tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Jokioisten vaakuna

Jokioisten vaakuna on Jokioisten kunnan tunnus. Vaakunan tähkäaihe viittaa siihen merkitykseen, joka Jokioisten kartanolla on ollut suomalaisen maatalouden kehittämisessä, ja alasin Jokioisten ruukkiin.
Vaakunan selitys on ”punaisessa kentässä aaltokoroinen hirsi, jonka yläpuolella kaksi vehnätähkää ristissä ja alapuolella alasin; kaikki kultaa.” Vaakunan on suunnitellut Gustaf von Numers, ja Jokioisten kunnanvaltuusto hyväksyi sen kokouksessaan 30. heinäkuuta 1951. Sisäasiainministeriö vahvisti vaakunan käyttöön 21. syyskuuta samana vuonna.
Brett Connolly

Brett Connolly (s. 2. toukokuuta 1992 Campbell River, Brittiläinen Kolumbia, Kanada) on kanadalainen jääkiekkoilija. Tampa Bay Lightning varasi hänet kuudentena pelaajana . Connolly teki NHL-debyyttinsä kaudella 2011–2012. Rightin laitahyökkääjän vahvuudet ovat peliälyssä ja maalintekotaidoissa.
Ura.
Seuraura.
Connollyn kasvattajaseura on Prince George M.H.A.. WHL-joukkue Prince George Cougars varasi hänet kymmenentenä pelaajana vuonna 2007. Connolly pelasi siellä neljä ottelua kaudella 2007–2008, mutta hänen kautensa kului vielä pääosin BCMML:n Cariboo Cougarsissa. Connollyn varsinainen WHL-tulokaskausi 2008–2009 oli menestyksekäs, kun hän teki 65 runkosarjaottelussa tehot 30+30=60 ja voitti Cougarsin sisäisen pistepörssin. Connolly voitti myös WHL:n tulokkaiden maalipörssin ja palkittiin WHL:n parhaana tulokkaana Jim Piggott Memorial Trophyllä. Hänet valittiin myös koko CHL:n parhaaksi tulokkaaksi.
Connolly oli sivussa lähes koko kauden 2009–2010 lonkkavaivojen takia. Hän pelasi vain 16 ottelua, joissa syntyi tehot 10+9=19. Connolly kuitenkin varattiin kesällä 2010 kuudentena pelaajana Tampa Bay Lightningiin. Kaudella 2010–2011 hän oli tehoilla 46+27=73 Cougarsin paras pistemies. Connolly sijoittui koko liigan maalipörssissä kolmanneksi Spokane Chiefsin Tyler Johnsonin ja Chilliwack Bruinsin Tyler Howsen jälkeen. Hänen kautensa päättyi kuitenkin WHL:n pudotuspelien ensimmäiseen otteluun olkapäävamman takia.
Connolly teki kesäkuussa 2011 tulokassopimuksen Tampa Bay Lightningin kanssa. Hän sai harjoitusleirin päätteeksi kaudeksi 2011–2012 paikan Lightningin NHL-joukkueesta. Connolly teki NHL-uransa avausmaalin 1. marraskuuta 2011 vieraissa Carolina Hurricanesin Cam Wardin taakse.
Maajoukkueura.
Connolly voitti alle 20-vuotiaiden MM-hopeaa vuonna 2011 ja pronssia vuonna 2012. Hän toimi jälkimmäisessä turnauksessa Kanadan varakapteenina ja oli viidellä osumallaan joukkueen toiseksi paras maalintekijä Ryan Stromen jälkeen. Connolly valittiin Kanadan top-3-pelaajaksi. Hän oli joukkuetoverinsa Devante Smith-Pellyn ohella koko turnauksen ainoa suoraan NHL:stä tullut pelaaja. Connolly pelasi myös alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 2009 ja 2010.
Muuta.
Connollyn pikkuveli Josh (s. 1995) pelaa BCMML:ää Cariboo Cougarsissa.
György Gurics

György Gurics (27. tammikuuta 1929 Dunapentele – 10. syyskuuta 2013) oli unkarilainen painija, olympiamitalisti ja maailmanmestari. Hän edusti seuratasolla Honvédia.
Gurics voitti alle 79-kiloisten vapaapainissa olympiapronssia Helsingin olympialaisissa 1952, mutta menestyi myöhemmin kreikkalais-roomalaisella tyylillä saaden MM-kisoissa yhden kultaisen, kaksi hopeista ja yhden pronssisen mitalin. Gurics kuitenkin kilpaili vielä myös vapaapainissa ja osallistui siinä muun muassa Rooman olympialaisiin 1960 sijoittuen jaetulle kahdeksannelle tilalle. Roomassa hän paini myös kreikkalais-roomalaisella tyylillä, jolla sijoittui 24:nneksi. Melbournen kesäolympialaisissa 1956 Gurics oli kreikkalais-roomalaisen painin sarjassa 79 kg viides.
Lähteet.
Viitteet.
Havaittava maailmankaikkeus

Kosmologiassa havaittavaan maailmankaikkeuteen kuuluvat kaikki galaksit ja muu materia, jonka voimme havaita Maasta. Kyseisistä kohteista lähtevä valo ja muut signaalit ovat ehtineet saavuttaa Maan alkuräjähdyksestä alkaen. Jos maailmankaikkeus on isotrooppinen, havaittavan maailmankaikkeuden raja on lähestulkoon sama joka suunnassa, joten havaittava maailmankaikkeus on pallomainen huolimatta siitä, minkä muotoinen maailmankaikkeus kokonaisuudessaan on. Maailmankaikkeuden kokonainen muoto ei kuitenkaan välttämättä ole pallo. Jokaisella maailmankaikkeuden kohteella on oma havaittava maailmankaikkeutensa, joka voi olla osittain päällekkäinen meidän havaittavan maailmankaikkeutemme kanssa.
Maailmankaikkeuden ikä on noin 13,8 miljardia vuotta. Koska maailmankaikkeus laajenee, Maasta havaittavissa olevat kohteet ovat oikeasti liikkuneet huomattavasti havaittua kauemmaksi. Näemme kohteet sitä nuorempana, mitä kauempana Maasta ne ovat. Havaittavan maailmankaikkeuden halkaisijaksi on arvioitu 93 miljardia valovuotta, eli sen rajat ovat siis 46,5 miljardin valovuoden päässä jokaisessa suunnassa.
Amelita Alanes

Amelita Alanes (s. 28. helmikuuta 1952) on filippiiniläinen entinen yleisurheilija, joka kilpaili pikajuoksussa. Hän voitti hopeaa 200 metrillä Aasian kisoissa 1970. Alanes osallistui Münchenin olympialaisiin 1972, mutta ei päässyt finaaliin 100 eikä 200 metrillä. Hän oli mukana myös maansa 4 × 100 metrin viestijoukkueessa, joka hylättiin alkuerissä. Seuraavana vuonna Alanes voitti ensimmäisissä Aasian-mestaruuskilpailuissa kultaa 100 metriltä ja hopeaa 200 metriltä.
Lähteet.
John George Williams

John George Williams (4. huhtikuuta 1913 Cardiff, Englanti – 28. joulukuuta 1997) oli englantilainen lintutieteilijä.
John Williamsin vanhemmat olivat John ja Sissy Williams. Päätettyään koulunsa Williams pääsi töihin Walesin kansallismuseoon, missä hän kouluttautui luokittelijaksi. Vuonna 1939 hän liittyi Kuninkaallisiin ilmavoimiin (RAF) ja palveli Toisen maailmansodan aikana Pohjois-Afrikassa, Lähi-idässä, Turkissa ja Balkanilla. Aleppossa hän tutustui tohtori Philippa Gaffikiniin, joka myös työskenteli RAF:ssa. He menivät sodan jälkeen naimisiin Kairossa ja asettuivat Keniaan. 
Vuodesta 1946 vuoteen 1966 Williams toimi Nairobin Coryndon Museumin lintuosaston kuraattorina. Hän teki useita tutkimusretkiä Afrikan eri osiin. Hän nimesi somaliantöpökerttusen ("Sylvietta philippae") vaimonsa kunniaksi. James David Macdonald nimesi marsabitinkiurun ("Mirafra williamsi") hänen kunniakseen. Williams kehittyi maailmankuuluksi medestäjien asiantuntijaksi.
Williams toimi aktiivisesti luonnonsuojelun alalla. Paljolti hänen ansiotaan oli Nakurujärven kansallispuiston perustaminen Keniaan. 1963 hän julkaisi ensimmäisen kirjansa, "A Field Guide to the Birds of East and Central Africa". 1968 seurasi teos "Field Guides to the National Parks of East Africa", ja 1972 "Field Guide to the Butterflies of Africa", johon hän myös itse maalasi perhostaulut. 1978 hän julkaisi kirjan orkideoista "Field Guide to the Orchids of Britain and Europe" ja 1983 "Field Guide to the Orchids of North America".
Vuonna 1978 John Williams ja Philippa palasivat Englantiin ja asettuivat Oakhamiin Rutlandiin. Williams jatkoi työskentelyä Royal Scottish Museumissa Edinburghissa.
Feynmanin piste

Feynmanin piste on piissä kuuden toistuvan numeron 9 sarja, jonka alkaa 762. desimaalista. Se on nimetty fyysikko Richard Feynmanin mukaan.
Kirjailija Douglas Hofstadter on sanonut, että hän aikoi nuoruudessaan opetella ulkoa piin desimaalit tähän pisteeseen saakka, jotta voisi lopettaa luettelonsa ”yhdeksän yhdeksän yhdeksän yhdeksän yhdeksän yhdeksän ja niin edelleen” antaen kuulijalle virheellisen kuvan, että pii olisi rationaaliluku.
Todennäköisyys.
Satunnaisesti valitulla normaalilla luvulla todennäköisyys, että sama numero toistuu desimaalikehitelmässä kuusi kertaa peräkkäin näin aikaisin, on 0,08%.
Feynmanin piste on myös ensimmäinen kohta, jossa sama numero toistuu neljä tai viisi kertaa peräkkäin. Seuraava kohta, jossa sama numero esiintyy neljä kertaa peräkkäin, alkaa 1589. desimaalista, josta alkaen on neljä numeroa 7 peräkkäin.
Paikka.
Kolmesti toistuvat numerot merkittynä vihreällä ja Feynmanin piste merkittynä punaisella:
Mira Ghniem

Mira Ghniem (; s. 18. toukokuuta 1983) on jordanialainen uimari. Hän osallistui Atlantan olympialaisiin 1996 vain 13 vuoden ikäisenä ja on maansa historian nuorin olympiaurheilija. Tuolloin Ghniem oli 43. eli viimeinen 200 metrin sekauinnissa uituaan matkan ajassa 2.56,99.
Lähteet.
Taivas saa odottaa

Taivas saa odottaa ("Heaven Can Wait") on yhdysvaltalainen elokuva vuodelta 1978. Sen ohjasivat Buck Henry ja Warren Beatty. Beatty myös tuotti elokuvan ja näytteli sen pääroolin. Elokuva perustuu Harry Segallin samannimiseen näytelmään, jonka ensimmäinen elokuvaversio oli "Henki etsii asuntoa" (1941). 
"Taivas saa odottaa" oli Oscar-ehdokkaana yhdeksässä eri kategoriassa. Palkinnon se sai parhaasta lavastuksesta.
Juoni.
Elokuvassa Beatty näyttelee Los Angeles Ramsin pelaajaa Joe Pendletonia, joka liikenneonnettomuuteen jouduttuaan päätyy taivaaseen ennenaikaisesti. Arkkienkeli Mr. Jordan (James Mason) huomaa virheen ja lupautuu palauttamaan Pendletonin takaisin maan päälle, mutta tämän ruumis on ehditty jo polttohaudata. Pendletonille tarjotaan uudeksi kehoksi juuri murhatun teollisuusjohtaja Farnsworthin ruumista, mutta Pendleton kieltäytyy, sillä hän haluaisi kehon, jolla hän pystyisi osallistumaan Super Bowliin. Hän kuitenkin muuttaa mielensä nähtyään Farnsworthin kotona ympäristöaktivisti Betty Loganin (Julie Christie). Farnsworthin puoliso (Dyan Cannon) ja sihteeri (Charles Grodin) ovat kuitenkin päättäneet onnistua murhasuunnitelmissaan.
Autuniitti

Autuniitti eli uraanikiille (Ca(UO2)2(PO4)2 · 10–12 H2O) on uraania sisältävä fosfaattimineraali.
Autuniitti on radioaktiivista. Se sisältää uraania, jota käytetään ydin­voimaloissa ja ydinaseissa. Suuret löytyneet autuniittimäärät louhitaan kaupallisesti niiden uraanisisällön vuoksi. Uraaniatomin ydin on epä­vakaa ja voi hajota vapauttaen energiaa, jota voidaan hyödyntää ydin­reaktoreissa. Autuniitin kellanvihreät kiteet menettävät värinsä ja hajoavat kuivissa olosuhteissa. Tämä melko yleinen mineraali hehkuu kellanvihreänä ultraviolettivalossa. Tämä on tärkein menetelmä sen toteamiseksi, sisältääkö annettu näyte autuniittia.
Radioaktiivisuuden vuoksi on tärkeää säilyttää autuniittinäytteitä lyijyllä päällystetyssä muovirasiassa. Tähän rasiaan on asetettava vesiastia, jotta riittävä ilman kosteus estää autuniittia muuttumasta meta-autuniitiksi.
Ominaispiirteet.
Autuniitti kuuluu fosfaattimineraalien ryhmään. Se sisältää radioaktiivista uraanimetallia, joten sitä on käsiteltävä erittäin varovasti. Uraanin lisäksi autuniitti sisältää kalsiumia, fosforia, happea ja vettä. Vasta kerätty autuniitti on kauniin keltaista tai kellan­vihreää sekä läpikuultavaa tai läpinäkyvää. Ajan myötä ja kuivassa ilmassa siitä tulee meta-autuniittia. Autuniitti voidaan todeta mittaamalla näytteen radioaktiivisuus. Testitulos ei välttämättä ole tarkka, sillä on olemassa muitakin samanvärisiä radioaktiivisia uraania sisältäviä mineraaleja. Vaikka uraani on luonnossa hyvin yleistä, sitä löydetään aina osana muita mineraaleja, ei koskaan puhtaana.
Marko Kulmala

Marko Kulmala (s. 5. joulukuuta 1967 Tampere) on suomalainen yrittäjä, tietokirjailija ja televisiotuottaja. Nuoruudessaan Kulmala työskenteli toimittajana, copywriterina ja tv-tuottajana. Hän perusti oman yrityksen, Insanon, vuonna 2005.
Ura.
Kulmala on kotoisin Tampereelta. Hän opiskeli Tampereen yliopistossa kotimaista kirjallisuutta, tiedotusoppia, Suomen historiaa ja markkinointia. Kirjallisuudentutkimuksen opinnoissa Kulmala paneutui reseptioestetiikan, dekonstruktion ja semiotiikan tapoihin hahmottaa tarinoiden syntyä ja vastaanottoa. Kulmala on asunut vuodesta 1995 lähtien Helsingissä. 
Kulmala on tuottanut noin 1 700 televisio-ohjelmaa muun muassa MTV3:lle. Hänen ensimmäisiä merkittäviä tuotantojaan ovat muiden muassa tv-ohjelma Jyrki ja tv-kanava TVTV, josta syntyi myöhemmin Sub. Kulmalan Insano on tuottanut tai osatuottanut tv-sarjat Kosketuksessa ja Näin se tehtiin, 10 uutta käskyä sekä tv-sarja "Neljä keskustelua Jörn Donnerin maailmasta" (2013). Insanon tuotantoihin kuuluvat myös tv-dokumentit "Kuka omistaa Afrikan" (yhdessä Jörn Donnerin kanssa), "Paha paikka" (yhdessä Åsa Larssonin kanssa) sekä "Ja ihmisillä hyvä tahto" (yhdessä Paavo Westerbergin kanssa).
Kulmala on työskennellyt Radiolinjan sisältöjohtajana ja Lowe&amp;Partnersin asiakkuusjohtajana, Radio Sataplussan ohjelmapäällikkönä ja copywriterina Adsekissa.
Vuonna 2005 perustettu viestintäyritys Insano rakentaa mm. viestintä- ja markkinointikonsepteja, strategianarratiiveja, yrityskulttuurimuutoksia sekä ja niihin liittyviä tuotantoja. Insano on voittanut Grand ja Gold Effie -palkinnot S-ryhmän Halpuutimme hintoja -viestintäkonseptin suunnittelusta.
TV-tuottamisen rinnalla Kulmala on työskennellyt useissa kulttuuri- ja media-alan projekteissa. Hän on myös Vihtorin kirjamessujen perustaja. Ensimmäisen oman kirjansa "Hyvä idea ei toimi" Kulmala julkaisi vuonna 2009. Fragmentaarinen kirja käsittelee ideoiden syntyä. Toinen teos "Kasvu" julkaistiin vuonna 2011.
Kulmala on toiminut myös nuorten syrjäytymistä vastaan tarkoitetun "Ihan tavallisia asioita" -hankkeen yhtenä konseptoijana. Hankkeen käynnistäjänä toimi tasavallan presidentti Sauli Niinistö. Hanke sai ristiriitaisen vastaanoton mediassa.
Muuta.
Harrastuksikseen Kulmala on maininnut kirjallisuuden, bodauksen, jääkiekon, laskettelun, kävelyn ja matkustelun. Kulmala on kertonut julkisuudessa avoimesti sairastumisestaan alkoholismiin ja toipumiskokemuksistaan vuonna 2004 tapahtuneen raitistumisen jälkeen.
Titanic (vuoden 1953 elokuva)

Titanic on Jean Negulescon ohjaama yhdysvaltalainen elokuva vuodelta 1953. "Titanic" oli Oscar-ehdokkaana kolmessa eri kategoriassa, joista se voitti palkinnon parhaasta alkuperäiskäsikirjoituksesta. Muut ehdokkuudet tulivat parhaasta kuvauksesta ja lavastuksesta.
Juoni.
Julia Sturges (Barbara Stanwyck) on varannut matkan RMS Titanicille yhdessä poikansa Normanin (Harper Carter) kanssa. Aviomies Richard (Clifton Webb) nousee laivaan viime hetkellä. Hänen vaimonsa ilmoittaa aikovansa ottaa avioeron ja että Richard ei ole heidän lapsensa oikea isä. Laivan törmättyä jäävuoreen aiemmin hyvin luokkatietoinen Richard Sturges auttaa useita matkustajia pelastautumaan. Hänen poikansa on antanut oman paikkansa pelastusveneessä iäkkäälle naiselle. Isä ja poika sopivat erimielisyytensä ennen kuolemaansa.
MDF-levy

MDF-levy ("medium-density fibreboard") on puolikova kuitulevy, joka valmistetaan kuivausmenetelmällä kuumapuristamalla se havupuukuidusta (noin 92 % tuotteesta) ja sideaineista (noin 8 % tuotteesta). Levyn sideaineina käytetään esimerkiksi formaldehydihartseja, jotka voivat aiheuttaa terveyshaittoja erityisesti MDF-levyjen parissa työskenteleville. Levyjen valmistuksessa on pyritty siirtymään turvallisempiin sideaineisiin, kuten polyvinyyliasetaattiin. MDF-levyä voidaan valmistaa myös kylmäpuristamalla. 
MDF-levyjen valmistus alkoi vuonna 1965 New Yorkin Depositissa. Niiden tuotanto kiihtyi 1980-luvulla, ja MDF-levy onkin osin syrjäyttänyt lastulevyn monissa käyttökohteissa, erityisesti kalusteteollisuudessa. MDF-levy kestää kosteutta paremmin kuin lastulevy, mutta sekin turpoaa kastuessaan, eikä siten sovellu ulkokäyttöön. Koska MDF-levy valmistetaan puukuidusta eikä suuremmista puulastuista, saadaan MDF-levystä homogeenisempi ja tiiviimpi materiaali, jonka massa on yleensä 600–800 kg/m³. Levyjen tarkka työstäminen on helppoa. Ruskeiden raakalevyjen lisäksi on olemassa levyjä, jotka on pinnoitettu melamiinilla, maalilla tai viilulla, sekä erivärisiä läpivärjättyjä levyjä.
Pulmankijoki

Pulmankijoki on runsaan 50 kilometrin mittainen erämaajoki pääasiassa Utsjoella.
Joki virtaa kutakuinkin etelästä pohjoiseen. Sen valuma-alue on Suomen Utsjoella ja hieman Inarin puolella. Vesistön eteläinen keskusjärvi on pienehkö Puolbmakkeäsjavri. Siitä pohjoiseen joen länsipuolelle jäävät Kuorboaivi ja Kalddoaivi sekä itäpuolelle Roavvevarrt-tunturit. Pohjoisessa joki laskee selkeästi suurempaan Pulmankijärveen, joka sijaitsee Suomen ja Norjan rajalla. Siitä joki jatkaa vielä Pulmangin kirkonkylän kautta Tenon kunnan alueella Tenojokeen.
Mervi Junkkonen

Mervi Junkkonen (s. 1975) on suomalainen elokuvaohjaaja ja Jussi-palkittu elokuvaleikkaaja.
Junkkonen on taiteen maisteri (2005) Aalto-yliopistosta pääaineinaan elokuvaleikkaus ja dokumenttielokuvan ohjaus. Vuonna 2002 hänen esikoisdokumenttielokuvansa "Barbeiros" voitti parhaan esikoiselokuvan palkinnon Amsterdamin Idfa-dokumenttielokuvajuhlilla ja vuonna 2003 se palkittiin parhaana opiskelijaelokuvana Chicagon elokuvafestivaaleilla. Se sai vuonna 2002 myös kunniamaininnan Arktisen upeeta -elokuvafestivaaleilla.
Vuonna 2005 Junkkosen dokumenttielokuva "Hiljainen tila" sai Risto Jarva -palkinnon Tampereen kansainvälisillä lyhytelokuvajuhlilla ja Award of Excellence -palkinnon Yamagatan dokumenttifestivaalilla Japanissa. Elokuvalle myönnettiin myös laatutuki.
Junkkonen on saanut kolme parhaan leikkauksen Jussi-palkintoa elokuvista "Muukalainen" (2009), "He ovat paenneet" (2014) ja "Koirat eivät käytä housuja" (2019).
Filmografia.
Lähde
Kimmo Eskelinen

Kimmo Eskelinen (s. 4. huhtikuuta 1983 Svenljunga, Ruotsi) on ruotsalainen salibandyn pelaaja. Puolustajana pelaava Eskelinen edustaa Ruotsin I-divisioonassa Visbyta. Hän pelasi Ruotsin maajoukkueessa vuosina 2005–2008.
Ura.
Eskelinen pelasi vuosina 2002–2010 Warbergsin riveissä, jossa hän voitti muun muassa kolme Ruotsin mestaruutta vuosina 2005, 2007 ja 2008. Vuonna 2010 hän siirtyi Ruotsin I-divisioonan joukkueeseen Visbyhyn.
On a Night Like This

"On a Night Like This" on dancepopkappale Kylie Minoguen albumilta "Light Years". Kappale julkaistiin 11. syyskuuta 2000. Sen ovat kirjoittaneet Steve Torch, Graham Stack, Mark Taylor ja Brian Rawling.
Kappaleen ensimmäisen version levytti alun perin Pandora albumilleen "No Regrets" (1999), mutta se ei valikoitunut single julkaisuksi. Lisäksi kyseinen albumi julkaistiin vain Japanissa.
Hämeenkyrön Räpsä

Hämeenkyrön Räpsä ry on hämeenkyröläinen pesäpallon erikoisseura, joka on perustettu vuonna 1981.
Seura on ennen kaikkea kasvattajaseura, jolla on eri junioriluokissa noin 10 joukkuetta. Sen lisäksi seuralla on joukkue naisten Ykköspesiksessä, Suomensarjassa, sekä nuorten Superpesiksessä (tytöt alle 19 v) pelaava joukkue. Lisäksi tehdään tiivistä yhteistyötä naisten Superpesiksessä pelaavan Manse PP:n kanssa. Hämeenkyrön erityisen aktiivisella urheiluseurarintamalla Räpsä on ottanut paikkansa erityisesti tyttöpesäpalloseurana. Räpsälle on piirteenomaista toimiminen koko perheen seurana.
1980-luku oli räpsäläistä kulta-aikaa. Lisenssipelaajia oli useampana vuonna peräkkäin pitkälti yli 200. Tähänastisen historian menestyksekkäin vuosi on ollut 2019, jolloin B-tytöt voittivat Halli-SM-mestaruuden, sekä saavuttivat pronssimitalit kesän SM-sarjassa Rauman Feran ja Kempeleen Kirin jälkeen.
Seuran perustajajäsen, pitkäaikainen puheenjohtaja ja nykyinen kunniapuheenjohtaja on Eero Lehtinen. Istuvana puheenjohtajana toimii Tomi Ahola. Kotikenttä sijaitsee Hämeenkyrön Yläasteen ja F. E. Sillanpään lukion yhteydessä, osoitteessa Ristamäentie 13.
Punkkiäyriäiset

Punkkiäyriäiset (Tantulocarida) on yksi leukajalkaisten äyriäisten alaluokista. Punkkiäyriäiset ovat ulkoisesti hyvin erikoistuneita ja hyvin pienikokoisia syvän veden äyriäisiä, joiden naaraat elävät toisten äyriäisryhmien yksilöihin kiinnittyneinä ulkoloisina. Koiraat uivat vapaasti planktonissa.
Punkkiäyriäiset ovat alle 0,3 millimetrin pituisia. Pienin laji, 0,085-millinen "Tantulacus dieteri", on samalla myös pienin tunnettu niveljalkainen. Punkkiäyriäisten ruumiinrakenne on muihin äyriäisiin verrattuna yksinkertainen. Keskiruumis on pussimainen ja jaokkeeton, takaruumis surkastunut. Pää on selkäkilven suojaama, mutta siinä ei ole lainkaan varsinaisia leukaosia (raajoja). Eläin kiinnittyy isäntäänsä suuputkella.
Punkkiäyriäisten isäntäeläimiä ovat muiden muassa hankajalkaiset, siirat, katkat ja raakkuäyriäiset. Niitä tunnetaan runsaat 30 lajia.
Punkkiäyriäiset erotettiin omaksi ryhmäkseen vasta 1983. Aiemmin niitä pidettiin siimajalkaisina tai hankajalkaisina
Zimmerbergin tunneli

Zimmerbergin tunneli () on rautatietunneli Sveitsissä, Zürichin ja Zugin välillä, Horgenin kunnassa. Tunneli alittaa Horgenberg-nimisen kukkulan (668 metriä mpy.), mutta se on saanut nimensä läheisen, vähän korkeamman, Zimmerbergin (748 metriä mpy.) mukaan.
Tunneli on osa valtiollisen SBB:n rataverkkoa. Tunnelin pituus on 1 984 metriä. Tunneli on otettu käyttöön 1.6.1897 osana Thalwil–Arth-Goldau-yhteyttä. Tunneli on yksiaukkoinen ja yksiraiteinen ja se rajoittaa yhdessä Albistunnelin kanssa liikennekapasiteettia Zürichistä Italian suuntaan. Tunneliyhteyden kapasiteettia on suunniteltu parannettavan Zimmerbergin pohjatunnelilla, jonka rakentaminen on puolitiessä.
Cenerin tunneli

Cenerin tunneli (, ) on 1,7-kilometrinen rautatietunneli Etelä-Sveitsissä, Ticinon kantonissa, Bellinzonan ja Luganon välillä. Tunneli alittaa Monte Ceneri -nimisen, 626 metriä korkean kukkulan noin 450 metrin korkeudessa. 
Tunneli on kaksiaukkoinen: itäisen tunnelin pituus on 1 675 metriä ja läntisen 1 692 metriä. Itäinen tunneli (Monte Ceneri I) on otettu käyttöön 10.4.1882 osana Giubiasco-Lugano-yhteyttä. Läntinen tunneli (Monte Ceneri II) on otettu käyttöön vuonna 1933. 
Tunneli on osa valtiollisen SBB:n rataverkkoa. Tunneliyhteyden kapasiteettia lisätään tekeillä olevalla Cenerin pohjatunnelilla, joka on suunniteltu otettavan käyttöön vuonna 2019.
Italian asevoimat

Italian asevoimat () koostuvat maavoimista, ilmavoimista, merivoimista ja puolisotilaallisista santarmijoukoista. Ylipäällikkö on Italian presidentti. 
Vuodesta 2004 lähtien maassa ei ole ollut asevelvollisuutta.
Sachiko Fukunaka

Sachiko Fukunaka (; s. 5. huhtikuuta 1946) on japanilainen entinen lentopalloilija ja olympiamitalisti. Hän oli mukana maansa hopeaa voittaneessa joukkueessa Méxicon olympialaisissa 1968. Fukunaka pelasi turnauksessa seitsemän ottelua.
Lähteet.
Karabinieerit

Karabinieeri (, ) tarkoittaa alun perin ratsusotilasta, jonka aseistuksena oli lyhyt musketti eli karabiini. Lyhyt musketti tai kivääri oli ratsastettaessa sopiva ase, koska sitä oli helppo kantaa selässä. Myöhemmin nimitys laajeni tarkoittamaan yleensä kevyttä jalkaväkisotilasta tai santarmia. Sana on johdettu ranskan sanasta "carabinier".
Nykyään karabinieerit toimivat puolisotilaallisina poliisijoukkoina eli santarmilaitoksina Italiassa, Monacossa, Chilessä, Kolumbiassa ja Moldovassa. Lisäksi karabinieerien nimellä toimii ja on toiminut yksittäisiä armeijan yksiköitä eri puolilla maailmaa.
Historia.
Karabinieerit tulivat käyttöön Napoleonin sotien aikana Euroopassa, esimerkiksi Waterloon taistelussa, sekä monissa muissa konflikteissa 1800-luvun aikana. Karabinieerit vaihtelivat armeijoittain, mutta tyypillisesti ne olivat keskiraskasta ratsuväkeä samanlaisella aseistuksella ja käyttötarkoituksella kuin rakuunat.
Napoleonilla oli raskaassa ratsuväessään vanhimpina yksikköinä kaksi ranskalaista karabinieerirykmenttiä, jotka saivat jonkin verran mainetta hänen sodissaan. Vuonna 1810 ranskalaiset karabinieerit oli varustettu kuten kyrassieerit kypäröineen ja rintapanssareineen, eivätkä enää kantaneet karbiinia. Nykyisellä Ranskan armeijalla ei ole enää käytössään karabinieerirykmenttejä, mutta siellä toimivat yhä santarmit, jotka kuuluvat sekä puolustusvoimien että sisäministeriön alaisuuteen. Britannian armeija varusti 1600-luvun lopulla karabinieerirykmenttejä, joiden viimeinen perillinen oli 3. karabinieerirykmentti, joka lopetettiin vuonna 1971 Royal Scotts Greys -ratsuväkirykmentin kanssa muodostamalla niistä "Royal Scots Dragoon Guards (Carabiniers and Greys)". Vaikka brittiarmeijassa ei enää tuon jälkeen karabinieereja ole ollutkaan olekaan, uuden rykmentin alanimenä säilyi "Carabiniers and Greys".
Maailmalla tunnetaan Italian karabinieerit, jotka toimivat asevoimien puolustushaarana nimellä "Carabinieri". Chilessä on myös santarmeina Carabinieros de Chile ja Kolumbian kansallisella poliisilla on motorisoidut liikkuvat karabinieerijoukot "Escuadrones Móviles de Carabineros". Belgian armeijaan kuuluu edelleen "Regiment des Carabiniers", joka perustettiin Saksan hyökkäyksen aikaan elokuussa 1914. Nämä belgialaiskarabinieerit pukeutuvat edelleen 1800-luvun univormuihin silintereineen. Espanjan armeija käytti karabinieereja ("Carabinieros") rajavartiojoukkoina. Nämä joukot kuitenkin korvattiin Guardia Civilin joukoilla Espanjan sisällissodan (1936-39) myötä.
Jalkaväen karabinieerit.
Nimitys karabinieereista jalkaväkijoukkona periytyy Ranskasta, jossa vuonna 1794 kevyiden jalkaväkipataljoonien eliittikomppanioita nimitettiin karabinieereiksi, kun taas tavallisessa rintamajalkaväessä vastaavat olivat krenatöörejä.
Napoleonin sotien aikana eliittijalkaväkiyksiköt sijoitettiin rivistössä oikealle sivustalle. Tällaisia karabinieereiksi kutsuttuja yksiköitä olivat:
Neroli

Neroli eli cis-3,7-dimetyyliokta-2,6-dien-1-oli (C10H18O) on monoterpeeneihin kuuluva tyydyttymätön alkoholi. Yhdistettä käytetään hajusteissa, kuten myös sen trans-isomeeria geraniolia. Yhdistettä esiintyy kukkien tuoksuissa ja semiokemikaalina eliöiden viestinnässä.
Esiintyminen luonnossa ja synteettinen valmistus.
Nerolia esiintyy geraniolin kanssa monissa eteerisissä öljyissä. Erityisen paljon sitä on "Helichrysum angustifolium" -kasvissa, neroliöjyssä, jota saadaan pomeranssin kukista, ruusuissa, sitronellassa ja palmarosakasvissa. 
Nerolia voidaan valmistaa synteettisesti samalla tavoin myrseenistä tai α-pineenistä. Tällöin tuote on näiden kahden seos, jossa geraniolia on yleensä enemmän. Neroli saadaan erotettua alipainetislauksella. Myös geraniolista on mahdollista valmistaa nerolia.
Teollisesti valmistetun geraniolin ja nerolin ja niiden estereiden hinta on 6–12 Yhdysvaltain dollaria kilogrammalta.
Reaktioita.
Nerolin reaktiot ovat hyvin samankaltaisia kuin geraniolillakin. Se esimerkiksi syklisoituu hapon läsnä ollessa terpineoliksi, mutta cis-konformaatiosta johtuen reaktio tapahtuu sillä yhdeksän kertaa nopeammin kuin geraniolilla. Yhdisteestä voidaan valmistaa myös sitronellolia sekä sen hapetustuotetta sitronellaalia. Hapetettaessa nerolia saadaan sitraalia.
Käyttö.
Nerolilla on sitruunainen tuoksu, joka muistuttaa geraniolin tuoksua, mutta sitä kuvataan myös geraniolin tuoksua raikkaammaksi ja hienostuneemmaksi. Yhdistettä ja sen estereitä käytetään hajusteteollisuudessa yhdessä geraniolin kanssa ja kukka-asetelmissa. Siitä valmistetaan myös muita terpenoideja ja käytetään välituotteena myös mentolin ja A- ja E-vitamiinien synteesissä.
Anglesiitti

Anglesiitti on mineraali, joka on kemialliselta koostumukseltaan lyijysulfaattia (PbSO4).
Anglesiitti on pehmeää ja haurasta, ja siinä on kauniit, kirkkaat kiteet. Sitä kaivetaan lähinnä sen lyijypitoisuuden vuoksi, ja lyijyä puolestaan käytetään ydinreaktoreissa ja röntgentutkimuslaitteissa. Kiteissä on valkoista ja keltaista väriä.
Anglesiittia louhitaan Isossa-Britanniassa ja Yhdysvalloissa ja jonkin verran esiintymiä löytyy myös Saksasta, Italiasta, Namibiasta sekä Meksikosta.
Abdul Baser Wasiqi

 Abdul Baser Wasiqi (s. 12. heinäkuuta 1975) on afganistanilainen entinen yleisurheilija, joka kilpaili kestävyysjuoksussa. Hän oli mukana maratonilla Atlantan olympialaisissa 1996. Wasiqi loukkasi jalkansa pian saavuttuaan Yhdysvaltoihin, mutta päätti silti osallistua. Hän joutui kävelemään suuren osan matkasta ja pääsi maaliin ajassa 4.24.17. Wasiqi sijoittui kilpailun viimeiseksi häviten toiseksi viimeiselle lähes puolellatoista tunnilla. Hänen ennätyksensä maratonilla on noin kaksi tuntia ja 33 minuuttia.
Bântéay Méancheăy

Bântéay Méancheăy on yksi Kambodžan 24 maakunnasta. Se sijaitsee maan luoteisosassa rajautuen luoteessa Thaimaahan. Maakunnan pinta-ala on 6 679 neliökilometriä ja sen alueella asui vuoden 2008 väestönlaskennassa yhteensä 678 033 ihmistä. Sen pääkaupunki on noin 61 000 asukkaan Sisŏphŏn (2008). Bântéay Méancheăyn maakunta jakaantuu kahdeksaan piirikuntaan, ja edelleen 64 kuntaan.
Alue on kuulunut Khmerien valtakuntaan, ja sen loiston päiviltä on jäljellä Banteay Chhmarin temppeli, joka on rakennettu 1100–1200-luvulla. Sen jälkeen maakunta on vaihtanut omistajaa useasti, aluksi thaimaalaisilta khmereille, myöhemmin punaisten khmerien ja maan hallituksen välillä.
Piirikunnat.
Maakunnassa sijaitsevat piirikunnat geokoodeineen:
Ruusukvartsi

Ruusukvartsi (SiO2) on mineraali, joka kuuluu oksidimineraalien ryhmään. Ruusukvartsi on epätavallinen kvartsimuunnos, jota käytetään usein kaulakoruihin ja muihin koriste-esineisiin. Luonnossa se esiintyy harvinaisina jalokivilaatuisina kiteinä ja muodottomina kappaleina. Se on läpikuultavaa ja litium saa aikaan värin, joka tavallisesti vaaleanpunainen, mutta voi vaihdella ruusunpunaisesta violettiin.
Vihertöpökerttunen

Vihertöpökerttunen ("Sylvietta virens") on afrikatöpökerttusten heimoon kuuluva keskiafrikkalainen varpuslintu. Sen esiintymisalue ulottuu Gambiasta ja Senegalista itään Sudanin eteläosaan, Länsi-Keniaan ja LuoteisTansaniaan sekä etelään kumpaankin Kongoon ja Angolaan. Lajista tunnetaan neljä alalajia. John Cassin kuvaili lajin holotyypin Gabonin Setté Camasta vuonna 1859.
Vuoritöpökerttunen

Vuoritöpökerttunen ("Sylvietta leucophrys") on afrikatöpökerttusten heimoon kuuluva keskiafrikkalainen varpuslintu. Sen esiintymisalue ulottuu Kongon demokraattisen tasavallan itäisistä osista itään Ruandaan, Burundiin, Länsi-Ugandaan, Länsi-Tansaniaan sekä Kenian keski- ja länsiosien ylängöille. Lajista tunnetaan kolme alalajia. Richard Bowdler Sharpe kuvaili lajin holotyypin Mount Elgonilta Ugandan ja Kenian rajaseudulta vuonna 1891.
Bishweshwar Prasad Koirala

Bishweshwar Prasad Koirala (8. syyskuuta 1914 – 21. heinäkuuta 1982) oli nepalilainen poliitikko ja Nepalin kongressipuolueen johtaja, joka toimi lyhyesti myös maansa pääministerinä. Hänet tunnetaan yleisesti nimellä BP Koirala. 
BP Koiralan isä oli poliittisesti aktiivinen runoilija Krishna Prasad Koirala, joka vastusti Rana-dynastian valtaa Nepalissa. Hän lähti maanpakoon Intiaan, missä BP vietti nuoruutensa ja sai vaikutteita Mahatma Gandhilta ja muilta Intian itsenäisyysliikkeen toimijoilta. Hän opiskeli Banaras Hindu -yliopistossa (BHU) oikeustiedettä. BHU oli Intian sosialistien suosima opinahjo. Koirala lähti mukaan vapausliikkeeseen ja joutui vankilaan. Hänet vapautettiin 1945, jolloin Koirala alkoi harkita paluuta Nepaliin.
Vuonna 1947 perustettiin Nepalin kongressipuolue. BP Koiralan veli Matrika Prasad Koirala organisoi lakkoja. BP palasi Nepaliin auttamaan veljeään ja joutui pidätetyksi. Vuoteen 1950 asti hän oli vuoroin vankilassa Nepalissa, vuoroin maanpaossa Intiassa.
Kongressipuolueen johtama vallankumous syrjäytti Rana-hallinnon vuonna 1951, ja maata alkoi hallita hauras Ranojen ja Kongressipuolueen koalitio. Kuningas lykkäsi parlamenttivaaleja vuodesta toiseen. Vuonna 1955 valtaan noussut kuningas Mahendra lupasi vihdoin vaalit vuodelle 1959. Vuoden 1959 vaaleissa Kongressipuolue sai murskavoiton ja BP Koiralasta tuli pääministeri. Kuningas organisoi vallankaappauksen puolitoista vuotta myöhemmin, ja BP Koirala joutui taas ensin vankilaan, sitten maanpakoon. Hänen terveytensä horjui jo silloin, mutta suuren osan loppuelämästään BP Koirala vietti vuoroin vankilassa, vuoroin kotiarestissa tai maanpaossa Intiassa. Myös Intiasta käsin hän vaikutti Nepalin politiikkaan etenkin toimimalla esikuvana nuorille. 
BP Koirala kuoli vuonna 1982. 
Hänen veljestään Girija Prasad Koiralasta tuli pääministeri vuonna 1991.
BP Koiralan mukaan on nimetty B. P. Koiralan terveystieteiden korkeakoulu.
A-vene

A-vene on suomalainen retki- ja kilpakäyttöön suunniteltu klassinen purjevene. Suomeen purjehtijaliitto halusi 1930-luvun alussa veneluokan, joka soveltuisi sekä aktiiviseen kilpailuun että matkapurjehdukseen. Sen ajan mittapuiden mukaan suurehko vene vahvistettiin vuonna 1935 uudeksi 30 m² Erikoisluokka A:ksi (Särklass A). Säännön kehitystyöstä vastasi Gunnar L. Stenbäck. E.A. Kreander tilasi ensimmäisen, silloin vielä särklass 30 A:ksi kutsutun Lilith:in. Suunnittelija oli Birger Slotte. Seuraavaksi valmistui Gösta Kyntzellin itselleen suunnittelema Inga-Lill XXV. Joulukuulle 1935 päivättyjen piirustusten (piirustus numero 329) mukaan tehty vene valmistui 1936. Viimeinen Elise-niminen A-vene rakennettiin vuonna 1952. Kaiken kaikkeaan Suomessa rakennettiin 29 A-venettä joista kymmenkunta vielä purjehtii aktiivisesti. A-veneelle suunniteltiin pienempi sisarvene eli C-vene joita rakennettiin hieman yli 30 kappaletta toisen maailmansodan jälkeisinä vuosikymmeninä.
A-veneen konstruktioluokkasääntö hyväksyttiin 14. joulukuuta 1935 Suomen Purjehtijaliiton järjestyksessä 29. Purjehtijapäivillä Turun Hamburger Börs -hotellissa:
L + √S – 0,7 B – 0.8 F ≤ 12.000, jossa
L = veneen pituus 18 cm vesilinjan yläpuolelta mitattuna
√S = purjepinta-alan neliöjuuri
B = veneen leveys mitattuna kannelta ja kelluntatasosta
F = vapaalaidan korkeus mitattuna kolmesta mittapisteestä
A-vene tärkeä osa Suomen purjehdushistoriaa.
Suomalaiseen purjehdushistoriaan on A-vene antanut merkittävän panoksen myös legendaaristen omistajiensa kautta – Gösta Kyntzell (Inga-Lill veneet), Henrik Ramsay (Rose-Marie ja Alioth), G.L. Stenback (Alibi), R. ja B. Krogius (Chupita ja Aline), A. Koskinen (Kismet aka. Merilokki), K. Lampen (Filou ja Ariane), O. Aikala (Nike), A Johansson (Elise) jne. Purjehdusvalokuvaaja Jorma Rautapään mukaan: 
“A-vene on kaunis linjoiltaan ja niin kuin kauniit veneet yleensä myös purjehtii hyvin. Se on täyttänyt hyvin tehtävänsä virkeänä kilpaveneenä ja myös retkiveneenä, jolla perheet ovat seikkailleet Suomen saaristossa.” Miltei kaikki jäljellä olevista Suomen A-veneistä löytyvät kuvina Rautapään kuva-arkistossa.
Aktiivinen ja suosittu klassikkoluokka.
A-veneen suosio on viime vuosikymmeninä kasvanut merkittävästi klassisten purjeveneiden yleisen suosion nousun myötä. A-veneet osallistuvat aktiivisesti klassisten veneiden kilipapurjehdustapahtumiin kuten Hangon Regattaan ja Viaporin tuoppiin jossa voi hyvinkin nähdä kymmenkunta venettä lähtöviivalla. Suomen A-veneet ovat keskittyneet pääkaupunkiseudulle.
Hiekkaryömijät

Hiekkaryömijät (Mystacocarida) on yksi leukajalkaisten äyriäisten alaluokista. Ne ovat hyvin pieniä äyriäisiä, jotka elävät interstitiaalisesti merenrantojen hiekkajyvästen välisessä tilassa osana meiobenthosta. Niitä tunnetaan Välimeren alueelta, eteläisestä Afrikasta sekä Etelä- ja Pohjois-Amerikasta ja Australiasta.
Hiekkaryömijöitä tunnetaan vain 13 lajia, jotka jaetaan kahteen sukuun. Ulkoisesti ne ovat kaikki hyvin samannäköisiä. Lieriömäisessä ruumiissa on viisi keskiruumiin ja viisi takaruumiin jaoketta. Keskiruumiissa on neljä pientä raajaparia, takaruumis on raajaton. Pää on suhteellisen iso ja kaksijakoinen niin, että sen takaosa pikemmin vaikuttaa kuuluvan keskiruumiiseen. Pään raajat ja tuntosarvet ovat puolestaan suhteellisen suuria ja niissä on sukasia, joita eläin käyttää ravintohiukkasten siivilöintiin. Hiekkaryömijät ovat yksisilmäisiä. Ne ovat tyypillisesti noin 0,5 millimetrin pituisia.
Albistunneli

Albistunneli () on rautatietunneli Sveitsissä, Zürichin, Thalwilin ja Zugin välisellä radalla, Sihlbruggin ja Littin asemien välillä. Tunneli alittaa 800-900 metriä korkeat Albisvuoret noin 500 metrin korkeudessa.
Tunneli on osa valtiollisen SBB:n rataverkkoa. Tunnelin pituus on 3 360 metriä. Tunneli on otettu käyttöön 1.6.1897 osana Thalwil–Arth-Goldau-yhteyttä. Yksiraiteinen Albistunneli, yhdessä samalla osuudella olevan Zimmerbergin tunnelin kanssa, rajoittaa liikennekapasiteettia Zürichistä Italian suuntaan. Yhteyden kapasiteettia on suunniteltu parannettavan Zimmerbergin pohjatunnelilla, joka ohittaa molemmat yksiraiteiset osuudet.
Edward S. Godfrey

Edward Settle Godfrey ( 9. lokakuuta 1843 – 1. huhtikuuta 1932) oli yhdysvaltalainen prikaatikenraali, joka palkittiin korkeimmalla mahdollisella kunniamerkillä ansioistaan Amerikan intiaanisotien aikana. Parhaiten tämä 88-vuotiaaksi elänyt mies muistetaan hänen ratsastaessaan luutnanttina vuonna 1876 George Armstrong Custerin joukoissa. Hän oli niiden sotilaiden joukossa, jotka saapuivat ensimmäisenä Little Big Hornin taistelupaikalle todistamaan tapahtumaa.
Historia.
Godfreyn suku oli alun perin Walesista, josta he olivat siirtyneet 1700-luvulla alkuvuosina Amerikkaan, ja asettuneet Pennsylvaniaan. Edward S. Gofrey syntyi Ohiossa, jonne hänen isänsä Charles oli muuttanut sisarensa ja tämän aviomiehen kanssa. Nuori Goffrey värväytyi 18-vuotiaana pohjoisvaltioiden joukkoihin ja pääsi Ohion vapaaehtoisista koottuun jalkaväkirykmenttiin. Vuonna 1863 hän pääsi West Pointin sotilasakatemiaan. Hän sai moitteita lähinnä sotilaallisesta olemuksestaan ja pukeutumisestaan.
Valmistuttuaan Godfrey pääsi seitsemänteen ratsuväkirykmenttiin ja tutustui everstiluutnantti Custeriin. Custerin joukoissa palvelleena hän joutui myös Little Big Horniin. Hieman ennen kohtalokasta taistelua Custer jakoi rykmenttinsä kolmeen erilliseen yksikköön. Godfrey joutui kapteeni Frederick F. Benteenin K-komppaniaan, joka ei osallistunut verilöylyyn. Godfreyn muistiinpanot tältä ajalta ovat olleet ehkä luotetuin tietolähde kesäkuun tapahtumista Little Big Hornissa, ja niitä on hyödynnetty monissa jälkeenpäin tehdyissä tutkimuksissa.
Vuonna 1877 Godfrey osallistui aktiivisesti nez perce -sotaan, jossa hän haavoittui vaikeasti. Myöhemmin hänelle myönnettiin kunniamerkki nez percejä vastaan käydyssä sodassa osoitetusta erityisestä urheudesta.
Godfreyn sotilasuraa varjosti vuonna 1890 tapahtunut Wounded Kneen verilöyly, joka oli häpeätahra niin amerikkalaisille kuin Godfeyllekin. Hän oli tapahtumassa mukana pitämässä miehineen silmällä vangittuja intiaaneja, kun ammunta äkkiä alkoi. Jälkeenpäin armeijan menettelyä tutkittiin tuomioistuimessa. Eräs Godfreyn nuorista värvätyistä sotilaista oli ampunut 14-vuotiaan intiaanipojan lähietäisyydeltä. Tapaus vaikutti kahden vuosikymmenen ajan Godfreyn elämään ja esti presidentti Theodore Rooseveltin myöntämästä hänelle kenraalin arvoa. Vasta kun sotaministeriön William Howard Taft (tuleva presidentti) puuttui asiaan, joutui Roosevelt antamaan periksi ja Godfrey nimitettiin prikaatikenraaliksi.
Godfreyn ura Yhdysvaltain armeijassa päättyi vuonna 1907. Hän oli tehnyt 44 vuotta kestäneen loistokkaan uran ja ehti eläkkeelle jäätyään vielä ansioitua kirjailijana ja kirjeenvaihtajana.
Godfrey kuoli kotonaan New Jerseyssä 88-vuotiaana, ja hänet haudattiin Arlingtonin kansalliselle hautausmaalle puettuna sotilasvaatetukseen ja kunniamitaleihin.
Selvä päivä

”Selvä päivä” on tamperelaisen rap-artisti Petri Nygårdin toinen single hänen viidenneltä studioalbumiltaan "Kaikki tai ei mitään". Single julkaistiin 20. joulukuuta 2010 ja siitä on julkaistu myös musiikkivideo. Dancehall/pop-artisti Lord Est vierailee kappaleen kertosäkeellä. Kertosäe on Lord Estin ja hänen veljensä Uncle Tanin käsialaa. Kappaleen tuotannosta vastaa puolestaan tuotantoduo MMEN. Nygård julkaisi kesällä 2011 myös albumille saman nimisen vodkan.
Suosio.
”Selvä päivä” julkaistiin singlenä 20. joulukuuta 2010, jolloin siitä ilmestyi myös musiikkivideo. Videota katsottiin YouTubessa parissa vuorokaudessa jo 140 000 kertaa ja se oli koko maailman toiseksi katsotuin musiikkivideo sivustolla 21. joulukuuta. Tammikuun loppuun mennessä videota oli katsottu yli 1,5 miljoonaa kertaa, maaliskuun puoliväliin mennessä sitä oltiin katsottu jo lähes 3 miljoonaa kertaa ja toukokuun lopulla videota on katsottu jo noin 4,3 miljoonaa kertaa. Toukokuussa videon katsomista nosti etenkin jääkiekon maailmanmestaruus. Kappaletta soitettiin Bratislavan areenalla Suomen voittaessa maailmanmestaruuden sekä pukuhuoneessa ottelun jälkeen. Elokuussa 2011 kappaletta oli katsottu jo yli 5,4 miljoonaa kertaa.
Kappale on herättänyt kiinnostusta myös Yhdysvalloissa ja kappaleen musiikkivideoon onkin ehdotettu englanninkielistä tekstitystä erilaisilla keskustelupalstoilla.
”Selvä päivä” nousi viikolla 4/2011 Suomen virallisen singlelistan ensimmäiselle sijalle. Single nousi ensimmäiseksi myös Suomen virallisella listalla ja tanssilistalla.
Musiikkivideo.
Musiikkivideo alkaa talvisesta Tampereen Lielahdesta, jossa MMEN:n jäsenet Juels ja Ossi R. sekä Lord Est valmistautuvat grillaamaan ja juomaan. Paikalta puuttuu kuitenkin itse Petri Nygård, joka on samanaikaisesti Pattayalla, Thaimaassa. Siellä Nygård tapansa mukaan nauttii alkoholia ja pitää hauskaa. Videon on ohjannut Heikki Häkkinen (musiikkivideon lopputeksteissä kuitenkin lukee Mika "Höyry" Häkkinen)
Scottie Upshall

Scottie Upshall (s. 7. lokakuuta 1983 Fort McMurray, Alberta, Kanada) on entinen kanadalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan laitahyökkääjä.
Ura.
Upshall pelasi juniorina WHL:ssä Kamloops Blazersin paidassa. Kaudella 2000–2001 Upshall teki tehot 42+45=87 ja oli tulokkaiden pistepörssin kärkinimi. Sama tahti jatkui myös seuraavalla kaudella, ja Nashville Predators varasi Upshallin peräti kuudentena pelaajana vuoden .
Upshall pelasi Blazersissa kaudella 2002–2003, mutta pääsi debytoimaan NHL:ssä Predatorsin paidassa kahdeksan ottelun verran, joissa hän teki yhden maalin. Kaudella 2003–2004 Upshall ei pystynyt vakiinnuttamaan paikkaansa NHL:ssä, ja vietti pääosan kaudesta AHL:ssä Milwaukee Admiralsissa. NHL:n työsulkukauden 2004–2005 hän pelasi Milwaukee Admiralsissa.
Kaudella 2005–2006 hän vietti jo suurimman osan NHL:ssä pelaamalla 48 ottelua tehoin 8+16=24. Kauden 2006–2007 hän aloitti jälleen Predatorsin organisaatiossa, mutta hänet myytiin helmikuussa 2007 suurkaupassa Philadelphia Flyersiin yhdessä Ryan Parentin ja kahden varausvuoron kanssa vaihdossa Peter Forsbergiin. Kausi 2007–2008 oli Upshallille ensimmäinen täysi kausi NHL:ssä, kun hän pelasi 61 ottelua tehoin 14+16=30.
Kauden 2008–2009 Upshall aloitti Flyersissa, mutta hänet kaupattiin 55 ottelun jälkeen vuoden varausnumeron kanssa Phoenix Coyotesiin vaihdossa Daniel Carcilloon. Hän teki loppukaudella 19 ottelussa tehot 8+5=13. Seuraava kausi oli Upshallille vajaa, kun hän pelasi vain 49 ottelua tehoin 18+14=32.
Upshall aloitti myös kauden 2010–2011 Phoenixissä, mutta siirtyi NHL:n siirtotakarajapäivänä, 28. helmikuuta 2011, Columbus Blue Jacketsiin. Blue Jackets sai pelaajakaupassa lisäksi Sami Lepistön, kun Coyotesiin siirtyivät Rostislav Klesla ja Dane Byers. Upshall edusti Blue Jacketsia vain tuon kauden lopun. Heinäkuussa 2011 hän teki vapaana pelaajana nelivuotisen sopimuksen Florida Panthersin kanssa.
Upshall edusti Kanadaa kahdesti nuorten MM-kilpailuissa vuosina 2002 ja 2003 voittaen kummallakin kerralla hopeaa. Hän oli mukana myös MM-kilpailuissa 2009 voittaen hopeaa.
John Sinclair

John Sinclair on brittiläinen kosketinsoittaja. Hän on soittanut muun muassa yhtyeissä Uriah Heep, Heavy Metal Kids ja The Cult. 
Sinclair toimii nykyisin myös hypnoterapeuttina.
Băt Dâmbâng (maakunta)

Băt Dâmbâng tai Battambang on yksi Kambodžan 24:stä maakunnasta. Se sijaitsee maan länsiosassa rajautuen lännessä Thaimaahan ja Pailĭnin maakuntaoikeudet omaavaan kuntaan. Maakunnan pinta-ala on 11 702 neliökilometriä ja sen alueella asui vuoden 2008 väestönlaskennassa yhteensä 1 024 663 ihmistä. Sen pääkaupunki on noin 140 000 asukkaan Băt Dâmbâng (2008). Battambangin maakunta jakaantuu kolmeentoista piirikuntaan, ja edelleen 64 kuntaan.
Piirikunnat.
Piirikunnat sekä niiden geokoodit.
Jeanne Tripplehorn

Jeanne Marie Tripplehorn (s. 10. kesäkuuta 1963 Tulsa, Oklahoma, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä.
Nuoruus.
Jeanne Tripplehorn syntyi Tulsassa Oklahomassa Suzanne ja Tom ”Tommy” Tripplehornin perheeseen. Hänen isänsä Tommy oli Gary Lewis &amp; the Playboys -yhtyeen kitaristi. Lukioaikoinaan Jeanne alkoi toimia paikallisella radiokanavalla DJ:nä, ja esiintyi sittemmin paikallistelevisiossa musiikkiohjelman juontajana. Hän opiskeli Tulsan yliopistossa ja Juilliardissa näyttelijäntyön linjalla. 
Ura.
Jeanne Tripplehorn sai ensimmäisen elokuvaroolinsa vuonna 1991 elokuvasta "The Perfect Tribute". Hänet tunnetaan parhaiten rooleistaan elokuvissa "Basic Instinct" (1992), "Firma" (1993) ja "Waterworld" (1995). Tripplehorn on näytellyt Barbara Henricksonia HBO:n draamasarjassa "Big Love" vuodesta 2006. Vuonna 2009 hän oli Primetime Emmy -ehdokkaana roolistaan televisioelokuvassa "Grey Gardens".
Tripplehorn esiintyi Broadwaylla Anton Tšehovin näytelmässä "Kolme sisarta" vuonna 1997. Hänellä on ollut muitakin teatterirooleja.
Yksityiselämä.
Tripplehorn oli kihloissa näyttelijä Ben Stillerin kanssa 1990-luvun alkupuolella.
 Hän meni naimisiin näyttelijä Leland Orserin kanssa vuonna 2000. Tripplehornilla ja Orserilla on vuonna 2002 syntynyt poika.
Marte Elden

Marte Elden (s. 4. heinäkuuta 1986 Levanger) on norjalainen maastohiihtäjä.
Elden voitti vuonna 2005 nuorten MM-kilpailuissa kultaa 10 kilometrin yhdistelmähiihdossa.
Maailmancupissa Elden kilpaili ensimmäisen kerran Beitostølenissä marraskuussa 2005. Parhaimmillaan hän sijoittui maailmancupissa seitsemänneksi Davosin 10 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa kaudella 2010–2011. Samalla kaudella hän sijoittui neljänneksi Tour de Skin 10 kilometrin perinteisen hiihtotavan yhteislähtökilpailussa ja oli toiseksi nopein kiertueen viimeisellä etapilla. Kiertueen lopputuloksissa Elden sijoittui yhdeksänneksi. Norjan viestijoukkueessa hän sijoittui kaksi kertaa viidenneksi.
Neptune Orbiter

Neptune Orbiter on Nasan ehdotettu miehittämätön avaruusalus, joka lähetettäisiin tutkimaan planeetta Neptunusta. Arveltiin, että se laukaistaisiin noin vuonna 2016 ja siltä menisi 8–12 vuotta saavuttaa planeetta, mutta kuitenkaan Nasan sivustoilla ei enää mainita laukaisupäivää. 
Neptune Orbiterin uskottiin vastaavan moniin planeettaa koskeviin kysymyksiin. Sen tärkein tehtävä olisi ollut tietojen kokoaminen Neptunuksen ilmakehästä ja säästä, sen renkaista ja sen kuista, etenkin Tritonista. California Institute of Technology on ehdottanut suunnitelmaa Neptune Orbiterin tehtäväksi vuonna 2004. Myös Idahon yliopistosto ja Boeing ovat tehneet vastaavia ehdotuksia.
Tehtävä.
Neptune Orbiterin oli tarkoitus kulkea Neptunuksen kiertoradalle ja tehdä tieteellisiä analyyseja planeetasta. Nasa suunnitteli tehtävää alun perin vuonna 2005. Neptune Orbiterin laukaisu piti tapahtua samantyylisellä raketilla kuin Delta IV tai Atlas V. Luotaimen lentorata käyttäisi hyväkseen Venuksen ja Jupiterin vetovoimaa. Myös Uranuksen vetovoiman hyödyntämistä ajateltiin.
Percy Bryant

Percy D. Bryant (12. kesäkuuta 1899 New York – 5. kesäkuuta 1960 New York) oli yhdysvaltalainen rattikelkkailija ja olympiamitalisti.
Bryant menestyi maansa kilpailuissa lajinaan neljän miehen kelkat 1930-luvun alkuvuosina. Hänen urheilu-uransa huipentui olympiahopeaan kotikulmilla käydyissä Lake Placidin talviolympialaisissa 1932, kun Yhdysvaltain kakkosmiehistö Henry Homburger, Bryant, Francis Stevens ja Edmund Horton varmisti Yhdysvalloille kaksoisvoiton ennen pronssille sijoittunutta Saksan kelkkaa.
Daphne Hasenjäger

 
Daphne Lilian Evelyn Hasenjäger (o.s. Robb; s. 2. heinäkuuta 1929 Pretoria) on Etelä-Afrikkaa edustanut yleisurheilija. Hän kilpaili naisten sadan ja kahdensadan metrin juoksukilpailuissa sekä Lontoon (1948) että Helsingin (1952) kesäolympialaisissa. Helsingissä hän sai sadalla metrillä hopeaa ajalla 11,8.
Hasenjager kilpaili Brittiläisen imperiumin kisoissa vielä tyttönimellään (Robb) ja sijoittui vuonna 1950 pronssille 220 jaardin juoksussa.
Kiki, Koko ja avaruusotus

Kiki, Koko ja avaruusotus (, ) on vuonna 1987 valmistunut espanjalais-meksikolainen animaatioelokuva, jonka ovat ohjanneet José Luis ja Santiago Moro. Se on jatko-osa vuonna 1983 valmistuneelle elokuvalle "Katy", joka kertoi perhoseksi muuttuvasta Katy-toukasta.
Suomenkielisessä versiossa ääninäyttelijöinä toimivat muun muassa Jari Sillanpää, Riki Sorsa, Konsta Hietanen ja Ona Kamu.
Elokuvassa joukko avaruusolentoja lähtee maapallolle pyydystämään sen asukkaita ruoakseen. Uteliaat toukkasisarukset Kiki ja Koko saavat selville muukalaisten pahat aikeet, mutta kukaan ei usko kun he kertovat siitä. Olentojen kukistaminen ei ole helppoa, sillä ne kykenevät muuttamaan ulkomuotoaan.
Douglas Smith (näyttelijä)

Douglas Alexander Smith on (s. 22. kesäkuuta 1985 Toronto, Ontario, Kanada) on kanadalais-yhdysvaltalainen näyttelijä ja muusikko.
Ura.
Smith on näytellyt muun muassa Ben Henricksonin roolissa HBO:n draamasarjassa "Big Love". Hän esiintyi pääosassa australialaisessa televisiosarjassa "Out There" vuonna 2003. Smith on vieraillut televisiosarjoissa "Everwood", "CSI", "CSI Miami" "Todistettavasti syyllinen" ja "Yli synkän virran".
Näyttelijän työnsä lisäksi Smith työskentelee muusikkona ja lauluntekijänä. Hän on mukana yhtyeissä His Orchestra ja Alaskan Summer. Hänen musiikkiaan on muun muassa tv-ohjelmissa "Alter Eco", "Rita Rocks" ja "Roommates".
Yksityiselämä.
Douglas Smithin isä Maurice Smith on elokuvatuottaja ja äiti Terrea opettaja. Näyttelijä Gregory Smith on Douglas Smithin veli. Heillä on myös veli ja sisar. Hän avioutui vuonna 2011 Rebecca Blackin kanssa, joka otti käyttöön nimen Rebecca Black-Smith.