tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Kestävän kehityksen yhteiskuntasitoumus

Kestävän kehityksen yhteiskuntasitoumus on Suomen kansallinen linjaus kestävän kehityksen toteuttamisesta. Yhteiskuntasitoumuksen valmistelusta vastasi Suomen kestävän kehityksen toimikunta, ja se julkistettiin vuonna 2013 otsikolla “Suomi, jonka haluamme 2050”. Käytännössä yhteiskuntasitoumus korvasi aiemman kansallisen kestävän kehityksen strategian. Keväällä 2016 yhteiskuntasitoumus päivitettiin yhteensopivaksi YK:n kansainvälisen kestävän kehityksen toimintaohjelman (Agenda 2030) kanssa.
Visio ja tavoitteet.
Yhteiskuntasitoumuksen tulevaisuuden visioksi on tiivistetty “Luonnon kantokyvyn turvaava, hyvinvoiva ja globaalisti vastuullinen Suomi”. Vision toteuttamiseksi yhteiskuntasitoumuksessa on määritelty kahdeksan kestävän kehityksen tavoitetta, jotka ovat:
Tavoitteet tulisi toteuttaa viimeistään vuoteen 2050 mennessä. Tavoitteiden toteutumista seurataan kestävän kehityksen indikaattoreiden avulla. Indikaattorit kuvaavat kansallisella tasolla tapahtuvia muutoksia.
Kestävän kehityksen toimenpidesitoumukset.
Toimenpidesitoumukset ovat keskeinen keino yhteiskuntasitoumuksessa määriteltyjen kahdeksan tavoitteen toteutukseen. Toimenpidesitoumukset ovat vapaaehtoisia julkisia lupauksia kestävää kehitystä edistävien toimien toteutuksesta. Sitoumuksen voi antaa mikä tahansa toimija, yrityksestä julkishallintoon ja järjestöstä yksittäiseen henkilöön. Toimenpidesitoumuksia antavat tahot määrittelevät sitoumustensa sisällön itse, mutta toimenpiteiden tulee täyttää tietyt ennalta määritellyt kriteerit.
Toimenpidesitoumusten on tarkoitus johtaa 5–10 vuoden aikana toteutettaviin konkreettisiin toimenpiteisiin, toimintatapojen muutoksiin ja innovatiivisiin kokeiluihin, jotka edistävät vähintään yhtä kestävän kehityksen kahdeksasta tavoitteesta.
Sitoumuksen muotoilua ja toteutusta tukee verkkopohjainen työkalu, jonka kautta annetut sitoumukset ovat avoimesti nähtävillä. Kestävän kehityksen toimikunta ja sen pääsihteeristö edistävät yhteiskuntasitoumuksen toteutumista keräämällä tietoa sitoumuksista, tuomalla toimijoita yhteen, viestimällä tuloksista ja kannustamalla toimijoita yhteistyöhön.
Ensimmäiset toimenpidesitoumukset julkaistiin vuonna 2014 ja vuoden 2017 toukokuussa niiden määrä oli yli 600.
Esimerkkejä toimenpidesitoumuksista.
Toimenpidesitoumuksia ovat tehneet eri tyyppiset organisaatiot, kuten pienyritykset, kansainvälisesti toimivat suuret yritykset, yhdistykset, kunnat, oppilaitokset ja yksittäiset ihmiset. Esimerkkejä toimenpidesitoumuksista:
Ludwig Börne

Karl Ludwig Börne, alkujaan "Loeb (Löb) Baruch", (6. toukokuuta 1786 Frankfurt am Main – 12. helmikuuta 1837 Pariisi) oli saksanjuutalainen poliittinen kirjailija ja satiirikko. Hän kuului Nuori Saksa -liikkeeseen. 
Börne oli alkuaan lääketieteen ylioppilas, siirtyi sitten juridisiin tutkimuksiin ja antautui lopulta sanomalehtimieheksi ja kirjailijaksi. Börne oli hehkuva poliittisen vapauden esitaistelija, "Nuoren Saksan" ensimmäisiä tienraivaajia ja kuuluisimpia nimiä. Kuuluisuutensa Börne on saavuttanut varsinkin tulisilla, taantumusta ja Saksan tyrehtyneitä oloja verisesti vitsovilla Pariisin-kirjeillään, "Pariser Briefe", jotka hän poliittisessa maanpaossa kirjoitti ihailemastaan Pariisista käsin. Börnen kirjoitustapa on leimahtelevaa, terävää, mutta kiihkoilevan yksipuolista sekä lukijaa ehkä uuvuttavaa. Börnen katkera viha Goetheä vastaan on myöskin liittänyt hänen nimeensä jonkinmoisen herostranttisen kaiun. Adolf Menzeliä vastaan Börne on kirjoittanut kiistakirjoituksen "Menzel, der Franzosen-fresser".
Börne kirjoitti myöskin teatteri- ja kirja-arvosteluja, joissa kuitenkin häiritsee ahdas, tuomitseva maailmankatsomus, vaikka hänellä toisinaan onkin varsin teräviä huomautuksia.
Red Barrels

Red Barrels on kanadalainen peliyhtiö, jonka perustivat David Chateauneuf, Hugo Dallaire ja Philippe Morin vuonna 2011.
Pelit.
Yhtiön ensimmäinen peli julkaistiin 4. syyskuuta 2013 "Outlast". Vuonna 2017 on julkaistu "Outlast 2".
Hyundai Kona

Hyundai Kona on Hyundain vuodesta 2017 lähtien valmistama pieni crossover-tyyppinen henkilöautomalli, joka esiteltiin Frankfurtin autonäyttelyssä syksyllä 2017. Kona kilpailee samassa kokoluokassa muun muassa Nissan Juken kanssa. Portugalissa mallia myydään nimellä Hyundai Kauai, sillä ”cona” tarkoittaa portugalin kielessä naisen sukupuolielimiä. Kiinassa nimenä on Hyundai Encino.
Vuoden 2017 Euro NCAP -kolaritestistä Kona sai tulokseksi täydet viisi tähteä.
Moottorivaihtoehtoina ovat 1,0- (118 hv) ja 1,6-litraiset (175 hv) bensiinimoottorit. Pienempi on manuaalivaihteinen ja etuvetoinen, kun taas suurempi moottori on varustettu seitsemänportaisella kaksoiskytkinvaihteistolla ja nelivedolla. Pian esittelyn jälkeen tarjolle tuli myös dieselmoottori 1,6 CRDi (113/131 hv). Polttomoottorikäyttöisten mallien lisäksi Kona on saatavana myös sähkökäyttöisenä versiona. 
Joulukuussa 2020 esiteltiin kasvojenkohotuksen kokenut Kona. Suurimmat muutokset kohdistuivat keulaosaan, jossa muun muassa etusäleikkö on uusi. Myös peräosaan tehtiin uudistuksia esimerkiksi takavaloihin.
Toisen sukupolven Hyundai Kona valittiin vuoden autoksi Suomessa 2024.
Otto Ernst Leopold von Limburg-Stirum

Otto Ernst Leopold von Limburg-Stirum (10. tammikuuta 1684 Borken, Nordrhein-Westfalen – 4. maaliskuuta 1754 Buda) oli Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan kenraali.
Nuoruus.
Otto Ernst Leopold von Limburg-Stirum syntyi vanhaan saksalaiseen kreivisukuun. Hänen isänsä oli sotamarsalkka Hermann Otto II von Limburg-Styrum (1646–1704) ja äitinsä kreivitär Charlotte Amalie von Vehlen und Mengen (1662–1727), joka oli katolisen liigan sotamarsalkan Alexander II von Velenin pojatytär. Hänen isänsä haavoittui kuolettavasti Schellenbergin taistelussa 2. heinäkuuta 1704. Hän peri isänsä tilukset eli Limburg-Stirumin ja Bronckhorstin kreivikunnat sekä Gemenin herruuden.
Nuoruudessaan Otto Ernst toimi kamaripoikana () keisarillisessa hovissa Wienissä. Tehtävään oli tapana valita aatelisnuori, joka palveli suoraan prinssiä. Palkkiokseen kamaripoika sai suurin piirtein yhtä tasokkaan koulutuksen kuin prinssi. 
Sotilasura.
Vuonna 1704 Limburg-Stirum osallistui Espanjan perimyssotaan ja taisteli kornettina Torinon piirityksessä. Vuonna 1712 hänestä tuli keisarillinen kamariherra. 1716–1732 hän palveli everstiluutnanttina Montecuccolin kyrassieereissa (aik. kyrassieerirykmentti nro 18), jonka riveissä hän osallistui Itävallan–Turkin sotaan 1716–1718. Hän osallistui Petrovaradinin taisteluun 1716. Vuonna 1724 hän yleni everstiksi, ja 1732 hänet nimitettiin keisarilliseksi kamarineuvokseksi. Vuonna 1733 hänet ylennettiin kaartinkenraaliksi ja 1735 sotamarsalkkaluutnantiksi sekä Czeickan rakuunarykmentin komentajaksi. Noihin aikoihin hän peri äitinsä kautta Raesfeldin herruuden. Hän palveli Savoijin prinssi Eugenin alaisuudessa Puolan perimyssodan aikana 1734–1735.
Vuosina 1737–1739 Limburg-Stirum osallistui uuteen Itävallan–Turkin sotaan, ja hänestä tuli ratsuväenkenraali 1739. Heinäkuussa hän osallistui tappiolliseen Grockan taisteluun Wallisin kreivi George Olivierin alaisuudessa. Sodan päätyttyä samana vuonna hän sai Budan linnakkeen komentajuuden. Hän kuoli Budassa 1754.
Perhe.
Limburg-Stirum meni naimisiin 1706 ruhtinaspiispa Damian Hugo Philipp von Schönborn-Buchheimin sisaren Mainz Amalia Anna Elisabeth von Schönbornin kanssa. Pari sai useita lapsia. Vanhin poika Friedrich Karl (1710–1771) peri isänsä tilukset tämän kuoltua, ja nuorempi Damian August Philipp valitsi hengellisen uran ja hänestä tuli aikanaan Speyerin ruhtinaspiispa.
Seepramureena

Seepramureena ("Gymnomuraena zebra") on ankeriaskalojen lahkoon kuuluva kalalaji, jota joskus pidetään meriakvaariossa.
Ulkonäkö ja koko.
Seepramureena on valkean ja mustan tai tummanruskean raidallinen, mistä se on saanut nimensä. Se kasvaa noin 50 cm pitkäksi. Sillä on pyöreähkö nokka ja tiivis rivi kovakuorisen ravinnon murskaamiseen sopivia tylppiä hampaita. Tässä se poikkeaa muista mureenoista, joiden hampaat ovat terävät piikit.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Seepramureena on kotoisin Indopasifiselta merialueelta. Se elää trooppisissa vesissä 3-50 metrin syvyydessä.
Käyttäytyminen.
Seepramureenat elävät hiekka- ja kivipohjalla ja koralliriuttojen ulkoreunoilla. Ne syövät pääasiassa Xanthidae-heimon taskurapuja, mutta myös muita äyriäisiä, simpukoita ja merisiilejä.
Seepramureena sopii akvaarioon paremmin kuin muut mureenalajit, sillä se jää pienemmäksi kuin useimmat muut, eikä se syö toisia kaloja kunhan muut kalat ovat tarpeeksi isoja ja mureenaa ruokitaan säännöllisesti - nuorena kaksi kertaa viikossa, aikuisena kerran viikossa.
Axel Tuanzebe

Axel Tuanzebe (s. 14. marraskuuta 1997 Bunia, Kongon DT) on kinshasankongolaissyntyinen englantilainen jalkapalloilija, joka edustaa Englannin valioliigassa pelaavaa Burnleyä. Oikeajalkainen ja kentällä vahvana johtajana tunnettu Tuanzebe on pelipaikaltaan keskuspuolustaja, joskus myös oikea laitapuolustaja.
Manchester Unitedin kasvatti Tuanzebe debytoi seuran edustusjoukkueen paidassa Englannin valioliigassa toukokuussa 2017 Arsenalia vastaan. Hän pelasi Valioliigassa loppukauden aikana neljässä ottelussa. Kahdella seuraavalla kaudella hän pelasi lainasopimuksella mestaruussarjan Aston Villassa. Kausilla 2019–2021 hän pelasi Manchester Unitedissa kaikkiaan 14 valioliigaottelua. Kaudella 2017–2018 hän pelasi yhden ottelun Mestarien liigassa ja kaudella 2019–2020 kolme ottelua Eurooppa-liigassa. Kaudella 2020–2021 hän pelasi viidessä Mestarien liigan ja kolmessa Eurooppa-liigan ottelussa mukaan lukien tappiollinen finaali.
Tuanzebe pelasi syyskaudella 2021 lainasopimuksella Aston Villassa yhdeksän valioliigaottelua. Kevätkauden 2022 hän oli lainalla SSC Napolissa, mutta pelasi vain yhdessä Serie A:n ja Italian Cupin ottelussa. Syyskauden 2022 hän oli sivussa loukkaantumisen takia. Keväällä 2023 hän pelasi lainalla mestaruussarjan Stokessa neljä liigaottelua ja yhden cup-ottelun.
Oltuaan hetken ilman seuraa Tuanzebe liittyi Mestaruussarjassa pelanneeseen Ipswichiin syyskuussa 2023. Hän pelasi kauden aikana 18 liigaottelua. FA Cupissa hän pelasi kaksi ottelua ja teki yhden maalin. Kaudella 2024–2025 hän pelasi Ipswichissä 22 valioliigaottelua, kahta vaille kaikki avauskokoonpanossa. Hän pelasi lähes kaikki kauden ottelut oikeana puolustajana. Hän siirtyi Valioliigaan nousseeseen Burnleyyn ilmaissiirrolla kesällä 2025.
Tuanzebe on edustanut Englantia nuorten maajoukkuetasolla. Aikuisten maajoukkuetasolla hän on kuitenkin edustanut synnyinmaataan Kongon demokraattista tasavaltaa. Hän teki maajoukkuedebyyttinsä MM-karsintaottelussa Sambiaa vastaan kesäkuussa 2024.
Pikkusydänsimpukka

Pikkusydänsimpukka ("Parvicardium hauniense") on Itämeressä elävä simpukkalaji. Se kasvaa noin 8 mm kokoiseksi, ja sen kuori on ohut ja hauras. Se on väriltään valkeanruskea, ja sen voi erottaa idänsydänsimpukasta pienemmän kokonsa ja epäsymmetrisen kuorensa avulla.
Pikkusydänsimpukka on luokiteltu Suomessa elinvoimaiseksi lajiksi, mutta Ruotsissa ja Puolassa vaarantuneeksi ja Saksassa erittäin harvinaiseksi.
Pariisin ilmailunäyttely

Pariisin ilmailunäyttely (virallisesti ) on Pariisissa Le Bourget’n lentoasemalla parittomina vuosina järjestettävä ilmailunäyttely. Ensimmäisen kerran se järjestettiin vuonna 1909 Grand Palais -näyttelyhallissa. Se on maailman vanhin ja suurin ilmailunäyttely.
Vuoden 2011 näyttelyyn osallistui 2 113 näytteilleasettajaa 45 maasta. Siellä kävi 151 500 ammattilaista, 3 250 lehdistön edustajaa ja 204 000 vierailijaa.
Keijo Vilhunen

Keijo Kauko Olavi ”Keke” Vilhunen (s. 2. huhtikuuta 1960) kuului Helsingin huumepoliisin tärkeimpiin tietolähteisiin ennen paljastumistaan yhteyksistä Jari Aarnioon. Tuohon aikaan Keijo Vilhunen oli vielä United Brotherhood -jengin johtohahmoja. Myöhemmin molemmat tuomittiin Helsingin käräjäoikeudessa kymmenen vuoden vankeusrangaistuksiin suuressa tynnyrijutussa, jossa Suomeen tuotettiin lähes tuhat kiloa hasista. Vilhunen päästettiin kuitenkin 19. kesäkuuta 2018 vapaaksi odottamaan Helsingin hovioikeuden tuomiota.
Helsingin hovioikeus antoi ratkaisunsa 29. kesäkuuta 2019. Aarnio ja Vilhunen saivat kymmenen vuoden vankeustuomion. 
Volkan Ünsalin murhaoikeudenkäynnissä Helsingin käräjäoikeudessa joulukuussa 2020 Vilhunen sai vapauttavan tuomion, sillä näyttöä osallisuudesta ei ollut.. Helsingin hovioikeus pysytti käräjäoikeuden tuomion 4. helmikuuta 2022 antamallaan ratkaisulla.
Televisiosarjassa "Keisari Aarnio" esiintyy Vilhuseen perustuva hahmo Kauko Viinanen. Hahmoa näyttelee Aimo Räsänen.
Aeroflotin lento 2306

Aeroflotin lento 2306 oli Aeroflotin reittilento Vorkutasta Syktyvkarin kautta Moskovaan. Lennolla 2. heinäkuuta 1986 käytetyn Tupolev Tu-134AK:n takaosan matkatavaratilassa syttyi tulipalo pian koneen lähdettyä Syktyvkarista. Miehistö joutui lopulta tekemään pakkolaskun metsään koneen täytyttyä savulla. Lennolla oli 94 ihmistä, joista 54 kuoli onnettomuudessa.
Lento lähti Syktyvkarista kello 9.55 Moskovan aikaa. Kello 10.07, kun kone oli 5 600 metrin korkeudella, takaosan matkatavaratilan savuhälytin aktivoitui. Lentomekaanikko kävi tarkastamassa tilanteen, ja kertoi palattuaan nähneensä matkatavaratilassa liekkejä ja savua. Kapteeni päätti myös käydä katsomassa tilannetta, ja he lähtivät lentomekaanikon kanssa ohjaamosta, vaikka hätäkutsu olisi pitänyt tehdä ja laskeutuminen aloittaa välittömästi. Kapteenin palattua ohjaamoon kello 10.10.46 kone oli ehtinyt nousta jo 6 700 metriin, ja oli 45–50 kilometriä kauempana Syktyvkarista. Hän lähetti perämiehen ja lentomekaanikon sammuttamaan paloa, aloitti laskeutumisen, käänsi koneen kohti Syktyvkaria ja ilmoitti palosta lennonjohdolle. Laskeutumisen aikana matkustamoon tuli runsaasti savua. Tämä johtui osaltaan siitä, ettei miehistö noudattanut ohjeita, joiden mukaan koneen paineistusta olisi pitänyt vähentää ja moottorien tehoa pienentää, jotta ilmastointi ei olisi kuljettanut savua niin paljon.
Laskeutumisen aikana perämies ja lentomekaanikko yrittivät sammuttaa paloa. Korkean lämpötilan ja voimakkaan savunmuodostuksen vuoksi he eivät kuitenkaan päässeet matkatavaratilaan eivätkä saaneet paloa sammumaan. He palasivat ohjaamoon koneen ollessa 1 000 metrin korkeudella. Kapteeni teki kello 10.18 päätöksen pakkolaskusta. Hän laskeutui pilvien alle 300 metrin korkeuteen ja alkoi etsiä sopivaa laskeutumispaikkaa. Seuraavan yhdeksän minuutin ajan kone kierteli alueella, ja savun määrä matkustamossa lisääntyi.
Kello 10.27 kapteeni teki pakkolaskun metsään lähellä Kopsaa. Kone osui puihin, syöksyi maahan ja hajosi kolmeen osaan. Tulipalossa ja maahansyöksyssä kuoli 52 matkustajaa ja kaksi miehistön jäsentä. Lopuista 40 eloon jääneestä 38 loukkaantui.
Sédhioun alue

Sédhioun alue () on hallintoalue Senegalin lounaisosassa. Sen hallinnollinen keskus on Sédhioun kaupunki. Alueen pinta-ala on 7 330 neliökilometriä. Vuoden 2023 väestönlaskennan mukaan siellä oli 589 264 asukasta.
Sédhioun alue käsittää 3,7 % Senegalin pinta-alasta. Se rajoittuu idässä Koldan ja lännessä Ziguinchorin alueisiin, pohjoisessa Gambiaan sekä etelässä Guinea-Bissauhun.
Alueen läpi virtaavat Casamance ja sen sivujoki Soungrougrou. Seutu kuuluu Sudanin–Guinean ilmastovyöhykkeeseen. Vuotuinen sademäärä on noin 1 000 millimetriä.
Vuonna 2008 perustettu alue jakaantuu kolmeen departementtiin, jotka ovat Bounkiling, Goudomp ja Sédhiou. Kyliä on yhteensä 920.
Alueella asuu 3,3 prosenttia Senegalin väestöstä. Kaupunkiväestön osuus on 22,2 prosenttia. Asukkaat ovat mandinkoja, balanteja, mankanjoja, dioloja ja fulbeja.
Seudun pääelinkeino on maanviljely. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, riisi ja maissi. Myytäväksi kasvatetaan maapähkinää, puuvillaa ja seesamia. Lisäksi harjoitetaan karjanhoitoa, kalastusta, käsityöammatteja ja kaupankäyntiä. Liikenneyhteydet ovat heikot. Matkailupalveluja on lähinnä Sédhioussa ja Diendéssä.
Pallosimpukka

Pallosimpukka ("Sphaerium corneum") on pienikokoinen makeassa vedessä elävä simpukkalaji. Se voi kasvaa halkaisijaltaan noin 15 mm kokoiseksi. Sen kuori on ohut, soikea ja ruskeanharmaa ja sen keskellä on kohouma, umbo. Kuoren pinnassa on tasavälisiä renkaita. Kuoret ovat hyvin kuperat, mikä saa simpukan näyttää pallolta.
Pallosimpukkaa tavataan laajoilla alueilla Euroopassa, Pohjois-Amerikassa ja Aasiassa.. Suomessa pallosimpukka elää koko maassa, erityisesti kasvillisuuden seassa jokien ja järvien rannoilla sekä hitaasti virtaavissa laskuojissa.
Suurijärvi (Liperi)

Suurijärvi on Etelä-Savossa Heinävedellä ja Pohjois-Karjalassa Liperissä sijaitseva järvi.
Maantietoa.
Järvi sijaitsee Oriveden länsipuolella. Sen pinta-ala on 1 600 hehtaaria eli 16 km². Se on 8,7 kilometriä pitkä ja 5,9 kilometriä leveä. Se on keskeltä kapeampi, ja kapeikossa sijaitsee suuri Sallisensaari (43 ha). Kapeikon eteläpuolella aukeaa Piippuselkä, joka on 4,3 kilometriä pitkä. Saaren pohjoispuolella aukeaa Kumpuselkä, jonka länsipuolella sijaitsee Poroselkä. Näiden välissä on paljon saaria. Poroselän eteläpuolella työntyy kaakkoon Poroniemen taakse Porolahti. Kumpuselän itäpuolella on kapeasuinen Kokkolanlahti, joka työntyy pohjoiseen.
Järvi on luodattu, ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen tilavuus on 87 miljoonaa kuutiometriä eli 0,087 kuutiokilometriä. Järven keskisyvyys on 5,6 metriä, ja suurin syvyys on 26,3 metriä. Syvin kohta sijainnee Kokkolanlahdella, missä on yli kymmenen metriä syvempää kuin muualla järvessä.
Järven rantaviivan pituus on 66 kilometriä, ja rannat ovat metsämaata, joka on paikoin hieman soistunut. Järven lähiympäristössä ei ole maatiloja, mutta järven rannoilla on runsaasti vapaa-ajan asuntoja. Järven ohitse kulkee Pieksämäki–Joensuu-rautatie, jonne on rantanäkymä Poroselän kohdalla. Liperin ja Heinäveden raja halkaisee järven kahtia niin, että Sallisensaari jää Heinävedelle.
Vesistösuhteet.
Järvi kuuluu Vuoksen vesistössä (vesistöaluetunnus 04) Juojärven reitin valuma-alueella (04.7) Suurijärven valuma-alueeseen (04.79), johon Suurijärven valuma-alue (04.792) kuuluu. Suurijärvi on Juojärven reitin latvavesiä, ja se laskee Juojärveen Kytöjokea ja Somerjokea myöten. Järven lähialueella sijaitsee 17 yli hehtaarin kokoista järveä tai lampea. Niistä huomattavimmat ovat Iso Porolampi (42 ha), Saarilampi (25 ha), Riihilampi (18 ha) ja Iso Jänislampi (16 ha).
Torsa (Rautjärvi)

Torsa on Etelä-Karjalassa Rautjärvellä sijaitseva järvi.
Maantietoa.
Järven pinta-ala on 1 600 hehtaaria eli 16 km². Se on 13 kilometriä pitkä ja 4,1 kilometriä leveä. Järvi on luodattu, ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen tilavuus on 235,6 miljoonaa m³ eli 0,24 km³. Järven keskisyvyys on 14,9 metriä ja suurin syvyys on 56,1 metriä.
Järvessä on laskettu olevan 11 saarta. Niiden yhteispinta-ala on 2 ha, mikä on noin 0,1 prosenttia järven kokonaispinta-alasta. Saarista yksi on yli hehtaarin suuruinen, 4 yli aarin ja loput 6 ovat alle aarin kokoisia. Yksikään saari ei ylitä neliökilometriä. Järven rantaviivan pituus on 47 kilometriä, josta saarten rantaviivan yhteispituus on 1 kilometriä.
Vesistösuhteet.
Järvi kuuluu Hiitolanjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 03) Torsanjärven valuma-alueella (03.05) Torsan lähialueeseen (03.051).
Sairaalamuseo

Sairaalamuseo on museo, jonka tarkoituksena on esitellä pääasiallisesti sairaaloissa nykyisin ja aikaisemmin jo käytöstä poistettua sairaalaesineistöä ja kuvata potilaille annettuja hoitoja.
Psykiatrinen sairaalamuseo puolestaan on museo, jossa esitellään psykiatrian hoidossa käytettyä esineistöä, kuten esimerkiksi vanhoja sähköhoitolaitteita. Psykiatrisissa sairaalamuseoissa saatetaan esitellä myös esimerkiksi taideteoksia tai käsitöitä, joita usein monia vuosia sairaalassa asuneet potilaat ovat tehneet.
Sairaalamuseoita Suomessa.
Sairaalamuseo voi olla esimerkiksi psykiatrinen sairaalamuseo (mielisairaalamuseo), joita Suomessa on melko runsaasti. Esimerkkeinä mainittakoon Harjamäen sairaalamuseo Siilinjärvellä, Kellokosken sairaalamuseo Tuusulassa, Moision sairaalamuseo Mikkelissä, Pitkäniemen sairaalamuseo Tampereella ja Törnävän sairaalamuseo Seinäjoella.
Muita sairaalamuseoita ovat tai ovat olleet esimerkiksi Keski-Suomen sairaanhoitopiirin sairaalamuseo Jyväskylässä, Länsi-Uudenmaan sairaalamuseo Tammisaaressa (Raaseporissa), Oulaskankaan sairaalamuseo Oulaisissa, Sotilaslääketieteen museo Lahdessa, Tarinan sairaalamuseo (KYSin sairaalamuseo) Siilinjärvellä, Turun Lasarettimuseo (sis. Paimion sairaala), Turun Terveydenhuoltomuseo, ja Töölön sairaalan museo Helsingissä.
Rajanylitys

Rajanylitys on punkyhtye Himanesin kolmas studioalbumi. Se julkaistiin 21. syyskuuta 2011 levymerkillä Killer Records.
Lammaszinen Jouni Parkku totesi yhtyeen viihtyvän tietyssä muotissa, eikä edes yritä kaataa musiikillisia raja-aitoja. Hän laski albumin eduksi ramopunkia rokimman ja rennomman otteen, ja piti kappaleita yleisesti ottaen tarttuvina, vaikkei pitänyt laulaja Akin monotonisesta ulosannista.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet säveltänyt Saku Niilo-Rämä ja sovittanu Himanes, ellei toisin mainittu.
Eurooppa-liigan kauden 2016–2017 pudotuspelit

Eurooppa-liigan kauden 2016–2017 pudotuspelit alkoivat 16. helmikuuta ja ne päättyivät 24. toukokuuta 2017 loppuotteluun, joka pelattiin Friends Arenalla Solnassa, Ruotsissa. Pudotuspeleissä ratkaistiin Eurooppa-liigan kauden 2016–2017 mestari. Yhteensä 32 joukkuetta kilpaili pudotuspelivaiheessa.
1. kierros.
Yhteenveto.
&lt;section begin=1kierros/&gt;
Neljännesvälierät.
Yhteenveto.
&lt;section begin=Neljännesvälierät /&gt;
Puolivälierät.
Yhteenveto.
&lt;section begin=Puolivälierät /&gt;
Ottelut.
"Manchester United voitti 3–2 yhteistuloksella."
"Celta Vigo voitti 4–3 yhteistuloksella."
"Ajax voitti 4–3 yhteistuloksella."
"3–3 yhteistulos. Lyon voitti 7–6 rangaistuspotkukilpailussa."
Välierät.
Yhteenveto.
&lt;section begin=Välierät /&gt;
Ottelut.
"Ajax voitti 5–4 yhteistuloksella."
"Manchester United voitti 2–1 yhteistuloksella."
Eurooppa-liigan loppuottelu 2017

Eurooppa-liigan loppuottelu 2017 oli Eurooppa-liigan kauden 2016–2017 viimeinen ottelu, joka pelattiin Friends Arenalla, Solnassa, Ruotsissa 24. toukokuuta 2017 hollantilaisen Ajaxin ja englantilaisen Manchester Unitedin välillä. Englantilaisseura voitti ottelun 2–0 ja otti ensimmäisen Eurooppa-liigan mestaruutensa.
Ottelu.
Tiedot.
&lt;onlyinclude&gt;&lt;/onlyinclude&gt;
Senegambia

Senegambia on Senegal- ja Gambiajokien välisestä alueesta 1600-luvun alkupuolelta lähtien käytetty nimitys. Britit perustivat seitsenvuotisen sodan jälkeen vuonna 1765 samannimisen siirtomaan. Se palautui Ranskalle Pariisin rauhassa vuonna 1783 James Islandia ja Gambiajokea lukuun ottamatta. Senegal ja Gambia perustivat vuonna 1982 Senegambian konfederaation, joka hajosi vuonna 1989.
Eyo

Eyo on jorubaväestön festivaali, jota juhlitaan eritoten Nigerian Lagosissa. Nykyään lagoslaiset esittävät sitä enimmäkseen turistitapahtumana, mutta sitä juhlitaan silti perinteen mukaisesti Lagosin saarella. 
Historioitsijoiden mukaan vanhimmat kirjaukset tapahtumasta ovat 1800-luvulta, kun festivaalia juhlittiin ensimmäisen kerran Oke Ipassa, nykyisellä Glover Roadin alueella Ikoyissa. Oke Ipa oli paikka, minne Lagosin "obat" eli kuninkaat tulivat palatseistaan joskus kolmenkin päivän kävelymatkan jälkeen todistamaan festivaalia.
Eyosta tuli pian Nigerian näyttävä kulttuurillinen esitys ja vaikka festivaalia on hieman muutettukin vuosisatojen kuluessa, on silti vanhana perinteenä pitää juhlaa edesmenneelle Lagosin "oballe" tai juhlistaa uuden vihkimistä.
Marja-Leena (laulaja)

Marja-Leena Hyvärinen (taiteilijanimeltään Marja-Leena, o.s. Hentunen, s. 7. tammikuuta 1950 Sorsakoski) on suomalainen iskelmälaulaja, jonka kulta-aikaa oli 1970-luku. Hänen tunnetuimpiin kappaleisiinsa kuuluu muun muassa "Sätkynukke".
Hyvärinen työskenteli laulajauransa loputtua yli kaksikymmentä vuotta ravintolassa ja opiskeli sittemmin lähihoitajaksi sekä teki töitä leikkipuiston ohjaajana kunnes jäi eläkkeelle vuoden 2016 lopulla. Vaikka Hyvärinen syntyi Sorsakoskella, vietti hän silti suurimman osan elämästään Helsingissä, josta hän muutti kesällä 2017 Varkauteen. 
Marja-Leenalla on vuonna 1983 syntynyt poika, joka on myös harrastelijamuusikko, -laulaja ja -kirjailija.
Rotifunk

Rotifunk on kaupunki Sierra Leonen Eteläisessä maakunnassa, Moyamban piirikunnassa. Vuonna 2012 kaupungin asukasluku oli 4 858. Sherbrot ovat Rotifunkin suurin etninen ryhmä. 
Rotifunk on Sierra Leonen kansallislaulun kirjoittajan John Akarin sekä sierraleonelaisen poliitikon John Karefa-Smartin synnyinkaupunki.
Suolisjärvi (Inari, Sevettijärvi)

Suolisjärvi ( ja ) on järvi Inarin Sevettijärvellä.
Maantietoa.
Järven pinta-ala on 1 990 hehtaaria eli 19,9 km². Se on 11,4 kilometriä pitkä ja 3,6 kilometriä leveä. Järvenselkä on yhtenäinen ja aava, mutta rannat ovat pienten niemien ja lahdelmien sykeröä. Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen tilavuus on 109 miljoonaa m³ eli 0,109 km³. Järven keskisyvyys on 5,5 metriä ja suurin syvyys on 25,8 metriä. Syvin kohta sijaitsee aivan koillispään rannan tuntumassa.
Järvessä on laskettu olevan 173 saarta. Niiden yhteispinta-ala on 110 ha, mikä on noin 5,3 % järven kokonaispinta-alasta. Saarista 16 on yli hehtaarin suurisia, 140 yli aarin ja loput 17 ovat alle aarin kokoisia. Yksikään saari ei ylitä neliökilometriä. Suurin saarista on kilometrin pitkä ja 550 metriä leveä Isosaari (, ). Useimmat saaret ovat kartoissa nimettöminä, mutta eräs on nimeltään Kulta-akka (, ). Järven rantaviivan pituus on 112 kilometriä, josta saarten rantaviivan yhteispituus on 40 kilometriä. Vätsärin erämaa-alueen raja kulkee Suolisjärven itärantaa seuraten. Järvi on autio, mutta järven lounaispäässä Suolitaipaleella sijaitsee autiotupa ja kota.
Vesistösuhteet.
Järvi kuuluu Paatsjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 71) Inarin alueella (71.1) Kyyneljärven valuma-alueeseen (71.18), joka osa Suolisjärven alue (71.182) on.
Järven laskujoki on Kyyneljoki, joka lähtee Isosaaren eteläpuolelta ja johtaa Kyyneljärveen ja siitä edelleen Inarijärveen.
Lintukettu

Lintukettu eli andienkettu ("Lycalopex griseus") on Etelä-Amerikassa tavattava petoeläin. Lintukettu kuuluu eteläamerikankettujen ("Lycalopex") sukuun. Lajia tavataan Chilessä, Argentiinassa, Perussa ja Falklandinsaarilla. Sen uhanalaisuusluokitus on elinvoimainen, joskin laji oli 1990-luvulla vielä vaarantunut.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Lintukettua tavataan Chilen pohjoisosista aina Tulimaahan saakka kummallakin puolella Andeja. Argentiinassa lintukettuja tavataan erityisesti maan länsi- ja eteläosissa. Lintukettuja tuotiin Tulimaahan 1950-luvulla hillitsemään kaniinipopulaatioiden kasvua. Samoin Perussa on oma lintukettupopulaatio. Lintukettua on viety myös joihinkin Atlantin saarista kuten Falklandinsaarille.
Lintukettu elää tavallisesti pampalla, pensasarolla ja matalilla vuoristoilla, mutta niitä on tavattu joskus yli 3 500 metrin korkeudesta. Ne suosivat avoimia maastoja. Lintukettu sopeutuu hyvin erilaisiin ilmastoihin.
Ulkonäkö ja ravinto.
Lintukettu painaa noin 2,5-5,5 kg. Pää on punaruskea, jossa on valkoisia pilkkuja. Leuassa on mustia täpliä. Korvat ovat suuret. Turkki on harmaankirjava, joskin kehon alaosat ovat harmaita. Häntä on pitkä.
Lintuketut ovat sekasyöjiä. Niiden ruokavalioon kuuluu nisäkkäät, linnut, niveljalkaiset, hyönteiset, haaskat, hedelmät ja marjat.
Käyttö ja uhat.
Lintukettua metsästetään sen turkin takia. Se saattaa tappaa lampaita.
Sevettijärvi (järvi)

Sevettijärvi (, , ) on Lapissa Inarissa sijaitseva järvi.
Maantietoa.
Järven pinta-ala on 1 800 hehtaaria eli 18 neliökilometriä. Se on 16,8 kilometriä pitkä ja 5,1 kilometriä leveä. Järvi on pitkänomainen ja paikoin kapea. Kapeikot erittavat järvestä useita järvialtaita. Keskellä järveä sijaitsee Ukonselkä (), joka on 4,5 kilometriä leveä ja 3,8 kilometriä pitkä. Koillispäässä on Akunsalmi, jonka takana koilliseen työntyy 5,5 kilometriä pitkä lahti (, ). Lounaassa sijaitsevan Kotisalmien takaa aukeaa 5,5 kilometriä pitkä Sevettijärvi. Sen eteläosassa sijaitsee Kärnälompolo ja sen vieressä pitkä lahti, johon laskee Niilijoki. Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen tilavuus on 156 miljoonaa kuutiometriä eli 0,156 kuutiokilometriä. Järven keskisyvyys on 8,7 metriä ja suurin syvyys on 43,5 metriä. Syvin kohta sijaitsee keskellä Ukonselkää.
Järvessä on laskettu olevan 22 saarta. Niiden yhteispinta-ala on 5 hehtaaria, mikä on noin 0,3 % järven kokonaispinta-alasta. Saarista yksi on yli hehtaarin suuruinen, 19 yli aarin ja loput 2 ovat alle aarin kokoisia. Yksikään saari ei ylitä neliökilometriä.
Järven rantaviivan pituus on 85 kilometriä, josta saarten rantaviivan yhteispituus on 3 kilometriä. Rannat ovat paikoin jyrkkärinteisiä ja kivikkoisia. Erityisiä järvelle näkyviä mäkiä ovat Ukonselällä itärannan Ukonpää, joka kohoaa yli 80 metriä vedenpinnan yläpuolelle. Länsirannalla sijaitsee Jänispää, joka kohoaa 130 metriä korkeammalle. Etelärannalla sijaitsee laaja Semekurtta, joka kohoaa yli 100 metriä korkeammalle. Järven länsipuolella sen kiertää kantatie 92. Järven etelärannalla sijaitsee Sevettijärven kylä ja pohjoisrannalla Kirakkajärven kylä.
Vesistösuhteet.
Järvi kuuluu Näätämöjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 69) Sevettijärven valuma-alueella (69.06) Sevettijärven lähialueeseen (69.062). Siihen laskee lounaasta Nilijokea myöten Nilijärven alueen (69.063) reitti. Järven eteläosiin laskevat myös Sollomusjärvenojan valuma-alue (69.066) (joki on ), Petsijokea myöten Nilijärveen Petsijärvenojan valuma-alue (69.068) ja Ailiojaa myöten Ailejohkan valuma-alue (69.069). Järven pohjoispäähän laskee lyhyt koski Kirakkajärvestä, joka on osa Kirakkajärven valuma-alueen (69.065) reittiä. Sevettijärven laskujoki on koski, joka laskee heti Jänisjärveen, joka kuuluu Kuosnajoen alueeseen (69.061).
Sevettijärven lähialueella sijaitsee yli 80 yli hehtaarin kokoisia järviä tai lampia, jotka laskevat suoraan tai välillisesti järveen. Niistä huomattavimpia ovat Rautujärvi (171 ha), Rautulompolo (45 ha), Saarijärvi (44 ha), Saarijärvi (38 ha), Siikajärvi (37 ha), Kotajärvi (26 ha), Njoammeloailuobbalak (18 ha) ja Kotalompolo (14 ha). Useilla seudun järvillä ei ole olemassa karttanimeä.
Posionjärvi

Posionjärvi on Lapissa Posiolla sijaitseva järvi.
Maantietoa.
Järven pinta-ala on 1 900 hehtaaria eli 19 km². Se on 14,7 kilometriä pitkä ja 5,2 kilometriä leveä. Järvi on sokkeloinen ja saarien täplittämä. Järven eteläosassa on Karhselkä, joka on neljä kilometriä pitkä ja lähes saareton. Muut järvenselät ovat pienempiä. Posion luoteispuolella sijaitsevat Maaninkaselkä ja Miekkaselkä. Hevossalmen länsipuolella aukeavat vielä Aartoselkä ja Vasaselkä.
Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen tilavuus on 45 miljoonaa m³ eli 0,045 km³. Järven keskisyvyys on 2,4 metriä ja suurin syvyys on 11 metriä.
Järvessä on laskettu olevan 187 saarta. Niiden yhteispinta-ala on 175 ha, mikä on noin 8,5 % järven kokonaispinta-alasta. Saarista 17 on yli hehtaarin suurisia, 165 yli aarin ja loput 5 ovat alle aarin kokoisia. Yksikään saari ei ylitä neliökilometriä. Suuria saaria ovat Jakkarasaari, Halkosaaret, Maaninkasaaret idässä ja Teuronsaari ja Jänissaari lännessä.
Järven rantaviivan pituus on 146 kilometriä, josta saarten rantaviivan yhteispituus on 46 kilometriä. Pohjoispuolella kulkee valtatie 81, jonka varrella rannassa sijaitsevat pienet kylät Keski-Posio ja Perä-Posio.
Vesistösuhteet.
Järvi kuuluu Koutajoen vesistössä (vesistöaluetunnus 73) Posiojärven valuma-alueella (73.03) Posiojärven alueeseen (73.031). Posionjärven länsipäähän laskee Posionjoki, joka on Posiojoen valuma-alueen (73.032) laskujoki. Järven länsipään etelärantaan laskee Teuronjoki, joka on Teuronjoen valuma-alueen (73.033) laskujoki. Posion taajaman viereen laskee Nilojoen valuma-alueen (73.034) Nilojoki. Posionjärvi itse laskee kaakkoispäässä Posion taajamassa Ahvensalmen kautta Yli-Kitkaan.
Posionjärven lähialueella sijaitsee yli 20 yli hehtaarin kokoista järveä tai lampea, jotka laskevat suoraan tai välillisesti siihen. Niistä huomattavimmat ovat Posionperä (39 ha), Norkko (28 ha), Taivallampi (26 ha), Karhulampi (14 ha), Kotilampi (13 ha), Särkilampi (12 ha) ja Votvas (11 ha).
Kyhmyhuulikala

Kyhmyhuulikala ("Cheilinus undulatus") on huulikalojen heimon suurin laji, jonka pituus on jopa 2,30 metriä ja paino 190 kiloa. Täysikasvuiset yksilöt tunnistaa paitsi suuresta koostaan, myös otsan huomiota herättävästä kyhmystä sekä paksuista, kumisista huulista. Nuorilla yksilöillä on tummien, aaltoilevien viivojen pari, joka jatkuu silmien taakaa, pitkänomainen tumma merkintä ruumiin suomuissa sekä keltainen pyrstöevän reuna.
Kyhmyhuulikala pystyy vaihtamaan sukupuoltaan naaraasta koiraaksi.
Vaikka kyhmyhuulikala on levinnyt laajalle alueelle keskisen ja läntisen Indopasifisen merialueen kortalliriutoille, se on alueella harvinainen. Se on arvostettu ruokakala ja aktiivisesti tavoiteltu eläviä riuttakaloja koskevassa kaupassa. Laji on hyvin herkkä kalastuksen paineelle, ja se onkin listattu uhanalaisten lajien kansainvälistä kauppaa koskevan yleissopimuksen CITES-liitteeseen II ja kansainvälisen luonnonsuojeluliitto IUCN:n uhanalaisuusluokituksessa erittäin uhanalaiseksi.
Koldan alue

Koldan alue () on hallintoalue Senegalin eteläosassa. Sen hallinnollinen keskus on Koldan kaupunki. Alueen pinta-ala on 13 721 neliökilometriä. Vuoden 2023 väestönlaskennan mukaan siellä oli 914 797 asukasta.
Koldan alue käsittää 7 % Senegalin pinta-alasta. Se rajoittuu idässä Tambacoundan ja lännessä Sédhioun alueisiin, pohjoisessa Gambiaan sekä etelässä Guinea-Bissauhun ja Guineaan.
Alueella virtaavat Casamancejoki ja Geban alkujoki Kayenga. Seutu kuuluu Sudanin–Guinean ilmastovyöhykkeeseen. Vuotuinen sademäärä vaihtelee 700 ja 1 300 millimetrin välillä.
Nykymuodossaan vuonna 2008 perustettu alue jakautuu kolmeen departementtiin, jotka ovat Kolda, Médina Yoro Foula ja Vélingara. Arrondissementteja ja kuntia on yhdeksän, maalaisyhteisöjä 31 ja kyliä 1 589.
Alueella asuu 5,0 prosenttia Senegalin väestöstä. Kaupunkiväestön osuus on 36,2 prosenttia. Asukkaat ovat fulbeja, mandinkoja, wolofeja, soninkeja, dioloja ja sererejä.
Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, maissi, durra, riisi ja fonio. Myytäväksi kasvatetaan maapähkinää, puuvillaa, lehmänpapua, maniokkia ja seesamia. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, hevoset, aasit, siat ja siipikarja. Lisäksi harjoitetaan kalastusta, käsityöammatteja ja kaupankäyntiä. Liikenneyhteydet ovat heikot.
Gloucester (Sierra Leone)

Gloucester on kylä Sierra Leonen Läntisellä alueella, Läntisen alueen maaseudulla.
Muun muassa sierraleonelainen kirjailija Africanus Horton syntyi Gloucesterissa.
Historia.
Gloucesterin perusti vuonna 1814 kuvernööri Charles MacCarthy siirtokunnaksi vapautetuille afrikkalaisille orjille. Lähetyssaarnaaja Henry Düring toimi aktiivisena kylässä vuosien 1816 ja 1823 välillä. 
Väestö.
Gloucesterin väestö kuuluu melkein kokonaan kriojen etniseen ryhmään. Krioa puhutaan kylässä laajasti.
Pyhän apostoli Jaakobin kirkko

Pyhän apostoli Jaakobin kirkko, entinen S:t Jacobs kyrka, on Pyhän Henrikin katedraalin kappeli elokuusta 2025 alkaen. Kirkon nimi tulee apostoli Jaakob vanhemman mukaan. Katolinen kirkko Suomessa on vuokrannut kirkkorakennuksen Helsingin seurakuntayhtymältä.
Kirkkorakennusta käyttäviin katolisiin yhteisöihin kuuluu muun muassa Ukrainan kreikkalaiskatolinen kirkko Suomessa, minkä liturgiaa vietetään kirkossa säännöllisesti sunnuntaisin.
S:t Jacobs kyrka oli Suomen evankelis-luterilaisen kirkon Porvoon hiippakunnan ruotsinkielisen Johannes församlingin kirkko Helsingin Lauttasaaressa, ja se sijaitsee Lauttasaaren kirkon yhteydessä. Kummallakin kirkolla on oma kirkkosali ja niihin liitettävissä olevat seurakuntasalit. Rakennuskokonaisuus ympäröi kolmelta sivulta kirkkopihaa, jonka keskellä kohoaa kellotorni. Kirkkosalit ovat pihan vastakkaisilla puolilla, ja niitä yhdistää seurakuntasiipi aukion taustalla.
Kirkkokokonaisuuden suunnittelijat ovat arkkitehdit Marja ja Keijo Petäjä, ja sen julkisivut ovat hiekkapuhallettua valkobetonia. Kirkko valmistui vuonna 1958.
Kirkon 12-äänikertaiset urut on rakentanut ruotsalainen Robert Gustavsson. Alttaritaulun paikalla kirkkosalissa on Viktor Janssonin suunnittelema krusifiksi. Kirkkosalissa on noin 250 istumapaikkaa. Tilat peruskorjattiin vuonna 2022. Johannes församling päätti kuitenkin vuonna 2025 luopua tiloista kohonneiden kustannuksien takia ja siirtyä käyttämään muita Lauttasaaren kirkon tiloja.
Pyhäjärvi (Konnevesi)

Pyhäjärvi on yksi Keski-Suomen merkittävistä lintujärvistä ja osa Natura 2000 järviluonnon suojelualuetta Konneveden Pyhälahdessa. 
Pyhäjärvi on merkittävä kevätmuuton aikainen levähdyspaikka. Järvellä tavataan monet vesilinnut, pedot, kahlaajat ja peltolinnut. Pyhäjärven rannalla on kaksi lintutornia. Pesimälajistoon kuuluvat kaikki tavalliset puolisukeltajasorsat, sotkat ja mustakurkku-uikku. Loppukesällä järvellä saalistaa paljon petolintuja. Harvinaisuuksista on havaittu mm. kiljukotka, punajalkahaukka, lampiviklo ja allihaahka. Paikka on ainutlaatuinen myös muun järviluonnon ja kasviston sekä hyönteisten osalta. Pyhäjärven laskujoki on Pyhäjoki (Konnevesi), joka laskee Keiteleseen .
Natura 2000 suojeltu lintujärvi.
Pyhäjärvi on osa Natura 2000 järviluonnon suojelualuetta lähellä Pohjois-Keitele- järveä. Se kuuluu rantojensuojeluohjelmaan jossa järven runsas linnusto saatiin palautettua padon ja avovesilampareiden avulla. Ohessa Pyhäjärven sijainti Googlen kartalla. 
Alueella voi tavata mm. joutsenia, sorsia, suokukkoja, kapustarintoja, kanahaukkoja, ruskosuohaukkoja ja nuolihaukkoja. Harvinaisuuksista on havaittu mm. kiljukotka, punajalkahaukka, lampiviklo ja allihaahka. Lisätietoa lajistosta löytyy Natura
2000 -kohdekuvauksesta .
Kasvistollinen arvo.
Pyhäjärven rakenteellisesti monipuolinen ja laaja luhtavyöhyke kiertää koko järven yhtenäisenä, mutta ulkoreunaltaan piisamien aikaansaannosten takia pirstaleisena. Itärannalla on laidunniittyä. Pyhäjärven umpeenkasvua on kiihdyttänyt järven lasku-uoman perkaaminen alueen alavien peltojen ja metsämaiden kuivattamiseksi vuonna 1959. Pyhäjärven veden laskun estämiseksi rakennetulla padolla ei ole saatu estettyä umpeenkasvua. Umpeenkasvua ovat vauhdittaneet myös järven valuma-alueella tehdyt ojitukset, jotka ovat tuoneet järveen lisää kiintoainesta. Järvelle on tehty kunnostussuunnitelma ja kunnostustoimet on käynnistetty .
Tambacoundan alue

Tambacoundan alue () on hallintoalue Senegalin itäosassa. Sen hallinnollinen keskus on Tambacoundan kaupunki. Alueen pinta-ala on 42 706 neliökilometriä. Vuoden 2023 väestönlaskennan mukaan siellä oli 987 154 asukasta.
Tambacounda on pinta-alaltaan Senegalin suurin alue. Se rajoittuu luoteessa Kaffrinen, pohjoisessa Matamin, kaakossa Kédougoun ja lounaassa Koldan alueisiin, koillisessa Mauritaniaan, idässä Maliin, etelässä Guineaan ja lännessä Gambiaan.
Alue on pinnanmuodostukseltaan lähinnä tasankoa. Jokia ovat Senegal, Falémé ja Gambia. Seutu sijaitsee Sahelin, Sudanin ja Guinean ilmastovyöhykkeiden rajalla. Vuotuinen sademäärä vaihtelee 450 ja 800 millimetrin välillä.
Nykymuodossaan vuonna 2008 perustettu alue jakautuu neljään departementtiin, jotka ovat Bakel, Goudiry, Koumpentoum ja Tambacounda. Arrondissementteja on 12, kuntia 46 ja kyliä 1434.
Alueella asuu 5,4 prosenttia Senegalin väestöstä. Kaupunkiväestön osuus on 26,4 prosenttia. Suurimmat etniset ryhmät ovat vuoden 2002 väestönlaskennan mukaan fulbet (46,4 %), mandinkat (17,4 %), soninket (11,2 %), wolofit (8,8 %), bambarat (3,2 %) ja sererit (3 %). Pieniä ryhmiä ovat bassarit, konjagit, tendat, djalonket, diolat, mankanjat ja mandjakot.
Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, maissi, durra ja riisi. Myytäväksi kasvatetaan maapähkinää ja puuvillaa. Kotieläimiä ovat lampaat, vuohet, naudat, aasit ja hevoset. Lisäksi harjoitetaan kalastusta, käsityöammatteja ja kaupankäyntiä.
Kelontekemäjärvi

Kelontekemäjärvi on Lapissa Kittilässä sijaitseva järvi.
Maantietoa.
Järven pinta-ala on 1 600 hehtaaria eli 16 km². Se on 8,6 kilometriä pitkä ja 3,6 kilometriä leveä. Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen tilavuus on 44 miljoonaa m³ eli 0,044 km³. Järven keskisyvyys on 2,7 metriä ja suurin syvyys on 5,1 metriä. Järvessä on laskettu olevan 2 saarta ja niiden yhteispinta-ala on noin hehtaarin. Toinen saarista on nimeltään Manalaissaari ja siellä on rakennuksia. Järven rantaviivan pituus on 26 kilometriä ja rannat ovat soistunutta metsämaastoa. Kelontekemän kylä sijaitsee kaakkoisrannassa. Tepsan kylästä kantatieltä 80 lähtee tie, joka tulee Kelontekemän kylään ja kiertää sitten järven. Silmäsvuoman suot ovat luonnonsuojelualuetta, joka rajautuu järven pohjoisrantaan.
Vesistösuhteet.
Järvi sijaitsee Kemijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 65) Kitisen alueella (65.8) Jeesiöjoen valuma-alueeseen (65.85), johon Kelontekemäjoen valuma-alue (65.855) kuuluu. Järvi sijaitsee vedenjakajan alueella.
Järven laskujoki on Kelontekemäjoki, joka lähtee järven itärannasta ja joka yhtyy Jeesiöjokeen Tepsan kylän kohdalla. Se vuorostaan yhtyy Kitiseen Sodankylässä. Järven lähialueella sijaitsee seitsemän yli hehtaarin kokoista järveä tai lampea, jotka laskevat suoraan tai välillisesti Kelontekemäjärveen. Niistä huomattavimmat ovat Puljujärvi (42 ha), joka laskee etelärantaan, Silmäsjärvi (36 ha), joka laskee Lismaojaa myöten pohjoisrantaan, ja Koskamajärvi (29 ha), joka laskee länsirantaan.
Lars-Erik Skiöld

Lars-Erik Skiöld (19. maaliskuuta 1952 Malmö – 21. toukokuuta 2017 Malmö) oli ruotsalainen kreikkalais-roomalaisen tyylin painija, olympiamitalisti ja Euroopan mestari.
68 kilogramman painoluokassa kilpaillut Skiöld voitti kreikkalais-roomalaisessa painissa olympiapronssia Moskovassa 1980 ja sijoittui neljänneksi Montréalissa 1976. Hän saavutti myös Euroopan mestaruuden Leningradissa 1976 ja MM-hopea- sekä EM-pronssimitalin.
Skiöld kuoli Malmössä 65-vuotiaana 21. toukokuuta 2017.
Havaijinsorsa

Havaijinsorsa ("Anas wyvilliana") on Tyynenmeren Havaijisaarten sorsalintu.
Se muistuttaa ulkonäöltään sinisorsaa, mutta on pienempi ja arempi. Se kasvaa 44–51 senttiä pitkäksi ja painaa 460–600 grammaa.
Laji on erittäin uhanalainen, koska se elää vain muutamilla saarilla, joissa sen elinympäristöksi sopivat kosteikkoalueet vähenevät, ja risteytyminen muiden lajien kanssa hävittää puhdasta havaijinsorsakantaa.
Kirill Psarjov

Kirill Aleksandrovitš Psarjov (, s. 11. huhtikuuta 1994 Habarovsk) on venäläinen karateka. Hän on kolminkertainen Kyokushinin Euroopan-mestari.
Alkuvuodet.
Psarjov aloitti karaten harjoittelemisen 1999 ja saavutti 1. danin mustan vyön 2013 ja 2. danin 2016.
Kilpaura.
Psarjov saavutti Venäjän mestaruuskilpailuissa kolmannen sijan 2013, jonka jälkeen hän voitti Kaukoidän federaatiopiirin mestaruuden kahdesti peräkkäin vuosina 2013 ja 2014.
Psarjov voitti helmikuussa 2015 Venäjän Cupissa pronssia kohdattuaan Vladimir Maksimchevin. Seuraavaksi hän saavutti kolmannen Kaukoidän federaatiopiirin mestaruuden. Marraskuussa Psarjov oli mukana World Openissa, jossa hän voitti ensimmäisellä kierroksella Andile Mancin tuomariäänin 5–0. Psarjovin turnaus päättyi toisella kierroksella hävittyään tuomariäänin Lucas McKinnonille.
2016 Psarjov voitti Venäjän Cupin, jossa hän kohtasi loppuottelussa Alexander Aristovin. Toukokuussa Psarjovista tuli Euroopan-mestari voitettuaan loppuottelussa maamiehensä Alim Iunusovin. Syyskuussa Psarjov otteli Japanissa erikoisottelun Seidokaikan säännöillä nelinkertaista Japanin kevytsarjan mestaria Yuichi Sugimuraa vastaan. Ottelu päättyi tasapeliin.
Tammikuussa 2017 Psarjov valittiin edustamaan Venäjää huhtikuun 2017 MM-kilpailujen kevytsarjaan. Hän joutui kuitenkin jättämään kilpailut väliin. Psarjov saavutti hopeaa Venäjän Cupissa hävittyään loppuottelussa Alexander Aristovin, jonka hän oli voittanut edellisvuoden loppuottelussa. Toukokuussa Psarjov oli mukana 2017 EM-kilpailuissa, jossa hän eteni välieriin. Psarjov hävisi wazarilla Andrei Kotoville.
2018 Psarjov voitti Venäjän Cupissa pronssia ja myöhemmin toukokuussa hän voitti uransa toisen Euroopan mestaruuden jälleen Bulgariassa, jossa Psarjov voitti loppuottelussa Alim Junusovin. Syyskuussa Psarjov saavutti Venäjän mestaruuskilpailuissa pronssia.
2019 Psarjov aloitti vuoden voittamalla helmikuussa ensimmäisen Akhmat Cupin. Hän voitti loppuottelussa Aleksander Aristovin. Psarjov voitti Aristovin myös Venäjän Cupin loppuottelussa.
Psarjov saavutti maaliskuussa 2020 Venäjän Cupin toista kertaa peräkkäin voitettuaan loppuottelussa Jevgeni Gluhovin.
Marraskuussa 2021 Psarjov meni painoluokkaa alemmaksi, kun EM-kisoihin järjestettiin ensimmäistä kertaa alle 60-kiloisten sarja. Hän eteni aina loppuotteluun saakka, jossa Psarjov voitti Daniil Hrabovikin.
Maaliskuussa 2022 Psarjov saavutti neljännen Venäjän Cupin mestaruuden voitettuaan loppuottelussa Arsen Gasoyanin. Lokakuussa hän saavutti ensimmäisen Venäjän mestaruuden voitettuaan loppuottelussa Arse Gasojanin.
Les Indiens sont encore loin

Les Indiens sont encore loin on vuonna 1977 ensi-iltansa saanut Patricia Morazin ohjaama ja käsikirjoittama sveitsiläis-ranskalainen draamaelokuva, jonka pääosissa ovat Isabelle Huppert ja Christine Pascal. Elokuvan tuottajana oli Robert Boner.
Juoni.
16-vuotiaan sveitsiläisen koululaisen, Jenny Kernin (Isabelle Huppert), ruumis löydetään lumisesta metsästä. Elokuva seuraa Jennyn viimeisen elinviikon tapahtumia, joiden kautta selviää onko hänen kuolemansa onnettomuus vai itsemurha.
Tuotanto.
"Les Indiens sont encore loinin" tuotantoyhtiöinä olivat sveitsiläiset Filmkollektiv Zürich AG, SSR ja Cactus Film sekä ranskalaiset INA ja Les Films 2001.
Julkaisu.
"Les Indiens sont encore loin" sai ensi-iltansa Ranskassa 5. lokakuuta 1977 ja keräsi teatterikierroksensa aikana 103 796 katsojaa.
SimCity BuildIt

SimCity BuildIt on "SimCity"-pelisarjan ilmaispeli Android- ja iOS-alustoille.
Pelin on kehittänyt tracktwenty (EA Helsinki) ja julkaissut Electronic Arts vuonna .
Pelillä ei ole nimen lisäksi juurikaan tekemistä edeltävän vuoden "SimCity" -pelin kanssa.
Vastaanotto.
Peliä on kritisoitu sen "Clash of Clans" -pelin kaltaisesta pelimekaniikasta, joka tähtää asioiden nopeuttamiseen rahalla. Etenkin sarjan aikaisempia osia pelanneet ovat kritisoineet tätä eroa aikaisempiin peleihin.
Pelin yksinkertaisuutta ja toistuvuutta, jotka ovat tyypillisiä ilmaispeleille, on myös kritisoitu.
1,2-dibromietaani

1,2-Dibromietaani eli etyleenidibromidi (C2H4Br2) on halogenoituihin hiilivetyihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Nykyään yhdistettä käytetään lähinnä orgaanisen kemian synteeseissä, mutta aikaisemmin sitä on myös käytetty polttoaineissa lisäaineena ja tuholaismyrkkynä.
Ominaisuudet.
Huoneenlämpötilassa 1,2-dibromietaani on väritöntä nestettä, jolla on makeahko haju. Valon vaikutuksesta yhdiste hajoaa, jolloin muodostuu bromia. Tämä aiheuttaa yhdisteen värjäytymisen kellertävän ruskeaksi. 1,2-Dibromietaani on veteen niukkaliukoista, mutta liukenee hyvin moniin orgaanisiin liuottimiin esimerkiksi etanoliin, dietyylieetteriin, tetrakloorimetaaniin sekä alifaattisiin ja aromaattisiin hiilivetyihin. Kuumennettaessa veden kanssa se hydrolysoituu glykoliksi. 1,2-Dibromietaani on myrkyllistä erityisesti maksalle ja munuaisille ja ärsyttää hengitysteitä, ihoa ja silmiä. Aine on mahdollisesti karsinogeenista.
Valmistus ja käyttö.
1,2-Dibromietaania valmistetaan bromaamalla eteeniä tai etyynin ja vetybromidin välisellä reaktiolla. Aikaisemmin yhdistettä käytettiin lyijyä sitovana lisäaineena tetraetyylilyijyä sisältävissä polttoaineissa. Toinen yleinen aiempi käyttökohde on maaperän tai siementen käsittely fumigoimalla tuhohyönteisten tappamiseksi, mutta esimerkiksi Yhdysvalloissa 1,2-dibromietaanin käyttö tähän tarkoitukseen kiellettiin vuonna 1983. Nykyään 1,2-dibromietaania käytetään lähinnä orgaanisen kemian synteesien lähtöaineena tai hartsien ja kumien liuottimena. Siitä valmistetaan muun muassa värejä, lääkeaineita kuten teodrenaliinia ja maatalouskemikaaleja kuten dikvattia.