Hybridiorganisaatio

Hybridi viittaa monenlaisiin kahden erilaisen asian yhdistelmiin. 
Organisaatioiden maailmassa hybridisyys voi viitata esimerkiksi hallinnon ja politiikan sekoittumiseen tai asiantuntijatehtävän ja johtamistehtävien sekoittumiseen. Vimeaikaisessa keskustelussa puhutuimpia aiheita on silti julkisten yleishyödyllisten tavoitteiden ja yritystoiminallisen voitontavoittelun yhdistyminen samassa organisaatiossa. Valtionyhtiöt, osuuskunnat, yleishyödylliset järjestöt, mutta myös julkisia tavoitteita toteuttavat yritykset voivat olla hybridiorganisaatioita 
Aiemmassa tutkimuksessa julkisyksityisille hybrideille on määritelty seuraavia menettelytapojen sekoittumiseen liittyviä piirteitä
Vastaavasti hybridien arvoluonnin tapojen sekoittumisessa on tunnistettu kolme pääasiallista tapahtumien kulkua
Hybridien omistus voi olla jakautunut julkisen omistajan ja yksityisten sijoittajien kesken, kuten esimerkiksi valtion osin omistamissa yhtiöissä. Voittoa tavoittelemattomat organisaatiot voivat olla mukana liiketoiminnassa, jonka tehtävä on toteuttaa järjestön yleishyödyllistä tavoitetta. Monet yritykset esimerkiksi sosiaali- ja terveydenhuollossa voivat olla riippuvaisia julkisesta rahoituksesta. Viime vuosikymmeninä tapahtunut yksityistäminen on tuottanut uuden energia-, liikenne- ja telekommunikaatioon liittyvän organisaatioiden joukon, jotka ovat muodoltaan yksityisiä, mutta samalla entistä tarkemmin julkisessa valvonnassa
Koska hybridit yhdistävät toiminnassaan julkisia ja yksityisiä piirteitä, niiden tavoitteita ja tuloksellisuutta on vaikea ymmärtää. Hybridien julkiset tavoitteet voivat heikentää niiden liiketoiminnallista tulosta, mutta liiketoiminnallisen hyödyn määrätietoinen tavoittelu voi vastaavasti vähentää hybridien julkisia piirteitä.
Hybridejä voi tarkastella myös organisaatioita (Mikrotaso) ylemmällä tasolla. Esimerkiksi Cleantech -toimiala (Mesotaso) yhdistää ympäristön kestävyyden parantamista ja liiketoiminnallisia etuja. Vastaavasti kansalliset innovaatiojärjestelmät kokoavat yhteen julkisia viranomaisia, yksityisiä yrityksiä ja yliopistoja ja esimerkiksi terveyspolitiikka yhdistää suurta joukkoa organisaatiomuodoltaan hyvin erilaisia organisaatioita (Makrotaso). Vastaavasti hybridien hallintaa voidaan tutkia ihmisten muodostamien sosiaalisten suhteiden ja ryhmittymien perusteella
Hybridien yhteiskunnallinen asema vaihtelee maailmanlaajuisesti. Kehittyneissä teollisuusmaissa hybridit täydentävät markkinoiden ja julkisen sektorin toimintaa. Valtiokeskeisissä maissa, kuten Venäjällä ja Kiinassa, hybridit auttavat kytkemään yritystoiminnan poliittisen keskusjohdon ohjaukseen, kun taas monissa kehittyvissä maissa hybridiorganisaatiot voivat olla ainoa toimiva tapa järjestää laajamittaista yritystoimintaa.
Kirjallisuutta.
Koppell, J. (2003). The Politics of Quasi-Government: Hybrid Organizations and the Dynamics of Bureaucratic Control. Cambridge. Cambridge University Press. 
Billis, D. (2010) (Ed.) Hybrid organisations and the third sector. Basingstoke, Palgrave. 
Johanson, JE. &amp; Vakkuri, J. (2017). Governing hybrid organisations. New York &amp; Abingdon, Routledge 
Vakkuri, J &amp; Johanson, JE (2020) (Eds.). Hybrid governanace, organisations and society. New York &amp; Abingdon, Routledge.