Paavonnukkumatti

Paavonnukkumatti eli nukkumatti ("Maranta leuconeura") on koppisiemenisiin kuuluva, marantakasvien heimon laji, joka on kotoisin Brasilian sademetsistä. Nukkumatti on pieni, monivartinen viherkasvi ja kasvaa korkeutta noin 20–30 cm. Nukkumattia on pidetty huonekasvina jo 1800-luvulta asti. Se on monivuotinen kasvi eli perenna.
Ulkonäkö.
Nukkumatin leveät lehdet ovat soikeat, kaksiväriset, vihreänkirjavat ja melko kiiltävät. Lehden keskisuonen molemmin puolin on täpliä, joiden väri vaihtelee lajikkeesta riippuen. Täplät voivat olla vaaleanvihreitä, vihreitä, rusehtavia tai tummanharmaita. Myös keskisuonen väri vaihtelee lajikkeittain. Lehdet ovat alapuoleltaan punavioletit, punertavat tai punaiset.
Liikkuminen.
Kasvin suomalainen nimi on tullut siitä, että kasvi nostaa illan tullen lehtensä pystyasentoon ja kääntää ne suppuun ja käy näin "nukkumaan". Kasvi varastoi tällä tavalla kosteutta lehtiensä sisään. Englanniksi kasvia kutsutaan nimellä "prayer plant" (rukoilijakasvi): ylös kohotettut lehdet ovat kuin rukoukseen kohotetut kädet.
Kasvuolosuhteet.
Kasvi viihtyy parhaiten puolivarjossa tai runsaassa hajavalossa ja pitää tasaisesta kosteudesta. Sitä voi sumuttaa, eikä sen saa antaa päästä kuivumaan kuin kevyesti. Talvella nukkumattia kastellaan hieman vähemmän. Suoraa auringonvaloa tulee välttää, samoin seisovaa vettä. Päivällä kasville ihanteellinen lämpötila on 21–27 °C ja öisin 16–21 °C; yölämpötilan ei tulisi olla alempi kuin 15 °C. Korkeampi lämpötila vaatii samalla suuremman ilmankosteuden, esimerkiksi juuri sumuttelua.
Nukkumatti kukkii kesästä syksyyn. Sen kukat ovat pieniä, valkoisia ja vaatimattoman näköisiä. Kasvin juuret kasvavat melko pinnalla. Siksi se kannattaa istuttaa ruukkuun, joka on laakea, matala ja jonka pohjalla on ruukun kappaleita salaojituksena.
Nukkumatti kärsii liian kuivasta keskuslämmitysilmasta. Vihannespunkit ja villakilpikirvat voivat herkästi alkaa vaivata sitä. Jos kasvi varisuttaa lehtiä, sitä vaivaa liian äkillinen valonvaihtelu, kuivuus tai tuhohyönteiset. Liian viileässä kasvin lehtien kärjet ruskettuvat.
Lajikkeet.
Kasvista on olemassa eri lajikkeita, kuten "Kerchoveana", "Fascinator", "Erythroneura" ja "Massangeana". "Kerchoveana"-lajikkeen lehtien suonet ovat vihreät ja keskisuonen ympärillä olevat laikut ovat usein vihreät ja lehden pohjaväri on vaaleanvihreä. Kasvista saatetaan käyttää myös nimeä Mooseksen kivitaulu: lehdissä on kymmenen ruskehtavaa täplää. Tämä on kasvin nimi myös ruotsiksi: "Moses stentavlor". "Fascinator"-lajikkeen lehtien suonet ovat vaaleanpunaiset, lehden pohjaväri on yleensä tummanvihreä ja laikut ovat vaaleanvihreitä. "Erythroneuralla" lehtisuonet taas ovat punaiset, ja sen lehtien alapinta on tummemman punainen. "Massangeanan" lehtien reunat ja lehtisuonet ovat vaaleita.
Nukkumatti on sukua arrowjuurelle ("Maranta arundinacea"), jonka juurimukuloista saadaan tärkkelyspitoista arrowjauhoa. Nukkumatin lähisukulaisia ovat maijat ("Calathea"), nukkuleenat ("Stromanthe") ja raitamatit ("Ctenanthe").
Kemiallinen koostumus.
Paavonnukkumatin ja joidenkin sen sukulaiskasvien on todettu sisältävän rosmariinihappoa, joka on kahvihapon esteri, klorogeenihappoa sekä rutiinia.