tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Rolls-Royce Phantom VIII

Rolls-Royce Phantom VIII on ylellinen neliovinen sedan, jonka brittiläinen Rolls-Royce Motor Cars julkisti heinäkuussa 2017. Siihen perustuu myös crossover-malli Rolls-Royce Cullinan.
Julkistus.
Auto esiteltiin suoratoistona internetissä 27. heinäkuuta 2017. Yleisölle se näytettiin kaksi päivää myöhemmin, 29. heinäkuuta ‘The Great Eight Phantoms’-tilaisuudessa. Paikalle oli myös tuotu vanhoja Phantomeja.
Rolls-Royce Silver Seraph

Rolls-Royce Silver Seraph on ylellinen sedan, jota Rolls-Royce valmisti vuodesta 1998 vuoteen 2002. Automallina se korvasi Rolls-Royce Silver Spurin, jonka valmistus lopetettiin vuonna 1997. Rolls-Royce esitteli Silver Seraphin Geneven autonäyttelyssä 3. maaliskuuta 1998. Jokainen Silver Seraph on käsinvalmistettu Rolls-Roycen tehtaalla Crewessä, Englannissa.
Philipp von Hessen

Philipp von Hessen (6. marraskuuta 1896 – 25. lokakuuta 1980) oli Hessenin suvun päämies, Hessenin ja Brabantin maakreivi. Hän oli vuosina 1933–1943 Hessen-Nassaun provinssin maakuntajohtaja eli "oberpräsident".
Philippin vanhemmat olivat Hessenin ja Brabantin maakreivi Friedrich Karl, joka valittiin Suomen kuninkaaksi vuonna 1918, ja prinsessa Margaret. Saksan viimeinen keisari Vilhelm II oli hänen enonsa. Philippin vaimo oli prinsessa Mafalda, Italian kuningas Viktor Emanuel III:n tytär. Heidän poikansa oli myöhemmin suvun päämieheksi tullut Moritz von Hessen.
Philipp von Hessen oli hyvissä väleissä Hermann Göringin kanssa ja myös Adolf Hitlerin suosiossa. Suosio kuitenkin kääntyi ja vuonna 1943 Philipp vangittiin. Mafalda kuoli Buchenwaldissa.
Philipp von Hesseniä on pidetty biseksuaalina.
Bentley Mulsanne

Bentley Mulsanne on ylellinen sedan, jota brittiläinen Bentley on valmistanut vuodesta 2009. Autoa uudistettiin vuonna 2016. 
Mulsannesta valmistetaan myös urheilullisempaa versiota, jota kutsutaan Mulsanne Speediksi.
Vuoniityn peruskoulu

Vuoniityn peruskoulu on peruskoulu Helsingin Vuosaaressa. Sen opetuksessa painotetaan mediaa ja musiikkia. Vuoniityn peruskouluun kuuluu Koukkusaarentien, Lohikäärmeenpolun ja Venemestarintien toimipisteet. Luokat 1–4 ovat Lohikäärmeenpolun ja Venemestarintien toimipisteissä ja luokat 5–9 Koukkusaarentien toimipisteessä. Vuonna 2024 koulussa oli noin 990 oppilasta.
Koulun rehtorina toimii Irina Pellikka ja virka-apulaisrehtoreina Jonna Huovinen ja Teemu Taruvuori. Vuosina 2017–2021 koulun rehtorina toimi Jukka Isohanni. Koulun nimi tulee kahden aikaisemman koulun nimestä, Vuosaaren peruskoulusta ja Heteniityn ala-asteesta.
Historia.
Vuosaaren peruskoulu ja Heteniityn ala-aste yhdistyivät 1. elokuuta 2017 Vuoniityn peruskouluksi osana Vuosaaren alueen koulujen yhdistämistä.
Heteniityn ala-asten koulu.
Vuosaaren ensimmäinen suomenkielinen koulu rakennettiin Sasekan aloitteesta yhtiön lahjoittamalle tontille Sasekan Kallahdessa valmistamista Siporex-harkoista. Koulu valmistui vuonna 1950, ja oli tuollon Suomen uudenaikaisin koulu. Sen nimi oli Rannikkopiirin kansakoulu, jota kutsuttiin aluksi Sasekan kouluksi. Rakennuksen on suunnitellut Pirkko Wesamaa.
Koulun tiloissa oli monenlaista kulttuuritoimintaa, kuten juhlia ja esityksiä. Koululla toimi myös Vuosaaren sivukirjasto. Työväenopiston ja musiikkiopiston toiminta alkoi 1950-luvulla. 1960-luvun alussa Rannikkopiirin koulu muuttui Vuosaaren kansakouluksi.
Vuosaaren peruskoulu.
Vuonna 1965 Koukkusaarentielle valmistui Veikko Nortomaan suunnittelema koulurakennus. Aloitteentekijöinä kouluhankkeessa ja Vuosaaren oppikouluyhdistyksessä olivat Vuosaari-Säätiö ja Asuntosäästäjät ry. Kouluun kuului myös Vuosaaren lukio. Kakkosvaiheessa koulua laajennettiin rakentamalla liikuntasali, joka valmistui vuonna 1971.
Vuonna 1993 lukio yhdistyi Tehtaanpuiston lukion kanssa. Samaan aikaan Vuosaaren yhteiskoulun nimi vaihtui Vuosaaren yläasteen kouluksi.
Vuonna 1999 valmistui Venemestarintien toimipiste, entiseltä nimeltään Karavaanin ala-aste. Vuonna 2006 Vuosaaren yläaste ja Karavaanin ala-aste yhdistyivät Vuosaaren peruskouluksi.
Bentley Bentayga

Bentley Bentayga on ylellinen katumaasturi, jota brittiläinen Bentley on valmistanut vuodesta 2016 lähtien. Sen nimen on sanottu liittyvän viileän vyöhykkeen taiga-metsään tai Kanariansaarten Roque Bentayga-kalliomuodostumaan.
Bentley Flying Spur

Bentley Flying Spur on ylellinen sedan, jota brittiläinen Bentley on valmistanut Dresdenissä, Saksassa vuodesta 2013. 
Se esiteltiin yleisölle Salon International de l’Auto et accessoiressa.
Flying Spurin moottorivaihtoehdot ovat 4,0 litran V8-moottori ja 2,9 litran V6-hybridi.
Ostmark (Itävalta)

Ostmark (”Itäinen rajamaa”) oli Itävallan nimenä vuosina 1938–1942 sen jälkeen, kun se oli yhdistetty natsi-Saksaan ("Anschluss").
Itävallan liittäminen Saksaan.
Sen jälkeen, kun itävaltalaissyntyinen Adolf Hitler oli toteuttanut kotimaansa yhdistämisen Saksaan, mikä oli kuulunut hänen tavoitteisiinsa, Saksan kansalliss­osialistinen hallitus muutti maan nimen "Österreich", joka merkitsee ”itäistä valta­kuntaa” (ja josta myös suomen­kielinen nimi Itävalta on käännös), muotoon "Ostmark", joka tarkoittaa ”itäistä rajamaakuntaa”. Nimen­muutoksen tarkoituksena oli osoittaa, ettei Ostmark (Itävalta) enää ollut itsenäinen valtakunta () vaan Saksan itäinen raja­maa­kunta ().
Ostmark oli ennestään ollut histori­oitsijoiden käyttämä nimitys keski­aikaisesta Itävallan mark­kreivi­kunnasta (), joka kuitenkin omana aikanaan oli tunnettu muinaisyläsaksankieliseltä nimeltään "Ostarrîchi". 
Elokuussa 1938 "Donau-Zeitung" ylpeästi nimitti Passauta ”uuden Ostmarkin kehdoksi”.
Aluejako.
Toukokuun alussa 1939 tuli voimaan "laki Ostmarkin hallinnon rakenteesta" (, tunnettu myös lyhemmällä nimellä "Ostmarkgesetz"). Lailla lakkautettiin Itävallan aikaisemmat osavaltiot ja tilalle perustettiin seitsemän "Reichsgauta". Niistä kunkin korkein virkamies toimi sekä kuvernöörinä ("Reichstatthalter") että natsi­puolueen "Gauleiterina". Nämä Reichsgaut olivat:""
Reichsgau oli uusi hallinnollisen jaotuksen yksikkö, joka korvasi osavaltiot muutoin täysin keskitetysti hallitussa natsi-Saksassa. Kun "Ostmark"-nimenkin katsottiin vielä liiaksi muistuttavan vanhasta, aiemmin itsenäisestä Itä­vallasta, tämäkin nimi poistettiin vuonna 1942 käytöstä ja edellä mainituista Reichsgau-alueista alettiin käyttää yhteis­nimitystä "Donau- und Alpenreichsgaue" (”Tonavan ja Alppien Reichsgaut”).
Uusi Itävalta.
Kun liittoutuneet toisen maailman­sodan jälkeen miehittivät koko Saksan, Itävalta mukaan luettuna, itsenäinen Itävalta muodostettiin vuoden 1943 Moskovan julistusten mukaisesti uudestaan, ja sen rajat olivat samat kuin ennen vuotta 1938. Itävalta julistautuikin itsenäiseksi jo 27. huhtikuuta 1945, lähes kaksi viikkoa ennen Saksan antautumista. Aluksi uusi Itävalta kuitenkin oli vuoteen 1955 saakka liittoutuneiden miehitys­vallan alainen ja jaettuna neljään miehitysvyöhykkeeseen.
Karstijärvi

Karstijärvi on karstimaalle syntynyt pysyvä tai väliaikainen järvi.
Syntyminen ja häviäminen.
Karstimaan kallioperä sisältää runsaasti joko kalkkia, kipsiä tai dolomiittia. Karstimaa rapautuu sadevedestä niin, että kallioon syöpyy uurteita, syviä koloja ja maanalaisia luolia. Niissä virtaa sadevettä ja riittävän syvällä myös pohjavettä. Pohjavesi jää lähelle maanpintaa siellä, missä vettä läpäisemätön maankerros sijaitsee välittömästi karstimaakerroksen alla. Luolastossa virtaavan veden määrä riippuu esimerkiksi sadannasta tai sulavan lumen määrästä. Kun vettä tulee luolastoon lisää, nousee siellä vedenpinta korkeammalle. Lopulta tuleva vesi ei enää mahdu maan alle ja sitä jää maanpinnalle painaumiin, minne syntyy lammikoita, lampia tai järviä. Näille voi syntyä laskujokia, jolloin maan alta tulviva vesi virtaa pois myös maan päällä. Koska vettä poistuu samanaikaisesta sekä maan alla että maan päällä, laskee karstijärven vedenpinta lopulta. Karstijärven kesto vaihtelee ympäristön mukaan muutamista päivistä moneen kuukauteen.
Pysyvä karstijärvi.
Pysyvä karstijärvi muodostuu usein romahtaneen karstiluolan painanteeseen. Myös doliinit saattavat sisältää pysyvästi vettä. Näin on käynyt esimerkiksi Floridan niemimaalla ja Jukatanin niemimaalla, jossa risteilee kalkkikivessä pohjavedellä täyttyneitä luolastoja. Niistä aukeavat doliinit ovat usein täynnä vettä, jonka vedenpinta riippuu pohjaveden vedenkorkeudesta.
Esiintyminen ja nimityksiä.
Karstijärviä esiintyy tavallista enemmän esimerkiksi Saksassa Harzin alueella, Etelä-Saksassa, Ranskassa Quercy'n alueella, Viron Tudressa, Sloveniassa, Irlannissa, Pohjois-Meksikon Cenotes ja monin paikoin Yhdysvalloissa.
Irlannissa niitä kutsutaan nimellä "turloughs", Yhdysvalloissa nimellä "sink holes" (doliinit) ja saksankielisissä maissa nimellä "karstsee".
Bentsidiinitoisiintuminen

Bentsidiinitoisiintuminen on toisiintumisiin kuuluva kemiallinen reaktio. Reaktiossa hydratsobentseeni tai sen johdannainen toisiintuu happamissa olosuhteissa bentsidiinijohdannaisiksi ja muiksi aromaattisiksi diamiineiksi. Reaktion raportoi ensimmäisen kerran saksalainen kemisti August Wilhelm von Hofmann vuonna 1863.
Reagenssit ja mekanismi.
Bentsidiinitoisiintuminen tapahtuu useille difenyylihydratsiineille eli hydratsobentseeneille. Reaktio tapahtuu happamissa olosuhteissa ja usein käytettyjä happoja ovat suolahappo ja rikkihappo. Bentsidiinitoisiintumisen reaktiomekanismi on pitkään ollut epäselvä, eikä siitä vieläkään ole täyttä selvyyttä. Hyvin yleisesti hyväksytyn mekanismin mukaan ensimmäisessä vaiheessa happo luovuttaa protonin molemmille hydratsobentseenin typpiatomille muodostaen dikationin. Seuraavassa vaiheessa tälle kationille tapahtuu [5,5]-sigmatrooppinen toisiintuminen, jossa muodostuu bentsidiinijohdannainen. Myös muita mekanismeja on ehdotettu, joissa reaktio tapahtuisi monokationin kautta tai, että reaktiossa muodostuisi välivaiheena radikaaleja.
Bentsidiinitoisiintumisessa yleisin muodostuva tuote on p-bentsidiinijohdannainen, mutta myös useita muita yhdisteitä voi muodostua, erityisesti silloin kuin lähtöaineena olevassa hydratsobentseenijohdannaisessa on jo substituentti para-aasemassa. Näistä tyypillisimpiä ovat o-bentsidiinijohdannaiset, difenyliinijohdannaiset ja semidiinijohdannaiset. Osa sivutuotteista muodostuu sigmatrooppisella toisiintumisella osa radikaalimekanismilla.
Ketonahkajäkälä

Ketonahkajäkälä ("Peltigera neckeri") on nahkajäkälien sukuun kuuluva jäkälä. Sen yläpinta on siniharmaa, huopakarvaton, kiiltävä sekä sileä. Alapinta on reunoilta valkea. Liuskat ovat noin 0,5–1,5 senttimetriä leveitä. Kasvaa paljaalla maalla, ketojen sammalikoissa, lehtipuiden tyvillä ja ravinteikkailla paikoilla.
Ketonahkajäkälän jäkäläaineena eli sekundaarisena aineenvaihduntatuotteena esiintyy tenuioriinia (C26H24O10), metyyligyroforaattia (C25H22O10), gyroforahappoa (C24H20O10) ja triterpenoideja, kuten zeoriinia (C30H52O2) ja dolikorritsiinia (C32H54O3).
Premier Guitar

Premier Guitar on kuukausittain ilmestyvä yhdysvaltalainen aikakauslehti. Se on Euroopan myydyin kitaramusiikkiin keskittyvä lehti. Premier Guitarin pääkonttori sijaitsee Marionissa, Iowa, Yhdysvallat.
Premier Guitar julkaisee joka kuussa uusia tabulatuureja kitaralle pääosin metalli- ja rock-kappaleista. Lehti sisältää myös yhtyeiden ja kitaristien haastatteluja sekä kitaroiden ja soitossa tarvittavien laitteiden esittelyjä. Premier Guitar ensimmäinen numero ilmestyi heinäkuussa 2007. Lehden historian aikana yli 12 kertaa haastateltavana on ollut monia tunnettuja kitaristeja, kuten Pete Townshend (The Who), Ron Wood (Rolling Stones), Joe Perry (Aerosmith), Guthrie Govan, Brent Hinds ja Bill Kelliher (Mastodon), Dave Mustaine ja Chris Broderick (Megadeth) ja Yuri Landman.
Kalkkinahkajäkälä

Kalkkinahkajäkälä ("Peltigera lepidophora") on nahkajäkälien sukuun kuuluva pienikokoinen jäkälä. Sen yläpinta on harmaa tai ruskea, huopakarvainen ja pinnalla on nappimaisia tai suomumaisia isidioita. Alapinta on ruskeasuoninen. Liuskat ovat noin 5–10 millimetriä leveitä. Jäkälä kasvaa kalkkipitoisella tai runsasravinteisella maaperällä ja kallionraoissa. Esiintyy koko Suomessa sopivilla paikoilla.
Kalkkinahkajäkälässä ei esiinny jäkäläaineita eli sekundaarisiä aineenvaihduntatuotteita.
Mario Tullio Montano

Mario Tullio Montano (7. helmikuuta 1944 Montecatini Terme – 27. heinäkuuta 2017 Livorno) oli italialainen miekkailija ja olympiavoittaja.
Montano voitti säilän joukkuekilpailussa olympiakultaa Münchenissä 1972 ja olympiahopeaa Montréalissa 1976.
Olympiamitaliensa lisäksi Montano saavutti säilän joukkuekilpailussa MM-pronssimitalit Wienissä 1973, Göteborgissa 1974 ja Grenoblessa 1975. Hän kuoli 73-vuotiaana Livornossa 27. heinäkuuta 2017.
Linköpingin vankilan ovella vuonna 1600

Linköpingin vankilan ovella vuonna 1600 on Helene Schjerfbeckin vuonna 1882 maalaama historiamaalaus. Se esittää ruotsalaisen valtaneuvos Gustaf Banérin vaimoa Christina Banéria, joka on juuri saanut tiedon miehensä teloituksesta Linköpingissä. Teos keskittyy kuvaamaan lesken ja tämän alaikäisen pojan järkyttyneitä tunteita.
Schjerfbeck maalasi teoksen opiskellessaan Pariisin Académie Colarossissa. Kaarle-herttuan mestauttaman valtaneuvos Banérin tarina oli tuttu ruotsalaisille ja suomalaisillekin Anders Fryxellin suositusta kirjasta "Kertomuksia Ruotsin historiasta". Schjerfbeck oli jo ennen Pariisiin lähtöään maalannut vuonna 1880 Suomessa samasta aiheesta vaatimattomamman öljymaalauksen "Christina Banér rukoilee armoa puolisolleen". "Linköpingin vankilan ovella vuonna 1600" sai vuonna 1882 Suomessa toisen palkinnon valtion henkilömaalauskilpailussa ja lisäsi siten nuoren Schjerfbeckin mainetta. Eräät aikalaiskriitikot arvostelivat teosta liian synkästä ja Suomeen liittymättömästä aiheesta sekä siitä, että Christina Banér näytti siinä liian nuorelta 14 lasta synnyttäneeksi äidiksi.
Kansallis-Osake-Pankki osti maalauksen vuonna 1961 ja sijoitti sen myöhemmin pääkonttorinsa edustustiloiksi muutetun Helsingin hotelli Kämpin porraskäytävään. Maalaus kuuluu nykyisin Nordean Taidesäätiön kokoelmiin. Maalauksen alkuperäinen nimi ja aihe olivat pitkään unohduksissa ja sen luultiin esittävän Kaarina Maununtytärtä, mutta taidehistorioitsija Juha Ilvas sai vuonna 1989 selville oikean nimen.
Henry Nielsen

Henry Georg Nielsen (27. marraskuuta 1892 – 12. tammikuuta 1961) oli tanskalaissyntyinen suomalainen laivanvarustaja.
Nielsen muutti Tanskasta Helsinkiin 1919. Hän perusti vuonna 1923 yhdessä ruotsalaisen Gustaf Thordénin kanssa "Ab Nielsen &amp; Thordén Oy" nimisen laivameklari- ja rahtausliikkeen. Liike hankki ensimmäisen oman aluksensa S/S Savonian jo samana vuonna. Nielsenin ja Thordénin yhteistyö päättyi kuitenkin jo 1926 jolloin Thordénin omistukseen siirtyivät yhtiön laivat ja Nielsen jatkoi meklari- ja rahtaustoimintaa entisellä nimellä "Nielsen &amp; Thordén" vuoteen 1944 saakka jolloin perustettiin "Ab Henry Nielsen Oy". 
Nielsen osti vuonna 1925 edellisenä vuonna perustetun Rederiaktiebolaget Lilyn jolla oli yksi S/S Lily niminen laiva. Yhtiön nimeksi muutettiin 1927 Ab Helsingfors Steamship Co. Ltd ja tälle yhtiölle hankitriin muun muassa S/S Delaware, S/S Kemi ja S/S Kotka nimiset rahtihöyrylaivat sekä vuonna 1954 rahtimoottorilaiva M/S White Rose.
Henry Nielsen oli mukana useissa muissakin varustamoissa:
Henry Nielsenin kuoltua varustamoa johti vuoteen 1963 Holger Nordberg (k. 1963) ja hänen jälkeensä Berndt Aminoff (1929–1982) ja Jan Nordberg. Nielsenin varustamo toimi useiden eri suomalaisten yhtiöiden (muun muassa Outokumpu, Suomen Petrooli, Gustav Paulig, Kansallisrahoitus, Valmet) omistamien laivojen hoitovarustamona. Vuonna 1977 varustamo oli Suomen suurin ja vuonna 1980 sillä oli 11 alusta, yhteiskantavuudeltaan 365 000 dwt. Nielsenin yhtiö harjoitti myös lentorahtitoimintaa ja Oy Ilmailukeskus Ab nimisen tytäryhtiön kautta lentokoneiden maahantuontia.
1990-luvun alussa Nielsenin varustamolla oli enää viisi laivaa. Viimeinen varustamon laiva M/T Tebo Olympia siirtyi syksyllä 1995 John Nurmisen tytäryhtiön Finnish Maritime Agencies OY FIMAGin hoitoon. Nielsenin huolintatoiminnot osti keväällä 1996 amerikkalainen Fritz Companies Inc joka siirtyi puolestaan United Parcel Service (UPS):in omistukseen vuonna 2001.
Sfyriá

Sfyriá () on Kreikkaan kuuluvalla Euboian eli Évian saarella Antián kylässä käytetty vihellyskieli. Sfyriálla on nykyisin 6 osaajaa ja se on vaarassa hävitä kokonaan.
Historia.
Sfyrián alkuperästä ei ole varmuutta. Nimi sfyriá on johdettu kreikan kielen vihellystä merkitsevästä sanasta "sfyrízo" (σφυρίζω). Eri tarinoiden mukaan se saapui Euboialle vuotta sitten sinne paenneiden persialaisten sotilaiden mukana, tai että se kehittyi Bysantin valtakunnan aikana tapana varoittaa paikallisia kilpailevien kylien tai merirosvojen hyökkäysten aikana. Joidenkin uskomusten mukaan antiálaisia viheltäjiä palveli myös antiikin Ateenassa varoittamassa mahdollisista hyökkäyksistä. Laajempaan tietoisuuteen sfyriá levisi kuitenkin vasta vuonna 1969, kun lentokone törmäsi vuoriin lähellä Antiáa ja etsijöiden kuullessa paikallisten paimenien vihellyksiä. Kielen käyttö on vähentynyt paikallisten muuttaessa muualle Kreikkaan. Antián kylässä on nykyisin vain 37 asukasta ja sfyriálla noin 6 osaajaa, joista osa asuu muualla kuin Antiássa.
Piirteet.
Sfyriá on puhutun kreikan kielen vihelletty muoto. Kreikan eri kirjaimet ja tavut kääntyvät sfyriáksi tietyillä soinnuilla ja taajuudella. Vihellykset mahdollistavat viestimisen puhetta pitempien matkojen päästä. Laaksoissa vihellykset voivat kantautua 4 kilometrin päähän, eli noin 10 kertaa puheääntä pidemmälle.
M/S White Rose

M/S White Rose oli suomalainen vuonna 1954 valmistunut rahtimoottorilaiva jonka omisti Henry Nielsenin varustamo Helsingfors Steamship Co. Ltd. Sitä kutsuttiin epävirallisesti "Suomen kauppalaivaston legendaksi" koska kertoman mukaan ei ollut maailmassa satamaa, missä White Rose ei olisi käynyt. 
White Rose valmistui toukokuussa 1954 De Merweden telakalta Hardinxveldissä Hollannissa ja se oli alun perin tarkoitettu Suomen ja Kauko-Idän väliseen liikenteeseen. Laiva oli suomalaisomistuksessa vuoteen 1973 saakka jolloin se myytiin Hongkongissa kyproslaiselle Famagustassa toimineelle Tenaro Maritime Co. Ltd ja se sai uudeksi nimekseen "Dina". Vuonna 1978 laivan omistajaksi tuli kreikkalainen varustamo Dina Ned Shipping Co. Ltd ja laivan nimeksi muuttui "Dina Ned". Laiva vaihtoi vuonna 1980 nimeä kahteen kertaan, ensin se oli "Mercury 1" ja sitten "Zea Port". Vuonna 1981 viimeiseksi omistajaksi tuli kreikkalainen Piraeuksessa toiminut varustamo Stamata Hill Shipping Co. S.A. ja laivan nimeksi tuli "Stamata". Laiva ajoi karille Intian länsirannikolla Kandlan edustalla heinäkuussa 1981. Kone- ja runkovaurioita kärsinyt laiva oli syksyllä 1981 ankkuroituna Karachin redillä Pakistanissa. Laiva romutettiin toukokuussa 1982 Gadani Beachilla Pakistanissa.
White Rosen pituus oli 139,30 metriä, leveys 17,82 metriä ja syväys 7,61 metriä. Sen bruttovetoisuus oli 5 251 tonnia, nettovetoisuus 2 903 tonnia ja kuollut paino 9 041 tonnia ja moottoriteho 4 900 hevosvoimaa.
Anturanahkajäkälä

Anturanahkajäkälä ("Peltigera malacea") on nahkajäkälien sukuun kuuluva jäkälä. Sen yläpinta on harmaanvihreä tai ruskeanharmaa ja himmeä. Kosteana se on vihreänharmaa tai siniharmaa. Alapinta on jokseenkin suoneton, reunoilta vaalea ja keskeltä musta. Liuskat ovat noin 1–2 senttimetriä leveitä. Kasvustot voivat olla jopa 20 senttimetriä halkaisijaltaan. Kasvaa koko Suomessa kalliosammalikoissa, kangasmetsien sammalikoissa ja paljaalla maalla. Anturanahkajäkälä muistuttaa rakenteeltaan ja kasvupaikkavaatimuksiltaan suuresti pilkkunahkajäkälää ("Peltigera aphthosa"). Anturanahkajäkälän leväosakas on sinilevä ("Nostoc").
Anturanahkajäkälä on luokiteltu Suomessa silmälläpidettäväksi lajiksi.
Anturanahkajäkälän jäkäläaineena eli sekundaarisena aineenvaihduntatuotteena esiintyy tenuioriinia (C26H24O10), metyyligyroforaattia (C25H22O10), gyroforahappoa (C24H20O10) ja triterpenoideja.
Lieke Martens

Lieke Martens (s. 16. joulukuuta 1992) on alankomaalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on pelannut Alankomaiden naisten maajoukkueessa toukokuun 2024 loppuun mennessä 159 maaottelua ja tehnyt niissä 62 maalia. Ensimmäisen maaottelunsa hän pelasi Kiinaa vastaan 22. elokuuta 2011. Hän voitti Euroopan-mestaruuden 2017. Hän teki EM-lopputurnauksessa kolme maalia, joista yhden Tanskaa vastaan pelatussa, lukemiin 4–2 päättyneessä loppuottelussa. MM-kilpailuissa 2019 hän saavutti hopeaa ja teki kaksi maalia neljännesvälieräottelussa Japania vastaan. EM-kilpailuissa 2022 hän pelasi joukkueensa kaikki kolme alkulohko-ottelua mutta sai ottelussa Sveitsiä vastaan jalkavamman, jonka vuoksi hän ei pelannut puolivälierissä.
Seuratasolla Martens on edustanut kaudesta 2022–2023 alkaen ranskalaista Paris Saint-Germainia. Vuosina 2012–2014 hän pelasi Saksan Duisburgissa ja sen jälkeen Ruotsissa, ensin Göteborgissa 2014–2015 ja sitten Rosengårdissa 2015–2017. Vuosina 2017–2022 hän edusti espanjalaista FC Barcelonaa ja voitti vuonna 2021 Mestarien liigan.
Sherida Spitse

Sherida Spitse (s. 29. toukokuuta 1990) on alankomaalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on pelannut Alankomaiden naisten maajoukkueessa kesäkuun 2025 loppuun mennessä 244 maaottelua ja tehnyt niissä 46 maalia. Ensimmäisen maaottelunsa hän pelasi Englantia vastaan 31. elokuuta 2006. Hän voitti Euroopan-mestaruuden 2017. Hän teki EM-lopputurnauksessa kolme maalia, joista yhden Tanskaa vastaan pelatussa, lukemiin 4–2 päättyneessä loppuottelussa. Hän saavutti MM-hopeaa 2019 ja pelasi turnauksessa Alankomaiden kaikissa seitsemässä ottelussa avauskokoonpanossa. EM-kilpailuissa 2022 hän pelasi joukkueensa kaikki neljä ottelua avauskokoonpanossa. MM-kilpailuissa 2023 hän pelasi kaikki viisi ottelua avauskokoonpanossa.
Seuratasolla Spitse edustaa kotimaassaan Ajaxia. Kauden 2017–2018 hän pelasi kotimaansa FC Twentessä, johon hän palasi pelattuaan vuodet 2014–2017 Norjan Lillestrømissä. Kaudet 2018–2020 hän edusti norjalaisseura Vålerengaa.
Vivianne Miedema

Vivianne Miedema (s. 15. heinäkuuta 1996) on alankomaalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on pelannut Alankomaiden naisten maajoukkueessa kesäkuun 2025 loppuun mennessä 125 maaottelua ja tehnyt niissä 99 maalia. Ensimmäisen maaottelunsa hän pelasi Albaniaa vastaan 26. syyskuuta 2013. Hän voitti Euroopan-mestaruuden 2017. Hän teki EM-lopputurnauksessa neljä maalia, joista kaksi Tanskaa vastaan pelatussa, lukemiin 4–2 päättyneessä loppuottelussa. MM-kilpailuissa 2019 hän saavutti hopeaa ja oli joukkueensa paras maalintekijä tehtyään kolme maalia. EM-kilpailuissa 2022 hän pelasi kaksi ottelua. Hän oli poissa joukkueensa toisesta ja kolmannesta alkulohko-ottelusta positiivisen koronavirustestituloksen vuoksi. MM-kilpailuista 2023 hän on poissa joulukuussa 2022 Mestarien liigan ottelussa tulleen polven ristisiteen repeämän vuoksi. EM-kilpailuissa 2025 Miedema teki sadannen maaottelumaalinsa alkulohkon ensimmäisessä ottelussa Walesia vastaan.
Seuratasolla Miedema on edustanut Englannin superliigassa kausina 2017–2024 Arsenalia ja kaudesta 2024–2025 alkaen Manchester Cityä. Kausina 2014–2017 hän pelasi Saksassa Bayern Münchenin joukkueessa ja sitä ennen kotimaassaan Heerenveenissä. Englannin jalkapalloilijoiden pelaajayhdistys PFA valitsi Miedeman kauden 2018–2019 parhaaksi naispelaajaksi.
Miedema on kirjoittanut yhdessä Joke Reijndersin kanssa satukirjoja ja yhden jalkapallo-oppaan.
Shanice van de Sanden

Shanice van de Sanden (s. 2. lokakuuta 1992) on alankomaalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on pelannut Alankomaiden naisten maajoukkueessa helmikuun 2021 loppuun mennessä 82 maaottelua ja tehnyt niissä 18 maalia. Ensimmäisen maaottelunsa hän pelasi Ranskaa vastaan 14. joulukuuta 2008. Hän voitti Euroopan-mestaruuden 2017. Hän teki EM-lopputurnauksessa yhden maalin. Hän saavutti MM-hopeaa 2019 ja pelasi turnauksessa viisi ottelua avauskokoonpanossa sekä tuli välierässä ja loppuottelussa vaihtopelaajana kentälle.
Van de Sanden edustaa saksalaista VfL Wolfsburgia. Kaudet 2017–2020 hän edusti ranskalaista Olympique Lyonnaisia. Hän voitti Mestarien liigan vuosina 2018, 2019 ja 2020. Vuoden 2018 loppuottelussa hän pääsi vaihdosta kentälle jatkoajan alkupuolella Lyonin ollessa tappiolla maalein 0–1, ja vuoden 2019 loppuottelussa hän pelasi avauskokoonpanossa ja tuli vaihtoon 63. minuutilla Lyonin johtaessa 4–0. Lyon voitti molemmat loppuottelut maalein 4–1.
Vuosina 2016–2017 van de Sanden edusti englantilaista Liverpoolia. Vuosina 2011–2016 hän pelasi kotimaassaan FC Twenten joukkueessa, ja aiemmin hän edusti Utrechtia ja Heerenveeniä.
Paranormal (albumi)

Paranormal on Alice Cooperin järjestyksessään 27. studioalbumi. Se julkaistiin 28. heinäkuuta 2017 levymerkillä earMUSIC. Mukana on myös konserttitaltiointeja sisältävä lisä-CD. Levyllä kahdessa kappaleessa soittavat yhtyeen elossaolevat alkuperäisjäsenet. Levyllä vierailevat muun muassa. Roger Glover (Deep Purple) ja Billy Gibbons (ZZ Top).
Modeste M’Bami

Modeste M’Bami (9. lokakuuta 1982 Yaoundé, Kamerun – 7. tammikuuta 2023 Le Havre, Ranska) oli kamerunilainen jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän oli puolustava keskikenttäpelaaja. M’Bami voitti muun muassa olympiakultaa vuonna 2000.
Vuosina 2000–2009 M’Bami pelasi 229 ottelua Ranskan Ligue 1:ssä edustaen Sedania, Paris Saint-Germainia ja Marseillea. PSG:ssä hän voitti Ranskan cupin 2003–2004 ja 2005–2006. Vuosina 2010–2011 M’Bami pelasi Almeríassa 58 Espanjan Primera Divisiónin ottelua. Hän pelasi pääsarjatasolla lisäksi Kiinassa, Saudi-Arabiassa ja Kolumbiassa.
Kamerunin maajoukkueessa M’Bami pelasi 36 ottelua vuosina 2000–2009. Hän oli mukana AM-kilpailuissa kahdesti, vuonna 2004 Tunisiassa ja 2008 Ghanassa, jossa Kamerun tuli toiseksi. Lisäksi hän oli voittamassa olympiakultaa Sydneyssä 2000. 
M’Bami kuoli sydänkohtaukseen tammikuussa 2023.
Abu Dhabin Grand Prix 2017

Abu Dhabin Grand Prix 2017 (virallisesti 2017 Formula 1 Etihad Airways Abu Dhabi Grand Prix) oli Formula 1 -kauden 20. ja samalla viimeinen osakilpailu, joka ajettiin 26. marraskuuta Yas Marinan moottoriradalla Abu Dhabissa.
Kilpailuun paalupaikalta lähti Mercedes -kuljettaja Valtteri Bottas. Paalupaikka oli Bottaksen uran neljäs. Bottas ajoi myös kilpailun voittoon ja samalla kilpailun nopeimman kierroksen. Bottaksen tallikaveri Lewis Hamilton sijoittui toiseksi ennen Ferrarin Sebastian Vettelia.
S/S Tranvik

S/S Tranvik oli vuonna 1943 valmistunut Liberty-alus, joka oli suomalaisomistuksessa 1947–1954. Muita suomalaisomistuksessa olleita Liberty-aluksia olivat S/S Frostvik/Arneta/Susan Paulin (1947–1965) ja S/S Margrethe Paulin (1963–1968).
Laiva valmistui 8. elokuuta 1943 Kaiser Shipyards, Permanente Metals Corporationin telakalta Richmondissä Kaliforniassa ja sai nimekseen "Joseph K. Toole" Montanan osavaltion ensimmäisen kuvernöörin Joseph K. Toolen (1851–1929) mukaan. Laiva oli sitten käytössä Tyynenmeren sotatoimialueella.
Vuonna 1947 laivan osti suomalainen Ab Benima Oy -varustamo, jonka osakkaina olivat Henry Nielsenin Helsingfors Steamship Co Ltd, Ab Wilh.Bensow Oy ja Curt Mattson. Vuonna 1949 laiva siirtyi Rederibolaget Tranvik -varustamolle, jonka omistivat Helsingfors Steamship ja Curt Mattson. 
Erkki Savolaisen kirja "Villi linja" kertoi hänen ja Tapio Tapiovaaran vuonna 1953 tekemästä matkasta "S/S Tranvikilla" Kauko-Itään. Laiva vei romulastin Puolasta Kiinaan, kiersi eri Kauko-Idän satamissa ja palasi sitten Englantiin.
Laiva myytiin vuonna 1954 Italiaan genovalaiselle Soc. per Azioni Emanuele V. Parodi -varustamolle. Sen nimeksi muuttui 1954 "Marina Gabriella Parodi" ja 1955 "Marina G.Parodi". Laiva romutettiin syyskuussa 1965 La Speziassa Italiassa. 
Laivan pituus oli 133,63 metriä, leveys 17,39 metriä ja syväys 8,45 metriä. Sen kuollut paino oli 10 500 tonnia ja höyrykoneen teho 2 500 hevosvoimaa.
Sven Olov Lindholm

Sven Olov Lindholm (8. helmikuuta 1903 Jönköping – 26. huhtikuuta 1998 Rönninge) oli ruotsalainen kansallissosialisti, joka oli maan merkittävimpiä natsijohtajia 1920–1950-luvuilla.
Elämä.
Jönköpingissä syntynyt Lindholm jäi varusmiespalveluksensa jälkeen Ruotsin armeijaan, josta erosi vuonna 1933 kersantin arvoisena. Vuonna 1927 hän liittyi vastaperustettuun Sveriges Fascistiska Kamporganisation -nimiseen fasistiseen, antikommunistiseen ja antisemitistiseen järjestöön, joka vuonna 1930 yhdistyi Svenska nationalsocialistiska partiet -puolueeseen. Lindholm työskenteli puolueen julkaiseman "Vår kamp" -lehden päätoimittajana ja sai vuoden 1932 parlamenttivaaleissa Göteborgissa lähes 6 000 ääntä. 
Vuotta myöhemmin Lindholm perusti sisäisten linjaerimielisyyksien vuoksi oman Nationalsocialistiska Arbetarepartiet -puolueen. Vuonna 1938 se yritti tehdä eroa natsi-Saksan kansallisosialisteihin ja vaihtoi nimekseen "Svensk socialistisk samling", luopuen samalla myös hakaristin käytöstä. Lindholm kuitenkin kannatti itse Adolf Hitleriä loppuun saakka ja muun muassa kirjoitti tälle ihailevan muistorunon. Lindholmin puolue menetti kannatuksensa toisen maailmansodan myötä ja lopulta se lakkautettiin vuonna 1950. 
Myöhemmin 1960-luvun aikana Lindholm yritti tehdä entistä suurempaa pesäeroa Saksan kansallissosialisteihin, väittäen, että hänen puolueellaan oli koko ajan oma ideologinen perustansa. Vietnamin sodan aikana Lindholm ryhtyi Etelä-Vietnamin kansallisen vapautusrintaman FNL:n tukijaksi ja osallistui Ruotsissa järjestettyihin Yhdysvaltain vastaisiin mielenosoituksiin. Hänen kerrotaan tuolloin myös sympatisoineen kommunisteja.
Perhe.
Vuonna 1950 Lindholm avioitui saksalaisen Vera Schimanskin (myöh. Oredsson) kanssa. Hänen isänsä oli natsien SA-joukkojen jäsen ja Vera Schimanski itse kuului Bund Deutscher Mädel -tyttöjärjestöön. Pariskunta kuitenkin erosi jo 1960-luvun alussa ja vuonna 1962 Schimanski avioitui ruotsalaisen uusnatsijohtajan Göran Assar Oredssonin kanssa. Vuonna 2017 Vera Oredsson oli uusnatsijärjestö Pohjois­maisen vasta­rinta­liikkeen kunniavieraana Almedalenin politiikkaviikolla.
Kohu Suomessa.
Heinäkuussa 2017 syntyi Suomessa kohu, kun perussuomalaisten puheenjohtaja Jussi Halla-aho siteerasi Lindholmin vuonna 1943 julkaisemassa teoksessa "Svensk frihetskamp" ilmestynyttä runoa "Framför oss ligger Sverige". Halla-ahon mukaan hän ei tiennyt sen natsikytköksistä, vaan oli tutustunut runoon musiikin kautta.
PerusÄijät

PerusÄijät ry on perussuomalaisten valtakunnallinen miesjärjestö. Järjestö on perustettu 18. elokuuta 2012 Kotkassa.
Perusäijät on jäsenenä Miesjärjestöjen Keskusliitossa.
Toimintaa ja päätöksiä.
PerusÄijät esitti toukokuussa 2017 Laura Huhtasaarta perussuomalaisten presidenttiehdokkaaksi vuoden 2018 presidentinvaaleihin.
Vuoden 2021 keväällä PerusÄijien hallitus päätti erottaa varapuheenjohtaja Pasi Salosen luottamustehtävästään, koska Salonen oli kirjoittanut Twitterissä viestin, jota pidettiin rasistisena romaniväestöä kohtaan. Samalla PerusÄijien hallitus ilmoitti sanoutuvansa jyrkästi irti rasismista ja yhdistys pyysi anteeksi kaikilta, jotka pahoittivat mielensä Salosen twiitin takia.
Soppeenmäen radiomasto

Soppeenmäen radio- ja televisiomasto on Ylöjärven Soppeenmäelle vuonna 1960 valmistunut linkkitorni. Betoniosan korkeus on 67,5 metriä ja sen kannattaman metallisen masto-osan alkuperäinen korkeus oli 150 metriä. Maston korkeus oli 388 metriä merenpinnasta. Soppeenmäen masto oli 1960- ja 1970-luvulla Yleisradion päälähetinasemana Pirkanmaalla. 1980-luvun alussa sen korvasi Teiskoon rakennettu uusi Teiskon radio- ja televisioasema. Tässä yhteydessä Soppeenmäen mastoa lyhennettiin lähes 100 metrillä, jolloin rakennelman yhteiskorkeudeksi jäi 124 metriä maanpinnasta ja 288 metriä merenpinnasta. Analogiset televisiolähetykset jatkuivat Soppeenmäen asemalta vuoteen 2007 saakka ja radiolähetykset jatkuvat edelleen. Masto on nykyisin Digitan omistuksessa.
Clemenceau-juttu

Clemenceau-juttu (, alaotsikoltaan "Syytetyn muistiinpanoja") on vuonna 1917 valmistunut italialainen mykkäelokuva. Alexandre Dumas nuoremman romaaniin perustuvan draaman on ohjannut Alfredo De Antoni. Sen pääosia esittävät elokuvadiiva Francesca Bertini ja Gustavo Serena.
Juoni.
Vaimonsa murhasta syytetty Pierre Clémenceau kirjoittaa vankilassa muistelmiaan. Hän kertoo rakastumisestaan kreivitär Iza Dubronowskaan, joka tätinsä vaikutuksesta unelmoi ylellisestä elämästä ja rikkauksista. Täti vie Izan Puolaan, jossa tämä rakastuu nuoreen ruhtinas Sergeihin. Ruhtinas karkotetaan Kaukasiaan ja Iza joutuu tätinsä kanssa maaseudun köyhyyteen. Sillä välin Pierrestä on tullut kuuluisa kuvanveistäjä ja hän kutsuu Izan Pariisiin, jossa he menevät naimisiin. Pian sinne saapuu myös Sergei, ja Izasta tulee hänen rakastajatterensa. Vietettyään viimeisen yön vaimonsa kanssa Pierre surmaa hänet.
Tuotanto ja vastaanotto.
Roomalaisen Caesar Film tuottama "Clemenceau-juttu" jakautui alun perin kahteen erilliseen jaksoon, ”Iza lapsena” ja ”Iza naisena”. Sensuuri poisti elokuvan lopusta kohdan, jossa Pierre iskee vaimoaan tikarilla. Vittorio De Sica nähdään ensimmäisessä elokuvaroolissaan nuorena kuvanveistäjänä.
Francesca Bertini oli "Clemenceau-jutun" aikaan uransa huipulla. Elokuvan ensi-ilta keräsi niin paljon halukkaita katsojia, että paikalla tarvittiin poliisin osanottoa. Aikalaiskriitikot kiittivät elokuvan näyttämöllepanoa ja kuvausta, mutta kiinnittivät huomiota Bertinin maneereihin. Nykykatsojalle "Clemenceau-juttu" näyttäytyy pitkänä, raskaana ja vaikeasti tulkittavana. Suomessa sitä esitettiin keväällä 1919.
Restaurointi.
Valencian ja Zaragozan elokuva-arkistoissa säilynyt "Clemenceau-juttu" on restauroitu Bolognan elokuva-arkistossa vuonna 1993. Alkuperäisestä 2433 metrin pituudesta on jäljellä 2150 metriä. Elokuva on nähtävissä Bolognan arkiston sivustolla.
S/S Frostvik

S/S Frostvik oli vuonna 1943 valmistunut Liberty-alus jonka oli suomalaisomistuksessa 1947–1965. Muita suomalaisomistuksessa olleita Liberty-aluksia olivat S/S Tranvik (1947–1954) ja S/S Margrethe Paulin (1963–1968).
Laiva valmistui 6. syyskuuta 1943 Kaiser Shipyards, Permanente Metals Corporationin telakalta Richmondissä Kaliforniassa ja sai nimekseen "Emile Berliner" mikrofonin ja gramofonin keksijän, amerikansaksalaisen Emile Berlinerin mukaan. Laiva oli sitten United Fruit Companyn käytössä.
Vuonna 1947 laivan osti suomalainen Ab Benima Oy varustamo jonka osakkaina olivat Henry Nielsenin Helsingfors Steamship Co Ltd, Ab Wilh.Bensow Oy ja Curt Mattson. Vuonna 1949 laiva siirtyi Rederibolaget Re-Be varustamolle jonka omistivat Hans von Rettig ja Wilhelm Bensow. Laivan nimeksi tuli "Arneta" ja sen kotisatama oli ensin Turku vuoteen 1953 saakka ja sen jälkeen Hanko vuoteen 1957 saakka. Vuodesra 1957 alkaen laivan omisti Ab Wilh.Bensow Oy yksin ja sen kotisatama oli Helsinki. 
Vuonna 1963 laiva myytiin turkulaiselle Kommanditbolaget Ab Paulin Chartering &amp; Co Oy:lle ja sen nimeksi tuli "Susan Paulin". Laiva siirrettiin vuonna 1965 Liberian lipun alle ja nimeksi muuttui "Kyra". Laiva romutettiin toukokuussa 1969 Bilbaossa Espanjassa. 
Laivan pituus oli 133,63 metriä, leveys 17,39 metriä ja syväys 8,45 metriä. Sen kuollut paino oli 10 865 tonnia ja höyrykoneen teho 2 500 hevosvoimaa.
Cabonline

Cabonline Group AB on ruotsalainen taksiyhtiö, joka omistaa Inva-Taksin, Kovasen ja Mankkaan Taksin. Cabonlinella on Suomessa kaksi tytäryhtiötä, Cabonline Finland Oy ja Cabonline Finland Black Oy. Cabonline osti Kovasen ja Mankkaan Taksin kesäkuussa 2017 sekä Inva-Taksin elokuussa 2017.
Maaliskuussa 2021 ilmoitti Cabonline Finland aloittavansa yt-neuvotteluita jotka koskevat kolmea eri yritystä, Cabonline Finlandia, Kovanen Yhtiöitä sekä Tilaus 24h:ta. Cabonline Finland ilmoitti tiedotteessaan 36:n henkilön verran vähennyksistä. Yritys ilmoitti myös luopuvansa omasta autokannastaan 31.7.2021 mennessä keskittyen tämän jälkeen pelkkään tilausvälitystoimintaan.
Kemijärven kaupunginkirjasto

Kemijärven kaupunginkirjasto on Kemijärven alueella toimiva yleinen kirjasto. Sillä on yksi toimipiste. Kemijärven kaupunginkirjasto kuuluu Lapin kirjasto -kirjastokimppaan.
Vuonna 2023 Kemijärven kaupunginkirjaston kokoelmiin kuului noin 57 300 nidettä, joista 47 400 oli kirjoja. Lainoja tehtiin noin 73 400 kappaletta ja fyysisiä käyntejä noin 43 300. Yksittäisiä lainaajia oli noin 1 800. Toimintakulut olivat noin 488 000 euroa, ja kirjastolla oli kuusi työntekijää.
Historia.
Vuonna 1929 kirjasto toimi Kemijärven kunnallistalon yläkerrassa. Vuonna 1951 Kemijärvellä toimi kantakirjasto (eli pääkirjasto) ja kahdeksan piirikirjastoa (eli sivukirjastoa) Halosenrantaan, Isokylään, Juujärvelle, Luusualle, Oinaalle, Räisälään, Tapionniemeen ja Vuostimolle.
Vuonna 1956 perustettiin uusia piirikirjastoja Joutsijärvelle, Kostamoon, Tohmoon ja Tonkopurolle.
Vuonna 1957 Kemijärven kunta jaettiin Kemijärven kauppalaan ja Kemijärven maalaiskuntaan. Kauppala sai kantakirjaston (eli pääkirjaston) kokoelman ja sivukirjastojen kokoelmat jäivät maalaiskunnalle. Sivukirjastoista Halosenranta ja Tohmo kuuluivat kauppalan alueelle. Isokylän kirjastosta tuli maalaiskunnan pääkirjasto. Kauppala ja maalaiskunta yhdistettiin jälleen vuonna 1973 Kemijärven kaupungiksi.
Vuonna 1974 Kemijärvi hankki kirjastoauton ja lakkautti neljä sivukirjastoa. Loput neljä sivukirjastoa muutettiin lainausasemiksi.
Vuonna 1987 aloitti pääkirjasto toimintansa kulttuurikeskuksen yhteydessä. Kirjasto otti myös käyttöön ATK-pohjaisen lainauksenvalvontajärjestelmän ensimmäisenä kirjastona Lapin läänissä.
Vuonna 1989 kirjastoauto uusittiin ja uusi auto nimettiin Kulkuriksi.
Vuonna 1997 Kemijärven kirjasto liittyi Lapin kirjastojen Aurora-kimppaan (nykyinen Lapin kirjasto -kimppa).
Vuosina 2000–2002 Kulkuri-projektin aikana kirjastoauto Kulkuri muunnettiin monipalveluautoksi.
Vuonna 2003 Kemijärvi lakkautti Luusuan, Isokylän ja Tohmon kirjastot.
Helmikuussa 2015 Kemijärven kirjasto otti käyttöön uuden kirjastoauton, joka nimettiin Kyläluudaksi.
Huhtikuussa 2017 otettiin käyttöön kirjastojärjestelmä Koha. Lapin kirjasto laajeni koskemaan koko Lapin maakuntaa.
Kesäkuussa 2020 kirjastoautotoiminta loppui Kemijärvellä.
Toukokuussa 2021 otettiin kirjastossa käyttöön omatoimikirjautuminen eli laajentunut asiointiaika.
Tammikuussa 2022 yhdistyivät Lapin, Pohjois-Pohjanmaan ja Kainuun e-kirjastot Pohjoisen e-Kirjastoksi. Myös elokuvien lainaaminen tuli mahdolliseksi verkkokirjaston kautta.
Hwasong-14

Hwasong-14 (HS-14, KN-20) on Pohjois-Korean armeijan strateginen mannertenvälinen ohjus.
Ohjuksen kantomatka on arviolta 6 700–10 400 km. Pohjois-Korean armeija kokeili tätä ohjusta ensi kertaa menestyksellä 4. heinäkuuta 2017. Ohjus kyetään laukaisemaan liikuteltavalta alustalta. Se käyttää nestemäistä polttoainetta.
Kantomatka.
Pohjois-Korea väittää ohjuksensa kantavan koko Yhdysvaltain alueelle. Se kantaa varmasti ainakin Alaskaan, todennäköisesti Chicagoon asti. Ottaen huomioon maan pyörimisen ohjus saattaa kantaa jopa New Yorkiin asti.Kafiforniaan pystytään Hwasong 14:llä ampumaan vain kevyt, noin 500 kg painava taistelukärki.
Laukaisukokeet.
Laukaisukokeissa ohjus laukaistaan jyrkässä kulmassa korkealle. Tositilanteessa ohjus laukaistaan noin 45 asteen kulmassa.
Luettelo Tampereen muistolaatoista

Luettelo Tampereen muistolaatoista sisältää Tampereen muistolaatat. Tampereen taidemuseon mukaan henkilöiden tai tapahtumien muistoksi on Tampereella paljastettu noin sata muistolaattaa.
Luettelossa mainitaan vain pelkät julkiset muistolaatat. Jos muistolaatta on muistokiven, muistomerkin, muistopuun, reliefin tai vastaavan yhteydessä, se on luettelossa Tampereen julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä.
Lake of the Ozarks

Lake of the Ozarks on suuri tekojärvi Yhdysvaltojen Missourin osavaltion keskiosissa, Ozark-ylängön pohjoisosassa. Se saatiin aikaan 1930-luvun alussa patoamalla Missouri-joen sivujoki Osage sähköntuotantoa varten. Osaksi tekojärveä ovat muuttuneet myös Osageen virtaavat pienemmät joet Niangua River, Grandglaize Creek ja Gravois Creek. Jokien reittejä myötäilevä, mutkitteleva ja sokkeloinen allas tarjoaa suuren määrän rantaviivaa, joten siitä on tullut suosittu vapaa-ajankohde. Sen rannoilla on yli 70 000 loma-asuntoa.
Valmistumisensa aikaan vuonna 1931 Lake of the Ozarks oli Yhdysvaltojen suurin ja koko maailman suurimpia tekoaltaita. Sen kokonaispinta-ala on 240 neliökilometriä, rantaviivaa on pari tuhatta kilometriä ja altaan suurin pituus on 145 kilometriä. Valuma-alueen koko on 36 000 neliökilometriä.
Samankaltaisia, myöhemmin padottuja tekojärviä Missourissa ovat Pomme de Terre Lake (1961) ja Truman Lake (1979).
Järvi populaarikulttuurissa.
Netflix-suoratoistopalvelun rikossarjan "Ozark" (2017–) tarina sijoittuu Lake of the Ozarksin alueelle, joskin kuvaukset tehtiin pääosin Georgian osavaltion Lake Allatoonassa.
Vesikuuset

Vesikuuset ("Hippuris") on ratamokasvien (Plantaginaceae) heimoon kuuluva pieni kasvisuku. Sukuun kuuluu ainakin kaksi lajia, joiden lisäksi sukuun on kuvattu useita muitakin lajeja, mutta niistä monien taksonominen status on toistaiseksi epäselvä. Suvun lajeista lamparevesikuusi eli vesikuusi ("Hippuris vulgaris") on Suomessa jokseenkin yleinen ja nelilehtivesikuusi ("Hippuris tetraphylla") selvästi harvinaisempi ja Suomessa erittäin uhanalaiseksi (EN) luokiteltu laji.
Vesikuuset ovat monivuotisia vesi- tai kosteikkokasveja, joilla on suikertava juurakko. Lehdet ovat varressa kiehkuroina ja kussakin kiehkurassa on neljästä kahteentoista lehteä. Lehdet ovat 1–5 mm leveitä ja korkeintaan 5 cm pitkiä, muodoltaan pitkänsuikeita tai soikeita sekä terävä- tai tylppäkärkisiä. Vedenalaiset lehdet ovat yleensä pidempiä ja leveämpiä. Vesikuusien kukat ovat tavallisesti kaksineuvoisia, mutta joskus yksineuvoisia. Emit ovat yksiluottisia, ja luotit ovat valkoisia sekä karvaisia. Vesikuuset ovat tuulipölytteisiä, ja niiden hedelmä on 2–3 mm pitkä, soikea pähkylä.
Dummy

Dummy on brittiläisen Portishead-yhtyeen esikoisalbumi, jonka levy-yhtiö Go! Beat Records julkaisi 22. elokuuta 1994. Albumi on saanut positiivisia arvioita levykritiikoilta ja sitä pidetään hyvin merkittävänä trip hop -levynä, joka nosti genren suosiota massakulttuurissa.
Sierra Leonen taide

Sierra Leonen taiteella on pitkät ja merkittävät perinteet veistoksissa ja seremoniallisissa töissä kuten naamareissa, joita käytetään niin initiaatiotarkoituksissa kuin suojauksena. Vaikka taidetyylit ovatkin joskus yhdistetty tiettyyn etniseen ryhmään (usein mendeihin), ovat taiteen tyylit ja valmistumistavat silti levinneet ympäri maata, useiden taiteilijoiden ottaen vaikutteita maan eri etnisistä ryhmistä.
Taidetta harjoitetaan organisoiduissa yhteisöissä, joko perinteisissä porossa ja sandessa tai tuoreemmissa yhteisöissä kuten Freetownin "odelay"-yhteisöissä. Sierraleonelaisessa taiteessa ilmaistaan erilaisia hengellisiä ja poliittisia merkityksiä. Veistoksissa käytetään puuta, norsunluuta ja kiveä, ja tämä tyyli on ollut merkittävänä Sierra Leonessa vuosisatojen ajan ja on sitä tänäpäivänäkin.
Taiteelliset yhteisöt.
Poro- ja sande-yhteisöt.
Naisten sande-yhteisöillä ja miesten poro-yhteisöillä on pitkät perinteet taiteellisissa töissä useiden Sierra Leonen etnisten ryhmien keskuudessa. Vaikka nämä yhteisöt liitetäänkin usein mendeihin, on niillä silti perinteet myös Sierra Leonen muiden etnisten ryhmien kuten temnejen, konojen sekä vaiden keskuudessa. 
Poro- ja sande-yhteisöillä, jotka toimivat ensisijaisesti initiaatioseremonioina nuorille naisille ja miehille jotta he tulisivat osaksi yhteisöä, tuottavat merkittäviä seremonioihin kuuluvia taideteoksia. Näiden yhteisöjen yksi merkittävimmistä taiteenmuodoista ovat initiaatiorituaaleihin kuuluvat kypäränaamiot, joita kutsutaan menden kielellä "soweiksi" ja temnen kielellä "anawuksi".
Odelay-yhteisöt.
Sierra Leonessa ei kehittynyt erityistä isänmaallista taiteellista perinnettä maan pyrkiessä itsenäiseksi valtioksi ja sen jälkeen. Tosin Sierra Leonen vuoden 1992 vallankaappauksen jälkeen nuorisoyhteisöt eli "odelay"-yhteisöt aloittivat luomaan taidetta isänmaallisin teemoin. Merkittäviä henkilöitä, joita "odelay"-yhteisöt kuvasivat, olivat Bai Bureh tai Sengbe Pieh lyhdyissä ja naamioissa. Historiallisten sankareiden kuvaamisen lisäksi myös sotilasjunttahallituksen National Provisional Ruling Councilin johtajia ja symboleita kuvattiin, kuten Valentine Strasseria ja Solomon Musaa.
The Great Adventures of Slick Rick

The Great Adventures of Slick Rick on rap-artisti Slick Rickin esikoisalbumi, joka julkaistiin 1. marraskuuta 1988 Def Jamin kautta. Nas pitää albumia yhtenä lempialbumeistaan.
Kärsimys

Kärsimys tai kärsiminen (verbistä "kärsiä") on epämukavuuden, tuskan tai kivun tuntemista. Kärsimyksen vastakohta on nautinto tai onnellisuus. Kärsimys voi olla luonteeltaan fyysistä tai henkistä, ja voi olla minkätasoista tahansa. Kärsimyksen kesto ja sen ilmenemisen toistuvuus vaikuttavat kärsimyksen tasoon. Kärsimystä ilmenee tuntemiskykyisissä olennoissa. 
Kärsimyksen aiheuttaja voi olla fyysinen kipu, mutta myös henkiset ongelmat aiheuttavat kärsimystä. 
Kulttuuriset viittaukset.
Kärsimys mainitaan usein kristillisessä kontekstissa. Jeesuksen kärsimys on keskeinen osa kristinuskon sanomaa, ja monessa Raamatun tarinassa kärsimystä käytetään opetuksena tai koetuksena. 
Vapaaehtoista kärsimystä kuten nälkälakkoa voidaan käyttää tehokeinona esimerkiksi mielenilmauksessa.
Lähteet.
Budstikka

Budstikka on norjalainen sanomalehti, jonka ilmestymispaikkakunta on Asker ja levikkialuetta ovat Asker ja Bærum Akershusin läänissä. Budstikka perustettiin 1898 nimellä "Asker og Bærums Budstikke". Nykyiselle nimelle se muuttui 2004. Lehden omistaa suurelta osin Orkla Media. Lehden levikki vuonna 2016 oli 18 496 kappaletta..
Levikki.
Vahvistettu nettolevikki, jonka on julkaissut Mediebedriftenes Landsforening:
Claren rautatieasema

Claren rautatieasema oli rautatieasema Stour Valley Railwayn varrella Claressa, Suffolkissa. Se oli käytössä vuosina 1865–1967.
Historia.
Claren asema avattiin 9. elokuuta 1865. Se oli yksi noin 30 Great Eastern Railwayn GER 1865 -tyypin standardiasemista. GER 1865 -asemilla asemarakennusten arkkitehtuuri oli täysin yhdenmukaistettu jopa koristelaattoja myöten. Clare oli keskikokoinen GER 1865 -asema, jolla oli kaksi laituria sekä rahtivaja. H-kirjaimen muotoinen punatiilinen asemarakennus oli radan pohjoispuolella. Rakennuksen itäpäässä oli asemamestarin asunto, ja lipunmyyntitoimisto ja odotushuone sijaitsivat rakennuksen keskiosassa ja länsipäässä. Aseman sisäänkäynnin edessä oli katos ja laiturin puolella veranta. Toisella laiturilla oli odotustilana katos.
Aseman länsipuolella oli ratapiha tavaraliikennettä varten. Sieltä lähti yksi sivuraide itään, jossa oli hiilivarasto ja kaksi puutavaran varastokatosta. Länteen lähti useampia sivuraiteita, joista yksi kulki rahtivajan läpi ja toinen sen edestä. Näiltä sivuraiteilta lähti vielä itään kaksi raidetta, jotka kulkivat karja-aitauksen molemmin puolin. Tavaravajan itäpäässä oli lastausta varten 1,5 tonnin nosturi. Ratapihalla oli tilaa kaikkiaan 50 vaunulle.
Stour Valley Railwayta ehdotettiin suljettavaksi vuoden 1963 Beechingin leikkauksissa. Lopullinen sulkemispäätös tehtiin vuonna 1965, joskin sulkeminen viivästyi paikallisneuvostojen harkitessa taloudellisen tuen myöntämistä, jotta liikenne jatkuisi. Kustannukset olisivat kuitenkin olleet liian suuret, ja niinpä liikenne linjalla lakkasi 6. maaliskuuta 1967. Claren asema suljettiin samana päivänä. Tavaraliikenne Claressa oli lakannut jo 12. syyskuuta 1966.
Lakkauttamisen jälkeen.
Alueella avautui kesäkuussa 1972 Clare Castle Country Park -puisto, johon kuuluvat keskiaikaisen Claren linnan rauniot, Claren rautatieasema ja tavararatapiha. Rahtivajasta tehtiin puiston vierailijakeskus, ja puistonvartija asui asemarakennuksessa. Rahtivajan ulkopuolelle tuotiin pieni pätkä rataa, ja vajassa on vanha tavaravaunu, joka tuodaan kesäisin ulos näytille.
Vuonna 2012 tehtyjen budjettileikkausten seurauksena puistonvartija irtisanottiin ja entiset rautatierakennukset laudoitettiin umpeen. Rakennusten tulevaisuudesta huolestuneet paikalliset ottivat yhteyttä Great Eastern Railway Society -yhdistyksen historioitsijoihin, joiden tekemän tutkimuksen pohjalta tehtiin hakemus rakennusten suojelemiseksi. English Heritage myönsikin sekä asemarakennukselle että rahtivajalle Grade II -statuksen tammikuussa 2013, sillä Claren asema on ainoa GER 1865 -asema, jossa on tallella sekä asemarakennus, rahtivaja että laiturikatos.