tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Ahvenistonjärvi (Hämeenlinna)

Ahvenistonjärvi eli myös Ahvenisto on Kanta-Hämeessä Hämeenlinnan Ahvenistolla sijaitseva järvi.
Maantietoa.
Ahvenistonjärvi on 800 metriä pitkä, 230 metriä leveä ja sen pinta-ala on 10,0 hehtaaria. Järvi mahtuu pientä pohjoisosaa lukuun ottamatta luonnonsuojelualueelle, joka on perustettu järvialueen ympärille ja koillispuolella sijaitsevan Ahvenistonharjun kohdalle. Ympäristön korkeusvaihtelut ovat suuria, koska harjujakson suppien ja harjanteiden väliin kertuu korkeuseroa lähes 40 metriä. Sen rantaviivan pituus on 1,9 kilometriä. Rannat ovat kuivaa kangasmetsää, jossa risteilee ulkoilijoille tarkoitettuja polkuja. Järveltä on helppo jatkaa harjualueen puiston polkuverkostoa, joka jatkuu Parolankankaalle ja Lehijärvelle asti. Järven eteläpäässä sijaitsee yleinen uimaranta, vuonna 2014 peruskorjattu Ahveniston maauimala, kota, leikkipuisto ja erinaisiä Hämeenlinnan kaupungin huoltorakennuksia. Järven eteläpään pysäköintialueelle tulee Poltinahon suunnalta autotie.
Järven pohjoispuolella sijaitsee Ahveniston moottorirata, koillisessa ampumarata, eteläpuolella hautausmaa ja lounaassa Kanta-Hämeen keskussairaala.
Historiaa.
Vuosina 1855–1856 valmistuneessa Kalmbergin kartastossa on järven nimeksi kirjoitettu ”Ahvenusjärvi”. Karttaan ei ole harjualueelle merkitty ihmistoiminnasta kertovia karttamerkkejä. Vuonna 1922 julkaistussa Tammelan seudun taloudellisessa kartassa näkyy Ahvenistonjärvi autiona metsäjärvenä, jonka eteläpuolella toimii jo hautausmaa. Järven länsirantaan tulee lounasta polku. Vuoden 1961 peruskartassa järvellä on järven eteläpäässä kolme rakennusta, joista eteläisimmän viereen oli kirjoitettu ”Urheilukeskus”. Järveä kutsutaan kartassa nimellä ”Ahvenisto". Suojelualueen rajat on merkitty vasta vuoden 1976 karttaan.
Vesistösuhteita.
Ahvenistonjärvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Vanajaveden–Pyhäjärven alueen (35.2) Vanajanselän alueella (35.23), johon Leteenojan valuma-alue (35.237) kuuluu. Järvellä ei ole laskuojaa tai tulo-ojia, vaan sen vesitalous riippuu harjualueen pohjavedestä ja sadannasta. Järven vedenpinnan korkeus on 88,7 metriä mpy.
Kokkijärvi

Kokkijärvi on Pirkanmaan ja Kanta-Hämeen maakuntien rajalla sijaitseva järvi. Eteläosa järvestä kuuluu Urjalaan Annulaan ja pohjoispuolisko Hämeenlinnaan entisen Kalvolan kunnan alueella Harviaan.
Maantietoa.
Vesistöaluejaossa järvi kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Vanajaveden–Pyhäjärven alueen Tarpianjoen valuma-alueeseen ja tämän sisällä Tampinkosken alueesen. Järven pinta-ala on 91 hehtaaria ja sen vedenpinnan korkeus on 124,1 metriä meren pinnan yläpuolella. Se sijaitsee mäkisessä maastossa olevassa laajasa painaumassa, missä siihen ohjautuu lukuisia pieniä ojia valuma-aleen eri suunnilta. Järven laskuoja lähtee sen länsipäästä ja se putoaa yli 25 metriä matkallaan Tampinkoskelle, missä se yhtyy Tarpianjokeen. Järvi on 1,7 kilometriä pitkä, 1,1 kilometriä leveä ja sen rantaviivan pituus on 4,6 kilometriä. Järven lähiympäristössä on sijainnut seitsemän maatilaa, joiden pelloista vielä osaa viljellään nykyäänkin. Rannoille on rakennettu yli 50 vapaa-ajan asuntoa. Niille johtaa tiet yhdystieltä 2847, joka on Urjalan ja Toijalan välinen maantie. Järven länsipäässä laskuojan luusuassa kohtaavat kolmen kunnan rajat, josta järven yli kulkee Hämeenlinnan raja niin, että Urajalan puolelle jää hieman yli puolet järvestä.
Historiaa.
Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa järven länsipuoli ja osittain laskuojan varsi oli raivattu pelloiksi. Peltojen itäpuolella sijaitsi suosta raivattuja niittyjä. Pohjoisrannat eivät kartassa näytä suuremmin raivatuilta, mutta siellä sijaitsi kolme taloa. Etelä- ja länsirantojen rinteessä sijaitsivat kahden talon ”Järvis by” ja ylempänä rinteessä neljän talon ”Anmila by”. Järven länsipään ohitti Toijalan kylältä lähtevä postitie.
Vuoden 1959 peruskartassa järven laskuoja virtasi esteettä alas Tarpianjokeen, mutta vuoden 1980 kartassa näkyy uomassa kolme läpivirtauslammikkoa ja vuoden 1990 kartassa niitä on neljä. Nykyisin uomassa niitä on jo viisi.
Lintumaanjärvi–Kallijärvi

Lintumaanjärvi–Kallijärvi on Kanta-Hämeessä Hämeenlinnan Kalvolan Lintumaalla ja osin Urjalan Perholla sijaitseva järvi.
Maantietoa.
Järvi kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Vanajaveden–Pyhäjärven alueella Tarpianjoen valuma-alueeseen. Valuma-alue jaetaan vielä Tampinkosken alueeseen, johon järvi kuuluu. Järven pinta-ala on 197 hehtaaria ja sen vedenpinnan korkeus on 108,8 metriä meren pinnan yläpuolella. Järvi muodostuu kahdesta järvialtaasta, joiden vedenpinnat ovat samalla korkeudella. Järven eteläallasta kutsutaan Kallijärveksi ja pohjoisallasta Lintumaanjärveksi. Altaita yhdistää kapea ja jokimainen salmi, jonka yhdystie 13689 ylittää. Järvi on 4,5 kilometriä pitkä, 1,3 kilometriä leveä ja sen rantaviivan pituus on 13,9 kilometriä.
Eteläinen Kallijärvi on 1,7 kilometriä pitkä ja 1,2 kilometriä leveä. Siihen laskee 10 lyhyttä metsä- ja pelto-ojaa. Eteläiseen Joensuunlahteen laskee Uurtaanjärvestä alkunsa saava Tarpianjoki. Jokeen yhtyy myös idästä Muulinjärvesta alkava laskuoja. Rantojen lähellä on sijainnut seitsemän maatilaa, joiden pelloista osa on edelleen viljelyssä. Rannoille on rakennettu yli 50 vapaa-ajan asuntoa. Joensuunlahti on halkaistu kuntarajalla, josta pieni osa kuuluu Urjalalle.
Pohjoinen Lintumaanjärvi on 1,7 kilometriä pitkä ja 300 metriä leveä. Altaan pohjoispäähän laskee kaksi ojaa, joista toinen tuo Ahlajärven vesiä ja ojitetun Ämmänkorven kuivatusvedet. Laskujoki alkaa järven luoteispäästä Harvianjoen nimisenä, mutta uoman nimi muuttuu alempana takaisin Tarpianjoeksi. Rantojen lähellä on sijainnut kaksi maatilaa, joiden pellot ovat edelleen viljelyssä, ja vapaa-ajan asuntoja on viisi.
Historiaa.
Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa Kallijärvella sijaitsi ”Paakois by”, jossa oli silloin vain yksi talo. ”Linaumaajärvi” sijaitsi ”Aindumaa by”, jossa oli kolme taloa.
Vuoden 1959 peruskartassa salmen lounaispuolella sijaitsi Lintumaanlampi, joka oli aiemmin kuivatettu ja josta nostettiin piimaata. Nostoalueen kuivatusvedet johdettiin Kallijärven länsirantaan. Alue otettiin myöhemmin viljelyyn, ja sen peltoja kuivattiin samaa ojaa myöten.
Ahlajärvi (järvi)

Ahlajärvi on Kanta-Hämeessä Hämeenlinnan Kalvolan Ahlajärvellä sijaitseva järvi.
Maantietoa.
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä Vanajaveden–Pyhäjärven alueen Tarpianjoen valuma-alueella. Valuma-alue on jaettu neljännessä jakovaiheessa vielä Tampinkosken alueeseen, johon järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 109,3 metriä meren pinnan yläpuolella. Siihen laskee Äijänpäänoja, joka on Tyvijärven ja Iso-Salannin yhteinen laskuoja. Muita laskuojia on kymmenen, joista eteläiseen lahteen laskeva tuo ojitettujen soiden kuivatusvesiä Navettavuorelta saakka ja luoteisrantaan laskee Saajanmitan laskuoja. Järven oma laskuoja lähtee länsirannasta ja laskee kilometrin jälkeen Lintumaanjärven luoteispäähän. Järven pinta-ala on 49 hehtaaria. Se on 1,0 kilometriä pitkä, 800 metriä leveä ja sen rantaviivan pituus on 3,2 kilometriä. Puolet rannoista rajautuvat peltomaahan ja loput soistuneeseen metsään, joka on ojitettu. Rantojen vesiraja on usein avosuota. Rannoille on rakennettu viisi vapaa-ajan asuntoa. Niille johtaa tiet järveä kiertävältä yhdystieltä 13689.
Historiaa.
Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa järven pohjoispäässä sijaitsi Ahlajärven kylä ja itäranalla sijaitsi ”Mältsä gård” ja kaakkoisrannassa ”Kartano gård”. Silloiset peltoalueet olivat nykyisiä laajemmat ja myös järven rantaviiva kulkee eri lailla kuin entisaikoina. Rantaviivan muutokset saattavat johtua järvenlaskusta.
Iso-Salanti

Iso-Salanti on Kanta-Hämeessä Hämeenlinnan Kalvolan Ohtisessa sijaitseva järvi.
Maantietoa.
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä Vanajaveden–Pyhäjärven alueen Tarpianjoen valuma-alueella. Valuma-alue on jaettu neljännessä jakovaiheessa vielä Tampinkosken alueeseen, johon järvi kuuluu. Järven pinta-ala on 45 hehtaaria ja sen vedenpinnan korkeus on 118,4 metriä meren pinnan yläpuolella. Järvi sijaitsee suoalueiden vaikutuspiirissä ja siihen onkin johdettu useita suo-ojia. Järveen laskee suoraan noin 30 suo-ojaa ja Pikku-Salannin laskuojan kautta Hanhisuolta saman verran lisää. Iso-Salannin laskuoja mutkittelee paikoin luontaisesti ennen yhtymistään Äijänpäänojaan sen yläjuoksulla. Järvi on 1,2 kilometriä pitkä, 500 metriä leveä ja sen rantaviivan pituus on 3,1 kilometriä. Rannat ovat soistunutta metsää, mutta rantaan työntyy paikoin muutama kangasmetsän niemeke. Alueella ei ole juurikaan peltomaata. Rannoille on rakennettu 16 vapaa-ajan asuntoa. Niille johtaa tiet yhdystieltä 13691.
Muulinjärvi

Muulinjärvi on Kanta-Hämeessä Hämeenlinnan Kalvolan Pirttikoskella sijaitseva järvi.
Maantietoa.
Se sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä Vanajaveden–Pyhäjärven alueen Tarpianjoen valuma-alueella. Valuma-alue jaettiin neljännessä jakovaiheessa vielä Tarpianjoen yläosan valuma-alueeseen, johon lampi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 113,3 metriä meren pinnan yläpuolella. Siihen laskee seitsemän metsä- ja suo-ojaa. Niistä huomattavimmat ovat Rautasuon, Sorronsuon, Aholadonsuon ja Kotkajärven laskuojat. Järven keskellä Muulinsaareksi merkitty alue on nykyään maatunut niemeksi. Järven ruohottuminen on niin pitkällä, että järvi voidaan käsittää kaksialtaiseksi järveksi, jonka altaat jäävät Muulinsaaren eri puolille. Järvi on 1,8 kilometriä pitkä, 650 metriä leveä ja sen pinta-ala on 5,9 hehtaaria. Järven rantaviivan pituus on 1,4 kilometriä. Rantaa reunustavat peltoalueet järven länsipäässä Pirttikoskella ja kaakossa sijaitsee pieni peltoalue eteläisten laskuojien varsilla. Rannat ovat kaikkialla suota ja rantaheinikkoa. Järvellä on vain kolme vapaa-ajan asuntoa. Niille ja ympäristön maatiloille johtaa tiet Tammelaa ja Toijalaa yhdistävältä yhdystieltä 2846. Muulijärven lounaispäässä ja eteläreunassa sijaitsevat pienet luonnonsuojelualueet (Natura 2000-kohde (FI0315006)), mutta suurin alue muodostuu järven itäisen altaan pohjoisosaan.
Historiaa.
Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossajärven nimi kirjoitettiin "Mulihjärvi". Järven ympäristössä sijaitsi tuolloin Pihtikosken talo ja neljä torppaa. Kotkajärven laskujoessa oli kaksi myllyä ja Mulinjärven omassa laskuojassa oli kolmas. Veraamalla silloista ja nykyistä järven rantaviivoja keskenään, vaikuttaa ilmeiseltä, että järvelle on suoritettu järvenlasku.
Vuoden 1960 peruskartassa itäisen järvialtaan keskellä sijaitsi kaksi aittaa ja rannoilla kahdeksan aittaa. Länsialtaassa on piirretty avoveden alue, mutta tämänkin järvialtaan rannoilla on seitseman aittaa. Etelärannalla sijaitsi kansakaoulu ja Kotkajärven laskujoen varrella Sahakoskessa oli saha.
Kotkajärvi (järvi Hämeenlinnassa)

Kotkajärvi on Kanta-Hämeessä Hämeenlinnan Kalvolan Kotkajärvellä sijaitseva järvi.
Maantietoa.
Se sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä Vanajaveden–Pyhäjärven alueen Tarpianjoen valuma-alueella. Valuma-alue jaettiin neljännessä jakovaiheessa vielä Tarpianjoen yläosan valuma-alueeseen, johon järvi kuuluu. Järven pinta-ala on 287 hehtaaria ja sen vedenpinnan korkeus on 120,9 metriä meren pinnan yläpuolella. Järvellä on 13 saarta, joista vain yhdellä on rakennuksia. Suurimpia saaria ovat 200 ja 130 metriä pitkät Selkäsaaret, 170 metriä pitkä ja hyvin kapea Lorttisaari, 90 metriä pitkä ja asuttu Pukkisaari ja 130 metriä pitkä Ulajansaari. Muita nimettyjä saaria ovat Keinusaari, Jauhosaari, Mäntysaari ja Amalinkivi. Siihen laskee noin 20 useimmiten lyhyttä suo- tai metsäojaa, joista huomattavimmat ovat Mertaniemeen laskeva Lata-ahonsuon kuivatusvesien johto-oja, Perälammin laskuoja, Ulajanlammin ja Teerisuon kuivatusvesien yhteinen laskuoja. Järven laskuoja lähtee järven luoteispäästä Isosuon rannasta ja se putoaa 6 metriä ennen Muulinjärveä. Järvi on 2,7 kilometriä pitkä, 2,6 kilometriä leveä ja sen rantaviivan pituus on 17,7 kilometriä. Rannoista on vain pienet osuudet soistunutta metsää. Rannoille on rakennettu yli 130 vapaa-ajan asuntoa. Niille johtaa tiet yhdysteiltä 13671 ja 13669.
Historiaa.
Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa järvellä sijaitsi kolme taloa ja torppa. Kotkajärvellä oli kaksi taloa ja niemessä sijaitsi Niemis-Kotka. Muulinjärvessä oli silloin vielä avovettä ja sen tulo-ojassa sijaitsi kaksi myllyä.
Hietajärvi (Tammela)

Hietajärvi on Kanta-Hämeessä Tammelassa sijaitseva järvi.
Maantietoa.
Hietajärvi kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Vanajaveden–Pyhäjärven alueella Tarpianjoen valuma-alueeseen. Valuma-alue jaetaan vielä Tarpianjoen yläosan valuma-alueeseen, johon järvi kuuluu. Järven pinta-ala on 33 hehtaaria ja sen vedenpinnan korkeus on 140,1 metriä meren pinnan yläpuolella. Järven ympäristössä on paljon soistunutta metsää, mutta järven itärannat kuuluvat Patamonlamminharjuun ja sen länsipäässä on myös harjumainen mäki. Järveen on johdettu yli 10 kuivatusojaa, joista korkeintaa kaksi tuo muita enemmän vettä järveen. Järven laskuoja lähtee järven kaakkoisrannasta ja kulkee ojitetun suon halki omana ojanaan laskien läntiseen Kolmijokisenlammiin. Järvi on 1,0 kilometriä pitkä, 500 metriä leveä ja sen rantaviivan pituus on 3,0 kilometriä. Rannoille on rakennettu kolme vapaa-ajan asuntoa, joiden välille on muodostunut kävelypolku. Hämeenlinnan vastainen raja ohittaa järven pohjoisrannan kolmenkymmenen metrin päästä.
Historiaa.
Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa järvi oli piirretty autioksi, mutta että järven pohjoispuolelle Myllykorpeen oli merkitty peltomaata ja kaksi taloa yhden torpan kanssa. Näistä Hietajärven talon maat olivat viljelyssä vielä vuoden 1960 peruskartassa.
Iso Mustajärvi (Urjala)

Iso Mustajärvi on Pirkanmaalla Urjalan Valajärvellä sijaitseva järvi.
Maantietoa.
Se sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä Vanajaveden–Pyhäjärven alueen Tarpianjoen valuma-alueella. Valuma-alue jaettiin neljännessä jakovaiheessa Nuutajoen valuma-alueeseen, johon järvi kuuluu. Järven pinta-ala on 30 hehtaaria ja sen vedenpinnan korkeus on 111,2 metriä meren pinnan yläpuolella. Järvessä on yksi pieni luoto pohjoisrannan tuntumassa. Siihen laskee kuusi ojaa, joista huomattavimmat ovat eteläpäähän laskevat Vähän Mustajärven lyhyt laskuoja ja Koskenoja, joka tuo ojitetun Haisevasuon kuivatusvesiä, sekä pohjoispäähän laskevat Mustajärvenkorven kuivatusvesien johto-oja ja Runkankorven laskuoja. Järven oma laskuoja lähtee järven pohjoispäästä ja se yhtyy Valajärven kylän pelloilla Mustanojaan, joka tulee Valajärvestä ja laskee Nuutajärveen. Järvi on 1,4 kilometriä pitkä, 550 metriä leveä ja sen rantaviivan pituus on 3,8 kilometriä. Järven rannat ovat paikoin jyrkkärinteisiä. Näin on esimerkiksi Levonnenänvuoren ja Mustajärvenvuoren rannoilla. Rannoille on rakennettu yli 20 vapaa-ajan asuntoa. Niille johtaa tiet Valajärveltä ja Tourunkulmalta.
Valajärvi (järvi Urjalassa)

Valajärvi on Pirkanmaalla Urjalassa sijaitseva järvi.
Maantietoa.
Se sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä Vanajaveden–Pyhäjärven alueen Tarpianjoen valuma-alueella. Valuma-alue jaettiin neljännessä jakovaiheessa Nuutajoen valuma-alueeseen, johon järvi kuuluu. Järven pinta-ala on 106 hehtaaria ja siinä on kahdeksan saarta. Suurin saarista on Sepänsaari, joka on myös asuttu. Muita järven keskellä olevia saaria ovat Satulakari ja Selkäkari. Rannan tuntumassa ovat esimerkiksi Lammassaari ja Pääskynkivi. Järven vedenpinnan korkeus on 106,9 metriä meren pinnan yläpuolella ja siihen laskee alle kymmenen lyhyttä metsä- ja pelto-ojaa, joista huomattavin on ojitetun Pussilansuon kuivatusvesiä tuova Ammonoja. Järven laskujoki lähtee järven eteläpään lahdenpohjukasta ja se yhtyy parin kilometrin jälkeen Nuutajärveen laskevaan Mustanojaan. Järvi on 1,8 kilometriä pitkä, 950 metriä leveä ja sen rantaviivan pituus on 6,4 kilometriä. Rannat ovat monen tyyppisiä ja niitä ovat muun muassa suo-, metsä-, pelto- ja kalliorantoja. Yleensä ranta on matala, mutta esimerkiksi Lantinvuorella, Kiviniityllä ja Ojansuunvuorella on jyrkempiä rantoja. Järven lähiympäristössä on sijainnut yli kymmenen maatilaa, joista osa on vielä viljelyssä. Rannoille on rakennettu yli 40 vapaa-ajan asuntoa. Järven länsipuolella kulkee yhdystie 13583, joka liittyy Puolimatkassa seututiehen 230.
Vesistösuhteet.
Järvi laskee Nuutajärveen lännestä laskevan Mustanojan pohjoiseen latvahaaraan. Mustanojan päähaaraan laskevat etelästä Iso Mustajärvi ja Vähä Mustajärvi.
Historiaa.
Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa järven nimi kirjoitettiin "Grannijärvi". Itä- ja länsirannoilla sijaitsivat ”Walajärven kylä” ja ”Walajärven torppa” peltoineen. Laskujoessa pyöri mylly. 1800-luvulla kootussa, eri aikaisten maanmittaustoimitusten karttojen pienennöksiin perustuvassa pitäjänkartassa järven niminä esiintyvät sekä ”Grannijärvi” että ”Walajärvi”, ja kylän nimenä järven lounaisrannalla on "Granni by". Senaatin kartastossa vuodelta 1901 sekä järven että kylän nimenä on Valajärvi ("Вала-ярви").
Järven rannalla sijaitsee Nuutajärven kartanon perinnönjaossa vuonna 1943 siihen kuuluneesta Rämeen ulkotilasta muodostettu Valajärven kartano . Vuoden 1959 peruskartassa ei vielä erotu kuin muutama rantamökki, mutta vuoden 1980 kartassa niitä on jo toistakymmentä.
Matkunjärvi

Matkunjärvi on Kanta-Hämeen ja Pirkanmaan rajalla, osaksi Urjalassa ja osaksi Koijärvellä Forssassa sijaitseva järvi.
Maantietoa.
Järvi kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Vanajaveden–Pyhäjärven alueella Tarpianjoen valuma-alueeseen. Valuma-alue on jaettu vielä Nuutajoen valuma-alueeseen, johon järvi kuuluu. Järven pinta-ala on 38 hehtaaria ja sen vedenpinnan korkeus on 107,7 metriä meren pinnan yläpuolella. Järvessä on kaksi saarta, joiden nimet ovat Isosaari ja Vähäsaari. Suurempi saari on 120 metriä pitkä ja pienempi 70 metriä pitkä. Järvi on 1,3 kilometriä pitkä, 1,1 kilometriä leveä ja sen rantaviivan pituus on 4,7 kilometriä. Rannat ovat pohjoisessa alavia ja soistuneita, kaakossa Järvivuoren rinteitä ja lounaassa kuivaa metsämaastoa. Järven lähellä sijaitsee joitakin peltoja. Rannoille on rakennettu alle 3 vapaa-ajan asuntoa ja Isosaareen kaksi asuntoa.
Vesistösuhteet.
Matkunjärven lasku-uomana on Nuutajärveen etelästä laskeva Ihanajoki. Järveen laskee lännestä Forssan ja Urjalan, aiemmin Koijärven rajalla sijaitseva Vähäjärvi, johon edelleen laskee Kivijärvi Urjalan puolelta.
Historiaa.
Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa järven nimi kirjoitettiin ”Matku järvi” ja sen länsipuolella sijaitsi ”Matku Gård”, joka on nykyisen Kreivilän kohdalla. Kartanolla oli ympärillään useita torppia. Järvi vaikuttaa vanhassa kartassa nykyistä pitemmältä eteläpäästään.
Vuoden 1961 peruskartassa saaressa sijaitsi jo mökki ja lounaisrannoilla neljä mökkiä lisää. Sen jälkeen on mökkirakentminen lisääntynyt.
Kivijärvi (Urjala)

Kivijärvi on Pirkanmaalla Urjalan Leikkikankaan ja Raikonkulman välissä sijaitseva suojeltu järvi.
Maantietoa.
Se sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä Vanajaveden–Pyhäjärven alueen Tarpianjoen valuma-alueella. Tämän sisällä järvi kuuluu Nuutajoen valuma-alueeseen. Järven pinta-ala on 65 hehtaaria ja sen vedenpinnan korkeus on 111,1 metriä meren pinnan yläpuolella. Järvellä on yksi saari Kissankallion edustalla. Kivijärvestä laskee Postilanoja kolme metriä alempana sijaitsevaan Vähäjärveen. Kivijärven laskevia tulo-ojia on seitsemän, joista huomattavimmat tuovat ojitettujen Kaita- ja Kaakkosuon kuivatusvesiä. Järvi on 1,7 kilometriä pitkä, 650 metriä leveä ja sen rantaviivan pituus on 4,7 kilometriä. Järven lähiympäristössä on sijainnut kolme maatilaa, mutta niiden tilojen viljely on vähentynyt oleelisesti. Järven rannoille on rakennettu yksi vapaa-ajan asunto. Valtatie 9 ohittaa järven kaakossa.
Vesistösuhteet.
Nuutajoen valuma-alueen sisällä järvi kuuluu Nuutajärveen laskevan Ihanajoen valuma-alueeseen. Järvi on ylin järvi kolmen järven ketjussa, johon sen alapuolella kuuluvat vielä Vähäjärvi ja Matkunjärvi Urjalan ja Forssan, aiemmin Koijärven rajalla, ja jonka lasku-uomana Nuutajärveen on Ihanajoki. Ihanajokeen yhtyy vielä lähellä sen suuta idästä Särkijärven lasku-uoma.
Luonnonarvot.
Järvi kuuluu konaisuudessan Kaakkosuon–Kivijärven Natura 2000 -suojelualueeseen. Kaakkosuon ja Kivijärven yksityiset luonnonsuojelualueet perustettiin vuosina 1953 ja 1959, ja ne on omistanut vuodesta 1965 Lounais-Hämeen Luonnonsuojeluyhdistys, jonka perustajan ja ensimmäisen puheenjohtajan Torild Branderin omistamaan Raikon kartanoon ne kuuluivat sitä ennen.
Särkijärvi (Urjala)

Särkijärvi on Pirkanmaalla Urjalassa sijaitseva järvi. Järvi sijaitsee Forssan rajalla ja sen kaakkoisin pää ulottuu hiukan myös Forssan ja Kanta-Hämeen puolelle.
Maantietoa.
Se sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä Vanajaveden–Pyhäjärven alueen Tarpianjoen valuma-alueella. Valuma-alue on jaettu vielä Nuutajoen valuma-alueeseen, johon järvi kuuluu. Järvellä on yhdeksän saarta, joista suurin on selällä sijaitseva Selkäsaari. Järven pinta-ala on 163 hehtaaria ja sen vedenpinnan korkeus on 116,1 metriä meren pinnan yläpuolella. Siihen laskee vain neljä metsäojaa. Järven laskuoja Kokonoja lähtee sen länsirannasta. Järvi on luodattu ja sen keskisyvyys on vain 1,6 metriä. Syvin kohta, jossa on vettä 3,2 metriä, sijaitsee järven eteläpäässä nimettömän luodon edustalla. Järvi on 2,5 kilometriä pitkä, 1,1 kilometriä leveä ja sen rantaviivan pituus on 9,5 kilometriä. Järven länsirannat ovat matalaa ja soistunutta metsämaata. Muut rannat ovat kuivaa metsämaata. Järven lähiympäristössä on sijainnut seitsemän maatilaa, joita ei enää viljellä. Rannoille on rakennettu noin 100 vapaa-ajan asuntoa. Niille johtaa tiet pääasiassa yhdystieltä 13604. Forssan kaupungin raja ylittää kaakkoispään niin, että pieni osa lahtea jää sen puolelle.
Vesistösuhteet.
Nuutajoen valuma-alueella järvi kuuluu Nuutajärveen etelästä laskevan Ihanajoen valuma-alueeseen. Sen lasku-uomana on Ihanajokeen lähellä sen suuta lännestä yhtyvä Kokonoja eli Särkänoja. Ihanajoen valuma-alueen muita järviä ovat Särkijärvestä joitakin kilometrejä länteen sijaitsevat Matkunjärvi, Vähäjärvi ja Kivijärvi.
Historiaa.
Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa järvi oli lähes autio. Pohjoisena sijaitseva Hanhisuo oli raivaamatta ja ainoat maatilat olivat lounaispuolella Särkijärven talo ja Rantasen torppa ja pohjoisessa Walkaman torppa. Laskuojassa oli myös mylly.
Jos vuonna 1961 julkaistussa peruskartassa näkyy järven pohjoisrannassa runsaasti mökkiasutusta. Niiden takana oli viljelyssä useita pieniä peltotilkkuja. Ne olivat hävinneet vuoden 1980 kartassa, jossa näkyy mökkiasutuksen leviäminen myös etelärannoille.
Kokonjärvi (Urjala)

Kokonjärvi on osaksi Pirkanmaalla Urjalan Välkkilän ja Kokon kylissä ja osaksi Kanta-Hämeessä Forssan Koijärvellä sijaitseva järvi.
Maantietoa.
Järven pinta-ala on 474 hehtaaria ja sen vedenpinnan korkeus on 107,5 metriä meren pinnan yläpuolella. Järvellä on kuusi saarta, joista suurimmat ovat 130 metriä pitkä, mutta kapea, Kattissaari, hieman lyhyempi Kivikari ja Mustaniemen vieressä oleva 130 metriä pitkä suosaari. Järveen laskee 117 ojaa, joista huomattavimpia ovat Kivenkorvensuon ja Karjalammin yhteinen laskuoja Koivulanlahteen, Lahmajärveltä tuleva Välkkilänoja ja palosuon kuivatusvesiä tuova johto-oja. Järven laskujoki Kokonjoki lähtee järven luoteispäästä Ikaalasta ja laskee Rutajärveen. Järvi on 4,5 kilometriä pitkä, 1,6 kilometriä leveä ja sen rantaviivan pituus on 18,6 kilometriä.
Vesistösuhteet.
Kokonjärvi kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Vanajaveden–Pyhäjärven alueella Tarpianjoen valuma-alueeseen ja tämän sisällä edelleen Kolkanjoen–Kokonjoen valuma-alueeseen. Urjalan Rutajärveen laskevan Kolkanjoen–Kokonjoen vesireitillä Kokonjärven alapuoliselle osuudelle jäävät kuivatettu Vanhajärvi ja Uutisjärvi. Kokonjärven yläpuoliselle osuudelle jäävät Lahmajärvi Urjalassa ja Hirsjärvi Urjalan ja Tammelan rajalla.
Historiaa.
Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa järven nimi kirjoitettiin ”Kokkois järvi”. Silloin sijaitsi järven pohjoisrannalla laaja peltoaukea, jossa olivat ”Kokkoisbyn” 15 taloa. Koivulanlahden rannassa sijaitsi ”Hakonlaks byn” neljä taloa ja etelärannalla Koiviston kohdalla yksi talo tai torppa. Luoteispäässä sijaitsi vielä nimeltä mainittuna ”Ikkolan” talo.
Kokonjärveä vaivasivat keväisin tulvat, jotka kastelivat harvoja peltomaita järven ympäriltä. Kokonjärven vedenpinnan laskua ehdotti alkujaan Oskari Heikkilä kuuluttamalla järvenlaskusta ensimmäisen kerran Urjalan kirkossa 3.1.1891. Asia saatiin vireille 18.10. 1894, kun Berndt Lille kutsui järvenlaskun osakkaat koolle osuusjakoa varten. Kokous käynnisti silloin hankkeen ja järvi mitattiin ja "vaaittiin" tarpeellisen tiedon hankkimiseksi. Järvi aiottiin laske perkaamalla Ikaalan Myllykoski ja työn arvoksi laskettiin noin 30 000 hopeamarkkaa. Kun huomoitiin vielä alajuoksun mahdollinen tulviminen ja sen ehkäisynä tehtävät Välkkilänjoen ja Haarajoen perkaukset, kohosi työn hinta 56 000 hopeamarkkaan. Toimenpiteet laskisivat järvenpintaa metrillä, jolloin alavan maan järvenrantaa paljastuisi 516 hehtaaria ja 16 hehtaaria jäisi vesijättömaaksi. Järvenlaskun hyödyn saivat 28 maatilaa, joille järvenpohjaa jaettiin erisuuruisia alueita.
Vuoden 1960 peruskartassa löytyy neljä rantamökkiä ja lisää mökkejä on rakennettu tiiviimmin vuoden 1980 kartassa Särkilahteen, Ruisnenään, Myllymäkeen ja Iso-Nikkilän vaiheille.
Lahmajärvi

Lahmajärvi on Pirkanmaalla Urjalan Hirsjärvenkulmalla sijaitseva järvi.
Maantietoa.
Järvi kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Vanajaveden–Pyhäjärven alueella Tarpianjoen valuma-alueeseen. Valuma-alue jaetaan vielä Kolkanjoen–Kokonjoen valuma-alueeseen, johon järvi kuuluu. Järven pinta-ala on 71 hehtaaria ja sen vedenpinnan korkeus on 125,1 metriä meren pinnan yläpuolella. Järvellä on neljä saarta, joista Kekosaari on 70 metriä pitkä ja Selkäsaari on 40 metriä pitkä. Järveen laskee 18 ojaa, joista huomattavimmat ovat Luonnonoja, joka on Hirsjärven laskuoja, Särki-Tiirin laskuoja, suuren Luutinsuon kuivatusoja sekä vielä Sammakkolammin, Suolikullin ja Likolammin yhteinen laskuoja. Järvi on 1,8 kilometriä pitkä, 950 metriä leveä ja sen rantaviivan pituus on 6,5 kilometriä. Järven lähiympäristössä on sijainnut neljä maatilaa, joiden pelloista osa on enää viljelyssä. Rannoille on rakennettu yli 50 vapaa-ajan asuntoa, joille johtaa tiet Lautaportaan ja Välkkilän yhdistävältä tieltä.
Vesistösuhteet.
Urjalan Rutajärveen laskevan Kolkanjoen–Kokonjoen vesireitillä Lahmajärven alapuoliselle osuudelle jäävät kuivatettu Vanhajärvi Urjalassa ja Kokonjärvi Urjalan ja Forssan, aiemmin Koijärven rajalla. Lahmajärven yläpuoliselle osuudelle jää vielä Hirsjärvi Urjalan ja Tammelan rajalla.
Historiaa.
Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa järven viereiset järvien nimet kirjoitettiin ”Särkijärvi” ja ”Ahvenjärvi”. Nämä järvet on nykyään kuivatettu Särki-Tiiriksi ja Ahven-Tiiriksi, joka on avosuota. Järven pohjoispuolella sijaitseva Kankaistenlammin avosuo oli aikaisemmin nimeltään ”Kangastakainenlampi”.
Vuoden 1960 peruskartassa ei rannoille ollut vielä mökkejä, mutta 1980 kartassa niitä oli jo.
Lumijärvi (Akaa)

Lumijärvi on Pirkanmaalla Akaan Savikoskella sijaitseva järvi.
Maantietoa.
Se sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä Vanajaveden–Pyhäjärven alueen Tarpianjoen valuma-alueeseen. Valuma-alueesta erotetaan vielä Lumijoen valuma-alue, johon järvi kuuluu. Järven pinta-ala on 49 hehtaaria ja sen vedenpinnan korkeus on 90,8 metriä meren pinnan yläpuolella. Siihen laskee kuusi ojaa lähialueilta, joista Savikoskenjoki ja kaakkoiseen lahteen laskeva Ahveniston, Ylisen Mertajärven, Alisen Mertajärven ja Mustilammin yhteinen laskuoja ovat huomattavimmat. Sen kautta järveen laskee Laadunjärvi, johon laskee vuorostaan laaja-alainen Riehunoja. Lumijoki on Lumijärven laskuoja ja se yhtyy Tarpianjokeen Kylmäkoskella ennen sen laskemista Jalantiin. Järvi on 2,0 kilometriä pitkä, 750 metriä leveä ja sen rantaviivan pituus on 5,0 kilometriä. Rannat ovat melko jyrkkiä ja sijaitessaan peltoalueen keskellä ne ovat enimmäkseen peltomaata. Rantojen jyrkkyys johtuu eteläpuolella kulkevasta Konginharjun kaakkoisesta jatkeesta. Järven lähiympäristössä on toiminut lähes 15 maatilaa ja järven rannoille on rakennettu lähes 40 vapaa-ajan asuntoa.
Historiaa.
Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa järvellä on erikoisen pitkänä piirretty kaakkoon työntyvä lahti. Samoin on koilliseen työntyvän ja järven luoteispään lahdissa eroja nykykarttoihin. Nämä ovat merkkejä siitä, että järven vedenpinta olisi laskujoen perkauksissa laskettu hieman. Kartassa järven rannoilla sijaitsi Poutalan kaksitaloinen kylä, Nuhkolan ja Aunelundin talot ja yksi torppa.
Vuoden 1959 peruskartassa rannoilla ei ollut vielä mökkejä, mutta vuoden 1980 karttaan niitä oli ilmaantunut jo toistakymmentä. Vuoden 1993 peruskartassa länsirannassa sijaitsi leirikeskus.
Laadunjärvi

Laadunjärvi on Pirkanmaalla Akaan Savikoskella sijaitseva järvi.
Maantietoa.
Se sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä Vanajaveden–Pyhäjärven alueen Tarpianjoen valuma-alueeseen. Valuma-alueesta erotetaan vielä Lumijoen valuma-alue, johon lampi kuuluu. Järven pinta-ala on 27 hehtaaria ja sen vedenpinnan korkeus on 96,1 metriä meren pinnan yläpuolella. Siihen laskee kolme ojaa, joista yksi tuo ojitetun Kolunsuon kuivatusvesiä ja huomattavin on Riehunoja, joka laskee järveen Kankurinkosken läpi järven kosteikoksi muuttuneeseen lahteen. Järvi on 1,1 kilometriä pitkä, 500 metriä leveä ja sen rantaviivan pituus on 3,0 kilometriä. Järvellä on toiminut kahdeksan maatila, joiden peltoja viljellään järven ympärillä edelleen. Rantojen läheisyyteen on rakennettu vain kaksi vapaa-ajan asuntoa. Urjalan raja ohittaa järven noin 600 metriä lännessä.
Historiaa.
Vuoden 1855–1856 Kalmbergin kartastossa järven itärannalla sijaitsi kylä tai talo nimeltään "Laatula". Kartassa ei järven nimeä mainita eikä sitä tunnista rantaviivaa seuraavallakaan. Tämä on selvä merkki järvenlaskusta, joka on tapahtunut kartan julkaisun jälkeen. Järven länsipuolella sijaitsi tuolloin Kankurinjärvi joka oli noin kaksi kilometriä pitkä ja verraten kapea järvi. Se on kuivatettu peltomaaksi, jonka halki kulkee entisen järven pohjaa myöten Riehunoja. Kankurinjärven länsipäässä sijaitsi lounaassa Pakkasenjärvi, joka on myös kuivatettu pelloksi. Itse Laadunjärven laskussa sen länsipään lahti lyheni noin 450 metriä ja lahden tilalla on lahden muotoinen kosteikko.
Lahden kosteikko on rehevä ja se näyttäisi kasvavan umpeen pienentäen järven vesialaa.
Soilujärvi

Soilujärvi on Pirkanmaalla Akaan Kylmäkosken Savikoskella, Vesilahden Arajärvenkulmalla ja Urjalan Kehrolla sijaitseva järvi. Järvi sijaitsee pääasiassa Akaan ja Urjalan asukkaiden vaikutuspiirissä.
Maantietoa.
Se sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä Vanajaveden–Pyhäjärven alueen Tarpianjoen valuma-alueeseen. Valuma-alueesta erotetaan vielä Lumijoen valuma-alue, johon pitkä ja kapea järvi kuuluu. Järven pinta-ala on 53 hehtaaria ja sen vedenpinnan korkeus on 118,3 metriä meren pinnan yläpuolella. Se sijaitsee Laadunvuoren pohjoispuolella ja Hakalanvuoren ja Kirkkovuoren eteläpuolella olevassa painaumassa. Järven ympäristössä ei ole peltomaita eikä kovin paljon suota. Siihen laskee neljä hyvin lyhyttä metsäojaa, joista yksi tuo idästä Pehkusuon kuivatusvesiä. Järven laskuoja Soilunoja lähtee länsipäästä ja se putoaa noin kaksikymmentä metriä alemmaksi ennen yhtymistään Riehunojaan kuivatetun Kankurinjärven keskivaiheilla olevalla peltoaukealla. Järvi on 2,0 kilometriä pitkä, 450 metriä leveä ja sen rantaviivan pituus on 4,8 kilometriä. Rannoille on rakennettu vajaa 50 vapaa-ajan asuntoa. Niille johtaa tiet Akaasta. Akaan ja Vesilahden välinen raja ylittää järven pituussuunnassa niin, että Akaan puolelle jää suurempi ala. Järven länsipäässä on hyvin pieni osa, joka kuuluu Urjalaan.
Historiaa.
Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa järven nimi kirjoitettiin ”Soidunjärvi”. Se laski nykyistä ojaansa myöten ”Kangarijärveen”. Soilunjärvi oli tuolloin asumaton.
Vuoden peruskartassa järven, jonka nimi kirjoitettiin ”Soilujärvi”, etelärannan tuntumassa oli yksi maatila. Mökkirakentaminen alkoi kartan julkaisemisen jälkeen ja vuonna 1980 kartassa näkyi niitä jo paljon.
Ameenjärvi

Ameenjärvi on Pirkanmaalla Vesilahden Krääkkiöllä ja Urjalan Halkivahalla sijaitseva järvi.
Maantietoa.
Järvi kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Vanajaveden–Pyhäjärven alueella Tarpianjoen valuma-alueeseen. Valuma-alue jakautuu vielä Lumijoen valuma-alueeseen, johon järvi kuuluu. Järven pinta-ala on 159 hehtaaria ja sen vedenpinnan korkeus on 110,0 metriä meren pinnan yläpuolella. Järvellä on 20 saarta, jotka ovat enimmäkseen pieniä. Suurin saari on 1§50 metriä pitkä Kuttusaari, 120 metriä pitkä ja hyvin kapea Katajistonsaari ja 100 metrinen Selkäsaari. Kuttusaaren lähellä on toinenkin saari, jossa on Kuttusaaren tavoin vapaa-asuntoja. Järveen laskee yhdeksän ojaa, joista huomattavimmat ovat Karhusuon kuivatusvesien johto-oja ja Kyynärälammin laskuoja Rotanlahteen. Järven oma laskuoja on Kravinoja, joka lähtee järven Lahdenperältä Riehun kylän läpi yhtyen Jouttunkulmanojaan ennen sen nimen muuttumista Riehunojaksi. Järvi on 4,5 kilometriä pitkä, 1,5 kilometriä leveä ja sen rantaviivan pituus on 17,0 kilometriä. Järven länsipää kuuluu Urjalaan siten, että suurin osa järvestä on Vesilahden puolella.
Historiaa.
Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa järven nimi kirjoitettiin ”Ame järvi”.
Pynnänjärvi

Pynnänjärvi on Pirkanmaalla Urjalan Halkivahassa ja Vesilahden Krääkkiössä sijaitseva järvi. Suurin osa järvestä kuuluu Urjalaan, koillisosa on Vesilahden puolella.
Maantietoa.
Järvi kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Vanajaveden–Pyhäjärven alueella Tarpianjoen valuma-alueeseen. Valuma-alue jaetaan vielä Lumijoen valuma-alueeseen, johon järvi kuuluu. Järven pinta-ala on 86 hehtaaria ja sen vedenpinnan korkeus on 110,9 metriä meren pinnan yläpuolella. Sen rannat ovat alavia ja osittain soistuneitakin. Itäpuolen etelärannassa sijaitsee Miekkostenvuori, joka laskeutuu veteen jyrkkärinteisenä ja kohoaa yli 35 metriä vedenpinnan yläpuolelle. Siihen laskee useita suo-ojia, joista huomattavimpia ovat Karhusuon ja Verstaansuon laskuojat. Järven oma laskuoja on Pynnänoja, joka yhtyy Jouttunkulmanojaan kuivatetun Jouttunjärven koillispäässä. Jouttunkulmanojan nimitys muuttuu alempana Riehunojaksi, joka laskee Laadunjärveen. Järvessä on viisi saarta, joista Selkäsaari on suurin. Se on 150 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Muita saaria ovat Pikkusaari, Kontinnokankari ja Satiaissaari. Järvi on 3,4 kilometriä pitkä, 450 metriä leveä ja sen rantaviivan pituus on 9,2 kilometriä. Järven lähiympäristössä on ollut kolme maatilaa, joiden peltoja viljellään vieläkin. Rannoille on rakennettu 40 vapaa-ajan asuntoa. Niille johtaa tiet yhdystieltä 2986, joka kulkee Halkivahan läpi.
Historiaa.
Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa järven nimi kirjoitetaan ”Pynnö järvi”. Järvellä sijaitsi tuolloin Pynnönpään ja Kuivolan torppa. Järven rannat ovat soistuneet, jolloin eri aikakausien kartat näyttävät rantaviivan erilaisena.
Ahvenuslammi (Hämeenlinna)

Ahvenuslammi on Kanta-Hämeessä Hämeenlinnan Kalvolassa Ohtisen ja Kiekkuun välissä sijaitseva metsäjärvi.
Maantietoa.
Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä Vanajaveden–Pyhäjärven alueen Lontilanjoen valuma-alueella. Valuma-alue on jaettu vielä kolmeen alueeseen, jonka Lontilanjoen yläosan alueeseen lampi kuuluu. Lampi sijaitsee metsäalueella maaston korkean mäen päällä olevassa painaumassa. Sen vedenpinnan korkeus on 132,4 metriä meren pinnan yläpuolella, joten se on monia alueen järviä huomattavasti korkeammalla. Siihen laskee vain yksi oja, joka tuo lammen eteläpäähän ojitetun suon kuivatusvesiä. Sen laskuoja lähtee pohjoispäästä, jossa se laskee lyhyen matkaa ja putoaa samalla 20 metriä alemmaksi yhtyen Ravinojaan. Lammen pinta-ala on 14 hehtaaria ja siinä on yksi 50 metriä leveä saari. Lampi on 1,0 kilometriä pitkä, 250 metriä leveä ja sen rantaviivan pituus on 2,5 kilometriä. Lammen pohjoispäässä sijaitsee neljä vapaa-ajan asuntoa, joille johtaa tiet Ohtisen ja Kuurilan väliseltä tieltä (yhdystie 2846).
Historiaa.
Vuoden 1959 peruskartassa lampea kiersi maantie, mutta lampi oli autio ja sen eteläinen suo oli vielä ojittamatta. Vuoden 1980 kartassa lammella oli kaksi mökkiä.
Ojajärvi (Hämeenlinna, pohjoinen)

Ojajärvi on Kanta-Hämeessä Hämeenlinnan Kalvolassa Taljalan eteläpuolella sijaitseva metsäjärvi. Eteläpuolella oleva toinen Ojajärvi ovat olleet aikaisemmin samaa järveä, mutta järvenlaskun jälkeen niitä on kohdeltu eri järvinä.
Maantietoa.
Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä Vanajaveden–Pyhäjärven alueen Lontilanjoen valuma-alueella. Valuma-alue on jaettu vielä kolmeen alueeseen, jonka Lontilanjoen yläosan alueeseen lampi kuuluu. Kahden järvialtaan pohjoisosan pinta-ala on 18 hehtaaria ja järvien vedenpinnan korkeus on sama 114,0 metriä meren pinnan yläpuolella. Tähän osaan ei laske ojia ja järven laskuoja Ravinoja lähtee pohjoisosan länsirannasta. Eteläosan vedet virtaavat pohjoiseen matalan ja ruohottuneen salmen kautta. Järvi on 900 metriä pitkä, 350 metriä leveä ja sen rantaviivan pituus on 2,8 kilometriä. Rannat ovat vesijättömaan kosteikkoa ja ne ovat autiot. Vesiallas on rauhoitettu ja rauhoitusalueeseen on liitetty myös joitakin ranta-alueita.
Historiaa.
Järvellä on suoritettu järvenlaskuja, jotka on selostettu eteläisen järvialtaan osiossa.
Ojajärvi (Hämeenlinna, eteläinen)

Ojajärvi on Kanta-Hämeessä Hämeenlinnan Kalvolassa Taljalan eteläpuolella sijaitseva rauhoitettu metsäjärvi. Pohjoispuolella oleva toinen Ojajärvi ovat olleet aikaisemmin samaa järveä, mutta järvenlaskun jälkeen niitä on kohdeltu eri järvinä.
Maantietoa.
Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä Vanajaveden–Pyhäjärven alueen Lontilanjoen valuma-alueella. Valuma-alue on jaettu vielä kolmeen alueeseen, jonka Lontilanjoen yläosan alueeseen lampi kuuluu. Kahden järven eteläisen osan pinta-ala on 20 hehtaaria ja järvien vedenpinnan korkeus on sama 114,0 metriä meren pinnan yläpuolella. Eteläosaan laskee noin 10 metsäojaa ja se on yhteydessä järven pohjoisosaan pohjoisessa sijaitsevan matalan ja ruohottuneen salmen välityjksellä. Eteläosan järviallas on 950 metriä pitkä, 350 metriä leveä ja sen rantaviivan pituus on 4,4 kilometriä. Rannat ovat pääasiassa vesijättömaan kosteikkoa ja luhtaa. Vesialue on rauhoitettu, mutta rauhoitusalueeseen on liitetty myös osa rannoista. Koko järvi on autio eikä sinne johda teitä.
Historiaa.
Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa järvi oli piirretty vesialtaana, joka sisälsi sekä eteläisen että pohjoisen järvialtaan. Rannassa sijaitsi Aholan torppa, mutta järven rannoille ei ollut merkitty peltomaata taikka niittyjä. Ne raivattiin mahdollisesti vasta ensimmäisen järvenlaskun yhteydessä myöhemmin. Kartassa näkyy kuusi saarta, jotka ovat nykyään maatuneet kiinni rantoihin, mutta joita kutsutaan edelleen saariksi. Vuoden 1956 peruskartassa järvi on piirretty suurempana kuin mitä se on nykyään. Seuraavassa vuonna 1961 julkaistussa kartassa rantoja seuraavat rajat saattavat olla ensimmäisen järvenlaskun vesijättömaiden rajoja. Vuoden 1976 kartassa on tapahtunut toinen järvenlasku, jonka vaikutus järvelle on yhtä dramaattinen kuin ensimmäinen.
Valkealammi (Hämeenlinna, Ohtinen)

Valkealammi, myös Valkolammi, on Kanta-Hämeessä Hämeenlinnan Kalvolan Ohtisessa sijaitseva pieni valuma-alueensa latvajärvi.
Maantietoa.
Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä Vanajaveden–Pyhäjärven alueen Lontilanjoen valuma-alueella. Se kuuluu siihen sisältyvään Lontilanjoen yläosan valuma-alueeseen. Ympäristössä sijaitsevan Valkealamminharjun polveileva maasto on synnyttänyt pieniä lampia, jollainen Valkealammikin on. Näillä lammilla ei ole laskuojia ja niitä ympäröi soistunut metsä. Valkealampi on pyörehkön muotoinen ja sen pinta-ala on 1,6 hehtaaria. Lammen vedenpinnan korkeus on 140,1 metriä meren pinnan yläpuolella ja se onkin alueensa korkeampia lampia. Se on 200 metriä pitkä, 150 metriä leveä ja sen rantaviivan pituus on 500 metriä. Sen rannan läheisyyteen on rakennettu kuusi vapaa-ajan asuntoa. Lammella sijaitsee myös metsästysmaja Pastinpirtti, jossa erilaiset yhteisöt ovat järjestäneet leirejä. Majan ohitse kulkee talvisin hiihtolatu. Lammelle pääsee Kutilan ja Kotkajärven yhdistävältä tieltä.
Dawn of the 5th Era

Dawn of the 5th Era on Mors Principium Estin viides studioalbumi. Se julkaistiin 5. joulukuuta 2014 levymerkillä AFM Records.
Kappaleesta ”Monster in Me” kuvattiin musiikkivideo.
Vastaanotto.
Albumi sai hyvän vastaanoton. Kaaoszinen Sami Elamaa antoi albumille arvosanan 8/10. Hän piti erityisesti sovituksia onnistuneina sekä mieleenpainuvuutta lisäävänä elementtinä, ja vertasi musiikkia Dark Tranquillityn tuotantoon. Ainoana miinuksena hän piti lähes liiallisia kitarasooloja ja stemmoja. Imperiumin Sami Kontio antoi albumille arvosanan 8+, ja kehui kitarasooloja sekä itse albumikokonaisutta tyylilajiaan palvelevaksi, vaikka olisikin toivonut parin unohtuvamman sävellyksen nousevan muiden kappaleiden tasolle. "Infernon" Joni Juutilainen sanoi yhtyeen saaneen albumillaan kaikki musiikilliset osa-alueensa harmoniaan miehistönvaihdoksista huolimatta. Hänestä albumi tarjoaa teatraalista suurellisuutta, alakuloisuutta, aggressiivisuutta sekä vauhtia, ja kehui sitä ylitsevuotavasti parhaaksi melodisen death metalin albumiksi pitkään aikaan.
Project CARS 2

Project CARS 2 on Slightly Mad Studiosin kehittämä ja Bandai Namco Entertainmentin julkaisema autosimulaattoripeli. Peli julkaistiin PlayStation 4, Xbox One ja Windows -alustoille 22. syyskuuta 2017. Pelistä julkaistiin ensimmäinen virallinen traileri 8. helmikuuta 2017.
Peli poistui myynnistä 21. syyskuuta 2022.
Kehitys.
Slightly Mad Studios ilmoitti 22. kesäkuuta 2015 työstävänsä jatko-osaa ensimmäiselle pelille. Slightly Mad Studios ilmoitti hakevansa peräti 7 miljoonan punnan tukipottia oman WMD-portaalinsa kautta.
Vastaanotto.
V2.fi on antanut pelille arvosanaksi 4/5 tähteä arvostelussaan.
Muropaketti on antanut pelille arvosanaksi 4,5/5 tähteä arvostelussaan.
Pelin fysiikkamallinnusta ja ajosimulaatiota on kehuttu paremmaksi kuin edeltäjässään "Project CARSissa".
Surkeiden sattumusten sarja (televisiosarja)

Surkeiden sattumusten sarja ("A Series of Unfortunate Events", tunnetaan myös nimellä "Lemony Snicket's A Series of Unfortunate Events") on mustan huumorin Netflix-sarja. Se perustuu Lemony Snicketin "Surkeiden sattumusten sarja" -nuortenkirjasarjaan. Sarjan ensimmäinen kausi julkaistiin Netflixissä 13. tammikuuta 2017.
Ensimmäisen kauden kahdeksan jaksoa liittyy "Surkeiden sattumusten sarjan" neljään ensimmäiseen osaan. Kymmenen jakson mittainen toinen tuotantokausi kattaa kirjasarjan osat 5–9 ja kolmas kausi loput neljä osaa.
Tuotanto.
Marraskuussa 2014 Netflix ja Paramount Television ilmoitti suunnittelevansa "Surkeiden sattumusten sarja" -kirjoihin perustuvaa televisiosarjaa. Kirjasarjan luoja Daniel Handler toimii samalla myös televisiosarjan tuottajana. Syyskuussa 2015 ilmoitettiin Barry Sonnenfeldin ja Mark Hudisin kiinnityksestä sarjan kehitystiimiin. Myöhemmin vuoden 2016 tammikuussa Hudis lähti kehitystiimistä, eikä hänen tilalle ole nimetty seuraajaa.
Sarjan kuvaukset aloitettiin toukokuussa 2016. Tammikuussa 2017 Handler vahvisti työstävänsä käsikirjoitusta sarjan toiselle kaudelle. Hieman myöhemmin huhtikuussa vahvistettiin sarjan saaneen tilauksen myös kolmannesta kaudesta. Neil Patrick Harris on vahvistanut kolmannen kauden jäävän sarjan viimeiseksi.
1. taktinen lentolaivue

1. taktinen lentolaivue ( 1.ELT) on Puolan ilmavoimien hävittäjälentolaivue, joka muodostettiin vuonna 2001 Minsk Mazowieckissa Puolassa vuonna 1944 perustettusta 1. hävittäjärykmentistä (). Laivue on sijoitettu 23. taktiseen lentotukikohtaan ja sen kalustona on Mikojan MiG-29 ja MiG29UB -koneet.
Palvelus.
Laivueesta on neljä konetta huhtikuusta 2010 alkaen kolme kuukautta Baltian ilmavalvonnassa. Laivueenkomentaja everstiluutnantti everstiluutnantti Robert Kozak johti sadan hengen osastoa, johon kuului kahdeksan lentäjää. Laivue oli ollut ensimmäisen kerran Baltian ilmavalvonnassa tammikuusta maaliskuuhun 2006.
Laivue lakkautettiin 1. heinakuuta 2010, kun 23. lentotukikohta ja laivue organisoitiin 23. taktiseksi lentotukikohdaksi.
Juha Laukkanen

Juha Laukkanen -nimisiä suomalaisia henkilöitä ovat:
Jan Mukařovský

Jan Mukařovský (1891–1975) oli tšekkiläinen lingvistiikan ja esteettisen filosofian tutkija. Hän toimi vuodesta 1934 alkaen Bratislavan yliopiston professorina ja 1940–1950-luvulla Prahan yliopiston rehtorina. Mukařovský kuului 1920–1930-luvulla toimineeseen Prahan kielitieteelliseen piiriin. Hän oli humanistisen strukturalismin ja semiotiikan teorioiden keskeinen kehittelijä.
Prahan koulukunta katsoi kielen olevan tiettyyn päämäärään tähtäävien ilmaisukeinojen funktionaalinen järjestelmä ja korostivat muutenkin erilaisten merkkijärjestelmien funktionaalisuutta. Mukařovský sovelsi ideaa estetiikkaan, ja hänestä tuli semioottisen estetiikan uranuurtaja. Hänen mielestään taide ei ollut kausaalisuhteessa yhteiskuntaan, vaan kyse oli monimutkaisesta merkkisuhteesta. Tärkeänä metodisena käsitteenään Mukařovský käytti "semanttista elettä", jonka mukaan teos muodostuu dynaamisesti alkaen yksinkertaisista aineksista ja laajentumalla laajimpiin kokonaisuuksiin saakka. Hän pohti myös taiteen arvo-ongelmia.
Oostende–Bruggen kansainvälinen lentoasema

Oostende–Bruggen kansainvälinen lentoasema (; ), usein myös Oostenden lentoasema, on Oostendea ja Bruggea palveleva lentoasema. Se sijaitsee viiden kilometrin päässä Oostendesta. Sitä käytti vuonna 2016 tammikuun ja marraskuun välisenä aikana 419 892 matkustajaa.
Historia.
Lentoaseman historia alkaa Stenen lentokentästä. Sen tarkkaa rakennusajankohtaa ei tunneta, mutta jo ensimmäisessä maalimansodassa sitä käytettiin sotilaslentokenttänä. Ensimmäinen lento Oostendesta Englantiin lennettiin Sabenan perustamisvuonna 1923. Toisen maailmansodan aikana, kun lentojen määrä kentällä alkoi kasvaa, se siirrettiin Raversijden alueelle. Uusi lentoasema varustettiin kansainväliselle tasolle sodan jälkeen. Lentokenttärakennuksena käytetty vanha maatalo korvattiin uudella terminaalilla kuitenkin vasta vuonna 1968. Kiitotien pidennys 3 200 -metriseksi valmistui vuonna 1975.
Finkelstein-reaktio

Finkelstein-reaktio on kemiallinen reaktio, jossa alkyylihalidi reagoi halogenidisuolan kanssa, jolloin alkuperäisen alkyylihalogenidin halogeeniatomi korvautuu toisella. Reaktio on nimetty saksalaisen kemistin Hans Finkelsteinin mukaan. Finkelstein julkaisi reaktion ensimmäisen kerran vuonna 1910. Finkelstein-reaktiota käytetään erityisesti muutoin hankalasti valmistettavien alkyylijodidien synteesiin.
Reagenssit ja mekanismi.
Finkelstein-reaktio on mekanismiltaan SN2-reaktio eli toisen kertaluvun nukleofiilinen substituutio. Tämä reaktio tapahtuu parhaiten mikäli alkyylihalogenidi on primäärinen, tai metyyli-, bentsyyli- tai allyylihalogenidi. Sekundäärisille alkyylihalogenideille reaktio tapahtuu huonosti ja tertiääriset alkyylihalogenidit eivät reagoi tällä reaktiolla. Jotta Finkelstein-reaktio tapahtuu täytyy korvautuvan halogeenin olla heikompi nukleofiili kuin korvaava halogeeni on. Näin ollen alkyylikloridien klooriatomi voi korvautua joko bromi- tai jodiatomilla ja alkyylibromidien bromiatomin voi korvata ainoastaan jodiatomi. Halogeeniatomin lähteenä toimii usein alkalimetallisuola esimerkiksi natriumbromidi- tai -jodidi.
Finkelstein-reaktio on tasapainoreaktio. Jotta tasapainoa saataisiin siirrettyä tuotteiden puolelle, on jotain tuotteista poistettava reaktioseoksesta. Valmistettaessa alkyylijodideja Finkelstein-reaktion liuottimena käytetään asetonia, koska natriumjodidi liukenee asetoniin, mutta natriumkloridi tai -bromidi eivät. Reaktion edetessä muodostuva natriumkloridi tai -bromidi saostuvat ja tämän vuoksi reaktion tasapaino siirtyy tuotteiden puolelle.