VTT

Teknologian tutkimuskeskus VTT Oy on Suomen suurin soveltavaa tutkimusta tekevä tutkimuskeskittymä ja tutkimus- ja teknologiayhtiö. VTT tuottaa teknologia- ja tutkimuspalveluja niin kotimaisille kuin kansainvälisillekin yrityksille ja julkiselle sektorille.
VTT on osa Suomen innovaatiojärjestelmää, ja sillä on keskeinen asema suomalaisen elinkeinoelämän ja yhteiskunnan kilpailukyvyn kehittämisessä. VTT on valtion kokonaan omistama erityistehtävää toteuttava voittoa tavoittelematon yhtiö. VTT kuuluu Suomen työ- ja elinkeinoministeriön hallinnonalaan.
Historia.
VTT:n synnyn taustat.
VTT:n historia ulottuu 1900-luvun ensimmäisiin vuosikymmeniin, jolloin Suomen kansallista tutkimusjärjestelmää kehitettiin, perustettiin aineenkoetuslaitos, Teknillinen korkeakoulu, teollisuuden yhteisesti rahoittama tutkimuslaitos. Myös teollisuudella oli omia tutkimuslaboratorioita. 1930-luvulla kansallista tutkimusjärjestelmää kehittivät Helsingin yliopiston kemian laitoksen nuori tutkijapolvi sekä Teknillisen korkeakoulun (TKK) insinöörikoulukunta. Insinöörikoulukunta alkoi ajaa rakennusteknillisen laboratorion perustamista, mutta selvittelyvaiheen jälkeen se kasvatti suunnitelmansa yhteensä viiteen eri laboratorioon. Kemistit ehdottivat huomattavasti laajempaa ratkaisua, jossa painotettiin yhteistyötä teollisuuden kanssa.
Valtio käsitteli kilpailevia ehdotuksia lähes kolme vuotta, ja vuonna 1937 se valitsi TKK:n ratkaisun ja myönsi sille määrärahan laboratorion rakentamista varten. Hanke kuitenkin viivästyi, sillä Teknillisen korkeakoulun päärakennus vaurioitui pahasti marraskuussa 1939 talvisodan ensimmäisen päivän pommituksissa. Rakennuslaboratorio liitettiin korkeakoulun rakennussuunnitelmiin vuonna 1941. VTT:n ensimmäisen laboratoriorakennuksen pohjana oli aineenkoetuslaitos, minkä lisäksi tutkimuslaitokseen tuli myös vuori-, tie- ja paloteknisen tutkimuksen laboratoriot.
Valtion Teknillinen tutkimuslaitos (VTL) (1942–1972).
Valtion Teknillinen tutkimuslaitos perustettiin 16. tammikuuta 1942 presidentti Risto Rytin allekirjoittamalla lailla harjoittamaan teknillistä tutkimustoimintaa tieteellisessä ja yleishyödyllisessä tarkoituksessa. Rakentaminen aloitettiin heti, ja tutkimuslaitos valmistui syksyllä 1943. Rakennuksen tilavuus oli 20 000 kuutiometriä, ja siihen sijoitettiin seitsemän VTL:n kymmenestä ensimmäisestä laboratoriosta. Tutkimuslaitos siirrettiin Oy Keskuslaboratoriosta Kauppa- ja teollisuusministeriön alaisuuteen. Laitoksen ensimmäisenä ylijohtajana toimi vuosina 1942–1947 Martti Levón, joka toimi Teknillisen korkeakoulun rehtorina vuosina 1940–1943 ja 1946–1955. Sodan aikana tutkimuslaitoksen toiminta painottui kotirintaman puolustuskyvyn parantamiseen. Laboratoriossa tutkittiin esimerkiksi heikkolaatuisia ruokatarvikkeita, korvikkeita, palosuojelua, palamattomia puumateriaaleja ja korsukamiinoita. Sodan jälkeen VTL laajeni vauhdikkaasti, ja sitä työllisti erityisesti sotakorvaustuotteiden laadunvarmistus.
Vuonna 1948 VTL:n ylijohtajana aloitti Edward Wegelius. Vuonna 1950 tutkimuslaitos muodostui 15 laboratoriosta. Valtio osti Otaniemen kartanon maat vuonna 1949, ja vuonna 1955 Vuoriteknillinen laboratorio muutti ensimmäisenä VTL:n laboratoriona Otaniemeen. Laitoksen punatiiliset rakennukset suunnitteli Alvar Aallon arkkitehtitoimisto.
VTL:stä kasvoi 1960-luvulla Suomen suurin tutkimuslaitos, se työllisti yli 400 henkilöä. 1960-luvun puolivälissä sillä oli jo 26 laboratoriota, joissa työskenteli yhteensä yli 400 tutkijaa. Vuonna 1968 ylijohtajan titteli muutettiin pääjohtajaksi. Wegeliuksen kaudella VTL:n asema kansainvälisestikin korkeatasoisena tutkimuskeskuksena vakiintui.
Kun Wegelius jäi eläkkeelle vuonna 1970, hänen seuraajanaan aloitti Pekka Jauho. 1970-luvulla ympäristökysymykset nousivat julkisuuteen, mikä toi VTT:lle lisää tutkimuskohteita. Pääjohtaja Jauho käynnisti tutkimuslaitoksessa laajan modernisoinnin, esimerkiksi hallintoa yksinkertaistettiin, testaustoiminta laajeni tutkimukseen. Tutkimuslaitoksen nimi päätettiin muuttaa Valtion teknilliseksi tutkimuskeskukseksi (VTT).
Vuonna 1971 valtioneuvosto siirsi Otaniemen tutkimusreaktorin hallinnan Teknilliseltä korkeakoululta VTT:lle.
Valtion teknillinen tutkimuskeskus (VTT) (1972–2009).
Valtion teknillinen tutkimuslaitoksen nimi muuttui 1972 muotoon Valtion teknillinen tutkimuskeskus. VTT sai uusia tehtäviä teollisen toiminnan kasvaessa ja monipuolistuessa. Se osallistui myös yhteiskunnan rakenteiden uudistamiseen liittyvään tutkimukseen. Toiminta keskittyi teknilliseen tutkimukseen ja siihen liittyvään kehitystyöhön.
VTT:n päärakennus valmistui Espoon Otaniemeen vuonna 1975.
VTT perusti 1970- ja 1980-luvuilla uusia laboratorioita Ouluun, Tampereelle, Jyväskylään ja Outokumpuun. 1980-luvulla VTT oli aktiivisesti mukana yhteistyössä, jonka tuloksena syntyi matkapuhelin. VTT:ssä kehitettiin vuonna 1984 myös maailman ensimmäinen videokuvapuhelin. Pääjohtaja Jauho jäi eläkkeelle 1987. Hänen kaudellaan VTT:n henkilöstömäärä oli nelinkertaistunut, erityisesti tilaustoiminnan kasvessa.
Jauhon seuraajana aloitti Markku Mannerkoski. Hänen kaudellaan VTT:n toiminnassa korostuivat huipputekniikan tutkimus, korkeatasoinen testaus ja kansainvälinen yhteistyö. Tutkimustuloksia alettiin siirtää entistä tehokkaammin teollisuuden ja elinkeinoelämän käyttöön. Hallintorakenne ja johtamisjärjestelmä muutettiin hierarkkisempaan suuntaan laitoksen tuloksellisuuden, suunnittelun ja seurannan vahvistamiseksi. Tutkimus- ja kehittämismarkkinat kansainvälistyivät voimakkaasti, mikä nosti kilpailun määrää ja edellytti yritysmäisempää otetta. Mannerkoski jäi eläkkeelle 1999.
Vuonna 1990 VTT:llä oli Otaniemessä maanalaista laboratoriotilaa lähes 6 000 kuutiota ja 15 000 neliömetriä louhittuna yli 20 metrin syvyydessä.
Mannerkoskea seurasi uutena pääjohtajana Erkki K. M. Leppävuori.
Alkuvuonna 2002 perustettiin VTT:n strateginen tutkimusohjelma, Agile Software Technologies, jossa tutkittiin ketterää ohjelmistokehitystä.
VTT avasi toukokuussa 2007 Espoossa tutkimusympäristön, joka oli omistettu hajautetun energiantuotannon mallinnukseen ja optimointiin. Kesäkuussa hallinnon ja aluekehityksen ministerityöryhmä puolsi kauppa- ja teollisuusministeriön esitystä käynnistää valmistelutyö VTT:n muuttamiseksi liikelaitokseksi alkuvuonna 2009. Liikelaitoksena VTT:llä olisi joustavammat rahoitusmahdollisuudet ja se voisi tehostaa kehittämiensä teknologioiden ja osaamisen kaupallista hyödyntämistä Suomessa ja ulkomailla tytäryhtiöidensä kautta.
Teknologian tutkimuskeskus VTT (2010–2014).
Uusi nimi Teknologian tutkimuskeskus VTT otettiin käyttöön vuonna 2010 VTT jakautui konsernirakenteeseen. Uuteen VTT Groupiin sisältyi emo-VTT:n lisäksi kolme tytäryhtiötä, VTT Expert Services Oy, VTT Ventures Oy ja VTT International Oy. VTT Memsfab Oy aloitti toimintansa vuonna 2011.
VTT:llä oli vuonna 2012 yli 3 000 työntekijää. VTT päätti sulkea tutkimusreaktorinsa, koska sen ylläpito maksoi noin 400 000 euroa vuodessa. Reaktori sammutettiin pysyvästi vuonna 2015 poistamalla sydämestä useita polttoainesauvoja..
VTT uudisti vuonna 2014 organisaatiotaan, ja toiminta jaettiin kolmeen liiketoiminta-alueeseen:
Hallitus esitti toukokuussa 2014, että VTT muutettaisiin osakeyhtiöksi ja Mikes ja VTT yhdistettäisiin. Työ- ja elinkeinoministeriön mukaan VTT toimi hyvin yritysmäisesti, sillä se sai noin 70 prosenttia tuloistaan yritysten toimeksiannoista ja kilpailun piirissä olevasta tutkimusrahoituksesta.
Teknologian tutkimuskeskus VTT Oy (2015–).
Mittatekniikan keskus Mikes yhdistettiin tammikuussa 2015 VTT:hen, ja samalla Teknologian tutkimuskeskus VTT:stä muodostettiin osakeyhtiö. Yhtiön toimialaksi määriteltiin teknologian soveltava tutkimus ja tutkimustulosten vieminen käytännön hyödyksi sekä toimiminen kansallisena metrologialaitoksena. Osakeyhtiönä VTT pystyi reagoimaan aiempaa herkemmin asiakkaiden sekä ympäristön muutoksiin sekä toimimaan vapaammin rahoitusmarkkinoilla. Espoon Kivenlahteen perustettiin bio- ja kiertotalouden tutkimuskeskus Bioruukki. Sen tavoitteena oli pyrkiä ylittämään keksintöjen kaupallistamiseen liittyvä kuolemanlaakso.
Helsingin Sanomat nosti helmikuussa 2016 esiin epäilyn tiedevilpistä VTT:n entisessä metabolomiikan tutkimusryhmässä, jota johti tutkimusprofessori Matej Orešič. VTT oli ollut jo aiemmin epäilystä yhteydessä Tutkimuseettiseen neuvottelukuntaan ja teettänyt epäilystä selvityksen ulkopuolisilla tutkimusfirmoilla, eikä selvityksissä löydetty todisteita selkeästä vilpistä. Asioiden selkiinnyttämiseksi VTT avasi tapauksen uudelleen selvitettäväksi, nimitti riippumattomat tahot selvittämään tutkimuseettiset ja johtamiskäytäntöön liittyvät asiat ja julkisti saamansa raportit. Selvitysmiehet eivät löytäneet näyttöä vuonna 2008 julkaistun Journal of Experimental Medicinen diabetesartikkeliin kohdistuvasta tutkimuseettisestä vilpistä.
VTT sai vuonna 2017 valtionavustusta 73 miljoonaa euroa, mikä oli 28 prosenttia VTT-konsernin kokonaisbudjetista. Sen liikevaihdosta 32 prosenttia tuli julkiselta sektorilta Suomesta ja loput yksityiseltä sektorilta, Suomesta 33 prosenttia ja muista maista 35 prosenttia.
VTT myi testaus-, tarkastus- ja sertifiointipalveluja tarjoavan VTT Expert Services Oy:n ja Labtium Oy:n tammikuussa 2018 Eurofins Scientific Groupille. Saman vuoden toukokuussa VTT kertoi alkavansa koordinoida eurooppalaista yli kymmenen miljoonan euron konsortiota, jossa kehitetään kaupallisia sovelluksia korkean lämpötilan sofc-polttokennoteknologiasta. Viisi vuotta kestävän tutkimuksen tavoitteena on tuottaa vähäpäästöistä sähköä ja lämpöä luotettavasti ja aiempaa tehokkaammin.
VTT käynnisti vuonna 2019 oman hautomotoiminnan VTT Launchpadin, jonka kautta se tukee tutkimustiimejä yrityksen perustamisessa. Joulukuussa VTT perusti Turkuun autonomiseen liikkumiseen keskittyvän yksikön, VTT Sensewayn.
VTT ilmoitti toukokuussa 2020, että se hankkii Suomen ensimmäisen kvanttitietokoneen. Sen tavoitteena oli rakentaa kvanttitietokone, jossa olisi 50 kubittia. Jos tavoitteeseen päästään aikataulussa, Suomi kuuluisi maailman parhaimpiin kvanttitietokoneiden kehittäjiin. Konetta käytettäisiin oppimisalustana yliopistoille ja yrityksille, joiden tehtäväksi jäisi tuotteen kaupallistaminen. Kvanttitietokoneen toimittajaksi valittiin suomalainen kvanttilaskennan parissa toimiva IQM. Syksyllä VTT:n tutkimusympäristöjä olivat esimerkiksi Bioruukki, teollinen biotekniikka, kuitutuotteiden kehitysympäristö, 5G-testiverkko, Micronova, Mikes, PrintoCent, Älykäs valmistus ja robotiikka (SMACC), Materiaaliteknologia, Liikenne- ja energiajärjestelmät ja Ydinturvallisuustalo. VTT:n palvelut oli koottu kolmeen liiketoiminta-alueeseen.
VTT Tietopalvelu.
VTT Tietopalvelu perustettiin vuonna 1947 nimellä VTT Julkaisu- ja kirjallisuuspalveluosasto. Sen tehtävänä oli huolehtia laitoksen julkaisusarjojen sekä muiden painotuotteiden ja monisteiden toimituksesta ja painatuksesta, kirjastonhoidosta ja kirjallisuuspalvelusta sekä valokuvauksesta. Lisäksi osaston tehtäviin kuuluivat kielentarkastusten ja käännöstöiden tekeminen sekä aikakausilehtien hankinta ja lainaus laitoksen tutkijoille. Suurin osa painatustöistä suoritettiin osaston omassa Rotaprint-painossa. Painon yhteydessä toiminut valokuvaus- ja kuvajäljennöslaboratorio aloitti toimintansa 1.3.1949. Julkaisu- ja kirjallisuuspalveluosasto toimi vuodesta 1950 Helsingin Lönnrotinkadulla VTT:n päärakennuksen 4:ssä kerroksessa ja sen alainen paino-osasto 1:ssä
kerroksessa.
Johtajina toimivat filosofian maisteri Karl-Emerik Olsoni ja vuoden 1956 kesäkuusta lähtien diplomi-insinööri Eeva Wartiovaara. Paino-osastosta vastasivat alkuvuosina kemigrafi E. Heiniö ja valokuvaaja B. Frisk.
Ensimmäisinä vuosikymmeninä osaston toimintaa haittasi merkittävä tilanpuute, joka helpotti lopulta vasta uusien tarkoituksenmukaisten toimitilojen valmistuttua Otaniemeen ja Teknillisen korkeakoulun kirjaston muututtua teknisen kirjallisuuden keskuskirjastoksi. Tämän jälkeen VTT:n kirjallisuuspalveluosaston ei enää tarvinnut kerätä kirjallisuutta, vaan toiminta voitiin suunnata informaation välittämiseen ja julkaisutoimintaan.
Vuosikymmenten organisaatiouudistusten myötä VTT:n teknillinen informaatiopalvelu muovautui aikaa vastaavien tarpeiden mukaisesti. Vuonna 1975 informaatiopalvelulaitoksen johtajaksi tuli filosofian maisteri Sauli Laitinen ja vuosikymmenen vaihteessa VTT Informaatiopalvelussa (INF) työskenteli lähes 60 VTT-läistä.
1970-luvulla toimintaa kuvasi teknisten ja tutkimustaloudellisten tietojen välittäminen tutkimuskeskuksen omaan käyttöön ja ulkopuolelle mm. elinkeinoelämän tiedontarvitsijoille. Vuosikymmenen lopulla käyttöön tulivat tietokonepohjaiset järjestelmät, muuten toimintamuodot
olivat vakiintuneita. Informaatiopalvelulla oli kaksi roolia. Toisaalta VTT Informaatiopalvelu antoi tietopalveluja VTT:n sisällä ja toisaalta tehtävä oli toimia kansallisena teknillisenä informaatiokeskuksena ja palvella suoraan ulkopuolisia asiakkaita. Tilastot osoittivat kahden kolmasosan toimeksiannoista tulleen VTT:n ulkopuolelta. Informaatiopalvelutoimintaa koordinoi Opetusministeriön alainen tieteellinen neuvosto.
Kansainvälisesti INF oli eturivin toimija. Se oli keskittänyt hyvin erityyppiset tiedonlähteet saman katon alle tavalla jollainen oli ainutlaatuista maailman mittakaavassa ja se nähtiin palvelukonseptin vahvuutena. Maailmanlaajuisia tietopankkeja käytettiin hyväksi lisääntyvässä määrin ja käytössä oli
noin 25 eri järjestelmää sisältäen yli 30 miljoonaa kirjallisuusviitettä ja muuta informaatiota. INF välitti VTT:ssä tehdyistä tutkimuksista tiedot ulkomaille kansainvälisiin informaatiojärjestelmiin. VTT:n julkaisuja jaettiin n. 300 kirjaston informaatiopalvelulaitoksiin ympäri maailman. Toiminta perustui INF:n luomiin vaihtosuhteisiin ja solmittuihin sopimuksiin.
Tärkeä osa VTT Informaatiopalvelun julkaisutoimintaa oli oma kirjapaino, joka vuoden 1969 painoksista lähtien tunnettiin nimellä VTT Offsetpaino.
1970-luvun lopulla offsetpainossa monistettiin ja painettiin yli 5 miljoonaa sivua vuodessa. Eniten työllistivät VTT:n julkaisusarjat ja tiedonannot, muita painotöitä olivat mm. erilaiset lomakkeet, kutsukortit, VTT Tiedottaa -sarja, VTT Tapahtumia -lehti ja vuosikertomukset. Jonkin verran painotöitä tehtiin myös VTT:n ulkopuolelle mm. Teknillisten tieteiden akatemian toimeksiantoina. Painon tekniikkaa ja sen laitehankintoja valvoi Valtion painatuskeskus, joka myös vastasi painotuotteiden myynnistä.
VTT:n paino-osasto perustettiin vuonna 1948 nimellä VTT Rotaprintpaino ja vuonna 1952 se työllisti 5 henkeä. Vuonna 1979 VTT Offsetpaino työllisti suoraan 17 työntekijää ja vuonna 1987 työntekijöitä oli 16 henkilöä. Offsetpainon ammattinimikkeitä vuonna 1987 olivat: kirjapainon esimies, työnjohtaja, graafinen valokuvaaja, tekstinkirjoittaja (2), asemoija, kopisti, painaja (4) ja sitomokoneenhoitaja (5).
1990-luvulla pääosan painotöistä käsittivät edelleen VTT:n julkaisusarjat ja väitöskirjat joista vm. osuus kasvoi vuosi vuodelta, vuonna 1994 vaitöskirjoja painettiin kolmisenkymmentä kappaletta. Lisäksi tehtiin mm. esitteitä, kutsukortteja, konferenssiohjelmia, lomakkeita ja Tiedokas -lehteä.
Kaikkia väripainatuksia ei rajoittuneen laitekannan vuoksi voitu tehdä omassa painossa joten suuritöisimmät teetettiin alihankintoina.
VTT Offsetpaino sijaitsi vuodesta 1973 alkaen Otaniemessä Graafisen laboratorion rakennuksessa, joka järjestely mahdollisti tutkimustyön suorittamisen käytännön offset-olosuhteissa. Offsetpainon esimiehinä toimivat 1960-luvulta lähtien P. Myöhänen ja painon viitenä viimeisenä toimintavuotena työnjohtaja, offsetpainaja K. Ranta virkaatekevänä vuoteen 1997. Painotoimintaa jatkoi myöhemmin Libella Oy.
1980-luvulla VTT Informaatiopalvelun organisaatiossa oli 4 jaostoa; Yleinen jaosto, Tietopalvelu-ja tutkimus, Tietomateriaalijaosto ja Julkaisujaosto. Ne työllistivät kaikkiaan 69 henkilöä. VTT Informaatiopalvelu sijaitsi vuodesta 1975 alkaen Otaniemessä VTT:n silloisessa päärakennuksessa osoitteessa Vuorimiehentie 5.
1990-luvulla VTT Tietopalvelun toiminta kattoi koko tutkimustoiminnan informaatioketjun tutkimusta varten tehdyistä tiedonhauista valmiiden tutkimusjulkaisujen toimittamiseen,painamiseen ja jakeluun. VTT Tietopalvelussa toimi lähes 50 alansa ammattilaista.
Tietotekniikan nopea yleistyminen vauhditti tietopalvelualan voimakasta kehitystä. Elektroninen julkaiseminen ja primaaridokumenttien digitoiminen ja välitys olivat nopeimmin eteneviä alueita. Tutkimuskeskuksen henkilökunnalle järjestettiin vuosittain viitisenkymmentä alan kurssia. Kehityksen kärjessä pysymisessä auttoi jo 1980-luvulla aloitettu oma tutkimus- ja kehitystoiminta. Kehitysprojektit koskivat pääosin kehittyvän tietotekniikan sovellutuksia tietopalvelussa. VTT Tietopalvelussa panostettiin henkilöstön jatkuvaan koulutukseen, näin varmistettiin että VTT Tietopalvelu edusti alansa huippuosaamista Suomessa.
Organisaatio.
VTT:n toimitusjohtaja on tekniikan tohtori Kalle Härkki. Pääkonttori on Espoon Otaniemessä. Toimipisteitä on lisäksi Jyväskylässä, Kajaanissa, Kuopiossa, Tampereella ja Oulussa.
VTT:llä oli vuonna 2025 kolme tytäryhtiötä:
VTT:llä on myös viisi kärkihanketta, joita se kutsuu eksponentiaalisen kasvun ja toivon teknologioiksi:
VTT:n toiminta ja vaikuttavuus.
VTT saa valtiolta tutkimusrahoitusta perustehtävänsä hoitamiseen, mutta valtion rahoittama tutkimustoiminta on eriytetty yhtiön kaupallisesta toiminnasta. VTT:llä on kolme erityistehtävää:
VTT:n yhdistää eri teknologia-alojen osaamista ja auttaa asiakkaitaan ja yhteistyökumppaneitaan luomaan uusia tuotteita, tuotantoprosesseja ja -menetelmiä, liiketoimintamalleja ja palveluja. VTT auttaa myös innovaatioiden kaupallistamisessa ja nopeuttaa siirtymää tutkimuksesta liiketoimintaan.
VTT mittaa monin tavoin toimintansa vaikuttavuutta ja hyötyjä, joita toiminta tuottaa yrityksille ja yhteiskunnalle. VTT:n mukaan 27 prosenttia suomalaisista innovaatioista sisälsi vuonna 2020 VTT:n osaamista.
Esimerkkejä tutkimustuloksista.
VTT on ollut pioneerina kehittämässä muun muassa matkapuhelinteknologiaa, energiatuotannon polttoteknologioita ja polttoaineita, bioenergiatuotantoa, uusia materiaaleja ja kierrätysteknologiaa, älyliikenneratkaisuja, painettua elektroniikkaa ja kuva-analyysimenetelmiä terveydenhuollon sovelluksiin.
VTT:n spinoff-yrityksiä.
VTT:n tutkimustuloksista on syntynyt spinoff-yrityksiä, joista esimerkkejä:
Kaupallistettuja VTT:n innovaatioita.
VTT:n tutkimustuloksista on syntynyt myös tuotteita.