tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Puntarenasin maakunta

Puntarenasin maakunta on yksi Costa Rican maakunnista. Sen pinta-ala on 11 277 km2 ja asukasluku vuonna 2011 noin 411 000. Maakunnan pääkaupunki on Puntarenas.
San Josén maakunta

San Josén maakunta on yksi Costa Rican maakunnista. Sen pinta-ala on 4 959 km² ja asukasluku vuonna 2011 noin 1,4 miljoonaa. Maakunnan pääkaupunki on San José, joka on myös koko Costa Rican valtion pääkaupunki.
Niukka innovaatio

Niukka innovaatio on talouteen liittyvä käsite. Niukoilla innovaatioilla (myös frugaali innovaatio) tarkoitetaan yksinkertaistettuja ja kustannuksiltaan halvempia tuotteita ja niiden valmistusta. Yleensä tämä tarkoittaa kestokulutustavaraa, josta on karsittu ylimääräiset ominaisuudet, jotta sitä voitaisiin myydä kehitysmaiden markkinoilla. Esimerkkejä tunnetuista frugaaleista innovaatioista ovat Tata Groupin Tata Nano -auto ja Nokia 1110 -puhelinmalli.
BoP-markkinoilla (Base of the Pyramid) yksittäisen tuotteen liikevoitto jää usein vähäiseksi, mitä pyritään kompensoimaan myynnin korkealla volyymillä. Globalisaatio sekä kehitysmaiden nouseva elintaso luovat uusia mahdollisuuksia frugaaleille innovaatioille. Tärkeää on, että tuotteet ovat edelleen hyvälaatuisia, mutta hinnaltaan edullisia. Niukkojen innovaatioiden markkinat on arvioitu viiden tuhannen miljardin dollarin suuruisiksi. Jos länsimaiset yritykset eivät ole tässä kehityksessä mukana, on varmaa, että nousevien talouksien yritykset ovat.
Frugaaleja innovaatioita tutkitaan ja kehitetään useissa yliopistoissa, esimerkkeinä Santa Claran yliopiston "Frugal Innovation Lab" sekä Stanfordin yliopiston "Entrepreneurial Design for Extreme Affordability" -ohjelma. Suomessa frugaaleja innovaatioita tutkitaan muun muassa Aalto-yliopiston "New Global" -hankkeessa.
Konseptilla on monta nimeä. Frugal Engineering –termin lanseerasi Renault-Nissanin johtaja Carlos Ghosn, jonka mukaan Frugal Engineering tarkoittaa sitä, että saavutetaan enemmän vähemmillä resursseilla. Intiassa tunnetaan termi jugaad-innovaatio, joka tulee hindinkielestä tarkoittaen väliaikaista, nopeaa ratkaisua ongelmaan. Brasiliassa tunnetaan termi “gambiarra”, Kiinassa "zizhu chuangxin" ja Keniassa "jua kali".
Suomessa toimii myös helmikuussa 2014 perustettu yhdistys "The Nordic Frugal Innovation Society ry. (TNFIS ry.)" jonka tehtävänä on tiedottaa sekä edesauttaa niukoista innovaatioista kiinnostuneiden yritysten ja yhteisöjen välistä yhteistyötä ja verkottumista.
SS-12 Scaleboard

SS-12 "Scaleboard" (Naton raportointinimi) on venäläinen, Neuvostoliiton aikaan kehitetty taktinen ydinohjus. venäläinen nimitys TR-1, 9P20. Sen kantama oli noin 900 km. Ohjuksessa oli yksi taktinen ydinkärki. Ajoaineenaan tämä ohjus käytti nestemäistä polttoainetta. Asetyyppi oli aktiivissa palveluskäytössä vuosina 1969–1989, kahden vuosikymmenen ajan tarkalleen.
"SS-12 Scaleboard"ia ei koskaan käytetty Neuvostoliiton ulkopuolella. Ase kuljetettiin erillisessä suojasäiliössä 8x8 pyöräajoneuvolla. Tästä seurasi se, että melko harvat pääsivät itse ohjusasetta näkemään, ja sitä epäiltiin jopa myytiksi etenkin länsimaissa. Ase oli hidas laukaista, sillä se täytyi tankata nestepolttoaineella ennen laukaisua. SS-12 tarvitsi lisäksi huomattavan paljon erityyppisiä, niin kutsuttuja tukiajoneuvoja. Siitä huolimatta tämä oli nopeampi asettaa laukaisukuntoon, kuin Scud-luokan ohjukset. SS-12 korvattiin myöhemmin uudenaikaisemmilla ohjusaseilla kuten SS-22.
Viipurin linja-autoasema

Viipurin linja-autoasema () sijaitsee kaupungin keskustassa Salakkalahden pohjoispuolella, aivan Viipurin rautatieaseman ja Hotelli Družban tuntumassa. Se kuuluu alueeseen, josta käytetty suomalainen nimi on Revonhäntä. Viipurin kaupunginarkkitehdin Väinö Keinäsen suunnittelema, funktionalismia ja klassismia edustava rakennus on valmistunut vuonna 1932, ja sitä laajennettiin 1936.
Historia.
Viipurin linja-autoasema oli Pohjoismaiden ensimmäinen kunnallinen ja omaa tehtäväänsä varten rakennettu linja-autoasema. Sitä edeltäneet linja-autoasemat toimivat yksityisten öljy-yhtiöiden ylläpitämien huoltoasemien yhteydessä tai vuokratiloissa. Salakkalahden puistoon valmistuneessa linja-autoasemassa oli avara odotustila, lipunmyynti- ja konttoritilat, tavaransäilytys, kuljettajien lepotilat, puhelinkioskeja, WC, kahvila-ravintola sekä kaksi myymälää. Tilaohjelma oli täysin uudenlainen Suomessa, ja linja-autoasemia on suunniteltu sen mukaan nykypäivään saakka. Viipurin linja-autoasemasta otettiin mallia muun muassa muutamaa vuotta myöhemmin valmistuneeseen Turun linja-autoasemaan. 
Aseman laiturialue oli alun perin tarkoitettu viidelle saapuvalle ja viidelle lähtevälle linja-autolle. Sen suunnittelusta vastasi Viipurin asemakaava-arkkitehti Otto-Iivari Meurman. Liikenteen kasvaessa nopeasti, linja-autoasema laajennettiin nykyiseen muotoonsa vuonna 1936 arkkitehti Uno Ullbergin piirustusten mukaan.
Hotelli Družba

Hotelli Družba (, suom. ”ystävyys”) on Viipurin keskustassa Salakkalahden pohjoisrannalla sijaitseva hotelli, jonka läheisyydessä ovat muun muassa Viipurin rautatie- ja linja-autoasemat. Hotelli Družbassa on 180 vuodepaikkaa sekä runsaasti muita palveluja, kuten kasino, kolme ravintolaa ja yökerho.
Neuvostoliiton aikana vuonna 1982 valmistuneen hotellin on urakoinut suomalainen Perusyhtymä Oy. Sen ovat suunnitelleet arkkitehdit V. N. Štšerbin ja Ilmo Valjakka. Sitä on remontoitu vuosina 1998–1999 ja 2008.
Perusyhtymä

Perusyhtymä Oy oli vuonna 1940 nimellä Pellonraivaus Oy perustettu suomalainen rakennusliike. Sen alkuperäinen tehtävä oli luovutetusta Karjalasta evakuoidun siirtoväen asuttaminen sekä uudisraivauksen edistäminen. Suomen valtio oli yhtiön pääosakas vuoteen 1945 saakka. Tämän jälkeen yrityksestä kasvoi Olavi Jaakkolan ja Kauko Maijalan johdolla yksi Suomen suurimmista rakennusalan konserneista Polar-Yhtymän, Hakan ja Puolimatkan ohella.
Vuonna 1961 Pellonraivaus Oy hankki omistukseensa Yleisen Insinööritoimiston ja Insinööritoimisto Vesto Oy:n osake-enemmistön. Molemmat jatkoivat kuitenkin toimintaansa itsenäisinä. Vuonna 1968 Pellonraivaus muutti nimensä Perusyhtymäksi, joka tuli myöhemmin 1970-luvulla tunnetuksi erityisesti Neuvostoliitossa tekemistään rakennusprojekteista. Niistä merkittävin oli Kostamuksen kaivoskombinaatti Karjalan tasavallassa. Neuvostoliiton projekteissa Perusyhtymä oli mukana myös usean rakennusliikkeen perustaman yhteenliittymän Finn-Stroin kautta. 
Vuonna 1986 Insinööritoimisto Veston toiminta yhdistettiin Yleiseen Insinööritoimistoon, joka puolestaan liitettiin vuotta myöhemmin Perusyhtymään. Uuden yhtiön nimeksi tuli YIT-Yhtymä Oy.
FS Éridan (M641)

Éridan (runkonumero M641) on Ranskan laivaston 1984 palvelukseen otettu Éridan-luokan miinantorjunta-alus ().
Valmistus.
Alus tilattiin Lorientin telakalta, missä köli laskettiin 20. joulukuuta 1977. Se laskettiin vesille 7. maaliskuuta 1981 ja otettiin palvelukseen 14. huhtikuuta 1984.
Palvelus.
Alus oli 2014 aktiivipalveluksessa sijoitettuna Brestiin.
Rammaa

”Rammaa” on suomalaisyhtye TCT:n kappale. Universal Music julkaisi kappaleen 5. syyskuuta 2014 yhtyeen toisena singlenä heidän esikoisalbumiltaan. TCT on säveltänyt ja sanoittanut kappaleen yhdessä Erik Nyholmin kanssa.
Ville Salmisen ohjaama musiikkivideo kappaleesta julkaistiin YouTubessa yhtyeen Vevo-kanavalla 4. syyskuuta 2014. Videolla TCT:n jäsenet juhlivat kaupungin kaduilla sekä kotibileissä.
FS Cassiopée (M642)

Cassiopée (runkonumero M642) on Ranskan laivaston 1984 palvelukseen otettu Éridan-luokan miinantorjunta-alus ().
Valmistus.
Alus tilattiin Lorientin telakalta, missä köli laskettiin 26. maaliskuuta 1979. Se laskettiin vesille 26. syyskuuta 1981 ja otettiin palvelukseen 5. toukokuuta 1984.
Palvelus.
Toukokuun lopulla 2012 alus vieraili Ranskan laivasto-osaston mukana Helsingin Katajanokalla, missä se oli avoinna yleisölle 25.-26. toukokuuta. Osaston muut alukset olivat "Commandant Blaison" ja "Sagittaire". Alus oli 2014 aktiivipalveluksessa sijoitettuna Brestiin.
Natriumvetysulfidi

Natriumvetysulfidi (NaHS) on natrium- ja vetysulfidi-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Ainetta käytetään metallien jalostuksessa, tekstiiliteollisuudessa ja orgaanisen kemian synteeseissä.
Ominaisuudet.
Puhtaana natriumvetysulfidi on huoneenlämmössä valkoista tai väritöntä kitestä ainetta. Kaupallinen tuote on usein väriltään kellertävää. Yhdiste liukenee runsaasti veteen muodostaen emäksisen liuoksen. Kidevedettömän yhdisteen lisäksi tunnetaan myös kidevedelliset dihydraatti (NaHS·2H2O) ja trihydraatti (NaHS·2H2O). Natriumvetysulfidi on natriumsulfidin tavoin voimakas pelkistin ja hapettuu kosteassa ilmassa sulfiiteiksi, tiosulfaateiksi ja polysulfideiksi.
Valmistus ja käyttö.
Natriumvetysulfidia voidaan valmistaa divetysulfidin ja natriumsulfidin tai natriumhydroksidin välisellä reaktiolla. Muodostuva tuoteliuos kuivataan ruiskukuivauksella. Näin saadaan usein kidevedellistä natriumvetysulfidia. Natriumvetysulfidia muodostuu myös petrokemianteollisuuden rikinpoistoprosessien sivutuotteena.
H2S + Na2S → 2 NaHS
H2S + NaOH → NaHS + H2O
Natriumvetysulfidia voidaan käyttää metallurgiassa vaahdotusprosessissa apuaineena. Muita käyttökohteita ovat paperinvalmistus, karvojen poistaminen nahkasta, tekstiilien värjäyksessä, orgaanisissa synteeseissä, rikkiyhdisteiden valmistamiseen ja raskasmetallien saostamiseen.
Saatava

Saatava tarkoittaa sitä, että velkojalla on saatavia velalliselta. Konkurssissa saatava on aina rahamääräinen.
Jos kirjanpidossa taseessa oleva saatava on niin epävarma, että se todennäköisesti jää saamatta, se vähennetään tuloslaskelmassa kuluna. 
Velallisen näkökulmasta kyse on velasta, ja se vanhentuu kolmessa vuodessa erääntymisajankohdasta. Velkoja eli se jolle kyseessä on saatava, voi kuitenkin katkaista vanhentumisen.
Neolloydia

Neolloydia on kaktuskasvien heimoon kuuluva suku. Nimensä se on saanut kasvitieteilijä Francis E. Lloydin mukaan.
Tuntomerkit.
Suvun molemmat lajit ovat matalakasvuisia, yksivartisia, joskus löyhästi mätästäviä. Varsi on pallomainen tai lieriömäinen, hieman kellertävän vihreä. Varren kärki on tavallisesti vaalean villakarvainen ja korkeutta varrella on 5-24 cm. Varsi on uurteeton, mutta kyhmyt (podariot) ovat hyvin kehittyneitä. Niissä on kahdenlaisia areoleja, jotka ovat uurteisia. Keskipiikkejä on yksi tai kaksi, harvoin jopa kuusi ja joskus ne voivat puuttua. Säteittäispiikkejä on 10-25 ja ne ovat vaaleita ja tummakärkisiä sekä suoria. Kukat kehittyvät nuorten podarioiden uurteen tyvelle ja ovat suppilomaisia, melko pieniä, väriltään magentanpunaisia. Hedelmä on pyöreä, vihreä, vanhemmiten ruskehtava, aluksi mehevä, myöhemmin kuiva, avautumaton ja paljaspintainen. Siemenet ovat mustia ja päärynän muotoisia.
Levinneisyys.
Lajit kasvavat Länsi-Teksasissa ja Meksikossa aivan eteläisintä osaa lukuun ottamatta.
Lajit.
Lajeja suvussa on kaksi: "Neolloydia conoidea" ja "N. matehualensis".
Lähteet.
Anderson E. F. 2001: The Cactus Family. - Timber Press. Portland, Oregon.
Myyntisaaminen

Myyntisaaminen on myynnistä syntynyt saatava, kun maksu suoritetaan tavaran tai palvelun toimittamisen jälkeen. Myyntisaamiset kirjataan yrityksen taseeseen.
Myyntisaamisia syntyy useimmissa liiketoiminnoissa, koska käteiskauppa ei ole aina käytännössä mahdollista.
Myyntisaamisten kiertoaika.
Myyntisaamisten kiertoaika kertoo, montako päivää asiakkailta menee laskun maksamiseen:
formula_1
Myyntisaamiset sitovat yrityksen pääomaa. Kiertoajan lyhentäminen parantaa yrityksen maksuvalmiutta. Jos maksuajat ovat pitkiä ja myyntisaamisia paljon tarvitaan rahoitusta enemmän kuin tilanteessa, jossa maksuajat ovat lyhyitä ja myyntisaamisia vähemmän.
Alaskirjaukset.
Tilinpäätöksessä myyntisaamisista voidaan tehdä alaskirjauksia. Alaskirjatut myyntisaamiset vähentävät tulosta.
Factoring

Factoring on rahoitusmuoto, jossa yritys saa rahoitusta myyntisaamisiaan vastaan. Factoring on tavaroiden ja palveluiden myynnistä syntyneiden laskusaatavien rahaksi muuttamista (diskonttaamista) rahoitusyhtiön myöntämän luoton avulla. Factoring on rahoituspalvelu, jonka avulla yrityksen myyntisaatavat saadaan heti rahaksi. Kansainvälisesti factoring mielletään usein yleiskäsitteenä kaikille laskurahoituksen eri muodoille, joissa myyntisaatavien rahoitus hoidetaan joko niitä myymällä tai niin, että ne toimivat rahoituksen vakuutena.
Factoringluototusta varten solmitaan rahoitussopimus, jonka mukaan myyjäyritys siirtää säännöllisesti kaikki asiakaslaskunsa rahoittajalle luotottamista varten. Laskut joko pantataan tai myydään rahoitusyhtiölle. Rahoitusta myyjäyritys saa sovittuun enimmäismäärään ("luottolimiittiin") saakka. 
Rahoitusyhtiö perii yleensä factoringpalkkion tiettynä prosenttiosuutena jokaisen siirretyn laskusaatavan määrästä. Muita kuluja ovat luoton korko ja mahdollinen järjestelypalkkio luottolimiitin myöntämisestä tai muuttamisesta. 
Laskusaatavien panttaus.
Suomessa tavallisinta on, että myyjäyritys panttaa laskusaatavansa rahoituksen vakuudeksi rahoitusyhtiölle. Luottoriski säilyy tällöin myyjäyrityksellä.
Myyjäyritys tekee laskuun merkinnän, jonka mukaan ostajan tulee maksaa lasku rahoittajalle. Rahoitusyhtiö maksaa laskusta myyjäyritykselle sovitun osuuden, esimerkiksi 80 %. Loppuosan rahoitusyhtiö maksaa sitten, kun ostaja on maksanut koko laskun rahoittajalle.
Laskusaatavien kauppa.
Panttauksen sijaan voi yritys myydä laskusaatavansa rahoitusyhtiölle. Silloin rahoitusyhtiö yleensä kantaa riskin ostajien maksukyvystä. Laskusaatavien ostaminen on tavallista kansainvälisessä factoringissä mutta jossain määrin myös Suomessa.
Ostovelka

Ostovelka on ostamisesta syntynyt velka. Asiakkaan tulee maksaa myyjälle tavaran toimittamisen jälkeen. Asiakkaalle annetussa laskussa on merkittynä maksuaika, joka tarkoittaa aikaa, jonka sisällä yritys toivoo maksun tapahtuvan. Ostovelan vastapuoli on myyntisaaminen, joka syntyy tavaran myyjälle. Ostovelat ovat yrityksen taseessa ja niitä seurataan kirjanpidossa, usein erityisessä ostoreskontrassa.
Ostovelkojen määrän muutos vaikuttaa positiivisesti tai negatiivisesti kassavirtalaskelmaan.
Ostovelkojen kiertoaika.
Ostovelkojen kiertoaika kertoo ostolaskun keskimääräisen maksuajan päivissä:
 formula_1
Jos ostovelkojen kiertoaika on pidempi kuin myyntisaamisten kiertoaika, se on hyvä asia: yritys saa toimittajiltaan rahoitusta enemmän kuin antaa sitä omille asiakkailleen.
Ostolaskujen rahoitus.
Confirming tai käänteinen factoring on ostolaskujen rahoitusta.
Rahoituslaskelma

Rahoituslaskelma on maksu- tai suoriteperusteella laadittu rahavirtalaskelma, joka kertoo rahan liikkeet tilikauden aikana. Rahoituslaskelma kertoo havainnollisesti, mihin saakka yrityksen tulorahoitus riittää. Rahoituslaskelmia ovat maksuperusteinen kassavirtalaskelma ja suoriteperusteinen käyttöpääomavirtalaskelma eli liikepääomavirtalaskelma. Rahoituslaskelma voidaan laatia myös konsernille. Rahoituslaskelma sisältyy tilinpäätökseen.
Velvollisuus laatia rahoituslaskelma koskee ainoastaan suuryrityksiä ja PIE-yhteisöjä joihin lukeutuvat listayhtiöt, luottolaitokset sekä vakuutusyhtiöt. Suurina pidetään yrityksiä, joilla sekä päättyneellä että sitä edeltävällä tilikaudella on ylittynyt vähintään kaksi Kirjanpitolain 1:4c §:ssä tarkoitetuista rajoista.
Kirjanpitolaissa tarkoitetut rajat ovat:
Kassavirtalaskelma voidaan laatia kahdella tavalla. Perinteinen tapa on muokata tuloslaskelmasta ja taseesta kassavirtalaskelma. Toinen on pitää kassavirtakirjanpitoa ja laatia sen perusteella kassavirtatilinpäätös. Periaatteessa kassavirtalaskelmassa korjataan tuloslaskelman lukuja siten, että niistä eliminoidaan laadintaperiaatteista johtuvien jaksotuserien vaikutus. Kirjapitolautakunnalla (KILA) on yleisohje rahoituslaskelman laadinnasta. International Accounting Standards Committeen (IASC) IAS 7 Cash Flow Statements -standardi on merkittävä. Yritystutkimusneuvottelukunnalla (YTN) on suositukset kassavirtalaskelman laatimisesta.
Rahoituslaskelmalla ei ole yleisesti vakiintunutta muotoa. Käytännössä esiintyy sekä Suomessa että ulkomailla useita eri muotoja. Kassavirtalaskelman loppusumma voi olla positiivinen tai negatiivinen. Kassavirtalaskelman loppusumma osoittaa kasvoivatko vai vähenivätkö kassavarat ja kuinka paljon. Suomessa kassavirtalaskelma kuitenkin laaditaan merkitsemällä loppusumma nollaksi, ja laskelmassa osoitetaan täten liiketoiminnan, investointien ja rahoituksen kassavirtojen sekä kassavarojen muutoksen summan menevän tasan. Kassavirtalaskelmassa keskeisiä kassavirtaan vaikuttavia eriä ovat poistojen ja arvonalennuskirjausten lisäksi liikepääomaerien (myyntisaamisten, ostovelkojen ja varaston) muutokset.
Sisältö.
Kirjanpitoasetuksen 2. luvun 1 §:n mukaan rahoituslaskelmasta on ilmettävä:
Baby Don’t Lie

Baby Don't Lie on yhdysvaltalaisen poplaulaja Gwen Stefanin single vuodelta 2014.
Kappaleet.
Digitaalinen julkaisu
Tremellomycetes

Tremellomycetes on avokantaisten alakaareen kuuluva luokka kantasienten kaaressa.
Neoraimondia

Neoraimondia on eteläamerikkalainen kaktuskasvisuku. Sen nimi on annettu italialaisen luonnontutkijan Antonio Raimondin mukaan. Hän tutki Perun kasvillisuutta ja maantiedettä.
Tuntomerkit.
Suvun lajit ovat kookkaita, haaroittuvia, pensastavia tai puumaisia ja kynttelikkömäisiä, 15 metrin korkeuden saavuttavia kaktuksia. Varret ovat pystyjä, uurteisia, tavallisesti harmaanvihreitä. Leveitä uurteita on 4–8. Areolit eli kääpiöversot ovat tappimaisia, kookkaita, ruskeakarvaisia, piikkisiä, ja niiden kasvu jatkuu monen vuoden ajan. Piikkejä on niissä kussakin 12 tai enemmän ja ne ovat taipuisia, jopa 25 cm:n pituisia. Kukat kehittyvät pidentyneihin areoleihin, ja kasvit ovat päiväkukkijoita. Kukka on muodoltaan suppilomainen, väriltään vaaleanpunainen tai vaalea; pohjuksessa on suomuja ja karvaisia ja toisinaan myös sukasellisia areoleja. Hedelmä on pyöreä ja sen pinnalla on ruskeahuopaisia areoleja, joissa on myös lyhyitä piikkejä. Siemenet ovat mustia ja pienikuoppaisia; niissä on limainen vaippa.
Lajit ja levinneisyys.
Suvun kahdesta lajista toinen ("Neoraimondia arequipensis") kasvaa Perun rannikkoalueen kuivissa osissa ja Andien alarinteillä, toinen ("Neoraimondia herzogiana") Keski-Boliviassa 1500–2000 metrin korkeudessa.
Joël Dicker

Joël Dicker (s. 16. kesäkuuta 1985 Geneve) on sveitsiläinen ranskankielinen kirjailija.
Vuonna 2005 Dicker julkaisi novellin "Le Tigre", joka palkittiin nuorten kirjailijoiden PIJA-palkinnolla ("Prix international des jeunes auteurs"). Vuonna 2010 hän sai "Prix des Ecrivains Genevois" -palkinnon SOE-joukkoja käsitelleellä romaanikäsikirjoituksellaan "Les Derniers Jours de Nos Pères", joka julkaistiin vuonna 2012.
Vuonna 2012 julkaistiin Dickerin läpimurtoromaani "La Vérité sur l'affaire Harry Quebert", josta tuli myyntimenestys. Ensimmäisen vuoden aikana sitä myytiin pelkästään Ranskassa lähes miljoona kappaletta. Teos on käännetty yli 30 kielelle ja julkaistu yli 45 maassa. Maailmanlaajuisesti sitä on myyty yli kolme miljoonaa kappaletta. Teos ilmestyi Anna-Maija Viitasen suomentamana nimellä "Totuus Harry Quebertin tapauksesta" Tammen Keltaisessa kirjastossa vuonna 2014. Suomenkielistä käännöstä on myyty noin 25 000 kappaletta. Teoksesta on tehty vuonna 2018 samanniminen televisiosarja, jossa pääosia esittävät Patrick Dempsey ja Ben Schnetzer.
Vuonna 2015 ilmestyi Dickerin romaani "Le livre des Baltimore" (suom. "Baltimoren sukuhaaran tragedia", 2016). Teosta myytiin Ranskassa kolmen kuukauden kuluessa ilmestymisestä 500 000 kappaletta.
Dicker valmistui oikeustieteen maisteriksi Geneven yliopistosta vuonna 2010.
Neowerdermannia

Neowerdermannia on eteläamerikkalainen kaktuskasvisuku. Se on nimetty saksalaisen Erich Werdermannin mukaan.
Tuntomerkit.
Suvun molemmat lajit ovat pallomaisia, toisinaan päältä litistyneitä, yksittäin kasvavia, matalakasvuisia. Niillä on tukeva pääjuuri. Varressa on noin 16 epäselvää, tavallisesti spiraalimaista uurretta, jotka ovat jakautuneet kyhmyiksi (podarioiksi). Areoleiksi kutsutut kääpiöversot sijaitsevat podarioitten yläpinnan tyvellä. Niissä on piikkejä, joist jotkin ovat käyriä tai jopa koukkumaisia. Kukat sijaitsevat podarioitten päässä, ovat avoinna päivisin, putkimaisia ja väriltään valkoisia tai sini- tai vaaleanpunaisen sävyisiä. Kukkapohjuksessa on möyheitä suomuja ja piikittömiä ja karvattomia areoleja. Hedelmä on pyöreä ja avautuu sivultaan. Siemenet ovat leveän soikeita ja niissä on kirjava siemenvalkuainen (endospermi).
Levinneisyys.
Suvussa on kaksi lajia, jotka kasvavat eri alueilla. "Neowerdermannia vorwerckii" kasvaa Pohjois-Argentiinassa ja Etelä-Boliviassa, "N. chilensis" taas Perussa ja Pohjois-Chilessä.
Lähteet.
Anderson, E. F. 2001: The Cactus Family. - Timber Press. Portland, Oregon.
Don Marshall

Donald Robert Marshall (23. maaliskuuta 1932 Verdun, Kanada – 10. lokakuuta 2024) oli kanadalainen jääkiekkoilija. Hän pelasi NHL:ssä vuodesta 1951 vuoteen 1972. Urallaan Marshall pelasi neljässä NHL-joukkueessa. Hän voitti Stanley Cupin viisi kertaa Montreal Canadiensissä vuosina 1956–1960. 
Marshall pelasi 1 176 NHL-ottelua tehden 265 maalia ja 324 syöttöpistettä.
Mansour bin Zayed Al Nahyan

Mansur bin Zayed bin Sultan bin Zayed bin Khalifa Al Nahyan (; s. 20. marraskuuta 1970) on arabiemiirikuntalainen liikemies ja poliitikko. 
Hän on Yhdistyneiden arabiemiraattien perustajan ja presidentin Zayid ibn Sultan Al Nahyanin poika. Mansour on ollut maan varapääministeri vuodesta 2009 lähtien, mutta hänen poliittinen toimintansa ei ole juuri näkynyt julkisuudessa.
Mansour tunnetaan ulkomailla etenkin Manchester City FC:n omistajana. Mansourin varallisuuden perustana on International Petroleum Investment Company -niminen öljy-yhtiö, mutta hän on sijoittanut varojaan myös ulkomailla. 
Osakesijoitusten lisäksi Mansour on ostanut loistojahteja, kalliita autoja, kuten Lamborghini Reventonin ja Ferrari Enzon, sekä luksushotelli Emirates Palacen.
Säästöpankkiryhmä

Säästöpankkiryhmä on suomalainen pankkiryhmä, joka koostuu 14 itsenäisestä alueellisesta ja paikallisesta säästöpankista. Ryhmään kuuluvat Oma Säästöpankkia lukuun ottamatta kaikki suomalaiset säästöpankit.
Ryhmän pankkien markkinointinimi on "Säästöpankki" () isolla alkukirjaimella. Ryhmän pankit ja eräät muut lähiyhteisöt muodostavat "Säästöpankkien yhteenliittymän".
Historiaa.
Suomessa toimi vielä vuoden 2014 alussa 29 itsenäistä säästöpankkia, jotka muodostivat yhden pankkiryhmän. Ryhmä oli kuitenkin hajoamassa. 25 säästöpankkia muodostivat uuden yhteenliittymän, Säästöpankkiryhmän. Oma Säästöpankki ja siihen yhdistyvät säästöpankit jäivät yhteenliittymän ulkopuolelle. Kaksi säästöpankkia yhdistyi Aktia Pankkiin.
Vuonna 2022 yksi ryhmän suurimmista pankeista, Liedon Säästöpankki, ilmoitti irtautuvansa Säästöpankkiryhmästä ja yhdistyvänsä Oma Säästöpankkiin. Eurajoen Säästöpankki oli tehnyt samoin edeltävänä vuonna. Turun Sanomissa Säästöpankkiryhmän kuvattiin olevan irtautumisten myötä kriisissä ja S&amp;P Global Ratings ilmaisi raportissaan huolen ryhmän luottokelpoisuudesta. Liedon Säästöpankin irtautumisen myötä Säästöpankkiryhmä on joutunut irtisanomaan 21 ihmistä ja sen tasearvo pienenee noin 10 prosenttia.
Ryhmän rakenne.
Yhtiömuodoltaan ryhmän säästöpankit ovat säästöpankkeja tai säästöpankkiosakeyhtiöitä. Säästöpankkimuotoisilla pankeilla ei ole varsinaisia omistajia. Niissä ylintä valtaa käyttää isännistö. Osakeyhtiömuotoisten säästöpankkien omistajia ovat "säästöpankkisäätiöt", joissa ylintä valtaa käyttää "valtuusto". Omistukseltaan poikkeuksellinen on Nooa Säästöpankki, joka on muiden säästöpankkien yhdessä omistama säästöpankkiosakeyhtiö.
"Säästöpankkien yhteenliittymä" on ryhmän säästöpankkien, keskusyhteisön, keskuspankin ja "Sp-Rahastoyhtiön" muodostama kokonaisuus. Keskusyhteisönä toimii Säästöpankkiliitto ja keskuspankkina Säästöpankkien Keskuspankki.
"Säästöpankkiryhmään" kuuluu yhteenliittymän lisäksi "Sp-Henkivakuutusyhtiö", "Sp-Koti" -kiinteistövälitys sekä "Säästöpankkien vakuusrahasto".
Säästöpankkiryhmään kuuluvat pankit.
Säästöpankkiryhmään kuuluu yhteensä 15 pankkia. Pankeista 14 on ryhmän jäsenpankkeja, joiden lisäksi ryhmään kuuluu myös jäsenpankkien yhdessä omistama Nooa Säästöpankki.
Artisokkakaktus

Artisokkakaktus ("Obregonia denegrii") on meksikolainen, sukunsa ainoa kaktuskasvilaji. Tieteellinen sukunimi tulee Meksikon ensimmäisen presidentin, Álvaro Obregónin, nimestä.
Ulkonäkö ja koko.
Artisokkakaktus on tavallisesi yksivartinen, litistyneen pallomainen, tuskin maan pinnasta kohoava ja vihertävänruskea kaktuslaji. Sen latva on villakarvainen, korkeutta voi joskus harvoin olla jopa 30 cm, ja varren läpimitta on 2,5–20 cm. Pääjuuri on iso, juurikkaan muotoinen. Varren kyhmyt (podariot) ovat järjestyneet spiraalimaisesti ja ne ovat sileitä ja teräväkärkisiä. Niiden kärjessä sijaitsevat areolit, joissa on kolme tai neljä vaaleanruskeaa, hieman taipuisaa piikkiä. Varren kärkeen kehittyvät kukat, jotka ovat avoinna päivällä. Muodoltaan ne ovat suppilomaisia, väriltään valkoisia, uloimpien kehälehtien keskisuonet ovat ruskehtavan punaiset. Hedelmä on nuijamainen, vaaleanruskea, aluksi mehevä, myöhemmin kuiva, pinnaltaan paljas ja avautumaton. Se sisältää päärynänmuotoisia mustia siemeniä.
Levinneisyys.
Artisokkakaktus on kotoisin melko pieneltä alueelta Meksikosta, Tamaulipasin osavaltiossa sijaitsevasta Jamauven kalkkikivilaaksosta. Sen luonnonvarainen populaatio on suuresti kärsinyt keräämisestä ja kasvupaikkojen ottamisesta maanviljelyskäyttöön.
Gene Haas

Gene Francis Haas (s. 12. marraskuuta 1952) on yhdysvaltalainen liikemies ja kilpa-autoilun taustavaikuttaja.
Haas on CNC-työstökoneita valmistavan Haas Automation -yhtiön perustaja, toimitusjohtaja ja ainoa osakkeenomistaja. Vuonna 1983 perustettu yhtiö työllisti vuonna 2013 maailmanlaajuisesti 1 500 työntekijää.
Haas pidätettiin kesäkuussa vuonna 2006 veronkierrosta epäiltynä, oikeudenkäynnin sijaan Haas tunnusti syytteet ja teki syyttäjän kanssa sopimuksen kahden vuoden vankeusrangaistuksesta ja 75 miljoonan dollarin vahingonkorvauksista. Haas vapautettiin ehdonalaiseen toukokuussa vuonna 2009 suoritettuaan tuomiostaan 16 kuukautta liittovaltion vankilassa Lompocissa Kaliforniassa.
Moottoriurheilu.
Oman NASCAR-tallin Haas on omistanut vuodesta 2002 lähtien. Nykyisin Stewart-Haas Racing -nimellä kulkevan tallin toinen osaomistaja on kolminkertainen Sprint Cup -mestari Tony Stewart.
Vuonna 2014 Haas sai luvan perustaa uuden F1-tallin. Haas F1 Team -nimellä kulkevan tallin oli alun perin tarkoitus debytoida ykkösissä kaudella 2015, mutta lopulta aloitusajankohtaa siirrettiin vuodella eteenpäin.
Mädäntynyt kuha

Mädäntynyt kuha on suomalaisen taiteilijan Akseli Gallen-Kallelan kankaalle maalaama öljyvärityö vuodelta 1884. Teos kuuluu Ateneumin taidemuseon kokoelmiin, jonne se hankittiin vuonna 1917. Maalaus on kooltaan 44,5 × 37 cm.
Gallen-Kallela maalasi työn myöhään syyskuussa tyrvääläisissä lapsuudenmaisemissaan. Hän oli tuolloin vain 19-vuotias. Teosta on pidetty hyvänä esimerkkinä nuoren Gallen-Kallelan kehittyneestä sivellintekniikasta. Sen on myös sanottu kuvaavan varsin kesyllä tavalla kuolemaa, joka on yksi Gallen-Kallelan taiteen toistuvista teemoista.
Salakkalahti

Salakkalahti (, "Buhta Bolšoi Kovš") on merenlahti ja entinen kaupunginosa Viipurissa. Merenlahdesta nykyään käytettävä venäjänkielinen nimi "Bolšoi Kovš" tarkoittaa isoa kauhaa eli Otavan tähtikuviota.
Merenlahti.
Salakkalahti on noin 450 metriä pitkä ja 100–180 metriä leveä merenlahti, joka sijaitsee Viipurin vanhan kaupunkikeskustan pohjoispuolella. Se on osa Viipurinlahden ja Suomenvedenpohjan yhdistävää Linnasalmea. Aikoinaan muun muassa matkustajasatamana toiminut eteläranta on nykyään lähinnä puistoalueena. Lahden pohjukassa sijaitseva Salakkalahden puisto rakennettiin jo 1800-luvun jälkipuoliskolla. Myös Revonhännäksi kutsutun pohjoisrannan puolella ovat nykyään muun muassa Hotelli Družba sekä Viipurin linja-autoasema.
Kaupunginosa.
Salakkalahden kaupunginosa käsitti aikoinaan Salakkalahdenpuiston lisäksi vain lahden eteläpuolella sijainneet kolme korttelia, mutta myös Viipurin kauppatori ulottui Salakkalahden rantaan. Sen kautta kulki Pietari–Viipuri-radalta kaupungin satamaan johtava rautatie eli niin sanottu Vanha satamarata. Salakkalahdenkadun (nyk. Leningradskij Prospekt) varrella toimi kuuluisa Hotelli Belvedere, jonka suunnitteli arkkitehti Fredrik August Odenwall vuonna 1879. Heinäkuussa 1906 hotellissa annettiin Viipurin manifestina tunnettu julistus.
Talviaikaan Salakkalahden jäätä käytettiin luistinratana. Erityisen suosittu peli oli jääpallo ja Salakkalahti toimi myös Viipurin Susien ja Viipurin Palloseuran kotikenttänä.
Vuoden 1930 väestönlaskennassa Salakkalahdessa oli 762 asukasta, joista 656 oli suomenkielisiä, 56 ruotsinkielisiä ja 50 muunkielisiä.
Elfrid Payton

Elfrid Payton Jr. (s. 22. helmikuuta 1994 Gretna, Louisiana) on yhdysvaltalainen koripalloilija, pelipaikaltaan pelintekijä. Hän pelaa NBA-liigan New York Knicksissä.
Payton aloitti NBA-uransa Orlando Magicissä vuonna 2014. Hänet myytiin Phoenix Sunsiin helmikuussa 2018. Heinäkuussa 2018 hän siirtyi New Orleans Pelicansiin.
Payton kuului Yhdysvaltain kultamitalijoukkueeseen alle 19-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2013.
Paytonin isä Elfrid Payton Sr. pelasi kanadalaisen jalkapallon ammattilaisliiga CFL:ssä vuosina 1991–2004.
Thierry Paterlini

Thierry Paterlini (s. 27. huhtikuuta 1975 Chur, Sveitsi) on sveitsiläinen uransa päättänyt jääkiekkoilija. 
Ura.
Paterlini pelasi ensimmäistä kertaa National League B:ssä Grasshopper Club Zürichin paidassa 1993. Kaudeksi 1996 Paterlini siirtyi SC Bernin joukkueeseen National League A:han. Hän pelasi neljä kautta SC Bernissä, neljä HC Davosissa, kolme ZSC Lionsissa ja kaksi kautta HC Luganossa.
Maajoukkue.
Paterlini valittiin Sveitsin maajoukkueeseen Vancouverin talviolympialaisiin 2010. Aiemmin hän oli edustanut Sveitsiä U20 MM-kisoissa 1994 ja 1995, MM-kisoissa 1997, 2002, 2003, 2004, 2005, 2006, 2007, 2008 ja 2009 sekä talviolympialaisissa 2006.
Linnarisuttaja

Linnarisuttaja ("Phacellodomus rufifrons") on orneeroiden heimoon kuuluva eteläamerikkalainen varpuslintu. Sen aiempi suomenkielinen nimi oli laidunorneero.
Levinneisyys.
Linnarisuttajaa tavataan Argentiinassa, Boliviassa, Brasiliassa, Kolumbiassa, Ecuadorissa, Paraguayssa, Perussa ja Venezuelassa. Lajia on kuvattu yleiseksi, ja sen kanta on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Pikkurisuttaja

Pikkurisuttaja ("Phacellodomus sibilatrix") eli aiemmalta nimeltään pikkumajaorneero on orneeroiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Pikkurisuttajaa tavataan Argentiinassa, Boliviassa, Paraguayssa, ja Uruguayssa. Lajia on kuvattu melko yleiseksi, ja sen kanta on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Viiruotsarisuttaja

Viiruotsarisuttaja ("Phacellodomus striaticeps") eli aiemmalta nimeltään viiruotsaorneero on orneeroiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Viiruotsarisuttajaa tavataan Argentiinassa, Boliviassa ja Perussa. Lajia on kuvattu harvinaiseksi. Sen kanta on kuitenkin vakaa, ja laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Pilkkurintarisuttaja

Pilkkurintarisuttaja eli aiemmalta nimeltään pilkkurintaorneero ("Phacellodomus striaticollis") on orneeroiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Pilkkurintarisuttajaa tavataan Argentiinassa, Boliviassa, Brasiliassa, Paraguayssa ja Uruguayssa. Lajia on melko yleiseksi, ja sen kanta on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Elga Sesemann

Elga Charlotte Sesemann (28. maaliskuuta 1922 Viipuri – 21. tammikuuta 2007 Helsinki) oli suomalainen taidemaalari.
Sesemann opiskeli Taideteollisuuskoulussa, Suomen taideakatemian koulussa (1941–1943) ja Vapaassa taidekoulussa (1943–1944). Hän teki läpimurtonsa vuonna 1945, ja hänet luetaan 1940-luvun merkittäviin ekspressionisteihin. Sesemannin maalauksia kuuluu Ateneumin, Taidekoti Kirpilän, Bäcksbackan kokoelmiin Helsingin taidemuseossa, sekä Tukholman Moderna Museetin kokoelmiin. Sesemann osallistui ensimmäiseen näyttelyyn vuonna 1943 ja piti ensimmäisen yksityisnäyttelynsä Bäcksbackan galleriassa vuonna 1945. Hänen töitään on ollut näytteillä muun muassa Helsingissä ja monissa muissa Suomen kaupungeissa, Tukholmassa, Oslossa, Stuttgartissa, Pekingissä, Tokiossa ja New Yorkissa. Sesemannille myönnettiin valtion taiteilijaeläke vuonna 1982. Vuonna 2002 80-vuotiaana hän julkaisi runokokoelman "Sade kirjoitti lyijykynällä". Sesemann kuoli 21. tammikuuta 2007 keuhkokuumeeseen sairaalassa Helsingissä. Hänet siunattiin Saksalaisessa kirkossa Helsingissä ja haudattiin sukuhautaan Hietaniemen hautausmaalle Helsingissä. 
Sesemann oli naimisissa taidemaalari Seppo Näätäsen kanssa vuodesta 1945 miehen syöpäkuolemaan saakka vuonna 1964.
Elga Sesemannin kirja "Kuvajaisia – Erään omakuvan taustamaisemaa" ilmestyi WSOY:n kustantamana 1959.
Naskalirisuttaja

Naskalirisuttaja ("Phacellodomus dorsalis") eli aiemmalta nimeltään naskaliorneero on orneeroiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Naskalirisuttajaa tavataan pienellä alueella Perun luoteisosissa. Sen kannaksi arvioidaan 10 000–19 999 yksilöä. Lajia uhkaa sen elinympäristöjen niityjen ja pensaikkojen tuhoutuminen, ja se on luokiteltu silmälläpidettäväksi.
Isorisuttaja

Isorisuttaja ("Phacellodomus ruber") eli aiemmalta nimeltään isomajaorneero on orneeroiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Isorisuttajaa tavataan laajalla alueella Etelä-Amerikan keskiosissa. Lajia on kuvailtu yleiseksi, ja sen kanta on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Ruskorisuttaja

Ruakorisuttaja ("Phacellodomus erythrophthalmus") eli aiemmalta nimeltään punasilmäorneero on orneeroiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Ruskorisuttajaa tavataan Brasiliassa. Sen kanta on vakaa, ja laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Greta Hällfors-Sipilä

Greta Hällfors-Sipilä (19. helmikuuta 1899 Helsinki – 24. huhtikuuta 1974 Kellokoski, Tuusula) oli suomalainen taidemaalari. Hän oli avantgardisti, joka edusti tyyliltään 1920-luvun uusia taidesuuntia: uusimpressionismia, ekspressionismia, funktionalismia ja kubismin muunnelmia. 
Elämä.
Greta Hällforsin vanhemmat olivat varatuomari Selim Edvard Hällfors ja Olga Koroleff o.s. Lischin. Perhe asui Helsingissä Pienellä Roobertinkadulla, josta käsin Greta, jota kutsuttiin myös nimellä Tiva, kävi Läroverket för gossar och flickor -yhteiskoulun. Jo kouluaikana Hällfors-Sipilä osoitti poikkeuksellista lahjakkuutta kuvitetuilla tarinoillaan. 
Vuosina 1915–1917 Hällfors-Sipilä opiskeli Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa ja piti ensimmäisen näyttelynsä vuonna 1917. Samoihin aikoihin hän maalasi Johanneksen kirkosta taulun, joka on nykyisin Ateneumin taidemuseon omistuksessa.1920- ja 1930-luvuilla hän osallistui useisiin Suomen Taideyhdistyksen ja Suomen Taiteilijaseuran näyttelyihin. Ulkomaisiin taidenäyttelyihin Hällfors-Sipilä osallistui Amsterdamissa, Antwerpenissä, Moskovassa, Riiassa, Berliinissä, Düsseldorfissa ja Hampurissa. 
Hällfors-Sipilä tapasi taidemaalari ja myöhemmin merivoimien komentajakapteeni Sulho Vilhelmi Sipilän opiskellessaan Ateneumissa vuonna 1915. Greta ja Sulho – tai Halle ja Tiva, kuten heitä usein nimitettiin – menivät naimisiin vuonna 1924. Parilla ei ollut lapsia. Sipilä oli armeijan vuoksi paljon poissa kotoa vuoden 1918 sisällissodasta lähtien. Hällfors-Sipilä kärsi yksinäisyydestä. Hän sai myös taiteilijana vähemmän huomiota kuin miehensä, eivätkä kriitikot aina pitäneet häntä itsenäisenä taiteilijana. Hällfors-Sipilä hoiti kotityöt ja muun arjen sujumisen. Parilla oli vilkas seuraelämä, ja he viettivät lomia saaristossa. Hällfors-Sipilä harrasti pianonsoittoa ja opiskeli 1910−1930-luvuilla helsinkiläisessä musiikki-instituutissa.
Suomessa säännöllisiä näyttelyitä alettiin järjestää vuonna 1946. Samana vuonna Hällfors-Sipilä sairastui skitsofreniaan, ja hän joutui Kellokosken mielisairaalaan, jossa hän asui seuraavat 28 vuotta kuolemaansa asti. Hällfors-Sipilä jatkoi sairaalassa etenkin akvarellien maalaamista.
2000-luvulla tutkimus paljasti, että Sulho Sipilä oli signeerannut Hällfors-Sipilän rohkeimpia teoksia omiin nimiinsä.
Tyyli.
Hällfors-Sipilän työt olivat usein väreiltään intensiivisiä ja aiheiltaan naivistisia akvarelleja ja piirustuksia. Hän maalasi lähinnä maisemia, mutta myös asetelmia ja sisäkuvia. Vaikutteita hän oli saanut venäläisestä uusprimitivismistä ja avantgardesta. Hällfors-Sipilä teki todennäköisesti Suomen ensimmäisen kollaasin "Keittiössä" 1910-luvulla. Sen toteutus oli tyylipuhdasta eurooppalaista avantgardea. Teoksissa näkyvät erityisesti Henri Matissen, Marc Chagallin ja kubismin vaikutukset.
Punasilmärisuttaja

Punasilmärisuttaja ("Phacellodomus ferrugineigula") on orneeroiden heimoon kuuluva varpuslintu. Sitä on aiemmin pidetty samana lajina ruskorisuttajan ("Phacellodomus erythrophthalmus") kanssa.
Punasilmärisuttajaa tavataan Brasiliassa ja Uruguayssa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Franz Gruber

Franz Xaver Gruber (25. marraskuuta 1778 – 7. kesäkuuta 1863) oli itävaltalainen alkeis­koulun opettaja ja kirkko­urkuri Arnsdorfin kylässä. Hänen tunnetuin sävellyksensä on joululaulu "Jouluyö, juhlayö" () säveltäjänä.
Elämä.
Franz Xaver Gruber syntyi 25. marraskuuta 1787 Hochburgin kylässä Ylä-Itä­vallassa. Hänen vanhempansa olivat pellavan­kutojat Josef ja Maria Gruber. Hän sai kasteessa etu­nimet "Condar Xavier", mutta nimi muutettiin myöhemmin muotoon "Franz Xaver". Hänelle antoi musiikinopetusta hochburgilainen musiikin­opettaja Andreas Peterlechner. Gruber toimi kutojana 18-vuotiaaksi saakka, sen jälkeen hän opiskeli koulun­opettajaksi. Hän jatkoi musiikinopiskelua Burghausenissa kirkko­urkuri Georg Hartdoblerin oppilaana. Vuonna 1807 Gruber tuli opettajaksi Arnsdorfiin ja samalla kirkon suntioksi ja urkuriksi. Hän meni 1808 naimisiin leski Maria Elisabeth Fischinger Engelsbergerin kanssa. He saivat kaksi lasta, jotka molemmat kuolivat nuorina. Ensimmäisen vaimonsa kuoleman jälkeen Gruber meni vuonna 1825 naimisiin entisen oppilaansa Maria Breitfussin kanssa. He saivat kymmenen lasta, joista neljä eli aikuis­ikään saakka. Vuonna 1820 Gruber muutti Berndorfiin ja myöhemmin Salzburgin osavaltioon Halleiniin kuoron­johtaksi, kanttoriksi ja urkuriksi.
Maria Gruber kuoli synnytykseen vuonna 1841. Seuraavana vuonna Franz Gruber meni naimisiin Katherine Wimmerin kanssa.
Jouluyö, juhlayö.
Gruber otti 1816 vastaan urkurin ja kuoron­johtajan virat Pyhän Nikolauksen kirkossa naapuri­kylässä Oberndorf bei Salzburgissa.
Yhdessä katolisen papin Joseph Mohrin kanssa, joka kirjoitti laulun alku­peräiset saksan­kieliset sanat, Gruber sävelsi joululaulun "Jouluyö, juhlayö". Pyhän Nikolauksen kirkon apulais­pappi Mohr näytti jouluaattona 1818 Gruberille vuonna 1816 kirjoittamansa kuusisäkeistöisen runon. Hän pyysi Gruberia säveltämään sen. Kirkon urut olivat epä­kunnossa, joten Gruber käytti säveltämisessä apunaan kitaraa. Laulun lauloivat ensimmäisinä yhdessä Mohr ja Gruber joulu­yönä keski­yön messussa. Mohr soitti kitaraa ja kuoro toisti jokaisen säkeistön kaksi viimeistä säettä.
Myöhempinä vuosina Gruber laati sävelmästä sovituksia uruille sekä uruille ja orkesterille yhdessä. Hän sävelsi myös suuren määrän muita joulu­lauluja ja messuja, joista monia on julkaistu yhä uusina painoksina ja lauletaan Itä­vallan kirkoissa.
Täplärintarisuttaja

Täplärintarisuttaja ("Phacellodomus maculipectus") on orneeroiden heimoon kuuluva varpuslintu. Sitä on aiemmin pidetty samana lajina pilkkurintarisuttajan ("Phacellodomus striaticollis") kanssa.
Täplärintarisuttajaa tavataan Argentiinassa ja Boliviassa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Voittamaton (romaani)

Voittamaton (alkuteos , 1964 suom. Päivi Paloposki, Kirsti Siraste) on Stanisław Lemin kirjoittama tieteisromaani matkasta tuntemattomalle planeetalle ja siellä kohdatusta vihamielisestä elämänmuodosta. Kirjassa on kovan scifin, jännityksen ja kauhun aineksia. Lem kuvaa teoksessaan erästä kone-evoluution lopputulosta, pienistä roboteista koostuvaa parvea.
Juoni.
Regis III on autio, aavikoiden ja merten peittämä planeetta. Avaruusalus Kondor katosi pian sen jälkeen, kun se laskeutui planeetalle. Niinpä Kondorin sisaralus Voittamaton laskeutuu karulle planeetalle ottamaan selvää, miten Kondorille kävi ja tutkimaan planeettaa. Suojatoimet ovat äärimmäiset. Elämää planeetalla on vain merissä. Mikä on tuhonnut elämän maalta? Kondor löytyykin, mutta sen miehistö kuolleena. Vaaraksi paljastuu pienistä metallieliöistä koostuva pilvi. Miten Voittamattomalle käy?
Ágrafa (kunta)

Ágrafa () on Kreikan kylä ja samanniminen kunta (Δήμος Αγράφων, "Dímos Agráfon"), joka sijaitsee Evrytanían alueyksikössä Keski-Kreikan alueella. Koko kunnan pinta-ala on 924,1 neliökilometriä ja väkiluku 6 976. Varsinaisen Ágrafan kylän väkiluku on 310 (vuonna 2011). Kunnan kuntakeskus on Kerasochóri.
Ágrafan kunta on saanut nimensä sen alueella sijaitsevista Ágrafavuorista. Nykyinen Ágrafan kunta muodostui, kun Ágrafa, Aperantía, Aspropótamos, Fragkísta ja Víniani yhdistyivät vuoden 2011 alussa Kallikrates-suunnitelman mukaisesti.
Kunnan osat.
Vuoden 2011 kuntauudistuksesta lähtien Ágrafan kunta muodostuu viidestä kunnallisyksiköstä, jotka vastaavat uudistusta edeltäneitä kuntia. Kunnallisyksiköt sekä niihin kuuluvat kylä- ja kaupunkiyhdyskunnat ja asutukset ovat:
Alíartos-Thespiés

Alíartos-Thespiés ( eli Δήμος Αλιάρτου-Θεσπιέων, "Dímos Aliártou-Thespiéon") on Kreikan kunta, joka sijaitsee Boiotian alueyksikössä Keski-Kreikan alueella. Kunnan pinta-ala on 256,507 neliökilometriä ja väkiluku 10 887 (vuonna 2011).
Alíartos-Thespiésin kunta muodostui, kun Alíartos ja Thespiés yhdistyivät vuoden 2011 alussa Kallikrates-suunnitelman mukaisesti. Yhdistyneen kunnan nimi oli alun perin Alíartoksen kunta (Δήμος Αλιάρτου, "Dímos Aliártou"), mutta se vaihdettiin vuonna 2014 Alíartos-Thespiésin kunnaksi.
Kunnan osat.
Vuoden 2011 kuntauudistuksesta lähtien Alíartos-Thespiésin kunta muodostuu kahdesta kunnallisyksiköstä, jotka vastaavat uudistusta edeltäneitä kuntia. Kunnallisyksiköt sekä niihin kuuluvat kylä- ja kaupunkiyhdyskunnat ja asutukset ovat:
Amfíkleia-Eláteia

Amfíkleia-Eláteia ( eli Δήμος Αμφίκλειας-Ελάτειας, "Dímos Amfíkleias-Eláteias") on Kreikan kunta, joka sijaitsee Fthiotiin alueyksikössä Keski-Kreikan alueella. Kunnan pinta-ala on 529,5 neliökilometriä ja väkiluku 10 922 (vuonna 2011). Kunnan kuntakeskus on Káto Tithoréa.
Amfíkleia-Eláteian kunta syntyi, kun Amfíkleia, Eláteia ja Tithoréa yhdistyivät vuoden 2011 alussa Kallikrates-suunnitelman mukaisesti.
Kunnan osat.
Vuoden 2011 kuntauudistuksesta lähtien Amfíkleia-Eláteian kunta muodostuu kolmesta kunnallisyksiköstä, jotka vastaavat uudistusta edeltäneitä kuntia. Kunnallisyksiköt sekä niihin kuuluvat kylä- ja kaupunkiyhdyskunnat ja asutukset ovat:
Delfoí (kunta)

Delfoí () on Kreikan kylä ja samanniminen kunta (Δήμος Δελφών, "Dímos Delfón"), joka sijaitsee Fokiin alueyksikössä Keski-Kreikan alueella. Koko kunnan pinta-ala on 1 123 neliökilometriä ja väkiluku 26 716. Varsinaisen Delfoín kylän väkiluku on 854 (vuonna 2011). Kunnan kuntakeskus on Ámfissa.
Delfoín kylä ja kunta ovat perineet nimensä antiikin aikaisesta Delfoista, joka tunnetaan Apollonin temppelistään ja Delfoin oraakkelista. Keskiajalla syntynyt kylä, jonka nimi oli Kastrí (Καστρί), sijaitsi antiikin aikaisen Delfoin paikalla. Kylä siirrettiin nykyiselle paikalleen puoli kilometriä lännemmäksi pois arkeologisten kaivausten alta vuosina 1892–1903, ja samalla se sai uuden nimen Delfoí. Delfoin Apollonin pyhäkön arkeologinen alue on nykyisin Unescon maailmanperintökohde. Sen lisäksi kylän nähtävyyksiin kuuluu arkeologisen alueen ohessa sijaitseva Delfoin arkeologinen museo.
Nykyinen Delfoín kunta muodostui, kun Delfoí, Ámfissa, Desfína, Galaxídi, Graviá, Itéa, Kallieís ja Parnassós yhdistyivät vuoden 2011 alussa Kallikrates-suunnitelman mukaisesti. Delfoín kunta kattaa laajan alueen Parnassos-vuoren länsipuolella ja se ulottuu merelle Korintinlahteen kuuluvalle Itéanlahdelle. Kuntaan kuuluvat saaret Ágios Athanásios, Ágios Geórgios, Ágios Konstantínos ja Apsifiá.
Kunnan osat.
Vuoden 2011 kuntauudistuksesta lähtien Delfoín kunta muodostuu kahdeksasta kunnallisyksiköstä, jotka vastaavat uudistusta edeltäneitä kuntia. Kunnallisyksiköt sekä niihin kuuluvat kylä- ja kaupunkiyhdyskunnat ja asutukset ovat:
Dírfys-Messápia

Dírfys-Messápia ( eli Δήμος Διρφύων-Μεσσαπίων, "Dímos Dirfýon-Messapíon") on Kreikan kunta, joka sijaitsee Euboian alueyksikössä Keski-Kreikan alueella. Kunnan pinta-ala on 779,9 neliökilometriä ja väkiluku 18 800 (vuonna 2011). Kunnan kuntakeskus on Psachná.
Dírfys-Messápian kunta syntyi, kun Dírfys ja Messápia yhdistyivät vuoden 2011 alussa Kallikrates-suunnitelman mukaisesti.
Kunnan osat.
Vuoden 2011 kuntauudistuksesta lähtien Dírfys-Messápian kunta muodostuu kahdesta kunnallisyksiköstä, jotka vastaavat uudistusta edeltäneitä kuntia. Kunnallisyksiköt sekä niihin kuuluvat kylä- ja kaupunkiyhdyskunnat ja asutukset ovat:
Dístomo-Aráchova-Antíkyra

Dístomo-Aráchova-Antíkyra ( eli Δήμος Διστόμου-Αράχωβας-Αντίκυρας, "Dímos Distómou-Aráchovas-Antíkyras") on Kreikan kunta, joka sijaitsee Boiotian alueyksikössä Keski-Kreikan alueella. Kunnan pinta-ala on 292,7 neliökilometriä ja väkiluku 8 188 (vuonna 2011). Kunnan kuntakeskus on Dístomo.
Dístomo-Aráchova-Antíkyran kunta syntyi, kun Antíkyra, Aráchova ja Dístomo yhdistyivät vuoden 2011 alussa Kallikrates-suunnitelman mukaisesti. Kunnan nimi esiintyy virallisessa tilastoinnissa myös kirjoitusmuodossa Δήμος Διστόμου-Αράχοβας-Αντικύρας, "Dímos Distómou-Aráchovas-Antikýras".
Kunnan osat.
Vuoden 2011 kuntauudistuksesta lähtien Dístomo-Aráchova-Antíkyran kunta muodostuu kolmesta kunnallisyksiköstä, jotka vastaavat uudistusta edeltäneitä kuntia. Kunnallisyksiköt sekä niihin kuuluvat kylä- ja kaupunkiyhdyskunnat ja asutukset ovat:
Domokós

Domokós () on Kreikan kylä ja samanniminen kunta (Δήμος Δομοκού, "Dímos Domokoú"), joka sijaitsee Fthiotiin alueyksikössä Keski-Kreikan alueella. Koko kunnan pinta-ala on 707,5 neliökilometriä ja väkiluku 11 495. Varsinaisen Domokóksen kylän väkiluku on 1 531 (vuonna 2011).
Nykyinen Domokóksen kunta muodostui, kun Domokós, Thessaliótida ja Xyniáda yhdistyivät vuoden 2011 alussa Kallikrates-suunnitelman mukaisesti.
Kunnan osat.
Vuoden 2011 kuntauudistuksesta lähtien Domokóksen kunta muodostuu kolmesta kunnallisyksiköstä, jotka vastaavat uudistusta edeltäneitä kuntia. Kunnallisyksiköt sekä niihin kuuluvat kylä- ja kaupunkiyhdyskunnat ja asutukset ovat:
Dorída

Dorída (; ; eli Δήμος Δωρίδος, "Dímos Dorídos") on Kreikan kunta, joka sijaitsee Fokiin alueyksikössä Keski-Kreikan alueella. Koko kunnan pinta-ala on 1 007 neliökilometriä ja väkiluku 13 627 (2011). Kunnan kuntakeskus on Lidoríki.
Dorídan kunta sijaitsee Korintinlahden rannalla. Kuntaan kuuluvat saaret Ágios Ioánnis, Ágios Nikólaos, Prasoúdi ja Trizónia. Dorídan kunta syntyi, kun Efpálio, Lidoríki, Tolofóna ja Vardoúsia yhdistyivät vuoden 2011 alussa Kallikrates-suunnitelman mukaisesti.
Kunnan osat.
Vuoden 2011 kuntauudistuksesta lähtien Dorídan kunta muodostuu neljästä kunnallisyksiköstä, jotka vastaavat uudistusta edeltäneitä kuntia. Kunnallisyksiköt sekä niihin kuuluvat kylä- ja kaupunkiyhdyskunnat ja asutukset ovat:
Istiaía-Aidipsós

Istiaía-Aidipsós ( eli Δήμος Ιστιαίας-Αιδηψού, "Dímos Istiaías-Aidipsoú") on Kreikan kunta, joka sijaitsee Euboian alueyksikössä Keski-Kreikan alueella. Kunnan pinta-ala on 505,9 neliökilometriä ja väkiluku 21 083 (vuonna 2011). Kunnan kuntakeskus on Istiaía.
Istiaía-Aidipsós sijaitsee Euboian saaren luoteiskärjessä. Kuntaan kuuluvat Lichádeksen saaret, mukaan lukien Monoliá ja Strongylí, sekä Pontikonísin saari. Istiaía-Aidipsóksen kunta syntyi, kun Aidipsós, Artemísio, Istiaía, Licháda ja Oreoí yhdistyivät vuoden 2011 alussa Kallikrates-suunnitelman mukaisesti.
Kunnan osat.
Vuoden 2011 kuntauudistuksesta lähtien Istiaía-Aidipsóksen kunta muodostuu viidestä kunnallisyksiköstä, jotka vastaavat uudistusta edeltäneitä kuntia. Kunnallisyksiköt sekä niihin kuuluvat kylä- ja kaupunkiyhdyskunnat ja asutukset ovat:
Karpenísi

Karpenísi (; ) on Kreikan kaupunki ja samanniminen kunta (Δήμος Καρπενησίου, "Dímos Karpenisíou"), joka sijaitsee Evrytanían alueyksikössä Keski-Kreikan alueella. Kaupunki on Evrytanían hallinnollinen keskus. Koko kunnan pinta-ala on 924,1 neliökilometriä ja väkiluku 13 105. Varsinaisen Karpenísin kaupungin väkiluku on 7 183 (vuonna 2011).
Nykyinen Karpenísin kunta muodostui, kun Karpenísi, Domnísta, Fourná, Ktiménia, Potamiá ja Prousós yhdistyivät vuoden 2011 alussa Kallikrates-suunnitelman mukaisesti.
Kunnan osat.
Vuoden 2011 kuntauudistuksesta lähtien Karpenísin kunta muodostuu kuudesta kunnallisyksiköstä, jotka vastaavat uudistusta edeltäneitä kuntia. Kunnallisyksiköt sekä niihin kuuluvat kylä- ja kaupunkiyhdyskunnat ja asutukset ovat: