tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Kevin De Weert

Kevin De Weert (27. toukokuuta 1982 Duffel, Belgia) on belgialainen kilpapyöräilijä. Hän aloitti ammattilaisuransa vuonna 2003 Rabobankin joukkueessa. Hän edusti Quick Step -tallia 2005–2006, Cofidista 2007–2008, uudelleen Quick Stepiä 2009–2011, Omega Pharma-Quick Stepiä 2012–2014 ja viimeisenä ammattilaisvuonnaan 2015 Team LottoNL-Jumbo -joukkuetta.
Pyöräilyn De Weert aloitti vakavissaan vuonna 1998 ja samana vuonna hän voitti Belgian nuorten aloittelijoiden mestaruuden. 
De Weert sijoittui 20:nneksi Espanjan ympäriajossa 2009. Hän osallistui vuonna 2010 Ranskan ympäriajoon sijoittuen kokonaiskilpailussa 16:nneksi. Saman vuoden Espanjan ympäriajossa hän oli 16. etapilla kolmas. Ranskan ympäriajossa 2011 hän sijoittui 12:nneksi. Espanjan ympäriajossa 2012 hän oli 20. etapilla kolmas.
Spörerin minimi

Spörerin minimi oli 90-vuotinen kausi noin vuosina 1460–1550, jolloin auringonpilkut olivat harvinaisia. Oli normaalia kylmempää. Kylmä tuli jo
noin 1420.
Tällöin oli hyvin kylmää, ja niin sanotun pienen jääkauden ensimmäinen jakso, jos siihen halutaan ottaa tämä mukaan. Eri arvioiden mukaan kylmintä oli nimenomaan 1400-luvun keskivaiheen jälkeen.
Monet tutkijat uskovat auringonpilkkujen katoamisen aiheuttaneen ilmaston tilapäisen kylmenemisen, vaikka tarkkaa auringonpilkkujen vaikutustapaa säähän ei tunneta. Erityisen kylmää oli jonkin aikaa vuoden 1450 jälkeen. Spörerin minimiä edeltänyt Wolfin minimi 1280–1350 ei ollut niin syvä. Seuraava Spörerin minimin jälkeinen suuri minimi oli Maunderin minimi.
Spörerin minimi on saanut nimensä saksalaisen tähtitieteilijä Gustav Spörerin mukaan.
Gabriele Giannantoni

Gabriele Giannantoni (30. heinäkuuta 1932 Perugia – 1998 Rooma) oli italialainen filosofi ja poliitikko.
Filosofina Giannantoni tutki erityisesti antiikin filosofiaa. Hän kirjoitti muun muassa esisokraatikoista, Sokrateesta, Aristoteleesta ja epikurolaisuudesta sekä toimitti antiikin filosofian tekstejä. Giannantoni toimi Rooman Sapienza-yliopiston antiikin filosofian historian professorina sekä Italian Consiglio Nazionale delle Ricerchen antiikin ajattelun keskuksen (Centro di Studio del Pensiero Antico) johtajana. 
Poliitikkona Giannantoni toimi Italian kommunistisessa puolueessa ja osallistui muun muassa koulujärjestelmän uudistamiseen.
Socratis et Socraticorum Reliquiae

Socratis et Socraticorum Reliquiae on Gabriele Giannantonin toimittama teos, joka kokoaa yhteen antiikin ajalta säilyneet viittaukset Sokrateehen ja sokraatikkoihin. Giannantoni luettelee yhteensä noin seitsemänkymmentä sokraatikkoa.
Sokraatikoilta säilyneet tekstit ovat luonteeltaan hyvin katkelmallisia, eikä niitä ollut tutkittu yhtä laajalti ennen Giannantonin monumentaalista teosta. Teokseen ei kuitenkaan ole otettu mukaan Platonin ja Ksenofonin teoksia, joita on säilynyt muihin lähteisiin verrattuna paljon.
Teoksen ensimmäinen versio julkaistiin vuonna 1983 nimellä "Socraticorum Reliquiae". Vuonna 1990 julkaistuun laajennettuun versioon "Socratis et Socraticorum Reliquiae" lisättiin Sokratesta koskeva todistusaineisto sekä Aiskhineelta säilyneet katkelmat.
Teoksen neljä osaa jakautuvat seuraavasti:
Alps Electric Co.

Alps Electric Co, Ltd (アルプス電気株式会社) on vuonna 1948 perustettu monikansallinen yhtiö, joka tuottaa elektronisia laitteita, kuten potentiometrejä ja tasohiiriä sekä muita tietokonekomponentteja. Alpsin pääkonttori on Tokiossa, Japanissa. Vuodesta 2004 toimitusjohtajana on toiminut Masataka Kataoka. Alps on myös tunnettu Alpine-autostereoista.
Tulostimet.
Alps valmisti 2010 toukokuuhun asti myös tulostimia. Viimeinen valmistettu malli oli MD-5500. Alps-tulostimissa käytettiin yrityksen yksinoikeudella käyttämää Micro Dry (MD) -tekniikkaa. Micro Dry -menetelmässä väri siirtyy erilliseltä värinauhalta tulostusmedialle lämpöpään avulla eli Micro Dry -tekniikka vastaa lämpösiirtotulostusta. Tietyt Alps-tulostimet pystyvät vaihtoehtoisesti myös sublimaatiotulostukseen. Sublimaatiotulostuksen etuna on rasterittomuus.
Alps-tulostimien ainutlaatuinen ominaisuus hintaluokassaan on kyky tulostaa valkoista, foileja ja metallivärejä. Näitä ominaisuuksia on totuttu näkemään huomattavasti kalliimmissa laitteissa. Alps-tulostimia myytiin Suomessa 1997-2000, maahantuojana toimi muun muassa Helrot Oy. Vuonna 2000 Alps lopetti tulostimien viennin Japanin ulkopuolelle. 
Alps-tulostimet ovat ominaisuuksiensa ja edullisuutensa vuoksi erityisen suosittuja pienoismalliharrastajien ja pienten painoyritysten keskuudessa.
Mohammed Bijeh

Mohammed Bijeh () oli iranilainen sarjamurhaaja. Hän houkutteli avustajansa Ali Baghin kanssa lapsia aavikolle Teheranin eteläpuolelle väittäen, että oltiin menossa saalistamaan eläimiä. Kaksikko myrkytti tai tyrmäsi uhrinsa, käytti heitä seksuaalisesti hyväkseen ja hautasi heidät. Tekijöiden todettiin syyllistyneen 19–22:n ihmisen murhiin. Hän itse kertoi osasyyksi tekojensa motiiviksi oman ahdistuksen homoseksuaalisuuttaan kohtaan. Bijeh tuomittiin kuolemaan ja Baghi viidentoista vuoden vankeuteen.
24-vuotias Bijeh hirtettiin nostokurjen avulla Pakdashtissa. Sitä ennen hän joutui kärsimään sata ruoskaniskua. Ennen hirttämistä erään uhrin 17-vuotiaan veljen onnistui lyödä tuomittua puukolla.
Luettelo Alabaman kuvernööreistä

Tämä on luettelo Alabaman kuvernööreistä.
Alabaman kuvernööri on Alabaman hallinnon päämies ja Alabaman asevoimien ylipäällikkö. Kuvernöörillä on velvollisuus valvoa osavaltion lakeja ja valta vahvistaa uudet lait. Lisäksi kuvernöörillä on veto-oikeus Alabaman uusiin lakiesityksiin.
Kuvernöörin virka-asuntona toimii Montgomeryssa sijaitseva Alabaman kuvernöörin kartano. Ennen vuotta 1911 kuvernööri asui joko yksityisasunnossa tai hotellissa virkakautensa aikana. Nykyinen kartano on ollut käytössä vuodesta 1950. Tämän lisäksi kuvernöörillä on käytössään kaksi muuta asuntoa: Blount House Montgomeryssa ja rantamökki Fort Morganissa. 
Luettelo.
Alabaman kuvernööreistä 44 on ollut demokraatteja, neljä republikaaneja, kolme demokraatti-republikaaneja sekä yksi sitoutumaton ja yksi sotilaskuvernööri.
FK Inter Bratislava

FK Inter Bratislava on slovakialainen entinen jalkapalloseura.
Historia.
Seura perustettiin vuonna 1940 nimellä ŠK Apollo Bratislava. Vuonna 1949 se vaihtoi nimekseen Sokol Apollo ja kolme vuotta myöhemmin nimi vaihtui DŠO Iskra Slovnaftiin. Nimenvaihdoksia tapahtui vielä useita tulevina vuosikymmeninä. Kaudella 1958–1959 seura voitti ensimmäisen ja ainoan Tšekkoslovakian mestaruutensa. 1960-luvulla Bratislava voitti Intertoto cupin kahdesti vuosina 1963 ja 1964. Tšekkoslovakian hajottua seura voitti Slovakian liigan kahdesti. 2000-luvulla Bratislava putosi pääsarjatasolta, mutta onnistui nousemaan kaudeksi 2008–2009 takaisin. Vuonna 2009 seura kuitenkin myytiin.
Standard

Standard tai Standart voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Automerkkejä.
Standard-merkkisiä autoja on valmistanut kaikkiaan 12 valmistajaa:
Grom-luokka

Grom-luokka oli Puolan laivaston kahden hävittäjän muodostama alusluokka toisessa maailmansodassa.
Suunnittelu.
Huolimatta Puolan läheisistä suhteista Ranskan kanssa Britannia voitti vuoden 1930-luvun hävittäjähankintaan liittyvät kahden uuden hävittäjän hankintasopimukset. Syynä saattoi olla joko Wicher-luokan alusten hankinnan huonon kokemukset tai ainoastaan toteamus brittien johtavasta asemasta hävittäjien valmistuksessa. Syystä riippumatta uudet hävittäjät olivat suuria ja vahvasti aseistettuja aluksia, jotka olivat ylivoimaisia Saksan ja Neuvostoliiton laivastojen vastaaviin verrattuna. Alukset olivat lisäksi suurempia kuin Kuninkaallisen laivaston Tribal-luokan hävittäjät ja niiden kääntösäde oli kuitenkin kunnioitusta herättävä.
Aseistus.
Alusten pääaseina olivat aiemman Wicher-luokan 130 millimetrin tykeistä poiketen brittistandardin mukaisesti 4,7 tuuman (120 mm) tykit. Tykit olivat kuitenkin ruotsalaisia Boforsin 120 millimetrin 50 kaliiperin M34/36 -tykkejä, joita asennettiin myös hankittavaan miina/koululaiva "ORP Gryfiin". Brittitykeistä poiketen tykit käyttivät 90 naulan kiinteitä kranaatteja. Alukselle asennettiin yksiputkinen A-torni keulapainon vähentämiseksi ja kolme kaksiputkista tornia. Kaksi kaksiputkista Boforsin 40 millimetrin ilmatorjuntatykkiä asennettiin jalustalle torpedoputkien väliin sekä taaemman savuhormin taakse. Kaksipiippuiset 13,2 millimetrin ilmatorjuntakonekiväärit asennettiin yläkannen takaosaan sekä taaemman suojakannen etuosaan. Aluksilla oli pääaseiden tulenjohtovarten kaksi etäisyysmittaria, joista toinen oli asennettu takakannen rakenteiden päälle.
Alusten torpedoputkissa oli tavallisuudesta poiketen sovitin, joka mahdollisti 18 tuuman ja normaalien 21 tuuman torpedojen laukaisemisen samoista putkista. Kumpikin alus varustettiin miinalaivoiksi, mikä katsottiin matalissa vesissä tärkeäksi tehtäväksi. Alusten sukellusveneentorjuntakyky saavutettiin asentamalla kaksi heitintä, joihin oli yhteensä neljäkymmentä syvyyspommia.
Propulsiojärjestelmä.
Alusten nopeudeksi oli määritetty 39 solmua. Niiden voimanlähteenä oli kaksi 27 000 hevosvoiman turbiinia, joihin oli kytketty neljä kattilaa. Kattiloiden toimintapaineena oli 385 psitä. Kahden keskimmäisen kattilan hormit oli yhdistetty, jolloin aluksen keskimmäinen savuhormi oli laitimmaisia paksumpi. "ORP Grom" saavutti koeajoissa 29,26 solmun nopeuden ja "ORP Blyskawica" 39 solmua.
Alukset.
Kaksi alusta tilattiin 29. maaliskuuta 1935 J. Samuel White and Companyltä Cowesista. Näiden lisäksi tilattiin 1. toukokuuta 1939 Gdanskin telakalta "ORP Huragan" ja "ORP Orkan", joiden toimitus olisi ollut 1942. Tilaus peruuntui Saksan hyökättyä Puolaan. Kahta viimeksi tilattua alusta ei koskaan aloitettu.
Säiliöyksikkö

Säiliöyksikkö on kiinteällä, vähintään 5 000 litran säiliöllä sekä pumpulla varustettu paloauto. Säiliöyksikön pääasiallinen käyttötarkoitus on lisäveden kuljettaminen palopaikalle ja sammutusveden tasaussäiliönä toimiminen, mutta sillä voidaan tarpeen vaatiessa suorittaa myös varsinaista sammutustoimintaa.
Säiliöyksikön tunnusnumero on 3, esim. RJO183 R (rescue), Jokilaaksojen pelastuslaitos, 18. asema, säiliöyksikkö. Jos asemalla on useampi kuin yksi säiliöyksikkö, viimeinen (neljäs) numero kertoo säiliöyksikön järjestysnumeron.
Säiliöyksikön minimikalusto.
Letku- ja armatuurikalusto
Palopostikalusto
Raivauskalusto
Liikenteenohjausvälineet
Muu kalusto
Miljoonavaillinki

Miljoonavaillinki on suomalainen elokuva vuodelta 1961. Sen on käsikirjoittanut, ohjannut ja tuottanut Toivo Särkkä. Ansa Ikonen esitti viimeiseksi jääneen roolinsa suomalaisessa elokuvassa. Elokuva perustuu Mika Waltarin näytelmään.
Juoni.
Isältään Imupainepuristin Oy:n perinyt johtaja (Jussi Jurkka) on tuhlannut yhtiön rahoja 10 miljoonaa markkaa, ja syy vajeesta päätetään vierittää säntillisen konttoripäällikkö Jakob Ryhtilän (Helge Herala) niskoille. Ryhtilällä ei mene kotona hyvin, sillä vaimo (Ansa Ikonen) pettää häntä erään huilistin kanssa. Ryhtilä lavastetaan rahojen kavaltajaksi.
Vastaanotto.
Aikalaisarviossa puututaan elokuvan teatraalisuuteen ja ohjauksen alleviivaavuuteen, ja vähempi karrikointi olisi tehnyt tyypeistä arvioijan mielestä uskottavampia. Samaan kiinnittää huomiota eräs myöhempi kriitikko, joka huomauttaa myös, että naseva alku urvahtaa lopun saarnaavuuteen. Kriitikko Arto Pajukallio kuitenkin toteaa, että näennäisen köykäisen hupailun tekee katsottavaksi sen viisaasti elämän perusarvoista muistuttava Mika Waltarin käsikirjoitus. Pentti Siimes saa Pajukalliolta kiitosta komediallisesta roolisuorituksestaan.
HAL HPT-32 Deepak

HAL HPT-32 Deepak on Intian ilmavoimien käyttämä Hindustan Aeronauticsin koulutuskone, joita on valmistettu vuodesta 1977. Koneita käytetään myös yksityisessä käytössä.
Elokuussa 2009 kokonainen laivasto HPT 32 Deepak -koneita laitettiin lentokieltoon, kun sattui useita onnettomuuksia, joista yhdessä kuoli kaksi kokenutta lentäjää. Onnettomuudet johtuivat koneiden kahdesta teknisestä heikkoudesta joista toinen aiheutti moottorin sammumisen kun kone käännettiin ylösalaisin, ja sen liitoluku on alhainen, joten moottorin sammuttua törmäys maahan on melkein väistämätöntä.
Kuolonuhrien välttämiseksi on harkittu pelastusvarjon asentamista. 17 Deepak-onnettomuudessa 19 ohjaajaa on kuollut. Tämä on Intian ilmavoimien kokoiselle organisaatiolle vähän, paljon vähemmän kuin Suomen ilmavoimien 1950-luvun Vihuri- tai 1970-luvun Fouga -onnettomuuksien kuolonuhrit.
Sam Trammell

Sam Trammell (s. 29. tammikuuta 1969 New Orleans, Louisiana, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänen tunnetuin roolinsa lienee Sam Merlotte HBO:n menestysdraamassa "True Blood".
Ura.
Sam Trammell on työskennellyt elokuvissa, televisiosarjoissa ja teatterissa. Hän esiintyi Broadwaylla näytelmässä "Ah Wilderness!" vuonna 1998 ja sai roolistaan Tony-ehdokkuuden. 
Trammell on näytellyt elokuvissa "Harvest of Fire", "Syksy New Yorkissa" ja "Aliens vs. Predator 2". Hän on tehnyt monia vierailevia rooleja muun muassa televisiosarjoissa "House", "Amyn lailla", "Bones", "Dexter", "Todistettavasti syyllinen" ja "Näkijä".
Trammell teki läpimurtonsa televisiossa vuonna 2008 sarjassa "True Blood". Hän näyttelee sarjan päähenkilöihin kuuluvaa Sam Merlottea. 
Yksityiselämä.
Trammell ja hänen tyttöystävänsä Missy Yager saivat kaksoispojat 9. elokuuta 2011. Trammell asuu Los Angelesissa.
Greta Grönholm

Greta Alexandra Grönholm (8. kesäkuuta 1923 Tammisaari – 12. kesäkuuta 2015) oli suomalainen meloja. Hän edusti urheiluseuroja Wågen ja Helsingfors Kanotklubb.
Grönholm voitti kajakkikaksikkojen 500 metrillä MM-kultaa Sylvi Saimon kanssa vuonna 1950. PM-kilpailuissa hän saavutti kaksikoissa kultaa 500 metrillä vuonna 1951 sekä yksiköissä hopeaa 500 metrillä 1949 ja pronssia 1951. SM-kullan hän voitti neljästi vuosina 1947–1954. Kesäolympialaisiin 1952 Grönholm oli varalla.
Standard Fahrzeugfabrik

Standard Fahrzeugfabrik GmbH oli saksalainen autonvalmistaja, joka toimi Ludwigsburgissa vuosina 1933–1939. 
Yrityksen omisti Wilhelm Gutbrod. Se osti valmistuslisenssin Josef Ganzin suunnittelemaan aerodynaamiseen, takamoottoriseen Standard Superior -pikkuautoon, jossa oli kaksisylinterinen, 396-kuutioinen, teholtaan 12-hevosvoimainen kaksitahtimoottori. Autosta oli myös 494-kuutioisella moottorilla varustettu muunnelma, jonka teho oli 14 hv. Autossa oli pyörien erillisjousitus ja kantavana rakenteena keskusputkirunko.
Henkilöautojen valmistus päättyi vuonna 1935, mutta yritys valmisti farmari- ja pakettiautoja vuoteen 1939 asti.
Kotipuutarha

Kotipuutarha on suomalainen puutarha-alan aikakauslehti. Lehteä julkaisee Puutarhaliitto ja se ilmestyy 10 kertaa vuodessa. Päätoimittajana on toukokuusta 2021 lähtien ollut Minna Siltala. 
Historia.
Kotipuutarha ilmestyi ensimmäisen kerran vuonna 1941. Alussa lehti neuvoi hyötykasvien viljelyä, säilöntää ja käyttöä. Yleisilme oli aluksi vaatimaton, mutta lehdessä julkaistiin myös mustavalkoisia kuvia. Sotavuosien jälkeen ja 1950-luvulla lehdessä alkoi olla useammin juttuja sisätilojen koristekasveista ja pihojen suunnittelusta, mutta pääpaino oli edelleen hyötypuutarhassa. Yhteiskunnan modernisoitumisen myötä 1960-luvulta lähtien lehden aihepiireissä huvipuutarhan osuus on noussut hyötypuutarhan rinnalle.
Lou Albano

Louis Vincent ”Lou” Albano (29. heinäkuuta 1933 – 14. lokakuuta 2009) oli italialaissyntyinen showpainija, manageri ja näyttelijä. Usein hänestä puhuttaessa käytetään lisänimeä ”Captain”. Albanon tavaramerkkejä olivat avonainen havaijipaita, rujo parta ja kumiset korvakorut.
Lou Albanon ura painibisneksessä kesti 43 vuotta. Painimisen lisäksi hänet muistetaan monien tähtien managerina. Häntä on monessa yhteydessä kuvailtu yhdeksi showpainin värikkäimmistä tähdistä. WWE Hall of Fameen hänet valittiin vuonna 1996.
Albano on myös näytellyt. Brian De Palman elokuvassa "Wise Guys" (1986) hänellä oli pieni rooli gangsteri Frank ”The Fixer” Acavanona. 1980-luvulla hän esiintyi kahdessa Cyndi Lauperin musiikkivideossa: ”Girls Just Want to Have Fun” (Lauperin isä) ja ”The Goonies 'R' Good Enough” (autoasentaja). Lisäksi hän näytteli Super Mariota televisiosarjassa "The Super Mario Bros. Super Show!". Kyseisessä ohjelmassa hän toimi sekä Marion äänenä kymmenminuuttisessa piirretyssä että Marion livenäyttelijänä ”oikeissa” kohtauksissa.
Yksityiselämä.
Albano syntyi nelilapsiseen perheeseen. Hänen kaikki sisaruksensa, Vincent, George, Eleanor ja Carl, ovat opettajia.
1990-luvulla Albanon terveys heikkeni ja hän laihtui huomattavasti. Vuonna 2005 hän sai sydänkohtauksen mutta toipui tästä. Hän kuoli neljä vuotta myöhemmin nukkuessaan. Suremaan jäivät vaimo Geri, neljä lasta ja neljätoista lapsenlasta. Hänet on haudattu Rose Hillin hautausmaalle Putnamiin, New Yorkiin.
Heinävaara (Joensuu)

Heinävaara on entisen Kiihtelysvaaran kunnan alueella nykyisessä Joensuun kaupungissa sijaitseva kylä ja taajama. Vuoden 2019 lopussa taajamassa oli 462 asukasta.
Heinävaaran kylä on korkean ja pitkän vaaran laella, ja sieltä on komeat näkymät länteen Joensuun suuntaan. Kylän keskustassa risteävät kantatie 74 eli Joensuu–Ilomantsi-tie, Kiihtelysvaaraan johtava seututie 494 ja Heinävaarantie eli vanha maantie. Kontiolahteen suuntaan kylästä lähtee maantie 5100 eli Jakokoskentie. Joensuun keskustaan on matkaa noin 25 kilometriä ja Kiihtelysvaaraan 10 kilometriä.
Kylässä on alakoulu, kauppa ja huoltoasema kahvioineen. Suurin työnantaja on Exel Compositesin komposiittisia profiileja valmistava Kivaran tehdas. Kylässä on myös puu- ja muovialan pienteollisuutta. 
Heinävaara on ollut asuttuna 1600-luvulta lähtien. Vaarakylän talot ja asutus sijaitsevat nauhamaisesti
vanhan Tohmajärven maantien eli nykyisen Heinävaarantien varressa. Perinteistä rakennuskantaa on säilynyt Koljolan ja Piippolan pihapiireissä. Kylän vanhimmat rakennukset ovat peräisin 1700-luvulta. Museovirasto onkin määritellyt suomalaista vaarakylää erinomaisesti edustavan Heinävaaran vaara-asutuksen yhdeksi Suomen valtakunnallisesti merkittävistä rakennetuista kulttuuriympäristöistä. Pohjois-Karjalan vaarakylät, joihin Heinävaara kuuluu, ovat lisäksi myös yksi Ympäristöministeriön määrittelemistä Suomen kansallismaisemista.
Alavin kylä luetaan myös Heinävaaraan.
Koulu.
Heinävaaran koulu on valmistunut vuonna 1999. Se on täysin puurakenteinen, ja siellä toteutetaan avointa oppimisympäristöä. Luokkia on seitsemän ja opettajia 11.
Koulun suunnitteli yhdysvaltalainen Cuningham Group, josta päävastuussa olivat arkkitehdit Judith P. Hoskens ja Bruce Jilk.
Tsasouna.
Koljolan koivikossa on pieni tsasouna, joka vihittiin 16. elokuuta 2001. Paikan läheisyydessä on sijainnut aikaisemminkin tsasouna. Tsasounan on rakentanut käsityönä heinävaaralainen Petri Piipponen. 
Rautatie.
Heinävaaran rautatieasema on rautatieliikennepaikka rataosalla . Liikennepaikka on nykyisin miehittämätön ja palvelee tavaraliikenteen kuljetuksia. Henkilöliikennettä ei ole.
Karvavyökääpä

Karvavyökääpä ("Trametes hirsuta") on yksivuotinen pienehkö kääpä. Se on yleinen koko Suomessa kasvaen kuolleella lehtipuulla. Itiöemä on ohut ja hyllymäinen. Kasvuvyöhykkeinen yläpinta on karvainen ja vaihtelee väriltään kermanvalkoisesta harmaaseen ja vihreään. Karvavyökäävän kermanvaalea pillistö muuttuu iän myötä harmaaksi. Lohkopinnasta erottuu ylinnä karvakerros, jonka alapuolella on korkkimainen malto. Sienen tuoksu muistuttaa lievästi kalan tai kloorin hajua. Karvavyökäävän lisäksi Suomessa kasvaa vain kolme muuta karvaista kääpää: koivunhelttakääpä ("Lenzites betulinus"), pörrökääpä ("Cerrena unicolor") ja harjaskääpä ("Funalia trogii"). Karvavyökääpä aiheuttaa valkolahoa.
Paweł Jaroszewicz

Paweł Jaroszewicz (s. 20. syyskuuta 1985) on puolalainen rumpali.
Jaroszewicz soittaa useammassa yhtyeessä, joista tunnetuin lienee Vader, johon hän liittyi vuonna 2008.
Idänvirpiangervo

Idänvirpiangervo eli virpiangervo ("Spiraea chamaedryfolia") on pensasangervojen sukuun kuuluva laji, jota käytetään koristekasvina.
Kuvaus.
Idänvirpiangervo on 0,5–2 metriä korkea tiheäversoinen ja kaarevahaarainen pensas, joka kasvattaa maarönsyjä. Varret ovat kaljuja. Nuoret haararangat ovat usein polvekkeisesti mutkaisia. Lehtilapa on muodoltaan puikea. Lehden laita on tyvipuolelta ehyt ja kärkipuolelta isohampainen tai lähes liuskainen. Lehdet ovat päältä kaljuja ja alta vähän karvaisia. Syysväritys on keltainen.
Kukinnot ovat sarjamaisia tai huiskiloita, jotka sijaitsevat edellisvuoden versoissa. Teriö on valkoinen ja heteet terälehtiä pidempiä. Hedelmä on kalju tuppilo.
Levinneisyys.
Idänvirpiangervo kasvaa alkuperäisenä Kaakkois-Euroopassa ja Itä-Siperiassa. Se on monin paikoin viljelyjäänne.
Käyttö.
Idänvirpiangervoa käytetään puisto-, suoja- ja aidannepensaana vapaasti kasvavissa aidanteissa, mutta sitä voi käyttää myös leikattuna pensasaitana. Suomessa idänvirpiangervo on kestävä vyöhykkeillä I–VII.
Ihmiskunnan aarteita

Ihmiskunnan aarteita () on saksalainen dokumenttisarja, joka käsittelee Unescon maailmanperintökohteita. Südwestrundfunk-televisioyhtiö on tehnyt ohjelmaa yhteistyössä Unescon kanssa.
Maailmanperintökesksu ja Südwestrundfunk sopivat sarjan tuottamisesta vuonna 1995. Sarjaa levittää müncheniläinen Telepool. "Ihmiskunnan aarteita" on saksankielinen dokumenttisarja, ja sen tavoitteena edistää maailmanperintösopimusta ja -kohteita. Idean dokumenttisarjasta sai Südwestrundfunkin kulttuuriohjelmien johtaja Gustav-Adolf Bähr jo vuonna 1987. Ajatuksesta televisioon oli kuitenkin pitkä tie, ja sarjan ensimmäinen osa lähetettiin 1. huhtikuuta 1995. Se käsitteli Maltan pääkaupunkia Vallettaa.
Raikas tuuli ja kirkas kuu

Raikas tuuli ja kirkas kuu () on vuonna 2003 valmistunut elokuvatarina joka sijoittuu Korean historiassa 1600-luvun loppuun joka oli sekasortoista aikaa. Silloin japanilaiset halusivat hyökätä Kiinaan Korean kautta, Korealaiset eivät kuitenkaan suostuneet japanilaisten läpikulkuun. Elokuva kertoo kahdesta keisarilisten vartijoiden eliittisotilaasta Ji-Hwanista ja Gyu-yupista tuona aikana. Huipputaitavat miekkamiehet ovat läheisiä ystäviä, kunnes vallankaappauksen myötä Gyu-yup pakotetaan tappamaan vanha mestarinsa sekä Ji-Hwan.
Norjanangervo

Norjanangervo ("Spiraea" 'Grefsheim' tai "Spiraea" × "cinerea" 'Grefsheim') on pensasangervoihin kuuluva lajike. Norjanangervo löydettiin Grefsheimin taimistolta Nesistä Hedmarkista Norjasta vuonna 1949.
Kuvaus.
Norjanangervo on 1–1,5 metriä korkeaksi kasvava tiheä- ja ohutversoinen pensas. Harmaanvihreät lehdet ovat kapean soikeita ja pehmeäkarvaisia. Lehtien laidat ovat ehyitä tai kärkiosista terävähampaisia. Kukinto on edellisvuoden verson päällä oleva sarja, jossa on runsaasti pieniä valkoisia kukkia.
Käyttö.
Norjanangervo on hyvin suosittu pensasangervolajike. Sitä käytetään koristepensaana yksittäispensaana tai laajoina pensasryhminä. Lajike menestyy Suomessa vyöhykkeillä I–V tai VI ja se on syrjäyttänyt talvenkestävämpänä morsiusangervoa ("Spiraea" 'Arguta').
Japaninangervo

Japaninangervo ("Spiraea japonica") on pensasangervoihin kuuluva laji, joka kasvaa alkuperäisenä Itä-Aasiassa. Lajista on jalostettu runsaasti koristekasvilajikkeita.
Kuvaus.
Japaninangervo on 0,5–1,5 metriä korkea pystykasvuinen ja niukkahaarainen pensas. Nuoret haararangat ovat ruskehtavia. Lehdet ovat puikeita tai soikeita, päältä vihreitä ja alta vaaleanvihreitä tai sinertäviä. Lehden laita on säännöttömän sahalaitainen.
Kukinnot ovat huiskilomaisia ja sijaitsevat haarojen latvoissa. Teriöt ovat punaisia, punavioletteja tai harvoin valkoisia. Heteet ovat terälehtiä pitempiä. Hedelmä on kalju tuppilo.
Pihlaja-angervot

Pihlaja-angervot ("Sorbaria") on suku ruusukasvien ("Rosaceae") heimossa. Suvussa on 10 lajia, jotka ovat kaikki kotoisin Itä-Aasiasta. Useita lajeja käytetään koristekasveina.
Kuvaus.
Pihlaja-angervot ovat kesävihantia yksikotisia pienehköjä tai keskikokoisia pensaita. Haarat ovat pystyjä tai kaarevia, ja pensaat ovat tiheitä ja tekevät maarönsyjä. Lehdet sijaitsevat kierteisesti. Lehtilapa on päätöparinen. Kukinto on huiskilo. Terä- ja verholehtiä on viisi. Teriö on valkoinen. Hedelmä on monisiemeninen tuppilo.
Emmaljunga

Emmaljunga on taajama Hässleholmin kunnassa Skånessa, Ruotsissa. Paikkakunta sijaitsee tien 117 varrella lähellä Smålandin rajaa. Emmaljungassa on 262 asukasta.
Emmaljunga on tunnettu lastenvaunuja valmistavasta yrityksestä Emmaljunga Barnvagnsfabrik.
Praha (vuoden 2006 elokuva)

Praha on Ole Christian Madsenin ohjaama tanskalainen elokuva vuodelta 2006. 
Elokuva on pienimuotoinen tarina miehestä, joka lähtee vaimonsa kanssa Prahaan isänsä hautajaisiin. Isä on hylännyt perheensä, kun päähenkilö oli pieni. Matkalla ilmenee että miehen avioliitto on joutumassa karille.
Tarina kerrotaan hyvin hienovaraisesti, vaikka tunnelmat vaihtelevat kafkamaisesta absurdiin tragediaan, jopa synkkyydestä kepeyteen. Madsenin roolisuoritusta päähenkilönä pidetään vaikuttavana ja tarkkana. Hänellä on taito herättää tunteita, mistä hän on tietoinen.
Elokuva on esitetty useilla elokuvajuhlilla, kuten Karlovy Varyssa, Torontossa ja Glasgow'ssa.
Elokuvalle on myönnetty Bodil-palkinto parhaasta kuvaukseta ja Robert-palkinto äänestä ja kuvauksesta.
Mirsad Jonuz

Mirsad Jonuz (, s. 9. huhtikuuta 1962) on pohjoismakedonialainen jalkapallovalmentaja ja entinen maalivahti. 
Ura pelaajana.
Jonuz aloitti pelaajauransa pienen FK Teteksin maalivahtina 1985. Hän pelasi Jugoslavian alasarjoissa makedonialaisseuroissa, kunnes siirtyi 1988 FK Radiin. Ura Belgradissa ei kuitenkaan auennut ja hän siirtyi 1989 FK Novi Pazarin kautta FK Vardarin. Uransa parhaan kauden Jonuz pelasi FK Sutjeska Nikšićissä 1990–1991, jolloin hän pelasi 31 ottelua joukkueen maalilla. Hän siirtyi kauden jälkeen takaisin FK Radiin, josta 1993 kreikkalaiseen Levadiakosiin. Jonuz lopetti uransa Kreikassa 1995.
Ura valmentajana.
Valmennusuransa Jonuz aloitti 1996 pohjoismakedonialaisessa FK Rabotničkissa. Jonuzin johdolla seura eteni kohti Pohjois-Makedonian (tai tuolloisen Makedonian tasavallan) huippua, nousi liigaan ja sijoittui parhaimmillaan kolmanneksi Jonuzin viimeisellä kaudella 1999–2000. Jätettyään Rabotničkin Jonuz jatkoi uraansa FK Pobedassa, jonka hän johdatti Makedonian cupin yllätysmestariksi 2002. Tammikuussa 2003 Jonuz jätti Pobedan ja palasi Rabotničkin valmentajaksi. 
Elokuussa 2003 Jonuz siirtyi liigavalmennuksesta Makedonian liiton palvelukseen aloittaen U21-maajoukkueen päävalmentajana. Jonuz toimi nuorten päävalmentajana kuusi vuotta, kunnes toukokuussa 2009 nousi A-maajoukkueen päävalmentajaksi. Jonuz valmensi Pohjois-Makedoniaa viimeisissä MM2010-karsintaotteluissa, joista maa voitti yhden, hävisi kaksi ja pelasi kerran tasan. 
EM2012-karsinnoissa Pohjois-Makedonia ei menestynyt Jonuzin alaisuudessa mairittelevasti. Lopulta liitto antoi hänelle potkut kesäkuussa 2011, kun Pohjois-Makedonia oli voittanut vain yhden kuudesta pelatusta karsintaottelusta.
ORP Błyskawica

ORP Błyskawica oli Puolan laivaston Grom-luokan hävittäjä, joka palveli toisessa maailmansodassa.
"Błyskawica" on nykyisin museolaiva, ja sitä pidetään kansallisena aarteena, sillä se on ainoa Puolan merivoimien alus, joka on rakennettu ennen toista maailmansotaa. Sen 50-vuotisen palveluksen kunniaksi sille myönnettiin Puolan korkein sotilasansiomerkki Virtuti Militari. Sen varmistamiseksi, että alus säilyy jälkipolville, on 1985 perustettu yhdistys Museosotalaiva "Błyskawican" ystävät.
Valmistus.
Alus tilattiin Britanniasta J. Samuel White and Companyltä Cowesista. Tilattu alus oli kooltaan Britannian Kuninkaallisen laivaston laivueenjohtajia suurempi. Aluksen köli laskettiin syyskuussa 1935.
Palvelus.
Puolan merivoimien hävittäjät määrättiin 30. elokuuta 1939 toteuttamaan niin kutsuttu Pekin suunnitelma, jonka mukaan niiden tuli siirtyä Britanniaan ja liittyä Kuninkaalliseen laivastoon. Alukset kohtasivat 1. syyskuuta Britannian kuninkaallisen laivaston hävittäjät "HMS Wandererin" ja "HMS Wallacen", jotka opastivat alukset Leithiin. Puolalaiset jatkoivat seuraavana yönä edelleen Rosythiin. Alus vastaanotti 3. syyskuuta kuninkaalliselta laivastolta viirinumerokseen H34:n.
Alus hyökkäsi 7. syyskuuta Saksan laivaston sukellusvenettä vastaan Skotlannin rannikolla 10 mailia South Uist -saaren itäpuolella ja oli ensimmäinen puolalainen sota-alus, joka hyökkäsi toisessa maailmansodassa sukelluksissa olleen sukellusveneen kimppuun. Se sai 6. marraskuuta määräyksen pelastaa "ORP Gromin" kanssa Doggerbankin alueelta mereen pudonneen lentäjän. Matkalla alusten kimppuun kävi kaksi Heinkel He-115 -vesilentokonetta, joista toinen pudotti torpedon. Alus siirrettiin 10. marraskuuta telakalle Chathamissa, jossa sen kattilat puhdistettiin ja potkurit vaihdettiin.
ORP Burza

ORP Burza oli Puolan laivaston Wicher-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin 2. huhtikuuta 1926 sisaraluksen "ORP Wicherin" kanssa Ranskasta Chantiers Navals Françaisin telakalta, missä köli laskettiin 1. marraskuuta 1927. Alus laskettiin vesille 16. huhtikuuta 1929 ja otettiin palvelukseen 10. heinäkuuta 1932 lähes neljä vuotta suunniteltua myöhemmin, jolloin sen komentajana oli kommodori Bołeslaw Sokołowski.
Palvelus.
Puolan merivoimien hävittäjät määrättiin 30. elokuuta 1939 toteuttamaan niin kutsuttu Pekin suunnitelma, jonka mukaan niiden tuli siirtyä Britanniaan ja liittyä Kuninkaalliseen laivastoon. Alukset kohtasivat 1. syyskuuta "HMS Wandererin" ja "HMS Wallacen", jotka opastivat alukset Leithiin. Puolalaiset jatkoivat seuraavana yönä edelleen Rosythiin.
Viirunauruli

Viirunauruli ("Garrulax lanceolatus") eli aiemmalta nimeltään kiinantimali on Etelä- ja Itä-Aasiassa tavattava pyrstötimaleihin kuuluva varpuslintu.
Koko ja ulkonäkö.
Kooltaan viirunauruli on 23–26 cm. Laji on väritykseltään vaaleanruskea ja höyhenpuvussa on punaruskeita raitoja. Myös linnun päälaki on punaruskea. "B. l. woodi" -alalajilla raidat ovat väriltään mustia. Nuorilla linnuilla raidoitus ei ole yhtä selkeää kuin aikuisilla viirunauruleilla.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Viirunaurulia tavataan Intiasta, Myanmarista, Hongkongista sekä Kiinasta. Linnun elinympäristöä ovat avoimet metsät, tiheiköt ja bambuviidakot. Viirunaurulin elinympäristöt sijaitsevat yleensä 1 200–2 800 metrin korkeudella merenpinnasta.
Reyash

Tomasz Rejek (taiteilijanimeltään Reyash) (s. 1974) on puolalainen basisti ja laulusolisti. 
Diskografia.
Profanum
Witchmaster
Vader
Supreme Lord
Christ Agony
Union
ORP Wicher (1928)

 
ORP Wicher oli Puolan laivaston Wicher-luokan hävittäjä, joka upposi toisen maailmansodan ensimmäisenä päivänä Saksan ilmavoimien pommittajien hyökkäyksessä.
Valmistus.
Alus tilattiin Chantiers Navals Françaisilta Blainvillestä Ranskasta, missä köli laskettiin 19. helmikuuta 1927. Alus laskettiin vesille 10. heinäkuuta 1928 ja valmistui 8. heinäkuuta 1930.
Palvelus.
Alus ei lähtenyt 30. elokuuta 1939 muiden Puolan merivoimien hävittäjien kanssa Peking-suunnitelman mukaisesti Britteinsaarille, vaan se jäi Puolaan. Alus sai 1. syyskuuta määräyksen siirtyä Gdyniasta Helin laivastotukikohtaan. Ilmahyökkäyksistä huolimatta alus saapui määränpäähänsä, jossa se taisteli Saksan laivaston hävittäjiä "Leberecht Maassia" ja "Wolfgang Zenkeriä" vastaan. "Wicher" kärsi hieman vaurioita ja noin kaksi tuntia myöhemmin Saksan ilmavoimien 4/Trägergruppe 186:n Junkers Ju 87 Stuka - syöksypommittajat upottivat aluksen ankkuripaikalleen.
Saksan laivasto nosti aluksen myöhemmin nimeten sen "Seroseksi". Alusta ei kuitenkaan kunnostettu.
Vlado Taneski

Vlado Taneski (1952 – 23. kesäkuuta 2008) oli pohjoismakedonialainen journalisti, joka joutui epäillyksi ainakin kolmen naisen murhasta, kun oli lehtijutuissaan tiennyt asioita, joista poliisi ei ollut kertonut julkisuudessa. Hänet pidätettiin, kun DNA-testi yhdisti hänet tekoihin. Murhat tehtiin Kičevossa vuosien 2003 ja 2008 välillä. Uhrit kaapattiin, pahoinpideltiin ja raiskattiin. Heidän ruumiinsa paloiteltiin ja vietiin muovipusseissa eri puolille kaupunkia. Taneski työskenteli "Nova Makedonijalle", mutta kirjoitti myös muihin lehtiin. Hänen uhrinsa muistuttivat hänen äitiään. Uhrit myös tunsivat äidin. Kaikki olivat köyhiä, kouluttamattomia siivoojia.
Taneski teki itsemurhan Tetovon vankilassa hukuttautumalla ämpäriin.
Uhrit.
Živana Temelkoskan (65) jäänteet löydettiin vuonna 2008. Ljubica Licoska (56) oli löydetty 2007 ja Mitra Simjanoska (64) vuonna 2005. Lisäksi vuonna 2003 kadonnutta 78-vuotiasta naista on epäilty Taneskin uhriksi.
AFC Champions League

AFC Champions League () on vuosittainen kansainvälinen jalkapalloturnaus aasialaisille seurajoukkueille. Turnauksen järjestäjänä Asian Football Confederation (AFC).
Kilpailun edeltäjä, Asian Club Championship, käynnistyi 1967 ja lakkautettiin 1972. Seurajoukkuemestaruudesta ryhdyttiin pelaamaan uudelleen vuonna 1986, jolloin alkoi Asian Champions' Cup (). Kaudeksi 2002–2003 Aasian cup-voittajien cup yhdistyi mestarien cupiin. Kilpailu uudistettiin ja se sai uudeksi nimekseen AFC Champions League. Turnauksen voittaja saa paikan FIFA:n seurajoukkueiden maailmanmestaruuskilpailuissa ennen vuotta 2025.
Sarjajärjestelmä.
AFC Champions League koostuu karsintakierroksesta, lohkovaiheesta ja pudotuspeleistä. Kilpailuun pääsevät mukaan vain parhaiden Aasian liigojen joukkueet. Suoraan lohkovaiheeseen pääsee yhteensä 30 joukkuetta 11 parhaasta liigasta. Lisäksi kuuden muun liigan mestarit ja AFC Cupin kaksi parasta pelaavat karsintavaiheen, josta kaksi joukkuetta pääsee mukaan lohkovaiheeseen. Lohkovaiheessa joukkueista muodostetaan kahdeksan 4 joukkueen lohkoa, joissa pelataan kaksinkertainen sarja. Lohkojen kaksi parasta pääsevät jatko-otteluihin. Neljännesvälierät, puolivälierät ja välierät pelataan kaksiosaisena. Mestaruus ratkaistaan puolueettomalla kentällä pelattavassa yksiosaisessa finaalissa.
Voittajat.
Asian Club Championship (1967-1971).
1Maccabi julistettiin voittajaksi, koska Al-Shorta kieltäytyi pelaamasta poliittisista syistä.
All the Way from Memphis

All the Way from Memphis on brittiläisen Mott the Hoople -yhtyeen kappale sekä single vuonna 1973 ilmestyneeltä albumilta "Mott". Kokonaan Ian Hunterin käsialaa oleva kappale nousi Britannian singlelistan sijalle kymmenen.
Kappale sai innoituksensa Mott the Hooplen Yhdysvaltain-kiertueelta. Yhtye oli matkustamassa Memphisiin, ja kitaristi Mick Ralphs päätti matkustaa kosketinsoittaja Verden Allenin kanssa määränpäähän maitse. Yhtyeen muut jäsenet käyttivät lentokonetta, ja lentoyhtiö kadotti Ralphsin kitaran. Saavuttuaan määränpäähän yhtyeen roudarit olivat kadonneet Ralphs ja Allen mukanaan, lipunmyynti keikalle oli heikkoa ja myöhemmin Ralphsin hotellihuone ryövättiin. Lopulta yhtye kuitenkin vastaanotti viestin siitä, että keikan lipunmyynti oli yhtäkkiä alkanut kasvaa.
Vuonna 1974 Mott the Hooplen lämmittely-yhtyeenä Yhdysvalloissa toimineen Queen-yhtyeen kitaristin Brian Mayn mukaan kappaleen esittäminen Memphisissä oli ”hieno hetki viestikapulan palauttamisessa rock 'n' rollin pääkaupunkiin”.
Singlen b-puolena toimi rauhallinen pianoballadi ”Ballad of Mott the Hoople”, joka myös sisältyy "Mott" -albumille. 
Kappaleet singlellä.
A-puoli
B-puoli
Lähteet.
Leon Salamislainen

Leon Salamislainen (; 400-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen, joka mainitaan sekä Platonin "Sokrateen puolustuspuheessa" että Ksenofonin teoksessa "Hellenika". Kyseessä saattaa olla sama henkilö, joka toimi ateenalaisena kenraalina peloponnesolaissodassa.
Leon Platonilla ja Ksenofonilla.
Ksenofon kuvaa "Hellenikassa" kolmenkymmenen tyrannin, spartalaismielisen oligarkian, valtaa Ateenassa. Hänen mukaansa tyrannia määräsi hyvämaineisen Leon Salamislaisen kuolemaan, vaikka tämä ei ollut tehnyt mitään rikosta.
Platonin "Sokrateen puolustuspuheessa" Sokrates sanoo pelkäävänsä vääryyden tekemistä enemmän kuin kuolemaa. Tämän tueksi hän kertoo kahdesta tapauksesta, joissa hän otti henkilökohtaisen riskin ja syyllistyi kansalaistottelemattomuuteen Ateenan hallinnon edessä. Toinen tapauksista liittyi Leonin pidättämiseen. Tyrannia määräsi Sokrateen ja neljä muuta miestä pidättämään Leonin, jotta tämä tuomittaisiin kuolemaan; muut suostuivat, mutta Sokrates meni kotiinsa.
Näistä todistuksista voidaan päätellä, että Leon oli hyvämaineinen, mutta tuomittiin kuolemaan, ja tämä tuomio nähtiin yleisesti epäoikeudenmukaisena. Todistukset jättävät kuitenkin auki sen, kuka Leon oli.
Leon, kenraali?
Klassisen filologian tutkija W. James McCoy on tutkinut antiikin aikaisia lähteitä, jotka viittaavat demokratiaa kannattaneeseen ateenalaiseen peloponnesolaissodan aikaiseen kenraaliin nimeltä Leon. McCoy on ehdottanut, että tämä Leon saattaisi olla sama henkilö kuin Leon Salamislainen.
McCoyn mukaan Leon-niminen kenraali oli yksi Ateenan laivaston komentajista. Hän joutui spartalaisten vangiksi, mutta pääsi palaamaan ateenaan kunnioitettuna sotasankarina. McCoy ehdottaa, että tyrannialla olisi ollut motiivi surmauttaa tällainen kunnioitettu demokratiaa kannattanut henkilö, ja sotkea mahdollisimman monta ihmistä tapaukseen.
OFC Champions League

OFC Champions League () on vuosittainen kansainvälinen jalkapalloturnaus oseanialaisille seurajoukkueille. Turnauksen järjestäjänä Oseanin jalkapalloliitto (OFC). Siitä käytetään myös nimeä O-League. Ensimmäisen kerran Oseanian mestaruudesta pelattiin 1987.
Turnaukseen pääsee kahdeksan joukkuetta, jotka jaetaan kahteen neljän joukkueen alkulohkoon. Lohkojen voittajat kohtaavat kaksiosaisessa finaalissa. Turnauksen voittaja pääsee FIFAn seurajoukkueiden maailmanmestaruuskilpailujen karsintaan.
Australialaiset joukkueet osallistuivat kilpailuun ennen vuotta 2006, minkä jälkeen ne siirtyivät Aasian jalkapalloliiton alaiseen AFC Champions Leagueen.
Aulis Oja

Aulis Oja (3. helmikuuta 1910 Turku – 10. syyskuuta 1976 Helsinki) oli suomalainen historiantutkija. 
Elämäkerta.
Oja syntyi Turussa ja kävi koulunsa Kuusjoella, jossa hänen isänsä Antti Fabian Oja oli kirkkoherrana. Ojan sukujuuret olivat Nousiaisista, missä hän myös nuoruudessaan vietti pitkiä aikoja.
Oja väitteli tohtoriksi vuonna 1955 keskiaikaisen "Etelä-Suomen" aluejakoja ja asutusta käsittelevällä tutkimuksella ja kirjoitti etenkin Varsinais-Suomesta useita pitäjänhistorioita joko kokonaan tai osittain. Pääosan työurastaan Oja teki Suomen valtionarkistossa. Professorin arvonimi hänelle myönnettiin vuonna 1973.
Aulis Ojan kokonaan tai osittain kirjoittamia pitäjänhistorioita ovat muun muassa Maarian, Karinaisten, Perttelin, Marttilan, Raision, Kuusjoen, Maskun ja Tarvasjoen pitäjänhistoriat. Väitöskirjassaan ja paikallishistoriallisissa tutkimuksissaan Oja kehitti etenkin jakokuntalaitoksen kehitykseen ja rakenteeseen nojautuvia keskiajan asutuksen ja maanomistusolojen historian tutkimusmetodeja, joilla oli mahdollista saada tietoa esimerkiksi asutuksen ikäsuhteista.
Aulis Ojan poikia ovat tähtitieteilijä Heikki Oja ja tietojenkäsittelytieteilijä Erkki Oja.
Arginusain taistelu

Arginusain taistelu käytiin vuonna 406 eaa. osana peloponnesolaissotaa Arginusain saarten ja Kanain kaupungin edustalla Lesboksen saaren itäpuolella. Taistelussa Ateenan laivasto, johtajanaan kahdeksan "strategosta", voittivat Kallikratidaan komentaman Spartan laivaston.
Taistelu oli seurausta siitä, että Kononin komentama laivasto-osasto oli spartalaisten saartamana Mytilenessä. Ateenalaiset kokosivat laivaston, joka koostui enimmäkseen uusista laivoista ja kokemattomasta miehistöstä, auttamaan Kononia. Kokematon laivasto oli taktisesti alakynnessä, mutta kykeni yllätysvoittoon käyttämällä epätavallista taktiikkaa.
Soma Manuchar

Soma Manuchar on kurditaustainen suomalais-ruotsalainen laulaja ja lauluntekijä. 
Ollessaan 6-vuotias Soma Manuchar asettui perheineen Helsinkiin, jossa hän aloitti koulunkäynnin. Soman poikkeuksellinen lauluääni ja esiintymistaito huomattiin jo nuoressa iässä. Soma kirjoitti ensimmäisen englanninkielisen laulunsa jo 12-vuotiaana. Vuonna 2007 hän allekirjoitti levytyssopimuksen Universal Musicin kanssa. 
Soma Manucharin debyyttialbumi "Drifter" julkaistiin syyskuussa 2011. Drifter on sekoitus dramaattista elektropoppia, jossa on vaikutteita 1980-luvun diskomusiikkia. Sen on tuottanut Kim Wennerström. Debyyttialbumilta julkaistu ”Janie” oli virallinen Helsinki Pride -single vuonna 2010. Toisella singlellään ”Crazy ´Bout the Boy” Manuchar kilpaili "New Wave 2011" -kilpailussa maaliskuussa 2011. Kolmas single oli ”Strong”, jonka kanssa Manuchar osallistui Euroviisukarsintaan 2011 kutsuartistina.
Jalkapallon alle 19-vuotiaiden naisten Euroopan-mestaruuskilpailut

Jalkapallon naisten alle 19-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailut () on Euroopan jalkapalloliiton Uefan järjestämä mestaruusturnaus alle 19-vuotiaista pelaajista koostuville naisten maajoukkueille.
Ensimmäisen kerran EM-kisat pelattiin alle 18-vuotiaiden turnauksena kaudella 1997–1998. Kaudesta 2001–2002 lähtien se on ollut alle 19-vuotiaiden turnaus. Lopputurnaukseen pääsee kahdeksan maata, jotka pelaavat kahdessa neljän joukkueen lohkossa alkusarjan. Lohkojen kaksi parasta pääsee välieriin.
Luettelo Suomen armeijan kenraaleista

Tämä on luettelo Suomen armeijan kenraaleista, jotka on ylennetty Suomessa kenraalikuntaan kuuluviin arvoihin (tai vastaaviin) Suomen itsenäistymisen jälkeen.
Luetteloon on otettu kaikki kenraalin arvoon, amiraaleiksi ja kenttäpiispaksi ylennetyt upseerit, myös erikoisupseerit; insinööri-, lääkintä-, farmasia- ja eläinlääkintäupseerit.
Itsenäisen Suomen kenraalikunta 1918-.
Ennen itsenäistymistä ylennetyt.
Tässä osiossa ovat ennen itsenäistymistä kenraalikuntaan ylennetyt henkilöt, jotka ovat toimineet itsenäistymisen jälkeen (6. joulukuuta 1917) Sotilaskomiteassa tai jotka ovat kenraaleina Suomen armeijan luetteloissa eli rullissa.
Mannerheimille myönnettiin ratsuväenkenraalin sotilasarvon lisäksi seuraavat arvonimet:
Itsenäistymisen jälkeen ylennetyt.
1) Myös kontra-amiraali (1919)
Maurycy Stefanowicz

Maurycy ”Mauser” Stefanowicz (s. 1976 Szczytno, Puola) on puolalainen kitaristi, laulaja ja säveltäjä. Hän on perustanut yhtyeet Dies Irae ja UnSun sekä toiminut Vaderin kitaristina vuosina 1997–2008.
Diskografia.
Vader
Christ Agony
Dies Irae
UnSun
Vierailut
Videografia.
Vader
Dies Irae
Andrew Driver

Andrew David Driver (s. 20. marraskuuta 1987) on englantilaissyntyinen ammattilaisjalkapalloilija, joka pelaa Skotlannin valioliigassa Heart of Midlothianin joukkueessa. Hän edusti poikien tasolla Skotlantia ja Englannin alle 21-vuotiaiden maajoukkuetta. Lopulta hän valitsi Skotlannin jalkapallomaajoukkueen pelatakseen aikuisten tasolla kansainvälisiä otteluita.
Ura.
Driver aloitti jalkapallouransa Hutchison Valen joukkueessa, josta hän siirtyi Heart of Midlothianin junioriakatemiaan. Hän debytoi seuran ykkösjoukkueessa vuonna 2006 seuran harjoitusottelukiertueella. Samana syksynä hän teki debyyttinsä myös sarjaottelussa ja onnistui heti maalinteossa.
Driverin sopimus kestää vuoteen 2011 saakka, mutta moni seura on ollut hänestä kiinnostunut, varsinkin englantilaisseura Burnley FC ja hollantilainen FC Twente.
Martin Weibull

Martin Johan Julius Weibull (24. joulukuuta 1835 Landskrona − 17. huhtikuuta 1902 Lund) oli ruotsalainen historioitsija.
Weibull valmistui ylioppilaaksi 1853. Hänestä tuli filosofian tohtori ja dosentti Lundin yliopistoon vuonna 1862, historian määräaikainen professori 1877. Vakituinen professori hänestä tuli vuonna 1888.
Hän sai vaikutteita ranskalaisista esikuvistaan Weibull ihannoi Skånen ja Ruotsin suurvalta-ajan historiaa, mutta kulttuuripoliittiselta asenteeltaan hän oli skandinavisti.
Weibull sai 1887 kirjallisista ansioistaan Ruotsin akatemian Karl Johanin palkinnon, 1889 hänet valittiin Kungliga Vitterhets Historie och Antikvitets Akademienin puheenjohtajaksi.
Poikiensa Lauritz ja Curt Weibullin kanssa Weibull perusti uuden koulukunnan Ruotsin historiantutkimukseen. Akateemisena opettajana Weibull jätti syvät jäljet Lundiin 1800-luvun loppupuolella. Tuotannossaan, jota leimasi voimakkaasti taiteellisuus, hän käsitteli varsinkin johtavia henkilöitä. 
Weibull suunnitteli Skånen lipun ("Skånska flaggan").
Ujar

Ujar () on kaupunki Krasnojarskin aluepiirissä Venäjällä. Se sijaitsee Itä-Sajanin alarinteillä 132 kilometriä Krasnojarskista itään. Kaupunki on Ujarin piirin keskus. Sen kautta kulkee Siperian rata sekä Novosibirskin ja Irkutskin välinen M53-valtatie. Asukkaita on 12 500 henkeä (vuonna 2009).
Paikkakunta on saanut alkunsa vuonna 1760 perustetusta uudisasukkaiden kylästä. 1800-luvun lopulla sen kautta rakennettiin Siperian rata. Vuonna 1944 Ujarista tuli kaupunki. Nykyään siellä on mm. elintarvike- ja rakennustarviketeollisuutta.
Revonhäntäkasvit

Revonhäntäkasvit (Amaranthaceae) on kasviheimo Caryophyllales-lahkossa. APG II -luokittelun mukaan entinen savikkakasvien (Chenopodiaceae) heimo luetaan nykyisin revonhäntäkasveihin. Revonhäntäkasvien heimoon kuului ennen noin 900 lajia, mutta savikkakasvien heimon kanssa lajeja on noin 2 400. Heimoon kuuluu monia koriste- ja hyötykasveja.
Revonhäntäkasveihin kuuluu savikkakasvit mukaan luettuna pääasiassa ruohovartisia trooppisen, subtrooppisen ja lauhkean vyöhykkeen lajeja, mutta joukossa on myös viileän vyöhykkeen lajeja sekä pensaita ja pikkupuitakin.
Hasegawa

Hasegawa on japanilainen muovisia rakennussarjoja valmistava yritys. Yritys on parhaiten tunnettu lentokoneiden pienoismalleista, mutta se tekee myös mm. autojen ja laivojen rakennussarjoja. Yritys toimii samassa kaupungissa kuin kilpailijansa Tamiya, Shizuokassa. Yritys perustettiin 1941 mutta se alkoi valmistaa muovimalleja vasta 20 vuotta myöhemmin, valmistettuaan ensin puuleluja ja puisia opetustarvikkeita.
Armenian vallankumouksellinen liitto

Armenian vallankumouksellinen liitto (, vanha kirjoitusasu: Հայ Յեղափոխական Դաշնակցութիւն), lyhyemmin Dašnaktsutjun () on armenialainen, vasemmistolainen kansallismielinen puolue. Sen jäsenistä käytetään joskus nimitystä "dašnak" (դաշնակ) ja puolueesta dašnak-puolue. Nykyisin puolue kuuluu sosiaalidemokraattisten puolueiden Sosialistiseen internationaaliin.
Historia.
Puolue on perustettu vuonna 1890 silloisessa Tiflisissä. Se yhdisti armenialaisten sosialistiset, nationalistiset ja vallankumoukselliset poliittiset ryhmät. Puolueen perustajäseniä olivat Stepan Zorian, Simon Zavarian ja Kristapor Mikaelian. Puolueohjelmaan sisältyi laaja kirjo poliittisia ja yhteiskunnallisia uudistuksia.
Vuoden 1908 vallankumous Osmanien valtakunnassa oli käännekohta puolueen historiassa. Se pystyi muuttuneessa tilanteessa laajentamaan toimintaansa eri puolille valtakuntaa, ja useita puolueen edustajia valittiin parlamenttiin.
Ensimmäisen maailmansodan aikana puolue organisoi neljä vapaaehtoisten armenialaisten pataljoonaa Venäjän armeijaan taistelemaan osmaneita vastaan. Vuoden 1915 huhtikuussa puolueen jäseniä ja kannattajia vangittiin Istanbulissa osana laajaa armenialaisen älymystön vastaista operaatiota. Armenian vallankumouksellinen liitto oli armenialaisten johtava puolue Transkaukasian federaatiossa sekä johti ensimmäisen Armenian tasavallan perustamista 1918 ja oli vallassa sen olemassaolon ajan. Vuonna 1920 bolševikkien valloitettua Armenian sen johto pakeni ulkomaille. Maapaossa puolueen toiminta keskittyi maan itsenäisyyden ajamiseen ja armenialaisen kulttuurin suojeluun.
Puolue järjestettiin uudelleen Armeniassa 1990. Joulukuussa 1994 sen toiminta kiellettiin "väliaikaisesti". Oikeusministeriö salli sen uudelleen 9. helmikuuta 1998, alle viikko presidentti Levon Ter-Petrosjanin eron jälkeen. 
Vuonna 2021 puolue perusti yhdessä "uudelleensyntynyt Armenia" -ryhmittymän kanssa liittouman nimelta Armenian liitto. Sitä johtaa entinen presidentti Robert Kotšarjan.
Toiminta.
Puolue ajaa historiallisen Armenian jälleenyhdistämistä Sèvresin sopimuksen mukaisissa rajoissa. Näistä alueista merkittävä osa kuuluu nykyiseen Turkkiin.
Toinen puolueen huolenaihe on historiallisesti Armeniaan kuulunut Javakhk, osa Samtskhe-Džavakhetia nykyisessä Georgiassa.
Puolueella on merkittävä vaikutusvalta kansainvälisesti ulkoarmenialaisten keskuudessa, joita asuu mm. Yhdysvalloissa, Ranskassa ja Libanonissa. Puolue on ajanut voimakkaasti armenialaisten kansanmurhan kansainvälistä tunnustamista.
Lauterbrunnen

Lauterbrunnen on noin 2 500 asukkaan kunta Bernin kantonissa Sveitsissä.
Maantiede.
Maantieteellisesti kunta sijaitsee Lauterbrunnentalin laaksossa, jonka pohjalla oleva Weisse Lütschine -joki virtaa kohti pohjoisempana sijaitsevaa Brienzersee -järveä. Laaksossa ja sen rinteillä sijaitsevat itsensä Lauterbrunnenin kylän lisäksi muun muassa Wengenin, Mürrenin, Gimmelwaldin, Isenfluhin ja Stechelbergin kylät.
Liikenneyhteydet.
Lauterbrunneniin on maantieyhteys moottoritieltä A8 Wilderswilistä, Interlakenin eteläpuolelta. Lauterbrunneniin kulkee myös Berner Oberland-Bahnen -rautatieyhtiön Berner Oberland-Bahn -rata Lütschinejoen vartta Interlaken Ostista.
Lauterbrunnenista on Bergbahn Lauterbrunnen-Mürren -yhtiön köysirata/rautatieyhteys Mürreniin.