Viisauden talo

Viisauden talo (; "bayt al-hikma") oli Bagdadissa sijainnut, abbasidikalifien aikana toiminut hovikirjasto. Bagdadin Viisauden talosta on jäänyt historiaan äärimmäisen vähän tietoja, minkä Dimitri Gutas on katsonut viittaavan siihen, ettei se ollut virastona erityisen merkittävä. Gutasin mukaan kirjaston päätehtävä liittyi persialaiseen ideaan koota yhteen maailmalle hajonnut Zarathustran kirjoittama Avesta. Viisauden talo oli sassanidihovista peritty instituutio, kuninkaan yksityiskirjasto ja sisälsi etenkin persialaisia runoteoksia. Maininnat Viisauden talosta loppuvat 900–1000-lukujen vaihteeseen, joten sen toiminnan arvellaan tällöin lakanneen.
Perustaminen.
Viisauden talon perustajiksi ilmoitetaan usein joko Harun ar-Rashid (786–809) tai al-Mamun (813–833). Historiallisista lähteistä perustamistietoa ei löydy. Kirjaston varhaisvaiheista on säilynyt vain kaksi tietoa. Toisessa Ibn an-Nadim kirjoittaa, että Harun ar-Rashid palkkasi Abu Sahl ibn Nawbahtin Viisauden taloon kääntämään kirjallisuutta persiasta arabiaksi. Toisessa Ibn al-Qifti toistaa tiedon ja lisää, että Allan as-Shuubi kopioi siellä kirjoja eri tahojen laskuun. 
Hovikirjaston otti ilmeisesti käyttöön jo 760-luvulla kalifi Al-Mansur (754–775). Kirjasto eli kukoistuskauttaan kalifi Al-Mamunin kaudella 800-luvulla. 
Viraston toiminta.
Viraston tärkeimmäksi tehtäväksi tuli koota ja säilyttää Iranin historiaan liittyvää kirjallisuutta, jota käännettiin pahlavista arabiaksi. Al-Mamunin tieteellisten harrastusten takia sillä mahdollisesti oli myös tähtitieteeseen ja matematiikkaan liittyviä tehtäviä. Raportit al-Mamunin ajalta kertovat, että matemaatikko ja tähtitieteilijä al-Khwarizmi palkattiin kalifin palvelukseen viisauden taloon ja että tähtitieteilijä Yahua ibn Abi Mansur sekä kolme Banu Musa -veljestä palkattiin myös (nimi tarkoittaa "Mooses-veljiä"). Nämä olivat ainoita mainittuja henkilöitä, joiden toiminta kohdistui muuhun kuin sassanidien kirjalliseen perintöön. Kirjaston johtaja kalifi al-Mamunin aikana oli Sahl ibn Harun, pahlavin kielen asiantuntija.
Toimittajien ja tietokirjailijoiden tekemät populaarit teokset sisältävät paljon legendaarista tietoa Bagdadin viisauden talosta,minkä takia instituution tehtävistä ja funktioista on erilaisia näkemyksiä. Dimitri Gutas, Lutz Richter-Bernburg ja Sonja Brentjes ovat oikoneet säilyneiden lähteiden perusteella virheellisiksi katsomiaan käsityksiä seuraavasti.
Gutasin mukaan Viisauden talo oli pääasiassa tarkoitettu toteuttamaan kalifien omaksumaa sassanidikuninkaiden politiikkaa, jossa haluttiin koota yhteen uskotusti Zarathustran kirjoittaman ja Aleksanteri Suuren tuhoaman Avestan kadonnut viisaus. Viisauden talo katoaa lähteistä al-Mamunin jälkeen, jolloin vasta alkoi aktiivinen käännöstyö kreikankielestä. Viisauden taloon viitattiin silti satunnaisesti vielä 900-luvulla, kun tarkoitettiin entistä kalifin kirjastoa. Yksityisiä laajoja kirjastoja syntyi muuallekin, mutta käsite "bayt al-hikma" ei yleistynyt tarkoittamaan kirjastoja yleensä. 
Viisauden talo populaareissa tietolähteissä.
Arabisti Jaakko Hämeen-Anttila on todennut Viisauden talon olleen ensi sijassa kalifin yksityinen kirjasto, jota kuitenkin on liioitellen pidetty sekä alkuyliopistona että kääntäjälaitoksena. Ilmiöön ovat kiinnittäneet huomiota myös muut. Populaarissa tietokirjallisuudessa Viisauden talosta esitetään väitteitä, joita aikalaiskirjallisuuden nojalla on pidetty sen merkityksen ja tehtävien liioitteluna. 
Toimittaja Jonathan Lyons on kirjoittanut vuonna 2009 teoksen "Viisauden talo. Länsimaiden" "arabialainen perintö." Lyons kirjoittaa: "Al-Mansur perusti suurten persialaisten kuninkaiden mallia seuraten kirjaston persian-, sanskritin-, ja kreikankielisten tekstien kääntämistä, kopioimista, opiskelua ja säilyttämistä varten -- Ajan mittaan Viisauden talo käsitti käännöstoimiston, kirjalainaamon ja kirjojen säilytyspaikan sekä akatemian kaikkialta valtakunnan alueelta tulevia oppineita ja älykköjä varten." Muun muassa Gutas on torjunut nämä käsitykset.
"Guardian"-lehden toimittaja Brian Whitaker on kuvannut Viisauden taloa seuraavasti: "Viisauden talo oli vertaansa vailla oleva keskus humanistisille tieteille ja luonnontieteille, mukaan lukien matematiikka, tähtitiede, lääketiede, kemia, eläintiede ja maantiede -- Perustuen persialaisiin, intialaisiin ja kreikkalaisiin teksteihin tekijöinä Aristoteles, Platon, Hippokrates, Eukleides, Pythagoras ja muut, oppineet keräsivät maailman suurimman tiedon kokoelman ja rakensivat sen varaan omat keksintönsä." Brentjes on huomauttanut tämän kuvauksen virheistä, joihin kuuluu se, että Pythagoraalta ei tunneta yhtään antiikin tekstiä, joten sellaisia ei ole voitu kääntää arabiaksi.
Tietokirjailija Ari Turunen kertoo, että "Viisauden talosta tuli suuri oppineisuuden keskus, jossa opiskeltiin matematiikkaa, tähtitiedettä, lääketiedettä, alkemiaa ja kemiaa, patologiaa ja maantiedettä. Tekstejä käännettiin arabiaksi kreikasta, persiasta ja hindistä. Käännettävien joukossa olivat Pythagoras, Platon, Aristoteles, Hippokrates, Eukleides, Plotinos, Galenos..."
Toimittaja Elsa Christensen kertoo Tieteen Kuvalehdessä, että "Viisauden talo oli keskeinen intellektuaalinen laitos ja tieteellisen tutkimuksen keskus. Siellä oli tutkijoiden ja kääntäjien työskentelytiloja, kirjansitomo ja observatorio." Nämä väitteet on edellä torjuttu. Professori Hadi Joráti toteaa, että Viisauden talon yhteydessä käytetty observatorion käsite vaatii tarkempaa selitystä. Christensen jatkaa, että Viisauden talo tuhoutui vuonna 1258, kun mongolit hävittivät Bagdadin. Todellisuudessa taloa ei kirjallisuudessa mainita enää 1000-luvun alun jälkeen, mikä viittaa siihen, ettei sitä ollut olemassa mongolien hyökätessä. Valtauksen romanttisissa kuvauksissa Eufrat -virta muuttui joko punaiseksi oppineiden verestä tai vaihtoehtoisesti mustaksi kirjojen musteesta. Molemmat tarinat ovat peräisin myöhemmiltä vuosisadoilta.
"1001 Inventions" -teos kuvaa Viisauden taloa "yhdeksi suurimmista älyllisistä akatemioista historiassa". Kirjan mukaan Viisauden talo oli tieteellinen akatemia, jossa oli osastonsa jokaiselle tieteenhaaralle. Paikka pullisteli oppineita eri tieteen ja taiteen aloilta; se oli kosmopoliittinen sulatusuuni, jossa puhuttiin ja kirjoitettiin arabiaa, persiaa, hepreaa, syyriaa, arameaa, kreikkaa, latinaa ja sanskriittia. Hadi Jorátin mukaan käsitteen "akatemia" käyttäminen Viisauden talon yhteydessä on väärin, sillä klassisen antiikin tai länsimaiden keskiajan kaltaisia akatemioita ei tunnettu Lähi-idässä. Professori Lutz Richter-Bernburg totesi teoksen arvostelussa: "Viisauden talo, jonka lähtökohta oli iranilaisen perinteen mukainen viisauskirjallisuuden arkisto, palveli kalifien politiikkaa useilla aloilla, mukaan lukien uskonto. Mitkään todisteet eivät edes epämääräisesti tue väitteitä 'tiedeakatemiasta' monikielisine henkilöstöineen, puhumattakaan muista, vielä fantastisemmista ominaisuuksista." 
Kirjassa "Kalifien kirjastossa" Jaakko Hämeen-Anttila ja Inka Nokso-Koivisto kertovat, että Viisauden taloa "kuvaillaan kirjallisuudessa" monipuolisena tieteellisenä keskuksena, joka toimi paitsi käännöstyön keskuksena myös tähtitieteellisenä observatoriona. Kirjoittajien mukaan al-Mamunin akatemian voitiin katsoa seuranneen esi-islamilaisen ajan tieteellisten keskusten mallia: sen kokoelmat kattoivat kaikki tieteenalat, niin uskonnolliset tieteet kuin kaikki kreikkalaisilta perityt alat, kuten luonnontieteet ja filosofian. Richter-Bernburgin, Brentjesin ja Gutasin mukaan tieteellinen kirjallisuus ei tue näitä väitteitä, vaikka niitä kyllä esitetään populaarikirjallisuudessa.
Opetushallituksen julkaisemassa islamin opetuksen opettajan aineistossa väitetään, että Viisauden talossa oli yli kahden miljoonan niteen kirjasto ja observatorio. Hadi Joratin mukaan Viisauden talon yhteydessä käytetty observatorion käsite "(rasad)" on epäselvä ja vaatii selitystä. Kirjojen määrää aikalaislähteet eivät kerro.