuperäisen yrityksen perusti heidän isänsä vuonna 1838 nimellä Christian Gerhard Ameln A/S. Tuotanto tapahtuu lähes kokonaan Kungshamnin kylässä Göteborgin pohjoispuolella. Yrityksen tunnetuin tuote on ruotsalaisuuden symbolina pidetty Kallen mätitahna.
Dugald Clerk

Dugald Clerk (kirjoitetaan joissain lähteissä muotoon "Clark") oli skotlantilainen insinööri, joka suunnitteli maailman ensimmäisen onnistuneen kaksitahtimoottorin vuonna 1878 ja patentoi sen Englannissa vuonna 1881. Hän oli valmistunut Andersonin yliopistosta Glasgowssa (nyk. "University of Strathclyde") ja Yorkshire Collegesta, Leedsissä (nyk. "University of Leeds"). 
Clerkin moottori.
Ns. Clerkin syklillä toimiva kaksitahtimoottori on hyvin samankaltainen nelitahtisen dieselmoottorin kanssa, koska myös Clerkin moottorissa on imu- ja pakoventtiilit. Imuventtiili on tässä tapauksessa hivenen harhaanjohtava nimitys, koska polttoaineseoksen syöttö tapahtuu männän ollessa matkalla ylöspäin. Englanninkielinen nimitys "inlet valve" on paljon täsmällisempi.
Moottorin ja Clerkin syklin toiminta tapahtuu seuraavanlaisessa järjestyksessä: Työtahdin alakuolokohdassa sekä imu- että pakoventtiilit aukaistaan ja työsylinterin viereen sijoitettu pumppusylinteri työntää ilmaa sisään ja huuhtelee pakokaasut ulos. Koska polttoaineen syöttöä ei kyetty luonnollisestikaan Clerkin versiossa vielä täsmällisesti hallitsemaan, pumpun työntämä ilma oli osin polttoaineseosta, josta osa joutui pakoventtiilin kautta hukkaan. Männän jatkaessa liikettään ylöspäin, pakoventtiili suljetaan ja pumppusylinterin työntämä polttoaineseos puristetaan kasaan. Kun kaksitahtidieselit kehittyivät, tämä oli se vaihe, jolloin polttoaine ruiskutetaan sylinteriin. Ahtimen tai huuhtelupumpun tehtävänä on syöttää pelkkää puhdasta ilmaa. Kun mäntä saavuttaa yläkuolokohdan, polttoaineseos puristuu kasaan, kuumenee ja syttyy ja saattaa männän alaspäin suuntautuvaan työtahtinsa liikkeeseen ja kierto alkaa alusta.
Koska Clerkin syklillä toimivat moottorit tarvitsevat tuekseen pumpun tai ahtimen, ne ovat luonnollisempia konfiguraatoita raskaiden dieselmoottoreiden maailmassa. Laivat, junat, maansiirtokoneet, paikallismoottorit ja kuorma-autot ovat Clerkin syklillä toimivan kaksitahtimoottorin ominta kenttää. Amerikkalaisen General Motorsin tytäryhtiö Detroit Diesel oli yksi suurimmista kaksitahtisten dieselmoottoreiden valmistajista.
Clerkin moottori ei kokonsa puolesta sovellu pienkonekäyttöön. Nykyään yleisimmin tuntemamme kaksitahtimoottori, jossa ei ole venttiileitä, vaan imu- ja pakoaukot sylinteriseinämissä, kehitti englantilainen insinööri Joseph Day vuonna 1892. Dayn suunnittelema kaksitahtimoottorin kampikammio mahdollisti pienempikokoisten ja rakenteellisesti yksinkertaisten, venttiilittömien kaksitahtimoottorien valmistamisen oikeastaan mihin mittakaavaan tahansa. Nykyisin valmistettavissa kaksitahtisissa dieselmoottoreissa saattaa olla venttiileillä varustettu Clerkin rakenne, venttiilitön Dayn rakenne tai näiden kahden yhdistelmä.
Dinoterbi

Dinoterbi (C10H12N2O5) on dinitrofenolijohdannaisiin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää rikkaruohomyrkkynä. Yhdisteen käyttö on kuitenkin kielletty useassa maassa sen myrkyllisyyden vuoksi. Esimerkiksi Euroopan unionin alueella dinoterbin käyttö kiellettiin vuonna 2006.
Ominaisuudet.
Huoneenlämpötilassa dinoterbi on vaaleankeltaista kiteistä ainetta. Yhdiste on käytännöllisesti katsoen veteen liukenematonta, mutta liukenee moneen orgaaniseen liuottimeen kuten etanoliin. etyyliasetaattiin, sykloheksaaniin ja dimetyyliformamidiin. 
Dinoterbi on selektiivinen herbisidi ja sen vaikutusmekanismi perustuu oksidatiivisen fosforylaation häirintään. Yhdiste on monien muiden dinitrofenolien tavoin hyvin myrkyllinen myös nisäkkäille. Aineen aiheuttaman myrkytyksen oireita ovatn muun muassa huonovointisuus, ruumiinlämmön kohoaminen, hikoilu, rauhattomuus, jano ja nopean hengitys.
Valmistus ja käyttö.
Dinoterbiä voidaan valmistaa nitraamalla 2-"tert"-butyylifenolia.
Dinoterbiä käytetään tai on käytetty rikkaruohomyrkkynä viljakasvien, herneiden ja papujen ja sinimailasen viljelillä. Se on dinosebiä selektiivisempi ja vähemmän altis ilmaston vaikutuksille, minkä vuoksi se sopii dinosebiä paremmin viljojen rikkakasvien torjuntaan. Yhdiste levitetään viljelmille emulsiona.
Liaoyuan

Liaoyuan (, pinyin: Liáoyuán Shì) on prefektuuritason kaupunki Kiinan Jilinin maakunnan lounaisosassa. Kaupungin keskusta sijaitsee linnuntietä noin 105 kilometriä maakunnan pääkaupunki Changchunista etelään. Prefektuurin pinta-ala on 5 125 neliökilometriä ja väkiluku 1,18 miljoonaa (2010).
Kaupunki rajoittuu pohjoisessa Sipingin, koilliseen Jilinin, kaakossa Tonghuan, lounaassa Fushunin ja lännessä Tielingin prefektuuritason kaupunkeihin.
Hallinnollinen jako.
Piirikuntatasolla prefektuuri jaetaan neljään osaan seuraavasti (numerointi kuten oheisessa kuvassa):
Jasey-Jay Anderson

Jasey-Jay Anderson (s. 13. huhtikuuta 1975 Montreal, Quebec) on kanadalainen lumilautailija. 178 senttimetriä pitkä ja 80 kilogrammaa painava Anderson edustaa Mont-Tremblantia ja kilpailee paripujotteluissa.
Anderson on osallistunut urallaan kuudesti talviolympialaisiin, vuosina 1998, 2002, 2006, 2010, 2014 ja 2018. Hän saavutti kultaa parisuurpujottelusta vuoden 2010 kisoista Vancouverista, joiden jälkeen hän lopetti uransa, mutta palasi kilpailuihin ennen seuraavia olympialaisia. MM-kilpailuihin Anderson on osallistunut kymmenen kertaa, saavuttaen neljä kultamitalia. Vuoden 2005 MM-kilpailuissa Whistlerissä Anderson voitti kultaa sekä parisuurpujottelussa että parierikoispujottelussa ollen ensimmäinen samoissa kisoissa tähän pystyvä lumilautailija. Vuonna 2009 Gangwonissa hänestä tuli ensimmäinen parisuurpujottelun kaksinkertainen maailmanmestari.
Maailmancupissa Anderson on kilpaillut vuodesta 1996 alkaen. Hän on voittanut maailmancupin kokonaiskilpailun neljästi peräkkäin kausilla 2000–2001, 2001–2002, 2002–2003 ja 2003–2004. Osakilpailuvoittoja hänellä on 28 kappaletta.
Syan Blake

Sian Blake tai Syan Blake (syyskuu 1972 – 14. tai 15. joulukuuta 2015) oli brittiläinen näyttelijä, joka on näytellyt satunnaisesti lähinnä televisiosarjoissa, joista Britannissa on tunnetuin "EastEnders".
Blake katosi joulukuussa 2015, ja hänen talonsa pihalta löydettiin tammikuussa 2016 kolmen perheenjäsenen ruumiit, joiden todettiin olevan Blake ja hänen lapsensa. Blaken puoliso tuomittiin elinkautiseen vankeuteen myönnettyään tappaneensa perheensä.
Assab

Assab (joskus Asseb, tai Aseb, tigrinjaksi ዓሰብ?, " ʿAsäb"; ) on satamakaupunki Eritrean Eteläisen Punaisenmeren alueen (Zoba Debub-Keih-Bahri) hallintokeskus. Kaupunki sijaitsee Punaisenmeren eteläosassa, linnuntietä noin 484 kilometriä pääkaupunki Asmarasta kaakkoon ja noin 50 kilometriä Djiboutin rajalta luoteeseen. 
Assabin väkiluku oli 31 037 (1984). Uudempi arvio on noin 75 000 (2006).
Paikkakunta oli aiemmin kuivan, vulkaanisen Denakilin (Dankalian) tasangon ylittävän karavaanireitin päätepiste. Italian merenkulku kiinnostui Assabin rannikkokaistaleesta vuonna 1869 ja vuonna 1882 seudusta tuli Italian ensimmäinen siirtokunta Afrikassa. Kuuma, tuulinen teollisuuspaikkakunta mainitaan joko Eritrean suurimpana satamana tai toiseksi suurimpana satamakaupunkina. Sieltä on alle 100 kilometriä Etiopiaan ja paikkakunta oli aiemmin Etiopian tärkein Punaisenmeren satama, mutta vuosien 1998–2000 vihollisuuksien jälkeen Etiopia siirtyi käyttämään Djiboutin satamaa.
Assabin alialue on yksi neljästä toisen tason aluehallinnollisesta yksiköstä Eteläisen Punaisenmeren alueella. Vaatimaton Assabin lentokenttä sijaitsee viitisen kilometriä kaupungista luoteeseen.
Keren

Keren (tigrinjaksi ከረን; ) on kaupunki ja Eritrean Pohjoisen alueen (Anseba, Zoba 'Anseba) hallintokeskus ja yksi Anseban 11 alialueesta. Se sijaitsee linnuntietä noin 71 kilometriä pääkaupunki Asmarasta luoteeseen. Kaupunki sijaitsee 1 392 metrin korkeudella merenpinnasta, pienellä vuorten ympäröimällä tasangolla. Kerenin väkiluku oli vuonna 1984 yhteensä 26 149; uudempi arvio on noin 75 000 asukasta.
Nykyinen Eritrean ylemmän tason aluejako (kuusi aluetta) on ollut voimassa vuodesta 1996. Tätä ennen Keren oli suppeamman Senhitin provinssin keskus. Senhit oli yksi kymmenestä Eritrean provinssista (awraja), ja tämä aluejako pohjautui varhaisempaan, Italian siirtomaahallinnon (1890–1941) käyttämään aluejakoon (commissariati).