tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
SVG

SVG () on kaksiulotteisten vektorikuvien kuvauskieli, joka perustuu World Wide Web Consortiumin kehittämään avoimeen kuvamuotoon. Teknisesti SVG-kuvatiedostot on tehty XML-merkintäkielellä. Kuvissa on mahdollista esittää myös liikettä.
Yleiskatsaus.
SVG tukee kolmea erilaista graafista objektia:
Jos tallennustilasta on puutetta, SVG-kuvat voidaan pakata gzipin avulla. Tällöin tiedostoja voidaan kutsua "SVGZ-tiedostoiksi". Koska tiedostoformaatti muodostuu tekstistä, se pakkautuu erittäin hyvin. Usein jo pakkaamaton SVG-muotoinen kuvatiedosto on vastaavaa kuvaa esittävää rasterikuvatiedostoa pienempi.
Historia.
SVG:n ensimmäinen hahmotelma julkaistiin vuonna 1999, ja elokuussa 2000 World Wide Web Consortium julkisti ensimmäisen ehdotuksensa suositukselle. Se keräsi pian suosiota, kun Adobe julkaisi SVG Viewer 3:n. Adobe Flashin suosion kasvu teki SVG:stä puolestaan vähemmän suosittua.
Apple kuitenkin ilmoitti vuonna 2008 estävänsä Flashin. IE9 alkoi tukea SVG:tä 2010 ja Android 2012. Sen tuki on sen jälkeen levinnyt kaikkiin moderneihin selaimiin.
Ominaisuudet.
SVG:llä voidaan kuvata vektorigrafiikkakuvia, bittikarttakuvia (esimerkiksi digitaaliset valokuvat) ja tekstiä samassa dokumentissa. Kaikki SVG:n määritykset ovat XML-koodia, joka voidaan myös syvätä mihin tahansa muuhun XML-dokumenttiin.
SVG-kuvia voidaan dynaamisesti muokata selaimessa DOM-rajapinnan kautta, esimerkiksi JavaScript-kielellä. Myös SMIL-kieltä voidaan käyttää animaatioiden ohjaukseen.
SVG-standardissa on myös kaksi profiilia "(SVG Tiny ja SVG Basic)," jotka sopivat matkapuhelimiin.
Saksitaitto

Saksitaitto on lehden, kirjan, esitteen tai muun painotuotteen taitto, joka tehdään käsityönä leikkaamalla, liimaamalla ja reprokuvaamalla. Saksitaitto oli sivunvalmistuksen yleinen välivaihe 1970- ja 1980-luvuilla, kun kohopainotekniikasta oli siirrytty offset- tai syväpainoon, mutta tietokonepohjaiset julkaisuohjelmat eivät vielä olleet yleistyneet.
Eri kirjoittajien tuottamat käsikirjoitukset toimitettiin konekirjoitusarkkeina työohjeiden kera kirjapainoon tai latomoon. Sieltä palautettiin julkaisun taittajien käyttöön paperiliuskoja, joille tekstit oli tuotettu valoladontana työohjeiden mukaan toivotun levyisiksi palstoiksi halutulla kirjasintyypillä. Nykyisin taitto tehdään tietokoneella, ja sen tekevät joko toimittajat tai taittajat lehden koosta riippuen.
Taittajat leikkasivat ja liimasivat liuskoista julkaisun sivun mukaisia kokonaisuuksia eli leiskoja () ja jättivät tilaa kuville. Joskus taitto tehtiin valmiiksi peisteiksi (), jolloin kirjapaino valmisti niistä suoraan painofilmit tai painolevyt. Valokuvat toimitettiin reprolaitokseen rasteroitaviksi, ja rasteroidut kuvat liimattiin sivulle. Sivut tehtiin viimeistään kirjapainossa valmiiksi peisteiksi ennen painolevyille kuvaamista.
Käytetystä painotekniikasta riippuen kirjapaino joko latoi sivujen aineistot taittajien toimittamien sivumallien mukaan irtokirjakkeista palstoiksi ladottujen levyjen avulla tai jäljensi taittajien tuottaman paperisen sivun peist upin painopellille valokuvaamalla painofilmiksi ja syövyttämällä filmin mukaan painopellille.
Saksitaittoaikakaudella kirjapainojen ammattinimikkeitä ja välineitä olivat valolatoja valolatomakoneineen, reprokuvaaja reprokameroineen sekä asemoija eli taittaja liimauslaitteineen, saksineen ja taittoveitsineen.
Saksitaitto ei vaatinut enää samanlaista ammattitaitoa kuin kohopaino ja metalliladonta, mutta ammattiyhdistysliike piti monissa maissa yhä tiukasti kiinni toimenkuvien rajoista. Suomessakin taittohuoneessa vierailevaa toimittajaa käskettiin olla tarttumatta itse taittoveitseen tai seurauksena olisi työtaistelu. Britanniassa kirjapainoalan ammattiliitot onnistuivat vastustamaan saksitaiton yleistymistä ja kohopainosta offsetiin siirtymistä 1980-luvun puoliväliin asti niin, että muun muassa "The Guardian" -⁠sanomalehti käytti kohopainoa vuoteen 1987 saakka. Rupert Murdochin onnistui uudistaa omien brittilehtiensä ("The Times, The Sunday Times, The Sun" ja "News of the World") tekniikka salaisuuden verhossa rakennetun Wappingin painotalon valmistuttua 1986 niin, ettei metalli- tai edes valolatojia enää tarvittu lainkaan vaan toimittajien teksti siirtyi tietokoneen muistista suoraan painoaineistoon. Tämä kuitenkin onnistui vain käyttämällä liittoon kuulumatonta työvoimaa, mistä seurasi ay-liikkeen vuoden kestänyt tulokseton työtaistelu. Se oli suuren kaivoslakon 1984–1985 ohella yksi Britannian ammattiyhdistysliikkeen suurista tappioista Margaret Thatcherin pääministerikaudella.
Kultti (yhdistys)

Kulttuuri-, mielipide- ja tiedelehtien liitto Kultti ry on noin 150 Suomessa ilmestyvän lehden kattojärjestö. Vuonna 1991 perustettu yhdistys on riippumattoman journalismin äänitorvi.
Kultin jäsenlehtiin kuuluu noin 150 erilaista suomenkielistä lehteä. Lisäksi jäsenlehtiä tehdään ruotsin-, englannin- ja saksankielisenä.
Kultin jäsenlehdissä käydään merkittävä osa suomalaisesta kulttuuri- ja yhteiskuntakeskustelusta. Jäseninä on lehtiä kattavasti paitsi kulttuurin eri aloilta (taide, kirjallisuus, musiikki, tanssi, teatteri, muotoilu), myös tiede- ja yleiskulttuurilehdet, yhteiskuntapoliittiset ja mielipidelehdet, lastenlehdet, ylioppilas- ja yliopisto-, elokuva-, scifi- ja sarjakuvalehdet sekä sosiaalialan lehdet ovat edustettuina Kultin jäsenistössä. Kultin piiriin kuuluvista erikoislehdistä suurin osa ilmestyy vain painetussa muodossa.
Kultti pyrkii vahvistamaan jäsenlehtiensä asemaa sekä edistämään kulttuurista, tieteestä ja yhteiskunnallisista teemoista kirjoittamisen tasoa. Se on saavuttanut vakiintuneen ja tunnustetun aseman aktiivisena ja osaavana lehti- ja media-alan toimijana Suomessa.
Kultti auttaa jäsenlehtiä näkyvyydellä, markkinoinnilla, viestinnällä sekä auttamalla verkostoitumisessa, temaattisilla koulutuksilla ja pyrkimällä vahvistamaan pienten lehtien asemaa mediakentässä kaikin mahdollisin keinoin. Kultti järjestää myös jäsenlehdilleen koulutuksia esim. hakemusprosesseihin, markkinointiin ja levikin kasvattamiseen liittyen. Kultti valvoo jäsenlehtiensä etuja poliittisessa päätöksenteossa, toimien asiantuntijana lainvalmistelutyössä ja pyrkien edistämään jäsenlehtien rahoitusmahdollisuuksia. Kultti pitää yhteyttä lehtialan kansallisiin ja kansainvälisiin toimijoihin.
Järjestön toimisto on Helsingissä. Vuonna 2013 Kultti ry allekirjoitti Julkisen sanan neuvoston perussopimuksen ja osallistuu Julkisen sanan neuvoston toimintaan tärkeän journalistisen sektorin edustajana ja edistäjänä.
Kultti ry on myöntänyt vuodesta 2006 lähtien Vuoden laatulehti -palkintoa. Sen tarkoituksena on nostaa esiin laadukkaita kulttuuri-, mielipide- ja tiedelehtiä sekä muistuttaa niiden merkityksestä osana suomalaista yhteiskunnallista keskustelua.
Kultti ry:n hallituksen puheenjohtajana vuodesta 2018 lähtien on toiminut Tuomas Rantanen.
Jäsenet.
Seuraavat lehdet ovat Kultti ry:n jäseniä eli "Kulttilehtiä":
Päätoimittaja

Päätoimittaja on julkaisun, kuten lehden, verkkosivuston tai radiokanavan, vastaava toimittaja. Suuremmissa lehdissä saattaa olla useampi kuin yksi päätoimittaja, jolloin käytetään yleensä nimitystä vastaava päätoimittaja, jonka lisäksi saattaa olla esimerkiksi varapäätoimittaja, uutispäätoimittaja tai artikkelipäätoimittaja. Suomen laissa päätoimittajan tehtävää vastaavasta roolista käytetään nimitystä vastaava toimittaja.
Päätoimittajan vastuu jakaantuu kolmeen osaan. Hän vastaa mediayhtiön johdolle siitä, että hänen johtamansa media seuraa yhtiön peruslinjaa ja pyrkii asetettuihin tavoitteisiin. Toiseksi päätoimittaja on moraalisessa vastuussa yleisölleen mediansa sisällöstä ja sen luotettavuudesta. Kolmanneksi päätoimittaja on oikeudellisessa vastuussa, jos hänen johtamaansa mediaa syytetään sen julkaiseman sisällön perusteella.
Suomalaisten päätoimittajien yhdistyksen PTY:n käsityksen mukaan sananvapaus on ainoastaan tiedotusvälineen päätoimittajalla. Yksittäisellä toimittajalla ei ole oikeutta julkaista työnantajansa omistaman median nimissä mitä tahansa. Täten päätoimittajan tekemät päätökset siitä mitä julkaistaan eivät rajoita tiedotusvälineen palveluksessa olevien sananvapautta. Päätoimittajan työnantaja, kustantaja, puolestaan saa vaikuttaa päätoimittajaan vain nimittämällä tämän tehtäväänsä ja tai erottamalla.
Suomen "päätoimittaja" on perinteisesti merkinnyt samaa kuin englannin "editor in chief", joka on korvautumassa ammattinimikkeellä "executive editor". Päätoimittaja johtaa koko tiedotusvälinettä eikä juurikaan puutu käytännön editointityöhön saati määritä sisältöä päivittäin edes yleislinjoiltaan vaan asettaa yleiset suuntalinjat ja määrää tiedotusvälineen linjan. Saksan "Chefredakteur" (aikaisemmin "Hauptschriftleiter", Sveitsissä "Chefredaktor") vastaa suomen "päätoimittajaa".
Tk (käyttöliittymäkirjasto)

Tk on avoimen lähdekoodin laitteistoriippumaton, graafisen käyttöliittymän luontiin tarkoitettu laajennus TCL-kieleen. Tk:ssa on valmiina komponentteja ikkunoiden, painikkeiden, valintalistojen ja muiden liittymässä tarvittavien osien luontiin. Yksinkertaisuudestaan huolimatta soveltuu myös monimutkaisten ja näyttävien liittymien tekoon.
Tk on myös saatavilla Perliin (Tcl::Tk), Pythoniin (Tkinter) ja Rubyyn. Tkinter kuuluu Pythonin peruskirjastoon.
Esimerkkiohjelma.
Seuraavassa esimerkissä luodaan ikkuna, jossa on otsikko, kolme syöttökenttää ja painike. 
Kun kahteen ensimmäiseen kenttään syötetään luku ja painetaan painiketta laskee ohjelma luvut yhteen ja sijoittaa tuloksen kolmanteen kenttään.
"#"-merkki rivin alussa on kommenttirivin merkki eli tulkki jättää kyseisen rivin huomioimatta.
exec wish "$0" "$@" 
label .kentta -text "Laskukone" 
entry .ensimmainen -textvariable eka
entry .toinen -textvariable toka
entry .kolmas -textvariable tulos
pack .kentta .ensimmainen .toinen .kolmas .nappi
Pidot

Pidot () on kirjallisuuden käsitteenä peräisin antiikin ajalta. Kuuluisaksi sen on tehnyt kreikkalaisen filosofin Platonin samanniminen dialogi "Pidot", jossa kuvataan filosofista keskustelutilaisuutta eli "symposionia": vapaat miehet kokoontuivat iltaisin syömään, juomaan ja pitämään puheita filosofisista aiheista. Dialogissa Platon esittää käsityksensä rakkaudesta. Pidot ovat aiheena myös monissa muissa antiikin kreikkalaisissa teoksissa.
Roomalaisessa kirjallisuudessa pidot esiintyvät muun muassa Petronius Arbiterin vain katkelmina säilyneen romaanin "Satyricon" laajassa säilyneessä kohtauksessa nimeltä "Trimalchion pidot".
Kosteikkovahvero

Kosteikkovahvero ("Craterellus lutescens", aikaisemmin "kelta-torvisieni" tai keltainen torvisieni) muistuttaa erittäin paljon suppilovahveroa. Se on muuten aivan samanlainen kuin suppilovahvero, mutta pieniä värieroja voi olla. Se on myös huomattavasti suppilovahveroa harvinaisempi. Kuten jo nimestä voi päätellä, kosteikkovahvero kasvaa kosteissa paikoissa. Sillä on kellertävä jalka ja ruskea tai harmaa lakki. Kosteikkovahvero on erinomainen ruokasieni, jolla on vahva sienen tuoksu. Kosteikkovahveroita, kuten lähes mitä tahansa muitakin sieniä, voi kuivata. Kuivattu sieni säilyttää ominaismakunsa, vaikka se käytettäisiin vasta myöhemmin.
Ulkonäkö ja koko.
Kosteikkovahverot ovat lähes heltattomia, ohutmaltoisia ja torvimaisia tai suppilomaisia. Lakki on 4–7 cm leveä, keskeltä kuopalla ja reunoilta uurteisia, ryppyisiä tai aaltomaisia. Vanhemmiten lakista tulee syvänapainen tai suppilomainen, ja lopulta se aukenee onttoon jalkaan. Lakin väri vaihtelee noenmustasta harmaaseen ja ruskeaan. Lakin alapinta on nuorena valkoinen ja vanhemmiten oranssi, keltainen ja vähäsuoninen. Jalka liittyy saumattomasti lakkiin ja on vanhemmiten ontto. Sienen pituus on noin 7–10 cm ja se on noin 0,5–1 cm paksu, tyveen suippeneva, pyöreähkö tai litteä ja sileä. Jalan väri on oranssinkeltainen tai keltainen. Malto kellanvalkoista, tiivistä ja ohutta. Tuoksu on voimakas. Maku on mieto ja hyvä. Itiöpölyn väri on vaaleankeltainen. 
Levinneisyys.
Kosteikkovahvero on runsaampi eteläisemmässä Suomessa. Pohjoisimmat löydöt Suomessa on tehty Inarista. 
Kasvupaikka ja elinympäristö.
Kosteikkovahvero kasvaa nimensä mukaisesti kosteikoissa, lehtokorvissa, lehtokuusikoissa ja rehevissä sammaleisissa kuusimetsissä. Se on kalkinsuosija ja kuusen juurisieni. Kosteikkovahvero kasvaa elo-syyskuussa.
Käyttö.
Kosteikkovahveroa voidaan käyttää monilla tavoilla kastikkeisiin ja keittoihin. Se ei tarvitse ryöppäystä, ja se sopii hyvin kuivattavaksi.
Perjantai

Perjantai (lyhenne pe tai perj.) on SFS-EN 28601 -standardin mukaan Suomessa viikon viides päivä ja tavallisimmin viikon viimeinen työpäivä. (Lauantai on viikon viimeinen arkipäivä.) Torstai on perjantaita ennen ja lauantai sen jälkeen. Perjantai on muslimien pyhäpäivä.
Perjantai on yhdessä lauantain kanssa päivä, jolloin on tapana viettää muita viikonpäiviä useammin juhlia ja käydä erilaisissa vapaa-ajan vietoissa, kuten elokuvissa, teatterissa ja ravintolassa. Monet voivat valvoa huoletta perjantaina ja lauantaina tavallista pidempään, koska seuraava päivä on monissa työpaikoissa ja kouluissa vapaapäivä. Perjantai on myös tavallisin juhlien pitopäivä.
Perjantai 13. päivä on yleisen taikauskoisen käsityksen mukaan epäonnen päivä.
Muissa kielissä.
Perjantai germaanisissa kielissä, kuten englannissa, hollannissa, saksassa ja ruotsissa – ja näistä lainautuneena myös suomessa –, tulee Freija- tai Frigg-nimisen aasajumalattaren nimestä. Tästä juontaa juurensa myös viron "reede", joka poikkeaa muista numerointiin perustuvista arkipäivistä (päivät maanantaista ja torstaihin ovat "esmas-, teisi-, kolma-" ja "neljapäev"). 
Romaanisissa kielissä se on Venus-jumalan päivä: "Veneris dies", josta espanjan "viernes", ranskan "vendredi") ja italian "venerdì". Myös japaniksi perjantai on Venuksen (金星, kinsei) päivä 金曜日 (kinyōbi). 
Venäjän kielessä perjantai on пятница ("pjatnitsa"; viides päivä).
Suomen kielen sana perjantai tulee vanhan ruotsin kielen sanasta freadagher, mutta koska suomella ei tähän aikaan ollut f-äännettä, se korvattiin p:llä ja r-kirjain siirrettiin e:n jälkeiseksi. Alun perin perjantai oli nimeltään periantai. 
2020-luvulla kuitenkin etymologisesti oikea muoto freatai tai freantai on tullut joidenkin käyttöön. Yksikään muodollinen taho ei tätä käytä.
Perjantai islamissa.
Islamissa ei ole sunnuntain kaltaisia pyhitettyjä viikonpäiviä, mutta perjantailla on erityisasema, koska keskipäivän perjantairukous on pakollinen jokaiselle miespuoliselle muslimille. Se on rukoiltava moskeijassa imaamin johdolla ja siihen liittyy myös saarnan kuuntelu. 
Muslimeilla ei ole selitystä perjantain erityisasemalle. Siihen viitataan toteamalla, että ”Herrasi luo mitä haluaa” (Koraani 28:68).
1 (luku)

1 (yksi) on pienin positiivinen luonnollinen luku. Sitä edeltää kokonaisluvuissa nolla ja seuraa kaksi.
Numeron 1 kirjoittaminen.
Numero 1 voidaan kirjoittaa joko suorana pystyviivana, jossa on vasemmassa yläreunassa pieni alaspäin kääntyvä viiva, tai ainoastaan pystyviivana. Jälkimmäinen tapa on opetushallituksen nykyinen oikeinkirjoitussuositus, jota opetetaan Suomen kouluissa. Esseetyylisessä tekstissä numero yksi kirjoitetaan yleensä kirjaimin.
Matematiikassa.
Lukuun 1 liittyvät laskusäännöt.
Näissä merkintä formula_1 tarkoittaa mitä tahansa lukua.
2 (luku)

2 (kaksi) on luonnollinen luku, jota edeltää luku yksi ja seuraa luku kolme. Esseetyylisessä tekstissä kaksi kirjoitetaan yleensä kirjaimin.
3 (luku)

3 (kolme) on luonnollinen luku, jota edeltää luku kaksi ja seuraa luku neljä. Esseetyylisessä tekstissä kolme kirjoitetaan yleensä kirjaimin.
Kristallilasi

Kristallilasi eli kristalli on lasia, joka sisältää normaalin lasin piidioksidin (silikan, SiO2) lisäksi lyijymonoksidia (PbO). Kristallilasi on pehmeämpää kuin tavallinen lasi ja siten helpompaa hioa. Hiottavuuden ja suuren taitekertoimen ansiosta se soveltuu koristeellisten lasiesineiden valmistamiseen sekä linssien valmistukseen. Lyijykristalliksi lasia voidaan kutsua, jos lyijyoksidia on vähintään 24 painoprosenttia.
Lyijykristallille ja kristallilasille on määritetty normit:
Huolimatta materiaalin nimessä esiintyvästä sanasta kristalli, joka varsinaisesti tarkoittaa kidettä, kristallilasi on muiden lasilaatujen tavoin amorfista, eikä sillä ole kiderakennetta. Kristalli voi kuitenkin tarkoittaa kiteen muotoon hiottua lasia.
Kristallilasia alettiin valmistaa Italian Muranossa 1400-luvun puolivälissä. Tuolloin varhaisrenessanssin aikana otettiin uudelleen käyttöön roomalaisen ajan lasinvalmistustekniikat ja vaikutteita saatiin islamilaisissa maissa vallinneista lasinvalmistustavoista. Pian muranolaiset lasiesineiden tuntemus levisi Pohjoismaihin saakka. Muranon lasia myynyt kauppias George Ravenscroft kehitti venetsialaista vuorikristallia muistuttavan kristallilasityypin 1600-luvulla. 1600-luvun lopulla Böömin alueella tehtiin kristallilasia, jossa käytettiin lyijyn sijaan potaskasulatetta.
Vernor Vinge

Vernor Steffen Vinge (2. lokakuuta 1944 – 20. maaliskuuta 2024) oli yhdysvaltalainen tietojenkäsittelytieteilijä ja tieteiskirjailija. 
Vinge väitteli tietojenkäsittelytieteen tohtoriksi vuonna 1971 ja toimi professorina San Diegon osavaltionyliopistossa, jossa hän opetti vuodesta 1972 vuoteen 2000.
Vinge esitti "singulariteetin" tekniikkaan liittyen vuonna 1983 "Omni"-lehdessä lainaten fysiikasta tunnettua käsitettä. Hän laajensi aiheen käsittelyä teknologista singulariteettia käsittelevässä esseessään "The Coming Technological Singularity: How to Survive in the Post-Human Era" (1993). Esseessä hän arvioi tekniikan kehityksen eksponentiaalisen kasvun johtavan pisteeseen, jota edemmäs emme pysty tekemään mielekkäitä arvauksia tulevaisuudesta. Ihmistä kehittyneemmän älykkyyden seuraukset ovat tuntemattomia, ja seuraukset saattavat olla positiivisia, mutta hyvin äärimmäisiä. Vingen työ vaikutti Ray Kurzweiliin sanoen, että Vingellä oli oivalluksia avainasioista hyvin varhain.
Vinge esitti myös kyberavaruuden käsitteen nimellä "Other Plane" () vuoden 1979 novellissaan "True Names". Myöhemmin William Gibsonin teokset toivat käsitteen valtavirran tietoisuuteen ja Gibson nimesi käsitteen kyberavaruudeksi.
Vinge voitti viisi Hugo-palkintoa, joista kolme teoksista "A Fire Upon the Deep" (1993), "A Deepness in the Sky" (2000) ja "Rainbows End" (2007), sekä kaksi novelleista "Fast Times at Fairmont High" (2002) ja "The Cookie Monster" (2004).
L. L. Zamenhof

Ludovic Lazarus (Ludwik Lejzer, Łazarz) Zamenhof (15. joulukuuta 1859 Białystok – 14. huhtikuuta 1917 Varsova) oli puolanjuutalainen silmälääkäri ja kielimies, joka tunnetaan parhaiten kaikkien aikojen puhutuimman keinotekoisen kielen esperanton luojana. Hänen äidinkieliään olivat jiddiš sekä venäjä/puola (A. Zakrzewskin ja E. Wiesenfeldin mukaan), mutta hän puhui sujuvasti myös saksaa. Hän osasi myös ranskaa, latinaa, kreikkaa, hepreaa ja englantia sekä oli kiinnostunut italiasta, espanjasta ja liettuasta.
Zamenhof syntyi puolanjuutalaiseen perheeseen Białystokin kaupungissa, joka tuolloin oli osa Venäjää, mutta kuuluu nykyään Puolaan. Białystokin väestö koostui pääosin kolmesta etnisestä ryhmästä: puolalaisista, valkovenäläisistä ja jiddišiä puhuvista juutalaisista, joiden keskinäisistä vihamielisyyksistä Zamenhof oli huolestunut. Hänen mielestään näiden ryhmien viha ja ennakkoluulot johtuivat yhteisen käyttökielen puutteesta, mikä aiheutti ryhmien keskinäisiä väärinkäsityksiä. Zamenhof uskoi, että tällaiset eri kieliä puhuvat etniset ryhmät tarvitsivat yhteisen, tasa-arvoisen kommunikointikielen.
Opiskellessaan toisen asteen oppilaitoksessa Varsovassa Zamenhof loi kansainväliseksi kieleksi useita malleja, joilla oli kuitenkin hyvin monipuolinen ja monimutkainen kielioppi. Englantia opiskellessaan hän tajusi, että kansainvälisen kielen kieliopin täytyy olla suhteellisen helppo ja sen täytyy käyttää hyväkseen uusien sanojen muodostamiseen tarkoitettuja etu- ja jälkiliitteitä.
Vuonna 1878 Zamenhofin projekti "Lingwe uniwersala" oli melkein valmis, mutta hän uskoi olevansa liian nuori julkaisemaan työnsä. Koulusta päästyään hän alkoi opiskella lääketiedettä, aluksi Moskovassa ja myöhemmin Varsovassa. Hän valmistui yliopistosta 1885 ja aloitti harjoittelun silmälääkärinä jatkaen kuitenkin samalla kieliprojektinsa parissa.
Kahden vuoden ajan hän yritti hankkia varoja julkaistakseen kansainvälistä kieltään kuvaava kirjasen, kunnes sai taloudellista apua tulevan vaimonsa isältä. Vuonna 1887 Zamenhof vihdoin julkaisi kirjan nimeltä "Lingvo internacia. Antauparolo kaj plena lernolibro" ('Kansainvälinen kieli. Esipuhe ja täysi oppikirja') salanimellä "Doktoro Esperanto" ('Tohtori Toiveikas'), johon myös kielen nimi pohjautuu. Zamenhofille tämä kieli ei ollut pelkkä kommunikoinnin väline, vaan myös keino välittää omia ajatuksiaan eri ihmisten ja kulttuurien rauhallisesta rinnakkaiselosta. Zamenhof käänsi esperantoksi useita teoksia, kuten Vanhan testamentin ja William Shakespearen teoksia.
Zamenhofille ja hänen vaimolleen Klaralle syntyi kolme lasta, Adam, Sofia ja Lidia. Erityisesti Lidia oli kiinnostunut esperantosta ja opetti aikuisena esperantoa ammatikseen matkustaen ympäri Eurooppaa ja Amerikkaa kielen opettajana.
Zamenhof kuoli Varsovassa keväällä 1917. Kaikki hänen lapsensa kuolivat holokaustissa.
Suomalaisen tähtitieteilijän Yrjö Väisälän vuonna 1938 löytämä pikkuplaneetta 1462 Zamenhof on nimetty L. L. Zamenhofin mukaan.
Red Hat

Red Hat on yhdysvaltalainen vuonna 1993 perustettu ohjelmistoyhtiö, joka listautui pörssiin 11. elokuuta 1999. IBM osti yhtiön vuonna 2019.
Historia.
Yritys on tullut tunnetuksi muun muassa Red Hat Linux -nimisestä Linux-käyttöjärjestelmän jakelupaketista.
Ensimmäisen Red Hat -nimisen Linux-jakelun loi Marc Ewing, joka julkaisi ensimmäisen version 31. lokakuuta 1994 ("Halloween"-nimellä). Bob Youngin ACC Corporation osti Ewingin liiketoiminnan ja nimesi uuden yhtiön Red Hatiksi. Vuonna 1995 yhtiö julkaisi 2.0 -jakelun, jossa käytettiin RPM-ohjelmaa käyttöjärjestelmän ohjelmien asennukseen.
Red Hat Linux 3.0.3 (Picasso) julkaistiin 15. maaliskuuta 1996 ja viimeiseksi Red Hat Linux -nimiseksi Linux-jakeluksi jäi Redhat 9.0 (Shrike), joka julkaistiin 31. maaliskuuta 2003. Red Hatin Linux -jakeluiden sarja jatkuu tuotelinjalla Red Hat Enterprise Linux, joka on yrityksille suunnattu, tuettu jakelu, ja nopeammin päivittyvällä Fedora-jakelulla, jota Red Hat kehittää ja sponsoroi.
Vuonna 2001 Red Hat julkaisi Red Hat Linuxin IBM S/390 -suurtietokonealustalle.
Red Hat on ollut yksi avoimen lähdekoodin merkittävimpiä kehittäjiä ja se, tai sen työntekijät, kuten Alan Cox ja Ulrich Drepper ovat ylläpitäneet keskeisimpiä avoimen koodin ohjelmistoja. Red Hat on sponsorina kannettava tietokone jokaiselle lapselle -projektissa.
Vuonna 2012 kerrottiin Red Hatin olevan ensimmäinen miljardin dollarin Linux-yhtiö. Vuonna 2016 yhtiöstä tuli ensimmäinen kahden miljardin dollarin Linux-yhtiö.
Marraskuussa 2017 Red Hat ilmoitti Red Hat Enterprise Linux -jakelunsa olevan saatavilla myös ARM-suorittimille perustuviin palvelimiin.
Lokakuussa 2018 IBM ilmoitti ostavansa Red Hatin 34 miljardilla Yhdysvaltain dollarilla. Toukokuussa 2019 Yhdysvaltain oikeusministeriö antoi hyväksynnän IBM:n ostokselle. Heinäkuussa 2019 kauppa vahvistettiin.
Red Hatilla on toimistoja ja henkilöstöä ympäri maailmaa, myös Pohjoismaissa ja Suomessa.
Yrityshankinnat.
Red Hat ilmoitti marraskuussa 1999 ostavansa Cygnus Solutionsin. Myöhemmin Red Hat on hankkinut WireSpeedin, C2Netin ja Hell's Kitchen Systemsin. Vuonna 2001 se osti Planning Technologies, Incin ja hankki 2004 AOL:in iPlanetin oikeudet. Vuonna 2006 se hankki Java-sovelluspalvelinta kehittävän JBossin ja vuonna 2007 Metamatrixin ja Mobicentsin. Vuonna 2018 Red Hat osti CoreOS:n.
Liikevaihto.
Vuonna 1999 Red Hat teki 3,6 miljoonaa dollaria tappiota 5,4 miljoonan dollarin liikevaihdolla. Vuonna 2008 yrityksen liikevaihto oli 523 miljoonaa dollaria ja se kasvoi 31 prosenttia edellisestä vuodesta. Sitä edellisenä vuonna kasvu oli 44 prosenttia. 
Vuonna 2009 yhtiö valittiin S&amp;P 500 -indeksiin.
Vuonna 2018 yrityksen liikevaihto oli 3,4 miljardia dollaria.
Keiko

Keiko (1976 Islanti – 12. joulukuuta 2003 Norja) oli miekkavalas, joka tuli tunnetuksi "Free Willy – Pelastakaa Willy" -elokuvissa ja joka yritettiin valtavan yleisökampanjan siivittämänä vapauttaa ja sopeuttaa villinä elämiseen norjalaisessa vuonossa. Se ei kuitenkaan koskaan oppinut ruokkimaan itseään vaan palasi aina ruokittavaksi. 
Alun perin Keiko vangittiin Islannin vesiltä vuonna 1979, ja se myytiin islantilaiseen meriakvaarioon. Kolme vuotta myöhemmin Keiko myytiin eläinteemaiseen Marinelandin huvipuistoon Kanadaan, jossa sille alettiin opettaa temppuja. Keikon terveydentila alkoi heikentyä, ja vuonna 1985 eläin myytiin Reino Aventuran huvipuistoon, jonka nimi on sittemmin muutettu Six Flags Mexicoksi.
Vuonna 1993 Keiko esiintyi elokuvassa "Free Willy". Elokuvassa valas oli inhimillistetty, mikä aiheutti yleisössä sympatiaa Keikoa kohtaan. Se haluttiin palauttaa takaisin mereen. Luontoon palauttaminen epäonnistui kuitenkin täydellisesti, sillä eläin oli jo tottunut ihmisiin eikä osannut enää toimia luonnossa. Keiko kuoli aliravittuna Norjassa joulukuussa 2003.
Vuono

Vuono on korkeiden jyrkänteiden ympäröimä kiilamainen lahti. Niitä on syntynyt paikoille, joissa jäätikkö virtaa tai on aikaisemmin virrannut mereen. Maailman pisin vuono on Scoresbynsalmi Grönlannissa.
Norja on tunnettu vuonoistaan. Norjan lisäksi vuonoja on Islannissa, Grönlannissa, Uuden-Seelannin lounaisrannikolla, Kanadassa Newfoundlandin länsirannikolla ja Brittiläisen Kolumbian rannikolla, Yhdysvalloissa Alaskan etelä- ja länsirannikoilla, Chilen eteläosassa sekä Venäjällä Murmanskin alueen pohjoisrannikolla. Skotlannissa sijaitsevia vuonoja kutsutaan nimellä ”sea lochs”. Ruotsissa on vain muutama Bohuslänissä. Lisäksi Luoteis-Espanjan Galician rannikolla sijaitsee vuonomaisia jokisuistoja (). Ne eivät kuitenkaan ole syntymistavaltaan vuonoja, vaikka niitä kutsutaan suomen kielellä vuonoiksi. Oikeampi nimitys on estuaari.
Suomen vuonot.
Suomeenkin syntyi viimeisen jääkauden päätyttyä vuonoja. Ancylusjärven pohjoisten vuonojen arvioidaan ulottuneen jokilaaksoja pitkin ehkä jopa pitkälle Keski-Lappiin. Vuonoja syntyi rannikkoalueilla tuhansien vuosien ajan, muun muassa Pohjanmaan Lestijokilaaksossa Vetelinjoen, Porasjoen ja Ullavanjoen uomiin. Itämereen liittyneet vuonot ovat myöhemmin maankohoamisen vuoksi yleensä menettäneet vuonoluonteensa ja muuttuneet esimerkiksi jokiuomien osaksi. Lapissa koko Inarijärvi oli jääkauden jälkeen muutamia satoja vuosia Jäämeren vuonona, mutta maankohoamisen myötä se muuttui järveksi, joka laskee Paatsjoen kautta Jäämereen. Inarijärvellä on kuitenkin edelleen monia sinne syntyneitä sisävesivuonoja, joista tunnetuimpia ovat muun muassa Suolisvuono, Kyynelvuono, Surnuvuono, Kuoskervuono, Koskivuono, Sarmivuono, Juutuanvuono ja Nanguvuono.
Eteläisemmän Suomen ainoaksi vuonoksi luetaan nykyisin Paarlahti Teiskon Kämmenniemessä. Muita usein vuonoiksi kutsuttuja vuonomaisia lahtia ovat Maaninkajärven Tuovilanlahti ja Pohjanpitäjänlahti.
I-mode

i-mode on Japanissa 1999 lanseerattu järjestelmä, jonka avulla matkapuhelimen käyttäjät voivat käyttää erilaisia palveluja, kuten sähköposti, urheilutulospalvelu, säätietojen seuranta, pelit, pankki- ja pörssipalvelut ja juna- ja lentolippujen tilaus. i-moden kehitti japanilainen yritys NTT DoCoMo Mari Matsunagan johdolla.
i-mode on levinnyt myös Japanin ulkopuolelle. i-modea käytetään tai testataan seuraavissa maissa: Saksa, Alankomaat, Belgia, Ranska, Espanja ja Italia. Käyttäjiä on yli 40 miljoonaa ja sisältöä tarjoavia yrityksiä noin 3000. Yhdysvalloissa on käytössä m-mode.
i-mode-puhelimet.
i-mode-puhelimille tyypillisiä piirteitä ovat niin sanottu simpukkamalli ja suuret näytöt (250x320 pikseliä). Useissa puhelimissa on kaksi näyttöä läpän molemmin puolin. Lisäksi puhelimissa on runsas varustelu, esimerkiksi megapikselin digitaalikamera. Näytöissä on normaalisti 65 536 väriä, mutta uusimmissa malleissa 262 144 väriä. Puhelinten ulkonaiset mitat ja painot ovat suunnilleen samoja kuin Nokian malleissa. 
i-mode toimii sekä DoCoMon PDC (markkinointinimi "MOVA", 2G) että W-CDMA ("FOMA", 3G) -verkoissa. MOVA-puhelimet ovat hitaampia, mutta niille on tarjolla palveluita, joita ei ole vielä FOMA-puhelimille, esimerkiksi sijaintipalvelut.
i-mode käytännössä.
i-mode-puhelimissa on erityinen "i"-näppäin, jolla käyttäjä pääsee valikkoon. "Virallisten" sivujen sisältöä valvoo NTT DoCoMo, ja sisältö on usein maksullista. Virallisille sivuille pääsee valikoiden kautta, mutta epävirallisille sivuille päästäkseen pitää osoite naputella käsin. Virallisia sivuja on tuhansia ja epävirallisia kymmeniä tuhansia.
i-moden käyttäjä maksaa sekä lähetetystä että vastaanotetusta datasta. Vastaanoton hinta on noin puolet lähettämisen hinnasta. Käyttäjille on tarjolla erilaisia palveluja, joiden avulla pystytään vähentämään turhaa vastaanottamista. Kuukausimaksu on 2,5 — 5 euroa, joka sisältää puheaikaa sekä datansiirtoa. FOMAn käyttö- ja kuukausimaksut ovat halvempia, mutta vastaavasti datan siirtomäärät ovat suurempia.
i-mode-sivut.
i-moden sivut rakennetaan käyttäen cHTML-kieltä, johon on lisätty muutamia i-modelle tarkoitettuja tunnisteita. i-moden lisäominaisuus i-appli käyttää J2ME:tä ja uusimmissa malleissa on tuki Flash-animaatioille.
Guinness

Guinness on Diageon valmistamaa dry-stout-olutta. Guinness on maailman tunnetuin stout-tyyppinen olut. Olutta on valmistettu St. James's Gatessa, Dublinissa, Irlannissa vuodesta 1759 lähtien. Nykyään Guinnessia valmistetaan myös kymmenissä muissa maissa. Guinness valmistetaan ohrasta, humalasta, vedestä ja hiivasta. Ohramaltaaseen lisätään annos paahdettua mallastamatonta ohraa, mikä antaa oluelle lisää makua. Guinness maistuu parhaalta luonnollisessa lämpötilassa, mutta tynnyristä laskettuna se tarjoillaan usein kevyesti viilennettynä.
Guinnessin historiaa.
Vuonna 1759 Arthur Guinness ryhtyi valmistamaan stout-tyyppistä olutta Dublinissa kummisedältään saamansa perinnön turvin. 
Vuonna 1770 Guinness ryhtyi kilpailemaan englantilaisten olutpanimoiden kanssa ja loi stout-porteriksi kutsutun oluen. Arthur Guinness kuoli vuonna 1803, minkä jälkeen hänen poikansa Arthur otti perheyrityksen johtoonsa. Vuonna 1820 Guinness-olut muokkautui nykyiseen muotoonsa. Panimo kasvoi Irlannin suurimmaksi vuoteen 1833 mennessä.
Benjamin Lee Guinness nousi Guinnessin panimoyrityksen johtoon vuonna 1855. Hän kehitti oluen vientiä Yhdysvaltoihin, Englantiin ja manner-Eurooppaan. Guinnessista tuli osakeyhtiö vuonna 1886. 1800-luvun lopulla Arthur Guinness Son &amp; Co listautui Lontoon pörssiin ollessaan maailman suurin oluen valmistaja. Vuonna 1936 Guinnessin panimo käynnisti toimintansa Park Royalin alueella Lontoossa.
Guinnessin suuren kysynnän johdosta panimolla alettiin suunnittelemaan oluen myyntiä kaupoissa. Haasteena oli oluen tölkittäminen ilman, että sen koostumus muuttuisi. Guinnessia käytetään hiilidioksidin sijaan typpeä, joka saa aikaan Guinnessille ominaisen koostumuksen ja vaahdon. 1980-luvulla kehiteltiin pingispalloa muistuttava typpikapseli, joka tölkin aukaisun yhteydessä päästää typen oluen sekaan. Keksinnöllä Guinness voitti Englannin kuningatar Elisabethin myöntämän palkinnon vuonna 1991.
Vuonna 1997 Arthur Guinness Son &amp; Co yhdistyi muutamien muiden alkoholijuomien valmistajien kanssa muodostaen Diageo-yhtiön.
Loppuvuodesta 2024 uutisoitiin Guinnessin suosion räjähdysmäisestä kasvusta, jonka johdosta tuotanto ei ole pystynyt vastaamaan kysyntään tarpeeksi nopeasti. Tämä on johtanut paikoin jopa rajoituksiin, olutta ei ole toimitettu niin paljoa kuin on tilattu.
Astronominen yksikkö

Astronominen yksikkö eli tähtitieteellinen yksikkö (lyhenne au, aiemmin AU, ) on alkuperäisen määritelmän mukaan Maan keskietäisyys Auringosta, joka on noin 149,6 miljoonaa kilometriä. Maapallo kiertää siis Aurinkoa keskimäärin yhden astronomisen yksikön etäisyydellä. Astronominen yksikkö on paikallaan pysyvän Auringon ja Maan, joka kulkee lähes pyöreää ellipsimäistä kiertorataa pitkin, välisen etäisyyden aritmeettinen keskiarvo lievän etäisyyden vaihtelun vuoksi, kun janan alkupiste on Maan keskipisteessä ja janan loppupiste Auringon keskipisteessä. Etäisyys Maan pinnalta Auringon pinnalle ei siis ole astronomista yksikköä vastaava vaan lyhyempi etäisyys. Astronominen yksikkö vastaa 4,84 · 10−6 parsekia tai 1,581 · 10−5 valovuotta tai noin 215 Auringon sädettä. Auringon säde on noin 0,005 astronomista yksikköä.
Nykyisen (2012) määritelmän mukaan:
 1 au = 149 597 870 700 m.
Historia.
Koska Maan etäisyydelle Auringosta ei voi antaa tarkkaa arvoa, määriteltiin vuonna 1968, että astronominen yksikkö on tarkalleen 1,496 · 1011 metriä. Tällöin Maan radan isoakselin puolikas on hieman enemmän kuin 1 au. 
Kansainvälinen tähtitieteellinen unioni (IAU) määritteli vuonna 1976 astronomisen yksikön siksi etäisyydeksi Auringosta, jolla hiukkanen kiertäisi häiriöttä 365,2568983 päivässä. Näin ollen yksi astronominen yksikkö on tarkoin 149 597 870,691 kilometriä.
Vuonna 1984 yksikkö määriteltiin yhden AU:n pituudeksi 1,49597870 · 1011 m.
Vuonna 2012 IAU määritteli uudeksi arvoksi tarkalleen 149 597 870 700 metriä. Pekingissä pidetyssä kokouksessa päätettiin samalla, että jatkossa lyhenne kirjoitetaan pienellä: au. Määritelmää muutettiin, koska Auringon vetovoimaan perustuva arvo ei pysy vakiona Auringon massan vähetessä. Tarkkojen mittausten tultua mahdolliseksi karkea Maan etäisyys Auringosta ei enää ole tarpeellinen.
Käyttötarkoitus.
Astronominen yksikkö on lähinnä tähtitieteessä käytetty metripohjaiseen SI-järjestelmään kuulumaton pituuden mittayksikkö. Kun mitattavat pituudet kasvavat niin suuriksi, ettei metrien käyttö ole enää järkevää, voidaan siirtyä astronomisiin yksiköihin.
Tähtitieteessä käytetään astronomista yksikköä myös siksi, että käytettäessä yksikköä AU pituudelle, sideeristä vuotta ajalle ja Auringon massaa massalle, gravitaatiovakio G saa arvon formula_1. Koska gravitaatiovakio on yksi epätarkimmin tunnetuista luonnonvakioista, saadaan laskentatarkkuutta taivaanmekaniikkaan liittyvissä laskutoimituksissa parannettua.
Evangelista Torricelli

Evangelista Torricelli (15. lokakuuta 1608 – 25. lokakuuta 1647) oli italialainen fyysikko ja matemaatikko, Galileo Galilein oppilas. Hän tutki tilavuuksien ja käyrien kaarenpituuksien määrittämistä menetelmillä, jotka johtivat integraalilaskennan syntyyn.
Torricelli opiskeli matematiikkaa Roomassa. Hänet kutsuttiin Galileon jälkeen 1643 matematiikan ja fysiikan professoriksi Firenzeen. Torricellin suurin tieteellinen ansio on se, että hän kokeiluillaan on kumonnut horror vacui -teorian ja keksinyt ilmapuntarin (1643). Hän on myös keksinyt lain, jonka mukaan nesteet purkaantuvat astian pohjaan tai laitaan tehdystä reiästä. Torricellin merkittäviä teoksia ovat muun muassa "Trattato del motu" (ennen v. 1641) ja "Opera geometrica" (1644). Torricelli tutki myös sykloidia ja muun muassa julkaisi vuonna 1644 tuloksen sykloidin pinta-alasta. Gilles de Roberval oli laskenut pinta-alan jo vuonna 1634.
Torricelli keksi vuonna 1643 kokeen, jossa saatiin aikaan tyhjiö. Hän täytti toisesta päästä umpinaisen pitkän lasiputken elohopealla ja työnsi sen alassuin elohopealla täytettyyn altaaseen. Tällöin osa putkessa olleesta elohopeasta siirtyi altaaseen siten, että sen pinta putkessa oli 76 cm korkeammalla kuin altaassa. Putken yläosaan oli täten muodostunut tyhjiö, ja tällaista laitetta, ensimmäistä ilmapuntaria, voitiin käyttää myös ilmanpaineen mittaamiseen. Paineen yksikkö torr on nimetty hänen mukaansa.
Torricelli keksi myös Gabrielin torvena tunnetun kappaleen. Sen pinta-ala on ääretön mutta tilavuus on äärellinen. Aikanaan tätä pidettiin uskomattomana paradoksina, ja löytö herätti kiivaan keskustelun äärettömyyden olemuksesta.
Lisäksi Torricelli löysi Torricellin lain.
Tamili

Tamil tai tamili on tamilien puhuma eteläintialainen dravidakieli. Se on yksi kansallisista kielistä Intiassa, Sri Lankassa ja Singaporessa. Intiassa tamili on virallinen kieli Tamil Nadun osavaltiossa ja Puducherryn territoriossa. Lisäksi tamilinkielisiä merkittäviä vähemmistöjä on Malesiassa, Mauritiuksella, Fidžillä ja Etelä-Afrikassa.
Yhteensä tamilia puhuu hieman yli 80,9 miljoonaa henkilöä, joista 75 milj. on äidinkielisiä puhujia. Näin ollen tamili on maailman 19. puhutuin kieli..
Tamilin katsotaan olevan elinvoimainen. Sen läheisiä sukulaiskieliä ovat mm. malajalam ja toda.. 
Historia.
Tamilia on pidetty dravidakielien vanhimpana ja voimakkaimpana edustajana. Sitä on puhuttu Intiassa jo yli 2500 vuotta. Sitä pidetään yhtenä maailman klassisista kielistä mm. heprean ja latinan rinnalla. Varhaisin säilynyt tamilinkielinen teos on tamilin kielioppia käsittelevä "Tholkappiam". Se on vapaa jo tuolloin Intian pohjoisosissa voimakkaassa asemassa olleen sanskritin vaikutuksesta. Laajimmalti tunnetuin tamilin ilmaisuvoimaa kuvaava kirjallinen tuotos on nimeltään "Silappathikaram", joka on samalla ensimmäinen tamiliksi kirjoitettu eeppinen runoelma 500-luvulta. 
Kirjoitus.
Tamilin kirjoitus polveutuu Intian muinaisesta brahmi-kirjoituksesta ja on siten sukua muun muassa hindille. Tamilin kirjallisessa asussa on 12 vokaaliäännettä ("uyireḻuttu", "sielukirjain") kuvaavaa ja 18 konsonanttia ("meyyeḻuttu", "ruumiskirjain") kuvaavaa merkkiä.. Vokaalin ja konsonantin yhdistelmiä kuvaavia, tamilinkielisen tekstin lukemisessa ja kirjoittamisessa välttämättömiä symboleja on kuitenkin 216. Tamilia kirjoitetaan vasemmalta oikealle, kuten useimpia intialaisiakin kieliä, eikä siinä ole isoja tai pieniä kirjaimia.
Fonologia.
Vokaaleja tamilissa on viisi. Ne voivat esiintyä niin lyhyinä kuin pitkinäkin. 
Lähde:
Konsonantteja tamilissa on 19. Monista intialaisista kielistä poiketen tamilissa ei tunneta aspiraatiota.
Klusiilit ovat soinnittomia sanan alussa ja kahdentuneena. Muissa tapauksissa ne ovat soinnillisia.
Lähde:
Kielioppi.
Sanajärjestys on melko vapaa, mutta verbi sijoittuu lauseen loppuun.
Substantiivit taipuvat kahdessa luvussa (yksikkö ja monikko) ja kuudessa sijassa (nominatiivi, akkusatiivi, datiivi, instrumentaali, sosiatiivi ja lokatiivi). 
Tamilin numeraalit ovat suurelta osin korvautuneet arabialaisilla numeroilla. Numerot 1–10 tamiliksi:
Dravidakielet

Dravidakielet ovat nykyään lähinnä Etelä-Intiassa ja Sri Lankassa, mutta myös Pakistanin, Nepalin sekä Itä- ja Keski-Intian alueella puhuttavia kieliä. Dravidakieliä on noin 26 ja niitä puhuu yhteensä yli 215 miljoonaa ihmistä. Puhutuimmat näistä kielistä ovat tamili, malajalam, telugu ja kannada. Tutkimuksen kannalta merkittävänä dravidakielenä on huomioitava myös Pakistanin alueella puhuttava brahui.
Dravidakielet ovat sukua keskenään, mutta niiden ei ole osoitettu olevan sukua minkään toisen kieliperheen kanssa. Jotkut ovat yhdistäneet ne muinaiseen elamien isolaattikieleen, kuten esimerkiksi McAlpin 1970-luvulla. 
Indus-kulttuurin kielen arvellaan myös olleen dravidalainen. Kielestä on säilynyt sinetti- ja piirtokirjoitustekstejä, joissa on käytetty paljon kuva-aineksiin pohjautuvaa kirjoitusjärjestelmää. Vaikka kielestä ei ole pystytty tulkitsemaan kuin muutamia kymmeniä merkkejä, dravidakielille tyypillisiä homonymiatapauksia esiintyy myös Indus-kulttuurin kielessä. Samoin kielen rakenteessa on paljon samankaltaisuuksia nykyisten dravidakielten kanssa. Sanalla "dravida" on alun perin viitattu vain tamilien kieleen ja kansaan.
Luokittelu.
Dravidakieliä on noin 26 ja ne jakautuvat neljään ryhmään.
JPEG

JPEG () on häviöllistä pakkausta käyttävä bittikarttagrafiikan tallennusformaatti. Sille on laaja tuki eri selaimissa, joten sitä käytetään laajalti verkkosivuilla. JPEG-formaattiin tallennettaessa kuvasta poistetaan informaatiota erilaisten algoritmien avulla siten, että kuva näyttää ihmissilmän tarkastelemana mahdollisimman samanlaiselta kuin alkuperäinen kuvatiedosto. Pakkaussuhde voidaan määritellä tallennusvaiheessa. Yleisimmät tiedostopäätteet formaatille ovat .jpeg, .jfif, .jpg, .JPG ja .JPE, joista useimmiten käytössä on .jpg.
JPEG kykenee tallentamaan 24 bittiä väri-informaatiota jokaista pikseliä kohden, joten JPEG-kuvassa voi olla 16 777 216 eri värisävyä. Formaatti on tarkoitettu nimenomaan valokuvien ja vastaavien kuvien pakkaamiseen. Kaavioihin ja muihin teräviä reunoja sisältäviin kuviin syntyy helposti näkyviä pakkaamisen aiheuttamia virheitä, ja niiden tallentamiseen PNG-tiedostomuoto soveltuukin paremmin. JPEG formaatin käyttämän häviöllisen pakkauksen takia JPEG-formaattiin tallennettua kuvaa ei suositella uudelleen muokattavaksi, sillä jokainen tallennuskerta kadottaa informaatiota kuvasta. 
JPEG on myös yleinen digitaalikameroiden käyttämä pakatun kuvan tallennusmuoto.
JPEG:lle on julkaistu seuraaja JPEG 2000. JPEG XL on kehityksen alla.
Motion JPEG (MJPEG) videokuvan pakkaukseen tarkoitettu muoto.
Heidi Puurula

Heidi Susanna Puurula (o.s. Vahakallio, s. 13. lokakuuta 1971 Helsinki) on suomalainen laulaja ja laulujen sanoittaja. Koulutukseltaan hän on 
filosofian maisteri (FM). Hän lauloi Aikakone-yhtyeessä taiteilijanimellä Vera vuodesta 1994 alkuvuoteen 2013. 
Kesällä 2013 Puurula julkaisi tiedon, että on perustanut uuden Kuulas-yhtyeen, jossa hänen lisäkseen ovat Emilia Takayama ja Susanna Jyllinmaa. 
"Aikakoneessa" hän toimi pääosin taustalaulajana, mutta lauloi myös sooloja kappaleissa "Toiseen maailmaan", "Maapallon tie", "Tulisitko" ja "Venetsia". Aikakone-yhtyeessä toimimisen lisäksi hän on sanoittanut monia kappaleita. Esimerkiksi Kirka, Laura Voutilainen, Heidi Kyrö ja Sani ovat tulkinneet hänen sanoituksiaan. Laura Voutilaiselle hän sanoitti muun muassa kappaleet "Palaa" ja "Timanttinen tähti". 
Puurula oli naimisissa muusikko Jukka Puurulan kanssa vuosina 2001–2019 ja heillä on kaksi poikaa.
Kuulas julkaisi debyyttialbuminsa "Kuupuutarha" keväällä 2016. Puurulalla on nykyään (2020) myös NovaBossa-niminen yhtye, jonka on määrä julkaista ensimmäinen single ja musiikkivideo "Käärmeet" heinäkuussa 2020 ja "NovaBossa"-niminen ep loppukesällä 2020.
Alex Ojasti

Alex Ojasti (s. 13. heinäkuuta 1966) on Aikakone-yhtyeen miessolisti ja taustalaulaja. Hän on sanoittanut suomeksi ja englanniksi lukuisia Aikakoneen kappaleita. 
Ojasti on syntynyt San Joséssa Costa Ricassa. Hänen äitinsä on uruguaylainen ja isänsä suomalainen. Ojasti on asunut Ranskassa, Brasiliassa ja Costa Ricassa. Hän osaa puhua taustansa ansiosta suomen lisäksi espanjaa, ranskaa, portugalia ja englantia. Ojasti on naimisissa ja hänellä on kaksi tytärtä.
Ojasti aloitti musiikkiharrastuksensa sellon soitolla Eckbolsheimissa, Strasbourgin liepeillä Ranskassa kuusivuotiaana. Hän jatkoi sellon opiskelua Suomessa Vantaan Musiikkiopistossa silloisen rehtorin ja arvostetun opettajan Teppo Tuomisen johdolla. Hän vaihtoi kymmenen vuoden sellon opiskelun jälkeen klassiseen kontrabassoon ja soitti sitä muun muassa Vantaan Musiikkiopiston orkesterissa. Hän oli kontrabasistina 1980-luvulla The Rockin' Cockets-, Roy Spade and the House Players (Clint Reno and The Blue Masters)- ja Blue Session -nimisissä rockabilly ja rock n' roll -yhtyeissä sekä 1990-luvulla Blue Bolt -nimisessä soul/rock/blues-kokoonpanossa. 
Ojasti tekee edelleen yhteistyötä Sanin ja Veran kanssa muun muassa säveltämällä, sanoittamalla, sovittamalla ja tuottamalla lukuisille artisteille musiikkia. Lisäksi hän tekee tausta- ja tunnusmusiikkia televisio-ohjelmiin ja elokuviin. Hän tekee nykyisinkin edelleen musiikkia tilaustyönä. 
Ojasti toimii myös elämäntaitovalmentajana, kouluttajana, luennoitsijana, konsulttina ja on NLP-master.
Maki Kolehmainen

Marko Juhani "Maki" Kolehmainen (18. toukokuuta 1966 Helsinki – 3. kesäkuuta 2024 Helsinki) oli suomalainen muusikko, säveltäjä ja tuottaja. Kolehmainen tunnettiin erityisesti Aikakone-yhtyeen musiikin säveltäjänä, mutta hän myös tuotti ja sävelsi musiikkia lukuisille suomalaisille ja ulkomaisille artisteille. 
Kolehmaisen muusikonura alkoi 1989, jolloin hän soitti suomalaisten artistien, kuten Einin, Lea Lavenin ja Marionin taustayhtyeissä. Muutaman vuoden kuluttua Kolehmainen alkoi tehdä musiikkia omaa Aikakone-yhtyettään varten. Aikakoneesta tuli 1990-luvulla valtava ilmiö.
Tunnetuimpia Kolehmaisen sävellyksiä on muun muassa kappale "Tuhat yötä", joka on Aikakone-yhtyeen Sanin ja suomalaisen näyttelijä Samuli Edelmannin duetto. Kolehmainen sävelsi myös Viron Euroviisuihin vuonna 2002 Suomen edustuskappaleen "Addicted to You", joka sai Laura Voutilaisen esittämänä 24 pistettä ja sijoittui sijalle 20.
Kolehmainen sävelsi useita kappaleita Suomen "Idolsissa" esiintyneille artisteille Hanna Pakariselle, Antti Tuiskulle ja Anna Abreulle. 
Tammikuussa 2012 Kolehmainen ja Tracy Lipp tekivät kappaleen "Frontside Ollie", jota esittää Robin Packalen. Kappaleella Robin tuli suuren yleisön tietoisuuteen Suomessa ja kappale sai miljoonia katselukertoja muutamassa päivässä. Samana vuonna Kolehmainen sävelsi Sana Mustosen sanoittaman Kurt "Kurre" Westerlundin kappaleen "Kuuden vuoden kuuliaisuus" Sauli Niinistölle vuoden 2012 presidentinvaalien alla.
Kolehmaisella oli oma tuotantoyhtiö Maki Kolehmainen Productions ja oma levy-yhtiö helsinkirecords.com. Hän oli kaksi kertaa naimisissa, ja ensimmäisestä liitostaan hänellä oli neljä lasta. Viimeiset kymmenen vuotta hän eli kuitenkin yksin.
Kolehmainen sai erikois-Emma-palkinnon elämäntyöstään suomalaisen musiikkielämän hyväksi. Palkinto jaettiin hänelle hänen kuolinvuoteellaan Terhokodissa Helsingissä 31. toukokuuta 2024.
Kolehmainen kuoli nopeasti edenneeseen eturauhassyöpään Terhokodissa 58-vuotiaana 3. kesäkuuta 2024. Hänet on haudattu Tapiolan uurnalehtoon Espooseen.
Pohjola (Kalevala)

Pohjola (viroksi "Põhjala") on itämerensuomalaisissa mytologiassa ja kalevalaisessa runoudessa esiintyvä paikka tai maa, joka sijaitsee pohjoisessa. Yleensä Pohjola on pahan tai vihollisen roolissa. Pohjolaa hallitsee Pohjan akka tai Pohjolan emäntä, eräältä nimeltään Louhi.
Kalevalaisen taruston Pohjolaan on ilmeisesti kasautunut käsityksiä pohjois-Suomesta ja Lapista. Toisaalta Lappi erottuu "Kalevalassa" eri paikaksi kuin Pohjola. Pohjolalla on myös täysin myyttinen yhteytensä, jossa se on käsitetty pahan alkulähteeksi, ikikylmäksi paikaksi jossain kaukana pohjoisessa. Pohjolasta ovat monissa käsityksissä peräisin taudit ja pakkanen.
Pohjolassa oli kalevalaisen runouden mukaan Pohjan-Akan lisäksi muiden muassa Pohjolan isäntä, Pohjan poikia, kuvankauniita Pohjolan tyttäriä. Siellä oli myös vihamielisiä noitia ja loitsijoita ja erilaisia hirviöitä. Pohjolaa lähestyvä näki jo kaukaa kuumottavat eli hohtavat kivikummut ja Pohjolan portit, "pahat veräjät". Pohjolaan matkaavan edessä saattoi olla esteitä ja vartijoita, kuten aita tai muuri, joka ylettyi alhaalla maaemään ja ylhäällä yläisiin taivosiin, tulinen railo, jolle ei näkynyt loppua, tai jättiläiskäärme.
Kivikumpujen kuumotusta ja paistavia Pohjolan portteja on arveltu muun muassa pohjanpaloksi eli pohjoistaivaalla näkyviksi revontulikaariksi. Pohjolassa oli myös suuri kartano, jossa juotiin, juhlittiin ja tapeltiin, kuten skandinaavien Valhallassa ikään. Kartano kuvataan mittasuhteiltaan suunnattomaksi. Pohjola kykeni varustamaan sotapursia, jotka kantoivat suuria sotajoukkoja.
Suomen kansalliseepoksessa "Kalevalassa" Pohjolasta ryöstettiin Sampo. Laajemmin kalevalaisessa runoudessa Pohjolan ja Sammon yhteydestä on löydettävissä myös toisenlaisia tulkintoja. Eräässä niistä Pohjola sijaitsi Pohjantähden alla, ja Sampo oli Maailmanpylväs, joka kannatteli itsensä ympäri pyörivää taivaankantta. Siitä Sammon toisintonimi Kirjokansi, sekä jauhava toiminta. Maailmanpylvään huippuna oli Pohjantähti. Sammon juuret, jotka "Kalevalassa" pitivät Sampoa kiinni kivisessä mäessä ja Louhen hallinnassa, pitivat ehkä alun perin maailmanpylvään tukevasti pystyssä. Sampo tarkoittaa erään tulkinnan mukaan sammasta eli pylvästä.
Pohjolassa käydään myös kosimassa Pohjolan tyttäriä. "Kalevalassa" Pohjolan kosioretkille lähtevät Seppo Ilmarinen, seikkailija Lemminkäinen ja tietäjä Väinämöinen. Pohjan Akka vaatii kosijoilta ihmetekoja, muun muassa Sammon takomisen, kyisen pellon kyntämisen, Hiiden vauhkon hevosen valjastamisen, suomuhauin pyydystämisen, Hiiden hirven kiinnihiihtämisen ja Tuonelan joutsenen ampumisen. Lopulta, kun kosija saa neidon, häitä, suuria juominkeja ja syöminkejä, vietetään Pohjolan suuressa tuvassa.