tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Gymnasion (Olympia)

Gymnasion () oli antiikin aikainen gymnasion eli urheilupaikka Olympiassa Kreikassa. Se oli yksi Olympian kisoihin osallistuneiden urheilijoiden harjoittelupaikoista. Gymnasionin rauniot sijaitsevat Olympian arkeologisen alueen sisäänkäynnin lähellä Archaía Olympían kunnassa.
Historia.
Gymnasion rakennettiin alun perin hellenistisellä kaudella noin vuonna 250 eaa. Rakennuskokonaisuuden säilyneet jäänteet ovat pääosin peräisin 100-luvulta ja ensimmäiseltä vuosisadalta eaa. Gymnasion oli Olympian kisoihin osallistuneiden urheilijoiden harjoittelupaikka ennen kisoja. Se oli tarkoitettu enemmän tilaa vieville urheilulajeille, kuten keihään- ja kiekonheitto sekä juoksulajit, siinä missä viereinen Palaistra oli tarkoitettu esimerkiksi painille, nyrkkeilylle, pankrationille ja pituushypylle.
Rakennus.
Gymnasion sijaitsi Olympian pyhäkköalueen luoteisosassa temenos-alueen ulkopuolella lähellä Kladeosjokea. Gymnasionin koko oli noin 120 × 220 metriä. Se koostui suuresta pihasta, jonka jokaisella sivulla oli stoat eli pylväshallit. Pidemmillä itä- ja länsisivulla stoat edustivat doorilaista tyyliä ja lyhyemmillä pohjois- ja eteläsivuilla joonialaista tyyliä.
Itäpuolisen stoan pituus oli noin 212 metriä ja leveys noin 11,5 metriä. Siinä oli sisäpihan puolella 60 pylvästä, ja keskellä pituussuunnassa toinen rivi pylväitä, jotka jakoivat sen kahteen laivaan. Stoan pituus vastasi Olympian stadionin pituutta, ja sen lattiassa oli lähtö- ja maaliviivat, joiden välinen etäisyys oli sama kuin stadionilla. Näin se mahdollisti hyvin stadionjuoksun harjoittelemisen sisällä stoassa. Stoan kaksi laivaa muodostivat kaksi juoksurataa, "ksystos" (sisäpuolella) ja "paradromis" (pihan puolella). Stoa rakennettiin 100-luvulla eaa.
Gymnasionin sisäpihalla, jonka koko oli noin 100 × 200 metriä, harjoiteltiin heittolajeja sekä mahdollisesti pidempiä juoksumatkoja. Pihan etelälaidalla olleen stoan pituus oli alun perin noin 51 metriä ja myöhemmin noin 72 metriä, ja leveys noin 5,2 metriä. Se rakennettiin ensimmäisellä vuosisadalla eaa. Länsisivun stoassa oli todennäköisesti urheilijoille tarkoitettuja huoneita. Sitä ei ole juurikaan säilynyt jälkiä, koska joen virtaus on vuosisatojen aikana huuhtonut rakennelmat pois. Pohjoissivun stoaa ei ole juurikaan tutkittu ja myös se on saattanut tuhoutua samalla tavalla.
Palaistra sijaitsi heti Gymnasionin eteläpuolella. Sinne oli pääsy etelälaidan stoasta. 100-luvulla eaa. rakennusten väliin Gymnasionin kaakkoiskulmaan rakennettiin monumentaalisisäänkäynti, jossa oli korinttilaista tyyliä edustaneet pylväät. Sen pituus oli noin 15,5 metriä ja leveys noin 9,8 metriä.
Palaistra (Olympia)

Palaistra () oli antiikin aikainen palaistra eli paini- ja muu urheilusali Olympiassa Kreikassa. Se oli yksi Olympian kisoihin osallistuneiden urheilijoiden harjoittelupaikoista. Sen rauniot sijaitsevat Olympian arkeologisella alueella Archaía Olympían kunnassa.
Historia.
Palaistra rakennettiin klassisella kaudella tai hellenistisen kauden alussa noin 400–300 eaa. Se oli Olympian kisoihin osallistuneiden urheilijoiden harjoittelupaikka ennen kisoja. Se oli tarkoitettu esimerkiksi painille, nyrkkeilylle, pankrationille ja pituushypylle, siinä missä viereinen Gymnasion oli tarkoitettu enemmän tilaa vieville urheilulajeille, kuten keihään- ja kiekonheitto sekä juoksulajit.
Rakennus.
Palaistra sijaitsi Olympian temenos-alueen eli "Altiksen" länsipuolella lähellä Kladeosjokea. Rakennus oli lähes neliömäinen ja sen koko oli noin 66,4 × 66,8 metriä. Sen keskellä oli samoin lähes neliömäinen peristyylipiha, jonka koko oli noin 41,4 × 41,5 metriä. Harjoitteluun käytetty piha oli päällystetty hiekalla. Piha oli reunustettu 19 × 19 doorilaisella pylväällä eli yhteensä 72 pylväällä.
Pylväiden takana kiersi käytävä, jonka takana oli erilaisia huonetiloja sekä joonialaista tyyliä edustaneita pylväikköjä. Pihan eteläpuolella olleessa tilassa oli pylväikkö, jossa oli pihan puolella 15 joonialaista pylvästä. Pohjoispuolella oli "efebion"-harjoitteluhuone, jossa oli pihan puolella 9 pylvästä. Itä- ja länsisivustoilla oli pienempiä pylväikkötiloja, jotka johtivat erikokoisiin huoneisiin. Huoneita voitiin käyttää esimerkiksi pukeutumiseen, peseytymiseen sekä ihon öljyämiseen ("elaiothesion") ja tomuttamiseen hiekalla ("konistērion"). Huoneita käytettiin myös opetustiloina, ja niissä kuunneltiin filosofien ja puhujien luentoja.
Rakennuksen seinien alaosa oli kivestä, yläosa tiilestä ja kattoa kannattavat rakenteet puusta. Sisäänkäynti oli alun perin etelästä kahdesta ovesta, mutta myöhemmin pohjoisen puolelta nelipylväisen propylonin kautta. Pohjoisosasta oli pääsy myös viereiseen Gymnasioniin.
Palaistran peristyylin pylväistä 32 on nykyisin kunnostettu.
Jääkiekon B-sarjan maailmanmestaruuskilpailut 1995

Jääkiekon B-sarjan maailmanmestaruuskilpailut 1995 pelattiin Slovakian Bratislavassa 12. - 21. huhtikuuta. Joukkueita oli mukana kahdeksan ja ne pelasivat kertaalleen jokainen jokaista vastaan. 
Tulokset.
Slovakia nousi A-sarjaan. Romania putosi C-sarjaan.
Jääkiekon C1-sarjan maailmanmestaruuskilpailut 1995

Jääkiekon C1-sarjan maailmanmestaruuskilpailut 1995 pelattiin Bulgarian Sofiassa 20. - 26. maaliskuuta.
Sijoitusottelut.
Valko-Venäjä nousi B-sarjaan. Jugoslavia ja Bulgaria putosivat D-sarjaan.
Jääkiekon C2-sarjan maailmanmestaruuskilpailut 1995

Jääkiekon C2-sarjan maailmanmestaruuskilpailut 1995 pelattiin Etelä-Afrikan Johannesburgissa 21.–30. maaliskuuta.
Loppusarjat.
Ottelu 9. sijasta käytiin Kreikan ja Uuden-Seelannin välillä, ja se päättyi maalein 10–7.
Eugène Nygrén

Eugène August Nygrén (28. tammikuuta 1878 Pietari – 7. huhtikuuta 1960 Helsinki) oli suomalainen teollisuusneuvos ja useiden kustannus- ja kirjapainoalan yritysten toimitusjohtaja ja osakkeenomistaja.
Nygrénin vanhemmat olivat asemapäällikkö Johan Wilhelm Nygrén (1843–1910) ja Vera Majewski (s. 1856). Hän oli naimisissa vuodesta 1899 Eufemia Elisabeth (Lissie) Liljanderin kanssa.
Nygrén pääsi ylioppilaaksi 1896 (Nya svenska läroverket i Helsingfors) ja hän suoritti teatterialan opintoja Saksassa, Wienissä ja Pariisissa. Hän oli kirjanpitäjänä Valtion rautateillä 1901–1906 ja toimi myös Folkteaternin johtajana. Tämä jälkeen Nygrén siirtyi kirjapaino- ja kustantamoalalle. Hän oli turkulaisen "Turun kirjapaino ja sanomalehti Oy":n ("Åbo tryckeri och tidnings Ab") yhtiön johtotehtävissä 1905–1917 ja oli yhtiön toimitusjohtajana 1908–1917. Hän oli sitten vuoden ajan Oy. E. Grönblomin Koneliikkeen palveluksessa kunnes hän vuonna 1918 hankki helsinkiläisen Arvidssonin kivipainon osake-enemmistön ja tuli painon toimitusjohtajaksi. Nygrén alkoi tämän jälkeen rakentaa omaa graafisen alan konserniaan Helsinkiin ja hän hankki hallintaansa useita vanhoja alan yrityksiä. Hänestä tuli 1920 J. Simeliuksen perillisten kirjapainon sekä 1924 Helsingin Keskuskirjapaino Oy:n ja myöhemmin Kirjapaino-Osakeyhtiö Taidon ja Kirjapaino-Osakeyhtiö Sanan toimitusjohtaja. Näiden yritysten joukossa oli myös Holger Schildtsin kustantamo, jota Nygrén hallitsi vuodesta 1934 alkaen. Nygrén oli "Gust. Arvidssonin kivipaino oy":n toimitusjohtajana 1918–1960, Simeliuksen perillisten kirjapaino Oy:n toimitusjohtajana 1920–1960, "Helsingin keskuskirjapaino ja kirjansitomo Oy":n toimitusjohtajana 1924–1960 ja hän toimi "Holger Schildts förlags Ab":n johtokunnan puheenjohtajana. Hän sai teollisuusneuvoksen arvonimen 1948.
Nygrén oli Suomen teknillisen kauppaliiton asiamies ja päällikkö 1918–1922 ja hänellä oli myös lukuisia muita luottamustehtäviä eri järjestöissä. Hän oli Suomen graafillisen teollisuuden työnantajaliiton johtokunnan jäsen ja varapuheenjohtaja, Suomen kirjansitomonomistajaliiton johtokunnan jäsen, varapuheenjohtaja ja puheenjohtaja sekä Suomen Työnantajain Keskusliiton valtuuston ja johtokunnan jäsen. Nygrén oli perustamassa ruotsinkielistä Helsingfors Folkteaternia Helsinkiin ja hän toimi teatterin johtajana 1899–1906. Hän oli myös näytelmien harrastajaohjaajana.
Nygrénin tytär Birgit Nygrén (k. 1987) perusti 1973 testamanttimääräyksellään Nygrénin säätiön (Eugène, Elisabeth och Birgit Nygréns stiftelse) joka aloitti toimintansa vuonna 1988. Säätiön tehtävänä on edistää kirjallista ja muuta kulttuuritoimintaa ja se jakaa vuosittain palkinnon parhaimmasta suomenruotsalaisesta kulttuuriteosta.
Iso-Valkiainen

Iso-Valkiainen on Pirkanmaalla Parkanossa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Kuivasjärven valuma-alueeseen. Iso-Valkiainen on osa Vatajanjoen valuma-aluetta.
Maantietoa.
Järven pituus on 550 metriä, leveys 350 metriä ja sen pinta-ala on 15 hehtaaria. Se sijaitsee heti Iso Venesjärven itäpuolella Sahapukkikankaalla. Siihen laskee neljä suo-ojaa, joista kaksi kuivattavat järven omia vesijättömaita ja yksi tuo Sahapukkinevan vedet. Järven laskuoja lähteen sen lounaispäästä ja laskee 250 metrin mittaisena Iso Venesjärveen, joka on pari metriä alempana. Rantaviivan pituus on 1,7 kilometriä. Järven lounaispää on hyvin matala ja se onkin ruohottunut ja soistunut melkein umpeen. Avosuota on myös järven kaakkoiskulmassa. Sen koillispäähän rajoituvat entiset maatilan pellot. Rannoille on rakennettu kymmenisen vapaa-ajan tai kiinteää asuntoa. Niille johtaa tiet järven itäpuolelta ohittavalta valtatieltä 3.
Historiaa.
Vuonna 1876 haki kruununtorppari Isak Kivipelto ja hänen kumppaninsa lupaa saada laskea "Isovalkiaisenjärvi". Tähän annettiinkin päätös saman vuoden marraskuussa. Järvellä onkin suoritettu järvenlasku, sillä ennen laskua oli järvi Λ-kirjaimen muotoinen. Järvenlaskussa itäinen lahdelma maatui kaakossa sijaitsevaksi avosuoksi. Myös länsipään matalikot olivat syvempiä ja avovettä. Järven laskuoja oli puolet lyhyempi.
Järveä on kutsuttu myös nimellä "Iso Valkijärvi" 1800-luvulla ja vielä vuoden 1959 painetussa peruskartassa. Vuosien 1985 ja 1992 kartoissa sen nimi oli "Iso-Valkiainen".
Muhammad Hassanein Heikal

Muhammad Hassanein Heikal (23. syyskuuta 1923 Kairo, Egypti – 17. helmikuuta 2016 Kairo, Egypti) oli egyptiläinen journalisti, jota pidettiin alallaan yhtenä arabimaailman kuuluisimmista ja vaikutusvaltaisimmista. Hän työskenteli Egyptin valtiolliselle sanomalehti Al-Ahramille. Hänen nimensä yhdistettiin etenkin Gamal Abdel Nasseriin.
Elämäkerta.
Heikal syntyi Kairossa 23. syyskuuta 1923 ja opiskeli Kairon yliopistossa. Hän työskenteli Egyptian Gazette -lehdelle toimittajana vuonna 1943, Rosal Yussefille seuraavasta vuodesta eteenpäin ja Akher Saalle vuosina 1953–1956. Al-Ahramin toimitukseen hän liittyi vuonna 1957. Gamal Abdel Nasser oli noussut Egyptin johtoon vuonna 1954 ja Heikal nousi hänen ystävänään johtavaksi Egyptin ja alueellisen politiikan asiantuntijaksi ja artikuloi Nasserin arabisosialistista ideologiaa. Etenkin Heikalin perjantaikolumneista tuli suosittuja. Toisaalta häntä syytettiin myös Nasserin autoritaarisen ja yksilönvapauksia rajoittaneen politiikan tukemisesta.
Nasser kuoli äkillisesti vuonna 1970, ja hänen seuraajansa Anwar Sadat erotti vuonna 1974 Heikalin Al-Ahramin toimituksesta. Hänelle tarjottiin kuitenkin paikkaa presidentin neuvonantajana, josta hän kieltäytyi. Vuonna 1981 Sadat pidätytti Heikalin satojen muiden tapaan, mutta Sadat sai surmansa islamistien iskussa vielä samana vuonna ja häntä seurannut Hosni Mubarak vapautti Heikalin. Heikal julkaisi uransa aikana 49 kirjaa, joissa kritisoitiin esimerkiksi Sadatia ja sittemmin myös Mubarakia. Hän esiintyi heikkenevästä terveydestään huolimatta usein televisiossa kertoen politiikasta ensin Al-Jazeeralla ja sittemmin CBC:llä. 
Heikal kuoli 17. helmikuuta 2016 Kairossa. Abdel Fattah al-Sisi kutsui Heikalia ”journalismin ikoniksi” ja diplomaatti Mustafa el-Fiqi ”kansakunnan autenttiseksi muistiksi”.
Etelä-Suomen Spanielikerho

Etelä-Suomen Spanielikerho - Syd-Finska Spanielklubben ry on vuonna 1947 perustettu Suomen vanhin spanielirotuja harrastava alueellinen koiraharrastusyhdistys. Yhdistys toimii Helsingin seudun ja Uudenmaan Kennelpiirien alueilla ja sen tarkoitus on edistää puhdasrotuisten spanielien käyttöä ja tunnetuksi tekemistä toimialueellaan. Yhdistyksellä on jäseniä noin 100 (2016) ja se on Suomen Kennelliiton, Suomen Spanieliliiton ja Helsingin Seudun Kennelpiirin jäsen.
Toiminta.
Yhdistys järjestää Suomen Kennelliiton myöntämiä virallisia metsästys-, MEJÄ-, taipumus- ja tottelevaisuuskokeita sekä näihin valmistavia koulutuksia kuten metsästys- ja tottelevaisuuskoulutuksia. Muita koulutuksia ovat trimmauskurssit ja näyttelykoulutukset. Jäsenille järjestetään säännöllisesti yhteisiä tapahtumia ja luentoja. Yhdistys tekee yhteistyötä muiden yhdistysten kanssa avustaen näitä tapahtumien järjestämisessä. Yhdistyksellä on edustus Suomen Spanieliliiton ja Helsingin Seudun Kennelpiirin kokouksissa.
Historia.
Yhdistys aloitti toimintansa 22.10.1947 nimellä Suomen Spanielikerho ry. – Finska Spanielklubben rf. toimialueenaan koko Suomi. Koirien jalostus oli yhdistyksen tärkeimpiä tehtäviä sen ensimmäisinä toimintavuosina. Uusia koiria tuotiin maahan laajentamaan jalostukseen käytettävää koirakantaa. Näyttelytoiminta alkoi 1951 ja jatkui aina 1990-luvulle asti. 1950-luvun alussa toiminta laantui ja jäsenmäärä laski. Ester Selesten aloittaessa puheenjohtajana vuonna 1954 alettiin miettimään uusia toimintamuotoja jäsenmäärän lisäämiseksi. Yhdistys alkoi järjestämään säännöllisesti kerhoiltoja, joihin kutsuttiin eri alojen koira-asiantuntijoita luennoimaan. 1954 alettiin pitämään koulutuksia nuorille koirille sekä näyttelykoulutuksia. Vuodesta 1961 yhdistys on järjestänyt taipumuskokeita 1-2 kertaa vuodessa. Paikallisten spanielikerhojen syntyessä eri puolille maata, perustettiin vuonna 1964 Suomen Spanieliliitto – Finlands Spanielförbund ry, joka otti hoitaakseen rotujärjestön tehtävät. Yhdistys jatkoi nimellä Etelä-Suomen Spanielikerho - Syd-Finska Spanielklubben ry:n ja alkoi toimia alueellisena spanielikerhona. Vuonna 1966 alettiin järjestämään MEJÄ-kokeita ja vuonna 1970 MEJÄ-mestaruuskokeita. 1970-luvulla kerhon toiminta jatkui vilkkaana. Kerho julkaisi omaa lehteä. Suurimmillaan kerhon jäsenmäärä oli 80- ja 90-luvun vaihteessa, jolloin se oli 900. 
Kiertopalkinnot.
Yhdistys perusti vuonna 1973 lähes 20 vuotta puheenjohtajana olleen Ester Selesten stipendirahaston. Tri Ester Selesten kiertopalkinto myönnetään vuosittain ansioituneelle spanielikasvattajalle.
Mauno Koivula lahjoitti yhdistykselle vuonna 1987 kiertopalkinnon Maunon Malja. Se annetaan vuosittain henkilölle, joka on merkittävästi työskennellyt yhdistyksen MEJÄ-kokeiden järjestelytehtävissä.
Inside Amy Schumer

 Inside Amy Schumer on yhdysvaltalainen komediasarja, jonka on luonut sarjan pääosaa näyttelevä Amy Schumer. Sarjan ensimmäinen jakso esitettiin amerikkalaisella Comedy Central -kaapelikanavalla 30. huhtikuuta 2013.
Sarja sai Peabody-palkinnon vuonna 2015, ja samana vuonna se palkittiin parhaan sketsisarjan Primetime Emmy -palkinnolla. Sarjan neljäs tuotantokausi esitettiin Yhdysvalloissa vuonna 2016. Kanava tilasi sarjasta myös viidennen tuotantokauden, mutta elokuussa 2016 Schumer kertoi, että uusia jaksoja ei tehdä lähiaikoina, koska hän haluaa keskittyä stand-up-uraansa.
Suomessa sarja julkaistiin kokonaisuudessaan Yle Areenassa 7. huhtikuuta 2017.
Juoni.
Jokainen jakso sisältää useita osioita, kuten sketsejä, katuhaastatteluja ja stand up -komiikkaa. Amy Schumer esiintyy ohjelman jokaisessa osiossa. Jakso päättyy Amy Goes Deep -osioon, jossa Amy Schumer haastattelee tunnettua tai vähemmän tunnettua henkilöä ilman tabuja.
Okrat

Okrat ("Abelmoschus") on malvakasvien heimoon kuuluva suku, jossa on yksitoista lajia.
Okrat ovat kotoisin trooppiselta alueelta Itä-Afrikassa, Etelä- ja Kaakkois-Aasiassa, Madagaskarilla ja Koillis-Australiassa. Suku on aiemmin yhdistetty hibiskuksiin ("Hibiscus"). Lajit ovat yksi-, kaksi- tai lyhytikäisiä monivuotiskasveja, joiden kaarna on lujarakenteista. Sen vuoksi joitakin okralajeja on käytetty myös kuitukasveina. Lehdet ovat vaahteran lehtiä muistuttavia, sormiliuskaisia. Tropiikin kuivilla alueilla eräät lajit selviävät kuivan kauden läpi suuren mukulan ansiosta, vaikka maanpinnan yläpuoliset kasvinosat kuolevat. Kukat muistuttavat hibiskusten kukkia ja ovat väriltään keltaisia, vaaleanpunaisia, oranssinvärisiä tai punaisia. Useita lajeja käytetään koristekasveina. Niitä voidaan viljellä yksivuotisina kesäkukkina.
Okran lisäksi tunnetuimpiin okrien suvun edustajiin kuuluu aibika, joka voi kasvaa lähes 2,5 metrin korkuiseksi. Sen varsia peittävät pienet, sukamaiset karvat. Lehdet ovat 3–7-sormisia ja jopa 45 senttimetriä pitkiä. Kukat ovat valkoisia – keltaisia ja niiden keskusta on purppuranpunainen. Kukat sijaitsevat yksittäin tai pienissä tertuissa. Kota kasvaa noin 8 senttimetriä pitkäksi.
Hiprakkainen esiliina

"Hiprakkainen esiliina (The Drowsy Chaperone)" on Bob Martinin ja Don McKellarin kirjoittama musikaali, jonka sävellyksistä vastasivat Lisa Lambert ja Greg Morrison. Näytelmä on yhdysvaltalaisten 1920-luvun musikaalien parodia. Tarina kertoo keski-ikäisestä, epäsosiaalisesta teatterifanista, joka soittaa lempimusikaalinsa, kuvitteellisen "Hiprakkaisen esiliinan" LP-levyä. Näytelmä herää eloon hänen huoneistossaan hänen itsensä kommentoidessa sen musiikkia, näytelmää ja näyttelijöitä.   
"Hiprakkainen esiliina" kantaesitettiin Toronton Rivolissa 1998, ja se avattiin Broadwaylla 2006 ja Lontoossa 2008. Musikaali on saanut molemmissa osakseen monia palkintoja, ja sitä on esitetty sen jälkeen muun muassa Los Angelesissa, New Yorkissa ja Japanissa. Suomen-kantaesitys oli Imatran teatterissa 13. helmikuuta 2016, suomentajana Timo Rissanen.
Steele Beauttah

Steele Beauttah (1947/1948 – toukokuu 2001) oli kenialainen funklaulaja. Hän johti 10-henkistä Air Fiesta Matata -kokoonpanoa, joka muun muassa esiintyi Miles Davisin kanssa Saksassa (1969) ja sai Davisilta lisäksi kutsun Yhdysvaltoihin. Vuonna 1971 BBC World Service valitsi Air Fiesta Matatan parhaaksi afrikkalaisyhtyeeksi. Kuusiviikkoinen kiertue vei yhtyeen Hongkongiin vuonna 1974; kulut yhtyeen jäsenet maksoivat käyttämillään soittimilla. Yhtye hajosi tämän jälkeen, koska rahasta oli pula eikä soittimia ollut. Beauttahilla oli vielä lyhyeksi jäänyt sooloura vuoteen 1976. Hänelle kehittyi uransa päätteeksi pitkäaikainen heroiiniriippuvuus, mutta myöhemmin hän koki uskonnollisen herätyksen ja myös löysi musiikkiin liittyneen työn. Beauttahille oli suunniteilla uusi kiertue Isossa-Britanniassa, mutta tämä ei ehtinyt toteutua, kun Beauttah kuoli vuonna 2001 lyhyen sairauden jälkeen Kenyattan kansallissairaalassa.
Tagliatelle

Tagliatelle (, monikollinen, yksikössä "tagliatella") on litteän nauhamainen pastamuoto. Se on usein tehty munapastasta. Tagliatelle valmistetaan leikkaamalla nauhoja suuremmasta pastataikinalevystä. Muodon nimi tarkoittaakin leikattua. Tagliatelle kuuluu perinteisesti Bolognan alueen ruokakulttuuriin, ja se tarjoillaan usein jauhelihakastikkeen kanssa.
Tagliatellea myydään usein myös värjättynä esimerkiksi pinaatilla tai tomaatilla. Siitä valmistetaan myös sahareunaisia muotoja, joita kutsutaan italiaksi nimillä "tagliatelle ziglinate" ja "tagliatelle zigrinate". "Fettuccine" on erityisesti Rooman alueella käytetty pastatyyppi, joka muistuttaa suuresti tagliatellea.
Jiménez

Jiménez tai Jimenez on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Jiménez-suku oli kuningassuku, joka hallitsi Navarraa vuosina 905–1076, katso Luettelo Navarran kuninkaista.
Autoliv

Autoliv on ruotsalais-yhdysvaltalainen autoteollisuuden yhtiö, jonka pääasialliset tuotteet ovat erilaiset autoilun turvallisuustuotteet, kuten turvatyynyt ja turvavyöt. Autolivin pääkonttori sijaitsee Tukholmassa ja yhtiön osake noteerataan sekä Tukholman että New Yorkin pörssissä.
Autoliv oli vuonna 2012 maailman 22. suurin autoteollisuuden osatoimittajayritys.
Historia.
Autolivin historia ulottuu vuoteen 1953, jolloin Lennart Lindblad perusti Lindblads Autoservice AB:n, joka korjasi autoja ja trakoreita. Kolme vuotta myöhemmin julkaistiin turvavyö. Vuonna 1968 yhtiön nimeksi tuli Autoliv AB. Vuonna 1980 yhtiö alkoi valmistamaan myös turvatyynyjä, ja samana vuonna siitä tuli Electroluxin tytäryhtiö. Vuonna 1994 Electrolux myi osuutensa Autolivista, joka listautui Tukholman pörssiin samana vuonna. Nykyinen yhtiö syntyi, kun Autoliv AB ja Morton ASP fuusioituivat vuonna 1997.
Vermiselli

Vermiselli (, monikollinen) on ohut, pyöreän nauhamainen pastamuoto. Vermiselli on ohuempaa kuin spagetti. Pastamuodon nimi tarkoittaa italiaksi kirjaimellisesti ”pikku matoa”. Vermiselliä käytetään pastakastikkeiden kanssa ja keitoissa spagetin tavoin. Toisin kuin suoraksi kuivattu spagetti, kuiva vermiselli myydään tavallisesti kiedottuina pesämäisiin nippuihin.
Nimeä vermiselli käytetään toisinaan myös laajemmin kuvaamaan muitakin ohuen nauhamaisia pastatuotteita, kuten ohuita aasialaisia riisinuudeleita. Näitä myös riisivermiselleiksi kutsuttuja ohuita nuudeleita käytetään perinteisesti useassa Itä- ja Kaakkois-Aasian keittiössä monenlaisissa keitoissa, kääryleissä ja pannuruoissa.
Kemankeş Kara Mustafa pašša

Kemankeş Kara Mustafa pašša (1592 − 31. tammikuuta 1644) oli Osmanien valtakunnan suurvisiiri ja suuramiraali. Hänen suurvisiirikautensa kesti yli viisi vuotta, 19. joulukuuta 1638 − 31. tammikuuta 1644. 
Taustaa.
Mustafa pašša oli taustaltaan albaani, ja hänet värvättiin janitsaareihin devshirme-järjestelmän kautta. Hänet ylennettiin janitsaarien kenraaliksi ja apulaiskomentajaksi 1633 ja janitsaarien aghaksi 1635. Samana vuonna hänet nimitettiin myös laivaston suuramiraaliksi ("Kapudan pašša"). Silti hän osallistui kaukana rannikosta sijaitsevan Bagdadin valtaukseen 1638. Sulttaani Murat IV nimitti hänet suurvisiiriksi edellisen suurvisiirin Tayyar Mehmed paššan kaaduttua taistelussa 19. joulukuuta 1638. 
Suurvisiirinä.
Hyökkäys, jota Tayyar Mehmed pašša oli johtanut, oli kuitenkin menestyksekäs, ja Bagdad antautui 25. joulukuuta. Mustafa pašša johti rauhanneuvotteluja, jotka päättyivät 17. toukokuuta 1639 allekirjoitettuun Zuhabin rauhaan. Voimakkaana hallitsijana pidetty Murat IV kuoli 9. helmikuuta 1640, ja hänen jälkeensä valtaistuimelle nousi hänen veljensä Ibrahim. Uusi sulttaani oli mielenterveydeltään epävakaa ja hallitsijana heikko, mutta Mustafa pašša pystyi säilyttämään virkansa suurvisiirinä sekä vakiinnuttamaan poliittista ja taloudellista tilannetta. Hän oli tehokas ja neuvokas vaikeina aikoina, jolloin kapinat olivat valtakunnan provinsseissa tavallisia. Hän tukahdutti kapinat yleensä kovalla kädellä. Valtionkassan vajeen tasaamiseksi hän muun muassa vähensi sotaväkeä. Hänen voimakkaimmat vihollisensa löytyivät kuitenkin läheltä, sillä tuon ajan osmanihovissa oli kilpailevia ja juonittelevia valtakeskittymiä. Mustafa pašša keräsi kautensa aikana useita vihamiehiä, ja hänen voimakkaimmaksi vastustajakseen nousi sulttaaniäiti Kösem Sultanin, henkiparantaja Cinci Hocan ja visiiri Sultanzade Semiz Mehmed paššan muodostama triumviraatti, joka pyrki kääntämään Mustafa paššaa suosineen sulttaanin häntä vastaan. Viimein Ibrahim myöntyi äitinsä johtaman blokin vetoomuksiin, ja Mustafa pašša erotettiin 31. tammikuuta 1644. Hänet myös teloitettiin jo muutaman tunnin kuluttua. Sultanzade Semiz Mehmed pašša nousi seuraavaksi suurvisiiriksi.
Potilasvakuutuskeskus

Potilasvakuutuskeskus (, ), lyhennettynä PVK, huolehtii keskitetysti kaikista terveydenhoidon yhteydessä aiheutuneista henkilövahingoista potilasvakuutuslain mukaisesti. PVK myös edistää potilasturvallisuutta tekemällä tutkimusta, laskelmia ja tilastoaineistoa. Keskuksen jäseniä ovat kaikki potilasvakuutuksia myöntävät vakuutusyhtiöt Suomessa. Potilasvakuutusjärjestelmä on ollut lakisääteisenä Suomessa vuodesta 1987. Potilasvakuutuskeskus ei ole viranomainen, mutta se hoitaa sille laissa säädettyä julkista hallintotehtävää eli lakisääteistä potilasvakuutusta.
Tehtävät.
Potilasvakuutuskeskuksen tehtäviin kuuluu esimerkiksi vastuu potilasvahingosta, ellei vakuutusta ole otettu. Se tekee tutkimuksia ja laskelmia sekä tuottaa tilastoaineistoa. Se toimii myös vakuutusyhtiöiden yhteistyöelimenä.
Mitä Potilasvakuutuskeskus korvaa.
Potilasvakuutuskeskus ratkaisee potilasvakuutuslain perusteella, onko potilaalle aiheutunut terveyden- ja sairaanhoidon yhteydessä potilasvakuutuksesta vahingonkorvaukseen oikeuttava henkilövahinko. Laissa on lueteltu kahdeksan korvausperustetta: hoitovahinko, infektiovahinko, tapaturmavahinko, laitevahinko, implanttivahinko, hoitohuoneiston tai -laitteiston vahinko, lääkkeen toimittamisvahinko ja kohtuuton vahinko. Henkilövahinko korvataan potilasvakuutuksesta, kun jokin perusteista täyttyy.
Korvauspäätös tulee yleensä alle seitsemässä kuukaudessa, mutta toisinaan voi mennä yli vuosi. 
Vakuuttaminen.
Terveyden- ja sairaudenhoitotoimintaa harjoittavien on otettava vakuutus potilasvakuutuslain mukaisen vastuun varalta. Potilasvakuutuksen saa vakuutusyhtiöistä. Ellei vakuutusta ole otettu, vakuutusmaksu voidaan korottaa jopa kymmenkertaiseksi.
Carrocera Castrosua

Carrocera Castrosua (joskus lyhyemmin "Castrosua" tai "Carsa") on espanjalainen linja-autojen koreja valmistava osakeyhtiö. Se perustettiin vuonna 1948.
Lähteet.
Castrosuan kotisivu "(englanniksi)"
Scania OmniExpress 320LE

Scania OmniExpress 320LE on SOE Busproductionin valmistama linja-automalli, jota on koritettu Lahdessa entisen Lahden Autokorin tehtaalla. 
OmniExpress 320LE:n valmistus loppui vuonna 2017 Scanian uuden Citywide LE Suburbanin tuotannon alettua. OmniExpress 320LE:tä on käytetty lähinnä pääkaupunkiseudulla, eikä se ole saanut Suomessa yhtä paljon suosiota kuin esimerkiksi melkein joka puolella Suomea liikennöity edeltäjänsä Lahti Scala tai sen seuraaja Scania Citywide LE Suburban, jota Koiviston Auto tilasi 51 autoa uusille kilpailutuskohteille Rovaniemelle ja Helsinkiin. Osasyynä vähäiseen suosioon Suomessa voi olla se, ettei vuosien 2014–2017 välillä ollut suuria bussilinjojen kilpailutuksia.
Iso Venesjärvi

Iso Venesjärvi on Pirkanmaalla Parkanossa Jylhänkylässä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Kuivasjärven valuma-alueeseen. Iso Venesjärvi on osa Vatajanjoen valuma-aluetta.
Maantietoa.
Järven pituus on 2,6 kilometriä, leveys 650 metriä ja sen pinta-ala on 85 hehtaaria. Se sijaitsee tasaisesta maastosta 10–15 metriä kohoavan harjanteen länsipuolella. Siihen laskevat ympäröivien metsien suo-ojat ja Iso-Valkiaisen laskuoja. Järven pohjoispäähän laskee Venesjoen ja Hakoluoman yhteinen jokiuoma, joka on Vähä-Valkiaisen, Vähä Venesjärven, Vähä Pelijärven, Iso Pelijärven, Iso Kivijärven ja Hakojärven laskujoki. Rantaviivan pituus on 6,6 kilometriä. Ranta on pääasiassa metsämaata, jossa on metsäsuon saarekkeita. Järven länsirannat ovat monin paikoin ruohottuneita ja soistuneet umpeen niin, että eräät asukkaat ovat ruopanneet rantaan ulottuvia kaivantoja. Järven lähiympäristössä sijaitsee kaksi maatilaa ja rannoille on rakennettu lähes 20 vapaa-ajan asuntoa. Niille johtaa tiet vajaan kilometrin päässä kulkevalta valtatieltä 3.
Luonto.
Iso Venesjärvi on runsashumuksinen, ruskeavetinen ja hapan metsäjärvi. Järven vedenlaatua tutkittiin kolamsti vuosina 1975–1992. Veden väriluku oli tuolloin 250–440 Pt/l, sameus 0,85–1,35, happipitoisuus 0,10–7,60 mg/l eli hapen kylläisyysasteena 1–54 %. Veden ravinnepitoisuudet olivat kokonaistyppenä 610–680 µg/l ja kokonaisfosforina 23–58 µg/l. Järveen laskevat idästä Hanhinevan ja Sompanevan turvetuotantoalueiden vedet.
Historiaa.
Metsämuseossa on kaksi valokuvaa, jossa Iso Venesjärven vedenpintaa lasketaan 1930-luvulla.
Hexagon

Hexagon AB on ruotsalainen, vuonna 1975 perustettu, paikkatietoalaan ja teollisuuden mittauksiin keskittynyt pörssiyritys. Osakeyhtiön kotipaikka on Tukholma. Sillä on runsas 16 000 työntekijää. Yrityksellä on oma toimipiste ja aktiivinen läsnäolo noin 50 valtiossa. Hexgonin osake kuului helmikuussa 2016 OMX:n pohjoismaiseen osakeindeksiin (OMXN40).
Hexagonin liikevaihdosta noin puolet tulee yritysmaailman paikkatietosovelluksista (mittalaitteet ja sensorit sekä georeferoidun mittausaineiston käsittelyohjelmistot) ja toinen puoli teollisista yrityssovelluksista (sensorit ja ohjelmistot tuotannon optimointiin sekä teollisuus-ja offshore-laitosten suunnittelu-, rakentamis- ja operointiohjelmistot). Markkina-alueista tärkeimmät ovat Pohjois-Amerikka (31 % liikevaihdosta; yli 4 000 työntekijää), Länsi-Eurooppa (30 %; yli 5 500 hlöä) ja Kiina (noin 15 %; yli 2 300 hlöä).
Eräs tunnetuimpia Hexagonin tytäryrityksiä on Sveitsin Heerbruggissa kotipaikkaansa pitävä maanmittausalan tuotteita tarjoava Leica Geosystems-osakeyhtiö.
Fehlingin liuos

Fehlingin liuos on liuos, joka sisältää kuparisulfaattia, kaliumnatriumtartraattia ja natriumhydroksidia suhteessa 1:4:8. Liuosta käytetään analyyttisessä kemiassa reagenssina osoittamaan aldehydien, erityisesti pelkistävien sokerien, läsnäolo. Reagenssin kehitti saksalainen kemisti Hermann von Fehling vuonna 1849.
Fehlingin liuos valmistetaan juuri ennen käyttöä yhdistämällä kuparisulfaattiliuos ja natriumhydroksidin avulla emäksiseksi tehty kaliumnatriumtartraattiliuos. Liuoksessa muodostuu reaktiiviseksi ioniksi emäksisissä olosuhteissa (pH noin 13) kuparin tartraattikompleksi bis(tartraatto)kupraatti(II)-ioni ([Cu((C4H4O6)2]4−). Tämä ioni on rakenteeltaan tasomainen, ja kupari-ionit ovat koordinoituneet kukin kahteen tartraattiligandiin. Fehlingin liuos reagoi lämmitettäessä aldehydien kanssa pelkistyen punaiseksi kupari(I)oksidiksi, joka saostuu veteen liukenemattomana. Samalla aldehydi hapettuu karboksyylihapoksi. Ketonit eivät reagoi vastaavalla tavalla.
Paavo Vara

Paavo Gideon Vara (vuoteen 1936 Vikman; 20. lokakuuta 1908 Kirkkonummi – 29. toukokuuta 1989) oli suomalainen lääkäri ja professori. 
Varan vanhemmat olivat asemapäällikkö Axel Fredrik Vikman ja Vieno Impi Julenius ja puoliso vuodesta 1940 Ester Margareta Snellman. Vara tuli ylioppilaaksi Helsingin uudesta yhteiskoulusta 1926 ja valmistui lääketioeteen lisensiaatiksi 1934. Lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi hän väitteli 1943 ja sai naistentautien ja synnytysten erikoislääkärin pätevyyden 1939. Vara oli Helsingin yliopiston naistentautien ja synnytysopin dosentti vuodesta 1944 vuoteen 1951 ja professori 1951–1973. Hän tutki raskautta ja synnytystä. 1930- ja 1940-luvuilla hän työskenteli useissa eri sairaaloissa, HYKSin naistentautien synnytysklinikan ylilääkäri hänestä tuli 1951. Sotilasarvoltaan Vara oli lääkintämajuri (1943).
Vara oli Suomen gynekologiyhdistyksen puheenjohtaja ja kunniajäsen.
Hålogaland

Hålogaland on Pohjois-Norjan historiallinen nimi. Ennen Norjan kääntymistä kristinuskoon se oli itsenäinen pikkukuningaskunta, joka ulottui nykyisten Nordlandin läänin ja Tromssan läänin alueelle. Etelässä sen rajana oli Namdalen Pohjois-Trøndelagin läänissä ja pohjoisessa Lyngen Tromssan läänissä.
Keskiajalle asti Hålogalandilla viitattiin Trøndelagista pohjoiseen sijainneeseen alueeseen. Hålogalandista itään sijaitsi Finnmark, jossa saamelaiset asuivat.
Paikannimen etymologia on "Helgeland", joka tarkoittaa rauhallista maata.
Tuomas Holli

Tuomas Holli (s. 20. huhtikuuta 1979) on suomalainen kilpauransa päättänyt koripalloilija.
Raholan Pyrkivän kasvatti Holli pelasi Pyrbasketissa miesten SM-sarjassa kaudella 1998–1999 kolme ottelua joissa jäi pisteittä. Kaudella 1999–2000 Holli kuului Pyrbasketin kokoonpanoon 17 runkosarja- ja kahdessa pudotuspeliottelussa, ja runkosarjassa hän sai peliaikaa neljässä ottelussa. Pisteille hän ylsi 7. marraskuuta 1999 vierasottelussa Korihaita vastaan, jolloin hän kirjautti 17 minuutissa kymmenen pistettä, kaksi levypalloa ja yhden koriinheiton torjunnan.
Panu Hämäläinen

Panu Hämäläinen (s. 1. syyskuuta 1976) on suomalainen kilpauransa päättänyt koripalloilija.
Basket Savonlinnan kasvatti Hämäläinen pelasi Pyrbasketissa miesten SM-sarjassa kaudella 1996–1997 kolmessa ottelussa joissa yhdessä ylsi pisteille. Kaudella 1997–1998 Hämäläinen kuului Pyrbasketin kokoonpanoon 21 runkosarjaottelussa joista sai peliaikaa kuudessa ottelussa. Miesten pääsarjan piste-ennätyksekseen hän heitti seitsemän pistettä 7. joulukuuta 1997 Helsingin NMKY:tä vastaan. Lisäksi Hämäläinen pelasi yhden pudotuspeliottelun, jossa hän kirjautti yhden levypallon, syötön ja riiston.
Carl Wargh

Carl Viking Wargh (15. toukokuuta 1938 Vaasa – 27. toukokuuta 2018 Mustasaari) oli suomalainen taidemaalari. Hän valmistui Suomen Taideakatemian koulusta 1960. Akvarellistinä tunnettu taiteilija hallitsi myös hiilipiirroksia. Taiteilijan työt ovat herkkiä ja naturalistisen yksityiskohtaisia. Töiden värimaailma ja lennokkuus saa aikaan informalistisen vaikutelman. Taustalta kuultava valkoinen pohjaväri antaa töille luonnosmaista keveyttä.
Lähteet.
Carl Viking Warghin perhe
Henri Montonen

Henri Montonen (s. 21. toukokuuta 1974) on suomalainen kilpauransa päättänyt koripalloilija.
Tampereen NMKY:n kasvatti Montonen kuului Tampereen Pyrinnön kokoonpanoon miesten SM-sarjassa kaudella 1995–1996. Hän sai säännöllisesti peliaikaa ja teki miesten pääsarjauran piste-ennätyksensä (10) 18. lokakuuta 1995 KTP:tä vastaan. Kaudella 1996–1997 Montonen jatkoi pelaamista Pyrbasketiksi vaihtuneessa joukkueessa tehden parhaimmillaan yhdessä ottelussa viisi pistettä.
Pandora (yritys)

Pandora A/S (usein muodossa PANDORA) on tanskalainen osakeyhtiömuotoinen pörssiyritys, joka suunnittelee, valmistaa ja myy koruja. Yhtiön kotipaikka on Glostrup Tanskan pääkaupunkialueella. New York Timesin mukaan Pandora A/S oli vuonna 2011 myynnillä mitattuna maailman kolmanneksi suurin koruvalmistaja. Sitä suurempia olivat vain Cartier ja Tiffany &amp; Co..
Pandoran koruja myydään maailmanlaajuisesti yli sataan maahan sijoittuvissa 9 300 myymälöissä, joista yli 1 800 on Pandoran konseptimyymälöitä. Yhtiöllä on strateginen kumppanuus Disney-yhtiön kanssa Disney-aiheisten korujen valmistamiseksi ja myymiseksi. Tammikuussa 2016 yhtiö kertoi pyrkivänsä avaamaan 200–300 uutta myymälää vuosittain ajanjaksolla 2016–2018.
Yhtiöllä on runsas 16 700 työntekijää. Henkilökunnasta noin 11 000 työskentelee Thaimaan Bangkokin alueen "Gemopolisissa", jossa Pandoran korut valmistetaan.
Pandoran perusti tanskalainen kultaseppä Per Enevoldsen vuonna 1982 yhdessä vaimonsa Winnien kanssa. Se oli aluksi pieni, riippumaton korumyymälä Kööpenhaminassa. Pariskunta matkusti usein Thaimaahan hankkimaan materiaaleja ja etsimään myytäviä koruja. Kysynnän kasvaessa Enevoldsenit panostivat tukkukauppaan ja vuonna 1987 vähittäismyynti lopetettiin. Vuonna 1989 he palkkasivat yritykselle suunnittelijoita ja siirsivät valmistuksen Thaimaahan. Edulliset valmistuskulut ja tehokas hankintaketju mahdollistivat massamarkkinoille tarkoitettujen, käsityönä viimeisteltyjen korujen valmistamisen. Koruvalikoiman avaintuotteita ovat rannekorut, mutta tuotantoon on kuulunut myös sormuksia, kaula- ja korvakoruja sekä kelloja (kelloista sittemmin luovuttu). 
Rannekorjujen ilmiömäinen suosio kiinnitti Axcelin, tanskalaisen sijoitusrahaston huomion. Axcel osti 60 prosenttia yrityksen osakkeista vuonna 2008 2,4 miljardilla Tanskan kruunulla. Seuraavan kahden vuoden aikana yritystä valmisteltiin pörssikuntoon. Vuoden 2010 loppuun mennessä Pandoran tuotteita myytiin jo 55 maassa yli 10 000 myymälässä. Liikevaihto kasvoi vuoden 2008 1,9 miljardista kruunusta (DKK) 6,6 miljardiin kruunuun vuonna 2010. Yhtiö oli noussit maailman kolmanneksi suurimmaksi korualan yritykseksi.
Vuoden 2010 lopulla yhtiö järjesti suuren osakeannin ja listautui Kööpenhaminan pörssiin. Yhtiö keräsi menestyksekkäällä osakeannillaan 2,1 miljardia Yhdysvaltain dollaria. Osakkeen listautumishinta oli 210 Tanskan kruunua. Seuraavana vuonna osake kuitenkin romahti, kun yhtiö ei menestynyt osakkeenomistajien ja markkinoiden odottamalla tavalla. Toisen vuosineljänneksen tulosjulkistuksen jälkeen toimitusjohtaja erosi ja osake putosi 51 kruunuun. Sittemmin sijoittajien luottamus yhtiöön palasi ja osakkeen kurssi on noussut merkittävästi. Esimerkiksi 18. helmikuuta 2016 edeltävän vuoden (52 viikkoa) aikana osakkeen arvo vaihteli välillä 424–952 Tanskan kruunua. 
Pandoran osake kuului helmikuussa 2016 OMX:n vaihdetuimpien pohjoismaisten osakkeiden OMX Nordic 40 -osakeindeksiin (OMXN40).
Mikko Varo

Risto Mikko Varo (29. syyskuuta 1913 Helsinki – 26. maaliskuuta 1995 Helsinki) oli suomalainen kotieläintutkija. Hän oli Helsingin yliopiston kotieläinten jalostustieteen professori 1966–1976. Hän kehitti tietotekniikkaan ja suhteelliseen arvosteluun perustuvan sonnien jälkeläisarvostelumenetelmän ja loi suomalaisen keinosiemennysjalostuksen pohjan. (Virka perustettiin ylimääräisenä virkana 1966.)
Varo tuli ylioppilaaksi vuonna 1932 Helsingin Maanviljelyslyseosta. Hän suoritti agronomin sekä maa- ja metsätieteiden kandidaatin tutkinnot 1940 pääaineenaan maanviljelysoppi. Palveltuaan sodassa, konsulenttina, pika-asutustoimikunnan jäsenenä ja maatalouskoulun opettajana hän suoritti 1946 maa- ja metsätieteiden kandidaatin tutkinnon koe-eläintieteessä. Varo väitteli 1952 ja toimi ennen professuuria Maatalouden tutkimuskeskuksen tutkijana ja erikoistutkijana 1948–1966 ja Helsingin yliopiston dosenttina 1954–1966.
Tommi Pinta

Tommi Pinta (s. 8. huhtikuuta 1987) on suomalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja ja kilpauransa päättänyt koripalloilija. Amerikkalaisessa jalkapallossa Suomen parhaimpiin sisempiin laitahyökkääjiin luettava Pinta on voittanut urallaan muun muassa Saksan mestaruuden, ja hänet on valittu Urheilutoimittajien liiton äänestyksessä maan parhaaksi lajinsa edustajaksi.
Urheilu-ura.
Koripallo.
BC Nokian kasvatti Pinta kuului Pyrbasketin kokoonpanoon miesten SM-sarjassa kaudella 2003–2004 kahdeksassa runkosarjaottelussa, joista hän sai peliaikaa kolmessa ja teki pisteitä kahdessa. Pinta pelasi koripalloa myös Suomen nuorisomaajoukkueissa: B-pojissa 18 ottelua 8,4 pisteen keskiarvolla ja A-pojissa seitsemän ottelua 3,1 pisteen keskiarvolla.
Amerikkalainen jalkapallo.
Amerikkalaisen jalkapallon harrastamisen Pinta aloitti vuonna 2005. Lajinvaihtoon häntä kannusti muun muassa koripalloon verrattuna vähäinen harjoittelun määrä. Lajin hän aloitti Tampere Saintsissä. Vuosina 2007–2010 hän harjoitti lajia yhdysvaltalaisessa yliopistossa. Pinta palasi yliopiston jälkeen takaisin Suomeen edustaen kaudella 2011 Seinäjoki Crocodilesiä ja kaudella 2012 Helsinki Wolverinesia. Kaudet 2013 ja 2014 Pinta pelasi Saksan pääsarjassa Braunschweig Lionsissa, voittaen jälkimmäisenä kautena Saksan mestaruuden. Pinta palasi vuonna 2015 Suomeen, tällä kertaa Turku Trojansin pelipaitaan.
Vuonna 2016 Pinta palasi kasvattajaseuraansa Tampere Saintsiin, joka oli juuri noussut Vaahteraliigaan. Kaudeksi 2017 Pinta siirtyi Hämeenlinna Huskiesiin. Hämeenlinnan luovuttua sarjapaikasta, siirtyi Pinta seuraavaksi kaudeksi Helsinki Roostersiin.
Kai Warras

Kai Jorma Rafael Warras, vuoteen 1935 "Wikman" (31. maaliskuuta 1917 Helsinki – 19. syyskuuta 2006 Helsinki) oli suomalainen varatuomari. Hän toimi Suomen Punaisen Ristin (SPR) pääsihteerinä 1956–1985.
Warras loi 1950-luvulla SPR:n paikallisverkoston ja kehitti vapaaehtoistoiminnan. Hänelle myönnettiin 1980 valtiotieteiden kunniatohtorin arvo.
Warraksen veli on Teppo Warras.
Global Salcai Utinsa

Global Salcai Utinsa on Kanariansaarten suurin linja-autoliikennöitsijä. Se liikennöi suurimman osan Gran Canaria-saaren liikenteestä.
Historia.
Global Salcai Utinsa syntyi 17. marraskuuta 2000 kahden Gran Canarian suurimman linja-autoliikennöitsijän, Salcain ja Utinsan yhdistyessä. Salcai oli aiemmin liikennöinyt saaren eteläosan reitit ja Utinsa keski- ja pohjoisreitit. Salcain linja-autot olivat maalattuna vihreiksi ja Utinsan sinipunaisiksi. Globalin värimaailmasta tuli vaaleansininen ja linja-autojen numerointi alkoi numerosta 1301.
Kalusto.
Globalilla on omistuksessaan tällä hetkellä 303 linja-autoa.
Yksi Volvo-merkkinen linja-auto paloi korjauskelvottomaksi tammikuussa 2016 Teldessä.
Osmo Vartiainen

Osmo Olavi Veli Vihtori Vartiainen (23. maaliskuuta 1913 Helsinki – 17. tammikuuta 2002) oli suomalainen lääkäri, joka sai professorin arvonimen (1966). 
Vartiaisen vanhemmat olivat työmestari Vihtori Vartiainen ja Edla Maria Hellstén ja puoliso vuodesdta 1940 sairaanhoitaja Mirjam Marjatta Kuortti. Vartiaisen veljiä olivat professorit Armas Vartiainen ja Ilmari Vartiainen. Vartiainen tuli ylioppilaaksi Suomalaisesta normaalilyseosta 1932 ja valmistui lääletieteen lisensiaatiksi 1943. Lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi hän väitteli 1950 ja sai sisätautien erikoislääkärin pätevyyden 1948. Hänen väitöskirjansa aihe oli "The Anthelmintic Effects of Thymol and p-Cymene. A Pharmacological and Clinical Study with Special Consideration of the Fish Tape Worm". Farmakologin uransa Vartiainen aloitti Helsingin yliopiston farmakologian laitoksen ylimääräisenä amanuenssina 1938–1942. Hän toimi saman laitoksen vt. assistenttina 1943–1945 sekä assistenttina 1945–1951. Vartiainen oli lääkintöhallituksen sairaalaosaston lääkintöneuvos 1956–1976. Hän tutki farmakologiaa ja sisätautioppia.
Buleuterion (Olympia)

Buleuterion () oli antiikin aikainen buleuterion ja Olympian kisojen järjestämiseen liittynyt julkinen rakennus Olympiassa Kreikassa. Sen rauniot sijaitsevat Olympian arkeologisella alueella Archaía Olympían kunnassa.
Historia.
Buleuterion rakennettiin alun perin arkaaisella kaudella noin vuonna 580 eaa. ja se on näin yksi Olympian vanhimpia rakennuksia. Rakennusta laajennettiin klassisella ja hellenistisellä kaudella 400- ja 300-luvuilla ja siihen tehtiin pienempiä muutoksia vielä roomalaisajalla. Buleuterion toimi Olympian kisojen järjestämisestä vastanneiden Eliksen bulen eli neuvoston sekä kisojen tuomariston ("hellanodikai") kokouspaikkana.
Buleuterion toimi myös rakennuksena, jossa urheilijat rekisteröityivät ja missä heitä koskevat arvonnat suoritettiin. Ennen kisoja Buleuterionissa ilmoitettiin kisaohjelmasta. Urheilijat sekä heidän sukulaisensa ja valmentajansa vannoivat siellä valan ("horkos"), jonka mukaan he eivät syyllistyisi mihinkään vilppiin. Samoin tuomarit vannoivat valan, jonka mukaan he tuomitsisivat reilusti eivätkä ottaisi lahjuksia. Kilpailujen jälkeen rakennuksessa otettiin vastaan rikkomuksia koskevat vetoomukset ja päätettiin mahdollisista rangaistuksista.
Rakennus.
Buleuterion sijaitsi Zeuksen temppelin ja koko Olympian temenos-alueen eli "Altiksen" eteläpuolella. Rakennus koostui loppuvaiheessaan hellenistisellä ajalla neljästä eri osasta: kahdesta siipirakennuksesta, niiden välissä olleesta suorakulmion muotoisesta tilasta sekä kokonaisuuden itäpuolelle lisätystä stoasta eli pylväshallista.
Rakennuksen pohjoinen siipi oli sen varhaisin, 500-luvulla eaa. rakennettu osa. Sen koko oli noin 30,7 x 13,8 metriä. Se oli muutoin suorakulmainen, mutta sen länsipää oli puolikaarenmuotoinen apsis. Siipirakennuksen keskellä kulki seitsemän pylvään rivi, joka jakoi sen kahteen laivaan. Apsis oli erotettu muusta tilasta poikittaisella väliseinällä ja toinen pitkittäinen väliseinä jakoi sen kahteen yhtäsuureen osaan. Apsiksen huoneissa säilytettiin mahdollisesti virallisia luetteloita Olympian kisojen voittajista. Sisäänkäynti siipirakennukseen oli itäpäästä ja sen edustalla oli kolme doorilaista pylvästä. Myöhemmin 400-luvulla eaa. rakennettu eteläsiipi oli rakenteeltaan samanlainen.
Siipirakennusten väliin rakennettiin mahdollisesti vuoden 374 eaa. maanjäristyksen jälkeen suorakulmionmuotoinen huone, jonka koko oli noin 14 x 14 metriä. Sen keskellä oli Zeus Horkioksen eli valoja suojelevan Zeuksen patsas ja alttari. Patsaalla oli tuima ilme ja kädessään salamoita. Patsaan jalustaan oli kirjoitettu kirouksia ja uhkauksia valan rikkoneille. Tätä huonetta käytettiin selvästi kisavalojen vannomiseen.
Samoihin aikoihin kokonaisuuden itäpuolelle koko sen pituudelta rakennettiin joonialaista tyyliä edustanut stoa, joka yhdisti siipirakennukset ja niiden keskellä olleen huoneen. Siinä oli 27 x 3 pylvästä, ja se avautui itään päin. Roomalaisella ajalla stoan itäpuolelle rakennettiin pylväspiha, jossa oli kolme doorilaista pylväikköä pohjois-, itä- ja eteläsivustalla.
Rakennuksesta on säilynyt vain sen perustukset. Niitä on kunnostettu jonkin verran.
Filippeion

Filippeion () oli antiikin aikainen Makedonian hallitsijasuvun rakennuttama tholos eli pyörötemppeli Olympian pyhäkköalueella Kreikassa. Sen rauniot sijaitsevat Olympian arkeologisella alueella Archaía Olympían kunnassa.
Historia.
Filippeion sai nimensä Makedonian kuninkaasta Filippos II:sta, joka aloitti sen rakentamisen vuonna 338 eaa. Khaironeian taistelussa saavuttamansa voiton kunniaksi. Filippoksen kuoltua vuonna 336 eaa. rakennustyön saattoi todennäköisesti loppuun hänen poikansa Aleksanteri Suuri. Filippeionin tehtävänä oli kunnioittaa Makedonian hallitsijasukua, ja se on ensimmäisiä esimerkkejä siitä, kuinka jumalten temppeleihin aiemmin käytettyä tholos-arkkitehtuuria sovellettiin hallitsijasuvun henkilökultin käytössä.
Olympian 1800-luvulla alkaneiden arkeologisten kaivausten jälkeen Filippeionin pylväiden osia, koristeosia ja muita osia vietiin Pergamon-museoon Berliiniin. Museo palautti osat Ateenan olympialaisten alla vuonna 2001 sekä suoritti tämän jälkeen rakennuksen kunnostuksen.
Rakennus.
Filippeion sijaitsi Olympian temenos-alueen eli "Altiksen" luoteiskulmassa Prytaneionin eteläpuolella ja Heran temppelin länsipuolella. Pyörötemppelin halkaisija oli noin 15,2 metriä. Siinä oli ulkoreunalla kehässä 18 pylvästä, jotka edustivat joonialaista tyyliä, ja pyöreän naoksen eli cellan sisäpuolella seinässä 9 puolipylvästä, jotka edustivat korinttilaista tyyliä. Tholos oli rakennettu marmorista tehdylle kolmiportaiselle korokkeelle. Rakennuksen sisäänkäynti oli lännestä.
Rakennuksen sisällä naoksen perällä, sisäänkäyntiä vastapäätä oli puolikaarenmuotoinen jalusta, jolla oli viisi kullasta ja norsunluusta tehtyä patsasta. Ne esittivät Aleksanteria, joka oli asetelman keskellä, sekä hänen vanhempiaan Filipposta ja Olympiasta sekä isovanhempiaan Amyntasta ja Eurydikeä. Pausaniaan mukaan patsaat oli veistänyt Leokhares. Roomalaisella ajalla Olympiaan ja Eurydiken patsaat oli siirretty Heran temppeliin, joka oli muuttunut eräänlaiseksi museoksi.
Naoksen seinä jäljitteli tiiliseinää. Tholoksen katto oli tehty marmoritiilistä ja sen huipulla oli pronssinen kukkakoriste.
Filippeionista on säilynyt lähinnä sen perusta sekä pylväiden ja seinien alaosia. Pergamon-museon suorittamissa kunnostustöissä pystytettiin uudelleen kolme pylvästä ja niiden päällä oleva arkkitraavin osa. Rakennuksessa olleista patsaista ei ole säilynyt nykyaikaan mitään.
Metroon (Olympia)

Metroon () oli antiikin aikainen Jumalten äidille omistettu kreikkalainen temppeli Olympiassa Kreikassa. Sen rauniot sijaitsevat Olympian arkeologisella alueella Archaía Olympían kunnassa.
Temppeli oli rakennettu noin vuonna 400–300 eaa. Sen kultin kohde oli Jumalten äiti, joka käsitettiin alun perin Rheaksi ja myöhemmin Kybeleksi. Esihistoriallisella ajalla Olympian varhaisvaiheissa sama paikka on ollut pyhitetty Maaäidille eli Gaialle sekä Eileithyialle, joka yhdistettiin myös äitiyteen. Roomalaisella ajalla temppelin kultti korvattiin Augustuksen ja muiden keisareiden henkilökultilla sekä Roman eli Rooman kaupungin henkilöitymän kultilla.
Metroon sijaitsi Olympian temenos-alueen eli "Altiksen" pohjoislaidalla aarrekammioiden edessä ja Heran temppelin itäpuolella. Metroon oli pieni peripteraalitemppeli, joka edusti doorilaista tyyliä. Sen koko oli noin 10,6 × 20,7 metriä ja siinä oli 6 × 11 pylvästä. Pylväiden korkeus oli noin 4,6 metriä ja niiden halkaisija alapäässä noin 0,85 metriä. Pylväät oli tehty paikallisesta kalkkikivestä ja päällystetty valkoisella stukkolla.
Temppelin naos eli cella avautui itään ja sen pronaoksen edessä oli kaksi pylvästä. Lännen puolella oli opisthodomos, jonka edessä oli myös kaksi pylvästä. Naoksen sisällä sen pohjois- ja eteläseinustalla oli mahdollisesti rivit pylväitä, joiden tyylisuuntaa ei tiedetä. Roomalaisella ajalla temppelissä on ollut ainakin Augustuksen, Claudiuksen, Tituksen, Vespasianuksen, Agrippina nuoremman ja Domitian patsaat. Temppeliin kuulunut alttari sijaitsi mahdollisesti sen länsipuolella tai pohjoispuolella aarrekammioiden alueella.
Temppelistä on säilynyt lähinnä sen perustukset ja vähäisiä muita rakenneosia. Raunioista löytyneet roomalaisaikaiset keisarisukujen jäsenten patsaat ovat Olympian arkeologisessa museossa.