tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Fonin kieli

Fonin eli fongin kieli (omakielinen nimi: "fɔngbè") on nigeriläis-kongolaiseen kieliryhmään kuuluva kieli, jota puhutaan pääasiassa Beninissä. Sitä kutsutaan myös nimillä dahomeen, djedji, fo, fogbe, fongbe ja fonnu.
Fonilla on kansalliskielen asema Beninissä yhdessä yomin ja yoruban kanssa. Maan virallinen kieli on kuitenkin ranska.
Kieltä kirjoitetaan latinalaisin aakkosin. Raamattu käännettiin kokonaisuudessaan foniksi vuonna 2011.
Basilio Segurola tutki kieltä 1950-luvulla ja hänen kirjoittamansa "Fon-Ranska sanakirja" julkaistiin vuonna 1963 ja huomattavasti uusittuna painoksena yhdessä Isä Jean Rassinouxin kanssa vuonna 2000. Kielitieteilijät alkoivat tutkia fonia osana gbe-kieliryhmää 1900-luvun lopulla.
Fonologia.
Konsonantit.
Lähde:
Vokaalit.
Lähde:
Burkhard Cordes

Burkhard Cordes (s. 15. toukokuuta 1939 Darmstadt, Saksa) on brasilialainen entinen kilpapurjehtija ja olympiamitalisti. Hän kilpaili Flying Dutchman -luokassa yhdessä Reinaldo Conradin kanssa ja voitti pronssia Méxicon olympialaisissa 1968. Cordes voitti Conradin kanssa myös kaksi mitalia Pan-Amerikan kisoista, kultaa vuonna 1975 ja hopeaa vuonna 1967.
Burkhardin isä Otto oli Saksaa edustanut vesipalloilija.
Otto Cordes

Otto Cordes (31. elokuuta 1905 Magdeburg – 24. joulukuuta 1970 São Paulo, Brasilia) oli saksalainen vesipalloilija ja olympiavoittaja. Hän edusti seuratasolla SC Hellas Magdeburgia. Cordes oli mukana olympialaisissa vuosina 1928 ja 1932. Hän pelasi vuoden 1928 turnauksessa kolme ottelua ja teki yhden maalin ja vuoden 1932 olympialaisissa neljä ottelu tehden yhden maalin.
Oton poika Burkhard oli Brasiliaa edustanut kilpapurjehtija.
Drosera regia

Drosera regia on kihokkeihin kuuluva lihansyöjäkasvi. Kasvi on endeeminen ja esiintyy vain yhdessä laaksossa Etelä-Afrikassa. Kasvin lehdet voivat kasvaa jopa 70 cm pituisiksi. Kasvilla on useita epätavallisia piirteitä, joita ei esiinny muilla kihokeilla. Kasvilla on muun muassa puumainen maavarsi. Kuningaskihokin on päätelty säilyttäneen joitakin kihokkien suvun vanhimmista piirteistä.
Kasvi käyttää lonkeromaisia lehtiä suurien hyönteisten kuten kovakuoriaisten ja perhosten pyydystämiseen. Lehtien yläpinnat ovat tahmeat ja hyönteiset jäävät kiinni lehtiin.
Kasvi on melko suuri ruoho, jolla on vaakasuuntaiset maajuuret ja pitkät, mutta kapeat noin 2 senttimetrin levyiset lehdet. Lehtien pinnassa on lyhyen varren päässä olevia tahmeita lonkeroita. Lehdet voivat kiertyä saaliin ympärille. Kuningaskihokin kasvukausi alkaa lokakuussa ja jatkuu huhtikuulle ja kasvi on yleensä lepotilassa huhtikuusta kesäkuun puoliväliin.
Kasvi kukkii tammi-helmikuussa. Kukat voivat olla jopa 40 cm mittaisen varren päässä. Yhdessä varressa on 5–20 vaaleanpunaista kukkaa. Kukilla on 2–3 cm pituiset terälehdet.
Kasvia esiintyy vain Etelä-Afrikassa noin 500–900 metrin korkeudessa. Wellingtonin kaupungin lähellä sijaitsevassa laaksossa.
Euclid

Euclid on Euroopan avaruusjärjestön (ESA) suunnittelema laajakulmainen avaruusteleskooppi. Projektin käynnistämispäätös tehtiin kesäkuussa 2012. Euclid tutkii avaruuden pimeää energiaa, pimeää ainetta, galaksien muotoa ja maailmankaikkeuden laajenemishistoriaa. Avaruusaluksen laukaisu avaruuteen on suunniteltu tapahtuvaksi heinäkuussa 2023. Avaruusalus kiertää aikanaan Aurinkoa Lagrangen L2-pisteessä. Kokonaisuudessaan avaruuslento kestää kuusi vuotta, josta siirtolento L2-pisteeseen kestää useita viikkoja. Kyseessä on ESAn Cosmic Vision-ohjelman keskikokoinen avaruuslento, joka maksaa noin miljardi euroa.
Tutkimushankkeessa pyritään selvittämään, onko pimeää energiaa olemassa vai onko Albert Einsteinin yleinen suhteellisuusteoria virheellinen koskien painovoiman vaikutusta pisimmillä etäisyysskaaloilla.
Alus tekee mittauksia 550–920 nanometrin ja 0,8–1,7 mikrometrin aallonpituuksilla. Se kerää säteilyn Korschin teleskoopilla, jonka halkaisija on 1,2 metriä. Mittauselementteinä ovat CCD-kamera, lähi-infrapuna-alueen fotometri ja spektrometri.
Euclid valokuvaa yli kolmasosan taivaasta välttäen Linnunradan ja Eläinradan tasoa. Tämän mahdollistaa käytettävä laajakulmainen kaukoputki. Tutkittavana on 1,5 miljardia galaksia, ja taivaan neliöasteen valokuvaamiseen käytetään tunti. Tänä aikana otetaan neljä kuvaa. Punasiirtymä mitataan 80 miljoonasta galaksista. Tutkimustuloksia aiotaan julkaista vuodesta 2025 lähtien. 
Yhdysvaltalainen NASA sai kesällä 2010 Yhdysvaltain tiedeneuvostolta suosituksen hakea NASAlle suurta roolia ESAn hankkeessa, vaikka NASA itse kaavailee toteuttavansa 2020-luvun loppuun mennessä WFIRST-avaruusteleskoopin
Suomessa Euclid-hankkeen yhteyshenkilö on kosmologian professori Hannu Kurki-Suonio Helsingin yliopistosta. Hanke on nimetty geometrian isän Eukleideen mukaan.
Euclid laukaistiin onnistuneesti SpaceX:n Falcon 9 -raketilla Cape Canaveralista 1. heinäkuuta 2023 kello 15:12 (UTC). Alukselta kuluu noin kuukausi matkaan L2-pisteeseen, jonka jälkeen seuraa kahden kuukauden jakso mittalaitteiden testaamiseen ja kalibrointiin. Laukaisurakettia vaihdettiin, koska kehityksen alla oleva Ariane 6 ei ole vielä valmis ja tehtävä olisi muutoin joutunut odottamaan ainakin vuoteen 2025 saakka.
Euclid lähettää päivässä noin 100 gigatavua pakattua tietoa ja yli 100 petatavua elinkaarensa aikana automatisoidun käsittelyn jälkeen. Euclidin teleskooppi on pienempi kuin Hubble- tai James Webb -teleskoopeissa, mutta se voi tehdä havaintoja laajemmalla alueella. Euclidin tehtävän suunnitellaan kestävän kuusi vuotta, jolloin se kattaa 36 prosenttia taivaasta. Hubble-teleskoopilta samaan kuluisi aikaa satoja vuosia.
Skitalets

Skitalets (, suomeksi ”maankiertäjä, kulkuri”, oikea nimi "Stepan Gavrilovitš Petrov", Степа́н Гаври́лович Петро́в; 9. marraskuuta 1869 nykyisen Samaran alueen Privolžjen piirin Obšarovkan kylä – 25. kesäkuuta 1941 Moskova) oli venäläinen ja neuvostoliittolainen kirjailija.
Tuleva kirjailija syntyi talonpoikaisperheeseen. Vuosina 1885–1887 hän opiskeli Samaran opettajaseminaarissa, josta hänet erotettiin poliittisesti epäluotettavana. Vuosina 1893–1897 hän kierteli Venäjän eteläosia kokeillen erilaisia ammatteja. Palattuaan Samaraan hän työskenteli "Samarskaja gazeta" -lehdessä.
Maksim Gorki vaikutti ratkaisevasti Skitaletsin kirjailijanuran muotoutumiseen. Gorkin myötavaikutuksella ilmestynyt pienoisromaani "Oktava" (1900) teki hänet tunnetuksi. Gorkin perustama "Znanije"-kustantamo julkaisi Skitaletsin ensimmäisen kertomuskokoelman vuonna 1902. Kirjailijan varhaisvaiheen realististen teosten sankareita ovat yhteiskunnan ulkopuolelle jääneet poikkeusyksilöt ja kapinalliset, joiden elämä päättyy usein traagisesti.
1900-luvun alussa Skitalets osallistui aktiivisesti poliittiseen toimintaan ja oli vuonna 1901 kolmen kuukauden ajan vankilassa. Vuoden 1905 vallankumoustapahtumien jälkeen hän julkaisi pienoisromaanin "Etapy" (”Etappeja”, 1908), jossa aikaisemman kapinahengen oli korvannut traaginen fatalismi. Samaan aikaan kirjailija etääntyi Maksim Gorkista ja bolševikeista. Vuonna 1921 hän muutti Harbiniin. 
Vuonna 1934 Skitalets palasi Moskovaan. Elämänsä loppuvaiheessa hän keskittyi omaelämäkerrallisten ja muistelmateosten kirjoittamiseen.
Mongolien hyökkäykset Kovaresmiaan

Mongolit miehittivät Kovaresmiaa vuodesta 1219 vuoteen 1221. Aika merkitsi mongolien vallan laajentumista islaminuskoisille alueille.
Mongolien alkuperäisenä tavoitteena ei ollut vallata Kovaresmiaa. Tšingis-kaani lähetti Kovaresmian hallitsijialle Muhammad II:lle tervehdyksen, jossa hän kohteli tätä vertaisenaan. Mongolien tavoitteena ollut vaeltajakansojen yhdistäminen oli tapahtunut suurelta osin väkivallattomasti ja lähes ilman aineellisia tappioita.
Kovaresmian valtaaminen ja lähes täydellinen tuhoaminen toivat mongoleille maineen verenhimoisina valloittajina. Lyhyen sodan aikana Tšingis-kaani käytti sodan välineinä armotonta taktiikkaa, epäsuoria hyökkäyksiä ja äärimmäistä kauhua.
Konfliktin tausta.
Karakitain valtakunnan kukistamisen jälkeen Mongolivaltakunnan rajat saavuttivat Kovaresmian valtakunnan. Alueen hallitsijana toiminut šaahi Ala ad-Din Muhammad oli vastikään saanut osan alueesta valtaansa. Hänellä oli myös kiistaa Bagdadin kalifin kanssa sillä šaahi kieltäytyi osoittamasta kunniaa kalifille islamin johtajana ja vaati tunnustusta oman valtakuntansa Sulttaanina. Tämä aiheutti levottomuuksia Kovaresmian valtakunnan etelärajalla. Samaan aikaan mongolit saavuttivat alueen. Tšingis-kaani näki Kovaresmian kiinnostavana kauppakumppanina ja jopa mahdollisena liittolaisena.
Šaahi suhtautui kuitenkin epäilevästi mongoleihin, ja šaahin Pekingissä sijainneen lähettilään viestit liioittelivat mongolien kaupunkia vallatessaan tekemiä julmuuksia. Joitakin vuosia aiemmin Bagdadin kalifi Al-Nasir oli yrittänyt saada aikaan sotaa Kovaresmian ja Mongolian välille.
Tšingis-kaani lähetti 500-miehisen karavaanin muodostamaan viralliset kauppasuhteet Mongolian ja Kovaresmian välille. Otrar kaupungin kuvernööri kuitenkin pidätti saapuneen karavaanin jäsenet väittäen, että karavaani oli salaliitto Kovaresmiaa vastaan. On kuitenkin epätodennäköistä, että karavaanissa oli mukana vakoilijoita.
Tšingis-kaani lähetti toisen ryhmän, joka koostui kolmesta suurlähettiläästä (yksi muslimi ja kaksi mongolia) tapaamaan šaahia ja vaatimaan karavaanin vapauttamista sekä Otrarin kaupungin kuvernöörin rankaisemista. Šaahi pakotti molemmat mongolit ajamaan partansa ja mestasi ryhmän muslimijäsenen ennen kuin lähetti nämä takaisin. Šaahi määräsi karavaanin jäsenet tapettavaksi. Tämän jälkeen
Tšingis-kaani hyökkäsi Kovaresmian valtakuntaa vastaan.
Metsäsittiäinen

Metsäsittiäinen ("Geotrupes stercorosus" tai "Anoplotrupes stercorosus") on lehtisarvisten heimoon ("Scarabaeidae") ja sittiäisiin kuuluva kovakuoriaislaji.
Metsäsittiäinen on 16 millimetrin pituinen. Se on siniseen vivahtava kiiltävän musta. Se muistuttaa isosittiäistä ("Geotrupes stercorarius").
Metsäsittiäinen esiintyy koko Suomessa.
Metsäsittiäiselle kelpaa ravinnoksi kasvinsyöjäeläinten lannan lisäksi myös sekasyöjien lanta, sienet ja raadot. Se kaivaa lantakasan alle onkalon, johon se munii ja vie lantaa kuoriutuvien toukkien ravinnoksi.
Fonit

Fonit ovat Beninin suurin etninen ryhmä, joka asuu lähinnä maan etelä- ja keskiosissa. Siihen kuuluu yli 1,25 miljoonaa henkeä.
Fonit olivat 1700-luvulla kukoistaneen Dahomeyn kuningaskunnan perustajia ja vallanpitäjiä. Fonien kuningas vaikuttaa edelleen Abomeyn kaupungissa, mutta hänellä on enää seremoniallisia tehtäviä.
Fonien uskonnollinen perinne keskittyy esi-isien kunnioittamiseen. Dahomeyn kuningaskunnan loistoaikoina kuninkaallisten esi-isien vuotuinen muistojuhla huipentui satojen orjien tai sotavankien uhraamiseen. Tavalliset perheet pitivät kotonaan puista patsasta, johon hierottiin palmuöljyä rukouksena esi-isille, jotta perhe ja koko kylä saisivat suojelusta. Näitä patsaita veistetään edelleen.
Fonien vodun-pantheoni.
Fonien pantheoni tunnetaan nimellä Vodun. Vodun voi tarkoittaa jumalaa jumaluuden merkityksessä, ja se voi tarkoittaa myös pantheonia, jumalten luetteloa. Vodun-palvonta on fon-kansan ihmisten uskonto.
Kaikki fonien jumalat ovat Vodunin jäseniä. Myös kuolleet korotetaan jumalien tasolle. Vodunissa ovat sekä suuret jumalat, että myös pienemmät jumalat, jotka ovat peräisin suuremmasta panteonista. Suuret jumalat ovat kolmessa panteonissa. Nämä ovat taivaan jumaluus, maan jumaluus ja ukkosen jumaluus. Fonien korkein olento, Nana-Buluku hallitsee kaiken yläpuolella alullepainijana, maailmankaikkeuden alun luojana. Fonien papit opettavat, että Nana-Buluku oli samanaikaisesti sekä mies että nainen. Tämän luojan uskotaan myös olevan Mawu-Lisan vanhempi.
Tote

Jorge López Marco eli Tote (s. 23. marraskuuta 1978 Madrid, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Espanjan Segunda Divisiónissa pelaavaa Hérculesia ja on pelipaikaltaan hyökkääjä.
Seurajoukkueura.
Tote pelasi nuoruusvuosinaan Atlético Madridin sekä Real Madridin junioriakatemioissa, joista jälkimmäiseen hän siirtyi vuonna 1993. Hän pelasi pääosin Real Madridin reservijoukkueessa, kunnes 8. toukokuuta 1999 hän teki ensiesiintymisensä seuran edustusjoukkueessa ottelussa Real Sociedadia vastaan.
Vietettyään kauden 1999–2000 lainalla portugalilaisseura Benficassa, hän palasi Madridiin kaudeksi 2000–2001 ja onnistui vakiinnuttamaan pelipaikkansa edustusjoukkueen kokoonpanossa. Tästä huolimatta peliaika jäi kuitenkin hyvin vähäiselle kauden aikana, vain kolme ottelua. Seuraavaksi kaudeksi 2001–2002 Tote siirtyi lainasopimuksella Valladolidiin, joka pelasi myös maan pääsarjassa Primera Divisiónissa. Hän teki ensimmäisen maalinsa joukkueessa 16. syyskuuta 2001 ottelussa Málagaa vastaan. Kuukausi myöhemmin hän merkautti hattutempun ottelussa Athletic Bilbaota vastaan.
Kaudella 2002–2003 hän pelasi ainoastaan yhden ottelun madridilaisseurassa. Seuraavana kesänä 2003 hän teki viisivuotisen sopimuksen Betisin kanssa. Loukkaantumiset haittasivat kuitenkin hänen aikaansa sevillaisseurassa, ja lopulta tammikuussa 2005 hän siirtyi loppukauden kestävällä lainasopimuksella naapuriseura Málagaan.
Pelattuaan kauden 2005–2006 Valladolidissa, hän siirtyi kaksivuotisella sopimuksella Segunda Divisiónissa pelanneeseen Hérculesiin. Kaudella 2009–2010 hän pelasi 35 ottelua ja teki niissä neljä maalia, kun alicantelaisseura nousi Primera Divisióniin.
István Barta

István Barta (joskus myös Berger; 13. elokuuta 1895 Álmosd – 16. helmikuuta 1948 Budapest) oli unkarilainen vesipalloilija, uimari ja olympiavoittaja. Hän pelasi maalivahtina ja edusti seuratasolla III. Kerületi Vivó Egyletia sekä myöhemmin Újpesti Torna Egylet -seuraa. Barta osallistui olympialaisiin kolmesti vuosina 1924–1932. Hän voitti kaksi olympiamitalia, kultaa Los Angelesin kisoista 1932 ja hopeaa Amsterdamista 1928. Barta oli mukana maansa kultaa voittaneessa joukkueessa EM-kisoissa vuosina 1926, 1927 ja 1931. Hänet valittiin juutalaisen urheilun kunniagalleriaan vuonna 1998.
Barta menestyi myös uinnissa; hän voitti maansa mestaruuden 100 metrin rintauinnissa vuosina 1924 ja 1926.
Julia Ratkevitš

Julia Ratkevitš (s. 16. heinäkuuta 1985 Minsk, Valko-Venäjän SNT) on azerbaidžanilainen, aikaisemmin Valko-Venäjää edustanut naispainija, maailman- ja Euroopan mestari.
Ratkevitš aloitti painiuransa edustamalla synnyinmaataan Valko-Venäjää, jonka trikoissa hän saavutti junioreiden MM- ja EM-hopeaa sekä aikuisten tasolla EM-pronssia Varnassa 2005 59-kiloisten sarjassa.
Vuoden 2007 MM-kilpailuista lähtien Ratkevitš on edustanut Azerbaidžania. Tänä aikana hän on voittanut kaksi MM-kultaa ja yhden EM-kullan 59-kiloisten sarjassa, olympiapronssia 55 kg:n painoluokassa 2012, MM-hopeaa 55- ja 60-kiloisten sarjoissa, MM-pronssia 58- ja 59-kiloisissa sekä EM-pronssia 60 kg:n sarjassa.
Ratkevitš on 163 cm pitkä ja hänen normaalipainonsa on 61 kg.
Myyjä

Myyjä on kaupallisen alan ammatti. Myyjiä työskentelee erilaisissa liikkeissä, niin kuin ruokakaupoissa tai esimerkiksi
autoliikkeissä, jolloin nimike on autonmyyjä. Nimikkeenä voidaan käyttää myös kassahenkilöä. Tehtäviä ovat esimerkiksi asiakaspalvelu, tavaroiden järjestely, tilaus, vastaanotto, hinnoittelu ja työskentely kassalla. Myyjän tehtävä on ratkaista asiakkaan tarve myymällä siihen sopiva tuote tai palvelu.
Yritysmyyjäksi kutsutaan henkilöä, joka tekee kauppaa yritysten välillä. Yritysmyyjät ovat perinteisesti kiertäneet yrityksissä myymässä tuotteita edelleen myytäviksi tai yritysten omaan käyttöön. Nykyisin yritysmyyjä on asiakkaan organisaatiossa kumppani, joka tekee ostajan kanssa aktiivista vuorovaikutusta, asiakkuuden hoitoa. Myyjän on tärkeää tuntea asiakasyritys, toimiala ja kilpailijat. Myyjän palkka perustuu usein kiinteän pohjapalkan lisäksi saavutettuun tulokseen. 
Markkinointi on hyvin lähellä myyjän työtä ja tukee myyntiä. 
Myyjien koulutusnimikkeitä ovat muiden muassa merkonomi ja tradenomi. Myyjäksi voi kouluttautua myös oppisopimuksen tai kokemuksen kautta suorittamalla myynnin ammattitutkinnon. 
Myyntialan ammattinimikkeitä ovat esimerkiksi myyjä, tekninen myyjä, puhelinmyyjä, asiakkuuspäällikkö, avainasiakaspäällikkö, myyntipäällikkö ja myyntiedustaja.
Ystävyysliitto

Ystävyysliitto (kreikaksi "adelphopoiesis" eli kirjaimellisesti "veljeksi tekeminen") oli kahden ystävän välinen hengellinen liitto, jonka kirkko siunasi keskiajalla. Aamun Koitto -lehden mukaan liitot olivat käytössä bysanttilaisessa idässä ja myöhemmin ortodoksisessa kirkossa. Tapa lienee periytynyt antiikin Roomasta. Siitä on dokumentteja 700-luvulta lähtien. Samankaltaisia verivaloja on harjoitettu muissa kulttuureissa, kuten Amerikan intiaanien, muinaisten kiinalaisten ja germaanisten ja skandinaavisten väestöjen parissa.
Seuraavaa kaavaa on käytetty 1000-luvulla kreikan kielellä:
”"Oi Herra ja Valtias, joka olet armollinen ja ihmisiä rakastava, joka loit ihmissuvun kuvasi ja kaltaisuutesi mukaan ja joka katsoit sopivaksi pyhien apostoliesi Filippoksen ja Bartholomeoksen liiton ja yhdistit heidät toisiinsa ei luonnon vaan uskon ja hengen sitein. Kuten katsoit pyhät marttyyrisi Sergioksen ja Bakkoksen arvollisiksi liittymään yhteen, siunaa nyt nämäkin palvelijasi N. ja N., jotka ovat yhdistyneet toisiinsa eivät luonnon kautta vaan uskossa ja hengessä, ja anna heille rauha, rakkaus ja yksimielisyys. Puhdista heidän sydämensä kaikesta liasta ja epäpuhtaudesta ja suo heidän rakastaa toisiaan ilman vihaa ja pahennusta kaikkina heidän elämänsä päivinä Jumalansynnyttäjän ja kaikkien pyhiesi rukousten tähden, sillä Sinulle kuuluu kaikkinainen kunnia."” (Grottaferrata, folio 86v/87v)
Seksualisointi.
Edesmennyt Yalen historian tutkija John Boswell esitti kirjassaan, että kyseessä olisi ollut samaa sukupuolta olevien avioliittoon rinnastettava kirkollinen toimitus. Sekä ortodoksinen kirkko, jossa liitto on käytössä vielä joillakin alueilla, sekä katolinen kirkko, jossa ystävyysliitosta on luovuttu, pitävät ystävyysliittoa veljeksi ottamisena hengellisessä mielessä eikä se näiden tahojen mukaan ole lainkaan seksuaalinen suhde.
Toisten tutkijoiden mukaan riitissä ikään kuin adoptoitiin veljeksi, ”veriveljeksi”. Kyseessä ei olisi siis homoseksuaalinen liitto, vaan kahden heteroseksuaalisen platonisen ystävyyden siunaaminen. Historian tutkijat Robin Darling Young ja Brent Shaw ovat kritisoineet Boswellin metodologiaa ja päätelmiä. Robert Young on myös kuvannut artikkelissa itse Lähi-idän matkalla näkemänsä ystävyysliiton siunaamisen Syyriassa, ja jo kokemuksensa perusteella pitää Boswellin tulkintaa merkillisenä. Samaan aikaan sekä idän että lännen riituksissa ja opeissa tuomittiin homoseksuaaliset suhteet usean vuoden katumusrangaistuksella. Ystävyysliittojen rinnastaminen homoseksuaalisuuteen olisi historian näkökulmasta tällöin paradoksaalista, joidenkin tutkijoiden mukaan jopa revisionistista.
Rakkaus päällemme sataa

Rakkaus päällemme sataa on Suvi Teräsniskan 8. syyskuuta 2010 ilmestynyt kolmas albumi. Albumi myi noin viikossa kultaa ja nousi ensimmäisellä listaviikollaan suoraan sijalle 2. Albumi myi julkaisuvuotenaan platinaa sekä tuplaplatinaa vuonna 2011, ja sitä on myyty 47 754 kappaletta. Albumi valittiin paikallisradioiden Vuoden levyksi.
Albumilla on 12 kappaletta, joiden takana ovat muun muassa Negative-yhtyeen Jonne Aaron, Patrick Linman, Netta Dahlberg, Petri Somer, Sinikka Svärd, Antti Kleemola ja Leri Leskinen, joista jälkimmäisin on ollut myös tuottamassa uutta albumia. Leskisen lisäksi albumin tuottajina ovat toimineet debyyttialbumilta tutut tekijät Mikko Kangasjärvi ja Jari Latomaa, Toni Nygård sekä uutena tuottajana Teräsniskan ”Hento kuiskaus” -hitin säveltänyt Petri Somer. Levylle kappaleita ovat työstäneet muun muassa Jussi Rasinkangas ja Toni Nygård, Antti Kleemola, Patrick Linman, Petri Somer ja Lasse Wikman sekä Jussi Hakulinen.
Levyn ensimmäisenä singlenä julkaistiin kesäkuussa Jonne Aaronin ja Leri Leskisen säveltämä ”Jos menet pois”.
Albumista julkaistiin platinapainos, jossa on alkuperäisen levyn lisäksi kuusi uutta levytystä sisältävä bonus-cd.
Tiago Gomes

Tiago Filipe Figueiras Gomes (s. 18. elokuuta 1985 Vila Franca de Xira, Portugali) on portugalilainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Seurajoukkueura.
Gomes pelasi nuoruusaikoinaan muun muassa Benfican junioriakatemiassa. Ammattilaisuransa alussa hän edusti vuosina 2004–2006 Estoril Praiaa, Orientalia ja Odivelasia.
Ensimmäistä kertaa Gomes pääsi pelaamaan maan pääsarjassa Estrela Amadoran riveissä. Ensimmäisen ottelunsa hän pelasi 27. elokuuta 2006 Naval 1º de Maioa vastaan. Hän onnistui kauden aikana vakiinnuttamaan paikkansa joukkueen avauskokoonpanossa.
29. toukokuuta 2008 Gomes siirtyi lainasopimuksella romanialaisseura Steaua Bukarestiin. Hän palasi kauden jälkeen takaisin Estrela Amadoraan, mutta myytiin lähes samantien espanjalaisseura Hérculesiin. Hän teki joukkueen kanssa kolmivuotisen sopimuksen.
Heinäkuussa 2012 Gomes siirtyi englantilaisseura Blackpooliin.
Tsyklon 3

Tsyklon 3 eli Tsiklon 3 (GRAU-indeksissä 11K68) oli neuvostoliittolainen – vuodesta 1992 alkaen ukrainalainen – kantoraketti. Se on kehitetty R-36 ICBM-ohjuksesta kehitetystä Tsyklon 2 -kantoraketista. Kantorakettina sen ensimmäinen lento tapahtui 24. kesäkuuta 1977. Sen käyttö Venäjällä päättyi 30. tammikuuta 2009 muun muassa raketin myrkyllisen ajoaineen vuoksi 
Raketilla tehtiin 122 laukaisuyritystä, joista 114 onnistui. Sillä laukaistiin lähinnä Tselina-paikannussatelliitteja, Meteor-sääsatelliitteja, Okean-merentutkimussatelliitteja, geodeettisia GEO-IK-satelliitteja ja Strela-tietoliikennesatelliitteja.
Ukraina on pyrkinyt 2000-luvulla kehittämään raketista kaupallista versiota, joka kulkee nimellä Tsyklon 4.
Tekniikkaa.
Ensimmäinen vaihe, 11K69
Toinen vaihe, 11S692
Kolmas vaihe, 11S693
Tsyklon 2

Tsyklon 2 eli Tsiklon 2 eli Tsyklon M (GRAU-indeksi 11K69) oli neuvostoliittolainen kantoraketti, joka kehitettiin R-36 ICBM-ohjuksesta. Rakettia käytettiin 6. elokuuta 1969 - 24. kesäkuuta 2006. 
Kantoraketilla tehtiin 106 laukaisua, joista vain yksi epäonnistui, joka on maailmanennätys kantoraketin luotettavuudessa. Rakettia valmisti Yuzhmash Ukrainan neuvostotasavallassa. Raketin kaikki laukaisut tehtiin [[Baikonurin kosmodromi]lta. Sillä laukaistiin pelkästään sotilaallisia [[IS-A]], [[IS-P]], [[RORSAT]] ja [[EORSAT]]-satelliitteja. 
Raketista kehitettiin 1970-luvulla [[Tsyklon 3]]-kantoraketti. 
Tekniikkaa.
Ensimmäinen vaihe, 11S681
Toinen vaihe, 11S682
Kolmas vaihe
Aiheesta muualla.
[[Luokka:Kantoraketit]]
Kaliumftaali-imidi

Kaliumftaali-imidi (C8H4NO2K) on ftaali-imidin kaliumsuola. Yhdistettä käytetään orgaanisessa synteesissä valmistettaessa amiineja.
Valmistus ja käyttö.
Kaliumftaali-imidiä valmistetaan ftaali-imidin ja kaliumhydroksidiliuoksen välisellä reaktiolla. Yhdistettä käytetään valmistettaessa primäärisiä amiineja Gabriel-synteesillä. Yhdiste reagoi alkyylihalogenidien kanssa muodostaen substituoituja ftaali-imidejä, jotka voidaan hydrolysoida, jolloin muodostuu amiini ja kaliumin halogenidisuola. Tätä reaktiota voidaan käyttää hyväksi myös tunnistettaessa alifaattisia alkyylihalogenideja.
Kristins Hall

Kristins Hall on Norjassa Lillehammerin kaupungissa sijaitseva sisäurheiluhalli, joka avattiin vuonna 1988. Halli on 19. Norjaan rakennetuista jäähalleista. Kristins Hall koostuu kahdesta osasta: jääkiekkokaukalosta ja urheilusalista. Halli sisältää 60 metrin juoksuradan ja jäällä pelataan myös curlingia. Jääkiekko-otteluissa katsojakapasiteetti on 3 194 (1 694 istumapaikkaa ja 1 500 seisomapaikkaa). Hallin katsojaennätys on yli 4 000 katsojaa. Norjan jääkiekon korkeimmalla sarjatasolla eli GET-ligaenissa pelaava Lillehammer IK pitää Kristins Hallia kotipaikkanaan.
Kristins Hallin vieressä on suurempi Håkons Hall, joka valmistui vuonna 1993 Lillehammerin talviolympialaisia varten.
M3 (panssariauto)

M3 (panssariauto) () on yhdysvaltalainen panssariauto jota valmistettiin toisen maailmansodan aikana. Ajoneuvosta käytettiin sen valmistajan White Motor Companyn mukaan myös nimeä White Scout Car. M3:a käytettiin muun muassa tiedustelu- ja komentoajoneuvona, ambulanssina sekä tykinvetäjänä.
Historia.
M3-panssariauton suunnittelu aloitettiin vuonna 1937 White Motor Companyn tehtaalla Clevelandissa. Ajoneuvo varustettiin jatkuvalla nelivedolla ja neljävaihteisella synkronoimattomalla vaihdelaatikolla. Ensimmäinen M3:sta tehty tilaus käsitti 64 ajoneuvoa jotka luovutettiin Yhdysvaltain armeijan Seitsemännelle ratsuväkiprikaatille. Valmistetuista ajoneuvoista saatujen kokemusten perusteella ajoneuvosta tehtiin parannettu malli josta käytettiin nimeä M3A1. M3A1:n runko oli alkuperäistä pidempi ja leveämpi. Parannettuun malliin mahtui seitsemän sotilasta ja se oli aseistettu kolmella konekiväärillä. M3A1:n sarjavalmistus alkoi vuonna 1940 ja se oli tuotannossa vuoteen 1944 asti. Näinä vuosina ajoneuvoa valmistettiin yhteensä 20 918 kappaletta.
M3A1:n rakenne vaikutti useisiin myöhemmin suunniteltuihin sotilasajoneuvoihin. Yhteneväisyyksiä löytyy muun muassa M3 puolitelavaunun sekä BTR-40-panssariauton rakenteesta. Myös S1-panssariauton kori kopioitiin M3A1:den rakenteesta.
Taistelukäyttö.
M3A1 oli ensimmäistä kertaa taistelukäytössä Filippiineillä vuonna 1941. Toisessa maailmansodassa yhdysvaltalaiset joukot käyttivät ajoneuvoa myös Pohjois-Afrikassa ja Sisiliassa. Käytössä M3A1:n heikkouksiksi paljastuivat panssaroimaton avoin katto, tehoton pääase ja huonot maastoajo-ominaisuudet. Näistä syistä johtuen vuoteen 1943 mennessä ajoneuvo korvattiin Yhdysvaltain kalustossa pääsääntöisesti M8 Greyhound -panssariautolla. Lend-Lease-sopimusten puitteissa myös Neuvostoliiton ja Ison-Britannian joukot käytti M3A1:tä suuremmissa määrin toisessa maailmansodassa. Lisäksi ajoneuvo oli usean muun liittoutuneisiin kuuluneen valtion armeijan käytössä.
Toisen maailmansodan jälkeen Yhdysvaltain armeijan jäljelle jääneet M3A1 ajoneuvot myytiin pääsääntöisesti eri Aasian ja Latinalaisen Amerikan valtioiden armeijoille. Myöhemmin M3A1 toimi taistelukäytössä vielä Indokiinan sodassa, Algerian sodassa, Israelin itsenäisyyssodassa. Vielä 1990-luvulla M3A1 oli käytössä Dominikaanisen tasavallan armeijassa.
Bobby Smith (jalkapalloilija)

Robert Alfred ”Bobby” Smith (22. helmikuuta 1933 – 18. syyskuuta 2010) oli englantilainen jalkapalloilija, joka edusti urallaan muun muassa Tottenhamia ja Chelseaa. Hän oli pelipaikaltaan keskushyökkääjä.
Ura seurajoukkueessa.
Bobby Smith syntyi Lingdalessa, North Yorkshiressa. Hän pelasi nuoruudessaan paikallisessa Redcar Boysissa, josta hänet värvättiin Chelseaan 1948. Smith teki ammattilaissopimuksen 1950, 17-vuotiaana. Hänen ensiesiintymisensä edustusjoukkueessa tapahtui saman vuoden syksynä 1. divisioonassa. Smith ei missään vaiheessa vakiinnuttanut paikkaansa Chelsean avauskokoonpanossa. Hän oli mukana mestaruuden kaudella 1954–1955 voittaneessa joukkueessa, mutta pelasi liian vähän otteluita saadakseen mestaruusmitalin. Joulukuussa 1955 Smith siirtyi Tottenhamiin 18 000 punnan siirtokorvauksella. Hänelle kertyi Chelseassa 74 liigaottelua, joissa hän teki 23 maalia.
Tottenhamissa Smith pelasi aluksi välihyökkääjänä kohtalaisella menestyksellä, mutta nousi joukkueen avainpelaajaksi päästyään keskushyökkääjäksi Len Duqueminin tilalle. Smith teki maaleja kaudesta toiseen ja voitti muun muassa liigan maalikuninkuuden kaudella 1957–1958. Hän oli tärkeä osa kaudella 1960–1961 liigamestaruuden ja FA Cupin voittanutta Tottenhamin joukkuetta. Seuraavalla kaudella Smith voitti Tottenhamissa jälleen cupin ja kaudella 1962–1963 Cup-voittajien cupin. Smith ajautui erimielisyyksiin seurajohdon kanssa kirjoittamiensa sanomalehtiartikkelien vuoksi ja hänet myytiin kesällä 1964 4. divisioonan Brighton &amp; Hove Albioniin. Smith pelasi Tottenham-urallaan 317 liiga- ja cup-ottelua ja teki niissä 208 maalia.
Brightonissa Smith pelasi vain yhden kauden tehden 19 maalia 31 ottelussa. Hän sai potkut Brightonista ennen seuraavan kauden alkua riitauduttuaan seuran kanssa ylipaino-ongelmien ja lehtiartikkelien vuoksi. Smith yritti vielä jatkaa pelaamista alasarjojen joukkueissa, mutta hän ei saavuttanut mainittavaa menestystä ja joutui lopettamaan uransa 1968.
Ura maajoukkueessa.
Englannin maajoukkueessa Smith pelasi ensimmäisen maaottelunsa lokakuussa 1960. Hänet valittiin mukaan jo 1958 MM-kisoihin, mutta hän ei päässyt kisoissa kentälle. Neljä vuotta myöhemmin Smith jäi niukasti kisajoukkueen ulkopuolelle. Hän pelasi maajoukkueurallaan 15 maaottelua ja teki niissä 13 maalia.
Pelaajauran jälkeen.
Pelaajauran loputtua Smith työskenteli muun muassa taksi- ja kuorma-autokuskina, maalarina ja remonttimiehenä. Hän loukkaantui pahasti pudottuaan kaivoon 1999. Smith julkaisi 2002 muistelmateoksen "My Memoirs of Spurs".
Smith kuoli lyhyen sairauden jälkeen Enfieldissä 77-vuotiaana 18. syyskuuta 2010.
Georg Marggraf

Georg Marggraf (20. syyskuuta 1610 Liebstadt – tammikuussa 1644 São Paulo de Loanda, Angola) oli saksalainen luonnontieteilijä ja tutkimusmatkailija.
Elämäkerta.
Georg Marggrafin isä oli koulumestari ja urkuri, joka koulutti poikansa perusteellisesti. Georg opiskeli matematiikkaa, kasvitiedettä, astronomiaa, kemiaa ja lääketiedettä useissa yliopistoissa Saksassa ja Sveitsissä sekä vuodesta 1636 Leidenissa. Vuonna 1637 Marggraf valittiin Brasiliaan suuntautuneen tutkimusretkikunnan jäseneksi, yhdessä Willem Pison, Frans Postin ja Albert Eckhoutin kanssa. Retkikunta saapui Brasilian hollantilaissiirtokuntaan alkuvuodesta 1638. Marggraf perehtyi alueen maantieteeseen, kasvistoon ja eläimistöön. Retken anti, "Historia Naturalis Brasiliae", julkaistiin 1648 Marggrafin kuoleman jälkeen. Vuonna 1658 Piso julkaisi teoksen "De Indiae utriusque re naturali et medica", josta hän jätti pois Marggrafin nimen, vaikka aineisto perustui pääosin jo julkaistuun "Historia Naturalis Brasiliae"en. Myöhemmät tutkijat havaitsivat Pison epärehellisyyden ja antoivat kunnian Marggrafille.
Kaikkiaan Marggraf kuvaili 133 lintulajia, ja nämä olivat ainoat lintutieteelliset lähteet Etelä-Amerikasta moniin vuosikymmeniin. Useat lintutieteilijät, kuten John Ray, Brisson, Buffon, Linné ja Johann Friedrich Gmelin, käyttivät Marggrafin kuvailemia lintulajeja kirjoituksissaan.
Marggraf kuoli kuumetautiin Angolaan suuntautuneella tutkimusmatkalla 1644.
Sonia Todd

Sonia Todd (s. 1. tammikuuta 1959 Adelaide, Etelä-Australia, Australia) on australialainen näyttelijä. Hän valmistui National Institute of Dramatic Artista vuonna 1985. Todd on näytellyt muun muassa sarjoissa "McLeodin tyttäret", "Police Rescue" ja "Home and Away".
Rosenborg IHK

Rosenborg Ishockeyklubb oli norjalainen Trondheimin kaupungista kotoisin oleva jääkiekkojoukkue. Seura pelasi maan pääsarja GET-ligaenissa vuosina 2010–2014.
Kesäturilas

Kesäturilas eli kastanjaturilas ("Melolontha hippocastani") on lehtisarvisiin (Scarabaeidae) kuuluva kovakuoriaislaji.
Tuntomerkit.
Aikuinen kuoriainen on noin 24 millimetrin ja toukka 20–50 mm:n mittainen. Koiraalla on tuntosarvissa 7 liuskaa ja naaraalla 6. Se on hyvin samannäköinen kuin saksanturilas ("Melolontha melolontha"), jota ei kuitenkaan ole havaittu Suomessa. Kesäturilaan peitinsiipien reuna on musta ja sen takapää on pitkä, mutta ei kuitenkaan yhtä pitkä kuin saksanturilaalla. Kesäturilas muistuttaa hieman myös juhannusturilasta ("Amphimallon solstitiale").
Elintavat.
Lajia tavataan yleensä lehti- ja havupuilla, joiden lehtiä ja neulasia se käyttää ravinnokseen. 
Kesäturilaan toukat elävät maan sisässä juuria syöden 4 tai 5 vuotta. Ne muistuttavat komposteissa eläviä sarvikuonokkaan toukkia.
Kesäturilaan luontaisia vihollisia ovat kontiainen, mäyrä, lepakot, käki, tikat, rastaat, harakka, mustavaris, naakka, sirkut, varpunen, maakiitäjäiset, isot ampiaiset ja loiskärpäset.
Doris Younane

Doris Younane (s. 25. helmikuuta 1963 Parramatta, Sydney, Uusi Etelä-Wales, Australia) on australialainen näyttelijä. Hän on näytellyt muun muassa sarjassa "McLeodin tyttäret".
PO Poljot

Poljot (PO Poljot) () oli Siperian Omskissa toiminut neuvostoliittolainen avaruusteknologiayhtiö. Se jatkoi toimintaansa Venäjällä itsenäisenä yrityksenä vuoteen 2007 asti, jolloin se fuusioitiin Hrunitševiin. PO Poljotin merkittävin tuote on ollut Kosmos-3M-kantoraketti. 
Yhtiö on valmistanut Kosmos-3M-raketteja vuodesta 1969 alkaen. Poljot kehitti paikannussatelliitteja kuten Nadeždan, Parusin ja 1980-luvulla GLONASSin. 
Ilmailusektorilla yhtiö valmisti Antonov An-3-, Antonov An-70- ja Antonov An-72 -lentokoneita. 
Poljot osana jatkaa Hrunitševia URM-1-rakettivaiheen valmistamista Angara-kantorakettiin. Se ottanee valmistettavaksi Briz-KM-rakettivaiheen.
Saksalainen OHB-avaruusteknologiayhtiö välittää Kosmos-3M-laukaisuja länsimaihin.
Pendjarin kansallispuisto

Pendjarin kansallispuisto Beninin luoteisosassa sijaitseva luonnonsuojelualue joka on suurin luonnontilainen ekosysteemi Länsi-Afrikassa. Se on yhteydessä W-kansallispuistoon jonka kanssa se on osa laajempaa suojeluaueiden yhteensulautumaa, WAP-kompleksia joka ulottuu Beniniin, Burkina Fasoon ja Nigeriin. WAP-kompleksin kokonaislaajuus on noin 50 000 km².
Pendjarin alue rauhoitettiin 1950-luvulla siirtomaahallinnon käyttöön metsästysmaaksi. Suojelualueella on monenlaista biotooppia: heinikkoa, pensaikkoa, metsäisiä savanneja, metsiä. Jokien varsilla kasvaa kapealla vyöhykkeellä tiheitä metsiä jotka seuraavat joen kulkua. 
Pendjarin kansallispuisto on ollut suljettuna vuodesta 2019 alkaen, jolloin Beniniin suuntautui ensimmäinen jihadistinen terrori-isku. Kaksi siepattua ranskalaista turistia saatiin pelastettua, mutta kaksi Ranskan erikoisjoukkojen sotilasta ja puiston safariopas saivat surmansa. Puiston sulkeminen on vahingoittanut alueen taloutta. Ranskan ulkoministeriön mukaan aseellisten terroristiryhmien mahdollisten tunkeutumisten ja hyökkäyksen tai sieppauksen riskin vuoksi on erittäin suositeltavaa olla matkustamatta Burkina Fason raja-alueille, suureen osaan Nigeristä ja osaan Nigeriasta, mukaan lukien Pendjarin ja W:n kansallispuistot, ja näiden puistojen läheisille alueille. 
Ilmasto.
Suojelualueella on trooppinen ilmasto joka on sama kaltainen kun Sudanissa ja Guineassa. Sille on tyypillistä loka–huhtikuuhun sijoittuva kuivakausi ja sadekausi joka on touko–syyskuussa, ja kestää yleensä 30–50 päivää. Keskimääräinen vuotuinen sademäärä on 1100 mm. Lämpötilat vaihtelevat noin 10 asteesta hieman yli 30 asteeseen talvella ja kesäisin lämpötila on keskimäärin 26 °C. Lopputalvesta puhaltaa Saharasta, koillisesta Harmattan-tuuli joka tuo pölyä mukanaan.
Eläimistö.
Pendjarin alueen suurimpia eläimiä ovat norsut ja virtahevot. Puistot tunnetaan myös petoeläinten suuresta määrästä, etenkin gepardeistaan. Muita petoja ovat leijonat, täplähyeena, hyeenakoira, sakaali ja leopardi. Ruohonsyöjiin kuuluvat afrikanpuhveli, lehmäantilooppi ja muut suuret antiloopit. Puiston alueella tavataan kymmentä eri antilooppilajia. Lintulajeja Pendjarin alueeltä löytyy yli 460. 
Ihmiset.
Pendjarissa ja sen ympärillä asuu noin 40 000 ihmistä. Puistossa asui 27 783 ihmistä vuonna 2002. Alueen ihmiset saavat elantonsa maataloudesta, pienimuotoisesta karjanhoidosta ja kalastuksesta sekä puiston luomasta turismista.
Auringonlaskun jälkeen

Auringonlaskun jälkeen ("Just After Sunset") on Stephen Kingin vuonna 2008 ilmestynyt novellikokoelma. Ilkka Rekiaron suomennos teoksesta ilmestyi vuonna 2010. Kokoelma sisältää 13 novellia.
Kirjan novelleista ”Piru kissaksi” kuuluu elokuvan "" (1990) tarinakokoelmaan.
Sweating Bullets (kappale)

Sweating Bullets on Megadeth-yhtyeen kappale, joka julkaistiin tammikuussa 1993 neljäntenä singlenä vuoden 1992 albumilta "Countdown to Extinction".
Kappale kertoo skitsofreenikon ajatuksista.
Kappale löytyy "Guitar Hero 5" -videopelin soittolistasta.
Kappalelista.
CD 1
CD 2
153 Hilda

153 Hilda on Marsin ja Jupiterin väliseen pääasteroidivyöhykkeeseen kuuluva pikkuplaneetta eli päävyöhykkeen asteroidi. Sen löysi J. Palisa vuonna 1875. Pikkuplaneetta sai nimensä tähtitieteilijä Theodor von Oppolzerin (luultavasti vanhimman) tyttären mukaan. Hilda on kooltaan melko suuri päävyöhykkeen kohde, sillä sen läpimitta on noin 171 kilometriä.
Rata.
Hilda kiertää Aurinkoa päävyöhykkeen ulko-osissa, ja se on 3:2 rataresonanssissa Jupiterin kanssa. Tämä tarkoittaa sitä että Hilda kiertää Auringon kolmesti ajassa, jossa Jupiter suorittaa kaksi kierrosta. Asteroidin radan eksentrisyys on noin 0,138, inklinaatio 7,83° ja kiertoaika 7,92 vuotta. Hilda on Hilda-ryhmän nimikkokappale. Ryhmä on samanlaisessa resonanssissa Jupiterin kanssa kuin Hilda itsekin. Ryhmän jäsenten radat ovat resonanssin vuoksi vakaita. Hilda ryhmä on samanlaisilla radoilla liikkuvien pikkuplaneettojen joukko, jotka eivät ole syntyneet yhden kappaleen hajotessa osiin. Ne muistuttavatkin tässä suhteessa Kuiperin vyöhykkeellä Neptunuksen kanssa 2:3 resonanssissa olevia plutinoita. Hildan lisäksi Hilda-ryhmään kuuluu satoja muita asteroideja.
Abraham Paz

Abraham Paz Cruz (s. 29. kesäkuuta 1979 El Puerto de Santa María, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Espanjan Segunda Divisiónissa pelaavaa Sabadellia ja on pelipaikaltaan keskuspuolustaja.
Seurajoukkueura.
Paz aloitti ammattilaisuransa Cádizin reservijoukkueesta. Ennen edustusjoukkueeseen nousua vuonna 2000, hän pelasi lainalla kauden 1999–2000 Portuensessa. Kaudeksi 2005–2006 Cádiz nousi maan pääsarjaan Primera Divisióniin, jossa Paz pelasi lopulta yhteensä 22 ottelua ja teki niissä yhden maalin.
Kesällä 2008 hän siirtyi Hérculesiin. Kahden ensimmäisen kauden aikana hän pelasi yhteensä 60 ottelua ja teki kuusi maalia. Joukkue nousi toisen kauden 2009–2010 päätteeksi Primera Divisióniin. Kaudella 2010–2011 Paz pelasi 29 ottelua ja teki niissä kaksi maalia. Hércules putosi kauden päätteeksi jälleen Segunda Divisióniin. Paz sen sijaan vaihtoi seuraa, niin ikään Segunda Divisiónissa pelaavaan Cartagenaan, jossa pelasi kauden 2011–2012 aikana 34 ottelua tehden kolme maalia. Kesällä 2012 hän siirtyi Sabadelliin.
Francisco Peña Romero

Francisco "Paco" Peña Romero (s. 25. heinäkuuta 1978 Jerez de los Caballeros, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan vasen laitapuolustaja.
Ensimmäisen kerran Peña pelasi maan pääsarjassa Primera Divisiónissa kaudella 2003–2004 Albacetessa. Hérculesiin hän siirtyi vuonna 2009.
GAZ-51

GAZ-51 on neuvostoliittolaisen GAZin valmistama kuorma-auto. Ajoneuvon prototyyppi valmistui jo ennen toista maailmansotaa ja sen sarjavalmistus alkoi vuonna 1946. GAZ-51:tä valmistettiin eri malleina aina vuoteen 1975 asti ja se oli tuotantomäärältään Neuvostoliiton yleisin kuorma-auto. Tavallisen mallin lisäksi ajoneuvoa valmistettiin nelivetoisena nimellä GAZ-63, jonka pohjalta suunniteltiin myös BTR-40-sotilasajoneuvo.
GAZ-51:tä valmistettiin Neuvostoliiton lisäksi lisenssillä Puolassa nimellä Lublin-51, Pohjois-Koreassa nimellä Sungri-58 sekä Kiinassa nimellä Yuejin NJ-130.
Kivennavan seurakunta

Kivennavan evankelis-luterilainen seurakunta oli perustettu kirjallisten lähteiden perusteella viimeistään 1445 roomalais-katolisella kaudella Muolaan seurakunnasta Uudenkirkon seurakunnan tapaan ennen Ruotsin kuningaskunnan uskonpuhdistusta. Hallinnollisesti Moskovan välirauhassa 1944 Neuvostoliitolle siirtyneen Kivennavan kunnan alueella toiminut Kivennavan seurakunta lakkautettiin 1949. Seurakunnan lopettamistilaisuus pidettiin 11. joulukuuta 1949, ja tilaisuutta varten kirjoitti Ilmari Pimiä runon "Ei ole meillä enää Kivennapaa".
Salamancan yliopisto

Salamancan yliopisto () on Espanjan vanhin yliopisto ja yksi maailman neljästä vanhimmasta yliopistosta. Se on perustettu vuonna 1218. Opiskelijoita yliopistossa on 32 517 ja opettajia 2 257 (syyskuu 2016).
Historia.
Salamancassa tiedetään olleen katedraalikoulu jo vuonna 1130. Léonin kuningas Alfonso IX perusti yliopiston studium generalena vuonna 1218. Aluksi se tunnettiin nimellä "scholas Salamanticae". Alfonso X:n kuninkaallinen julistus vuodelta 1254 vahvisti yliopiston säännöt ja rahoituksen, ja paavi Aleksanteri IV:n bulla vuodelta 1255 takasi yliopiston tutkintojen yleispätevyyden.
Ferdinandin ja Isabellan hallituskaudella Espanjan hallitusta uudistettiin, ja tarve koulutetuille virkamiehille ja juristeille ("letrados", jotka olivat myös "licenciados" eli yliopistotutkinnon suorittaneita) lisääntyi suuresti. Salamancan ja Alcála de Henaresin yliopistojen alumnit päätyivät usein tärkeimpiin virkoihin mm. Intioiden neuvostossa ja Casa de Contrataciónissa.
Kolumbuksen hakiessa kuninkaallista tukea matkalleen Intiaan, hän esitti suunnitelmansa Salamancan yliopiston maantieteilijöille. Vaikka nämä olivat epäileväisiä Kolumbuksen laskelmien suhteen, yliopisto ei kiistänyt ajatusta mahdollisista maista lännessä. Seuraavalla vuosisadalla Länsi-Intian valloituksen ja asuttamisen oikeudesta väiteltiin Salamancassa, ja yliopisto oli Amerikan maantieteen ja yleisemmän tutkimuksen keskus.
Kuten Oxfordin ja Cambridgen yliopistoissa, myös Salamancan yliopistossa oli joukko collegeja ("Colegios Mayores"), jotka perustettiin hyväntekeväisyyslaitoksiksi tukemaan köyhiä opiskelijoita ja oppineita. 1700-luvulle tultaessa niistä oli tullut perustajasukujensa hallitsemia suljettuja yhteisöjä, jotka yhdessä hallitsivat yliopistoa. Napoleonin joukot hävittivät useimmat; osa on nykyään Salamancan yliopiston tiedekuntien käytössä, tai opiskelija-asuntoina.
1800-luvulla Espanjan hallitus lakkautti yliopiston kanonisen lain ja teologian tiedekunnat. Ne uudelleenperustettiin 1940-luvulla osana Salamancan paavillista yliopistoa, "Universidad Pontificia de Salamanca".
Yliopisto tänään.
Nykyään Salamancan yliopisto on merkittävä humanististen tieteiden keskus; se on erityisen huomattava kielitieteen, oikeustieteen ja taloustieteen aloilla. 
Yliopistolla on toimintaa yhdeksällä kampuksella, joista kuusi on Salamancassa ja loput kolme Ávilassa, Zamorassa ja Béjarissa.
Yliopiston yhteydessä on lukuisia tieteellisiä tutkimuslaitoksia, kuten syöpätutkimuskeskus "Centro de Investigación del Cáncer", trooppisten tautien tutkimuskeskus "Centro de Investigación de Enfermedades Tropicales" ym. Salamancan yliopisto on Espanjan ykkönen vaihto-opiskelijoiden ja ulkomailta tulevien opiskelijoiden määrässä. Yliopisto on tunnettu espanjan kielen kursseista, joille osallistuu yli kaksituhatta ulkomaista opiskelijaa vuosittain.
Sattumia

Sattumia on neuvostokirjailija Daniil Harmsin teos, joka koostuu lyhyistä kertomuksista. Tarinat on koonnut ja suomentanut Katja Losowitch, ja kokoelma ilmestyi suomeksi 1988 WSOY:n kustantamana. Suomennoksessa on Pekka Pesosen alkusanat. Teosta on pidetty kulttikirjana. 
Kertomukset.
Proosaa kokoelmassa "Neuvostolyriikkaa".
Teoksesta "Sattumia" sisältyy muutamia Harmsin kirjoittamia proosapaloja antologiaan "Neuvostolyriikkaa 4" (Tammi, 1986).
Ensiksikin ja toiseksi

Ensiksikin ja toiseksi on Daniil Harmsin kirjoittamien tarinoiden kokoelma. Teoksen on koonnut ja suomentanut Katja Losowitch, ja sen on julkaissut vuonna 2002 Desura.
Teoksessa on Jyrki Siukosen johdanto, jossa hän käsittelee Harmsin tyyliä, jonka nasevat lauseet eivät ole syntyneet yksinomaan spontaanisti, vaan kriitikon mukaan tyyli tukeutuu vahvasti tiedostettuun taideteoriaan.
Valladolidin yliopisto

Valladolidin yliopisto (, myös UVa) on keskiajalla perustettu julkinen yliopisto Espanjassa. Yliopistolla on kampuksia Valladolidin lisäksi Segoviassa, Palenciassa ja Soriassa. Opiskelijoita on 31 780.
Yliopisto on perustettu vuonna 1346, ja se kuuluu Espanjan vanhimpiin.
Sisu SA-110

Sisu SA-110 oli Sisu-Auton vuonna 1986 valmistama kevyen kaksiakselisen, nelivetoisen maastokuorma-auton prototyyppi. Auto oli osittain panssaroitu.
Aloite ajoneuvon kehittämiseen tuli puolustusvoimilta, joka huhtikuussa 1983 tiedusteli Sisu-Autolta mahdollisuutta jalkaväen miehistönkuljetustehtäviin tarkoitetun kevyen maastokuorma-auton kehittämiseen. Puolustusvoimat suunnitteli tuolloin yli tuhannen ajoneuvon hankintaa. Sisu-Auto luovutti vuoden 1986 lopussa puolustusvoimille prototyypin testausta varten. Erittäin maastokelpoista autoa nimitettiin "Unimogin tappajaksi".
Teknisiä tietoja.
Moottorivaihtoehdoiksi tarjottiin Deutz BF 6 L 913 sekä Valmet 411 DSJ, joka oli voimanlähteenä neljässä yksilössä. Vaihteistona oli ZF-S5-35/2, joka oli kytketty Sisun omaa valmistetta olevaan alennusvaihteeseen. Autossa oli portaaliakselit ja levyjarrut. Rengaspaineita pystyi säätämään ohjaamosta käsin.
Autossa oli vääntöjäykkä runko ja pyörien suuret liikevarat oli toteutettu jousituksella. Etuakselilla oli kierrejouset ja taka-akselilla paraabelilehtijouset.
Lavalla oli tilaa 24 henkilölle. Kulku tapahtui takana ja sivuilla olleista avattavista kulkuaukoista.
Ominaisuuksia.
Testeissä auto todettiin liikkumisominaisuuksiltaan erittäin hyväksi ja sitä pidettiin maastokelpoisuudeltaan parhaana markkinoilla olleista pyöräajoneuvoista. Moottori käynnistyi 25 asteen pakkasessa. Autolla ajettiin 60 cm syvässä umpihangessa ja 75–85 cm:n syvyisessä vedessä ilman ongelmia. Auto nousi 30 asteen mäkiä ja sillä ajettiin 25 asteen nousuisen sorakasan yli vaivatta.
Puutteina pidettiin moottorin liian pientä tehoa, väännön puutetta ja melutasoa; huippukierroksilla ohjaamossa mitattiin 88 dB lukemia. 9,4 metrin suuruista kääntösädettä pidettiin liian suurena ja kolmos- ja nelosvaihteiden välityksiä moitittiin.
Auton korkea hinta oli yksi syy siihen, että sarjavalmistusta ei aloitettu. Se maksoi noin 85 % Masin ja puolet Pasin hinnasta.
Gunib

Gunib (, avaariksi Гъуниб) on kylä, maalaiskunta ja Gunibin piirin hallinnollinen keskus Dagestanissa Venäjällä. Se sijaitsee Gunibin ylätasangolla tasavallan keskiosan vuoristoseudulla. Kylän ohi virtaa Karakoisujoki. Korkeus merenpinnasta on 1 600 metriä. Asukkaita on 2 400 henkeä (vuonna 2007). Valtaosa asukkaista on avaareja.
1800-luvulle saakka Gunib oli luonnollisen linnoituksen suojaama pieni vuoristolaiskylä. Nykyään se tunnetaan paikkana, jossa Kaukasian sota päättyi imaami Šamilin antautumiseen 25. elokuuta 1859. Vuonna 1862 venäläiset alkoivat rakentaa linnoitusta, josta tuli Gunibin piirikunnan hallinnollinen keskus. Venäläinen kirjailija Olga Forš syntyi linnoituksen komendantin Dmitri Komarovin perheeseen vuonna 1873.
Gunibin ylätasanko on kuuluisa luonnonkauneudestaan ja erinomaisesta ilmastostaan (310 aurinkoista päivää vuodessa). Nähtävyyksiä ovat venäläisen linnoituksen rauniot ja Šamilin antautumispaikalle pystytetty huvimaja muistolaattoineen. Kylässä sijaitsee Verhni Gunibin luonnonpuisto, Venäjän tiedeakatemian Dagestanin tiedekeskuksen kasvitieteellinen puutarha, lasten parantola ja lomahotelli.
Haavanlehtikuoriainen

Haavanlehtikuoriainen ("Chrysomela populi") on aikuisena talvehtiva kovakuoriainen.
Ulkonäkö.
Haavanlehtikuoriaisen kuoren väri vaihtelee kirkkaanoranssista tummanruskeaan ja keltaiseen. Sen pää saattaa auringonvalossa näyttää hehkuvan sateenkaaren väreissä. Ruumis on tummanmusta. Sillä on kolme jalkaparia ja niiden päissä terävähköt ”kynnet”. Kuoriaista pidetään ns. normaalina kuoriaisena muotonsa takia (puolikuu). Sen kuoressa on pieni musta täplä peitinsiipiliitoksessa. Se on noin 10–12 mm pitkä ja puolipallon muotoinen.
Ravinto.
Sekä toukat että aikuiset kuoriaiset syövät pajun- ja haavanlehtiä. Mahdolliset tuhot metsälle/metsäyhtiöille ovat vähäisiä.
Levinneisyys.
Koko Etelä-Suomesta Pohjanmaalle asti.
Lisääntyminen.
Muninta-aika alkaa touko-kesäkuun vaiheessa ja jatkuu heinäkuun alkuun. Naaras munii 40–50 munaa kerrallaan ja jopa yli tuhat munaa yhteensä lehtien alapinnalle.
Haavanlehtikuoriaisen saalistajia luonnossa ovat ainakin seuraavat: Calathus fuscipes, maakiitäjäiset ("Carabidae"), etelänharsokorento ("Chrysopa formosa"), pihaharsokorento ("Chrysoperla carnea"), Coccinella saucerotti, kaljukekomuurahainen ("Formica polyctena"), piikkilude ("Picromerus bidens") ja välkelude ("Zicrona caerulea").
Talvehtiminen.
Haavanlehtikuoriainen talvehtii lehtien alla eli se on monivuotinen.
Gunnar Närhinen

Gunnar Alfons Emanuel Närhinen (13. elokuuta 1909 Helsinki – 17. joulukuuta 1974) oli suomalainen jalkapalloilija ja jääpalloilija.
Närhinen saavutti jalkapallon Suomen mestaruuden HIFK:n joukkueessa vuosina 1931 ja 1933, pelasi kolme A-maaottelua ja yhden B-ottelun. Jääpalloa Närhinen pelasi HIFK:n kakkosjoukkueessa. Molemmissa lajeissa Närhinen pelasi maalivahtina.
Närhinen toimi myöhemmin HIFK:n juniorivalmentajana.