tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Ensimmäinen Taiwaninsalmen kriisi

Ensimmäinen Taiwaninsalmen kriisi (tunnetaan myös nimellä Formosan kriisi ja Quemoyn–Matsun kriisi) oli sotilaallinen konflikti Kiinan kansantasavallan (Kiinan) ja Kiinan tasavallan (Taiwanin) välillä vuosina 1954–1955.
Taiwaninsalmi on ollut geopoliittisesti merkittävä paikka aina siitä lähtien, kun Kiinan sisällissota päättyi ja Tšiang Kai-šek määräsi nationalistit vetäytymään Taiwanin saarelle.
Tapahtumien kulku.
Konfliktin kohteena olivat Taiwanin haltuun jääneet aivan mantereen edustalla sijainneet pienet saaret, joista tärkeimmät olivat Kinmenin ja Matsun saaret. Kummankin valtion mielestä saarten hallussapito lisäsi Taiwanin mahdollisuuksia mahdolliseen mantereen takaisinvaltaamiseen, joten Kiina pyrki valtaamaan ne itselleen. Varoitukseksi Kiinan lehdistössä aloitettiin syyskuussa 1954 äänekäs kampanja Taiwania vastaan. Saman kuun aikana kansan vapautusarmeija alkoi pommittaa Kinmenin sekä pian myös Matsun ja Dachenin saaria. Yhdysvallat ja Taiwan solmivat tämän seurauksena sopimuksen kahden maan välisestä puolustusliitosta.
Yhdysvallat siirsi laivastojoukkojaan Taiwaninsalmen lähelle. Kiinan armeija valtasi tästä huolimatta Yijiangshanin saaret ja pakotti Taiwanin joukot perääntymään myös Dachenin saarilta. Yhdysvaltain presidentti Dwight Eisenhower uhkasi Kiinaa mahdollisella ydinaseiden käytöllä, jos se ei perääntyisi. Kriisi laukesi huhtikuussa 1955, kun kolmannen maailman valtioita edustaneen Bandungin konferenssin yhteydessä Zhou Enlai ilmoitti Kiinan olevan valmis neuvotteluihin Yhdysvaltojen kanssa. Tykkituli Kinmenia vastaan lopetettiin. Yhdysvallat ja Kiina kävivät heinäkuusta 1955 alkaen neuvotteluja Taiwanin kysymyksen ratkaisemisesta. Neuvottelut päättyivät yli kahden vuoden jälkeen tuloksettomina joulukuussa 1957.
Seuraukset.
Yijiangshanin ja Dachenin saaret jäivät pysyvästi Kiinan haltuun, mutta Kinmenin ja Matsun saaret pysyivät Taiwanilla.
Vuonna 1958 samat osapuolet ajautuivat toiseen vastaavaan kriisiin Taiwaninsalmella.
CCTV-6

CCTV-6 tai China Movie Channel on kiinalaisen CCTV:n elokuvakanava. Se on lähettänyt a 18. helmikuuta 1996 lähtien.
Oikeiston vastainen kampanja

Oikeiston vastainen kampanja () tarkoittaa kahta erillistä poliittista puhdistuskampanjaa Kiinassa vuosina 1957–1960.
Ensimmäinen oikeiston vastainen kampanja käynnistettiin 8. kesäkuuta 1957 heti sadan kukan kampanjan jälkeen, jonka aikana kansalaisten oli sallittu arvostella avoimesti kommunistista puoluetta. Aiempaa avoimuuskampanjaa seliteltiin jälkikäteen siten, että taantumuksellisten ”myrkylliset rikkaruohot ja myrkkyhöyryt” oli ensiksi päästettävä esiin, jotta ne oli mahdollista kitkeä. Oikeistonvastaista kampanjaa johti kommunistisen puolueen pääsihteeri Deng Xiaoping. Kampanja laajeni suureksi oikeistolaisten ja byrokraattisuuden vastaiseksi kampanjaksi, joka jatkui vuoteen 1958. Kampanjan kohteeksi valittiin ne, jotka olivat esittäneet kritiikkiä aiempien avoimuuskampanjoiden aikana. Arviolta 300 000 – 800 000 ihmistä joutui erilaisten rangaistusten kohteeksi, useimmiten karkotetuksi pois kaupungeista tai työleirivankeuteen. Kampanja kohdistui varsinkin älymystön edustajiin. Lisäksi byrokraattisuuden vastaisessa kampanjassa noin miljoona kommunistisen puolueen jäsentä joutui puolueen sisäisen rangaistuksen kohteeksi.
Toinen, niin sanottu oikeisto-opportunismin vastainen kampanja käynnistettiin vuonna 1959 sen jälkeen, kun puolustusministeri Peng Dehuai oli arvostellut suurta harppausta ja Lushanin konferenssissa osa puoluejohdosta oli yhtynyt kritiikkiin. Mao Zedong katsoi asemansa olleen uhattuna ja käynnisti siksi puolueessa uuden puhdistuksen. Tämä kampanja jatkui vuoden 1960 puoliväliin saakka. Kohteina olivat varsinkin kommunistisen puolueen ja armeijan edustajat, joiden arveltiin vastustavan suurta harppausta. Virallisten tietojen mukaan oikeistolaisiksi leimattiin tällöin 3–10 prosenttia puolueen jäsenistä.
Deng Xiaoping käynnisti oikeiston vastaisissa kampanjoissa tuomittujen rehabilitoinnit vuonna 1979. Noin 850 000 ihmisen maine puhdistettiin, ja lähes kaikki vanhat tuomiot kumottiin.
Hannu Joensivu

Hannu Olavi Markus Joensivu (s. 12. elokuuta 1957 Viljakkala) toimi Tuusulan kunnanjohtajana vuosina 2001–2017. Joensivu on koulutukseltaan yhteiskuntatieteiden maisteri.
Joensivu joutui Tuusulassa toimimaan varsin laajaa ja puoluerajat ylittävää oppositiota vastaan. Selvitysten jälkeen Joensivu sai kuitenkin valtuustolta luottamuksen keväällä 2014. Tuusulan kunnassa päätettiin tämän jälkeen siirtyä pormestarimalliin, mikä lakkautti kunnanjohtajan viran kesäkuusta 2017 alkaen. 
Vuosina 1980–1983 hän oli Pylkönmäen ja 1983–1986 Ruotsinpyhtään kunnanjohtaja sekä 1999–2001 Forssan kaupunginjohtaja. Hän työskenteli myös useissa tehtävissä OP Yrityspankissa.
Arachamítes

Arachamítes (; ) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Peloponnesoksen niemimaan keskiosissa. Hallinnollisesti se kuuluu Trípolin kuntaan, Arkadian alueyksikköön ja Peloponnesoksen alueeseen. Aiemmin kylä kuului Valtétsin kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Trípolin kunnan Valtétsin kunnallisyksikköön. Kylä muodostaa oman kyläyhdyskuntansa (Τοπική Κοινότητα Αραχαμιτών, "Topikí Koinótita Arachamitón"). Kylän väkiluku on 50 (vuonna 2011).
Arachamítes sijaitsee suunnilleen Trípolin ja Megalópolin kaupunkien puolessa välissä. Etäisyys edelliseen on linnuntietä noin 14 kilometriä ja jälkimmäiseen noin 10 kilometriä.
Suomen Ateenan-instituutti on suorittanut Arachamíteen Pyhän Paraskevan ("Agía Paraskeví") kirkon lähellä arkeologisia tutkimuksia Björn Forsénin johdolla. Tutkimusten perusteella paikka on tunnistettu Artemis Lykoatiksen pyhäkköalueeksi, joka oli käytössä noin vuodesta 550 eaa. ensimmäisen vuosisadan loppuun eaa. Kyseessä on ainoa tunnettu tämännimisen Artemis-kultin temppeli koko Kreikassa.
Aréthousa

Aréthousa () on Kreikan kylä sekä samanniminen Vólvin kunnan kunnallisyksikkö (Δημοτική Ενότητα Αρέθουσας, "Dimotikí Enótita Aréthousas") ja entinen itsenäinen kunta. Se sijaitsee Thessalonikin alueyksikössä Keski-Makedonian alueella. Koko kunnallisyksikön väkiluku on 2 987 ja varsinaisen Aréthousan kylän väkiluku 748 (vuonna 2011).
Aréthousa sijaitsee linnuntietä noin 57 kilometriä Thessalonikista itään ja noin 72 kilometriä Kaválasta länsilounaaseen. Se oli itsenäinen kunta vuoden 2010 loppuun saakka. Vuoden 2011 alussa se yhdistettiin Kallikrates-suunnitelmana tunnetun aluehallintouudistuksen myötä Vólvin kunnaksi yhdessä Ágios Geórgioksen, Apollonían, Egnatían, Mádytoksen ja Rentínan kanssa, jolloin se muuttui uuden kunnan kunnallisyksiköksi.
Aréthousan lähellä sijaitseva Paliámpelan varhaiskristillinen basilika on Suomen Ateenan-instituutin ensimmäinen kaivauskohde.
Kunnallisyksikön osat.
Aréthousan kunnallisyksikkö muodostuu seuraavista kylä- ja kaupunkiyhdyskunnista ja asutuksista:
Kyllíni (Elis)

Kyllíni (; myös "Killíni") on Kreikan kylä, joka sijaitsee Peloponnesoksen niemimaan länsirannikolla. Hallinnollisesti se kuuluu Andravída-Kyllínin kuntaan, Eliksen alueyksikköön ja Länsi-Kreikan alueeseen. Aiemmin kylä kuului Kástro-Kyllínin kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Andravída-Kyllínin kunnan Kástro-Kyllínin kunnallisyksikköön. Kylän väkiluku on 631 (vuonna 2011).
Kyllíni sijaitsee Peloponnesoksen länsikulmassa sijaitsevan pienemmän niemen pohjoisrannalla. Sieltä on matkaa Eliksen hallinnolliseen keskukseen Pýrgokseen linnuntietä noin 39 kilometriä ja Länsi-Kreikan pääkaupunkiin Patrakseen noin 64 kilometriä. Kyllíni muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Τοπική Κοινότητα Κυλλήνης, "Topikí Koinótita Kyllínis"), johon kuuluu varsinaisen Kyllínin kylän lisäksi asumaton Kafkalídan saari. Koko yhdyskunnan väkiluku on 631.
Kylä on perinyt nimensä antiikin ajan Kyllenen kaupungilta. Se oli Eliksen maakunnan satamakaupunki ja muun muassa monet Olympian kisoihin matkanneet saapuivat sen kautta. Se oli myös merkittävä sotasatama ja toimi muun muassa Spartan laivastotukikohtana peloponnesolaissodan aikana. Satama oli käytössä keskiajalle ja toimi tuolloin venetsialaisten ja genovalaisten kauppasatamana nimellä "Glarenza". Suomen Ateenan-instituutti on suorittanut antiikin aikaisen sataman alueella meriarkeologisia tutkimuksia Jari Pakkasen johdolla.
Nykyinen Kyllínin satama sijaitsee vain noin 800 metriä antiikin aikaisesta satamasta itään. Satamasta on yhteys muun muassa Kefalonián ja Zákynthoksen saarille.
Kyllene

Kyllene (, ) tai Kyllíni () voi viitata seuraaviin:
Lyhdyt

Lyhdyt eli lyhtykasvit tai mehilyhdyt ("Ceropegia") on oleanterikasvien heimoon kuuluva suku.
Ulkonäkö ja koko.
Lyhdyt ovat tavallisesti tuen ympärille kietoutuvia ruohovartisia köynnöksiä, harvoin pystykasvuisia ruohoja. Ne ovat kaljuja tai harvoin hieman karvaisia. Lehdet ovat muodoltaan vaihtelevia: pyöreähköjä, soikeita, pitkänomaisia tai keihäsmäisiä. Kukat sijaitsevat perällisissä ja sarjamaisissa viuhkoissa. Verhiö on viisiosainen, liuskat tasasoukkia, naskalimaisia, teräviä. Teriö on valkoinen tai vihertävä, tavallisesti purppuraviiruinen tai -täpläinen, ulkopinnaltaan kalju. Muodoltaan se on putkimainen, tyvestään laajentunut, ja sen liuskat ovat putken mittaisia tai sitä lyhyempiä sekä kärjestään yhteen kasvaneita. Heteet ovat kasvaneet yhteen, ja niiden muodostamaan pylvääseen kiinnittyy kaksiosainen lisäteriö (corona): ulkokiehkura koostuu viidestä tylpästä tai kaksijakoisesta osasta, sisäkiehkura viidestä osasta, jotka ovat hedeputkea pidemmät. Hedeputki on hyvin lyhyt ja jää lisäteriön tyviosan sisälle. Ponsissa ei ole kalvomaisia lisäkkeitä. Pölymyhkyt (polliniot) ovat pystyjä, läpikuultavareunaisia ja sijaitsevat yksittäin kukin lokerossaan. Hedelmä on kapea ja sileä tuppilo.
Levinneisyys.
Lyhtyjen levinneisyysalue on laaja käsittäen Vanhan maailman tropiikin lisäksi Etelä-Afrikan, ja alueen Kanariansaarilta Länsi-Kiinaan sekä osia Australiasta.
Luokittelu.
Lyhtyjen suvussa on noin 160 lajia.
Lajeja:
Käyttö.
Joitakin lyhtylajeja on kaupan huonekasveiksi.
Aiheesta muualla.
[[Luokka:Oleanterikasvit]]
Kokytós

Kokytós (; myös "Kokítos") on joki, joka virtaa Thesprotiassa, Epeiroksen alueella luoteisessa Kreikassa. Se saa vuolaimmillaan alkunsa Paramythiá-vuorilta ja yhtyy Achérontas-jokeen Mesopótamon kylän lähellä Párgan kunnassa.
Joen nimi vastaa kreikkalaisessa mytologiassa esiintyvää, manalassa eli Haadeessa sijainnutta Kokytos-jokea, joka oli samoin maanalaisen Akheron-joen sivuhaara.
Suomen Ateenan-instituutti on suorittanut Kokytós-joen laaksossa vuosina 2003–2010 monitieteellisen tutkimuksen, joka on kartoittanut alueen historiaa esihistorialliselta ajalta nykypäiviin saakka. Tutkimus hyödynsi historiatieteen, arkeologian ja geologian menetelmiä.
Vesa Huuskonen

Vesa Huuskonen on suomalainen eversti evp. Hän toimi Parikkalan kunnanjohtajana 2014–2022. 
Parikkalan kunnanvaltuuston valitessa kunnanjohtajan Huuskonen voitti Pete Pakarisen äänin 17–7. Aiemmin hän toimi Raja- ja merivartiokoulun johtajana. Koulutukseltaan Huuskonen on upseeri (1985) ja yleisesikuntaupseeri (1995). Sotilasarvoltaan hän on eversti (2008). Huuskonen on suorittanut Johtamistaidon Opistolla Strategisen henkilöstöjohtamisen tutkinnon (2007).
Huuskonen on työskennellyt Kainuun rajavartiostossa (1985–1990), Rajakoululla (1990–1993), Kaakkois-Suomen rajavartiostossa (1995–2002), Rajavartiolaitoksen esikunnassa (2002–2010) ja Raja- ja merivartiokoululla (2010–2014). Hän toimi UM:n raja-asian toimikunnan sihteerinä 2002–2004, osallistui valtion työnantajaryhmän toimintaan 2005–2009 ja johti rajayhteistyöhön liittyvää suomalais-venäläistä koulutuksen ja tutkimuksen työryhmää 2011–2014. Huuskonen osallistui kevään 2019 eduskuntavaaleihin Kokoomuksen ehdokkaana, mutta ei tullut valituksi. Huuskonen on naimisissa ja hänellä on kaksi lasta.
Huuskosen erottua syksyllä 2022 kunnanjohtajan virasta luottamuspulan takia Parikkalan kunnanvaltuusto valitsi talvella 2023 hänen seuraajakseen Mervi Pääkön.
Paliámpela (Thessaloniki)

Paliámpela (; myös "Paliámbela") on Kreikan kylä, joka sijaitsee Makedoniassa maan pohjoisosassa. Hallinnollisesti se kuuluu Vólvin kuntaan, Thessalonikin alueyksikköön ja Keski-Makedonian alueeseen. Aiemmin kylä kuului Ágios Geórgioksen kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Vólvin kunnan Ágios Geórgioksen kunnallisyksikköön. Kylä on osa Vrasnán kyläyhdyskuntaa. Kylän väkiluku on 45 (vuonna 2011).
Suomen Ateenan-instituutti on suorittanut Paliámpelassa vuosina 1999–2004 kaivauksia ja restaurointia, joiden kohteena on ollut varhaiskristillinen basilikakirkko. Kohde sijaitsee Vrasnásta Aréthousaan johtavan tien varressa. Kaivausten yhteydessä löydettiin muun muassa kirkon lattiamosaiikkeja, joiden perusteella se on ajoitettu 400-luvun loppuun tai 500-luvun alkuun. Kirkko oli instituutin ensimmäinen kaivauskohde.
Strátos

Strátos () on Kreikan kylä sekä samanniminen Agrínion kunnan kunnallisyksikkö (Δημοτική Ενότητα Στράτου, "Dimotikí Enótita Strátou") ja entinen itsenäinen kunta. Se sijaitsee Aitolia-Akarnanian alueyksikössä Länsi-Kreikan alueella. Koko kunnallisyksikön väkiluku on 5 429 ja varsinaisen Strátoksen kylän väkiluku 979 (vuonna 2011).
Maantiede.
Strátoksen kylä sijaitsee Achelóos-joen länsirannalla noin yhdeksän kilometriä Agrínion kaupungista luoteeseen. Heti kylän pohjoispuolella joessa sijaitsee Strátoksen tekojärvi. Strátoksen kunnallisyksikkö käsittää Agrínion kunnan länsiosan. Sen suurin asutus on Lepenoún pieni kaupunki.
Historia.
Antiikki.
Antiikin aikana nykyisen kylän paikalla sijaitsi Stratoksen kaupunki, joka oli Akarnanian merkittävin. Sen kukoistuskautta olivat erityisesti 400- ja 300-luku eaa. 200-luvulla eaa. kaupunki joutui Aitolian vallan alle ja pysyi siinä Rooman vallan alkuun vuonna 167 eaa. saakka, jonka jälkeen roomalaiset palauttivat kaupungin akarnanialaisille. Stratoksen merkittävimmät jäänteet ovat Zeus Stratioksen temppelin sekä teatterin rauniot.
Nykyinen kylä.
Nykyinen kylä on kehittynyt paikalle myöhemmin. Se tunnettiin aiemmin nimellä "Sorovígli" (Σωροβίγλι) ja nimettiin uudelleen antiikin aikaisen kaupungin mukaan vuonna 1928.
Strátos oli itsenäinen kunta vuoden 2010 loppuun saakka. Vuoden 2011 alussa se yhdistettiin Kallikrates-suunnitelmana tunnetun aluehallintouudistuksen myötä Agrínion kuntaan yhdessä Angelókastron, Arákynthoksen, Makryneían, Neápolin, Panaitolikón, Paravólan, Parakampýlian ja Thestieíin kanssa, jolloin se muuttui uuden kunnan kunnallisyksiköksi.
Kunnallisyksikön osat.
Strátoksen kunnallisyksikkö muodostuu seuraavista kylä- ja kaupunkiyhdyskunnista ja asutuksista:
Tuohi-kvartetti

Tuohi-kvartetti tai Tuohi Quartet oli vuonna 1971 toiminut suomalainen jazz-kokoonpano, jossa soittivat basisti Teppo Hauta-aho, saksofonisti Paroni Paakkunainen, pianisti Heikki Sarmanto ja rumpali Edward Vesala. Yhtye koottiin Montreux’n jazzfestivaaleja varten ja yhtye voitti siellä järjestetyn EBU:n jazzyhtyekilpailun. Yhtye esiintyi Montreux’n lisäksi Newportin jazzfestivaaleilla Yhdysvalloissa. 
Tuohi-kvartetti soitti Montreux’n yhtyekilpailussa sarjan, joka koostui kolmesta Sarmanno ja yhdestä Hauta-ahon sävellyksestä. Sarmannon sävellykset on julkaistu hänen soololevyllään "Counterbalance" hänen oman yhtyeensä soittamana ja Hauta-ahon sävellys on julkaistu Pekka Pöyryn kokoelmalevyllä "Happy Peter" Pöyryn kvartetin soittamana. Yhtye soitti sarjan kokonaisuudessaan Yleisradion televisio-dokumentissa.
Vaikka yhtye ei levyttänyt olemassaolonsa aikana, sen Montreux’n-esitys kappaleesta ”Seagull” julkaistiin vuonna 2013 kokoelma-albumilla "Eteenpäin! Suomi-Jazz 1960–1975". Juhani Aaltosen piti soittaa yhtyeessä saksofonia, mutta sairastumisen vuoksi Paakkunainen korvasi hänet (yhtyeen nimi olisi ollut Juhani Aaltonen kvartetti).
Iso-Huilu

Iso-Huilu on Satakunnassa Harjavallassa sijaitseva kuivatettu järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Harjunpäänjoen valuma-alueen Kovelinojan valuma-alueeseen. Järven paikalla sijaitsee Iso-Huilun luhtamaa ja suo.
Maantieto.
Nykyinen järven paikalla sijaitseva kosteikko muistuttaa kolmisormista kättä, jonka 250 metriä pitkä peukalo osoittaa pohjoiseen ja kaksi pitkää sormea osoittavatta molemmat kaakkoon. Pisin sormi on 750 metriä pitkä, toinen on 450 metriä pitkä ja suo on muuten 400 metriä leveä. Suon pituussuuntaan on kaivettu pitkä oja, joka jatkuu metsään Osonojana. Oja muuttuu alajuoksulla Kovelinojaksi ennen yhtymistään Harjunpäänjokeen Kaasmarkussa Ulvilassa.
Mittaamalla vuoden 1856 Kalmbergin kartastosta järven mittoja, voidaan mittakaavan avulla saada summittainen käsitys järven mitoista. Kartassa on järvellä sama muoto kuin nykyisellä suolla. Järven pituus olisi Kalmbergin kartan mukaan noin kilometrin pitkä ja 450 metriä leveä.
Historiaa.
Silloisen Kokemäen ja nykyisen Harjavallan Niuttalasta kotoisin oleva Jacob Hermu ja muut osalliset anoivat vuonna 1816 lupaa kuivattaa Iso-Huilujärven. Päätös annettiin vasta 1825 ja sen jälkeen Iso-Huiluna nykyään tunnettu järvi on kuivatettu avosuoksi. Myös Vähä-Huilujärven kuivatuspäätöksessä on samat päivämäärät.
Hermun anomuksessa järveä kutsuttiin "Iso-Huilujärveksi". Kalmbergin kartastossa 1855–1856 järven nimi kirjoitettiin "Huilujärvi" ja sen vieressä ollutta Vähä-Huilua taas "Wähäjärveksi".
Vähä-Huilu

Vähä-Huilu on Satakunnassa Harjavallassa sijaitseva kuivatettu järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Harjunpäänjoen valuma-alueen Kovelinojan valuma-alueeseen. Järven paikalla sijaitsee nykyään Vähä-Huilun niminen avosuo, joka syntyi 1800-luvulla järvenlaskun seurauksena.
Maantieto.
Nykyisen järven paikalla sijaitseva avosuo on kilometrin pituinen ja sen luoteispäässä suo jatkuu metsittyneenä suona. Koko suon pituudelta on kaivettu yksi kuivatusoja, joka yhtyy Iso-Huilusta laskevaan laskuojaan. Oja jatkaa Osonojana ja muuttuu alajuoksulla Kovelinojaksi ennen yhtymistään Harjunpäänjokeen Kaasmarkussa Ulvilassa.
Mittaamalla vuoden 1856 Kalmbergin kartastosta järven mittoja, voidaan mittakaavan avulla saada summittainen käsitys järven silloisista mitoista. Kartassa järvellä on sama muoto kuin nykyisellä suolla. Järvi olisi Kalmbergin kartan mukaan noin 1,1 kilometriä pitkä ja 200 metriä leveä.
Historiaa.
Silloisen Kokemäen ja nykyisen Harjavallan Niuttalasta kotoisin oleva Jacob Hermu ja muut hankkeen osalliset anoivat vuonna 1816 lupaa kuivattaa Vähä-Huilujärven. Päätös annettiin vuonna 1825, jonka jälkeen järvi on kuivatettu avosuoksi. Myös Iso-Huilujärven kuivatuspäätöksessä on samat päivämäärät.
Hermun anomuksessa järveä kutsuttiin "Vähä-Huilujärveksi". Kalmbergin kartastosa 1855–1856 järven nimi kirjoitettiin "Wähäjärvi" ja sen vieressä ollutta Iso-Huilua taas "Huilujärvi".
Harlem Shake (kappale)

Harlem Shake on yhdysvaltalaisen DJ-tuottaja Baauerin kappale. Sen julkaisi Mad Decentin omistuksen alaisena oleva "Jeffree's" hänen debyyttisinglenä 22. toukokuuta 2012. Korkeatempoinen kappale sisältää mekaanisen bassolinjan, Dutch House-syntikkariffejä, tanssimusiikki dropin, ja sampleja karjuvan leijonan äänistä. Kappale sisältää samanlaisuuksia Plastic Littlen vuonna 2001 julkaistusta kappaleesta "Miller Time", varsinkin lause "then do the Harlem Shake", joka on viittaus samannimiseen tanssiin. Baauer lisäsi kappaleeseen erilaisia erikoisia ääniä niin, että se erottuu.
Helmikuuhun 2013 asti kappale ei myynyt kovin hyvin, kunnes YouTubeen ladattu kappaleeseen pohjautuva video kehittyi samannimiseksi internet-ilmiöksi. Internet-ilmiöksi muodostuminen auttoi singlen myyntitilastoissa, kun se sijoittui Yhdysvaltain Billboard Hot 100 -listan kärkeen viideksi peräkkäiseksi viikoksi. Samoin se saavutti Britannian singlelistan kolmannen sijan sekä Australian ja Uuden-Seelannin singlelistan ensimmäisen sijan.
"Harlem Shake" sai pääosin positiivisen vastaanoton musiikkikriitikoilta, jotka kokivat sen houkuttelevaksi tanssikappaleeksi, vaikka jotkut kokivat sen enemmän noveltykappaleeksi. Hitiksi muodostumisen jälkeen Mad Decentin johtaja Diplo solmi sopimuksen niiden kappaleen samplaajien kanssa, joiden sopimuksia sen samplaamisesta ei ollut selvitetty ennen kappaleen julkaisua. Yhdysvaltalaisräppäri Azelia Banks julkaisi "Harlem Shakestä" remix-version hänen SoundCloud-sivulleen, joka kuitenkin Baauerin pyynnöstä poistettiin ja johti näiden kahden väliseen riitaan.
Luis Rubiños

Luis Rubiños Cerna (s. 31. joulukuuta 1940) on uransa jo päättänyt perulainen jalkapallomaalivahti.
Rubiños edusti Perun jalkapallomaajoukkuetta vuosina 1963-1972 pelaten 38 ottelua. Hän oli maajoukkueen ykkösmaalivahtina vuoden 1970 MM-kilpailuissa Meksikossa, jossa Peru selviytyi puolivälieriin. Puolivälierissä tuleva maailmanmestari Brasilia oli kuitenkin parempi 2-4 -lukemin. Rubiños sai ottaa osan tappiosta omaan piikkiin, sillä kolme Brasilian maalia meni melko helposti hänen selkänsä taakse ja Peru hallitsi peliä suurimman osan ajasta. Tuota peliä lukuun ottamatta Rubiños esiintyi turnauksessa varsin hyvin.
Seuratasolla Rubiños pelasi koko uransa, joka kesti vuodesta 1961 vuoteen 1977, kotimaassaan Perussa pääsarjatasolla. Hän edusti Perussa suurimman osan ajastaan Sporting Cristalia. Rubiños pelasi myös Defensor Limassa, Universitario de Deportes Limassa ja Carlos Mannucci Trujillossa.
Suomen euroviisukarsinta 1985

Suomen euroviisukarsinta 1985 oli kilpailu, jossa valittiin Suomen edustaja vuoden 1985 Eurovision laulukilpailuun. Kilpailu järjestettiin jo kolmatta vuotta putkeen avoimena sävellyskilpailuna, johon saatiin kappaleita 149. Niistä asiantuntijaraati valitsi 12 parasta karsintaan, jossa säveltäjän oli valittava kappaleensa esittäjäksi joko Ami Aspelund, Tapani Kansa, Sonja Lumme, Bianca Morales, Riki Sorsa tai Pave Maijanen. Heistä Maijanen vetäytyi kilpailusta viime hetkellä Yleisradon kanssa syntyneen palkkakiistan takia ja häntä korvaamaan saatiin Jokke Seppälä.
Kaikki kappaleet soitettiin radiossa helmikuun alussa ohjelmassa "Kohti euroviisuja". Samassa lähetyksessä soitettiin myös viisi täpärimmin karsiutunutta kappaletta. Finaali pidettiin lauantaina 16. helmikuuta Yleisradion tv-studiolla 2 ja televisioitiin suorana YLE TV1:ssä kello 19.35 alkaen. Uutisten kohdalla olleen tauon jälkeen tuloslähetys nähtiin kello 21.00. Voittajan valitsivat kuudelle paikkakunnalle kokoontuneet alueraadit, jotka koostuivat tavallisista musiikin kuuntelijoista.
Palanneet artistit.
Sijoitukset euroviisukarsinnoissa on merkitty mustalla tekstillä ja interviisukarsinnoissa punaisella tekstillä.
Altor Funds

Altor Funds on pääomasijoitusrahasto joka on erikoistunut pohjoismaisiin yrityksiin. 
Toimintaan kuuluu ostaa keskisuuria pohjoismaalaisia yrityksiä joita kehitetään joitakin vuosia ja myydään sitten eteenpäin. Sen omistuksiin kuuluu lähes 30 yritystä, joissa on töissä noin 30 000 työntekijää.
Altorin rahastoilla ja neuvontayhtiöillä (konsulttitoimistoilla) on toimipaikat Ruotsissa, Norjassa, Tanskassa, Suomessa.
Lisäksi Jerseyn veroparatiisissa toimii Altor Fund II GP Limited.
Altor rahoittaa juuri toimintansa aloittaneita tai taloudellisissa vaikeuksissa olevia yrityksiä, joilla se katsoo olevan mahdollisuuksia menestymiseen.
Kohdeyrityksiin tuodaan liikkeenjohdon osaamista sekä erityisosaamista, asetetaan taloudelliset tavoitteet ja pyritään lisäämään yrityksen kannattavuutta.
Pääomasijoittajat Stena Adactum ja Altor ovat tehneet julkisen ostotarjouksen Tukholman pörssissä listatusta turvallisuusyhtiö Gunnebosta. Gunnebohon on tehty tietomurto ja vääriin käsiin on joutunut mm. tietoja Ruotsin eduskunnan ja pankkien turvajärjestelmistä.
Altorin kokonaan tai osittain omistamia yrityksiä.
Altorin omistamia yrityksiä toimialoineen ovat seuraavat yritykset (tiedot vuodelta 2015):
She Wolf (kappale)

She Wolf on kolumbialaislaulaja Shakiran kappale hänen samaa nimeä kantavalta kahdeksannelta studioalbumilta. Sen julkaisi Epic Records albumin johdantosinglenä 10. heinäkuuta 2009. Kappaleen sanoittivat Shakira, John Hill, ja Sam Endicott. Shakira ja Hill myös tuottivat kappaleen. Kappaleesta on julkaistu 6 heinäkuuta 2009 myös espanjankielinen versio nimeltään "Loba", jolla vierailee Jorbe Drexler. Musikaalisesti "She Wolf" on disco, hi-NRG ja synthpop-inspiroitu kappale, joka sisältää yksityiskohtia Shakiran tylsistyneisyydestä hänestä välittämätöntä kumppaniaan kohtaan sekä siitä että hän näyttää miten hänet voi saada tyytyväiseksi.
Julkaisunsa jälkeen "She Wolf" sai pääosin positiivisen vastaanoton musiikkikriitikoilta, jotka yllättyivät kappaleen erilaisuudesta moniin muihin senaikaisiin kappaleisiin verrattuna. Kaupallisesti "She Wolf" menestyi hyvin listakaavioilla. Se pääsi kymmenen parhaan joukkoon muun muassa Kanadassa, Saksassa, Italiassa, Espanjassa sekä Isossa-Britanniassa. Yhdysvalloissa "She Wolf" pääsi Billboard Hot 100 -listan 11.- sekä Dance/Club Play Songs -listan ensimmäiselle sijalle. Espanjankielinen versio "Loba" pääsi sekä Hot Latin Songsin että Tropical Songsin listojen kärkeen. "She Wolf" myi tuplaplatinaa Espanjassa sekä platinaa Italiassa, Meksikossa ja Yhdysvalloissa.
Kappaleeseen liittyvän musiikkivideon ohjasi Jake Nava ja se sisältää Shakiran tanssimassa lukuisissa kohteissa, kuten punaisessa luolassa sekä kultaisessa häkissä. Kriitikkojen palaute videota kohtaan oli positiivista, joista monet yllättyivät Shakiran tanssitaidoista. Kappaleen edistämiseksi Shakira on esittänyt kappaleen lukuisissa konserteissa ja musiikkifestivaaleilla. Se oli myös osa The Sun Comes Out World Tourin esityslistaa vuonna 2010.
Matthias Jernvall

Matthias Jernvall, sukunimi vuoteen 1814 "Rautelius" (13. maaliskuuta 1784 Somero – 29. elokuuta 1832 Somero) oli suomalainen kirkkoherra ja arkkiveisujen tekijä.
Jernvallin vanhemmat olivat Someron Rautelan Suutelan talollinen Jöran Henriksson ja Kaisa Henriksdotter. Hän pääsi ylioppilaaksi Turussa 1809 ja hänet vihittiin papiksi Turun hiippakunnassa 1812.
Jernvall toimi Auran kappalaisen apulaisena vuodesta 1812, Turun suomalaisessa seurakunnassa vt. kappalaisena sekä virka- ja armovuodensaarnaajana vuonna 1818 ja vakinainen kappalaisena vuodesta 1819 (astui virkaan 1821) sekä viimeksi Someron kirkkoherrana vuodesta 1830.
Jernvall kirjoitti arkkiveisun Turun palosta 1827.
Jernvall oli naimisissa vuodesta 1821 Kristina Maria von Hausenin kanssa.
Paavo Hyökki

Paavo Iivari Hyökki (s. 17. syyskuuta 1981 Espoo) on suomalainen kuoronjohtaja. Hän valmistui musiikin maisteriksi Sibelius-Akatemian kuoronjohtoluokalta vuonna 2013 erinomaisin arvosanoin. Hän on kuoroineen kantaesittänyt kymmeniä kuoroteoksia, johtanut kantanauhoituksia ja konsertteja Yleisradioon, menestynyt kansainvälisissä kuorokilpailuissa sekä konsertoinut kutsuttuna esiintyjänä monilla musiikkifestivaaleilla koti- ja ulkomailla.
Hyökki on toiminut taiteellisena johtajana sekä kuoronjohtajana muun muassa Helsingin Poliisilaulajissa (2006–2014), Medicantossa (2005–2013), Lain Huudossa (2009–), Ahjo Ensemblessä (2013–2021), Tampereen Laulajissa (2014–) (ent. Mieskuoro Laulajat) ja Chorus Cathedralis Aboensiksessa (2021–) sekä vieraillut muun muassa Kirkkonummen kamariorkesterissa. Vuodesta 2017 hän on toiminut myös Suomen Mieskuoroliiton edustuskuoro Liiton Miesten taiteellisena johtajana.
Hyökin isä on professori Matti Hyökki ja hänen veljensä on Pasi Hyökki, myös molemmat heistä ovat toimineet kuoronjohtajina.
Kilpailumenestys.
Kansainvälisen kuorokilpailun A1-sekakuorosarjan voitto Lain Huuto -kuoron kanssa (Canta al Mar, Espanja 2014).
Antti Isotalus

Antti Niilo Isotalus (5. elokuuta 1949 Alavieska – 6. joulukuuta 2020 Kokkola) oli Kokkolan kaupunginjohtaja vuodesta 1991 vuoteen 2016. 
Isotalus työskenteli Ylivieskan kaupungin kansliasihteerinä vuosina 1973–1974, kaupunginsihteerinä 1974–1979, ulkoasiainministerin avustajana vuosina 1978–1985, ulkoasiainsihteerinä vuosina 1985–1986 ja 1988–1990, Ylivieskan kaupunginjohtajana 1986–1988 sekä vt. lähetystöneuvoksena vuosina 1990–1991. Isotalus oli naimisissa vuodesta 1971 ja hän sai kolme lasta. Isotalus jäi eläkkeelle keväällä 2017, mutta hänen seuraajansa kaupunginjohtajana aloitti jo syksyllä 2016.
Antti Isotalus kuoli 6. joulukuuta 2020 keskussairaalassa Kokkolassa.
Jokainen päivä on liikaa

Jokainen päivä on liikaa (alkuperäiseltä englanninkieliseltä nimeltään ”Killing Me Softly with His Song”) on Charles Foxin säveltämä kappale, joka julkaistiin ensimmäisen kerran vuonna 1972. Englanninkieliset sanat on tehnyt Norman Gimbel ja suomenkieliset Juha Vainio. 
Kappale sai alkunsa siitä, kun 20-vuotias yhdysvaltalainen muusikko Lori Lieberman oli marraskuussa 1971 katsomassa folklaulaja Don McLeanin konserttia Los Angelesissa. McLeanin kappale ”Empty Chairs” teki Liebermaniin suuren vaikutuksen, ja hän kirjoitti ajatuksensa lautasliinaan. Hän näytti kirjoitustaan lauluntekijäparille Charles Fox ja Norman Gimbel, jotka kirjoittivat tekstin pohjalta laulun. Laulun nimi oli Gimbelin ajatus, ja Fox sävelsi sen.
Lori Lieberman äänitti kappaleen, ja se julkaistiin vuonna 1972. Liebermanin versio ei menestynyt, mutta Roberta Flackin julkaisema versio nousi listaykköseksi tammikuussa 1973 ja voitti Grammyn seuraavana vuonna. Sen jälkeen kappaleen ovat levyttäneet uudelleen muun muassa Johnny Mathis ja Perry Como (1973), Cleo Laine ja John Williams (1976), Precious Wilson ja Sky Train (1980), Luther Vandross (1994), The Fugees (1996) ja Rhenda Fearrington (2012).
Juha Vainion suomenkielisillä sanoilla kappaleen ovat levyttäneet Päivi Paunu ja Marion Rung (1973), Paula Koivuniemi (1974), Jussi Mäkelä (1980), Jaana Lammi (1996) ja Saija Varjus (1997).
Tauno Nurmi

Tauno Nurmi (25. huhtikuuta 1922 Kangasala – 18. joulukuuta 2014 Tampere) oli suomalainen ratamoottoripyöräilijä.
Nurmi oli koulutukseltaan koneteknikko. Sotavuosina hän osallistui vuonna 1944 Teikarsaaren taisteluihin haavoittuen. Työuransa hän aloitti Valtion lentokonetehtaalla suunnittelijana ja sen jälkeen teknisten aineiden opettajana Parantolaopistossa sekä myöhemmin Pälkäneen yhteiskoulussa.
Kilpailu-ura.
Kansainvälisen kilpailu-uransa Nurmi aloitti voittamalla Viron mestaruuskilpailuissa Piritan radalla 500-kuutioisten sarjan vuonna 1958. Maailmanmestaruuskilpailuissa hän pääsi 10 parhaan joukkoon vuosina 1962 ja 1963. Lisäksi hän osallistui kilpailuihin vuonna 1966.
Kehitystyö.
Tekninen suunnittelu oli Nurmelle ammattimainen harrastus, jota Suomen valtio ja useat ulkomaiset öljy-yhtiöt tukivat. Hän suunnitteli ja rakensi 350-kuutioisen V8 Premier -kilpamoottoripyörän, joka herätti paljon huomiota muun muassa Yhdysvalloissa. Lisäksi hän osallistui hyvällä menestyksellä yhteistyössä Tampereen teknillisen korkeakoulun Remmi-Teamin kanssa Pisaralla pisimmälle -kilpailuihin Suomessa ja muualla Euroopassa.
Huomionosoitukset.
Nurmelle myönnettiin Suomen Moottoriliiton kultainen ajajamerkki vuonna 1965.
Bob Odenkirk

Robert John ”Bob” Odenkirk (s. 22. lokakuuta 1962 Berwyn, Illinois) on yhdysvaltalainen näyttelijä, koomikko, käsikirjoittaja, ohjaaja ja tuottaja. Hänet tunnetaan parhaiten roolistaan Saul Goodmanina rikosdraamasarjassa "Breaking Bad" (2008–2013) sekä sen spin-off-sarjassa "Better Call Saul" (2015–2022), josta hän sai viisi parhaan draamasarjan miespääosan Primetime Emmy -ehdokkuutta ja neljä parhaan draamasarjan miespääosan Golden Globe -ehdokkuutta.
Odenkirk tunnetaan myös sketsisarjasta "Mr. Show with Bob and David" (1995–1998), mitä hän tähditti ja käsikirjoitti yhdessä David Crossin kanssa. Odenkirk on myös toiminut käsikirjoittajana muun muassa sarjoissa "Saturday Night Live", "The Ben Stiller Show" ja "Late Night with Conan O’Brien". Hän on myös ohjannut kolme elokuvaa: "Melvin Goes to Dinner" (2003), "Let’s Go to Prison" (2006) ja "Veljekset Solomon" (2007).
"Breaking Badin" ja "Better Call Saulin" menestyksen myötä Odenkirk sai rooleja myös korkeamman profiilin tuotannoista, joihin lukeutuvat muun muassa elokuvat "Nebraska" (2013), "The Post" (2017), "Ihmeperhe 2" (2018) ja "Pikku naisia" (2019) sekä televisiosarja "Fargo" (2014). Vuonna 2021 hän tähditti toimintaelokuvaa "Nobody", joka sai positiivisen vastaanoton.
Vuonna 1997 Odenkirk meni naimisiin Naomi Yomtovin kanssa. Heillä on kaksi yhteistä lasta.
Betsy Brandt

Betsy Brandt (s. 14. maaliskuuta 1973) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka on näytellyt Marie Schraderin roolissa rikosdraamasarjassa "Breaking Bad" vuosina 2008–2013.
Jonathan Banks

Jonathan Ray Banks (s. 31. tammikuuta 1947 Washington D.C.) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on näytellyt muun muassa elokuvissa "Hei, me lennetään!" (1980), "48 tuntia" (1982) ja "Beverly Hills kyttä" (1984) sekä Mike Ehrmantrautin roolissa televisiosarjassa "Breaking Bad" ja sen spin-offissa "Better Call Saul". Lisäksi Banks on näytellyt televisiosarjassa "Wiseguy" vuosina 1987–1990. Hän on esiintynyt myös lukuisissa muissa televisiosarjoissa sekä elokuvissa myös 2010-luvulla. 
Muita elokuvia, joissa Banks on näytellyt, ovat muun muassa "Riiviöt" (1984), "Kaappaus raiteilla" (1995), "Crocodile Dundee Los Angelesissa" (2001), "Dark Blue" (2002) ja "Väärät paperit" (2013).
Kimmo Behm

Kimmo Behm (s. 1953 Kerimäki) on Nurmijärven entinen kunnanjohtaja. Hän toimi tehtävässä vuodesta 1999 aina vuoteen 2018. Hänet valittiin vuonna 1999 kunnanjohtajaksi seitsenvuotiskaudeksi, vuonna 2006 toiseksi seitsenvuotiskaudeksi ja vuonna 2013 viisivuotiskaudeksi. Behmin seuraajaksi valittiin Outi Mäkelä.
Tarmo Aarnio

Tarmo Aarnio on syntynyt Hankasalmella ja valmistunut valtiontieteen maisteriksi vuonna 1992. Aarnio hänet valittiin Parkanoon hallin­to­joh­ta­jaksi vuonna 1996 ja vuotta myöhemmin vt. kaupun­gin­joh­ta­jaksi. Vuonna 1998 hänet valittiin Parkanon kaupun­gin­joh­ta­jaksi. Aarnio on ollut Kirkkonummen kunnanjohtaja vuodesta 2000 vuoteen 2023 saakka.
Järjestäjä (kirja)

Järjestäjä on näyttelijä Antti Holman esikoisromaani, joka ilmestyi vuonna 2014 Otavan kustantamana. Teos oli ehdolla vuonna 2014 Helsingin Sanomien esikoiskirjapalkinnon saajaksi. "Järjestäjä" sai kilpailussa erikoismaininnan Pajtim Statovcin "Kissani Jugoslavia" -teoksen voittaessa. Seuraavana vuonna kirja oli ehdolla Tulenkantaja-palkinnon saajaksi.
Kirjan päähenkilö Tarmo työskentelee kirjastossa kirjastonhoitajana, kunnes päättää irtisanoutua. Tarmo onnistuu saamaan uuden työn helsinkiläisen teatterin järjestäjänä, jolloin pääsee samalla lähemmäksi ihastustaan Danielia, joka työskentelee teatterissa näyttelijänä.
Danny McBride

Daniel Richard ”Danny” McBride (s. 29. joulukuuta 1976) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja koomikko. Hän on näytellyt muun muassa elokuvissa "Pineapple Express – ohutta yläpilveä" ja elokuvassa "Tropic Thunder". McBride on naimisissa ja heillä on poika.
Javi Guerra

Javier ”Javi” Guerra Rodríguez (s. 15. maaliskuuta 1982 Vélez-Málaga, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän edustaa espanjalaista Rayo Vallecanoa ja on pelipaikaltaan hyökkääjä.
Seurajoukkueura.
Guerra on kotoisin Vélez-Málagasta, joka sijaitsee Andalusian itsehallintoalueella. Hän aloitti ammattilaisuransa maan kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Segunda División B:ssä pelanneen Motrilin riveistä, josta matka jatkui naapuriseura Cádiziin. Kaudella 2004–2005 Guerra siirtyi Valenciaan, jonka reservijoukkueessa hän pelasi vuodet 2004–2007. Hän pelasi kaksi ottelua seuran edustusjoukkueessa keväällä 2007 Getafea ja Espanyolia vastaan.
Elokuussa 2010 Guerra teki nelivuotisen sopimuksen maan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Segunda Divisiónissa pelanneen Valladolidin kanssa. Siirrosta ei maksettu heti korvausta, vaan se sisälsi ehdon, mikäli joukkue nousee korkeammalle sarjatasolla tai myy pelaajan edelleen korvaus tulisi aiheelliseksi. Guerra onnistui tekemään läpimurtonsa joukkueessa heti ensimmäisellä kaudellaan, kun hän rikkoi jo hyvissä ajoin viime kauden maaliennätyksensä (12) ja päätti kauden lopulta sarjan maalikuninkaana 28 osumallaan.
Hän jatkoi hyviä otteitaan myös nousukarsintaotteluissa pääsarjaan Primera Divisióniin kaudeksi 2011–2012 Elcheä vastaan. Hän teki ensimmäisessä osaottelussa ottelun ainoan maalin. Valladolid hävisi kuitenkin toisen osaottelun 1–3 ja putosi näin jatkosta yhteismaalein 2–3. Kaudella 2011–2012 hänen kauden maalisaldonsa (17) jäi edellisestä, joista kaksi syntyivät kuitenkin tärkeään paikkaan nousukarsinnoissa Alcorcónia vastaan. Valladolid voitti otteluparin yhteismaalein 2–1 ja nousi pääsarjaan kahden vuoden tauon jälkeen.
16. joulukuuta 2013 Guerra nosti kauden maalisaldonsa kymmeneen, kun hän viimeisteli joukkueensa kaikki maalit ottelussa Celta Vigoa vastaan. 5. helmikuuta 2014 hän solmi esisopimuksen walesiläisseura Cardiff Cityyn siirtymisestä, jonka oli tarkoitus astua voimaan tulevana kesänä.
21. toukokuuta 2014 Guerra esiteltiin virallisesti Cardiff Cityn pelaajana. Hän solmi seuran kanssa kolmivuotisen sopimuksen. Hän teki ensiesiintymisensä uudessa seurassaan 16. elokuuta 2014 ottelussa Huddersfield Townia vastaan.
15. tammikuuta 2015 Guerra siirtyi loppukauden kestävällä lainasopimuksella espanjalaisseura Málagaan.
David Babunski

David Babunski (,s. 1. maaliskuuta 1994 Skopje) on pohjoismakedonialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan vasen laituri. Hän edustaa Serbian Superliigassa pelaavaa Belgradin Punaista tähteä.
Ura.
Babunski on hankkinut jalkapallo-oppinsa Espanjassa. Hän siirtyi 12-vuotiaana juniorina FC Barcelonan junioriakatemiaan. Hän nousi Barcelonan reservijoukkueeseen kaudeksi 2013/14. Debyyttiottelunsa hän pelasi elokuussa 2013 CD Lugoa vastaan.
Tammikuussa 2016 Babunski allekirjoitti 2,5-vuotisen sopimuksen Serbian Superliigassa pelaavan Belgradin Punaisen tähden kanssa.
Maajoukkuetasolla Babunski edustaa kotimaansa Pohjois-Makedonian maajoukkuetta, jonka paidassa hän debytoi elokuussa 2013 harjoitusottelussa Bulgariaa vastaan.
Babunskin isä Boban Babunski oli myös ammattilaisjalkapalloilija, joka pelasi vuosina 1993–2000 23 A-maaottelua Pohjois-Makedonian paidassa. Peliuransa jälkeen hän on toiminut jalkapallon parissa valmennustehtävissä.
Espanjankävijät

Espanjankävijät on vuonna 1980 ensi-iltaan tullut suomalainen draamadokumentti, joka kertoo Espanjan sisällissodassa vuosina 1936–1939 tasavaltalaisten joukoissa taistelleista suomalaisista vapaaehtoisista. Espanjassa kuvatun elokuvan on ohjannut Mikael Wahlforss ja siinä esiintyy suomalaisten lisäksi myös lukuisia espanjalaisia näyttelijöitä.
Elokuvan päähahmon Kosti Viljasen esikuvana on 1930-luvulla Neuvostoliittoon muuttanut ja sieltä myöhemmin vapaaehtoisena Espanjan sisällissotaan lähtenyt Paavo Koskinen. Hän on myös itse mukana elokuvan dokumentaarisissa osuuksissa. Koskisen lisäksi "Espanjankävijöissä" nähdään kolme muuta suomalaista sisällissodan veteraania; Sulo Paaso, Evald Helander sekä Tauno Erkkilä. Elokuvassa esiintyy myös sisällissodan aikaisiin toisen tasavallan johtohenkilöihin lukeutunut Dolores Ibárruri, joka puhuu Kansainvälisten prikaatien merkityksestä Espanjan fasismin vastaisessa taistelussa.
Suomessa esitetyn 69-minuuttisen version lisäksi "Espanjankävijöistä" on olemassa myös kansainväliseen levitykseen tehty versio, jonka pituus on 83 minuuttia.
Sisältö.
"Espanjankävijät" alkaa ja päättyy dokumentaariseen osuuteen, jonka kertoo neljän suomalaisen veteraanin paluusta vanhoille taistelupaikoille lähes 40 vuotta sisällissodan päättymisen jälkeen diktaattori Francon kuoleman myötä. Vuonna 1978 kuvattujen haastattelujen välissä on fiktiivinen kertomus Kosti Viljanen -nimisen suomalaisen miehen osallistumisesta Espanjan sisällissodan taisteluihin Kansainvälisten prikaatien riveissä. Näytellyt jaksot ovat mustavalkoisia ja niiden lomaan on sijoitettu neuvostoliittolaisen sotakuvaajan Roman Karmenin autenttista materiaalia. Kaksi kohtausta pohjautuu Espanjassa taistelleen Paavo Pajusen sotakertomuksiin, jotka hänen puolisonsa Jenny Pajunen toimitti vuonna 1976 kirjaksi "Espanja, sinä nuoruutemme". Elokuvan musiikkina kuullaan muun muassa useita kertoja sisällissodan aikainen tasavaltalaisten laulu "Ay Carmela".
Arvostelut ja esitykset.
Elokuva sai arvostelijoilta pääosin myönteisen vastaanoton. Kritiikki kohdistui lähinnä mustavalkoisen osuuden tekniseen toteutukseen, jonka katsottiin johtuneen elokuvan pienestä budjetista. Teattereissa "Espanjankävijöitä" ei nähty lainkaan Helsingin ulkopuolella, mutta se osallistui Italiassa San Remon elokuvafestivaaleille vuonna 1980. Suomen televisiossa elokuva on nähty ainoastaan kahdesti, huhtikuussa 1981, jolloin se keräsi peräti 724 000 katsojaa sekä toisen kerran tammikuussa 2015.
Tyyppi 201

Tyyppi 201 oli Saksan laivaston kolmen sukellusveneen muodostama alusluokka, johon piti alun perin kuulua kaksitoista alusta.
Alukset.
Alukset valmistettiin antimagneettisesta teräksestä, mikä poisti magneettimiinojen aiheuttaman uhan. Materiaali oli kuitenkin puutteellisesti testattu ja osoittautui käytössä sopimattomaksi. Painerungon mikroskooppiset halkeamat pakottivat peruuttamaan suunnitelluista kahdestatatoista aluksesta yhdeksän ja poistamaan ennen aikaisesti palveluksesta kolme jo valmistunutta alusta. Luokan alukset korvattiin tyypin 205 sukellusveneillä, jotka valmistettiin normaalista teräksestä. Maaliskuussa 1959 tilatun alusluokan suunnittelusta ja valmistuksesta vastasi Ingenieurkontor Lübeck (IKL), jota johti Ulrich Gabler.
"U-3" lainattiin 1962 koulutuskäyttöön Norjan laivastolle, jossa se oli nimellä "KNM Kobben". Alus palautettiin kesäkuussa 1964 Saksalle, joka otti aluksen palvelukseensa koululaivana.
Happy Trails

Happy Trails on Quicksilver Messenger Servicen toinen albumi. Osa levystä äänitettiin kahdella keikalla Fillmore Eastissä ja Fillmore Westissä. Albumi julkaistiin vuonna 1969 levymerkillä Capitol Records.
Albumi valittiin vuonna 2005 julkaistuun hakuteokseen "1001 albumia jotka jokaisen on kuultava edes kerran eläessään".
2,4-dinitroaniliini

2,4-dinitroaniliini (C6H5N3O4) on orgaaninen yhdiste ja aniliinin nitrattu johdannainen. Yhdistettä käytetään väriaineiden ja lääkkeiden valmistuksessa.
Ominaisuudet.
2,4-dinitroaniliini on huoneenlämpötilassa keltaisia tai vihertävänkeltaisia kiteitä. Yhdiste on veteen liukenematonta ja liukenee hieman etanoliin ja asetoniin. 2,4-dinitroaniliini on myrkyllistä ja se ärsyttää ihoa, silmiä ja hengitysteitä. Aineella altistuminen voi johtaa methemoglobiinin muodostumiseen elimistössä.
Valmistus.
2,4-dinitrobentseeniä valmistetaan 1-kloori-2,4-dinitrobentseenin ammonolyysillä eli kuumentamalla sitä ammoniakin läsnä ollessa. Reaktio tapahtuu 70–120 °C:n lämpötilassa, ja lämpötilaa nostetaan hiljalleen reaktion edetessä. Toinen tapa aineen valmistamiseen on p-nitroaniliinin nitraus väkevän typpihapon ja rikkihapon seoksella.
2,4-dinitroaniliinia käytetään muiden orgaanisten yhdisteiden valmistamiseen. Siitä valmistetaan lääkkeitä kuten brimonidiinia. Pelkistys raudan avulla johtaa 1,2,4-triaminobentseeniin ja pelkistys natriumsulfidin avulla 3,4-diaminonitrobentseeniin, joita käytetään typpiheterosyklien valmistamiseen. 2,4-dinitroaniliinin diatsoniumsuolaa käytetään violettien ja sinisten atsovärien valmistuksessa. Lisäksi yhdisteestä voidaan valmistaa korroosionestoaineita.
Aurinkolahden peruskoulu

Aurinkolahden peruskoulu on peruskoulu Helsingin Aurinkolahdessa. Sen opetuksessa painotetaan teknologiakasvatusta.
Kouluun kuuluu Iiluodonpihan (Aurinkokoulu), Villiruusunkujan (Auringonpilkku) ja Aurinkotuulenkadun (Kanava) toimipisteet. Iiluodonpihan toimipisteessä on luokat 5–9, Villiruusunkujan toimipisteessä luokat 1–5 ja Aurinkotuulenkadun toimipisteessä luokat 1–3.
Koulun rehtorina toimii Erja Ursin.
Love (Loven albumi)

Love on samannimisen yhtyeen esikoislevy vuodelta 1966. Sen julkaisi Elektra Records.
Albumi nousi parhaimmillaan Yhdysvaltain virallisen albumilistan sijalle 57, ja sitä myytiin noin 150 000 kappaletta.
Vain elämää (4. tuotantokausi)

"Vain elämää" -sarjan neljäs tuotantokausi esittiin syys–marraskuussa 2015. Kauden ensimmäinen jakso esitettiin perjantaina 18. syyskuuta 2015.
Kauden artistit Anssi Kela, Pave Maijanen, Virve Rosti, Sanni, Antti Tuisku, Maija Vilkkumaa ja VilleGalle paljastettiin 2. kesäkuuta 2015, jolloin kauden kuvaukset alkoivat Hirvensalmella sijaitsevassa Satulinnassa.
Petri Härkönen

Petri Tapani Härkönen (s. 11. maaliskuuta 1968 Helsinki) on suomalainen kunnanjohtaja.
Härkönen toimi Keravan kaupunginjohtajana vuodesta 2010. Hän irtisanoutui yllättäen 11.4.2016. Irtisanomisaika oli kaksi kuukautta. Keravan kaupunginvaltuuston valitessa kaupunginjohtajaa kesäkuussa 2010 hän sai 27 ääntä 51:stä. Ennen Keravan kaupunginjohtajan tehtäväänsä Härkönen oli toiminut kunnanjohtajana Vihdissä ja työskennellyt myös liike-elämän palveluksessa.
Vuonna 2014 Härkönen haki Jyväskylän kaupunginjohtajaksi. Vuonna 2020 Härkönen valittiin Sodankylän kunnanjohtajaksi. Helmikuussa 2022 Härkönen ilmoitti eroavansa kunnanjohtajan toimesta ja aloittavansa Kakslauttanen Arctic Resort Oy:n toimitusjohtajana. Kunnanjohtajana Härkönen toimi huhtikuun 2022 loppuun asti. 
Kesäkuussa 2023 Härkönen valittiin Enontekiön kunnanjohtajaksi, mutta hän irtisanoutui virasta helmikuussa 2024. Härkönen haki Jämsän kaupunginjohtajaksi vuonna 2024 ja Raahen kaupunginjohtajaksi vuonna 2025.
Härkönen on hallintotieteiden maisteri. Hänellä on kolme poikaa. Petri Härkösen veli on keihäänheittäjä Arto Härkönen.
Eero Väätäinen

Eero Väätäinen (s. 22. huhtikuuta 1961 Nilsiä) on suomalainen hallintovirkamies. Hän on toiminut Nokian kaupunginjohtajana vuodesta 2013. Nokian valtuusto valitsi hänet yksimielisesti. Hän on koulutukseltaan hallintotieteiden maisteri, ja hänellä on myös eMBA-tutkinto. Väätäinen oli Huittisten kunnanjohtaja vuosina 1994–1999. Ennen valintaa Nokian kaupunginjohtajaksi hän työskenteli Oulun Diakonissalaitoksen Säätiön johtajana.
Väätäinen oli Nurmijärven kunnan harjoittelija vuonna 1983 ja vs. toimistosihteeri vuonna 1983 sekä vuosina 1985–1986, Lohjan kunnan vs. kansliasihteeri vuonna 1986, Uuraisten vs. kunnansihteeri 1987–1988, Huittisten apulaiskaupunginsihteeri vuosina 1988–1989, kaupunginsihteeri vuosina 1989–1995, vt. kaupunginjohtaja vuosina 1990–1991 ja kaupunginjohtaja vuosina 1995–1999.
Dennis Diekmeier

Dennis Diekmeier (s. 20. lokakuuta 1989 Thedinghausen, Ala-Saksi, Saksa) on saksalainen jalkapalloilija, joka edustaa Saksan Bundesliigassa pelaavaa Hamburger SV:tä. Hän aloitti uransa Werder Bremenissä, josta hän siirtyi tammikuussa 2009 1. FC Nürnbergiin. Tuolla kaudella Nürnberg nousi 1. Bundesliigaan. Hamburger SV:ssä hän on pelannut vuodesta 2010.
Diekmeier pelasi Saksan alle 19-vuotiaiden maajoukkueessa, joka voitti vuonna 2008 Euroopan-mestaruuden.
Jane Froman

Jane Froman (10. marraskuuta 1907 – 22. huhtikuuta 1980) oli yhdysvaltalainen laulaja ja näyttelijä. 
Froman syntyi University Cityssä Missourissa, Elmer Ellsworth Fromanin ja Anna T. Barcaferin tyttärenä. Hänen lapsuutensa ja nuoruutensa kuluivat pienessä Missourin kaupungissa Clintonissa. Hänen vanhempansa erosivat, kun hän oli noin 5-vuotias. 
Vuonna 1919 Froman ja hänen äitinsä muuttivat Columbiaan, Missouriin, jonka hän katsoi hänen kotikaupungikseen. Hän valmistui Christian Collegesta, nykyisin Columbia College (Missouri), vuonna 1926. Vuonna 1928 Froman muutti Cincinnatiin, jossa hän on opiskeli laulua Cincinnatin konservatoriossa 1930-luvulla.
Ura.
Vaikka Fromanilla oli klassisen laulun koulutus, varhain uransa alussa hän kiinnostui aikakauden lauluntekijöiden George ja Ira Gershwinin, Cole Porterin ja Irving Berlinin musiikista, joka edusti populaarimusiikkia. Hän tapasi vaudeville-esiintyjä Don Rossin, kun he olivat samassa työssä WLW-radioasemalla Cincinnatissa. Siellä hän liittyi Henry Thiesin orkesteriin ja esiintyi laulajana useissa Thies Victorin tallenteissa. Henry Thies vakuutti Fromanin olevan tähtimateriaalia, Ross tuli hänen epäviralliseksi manageriksikseen ja suostutteli häntä siirtymään Chicagoon, jossa hän työskenteli NBC-radiossa. Vuonna 1933 Froman muutti New Yorkiin, jossa hän esiintyi Chesterfieldin "Music"-radio-ohjelmassa Bing Crosby kanssa. Hän avioitui Don Rossin kanssa syyskuussa 1933. Hän liittyi Ziegfeld Folliesiin samana vuonna, ja hän ystävystyi Fannie Bricen kanssa. Vuonna 1934, 27 vuoden iässä, hänestä tuli yksi New Yorkin suosituimmista "tyttölaulajista". Kun kuuluisaa säveltäjää ja tuottajaa Billy Rosea pyydettiin nimeämään kymmenen laulajatarta, hän vastasi, "Jane Froman ja yhdeksän muuta". 
Hän oli vuonna 1943 lento-onnettomuudessa, jossa hän sai kroonisia vammoja. Vuonna 1952 Forman esiintyi elokuvassa Laulu sydämessäni, joka perustui hänen elämäänsä. Hän lauloi Ervin Draken säveltämän laulun "I Believe" vuonna 1953. Hän kärsi änkytyksestä, paitsi silloin kun hän lauloi. Forman oli opiskellut laulua Cincinnattin musiikkikonservatoriossa 1930-luvulla. Jane Froman oli tunnettu kontra-alttovokalisti. Jane Fromanilla on kolme tähteä Hollywood Walk of Fame -kadulla.