tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Renaissance (yhtye)

Renaissance on englantilainen sinfonista progressiivista rockia edustava yhtye, jonka suosio oli suurimmillaan 1970-luvulla. Yhtye menestyi paremmin Yhdysvalloissa kuin kotimaassaan. Sinfonisuutta yhtyeen levyille toi muun muassa yhteistyö Royal Philharmonic Orchestran kanssa.
Englantilaisen rhythm and blues -yhtyeen The Yardbirdsin hajottua kesäkuussa 1968 yhtyeen laulaja Keith Relf ja rumpali Jim McCarty perustivat aluksi akustisen folk-duon nimeltä Together. 
Renaissance-yhtyeen ensimmäiseen kokoonpanoon tulivat lisäksi basisti Louis Cennamo, kosketinsoittaja John Hawken ja laulajaksi Relfin nuorempi sisar Jane Relf. Myöhemmin yhtyeen hovisanoittajaksi saatiin Cornwallissa asuva eksentrinen runoilija Betty Thatcher, alkujaan Newsinger. Hän oli kouluaikoina tutustunut Jane Relfiin ja edelleen tämän veljeen Keithiin.
Yardbirds- kokoonpanosta poiketen Keith Relf toimi kitaristina laualaen vain taustoja.
Vuonna 1969 julkaistiin yhtyeen nimeä kantanut esikoisalbumi. Yhtyeen kokoonpanossa tapahtui muutoksia, ja vuonna 1971 Jane Relfin tilalle laulajaksi tuli 24-vuotias Annie Haslam, joka oli toiminut vaatesuunnittelijana ja suorittanut jonkin verran lauluopintoja oopperalaulaja Sybil Knightin johdolla. Haslamin kuulaan lauluäänensä kerrotaan kattaneen parhaimmillaan viisi oktaavia.
Vuonna 1972 julkaistulla kolmannella albumilla "Prologue" mukana olivat basisti Jon Camp, kitaristi Rob Hendry, rumpali Terence Sullivan ja pianisti John Tout. Albumin nimikappale käynnistyy Frédéric Chopinin ”Vallankumousetydillä” ja siinä on muitakin vaikutteita klassisesta musiikista, kuten Bachin preludeista. Hendry jätti kuitenkin pian yhtyeen. Tilalle tuli kitaristiksi Michael Dunford, joka vastasi sittemmin suurimmaksi osaksi yhtyeen musiikista Toutin ohella.
Vuonna 1974 ilmestyi albumi "Ashes Are Burning", joka nousi Yhdysvaltain albumilistalla sijalle 171. Albumilla radiosoittoon sopivia lyhyempiä kappaleita edusti ”Carpet of the Sun”. Vielä samana vuonna julkaistiin albumi "Turn of the Cards". Sen päätösraita ”Mother Russia” on yhtyeen tunnetuimpia teoksia. Sen sanoitus on saanut vaikutteita Aleksandr Solženitsynin romaanista "Ivan Denisovitshin päivä" ja yleensäkin kirjailijan sananvapaudesta. Korkeimmillaan albumi oli Yhdysvalloissa sijalla 97.
Vuonna 1975 ilmestyi albumi "Scheherazade and Other Stories", jonka avauskappaleeseen ”Trip to the Fair” John Tout on saanut vaikutteita Dmitri Šostakovitšilta. Albumi nousi Yhdysvaltain listalla sijalle 48.
Vuonna 1977 ilmestyi livetuplan jälkeen albumi "Novella" ja vuonna 1978 "A Song for All Seasons", jolla on muun muassa kappale ”Closer Than Yesterday” sekä folk-vaikutteinen kappale "Back Home Once Again". Se on ollut televisiosarjan "The Paper Lads" tunnussävel ja julkaistu myös singlenä, mutta ilman suurempaa menestystä. Tässä vaiheessa yhtye oli saamassa suosiota myös kotimaassaan, mutta ns. uuden aallon myötä Renaissancen ura alkoi hiipua, vaikkakin se julkaisi vielä muutamia albumeita.
Dion and the Belmonts

Dion and the Belmonts oli New Yorkissa vaikuttanut kvartetti ja teiniyleisön suosikki, jolla oli seitsemän Top 40 -hittiä Yhdysvaltain listoilla 1950-luvun lopulla ja vuonna 1960. Yhtyeen laulusolisti oli tuolloin Dion DiMucci ja levy-yhtiö Laurie Records. 
Ennen yhteistyötään sekä Dion että Belmonts olivat erikseen newyorkilaisen Mohawk-levymerkin artisteja.
Dion and the Belmontsin tunnetuimpia kappaleita on parivaljakko Doc Pomus ja Mort Shumanin tekemä "A Teenager in Love", joka oli yhtyeen ensimmäinen Top 10 -hitti toukokuussa 1959. Korkeimmillaan sen listasijoitus oli viides. Kappaleen nimi oli alkujaan "Great to Be Young and in Love". Yhtyeen kappale "I Wonder Why" on tunnetuimpia doo-wop-kappaleita.
Dion siirtyi soolouralle vuonna 1960. 1970-luvun alussa yhtye julkaisi paluualbumin nimeltä "Reunion".
Hr. Ms. Sumatra (1921)

Hr. Ms. Sumatra oli Alankomaiden kuninkaallisen laivaston Java-luokan kevyt risteilijä.
Valmistus.
Alus tilattiin Koninklijke Maatschappij De Scheldeltä Vlissingenistä, missä köli laskettiin 15. heinäkuuta 1916. Alus laskettiin vesille 29. joulukuuta 1920 ja valmistui 26. toukokuuta 1926.
Palvelus.
Uransa alun alus oli lähinnä Hollannin Itä-Intiassa, josta se palasi kotimaahan modernisoitavaksi kesäkuussa 1938. Työ kuitenkin viivästyi Espanjan sisällissodan vuoksi, jolloin alus joutui saattuepalvelukseen. Modernisoinnin päätyttyä alus oli koululaivana tehden 1939 kaksi koulutuspurjehdusta, Välimerelle ja Skotlannin rannikolle.
Toisessa maailmansodassa alus oli lähinnä saattueiden suojaamistehtävissä. Se muun muassa kuljetti Alankomaiden hallitsijaperheen jäseniä Kanadaan. Aluksella havaittujen vikojen vuoksi se ei ollut kelvollinen taistelutehtäviin.
Alus upotettiin 9. kesäkuuta 1944 Ouistrehamissa osaksi Gooseperryn aallonmurtajaa, joka suojasi liittoutuneiden rakentamaa Mulberry-satamaa. Aluksen pääaseilla korvattiin Flores-luokan sluuppien tykit, jotka olivat kuluneet käyttökelvottomiksi.
Punk Lurex

Punk Lurex (ent. Punk Lurex OK) on tamperelainen melodista, yhteiskunnallisesti kantaa ottavaa 77-tyylistä punkkia soittava bändi. 
Yhtyeen musiikki on mollivoittoista, melankolista (pop)punkkia. Sanoituksissa puututaan usein yhteiskunnallisiin epäkohtiin ja tuetaan mm. ympäristön- ja eläintensuojelua, suvaitsevaisuutta, tasa-arvoa ja aktiivista kansalaisvaikuttamista. 
Punk Lurex OK perustettiin vuonna 1993. Alkuperäiskokoonpanossa soittivat basisti-laulaja Tiina Wesslin, kitaristi Riitta Suojanen, kitaristi Juha Helminen ja rumpali Jyrki Siukonen (ks. myös Kollaa kestää). Hiljaiset Levyt -yhtiö julkaisi bändin ensisinglen ”Tappajan silmät/Paalimajassa” vuonna 1994. "Tappajan silmät" on alkujaan The Adverts-yhtyeen kappale "Gary Gilmore's eyes" vuodelta 1977. 
Vuonna 1995 Juha Helmisen korvasi kitaristi Jari ”Kukka” Kukkaisniemi, ja rumpali Sami Päivärinnan tilalle tuli vuonna 2001 Markku Viippo. Punk Lurex OK toimi aktiivisesti vuoteen 2003, johon mennessä siltä oli ilmestynyt single, 8 kappaleen ep, kolme pitkäsoittolevyä sekä yhteis-ep brittilegenda TV Smithin kanssa. 
Vuoden 2003 loppupuolella Punk Lurex OK jäi lähes kuusi vuotta kestäneelle tauolle. Bändi palasi keikoille vuoden 2009 Puntala-rockissa. Seuraavana vuonna punk-levyihin erikoistunut Kämäset levyt -yhtiö julkaisi Punk Lurex OK -kokoelmavinyylin, jolle on kerätty bändin biisien parhaimmistoa vuosilta 1994-2003. Vuonna 2012 Punk Lurexilta ilmestyi neljäs pitkäsoitto "Puolesta ja vastaan".
Suomessa Punk Lurexin julkaisijana toimii Hiljaiset levyt. Useimmat levyt on julkaistu myös Saksassa, missä julkaisijana on ollut sikäläinen Teenage Rebel Records. Lukuisia Punk Lurexin biisejä on päätynyt myös saksalaisille punk-kokoelmille. Bändi on soittanut useita yhteiskeikkoja TV Smithin kanssa, ja yhteistyö jatkuu edelleen.
Bandyliigakausi 2006–2007

Jääpallon Suomen mestaruus kaudella 2006-2007 ratkaistiin kahdentoista joukkueen runkosarjan päätteeksi kahdeksan parhaan pudotuspeleillä. Tornion Palloveikot voitti neljännen perättäisen mestaruutensa.
Puolivälierät.
Puolivälierät pelattiin paras kolmesta -systeemillä siten, että ensimmäinen ja tarvittaessa kolmas ottelu käytiin paremmin sijoittuneen kotikentällä.
Välierät.
Välierät pelattiin paras kolmesta menetelmällä aloittaen paremmin sijoittuneen kotikentällä.
Pronssiottelu.
Pronssikamppailu jouduttiin keskeyttämään hieman yli puolen tunnin pelaamisen jälkeen tilanteessa 3-3. Jää oli siinä vaiheessa mennyt vaaralliseen kuntoon. Vaihtoehtoina olivat uusintaottelu tai pronssin ratkaiseminen rankkareilla. Joukkueet päätyivät jälkimmäiseen vaihtoehtoon ja Narukerä onnistui neljässä rankkarissa OLS:n kolmea vastaan. 
Loppuottelut.
Loppuottelu pelattiin 17. maaliskuuta Haaparannalla.
Suomen mestarit.
ToPV: Toni Vanha, Mikko Roivainen, Tuomas Mokko, Markku Aarni, Peter Norén, Jari Vaattovaara, Pekka Hiltunen, Jussi Hyry, Paulus Pörhölä, Jussi Karjalainen, Johannes Koivisto, Tommi Haarakoski, Jussi Harjuoja, Antti Ekman, Mika Jussila, Marko Herajärvi, Erkki Koivuranta, Jukka Ohtonen, Kimmo Ohtonen, Mikko Lukkarila, Igor Zolotarev.
Parhaat maalintekijät.
Pistepörssin voitti OLS:n Samuli Niskanen 93 pisteellään.
Paikka nimeltä Plaston

Paikka nimeltä Plaston on Erkki Ahosen vuonna 1968 julkaisema tieteisromaani. 
Sisältö.
Helsinkiläinen biologian ja hyönteistieteen opiskelija Matti on retkellä suoalueella. Hän kohtaa oudon alumiinin värisen kiekon, joka johdattaa hänet tietokoneen ohjaamaan avaruusalukseen. Matti päätyy vieraalle planeetalle Plastonille. Hän toteaa, että täydellinen tekniikka takaa planeetan asukkaille täydellisen hyvinvoinnin ja kaiken tiedon. Plastonin asukkaiden koneet jatkavat edelleen toimintaansa, mutta asukkaat ovat ikään kuin henkisesti taantuneet sikiöasteelle. Tekniikan ylivoimaisuuden vuoksi planeetan asukkaat ovat käyneet tarpeettomiksi, turhautuneet ja jättäneet kaiken keskustietokoneen hoidettavaksi.
Piippua polttavassa, planeettaa tarkkailevassa hyönteistieteilijässä voi nähdä Ahosen minähahmoa. Tieteisromaani oli Ahoselle väline, jonka kautta hän pystyi tarkastemaan etäältä kiinnostuksen kohteitaan: teknistymistä, todellisuuden ja yhteiskunnan kehityksen luonnetta. 
Planeetalla Matti tapaa naisbiologin, joka on noudettu Etelä-Afrikasta. Matti ja nainen rakastuvat. Tuotannolleen ominaisesti Ahonen keskittyy miehen kokemusmaailmaan. Voi tulkita, että nainen jää miehelle ikuisesti tuntemattomaksi.
Vastaanotto.
Teos sai hyvän vastaanoton. Matti Rosvall kirjoitti "Aamulehdessä": ”Erkki Ahonen on kirjoittanut ensimmäisen suomalaisen vakavasti otettavan tieteisromaanin avartaen kotimaisia käsityksiä ainakin hivenen verran kohti tulevaisuutta, jota suomalainen kirjallisuus ei oikeastaan tunnusta lainkaan tuntevansa.” Science fiction -asiantuntija Jyrki Ijäksen mukaan "Paikka nimeltä Plaston" antoi lupauksen parempitasoisesta suomalaisesta tieteiskirjallisuudesta. Ahonen säilyi kuitenkin yksin 1970-luvun merkittävimpänä tieteiskirjailijana.
Jarmo Aaltosen mukaan Plastonin maailman yhtymäkohdat kirjoitusajan maailmaan ovat ilmeiset. Hänen mukaansa Ahonen näkee teknistyvän maailman vaarana inhimillisyyden katoamisen, mikäli tekniikkaa sovelletaan yksipuolisesti.
Jyrki Ijäs toteaa Ahosen pohtivan elämän kehityskaarta, älyllisen elämän rappion mahdollisuutta ja sen syitä. Vaikka Ahonen ei teoksessaan avaa yhtä monimutkaisia ajatuskuvioita kuin seuraavissa tieteisromaaneissaan, hän saa Plastonista kiintoisan vertailukohteen ihmisen kulttuurin kehitykseen.
Tietokonelapsi

Tietokonelapsi on Erkki Ahosen vuonna 1972 ilmestynyt toinen tieteisromaani.
Sisältö.
Auto-onnettomuudessa kuolleen naisen syntymätön lapsi yhdistetään tietokoneeseen. Hallitus on antanut tutkijaryhmälle salaisen tehtävän, jossa sikiön erikoistumaton aivomassa pidetään elossa ja sitä kehitetään. Ahonen käyttää kybernetiikan käsitteistöä. Tutkijoiden mielestä yhteiskuntaa ovat hallinneet liiaksi tunteet, väärät ohjelmoinnit. Kertojaminänä oleva tiedemies kuvaa, kuinka on haluttu pyrkiä sisäerityksen tuottamista intohimoista vapaaseen älyyn. Tietokonelapselle annetaan puhdasta informaatiota, hänestä halutaan johdonmukainen, epäitsekäs päätöksentekijä yhteiskunnalle.
Vastaanotto.
Jyrki Ijäs kirjoitti vuonna 1990 ilmestyneessä artikkelissaan suomalaisen tieteiskirjallisuuden historiasta, että "Tietokonelapsi" ja sitä seurannut "Syvä matka" ovat uuden kotimaisen tieteiskirjallisuuden merkittävimmät teokset.
Syvä matka

Syvä matka on Erkki Ahosen vuonna 1976 ilmestynyt kolmas tieteisromaani.
Sisältö.
Ahonen jatkaa aikaisempien tieteisromaaniensa pohdintoja ottaen aiheekseen ihmisen tajunnan. Teos on juoneltaan yksinkertainen filosofinen romaani. Kaukaisessa tulevaisuudessa ihmiskunta on siirtynyt uudelle tiedostamisen tasolle. 
Vastaanotto ja tulkinta.
Ahonen edusti tieteiskirjallisuuden filosofista perinnettä. "Helsingin Sanomien" Tuukka Kangasluoma kirjoitti, että Ahonen poimii käsitteitä laajalta alalta ja kehittelee niitä edelleen: taustasta löytyy yhteiskuntakybernetiikkaa, informaatioteoriaa, kvanttifysiikkaa, tähtitiedettä, biologiaa, psykoanalyysia, uskontotiedettä ja filosofiaa. "Syvä matka" pohti tietoisuuden merkitystä todellisuuden käsittämisessä. Ensimmäisissä tieteisromaaneissaan ja "Kuumatka"-päiväkirjassa Ahonen oli kehitellyt käsityksiään todellisuudesta ja yhteiskunnasta, jotka viimeisessä romaanissa ovat muovautuneet valmiiksi.
Ahosen tieteisteksteissä toistuu ajatus todellisuuden yleisistä rakenteista ja kehityksen säännönmukaisuuksista. "Syvän matkan" tulevaisuudessa on tultu uudelle laadulliselle tasolle, jolloin yleiset rakenteet ovat avautuneet ihmiselle. Rakenne on jotain yleistä säilyvyyttä, jota periaatteessa kaikki noudattaa. Suuri ja pieni samastuvat:
Ahonen pyrkii kuvailemaan asioita, joille ei nykykielessä ole vielä vastinetta, mikä tekee kirjan tekstistä varsin vaikeatajuista. Jossain määrin yksilökeskeisesti ja romanttisestikin Ahonen näkee luovasti ajattelevat henkilöt tiedostajina, jotka avaavat uusia ajattelun suuntia.
Henrika Ringbom

Henrika Sofia Ringbom (s. 20. lokakuuta 1962 Helsinki) on suomenruotsalainen kirjailija ja kääntäjä. Koulutukseltaan Ringbom on filosofian kandidaatti Helsingin yliopistosta. Henrika Ringbom syntyi ohjelmapäällikkö Lars-Peter Ringbomin ja Stina Gunnel Janssonin perheeseen.
Vuonna 2011 ilmestyi Ruotsissa kustantamon Ellerströmsin julkaisemana "En gynnsam plats för hjärtat", valikoima Mirkka Rekolan runoja Ringbomin ruotsintamina.
Kunnianosoitukset.
Romaani "Sonjan kertomus" sai Svenska litteratursällskapetin (SLS) Granberg-Sumeliuksen palkinnon vuonna 2006. Neljä vuotta myöhemmin SLS myönsi Ringbomin proosarunokokoelmalle "Händelser" palkinnon Harald ja Jenny Neoviuksen rahastosta. Ringbom sai SLS:n rahastoista palkinnot myös vuosina 1991, 1995 ja 2002. Vuonna 1999 hänelle myönnettiin Längmanska stiftelsenin rahastoista palkinto.
Ringbom oli vuonna 2014 ehdolla Runeberg-palkinnon saajaksi teoksella "Öar i ett hav som strömmar". Hänelle myönnettiin 2021 valtion viisivuotinen taiteilija-apuraha.
Tariffi

Tariffi ( 'hinnasto', "" 'tiedonanto, hinnasto') on vahvistettu ja yleensä virallinen maksu- tai hintaluettelo. Tariffi voi viitata muun muassa kuljetusmaksuihin (seutuliikenteen yhteistariffi) tai tulleihin (tullitariffi). Esimerkiksi tullitariffiluettelon perusteella maahan tuodusta tavarasta kannetaan tulli. Maksuluettelon ohella tariffi voi tarkoittaa myös yksittäistä maksua.
The Astronaut Farmer

The Astronaut Farmer (televisioesityksessä nimellä "Unelma avaruudesta") on vuonna 2006 ensi-iltansa saanut draamaelokuva. Michael Polishin ohjaaman elokuvan pääosia esittävät Billy Bob Thornton, Virginia Madsen, Max Thieriot, Jasper Polish, Logan Polish, Bruce Dern ja Bruce Willis. Elokuva ei menestynyt taloudellisesti.
Elokuvassa astronauttikoulutuksessa ollut Charles Farmer (Thornton), joka ei koskaan päässyt avaruuteen, alkaa rakentaa omaa avaruusrakettia kotitilallaan Texasissa. Hän onnistuu lopulta mutkikkaiden vaiheiden kautta laukaisemaan sen onnistuneesti.
Tom Blomqvist

Tom Leonard Blomqvist (s. 30. marraskuuta 1993 Cambridge) on brittiläis-ruotsalainen moottoriurheilija. Hän kilpailee brittiläisellä lisenssillä. Hänen isänsä on 1984 MM-Rallin maailmanmestari Stig Blomqvist. Vuodet 2012–2013 Blomqvist kuului Red Bullin nuorten kuljettajien kehitysohjelmaan.
Blomqvist aloitti kilpauransa karting-sarjoissa, jossa hän kilpaili vuosina 2003–2008 voittaen useita mestaruuksia Uudessa-Seelannissa. Vuonna 2009 hän siirtyi kilpailemaan Ruotsin Formula Renault 2.0-sarjaan, ottaen viisi palkintokorokesijoitusta ja yhden voiton 14 ajetusta kilpailusta sijoittuen sarjan loppupisteissä kolmanneksi. Hän sijoittui samana vuonna Formula Renault NEZ Championship-sarjassa niin ikään kolmanneksi.
Vuonna 2010 Blomqvist voitti Britannian Formula Renault -sarjan mestaruuden 16-vuotiaana ollen kaikkien aikojen nuorin sarjan mestaruuden voittanut kuljettaja. Vuonna 2010 hän sai Autosport British Club Driver of the Year ja British Racing Drivers’ Clubin Henry Surtees -palkinnon suorituksistaan ja ajotaidoistaan.
Vuonna 2011 Blomqvist kilpaili Saksan Formula 3 -sarjassa. Hän loukkaantui EuroSpeedway Lausitzin radalla ajetussa kilpailussa ja joutui jättämään neljä viimeistä kilpailua väliin. Hän sijoittui kuitenkin loppupisteissä kuudenneksi saavuttaen yhden voiton. Vuonna 2012 Blomqvist ajoi Formula 3 Euroseries -sarjassa sijoittuen loppupisteissä seitsemänneksi. Vuonna 2013 Blomqvist ajoi uudelleen perustetussa Euroopan Formula 3 mestaruussarjassa. Hän saavutti kauden aikana kolme kolmossijaa sijoittuen sarjan seitsemänneksi. Vuonna 2014 Blomqvist jatkoi samassa sarjassa. Hän saavutti kuusi voittoa, kuusi paalupaikkaa ja yhdeksän nopeinta kierrosta sijoittuen loppupisteissä sarjan toiseksi.
Vuonna 2015 Blomqvist kilpaili DTM-vakioautojensarjassa BMW:n autolla. Hän otti ensimmäisen osakilpailuvoittonsa jo tulokaskaudellaan voitettuaan Oscherslebenissa sunnuntain kilpailun.
Footloose (vuoden 2011 elokuva)

Footloose on yhdysvaltalainen tanssielokuva vuodelta 2011. Se on samannimisen vuoden 1984 elokuvan uudelleenfilmatisointi. Sen pääosissa nähdään Julianne Hough, Kenny Wormald, Dennis Quaid ja Andie MacDowell. Elokuva kertoo nuoresta miehestä, joka muuttaa Bostonista pieneen Etelän kaupunkiin ja protestoi kaupungin tanssikieltoa vastaan. Elokuva julkaistiin Australiassa ja Uudessa-Seelannissa 6. lokakuuta 2011.
The Bad Touch

The Bad Touch on yhdysvaltalaisen The Bloodhound Gang -yhtyeen singlekappale vuodelta 1999. Musiikkivideossa yhtyeen jäsenet pukeutuvat apinoiksi ja alkavat esittää villejä luontoeläimiä.
Klas Dahlbeck

Klas Dahlbeck (s. 6. heinäkuuta 1991 Katrineholm, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa Sveitsin pääsarja NLA-joukkue HC Davosissa. Hän on suhteellisen isokokoinen puolustava puolustaja, jonka vahvuudet ovat peliäly ja sijoittuminen. Chicago Blackhawks varasi Dahlbeckin kolmannella kierroksella 79. pelaajana .
Ura.
Seuraura.
Dahlbeck on Katrineholm Hockeyn kasvatti. Hän edusti juniorina sittemmin Växjö Lakersia, jonka J18-joukkuetta Dahlbeck oli nostamassa I-divisioonasta J18 Elitiin keväällä 2008. Kaudella 2008–2009 hän debytoi miesten peleissä esiintyessään lainalla viidessä Ruotsin I-divisioonaottelussa Gislaveds SK:n riveissä.
Kaudeksi 2009–2010 Dahlbeck siirtyi Linköpings HC:n SuperElit-joukkueeseen. Hän kävi marraskuussa 2009 kahden ottelun mittaisella lainalla I-divisioonajoukkue Mjölby HC:ssa ja teki kauden aikana debyyttinsä myös Linköpingin Elitserien-joukkueessa, jossa Dahlbeck pelasi kuusi runkosarja- ja kolme playoff-ottelua ilman tehopisteitä. Toukokuussa 2010 hän teki kaksivuotisen jatkosopimuksen joukkueen kanssa.
Kausi 2010–2011 oli Dahlbeckin tulokaskausi Elitserienissä. Hän teki 47 runkosarja- ja seitsemässä playoff-ottelussa kahdeksan syöttöpistettä. NHL-seura Chicago Blackhawks varasi Dahlbeckin kolmannella kierroksella 79. pelaajana kesällä 2011.
Maajoukkueura.
Dahlbeck pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2011. Hän debytoi Ruotsin A-maajoukkuessa kaudella 2010–2011 ja on pelannut yhteensä kymmenen A-maaottelua tehden kaksi syöttöpistettä.
ARA Cervantes (1925)

ARA Cervantes (runkonumero E1) oli Argentiinan laivaston Cervantes-luokan hävittäjä. Sen valmistus aloitettiin Espanjan laivaston Churruca-luokan nimikkoaluksena. Argentiinan hallitus lunasti aluksen 10. kesäkuuta 1926.
Valmistus.
Espanjan laivasto tilasi aluksen nimellä "Churruca" Cádizista La Carracalta. Alus laskettiin vesille 26. kesäkuuta 1925, mutta Argentiinan hallitus lunasti sen 10. kesäkuuta 1926. Alus valmistui 3. syyskuuta 1927. Se saavutti koeajoissa ilman aseistusta 38,76 solmun nopeuden.
Palvelus.
Alus osallistui toiseen maailmansotaan, jonka loputtua aluksen keskilaivassa ollut tykki korvattiin kahdella kaksiputkisella 40 millimetrtin ilmatorjuntatykillä. Myöhemmin vielä kolmituumainen vaihdettiin kaksiputkiseen 40 millimetrin ilmatorjuntatykkiin. Alus luokiteltiin 1950-luvulla torpedoveneeksi. Se poistettiin alusluetteloista 24. kesäkuuta 1961.
ARA Juan de Garay (1925)

ARA Juan de Garay (runkonumerot E2 ja T2) oli Argentiinan laivaston Cervantes-luokan hävittäjä. Sen valmistus aloitettiin Espanjan laivaston Churruca-luokan aluksena "Alcalá Galianona". Argentiinan hallitus lunasti aluksen 10. kesäkuuta 1926.
Valmistus.
Espanjan laivasto tilasi aluksen nimellä "Alcalá Galiano" Cádizista La Carracalta. Alus laskettiin vesille 2. marraskuuta 1925, mutta Argentiinan hallitus lunasti sen 10. kesäkuuta 1926. Alus valmistui 3. syyskuuta 1927.
Palvelus.
Alus palveli toisessa maailmansodassa, jonka loputtua aluksen keskilaivassa ollut tykki korvattiin kahdella kaksiputkisella 40 millimetrtin ilmatorjuntatykillä. Myöhemmin vielä kolmituumainen vaihdettiin kaksiputkiseen 40 millimetrin ilmatorjuntatykkiin. Alus luokiteltiin 1950-luvulla torpedoveneeksi. Se poistettiin alusluetteloista 25. maaliskuuta 1960.
ARA La Rioja (1929)

ARA La Rioja (runkonumero E4) oli Argentiinan laivaston Mendoza-luokan hävittäjä.
Valmistus.
Alus tilattiin 1927 Brittensaarilta Cowesista J. Samuel White and Companyltä ja se laskettiin vesille 2. helmikuuta 1929. Alus valmistui 23. heinäkuuta 1929. Se saavutti koejoissa lähes 39 solmun nopeuden. Alus matkasi sisaralustensa kanssa Argentiinaan, minne ne saapuivat marraskuussa. Alus oli matkannut lähes 5 800 merimailia Lissabonista Puerto Belgranoon ilman satamassa käyntiä.
Palvelus.
Alus palveli toisessa maailmansodassa. Alus muutettiin 1958 sukellusveneentorjuntakykyiseksi saattajaksi. Se poistettiin alusluetteloista 30. huhtikuuta 1962, kun Yhdysvalloista hankitut kolme Fletcher-luokan hävittäjää saapuivat.
Hondurasin liberaalipuolue

Hondurasin liberaalipuolue () on hondurasilainen keskusta-vasemmistolainen liberaalipuolue, joka kuuluu kansainväliseen Liberal International -järjestöön. Hondurasin liberaalipuolue perustettiin 1891, ja se on Hondurasin vanhin puolue. Se on myös kansallispuolueen ohella toinen Hondurasin perinteisistä valtapuolueista.
Liberaalipuolueen juuret ovat Céleo Ariasin ja Marco Aurelio Soton edustamasta liberalismista, jonka tavoitteina kirkon ja valtion erottaminen, edustuksellinen hallinto ja talousliberalismi. Virallisesti se perustettiin Policarpo Bonillan hallintoaikana, vuonna 1891. Perinteisesti liberaalipuoluetta on pidetty uudistusmielisempänä ja antimilitaristisempana Hondurasin kahdesta valtapuolueesta. Kuva liberaaleista muuttui suuresti oikeistolaisen armeijaan kytköksissä olleen Roberto Suazo Córdovan hallituskaudella 1982–1986.
Liberaalipuolueen kannatus on ollut perinteisesti suurempaa kaupunkialueilla ja maan kehittyneemmässä osassa. Puolueen suurin kannatus on keskittynyt Atlántidan, Cortésin, Francisco Morazánin, El Paraíson ja Yoron departementteihin.
Kari Savolainen (kenraali)

Kari Ilmari Savolainen (s. 15. marraskuuta 1941 Helsinki) on suomalainen upseeri ja eläkkeellä oleva prikaatikenraali. Hänet ylennettiin arvoon vuonna 1997.
Savolainen valmistui Kadettikoulun jalkaväkilinjalta vuonna 1963.
Sotilasura.
Hänen viimeinen palveluspaikkansa oli Keski-Suomen sotilaslääni, jonka komentajana hän oli 1996-1999 jääden samalla eläkkeelle.
Savolainen on puolustusvoimissa palvelunsa jälkeen toiminut Maanpuolustuskoulutus ry:n (nykyinen Maanpuolustuskoulutusyhdistys) toiminnanjohtajana 2000-luvulla.
Operaatio Snow White

Operaatio Snow White () oli skientologien vuosina 1973–1977 suorittama toimenpidesarja, jolla skientologiakirkko pyrki hävittämään Yhdysvaltain hallituksen hallussa olevia aineistoja, joissa oli skientologiakirkon ja sen perustajan L. Ron Hubbardin kannalta kielteisiä asioita. Noin 5000 kirkon jäsentä soluttautui 136 liittovaltion virastoon kuten Interpoliin, Yhdysvaltain verohallintoon ja oikeuslaitokseen sekä Yhdysvaltain lääkärijärjestöön AMA:han, kopioi papereita ja varoitti tulevista iskuista. Jäsenet myös murtautuivat virastoihin ja asensivat salakuuntelulaitteita.
Georgian yliopisto

Georgian yliopisto (University of Georgia, lyhenne UGA) on vuonna 1785 perustettu julkinen yliopisto Athensissa, Georgian osavaltiossa. Se sijaitsee noin sadan kilometrin päässä Atlantan keskustasta itäkoilliseen.
Georgian yliopisto oli koko Yhdysvaltain ensimmäinen osavaltion perustama yliopisto. Ensimmäiset oppilaat valmistuivat koulusta vasta vuonna 1804, 19 vuotta perustamisen jälkeen.
Koulun urheilujoukkueet kilpailevat NCAA:n korkeimmalla divisioontasolla. Näistä tunnetuin on amerikkalaisen jalkapallon joukkue Georgia Bulldogs.
Georgian yliopisto käsittää yhteensä 18 tiedekuntaa ja tarjoaa yli 140 tutkintoon johtavaa koulutushaaraa. Yliopiston pääkampus Athensissa on noin kolmen neliökilometrin ja lähes 400 rakennuksen laajuinen, ja sivukampukset sijaitsevat Tiftonissa ja Griffinissä ja satelliittikampukset Atlantassa ja Lawrencevillessä. Tutkijaresidenssit yliopistolla on Oxfordin yliopistossa, Italian Cortonassa ja Costa Rican Monteverdessä.
Yliopiston 13 kirjastoa käsittävät yhteensä noin 4,7 miljoonaa teosnimikettä.
U.S. News &amp; World Report -lehti sijoitti Georgian yliopiston vuonna 2013 julkaisemassaan ”Best Colleges” -rankinglistassa Yhdysvaltain julkisten yliopistojen sijalle 21.
The Facts of Life

The Facts of Life on vuosina 1979–1988 esitetty komediasarja, joka on spin-off "Diff'rent Strokes" -televisiosarjalle. Sarjaa tehtiin yhteensä 201 jaksoa ja yhdeksän tuotantokautta. Sarjan päähenkilöitä esittivät muun muassa Charlotte Rae, Lisa Whelchel, Nancy McKeon, Mindy Cohn, Kim Fields, Cloris Leachman, MacKenzie Astin ja George Clooney. Sarjan ovat luoneet Dick Clair ja Jenna McMahon. Sarja voitti TV Land Awardin vuonna 2011.
Cuyamel Fruit Company

Cuyamel Fruit Company oli Sam Zemurrayn perustama yhdysvaltalainen hedelmäyritys, joka kuljetti banaaneja Puerto Cortésin sataman kautta. Zemurray myi yrityksensä United Fruit Companylle 1929. Cuyamel Fruit tuotti banaanin lisäksi sokeria ja omisti Hondurasista tuhansia hehtaareja maata ja rautateitä.
Cuyamel Fruit Companyn perustana oli Zemurrayn vuonna 1903 perustama Hubbard-Zemurray, josta United Fruit Company omisti pääosan. United Fruit vetäytyi 1910-luvulla ja Hubbard-Zemurray organisoitiin uudelleen, ja siitä muodostettiin 1911 Cuyamel Fruit Company. Yritys perusti pian La Limaan osaston, josta tuli Keski-Amerikan johtavia banaanintuottajia. La Liman banaanit tunnettiin laadustaan.
Cuyamel Fruit rekisteröityi osakeyhtiöksi Delawaressa 1923, mutta sen vuosittaisen kokoukset pidettiin silti New Orleansissa. Vuoden 1924 lopulla Cuyamel Fruitin ja sen Hondurasin paikallisyhtiön Cortes Companyn sekä tytäryhtiöiden Bluefields Fruit and Transportation Companyn ja the Sula Sugar Companyn yhteenlasketut varat olivat 3,97 miljoonaa dollaria. Cuyamel Fruit kasvoi 1920-luvulla maailman toiseksi suurimmaksi banaanien ja muiden trooppisten hedelmien myyjäksi United Fruitin jälkeen.
Cuyamel Fruitin ja United Fruitin välille kehkeytyi Pohjois-Amerikan markkinoilla hintakilpailu, joka päättyi, kun United Fruit osti kilpailijansa 32 miljoonalla dollarilla. Kaupan myötä United Fruitille siirtyi noin tuhat neliökilometriä banaanimaita, 15 höyrylaivaa, satamavarustuksia ja rautateitä. Cuyamel Fruitin johtajasta Zemurraystä tuli samalla United Fruitin suurin osakkeenomistaja, ja hän sai paikan yrityksen johtokunnasta. Kaupan ansiosta United Fruitin hallussa oli noin kaksi kolmasosaa Amerikan banaanimarkkinoista.
Ison-Britannian luterilainen kirkko

Ison-Britannian luterilainen kirkko () on luterilainen kirkko Isossa-Britanniassa.
Kirkko on ollut vuodesta 1988 Luterilaisen maailmanliiton jäsen, ja sen jäsenmäärä on 1 500- Vuonna 2010 se liittyi jäseneksi Porvoon kirkkoyhteisöön. Kirkon piispana toimii vuodesta 2019 alkaen norjalainen, entinen Sør-Hålogalandin hiippakunnan piispa, Tor Berger Jørgensen.
Kirkolla on kuusi englanninkielistä seurakuntaa ja yksi pohjoismainen seurakunta, minkä lisäksi se järjestää jumalanpalveluksia puolaksi viidellä paikkakunnalla sekä Suur-Lontoon alueella myös kantoninkiinaksi, mandariinikiinaksi ja swahiliksi.
Andrea Agnelli

Andrea Agnelli (s. 6. joulukuuta 1975 Torino, Italia) on italialainen liikemies.
Agnelli toimii Juventuksen puheenjohtajana. Hän on myös Stellantiksen ja Exorin hallitusten jäsen.
Agnelli kuuluu maineikkaaseen samannimiseen teollisuussukuun.
ARA Mendoza (1929)

ARA Mendoza (runkonumero E3) oli Argentiinan laivaston Mendoza-luokan hävittäjä.
Valmistus.
Alus tilattiin 1927 J. Samuel White and Companyltä Cowesista ja se laskettiin vesille 18. heinäkuuta 1928. Alus valmistui 24. tammikuuta 1929. Se saavutti koejoissa 38 solmun nopeuden.
Palvelus.
Alus matkasi Argentiinaan yhdessä sisaralustensa kanssa, minne ne saapuivat marraskuussa. Alus palveli toisessa maailmansodassa. Alus muutettiin 1958 sukellusveneentorjuntakykyiseksi saattajaksi. Se poistettiin alusluetteloista 30. huhtikuuta 1962, kun Yhdysvalloista hankitut kolme Fletcher-luokan hävittäjää saapuivat.
ARA Tucumán (1929)

ARA Tucumán (runkonumero E5) oli Argentiinan laivaston Mendoza-luokan hävittäjä.
Valmistus.
Alus tilattiin 1927 J. Samuel White and Companylta Cowesista ja se laskettiin vesille 16. lokakuuta 1928. Alus valmistui 3. toukokuuta 1929. Se saavutti koejoissa 38 solmun nopeuden.
Palvelus.
Alus matkasi Argentiinaan yhdessä sisaralustensa kanssa, minne ne saapuivat marraskuussa. Alus oli matkannut lähes 5 800 merimailia Lissabonista Puerto Belgranoon ilman satamassa käyntiä. Alus palveli toisessa maailmansodassa. Vuonna 1958 alus muutettiin sukellusveneentorjuntakykyiseksi saattajaksi. Se poistettiin alusluetteloista 30. huhtikuuta 1962, kun Yhdysvalloista hankitut kolme Fletcher-luokan hävittäjää saapuivat.
John Elkann

John Philip Jacob Elkann (s. 1. huhtikuuta 1976 New York, New York, Yhdysvallat) on italialainen liikemies. Hän on Exorin toimitusjohtaja ja hallituksen puheenjohtaja.
Elkann on toiminut Fiatin hallituksen puheenjohtajana vuodesta 2010 ja Ferrarin hallituksen puheenjohtajana vuodesta 2018 lähtien. 
Hän on toiminut Fiat Chrysler Automobilesin hallituksen puheenjohtajana vuosina 2014–2021 ja Stellantis-konsernin hallituksen puheenjohtajana vuodesta 2021.
Elkann on toiminut Ferrarin väliaikaisena toimitusjohtajana vuosina 2020–2021 ja Stellantis-konsernin väliaikaisena toimitusjohtajana vuosina 2024–2025.
Elkann kuuluu maineikkaaseen Agnellin teollisuussukuun.
ARA Misiones (1937)

ARA Misiones (runkonumerot E11, T11 ja D11) oli Argentiinan laivaston Buenos Aires -luokan hävittäjä.
Valmistus.
Alus tilattiin Cammell Lairdilta ja se laskettiin vesille 23. syyskuuta 1937. Alus valmistui 5. syyskuuta 1938.
Palvelus.
Alus palveli toisessa maailmansodassa, jonka jälkeen sen puolen tuuman konekiväärit korvattiin kahdella yksiputkisella 40 millimetrin ilmatorjuntatykillä. Se luokiteltiin 1952 torpedoveneeksi (), jolloin sen runkonumeroksi tuli T11 ja edelleen 1957 hävittäjäksi () runkonumerolla D11. Aluksen takimmaiset torpedoputket poistettiin 1956 ja etummainen etsintävalotasanne suurennettiin ja sille asennettiin kaksi kaksiputkista 40 millimetrin ilmatorjuntatykkiä. Samassa yhteydessä alus varustettiin tutkalla. Se romutettiin 1974.
ARA Santa Cruz (1937)

ARA Santa Cruz (runkonumerot E12, T12 ja D12) oli Argentiinan laivaston Buenos Aires -luokan hävittäjä.
Valmistus.
Alus tilattiin Cammell Lairdilta ja se laskettiin vesille 3. marraskuuta 1937. Alus valmistui 26. syyskuuta 1938.
Palvelus.
Alus palveli toisessa maailmansodassa, jonka jälkeen sen puolen tuuman konekiväärit korvattiin kahdella yksiputkisella 40 millimetrin ilmatorjuntatykillä. Se luokiteltiin 1952 torpedoveneeksi (), jolloin sen runkonumeroksi tuli T12 ja edelleen 1957 hävittäjäksi () runkonumerolla D12. Aluksen takimmaiset torpedoputket poistettiin 1956 ja etummainen etsintävalotasanne suurennettiin ja sille asennettiin kaksi kaksiputkista 40 millimetrin ilmatorjuntatykkiä. Samassa yhteydessä alus varustettiin tutkalla. Se poistettiin alusluettelosta 1973.
ARA San Juan (1937)

ARA San Juan (runkonumerot E9, T9 ja D9) oli Argentiinan laivaston Buenos Aires -luokan hävittäjä.
Valmistus.
Alus tilattiin John Brown and Companyltä ja se laskettiin vesille 24. kesäkuuta 1937. Alus valmistui 23. maaliskuuta 1938.
Palvelus.
Alus palveli toisessa maailmansodassa, jonka jälkeen sen puolen tuuman konekiväärit korvattiin kahdella yksiputkisella 40 millimetrin ilmatorjuntatykillä. Se luokiteltiin 1952 torpedoveneeksi (), jolloin sen runkonumeroksi tuli T9 ja edelleen 1957 hävittäjäksi () runkonumerolla D9. Aluksen takimmaiset torpedoputket poistettiin 1956 ja etummaista etsintävalotasannetta suurennettiin ja sille asennettiin kaksi kaksiputkista 40 millimetrin ilmatorjuntatykkiä. Samassa yhteydessä alus varustettiin tutkalla. Se poistettiin palveluksesta 1973.
ARA San Luis (1937)

ARA San Luis (runkonumerot E10, T10 ja D10) oli Argentiinan laivaston Buenos Aires -luokan hävittäjä.
Valmistus.
Alus tilattiin John Brown and Companyltä ja se laskettiin vesille 23. elokuuta 1937. Alus valmistui 23. maaliskuuta 1938.
Palvelus.
Alus palveli toisessa maailmansodassa, jonka jälkeen sen puolen tuuman konekiväärit korvattiin kahdella yksiputkisella 40 millimetrin ilmatorjuntatykillä. Se luokiteltiin 1952 torpedoveneeksi (), jolloin sen runkonumeroksi tuli T10 ja edelleen 1957 hävittäjäksi () runkonumerolla D10. Aluksen takimmaiset torpedoputket poistettiin 1956 ja etummainen etsintävalotasanne suurennettiin ja sille asennettiin kaksi kaksiputkista 40 millimetrin ilmatorjuntatykkiä. Samassa yhteydessä alus varustettiin tutkalla. Se poistettiin palveluksesta 3. toukokuuta 1971.
Mrika

Mrika on Preng Jakovan säveltämä ooppera, jota pidetään ensimmäisenä albanialaisena oopperana. Sen albaniankielinen libretto on Llazar Siliqin käsialaa. Teos kantaesitettiin Shkodërissa vuonna 1958 nelinäytöksisenä versiona, ja nykyisin käytetty kolminäytöksinen versio kantaesitettiin Tiranassa joulukuussa 1959. 
"Mrika" perustuu Jakovan ja Siliqin aiemman yhteistyön tuloksena syntyneeseen kaksikohtauksiseen "Dritë mbi Shqipëri" -teokseen, joka oli kantaesitetty Tiranassa heinäkuussa 1952.
Scaglietti

Scaglietti oli italialainen autojen muotoilu- ja korinrakennusyritys, jonka perusti 1951 Sergio Scaglietti (9. tammikuuta 1920 – 20. marraskuuta 2011) autokorjaamoksi. Se sijaitsi vastapäätä Ferraria tien toisella puolella Maranellossa Modenan lähellä. Yritys valmisti 1950-luvulla useita Ferrarin kilpa-autoja. Kaikissa Scagliettin suunnittelemissa autoissa luki Scaglietti &amp; C. mutta Scagliettin rakentamissa ulkopuolisten suunnittelemissa malleissa ei ollut. Eräät Ferrarin tavoitelluimmista malleista, kuten 250 California, 250 GTO ja 250 Tour de France, suunnitteli Pinin Farina ja rakensi Scaglietti.
Scagliettin suunnitelmien omistusoikeus on nykyisin Ferrarilla. Scagliettin suunnittelemia malleja:
Fade to Red

Fade to Red on laulaja-lauluntekijä Tori Amosin musiikki-DVD vuodelta 2006. DVD on kokoelma Amosin musiikkivideoista vuosilta 1992–2005. Se sisältää myös Amosin kommentteja videoista. Kokoelman julkaisi Rhino Entertainment.
Kappaleet.
Levy 2.
Bonusvideot (molemmat levyt)
Shelagh Delaney

Shelagh Delaney (25. marraskuuta 1938 – 20. marraskuuta 2011) oli englantilainen näytelmäkirjailija ja käsikirjoittaja. Hänen tunnetuin teoksensa on esikoisnäytelmä "A Taste of Honey" (1958, suom. "Hunajan maku"), jonka hän kirjoitti 18-vuotiaana. 
Delaney kuului Britanniassa 1950-luvun lopulla syntyneeseen, näytelmäkirjailija John Osbornen näytelmällään "Nuori viha" aloittamaan ”nuorten vihaisten miesten” kirjoittajasukupolveen, ja häntä kutsutaankin siksi usein ”nuoreksi vihaiseksi naiseksi”. Ryhmän arkisia ja todenmukaisia näytelmiä kutsutaan usein ”tiskipöytärealismiksi”.
"A Taste of Honey" kantaesitettiin 27. toukokuuta 1958. Sen Broadway-versio sai New York Drama Critics’ Circlen palkinnon näytäntövuoden 1960–1961 parhaana ulkomaisena näytelmänä. Suomessa "Hunajan makua" esitettiin viidessä ammattiteatterissa 1960-luvun puolenvälin paikkeilla.
Delaney teki näytelmien lisäksi useita radiokuunnelmien ja elokuvien käsikirjoituksia. Yhdessä ohjaaja Tony Richardsonin kanssa hän laati käsikirjoituksen myös esikoisnäytelmänsä elokuvasovitukseen "Hunajan maku" (1961), josta heidät palkittiin parhaan käsikirjoituksen Bafta-palkinnolla. Muita Delaneyn käsikirjoittamia elokuvia ovat esimerkiksi "Charlie Bubbles – haihattelija" (1967) ja "Tanssi tuntemattoman kanssa" (1985).
Justus Vajanne

Justus Vajanne (s. 17. maaliskuuta 1977 Espoo) on uransa lopettanut suomalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan hyökkääjä.
Aikuisten tasolla Vajanne pelasi Atlantiksen, Allianssin, IFK Mariehamnin ja FC Viikinkien riveissä päästen tekemään debyyttinsä Veikkausliigassa 22. huhtikuuta 2001 ottelussa Jazzia vastaan. Uransa viimeiset vuodet hän pelasi Viikingeissä, kunnes lopetti uransa vuonna 2010.
I Should Care

”I Should Care” on Axel Stordahlin, Paul Westonin ja Sammy Cahnin säveltämä ja sanoittama musiikkikappale vuodelta 1944. Sen esitti ensimmäisenä Bob Allen vuoden 1945 musikaalielokuvassa "Vedenneito" (). Samana vuonna sen nauhoittivat muun muassa Martha Tilton, Jimmy Dorsey, Tommy Dorsey ja Frank Sinatra.
Jazzpianisti Bud Powell nauhoitti kappaleen vuonna 1947, minkä jälkeen siitä on tullut suosittu jazzartistien keskuudessa. Kappaleen ovat äänittäneet muun muassa Dexter Gordon, Thelonious Monk, Bill Evans, Hank Mobley ja Mel Tormé.
Cahn nimesi vuonna 1974 ilmestyneen omaelämäkertansa kappaleen mukaan.
Jig-Saw

Jig-Saw oli helsinkiläinen, progressiivista rockia soittanut rock-yhtye, joka toimi vuosina 1969–1977. Se levytti Hi-Hat-levymerkille. Alkuvuosina yhtyeessä soittivat muun muassa basistina Ari Vaahtera, rumpalina Upi Sorvali ja viulistina Otto Nevanlinna. Pitkäaikaisimmassa kokoonpanossa soittivat Crisu Ristseppä (kitara, laulu), Jomme Kettunen (rummut, laulu) ja Repe Kupiainen (basso, laulu). Viimeiset puolitoista vuotta laulusolistina oli Riki Sorsa.
Yhtye julkaisi ainoan albuminsa "Ujo poika" vuonna 1975. Albumilta irrotettiin single "Ujo poika" / "Tie edessäin". Myöhemmin samana vuonna julkaistiin single "Superkingi" / "Mitäs hyvää kehumaan". Viimeinen single ilmestyi vuonna 1977 ja sillä olivat cover-biisit "Once Bitten Twice Shy" / "I Need You".
Jari Niska

Jari "Jake" Niska on suomalainen muusikko, joka on toiminut Seitsemän seinähullun veljeksen laulavana rumpalina vuoteen 2020, jolloin bändi lopetti toimintansa. Kotipaikkaansa Niska pitää Valkeakoskella.
Yli 39-vuotiselle musiikkiuralla on ollut kymmeniä suomalaisia huippusolisteja ja useita tanssiorkestereita, muun muassa Voimaorkesteri, joka voitti vuonna 2007 SMOrk eli tanssiorkestereiden SM-kilpailun. Kokoonpanolle myönnettiin tuolloin myös Kullervo Linna -palkinto. Jari Niska toimii Lumilinnan ja Eino Grönin sekä oman JNB-yhtyeiden laulavana rumpalina sekä tekee freelancerkeikkoja. Niska toimii myös 2020 perustamansa sekstetin Musakoneen impressaarina.
Malibu – huumerannikko

Malibu – huumerannikko () on vuoden 1989 rikosdraama. Elokuvan pääosia esittävät George Clooney, Doug Savant, Dedee Pfeiffer, Philip McKeon, Rick Najera ja Gene Simmons. Elokuvassa Remar (Clooney) ja Attila (Savant) joutuvat tekemisiin huumelordin kanssa heidän ystävänsä jouduttua poliisin haaviin. Elokuvan on ohjannut H. Gordon Broos.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Bello Romano kutsui elokuvaa ”kamalaksi yritykseksi tehdä nuorten toimintaelokuvaa”. Hän antoi elokuvalle tähtien sijasta pommin, mikä vastaa sanallista arviota ”täysin epäonnistunut tekele”.
Rauhalan koulu (Kotka)

Rauhalan koulu oli peruskoulu Kotkassa Rauhalan kaupunginosassa. Koulussa toimivat vuosiluokat 1–6 ja sen oppilasmäärä on noin 350 (2011). Rauhalan koulun erityispiirteenä on muun muassa painotettu musiikinopetus eli musiikkiluokat.
Historia.
Rauhalan koulun historia alkaa vuonna 1883 toimintansa aloittaneesta William Ruthin Kymiin perustamasta yksityisestä tehdaskoulusta. Koulu sijaitsi alun perin Karhulan tilan mailla lähellä Kymijoen Korkeakoskenhaaran suuta. Karhula Osakeyhtiö purki alkuperäisen koulurakennuksen vuonna 1916 konepajan lisärakennuksen tieltä ja antoi yli hehtaarin tontin mailtaan uusille koulurakennuksille, jotka valmistuivat vuonna 1918. Nykyinen koulurakennus vihittiin käyttöön vuonna 1958.
Pará-luokka (hävittäjä, 1908)

Pará-luokka oli Brasilian laivaston kymmenen vuosina 1908-1910 Yarrow Shipbuildersilla Scotstounissa valmistetun hävittäjän muodostama alusluokka. Alukset muistuttivat Britannian kuninkaallisen laivaston River-luokan hävittäjiä ja ne nimettiin Brasilian osavaltioiden mukaan.
Luokan alukset tilattiin osana vuoden 1907 laivasto-ohjelmaa ja ne ylittivät koeajoissa asetetut nopeusvaatimukset. Alukset osoittautuivat myös hyvin ketteriksi kyeten tekemään täydessä vauhdissa 375 jaardin ympyrän.
Suunnittelu.
Alukset suunniteltiin 104 hengen miehistölle. Niiden voimanlähteenä oli kaksiakseliset nelisylinteriset VTE-moottorit, joihin oli kytketty kaksi hiiltä polttoaineena käyttävää Yarrow-kattilaa tuottaen 8 000 hevosvoimaa. Alusten hiilivarastoissa oli kaikkiaan 140 tonnia hiiltä, joka mahdollisti 3 700 merimailin matkan 14 solmun nopeudella.
Pääaseina aluksilla oli kaksi neljän tuuman tykkiä ja apuaseina neljä kolmen naulan tykkiä. Lisäksi aluksilla oli kaksi 18 tuuman torpedoputkea.
Risto K. Järvinen

Risto K. Järvinen (s. 1965 Helsinki) on stand up -koomikko ja päätoimittaja, koulutukseltaan rakennusmestari.
Järvinen on työskennellyt lavakoomikkona vuodesta 2002. Hän on kirjoittanut niin runoja kuin proosaakin. Hän perusti Huonon Kirjallisuuden Seuran, joka julkaisi kokoelman "Mallusjokelaisen sielunmaisema ja muuta paskaa", joka oli helmikuussa 2000 Suomen kymmenenneksi myydyin kirja. Seuran toiminta loppui Järvisen mukaan siihen, että hän luki Tony Halmeen aforismikirjaa ja totesi seuran tarpeettomaksi. Järvinen on "Skeptikko"-lehden päätoimittaja. Ennen skeptikonuraansa hän oli kokeillut erilaisia uskonnollisia suuntauksia.
Tommi Haanpää

Tommi Haanpää (s. 21. huhtikuuta 1990 Seinäjoki) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa Veikkausliigassa pelaavaa Rovaniemen Palloseuraa. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä.
Aikuisten tasolla hän aloitti kaudella 2007 pelaamisen Kakkosessa pelanneessa TP-Seinäjoen joukkueessa ja jatkoi seuraavalla kaudella Seinäjoen uudessa fuusioseurassa SJK:ssa. Samalla kaudella Haanpää pelasi myös yhden ottelun Ykkösessä pelanneessa Kokkolan Pallo-Veikkojen joukkueessa.
Kaudella 2009 Haanpää pelasi kuusi viikkoa lainasopimuksella Jarossa ja siirtyi kauden päättymisen jälkeen pietarsaarelaisjoukkueen riveihin. Veikkausliigassa Haanpää teki debyyttinsä 25. heinäkuuta 2009 ottelussa FC Interiä vastaan. Menestyskaudeksi Veikkausliigassa muodostui kesä 2011, jolloin Haanpää pelasi kaikkiaan 27 ottelua ja teki kolme maalia. Jaro-vuosien aikana hän pelasi myös Kakkosessa ja Kolmosessa pelanneessa farmijoukkue JBK:ssa. Kaikkiaan Haanpää pelasi Veikkausliigassa Jaron riveissä 43 ottelua tehden niissä neljä maalia.
Kaudella 2012 Haanpää ei saanut enää juurikaan peliaikaa, joten omasta toivomuksestaan sopimus purettiin, ja hän siirtyi Ykkösessä pelanneen SJK:n riveihin.
Loukkaantumisten vuoksi Tommi Haanpää ei pystynyt vakiinnuttamaan pelipaikkaansa SJK:ssa, joten hän etsi uutta joukkuetta itselleen seuraavaksi kaudeksi. Kaudeksi 2013 hän siirtyi Ykkösessä pelanneeseen AC Ouluun. Oululaisjoukkueessa hän tuli useimmiten kentälle vaihdosta eikä pystynyt vakiinnuttamaan pelipaikkaansa avauskokoonpanossa.
Kaudeksi 2014 Haanpää siirtyi Kakkosessa pelanneeseen PS Kemi Kingsin. Kausi oli Haanpäälle pitkään aikaan täyspainoinen. Hän pelasi 26 ottelua ja teki niissä neljä maalia. Kaudeksi 2015 hän siirtyi Veikkausliigan Rovaniemen Palloseuraan. Haanpää pelasi seitsemän ottelua RoPSin Veikkausliigamiehistössä sekä Kakkosta farmisopimuksen puitteissa FC Santa Clausissa, jossa hän pelasi 21 ottelua ja teki yhdeksän maalia. Kaudeksi 2016 Haanpää siirtyi Tornion Pallo-47:ään, joka pelasi Kakkosta. Kaudeksi 2017 Haanpää siirtyi kotiseudulleen Kolmosessa pelanneeseen SJK Akatemiaan.
Kaikkiaan Haanpää on pelannut Veikkausliigassa 50 ottelua ja tehnyt neljä maalia.
Acre-luokka (hävittäjä)

Acre-luokka (tai Amazonas-luokka) oli Brasilian laivaston kuuden vuosina 1943–1946 vesillelasketun hävittäjän muodostama alusluokka, jonka alukset saatiin palveluskäyttöön vasta 1950-luvun alussa.
Taustaa.
Brasilian myytyä kuusi Britteinsaarilla valmistumassa olevaa Jurua-luokan alustaan vuonna 1939 Britannialle maan laivastolle jäi ainoastaan yksi hävittäjä. Ainoa hävittäjä oli jo vanhentunut Porpoise-luokan "Maranhão". Marcílio Dias -luokka oli rakenteilla, mutta ne eivät riittäisi kahden taistelulaivan ("Minas Gerais" ja "São Paulo") ja kahden risteilijän ("Bahia" ja "Rio Grande do Sul") suojaksi. Puutteen poistamiseksi tilattiin vuonna 1940 kuusi Acre-luokan alusta Ilha das Cobrasin telakalta.
Suunnittelu.
Luokan alukset valmistettiin Brasiliassa Britanniasta saatuja H-luokan alusten piirustuksia mukaillen. Ne varustettiin kuitenkin edelleen puolueettomana pysyttelevistä Yhdysvalloista hankituin asein ja järjestelmin. Tästä seurasi suunnitelmiin muutoksia, jotta hankitut järjestelmät saatiin asennettua. Muutosten jälkeen alukset muistuttivat enemmän Yhdysvaltain laivaston Craven-luokan aluksia kuin alkuperäisen suunnitelman mukaisia aluksia. Tähän oli syynä lähinnä savuhormien yhdistäminen yhdeksi.
Marcílio Dias -luokka

Marcilio Dias -luokka (tai M-luokka) oli Brasilian laivaston kolmen toisen maailmansodan aikana valmistetun hävittäjän muodostama alusluokka, jonka alukset saatiin palvelukseen vuonna 1943. Alukset olivat ensimmäisiä Brasiliassa valmistettuja varsinaisia sotalaivoja.
Brasilian liittyminen toiseen maailmansotaan liittoutuneiden rinnalle 22. elokuuta 1942 loi liittoutuneiden ja erityisesti Yhdysvaltain asetehtaiden toimituksille uusia kanavia. Avusta huolimatta alusten valmistuminen oli hidasta ja ne valmistuivat vasta 1943.
Suunnittelu.
Luokan alusten piirustukset pohjautuivat Yhdysvaltain laivaston Mahan-luokan hävittäjiin. Niiden aseistus ja varustus ostettiin Yhdysvalloista. Alusten turbiinit hankittiin General Electric Companyltä ja kattilat Babcock and Wilcoxilta. Alusten aseistus ostettiin Bethlehemiltä samoin tulenjohto- ja kaikuluotainjärjestelmät olivat Yhdysvalloista.
Hakalan koulu

Hakalan koulu on peruskoulu Kotkassa kaupungin itäosassa entisen Karhulan kauppalan alueella. Koulussa toimivat vuosiluokat 1–6 ja sen oppilasmäärä on noin 170 (2011).
Historia.
Hakalan koulun historia alkaa Sunilan yhteiskoulun perustamisesta vuonna 1960. Koulu oli aluksi 5-luokkainen oppikoulu. Arkkitehti Osmo Siparin suunnittelema koulurakennus valmistui vuonna 1961. Voimistelusali valmistui vuonna 1964. Vuonna 1967 koulu muuttui 8-luokkaiseksi oppikouluksi ja lukiosiipi valmistui vuonna 1969. Vuonna 1974 peruskoulujärjestelmään siirryttäessä koulun uudeksi nimeksi tuli Hakalan peruskoulun yläaste ja lukio. Lukion nimi vaihtui vuonna 1985 Sunilan lukioksi. Lukio lakkautettiin vuonna 1991 ja yläaste vuonna 1995.
Nykymuotoinen Hakalan koulu syntyi vuonna 1995, jolloin Metsäkulman ja Sunilan ala-asteet, Tapion erityiskoulu sekä Hakalan yläaste lakkautettiin ja koulusta muodostettiin peruskoulun vuosiluokat 1–6 käsittävä oppilaitos.
Augusto De Luca

Augustus De Luca (s. 1. heinäkuuta 1955 Napoli) on italialainen valokuvaaja.
Hän on tehnyt 1970-luvulta lähtien muotokuvia ja arkkitehtuurikuvausta.
1980-luvulla De Luca suuntautui mustavalkoisesta kohti värikuvausta, materiaaleinaan muun muassa Instant Kodak, Polaroid ja diafilmi.
De Luca suoritti lakitutkinnon, mutta keskittyi sitten valokuvaukseen ja ryhtyi ammattikuvaajaksi 1970-luvun puolivälissä. Hänen minimalistisen pelkistetyt kuvansa liikkuvat perinteisen ja kokeilevan valokuvauksen välimaastossa. Hänen kuviaan on ollut esillä monissa näyttelyissä myös Italian ulkopuolella, kuten Arlesin vuosittaisessa Rencontres-valokuvatapahtumassa. Hänen valokuviaan on muun muassa Ranskan kansalliskirjaston kokoelmissa. De Lucan kuvia on käytetty äänilevyjen kansissa, puhelukorteissa ja mainonnassa, ja hän on julkaissut toistakymmentä valokuvateosta erityisesti Italian tunnetuimmista kaupungeista. Vuonna 1996 De Luca sai Città di Roma -palkinnon kirjastaan "Roma Nostra".