tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Stephen Sinclair

Stephen Sinclair (s. 1956) on uusiseelantilainen näytelmäkirjailija sekä elokuvakäsikirjoittaja ja -ohjaaja.
Sinclair syntyi Aucklandissa vuonna 1956. Hänen isänsä oli historioitsija ja runoilija Keith Sinclair. Hän opiskeli Aucklandin ja Victorian yliopistoissa ja suoritti B.A.-tutkinnon maoreihin keskittyneestä kulttuurintutkimuksesta vuonna 1979. Valmistuttuaan Sinclair työskenteli kaksi vuotta tutkijana yliopistossa ja sen jälkeen maorinkielisten käsikirjoitusten kääntäjänä Uuden-Seelannin arkistossa.
Sinclairin näytelmistä tunnetuin on hänen yhdessä Anthony McCartenin kanssa kirjoittamansa vuoden 1987 yleisömenestys "Ladies’ Night", joka kertoo ryhmästä strippareiksi ryhtyviä työttömiä miehiä. Sinclair ja McCarten yrittivät haastaa kymmenen vuotta myöhemmin julkaistun brittiläisen "Housut pois!" -elokuvan tekijät oikeuteen plagioinnista, mutta kiista sovittiin lopulta oikeuden ulkopuolella.
Sinclair oli käsikirjoittamassa Peter Jacksonin elokuvia "Meet the Feebles" (1989) ja "Aivokuollut" (1992) yhdessä Jacksonin ja Fran Walshin kanssa. "Aivokuollut" perustuu hänen tarinaideaansa. Sinclair osallistui myös "Taru sormusten herrasta" -elokuvien käsikirjoittamisen varhaisvaiheisiin 1990-luvun lopulla; hän jätti projektin melko aikaisin, mutta ehti tuoda käsikirjoitustiimiin silloisen seurustelukumppaninsa Philippa Boyensin. Sinclairin panos käsikirjoittamiseen tunnustettiin krediitillä trilogian toisessa elokuvassa "" (2002).
Sinclair on kirjoittanut myös runoja ja lastenkirjoja. Ensimmäinen Sinclairin ohjaama täyspitkä elokuva on vuonna 2010 ensi-iltansa saanut "Russian Snark".
Penaty

Penaty () oli Karjalan kannaksella Kuokkalassa (nyk. Repino) sijainnut huvila, jossa taiteilija Ilja Repin asui ja työskenteli 30 vuoden ajan 1900-luvun alkuvuosikymmeninä. Alkuperäinen rakennus tuhoutui jatkosodan aikana, mutta se rakennettiin uudelleen museoksi 1960-luvulla.
Historia.
Ilja Repin osti Terijoen huvilayhdyskunnassa sijainneen pienen huvilan vuonna 1899 puolisonsa Natalia Nordmannin nimiin. He antoivat sille nimeksi "Penaty" muinaisten roomalaisten palvomien kotijumalien penaattien mukaan. Repin ja Nordman pitivät huvilaa aluksi muutaman vuoden kesäasuntona, kunnes he heinäkuussa 1903 muuttivat Kuokkalaan vakituisesti.
Penaty oli aluksi vain pieni mökki, jota alettiin laajentaa perheen vaatimusten mukaisesti. Ensimmäisenä valmistuivat kuisti ja työhuone, ja vuonna 1906 huvila korotettiin kaksikerroksiseksi. Yläkertaan tuli kaksi eri ilmansuuntiin päin avautunutta ateljeeta eli ns. kesä- ja talviateljeet. Luonnonvalon saamiseksi rakennukseen tehtiin tornimaiset lasikatot. Samaan aikaan kunnostettiin myös huvilan pihaa, jonne valmistui muun muassa lampi ja "Homeroksen toriksi" nimetty aukio paviljonkeineen. Pihapiirissä oli myös toinen rakennus, jossa asui Ilja Repinin poika Juri Repin perheineen.
Suomen itsenäistyttyä joulukuussa 1917 Repin jäi edelleen asumaan Kuokkalaan. Suomen ja Neuvosto-Venäjän rajan sulkeuduttua Repinin suhde venäläiseen kulttuuriväkeen katkesi joksikin aikaan, mutta sen sijaan hän ystävystyi suomalaisten taiteilijoiden kanssa, joita Kuokkalassa usein vierailikin. Repin kuoli huvilassaan 86-vuotiaana syyskuussa 1930, ja hänet haudattiin Penatyn puutarhaan. Repinin vaatimatonta hautaa koristavat kukkaistutukset ja puinen ortodoksinen risti.
Repinin kuoleman jälkeen taloon jäi asumaan hänen vanhin tyttärensä Vera. Talvisodan päätyttyä huvila annettiin Pietarin taideakatemian haltuun, joka kesäkuussa 1940 perusti rakennukseen museon. Jatkosodan sytyttyä kesällä 1941 Penatyn irtaimisto evakuoitiin Leningradiin, ja myöhemmin sodan aikana koko huvila tuhoutui. Sodan jälkeen huvila päätettiin rakentaa kokonaan uudelleen, ja lopulta huvila avattiin yleisölle vuonna 1962. Osa Penatyn huoneista on sisustettu vanhojen valokuvien perusteella alkuperäiseen asuunsa, ja nähtävillä on runsaasti Repinille kuulunutta esineistöä sekä hänen töitään ja niiden luonnoksia.
Hit

Hit (, myös muodossa "Heet") on historiallinen kaupunki Länsi-Irakin Anbarin maakunnassa, Eufratjoen oikeanpuolisella eli lounaisella rannalla. Maakuntakeskus Ramadi sijaitsee kaupungista linnuntietä 49 kilometriä ja pääkaupunki Bagdad 150 kilometriä itäkaakkoon. Jo muinaisen Mesopotamian aikaan Hit tunnettiin arvostetuista bitumilähteistään.
Hit on Anbarin maakunnan Hitin piirikunnan hallintokeskus. Tammikuussa 2014 julkaistussa YK:n Irakin analyysiyksikön katsauksessa Hitin piirikunnassa arvioitiin asuvan 9 prosenttia koko maakunnan väestöstä (1,482 milj. as.) eli noin 130 000 ihmistä.
Lokakuussa 2014 ääri-islamistisen Isisin taistelijat ottivat Hitin piirikunnan hallintaansa. Valtauksessa käytettiin hyväksi itsemurhapommituksia. Väkivaltaisuuksien johdosta 180 000 Hitin kaupungin ja lähiseudun asukasta sekä sinne turvaan hakeutunutta pakolaista pakeni seudulta itään, Ramadin kaupunkia kohti. Marraskuussa 2014 terrorijärjestön kerrottiin vanginneen ja todennäköisesti surmanneen kymmeniä miehiä ja lapsia, jotka kuuluivat paikalliseen Albu Nimr -sunniheimoon. Edellispäivinä Isisin kerrottiin surmanneen julkisin joukkoteloituksin jo satoja saman, terrorijärjestöä kohtaan vastarintaa tehneen heimon jäseniä. Keväällä 2015 uutisoitiin Isisiä vastaan käytävän taistelun voimistumisesta Hitin piirikunnassa. Terroristijärjestön kerrottiin estäneen kaupungin asukkaita, erityisesti naisia ja lapsia, pakenemasta kaupungista sekä käyttäneen heitä ihmiskilpinä. Myös Yhdysvaltain johtamien Nato-maiden liittouma on tehnyt monia ilmaiskuja seudulle.
Vuoden 1686 kirkkolaki

Vuoden 1686 kirkkolaki oli Ruotsin ja Suomen ensimmäinen protestanttinen kirkkolaki. Laki antoi itsevaltiuden ajan hengen mukaisesti kuninkaalle laajat oikeudet kirkkoon nähden. Se oli voimassa Suomessa vuoteen 1870 mutta Ruotsissa nykyaikaan saakka. Laki ilmestyi Henrik Florinuksen käännöksenä suomeksi vuonna 1688.
Lain mukaan jokaisen alamaisen oli kuuluttava kirkkoon, mutta poikkeuksena olivat Itä-Suomen ortodoksit ja ulkomailta tulleet toisuskoiset, joiden oli harjoitettava oppiaan suljetuissa tiloissa.
Taustaa.
Laki säädettiin kuningas Kaarle XI:n aikana. Sen mukaan Jumala oli antanut kirkon hallinnon kuninkaalle, joten kirkon itsemääräämisoikeutta vähennettiin. Valtion ja kirkon suhteet haluttiin määritellä tarkasti. Valmisteluvaiheessa oli esillä ajatus erillisen kirkolliskollegion perustamisesta valtion keskusvirastoksi, mutta se ei toteutunut papiston voimakkaan vastustuksen takia. Ennen lakia oli valtiopäivien pappissääty toiminut eräänlaisena kirkollisasioiden virastona. Uuden lain mukaan pappissäädyn hallinnolliset ja oikeudenkäytön tehtävät lakkasivat.
Laki merkitsi sitä, että tuomiokapitulin päätöksistä valitettiin maalliseen hovioikeuteen. Piispojen nimitysoikeus kuului kuninkaalle. Papinvaaleissa Suomeen jäi enää 26 sellaista pitäjää (seurakuntaa), joissa kansan suorittama papinvaali oli sillä tavoin ratkaiseva, että tuomiokapitulin oli nimitettävä eniten ääniä saanut ehdokas.
Kansanopetus säädettiin laissa kirkon tehtäväksi, mutta sen muodosta ja laajuudesta ei säädetty mitään. Piispa Johannes Gezelius vanhempi oli ehdottanut kirkkolakiin liitettävää koulutoimen ohjeistoa, mutta sitä ei lopulta otettu mukaan.
Yksityiskohtia.
Oikea kristillinen usko määriteltiin Konkordian (Tunnustuskirjojen) ja vuoden 1593 Upsalan kirkolliskokouksen pohjalta:
Piispa piti hiippakunnassaan synodaalikokouksia:
15. luku sisälsi avioliittoon liittyvien asioiden jaon maallisen ja kirkollisen tuomiovallan alaiseksi:
Rodney-luokka

Rodney-luokka oli Britannian kuninkaallisen laivaston kolmen 1830-luvulla valmistetun 92-tykkisen toisen luokan linjalaivan muodostama alusluokka.
Alukset.
Luokan alukset suunnitteli Sir Robert Seppings, ja suunnitelma hyväksyttiin 17. marraskuuta 1826. Alukset olivat vastine Yhdysvaltain laivaston Ohio-luokalle ja Ranskan laivaston "Royal Charlesille", ja niiden odotettiin olevan 100-tykkisiä kaksikantisia aluksia. Suunnitelmien pohjana käytettiin Caledonia-luokan suunnitelmia.
Boyne-luokka (linjalaiva, 1810)

Boyne-luokka oli Britannian kuninkaallisen laivaston kahden 1810-luvulla valmistetun 98-tykkisen toisen luokan linjalaivan muodostama alusluokka. Vuoden 1817 alussa luokan alukset luokiteltiin uudelleen ensimmäisen luokan linjalaivoiksi.
Putrajayan ePrix 2015

Putrajayan ePrix 2015 eli 2015 Putrajaya ePrix oli Formula E -sarjan kauden 2015–2016 toinen kilpailu. Kilpailu ajettiin 7. marraskuuta Putrajayan katuradalla Malesian Putrajayassa. 
Trulli GP:n oli tarkoitus osallistua kilpailuun jäätyään avauskisasta pois myöhästyneen autojen tarkastuksen vuoksi. Tallin autot eivät läpäisseet lopullista tarkastusta eivätkä voineet osallistua myöskään tähän kilpailuun. Lisäksi toinen kuljettajista, Salvador Durán, ajautui tallin kanssa sopimuserimielisyyksiin, minkä vuoksi Jarno Trullin oli tarkoitus ajaa hänen tilallaan.
Kilpailun lähdön aikana Stéphane Sarrazinin auto hyytyi, minkä vuoksi Sarrazin joutui aloittamaan varikolta ja lähtö jouduttiin aloittamaan uudelleen. Paalupaikan ajanut Sébastien Buemi sai hyvän lähdön, kunnes kilpailun puolivälissä kärsi autoon tulleista tekinisistä ongelmista. Talli päätti vaihtaa varikkokäyntijärjestystä ottamalla auton vaihtoon ensin Buemin tallikaverin Nicolas Prostin. Myös Prost kärsi teknisistä ongelmista, jolloin Lucas di Grassi ohitti hänet nousten kärkipaikalle. Di Grassi sai ajaa paineitta maaliin sen jälkeen, kun häntä eniten haastaneen Loïc Duvalin autosta hajosi jousitus.
Poikkeus (rautatieliikennepaikka)

Poikkeus () on rautatieliikennepaikka -radalla Parkanon kaupungissa. Liikennepaikka toimii ainoastaan junakohtauspaikkana eikä sillä ole kaupallista liikennettä.
Nitroalkaanit

Nitroalkaanit ovat alifaattisia orgaanisia yhdisteitä, joissa hiilivetyketjun yksi tai useampi vetyatomi on korvautunut nitroryhmällä. Nitroalkaanit ovat isomeerisia alifaattisten nitriittiestereiden kanssa. Nitroalkaaneja voidaan käyttää muun muassa liuottimena ja orgaanisten yhdisteiden synteeseissä. Tärkeimmät ryhmän yhdisteistä ovat nitrometaani, nitroetaani, 1-nitropropaani ja 2-nitropropaani.
Ominaisuudet.
Nitroalkaanit ovat huoneenlämpötilassa nestemäisiä tai kiinteitä aineita. Polaarinen nitroryhmä nostaa yhdisteiden kiehumispistettä verrattuna vastaaviin alkaaneihin. Nitroalkaanit voidaan luokitella kolmeen ryhmään niiden rakenteen perusteella. Primäärisissä nitroalkaaneissa nitroryhmään sitoutunut hiiliatomi on sitoutuneena yhteen hiilivetyryhmään ja kahteen protoniin, sekundäärisissä kahteen hiilivetyryhmään ja yhteen protoniin ja tertiäärisissä kolmeen hiilivetyryhmään. Primääriset ja sekundääriset nitroalkaanit ovat poikkeuksellisen happamia, koska ne ovat tautomerisessa tasapainossa niin kutsuttujen nitronihappojen ja nitronaatti-ionien kanssa. Tämän vuoksi ne liukenevat emäsliuoksiin, vaikka eivät muuten liukene veteen.
Nitroalkaanit ovat hyvin reaktiivisia ja ne voidaan muun muassa pelkistää alkaaneiksi, amiineiksi, hydroksyyliamiineiksi ja oksiimeiksi.
Typpihapokkeen kanssa primääriset nitroalkaanit reagoivat muodostaen nitroliinihappoja ja sekundääriset nitroalkaanit muodostavat pseudonitroleja. Nitroalkaanien enolaattien kaltainen tautomerinen nitronaattimuoto reagoi useilla kondensaatioreaktioilla esimerkiksi niin kutsutussa Henry-reaktiossa eli nitroaldolireaktiossa muodostuu nitroalkoholeja nitroalkaanien reagoidessa aldehydien tai ketonien kanssa ja α,β-tyydyttymättömien karbonyyliyhdisteiden kanssa ne reagoivat Michael-additiolla.
Emäksisissä olosuhteissa primäärisistä ja sekundäärisistä nitroalkaaneista muodostuu aldehydejä tai ketoneja ja tätä kutsutaan Nef-reaktioksi.
Valmistus.
Laboratoriomittakaavassa primäärisiä ja sekundäärisiä nitroalkaaneja voidaan valmistaa alkyylihalidien ja natrium- tai hopeanitraatin välisellä reaktiolla ja tertiäärisiä nitroalkaaneja hapettamalla tertiäärisiä amiineja kaliumpermanganaatin avulla. Teollisuudessa käytetään kaasufaasissa tapahtuvaa alkaanien tai alkeenien nitrausta. Nämä reaktiot tapahtuvat radikaalimekanismilla ja usein syntyy tuoteseos, josta eri nitroalkaanit voidaan erottaa tislaamalla.
Belleisle-luokka (taistelulaiva)

Belleisle-luokka oli kahden Ottomaanien laivaston tilaaman aluksen muodostama alusluokka, jonka Britannian kuninkaallinen laivasto valtasi alusten valmistuessa vuonna 1878.
Alukset.
Luokan alukset suunnitteli Ahmed Passa.
Lamminkoski (rautatieliikennepaikka)

Lamminkoski () on rautatieliikennepaikka -radalla Parkanon kaupungissa. Liikennepaikka toimii ainoastaan junakohtauspaikkana eikä sillä ole kaupallista liikennettä.
Vuoden 1617 valtiopäiväjärjestys

Vuoden 1617 valtiopäiväjärjestys () oli ensimmäinen säädös, jossa Ruotsin valtiopäivien muoto määriteltiin. Valtiopäiväjärjestyksellä pyrittiin luomaan täsmälliset muodot valtiopäivien työskentelylle ja se säädettiin Örebron valtiopäivillä 24. tammikuuta 1617 kuningas Kustaa II Aadolfin hallitessa. Valtiopäiväjärjestys oli perustuslainomainen laki.
Vajaan parinkymmenen vuoden päästä säädetty vuoden 1634 hallitusmuoto muodostui maan varsinaiseksi perustuslaiksi ja vuonna 1723 säädettiin uusi valtiopäiväjärjestys. vuonna 1772 palautti vuoden 1617 valtiopäiväjärjestyksen voimaan. Se korvattiin Ruotsissa lopullisesti vuoden 1810 valtiopäiväjärjestyksellä. Se säilyi vielä sen jälkeenkin käytössä Suomen suuriruhtinaskunnassa, jossa se korvattiin lopulta vuoden 1869 valtiopäiväjärjestyksellä.
Valtiopäiväjärjestyksen mukaan valtiopäivillä oli neljä säätyä, aateli, papisto, porvaristo ja talonpojat. Aateissääty oli jakautunut kolmeen luokkaan: (1) kreiveihin ja vapaaherroihin, (2) valtaneuvosten jälkeläisiin ja (3) muihin aatelisiin. Valtiopäivien työskentelyn pääpaino oli kuninkaan johtamissa säätyjen yhteisistunnoissa. Kullakin säädyllä oli äänestettäessä yksi ääni, joten tarvittiin myös kunkin säädyn erillisiä kokoontumisia mielipiteen määrittelemiseksi. Mikäli säädyt eivät olleet äänestyksessä yksimielisiä, oli kuninkaalla oikeus valita yksi säätyjen ehdotuksista.
Ratikylä (rautatieliikennepaikka)

Ratikylä () on rautatieliikennepaikka -radalla Kihniössä. Liikennepaikalla on pääraide ja yksi sivuraide, jonka pituus on noin 710 metriä. Liikennepaikka toimii ainoastaan junakohtauspaikkana eikä sillä ole kaupallista liikennettä.
Larvakytö (rautatieliikennepaikka)

Larvakytö () on rautatieliikennepaikka -radalla Seinäjoen kaupungissa. Liikennepaikka toimii ainoastaan junakohtauspaikkana eikä sillä ole kaupallista liikennettä.
Syrjämäki (rautatieliikennepaikka)

Syrjämäki () on rautatieliikennepaikka -radalla Seinäjoen kaupungissa. Liikennepaikka toimii ainoastaan junakohtauspaikkana eikä sillä ole kaupallista liikennettä.
Penispumppu

Penispumppu () on pumppu, joka asetetaan siittimen päälle. Penispumppu kasvattaa erektiota tai säännöllisesti käytettynä kasvattaa siittimen kokoa.
Tämä on sopiva laite muun muassa miehille, joilla on erektiohäiriöitä, tai muuten heikko erektio. 
Samaan tarkoitukseen voi käyttää myös penisrengasta, mutta penispumppua tulee esikäyttää ennen penisrenkaan asettamista, jos käyttäjällä on esimerkiksi erektiohäiriö tai muuten vaikeuksia asettaa penisrengasta paikoilleen.
HMS Hotspur (1870)

HMS Hotspur oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1870 vesillelaskettu törmäyskeulalla varustettu alus.
Tilaus ja valmistus.
Alus tilattiin Govanista Napierilta ja sen köli laskettiin 2. lokakuuta 1868. Alus laskettiin vesille 19. maaliskuuta 1870 ja se valmistui 17. marraskuuta 1871.
Palvelus.
Alus romutettiin vuonna 1904.
John Wiita

John Wiita (salanimi: Henry Puro, 1888 Ylistaro – 27. heinäkuuta 1981 Mystic, Connecticut, Yhdysvallat) oli amerikansuomalainen toimittaja ja kommunistijohtaja.
Uskonnolliseen maanviljelijäperheeseen syntynyt Wiita kävi kansakoulun ja työskenteli isänsä maatilalla, kunnes hän 17-vuotiaana päätti muuttaa Yhdysvaltoihin. Saavuttuaan Kanadan kautta Wisconsinin Superioriin hän työskenteli rautatienrakentajana ja satamamiehenä. Pian Wiita kiinnostui sosialismista, ja vuonna 1907 hän liittyi Amerikan Suomalaisen Sosialistijärjestön Superiorin osastoon. Vuonna 1910 Wiita valittiin järjestön Keskilännen piirin toimeenpanevaan komiteaan, ja vuosina 1911 ja 1914 hän toimi sen sihteerinä. Hän opiskeli Duluthin Työväen Opistossa ja työskenteli sen opettajana vuoteen 1916 saakka, jolloin opisto joutui Industrial Workers of the World -ammattiliiton haltuun. Samana vuonna Wiita meni töihin autotehtaalle Detroitiin, jossa hän osallistui Amerikan sosialistipuolueen toimintaan. Wiita työskenteli myös amerikansuomalaisten työväenlehtien toimittajana: "Toverissa" vuonna 1913, "Sosialistissa" vuonna 1915 sekä "Työmiehessä" vuonna 1917 ja uudelleen vuonna 1928. 
Keväällä 1918 Wiita pakeni sotaväenottoa Kanadaan, jossa hän työskenteli ystävänsä Elis Sulkasen maatilalla. Siellä hän omaksui nimen Henry Puro. Kanadassa hän tutustui Canadan Suomalaisen Sosialistijärjestön johtajiin J. W. Ahlqvistiin ja A. T. Hilliin, työskenteli järjestön sanomalehden "Vapauden" toimittajana vuosina 1919–1923 ja osallistui aktiivisesti Kanadan kommunistisen puolueen perustamiseen. Vuonna 1923 Wiita palasi omalla nimellään Yhdysvaltoihin, jossa hän työskenteli vuoteen 1925 saakka "Eteenpäin"-lehden toimittajana. 1920-luvulla hän oli yksi amerikansuomalaisten kommunistien johtajista. Wiita johti Yhdysvaltain kommunistisen puolueen suomalaisen järjestön uudelleenjärjestelyä eli ”bolševisointia” vuosina 1924–1925, ja vuonna 1925 hänet valittiin puolueen keskuskomiteaan. Vuonna 1927 hän oli perustamassa kommunistista Suomalaista Työväenjärjestöä ja työskenteli vuoteen 1932 saakka sen sihteerinä ja puheenjohtajana. Vuosina 1929–1935 Wiita toimi myös puolueen maatalousosaston johtajana ja sen jälkeen Ylä-Michiganin piirisihteerinä. Vuosina 1939–1943 hän työskenteli jälleen "Eteenpäin"-lehden toimittajana.
Wiita erosi kommunistipuolueesta vähin äänin vuonna 1943. Eron syitä olivat amerikansuomalaisten kohtelu Neuvosto-Karjalassa, Stalinin vainot, Neuvostoliiton ja natsi-Saksan solmima Ribbentrop-sopimus ja sitä seurannut talvisota. Wiita meni ensin töihin lentokonetehtaalle New Yorkin osavaltion North Tarrytowniin ja muutti sitten perheensä kanssa Connecticutin Brooklyniin, jossa hän työskenteli kiinteistövälittäjänä. Wiita jätti jälkeensä joukon muistelmia ja muita asiakirjoja.
HMS Glatton (1871)

HMS Glatton oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1871 vesillelaskettu monitori.
Valmistus.
Alus tilattiin Chathamin telakalta ja sen köli laskettiin 10. elokuuta 1868. Alus laskettiin vesille 8. maaliskuuta 1871 ja se valmistui 24. helmikuuta 1872.
Palvelus.
Alus romutettiin vuonna 1903.
HMS Rupert (1872)

HMS Rupert oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1872 vesillelaskettu törmäyskeulalla varustettu monitori.
Valmistus.
Alus tilattiin Chathamin telakalta ja sen köli laskettiin 6. kesäkuuta 1870. Alus laskettiin vesille 12. maaliskuuta 1872 ja se valmistui 1. heinäkuuta 1874.
Palvelus.
Alus romutettiin vuonna 1907.
Suolahden rautatieasema

Suolahden rautatieasema otettiin käyttöön 1952. Se korvasi vanhan aseman, josta nykyisin käytetään nimeä Suolahden Wanha Asema.
Jyväskylä–Suolahti-rata valmistui 1898, ja rata otettiin käyttöön syksyllä 1898. Äänekosken tehtaat rakensi pässinradaksi sanotun kapearaiteisen radan Äänekoskelta Suolahteen. Liikenne tällä radalla alkoi vuoden 1899 lopussa. Sitä levennettiin, kun 1938 rataa päätettiin jatkaa Haapajärvelle. Leveäraiteinen rata Suolahdesta Äänekoskelle saatiin valmiiksi vuonna 1943. Suolahden uusi asema otettiin käyttöön 1952. Matkustajaliikenne Äänekoski–Haapajärvi-rataosalla lakkautettiin 1960-luvun lopussa ja Jyväskylä–Äänekoski-välillä 1986. Taajama kehittyi rautatieaseman lähiympäristöön.
HC Vantaa

HC Vantaa (entiseltä nimeltääni Kiekko-Vantaa Itä) oli vantaalainen jääkiekkoseura, joka pelasi jääkiekon II-divisioonaa. HC Vantaan oli tarkoitus nousta kaudeksi 2015–2016 Suomi-sarjaan, mutta varainhankinta nousua varten kuitenkin epäonnistui. HC Vantaa pelasi kotiottelunsa Tikkurilan jäähallissa. Syksyllä 2022 HC Vantaa päätti luopua sarjapaikastaan II-divisioonassa vähäisen pelaajamäärän vuoksi.
Olaus Martini

Olaus Martini ("Olof Mårtensson") (1557 Uppsala – 17. maaliskuuta 1609 Uppsala) oli Ruotsin arkkipiispa vuosina 1601–1609. Hän tuli tunnetuksi jo nuorena pappina, kun hän paheksui kuningas Juhana III:n pitämän saarnan katolisia piirteitä. Kuningas Kaarle IX nimitti hänet arkkipiispaksi, vaikka Martini piti häntä salakalvinistina. Kiista oli vähällä johtaa Martinin maastakarkotukseen.
Martini edisti tehtävässään kansanopetusta ja väestökirjanpitoa. Hän teki ruotsinnoksen Martti Lutherin virrestä Enkeli taivaan.
Lex Gillette

Elexis LaVelle ”Lex” Gillette (s. 19. lokakuuta 1984 Kinston, Pohjois-Carolina) on yhdysvaltalainen vammaisyleisurheilija, joka kilpailee F11-luokassa pääosin pituushypyssä ja kolmiloikassa. 188 senttimetriä pitkä ja 79 kilogrammaa painava Gillette pitää hallussaan luokkansa maailmanennätystä 677. Gillette on syntymästään asti kärsinyt toistuvista silmän verkkokalvon irtaumista ja nykyisin hän on täysin sokea. Gilletten avustajana toimii Wes Williams.
Gillette on saavuttanut kesäparalympialaisista kolme hopeamitalia pituushypystä, vuosilta 2004, 2008 ja 2012. MM-kilpailuista hän on saavuttanut kaksi pituushyppykultaa vuosilta 2013 ja 2015 sekä yhden pikaviestihopean ja yhden kolmiloikkahopean ja -pronssin. Vuoden 2015 MM-kilpailuissa Gillette hyppäsi yhden hypyistään pituushyppylaatikon ulkopuolelle, mutta voitti silti kultaa.
Gillette on julkaissut muusikkona yhden singlen, "On the Stagen", vuonna 2012. Hän toimii myös motivoivana puhujana.
Sven Müller

Sven Müller (s. 7. helmikuuta 1992 Mainz) on saksalainen moottoriurheilija. Hän on Porschen tehdaskuljettaja ja aiemmin toiminut Porschen junioriohjelmassa.
Ura.
Müller aloitti uransa Karting-sarjoissa vuonna 2004 ja kilpaili sen eri luokissa vuoteen 2009 asti. 
Vuonna 2010 Müller aloitti kilpauransa ADAC Formel Masters -sarjassa. Hän saavutti ensimmäisellä kaudellaan 50 pistettä sijoittuen sarjan yhdeksänneksi. Vuonna 2011 Müller jatkoi sarjassa ja saavutti neljä voittoa, yhden paalupaikan ja 12 palkintosijaa sijoittuen loppupisteissä kolmanneksi. Vuonna 2012 Müller siirtyi Formula 3 Euroseries -sarjaan. Hän saavutti kauden aikana kaksi voittoa, kaksi paalupaikkaa ja seitsemän palkintosijaa sijoittuen sarjassa kuudenneksi. Vuonna 2013 Müller kilpaili uudelleen perustetussa Euroopan Formula 3 -sarjassa saavuttaen 122 pistettä ja yhden palkintosijan sijoittuen sarjan yhdeksänneksi. 
Vuonna 2014 Müller siirtyi kilpailemaan Porsche Supercup -sarjaan. Hän saavutti yhden voiton ja yhden kolmossijan kauden aikana sijoittuen sarjan seitsemänneksi. Hän kilpaili myös Saksan Porsche Carrera Cup -sarjassa saavuttaen yhden paalupaikan ja viisi palkintosijaa sijoittuen loppupisteissä neljänneksi. Vuonna 2015 Müller jatkoi Porsche Supercupissa saavuttaen neljä voittoa, kolme paalupaikkaa ja kuusi palkintosijaa sijoittuen sarjan loppupisteissä toiseksi. Hän osallistui samana vuonna yhteen FIA World Endurance Championship -sarjan kilpailuun. Vuonna 2016 Müller voitti Porsche Supercup ja Saksan Porsche Carrera Cup -sarjojen mestaruudet.
Müller on kilpaillut lisäksi ADAC GT Masters, Super GT ja GT World Challenge Europe Endurance Cup -sarjoissa.
Laura Mvula

Laura Mvula (o. s. "Douglas", s. 23. huhtikuuta 1986) on brittiläinen soullaulaja ja -lauluntekijä. Birminghamista kotoisin olevan Mvulan esikoisalbumi "Sing to the Moon" julkaistiin maaliskuussa 2013. Lokakuussa 2015 Mvula antoi loppuunmyydyn konsertin UMOn ja Helsingin kaupunginorkesterin solistina Musiikkitalossa.
"Helsingin Sanomien" Ilkka Mattila kutsui Laura Mvulan omintakeista musiikkityyliä ”taidesouliksi”. Paul Lester käytti "The Guardian" -lehdessä termiä ”gospeldelia”, ilmeisesti sanoista "gospel" ja "psykedelia". Mvula mainitsee musiikillisiksi vaikuttajikseen artistit Jill Scott, Erykah Badu ja Lauryn Hill.
Elämä ja ura.
Mvula varttui Birminghamin Selly Park- ja Kings Heath -lähiöissä kolmilapsisen perheen esikoisena. Hänen äitinsä on kotoisin Karibianmeren Saint Kittsin saarelta ja isä Jamaikalta. Mvula ihaili tyttöyhtye Eternalia ja liittyi vuonna 2005 tätinsä perustamaan Black Voices -nimiseen a cappella -yhtyeeseen. Vuonna 2008 Mvula muodosti jazzia ja neo-soulia yhdistävän yhtyeen nimeltä Judyshouse, jossa hän toimi laulusolistina ja laulujen kirjoittajana. Vuonna 2009 Mvulasta tuli Lichfield Community Gospel Choirin johtaja.
Mvula opiskeli Birminghamin konservatoriossa ja säveltämistä Birminghamin yliopistossa. Toimiessaan yläkoulun sijaisopettajana hän alkoi vapaa-aikanaan kirjoittaa lauluja tietokoneella. Hän koosti niistä demotallenteen, josta musiikkituottaja Steve Brown innostui ja ohjasi Laura Mvulan manageri Kwame Kwaten asiakkaaksi.
Mvula solmi levytyssopimuksen Sonyn RCA-levymerkin kanssa ja julkaisi EP-levyn "She" marraskuussa 2012. Sitä seurasi maaliskuussa 2013 Steve Brownin tuottama esikoisalbumi "Sing to the Moon", joka nousi Britannian albumilistan yhdeksänneksi. Ennen albumia julkaistiin single ”Green Garden”, joka on kunnianosoitus Mvulan kotilähiölle Kings Heathille.
Vuonna 2012 Mvula oli ehdolla BRIT Awards -gaalan kriitikkopalkinnon saajaksi. Seuraavana vuonna hän sijoittui neljänneksi BBC:n Sound of 2013 -äänestyksessä. Lokakuussa 2013 Mvula voitti parhaan naisesiintyjän ja parhaan R&amp;B- ja soulartistin palkinnot MOBO Awards -gaalassa.
Helmikuussa 2013 Mvula esiintyi ensi kertaa televisiossa BBC One -kanavan "The Graham Norton Show'ssa" kappaleella ”Green Garden”.
Vähäjärvi (Ikaalinen)

Vähäjärvi on Pirkanmaalla Ikaalisissa Riitialassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Kyrösjärven alueeseen. Vähäjärvi on osa Vähäjärven valuma-aluetta.
Maantietoa.
Järvi on 1,1 kilometriä pitkä, 700 metriä leveä ja sen pinta-ala on 42 hehtaaria. Se on täysin peltojen ympäröimä ja siihen laskeekin kymmenen tulo-ojaa. Yksi tulo-ojista tuo suoalueiden vettä valuma-alueen pohjoisosista asti. Järvi on jakautunut valtatie 3 penkereen vuoksi kahteen altaaseen, jotka ovat yhteydessä toisiinsa valtatien sillan avulla. Järven luusua sijaitsee sen itäpäässä ja sieltä laskee 1,1 kilometriä pitkä laskuoja Kyrösjärven Heittolanlahden pohjukkaan Jouttulahteen. Laskujoki virtaa suon läpi, jossa siihen yhtyy pieni sivuoja ja sen Paskolampi. Järven eteläranta on laajaa avosuota, jossa on metsäsaarekkeita. vaikkaympäristössä on useita maatiloja, ei järven rannoilta löyty vapaa-ajan asuntoja.
Vedenlaatu.
Vähäjärven vedenlaadusta on vain vähän tutkimustuloksia käytettävissä. Viimeisin tutkimus on 1990-luvun alusta, jolloin veden fosforipitoisuus oli noin 60 μg/l.
Luonnonsuojelu.
Vähäjärvi on liitetty valtakunnalliseen lintuvesien suojeluohjelmaan. Siihen kuuluu 62–64 hehtaaria vesi- ja maa-alueita, jotka valtatie 3 halkaisee lähes etelä-pohjois-suunnassa. Voidaankin puhua itä- ja länsipuolen alueista. Itäpuoli on rehevämpi ja siinä on laajat luhta-alueet, joissa linnusto viihtyy runsaslukuisesti. Länsipuolella ovat ruovikot varsin laajoja. Pesintälaskennassa on saatu tulokseksi (luvut ovat havaittujen pesien lukumääriä): kaulushaikara 1, silkkiuikku 2, laulujoutsen 2, lapasorsa 1, haapana
1, punasotka 1, tukkasotka 1, naurulokki 20, luhtakana 2, luhtahuitti 1, nokikana 3 ja kurki 2. Ruovikoissa viihtyvät ruokokerttunen
6 ja ruskosuohaukka 1. Sinisorsia on paljon, mutta niiden pesintälukua ei ole arvioitu. Syys- ja kevätmuuton aikana järvelle kerääntyy muuttolintuja. Kerääntymämääriä on arvioitu seuraavasti (luvut ovat havaittujen yksilöiden lukumääriä): liro 85, mustaviklo 12, suokukko 30, jouhisorsa 2, pikkulokki 40 ja naurulokki 100.
Historiaa.
Vuonna 1876 haki 11 osakkaan yhtymä lupaa laskea Vähäjärven vedenpintaa. Osakkailla oli hankkeessa kaikilla yhtäsuuret osuudet tuotosta ja paljastuneesta maasta. Ikaalisten pitäjänkartassa järven ympärillä kiertää leveä niityksi maalattu alue, joka saattaisi olla vesijättömaata. Samassa kartassa on Kyröjärven alaville nykyrannoille piirretty kaksi rantaviivaa. Nämä voisivat esittää Kyrösjärven vuosina 1865–1866 tehdyn vedenpinnanlaskun seuraukset Riitialan kulmakunnalla.
Otto Julius Hagelstam

Otto Julius Hagelstam, vuoteen 1817 Hagelberg (11. maaliskuuta 1784 Nauvo – 28. huhtikuuta 1870 Tukholma) oli suomalaissyntyinen eversti ja Ruotsissa vaikuttanut kartografi.
Hagelstamin vanhemmat olivat kapteeni Gabriel August Hagelberg ja Anna Lovisa Qvick ja puoliso vuodesta 1817 Eva Fredrika Burenstam (1791-1877). Hän sai meriupseerin koulutuksen ja osallistui luutnanttina Suomen sotaan 1808-1809, kunnostautuen erityisesti Grönvikin salmen meritaistelussa. Suomen tultua sodan jälkeen liitetyksi Venäjään Hagelberg siirtyi Ruotsiin ja tuli 1810 kapteenina merimittausjoukon jäseneksi. Hänet aateloitiin Kaarle XIV Juhanan kruunauksen yhteydessä 1818, jolloin hän otti sukunimekseen Hagelstamin. Siviiliin Hagelstam siirtyi 1824 ja ryhtyi maanviljelijäksi puolisonsa tiluksille Södermanlandissa. Hän ehti kuitenkin aloittaa nykyaikaisen merikartoituksen Ruotsissa ja kartoitti useiden saaristoalueiden lisäksi myös Ruotsin suuria sisäjärviä. Hänen työnsä tunnetuin tulos lienee "Geografisk militarisk och statistik karta öfver hela Sverige och Norrige" (1820). Erottuaan upseerinvirasta Hagelstam toimi politiikassa aateliston edustajana ja tuli tunnetuksi Venäjän vastustajana. Krimin sodan aikana 1853-1856 hän tuki aktiivisesti Ranskan ja Englannin laivasto-operaatioita Itämerellä ja laati 1855 suunnitelman Pietarin valtaamiseksi mereltä tehdyllä yllätysmaihinnousulla.
Tempelhofin lentoaseman katurata

Tempelhofin lentoaseman katurata (virallisesti Tempelhof Airport Street Circuit) on Tempelhofin lentoaseman asemataso-osassa Saksan Berliinissä sijaitseva moottorirata. Radalla on kilpailtu Formula E -sarjaa sen debyyttikaudella eli kaudella 2014–2015.
2,47-kilometrisen ja 17 mutkaa sisältävän radan on suunnitellut Rodrigo Nunes. Se julkistettiin helmikuussa 2015 ja ensimmäinen Formula E -kilpailu käytiin saman vuoden toukokuussa. Kilpailun voitti belgialainen Jérôme d’Ambrosio. 
Radan ennätystä pitää hallussaan brasilialainen Nelson Piquet Jr.
Nestorin palatsi

Nestorin palatsi () eli Pyloksen palatsi, esihistoriasta puuhuttaessa yleensä vain Pylos, on mykeneläisaikaisen palatsin ja kaupungin arkeologinen kohde Messeniassa Kreikassa. Se sijaitsee Pýlos-Néstoraksen kunnassa Epáno Egklianóksen kukkulalla lähellä Chóran kaupunkia, noin 16 kilometriä pohjoiseen nykyisestä Pýloksen kaupungista.
Historia.
Palatsi on rakennettu myöhäisellä pronssikaudella, tarkemmin LH IIIB -kaudella noin vuonna 1300 eaa. Se korvasi tuolloin paikalla olleen varhaisemman linnoitetun palatsin. Palatsi on nimetty Nestorin mukaan. Tämä oli kreikkalaisessa mytologiassa Pyloksen kuningas isänsä Neleuksen jälkeen ja merkittävimpiä Troijan sotaan osallistuneita sotapäälliköitä. Palatsi oli käytössä 1200-luvun eaa. ja tuhoutui tulipalossa 1100-luvun alussa eaa. Tämän jälkeen paikka hylättiin.
Palatsin löysi Konstantínos Kourouniótis vuonna 1939. Sen järjestelmälliset arkeologiset kaivaukset alkoivat vuonna 1952 Carl Blegenin johdolla.
Rakennukset ja löydökset.
Palatsi on tunnetuista mykeneläisistä palatseista parhaiten säilynyt. Rakennus on ollut kaksikerroksinen. Se on muodostunut kolmesta siivestä ja käsittänyt yhteensä 105 huonetta. Pääsiiven merkittävin huone on suuri megaron tai ”valtaistuinsali”. Siivessä on myös mm. propylon, yksityistiloja, kylpyhuone, arkisto sekä lukuisia varastohuoneita. Koillis- ja lounaissiivissä on ollut työpajoja ja lisää yksityishuoneita ja säilytystiloja. Palatsi oli koristeltu lukuisin seinämaalauksin. Palatsin ympärillä on ollut pienempiä rakennuksia, alakaupunki sekä mm. tholos-hautoja.
Palatsin arkistosta on löydetty satoja lineaari-B-tauluja. Ne ovat olleet erittäin merkittäviä sekä palatsin toimintojen että lineaari-B:n ymmärtämisen kannalta.
Vuonna 2015 tutkijat löysivät palatsin läheltä 1500-luvulta eaa. peräisin olevan merkittävän haudan. Haudassa oli yli 1 400 arvokasta esinettä, mukaan lukien kultakoruja, hopeisia astioita, norsunluuesineitä sekä pronssimiekka, jossa on kullasta ja norsunluusta tehty kahva. Kyseessä on joko merkittävän sotilaan tai jopa kuninkaan hauta. Hauta ajoittuu aikaan noin 200–300 vuotta ennen myyttistä Nestoria ja tämän isää Neleusta. Monet esineistä ovat minolaista tyyliä ja kertovat palatsin ja mykeneläisen kulttuurin yhteyksistä Kreetalle.
Alueelta tehdyt esinelöydöt ovat esillä Chóran arkeologisessa museossa.
Odysseuksen palatsi

Odysseuksen palatsi () on mykeneläisaikaisen palatsin arkeologinen kohde Ithakan saarella Kreikassa. Se sijaitsee saaren pohjoisosassa lähellä Exogín kylää. Alue tunnetaan myös nimellä "Schóli Omírou" (Σχολή Ομήρου, ”Homeroksen koulu”) sekä "Ágios Athanásios" (Άγιος Αθανάσιος).
Palatsi on rakennettu noin vuonna 1300 eaa. Rakennus on ollut kahteen (tai kolmeen) tasoon rakennettu palatsi, jossa oli kallioon kaiverrettu portaikko. Rakennuksessa on ollut myös mm. työpaja- ja varastohuoneita, viemäröinti sekä maanalainen vesisäiliö. Alueelta on löydetty myös hautakehä sekä 1200-luvulta eaa. peräisin oleva kaivo. Kokonaisuus muistuttaa monin tavoin muita tunnettuja mykeneläisiä palatseja, kuten Mykenen palatsia ja Nestorin palatsia (Pyloksen palatsia).
Palatsin rauniot löydettiin vuonna 2010. Thanásis Papadópouloksen johtamat kaivaukset alueella olivat tuolloin kestäneet 16 vuotta. Rakennus on nimetty Odysseuksen mukaan. Tämä oli kreikkalaisessa mytologiassa Ithakan kuningas ja yksi merkittävimpiä Troijan sotaan osallistuneita sotapäälliköitä. Homeroksen "Odysseiassa" kuvaamaa Odysseuksen palatsia on etsitty Ithakalta pitkään, ja merkittävien arkeologisten löydösten puuttumista on pidetty muiden seikkojen ohella jopa tukena sille ajatukselle, että Homeroksen ”Ithaka” olisikin ollut joku toinen saari. Tutkijoiden mukaan löydetyt rauniot vastaavat monin tavoin Homeroksen kuvausta Odysseuksen palatsista, ja tukevat perinteistä näkemystä, että Ithaka on ollut merkittävä mykeneläisaikainen keskus. Ei voida kuitenkaan tietää, liittyvätkö rauniot johonkin Odysseus-nimiseen kuninkaaseen. Joka tapauksessa arkeologista kohdetta kutsutaan usein nimellä ”Odysseuksen palatsi”.
Jussi Pinomäki

Jussi Pinomäki (s. 23. lokakuuta 1977 Turku) on suomalainen aktiiviuransa päättänyt autourheilija, joka tunnetaan parhaiten rallicrossin parista.
Pinomäki aloitti uransa formuloiden parissa. Hän voitti formula 3:n Suomen mestaruuden vuonna 2002. Pinomäki kilpaili monta vuotta rallicrossin EM-sarjassa. Hän voitti kakkosluokan mestaruuden vuonna 2008 ja kolmosluokan mestaruuden vuonna 2004 ja 2005. Kakkosluokassa hän sijoittui lisäksi kolmanneksi vuonna 2006 ja kolmosluokassa kolmanneksi vuonna 2003. Rallicrossin EM-sarjan pääluokassa Pinomäki kilpaili vuodet 2009–2010. EM-sarjassa vietettyjen vuosien jälkeen Pinomäki siirtyi ajamaan Yhdysvaltoihin vuonna 2010, jossa hän kilpaili vuoteen 2012 asti.
Uransa jälkeen Pinomäki on toiminut EM-sarjassa kilpailevan Ford Olsberg MSE -tallin managerina. Talli voitti EM-sarjan tallimestaruuden vuonna 2014. 
Pinomäki pelasi vuosina 1998–1999 rullakiekon SM-liigassa Kiekko-67:n paidassa. Myös hänen veljensä Kalle Pinomäki on autourheilija.
Iso Virkajärvi

Iso Virkajärvi on Pirkanmaalla Hämeenkyrön ja Ikaalisten rajalla Virkajärven kylässä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Kyrösjärven alueeseen. Iso Virkajärvi on osa Kyrösjärven lähialuetta.
Maantietoa.
Järvi on 600 metriä pitkä, 250 metriä leveä ja sen pinta-ala on 7,2 hehtaaria. Sen ympäristö on metsämaan ja peltomaiden välissä. Kolme tulo-ojaa ovat metsäojia ja yksi on pelto-oja. Järven 3,4 kilometriä pitkä laskuoja lähtee järven pohjoispäästä ja laskee Vähä Virkajärven ja Kaakkurilammen läpi Sikurinlahteen Kyrösjärvessä. Oja alajuoksusta on nimeltään Myllyoja. Myllyoja toimii samalla Hämeenkyrön ja Ikaalisten välisenä rajana. Rantaviiva on 1,4 kilometriä pitkä ja se muodostaa järvelle suoreunuksen. Järven lähiympäristössä on neljä maatilaa, mutta rannalle ei ole rakennettu vapaa-ajan asuntoja. Järvelle ei johda teitä.
Vähä Virkajärvi

Vähä Virkajärvi on Pirkanmaalla Hämeenkyrön ja Ikaalisten rajalla Virkajärven kylässä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Kyrösjärven alueeseen. Vähä Virkajärvi on osa Kyrösjärven lähialuetta.
Maantietoa.
Järvi on 150 metriä pitkä 70 metriä leveä. Se on Myllyoja läpivirtausjärvi, jota kokonsa puolesta voidaan kutsua lammeksikin. Sen ympäristö on peltomaata. Myllyoja virtaa sen läpi ja laskee Kyrösjärvessä Sikurinlahteen 2,4 kilometrin päässä. Rannalle on rakennettu yksi vapaa-ajan asunto. Järvelle ei johda tietä, mutta Virkajärven kylätie ohittaa sen läheltä ja yhtyy kilometrin päässä valtatielle 3.
Matti Hukkanen

Matti Matinpoika Hukkanen tai "Matts Huckain" (7. kesäkuuta 1794 Rantasalmi – 12. elokuuta 1848 Kylliälän kartano, Viipurin pitäjä) oli suomalainen herastuomari, opettaja ja kansanrunoilija.
Hukkasen vanhemmat olivat ratsutilallinen ja kievarinpitäjä Matti Matinpoika Hukkanen (1769–1813) ja Ulriikka Eerikintytär Ruuthin (1769–1825). Hukkanen kävi Kuopion triviaalikoulua yhden kevätlukukauden 1807. Hän toimi lautamiehenä ja herastuomarina Rantasalmella ja omisti vuodesta 1819 alkaen Hiismäen ratsutilan. Hukkanen muutti vuonna 1831 perheineen Viipurin pitäjään ja hän toimi siellä Talissa sijainneen vuonna 1829 perustetun Kylliälän kasvatuslaitoksen opettajana. Hukkanen viljeli myös siellä vuokraamaansa Kylliälän (Nygård) maatilaa. Hukkanen kuoli koleraan elokuussa 1848.
Hukkanen oli myös kansanrunoilija ja hänen runojaan julkaistiin 1820-luvulla Turun Wiikko-Sanomissa. Näitä runoja olivat muun muassa toukokuussa 1820 julkaistu runo "Kalliista Ajasta vuonna 1819". Elias Lönnrot yöpyi runonkeruumatkallaan Hukkasen luona Rantasalmella 29. – 30. toukokuuta 1828 ja merkitsi Hukkaselta muistiin yhden kirkonrakennusta käsitelleen runon.
Matti Hukkanen oli naimisissa vuoteen 1820 saakka Albertina Petanderin (1798–1820) kanssa ja vuodesta 1825 Rantasalmen lukkarin Johan Seskanderin (1769–1823) tyttären Maria Elisabet Johanintytär Seskanderin (s. 1802) kanssa.
Jukka Viikilä

Jukka Viikilä (s. 1973) on suomalainen kahdesti Finlandia-palkittu kirjailija ja dramaturgi.
Viikilä on valmistunut Teatterikorkeakoulun dramaturgilinjalta teatteritaiteen kandidaatiksi, sekä opiskellut Pop &amp; Jazz Konservatoriossa ja Kriittisessä korkeakoulussa. Hän on julkaissut kaksi runokokoelmaa, Runoja (Gummerus, 2008) ja Runoja II (Gummerus, 2010). Esikoiskokoelma oli ehdolla Helsingin Sanomien kirjallisuuspalkinnon saajaksi. Hänen runojaan on käännetty ainakin englannin, italian ja heprean kielille. Vuonna 2011 ilmestyi Viikilän yhdessä Janne Nummelan ja Tommi Nuopposen kanssa kirjoittama laaja kaunokirjallinen tietosanakirja "Ensyklopedia". Viikilän osuus teoksesta on noin 600 artikkelia. Ensyklopedia sai Mahdollisen Kirjallisuuden Seuran kirjallisuuspalkinnon vuoden 2011 parhaasta proosateoksesta.
Viikilän esikoisromaani, arkkitehti Carl Ludvig Engelin elämästä ja Helsingin monumentaalikeskustan synnystä kertova "Akvarelleja Engelin kaupungista" ilmestyi tammikuussa 2016 Gummeruksen kustantamana. Se voitti ilmestymisvuonnaan Finlandia-palkinnon. Lisäksi teos huomioitiin Kaarlen palkinnolla sekä Arkkitehtuurin ansiomerkillä. Vuonna 2021 ilmestynyt Viikilän toinen romaani "Taivaallinen vastaanotto" voitti myös Finlandia-palkinnon vuonna 2021. 
Viikilä on kirjoittanut Yleisradiolle neljä kuunnelmaa, joista kaksi ensimmäistä, "Olen kuullut on kaupunki tuolla" ja "Akvarelleja Engelin kaupungista", on julkaistu yhteisniteenä "Kuullut kaupungit" (ntamo, 2013). Hänen kirjoittamansa ja Matti Ijäksen ohjaama tangokuunnelma "Hurmio" sai ensiesityksensä kesäkuussa 2015.
Viikilä on toiminut dramaturgina muun muassa Ryhmäteatterissa ja Suomen Kansallisteatterissa. Hän on tehnyt käsikirjoituksen Susanna Leinonen Companyn tanssiteokseen SEE | OBEY. Lisäksi hän on tehnyt sanoituksia muun muassa Kerkko Koskiselle, Plutonium 74:lle ja Husky Rescuelle. Musiikkivideoita hän on ollut käsikirjoittamassa Samuli Putrolle ja Kerkko Koskiselle. Viikilä muodostaa yhdessä Risto Oikarisen kanssa kirjallisen free-jazz yhtyeen "Kahden miehen ylivoima". Hän opettaa luovaa kirjoittamista Kriittisessä korkeakoulussa.
Viikilä joutui marraskuussa 2018 läppävuodon takia avosydänleikkaukseen. 
Viikilän äiti Marjatta Viikilä on myös runoilija.
Stanislav Galijev

Stanislav Sergejevitš Galijev (, s. 17. tammikuuta 1992) on venäläinen jääkiekkoilija.
Aiemmin Galijev pelasi QMJHL:ssä Saint John Sea Dogsissa, josta Capitals varasi hänet NHL:ään kolmannella kierroksella . Galijev debytoi NHL:ssä 8. huhtikuuta 2015 Boston Bruinsia vastaan. Ensimmäisen maalinsa hän teki kolme päivää myöhemmin 11. huhtikuuta New York Rangersia vastaan pelatussa ottelussa.
Bryan Rust

Bryan Peter Rust (s. 11. toukokuuta 1992) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka pelaa NHL-seura Pittsburgh Penguinsissa.
Ura.
Rust pelasi yliopistourallaan vuosina 2010–2014 Notre Damen yliopistossa, jossa teki pelaamissaan 161 ottelussa 97 tehopistettä. Viimeisenä vuotenaan hän oli varakapteeni. Rust oli mukana maailmanmestaruuden voittaneessa Yhdysvaltojen maajoukkueessa vuoden 2010 alle 18-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailuissa. Rust varattiin 80. pelaajana kolmannella kierroksella . Rust debytoi AHL:ssä Wilkes-Barre/Scranton Penguinsissa kaudella 2013–2014. NHL-debyyttinsä hän teki Pittsburgh Penguinsin paidassa 13. joulukuuta 2014 ottelussa Columbus Blue Jacketsia vastaan. Penguins hävisi ottelun rangaistuslaukauksilla. Hän teki ensimmäisen maalinsa NHL:ssä kaksi päivää myöhemmin 15. joulukuuta ohitettuaan Tampa Bay Lightningin maalivahti Evgeni Nabokovin.
Rust on pelannut NHL:ssä neljä kolmen maalin ottelua: joulukuussa 2016 Ottawa Senatorsia, joulukuussa 2018 Chicago Blackhawksia, maaliskuussa 2020 Ottawa Senatorsia ja maaliskuussa 2021 New York Islandersia vastaan.
Toukokuussa 2022 Rust teki Penguinsin kanssa kuusivuotisen jatkosopimuksen, jossa hänen vuosipalkkansa on 5,125 miljoonaa dollaria.
Perhe.
Rustin isoveli Matt Rust on entinen AHL-pelaaja, joka pelasi Wilkes-Barre/Scranton Penguinsissa kaudella 2011–2012.
Francisco Javier Vergara y Velasco

Francisco Javier Vergara y Velasco (1860–1914) oli kolumbialainen upseeri, maantieteilijä, kartoittaja ja historioitsija.
Hän opiskeli Colegio Pio IX:ssä Bogotássa ja siirtyi sotilasuralle vuonna 1876. Hän eteni kenraalimajuriksi asti.Sen jälkeen hän toii matematiikan, historian ja maantieteen professorina kadettikoulussa ja siviilioppilaitoksissa.
Hän laati Kolumbian kartaston ja kolmiosaisen teoksen "Nueva Geografía Colombiana".
Dámaso Berenguer

Dámaso Berenguer y Fusté, kreivi de Xauen (4. elokuuta 1873 Kuuba – 19. toukokuuta 1953 Madrid) oli espanjalainen kenraali ja poliitikko, joka toimi Espanjan pääministerinä vuosina 1930–1931. Hänen hallintoaan pidettiin puolidiktatorisena ja luonnehdittiin termillä "dictablanda".
Berenguer liittyi Espanjan armeijaan vuonna 1889 ja palveli muun muassa Kuubassa sekä Marokossa. Hänet ylennettiin kenraalikuntaan vuonna 1909. Hän toimi vuonna 1918 Espanjan sotaministerinä. Noihin aikoihin armeijan johto alkoi sekaantua politiikkaan. Berenguer oli jonkin aikaa Espanjan korkeana edustajana Espanjan Marokossa ja toimi espanjalaisten joukkojen komentajana Rifin sodan alkuvaiheessa. Espanjalaisten kärsittyä tappion Annualin taistelussa vuonna 1921 häntä pidettiin vastuullisena ja hänet siirrettiin pois aktiivisesta palveluksesta. Kenraali Miguel Primo de Riveran sotilasdiktatuurin aikana Berenguer kuitenkin nimitettiin vuonna 1924 kuninkaan henkilökohtaisen sotakanslian päälliköksi.
Primo de Riveran jouduttua eroamaan tammikuussa 1930 kuningas Alfonso XIII nimitti Berenguerin uudeksi pääministeriksi toivoen tämän kykenevän johdattamaan Espanjan takaisin perustuslailliseen hallintoon. Tämä osoittautui kuitenkin mahdottomaksi, sillä laaja tasavaltalainen ja vasemmistolainen oppositio vaati myös kuninkaan eroa. Jacan kaupungissa puhkesi joulukuussa 1930 pieni sotilaskapina, ja Berenguer päätti erota pääministerin tehtävistä helmikuussa 1931. Hän kuitenkin toimi sotaministerinä seuraajakseen nimitetyn Juan Bautista Aznar-Cabañasin hallituksessa. Myöhemmin samana keväänä kuningas Alfonso pakeni maasta ja Espanja julistettiin tasavallaksi. Diktatuurihallintoon yhdistetty Berenguer oli vangittuna suuren osan toisen tasavallan ajasta. Hän julkaisi vuonna 1946 muistelmateoksen, jossa puolusteli omaa hallintoaan.
Eino Leino (patsas Helsingissä)

Eino Leino on Lauri Leppäsen veistämä Eino Leinon patsas Esplanadin puistossa Helsingissä. Se sijaitsee Teatteriesplanadin koillisnurkassa, lähellä Pohjoisesplanadin ja Mikonkadun risteystä.
Patsas paljastettiin 26. syyskuuta 1953, jolloin tuli kuluneeksi päivälleen 63 vuotta siitä, kun Leino oli julkaissut ensimmäisen runonsa "Hämeen Sanomissa". Eino Leinon Seura, Suomen kulttuurirahasto ja kustannusyhtiö Otava olivat julistaneet vuonna 1948 muistomerkkikilpailun, joka ratkesi vuonna 1951 toisella kierroksella Leppäsen hyväksi. Leppänen oli henkilökohtaisesti tuntenut Leinon tämän eläessä. Leppänen toivoi patsaan sijoittamista Taka-Töölöön Eino Leinon kadun ja Topeliuksenkadun kulmaan, mutta se sijoitettiin Esplanadille.
Patsas jalustoineen on 4,2 metriä korkea. Patsaan jalustaan on kaiverrettu säe Leinon runosta "Väinämöisen laulu": ”Yksi on laulu ylitse muiden: ihmisen aattehen hengen ankara laulu”. Kiintoisa yksityiskohta patsaassa on sen käsi, johon on valettaessa asetettu viiden markan kolikko. Tämä liittyy tarinaan, jonka mukaan Leino lausui eläessään, ettei ole köyhä niin kauan kuin hänellä on markan lantti kädessään.
Arvo Turtiainen kirjoitti Esplanadin puiston patsaista runon, jossa hän surkutteli, että Leino on sijoitettu puolimatkaan kahden ravintolan välille ja vielä selin Topeliuksen patsaan tyttöihin.
Vuonna 1965 Eino Leinon patsaalla alkoi kokoontua folk- ja pasifismihenkinen nuorisojengi Eikan pumppu.
Haditha

Haditha () on kaupunki Länsi-Irakin Anbarin maakunnassa, Eufratjoen oikeanpuolisella eli lounaisella rannalla. Maakuntakeskus Ramadi sijaitsee kaupungista linnuntietä 115 kilometriä ja pääkaupunki Bagdad 208 kilometriä itäkaakkoon.
Kahdeksan kilometriä kaupungin pohjoispuolella sijaitsee Hadithan vesivoimalapato.
Haditha on Anbarin maakunnan Hadithan piirikunnan hallintokeskus. Tammikuussa 2014 julkaistussa YK:n Irakin analyysiyksikön katsauksessa Hadithan piirikunnassa arvioitiin asuvan 6 prosenttia koko maakunnan väestöstä (1,482 milj. as.) eli noin 90 000 ihmistä. Sittemmin suuri osa väestöstä on paennut väkivaltaisuuksia pois kotiseudultaan.
Yhdysvaltojen johtamien Nato-maiden liittouma on tehnyt vuosina 2014–2015 monia ilmaiskuja Isisin taistelijoiden valtaaman piirikunnan alueelle.
Pondala

Pondala (, , kieli- ja kansatieteellisessä kirjallisuudessa on käytetty myös suomalaistettua muotoa "Pontala") on vepsäläinen kyläkeskus Babajevon piirissä Vologdan alueella Venäjällä. Pondalan kylässä oli 1900-luvun alussa yli 300 taloutta, joissa asui 1 500 vepsäläistä. Nykyisin asukkaita on noin 100, joista vepsäläisiä puolet. Pjažozeron tapaan Pondalaan kuului monta pienempää kylää, joista nykyisin asutusta on vain Postynkassa.
Osa Pondalan asukkaista muutti 1920-luvulla Siperiaan. Irkutskin alueella 69 perhettä muodosti toisen Pondala-nimisen kylän.
Kylässä toimii vepsäläisten perinteistä kulttuuria esittelevä museo.
Carolus Pictorius

Carolus Olai Pictorius Aboensis eli "Karl Olofsson" tai "Olsson" (k. 1649) oli suomalainen pappi ja hartauskirjallisuuden suomentaja.
Pictoriuksen isä oli turkulainen porvari, maalari ja talonomistaja Olof (Olavi) Målare. Pictorius oli 1620-luvun alussa sotilaspappina muun muassa Riiassa varuskuntapalveluksessa olleessa joukko-osastossa. Hän oli Nauvon Seilin hospitaalinsaarnaajana 1624–1629 mutta joutui sitten "heikkopäisenä" saman hospitaalin potilaaksi. Hän kuoli Selissä vuonna 1649.
Pictorius suomensi muutamia hartauskirjoja jotka painettiin Riiassa 1622. Toinen kirjoista oli neljän virren vihkonen jossa oli mukana myös nuotit. Tämä vihkonen on vanhin tunnettu suomenkielinen arkkijulkaisu ja vanhin painettu suomenkielinen koraalikokoelma.