tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Carolus Wrede

Carl Gustaf Garibaldi Fabian (Carolus) Wrede (27. joulukuuta 1860 Kemiö – 15. toukokuuta 1927 Helsinki) oli suomalainen teollisuusjohtaja ja yritysten omistaja. 
Wreden vanhemmat olivat majuri, vapaaherra Vilhelm Otto Casper David Wrede ja kreivitär Hedvig Johanna Wilhelmina Gustava Armfelt ja puoliso vuodesta 1886 Siri Maria Söderhjelm (k. 1933), prokuraattori Woldemar Söderhjelmin tytär. Teollisuusjohtajat Rabbe Wilhelm Wrede, Gustaf Woldemar Wrede ja Kenneth Alexander Wrede olivat myös heidän poikiaan. 
Wrede tuli viipurilaisen Hackman &amp; Co:n palvelukseen vuonna 1881. Vuosina 1887-1902 hän toimi Hackmanin Sorsakosken tehtaan isännöitsijänä. Sen jälkeen hän osti Lehtoniemen konepajan ja laivaveistämön sekä Taipaleen sahan ja myllyn, jonka omistajana hän oli 1902–1917. Lisäksi hän oli Turun Rautateollisuus Oy:n ja Turun vaunutehtaan toimitusjohtaja 1906–1918 sekä Keskinäisen Vakuutusyhtiön Sammon toimitusjohtaja 1922–1924. Lisäksi vapaaherra Carolus Wrede kutsuttiin 1916 Ab Crichtonin johtokunnan puheenjohtajaksi. Hänestä tuli 1922 Crichtonin toimitusjohtaja, mutta Wrede jätti 1924 niin Sammon kuin Crichtonin toimitusjohtajuudet. Turun kaupunginvaltuuston jäsen Wrede oli 1908–1917. 
Wrede oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1891, 1899, 1904–1905 ja 1905–1906.
Punavankien muistomerkki

Punavankien muistomerkki on kuvanveistäjä Erkki Kannoston graniitista ja pronssista suunnittelema suurikokoinen taideteos, joka sijaitsee Lahden Fellmaninpuistossa. Puiston paikalla vuonna 1918 oli Fellmanin pelloksi kutsuttu vankileiri. Muistomerkin hankkimiseksi järjestettiin 1976 kutsukilpailu, jonka Kannosto voitti. Teoksen ovat pystyttäneet Lahden työväenjärjestöt.
Punavankien muistomerkki on Kannoston realismin kaudelta ja sitä pidetään hänen tunnetuimpana työnään. Taideteos on suurikokoinen: sen pohjana on graniittilaatoilla päällystetty, kohotettu neliönmuotoinen taso, jonka sivumitat ovat 14 metriä. Tason takaosassa on yli 5 metrin korkeuteen kohoava leveä graniittiportti. Tason päällä on viisi yli kolme metriä korkeaa pronssivalua olevaa ihmishahmoa, neljä miestä ja yksi nainen, jotka symboloivat leiriltä vapautuvia vankeja. Muistomerkki on pystytetty 28. toukokuuta 1978 ja se on omistettu kaikille punavangeille. Monumentissa saa liikkua.
Pavel Frants

Pavel Jakovlevits Frants (s. 1. huhtikuuta 1968) on entinen venäläinen jääpalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. 
Ura.
Venäjällä hän on edustanut viimeksi Dynamo Kazania. Keväällä 2013 Frants pelasi suomalaista Porvoon Akilleksen riveissä. Hän lukeutui 1990-luvun lopun ja 2000-luvun Venäjän maajoukkueen tärkeimpiin puolustuspelaajiin.
Frantsin kasvattajaseura on Syktyvkarin Stroitel, missä hän pelasi kahdeksan kauden ajan vuosina 1985–1993. Sen jälkeen hän siirtyi 10 vuodeksi Ruotsiin, jossa hän pelasi ensin yhden kauden Nässjö IF:n ja sen jälkeen kahdeksan kautta IFK Vänersborgin joukkueessa. Kaudesta 2003 lähtien hän palasi Venäjälle ensin Arkangelin Vodnikiin ja sen jälkeen Moskovan Dynamoon. Syksystä 2010 lähtien hän on pelannut Kazanin Dynamossa. 
Seurajoukkueurallaan Frants saavutti kolme Venäjän mestaruutta Vodnikissa (2003, 2004 ja 2005), viisi Venäjän mestaruutta Moskovan Dynamon riveissä (2006, 2007, 2008, 2009 ja 2010) sekä yhden 2011 Kazanin Dynamon riveissä. Kaikkiaan siis 2003–2011 yhdeksän Venäjän mestaruutta. Maailman cupin mestaruuksia Frants saavutti myös useita - kaikkiaan viisi. Kaksi niistä Vodnikissa (2003 ja 2004), kaksi Moskovan Dynamossa (2006 ja 2007) sekä yhden Kazanin Dynamon väreissä 2010. Euroopan mestaruuksia hän saavutti kolme eli vuosina 2003 ja 2004 Vodnikissa sekä 2006 Moskovan Dynamossa.
Pavel Frans tuli vahvistamaan vuoden 2013 alussa suomalaista Porvoon Akillesta.
Maajoukkueura.
Frants debytoi Neuvostoliiton maajoukkueessa kaudella 1990–1991. Venäjän maajoukkueessa hän jatkoi kaudella 1994–1995 aina kauteen 2009–2010 asti. Maajoukkueuransa aikana Frans on ollut voittamassa kuusi maailmanmestaruutta: 1991 Neuvostoliiton joukkueessa sekä 1999, 2001, 2006, 2007 ja 2008 Venäjän joukkueessa.
Valmentajaura.
Frants toimi vuosina 2019-2022 Venäjän maajoukkueen päävalmentajana.
Saavutukset.
Maajoukkueessa
Seurajoukkueissa
José Manuel de la Torre

José Manuel "Chepo" de la Torre Menchaca (s. 13. marraskuuta 1965 Guadalajara, Meksiko) on meksikolainen entinen jalkapalloilija ja nykyinen valmentaja. Hän on toiminut lokakuusta 2010 lähtien Meksikon maajoukkueen päävalmentajana.
Pelaajaura.
De la Torre on kotikaupunkinsa jalkapalloseura Club Deportivo Guadalajaran kasvatti, jonka edustusjoukkueessa hän pelasi ensimmäistä kertaa vuonna 1984. Hän edusti koko pelaajauransa aikana meksikolaisia seuroja, lukuun ottamatta kautta 1988–1989, jonka hän pelasi espanjalaisen Real Oviedon riveissä.
Valmentajaura.
18. lokakuuta 2010 ilmoitettiin de la Torren siirtyvän Meksikon maajoukkueen päävalmentajaksi. Hänen ensimmäinen ottelunsa maajoukkueen päävalmentajana oli 9. helmikuuta 2011 pelattu ystävyysottelu Bosnia ja Hertsegovinaa vastaan.
Gualtiero Bassetti

Gualtiero Bassetti (s. 7. huhtikuuta 1942 Popolano di Marradi) on italialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihki papiksi Firenzen arkkihiippakuntaan Ermenegildo Florit 29. kesäkuuta 1966. Hänet nimitettiin Massa Marittima-Piombinon hiippakunnan johtoon 9. heinäkuuta 1994, ja piispaksi vihkiminen seurasi 8. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Silvano Piovanelli, jota avustivat Antonio Bagnoli ja Giovanni Bianchi.
21. marraskuuta 1998 Bassetti sai nimityksen Arezzo-Cortona-Sansepolcron piispaksi, jonka virkaan hänet asetettiin 6. helmikuuta 1999. Hänet nimitettiin 16. heinäkuuta 2009 Perugia-Città della Pieven arkkipiispaksi, ja hänet asetettiin tähän virkaan 4. lokakuuta.
Peter Ingves

Jan Peter Ingves (s. 11. maaliskuuta 1960 Siipyy) on suomalainen raviohjastaja ja -valmentaja. 
Nykyisin Kristiinankaupunkiin kuuluvassa Siipyyn kunnassa syntynyt Ingves on vaikuttanut jo 1980-luvulta lähtien Ruotsissa. Hän työskenteli vuodesta 2001 lähtien Petri Puron valmennustallilla Halmstadissa, kunnes toukokuussa 2013 siirtyi valmentajaksi Suomeen palanneen Kari Lähdekorven tallille.
Peter Ingves on urallaan saavuttanut useita suurkilpailuvoittoja sekä Suomessa että Ruotsissa. Tunnetuimpia hänen ohjastamiaan hevosia ovat olleet Commander Crowe, Camilla Highness sekä Fama Currit.
Suurkilpailuvoittoja.
Ruotsi
Suomi
Italia
Norja
Tanska
Georges Moustaki

Georges Moustaki, alun perin "Giuseppe Mustacchi", (3. toukokuuta 1934 Alexandria, Egypti – 23. toukokuuta 2013 Nizza, Ranska) oli ranskalainen chansonsäveltäjä ja laulaja. Hänen vanhempansa olivat Egyptiin asettuneita Kreikan-juutalaisia.
Moustaki, joka muutettuaan Ranskaan 1951 muutti etunimensä ihailemansa Georges Brassensin mukaan, tunnetaan romanttisista balladeistaan. Hänen menestyskappaleitaan on esimerkiksi Edith Piafin laulama "Milord", joka nousi myyntilistan kärkeen muun muassa Saksassa. Moustakilla ja Piafilla oli lyhyt suhde.
Anouk

Anouk on ranskalainen ja hollantilainen diminutiivi naisen nimestä Anna.
OuluHealth

OuluHealth on bioalan, terveysalan sekä ICT-osaamisen keskus Oulussa. OuluHealthin yhteistyössä ovat mukana Oulun kaupunki, Oulun yliopistollinen sairaala, Oulun yliopisto, Oulun seudun ammattikorkeakoulu, Centre for Health and Technology, BusinessOulu, Oulu Wellness Institute, Pohjois-Pohjanmaan liitto sekä yrityksiä ja muita tutkimuslaitoksia. OuluHealth on mukana ECHA:ssa, EuropeanConnected Health Alliancen eurooppalaisessa verkostossa. 
Oulun Kontinkankaan kampukselle, yliopistollisen sairaalan ja lääketieteellisen tiedekunnan välittömään yhteyteen, luodaan OuluHealth ICT- ja terveysalan keskittymää. Alueella toimii tällä hetkellä yli 100 organisaatiota ja 8400 työpaikkaa, mikä on lähes kymmenen prosenttia kaikista Oulun työpaikoista. Kampuksesta kehitetään sosiaali- ja terveydenhuollon testaus- ja kehittämisympäristöä (Living lab).
OuluHealth-yhteistyö kehittää kansalaisille tuotettavia palveluita useissa hankkeissa. Tulevaisuuden ratkaisut perustuvat muun muassa terveyden hallintaan, sairauksien ennaltaehkäisyyn, mobiili- ja sähköisiin palveluihin sekä uudistettuun tietojärjestelmäkokonaisuuteen. 
Hankkeet.
Tulevaisuuden sairaala
OuluHealthin ydin, Oulun yliopistollinen sairaala, uudistetaan. Tulevaisuuden sairaala hyödyntää innovatiivista, tuottavaa teknologiaa potilaiden parhaaksi. Sairaalahankkeen kokonaisinvestointi on 500 miljoonaa euroa. 
AVAUS-hanke
Hanke rakentaatulevaisuuden kuntalaislähtöisiä hyvinvointipalveluita ja niitä tukevia teknologioita. AVAUS-hankkeessarakennetaan toimittajariippumaton ja rajapinnoiltaan avoin palvelu- ja järjestelmäkokonaisuus. 
ONION-projekti
Projekti kehittää kokonaisarkkitehtuuria hyvinvointipalveluille. Projektin tavoitteena on, että tietojärjestelmäkokonaisuus on käytössä vuoteen 2020 mennessä. 
INDICO-hanke
INDICO-hankkeessa keskitytään yksilölliseen terveyteen. Hanketta koordinoi Centre for Health and Technology. 
Oulun kaupungin sähköinen asiointi
Oulun kaupungin sähköisen asioinnin OMAOULU-palvelusta löytyvät kootusti kaikki kaupungin verkkoasioinnin palvelut, esimerkiksi terveyspalvelut.
Pystyssä

Pystyssä on vuonna 2013 ensi-iltansa Suomessa saanut Marton Jelinkon ohjaama elokuva.
Juoni.
Elli on toimeentulostaan epävarma opiskelija, joka päätyy rahapulassaan prostituoiduksi. Iiris sovittaa vanhoja velkoja rikollisjengin pomona. Andrei toimii rikollisjengin apumiehenä, kunnes kohtaa Ellin Helsingin yössä. "Pystyssä" on väkivallan uhkaa ja vaikeita elämäntilanteita kuvaava elokuva, jonka päähenkilöt pyrkivät vapaaksi veloistaan keinolla millä hyvänsä.
Tuotanto.
Pystyssä on Outline Studios -tuotantoyhtiön elokuva, joka on tuotettu yhteisöllisesti pienellä budjetilla. Elokuvan tekijät ovat alan opiskelijoita ja nuoria ammattilaisia.
Interkalaatio (kemia)

Interkalaatio tarkoittaa kemiallista reaktiota, jossa atomi, ioni tai molekyyli insertoituu kerrosmaisen yhdisteen tai alkuaineen kerrosten väliin muodostamatta kuitenkaan kovalenttista sidosta isäntämolekyylin kanssa. Interkalaatiossa tapahtuu reversiibeli isäntämolekyylin rakenteen ja ominaisuuksien muuttuminen. Isäntämolekyyli voi olla yksinkertainen kiteinen aine, makromolekyyli tai amorfinen aine. Interkalaatiossa muodostuvaa yhdistettä kutsutaan interkalaatioyhdisteeksi.
Interkalaatio epäorgaanisessa kemiassa.
Ensimmäisen kerran interkalaatioreaktioista raportoi saksalainen C. Schafhäult vuonna 1840, mutta varsinaisesti interkalaatioreaktiot herättivät kiinnostusta vuodesta 1926 eteenpäin, jolloin Karl Fredenhagen ja Gustav Cadenbach raportoivat kaliumhöyryn interkalatoituvan grafiittiin. Tyypillisiä esimerkkejä epäorgaanisista interkalatoitumisreaktioista ovat ammoniakin interkalatoituminen saveen, alkalimetallien interkalatoituminen kerrosrakenteisiin siirtymämetallikalkogeneihin eli oksideihin, sulfideihin, selenideihin ja tellurideihin (mm. molybdeenidisulfidiin ja niobiumtelluridiin) sekä useiden eri metallien ja molekyylien interkalatoituminen grafiittiin. Interkalatoituminen muuttaa materiaalien sähkönjohtavuutta ja magneettisia ominaisuuksia. Tästä hyvänä esimerkkinä ovat grafiitin interkalaatioyhdisteet. Polymeerisessä hiilimonofluoridissa grafeenin π-systeemi on hajonnut interkalatoituneiden fluoriatomien aiheuttaman rakennemuutoksen vuoksi ja hiilimonofluoridi on sähköneriste. Sen sijaan interkalatoituneet metalliatomit, kuten kalium, luovuttavat elektroneja π-systeemille säilyttäen sen rakenteen, ja tällaiset interkalaatioyhdisteet ovat grafiittia parempia sähkönjohteita. 
DNA:n interkalaatio.
Tasomaiset aromaattiset yhdisteet pystyvät interkalatoitumaan DNA-molekyylin kaksoiskierteen väliin ja aiheuttamaan sen rakenteellisen muutoksen. Tällöin myös DNA:n ominaisuudet muuttuvat ja muun muassa monistuminen estyy. Interkalatoituvan molekyylin pinta-alan täytyy olla vähintään 2,8 nm2 ja korkeus vähemmän kuin 0,34 nm. DNA:n kanssa interkalatoituvia yhdisteitä ovat muun muassa daktinomysiini, antrasykliiniantibiootit ja eräät väriaineet, kuten etidiumbromidi ja akridiinioranssi.
Juno Temple

Juno Violet Temple (s. 21. heinäkuuta 1989 Lontoo) on englantilainen näyttelijä. Hän on esiintynyt muun muassa elokuvissa "Wild Child", "Sovitus", "Dirty Girl", "Kaboom", "Tyttökoulu St. Trinian’s", "Little Birds", "Killer Joe" ja "Yön ritarin paluu".
Juno Temple syntyi Lontoossa ja kasvoi Somersetissä Englannissa. Hänen äitinsä on tuottaja Amanda Pirie ja isänsä elokuvaohjaaja Julien Temple. Hänellä on kaksi nuorempaa veljeä. Näyttelemisen Temple aloitti jo seitsemänvuotiaana, mutta todellinen ponnahdus elokuvamaailmaan tapahtui vuonna 2006 "Paljastavat merkinnät" -elokuvan myötä, joka oli hänen toinen elokuvansa. Temple on saanut kriitikoilta kehuja useista roolisuorituksistaan.
Rotkometsäkerttunen

 
Rotkometsäkerttunen ("Bradypterus sylvaticus") on sirkkalintujen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Rotkometsäkerttusta tavataan kotoperäisenä Etelä-Afrikassa. Lajin esiintymisalueet ovat pirstoutuneet ja sen kannaksi arvioidaan 6 600–12 000 täysikasvuista yksilöä. Laji on luokiteltu silmälläpidettäväksi ja sitä uhkaa elinympäristöjen tuhoutuminen.
Guineanmetsäkerttunen

 
Guineanmetsäkerttunen ("Bradypterus lopezi") on sirkkalintujen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Guineanmetsäkerttusta tavataan Afrikan keski- ja itäosissa. Lajia on kuvattu paikallisesti yleiseksi ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Tiheikkömetsäkerttunen

 
Tiheikkömetsäkerttunen ("Bradypterus barratti") on sirkkalintujen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Tiheikkömetsäkerttusta tavataan Lesothossa, Mosambikissa, Etelä-Afrikassa ja Zimbabwessa. Lajin on kuvattu olevan yleinen sopivissa elinympäristöissä ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Ritva Åberg

Ritva Mirjami Åberg (myös "Ritva-Leena" ja "Pikku Ritva", 16. elokuuta 1936 Helsinki – 2024) oli suomalainen näyttelijä. Hän tuli tunnetuksi 1940-luvulla Suomen Filmiteollisuuden palkattuna lapsinäyttelijänä. Edvin Laine etsi tuolloin Suomisen Ollin menestyksen innostamana 9–10-vuotiaita esiintymiskykyisiä poikia ja tyttöjä esiintymään elokuvissaan, joissa päärooleja tähdittäisivät lapset.
Ritva Åberg nähtiin ensimmäisen kerran valkokankaalla 9-vuotiaana elokuvassa "Nokea ja kultaa" (1945), jossa hänellä oli Liisan osa. Hänen nimensä oli alkuteksteissä "Pikku Ritva". Elokuvan pääparina nähtiin Ansa Ikonen sekä ohjaaja Edvin Laine. Åbergin ensimmäinen pääosa oli Salme-niminen tyttö lastenseikkailussa "Pikku-Matti maailmalla" (1947). Hänen vastanäyttelijänään oli muissakin samoissa elokuvissa esiintynyt, toinen ajan suosittu lapsitähti Veli-Matti Kaitala. Alkuteksteissä heidät tunnettiin nimillä "Veli-Matti" ja "Ritva-Leena". 
Suosittu lapsitähtipari palasi valkokankaille seuraavan vuoden kesäisessä maalaiskomediassa "Onnen-Pekka", jossa Veli-Matti nähtiin Pekka Aallon roolissa ja Åberg hänen luokkatoverinaan Raijana. Arvostelijat sivuuttivat lastenelokuvan varsin vähin äänin ja ilman jyrkkiä kommentteja, mutta sen arvioitiin täyttävän paikkansa "pirteänä ja hyväntuulisena koko perheen kesähupina". "Onnen-Pekan" Raijan rooli oli Åbergin elokuvauran suurin tehtävä.
Vuonna 1949 Åberg esiintyi vielä kahdessa filmituotannossa. Hänellä oli pieni sivuosa Edvin Laineen satuelokuvassa "Prinsessa Ruusunen" ja viimeinen iso rooli kolmannessa Veli-Matti-elokuvassa "Aaltoska orkaniseeraa".
Åbergin vanhemmat olivat autonkuljettaja August Emil Åberg ja Elsa Elina (o.s. Keltti). Ritva Åberg on haudattu Helsinkiin Maunulan uurnalehtoon.
Borneonmetsäkerttunen

 
Borneonmetsäkerttunen ("Locustella accentor") on sirkkalintujen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Borneonmetsäkerttusta tavataan kotoperäisenä Malesiassa. Lajia on kuvattu melko yleiseksi ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Filippiinienmetsäkerttunen

 
Filippiinienmetsäkerttunen ("Locustella caudata") on sirkkalintujen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Filippiinienmetsäkerttusta tavataan kotoperäisenä Filippiineillä. Sen kannan kokoa ei tiedetä, mutta lajin on raportoitu olevan yleinen 2 000–3 600 metrin korkeudella. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Vuorimetsäkerttunen

 
Vuorimetsäkerttunen ("Locustella mandelli") on sirkkalintujen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Vuorimetsäkerttusta tavataan Bhutanissa, Kiinassa, Intiassa, Laosissa, Myanmarissa, Thaimaassa ja Vietnamissa. Lajin kokonaispopulaatiota ei tiedetä, mutta sen on kuvattu olevan melko runsas Intian koillisosissa, yleinen osissa Kiinaa ja paikallisesti yleinen Kaakkois-Aasiassa. Laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Elinympäristö.
Vuorimetsäkerttunen elää pensaikkoalueilla ja avoimissa metsissä. Pesimäaikana sitä tavataan vuoristoissa, mutta pesimäajan ulkopuolella se laskeutuu alangoille.
Lastani ette saa

Lastani ette saa ("Not Without My Daughter") on vuonna 1991 ensi-iltansa saanut Brian Gilbertin ohjaama tositapahtumiin perustuva jännityselokuva.
Juoni.
Amerikkalais-iranilainen perhe matkustaa Yhdysvalloista lomalle tapaamaan miehen sukulaisia. Loma muuttuukin painajaiseksi, koska mies päättääkin, että koko perheen pitää jäädä asumaan Iraniin. Käytännössä vaimo ja tytär ovat miehen vankeja. Vaimo pääsee kuitenkin pakenemaan tytär mukanaan.
Ugandanmetsäkerttunen

 
Ugandanmetsäkerttunen ("Bradypterus carpalis") on sirkkalintujen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Ugandanmetsäkerttusta tavataan Burundissa, Kongon demokraattisessa tasavallassa, Keniassa, Ruandassa, Tansaniassa, Ugandassa ja Sambia. Lajin kokonaispopulaatiota ei tiedetä, mutta sen on kuvattu olevan paikallisesti yleinen Keski- ja Itä-Ruandassa. Ugandanmetsäkerttunen on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Syke ei sammu

Syke ei sammu ("All That Jazz") on Bob Fossen ohjaama, osittain omaelämäkerrallinen musikaalifantasia vuodelta 1979. Elokuvaa inspiroivat Fossen kokemukset ajalta, jolloin hän yritti kovasti leikata elokuvaansa "Lenny" samaan aikaan kun ohjasi "Chicago"-musikaalia.
Juoni.
Elokuva kertoo Joe Gideonista, joka on koreografi, tanssija sekä teatteri- ja elokuvaohjaaja. Hän käyttää huumeita ja käy naisissa. Saatuaan sydänkohtauksen hän käy sairaalassa läpi kuoleman viisi vaihetta – viha, kieltäminen, tinkiminen, masennus ja hyväksyminen – samalla kun hän kuvittelee musikaalinumeroita elämänsä eri vaiheilta.
Palkinnot.
Elokuva oli menestys, ja se voitti muun muassa Cannesin elokuvajuhlien arvostetun Kultaisen palmun. Se oli ehdolla yhdeksässä Oscar-kategoriassa ja voitti neljä palkintoa. Elokuva palkittiin myös useilla Bafta-palkinnoilla ja Golden Globeilla.
Arvioita.
"Iltalehden" ja "Uuden Suomen" elokuvakriitikko Heikki Eteläpää piti uutuuselokuvaa hyvänä, joskin taas yhtenä versiona keski-ikäisen miehen ongelmavyyhdeistä kertovista tarinoista. Hänestä elokuvan ensimmäinen tunti, ennen päähahmon sydänkohtausta, toimii hyvin kuvatessaan Broadwayn kulissien takaista uurastusta realistisesti mutta myös ironisella huumorilla. ”Roy Scheiderin keskeinen suoritus on huikean täsmäävä ja myös suunnattoman charmikas elokuvassa, jonka koreografiset numerot ovat samaa korkeata tasoa kuin Bob Fossen tähän mennessä tunnetuimmassa elokuvassa "Cabaret."” "Video-oppaassa" vuodelta 1994 Bello Romano kutsuu elokuvaa omituisen itseironiseksi omaelämäkerraksi ja Fellinin "8½:n" uusversioksi. Hän antaa elokuvalle kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”. "VideoHound’s Golden Movie Retriever" pitää elokuvaa Roy Scheiderin parhaana roolityönä ja antaa sille kolme ja puoli tähteä neljästä.
Idlewild (elokuva)

Idlewild on vuonna 2006 ensi-iltansa saanut Bryan Barberin ohjaama ja käsikirjoittama elokuvamusikaali. Elokuvan musiikki on rapduo OutKastin tuotantoa.
Juoni.
Elokuva sijoittuu vuoteen 1935, jossa suosittua klubia pyörittävä Rooster joutuu kamppailemaan paikkaa havittelevia gangstereita vastaan. Samalla pianisti Percival rimpuilee elämänsä rakkauden ja isäänsä kohtaan tuntemien velvollisuuksien välillä.
Musiikki.
Elokuvan musiikin on kirjoittanut ja esittänyt OutKast. Hip-hop-, funk- ja soul-tyylit ovat tahallaan anakronistisia, tosin blues ja jazz-musiikkia on käytetty myöskin. Suurin osa elokuvan kappaleista on otettu albumeilta Big Boi and Dre Present... Outkast ja Speakerboxxx/The Love Below tehden siitä ns. jukebox-musikaalin. Hinton Battle teki koreografiat tanssikohtauksiin.
Ruohometsäkerttunen

 
Ruohometsäkerttunen ("Locustella tacsanowskia") on kerttujen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Ruohometsäkerttusta tavataan pesivänä Itä-Aasiassa ja talvehtivana etelämpänä Kaakkois-Aasiassa. Lajin kannan kokoa ei tiedetä, mutta sen on raportoitu olevan paikallisesti yleinen, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Härän merkki

Härän merkki on Turun Härkämäessä sijaitseva Johan Verkerkin valotaideteos, joka paljastettiin Turun kulttuuripääkaupunkivuoden alussa 16. tammikuuta 2011.
Valoteos on kiinnitetty asunto-osakeyhtiö Pyytin tornitalon päätyyn. Kauas näkyvä, Härän tähtikuviota mukaileva teos muodostuu 505 sinisestä ja 370 valkoisesta led-valosta.
Teoksen pystytystalkoihin osallistunut Härkämäkiseura lahjoitti teoksen Turun kaupungin taidekokoelmiin.
Himalajanmetsäkerttunen

 
Himalajanmetsäkerttunen ("Locustella major") on sirkkalintujen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Himalajanmetsäkerttusta tavataan Kiinassa, Intiassa, Pakistanissa ja Tadžikistanissa. Lajin on raportoitu olevan melko harvinainen ja se on luokiteltu erittäin uhanalaiseksi. Sitä uhkaavat elinympäristömuutokset.
Vaarallista peliä

Vaarallista peliä () on vuonna 1931 ensi-iltansa saanut Frank Tuttlen ohjaama ja B. P. Schulbergin tuottama yhdysvaltalainen komediaelokuva, jonka pääosissa ovat Clara Bow, Norman Foster ja Stuart Erwin. Paramount Pictures toimi elokuvan tuotantoyhtiönä ja jakelijana.
"Vaarallista peliä" -elokuvan käsikirjoittivat Salisbury Field, George Marion Jr. ja Viola Brothers Shore. Elokuva kuvattiin työnimellä "Usherette" syys-lokakuussa vuonna 1930. "Vaarallista peliä" sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa 16. tammikuuta vuonna 1931. Suomessa elokuva julkaistiin 22. marraskuuta vuonna 1931. "Vaarallista peliä" oli vuoden 1931 menestyneimpiä elokuvia Yhdysvalloissa. "Vaarallista peliä" on julkaistu VHS:lle ja DVD:lle.
Juoni.
"Vaarallista peliä" kertoo teatterissa työskentelevästä paikannäyttäjätytöstä Helen "Bunny" O’Daysta (Clara Bow), josta vahingossa tulee yksityisen peliluolan emäntä. Hänelle syttyy romanssi hulttion uhkapelurin kanssa.
Fibonacci Sequence 1–55

Fibonacci Sequence 1–55 on Turku Energia Oy:n voimalaitoksen savupiipun kylkeen ripustettu italialaisen Mario Merzin valoteos, joka paljastettiin Turun Linnankatu 65:ssä toukokuussa 1994. 35 metriä korkea, neonvaloputkista muodostuva teos koostuu Fibonaccin lukujonon kymmenestä ensimmäisestä luvusta 1, 1, 2, 3, 5, 8, 13, 21, 34 ja 55. Fibonaccin lukujonossa sarjan kukin luku on kahden edellisen luvun summa.
Teos oli ensimmäinen ”Turku – eurooppalainen kuvanveistokaupunki” -ympäristötaideprojektin puitteissa paljastettu taideteos. Merz loi vastaavanlaisia teoksia myös New Yorkin Guggenheim-museoon vuonna 1990, Pariisin Pompidou-keskukseen 1981 ja Kölnin Ludwig-museoon 1986. Turun numerosarja on Merzin kookkain julkinen taideteos.
Peter Meinert Nielsen

Peter Meinert Nielsen (s. 24. toukokuuta 1966 Grenaa) on tanskalainen entinen maantiepyöräilijä. Hän ajoi ammattilaisena vuosina 1990–2000 edustaen muun muassa alankomaalaista TVM-tallia ja yhdysvaltalaista US Postal Service Teamia. 
Nielsen voitti maansa mestaruuden amatöörien aika-ajossa kolmesti peräkkäin vuosina 1987–1989. Hän osallistui lajissa myös vuoden 1988 olympialaisiin, joissa hän jäi 74. sijalle. Nielsen siirtyi ammattilaiseksi 1990 ja kilpaili viidesti Ranskan ympäriajossa, jossa hänen paras henkilökohtainen sijoituksensa oli 45. tila.
Sound of Guitar – Kari Hillo soittaa Kuoppamäkeä

Sound of Guitar – Kari Hillo soittaa Kuoppamäkeä (BLU-LP 148) on Kari Hillon vuonna 1972 ilmestynyt ensimmäinen sooloalbumi. Sen julkaisi Blue Master. Albumi sisältää Jukka Kuoppamäen kappaleita instrumentaalisesti sähkökitaralla tulkittuina versioina. Säestäjänä albumilla toimi Castanja -yhtye.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet on säveltänyt Jukka Kuoppamäki.
A-puoli
B-puoli
Rinnemetsäkerttunen

 
Rinnemetsäkerttunen ("Locustella seebohmi") on sirkkalintujen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Rinnemetsäkerttusta tavataan vain Luzonin saarella Filippiineillä. Lajin ei kuitenkaan uskota olevan harvinainen, mutta sitä on kuvattu vaikeasti havaittavaksi ja se on muutenkin huonosti tunnettu. Se on kuitenkin luokiteltu elinvoimaiseksi.
Fabian Wrede (1694–1768)

Fabian Wrede (1694–1768) oli ruotsalainen valtaneuvos, kenraalimajuri, everstiluutnantti. Hän oli valtaneuvoston jäsen vuosina 1746–1756.
Wrede oli aktiivinen hattupuoluelainen ja hänet nimitettiin hattujen sodan syttyesä Suomeen sotakomissaariksi. Vuosien 1742–1743 valtiopäivillä hän pyrki edistämään Holsteinin herttuan pyrkimystä Ruotsin kruununperijäksi. Samalla hän vastusti veljensä Henrik Wreden kanssa ankarasti Tanskan kruununprinssin valitsemista kruununperijäksi ja vakuutti, että suomalaiset liittyisivät mieluummin Venäjään kuin jättäisivät maan alttiiksi vaalin seurauksena aiheutuvalle hävitykselle.
Turku työllä rakennetaan

Turku työllä rakennetaan on kuvanveistäjä Kari Juvan vuonna 1987 paljastettu pronssiveistos Turun Barkerinpuistossa osoitteessa Linnankatu 46.
Barkerinpuiston paikalla sijaitsi John Barkerin 1843 perustama puuvillakehräämö, joka tarjosi töitä lähes tuhannelle kaupunkilaiselle. Kari Juvan työ valittiin voittajaksi kahdensadan ehdotuksen joukosta vuonna 1984 julistetussa kilpailussa. Veistoksen paljastustilaisuus 25. lokakuuta 1987 oli osa Turun Työväenyhdistyksen satavuotisjuhlaa, ja teoksen paljasti silloinen tasavallan presidentti Mauno Koivisto.
"Turku työllä rakennetaan" on Suomen suurin ja painavin ulkoveistos. Sen pronssivalun pinta-ala on lähes 80 neliömetriä, ja punagraniittisine jalustoineen veistos painaa noin 36 tonnia.
Patsaassa työväen eri ammattikuntia edustavat seitsemän mieshahmoa seisovat rintamassa. Ajattomiksi tyylitellyt hahmot näyttävät kasvavan teoksen pohjasta, ja niiden yläpuolella olevan massiivisen elementin voidaan tulkita kuvaavan työväenliikkeen perinteisiin kuuluvia lippuja. Kuvanveistäjä Kari Juva on itse kuvannut teostaan: "Johtoajatuksena oli, että teoksen massa on isompi kuin henkilöhahmot. Useinhan työ kasvaa suuremmaksi kuin tekijänsä".
Patsaskilpailun lopullinen ratkaisu tehtiin Juvan ehdotuksen ja Erkki Mykrän kahta eri suuntiin katsovaa työläismiestä esittävän ehdotuksen "Nuoruus ja vanhuus" välillä. Juvan ehdotusta pidettiin maneristisena, pinnallisena ja kalliina verrattuna Mykrän epämonumentaalisempaan ehdotukseen. Äänestyksessä äänet menivät tasan, mutta puheenjohtajan ääni toi voiton tälle Kari Juvan ehdotukselle.
Mediaset

Mediaset S.p.A. (tunnetaan myös nimellä Gruppo Mediaset) on italialainen mediayhtiö, joka keskittyy televisiolähetyksiin ja elokuvien tuottamiseen. Se on maan suurin yksityinen televisioyhtiö. Milanossa kotipaikkaansa pitävä yhtiö on listattu Italian pörssiin.
Yhtiön perusti vuonna 1978 nimellä "TeleMilano" Italian entinen pääministeri Silvio Berlusconi. 
Mediaset omistaa Italiassa toimivat kanavat Canale 5, Italia 1 ja Rete 4 sekä Espanjassa toimivat Telecincon ja Cuatron. Se omistaa myös maksullisia kanavia sekä elokuvatuotantoyhtiö Medusa Filmin ja televisio-ohjelmia tuottavan Endemolin.
Hanki itsellesi mies

Hanki itsellesi mies () on Dorothy Arznerin ohjaama yhdysvaltalainen mykkä romanttinen komedia vuodelta 1926. Elokuvan pääosissa ovat Clara Bow ja Charles "Buddy" Rogers. Elokuvan tuotantoyhtiönä ja jakelijana toimi Paramount Pictures.
"Hanki itsellesi mies" perustuu Louis Verneuilin näytelmään "Tu m'épouseras", jonka pohjalta Agnes Brand Leahy ja Hope Loring laativat käsikirjoituksen. George Marion Jr. teki elokuvaan välitekstit. Elokuvan tuottivat Jesse L. Lasky, Adolph Zukor ja B.P. Schulberg. Elokuvan kuvaukset alkoivat 16. syyskuuta 1927 ja päättyivät 13. lokakuuta. "Hanki itsellesi mies" sai ensi-iltansa kotimaassaan Yhdysvalloissa 4. joulukuuta 1927 New Yorkissa, ja maanlaajuiseen teatterilevitykseen elokuva pääsi 7. joulukuuta 1927. Suomessa elokuva sai ensi-illan 4. maaliskuuta vuonna 1929.
Yhdysvaltain kongressin kirjasto säilyttää elokuvan puutteellista kopiota. Elokuvasta puuttuu kaksi kelaa kuudesta.
Juoni.
"Hanki itsellesi mies" kertoo nuoresta amerikkalaisesta Nancy-nimisestä tytöstä (Clara Bow), joka rakastuu Pariisissa komeaan Robert-nimiseen aatelismieheen (Buddy Rogers). Robertille on kuitenkin järjestetty avioliitto ja menisi pian naimisiin. Nancy kehittelee suunnitelman poistaakseen tämän esteen ja lopuksi saisi Robertin...
Réver

Réver Humberto Alves Araújo, joka tunnetaan paremmin nimellä Réver (s. 4. tammikuuta 1985 Ariranha, São Paulon osavaltio, Brasilia) on brasilialainen jalkapalloilija. Hän edustaa Brasilian Série A:ssa pelaavaa Flamengoa lainalla Internacionalista. Pelipaikaltaan Réver on keskuspuolustaja.
Seurajoukkueura.
28. tammikuuta 2010 Réver teki viisivuotisen sopimuksen saksalaisseura VfL Wolfsburgin kanssa. Visiitti joukkueessa jäi kuitenkin lyhyeksi, kun 31. heinäkuuta 2010 minimaaliselle peliajalle jäänyt Réver palasi takaisin kotimaahansa ja siirtyi Atlético Mineiroon. Siirtokorvausta hänestä maksettiin 3 miljoonaa euroa.
Pikku Närhi

Pikku Närhi on Lauri Ahosen ja Jaakko Ahosen vuonna 2012 ilmestynyt sarjakuvaromaani. Sen päähenkilönä on nuori närhi, joka elää äitinsä kanssa isossa talossa. Pikku Närhi ei ole koskaan käynyt ulkona. Yhdysvalloissa sarjakuva on julkaistu nimellä Jaybird.
Sarjakuvaromaani palkittiin Luccan kansainvälisillä sarjakuvafestivaaleilla 2014.
Hän, joka suudella saa

Hän, joka suudella saa () on Frank Tuttlen ohjaama ja B.P. Schulbergin tuottama yhdysvaltalainen mykkä romanttinen komediaelokuva, jonka pääosissa ovat Eddie Cantor ja Clara Bow. "Hän, joka suudella saa" julkaistiin vuonna 1926. Elokuva on Cantorin elokuvadebyytti. Paramount Pictures toimi elokuvan tuotantoyhtiönä ja jakelijana.
"Hän, joka suudella saa" perustuu William Anthony McGuiren ja Otto Harbachin samannimiseen musikaaliin vuodelta 1923. Musikaalin pohjalta Luther Reed ja Tom Gibson laativat käsikirjoituksen. George Marion Jr. teki elokuvaan välitekstit. Alkuperäinen Broadway-musikaali avattiin Earl Carroll Theaterissa (myöhemmin siirrettiin Selwyn Theateriin) 31. joulukuuta vuonna 1923. Musikaalia esitettiin yhteensä 489 esitystä. Musikaalissa esiintynyt Cantor uusii roolinsa elokuvaversiossa.
"Hän, joka suudella saa" -elokuvan tuotanto alkoi 14. kesäkuuta 1926 ja päättyi 26. heinäkuuta 1926. Elokuva kuvattiin Kalifornian Los Angelesissa. Elokuva sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa 4. lokakuuta 1926 ja Suomessa 5. maaliskuuta 1928. Yhdysvaltain kongressin kirjasto säilyttää elokuvan kopiota.
Kyösti Angervo

Kyösti Ragnar Angervo (18. elokuuta 1907 Mikkeli – 6. kesäkuuta 1992 Helsinki) oli Oulun yliopiston statiikan ja sillanrakennuksen professori 1960–1970. Hän oli myös Oulun yliopiston vararehtori 1963–1965. 
Angervon puoliso oli lausuntataiteilija Piippa Heliö-Angervo. Oopperalaulaja Heljä Angervo ja viulutaiteilija Hannele Segerstam ovat heidän tyttäriään.
Koiviston kartano

Koiviston kartano () oli Ulvilassa sijainnut kartano. Nykyisin sen entisillä mailla ovat Porin kaupunginosat Harmaalinna, Honkaluoto, Impola, Kartano, Koivistonluoto, Koivula, Metallinkylä, Uusikoivisto ja Vanhakoivisto, sekä noin 2/3 Väinölästä.
Historia.
Koiviston kartanon perusti Kustaa Vaasa vuonna 1557 kuninkaankartanoksi. Se sijaitsi tuolloin Kokemäenjoen suussa merenlahden rannalla vastapäätä Ulvilan keskiaikaista kaupunkia. Maankohoamisen ja joen kuljettaman lietteen johdosta meri on vuosisatojen kuluessa paennut kartanon edustalta jo lähes 15 kilometrin päähän. 
Koiviston kartanon omistajia olivat muun muassa Ruotsin kuningatar Gunilla Bielke, valtioneuvos Jöns Kurck, kreivi Kustaa Horn sekä Ruotsin kuninkaallisen tiedeakatemian jäsen Johan Kraftman. 1800-luvun lopulla kartano alkoi myydä maitaan porilaisten teollisuustyöläisten asuintonteiksi. Näin syntynyt Uusikoivisto liitettiin Porin kaupunkiin vuonna 1941. Jäljellä olevat maat jaettiin vuonna 1910 kolmeen osaan; Kartanoon, Harmaalinnaan ja Koiviston kylään (nyk. Vanhakoivisto), jotka siirrettiin myös myöhemmin osaksi Poria. Suurin osa kartanon maista on nykyään rakennettu pientaloalueeksi.
Maaliskuussa 1839 kartanossa tapahtui itsemurha tai henkirikos, kun silloisen omistajan Gustaf Jakob von Willebrandin 23-vuotias tytär Gustava Sofia löydettiin roikkumasta hirttoköydestä. Epäselväksi jäänyt tapaus toimi myöhemmin innoittajana kirjailija Axel Gabriel Ingeliuksen romaanille "Harmaa linna". Vuonna 1851 ilmestynyttä kirjaa pidetään ensimmäisenä suomalaisena kauhuromaanina. Sen nimi viittaa Koiviston kartanon kansanomaiseen nimitykseen. 
Kraftmanin härkätallit ja muut rakennukset.
Koiviston kartanon puistoisella mäellä sijaitsevat rakennukset kuuluvat nykyään Porin kaupungin omistukseen. Vanha päärakennus tuhoutui tulipalossa vuonna 1869, jonka jälkeen tilalle rakennettiin uusi. Alueella on lisäksi muun muassa tiilirakenteinen viljasiilo sekä vanha holvikellari.
Kartanon pihapiirissä sijaitsevat myös ns. Kraftmanin härkätallit, jotka ovat nykyisen Porin vanhimpia säilyneitä rakennuksia. Johan Kraftmanin 1770-luvulla rakennuttamat harmaakivestä muuratut karjarakennukset ovat Museoviraston suojelemia. Ne olivat aikanaan maan nykyaikaisimpia navetta- ja tallirakennuksia, joiden teknisistä ratkaisuista Kraftman kirjoitti mittavan selostuksen ruotsalaiseen taloustieteen aikakauskirjaan.
Ruostemetsäkerttunen

 
Ruostemetsäkerttunen ("Bradypterus cinnamomeus") on sirkkalintujen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Ruostemetsäkerttusta tavataan Afrikan itä- ja keskiosissa. Lajia on kuvattu pääasiassa yleiseksi ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Taiwaninmetsäkerttunen

 
Taiwaninmetsäkerttunen ("Locustella alishanensis") on sirkkalintujen heimoon kuuluva varpuslintu. Se kuvattiin tieteelle vasta vuonna 2000.
Levinneisyys.
Taiwaninmetsäkerttusta tavataan vain Taiwanissa, jossa sen populaatioksi arvioidaan 10 000–100 000 pesivää paria. Laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Ruskometsäkerttunen

 
Ruskometsäkerttunen ("Locustella luteoventris") on sirkkalintujen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Ruskometsäkerttusta tavataan Bhutanissa, Kiinassa, Intiassa, Myanmarssa, Thaimaassa ja Vietnamissa. Lajin maailmanlaajuisen kannan kokoa ei tiedetä, mutta sitä on kuvattu harvinaisesta paikallisesti yleiseksi. Kiinan kannaksi arvioidaan 100–10 000 pesivää paria. Lajin on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Itä–Länsi-ottelu 1947

Vuoden 1947 pesäpallon Itä–Länsi-ottelu pelattiin Lahdessa 21. syyskuuta. Tämä oli kaikkiaan kolmastoista Itä–Länsi-ottelu. Katsojamääräksi ilmoitettiin 4 000. Virallisen Itä–Länsi-ottelun lisäksi Helsingin Olympiastadionilla pelattiin 2. heinäkuuta ottelu Suomen Suurkisojen pesäpalloturnauksen yhteydessä. Tuossa kamppailussa Länsi voitti ylivoimaisesti 1–18.
Juoksulista.
Länsi aloitti sisällä.
Heimotulet

Heimotulet on kuvanveistäjä Terho Sakin veistos Seinäjoen Kirkkopuistossa. Se paljastettiin karjalaisjuhlien yhteydessä 1965. Myös "Karjalanmuistojen kivenä" tunnettu patsas kuvaa sitä, kuinka viime sodissa kotinsa menettäneet karjalaiset ovat onnistuneet sopeutumaan yhteiskuntaan uusilla asuinalueillaan, mutta toisaalta kyenneet säilyttämään siteet menneisyyteensä.
Veistoksen jalustaan on kaiverrettu teksti:
"Ja urohot astuvat kumpuin yöstä"
"ja kertovat muinaiskansan työstä"
"ja neuvovat polvea nousevaa"
"oi, Karjala, muistojen maa"
"– Arvi Jännes"
"Tämän Karjalan muistojen kiven pystyttivät yhdessä"
"eteläpohjalaiset ja maakunnan karjalaiset"
Pirstotut puut

Pirstotut puut on Seinäjoen keskustan Olavi Pihan puistossa (ent. Veteraanipuisto) sijaitseva veistos, joka on muistomerkki Taipaleen ja Vuosalmen taisteluille talvisodassa. Vuonna 1975 paljastetun patsaan on luonut kuvanveistäjä Maija Nuotio.
Veistoksen jalustaan on kaiverrettu teksti: "Taipaleen ja Vuosalmen raivoisissa taisteluissa 1939–1940 torjuivat Etelä-Pohjanmaan miehet osaltaan vihollisen ankarat hyökkäykset raskain menetyksin. Hinta oli kallis, mutta uhrin ansiosta isänmaa on vapaa. Pystyttivät aseveljet."
Tuolta se tulee, tuolta se tulee

Tuolta se tulee, tuolta se tulee (joskus myös "Tuolta se tuloo ja tuonne se menöö") on kuvanveistäjä Heikki Varjan vuonna 1979 paljastettu veistos Seinäjoen rautatieaseman edessä. Se on muistomerkki Seinäjoen kehitykseen voimakkaasti vaikuttaneiden rautatieläisten työlle. Teosta kutsutaankin usein nimillä rautatieläisten muistomerkki tai rautatieläispatsas.
Seinäjoen opiskelijoilla on perinteenä pestä veistos vappuaattoisin.
Teos siirrettiin Seinäjoen uudelle asema-aukiolle 22.-23.8.2024 välisenä yönä.
Punatukka (vuoden 1928 elokuva)

Punatukka () on vuonna 1928 ensi-iltansa saanut Clarence G. Badgerin ohjaama yhdysvaltalainen mykkäkomedia, jonka pääosissa ovat Clara Bow ja Lane Chandler. Paramount Pictures toimi elokuvan tuotantoyhtiönä ja jakelijana.
"Punatukka" perustuu Elinor Glynin romaaniin "The Vicissitudes of Evangeline" (1905). Elokuvan kuvaukset alkoivat 13. joulukuuta 1927 ja päättyivät seuraavana vuonna 9. tammikuuta. "Punatukka" kuvattiin Kaliforniassa, Santa Monican Ocean Parkissa ja Santa Catalina Islandilla. Elokuva on muuten kuvattu kokonaan mustavalkoisena, mutta yksi kohtaus on kuvattu värilliseksi Technicolor-elokuvausmenetelmällä.
"Punatukka" sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa 10. maaliskuuta vuonna 1928 ja Suomessa 21. tammikuuta vuonna 1929. Elokuva on listattu kadonneeksi elokuvaksi, vaikka "Punatukasta" on vielä kelan osia tallella. Kuuluisin näistä säilyneistä kohtauksista on Technicolor-kohtaus, jossa Bow esiintyy. Elokuvan osia säilytetään UCLA Film and Television Archive -arkistossa.
Juoni.
Vapaahenkisellä nuorella Bubbles-nimisellä tytöllä (Clara Bow) on kolme keski-ikäistä ihailijaa, joista jokainen näkee tytön täysin eri tavalla. Tyttö ei tiedäkään, että nämä kolme ihailijaa sattuvat olemaan myös henkivartijoita varakkaalle miehelle, johon tyttö on ihastunut.
Salomėja Zaksaitė

Salomėja Zaksaitė (s. 1985, Kaunas, Liettuan SNT) on liettualaissyntyinen shakinpelaaja, oikeustieteilijä ja kriminologi, joka on tunnettu monipuolisesta urastaan shakin, akateemisen tutkimuksen ja oikeustieteen aloilla.
Shakinpelaaja ja Fair Play -komission puheenjohtaja.
Zaksaitė on saavuttanut shakin kansainvälisen mestarin (WIM) arvon. Hän on toiminut Kansainvälisen shakkiliiton "Fair Play" -komission puheenjohtajana, jossa hän on keskittynyt edistämään reilua peliä ja torjumaan epäeettisiä käytäntöjä shakissa.
Akateeminen ura ja tutkimus.
Zaksaitė työskentelee vanhempana tutkijana Liettuan sosiaalitieteiden keskuksen oikeusinstituutissa. Hän väitteli tohtoriksi Vilnan yliopistossa vuonna 2012 urheilun manipulointia käsitelleellä väitöskirjalla. Hänen tutkimuksensa keskittyy kriminologiaan, urheiluoikeuteen, ihmisoikeuksiin ja rikosoikeuteen. Zaksaitė on julkaissut runsaasti tieteellisiä artikkeleita ja osallistunut kansallisiin ja kansainvälisiin tutkimusprojekteihin, joissa hän on tarkastellut muun muassa ottelumanipulaatiota, urheilukorruptiota, dopingia ja rikosoikeudellista vastuuta historiallisissa tapahtumissa.
Vuosina 2020–2022 Zaksaitė johti Liettuan tutkimusneuvoston rahoittamaa projektia, joka tarkasteli vuoden 1991 Vilnan verilöylyä. Tutkimuksessa analysoitiin komentajien vastuuta, rangaistusten yksilöintiä, rikoslain rajoja ja aihetta koskevaa julkista keskustelua hyödyntäen Hannah Arendtin käsitettä ”pahan banaalisuus”. Aineistona käytettiin oikeustapausten laadullista analyysiä, julkista diskurssia sekä puolistrukturoituja haastatteluja uhrien näkökulmasta. Tulokset julkaistiin kansainvälisissä ja liettuankielisissä tiedejulkaisuissa sekä esiteltiin kansainvälisissä konferensseissa.
Muut roolit ja saavutukset.
Zaksaitė on toiminut asianajajana, yliopistolehtorina ja professorina. Hänen työnsä oikeustieteen ja kriminologian parissa on keskittynyt erityisesti rikosoikeuteen sekä oikeuden ja yhteiskunnan suhteisiin.
Klemetti-Kuulan patsas

Klemetti-Kuulan patsas eli Etelä-Pohjanmaan musiikin monumentti on Seinäjoelle vuonna 1963 pystytetty Kalervo Kallion tekemä veistos, joka kunnioittaa lähiseudulla syntyneitä säveltäjiä Heikki Klemettiä (1876–1953) ja Toivo Kuulaa (1883–1918). Teoksessa naishahmo soittaa viisikielistä harppua, josta on näkyvissä vain kielet. Jalustan vastakkaisilla puolilla on reliefit säveltäjien kasvojen profiileista. Veistos sijaitsee Marttilan kaupunginosan kaakkoiskulman Vapaudenpuistossa Vapaudentien ja Kirkkokadun risteyksessä.
Veistoksen ohuet harpunkielet ovat 2010-luvulla saaneet jatkuvasti osakseen ilkivaltaa, ja patsaan siirtämistä pois puistosta on harkittu.
Jurassic Park (No. 1 1993)

Jurassic Park: Hirmuliskot Valloillaan! on ensimmäinen julkaistu "Jurassic Park" -sarjakuva. Tarina julkaistiin kahdessa osassa vuonna 1993 ja sitä seurasi myöhemmin oma sarjansa "Kadonnut maailma – Jurassic Park". Sarja perustuu "Jurassic Park" -elokuvaan.
Juoni.
Ryhmä tiedemiehiä (paleontologit Alan Grant, Ellie Sattler ja kaaosteoriamatemaatikko Ian Malcolm) sekä lakimies Donald Gennaro kutsutaan antamaan mielipiteensä Jurassic Park -puistosta, jonka perusti miljardööri John Hammond Isla Nublarin saarelle lähelle Costa Ricaa. Hammond haluaa kuulla heidän mielipiteensä ennen kuin hän aukaisee puiston vuoden kuluttua.
Puiston vetonaulana ovat esihistorialliset dinosaurukset, jotka on kloonattu vahingoittuneesta dinosauruksen DNA:sta. Veri, joka sisälsi DNA:ta, oli saatu hyttysistä, jotka olivat imeneet dinosaurusten verta ja jääneet kiinni meripihkaan. He olivat kuitenkin joutuneet paikkaamaan joitain kohtia DNA:sta sammakoiden geeneillä saadakseen DNA:n kokonaiseksi. He halusivat myös varmistua siitä, että dinosaurukset eivät lisääntyisi, joten he olivat tehneet kaikista eläimistä naaraita.
Kaikki ei kuitenkaan suju suunnitelmien mukaan. Puiston pääohjelmoija Dennis Nedry varastaa dinosaurusten alkioita. Hän oli tehnyt sopimuksen Biosyn-yhtiölle työskentelevän Lewis Dogsonin kanssa.
Samaan aikaan Grant, Ellie, Ian, Gennaro sekä Hammondin lapsenlapset Tim ja Lex lähtevät kiertoajelulle puistoon tiettyä reittiä pitkin kulkevilla sähköautoilla. Ellie jää tutkimaan sairasta Triceratopsia.
Norjan ilmasto

Norjan rannikolla vallitsee lauhkea meri-ilmasto. Atlantilta vyöryvät keskileveysasteiden liikkuvat matalapaineet tuovat sateita ja kovia tuulia. Etelässä sademäärät ovat suurempia kuin pohjoisessa. Sisämaan vuoristossa on arktinen ilmasto, talvella lunta, pakkasta ja kovaa tuulta. Oslon seudulla on maan ainoa alankoalue, ja siellä on talvisin kylmempää, mutta kesäisin lämpimämpää ja kuivempaa kuin rannikolla.
Köppenin ilmastoluokitusta käyttäen Norjan länsirannikolla on Cfb luokan ilmasto, eli lauhkea meri-ilmasto, muussa Norjassa on luokan Df ilmasto, eli kylmätalvinen lumi- ja metsäilmasto, jossa sataa tasaisesti ympäri vuoden sekä jossain vuoristo alueilla tundrailmasto.
Golfvirran ansiosta Norjan ilmasto on leudompi kuin maan sijainti edellyttäisi. Norja on yhtä kaukana pohjoisessa kuin Alaska, Grönlanti ja Siperia, mutta sen ilmasto on lämpimämpi kuin näiden.
Vuodenajat.
Norjassa erotetaan vuorokauden keskilämpötilan perusteella neljä vuodenaikaa: talvella keskilämpötila on pysyvästi nollan alapuolella ja kesällä +10 asteen yläpuolella. Kevät ja syksy asettuvat sille välille.
Punatut huulet

Punatut huulet () on vuonna 1927 ensi-iltansa saanut Frank R. Strayerin ohjaama yhdysvaltalainen mykkäkomedia, jonka pääosissa ovat Clara Bow ja Reed Howes. Sivurooleissa ovat muun muassa Arthur Housman ja Doris Hill. "Punatut huulet" kertoo köyhästä, mutta kunnianhimoisesta nuoresta Rosie-nimisestä tytöstä (Bow), joka on päättänyt soluttautua seurapiireihin. Hän ei ole kuitenkaan varautunut vastaanottoon, minkä hän saa. Elokuvan tuotantoyhtiönä ja jakelijana toimi Paramount Pictures.
"Punatut huulet" perustuu Nunnally Johnsonin tarinaan, jonka pohjalta Ethel Doherty ja Louise Long laativat käsikirjoituksen. George Marion Jr. teki välitekstit elokuvaan. Elokuvan tuottivat Jesse L. Lasky, Adolph Zukor ja B. P. Schulberg. Elokuvan tuotanto alkoi 24. tammikuuta 1927 ja päättyi 11. maaliskuuta. "Punatut huulet" sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa 14. toukokuuta vuonna 1927. Suomessa elokuva sai ensi-illan 2. tammikuuta vuonna 1928.
"Punatut huulet" on listattu kadonneeksi elokuvaksi, mutta elokuvan 54 sekuntia kestävä traileri on säilynyt.
Unto Monosen muistomerkki

Unto Monosen muistomerkki Someron kaupungintalon puistossa taidetalo Aholan edustalla on omistettu tangosäveltäjä Unto Monosen muistolle. Graniittisen muistomerkin on suunnitellut Monosen ystävä, somerolainen Jorma Nordman. Muistomerkki pystytettiin vuonna 1996. Aloitteentekijänä sen pystyttämisessä oli Somerolla toimiva Unto Mononen -yhdistys. Muistomerkin kuva-aiheina ovat kitara, kuu ja tähdet. Muistomerkissä oleva teksti on lainaus säveltäjältä: "Lauluni tulevat jostakin tuolta siniseltä taivaalta."
Itä–Länsi-ottelu 1948

Vuoden 1948 Pesäpallon Itä–Länsi-ottelu pelattiin Helsingissä Pallokentällä 26. syyskuuta. Tämä oli kaikkiaan neljästoista Itä-Länsi-ottelu. Katsojamääräksi ilmoitettiin 2000. 
Osallistujat.
Broman reväytti jalkansa eikä voinut osallistua.
Juoksulista.
Itä aloitti sisällä.
Gotthardin rautatie

 
Gotthardin rautatie () on osa sveitsiläisen SBB-rautatieyhtiön rataverkkoa Keski- ja Etelä-Sveitsissä välillä Immensee-Chiasso. Gotthardin rautatie on otettu koko pituudeltaan käyttöön 1.6.1882. Rataosuuden pituus on 206 kilometriä. Merkittävimmät paikkakunnat rautatien varrella ovat Schwyz, Altdorf, Biasca, Bellinzona ja Lugano.
Historia.
1800-luvun puolivälissä selvitettiin Alpit ylittäviä kulkureittejä monin paikoin. Vuonna 1863 Sveitsin 15 kantonia ja kaksi rautatieyhtiötä perustivat yhdistyksen () rautatieyhteyden rakentamiseksi Gotthardin reitille. Hanke pääsi vauhtiin vuonna 1871, jolloin yhdistys perusti yhtiön sen jälkeen kun Sveitsin, Italian ja Saksan valtiot olivat päässeet sopimukseen radan rakentamisesta ja käytöstä vuonna 1871. Vuosina 1871–1878 hanketta johti saksalaisten ja italialaisten yhteistyön varmistanut valtiomies Alfred Escher.
Gotthardin ratayhtiö rakensi varsinaisen Gotthardin rautatien lisäksi liityntäratoja niin, että yhtiön rataverkon laajuus oli vuonna 1897 yhteensä 273 km. Gotthardbahn-Gesellschaft yhdistettiin osaksi valtiollista SBB-CFF-FFS-yhtiötä vuonna 1.5.1909.
Reitti.
Runkoradan pohjoinen pää on Luzernin lähellä Immenseen kylässä Küssnachtissa, Schwyzin kantonissa, Zuginjärven länsirannalla. Radan eteläinen pää on Chiassossa, Ticinon kantonissa, Italian ja Sveitsin rajalla. Alkuperäinen rata alittaa Alpit Gotthardin solan alapuolella Gotthardin tunnelissa Göschenenin ja Airolon välillä. Uusi, alempana kulkeva Gotthardin pohjatunneli alittaa Alpit Erstfeldin ja Biascan pohjoispuolella sijaitsevan Bodion välillä. 
Runkorataan yhdistyviä liityntäratoja on useita:
Radan rakentaminen.
Gotthardin rautatie on rakennettu monissa vaiheissa: ensin rakennettiin yksittäisiä ja yksiraiteisia osuuksia, jotka myöhemmin yhdistettiin, sähköistettiin ja rakennettiin kaksiraiteisiksi.
Tekninen rakenne.
Rautatie on kaksiraiteinen. Se on normaalilevyinen (1 435 mm) ja sähköistetty (15 kV, 16,7 Hz). Radan suurin jyrkkyys on 28 ‰, eikä siinä ole hammasrataosuuksia.
Liikenne.
Radalla on henkilö- ja tavaraliikennettä.
Valtiotieteen historia

Valtiotiede kantaa kahta tutkimusperustaa, saksalaistaustaista "Staatslehre"-perinnettä ja anglosaksista politiikan tutkimusta ("political science"). Saksalainen tutkimus oli luonteeltaan filosofista, juridista ja historiallista. Se painottui selvästi enemmän rationalistiseen päättelyyn kuin havaintojen keruuseen, joka on ollut politiikan tutkimukselle ominainen työote. 
Suomen valtiotieteessä on alun perin vallinnut saksalainen suuntaus. Suomen kielessä sana valtio viittaa paikkaan, jossa käytetään valtaa. Sanan on kehittänyt Paavo Tikkanen vuonna 1846. Monien eurooppalaisten kielten "stat/state"-tyyppiset sanat taas viittaavat arvojärjestykseen ja pysyvyyteen. Suomen "valtio" on merkitykseltään aktiivisempi ja positiivisempi kuin "stat", myös sellaisina sanaliittoina kuin "itsenäinen valtio", "hyvinvointivaltio". Niinpä suomen kielen "Valtiollinen"-sana tarkoitti 1950-luvulle saakka osittain samaa kuin "poliittinen". Vasta 1950-luvulla alettiin puhua poliittisista puolueista ja poliittisesta elämästä eikä käytetty niissä valtiollinen-sanaa kuten siihen saakka. Tutkijat pyrkivät nykyisin korvaamaan valtiotiede-termin politiikan tutkimuksella.
Länsimaisen politiikantutkimuksen keskeisiä tutkimuskohteita ovat olleet vapauden ja oikeudenmukaisuuden ihanteet. Platonista alkaen tutkijat ovat etsineet sellaista yhteiskuntaa, joka parhaiten toteuttaisi nämä ihanteet. Keskiajan jälkeen rationalismin piirissä pohdittiin niin sanottua vapauden ja välttämättömyyden ongelmaa. Ihminen on toisaalta vapaata harkintaa käyttävä aktiivinen toimija, toisaalta hän kohtaa välttämättömyyden ympäristön ja luonnonlakien muodossa.