tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Bo Ekelund

Bo Daniel Ekelund (26. heinäkuuta 1894 Gävle, Ruotsi – 1. huhtikuuta 1983, Saltsjöbaden, Ruotsi) oli ruotsalainen urheilujohtaja ja yritysjohtaja ja olympiapronssia Antwerpenissä saavuttanut korkeushyppääjä.
Ammatillisen uransa Bo Ekelund teki yritysjohdossa. Hän aloitti AB Armerad Betong -yrityksessä 1923. Hänestä tuli yrityksen toimitusjohtaja vuosiksi 1951–1960 ja yrityksen hallituksen puheenjohtaja 1960–1967.
Ekelundin päälaji urheilussa oli korkeushyppy. Siinä hän saavutti olympiapronssia Antwerpenin kisoissa 1920 tuloksella 190. Ruotsin mestaruuden hän voitti kahdesti, vuosina 1919 ja 1920. Hän teki vuonna 1919 sen aikaisen Ruotsin ennätyksen 193 cm. Urheilu-urallaan Ekelund edusti Tukholman Studenters IF- sekä malmöläisiä Malmö AI- ja IFK Malmö -seuroja. Hän oli uransa jälkeen vielä IFK Malmön puheenjohtaja vuosina 1934–1945. Urheilumenestyksensä perusteella hänet valittiin Ruotsin yleisurheilijoiden Fall of Fameen eli Stora Grabbareihin numerolla 39. Hän itse oli ideoimassa Stora Grabbar -toimintaa, joka luotiin vuonna 1928.
Uransa jälkeen hän jatkoi ensin kansallisena urheilujohtajana ja edelleen kansainvälisenä tunnettuna ja arvostettuna urheilujohtajana. Hän oli Ruotsin yleisurheiluliiton puheenjohtaja vuosina 1925–1934. Vuodesta 1926 hänet valittiin Ruotsin urheiluliiton hallitukseen ja 1929 Ruotsin olympiakomiteaan, jossa hän toimi vuoteen 1966. Tehtävässään Ruotsin yleisurheiluliiton puheenjohtajana hän oli läheisessä kanssakäymisessä Suomen vastaavan järjestön Suomen Urheiluliiton (SUL) ja sen puheenjohtajan Urho Kekkosen kanssa yli 20 vuoden ajan 1920-luvun lopulta aina 1950-luvun alkuun.
Ekelundin kansainvälinen urheilujohtajaura alkoi vuonna 1926, kun hänet valittiin Kansainvälisen yleisurheiluliiton IAAF:n sääntökomiteaan, 1930 sihteeriksi vuoteen 1946 ja vuodesta 1946 sen hallituksen jäseneksi. Vuonna 1938 hän oli Pariisissa järjestettyjen yleisurheilun EM-kisoihin IAAF:n asettama ylijohtaja. Vuonna 1948 hänet valittiin kreivi Clarence von Rosenin seuraajana Kansainvälisen olympiakomitean (KOK) ruotsalaisjäseneksi, jossa tehtävässä hän toimi aina vuoteen 1965. Vuosina 1957–1962 hän toimi KOK:n toimeenpanevassa komiteassa. Hänen päättäessään uransa KOK:n toimeenpanevassa komiteassa Ruotsin vahva pitkäaikainen asema olympialiikkeen ylimmässä johdossa päättyi. Ekelund joutui hankalaan tilanteeseen vuoden 1932 Los Angelesin olympialaisissa, kun Paavo Nurmi julistettiin ammattilaiseksi. Hän leimautui KOK:n silloisen ruotsalaisen varapuheenjohtajan Sigfrid Edströmin kanssa pääsyylliseksi Nurmen ammattilaiseksi julistamiseen.
Hänelle myönnettiin Suomen urheilun kultainen ansioristi vuonna 1949. Vuonna 1983 eli Ekelundin kuolinvuonna ruotsalainen Urheilun ystävät -järjestö eli Riksidrottens Vänner (Föreningen RV) päätti perustaa Bo Ekelunin nimeä kantavan rahaston, josta annetaan vuosittain urheilun järjestötoiminnassa toimivalle johtajalle stipendi.
Marseillen vanha satama

Marseillen vanha satama ("Vieux-Port") on fokaialaisten vuonna 600 eaa. suojaisaan lahdenpoukamaan perustaman Massilian kaupungin satama. Massiliasta on kehittynyt vuosisatojen saatossa Ranskan toiseksi suurin kaupunki Marseille. Suurin osa kaupungin historiallisista nähtävyyksistä on tämän vanhan sataman lähistöllä. Satama-altaan suuta on vartioimassa kaksi linnaketta: Fort Saint-Jean ja Fort Saint-Nicolas. Nykypäivän valtamerialuksille on rakennettu uusi satama läheisiin Jollietten altaisiin.
Vanhan sataman nähtävyyksiä.
Kartan numerointi: 1. Jardin des vestiges, 2. Marseillen historiallinen museo, 3. Palais de la Bourse, 4. Église des Augustins, 5. Place du Général-de-Gaulle, 6. Marseillen ooppera, 7. Oikeuspalatsi, 8. Fort Saint-Nicolas, 9. Palais du Pharo, 10. Fort Saint-Jean, 11. Église Saint-Laurent, 12. Kaupungintalo, 13. Place Jules-Verne, 14. Hôtel Daviel, 15. Église Notre-Dame-des-Accoules, 16. Place de Lenche, 17. Place des Moulins, 18. Hôtel-Dieu, 19. Église Saint-Cannat, 20. La Vieille Charité, 21. Marseillen katedraali.
Santamartankerttuli

Santamartankerttuli ("Myiothlypis basilica") on kerttulien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Santamartankerttulia tavataan pienellä ja hajanaisella alueella Sierra Nevada de Santa Martan vuoristossa Kolumbiassa. Sen kannaksi arvioidaan 1 000–2 499 yksilöä. Laji on luokiteltu silmälläpidettäväksi pienen levinneisyytensä vuoksi.
Elinympäristö.
Santamartankerttuli elää kosteissa vuoristometsissä, usein pienten vuoristopurojen läheisyydessä. Sen elinympäristöissä esiintyy usein "Chusquea"-suvun bambuja. Lajia on havaittu 2 100–3 000 metrin korkeudella merenpinnasta.
Harmaarintakerttuli

Harmaarintakerttuli ("Myiothlypis cinereicollis") on kerttulien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Harmaarintakerttulia tavataan Venezuelan länsiosissa ja Kolumbian koillisosissa. Lajia on kuvattu harvinaiseksi ja paikalliseksi, ja se on vähenemässä elinympäristöjen tuhoutumisen vuoksi.
Elinympäristö.
Harmaarintakerttuli elää vuoristometsissä ja metsänreunoilla 800–2 100 metrin korkeudella merenpinnasta.
Citizen Peter

Citizen Peter on Antti Alasen ja saksalaisen kriitikon Olaf Möllerin toimittama teos suomalaisesta elokuvahistorioitsija ja -ohjaaja Peter von Baghista. Teos ilmestyi 2013, ja sen on kustantanut Like. Teos sisältää 50 von Baghin tuntevan elokuva-alan ja sen ulkopuolisten kirjoittajan tekstejä ja muistikuvia sekä valokuvia. Kyseessä on juhlakirja 70 vuotta täyttäneelle von Baghille ja se on tehty hänen luvallaan.
Teoksen motoksi on merkitty von Baghin sanat: "Jos sinulla on neljä projektia kesken etkä tiedä, miten selviäisit niistä, ota vielä yksi", jotka kuvaavat hänen tyyliään ja tahtiaan.
Mukana on eri kirjoittajien artikkeleiden lisäksi myös von Baghin omaa, ennen julkaisematonta materiaalia, luettelot hänen kirjoistaan, elokuvistaan ja radio- ja televisio-ohjelmistaan sekä luettelot Love Kirjat -kustantamon julkaisuista ja Sodankylän elokuvajuhlien vieraista.
Kirjan nimi tuo mieleen Orson Wellesin elokuvan "Citizen Kane", kuten Antti Alanen alkusanoissa sanoo, mutta kirjan toisen toimittajan Olaf Möllerin mukaan viittaus liittyy pikemminkin von Baghin erääseen tv-dokumenttiin, Pekka ja Pätkä -ohjaaja Armand Lohikosken muotokuvaan "Kansalainen Puupää", sillä "Peter välittää Lohikosken tapaisista henkilöistä ja asioista, joista muut eivät välitä".
Arviossaan Risto Löf toteaa, että kirja on onnistunut välttämään juhlakirjojen pahimman ongelman pönötyksen, joskaan turhilta ylisanoilta ei täysin ole vältytty.
Tigerhead

Tigerhead on virolaisen poplaulaja Iiris Vesikin kappale. Sen julkaisi Universal Music Group singlenä 31. toukokuuta 2013. Single on julkaistu osana Iiriksen "Chinaberry Girl" EP:tä. Kappaleesta tehty musiikkivideo voitti Estonian Music Awards -palkintogaalassa parhaan musiikkivideon palkinnon.
Juankosken lukio

Juankosken lukio on pienehkö, Kuopion Juankosken taajamassa toimiva, toisen asteen yleissivistävää koulutusta tarjoava yleislukio. Vuonna 2018 siellä opiskeli 64 lukiolaista. 
Koulussa voi opiskella yhdeksää kieltä ja yrittäjyyttä. Kielivalikoimaan kuuluvat ruotsin ja englannin lisäksi saksa, ranska, espanja, venäjä ja viro. Näiden lisäksi Isoverstaassa voi opiskella italiaa ja japania. 
Kansainvälisiä yhteyksiä pidetään yllä Comenius-projektien kautta. Lisäksi oppilasvaihtoa tehdään muun muassa Saksan Hamelnissa sijaitsevan Schiller Gymnasiumin kanssa.
Otto Holmberg

Otto Walter Holmberg (26. tammikuuta 1868 Heinola – 17. toukokuuta 1942 Helsinki) oli suomalainen kenraalimajuri, jonka arvon hän sai 1918. Hän oli Nuutajärven lasitehtaan toimitusjohtajana 1907–1942. Kansalaissodassa hän oli ylipäällikön päämajan päivystävä kenraali.
Holmbergin vanhemmat olivat majuri Otto Leopold Holmberg (1823–1908) ja Lydia Adolfina Ulrika Melcher Sofia Strömm (1826–1908). Hän oli naimisissa 1907–1920 Alma Alexandra Emilia Costianderin (1870–1920) kanssa ja vuodesta 1926 Hilda Engströmin (1882–1945) kanssa.
Lähteet.
DEUS

dEUS on belgialainen rockyhtye, joka on perustettu Antwerpenissä vuonna 1991. Bändin nykyiset jäsenet ovat solisti-kitaristi Tom Barman, Klaas Janzoons (koskettimet, viulu), Stéphane Misseghers (rummut), Alan Gevaert (basso) sekä Mauro Pawlowski (kitara, taustalaulu).
Yhyte teki läpimurron vuonna 1994 albumillaan "Worst Case Scenario".
Amelia Andersdotter

Amelia Andersdotter (s. 30. elokuuta 1987 Enköping) on ruotsalainen poliitikko. Hän nousi Euroopan parlamenttiin vuonna 2009 toisena jäsenenä Ruotsin Piraattipuolueen listoilta Christian Engströmin lisäksi. Kumpikaan ei kyennyt uusimaan paikkaansa vuoden 2014 eurovaaleissa, ja Piraattipuolue jää ilman edustusta Europarlamentissa.
Andersdotter on ollut jäsenenä Euroopan parlamentin teollisuus-, tutkimus- ja energiavaliokunnassa sekä suhteista Korean niemimaahan vastaavassa valtuuskunnassa. Hän oli vaalikaudella 2009–2014 Euroopan parlamentin nuorin jäsen.
Ruijan Suomenkielinen Lehti

Ruijan Suomenkielinen Lehti oli suomenkielinen Norjan Vesisaaressa vuonna 1877 ilmestynyt sanomalehti. Ruijan Suomenkielisen Lehden perusti Israel Bergström, joka oli muuttanut Vesisaareen Ruotsin suomenkielisestä Länsipohjasta.
Lehden toimittajana toimi suomalainen ylioppilas J. G. Cajan. Päätoimittaja Bergström hoiti myös raha-asiat. Alkuvaikeutena oli, ettei sanomalehden painaneessa kirjapainossa ollut tarpeeksi ä-kirjaimia. Lehdessä oli uutisia Norjasta ja Suomesta, alueen suomalaisille suunnattua tietoa esimerkiksi kalastuksesta ja hylkeenpyynnistä sekä mainoksia. 1877 ulkomaanuutisista Ruijan Suomenkielinen Lehti käsitteli esimerkiksi Venäjän ja Turkin sotaa.
Ruijan Suomenkielinen Lehti oli tarkoitettu alueen suomenkieliselle väestölle, joka muodosti tuohon aikaan huomattavan osan Vesisaaren kunnan väestöstä. Paulaharjun mukaan Vesisaaren suomalaiset muodostivat väestön enemmistön 1870-luvulla ja Ruijassa asui ainakin 6000 suomenkielistä. 
Alueen norjalainen hallinto ei kuitenkaan hyväksynyt suomenkielistä sanomalehteä. Norjan viranomaiset ja papit ryhtyivät vastatoimiin lehteä vastaan. Harvoja norjalaisia, jotka julkisesti puolustivat Ruijan Suomenkielistä Lehteä oli Karl Akre, joka oli opettanut paikallisia suomalaisia. Norjalaisten vastustus johtui maan hallituksen politiikasta, joka pyrki assimiloimaan saamen- ja suomenkieliset vähemmistöt norjalaisiin.
Ruijan Suomenkielinen Lehti lakkasi ilmestymästä vain 25 numeron jälkeen. Lehti ilmestyi 1.7 - 12.12.1877.
Otto Maja

Otto Maja (s. 14. syyskuuta 1987) on suomalainen kuvataiteilija, joka on erikoistunut katutaiteeseen.
Helsingissä asuva Maja on opiskellut muun muassa graafista suunnittelua Kymenlaakson opistossa Anjalankoskella sekä toiminut opettajana samassa oppilaitoksessa. Helsingin lisäksi Maja on asunut ja työskennellyt myös Jurvalla. Majalla on ollut useita näyttelyitä eri puolilla Suomea. Vuonna 2012 hän osallistui yhteisnäyttelyyn Porin taidemuseossa muun muassa italialaisen katutaiteilijan Blun sekä ranskalaisen Invaderin kanssa. 
Heinäkuussa 2013 Otto Maja toteutti Pauligin sponsoroimana Suomen suurimman seinämaalauksen Porin Postitalon seinään. Hän kuuluu myös Nimi-taidekollektiivin perustajiin. Sen tarkoituksena on esitellä verkossa suomalaista katutaidetta.
Robin Lardot

Robin Derek Lardot (s. 10. joulukuuta 1962 Helsinki) on suomalainen lakimies ja Keskusrikospoliisin päällikkö lokakuusta 2013 alkaen. Lardot on suorittanut poliisimiehistön virkatutkinnon 1986 ja valmistunut oikeustieteen kandidaatiksi 1994.
Lardot on toiminut Oulun ja Tornion poliisipiirissä, keskusrikospoliisissa ja oikeusministeriössä. Hän on ollut myös Kristiinankaupungin ja Uudenkaarlepyyn nimismiehenä. 
Lardot oli yhtenä syytettynä Suomen historian suurimmassa poliisioikeudenkäynnissä, jossa selvitettiin ylimmän poliisijohdon ja Helsingin poliisilaitoksen menettelyä tietolähteiden rekisteröinnissä. Hänet vapautettiin syytteistä. 
Syyskuussa 2019 hovioikeus päätti ottaa Lardotin virkarikossyytteen käsittelyyn. 
Maaliskuussa 2021 Helsingin hovioikeus hylkäsi syytteen.
Erna

Erna on naisen etunimi. Se on alkujaan englantilainen lyhentymä nimestä "Ernestine", joka on Ernst-nimen naispuolinen vastine.
Suomessa nimi Erna on syyskuuhun 2025 mennessä annettu 860 henkilölle. Nimeä ei ole suomenkielisessä kalenterissa, mutta suomenruotsalaisen kalenterin mukaan Ernan nimipäivä on 20. syyskuuta.
Aina (albumi)

Aina on rap-yhtye Gasellien toinen pitkäsoitto, joka julkaistiin Monsp Recordsin kautta 25. lokakuuta 2013. Albumin ensimmäinen musiikkivideo julkaistiin helmikuussa 2013 kappaleesta "Jäniksen vuosi" ja toinen musiikkivideo kappaleesta "Mä meen naimisiin" saman vuoden toukokuussa. Kolmas musiikkivideo julkaistiin syyskuussa 2013 kappaleesta "2006" ja neljäs lokakuussa kappaleesta "Heimo". Joulukuun lopulla 2013 julkaistiin vielä musiikkivideo kappaleesta "Millennium". Albumi nousi ilmestymisviikollaan (44/2013) Suomen virallisen albumilistan sijalle 16.
Kihlaus (vuoden 1955 elokuva)

Kihlaus on Erik Blombergin ohjaama elokuva vuodelta 1955. Elokuva perustuu Aleksis Kiven näytelmään "Kihlaus" (1866).
Tuotanto.
Kiven näytelmästä oli tehty aiemmin kaksi elokuvaa, Oski Talvion ohjaama "Kihlaus" vuodelta 1920 ja Teuvo Puron ohjaama "Kihlaus" vuodelta 1922. 
Tähän pitempään versioon tehtiin johdanto, joka kertoo Eevan ja Aapelin lapsuudesta sekä Aapelin tuntemuksista ennen kosioretkelle lähtöä. Muuten käsikirjoituksen repliikit ovat kaikki peräisin näytelmästä. Lopun kamera-ajo tehtiin teknisten laitteiden puutteessa kiinnittämällä kattoon tuoli, jossa kuvaaja Blomberg istui, ja ripustusköyttä kierrettiin ja päästettiin pyörimään ja häntä ohjattiin jaloista.
Arviot.
Elokuva sai sekä kehuvia että kriittisiä arvioita. Kun näytelmässä ei ole riittävästi ainesta, Valma Kivitien mukaan lisäys on rikkonut hienon taideteoksen. Leo Nordberg totesi, että lopun tanssijakso on ”liiankin riehakas piste muuten luonteeltaan verraten harvakäyntiselle komedialle”. Juha Nevalainen kiitti elokuvan yleistä henkeä: ”– – hitaus, millä elokuvan tapahtumat edistyvät, on oivallinen tyylikeino, joka auttaa katsojaa uppoutumaan komedian hienoon henkeen”.
Kainalo- ja kyynärsauvat

Kainalo- ja kyynärsauvat ovat kävelyn apuvälineitä, joita käytetään tilapäisen sairaustapauksen tai pysyvän vamman yhteydessä. Sauvojen käyttö on tarpeellista, kun painoa pitää siirtää pois jaloilta. Mikäli sauvoja joudutaan käyttämään pitkiä aikoja, tai jatkuvasti, on erittäin tärkeää, että kädensija ja kyynärmansetti ovat käyttäjälle mahdollisimman ergonomiset. Kyynärsauvat ovat toiminnallisuudeltaan paremmat käveltäessä kuin kainalosauvat, myös vartalon asento on parempi. Kyynärsauvat vaativat käyttäjältä enemmän yläraajojen toimintakykyä, kuin kainalosauvat.
Kävelykeppiä puolestaan käytetään tilanteessa, jossa tuen tarve on vähäisempi.
Saksan 22. panssaridivisioona

22. panssaridivisioona () oli syyskuussa 1941 Ranskassa perustettu Saksan maavoimien panssariyhtymä toisessa maailmansodassa.
Perustaminen.
Divisioona perustettiin 25. syyskuuta 1941 Lounais-Ranskassa Niortin alueella. Esikunta muodostettiin alueella olleen 101. panssariprikaatin esikunnasta. Divisioonan kalustona olivat tšekkiläisvalmisteiset Panzer 38(t) -panssarivaunut, joiden tarjoama suoja ja aseistus olivat alimitoitettuja itärintaman olosuhteisiin. 
Historia.
Divisioona lähetettiin maaliskuussa 1942 itärintamalle Etelän armeijaryhmään. Tulikasteessaan 20. maaliskuuta yhtymä menetti kolmanneksen miehistään, minkä jälkeen se pidettiin Krimillä. Divisioona osallistui Mansteinin suunnittelemaan operaatio Trappenjagdiin. Toukokuussa divisioona lähetettiin pohjoiseen Harkovan alueelle, jossa se osallistui kesähyökkäykseen. Se oli mukana Rostovin taistelussa 22. heinäkuuta.
Romanian 1. panssaridivisioonan kanssa se muodosti XLVIII panssariarmeijakunnan, jonka tehtävänä oli suojata Stalingradiin edenneen Saksan 6. armeijan pohjoinen sivusta. Neuvostoliiton joukot aloittivat 19. marraskuuta operaatio Uranuksen, jonka seurauksena syntyi Stalingradin motti. Petshanyn taistelussa 19.-22. marraskuuta divisioona tuhoutui ja sen eloonjääneet vetäytyivät Chirjoen taakse, jossa he liittyivät muodostettuihin taisteluosastoihin. Divisioona lakkautettiin huhtikuussa 1943.
Charing Cross Bridge (Robert Goff)

Charing Cross Bridge on englantilaisen taiteilijan Robert Goffin kuivaneulatyö, 25,4×18,3 cm. Työ on ajoittamaton ja se kuuluu Ateneumin taidemuseon Ester ja Jalo Sihtolan kokoelmiin.
Robert Goff oli paljon mukana Lontoon taidenäyttelyissä 1800-luvun lopun vuosikymmeninä. Hän maalasi etupäässä maisemia, teki graafisia töitä ja kuvitti kirjoja. Goff kuvasi paljon Italiaa, mutta tämä "Charing Cross Bridge" - työ kuvaa Lontoossa olevaa Charing Cross-siltaa, jota on hyvin paljon esitetty maalaustaiteessa.
Asetelma (Juan Gris)

Asetelma on espanjalaisen taiteilijan Juan Grisin ajoittamaton kubistinen litografia. Kooltaan tämä työ on 24×33 cm ja se kuuluu Ateneumin taidemuseon Ester ja Jalo Sihtolan kokoelmiin.
Juan Gris muutti Espanjasta Pariisiin vuonna 1906. Hän oli osaltaan mukana kubistien ensimmäistä aaltoa ja hänen tuttavapiiriinsä kuuluivat monet kubismin ´suurnimet´kuten Georges Braque, Fernand Leger ja Picasso. Gris debytoi näyttelyssä vuonna 1912.
Tässä "Asetelma"- työssä on pöydän päällä kitara, hedelmiä, maitotölkki ja vihkoja kuvattu neljällä värillä. Näiden alla on allekirjoitus: Juan Gris.
Asetaalit

Asetaalit ovat orgaanisia yhdisteitä, joiden yleinen rakenne on R2C(OR')2, missä R merkitsee orgaanista ryhmää. Niitä voidaan siis pitää diolien dieettereinä. Asetaaleja valmistetaan tyypillisesti aldehydien tai ketonien ja alkoholien välisellä reaktiolla. Ketoneista johdettuja asetaaleja kutsutaan usein ketaaleiksi. Asetaaleja käytetään polttoaineiden lisäaineena, erityisesti urheiluautoissa, liuottimina, hajusteissa ja aldehydien ja ketonien suojaryhminä.
Synteesi ja reaktioita.
Asetaaleja voidaan valmistaa alkoholien nukleofiilisella additiolla aldehydeihin tai ketoneihin. Reaktio on kaksivaiheinen ja välituotteena muodostuu hemiasetaali. Hemiasetaalin muodostumista voidaan katalysoida joko emäksen tai hapon avulla, mutta asetaali muodostuu ainoastaan happokatalyytin avulla. Happo voi olla joko Brønsted–Lowry-teorian mukainen happo tai Lewis-happo, kuten titaanitetrakloridi, ruteniumkloridi tai koboltti(III)kloridi. Erityisen helposti muodostuvia ja stabiileja ovat sykliset asetaalit, jotka muodostuvat etyleeniglykolista tai 1,3-propaanidiolista.
Asetaalin muodostumisen happokatalysoitu mekanismi alkoholista ja aldehydistä tai ketonista on seuraava: Reaktion ensimmäisessä vaiheessa happo luovuttaa protonin karbonyyliryhmän hapelle, mikä lisää sen elektrofiilisyyttä. Tämän jälkeen nukleofiilinen alkoholi reagoi karbonyyliryhmän hiilen kanssa muodostaen tetraedrimäisen välivaiheen. Välivaihe luovuttaa protonin, jolloin muodostuu hemiasetaali. Seuraavassa vaiheessa happo protonoi hemiasetaalin hydroksyyliryhmän ja hydroksyyliryhmä eliminoituu vetenä. Näin muodostuu oksoniumioni, joka elektrofiilisena reagoi toisen alkoholimolekyylin kanssa. Additiotuote luovuttaa viimeisessä vaiheessa protonin, jolloin muodostuu asetaali.
Asetaaleja voidaan valmistaa myös aldehydien tai ketonien ja ortoestereiden välisellä reaktiolla. Tämä reaktio on erityisen käyttökelpoinen ketaalien valmistamiseen, koska ketonien ja alkoholien välisten reaktioiden saannot ovat usein heikot. 
Asetaalit eivät hydrolysoidu emästen vaikutuksesta, mutta hapot hydrolysoivat ne aldehydeiksi tai ketoneiksi ja alkoholiksi. Mekanismi on käänteinen asetaalin muodostumisreaktiolle. Rengasrakenteiset asetaalit eivät hydrolysoidu yhtä helposti kuin asykliset asetaalit.
Moritz

Moritz, myös Morits tai Moriz, on muun muassa Saksassa ja Ruotsissa esiintyvä miehen etunimi. Se on muunnos latinalaisesta nimestä "Mauritius", joka tarkoittaa maurilaista tai marokkolaista. Samaa alkuperää on suomen­kielinen nimi Mauri.
Suomessa nimi Moritz on annettu noin 430 henkilölle vuoden 2024 syyskuuhun mennessä. Eniten sitä on annettu nimeksi vuosina 1990–1999, jolloin Moritzin sai etunimekseen 145 henkilöä. Moritzin nimipäivä on suomenruotsalaisen kalenterin mukaan 22. syyskuuta, joka suomenkielisen kalenterin mukaan on Maurin nimipäivä.
Monsieur Frigot

Monsieur Frigot On ranskalaisen taiteilijan Jean-Francois Milletin öljyvärimaalaus kankaalle vuodelta 1841. Kooltaan tämä työ on 46,5×38,5 cm ja se kuuluu Ateneumin taidemuseon Ester ja Jalo Sihtolan kokoelmiin.
Jean-Francois Millet maalasi nuoruudessaan kotikaupungissaan Le Havressa lukuisia muotokuvia sukulaisistaan ja kaupungin porvaristosta. Tämä "Monsieur Frigot"- maalaus on yksi näistä töistä. Jalo Sihtola osti Monsieur Frigotin ruotsalaisen yksityiskokoelman huutokaupasta. Maalauksen pari, Mme Frigot, on Tukholman National- museossa.
Millet oli realismin keskeisiä nimiä. Hänen kuuluisimmat maalauksensa ovat 1850-luvulta, kuten "Kylväjä" ja "Iltakellot".
Panafrikkalainen parlamentti

Afrikan parlamentti (tunnetaan myös nimellä "Panafrikkalainen parlamentti" tai "Afrikan unionin parlamentti") on Afrikan unionin lainsäädäntöelin. Se perustettiin maaliskuussa 2004 Addis Abebassa Etiopiassa, mutta muutti myöhemmin Midrandin kaupunkiin Etelä-Afrikassa. Afrikan parlamentin tehtävä oli sen ensimmäisen viisivuotiskauden aikana neuvoa-antava ja kansalaisjärjestöjä konsultoiva, mutta vähitellen sille on myös vaadittu lisää lainsäädännöllistä valtaa.
Kokoonpano.
Parlamentissa on tällä hetkellä 235 jäsentä yhteensä 54 jäsenmaasta. Jokainen jäsenmaa lähettää parlamenttiin edustajikseen viiden henkilön vahvuisen delegaation, jossa on oltava vähintään yksi naisedustaja. Parlamenttia johtaa presidentti ja neljä varapresidenttiä, jotka valitaan kolmeksi vuodeksi kerrallaan edustamaan Afrikan eri alueita. Kaudella 2018-2021 he ovat : 
Parlamentti työskentelee 11 pysyvässä komiteassa. Ne kokoustavat kahdesti vuodessa tai useammin jos on pakko . 
Ulkosuhteet.
Euroopan parlamentissa toimii Afrikan unionin valtuuskunta, jonka tarkoituksena on syventää suhteita EU:n ja Afrikan välillä.
Paras käytettävissä oleva tekniikka

Paras käytettävissä oleva tekniikka (englanniksi Best available technology, BAT) on termi ja periaate, jota käytetään puhuttaessa tekniikasta, joka minimoi tuotanto- tai muun laitoksen ympäristövaikutuksia. Termin taustalla ovat ympäristöoikeudelliset ennaltaehkäisyn periaate ja varovaisuusperiaate. "Tekniikka" on BAT-periaatteen kohdalla laajasti tulkittava sana, jolla tarkoitetaan teknologian lisäksi laitoksen suunnittelun ja rakentamisen toimintatapoja, laitoksen ylläpitoa ja käytön ja käytöstä poistamisen menetelmiä. Periaatteen tavoitteena on ehkäistä päästöjä ympäristöön tehokkaimmilla teknisillä valinnoilla. 
Käsitteen alkuperä.
Termi on määritelty EU:n vuonna 1996 hyväksymässä IPPC-direktiivissä (IPPC, Integrated Pollution Prevention and Control), jossa huomio on ympäristön pilaantumisen ehkäisemisessä ja pilaantumisen vähentämisen yhtenäistämisessä. IPPC-direktiivin määritelmää "parhaasta käytettävissä olevasta tekniikasta" käytetään koko Euroopassa ja se määritellään ”tietyn toiminnan ja siinä käytettävien menetelmien tehokkaimmaksi ja edistyneimmäksi asteeksi, jolla voidaan osoittaa olevan sellaiset tekniset ja käytännölliset ominaisuudet, jotka soveltuvat periaatteessa käytännön pohjaksi raja-arvoille, joiden tarkoitus on estää, ja milloin se ei ole mahdollista, vähentää yleisesti päästöjä ja vaikutuksia koko ympäristöön.” 
Määritelmä.
käyttö kyseisellä teollisuudenalalla on mahdollista taloudellisesti ja teknisesti kannattavalla tavalla kustannukset ja hyödyt huomioon ottaen ja riippumatta siitä, käytetäänkö tai tuotetaanko näitä tekniikoita kyseisen jäsenvaltion alueella, kunhan ne ovat kohtuullisella tavalla toiminnanharjoittajan käytettävissä
Milo (nimi)

Milo on miehen etunimi, alkujaan keskieurooppalainen lyhentymä slaavilaisesta hallitsijanimestä Miroslav, joka esiintyy myös muodossa "Miloslav". Toisaalta Milo saattaa myös olla muunnos nimestä Camillo tai Emil. Milo voi olla myös lempinimi slaavinimestä Milorad (, "rakas", "sydämellinen"; "rad", "työ" "ilo", "hoiva"), jonka puolalainen muoto on Miłorad. Milon slaavilainen femiinimuoto on Mila.
Suomessa nimi Milo on tullut käyttöön vasta 1900-luvun loppupuolella, ja alkanut yleistyä vasta 2000-luvulla. Vuoden 2019 loppuun mennessä se on annettu 1 656 henkilölle. Vuodesta 2015 lähtien Milon nimipäivä on suomenkielisen ja vuodesta 2020 lähtien myös ruotsinkielisen kalenterin mukaan 7. syyskuuta.
Elisabeth Moss

Elisabeth Singleton Moss (s. 24. heinäkuuta 1982 Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä.
Moss tunnetaan muun muassa Peggy Olsonin roolista televisiosarjassa "Mad Men". Moss aloitti näyttelijänuransa 7-vuotiaana. Hänen muihin tunnetuimpiin töihinsä kuuluvat muun muassa roolit televisiosarjassa "West Wing" (1999–2006) sekä elokuvissa "Vuosi nuoruudestani" (1999) ja "The Attic" (2008). Hän näytteli pääroolissa televisiominisarjassa "Top of the Lake" (2013), josta hänet palkittiin parhaan minisarjan tai televisioelokuvan naispääosan Golden Globella.
Vuodesta 2016 Moss on näytellyt draamasarjassa "The Handmaid’s Tale – Orjattaresi", josta hänet palkittiin parhaan draamasarjan naispääosan Primetime Emmyllä ja Golden Globella.
Yksityiselämä.
Mossin isä on brittiläinen ja äiti amerikkalainen, jolla on ruotsalaisia sukujuuria. Hän on uskonnoltaan skientologi. 
Moss tapasi vuonna 2009 Fred Armisenin, jonka kanssa meni avioitui vuotta myöhemmin. Avioliitto päättyi kahdeksan kuukauden kuluttua eroon.
Jan Yrlund

Jan ”Örkki” Yrlund (s. 1970) on suomalainen muusikko ja graafikko.
Tammikuussa 1988 Yrlund liittyi metalliyhtye Prestigeen entisen yhtyeensä Claymoren lopetettua toimintansa. Musiikki oli Yrlundin päätoiminen työ 2000-luvun taitteeseen saakka, jolloin levynkansitaiteilu alkoi vallata alaa.
Jan Yrlund on soittanut 15 albumilla ja useilla lyhyemmillä julkaisuilla. Hän omistaa oman graafisen studionsa, Darkgrove Designin. Hän on kuvittanut yli 40 levyä, ja kuvataiteellisiksi vaikuttajikseen hän on nimennyt Caravaggion ja Rembrandtin.
Algot Lange

Algot Lange (17. huhtikuuta 1850 Kalmar, Ruotsi – 13. maaliskuuta 1904 Pariisi, Ranska) oli ruotsalainen oopperalaulaja (bassobaritoni) ja laulupedagogi. Hän toimi oopperalaulajana Helsingin Ruotsalaisessa teatterissa, Ruotsin kuninkaallisessa oopperassa ja Tanskan kuninkaallisessa teatterissa, jossa hän toimi myös laulunopettajana.
Lange oli naimisissa suomalaissyntyisen pianistin Ina Langen kanssa.
Tommy Wargh

Tommy Andreas Wargh (s. 19. joulukuuta 1986 Örnsköldsvik, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkopuolustaja, joka pelasi kaudella 2015–2016 kotimaansa toiseksi korkeimmalla sarjatasolla HockeyAllsvenskan-joukkue IF Björklövenissä. Hän on pelityyliltään kahden suunnan puolustaja. Wargh osaa tarvittaessa pelata myös hyökkääjänä.
Ura.
Seuraura.
Wargh on MODO Hockeyn kasvatti. Hän voitti joukkueessa U16-junioreiden mestaruuden vuonna 2002 ja J20 SuperElitin mestaruuden vuonna 2004. Wargh teki MODOssa Elitserien-debyyttinsä kaudella 2005–2006, jolloin hän teki 40 runkosarja- ja viidessä playoff-ottelussa tehot 3+9=12, jotka ovat myös Warghin yhden kauden piste-ennätys Elitserienissä. Kausi 2006–2007 hänellä jäi loukkaantumisten takia hieman rikkonaisemmaksi ja Wargh pelasi runkosarjan aikana vain 14 Elitserien-ottelua sekä yhdeksän ottelua MODOn J20-junioreissa. Hän voitti kauden päätteeksi Ruotsin-mestaruuden.
Neljän MODOssa pelatun vuoden jälkeen Wargh siirtyi kaudeksi 2009–2010 Venäjän toiseksi korkeimmalle sarjatasolle Vysšaja Liga-joukkue Molot-Prikamje Permin riveihin. Hän oli joukkueen tehokkain puolustaja tehoilla 8+14=22, joilla Wargh jakoi sarjan puolustajien pistepörssin kahdeksannen sijan Himik Voskresenskin Aleksandr Grišinin kanssa. Hän oli myös kevään 2010 pudotuspelien tehokkain puolustaja tehoilla 6+4=10. Kaudeksi 2010–2011 Wargh siirtyi kaksivuotisella sopimuksella KHL:n tulokasjoukkue Jugra Hanty-Mansijskiin. Tulokaskausi KHL:ssä toi 32 runkosarjaottelussa tehot 1+8=9.
Kesken toisen Jugra-kauden 2011–2012, marraskuussa 2011 Wargh kaupattiin KHL:n jumbojoukkue Avtomobilist Jekaterinburgiin. Kaudeksi 2012–2013 hän siirtyi sarjatasoa alemmas VHL-joukkue Rubin Tjumeniin.
Syyskuussa 2013 Wargh siirtyi 11 ottelun mittaiselle koejalle SM-liigajoukkue Helsingin IFK:hon. Hän pelasi seitsemän ottelua jääden niissä ilman tehopisteitä ja lähti joukkueesta lokakuussa. Kuukautta myöhemmin Wargh teki loppukauden 2013–2014 kattavan jatkosopimuksen kotimaansa toiseksi korkeimmalla sarjatasolla HockeyAllsvenskanissa pelaavan IF Björklövenin kanssa. Hän oli kevään 2014 Kvalserienissä pelipaikastaan huolimatta joukkueen paras pistemies, maalintekijä ja syöttäjä tehoilla 5+7=12.
Warghin ilmoitettiin jättäneen Björklövenin kauden 2015–2016 jälkeen maaliskuussa 2016.
Maajoukkueura.
Wargh pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2006. Yhteensä hän on pelannut 16 nuorten maaottelua.
Valko-Venäjän kansallisooppera ja -baletti

Valko-Venäjän kansallisooppera ja -baletti eli täydelliseltä nimeltään "Valko-Venäjän tasavallan kansallinen akateeminen suuri ooppera ja baletti" (, ) on vuonna 1933 toimintansa aloittanut, Valko-Venäjän pääkaupunki Minskistä kotoisin oleva kansallisooppera ja -baletti. Kansallisoopperan ja -baletin pohjana oli tuolloin toiminut Valkovenäläinen ooppera- ja balettistudio.
Valko-Venäjän kansallisoopperalle ja -baletille avattiin oma teatterirakennus 10. maaliskuuta 1939. Sen suunnitteli myös Hallituksen talon (1932) ja Kansallisen tiedeakatemian (1939) arkkitehtina toiminut, vuonna 1935 Leningradiin taideakatemian professoriksi kutsuttu Iosif Lanhbard (1882–1951). Oopperatalo rakennettiin vuosina 1934–1938. Rakennussuunnitelmia tosin muokattiin rakennustöiden aikana niin, että rakennus pieneni ja halpeni rakennusprojektin alkuvaiheen suunnitelmasta.
Chinaberry Girl

Chinaberry Girl on virolaisen poplaulaja Iiris Vesikin EP. Sen julkaisi Universal Music Group 26. elokuuta 2013. Siltä löytyy neljä kappaletta, joista ensimmäinen, "Tigerhead" julkaistiin singlenä toukokuussa 2013. "Chinaberry Girl" ei päässyt kotimaassaan listoille, mutta Suomessa se sai pian julkaisunsa jälkeen suurta suosiota, sillä se pääsi muutamassa tunnissa Suomen Airplaylistan 6. sijalle.
Kappaleet.
Digital Download
Rubicon (täsmennyssivu)

Rubikon on joki Italiassa. "Rubiconin ylittäminen" on tunnettu vertauskuva ratkaisevan päätöksen tekemisestä. Ylittäessään Rubiconin 49 eaa. Julius Caesar aloitti kansalaissodan.
Rubicon voi myös tarkoittaa:
Louise Boije af Gennäs

Louise Gunvor Catharina Lagercrantz Boije af Gennäs, s. "Boije af Gennäs" (1. marraskuuta 1961) on ruotsalainen kirjailija, toimittaja ja televisiossa käsikirjoittaja.
Hän on viettänyt lapsuutensa Brommassa ja kävi koulun Lundsbergs skola -nimisessä sisäoppilaitoksessa. Hän suoritti ylioppilastutkinnon huippuarvosanoin. Sen jälkeen hän jatkoi opinto ulkomailla ja opiskeli kirjallisuutta ja journalistiikkaa Yhdysvalloissa. 
Hän on kirjoittanut kirjojen lisäksi käsikirjoituksia televisiosarjoihin, muun muassa "Varustamoon". Hänen kirjansa "Stjärnor utan svindel" on noussut Ruotsin homopiireissä kulttiasemaan, sillä sen väitetään kuvaavan hänen suhdettaan kirjailija Mian Lodaleniin
Boije af Gennäs on vuodesta 1999 ollut naimisissa Carl-Erik Lagercrantzin kanssa, ja heillä on kaksi yhteistä lasta. Hän on aiemmin ollut naimisissa Ny demokrati -puolueen silloisen puoluesihteerin Peter Voorsin kanssa.
Kirjailijana hän käyttää aina alkuperäistä nimeään.
Disturbance

Disturbance on italialaisen death metal -yhtyeen Hour of Penancen esikoisalbumi. Se julkaistiin vuonna 2003 levymerkillä Xtreem Music.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet sanoittanut Enrico Schettino
Paradogma

Paradogma on Hour of Penancen neljäs studioalbumi, joka julkaistiin 30. maaliskuuta 2010.
Kolumbiankerttuli

Kolumbiankerttuli ("Myiothlypis conspicillata") on kerttulien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Kolumbiankerttulia tavataan pienellä alueella Sierra Nevada de Santa Martan vuoristossa Kolumbian pohjoisosissa. Laji on edelleen suhteellisen yleinen, mutta se on vähenemässä nopeasti elinympäristöjen tuhoutumisen takia. Se on luokiteltu silmälläpidettäväksi.
Elinympäristö.
Kolumbiankerttuli elää kosteissa vuoristometsissä, metsänreunoilla ja kahviplantaaseilla 450–2 200 metrin korkeudella mernepinnasta.
Sedition (Hour of Penancen albumi)

Sedition on Hour of Penancen viides studioalbumi, joka julkaistiin 26. maaliskuuta 2012.
Hippiäiskerttuli

Hippiäiskerttuli ("Basileuterus culicivorus") on kerttulien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Hippiäiskerttulia tavataan laajalla alueella Keski-Amerikassa ja Etelä-Amerikan pohjois-, keski- ja itäosissa. Sen kannaksi arvioidaan 5–50 miljoonaa yksilöä ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Kastanjaposkikerttuli

Kastanjaposkikerttuli ("Basileuterus rufifrons") on kerttulien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Kastanjaposkikerttulia tavataan Keski-Amerikassa ja Etelä-Amerikan luoteisosissa. Sen populaatio on hyvin suuri ja kannankehitys vakaa. Laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Ruskonaamiokerttuli

Ruskonaamiokerttuli ("Basileuterus belli") on kerttulien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Ruskonaamiokerttulia tavataan El Salvadorissa, Guatemalassa, Hondurasissa ja Meksikossa. Sen kannaksi arvioidaan 50 000–499 999 yksilöä, ja laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Mustaposkikerttuli

Ruskonaamiokerttuli ("Basileuterus melanogenys") on kerttulien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Mustaposkikerttulia tavataan Costa Ricassa ja Panamassa. Sitä on kuvattu yleiseksi, mutta sen kannankehitys on laskeva. Lajin ei kuitenkaan uskota olevan vaarassa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Pirrenkerttuli

Pirrenkerttuli ("Basileuterus ignotus") on kerttulien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Pirrenkerttulia tavataan Panamassa ja Luoteis-Kolumbiassa, ja siitä tunnetaan vain kaksi esiintymää. Sen kannaksi arvioidaan 1 000–2 499 yksilöä. Laji on luokiteltu vaarantuneeksi pienen levinneisyysalueensa takia.
Juovapääkerttuli

Juovapääkerttuli ("Basileuterus tristriatus") on kerttulien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Juovapääkerttulia tavataan Boliviassa, Kolumbiassa, Ecuadorissa, Perussa ja Venezuelassa. Lajia on kuvattu yleiseksi, mutta sen kannankehitys on laskeva. Sen ei kuitenkaan uskota olevan vaarassa, ja laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Harmaakurkkukerttuli

Harmaakurkkukerttuli ("Basileuterus trifasciatus") on kerttulien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Harmaakurkkukerttulia tavataan Ecuadorissa ja Perussa. Lajia on kuvattu yleiseksi, mutta sen kannankehitys on laskeva. Lajin ei kuitenkaan uskota olevan vaarassa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Harmaakruunukerttuli

Harmaakruunukerttuli ("Myiothlypis leucoblephara") on kerttulien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Harmaakruunukerttulia tavataan Argentiinassa, Brasiliassa, Paraguayssa ja Uruguayssa. Lajia on kuvattu yleiseksi, mutta sen kannankehitys on laskeva. Se ei kuitenkaan uskota olevan vaarassa, ja laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Hikonen linna

Hikonen linna () on linna Hikonessa, Shigan prefektuurissa, Japanissa. Se on yksi neljästä Japanin kansalliseksi aarteeksi nimetystä linnasta. Muut kolme ovat Inuyaman linna, Himejin linna ja Matsumoton linna. 
Ii-klaani aloitti Hikonen linnan rakennustyöt Edo-kauden alussa ja työt kestivät yli kaksikymmentä vuotta. Hikonen linnan liitukivisessä keskustornissa on kolme kerrosta ja se on pienempien sivurakennusten ympäröimä.
Kilkuttajakerttuli

Kilkuttajakerttuli ("Myiothlypis leucophrys") on kerttulien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Kilkuttajakerttulia tavataan Brasiliassa. Sitä on kuvattu harvinaiseksi, ja sen kannankehitys on laskeva. Lajin ei kuitenkaan uskota olevan vaarassa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Köynnösvehkat

Köynnösvehkat ("Philodendron") on vehkakasvien heimoon kuuluva suku, johon kuuluu 500 lajia. Ne ovat kotoisin Latinalaisen Amerikan sademetsistä. Osa lajeista on köynnösmäisiä, osa pensasmaisia. Ne sopeutuvat erilaisiin valo-olosuhteisiin ja lämpötilan vaihteluihin. Lisääminen onnistuu paitsi siemenistä, myös varsi- ja latvapistokkaista.
Ulkonäkö ja koko.
Koristeelliset lehdet vaihtelevat muodoltaan ja väriltään.
Käyttö.
Köynnösvehkoja käytetään huonekasveina. Ne ovat viherkasveja.
Brigit

Brigit tai Brigid (engl. "Bridget") on kelttiläiseen ja irlantilaiseen mytologiaan kuuluva runouden, käsityötaidon, profetoimisen ja ennustamisen jumalatar. Nimi tarkoittaa kohotettua, ylennettyä tai voimaa ja auktoriteettia (iirin "brig"). Hän muistuttaa roomalaisten Minervaa ja kreikkalaisten Athenea. Brigitin isä on Tuatha Dé Danannin Dagda eli "Ollathair" (”kaiken isä”) ja puoliso on Bres.
Brigit on myös parantamisen, sepäntyön, hedelmällisyyden sekä karjan ja kevään suojelija. Häneen liittyvä symboliikka viittaa tuleen, valoon ja lämpöön sekä toisaalta nuoliin, kelloihin, oviin ja kynnyksiin. Brigit yhdistettiin rituaalisiin puhdistautumisen tuliin, ja 1. helmikuuta vietettävä Imbolc-juhla oli omistettu hänelle. Brigit oli lisäksi Leinsterin paikallisjumala, mutta häntä palvottiin kuitenkin kaikkialla Irlannissa.
Irlannissa Brigit oli kolmihahmoinen jumalatar, ja hänen samannimiset sisarensa olivat parantamisen ja sepäntyön jumalia. Brigitiä palvoivat erityisesti filid, kelttien ennustajapapit. 
Brigit omaksuttiin myös kristinuskoon Pyhä Brigitinä, jonka juhlapäivä on 1. helmikuuta. Tärkeä Pyhän Brigitin palvontapaikka oli Irlannin Kildare, jossa lienee aiemmin ollut pakanallinen pyhäkkö. Kildaressa paloi Brigitin ikuinen pyhä tuli, ja nunnat palvelivat paikalla. Brigit on edelleen keskeisellä sijalla skotlantilaisessa kansanperinteessä, jossa häntä pidetään Neitsyt Marian kätilönä.
Pohjois-Englannin briganttien heimon suojelusjumalatar Brigantia on käytännössä sama jumalatar kuin Brigit. Brigantia yhdistetään veteen, ja häntä kutsutaankin joskus ”nymfijumalattareksi”. Useat Englannin ja Irlannin joet on nimetty Brigantian mukaan.
Frederic Thesiger Chelmsford

Frederic John Napier Thesiger, Chelmsfordin 1. varakreivi (12. elokuuta 1868 Lontoo – 1. huhtikuuta 1933 Lontoo) oli brittiläinen siirtomaahallinnon virkamies, joka toimi vuosina 1916–1921 Intian varakuninkaana.
Frederic Thesigerin isä oli zulusodassa ylipäällikkönä toiminut kenraali Frederic Thesiger, Chelmsfordin 2. paroni. Hänen äidinisänsä oli brittiläisen Intian armeijassa palvellut kenraalimajuri Heath. Thesiger kävi Oxfordin Magdalen Collegea ja aloitti uransa 1893 asianajajana. Hän osallistui pääkaupungin kunnallispolitiikkaan toimimalla Lontoon kreivikunnan valtuustossa. Hän peri 1905 isältään Chelmsfordin paronin arvon ja toimi Australiassa vuosina 1905–1909 Queenslandin sekä 1909–1913 Uuden Etelä-Walesin kuvernöörinä. Chelmsford lyötiin 1912 ritariksi. Seuraavana vuonna hän jätti kuvernöörinvirkansa ja siirtyi ensimmäisen maailmansodan aikana Dorshetshiren rykmentin kapteeniksi Intiaan, jossa yleni nopeasti. Hänet nimitettiin 1916 lordi Hardingen seuraajana Intian varakuninkaaksi.
Chelmsfordin kausi Intiassa oli intialaisen nationalismin kuohunnan aikaa. Vuonna 1919 maan hallinnossa toteutettiin niin sanotut Montagun-Chelmsfordin-reformit, jotka perustuivat hänen ja Intian asioiden valtiosihteeri Edwin Samuel Montagun laatimaan raporttiin. Sekä valtakunnallisia että alueellisia parlamentteja suurennettiin ja niiden jäsenten enemmistö muutettiin vaaleilla valittaviksi. Osavaltioiden hallinnossa otettiin käyttöön vallanjako, jossa osa paikallisista ministereistä oli vastuullisia parlamenteille ja osa kuvernööreille. Seitsenjäsenisessä toimeenpanevassa neuvostossa intialaisten edustajien määrä nostettiin yhdestä kolmeen. Uudistukset synnyttivät levottomuuksia Punjabissa ja Gujaratissa. Tämän seurauksena säädettiin Chelmsfordin tukema Rowlatt Actina tunnettu laki, jolla viranomaisille myönnettiin laajat valtuudet kansalaisoikeuksien ohittamiseen poikkeustilanteissa. Laki kuitenkin nostatti vastarintaa ja levottomuudet laajenivat, jolloin Punjab oli julistettava sotatilaan. Lisäksi Mahatma Gandhin johtamien passiivisen vastarinnan kampanjoiden seurauksena Kongressipuolue boikotoi uudistettujen neuvostojen ensimmäisiä vaaleja vuonna 1920.
Chelmsford jätti tehtävänsä Intiassa 1. huhtikuuta 1921, jolloin hänet korotettiin varakreiviksi. Hän toimi meriministeriä Ramsay MacDonaldin johtamassa Työväenpuolueen hallituksessa tammikuusta marraskuuhun 1924.
Kaupungin portit (Minsk)

Kaupungin portit eli Minskin portit (, ) tarkoittaa kahta Valko-Venäjän pääkaupungin Minskin rautatieasemaa vastapäätä rautatieaseman aukiolla sijaitsevaa rakennusta. 11-kerroksiset rakennukset valmistuivat vuonna 1953. Rakennusten kutsumanimi Minskin portit johtuu siitä, että talojen välistä kulkeva ulitsa Kirova johtaa rautatieasemalta ja keskuslinja-autoasemalta kohti kaupungin ydinkeskustaa.
Stalinistista klassismia edustavat, linnoitustornia muistuttavat koristeelliset kerrostalot olivat osa vuonna 1947 käynnistettyä, toisessa maailmansodassa tuhoutuneen rautatieaseman aukion jälleenrakennushanketta. Vuosille 1948–1956 ajoittuneen jälleenrakennuksen arkkitehti oli leningradilainen Boris Rubanenko (1910–1985) yhdessä А. Т. Golubovskin ja A. R. Korabelnikovin kanssa. Rakennukset kytkeytyvät viereisiin viisikerroksisiin asuintaloihin.
Toisessa tornissa on Valko-Venäjän suurimpiin kuuluva, halkaisijaltaan yli 3,5-metrinen seinäkello. Kello on tuotu sotasaaliina Saksasta ja on yli satavuotias. Toisessa tornissa on samankokoinen Valko-Venäjän SNT:n vaakuna. Molemmissa torneissa on 30 metrin korkeudella neljä 3,6-metristä veistosta, jotka kuvaavat maatyöläisnaista, partisaaninaista, insinööriä, työläistä ja sotilasta. Alun perin veistokset oli tehty betonista, mutta ne poistettiin 1970-luvulla, koska murentuvien patsaiden katsottiin aiheuttavan vaaraa ohikulkijoille. Patsaat sijoitettiin pienempien paikkakuntien puistojen koristeeksi. Myöhemmin tilalle asennettiin silumiinista valmistetut korvaavat patsaat.
Holmqvist

Holmqvist tai Holmquist on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Samuli Viitanen

Samuli Viitanen (s. 8. tammikuuta 1993) on suomalainen judoka. Hän aloitti lajin parissa 7-vuotiaana. Nykyään hän on mustavöinen, 90-kiloissa otteleva judoka. 
Viitanen sijoittui Pohjoismaiden-mestaruuskilpailuissa kolmanneksi 90 kg:n painoluokassa 2014. Hän voitti aikuisten Suomen-mestaruuden samassa painoluokassa 2013 ja 2014 sekä sai SM-pronssia 2012. Hän on voittanut Suomen-mestaruuden alle 17-vuotiaiden 81 kg:n sarjassa 2009, alle 20-vuotiaiden 81-kiloisissa 2011 ja 90-kiloisissa 2012 sekä alle 21-vuotiaiden 90 kg:n painoluokassa 2013. Nuorten Euroopan cupin kilpailuissa hän on ollut kerran toinen ja kahdesti kolmas.
Edwin Samuel Montagu

Edwin Samuel Montagu (6. helmikuuta 1879 Lontoo – 15. marraskuuta 1924 Lontoo) oli brittiläinen poliitikko, joka toimi Intian asioiden ministerinä 1917–1922 ja oli laatimassa vuonna 1919 toteutettua Intian hallinnon uudistusta.
Montagu syntyi Lontoon Cityssä vaikuttaneeseen juutalaiseen pankkiirisukuun. Hänen isänsä oli Swaythlingin paronin arvon saanut pankkiiri Samuel Montagu. E. S. Montagu kuului vuodesta 1906 parlamentin alahuoneeseen liberaalien edustajana ja hänestä tuli pääministeri Herbert Henry Asquithin sihteeri. Vuosina 1910–1914 hän oli Intian asioiden ministeriön ("India Office") parlamentaarisena alivaltiosihteerinä. Ensimmäisen maailmansodan aikana hän toimi useissa hallituksen alaisissa viroissa, kuten valtiovarainministeriön finanssisihteerinä ja vuodesta 1915 Lancasterin herttuakunnan kanslerina. Vuonna 1917 Montagu nimitettiin David Lloyd Georgen hallitukseen Intian asioiden valtiosihteeriksi ja hän ryhtyi valmistelemaan Intian hallinnon uudistamista. Johtaessaan talvella 1917–1918 Intiassa vieraillutta valtuuskuntaa hän laati yhdessä varakuninkaana toimineen lordi Chelmsfordin kanssa niin sanotun Montagu-Chelmsford-raportin, jonka pohjalta valmisteltiin vuonna 1919 annettu Government of India Act. Tällä lailla osa Intian hallinnosta siirtyi ensimmäisen kerran intialaisille ministereille, jotka olivat vastuussa vaaleille valituille parlamenteille. Montagu erosi Britannian hallituksesta maaliskuussa 1922 ajauduttuaan pääministerin sekä ulkoministeri George Curzonin kanssa erimielisyyksiin Turkkia koskevasta politiikasta.
Gilbert John Elliot-Murray-Kynynmound Minto

Gilbert John Elliot-Murray-Kynynmound, Minton 4. jaarli, Melgund of Melgundin varakreivi, Minto of Minton kreivi (9. heinäkuuta 1845 Lontoo – 1. maaliskuuta 1914 Minto, Roxburgh, Skotlanti) oli brittiläinen siirtomaahallinnon virkamies, joka toimi Kanadan kenraalikuvernöörinä vuosina 1898–1905 ja Intian varakuninkaana 1905–1910.
Hänen isoisänsä oli vuosina 1807–1813 Intian varakuninkaana toiminut Minton 1. jaarli. Minto kävi Etonin sisäoppilaitosta ja Cambridgen Trinity Collegea. Hän palveli skottilaiskaartissa ("Scots Guards") 1867–1869, mutta jätti sotilasuran omistautuen joksikin aikaa ratsastukselle. Vuosina 1874–1877 hän toimi sanomalehden kirjeenvahihtajana Espanjassa ja Turkissa ja osallistui vapaaehtoisena sotaan Venäjää vastaan Turkin armeijassa. Hän osallistui brittiarmeijan mukana myös toiseen afgaanisotaan 1879 ja vuoden 1882 Egyptin sotaretkeen. Vuosina 1883–1885 Minto palveli Kanadan kenraalikuvernööri Henry Lansdownen sotilassihteerinä jo oli 1885 esikuntapäällikkönä maan luoteisosassa käydyssä sodassa intiaaneja vastaan. Hän palasi 1886 Englantiin ja peri 1891 isänsä jaarlin arvon.
Toimiessaan Kanadan kenraalikuvernöörinä vuosina 1898–1905 Minto pyrki sovittelemaan Kanadan pääministeri Wilfrid Laurierin ja Britannian siirtomaaministeri Joseph Chamberlainin välisiä kiistoja.
Minto nimitettiin vuonna 1905 Intian varakuninkaaksi George Curzonin seuraajana. Yhdessä Intian asioiden ministeri John Morleyn kanssa hän valmisteli vuonna 1909 säädetyn Intian hallintoa uudistaneen Indian Councils Actin, joka tunnetaan myös nimellä Morleyn-Minton-reformit. Heidän tavoitteenaan oli hillitä kasvamassa ollutta intialaista nationalismia ja vahvistaa Intian kongressipuolueen maltillista siipeä. Intialaisten asemaa maan hallinnossa vahvistettiin myös nimittämällä ministerin neuvostoon kaksi intialaista edustajaa ja varakuninkaan neuvostoon yksi. Uuteen kansanedustusjärjestelmään sisältyi erillisten vaalipiirien luominen hinduille ja muslimeille, mitä intialaisnationalistit kritisoivat brittien valtaa tukevana ”hajota ja hallitse” -politiikkana. Minto tuki myös Muslimiiliton perustamista luodakseen vastapainon Kongressipuolueelle. Kriitikoiden mukaan Minton politiikka loi pohjan Intian myöhemmälle kahtiajakautumiselle. Kapinallisia Minto kohteli ankarasti ja palautti hallitukselle oikeuden karkottaa ihmisiä maasta ilman oikeudenkäyntiä päästäkseen eroon eräistä kumousjohtajista. Afganistanin emiirin vieraillessa 1907 Intiassa Minto onnistui vahvistamaan maiden välisiä ystävällisiä suhteita.
Muslimiliitto

Muslimiliitto, alkuperäiseltä nimeltään Yleisintialainen muslimiliitto () oli Brittiläisessä Intiassa toiminut merkittävä puolue, joka Intian itsenäistyessä ajoi erillisen muslimivaltion perustamista. Tavoite toteutui vuonna 1947, kun Pakistanin valtio perustettiin. Puolueen tunnetuin johtaja oli Muhammad Ali Jinnah. Muslimiliiton pääkilpailija oli Intian kongressipuolue.
Puolue perustettiin vuonna 1906 turvaamaan Intian muslimien oikeuksia. Brittihallinto tuki sen perustamista, ja aluksi puolue ei kyseenalaistanut brittien valtaa Intiassa, mutta 1913 se päätti kuitenkin ottaa tavoitteekseen itsehallinnon saamisen Intialle. Myöhemmin puolueen tavoitteena säilyi pitkään itsenäinen ja yhtenäinen Intia, joka edellyttäisi hindujen ja muslimien yhteistä rintamaa. Vuonna 1940 Muslimiliitto kuitenkin ilmoitti kannattavansa erillisen muslimivaltion perustamista, sillä sen piirissä alettiin pelätä hindujen saavan itsenäisessä Intiassa ylivallan. Muslimiliitto johti sitten kamppailua Intian jakamisen puolesta ja toimi joukkovoimansa ansiosta merkittävänä painostusryhmänä. Sen tavoite toteutui vuonna 1947, jolloin siirtomaavallan päättyessä perustettiin erilliset Intian ja Pakistanin valtiot.
Muslimiliitosta tuli hallitseva puolue Pakistanissa, jossa se nimettiin uudelleen Yleispakistanilaiseksi muslimiliitoksi ("All Pakistan Muslim League"). Sen kannatus alkoi kuitenkin pian heiketä, ja se menetti vaalitappioiden seurauksena valtansa ensin Itä-Pakistanissa vuonna 1954 ja pian myös maan muussa osassa. Puolue hajosi 1960-luvun aikana useiksi ryhmiksi ja lakkasi olemasta 1970-luvulla.