tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Herkules ja rakkauden kuningatar

Herkules ja rakkauden kuningatar (, , ”Herkuleen rakkaudet”) on vuonna 1960 valmistunut italialais-ranskalainen seikkailuelokuva. Tyylilajiltaan mytologia-aiheista peplumia edustavan elokuvan on ohjannut Carlo Ludovico Bragaglia. Sen pääosia esittävät yhdysvaltalainen Jayne Mansfield ja tämän kehonrakentaja-aviomies Mickey Hargitay.
Juoni.
Herkules lähtee Oikhaliaan kostaakseen hänen vaimonsa murhanneelle kuningas Eurytokselle. Kuningas on sillä välin surmattu, mutta hänen tyttärensä kuningatar Deianeira tarjoutuu Herkuleen uhriksi. Herkules luopuu kostosta ja rakastuu Deianeiraan. Kuningattaren vallanhimoinen neuvonantaja Likos murhauttaa Deianeiran kihlatun Akheloon ja syyttää murhasta Herkulesta. Herkules lähtee etsimään murhaajaa, surmaa Lernan hydran, mutta joutuu haavoittuneena amatsonien vangiksi. Amatsonien kuningatar Hippolyte viettelee Herkuleen Deianeiraksi naamioituneena. Hippolyte aikoo muuttaa Herkuleen muiden rakastajiensa tavoin kivettyneeksi puuksi, mutta amatsoni Nemea auttaa hänet pakoon. Herkules palaa Oikhaliaan, jossa Likos on kaapannut vallan ja vanginnut Deianeiran. Herkuleen johtama kansa nousee kapinaan, mutta Likos pakenee Deianeira panttivankinaan. Herkules pelastaa Deianeiran ja he palaavat yhdessä Oikhaliaan.
Tuotanto.
"Herkules ja rakkauden kuningatar" on kuvattu Cinemascope-laajakangastekniikalla Technicolor-väreissä Rooman Cinecittàssa. Ulkokuvissa näkyvät Tor Caldaran maisemat, Monte Gelaton vesiputous ja Roomalaisen sivilisaation museo Rooman EUR:n kaupunginosassa.
Suuren ennakkokohun saattelema elokuva on värikäs peplum-kliseiden kokoelma, jonka camp- ja kitsch-arvot ovat poikkeuksellisen korkeat. Se tarjoaa runsaasti materiaalia myös tyylilajille ominaisten teemojen tarkasteluun. Hargitay on Herkuleena ilmeetön ja kömpelö ja hänen povipommina tunnettu vaimonsakin esittää lähinnä vain itseään. Tarinan mukaan Mansfield teki elokuvan Italiassa, koska Hollywoodin studiot kieltäytyivät antamasta pariskunnalle rooleja samoissa filmeissä.
"Herkuleen ja rakkauden kuningattaren" visuaalinen kohokohta on surrealistinen puiksi muutettujen miesten metsä. Naurettavan kolmipäisen hydran rakentamiseen osallistui nuori Carlo Rambaldi. Elokuva muistetaan myös Moira Orfein peplum-debyyttinä.
Vastaanotto.
Elokuva sai Italiassa melko vaisun vastaanoton, ja vuoden 1961 loppuun mennessä se oli kerännyt vain 381 miljoonan liiran kassatulot. Vuoteen 1964 mennessä tuotto oli noussut lähes 550 miljoonaan liiraan. Ranskassa "Herkuleen ja rakkauden kuningattaren" näki yli 1,3 miljoonaa katsojaa. Vaikka elokuva oli alun perin tarkoitettu erityisesti Yhdysvaltojen markkinoille, se julkaistiin siellä vasta kuuden vuoden kuluttua valmistumisestaan.
Saksan 5. jalkaväkidivisioona

Saksan 5. jalkaväkidivisioona () oli Saksan armeijan yhtymä toisessa maailmansodassa. Divisioona muutettiin 5. jääkäridivisioonaksi.
Perustaminnen.
Wehrkreis V perusti 1. lokakuuta 1934 Ulmissa divisioonan peitenimellä Kommandant von Ulm, jonka nimi vaihdettiin 15. lokakuuta 1935 Saksan irtautuessa Versailles'n rauhan rajoituksista 5. jalkaväkidivisioonaksi. Sen yksiköt muodostettiin Reichswehrin 5. divisioonasta. Divisioonan esikunta oli sijoitettu Ulmiin.
Palvelus.
Toisen maailmansodan alkaessa divisioona oli Oberheinissa tehtävänään länsirajan suojaaminen. Talven 1939-1940 se oli Eifelissä. Divisioona liitettiin Luxemburgin rajalle kootun 12. armeijan reserviksi. Se osallistui Luxemburgin ja Belgian valtaukseen sekä Maasin ylitykseen Devillen ja Braux'n välillä. Se osallistui vielä Aisnen ylitykseen ennen hyökkäyksen toisen vaiheen alkamista. Sotatoimien päätyttyä divisioona jäi miehitysjoukkona Ranskaan, mistä se siirrettiin huhtikuussa 1941 Itä-Preussiin.
Operaatio Barbarossan alkaessa divisioona ylitti 22. kesäkuuta 1941 Neuvostoliiton rajan edeten Suwalki-Zipfelin alueelta Lidan yli kohti Vitebskiä. Se osallistui Smolenskin taisteluun ja marraskuussa Vjazman taisteluun. Divisioona siirrettiin joulukuussa lepoon Ranskaan, missä divisioona nimettiin 5. kevyeksi jalkaväkidivisioonaksi. Muutoksessa divisioona menetti kolmannen jalkaväkirykmenttinsä (Jalkaväkirykmentti 14), joka liitettiin 78. jalkaväkidivisioonaan.
Helmikuussa 1942 divisioona palasi itärintamalle pohjoiseen armeijaryhmään ja se otti osaa Demjanskin taisteluihin maaliskuusta huhtikuuhun taisteluosasto Seydlitzissä, kun se avusti II armeijakunnan motista vapauttamisessa.
Divisioona nimettiin 6. kesäkuuta 1942 edelleen 5. jääkäridivisioonaksi, jolloin se organisoitiin kuten vuoristodivisioonat, mutta divisioona varustettiin runsaimmin ajoneuvoin. Vuoden 1942 lopun ja koko vuoden 1943 divisioona taisteli Staraja Russan alueella.
Divisioona siirrettiin alkuvuodesta 1944 keskustan armeijaryhmmään, jossa se osallistui tammikuusta maaliskuuhun Vitebskin taisteluihin ja Kovelin alueen taisteluihin huhtikuusta heinäkuuhun. Keskustan armeijaryhmän rintaman romahdettua divisioona lähetettiin länteen puolustamaan Puolaa ja edelleen itäiseen Saksaan. Alkuvuodesta 1945 se taisteli Pommerissa Neustettinissä ja Dramburgissa (nyk. Drawsko, Puolassa). Divisioona kävi viimeiset taistelunsa huhtikuussa Berliinin taisteluissa Freienwaldessa lähellä Oderia. Se antautui toukokuussa puna-armeijalle Wittenbergissä. Muutamat pienet osastot murtautuivat länsiliittoutuneiden linjoille Lenzenissä, jossa ne antautuivat amerikkalaisille 3. toukokuuta.
Tapio Räisänen -mäkikeskus

Tapio Räisänen -mäkikeskus (aikaisemmin Taivalvaaran hyppyrimäet) on viiden hyppyrimäen muodostama mäkihyppystadion Taivalkoskella.
Historia.
Tapio Räisänen -mäkikeskuksessa on järjestetty mäkihypyn- ja yhdistetyn veteraanien MM-kilpailut 24. helmikuuta – 2. maaliskuuta 2008 ja 22.–29. maaliskuuta 2015, Hopeasompa loppukilpailut vuosina 2007 ja 2014, veteraanien SM-kilpailut vuosina 2012 ja 2014 ja pienmäen SM-kilpailut 7. joulukuuta 2012, huhtikuussa 2017, maaliskuussa 2018 ja 2019.
Taivalvaara.
Hyppyrimäki rakennettiin vuonna 1986. Vuosina 1995–2003 siinä järjestettiin säännöllisesti yhdistetyn B-maailmancupin kilpailuja. Hyppyrimäen K-piste sijaitsee 73 metrissä ja HS-piste 80 metrissä. Mäessä ei ole muovitusta.
Mäkiennätyksen kehittyminen (miehet).
Mäkiennätyksen 82,0 metriä on hypännyt Eetu Nousiainen.
Mäkiennätyksen kehittyminen (naiset).
Naisten mäkiennätyksen 78,0 metriä on hypännyt Julia Tervahartiala.
Taivalvaara K49.
Hyppyrimäki rakennettiin vuosina 1951–1953, silloin sen K-piste oli 48 metrissä. Nykyisin K-piste sijaitsee 49 metrissä ja HS-piste 52 metrissä. Mäessä ei ole muovitusta.
Mäkiennätyksen kehittyminen (miehet).
Mäkiennätyksen 53,0 metriä on hypännyt Knut Bjørnar Strøm.
Mäkiennätyksen kehittyminen (naiset).
Naisten mäkiennätyksen 51,5 metriä on hypännyt Julia Äikiä.
Taivalvaara K36.
Hyppyrimäki rakennettiin vuonna 1965, silloin sen K-piste oli 30 metrissä. Nykyisin K-piste sijaitsee 36 metrissä ja HS-piste 40 metrissä. Mäessä ei ole muovitusta.
Mäkiennätyksen kehittyminen (miehet).
Mäkiennätyksen 41,5 metriä on hypännyt Tuomas Kinnunen.
Mäkiennätyksen kehittyminen (naiset).
Naisten mäkiennätyksen 38,5 metriä on hypännyt Heta Hirvonen.
Taivalvaara K20.
Hyppyrimäen K-piste sijaitsee 20 metrissä ja HS-piste 22 metrissä, kesällä 24 metrissä. Alastulorinteeseen asennettiin muovitus kesällä 2016.
Mäkiennätyksen kehittyminen (miehet).
Mäkiennätyksen 21,5 metriä ovat hypänneet Perttu Reponen, Kasperi Valto ja Markus Maaninka.
Mäkiennätyksen kehittyminen (naiset).
Naisten mäkiennätyksen 20,5 metriä ovat hypänneet Elsa Thors ja Teresa Karavirta.
Kesämäkiennätyksen kehittyminen (miehet).
Kesämäkiennätyksen 22,5 metriä on hypännyt Eetu Pulju.
Kesämäkiennätyksen kehittyminen (naiset).
Naisten kesämäkiennätyksen 19,0 metriä on hypännyt Annamaija Oinas.
Taivalvaara K10.
Hyppyrimäen K-piste sijaitsee 10 metrissä ja HS-piste 12 metrissä. Alastulorinteeseen asennettiin muovitus kesällä 2016.
Mäkiennätyksen 11,0 metriä ovat hypänneet Vilho Palosaari ja Tuomas Kinnunen 22. maaliskuuta 2014 Hopeasompa-kilpailussa. Naisten mäkiennätyksen 10,0 metriä ovat hypänneet Hopeasompa-kilpailuissa Elli Seppänen 22. maaliskuuta 2014 ja Viivi Hyvärinen 4. joulukuuta 2021.
Kesämäkiennätyksen 10,5 metriä ovat hypänneet Eetu Polju 15. heinäkuuta 2017 ja Peter Räisänen 22. heinäkuuta 2017 Tapsan Kesä Cupissa. Naisten kesämäkiennätyksen 9,0 metriä on hypännyt Lumia Nurmela kaksi kertaa 19. syyskuuta 2020 Tapsan Kesä Cupissa.
Antratsyt

Antratsyt (, ) on kaupunki Luhanskin alueen eteläosissa Itä-Ukrainassa, 77 kilometriä Luhanskista eteläkaakkoon. Kaupungin kautta kulkee Kiovasta Harkovan kautta Venäjän Rostovin alueen rajalle johtava tärkeä M03-valtatie, jota pitkin valtakunnan rajalle on 62 kilometriä. Linnuntietä Venäjän raja sijaitsee noin 27 kilometriä etelään.
Seudulle perustettiin hiilikaivos vuonna 1904, mutta asutusta siellä oli ainakin 1800-luvun jälkipuoliskolla. Seudun hiilikaivoksista on louhittu paljon lämpöarvoltaan rikasta antrasiittiia. Kaupunki sai nykyisen nimensä vuonna 1962. Tätä ennen vuonna 1938 usean kaivostaajaman yhteenliittymänä syntynyt kaupunki tunnettiin nimellä "Bokovo-Antratsyt" ().
Vuonna 2013 siellä asui runsas 54 640 asukasta. Antrazytin kaupunkipiirin (77 862 as.) alueeseen kuuluu myös kuusi kaupunkityyppistä taajamaa ja maaseutukylien asukkaita. Antrazytin kaupunki toimii myös kaupunkipiiriä ympäröivän Antratsytin piirin (31 044 as.) hallintokeskuksena.
Ainakin toukokuussa 2014 seudulla oli Ukrainan hallitusvaltaa vastustavia separatisteja. Heinäkuun lopulla joidenkin näistä Luhanskin kansantasavallaksi itseään kutsuman separatistisen liittymän terroristiryhmittymistä kerrottiin pyrkivän linnoittautumaan Antrasytin kaupunkiin ja sen ympäristöön.
Topos

Topos () "paikka", monikossa "topoi"; "tópos koinós", yhteinen paikka.) tarkoittaa retoriikassa ja kirjallisuudessa asian ilmaisemista tai luomista käyttäen ennalta yleiseksi ymmärrettyjä tai hyväksyttyjä keinoja ja tapoja. Topos lähenee käsitteellisesti toista käsitettä, kliseetä, mutta ilman toistamisen tai kopionnin luomaa negatiivista latausta.
Topostutkija Ernst Robert Curtiuksen mukaan topokset ovat "temaattisista tyylillisiin ulottuvia kaavamaistuneita elementtejä, jotka välittyvät kirjallisissa perinteissä ja muodostavat niiden rakennusmateriaalin".
Topos voidaan kääntää "keskustelun aiheeksi", "väittelyn linjaksi" tai "yhteiseksi (jaetuksi) paikaksi". Curtius laajensi käsitettä tutkimalla topoksia yhteisinä paikkoina, joita ovat esimerkiksi perinteisestä materiaalista tehdyt uudet tulkinnat, erityisesti standardisoituneet miljöökuvaukset, mutta hän ulotti tutkimuksensa lähes jokaiseen kirjallisuuden meemiin. Esimerkiksi antiikin klassisen taruston tavasta tappaa päähenkilönsä on olemassa yleinen käsitys, topos "kaikkien tulee kuolla", jota Curtius pitää tavallaan lohdullisena kerrontana, koska usein kun henkilö kohtaa kuolemansa hän pysähtyy reflektoimaan, että jopa historian suurmiehetkin ovat kuolleet. Hieman erilaisena topoksena Curtius pitää luonnon (taivas, meret, eläimet jne.) kutsumista tai manaamista paikalle erilaisten kerronnallisten tarkoitusperien vuoksi, kuten todistamaan valan vannomista, iloitsemista ja jumalan ylistämistä tai jakamaan päähenkilön surun.
Esimerkki populäärikirjallisuuden topoksesta on Edgar Rice Burroughsin Tarzan-kirjojen tarinoiden kuvaama 1900-luvun alun eksoottinen, alkukantainen ja vielä osittain tuntematon Afrikka, josta muodostuu yhteinen maantieteellinen ja kulttuurillinen paikka, johon kirjailija ja Tarzan-tarinoiden lukijat palasivat aina uuden romaanin ilmestyessä. Burroughs käytti länsimaissa vallinnutta eksotisoitunutta ja myyttistä käsitystä "pimeästä mantereesta" luodessaan Tarzan-kirjojen Afrikkaa, sillä hän ei koskaan itse käynyt Afrikassa.
Tropico 5

Tropico 5 on Haemimont Gamesin kehittämä ja Kalypso Median julkaisema kaupunginrakennus- ja simulaatiopeli. Peli on julkaistu vuonna . 
Peli kuuluu "Tropico"-pelisarjaan ja pelissä on ensimmäistä kertaa pelisarjassa mukana moninpelimahdollisuudet.
Vastaanotto.
Metacritic-kerääsivustolla pelillä on 75/100 pistettä.
Nexus 5

Nexus 5 on Android-käyttöjärjestelmällä toimiva Nexus-sarjan viides älypuhelin, jonka ovat valmistaneet Google ja LG. Se julkaistiin 31. lokakuuta 2013 Googlen Play -kaupassa. Suomen markkinoille puhelin saapui 19. maaliskuuta 2014. Nexus 5 oli ilmestyessään älypuhelinten kärkeä Snapdragon 800 -prosessorilla, uusimmalla Androidilla ja viiden tuuman Full HD -näytöllä.
Nexus 5:n käyttöjärjestelmä on puhdas Android-käyttöjärjestelmä, eli puhelimen valmistaja LG ei ole tuonut siihen omia lisäyksiään tai muutoksiaan. Puhelin ei kuitenkaan tule saamaan enää päivityksenä Android 7.0 -käyttöjärjestelmää, joka julkaistiin 22.8.2016 .
Kritiikki.
Nexus 5 on saanut kritiikkiä kaiuttimen heikosta äänenvoimakkuudesta, huonosta värinätoiminnosta sekä muistikorttipaikan puutteesta. Toisaalta sitä on taas kehuttu sulavasta käyttäjäkokemuksesta ja käyttöä kestävästä polykarbonaattirakenteesta, sisäänrakennetusta langattomasta laturista, laadukkaasta näytöstä ja Suomen yleisen tason huomioon ottaen edullisesta hinnasta. Puhelimen 16 gigatavun version hinta ilmestymishetkellä oli Yhdysvalloissa 299 dollaria, mutta hintaa nostettiin myöhemmin 349 dollariin.
Kari Lepistö

Kari Erkki Lepistö (1. helmikuuta 1946 Kalanti – 31. elokuuta 2007 Helsinki) oli suomalainen vaate- ja pukusuunnittelija, joka tunnettiin erityisesti rohkeista ja laadukkaista nahkavaatteistaan sekä monista teatteripuvustuksistaan, alkaen Tampereen Popteatterin Hair-musikaalista 1969.
Vaatetusalan yrittäjäperheessä kasvanut Kari Lepistö sai läpimurtonsa voittamalla vuonna 1968 nuorille valmisvaatesuunnittelijoille tarkoitetun Euro Fashion -kilpailun Lontoossa vain 22-vuotiaana, minkä jälkeen muun muassa Finnair käytti häntä uuden New Yorkin reittinsä lentohenkilökunnan avaruuslentovaikutteisten pukujen suunnittelijana. Hän suunnitteli mallistoja muun muassa Pukevalle ja Finn-Flarelle kunnes perusti veljensä Lassen kanssa 1975 LD Leatherin, joka toimi vuoteen 2000 saakka. Samoihin aikoihin oli lopetettava muukin Lepistön perheen sotien jälkeen alkanut yritystoiminta vaatetusalalla. Vuonna 1994 Lepistö teki yhteistyötä Pentikin kanssa LD Espa Oy:ssä, jonka muita suunnittelijoita olivat Irja Leimu, Arja Lehtimäki ja Ilona Pelli.
Lepistö vaali tinkimättömästi laadukkaan ja kestävän vaatteen ajatusta pintamuodin vaihtoehtona. Hänen LD Leather -myymälänsä oli pitkään keskeisellä paikalla Helsingissä, osoitteessa Arkadiankatu 8.
Kari Lepistö teki teatteripuvustuksia etenkin Tampereen Teatterille, Tampereen Työväen Teatterille ja Kotkan kaupunginteatterille.
”Pukeutuminen on kulttuuria, ja järkevät ihmiset eivät koskaan ole seuranneet muotia orjallisesti.”&lt;br&gt;— Kari Lepistö.
Saksan 6. jalkaväkidivisioona

Saksan 6. jalkaväkidivisioona () oli Saksan armeijan yhtymä toisessa maailmansodassa.
Perustaminnen.
Wehrkreis VI muodosti 1. lokakuuta 1934 Bielefeldissä divisioonan peitenimellä Infanterieführer VI, jonka nimi vaihdettiin 15. lokakuuta 1935 Saksan irtautuessa Versailles'n rauhan rajoituksista 6. jalkaväkidivisioonaksi. Sen yksiköt muodostettiin Reichswehrin 6. divisioonasta. Divisioonan esikunta oli sijoitettu Bielefeldiin.
Palvelus.
Divisioonassa toimeenpantiin liikekannallepano 26. elokuuta 1939. Toisen maailmansodan alkaessa divisioona suojasi Saksan länsirajaa Saarin alueella Blies-Talesissa. Taistelun Ranskasta alkaessa divisioona ylitti Luxemburgin ja Belgian rajan 10. toukokuuta 1940 jatkaen etenemistä Ranskaan. Taisteluiden päättyessä divisioona varmisti demarkaatiolinjaa Poitiersissa ja se sai määräyksen valmistautua maihinnousuun Britteinsaarille (operaatio Seelöwe).
Maaliskuussa 1941 divisioona siirrettiin Itä-Preussiin, josta se operaatio Barbarossan alkaessa ylitti Neuvostoliiton rajan 22. kesäkuuta keskustan armeijaryhmän 9. armeijan mukana. Se osallistui raskaisiin taisteluihin pyrkiessään kohti Moskovaa ja divisioona ylitti marraskuun lopulla Volgan Moskovan pohjoispuolella Kalininissa. Divisioonan reilun 20 kilometriä leveän vastuualueen sivusta oli avoinna puna-armeijan talvihyökkäyksen alkaessa. Divisioona torjui useita hyökkäyksiä luovuttaen ainoastaan hieman valtaamiaan alueita kummankin osapuolen kärsiessä raskaita tappioita.
Divisioona kuului seuraavat kaksi ja puoli vuotta keskustan armeijaryhmään. Se taisteli vuonna 1942 Rževin hallinnasta ja maaliskuussa 1943 se vetäytyi 9. armeijan mukana onnistuneesti Rževin alueelta. Heinäkuussa olleen lyhyen Smolenskissa vietetyn lepojakson jälkeen divisioona osallistui Kurskin ja Orjolin alueen taisteluihin sekä Dneprin varren puolustukseen.
Divisioona nimettiin 25. heinäkuuta 1944 6. krenatööridivisioonaksi, jonka miehistö muodostui 6. jalkaväkidivisioonan ja 552. krenatööridivisioonista. Se ei kuitenkaan saavuttanut määrävahvuutta ja se olikin lähinnä taisteluosasto osallistuen taisteluihin Veikselillä. Se nimettiin 9. lokakuuta 6. kansankrenatööridivisioonaksi.
6. kansankrenatööridivisioona ryhmittyi Varsovan alueelle ja se osallistui tammikuussa 1945 Warka-Brückenkopfin alueen taisteluihin, joiden päättyessä divisioonan jäänteet vetäytyivät länteen. Se nimettiin 10. maaliskuuta 1945 6. jalkaväkidivisioonaksi.
Pentti Mälkki

Pentti Urpo Mälkki (s. 22. elokuuta 1940 Helsinki) on suomalainen geofyysikko ja hydrologi. Hän toimi Merentutkimuslaitoksen ylijohtajana vuosina 1990–2004.
Mälkin vanhemmat olivat Kosti Mälkki ja Alina Sipiläinen. Hän tuli ylioppilaaksi Lahden lyseosta 1959 ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1964, lisensiaatiksi 1970 ja väitteli tohtoriksi 1975.
Mälkki oli hydrologisen toimiston assistentti ja apulaishydrologi vuosina 1962–1968, Merentutkimuslaitoksen assistentti vuosina 1968–1972, erikoistutkija vuosina 1972–1975, osastonjohtaja vuosina 1975–1990, vs. ylijohtaja vuosina 1980–1984 ja ylijohtaja ja professori vuodesta 1990. Helsingin yliopiston geofysiikan dosentti Mälkki on vuodesta 1980. Hän toimi Suomen ensimmäisen Etelämantereen tutkimusmatkan johtajana vuosina 1989–1990.
Mälkillä on ollut suuri määrä alansa kansallisia ja kansainvälisiä asiantuntija- ja luottamustehtäviä, muun muassa Unescon toimikunnassa, Geofysiikan seurassa, MATINE:ssa, Kansainvälisessä merentutkimusneuvostossa ja Maailman ilmatieteen järjestössä. Hän on Suomalaisen tiedeakatemian jäsen vuodesta 1983 ja Suomen tiedeseuran jäsen vuodesta 1990. 
Mälkin seuraaja ja samalla Merentutkimuslaitoksen viimeinen ylijohtaja vuosina 2005–2008 oli Eeva-Liisa Poutanen.
Mälkin sotilasarvo on reservin yliluutnantti (1994). Hänen puolisonsa vuodesta 1963 on Pirkko Liisa Vainio (s. 1942). Kapellimestari Susanna Mälkki on heidän tyttärensä.
Kukonharja

Kukonharja on noin 200 asukkaan kylä Huittisten kaupungin ja entisen Vampulan kunnan koillisosassa. Kylän rajat ovat muotoutuneet entisen Kukonharjan koulupiirin mukaan. Kukonharja on vuoden 2013 Satakunnan maakuntakylä.
Entisen Vampulan kunnan keskustaan Sallilaan on matkaa 10 kilometriä, Alastaron keskustaan noin 15 kilometriä, Huittisiin 20 kilometriä sekä Loimaalle noin 35 kilometriä. Hieman savinen mutta vedenlaadultaan puhdas Kourajoki virtaa läpi kylän. Kukonharjan kylässä on noin 120 taloutta, joista vapaa-ajan asuntoja on noin 20. Asukasmäärä on noin 270 henkilöä. Tyhjiä taloja ei kylässä juurikaan ole. Kylässä asuu paljon lapsiperheitä.
Kylätoimikunta on perustettu vuonna 1990 ja rekisteröity yhdistykseksi vuonna 1992. Kylällä toimii Kukonharjan kyläyhdistys ry. Sen omistuksessa ovat Saunakosken lava ja kylätalo. Kesäisin palvelee kesäkioski Kukonheltta. Kylällä toimii Satakunnan Pelastuslaitoksen sopimuspalokunta, Kukonharjan vpk.
Kylän nimen syntyhistoria.
”Ennen muinoin, kun paimenet karjoineen kulkivat metsissä, sattuivat Vampulan Tamareen kylän paimenet eksymään ja joutuivat lopulta eräälle korkealle mäelle, jonka kautta myöhemmin kuljettiin Vampulan kirkkoon, josta syystä kallio sai nimekseen Kirkkokallio. Toinen paimenista kiipesi mäessä olevaan puuhun nähdäkseen missä he olivat ja huusi sitten massa olevalle: ”Täällä näkyy talo!”. Kun toinen sitä epäili lisäsi hän vielä: ”Kyllä se talo on, koska harja näkyy ja kukko kiekuu.” Sitten he nimittivät tuntemattoman talon ”Kukonharjaksi” ja se nimi on saanut sitten olla koko kylällä edelleenkin. Maanmittaritkin ovat hyväksyneet nimen, koska se pitäjän kartassa muodostaa kukon harjan muotoisen mutkan.
Palvelut.
Kukonharjan nykyisiä palveluita ovat esimerkiksi kesäkioski Kukonheltta, jääkiekkokaukalo ja pallokenttä. Entisiä palveluita mm. ovat koulu ja kirjasto, joka lakkautettiin vuonna 1995.
Kesärenkaat (kappale)

”Kesärenkaat” on suomalaisartisti Robinin kappale, joka julkaistiin singlenä 1. kesäkuuta 2014. Kappale on Suomen Punaisen Ristin, Väestöliiton ja YleX-radiokanavan järjestämän Kesäkumi-kampanjan vuoden 2014 tunnuskappale. Ensiesityksensä kappale sai 31. toukokuuta 2014 YleXPopissa. Kappaleen ovat säveltäneet ja sanoittaneet Robin itse sekä Jarkko Ehnqvist, Jimi Constantine, Kode Koistinen ja Ilkka Alanko. Kappaleessa on lainattu Neljä Ruusua -yhtyeen vuonna 2001 julkaisemaa ”Missä vaan” -kappaletta.
Ville Salmisen ohjaama musiikkivideo julkaistiin samana päivänä, kuin kappale sai ensiesityksensä YleXPopissa. Video on kuvattu Tampereen Pispalassa.
Kohu.
Kun uuden kesäkumikappaleen esittäjä julkistettiin, tieto aiheutti Suomen lehdistössä pienen kohun. Mediassa pohdittiin onko kappaleen julkaisuhetkellä 15-vuotias Robin liian nuori esittämään kondomikampanjan tunnuskappaletta. Väestöliiton seksuaalineuvoja ja asiantuntijalääkäri Miila Halosen mukaan Robin on ”mitä mainioin kohderyhmän edustaja”, sillä hänen mukaansa Kesäkumikampanja ei ole seksiin yllyttämistä, vaan sillä halutaan kertoa kondomista ja sen käytön tärkeydestä.
Kristian Möller

Karl Edvard Kristian Möller (s. 3. kesäkuuta 1948 Helsinki) on Aalto-yliopiston kauppakorkeakoulun markkinoinnin professori. 
Möllerin vanhemmat ovat merikapteeni Paul Runar Möller ja Ilma Maria Piipponen. Hän tuli ylioppilaaksi 1967 ja valmistui Helsingin kauppakorkeakoulusta ekonomiksi 1970, kauppatieteen kandidaatiksi 1971, lisensiaatiksi 1977 ja tohtoriksi 1979. Möller toimi Suomen Akatemian tutkimusassistenttina 1979-1980 ja on myöhemmin ollut Suomen Akatemian varttunut tutkija useaan otteeseen. Helsingin kauppakorkeakoulun liiketaloustieteen yliassistentti hän oli 1980-1983 ja dosentti 1981-1987, Vaasan yliopiston liiketaloustieteen professori 1983-1987 (vv.) ja Helsingin kauppakorkeakoulun ja sittemmin Aalto-yliopiston kauppakorkeakoulun markkinoinnin professori vuodesta 1987. Tampereen yliopiston dosentti Möller on vuodesta 1990. Hän oli vierailevana tutkijana Pennsylvanian valtionyliopistossa 1987-1988 ja 1991 sekä vierailevana professorina European Institute for Advanced Studies in Management -instituutissa Brysselissä 1982 ja 1992 sekä Aston-yliopistossa Birminghamissa Englannissa. 
Möller on ollut vierailevana tutkijana myös Bathin yliopistossa (2003) ja Kalifornian yliopistossa Berkeleyssä (2010-2011). Hänen tutkimuksensa kohteena ovat olleet erityisesti liike-elämän verkostot, mukaan lukien verkostojen kehittyminen ja ominaisuudet, joista hän on julkaissut muun muassa Senja Svahnin kanssa. 
Möllerin puoliso vuodesta 1971 on Pirkko Marjatta Emaus .
Teiniasu

Teiniasu Oy oli turkulainen vaatetustehdas, joka toimi vuosina 1956–1989, loppuaikoina nimellä Dixi Oy ja Dixi-Coat Oy. Sen perustivat vuonna 1956 ekonomi Rauno Virtanen (1931–2006) ja kuopiolaisen Turon toimitusjohtaja Oiva Turunen kun ruotsalainen nuortentakkien valmistaja kaipasi yhteistyökumppania Suomesta. Liikeidea ensimmäisestä nuorisoon erikoistuneesta takkimerkistä osoittautui mainioksi, ja Teiniasu kasvoi 1960-luvun loppuun mennessä yhdeksi Suomen suurimmista vaatevalmistajista.
Teiniasun ensimmäisiä hittivaatteita olivat Tip-Top-duffelitakki ja värikkäästä markiisikankaasta ommellut kesätakit.
Teiniasu toimi alkuvuosinaan Turun verkatehtaan entisessä kiinteistössä, johon 1950–1960-luvuilla syntyi muitakin tekstiiliyrityksiä, muun muassa Femitex, Kaunotar-Tuote, Kesto-Puku ja Mestaripaita. 1960-luvun lopulla Teiniasulla oli toinen tehdas Kaarinan Rauhanlinnassa sekä vähittäismyymälä Dixi Turun Aurakatu 5:ssä.
Teiniasu kuului turkulaisen Trinetin tavoin kuopiolaiseen Turo-konserniin. Vuonna 1971 yritys myytiin ruotsalaisen Tage Gunnarssonin Sveitsiin rekisteröidylle Diximode Ag:lle, joka alkoi tehokkaasti markkinoida Dixi-Coat-takkeja Keski-Eurooppaan.
1970-luvulla rakennettiin kolmas tehdas Jämsänkoskelle. Miestenmalliston Dixi-Manin tekoon ostettiin Myllykoskelta ruotsalaisomistuksessa ollut vaatetustehdas, joka osoittautui kuitenkin kannattamattomaksi. Vuonna 1977 valmistui tehdas Kaarinan Piispanristille, ja Dixi Oy:ksi muuttunut yritys nousi Pohjoismaiden suurimmaksi kappatehtaaksi eli takkivalmistajaksi 424 työntekijän henkilöstömäärällään. 350 000 kapan vuosituotannosta 75 prosenttia meni vientiin, sekä länsimaihin että bilateraalikauppana Neuvostoliittoon.
Dixi-Coat oli tuotemerkkinä käytössä jo Teiniasun aikana ja on nykyisin salolaisen Flare Trading Oy:n käytössä. 
Vuonna 1980 Dixin menestys kääntyi laskuun, ja yli 500 työntekijän yritys alkoi tehdä tappiota. Jämsänkosken tehdas myytiin halvalla sen johtajalle Erkki Arvilalle, ja Ragtime-niminen yritys jatkoi Dixi-Manin miestenvaatetuotantoa Myllykoskella. Dixi-Coat Oy:ksi nimensä muuttanut yritys jatkoi tuotantoa Turussa ja Kaarinassa, mutta vaihtoi omistajaa usean kerran ennen kuin asetettiin lopulta konkurssiin 1989.
Teiniasu käytti useita ruotsalaisia suunnittelijoita, tunnetuimpana Rohdi Heintz, jonka nimi tuotiin näkyvästi esiin markkinoinnissa. Muita suunnittelijoita olivat Elina Kokkila ja Arto Elovirta sekä ruotsalaiset Gunilla Pontén ja Hans Metzén.
Kapteeni Hyperventilaattorimies

Kapteeni Hyperventilaattorimies on Zum Teufelin vuonna 2013 julkaisema kokoelmateos, jonka sarjakuvien keskushahmona on samanniminen supersankari. Anssi Rauhalan piirtämä ja Markku Uusitalon käsikirjoittama parodinen hahmo seikkaili "Tähtivaeltaja"-lehden sarjakuvissa vuodesta 1987. Muutaman jakson jälkeen sarjakuvan tyyli ja juoni muuttuivat monimutkaisemmaksi ja sitä alkoi piirtää Petri Hiltunen. Sarjakuvaa kirjoitti myös Johanna Sinisalo ja piirsi Hannu Mänttäri. Kivi Larmola teki yhden jakson. Viimeinen jakso ilmestyi 1997. 
Teoksen on toimittanut "Tähtivaeltajan" päätoimittaja Toni Jerrman. Kirjan alkusanat on kirjoittanut Jyrki J. J. Kasvi. Sarjakuvat sisältävät sisäpiirin vitsejä, jotka liittyvät oman aikansa suomalaiseen science fiction -fandomiin. Tarinoissa esiintyvät ohimennen muun muassa Juhani Hinkkanen, Leena Peltonen, Jyrki Ijäs, Jukka Laajarinne, Jukka Halme ja Pekka A. Manninen.
Sonic the Hedgehog Pocket Adventure

Sonic the Hedgehog Pocket Adventure (, tunnetaan myös nimellä Sonic Pocket Adventure) on Sonic Teamin ja SNKin kehittämä tasohyppelypeli. Peli on julkaistu vuonna Neo Geo Pocket Colorille.
Peli kuuluu "Sonic the Hedgehog" -sarjaan ja on Dimpsin ensimmäinen Sonic-peli. Peli on ensimmäinen Sonic-peli, joka on julkaistu yksinoikeudella muulle kuin Segan omille konsoleille.
Pelattavuus.
Pääpeli.
Peli toimii pääsääntöisesti samaan tapaan kuin Sega Mega Driven Sonic-pelit. Eniten vaikutteita on otettu Sonic 2:n tasosuunnittelu, kun taas musiikit ovat Sonic 3:sesta, Sonic &amp; Knucklesesta ja Sonic Jam- peleistä.
Moninpeli.
Yksinpeli-moodin lisäksi pelistä löytyy myös moninpelimuoto. Kahden pelaajan pelissä vaaditaan kuitenkin, että jokaisella pelaajalla on vähintään yksi kopio pelistä per järjestelmä ja myös vähintään yksi linkkikaapeli. Pelaaja 1 on aina Sonic ja Pelaaja 2 on Tails.
HMS Alfriston

HMS Alfriston (viirinumero M1103) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Ton-luokan miinanraivaaja. 
Valmistus.
Alus tilattiin John I. Thornycroft and Companyltä Woolstonista, missä köli laskettiin 17. elokuuta 1950. Alus laskettiin vesille 15. syyskuuta 1953 ja valmistui 16. maaliskuuta 1954. Se otettiin palvelukseen 1. toukokuuta liitettynä Southamptoniin sijoitettuun 101. miinanraivaajalaivueeseen.
Palvelus.
Alus oli Southamptonissa ("HMS Warsash") toukokuusta 1954 alkaen aina kesäkuuhun 1960. Se oli "HMS Kilmoreyksi" nimettynä Belfastissa heinäkuusta 1960 joulukuuhun 1975. Tammikuussa 1979 alus palautettiin alkuperäiselle nimelleen ja sen sijoituspaikaksi tuli Southampton, missä se oli aina kesäkuuhun 1985. Southamptonissa olon aikana alus oli reservin mukana Gibraltarilla ja Lissabonissa touko-kesäkuun 1982 ja toukokuussa 1984. Alus poistettiin palveluksesta kesäkuussa 1986 ja siirrettiin reserviin. Alus sijoitettiin poistolistalle ja myytiin 27. marraskuuta 1988 romutettavaksi Brugse Scheepssloperij'lle.
Olli Heikkala

Olli Heikkala (s. 23. joulukuuta 1995 Veteli) on suomalainen pesäpalloilija, joka edustaa Superpesiksessä pelaavaa Kempeleen Kiriä. 
Heikkala teki Superpesisdebyyttinsä kauden 2014 avausottelussa. Hänen kasvattajaseuransa on Veteli Pesis.
Lokakuussa 2024 Heikkala siirtyi kaksivuotisella sopimuksella Kempeleen Kirin riveihin.
Kaunotar-Tuote

Kaunotar-Tuote Oy oli turkulainen naistenvaatetehdas, joka toimi vuodesta 1962 vuoteen 1990. Suurimmillaan se työllisti 230 henkilöä vuonna 1987.
Kaunotar-Tuote oli yksi kauppaneuvos Maire Suomisen (1930–1998) ja hänen miehensä Arvo Suomisen (1928–1967) perustamista yrityksistä. Suomisten vaatetusalan yrittäjäura alkoi 1959, kun he perustivat miestenvaateliike Suomisen ja naistenvaateliike Kaunottaren (myöhemmin Oy A. Suominen-Kaunotar). Kolmas vähittäismyymälä Mannerlinja Oy hankittiin seuraavana vuonna, ja vaatetustehdas Kaunotar-Tuote Oy perustettiin 1962.
Arvo Suomisen kuoltua autokolarissa 1967 Maire Suominen joutui kahden lapsen lisäksi ottamaan vastuun perheen yrityksistä. Kaunotar-Tuotteessa apuna oli hänen sisarensa Anja Niemi, joka oli ollut mukana perustamassa tehdasta ja toimi sen mallisuunnittelijana. Maire Suominen tuli Kaunotar-Tuotteen toimitusjohtajaksi 1976 ja alkoi kehittää yritystä tehokkaaksi Neuvostoliiton bilateraalikaupan harjoittajaksi. Hän uudisti myös tehtaiden tuotantotekniikkaa niin, että Kaunotar-Tuote oli yksi Suomen nykyaikaisimmista vaatetehtaista. Näin yhtiö pystyi lisäämään tuotantoaan, työvoimaansa ja kilpailukykyään. Parhaimmillaan yritys tuotti noin 500 takkia ja 1 100 leninkiä yhden työpäivän aikana. Suurimmillaan 1970-luvulla Kaunotar-Tuote oli 320 työntekijällään Suomen suurin leninkitehdas.
1980-luvun lopulla jo 80 prosenttia yrityksen tuotannosta meni vientiin, siitä kolme neljännestä Neuvostoliittoon ja loput Ruotsiin, Norjaan ja Alankomaihin. Kaunotar-Tuotteen kappaompelimo, keskusleikkaamo ja varastot sijaitsivat Turun vanhassa verkatehtaassa ja 1980-luvun alusta uudessa tehtaassa Turun Lausteella ja leninkiompelimo Mietoisissa, johon perustettiin tehdas Turun työvoimapulan takia.
Vuonna 1988 Kaunotar-Tuotteen osti monialayrittäjä Jaakko Tuominen, mutta Suomen 1990-luvun alun laman ja Neuvostoliiton kaupan romahduksen myötä yritys ajautui konkurssiin 1990. Forssalainen Ajaton Oy yritti jatkaa tuotantoa nimellä Kaunotar Production Oy, mutta sekin yritys loppui konkurssiin.
Jeremy Folderol

Jeremy Folderol (oikealta nimeltään Jere Saharinen) on suomalainen DJ ja musiikkituottaja.
Folderol solmi levytyssopimuksen Warner Music Finlandin kanssa kesällä 2013. Ensimmäisen singlensä, ”In Stereo”, hän julkaisi 4. huhtikuuta 2014. Kesäkuussa 2014 julkaistulla järjestyksessään toisella singlellä, ”We Are Forever”, laulaa laulaja-lauluntekijä ja tuottaja Jonny Rose. Kolmas single, ”Little Sister”, julkaistiin syyskuussa 2015. Kappaleella on mukana ruotsalainen laulaja-lauluntekijä Tilly.
Folderol debytoi sooloartistina Jeremine-nimellä vuonna 2020..
Jos vielä jään (elokuva)

Jos vielä jään ("If I Stay") on vuonna 2014 ensi-iltansa saanut R.J. Cutlerin ohjaama draamaelokuva. Se perustuu Gayle Formanin romaaniin "Jos vielä jään" vuodelta 2009. Elokuvan pääosassa on Chloë Grace Moretz.
Elokuvan ensi-ilta oli Yhdysvalloissa 22. elokuuta 2014. Suomessa ensi-ilta oli 5. syyskuuta 2014.
Herkullinen elämä

Herkullinen elämä "(The Hundred-Foot Journey)" on vuonna 2014 ensi-iltansa saanut Lasse Hallströmin ohjaama draamaelokuva. Se perustuu Richard C. Moraisin samannimiseen romaaniin vuodelta 2010. 
Hassanista kehittyy huippukokki. Kilpailevan naapuriravintolan omistaja (Helen Mirren) palkkaa Hassanin omaan ravintolaansa kokiksi. Hassanin ansiosta ravintola saa toisen Michelin-tähden. Hassan muuttaa Pariisiin ja hänet pestataan keittiöpäälliköksi. Mutta Hassan kyllästyy Pariisiin ja muuttaa takaisin kotiin. Elokuvan pääosissa ovat Helen Mirren, Om Puri, Manish Dayal ja Charlotte Le Bon. Elokuvan tuottivat Steven Spielberg, Oprah Winfrey ja Juliet Blake.
Elokuvan ensi-ilta oli Yhdysvalloissa 8. elokuuta 2014. Suomessa ensi-ilta oli 29. elokuuta 2014.
Aiheesta muualla.
Ikaalisten seurakunta

Ikaalisten seurakunta on Ikaalisten kaupungin alueella toimiva Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta. Se kuuluu Tampereen hiippakunnan Hämeenkyrön rovastikuntaan. Seurakunnan läsnäolevan väestön määrä oli vuoden 2024 4 800 henkeä. Seurakunnan jäsenmäärä vähenee joka vuosi 100 seurakuntalaisella.
Historiaa.
Seurakunnan perustamisajankohta ei ole tiedossa, mutta joka tapauksessa se on eronnut Kyrön emäseurakunnan mukana vanhasta Sastamalan suurpitäjästä jo ennen 1500-lukua. Jo 1540-luvulla Ikaalinen tunnettiin Kyrön seurakunnan Lahtisten kappelin nimellä. Ikaalinen erotettiin Hämeenkyröstä omaksi pitäjäkseen vuonna 1641 ja samalla perustettiin myös itsenäinen kirkkoherrakunta johon kuuluivat myös Jämijärvi, Parkano, Kankaanpää, Karvia, Hongonjoki ja osia Siikaisista. 
Kankaanpäästä muodostettiin oma rukoushuonekuntansa vuonna 1756 ja kappeliseurakunta vuonna 1759. Omaksi kirkkoherrakunnakseen se erotettiin vuonna 1841 ja samalla sen alaisuuteen liitettiin muut luoteiset osat eli 1796 perustettu Karvian kappeli sekä 1804 perustettu Hongonjoen rukoushuonekunta sekä Siikaisten Samminmajan alue.
Parkanon rukoushuonekunta perustettiin vuonna 1800 ja siitä muodostettiin oma kirkkoherrakuntansa vuonna 1860. Tällöin myös nykyisen Kihniön alueet liitettiin uuteen Parkanon seurakuntaan. Viimeisenä alueena Suur-Ikaalisten seurakunnasta erkani Jämijärvi. Se sai oman rukoushuonekuntansa vuonna 1852 ja noin kymmenen vuotta myöhemmin se sai kappeliseurakunnan statuksen. Viimein vuosisadan vaihteessa perustettiin itsenäinen Jämijärven seurakunta.
Edge of Tomorrow

Edge of Tomorrow on vuonna 2014 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen tieteiselokuva, jonka on ohjannut Doug Liman. Se perustuu Hiroshi Sakurazakan vuoden 2004 romaaniin "All You Need Is Kill", jonka ovat sovittaneet käsikirjoitukseksi Christopher McQuarrie, Jez Butterworth ja John-Henry Butterworth. Elokuvan pääosia esittävät Tom Cruise ja Emily Blunt. Elokuva sijoittuu tulevaisuuteen jossa Maa on joutunut avaruusrodun hyökkäyksen kohteeksi.
"Edge of Tomorrow" sai ensi-iltansa 28. toukokuuta 2014 Suomessa ja 6. kesäkuuta 2014 Yhdysvalloissa. Elokuva tuotti 370,5 miljoonaa dollaria lipputuloja, 178 miljoonan dollarin budjettia vastaan, ja sai enimmäkseen myönteisiä arvosteluja kriitikoilta.
Juoni.
Majuri William Cage (Cruise), taistelukokematon tiedotusupseeri, joutuu esimiestensä käskystä osallistumaan maihinnousuoperaatioon avaruusolentoja vastaan. Vaikka Cage kuolee taistelussa, hän huomaa joutuneensa aikaluuppiin, joka lähettää hänet takaisin taistelua edeltävään päivään aina kun hän kuolee. Cage lyöttäytyy yhteen erikoisjoukkosotilas Rita Vrataskin (Blunt) kanssa etsien keinoa avaruusrodun päihittämiseen.
Intellipocket

Intellipocket Oy on digitaalisiin kanta-asiakas- ja jäsenkortteihin erikoistunut yritys. Intellipocketin sovelluksilla on Suomessa yli miljoona käyttäjää, ja yhtiön toteuttamia sovelluksia on käytössä yli 50 maassa. 
Intellipocketin Andiamolle vuonna 2009 toteuttama kanta-asiakaskortti oli Suomessa uudenlainen korttityyppi, mobiilikortti. Suomessa yhtiön palveluita käyttävät tai ovat käyttäneet esimerkiksi Palloliitto , RAY , Pentik , Lääkäriliitto , Suomen Yrittäjät ja yli 100 muuta kanta-asiakasohjelmaa, liittoa tai järjestöä. Intellipocketin tuotteelle on myönnetty patenteja Euroopassa, USAssa ja Venäjällä.
Intellipocketin aputoiminimi on Zap On Mobile.
Abbasidien vallankumous

Abbasidien vallankumous oli Iranin Khorasanista liikkeelle lähtenyt kapina, joka kukisti arabien valtakuntaa hallinneen umaijadidynastian vuonna 750 ja toi valtaan abbasidit. Tiedot vallankumouksesta ovat epämääräisiä ja perustuvat al-Tabarin 900-luvulla kirjoitettuun historiikkiin. Sen mukaan vallankumouksen aloitti Abu Muslim 15. kesäkuuta 747 ja se päättyi umaijadien tappioon nykyisen Irakin alueella käydyssä Zabin taistelussa 25. tammikuuta 750.
Vallankumous.
Historioitsija Hugh Kennedy selostaa al-Tabarin pohjalta tapahtumia niin, että umaijadien vastainen kapina alkoi kesällä vuonna 747 Mervin lähiseudulla sijainneissa kylissä. Liikkeen ensimmäinen johtaja oli mystiseksi hahmoksi jäänyt Abu Muslim ("muslimien isä" tai "kapinan isä"), mitä ei pidetä oikeana nimenä vaan pseudonyyminä. Hänen kehaistaan tappaneen 60 000 ihmistä vallassa ollessaan. 
Kun Abu Muslim oli varmistanut Mervin, hän lähetti armeijansa länteen. Se eteni Iranista Irakiin ja valloitti Kufan, missä kalifiksi nostettiin Abu al-Abbas hallitsijanimellä al-Saffah. Al-Saffah on myyttinen hahmo, koska hänet tunnetaan vain islamilaisen perimätiedon nojalla. Hänen nimeään ei löydy kolikoista, piirtokirjoituksista tai sineteistä.
Umaijadikalifi Marwan II kohtasi armeijansa kanssa kapinalliset Mosulin eteläpuolella helmikuussa 750 Zabjoen varrella. Taistelu päättyi kapinallisarmeijan voittoon. Marwan II saatiin kiinni Egyptissä, missä hänet surmattiin.
Lännen mies

Lännen mies ("The Westerner") on William Wylerin ohjaama lännenelokuva vuodelta 1940. Pääosassa on parhaiten juuri lännenelokuvista muistettava Gary Cooper.
Arviot.
Matti Rämö sanoo arviossaan, että ohjaaja Wyler osaa hyödyntää pääosanäyttelijä Gary Cooperin monipuolisuutta. Elokuvan moraalisessa värikartassa hän näkee piristäviä poikkeuksia, vaikka katsojan onkin helppo valita puolensa.
Palkinnot.
Walter Brennan sai parhaan miessivuosa-Oscarin.
Keletrooppinen reaktio

Keletrooppinen reaktio eli kelotrooppinen reaktio on perisyklinen orgaaninen reaktio, jossa elektronit liikkuvat syklisessä muodostelmassa muiden perisyklisten reaktioiden tavoin, jolloin joko muodostuu tai avautuu rengasrakenne. Muihin perisyklisiin reaktioihin verrattuna keletrooppinen reaktio eroaa kuitenkin siten, että konjugoidussa systeemissä reagoivat orbitaalit HOMO ja LUMO ovat yhden ja saman atomin orbitaaleja, eivät molekyyliorbitaaleja. Keletrooppisissa additioissa vähenee π-sidosten lukumäärä yhdellä ja liittyvän atomin koordinaatioluku kasvaa, kun se muodostaa kaksi uutta σ-sidosta. Tälle käänteisissä reaktioissa eli keletrooppisissa eliminaatioissa π-sidosten lukumäärä kasvaa ja poistuvan atomin koordinaatioluku pienenee.
Mekanismi ja reaktioita.
Keletrooppiset additiot tapahtuvat tyypillisesti dieenin ja pienen molekyylin kuten typen, rikkidioksidin tai hiilimonoksidin välisenä reaktiona. Reaktiossa liittyvä molekyyli käyttää yhtä vapaata elektronipariaan ja tyhjää p-orbitaalia ja dieeni kahta π-orbitaalia. Tyypillinen keletrooppinen additioreaktio on myös karbeenien additioreaktio alkeeneihin.
Keletrooppisten eliminaatioiden ajavana voimana toimii pienten kaasumaisten molekyylien, kuten typen, rikkidioksidin tai hiilimonoksidin eliminoituminen. Irtoava ryhmä lähtee lämmitettäessä ja molekyylejä jotka reagoivat keletrooppisella eliminaatiolla ovat typpeä vapauttavat diatseenit, rikkidioksidia vapauttavat sulfoleenioksidit ja eräät bisykliset ketonit, joista eliminoituu hiilimonoksidia. Muodostuva tuote voi myös olla aromaattinen, mikä osaltaan ajaa reaktiota eteenpäin. Erityisesti sulfoleenioksidien keletrooppisia reaktioita käytetään hyväksi orgaanisessa synteesissä. Rikkidioksidin avulla voidaan dieeni suojata, jotta se ei reagoisi ei-toivotulla tavalla. Suojaus on keletrooppinen additio. Kun suojausta ei enää tarvita, voidaan tuotetta kuumentamalla eliminoida sulfoleenioksidista rikkidioksidi, jolloin dieeni vapautuu. Tämä on keletrooppinen eliminaatioreaktio.
Muiden perisyklisten reaktioiden tavoin keletrooppiset reaktiot ovat hyvin selektiivisiä. Esimerkiksi cis-substituoidun sulfoleenioksidin keletrooppinen eliminaatio johtaa E,E-stereokemian omaavaan dieeniin ja trans-substituoidusta sulfoleenioksidista muodostuu E,Z-dieeni.
Teenage Rampage

”Teenage Rampage” on brittiläisen Sweet-yhtyeen tammikuussa 1974 singlenä julkaistu kappale. Se nousi yhtyeen kotimaassa listan toiselle sijalle ja Länsi-Saksassa se oli yhtyeen kuudes peräkkäinen ykköshitti. Nicky Chinnin ja Mike Chapmanin kirjoittama kappale ei sisältynyt milläkään yhtyeen studioalbumille.
Singlen B-puolella oli yhtyeen itse kirjoittama kappale ”Own Up, Take a Look at Yourself”.
Yleistä.
”Teenage Rampage” edustaa musiikillisesti hard rockia, ollen kuitenkin erityisesti sanoituksen osalta suunnattu nuoremmalle kuuntelijakunnalle.
Kappaleeseen haluttiin saada liveäänityksen tunnelmaa, joten siihen lisättiin yleisön kirkumista. Sen katsottiin myös sopivan kappaleen kapinahenkisyyteen. Kappaleesta tehtiin myös useita hieman erilaisia musiikkivideoita.
Julkaisu ja vastaanotto.
”Teenage Rampage” -single ilmestyi 7. tammikuuta 1974. Britanniassa levyt loppuivat pian kesken ja niitä piti tuoda Yhdysvalloista lisää. Suuresta kysynnästä huolimatta kappale ei noussut listaykköseksi, sillä kärjessä oli toinen Chinn/Chapman-tuote, Mud-yhtye, kappaleellaan ”Tiger Feet”. ”Teenage Rampagen” paras sijoitus kahdeksan listaviikon aikana oli siten toinen sija.
Länsi-Saksassa ”Teenage Rampage” oli Sweetin kuudes peräkkäinen ykkössingle. Se oli listan kärjessä seitsemän viikkoa. Myös Tanskassa se oli listaykkönen seitsemän viikon ajan, ja piikkipaikalle se ylsi myös Irlannissa. Kappale nousi top 10:een lisäksi Norjassa, Sveitsissä, Suomessa ja Belgiassa.
Stuart Little 2 (videopeli)

Stuart Little 2 on tasohyppelyn ja toimintaseikkailun ominaisuuksia yhdistelevä videopeli, joka pohjautuu samannimiseen elokuvaan. Pelin kehitti ja julkaisi Activision PlayStationille, Game Boy Advancelle ja Windowsille. Peli julkaistiin Pohjois-Amerikassa 12. heinäkuuta ja Euroopassa 19. heinäkuuta 2002.
Pelaaminen.
Pelissä pelaaja ottaa Littlen perheen hiiren Stuartin roolin. Peli sisältää yhteensä seitsemän erilaista tasoa, joista kuudessa ensimmäisessä pelaajan pitää Stuartilla löytää ja kerätä seitsemän erilaista sormusta kanarianlintu Margalon ohjeistuksella. Kerättyään yhteensä 30 sormusta pelaaja avaa viimeisen tason nimeltään "Falcon Boss", jossa päihitetään sekä pelin että elokuvan päävihollinen "Haukka".
Päävastustasoa lukuun ottamatta jokaiseen tasoon kätketyistä sormuksista yhden löytää piilopaikasta, toisen saa kultaisesta matkalaukusta johon käy kultainen avain, kolmannen saa löydettyään viisi kasvopalikkaa, neljännen saa kerättyään tarpeeksi Littlen kissan Snowbellin kissankeksejä sekä vietyään ne tämän ruokakulholle, ja loput kolme saa suorittamalla tasoista löytyviä Margalon haasteita. Vastaantuleviin haasteisiin kuuluu esimerkiksi lentokoneella lentäminen, skeittilautailu, sekä autolla ajaminen. Kulkuneuvohaasteissa pelaajan päätehtävänä on saada kerättyä haastealueelta kaikki tähdet.
Pelissä pelaaja kohtaa myös lukuisia vihollisia, joita voi päihittää joko Stuartin kieppumishyökkäyksellä tai heittämällä tasoista löytyvillä heittoesineillä. Joitakin vihollisia pelaaja voi kuitenkin ainoastaan saada väliaikaisesti pökertymään. Näihin luokittuu esimerkiksi lelurobotit ja lokit. Pelaajalla on aina tason aloittaessa kolme elämää ja kolme energiasydäntä. Jos pelaaja menettää kaikki energiasydämet, Stuart pökertyy ja palautuu viimeisimmälle uudelleenaloituspaikalle, menettäen samalla yhden elämän.
Pelaaja voi nostaa energiasydämien määrää jokaiseen tasoon kätketyistä sinisistä matkalaukuista löytyvillä tyhjillä jäätelötötteröillä. Näiden matkalaukkujen lisäksi tasoista löytyy vihreitä matkalaukkuja joista löytyvillä jäätelöillä pelaaja voi täydentää menetettyjä tai tyhjiä energiasydänpaikkoja, sekä punaisia matkalaukkuja joista löytyy aina yhden lisäelämän antava sydän. Punaiset matkalaukut pelaaja voi avata vain heittohyökkäyksellä.
Vastaanotto.
Peli sai pääosin ristiriitaisia vastaanottoja, sillä Metacriticillä muodostui ainakin PlayStation-versiolle 7 arvostelun keskiarvoksi 62/100. GameSpot antoi pelille 5.3/10 pistettä. IGN antoi pelille 7/10 pistettä, todeten että "Vain muutama viikko sitten Sony suututti useamman kuin muutaman lapsen Lilo &amp; Stitchillä, keskimääräisellä lasten pelillä, joka oli turhauttava. Nyt heillä on Stuart Little 2 ostettavissa hyllyille aivan sen viereen, joka on keskimääräinen lasten peli, mutta ei turhauttava". GameFAQs antoi pelille 7/10 pistettä kehuen mekaniikkojen vankkaa joukkoa, kenttäsuunnittelua, sekä ihmisarvoista ulkonäköä, mutta kritisoi pelin erittäin lyhyttä kokemusta, liian pientä erottuvuutta muista edeltäjistään genressään sekä hyvin pientä musiikkiraitojen määrää.
Patricia of Finland

Patricia of Finland, usein vain Patricia, on naisten alusvaatemerkki, joka juontaa juurensa suomalaiseen Oy Sjöblom Ab -perheyritykseen. Sjöblom perusti tuotemerkin 1958.
Amerikkalaisen Mary Phelps Jacobin vuonna 1914 patentoimat nykyaikaisen kaltaiset rintaliivit alkoivat löytää tiensä Suomeen, kun Julia Albertina Sjöblom alkoi valmistaa niitä vuonna 1922 Helsingin Korkeavuorenkadulle vuonna 1912 avaamassaan ompelimossa J. Sjöblomin Korsetti ja Liina. Hän kopioi amerikkalaisia malleja lehdistä löytämiensä kuvien perusteella. Liivejä kaupiteltiin Helsingissä ovelta ovelle tuolloin enimmäkseen kotona työskennelleille naisille.
1920-luvun hyppivä charleston-muotitanssi asetti uusia vaatimuksia naisten rintojen kurissa pysymiseen, ja rintaliivimarkkinat kehittyivät nopeasti. Sjöblomit perustivat Helsinkiin uusia myymälöitä ja alkoivat 1930-luvulla oman tuotannon lisäksi tuoda Suomeen merkkiliivejä ulkomailta.
Vuonna 1943 yhtiön kolme siihenastista toiminimeä yhdistettiin yritykseksi Oy Sjöblom Ab. Yhtiön toimitusjohtaksi tuli Julia Sjöblomin poika Nils. Sotien jälkeinen materiaalipula sai yrityksen keskittymään yhä enemmän valmiiden liivien tuontiin, joka sekin oli säänneltyä. Uuden erän saapuessa Sjöblomin myymälöihin jonotettiin.
Sjöblom aloitti 1953 amerikkalaisten Peter Pan -liivien lisenssivalmistuksen uudessa tehtaassaan Helsingin Arabiassa. 
Vuonna 1958 yritys päätti tuoda markkinoille oman rintaliivimerkin Patricia. Sjöblomin vuonna 1962 teettämän kyselytutkimuksen 27 000 vastauksen aineisto loi pohjan uudelle rintaliivien senttimetripohjaiselle mitoitusjärjestelmälle.
1960-luvun puolivälissä Sjöblom aloitti tuotanto- ja markkinointiyhteistyön ruotsalaisen liivinvalmistajan kanssa niin, että Ruotsissakin voitiin valmistaa ja markkinoida Patriciaa ja Suomessa vastaavasti Abecita-merkkisiä liivejä.
Suomen vaurastuessa Patricia of Finland -merkki menestyi pitkään hyvin, kunnes yhä kalliimmat tuotantokustannukset heikensivät 1980-luvulla yrityksen kolmen tehtaan kannattavuutta. Vuonna 1980 yrityksen johtoon sisarensa Mariannen jälkeen asettunut Nils-Robert Sjöblom myi perheyrityksen Suomen 1990-luvun alun laman loppuaikoina 1994.
Patricia of Finland -tuotemerkki jatkaa yhä Patricia Group Oy:n omistuksessa. Yrityksen liikevaihto on noin miljoona euroa. Vuodesta 2004 merkille on avattu muutamia omia myymälöitä Suomeen.
Masuria

Masuria on alue Puolan koillisosassa. Se ulottuu noin 290 kilometriä Veikseljoelta itään Liettuan vastaiselle rajalle asti. Alueen pinta-ala on noin 52 000 km². Siellä on noin kaksituhatta järveä. 
Alue on harvaan asuttua, ja siitä on tullut suosittu lomakohde. Ennen toista maailmansotaa Masuria oli osa Saksalle kuulunutta Itä-Preussia. Siellä käytiin ensimmäisen maailmansodan alussa kuuluisa Masurian järvien taistelu. Tällä alueella sijaitsi myös Adolf Hitlerin päämaja Sudenpesä.
Thomas Georgii

Thomas (Yrjänänpoika) Georgii (k. noin 1632) oli suomalainen kirkkoherra ja kirjallisuuden suomentaja.
Viipurista kotoisin ollut Thomas Georgii oli Tukholman suomalaisen seurakunnan kirkkoherrana vuosina 1618–1632.
Thomas Georgii osallistui suomenkielisen virsikirjan ja kirkkokäsikirjan julkaisemiseen sekä suomensi teoksia. Hänen ruotsin kielestä suomentamansa juutalaisen historioitsijan Flavius Josephuksen historiateos "Yxi historia Hierusalemin surkiasta häwijtöxest" oli ensimmäinen suomenkielinen kirja joka ei perustunut suoraan Raamattuun.