tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Santeri Kuusiniemi

Santeri Kuusiniemi (s. 10. lokakuuta 1998) on suomalainen pika- ja aitajuoksija. Kuusiniemi edustaa Jyväskylän Kenttäurheilijoita. Vuoteen 2020 asti hän edusti Lempäälän Kisaa. Hänen valmentajanaan toimi aiemmin Janne Viitala ja vuodesta 2021 Antti Mero jr.
Kuusiniemi voitti vuonna 2015 ulkona 17-vuotiaiden SM-kilpailuissa kultaa 100 m:n ja 200 m:n juoksuissa sekä hopeaa 110 m:n aidoissa (91.4 cm). Vuonna 2016 hän sai ulkona 19-vuotiaiden SM-kilpailuissa kultaa 100 m:n ja 200 m:n juoksuissa sekä hallissa kultaa 200 metrillä. Vuonna 2017 hän saavutti ulkona 19-vuotiaiden SM-kilpailuissa kultaa 100 m:n ja 200 m:n juoksuissa ja 110 m:n aidoissa (100 cm), sekä hallissa kultaa 60 m:n aidoissa (100 cm) ja hopeaa 60 m:llä. Hän voitti alle 23-vuotiaiden sisäratojen SM-kultaa 60 ja 200 metrillä 2019. Sisäratojen SM-kilpailuissa 2019 hän sai pronssia 60 metrin aitajuoksussa. Saman vuoden Kalevan kisoissa hän saavutti hopeaa 110 metrin aitajuoksussa. Sisäratojen SM-kilpailuissa 2021 hän sai pronssia 60 metrin aitajuoksussa. Saman vuoden Kalevan kisoissa hän oli 110 metrin aitajuoksussa toinen. Viestijuoksun SM-kilpailuissa 2021 hän sai 4 × 100 metrin viestissä hopeaa. Sisäratojen SM-kilpailuissa 2022 hän voitti kultaa 60 metrin aitajuoksussa ja 4 × 337 metrin viestissä. Viestijuoksun SM-kilpailuissa 2022 hän sai 4 × 100 metrin viestissä kultaa ja 4 × 400 metrin viestissä hopeaa. Sisäratojen SM-kilpailuissa 2023 hän sai 60 metrin aitajuoksussa pronssia ja viestissä (4 × 200 m) kultaa. Lahden Kalevan kisoissa 2023 Kuusiniemi saavutti hopeaa 110 metrin aidoissa. Viestijuoksun SM-kilpailuissa 2023 hän sai 4 × 100 metrin viestissä kultaa. Sisäratojen SM-kilpailuissa 2024 hän sai 60 metrin aitajuoksussa hopeaa ja viestissä (4 × 300 m) hopeaa. Kalevan kisoissa 2024 hän voitti ensimmäisen Suomen-mestaruutensa 110 metrin aitajuoksussa ajalla 13,66. Viestijuoksun SM-kilpailuissa 2024 hän sai kultaa 4 × 100 metrin ja pronssia 4 × 400 metrin viestissä. Sisäratojen SM-kilpailuissa 2025 hän sai 60 metrin aitajuoksussa hopeaa. Lisäksi Kuusiniemi on saavuttanut 13 mitalia nuorten SM-kilpailuista.
Alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2017 Grossetossa Italiassa hän karsiutui 100 metrillä välierissä ja sijoituksensa oli 9:s. Samojen kisojen 200 metrillä hän keskeytti alkueräjuoksunsa. Hän karsiutui 110 metrin aitajuoksun välierissä Münchenin EM-kilpailuissa 2022 ja 60 metrin aitajuoksun alkuerissä Istanbulin sisäratojen EM-kilpailuissa 2023. Rooman EM-kilpailuissa 2024 hän pääsi tuomariston päätöksellä mukaan 110 metrin aitajuoksun loppukilpailuun, koska hän kaatui välieräjuoksussa puolalaisen Jakub Szymańskin horjahdettua hänen eteensä. Loppukilpailussa hän sijoittui seitsemänneksi ajalla 13,84. Hän karsiutui 60 metrin aitajuoksun alkuerissä Apeldoornin sisäratojen EM-kilpailuissa 2025.
Kuusiniemi kilpaili aikuisten maaottelussa ensimmäisen kerran pohjoismaisessa hallimaaottelussa 2019. Hän on voittanut pohjoismaisen hallimaaottelun 60 metrin aitajuoksun 2024 ja 2025. Suomi–Ruotsi-maaottelun 110 metrin aitajuoksussa hän on ollut parhaimmillaan toinen 2024.
Jakub Lapatka

Jakub Lapatka (; 16. syyskuuta 1944 Ausjukova, Rasonyn kihlakunta, Valko-Venäjä – 30. joulukuuta 2024 Helsinki) oli valkovenäläinen kääntäjä.
Biografia.
Jakub Lapatka syntyi 16. syyskuuta 1944 Ausjukovan kylässä, lähellä historiallista Polotskin kaupunkia. 
Korkeakoulututkinnon hän suoritti Minskin vieraiden kielten instituutissa (nyt Minskin kielitieteellinen valtionyliopisto) opiskellen espanjan ja englannin kieliä. Suomen kielen opiskelun hän aloitti itsenäisesti, minkä jälkeen suoritti 2,5 vuotta kestäneet suomen kielen kurssit Helsingin yliopistossa. 
Jakub Lapatka oli ensimmäinen ja ainoa valkovenäläinen kääntäjä, joka käänsi suomen kielestä. Merkittävimpiä hänen kääntämiään teoksia ovat Kalevala (Minsk 2015), Samuli Paulaharjun etnograafiset työt (Pietari 2014) sekä Martti Haavion tutkimus "Kuolematonten lehdot" (Pietari 2013). Vuonna 2017 Minskissä julkaistiin suomen kielioppikirja valkovenäläisille. Yhteensä yli 20 kirjaa on käännetty suomen kielestä valkovenäjäksi ja venäjäksi. Jakub Lapatka kirjoitti useita artikkeleita Suomen historiasta ja kulttuurista sekä Suomen nykytilanteesta.
Keskeinen julkaisutoiminta.
Lapatka työskenteli yli 20 vuotta luomansa "Suomen historia ja kulttuuri suuressa maailmassa" -projektin parissa. Projekti käsittää kolme osaa: 
Kaikki julkaisut ovat ilmestyneet Jakub Lapatka –nimellä.
Madon luku

Madon luku on Valse Tristen kolmas studioalbumi, joka julkaistiin lokakuussa 2006 levymerkillä If Society. Albumi vinyylipainosta tehtiin 1000 kappaletta, josta oli saatavilla myös 51 kappaleen rajoitettu paketti (Popo's Bistro), kahdella rintamerkillä ja englanninkielisellä sanoitusliitteellä.
Vastaanotto.
Albumi sai hyvän vastaanoton. Desibelin Ilkka Valpasvuo antoi albumille kolme tähteä viidestä, ja kutsui albumin musiikkia pelkistetyksi ja suoraviivaiseksi yliviritetyn kaksitahdin paukkeeksi, josta ei ensikuulemalta erottunut erikoisinstrumentteja tai kummempaa showmeininkiä. Koukkujen puutteesta huolimatta hän piti albumia ajoittain jopa mukaansatempaavana, hillittömänä ja tinkimättömänä. Niin ikään Soundin Antti Luukkanen arvostelu albumille kolme tähteä. Hän kehotti kuunteluttamaan albumia itseään kaikkiruokaiseksi väittäville ihmisille, ja luonnehti kaoottista ja sekavaa albumia hermostuneisuutta ja levottomuutta aiheuttavaksi teokseksi, jonka kappalerakenteiden muodot ovat vinksahtaneet. Imperiumin Marko Saarinen totesi, ettei yhtye ole koskaan kolahtanut ”eikä kolahta juuri Madon luvunkaan myötä”, mutta piti albumia positiivisena yllätyksenä ja erottuvana tuotoksena kotimaisessa punk-skenessä. Lammaszinen Jouni Parkku piti albumia vaikeasti pidettävänä, saati rakastettuna, ja totesi albumin iskeneen arvostelijaansa vasta kahden vuoden viiveellä.
Nousiaisten kaularengas

Nousiaisten kaularengas on rautakautinen kullasta valmistettu kaularengas, joka löydettiin Nousiaisista vuonna 1770. Sitä pidetään hienoimpana Suomesta löydettynä rautakautisena esineenä. 200-luvulta peräisin oleva koru on ilmeisesti valmistettu jossakin päin Skandinaviaa, mutta tiedossa ei ole, miten se päätyi Suomeen. Nousiaisten kaularengas on löytymisestään saakka ollut ruotsalaisissa kokoelmissa ja nykyään se kuuluu Tukholmassa toimivan Historiallisen museon perusnäyttelyyn.
Historia.
Kaularenkaan löysi kesällä 1770 korpraali Jakob Ekebom ollessaan kaivamassa ojaa Nousiaisissa sijainneen sotilastoppansa peltoon. Samassa yhteydessä hän löysi myös muita rautakautisia esineitä, kuten kultaisen rannerenkaan, mutta niiden nykyinen olinpaikka ei ole selvillä, koska ainoastaan kaularengas lunastettiin kruunulle, jolle se silloisen muinaismuistolain mukaan kuului. Suomessa ei tuolloin vielä ollut museoita, vaan ainoastaan Turun akatemialla oli oma kokoelma. Muut esineet päätyivät kuitenkin todennäköisesti yksityishenkilöiden haltuun. Tukholmassa kaularengas oli aluksi Ruotsin kansallismuseon ja myöhemmin Historiallisen museon kokoelmissa, jonka perusnäyttelyssä se on ollut vuosikymmenien ajan.
Koru.
210 grammaa painava kaularengas on yksi harvoista Suomesta löydetyistä rautakautisista kultaesineistä. Yksi samantyyppinen koru on löydetty myös Salon Uskelasta, mutta Tanskassa vastaavia on useampia. Kaularenkaan arvellaan päätyneen Suomeen turkiskaupan myötä. Sen alkuperäinen omistaja ei ole tiedossa, mutta koru on kuulunut arvovaltaiselle ja varakkaalle henkilölle.
Kaularengas on koristeltu kahdella käärmeen tai lohikäärmeen päällä. Koru on muutoin hyväkuntoinen, mutta se on katkennut yhdestä kohdasta niin, että toinen pääkoriste on irrallaan. Esine on todennäköisesti valmistettu Skandinaviassa, mutta siihen käytetyn kullan arvellaan olevan peräisin Rooman valtakunnasta, joka tuolloin ulottui nykyisen Saksan alueelle. Koristelussa on vaikutteita roomalaisesta kulttuurista. Eläinaiheiset kuviot taas viittaavat germaaniseen koristelutyyliin ja tekotapa skandinaaviseen perinteeseen.
Näyttelyt Suomessa.
Suomen kansallismuseo on yrittänyt pitkään saada Nousiaisten kaularengasta näyttelyynsä ja se saatiin vihdoin lainaan viiden vuoden ajaksi syksyllä 2017. Edellisen kerran koru oli näytteillä Suomessa vuonna 1977 Kalevala Korun järjestämässä muinaiskorujen näyttelyssä Helsingin Osakepankin pääkonttorissa.
Pfalzilainen suku

Pfalzilainen suku oli Ruotsin hallitsijasuku vuosina 1654–1720. Se oli saksalaisen Wittelsbachin suvun haara.
Pfalzilainen suku periytyi Pfalzin vaaliruhtinaskuntaa hallinneen Wittelsbachien pfalzilaisen haaran nuoremmasta sukuhaarasta, Pfalz-Zweibrückenin suvusta. Se oli eriytynyt vuonna 1453, kun Simmernin pfalzkreivikunnasta erotettiin Zweibrückenin pfalzkreivikunta.
1600-luvun alkupuolella elänyt Zweibrückenin pfalzkreivi Juhana Kasimir meni naimisiin Ruotsin kuningas Kaarle IX:n tyttären Katariina Vaasan kanssa. Kun Ruotsia hallinnut Vaasan hallitsijasuku oli sammunut mieslinjalta, heidän poikansa Kaarle Kustaa julistettiin vuonna 1649 Ruotsin kruununperilliseksi ja seuraavana vuonna kruunu määrättiin periytymään Kaarle Kustaan jälkeläisille. Hänestä tuli kuningas Kaarle X Kustaa kuningatar Kristiinan luovuttua kruunusta vuonna 1654. 
Kaarle X Kustaan jälkeen Ruotsia hallitsivat hänen jälkeläisensä Kaarle XI ja Kaarle XII. Pfalzilainen suku sammui mieslinjalta Kaarle XII:n kuollessa ilman poikia vuonna 1718, minkä jälkeen suvun viimeisenä hallitsijana oli hänen sisarensa Ulriika Eleonoora. Koko Juhana Kasimirin suku sammui mieslinjalta myös Saksassa vuonna 1731, minkä jälkeen Zweibrückenin pfalzkreivin arvo siirtyi Wittelsbachien Pfalz-Birkenfeldin sukuhaaralle.
Systema (yritys)

Oy Systema oli vuosina 1890–1931 toiminut suomalainen konttorikoneiden maahantuonti- ja myyntiyritys, jonka perusti marsalkka Mannerheimin isänä tunnettu Carl Robert Mannerheim. Yritys tunnettiin erityisesti kirjoituskoneiden markkinoijana ja konekirjoitusopetuksen antajana, ja sillä oli 1920-luvulla miltei monopoliasema Suomessa. Helsinkiläisyritys ajautui konkurssiin 1931, mutta muutamat maakuntien sivuliikkeet olivat itsenäisiä yrityksiä ja saattoivat jatkaa toimintaansa. Systema-nimi elääkin yhä monien toimistotekniikkaa markkinoivien yritysten nimissä eri puolilla Suomea.
Historiaa.
Carl Robert Mannerheim perusti vuonna 1872 Kuusankoski-paperiteollisuusyhtiön, joka alkoi valmistaa ensimmäisenä Suomessa ”päättymätöntä paperia” nykyaikaisen kaltaisella rotaatiopaperikoneella. Mannerheim toimi yhtiön toimitusjohtajana ja suurimpana omistajana. Avioeronsa jälkeen Mannerheim muutti Pariisiin, josta hän palasi uuden vaimonsa kanssa takaisin Suomeen ja perusti vuonna 1887 "C. Mannerheims Kontor" -nimisen paperi- ja toimistotarvikeliikkeen, joka toi Suomeen myös viinejä. Nimen Systema yritys otti käyttöön vuonna 1890 ja alkoi sitten yhä enemmän tuoda Suomeen konttoreissa tarvittavia laitteita. Kirjoituskoneiden tuonti alkoi vuonna 1900; New Century -merkkisiä koneita myytiin aluksi vain muutama vuodessa konekirjoituskouluille kuten Liikemiesten Kauppaopistolle, mutta määrät nousivat tasaisesti. Ensimmäisen konekirjoituskoulunsa Systema perusti vuonna 1913. Niitä tuli sittemmin Helsinkiin kaksi lisää ja muualle maahan kymmenen. Mannerheimin kuollessa vuonna 1914 sivuliikkeitä oli ympäri maata, mutta kukaan omistajan perheestä ei ollut valmis ottamaan yritystä hoitaakseen. Systema myytiin nykytermein ”management buyoutina” sen muille johtohenkilöille ja sivuliikkeet niiden hoitajille.
Ensimmäisen maailmansodan jälkeen ja Suomen itsenäistyttyä Systema alkoi saada vahvan sijan kirjoituskoneiden ohella muidenkin konttorikoneiden markkinoilla. 1920-luvulla sen ainoa kilpailija kirjoituskoneissa oli Royal- ja Imperial-koneiden maahantuoja SOK. Systeman merkkinä oli muun muassa Remington. Helsingin keskusliike toimi maahantuojana, tukkurina, paikallisena vähittäiskauppana sekä konttorikoneiden huoltona. Toiseksi suurin ketjun kauppias oli Viipurin Systema.
1930-luvun alun lamassa Systema yritti selviytyä laajentamalla toimintaansa muun muassa autokauppaan, mutta yritys ajautui konkurssiin 1931. Monet itsenäiset maakuntien jälleenmyyjät kuitenkin jatkoivat toimintaansa, ja Systema-sana esiintyy monen nimessä vielä 2000-luvullakin. Systemassa uransa aloittaneet työntekijät ryhtyivät myöhemmin itsenäisiksi yrittäjiksi ja maakuntien Systema-yritysten kilpailijoiksi niin, että Systeman voi katsoa toimineen koko alan lähtökohtana eri puolilla Suomea. Yksi näistä oli Viipurin Systemasta lähteneen Markus Hynnisen vuonna 1938 Helsinkiin perustama Oy Konttorityö. Oulun Systema Oy:n yritysjärjestelyistä syntyi 1940-luvun puolivälissä 1980-luvulle asti toiminut oululaisyritys Käyttöauto Oy, jota ei pidä sekoittaa yhä toimivaan samannimiseen seinäjokelaisyritykseen.
Raimo Nissi

Raimo Ilmari Nissi (s. 25. elokuuta 1943 Turku) on suomalainen suunnistaja, jonka menestyksekkäimmät vuodet ajoittuivat ajanjaksolle 1963–1972. 
Raimo Nissi oli aktiivisuunnistusaikanaan yksi harvoista suomalaisista suunnistuksen Pohjoismaisista mestareista. Nissi voitti nuorten Pohjoismaiden mestaruuden 1963 Karlstadissa voittaen toiseksi tulleen Ruotsin J-O Hagelbergin yli kolmella minuutilla. Samojen PM-kisojen viestissä Nissi saavutti pronssia yhdessä Hannu Haarman ja Pauli Reunamäen kanssa. Vuoden 1969 Pohjoismaisissa mestaruuskilpailuissa Nissi voitti viestimestaruuden yhdessä Tuomo Peltolan, Markku Salmisen ja Matti Mäkisen kanssa. Raimo Nissi edusti Suomea yhteensä kolmissa Pohjoismaiden mestaruuskilpailuissa (1963, 1965 ja 1969) ja yhdeksässä kesä- ja kolmessa hiihtosuunnistusmaaottelussa. Vuonna 1967 Ruotsin rastiviikolla haljennut polvilumpio vaikutti lopulta ratkaisevasti siihen, että Nissin aktiiviura päättyi 1970-luvun alkupuolella. 
Raimo Nissi on edustanut suunnistusurallaan suunnistusseura Maarian Mahtia v:sta 1963 ja tätä ennen Ruskon Yritystä . Maarian Mahdin paidassa hän on Jukolan viestissä sijoittunut parhaimmillaan Joutsenossa 1964 sijalle 11. ja Asikkalassa 1967 kuudenneksi. Vuoden 1965 Jukolassa Nissi oli ankkuriosuuden nopein, ja hän on juossut yhteensä 52 Jukolan viestiä v:sta 1963 alkaen. 
Raimo Nissi teki pitkän työuran sukutilansa maanviljelyn ohessa mm. Postin palveluksessa.
Priti Patel

Priti Sushil Patel (s. 29. maaliskuuta 1972 Lontoo) on brittiläinen poliitikko, joka edustaa konservatiivipuoluetta. 
Patel syntyi intialaiseen perheeseen, jonka suku oli muuttanut Gujaratista Ugandaan. Perhe asettui Englantiin, kun diktaattori Idi Amin oli karkottanut Ugandan aasialaiset Britannian entisestä siirtomaasta 1970-luvulla.
Ura.
Patel opiskeli Keelen yliopistossa ja Essexin yliopistossa. Hänet valittiin kansanedustajaksi parlamentin alahuoneeseen Withamin vaalipiiristä vuonna 2010 ja uudelleen vuosina 2015 ja 2017. Patel toimi David Cameronin hallituksessa työllisyysministerinä vuosina 2015–2016. Hän kampanjoi Ison-Britannian EU-eron puolesta. EU-kansanäänestyksen jälkeen uusi pääministeri Theresa May nimitti hänet kehitysyhteistyöministeriksi.
Patel joutui eroamaan tehtävästään kehitysyhteistyöministerinä 8. marraskuuta 2017, kun kävi ilmi, että hän oli käynyt lomamatkallaan pääministerin ja hallituksen tietämättä tapaamassa Israelin johtoa. Israelin tukijana tunnettu Patel ehdotti matkansa jälkeen, että Britannia ohjaisi kehitysyhteistyövarojaan Israelin armeijalle käytettäväksi humanitaariseen apuun Israelin miehittämällä Golanin ylängöllä. Britannia ei tunnusta Israelin oikeutta hallita Golania.
Pohjanlampi (Jyväskylä)

Pohjanlampi on Keski-Suomessa Jyväskylän Kuokkalassa sijaitseva lampi.
Maantietoa.
Lammen pinta-ala on 1,1 hehtaaria, se on 450 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Se sijaitsee Kuokkalanpellon asuinalueella eikä siinä ei ole kartan mukaan saaria. Lammen rantaviivan pituus on 750 metriä ja sen rannat ovat lehtometsää.
Luontoarvoja.
Lampi on rehvöitynyt ja matalana lampena se on vesikasvien valtaama. Se rannalla oleva lehtometsä on arvokas luontokohde.
Vesistösuhteet.
Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Ristiselän alueella (14.23), jonka Ristiselän–Murtoselän alueeseen (14.231) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 78,4 metriä mpy. Siihen on johdettu kuivatusoja pohjoispuolen niityltä. Lammen laskuoja lähtee sen lounaispäästä ja se laskee Päijänteen Pohjanlahteen.
Kristoffer Gunnarsson

Kristoffer Gunnarsson Matsson (s. 26. helmikuuta 1997 Mölndal, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa SHL-joukkue Frölunda HC:ssä. Elite Prospects -sivuston Erik K. Pirin mukaan hän on varmaa peliä pelaava puolustava puolustaja, joka luistelee ja liikkuu hyvin. Gunnarsson tykkää pelata melko fyysisesti ja hän taklaa kovaa. Gunnarsson ei ole kuitenkaan kovin hyvä hyökkäyspäässä.
Ura.
Seuraura.
Gunnarsson on Borås HC:n kasvatti. Hän pelasi myöhemmät juniorivuotensa kuitenkin Frölunda HC:ssä. Gunnarsson toimi kaudella 2012–2013 seuran U16-junioreiden varakapteenina. Kaudella 2013–2014 hän jakoi J18 Allsvenskanissa Frölundan sisäisen tehotilaston voiton Jonathan Hanssonin kanssa lukemalla +10. Gunnarsson voitti kauden päätteeksi sarjan pronssia. Kauden 2014–2015 hän voitti J20 SuperElitin hopeaa.
Kaudella 2015–2016 Gunnarsson debytoi Frölundan SHL-joukkueessa, jossa hän pelasi 13 runkosarja- ja kolme Mestarien liigan ottelua ilman tehopisteitä. Gunnarsson teki SHL-debyyttinsä 17. syyskuuta 2015 Rögle BK:ta vastaan. Hän pelasi kauden aikana miesten pelejä myös viiden ottelun verran lainalla sarjatasoa alempana HockeyAllsvenskan-joukkue IK Oskarshamnissa. Suurimman osan kaudestaan Gunnarsson pelasi kuitenkin Frölundan J20-junioreissa, joiden kapteenina hän toimi. Gunnarsson oli joukkueen eniten maaleja tehnyt puolustaja sekä tehokkain puolustaja Jonathan Hanssonin kanssa tehoilla 7+7=14.
Maaliskuussa 2016 Gunnarsson teki Frölundan kanssa kaksivuotisen SHL-sopimuksen. Hän pelasi kaudella 2016–2017 joukkueessa kymmenen runkosarja-, kahdeksan playoff- ja kolme CHL-ottelua ilman tehopisteitä. Gunnarsson voitti CHL:n mestaruuden. Hän pelasi suurimman osan runkosarjastaan lainalla Oskarshamnin Allsvenskan-joukkueessa, jossa Gunnarsson teki 29 ottelussa tehot 1+1=2.
Vancouver Canucks varasi Gunnarssonin "yli-ikäisenä" (20 vuotta) viidennellä kierroksella 135. pelaajana . Ensimmäisellä kokonaisella SHL-kaudellaan 2017–2018 hän pelasi Frölundassa 46 runkosarja-, kuusi playoff- ja seitsemän Mestarien liigan ottelua ilman tehopisteitä. Syyskuussa 2017 Gunnarsson teki joukkueen kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen kevääseen 2020 saakka.
Maajoukkueura.
Gunnarsson pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2017. Yhteensä hän on pelannut 20 nuorten maaottelua.
Katkerimmat 2011–2017

Katkerimmat 2011–2017 on Viikatteen kokoelma-albumi, joka sisältää yhtyeen tuotantoa vuosilta 2011–2017. Se julkaistiin 8. syyskuuta 2017 levymerkillä Ranka Recordings.
Albumi ylsi ensimmäisellä listaviikollaan Suomen virallisen listan neljännelle sijalle.
Pueblan maanjäristys 2017

Vuoden 2017 Pueblan maanjäristys tapahtui 19. syyskuuta 2017 kello 13.14 paikallista aikaa keskisen Meksikon Pueblan osavaltiossa. Maanjäristyksen voimakkuus oli ja sen keskus sijaitsi syvyydessä maan alla. Maanjäristys aiheutti vahinkoja laajalla alueella ja ainakin uskotaan kuolleen järistyksessä. Taloja sortui pääkaupungissa Méxicossa noin päässä järistyskeskuksesta. Maanjäristys tapahtui alle kaksi viikkoa edellisen, noin sata ihmishenkeä Meksikon eteläosissa vieneen syyskuun 7. päivän maanjäristyksen jälkeen. Järistys sattui myös tuhansia uhreja vaatineen vuoden 1985 suuren maanjäristyksen vuosipäivänä, jolloin Meksikossa on perinteisesti pidetty maanjäristysharjoituksia.
Alueen tektoninen tausta.
Meksikon Tyynenmeren rannikko sijaitsee kahden litosfäärilaatan rajalla. Alueella mereinen Kookossaaren laatta työntyy suuremman mantereisen Pohjois-Amerikan laatan alle, mikä aiheuttaa laattojen rajan ympäristöön toistuvia maanjäristyksiä. Litosfäärilaattojen välinen alityöntövyöhyke on osa suurempaa Tyynenmeren tulirengasta. Koska Pueblan maanjäristyksen keskus sijaitsi suhteellisen kaukana noin koilliseen laattojen rajalta, maanjäristyksen uskotaan aiheutuneen Pohjois-Amerikan laatan alle astenosfääriin vajoavan Kookossaaren laatan sisäisistä jännitteistä.
Aikaisemmat tapahtumat.
Meksikon eteläosiin iski voimakas 8,1 momenttimagnitudin maanjäristys 7. syyskuuta alle kaksi viikkoa ennen Pueblan maanjäristystä. Syyskuun 19. päivä on Meksikon vuoden 1985 suuren maanjäristyksen vuosipäivä, jolloin Meksikossa perinteisesti pidetään maanjäristysharjoituksia. Monissa pääkaupungin Méxicon rakennuksissa pidettiin maanjäristyksen evakuointiharjoitus kello 11 vain noin kaksi tuntia ennen Pueblan järistystä.
Maanjäristys.
Maanjäristys tapahtui tiistaina 19. syyskuuta iltapäivällä kello 13.14.39 paikallista Meksikon keskistä aikaa. Sen järistyskeskus oli syvyydessä Pueblan osavaltion alueella kahdeksan kilometriä kaakkoon Atencingon kaupungista lähellä San Juan Rabosoa. Yhdysvaltain geologian tutkimuskeskus (USGS) mittasi maanjäristyksen voimakkuudeksi .
Vaikutukset.
Maanjäristys aiheutti huomattavia vahinkoja ja ainakin kuoleman. Suuria vahinkoja kärsittiin Morelosin osavaltiossa, jossa kuoli ainakin . Pueblan osavaltiossa tiedetään kuolleen ainakin yksitoista ihmistä. Estado de Méxicon osavaltiossa on kuollut ainakin kahdeksan. Maanjäristys aiheutti tuhoa myös pääkaupungissa Méxicossa, jossa on sortui ainakin .
Agricultural and Food Science

Agricultural and Food Science on aikakauslehti, joka julkaisee maataloutta ja elintarvikkeita koskevia tutkimusraportteja, jotka liittyvät alkutuotantoon, ja joilla on pohjoinen dimensio. Lehteä julkaisee Suomen maataloustieteellinen seura ja se ilmestyy neljästi vuodessa. Vuodesta 2010 alkaen lehti on ilmestynyt verkossa open access -julkaisuna. Aikakauslehden tieteellisten artikkelien hyväksymisessä sovelletaan vertaisarviointia.
Lehden edeltäjä, Maataloustieteellinen aikakauskirja aloitti ilmestymisensä vuonna 1929.
Päätoimittajat.
Vuonna 2017 lehden päätoimittaja oli Pekka Uimari.
Willem Kajander

Willem Kajander (s. 7. heinäkuuta 1996) on suomalainen pikajuoksija ja amerikkalaisen jalkapallon pelaaja. Hän edustaa pikajuoksussa Porvoon Akillesta ja amerikkalaisessa jalkapallossa Helsinki Roostersia. Hänen pikajuoksuvalmentajaan toimii Lars Fagerholm. Kajander on voittanut 4 × 100 metrin viestijuoksun suomenmestaruuden vuosina 2016 ja 2017. Sisäratojen SM-kilpailuissa hän voitti 200 metrillä pronssia vuosina 2018 ja 2019. Hän saavutti 2018 tuplamestaruuden (60 m ja 200 m) sisäratojen alle 23-vuotiaiden SM-kisoissa. Kajander on myös voittanut pikaviestin EM-pronssia alle 23-vuotiaiden kilpailuissa Puolassa vuonna 2017.
Hurrikaani Maria

Hurrikaani Maria oli vuoden 2017 seitsemäs hurrikaani ja 13. nimetty trooppinen myrsky Atlantin hurrikaanikaudella. Viisiportaisella Saffirin–Simpsonin hurrikaaniasteikolla se luokiteltiin korkeimmalle tasolle viisi. Hurrikaani aiheutti Karibianmeren saarilla huomattavaa vahinkoa ja noin kolmen tuhannen ihmisen kuoleman. Pahimmat tuhot kärsittiin Puerto Ricossa, mutta hurrikaani aiheutti huomattavaa vahinkoa myös Dominicassa, Ranskan Martiniquen ja Guadeloupen alueilla sekä Yhdysvaltain ja Britannian Neitsytsaarilla.
Vaikutukset.
Dominica.
Hurrikaani Maria liikkui Dominican saarivaltion yli 19. syyskuuta voimakkuudeltaan viidennen tason hurrikaanina aiheuttaen suurta vahinkoa ja ainakin seitsemän ihmisen kuoleman. Myrskyn tuulet repivät irti talojen kattoja ja vaurioittivat monia saaren rakennuksista. Myrsky aiheutti saarelle myös laajamittaista tulvimista ja kaatoi sähkö- ja viestintäverkkoja, jolloin saarelle ei saatu muualta maailmasta yhteyttä käytännössä ollenkaan tuntikausiin.
Puerto Rico.
Hurrikaani rantautui Yhdysvaltain Puerto Ricon itsehallintoalueelle 20. syyskuuta aiheuttaen huomattavia vahinkoja ja jättäen sähköt poikki koko saarelta. Kuolonuhreja kertyi noin 3 000 ihmisten kärsiessä pitkään ruoan puutteesta ja infrastruktuurin tuhoutumisesta. Presidentti Donald Trump vähätteli katastrofin vakavuutta.
Jalopiina

Jalopiina on Turmion Kätilöiden kappale ja single yhtyeen vuoden 2013 albumilta "Technodiktator". Se julkaistiin 4. huhtikuuta 2013 levymerkillä Osasto-A Records. Single julkaistiin yhtyeen verkkosivuilla ”maksa mitä haluat” -periaatteella, ja joillekin sen ladanneille jopa maksettiin. Singlen kylkiäisenä myytiin myös kansikuvalla varustettua paitaa.
Kappale edustaa TK:n hitaampaa kappaleantia, jonka alussa kuullaan lyhyt pätkä western-henkistä musisointia. Kappaleen on miksannut ja masteroinut Janne Tolsa Note on -studiolla.
Alue ja ympäristö

Alue ja ympäristö on aikakauslehti, joka julkaisee alue- ja ympäristötutkimuksen artikkeleita sekä kirjoituksia yhteiskunta- ja kulttuuriteoreettisen tutkimuksen ja yhteiskuntatieteellisen ympäristötutkimuksen aloilta. Kahdesti vuodessa ilmestyvä lehti on ilmestynyt säännöllisesti vuodesta 1971 alkaen, ensimmäiset 20 vuotta Aluesuunnittelu-nimisenä ja vuodesta 1991 lähtien nykyisellä nimellään. Lehti ilmestyy verkossa open access -julkaisuna.
Lehteä julkaisee Alue- ja ympäristötutkimuksen seura. Aikakauslehden tieteellisten artikkelien hyväksymisessä sovelletaan vertaisarviointia. Vuonna 2022 lehti sai Suomen tiedekustantajien liiton Vuoden tiedelehti -palkinnon.
Päätoimittajat.
Vuonna 2017 lehden päätoimittajia olivat Nina V. Nygren ja Jussi Semi.
Vuonna 2023 lehden päätoimittajia olivat Minna Santaoja ja Ossi Ollinaho
José María Gómez

 
José María Gómez on espanjalainen karateka. Hän voitti Kyokushinin Euroopan-mestaruuden 1991. Hänestä tuli samalla Kyokushinissa ensimmäinen espanjalainen Euroopan-mestari.
I Will Wait for You

I Will Wait for You on englanninkielinen versio kappaleesta ”Je ne pourrai jamais vivre sans toi” ranskalaisesta musikaalielokuvasta "Cherbourgin sateenvarjot". Sävelmää käytetään toistuvana pääteemana läpi elokuvan laulettujen dialogien. Elokuvan musiikin on säveltänyt Michel Legrand, ja alkuperäiset sanoitukset teki elokuvan käsikirjoittaja-ohjaaja Jacques Demy. Elokuvassa naispääroolia näyttelee Catherine Deneuve, jonka lauluäänen kuitenkin dubbasi Danielle Licari. Kappaleen englanninkieliset sanat kirjoitti Norman Gimbel. Tämä versio oli ehdokkaana "Parhaan laulun Oscar-palkinto" -kategoriassa 38. Oscar-palkintogaalassa.
Useat artistit ovat tehneet cover-versionsa kappaleesta, muun muassa Eddie Fisher, Frank Sinatra, Astrud Gilberto, Violetta Villas, Trini Lopez, Bobby Darin, Nana Mouskouri, Cher, Andy Williams, Jason Kouchak, Petula Clark, Tony Bennett, Vikki Carr, Liza Minnelli, Connie Francis, Beverley Craven, The Walker Brothers, Maria Morlino sekä Matt Monro. Jazzmuusikoita, jotka ovat nauhoittaneet oman versionsa kappaleesta ovat muun muassa Oscar Peterson, Gil Evans, Donald Byrd, Louis Armstrong, Kirsti Huke ja Richard ”Groove” Holmes.
Connie Francisin laulama versio kappaleesta kuullaan "Futuraman" jaksossa ”Jurassic Bark”. 
Laulu muilla kielillä.
Suomeksi laulu tunnetaan Jukka Kuoppamäen suomennoksena nimellä ”Rakkaani hylkää mua ei” ja Sauvo Puhtilan suomennoksena ”Cherbourgin sateenvarjot”. Ranskaksi laulua on levytetty myös nimellä ”(Mon amour,) Ne me quitte pas”; sitä ei pidä sekoittaa Jacques Brelin samannimiseen lauluun ”Ne me quitte pas”, joka taas on suomennettu nimillä ”Älä mene pois” (suom. Aale Tynni), ”Jos nyt menet pois” (suom. Sauvo Puhtila) ja ”Ala vetää vaan” (suom. Liisa Ryömä).
Alexandre Rodrigues

Alexandre Rodrigues (s. 1979) on ranskalainen karateka. Hän on voittanut kerran Kyokushinin Euroopan-mestaruuden ja kerran Ranskan mestaruuden.
Kilpaura.
Rodrigues voitti jo 18-vuotiaana Ranskan mestaruuden, jonka jälkeen hän sijoittui useaan kertaan toiseksi. Saavutettuaan kolmannen kerran hopeaa Ranskan cupussa, hän onnistui sen jälkeen voittamaan Bayeux Openin yli 90-kiloisten sarjassa. Rodrigues saavutti ensimmäisen kerran kansainvälistä menestystä joulukuussa 2003 voitettuaan Euroopan mestaruuden avoimessa painoluokassa. Hän voitti Unkarissa käydyn loppuottelun Valentin Krastevia vastaan. Jo seuraavana vuonna Rodrigues saavutti EM-pronssia superraskaassasarjassa.
Maaliskuussa 2005 Rodrigues otteli Ichigekin tapahtumassa Ranskassa Letši Kurbanovia vastaan. Hän hävisi ottelun Ipponilla toisessa erässä.
Beach Samba

Beach Samba on brasilialaisen bossa nova -laulajan Astrud Gilberton albumi, jonka Verve Records -levy-yhtiö julkaisi vuonna 1967. 
"Beach Samba" sisältyi "1001 albumia jotka jokaisen on kuultava edes kerran eläessään" -kirjaan.
Kappaleet.
Kappaleet:
CD-versiossa on viisi bonuskappaletta albumilta "A Certain Smile, a Certain Sadness".
Yakuza eiga

Yakuza-elokuva () on japanilainen suosittu rikoselokuvalajityyppi, joka käsittelee "yakuza"-elämää ja järjestäytynyttä rikollisuutta. 
Lajityypin elokuvia ovat ohjanneet muun muassa Kinji Fukasaku ja Takashi Miike. Tunnettuja näyttelijöitä ovat muun muassa Takeshi Kitano.
Pihakurjenpolvi

Pihakurjenpolvi eli matalakurjenpolvi ("Geranium pusillum") on kurjenpolvien ("Geranium") sukuun kuuluva yksivuotinen kasvilaji. Se muistuttaa paljolti pehmytkurjenpolvea ("Geranium molle"), mutta eroaa siitä muun muassa varsien erilaisen karvoituksen perusteella.
Pihakurjenpolvi on pienikokoinen, ja sen varret ovat lyhytkarvaisia sekä maanmyötäisiä tai kohenevia. Lehdet ovat melko syvään liuskoittuneet ja ovat muodoltaan sormijakoisia tai sormiosaisia. Pihakurjenpolvi kukkii läpi kesän toukokuusta syyskuulle, ja sen kukat ovat viisilukuisia, pieniä sekä vaaleanpunaisia. Kukissa on viisi tavallista hedettä sekä viisi sellaista hedettä, joiden päissä ei ole pontta. Terälehdet ovat lyhyitä, suunnilleen verholehtien pituisia ja lanttokärkisiä. Pihakurjenpolven hedelmä on pitkulainen, yleensä noin 2 mm pitkä lohkohedelmä.
Pihakurjenpolvi kasvaa erilaisilla kuivilla paikoilla, kuten kalliohyllyillä, mäenrinteillä, pelloilla sekä joutomailla. Suomessa pihakurjenpolvea kasvaa lähinnä vain Ahvenanmaalla, lounaissaaristossa sekä aivan lounaisimmalla rannikolla. Monia havaintoja pihakurjenpolvesta on kuitenkin muualtakin maasta Oulun eteläpuolelta sekä yksi yli 50 vuotta vanha havainto Inarista. Etelä-Ruotsissa pihakurjenpolvi on melko yleinen.
Volframiheksafluoridi

Volframiheksafluoridi eli volframi(VI)fluoridi (WF6) on volframin ja fluorin muodostama epäorgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää volframin lähteenä elektroniikkateollisuuden sovellutuksissa.
Ominaisuudet.
Volframiheksafluoridi on siirtymämetalliyhdisteille poikkeuksellisesti väritöntä kaasua huoneenlämpötilassa. Aine on yksi tiheimmistä tunnetuista kaasuista ja ilmaan verrattuna sen tiheys on noin 13-kertainen. Nestemäisenä volframiheksafluoridi on kellertävää ja kiinteänä valkoista. Aine on hyvin reaktiivista ja reagoi esimerkiksi veden kanssa hydrolysoituen volframihapoksi. Volframiheksafluoridi liukenee eräisiin orgaanisiin liuottimiin esimerkiksi dietyylieetteriin, dioksaaniin, sykloheksaaniin tai bentseeniin ja nämä liuokset ovat väriltään punaisia tai violetteja. Alkalimetallifluoridien kanssa volframiheksafluoridi reagoi muodostaen kompleksisia oktafluorovolframaatti(VI)suoloja esimerkiksi K2[WF8]. Volframiheksafluoridi ärsyttää voimakkaasti ihoa ja hengitysteitä ja voi aiheuttaa syövytysvammoja joutuessaan kosketuksiin ihon kanssa.
Valmistus ja käyttö.
Tyypillisin tapa valmistaa volframiheksafluoridia on volframin ja fluorin tai vetyfluoridin välinen reaktio 350–400 °C:n lämpötilassa. Ainetta voidaan valmistaa myös volframiheksakloridista fluoraavien yhdisteiden esimerkiksi vetyfluoridin, arseenitrifluoridin tai antimonipentafluoridin välisellä reaktiolla. Käytettäessä hyvin puhdasta fluoria ja volframia saadaan hyvin puhdasta volframiheksafluoridia.
W + 3 F2 → WF6
Volframiheksafluoridia käytetään suuria määriä elektroniikkateollisuudessa volframi- ja volframisilisidiohutkalvojen valmistamiseen. Ohutkalvot valmistetaan kemiallisella kaasufaasipinnoituksella piisubstraatille. Reaktiossa pelkistimenä käytetään vetyä, silaania, dikloorisilaania tai germaania. Kemiallisella kaasufaasipinnoituksella volframiheksafluoridia voidaan myös käyttää suojaavan volframikarbidikerroksen muodostamiseen teräksen pinnalle ja yhdessä reniumheksafluoridin kanssa volframin ja reniumin hybridiohutkalvojen valmistamiseen.
Friedrichshain

Friedrichshain on Berliinin kaupunginosa, joka kuuluu Friedrichshain-Kreuzbergin hallintoalueeseen. Friedrichshain rajautuu Mitten, Prenzlauer Bergin, Kreuzbergin ja Lichtenbergin kaupunginosiin. Kaupunginosan pinta-ala on 9,78 km² ja sen asukasluku on 127 189 (2016). 
Friedrichshain oli vuodesta 1920 vuoteen 2001 oma hallintoalueensa. Se sijaitsee entisen Itä-Berliinin alueella ja on saanut nimensä suurehkon Volkspark Friedrichshainin puiston mukaan. Berliinin muurin murtumisen jälkeen Friedrichshain nousi taiteilijoiden ja anarkistien suosioon, mutta varsinkin 2000-luvun lopulla kaupunginosa on keskiluokkaistunut nopeasti. Friedrichshain tunnetaan kuitenkin edelleen erityisesti vapaamielisyydestä ja katutaiteesta sekä vilkkaasta yöelämästä.
Friedrichshainia palvelevat muun muassa metrolinjat U1 ja U5 sekä S-Bahn-asemat Frankfurter Allee, Ostkreuz, Warschauer Strasse ja Ostbahnhof. Lisäksi raitiovaunulinja M10 kulkee Prenzlauer Bergin ja Mitten kaupunginosiin.
Kattilanvuori

Kattilanvuori (joskus myös "Kattilavuori") on Naantalin ja Maskun kuntien rajalla sijaitseva kymmenien hehtaarien laajuinen kallioalue. Merenrantaan rajoittuvalla kallionosalla on hiidenkirnu ja Metsähallituksen 2,7 hehtaarin luonnonsuojelualue, jotka sijaitsevat Naantalissa. Kallioalue on pääosin metsämaata ja avokalliota, painanteissa on pieniä metsäisiä soita ja soistumia. Kaakkoisosassa on noin hehtaarin laajuinen avosuo. Kattilanvuoren länsiosa rajoittuu mereen, jossa on satojen metrien pituinen jyrkännejakso ja sen alapuolella mökkejä. Kallioalueen korkeimmat kohdat ovat yli 45 metriä merenpinnan yläpuolella. Kattilanvuorella oli ennen kuntaliitoksia Askaisten ja Merimaskun välinen kuntaraja.
Kattilanvuori oli jo 1970-luvulla suojelutavoiteryhmässä, jossa se oli luonnonsuojelulain nojalla rauhoitettavaksi tarkoitettu luonnonsuojelualue ja sen katsottiin tarvitsevan täydellisen rahoituksen. Tuolloin Metsähallitus oli rauhoittanut Kattilanvuoren 2,7 hehtaarin aarnialueena ja se inventoitiin kansallisesti merkittäväksi. Aarnialuetta pidettiin myös Lounais-Suomen alueella rauhoituspäätöksen piirissä olevista vesiin liittyvistä suojelukohteista tärkeimpinä vesistöjen ja vesimaiseman kannalta. Paikalle perustettiin Metsähallituksen 2,7 hehtaarin Kattilanvuoren luonnonsuojelualue huhtikuussa 2014.
Vesi- ja ympäristöhallituksen vuoden 1995 julkaisussa "Luonnon- ja maisemansuojelun kannalta arvokkaat kallioalueet Turun ja Porin läänissä" Kattilanvuori inventoitiin paikallisesti arvokkaaksi ja vähemmän merkittäväksi kallioalueeksi. Valtakunnallisesti merkittävien kallioalueiden suojelurajauksista Kattilanvuori jäi pois, mutta se kuuluu silti arvoluokkaan 5, eli siinä on sen verran merkittäviä maisema- ja luonnonarvoja, ettei sille tulisi myöntää maa-aineslain mukaisia ottolupia.
Kallioalueen eteläosasta löytyi vuonna 1988 puron kaivuutöiden ohessa kivikaudelle ajoitettu liuskenuolenkärki. Paikalla saattaa olla asuinpaikka-alue, mutta siitä ei ole tehty tarkempia tutkimuksia. Kattilanvuoren keskiosissa on luonnonmuodostama maarakennelma, jota ei ole ajoitettu.
Baal-Hammon

Baal-Hammon tai Baal-Hamon (, "baʿal ḥamūn"; ) oli Karthagon pääjumala. Varhaisin jumalan maininta on löydetty kaiverruksesta fonikialaisessa Zindsirlin kaupungissa. Nimen on tulkittu merkitsevän "suitsutusastioiden alttarin herra". Baal-Hammonia palvottiin myös Maltalla, Sisiliassa ja Sardiniassa.
Pohjois-Afrikassa Baal-Hammon oli pääasiassa hedelmällisyyden jumala, ja roomalaisaikana hän sai nimen "Frugifer" (hedelmien kantaja). Baal-Hammonin kulttiin kuuluivat sekä Sisiliassa että Pohjois-Afrikassa lasten uhraukset. Ammonin tavoin Baal-Hammonia pidettiin myös oraakkeli-jumalana. Kreikkalaiset samaistivat hänet Kronokseen, roomalaiset Saturnukseen.
Fallot’n tetralogia

 Fallot’n tetralogia on synnynnäinen sydänvika, jonka osuus kaikista synnynnäisistä sydänvioista on noin 7–10 prosentin luokkaa. Esiintymistiheys on noin yksi tapaus 30 000 syntyvää lasta kohden. Nimensä mukaisesti tila koostuu neljästä tekijästä, jotka ovat oikean kammion keuhkoläpän stenoosi, kammioväliseinäaukko, ratsastava aortta sekä oikean kammion hypertrofia.
Etiologialtaan tila on monitekijäinen, ja se on liitetty hoitamattomaan äidin diabetekseen, fenyyliketonuriaan sekä retioniinihapon saantiin. Tila on liitetty kromosomaalisiin häiriöihin, kuten trisomia 13:een, trisomia 18:aan ja trisomia 21:een. Potilaista puolet diagnosoidaan jo ennen syntymää. Tilaa sairastavaa vastasyntynyttä leimaa sairauden vakavuudesta riippuva syanoosi.
Muukalaistädyke

Muukalaistädyke ("Veronica peregrina") on ratamokasvien (Plantaginaceae) heimoon kuuluva kasvilaji. Se on yksivuotinen ja pienikokoinen sekä yleisväritykseltään vaaleanvihreä tädykelaji. Muukalaistädykkeen varsi on pysty ja kasvaa vain noin 10 cm korkeaksi. Varsi on lähes kalju tai jonkin verran nystykarvallinen. Alimmat lehdet ovat lehtiruodillisia, puikeita sekä tylppäsahalaitaisia ja ylemmät lehdet ruodittomia sekä kapeansuikeita. Muukalaistädykkeen kukat ovat pieniä sekä valkoisia ja ne sijaitsevat varren kärjessä latvaterttuna. Kukkien teriö on verhiötä lyhyempi sekä tavallisesti valkoinen, joskus hieman vaaleanpunainen. Muukalaistädyke kukkii huhtikuusta kesäkuuhun.
Muukalaistädyke on alun perin amerikkalainen kasvilaji. Sitä esiintyy Pohjoismaissa harvinaisena siellä täällä. Suomesta muukalaistädyke on löydetty noin 20 kertaa eri puolilta maata, lähinnä pääkaupunkiseudun tuntumasta sekä rannikkoseuduilta, vaikka yksi havainto on myös Inarista. Ruotsista muukalaistädyke on löydetty ensimmäisen kerran vuonna 1971.
Hämeenlinnan oikeustalo

Hämeenlinnan oikeustalo sijaitsee Hämeenlinnan Saaristenmäellä osoitteessa Arvi Kariston katu 5. Sen suunnittelijana toimi arkkitehti Väinö Keinäsen ja tyyltään se edustaa 1920-luvun klassisismia. Alun perin oikeustalo on rakennettu kustantamo Karisto Oy:n painotaloksi, josta se on 1990-luvulla muutettu oikeustaloksi. Vuonna 2016 rakennukseen valmistui suuri saneeraus, jossa sen turvallisutta parannettiin.
Oikeustalossa toimivat Kanta-Hämeen käräjäoikeus, Hämeenlinnan hallinto-oikeus sekä Kanta-Hämeen ulosottoviraston päätoimipaikka. Tiloissa työskentelee noin 135 työntekijää. Oikeustalo on vuonna 1928 valmistunut entinen Kariston painotalo, jonka omistaa kiinteistösijoitusyhtiö Renor Oy. Omistaja vuokraa tiloja Senaatti-kiinteistöille, joka vuokraa niitä edelleen oikeusministeriölle. Rakennuksen vuokrattavien tilojen kokonaispinta-ala on noin 4 700 m².
Emilie Sannom

Emilie Kirstine Valborg Sannom (kutsumanimeltään "Mille", 29. syyskuuta 1886 Kööpenhamina – 30. elokuuta 1931 Grenå) oli tanskalainen näyttelijä ja ilma-akrobaatti.
Emilie Sannom syntyi nørrebrolaisen merimiehen perheeseen. Kun Emilie oli 11-vuotias, perhe muutti Floridaan, mutta palasi takaisin seitsemän vuotta myöhemmin. Sannom työskenteli teatterinäyttelijänä ja aloitti elokuvauransa vuonna 1909. Seuraavana vuonna hän esiintyi Asta Nielsenin kilpakumppanina Urban Gadin ohjaamassa "Kuilussa".
Näyteltyään ensin Nordisk Filmin melodraamoissa Sannom siirtyi vuonna 1912 Skandinavisk-Russisk Handelshus ja Filmfabriken Danmark -tuotantoyhtiölle. Hän tuli kuuluisaksi seikkailuelokuvien rohkeana sankarittarena, joka teki huimapäiset temppunsa ilman sijaisnäyttelijöitä. Sannom näytteli noin 85 mykkäelokuvassa, joista tunnetuimpia ovat vuonna 1915 alkanut "Nattens Datter" ja vuonna 1918 alkanut "Panopta" -sarja.
Sannom aloitti lentäjänuransa vuonna 1918, vaikka hän ei koskaan saanut lentolupakirjaa. Työskenneltyään kesällä 1919 helsinkiläisessä kabareessa hän siirtyi Saksaan ja Italiaan. Alfred Lindin ohjaama viimeinen elokuva "Ilman valtijatar" ("La fanciulla dell’aria", 1922) sisälsi joukon erityisen rohkeita ilmailutemppuja. Sittemmin ilma-akrobaattina työskennellyt Sannom sai surmansa lentonäytöksessä tapahtuneessa laskuvarjo-onnettomuudessa.
Sannom ei koskaan mennyt naimisiin, mutta hänellä oli tytär näyttelijä Axel Schultzin kanssa. Hänen kolme sisartaan olivat myös näyttelijöitä.
Costume

Costume oli Suomessa Allerin julkaisema aikakauslehti. Painettu lehti lopetettiin Suomessa vuonna 2014, ja verkkoversio yhdistyi Idealistaan.
S113-luokka

S113-luokka oli Saksan keisarikunnan laivaston ensimmäisen maailmansodan lopulla valmistettu suurten torpedoveneiden tai hävittäjien muodostama alusluokka, johon piti kuulua kaksitoista alusta jaettuna neljään alaluokkaan.
Suunnittelu.
Suunnittelu perustui vuonna 1916 hyväksyttyihin piirustuksiin. Alusten runko koostui pituus- ja leveyssuuntaisista teräskaarista ja niissä oli kolmetoista vesitiivistä osastoa ja kaksoispohja. Alusten pituus vaihteli valmistajan mukaan 106 metristä lähes 109 metriin ja niiden leveys 10,2-10,4 metriin.
Propulsiojärjestelmä koostui kahdesta turbiinisetistä, ja niiden pyörittämistä kahdesta kolmilapaisesta potkurista, joiden halkaisija oli 3,2 metriä. Aluksilla oli neljä öljypolttoista höyrykattilaa. Öljyä alusten säiliöissä oli 660 tonnista aina 720 tonniin, mikä mahdollisti 2 500 merimailin toimintamatkan 20 solmun nopeudella. Lisäksi aluksilla oli kaksi 68 kilowatin 110 voltin turbogeneraattoria. Ohjausta varten aluksilla oli vain yksi peräsin.
Aseistuksena oli neljä 15 cm 45 pituuskaliiperin utof -tykkiä, joihin oli 360 kranaattia. Lisäksi aluksilla oli neljä 60 senttimetrin torpedoputkea, joihin kahdeksan torpedoa. Sähkötoimiset putket oli asennettu keskilaivaan kahteen V-kirjaimen muotoiseen ryhmään. Aseistuksen täydensi neljäkymmentä merimiinaa.
Sairaalaklovni

Sairaalaklovni on sairaalassa tai muussa hoitolaitoksessa työskentelevä klovnihahmoksi pukeutunut henkilö, jonka tehtävänä on viihdyttää erityisesti lapsipotilaita kiertämällä heidän luonaan. Sairaalaklovnin hahmo on useimmiten tunaroiva lääkäri tai hoitaja, joka on tekevinään lapselle tutkimus- tai hoitotoimia. Sairaalaklovnit myös laulavat ja soittavat lapsille ja laulattavat heitä. Klovnien vierailua on usein seuraamassa myös potilaan muuta perhettä. Joskus klovni voi olla mukana lapselle tehtävän toimenpiteen aikana, mutta hygieniasyistä klovnit eivät kosketa lapsipotilaita. Sairaalaklovnit pyrkivät mukauttamaan esityksensä kunkin potilaan kulloiseenkin tilaan ja tarpeeseen.
Historiaa.
Sairaalaklovnitoiminnan perustajana pidetään newyorkilaista sirkustaiteilija Michael Christenseniä. Vuonna 1986 toiminta organisoitui ensimmäiseksi alan yhdistykseksi nimeltä Clown Care Unit (CCU), joka toimii nykyisin New Yorkin Big Apple Circusin alaisuudessa.
Sairaalaklovnitoiminnan toi Suomeen vuonna 2002 Lilli Sukula-Lindblom opiskeltuaan alaa New Yorkissa. Hän perusti Sairaalaklovnit ry:n, joka on saanut rahoitusta Raha-automaattiyhdistykseltä, nykyisin Veikkaukselta.
Toni Berkowits

Toni Kristian Berkowits (s. 12. maaliskuuta 1975 Pori) on suomalainen yritysjohtaja.
Hän toimii Markkinointi-instituutin ja Rastorin muodostaman konsernin toimitusjohtajana. Tehtävään hän siirtyi Markkinointi-instituutin toimitusjohtajan paikalta. Berkowits on toiminut kansainvälisessä logistiikassa johtajana ja muun muassa Jari Sarasvuon perustamassa Trainers’ Housessa partnerina sekä valmennuskonsulttina. Hän on vuosina 2014–2016 kirjoittanut "Kauppalehdessä", "Talouselämässä" ja "Markkinointi &amp; Mainonta" -lehdessä liike-elämään liittyviä blogikirjoituksia, joiden aiheet ovat käsitelleet johtamista, asiakaspalvelua, innovaatioita, digitalisaatiota ja liike-elämän murrosta.
Berkowits on koulutukseltaan tuotantotalouden diplomi-insinööri ja MBA, minkä lisäksi hän on opiskellut Harvard Business Schoolissa. Hän on toiminut myös MARK Suomen Markkinointiliiton hallituksen varapuheenjohtajana.
Villivuori

Villivuori on Naantalissa, Merimaskussa Otavan saarella sijaitseva yli 100 hehtaarin laajuinen kallioylänköalue, jonka korkein kohta on noin 60 metriä merenpinnan yläpuolella. Pieni osa kallioalueesta on Rymättylän puolella. Kallion lakiosassa on vuonna 1994 perustettu noin 10 hehtaarin luonnonsuojelualue, kaksi pronssikautista hautaröykkiötä ja kiveen uurrettu jatulintarha. Villivuori kuuluu Merimaskun nähtävyyksiin. Näköalat kallionlaelta ovat rajoitetut, sillä puusto peittää näkyvyyttä.
Vesi- ja ympäristöhallituksen vuoden 1995 julkaisussa "Luonnon- ja maisemansuojelun kannalta arvokkaat kallioalueet Turun ja Porin läänissä" Villivuori inventoitiin paikallisesti arvokkaaksi ja vähemmän merkittäväksi kallioalueeksi. Valtakunnallisesti merkittävien kallioalueiden suojelurajauksista Villivuori jäi pois, mutta se kuuluu silti arvoluokkaan 5, eli siinä on sen verran merkittäviä maisema- ja luonnonarvoja, ettei sille tulisi myöntää maa-aineslain mukaisia ottolupia. Villivuoren keskiosissa sen lakialueilla sijaitsee kaksi vierekkäistä yksityistä luonnonsuojelualuetta, jotka kummatkin ovat 5 hehtaaria. Ne ovat tunnukseltaan YSA023401 ja YSA023359. Luonnonsuojelualueesta on laadittu luontoselvitys ja hoitosuunnitelma vuonna 2005.
Villivuoren kallioalue yhdessä ympäröivien metsien kanssa on noin 300 hehtaarin laajuinen tyypillinen rannikkometsäalue. Villivuoren lakiosat ovat karua kalliomännikköä ja avokalliota, mutta notkelmissa on pieniä metsäisiä soita ja soistumia. Kallioalueen luoteissivulla on lähes kilometrin pituinen suora ja jyrkkä seinämä, jonka keskikohdilla on kallion korkein kohta. Korkeimmasta kohdasta kallio laskee erittäin loivasti lännen ja etelän suuntaan. Luonnonsuojelualueen läheisyydessä sijaitsee metsälain tarkoittama vähäpuustoinen suo.
Pesimälinnusto edustaa tyypillistä karun rannikkoalueen lajistoa. Paikalla on pesinyt muun muassa kangaskiuru parhaimmillaan neljän parin voimin, isokäpylintuja, kulorastaita, töyhtötiaisia ja uuttukyyhkyjä useita pareja, sekä yksittäispareja teeri, pyy, palokärki, harmaapäätikka, käki, kehrääjä ja tiltaltti. Paikalla on pesinyt aikaisemmin myös metso ja huuhkaja.
Villivuoren huipulla on kaksi pronssikautista hautaröykkiötä. Hautaröykkiöt ovat 2,5 metrin päässä toisistaan. Isompi on halkaisijaltaan 12–13 metriä ja korkeudeltaan 1,3 metriä. Sen on rakennettu kivistä, joiden halkaisija on 30–50 senttimetriä. Pienempi hautaröykkiö on halkaisijaltaan 7–8 metriä ja korkeudeltaan 70 senttimetriä. Kummastakin hautaröykkiöstä on otettu kiviä ja niitä on nähtävillä ympäristössä. Kummassakaan hautaröykkiössä ei ole nähtävillä paasiarkkurakennelmaa. Paikka inventointiin vuonna 1971. Villivuorella on Suomen ainoa kiveen uurrettu jatulintarha. Jatulintarhan ajoitus on kuitenkin auki. Villivuorella on myös Litorina-kauden aikainen rantamuodostuma.
Marschbahn

Marschbahn on rautatieyhteys Jyllannin niemimaan länsirannikolla kulkien suuren osan pitkin rannikon marskimaita (). Rautatie sijaitsee pääosin nykyisen Saksan, osin myös Tanskan alueella. Rata alkaa Hampurin pohjoispuolelta Elmshornista. Rata haarautuu Niebüllissä länteen Syltin saarelle Westerlandiin ja pohjoiseen Tønderiin. Radan pituus on 237 kilometriä. Rautatie on sähköistetty osuudelta Elmshorn–Itzehoe.
Historiaa.
Marschbahnin ensimmäinen osuus Elmshorn–Glückstadt otettiin käyttöön vuonna 1845. Yhdessä vuotta aiemmin käyttöönotetun Altona–Elmshorn-radan myötä Schleswigin eteläisimmän osan tavaraliikenne voitiin turvata Elben jäätyessä ja sulkiessa Altonan sataman talvella. Tanskan vallan aikana rataa jatkettiin vielä Glückstadista Itzehoeen vuonna 1857. Preussin aikana rataa jatkettiin ensin Heideen (vuonna 1878) ja 1880-luvun loppuun mennessä Husumin ja Niebüllin kautta Tanskan rajalle Hviddingiin, Tønderiin.
Kielin kanavan rakentamisen seurauksena rata jouduttiin siirtämään rannikolta. Hochdonnin sillan takia rataan tehtiin 25-kilometrinen uusi osuus vuonna 1920. Schleswigin pohjoisosan siirryttyä Saksalta Tanskalle vuonna 1920 Saksa menetti suoran yhteytensä mantereelta Syltin saarelle. Hinderburgin pengersillan myötä Marschbahnia jatkettiin Niebüllistä Westerlandiin vuonna 1927. 
Henkilöliikenne.
Marschbahnilla on Deutsche Bahnin henkilöliikennettä seuraavasti:
Autojunaliikennettä välillä Niebüll–Westerland hoitaa kaksi yhtiötä: DB Fernverkehr AG ja RDC Autozug Sylt GmbH.
Diakonian tutkimus

Diakonian tutkimus on aikakauslehti, jonka tarkoituksena on tukea ja edistää diakonian laaja-alaista ja monitieteistä tutkimusta sen eri muodoissa sekä tehdä diakoniaa tunnetuksi. Diakonian tutkimus julkaisee alaan liittyviä artikkeleita, kirja-arvosteluja ja muita kirjoituksia.
Lehteä julkaisee Diakonian tutkimuksen seura ja se ilmestyy kahdesti vuodessa painettuna ja verkossa open access -julkaisuna. Aikakauslehden tieteellisten artikkelien hyväksymisessä sovelletaan vertaisarviointia.
Päätoimittajat.
Vuonna 2017 lehden päätoimittaja oli professori Heikki Hiilamo.