tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Norio Ōga

Norio Ōga (), (29. tammikuuta 1930 Numazu, Shizuokan prefektuuri, Japani – 23. huhtikuuta 2011 Tokio, Japani) oli Sonyn toimitusjohtaja, joka tunnetaan 1982 myyntiin tulleen CD-levyn kehittämisestä kaupallisesti menestyväksi tuotteeksi. Ōga aloitti Sonyn palveluksessa vuonna 1953.
Ōga oli Sonyn toimitusjohtaja vuosina 1982–1995. Hän kehitti Sonysta viihteen monialayrityksen. Vuonna 1989 hän liitti siihen Columbia Pictures -elokuvatuotantoyhtiön. CD-levyn lisäksi Ōgan ansiolistaan kuuluvat myös PlayStation-pelikonsolit. Sonyn logo on Ōgan suunnittelema.
Fawn

Fawn on vaalea kellertävänruskea väri, joka on yleinen erilaisilla koiraroduilla. Yleensä eläinten fawn-väritykseen yhdistetään musta väri "kärjissä" eli jalkojen, kuonon ja korvien päissä. Jersey-nautarotu tunnetaan fawn-värisenä.
Koirat.
Koirilla fawniksi nimitetään yleensä punaista (keltaista) koiraa, jolla on musta maski. Nimitys ja määritelmä kuitenkin vaihtelevat roduittain.
Yhdysvaltain valtiovarainministeriö

Yhdysvaltain valtiovarainministeriö (, lyh. USDT) on Yhdysvaltain hallinnon varainkäytöstä ja talouskasvusta, rahoitusinfrastruktuurista, verojenkeräämisestä sekä valtionlainoista. USDT hallinnoi liittovaltion taloutta sekä valvoo talous- ja verolakien noudattamista.
Valtiovarainministeriön johtajana toimii Yhdysvaltain valtiovarainministeri.
Volkswagen K70

Volkswagen K70 on Volkswagenin ensimmäinen etuvetoinen ja vesijäähdytteinen malli, joka oli tuotannossa vuosina 1970–1975.
Yleistä.
Auto on alun perin NSU:n kehittämä, mutta vuoden 1969 yrityskauppojen jälkeen Volkswagen lykkäsi mallin julkistusta ja teki enimmäkseen näkymättömiä muutoksia mm. taka-akselistoon ennen julkaisua vuonna 1970 VW:n nimellä. Malleja oli neljä: K70, K70S, K70L ja K70LS. Autoja valmistettiin reilut 211 000 kappaletta.
Myynti Suomessa.
Volkswagen K70 esiteltiin Suomessa loppukesällä 1970. Maahantuoja, Wihuri-yhtymän Volkswagen-osasto suositteli autoa etenkin "miehille, jotka osaavat ajaa". Mainostekstien mukaan K70 oli kaikkea sitä, mitä perinteinen Kupla ei ollut. Teknisesti K70:lla ei ollutkaan mitään yhteistä siihenastisten Volkswagenin mallien kanssa. Autolehtien koeajajat kehuivat K70:n ajo-ominaisuuksia, suorituskykyä, muotoilua ja sisätiloja ja ennustivat auton herättävän suurta mielenkiintoa jo pelkästään sen ansiosta, että se poikkesi täysin totutuista Volkswageneista. 
Volkswagen K70 oli Suomessa kallis auto. Vuonna 1971 se maksoi 27 390 markkaa (vuoden 2005 rahassa 30 978 euroa), kun Volkswagen Kuplan 1200 cm³:n moottorilla varustetun perusmallin hinta oli 11 260 markkaa (12 735 €). Esimerkiksi K70:ta suurempaan kokoluokkaan kuulunut Toyota Crown maksoi 16 150 markkaa (18 265 €). K70:n lähimpiä saksalaisia perheautoluokan kilpailijoita olivat Ford Taunus ja Opel Rekord, joista edellisen hinta oli 15 270 markkaa (17 270 €) ja jälkimmäisen 17 990 markkaa (20 346 €). Volkswagen K70-autoja myytiin Suomessa vuosina 1970–1975 vain vajaat 900 kappaletta, kun Kupla-mallin eri versioita rekisteröitiin samoina vuosina liki 33 000 autoa.
Tekniikka.
Moottori vaihdelaatikkoineen on keulassa pitkittäin 32 astetta oikealla kallistettuna. Etujarrujen kiinnitys tasauspyörästön kylkeen oli aikanaan ja on edelleen epätavanomainen, vaikkakin vastaavia jousittamatonta massaa säästäviä ratkaisuja on nähty myös muilta valmistajilta - takajarrut ovat perinteiset rumpujarrut. Jarrut ovat alipainetehostetut nestejarrut (NAP). Kuiva yksilevykytkin voidaan vaihtaa irrottamatta moottoria taikka vaihdelaatikkoa, joka on käsivalintainen ja nelivaihteinen - muita vaihtoehtoja ei ollut tarjolla. Alusta on sekä edessä että takana MacPherson-jousijalkatyyppinen.
Moottori.
K70:n OHC-moottori on erilainen muihin Volkswagenin vesijäähdytteisiin nelisylinterisiin rivimoottoreihin verrattuna ja sitä oli saatavana aluksi 1,6-litraiset (75 tai 90 hv) versiot ja myöhemmin vuoden 1974 toukokuusta lähtien myös 1,8-litrainen (100 hv) versio.
Annalisa Ericson

Annalisa Ericson (14. syyskuuta 1913 Djurgården, Tukholma, Ruotsi – 21. huhtikuuta 2011 Tukholma, Ruotsi) oli ruotsalainen näyttelijä, joka teki tunnetuimman uransa ruotsalaisissa elokuvissa 1930-luvulta 1950-luvulle. 
Ericson näytteli vuosina 1930–1991 yhteensä 58 ruotsalaisessa elokuvassa. Keskeinen ura oli kuitenkin näyttelijänä useissa Tukholman teattereissa. Hän aloitti balettitanssijana 1919 ja esiintyi näyttämöllä ensi kerran Kuninkaallisessa oopperassa. Hän jätti balettiuran 1930 ja aloitti näyttelijänopinnot Oscarsteaternissa, jolle hän oli uskollinen lähes koko uransa ajan. Hän esiintyi useissa nimimerkin Kar de Mumma kirjoittamissa opereteissa ja revyissä. Läpimurto elokuvassa tapahtui Gustaf Edgrenin elokuvassa "Värmlantilaiset" 1932. Komedioiden ja revyiden esiintyjänä hän sai vähitellen nimeä. 1940-luvulla hän näytteli musikaaleissa näyttelijä Nils Poppen kanssa, ja pari tuli tunnetuksi akrobaattitansseistaan.
1950-luvulla Ericson keskittyi edelleen musikaaleihin ja revyihin. Lisäksi hän näytteli Arne Mattssonin ohjaamissa trillereissä. Hänen viimeinen roolinsa oli vuonna 2004 Lena Söderblomin ohjaamassa elokuvassa "Annalisa och Sven". Ericson kuoli 97-vuotiaana 21. huhtikuuta 2011.
Summer Holiday EP

Summer Holiday EP on yhdysvaltalaisen blues rock -yhtyeen ZZ Topin EP vuodelta 1985.
Kappalelista.
Kaikki kappaleet kirjoittaneet Billy Gibbons, Dusty Hill ja Frank Beard.
A-puoli
B-puoli
Lähteet.
BLS

BLS AG (BLS SA, BLS Ltd.) on sveitsiläinen liikennekonserni, joka toimii Keski-Sveitsissä, pääosin Bernin ja sen lähikantonien alueella. Vuonna 2011 BLS:n liikevaihto oli 911 milj. CHF. Liikennepalveluiden suorat tulot (lippu- ja rahtitulot) olivat noin 346 milj. CHF eli noin 38 % kaikista tuotoista. Suurin osa tuotoista oli liikenteenhoidon korvauksia valtiolta ja kantoneilta sekä erilaisia avustuksia. Henkilöstön määrä oli 2 836. 
BLS harjoittaa juna-, autojuna-, bussi- ja laivaliikennettä. Rautateiden henkilöliikenteen ja laivaliikenteen hoitaa emoyhtiö BLS AG. Tavaraliikennöitsijä on BLS Cargo AG. Bussiliikenneyhtiö on Busland AG. Lisäksi konserniin kuuluu matkatoimisto Emmental Tours AG. Lisäksi BLS AG omistaa 33,4 % rataverkon omistavasta BLS Netz AG:stä. BLS AG:n pääomistaja on Bernin kantoni (56 %).
Historiaa.
Nykyinen BLS AG aloitti toimintansa vuonna 2006, kun "BLS Lötschbergbahn AG":n ja "Regionalverkehr Mittelland AG":n toiminnot yhdistettiin fuusiossa. 
Rautatiet.
BLS:n rataverkon omistaja on BLS Netz AG. Sen omistajia ovat BLS AG (33,4 %) sekä BLS:n pääomistajat eli Sveitsin valtio (50,1 %) ja Bernin kantoni (16,5 %). 
BLS:n rautateiden laajuus on 436 km. Pääreitit ovat:
BLS Netz omistaa alueensa rautatiet ja rataverkkoon liittyvän infran kuten asemat ja ohjausjärjestelmät. BLS:n operointivastuulla on oman rataverkkonsa lisäksi muun muassa Simplonin tunnelin yhteys Italiaan, yhteensä 520 km ratoja. 
Henkilöjunaliikenne.
BLS:n päätoimiala on henkilöliikenne. Vuonna 2011 BLS kuljetti junillaan 52 milj. matkustajaa. Henkilöliikenteen suoritemäärä oli 865 milj. matkustajakilometriä. Autojunaliikenteessä BLS siirrettiin 1,3 milj. ajoneuvoa. 
Tavaraliikenne.
BLS Cargo harjoittaa rautateiden tavaraliikennettä Sveitsissä ja sen lähialueilla. Yhtiöllä on tytäryhtiöt Saksassa (BLS Cargo
Deutschland GmbH) ja Italiassa (BLS Cargo Italia S.r.l.). 
BLS Cargon tavaraliikennesuorite oli vuonna 2011 3,8 mrd. nettotonnikilometriä. 
Linja-autoliikenne.
Busland AG harjoittaa paikallisliikennettä Bernin itäpuolella, Burgdorfin - Huttwilin - Langnau im Emmentalin alueella. Vuonna 2011 yhtiön linja-autoilla kulki 3 milj. matkustajaa. Liikenteen suoritemäärä oli 13 milj. matkustajakilometriä. 
Laivaliikenne.
BLS harjoittaa vuoro- ja tilauslaivaliikennettä Thunin- ja Brienzjärvellä, Bernin lounaispuolella. Laivat kulkevat Brienzistä Interlaken Ostiin ja Thunista Interlaken Westiin. Liikennekausi alkaa huhtikuun lopulla ja päättyy uutena vuotena. Vuonna 2011 BLS:n laivoilla kulki 0,9 milj. matkustajaa.
Miika Dietrich

Miika Christian Dietrich (s. 6. lokakuuta 1990 Turku) on suomalainen kilpameloja. Hän kilpailee pääasiassa 500 ja 1 000 metrin ratamelontamatkoilla luokissa K-1 ja K-2. Dietrich edustaa Saaristomeren Melojia ja häntä valmentaa Jussi Paatonen.
Ura.
Vuonna 2008 Dietrich valittiin edustamaan Suomea Pekingin olympialaisten yhteydessä pidetyllä nuorisoleirillä. Vuonna 2010 hänet valittiin Varsinais-Suomen parhaaksi melojaksi. Kaudella 2011 Dietrichin harjoittelua haittasi mykoplasma.
Vuonna 2012 Dietrich teki historiaa voittamalla SM-kisoissa kaikki ratamatkat. Kukaan muu ei ole pystynyt samaan Suomen melonnan historian aikana. Samana vuonna hän eteni Duisburgin maailmancup 2 -osakilpailussa 500 metrillä B-finaaliin ja sijoittui 7. sijalle. Hän lunasti siten paikan Kroatian EM-kisoihin, joissa eteni jälleen B-finaaliin ja sijoittui 9. sijalle. Alle 23-vuotiaiden EM-kisoissa Dietrich alisuoriutui 500 metrillä, mutta korjasi tilanteen pääsemällä 1000 metrin olympiamatkalla B-finaaliin ja sijoittuen toiseksi.
Vuonna 2014 Dietrich meloi parhaaseen sijoitukseensa ratamelonnan MM-kisoissa ollen yksiköiden 500 metrin B-finaalin viides ja kokonaiskilpailun 14:s.
Dietrich kuuluu Turun seudun urheiluakatemiaan.
Koiranpäivä

Koiranpäivä on Suomen Kennelliiton järjestämä valtakunnallinen teemapäivä, jota vietetään 24. huhtikuuta. Ensimmäisen kerran päivää juhlittiin vuonna 2007. Koiranpäivän viettämistä ehdotti Suomen Kennelliiton kunniajäsen Pertti Kuopila, minkä johdosta päivää alettiin viettää Pertin päivänä 24. huhtikuuta. Koiranpäivänä eri kennelpiirit järjestävät koiriin liittyviä tapahtumia.
Koiranpäivän teemoja.
Lähde:
Luettelo Pontiacin kapinassa vallatuista linnakkeista

Tämä on luettelo Pontiacin kapinassa vallatuista linnakkeista, jotka joutuivat Suurten järvien ja Ohion rajaseutujen intiaanien haltuun kesällä 1763. Ne olivat valtaamisjärjestyksessä:
Pontiacin kapinalliset piirittivät myös Fort Detroitia, Fort Pittiä ja Fort Niagaraa, mutta eivät onnistuneet näiden valtauksessa.
Frédéric Chopin (Pam Brownin kirja)

Frédéric Chopin on Pam Brownin tekemä elämäkertateos puolalaisesta säveltäjästä ja pianotaiteilijasta Frédéric Chopinistä. Englanninkielinen alkuteos "Frederic Chopin" on ilmestynyt vuonna 1994, ja sen on kustantanut Exley Publications Ltd, 16 Chalk Hill, Watford.
Suomennoksen on tehnyt Sirkka Salonen, ja suomennos on ilmestynyt Werner Söderström Osakeyhtiön kustantamana vuonna 1996. Päällyksen typografian on suunnitellut Leena Mänttäri. Kirjassa on 64 sivua, ja se on runsaasti kuvitettu. Kuvatoimittajat ovat Alex Goldberg ja James Clift Image Select -yhtiöstä. Kansikuva on saatu Berliinissä toimivalta AKG-yhtiöltä. Muotokuvan Chopinista on tehnyt Eugène Delacroix vuonna 1838.
Kirja kuuluu julkaisusarjaan, jota on toimittanut Helen Exley. Tämän teoksen toimittaja on Samantha Armstrong ja toimitusavustaja Helen Lanz. Musiikillisena avustajana on toiminut Jill Simms.
Amago Haruhisa

Amago Haruhisa (, 8. maaliskuuta 1514 – 9. tammikuuta 1562) oli merkittävä daimio Chūgokun alueella Japanissa.
Kun hänen isänsä Amago Masahisa, menehtyi varhain taistelussa, Haruhisasta tuli Amago-klaanin johtaja vuonna 1537. Hän aloitti sarjan valloituksia laajentaakseen valtapiiriään ja eteni Harimaan asti. Vuonna 1540 hän piiritti Mōri Motonarin hallussa ollutta Koriyaman linnan, mutta koki karvaan tappion. Seuraavana vuonna hänen isoisänsä Amago Tsunehisa menehtyi ja Ōuchi Yoshitaka aloitti hyökkäykset tuhotakseen Amago-klaanin lopullisesti. Haruhisa onnistui kuitenkin torjumaan hyökkäykset kerättyään lisää joukkoja. Tämän seurauksena Haruhisa hylkäsi suunnitelmansa laajentumisesta, ja aikoi varmistaa otteensa alueistaan. Kuitenkin vuonna 1552 Ōuchi Yoshitaka menehtyi Sue Harukatan kapinassa, ja Ashikaga-shōgunaatti tarjosi Haruhisalle kahdeksan alueen omistusta, joista neljää hän jo valmiiksi hallitsi.
Myöhempinä vuosinaan Haruhisa päätti murhata enonsa Amago Kunihisan sekä Shingūn kaupungista kotoisin olleet palvelijat, minkä myötä hän menetti monta merkittävää johtajaa. Vaikka useat fiktiokirjailijat ovatkin esittäneet nämä murhat Mōri Motonarin työnä, nykyään uskotaan niiden olleen Haruhisan tapa saada Amago-klaani yksinomaan hänen haltuunsa.
Kun Sue Harutaka menehtyi Motonaria vastaan Itsukushiman taistelussa, Haruhisa näki tämän mahdollisuutena vallata Iwami, ja liittoutua Ogasawara-klaanin kanssa. Hän hyökkäsi Ōmorin hopeakaivoksille, mutta kohtasikin taistelussa Motonarin. Kaksikko kävi useita taisteluita, kunnes Harahusa menehtyi Motonarin hyökkäyksessä Gassantodan linnaan vuonna 1560.
Max van der Stoel

Max van der Stoel (3. syyskuuta 1924 Voorschoten, Alankomaat – 23. huhtikuuta 2011 Haag, Alankomaat) oli alankomaalainen poliitikko ja diplomaatti, joka oli kahteen kertaan maansa ulkoministerinä. Hän toimi urallaan lisäksi Alankomaiden YK-suurlähettiläänä ja Euroopan turvallisuus- ja yhteistyöjärjestön vähemmistövaltuutettu.
Elämä.
Nousu Alankomaiden ulkoministeriksi.
Lukion jälkeen Van der Stoel aloitti Leidenin yliopistossa oikeustieteelliset opinnot. Hän valmistui tohtoriksi vuonna 1953 ja kuului sen jälkeen vuodet 1953–1958 Wiardi Beckman -säätiöön. Opintojen jälkeen hän liittyi myös Alankomaiden Työväenpuolueeseen.
Vuonna 1960 Van der Stoel valittiin Alankomaiden parlamentin ylähuoneeseen, senaattiin. Kolme vuotta myöhemmin hänet valittiin parlamentin alahuoneeseen. Heinäkuulta 1965 marraskuulle 1966 Van der Stoel oli Jo Calsin hallituksessa ulkoasioiden valtiosihteeri. Hän sai parlamentaarikkona mainetta ihmisoikeuksien puolestapuhujana, kun hän raportoi vuonna 1969 Euroopan neuvostolle Kreikan sotilasjuntan väkivaltaisuuksista.
Van der Stoel valittiin vuonna 1973 ulkomisteriksi Joop den Uylin hallitukseen. Hän toimi ministerinä neljän vuoden ajan ja ajautui usein ristiriitoihin puolueensa radikaalien edustajien kanssa. Työväenpuolue joutui oppositioon vuonna 1977, mutta Van der Stoel kiisteli edelleen puolueensa vasemmistosiiven kanssa, erityisesti risteilyohjuksista. Hän pelasi ulkoministeriksi vuonna 1981 Dries van Agtin hallitukseen. Hän jätti paikkansa toukokuussa 1982.
Diplomaattiura.
Van der Stoel oli Alankomaiden YK-suurlähettiläs vuodet 1983–1986. Hän oli kahdesti ehdolla YK:n pakolaisasian päävaltuutetuksi, mutta häntä ei valittu tehtävään. Vuonna 1991 Van der Stoelista tuli YK:n Irakin ihmisoikeustilanteen raportoija. Samana vuonna hänet nimettiin maansa valtioministeriksi.
Vuodesta 1993 vuoteen 2001 Van der Stoel oli Euroopan turvallisuus- ja yhteistyöjärjestö ensimmäinen vähemmistövaltuutettu. Tehtävä vei hänen keskittymisensä erityisesti Keski- ja Itä-Euroopan tilanteeseen, ja hän oli myös jäsenenä komissiossa, joka käsitteli entisessä Jugoslaviassa kadonneita henkilöitä. Vuonna 1999 Alankomaiden hallitus ehdotti Van der Stoelia Nobelin rauhanpalkinnon saajaksi. Alankomaiden ulkoasiainministeriö perusti vuonna 2001 Max van der Stoel -palkinnon, jonka arvo on 50 000 euroa. Se myönnetään joka toinen vuosi henkilölle, ryhmälle tai organisaatiolle, joka on edistänyt kansallisten vähemmistöjen oloja.
Van der Stoel oli yksi niistä viidestä entisestä ulkoministeristä, joilta Alankomaiden hallitus pyysi vuonna 2009 asiantuntijaneuvoa maan osallistumisesta Irakin sotaan. Van der Stoel kuoli lyhyen sairauden jälkeen kotonaan Haagissa huhtikuussa 2011.
Hamza Alić

Hamza Alić (s. 20. tammikuuta 1979 Srebrenica) on bosniahertsegovinalainen yleisurheilija, joka kilpailee kuulantyönnössä. Hän edustaa seuratasolla AK Zenicaa.
Alić osallistui aikuisten arvokisoihin ensimmäistä kertaa vuonna 2002, jolloin hän oli mukana EM-kisoissa Münchenissä. Hän karsiutui finaalista. Alić ei päässyt karsinnasta läpi myöskään Helsingin MM-kisoissa 2005, mutta sai saman vuoden Välimeren kilpailuista pronssia tuloksellaan 19,49. Hän karsiutui 2006 loppukilpailusta sekä Moskovan MM-hallikilpailuissa että Göteborgin EM-kisoissa.
Alić karsiutui loppukilpailusta Valencian sisäratojen MM-kilpailuissa 2008. Hän osallistui samana vuonna olympialaisiin, joissa hän karsiutui oltuaan seitsemästoista. Hän karsiutui myös Torinon EM-hallikilpailuissa 2009.
Alić pääsi ensimmäistä kertaa arvokisafinaaliin Berliinin MM-kisoissa 2009, joissa hän sijoittui alun perin yhdeksänneksi työnnettyään tasan 20 metriä. Sijoitus parani myöhemmin yhdellä Andrei Mih’nevitšin dopinghylkäyksen jälkeen. Alić sai samana vuonna hopeamitalin Välimeren kilpailuista. Hän karsiutui loppukilpailusta 2011 Pariisin EM-hallikisoissa ja Daegun MM-kilpailuissa sekä 2012 Istanbulin MM-hallikilpailuissa ja Helsingin EM-kisoissa. 
Alić sai Göteborgin EM-hallikilpailuissa 2013 hopeaa sisäratojen ennätystuloksellaan 20,34. Mersinin Välimeren kisoissa hän oli samana vuonna kolmas. Moskovan MM-kilpailuissa 2013, Zürichin EM-kilpailuissa 2014, Pekingin MM-kilpailuissa 2015, Amsterdamin EM-kilpailuissa ja Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 sekä Lontoon MM-kilpailuissa 2017 hän karsiutui loppukilpailusta. Hän voitti kultaa Tarragonan Välimeren kilpailuissa 2018 tuloksella 20,43. Berliinin EM-kilpailuissa 2018 hän karsiutui loppukilpailusta.
Alićin ennätys ulkoradoilla on 20,82 m vuodelta 2017 ja sisäradoilla 20,34 m vuodelta 2013.
Blowing Up a Storm

Blowing Up a Storm on brittiläisen rockabilly-yhtye Whirlwindin esikoisalbumi vuodelta 1978.
Levy-yhtiö on Chiswick Records. Tuottajina ovat toimineet Doug Smith ja yhtye itse.
Levyn esittelytekstin on tehnyt Stuart Colman. Siinä hän mainitsee muun muassa, että yhtyeen laulusolisti Nigel Dixonin vaikuttajia ovat olleet Elvis, Jack Palance, The Lone Ranger ja Roy Rogersin elokuvat. Yhtyeen on keksinyt Chiswick Recordsin Ted Carroll eräästä Lontoon West Endin baarista.
Levykannen valokuvat on ottanut Chris Gabrin.
Kappaleet.
Kappaleet "One More Chance", "Don’t Be Crazy", "Together for Ever" ja "Tore Apart" ovat yhtyeen omaa tekoa. Näistä "Together for Ever" on balladi kuten myös Kathy Youngin tunnetuksi laulama "A Thousand Stars".
Sivu 1
Levyetiketissä avauskappaleen nimi on muodossa "Bopping High School Baby".
Sivu 2
Arvioita.
Levy on esitelty Blues Newsin rockabillyn erikoisnumerossa 4/1979. Siinä Seppo Elonen pitää yhtyeen soittopuolta onnistuneena, mutta laulusolistin osuudessa on parantamisen varaa, joten "lopullinen kipinä musiikista jää puuttumaan". Esitellyn levyn luettelotunnus on (Chiswick WIK 7).
Sou Tit Linda

Sou Tit Linda (s. 21. elokuuta 1989 Phnom Penh) on kambodžalainen yleisurheilija, joka kilpailee pikajuoksussa.
Sou osallistui olympialaisiin ensimmäistä kertaa Ateenassa 2004. Hän juoksi tuolloin vain 14-vuotiaana ajan 13,47, joka riitti alkuerän seitsemänteen sijaan. Sou oli eränsä seitsemäs myös vuoden 2005 MM-kisoissa, joissa hän juoksi ajan 13,45. Hän juoksi myös Pekingin olympialaisissa 2008, joissa hän juoksi nykyisen ennätyksensä 12,98 sekuntia, mutta karsiutui ensimmäisellä kierroksella.
Lähteet.
Heaven Knows (Whirlwindin kappale)

Heaven Knows on brittiläisen rockabilly-yhtye Whirlwindin singlejulkaisu vuodelta 1980. Levy-yhtiö on Chiswick Records ja sen taustalla EMI Records. Tuottajina ovat toimineet Billy Holiday ja Tommy Doherty. Nämä ovat myös tehneet singlen nimikappaleen. Kääntöpuolen kappaleen tekijät ovat yhtyeen kitaristi Michael Lewis ja laulaja Nigel Dixon. Kappaleiden julkaisuyhtiö on Acton Green Music Ltd (Leosong). Single on valmistettu Isossa-Britanniassa.
Turku Soundcheck

Turku Soundcheck on vuodesta 2008 asti toiminut hiphop- ja reggaemusiikkiin, sekä näihin liittyviin muihin kulttuuri-ilmiöihin keskittyvä tapahtumasarja. Päätapahtuma järjestetään kesäkuun ensimmäisenä viikonloppuna Turun Klubilla ja ravintolalaiva "Katarinalla" Aurajokirannassa. Tämän lisäksi vakio-ohjelmaan kuuluu helmikuinen Turku Snowcheck.
Järjestettyjä tapahtumia.
Turku Soundcheck esittää: Looptroop Rockers 20.4.2011.
Looptroop Rockers (Swe), Turku Soundcheck DJs
Turku Snowcheck 26.2.2011.
Kemmuru vs Loost Koos, Nopsajalka vs Superjanne, Haamu vs Vieläki Lepposaa, Turku Deep Funk feat. Didier, Piitu, Tipa Hiihtopipo &amp; Lauri Kavallus, Black Bear Sound, VJ Mattir, DJ Chuck Main, DJ Kujis, DJ Jürgen Macho
Turku Soundcheck esittää: Kova Paketti 18.12.2010.
Jukka Poika, Hannibal &amp; Joku Roti Mafia, Turku Soundcheck DJs
Turku Soundcheck 4.6.-6.6.2010.
Devin The Dude (USA), Joey Fever (Swe), Ritarikunta, Kapteeni Ä-ni, Kemmuru, Joku Roti Mafia feat. Hannibal, Stepa, Edorf &amp; Tykopaatti, Identical Cousins Hank’n'Frank, How To Make A Windmill feat. TKUG, Komposti Sound, Voltti Selectors, djsucks!, Black Bear Sound, DJ Sammy Jam &amp; DJ Ink, DJ Supertyyli, DJ Double M, Graffiti workshop
Turku Snowcheck 20.2.2010.
Oi Pojat! (Asa, Puppa J,Raappana &amp; Laineen Kasperi), DJ Leo Luxxxus &amp; Kesken (Saurus), Black Bear Sound &amp; Double M, djsucks!, DJ Beha, DJ Magnus 44
Turku Soundcheck 5.6.-6.6.2009.
Million Stylez (Swe), DJ Flash (Swe), DJ Flip (Irl), Marc Stretch (US), DJ Jon Kennedy (UK), Slow Hand Motëm (Can), Michael Black Electro &amp; RPK, Kaikukasti, Puppa J, Bongo Rhino &amp; Enrico, Thono Slowknow, Suhinators feat. Puppa J, Papa Zai, Renegade &amp; Nestori, Ronskibiitti feat. TKUGStarz, The Gambit, Pouta Sound, Black Bear Sound, DJ Double M, Propah Riddim, DJ Leijonamieli, DJ Kiilo, DJ Nätti-Matti, djsucks!, Graffiti workshop
Turku Snowcheck 20.2.2009.
Punky Reggae Band featuring CStar + Puppa J, Raappana, Stepa + Herra Soppa, DJ J-Laini, Selektoni, Black Bear Sound, Haamu, Vieläki Lepposaa, djsucks!, DJ Double M, DJ Kelloggs, DJ Sammy Jam, DJ Magnus44
Turku Soundcheck 6.6.-7.6.2008.
Asa feat. Puppa J, Jukka Poika, Saurus, Serkkupojat, Pahat Viinit Orkesteri, Black Bear Sound, Pouta Sound, Rootfellas Sound, DJ Kelloggs, Ritarikunta, Nopsajalka, DJ Hank Holiday, MPV Sound, Superjanne, DJ Polarsoul, DJ Ionik, djsucks!, Graffiti workshop
The Manhattans Doing Their Best Things

The Manhattans Doing Their Best Things on kokoelmalevy yhdysvaltalaisen soulyhtye The Manhattansin tuotannosta vuosilta 1965–1967.
Albumi on ilmestynyt Upfront-levymerkillä, ja osallisena on myös Springboard International Records, Inc., jonka toimisto on ollut New Jerseyn Rahwayssa. Kannen on valmistanut New York Cityssä toiminut Lee-Myles Assoc.
Levyn esittelytekstin on tehnyt Wayne Stierle, joka on itsenäinen tuottaja ja levynkeräilijä. Hän kertoo, että yhtye on New Jerseyn Newarkista ja aloittanut uransa tyypillisenä ns. kadunkulmayhtyeenä nimillä The Dulcets ja The Five Young Men.
Yhtye esiintyi sitten Apollo-teatterin amatööri-illassa ja sijoittui kolmanneksi. Niinpä yhtyeen palkkasi Joe Evans, joka oli tuohon aikaan perustanut Carnival Records -yhtiön. Ensisingle ilmestyi vuonna 1962. Yhtyeen kolmas single "I Wanna Be" vuodelta 1965 menestyi Newarkissa ja Detroitissa ja kipusi lopulta Top 100 -singlelistalle. Yhtye teki Carnival-levymerkille kaikkiaan 13 singleä, ja näiden kappaleista osa on tällä kokoelmalla. Paras myyntimenestys tältä kaudelta on "Can I", joka on vielä varsin lähellä 1950-luvun doo-wop-yhtyeiden balladilinjaa.
Yhtyeen tyylilajia luonnehdittiin tuolloin "Chicago-Detroit"-soundiksi, mutta oikeastaan se oli kuitenkin enemmän kotiseutunsa soundia. Newarkista oli aikaisemmin tullut sellaisia yhtyeitä kuin The Monotones ja The Fiestas.
Kappaleet.
Sivu 1
Sivu 2
Levyetiketissä kappaleiden vaihtoehtoisia nimiä ovat "Searching for My Baby" ja "I Betcha' (Couldn't Love Me).
Henry Andrade

Henry Manuel Andrade (s. 17. huhtikuuta 1962 Sacramento) on kapverdeläinen entinen pika-aitajuoksija. Hän edusti Yhdysvaltoja, kunnes sai kaksoiskansalaisuuden vanhempiensa syntyperän ansiosta.
Andrade oli kuudes Yhdysvaltain olympiakarsinnoissa vuosina 1984 ja 1992 eikä päässyt kisoihin kummallakaan kerralla. Hän edusti Kap Verdeä Stuttgartin MM-kisoissa 1993, mutta karsiutui jo alkuerissä. Andrade pääsi osallistumaan olympialaisiin Atlantassa 1996, mutta joutui keskeyttämään erässään.
Henry Andraden veljenpoika Jordin Andrade (s.1992) on myöskin juoksija ja on setänsä tavoin Yhdysvaltain ja Cap Verden kaksoiskansalainen. 
Lähteet.
You’re Gonna Get It!

You're Gonna Get It! on yhdysvaltalaisyhtye Tom Petty and the Heartbreakersin toinen studioalbumi, ja se on ilmestynyt vuonna 1978 Shelter Recording Co., Inc:n kustantamana. Tuottajina ovat toimineet Denny Cordell, Noah Shark ja Tom Petty.
Yhtyeen esikoisalbumi oli ilmestynyt vuonna 1976 ja sen jälkeen Petty Heartbreakers-yhtyeineen oli vieraillut Euroopassakin mm. Englannissa Knebworthin festivaaleilla hyvällä menestyksellä. Tämän toisen albumin tekoa olivat keikkailun lisäksi viivästyttäneet myös sopimusneuvottelut levy-yhtiön kanssa. Petty oli sitten arvellut, että levyn äänitykseen menisi kuukausi, mutta aikataulu venyi nelinkertaiseksi. Lopputuloksena oli kuitenkin hyvätasoinen, kriitikoiden kehuma rock-albumi. Yhtye sai siitä myös ensimmäisen kultalevynsä.
Kappaleet.
Sivu 1
Sivu 2
Levyetiketissä päätöskappaleen nimi on muodossa "Baby's a Rock and Roller".
Uudelleenjulkaisut.
Albumi on ilmestynyt LP-muodossa myös vuonna 1981 Oxford-levymerkin luettelotunnuksella OX 3201. Tätä painosta on valmistettu Italiassa ja se on Ariston Musicin tuotantoa. Masteroinnin on tehnyt Capitol. Kannen on valmistanut Milanossa Grapyche Maaica 2000 ja jakelusta on huolehtinut Dischi Ricordi S.p.A.
Dysaethesia Aethiopica

Dysaethesia Aethiopica oli yhdysvaltalaisen psykiatrin Samuel A. Cartwrightin vuonna 1851 määrittelemä mielisairaus. Cartwrightin mukaan "dysathesia aethiopica" aiheutti orjien laiskuutta. Nykyään "dysaethesia aethiopicaa" pidetään näennäistieteenä ja sen katsotaan edustavan tieteellistä rasismia.
Cartwright määritteli orjien taipumuksen karata toiseksi sairaudeksi, jota hän kutsui drapetomaniaksi.
Historia.
Dysaethesia aethiopicaa esiintyi ainoastaan afroamerikkalaisten joukossa ja sen oireina olivat ihon tunnottomuus ja älyllisten toimintojen lamaantuminen niin, että henkilö vaikutti olevan kuin puoleksi unessa. Muita oireita saattoivat olla leesiot. Cartwright totesi dysaethesia aethiopican olemassaolon, mutta muut lääkärit olivat epäonnistuneet taudin tunnistamisessa, koska eivät olleet kiinnittäneet riittävästi huomiota afroamerikkalaisen rodun sairauksiin.
Cartwrightin mukaan dysaethesia aethiopica oli huomattavasti yleisempää omissa yhteisöissään elävien afroamerikkalaisten joukossa kuin Cartwrightin tutkimilla plantaaseilla työskentelevien orjien joukossa. Tauti tarttui ainoastaan niihin orjiin, jotka elivät vapaan ihmisen tavoin. Hän arvioi jopa lähes kaikkien vapaana elävien afroamerikkalaisten sairastuneen tautiin.
Cartwright piti dysaethesia aethiopicaa helposti parannettavana. Ihon tunnottomuus oli yksi oireista, joten ihoa täytyi stimuloida. Tähän Cartwright suositteli potilaan pesemistä lämpimällä vedellä ja saippualla. Tämän jälkeen iho tuli käsitellä öljyllä ja öljyn imeytymisen edistämiseksi ihoa tuli hakata leveällä nahkahihnalla. Lopuksi potilaan tulisi tehdä jonkinlaista raskasta työtä auringonpaisteessa.
Kirjailija Vanessa Jackson on todennut, että leesiot olivat oire dysaethesia aethiopicasta ja tohtori Cartwright huomasi, että ruoskimalla voisi parantaa sairauden. Jackson kuitenkin ihmetteli, että ruoskiminen ei aiheuttanut taudinmäärityksen varmistavia olevia leesioita.
Cartwrightin mukaan orjat olivat yllä kuvatun käsittelyn jälkeen kiitollisia valkoiselle miehelle, jonka voima oli palauttanut hänen järkensä.
Fiescherhörner

Fiescherhörner on vuoriryhmä Bernin Alpeilla, Bernin ja Wallisin kantoneissa, Sveitsissä. Sen korkein huippu, Grosses Fiescherhorn, on 4 049 metriä merenpinnan tasoa korkeammalla.
Ryhmän kolme päähuippua ovat:
Von Luschanin kromaattinen asteikko

Von Luschanin kromaattinen asteikko eli lyhyemmin Von Luschanin asteikko on ihonvärin luokittelutapa. Se on nimetty keksijänsä, Felix von Luschanin mukaan. Asteikko perustuu vertailutaulukkoon, joka käsittää 36 erilaista väriä, joita on tarkoitus verrata henkilön ihonväriin useimmiten käden alta, sillä Auringon vaikutus siellä on melko vähäistä. 
1900-luvun alkupuoliskolla Von Luschanin asteikkoa käytettiin rotuerotteluun, mutta myös tieteellisiin tutkimuksiin. Kuitenkin taulukon käyttö lopetettiin suureksi osin 1950-luvun alussa, jolloin se korvattiin spektrofotometrilla.
Yhdysvaltain työministeriö

Yhdysvaltain työministeriö (, lyh. DOL) on Yhdysvaltain hallinnon työvoimakoulutuksesta, työturvallisuudesta, palkkaehdoista, työsuojelusta ja työttömyysturvasta vastaava toimeenpano-osasto. DOL hallinnoi liittovaltion työlainsäädäntöä.
Työministeriön johtajana toimii Yhdysvaltain työministeri.
Before the Flood

Before the Flood on Bob Dylanin ja hänen taustayhtyeenään toimivan The Bandin tuplalivealbumi vuodelta 1974. Levy-yhtiö on Asylum Records. Valmistaja on Elektra/Asylum/Nonesuch Records, joka on osa yhtiötä Warner Communications, Inc., 15 Columbus Circle, New York.
Albumille on äänitetty parhaat palat Dylanin kiertueesta, joka alkoi alkuvuodesta 1974. Kiertuetta mainostettiin Dylanin paluuna esiintymislavoille ja kiertue osoitti, että Dylan oli todellakin taas voimissaan. Kiertue oli 1970-luvun suuria musiikkitapahtumia. Kaksi miljoonaa ihmistä yritti hankkia postitse ylihinnoiteltuja konserttilippuja, mutta vain 650 tuhatta mahtui mukaan eri puolilla Yhdysvaltoja ja Kanadaa. Konserteista raportoitiin laajasti tiedotusvälineissä ja "Newsweek"-lehti sai Dylanilta harvinaisen haastattelun. "Suomen Kuvalehtikin" julkaisi maan suurimman kirjakustantamon pääjohtajan tekemän konserttiarvostelun.
"Before the Flood" koostettiin kymmenestä kiertueen loppupuolen konsertista: kolmesta Madison Square Gardenissa, kahdesta Seattlessa ja Oaklandissa sekä kolmesta Los Angelesissa. Ennen tätä konserttitaltiointia Dylania oli kuultu livenä vuoden 1970 tupla-albumilla "Self Portrait", George Harrisonin vuonna 1971 järjestämän Concert for Bangladesh -hyväntekeväisyyskonsertin tallenteissa ja erilaisilla bootleg-levyillä. The Band puolestaan oli julkaissut 1972 live-LP:n "Rock of Ages", jossa mukana oli torvisektio.
Tällä albumilla The Band esittää ilman Dylania kakkoslevypuoliskon kappaleet ja kolmospuoliskon kolme viimeistä kappaletta. Mukana on yksi uusi kappale, ”Endless Highway”. Dylan puolestaan esittää soolona kolmannen levypuoliskon kolme ensimmäistä kappaletta.
Äänittäjinä ovat toimineet Phil Ramone ja Rob Fraboni, miksaajina Fraboni ja Nat Jeffrey. Phil Ramone nauhoitti konserteista kolmekymmentäviisi tuntia kahden pää-äänittäjän, kahden miksaajan, kolmen äänitysapulaisen ja kahden lavaroudarin kanssa. Lopullinen miksaus on tehty Village Recorders -studiossa ja masterointi Kendun Recorders -studiossa. Levykannen suunnittelija ja valokuvaaja on Barry Feinstein. Alkuperäisessä LP-levyssä on avautuvat levykannet ja sisäpuolella on valokuvat yhtyeen jäsenistä soittotilanteessa.
Kappaleet.
Sivu 1
Sivu 2
Sivu 3
Sivu 4
Muusikot.
The Band
Gösta Ekman (syntynyt 1890)

Frans Gösta Viktor Ekman (28. joulukuuta 1890 Tukholma, Ruotsi – 12. tammikuuta 1938 Tukholma, Ruotsi) oli ruotsalainen näyttelijä.
Ekmania pidetään yhtenä ruotsalaisen teatterin ensimmäisistä suurista tähtinäyttelijöistä. Vähän ennen kuolemaansa syksyllä 1937 Ekman oli vierailevana näyttelijänä myös Svenska Teaternissa Helsingissä, Ragnar Josephsonin näytelmässä "Kanske en diktare". Hän palasi Ruotsiin vasta jouluaatoksi ja sai muutama päivä myöhemmin korkean kuumeen. Parin viikon kuluttua Ekman menehtyi.
Ekmanin poika oli näyttelijä ja elokuvaohjaaja Hasse Ekman ja hänen pojanpoikansa oli näyttelijä Gösta Ekman (1939–2017).
Freaky Tah

Raymond Rogers (14. toukokuuta 1971 – 28. maaliskuuta 1999), tunnettu paremmin nimellä Freaky Tah, oli MC, hype man ja promoottori. Freaky Tah oli Lost Boyz -nimisen rap-yhtyeen jäsen. Muita jäseniä olivat Mr. Cheeks, DJ Spigg Nice ja Pretty Lou. Freaky Tah syntyi, eli ja kuoli Queensissa, New York Cityssä.
Kuolema.
Freaky Tah kuoli takaraivoon saamansa luodin aiheuttamaan vammaan 28. maaliskuuta 1999 yhtyekaverinsa Mr. Cheeksin 28. syntymäpäiväjuhlien yönä. Freaky Tah oli menossa kohti Sheraton Hotelin uloskäyntiä, kun mies nimeltä Kelvin Jones ampui häntä päähän. Jones myönsi tekonsa. Freaky Tah ilmoitettiin kuolleeksi noin klo 4.20 aamuyöllä läheisessä Jamaica-sairaalassa. Pakoauton kuljettaja Raheem Fletcher tuomittiin seitsemäksi vuodeksi vankilaan. Freaky Tah oli kuollessaan 27-vuotias.
Isokirvavainokainen

Isokirvavainokainen ("Aphidius colemani") on vainopistiäisten (Braconidae) heimoon kuuluva hyönteislaji.
Lajia käytetään kirvojen kuten kurkkukirvan ("Aphis gossypii") ja persikkakirvan ("Myzus persicae") biologiseen torjuntaan kasvihuoneissa. Isokirvavainokainen on kirvojen sisäloinen. Isokirvavainokainen munii munansa kirvan sisään munan jatkaen kehitystään kirvan sisällä ja lopulta tappaen kirvan. Naaras ehtii loisimaan elämänsä aikana 200-500 kirvaa.
Yoona

Yoona (oik. Im Yoon-ah, , s. ) on eteläkorealainen laulaja, tanssija, näyttelijä ja malli. Hän on tullut tutuksi yhtyeestä Girls' Generation. Yoona debytoi laulajana Girls' Generationin kanssa 5. elokuuta 2007. Hän debytoi näyttelijänä vuonna 2007 korealaisessa draamassa 9 Ends, 2 Outs.
Nuoruus.
Yoona syntyi Etelä-Korean pääkaupungissa Soulissa 30. toukokuuta 1990. Hänet on koulutettu näyttelemiseen, tanssimiseen ja laulamiseen.
Yoona on valmistunut vuonna 2009 Daeyoung High School -lukiosta, ja nykyään hän opiskelee yhdessä yhtyetoveri Seohyunin kanssa Dongguk Universityyssa pääaineenaan teatteri ja musiikki.
Ura.
Tausta.
Yoona debytoi näyttelijänä vuonna 2007 draamassa 9 Ends, 2 Outs. Vuonna 2008 hän näytteli draamassa Woman of Matchless Beauty ennen ensimmäistä päärooliaan draamassa You Are My Destiny. Vuonna 2009 Yoona oli draamassa Cindrella Man, rinnallaan Kwon Sang-woo.
Mainokset ja viihdeala.
Ennen debyttiään Girls' Generationin kanssa, Yoona oli tunnettu viihdealalla. Hän muun muassa teki mainoksia ja oli mallina useissa lehdissä samalla, kun oli harjoittelijana SM Entertainmentilla. 
Toukokuussa 2008 Yoona ja hänen yhtyekaverinsa Tiffany ja Jessica sekä yhtyeen TVXQ jäsenet olivat Haptic Motionin TV-mainoksessa.
Yoona yhdessä yhtyekaverinsa Sooyoungin kanssa olivat malleina "08-09 F/W SFAA Seoul Collection-Lee Joo-Young Fashion Show" -nimisessä muotinäytöksessä Seoul Hakyohul Exhibiton Hallilla 20. maaliskuuta 2008. 
Huhtikuussa 2010 Yoona teki yhtyekavereidensa Yurin ja Seohyunin sekä 2PM:n jäsenten Nichkhunin, Taecyeonin ja Chansungin kanssa musiikkimainoksen vesipuisto Caribbean Baylle. Mainos julkaistiin toukokuun puolivälissä, ja sen kappale nimettiin Cabiksi.
Yoonan ensimmäinen soolokappale "Innisfree Day" julkaistiin 30. elokuuta 2010.
Christopher Hall

Robert Christopher Hall (s. 18. toukokuuta 1965) on yhdysvaltalainen rockmuusikko. Hän on ollut solisti. 
Musiikkiura.
Hall tapasi kosketinsoittaja Walter Flakusin vuonna 1985, ja he perustivat samaana vuonn Chicagossa Stabbing Westwardin, josta tuli vaikutusvaltainen amerikkalaisissa industrialpiireissä 1990-luvun lopussa. Stabbing Westwardin hajottua hän perusti vuonna 2002 uuden yhtyeen nimeltä The Dreaming, joka on vähitellen koonnut omaa uskollista fanikuntaansa Yhdysvalloissa.
Kalsiumkanavan salpaajat

Kalsiumkanavan salpaajat ovat solujen kalsiumkanaviin vaikuttavia lääkkeitä, joita käytetään hoidettaessa kohonnutta verenpainetta ja angina pectorista sekä ehkäisemään aivohalvausta. Anatomis-terapeuttis-kemiallisessa lääkeluokituksessa (ATC) kalsiumkanavan salpaajat luokitellaan ryhmään C08.
Vaikuttavana aineena kalsiumkanavan salpaajissa on jokin seuraavista:
Kalsiumkanavan salpaajien avulla kalsiumin ("Ca") virtaus solun sisään estyy sydämen ja verisuonten sileissä lihaksissa. Tämä heikentää kalsiumista riippuvaisten lihasten supistumista. Verisuonet laajenevat tällöin ja sydämen supistustilavuus pienenee ja verenpaine laskee. Kalsiumkanavan salpaajat rentouttavat myös vähän keuhkoputken sileää lihasta.
Haittavaikutuksena voi esiintyä huimausta kalsiumkanavan salpaajahoidon alkuvaiheessa. Hoidon alkuvaiheessa saattaa esiintyä myös kasvojen punastumista ja turvotuksia alaraajoissa. Eri vaikuttavat aineet kalsiumkanavan salpaajissa saattavat poiketa sydämen ja verenkierron vaikutuksen osalta.
Béranger-Aymard Bossé

Béranger Aymard Bosse (s. 13. maaliskuuta 1985 Bangui, Keski-Afrikan tasavalta) on keskiafrikkalainen yleisurheilija, joka kilpailee pikajuoksussa.
Bosse osallistui MM-kisoihin ensimmäistä kertaa vuonna 2005. Hän kilpaili tuolloin 200 metrin matkalla, mutta putosi jo alkuerissä. Bosse sijoittui seuraavan vuoden Afrikan-mestaruuskilpailuissa viidenneksi 100 metrillä. Hän osallistui samalle matkalle myös MM-kisoissa 2007, joissa hän oli alkueränsä viides ja putosi jatkosta. 
Bosse oli yksi maansa kolmesta kilpailijasta Pekingin olympialaisissa 2008 ja karsiutui 100 metrillä juostuaan matkan ajassa 10,51. Hän toimi olympialaisissa lisäksi maansa lipunkantajana. Bosse osallistui myös Lontoon olympialaisiin 2012 yhtenä maansa kuudesta urheilijasta. Hän karsiutui 100 metrillä juostuaan matkan ajassa 10,55.
Ennätykset.
Lähde: IAAF
Hinikissia Albertine Ndikert

Hinikissia Albertine Ndikert (s. 15. syyskuuta 1992) on tšadilainen yleisurheilija, joka kilpailee pikajuoksussa.
Ndikert on osallistunut olympialaisiin kerran, vuonna 2008. Hän juoksi tuolloin vain 15-vuotiaana 100 metrin matkan, jolla hän karsiutui ensimmäisellä kierroksella ajallaan 12,55. Ndikert toimi maansa lipunkantajana kisojen avajaisissa. Daegun MM-kilpailuissa 2011 hän osallistui 200 metrille karsiutuen alkuerissä ennätysajallaan 24,81. Hänen 100 metrin ennätyksensä on 12,52.
Lähteet.
Salhate Djamalidine

Salhate Djamalidine (s. 23. joulukuuta 1978 Nanterre, Ranska) on komorilainen entinen yleisurheilija, joka kilpaili 400 metrin aitajuoksussa, pikajuoksussa ja keskimatkojen juoksussa. Hän edusti seuratasolla pariisilaista Racing Club de Francea.
Djamalidine kilpaili 400 metrin aitajuoksussa MM-kisoissa 2003, mutta karsiutui ensimmäisellä kierroksella. Hän osallistui samaan lajiin myös Ateenan olympialaisissa 2004, joissa putosi alkuerissä. Djamalidine putosi 400 metrin aidoissa ensimmäisellä kierroksella myös vuoden 2005 MM-kisoissa.
Ennätykset.
"Lähde: IAAF" 
Lähteet.
Ghyd-Kermeliss-Holly Olonghot

Ghyd-Kermeliss-Holly Olonghot (s. 15. maaliskuuta 1986 Brazzaville) on brazzavillenkongolainen yleisurheilija, joka kilpailee pikajuoksussa. Olonghot osallistui Pekingin olympialaisiin 2008, joissa hän kilpaili 100 metrin matkalla ja karsiutui ensimmäisellä kierroksella ajallaan 11,01 sekuntia.
Henkilökohtaiset ennätykset.
"Lähde: IAAF"
Hadrut

Hadrut (, ) on kaupunki virallisesti Azerbaidžaniin kuuluvassa, mutta de facto itsenäisessä Vuoristo-Karabahin tasavallassa. Se sijaitsee Karabahvuorten reuna-alueella 110 kilometriä Stepanakertistä kaakkoon. Kaupunki on tasavallan Hadrutin piirin keskus. Azerbaidžanin hallinnollisen jaon mukaan se on Xocavəndin piiriin kuuluva taajama. Asukkaita on 3 300 henkeä (vuonna 2009).
Hadrutista tuli piirikeskus vuonna 1939 ja kaupunkimainen taajama vuonna 1963. Sen nähtävyyksiin kuuluu vuonna 1621 rakennettu kirkko ja kotiseutumuseo.
Azerbaidžan ilmoitti vallanneensa kaupungin takaisin lokakuussa yhteenottojen alettua uudestaan vuonna 2020.
Andy Borg

Andy Borg (s. 2. marraskuuta 1960 Wien, Itävalta) on itävaltalainen laulaja ja televisiojuontaja. Hän asuu Passaussa, Baijerissa, Saksassa.
Nery Brenes

Nery Antonio Brenes Cárdenas (s. 25. syyskuuta 1985 Limón) on costaricalainen yleisurheilija, joka kilpailee pikajuoksussa päämatkanaan 400 metriä.
Brenes osallistui MM-kisoihin ensimmäistä kertaa Helsingissä 2005. Hän oli tuolloin alkueränsä kuudes ja karsiutui. Brenes pääsi samalla matkalla välieriin vuoden 2007 kisoissa ja sijoittui neljänneksi sisäratojen MM-kisoissa seuraavana vuonna juostuaan samalla ennätyksekseen ajan 46,45. Hän eteni välieriin saakka Pekingin olympialaisissa 2008 ja oli jälleen neljäs sisäratojen MM-kilpailuissa vuonna 2010. Hän voitti samana vuonna Ibero-Amerikan mestaruuden. Daegun MM-kisoissa 2011 hän karsiutui välierissä. Saman vuoden Pan-Amerikan kisoissa hän voitti 400 metriä ennätyksellään 44,65.
Istanbulin sisäratojen MM-kilpailuissa 2012 Brenes voitti maailmanmestaruuden ennätyksellään ja kisaennätyksellä 45,11 s. Lontoon olympialaisissa hän karsiutui alkuerissä ja Moskovan MM-kilpailuissa 2013 välierissä. Hän sijoittui kuudenneksi Sopotin sisäratojen MM-kilpailuissa 2014. Pekingin MM-kilpailuissa 2015 hän pääsi 400 metrillä välieriin samoin kuin Portlandin sisäratojen MM-kilpailuissa 2016. Rion olympialaisissa 2016 hän osallistui sekä 200 että 400 metrille päästen molemmissa lajeissa välieriin. 200 metrillä hän juoksi alkuerässä uuden ennätyksensä 20,20. Lontoon MM-kilpailuissa 2017 hänet hylättiin 400 metrin alkueräjuoksussa.
Henkilökohtaiset ennätykset.
"Lähteet: IAAF" , Tilastopaja
NR = maan ennätys
Jéssica Augusto

Jéssica de Barros Augusto (s. 8. marraskuuta 1981 Pariisi, Ranska) on portugalilainen yleisurheilija, joka kilpailee keski- ja pitkien matkojen juoksussa sekä maastojuoksussa.
Augusto voitti kultaa maastojuoksun EM-kisoissa vuonna 2000 nuorten sarjassa. Maastojuoksun EM-kisoissa Brysselissä 2008 Augusto sijoittui hopealle aikuisten sarjassa, ja vuonna 2010 hän voitti Albufeirassa kultaa. EM-joukkuekilpailussa hän saavutti kultaa 2006, 2008, 2009 ja 2010 sekä pronssia 2007. Maastojuoksun MM-kilpailuissa hän oli kahdestoista 2007.
Augusto sijoittui 2007 Osakan MM-kilpailuissa 5 000 metrillä 15:nneksi ja voitti samalla matkalla kultaa Bangkokin universiadeissa. Valencian MM-hallikilpailuissa 2008 hän oli 3 000 metrillä kahdeksas. Pekingin olympialaisissa 2008 hän kilpaili 3 000 metrin estejuoksussa sekä 5 000 metrin juoksussa, mutta karsiutui molemmissa alkuerissä. Berliinin MM-kilpailuissa 2009 hän sijoittui estejuoksussa kymmenenneksi ja seuraavan vuoden Dohan MM-hallikilpailuissa 3 000 metrillä seitsemänneksi.
Barcelonan EM-kilpailuissa 2010 Augusto sijoittui alun perin 10 000 metrin juoksussa kolmanneksi ja 5 000 metrillä neljänneksi. Molemmilla matkoilla hän nousi myöhemmin sijan ylemmäs kun 5 000 metrin voittaja Alemitu Bekele ja 10 000 metrillä toiseksi sijoittunut Inga Abitova hylättiin dopingrikkomusten takia. Daegun MM-kilpailuissa 2011 hän oli 10 000 metrillä kymmenes. Lontoon olympialaisissa 2012 Augusto sijoittui maratonilla seitsemänneksi.
Augusto saavutti Zürichin EM-kilpailuissa 2014 pronssia maratonilla ajalla 2.25.41. Amsterdamin EM-kilpailuissa 2016 hän sai puolimaratonilla pronssia ajalla 1.10.55. Joukkuekilpailussa Portugali voitti Euroopan-mestaruuden.
Henkilökohtaiset ennätykset.
"Lähteet: IAAF, Tilastopaja"
Hapsukiislanen

Hapsukiislanen ("Aethia pygmaea") on pieni ruokkien heimoon kuuluva lintulaji. Sitä tavataan ainoastaan Aleuteilla, Kommodorinsaarilla ja Kuriileilla.
Ulkonäkö.
Kooltaan hapsukiislanen on 17–22 cm pitkä. Väriltään se on harmahtavan tai ruskehtavan musta ja vatsassa on valkoista. Päässä on seitsemän ohutta hapsumaista sulkaa ja valkoisia höyheniä. Hapsukiislasen nokka on pesimäaikaan oranssi, muulloin harmaa.
Levinneisyys ja elintavat.
Hapsukiislanen elää vain Aleuteilla, Komentajasaarilla ja Kuriileilla. Se pesii kolonioina kivikkoisilla rannikoilla useimmiten asumattomilla saarilla ja luodoilla. Sen ravintoa on pääasiassa eläinplankton, jota se pyydystää muun muassa vuorovesilammikoista. Hapsukiislasen elinsaarille tuotiin 1700-luvun puolivälistä alkaen naaleja turkiseläimiksi ja kiihkeintä tuonti oli 1910–1940 lukujen välillä. Naalien vuoksi hapsukiislasen kanta taantui ja vuonna 1976 niitä arvioitiin olevan jäljellä 25 000 yksilöä. Naaleja on metsästetty ja hapsukiislasten määrä kääntyi kasvuun. Vuonna 2003 niitä oli arvioiden mukaan noin 116 000 yksilöä.
Unikkolinna

Unikkolinna tai Unikonlinna on Janakkalan kunnassa Rehakan kylässä sijaitseva linnavuori.
Muinaislinna sijaitsee metsämaastossa mäellä, joka on 100 metriä pitkä, 50 metriä leveä ja noin 20 metriä ympäristöään korkeammalla. Mäki on soikean muotoinen, ja se on asettunut luode-kaakko-suuntaisesti. Rinteillä sijaitsee kaksi geologien mukaan ihmisten rakentamaa vallien jäännöstä. Luoteisrinteessä sijaitsee noin 20 metriä pitkä, 1,0–1,5 metriä leveä ja 0,5–0,7 m korkea vallin jäännös. Toinen valli sijaitsee mäen kaakkoispäässä, ja se on 21 metriä pitkä. 
Arkeologit ovat esittäneet toisistaan eriäviä käsityksiä siitä, ovatko mäellä olevat rakenteet muinaislinnan varustuksia vai eivät.
Kansanperinteessä.
Unikonlinnasta kertoi ensimmäisen kerran Johannes Kristerinpoika Velinus, joka oli Janakkalan kirkkoherrana vuosina 1670–1680. Hän kertoi: ”Unikonlinnassa näkyy vuorelle suuria kiviä ympäriinsä asetettuina, niin kuin linna (Skantz) on ollut. Jättiläisetovat muinoin siellä keskenään tapelleet.”
H. J. Appelgren kuvailee Unikonlinnaa seuraavasti: ”Linna sijaitsee kaakosta luoteeseen menevällä kallioharjanteella Sitä ympäröi kolmelta puolen tasainen, metsittynyt alankomaa, joka ulottuu Rehakan kartanoon lännessä ja Rehakan järveen. Se on 24 metriä korkea. Kukkula on päältä soikeanmuotoinen, 130 askelta pitkä ja 50 askelta leveä. Sen kaakkoispää nousee harjulta penkereinä. Päälle noustaessa on vastassa 25 askeleen mittainen kivivallin jäännös. Koillinen vierre ja lounainen puoli ovat jyrkkä. Vuoren eteläkulmasta pääsee mäen päälle noin 10 askeleen levyistä rotkoa myöten. Tämä on varustettu matalaksi rakennetulla vallilla kaakosta lounaaseen. Pohjoispäässä on mäen poikki lounaasta koilliseen noin 20 askeleen pituinen vallinpätkä.”
Unikonlinna on todennäköisesti ollut pakanuuden aikainen pakolinna, kuten muutkin Suomen noin sadasta muinaislinnasta. Unikonlinna voitaneen sijoittaa noin vuoden 800 jaa. vaiheille.
Malevolent Rapture

Malevolent Rapture on Legion of the Damnedin albumi, joka julkaistiin vuonna 2006. Albumin tuotti Andy Classen.
Kappaleesta ”Bleed for Me” kuvattiin musiikkivideo.
Sons of the Jackal

Sons of the Jackal on vuoden 2007 albumi thrash metal/death metal -yhtyeeltä Legion of the Damned.
Albumi nousi Saksan albumilistan sijalle 54.
Feel the Blade

Feel the Blade on vuoden 2008 albumi thrash metal/death metal -yhtyeeltä Legion of the Damned.
Albumi nousi Saksan albumilistan sijalle 70.
Cult of the Dead

Cult of the Dead on Legion of the Damnedin studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 2008. 
Albumi nousi Saksan albumilistan sijalle 60.
Descent into Chaos

Descent Into Chaos on Legion of the Damnedin viides studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 2011.
Albumi nousi Saksan albumilistan sijalle 27.
Seppo Hakala

Seppo Hakala (9. elokuuta 1942 – 15. maaliskuuta 1991) oli suomalainen iskelmälaulaja ja basisti, joka vaikutti myös Purema-yhtyeessä. Hän oli myös yksi Pori Jazz -festivaalin perustajista.
Ura.
Hakala teki ensimmäiset levytyksensä PSO-levy-yhtiölle tammikuussa 1961. Ensisinglellä julkaistiin käännösversio Elvis Presleyn hitistä "Wooden Heart" (suom. "Puusydän") sekä käännös The Brothers Four -yhtyeen kappaleesta "Green Fields" (suom. "Vihreät niityt"). Ensilevytyksen jälkeen Hakala levytti vielä neljä singleä, mm. käännöskappaleen "Sydämeni jäi Sorrentoon".
Seppo Hakala oli yksi 1970-luvun puolivälissä perustetun Purema-yhtyeen perustajajäseniä. Hän oli mukana yhtyeessä vuoteen 1983 saakka, jolloin Hakala halvaantui. Seppo Hakala kuoli vuonna 1991.
Kazi Magomed Agasijev

Kazi Magomed Agasijev (, 1882 nykyisen Ahtyn piirin Ahtyn kylä – 19. syyskuuta 1918) oli lezgiläissyntyinen bolševikkivallankumouksellinen.
Kazi Magomed Agasijev syntyi käsityöläisen perheeseen ja työskenteli Bakun öljykentillä. Vuonna 1904 hän liittyi Venäjän sosiaalidemokraattiseen työväenpuolueeseen, kuului vuoden 1905 lopulla Bakun neuvostoon ja työskenteli öljytyöläisten liitossa. Lokakuun vallankumouksen jälkeen Agasijev toimi Bakun neuvoston jäsenenä ja Derbentin neuvoston puheenjohtajana. Turkkilaiset teloittivat hänet Venäjän kansalaissodan aikana.
Nykyinen Hacıqabulin kaupunki oli neuvostoaikana nimetty Agasijevin mukaan "Qazı-Məmmədiksi".
Amel Mekić

Amel Mekić (s. 21. syyskuuta 1981) on bosniahertsegovinalainen judoka.
Mekić sai pronssia alle 20-vuotiaiden EM-kilpailujen 90 kg:n painoluokassa Nikosiassa 2000. Münchenin MM-kilpailuissa 2001 hän sijoittui samassa sarjassa viidenneksi. Opiskelijoiden MM-kilpailuissa Novi Sadissa 2002 hän oli avoimessa luokassa kolmas. Vuonna 2003 hän voitti alle 100 kg:n sarjassa Balkanin-mestaruuden ja oli kolmas universiadeissa sekä sijoittui avoimessa luokassa viidenneksi Osakan MM-kilpailuissa.
Mekić sijoittui 2005 alle 100-kiloisissa seitsemänneksi Rotterdamin EM-kilpailuissa ja kolmanneksi Almerian Välimeren kilpailuissa. Rio de Janeiron MM-kilpailuissa 2007 hän oli samassa painoluokassa viides, Pekingin olympialaisissa 2008 yhdeksäs ja Pescaran Välimeren kilpailuissa 2009 kolmas. Hän voitti alle 100-kiloisten Euroopan-mestaruuden Istanbulissa 2011 kukistettuaan loppuottelussa georgialaisen Levan Žoržolianin. Hän voitti Balkanin-mestaruuden Trebinjessa 2012 ja sai hopeaa Mersinin Välimeren kilpailuissa 2013.
Mekić voitti maailmancupissa 100 kg:n painoluokan Bukarestissa 2005 ja Purto La Cruzissa 2011. Hän on sijoittunut maailmancup/GP/Grand Slam-kilpailuissa lisäksi kaksi kertaa toiseksi ja viisi kertaa kolmanneksi. Hän on voittanut 19 Bosnia ja Hertsegovinan mestaruutta.