Helsingin Sanomat

Helsingin Sanomat (lyh. HS) on suomalainen linjaltaan liberaali sanomalehti. Helsingin Sanomien vastaavana päätoimittajana on toiminut vuodesta 2023 alkaen Erja Yläjärvi. Lehti ilmestyy seitsemänä päivänä viikossa. Helsingin Sanomat on tällä hetkellä Suomen suurin sanomalehti ja Pohjoismaiden suurin päivälehti.
Helsingin Sanomat perustettiin vuonna 1889 nimellä "Päivälehti", joka kiellettiin vuonna 1904 lehden suhtautuessa myönteisesti venäläisen kenraalikuvernöörin murhaan. Neljä päivää sulkemisisensa jälkeen lehti alkoi ilmestyä uudella nimellä. Vuosina 1904–1932 sanomalehti oli liberaalien puolueiden kuten nuorsuomalaisten ja tämän seuraajan edistyspuolueen äänenkannattaja. Vuoden 1932 jälkeen sanomalehti on ollut puoluepoliittisesti sitoutumaton.
Lehden julkaisija on Sanoma-konserniin kuuluva Sanoma Media Finland, joka hallitsee Suomen mediamarkkinoita. Helsingin Sanomien kokonaislevikki kääntyi nousuun 25 vuoden pysähtyneisyyden jälkeen vuonna 2017. Painetun lehden tilausten tasaista laskua on kompensoitu verkkotilausten nopealla kasvulla. Vuonna 2019 painetun lehden levikki oli 203 456 ja kokonaislevikki 339 437. Päivittäisiä lukijoita sillä on keskimäärin 688 000.
Lehden liitteenä ilmestyy kuukausittain aikakauslehtimäinen "Kuukausiliite". Levikintarkastuksen mukaan Kuukausiliitteellä on keskimäärin 867 000 lukijaa eli enemmän kuin varsinaisella lehdellä.
Historia.
"Päivälehti".
Lehti perustettiin nimellä "Päivälehti" vuonna 1889 alun perin nuorsuomalaisten äänenkannattajaksi. Lehden perustajia olivat muun muassa Eero Erkko, Juhani Aho ja Arvid Järnefelt. Ensimmäinen näytenumero ilmestyi 16. marraskuuta 1889, mutta säännöllinen ilmestyminen kuusi kertaa viikossa alkoi vasta vuoden 1890 alkupuolella. Vuonna 1894 päivälehteläisten ”nuorten” piirissä perustettiin nuorsuomalainen puolue.
"Helsingin Sanomat" aloittaa nuorsuomalaisten päälehtenä.
Viranomaiset lakkauttivat "Päivälehden" 3. heinäkuuta 1904 sen viitattua epäsuorasti mutta hyväksyvästi kenraalikuvernööri Nikolai Bobrikovin murhaan. Jo keväällä 1903 Bobrikov oli karkottanut lehden perustajan Eero Erkon maasta yhdessä muiden johtavien perustuslaillisten kanssa. "Päivälehden" suurimat saamamiehet perustivat Helsingin Uuden Kirjapaino Oy:n, joka osti "Päivälehden" kirjapainon omaisuuksineen. Uuden lehden, "Helsingin Sanomien" taakse perustettiin kirjapainon sisaryhtiö Sanoma Oy (sittemmin Sanoma News, nyk. Sanoma Media Finland), joka kuuluu nykyisin Sanoma-konserniin.
Edeltäjänsä lailla "Helsingin Sanomien" kirjoitustapa ei ollut painoviranomaisten mieleen ja lehti sai vuoden 1905 aikana 14 painoestettä ja vähän ennen suurlakkoa kuukauden kiellon julkaista yksityisiä ilmoituksia. Lehden taustaryhmä kuului suurlakon voittajiin, mutta poliittisen paineen paineen heikentyminen antoi nuorsuomalaisen puolueen sisäiselle, perustuslaillisuuden ja yhteiskunnallisten uudistuspyrkimysten väliselle jännittelle tilaisuuden nousta selvemmin näkyviin. "Helsingin Sanomat" oli puolueen päälehtenä keskeinen osa puolueen sisäistä taistelua.
Puolueen järjestörakenteen heikkoudesta johtuen puolueen siivet pyrkivät hallitsemaan lehteä ja päälehden kannanotoilla oli maakuntalehtiä ohjaava vaikutus. Kesäkuuhun 1906 saakka päätoimittajana oli puolueen oikeistosiipeen kuuulunut Heikki Renvall. Häntä seurasi vasemmistosiipeen kuulunut Severi Nuormaa ja 1908 Eero Erkko, joka kuului puolueen vasemmiston johtajiin. Kesän 1906 jälkeen lehden linjaa muovasivat Erkko, K. J. Ståhlberg ja vasemmistosiipeen vielä kuulunut E. N. Setälä. Oikeistosiipi ei saanut ääntään kuuluviin ja perusti lehdekseen "Suomalaisen Kansan". Tämän lakattua "Helsingin Sanomien" asema puolueen päälehtenä oli kiistaton ja lehden keskeiset vaikuttajat olivat johtavia miehiä myös puolueessa. Suomen suurin lehti "Helsingin Sanomista" tuli vuonna 1914, jolloin se alkoi ilmestyä seitsenpäiväisenä.
Itsenäisyyden alussa edistyspuolueen päälehdeksi.
Vuosien 1917–1918 murroksessa lehden piiri muodosti keskeisen osan tasavaltalaista rintamaa ja oli edistyspuolueen perustajien ydinjoukko. Nuorsuomalaisten päälehdestä tuli ilman suuria eleitä edistyspuolueen päälehti. Edistyspuolue pyrki asettamaan lehden linjaa valvovan elimen, mutta Sanoma Oy:n johto ei siihen suostunut. Suurlehdeksi noussut lehti ei voinut olla puolueen ohjauksessa, mutta koska Eero Erkko ja hänen seuraajansa päätoimittajana W. W. Tuomioja ja muut lehden piirin keskeiset jäsenet kuuluivat edistyspuolueen johtoon, oli ongelmia lähinnä vain puolueen sisäisiin painotuksiin liittyvissä detaljikysymyksissä. 
Erkolle lehti oli puolueen päälehden ohella myös kulttuuri-ja uutislehti. Erkon luottomiehen Rudolf Holstin maailmansodan aikana toimittama ulkomaanosasto oli tärkeänä tekijänä nostamassa levikkiä sotauutisilla ja -kommenteilla. 1920-luvun alussa lehteen alkoi tulla lisää viihdeaineistoa ja yhä useammat uutiset kertoivat urheilusta. 1920-luvun loppuun mennessä lehti päihitti levikissä selvästi aiemmin tasaväkiset "Hufvudstadsbladetin" ja "Uuden Suomen". Helsingin Sanomien uutistekstien kirjasintyyppi muuttui fraktuurasta antiikvaksi 1. maaliskuuta 1925. Lehden ilmoitukset oli ladottu antiikvalla jo aiemmin. Lehteen kirjoittivat myös K. J. Ståhlberg ja Heikki Ritavuori.
Eljas Erkon kausi (1927-1938).
Eero Erkon kuolta päätoimittajuus jaettiin W. W. Tuomiojan ja Eeron vanhimman pojan, Eljas Erkon kesken. Eljas Erkko vastasi ulkomaista, taloudesta ja ilmoituksista, Tuomioja politiikasta. Eljas Erkko osti äitinsä avustuksella lehden entisen taloudenhoitajan leskeltä tämän yhtiöltä saamat osakkeet ja sai taloudellisen vallan lehdestä. Ainoa päätoimittaja hänestä tuli Tuomiojan erottua keväällä 1931. 
Eljas Erkko pani toimeen journalistisia uudistuksia, kuten lisääntyvän viihdeaineksen sekä houkuttelevammin toimitetut uutissivut. Lisäksi Erkko panosti pikkuilmoituksiin. Lehden erottautuminen kilpailijoista perustui menestykseen pääkaupungissa ja erityisesti sen työväestön keskuudessa. "Helsingin Sanomat" tarjosi "Suomen Sosialidemokraaattiin" verrattuna enemmän uutisia ja viihdettä. Lehti vetosi selvästi Uutta Suomea paremmin vasemmistoa äänestäviin työläisiin. 
Erkko pyrki rakentamaan lehdestä kaupallisesti menestyvää tuotetta. Edistyspuolue pyrki pitämään Erkon, ja siten lehden, lähellä puoluetta. Varsinainen sitoutuneisuus oli kuitenkin Erkon käsissä. Helsingin Sanomien asema puolueen äänenkannattajana jatkui niin kauan kuin Eljas Erkko oli aktiivisesti mukana politiikassa. Lehden irtaantuminen puolueesta alkoi prosessina 1920-luvun lopulla, kun Erkko ryhtyi toteuttamaan journalisista, taloudellisia ja poliittisia tavoitteitaa. Puoluepoliittisesti sitoutumattoman lehdestä teki lopulta vasta Erkon luopuminen yhteiskunnallisista luottamustehtävistään sekä pitkän ajan kuluessa tapahtunut puolueen merkityksen väheneminen. Eljas Erkon aikana "Helsingin Sanomat" julistautui puolueettomaksi lehdeksi 1932, joskin sen linja säilyi lähellä Edistyspuoluetta aina puolueen hajoamiseen vuonna 1951 saakka.
Eljas Erkon aikana lehti lähetti vakituisen kirjeenvaihtajan 1930-luvlla ensin Lontooseen ja vuosikymmenen lopullla Berliiniin. Erkko solmi yhteyksiä ulkomaisiin uutistoimistoihin ja suurlehtiin sekä ymmärsi urheilun vetovoiman. Lehden iltapainoksen, "Ilta-Sanomien", perustaminen oli Erkon nopea veto Mäntsälän kapinan päivänä talvella 1932. Erkko arvioi kapinan olevan niin suuri ja tärkeä uutinen, että vanhanaikaiset kaupungilla kiertävät sähkösanomat eivät riittäisi sen raportoimiseen. Kapinauutisoinnissaan lehti esiintyi laillisuusrintaman ja hallituksen tukijana. "Ilta-Sanomat" ilmestyi "Helsingin Sanomien" iltapainoksena vuoteen 1949, jolloin se irtautui omaksi lehdekseen.
Eljas Erkon loppukausi toimittiin 1920- ja 1930-lukujen vaihteessa omaksuttujen suuntaviivojen mukaan. Eljas Erkko luopui päätoimittajuudesta 1938 noustessaan Cajanderin hallituksen ulkoministeriksi, ja uudeksi päätoimittajaksi valittiin ulkomaantoimittaja Yrjö Niiniluoto.
Sotienjälkeinen aika.
Toisen maailmansodan jälkeiset vuosikymmenet olivat "Helsingin Sanomille" pitkän kasvun aikaa. Vuonna 1954 siitä tuli Pohjoismaiden suurin tilauslehti yli 236 000 kappaleen arkilevikillä ja lähes 260 000 kappaleen sunnuntailevikillä. Lehteä yli kaksi vuosikymmentä johtaneen Yrjö Niiniluodon kuoltua 1961 päätoimitus uudistettiin: entisen yhden päätoimittajan tilalle tulivat vastaava päätoimittaja sekä yhdestä kolmeen alempaa päätoimittajaa. Vuonna 1967 Sanomain ammattikoulun yhteyteen perustettiin oma toimittajakoulu. Lehteä painettiin toimituksen vieressä Ludviginkadulla vuoteen 1977 asti. Tuolloin painatus koki teknisen vallankumouksen, kun Sanomalan painolaitos vihittiin käyttöön Vantaan Martinlaaksossa. Lehden sivut siirrettiin Ludviginkadulta Sanomalaan sähköisesti radiolinkin kautta.
Suuruuden vuodet.
"Helsingin Sanomista" tuli Pohjoismaiden suurin aamulehti vuonna 1981, kun sen arkilevikki ylitti 400 000 kappaleen rajan. Ajanjakson tunnettuihin toimittajiin kuuluivat muiden muassa teatteri- ja televisioarvostelija Jukka Kajava ja musiikkiarvostelija Seppo Heikinheimo sekä lehden pitkäaikainen pilapiirtäjä Kari Suomalainen. 1980-luvun taitteessa "Helsingin Sanomat" ja eräät muut päivälehdet alkoivat haluta televisio-ohjelmia ennakkokatseltaviksi, jotta ne voitaisiin siihen asti käytetyn jälkikäteisarvioinnin sijasta arvostella jo saman aamun lehdessä, mutta monet Yleisradion toimitukset olivat ”Kajava-kauhussaan” toista mieltä. Osa lehdistöstäkin piti tätä tarpeettomana, mutta tapa jäi kuitenkin käyttöön.
Seuraavien vuosikymmenten aikana lehteen perustettiin kaksi liitettä. Vuonna 1983 aloitti ilmestymisensä pitkiä aikakauslehtimäisiä artikkeleita sisältävä, kiiltävälle paperille painettu "Kuukausiliite". Viihteellisempi, nuorekkaalle lukijakunnalle tarkoitettu viikkoliite "Nyt" alkoi ilmestyä 1995. Vuonna 1989 lehden rakenne uudistui, kun se jaettiin neljään osaan elokuun alusta lähtien. 16. marraskuuta ilmestyneestä 100-vuotisjuhlanumerosta lähtien ne on nimetty A-, B-, C- ja D-osiksi. Lehden internet-versio avattiin vuonna 1996 nimellä Verkkoliite. Verkkopalvelun nimi ja verkko-osoite ("www.helsinginsanomat.fi") muuttuivat muotoon "HS.fi" vuonna 2006.
Vuosituhannen vaihduttua.
Vuonna 2005 perustettiin Helsingin Sanomat Oy, joka sulautui takaisin emoyhtiöönsä Sanoma News Oy:hyn 2009. Vuonna 2005 "Helsingin Sanomat" osti Radio Helsingin.
Sunnuntain 8. lokakuuta 2006 pääkirjoituksessa päätoimittaja Janne Virkkunen ilmoitti lehden tukevan Suomen Nato-jäsenyyttä.
Vuonna 2007 Aatos Erkko toivoi "Helsingin Sanomien" jatkavan "liberaalilla linjallaan". Samalla hän ilmoitti, ettei puutu lehden toimitukseen.
Uudistusten aikaa.
Marraskuussa 2011 "Helsingin Sanomien" ja "Nelosen" uutistoimitoimitukset yhdistyivät.
Huhtikuussa 2012 "Helsingin Sanomat" otti ensimmäisenä suomalaisena mediatalona tarjontaan mukaan lehden ja tablettitietokoneen yhteistilauksen. Marraskuussa 2012 lehden internet-sivuille pystytettiin maksumuuri. Ilmaiseksi saa lukea viisi uutista viikossa ja etusivua.
Sanoman hallitus päätti 31. heinäkuuta 2012, että lehti siirtyy tabloidikokoon tiistaista 8. tammikuuta 2013 alkaen. Tuotantoteknisistä syistä muutosta edeltävänä maanantaina lehteä ei julkaistu, joten sunnuntain, loppiaisen 6. tammikuuta lehti jäi viimeiseksi broadsheet-kokoiseksi. Loppuvuodesta 2012 ilmoitettiin myös lehden englanninkielisen verkkojulkaisun lopettamisesta.
Toukokuussa 2013 Mikael Pentikäinen erotettiin vastaavan päätoimittajan tehtävästä. Potkuja perusteltiin luottamuspulalla. Väliaikaiseksi vastaavaksi päätoimittajaksi valittiin Riikka Venäläinen. Syyskuussa 2013 Kaius Niemi aloitti lehden vastaavana päätoimittajana. Syksyllä 2013 "Helsingin Sanomat" myi "Radio Helsingin". Vuonna 2013 lehden levikki oli 313 062 ja sunnuntailevikki 352 541.
Elokuussa 2014 "Helsingin Sanomat" alkoi julkaista vain internetissä ilmestyvää iltapainosta. Painos ilmestyy kello 16.30 ja on nimeltään "HS Ilta".
Elokuussa 2017 "Helsingin Sanomat" avasi verkkosivuillaan tilaajilleen Aikakone-nimisen palvelun josta voi lukea digitoituina näköislehtinä vuosien 1904-1997 vanhoja "Helsingin Sanomia".
Kun Donald Trump ja Vladimir Putin tapasivat Helsingissä 2018, Helsingin Sanomat mainosti kampanjalla, jossa presidentit toivotettiin tervetulleiksi lehdistönvapauden maahan. Mainokset herättivät maailmanlaajuista huomiota ja ne palkittiin Kultahuipulla, Effiellä ja Suurella journalistipalkinnolla.
"Helsingin Sanomat" julkaisi vuonna 2017 artikkelin "Salaisuus kallion uumenissa – juuri kukaan ei tiedä, mitä tekee Puolustusvoimien Viestikoekeskus, mutta nyt HS:n saamat asiakirjat avaavat mysteerin", joka oli tarkoitettu suunnitellun juttusarjan ensimmäiseksi osaksi. Puolustusvoimien pääesikunta teki poliisille tutkintapyynnön artikkelin julkaisun jälkeen. Keskusrikospoliisin esitutkinnan perusteella poliisi epäilee viittä "Helsingin Sanomien" työntekijää turvallisuus­salaisuuden paljastamisesta.
2020–.
Venäjän hyökättyä Ukrainaan 2022 Venäjän hallinto pakotti venäläisen median raportoimaan ainoastaan virallisesti hyväksyttyä tietoa. Lisäksi viimeiset riippumattomat radio- ja tv-kanavat lakkautettiin. Vastareaktiona pohjoismaiset sanomalehdet Helsingin Sanomat, Dagens Nyheter ja Politiken ryhtyivät julkaisemaan artikkeleitaan venäjäksi. 
Päätoimittaja Kaius Niemi jäi kiinni rattijuopumuksesta ja erosi tehtävästään marraskuussa 2022.
Vuonna 2023 Helsingin Sanomat lakkasi julkaisemasta freelancer-toimittajien kirjoittamia TV-arvosteluja. Uudistuksen jälkeen Tv-sivun pääjuttupaikalla julkaistiin vain puffimaisia, lehdistötiedotteilta vaikuttavia juttuja, tai sellaisia kritiikkejä, jotka oli jo aiemmin julkaistu "Ilta-Sanomissa". Uudistusta moitittiin "halpuutukseksi" ja "alennustilaksi".
2023 lehti perusti tutkivan journalismin ryhmän, johon kuuluvat mm. Salla Vuorikoski, Tuomo Pietiläinen, Susanna Reinboth ja Paavo Teittinen.
Formaatti.
Vuonna 2013 lehti siirtyi isosta broadsheet-koosta puolet pienempään tabloid-kokoon.
Tabloid-uudistuksesta lähtien lehden serif-fonttina on ollut "Sanomat", ja sans-fontteina "Helsingin" ja "Helsingin Text" sekä "Publico Text". Vuodesta 2009 otsikkofonttina oli ollut "The Antiqua HS" ja leipätekstinä "Quatext".
Sisältö.
Linja.
"Journalisti"-lehden laskelmien mukaan vuosina 2023–2024 kiristyneen työmarkkinakriisin aikaan "Helsingin Sanomat" oli pääkirjoituksissaan ja näkökulmateksteissään kriittinen sekä ammattiyhdistysliikettä että Orpon hallitusta kohtaan. Lehti kirjoitti myös neutraaleja juttuja, mutta linja muuttui huomattavasti kriittisemmäksi ay-liikettä kohtaan vuoden 2024 alussa. 
Pilapiirtäjät.
Ensimmäisenä Helsingin Sanomien säännöllisenä pilapiirtäjänä aloitti 1930-luvulla Oskari ”Oki” Räisänen, jonka piirrustuksia selvennettiin pitkillä kuvateksteillä. Hänet korvasi vuonna 1950 Kari Suomalainen. Suomalainen halusi tehdä piirroksia, joita ei tarvinnut selitellä. Hänen uransa kesti viidettä vuosikymmentä. Se päättyi vuonna 1991 riitaan, kun lehti ei suostunut julkaisemaan hänen muukalaisvastaista piirrostaan. Mauri Kunnas käväisi pilapiirtäjänä vuoden 1983 paikkeilla. Karin seuraajaksi tuli Terho Ovaska, jolle oli tyypillistä kuvata tavallisen ihmisen havaintoja. Ovaska jäi eläkkeelle vuonna 2005. Häntä seurasi Henrik Karlsson, kotimaiseen politiikkaan keskittynyt kommentaattori. Karlsson kertoi: ”En halunnut käyttää jättilekaa, vaan pikemminkin kutitella höyhenellä, ja saada edes jonkun lukijan ajattelemaan”. Hän jatkoi työssä eläköitymiseensä asti, vuoteen 2020. Sarjakuvasivuilla ilmestynyttä "Fingerporia" piirtänyt Pertti Jarla ryhtyi tekemään viikottaisia pilapiirroksia vuonna 2020. Jarlan lopetettua vuonna 2024 hänet korvasi Ville Ranta, joka totesi: ”Minusta sellainen suttuisempi tyyli on tehokasta ja kaunista”.
Kirjeenvaihtajat.
Helsingin Sanomilla on maailmalla 7 kirjeenvaihtajaa. Kirjeenvaihtajien asemapaikat ovat Washington, Bryssel, Lontoo, Berliini, Tukholma, Moskova ja Peking. Lisäksi on kahdeksas kirjeenvaihtaja, jonka työtä ohjaa teema eikä mikään tietty maantieteellinen alue. Teemakirjeenvaihtaja valitaan yhdeksi vuodeksi kerrallaan. Tähän mennessä teemoina ovat olleet mm. tulevaisuus vuonna 2018, ilmasto 2019, Silkkitie 2020–2021, luontokato 2021–2022 ja Nato 2022–2023 ja Suomi-Viro 2024.
Sarjakuvat.
Tarmo Koiviston "Mämmilä" ilmestyi Kuukausiliitteessä vuosina 1983–1996. Mämmilän jälkeen Koivisto on piirtänyt lehteen sarjoja "Tää pääkaupunki, Pääkaupunki" ja "Ajatushautomo"". Ajatushautomo" ilmestyy Kuukausiliitteen joka numerossa.
Rip Kirby seikkaili lehden sivuilla vuodesta 1948 alkaen aina 2010-luvulle saakka ja tauon jälkeen digilehdessä vuoteen 2023. "Biller" ja "Wulffmorgenthaler" ovat ilmestyneet lehdessä vuodesta 2009, Jarkko Vehniäisen "Kamala luonto" vuodesta 2013 ja "Keskenkasvuisia" vuodesta 2020. Bill Wattersonin "Lassi ja Leeviä" (1985–1995) on julkaistu uusintoina vuodesta 2013. Joonas Rinta-Kannon "Fok_It" aloitti sarjakuvasivulla vuonna 2023. 
Timo Mäkelän ja Merja Heikkisen "Pieniä julmia tarinoita" ilmestyi 1997–1999. Muita lehdessä ilmestyneitä sarjakuvia ovat "Fingerpori, Viivi ja Wagner, Rauta-Reetta, Masi, Harald Hirmuinen, Kamut, Velho, Harald Hirmuinen, Karvinen, Jere", Katja Tukiaisen "Kisu" ja Nils Axle Kantenin "Jalmari."
Visio.
"Visio"-liite aloitti ilmestymisensä 6. maaliskuuta 2021. Printtiliite painettiin punaiselle paperille, jota valmisti koko Euroopassa vain yksi tehdas, joka sijaitsi Saksassa. Liite lakkasi ilmestymästä lokakuussa 2024. Visio-brändillä merkittyjä artikkeleita julkaistaan edelleen lehden osana.
Pakinat.
Helsingin Sanomien pakinoitsijoita ovat olleet muun muassa "Arijoutsi" (Heikki Marttila, 1942–1971), "Kai de Puu" (Matti Almila), "Origo" (Jouni Lompolo, 1956–2001), "Pii" (Pirkko Kolbe, 1967–1994), "Toinen mies" (Pentti Järvinen, 1989–2012) ja "Kaisla" (Seppo Kaisla, 2009–2015). "Kuukausiliitteen" pakinoitsijanimimerkki "Kuukautinen" (Teppo Sillantaus) aloitti vuonna 2010.
Kolumnit.
Kolumneja lehteen kirjoittavat Risto Murto, Eero Vassinen, Frank Martela, Johanna Vuorelma, Jan Vapaavuori, Adile Sevimli ja Minna Lindgren. Esseitä kirjoittavat Janne Saarikivi, Timo Miettinen ja Mirkka Lappalainen.
Menneisyydessä.
Nyt-liite.
"Nyt"-liite oli vuosina 1995–2024 perjantaisin "Helsingin Sanomien" mukana ilmestynyt lisälehti, nuorille suunnattu ja tyyliltään räväkkä. Ensimmäinen "Nyt"-liite ilmestyi 3. marraskuuta 1995. 
"Nyt"-liitteessä julkaistiin muun muassa ennakkotietoja tulevan viikon televisio- ja radio-ohjelmista, menovinkkejä suomalaiskaupunkien tapahtumista sekä huumoripitoisia vakiopalstoja, joissa usein irvailtiin julkisuuden henkilöillä. Näitä olivat "Identtiset kaksoset" (kuvapareja julkkiksista, alaotsikkona ”Hehän ovat kuin kaksi marjaa”), "KummalLista" (outojen asioiden luetteloita) sekä "Viikon pääasiat" (sarkastisia yhden virkkeen kiteytyksiä tuoreista tapahtumista ja ilmiöistä). Lehden sisältöön kuuluivat myös Julia Vuoren piirtämä jänishahmo sekä sarjakuva "Naisen kanssa".
"Nyt"-liitteen toimituksen esimiehiä olivat eri aikoina muun muassa Reetta Räty, Ville Blåfield ja Tuomas Peltomäki.
Liitteen ulkoasua ja rakennetta uudistettiin vuonna 2011, jolloin vaihtui mm. lehden logo. Vuonna 2013 "Nytistä" kaavailtiin viikkoliitteen sijasta kuukausittaista 60–70-sivuista aikakauslehteä, mutta hankkeesta luovuttiin. Maaliskuussa 2022 "Nyt" muuttui pelkästään tv-ohjelmista kertovaksi liitteeksi. Liite lakkasi ilmestymästä painetussa muodossa marraskuussa 2023. Tammikuussa 2024 "Helsingin Sanomat" ilmoitti lopettavansa ”Nyt-brändin” myös verkkolehden osana.
Vastauspalsta.
Sunnuntaisivujen vastauspalsta, Virve Aarnivan pitämä "Kysy Kirstiltä" aloitti vuonna 1993 ja jatkoi aina vuoteen 2009, jolloin Aarniva jäi eläkkeelle. Kirja "Kirsti vastaa" julkaistiin 1999. Kirstin palstan sijaiseksi tuli "Torsti tietää" vuonna 1998. Kirstin jäätyä eläkkeelle hänen paikkansa otti "Usko Siskoa". Torsti vastasi esimerkiksi teknisiin ja luonnon­tiedettä koskeviin kysymyksiin, ja Sisko kehitettiin sen vastapainoksi vastaamaan ihmissuhteisiin ja etiikkaan liittyviin kysymyksiin. Kirstin, Torstin ja Siskon palstat lakkautettiin vuonna 2023. Vastauspalsta ei ollut verkossa yhtä suosittu kuin paperilehdessä ja päätoimittajan mukaan sen tilalle haluttiin kehittää palsta, joka kiinnostaisi lukijoita myös digitaalisessa ympäristössä.
Päätoimittajat.
Vuoteen 1961 asti "Helsingin Sanomilla" oli yksi päätoimittaja, poikkeuksena 1920–1930-luvun vaihde, jolloin Eljas Erkko ja W. W. Tuomioja jakoivat päätoimittajuuden neljän vuoden ajan. Vuodesta 1961 eteenpäin lehdellä on ollut vastaava päätoimittaja sekä yhdestä kolmeen alempaa päätoimittajaa.
Levikin kehitys.
"Helsingin Sanomien" lehden levikki vuosina 2001–2019:
Vuonna 2023 Helsingin Sanomien painetun lehden keskimääräinen lukijamäärä oli 549 900 kpl ja kokonaistavoitettavuus 1 996 300 kpl. Luvut eivät ole vertailukelpoisia levikkitietojen kanssa.
Verkkosivusto.
Alexan mukaan verkkosivusto "hs.fi" on Suomen 24. suosituin verkkosivusto.