tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Alan Gardiner

Alan Henderson Gardiner (29. maaliskuuta 1879, Eltham — 19. joulukuuta 1963, Oxford) oli englantilainen arkeologi ja egyptologi. Hän oli yksi 1900-luvun merkittävimpiä egyptologeja. Erityisen tunnetuksi hän tuli kirjoitettuaan kirjan, "Egyptian Grammar", joka on yhä Keskivaltakunnan hieroglyfikirjoituksen tulkinnan perusteos.
Lapsuus ja opiskelu.
Gardiner syntyi Elthamissa 29. maaliskuuta 1879. Hän kiinnostui muinaisesta Egyptistä jo nuorella iällä. Gardiner aloitti opiskelunsa Englannissa, mutta siirtyi myöhemmin Pariisiin. Pariisissa Gardineria opetti Gasten Maspero, jota Gardiner ihaili. Masperon luennot olivat kuitenkin Gardinerille suuri pettymys. Opiskeltuaan Pariisissa neljä vuotta, Gardiner matkusti Oxfordiin, jossa hän jatkoi kielten opiskeluaan. 1901 Gardiner meni naimisiin Hedwig von Rosenin kanssa. Myöhemmin he saivat kaksi poikaa ja tyttären.
Gardinerilla ei ollut varsinaista virkaa, vaan hän tutki muinaista Egyptiä pääasiassa omatoimisesti. Gardinerin isä, Henry John Gardiner, tuki häntä rahallisesti. Tästä syystä Gardinerin ei tarvinnut tehdä tutkimustensa ohessa töitä. Ainut varsinainen virka hänellä oli Manchesterin yliopistossa 1912–1914, jolloin hän avusti egyptinkielisen sanakirjan laatimisessa. Gardiner erikoistui hieraattiseen kirjoitukseen. Hän kopioi ja tulkitsi Pariisissa ja Torinossa useita hieraattisia kirjoituksia.
Työura.
Ensimmäisen laajan artikkelinsa Gardiner julkaisi vuonna 1904. Se käsitteli visiirin virkaa muinaisessa Egyptissä. Vuonna 1915 Gardiner teki omasta mielestään tärkeimmän havaintonsa. Hän löysi piktogrammeja, joita hän uskoi foinikialaisten kirjainten alkumuodoksi. Tämä oli merkittävää, sillä englannin kielen uskottiin pohjautuvat nimenomaan foinikialaisten aakkosiin. Tämä, ja hieroglyfien parissa työskentely, sai Gardinerin innostumaan kielitieteistä.
Vuonna 1927 Gardiner julkaisi uransa merkittävimmän teoksen, "Egyptian Grammar". Kirjassa on käsitelty hyvin laajalti egyptin kielen kielioppia. Lisäksi siitä löytyy erilaisia käännösharjoituksia sekä sanastoa. Merkittävin kirjan osio oli kuitenkin Gardinerin laatima hieroglyfiluettelo, jossa hän oli luokitellut hieroglyfit uudella tavalla (Gardinerin luettelo). Tämä luokitus on edelleen yleisin hieroglyfien luokitteluun käytetty tapa. Myöhemmin Gardiner julkaisi myös "Theory on Speech and Language" -kirjan, joka ei kuitenkaan Gardinerin harmiksi saanut yhtä suurta huomiota kuin edeltäjänsä. Gardiner lyötiin ritariksi vuonna 1948.
Gardiner oli hyvin intohimoinen työtään kohtaan. Hän työskenteli seitsemänä päivänä viikossa lähes koko elämänsä ja piti lomaa vain kaksi viikkoa vuodessa. 1960-luvulla Gardinerin kunto alkoi kuitenkin heiketä hänen sairastuttuaan vakavasti. Hän kuitenkin jatkoi työtään ja julkaisi viimeisen kirjansa ("Egypt of the Pharaohs") kaksi vuotta ennen kuolemaansa.
Gardiner kuoli kotonaan Oxfordissa 19. joulukuuta 1963.
Gardinerin vaimo Heddien äiti oli suomenruotsalainen, omaa sukua Pipping. Heddie Gardinerilla oli kesäpaikka Hangon saaristossa, jossa hän oleskeli keskikesäisin. (Aino Kallas 1945: Löytöretkellä Lontoossa, s. 55)
Minigolf

Minigolf, pienoisgolf eli ratagolf on golfin tapaan 18-reikäisellä radalla pelattava mailapeli. 
Ratagolfissa käytetään golf-peleissä käytettävien puttereiden kaltaisia mailoja. Palloja on tuhansia erilaisia, ominaisuudet vaihtelevat pompusta, kovuudesta ja pinnasta riippuen. Ratagolfradat ovat satojen metrien mittaisten golfratojen sijaan muutamien metrin mittaisia eterniitti-, betoni- ja huoparatoja, sekä 2010 alkaen myös MOS-ratoja. Suomessa käytetään yleisimmin huoparatoja. Radat voivat olla joko ulkona tai sisällä. Yleisempiä ovat ulkoradat. Radoilla on erilaisia esteitä. 
Tavoitteena on golfin tapaan saada pallo lyötyä reikään mahdollisimman pienellä lyöntimäärällä. Mikäli pelaaja ei saa palloa kuudennella lyönnillä reikään, keskeytyy kyseisen radan pelaaminen, ja radan tulokseksi merkitään seitsemän lyöntiä.
Joissakin maissa, esimerkiksi Yhdysvalloissa (USA:ssa yleisimmin MOS-radoilla), kisataan myös suuremman luokan rahapalkinnoista. Palkinnot voivat nousta jopa 25 000 euroon.
Minigolf Suomessa.
Suomen ensimmäiset minigolfradat rakennettiin Helsinkiin vuonna 1952.
Suomessa lajin kilpailutoimintaa organisoi Suomen Ratagolfliitto ry. Lajiliitossa on yli 20 jäsenseuraa, joissa on yhteensä noin 700 jäsentä. Minigolfin MM-kilpailut pelattiin Lahdessa, Launeen minigolfkeskuksessa vuonna 2015.
Suomen suurimpia minigolfkeskuksia ovat Tampereen Koulukatu (eterniitti-, huopa-, betoniradat) ja Lahden Launeen minigolfkeskus (2 huoparataa ja eterniittiradat). 
Suomessa voi nykyään pelata myös adventure-radalla (MOS). Suomessa suurin minigolfrata sijaitsee Kouvolan Jaalassa, johon vuonna 2010 avattiin uusi merirosvoaiheinen minigolfrata. Radalla on 18 rataa. Vuonna 2011 kentällä kisattiin Suomen ensimmäinen ratagolfliiton MOS-alustalla pelattava kilpailu.
Game Boy

Game Boy on Nintendon käsikonsoli, joka julkaistiin Japanissa ja Yhdysvalloissa vuonna 1989 ja Euroopassa vuonna 1990. Game Boy on kaupallisesti yksi menestyneimmistä ja pitkäikäisimmistä pelikonsoleista. Sen suosituimpia pelejä ovat "Tetris" ja "Pokémon"-pelit. Game Boyta ja sen seuraajaa Game Boy Coloria on myyty maailmanlaajuisesti yhteensä noin 118,69 miljoonaa kappaletta.
Ominaisuudet.
Game Boyssa on nestekidenäyttö, joka näyttää neljä eri vihertävää harmaan sävyä. Näyttö ei ole valaistu. Konsolin perusnäppäimet sijaitsevat sen etupuolen alalaidassa. Ne muistuttavat hyvin paljon NES-konsolin ohjaimen vastaavia. Game Boyssa on A- ja B-toimintanapit, Start- ja Select-valintanapit sekä ristiohjain. Konsolin oikealla puolella sijaitsee äänenvoimakkuudensäädin ja vasemmalla puolella kontrastisäädin. Virta kytketään liukukytkimestä, joka on konsolin päällä ja lukitsee samalla pelimoduulin paikalleen.
Game Boyssa on myös liittimet kuulokkeille (3,5 mm:n stereojakki), linkkikaapelille ja ulkoiselle virtalähteelle.
Pelit.
Julkaisuaikana Japanissa oli saatavilla neljä peliä:
Pohjois-Amerikan julkaisussa oli saatavilla lisäksi kaksi muuta peliä:
Euroopan julkaisussa "Tennis" ei ollut saatavilla.
"Super Mario Land" oli alkuvaiheessa merkittävä suosioon vaikuttanut peli ja sitä myytiin 18 miljoonaa kappaletta. "Tetris" tuli mukana Pohjois-Amerikassa ja myi 35 miljoonaa kappaletta ollen konsolin myydyin peli. "" myi kolme miljoonaa kappaletta. Ensimmäiset "Pokémon"-pelit ("Pokémon Red ja Blue") julkaistiin Game Boylle.
Muita suosittuja Game Boy -pelejä olivat "Dr. Mario" ja "Kirby’s Dream Land".
Karl Lepsius

Karl Richard Lepsius (23. joulukuuta 1810 – 10. heinäkuuta 1884) oli saksalainen arkeologi, joka loi tieteellisen perustan egyptologialle. Hän oli yksi ensimmäisistä muinaisen Egyptin monumentteja dokumentoineista arkeologeista.
Karl Lepsius syntyi 23. joulukuuta 1810 Naumburgissa, Saksassa. Hänen isänsä oli Karl Peter Lepsius ja äitinsä Friedericke Glaser.
Lepsius opiskeli Göttingenin ja Berliinin yliopistoissa arkeologiaa, kreikan kieltä ja sanskriittia. Hän sai tohtorinarvonsa vuonna 1833, minkä jälkeen hän siirtyi Pariisiin opiskelemaan egyptologiaa ja myöhemmin urallaan varsin tärkeäksi osoittautunutta litografiaa. Tänä aikana hän myös vieraili muun muassa Italiassa, Hollannissa ja Englannissa tutustumassa museoiden egyptiläisten esineiden kokoelmiin.
Lepsius johti Egyptiin, Nubiaan, Siinaille, Faijumin keitaalle ja Sudaniin vuonna 1842 lähtenyttä retkikuntaa. Rahoittajana toimi Preussin kuningas Fredrik Vilhelm IV. Retkikunnan pääasiallisena tavoitteen oli tutkia Niilin laakson muinaisia monumentteja ja laatia niiden sisältämistä kirjoituksista tarkat kopiot. Retkikunta keräsi yli 15 000 esinettä Berliiniin lähetettäväksi. Lisäksi Lepsius laati karttoja ja pohjapiirustuksia useista haudoista ja monumenteista ja kopioi useita tekstejä. Talvella 1844–1845 retkikunta tutki myös lähes kaikki Kuninkaiden laakson siihen aikaan tunnetuista haudoista ja kopioi niistä useita tekstejä. Retkikunta myös tyhjensi ja tutki vielä osittain raivaamattomia hautoja, muun muassa Ramses II:n (KV7), Merenptahin (KV8) ja Hatsepsutin (KV20) haudat. Seti I:n haudan katosta kopioidut tähtikartat osoittautuivat tähtitieteellisesti tarkoiksi. Retkikunnan tutkimusten tulokset julkaistiin kahtenatoista valtavana kirjana.
Lepsius meni naimisiin vuonna 1846, ja hiukan myöhemmin hänet nimitettiin Berliinin egyptiläisen museon egyptiläisen kokoelman konservaattoriksi. Hän jatkoi tehtävässä aina vuoteen 1855 asti.
Vuonna 1866 Lepsius matkusti takaisin Egyptiin. Hän löysi Taniksesta kivilaatan (Taniksen kivi), johon oli kaiverrettu sama teksti – Kanopuksen dekreettinä tunnettu faaraon käskykirje – kreikan kielellä, demoottisilla kirjaimilla sekä hieroglyfein. Tätä laattaa käytettiin muinaisegyptin hieroglyfien tutkimuksessa ja avaamisessa esimerkiksi tarkistettaessa Rosettan kivestä tulkittua käännöstä. Palattuaan Saksaan Lepsius sai viran Berliinin kuninkaallisessa kirjastossa.
Lepsius kuoli 10. heinäkuuta vuonna 1884.
EOS-Aura

EOS-Aura on NASA:n EOS-ohjelman (Earth Observing System) kolmas ja viimeinen satelliitti. Se laukaistiin Yhdysvaltain ilmavoimien Vandenbergin tukikohdasta Kaliforniasta Delta II 7920 -kantoraketilla 15. heinäkuuta 2004 . EOS-Aura oli määrä laukaista jo kesäkuussa 2003, mutta laukaisua lykättiin vuodella myöhästyneiden mittalaitetoimitusten vuoksi. Sen kiertoradan korkeus on noin 700 km ja radan inklinaatio 98,2 astetta .
Tehtävä ja instrumentit.
EOS-Aura tutkii viiden vuoden ajan Maan ilmakehän kemiallista koostumista. Hankkeen tavoitteena on selvittää otsonikatoon, ilmanlaatuun ja ilmastonmuutokseen liittyviä kysymyksiä. EOS-Aurassa on mukana neljä toisiaan täydentävää mittalaitetta. Ne ovat:
Otsonitutkimus.
OMI-mittalaite mittaa otsonin alueellisia pitoisuuksia ja jakaumia ilmakehän eri korkeuksilta. OMI-mittaukset kattavat koko maapallon kerran vuorokaudessa, mikä on selkeä parannus nykyisiin kerran kolmessa vuorokaudessa tehtäviin mittauksiin. 
OMI jatkaa NASAn 1970-luvulla aloitettua otsonipitoisuuden mittaussarjaa. Pitkät ja katkeamattomat aikasarjat ovat korvaamattomia arvioitaessa mm. sitä, miten otsonikadon ehkäisemiseksi tehdyt kansainvälisesti sovitut toimenpiteet ovat vaikuttaneet otsonikerrokseen. Tutkimuskohteina ovat otsonikerroksen pitkäaikaismuutosten lisäksi ilmansaasteiden lähteiden tunnistaminen ja leviämisen seuranta. Laitteen tekemä ilmakehän mittaus tulee antamaan uutta tietoa sääennustusmallien kehittämiseen.
Suomi mukana OMI-hankkeessa.
OMI on ollut hollantilais-suomalainen laiterakennushanke. Patria toteutti mittalaitteen tehonjakelu- ja prosessoriyksikön, VTT optiset ilmaisinyksiköt (perustuvat CCD-kameraan) ja Space Systems Finland mittaustiedon käsittelyohjelmiston maa-asemille. Ilmatieteen laitos johti suomalaista laiterakennuskonsortiota ja on mittaustulosten tieteellinen hyödyntäjä. Suomalaisen osuuden kustannukset olivat noin 12 miljoonaa euroa, josta Tekes rahoitti noin 10 miljoonaa euroa. 
Otsonin mittaamiseen tarkoitettu OMI-mittalaite on kokonaisuudessaan maksanut noin 50 miljoonaa euroa. OMI on mittavin Suomessa toteutettu avaruuslaitehanke NASAn satelliittiin.
ENVISAT-1

ENVISAT oli ESAn suurin avaruuslaite ja järjestön kolmas kaukokartoitussatelliitti, joka tutki Maan ympäristöä. Sen hinnaksi on arvioitu 3–4 miljardia euroa. Se toimi vuosikymmenen ajan, kunnes käyttö päättyi yllättävään vaurioitumiseen. Satelliitin lentorata oli 800 km korkea aurinkosynkroninen rata. Yksi kierros Maan ympäri kesti 101 minuuttia, ja satelliitti lensi saman kohteen yli joka 35. päivä. Satelliitin lähettämä data vastaanotettiin ESAn vastaanottokeskuksissa Ruotsin Kiirunassa ja Italian Frascatissa.
Satelliitin kehityshistoria oli pitkä ja monimutkainen. Alun perin ESA kehitti miehitettyä avaruusasemaa, joka lentäisi naparadalla, josta nimi Polar Platform. Sittemmin Polar Platform muuttui miehittämättömäksi mutta kansainväliseen avaruusasemaan liittyväksi elementiksi. Siitä piti kehittyä useiden kaukokartoitussatelliittien runko. Sen käytön piti lakata vuonna 2013. Käyttöä on ilmeisesti pakko jatkaa vuoden 2014 loppuun asti aikaansaaden 45 miljoonan euron lisäkulun satelliitin operoinnista. Syynä tähän on Sentinel-1-tutkasatelliitin laukaisun arvioitu viivästyminen noin vuodella. Tämä jatkoskenaario loppui satelliitin toiminnan lakkaamiseen toukokuussa 2012.
ENVISATin laitteet.
Envisatissa on kymmenen mittalaitetta, jotka tutkivat ilmakehää, meriä ja maanpintaa. Käyttämällä eri laitteita samanaikaisesti tietyn kohteen tutkimiseen, saadaan tarkempaa tietoa Maasta ja sen biologisista prosesseista. ENVISATin dataa käytetään yhdessä monen muun kaukokartoitussatelliitin datan kanssa. ENVISATin laitteet ovat
GOMOS-instrumentti.
Vuonna 1995 alettiin Suomessa ja Ranskassa suunnitella otsonia mittaavaa tutkimuslaitetta, josta ideasta kehittyi GOMOS-laite. Sen optiikka ja mekanismit toteutettiin Ranskassa ja tietokone Suomessa. GOMOS pystyy mittaamaan seuraavia ilmakehän kaasuja: otsoni, typpidioksidi ja vesihöyry sekä joitakin aerosoleja.
Laite mittaa tähden valoa tähden laskiessa Maan ilmakehän taakse satelliitin liikkeen mukana; mittausta kutsutaan tähtiokkultaatioksi. Se mittaa ensin suoraan avaruudesta tullutta tähden valoa. Kun satelliitti lentää eteenpäin, valo tulee tähdestä ilmakehän läpi. Mitattuja spektrejä verrataan keskenään. Täten saadaan mitattua eräiden ilmakehän kaasujen määrä ja pystyjakauma. Yleensä kaukokartoitussatelliitin mittalaitteet täytyy kalibroida ennen laikaisua hyvin tarkasti. GOMOS kuuluu siihen instrumenttien luokkaan, joka kalibroi itsensä ennen jokaista mittausta uudelleen.
Landseer

Landseer () on koirarotu, joka on lähtöisin Newfoundlandin saarelta. Suomeen tuotiin ensimmäisen kerran landseereja vuonna 1977 Englannista.
Ulkonäkö.
Landseerit ovat suuria ja pitkäkarvaisia koiria. Niiden turkin väritys on valkomusta. Koiralla on valkoisella pohjalla mustia revitynmuotoisia läiskiä rungossa ja lanneosassa. Pää on musta, ja siinä on valkoinen otsapiirto.
Landseerin raajat ovat pidemmät ja runko hieman kevyempi, sulavampi ja jäntevämpi kuin sukulaisrodulla newfoundlandinkoiralla. Landseerilla on tyvestä vahva ja leveä häntä, joka toimii perämelana koiran uidessa sekä varpaiden välissä uimista helpottavat "räpylät". 
Luonne ja käyttäytyminen.
Avoin, miellyttämishaluinen ja ihmisystävällinen rotu. Vahtitaipumukset ovat yksilökohtaisia mutta yleensä vähäisiä. Pihaan tulijat mahdollisesti haukutaan ja perhettä puolustetaan, mutta ihmisiin ne suhtautuvat innokkaasti ja lempeästi.
Toimii hyvin sekä harrasteissa että myös kotikoirana. Joten virikkeitä on hyvä kehitellä vaikka ei varsinaisissa harrasteissa kulkisi. Energiaa löytyy ja halua oppia ja käyttää aivoja. Landseerit ovat parhaimmillaan vesipelastuksessa, koska siihen rotu on alun perin jalostettu.
Landseerilla on luontainen ja vahva pelastusvaisto sekä erinomainen uimataito. Rotua pidetään myös erittäin herkkävaistoisena. Omaan perheeseensä se kiintyy syvästi ja sitä pidetään hyvin lapsirakkaana rotuna.
Landseer on myös mukava kaveri harrastuskoiraksi jälkeen, tokoon, hakuun jne. Ja niitä on alkanut näkyä hiukan enemmän näidenkin harrastusten parissa. Landseerin keskittymiskyky vaatii työtä, joten kärsivällisyyttä tarvitaan.
Alkuperä.
Newfoundlandinkoirapentueissa on aina syntynyt mustavalkoisia yksilöitä, joita aluksi hyljeksyttiin.
Sir Edwin Landseer ihastui näihin koiriin, ja hänen maailmankuulujen taideteostensa ansioista landseer alkoi vähitellen kiinnostaa. Keski-Euroopassa ryhdyttiin 1900-luvun alussa jalostamaan rotua erilleen mustavalkoisesta newfoundlandinkoirasta. Kehitettiin korkearaajaisempi ja liikunnallisempi rotu vesipelastuskoiraksi, johon rotu edelleenkin hyvin soveltuu. Kasvattajien tavoitteena oli luoda mahdollisimman paljon Landseerin maalausten koirien näköisiä landseereja. Rotu virallistettiin vasta vuonna 1960.
CryoSat

CryoSat on Euroopan avaruusjärjestön (ESA) kaukokartoitussatelliitti. Alkuperäisen Cryosat-satelliitin laukaisu 8. lokakuuta 2005 Plesetskin kosmodromilta, Venäjältä, epäonnistui Rockot-kantoraketin toisen vaiheen vian vuoksi. Korvaava kopio CryoSat-2 laukaistiin Baikonurin kosmodromilta 8. huhtikuuta 2010 kello 13.57 UTC Dnepr-kantoraketilla.
CryoSat eli Cryosat-1.
Satelliitti kuului ESA:n kaukokartoitusohjelman "Earth Watch" -satelliiteista pienempään eli "Opportunity"-luokkaan. Sen toteutus maksoi alle 136 miljoonaa euroa, josta satelliitin rakentaminen maksoi 70 miljoonaa euroa. Kantoraketti maksaa noin 14 miljoonaa euroa. Lopun piti kulua tekniseen suunnitteluun, lennonjohtoon ja satelliitin datan käsittelyyn satelliitin kolmen toimintavuoden aikana.
Satelliitin valmisti monikansallinen eurooppalainen EADS Astrium-yhtiö. Suomalainen Patria valmisti sen sähkötehon jakoyksikön, joka on samaa sarjaa kuin yhtiön ESAn Mars Express, Rosetta ja Venus Express -luotaimiin valmistamat.
Satelliitin massa on 684 kg, josta 37 kg ajoainetta satelliitin asennonsäätöön. Satelliitin rungon koko on 4,60 m x 2,34 m x 2,20 m. Sen aurinkokennot on asennettu satelliitin rungon päälle eikä erillisiin aurinkopaneeleihin. Yksi GaAs-kennoilla pinnoitettu paneeli tuottaa 800 W, kun aurinko valaisee sen kohtisuoraan.
CryoSatin piti olla kolmivuotinen tutka-altimetriamissio, jossa tutkitaan pohjoisen pallonpuoliskon meri- ja mannerjäätä. Sen piti mitata pääasiassa merijään paksuutta ja etsiä merkkejä ilmaston ja meren lämpenemisen aiheuttamasta napajään vähenemisestä. Siinä on kolme instrumenttia, joista tärkein on "SAR Interferometric Radar Altimeter" (SIRAL) -mikroaaltotutka. Tarkka radankorkeus olisi mitattu satelliitin "Doppler Orbitography and Radiopositioning Integration by Satellite" (DORIS) -paikannuslaitteella, jotka mittaavat eri maa-asemien satelliitille lähettämään radiosignaalia. Satelliitissa oli myös laserheijastin, jota käytetään muun muassa sen kiertoradan tarkkaan määritykseen.
CryoSatin kiertoradan korkeuden piti olla 717 km ja radan kaltevuuden 92 astetta. Yhden kierroksen kesto olisi ollut 100 minuuttia.
CryoSat laukaisu tehtiin saksalais-venäläisen yhteisyrityksen markkinoimalla venäläisellä Rockot-kantoraketilla, mutta se epäonnistui. Ohjelmistovian vuoksi toinen vaihe ei sammunut ajallaan, eikä siten myöskään vaiheen irrotus onnistunut. Kun kolmas vaihe jäi palamatta, ei satelliitti saavuttanut kiertorataansa.
Cryosat-2.
Korvaava Cryosat-2 laukaistiin Baikonurin kosmodromilta 8. huhtikuuta 2010 kello 13.57 UTC Dnepr-kantoraketilla. Se on alkuperäisen kopio ja sen toiminta alkoi 8. huhtikuuta 2010 samalla kiertoradalla kuin alun perin aiottiin.
Nasa.
NASAlla on samanlainen jäätikkömissio, "ICESat (Ice, Cloud, and land Elevation Satellite)", joka laukaistiin 12. tammikuuta 2003. Se käyttää lasermittausta, joka on tarkempi kuin CryoSatin mittaus olisi ollut, eikä voi tehdä mittauksia pilvien peittämiltä alueilta.
Rokot

Rokot () on kolmivaiheinen kantoraketti. Se on vuonna 1995 perustetun saksalais-venäläisen Eurockot-yhtiön markkinoima tuote. Laukaisut tehdään etenkin Plesetskin kosmodromilta, josta voidaan tehokkaasti laukaista pieniä satelliitteja matalille polaariradoille.
Laukaisun hinta on tiettävästi vain noin 10 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria. 
Teknisiä tietoja.
Raketilla voidaan kuljettaa 2 000 kg hyötykuorma 500 km korkealle radalle. 
Historia.
Rokot on muunnettu Neuvostoliiton mannertenvälisestä ballistisesta ohjuksesta UR-100N eli RS-18 (Nato-koodi SS-19 Stiletto) lisäämällä siihen kolmas rakettivaihe (Briz-M tai Briz-KM). SS-19-ohjuksella on 150 laukaisun historia.
Rokot-laukaisut:
Meteosat Second Generation

Meteosat Second Generation eli "MSG" on Euroopan sääsatelliittijärjestön eli EUMETSATin toisen sukupolven sääsatelliitti. 
Satelliitin massa on 2 000 kg, josta sen neljä instrumenttia painaa 1 000 kg. 
__notoc__
Satelliitit.
MSG-1.
MSG-1 oli Euroopan avaruusjärjestön ja EUMETSATin yhdessä kehittämä satelliitti. 
"MSG-1" laukaistiin 28. elokuuta 2003 Ariane 5-kantoraketilla Guyanan avaruuskeskuksesta. 
MSG-1-satelliitti toimii geostationaarisella radalla paikalla 3.5°W ja jonka inklinaatio on 0.71° 
MSG-2.
METOPin toinen kappale on EUMETSATin tilaama. "MSG-2" laukaistiin 21. joulukuuta 2005 Ariane 5-kantoraketilla intialaisen tietoliikennesatelliitin kanssa.
MSG-2 satelliitti toimi geostationaarisella radalla testipaikalla 6.57-6.61°E ja jonka inklinaatio oli 1.61°. MSG-2 siirrettiin lopulliselle paikalle (0°E) heinäkuun lopulla ja otettiin käyttöön 1. elokuuta 2006.
Muut MSG-satelliitit.
MSG-3 laukaistaneen vuonna 2012. MSG-4 laukaistaneen vuoden 2014 alkupuolella. Näidenkin laukaisut toteuttaa Arianespace.
EADS Astrium Satellites

EADS Astrium Satellites on eurooppalainen satelliittien valmistaja. Julkisuudessa Astrium-nimellä tunnettu yritys kuuluu EADS-konserniin (European Auronautic, Defence and Space Company), joka valmistaa lentokoneita, aseita ja avaruusaluksia.
EADS Astrium Satellites valmistaa avaruusaluksia avaruustieteen, kaukokartoituksen, navigaation ja satelliittitietoliikenteen tarpeisiin. 
EADS Astrium Satellites yhtiössä työskentelee noin 6 000 työntekijää yhdeksässä paikassa Englannissa, Ranskassa, Saksassa ja Espanjassa (tilanne tammikuussa 2004, joka oli likiman muuttumaton vuoden 2007 alussa).
EADS Astrium Satellites toimitusjohtaja on ranskalainen Antoine Bouvier.
Yhtiön tausta.
EADS Astrium perustettiin vuonna 2003, jolloin Astrium nimettiin uudelleen EADS Astriumiksi. Aiemman Astriumin vähemmistöosakas, englantilainen BAE Systems, myi 25 prosentin osuutensa EADS-yhtiölle. Astrium perustettiin vuonna 2000, kun Matra Marconi Space (Ranska, Englanti), DaimlerChrysler Aerospace AG:n avaruusdivisioona ja Computadores Redes e Ingenerio SA (CRISA, Espanja) fuusioituivat. Espanjalainen CASA Espacio tuli osaksi EADS Astriumia vuoden 2004 alusta. Astrium on jakautunut eri maissa rekisteröidyiksi osakeyhtiöiksi: Astrium GmbH toimii Saksassa (entinen Dornierin satelliittitehdas Friedrichhafenissa), Astrium SAS toimii Ranskassa (Toulouse, entinen Matran satelliittitehdas) ja Astrium Ltd toimii Englannissa (entinen Marconin satelliittitehdas). 
EADS Astrium Satellites on EADS Astriumin keskeinen osa, ja sen muut osat ovat EADS Astrium Space Transportation (kantoraketit, ISS-avaruusaseman moduulit) ja EADS Astrium Services.
Astrium vähensi vuonna 2011 tuhat työntekijää ja alihankkijoita tuhannen työntekijän verran perustellen vähennystarvetta vuosittaisten kustannusten pienentämisellä 400 miljoonalla eurolla.
Astriumin yritysostoja ja Astriumin perustamia tytäryhtiöitä:
Yhtiön toteuttamia avaruusaluksia.
Kaukokartoitussatelliitteja.
Kesällä 2010 Astrium solmi 55 miljoonan euron arvoisen sopimuksen Vietnamin kanssa. Astrium kehittää Vietnamille kaukokartoitussatelliitin, joka kootaan Ranskassa. Vuonna 2013 laukaistavan VNREDSat-1-satelliitin kehitykseen ja valmistukseen osallistuu Toulousessa 15 vietnamilaista insinööriä.
Venus Express

Venus Express on Euroopan avaruusjärjestön ensimmäinen Venus-luotain. Luotain laukaistiin marraskuussa 2005. Missio päättyi 30. syyskuuta 2015. 
Idea Venus-luotaimesta syntyi vuonna 2001, jolloin tavoitteena oli toteuttaa luotain Mars Expressin satelliittirungolle. 
Luotain.
Suurin ero Venus ja Mars Expressin välillä on Venus-luotaimen lämpösuunnittelussa, tietoliikennejärjestelmässä ja tehojärjestelmässä johtuen Marsin ja Venuksen erilaisista kiertoradoista. Venus on kaksi kertaa lähempänä Aurinkoa kuin Mars – siten Auringon lämmittävä vaikutus on nelinkertainen, kuten myös sähkötehon tuotanto aurinkopaneeleilla. 
Tekniikkaa.
Italialainen Alenia Spazio suunnitteli ja valmisti luotaimen. Patria on suunnitellut ja valmistanut luotaimen tehonsäätöjärjestelmän Tampereella.
Lento.
Luotain laukaistiin 9. marraskuuta 2005 klo 05.33 Suomen aikaa Baikonurin kosmodromilta. Kantorakettina oli Sojuz-Fregat.
Luotain laukaistiin suoraan kohti Venusta, ja lennon aikana tarvittiin vain yksi radankorjaustoimenpide. Lento Venukseen kesti 150 vuorokautta. Venus Express jarrutti rakettimoottorillaan saavuttaakseen Venuksen kiertoradan. Luotain saavutti Venuksen kiertoradan 11. huhtikuuta 2006.
Alun perin luotaimen oletettiin toimivan noin kahden Maan vuoden ajan. Sen käyttöikää jatkettiin kuitenkin useasti ja se saavutti kahdeksan vuoden toiminta-ajan. Kun luotaimen polttoaine oli loppumassa, päätettiin tutkimusohjelma lopettaa.
Luotaimella tehtiin kesällä 2014 ilmajarrutuskoe, jossa luotain ohjattiin aiempaa syvemmälle ilmakehään. Luotaimen hallinta menetettiin marraskuussa 2014 aluksen pudotessa syvemmälle kaasukehään. Tehtävä päättyi vuonna 2015.
Tieteellinen toiminta.
Venus Express tutki Venuksen kaasukehää ja pilviä sekä mittasi Venuksen pintaa. 
Venus Expressin mittalaitteita ei suunniteltu tekemään havaintoja kaasukehän sisässä. Lennon loppuvaiheessa luotaimen ollessa Venuksen kaasukehässä voitiin kuitenkin havainnoida kaasukehää luotaimen kiihtyvyysantureiden avulla, kun kaasukehä ilmajarrutti luotainta.
Elämän etsiminen Maasta.
Luotainta käytetään myös elämän etsimiseen Maasta. Tarkoituksena on selvittää, miten Maan kokoisia planeettoja kannattaa elämää etsittäessä havaita; kun tiedetään, mitä etsiä, on helpompi kehittää menetelmiä. Luotaimen ottamissa kuvissa Maa on alle yhden pikselin kokoinen, jolloin minkäänlaiset rakenteet eivät erotu. Kuvista on löydetty esimerkiksi elämälle tärkeiden veden ja hapen spektriviivat mutta ei vielä varmoja todisteita elämästä Maapallolla.
Rosetta (luotain)

Rosetta on Euroopan avaruusjärjestön (ESA) miehittämätön komeettaluotain. Se laukaistiin 2. maaliskuuta 2004 kello 7.17 (UTC). Luotaimen tavoitteena on tutkia komeetta 67P/Tšurjumov–Gerasimenkoa, jonka se saavutti vuonna 2014. Missioon kuului avaruusluotain ja Philae-laskeutuja.
Luotain on nimetty egyptiläisen Rosettan kiven, jonka avulla ratkaistiin hieroglyfikirjoitus, mukaan. Rosetta-luotaimen toivotaan antavan uutta tietoa aurinkokunnan tilasta ennen planeettojen muodostumista.
Laskeutuja on saanut nimen Niilin Philae-saaren mukaan. Tuolta saarelta löytyi obeliski, jonka monikielisen tekstin avulla Rosettan kivi pystyttiin kääntämään.
Rosetta kiersi ja tutki kohdekomeettaansa 789 Maan vuorokauden ajan. Tehtävänsä päätteeksi luotain ohjattiin törmäämään komeettaan. Yhteys Rosettaan menetettiin suunnitellusti 30. syyskuuta 2016 kello 11.19 (UTC).
Yleistä.
1980-luvulla Halleyn komeetan ohilento aiheutti paljon kohua. Useat avaruusluotaimet lensivät komeetan ohi pyrkien tutkimaan sitä. Tällaisia olivat mm. NASAn ICE, Neuvostoliiton Vega ja ESAn Giotto. Niille kaivattiin jatkoa.
NASA ja ESA aloittivat yhteisten komeettamissioiden suunnittelun. NASA veti Comet Rendezvous Asteroid Flyby (CRAF) -lentoa, ja ESA johti sitä seuraavaa Comet Nucleus Sample Return (CNSR) -lentoa. Molempien piti perustua Mariner Mark II -satelliittirunkoon. CRAF oli Cassinin sisaralus, ja kun Cassinin kustannukset nousivat vuonna 1992 liian suuriksi, NASA peruutti CRAF-mission. ESA pyrki tämän jälkeen toimimaan itsenäisesti. Vuoteen 1993 mennessä ESAkin totesi näytteenhaun komeetalta Maahan liian kalliiksi. Tämän jälkeen ESAn missiosta tuli CRAFin kaltainen, ohilentoon yhdistettiin kuitenkin laskeutuminen pinnalle.
Rosetta oli alun perin tarkoitus laukaista 12. tammikuuta 2003 kohtaamaan komeetta 46P/Wirtanen vuonna 2011. Ariane 5:n laukaisu epäonnistui 11. joulukuuta 2002, ja siksi Rosettaa ei uskallettu laukaista vuoden 2003 alussa. Tämän takia komeetan uudeksi kohteeksi piti valita komeetta 67P/Tšurjumov–Gerasimenkon, joka saavutettaisiin vuonna 2014.
Suomalainen Patria on suunnitellut ja rakentanut Rosettan runkorakenteen (alumiinihunajakennorakenne) sekä sen sähkötehon jakelun laitteita. Ilmatieteen laitos on rakentanut osia Rosettan ja sen laskeutujan instrumenteista. Luotaimessa niistä ovat COSIMA (Cometary Secondary Ion Mass Analyzer), MIP (Mutual Impedance Probe), LAP (Langmuir Probe) ja ICA (Ion Composition Analyzer). Laskeutujaan Ilmatieteen laitos toimitti veden etsintään käytettävän PP-laitteen (Permittivity Probe), massamuistin (CDMS/MEM) laskeutujan tietokoneyksikköön sekä maatukilaitteistot COSIMAlle ja MIP:lle.
Mittalaitteet.
Mittalaitteet niiden tutkimuskohteiden mukaan.
Merkittävimmät tapahtumat.
2008.
Tampereen teknillisen yliopiston professori Mikko Kaasalaisen johtama tutkimusryhmä onnistui kartoittamaan matemaattisen mallin avulla Šteinsin pimeän puolen.
Vuoden 1896 kesäolympialaisten mitalitaulukko

Vuoden 1896 kesäolympialaisissa jaettiin nykyisen laskutavan mukaan 43 kultamitalia eri olympiakilpailujen voittajille. Kultamitaleita ei kuitenkaan vuonna 1896 jaettu, vaan olympiavoittajat palkittiin hopeamitalilla, oliivipuun oksalla ja diplomilla. Toiseksi tullut palkittiin kuparimitalilla, laakerinoksalla ja diplomilla. Kolmanneksi tulleelle ei jaettu palkintoja. Mitaleissa oli kuvattuna Ateenan Akropolis ja toisella puolella oli kuvattu Zeus, joka piti kädessään maapalloa.
Kansainvälinen olympiakomitea ei julkaise olympiakilpailuista virallisia mitalitaulukoita, joten taulukot eivät ole virallisia rankingtaulukoita. Varhaisimpien olympiakilpailujen mitalitaulukot on laadittu myöhemmin helpottamaan vertailua myöhempiin olympiakisoihin. Taulukot on laskettu nykyisen laskutavan mukaan, siten että ensimmäinen olisi ansainnut kultamitalin, toinen hopeaa ja kolmas pronssia.
Vuoden 1896 olympialaisiin osallistui 14 maata ja lisäksi mukana oli sekajoukkue, joka koostui useamman kuin yhden maan urheilijoista. Mitaleille pääsi nykyisen laskutavan mukaan 10 maata, sekä sekajoukkue.
Paschalis II

Paavi Paschalis II (k. 21. tammikuuta 1118) oli paavina 13. elokuuta 1099 – 21. tammikuuta 1118. Hänen syntymänimensä oli Ranerius, ja hän oli syntynyt Bledassa, Forlìn lähellä. Paavi Gregorius VII teki hänestä San Clementen kardinaalipiispan.
Paschalis II jatkoi Gregorius VII:n linjaa investituurariidassa Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisaria vastaan, mutta ei yhtä menestyksekkäästi. Vuonna 1104 Paschalis onnistui kääntämään keisarin toisen pojan isäänsä vastaan, mutta sai pian huomata, että keisari Henrik V piti investituuraoikeudestaan voimakkaammin kiinni kuin Henrik IV. Tammikuussa 1106 Mainzin valtiopäivät kutsuivat Paschalin vieraaksi Saksaan asian ratkaisemista varten, mutta lokakuussa paavi uudisti tuomion maallikkoinvestituuralle Guastallan kirkolliskokouksessa.
Samana vuonna hän päätti investituurariidan Englannissa, jossa Canterburyn piispa Anselmi oli taistellut Englannin kuningas Henrik I:stä vastaan. Paavi pidätti itsellään oikeuden myöntää kuninkaalle maallisen vallan merkiksi sormuksen ja sauvan, mutta tunnusti kuninkaan oikeuden valita henkilöt kirkon virkoihin 
Vuoden 1106 lopulla Paschalis lähti Ranskaan välittämään kuningas Filip I:n ja prinssi Ludvigin välistä kiistaa, mutta palasi Italiaan syyskuussa 1107, kun hänen neuvottelunsa olivat tuloksettomia. Kun Henrik V lähestyi armeijoineen Italiaa tullakseen kruunatuksi keisariksi, Paschalis suostui helmikuussa 1111 sopimukseen, jonka mukaan kirkon piti luovuttaa keisarikunnalle kaikki omaisuus, jonka se oli saanut keisarikunnalta tai Italian kuningaskunnalta Kaarle Suuren jälkeen ja jonka mukaan Henrik luopuisi maallikkoinvestituurasta. Kruunajaisia valmisteltiin tapahtuvaksi 12. helmikuuta 1111, mutta Rooman asukkaat nousivat kapinaan sopimusta vastaan, ja Henrik vetäytyi ja otti mukaansa paavin ja kuurian.
61 päivän vankeuden jälkeen Paschalis taipui ja myönsi keisarille investituuraoikeuden. Henrik kruunattiin 13. toukokuuta ja saatuaan lupauksen siitä, että tapahtumat eivät johtaisi kostotoimenpiteisiin, hän vetäytyi Alppien taakse. Gregoriaanisen reformin kannattajat nousivat kuitenkin vastarintaan: kirkolliskokous Lateraanissa maaliskuussa 1112 mitätöi väkivalloin tehdyt myönnytykset, ja lokakuussa Wienissä pidetty kirkolliskokous julisti keisarin pannaan.
Paavinkauden loppupuolella ongelmat Englannissa alkoivat uudelleen. Paschalis valitti, että ilman hänen suostumustaan pidettiin kirkolliskokouksia ja piispoja siirrettiin toisiin hiippakuntiin, ja uhkasi Henrik I:stä kirkonkirouksella. Kreivitär Matilda luovutti vuonna 1115 kuollessaan kaikki maansa kirkolle, jolloin keisari välittömästi vaati niitä itselleen ja pakotti Paschalin pakenemaan Roomasta. Paschalis palasi vasta vuonna 1118, kun keisari oli vetäytynyt, mutta kuoli vain parin päivän päästä 21. tammikuuta 1118.
Hamppukasvit

Hamppukasvit (Cannabaceae) on kasviheimo, joka käsittää muun muassa hamput ("Cannabis"), humalat ("Humulus"), keltikset ("Celtis") ja nokipuut ("Trema"). Hamppukasvit on nykyisin sijoitettu Rosales-lahkoon, mutta aikaisemmin ne kuuluivat lahkoon Urticales.
Tuntomerkit.
Hamppukasvit ovat puita tai enemmän tai vähemmän ruohovartisia, pystykasvuisia tai tuen ympärille kietoutuvia köynnöksiä. Sekundaarinen aineenvaihdunta tuottaa laktoneja ja tavallisesti flavonoleja, joskus myös muita flavonoideja. Kasveissa on kystoliittejä, solun sisäisiä kalsiumkarbonaattikiviä. Lehdet sijaitsevat kahdessa rivissä, harvemmin vastakkain tai kierteisesti, ja ovat hammaslaitaisia, tavallisesti yksinkertaisia, joskus sormiliuskaisia tai -lehdykkäisiä, korvakkeellisia, korvakkeet voivat olla yhteen kasvaneita. Hedelmä on luumarja, joskus pähkylä tai samara (siivellinen pähkylä).
Suvut.
Hamppukasveihin kuuluvat suvut:
INTEGRAL

INTEGRAL on ESA:n tiedesatelliitti, joka tutkii avaruuden gammasäteilyä. Sen nimi on akronyymi sanoista: "INTErnational Gamma-Ray Astrophysics Laboratory". 
Satelliitti on tyypiltään avaruusteleskooppi, mutta se tutkii maailmankaikkeutta sähkömagneettisen spektrin voimakkaimpien säteiden avulla toisin kuin esimerkiksi NASAn Hubble. INTEGRALin havaintokohteina ovat galaksit, oletetut mustat aukot, supernovat ja muut tähtitieteen nk. äärimmäiset kohteet. Se on ESAn COS-B-satelliitin ja NASA:n Compton GRO-satelliitin seuraaja. Sen tarkoitus on tehdä kartta maailmankaikkeuden gammasäteilyn lähteistä.
Satelliitti laukaistiin 17. lokakuuta 2002 Kazakstanin Baikonurista venäläisellä Proton-kantoraketilla.Se lentää 72 tunnin kiertoradalla. Sen oli tarkoitus toimia vain vuoden 2008 loppuun asti, mutta heinäkuussa 2021 se on edelleen toiminnassa.
Satelliitti perustui ESAn XMM-Newton-röntgensatelliitin runkoon ().
Tieteelliset laitteet.
INTEGRAL-satelliitin hyötykuormaan kuuluu neljä tieteellistä laitetta:
Satelliitissa on tanskalais-suomalainen JEM-X-röntgeninstrumentti, röntgenmonitori. Sen mittaama energia-alue on 3 – 35 keV. Sen näkökentän määrittää nk. "coded aperature mask", koodattu maski, ja sen näkökenttä on 4,8°. Sen suomalaisosuuden toteutti Helsingin yliopiston observatorion johtamana espoolaiset Metorex-yritys (2004 lopusta Oxford Analytical Instruments), VTT ja Ideal Engineering-yritys. Suomessa suunniteltiin ja valmistettiin kaasutäytteinen röntgendetektori, jossa signaalin luku tehdään mikrostrip-ilmaisimella. Säteilyä kerätään 500 cm² alalle. Detektoreita on instrumentissa kaksi kappaletta.
INTEGRAL on kartoittanut Linnunradan keskustan röntgenlähteitä.
Planck

Planck on Euroopan avaruusjärjestön (ESA) avaruustutkimusasema, joka on toinen puoli "Herschel/Planck"-missiosta. 21. maaliskuuta 2013 julkaistiin koko taivaan käsittävä kosminen mikroaaltokartta kosmisen taustasäteilyn tutkimiseksi.
Laukaisu ja rata.
Planck laukaistiin 14. toukokuuta 2009 Ariane 5-kantoraketilla Guayanan avaruuskeskuksesta, Ranskan Guayanasta. Alus asettui erittäin elliptiselle radalle: perigeum 270 km, apogeum 1 120 000 km. Rata vei sen lähelle Lagrangen pistettä L2. Alus asettui menestyksellisesti kiertämään L2:ta 40 000 km säteisellä Lissajous-radalla. High Frequency Instrument saavutti 0,1 kelvinin lämpötilan 3. heinäkuuta 2009, jolloin se ja Low Frequency olivat optimaalisessa lämpötilassa ja Planck täysin toimintavalmis.
Tehtävänsä suoritettuaan Planck siirtyy heliosentriselle radalle ja sen laitteet sammutettiin 23. lokakuuta 2013.
Taustaa.
Luonnosteluvaiheessa 1980-luvulla satelliitin nimi oli COBRAS/SAMBA. Satelliitti on nimetty saksalaisen fyysikon Max Planckin mukaan.
Planck mittaa kosmista taustasäteilyä. Näillä havainnoilla voidaan määrittää maailmankaikkeuden alkuaikojen olosuhteita (100 000 vuotta alkuräjähdyksen jälkeen). Ensi kertaa tällaisen mittauksen teki NASAn COBE-satelliitti vuonna 1992. Vuonna 1998 lennätetty Boomerang-pallo mittasi kosmista taustasäteilyä korkealla Etelämantereen päällä. Vuosina 2001–2005 säteilyä mittasi NASAn WMAP. WMAPin ja Planckin jälkeen mittauksia tehtäneen seuraavat parikymmentä vuotta muun muassa stratosfääripalloista ennen uutta kosmisen taustasäteilyn avaruusobservatoriota. 
Suomen osallistuminen.
Planckin Low Frequency Instrumentin (alle 100 GHz) 70 GHz:n mikroaaltovastaanottimet on suunniteltu ja valmistettu Suomessa Elektrobit Microwave -yhtiössä (työn tekemisen alussa yhtiön nimi oli Ylinen Engineering ja lopussa DA-Design Oy) yhdessä TKK:n ja VTT:n yhteisen MilliLab-laboratorion kanssa. Suomalaisen teknisen osuuden kustannus oli noin 10 miljoonaa euroa. Tähän liittyy suomalaista avaruustiedettä – Helsingin yliopiston Fysikaalisten tieteiden laitos tekee kosmologisia tutkimuksia ja Metsähovin ja Tuorlan observatoriot tekevät muun muassa galakseihin liittyvää tutkimusta Planckin mittaustulosten avulla.
Osastoiva seinä

Osastoivalla seinällä tarkoitetaan rakennuksen "palo-osastojen" välistä rakennusosaa: seinää, jonka tarkoitus on estää tulipalon leviämistä rakennuksen toiseen palo-osastoon. 
Suomen rakentamismääräyskokoelmassa käytetään termejä "osastoiva rakennusosa" ja "palomuuri". Osastoivan rakennusosan on tulipalossa kestettävä säädöksessä mainittu aika sille asetetut vaatimukset.
Palo-osastojen määrittely.
Palo-osastointi perustuu joko "käyttötarkoitukseen" tai "maksimipinta-alaan". Eri käyttötarkoituksiin tarkoitetut huonetilat osastoidaan omiksi osastoikseen. Vastaavasti jaetaan yli maksimialan olevat tilat, vaikka käyttötarkoitus olisikin sama. Tyypillisesti oma palo-osastonsa on esimerkiksi yksi asunto, yksi liikehuoneisto, kerrostalon porrashuone, autotalli tai kattilahuone.
Osastoivien seinien materiaalit.
Materiaaliltaan tyypillisiä paloseiniä ovat teräsbetoniseinät, palamattomista levyrakenteista ja eristeistä tehdyt seinät sekä muuratut harkko- ja tiilirakenteet. Valmistajat ovat tyyppihyväksyttäneet eri rakennetyyppejä käytettäviksi eri osastointimääräysten mukaisina. Vanhojen rakennusten paloseinien materiaalit ovat vaihtelevia: Esimerkiksi 1940–1970-luvuilla eristyksessä käytettiin muun muassa asbestia.
Palotekniset luokat ja määräykset.
Palotekniset vaatimukset erityyppisille rakennuksille ja rakennusosille on esitetty Suomen rakentamismääräyskokoelman osissa E1 ja E2. Ympäristöoppaassa nro 39 on esitetty havainnollistavia ohjeita. Rakennukset jaetaan paloluokkiin P1, P2, P3 ja P0 rakennuksen koon ja henkilömäärän perusteella. Rakennusosien vaatimukset kuvataan merkinnöillä R (Kantavuus), E (Tiiviys), I (Eristävyys), M (Iskunkestävyys palotilanteessa). Palonkestävyysaika ilmoitetaan minuutteina. Rakennustarvikkeiden luokat kuvataan merkinnöillä A1, A2, B, C, D, E ja F, joista A1 on palamaton.
Palomuuri.
Mikäli rakennetaan kiinni naapuritontilla sijaitsevaan rakennukseen tai niin lähelle tätä, että palon leviämisen vaara on ilmeinen, on käytettävä "palomuuria". Palomuuri on seinä, jonka on kyettävä säädöksessä määrätty aika estämään palon leviäminen toiselle puolelleen ja myös kestettävä siihen liittyvän rakennuksen tai tämän osan sortuminen ja sortumisesta aiheutuvat iskut.
Höyläpenkki

Höyläpenkki on perinteinen puusepän työtaso. Erilaisia ja erimallisia höyläpenkkejä on useita, kuitenkin yhtenäistä kaikille on jonkinlaiset kiinteät puristimet. Suomessa perinteinen höyläpenkkimalli periytyy 1600- ja 1700-lukujen taitteesta. Tyypillistä Suomessa yleiselle höyläpenkille on pääty- ja sivupuristimet sekä pöytätasossa oleva kaukalo työkaluja varten.
Varhaisimmat merkinnät erilaisista höyläpenkin tapaisista työtasoista on antiikin Rooman ajalta. Tuolloin pöytätasossa oli eri kohdissa vasteita, joita vasten työstettävää kappaletta voitiin painaa. Puristimella varustetusta penkistä on piirros vuodelta 1505.
Hachikō (patsas)

Hachikō () on Tokiossa Japanissa Shibuyan rautatieaseman länsipuolella sijaitseva kuuluisa pronssinen koirapatsas. Shibuyan alue on suosittu illan- ja vapaa-ajan viettoalue ja japanilaisille tapaaminen Hachikōn patsaalla on verrattavissa helsinkiläisten treffeille Kolmen sepän patsaalla. 
Veistoksen taustalla on kertomus Hachi-nimisestä koirasta. Hachikō on hachi-sanan hellittelymuoto. 1900-luvun alkupuolella Keisarillisen yliopiston professori Hidesamurō Uenolla oli akita-rotuinen koira, joka odotti häntä työpäivän ajan uskollisesti Shibuyan asemalla. Eräänä päivänä professori sairastui ja kuoli töissä, mutta Hachi jatkoi tästä huolimatta uskollisesti isäntänsä odottamista yhdeksän vuoden ajan, tuli joka päivä Shibuyan rautatieasemalle, juuri siihen aikaan, kun tämän isäntänsä oli yleensä tullut töistä.
Japanin koirien suojeluyhdistyksen perustaja Saitō Hirokichi sai tietää Hachista ja liikuttui sen uskollisuudesta. Vuonna 1932 hän kirjoitti lehtijutun koiran tarinasta nykyisen Asahi Shimbun -sanomalehden edeltäjään. Kirjoituksen kautta Japanissa ja ulkomailla asuneet oppivat kuinka Hachi oli odottanut menehtyneen isäntänsä paluuta seitsemän vuoden ajan.
Hachin vanhetessa ihmiset läheltä ja kaukaa huolestuivat koiran tilasta. Myös rautatieaseman väki huolehti koirasta. Sen tarina levisi sanomalehtiin ja radio-ohjelmiin, ja paikalliset ehdottivat patsaan pystyttämistä koiran kunniaksi. Vuonna 1934 aloitettiin rahankeruu ja 21. huhtikuuta koiralle pystytettiin Shibuyan rautatieaseman eteen pronssipatsas. 180 cm korkealla jalustalla istuva, 162 cm korkea patsas sijaitsee paikassa, jossa Hachi istui odottamassa isäntäänsä. Hachi oli läsnä, kun patsas vihittiin.
Patsas on valettu kahdesti. Ensimmäinen vuonna 1934 valettu patsas tuhoutui 1944 toisessa maailmansodassa materiaalipulan vuoksi. Alkuperäisen veistäjän (Andō Teru) poika (Andō Tekeshi) valmisti patsaan uudelleen vuonna 1948.
Hachikōn patsas ei ole suurikokoinen. Jalustallakin sen harjakorkeus on vain runsaan kahden metrin korkeudella, ja alueella on tavallisesti paljon ihmisiä. Paras tapa löytää Hachikōn patsas on kulkea Shibuyan rautatieaseman sisällä ja seurata "Hachiko Exit" -kylttejä. Patsas löytyy Hachikō-uloskäynnistä noin 30 metrin päästä.
Toinen Hachikō-patsas (2015), johon on kuvattu on lisäksi professori Ueno, sijaitsee Tokion yliopiston alueella.
Bomfunk MC’s

Bomfunk MC’s on suomalainen elektronista tanssimusiikkia soittava kokoonpano. Yhtyeen suosituin kappale ”Freestyler” oli Euroopan myydyin single vuonna 2000.
Historia.
Bomfunk MC’sin tuottajana toimii useissa projekteissa mainetta niittänyt tuottaja Jaakko Salovaara (JS16). Bomfunk MC’s perustettiin vuoden 1998 paikkeilla ja sen alkuperäisiä jäseniä ovat Raymond Ebanks (B.O.DUBB/B.O.W), Ismo Lappalainen (DJ Gismo, DJ), Ville Mäkinen (Mr. Willy, basso ja syntikat) sekä Ari Toikka (AT, rummut). Yhtyeen mukana pyöri usein myös Savage Feet -breakdanceryhmä.
Yhtyeen menestyksen hetki oli vuosi 2000, kun single ”Freestyler” nousi listojen kärkeen yli kymmenessä maassa, mukaan lukien Britannia ja Saksa. ”Freestyler” oli Euroopan myydyin single vuonna 2000. Seuraavat "In Stereo" -debyyttialbumilta nostetut singlet eivät enää nousseet listamenestyjiksi ja samoin itse albumin myyntiluvut jäivät odotettua alhaisemmiksi, ollen kuitenkin noin 800 000 kappaletta maailmanlaajuisesti. Vuonna 2002 seurasi jatkoa albumilla "Burnin' Sneakers". Suurimmaksi hitiksi nousi ”Something Going On”, joka nosti yhtyeen takaisin listojen kärkipäähän Saksassa. 
Vuonna 2003 DJ Gismo jätti Bomfunkit ja tilalle tulivat DJ/tuottaja -kaksikko Skillsters, eli Riku Pentti (Infekto, DJ) sekä Okke Komulainen (syntikat). Bomfunkien mukana näkee myös entistä enemmän vierailevia artisteja ja etenkin Charles Shalter (Max C) on usein laulamassa keikoilla.
Vuonna 2003 päättyi myös Bomfunk MC’sin ja Sony Musicin välinen levytyssopimus, koska yhtyeen toista levyä "Burnin' Sneakers" (2002) ei promotoitu. Uusi levytyssopimus Universal Musicin kanssa ei tuottanut tulosta, kun yhtyeen kolmas albumi "Reverse Psychology" (2004) ja sen singlejulkaisut alisuoriutuivat pahasti Euroopan markkinoilla.
Vuoden 2018 marraskuussa yhtye ilmoitti tekevänsä kuusi festivaalikeikkaa kesällä 2019. He esiintyvät Raumalla, Jämsässä, Vantaalla, Jyväskylässä, Oulussa ja Seinäjoella.
Diskografia.
Albumit.
"In Stereo" on julkaistu kolmena eri versiona (normaali, limited edition sekä special edition) ja "Burnin’ Sneakers" kahtena versiona (normaali ja limited edition DVD-versio).
Salaryman

Salaryman () on Japanissa käytetty nimitys ylemmästä toimihenkilöstä tai toimistotyöntekijästä.
Japanissa on tyypillistä, että työntekijät omistautuvat yhtiölleen ja tekevät ahkerasti työtä sen menestyksen eteen. Salaryman-nimitys tulee englannin kielen sanoista "salary" ja "man", jotka merkitsevät yhdessä vapaasti suomennettuna "palkkatyöläinen". Salaryman-nimitys on sävyltään neutraali tai jopa aavistuksen kunnioittava.
Naispuolisista toimihenkilöistä on tavattu käyttää nimitystä office lady () tai lyhennettä OL. Termi käsittää pääsääntöisesti sihteeri- ja assistenttitason työtä tekevät naiset, erityisesti nuoret ja naimattomat. Naispuolisen ylemmän toimihenkilön kutsuminen "office ladyksi" mielletään halventavaksi.
Vastaava termi ruumiillista ja suorittavaa työtä tekevästä henkilöstä (niin sanotuista "duunareista") on "nikutai-rōdō-sha" (肉体労働者).
Observatorio

Observatorio (, havainnointipaikka) on luonnon ja tähtitaivaan ilmiöiden havaitsemiseen tarkoitettu paikka tai rakennus. 
Tähtitieteellinen observatorio.
Yleisimmin observatoriolla tarkoitetaan pelkistetysti tähtitornia, jossa maapallon ulkopuolisia kohteita tutkitaan tähtikaukoputken avulla. Observatoriot ja niissä käytetyt teleskoopit ovat kalleutensa vuoksi yliopistojen, valtioiden, järjestöjen ja avaruustutkimuslaitosten (NOT, ESO, ESA) yhteisiä tutkimuskeskuksia, joissa tähtitieteilijät tutkivat hyvinkin kaukaista ulkoavaruutta käyttäen myös silmälle näkymättömiä valon aallonpituuksia (infrapuna) ja muuta sähkömagneettista säteilyä.
Tähtitornit sijoitetaan yleensä kauaksi taajamista sellaiseen paikkaan, jossa valosaaste on mahdollisimman vähäistä. Parhaat tähtitornit ja teleskoopit sijaitsevat korkeilla vuorilla pilvien yläpuolella tai jopa avaruudessa maapallon kiertoradalla (Hubble), jolloin ilmakehä ja sääilmiöt eivät häiritse avaruuden tutkimista. Suomessa ei ole mahdollista sijoittaa tähtitornia niin korkealle, koska Suomen tunturit ovat suhteellisen matalia.
Moni yleisötähtitorni on rakennettu korkeaan rakennukseen, kuten vesitorniin. Näin hyödynnetään rakennus kahteen tarkoitukseen. Korkeudesta on myös hyötyä horisontin madaltumisen ja valosaasteen vähenemisen ansiosta. Usein kuitenkin rakennetaan oma rakennus, jonne kaukoputki sijoitetaan.
Suurin osa Suomen tähtitorneista on lähinnä harrastekäytössä, ja ne omistaa usein paikallinen tähtiharrastusyhdistys. Moni tähtitorni on myös yleisölle avoin. Ammattitutkijoiden käytössä Suomessa on Turun lähellä Tuorlan observatorio ja Kirkkonummella Metsähovin havaintokeskus, jossa on Helsingin yliopiston kolme tähtitornia, Aalto-yliopiston radioteleskooppi ja aiemman Geodeettisen laitoksen havaintoasema. Helsingin yliopiston vanha observatorio Tähtitorninvuorella on ollut opetus- ja tutkimuskäytössä.
Vulkanologinen observatorio.
Vulkanologisessa observatoriossa tutkitaan tulivuoria. Tutkimustyön tarkoituksena on saada selville syitä ja tapahtumaketjuja, jotka aiheuttavat tulivuorenpurkauksia. Maailman vanhin vulkanologinen observatorio on Italiassa sijaitseva vuonna 1841 perustettu Vesuviuksen observatorio.
Super Mario Kart

Super Mario Kart on Nintendon kehittämä ja alun perin 1992 Super Nintendo Entertainment System-pelikonsolille julkaisema ensimmäinen "Mario Kart" -ajopelisarjan videopeli.
Pelattavana on kahdeksan eri hahmoa, joiden ajo-ominaisuudet vaihtelevat. Pelin yksinpelivaihtoehtoina ovat Mario Kart GP, jossa otellaan tietokoneen ohjastamia kuljettajia vastaan sekä Time Trial -aika-ajot. Valittavana on kolme eri vaikeusastetta: 50 cc, 100 cc ja 150 cc.
Yksi pelin erityispiirteistä olivat ajon aikana käytettävät bonusesineet, joiden vaikutukset vaihtelevat muun muassa vauhdin hetkellisestä lisääntymisestä muiden kilpailijoiden pienentämiseen.
Pelin taustamusiikin sävelsivät Soyo Oka ja Tarō Bandō.
Hahmot.
Super Mario Kartissa on kahdeksan pelattavaa hahmoa:
Super Mario Kart 2000-luvulla.
Vaikkakin Super Mario Kart (lyhyemmin SMK) on julkaistu 1990-luvun alkupuolella, on se säilyttänyt suosionsa lukuisten Super Nintendo -harrastajien parissa. Tästä esimerkkinä mariokart64.com -sivustolla toimiva aktiivinen pelaajajärjestö, jonka toiminta keskityy suurimmaksi osaksi Time Trial -moodissa kisaamiseen ja siinä saavutettujen aikojen toimittamiseen sivustolle. Sivustolta löytyy Time Trial -moodin lisäksi ranking-listat muun muassa Mario Kart Game Boy:lle, eri ajajilla saavutetuille ajoille (nopeimmat ajat tehtäessä Bowserilla tai Donkey Kong JR:llä) sekä erilaisilla tempuilla eli huijauksilla tehdyille ajoille.