tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Alwar Sundell

Samuel Alwar Sundell (22. toukokuuta 1906 Koivulahti – 22. lokakuuta 1990 Vaasa) oli suomalainen baptistipastori ja poliitikko. Sundell toimi RKP:n kansanedustajana vuosina 1958–1966 edustaen ensin Vaasan läänin eteläistä vaalipiiriä ja sitten Vaasan läänin vaalipiiriä. Kunnallispolitiikassa hän toimi Vaasan kaupunginvaltuuston jäsenenä. Sundell toimi presidentin valitsijamiehenä vuonna 1962. Sundell tunnettiin kehitysavun ensimmäisinä puolestapuhujana ja pasifistina.
Varhainen elämä ja koulutus.
Sundell syntyi Koivulahdessa vuonna 1906. Sundellin vanhemmat olivat pastori Isak Alfred Sundell ja Edla Maria Näsman. Sundell oli taustaltaan baptisti. Koulunkäyntinsä päätettyään Sundell suoritti 1926 baptistiseminaarin Vaasassa ja 1929 Betel-seminaarin Tukholmassa. Sotien jälkeen hän opiskeli myös baptistien Bethel Collegessa ja seminaarissa Minnesotassa, Yhdysvalloissa ja valmistui sieltä 1949.
Ura baptistiliikkeessä.
Pastorin työnsä Sundell aloitti 1929 Närpiössä Yttermarkin baptistiseurakunnassa. Vuonna 1934 hän siirtyi suomenruotsalaisen baptistilähetyksen palvelukseen nuorisoliittoon ja työskenteli siellä sihteerinä vuosina 1934–1954. Baptistilähetyksen sihteerinä hän oli 1954-58.
Pastorin tehtävien ohella Sundell toimi myös baptistiliikkeen toimittajana. Hän työskenteli muun ohessa 1936-1966 "Missionstandaret-"lehden parissa, ensin pari vuotta toimittajana, myöhemmin pitkään päätoimittajana. Fredssposten-lehteä hän toimitti vielä 1966-1978. Sundell toimi myös tuntiopettajana eri kouluissa 1945–1969.
Polittinen ura.
Yhteiskunnallinen harrastuneisuus vei Alwar Sundellin Vaasan kaupunginvaltuuston jäseneksi ja aikanaan hän osallistui suomenruotsalaisten kansankäräjien toimintaan. Sundell valittiin ruotsalaisen kansanpuolueen edustajana eduskuntaan, jossa hän toimi kaksi kautta eli 1958-66. Sinä aikana hän oli myös 1962 presidentin valitsijamiehenä. Kansanedustajuutensa jälkeen Sundell työskenteli vielä 1967–1971 ruotsinkielisen Pohjanmaan maakuntaliiton toiminnanjohtajana.
Sundellin nimiin on kirjattavissa suomalaisen kehitysavun alku, sillä hän oli ensimmäinen kansanedustaja, joka virallisesti vaati Suomea aloittamaan kehitysavun. Ehdotus tapahtui vuoden 1962 budjettikeskustelussa ja oli ajan oloissa radikaali ajatus.
Yksityiselämä.
Sundellin puoliso vuodesta 1950 oli Maria Elisabeth Nilsson. Sundellin muistelmien ensimmäinen osa "Min väg" julkaistiin 1988.
Spontel

Spontel Oy oli suomalainen kehitysyhtiö. Yhtiö osallistui 1980-luvun kasinotalouteen. Spontel ja Tamro fuusioituivat vuonna 1994.
Sponsor perusti Spontel Oy:n sisaryhtiökseen. Spontelin tarkoitus oli tehdä nopeita riskisijoituksia ja kerätä niillä voittoa Sponsorille, joka omisti enemmistön Spontelista. 
Spontel listattiin Helsingin pörssiin vuonna 1985. Yhtiön toimitusjohtaja oli Jan Boëthius ja hallituksen puheenjohtaja Hannes Kulvik. Pörssilistautumisesta huolimatta määräysvalta Spontelissa pysyi Sponsorilla.
Vuonna 1987 tapahtuneen valtataistelun (katso Sponsor) jälkeen Spontel joutui Yhdyspankin ja sen lähipiirin omistukseen. Hallituksen puheenjohtajaksi tuli Björn Wahlroos.
Tamro.
Spontel osti toisen pörssiyhtiön, lääketukkuri Tamron osakkeita vuonna 1986. Kaupan takana oli se, että toimitusjohtaja Boëthius piti niitä alihintaisina. Kaupan seurauksena Tamro vedettiin pois pörssistä 1987.
Spontel luopui kehitysyhtiötoiminnasta 1993. Spontel ja Tamro fuusioitiin 1994. Yhtiö jatkoi toimintaansa Tamron nimellä.
Porvoon linja-autoasema

Porvoon linja-autoasema on yksi Suomen vilkkaimmista linja-autoasemista. Linja-autoasema on pika- ja vakiovuorojen käytössä, mutta myös paikallisliikenteen käytössä. Porvoon linja-autoasemalla toimi aiemmin Matkahuolto, joka siirtyi väistötiloihin rakennuksen huonosta kunnosta johtuen tammikuussa 2019. Linja-autoasemalta oli lähtöjä vuonna 2010 joka arkipäivä noin 450 ja matkustajia 2500.
Kaarinanpolku

&lt;mapframe text="Kaarinanpolku" width="400" height="400"&gt;
 {
 "type": "ExternalData",
 "service": "geoline",
 "ids": "Q56400072",
 "properties": {
 "title": "Kaarinanpolku"
 },
 "type": "ExternalData",
 "service": "geopoint",
 "ids": "Q11861504",
 "properties": {
 "title": "Haralanharjun näkötorni",
 "marker-symbol": "observation-tower",
 "marker-size": "medium",
 "marker-color": "505050"
 },
 "type": "ExternalData",
 "service": "geopoint",
 "ids": "Q118868838",
 "properties": {
 "title": "Katajajärven laavu",
 "marker-symbol": "shelter",
 "marker-size": "medium",
 "marker-color": "905000",
 },
 "type": "ExternalData",
 "service": "geopoint",
 "ids": "Q118868951",
 "properties": {
 "title": "Mustijärven laavu",
 "marker-symbol": "shelter",
 "marker-size": "medium",
 "marker-color": "905000",
 },
 "type": "ExternalData",
 "service": "geopoint",
 "ids": "Q118868968",
 "properties": {
 "title": "Personlaavu",
 "marker-symbol": "shelter",
 "marker-size": "medium",
 "marker-color": "905000",
&lt;/mapframe&gt;
Kaarinanpolku on 60 kilometrin pituinen vaellusreitti Kangasalla. Polku kuuluu Pirkanmaan ulkoilureittiverkostoon Pirkan Taipaleeseen. Polku on avattu vuonna 2001.
Pohjoinen lähtöpiste sijaitsee Säynäjärventiellä Lihasulassa. Vaellusreitillä on yhteys Lempäälän Birgitan polulle.
Kohteita reitin varrella.
Reitin varrella on viisi laavua: Norojärven laavu, Personlaavu (tai Personkolon laavu), Mustijärven laavu, Katajajärven laavu ja Vähä-Riutan laavu. Muuta nähtävää on esimerkiksi Haralanharjun näkötorni. Reitin varrella on myös Shell Kangasala Ruutana, josta löytyy myymälä ja ravintola.
Oquendo-luokka

Oquendo-luokka oli Espanjan laivaston kolmen aluksen muodostama hävittäjäluokka.
Suunnittelu.
Alun perin alusten pääaseina piti olla kahdeksan 4,1 tuuman tykkiä kaksiputkisissa torneissa, joita täydentäisivät seitsemän 21 tuuman torpedoputkea ja kaksi syvyyspomminheitintä. Nämä kuitenkin vaihdettiin kuuteen sekä meri- että ilmamaaleihin ampuviin 4,7 tuuman 50 pituuskaliiperin tykkiin, jotka asennettiin kaksoisorneihin. Ilmatorjunta-aseistukseksi asennettiin kuusi Boforsin 40 millimetrin 70 pituuskaliiperin ja neljä 20 millimetrin ilmatorjuntatykkiä. Sukellusveneidentorjuntaan aluksille asennettiin kaksi Hedgehog-sukellusveneentorjuntaheitintä ja kummallekin kyljelle kaksi sukellusveneidentorjuntatorpedoputkea.
Propulsiojärjestelmä oli kaksiakselinen Rateau-Bretagne-turbiinimoottori, joihin oli kytketty kolme kolmivaihe kattilaa. Järjestelmä tuotti 60 000 hevosvoimaa, mikä mahdollisti 39 solmun huippunopeuden. Alusten tankeissa oli 659 tonnia öljyä, mikä mahdollisti viidentoista solmun nopeudella 5 000 merimailin toimintamatkan. Alusten elektroniikkana oli brittiläiset tutkat tyyppejä 262, 275 ja 293 sekä yhdysvaltalainen SNW-10. Kaikuluotain oli QHBa.
"Oquendon" koeajot osoittivat alusten epävakauden, joten alus siirrettiin telakalle painolastin lisäämiseksi ja kannen ylärakenteiden painon vähentämiseksi. Työ saatiin päätökseen 22. huhtikuuta 1963, minkä jälkeen aluksen standardiuppouma oli 2 582 tonnia ja kuormattuna 3 005 tonnia. Syväys oli kasvanut 3,8 metriin ja huippunopeus laskenut 32,4 solmuun. Aluksen aseistuksesta oli poistettu X-torni sekä 20 millimetrin ilmatorjuntatykki.
Kahden muun aluksen työt keskeytettiin ja ne valmistuivat uudistettujen suunnitelmien mukaan Cartagenassa. Alusten pituus ja leveys kasvoivat ja niiden aseistus ja elektroniikka ostettiin Yhdysvalloista. Alukset muistuttivat varustukseltaan Gearing-luokan FRAM II -aluksia.
Alukset.
Yhdeksän Ranskan Hardi-luokan alusten suunnitelmiin pohjautuvaa alusta tilattiin vuosina 1947-1948. Tilatuista aluksista kuusi peruutettiin vuonna 1953: "Blas de Lezo", "Gelmírez", "Lángara", "Bonifaz", "Recalde" ja "Blasco de Garay".
Linda Saukko-Rauta

Linda Saukko-Rauta (s. 1977 Isokyrö) on suomalainen kuvittaja, livekuvittaja ja yrittäjä. 
Ura.
Ylistarossa ja Seinäjoella lapsuutensa ja nuoruutensa viettänyt Saukko-Rauta valmistui filosofian maisteriksi Jyväskylän yliopistosta vuonna 2003. Hän toimi ruotsin ja englannin kielen opettajana ja piirsi työstään sarjakuvablogiinsa. Kymmenen opettajavuoden jälkeen hän siirtyi Jyväskylän ammattikorkeakoulun verkko-oppimisen suunnittelijaksi ja alkoi piirtää muistioita työhönsä liittyvistä kokouksista. Hänen uransa livekuvittajana alkoi, kun hän haki vuonna 2011 Nordic Business Forumin vapaaehtoiseksi ja päätyi kuvittamaan muun muassa Al Goren puhetta. 
Saukko-Rauta on livekuvittanut esityksiä ja keskusteluja muun muassa Ylen ohjelmissa ja erilaisissa seminaareissa. Saukko-Raudan tunnetuimpia töitä on jääkiekon nuorten maajoukkueen Menestyksen portaat -kuva, joka on esillä Tampereella Jääkiekkomuseossa. 
Saukko-Rauta on ollut myös "Pohjalaisen" pilapiirtäjä. 
Kuvituksia.
Linda Saukko-Rauta on tehnyt kirjoihin kuvituksia ja kansikuvakuvitusta.
Tunnustuksia.
Saukko-Rauta valittiin ensimmäiseksi Valtakunnalliseksi vuoden yksinyrittäjäksi vuonna 2019.
Yksityiselämä.
Saukko-Rauta asuu Jyväskylässä aviomiehensä ja kahden lapsensa kanssa.
Wisconsinin evankelis-luterilainen synodi

Wisconsinin evankelis-luterilainen synodi (englanniksi Wisconsin Evangelical Lutheran Synod (WELS) on yhdysvaltalainen tunnustus-luterilainen kirkko. Se on teologisesti konservatiivinen ja on perustettu 1850 Wisconsinin osavaltion Milwaukeessa. Vuonna 2020 Wisconsinin synodiin kuului 1269 seurakuntaa ja 349 014 jäsentä. Se on Yhdysvaltain kolmanneksi suurin luterilainen kirkko.
Kannatusalueet.
Wisconsinin evankelis-luterilaisen synodin suhteellisesti vahvimpia kannatusalueita osavaltioittain ovat Wisconsin, Etelä-Dakota, Minnesota, Michigan ja Nebraska. Yksittäisistä kaupungeista vahvimpia ovat Watertown–Fort Atkinson, New Ulm, Manitowoc, Beaver Dam ja Fond du Lac.
Pirkan Taival

Pirkan Taival on ulkoilureitistö Tampereen pohjoispuolella Pohjois-Pirkanmaalla. Kokonaispituus on 350 kilometriä, ja sen varrella on noin kolmekymmentä laavua ja nuotiopaikkaa. Noin 150 kilometriä reitistöstä on talvella hiihtokunnossa.
Pirkan Taipaleet ovat osa Euroopan E6-kaukovaellusreittiä. Reitistö kulkee yhdentoista kunnan ja kaupungin alueella.
Karheakellukka

Karheakellukka ("Geum hispidum") on ruusukasvien (Rosaceae) heimoon ja kellukoiden ("Geum") sukuun kuuluva kasvilaji. Se on monivuotinen sekä karkeakarvainen ruohovartinen kasvi, joka muistuttaa muita keltakukkaisia kellukoita, kuten japaninkellukkaa ("Geum macrophyllum"), idänkellukkaa ("Geum aleppicum") ja kyläkellukkaa ("Geum urbanum").
Ulkonäkö.
Karheakellukka voi kasvaa noin 40 cm korkeaksi ja se on kasvutavaltaan pysty. Karheakellukan varret ovat tavallisesti ylös asti punaruskeat ja niissä on keltaisia karvoja. Lehdet ovat väriltään tummanvihreitä. Ylimmät lehdet ovat parilehdykkäisiä ja niissä on melko lyhyet, alle senttimetrin pituiset korvakkeet. Tyvilehdet ovat karvaisia ja niissä on tavallisesti kolmiliuskainen päätölehdykkä. Karheakellukan kukat ovat tummankeltaiset ja kukkien terälehdet ovat suunnilleen yhden senttimetrin pituiset. Karheakellukka kukkii heinäkuussa.
Elinympäristö.
Karheakellukka kasvaa laidunmailla, niityillä ja tienpientareilla.
Levinneisyys.
Karheakellukkaa tavataan Euroopassa vain Espanjan itäosissa sekä harvinaisena Etelä-Ruotsissa. Karheakellukkaa ei ole tavattu Suomessa.
Karheakellukka on löydetty Etelä-Ruotsista Varbergistä, Hallannin maakunnasta, mistä sen on kuvannut Elias Magnus Fries vuonna 1818.
Karheakellukan tieteellisen nimen lajinimi ("hispidum") tarkoittaa karkeakarvaista.
Portugalilainen rekisterikilpi

Portugalin rekisterikilpijärjestelmä on valtakunnallinen. Rekisterikilvissä on nykyisin ensin kaksi numeroa, sitten on kaksi kirjainta, ja sitten on kaksi kirjainta (00-AA-00). Nykyisen kaltainen järjestelmä alkoi Portugalissa vuonna 1937 formaatilla AA-00-00, vuonna 1992 alkoi formaatti 00-00-AA ja vuonna 2005 alkoi nykyinen formaatti 00-AA-00. Kun 00-AA-00-formaatti saavuttaa loppunsa eli 99-ZZ-99:n, niin sen jälkeen tulee formaatti AA-00-AA, ja sen jälkeen formaatti AA-AA-00, ja sen jälkeen formaatti 00-AA-AA. Aluksi kilvissä oli valkoiset merkit mustalla pohjalla, mutta vuonna 1992 AA-00-00-formaatin loppuessa värit käännettiin ja kilvistä tuli mustamerkkisiä valkoisella pohjalla yleiseurooppalaiseen tapaan. Samassa yhteydessä lakkautettiin myös aluetunnukset, joten järjestelmä muuttui valtakunnalliseksi.
Historia.
1901–1911.
Vuosina 1901–1911 käytettiin aluekohtaisia rekisterikilpiä. Niissä oli yleensä alueen lyhenne, esimerkiksi LISBOA 123/ L-123. 
1911–1937.
Vuosina 1911–1937 käytettiin kansallista läänikohtaista järjestelmää. Maa oli jaettu viiteen rekisteröintialueeseen. Rekisteröintialueet olivat Etelä (S), Keski (C), Pohjoinen (N), Madeira (M) ja Azorit (A). Tunnus oli muotoa A-1234-B, jossa A oli rekisteröintialueen tunnuskirjain ja B oli aakkosittain juokseva kirjain. Väliaikaiskäyttökilvissä oli muoto A-1234-WW. 
1930-luvulle tultaessa oli siirrytty joillain alueilla jo viiteen numeroon. 
1937–1992.
1. tammikuuta 1937 tuli käyttöön uusi rekisterikilpijärjestelmä. Se oli edelleen aluekohtainen, mutta muotoa AB-12-34 (AA-00-00). Kirjaimet muodostivat aluetunnuksen. Aluetunnukset AA:sta LZ:ään oli varattu Etelälle, aluetunnukset MA:sta TZ:ään Pohjoiselle ja aluetunnukset UA:sta ZZ:ään Keskialueelle.
1992–.
Maaliskuussa 1992 AA-00-00-formaatti loppui, ja värit käännettiin. Myös aluetunnukset lakkautettiin. Uusi formaatti oli valtakunnallinen 12-34-AB (00-00-AA).
Vuodesta 1998 alkaen kilpeen tuli keltainen nauha. Toukokuussa 2005 00-00-AA-formaatti loppui, ja uusi formaatti oli 12-AB-34 (00-AA-00). Tällä hetkellä ollaan 00-UA-01:n tienoilla.
Scott McTominay

Scott Francis McTominay (s. 8. joulukuuta 1996 Lancaster, Englanti) on skotlantilainen keskikentällä pelaava jalkapalloilija, joka edustaa Serie A-joukkue Napolia ja Skotlannin jalkapallomaajoukkuetta.
Seurajoukkueura.
McTominay on Manchester Unitedin kasvatti. Hän aloitti seuran junioriakatemiassa viiden vuoden ikäisenä. McTominay teki Valioliiga-debyyttinsä kaudella 2016–2017 Arsenalia vastaan 7. toukokuuta 2017, kun hänet vaihdettiin kentälle 84. minuutilla. Euroopan-debyyttinsä hän teki seuraavalla kaudella 18. lokakuuta 2017 Mestarien liigan ottelussa Benficaa vastaan tullen kentälle Henrikh Mkhitarjanin tilalle lisäajalla.
McTominay pelasi Valioliigassa kaksi ottelua kaudella 2016–2017, 13 ottelua kaudella 2017–2018, 16 ottelua kaudella 2018–2019 ja 27 ottelua kaudella 2019–2020. Ensimmäiset valioliigamaalinsa hän teki huhtikuussa 2019 Wolverhampton Wanderersia ja toukokuussa 2019 Huddersfield Townia vastaan. Kaudella 2019–2020 hän teki neljä valioliigamaalia. Kolmen kauden (2017–2020) aikana hän pelasi sekä Mestarien liigassa että Eurooppa-liigassa seitsemän ottelua ja teki jälkimmäisessä yhden maalin. 
Kesäkuussa 2020 McTominay teki vuoteen 2025 ulottuvan jatkosopimuksen Manchester Unitedin kanssa. Sopimus sisälsi myös option yhdestä lisävuodesta. 
Kaudella 2020–2021 hän pelasi Valioliigassa 32 ottelua ja teki neljä maalia. Ottelussa Leedsiä vastaan hän teki kaksi maalia. Mestarien liigassa hän pelasi viisi ottelua ja Eurooppa-liigassa kuusi, myös tappiollisen finaalin. Kaudella 2021–2022 hän pelasi Valioliigassa 30 ottelua ja teki yhden maalin. Mestarien liigassa hän pelasi viisi ottelua. Seuraavalla kaudella hän teki yhden maalin pelaamissaan 24 valioliigaottelussa. Hän pelasi neljä ottelua Unitedin voittamassa liigacupissa. Eurooppa-liigassa hän pelasi seitsemän ottelua. Kaudella 2023–2024 hän pelasi 32 valioliigaottelua ja teki seitsemän maalia. Mestarien liigan viidessä ottelussa hän teki yhden maalin. Unitedin voittamassa FA Cupissa hän teki kaksi maalia.
Elokuussa 2024 McTominay siirtyi 25,7 miljoonan siirtosummalla Serie A-joukkue Napoliin. McTominay voitti debyyttikaudellaan Napolissa Italian mestaruuden. Hän pelasi kaudella 2024–2025 Serie A:ssa 34 ottelua, joissa hän teki 12 maalia ja antoi kuusi maalisyöttöä. Hänet palkittiin toukokuussa 2025 Serie A:n kauden parhaana pelaajana.
Maajoukkueura.
McTominay syntyi Lancasterissa, Englannissa, mutta edustaa isänsä synnyinmaata Skotlantia maajoukkuetasolla. Hän pelasi Skotlannin A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran maaliskuussa 2018 ystävyysottelussa Costa Ricaa vastaan. Hän pelasi vuoden 2018 aikana viisi maaottelua, vuonna 2019 seitsemän EM-karsintaottelua ja 2020 kaksi EM-jatkokarsintapeliä. Hän pelasi täyden ajan Skotlannin kaikissa kolmessa ottelussa vuonna 2021 järjestetyissä EM-kilpailuissa. Hän pelasi vuonna 2021 myös viisi MM-karsintaottelua ja 2022 yhden MM-jatkokarsintaottelun. Vuonna 2023 hän teki EM-karsintaotteluissa kaksi maalia sekä Kyprosta että Espanjaa vastaan sekä yhden maalin molemmissa otteluissa Georgiaa ja toisessa ottelussa Kyprosta vastaan.
"Päivitetty 31. toukokuuta 2024."
Chainosauria

Chainosauria on Anomodontiaan kuuluva terapsidien kladi. Siihen kuuluvat basaalinen eli niin sanottu ”primitiivinen” suku "Patranomodon", sekä "Galeops" ja dikynodontit kuten "Eodicynodon".
Luokittelu.
Chainosaurialle läheistä sukua olevat kehityslinjat ovat nykyiseltä Venäjältä tunnettu ryhmä Venyukovioidea sekä Etelä-Afrikasta löydetty "Galechirus"-suku.
Fylogenia.
Jun Liu, Bruce Rubidge &amp; Jinling Li (2009):
Cisneros "et al.", 2011:
Zella-Mehlis

Zella-Mehlis on kaupunki Saksassa Schmalkalden-Meiningen piirikunnassa ("Landkreis") Thüringenissä. Kaupungissa oli joulukuussa 2013 noin 10 800 asukasta.
Kaupungin ohi kulkee moottoritie A 71 ja Erfurtin ja Schweinfurtin välinen rautatie.
Historia.
Zella ja Mehlis ovat aiemmin olleet itsenäisiä paikkakuntia. Mehlis muodostui Itämeren ja Välimeren välisen kauppatien varrella, joka on ollut käytössä jo esihistoriallisina aikoina. Zella on alun perin ollut piispa Blasiuksen luostarin (Reinhardsbrunn) takamaata. Zellasta tuli vuonna 1645 kauppala ("Marktflecken").
1600-luvulla kummallakin paikkakunnalla pidettiin useita noitaoikeudenkäyntejä. Mehlis sai 1894 kaupunkioikeudet, 1918 syntyi Zella-Mehlis.
Uusi päivä – 1. esityskausi (2010–2011)

Uusi päivä -draamasarjan ensimmäinen kausi esitettiin alun perin Yle TV2-kanavalla alkaen lokakuussa 2010 ja päättyen toukokuussa 2011.
Uusi päivä – 2. esityskausi (2011–2012)

Uusi päivä -draamasarjan toinen kausi esitettiin Yle TV2-kanavalla alkaen elokuussa 2011 ja päättyen toukokuussa 2012.
Uusi päivä – 3. esityskausi (2012–2013)

Uusi päivä -draamasarjan kolmas kausi esitettiin Yle TV2-kanavalla alkaen elokuussa 2012 ja päättyen toukokuussa 2013.
Uusi päivä – 4. esityskausi (2013–2014)

Uusi päivä -draamasarjan neljäs kausi esitettiin Yle TV2-kanavalla alkaen elokuussa 2013 ja päättyen toukokuussa 2014.
Uusi päivä – 5. esityskausi (2014–2015)

Uusi päivä -draamasarjan viides kausi esitettiin Yle TV2-kanavalla alkaen elokuussa 2014 ja päättyen huhtikuussa 2015.
Uusi päivä – 6. esityskausi (2015–2016)

Uusi päivä -draamasarjan kuudes kausi esitettiin Yle TV2-kanavalla alkaen syyskuussa 2015 ja päättyen toukokuussa 2016.
Uusi päivä – 7. esityskausi (2016–2017)

Uusi päivä -draamasarjan seitsemäs kausi esitettiin Yle TV2-kanavalla alkaen syyskuussa 2016 ja päättyen toukokuussa 2017.
Uusi päivä – 8. esityskausi (2017–2018)

Uusi päivä -draamasarjan kahdeksas kausi esitettiin Yle TV2-kanavalla alkaen syyskuussa 2017 ja päättyen maaliskuussa 2018.
Kuokkalankoski

Kuokkalankoski sijaitsee Lempäälässä. Se on suosittu kalastuspaikka. 
Kosken rannalla on Kuokkalan kylä. Lempäälän tärkeimmät myllyt ovat aikoinaan olleet kosken rannalla. Koskea perattiin 1700- ja 1800-luvulla, mutta sitä ennen siinä oli suuri putous.
Ennen Lempäälän kanavan rakentamista koski oli ainoa Vanajaveden ja Pyhäjärven välinen vesireitti, mutta laivaliikennettä siinä ei voinut harjoittaa, vaan kosken on noussut vain kaksi laivaa. Höyrylaiva Ilmarinen onnistui pääsemään läpi vuonna 1863, ja vuonna 1866 siitä purjehti siipirataslaiva Vanaja.
Kosken partaalla pidetään vuosittain Kuokkalankosken markkinat.
Aleksei Bereglazov

Aleksei Aleksejevitš Bereglazov (; s. 20. huhtikuuta 1994 Magnitogorsk, Venäjä) on venäläinen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa KHL-joukkue Lokomotiv Jaroslavlissa.
Ura.
Seuraura.
Bereglazov on Metallurg Magnitogorskin kasvatti. Seura varasi hänet KHL:ään 82. pelaajana kesällä . Bereglazov siirtyi kaudeksi 2011–2012 Venäjän nuorten sarja MHL:n Stalnyje Lisy Magnitogorskiin. Hän debytoi Metallurgin KHL-joukkueessa kaudella 2013–2014, jolloin Bereglazov pelasi siellä kuusi runkosarjaottelua ilman tehopisteitä. Hän sai tililleen ensimmäisen KHL-ottelunsa 16. syyskuuta 2013 Metallurg Novokuznetskia vastaan. Bereglazov jäi ottelussa kuitenkin ilman peliaikaa. Hän sai ensimmäiset jääaikansa KHL:ssä vasta viidennessä ottelussaan 23. tammikuuta 2014 vieraissa Metallurg Novokuznetskia vastaan. Bereglazov sai ottelussa peliaikaa 9.24 minuuttia. Hän keräsi myös yhden kahden minuutin jäähyn kiinnipitämisestä. Bereglazov keräsi ottelusta teholukeman –1. Bereglazov pelasi kauden aikana miesten pelejä myös kymmenen ottelun verran VHL-joukkue Južnyi Ural Orskin vahvuudessa.
Varsinaisella KHL:n tulokaskaudellaan 2014–2015 Bereglazov teki 38 runkosarja- ja kymmenessä playoff-ottelussa tehot 1+5=6. Hän teki KHL-uransa ensimmäisen ja kauden ainoaksi jääneen osumansa 26. joulukuuta 2014 Barys Astanaa vastaan. 7. syyskuuta 2014 Bereglazov valittiin liigan viikon hyökkääjäksi. Kauden 2015–2016 päätteeksi hän voitti Gagarin Cupin. Toukokuussa 2016 Bereglazov teki Metallurgin kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen. Kaudella 2016–2017 hän teki KHL:n yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 1+18=19.
Huhtikuussa 2017 Bereglazov teki kaksivuotisen tulokassopimuksen New York Rangersin kanssa. Hän aloitti kauden 2017–2018 AHL-joukkue Hartford Wolf Packin vahvuudessa, jossa Bereglazov pelasi 13 ottelua tehopistein 1+3=4, kunnes marraskuussa 2017 Rangers lainasi hänet loppukaudeksi Metallurg Magnitogorskin KHL-joukkueeseen.
Maajoukkueura.
Bereglazov pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2014, jolloin hän voitti pronssia. Bereglazov pelasi myös alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2012, jolloin hän toimi Venäjän varakapteenina ja oli joukkueen paras syöttäjä kuudella syöttöpisteellään. Bereglazov valittiin Saksaa vastaan pelatun alkulohkon ottelun päätteeksi Venäjän ottelun parhaaksi pelaajaksi.
Venäjän A-maajoukkueessa Bereglazov on pelannut 16 ottelua tehopistein 1+2=3. Hän teki A-maajoukkuedebyyttinsä Euro Hockey Tourin ensimmäisessä kaksoismaaottelussa 11. helmikuuta 2016 Třinecissä Tšekkiä vastaan. Bereglazovin ensimmäinen A-maajoukkuemaali syntyi Karjala-turnauksessa 6. marraskuuta 2016 Helsingin Hartwall Arenalla Tšekkiä vastaan. Hänet valittiin vuoden 2016 alustavaan MM-joukkueeseen, mutta Bereglazovin, Sergei Andronovin, Daniil Apalkovin ja Jegor Averinin kisapassit jätettiin kuitenkin leimaamatta, kun NHL-joukkue Washington Capitalsin Dmitri Orlov, Jevgeni Kuznetsov ja Aleksandr Ovetškin liittyivät Venäjän joukkueeseen kesken turnauksen.
Luettelo Säkylän julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä

Luettelo Säkylän julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä sisältää Säkylän kunnassa olevat pysyvät patsaat, muistomerkit ja muistolaatat. Säkylään on liitetty Köyliön kunta.
Muistomerkin Säkylään on saanut Lännen Tehtaiden ensimmäinen toimitusjohtaja Pentti Perttuli. Vierailusta Säkylään ovat saanut muistolaatan P. E. Svinhufvud, Urho Kekkonen ja piispa Henrik useita. Myös talonpoika Lallille on muistomerkkejä ja patsas. Luontokohteista muistolaatta on Kuninkaanmännylle, Kuninkaanlähteelle ja Halkivahankivelle.
Julkiset taideteokset, muistomerkit ja muistolaatat.
Huovinrinteen muistomerkit.
Huovinrinteen varuskunnan alueella on yli 15 eri joukko-osastojen muistokiveä. Muistokivet ovat Porin prikaatin esikuntarakennuksen lähipuistokossa Kunnianpolun varrella. Merkittävin taideteos lienee kuvanveistäjä Niilo Savian vuonna 1988 paljastettu "Porilaispatsas". Se on toisinto Turun Tuomaanpuistossa, entisen Turun kasarmin alueella vuonna 1966 paljastetusta "Rumpalit"-veistoksesta. Huovinrinteen "Porilaispatsaasta" on tehty toisinto Säkylän keskustan lähelle seututie 204:n kiertoliittymään vuonna 2013. Varuskunnan alueelle ei ole vapaata pääsyä.
Damn

Damn (tyyliteltynä DAMN.) on rap-artisti Kendrick Lamarin neljäs studioalbumi, joka julkaistiin 14. huhtikuuta 2017. Albumi saavutti kaksinkertaisen platinarajan heinäkuussa 2017. Kappaleille ”HUMBLE.”, ”DNA.”, ”ELEMENT.” ja ”LOVE.” on julkaistu musiikkivideot.
Lamar julkaisi 8. joulukuuta 2017 DAMN: Collector’s Edition -albumin, joka on täsmälleen sama albumi kuin "DAMN.", mutta käänteisellä kappalejärjestyksellä. 
Rockmusiikkilehti "Soundi" valitsi albumin vuoden 2017 17. parhaaksi ulkomaiseksi albumiksi. Vuonna 2018 albumi palkittiin Pulitzer-palkinnolla.
Äitini linna

Äitini linna ("Le Château de ma mère") on Yves Robertin ohjaama ranskalaiselokuva vuodelta 1990. Lämmin komedia on jatkoa elokuvalle "Isäni kunnian päivä" ja kertoo sen tavoin opettajaperheen kesänvietosta Marseillen lähistön vuorilla 1900-luvun alkuvuosina. Molemmat elokuvat perustuvat kirjailija-elokuvantekijä Marcel Pagnolin lapsuudenmuistelmiin, romaaneihin "La Gloire de mon père" (, Karisto 1964) ja "Le Château de ma mère". Tässä sarjan jälkimmäisessä osassa Provencen maaseudulla koululomiaan viettävä Marcel Pagnol on lähestymässä murrosikää ja kohtaamassa ensirakkauden mahdollisuuden.
Molemmat elokuvat on esitetty Yle TV1 -kanavalla elo- ja joulukuussa 1996. Future Film on julkaissut ne Suomessa DVD-levyillä.
Vastaanotto.
Mikael Fränti kirjoitti "Helsingin Sanomissa" elokuvan televisioesityksen alla, ettei mitään näin aurinkoista ja elämäniloista ole näkynyt pitkään aikaan elokuvassa. Hän sanoi "Äitini linnan" olevan ranskalaista laatutyötä, jossa ei ole mitään pingotettua tai tekotaiteellista:
Isäni kunnian päivä (elokuva)

Isäni kunnian päivä ("La Gloire de mon père") on Yves Robertin ohjaama ranskalaiselokuva vuodelta 1990. Sen jatko-osa on samana vuonna valmistunut "Äitini linna". Molemmat elokuvat ovat lämpimiä komedioita, jotka kertovat opettajaperheen kesänvietosta Marseillen lähistön vuorilla 1900-luvun alkuvuosina. Elokuvat perustuvat kirjailija-elokuvantekijä Marcel Pagnolin lapsuudenmuistelmiin, samannimisiin romaaneihin (ensimmäinen kirja Karisto 1964).
Molemmat elokuvat on esitetty Yle TV1 -kanavalla elo- ja joulukuussa 1996. Future Film on julkaissut ne Suomessa dvd-levyillä.
Alfredo Cappellini -luokka

Alfredo Cappellini -luokka oli Italian kuninkaallisen laivaston neljän F. Fiasellan suunnitteleman panssaroidun kahvelitakiloidun ketsin muodostama tykkiveneluokka.
Alukset.
Alukset oli suunniteltu Venetsiaan tehtävää hyökkäystä varten, mutta kaupungin siirtyminen sodan seurauksena Italian hallintaan teki aluksista tarpeettomia. Ne poistettiin melko pian palvelukseen oton jälkeen laivastosta.
Vuoden 1866 Lissan taistelun jälkeen kaksi alusta nimettiin uudelleen taistelussa surmansa saaneiden sankareiden kunniaksi. "Temeraria" nimettiin "RN Palestron" päällikön komentaja Alfredo Cappellinin mukaan ja "Impavida" "RN Re d’Italian" päällikön kapteeni Emilio Faá di Brunon mukaan.
Ferenc Kiss

Ferenc Kiss (5. tammikuuta 1942 Nick, Vas – 8. syyskuuta 2015) oli unkarilainen kreikkalais-roomalaisen tyylin painija, olympiamitalisti ja Euroopan mestari.
97 ja 100 kilogramman painoluokissa kilpaillut Kiss voitti olympiapronssia Münchenissä 1972. Hän kilpaili myös Méxicossa 1968 ja Tokiossa 1964 jossa sijoittui viidenneksi. MM-kilpailuista Kiss saavutti hopeaa vuosina 1965 ja 1970, ja lisäksi hän sijoittui neljänneksi vuosina 1966, 1967 ja 1973. EM-kilpailuista hän voitti kultaa vuosina 1967 ja 1968 sekä hopeaa vuonna 1970. Lisäksi hän oli kuudes vuonna 1966.
Kiss kuoli 73-vuotiaana 8. syyskuuta 2015.
Opel Arena

Opel Arena on Opelin vuosina 1997–2000 valmistama keskikokoinen pakettiautomalli, jonka myötä Opel teki vuosia kestäneen tauon jälkeen paluun hyötyajoneuvomarkkinoille. Arena oli ensimmäisen sukupolven Renault Traficin sisarmalli, ja Isossa-Britanniassa sitä myytiin Vauxhallin merkillä. Samana vuonna Arenan kanssa esiteltiin myös suuremman kokoluokan Opel Movano, joka puolestaan perustui Renault Masteriin. Arenan korvasi toisen sukupolven Traficin kanssa lähes identtinen Opel Vivaro.
Moottoriksi oli valittavana 1,9- (60 hv) ja 2,5-litraiset (75 hv) dieselmoottorit, joiden voimansiirtona oli viisivaihteinen manuaalivaihteisto. Arena oli tekniikaltaan monin paikoin vanhanaikainen, sillä Trafic oli tullut markkinoille vuonna 1980, eli se oli Arenan esittelyajankohtana jo 17 vuoden ikäinen.
Dynamo Riihimäki

Dynamo Riihimäki on vuonna 2011 perustettu Riihimäkeläinen käsipalloseura jonka edustusjoukkue pelasi vuoteen 2017 saakka SM-liigassa.
Edustusjoukkue.
Tie II-divisioonasta Käsipalloliigaan.
Dynamo Riihimäen historia alkoi vuodenvaihteessa 2010–2011, kun seuran perustajajäseniin kuuluvat Olli Kuparinen, Viljami Saastamoinen ja Jimi Kalliomäki päättivät perustaa käsipallojoukkueen, joka toisi yhteen ikäluokat 1987–1989. Seuran pelaajisto koostui pääasiassa pelaajista, jotka olivat joko ehtineet jo lopettaa käsipalloilun kokonaan tai pitivät välivuotta lajista. Kyseistä ikäluokkaa pidetäänkin yhtenä menestyneimmistä riihimäkeläisessä käsipallossa. 
Dynamo Riihimäki aloitti taipaleensa kaudella 2011–2012 käsipallon II-divisioonassa, menestyen siellä kohtalaisen hyvin, sijoittuen lopulta runkosarjassa kolmanneksi ja alemmassa loppusarjassa toiseksi. 
Kausi 2012–2013 päättyi juhliin, seuran noustessa II-divisioonasta I-divisioonaan. Merkityksellisen kaudesta teki se, että edustusjoukkue ei menettänyt kauden aikana pistettäkään. 
Dynamon edustusjoukkue jatkoi menestyksekästä taivaltaan myös seuraavana kautena. Seuran historian ensimmäinen I-divisioonakausi päättyi niin ikään nousujuhliin, Dynamo Riihimäki oli tehnyt vakuuttavan nousun II-divisioonasta aina käsipallon SM-liigaan kolmessa kaudessa. 
Seuran pelaajisto koostuu pääasiassa Riihimäkeläisen käsipallojuniorityön tuotoksista, seura on myös saanut jäsenikseen edustusjoukkueen lisäksi kakkosjoukkueen sekä uusimpana lisäyksenä, A-juniorijoukkueen.
Putoaminen liigasta ja tulevaisuus.
Dynamo Riihimäki pelasi SM-liigassa lopulta vuoteen 2017 asti, jolloin seura putosi liigasta. Liigasta puotoamisen jälkeen, Dynamo yhdisti toimintansa paikalliskilpailija Cocksin kanssa. Dynamon sarjapaikka I-divisioonassa siirtyi Cocksin akatemiajoukkueelle, jonka rungon muodosti edelliskauden akatemiajoukkueen junioripelaajat, sekä Dynamon edelliskauden edustusjoukkueen ja A-nuorten SM-sarjaa pelanneen A-juniorijoukkueen pelaajat. Dynamo jatkoi kilpatoimintaansa II- ja III-divisioonajoukkueiden voimin.
Äiti! Sängyssäsi on valkoinen mies!

Äiti! Sängyssäsi on valkoinen mies! ("Romuald et Juliette") on Coline Serreaun käsikirjoittama ja ohjaama ranskalainen elokuva vuodelta 1989. Kevyt komedia sukeutuu monikulttuurisen avioliiton ympärille. Elokuvan pääosia näyttelevät Daniel Auteuil ja Firmine Richard.
Juoni.
Maitoyrityksen toimitusjohtaja, huippukokki Romuald Bindet joutuu sotketuksi ruokamyrkytysskandaaliin. Ainoa, joka tuntuu voivan auttaa on yrityksen tiloja siivoava karibialaistaustainen Juliette Bonaventure, viiden lapsen äiti, jolla tuntuu olevan taito olla aina oikeassa paikassa oikeaan aikaan.
Arvioita.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Markku Salmi sanoo elokuvaa erinomaiseksi ranskalaiskomediaksi ja antaa sille neljä tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”erinomainen”.
Carmen Valdés

Carmen Laura Valdés Capote (s. 23. marraskuuta 1954) on kuubalainen entinen pikajuoksija, joka oli mukana maansa bronssia voittaneessa 4 x 100 metrin viestijoukkueessa Münchenin olympialaisissa 1972. Valdés juoksi kilpailussa toisen osuuden.
Olympiabronssin lisäksi Valdés on voittanut kaksi kultaa vuonna 1974 Dominikaanisen tasavallan Santo Domingossa käytyjen Keski-Amerikan ja Karibian kisojen 100 ja 200 metrin kisoista.
Marlene Elejarde

Marlene Elejarde Díaz (3. kesäkuuta 1951 Havanna, Kuuba – 29. huhtikuuta 1989) oli kuubalainen pikajuoksija joka oli mukana sekä maansa hopealle juosseessa 4 × 100 metrin viestijoukkueessa Méxicon olympialaisissa 1968 että neljä vuotta myöhemmin Münchenissä pronssille juosseessa kvartetissa. Méxicon olympialaisten viestihopea oli kaikkien aikojen ensimmäinen mitalisuoritus kuubalaisilta naisurheilijoilta.
Marlene Elejarde kuoli liikenneonnettomuudessa vuonna 1989.
Järilänvuori

Järilänvuori (myös Järilänharju) on pääosin Kokemäellä sijaitseva noin neljän kilometrin pituinen kapea harjujakso, joka on osa Pusulasta Oripään, Säkylän ja Köyliön kautta Poriin kulkevaa Lounais-Suomen pisintä harjumuodostumaa. Luoteessa Järilänharjuun liittyy Harjavallan Hiittenharju ja kaakossa se puolestaan jatkuu Koomankankaana kohti Köyliötä. Järilänvuori ei kuitenkaan varsinaisesti muistuta harjua, vaan on lähinnä suhteellisen tasaista hiekkakangasta, joka kohoaa korkeimmillaan noin 30 metriä ympäröivää maastoa korkeammalle. Alueen korkein osa on säästynyt soranotolta ja se on vuodesta 1984 lähtien kuulunut valtakunnalliseen harjujensuojeluohjelmaan.
Järilänvuoren halki kulkevat Kokemäenjoen suun ja Turun seudun yhdistänyt historiallinen Huovintie sekä Järilän ja Kiukaisten välinen yhdystie 2194. Alueella sijaitsevat muun muassa kartingrata sekä Kokemäen kaupungin ylläpitämä valaistu kuntopolku/hiihtolatu. Järilänvuori on myös merkittävä pohjavesialue, jolla toimivat Harjavallan kaupungin ja Nakkilan kunnan omistamat vedenottamot.
Matinharju

Matinharju (aik. Viasvuori) on Harjavallan Hiittenharjulla sijaitseva muinaisjäännös, joka käsittää neljä Skandinavian pronssikauden hautaröykkiötä. Ne ovat aivan Hiittenharjun harjumuodostuman itäpään koillisrinteessä valtatie 2:n tuntumassa. Matinharjun röykkiöitä on pidetty ulkonäöltään poikkeuksellisen komeina ja 1800-luvulla niitä kutsuttiin "Pohjolan pyramideiksi".
Kuvaus.
Varsinaisia hautaröykkiöitä on nykyään jäljellä kolme ja lisäksi paikalla on nähtävissä yksi röykkiön pohjakiveys. Röykkiöt ovat halkaisijaltaan 15–18 metriä, mutta pohjakiveys on niitä pienempi, sen halkaisija on ainoastaan 5–6 metriä. Korkein röykkiöistä on nykyään noin 2,3 metrin korkuinen. Ne ovat aikaisemmin olleet ilmeisesti paljon korkeampia, mutta röykkiöt ovat aikojen kuluessa vaurioituneet pahoin. Niiden alapuolella on näkyvissä kaksi päällekkäistä Litorinameren rantavallia. Röykkiöt on aikoinaan rakennettu paikkaan, josta ne näkyivät muinaiselle merenlahdelle.
Alun perin hautaröykkiöitä oli ilmeisesti kahdeksan, joista kuusi on rakennettu suoraan linjaan. Kustaa Killisen tutustuessa niihin 1870-luvulla, oli yksi kuitenkin juuri hävitetty kivisillan rakennusaineiksi. Myös muut röykkiöt olivat tuolloin jo vaurioituneita, niistä oli otettu kiviä muun muassa navettoja ja muita maatalousrakennuksia varten. Röykkiöiden kiviä käytettiin vielä 1940-luvulla jatkosodan aikana lähelle rakennetun armeijan varikon tarpeisiin.
Matinharju historiantutkimuksessa.
Aikaisemmin Viasvuoreksi kutsutun alueen röykkiöt mainitsi ensimmäisen kerran jo vuonna 1737 Satakuntaan tutkimusmatkan tehnyt ruotsalainen vuoritieteilijä Daniel Tilas, joka kutsui niitä kolme vuotta myöhemmin julkaistussa raportissaan "lapinhaudoiksi". Vuonna 1792 hautaröykkiöistä kerrotaan Turun Akatemian professorin P. A. Gaddin laatimassa Porin läänin mineraalihistoriassa. Hänen "lapinraunioiksi" nimeämänsä röykkiöt sijaitsivat tuolloin Kokemäenkartanosta Euraan johtaneen maantien molemmin puolin. Paikalliset asukkaat selittivät ne pakanuuden ajan ruhtinaiden ja päälliköiden haudoiksi. Ensimmäinen tunnettu kuva Matinharjun röykkiöistä on vuonna 1877 julkaistussa Kustaa Killisen kertomuksessa. Sama kuva sisältyy myös J. R. Aspelinin teokseen "Muinaisjäännöksiä Suomen suvun asumusaloilta" (1880).
Århus by Night

Århus by Night on Nils Malmrosin ohjaama tanskalainen elokuva vuodelta 1989. Se kertoo kuvausryhmästä, joka kuvaa nuoren ohjaajan nuoruusmuistoihin perustuvaa elokuvaa, tämän ensimmäistä, ohjaajan kotikaupungissa Tanskan Århusissa.
Tämä ”metaelokuva” (elokuva elokuvasta) on ohjaajan mukaan paitsi omakohtainen, myös kunnianosoitus François Truffaut’n elokuvalle "Amerikkalainen yö".
Elokuvan toi Suomen teattereihin Walhalla ry ja sen ensi-ilta oli Helsingin Yrjönkadun Nordia-teatterissa 28. syyskuuta 1990.
Åken maailma

Åken maailma ("Åke och hans värld") on ruotsalaisen, näyttelijänä paremmin tunnetun Allan Edwallin ohjaama elokuva vuodelta 1984. Kuusivuotiaan pojan elämää ruotsalaisessa lääkäriperheessä 1920-luvulla kuvaava elokuva perustuu Bertil Malmbergin omaelämäkerralliseen romaaniin "Pojan maailma" vuodelta 1924. Ohjaaja Edwall esittää rehtori Godemania.
Rooleissa.
Elokuvan toi Suomeen Walhalla ry, ja sen ensi-ilta oli 20. joulukuuta 1985 Helsingin Yrjönkadun Nordia-teatterissa. Elokuva on julkaistu Suomessa myös VHS-videona ja esitetty Yleisradion tv-kanavilla 1988, 1994 ja 1996. "Video-oppaassa" vuodelta 1994 Bello Romano piti elokuvaa hieman kuivakkana ja antoi sille kolme tähteä viidestä, mikä teoksen mukaan vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
Zappa (elokuva)

Zappa on Bille Augustin ohjaama tanskalainen nuortenelokuva vuodelta 1983. Bjarne Reuterin samannimiseen romaaniin perustuvassa draamassa noin 13-vuotiaat herkkä Bjørn ja työväenluokkaan kuuluva iloinen Mulle joutuvat rikkaan perheen sadistisen Steenin jengiin.
Elokuvan nimi tulee Steenin akvaariokalasta nimeltä Zappa. Viiltävän julma nuorisoelokuva oli Bille Augustin läpimurtoelokuva. Hän ohjasi elokuvalle jatko-osan vuonna 1984 nimellä "Usko, toivo ja rakkaus". Sekin perustuu Bjarne Reuterin nuortenromaaniin nimeltä "Når snerlen blomstrer".
Vastaanotto.
"Projektio"-elokuvakerholehdessä 1/1984 Hans Sundström kiitti Augustin hienoa otetta nuoriin amatöörinäyttelijöihinsä. Hänestä elokuva saattaa pelottaa pessimismillään, mutta sen loppuratkaisu jättää kuitenkin kaikki mahdollisuudet avoimiksi. Sundström kuvasi "Zappaa" yhdistelmäksi Truffaut’n "400 kepposta" ja Buñuelin "Los Olvidadosia". Myös "Helsingin Sanomien" Mikael Fränti arvosti elokuvan avointa loppua, koska se pakottaa katsojaa miettimään asioita syvempään kuin valmis ratkaisu.
"Zappa" sai Suomen teatterikierroksellaan vain 415 katsojaa, millä se sijoittuu vuonna 1983 Suomen-ensi-iltansa saaneen 238 elokuvan joukossa sijalle 213.
Pelle Valloittaja

Pelle Valloittaja () on Bille Augustin ohjaama tanskalais-ruotsalainen draamaelokuva vuodelta 1987. Augustin kansainvälinen läpimurtotyö kertoo köyhästä ruotsalaisesta maatyöläisestä (Max von Sydow) ja tämän nuoresta pojasta 1800-luvun Tanskassa. Elokuva perustuu Martin Andersen Nexøn samannimiseen omaelämäkerralliseen romaaniin. Käsikirjoituksen teossa Augustia auttoivat kirjailijat Per Olov Enquist ja Bjarne Reuter.
Juoni.
Perheen äidin kuoltua köyhä ruotsalaisisä Lasse ja noin kymmenvuotias poika Pelle joutuvat lähtemään työnhakuun Tanskaan. Sikäläisen maanomistajan tilalla vallitsee tarkka järjestys ja luokkajako. Pelle unelmoi renkiystävänsä kanssa lähdöstä Amerikkaan, kun taas Lasse-isä tuntee voimiensa hupenevan ja muistinsa pätkivän.
Vastaanotto.
Elokuva sai vuonna 1988 parhaan vieraskielisen elokuvan Oscarin ja Golden Globen. Von Sydow oli lisäksi Oscar-ehdokkaana parhaasta miespääosasta. Bille August palkittiin elokuvasta Kultaisella palmulla Cannesissa. "Pelle Valloittaja" oli muutenkin yksi elokuvavuoden 1987 palkituimpia teoksia maailmassa.
Suomessa "Pelle Valloittaja" tuotiin valkokankaille vasta 1989. Se julkaistiin myös VHS-videokasettina ja esitettiin televisiossa Yle TV1 -kanavalla 1993.
Vuonna 2006 "Pelle Valloittaja" oli yksi 12 elokuvasta, jotka valittiin mukaan Tanskan kulttuurikaanoniin. "The New York Timesin" kriitikot valitsivat elokuvan vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
PROUT

Edistyksellisen hyödyntämisen teoria eli PROUT ("Progressive Utilization Theory") on kokoelma sosioekonomisia ja poliittisia ideoita, joita on ehdottanut intialainen filosofi, kirjailija, joogi ja hengellinen opettaja Prabhat Ranjan Sarkar. 
PROUT painottaa ekologisia ja henkisiä arvoja, kestävää kehitystä sekä omavaraisille paikallistalouksille perustuvaa yhteiskuntamallia. Se edistää osuuskuntapohjaista yritystoimintaa ja maapallon vaurauden järkiperäistä jakamista. PROUTin filosofia uskoo, että planeettamme kehitys voidaan suunnata kohden tervettä, ihmistä ja luontoa tukevaa tulevaisuutta. 
Kritiikki.
Professori Narasingha P. Sil kirjoittaa artikkelissaan Sarkarin ajatuksista yhteiskunnan kiertokulusta, joka on PROUT:in taustalla. Hän näkee sillä olevan vain "vähän omaleimaisuutta ja historiallista pätevyyttä" ja sen olevan peräisin "heikoin muutoksin" perinteisestä hindujen kastilaitoksesta. Kirjailija Ravi Batra käytti PROUT:in ajatuksia kirjoissaan kuten menestyskirjassaan "The Great Depression of 1990". Ekonomisti Paul Erdman arvioi kirjaa Los Angeles Times –lehden kirja–arvostelussa "oudoksi sekoitukseksi voodoon historiallisia teorioita ja järkeviä talousanalyysejä".
Peter James

Peter James (s. 22. elokuuta 1948 Brighton) on englantilainen rikoskirjailija. Hänen tunnetuimmat teoksensa käsittelevät brightonilaista rikosylikomisario Roy Gracea. Tämän sarjan teoksia on myyty yli 19 miljoonaa kappaletta ja käännetty 38 kielelle. Hänen teoksilleen on myönnetty useita palkintoja, muun muassa Best Crime Writer of the year, Prix Polar International, Prix Cœur Noir, Sounds of Crime Award for best novel, Sainsbury Popular Fiction book of the Year sekä People's Bestseller Dagger for Crime Novel of the Year.
Immortalized

Immortalized on Disturbedin kuudes studioalbumi, joka julkaistiin 21. elokuuta 2015. Se on myös ensimmäinen albumi vuonna 2010 julkaistun "Asylumin" jälkeen, mikä on yhtyeen pisin tauko kahden albumin välillä.
Yhtye aloitti materiaalin kirjoittamisen tammikuussa 2014, ja tulevasta albumista tiedotettiin 23. kesäkuuta 2015. Samana päivänä julkaistiin albumin ensimmäinen single "The Vengeful One", josta julkaistiin myös musiikkivideo 24. heinäkuuta. Singlet "Fire It Up" julkaistiin 31. heinäkuuta ja "What Are You Waiting For" 7. elokuuta. Yhtye konsertoi albumin julkaisupäivänä Chicagon House of Bluesissa. Yhtye tiedotti myös maailmankiertueesta, joka alkaa vuonna 2016.
Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 7.
Helen Glover

Helen Rachel Mary Glover, MBE (s. 17. kesäkuuta 1986 Truro) on brittiläinen soudun olympiavoittaja, maailmanmestari ja Euroopan-mestari. 178 senttimetriä pitkä ja 70 kilogrammaa painava Glover edustaa Minerva Bath Rowing Clubia.
Glover saavutti parinsa Heather Stanningin kanssa kultaa kaksikosta vuoden 2012 kesäolympialaisista Lontoosta ja 2016 Rio de Janeirosta. Glover ja Stanning ovat saavuttaneet olympiakullan lisäksi kolme MM-kultaa, kaksi MM-hopeaa ja kaksi EM-kultaa. Lisäksi Gloverilla on myös kaksi EM-kultaa Polly Swannin kanssa. Nelosessa hän on saavuttanut EM-kultaa ja -hopeaa sekä MM-pronssia. Uutenavuotena 2013 Glover nimettiin brittiläisen imperiumin ritarikunnan jäseneksi (MBE). 
Glover ei ollut soutanut ennen vuotta 2007, jolloin hän ilmoittautui UK Sportin järjestämään kykyjenetsintäohjelmaan.
Lizzy Yarnold

Elizabeth Anne ”Lizzy” Yarnold, MBE (s. 31. lokakuuta 1988 Sevenoaks) on brittiläinen skeletonin kaksinkertainen olympiavoittaja sekä maailman- ja Euroopan-mestari. Yarnold on 172 senttimetriä pitkä ja painaa 78 kilogrammaa. Hänen valmentajanaan toimii Eric Bernotas.
Yarnold saavutti olympiakultaa vuosina 2014 ja 2018. MM-kilpailuista hänellä on yksi kulta vuodelta 2015 ja yksi pronssi vuodelta 2012. Vuonna 2015 Yarnold saavutti kultaa myös EM-kilpailuista. Kaudella 2013-2014 hän voitti maailmancupin kokonaiskilpailun oltuaan vain kerran palkintokorokkeen ulkopuolella.
Yarnold nimettiin vuonna 2014 brittiläisen imperiumin ritarikunnan jäseneksi (MBE). Hän kilpaili aiemmin seitsenottelussa, mutta sai lajikseen kelkkailun UK Sportin kykyjenetsintäohjelman myötä.
Guillermo Hernangómez

Guillermo Gustavo ”Willy” Hernangómez Geuer (s. 27. toukokuuta 1994 Madrid) on espanjalainen koripalloilija, joka edustaa NBA:ssa pelaavaa Charlotte Hornetsia ja Espanjan koripallomaajoukkuetta. Pelipaikaltaan 210-senttinen ja 110-kiloinen Hernangómez on sentteri.
Ura.
Seurajoukkueura.
Hernangómez pelasi kaudella 2012–2013 kuusi ottelua Real Madridin paidassa Liga ACB:ssa. Kaudet 2013–2014 ja 2014–2015 hän oli lainassa saman sarjan CB Sevillassa, jossa hän pelasi yhteensä 68 liigaottelua ja 16 Eurocup-ottelua. Heinäkuussa 2015 hän palasi takaisin Real Madridiin.
Philadelphia 76ers varasi Hernangómezin numerolla 35 mutta myi samana iltana hänen oikeutensa New York Knicksille.
Kesällä 2016 Hernangómez siirtyi Knicksiin tiettävästi monivuotisella sopimuksella. Helmikuussa 2018 hän siirtyi Charlotte Hornetsiin.
Maajoukkueura.
Alle 18-vuotiaiden EM-kultaa ja alle 20-vuotiaiden EM-hopeaa juniorimaajoukkueiden kanssa saavuttanut Hernangómez debytoi Espanjan koripallomaajoukkueessa vuonna 2015 ja kuului Espanjan joukkueeseen saman vuoden EM-kilpailuissa, joissa maa voitti kultaa. Rio de Janeiron kesäolympialaisissa 2016 Espanja voitti pronssia ja Kiinan MM-kilpailuissa 2019 kultaa.
Saavutukset.
Maajoukkuetasolla.
Espanja
Eliittikisat 2013

Eliittikisat järjestettiin vuonna 2013 viidellä paikkakunnalla: Joensuussa, Lahdessa, Lapinlahdella, Kuortaneella ja Tampereella.
Osakilpailut.
Joensuu.
Joensuun eliittikisat järjestettiin 9. kesäkuuta 2013.
Miehet
Naiset
Lahti.
Lahden eliittikisat järjestettiin 17. heinäkuuta 2013.
Miehet
Naiset
Lapinlahti.
Lapinlahden eliittikisat järjestettiin 21. heinäkuuta 2013.
Miehet
Naiset
Kuortane.
Kuortaneen eliittikisat järjestettiin 3. elokuuta 2013.
Miehet
Naiset
Tampere.
Tampereen eliittikisat järjestetään 25. elokuuta 2013.
Miehet
Naiset
51 Eridani

51 Eridani on Virran tähdistössä oleva himmeä tähti. Etäisyys noin 96 valovuotta, spektrityyppi F0V. Tähdeltä on löydetty Jupiteria muistuttava eksoplaneetta 51 Eridani b.
Pintaa syvemmältä

Pintaa syvemmältä on Jussi Alangon ja Jukka Mäkisen käsikirjoittama suomalainen kuusiosainen draamasarja, joka esitettiin syksyllä 2015 Yle TV1 -kanavalla. 
Sarjaa kuvattiin Pälkäneellä ja tapahtumat sijoittuvat kuvitteelliseen Kessinkosken kylään.
Juoni.
Sarja kertoo toimittaja Teija ”Tellu” Hongistosta (Eriikka Väliahde), joka avioeron jälkeen jättää työpaikkansa kaupungissa ja muuttaa maalle vanhalle kotipaikkakunnalleen. Tellu huomaa mökkijärvensä huonon tilan ja ryhtyy toimiin turvetuotannon pilaaman järven puolesta. Samalla hän pyrkii kirjoittamaan esikoiskirjaansa ja huolehtimaan dementoituvasta äidistään.
Vastaanotto.
Tammikuussa 2014 Perussuomalaisten kansanedustaja ja silloinen hallintovaliokunnan puheenjohtaja Pirkko Mattila kritisoi blogissaan sarjaa turvetuotannon vastaisena ja kummeksui julkisin varoin tuetun Ylen roolia yhteiskunnallisessa keskustelussa.
Myös perussuomalaisten toinen kansanedustaja Kaj Turunen arvosteli sarjaa ja kyseenalaisti Ylen roolin. Hänen mukaansa sarja on Ylen ”propagandaa”, jolla muokataan kansalaisten mielipiteitä. Turunen kritisoi erityisesti sarjan tuottajan Anna-Maija Halosen blogikirjoitusta. Halosen mukaan sarja ”ravistelee kansalaisia ottamaan kantaa puhtaan luonnon puolesta lain sallimin keinoin”.
Sarjan toinen käsikirjoittaja, Jussi Alanko, on itse vastustanut Vapon turvetuotantoa mökkijärvellään Keuruun Martinjärvellä.
Timanttiliiga 2015

Vuoden 2015 Timanttiliiga oli neljäntoista yleisurheilukilpailun sarja. Se alkoi 15. toukokuuta Dohasta, Qatarista ja päättyi 11. syyskuuta Brysseliin, Belgiaan.
Kilpailujärjestelmä.
Yhdessä lajissa kilpailtiin seitsemän kertaa vuoden aikana. Osakilpailun kolme parasta palkittiin pisteillä niin, että lajin osakilpailun voittaja sai neljä pistettä, toiseksi tullut kaksi pistettä ja kolmanneksi sijoittunut yhden pisteen. Kauden lopuksi järjestettiin lajien syklin vuoksi kaksi eri finaalia, jotka käytiin Zürichissä ja Brysselissä. Finaaleista saatavat sijoituspisteet tuplattiin, eli jaossa oli 8–4–2 pistettä.
Usko, toivo ja rakkaus

Usko, toivo ja rakkaus ("Tro, håb og kærlighed") on Bille Augustin ohjaama tanskalainen draamaelokuva vuodelta 1984. Se on jatko-osa nuortenelokuvalle "Zappa", ja perustuu sen tavoin Bjarne Reuterin romaaniin. Elokuvassa on samoja henkilöhahmoja ja samoja näyttelijöitä "Zappaa" hieman varttuneempina.
Juoni.
On vuosi 1963, The Beatles soi ja lukiolaiset opettelevat elämää. "Zappan" päähenkilö Bjørn on nyt noin 16-vuotias, seurustelee yläluokkaisen tytön kanssa ja saattaa tämän raskaaksi. Rinnakkaisjuonena elokuva käsittelee samanikäisen Erikin ongelmia psyykkisesti sairaan äidin ja ankaran isän välissä. 
Vastaanotto.
Neljänsillätoista Moskovan elokuvafestivaaleilla Erikiä näyttelevä Lars Simonsen palkittiin parhaana näyttelijänä.
Suomessa "Usko, toivo ja rakkaus" sai teatteriensi-iltansa vasta toukokuussa 1987. Elokuva on esitetty Yleisradion tv-kanavilla 1990, 1997 ja 2002. Se julkaistiin myös VHS-videotallenteena.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Bello Romano pitää elokuvaa humoristisena draamana, jossa August käsittelee 1960-lukua tuoreesti ja mukaansa tempaavasti. Hän antaa elokuvalle kolme tähteä viidestä, mikä teoksen mukaan vastaa sanallista arviota ”hyvä”. Yhdysvaltalaisen "VideoHound’s Golden Movie Retriever" -hakuteoksen mukaan elokuva ylittää kirkkaasti tavanomaiset teinit-ja-seksi-elokuvat ja ansaitsee kolme tähteä neljästä.