Harri Hertell

Harri Hertell (s. 1985) on helsinkiläinen runoilija, spoken word -artisti, kulttuurituottaja (AMK) ja dj. Esikoiskokoelmassaan "Kunnes oppii kävelemään" hän kuvailee pääkaupunkilaista elämää, kun taas uudemmassa tuotannossaan hän on siirtynyt kohti aforisminomaista ja pelkistettyä luontorunoutta. Hertell on myös perustanut Helsinki Poetry Connection -kollektiivin. Hertell tunnetaan lavarunoustapahtumien järjestämisen lisäksi Hertell &amp; Hertell -spoken word -yhtyeen sekä dub poetry duo Dubroksen keulahahmona. Hänen runojaan on käännetty espanjaksi, saksaksi, englanniksi, ranskaksi, tšekiksi, puolaksi ja katalaaniksi. Hertellille myönnettiin Uudenmaan taidepalkinto vuonna 2021.
Elämä ja teokset.
Punavuoresta kotoisin oleva Hertell on helsinkiläinen useammassa polvessa. Hän kiinnostui runoudesta jo nuorena, aloittaen runojen kirjoittamisen omien sanojensa mukaan 13-vuotiaana. Hänen varhaisia esikuviaan olivat muun muassa Arto Melleri, Pentti Saarikoski ja tuleva appensa Teemu Hirvilammi.
Lukion jälkeen Hertell meni opiskelemaan ammattikorkeakoulu Metropoliaan kulttuurituottamista. Vuonna 2008 hän perusti Helsinki Poetry Connection -nimeä kantavan lavarunoustapahtumia järjestävän yhteisön, jonka puheenjohtajana hän toimi vuoden 2015 kevääseen saakka, jonka jälkeen hän jätti vetovastuun Aura Nurmelle. Yleisesti pidetään paljolti useita satoja tapahtumia järjestämässä olleen Hertellin aktiivisuuden ansiona lavarunouden ja runoklubien kokemaa pienimuotoista buumia 2010-luvun Helsingissä ja sittemmin laajemmin Suomessa.
Vuonna 2011 Hertell julkaisi ensimmäisen runokokoelmansa "Kunnes oppii kävelemään", kustantajana Helsinki Poetry Connection. Esikoisteos, sekä sitä vuonna 2014 seurannut "Kutsumme sitä kodiksi", ovat urbaaniin helsinkiläiseen miljööseen sijoittuvaa katurunoutta, jossa havainnoidaan pääkaupungin elämää usein ensimmäisestä persoonasta. Kriitikot ovat tarkastelleet lavarunoustoiminnastaan tutun Hertellin painettua tekstiä usein juuri ääneen lausuttu runous mielessään, joskus ehkä liikaakin. Esimerkiksi Helsingin Sanomien Vesa Haapalan mielestä ”paperi on armoton Hertellin runoudelle”, kun taas Niina Holm kulttuurilehti Kiiltomadossa valittelee kuinka paperilla tekstit vaikuttavat yksiulotteisilta ja keskeneräisiltä
Kolmannessa kirjassaan, vuonna 2015 ntamon julkaisemassa "Älä häiritse iltaa" -runokokoelmassa Hertell siirtyy uusille urille, kaupunkilyriikasta kohti aforisminomaista, pelkistettyä luontorunoutta. Samalla tiellä jatkaa turkulaisen kustannusosakeyhtiö Sammakon vuonna 2016 julkaisema neljäs kokoelma "Maisema ennen sadetta", jossa luonnon lisäksi yksi hallitsevista teemoista on isyys. Runot kirjoitettu vanhalla itäsaksalaisella Erica-kirjoituskoneella.
Hertellin viides kokoelma "Pelotta" (Enostone, 2018) otti rohkeasti kantaa vallitsevaan yhteiskuntatilanteeseen. Teos valittiin ilmestymisvuonnaan Suomen Kuvalehdessä yhdeksi vuoden parhaimmista runokirjoista. Kuudes kokoelma "Kaikki tunteet sallittuja" (Enostone kustannus) ilmestyi koronakriisin aikaan keväällä 2020. Kirjan julkkareita juhlittiin virtuaalisesti ja tilaisuuden esiintyjät esiintyivät neljästä eri kaupungista omina suorina lähetyksinään.
Runokirjojen ohella Hertell on ollut aktiivinen runomusiikin tekijä. Hän on julkaissut Dubros-nimellä vuonna 2013 paljolti ensimmäisen runokokoelman teksteihin pohjautuvan dub-henkisen albumin "Horros", jonka musiikista vastaa Osmo Lumivuori. Samana vuonna ilmestyi myös Hertell &amp; Hertell nimen alla tehty "Meitä on monta", jossa musiikkipuolesta vastaa Hertellin serkku Henrik. Kaksikolta on ilmestynyt vuonna 2016 myös toinen levy "Uusien rytmien mukaan".
Turkulainen Savukeidas-kustantamo julkaisi vuonna 2017 Hertellin toimittaman "Lavaruno-oppaan", joka dokumentoi kotimaisen lavarunouden historiaa ja nykytoimintaa.
Koronakaranteenissa keväällä 2020 alkaneen yhteistyön seurauksena suomalaiset indiemuusikot Local Al ja Mummypowder alkoivat säveltää musiikkia Hertellin runoihin, yhteistyön tuloksena on suunnitteilla kokonainen albumillinen musiikkia.