tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Von Rehausen

Von Rehausen on ruotsalainen ja suomalainen aatelissuku. Suku on kotoisin pohjois-Thüringenistä Saksasta. Se on saanut sukunimensä Rehehausen-nimisen kylän mukaan, joka on lähellä Köseniä ja Saale-jokea. Suku aateloitiin Ruotsissa 19.11.1685 ja merkittiin Ruotsin ritarihuoneelle vuonna 1726 numerolla 1781. Se immatrikuloitiin myös Suomen ritarihuoneelle 5.2.1818 numerolla 114. Suku sammui mieslinjalta vuonna 1953.
Historiaa.
Rehausenin suku asui Saksan Thüringenissä, Kölledan kylässä. Baltsar Rehausen syntyi n. 1570 ja opiskeli Göttingenin yliopistossa 1593 ja Erfurtissa 1598. Hän oli maisteri ja opettaja Kölledassa ja Bretlebenin ja Braunsrodan kirkkoherra 1604. Hänen poikansa Johan Georg Rehausenin (noin 1595 – 1650) pojat Gotthard (1627–1709) ja Baltzar (1630–1690) aateloitiin Ruotsissa 1685.
Johan Georg muutti Saksasta Liivinmaalle 1627. Hän oli Kokenhusenin (1636) ja Ascheraden kirkkoherra (1643). Hän kirjoitti kirjan "Manudoctio ad linguam letticam facilis et certa" (Riika 1644). Hänen pojistaan tuli sotilaita ja niistä ansioistaan heidät aateloitiin. Gotthard von Rehausenista tuli vuonna 1690 Uudenmaan jalkaväkirykmentin majuri. Batzar Johan von Rehausen oli kapteeni 1676 eversti Filip Sassin rykmentissä. Hänen poikansa Gotthard Georgin (1689–1752) pojan Adolfin (1737–1812) poika oli Adolf Gotthard von Rehausen (1770–1852). Hän sai kapteenin arvon joulukuussa 1810 taisteltuaan Suomen sodassa 1808–1809. Hän omisti Veikkolan kartanon Vihdissä ja hänet on haudattu Vihdin kirkonkylän hautausmaalle. 
Adolf Gotthard von Rehausenin poika oli juristi ja virka- ja valtiopäivämies Kristian Adolf Verner von Rehausen (1803–1878), jonka poikia olivat juristit ja valtiopäivämiehet Karl Gotthard Werner von Rehausen (1846–1879) ja Ernst Viktor von Rehausen (1851–1924). Adolf Gotthard von Rehausenin toisen pojan Claes Gustafin (1821–1891) poika Gustaf Adolf von Rehausen (1861–1935) osallistui puolestaan kenraalina Suomen sisällissotaan.
Munkkiniemen sankarihautausmaa

Munkkiniemen sankarihautausmaa sijaitsee Helsingin Munkkiniemessä Gert Skytten puistossa. Hautausmaa vihittiin käyttöön talvisodan päätyttyä vuonna 1940. Hautausmaalla lepää 33 sankarivainajaa,  jotka ovat kaatuneet vuosina 1939–1944. Haudoilla on myös paikka sotilaalle, joka on siunattu mereen. Kaupunginosa oli talvi- ja jatkosodan aikana Huopalahden kuntaan kuulunut itsenäinen yhdyskunta, jonka vuoksi munkkiniemeläiset kaatuneet haudattiin omalle sankarihautausmaalle.
Hautausmaan sankaripatsaan "Maaemo suojelee poikaansa" on suunnitellut kuvanveistäjä Wäinö Aaltonen ja se on paljastettu vuonna 1960.
Itke rakastettu maa (vuoden 1951 elokuva)

Itke, rakastettu maa ("Cry, the Beloved Country") on Zoltan Kordan ohjaama brittiläinen draamaelokuva vuodelta 1951, joka perustuu eteläafrikkalaisen Alan Patonin suomeksikin ilmestyneeseen samannimiseen romaaniin. Kirjailija laati romaaninsa pohjalta käsikirjoituksen yhdessä John Howard Lawsonin kanssa, vaikka Lawsonia ei alun perin mainittu tekijänä.
Juoni.
Etelä-Afrikan kylässä vanhan mustaihoisen papin Stephen Kumalon omaiset ovat yksi kerrallaan lähteneet kylästä Johannesburgiin, eikä heistä ole kuulunut sen koommin mitään. Vanhus lähtee kotoaan etsimään heitä. Johannesburgissa hän löytääkin veljensä, josta on tullut vieras ihminen. Sisarensa hän löytää prostituoituna, poikansa vankilasta syytettynä valkoisen miehen murhasta.
Vastaanotto ja jälkimaine.
Elokuva voitti Pronssisen karhun Berliinin elokuvajuhlilla ja oli Cannesissa ehdolla Kultaisen palmun saajaksi. 
"The New York Timesin" kriitikot valitsivat elokuvan vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta maailmassa.
Uusintaversio.
Vuonna 1995 tuotiin ensi-iltaan eteläafrikkalainen uusintaversio elokuvasta. Sen on ohjannut Darrell James Roodt, ja sen pääosia näyttelevät James Earl Jones ja Richard Harris.
Kivistö (Jyväskylä)

Kivistö on asuinalue Jyväskylän Halssilan kaupunginosassa Jyväsjärven rannikolla. Alueen rakennuskanta koostuu lähinnä kerrostaloista, mutta siellä on myös rivitaloasutusta. Kivistö on rakennettu enimmäkseen 1970-luvun aikana, mutta alueella on myös 1980–1990-luvuilla sekä 2000-luvun ensikymmenellä valmistunutta rakennuskantaa.
Kivistöllä ei ole palveluita ikääntyneiden palvelutalon lisäksi, mutta sen välittömässä läheisyydessä sijaitsee muun muassa Kivistön työväentalo ja Aittorinteen ostoskeskus, jossa sijaitsee muun muassa K-Market. Läheisyydessä on myös Seppälän alue, jossa on monipuolisesti palveluita.
Lusail

Lusail () on kaupunki Qatarissa Al-Dayyanin kunnan eteläosassa. Se sijaitsee noin 22 kilometriä pohjoiseen Dohan keskustasta. Lusailin rakennustyöt alkoivat vuonna 2006, ja se on laajudeltaan 38 neliökilometriä. Sinne on tarkoitus tulla 25 000 asuinrakennusta, ja noin 200 000 asukasta.
Lusail-suunnitelma esiteltiin vuonna 2004, ja ensimmäiset rakennustyöt aloitettiin vuonna 2006. Maailmanlaajuinen taantuma pysäytti kuitenkin vuonna 2008 suunnitelmat. Projektit käynnistyivät jälleen, kun Qatarille myönnettiin joulukuussa 2010 vuoden 2022 jalkapallon MM-kilpailut.
Lusail on jaettu 19 kaupunginosaan. Niiden joukossa on muun muassa Marina District, Energy City Qatar ja Entertainment City ja Fox Hills. Marina Disctricts on rannan alue, jossa on asuntoja, kauppoja ja hotelleja. Energy City Qatar on puolestaan öljy- ja kaasuteollisuuden keskittymä. Lusailiin rakennettiin myös keinotekoinen saaristo ja jalkapallon maailmanmestaruuskilpailuja varten stadion. Vuonna 2022 Lusailin rakennustöiden kokonaisukustannuksiksi arvioitiin 45 miljardia Yhdysvaltain dollaria.
Chris van Heerden

Chris van Heerden (s. 19. kesäkuuta 1987 Johannesburg) on eteläafrikkalainen nyrkkeilijä. Hän on IBO-liiton entinen välisarjan mestari.
Muutettuaan Yhdysvaltoihin 2013 van Heerden joutui luopumaan IBO-liiton mestaruudestaan. Sittemmin hän voitti IBF-liiton kansainvälisen välisarjan mestaruuden.
Aittorinne

Aittorinne on rinnemaastoon rakennettu asuinalue Halssilan kaupunginosassa Jyväskylässä. Alueen rakennuskanta koostuu 1960- ja 1970-luvun vaihteessa rakennetuista elementtikerrostaloista ja alueella on myös rivitaloja. Lähiörakentamisen tieltä purettiin suurin osa paikan vanhemmista taloista. 
Palveluina Aittorinteellä ovat päiväkoti sekä vuonna 1968 valmistunut ostoskeskus, jossa toimii pizzeria ja pub. Vuoden 2023 maaliskuuhun asti ostoskeskuksessa toimi myös K-Market. Pienalueella sijaitsee myös Halssilan kirkko, joka poistettiin käytöstä vuonna 2018.
Kivilouhimo.
Aittorinteellä, Ala-aitankadun ja Yläaitankadun välisellä alueella, sijaitsi kivenottopaikka, jonka arvioidaan olleen käytössä jo 1700-luvulla. Aittovuoren kivilouhimo toimi aktiivisesti kaupungin kivenottopaikkana 1900-luvun alun vuosikymmenet. Sieltä louhittiin kiveä mm. Taulumäen uuden kirkon kivijalkaan. Kivilouhimon toiminta kuitenkin kärsi New Yorkin pörssin romahduksesta, ja louhimo siirtyi vuonna 1938 Nakertajantielle. Yläaitankadulla on yhä nähtävissä louhimistoiminnan jälkiä.
Miesten Ykköspesis-kausi 2017

Miesten Ykköspesiksen sarjajärjestelmä 2017.
Runkosarja.
Runkosarjassa pelataan kaksinkertainen sarja sekä lisälohkot (koti- ja vierasottelu, jotka arvotaan lohkon sisällä). Runkosarjan ottelumäärä on 24 ottelua joukkuetta kohden.
Lisälohkot:
Jatko-ottelut.
Runkosarjan voittaja nousee suoraan Superpesikseen kaudelle 2018.
Runkosarjassa 2.-5. sijoittuneet joukkueet pelaavat Ykköspesiksen välierissä otteluparein (2.-5. ja 3.-4.) pääsystä superpesiskarsintoihin. Otteluparit pelataan paras viidestä -järjestelmällä ja kotietu on runkosarjassa paremmin sijoittuneilla joukkueilla.
Superpesiskarsinnassa superpesiksen runkosarjan 12. sijoittunut joukkue kohtaa Ykköspesiksen välierien voittajista heikoimmin runkosarjassa sijoittuneen joukkueen ja Ykköspesiksen välierien voittajista paremmin runkosarjassa sijoittunut joukkue kohtaa Superpesiksen runkosarjan 13. sijoittuneen joukkueen. Ottelut pelataan paras viidestä -järjestelmällä ja kotietu on Superpesiksen 12. sijoittuneella joukkueella sekä Ykköspesiksen välierien voittajista paremmin runkosarjassa sijoittuneella joukkueella. Otteluparien voittajat pelaavat Superpesiksessä ja otteluparit hävinneet joukkueet Ykköspesiksessä kaudella 2018.
Putoaminen.
Runkosarjan 12. sijoittunut joukkue putoaa suoraan suomensarjaan kaudelle 2018.
Runkosarjassa sijalle 10. ja 11. sijoittuneet joukkueet pelaavat putoamiskarsinnat paras kolmesta -järjestelmällä. Kotietu on runkosarjassa paremmin sijoittuneella joukkueella. Otteluparin voittaja säilyttää paikkansa Ykköspesiksessä kaudelle 2018 ja otteluparin häviäjä putoaa suomensarjaan kaudelle 2018.
Runkosarjan sarjataulukko.
Haminan Palloilijat nousee suoraan Superpesikseen kaudelle 2018, Jyväskylän Lohi putoaa suoraan Suomensarjaan kaudeksi 2018.
Pirkkalan ihminen

Pirkkalan ihminen (Homo Birkkalensis, Valte) on kuvanveistäjä Villu Jaanisoon Pirkkalan kunnan 75-vuotisjuhlan kunniaksi tekemä teos vuodelta 1998. Teos on sijoitettu Pirkkalaan Suupantorin eteläreunaan.
Pirkkalan kädentaidon johtokunnalla oli idea valita kunnan ikäinen ja Pirkkalassa syntymästään asti asunut ihminen malliksi patsaalle. Näin patsas kuvaisi jotain, mikä olisi kaiken kansan keskellä. Villu Jaanisoo muotoili malliksi valikoituneen pirkkalalaisen Valte Niemisen Killosta patsaaksi ihmisten keskelle.
Applebyn rautatieasema

Applebyn rautatieasema on rautatieasema Appleby-in-Westmorlandissa, Cumbriassa. Se sijaitsee Settle–Carlisle-radan varrella. Applebyn asemarakennus on Grade II -tason suojelukohde.
Asema avattiin 1. toukokuuta 1876. Se sai uudeksi nimekseen Appleby West 1. syyskuuta 1952, mutta vanhaan nimeen palattiin taas 6. toukokuuta 1968. Asemaa arvioitiin käyttävän 60 254 matkustajaa vuosina 2017–2018.
Kenji Yamaki

Kenji Yamaki (s. 18. elokuuta 1964 Jokohama) on japanilainen karateka. Hän voitti aktiiviurallaan World Openin 1995 ja on kolminkertainen Japanin mestari. Yamaki on opettanut 2002 lähtien karatea Yhdysvalloissa. Hänellä oli myös pieni rooli elokuvassa "The Punisher – Rankaisija", jossa pääosaa esitti Dolph Lundgren.
Nuoruus.
Yamaki oli high schoolissa koulukiusattu ja kärsi anemiasta. Hän yritti kolmeen otteeseen itsemurhaa muun muassa aikomuksenaan hypätä talon katolta. Ollessaan 15-vuotias Yamaki oli kasvanut yli 180 senttimetriä pitkäksi, mutta painoi 54 kiloa. Hän kiinnostui sittemmin 1980 kyokushin karatesta nähdessään kotikaupungissaan Kawasakissa heidän salinsa harjoituksia. Karate auttoi Yamakia henkisesti ja hän halusi tulla maailmanmestariksi. Vuoden harjoittelun jälkeen hän kertoi kiusaamisen loppuneen.
Kilpaura.
Yamaki saavutti ensimmäisen asteen mustan vyön 20-vuotiaana ja 1986 saavutti pronssia Japanin mestaruuskisoissa. Hän jatkoi menestystään 1980-luvun loppuun saakka. Yamaki selvisi ensimmäisissä MM-kilpailuissa 32 parhaan joukkoon yli 180 osallistujan joukosta. 1988 hän saavutti toistamiseen pronssia Japanin mestaruuskisoissa ja seuraavissa 1989 Yamaki voitti ensimmäisen Japanin mestaruutensa.
1990-luvulla Yamaki sijoittui jokaisessa turnauksessa kymmenen parhaan joukkoon. Hän oli 1990 Japanin mestaruuskisoissa kahdeksas ja seuraavana vuonna MM-kilpailuissa viides. Heti perään 1992 Yamaki sijoittui Japanin mestaruuskisoissa seitsemänneksi. Hän voitti 1993 Japanin raskaansarjan mestaruuden kohdattuaan loppuottelussa Kunihiro Suzukin. Yamaki otteli samana vuonna myös Japanin mestaruudesta avoimessa sarjassa, jossa hän sijoittui seitsemänneksi. 1994 Yamaki voitti uransa kolmannen Japanin mestaruuden ja samalla toisen avoimessa sarjassa käydyn mestaruuden. Hän voitti loppuottelussa edellisvuonna mestaruuden voittaneen Hajime Kazumin.
Yamaki päätti kilpauransa voitettuaan 1995 maailmanmestaruuden. Hän eteni turnauksessa viimeiselle pudotuspelikierrokselle. Yamaki voitti ensin kanadalaisen Jason Schertenkirkin, toisella kierroksella maamiehensä Taichiro Sugimuran. Tämän jälkeen hän voitti toisen maamiehensä Hiroki Kurosawan ja välierissä Tatsuya Iwasakin. Yamaki eteni tämän myötä loppuotteluun, jossa hän voitti toistamiseen Hajime Kazumin, kuten edellisvuoden Japanin mestaruuskisoissa.
Yamaki-ryu karate.
Huhtikuussa 2002 Yamaki erosi Kyokushinliitosta ja perusti oman tyylisuunnan Yamaki-ryun. Hän muutti Yhdysvaltoihin, jossa Yamaki on opettanut karatea yhdysvaltalaisille ja amerikanjapanilaisille Torrancessa, Kaliforniassa.
Vuonna 2024 Yamaki liittyi takaisin Shokei Matsuin johtaman IKOn Honbun, eli pääsalin, pääopettajaksi. Samassa yhteydessä hän lopetti Yamaki-ryun opettamisen ja siirtyi oppilaineen IKOn alle.
Sveitsin maahockeymaajoukkue

Sveitsin maahockeymaajoukkue edustaa Sveitsiä miesten maahockeyn maaotteluissa.
Sveitsin miesjoukkue osallistui kesäolympialaisiin ensimmäisen kerran Amsterdamissa 1928. Yhteensä maajoukkue on kilpaillut olympiatasolla viidesti parhaana sijoituksenaan Lontoon vuoden 1948 kisojen viides sija. Maailmanmestaruuskilpailuihin Sveitsi ei ole osallistunut. Euroopan-mestaruuskilpailuihin Sveitsi on osallistunut kuudesti sijoittuen parhaimmillaan kahdeksanneksi vuonna 1970.
Eniten miesten maaotteluja sveitsiläisistä on pelannut Christian Cavallet.
Sijoitukset.
Kesäolympialaiset
EM-kilpailut
High Bandwidth Memory

High Bandwidth Memory (HBM) on JEDECin standardoima DRAM-muistityyppi. Muistityypin ovat kehittäneet AMD ja Hynix.
Perinteisissä muistityypeissä RAM-piirit ovat vierekkäin piirilevyllä kun taas HBM-muisti pinoaa piirit toistensa päälle.
Muistityyppi on käytössä muun muassa AMD:n ja Nvidian grafiikkasuorittimien kanssa näytönohjaimissa.
Standardin uudempi versio ("HBM2") on hyväksytty vuonna 2016.
Kolmannen sukupolven versio ("HBM3") on julkaistu tammikuussa 2022. HBM3:n kehittämisessä on tavoiteltu parempaa tiheyttä, kaistanleveyttä ja energiatehokkuutta sekä halvempaa valmistusta. Uusi standardi tuplaa riippumattomien kanavien määrän HBM2:n kahdeksasta 16:een ja kahdella pseudo-kanavalla kanavaa kohden HBM3 tukee 32 kanavaa. HBM3 sisältää tuen virheenkorjauskoodille sekä virheen ilmoittamiselle.
Tekniikka.
Muistityyppi hyödyntää DRAM-piirien pinoamista piirin pinta-alan kasvattamisen sijaan. Pinoaminen pienentää tarvittavaa pinta-alaa. Muistipiirit ja suoritinpiiri yhdistetään samaksi komponentiksi ilman tarvetta piirilevyllä olevia johtimia tai siirtolinjoja.
HBM2 tukee kahden, neljän tai kahdeksan DRAM-piirin pinoja. Kommunikointi piiripinon läpi tapahtuu ”Through-Silicon Vias” (TSV) -tekniikalla. HBM3 tukee 4, 8 ja 12 piirin pinoja ja sisältää mahdollisuuden myöhemmälle laajennukselle 16 piirin pinolle.
HBM-tekniikka tuo muistit mahdollisimman lähelle niitä käyttävää suoritinta ja mahdollistaa leveämmän muistiväylän kuin piirilevylle on mahdollista toteuttaa. Muistiväylän leveyttä kasvattamalla kellotaajuuden sijaan kaistanleveyttä voidaan kasvattaa vähemmällä virrankulutuksella. Muistiväylä voi olla 4096-bittinen.
Taiz

Taiz () on kaupunki Jemenin ylängön eteläosassa. Vuonna 2004 kaupungissa asui 466 968 asukasta, mikä teki siitä Sanaan ja Adenin jälkeen maan kolmanneksi suurimman kaupungin.
Maantiede.
Taiz sijaitsee noin 120 kilometriä etelään Jemenin pääkaupunki Sanaasta ja noin 140 kilometriä luoteeseen satamakaupunki Adenista. Kaupunki on rakennettu 3 000 metrin korkeuteen nousevan Djabal Sabir-vuoren juurelle ja on Jemenin eteläisen ylängön suurin kaupunki.
Historia.
Taiz mainitaan kaupunkina ensimmäistä kertaa aijubidien valtakaudella Jemenissä (1173-1228), mutta varsinaisesti se kasvoi vasta rasulidien valtakaudella (1230-1441), jolloin siitä tehtiin pääkaupunki. Aijubidien aikaisesta Taizista tiedetään lähinnä 1200-luvulla eläneen Ibn al-Mudjawirin kirjoitusten perusteella. Al-Mudjawir kertoi Intiasta Adeniin saapuvilla laivoilla tehtyjen tuottojen viedyn Taizissa sijainneeseen linnoitukseen. Myöhemmin rasulidien dynastian toinen hallitsija al-Malik al-Muzaffar Yusuf teki Taizista pääkaupunkinsa vuonna 1255 ja laajensi sitä huomattavasti. Hän ja hänen seuraajansa rakennuttivat esimerkiksi useita moskeijoita ja madrasoja. Näistä merkittävimpiä ovat Ashrafiyya-moskeija ja al-Muzaffar-moskeijat, jotka hallitsevat kaupunkikuvaa edelleen. Ibn Battuta vieraili kaupungissa vuonna 1377 ja kuvaili sen asukkaita "komenteleviksi, röyhkeiksi ja töykeiksi". Hän mainitsi myös kaupungissa olevan kolme kaupunginosaa, al-Maghriba sulttaanille ja tämän hoville, Udayna tämän emiireille ja sotilaille, sekä al-Mahalib tavalliselle kansalle.
Vuonna 1948 imaami Ahmad Hamid al-Din ja Jemenin kuningaskunnan hallitsija siirsi maan pääkaupungin Sanaasta Taiziin. Siirroksen myötä siirrettiin myös esimerkiksi ulkomaiden lähetystöt. Pääkaupunki palautettiin Sanaan kun kuningaskunta luhistui ja Jemenin arabitasavalta perustettiin vallankaappauksella vuonna 1962. Arabikevään aikana vuonna 2011 Taiz oli yksi pitkäaikaisen presidentti Ali Abdullah Salehin eroon johtaneiden mielenosoitusten keskus. Jemenin huthikapinalliset valtasivat Taizin maan sisällissodan aikana maaliskuussa 2015. Paikalliset asejoukot ajoivat huthit suurimmasta osasta kaupunkia muutaman kuukauden sisällä Saudi-Arabian johtaman liittouman tuella, jonka jälkeen huthit katkaisivat kaupunkiin johtavat tiet piirittäen sen.
Liikenne.
Taiz on kahden tärkeän maantien liittymäkohta. Itä-länsi suuntainen maantie saapuu kaupunkiin Punaisenmeren rannikolta Mokkasta ja pohjois-etelä suuntainen pääkaupunki Sanaasta Ibbin ja Dhamarin kautta. Toinen tie johtaa rannikkokaupunki Adeniin. Kaupungissa sijaitsee myös Taizin kansainvälinen lentokenttä.
Talous.
Taiz on Lounais-Jemenin tärkeän kahvintuotantoalueen keskus. Kahvin ohella alueella kasvatetaan khatia ja vihanneksia. Kaupungissa on myös esimerkiksi alumiini- ja virvoitusjuomatehtaita.
Koulutus.
Kaupungin madrasaan viitataan usein islamilaisena yliopistona. Lähistöllä sijaitsee myös maatalousopisto ja valtion kokeellinen maatila.
Väestö.
Vuoden 2004 väestönlaskennan mukaan Taizissa asui 466 968 asukasta, mikä teki siitä Sanaan ja Adenin jälkeen Jemenin kolmanneksi suurimman kaupungin. Kaupungin asukkaiden valtaosa on sunnimuslimeja.
Serse

Serse ("Xerxes") on Georg Friedrich Händelin säveltämä opera seria. "Serse" esitettiin ensimmäistä kertaa Lontoossa 15. huhtikuuta 1738. Ooppera sijoittuu vuoden 480 eaa. Persiaan, nykypäivän Iraniin, ja perustuu hyvin löyhästi Kserkses I:n elämään. 
Oopperan aloitusaaria Ombra mai fu on yksi Händelin tunnetuimmista sävellyksistä. Se tunnetaan lukuisina instrumentaalisina sovituksina nimellä ”Händelin Largo”, vaikka alkuperäisenä tempomerkintänä onkin "larghetto" eikä "largo".
Umm Qasr

Umm Qasr on kaupunki ja satama Etelä-Irakissa. Vuoden 2003 alussa kaupungissa oli noin 40 000 vakituista asukasta. Kaupungin satama on Irakin ainoa syvänveden satama ja siten merkittävä koko maan taloudelle.
Maantiede.
Umm Qasr sijaitsee Etelä-Irakissa Fawin niemimaalla Persianlahdelle johtavan Khawr Abd Allahin estuaarissa. Kaupungin satama on Irakin ainoa syvänveden satama.
Historia.
Umm Qasr on ollut suurimman osan historiastaan kalastajakylä, mutta sillä on ajoittain ollut myös sotilaallista merkitystä. Aleksanteri Suuri kulki alueen kautta vuonna 325 eaa. Makedonian valloittaessa Mesopotamiaa. Toisen maailmansodan aikana kaupungin kautta kuljetettiin amerikkalaisen Lend-Lease-ohjelman kautta Neuvostoliitolle luovutettuja tarvikkeita. 1950-luvun alussa Irakin kuningas Faisal II sijoitti huomattavia summia rahaa kaupungin sataman jälleenrakennukseen ja nykyaikaistamiseen. Faisal II:n kukistuttua vallankaappauksessa vuonna 1958 maan uusi hallinto perusti paikalle laivastotukikohdan, joka toimi Irakin laivaston päätukikohtana Irakin sotaan saakka vuonna 2003. Sataman kehitystä kiihdytettiin Abd al-Karim Qasim kaudella vuodesta 1961 lähtien tarkoituksena vähentää Irakin riippuvuutta Shatt al-Arab vesireitistä merelle. Sataman uusiminen ja rautatie Basraan ja Bagdadiin valmistuivat vuoteen 1967 mennessä. Sataman rakennustöistä vastasivat suurimmaksi osaksi länsisaksalaiset, libanonilaiset ja ruotsalaisetyhtiöt.
Satama ja kaupunki joutuivat hyökkäysten kohteeksi Irakin–Iranin sodan aikana 1980–1988. Iran miehitti suuren osan Fawin niemimaasta vuonna 1986, mutta Irak ei menettänyt itse Umm Qasrin hallintaa. Myöhemmin kaupunki oli Irakin ja Kuwaitin välisten jännitteiden taustatekijä. Molemmat maat pitivät kaupungin merelle johtavaa salmea ja lähistön kahta saarta ominaan. Syttyneen Persianlahden sodan aikana Umm Qasria pommitettiin voimakkaasti. Sodan jälkeen Kuwait sai salmen hallintaansa, vaikkakaan Saddam Husseinin hallinto ei tätä tunnustanut. Vuosien 1992 ja 2003 välillä Umm Qasrin satamaa kehitettiin edelleen ja suuri osa Irakin meren kautta kulkevasta kauppaliikenteestä ohjattiin kulkemaan sen kautta. Toimenpiteet olivat rankaisukeino Basran kaupunkia vastaan, jossa oli ollut hallinnon vastaisia kapinoita. Irakin sodassa kaupungin valtasivat odotettua kiivaamman vastarinnan jälkeen amerikkalaiset, sekä brittien ja puolalaisten joukot 25. maaliskuuta 2003.
Talous.
Irakin sodan takia suljettu satama aukesi kaupalliselle liikenteelle kesäkuussa 2004. Sataman merkitys Irakin taloudelle on suuri ja sen kautta viedään öljyä maailmanmarkkinoille ja tuodaan tuotteita maailmalta Irakiin. Irakin ainoana syvänveden satamana se on ainoa, jonne pääsevät suuremmatkin rahtilaivat. Vuonna 2010 satamalla oli 12 000 työntekijää ja siellä purettiin 40 laivaa päivittäin.Sataman ongelmia ovat olleet hankala byrokratia ja sen vanhentuva kalusto.
Luettelo alueosuuskaupoista

Tämä luettelo kattaa S-ryhmän alueosuuskaupat.
Suomessa toimi 23 alueosuuskauppaa vuonna 1994. Fuusioiden jälkeen niitä oli vuonna 2019 jäljellä 19. Alueosuuskauppojen lisäksi toimi pienempiä paikallisosuuskauppoja.
Vuoden 1994 jälkeen fuusioissa perustetut alueosuuskaupat on korostettu vihreällä. Toimintansa fuusioiden kautta lopettaneet alueosuuskaupat on merkitty harmaalla.
Muutamista 2000-luvulla tehdyistä kuntaliitoksista huolimatta osuuskaupparajat eivät ole juuri muuttuneet, mikä on johtanut siihen, että muutamassa kunnassa voi olla kahdenkin eri osuuskaupan toimipaikkoja.
Osmo Vesikansa

Osmo Olavi Vesikansa (ent. "Sjöstedt"; 13. toukokuuta 1917 Tampere – 27. heinäkuuta 1966 Helsinki) oli suomalainen sosiaalipäällikkö, kaupunginvaltuutettu ja partioliikkeen vaikuttaja. Hän oli "Partio"- ja "Partionjohtaja"-lehden toimittaja 1938–1945 sekä Suomen Partiopoikajärjestön toiminnanjohtaja 1945–1947 Lauri Vuolasvirran jälkeen. Vuosina 1947–1964 Vesikansa oli Kone Oy:n sosiaali- ja henkilöstöpäällikkönä sekä vuodesta 1964 kuolemaansa asti suhdetoimintapäällikkönä. Hän oli Helsingin kaupunginvaltuutettu Kokoomuksen ryhmässä vajaat kaksi kautta 1961–1966 ja lyhyesti kaupunginhallituksen jäsen vuonna 1966, jolloin hän kuoli kesken kautensa.
Vesikansa oli reservin kapteeni ja osallistui talvi- ja jatkosotaan. Hän oli Herttoniemen kansallisseuran puheenjohtaja vuodesta 1960.
Osmo Vesikansan puoliso oli Sirkka o.s. Clemént, joka myös oli aktiivisesti mukana partiotoiminnassa. Heidän poikansa on päätoimittaja Jyrki Vesikansa.
Katja Aakkula

Katja Aakkula on suomalainen laulaja ja laulunopettaja. Hän opettaa laulua Sibelius-Akatemiassa ja laulaa Hunajamelonit-yhtyeessä sekä KumKumMaa-lastenmusiikkiyhtyeessä. Hän esiintyi Helsingin kaupunginteatterin "Hairspray"-musikaalin pääosassa Tracy Turnbladina vuonna 2005. Hän on myös ääninäytellyt televisio-ohjelmissa, kuten Netflix-sarjassa "Pentuakatemia" sekä "Muumilaakson tarinoiden" uudemmassa jälkiäänityksessä. Lisäksi hän on antanut äänensä muun muassa Laa Laalle, , Anniina Ballerinalle, "Itse ilkimyksen" Lucy Wildille, Tuhkimon Haltijatarkummille ja "Trolls"-elokuvan ilkeälle bergeniläiselle kokille.
Karolina Blom

Karolina Blom on suomalainen ääninäyttelijä ja sairaalaklovni.
Blom valittiin alkuvuodesta 2017 "Muumilaakson tarinoita" -animaatiosarjan uudessa MTV:n jälkiäänityksessä Pikku Myyn ääneksi; aiemmassa Yleisradion jälkiäänityksessä Pikku Myytä näytteli Elina Salo. Blom esitti Pikku Myytä myös vuonna 1996 Salon Teatterin "Muumipappa ja meri" -näytelmässä Blom on näytellyt myös muutamissa Turun Linnateatterin ja Turun Uuden Teatterin tuotannoissa. Kesällä 2017 hän näyttelee Mustion linnan kesäteatterissa Lohjalla. Hän myös näytteli Milla Magiaa Ankronikkan uudessa dubbauksessa.
Vuonna 2005 Karolina Blom valittiin Salon Lasten laulukaupunki -tapahtuman toiminnanjohtajaksi. 2010-luvulla hän on toiminut sairaalaklovnina Turun yliopistollisessa keskussairaalassa.
Blom on koulutukseltaan lastenkulttuuriin erikoistunut kulttuurituottaja ja ratsastuksenohjaaja. Hän harrastaa kouluratsastusta ja tekee alan opetustyötä.
Luettelo Osuuspankeista

Tämä luettelo kattaa osuuspankit alkaen 1.7.1997, jolloin Osuuspankkiryhmä (nyk. OP-ryhmä) perustettiin.
Aiemmin yhtenä pankkiryhmänä toimineet Osuuspankit jakautuivat vuonna 1997 kahteen leiriin. Valtaosa pankeista, 252 osuuspankkia, Okopankki ja ryhmän keskuspankki OKO, liittyi 1.7.1997 perustettuun "Osuuspankkiryhmään". Vähemmistöön jääneet 44 ”kapinapankkia” jättäytyivät ryhmän ulkopuolelle ja perustivat Paikallisosuuspankki-nimisen ryhmän. Luettelo POP Pankeista sisältää ulkopuolelle jääneet 44 pankkia.
Luettelon pankit ovat osuuspankkimuotoisia ryhmän jäsenpankkeja. Poikkeuksen muodostavat aiemmat Okopankki ja OKO, jotka molemmat olivat osakeyhtiömuotoisia ja ryhmän tytäryhtiöitä eivätkä jäsenpankkeja. Okopankki oli Helsingin seudulla toimiva vähittäispankki ja OKO ryhmän keskuspankki.
Luettelon "Kotipaikka"-sarakkeessa on pankin viimeisin juridinen kotikunta (lakkautettujen pankkien osalta lakkautushetkellä). Vuoden 1997 jälkeen perustetut osuuspankit on merkitty vihreällä.
Karfentratsoni-etyyli

Karfentratsoni-etyyli (C15H14N3Cl2O3F3) on triatsolonijohdannaisiin kuuluva heterosyklinen orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää maataloudessa rikkaruohomyrkkynä.
Ominaisuudet.
Huoneenlämpötilassa karfentratsoni-etyyli on vaaleankellertävää kiteistä ainetta. Yhdiste on käytännöllisesti katsoen veteen liukenematonta, mutta liukenee esimerkiksi etanoliin, asetoniin, etyyliasetaattiin, dikloorimetaaniin ja heksaaniin. Karfentratsoni-etyyli on suhteellisen kapeakirjoinen herbisidi. Yhdiste aktivoituu valon vaikutuksesta ja sen herbisidinen mekanismi perustuu kasvien protoporfyrinogeenioksidaasientsyymin toiminnan estämiseen. Tämän seurauksena kasviin kertyy sille myrkyllisiä yhdisteitä, jotka vaurioittavat solukalvoja ja kasvi kuihtuu. Karfentratsoni-etyyli ei ole erityisen nisäkkäille, mutta on myrkyllistä vesieliöille kuten kaloille. WHO luokittelee yhdisteen lievästi haitalliseksi.
Valmistus ja käyttö.
Karfentratsoni-etyyliä valmistetaan 4-(difluorimetyyli)-4,5-dihydro-3-metyyli-5-okso-1H-1,2,4-triatsolin ja etyyli-α,2,5-trikloori-4-fluoribentseenipropanoaatin välisellä reaktiolla emäksisissä olosuhteissa. Ainetta käytetään dispersiona muun muassa vehnä-, maissi- ja soijapapuviljelmillä. Tämän lisäksi sitä voidaan käyttää puuvillaviljelmillä lehtien kuihduttamiseen ennen sadonkorjuuta. Karfentratsoni-etyyli on hyväksytty käytettäväksi rikkaruohomyrkkynä muun muassa Euroopan unionin alueella, Yhdysvalloissa, Kanadassa ja Australiassa.
Lilli Loiri

Lilli Loiri (ent. "Loiri-Seppä", s. 1973 Helsinki) on suomalainen kirjailija, laulujen sanoittaja ja mainonnan suunnittelija. 
Loiri julkaisi vuonna 2010 haastattelukirjan "Selviämistarinoita", joissa eri alojen ihmiset – myös hän itse – käy läpi alkoholismista toipumista. Kirjaan haastateltuja henkilöitä ovat myös muun muassa kirjailija Monika Fagerholm, jalkapalloilija Atik Ismail sekä Lilli Loirin isä, graafinen muotoilija Pekka Loiri. Vuonna 2014 kirjan pohjalta tehtiin näytelmä Suomen Kansallisteatteriin.
Loiri on sanoittanut useita lauluja, joita ovat levyttäneet muun muassa Samuli Edelmann, Elias Kaskinen, Johanna Kurkela, Laura Närhi, Ressu Redford ja Virve Rosti.
Pekka Sillanaukee

Pekka Sillanaukee (s. 1964 Tampere) on suomalainen terveysteknologiayrittäjä. Hän on toiminut hedelmöityshoitoklinikka Ovumia Oy:n johtotehtävissä vuodesta 2007.
Sillanaukee valmistui orgaaniseksi kemistiksi 1989 ja väitteli filosofian tohtoriksi 1992. Hänet nimitettiin lääketieteellisen biokemian dosentiksi Tampereen yliopiston lääketieteelliseen tiedekuntaan 1993.
Sillanaukee on ollut osajulkaisijana noin 120 tieteellisessä alkuperäisartikkelissa, katsauksessa tai yhteenvedossa. Hänen tieteellinen työnsä on käsitellyt mm. kliinistä ja lääketieteellistä biokemiaa, alkoholi-, aivo- ja sydänsairauksia sekä laboratoriodiagnostisten testien ja prosessien kehittämistä. Hänellä on myös neljä kansainvälistä patenttia.
Sillanaukee on työskennellyt tutkijana Tampereen yliopistossa ja yliopistollisessa sairaalassa sekä kliinisenä tutkijana Alkon tutkimuslaboratorioissa 1987–1993. Tämän jälkeen hän on toiminut johtajana ja liiketoimintadivisioonan jäsenenä Pharmacia &amp; Upjohn Inc:ssä (nykyisin osa Pfizer Inc konsernia) 1994–1999, toimitusjohtajana FIT Biotech Oyj:ssä 1999–2004, yrittäjänä ja toimitusjohtajana Ovumia Oy:ssä, toimitusjohtana Tutor Invest Oy sekä hallituksen jäsenenä tai puheenjohtajana mm. Innokas yhtymä Oy:ssä, Bioretec Oy:ssä, Nordic Senior Services Oy:ssä, Paavolankoti Oy:ssä, OS-Service Oy:ssä ja ESO-International AS:ssä.
Sillanaukee on vuodesta 2014 keskittynyt hedelmöityshoitomenetelmien ja -teknologian kehittämiseen sekä Ovumian liiketoiminnan laajentamiseen.
Koulutus.
FK, Jyväskylän yliopisto, matemaattisluonnontieteellinen tiedekunta, kemian ja solubiologian laitokset, 1989.
FT, Tampereen yliopisto, lääketieteellinen tiedekunta, biolääketieteen laitos, 1992 
Lääketieteellisen biokemian dosentti, Tampereen yliopisto, Lääketieteellinen tiedekunta, 1993. Dosentin pätevyys Karoliininen Instituutti, Tukholma, 1998.
Liikkeenjohtamisen opinnot Helsingin kauppakorkeakoulussa 1993-1994, Tukholman kauppakorkeakoulussa 1995-1998, Lontoon kauppakorkeakoulussa 1998-1999 ja Aalto yliopistossa 2011.
Itävallan maahockeymaajoukkue

Itävallan maahockeymaajoukkue edustaa Itävaltaa miesten maahockeyn maaotteluissa.
Itävallan miesjoukkue osallistui kesäolympialaisiin ensimmäisen kerran Amsterdamissa 1928. Yhteensä maajoukkue on kilpaillut olympiatasolla kolmesti parhaana sijoituksenaan Helsingin vuoden 1952 kisojen viides sija. Maailmanmestaruuskilpailuihin Itävalta ei ole osallistunut. Euroopan-mestaruuskilpailuihin Itävalta on osallistunut viidesti sijoittuen parhaimmillaan seitsemänneksi vuosina 2009 ja 2017.
Sisähockeyssä Itävalta on menestynyt hyvin: se on saavuttanut MM-kilpailuista kultaa vuonna 2018, hopeaa vuonna 2015 ja pronssia vuonna 2011 sekä EM-kilpailuista kultaa vuosina 2010 ja 2018, hopeaa vuosina 2014, 2016 ja 2020 sekä pronssia vuosina 1988, 2008 ja 2012.
Sijoitukset.
Kesäolympialaiset
EM-kilpailut
Giulia Steingruber

Giulia Steingruber (s. 24. maaliskuuta 1994 Sankt Gallen) on sveitsiläinen telinevoimistelija, olympiamitalisti ja Euroopan mestari. Hän on menestynyt etenkin hypyssä ja permannolla. Steingruber oli ensimmäinen sveitsiläinen olympiamitalin ja ottelun Euroopan mestaruuden voittanut naistelinevoimistelija.
Steingruber voitti hypyn olympiapronssia Rio de Janeirossa 2016. Olympiamitali oli sveitsiläisen naistelinevoimistelun ensimmäinen, ja myös ensimmäinen mitali Sveitsissä syntyneelle voimistelijalle maan ikivanhassa perinnelajissa 64 vuoteen. Steingruber kilpaili myös Lontoon kesäolympialaisissa 2012, missä hän sijoittui parhaimmillaan hypyssä yhdeksänneksi.
Steingruber on moninkertainen hypyn Euroopan mestari, ja hän on voittanut EM-kultamitalit myös moniottelusta ja permannolta. Hän voitti mitaleita myös vuoden 2015 Euroopan kisoissa. MM-kilpailuista hänellä on yksi pronssi.
Pohjanmaan Valokuvakeskus POVA

Pohjanmaan valokuvakeskus (POVA) perustettiin vuonna 1997 Lapualle. POVA perustettiin foorumiksi sekä ammatti- että harrastelijakuvaajille, ja sen tehtäviksi määriteltiin valokuvauksen koordinointi Pohjanmaan alueella sekä pysyvän näyttelytilan ja -toiminnan ylläpitäminen.
Pohjanmaan valokuvakeskus sijaitsee Etelä-Pohjanmaalla Lapualla Kulttuurikeskus Vanhan Paukun tiloissa. POVAn toimisto sijaitsee Lyijylankaosastolla, Lapuan Taidemuseon vieressä.
Pohjanmaan valokuvakeskuksella on selkeä ominaisluonteensa Suomen kymmenen valokuvakeskuksen joukossa.
Legend Quest (televisiosarja)

Legend Quest oli yhdysvaltalainen Syfyn kanavalla esitetty seikkailuhenkinen tosi-tv-ohjelma. Sarjan esittäminen aloitettiin 13. heinäkuuta 2011 kuuden jakson kaudella. 12. maaliskuuta 2012 TVWise kertoi Syfyn ilmoittaneen sarjan tuotannon lopettamisesta.
Juoni.
Sarjassa seurattiin historioitsija-arkeologi Ashley Cowien matkoja ympäri maailman. Hänen tavoitteena oli löytää erilaisia hukattuja aarteita.
Tarit

Tarit eli puolivuohet ("Hemitragus") on vuohien alaheimoon kuuluva aasialainen sorkkaeläinsuku. Sukuun luettiin aiemmin kolme lajia, himalajantari ("Hemitragus jemlahicus"), intiantari ("H. hylocrius") ja arabiantari ("H. jayakari").
Nykyisen käsityksen mukaan nämä lajit eivät kuitenkaan ole toistensa lähisukulaisia, ja "Hemitragus" sisältääkin vain yhden lajin, himalajantarin. Se on vuohen eli "Capra"-suvun lähin sukulainen, kun intiantarin sisarryhmä ovat lampaat ("Ovis") ja arabiantarin taas harjavuohi "Ammotragus". Intiantari ja arabiantari on siksi erotettu omiin sukuihinsa "Nilgiritragus" ja "Arabitragus".
Appledoren rautatieasema

Appledoren rautatieasema on rautatieasema Appledoressa, Kentin kreivikunnassa. Se sijaitsee Marshlink Linen varrella. Aseman virallinen nimi on National Railin mukaan yhä Appledore (Kent), vaikka toinen Appledore-niminen asema Devonissa suljettiin vuonna 1917.
Asema avattiin 13. helmikuuta 1851. Sitä käytti 39 668 matkustajaa kaudella 2017–2018.
Roll This!

Roll This! on Jo’ Buddy’s Trio Riot -yhtyeen vuonna 2016 julkaisema EP. Levy on Jo’ Buddyn 50-vuotislevy ja 25-vuotis levytysuran juhlalevy. 
Kappaleet.
Kaikki kappaleet Jussi Raulamo ja Petri Pylvänen.
Rotkojärvi (Jämsä)

Rotkojärvi eli Ruuhijärvi on pieni humusjärvi Jämsän Heräkulmassa lounaisessa Keski-Suomessa. Se sijaitsee noin 15 kilometriä Jämsän keskustasta luoteeseen ja noin 20 kilometriä Mäntän keskustasta kaakkoon. Rotkojärven pituus on noin 800 metriä ja leveys noin 50 metriä.
Rotkojärvi sijaitsee kallioperän siirros- ja murrosvyöhykkeessä. Varsinainen rotkovajoama jatkuu järven molemmissa päissä, ja se on lähes kuuden kilometrin mittainen. Järven pohjoisranta on jyrkkää kallioseinämää, joka kohoaa enimmillään 40 metrin korkeuteen. Rotkojärven kalliojyrkänteet suuntautuvat ensisijaisesti lounaaseen, ja niillä esiintyy tyypillisten sammal- ja jäkäläyhteisöjen ohella vaativampaa, mesotrofista lajistoa.
Jämsäläisillä ja satakuntalaisilla oli keskiajalla rajakiistoja. Vuonna 1449 Erik Tott määräsi Kangasalan eränkävijöiden ja jämsäläisten nautinta-alueiden rajan kulkemaan Nytkymentaipaleen mäestä Ruuhivuoren kiviristiin ja edelleen Kuusivuoreen. Tottin tuomitsemasta linjasta muodostui sen aikaisen Jämsän ja Satakunnan välinen raja. Kiviristi on hakattu Rotkojärven kallioon, ja sen sakaroiden mitta on kymmenisen senttimetriä.
Nasbinals

Nasbinals on kunta Ranskan eteläosassa Lozèren departementissa Occitanien alueella.
Nähtävyyksiä.
Kunnan nähtävyyksiä on romaaninen Pyhän Marian kirkko ("Église Sainte-Marie"), joka on ollut tärkeä etappi Pyhän Jaakobin pyhiinvaellusreitillä Santiago de Compostelaan. Kirkossa on kahdeksankulmainen kellotorni.
Claudia Goldin

Claudia Goldin (s. 14. toukokuuta 1946) on yhdysvaltalainen taloustieteilijä ja taloustieteen professori (Henry Lee Professor of Economics) Harvardin yliopistossa. Goldin toimi American Economic Associationin puheenjohtajana vuonna 2013. Vuonna 2016 hän voitti IZA Prize in Labor Economics -palkinnon naisten asemaa työmarkkinoilla ja koulutuksessa käsittelevistä tutkimuksistaan. Goldin oli vuonna 1990 ensimmäinen nainen, joka sai vakinaisen viran Harvardin yliopiston taloustieteen laitoksella. Goldinille myönnettiin Nobelin taloustieteen palkinto vuonna 2023.
Kra (suomalainen yhtye)

Kra on suomalainen vuonna 1981 perustettu progeyhtye, joka sekoittaa musiikissaan huumorin keinoin mitä erilaisimpia musiikkityylejä eri maiden kansanmusiikista länsimaisen rytmimusiikin tyyleihin: eteläamerikkalaisia rytmejä, reggaeta, makedonialaista kansanmusiikkia, poppia, jazzia, Indonesian gamelania, rockia ja taidemusiikkia. ”Koomisen vallankumouksen armeijaksi” itseään kutsuvan yhtyeen johtohahmoja ovat Helsingin konservatoriossa opiskelleet Stäni Steinbock ja Reijo ”Reizu” Lainela.
Yhtyeen synty juontaa juurensa Yleisradion syksyllä 1979 järjestämään sävellyskilpailuun, jonka tuore Kra-niminen kokoonpano voitti ja sai palkinnoksi yhden työpäivän neliraitastudiossa. Sen aikana äänitettiin ja miksattiin yhtyeen ensimmäinen single ”Pikku poliitikko / Udas Rehana”, joka julkaistiin vuonna 1981 Kra Records -levymerkillä. Sillä soittivat Steinbockin ja Lainelan lisäksi Lasse Lundbom (rummut), Björn Hellström (puhaltimet), Janne Strömberg (tuuba) ja Janne Tapper (viulu ja laulu). Ensimmäinen albumi "Doing The Impossibull" ilmestyi vuonna 1986 Uffe Ahrenbergin Megafon Records -merkillä ja toinen, nimeltään "Still Going Sproing", Olarin Musiikin kautta vuonna 1990. Kra esiintyi ensi kerran Helsingin yliopiston juhlasalissa vuonna 1981, ja vuoteen 1987 sen riveissä oli käynyt jopa 60 ihmistä.
Stäni Steinbock muutti 1980-luvun puolivälissä Tukholmaan ja sai sitten Vaasasta paikan Wasa Teaterin äänisuunnittelijana. Tämän myötä yhtye jäi pitkälle tauolle, kunnes kokoontui uudelleen vuonna 2000 juhlimaan 20-vuotista toimintaansa. Tuolloin julkaistiin myös muutama uusi kappale alle 20 minuutin mittaisella CD-levyllä "Guttural Shock". 
Stäni Steinbock on sittemmin julkaissut omalla nimellään albumit "Kantele karkuteillä" (Doinx Doinx Music, 2010) ja "Krazy kantele" (Digelius Music, 2019). Yhtyeen toinen keskeinen henkilö Reijo Lainela väitteli vuonna 2010 filosofian tohtoriksi Helsingin yliopistossa aiheenaan indonesialainen musiikki ja teatteri.
Saint-Alban-sur-Limagnole

Saint-Alban-sur-Limagnole on kunta Ranskan eteläosassa Lozèren departementissa Occitanien alueella.
Saint-Albanin kautta kulkeva Via Podiensis on yksi Ranskassa kulkevia Pyhän Jaakobin pyhiinvaellusreittejä kohti Santiago de Compostelaa. Tärkeitä pyhiinvaeltajien pysähdyspaikkoja olivat Saint-Albanin linna ja Saint-Albanin kirkko, jotka molemmat ovat historiallisia monumentteja.
Gunga Din

Gunga Din on George Stevensin ohjaama yhdysvaltalainen seikkailuelokuva vuodelta 1939. Väljästi Rudyard Kiplingin runoon ja "Soldiers Three" -kokoelman novelleihin perustuvan, 1880-luvun brittiläiseen Intiaan sijoittuvan tarinan käsikirjoittivat Joel Sayre, Fred Guiol, Ben Hecht ja
Charles MacArthur. Elokuvan nimiosaa, kantaja Gunga Diniä esittää Sam Jaffe ja muissa pääosissa näyttelevät Cary Grant, Victor McLaglen ja Douglas Fairbanks Jr.
Juoni.
Väkivaltaisen tugeenikultin uhan alla brittiläinen sotilaskolmikko Cutter (Grant), MacChesney (McLaglen) ja Ballantine (Fairbanks) lähtevät viimeiselle yhteiselle retkelleen, apunaan sotilaaksi haluava paikallinen vedenkantaja Gunga Din (Jaffe).
Elokuvan juonessa on nähty samoja piirteitä kuin samojen käsikirjoittajien (Ben Hecht ja Charles MacArthur) vuoden 1931 elokuvassa "Etusivu uusiksi" ja sen uusintaversiossa "Meidän vastaeronneiden kesken" (1940).
Vastaanotto ja jälkimaine.
Elokuvasta tuli suosittu, mutta se jäi korkeiden tuotantokustannustensa vuoksi silti jonkin verran tappiolliseksi. Se sai ensi-iltakriitikoilta myös suopeita arvioita, joskin sitä syytettiin muiden aiempien seikkailuelokuvien matkimisesta. Bertolt Brecht kiinnitti esseessään huomiota tarinan rasistisuuteen.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Olavi Similä antoi elokuvan Suomessa julkaistulle VHS-kasettiversiolle neljä tähteä viidestä, mikä teoksen mukaan vastaa sanallista arviota ”erinomainen”. Hänestä "Gunga Din" on ”vastustamattoman riehakas ja poikamainen”, mutta toisaalta ”häpeilemättömän rasistinen ja militarismia pursuava” oman aikansa ylittämätön klassikko.
"Gunga Din" valittiin vuonna 1999 Yhdys­valtojen kongressin kirjaston National Film Registryyn, johon kootaan esteetti­sesti, historialli­sesti tai kulttuuri­sesti merkittäviä amerikkalais­elokuvia. "The New York Timesin" kriitikot valitsivat sen vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa. American Film Institute valitsi vuonna 2006 sata kaikkien aikojen innostavinta amerikkalaiselokuvaa, ja "Gunga Din" sijoittui sijalle 74.
Viittaukset populaarikulttuurissa.
John Sturgesin ohjaama "3 kersanttia" (1961) on Pohjois-Amerikan ”villiin länteen” sijoittuva muunnelma "Gunga Din" -tarinasta. Elokuvaan viitataan useissa muissakin englanninkielisissä elokuvissa, kuten "Pahuksenmoiset pirskeet" (1968) ja "Indiana Jones ja tuomion temppeli" (1984).
Jinjer

Jinjer on vuonna 2009 perustettu ukrainalainen metalcore-yhtye.
Yhtye julkaissut yhteensä neljä täyspitkää albumia ja kolme EP:tä. Kaksi ensimmäistä EP:tä yhtye julkaisi omakustanteena. Tämän jälkeen yhtye oli "The Leaders Recordsin" alaisuudessa aina vuoteen 2016 alkuun saakka. 
Historia.
Yhtye on kotoisin Ukrainasta Donetskin alueelta, joka jäi sodan jalkoihin.
Yhtyeen ensimmäinen pitkäsoitto oli vuonna 2014 julkaistu "Cloud Factory".
Yhtye kiinnitettiin Napalm Recordsille vuoden 2016 alussa. Yhtyeen neljäs albumi "Wallflowers" julkaistiin 27. elokuuta 2021. Albumin kappaleelle "Wallflower" julkaistiin musiikkivideo.
Jäsenet.
Nykyiset jäsenet.
Yhtyeen jäsenet:
Stefan Wahlsten

Stefan Wahlsten (s. 30. huhtikuuta 1985 Kaarina) on suomalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan maalivahti.
Wahlsten pelasi Interissä kaksi Veikkausliigan ottelua kaudella 2004. VG-62:ssa hän pelasi Ykköstä – yhden ottelun 2003, seitsemän ottelua 2004 ja neljä ottelua 2005. Kakkosessa Wahlsten pelasi 16 ottelua 2001 ja 14 ottelua 2002 edustaen TPK:ta.
Kaudella 2016 Wahlsten pelasi 15 Kolmosen ottelua TPK:ssa.
Wahlsten pelasi neljä poikien maaottelua.
Makoto Nakamura

Makoto Nakamura (s. 20. kesäkuuta 1952 Hinokage, Miyazakin prefektuuri) on japanilainen karateka ja IKO Nakamura -liiton johtaja. Hän voitti aktiiviurallaan Kyokushinin maailmanmestaruuden kahdesti ja kerran Japanin mestaruuden. Nakamura perusti oman Kyokushinin tyylisuunnan 2016. Hän on Kyokushinin historian ainut avoimen sarjan kaksinkertainen maailmanmestari.
Nuoruus.
Nakamura syntyi seitsemänlapsiseen perheeseen. Opiskellessaan ala-asteella hän käveli kouluun vuoristotietä, joka kesti 2–3 tuntia. Nakamura harrasti high schoolin ensimmäisenä vuotena pöytätennistä, yleisurheilua ja jalkapalloa. Myöhemmin hän työskenteli tavarankuljetuksessa siirrellen propaanikaasupulloja aina ilta yhteentoista asti. Valmistumisen jälkeen Nakamura meni töihin ruokatehtaalle Tokioon. Tämän jälkeen hän kuuli Kyokushin karatesta ja kiinnostui harrastamaan lajia.
Kilpaura.
Nakamura kilpaili ensimmäisen kerran huhtikuussa Japanin maajoukkueen mukana. He kohtasivat erityistapahtumassa Havaijin maajoukkueen. Nakamura voitti ottelunsa. Hän saavutti ensimmäisen kerran menestystä 1977 tultuaan kolmanneksi Japanin mestaruuskisoissa voitettuaan pronssiottelussa Noriyasu Hamain.
Nakamura oli maaliskuussa 1978 mukana Havaiji kisoissa, mutta ei saavuttanut menestystä. Sitä vastoin marraskuussa hän sijoittui toistamiseen kolmanneksi Japanin mestaruuskisoissa voitettuaan tällä kertaa Tsuyoshi Hiroshigen pronssiottelussa.
1979 oli Nakamuran menestyksekkäin vuosi saavutettuaan ensin pronssia Yhdysvaltain karate turnauksen raskaassasarjassa Alabamassa. Tämän jälkeen Nakamura voitti avoimensarjan mestaruuden Connecticutssa huhtikuussa. Palattuaan Japaniin hän voitti toukokuussa Japanin mestaruuden. Nakamura voitti loppuottelussa viime vuoden finalistin Keiji Sanpein. Kaksikko kohtasi myös loppuvuodesta MM-kilpailujen loppuottelussa, jossa oli ottelijoita yhteensä 187 62 eri maasta. Nakamura kohtasi muun muassa kolmannella kierroksella Dolph Lundgrenin, jonka hän voitti kahden jatkoerän jälkeen tuomariäänin. Nakamura voitti ensimmäisen maailmanmestaruutensa Sanpeita vastaan käydyssä kamppailussa.
1980 Nakamura kohtasi Sanpein kolmannen kerran loppuottelussa. Tällä kertaa Nakamura hävisi ottelun, jossa käytiin Japanin mestaruudesta. Sama kohtalo kävi myös vuoden 1981 turnauksessa, jossa kaksikko eteni toistamiseen loppuotteluun, jossa Sanpei oli Nakamuraa parempi.
1982 Nakamura otteli vain Japanin mestaruuskisoissa, jossa hän selvisi 16. parhaan joukkoon. Nakamuran kisat päättyivät hävittyään Ademir Da Costalle, joka sijoittui turnauksessa kuudenneksi. Nakamura ilmoitti turnauksen jälkeen lopettavansa kilpauransa ja keskittyvänsä IKO järjestön johtotehtäviin.
Nakamura palasi kuitenkin takaisin kilpailemaan 1984, jolloin hän voitti uransa toisen Kyokushinin maailmanmestaruuden Tokiossa. Tällä kertaa osallistujia oli 192, jonka joukosta Nakamura eteni loppuotteluun kohdaten jälleen Sanpein. Nakamura voitti kaksikon neljännen kohtaamisen.
Ligue Nationale de Basketball (Sveitsi)

Ligue Nationale de Basketball on Sveitsin koripallon miesten kaksiosainen pääsarja. Sarjaa on pelattu kaudesta 1932–1933 lähtien, ja ylemmän sarjan (Ligue Nationale A, lyh. LNA) voittaja on koripallon Sveitsin mestari.
Eniten Sveitsin mestaruuksia on Fribourg Olympicilla, vuoteen 2017 mennessä 16 kappaletta. Urania Genève Sport ja Lugano Tigers edeltäjineen ovat myös voittaneet kaksinumeroisen määrän mestaruuksia. 2010-luvulla mestaruuskantaan on yltänyt useamman kerran myös Lions de Genève.
Heikki Lehikoinen

Heikki Lehikoinen (s. 1961) on suomalainen kirjailija. Hän on kirjoittanut tietokirjoja eri aiheista, kuten metsästyksen historiasta, eläinuskomuksista ja kuolemakäsityksistä kansanperinteessä. Lisäksi hän on kirjoittanut lapsille.
Lehikoinen oli vuonna 2017 Lasten LukuVarkaus -palkintoehdokas lastenromaanilla "Kuningas Faravidin testamentti".
André Habay

André Habay (myös "Andrea Habay", 1883 Pariisi – 1941 Rooma) oli Italiassa työskennellyt ranskalainen näyttelijä.
Habayn elokuvaura alkoi juuri ennen ensimmäistä maailmansotaa. Hänen ensimmäinen elokuvansa lienee ollut espanjalais-italialainen yhteistuotanto "Carmen" vuonna 1914. Sen jälkeen Habay työskenteli Cinesillä ja Celio Filmillä muun muassa Francesca Bertinin vastanäyttelijänä. Hänen tunnetuimpia elokuviaan ovat "Sangue bleu" (1914) ja Lyda Borellin tähdittämä "Rapsodia satanica" (1915).
1920-luvun alussa Habay myös ohjasi muutamia elokuvia. Hänen viimeisiä töitään olivat "Quo vadisin" epäonninen uusi versio vuosina 1924–1925 ja kaksi myöhäistä Maciste-elokuvaa.
AMD Radeon RX Vega -sarja

Radeon RX Vega -sarja on AMD:n mallisto grafiikkasuorittimia.
Malliston grafiikkasuorittimet käyttävät viidennen sukupolven Graphics Core Next (GCN) mikroarkkitehtuuria, joka tunnetaan nimellä "Vega".
Ammattikäyttöön suunnatut Radeon Vega Frontier Edition -mallit julkaistiin aiemmin.
RX Vega 64- ja RX Vega 56 -mallit on julkaistu 14. elokuuta 2017. Mallistoon kuuluu myös nestemäisellä jäähdytysratkaisulla varustettu RX Vega 64 Liquid -malli.
Helmikuussa 2019 julkaistava Radeon VII käyttää Vega 20 -mallia suorittimesta, joka valmistetaan TSMC:n 7nm tekniikalla.
Tekniikka.
Vega-mallit valmistetaan GlobalFoundriesin 14 nanometrin FinFET LPP -tekniikalla.
Malleissa on 8 gigatavua HBM2-muistia 2048-bittisellä muistiväylällä. Suorittimissa on 12,5 miljardia transistoria. Ensimmäisen Vega 10 -mallin seuraajiksi ovat tulossa Vega 11-, 12- ja 20-mallit.
Vega-piirissä on "primitive shader" shader-ohjelmavaihe, joka lisää ohjelmoitavuutta grafiikkaliukuhihnan geometriakäsittelyyn. Vaiheella on "compute shader" -vaiheen tavoin pääsy dataan laajalti.
Piirillä olevan L2-välimuistin käsittelyä on kehitetty ja tieto voidaan pitää pidempään välimuistissa "deferred rendering" -tekniikan tehostamiseen. Piirin muistiohjain ("High Bandwidth Cache Controller", HBCC) on kehittyneempi.
Vega 20 -malli yhdistää 16 gigatavua HBM2-muistia 4096-bittisellä muistiväylällä.
Osuustoiminnallinen keskusliike

Osuustoiminnallinen keskusliike tarkoittaa eräiden osuuskuntien keskusliikettä.
Merkittäviä osuustoiminnallisia keskusliikkeitä ovat Tilastokeskuksen mukaan Suomessa olleet seuraavan taulukon mukaiset yritykset. Keskusliikkeet on esitetty perustamisjärjestyksessä ja niiden perustamishetken nimen mukaan.