tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Arimo Raeste

Mika Väinö Arimo Raeste (12. helmikuuta 1930 Mänttä – kesä 1995) oli suomalainen diplomaatti ja Presidentinlinnan pitkäaikainen linnanvouti.
Raeste varttui koillisen Pirkanmaan Mäntässä seitsemän poikalapsen perheen nuorimpana. Hänen isänsä oli entinen pankinjohtaja ja sitten kanttoriurkurina toiminut Väinö Rauhala, äiti matematiikan opettaja. Raeste pääsi sotien jälkeen vapaaoppilaaksi Helsingin Suomalaiseen yhteiskouluun ja kirjoitti sieltä ylioppilaaksi. Kiinnostus ranskan kieleen vei Raesteen Pariisiin, jossa hän teki varastotöitä halleilla ja soitti iltaisin pianoa ravintolassa. Hän palasi Suomeen ja suoritti Helsingin kauppakorkeakoulussa ekonomin tutkinnon. Raeste työskenteli mainos- ja markkinointitehtävissä ja liikemiehenä, kunnes sai 27-vuotiaana paikan ulkoministeriöstä. Hän toimi muun muassa Pariisin suurlähetystössä avustajana ja varakonsulina, sittemmin kymmenkunta vuotta ulkoministeriön hankintapäällikkönä.
Arimo Raeste palveli linnanvoutina kahta presidenttiä vuosina 1973–1990. Valtiovierailujen, kongressien, SALT I:n, Etykin, kansallisten ja kansainvälisten tapahtumien järjestelyistä ja muista ansioista hän sai lukuisia kunniamerkkejä niin kotimaasta kuin ulkomailtakin. Raesteen voutikauden loppujaksoon kuului keskeisesti osallistuminen Mäntyniemen ideointiin, suunnitteluun ja toteutukseen.
Eläkkeelle siirryttyään Arimo Raeste kirjoitti värikkäällä tyylillä kaksi muistelmakirjaa. Näistä edellisessä (1991, s.15) hän muun muassa väittää, että hänen äidinisänsä isä oli Pietari Kurvinen, joka oli myös säveltäjä Toivo Kärjen äidin isä.
Maksuton osakeanti

Maksuton osakeanti eli ilmaisanti tarkoittaa osakeantia, jossa yhtiö antaa osakkeitaan ilman maksua. Maksuttomalla osakeannilla voidaan toteuttaa rahastoanti tai osakkeiden splittaus eli osakkeen yksikköarvon pilkkominen. Yhtiö voi järjestää maksuttoman osakeannin myös itselleen.
Maksuttomassa annissa yhtiö ei kerää lisää rahaa, vaan anti maksetaan yhtiön omaan pääomaan kuuluvasta rahastosta. Vaikka osakkeiden kappalemäärä kasvaa, oman pääoman rahamäärä pysyy muuttumattomana. Tästä johtuen osakekohtainen oma pääoma pienenee. 
Annettavat osakkeet voivat olla kokonaan uusia osakkeita tai yhtiön hallussa olevia vanhoja osakkeita. 
Yhtiön osakepääoma ei maksuttomassa osakeannissa lähtökohtaisesti muutu. Osakepääoma kasvaa, jos sitä korotetaan "rahastokorotuksella". Jos yhtiön osakkeilla on nimellisarvo, maksuttomaan osakeantiin on kuuluttava rahastokorotus.
Rahastoanti.
Rahastoanti on operaatio, jossa yhtiö järjestää "maksuttoman osakeannin", johon on yhdistetty "rahastokorotus". Rahastoannissa yhtiö antaa antaa osakkeita ja korottaa samalla osakepääomaansa siirtämällä siihen varoja vapaasta omasta pääomasta.
Rahastoanti-termi on vanhan osakeyhtiölain mukainen. Rahastoannissa annettujen osakkeiden nimellisarvoa vastaava määrä siirrettiin osakepääomaan muusta omasta pääomasta. Nykyisessä osakeyhtiölaissa nimitystä ei ole. Sen on korvannut joustavampi maksuton osakeanti, johon voidaan tarvittaessa yhdistää rahastokorotus, jolla osakepääomaa korotetaan. Rahastoannin muita, vanhentuneita nimityksiä ovat "ilmaisosakeanti" ja "vapaaosakkeiden antaminen".
Rahastokorotus.
Rahastoantiin liittyvällä "rahastokorotuksella" yhtiö muuttaa vapaata omaa pääomaa sidotuksi omaksi pääomaksi. Operaatio voidaan tehdä velkojien luottamuksen parantamiseksi ja varmistamaan omavaraisuusasteen pysyminen korkealla. Tämä johtuu siitä, että vapaa oma pääoma on melko helposti jaettavissa osakkeenomistajille esimerkiksi osinkona, mutta sidotun oman pääoman jakaminen ei ole sallittua. 
Paitsi vapaasta omasta pääomasta, rahastokorotus voidaan tehdä siirtämällä varoja myös aiemman osakeyhtiölain mukaisesta vararahastosta tai ylikurssirahastosta. Osakepääoma nousee tällöin ilman, että sidotun oman pääoman yhteismäärä muuttuu.
Rahastokorotusta tehtäessä on varmistettava osakkaiden yhdenvertaisuus. Jos jakokelpoisia varoja jatkuvasti siirretään osakepääomaan eikä osinkoa jaeta, kyseessä voi olla vähemmistöosakkaiden näännyttäminen.
Aiemmin rahastoanneilla korotettu osinkoja.
Rahastoanteja on aiemmin käytetty osingon kasvattamiseksi ilman, että nimellisarvosta laskettua osinkoprosenttia on tarvinnut korottaa. Järjestämällä rahastoannin, jossa osakkeiden lukumäärä ja myös yhteenlaskettu nimellisarvo kasvoivat, yhtiö saattoi jättää osinkoprosentin nimellisesti ennalleen mutta silti jakaa suuremman osingon. Käytännössä tällainen rahastoanti tarkoitti osakkaille varallisuuden lisäystä ilman lisäsijoitusta. Arvopaperimarkkinoilla uudet osakkeet näet arvostettiin samaan hintaan kuin vanhatkin osakkeet.
Tosa-luokka

Tosa-luokan piti olla keisarillisen Japanin laivaston kahden aluksen muodostama taistelulaivaluokka.
Suunnitelma.
Y. Hiragan suunnitelma A-127 oli suurennettu Nagato-luokka, johon oli lisätty katettu etukansi. Aluksella oli suunniteltu otettavaksi käyttöön 610 millimetrin torpedoputket ja Yhdysvaltain laivaston New Mexico -luokassa käyttöönottama turbosähköinen propulsiojärjestelmä, jonka piti mahdollistaa 70 000 hevosvoimalla 25,5 solmun huippunopeus. Aluksella piti olla 2 500 merimailin toimintasäde täydellä nopeudella ja 7 800 merimailin toimintasäde 14 solmun taloudellisella nopeudella. Propulsiojärjestelmästä kuitenkin luovuttiin ja sen testaamiseksi tilattiin vuonna 1921 Yhdysvalloista tankkeri "Kamoi". Alusten suojan piti estää 12 000–20 000 metrin päästä ammutun 16 tuuman kranaatin läpäisy.
Alukset.
Kummankin aluksen valmistus keskeytettiin 5. helmikuuta 1922 ja niiden tilaus peruutettiin Washingtonin laivastosopimuksen ratifioinnin jälkeen. "Tosa" poistettiin alusluettelosta 1. huhtikuuta 1924 ja se tuhoutui maalilaivana. "Kaga" päätettiin muuttaa lentotukialukseksi korvaamaan maanjäristyksessä vaurioitunut "Amagi".
Jukka Hakoköngäs

Jukka Tapio Hakoköngäs (29. joulukuuta 1957 Rovaniemi – 18. helmikuuta 2013 Helsinki) oli suomalainen kosketinsoittaja ja säveltäjä. Hakoköngäs opiskeli Lapin musiikkiopistossa 1968–1976 ja Oulunkylän Pop &amp; Jazz opistossa 1976–1978. Hakoköngäs toimi Yleisradion Radiomafiassa musiikkituottajana.
Albert Saloranta

Albert Aleksander Saloranta (sukunimi vuoteen 1906 "Forsman"; 6. tammikuuta 1892 Uusikaupunki – 10. lokakuuta 1963 Helsinki) oli suomalainen teatteriohjaaja ja näytelmien suomentaja joka käytti myös nimimerkkiä "Pertti Lehti".
Saloranta toimi 1930-luvun lopulla ohjaajana Elannon näyttämöllä ja suomensi myös näytelmiä. Hän esiintyi sivuosassa Nyrki Tapiovaaran 1939 ohjaamassa elokuvassa Herra Lahtinen lähtee lipettiin.
Hätä-seis-painike

Hätä-seis-painike eli hätä-seis-katkaisin on sähköinen katkaisin, jota käytetään koneiden turvajärjestelyissä koneiden tai koneryhmien nopeaan pysäyttämiseen tapaturma- tai vaaratilanteessa.
Painike ja sen käyttö.
Yleensä painike on punainen, suurikokoinen ja sen keltaisen alustan yhteydessä lukee "HÄTÄ-SEIS". Hätä-seis-painikkeen tulee olla vikaturvallinen ja sillä täytyy olla tarkastuslaitosten hyväksyntä. Hätä-seis-painike lukittuu seis-asentoonsa ja vapautuu painiketta pyöräyttämällä. Usein koneen uudelleenkäynnistämiseen vaaditaan lisäksi erillinen kuittaus painamalla koneen ohjauskeskuksessa sijaitsevaa kuittauspainiketta. Sähkökaavioissa ja positiomerkinnöissä hätä-seis-painikkeesta käytetään tunnusta HZS.
Käyttökohteet.
Tyypillisiä käyttökohteita ovat teollisuuden koneet ja kiinteistötekniikan ilmanvaihtokoneet, mutta hätä-seis-painikkeita käytetään myös esimerkiksi hiihtohisseissä, liukuportaissa ja bensapumpuissa.
Oliver Rowland

Oliver Rowland (s. 10. elokuuta 1992 Sheffield, Englanti) on brittiläinen rata-autoilija.
Ura.
Hän aloitti uransa karting-sarjoissa. Karting-vuosinaan hän voitti kaksi Super 1 National Cadet Championship-luokan mestaruutta vuosina 2003-04, Super 1 JICA-luokan mestaruuden vuonna 2007, KF2 World Cup -luokan mestaruuden vuonna 2008 ja Super KF -luokan mestaruuden vuonna 2010. Vuonna 2010 Rowland sijoittui seitsemänneksi Formula Renault UK talvisarjassa. Seuraavana vuonna Rowland sijoittui toiseksi pääsarjassa ja voitti Finals Series -luokan mestaruuden. Palkinnoksi hyvistä suorituksistaan Rowland voitti McLaren Autosport BRDC Award -palkinnon ja sai mahdollisuuden testata McLarenin F1-autoa. Vuonna 2012 Rowland kilpaili Eurocup Formula Renault -sarjassa voittaen yhden kilpailun sijoittuen sarjapisteissä kolmanneksi. Vuonna 2013 Rowland jatkoi Eurocup Formula Renault -sarjassa saavuttaen kolme voittoa sijoittuen sarjan toiseksi.
Vuonna 2014 Rowland siirtyi Formula Renault 3.5 -sarjaan saavuttaen kaksi voittoa ja kolme paalupaikkaa sijoittuen sarjan neljänneksi. Vuonna 2015 Rowland jatkoi FR 3.5 -sarjassa ja voitti sarjan mestaruuden. Samana vuonna hän ajoi muutamia kilpailuja GP2-sarjassa saavuttaen kolme pistettä. Joulukuussa 2015 Rowland debytoi Formula E -sarjassa osallistuen Uruguayn GP:hen Mahindra Racingillä. Vuonna 2016 Rowland jatkoi GP2-sarjassa kilpaillen MP Motorsport -tallissa. Rowland ei saavuttanut kauden aikana yhtään voittoa, ja oli kuljettajien MM-sarjan yhdeksäs. Vuodeksi 2017 hän siirtyi DAMS-tallin kuljettajaksi.
F1-ura.
Helmikuussa 2016 Rowland nimitettiin Renault F1 -tallin nuorten kuljettajien ohjelmaan.
Tenavatuokio

Tenavatuokio oli vuosina 1968–1974 Yle TV2:lla esitetty lastenohjelma, joka perustui brittiläisen Talbot TV:n formaattiin "Romper Room". Makasiiniohjelman rekvisiitta ja käsikirjoitus tulivat Englannista. Käsikirjoitus muokattiin Suomen oloihin sopivammaksi. "Romper Room" oli alun perin yhdysvaltalainen formaatti, jota alettiin esittää 1950-luvulla.
Tenavatuokiota lähetettiin keväällä ja syksyllä kolmasti viikossa ja kesällä kerran viikossa. Ohjelman ensimmäisestä juontajasta "Arja-tädistä" (oik. Arja Virtanen) tuli suosittu myös isien keskuudessa. Tenavatuokiossa leikittiin, laulettiin ja askarreltiin. Keväällä 1973 juontajaksi vaihtui Maija Salo, ja viimeisellä tuotantokaudella, keväällä 1974 tehtävää hoiti Sinikka Haataja. Syksyllä 1974 Yle luopui englantilaisesta formaatista ja Tenavatuokion korvasivat omatuotanteiset lastenohjelmat "Minimaa, Kuperkeikka" ja "Nyt kerrotaan".
Lampaat

Lampaat ("Ovis") on vuohien alaheimoon (Caprinae) kuuluva nautaeläinten heimon (Bovidae) suku.
Lajit.
Sukuun kuuluuvien lajien määrä on epäselvä. Mammal Species of the World (2005) luetteli seuraavat viisi lajia ja niiden alalajeja:
Antti Wiklund

Antti Wiklund (vuoteen 1905 Kursanoff, 1884 Viipuri – 23. heinäkuuta 1924 Lappeenranta) oli suomalainen pikaluistelija.
Viipurin Luisteluseuraa edustanut Antti Wiklund voitti Trondheimin MM-kisoissa 1907 1 500 metrin luistelun ajalla 2.33,0 ja sijoittui kaikilla matkoilla kolmen parhaan voittoon. Hän oli kilpailujen toiseksi paras luistelija Gunnar Strömsténin jälkeen, mutta mitaleita ei vielä tuolloin jaettu. Jakamatta jäi mestaruuskin, koska yksikään luistelija ei pystynyt mestaruuteen vaadittavaan kolmeen matkavoittoon. 
Suomen-mestaruuskilpailuissa Wiklund voitti 1 500 metrin kilpailun vuonna 1907. Hänen aikansa oli 2.32,8. Seuraavana vuonna hän voitti 1 500 m ajalla 2.39,2 ja 5 000 m, jossa hänen voittoaikansa oli 9.26,8. Tämä samalla tiesi Suomen-mestaruutta yleiskilpailussa.
Autonkuljettajana työskennellyt Wiklund teki itsemurhan 40-vuotiaana heinäkuussa 1924. Hänellä oli puoliso ja kaksi lasta. Wiklund on haudattu Viipuriin Tammiston hautausmaalle.
Johan Wikander

Johan Edvard Wikander (4. maaliskuuta 1885 – 1. tammikuuta 1929) oli suomalainen pikaluistelija.
HSK:ta seuratasolla edustanut Wikander osallistui arvokilpailuihin Suomen edustajana kaikkiaan yhdeksänä vuotena. Euroopan-mestaruuden hän saavutti Tukholmassa 1905. Suomen-mestariksi Wikander luisteli 1905, 1906 ja 1910. Davosin MM-kilpailuissa 1908 hän voitti 500 metriä sivuten maailmanennätysaikaa 44,8. Samana vuonna hän vielä paransi ajan Davosissa järjestetyssä maailmanennätyskokeessa 44,4:än. Wikander oli ensimmäinen suomalainen virallisen maailmanennätyksen tehnyt urheilija. Myös Helsingin MM-kisoissa 1906 hän voitti 500 metrin kilpailun.
Vuoden 1905 SM-kilpailuissa Wikander voitti 500 metriä ajalla 48,0 ja 1 500 metriä ajalla 2.39,0. Kaksi matkamestaruutta riitti kilpailujen mestaruuteen. Saman vuoden Tukholman EM-kisoissa hän voitti 500 metriä ajalla 49,8 ja 1 500 metriä ajalla 2.45,0. Hänet julistettiin myös kisojen mestariksi. Vuonna 1906 Wikander voitti Helsingin MM-kisoissa 500 metriä ajalla 50,8. SM-kisoissa hän oli nopein 500 metrillä ajalla 47,4 sekä 1 500 metrillä, jossa hänen voittoaikansa oli 2.44,0. Kaksi matkamestaruutta riitti jälleen SM-kultaan. Davosin MM-kisoissa 1908 hän jakoi 500 metrin voiton Norjan Sigurd Mathisenin kanssa ajalla 44,8. Wikander voitti SM-kultaa vielä 1910, jolloin hän voitti 1 500 metrin kilpailun ajalla 2.41,2 ja 5 000 metrin kilpailun ajalla 9.27,6.
Wikander teki urallaan neljä Suomen-ennätystä. Hänen vuonna 1908 luistelemansa 500 metrin maailmanennätysajat 44,8 ja 44,4 olivat luonnollisesti kansainvälisten ratojen Suomen-ennätyksiä. Edellinen Franz Fredrik Wathénin nimissä ollut ennätys oli ollut 46,2. Clas Thunberg onnistui rikkomaan ennätyksen vuonna 1922. 1 500 metrillä Wikander paransi vuonna 1908 Gustaf Estlanderin kansainvälisten ratojen Suomen-ennätystä 6,4 sekunnilla aikaan 2.23,4. Ennätys pysyi voimassa vuoteen 1921, jolloin Thunberg otti sen nimiinsä. Lisäksi Wikander luisteli 1909 uuden kotimaan ratojen Suomen-ennätyksen 1 500 metrillä. Hänen aikansa 2.29,6 oli 0,4 sekuntia parempi kuin Arne Schreyn vanha ennätys. Väinö Wickström rikkoi tämän ennätyksen vuonna 1912.
Wikander oli ensimmäinen tamperelainen urheilun Euroopan-mestari. Hän edusti kuitenkin helsinkiläistä Helsingfors Skridskoklubbia, sillä sen edustajilla oli parhaat mahdollisuudet päästä kilpailemaan ulkomailla.
Ei kuule mitään, ei nää mitään, ei sano mitään

Ei kuule mitään, ei nää mitään, ei sano mitään (LONG-029) on Koljosen tiekiista -yhtyeen ensimmäinen studioalbumi. Se julkaistiin CD:nä ja LP:nä Longplay Musicin kautta 8. joulukuuta 2010. Albumin nimi on viittaus Dischargen vuonna 1982 ilmestyneeseen albumiin "Hear Nothing See Nothing Say Nothing". 
Kappaleet.
Kaikki kappaleet säveltänyt Koljonen ja sanoittanut Hartikainen, ellei toisin mainita. Sovitukset Koljosen tiekiista.
My House in Umbria

My House in Umbria on Richard Loncrainen ohjaama brittiläis-italialainen televisioelokuva. "My House in Umbria" sai ensi-iltansa vuonna 2003. "My House in Umbria" kertoo epätodennäköisestä ihmisjoukosta, jossa ihmiset löytävät lohtua ja ystävyyttä terrori-iskun jälkeen.
Televisioelokuvan pääosassa on Maggie Smith ja muissa rooleissa ovat Ronnie Barker, Chris Cooper, Timothy Spall, Giancarlo Giannini ja Benno Fürmann.
Maggie Smith voitti roolisuorituksestaan Emmy-palkinnon ja oli ehdolla Golden Globeen.
Tuotanto.
"My House in Umbria" on HBO:n tuottama ja se perustuu William Trevorin samannimiseen novelliin. Trilleri kuvattiin pääosin Italiassa Cinecittàn studioilla Roomassa ja Sienassa. Televisioelokuvaa myös tuotettiin Englannin Surreyssa sijaitsevilla Sheppertonin studioilla ja Middlesexissä sijaitsevilla Twickenhamin studioilla.
Julkaisu.
"My House in Umbria" debytoi Yhdysvalloissa ja Kanadassa 25. toukokuuta vuonna 2003 HBO:n kaapelikanavalla. Televisioelokuva oli ollut myös osallisena Santa Barbaran elokuvajuhlilla Santa Barbarassa Kaliforniassa 8. maaliskuuta 2003 ja Cannesin elokuvajuhlilla Ranskassa 15. toukokuuta 2003. Kotimaissa Isossa-Britanniassa elokuva esitettiin 26. marraskuuta vuonna 2004 ja Italiassa 7. syyskuuta 2006.
"My House in Umbria" on julkaistu myös DVD:lle.
Jenny Paulaharju

Jenny Olivia Paulaharju (o.s. "Simelius", 7. marraskuuta 1878 Paavola – 5. syyskuuta 1964 Oulu) oli suomalainen kuurojen koulun opettaja ja kansanperinteen kerääjä.
Jenny Paulaharjun vanhemmat olivat lukkari Josef (Juuso) Simelius ja Jenny Teodora Stenbäck. Hän pääsi yksityisesti ylioppilaaksi Oulun lyseosta 1899 ja suoritti kansakoulunopettajan tutkinnon Jyväskylän opettajaseminaarissa 1900 sekä kuurojenopettajan tutkinnon Kuopiossa 1901.
Jenny Paulaharju toimi opettajana Oulun kuurojen koulussa 1906–1945. Hän oli naimisissa vuodesta 1919 opettaja, kirjailija ja kansanperinteen kerääjä Samuli Paulaharjun kanssa ja matkusti tämän kanssa 1920- ja 1930-luvuilla kansanperinteen keruumatkoilla Suomessa, Ruotsissa ja Norjassa.
Aiheesta muualla.
Jenny Paulaharjun lehtiartikkeleita:
Dino Zamparelli

Dino Zamparelli (s. 5. lokakuuta 1992 Bristol, Englanti, Iso-Britannia) on Italialaista syntyperää oleva brittiläinen moottoriurheilija. Hänen isänsä Mike oli entinen F1-veneilijä.
Ura.
Zamparelli aloitti karting-uransa 7-vuotiaana. Vuonna 2007 hän kilpaili Ginetta Junior Championship -sarjassa sijoittuen sarjan 13:nneksi. Vuonna 2008 hän voitti sarjan mestaruuden. Vuonna 2009 Zamparelli ajoi Formula Renault BARC -sarjassa voittaen kolme kilpailua ja sijoittui loppupisteissä kolmanneksi. Vuonna 2010 Zamparelli ajoi kaksi kilpailua Italian Formula Renault- ja Formula Renault BARC -sarjoissa. Vuonna 2011 Zamparelli palasi Formula Renault BARC -sarjaan voittaen sarjan mestaruuden. Vuonna 2012 Zamparelli kilpaili Formula 2 -sarjassa sijoittuen sarjan kahdeksanneksi. Vuonna 2013 Zamparelli kilpaili GP3-sarjassa Marussia Manor Racing -tallissa saavuttaen 13 pistettä. Vuonna 2014 Zamparelli jatkoi GP3:ssä siirtyen ART-talliin. Hän saavutti kauden aikana neljä kakkossijaa ja kaksi kolmossijaa sijoittuen sarjan seitsemänneksi. Vuonna 2015 Zamparelli siirtyi kilpailemaan Britannian Porsche Carrera Cup -sarjaan.
Yleisluistelun Suomen-mestaruuskilpailut 1917

Suomen vuoden 1917 yleisluistelumestaruuksista kilpailtiin Helsingin Pohjoissatamassa 24.-25. helmikuuta. Ohjelmassa oli vain miesten kilpailu. Mestaruus ratkesi sijalukupistein, joskin kolme matkavoittoa takasi mestaruuden pisteistä riippumatta. Loppupisteisiin huomioitiin vain kaikki matkat luistelleet.
Miesten yleismestaruus.
epäviralliset yhteispisteet.
Ryūjō (1864)

Ryūjō oli keisarillisen Japanin laivaston vuonna 1864 vesillelaskettu täystakiloitu panssarikorvetti, joka romutettiin vuonna 1904.
Valmistus.
Alus tilattiin Alexander Hall and Sonsilta Aberdeenista Skotlannista ja se laskettiin vesille vuonna 1864. Alus valmistui 27. huhtikuuta 1869. Sen oli mahdollisesti tarkoitus päätyä etelävaltioiden laivastoon. Etelävaltioiden lunastuksen epäonnistuttua alus asetettiin halukkaiden ostettavaksi ja prinssi Kumamoto osti aluksen vuonna 1869, ja se saapui Nagasakiin tammikuussa 1870. Toukokuussa prinssi Higo osti aluksen nimeten sen "Ihoshomaruksi". Vuoden lopulla hän lainasi aluksensa keisarille sotaan Tokugawa-shōgunaattia vastaan nimellä "Ryūjō". Japanin sisällissodan päätyttyä alus palautettiin prinssille, joka lahjoitti sen keisarille vuonna 1870.
Palvelus.
Alus liitettiin keisarillisen Japanin laivastoon ja se siirrettiin telakalle modernisoitavaksi. Aluksen aseistus uusittiin, jolloin sille asennettiin kaksi Kruppin valmistamaa 6,7 tuuman tykkiä. Alus siirrettiin tykistökoululaivaksi vuonna 1894, jolloin sen tykit korvattiin yhdellä Kruppin 6,7 tuuman ja viidellä 6,3 tuuman (64 naulan) tykillä.
Alus poistettiin alusluettelosta vuonna 1898 ja se romutettiin vuonna 1904.
Erkki Kukkonen

Eerik (Erkki) William Kukkonen (16. toukokuuta 1903 Rautalampi – 8. elokuuta 1961 Rovaniemi) oli suomalainen kenraaliluutnantti. Kukkonen osallistui Suomen sisällissotaan Rautalammin suojeluskunnassa ja Aunuksen retkikuntaan 1919. Sotakorkeakoulun johtajana hän toimi 1956–1957 ja Pääesikunnan huoltopäällikkönä 1957–1961, jolloin sai 1958 ylennyksen kenraaliluutnantiksi. Hän kuoli lento-onnettomuudessa Rovaniemen Perunkajärvellä puolustusvoimien de Havilland Canada Beaver -koneen pudotessa.
Julkaisuja.
Nimellä "E. V. Kukkonen":
Nimellä "E. W. Kukkonen":
Raimund Kull

Raimund Kull (1892–1942) oli virolainen säveltäjä. Hän oli Estonia-teatterin musiikinjohtaja vuosina 1912–1927, Viron merivoimain orkesterinjohtaja vuosina 1918–1927, Tallinnan konservatorion professori vuodesta 1937 ja Viron yleisradion musiikkipäällikkö vuosina 1934–1939. Hän vieraili Helsingissä laivaston orkesterin kanssa. Kull toimi vuosina 1928, 1933 ja 1935 Viron laulujuhlien puhallinorkestereiden ylijohtajana. 
Hänen tuotantoonsa kuuluu lauluja ja orkesteriteoksia. Yksi tunnetuimmista teoksista on marssi "Kodumaa" ('Kotimaa'). Hän oli vuodesta 1916 naimisissa näyttelijä Liina Reimanin kanssa. Kull on haudattu Tallinnan metsäkalmistoon.
Jääkiekon SM-sarjakausi 1959–1960

Kaudella 1959–1960 jääkiekon SM-sarjassa pelattiin kymmenen joukkueen kaksinkertainen sarja. Sarjan voittaja voitti Suomen mestaruuden ja kaksi viimeistä putosi suomensarjaan. Kaikki mitalijoukkueet tulivat Tampereelta. Kerta oli ensimmäinen sarjan historiassa kun kaikki mitalisijat menivät samaan kaupunkiin. Mestaruuden voitti Ilves, hopeaa sai Tappara ja pronssia TK-V.
Sarjataulukko.
Sarjasta putosivat Kokkolan Hermes ja Hämeenlinnan Pallokerho. Tilalle nousivat Töölön Vesa ja Oulun Kärpät.
Yleisömäärät.
Yleisömäärät koottu ottelupöytäkirjoista ja Helsingin Sanomien otteluraporteista
Petter Kumpulainen

Petter (Pietari) Kumpulainen (2. helmikuuta 1817 Iisalmi – 29. helmikuuta 1880 Iisalmi) oli maanviljelijä ja moninkertainen valtiopäivämies. 
Kumpulaisen vanhemmat olivat maanviljelijä Juhana Kumpulainen ja Katariina Tervonen ja puoliso vuodesta 1844 Margareeta Partanen (k. 1899). Kumpulainen oli maanviljelijä ja kunnallismies, joka vaikutti huomattavasti Iisalmen kauppalan perustamiseen vuonna 1860, josta sittemmin vuonna 1891 perustettiin Iisalmen kaupunki. Kumpulainen jätti 1856 Suomen kenraalikuvernöörille, kreivi Fredrik Vilhelm Bergille anomuksen, jossa hän pyysi, että lisalmeen perustettaisiin pohjoisimman Savon liikenteen, liike-elämän, taloudellisen hyvinvoinnin ja henkisten pyrkimysten keskukseksi kaupunki ja tälle erotettaisiin Iisalmen pappilan maista riittävä alue sekä lisäksi perustettavaan kaupunkiin määrättäisiin perustettavaksi sekä kaupungin että ympäristön tarpeita varten apteekki ja piirilääkäri sekä myöskin postitoimisto. Kumpulainen esitti myös Pohjois-Savon liikenteelle ja kaupankäynnille tärkeän lisalmen-Kuopion vesiväylän kanavoimista ja perkaamista. Alotteiden tuloksena Iisalmen kauppala perustettiin 1860, sille erotettiin Iisalmen pappilan maista tarpeellinen maa-alue ja Iisalmi sai 1858–1859 piirilääkärin, apteekin ja postitoimiston. Vesireitti Iisalmi–Kuopio perattiin ja kanavoitiin vuosien 1866–1880 välisenä aikana. Itseoppinut Kumpulainen osasi muun muassa ruotsia. Hän harjoitti laajaa suoviljelyä, mutta joutui 1870-luvulla taloudellisiin vaikeuksiin 1860-luvun lopun katovuosien ja lainojensa takia. Tammikuun valiokuntaa Kumpulainen vastusti, koska pelkäsi, että se korvaa varsinaiset valtiopäivät. Valtiopäivillä hän oli kuitenkin itse talonpoikaissäädyssä Iisalmen tuomiokunnan edustajana 1863–1864, 1867, 1872 ja 1877–1878. Hän oli valitsijamies kaikilla kerroilla, useiden eri valiokuntien jäsen ja 1867 säädyn yksityisen valitusvaliokunnan puheenjohtaja. Hän teki useita anomuksia, joista joitakin ei ehditty käsitellä tai ne hylättiin, mutta hän vaikutti silti paljon talonpoikaissäädyssä etenkin 1860-luvulla. Vuonna 1867 hän johti Johan Kedon kanssa perustuslaillisia periaatekysymyksiä painottanutta ryhmää. Samoilla valtiopäivillä hän toisaalta joutui sanaharkkaan säädyn puhemiehen Aukusti Mäkipeskan kanssa kirkkolaista.
Kumpulaisen hautapatsas paljastettiin Iisalmen maaseurakunnan hautausmaalla 16. elokuuta 1925.
Tarakan

Tarakan on saari Indonesiassa neljä kilometriä Borneon rannikolta Pohjois-Kalimantanin provinssissa Celebesinmerellä. Saari on noin 300 neliökilometrin kokoinen ja sen pääkaupunki on Tarakan. 
Historiaa.
Hollantilaiset tutkimusmatkailijat löysivät saarelta öljyä vuonna 1863. Öljynjalostaminen aloitettiin vuonna 1906. Vuoteen 1940 mennessä saarelle oli rakennettu öljynjalostamo, jossa oli neljä säiliötä ja lastauslaituri. Kyseinen jalostamo oli yksi viidestä suurimmasta Öljyntuotantolaitoksista Itä-Intian alueella.
Toisessa maailmansodassa japanilaiset valtasivat Tarakanin 11. tammikuuta 1942. Saarta puolustaneet 1300 hollantilaissotilasta tapettiin. Saarelta käsin pystyttiin kuljettamaan polttoainetta japanilaisille joukoille. Vuoteen 1944 mennessä japanilaisilla ei ollut enää tarpeeksi öljytankkereita kuljettamaan öljyä jalostettavaksi. Filippiinienmeren taistelun jälkeen kesäkuussa 1944 japanilaiset joutuivat tankkaamaan lentotukialuksensa jalostamattomalla raakaöljyllä, mikä ei soveltunut laivan koneille. Palamisessa syntyneet reaktiot aiheuttivat tulipaloja ja räjähdyksiä, joiden seurauksena japanilaiset menettivät lentotukialukset "Taihō"n, "Shōkaku"n ja "Hiyō"n. Myöhemmin australialaiset joukot tekivät invaasion saarelle vapauttaen sen japanilaismiehitykseltä kesäkuussa 1945.
Antti Pennanen (sotilas)

Antti Pennanen (6. marraskuuta 1903 Kuusjärvi – 30. lokakuuta 1989 Helsinki) oli suomalainen kenraaliluutnantti, joka vaikutti erityisesti Rajavartiolaitoksessa.
Pennanen valmistui Reserviupseerikoulusta 1927 ja kadettikoulusta 1931 sekä kävi sodan jälkeen yleisen komentajakurssi 5:n 1950. Kenraalien enemmistöstä poiketen hän ei kuitenkaan käynyt Sotakorkeakoulua. Vuoden 1918 sotaan Pennanen osallistui Joensuun Vartiopataljoonassa. Upseerinuransa hän aloitti nuorempana upseerina KTR 2:ssa sekä PPP 2:ssa 1928–1933. Lapin rajavartiostossa hän palveli vuodesta 1933 talvisodan alkuun asti ja toimi samalla myös Rovaniemen varuskunnan komendanttina 1935–1938 ja Er.P 16:n komentajana ja joulukuun alusta välirauhaan asti Osasto Pennasen komentajana Petsamon rintamalla. Välirauhan aikana hänestä tuli Rajavartiosto 6:n komentaja ja jatkosodan sytyttyä hänestä tuli Petsamon erillisosaston komentaja syyskuuhun 1944 asti Luttojoen seudulla ja sen jälkeen Kemiin siirrettynä osallistuen Kemin taisteluihin teollisuuslaitoksia suojaten. Loppuvuoden 1944 hän toimi 15. prikaatin komentajana. 
Sodan jälkeen Pennanen toimi RjR 2:n komentajana 1945–1947. Lapin rajavartioston komentajana hän toimi jälleen 1.7.1947–1.3.1956. Samalla hän toimi Rajavartiostojen päällikön viransijaisena 1.9.1947–4.5.1949. Seuraavaksi hän palveli Rajavartiostojen päällikön apulaisena 1.3.1956–16.1.1962 ja tämän jälkeen Rajavartiostojen päällikkönä 16.1.1962–6.11.1966. 
Ylennykset: Reservivänrikki 1928, vänrikki 1931, luutnantti 1931, kapteeni 1939, majuri 1940, everstiluutnantti 1941, eversti 1944, kenraalimajuri 1956, kenraaliluutnantti 1962.
"Helsingin Sanomien" entinen pääkirjoitustoimittaja Erkki Pennanen on Antti Pennasen poika.
Eero Nuolimaa

Eero Ilmari Ossian Nuolimaa (vuoteen 1930 Nyman; 22. syyskuuta 1907 Jyväskylän mlk – 16. lokakuuta 1981 Vaasa) oli suomalainen tykistössä palvellut kenraalimajuri. 
Nuolimaa osallistui sisällissotaan 1918 valkoisten puolella lähettinä. Nuolimaa valmistui kadettikoulusta 1929 ja kävi Sotakorkeakoulun 1939. Hän toimi nuorempana upseerina KTR 2:ssa 1929–1933 sekä kouluttajana Kadettikoulussa 1933–1935. Patterinpäällikkönä hän työskenteli KTR 2:ssa 1936–1938. Turun ilmapuolustuksen komentajana Nuolimaa toimi 1939–1940. Jatkosodassa hän toimi erilaisissa tykistöyksiköissä, mm. Raskaan patteristo 14:n komentajana kesän 1944 taisteluissa. 
Sodan jälkeen Nuolimaa opetti Kadettikoulussa 1945–1946 sekä toimi Kevyen prikaatin esikuntapäällikkönä 1947–1948. Vuosina 1948–1955 hän työskenteli Keski-Suomen ja Pohjanmaan sotilasläänien esikunnissa. Vuodesta 1956 alkaen noin vuoteen 1967 asti Nuolimaa komensi Pohjanmaan sotilaslääniä. Vuosina 1954–1956 hän oli Vaasan kaupunginvaltuuston jäsen.
Ylennykset: Vänrikki 1929, luutnantti 1931, kapteeni 1938, majuri 1941, everstiluutnantti 1946, eversti 1955, kenraalimajuri 1966.
Heisisavikka

Heisisavikka ("Chenopodium opulifolium") on savikkakasveihin kuuluva kasvilaji.
Ulkonäkö ja koko.
Yksivuotinen heisisavikka kasvaa 30–80 cm korkeaksi. Väriltään se on vaihtelevan vihreä. Vain kasvin nuoret osat ovat jauhoisia. Varsi on pysty tai koheneva, tavallisesti pitkä- ja runsashaarainen, kova, sinertävänvihreä ja vihreäraitainen. Kierteisesti olevat lehdet ovat melko pieniä. Varren keskiosissa lehtilavan muoto vaihtelee vinoneliömäisestä leveänpuikeaan ja lähes kolmiomaiseen. Lapa on usein pituutensa levyinen, tavallisesti matalaan kolmiliuskainen, niukkahampainen ja joskus otäkärkinen. Ylempien lehtien lapa vaihtelee suikeasta kapeanpuikeaan ja se on ehyt tai hieman keihäsmäinen. Tavallisesti terttumainen kukinto on pitkälti lehdekäs. Kukinnon sykeröt ovat melko pieniä ja tiheitä. Heteitä on tavallisesti viisi kappaletta. Heisisavikka kukkii Suomessa elo-syyskuussa. Pähkylä on kehän muodostaman hedelmäverhiön suojaama. Musta siemen on vaaka-asennossa, 1,1–1,4 mm pitkä, ympärykseltään lähes pyöreä, tylppäreunainen ja pinnaltaan hieman säteen suuntaan uurteinen.
Levinneisyys.
Heisisavikka on alkuperältään eurooppalainen laji. Pohjoismaissa se on hyvin harvinainen tulokaslaji, jota on tavattu Norjan, Ruotsin ja Suomen etelä- ja keskiosissa. Suomessa heisisavikkaa on tavattu satunnaisesti muutamin paikoin eri puolilla maata Oulun korkeudelle saakka.
Elinympäristö.
Heisisavikka on Suomessa uustulokas, jota tavataan myllyillä, kaatopaikoilla ja satamissa.
Käyttö.
Muiden savikkalajien tapaan myös heisisavikka kelpaa ihmisravinnoksi.
DeAndre Jordan

Hyland DeAndre Jordan jr. (s. 21. heinäkuuta 1988 Houston, Texas) on yhdysvaltalainen koripalloilija, pelipaikaltaan sentteri. Hän edustaa NBA-joukkue Philadelphia 76ersiä.
Ennen ammattilaisuraansa Jordan pelasi yliopistokoripalloa Texas A&amp;M:n joukkueessa.
Jordan edusti pitkään Los Angeles Clippersiä. Hän siirtyi vuonna 2018 Dallas Mavericksiin, tammikuussa 2019 New York Knicksiin ja kesällä 2019 Brooklyn Netsiin. Kesällä 2021 Jordan teki sopimuksen Los Angeles Lakersin kanssa, mutta maaliskuussa 2022 sopimus purettiin ja Jordan teki sopimuksen Philadelphia 76ersin kanssa.
Kesäkuussa 2016 Jordan valittiin Yhdysvaltain olympiajoukkueeseen Rio de Janeiroon. Yhdysvallat voitti Riossa olympiakultaa.
Jordan on erinomainen levypallopelaaja, ja hän on ollut useasti NBA:n kauden tarkin pelitilanneheittojen heittäjä. Nurinkurisesti Jordan on kuitenkin poikkeuksellisen huono vapaaheitoissa: häntä on rikottu useasti tahallaan ohi menevien vapaaheittojen toivossa.
Maailmanlopun odottajat

Maailmanlopun odottajat () on yhdysvaltalainen tositelevisiosarja, jota esittää National Geographic Channel. Sarja keskittyy amerikkalaisiin "odottajiin" eli henkilöihin, jotka varautuvat ihmiskunnan tuhoon. Jaksojen lopussa esitetään asiantuntijoiden arvio jakson odottajien vahvuuksista ja puutteista sekä arvio mahdollisen odotetun romahduksen mahdollisuudesta, esimerkiksi kuinka todennäköistä on Maan magneettikentän suunnan vaihtuminen (jakso 1). Ensimmäisen esityskauden jaksossa 8 "It's Gonna Get Worse" esiintyi myös yksityinen väestönsuoja, 42 bussista koostuva "Arkki Kaksi" (engl. Ark Two). Sarja alkoi 7. helmikuuta 2012.
Aatos Maunula

Aatos Aarne Maunula (23. helmikuuta 1906 Tyrvää – 30. elokuuta 1979 Helsinki) oli suomalainen kenraaliluutnantti. 
Osallistui sisällissotaan 1918 valkoisten puolella lähettinä. Maunula valmistui kadettikoulusta 1931, taistelukoulusta 1934 sekä Sotakorkeakoulusta 1939. Hän palveli nuorempana upseerina sekä komppanianpäällikkönä Viipurin rykmentissä 1928–1932, kouluttajana Kadettikoulussa 1932–1933 ja Taistelukoulussa 1934–1938. Talvisodan aikana Maunula oli toimistopäällikkönä IV. armeijakunnan esikunnassa. Jatkosodassa 1941–1942 hän oli toimistopäällikkönä VII. armeijakunnan esikunnassa. Vuoden 1942 aikana hän komensi myös III/JR 2 pataljoonaa. Tämän jälkeen hän toimi Aunuksen ryhmän esikunnan toimistopäällikkönä vuoteen 1944 asti. 
Sodan jälkeen Maunula työskenteli pääesikunnassa 1944–1946 sekä opetti Sotakorkeakoulussa 1946–1950. Jälleen toimistopäällikkönä hän työskenteli pääesikunnassa 1950–1953 ja komensi Jääkäripataljoona 2:a 1953–1954. Seuraavaksi 5. prikaatin komentajana hän oli 1954–1955. Pääesikunnassa operatiivisen osaston päällikkönä Maunula toimi 1955–1957 sekä päämajoitusmestarina 1957–1959. 1.divisioonan komentajaksi hänet sijoitettiin 1960–1961. Yleisesikunnan päällikkönä Maunula toimi vuodet 1961–1966 eläkoitymiseensä asti. Hänen mainitaan edistäneen materiaali- ja kalustohankintoja noottikriisin kiristettyä maanpuolustuksellista ilmapiiriä.
Ylennykset: Reservivänrikki 1927, vänrikki 1931, luutnantti 1932, kapteeni 1940, majuri 1941, everstiluutnantti 1948, eversti 1954, kenraalimajuri 1957, kenraaliluutnantti 1960.
Sven Uue

 Sven Uue (s. 15. maaliskuuta 1995) on virolainen salibandypelaaja. Hän edustaa Meistriliigassa pelaavaa Jõgeva SK Tähen joukkuetta ja Viron nuorten maajoukkuetta.
Onsala

Onsala on taajama Kungsbackan kunnassa Länsi-Ruotsissa. Se sijaitsee Hallandin läänissä ja Hallandin maakunnassa. Vuoden 2010 lopussa taajamassa oli 11 951 asukasta.
Onsala on myös entinen kunta samannimisellä Onsalan niemimaalla (). Vuoden 1952 kuntauudistus ei vaikuttanut kunnan rajoihin, mutta vuonna 1974 kunta liitettiin Kungsbackan kuntaan.
USS Finland (ID-4543)

SS Finland oli yhdysvaltalainen valtamerihöyrylaiva, joka palveli Yhdysvaltain laivaston kuljetusaluksena ensimmäisessä maailmansodassa nimellä "USS Finland".
Valmistus.
International Mercantile Marine tilasi aluksen W. Cramp and Sonsilta Philadelphiasta Pennsylvaniasta. Alus laskettiin vesille 1902.
Palvelus.
Aluksen kotisatamana oli New York. Se liikennöi pääasiassa Yhdistyneen kuningaskunnan, Belgian ja Italian satamiin.
Laiva kuljetti Yhdysvaltojen olympiajoukkueen Tukholman olympialaisiin 1912.
Ensimmäisen maailmansodan aikana Armeijan kuljetusosasto () lunasti 3. kesäkuuta 1917 aluksen kuljettamaan rahtia ja joukkoja Eurooppaan. Se luovutettiin 24. huhtikuuta 1918 Yhdysvaltain laivastolle, joka luokitteli sen joukkojenkuljetusalukseksi ottaen sen palvelukseen 26. huhtikuuta ensimmäisenä päällikkönään komentaja W. J. Giles.
Alus teki 13 matkaa Yhdysvalloista Eurooppaan kuljettaen 12 864 sotilasta Ranskaan ja tuoden 28 000 henkeä Yhdysvaltoihin. Alus luovutettiin 4. syyskuuta 1919 3. laivastoalueelle () ja se poistettiin palveluksesta 15. marraskuuta sekä luovutettiin sotaministeriölle.
Hetkiä Kalliossa

Hetkiä Kalliossa on suomalainen Yleisradion musiikkiohjelma. Ohjelmassa Anssi Kela musisoi vaihtuvan vieraan kanssa kalliolaisessa yksiössä. Ohjelmaa esitetään Yle TV2:ssa sekä yle.fi/musiikki -sivustolla.
Ohjelman alkuperäisidean takana ovat Anssi Kela, Joonas Josefsson ja Markku Mastomäki. Visuaalisen tyylin ovat luoneet Joonas Josefsson, Jarmo Loikkanen ja Hannu Kettunen.
Koldingin kunta

Kolding on Etelä-Tanskan alueella Tanskassa sijaitseva kunta. Vuoden 2020 alussa kunnassa oli 93 193 asukasta, ja sen pinta-ala oli 604,4 neliökilometriä. Kunnan keskustaajama on myös nimeltään Kolding.
Seurakunnat.
Seuraavassa on esitetty luettelo kunnan alueella sijaitsevista seurakunnista (). Luettelon numerot viittaavat oheisen kartan numeroihin.
Kolding

Kolding on Tanskassa Etelä-Tanskan alueella sijaitsevan Koldingin kunnan keskustaajama. Vuoden 2017 alussa taajamassa oli 60 300 asukasta. Taajama sijaitsee liikenteen kannalta keskeisessä paikassa, Fyn-saarelle johtavan salmen suulla. Kunnan pinta-ala on 605 km² ja asukastiheys 147,22 /km². 
Kolding on myös entinen kaupunki, mutta vuonna 1970 Tanskassa luovuttiin kaupunkikäsitteestä. Keskustaajamassa sijaitsee Koldingshusin linna. Sen vanhin osa on vuodelta 1248 ja se on kuningas Eerik Klippingin rakennuttama. Vuonna 1452 Kolding sai yksinoikeuden alueensa kaupankäyntiin, ja se kiihdytti kaupungin kasvua. Parisataa vuotta myöhemmin kehitys hyytyi, kun 1600-luvun lukuisat sodat tuhosivat aluetta, levittivät kulkutauteja ja haittasivat kaupankäyntiä. Elintarvikevienti Norjaan ja Fyn-saarelle elpyi 1700-luvulla. 
Vuonna 1658 Ruotsin kuningas Kaarle X Kustaa hyökkäsi Tanskan kimppuun jäätyneiden Tanskan salmien yli, ja Tanskan puolustajien voittoisa taistelu käytiin saman vuoden joulupäivänä Koldingissa. Myös parisataa vuotta myöhemmin käydyssä ensimmäisessä Saksan–Tanskan sodassa käytiin Koldingin lähellä taistelu 23. huhtikuuta 1849.
Kolding nousi median huomion keskipisteeseen Seestin ilotuliteonnettomuudessa joulukuussa 2004, kun Seestin kylässä sijainneen N. P. Johnsens Fyrværkerifabrik -nimisen ilotulitetehtaan varasto syttyi palamaan. Yksi palomies kuoli ja parikymmentä ihmistä loukkaantui.
Metanefriini

Metanefriini eli 3-metoksiadrenaliini on adrenaliinin aineenvaihduntatuote. Sitä mitataan epäiltäessä feokromosytoomaa.
Metanefriinin kemiallinen kaava on C10H15NO3, moolimassa 197,231 g/mol ja CAS-numero 5001-33-2.
Normetanefriini

Normetanefriini on noradrenaliinin aineenvaihduntatuote. Sitä mitataan epäiltäessä feokromosytoomaa.
Normetanefriinin kemiallinen kaava on C9H13NO3, moolimassa 183,204 g/mol ja CAS-numero 97-31-4.
Holger Krogerus

Holger Felix Valter Krogerus (25. joulukuuta 1915 Helsinki – 29. maaliskuuta 1985) oli suomalainen kenraalimajuri. 
Krogerus valmistui jatkosodan alkaessa Maasotakoulusta (kadettikoulu) sekä kävi sodan jälkeen Sotakorkeakoulun (ye-upseeri 1951). Hän palveli talvisodassa ainakin JR 10:n konekiväärikomppaniassa joukkueenjohtajana. Myöhemmin hän toimi komppanianpäällikkönä. Vuosina 1944–1947 hän toimi Turun sotilaspiirin esikunnassa toimistoupseerina. Hän oli komppanianpäällikkönä 1947-1949. Uudenmaan prikaatissa Krogerus työskenteli aliupseerikoulun johtajana, esikuntapäällikkönä sekä komentajan sijaisena 1949–1958. Puolustusministeriössä hän toimi vanhempana toimistoupseerina 1958–1963. Seuraavaksi hänet nimitettiin Karjalan Prikaatin komentajaksi 1963–1966. Puolustusministeriön sotilasasiainosaston päällikkönä Krogerus työskenteli 1966–1970. Vuonna 1970 hän komensi myös Porin prikaatia. Uransa päätteeksi hän komensi Pohjanmaan sotilaslääniä 1970–1975. 
Ylennykset: Vänrikki 1935, luutnantti 1940, kapteeni 1942, majuri 1952, everstiluutnantti 1957, eversti 1963, kenraalimajuri 1970.
Chokri Belaid

Chokri Belaid (26. marraskuuta 1964 – 6. helmikuuta 2013) oli tunisialainen lakimies ja poliitikko.
Ennen jasmiinivallankumousta Belaid vastusti Tunisian pitkäaikaisen presidentin Ben Alin hallintoa ja kumouksen jälkeen uutta islamistijohtoista hallitusta. Hän johti vasemmistolaista Demokraattisten patrioottien puoluetta.
6. helmikuuta 2013 Belaid ammuttiin kotinsa edustalle Tunisissa. Hän oli saanut lukuisia tappouhkauksia salamurhaa edeltäneinä päivinä. Maassa syttyi laajoja mielenosoituksia kun tieto Belaidin kuolemasta levisi, ja islamistipuolueen toimistoja poltettiin ja tuhottiin. Belaidin hautajaisiin osallistui yli miljoona ihmistä. 19. helmikuuta pääministeri Hamadi Jebali erosi tehtävästään.
Olavi Lehti

Olavi Johannes Lehti (2. maaliskuuta 1914 Salo – 25. lokakuuta 1993 Turku) oli suomalainen upseeri ja kenraaliluutnantti.
Lehti kävi Kadettikoulun 1936–1938 ja sodan jälkeen Sotakorkeakoulun vuonna 1946 (ye-upseeri 1948). Kadettikoulun jälkeen Lehti palveli nuorempana upseerina Porin rykmentissä 1938–1939 ja toimi talvisotaan siirryttäessä 1. prikaatin adjutanttina ja tiedustelu-upseerina. 1940–1941 hän toimi komppanianpäällikkönä ja Kadettikoulussa kouluttajana. 1941 hän toimi myös Jalkaväkikoulutuskeskus 5:n pataljoonan komentajana. Jatkosodan sytyttyä Lehti toimi komppanianpäällikkönä JR 49:ssä, JR 7:ssä sekä JR 28:ssa 1941–1942. Senaikaisessa Maasotakoulussa harjoitusupseerina hän toimi 1942–1944. Pataljoonankomentajana Lehti toimi 3. Prikaatissa 1944.
Jatkosodan jälkeen hän työskenteli 2. divisioonan esikunnassa toimistoupseerina 1944–1946. Sotakorkeakoulussa hän opetti 1947–1952. Hänet sijoitettiin Panssarintorjuntapataljoonan komentajaksi 1952–1955. 2. divisioonan esikunnassa toimistopäällikkönä Lehti työskenteli 1955–1957. 1. Divisioonan esikunnan ye-osaston päällikkönä hän toimi 1957–1959. Taistelukoulun johtajan apulaisena hän toimi vuodet 1959–1962. 2. Divisioonan esikuntapäällikkönä Lehti palveli 1962–1965. Sotakorkeakoulun maanpuolustuskurssin johtajana hän toimi 1965–1968 yleten tässä tehtävässä kenraalikuntaan, minkä jälkeen hän johti Sotakorkeakoulua 1968–1971. Uransa päätteeksi Lehti toimi Lounais-Suomen sotilasläänin komentajana 1971–1974. Hän jäi eläkkeelle kenraalimajurina, mutta sai ylennyksen kenraaliluutnantiksi puolustusvoimien 75-vuotisjuhlien yhteydessä kesäkuussa 1993 muutamaa kuukautta ennen kuolemaansa.
Lehti oli Upseeriliiton puheenjohtaja vuosina 1970–1972 ja "Sotilasaikakauslehden" päätoimittaja vuosina 1969–1971.
Ylennykset: Vänrikki 1938, luutnantti 1940, kapteeni 1942, majuri 1947, everstiluutnantti 1957, eversti 1962, kenraalimajuri 1967, kenraaliluutnantti 1993.
Hypotensio

Hypotensio tarkoittaa matalaa tai alentunutta verenpainetta. Yleisimpiä matalan verenpaineen aiheuttamia oireita ovat kova väsymys, fyysisen kunnon romahtaminen, keskittymiskyvyn heikkeneminen, masennus, apatia, kasvanut unentarve tai muunlaiset unihäiriöt, voimattomuus, heikotus, pyörryttävä olo, palelu etenkin käsissä ja jaloissa ja verisuonten supistumisesta johtuva kasvojen kalpeus. Muita mahdollisia oireita ovat huimaus, vakavat päänsäryt, pyörtyminen, sumentunut näkö tai muut näköoireet ja takykardia eli korkea sydämen syke. Matala verenpaine heikentää aivojen hapensaantia. Kuumuus ja ruokailu saattavat lisätä oireita. Matala verenpaine ei aiheuta terveillä ihmisillä välttämättä lainkaan oireita.
Matala verenpaine vähentää ateroskleroosin eli valtimoahtaumataudin riskiä. Ikääntyneillä henkilöillä alentuneen verenpaineen syynä on kuitenkin monesti jokin sydän- tai verisuonisairaus.
Syitä.
Melko usein verenpaine laskee varsinkin äkkiseltään seisomaan noustessa vanhetessa jäykistyneiden valtimoiden vuoksi sen verran, että siitä aiheutuu lyhytaikaista huimausta. Tällaisessa tilanteessa laskevaa verenpainetta kutsutaan pystyasentoon liittyväksi eli ortostaattiseksi hypotensioksi. Ilmiötä voivat aiheuttaa myös jotkin lääkkeet, kuten esimerkiksi verenpainelääkkeet. Lievä ortostaattinen hypotensio ei yleensä ole vaarallinen ilmiö ja sitä voidaan välttää nousemalla ylös makuu- tai istuma-asennosta asteittain ja rauhallisesti. Iäkkäillä hypotensiota saattaa esiintyä sydäntautien kuten sydämen vajaatoiminnan yhteydessä.
Harvinaisissa tapauksissa matala verenpaine voi liittyä myös aineenvaihdunnan häiriöihin, kuten lisämunuaisen vajaatoimintaan. Tällöin esiintyy kuitenkin myös muitakin oireita, kuten voimakasta heikotusta ja väsymystä.
Hoito.
Jos matalaan verenpaineeseen liittyy huimausoireita, saattaa tavallista runsaampi suolan käyttö auttaa. Tällöin on myös pidettävä huoli riittävästä nesteiden saannista. Todettuun hypotensioon liittyessä huolestuttavan paljon huimausta pystyasennossa on perusteltua hakeutua lääkärin vastaanotolle.
Eskil Peura

Eskil William Peura (7. kesäkuuta 1906 Oulu – 23. kesäkuuta 1971 Turku) oli suomalainen kenraalimajuri, jonka aselaji oli ilmatorjunta. 
Peura osallistui Suomen sisällissotaan 1918 valkoisten puolella lähettinä. Hän kävi kadettikoulun 1926–1928 sekä Sotakorkeakoulun 1933–1936 (ye-upseeri 1937). Hän toimi patterinpäällikkönä KTR 3:ssa 1928–1933. Vuonna 1936 hän toimi ye-upseerina Ilmatorjuntarykmentissä ja 1937–1938 Kuopion teollisuuspiirin päällikkönä. Talvisodan aikana hän toimi teknisen toimiston päällikkönä Ilmatorjuntarykmentti 1:ssä. Vuodesta 1941 hän toimi VII armeijakunnan ilmatorjuntakomentajana ja vuodesta 1943 ilmatorjuntaosaston päällikkönä ilmavoimien esikunnassa. 
Jatkosodan jälkeen Peura toimi Ilmatorjuntarykmentti 2:n komentajana 1944–1952. Pääesikunnassa toimistopäällikkönä hän toimi 1953. Kouvolan sotilaspiiriä hän johti 1954–1955. Uransa päätteeksi Peura toimi ensin ilmapuolustuksen tarkastajana 1959–1960, ja tehtävänimikkeen muututtua ilmatorjuntatarkastajana 1960–1966.
Peura oli Ilmatorjuntamiehet ry:n puheenjohtaja 1940–1944 sekä Helsingin asevelipiirin piiritoimikunnan ja Lahden kirkkovaltuuston jäsen 1949–1953.
Ylennykset: Reservivänrikki 1926, vänrikki 1928, luutnantti 1930, kapteeni 1935, majuri 1940, everstiluutnantti 1942, eversti 1954, kenraalimajuri 1959. 
Eskil Peuran vanhemmat olivat liikkeenharjoittaja Viljam Peura ja Gustava Karttunen ja puoliso vuodesta 1937 Salli Lehtonen. Rovasti, päätoimittaja ja kristillinen kirjailija Einari Peura (1902–1955) oli hänen veljensä.
Kongō (1877)

Kongō () oli keisarillisen Japanin laivaston vuonna 1877 vesillelaskettu Kongō-luokan korvetti.
Valmistus.
Brittiläisen laiva-arkkitehdin Sir Edward James Reedin suunnittelema alus tilattiin vuoden 1875 laivasto-ohjelmassa Britanniasta Earle’s Shipbuilding Companyltä Hullista, missä köli laskettiin 24. syyskuuta 1875. Alus laskettiin vesille 17. huhtikuuta 1877 ja valmistui tammikuussa 1878. Se saapui Yokosukaan Japaniin 26. huhtikuuta.
Palvelus.
Kesäkuussa 1882 Japanin ja Korean Joseon-dynastian välisten suhteiden kiristyttyä Japanin lähestystön henkilökunnan salamurhien jälkeen alus lähetettiin partioimaan Korean rannikolle. Seuraavan kerran alus partioi Korean rannikolla vuonna 1884.
Vuosina 1889–1890 alus teki useita pitkän matkan purjehduksia vieraillen muun muassa seitsemästi Havaijilla. Lokakuusta 1890 seuraavan vuoden toukokuuhun alus teki sisaraluksensa "Hiein" kanssa laivastovierailun Konstantinopoliin. Matkan tarkoituksena oli samalla palauttaa kotimaahansa Wakayaman rannikolla uponneen fregatti "Ertuğrulin" eloonjääneet.
Ensimmäisessä Kiinan–Japanin sodassa alus osallistui Lüshunkoun ja Weihaiwein taisteluihin. Alus luokiteltiin 21. maaliskuuta 1898 kolmannen luokan tykkiveneeksi, minkä jälkeen se oli lähinnä rannikonvalvonta- ja tutkimustehtävissä. Venäjän–Japanin sodassa alus oli Korean etelärannikolla sijainneen Chinkain laivastotukikohdan vartiolaivana, mistä se siirrettiin japanilaisten miehittämään Port Arthuriin. Sodan päätyttyä alus palasi tutkimustehtäviin, kunnes se poistettiin alusluettelosta 20. heinäkuuta 1909. Alus myytiin romutettavaksi 1. huhtikuuta 1910.
Hiei (1877)

Hiei () oli keisarillisen Japanin laivaston vuonna 1877 vesillelaskettu Kongō-luokan korvetti.
Valmistus.
Alus tilattiin vuoden 1875 laivasto-ohjelmassa Britanniasta Milford Haven Shipbuilding Companylta Pembrokesta ja sen suunnitteli brittiläinen laiva-arkkitehti Sir Edward James Reed. Köli laskettiin 24. syyskuuta 1875. Alus laskettiin vesille 11. kesäkuuta 1877 ja valmistui 25. helmikuuta 1878. Se saapui Yokosukaan Japaniin 22. toukokuuta.
Palvelus.
Alus lähti 8. huhtikuuta 1880 keisarillisen Japanin laivaston ensimmäisistä pitkistä koulutuspurjehduksista vieraillen Intiassa, Persiassa sekä useissa Kaakkois-Aasian satamissa palaten Japaniin 17. syyskuuta. Japanin ja Korean Joseon-dynastian välisten suhteiden kiristyessä Japanin lähetystöhenkilökunnan salamurhien jälkeen, alus lähetettiin partioimaan Korean rannikolle kesällä 1882. Alus oli 1889 koulutuspurjehduksella Välimerellä.
Ensimmäisessä Kiinan ja Japanin sodassa alus oli Itōn johtamissa laivaston päävoimissa. Laivasto saattoi 12. syyskuuta Chemulpon maihinnousuun matkanneen saattueen määränpäähänsä, mistä amiraali Kabayama määräsi laivaston tukemaan Pyongyanyangiin matkanneita maavoimia Jalujoen ylimenossa. Laivasto siirtyi pohjoiseen 14. syyskuuta ja saapui seuraavana päivänä Taedongin suuhun, mistä kolme tykkivenettä ja kaikki torpedoveneet lähetettiin ylös jokea. Laivasto siirtyi etelään Changsangotiin Korean eteläkärkeen, jossa ne laskivat yöksi ankkurit. Aamulla 16. syyskuuta laivasto lähti luoteeseen, kun Kabayaman ja Itō saivat tiedustelutietoja Kiinan laivaston siirtyvän kohti Takushania. Kello 10.23 "Yoshinon" tähystäjä ilmoitti havaitsevansa savua koillisessa. Seuranneessa Jalujoen taistelussa alus oli laivaston taistelulinjan toiseksi viimeisenä ennen "Fusōa". Alus oli niin hidas, että se jäi jälkeen pääjoukosta. Alus joutui kiinalaisten maaliksi, jolloin se syttyi palamaan. Tsuboin ristelijöiden avustamana alus selvisi uhasta. Se osallistui 1895 Taiwanin maihinnousuun ja tulitti 13. lokakuuta Kiinan rannikkolinnaketta Takowissa.
Sotatoimien päätyttyä alus palasi koulutustehtäviin tehden purjehduksen Välimerelle vuonna 1897. Alus luokiteltiin 21. maaliskuuta 1898 kolmannen luokan tykkiveneeksi, jonka jälkeen se oli lähinnä tutkimus- ja partiotehtävissä. Seuraavana vuonna alus teki kuitenkin vielä yhden purjehduksen Välimerelle.
Venäjän–Japanin sodassa alus oli Maizurun laivastotukikohdan vartiolaivana, mistä se siirrettiin japanilaisten miehittämään Port Arthuriin. Sodan päätyttyä alus palasi tutkimustehtäviin, kunnes se poistettiin alusluettelosta 1. huhtikuuta 1911 ja myytiin romutettavaksi.