tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Argusfasaani

Argusfasaani ("Argusianus argus") on Kaakkois-Aasian sademetsissä elävä kookas, jopa yli 170 cm:n mittaiseksi kasvava kanalintulaji. Koiraan ja naaraan pää on sininen ja ruumis harmaan ruskea, mutta koiraalla on lisäksi myös siipien takareunoissa erittäin suuret käsisulat. Niissä on koristeena silmän näköisiä täpliä. Soitimella koiras levittää käsisulat isoksi viuhkaksi houkutellakseen naaraita. Naaras rakentaa pesän ja hoitaa poikaset yksin.
Lajia tavataan muun muassa Thaimaassa, Malesiassa ja Indonesiassa.
SAC-D

SAC-D (espanjan kielisen nimen Satelite de Aplicaciones Cientificas-D lyhenne) on argentiinalainen kaukokartoitussatelliitti. Satelliitin kehitti INVAP. Se laukaistiin 10. kesäkuuta 2011 Vanderbergistä Delta II-raketilla. SAC-D:tä operoi argentiinalainen CONAE, se lentänee 5 vuotta.
Lari (eläin)

Lari ("Hylobates lar") on Etelä- ja Kaakkois-Aasiassa elävä erittäin uhanalainen gibbonilaji.
Larit elävät luonnossa tyypillisesti noin 25-vuotiaksi, mutta vankeudessa jopa yli 50-vuotiaiksi.
Ulkonäkö.
Larilla on erittäin pitkät ja vahvat kädet ja jalat. Raajojen pituutta lisäävät myös sormet, varpaat, kämmen- ja jalkapöytä.
Larien väritys vaihtelee paljon. Yleiseensä ne ovat ruskeita, mustia tai punertavan ruskeankeltaisia. Naamaa ympäröi valkoinen rinkula, jonka lisäksi jalat ovat valkoiset. Naaraita on vaikeaa erottaa uroksista, sillä ne voivat olla samanvärisiä ja samankokoisia.
Elintavat.
Liikkuminen.
Larit liikkuvat latvustoissa. Ne hyppivät pitkiä loikkia puista toiseen noin 50 metrin korkeudessa, eivätkä oikeastaan koskaan laskeudu maan pinnalle.
Sosiaalisuus ja lisääntyminen.
Larit elävät perheryhmissä, joten laumaan kuuluvat vanhemmat ja niiden jälkeläiset. Lareilla ei ole varsinaista lisääntymiskautta, koska trooppisessa sademetsässä voi lisääntyä vuoden ympäri. Lariemo kantaa sikiötä seitsemän kuukautta. Sen jälkeen se imettää yleensä vain yhtä poikastaan kaksi vuotta. Poikanen jää vieroituksen jälkeen syntymälaumaansa sukukypsyyden saavuttamiseen asti, eli noin kahdeksan vuotiaaksi. Perheen vanhemmat sisarukset auttavat vanhempia nuorempien hoidossa. Lariparit ovat yleisesti yksiavioisia.
Reviiri.
Larit ilmoittavat reviirinsä tyypillisesti niin, että ne huutavat kovalla äänellä. Reviirin vallannut pari ilmoittaa tästä kiljumalla duettona, jota johtaa naaras. Äänen voimakkuutta lisää kurkussa sijaitseva ihopoimu, joka pullistuu tarpeen mukaan.
Ruokavalio.
Larit syövät valikoiden ja poimivat puiden latvoista tuoreita hedelmiä, lehtiä ja silmuja. Ne etsivät ravintoa tahokkaasti ja tarkkailevat samalla puita. Niiden hampaat ja ruuansulatusjärjestelmä on erikoistunut hedelmien hyödyntämiseen.
Kanta.
Larien kanta on taantunut merkittävästi, sillä niitä on metsästetty lihan vuoksi. Lareja pyydystetään myös lemmikeiksi, ja suuri metsäkato pirstaloi niiden asuinalueita.
Afganistanin sodan neuvostojoukkojen muistomerkki

Afganistanin sodan neuvostojoukkojen muistomerkki () on kuvanveistäjä Mykola Olijnykin (Микола Олійник) suunnittelema muistomerkki Kiovassa Ukrainassa. Pronssinen muistomerkki paljastettiin vuonna 1994 Afganistanin sodassa (1979–1989) kuolleiden ukrainalaisten sotilaiden muistoksi. Vuonna 1999 muistomerkkiä ja sen ympäristöä kunnostettiin ja täydennettiin. 
Muistomerkki sijaitsee puistoaukiolla Kiovan luolaluostarin (Petšerskin lavran) ja Ukrainan toiseen maailmansotaan osallistumista esittelevän kansallismuseon välissä. Afganistanin sotaan osallistunesta 620 000 neuvostoliittolaisesta noin 15 000 kuoli. Kiovasta Afganistaniin lähetettiin 5 358 sotilasta, joista 115 kuoli.
Ely S. Parker

Ely Samuel Parker (1825 – 31. elokuuta 1895) oli seneca-heimoon kuulunut intiaani, josta tuli Yhdysvaltain armeijan upseeri ja vähäksi aikaa intiaaniasiain komissaari.
Ely Parkerin alkuperäinen intiaaninimi oli "Hasanoanda", mutta paremmin tunnettu on hänen myöhemmin ottamansa nimi "Donehogawa" "Läntisen oven pitäjä". Parker syntyi vuonna 1825 Tonawandan reservaatissa New Yorkin osavaltiossa William ja Elizabeth Parker -nimisten seneca-intiaanien lapseksi. Kun nuori Ely Parker oli töissä varuskunnassa, sotilaat pilkkasivat tätä, kun hän ei osannut englantia. Parker lähti tämän jälkeen kristilliseen kouluun ja opiskeli lakimieheksi, muttei saanut alan työpaikkaa, koska ei ollut virallisesti Yhdysvaltain kansalainen. Tämän jälkeen Parker hankkiutui ystäviensä avulla tekniseen opistoon ja opiskeli insinööriksi, jossa ammatissa työskenteli Yhdysvaltain sisällissotaan asti. Muun muassa Erien kanava laajennettiin ja ylläpidettiin Parkerin ohjauksessa. Toisaalta vuonna 1852 Parkerista tuli seneca-heimon ylipäällikkö. Parker tutustui Ulysses Grantiin, tulevan sisällissodan kuuluisaan johtajaan ja ystävystyi tämän kanssa. Parker yritti armeijaan pohjoisvaltioiden puolelle kun sisällissota syttyi, mutta alussa hänelle sanottiin, ettei sota ole intiaanien, vaan valkoisten sota. Parker pääsi sotaan vasta Grantin tukemana alussa adjutantiksi. Parker oli mukana muun muassa Vicksburgissa, Chattanoogassa ja Appomattoxissa. Parker jatkoi armeijassa vielä sisällissodan jälkeen vuoteen 1869 ja päätti sotilasuransa prikaatinkenraalina.
Parker avioitui Minnie Orton Sackettin kanssa 1867. Heillä oli yksi tytär joka syntyi 1878.
Intiaaniasiain komissaari.
Parker pyrki tukemaan intiaaneja toimiessaan 1869–1871 intiaaniasiain komissaarina, jona nyt oli poikkeuksellisesti intiaani. Kun Parker tuki intiaaneja, hän hankki itselleen vihamiehiä valkoisten amerikkalaisten parista. Kun Parker hankki intiaaneille ruokaa luotolla, mikä hieman rikkoi säännöksiä, Parker joutui hallinnon kuultavaksi. Häntä ei syytetty mistään, mutta tapaus huononsi hänen mainettaan valkoisten parissa. Lopulta hän päätti hakea virastaan eroa ja saikin sen. Tämän jälkeen Parker hakeutui liikealalle ja alussa rikastuikin. Sitten hän menetti omaisuutena pörssikurssien muutosten takia ja eli loppuvuotensa köyhänä miehenä.
Ukko (vuoristorata)

Ukko on Linnanmäen huvipuistossa Helsingissä sijaitseva vuoristorata. Tehdasnimeltään Skyloop-nimisen laitteen on valmistanut saksalainen Maurer Söhne. Rata avattiin yleisölle Linnanmäen 61-vuotispäivänä 27. toukokuuta 2011.
Vaunu nostetaan ketjuhissillä radan korkeimpaan kohtaan 50 metriin, josta saatavalla potentiaalienergialla vaunu liikkuu loppumatkan. Korkeimmasta kohdasta vaunu lähtee kiihtymään ja kääntää matkustajat pää alaspäin tehden täyden 360 asteen korkkiruuvikäännöksen. Vaunut kiihtyvät noin 105 kilometrin tuntinopeuteen. Nopeus riittää nostamaan vaunun lähes uudelleen radan huipulle, mutta vaunu lähtee valumaan takaperin alaspäin ja aloittaa jarrutuksen palattuaan edelliseen mutkaan saakka. Turvapuomeina Ukossa on vain sivulta tuleva 12 senttimetriä paksu lannevyö estämässä laitteesta putoamisen. Ukko on Suomen toiseksi nopein vuoristorata Linnanmäen Taiga-nimisen vuoristoradan jälkeen.
Vuoristorata numeroina.
Ukon tukipilari on 52 metrin korkeudessa (90 metriä merenpinnasta), joten siinä on myös lentoestevalot. Rata on pultattu kallioon 14 ankkurilla, ja perustuksissa on betonia 200 kuutiometriä. Radan teräkset painavat yhteensä noin 250 000 kiloa. Ukon kokonaissähköteho on 300 kilowattia, ja sähkökatkojen varalta käytössä on 88 kilowatin generaattori. Radalla kulkee kaksi toisiinsa kytkettyä vaunua, joihin mahtuu yhteensä 12 matkustajaa. Kun yksi matka kestää noin minuutin, tunnissa ehditään ajattaa 550 henkilöä. Turvarajoina matkustajille on 140 senttimetrin vähimmäis- ja 200 senttimetrin enimmäispituus.
Sounds of a Playground Fading

Sounds of a Playground Fading on In Flamesin kymmenes studioalbumi, joka julkaistiin 15. kesäkuuta 2011. Se on yhtyeen ensimmäinen albumi, jolla alkuperäinen kitaristi Jesper Strömblad ei soita jätettyään yhtyeen helmikuussa 2010.
Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 4., sekä Rumban listan sijalle 1.
Skräppäys

Skräppäys () on valo­kuvien, kirjeiden, viesti­lappujen, postikorttien ja muiden pienten muisto­esineiden tallentamista joko fyysiseen valokuva­kansioon tai sähköisesti toteutetuihin leike­kirjoihin. Harrastuksessa yhtyvät leikekirjan, päiväkirjan ja valokuva-albumin pito muisto­esineiden arkistointiin ja moni­puoliseen askarteluun.
Skräppäys­tarvikkeita ovat muun muassa kuvio­paperit, koriste­nauhat, helmet, kangas­tilkut, langat, mosaiikkipalat, leimasimet, sapluunat, paperi­liittimet, tina­paperit, tussikynät, värikynät ja -⁠liidut, siirto­kirjaimet, tarrat, liimat, napit, nepparit ja kartongit sekä kaiken yhteen kokoavat albumit. Saatavana on myös skräppäykseen suunniteltuja ompelukoneita ja stanssauslaitteita. Skräppäystarvikkeiden, etenkin paperien ja kartonkien sekä kirjoitus­musteiden, halutaan olevan happo­vapaita valo­kuvien parhaan säilyvyyden varmistamiseksi. Skräppäysalbumin sivun standardikooksi on vakiintunut 12 × 12 tuumaa eli noin 30,5 × 30,5 senttimetriä. Sähköisessä skräppäyksessä tarvitaan ainakin tietokonetta, skanneria sekä tulostinta ja sen väri­kasetteja.
Historiaa.
Skräppäys alkoi kehittyä Pohjois-Amerikassa 1990-luvun puolivälissä leikekirjan ja valokuva-albumin pidosta kohti itsenäistä harrastusta omine välineineen ja tarvikkeineen. Trendin aloittaja on vuonna 1987 Yhdysvalloissa perustettu Creative Memories -yhtiö, joka loi toiminnalle pohjaa kymmenisen vuotta ennen kuin alalle alkoi tulla kilpailua.
Nopeimmin harrastus alkoi kasvaa vuonna 1995 lähes tyhjästä vuoden 1996 noin sadan miljoonan Yhdysvaltain dollarin liikevaihtoon. Alalle tuli uusia yrityksiä, harrastusryhmiä ja harrastelehtiä kuten "Creating Keepsakes" ja "Memory Makers", jonka vuoden 2003 kyselyn mukaan lehden keskimääräinen lukijatalous omisti noin 2 500 dollarin arvosta skräppäystarvikkeita. Vuonna 2006 skräppäysalan liikevaihdon arveltiin Yhdysvalloissa olleen noin 2,5 miljardia dollaria vuodessa.
Yksi buumiin osallistuneista yrityksistä Yhdysvalloissa on suomalainen Fiskars, jolla oli vuonna 1997 satakunta scrapbooking-tuotetta valikoimissaan.
2000-luvun puolivälin tutkimusten mukaan tyypillinen skräppääjä oli 30–50-vuotias nainen, mutta digitaalisen skräppäyksen arveltiin laajentavan harrastusta nuorempiin naisiin. Poikia on yritetty innostaa muun muassa urheiluaiheiseen skräppäykseen.
Pohjois-Amerikassa skräppäystarvikkeita markkinoidaan askartelu- ja tervehdyskorttiliikkeiden lisäksi muun muassa Tupperwaren kaltaisilla kotimyyntikutsuilla ja -risteilyillä, verkkokaupoissa sekä suoramarkkinoinnin eri keinoin. Skräppäysharrastus on tuonut uusia liiketoimintamahdollisuuksia myös kuihtuvaan valokuvausalan kauppaan.
Suomeen skräppäys tuli 2000-luvulla, ja siitä kiinnostuivat etenkin pienten lasten äidit.
Skräppäys terapiamuotona.
Skräppäysalbumin koostamista on sovellettu myös terapiatyöhön ja omaelämäkerralliseen reflektointiin.
Pasi Mustonen

Pasi Mustonen (s. 11. lokakuuta 1960) on suomalainen jääkiekkovalmentaja, joka toimi Suomen naisten jääkiekkomaajoukkueen päävalmentajana vuosina 2014–2022. Mustonen toimi aiemmin Lahden Pelicansin apuvalmentajana sekä on toiminut aiemmin Kärppien päävalmentajana I-divisioonavuosina 1991–1993 ja päävalmentajakokemusta löytyy myös yhdentoista kauden verran Ruotsin alemmista sarjoista. Pelaajataustaa häneltä löytyy I-divisioonasta ja Ruotsin II-divisioonasta.
Ura.
Mustonen edusti pelaajaurallaan muun muassa JYPiä I-divisioonassa ja Nittorps IK:ta Ruotsin II-divisioonassa. Hän pelasi puolustajana. 1980-luvulla hän toimi Tampereen Ilveksen juniorivalmennuspäällikkönä. Mustosen valmentajaura alkoi kaudella 1991–1992 Kärppien päävalmentajana I-divisioonassa. Hän valmensi joukkueen runkosarjassa toiseksi ja aina karsintoihin saakka, mutta Tappara vei ne kuitenkin otteluvoitoin 3–1. Mustosen toinen kausi Kärpissä 1992–1993 päättyi runkosarjassa neljänteen sijaan.
Kärppien jälkeen Mustonen toimi peräti 11 kautta valmentajana Ruotsissa. Hän toimi ensin vuodet 1993–1997 Kiruna IF:n päävalmentajana valmentaen joukkueen kahtena ensimmäisenä kautenaan runkosarjan toiseksi ja kolmannella kaudellaan voittajaksi vuonna 1996. Vuodet 1997–2001 Mustonen valmensi samassa sarjassa pelannutta Tingsryds AIF:ää. Kaksi jälkimmäistä kautta 1999–2001 joukkue pelasi Elitserienin ja I-divisioonan välille perustettua HockeyAllsvenskania.
Vuodet 2002–2004 Mustonen valmensi HockeyAllsvenskanissa Skellefteå AIK:ta, joka eteni keväällä 2003 aina Elitserienin karsintoihin saakka, mutta jäi ilman sarjanousua. Mustonen valmensi seuraavan kerran I-divisioonajoukkue Asplöven HC:ta kaudella 2008–2009. Hän valmensi joukkueen runkosarjan ensimmäiseksi ja HockeyAllsvenskanin karsintoihin saakka, mutta Asplöven jäi kuitenkin ilman sarjanousua.
Kaudeksi 2011–2012 Mustonen palasi Kärppien valmennukseen, lähinnä fysiikkavalmentajan tehtäviin.
Keväällä 2013 Lahden Pelicans ilmoitti solmineensa hänen ja Hannu Aravirran kanssa yhden vuoden valmentajasopimuksen kaudesta 2013–2014.
Suomen naisten maajoukkuetta Mustonen valmensi vuodesta 2014 vuoteen 2022.
Muuta.
Mustosen poika Joel on pelannut jääkiekkoa SM-liigassa ja Ruotsin SHL:ssä.
Ewald-Heinrich von Kleist-Schmenzin

Ewald-Heinrich von Kleist-Schmenzin (10. heinäkuuta 1922 – 8. maaliskuuta 2013) oli saksalainen sotilas, joka osallistui luutnanttina Saksan armeijassa toiseen maailmansotaan. Von Kleist kuului heinäkuun 20. päivän salaliittoon, joka teki salamurhayrityksen Adolf Hitleriä vastaan. Salamurhan oli määrä tapahtua 20. heinäkuuta 1944. Von Kleist on yksi harvoista salaliittoon osallistuneista, jotka selvisivät siitä hengissä eivätkä joutuneet teloitettaviksi. Muut selvinneet olivat Georg von Boeselager ja Philipp von Boeselager.
Ewald von Kleist-Schmenzin oli viimeinen elossa ollut salaliiton jäsen. Hän kuoli 90-vuotiaana vuonna 2013.
Otto Kejonen

Otto Kejonen (s. 22. maaliskuuta 1992) on suomalainen jalkapalloilija, joka edusti viimeksi Veikkausliigan Myllykosken Palloa. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä.
Kejonen solmi MYPAn kanssa 1+1-vuotisen sopimuksen ennen kauden 2011 alkua. MYPA on myös hänen kasvattajaseuransa. Hän debytoi Suomen korkeimmalla sarjatasolla Veikkausligassa 9. kesäkuuta 2011 ottelussa Kuopion Palloseuraa vastaan. Hän pelasi kauden 2011 aikana myös lainalla Kakkosen KTP:ssä ja Susissa.
Rolf Peter Ollakka

Rolf Ollakka (s. 3. joulukuuta 1970) on suomalainen palkkasoturi, jota nousi julkisuuteen kesällä 1999, kun keskusrikospoliisi etsintäkuulutti hänet Kosovossa tapahtuneesta joukkotuhonnasta epäiltynä. Hän on taistellut muun muassa Burmassa ja Kosovossa. Hän on kirjoittanut kokemuksistaan kirjan "Suomalaisen palkkasotilaan tarina", jonka on kustantanut Gummerus vuonna 2000.
Kirjassaan hän kirjoittaa muun muassa kokemuksistaan sotilaana Burmassa ja Kosovossa. Hän kertoo myös hakeneensa Ranskan muukalaislegioonaan suurin odotuksin. Ollakka kuitenkin pettyi ja väittää, että legioona ratsastaa historiallaan. "Se oli elämäni suurimpia pettymyksiä. Olin odottanut kunnon rääkkiä, koulutusta ja sotilaallista toimintaa, mutta koko legioona oli periaatteessa pullaa, kaakaota ja päänsilittelyä. Joskus 16-vuotiaana se olisi ollut sopiva paikka, muttei enää tuossa vaiheessa elämää", Ollakka kertoo.
Boualem Sansal

Boualem Sansal (; s. 1949 Alger, Algeria) on palkittu ranskaksi kirjoittava algerialainen kirjailija.
Sansal on valmistunut insinööriksi ja väitellyt tohtoriksi taloustieteissä. Hän oli aiemmin teollisuusministeriön palveluksessa mutta joutui pois esikoisteoksen ilmestyttyä.
Sansalin kirja "Le village de l'Allemand ou le journal des frères Schiller" kertoo kahdesta algerialaisveljeksestä, joille paljastuu, että heidän isänsä oli Algeriaan paennut natsirikollinen. Kirjailija vertaa ääri-islamilaisuutta ja natsismia toisiinsa. Hänen kirjojaan ei saa julkaista Algeriassa, mutta hän on saanut useita palkintoja Ranskassa.
Sansalille on myönnetty vuonna 2011 Saksan kirjakauppiaiden rauhanpalkinto. Hän sai palkinnon ansioistaan kulttuurienvälisenä ymmärtäjänä ja vuoropuhelun edistäjänä. Samalla haluttiin osoittaa arvostusta Pohjois-Afrikan demokratiakehitykselle. Hänen palkittu esikoisromaaninsa "Le serment des barbares" ilmestyi 1999.
Pidätys ja tuomio.
Boualem Sansal pidätettiin Algeriassa vuonna 2024. Hän oli ilmeisesti kertonut ranskalaiselle äärioikeistolaiselle medialle, että Ranska antoi siirtomaakaudella liian paljon maata Algerialle ja liian vähän Marokolle. Sansai on ollut pidätyksensä aikana sairaalassa huonon terveytensä vuoksi. Hänen tapauksensa on saanut tukea intellektuelleilta ja poliitikoilta, kuten nigerialaiselta Nobel-palkitulta kirjailijalta Wole Soyinkalta, intialaiselta ja brittiläiseltä kirjailijalta Salman Rushdielta ja Ranskan viranomaisilta. 
Eräs Pariisin esikaupungin konservatiivinen pormestari sanoi, että kirjailijan tuomio Algeriassa on hyökkäys sananvapautta vastaan. Ranskan presidentti Emmanuel Macron sanoi samassa tiedotustilaisuudessa: "Toivon, että Algerian korkeimmat viranomaiset voivat tehdä humanitaarisia päätöksiä antaa hänelle takaisin vapautensa ja antaa hänelle mahdollisuuden hoitaa sairautta, jota vastaan ​​hän taistelee." Helmikuussa 2025 Macron antoi voimakkaan varoituksen kirjailijan ahdingosta sanomalla, että "Boualem Sansalin mielivaltainen pidätys hänen huolestuttavan terveystilanteensa lisäksi on eräs niistä tekijöistä, jotka on ratkaistava, ennen kuin luottamus [maidemme välillä] voidaan palauttaa täysin."
Boualem Sansal tuomittiin 25. maaliskuuta 2025 viideksi vuodeksi vankeuteen syytettynä Algerian alueellisen koskemattomuuden heikentämisestä. Emmanuel Macron kehotti jälleen Algeriaa vapauttamaan kirjailijan.
Algerian presidentti Abdelmadjid Tebboune armahti Sansalin 12. marraskuuta. Neuvottelujen välittäjänä toimi Frank-Walter Steinmeier, ja Sansal kuljetettiin Bundeswehrin sotilaslentokoneella Saksaan.
Sonck

Sonck on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Klovni – kyllä nolottaa

Klovni – kyllä nolottaa () on tanskalainen komediaelokuva, joka sai ensi-iltansa 16. joulukuuta 2010. Elokuvan on ohjannut Mikkel Nørgaard ja sen pääosassa näyttelevät Frank Hvam, Casper Christensen, Mia Lyhne ja Iben Hjejle. Elokuva on spin-off TV 2 Zulu -kanavan televisiosarjasta "Kyllä nolottaa". Suomessa sarjaa on esittänyt YLE FST5. 
Elokuvan näki vuoden 2010 aikana Tanskassa elokuvateattereissa 481 000 katsojaa, ja näin ollen Klovni oli vuoden 2010 katsotuin tanskalainen elokuva.
Elokuvan juliste joutui Suomessa sensuurin kohteeksi. Julistekuvassa näkyi osa näyttelijän sukuelimistä, mistä tuli valituksia Finnkinolle. Asia ratkaistiin laittamalla musta tarra sukupuolielimen päälle.
Mike Hough

Michael Lloyd ”Mike” Hough (s. 3. helmikuuta 1963 Montreal, Quebec, Kanada) on kanadalainen entinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan laitahyökkääjä.
Pelaajaura.
Hough edusti juniorivuosinaan muun muassa Kitchener Rangersiä, jossa hän oli voittamassa vuonna 1982 sekä Ontario Hockey Leaguen mestaruutta että Memorial Cupia, Canadian Hockey Leaguen mestaruutta. Myöhemmin samana vuonna Quebec Nordiques varasi hänet numerolla 181 yhdeksännellä kierroksella. Hän aloitti ammattilaisuransa vuonna 1983 AHL:n Fredericton Expressissä. 
Ensimmäisen ottelunsa NHL:ssä Hough pelasi kevään 1985 pudotuspeleissä ja ensimmäisen NHL:n runkosarjaottelunsa lokakuussa 1986. Hän pelasi 1980-luvun loppuvuosina sekä Quebec Nordiquesissa NHL:ssä että sen farmiseuroissa AHL:ssä, vuoteen 1988 Fredericton Expressissä ja vuosina 1988–1989 Halifax Citadelsissä. Hän vakiinnutti paikkansa NHL:ssä kaudella , jonka jälkeen hän ei pelannut farmisarjoissa ennen 1990-luvun loppua.
Hough teki NHL-uransa parhaat pisteet kaudella , jolla hän oli Nordiquesin viidenneksi paras pistemies tehtyään 38 tehopistettä, 16 maalia ja 22 syöttöpistettä, 61:ssä runkosarjaottelussa. Tuolla kaudella myös toimi Nordiquesin kapteenina. Hough ylitti 30:n tehopisteen rajan lisäksi kausina ja . Kesäkuussa 1993 Nordiques ja Washington Capitals tekivät pelaajakaupan, jossa Hough siirtyi Capitalsiin vaihdossa Paul MacDermidiin ja Reggie Savageen. Hän ei kuitenkaan pelannut Capitalsissa otteluakaan, vaan siirtyi jo muutama päivä myöhemmin tulokasseura Florida Panthersiin laajennusvaraustilaisuuden kautta.
Hough edusti Panthersia neljän kauden ajan. Kaudella , kolmannellaan Floridassa, hän pääsi pelaamaan Stanley Cupin voitosta loppuotteluissa, joissa Panthers kuitenkin hävisi Colorado Avalanchelle. Hough pelasi tuona pudotuspelikeväänä joukkueensa kaikissa 22:ssa ottelussa ja teki niissä viisi tehopistettä, neljä maalia ja yhden syöttöpisteen. Vuonna 1997 hän siirtyi vapaana pelaajana New York Islandersiin, jossa pelasi viimeiset NHL-kautensa. Kaudella hän pelasi Islandersin lisäksi AHL:n Lowell Lock Monstersissa ja IHL:n Utah Grizzliesissä. 
Hough päätti pelaajauransa vuonna 1999. Hän pelasi NHL:ssä 707 runkosarjaottelua, joissa hän teki yhteensä 256 tehopistettä, sata maalia ja 156 syöttöpistettä. NHL:n pudotuspeleissä hän pelasi 44 ottelua, joissa hän teki yhteensä kymmenen tehopistettä, viisi maalia ja viisi syöttöpistettä.
Pelaajauran jälkeen.
Pelaajauransa päättymisen jälkeen Hough on toiminut jääkiekon parissa junioripelaajien valmentajana, muun muassa Jeff Snyderin apulaisvalmentajana aiemmin pelaajana edustamassaan Kitchener Rangersissä kaudella 2000–2001. Hän on myös työskennellyt elektroniikkayhtiö Research In Motionin palveluksessa.
Guru (vuoden 2007 elokuva)

Guru on Mani Ratnamin ohjaama ja käsikirjoittama intialainen draamaelokuva vuodelta 2007. Päärooleja näyttelevät Abhishek Bachchan ja Aishwarya Rai. Musiikin elokuvaan on säveltänyt A. R. Rahman.
Vastaanotto.
Box Office India julisti "Gurun" ”hitiksi”.
Saksan kirjakauppiaiden rauhanpalkinto

Saksan kirjakauppiaiden rauhanpalkinto ("Friedenspreis des Deutschen Buchhandels") on vuodesta 1950 jaettu kirjallisuuspalkinto. Palkinnonsaaja julkaistaan alkukesällä, varsinainen palkinnon myöntämistilaisuus on syksyllä Frankfurtin kirjamessujen yhteydessä. Palkinnon arvo on 25 000 euroa.
Palkitut ja palkintopuheen pitäjät.
2020–.
Lähde
Äärimmäistä kulttuuria

Äärimmäistä kulttuuria: Extreme-minuuksien historiaa dadaismista Hunter S. Thompsoniin on Tampereen yliopiston sosiaalipsykologian dosentti Atte Oksasen kirja taiteen järkyttävästä ja rajoja rikkovasta avantgarde-liikkeistä. Kirjan julkaisi Johnny Kniga vuonna 2009.
Oksanen toteaa, että jotta rajojen rikkomisessa olisi mitään mieltä, niissä ei tule olla kyse pelkästä tuhoamisesta, vaan myös uuden rakentamisesta. Esimerkiksi rock-kulttuurissa aitouden ja uskottavuuden tavoittelu on johtanut itsetuhoisuuteen. Oksanen päättää kirjansa toteamalla, että rajojen rikkominen on nykyisin ajautunut umpikujaan.
Vastaanotto.
"Savon sanomien" arvostelija Juha Mäkinen ehdotti yhdeksi mahdolliseksi tieksi pois umpikujasta filosofi Eero Ojasen esittämää ajatusta. Ojanen on ehdottanut taiteen suuntautumista takaisin kauneuteen – ”se voisi olla tässä ajassa hyvinkin radikaali teko”.
Girolamo Porro

Girolamo Porro (n. 1520 – n. 1604) oli italialainen kaivertaja.
Porro syntyi Padovassa, mutta työskenteli pitkään Venetsiassa. Hän teki ensimmäiset kaiverruksensa jo nuorena. Hänen kaiverruksiaan on Camilo Camillin vuonna 1535 julkaisemassa kirjassa "Imprese illustri di diversi". Porron töihin kuuluu lisäksi Ludovico Arioston "Raivoisa Roland" ja yhteistyötä Tomaso Porcacchi Castilionen ja Scipione Barbò Soncinon kanssa. Hän teki myös karttoja Alexius Pedemontanuksen Ptolemaioksen karttakirjan käännökseen ja Porcacchin atlakseen.
Michael Shayne

Michael Shayne on kirjailija Davis Dresserin salanimellä Brett Halliday luoma kuvitteellinen yksityisetsivähahmo, joka esiintyi ensimmäisen kerran vuonna 1939 julkaistussa romaanissa "Dividend on Death". Myöhemmin hahmo on esiintynyt romaanien ja novelleiden lisäksi myös radiossa, televisiossa, elokuvissa ja sarjakuvissa.
Kirjat.
Davis Dresser kirjoitti osin haamukirjailijoiden avustamana kaikkiaan viisikymmentä Michael Shayne -romaania. Robert Terrall kirjoitti myös Dresserin käyttämällä salanimellä Brett Halliday vielä 27 taskukirjaa. Lisäksi Michael Shayne esiintyy yli 300 novellissa, joita julkaistiin muun muassa vuonna 1956 ilmestymisensä aloittaneessa "Michael Shayne Mystery Magazine" -lehdessä. Lehteä julkaistiin liki kolme vuosikymmentä.
Elokuvat.
Michael Shayne -elokuvia tehtiin vuosina 1940–1947 kaikkiaan kaksitoista. Näistä ensimmäiset seitsemän tuotti 20th Century Fox vuosina 1940–1942 ja niissä kaikissa pääosaa näytteli Lloyd Nolan. Loput viisi elokuvaa tuotti Producers Releasing Corporation, ja niiden pääosan esittäjänä oli Hugh Beaumont.
Radio.
Radiossa Mutual Broadcasting System alkoi esittää Michael Shaynea lokakuussa 1944. Sarja oli kuultavissa Yhdysvaltain länsirannikolla lokakuuhun 1946 saakka, jolloin sarja muuttui valtakunnalliseksi. Nimiroolissa esiintyi Wally Maher. Sarja päättyi marraskuussa 1947, mutta Mutual aloitti sen uudelleen heinäkuussa 1948 nimellä "New Adventures of Michael Shayne" ja pääosan näyttelijäksi tuli Jeff Chandler. Tämä sarja kesti kaksi vuotta. Kolmannen kerran Shayne päätyi radioon lokakuussa 1952, jolloin American Broadcasting Company aloitti sarjan esittämisen. Aluksi pääosaa esitti Donald Curtis ja myöhemmin Robert Sterling. Tämä sarja päättyi heinäkuussa 1953.
Televisio.
Televisiossa Michael Shaynea esitettiin NBC:llä 1960–1961. Nimiroolia näytteli Richard Denning. Kestoltaan 60 minuuttisia jaksoja tehtiin kaikkiaan 32.
Sarjakuva.
Televisiosarjan suosion tuloksena Dell Comics alkoi julkaista "Michael Shayne, Private Eye" -sarjakuvalehteä, jota ilmestyi kolme numeroa. Ensimmäinen numero ilmestyi marraskuussa 1961 ja viimeinen syyskuussa 1962. Ken Fitchin romaaneiden pohjalta käsikirjoittamat sarjakuvat kuvittivat Lee Ames ja Edd Ashe.
Naisten Liiga -kausi 2011

Naisten Liiga on korkein naisten jalkapallon sarjataso Suomessa. Kaudella 2011 sarja pelattiin 10 joukkueen kolminkertaisena sarjana. PK-35 Vantaa voitti seuran historian toisen mestaruutensa. Viimeiseksi sijoittunut pietarsaarelainen FC United putosi suoraan Ykköseen.
Hallitsevana mestarina kauteen lähti PK-35 Vantaa. Edelliskautena sarjassa pelanneen Kokkolan Pallo-Veikkojen tilalla sarjassa pelasi Kokkolaan perustettu uusi naisjalkapalloilun seura Kokkola Futis 10.
Tomigun

Tomigun (aikaisemmin Pioneer) on Näätämöstä kotoisin oleva rap-artisti. Hän on osa megafauna nimistä rap-yhtyettä, johon kuulu hänen lisäkseen Hannibal. Yhtye julkaisi Katulaiva, Kruisin’ (maailman ääriin), Matka kohti Norjan rajaa, Kaamoksen kasvatti ja Liikkeellä 2024. Tomigun julkaisi 27. huhtikuuta 2011 Hannibalin kanssa "Funkkia kiesiin" -nimisen yhteisalbumin. Hannibal käyttää albumilla nimeä Big Baali. Albumin julkaisi Joku Roti Records. Albumi nousi parhaimmillaan Suomen virallisen listan 27. sijalle. Albumin kappaleesta "Kruisin' (niinkö Iceberg Slim) on julkaistu musiikkivideo.
Yksityiselämässään Tomigun on yrittäjä Näätämön Rakennuspuu oy yrityksessä ja hänellä on kaksi lasta.
Henry Haisuli

Henry Haisuli (engl. "Pepé Le Pew") on yhdysvaltalaisen Warner Bros -elokuvayhtiön "Looney Tunes" -animaatioissa esiintyvä kuvitteellinen ranskalainen lemmenkipeä haisunäätä. Hahmon loi Chuck Jones ja se esiintyi ensimmäisen kerran vuonna 1945. Henry Haisuli esiintyi yli kymmenessä lyhytelokuvassa, joista "For Scent-imental Reasons " palkittiin parhaan lyhytanimaation Oscar-palkinnolla vuonna 1949.
Maaliskuussa 2021 New York Timesissa julkaistussa mielipidekirjoituksessa Henry Haisulin katsottiin "normalisoivan raiskauskulttuuria". Samassa kuussa Warner Bros ilmoitti, että hahmoa ei tulla näkemään enää missään yhtiön tuotannoissa.
Teräskehä 2

Teräskehä 2 () on vuonna 2006 suoraan DVD:lle julkaistu yhdysvaltalainen toimintaelokuva. Elokuvan on ohjannut Isaac Florentine ja käsikirjoittanut James Townsend yhdessä David N. Whiten kanssa. Pääosissa näyttelivät Michael Jai White ja Scott Adkins.
Juoni.
Nyrkkeilyn entinen mestari George "Iceman" Chambers on matkannut Venäjälle kuvaamaan televisiomainosta. Hänet kuitenkin pidätetään myöhemmin illalla perättömän huumeiden hallussapidon perusteella ja Chambers joutuu Venäjän pahamaineeseen vankilaan. Pääosin mafian hallinnassa oleva vankila on valinnut Chambersin heidän vapaaottelu mestarinsa Yuri Boykan seuraavaksi vastustajaksi. Chambers ei aluksi halua otella, mutta saa yksinkertaiset vaihtoehdot; joko otella Boykaa vastaan tai jäädä vankilaan loppuelämäksi.
Emmanuel Todd

Emmanuel Todd (16. toukokuuta 1951 Saint-Germain-en-Laye, Yvelines, Ranska) on ranskalainen historian ja väestötieteen tutkija. Hän on aktiivinen keskustelija, joka on ottanut vilkkaasti kantaa islamilaisen maailman kysymyksiin kumoamalla kielteisiä tulkintoja.
Arabimaissa keväällä 2011 levinneiden vapauspyrkimysten vuoksi Todd nousi länsimaisen ja islamilaisen sivilisaation kohtaamista käsittelevien kirjoitustensa vuoksi julkisuuteen eri puolilla Keski-Eurooppaa. Toddin mukaan muslimit eivät ole jääneet vanhoilliseen elämäntapaan peruuttamattomasti, vaan on käymässä kohti uudenaikaistumista niin väestöllisesti kuin ajattelultaan. Syntyvyys on monissa islamilaisissa maissa voimakkaasti vähentynyt naisten koulutuksen lisääntyessä ja ehkäisyn yleistyessä. Ne kertovat yhteiskunnan ja sen jäsenten maallistumisesta. Ääri-islamilaista liikehdintää hän pitää tilapäisenä torjuntareaktiona uudenaikaistumiseen. Al-Qaidan hän katsoo kuolleen poliittisesti jo ennen Osama bin Ladenin surmaamista, kun siitä ei tullut laajojen piirien tukemaa liikettä. Todd katsoo, että hitaan kehityksen taustalla on muun muassa perherakenne. Suositaan suvun sisäisiä avioliittoja, ja sen seurauksena syntyvän patriarkaalisen vallan vaikutuksesta yhteiskunnallinen kehitys pysähtyy.
Todd on käsitellyt myös Ranskaa teoksessaan "Après la démocratie", jossa hän luonnehtii maata henkisesti tyhjäksi, demokratian vastaisille voimille alttiiksi maaksi, jossa niin ilmapiiri kuin mediakin keskittyvät rahaan, seksiin ja väkivaltaan. Dominique Strauss-Kahnin tapauksen valossa "siinä saattoi olla hieman profetiaa", kirjoittaa Kaija Virta analyysissään.
Diallo

Diallo on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Mieczysław Pemper

Mietek (Mieczysław) Pemper (24. maaliskuuta 1920 Krakova, Puola – 7. kesäkuuta 2011 Augsburg, Saksa) oli puolanjuutalainen, joka kirjoitti oman henkensä vaarantaen puhtaaksi Oskar Schindlerin listan, jonka ansiosta 1 200 juutalaista pelastui natsien joukkotuholta.
Pemper joutui keskitysleirille Plaszowiin ja toimi siellä komentaja Amon Göthin henkilökohtaisena konekirjoittajana. Hän antoi Steven Spielbergille neuvoja tämän tehdessä elokuvaa "Schindlerin lista".
Guanosiini

Guanosiini (C10H13N5O5) on nukleosidi. Guanosiinin rakenteessa puriiniemäksiin kuuluvaan guaniiniin on liittynyt N-glykosidisidoksella riboosisokeri. Guanosiini on yksi RNA-molekyylissä esiintyvistä nukleosideista. Guonosiinin fosforyloidut nukleotidit kuten cGMP, GMP, GDP ja GTP ovat tärkeitä molekyylejä monissa biokemiallisissa reaktioissa, kuten nukleiinihappojen ja proteiinien biosynteesissä.
Guanosiini metaboloituu ihmisen elimistössä puriininukleosidifosforylaasientsyymin katalysoimana guaniiniksi, josta muodostuu edelleen hypoksantiinia.
Hugo Campagnaro

Hugo Armando Campagnaro (s. 27. kesäkuuta 1980 Córdoba) on argentiinalainen, vuosina 1998–2020 ammattilaistasolla pelannut jalkapalloilija.
Campagnaro aloitti uransa Club Deportivo Morón -joukkueessa, joka pelasi Argentiinan toiseksi ja kolmanneksi ylimmillä sarjatasoilla. Vuonna 2002 hän siirtyi Italian Serie A:ssa pelaavaan Piacenzaan. Ensimmäisellä kaudella hän pelasi 12 ottelussa tehden kaksi maalia. Joukkue kuitenkin tippui kauden päätteeksi Serie B:hen. Piacenzassa Campagnaro pelasi kauden 2006–2007 loppuun asti.
Kesällä 2007 hän siirtyi Serie A -joukkue Sampdoriaan. Joukkueessa hän pelasi 38 liigaottelua.
Vuonna 2009 Campagnaro siirtyi Napoliin neljän vuoden sopimuksella.
9. kesäkuuta 2011 Campagnaro joutui Argentiinassa autokolariin, jossa kuoli kolme henkilöä. Hän kuitenkin selviytyi hengissä saatuaan muutaman haavan ja aivotärähdyksen.
Kesällä 2013 Campagnaro siirtyi Internazionaleen ja vuonna 2015 Pescaraan. Hän lopetti uransa elokuussa 2020.
Helsingfors Posten

Helsingfors Posten oli Helsingissä vuosina 1864–1865 ilmestynyt ruotsinkielinen sanomalehti.
Theodor Neoviuksen julkaisema ja toimittama "Helsingfors Posten" oli linjaltaan vapaamielinen ja perustuslaillinen viikkolehti. 1200 kappaleen levikillään se nousi maan suurimpien sanomalehtien joukkoon. Toukokuussa 1865 se kuitenkin lakkasi ilmestymästä ilmeisesti taloudellisten vaikeuksien vuoksi.
Sloyd

PulmaPuoti (Oy Sloyd Ab) on vuonna 1989 perustettu pulmapeleihin keskittynyt Vaasassa toimiva osakeyhtiö. ”PulmaPuodin Pelit &amp; Palat” -sarja valmistetaan koivupuusta. PulmaPuodista löytyy n. 1000 eri pulmaa.
Wasa Tidning (1880–1898)

Wasa Tidning oli Vaasassa vuosina 1880–1898 ilmestynyt ruotsinkielinen sanomalehti.
Toimittaja Waldemar Sandmanin perustaman "Wasa Tidningin" julkaisuyhtiö oli sama kuin suomenmielisellä "Vaasan Lehdellä". Kielikysymyksessä neutraali lehti ei menestynyt ruotsinkielisen Pohjanmaan kovassa lehtikilpailussa, ja se lopetettiin taloudellisesti kannattamattomana.
Lehti ilmestyi vuonna 1881 kolmesti, vuosina 1882–1883 kahdesti, vuodesta 1884 lähtien kolmesti, vuodesta 1889 neljästi ja vuodesta 1894 kuudesti viikossa. Loppuvaiheessa sen rinnalla julkaistiin myös kaksipäiväistä painosta. Levikki oli 1200 kappaletta vuonna 1893.
Wasa Tidning (1839–1855)

Wasa Tidning (vuodesta 1848 lähtien Ilmarinen) oli Vaasassa vuosina 1839–1852 ja 1854–1855 ilmestynyt ruotsinkielinen sanomalehti.
Laivanvarustaja Carl Gustaf Wolff ja hovioikeudennotaari Carl Johan Boy perustivat "Wasa Tidningin" Pohjanmaan maakuntalehdeksi. Aluksi varsin sekalaista ja lainattua ainesta sisältänyt lehti muuttui virkeämmäksi ja sai uuden nimen fennomaanisesti suuntautuneen Torsten Ture Renvallin tultua toimittajaksi. Myöhemmin se muuttui paikallisiin asioihin keskittyneeksi uutislehdeksi. Vaasan palo keskeytti lehden ilmestymisen ja vaikeutti muutenkin sen toimintaa. Lopulta se lopetettiin kannattamattomana.
Lehti ilmestyi aluksi kerran, vuodesta 1848 lähtien kahdesti ja vuodesta 1854 jälleen kerran viikossa. Sen levikki oli suurimmillaan 395 kappaletta vuonna 1848.
Billy Hunter

William ”Billy” Hunter (2. huhtikuuta 1885 Alva, Skotlanti – 2. tammikuuta 1937 New York) oli skotlantilainen jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja. Hän aloitti ammattilaisuransa Millwallissa ja siirtyi sieltä Boltoniin 1909. Hän pelasi vasempana laitahyökkääjänä. Hän loukkaantui lokakuussa 1911, jonka jälkeen siirtyi valmentajauralle. Hän pelasi kummassakin joukkueessa yhteensä (liiga- ja cupottelut laskien) 279 ottelua tehden 74 maalia. Hän siirtyi valmentamaan Hollantiin Dordrechtse FC:tä muutamaksi vuodeksi, kunnes valmensi 1914 Alankomaiden maajoukkuetta neljän ottelun verran. Ensimmäisen maailmansodan hän vietti Sveitsissä, jossa valmensi Lausanne-Sportia. Vuonna 1922 hän siirtyi Wieniin valmentamaan Hakoah Wieniä.
Hän joutui lähtemään Hakoahista vuonna 1925 Hakoahin taloudellisten ongelmien takia. Täältä hän siirtyi Turkkiin valmentamaan samaan aikaan Turkin maajoukkuetta ja Galatasarayta. Hunter saavutti Galatasarayssa kolme Istanbulin jalkapalloliigan mestaruutta vuosina 1924–27.
Wasa-Posten

Wasa-Posten oli Vaasassa vuosina 1898–1932 ilmestynyt ruotsinkielinen sanomalehti.
"Wasa-Posten" perustettiin Pohjanmaan ruotsinkielisen maaseudun lehdeksi. Poliittisesti se oli lähellä RKP:n talonpoikaisfraktiota Lantmannagruppenia, kunnes siirtyi vuonna 1920 vapaamielisemmän Allmogeförbundetin linjalle. Vuonna 1932 talousvaikeuksista kärsinyt lehti yhdistettiin "Vasabladetiin".
Lehti ilmestyi aluksi kahdesti, vuonna 1907 neljästi, vuodesta 1908 lähtien jälleen kahdesti ja vuodesta 1919 kolmesti viikossa. Vuosina 1907 ja 1919–1924 sen rinnalla julkaistiin myös kaksipäiväistä painosta. Levikki oli 5 500 kappaletta vuonna 1920.
Wasa Nyheter

Wasa Nyheter oli Vaasassa vuosina 1895–1900 ilmestynyt ruotsinkielinen sanomalehti.
Ruotsinmielinen "Wasa Nyheter" perustettiin kielikysymyksessä suomenmielisyyteen taipuvaisten "Vasabladetin" ja "Wasa Tidningin" kilpailijaksi. Sortokaudella sen linja oli perustuslaillinen. Kolmen määräaikaisen lakkautuksen jälkeen viranomaiset lakkauttivat lehden lopullisesti.
Kuudesti viikossa ilmestyneen lehden levikki oli 1000 kappaletta vuonna 1900.
Wasa Framåt

Wasa Framåt oli Vaasassa vuonna 1881 ilmestynyt ruotsinkielinen sanomalehti.
Viinatehtailija Wilhelm (Vilho) Pasin perustama "Wasa Framåt" oli kielikysymyksessä fennomaaninen ja yhteiskunnallisesti radikaali. Sen journalistinen taso oli kuitenkin heikko eikä se pärjännyt kilpailussa paikkakunnan muiden ruotsinkielisten lehtien kanssa. Kuusi kertaa viikossa ilmestyneen lehden levikki oli 600 kappaletta. Päätoimittajana työskenteli K.H. Kaslin.
Veckobladet

Veckobladet oli Helsingissä vuosina 1892–1917 ilmestynyt ruotsinkielinen sanomalehti.
Opettaja Mathias Forssin perustama "Veckobladet" korosti kansansivistystä ja kristillisiä arvoja. Forssin kuoltua vuonna 1903 sen toimittajana jatkoi hänen puolisonsa Minna Forss. Myöhemmin uskonnollinen aines väheni ja lehteen tuli enemmän uutisia. Etupässä läntiselle Uudellemaalle levinnyt "Veckobladet" kiinnitti erityistä huomiota myös maanviljelyyn ja maaseudun asioihin yleensä.
Aluksi kerran ja vuodesta 1904 lähtien kahdesti viikossa ilmestyneen lehden levikki oli 3 000 kappaletta vuonna 1914. Helmikuun vallankumouksen jälkeen uusi omistajaryhmä perusti sen tilalle "Svenska Tidningen" -nimisen maaseutulehden.
Midland (Texas)

Midland on kaupunki Midlandin piirikunnassa, Texasissa, Yhdysvalloissa. Kaupunki on samannimisen piirikunnan suurin kaupunki. Kaupungissa oli 132 524 asukasta vuoden väestönlaskennassa. Midland on entisen Yhdysvaltain presidentin George W. Bushin kotikaupunki.
Väestö.
Midlandin asukkaista 80,64 prosenttia on valkoisia, 7,82 prosenttia afroamerikkalaisia, 2,18 prosenttia aasialaisia ja 0,57 prosenttia intiaaneja. 6,41 prosenttia asukkaista kuuluvat muihin etnisiin ryhmiin. 9,08 prosenttia asukkaista eivät ole Yhdysvaltain kansalaisia. Kaupungin väestön keski-ikä on 31,7 vuotta.
Shakkipelin keksijän palkkio

Shakkipelin keksijän palkkio on vanhaan tarinaan perustuva matemaattinen probleema. Kirjallisuudessa tarinan mainitsi tiettävästi ensimmäisenä arabialainen Abu l’Abbas Ahmad ibn Khallikanin vuonna 1256.
Sopimus palkkiosta.
Tarinan mukaan intialainen kuningas Shiram pyysi myös matemaatikkona tunnettua suurvisiiri Sissa ben Dahiria kehittämään uuden strategisen lautapelin ja lupasi tälle pelin keksimisestä suuren palkkion. Sissa ben Dahir keksi shakin. Ruhtinas ihastui peliin ja kysyi keksijältä, mitä tämä halusi palkkioksi. Keksijä pyysi palkkioksi ”ainoastaan” niin monta vehnän (tai tarinan eräiden versioiden mukaan riisin) jyvää kuin saadaan koko shakki­laudalta, jos niitä asetetaan sen ensimmäiselle ruudulle yksi, toiselle ruudulle kaksi, kolmannelle neljä, neljännelle kahdeksan ja edelleen jokaiselle ruudulle kaksi kertaa niin monta kuin edelliselle ruudulle. Ruhtinas ensin arveli tällaisen palkkion olevan niin vähäinen, että hän jopa ihmetteli, miksi keksijä ei pyytänyt suurempaa palkkiota. Todellisuudessa se kuitenkin osoittautui niin suureksi, että tällaisen vilja­määrän toimittaminen pelin keksijälle oli mahdotonta.
Jyvien lukumäärä.
Shakkilaudalla on 64 ruutua. Näin ollen tämä jyvien lukumäärä voidaan laskea geometrisen sarjan osasummana:
 formula_1
Tämä summa eli jyvien kokonais­luku­määrä on yli 18 triljoonaa – täsmälleen laskettuna 18 446 744 073 709 551 615. Sama luku saadaan myös siirtojen luku­määräksi Hanoin torniprobleemassa 64 renkaalla.
Tarinaa käytetään usein kuvaamaan sitä, kuinka suuriin lukuihin eksponentiaalinen kasvu piankin johtaa.
Sekä vehnän että riisin jyvän massa on tyypillisesti noin 50 milligrammaa. Näin ollen palkkio vastaisi noin 18,4·1018 · 50 mg = 9,2·1020 mg = 9,2·1011 t eli noin 920 miljardia tonnia vehnää tai riisiä. Vertailun vuoksi voidaan todeta, että koko maailman vuotuinen vehnäsato 1990-luvulla oli noin 540 miljoonaa tonnia ja riisisato hieman pienempi.. Näin ollen palkkio vastaisi noin 1700-kertaisesti koko maailman vuotuista vehnä- tai riisisatoa.
Vilho Jyrinoja

Vilho Jyrinoja, nimi aik, "Vasselei Jehrimäini" (25. joulukuuta 1901 Akonlahti, Vienan Karjala – 15. lokakuuta 1956 Kajaani) oli Vienan Karjalassa syntynyt suomalainen kirjailija ja kansanperinteen kerääjä.
Jyrinoja keräsi muistitietoa vienankarjalaisesta kansanperinteestä ja hän julkaisi myös kuvauksen kotikylästään Akonlahdesta.
Jyrinoja kuoli 15. lokakuuta 1956 sydänkohtaukseen olleessaan keräämässä vienankarjalaista sana-aineistoa Karjalan kielen sanakirjaa varten. Hänet on haudattu Ruotsiin Örebron hautausmaalle.
Samuel Fröler

Samuel Fröler (s. 24. maaliskuuta 1957 Madesjön maalaiskunta) on ruotsalainen näyttelijä. Hän on valmistunut Göteborgin teatterikorkeakoulusta. Fröler tuli tunnetuksi Gösta Nilssonin roolistaan televisiosarjassa "Tre kärlekar" (1989–1991), mutta lopullisen läpimurtonsa hän teki näytellessään päähenkilö Johan Steeniä suositussa ruotsalaisessa "Saaristolaislääkäri"-televisiodraamasarjassa, joka on esitetty Suomessakin. Hän on näytellyt myös useissa muissa televisiosarjoissa, elokuvissa ja teatterissa sekä tehnyt ääninäyttelijän työtä.
Fröler on ollut naimisissa. Hänellä on kuusi lasta, avioliitosta kolme ja nykyisen kumppanin kanssa myös kolme.
Nancy Whang

Nancy Whang (s. 1977 Portlandissa, Oregonissa) on yhdysvaltalainen laulaja ja muusikko, joka tunnetaan yhteistyöstään The Juan MacLeanin sekä LCD Soundsystemin kanssa. Whang esiintyi myös rock-musiikkia käsittelevässä elokuvassa "Part of the Weekend Never Dies".
Nancy Whang tunnetaan myös nimellä "Nancy Wang".
Pussikoit

Pussikoit (Coleophoridae) on suuri jäytäjäkoimaisiin perhosiin kuuluva perhosheimo. Siihen kuuluu maailmanlaajuisesti ainakin toistatuhatta lajia.
Pussikoit ovat varsin pienikokoisia, hoikkarakenteisia perhosia ja niiden siipiväli vaihtelee 5–25 mm. Siivet ovat hyvin kapeat, 3–9 kertaa leveyttään pitemmät ja teräväkärkiset. Siiven takareunassa ja kärkiosassa on pitkiä ripsiä. Väritys on usein vaatimaton, ja useimmat lajit ovat yksivärisiä ja kuviollisillakin lajeilla siivistä puuttuvat poikkisuuntaiset kuviot. Osa lajeista on metallinkiiltoisia. Takasiivet ovat kapeat ja niitä reunustavat hyvin pitkät siipiripset. Tuntosarvet ovat pitkät, 0,7–1,5 kertaa etusiiven mittaiset ja osoittavat perhosen tyypillisessä, alustasta vinosti nousevassa lepoasennossa suoraan eteenpäin. Aikuisten pussikoiden määrittäminen vaatii yleensä yksilön genitaalien tutkimista mikroskoopilla.
Aikuisia perhosia voi tavata toukokuusta elokuulle. Ne ovat yöaktiivisia, mutta lentävät usein valolle.
Toukat viettävät ensimmäisen toukkavaiheen lehtimiinaajina ravintokasvin lehtien, varsien, siementen tai hedelmien sisällä, mutta toisen toukkavaiheen alussa ne muuttuvat vapaasti liikkuviksi. Tällöin toukka rakentaa tuottamastaan silkistä ja kasvinosista ympärilleen suojapussin. Kasvaessaan toukka hylkää pieneksi käyneen pussin ja rakentaa uuden. Toukkapussin ulkonäkö yhdistettynä ravintokasviin on erittäin lajityypillinen ja heimon perhoset onkin helpointa tunnistaa juuri toukkapussin perusteella. Toukka koteloituu pussinsa sisälle.
Fox Business Network

Fox Business Network on yhdysvaltalainen talousuutisiin keskittynyt satelliitti- ja kaapelikanava, joka aloitti lähetyksensä 15. lokakuuta 2007. Kanavan omistaa Fox News Media, joka on osa Fox Corporationia. Tammikuussa 2015 kanava oli katsottavissa 74 224 000 kotitaloudessa. Katsojaluvuissa Fox Business on yleensä pääkilpailijansa CNBC:n edellä.
Bruno Zilliacus

Bruno Wilhelm Zilliacus (11. marraskuuta 1877 Pietari – 3. heinäkuuta 1926 Helsinki) oli suomalainen yleisurheilija ja opettajaseminaarin lehtori.
Zilliacuksen vanhemmat olivat majuri Alexander Wilhelm Zilliacus ja Sofia Vilhelmina Manninen. Hän pääsi ylioppilaaksi 1898 yksityistodistuksella Savonlinnan lyseosta, opiskeli Helsingin yliopiston voimistelulaitoksella ja suoritti voimistelunopettajatutkinnon vuonna 1902.
Zilliacus oli Kajaanin seminaarissa voimistelunopettajana 1902–1905 ja Sortavalan seminaarin voimistelun, anatomian ja terveysopin lehtorina vuodesta 1905 alkaen. Zilliacus kuoli 1926 vatsasyöpään.
Zilliacus oli Suomen joukkueen nimikilven kantaja Lontoon 1908 olympialaisten avajaisissa Suomen osallistuessa olympialaisiin ensimmäisen kerran. Hän kilpaili Lontoon kisoissa kuulantyönnössä mutta ei sijoittunut. Helsingissä 1903 hän voitti "sopusuhtaisen ruumiinkehityksen ja plastillisen kauneuden kilpailun" ennen painimestari Carl Allénia. Tukholmassa 1901 hän kilpaili hiihdon Pohjoismaisissa kisoissa.
Seuratasolla Zilliacus edusti Sortavalan Seminaarin Voimisteluseuraa ja helsinkiläistä Ylioppilasvoimistelijat-seuraa. Ammatiltaan hän oli voimistelunopettaja, anatomian, fysiologian ja terveysopin lehtori sekä lääkintävoimistelija.
Zilliacus oli naimisissa vuodesta 1913 Meri Starckin kanssa. Heillä oli kolme lasta.
Fabbri

Fabbri Group (AKA Fabbri) on italialainen huvipuistolaitevalmistaja Bergantinon kylästä, Pohjois-Italiasta.
Romolon Fabbri perusti yrityksen toisen maailmansodan jälkeen vuonna 1950. Hän keksi tavan hyödyntää sodasta ylijäänyttä materiaalia huvipuistolaitteisiin.
Fabbri Group tarjoaa valikoiman huvipuistolaitteita aina vuoristoradoista flätteihin. Fabbrin laitteita ovat muun muassa Booster ja tehostettu vapaapudotus Mega Drop, joista Booster löytyy Kauhavan Alahärmässä sijaitsevasta Power Parkin monitoimipuistosta.
Juri Budanov

Juri Dmitrijevitš Budanov (, 24. marraskuuta 1963 – 10. kesäkuuta 2011) oli Venäjän armeijan panssarijoukkojen eversti, joka tuomittiin tšetšeenitytön kaappauksesta ja murhasta vuonna 2000.
Budanov syntyi Donetskin alueella Ukrainassa. Neuvostoliiton hajotessa hän palveli Valko-Venäjällä, mutta kieltäytyi maan kansalaisuudesta ja sai siirron Siperian sotilaspiiriin. Hän palveli Tšetšenian sodassa. 
Rikostuomio.
Helmikuussa 2000 Budanovin panssarirykmentti oli sijoitettuna Tangi-Chun ulkopuolelle. Budanov asetettiin syytteeseen 27. maaliskuuta 2000 tapahtuneista Elza Kungajevan kaappauksesta, raiskauksesta ja murhasta. Raiskausta lukuun ottamatta hänet tuomittiin syylliseksi. Budanov sekä hänen alaisensa, kersantit Grigorijev ja Li-En-Shou sekä sotamies Jegorov, olivat saapuneet kylään puolenyön jälkeen ja vieneet Kungajevan tämän kotoa leirille, jossa hänet oli kuristettu noin kello 03. Tämän jälkeen ruumis oli haudattu metsään.
28. maaliskuuta ruumis kaivettiin ylös ja palautettiin perheelleen. Vainaja haudattiin seuraavana päivänä. Hautajaisissa olivat mukana joukkojen komentajat kenraalieversti Valeri Baranov, kenraalimajuri Valeri Gerasimov ja kenraalimajuri Verbitski, jotka lupasivat, että tapaus tutkittaisiin.
Budanov pidätettiin 29. maaliskuuta. Tapauksesta suoritettiin oikeudenkäynti vuosina 2001–2003.
Budanov vapautettiin ensimmäisen kerran joulukuussa 2002, kun oikeus tuomitsi hänen olleen väliaikaisesti syyntakeeton, ja hänet määrättiin psykiatriseen pakkohoitoon.
Venäjän korkein oikeus määräsi uuden oikeudenkäynnin. Siinä Budanov tuomittiin syylliseksi. Hänet tuomittiin kymmenen vuoden vankeuteen sekä menettämään sotilasarvonsa ja kunniamerkkinsä.
Kungajevan perheen asianajaja Stanislav Markelov ammuttiin tammikuussa 2009.
Kuolema.
Tuntematon hyökkääjä ampui vaimennetulla pistoolilla 10. kesäkuuta 2011 klo 12:30 Moskovan Komsomolski Prospektilla Budanovia kuusi kertaa ja pakeni autolla. Hylätty pakoauto löytyi myöhemmin.
Lauri Wilskman

Lauri Wilskman (14. toukokuuta 1887 Viipuri – 25. marraskuuta 1937 Nurmijärvi) oli suomalainen yleisurheilija ja metsänhoitaja. 
Henkilöhistoria.
Wilskmanin vanhemmat olivat hovioikeudenneuvos Oscar Waldemar Wilskman ja Hanna Augusta Svahn ja puoliso vuodesta 1916 Ilme Seppälä (Helenius). "Suomen urheilun isäksi" tituleerattu Ivar Wilskman oli hänen isänsä serkku. Wilskman tuli ylioppilaaksi Viipurin vanhasta yhteiskoulusta 1907 ja suoritti metsänhoitotutkinnon 1911, jolloin hänestä tuli myös metsäkonduktööri. Wilskman työskenteli sekä maanviljelysseurojen palveluksessa että toimi metsätarkastajana ja muun muassa Saimaan kanavan metsänhoitajana. Vuodesta 1928 alkaen hän hoiti omistamaansa Viipurin Metsätoimistoa aina kuolemaansa saakka. 
Urheilu-ura.
Wilskman sijoittui Lontoon 1908 olympialaisten korkeushypyssä 17:nneksi tuloksella 171 cm sekä karsiutui niin tavallisen kuin antiikin tyylinkin kiekonheiton loppukilpailusta. Hän saavutti korkeushypyssä SM-hopeaa vuonna 1909 ja sijoittui SM-kisoissa neljänneksi vuonna 1911. Hänen ennätyksensä korkeushypyssä oli 174 cm vuodelta 1908 ja kiekonheitossa 40,24 m vuodelta 1915.
Seuratasolla Wilskman edusti Viipurin Reipasta ja Viipurin Akateemisia Urheilijoita, joista jälkimmäisen perustajajäsen hän oli.