tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Axel Stenius

Axel Rudolf Gabriel Stenius (29. kesäkuuta 1857 Tohmajärvi – 8. syyskuuta 1928 Helsinki) oli suomalainen sotilas, opettaja ja musiikkialan vaikuttaja.
Steniuksen vanhemmat olivat kruununnimismies Axel Garbriel Stenius ja Charlotte Louise Winter. Stenius kiinnostui musiikista jo käydessään koulua Kuopiossa, hänen ensimmäinen opettajansa viulunsoitossa oli tanskalainen Wilhelm Tönnesen. Hän meni 1875 Haminan kadettikouluun, valmistui sieltä 1880 ja palveli ensin aliluutnattina Käisalmen krenatöörirykmentissä ja sitten seuraavasta vuodesta Vaasan tarkka-ampujapataljoonassa, lopulta komppanianpäällikkönä. 1898-1902 hän toimi Lohjan resenrvikomppanian päällikkönä. Armeijan palveluksesta Stenius erosi everstiluutnanttina. Upseerin työnsä ohella Stenius toimi Vaasassa ja 1890-1903 Hangossa kieltenopettajana. 1903-1927 hän oli Valtion rautateiden palveluksessa, ensin puutavarakonttorin ja sitten varastokonttorin esimiehenä. Steniuksesta tuli Vaasassa 1890-luvulla keskeinen musiikkielämän vaikuttaja, joka muodosti satahenkisen kuoron. Se piti 60-jäsenisen orkesterin kanssa useita suuria oratoriokonsertteja ja vieraili muun muassa Helsingissä. Stenius toimi lisäksi useiden laulujuhlien isäntänä. Helsinkiin muutettuaan hän jatkoi kuoronjohtajan uraansa johtaen 1901-1910 Muntra Musikanter-seuran mieskuoroa, toimi Nya Pressenin musiikkiarvostelijana ja oli Svenska Oratorioföreningenin sekä 1918 asetetun sotilassoittokuntakomitean puheenjohtaja. 
Steniuksen puoliso oli vuodesta 1886 Olga Wilhelmina Montin (k. 1928), joka oli aikaisemmin naimisissa apteekkari Karl Waldimir Henningin kanssa. Stenius kuoli syyskuussa 1928 Marian sairaalassa Helsingissä.
Ulla Spåre

Ulla Marita Forsström, kirjailijanimi Ulla Spåre (22. tammikuuta 1921 Kouvola – 25. tammikuuta 1996) oli suomalainen ruotsin kielellä kirjoittanut nuortenkirjailija.
Forsströmin vanhemmat olivat agronomi William Hjalmar Spåre ja Ida Bodóm. Puoliso oli Osmo Viktor Forsström vuodesta 1946. Forsström tuli ylioppilaaksi 1940 Viipurissa ja työskenteli konttoristina Tampellan Inkeroisten tehtaalla 1944–1946.
Vaskivuoren kalliomaalaus

Vaskivuoren kalliomaalaus sijaitsee Luumäellä Elkiänjärven itärannalla Etelä-Karjalassa. Kalliomaalausalue käsittää useita paikkoja noin 100 metrin matkalla, mutta löydettyjen merkkien lukumäärä on vähäinen. Maalaukset on ajoitettu kivikauden loppuun tai pronssikauden alkuun ja ne löysivät Timo Miettinen vuonna 1980.
Kallio ja sen sijainti.
Maalauskohde sijaitsee Salpausselästä etelään ja kuuluu sen eteläiseen järvirikkoiseen alueeseen. Kallio laskee jyrkkänä Vaskivuoren kylkeä alas Elkiäjärveen sen koillisrannalla. Jyrkkyydestä johtuen maalauksille pääsee vain vesitse tai jäätä pitkin (kuva ). Seinämä aukeaa länsilounaaseen.
Maalaus.
Maalausalue on noin 100 metriä pitkä ja maalatut kohdat sijaitsevat pääosin 1−1,8 metriä vedenpinnan yläpuolella. Yksi punaväriläiskistä sijaitsee yli 2 metrin korkeudella. Maalauksia on löydetty neljästä eri kohdasta.
Pohjoisin maalauskenttä (A) käsittää muutamia pystysuuntaisia punajälkiä, jotka saattavat esittää ihmisiä, ja niiden eteläpuolella on toinen tuhoutunut maalauskohta (B). Kentässä C, joka sijaitsee noin 70 metriä etelään, on tunnistettu ihmishahmo, joka on 42 senttimetriä pitkä. Sen kädet on maalattu alas suuntautuvina kaarina ja sen jalat ovat koukkupolvisia. Pää jatkaa suoraa vartaloa päättyen viivana. Digitaalivalokuvien värikylläisyyttä lisäämällä paljastuu ihmisen yläpuolelta vielä toinen, mutta muodoltaan erityyppinen ihmishahmo, joka on lähes tuhoutunut. Viimeinen kenttä D sijaitsee etelässä noin parinkymmenen metrin päässä kentästä C ja on aivan kallion alaosassa. Muutaman kuviokatkelman yläpuolella on hioutunut kivihylly, jossa on punaväriä tai luontaista kivenpunaa. Sitä epäillään punamaalin valmistuspaikaksi. Suurin osa kuvioista ovat suttaantuneita, mutta yhdessä kohtaa on kaksi vierekkäin maalattua sik-sak-kuviota, joiden päistä erkanee viistosti ulos ulokkeita. Näitä voisi kutsua käärmeiksi, joista oikeanpuoleinen on pitempi.
Clelandina

Clelandina on sukupuuttoon kuollut terapsidisuku. Se eli myöhäisellä permikaudella ja kuuluu Gorgonopsiaan. Sukuun luetaan lajit "Clelandina rubidgei", "Clelandina scheepersi" ja "Clelandina majora". "Clelandina" on nimetty paleontologi Robert Broomin opettajan John Clelandin kunniaksi.
"Clelandina" oli pienehkö lihansyöjä. "C. rubidgei"n kallo on noin 21 cm pitkä ja koko eläimen pituus oli todennäköisesti noin 1,1 metriä. "C. scheepersi" oli hieman pienempi. Sen kallon pituus on noin 19 cm ja kokonaispituus todennäköisesti noin metri. "Clelandina"n fossiileita on löydetty Etelä-Afrikasta, Karoosta. Omaksi suvukseen määritelty "Broomicephalus" saattaa olla sama kuin "Clelandina".
Kolbeinn Sigþórsson

Kolbeinn Sigþórsson (s. 14. maaliskuuta 1990 Reykjavík, Islanti) on islantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on kotimaansa lisäksi pelannut Alankomaissa, Ranskassa, Turkissa ja Ruotsissa.. Hän on yhdessä Eiður Guðjohnsenin kanssa eniten maaottelumaaleja tehnyt islantilaispelaaja. Hän on tunnettu laadukkaasta ja kovasta potkusta.
Seurajoukkueura.
Kolbeinn aloitti uransa aikuisten sarjoissa pelaamalla viisi ottelua HK Kópavogsissa Islannin toisella sarjatasolla 2006. Hän pelasi alankomaalaisen AZ Alkmaarin alle 19- ja 21-vuotiaiden joukkueissa 2007–2010 ennen siirtymistään seuran edustusjoukkueeseen. Hän teki kaudella 2010–2011 Eredivisiessa 15 maalia 32 ottelussa. Eurooppa-liigassa hän teki kuudessa ottelussa kolme maalia, ja pelasi lisäksi kolme Eurooppa-liigan karsintaottelua.
Kolbeinn pelasi kaudet 2011–2015 amsterdamilaisessa AFC Ajaxissa. Hän pelasi seurassa kaikkiaan 80 pääsarjaottelua, joissa teki 31 maalia. Hän voitti Alankomaiden-mestaruuden 2012, 2013 ja 2014 sekä Alankomaiden supercupin 2013. Mestarien liigassa hän pelasi Ajaxissa 11 ottelua ja Eurooppa-liigassa viisi, ilman maaleja. Hän oli kehräsluuvamman vuoksi sivussa puoli vuotta kaudella 2011–2012 ja olkapäävamman vuoksi viitisen kuukautta kaudella 2012–2013. 
Kolbeinn siirtyi Ranskan pääsarjan Nantesiin kolmen miljoonan euron siirtosummalla kesällä 2015. Ensimmäisellä Ligue 1-kaudellaan hän pelasi 26 ottelua, joissa teki kolme maalia.
Maajoukkue.
Kolbeinn Sigþórsson pelasi Islannin alle 17-, 19- ja 21-vuotiaiden maajoukkueissa. Hän pelasi Islannin kaikki kolme ottelua alle 21-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2011. Ensimmäisen A-maaottelunsa hän pelasi Färsaaria vastaan maaliskuussa 2010. Hän teki tuossa ottelussa myös ensimmäisen maaottelumaalinsa. Ensimmäisen arvokilpailujen karsintaottelunsa hän pelasi 0–1-tappioon päättyneessä EM-karsintaottelussa Tanskaa vastaan syyskuussa 2010.
Kolbeinn on pelannut kaikkiaan 64 A-maaottelua, joissa hän on tehnyt 26 maalia. Pelaamissaan yhdeksässä MM-karsintaottelussa hän on tehnyt neljä maalia; nämä syntyivät neljässä peräkkäisessä ottelussa . 23 EM-karsintaottelussaan hän on tehnyt seitsemän maalia. Hän pelasi kaikissa kymmenessä EM-karsintaottelussa Islannin selviytyessä EM-kilpailuihin 2016. EM-lopputurnauksessa hän pelasi avauskokoonpanossa joukkueensa kaikki viisi ottelua ja teki neljännesvälierässä Englantia vastaan 2–1-voittomaalin 18. minuutilla ja puolivälierässä Ranskaa vastaan 1–4-kavennusmaalin 56. minuutilla.
Jóhann Berg Guðmundsson

Jóhann Berg Guðmundsson (s. 27. lokakuuta 1990 Reykjavík, Islanti) on islantilainen jalkapalloilija, joka edustaa arabiemiraattilaista Al Dhafraa.
Seurajoukkueura.
Jóhann kuului juniorina englantilaisten Chelsean ja Fulhamin akatemioihin, mutta aloitti uransa aikuisten tasolla kotimaansa pääsarjaseura Breiðablik UBK:ssa, jossa teki kaudella 2008 kuusi maalia 22 ottelussa. 
Hän siirtyi helmikuussa 2009 alankomaalaisen AZ Alkmaarin alle 21-vuotiaiden joukkueeseen ja kesällä 2010 edelleen seuran edustusjoukkueeseen. Hän pelasi Alkmaarissa kausilla 2010–2014 pudotuspelit mukaan lukien 119 Eredivisien ottelua, joissa teki yhdeksän maalia. Hän voitti KNVB-cupin 2013. Hän pelasi seurassa 36 Eurooppa-liigan ottelua (mukaan lukien kuusi karsintaottelua), joissa teki kahdeksan maalia. Hän siirtyi Charltoniin kesällä 2014. Kahden seuraavan kauden aikana hän pelasi Englannin mestaruussarjassa yhteensä 81 ottelua, joissa teki 16 maalia.
Jóhann siirtyi Englannin Valioliigan Burnleyyn 2,7 miljoonan punnan siirtosummalla kesällä 2016. Hän pelasi seurassa syksyyn 2024 mennessä 162 valioliigaottelua, joissa hän teki kymmenen ja syötti 21 maalia sekä 38 Englannin mestaruussarjan ottelua, joissa teki viisi ja syötti kuusi maalia. Kaudella 2024–2025 hän pelasi Al-Orobahissa 28 Saudi-Arabian Valioliigan ottelua ja teki neljä maalia. Kesällä 2025 hän siirtyi UAE First Division Leaguessa pelaavaan Al Dhafraan.
Maajoukkueura.
Jóhann Berg Guðmundsson pelasi Islannin alle 19- ja 21-vuotiaiden maajoukkueissa. Hän pelasi kaksi ottelua alle 21-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2011. A-maajoukkueessa hän esiintyi ensimmäisen kerran maaottelussa Azerbaidžania vastaan elokuussa 2008. Ensimmäisen arvokilpailujen karsintaottelunsa hän pelasi 0–2-tappioon päättyneessä Makedoniaa vastaan kesäkuussa 2009. Ensimmäisen maaottelumaalinsa hän teki maaottelussa Andorraa vastaan marraskuussa 2012. Hän teki kolme maalia Islannin ja Sveitsin pelatessa 4–4-tasapelin syyskuussa 2013.
Guðmundsson on pelannut 25. elokuuta 2025 mennessä 99 A-maaottelua, joissa hän on tehnyt kaikkiaan kahdeksan maalia. Hän on pelannut 24 MM- ja 29 EM-karsintaottelua. Hän pelasi seitsemän karsintaottelua Islannin selviytyessä EM-kilpailuihin 2016. EM-lopputurnauksessa hän pelasi Islannin kaikki viisi ottelua ja yhden ottelun loppuhetkiä lukuun ottamatta täydet minuutit. Seuraavissa MM-karsinnoissa hän pelasi yhdeksän ottelua ja teki kaksi maalia. MM-lopputurnauksessa 2018 hän pelasi kaksi Islannin kolmesta ottelusta.
Primecoin

Primecoin (merkki: Ψ; lyhenne: XPM) on avoimen lähdekoodin kryptovaluutta. Primecoinin on tehnyt Sunny King - sama henkilö, joka on tehnyt myös kryptovaluutta Peercoinin. Primecoin on Bitcoinin innoittama ja se käyttääkin paljon samaa lähdekoodia kuin Bitcoin.
19. marraskuuta 2013 yhden Primecoinin arvo oli noin 0,56 USD ja Primecoin-rahavarannon kokonaisarvo noin 1,7 miljoonaa USD.
Pierre Brabant

Pierre Brabant (26. elokuuta 1925 Montreal – 29. elokuuta 2014) oli kanadalainen pianisti ja säveltäjä. Hän opiskeli pianonsoittoa Raymond Davidin ja J.-Élie Savarian johdolla vuosina 1942–1943 ennen pääsyään Conservatoire de musique du Québeciin 1951. Hän opiskeli lisäksi urkujensoittoa Marcel Duprén ja Eugène Lapierren johdolla. Brabant piti ensimmäisen resitaalinsa hyvin nuorena ja esiintyi vuonna 1942 CBC:n ohjelmassa "Young Artists of Tomorrow". Pian tämän jälkeen hän voitti ensimmäisen palkinnon CBC:n radiokilpailussa. Oleskeltuaan Pariisissa 1947–1948 Brabant esitti Kanadassa resitaalikiertueellaan monia omia sävellyksiään: "Sonatine en do", "Caprice laurentien", "Cinq Cantilènes" ja "Cinq Églogues". Brabant sävelsi musiikin Ruth Sorelin balettiin "La Gaspésienne" (1949).
Brabant kiinnostui myöhemmin myös popmusiikista ja sävelsi lisäksi musiikkia moniin lastenohjelmiin. Brabantia kuullaan monilla levytyksillä niin pianistina kuin säveltäjänäkin. Vuodesta 1987 alkaen Brabant säesti basso Joseph Rouleauta. Tässä ominaisuudessa hän osallistui varsinkin Félix Leclercin laulujen esityksiin.
Macclesfield

 
Macclesfield on noin asukkaan kaupunki ja kunta "(civil parish)" Cheshiren kreivikunnassa Luoteis-Englannissa, noin 30 kilometriä Manchesterista etelään. Sillä oli aikaisemmin hallintopiirin asema, mutta se menetti sen liittyessään Cheshire Eastin yhtenäishallintopiiriin vuonna 2009.
Kaupunki oli Englannin silkinkudontateollisuuden keskus. Ensimmäinen vesivoimalla toiminut silkkitehdas perustettiin vuonna 1774. Kaupungissa oli myös useita oppilaitoksia, joissa opetettiin silkinkudonnan lisäksi silkkikankaiden suunnittelua. Nykyään muutamissa entisissä tehtaissa on silkkiaiheisia museoita ja näyttelyitä, joissa kerrotaan silkinvalmistuksen historiaa kaupungissa.
Kulttuuri.
Kaupungissa juhlitaan joka kesäkuu yhden viikonlopun ajan Barnaby Festivaalia. Siinä esiintyy koko kaupungin kulttuurikirjo. Juhlalla on vuosisatoja pitkät perinteet. Juhla juontaa nimensä Barnabasista, joka on silkkityöntekijöiden suojelupyhimys.
Urheilu.
Kaupungissa palaa jalkapallojoukkue Macclesfield Town Football Club. Seuran peliareenana on Moss Rose.
Kuuluisia kaupunkilaisia.
Joy Divisionin laulusolisti Ian Curtis eli kaupungissa ja hänet on haudattu kaupungin hautausmaalle.
Flyygeli &amp; kaakeli

Flyygeli &amp; kaakeli on suomalainen Yleisradion tuottama satiirinen televisiosarja, josta esitettiin vain yksi jakso 7. toukokuuta vuonna 1982. Siinä esiintyivät muun muassa pianisti Risto Hiltunen ja imitaattori Heikki Helakorpi. 
Sarjassa piikiteltiin muun muassa neutronipommin isää, Puolan sotatilaa ja suomalaisia poliitikoita.
TV2:n johtaja Tapio Siikala hyllytti sarjan ensimmäisen jakson jälkeen. 7. toukokuuta 1982 esitetty, ainoaksi jäänyt jakso näytettiin uusintana toukokuussa 2005. Jakson kuvaus oli: "Maassa ja maailmassa on suuri määrä suunnattomia ilmiöitä. Kaikella on kuitenkin mittansa ja määränsä, joita puntaroimaan on asetettu flyygeli ja kaakeli."
Bertrand Traoré

Bertrand Isidore Traoré (s. 6. syyskuuta 1995 Bobo-Dioulasso) on burkinalainen jalkapalloilija, joka edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Sunderlandia. Pelipaikaltaan hän on hyökkäävä keskikenttäpelaaja.
Englannin Valioliigassa pelaava Chelsea teki lokakuussa 2013 Traorén kanssa neljän ja puolen vuoden pituisen sopimuksen. Hän pelasi lainalla Eredivisien Vitessessä tammikuusta 2014 kesäkuuhun 2015 ja teki 42 liigattelussa 16 maalia. Kaudella 2015–2016 hän pelasi Chelseassa kymmenen valioliigaottelua, joissa teki kaksi maalia, sekä kaksi ottelua Mestarien liigassa. Kaudella 2016–2017 hän pelasi lainalla Amsterdamin Ajaxissa 24 Eredivisien ottelua, joissa teki yhdeksän maalia sekä 13 ottelua Eurooppa-liigasa, ja teki neljä maalia. 
Traoré siirtyi kesällä 2017 Ranskaan Lyonin joukkueeseen, jossa hän pelasi kolme kautta. Pelaamissaan 88 Ligue 1:n ottelussa hän teki 21 maalia, 13 Mestarien liigan ottelussa kaksi maalia ja yhdeksässä Eurooppa-liigan ottelussa neljä maalia. Hän siirtyi Englannin Valioliigan Aston Villaan 18,4 miljoonan euron siirtosummalla syyskuussa 2020. Avauskaudellaan hän teki 36 liigaottelussa seitsemän maalia ja antoi seitsemän maalisyöttöä, mutta kaudella 2021–2022 hän pelasi vain yhdeksässä liigaottelussa. Syyskaudella 2022 hän pelasi Basaksehirissa lainalla 12 Turkin Superliigan ottelua, joissa teki kaksi maalia. Kuudessa Konferenssiliigan ottelussaan hän onnistui kerran maalinteossa. Kevätpuolella 2023 hän teki kahdeksassa Valioliigan ottelussa kaksi maalia. Hän pelasi syyskaudella 2023 kahdessa Valioliigan ja kolmessa Konferenssiliigan ottelussa yhteensä 25 minuuttia. Hän siirtyi ilmaissiirrolla Villarrealiin helmikuun alussa ja pelasi loppukauden aikana 11 Primera Divisiónin ottelua ja teki yhden maalin. Hän siirtyi kesällä 2024 ilmaissiirrolla Ajaxiin, jossa pelasi kaudella 2024–2025 Eredivisiessä 32 ottelua ja teki kuusi maalia. Eurooppa-liigan kymmenessä ottelussa hän teki kaksi maalia. Hän siirtyi Englannin Valioliigan Sunderlandiin 2,5 miljoonalla eurolla syyskuussa 2025 .
Maajoukkuetasolla Traoré teki debyyttinsä Burkina Fason joukkueessa syyskuussa 2011, vain 15-vuotiaana. Hän on elokuun 2025 loppuun mennessä pelannut 81 maaottelua ja tehnyt niissä 21 maalia. Hän on toiminut pääsääntöisesti joukkueen kapteenina vuodesta 2022 lähtien. Hän on pelannut Afrikan-mestaruuskilpailuissa yhden ottelun 2012, kolme ottelua 2015, kuusi ottelua, joissa teki yhden maalin Burkinan Fason saavuttaessa pronssia 2017, viisi ottelua, joissa teki yhden maalin 2022 sekä neljä ottelua, joissa teki kolme maalia 2024. MM-karsintaotteluita hän on pelannut neljätoista ja tehnyt niissä viisi maalia. Hän voitti alle 17-vuotiaiden Afrikan-mestaruuden 2011.
Eduskuntatalon pommi-isku 1950

Eduskuntatalon pommi-isku oli Suomen eduskuntataloon Helsingissä 14. helmikuuta 1950 tehty pommi-isku. Isku tehtiin juuri ennen eduskuntatalossa järjestettyä presidentinvaalia.
Tapahtumat.
"Helsingin Sanomat" kirjoitti iskusta seuraavasti:
"Kymmenkunta minuuttia ennen kello yhtä toissayönä tuntematon tihutyöntekijä hiipi eduskuntatalon takaa kohti sen pääsisäänkäytävää, hyppäsi yli paikalla olevan kiviaidan ja eteni kivipilarien suojaamana pääovelle. Täällä hän kaikessa rauhassa saattoi sivullisten katseilta suojassa valmistella räjäytystä, josta seuraavana aamuna, eilen, muodostui yleinen puheenaihe. Kello 0.55 räjähti panos, joka rikkoi pääoven ikkunat ja väänsi sen rautakehykset muodottomiksi."
Poliisin tutkimusten mukaan räjäyttäjä oli käyttänyt ns. avopanosta ja räjähdysaineena oli ollut joko 3 kiloa dynamiittia tai 1,5 kiloa TNT:tä. Räjähdys aiheutti noin 200 000 markan aineelliset vahingot.
Aluksi monet tahot, esimerkiksi ruotsalainen iltapäivälehti "Expressen", epäilivät iskusta suomalaisia kommunisteja. Pian eräs helsinkiläinen mies kuitenkin tunnusti teon isälleen. Syynä iskuun oli ollut mielenhäiriö, eikä siihen liittynyt mitään poliittisia motiiveja.
Arctops

Arctops (nimen merkitys: "”karhunkasvo”") on sukupuuttoon kuollut terapsidisuku, joka eli nykyisen Etelä-Afrikan alueella myöhäisellä permikaudella. Suvun tyyppilaji on "Arctops willistoni", mutta muut sukuun luetut lajit ovat epävarmoja. Suku tunnetaan pelkistä kalloista, jotka saattavat kaikki kuulua samaan lajiin tai sitten eivät.
"Arctops" oli Gorgonopsia-alalahkoon kuuluva lihansyöjä. "A. willistoni"n kallo on noin 30 cm:n pituinen, ja koko eläin oli todennäköisesti noin 2 metriä pitkä. "Arctops" saattaa olla "Scylacognathus"-suvun aikuinen muoto, jolloin se olisi tämän synonyymi.
Scylacognathus

Scylacognathus (nimen merkitys: "”nuoren koiran leuka”") on sukupuuttoon kuollut terapsidisuku, joka eli permikaudella. Sukuun luetaan lajit "S. parvus", "S. robustus" ja "S. kitchingi".
"Scylacognathus" oli pieni Gorgonopsia-alalahkoon kuuluva lihansyöjä. Sen fossiileja on löydetty Etelä-Afrikasta. "Arctops"-sukuun luokitellut fossiilit saattavat olla "Scylacognathus"-suvun aikuisia yksilöitä. Tällöin "Arctops" olisi "Scylacognathusin" synonyymi.
Lahden Säästöhuipun sortuminen

Asunto Oy Lahden Säästöhuippu oli rakenteilla ollut 9-kerroksinen kerrostalo, joka sortui harjakorkeudessa 12. huhtikuuta 1963 Lahdessa. Turun Sanomat piti rakennussortumaa sotien jälkeisen ajan suurimpana. Kukaan ei loukkaantunut onnettomuudessa.
Sortuminen ja sitä edeltänyt aika.
Rakennusliike Erkki Melkko aloitti Lahden Säästöhuipun rakentamisen Juustilankatu 9:ään Mustankallionmäelle syksyllä 1962. Rakennukseen oli anottu aravalainaa, ja 36 perheelle oli luvattu asunto marraskuussa 1962.
Rakennuksen harjannostajaiset oli jo pidetty ja peltikaton rakentaminen aloitettu hieman ennen rakennuksen sortumista. Rakennus sortui pitkänäperjantaina 12. huhtikuuta muutamaa minuuttia ennen kello 22:ta. Rakennus luhistui vain muutamassa sekunnissa, mutta henkilövahingoilta vältyttiin, koska oli pyhäpäivä. Rakennuksen lämmittäjä oli poistunut rakennuksesta kymmenen minuuttia ennen sortumista. Rakennuksella oli normaalisti töissä kolmisenkymmentä ihmistä ja sen oli tarkoitus valmistua syksyllä 1963.
Rakennussortuma oli suuri uutinen ja siitä tuli ”pääsiäisnähtävyys”, jota tuhannet eteläsuomalaiset kävivät katsomassa. Alue ruuhkautuikin henkilö- ja linja-autoista, jotka tulivat muun muassa Haminasta, Helsingistä, Imatralta, Kotkasta, Kouvolasta ja Tampereelta.
Sortumisen tutkinta ja syy.
Sortuminen tutkittiin perusteellisesti Hämeen rikospoliisissa, rakennushallituksessa, sisäministeriössä, Aravassa ja vakuutusyhtiöissä. Valtion teknillinen tutkimuslaitos julkaisi sortumasta raportin "Betoniteknillinen tutkimus Asunto oy Lahden Säästöhuipun uudisrakennuksen sortumisesta".
Ensi arviot onnettomuuden syystä olivat, että valuvaiheessa betoni olisi päässyt jäätymään, jolloin se jäi heikoksi ja sulaessa sen kestävyys petti. Tämän takia rakennusalan yrittäjät pelkäsivätkin, että tutkinta johtaisi talvirakentamisen merkittäviin rajoituksiin koko Suomessa. Rakennusliikkeen johtaja Erkki Melkko myönsikin, että vaikka rakennusta lämmitettiin ympäri vuorokauden, oli betonivalu kovien pakkasten aikana sattanut johtaa sortumiseen. Melkko myös arveli, että yövahti olisi nukahtanut ja rakennuksen lämmitys näin katkennut.
Valtion teknillisen tutkimuslaitoksen raportista käy ilmi, että rakennuksen talvibetonoinnissa tehtiin virheitä ja sortuma ei tapahtunut yllättäen. Betonirakenteiden jäätyminen huomattiin jo aikaisemmin, ja niitä yritettiin korjata vielä sortumispäivänä lämmittämällä kellarikerrosta voimakkaasti, mutta tämä vain pahensi asiaa. Tutkimuksessa myös selvitettiin talvirakentamisen ongelmia, jotta vastaavanlaiset onnettomuudet voitaisiin jatkossa ehkäistä.
Aluksi sortumisen kustannuksiksi arvioitiin 300 000 silloista markkaa. Vakuutusyhtiöt ilmoittivat, että mitään ei korvata, koska ”tämän tapainen vahinko ei ole lainkaan vakuutettavissa”. Samalle paikalle alettiin pian sortumisen jälkeen rakentaa uutta samanlaista tornitaloa. Lahden Säästöhuipun sortuminen toimi väljästi innoituksena Eero Silvastin kirjoittamaan 45-minuuttiseen televisionäytelmään "Sortuma", joka ensiesitettiin Yle TV1 -verkossa 1968.
Immergo

 __notoc__
Immergo on suomalainen, vuonna 2007 perustettu dark-, death- ja black metal -vaikutteista sinfonista metallia soittava yhtye. Immergo julkaisi esikoisalbuminsa "Sunken World" vuonna 2013.
Immergo on ilmoittanut esikuvikseen muun muassa yhtyeet Carach Angren, Dimmu Borgir ja Shade Empire.
Immergo toimi aluksi nimellä Drowlich, jolla julkaistiin "Benighted Illumination" -niminen demo.
Inostrancevia

Inostrancevia on sukupuuttoon kuollut Gorgonopsia-alalahkoon kuuluva terapsidisuku. Nämä terapsidit olivat suurikokoisia lihansyöjiä, jotka elivät myöhäisellä permikaudella. "Inostrancevia" on nimetty paleontologi Aleksandr Inostrantsevin kunniaksi.
Sukuun luetaan kolme lajia: "Inostrancevia alexandri, Inostrancevia latifrons" ja "Inostrancevia uralensis". Näistä "I. alexandri" tunnetaan kahdesta hyvin säilyneestä luurangosta. "I. latifrons" tunnetaan huonommin säilyneestä luurangosta ja "I. uralensis" vain aivokopan kappaleista. "I. alexandri"n kallo on pituudeltaan noin 51 cm, ja koko eläimen pituus on suunnilleen 2,7 metriä. "I. latifrons" on kooltaan suurempi. "Inostrancevia"n fossiileja on löydetty Venäjältä.
Angelic Upstarts

Angelic Upstarts on vuodesta 1977 toiminut englantilainen punk rock-yhtye. Se on tunnettu antifasistisista ja vasemmistolaisista sanoituksistaan. Yhtye liitetään myös ei-rasistiseen skinhead-kulttuuriin. Angelic Upstartsia pidetään yhtenä Britannian 1970-luvun lopun punk-aallon poliittisimmista yhtyeistä. 
Angelic Upstartsin kaupallisesti menestyneimmät albumit ovat yhtyeen neljä ensimmäistä julkaisua, jotka kaikki nousivat Britannian albumilistalle. Debyyttialbumi "Teenage Warning" oli korkeimmillaan sijalla 29 ja livealbumi "Angelic Upstarts Live" sijalla 27.
Los Fastidios

Los Fastidios on vuonna 1991 perustettu italialainen punk rock-yhtye, jonka yhdistetään rasismin vastaisten skinheadien RASH- ja SHARP-liikkeisiin. Yhtyeen sanoitukset käsittelevät yleensä erilaisia yhteiskunnallisia epäkohtia, muun muassa rasisimia ja eläinten oikeuksia. Osa jäsenistä on myös kasvissyöjiä.
Yhtyeen jäsenet tunnetaan innokkaina jalkapallonfaneina ja Italian neljännellä sarjatasolla pelaavan Virtus Veronan kannattajina. Los Fastidios on esiintynyt muun muassa espanjalaisen Rayo Vallecanon, saksalaisen FC St. Paulin sekä skotlantilaisen Glasgow Celticin vasemmistolaisten kannattajien järjestämissä konserteissa. Yhtye on myös levyttänyt useita jalkapalloaiheisia kappaleita, muun muassa antifasististen ultrien tunnuslauluksi nousseen kappaleen "Antifa Hooligans" sekä version Liverpoolin kannattajien tunnetuksi tekemästä hymnistä "You'll Never Walk Alone".
You’ll Never Walk Alone

You’ll Never Walk Alone on vuonna 1945 sävelletty amerikkalainen musikaalikappale. Se on ollut englantilaisen Liverpool FC:n jalkapallojoukkueen kannattajien laulama kannatuslaulu ja seuran tunnuskappale. Laulun on säveltänyt alun perin "Carousel"-nimiseen musikaaliin Richard Rodgers, ja sen sanoituksen teki Oscar Hammerstein II.
Jalkapallohymni.
Vuonna 1963 kappaleen levytti liverpoolilainen yhtye Gerry and the Pacemakers, ja se nousi heti Britannian singlelistan ykköseksi neljän viikon ajaksi. Liverpool FC:n kannattajat omivat kappaleen pian itselleen ja alkoivat laulaa sitä katsomossa ennen jokaisen pelin alkua. Se on myöhemmin levinnyt myös usean muun jalkapallojoukkueen kannattajien keskuuteen, sitä laulavat muun muassa skotlantilaisen Glasgow Celticin sekä useiden hollantilaisten ja saksalaisten joukkueiden fanit. Yleisesti ”You’ll Never Walk Alone” yhdistetään kuitenkin nimenomaan Liverpoolin kannattajiin. 
Nykyään lause löytyy myös seuran tunnuksesta sekä kirjoitettuna yhden Anfieldin stadionille johtavan portin yläpuolelle. Se on nimetty seuran entisen managerin Bill Shanklyn mukaan ”Shankly Gateksi”. Shankly oli yksi ensimmäisistä henkilöistä, joka kuuli Gerry and the Pacemakersin levyttämän version ennen sen julkaisua.
Kappaleen levytettyjä versioita.
Kappaleen ovat vuosien mittaan levyttäneet kymmenet artistit. Tunnetuimpia esittäjiä ovat Alicia Keys, Aretha Franklin, Barbra Streisand, Elvis Presley, Frank Sinatra, Johnny Cash, Kiri Te Kanawa, Louis Armstrong, Ray Charles, Gerry and the Pacemakers ja Pink Floyd. 
Jalkapalloaiheisena sen ovat tehneet muun muassa saksalainen Die Toten Hosen sekä italialainen Los Fastidios. Liverpoolin joukkue puolestaan levytti kappaleen 1975. Vuonna 1985 ”You’ll Never Walk Alone” ilmestyi useiden brittiläisten julkisuuden henkilöiden esittämänä hyväntekeväisyyssinglenä, jolla kerättiin rahaa Bradfordin katsomopalon uhreille.
Hyväntekeväisyys.
Jerry Lewis esitti kappaleen Yhdysvalloissa lihassurkastumaa potevien ihmisten hyväksi pidetyn vuosittaisen Telethon-hyväntekeväisyyskeräyksen lopuksi vuosina 1966–2010.
Nälkäpeli – Matkijanärhi, osa 1

Nälkäpeli – Matkijanärhi, osa 1 () on vuonna 2014 ensi-iltansa saanut Francis Lawrencen ohjaama tieteisseikkailuelokuva, joka perustuu Suzanne Collinsin samannimiseen romaaniin vuodelta 2010. "Matkijanärhi, osa 1" on "Nälkäpeli"-elokuvasarjan kolmas osa ja elokuvan "Vihan liekit" jatko-osa. Pääosissa ovat Jennifer Lawrence, Josh Hutcherson, Liam Hemsworth, Woody Harrelson, Elizabeth Banks, Julianne Moore, Philip Seymour Hoffman, Jeffrey Wright, Stanley Tucci ja Donald Sutherland.
Elokuvan ensi-ilta oli Yhdysvalloissa 21. marraskuuta 2014.
Tuotanto.
10. heinäkuuta 2012 Lionsgate ilmoitti jakavansa kirjasarjan viimeisen osan Matkijanärhen
kahteen osaan. "Nälkäpeli – Matkijanärhi, osa 1" -elokuvan ensi-ilta on 21. marraskuuta 2014 ja "Nälkäpeli – Matkijanärhi, osa 2" -elokuvan ensi-ilta on 20. marraskuuta 2015. 
Kuvaukset.
Elokuvan kuvaukset alkoivat 23. syyskuuta 2013 Atlantassa. "Osa 1" kuvattiin samanaikaisesti "Osan 2" kanssa. 
Elokuvassa Plutarch Heavensbeeta näyttelevä Philip Seymour Hoffman löydettiin kuolleena kotoaan New Yorkissa 2. helmikuuta 2014. Tuotantoyhtiö Lionsgate julkaisi tiedotteen, jonka mukaan Hoffman oli kuvannut kaikki kohtauksensa "Osasta 1" ja hänellä oli viikko jäljellä "Osan 2" kuvauksista. Lionsgaten mukaan elokuvan ensi-iltaa ei jouduta siirtämään, koska suurin osa Hoffmanin kohtauksista oli saatu kuvattua.
Julkaisu.
Elokuvan virallinen teaser traileri julkaistiin 28. heinäkuuta 2014.
Vastaanotto.
Tuotto.
Ensi-iltaviikonloppunaan elokuva tuotti Yhdysvalloissa 123 miljoonaa dollaria, joka on vuoden 2014 paras avaustulos, mutta silti vähemmän kuin kaksi edellistä "Nälkäpeli"-elokuvaa. Elokuva oli avausviikonloppunaan myös Suomen katsotuin. Sen näki ensimmäisen viikonlopun aikana yli 78 tuhatta katsojaa.
Arvostelut.
Rotten Tomatoes -sivuston mukaan 223 arvostelun perusteella laskettuna kriitikoiden arvosteluista 65 prosenttia oli positiivisia.
Risto Räppääjä ja liukas Lennart

Risto Räppääjä ja liukas Lennart on Risto Räppääjästä kertova suomalainen musikaalielokuva, jonka ensi-ilta oli helmikuussa 2014. Elokuvan on ohjannut Timo Koivusalo, ja käsikirjoitus perustuu osittain Sinikka ja Tiina Nopolan kirjoihin "Risto Räppääjä saa isän (2011)" ja "Risto Räppääjä ja kaksoisolento" (2013).
Elokuvaa kuvattiin kesällä 2013 muun muassa Villilän studioilla Nakkilassa sekä Naantalin vanhassa kaupungissa. "Risto Räppääjä ja liukas Lennart" on Risto Räppääjä -sarjan neljäs elokuva. Edellisistä elokuvista poiketen elokuvan tuotti Artista Filmi, ja kaikki näyttelijät myös vaihtuivat.
Elokuva palkittiin lokakuussa 2014 Saksassa Schlingelin kansainvälisillä lasten- ja nuortenelokuvien festivaalilla (Internationales Filmfestival Schlingel) parhaan eurooppalaisen lastenelokuvan palkinnolla.
Juoni.
Elvi ja Rauha-täti saavat mielestään loistavan idean: heidän pitää löytää mies, joka olisi sopiva isähahmo Ristolle. Risto ei ole ideasta ollenkaan innoissaan, eikä myöskään heidän naapurinsa Lennart, joka on itse ihastunut Rauhaan. Päästääkseen Riston kiipelistä, Lennart yrittää luoda täydellisen miehen, joka täyttäisi Rauhan jatkuvasti muuttuvat toiveet. Pian Lennart saa huomata, ettei ole helppoa yrittää olla monta eri henkilöä yhtä aikaa. Kun vielä Elvi-tätikin ihastuu yhteen Lennartin luomista isähahmoista alkavat asiat mennä hulvattomasti solmuun. Tämä unohtumaton kesä on täynnä uskomattomia kiemuroita ja vauhdikkaita väärinkäsityksiä.
Kaipolan koulu

Kaipolan koulu on Jämsässä osoitteessa Kaipolan koulutie 3 toimiva ala-aste. Rehtorina toimii Jaana Kummala.
Kaipolan koulu on rakennettu 1939, ja se on nykyisin vanhin koulukäytössä olevista koulurakennuksista. Kaipolan koulu muodostettiin vuoden 1950 koulupiirtojaossa. Aluksi koulu toimi vuokrahuoneistossa. Koulurakennuksessa oli tilaa myös 1960-luvulla Kaipolan keskikoululle. Rakennusta laajennettiin 1969, kun rakennettiin voimistelusali ja poikien käsityötilat. Koulu rakennettiin 1950-luvun tyyppikoulujen mukaisesti tiilirunkoisena, kohtalaisen matalana ja pitkänä rakennuksena. Luokkatilat jäsentyivät käytävärivien varrelle vierekkäin. 
Koulu on lakkautussuunitelmien kohteena syksyllä 2023 osana Jämsän kaupungin säästötoimenpiteitä.
Hjalmar

Hjalmar [] on skandinaavinen miehen etunimi. Nimi on muinaisskandinaavista alkuperää ja merkitsee kypäräpäistä sotilasta. Nimen suomen­kielisiä vastineita ovat Jalmari ja sen lyhentymä Jari.
Suomessa nimi Hjalmar on marraskuuhun 2025 mennessä annettu Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan 4 447 miehelle. Hjalmarin nimipäivä on suomen­ruotsalaisen kalenterin mukaan 20. marraskuuta, joka suomen­kielisen kalenterin mukaan on Jalmarin ja Jarin nimi­päivä.
Risku

Risku on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Risku voi myös viitata saamelaisten perinteiseen rintaneulaan tai solkeen tai nepalilaiseen kylään.
Bewe TuusKi

Bewe TuusKi on vuonna 2012 perustettu tuusulalainen jääkiekkoseura, jonka edustusjoukkue pelasi Suomen kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Suomi-sarjassa. Seura muodostui, kun tuusulalainen KJT TuusKi ja helsinkiläinen Bewe yhdistyivät.
Bewe TuusKi on tehnyt yhteistyötä kahden eri Mestis-seuran, Kiekko-Vantaan ja HC Keski-Uusimaan, kanssa. Joukkue oli todella lähellä nousua Mestikseen kausien 2013–2014 ja 2014–2015 päätteeksi, mutta molemmilla kerroilla sarjanousu jäi pelkäksi haaveeksi. Kaudella 2015–2016 Bewe TuusKi muutettiin lopulta KJT Edustukseksi, Bewen toimiessa tuolloin enää pelkkänä taustatukena. Kaudella 2016–2017 Bewe ilmoitti lopettavansa yhteistyön TuusKin ja KJT:n kanssa kokonaan ja keskittyvänsä jatkossa tiiviiseen yhteistyöhön jääpalloseura Botnia-69:n kanssa.
Bewe TuusKin sisääntulomusiikkina soi "Shinedown Diamond Eyes" ja maalilauluna "The Concert (Seven Nation Army)".
Olivia Munn

Lisa Olivia Munn (s. 3. heinäkuuta 1980 Oklahoma City, Oklahoma, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä, malli, televisiopersoona ja kirjailija. Hänet tunnetaan muun muassa rooleistaan elokuvissa "Iron Man 2", "Date Night" ja "Magic Mike" sekä televisiosarjoissa "Perfect Couples" ja "Newsroom".
Hän on emännöinyt G4-televisiokanavan ohjelmaa "Attack of the Show".
Varhainen elämä.
Munnin sukujuuret ovat hänen isänsä puolelta englantilais-irlantilais-saksalaiset ja äitinsä puolelta vietnaminkiinalaiset. Hän syntyi Oklahomassa Yhdysvalloissa, mutta muutti lapsena useasti ja vietti suurimman osan lapsuudestaan Japanissa. Teini-ikäisenä hän palasi Oklahomaan, jossa valmistui high schoolista ja korkeakoulusta.
Tulkoon joulu

Tulkoon joulu on Pekka Simojoen sanoittama ja säveltämä jouluaiheinen kappale. 
Kappaleen ovat levyttäneet muun muassa Jakaranda, Petri Laaksonen, Musarit, Suvi Teräsniska ja Mikko Harju. Versio kappaleesta löytyy myös "Raskasta joulua" -kokoelmalevyltä. Kappale on myös julkaistu Kauneimmat joululaulut -tapahtuman laulutekstivihkossa, ja "Nuoren seurakunnan veisukirjassa".
Kappale.
Simojoki on kertonut kappaleen taustasta, että "vaikka joulusta oli jo kaikki sanottu ja kirjoitettu, niin paluu lapsuuden joulumaisemaan synnytti kuitenkin uuden tekstisisällön." Hän kuvailee kappaletta näin: ”Se on ajatusten virta, eräänlainen sukellus lapsuusvuosien jouluihin, kuva siitä, mitä lauluntekijä haluaisi jouluna tehdä.".
Kappaleen ensimmäinen versio syntyi Simojoen opiskellessa Lähetystalolla Helsingissä 1979–1980, mutta hän ei tuolloin julkaissut sitä kokonaan valmiiksi. Vuonna 1986 hän otti kappaleen uudestaan työn alle, kun yksi hänen Jakaranda-kuoronsa jäsenistä oli pyytänyt uutta joululaulua Kauneimmat joululaulut -tilaisuuteen. Sekä alkuperäisen laulun sanoitus että sävellys muuttuivat, etenkin säkeistöjen kohdalla. Kertosäkeen perusidea jäi kuitenkin laulun kantavaksi teemaksi.
Etelä-Korean naisten jalkapallomaajoukkue

Etelä-Korean naisten jalkapallomaajoukkue edustaa Etelä-Koreaa kansainvälisissä naisten jalkapallon maajoukkuekilpailuissa. Se pelasi ensimmäisen ottelunsa Japania vastaan.
Etelä-Korea on pelannut kolmasti MM-lopputurnauksessa. Vuonna 2003 se hävisi kaikki kolme otteluaan: Brasilialle 0–3, Ranskalle 0–1 ja Norjalle 1–7. Vuonna 2015 Etelä-Korea hävisi alkulohkossaan Brasilialle 0–2, pelasi Costa Rican kanssa tasapelin 2–2 ja voitti Espanjan 2–1. Joukkue sijoittui alkulohkossaan toiseksi ja selviytyi neljännesvälieriin, joissa se hävisi Ranskalle maalein 0–3.
Etelä-Korea sai paikan vuoden 2019 MM-kilpailuihin sijoittumalla vuoden 2018 Aasian-mestaruuskilpailuissa viidenneksi. Lopputurnauksessa Etelä-Korea hävisi kaikki kolme otteluaan: Ranskalle 0–4, Nigerialle 0–2 ja Norjalle 1–2. Joukkueen ainoan maalin teki Yeo Min-ji. Joukkueen valmentajana toimi Yoon Deok-yeo.
Etelä-Korea on sijoittunut Aasian-mestaruuskilpailuissa parhaimmillaan kolmanneksi vuonna 2003 sekä neljänneksi vuosina 1995, 2001 ja 2014.
Epinephelus

Epinephelus on meriahventen heimoon (Epinephelidae) kuuluva kalasuku, jota tavataan maailman kaikkien valtamerten trooppisissa ja lauhkeissa osissa. Sen tyyppilaji on raitameriahven ("Epinephelus fasciatus"). Suvun tieteellinen nimi tulee kreikan sanasta ’epinephelos’, joka merkitsee pilvistä. "Epinephelus"-sukuun kuuluvat seuraavat 92 lajia:
Kalix BF

Kalix BF, Kalix Bandy (virallisesti Kalix Bandyförening) on ruotsalainen jääpalloseura.
Historia.
Kalix Bandy perustettiin vuonna 1990 nimellä Kalix Nyborg BK kun seutukunnan kaksi jääpalloseuraa Nyborg SK ja IFK Kalix yhdistyivät uudeksi seuraksi. Kalix Bandy nimi otettiin käyttöön vuonna 2001.
Seura oli ensimmäisen kerran Ruotsin korkeimman sarjatason eli silloisen jääpallon Allsvenskanin karsinnoissa keväällä 1993. Kalix Bandy karsi myös keväällä 2006, 2007 ja 2008 noususta Elitserieniin. Keväällä 2011 nousu tapahtui joukkueen voitettua Gustavsbergin.
Kalix Bandy kuten myös naapurikaupunki Haaparannan HT Bandy ovat joutuneet kokemaan pitkät pelimatkat, sillä joukkueiden vastustajat niin Elitserienissä kuin Allsvenskanissa tulevat Tukholman pohjoispuolelta yli 500 kilometrin päästä.
Cities in Motion

Cities in Motion on suomalaisen Colossal Orderin kehittämä ja Paradox Interactiven vuonna julkaisema strategiapeli.
Pelin ideana on hallita omaa joukkoliikenneyritystä ja rakentaa joukkoliikennettä. Käytettävissä ovat metrot, linja-autot, raitiovaunut, lautat ja helikopterit. 
Pelille on julkaistu seuraaja "Cities in Motion 2" vuonna 2013.
Vastaanotto.
IGN antoi pelille arvostelussa arvosanan 7.0/10.
Vaaleasilmäkutoja

Vaaleasilmäkutoja ("Ploceus ocularis") on kutojien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Vaaleasilmäkutojaa tavataan hajanaisella alueella Afrikan etelä-, keski ja itäosissa. Sen kannankehitys on vakaa, ja laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Mustakurkkukutoja

Mustakurkkukutoja ("Ploceus nigricollis") on kutojien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Mustakurkkukutojaa tavataan Afrikan länsi-, keski- ja itäosissa. Sen kannankehitys on vakaa, ja laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Pyövelikutoja

Pyövelikutoja ("Ploceus alienus") on kutojien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Pyövelikutojaa tavataan Burundissa, Kongon demokraattisessa tasavallassa, Ruandassa ja Ugandassa. Lajia on kuvattu yleiseksi, mutta sen kannankehitys on laskeva. Sen ei kuitenkaan uskota olevan vaarassa, ja laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Keltanaamakutoja

Keltanaamakutoja ("Ploceus melanogaster") on kutojien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Keltanaamakutojaa tavataan Burundissa, Kamerunissa, Kongon demokraattisessa tasavallassa, Päiväntasaajan Guineassa, Keniassa, Nigeriassa, Ruandassa, Etelä-Sudanissa, Sudanissa, Tansaniassa ja Ugandassa. Lajin on kuvattu olevan harvinainen suurimmassa osassa levinneisyysaluettaan. Sen ei kuitenkaan uskota olevan vaarassa, ja laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Kapinkutoja

Kapinkutoja ("Ploceus capensis") on kutojien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Kapinkutojaa tavataan Lesothossa, Namibiassa, Etelä-Afrikassa ja Swazimaassa. Lajia on kuvattu yleisestä runsaslukuiseksi, ja sen kannankehitys on vakaa. Laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Angolankutoja

Angolankutoja ("Ploceus temporalis") on kutojien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Angolankutojaa tavataan Angolassa, Kongon demokraattisessa tasavallassa ja Sambiassa. Lajin kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Kultakutoja

Kultakutoja ("Ploceus subaureus") on kutojien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Kultakutojaa tavataan Afrikan itä- ja kaakkoisosissa. Lajia on kuvattu paikallisesti yleisestä runsaslukuiseksi. Sen kannankehitys on vakaa, ja laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Marcus Roberts

Marcus Roberts (s. 7. elokuuta 1963 Jacksonville, Florida) on yhdysvaltalainen jazzpianisti. Hän sokeutui 5-vuotiaana ja aloitti pianonsoiton itsenäisen opiskelun muutamaa vuotta myöhemmin. Muodollista opetusta hän sai 12-vuotiaasta alkaen. Häntä opetti Floridan osavaltionyliopistossa Leonidus Lipovetski. Opiskeluaikoinaan Roberts voitti monia kilpailuja ja palkintoja. Hän aloitti 21-vuotiaana kiertelyn Wynton Marsaliksen kanssa ja jatkoi sitä kuuden vuoden ajan.
Roberts on levyttänyt solistina ja erilaisten kokoonpanojen jäsenenä. Häneltä on ilmestynyt sinfoniaorkesterin kanssa tehtyjä levytyksiä alkaen Grammy-ehdokkuuden tuoneesta levystä "Portraits in Blue" (1996). Hän on saanut useita sävellystilauksia ja työskennellyt sovittajana. Hän teki sovituksen George Gershwinin pianokonsertosta ja kantaesitti sen orkesterin kanssa. Robertsin ensimmäinen oman levy-yhtiönsä kautta julkaisema levy oli "New Orleans Meets Harlem, Volume 1" (2009).
Roberts on opettanut nuorempia muusikkoja, joihin ovat lukeutuneet Jason Marsalis, Marcus Printup, Nicholas Payton, Ronald Westray, Vincent Gardner ja Roland Guerin. Kun Roberts ei ole kiertueella, hän asuu Tallahasseessa, ja hän kuuluu Floridan osavaltionyliopiston musiikkikoulun henkilökuntaan. Robertsin pianotrion banjotähti Béla Fleckin kanssa tekemän yhteistyön tuloksena syntyi albumi "Across the Imaginary Divide" (2012).
Isohaarakiitäjä

Isohaarakiitäjä ("Panyptila sanctihieronymi") on kiitäjiin kuuluva varpuslintu. Lajia tavataan Väli-Amerikasta.
Koko ja ulkonäkö.
Kooltaan isohaarakiitäjä kasvaa noin 19–21 cm pitkäksi. Yleisväritykseltään lintu on musta. Lajilla on valkoinen silmäkulmajuova, kurkku ja kaulus niskassa. Siipien reunat ovat väriltään valkoiset. Isohaarakiitäjän siivet ovat pitkät ja sirpinmuotoiset. Pyrstö on haarautunut. Ulkonäöltään isohaarakiitäjä muistuttaa huomattavasti pikkuhaarakiitäjää ("Panyptila cayennensis"), mutta on tätä kookkaampi.
Levinneisyys.
Isohaarakiitäjää tavataan Meksikon eteläosista Costa Ricaan ja Nicaraguaan. Lajin elinympäristöä ovat puolikuivat ylängöt ja kosteat laaksot vuorten välissä.
Tapani Kilpeläinen

Tapani Kilpeläinen (s. 1974, Kuopio) on suomalainen suomentaja ja tietokirjailija. Hän on suomentanut muun muassa Julian Bagginin, Gilles Deleuzen, Michel Foucault'n, Alexandre Kojèven, Julien Offray de La Mettrien, Michel Onfrayn, Leopold von Sacher-Masochin ja Miguel de Unamunon teoksia. Hän työskentelee niin &amp; näin -kirjasarjan päätoimittajana.
Kilpeläisen tietokirja "Itsemurhan filosofia" julkaistiin vuonna 2012.
Aiheesta muualla.
Luettelo Tapani Kilpeläisen kontribuutioista "niin &amp; näin" -lehteen ja niin &amp; näin -kirjasarjaan "niin &amp; näin" -lehden sivuilla.
Georgios Karhu-Jopasin

Georgios Nkenge Karhu-Jopasin, aiemmin Georgios-Joes Teka, (s. 1995) on entinen suomalainen juontaja ja näyttelijä. Karhu-Jopasin on esiintynyt Summeri-televisio-ohjelmassa vuosina 2012 –2015 ja näyttelijänä Ylen draamasarjassa Uusi Päivä Veeti Susimaa -nimisen hahmon roolissa. Rooli jatkui lokakuusta 2013 marraskuuhun 2015 asti.
Karhu-Jopasin pyrki Tampereen kaupunginvaltuustoon keväällä 2025, mutta ei tullut valituksi.
Charles Tunnicliffe

Charles Frederick Tunnicliffe (1. joulukuuta 1901 – 7. helmikuuta 1979) oli englantilainen taidemaalari, joka erikoistui lintujen ja muiden eläinten maalaamiseen. Hän syntyi Langleyssa lähellä Macclesfieldiä. Taidemaalarin opiskelun hän aloitti Macclesfieldin taidekoulussa ("Macclesfield School of Art") vuonna 1916. Samana vuonna hän sai stipendin Lontoossa sijaitsevaan Royal College of Art taideyliopistoon.
Tunnicliffesta tuli suosittu kirjojen kuvittaja. Niissä hän maalasi usein Cheshiren maisemia ja luontoa Macclesfieldin ympäristössä. Myöhemmin hänestä tuli "Royal Society for the Protection of Birds" (RSPB) järjestön lehden "Bird Notes" kansilehden kuvittaja. Tämän lisäksi hän teki joulu- ja onnittelukortteja.
Kirsti von Boehm

Kirsti Sofia von Boehm, (o.s. Sihtola; 11. helmikuuta 1921 Ruokolahti – 11. kesäkuuta 2003 Helsinki) oli suomalainen lastenkirjailija ja musiikinopettaja.
Kirsti von Boehmin vanhemmat olivat diplomi-insinööri Jalo Sihtola ja musiikinopettaja Ester Andersin. Hän oli naimisissa vuodesta 1943 taidemaalari Tuomas von Boehmin kanssa. Heidän lapsiaan ovat taidemaalarit Eero von Boehm ja Juhani von Boehm, arkkitehti Aarne von Boehm ja teologi, juristi Timo von Boehm. 
Von Boehm työskenteli pianonsoitonopettajana Espoon musiikkiopistossa ja Sibelius-akatemiassa.
Eila Nieminen

Eila Sargit Nieminen (o.s. "Piirikkälä"; 13. helmikuuta 1921 Kuusankoski – 24. kesäkuuta 1994 Kuusankoski) oli suomalainen lastenkirjailija ja lotta. Hän kävi kansakoulun ja ammattikoulun.
Niemisen vanhemmat, kirvesmies Otto Piirikkälä ja Impi Piirikkälä (myös Piirikkilä), olivat työväenliikkeen ihmisiä. Otto oli ollut sisällissodassa ja sen jälkeen Riihimäellä vankilassa yleiseen armahdukseen asti. Isän kuoltua v. 1935 Niemisen täytyi jättää ammattikoulu ja mennä 14-vuotiaana Kymiyhtiölle töihin. Siellä hän oli alkuun tilapäisenä asiatyttönä ja pääsi myöhemmin kirjuriksi eri konttoreihin. Nieminen työskenteli Kymiyhtiössä vuosina 1935-1948 mutta oli tehtaalta poissa, lottatyössä, syksystä 1942 vuoden 1945 alkuun.
Tammikuussa 1943 Nieminen kävi Viipurissa kanttiinikurssin. Rukajärven suunnalla hän toimi kanttiineissa emäntänä, kiersi lähiseudulla tuuraamassa lomille lähteviä, hoiti Tienhaaran sumppijunaa ja lauloi joskus viihdytyskiertueiden esiintyjien joukossa, myös rintamaradiossa. Sodan päätyttyä hän palasi Kuusankoskelle ja jatkoi työtään Kymiyhtiössä sekä avioitui Pentti Niemisen kanssa juhannuksena 1947, jonka jälkeen jättäytyi töistä.
Nieminen kirjoitti paljon, omasta ja perheen elämästä, mutta myös fiktiota. WSOY julkaisi hänen saduistaan kirjan "Perunapoika" vuonna 1961. Nieminen harrasti posliinimaalausta, kuorolaulua, ja kaunokirjallisuutta. Hän kuoli juhannusaattona vuonna 1994.
Jason Marsalis

Jason Marsalis (s. 4. maaliskuuta 1977 New Orleans, Louisiana) on yhdysvaltalainen jazzrumpali ja -vibrafonisti. Hän on pianisti ja musiikinopettaja Ellis Marsaliksen nuorin poika. Veljessarjan muita tunnettuja muusikoita ovat vanhemmat veljet Branford, Wynton ja Delfeayo. Jason Marsalis aloitti rumpujensoiton 3-vuotiaana ja opiskeli 6-vuotiaana jo James Blackin johdolla. Valmistuttuaan New Orleans Center for the Creative Arts -high schoolista hän opiskeli Loyolan yliopistossa New Orleansissa.
Marsalis aloitti kiertämisen pianisti Marcus Robertsin kanssa marraskuussa 1994. Häntä kuullaan kaikilla vuoden 1995 jälkeen ilmestyneillä Robertsin levytyksillä, joilla tämä esiintyy trion, suurten yhtyeiden tai sinfoniaorkesterin kanssa. Omalla nimellään Marsalis on lisäksi tehnyt kolme albumia: "Year of the Drummer" (1998), "Music in Motion" (2000) ja "Music Update" (2009). Useilla levytyksillä hän on esiintynyt yhdessä isänsä kanssa.
Peter Stock

Peter Stock (s. 12. marraskuuta 1974 Söderfors) on ruotsalainen jääpalloilija, joka toimii pelaajavalmentajana Elitserienissä pelaavassa Kalix Bandyssa.
Peter Stock pelasi eni vuodet Kalixin alueen Karlsborg BK:ssa, josta hän siirtyi syksyllä 1999 Suomen Bandyliigassa pelaavan Tornion Palloveikkojen keskikentälle. Hän oli voittamassa Suomen mestaruutta keväällä 2000. 
Syksyllä 2000 Stock siirtyi Elitserienin Skutskärs IF:ään, josta hän seuraavana vuonna siirtyi Uppsalaan Siriuksen riveihin kolmeksi kaudeksi. Syksyllä 2004 alkoi viisi kautta kestänyt ura Bollnäsin riveissä. Syksyllä 2005 Stock oli voittamassa Maailmancupia joukkueen riveissä.
Vuonna 2009 Stock palasi kotiseudulleen ja jatkoi uraansa uudesa haaparantalais-torniolaisessa yhteisseurassa HT Bandy, jossa hän pelasi kaksi seuraavaa kautta, jolloin seura oli Elitserienissä. HT Bandy putosi kauden 2010-2011 päätteeksi Elitserienistä, ja Stock siirtyi Allsvenskanissa pelanneeseen naapurikaupungin Kalix Bandyyn.
Kalix Bandyssä Stock siirtyi valmennuksen tueksi kaudella 2013 jatkaen kuitenkin pelaamistaan.
Saavutukset.
Seurajoukkueissa
Brian Cherney

Brian Cherney (s. 4. syyskuuta 1942 Peterborough, Ontario) on kanadalainen säveltäjä ja musiikkikirjailija. Hän valmistui musiikin maisteriksi vuonna 1967 ja sai filosofian tohtorin arvon 1974. Hän opiskeli The Royal Conservatory of Musicissa pianonsoittoa Margaret Miller Brownin sekä Jacques Abramin ja sävellystä Samuel Dolinin johdolla. Maisterintutkintoaan varten hän sävelsi teoksensa "Variations for Orchestra" John Weinzweigin valvomana. Vuosina 1966–1969 Cherney osallistui Darmstadtissa György Ligetin, Karlheinz Stockhausenin, Mauricio Kagelin ja muiden luennoille. Hän opetti teoriaa ja sävellystä Victorian yliopistossa vuosina 1971–1972 ja aloitti tämän jälkeen samojen aineiden opettamisen McGill-yliopistossa. Cherneyn kirjoitusten joukossa on ainoa huomattava Harry Somersille omistettu elämäkertateos (1975).
Cherneyn sävellysten joukossa ovat "Mobile" (sarja, 1960-luvulta), "Jousikvartetto nro 2" (1970, McMaster-palkinto kamarimusiikkisävellyksestä 1971), "Tangents I" sellolle (1975), "Jousitrio" (1976), "Group Portrait - with Piano" (1978), "Playing for Time" (1981), "In Stillness Ascending", "Illuminations" ja "Into the Distant Stillness" (1984). Varhaisiin teoksiinsa Cherney sai vaikutteita 1900-luvun alkupuoliskon avantgardesta. 1980-luvun teoksissa Debussyn vaikutus kasvoi huomattavaksi. Se kuuluu Cherneyn orkestroinnissa, pianotekstuurissa ja yleisessä värissä.
Cherneyn "Jousitrio" ja "Into the Distant Stillness" saivat tunnustusta kansainvälisessä säveltäjärostrumissa Pariisissa; ensin mainittu sai jaetun ensimmäisen sijan. Vuonna 1985 Cherney voitti Jules Léger -palkinnon uudesta kamarimusiikista teoksellaan "River of Fire". Cherneyn musiikkia on esitetty ja lähetetty Kanadan lisäksi Yhdysvalloissa, Etelä-Amerikassa, Japanissa, Euroopassa ja Israelissa.
Cherneyn veli on oboisti Lawrence Cherney.