tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Celebesinkukastaja

Celebesinkukastaja ("Dicaeum nehrkorni") on kukastajien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Celebesinkukastajaa tavataan kotoperäisenä Indonesiassa. Lajin ei uskota olevan vaarassa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Valkokurkkukukastaja

Valkokurkkukukastaja ("Dicaeum erythrothorax") on kukastajien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Valkokurkkukukastajaa tavataan kotoperäisenä Indonesiassa. Lajin ei uskota olevan vaarassa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Molukkienkukastaja

Molukkienkukastaja ("Dicaeum vulneratum") on kukastajien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Molukkienkukastajaa tavataan Indonesiassa. Lajia on kuvattu yleiseksi, mutta sen kannankehitys on laskeva. Sen ei kuitenkaan uskota olevan vaarassa, ja laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Margariitti

Margariitti on mineraali, joka on tyypiltään hauraskiille. Nimi tullee kreikan helmeä tarkoittavasta sanasta. Kemiallinen kaava on CaAl2(Al2Si2)O10(OH)2.
Esiintyminen.
Margariittia esiintyy metamorfisissa kivilajeissa. Sitä esiintyy samoissa paikoissa joidenkin jalokivien kanssa, kuten smaragdi, korundi, turmaliini ja andalusiitti. Samoissa paikoissa esiintyviä mineraaleja ovat myös kloriitti ja kalsiitti. Margariittia on löydetty Itävallasta, Kreikasta, Turkista, Yhdysvalloista, Skotlannista ja Venäjältä.
Viirikehrääjä

Viirikehrääjä ("Macrodipteryx longipennis") on kehrääjien heimoon kuuluva lintulaji. Sitä tavataan trooppisessa Afrikassa.
Koko ja ulkonäkö.
Kooltaan viirikehrääjä voi kasvaa 20–23 cm pitkäksi. Väritykseltään sekä koiras että naaras ovat kauttaaltaan harmahtavan ruskean kirjavia. Niskassa ja kaulassa on punaruskea juova ja pyrstö on punaruskea. Lisääntymisaikana viirikehrääjäkoiraille kasvaa siipiin hyvin pitkä ruoti, jonka päässä on sulka. Tämä sulka ja ruoti surkastuvat pois lisääntymiskauden jälkeen.
Levinneisyys ja elintavat.
Viirikehrääjää tavataan pesimäaikana Mauritaniasta Kongoon ulottuvalta alueelta. Pesimäajan päätyttyä viirikehrääjät muuttavat pohjoiseen ja itään. Lajin elinympäristöä ovat pensaikkoiset ruohomaat, metsät ja puita kasvavat savannit usein vesialueiden lähellä. Laji on yöaktiivinen ja pyydystää ravinnokseen lentäviä hyönteisiä. Lajin pesimäkausi on sadekaudella tyypillisesti maalis-kesäkuussa. Pesivät yksinään tai pieninä löyhinä ryhminä. Viirikehrääjät eivät rakenna pesää vaan naaras munii maahan. Munia on 1 tai 2 ja ne ovat väriltään vaaleanpunertavia.
Tero Suominen

Tero Suominen (s. 1. huhtikuuta 1971 Humppila) on suomalainen entinen jalkapalloilija. Hän pelasi urallaan vasempana laitapuolustajana tai keskikentän pohjalla. Pelaajana hänet tunnettiin periksiantamattomuudestaan sekä kovasta laukauksestaan.
Ura.
Suominen aloitti uransa 16-vuotiaana Turun Toverien riveissä II divisioonassa vuonna 1987. Ensimmäisellä kaudellaan hän teki kolme maalia TuTon noustessa I divisioonaan. Suominen kutsuttiin myös poikamaajoukkueeseen. Kolmen Turussa vietetyn kauden jälkeen hän siirtyi FF Jaroon. Suominen saavutti joukkueen kanssa nousun Futisliigaan ensi yrittämällä, tehden voittomaalin toisessa liigakarsintaottelussa Kokkolan Pallo-Veikkoja vastaan. Hän pelasi Jarossa yhteensä seitsemän kauden ajan ja 158 ottelun verran, ollen joukkueensa avainpelaajia. Vuonna 1996 hän esiintyi Jaron kanssa Intertoto Cupissa, jossa he sijoittuivat lohkonsa kolmanneksi, voittaen muun muassa Dinamo Bukarestin vierasottelussa.
Vuonna 1998 Suominen siirtyi Vaasan Palloseuraan. Ensimmäisellä kaudellaan hän pelasi 21 ottelussa VPS:n sijoittuessa Veikkausliigassa toiseksi. Toisella kaudella Suominen menetti avauspaikkansa, eikä esiintynyt kuin muutamassa sarjaottelussa. Hän pelasi myös lainalla Kakkosen Närpes Kraftissa. Kahden vuoden jälkeen hän palasi takaisin Ykköseen pudonneen Jaron riveihin. Hän oli mukana nostamassa pietarsaarelaisia takaisin Veikkausliigaan kaudella 2001 ja pelasi viimeiset pääsarjaottelunsa 2002, ollen aloituskokoonpanossa kaikissa paitsi yhdessä pelissä. Yhteensä Suominen pelasi 195 Veikkausliiga-ottelua, joissa hän teki yhdeksän maalia. Pääsarjauransa jälkeen hän pelasi Kakkosta Kokkolan Pallo-Veikoissa ja Jakobstads Bollklubbissa sekä Kolmosta Pedersöre FF:ssä ja Jaron reservijoukkueessa.
Suominen on edustanut poikamaajoukkueita sekä nuorten maajoukkuetta kumpaakin kolmesti. Hänet valittiin Veikkausliigan legendaksi vuonna 2011.
Ross Barkley

Ross Barkley (s. 5. joulukuuta 1993 Liverpool) on englantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Aston Villaa. Barkley on 189 senttimetriä pitkä.
Seurajoukkueura.
Barkley on Evertonin kasvatti. Hän debytoi seuran edustusjoukkueessa kaudella 2011−2012. Seuraavalla kaudella hän pelasi lainasopimuksella Mestaruussarjan Sheffield Wednesdayssa ja Leeds Unitedissa. Hän pelasi Evertonissa kaikkiaan 150 valioliigaottelua, joissa sekä teki että syötti 21 maalia. Eurooppa-liigassa hän pelasi viisi ottelua. Tammikuussa 2018 hän siirtyi Chelseaan, jossa voitti samana keväänä FA Cupin pelattuaan yhdessä ottelussa. Kaudella 2018−2019 hän oli voittamassa Eurooppa-liigaa, jossa pelasi 12 ottelua ja teki kaksi maalia. Syyskuussa 2020–2021 hän solmi loppukauden mittaisen lainasopimuksen Aston Villan kanssa, jossa pelasi 24 valioliigaottelua. Chelseassa hän pelasi kaikkiaan 58 valioliigaottelua, joissa hän teki viisi ja syötti yhdeksän maalia. Mestarien liigassa hän pelasi kuusi ottelua. Kaudella 2022–2023 hän pelasi OGC Nicessa 27 Ligue 1:n ottelua. Hän teki neljä maalia ja antoi kaksi maalisyöttöä. Hän siirtyi Englannin Valioliigan Lutoniin kesällä 2023. Hän pelasi seurassa seuraavan kauden aikana 32 valioliigaottelua, joissa hän teki viisi ja syötti neljä maalia. Hän siirtyi Valioliigan Aston Villaan 5.9 miljoonan euron siirtosummalla heinäkuussa 2024. Debyyttikaudellaan hän pelasi 20 valioliigaottelua ja teki kolme maalia. Mestarien liigassa hän pelasi kuusi ottelua ja teki yhden maalin.
Maajoukkueura.
Barkley pelasi useissa Englannin ikäkausimaajoukkueissa. Hän voitti alle 17-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden 2010. Hän pelasi kolme ottelua alle 19-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2012 ja alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2013. Hän pelasi ensimmäisen maaottelunsa Englannin maajoukkueessa 6. syyskuuta 2013 EM-karsintaottelussa Moldovaa vastaan. Hän pelasi Englannin kaikissa kolmessa ottelussa MM-kilpailuissa 2014. Ensimmäisen maaottelumaalinsa hän teki EM-karsintaottelussa San Marinoa vastaan syyskuussa 2015 ja toisen runsas kuukausi myöhemmin Liettuaa vastaan. Hän kuului Englannin joukkueeseen EM-kilpailuissa 2016 muttei päässyt pelaamaan. Vuonna 2019 pelatuissa EM-karsinnoissa hän teki maaliskuussa kaksi maalia Montenegroa ja lokakuussa kaksi maalia Bulgariaa vastaan. Hän on pelannut maajoukkueessa viimeksi lokakuussa 2019.
Västerlandet

Västerlandet on saari Porkkalanselän itäosassa, Inkoon kunnan alueella. Saari on osa Sommarnin saariryhmää, johon kuuluu myös Sommarn, Blekan ja Norrklobben. 
Karttakoordinaatit: 
P:6646225 I:346542
Historia.
Saariryhmä kuului Neuvostoliiton vuokraamaan Porkkalan alueeseen vuosina 1944 - 1956.
Lähteet.
http://www.paikkatietoikkuna.fi/web/fi/kartta?coord=346542.4_6646221.241&amp;zoomLevel=9
http://www.histdoc.net/historia/hanko.html
Erkka Filander

Erkka Filander (s. 1993) on suomalainen runoilija. Hän voitti vuonna 2013 kaikkien aikojen nuorimpana Helsingin Sanomien kirjallisuuspalkinnon esikoisrunoteoksellaan "Heräämisen valkea myrsky" (Poesia).
Filanderin esikoisteos on romantiikan innoittamaa runoutta. Siinä ei ole sijaa kyynisyydelle tai ironialle, vaan se on nuoruuden ja elämänilon ylistystä, lähimpänä esikuvanaan brittiläiset romantikot John Keats ja Percy Bysshe Shelley.
Vain elämää – kausi 2

Vain elämää – kausi 2 on "Vain elämää" -televisiosarjan toisen tuotantokauden ensimmäinen kokoelmalevy, joka julkaistiin 15. marraskuuta 2013. Kokoelma julkaistiin perjantaina ja jo seuraavan viikon maanantaina sen kerrottiin myyneen yli 78 000 kappaletta, eli triplaplatinaa. Sittemmin albumia on myyty yli 97 000 kappaletta.
Kokoelma nousi julkaisuviikollaan ykkössijalle Suomen virallisella albumilistalla, iTunesin albumilistalla sekä Spotifyn top-listalla.
Sommarn

Sommarn on saari Porkkalanselän itäosassa, Inkoon kunnan alueella. Saari on Sommarnin saariryhmän pääsaari, saariryhmään kuuluvat myös Västerlandet, Blekan ja Norrklobben. 
Karttakoordinaatit: P:6646136 I:346792
Historia.
Saariryhmä kuului Neuvostoliiton vuokraamaan Porkkalan alueeseen vuosina 1944–1956.
Ron Stewart

Ron Stewart (11. heinäkuuta 1932 – 17. maaliskuuta 2012) oli kanadalainen jääkiekkoilija. Hän pelasi NHL:ssä vuosina 1952–1973 ja toimi valmentajana 1975–1978. Ammattilaisurallaan hän pelasi yli 1300 ottelua. Stewartia ei urallaan arvostettu taitojensa vuoksi vaan taklauksiensa ansiosta
Pelaajaura.
Stewart pelasi valtaosan junioriurastaan Toronto Marlborosissa. Viimeisellä juniorikaudellaan hän edusti Marlborosin lisäksi Barrie Flyersia ja Guelph Biltmoresia. Biltmoren kanssa Stewart voitti Memorial Cupin.
Stewart siirtyi ammattilaiseksi Toronto Maple Leafsin joukkueeseen kaudeksi . Stewart edusti Maple Leafsia 13 kautta ja pelasi seuran paidassa 838 runkosarjaottelua ja 82 pudotuspeleissä. Tuona aikana seura voitti Stanley Cupin 1962, 1963 ja 1964. Stewart valittiin NHL:n tähdistöotteluun 1955, 1962, 1963 ja 1964. Kauden aikana Stewart kaupattiin Boston Bruinsiin.
Bostonissa Stewart ehti pelata vain kaksi kautta, kun St. Louis Blues varasi hänet vuoden 1967 laajennusvarauksessa. Blues kauppasi Stewartin jo avauskaudella New York Rangersiin. Vuonna 1970 Stewart tappeli humalassa joukkue- ja asuintoverinsa maalivahti Terry Sawchukin kanssa, mikä johti Sawchukin kuolemaan. Kuolinvuoteellaan Sawchuk otti vastuun tapahtuneesta itselleen ja Stewart vapautettiin kaikista syytteistä. Kaudella Rangers kauppasi Stewartin Vancouver Canucksiin, jossa hän pelasi 42 ottelua ennen kuin hänet myytiin takaisin Rangersiin.
Kausi jäi Stewartin viimeiseksi. Hänet myytiin kauden aikana New York Islandersiin, jossa hän lopetti uransa.
Uran jälkeen.
Pelaajauransa jälkeen Stewart ryhtyi valmentajaksi. Vuonna 1975 hän sai vuoden pestin New York Rangersin valmentajana. Hän valmensi vielä pääsarjatasolla Los Angeles Kingsiä 1977–1978. Myöhemmin hän valmensi ja johti useita junioriseuroja läntisessä Kanadassa.
Ron kuoli 79-vuotiaana 17. maaliskuuta 2012.
Kotkan keskustaajama

Kotkan keskustaajama on tilastollinen taajama Kymenlaakson maakunnassa ja Kotkan–Haminan seutukunnassa Suomenlahden pohjoisrannalla. Taajama kuuluu lähes kokonaan Kotkan kaupunkiin, mutta ulottuu hyvin pieneltä osin myös Haminan kaupungin puolelle. Taajamassa on 51 704 asukasta (31.12.2017), joista 51 691 asuu Kotkassa ja 35 Haminassa.
Vuoden 1960 väestönlaskennassa silloisen Kotkan kaupungin taajamia olivat Keskusta, Etukylä, Hietanen, Hirssaari, Lankila, Metsola, Ristinalus, Ruonala-Munsaari ja Sutela. Kotkaan myöhemmin liitetyn Karhulan kauppalan taajamia olivat Keskusta, Halla-Tiutinen ja Otsola. Samaan aikaan Karhulan kanssa Kotkaan liitetyssä Kymin kunnassa olivat tuolloin Pihkoo-Kaukolan, Saksalan ja Tavastilan taajamat. Karhulan ja Kymin lisäksi Kotkan kaupunkiin kuuluu nykyään entinen Haapasaaren kunta, jossa ei ollut lainkaan taajamia vuonna 1960.
Vuoden 2017 taajamarajauksen perusteella Kotkan kaupungissa on kaksi taajamaa, joista toinen on juuri Kotkan keskustaajama ja toinen on Halla-Tiutinen.
Jalkapallon III divisioonan kausi 1976

Jalkapallon III divisioonassa 1976 pelattiin yhdeksässä lohkossa kaksinkertainen sarja, jonka päätteeksi lohkon voittaja nousi seuraavaksi kaudeksi II divisioonaan, ja kaksi viimeistä vastaavasti putosi IV divisioonaan.
Lohko 1.
Uusinta: PoHU - Valtti 2–1
Lohko 4.
Uusinta sarjassa säilymisestä: UTU - Ilves-Pallo 0–2
Lohko 7.
Päivärannan Pallo keskeytti 
Lohko 9.
Uusinta sarjassa säilymisestä: KoskRi - RoLa 2–1
Kollywood

Kollywood eli tamilinkielinen elokuvateollisuus on Intian Tamil Nadun pääkaupunkiin Chennaihin keskittyvä elokuvateollisuus. Useimmat elokuvastudiot sijaitsevat Kodambakkamin kaupunginosassa, mistä tulee nimi Kollywood.
Historia.
Ensimmäinen tamilinkielinen mykkäelokuva oli "Keechaka Vadham", jonka teki R. Nataraja Mudaliar vuonna 1917 ja se esitettiin ensimmäisen kerran tammikuussa 1918. Ensimmäinen puhuttu elokuva oli tamilin- ja telugunkielinen "Kalidas", joka sai ensi-iltansa 31. lokakuuta 1931, vain seitsemän kuukautta Intian ensimmäisen puhutun elokuvan "Alam Aran" ilmestymisen jälkeen. Seuraavana vuonna ilmestynyt "Kalava" oli ensimmäinen kokonaan tamilinkielinen täyspitkä elokuva.
Elokuvakoulut.
Chennaissa sijaitseva M.G.R. Government Film and Television Training Institute oli ensimmäinen elokuvakoulu Etelä-Intiassa. Instituutti kuuluu myös koko Intian vanhimpiin elokuvakouluihin.
British Columbia Hockey League

British Columbia Hockey League (BCHL) on kanadalainen Albertan sekä Brittiläisen Kolumbian provinssissa pelattava juniorijääkiekkoliiga. Se kuuluu Kanadan jääkiekkoliittoon ja on Canadian Junior Hockey Leaguen osa. BCHL perustettiin vuonna 1961 Vernonissa ja siihen kuuluu nykyään yhteensä 21 joukkuetta. Joukkueet pelaavat kahdessa konferenssissa: Coastal- ja Interior-konferenssissa, joista molemmista kahdeksan joukkuetta selviää pudotuspeleihin. BCHL:n pudotuspelien voittaja voittaa Fred Page Cupin ja jatkaa pelaamaamistaan Centennial Cupiin, yhdessä muiden Canadian Junior Hockey League (CJHL) jäsenliigojen voittajien kanssa. 
Joukkueet.
"Lähde: EliteProspects"
Mašina vremeni

Mašina vremeni () on venäläinen yhtye, joka on uransa aikana kokeillut monia eri tyylilajeja bluesista hard rockiin. Vuonna 1969 Moskovassa perustetun kokoonpanon ainoa alkuperäinen jäsen on sen johtaja Andrei Makarevitš. Yhtyeen ensimmäisillä levytyksillä kuultiin coverversioita muun muassa Bob Dylanin ja The Mamas &amp; the Papasin esittämistä kappaleista. Vuosi 1980 oli yhtyeen historian onnistunein. Silloin se sai olympialaisiin valmistautuvalta neuvostohallinnolta rohkaisua ja julkaisi optimistisen hitin "Povorot" ("Käännekohta"), joka oli listaykkösenä 18 kuukauden ajan. Vielä tämän jälkeen yhtyettä kuitenkin alettiin virallisesti paheksua, kunnes perestroikan aika 1980-luvun lopussa muutti tilanteen. Yhtye alkoi tehdä TV-esiintymisiä ja kiersi myös Yhdysvalloissa vuonna 1988.
Neuvostoliiton hajoamisen jälkeen Mašina vremeni jatkoi toimintaansa julkaisemalla säännöllisesti uusia albumeja ja pitämällä konsertteja suurille yleisöille. Koska yhtyeen jäsenistössä on tapahtunut runsaasti vaihdoksia, on myös sen tyyli vaihdellut paljon. Vaikutteita on saatu muun muassa venäläisten laulaja-lauluntekijöiden eli bardien perinteestä ja itämaisesta musiikista.
Lucienne Schmith-Couttet

Lucienne Schmith-Couttet (o.s. Schmith, 27. marraskuuta 1926 Chamonix – 4. lokakuuta 2022) oli ranskalainen alppihiihtäjä, nelinkertainen MM-mitalisti. Hänen puolisonsa oli James Couttet.
Schmith-Couttet sijoittui St. Moritzin olympialaisissa 1948 syöksylaskussa ja alppiyhdistetyssä kymmenenneksi sekä pujottelussa 20:nneksi. Hän sai Aspenin MM-kilpailuissa 1950 pronssia suurpujottelussa. Hän voitti saman lajin maailmanmestaruuden Åressa 1954 ja sai lisäksi pronssia syöksylaskussa ja alppiyhdistetyssä.
Ranskan 1. panssaridivisioona

1. panssaridivisioona () oli Ranskan maavoimien panssariyhtymä, joka perustettiin toisessa maailmansodassa vuonna 1943 Pohjois-Afrikassa ja se otti osaa sotatoimiin Länsi-Euroopassa osana Ranskan 1. armeijaa. Yhtymä lakkautettiin 1999, jolloin sen perinteet siirrettiin 1. mekanisoidulle prikaatille.
Perustaminen.
Kenraali de Laminant määräsi divisioonan perustettavaksi 1. toukokuuta 1943 Mascarassa Ranskan Algeriassa, jolloin sen komentajaksi määrättiin kenraalimajuri Jean Touzet du Vigier.
Palvelus.
Divisioona nousi Garbo Forcen mukana maihin Provencessa 15. elokuuta 1944, jolloin se kuului kenraali Jean de Lattre de Tassignyn Ranskan 1. armeijaan. Se osallistui Toulonin ja Marseillen vapauttamiseen ja oli ensimmäinen liittoutuneiden osasto, joka saavutti Rhônen 25. elokuuta, Reinin 19. marraskuuta ja Tonavan 21. huhtikuuta 1945. Divisioona lakkautettiin 31. maaliskuuta 1946.
Yhtymä perustettiin uudelleen 1948 ja se sijoitettiin 1951 Trieriin Saksaan. Divisioona osallistui Persianlahden sotaan ja se lähetettiin Bosniaan 1992 osana UNPROFORia. Se kuului IFORiin 1995 ja muodosti Mostariin sijoitetun eteläisen monikansallisen divisioonan esikunnan elokuusta marraskuuhun 1997.
Ranskan maavoimia uudelleen järjesteltäessä 1999 divisioona hajotettiin 1. heinäkuuta ja sen perinteet siirrettiin 1. mekanisoidulle prikaatille, joka lakkautettiin 21. heinäkuuta 2015.
Ranskan 1. divisioona perustettiin uudelleen 1. heinäkuuta 2016. Divisioonaan kuuluu kolme prikaatia sekä ranskalais-saksalaisen prikaatin ranskalaiset osat ja osa Scorpion Forcesta yhdessä 3. divisioonan kanssa. Lisäksi divisioonaan on liitetty Ranskan emämaan ulkopuolelle sijoitetut yksiköt.
Kokoonpano.
Divisioonan vahvuus oli kesällä 2016 noin 26 000 henkeä. Siihen kuuluu Besançoniin sijoitetun esikunnan lisäksi seuraavat joukkoyksiköt:
Ranskan 1. kevyt mekanisoitu divisioona

1. kevyt mekanisoitu divisioona () oli Ranskan maavoimien panssariyhtymä toisessa maailmansodassa. Sen perustaminen aloitettiin 1931 ja divisioona lakkautettiin 1940.
Perustaminen.
Divisioonan perustaminen aloitettiin 1931 ratsuväen ensimmäisenä panssaroituna divisioonana. 4. ratsuväkidivisioonan mekanisointi eteni hitaasti ja vuonna 1936 mekanisoidut osat saivat uudet nimet, mutta divisioonan nimi säilyi. Tämä antoi väärän kuvan uudesta divisioonasta. 
Divisioonan kalustona oli konekiväärein varustetut AMR 35 -panssarivaunut sekä raskaammat Somua S-35 ja Hotchkiss H35 -vaunut. Tykistö ja jalkaväki olivat täysin motorisoidut ja osa jalkaväestä mekanisoitu varustettuna puolitelavaunuin.
Palvelus.
Saksan hyökättyä Ranskaan toukokuussa 1940 divisioonaan kuuluivat 1. ja 2. kevyt mekanisoitu prikaati sekä 74. tykistörykmentti. Divisioona osallistui ratuväkiarmeijakunnan osana Hannutin taisteluun, jossa Saksan XVI armeijakunta löi puolustukseen ryhmittyneet ranskalaiset. Sotatoimien päätyttyä divisioona lakkautettiin.
Jeanette

Jeanette, myös Jeannette, on alkujaan ranskalainen naisen etunimi. Lyhemmän Jeanne-nimen tavoin Jeanette on feminiinimuoto Johannes-nimen ranska­lai­sesta vastineesta Jean ja siten samalla Johanna-nimen ranskan­kielinen vastine. Ranskaksi nimi lausutaan /žanet/, missä ž on š:ää (suhu-s):ää vastaava soinnillinen äänne.
Suomessa nimi Jeanette on vuoden 2019 loppuun mennessä annettu noin 1000 ja Jeannette noin 170 nais­puoliselle henkilölle. Jeanetten nimi­päivä on suomen­ruotsalaisen kalenterin mukaan 15. marraskuuta.
City-Sámit

City-Sámit ry on Suomen pääkaupunkiseudulla asuvien saamelaisten yhdistys, joka on perustettu vuonna 1988. Yhdistyksen tavoitteena on edistää kaupunkisaamelaisten kielellisten ja kulttuuristen oikeuksien toteutumista sekä lisätä eteläisessä Suomessa asuvien saamelaisten yhteydenpitoa ja yhteenkuuluvuutta. Yhdistys myös tekee tunnetuksi saamelaista kulttuuria sekä pääkaupunkiseudun asukkaille että alueen matkailijoille. Yhdistys on ilmoittanut, että siihen kuuluu 120 jäsentä, joista 114 on varsinaisia jäseniä ja 10 lapsijäseniä sekä lisäksi 66 kannattajajäseniä.
Runsaat puolet Suomen 8 000 saamelaisesta asuu kotiseutualueensa ulkopuolella, Suur-Helsingin alueella tuhatkunta.
Yhdistyksen puheenjohtajana toimi 1988–2004 Hans Morottaja, sitten Nina Nuorgam ja Irja Seurujärvi-Kari. Seuran puheenjohtaja oli vuodesta 2012 vuoteen 2016 Pentti Pieski. Hänen jälkeensä toimessa aloitti Hanna Helander. Keväällä 2017 puheenjohtajana aloitti Inka Musta.
City-Sámit ry sai vuonna 2013 Suomen Kulttuurirahastolta 100 000 euron apurahan saamen kielen ja kulttuurin elvyttämiseen pääkaupunkiseudulla, lasten ja nuorten toiminnan jatkumisen turvaamiseen sekä pohjoissaamenkielisen kielipesän suunnitteluun ja toteutukseen.
Máttabiegga-kielipesä.
Yhdistyksen Máttabiegga-kielipesä (suom. Etelätuuli) aloitti toimintansa Helsingin Länsi-Pasilassa marraskuussa 2013. Se on suunnattu 1–6-vuotiaille lapsille pohjoissaamenkielen elvytykseen. Kahdeksanpaikkaisessa kielipesässä lapset oppivat kielen kielikylvyn kautta.
Femforce

Femforce oli yhdysvaltalaisen naispuolisia supersankareita käsittelevä kustannusyhtiö AC Comicsin sarjakuvalehti. Bill Black ja Mark Heike tekivät lehden ensimmäisen "Femforce Special" -numeron vuonna 1984.
Femforce kokosi yhteen lakkautettuja ja nostalgisia supersankarihahmoja: Miss Victory (Holyoke), Blue Blueteer/Nightveil (ent. Phantom Lady), Rio Rita (Fiction House), Tara (monien 1940–1950-luvun viidakkoaiheisten naishahmojen inspiroima ympäristönsuojelija), Miss Masque (Nedor), Buckaroo Betty (uusi hahmo, Haunted Horsemanin tytär, uusi versio MU:n Ghost Riderista) ja useita muita hahmoja.
Petaliitti

Petaliitti on hohkasilikaatteihin kuuluva silikaattimineraali. Se on saanut nimensä kreikankielisestä sanasta, joka tarkoittaa lehteä. Kemiallinen kaava on LiAlSi4O10. Petaliitti on litiummalmi ja sitä käytetään samoihin tarkoituksiin maasälvän kanssa. Sen kovuus Mohsin kovuusasteikolla on 6, joten se on pehmeämpi kuin jalokivet. Viirun väri on valkoinen. Kuumennettaessa sitä liekki on karmiininpunainen.
Esiintyminen.
Petaliittia esiintyy graniiteissa ja samoista paikoista löytyy usein myös muun muassa turmaliineja ja topaaseja. Sitä on löydetty Ruotsista, Zimbabwesta, Yhdysvalloista ja Brasiliasta.
Prehniitti

Prehniitti on inosilikaattihin kuuluva silikaattimineraali. Se on saanut nimensä hollantilaisen everstin Hendrik von Prehnin mukaan. Kemiallinen kaava on Ca2Al2Si3O10(OH)2. Väri on valkoinen tai vihreän tai keltaisen sävyinen. Kidejärjestelmä on ortorombinen. Viiru on valkoinen.
Esiintyminen.
Prehniittiä esiintyy metamorfisissa ja basalttisissa kivissä. Sitä on löydetty Skotlannista ja Australiasta.
Adrian Lux

Adrian Lux (oikealta nimeltään Prinz Adrian Johannes Hynne) (s. 1. toukokuuta 1986 Tukholma) on ruotsalainen musiikintuottaja ja DJ. Hän tuottaa pääasiassa house -genren musiikkia. Nykyisin hänen levy-yhtiönään on Ultra Records.
Toivotuimmat

Toivotuimmat on Reijo Viidan kokoelma-albumi, jonka on koonnut tamperelainen Salix Ay. Levyyn 
on koottu Viidan suosikkikappaleita vuosien varrelta.
Liikuntakeskus Hukka

Liikuntakeskus Hukka on Oulun Heinäpäässä sijaitseva yksityinen liikuntakeskus. Alun perin Oulun Squashhallit Oy -nimellä toimineen yrityksen perustivat veljekset Jouko ja Seppo Rounaja vuonna 1976. Rakennus on vuosien varrella kokenut useita laajennuksia ja on tällä hetkellä kooltaan noin 14 000 neliömetriä.
Hukassa on viisi ryhmäliikuntasalia, kolme kuntosalia, seitsemän sulkapallokenttää, neljä tenniskenttää, kolme squashkenttää ja kaksi pingispöytää.
Silppu

Silppu () on tutkan harhauttamiseksi käytettävää ainetta, jota sirotellaan lentokoneen tai muun kohteen ympärille jotta kohdetta ei voisi seurata tutkalla. Yleisimmin käytettävät silput valmistetaan hienojakoisesta alumiinista tai metallinsekaisesta lasikuidusta tai muovista. 
Se on muodoltaan kuidunpätkiä. Jotta silppu aiheuttaisi mahdollisimman voimakkaan tutkakaiun, kuidunpätkät leikataan puoleen käytettävän tutkan aallonpituudesta.
Suomessa käytettävä silppu on useimmiten 20 mikrometrin lasikuitua, jossa on muutaman mikrometrin paksuinen alumiinipinnoite. 
Silppu näkyy myös säätutkien kuvissa pitkulaisina nauhoina, jotka leviävät ja liikkuvat tuulen mukana.
Piikkis

Piikkis on suomalainen sketsisarja. Sarjaa tehtiin ensimmäisen kerran vuonna 1964 Yle TV1-kanavalle. Ohjelman ohjasi Ere Kokkonen. Sarjassa näytteli suomalaisen televisioviihteen alkuaikojen kehityksessä mukana olleen VEK-ryhmän jäsen Matti Kuusla.
Sarja sai jatkoa vuosina 1975 ja 1987, jolloin Kuusla teki samannimistä ohjelmaa Mainostelevisiolle. 
Juoni.
Sarjassa hämmennettiin fiktiota ja faktaa. Ohjaaja Kokkonen muistelee "Toopelivisio" -kirjassa, että "sarjassa esitettiin oikeille ihmisille kysymyksiä, jotka editointivaiheessa vaihdoimme päinvastaisesti.". Esimerkiksi eräässä sketsissä haastateltiin raitiovaunun rahastajaa, jolta kysyttiin näkyykö raitiovaunuissa juopuneita, ja miten heitä kohdellaan. "Juopunut" -sanan tilalle vaihdettiin sana "kansanedustaja". Tämän seurauksena Ohjelmatoiminnan säännöstöön lisättiin ohje, ettei haastattelun osia saa irrottaa asiayhteydestään.
Lionel Daunais

Noël Ferdinand Lionel Daunais (31. joulukuuta 1901 Montreal – 18. heinäkuuta 1982 Montreal) oli kanadalainen baritoni ja säveltäjä. Hän aloitti opintonsa kotimaassaan ja voitti siellä Montrealin laulukilpailussa ensipalkinnon. Kesäkuussa 1926 Daunais sai Prix d'Europen, jonka turvin hän täydensi opintojaan Pariisissa. Eräs hänen opettajansa oli Darius Milhaud. Kapellimestari Désiré Inghelbrechtin kuultua Daunaisia tämä pääsi debytoimaan Algerissa.
Palattuaan vuonna 1930 Kanadaan Daunais debytoi Montrealin Société d’Opérettessa "Mireillen" ja André Messagerin "La Basochen" esityksissä. Hän teki yhteistyötä Anna Malenfantin, Ludovic Huotin ja Allan McIverin kanssa. He muodostivat Trio Lyriquen, jolle Daunais kirjoitti lähes sata kevyttä laulua. Vuonna 1936 Daunais perusti Charles Goulet’n kanssa Variétés lyriquesin, joka toimi vuoteen 1955 saakka. Daunais osallistui sen toimintaan baritonina ja johtajana. Hän esiintyi oopperoissa, kymmenissä opereteissa ja teki huomattavaa työtä tuottajana. Vuonna 1959 hän sai Canada Councililta apurahan, jonka turvin hän saattoi valmiiksi lapsille suunnatun laulukokoelman. Vuosina 1961–2 Daunais esiintyi 250 radio-ohjelman sarjassa CBC:lle Trio Lyriquen kanssa. Vuosina 1970–1 CBC lähetti 13 radio-ohjelman sarjan, joka oli omistettu säveltäjän vokaaliteoksille.
Daunais sekä sävelsi että sanoitti lauluja. Hänen tuotantoonsa kuuluu myös kuoroteoksia.
Daunais kuului vuodesta 1972 Opéra du Québecin johtokuntaan. Hän sai useita palkintoja ja tunnustuksia, joihin lukeutuvat "Canadian Music Council Medal" (1972), Prix de musique Calixa-Lavallée (1977), Prix Denise-Pelletier (1982) ja ottaminen Canadian Songwriters Hall of Fameen. Vuonna 1978 Daunaisista tehtiin Kanadan ritarikunnan upseeri.
Platichthys

Platichthys on oikeasilmäkampelojen heimoon (Pleuronectidae) ja Pleuronectinae-alaheimoon kuuluva kalasuku.
Lajit.
Sukuun kuuluu seuraavat neljä lajia:
Ari Luusua

Ari Luusua (s. 5. maaliskuuta 1988 Simo) on suomalainen maastohiihtäjä. Hän on edustanut urallaan Ounasvaaran Hiihtoseuraa, Ski Team Mäenpäätä ja Taivalkosken Metsä-Veikkoja.
Luusua kilpaili maastohiihdon maailmancupissa ensimmäisen kerran Lahdessa maaliskuussa 2011. Hän sijoittui 30 parhaan joukkoon ensimmäisen kerran tammikuussa 2012 sijoituttuaan vuoden 2011–2012 Tour de Skihin kuuluneessa Toblachin vapaan hiihtotavan sprintissä 25:nneksi. Kyseisen Tour de Skin lopputuloksissa hän sijoittui 47:nneksi. Parhaimmillaan hän oli yhdeksäs Kuusamon perinteisen hiihtotavan sprintissä marraskuussa 2016.
Pitkien matkojen Ski Classics -sarjassa Luusua sijoittui kahdesti kolmen parhaan joukkoon. Kauden 2020–2021 kokonaiskilpailussa hän oli kahdeksas.
Alle 23-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2011 Luusua sijoittui perinteisen hiihtotavan sprintissä kymmenenneksi. Luusua on saavuttanut neljä SM-mitalia, kaikki perinteisellä hiihtotavalla: kultaa sprintissä 2018, hopeaa 30 kilometrin yhteislähtökilpailussa 2017 sekä pronssia 3,75 kilometrin matkalla 2012 ja 50 kilometrillä 2018.
Syyskuussa 2021 Luusua ilmoitti yllättäen lopettavansa uransa. Kesäkuussa 2022 uutisoitiin hänen saaneen neljän vuoden urheilun toimintakiellon dopingin takia. Hän oli antanut positiivisen dopingnäytteen 20. heinäkuuta 2021. Antidopingasioiden kurinpitolautakunta antoi toimintakiellon maaliskuussa 2022. Luusua valitti päätöksestä Urheilun oikeusturvalautakuntaan, joka kuitenkin piti alkuperäisen päätöksen voimassa.
Pekka Vähäsöyrinki valmensi Luusuaa vuodesta 2016.
Jami Wallenius

Jami Wallenius (s. 20. tammikuuta 1967 Turku) on suomalainen jalkapallovalmentaja ja entinen jalkapalloilija. Hänet tunnettiin peliurallaan eleettömänä ja suoritusvarmana puolustajana.
Ura.
Wallenius aloitti uransa II divisioonassa kasvattajaseurassaan Turun Tovereissa vuonna 1985. Kaudeksi 1988 joukkue nousi I divisioonaan ja kahden toiseksi korkeimmalla sarjatasolla vietetyn vuoden aikana Wallenius esiintyi 36 ottelussa. TuTo putosi vuonna 1989 takaisin II divisioonaan ja 1990 Wallenius pelasi kaikissa paitsi yhdessä sarjaottelussa. Hän siirtyi Futisliigassa pelanneeseen FF Jaroon kaudeksi 1991. Ensimmäisellä kaudellaan hän oli joukkueensa avainpelaajia, mutta kahdella seuraavalla kaudella hänen vastuunsa väheni tasaisesti.
Vuodeksi 1994 Wallenius palasi kotikaupunkiinsa uudelleen nimettyyn Ykköseen nousseeseen FC Inter Turkuun. Hän saavutti toisella kaudellaan joukkueensa kanssa nousun Veikkausliigaan ja oli myös mukana nostamassa FC Interiä takaisin liigaan kaudella 1998. Wallenius edusti FC Interiä kahdeksan kauden ajan ja esiintyi joukkueessa yhteensä 189 kertaa, tehden yhden maalin. Veikkausliigassa hän pelasi urallaan yhteensä 190 ottelua, joissa hän viimeisteli kaksi maalia.
Pelaajauransa jälkeen Wallenius on toiminut FC Interin yhteistyöseurojen VG-62:n sekä FC Sinimustien valmentajana. Vuodesta 2004 eteenpäin hän on toiminut myös FC Interin valmennusryhmässä. Hänet valittiin Veikkausliigan legendaksi vuonna 2011.
Toukokuussa 2016 Walleniuksesta tuli Interin päävalmentaja Job Dragtsman erottua tehtävistään. Wallenius palasi apuvalmentajaksi elokuun alussa, kun Shefki Kuqista tuli Interin uusi päävalmentaja.
Quenten Doolittle

Quenten Doolittle (21. toukokuuta 1925 Elmira, New York – 9. maaliskuuta 2018) oli yhdysvaltalaissyntyinen kanadalainen säveltäjä, viulisti, alttoviulisti ja pedagogi. Hän opiskeli Ithaca Collegessa, Indianassa ja Eastman School of Musicissa, Rochesterissa. Hän sai viulistina oppia yksityisesti Hugo Kortscahkilta ja Paul Stassevitchilta Yhdysvalloissa. Hän opiskeli alttoviulunsoittoa vuosina 1967–1968 Peter Schidlovin johdolla Lontoossa ja sävellystä 1974–1975 John Weinzweigin johdolla Torontossa.
Doolittle muutti Kanadaan vuonna 1960 ja sai sen kansalaisuuden 1969. Hän opetti vuosina 1960–1988 Calgaryn yliopistossa sävellystä, musiikin historiaa ja kamarimusiikkia. Hänellä oli jo aiempaa opetuskokemusta 1950-luvun loppupuolelta Pohjois-Dakotasta. Doolittle oli Calgaryn filharmonisen orkesterin ensimmäinen alttoviulisti 1965–1972. Hän soitti myös monien muiden orkesterien ja kamarimusiikkikokoonpanojen kanssa.
Ura säveltäjänä.
Doolittle aloitti säveltämisen vuonna 1965. Hän on sävellysurallaan tehnyt usein yhteistyötä teatterien kanssa. Hän on hyödyntänyt monenlaisia tekniikoita, kuten laajennettua tonaalisuutta, sarjallisuutta ja improvisaatiota. Hänen teoksiinsa lukeutuvat "Fantasy on Sumer is icumen in" jousiorkesterille (1971) ja pianoteos "You Need Not Fail". Hän on myös oopperasäveltäjä. Ensimmäinen hänen oopperoistaan oli "Charlie the Chicken", joka kantaesitettiin Toronto Free Theatressa vuonna 1974.
Nihkolas Valkeapää

Nihkolas Valkeapää on enontekiöläinen lääketieteen kandidaatti ja poromies. Hänet valittiin jäseneksi Saamelaiskäräjille Enontekiöltä kaudelle 2012–2015 ja varajäseneksi kaudelle 2016–2019. 
Vuonna 2013 hän oli Sámi Nuorat -yhdistyksen hallituksen varajäsen.
Veikko Guttorm

Veikko Armas Johannes Guttorm, , (s. 1946) on nuorgamilainen eläkkeelle jäänyt rajavartija, pitäjänneuvos ja saamelaispoliitikko.
Guttorm valittiin Saamelaiskäräjille kaudelle 2012–2015. Vuonna 2012 hänet valittiin edustamaan Saamelaiskäräjiä Kirkolliskokouksessa. Hän on ollut pitkään myös Utsjoen kunnanvaltuustossa. Hän on ollut sekä valtuuston että kunnanhallituksen puheenjohtaja. Hän on ollut myös Keskustan Lapin piirin hallituksen jäsen. Vuonna 2005 Guttorm kuitenkin valittiin valtuustoon Saamelaislistalta eikä Keskustan edustajana. Samalla hän menetti kunnanhallituksen puheenjohtajuuden.
Toimiessaan kunnanvaltuuston puheenjohtajana Guttorm vaihtoi kokouskieleksi saamen.
Guttorm on kasvanut Tenon rannalla Jalvessa yhdeksänlapsisessa perheessä, jossa lohi oli tärkeä ravinnon ja tulojen lähde.
Anne Nuorgam

Mirva Anne Marjatta Nuorgam (s. 1964) on suomalainen saamelaispoliitikko. Hän on saamelais­käräjien jäsen vuodesta 2000 lähtien. 
Hän on toiminut myös saamelaisneuvoston puheenjohtajana. 
Koulutukseltaan Nuorgam on oikeustieteiden maisteri ja toimii Lapin yliopistossa julkisoikeuden, erityisesti saamelaisoikeuden tutkijana. Hän tekee väitöstutkimusta saamelaisten kalastusoikeuksista Tenon vesistössä. Hän voitti Lapin käräjäoikeudessa yhdessä kolmen muun saamelaisen kanssa saamelaisten kalastusasiaa koskevan oikeusjutun. Käräjäoikeuden päätöksen mukaan syytteet Utsjoen saamelaisia vastaan kalastuslain rikkomisesta ovat perustuslain vastaisia.
Anne Nuorgam on jäsen kaudella 2017–2019. Hän edustaa pysyvässä foorumissa arktisia alku­peräis­kansoja, saamelaisia ja inuitteja. Hän aloitti pysyvän foorumin puheenjohtajana 22. huhtikuuta 2019.
Raymond Daveluy

Joseph Eugène Raymond Marie Daveluy (23. joulukuuta 1926 Victoriaville, Quebec – 1. syyskuuta 2016) oli kanadalainen urkuri ja säveltäjä. Hän aloitti opintonsa vuonna 1937 isänsä johdolla ja jatkoi niitä opiskelemalla vuosina 1939–1946 musiikin teoriaa Gabriel Cussonin ja 1942–1948 urkujensoittoa Conrad Letendren johdolla. Vuonna 1948 Daveluy voitti Prix d’Europen. Hän jatkoi urkujensoittojen opiskelua New Yorkissa Hugh Gilesin johdolla.
Daveluy aloitti vuonna 1946 esiintymisen resitaaleissa Pohjois-Amerikassa ja Euroopassa. Hän esiintyi myös solistina orkesterin kanssa, osallistui useille festivaaleille ja toimi useiden kirkkojen urkurina. Daveluylla oli myös merkittävä ura pedagogina. Hän oli vuosina 1965–1971 Académie de musique du Québecin puheenjohtajana sekä vuosina 1967–1970 Conservatoire de musique du Québecin avustavana johtajana ja 1974–1978 sen johtajana. Vuosina 1970–1974 Daveluy johti Trois-Rivièresin konservatoriota. Hän toimi tuomarina useissa kansainvälisissä urkukilpailuissa eri maissa. 
Daveluyn oppilaita olivat Pierre-Yves Asselin, Paul Crawford, Mireille Lagacé, Lucienne L’Heureux-Arel ja Rachel Laurin. Daveluysta tehtiin vuonna 1980 Kanadan ritarikunnan jäsen. Marie Daveluy oli hänen siskonsa. Hän oli naimisissa pianisti Hilda Metcalfen kanssa, ja hänen isoisänsä Adolphe Daveluy perusti Daveluyvillen lähellä Trois-Rivièresia.
Asko Länsman

Asko Tapani Länsman (s. 1964) on utsjokelainen poromies, matkailuyrittäjä ja taksiautoilija. 
Länsman oli Saamelaiskäräjien varsinainen jäsen 2008–2011 ja 2012–2015. Hänet valittiin uudestaan toimikaudelle 2020–2023. Hän oli Saamelaiskäräjien varajäsen toimikaudella 2016–2019.
Tenojoen varresta kotoisin oleva Länsman ei hyväksynyt ajoverkkokalastuskieltoa Tenojoella vuonna 2012. Länsmanin mukaan ajoverkkokalastus on osa Tenon kalastuskulttuuria. Länsmanin omistamat porot ovat menestyneet hyvin porojen kilpa-ajoissa.
Länsman on Paliskuntain yhdistyksen hallituksen jäsen ja Saamelaispaliskunnat-yhdistyksen puheenjohtaja. 
Länsman meni vuonna 2011 naimisiin muusikko Anna Näkkäläjärven kanssa. Hän asuu tämän ja kahden lapsen kanssa Nuorgamissa.
Punarintakukastaja

Punarintakukastaja ("Dicaeum pectorale") on kukastajien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Punarintakukastajaa tavataan Indonesiassa ja Papua-Uudessa-Guineassa. Lajin ei uskota olevan vaarassa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Papuankukastaja

Papuankukastaja ("Dicaeum geelvinkianum") on kukastajien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Papuankukastajaa tavataan Indonesiassa ja Papua-Uudessa-Guineassa. Lajin on raportoitu olevan yleinen alemmilla korkeuksilla, ja sen kannankehitys on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Maurice Dela

Maurice Dela (1919 – 1978) oli kanadalainen säveltäjä, sovittaja, urkuri ja pianisti. Hän opiskeli vuosina 1943–1947 Montrealin konservatoriossa. Delan varhaistuotanto on pitkälle tonaalista. Hän ei tuntenut vetoa avantgarde-musiikkiin eikä piitannut arvostelijoiden näkemyksistä. Hän itse totesi, että on aina luottanut intuitioonsa ja ettei hän koskaan sitoutunut mihinkään tiukasti määriteltyyn suuntaukseen. Hän kuitenkin sävelsi monesti polytonaalisesti ja lainasi piirteitä sarjallisista tekniikoista.
Dela voitti CAPAC-palkinnon teoksista "Petite suite maritime" ja "Ballade" (1947). Hänelle myönnettiin Lavalin yliopiston "Tricentenary Prize" teoksesta "Les fleurs de glais" vuonna 1952. Vuonna 1960 hän sai CFMTA-palkinnon ensimmäisestä jousikvartetostaan. Hänen sonatiiniaan viululle ja pianolle on esitetty usein niin Kanadassa kuin Euroopassakin, ja vuonna 1970 hänen "Scherzonsa" esitti Carlos Vargosin johtama Costa Rican sinfoniaorkesteri. Dela toimi vuosina 1951–1965 sovittajana ja säveltäjänä CBC:lle useissa eri ohjelmissa. Vuosina 1965–78 hän toimi musiikin opetuksen johtajana ja valvojana André-Laurendeau Secondary Schoolissa, joka omisti Albert-Phaneuf-auditorion hänen muistolleen kesäkuussa 1978. Dela opetti orkestraatiota Quebecin yliopistossa, Montrealissa vuosina 1973–8. Lisäksi Dela toimi kirkon urkurina Verdunissa ja kirjoitti lukuisia artikkeleita "Les Carnets viatoriens" -lehteen.
Dela sävelsi monia pedagogisia kappaleita muun muassa nokkahuilulle. Hän harmonisoi paljon populaari- ja kansanlauluja, muun muassa Gilles Vigneaultin kappaleita.
Louisiadenkukastaja

Louisiadenkukastaja ("Dicaeum nitidum") on kukastajien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Louisiadenkukastajaa tavataan Papua-Uudessa-Guineassa. Laji tunnetaan huonosti eikä siitä ole tehty kannanarvioita. Sen ei kuitenkaan uskota olevan vaarassa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Uudenirlanninkukastaja

Uudenirlanninkukastaja ("Dicaeum eximium") on kukastajien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Uudenirlanninkukastajaa tavataan Papua-Uudessa-Guineassa. Lajin kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Salomoninkukastaja

Salomoninkukastaja ("Dicaeum aeneum") on kukastajien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Salomoninkukastajaa tavataan Papua-Uudessa-Guineassa ja Salomonsaarilla. Lajia on kuvattu yleiseksi, ja sen kannankehitys on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Makirankukastaja

Makirankukastaja ("Dicaeum tristrami") eli aiemmalta nimeltään sancristóbalinkukastaja on kukastajien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Makirankukastajaa tavataan Salomonsaarilla. Lajin kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Mustavyökukastaja

Mustavyökukastaja ("Dicaeum igniferum") on kukastajien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Mustavyökukastajaa tavataan Indonesiassa. Lajia on kuvattu laajalle levinneeksi ja yleiseksi, ja sen kannankehitys on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Siniposkikukastaja

Siniposkikukastaja ("Dicaeum maugei") on kukastajien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Siniposkikukastajaa tavataan Indonesiassa ja Itä-Timorissa. Sitä on kuvailtu suhteellisen yleisestä yleiseksi, ja sen kannankehitys on vakaa. Laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Mustakylkikukastaja

Mustakylkikukastaja ("Dicaeum celebicum") on kukastajien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Mustakylkikukastajaa tavataan Indonesiassa. Lajia on kuvattu laajalle levinneeksi ja yleiseksi, ja sen kannankehitys on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Verikurkkukukastaja

Verikurkkukukastaja ("Dicaeum sanguinolentum") on kukastajien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Verikurkkukukastajaa tavataan Indonesiassa ja Itä-Timorissa. Lajin kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Gene DiNovi

Eugene Salvatore Patrick ("Gene") DiNovi (s. 26. toukokuuta 1928 Brooklyn) on yhdysvaltalainen säveltäjä, lauluntekijä, pianisti ja laulaja, joka on työskennellyt myös Kanadassa. Hän aloitti uransa teini-ikäisenä bebop-pianistina, ja 1940-luvun lopussa hän teki yhteistyötä muiden muassa Henry Jeromen, Joe Marsalan, Boyd Raeburnin ja Stan Hasselgardin kanssa. Hän levytti Benny Goodmanin, Brew Mooren, Aaron Sachsin, Artie Shawin ja Lester Youngin kanssa. 1950-luvun alussa DiNovi soitti Peggy Leen ja Tony Bennettin kanssa sekä vuosina 1955–63 ajoittain Lena Hornen kanssa. 
DiNovi työskenteli 1960-luvulla pianistina ja sovittajana televisiossa. Hän opiskeli myös sävellystä ja orkestrointia Mario Castelnuovo-Tedescon kanssa, pianonsoittoa Jacob Gimpelin sekä sävellystä Maria di Bonaventuran johdolla. DiNovi vieraili Kanadan Torontossa ensi kertaa Carmen MacRaen säestäjänä vuonna 1971 ja asettui kaupunkiin asumaan 1972. Hän jatkoi uraansa muun muassa sovittamalla ja säveltämällä näyttämö- ja elokuvamusiikkia. Vuonna 1974 DiNovi oli laulaja Jodie Draken kanssa tähtenä CBC:n "Gene and Jodie" -ohjelmassa. Hän on juontanut muitakin ohjelmia.
DiNovin lauluja ovat sanoittaneet muiden muassa Spence Maxwell, Bob Comstock ja Johnny Mercer. Eräitä hänen kappaleitaan ovat "Brand New Day" ja "I Can Hear the Music". Niitä ovat levyttäneet sellaiset artistit kuin Maurice Chevalier, Doris Day, Percy Faith, Peggy Lee ja Nancy Wilson. DiNovin omia levytyksiä hänen Kanadan-vuosiltaan ovat "Softly As I Leave You" (1977), "Each Day Is Valentine's Day" (1984), "Ruby &amp; Gene Play George &amp; Ira Gershwin" (1984) ja "Precious Moment" (1990). Vuonna 1991 DiNovi palasi bebopin pariin basisti Dave Youngin ja rumpali Memo Acevedon kanssa. Hän on sittemmin myös levyttänyt Don W. Thompsonin kanssa.
Taidemusiikin säveltäjänä DiNovin tuotantoon kuuluvat teokset "The Scandinavian Suite No. 1", "Divertimento in Blue" ja "Hommage à Satie". Vuonna 1984 DiNovi alkoi kiertää Kanadaa klarinetisti James Campbellin kanssa. Kaksikko esitti ohjelmistoja, joihin kuului yhdistetysti niin jazzia kuin taidemusiikkiakin.
Aleksanteri Karađorđević

Aleksanteri (Aleksandar) Karađorđević (11. lokakuuta 1806 Topola, Serbia – 4. toukokuuta 1885 Temesvár, Itävalta-Unkari) oli Serbian ruhtinas vuosina 1842–1858.
Elämäkerta.
Aleksanteri oli serbien turkkilaisvastaista kansannousua johtaneen Karađorđen kolmas poika. Hän joutui asumaan vuosia maanpaossa ja palveli Venäjän armeijassa, mutta pääsi palaamaan Serbiaan Mikael Obrenovićin ollessa hallitsijana ja toimi tämän adjutanttina. Mikaelin syrjäyttämisen jälkeen vuonna 1842 Serbian kansalliskokous eli skupština valitsi Aleksanterin maan ruhtinaaksi. Muutoksen tyytymättömän Venäjän vaatimuksesta asiasta äänestettiin uudelleen kesäkuussa 1843, mutta lopputulos oli sama. Turkki kieltäytyi tunnustamasta häntä perinnölliseksi ruhtinaaksi, mutta ei muuten puuttunut valintaan.
Aleksanteri hallitsi yhdessä pienen senaattoriryhmän kanssa. Hänen hallintonsa pyrki kehittämään Serbian koulu- ja oikeusjärjestelmiä sekä rahataloutta, mutta korruption ja väärinkäytösten vuoksi uudistukset herättivät yleistä tyytymättömyyttä. Oppositioasenteen omaksui varsinkin perustuslaillisia uudistuksia toivonut älymystö. Kun eteläisessä Unkarissa nousi vallankumousvuoden 1848 aikana unkarilaisvastainen serbien kapina, Aleksanteri kieltäytyi tukemasta sitä suoraan, mutta salli vapaaehtoisten mennä vapaasti rajan yli Unkariin auttamaan kapinallisia.
Krimin sodan aikana Aleksanteri taipui Itävallan vaatimuksiin pidättäytyä Venäjän tukemisesta ja Serbia pysyi näin ollen puolueettomana. Tämä lisäsi hänen epäsuosiotaan, sillä monet serbit kannattivat panslavismia. Pariisin rauha vuonna 1856 tosin lisäsi Serbian vapauksia ja antoi sen asemalle suurvaltojen takeet. Hallitusneuvosto eli senaatti kääntyi juonittelemaan Aleksanteria vastaan, joten hän erotti vuonna 1857 sen johtajat. Kun hän seuraavana vuonna kutsui skupštinan koolle, se asettui heti vaatimaan hänen eroaan. Kokous päätti lopulta Aleksanterin syrjäyttämisestä 23. joulukuuta 1858 ja palautti Miloš Obrenovićin hänen tilalleen ruhtinaaksi. Aleksanteri pakeni Belgradin turkkilaiseen linnoitukseen, mutta kun niin Turkki kuin Itävaltakin kieltäytyivät tukemasta häntä, hän ilmoitti kruunusta luopumisestaan 3. tammikuuta 1859.
Aleksanteri vietti loppuikänsä maanpaossa asuen vuoroin Itävallassa ja Valakiassa. Hänen kannattajansa olivat ilmeisesti vastuussa ruhtinas Mikael Obrenovićin salamurhasta vuonna 1868 ja myös Aleksanteria syytettiin osallisuudesta murhasalaliittoon. Syytöksiä ei ole voitu näyttää toteen, mutta hänet tuomittiin silti poissaolevana 20 vuodeksi vankeuteen.
Pekka Mattila (kirjallisuustieteilijä)

Pekka Ilmari Mattila (24. tammikuuta 1920 Tampere – 9. tammikuuta 2009 Tuusula) oli suomalainen kirjallisuudentutkija ja professori.
Mattila valmistui 1946 filosofian kandidaatiksi Helsingin yliopistosta. Hän valmistui Turun yliopistosta filosofian lisensiaatiksi 1954 ja tohtoriksi 1955. Hänen väitöskirjansa (1954) aiheena oli V. A. Koskenniemi lyyrillisenä taiteilijana.
Mattila toimi suomen kielen lehtorina Saarijärven yhteiskoulussa 1947–1952, Tyrvään yhteiskoulussa 1952–1954 ja Helsingin suomalaisessa yhteiskoulussa 1954–1978.
Mattila oli Turun yliopiston kotimaisen kirjallisuuden dosenttina 1968–1985 ja Tampereen yliopiston kotimaisen kirjallisuuden professorina 1978–1986.
Yrjö Klemettinen

Yrjö Johannes Klemettinen (14. helmikuuta 1920 Oulu – 6. heinäkuuta 2004 Oulu) oli suomalainen näytelmäkirjailija.
Klemettinen työskenteli latojana ja faktorina "Kirjola oy":n kirjapainossa ja "Oulun kirjateollisuus oy":ssä sekä faktorina, ylifaktorina ja kirjapainon johtajana 1955–1969 "Pohjois-Karjalan kirjapaino oy":ssä.
Klemettinen kirjoitti näytelmiä ja radiokuunnelmia sekä lisäksi novelleja, runoja ja lehtipakinoita.
Mikael Obrenović

Mikael Obrenović (; 16. syyskuuta 1823 Kragujevac – 10. kesäkuuta 1868 Kosutnjak, lähellä Belgradia) oli Serbian ruhtinas vuosina 1839–1842 ja 1860–1868. Hänet salamurhattiin vuonna 1868.
Elämäkerta.
Mikael oli ruhtinas Miloš Obrenovićin toiseksi vanhin poika, ja hän peri kruunun vanhemman veljensä Milanin kuoltua 8. heinäkuuta 1839. Saatuaan Osmanien valtakunnan hyväksynnän hän astui hallitsijan tehtäviin seuraavana vuonna, mutta hänet syöstiin vallasta vuonna 1842 senaattori Vučićin johtaman kapinan seurauksena. Sen jälkeen hän eli maanpaossa ja matkusteli, mutta pääsi palaamaan Serbiaan, kun hänen jo aiemmin syrjäytetty isänsä palautettiin valtaistuimelle vuonna 1858. Mikael toimi sen jälkeen armeijan ylipäällikkönä ja kohosi uudelleen Serbian ruhtinaaksi isänsä kuoltua 26. syyskuuta 1860.
Mikael oli saanut länsimaisen koulutuksen ja osoittautui valistuneeksi hallitsijaksi, joka pyrki edistämään oikeusvaltion kehittämistä aiemman despoottisen hallinnon sijaan. Vuonna 1861 hyväksytty uusi perustuslaki toisaalta lisäsi ruhtinaan valtaoikeuksia, ja vähitellen hänen hallintonsa muuttui itsevaltaisemmaksi. Mikaelin valtakaudella perustettiin vakinainen asevelvollisuusarmeija (1861), valtion hypoteekkipankki (1862), Serbian oppineiden seura (1864) ja kansallisteatteri sekä otettiin käyttöön oma valuutta (1868). Eurooppalaisten suurvaltojen tuella Mikael onnistui vähitellen irrottamaan Serbian osmanien valtapiiristä. Vuonna 1867 turkkilaiset joutuivat luopumaan viimeisistä linnakkeistaan ja vetivät sotajoukkonsa kokonaan pois Serbiasta. Mikael pyrki myös yhdistämään eteläslaavit turkkilaisvastaiseksi Balkanin liitoksi, mutta tämä liitto hajosi pian hänen kuoltuaan.
Ruhtinas Mikael erosi ensimmäisestä vaimostaan Julia Hynuadista avioliiton lapsettomuuden vuoksi ja kihlautui Katarina Konstantinovićin kanssa. Mikael salamurhattiin vuonna 1868 hänen ollessaan kävelyllä Topčiderin puistossa kihlattunsa kanssa. Syyllisiksi epäiltiin kilpailevan Karađorđevićin suvun kannattajia. Uudeksi hallitsijaksi tuli Mikaelin 13-vuotias serkunpoika Milan.
Sinä, minä &amp; musa

Sinä, minä &amp; musa on rap-artisti Timi Lexikonin toinen pitkäsoitto, joka julkaistiin 31. toukokuuta 2013 Sony Musicin kautta. Albumi nousi Suomen virallisen albumilistan 26. sijalle. Albumin ensimmäinen musiikkivideo julkaistiin maaliskuussa 2012 kappaleesta "Moon kuu", ja toinen kesäkuussa 2012 kappaleesta "Tää kesä". Kolmas musiikkivideo julkaistiin toukokuussa 2013 kappaleesta "Perhosefekti".