tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Robin Hobb

Margaret Astrid Lindholm Ogden (s. 1952 Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen fantasiakirjailija, joka on kirjoittanut muun muassa neljä trilogiaa ja yhden tetralogian nimimerkillä Robin Hobb. Hän kirjoittaa myös pseudonyymillä Megan Lindholm. Hänen teoksiaan on julkaistu suomeksi Otavan kustantamana.
Elämä.
Kalifornialaissyntyinen Ogden on viettänyt suuren osan elämästään Alaskassa. Kirjoittamisen hän aloitti vuonna 1971. Aluksi Ogden kirjoitti useisiin alaskalaisiin sanomalehtiin lehtijuttuja ja aikakauslehtiin runoja ja novelleja. Fantasian ja science fictionin kirjoittamisen hän aloitti 1970-luvun loppuun mennessä.
Nykyään Ogden asuu pienellä maatilalla lähellä Royn kaupunkia Utahin osavaltiossa. Hän avioitui 18-vuotiaana kalastajasukuisen miehensä kanssa, joka nykyään hoitaa maatilaa. Heillä on neljä lasta.
Kirjoitustyö.
"Realm of the Elderlings" -sarjanimeä käytetään hänen Kuuteen Herttuakuntaan ja sen naapureihin sijoittuvista tarinoistaan, joihin kuuluvat Näkijän taru -sarja, Liveship Traders -sarja ja Lordi Kultainen -trilogia, kaksi novellia ("Homecoming" ja "The Inheritance") sekä Sadekorpeen sijoittuvat The Rain Wild Chronicles -sarjan teokset "The Dragon Keeper", "Dragon Haven", "City of Dragons" ja "The Blood of Dragons". 
Näkijän taru kertoo äpäräprinssi Fitz Uljas Näkijän tarinan, hänen kasvunsa mieheksi levottomissa olosuhteissa. Fitzistä koulitaan salamurhaaja, toimimaan varjoissa kuninkaan apuna. Fitzillä on sekä sukunsa perinteinen taikuus, Taito, että pelätty ja halveksittu eläintaikuus, Vaisto. 
Liveship Traders ei jatka Fitzin tarinaa, vaan siirtyy etelämmäksi Kasalan kaupunkiin. Siellä asuvilla kauppiailla on elolaivoja, ihmeellisiä aluksia, jotka puhuvat ja ajattelevat. Mukana on yksi Näkijän tarusta tuttu hahmo. Aikajanalla tämä sijoittuu Fitzistä kertovien sarjojen väliin.
Lordi Kultaisen tapahtumat palaavat jälleen Fitziin ja Kuuteen Herttuakuntaan. Fitz on viitisentoista vuotta vanhempi kuin "Salamurhaajan taipaleen" lopussa, mutta hänen ei anneta vanheta rauhassa. Hallitsijasuku tarvitsee edelleen hänen apuaan ja erityisiä taitojaan. Liveship Traders -sarjasta tuttuja henkilöitä tulee käymään Kuudessa Herttuakunnassa.
Soldier Son -trilogia sijoittuu uuteen maailmaan, ja sen päähenkilönä on Nevare Burvelle.
Porto

Porto on kaupunki Portugalin pohjoisosassa. Vuonna 2021 Portossa oli 231 800 asukasta, mitä teki siitä Portugalin Toiseksi suurimman kaupungin. Kolmanneksi suurin on Porton naapurikaupunki Vila Nova de Gaia. Koko metropolialueella, johon myös Vila Nova de Gaia kuuluu, oli 1,7 miljoonaa asukasta.
Porton kaupungin mukaan on nimetty Douron jokilaakson alueella valmistettava portviini, ja kaupungista juontaa juurensa alun perin myös Portugalin nimi.
Maantiede, ilmasto ja nähtävyydet.
Porto sijaitsee Atlantin rannikolla maan pohjoisosassa, Douro-joen pohjoisrannalla. Etäisyys Portosta maan pääkaupunkiin Lissaboniin on noin 280 km.
Porton sateet ajoittuvat talvipuolelle vuotta, eniten sataa joulu- ja tammikuussa, keskimäärin noin 170 mm. Vuoden lämpimin kuukausi on elokuu, jolloin keskimääräinen ylin lämpötila on 25 astetta. Kylmintä on tammikuussa, keskimääräinen alin on silloin +5 astetta.
Porton kuuluisimpia nähtävyyksiä on kaupungin historiallinen keskusta, joka lisättiin vuonna 1996 Unescon maailmanperintöluetteloon. Alueella sijaitsevat mm. São Bento -rautatieasema sekä Clérigosin kirkon 76 metriä korkea kellotorni, Torre dos Clérigos. Suosittuja turistikohteita ovat myös Douro-joen vastarannalla, Vila Nova de Gaiassa, sijaitsevat portviinikellarit.
Historia.
Porto on saanut nimensä jo roomalaisaikana, jolloin Lusitanian asutukset sijaitsivat molemmin puolin Douro-jokea. Kaupunki oli lyhyesti maurien käsissä mutta valloitettiin takaisin vuonna 1000, jolloin siitä tuli Portucalen kreivikunnan pääkaupunki. Henrik Purjehtija syntyi Portossa 1394. Seuraavina vuosisatoina portviinistä tuli tärkeää liiketoimintaa, kun britit eivät voineet ostaa viiniä Ranskasta poliittisista syistä. Viinistä saatu pääoma auttoi kaupunkia teollistumaan 1800-luvun loppupuolella.
Liikenne.
Francisco de Sá Carneiron lentoasema sijaitsee noin 12 kilometrin päässä Porton historiallisesta keskustasta luoteeseen.
Porto on Portugalin pohjoisosien rautatieverkon solmukohta. Junamatka Lissaboniin kestää kolme tuntia ja maksaa alle 20 euroa.
Ribeirasta kaupungin keskustaan nousevassa jyrkässä rinteessä kulkee funikulaari. Raitiovaunuja käytetään enää kolmella linjalla, mutta niitä suositellaan matkailijoille hienojen näköalojen vuoksi. Linja-autot ovat edullisia ja kulkevat tunnin välein läpi yön.
Kulttuuri ja urheilu.
Portossa toimii 94 soittajan vakituinen sinfoniaorkesteri. Se on perustettu vuonna 1947. Vuonna 2006 perustettiin barokkiorkesteri, joka esiintyy samassa musiikkitalossa sinfoniaorkesterin kanssa.
Portosta on myös kotoisin Portugalin jalkapalloliigan yksi menestyksekkäimmistä joukkueista, FC Porto.
Lahti Big Band

Lahti Big Band on lahtelainen big band -orkesteri. Yhtyeen repertuaariin kuuluu muun muassa hittejä Glenn Milleriltä, Benny Goodmanilta, Tommy Dorseyltä ja Artie Shaw'lta.
Lahti Big Band keikkailee noin 20 kertaa vuodessa, etupäässä kotimaassa. Etäisimmät konsertit ovat olleet Japanissa ja Yhdysvalloissa.
Historiaa.
Orkesterin perustivat pasunisti Eero Rämö ja Harjulan kansalaisopiston rehtori Eero Toukonen. Toukonen käynnisti kansalaisopistossa big band -piirin.
Lahti Big Band kokoontui ensimmäisen kerran syksyllä 1984. Ensimmäinen esiintyminen oli Harjulan kansalaisopiston kevätjuhlassa toukokuussa 1985. Noin vuoden kuluttua aloittamisesta orkesteri otti nimekseen Lahti Big Band, kotikaupunkinsa mukaan. Orkesterin pitkäaikaiseksi kapellimestariksi tuli saksofonisti-klarinetisti Martti "Mara" Peippo, joka johti orkesteria sen perustamisesta lähtien. 
Parin vuoden ikäisenä orkesteri sai solistikseen paikallisen blues-taiteilijan Pentti "Baby Boy" Varhaman. Samaan aikaan ohjelmistoon tuli myös Martti Peipon omaa tuotantoa. 
Vuonna 1989 Lahti Big Band ry järjesti ensimmäisen Lahden Jazztori -tapahtuman. Keskustaan pystytettiin teltta, jossa soitettiin jazzia ja myytiin muun muassa olutta. Yhdeksänpäiväinen tapahtuma on sittemmin järjestetty vuosittain. 
Antti Muukkonen alkoi laulaa Lahti Big Bandissa 1995, kuten myös Elina Pakkanen (o.s. Kivirinne). Sittemmin on ryhmään 1940-luvun alun tyyliin liittynyt pieni lauluryhmä. Myöhemmin vakituisiksi laulusolisteiksi tulivat Laura Peltoniemi, Kati Solehmainen ja Riku Rokkanen. Solehmainen sai kuitenkin pian kiinnityksen Kotkan kaupunginteatteriin ja Rokkanen muutti Lontooseen. Uudeksi miessolistiksi nousi monilahjakkuus Tarmo Valmela ja naissolistiksi löytyi nuori lupaus Suvi Halinen. Elina, Laura ja Suvi muodostavat laulutrion, joka esittää The Andrews Sisters -ohjelmistoa.
Orkesterin soitin- ja äänentoistokalusto on myös tyylikauden mukaista. Komppikitarana on Gibson L-7 vuodelta 1940 ja rumpusettinä on aito Slingerlandin Radio King 1940-luvun alusta. Keikkatilanteessa käytetään vain yhtä mikrofonia, etupäässä laulun vahvistamiseen.
Nykyisin Lahti Big Band soittaa pääasiallisesti uudempaa big band -musiikkia ja pyrkii tekemään yhteistyötä myös muiden lahtelaisten musiikintekijöiden kanssa. Orkesterin kapellimestarina toimii Erno Tiittanen.
The Settlers

The Settlers () on saksalaisen Blue Byten kehittämä strategiapelisarja. Pelit yhdistelevät jumala-, reaaliaikastrategia- ja kaupunginrakennuspelien aineksia. 
Sarjan ensimmäinen osa "The Settlers" tehtiin alun perin Amigalle, sen jälkeen tulevat osat on julkaistu DOSille ja Windowsille. Yhdysvalloissa pelin julkaisija SSI antoi pelille nimeksi "Serf City". Myös Yhdysvalloissa pelin viralliseksi nimeksi muodostui "The Settlers", kun pelisarjan toinen osa "The Settlers II" julkaistiin.
Paleolibertarismi

Paleolibertarismi on libertarismin haara tai vaihtoehtoisesti libertarismin konservatiivinen haara (tai toisin päin). Paleolibertarismin käsite keksittiin ja sitä esiintyi lähinnä Yhdysvalloissa. Käsitettä ovat käyttäneet muun muassa Lew Rockwell, Hans-Hermann Hoppe ja muut Ludwig von Mises -instituutti lähellä olevat tahot. Euroopassa käsite on tuntemattomampi. Amerikassa käsite tuli käyttöön, kun Mises-instituutin ympärille ryhmittyneet kulttuurikonservatiiviset libertaristit halusivat tehdä pesäeron poliittisia sovitteluratkaisuja hakevaan pragmaattiseen Cato-instituuttiin, henkilökohtaisia vapauksia ja vähemmistöjen oikeuksia taloudellisen vapauden kustannuksella painottaviin vasemmistolibertaristeihin (ks. ACLU) ja epäpoliittisiin elämäntapalibertaristeihin eli niin sanottuihin libertiineihin. 
Paleolibertarismin käsitettä käyttävät lähinnä paleolibertaristit itse. Libertarismin sisällä he erottelevat itsensä niin sanotusta neolibertarismista eli uuslibertarismista, jonka edustajiksi he katsovat muun muassa Virginia Postrelin, David Friedmanin, Milton Friedmanin ja Cato-instituutin johtajan William Niskasen. Jälkimmäiset kuitenkin kutsuvat itseään libertaristeiksi, ilman etuliitteitä. Nykyisin myös monet entiset paleolibertaarit kuten Lew Rockwell ovat luopuneet termistä ja kutsuvat itseään vain libertaareiksi.
Paleolibertarismin konservatiivinen merkitys on saanut vaikutteita termistä paleokonservatismi, joka on konservatismin anti-interventionistinen haara ja oppositiossa uuskonservatismiin nähden. Paleolibertarismin ja paleokonservatismin idea on herättää henkiin toista maailmansotaa edeltänyt vanha oikeisto ja vastustaa Franklin Delano Rooseveltiin henkilöityvää sosiaaliliberalismia ja uuskonservatismia, jotka paleolibertaarien mielestä ovat luopuneet klassisen liberalismin ihanteista.
Pareto-jakauma

\text{ kun }x\ge x_m\!&lt;/math&gt;
 | cdf =formula_1
 | mean =formula_2
 | median =formula_3
 | mode =formula_4
 | variance =formula_5
 | skewness =formula_6
 | kurtosis =formula_7
 | entropy =formula_8
 | mgf =formula_9
 | char = formula_10
 | fisher = formula_11
Pareto-jakauma on todennäköisyysjakauma, joka on nimetty italialaisen yhteiskuntatieteilijä Vilfredo Pareton mukaan. Muilla tieteenaloilla sitä kutsutaan toisinaan Bradford-jakaumaksi.
Alun perin Pareto käytti jakaumaa kuvaamaan varallisuuden jakautumista ihmisten kesken. Jakauma näytti kuvaavan varsin hyvin, kuinka pieni joukko ihmisiä omistaa aina suhteellisesti isomman osuuden varallisuudesta yhteiskunnissa. Ideaa kutsutaan joskus yksinkertaisemmin Pareton periaatteeksi.
Ominaisuudet.
Jos "X" on Pareto-jakautunut satunnaismuuttuja, niin todennäköisyys, että "X" on suurempi kuin jokin luku "x" on
formula_12
kaikilla "x" ≥ "x"m, missä "x"m on (aina positiivinen) pienin mahdollinen "X":n arvo ja "k" on positiivinen parametri. Pareto-jakaumilla on kaksi parametria: "x"m ja "k". Kun jakaumaa käytetään varallisuuden jakauman mallinnukseen, "k":ta kutsutaan Pareto-indeksiksi.
Näin ollen tiheysfunktio on
formula_13
kaikilla "x" ≥ "x"m. Pareto-jakaumaa noudattavan satunnaismuuttujan odotusarvo on
formula_14
(jos formula_15, odotusarvo on ääretön). Sen varianssi on
formula_16
(jos formula_17, varianssi on ääretön).
Transsi

Transsi on hypnoottisluonteinen tila tai uskonnollinen hurmos, jossa ihminen irtaantuu ympäröivästä todellisuudesta. Sillä tarkoitetaan muuntunutta tietoisuuden tilaa, jossa ihminen on tavallista suggestioalttiimpi ja herkempi hallusinoimaan.
Hypnotisoijat käyttävät suggestiota saadakseen asiakkaansa vaipumaan transsiin. 
Ekstaasimaiseen transsiin voi päästä meditaation avulla. Transsiin vaipuessaan šamaanit voivat kokea matkaavansa esimerkiksi yliseen tai aliseen maailmaan ja näin tuoda tietoa kansalleen. Myös huumeita on käytetty apuna transsiin pääsemisessä.
Georgetown (Guyana)

Georgetown on Guyanan pääkaupunki ja maan suurin kaupunki. Sen arvioitu asukasluku vuonna 2010 on 141 305. Se sijaitsee Atlantin valtameren rannalla Demerara-joen suulla.
Alueen ollessa hollantilaisten hallussa Georgetownia kutsuttiin nimellä "Stabroek". Kun britit valtasivat siirtomaa-alueen Napoleonin sotien aikana 1812, kaupunki sai nykyisen nimensä.
Monet kaupungin taloista on tehty puusta tiilisten paalujen varaan. Vuosina 1945 ja 1950 kaupungissa riehuivat suuret tulipalot, ja sen jälkeen varsinkin liikerakennuksissa on suosittu betonia.
Georgetownissa on yliopisto, katedraali, eläintarha ja kasvitieteellinen puutarha.
Guyanan tärkein kansainvälinen lentoasema, Cheddi Jagan International Airport sijaitsee 41 kilometrin päässä Georgetownista.
Kollektiivinen mielenhäiriö

Kollektiivinen mielenhäiriö tai psykologinen epidemia tai psyykkinen epidemia (engl. mass psychogenic illness, lyhenne MPI) tarkoittaa jonkin sairauden oireiden nopeaa leviämistä, mikä vaikuttaa lähinnä koheesiiviseen ryhmään. Psykologiset epidemiat johtuvat keskushermoston häiriöstä, jossa keskushermoston toiminta esimerkiksi stimuloituu tai muuttuu muulla tavalla toiminnallisesti. Psykologista epidemiaa sairastavan potilaan fyysiset oireet ilmentyvät alitajuntaisesti vailla mitään vastaavaa orgaanista aetiologiaa. Psykologisen epidemian diagnostinen luokitus on psykiatriassa somatisaatiohäiriö.
Oireet.
Brittiläinen psykiatri Simon Wessely luokittelee psykologiset epidemiat kahteen ryhmään: ahdistukseen liityvä massahysteria ja motorinen massahysteria.
Timothy Jones keräsi vuosina 1980–1990 psykologisista epidemioista kärsivien potilaiden oireita:
Epidemiologia.
Jotkin tutkimukset ovat osoittaneet, että erityisesti murrosiässä olevat nuoret naiset ovat alttiita psykologisille epidemioille. Toisaalta Bartholomew and Wessely kommentoivat, ettei ole olemassa mitään selkeitä riskitekijöitä sairausta psykologiseen epidemiaan. Esimerkiksi jotkin tutkimukset ovat osoittaneet, että alhainen älykkyysosamäärä lisää riskiä sairastua psykologiseen epidemiaan, mutta muut tutkimukset eivät ole saanet samoja tuloksia.
Esimerkit.
Tämä osio käsittelee konkreettisia esimerkkejä mahdollisista tai varmistetuista psykologisista epidemoista. 
Hylkäämissyndrooma.
Ruotsissa on raportoitu, että maahanmuuttajalapsia on joutunut kooman kaltaisiin tiloihin kuultuaan, että heidän perheensä karkotetaan Ruotsista. Ilmiölle on annettu nimeksi hylkäämissyndrooma (ruots. uppgivenhetssyndrom). Hylkäämissyndrooman on spekuloitu olevan psykologinen epidemia, joka on endeeminen tietylle yhteiskunnalle.
Bulimia nervosa.
Gerald Russell spekuloi, että bulimia nervosa -tapausten määrän jyrkkä nousu 1980-luvulla mahdollisesti viittaa, että kyseessä olisi ollut psykologinen epidemia. On huomioitavaa, ettei Russell käytä spesifisesti psykologinen epidemia -termiä vaan viittaa ilmiöön "sosiaalisena tartuntana" (engl. social contagion). Bulimia nervosaa ilmenee naisilla noin kolme kertaa enemmän kuin miehillä, mikä on johdonmukaista sen kanssa, että naiset ovat alttiimpia psykologisille epidemioille.
Työkalu

Työkalu on varsinkin käsin käytettävä, usein yksinkertainen työväline.
Käsityökalu.
Käsityökalu on väline, joka toimii käden jatkeena mm. ruoan valmistamisessa, rakentamisessa, maan muokkauksessa ja koneiden korjauksessa ja valmistuksessa. Käsityökalu saa käyttöenergiansa sitä käyttävältä ihmiseltä toisin kuin kone, joka saa energiansa joltain muulta energialähteeltä.
Ihminen on maailmassa niitä harvoja lajeja, jotka osaavat käyttää työkaluja. Muutamat apinalajit, linnut ja esimerkiksi merisaukot osaavat myös käyttää alkeellisia työkaluja: jotkut linnut käyttävät tikkua hyönteisten kaivamiseen puunkoloista ja merisaukot voivat käyttää kelluessaan kiveä rikkoessaan simpukoiden kuoren mahansa päällä. Varhaisimmat ihmisen työkalut olivat kivestä ja luusta valmistettuja kirveitä ja vasaroita.
Työkalu edustaa tekniikan varhaisinta ja yksinkertaisinta vaihetta. Myöhempiä vaiheita ovat tekniikassa olleet koneet, järjestelmät ja tällä hetkellä yhä enemmän järjestelmien järjestelmät.
Esimerkkejä käsityökaluista:
Konetyökalu.
Konetyökaluja ovat koneet, joiden päävoimanlähde on muu kuin lihasvoima.
Esimerkkejä konetyökaluista:
Konetyökaluja ovat myös työkalut, joita ihminen ohjaa epäsuoraan nykyään tyypillisesti tietokoneen avulla, esimerkiksi: ruiskuvalukoneen muotit – jos metalliteollisuudessa yrityksen alana on työkaluvalmistus tarkoittaa se yleensä ko. muottien valmistamista, CNC-sorvin työkappaleesta materiaalia irrottavat erilaiset työkalut.
20 historiallisesti merkittävintä työkalua.
Vuonna 2005 Forbes.com-sivusto teetti listan ihmiskunnan kehitykseen eniten vaikuttaneista työkaluista. Listaa tekemässä oli asiantuntijoita, Forbes.com-sivuston toimittajia ja sivuston lukijoita. Listasta jätettiin pois yksinkertaisimmat työkalut, mm. vipu, talja, pyörä ja kiila, koska listassa on näiden perusteella kehitettyjä työkaluja – esimerkiksi vasara on Forbesin mukaan toimintaperiaatteeltaan vipu, ja kirves on kiila. Listaan otettiin mukaan vain käsityökaluja tai helposti siirrettäviä työkaluja, joten esimerkiksi hydraulinen tunkki jätettiin pois. Myös monimutkaiset itsenäiseen toimintaan kykenevät laitteet jätettiin pois, esimerkiksi auto, tuulimylly ja tietokoneverkko. Nettiäänestystä varten yli sadan työkalun listaa supistettiin edelleen siten, että samantyyppisiä työkaluja edustaisi yksi työkalu, esimerkiksi lusikka edustaa kaikkia ruokailuvälineitä. Lopulta nettiäänestyksessä oli 33 työkalua. 
Suurimmat työkaluvalmistajat.
Vuoden 2017 markkinaselvityksessä maailman työkalumarkkinoiden vuotuinen liikevaihto oli noin 43,5 miljardia euroa. Markkinasta 91 prosenttia oli 18 suurimman valmistajan käsissä. Maailman suurimpia käsi- ja konetyökalujen valmistajia olivat:
Lamarckismi

Lamarckismi tai lamarkismi on Jean-Baptiste Lamarckin 1800-luvun alussa kehittämä evoluutioteoria, jonka mukaan eliöihin niiden elinaikana syntyneet muutokset periytyisivät niiden jälkeläisille. Nykyisin teoriaa pidetään vanhentuneena.
Teorian mukaisesti periytyvä ominaisuus on esimerkiksi jonkin elimen tai muun ruumiinosan suurentunut tai pienentynyt koko, joka johtuu sen käytöstä, käytön puutteesta tai ympäristön muuttumisesta. Jos esimerkiksi isä tekee työtä, jossa hänen käsivartensa vahvistuvat, hänen jälkeläisillään olisi synnynnäisesti vahvat käsivarret. Näkymättömämpi ominaisuuden periytyminen olisi esimerkiksi tapauksessa, jossa muusikon harjoittelemalla saavuttama sorminäppäryys periytyisi jälkeläisille.
Eläinmaailmassa lamarckismilla selitettiin muun muassa kirahvin kaulan ja etujalkojen pituus, joka olisi kasvanut, kun kirahvit ovat kurotelleet puiden lehtiin. Vesilintujen räpylät taas olisivat syntyneet siitä, kun linnut levittelivät varpaitaan uidessaan, ja nautaeläinten sarvet olisivat syntyneet päiden yhteen kolistelusta.
Lamarckismin teorian esitti ranskalainen luonnontieteilijä Jean-Baptiste Lamarck vuonna 1809. Lamarckismi oli vaikutusvaltainen teoria 1800-luvulla. Monen muun tutkijan ohella myös Charles Darwin piti hankittujen ominaisuuksien periytymistä mahdollisena. Poliittisista ajattelijoista lamarckisteja olivat esimerkiksi Karl Marx ja Friedrich Engels.
Useimmat perinnöllisyystieteilijät hylkäsivät lamarckismin 1930-luvun jälkeen. Neuvostoliitossa teoriaan kuitenkin uskottiin virallisesti osittain aina vuoteen 1965 saakka, ja lysenkolaisuus korvasi siellä mendelistisen periytymiskäsityksen. Populaarikulttuurissa, kirjallisuudessa ja kansantarinoissa lamarckismia esiintyy edelleen.
Lamarckistisen periytymisen ei nykyisin enää uskota olevan pääsääntöisesti biologisesti paikkaansapitävä teoria. Nykyajan epigenetiikka on kuitenkin löytänyt esimerkkejä ympäristön vaikutuksesta ominaisuuksien periytymiseen joissain tapauksissa, kuten ruokavalion vaikutus.
Id

Id tarkoittaa seuraavia:
Henkilöt.
Id on seuraavien henkilöiden nimi:
Katso myös.
Aihepiiriin liittyvät myös seuraavat:
Aunus (kaupunki)

Aunus eli Aunuksenkaupunki (myös "Aunuksenlinna", tai "Anus", ) on kaupunki ja kaupunkikunta Karjalan tasavallassa ja Aunuksen kansallisen piirin keskus. Aunus on yksi Pohjois-Venäjän vanhimmista kaupungeista. Ensimmäiset kirjalliset maininnat ovat jo vuodelta 1137: kaupunginoikeudet Aunus sai puisen linnan rakentamisen jälkeen 1649. Itse kaupunki sijaitsee Alavoisenjoen ja Mäkriänjoen yhtymäkohdassa lähellä Laatokan rantaa. Aunuksella on Venäjällä ”historiallinen kaupunki” -status.
Vuoden 2023 väestönlaskennan mukaan kaupungissa oli 7 631 asukasta ja kaupunkikunnassa 9 694 asukasta.
Kaupunkikunta.
Aunus on nykyisin kaupunkikunta, johon itse kaupungin lisäksi kuuluvat kylät Verhovje, Immalitsy, Kapšoila, Putilitsa, Riipuskala, Sudalitsa, Tatšelitsa ja Tahtasovo.
Aunuksen kaupunkikunta rajoittuu pohjoisessa Koveran, idässä Kuittisen, etelässä Mäkriän, lännessä Kotsilan ja luoteessa Tuuksin maalaiskuntaan.
Aunus on maatalousvaltaisen seudun keskus. Itse kaupungissa on muun muassa historiallinen museo, taidemuseo, hotelli ja urheilukoulu. Kaupungin ympäristöön on ilmaantunut runsaasti pietarilaisten uusrikkaiden kesämökkejä. Aunuksella on ystävyystoimintaa Mikkelin seudulle sekä Keski-Kainuuseen, erityisesti Ristijärvelle ja Hyrynsalmelle.
Asukasluvun kehitys.
Venäjän keisarikunnassa järjestettiin väestönlaskenta vuonna 1897 ja Neuvostoliitossa vuosina 1926, 1939, 1959, 1970, 1979 ja 1989 sekä Venäjän federaatiossa vuonna 2002, joten kaikki luvut eivät ole virallisen väestönlaskennan tuloksia.
Historiaa.
Kerrotaan, että tsaari Pietari Suuri matkustaessaan Karjalassa reellä heräsi kolmesti peräjälkeen ja kysyi retkueen sijaintia. Hänelle vastattiin: ”Aunuksessa”. Tsaari lopulta totesi: ”Aunus on varmasti Venäjän suurin kaupunki.”
Aunus oli Venäjän keisarikunnassa vuosina 1801–1922 laajan Äänistä ympäröineen Aunuksen kuvernementin Aunuksen kihlakunnan keskus. Koko kuvernementin hallintokaupunkina oli Petroskoi.
Vuonna 1919 suomalainen vapaaehtoisjoukko tunkeutui Suur-Suomi-aatteen siivittämänä Itä-Karjalaan. Tämä vapaaehtoinen sotilasjoukko tunnetaan nimellä Aunuksen retkikunta; retken alussa joukko valtasi lyhytaikaisesti Aunuksen kaupungin.
Jatkosodassa Aunuksen Karjala ja Aunus olivat Suomen miehittämänä syyskuusta 1941 kesään 1944 saakka. Itä-Karjala oli sotilashallinnon alaisuudessa ja hallinnon aikana kouluissa aloitettiin uudelleen suomen ja karjalan kielen opetus. Suomalaisten päämaja oli Nurmoilan kylässä hieman kaupungista pohjoiseen. 
Jatkosodan aikana Aunukseen valmistui rautatie, Aunuksen rata, joka yhdisti kaupungin Suomen rataverkkoon. Neuvostoliitossa vuonna 1970 valmistui yhteys etelään Lotinanpeltoon.
Ennen kuntauudistusta 2006 nykyisen kaupunkikunnan kylät muodostivat Aunuksen kaupungista erillisen maalaiskunnan. Venäjän keisarikunnassa, ennen 1920-luvun hallintouudistusta tämä alue kuului Riipuskalan kuntaan.
Vepsä

Vepsä voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Venäjällä:
Suomessa:
Henkilöiden nimenä:
Katja Repo

Katja Repo (s. 4. maaliskuuta 1973) on suomalainen entinen alamäkipyöräilijä. Hän oli lajin MM-kisoissa kolmesti mitaleilla ja on ensimmäinen aikuisten sarjassa MM-mitalin saavuttanut suomalaispyöräilijä.
Repo oli alkujaan motocrossin harrastaja, mutta loukkaantumisen jälkeen siirtyi alamäkiajoon. Maailmanmestaruuskilpailuissa hän sijoittui hopealle vuosina 1999 ja 2000 sekä pronssille 1997. Maailmancupissa Repo voitti yhden osakilpailun ja sijoittui kokonaispisteissä kolme kertaa viiden parhaan joukkoon. Hän oli ensimmäinen suomalainen osakilpailuvoittaja alamäkiajon maailmancupissa.
Repo lopetti uransa kauden 2002 jälkeen kun hänen edustamansa ammattilaistalli meni konkurssiin, eivätkä uudet tallineuvottelut tuottaneet tulosta.
Lofsöngur

Lofsöngur (”Ylistyslaulu”) on Islannin kansallislaulu. Tekstin on laatinut Matthías Jochumsson, sävelmä on Sveinbjörn Sveinbjörnssonin. Yleensä tyydytään laulamaan ensimmäinen säkeistö. Bjarni Thorarensenin runo "Eldgamla Ísafold" oli aiemmin Islannin epävirallinen kansallislaulu.
I)
Ó, guð vors lands! Ó, lands vors guð!
Vér lofum þitt heilaga, heilaga nafn!
Úr sólkerfum himnanna hnýta þér krans
þínir herskarar, tímanna safn.
Fyrir þér er einn dagur sem þúsund ár
og þúsund ár dagur, ei meir:
eitt eilífðar smáblóm með titrandi tár,
sem tilbiður guð sinn og deyr.
Íslands þúsund ár,
Íslands þúsund ár,
eitt eilífðar smáblóm með titrandi tár,
sem tilbiður guð sinn og deyr.
II)
Ó, guð, ó, guð! Vér föllum fram
og fórnum þér brennandi, brennandi sál,
guð faðir, vor drottinn frá kyni til kyns,
og vér kvökum vort helgasta mál.
Vér kvökum og þökkum í þúsund ár,
því þú ert vort einasta skjól.
Vér kvökum og þökkum með titrandi tár,
því þú tilbjóst vort forlagahjól.
Íslands þúsund ár
Íslands þúsund ár
voru morgunsins húmköldu, hrynjandi tár,
sem hitna við skínandi sól.
III)
Ó, guð vors lands! Ó, lands vors guð!
Vér lifum sem blaktandi, blaktandi strá.
Vér deyjum, ef þú ert ei ljós það og líf,
sem að lyftir oss duftinu frá.
Ó, vert þú hvern morgun vort ljúfasta líf,
vor leiðtogi í daganna þraut
og á kvöldin vor himneska hvíld og vor hlíf
og vor hertogi á þjóðlífsins braut.
Íslands þúsund ár
Íslands þúsund ár
verði gróandi þjóðlíf með þverrandi tár,
sem þroskast á guðsríkis braut.
Matti Lehikoinen

Matti Lehikoinen (s. 19. huhtikuuta 1984) on suomalainen alamäkiajaja. 
Lehikoinen on nuorten Euroopan mestari Italian Livignosta vuodelta 2001. Alamäkiajon maailmancupissa hän ajoi sijoituksia kymmenen parhaan joukkoon 2002–2004. Ajettuaan muutaman vuoden Arai/Global Racing -tallissa Orange-pyörillä Lehikoinen palkattiin vuonna 2005 tasokkaaseen Team G Cross Hondan joukkueeseen. Samassa tallissa ajoi myös eteläafrikkalainen Greg Minnaar, joka oli Lehikoisen tallikaverina jo vuosina 2001 ja 2002.
Vuonna 2006 Lehikoinen voitti ensimmäisenä suomalaisena miesmaastopyöräilijänä maailmancupin osakilpailun, joka ajettiin Balneario Camboriossa, Brasiliassa. Suomen Levillä ajetussa kisassa Lehikoinen voitti Pohjoismaiden mestaruuden 2006. Alamäkiajon maailmancupin finaalissa Lehikoinen ajoi neljänneksi. Maailmancupin lopputuloksissa hän oli kuudes, mikä oli toistaiseksi hänen uransa paras sijoitus.
Alamäkiajon maailmanmestaruuskisoissa 2006 Rotoruassa Uudessa-Seelannissa Lehikoinen oli kahdeksas. Vuoden 2007 MM-kisoissa Skotlannin Fort Williamissa hän sijoittui kuudenneksi. Maailmancupin kokonaispisteissä 2007 Lehikoinen oli finaalin jälkeen toinen. Kauden jälkeen Lehikoinen teki monivuotisen sopimuksen MS Intense Factory Racing -tallin kanssa. Vuonna 2009 MS-Racing yhdistyi Evil Bike -tallin kanssa Evil Bikes/MS-Racing -talliksi.
Syyskuussa 2007 Lehikoinen kaatui vakavasti harjoituksissa ja hänellä todettiin kolme murtumaa selkänikamissa. Vamma ei kuitenkaan vaatinut leikkaushoitoa. Elokuussa 2008 Lehikoinen loukkasi molemmat ranteensa kaaduttuaan harjoituksissa Australiassa. Hänen ranteissaan oli useita murtumia ja nivelsidevaurioita.
Tammikuussa 2010 Lehikoinen siirtyi Chain Reaction Cycles – Intense -talliin.
CSMA/CD

CSMA/CD () on tietoliikenteen siirtotien varausmenetelmä, jolla useat lähettävät tietokoneet jakavat samaa siirtotietä. CSMA/CD on perinteinen Ethernet-verkkojen tapa jakaa verkko käyttäjien kesken.
CSMA/CD ei perustu ennalta sovittuun tapaan välttää törmäyksiä vaan törmäyksien jälkikäteiseen havaitsemiseen. Jos törmäys havaitaan, lähettäjät lähettävät saman tiedon satunnaisen ajan kuluttua uudelleen, jolloin uuden törmäyksen todennäköisyys on pieni.
Toiminta.
CSMA/CD -menetelmässä suoritetaan kanavanvaraus kuuntelemalla kaapelisegmentin liikennetilannetta, joka tapahtuu käytännössä mittaamalla kaapelin jännitetasoja, ja mikäli segmentti vaikuttaa vapaalta, voidaan lähettää. Mikäli tapahtuu törmäys samaan Ethernet-segmenttiin kytkettyjen asemien alkaessa lähettää samanaikaisesti, se voidaan huomata johdon jännitetasojen epänormaaliudesta. Tällöin ensimmäinen törmäyksen havainnut asema lähettää jam-signaalin, joka viestittää segmentin kaikille laitteille tapahtuneesta törmäyksestä. Jam-signaalin vastaanotettuaan kaikki segmentin asemat vaikenevat ja odottavat satunnaisen ajan. Se asema, jonka satunnainen odotusaika on lyhin, aloittaa lähettämisen uudelleen ensimmäisenä. Koska odotusajat ovat satunnaisia, on epätodennäköistä, että joku toinen asema alkaisi jälleen lähettää samaan aikaan, mutta jos näin käy, tapahtuu jälleen törmäys ja toipumisprosessi jam-signaaleineen alkaa uudestaan. Ethernet-kaapelisegmentin enimmäispituus 90/100m varmistaa sen, että törmäykset voidaan huomata ajoissa. Liian pitkän segmentin tapauksessa segmentin eri ääripäiden välinen etenemisviive muodostuu liian pitkäksi.
CSMA/CA

CSMA/CA () on tietoliikenteen siirtotien varausmenetelmä, jolla useat lähettävät tietokoneet jakavat samaa siirtotietä. CSMA/CA on perinteinen IEEE 802.11 -verkkojen (WLAN) tapa jakaa verkko käyttäjien kesken.
CSMA/CA eroaa Ethernet-verkkojen CSMA/CD-tekniikasta siten, että se perustuu törmäyksien estämiseen. Tämä tapahtuu lähettämällä siirtotien varaava signaali ennen varsinaista dataa.
CSMA/CA on protokolla, joka operoi datalinkkikerroksella OSI-mallissa.
Port-au-Prince

Port-au-Prince () on Haitin pääkaupunki ja suurin kaupunki. Vuonna 2009 sen asukasluvun arvioitiin olevan noin 876 000. Samana vuonna sen metropolialueella arvioitiin asuvan noin 2 296 400 asukasta. Kaupungin asukasluku on ollut selvässä kasvussa.
Maantiede.
Port-au-Prince sijaitsee Gonâvenlahden suulla, missä sitä suojaa valtameren merenkäynniltä La Gonâven saari.
Suurin osa Haitin eliitistä elää Port-au-Princen esikaupungissa nimeltä Pétionville, 300–450 m korkeilla kukkuloilla kaupungin kaakkoispuolella. Toisaalta kaupungissa on suuria kurjia slummialueita, kuten Cité Soleil.
Lämpötila on varsin tasainen ympäri vuoden, keskimääräinen ylin 32–34 °C ja keskimääräinen alin 18–22 °C. Vuodessa on kaksi sadekautta, huhti–toukokuussa ja syys–lokakuussa.
Historia.
Port-au-Princen perustivat ranskalaiset sokerinvalmistajat vuonna 1749. Vuonna 1770 se korvasi Cap-Haïtienin Saint-Dominguen siirtokunnan pääkaupunkina, ja vuonna 1804 siitä tuli itsenäisen Haitin pääkaupunki. Ennen itsenäisyyttä brittijoukot valtasivat sen 4. kesäkuuta 1794.
Vuoden 2010 maanjäristys.
Tammikuussa 2010 Port-au-Prince kärsi suuria tuhoja maanjäristyksessä, jonka keskus oli viidentoista kilometrin päässä kaupungista. Järistyksen voimakkuus oli Mw 7,0. Kaupungin arkkipiispa Joseph Serge Miot oli kuolonuhrien joukossa. Arviot näiden lukumäärästä vaihtelivat tuhansista satoihin tuhansiin. Järistys sorrutti parlamenttirakennuksen, kouluja, sairaaloita ja verotoimiston. YK:n toimisto kärsi suuria vahinkoja, ja Hédi Annabi, tunisialainen YK:n operaation virkailija, jäi tuhoutuneen rakennuksen raunioihin. Kaupungin lentokenttä kuitenkin säilyi valmiina vastaanottamaan humanitaarista apua, vaikka sen lennonjohtotorni romahti.
Aiheesta muualla.
Englannin kirkko

Englannin kirkko () on Englannin valtionkirkko ja anglikaanisen kirkkoyhteisön vanhin jäsen. Yhdistyneen kuningaskunnan alueella toimii lisäksi kolme muuta alueellista anglikaanista kirkkoa: Skotlannin episkopaalinen kirkko (engl. "Scottish Episcopal Church)", Walesin kirkko (engl. "Church in Wales)" ja Irlannin kirkko. Kirkon korkein piispa on Canterburyn arkkipiispa. Englannin kirkko ulottuu Englannin lisäksi Mansaarelle, Kanaalisaarille sekä muutamaan seurakuntaan Walesissä. Kirkko on jaettu kahteen kirkkoprovinssiin, Canterburyyn ja Yorkiin. Provinssit jakaantuvat 42 hiippakuntaan, mukaan lukien Gibraltarin hiippakunta, joka kattaa Manner-Euroopan ja Pohjois-Afrikan.
Britannian monarkki on Englannin kirkon korkein kuvernööri ("Supreme Governor of the Church of England"). Monarkin rooli on nykyisin lähinnä seremoniallinen vaikkakin hän edelleen nimittää muodollisesti kirkon korkeimmat viranhaltijat. Kirkon korkein hallitseva elin on kirkolliskokous ("General Synod"), jolle parlamentti on delegoinut lainsäädäntövaltaa. Kirkolliskokous voi tehdä kirkon asioissa lakiesityksen, joka parlamentin on hyväksyttävä. Näin hyväksytystä laista tulee osa maan lakia – erillistä kirkkolakia ei ole.
Englannin kirkko hyväksyi naispappeuden 11. marraskuuta 1992. Ensimmäiset 22 naispappia vihittiin 8. toukokuuta 1994.
Hallinto.
Englannin kirkko koostuu kahdesta kirkkoprovinssista, Canterburyn ja Yorkin provinsseista, sekä 42 hiippakunnasta, joista yksi, Hiippakunta Euroopassa, toimii Englannin ulkopuolella Manner-Euroopassa.
Lasten seksuaalinen hyväksikäyttö.
Satoja pappeja ja johtajia on tuomittu ja syytteessä lasten seksuaalisesta hyväksikäytöstä.
Wirtschaftsverwaltungshauptamt

SS-Wirtschafts- und Verwaltungshauptamt tai Wirtschaftsverwaltungshauptamt (WVHA) oli 1. helmikuuta 1942 perustettu SS-joukkojen hallinnollinen yksikkö. Se muodostettiin yhdistämällä hallinnosta ja taloudesta vastannut "Hauptamt Verwaltung und Wirtschaft" sekä budjetista ja rakentamisesta vastuussa ollut "Hauptamt Haushalt und Bauten".
WVHA jakautui viiteen toimistoon: A, B, C, D ja W. D-toimiston alajaoston D I (keskitysleirit — yleistoimisto) johdossa toimi joulukuusta 1943 Rudolf Höss.
Aknestik

Aknestik on haukiputaalainen pop-yhtye, jonka tunnetuimpia hittejä ovat muun muassa ”Suomirokkia”, ”Jäänmurtaja”, ”Avaruuden aikataulut”, ”Ainoastaan toistaiseksi”, ”Jokapäivä”, "Miljoona Tähteä", ”Haukipudas” ja ”Toukokuussa”. 
Historia.
Aknestik perustettiin vuonna 1984. Ensimmäisen keikkansa se soitti 1987 Haukiputaalla nuorisotilaisuudessa. Yhtyeen menestyksekkäimmät vuodet ajoittuvat 1990-luvulle ja 2000-luvun alkuun. Yhtyeen viimeiseksi albumiksi jäi vuonna 2001 julkaistu "Vedenpaisumus."
Aknestik-nimi keksittiin alkujaan ihonhoitotuotteesta. Jotta nimi ei olisi kuulostanut liikaa punk-yhtyeeltä, Aknestik liitti siihen lisämääreen ”nuo merten kiharapäät”. "Vedenpaisumus"-albumin kannessa sitä ei enää käytetty. Aknestikin tavoite oli tehdä taiderokkia. Yhtyeen musiikkia on kuitenkin kuvailtu myös naivistiseksi popiksi. Aknestik teki seitsemän studiolevyä ja neljä kokoelmalevyä. Lisäksi Aknestik on esiintynyt Säkenöivää voimaa-tribuutti Sielun veljille levyllä. Aknestik on tehnyt Satu ja Vaahtopäät finnhits-levyn.
Yhtye on lopettanut aktiiviuransa, mutta on esiintynyt vielä muun muassa vuoden 2008 Qstockissa ja erikoiskokoonpanolla vuoden 2011 Tammerfesteillä Yksinäisten illat -faniristeilyllä. Aknestik on pitänyt myös pikkujoulu-show'ta Internetissä. Vuonna 2012 Aknestik vielä soitti keikan Haukiputaan kunnantalon katolla kuntaliitoksen vuoksi. Vuonna 2019 yhtye teki hetkellisen paluun Oulussa ja Torniossa. Vuoden 2022 aikana yhtye oli jälleen kiertueella.
Vuonna 2023 tiedotettiin Aknestikin tekevän 40-vuotisjuhlakiertueen "Toiset sata vuotta kaivossa" kahdeksalla paikkakunnalla helmi-maaliskuussa 2024.
Muuta.
Lauluntekijä-solisti Jukka Takalo jatkaa soolouraansa ja julkaisi ensimmäisen sooloalbuminsa "Jukka Takalo" vuonna 2005 ja toisen albuminsa, Vastarannan laulut vuonna 2011. Takalon taustabändissä soittaa myös Aknestikissa soittanut Maako Härönen.
Aknestik esiintyy vuonna 2013 julkaistussa Mika Ronkaisen dokumenttielokuvassa Laulu koti-ikävästä, jonka pääosassa oli Aknestikin kitaristi Kai Latvalehto. Elokuva voitti parhaan dokumenttielokuvan Jussi-palkinnon vuonna 2014.
Radio Suomipop julkaisi vuonna 2016 Suomalaisuuden Soundtrack -musiikkivideon, musiikkina oli Suomirokkia -kappale jonka Hovimuusikko Ilkka oli uudelleensanoittanut "Suomipoppia"-kappaleeksi. Kappaleessa lauloivat Jukka Takalo, Irina, Ilkka Alanko ja Aki Tykki.
Usko Meriläinen

Usko Aatos Meriläinen (27. tammikuuta 1930 Tampere – 12. marraskuuta 2004 Tampere) oli suomalainen säveltäjä. Hän oli keskeisiä hahmoja suomalaisessa säveltaiteessa. 
Historiaa.
Usko Meriläinen opiskeli Sibelius-Akatemiassa orkesterinjohtoa Leo Funtekin ja sävellystä Aarre Merikannon johdolla. Meriläinen johti Suomalaisen oopperan kuoroa 1954–1956, Kuopion kaupunginorkesteria 1956–1957 ja Tampereen Työväen Teatterin orkesteria 1957–1961. Hän oli Suomen Säveltäjät -yhdistyksen puheenjohtaja 1981–1992 ja Tampere Biennalen ideoija ja taiteellinen neuvonantaja. Meriläinen voitti parhaan musiikin Jussin elokuvasta "Yksityisalue" vuonna 1963.
Meriläinen palkittiin Pro Finlandia -palkinnolla vuonna 1987.
Meriläinen oli naimisissa koreografi Ruth Matson kanssa. Heidän tyttärensä on näyttelijä Lena Meriläinen ja poikansa tuottaja Ari Meriläinen, joka on kirjailija ja poliitikko Rosa Meriläisen isä.
Meriläinen on haudattu Hietaniemen hautausmaan Taiteilijainmäelle.
Pattijoki

Pattijoki (vuoteen 1920 asti Salo Ol.) on Pohjois-Pohjanmaalla sijainnut entinen Suomen kunta. Asukkaita kunnassa oli lakkautushetkellä hieman yli 6 000. Asutus on keskittynyt Olkijoen ja Pattijoen varsille sekä kirkonkylään. Nykyään Pattijoki kuuluu Raahen kaupunkiin.
Pattijoen naapurikunnat olivat ennen kunnan lakkauttamista Pyhäjoki, Raahe, Ruukki, Siikajoki ja Vihanti. Vuoteen 1973 saakka naapurikuntiin kuuluivat Raaheen liitetty Saloinen sekä Ruukin kunnaksi yhdistetyt Paavola ja Revonlahti.
Kyliä.
Ylipää (Lasikangas), Kopsa, Jokela, Olkijoki, Pattijoki
Nähtävyyksiä.
Betonivalukirkko (Josef Stenbäck, 1912), Olkijoen rauhanpirtti, leirikeskus Lohenpyrstö, Veteraanimaja, Konemuseo, Kastellin linnanrauniot, Pattijoen kiviholvisilta
Historia.
Keskiajalla Pattijoki oli karjalaisten ja satakuntalaisten eräaluetta, jonka pysyvä asutus on 1400–1500-luvulta. Pattijoki oli tärkeässä osassa Suomen sodassa 1808–09. 1800-luvun lopulta lähtien pitäjän henkiseen elämään on vaikuttanut suuresti herännäisyys. Raahen läheisyys ja teollisuus on nopeuttanut kunnan kehitystä. Pattijoesta tuli kunta vuonna 1867, jolloin se erotettiin vanhasta Salon pitäjästä. Uusi kunta tunnettiin aluksi nimellä Salon emäseurakunta, myöhemmin kuntaa alettiin kutsua sen suurimman kylän mukaan Pattijoeksi. Vuoden 2003 alussa Pattijoki liitettiin Raaheen. Pattijoen taajamasta Raahen keskustaan on matkaa noin 4 kilometriä.
Ruokakulttuuri.
Pattijoen pitäjäruoiksi nimettiin 1980-luvulla limppisoppa, rieska ja tyrnimarjakiisseli.
Temmes

Temmes (aiemmin "Haapaniemi") on entinen Suomen kunta, joka sijaitsi Pohjois-Pohjanmaalla. Vuonna 2000 kunnassa oli 700 asukasta. Temmes liitettiin suurimmaksi osaksi Tyrnävän kuntaan vuoden 2001 alussa. Erilliset enklaavialueet liitettiin Liminkaan, Lumijokeen ja Rantsilaan. Temmeksen puukirkko on vuodelta 1767. Sen on suunnitellut A. Louvet. Temmes valittiin Pohjois-Pohjanmaan vuoden kyläksi 2024.
Temmeksen naapurikunnat olivat Liminka, Lumijoki, Rantsila ja Tyrnävä.
Historia.
Temmeksen seudulla oli asutusta jo kivikaudella, jolloin alue oli vielä merenrantaa. Asutuksen vakinaistuminen alkoi 1300-luvulla, mutta se tiheni vasta 1550-luvun jälkeen, kun Kustaa Vaasa oli määrännyt erämaat asutettavaksi. Asutus eteni Temmesjoen vartta pitkälti savolaisvoimin. Isonvihan aikana Temmes hävitettiin perinpohjaisesti. Keskiajalla se kuului Saloisten suurpitäjään, myöhemmin Liminkaan. Keskiajalla ja uuden ajan alussa pääelinkeinona oli kalastus, maanviljely alkoi 1700-luvulla. Rukoushuonekunta Temmeksestä tuli 1766 ja itsenäinen seurakunta vuodesta 1899 lähtien.
Kyliä.
Haapakylä, Haurukylä, Meijerinkylä, Koskela, Kärsämä, Ojakylä, Ylipää
Ruokakulttuuri.
Temmeksen pitäjäruoiksi nimettiin 1980-luvulla lihavelli ja ohrarieska.
London School of Economics

London School of Economics and Political Science (LSE) on talous- ja yhteiskuntatieteisiin keskittynyt yliopisto Lontoossa. Vuonna 1895 perustettu LSE on osa Lontoon yliopistoa vuodesta 1900 alkaen.
Yleistä.
LSE on merkittävässä asemassa maailmanlaajuisessa yhteiskunnallisessa tutkimuksessa, opetuksessa ja keskustelussa. Yliopiston entiset opiskelijat ja henkilökunnan jäsenet ovat saaneet kaikkiaan 16 taloustieteen, kirjallisuuden ja rauhan Nobel-palkintoa. Samoin koulun entisiin oppilaisiin kuuluu ainakin 35 nykyistä tai aiempaa valtionpäämiestä tai pääministeriä. Neljännes Nobelin taloustieteen palkinnonsaajista on joko opiskellut tai työskennellyt LSE:ssä.
Laajan yhteiskuntatieteellisten oppiaineiden kirjon lisäksi LSE:ssä opiskellaan ja tutkitaan myös esimerkiksi matematiikkaa, historiaa, oikeustiedettä sekä filosofiaa.
LSE:ssä on noin 7 800 täysaikaista ja 800 osa-aikaista opiskelijaa, joista noin 34 prosenttia on Britanniasta, 18 prosenttia muista Euroopan maista ja loput yli 130:stä muusta maasta. 49 prosenttia opiskelijoista on naisia. 51 prosenttia opiskelijoista suorittaa jatko-opintoja. Kilpailu opiskelupaikoista on kovaa ja vain noin 5–10 prosenttia hakijoista saa paikan yliopistosta. 
Yliopiston kirjasto on maailman suurin yhteiskuntatieteiden kirjasto sisältäen yli 50 hyllykilometriä ja kattavan internet-arkiston. Kirjastoon on tilattu noin 20 000 sähköistä lehteä.
LSE:n historiaa.
Päätöksen LSE:n perustamisesta teki brittiläinen vasemmistolainen seura Fabian Society saatuaan yli 20 000:n silloisen Englannin punnan arvoisen testamenttilahjoituksen Henry Hunt Hutchinsonilta vuonna 1894. Perustajina olivat Fabian Societyn jäsenet Sidney ja Beatrice Webb, Graham Wallas ja George Bernard Shaw. Perustamisjärjestelyt hoidettiin nopeasti, sillä tuohon aikaan brittiläisessä yhteiskunnallisessa keskustelussa kannettiin melkoisesti huolta erityisesti taloustieteen opetuksen ja tutkimuksen matalasta tasosta. Koulun ensimmäiset opiskelijat aloittivat opintonsa lokakuussa 1895. Ensimmäiseksi rehtoriksi nimitettiin taloushistorioitsija William Hewins. LSE liitettiin Lontoon yliopiston tiedekunnaksi vuonna 1900.
LSE laajeni nopeasti: lukuvuonna 1905–1906 koko Englannissa ja Walesissa oli kaikkiaan 189 jatkotutkinto-opiskelijaa, joista 69, eli yli kolmannes, LSE:ssä.
Merkittäviä LSE:läisiä.
LSE:ssä on paljon ulkomaalaisia opiskelijoita. 1990-luvulla noin puolet sen opiskelijoista tuli ulkomailta. 
LSE:ssä oli 2010-luvun alkuvuosina yli sata suomalaista opiskelijaa. Sieltä valmistuneita asuu Suomessa yli 230, heidän joukossaan Nokian pääjohtajana toiminut Jorma Ollila ja Suomen tasavallan presidentti Alexander Stubb sekä sanomalehti Ilkka-Pohjalaisen päätoimittaja Markku Mantila.
Ulkomaalaisista kuuluisuuksista LSE:ssä ovat opiskelleet muun muassa Yhdysvaltain presidentti John F. Kennedy, Tanskan kuningatar Margareeta II, Italian pääministeri Romano Prodi, George Soros, Rolling Stones -laulaja Sir Mick Jagger ja David Rockefeller.
Kuutio

Kuutio eli säännöllinen heksaedri eli säännöllinen kuusitahokas on kuusitahkoinen geometrinen kappale, joka on säännöllinen monitahokas.
Kuution tahkot ovat neliöitä. Kuutiossa on kuusi tahkoa, kahdeksan kärkeä ja 12 särmää. Jos särmän pituus on formula_1, kuution tilavuus on formula_2ja tahkojen yhteispinta-ala on formula_3
Jos kuution joka toisesta nurkasta piirtää tahkoille lävistäjät, syntyy sisälle säännöllinen nelitahokas, tetraedri.
Jos kuution tahkojen keskipisteet yhdistää, syntyy sen sisälle säännöllinen kahdeksantahokas, oktaedri eli oktaedri on kuution duaalikappale.
Avaruusgeometriassa kuutiomittojen suhdeluku on 1 000. Se tarkoittaa sitä, että esim. yksi kuutiodesimetri (10 cm × 10 cm × 10 cm) vastaa 1 000 pienempää kuutiosenttimetriä.
Jos kuution kukin tahko maalataan esim. joko valkeaksi tai mustaksi, saadaan ilmiasultaan erilaisia tapauksia kymmenen kappaletta.
Kun kuution tahkoja merkitään esim. kokonaisluvuilla 1–6, voidaan numerointi tehdä 30 eri tavalla.
Kuution muotoista noppaa käytetään hyvin useissa lauta-, rooli- ja uhkapeleissä satunnaislukujen tuottamiseen. Tässä yhteydessä sitä voi kutsua myös nimellä d6, joka tarkoittaa, että siinä on kuusi tahkoa.
Mario Frick (poliitikko)

Mario Frick (s. 8. toukokuuta 1965 Balzersissa) toimi Liechtensteinin pääministerinä vuodesta 1993 vuoteen 2001, jolloin hänet Edistyksellisen kansanpuolueen Otmar Hasler.
Mario Frick oli maailman nuorin pääministeri ollessaan vain 28 vuoden ikäinen astuessaan virkaansa. Frick kuuluu puolueeseen nimeltä Isänmaallinen liitto ("Vaterländische Union", VU)
Frick nousi pääministeriksi Markus Büchelin (FBP) hallituksen kaaduttua välikysymykseen sen jälkeen, kun Büchel oli Landtagilta kysymättä allekirjoittanut ruhtinas Hans Adam II:n lakiehdotuksen, joka antoi ruhtinaalle huomattavasti lisävaltaa maapäivien ja hallituksen kustannuksella. Ensi töikseen Frickin hallitus kumosi lain. 
Maapäivävaaleissa 2001 kärsityn tappion jälkeen Mario Frick ilmoitti luopuvansa politiikasta. Frickin hallituskauden päätyttyä ruhtinaan ehdottamasta laista järjestettiin Otmar Haslerin hallituksen johdolla kansanäänestys, ja se hyväksyttiin. 
Mario Frick on myöhemminkin kritisoinut lakia voimakkaasti, sillä hänen mukaansa se antaa ruhtinaalle tyrannin valtuudet. Hän myös kritisoi ruhtinasta äänestäjien kiristämisestä, sillä ruhtinas oli uhannut muuttaa pois Liechtensteinista, mikäli laki ei olisi mennyt läpi.
Tikkakoski

Tikkakoski on tilastoalue, kaupunginosa ja taajama Jyväskylässä noin 20 kilometriä kaupungin keskustasta pohjoiseen. Se kuului ennen vuotta 2009 Jyväskylän maalaiskuntaan. Se on Jyväskylän toiseksi suurin taajama (suurin on Jyväskylän keskustaajama).
Tikkakosken tunnusmerkkejä ovat alueella sijaitseva Jyväskylän lentoasema, Suomen Ilmavoimamuseo ja Jyväskylän varuskunnan keskeiset osat Ilmavoimien Esikunta, Ilmasotakoulu ja Puolustusvoimien logistiikkalaitoksen 3. logistiikkarykmentin keskeiset osat. 
Tikkakoskelta löytyvät yhtenäiskoulu, Tikkakosken kirjasto, liikuntahalli, jäähalli ja terveysasema. Kunnallisten ja sote-palvelujen lisäksi Tikkakosken alueelta löytyy myös päivittäistavaraliikkeitä, pizzeria, pubi, apteekki, kylmähuoltoasema, asiamiesposti ja teollisuusaluetta. Tikkakosken lukio oli liitetty vuonna 2013 osaksi Jyväskylän Lyseon lukiota, ja sen toiminta lakkasi vuonna 2015. 
Aluejako ja asukasluku.
Kuntien osa-aluetilastoissa Tikkakoski ja sen lähiympäristö kuuluvat "Tikkakoski-Nyrölä"-nimiseen suuralueeseen. Suuralue jakautuu edelleen Tikkakosken ja Nyrölän tilastoalueisiin. Nyrölän tilastoalue koostuu samannimisestä pienalueesta, mutta Tikkakosken tilastoalue jakaantuu neljään pienalueeseen (Luonetjärvi, Kuikka, Tikkakosken keskusta ja Liinalampi). Jyväskylän kaupunginosajaotuksessa Tikkakoski muodostaa kaksi kaupunginosaa: 61. kaupunginosan (Tikka-Mannila) ja 62. kaupunginosan (Tikkakoski). Tikkakoski-Nyyrölän suuralueen, 61. ja 62. kaupunginosien ja Tikkakosken postinumeroalueen 41160 rajat poikkeavat huomattavasti toisistaan. Tikkakosken taajaman rajat esimerkiksi vuodelta 2009 löytyvät Lounaispaikka-palvelusta.
1960-luvulla suunniteltiin, että Tikkakoski lähiympäristöineen, Laukaan Vehniä ja Uuraisten kunta olisi yhdistetty Tikkakoski-nimiseksi uudeksi kunnaksi.
Tikkakosken taajaman väkiluku on 4 310 henkilöä (31.12.2011). Tikkakoski-Nyrölän suuralueen väkiluku on puolestaan 5 287 henkeä (31.12.2007), josta Tikkakosken keskustan pienalueella asuu 2 321 henkeä (31.12.2007).
Muuta.
Tikkakoskella toimivia urheiluseuroja ovat muun muassa Tikkakosken Tikka ja Tikkakosken voimistelu- ja liikuntaseura TiVoLi, sekä salibandyyn ja lentopalloon erikoistunut Tikkakosken Pallo (TiPa). Paikkakunnalla järjestetään vuosittain elokuussa Tikkakosken Tohinat -yleisötapahtuma, jossa mm. valitaan vuoden tikkakoskelainen ja tikkakosketar. Vuoden 2011 Tohinoiden yhteydessä perustettiin myös kyläyhdistys Kehittyvä Tikkakoski ry.
Tikkakoskella on evankelisluterilaisen Jyväskylän seurakunnan kirkko, kappeli Sarpatin leirikeskuksessa ja Tikkakosken helluntaiseurakunnan temppeli.
TiVoLi-seura tarjoaa monipuolista liikuntaa kaiken ikäisille.
Potto

Potto ("Perodicticus potto") on lorien heimoon kuuluva puoliapina.
Levinneisyys.
Lajia tavataan suurella alueella päiväntasaajan seudulla Afrikassa: Guineasta Kameruniin, Kongoon ja Isolle hautavajoamalle asti.
Tuntomerkit.
Sen ruumis on 30–45 cm pitkä. häntä 5–10 cm ja painoa on 1–1,5 kg. Pää on leveä, korvat kapeat ja myös lajille tyypilliset isot silmät. Eräs Poton erikoisuus ovat sen viimeisen kaulanikaman ja kahden ensimmäisen rintanikaman voimakkaasti pidentyneet okahaarakkeet, joiden kärjet työntyvät ihon läpi sarveismuodostumiin asti. Kärjet ovat tavallisesti turkin peitossa, mutta potto pystyy kohottamaan niitä laskemalla karvojaan.
Ravinto.
Potto viettää koko elämänsä puussa, joten sen ravintoon kuuluvat hyönteiset, kotilot, linnunmunat, pienet sisiliskot, hedelmät ja lehdet.