tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Galesauridae

Galesauridae on sukupuuttoon kuollut varhaistriaskaudella elänyt kynodontteihin kuuluva terapsidien heimo. Siihen luetaan kaikki kynodontit, jotka ovat läheisempää sukua "Galesaurusille" kuin "Thrinaxodonille". Heimon jäsenillä "basisphenoid"-luu on kolmikulmainen alapuolelta katsottuna, ja sen etuosa on pitkä. 
Joissain tutkimuksissa myös "Cynosaurus" on havaittu Galesalesauridaeen kuuluvaksi heimon "primitiivisenä" jäsenenä, toisissa taas sen on havaittu olevan heimon ulkopuolella. Jos "Cynosaurus" tosiaan on Galesauridaen edustaja, niin silloin heimon jäsenten fossiileja tunnetaan jo myöhäisen permikauden ajalta. Galesauridae on toinen kynodonttien kahdesta kehityslinjasta, jotka selvisivät permikauden massasukupuutosta. Toiseen näistä kehityslinjoista kuuluvat esimerkiksi "Thrinaxodon" ja nisäkkäät esimuotoineen.
Fylogenia.
Muokattu Botha et al. 2007:
Sidor &amp; Smith, 2004:
Benjamin Goodrich

Benjamin Goodrich (1841–1888) oli yhdysvaltalainen liikemies, joka perusti kumiyhtiön nimeltään B. F. Goodrich Company.
Yritys aloitti kumiletkujen ja -hihnojen valmistajana.
Goodrich vaikutti siihen, että Akronista tuli ”maailman kumipääkaupunki” 1800-luvun loppupuolella. Ilmatäytteinen kumirengas keksittiin vuonna 1888, ja polkupyöräilijät nauttivat sen tarjoamasta tasaisemmasta ajosta. Autojen yleistyessä kumirenkaiden kysyntä kasvoi. Ensimmäiset autonrenkaat olivat umpikumia, mutta Goodrich kehitti ilmatäytteiset renkaat myös autoihin.
Marlborough-laulu

Marlborough-laulu (ranskankielisten alkusanojen mukaan Malbrough s'en va-t-en guerre) on laajalti tunnettu laulu, alkujaan ranskalainen sotilaslaulu joka on saanut aiheensa englantilaisesta kenraalista, Marlboroughin herttua John Churchillistä (1650–1722). Suomessa se tunnetaan kansan­omaisesti nimellä "Herra Melperin sotaanlähtö", alkusanojensa mukaan nimellä "Melperi meni sotaan" tai lyhyemmin nimellä "Melperi".
Laulun alkuperä.
Nykyisessä muodossaan laulun ranskan­kieliset sanat ovat peräisin 1700-luvulta. Niiden on kuitenkin todettu pohjautuvan jo 1500-luvulla kirjoitettuun lauluun, jonka aiheena oli Oranjen herttua René Châlonilaisen kuolema taistelussa vuonna 1544. Toisten tietojen mukaan kyseessä olisi alkujaan 1560-luvulla kirjoitettu hugenottilaulu.
Marlboroughin nimeen laulu yhdistettiin vuonna Espanjan perimys­sodan aikana vuonna 1709, Malplaquet'n taistelun jälkeen. Tällöin ranskalaisten sotilaiden keskuuteen levisi huhu, jonka mukaan vihollisen pelätyin sotapäällikkö, englantilainen kenraali John Churchill, Marlboroughin herttua olisi kuollut taistelussa. Tästä muuan ranskalainen sotilas sai aiheen kirjoittaa hänestä pilkka­runon. Nimi Marlborough vääntyi tällöin ranskan kielessä muotoon "Marlbrough", "Malbrough" tai jopa "Malbrouck". Tieto herttuan kuolemasta oli kuitenkin väärä, mutta toisaalta hän ei lupauksestaan huolimatta, johon laulun sanoissakin viitataan, myöskään ollut onnistunut voittamaan sotaa ja palaamaan kotimaahansa voittajana vielä pääsiäiseen eikä edes kolminaisuuden­päivään mennessä (kahdeksan viikkoa pääsiäisen jälkeen).
Laulun sävelmä on toden­näköisesti peräisin Pariisista 1700-luvulta. Kun se kuitenkin jo 1800-luvulla tunnettiin myös Egyptissä, muutamat kirjoittajat kuten Goethe arvelivat sen olevan itämaista alkuperää ja kulkeutuneen Ranskaan mahdollisesti Godefroy de Bouillonin palatessa ristiretkeltä.
Laajalti tunnetuksi laulu tuli sen jälkeen, kun Pierre Beaumarchais vuonna 1784 otti sen mukaan näytelmäänsä "Figaron häät". Kuningas Ludvig XVI oli kuitenkin kieltänyt laulun sen jälkeen, kun sitä oli soitettu Versaillesissa Venäjän myöhemmälle keisarille Paavali I:lle. Beaumarchais kuitenkin uhmasi kieltoa herättääkseen yleisön huomion, ja pian laulu oli kaikkien huulilla.
Laulun suosioon vaikutti osaltaan myös Geneviève Poitrine, joka oli Ludvig XVI:n vanhimman pojan, Louis-Josephin lastenhoitaja. Häneltä sen oppi myös kuningatar Marie-Antoinette, joka itsekin soitti sitä pianolla.
Vuonna 1813 Beethoven sovitti sävelmän orkesterille ja otti sen mukaan teokseensa "Wellingtonin voitto". Siinä se symboloi Ranskan sotavoimia, kun taas "Rule, Britannia!" esittää Englantia.
Sotaisesta alkuperästään huolimatta laulu tunnetaan Ranskassa nykyisin myös lastenlauluna. Suomessa laulu on antanut myös aiheen sananparteen "Valmis kuin Melperi sotaan".
Sama sävelmä esiintyy myös tunnetussa englanninkielisessä laulussa "For He's a Jolly Good Fellow".
Ohion ja Erien kanava

Ohion ja Erien kanava on vesireitti Yhdysvaltojen Ohion osavaltiossa Ohiojoelta Eriejärvelle. Sen rakentaminen aloitettiin vuonna 1825 Akronin ja Clevelandin välillä. 495 km (308 mailia) pitkä reitti avattiin liikentelle vuonna 1832.
Vuoden 1913 Miamijoen tulva tuhosi kanavan rakenteita pahasti.
National Road

National Road eli Cumberland Road on historiallinen valtatie Yhdysvalloissa. Nykyisin se on sulautunut osaksi Route 40-valtatietä.
National Road rakennettiin vuosina 1811-1817, ja se oli ensimmäinen liittovaltion rahoituksella rakennettu maantie. Se loi reitin Atlantin rannikolta uuteen Ohion osavaltioon, ja se oli vuosikausia tärkein reitti Luoteisterritorioon. 
Tie pinnoitettiin uudella John Loudon MacAdamin kehittämällä menetelmällä käyttäen kivimursketta. Niin siitä tuli tarpeeksi vahva kestämään uudisraivaajien vankkureita ja postivaunuja.
Tom L. Johnson

Thomas Loftin Johnson (18. heinäkuuta 1854 – 10. huhtikuuta 1911) oli yhdysvaltalainen poliitikko. Hän toimi demokraattien edustajana edustajainhuoneessa vuosina 1891–1895 ja Clevelandin pormestarina 1901–1909. Hän oli näkyvä hahmo progressivisteiksi kutsutussa liikkeessä, jonka tavoitteena oli parantaa ihmisten elinoloja ja vähentää vastakkainasettelua.
Johnson syntyi Kentuckyssä ja opiskeli Indianassa. Hän keksi monia laitteita raitiovaunuihin, hankki raitioyhtiöosakkeita useissa kaupungeissa ja toimi terästehtailijana Clevelandissa. Kun hänet valittiin pormestariksi, hän oli miljonääri, mutta sitten hän keskittyi yhteisten asioiden hoitoon eikä huolehtinut liiketoiminnastaan vaan menetti suuren osan omaisuudestaan ennen kuolemaansa.
Marokiini

Marokiini eli marokonnahka () on mustaa sileää vuohennahkaa, jota käytetään laukkuihin ja lompakoihin.
Sähköaita

Sähköaita on aita, jota koskettamalla voi saada sähköiskun. Tarkoituksena on tehdä aidan toiselle puolelle pääseminen eläimille tai ihmisille erityisen vaikeaksi. Useimmiten sähköaidoissa kulkee säännöllisin väliajoin toistuva sähköimpulssi jatkuvan sähkövirran sijasta, ja käytetty jännite ei yleensä ole hengenvaarallinen. Yleisimmin sähköaitoja käytetään maataloudessa eläimille tarkoitetuissa aitauksissa.
Natsien keskitysleireillä käytettiin vankien karkaamisen estämiseksi sähköaitoja, joissa oli tappava jännite.
László IV Csáki

László IV Csáki () oli unkarilainen aatelinen, joka toimi Transilvanian voivodina vuosina 1426 - 1437, joista kaksi viimeistä vuotta hän hallitsi yhdessä Lévai Péter Csehin kanssa. Hänet nimitti virkaan Unkarin kuningas Sigismund. Lászlón isä Miklós Csáki toimi Transilvanian voivodina vuosina 1402 - 1403 ja 1415 - 1426.
Péter Lévai Cseh

Lévai Péter Cseh (; ) oli unkarilainen aatelinen, joka toimi Transilvanian voivodina vuonna 1436 - 1438. Vuoden 1436 hän toimi yhteisvirassa Ladislau IV Csákin kanssa, Unkarin kuningas Albrekt II:n tullessa virkaan vuonna 1437 hän hoiti tehtäviä yksin.
Jørgen Karterud

Jørgen Karterud (s. 6. toukokuuta 1994 Oslo) on norjalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä. Hän pelaa OHL-junioriliigan Sault Ste. Marie Greyhoundsissa.
Pääsarjadebyyttinsä Karterud teki kotimaansa liigassa Vålerengan joukkueessa kaudella 2011–2012.
Dezső Losonci

Dezső Losonci (; ) oli unkarilainen aatelinen, joka toimi Transilvanian voivodina vuonna 1438 - 1441, Unkarin kuninkaan Albrekt II:n nimittämänä.
Värisilmä

Värisilmä on yksityisten suomalaisten kauppiaiden omistamista liikkeistä muodostuva maaleja ja muita sisustusmateriaaleja myyvä vähittäiskauppaketju. Sen osto-organisaationa ja tukkuportaana toimii kauppiaiden yhteisesti omistama Väritukku Oy. Värisilmä on Väritukku Oy:n nimiin rekisteröity aputoiminimi. Väritukku vastaa Värisilmä-myymälöiden yhteisistä tuotehankinnoista, logistiikasta sekä ketjumarkkinoinnista ja -mainonnasta.
Värisilmä-ketju perustettiin vuonna 1953. 1970-luvun puolivälissä Väritukku oli osa pohjoismaista 4-Color-yhteistyöryhmää, jonka muut jäsenet olivat ruotsalainen Färgsam AB, tanskalainen Glodi A.M.B.A., norjalainen Samkolör A/S ja kattoyritys A/S Four-Color. Ryhmällä oli tuolloin kaikkiaan 450 värikauppaa Pohjoismaissa.
Nykyisin ketjussa on toistasataa liikettä. Lisäksi ketju ylläpitää verkkokauppaa.
Värisilmä kuuluu Suomen kymmenen suurimman rautakauppatavaroita myyvän ketjun joukkoon. Vuonna 2012 ketjun keskusliikkeen Väritukun liikevaihto oli 16 miljoonaa euroa ja henkilöstömäärä 23. Koko ketjun yhteensä 112 myymälän liikevaihto vuonna 2012 oli noin 150 miljoonaa euroa.
Vuonna 2008 Värisilmä-ketjuun sulautui aiemmin omana ketjunaan toiminut Suomen Teesi Oy.
Alex Leapai

Alex Leapai (s. 16. lokakuuta 1979 Samoa) on australialainen raskaansarjan ammattilaisnyrkkeilijä.
Leapai järjesti marraskuussa 2013 jättiyllätyksen voittamalla tuolloisen hallitsevan maailmanmestarin Volodymyr Klytškon ykköshaastajan Denis Boitsovin. Voitolla aiemmin jokseenkin tuntematon Leapai nousi rankinglistan kahdeksannelta sijalta suoraan ykköshaastajaksi.
Nyrkkeilyuransa ohella Leapai on työskennellyt kotimaassaan pakettiauton kuljettajana.
Viikingit (televisiosarja)

Viikingit on kanadalais-irlantilainen historiallinen televisiosarja, jonka ensiesitys Pohjois-Amerikassa oli 3. maaliskuuta 2013. Sarjan on luonut ja käsikirjoittanut Michael Hirst kanadalaiselle History-televisiokanavalle.
Ensimmäistä kautta valmistettiin yhdeksän jaksoa. Se oli Historyn ensimmäinen täysin käsikirjoitettu ohjelma, ja suosion takia kanava ilmoitti huhtikuussa 2013 tekevänsä kymmenen uutta jaksoa. Toinen kausi alkoi helmikuussa 2014. Maaliskuussa 2014 History antoi luvan kolmannen kauden 10:lle jaksolle vuodelle 2015. "Viikinkien" neljäs kausi sisältää 20 jaksoa, ja viides kausi myös 20 jaksoa. Kuudennen ja samalla viimeisen kauden ensiesitys oli 4. joulukuuta 2019. Se sisältää yhteensä 20 jaksoa, jotka julkaistiin kahdessa 10 jakson erässä.
Sarjaa on kuvattu Irlannissa. Suomessa sarjaa on esittänyt Sub. Elokuvan päänäyttelijöihin kuuluvat suomalaiset Peter Franzén ja Jasper Pääkkönen.
Vuonna 2022 alkoi sarjaan perustuva ""-niminen Netflix-spinoff.
Tomi Niskanen

Tomi Niskanen (s. 18. helmikuuta 1984 Sotkamo) on suomalainen pesäpallon pelinjohtaja ja hän toimii Miesten Superpesisjoukkue Vimpelin Vedon pelinjohtajana. Niskasella on pelaajataustaa A-junioreihin asti.
Ura.
Pelaajana.
Tomi Niskanen pelasi koko pelaajauransa ajan kotikuntansa seurassa,Sotkamon Jymyssä. Niskanen pelasi juniorimyllyn läpi aina A-juniori-ikäiseksi asti, minkä jälkeen hän lopetti pelaajauransa. Viimeisen kautensa Niskanen pelasi vuonna 2006. Poikien Superpesiksen lisäksi Niskanen pelasi myös Suomensarjassa Sotkamon kakkosjoukkueessa.
Pelinjohtajana.
Niskasen pelinjohtoura sai alkunsa vuonna 2000 hänen esiintyessä naisten Superpesiksessä pelanneen Kajaanin Hymyn 2-pelinjohtajana yhdessä Vesa Tervon kanssa. Niskanen toimi vuoteen 2002 loppuun asti kakkospelinjohtajana Kajaanissa joka kauden 2000 jälkeen oli laskenut jo kaksi sarjatasoa alaspäin Suomensarjaan. Kaudeksi 2003 Niskanen siirtyi Kajaanin naisten viuhkaan toimien samalla myös Sotkamon Jymyn Tyttöjen Superpesis-joukkueen ykköspelinjohtajana. Naisten sarjassa Niskanen käänsikin Kajaanin kurssin takaisin ylöspäin ja eteni ensin kaudeksi 2004 Ykköspesikseen ja tämän kauden päätyttyä Kajaani voitti myös kyseisen sarjan ja nousi takaisin Superpesikseen. Kajaani ei kuitenkaan ottanut sarjapaikkaa vastaan vaan luovutti paikan Sotkamolle.
Ensimmäisen kerran Niskanen nähtiin ykköspelinjohtajana Superpesiksessä kaudella 2005 kun Niskanen johti Sotkamon Jymyn naisten joukkuetta. Jatkoa uralle ei Kainuussa enää kauden päätteeksi tullut vaan Niskanen siirtyi Etelä-Pohjanmaalle Peräseinäjoen Toiveen ja Petojussien valmennustiimiin. Kaudet 2006-2007 Niskanen toimi Peräseinäjoen Tyttöjen Superpesisjoukkueen pelinjohtajana minkä jälkeen hän siirtyi saman seuran naisten Superpesisjoukkueen viuhkaan kausiksi 2008-2009 . Kaudella 2008 Niskanen voitti joukkueensa kanssa Superpesiksen runkosarjan.
Kaudeksi 2010 Niskanen siirtyi Kankaanpään Mailan ykköspesisjoukkueen pelinjohtajaksi, jonka hän tavoitteen mukaisesti nosti kaudeksi 2011 Superpesikseen. Kaudet 2011-2013 Niskanen johti peliä Kankaanpään Superpesis-joukkueessa voittaen tuona aikana Hallipesiksen Suomen Mestaruuden vuonna 2012.
Kausina 2015-2017 Niskanen johti Koskenkorvan Urheilijoiden peliä. Kaudeksi 2018 Niskanen teki paluun naisten Superpesikseen ja siirtyi Lapuan Virkiän pelinjohtajaksi. Kaudelle 2021 Niskanen solmi sopimuksen Vimpelin Vedon kanssa.
Maskaroni

Maskaroni on rakennustaiteessa renessanssin ja barokin koristeaihe, joka esittää kasviornamentiikan ympäröimää parrakasta ja yleensä groteskia miestä tai eläimen päätä.
Daniel Winnik

Daniel Spencer Winnik (s. 6. maaliskuuta 1985 Toronto, Ontario, Kanada) on kanadalainen uransa lopettanut jääkiekkoilija.
Pelaajaura.
Kahden OPJHL-joukkue Wexford Raidersissa vietetyn kauden jälkeen Winnik siirtyi pelaamaan yliopistojääkiekkoa New Hampshiren yliopistossa. Sieltä Winnik varattiin NHL:ään numerolla 265. Pelattuaan kolmen vuoden sopimuksensa loppuun New Hampshiressä, Winnik allekirjoitti ensimmäisen NHL-sopimuksensa Phoenix Coyotesin kanssa 31. maaliskuuta 2006. Hän pelasi kaksi vuotta Coyotesin farmijoukkue San Antonio Rampagessa, AHL:ssä.
Ensimmäisenä kokonaisena ammattilaiskautenaan 2006–2007 Winnik pelasi 66 AHL-ottelua ja teki niissä 21 pistettä. Lisäksi hän pelasi viiden ottelun ajan ECHL-seura Phoenix RoadRunnersissa. Winnik teki NHL-debyyttinsä 4. lokakuuta 2007, jolloin hän teki myös ensimmäisen maalinsa 3–2-voitossa St. Louis Bluesia vastaan. Hän sai vakiinnutettua paikkansa Coyotesin kokoonpanossa jo ensimmäisellä kaudellaan.
Lupaavan NHL-uran alun jälkeen toisena kautenaan Winnik pelasi vain 49 ottelua, joissa teki seitsemän pistettä. Hän pelasi myös viisi ottelua San Antonio Rampagessa. 24. heinäkuuta 2009 Winnik allekirjoitti vuoden jatkosopimuksen Coyotesin kanssa. Hän teki kauden päätteeksi joukkueessa myös pudotuspelidebyyttinsä Detroit Red Wingsiä vastaan seitsemän ottelua kestäneessä sarjassa.
28. kesäkuuta Winnik kaupattiin Coyotesista Colorado Avalancheen, joka antoi tilalle neljännen kierroksen varausvuoron . 2. heinäkuuta Winnik allekirjoitti Avalanchen kanssa kahden vuoden sopimuksen.
Kaudella 2011–2012 viimeisenä mahdollisena vaihtopäivänä Avalanche kauppasi Winnikin San Jose Sharksiin yhdessä T.J. Galiardin sekä seitsemännen kierroksen varausoikeuden kanssa. Heidän tilalleen Sharks antoi Jamie McGinnin, Mike Conollyn sekä Michael Sgarbossan.
20. heinäkuuta 2012 Winnik allekirjoitti vapaana agenttina kahden vuoden sopimuksen Sharksin kanssa samassa divisioonassa pelaavan Anaheim Ducksin kanssa. Sopimuksen päätyttyä hän siirtyi 28. heinäkuuta 2014 yksivuotisella sopimuksella kotikaupunkinsa joukkueeseen Toronto Maple Leafsiin.
Samuel M. Jones

Samuel M. Jones (3. elokuuta 1846 Ty Mawr, Wales, Yhdistynyt kuningaskunta – 12. heinäkuuta 1904 Toledo, Ohio, Yhdysvallat) oli ohiolainen liikemies ja poliitikko. Hän oli näkyvä hahmo progressivisteiksi kutsutussa liikkeessä, jonka tavoitteena oli parantaa ihmisten elinoloja ja vähentää vastakkainasettelua.
Jones työskenteli nuoresta asti öljyteollisuuden palveluksessa, teki pumppaamiseen liittyviä keksintöjä ja hankki merkittävän omaisuuden. Vuonna 1892 Jones perusti Toledoon yrityksen, jossa valmistettiin hänen keksimiään laitteita. Hän maksoi työntekijöilleen kunnon palkkaa ja rajoitti työaikaa kahdeksaan tuntiin päivässä. Vuonna 1897 hänet valittiin Toledon pormestariksi republikaanien ehdokkaana mutta työläisten äänillä. Hän paransi työväestön oloja myös pormestarina toimiessaan. Vuonna 1899 republikaaninen puolue ei huolinut häntä ehdokkaakseen. Jones asettui ehdolle sitoutoumattomana ja sai 70 prosenttia äänistä.
Ismo Niemi

Ismo Niemi (s. 2. elokuuta 1956) on suomalainen aktiiviuransa lopettanut koripalloilija.
Niemi edusti kasvattajaseuraansa Tampereen Pyrintöä vuosina 1978–1983 ja pelasi vielä yhden pääsarjatason ottelun kaudella 1986–1987. Kausilla 1979–1980 ja 1980–1981 Pyrintö ja Niemi saavuttivat SM-hopeaa. B-nuorten maajoukkueessa Niemi pelasi kaksi ottelua.
Pyrinnön päävalmentajana Niemen aikana toimineen Raimo Lammin mukaan Niemi oli ratkaisuotteluissa rotaation seitsemäs pelaaja.
Niemi on toiminut Pyrinnössä 2000-luvulla apuvalmentajana ja fysioterapeuttina.
Pyrintö nosti Niemen pelipaidan kattoon tammikuussa 2018.
Niemen poika Mikko Niemi oli myös pääsarjatasolla pelannut koripalloilija. Lisäksi Niemen ja tämän Auli-vaimon perheeseen kuuluu kaksi tytärtä.
Jukka Siltanen

Jukka Siltanen (s. 29. maaliskuuta 1956) on suomalainen aktiiviuransa lopettanut koripalloilija.
Siltanen edusti Tampereen Pyrintöä vuosina 1978–1985 kautta 1982–1983 lukuun ottamatta. Kausilla 1979–1980 ja 1980–1981 Pyrintö ja Siltanen saavuttivat SM-hopeaa.
Pyrinnön päävalmentajana Siltasen aikana toiminut Raimo Lammi kuvaili Siltasen olleen kuudes mies, joka pelasi aina nöyrästi annettujen ohjeiden mukaan, minkä vuoksi hänet oli helppo vaihtaa kentälle.
Jorma Mäenpää (koripalloilija)

Jorma Mäenpää (s. 26. tammikuuta 1949) on suomalainen aktiiviuransa lopettanut koripalloilija.
Helsingin NMKY:n kasvatti Mäenpää edusti miesten pääsarjassa Hyvinkään Tahkoa kaudella 1973–1974 ja Tampereen Pyrintöä vuosina 1978–1982. Kausilla 1979–1980 ja 1980–1981 Pyrintö ja Mäenpää saavuttivat SM-hopeaa.
Vuoden tulokas (albumi)

Vuoden tulokas on rap-artisti Rekamin ja tuottaja Keemohin yhteisalbumi, joka julkaistiin digitaalisena 29. marraskuuta 2013. Albumin CD-painos julkaistiin 30. joulukuuta 2013.
Albumin teemana ovat nykyhetkeen liittyvät ilmiöt ja stereotypiat. Levyn nimikkokappaleesta kuvattiin musiikkivideo.
Paulo de Tarso Campos

Paulo de Tarso Campos (24. elokuuta 1895 Jaú – 2. maaliskuuta 1970) oli brasilialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi 15. elokuuta 1920 ja nimitettiin Santosin hiippakunnan johtoon 1. kesäkuuta 1935. Piispaksi vihkiminen seurasi 14. heinäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Leopoldo Duarte e Silva, jota avustivat José Carlos de Aguirre ja José Gaspar d'Afonseca e Silva.
Campos sai 14. joulukuuta 1941 nimityksen Campinasin piispaksi ja 19. huhtikuuta 1958 sen arkkipiispaksi. Hän erosi tehtävistään 19. syyskuuta 1968, jolloin hän sai vielä nimityksen Garban titulaariarkkipiispaksi. Hän osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen.
José Carlos de Aguirre

José Carlos de Aguirre (28. huhtikuuta 1880 Itaqueri da Serra – 8. tammikuuta 1973) oli brasilialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 8. joulukuuta 1904 ja nimitettiin Sorocaban hiippakunnan johtoon 4. heinäkuuta 1924. Piispaksi vihkiminen seurasi 8. joulukuuta. Pääkonsekraattorina toimi Leopoldo Duarte e Silva, jota avustivat José Marcondes Homem de Melo ja Francisco de Campos Barreto.
De Aguirre kuoli 92-vuotiaana virassa.
Leopoldo Duarte e Silva

Leopoldo Duarte e Silva (4. huhtikuuta 1867 Taubaté – 13. marraskuuta 1938) oli brasilialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi 30. lokakuuta 1892 ja nimitettiin Curitiban hiippakunnan johtoon 10. toukokuuta 1904. Piispaksi vihkiminen seurasi 22. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Rafael Merry del Val y Zulueta, jota avustivat Silvério Gomes Pimenta ja Luigi Lazzareschi. Duarte e Silva asetettiin virkaansa 2. lokakuuta.
Duarte e Silva sai 18. joulukuuta 1906 nimityksen São Paulon piispaksi, jonka virkaan hänet asetettiin 14. huhtikuuta 1907. Hän sai 7. kesäkuuta 1908 nimityksen São Paulon arkkipiispaksi, jona hän toimi, kunnes kuoli 71-vuotiaana virassa.
Silvério Gomes Pimenta

Silvério Gomes Pimenta (12. tammikuuta 1840 Congonhas do Campo – 30. elokuuta 1922) oli brasilialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin diakoniksi 21. huhtikuuta 1862 ja papiksi 20. heinäkuuta 1962. Hänet nimitettiin 26. kesäkuuta 1890 Marianan vihkipiispaksi sekä Camachuksen titulaaripiispaksi 26. kesäkuuta 1890, ja piispaksi vihkiminen seurasi 31. elokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Pedro Maria de Lacerda, jota avustivat Antônio Cândido Alvarenga ja Joaquim José Vieira.
Gomes Pimenta sai 3. joulukuuta 1896 nimityksen Marianan piispaksi ja 1. toukokuuta 1906 sen arkkipiispaksi, jona hän toimi, kunnes kuoli 82-vuotiaana virassa.
Paulo Sérgio Machado

Paulo Sérgio Machado (22. marraskuuta 1945 Patrocínio – 18. lokakuuta 2024 Patrocínio) oli brasilialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Patos de Minasin hiippakuntaan 8. huhtikuuta 1972 ja nimitettiin Ituiutaban hiippakunnan johtoon 1. heinäkuuta 1989. Piispaksi konsekroinnin suoritti 24. syyskuuta Carlo Furno, jota avustivat Benedito de Ulhôa Vieira ja Jorge Scarso.
Machado sai 22. marraskuuta 2006 nimityksen São Carlosin piispaksi.
Albert Courquin

Albert Courquin (30. maaliskuuta 1875 Bourbourg-Campagne – 24. maaliskuuta 1953 Albi) oli ranskalainen ampuja ja kaksinkertainen olympiamitalisti. Hän sai pronssia 300 metrin vapaakiväärin asentojen joukkuekilpailussa vuoden 1908 kesäolympialaisissa Lontoossa. Lisäksi hän sai hopeaa miesten 400, 600 ja 800 metrin vapaakiväärin joukkuekilpailussa vuoden 1924 kesäolympialaisissa Pariisissa.
Courquin voitti Milanon MM-kisoissa 1906 kultaa vapaakiväärin pystyasennossa tuloksella 312.
Timo Porri

Timo Porri (s. 19. huhtikuuta 1953 Helsinki) on suomalainen itseoppinut elokuvakääntäjä. Hän on suomentanut englannista yli tuhat elokuvaa vuodesta 1979 alkaen.
Porri kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1972. Hän opiskeli 1970-luvun puolivälissä vuoden eläintiedettä Newcastlen yliopistossa Englannissa ja työskenteli Korkeasaaressa eläintenhoitajana. Elokuvakääntämisen Porri aloitti vuonna 1979 saatuaan projektorinkäyttäjänä ollessaan käännettäväkseen elokuvan "Jerry Cotton ja punainen Jaguaari".
Vuoteen 2013 mennessä Porri oli suomentanut noin 1 100 elokuvaa. Töihin kuuluvat lähes kaikki Quentin Tarantinon ohjaukset, kaikki Harry Potter -elokuvat sekä suurin osa Coenin veljesten elokuvista. Porri on kääntänyt myös "Tähtien sota" -elokuvia, mukaan lukien "" (2015).
Suomen arvostelijain liiton elokuvajaosto myönsi Porrille vuonna 2000 kunniakirjan ansioista elokuvakääntäjänä.
Storytime

"Storytime" on suomalaisen metalliyhtye Nightwishin kappale heidän seitsemänneltä studioalbumilta "Imaginaerum", kuten myös ensimmäinen single albumilta. Se julkaistiin 9. marraskuuta 2011, musiikkivideon kera 20 päivää ennen albumin julkaisua. Kappale sai ensiesityksensä Radio Rockilla 7. marraskuuta 2011 kello 9:00, kaksi päivää ennen kaupallista julkaisua.
Kappaleen säveltäjä Tuomas Holopainen sanoi ""Storytime" -kappaleen edustavan hyvin koko albumia", ja sen antavan paremman kuvan albumista kuin singlet "Eva" ja "Amaranth" antoivat vuoden 2007 albumista "Dark Passion Play".
Japanin maihinnousu Sumatralle

Japanin maihinnousu Sumatralle oli japanilaisten toisessa maailmansodassa suorittama maihinnousu Sumatran saarelle.
Taistelu alkoi 14. helmikuuta 1942 japanilaisten hyökättyä Palembangiin. Hollantilainen varuskunta ehti tuhota tärkeimmät kohteet. Myöhemmin Japanin joukot etenivät Gelumbangiin, Moearateboon, Koetaradjaan ja Sabangin saarelle. Taistelu päättyi 28. maaliskuuta, kun Alankomaiden Itä-Intian armeijan kenraalimajuri Roelof T. Overakker ja 2 000 miestä antautuivat, ja japanilaiset saivat Sumatran miehitettyä. Miehityksen aikana liittoutuneiden sotavangit pakotettiin rakentamaan rautatie Pekanbarusta Moeraan.
Sumatra pysyi Japanin miehittämänä sodan loppuun asti. Saarilla olevat japanilaissotilaat antautuivat liittoutuneille vuonna 1945. Japanin tappion uhatessa Overakker upseereineen ammuttiin.
Tjørnuvík

Tjørnuvík on kylä Streymoyn saaren pohjoisrannikolla Färsaarilla. Kylä kuuluu Sundan kuntaan, ja asukkaita siellä oli vuonna 2013 yhteensä 59.
Tjørnuvíkistä löydettiin vuonna 1956 hautausmaa, joka osoittaa kylän olleen asuttu jo viikinkien aikakaudella. Kylällä on ollut myös yhteyksiä Britteinsaariin, sillä paikkakunnalta on löydetty kelttiläistä alkuperää oleva pronssikoru.
Tjørnuvíkiin kulkee linja-autoja. Färsaarten pääkaupungista Tórshavnista tultaessa linja-autoa tulee vaihtaa Oyrarbakkin kylässä. 
Maantiede.
Tjørnuvíkin kylä sijaitsee kapean merenlahden pohjukassa Streymoyn saaren pohjoisrannikolla Färsaarten pohjoiskolkassa. Kylä on Streymoyn pohjoisin. Kylä sijaitsee noin 13 kilometrin päässä Oyrarbakkin kylästä luoteeseen. Tjørnuvíkin edustalla on mustahiekkainen ranta. Kylästä on näkymät naapurisaari Eysturoyn edustalla sijaitseville Risin og Kellingin -nimellä () tunnetuille kahdelle noin 70 metriä korkealle vapaasti seisovalle kivipatsaalle. Tarinoiden mukaan jättiläinen ja noita-akka olivat olleet aikeissa kuljettaa Eysturoyn saaren Islantiin, ja noita-akka oli jo ehtinyt vyöttää köyden saaren ympärille. Tämän jälkeen hän oli aikeissa nostaa Eysturoyn jättiläisen selkään, mutta sillä hetkellä oli aurinko noussut ja kivettänyt molemmat.
Väestö.
Oheisessa taulukossa esitetyt Tjørnuvíkin väkiluvut pohjautuvat Färsaarten tilastokeskuksen () tietoihin.
Spun (elokuva)

Spun, televisioesityksessä Spun – syöksykierteessä ("Spun") on vuonna 2002 ensi-iltansa saanut ruotsalaisen Jonas Åkerlundin ohjaama elokuva.
Juoni.
Cook (Mickey Rourke) on matkailuvaunussa amfetamiinia keittävä nuori mies, jonka suhde tyttöystävä Nikkiin (Brittany Murphy) rakoilee. Nuori narkomaani Ross (Jason Schwartzman) alkaa kiinnostaa Nikkiä enemmän kuin Cook.
Vastaanotto.
Film-O-Holic.com-sivuston arvion mukaan "Spun" on ”typerä elokuva kolmen losangelesilaisen ääliönarkomaanin huuruisesta elämästä”. "Turun Sanomien" Päivi Valotien mielestä rähjäistä realistisuutta tavoitteleva huumekuvaus ei ole yhtä toivoton kuin monien muiden videoammattilaisten ohjaamat tehosterymistelyt, mutta kovin suuria lupauksia esikoisfilmi ei anna Jonas Åkerlundin kyvyistä pitkän elokuvan parissa. ”Ohjaajalla on kyllä rutiinia keikaroida varmoin ottein kuvakulmilla, leikkauksella, jaetuilla kuvapinnoilla ja musiikkivalinnoilla, mutta mitään varsinaista sanottavaa hänellä ei tunnu oikein olevan.”
Tintti ja minä

Tintti ja minä (rask. "Tintin et moi", tansk. "Tintin og mig") on vuonna 2003 ensi-iltansa saanut tanskalaisen Anders Østergaardin ohjaama dokumenttielokuva Tintti-sarjakuvan luojan Hergén elämästä. Elokuvan toisena tuotantoyhtiönä toimi Yleisradion ruotsinkielinen televisioyksikkö FST (Finlands Svenska Television). Dokumentti sai ensi-iltansa Helsingin Rakkautta ja anarkiaa -elokuvafestivaaleilla 2004.
Neidonkallio

Neidonkallio (ruots. "Jungfruberget") on kylä ja Kirkkonummen keskustan asuinalue Kirkkonummen kunnassa. Neidonkallion asuinrakennukset ovat omakoti- ja rivitaloja. Neidonkalliossa palvelee päiväkoti. Kirkkonummen keskustaan on matkaa vain noin kolme kilometriä. Neidonkalliota ympäröivät Gesterby, Rajakumpu ja Lindal. Neidonkallio muistuttaa suuresti asutukseltaan Laajakalliota , joka on myös asuinalue Kirkkonummella.
Fredriksborgin linnoitus

Fredriksborgin linnoitus on Ruotsissa Värmdön kunnassa sijaitseva linnoitusrakennelma. Se on otettu käyttöön vuonna 1733 ja tarkoituksena oli puolustaa kapeaa reittiä Oxdjupetissa Vaxholmin ulkopuolella. 
Linnoitukseen kuuluu noin 40 metriä vedenpinnan yläpuolella oleva torni ja kaksi suorakulmaista rakennusta rannalla. Tornin päätarkoituksena oli puolustaa maan puolta ja siellä oli paikka noin 45 tykille. Alun perin oli tarkoitus rakentaa torni kokonaan tiilistä, mutta koska hiekkakivi oli halvempaa, niin sitä on käytetty sekä ulko- että sisäosissa.
Ivaskansaari

Ivaskansaari, joka tunnettiin myös nimellä Ivaskensaari, oli kylä ja saarimainen niemeke Vpl Pyhäjärvellä. Kylä sijaitsi Pyhäjärven keskellä olevasta suuresta niemestä, "hevosenkengän" keskiosasta, pistävän niemekkeen alueella. Niemekkeen yhdisti mantereeseen kapea ja pitkä kannas, jolle oli rakennettu tie. Itse niemeke oli keskikohdastaan noin 400 metriä leveä ja luode-kaakko suunnassa noin 800-900 metriä pitkä. Pituussuunnassa sen äärimmäinen kärki luoteessa oli nimeltään Paakelinniemi, ja lounaispuolella äärimmäisenä kärkenä oli Savottaniemi. Ivaskensaaren kylässä oli ennen toista maailmansotaa kaksi tilaa, joista varsinainen Ivaskensaaren tila sijaitsi niemekkeessä ja Sumpulan tila mantereen puolella. Molemmat kuuluivat pitäjän huomattavimpiin maanviljelystiloihin. 
Ivaskensaaren niemekkeen "kainalossa", kannaksen pohjoispuolella, sijaitsi kaksi pientä saarta, Ristisaari ja Suosaari. Lähimpiä kyliä mantereella olivat Orola ja Larjava. Järven vastarannalla läheisin kylä oli Haapaniemi, johon oli vesiteitse matkaa noin 1,2 kilometriä. Pyhäjärvellä tuottoisaa nuottakalastusta harjoitettiin myös Ivaskensaaressa. Niemekkeen itäpuolella sijaitsi ns. Saarenrannan apaja, ja niemekkeen lounaispuolella tunnettiin Savottaniemen apaja.
Jääkiekon 1. divisioonan maailmanmestaruuskilpailut 2014

Jääkiekon 1. divisioonan maailmanmestaruuskilpailut 2014 pelattiin keväällä 2014. A-lohkon turnaus pelattiin Goyangissa, Etelä-Koreassa ja B-lohkon turnaus Vilnassa, Liettuassa.
A-Lohkon turnaus.
A-lohkon turnaus pelattiin Goyangissä, Etelä-Koreassa ja se alkoi 20. huhtikuuta ja päättyi 26. huhtikuuta. Turnauksen kaksi parasta joukkuetta nousevat seuraavaksi vuodeksi pääsarjaan ja viimeinen putoaa seuraavaksi vuodeksi 1. divisioonan B-lohkoon.
Ottelut 
Maalivahtien torjuntapörssi.
Maalivahdit, jotka ovat pelanneet 40% joukkueensa peleistä.
B-Lohkon turnaus.
B-lohkon turnaus pelattiin Vilnassa, Liettuassa ja se alkoi 20. huhtikuuta ja päättyi 26. huhtikuuta. 
Ottelut
Pokémon X ja Y

Pokémon X ja Y ovat kuudennen sukupolven Pokémon-videopelejä. X ja Y-peleissä koko pelimaailma on kolmiulotteinen ja niissä on lukuisia uusia pokémon-hahmoja. Pelissä esiintyy myös uusi tyyppi, keijutyyppi (), jota edustaa myös evoluutiopokémon Eeveen kahdeksas muoto, Sylveon. Lisäksi eräät aiempien sukupolvien pokémoneista kykenevät megakehittymiseen (), jossa ne voivat niille annettujen megakivien () sekä kouluttajiensa kantamien avainkivien () avulla muuttua toisenlaiseen muoton ja vaihtaa kykyään () tai omia tyyppejään () taisteluiden ajaksi.
"Pokémon X" ja "Y" -peleissä pelaaja voi valita hahmokseen tytön tai pojan, kuten useissa aiemmissa saman sarjan peleissä. Viralliselta nimeltä he ovat Calem (poika) ja Serena (tyttö). Pelit esittelevät uuden, paljolti Euroopasta ja varsinkin Ranskasta vaikutteita saaneen Kalos-alueen, jonka aloituspokémonit ovat tulityypin Fennekin, ruohotyypin Chespin ja vesityypin Froakie. Pelien maskotit ovat legendaariset pokémonit Xerneas (keijutyyppi) ja Yveltal (pimeys-lentotyyppi).
Ennen pelien virallista julkaisua kriitikot antoivat positiivista palautetta peleistä, erityisesti pelien kehittyneisyydestä ja ranskalaisuuteen panostamisesta.
Tämä saattoi olla osasyynä siihen, että pelejä myytiin maailmanlaajuisesti ensimmäisenä viikonloppuna yli neljä miljoonaa kappaletta tehden niistä nopeimmin myyneet 3DS-pelit. Kesäkuussa 2016 pelejä oli myyty noin 15 miljoonaa, mikä tekee niistä myös myydyimmät 3DS-pelit.
Perhosevät

Perhosevät (Dactylopteridae) eli perhossimput on putkisuuloihin kuuluva heimo. Heimon lajeja tavataan kaikista lämpimistä valtameristä.
Lajit ja anatomia.
Perhosevien heimoon kuuluu 2 sukua ja 7 lajia. Ruumiinrakenteeltaan ne ovat pitkänomaisia ja suurimmat lajit voivat kasvaa 40–50 cm pitkiksi. Tyypillisiä piirteitä ovat erittäin kookkaat rintaevät, jotka muistuttavat muodoltaan viuhkaa tai siipiä, suuri luulevyjen suojaama pää, 2 selkäevää, joista ensimmäisen selkäevän 2 ensimmäistä ruotoa ovat muusta evästä erillisiä. Perhosevälajeilla ei ole kylkiviivaa ja uimarakko on kaksiosainen. Heimon kalat ovat väriltään selästään punertavia tai harmaita ruskein täplin ja vatsastaan vaaleampia. 
Levinneisyys ja elintavat.
Perhosevälajeja tavataan Atlantista, Intian valtamerestä ja Tyynestämerestä lämpimistä ja lauhkeanlämpimistä vesistä. Ne elävät lähellä pohjaa ja ikään kuin kävelevät suurten rintaeviensä avulla. Niiden ravintoa ovat pienet selkärangattomat eläimet. Perhosevien liha on syötävää ja niitä kalastetaan paikoin ruokakaloiksi.
Purppuranaakka

Purppuranaakka ("Cyanolyca pulchra") on sininaakkojen sukuun kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Purppuranaakkaa tavataan Ecuadorissa ja Kolumbiassa. Lajin populaatiota ei ole arvioitu, mutta sitä on kuvattu harvinaiseksi ja epätasaisesti levinneeksi. Laji on luokiteltu silmälläpidettäväksi.
Elinympäristö.
Purppuranaakka elää subtrooppisissa metsissä 900–2 300 metrin korkeudella. Se on herkkä ihmisen häirinnälle ja on melkein täysin riippuvainen luonnontilaisista metsistä.
Vaarallisessa satamassa

Vaarallisessa satamassa () on vuonna 1928 ensi-iltansa saanut William Nighin ohjaama ja tuottama yhdysvaltalainen mykkä romanttinen draamaelokuva, jonka pääosissa ovat Ramón Novarro ja Joan Crawford. "Vaarallisessa satamassa" kertoo kolmiodraamasta naisen ja kahden veljeksen välillä laivalla ja Singaporessa. Käsikirjoituksen laativat Ted Shane ja Richard Schayer Ben Ames Williamsin debyyttiromaanin "Kaikki veljekset olivat urheita" (1919) pohjalta. Metro-Goldwyn-Mayer toimi elokuvan tuottajana ja jakelijana.
"Vaarallisessa satamassa" tuotettiin ja kuvattiin työnimillä "All the Brothers Were Valiant" ja "China Bound" vuosina 1927–1928 290 000 dollarin budjetilla. "Vaarallisessa satamassa" sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa 30. huhtikuuta vuonna 1928. Maanlaajuiseen teatterilevitykseen elokuva pääsi 6. toukokuuta. Suomessa elokuva sai ensi-illan 2. syyskuuta vuonna 1929. Elokuva tuotti Yhdysvalloissa 548 000 dollaria ja ulkomailla 333 000 dollaria; elokuva tuotti yhteensä 881 000 dollaria, joten elokuva oli taloudellinen menestys. Joan Crawford myöhemmin sanoi, ettei pitänyt elokuvasta lainkaan ja että hän ja Novarro olivat hirvittävän sopimattomia rooleihin.
"Vaarallisessa satamassa" oli toinen elokuva, joka perustuu Ben Ames Williamsin romaaniin. Ensimmäinen elokuva oli Irvin Willatin ohjaama "He olivat kaikki urhoollisia miehiä" (1923, nykyään kadonnut) ja kolmas Richard Thorpen ohjaama "Kaikki veljekset olivat urheita" (1953). "Vaarallisessa satamassa" julkaistiin DVD:lle Yhdysvalloissa 18. elokuuta vuonna 2009.
Ekibastuz

Ekibastuz (, ) on kaupunki Kazakstanin pohjoisosoissa Pavlodarin alueella, pääkaupunki Astanasta itäkoilliseen johtavan pääradan ja valtatien varrella. Vuoden 2012 alussa kaupungissa asui runsas 128 tuhatta henkeä.
Vuonna 1899 paikkakunnalle perustettiin asutus radan rakentamisen seurauksena. Asutus hylättiin vallankumouksen ja maailmansotien tuloksena, mutta 1948 uutta asutusta ryhdyttiin jälleen rakentamaan. Ekibastuz sijaitsee laajan Pavlodarin hiilikentän alueella. Vuonna 1954 alueen avokaivoksilta lähtivät ensimmäiset hiilikuormat. Paikkakunta sai kaupungin aseman vuonna 1957.
Väestön kehitys.
Oheinen taulukko kuvaa Ekibastuzin väkiluvun kehitystä vuosien 1959-2009 väestönlaskentojen kautta.
Tonny Vilhena

Tonny Emilio Trindade de Vilhena (s. 3. tammikuuta 1995 Maassluis, Alankomaat) on alankomaalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa venäläistä Krasnodaria, jonne hän siirtyi kesällä 2019 kotimaansa Feyenoordista.
Vilhena pelasi Alankomaiden A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran kesäkuussa 2016 Itävaltaa vastaan. Marraskuun 2019 loppuun mennessä hän on pelannut 15 maaottelua, joista neljä on ollut MM-karsintaotteluita ja kaksi Kansojen liigan otteluita.
Sinilakkinaakka

Sinilakkinaakka ("Cyanolyca cucullata") on varisten heimoon kuuluva varpuslintu.
Tuntomerkit.
Sinilakkinaakalla on vaaleankirkkaansininen päälaki ja niska. Selkäpuoli, rinnan yläosa ja pään muut osat ovat mustat. Rinnasta alaspäin lintu on tummansinipunerva. Nuoret yksilöt ovat vanhoja himmeämpiä.
Levinneisyys.
Sinilakkinaakkaa tavataan Costa Ricassa, Guatemalassa, Hondurasissa, Meksikossa ja Panamassa. Lajin kannaksi arvoidaan noin 20 000–50 000 yksilöä ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Elinympäristö.
Sinilakkinaakka elää kosteissa trooppisissa metsissä.
Lisääntyminen.
Sinilakkinaakan pesä sijaitsee korkealla puussa ja on hyvin vaikea löytää. Laji munii kolme tai neljä munaa. Poikaset pysyvät pesässä noin 20 päivää.
Ravinto.
Sinilakkinaakka käyttää ravinnokseen siemeniä, marjoja ja pieniä kuolleita eläimiä.
Diego Assis

Diego Assis Figueiredo (s. 14. syyskuuta 1987 Extrema, Minas Gerais, Brasilia) on brasilialainen jalkapalloilija, joka edustaa Veikkausliigassa pelaavaa IFK Mariehamnia. Hän on pelipaikaltaan hyökkäävä keskikenttäpelaaja.
Assis pelasi vuodet 2011–2012 Ruotsissa edustaen Assi IF:ää. Hän allekirjoitti lokakuussa 2012 kaksivuotisen sopimuksen suomalaisen IFK Mariehamnin kanssa. Hän pelasi kaudella 2013 Veikkausliigassa 15 ottelua ja teki niissä neljä maalia mutta loukkaantui heinäkuussa 2013 Eurooppa-liigan ottelussa Inter Bakua vastaan ja joutui syrjään koko loppukaudeksi.
Veijo Martikainen

Veijo Antero Martikainen (7. tammikuuta 1925 Juuka – 30. lokakuuta 2018 Espoo) oli suomalainen arkkitehti ja professori. Hänen kaukaisimmat suunnittelukohteensa olivat Kiinassa sekä hantien ja mansien asuma-alueella Siperiassa. Martikainen suunnitteli sairaaloita ja terveyskeskuksia, kirkkoja, kappeleita, seurakuntataloja, kirjastoja, toimisto-, liike- ja hallintorakennuksia, oppilaitoksia, laboratorioita, asuin- ja lomakeskusrakennuksia, vanhainkoteja ja päiväkoteja.
Elämäkerta.
Martikainen syntyi Juuan Nunnanlahdessa Jokiniemen taloon. Hän vietti lapsuutensa Juuassa. Talvisodan syttyminen keskeytti koulunkäynnin. Jatkosodan aika kesästä 1941 alkaen kului vuoroin armeijassa Rukajärven suunnalla, vuoroin koulussa Joensuun lyseossa. Viimeinen sotakesä kului partio- ja varmistustehtävissä Porajärven pohjoispuolisessa Pieningän erämaassa.
Martikainen aloitti opintonsa Teknillisen korkeakoulun arkkitehtiosastolla syksyllä 1946. Opintojen ensimmäiset kaksi vuotta hän työskenteli kesät rakennuksilla ja kolmannesta vuodesta lähtien arkkitehtitoimistossa. Ensimmäinen julkinen suunnittelumenestys – toinen palkinto ja ensimmäinen lunastuspalkinto – tuli opiskeluaikana Helsingin Honkanummen kappelinsuunnittelukilpailun vuonna 1952 yhdessä silloisten päämiesten Jonas Cedercreuzin ja Helge Railon kanssa työn ja opiskelun lomassa tehdyillä kahdella ehdotuksella.
Martikainen voitti yhdessä Erkki Helamaan kanssa vuonna 1955, vain toista vuotta arkkitehdiksi valmistumisen jälkeen, Tampereen keskussairaalan suunnittelukilpailun ensimmäisen palkinnon. Martikainen, jolle opettajat olivat esitelleet akateemista uraa, vähitellen joutui pitkiksi ajoiksi sitoutumaan suunnittelutehtäviin. Esimerkiksi Suomessa sittemmin järjestetyistä kahdeksasta keskussairaaloiden suunnittelukilpailuista tuli peräti viisi voittoa. Merkittävä osa muistakin suunnittelutehtävistä on tullut suunnittelukilpailun tuloksena.
Martikaisella oli Arkkitehtitoimisto Erkki Helamaan kanssa 1955–1967. Vuodesta 1955 alkaen hänellä oli myös toimisto nimellä Arkkitehtitoimisto Veijo Martikainen (myöhemmin Arkkitehdit Martikainen Oy). Hän toimi Arkkitehtiliiton hallituksessa 1956–1959 ja liiton muissa luottamustehtävissä vuoteen 1979. Martikainen toimi myös valtakunnallisen rakennustaidelautakunnan sihteerinä toista vuosikymmentä 1956–1967. Puheenjohtajana oli aluksi J.S. Siren ja myöhemmin Nils-Erik Wickberg. Martikainen on toiminut myös palkintotuomarina lukuisissa arkkitehtikilpailuissa Suomessa ja Ruotsissa.
Martikaisen vanhemmat olivat Samuli Martikainen ja Kristiina Martikainen o.s. Nykyri. Hänen puolisonsa oli Aino Martikainen (o.s. Välimäki), ja lapset Ari-Jukka Martikainen (s. 1953), joka myös on arkkitehti, ja Leena Balducci (s. 1958).
Palkinnot ja tunnustukset.
lukuisia palkintoja arkkitehtuurikilpailuissa vuodesta 1952 alkaen: 
Merkittävimmät rakennukset.
Edellä mainitut suunnittelukohteet vuodesta 1982 alkaen yhdessä poikansa arkkitehti Ari-Jukka Martikaisen kanssa.
Pekka T. Lehtinen

Pekka T. Lehtinen (s. 5. huhtikuuta 1934 Parainen) on suomalainen emeritusprofessori ja tutkija. Hän toimi pitkään myös Turun yliopiston eläinmuseon museonhoitajana. Hän on tutkinut hämähäkkejä ja muita lentokyvyttömiä maaniveljalkaisia. Lehtisen löytämistä näytteistä on löytynyt useita tieteelle uusia lajeja sekä kahdeksan uutta selkärangattomien heimoa.
Vladimir Norenko

Vladimir Vasiljevitš Norenko (; s. 30. huhtikuuta 1940) on venäläinen näyttelijä ja teatteriohjaaja. Nykyään hän toimii näyttelijäntyön professorina Pietarin valtiollisessa teatteritaiteen akatemiassa. Norenko on esiintynyt lukuisissa kansainvälisesti tunnustetuissa venäläisissä elokuvissa, televisiosarjoissa ja tehnyt töitä teatteriohjaajana.
Yli neljänkymmentä vuotta kestäneen taiteilijauransa aikana Norenko on opettanut useita Venäjän eturivinäyttelijöistä. Venäjän federaatio ja Dmitri Medvedev ovat myöntäneet Norenkolle kunnioitetun kulttuurityöntekijän arvonimen hänen panoksestaan venäläiselle elokuvataiteelle ja maan luovalle toiminnalle.
Kenttäväylä

Kenttäväylä on automaatiossa käytetty teollisuuden tekniikka, jolla saadaan laitteistojen eri osat yhdistettyä toisiinsa yksinkertaisemmin kuin kaapeloimalla jokainen erikseen. Kenttäväylä on korvannut perinteistä kaapelointia laitteistojen ja automaatiojärjestelmien yhdistävänä tiedonsiirtoväylänä. Sen luonnetta kuvaa hyvin: digitaalinen, sarjamuotoinen ja kaksisuuntainen kommunikointi. Kenttäväylä on tietoliikenneprotokolla, joka mahdollistaa prosessitason mittauksen ja säädön samoja reittejä käyttäen.
Kaapelointi on perinteisesti ollut vaikeaa ja erittäin monimutkaista. Muutosten tekeminen ja järjestelmän laajentaminen on ollut erittäin vaikeaa. Kenttäväylien käyttö on pudottanut esimerkiksi tarvittavien kaapeleiden ja liittimien määrän jopa 80 prosenttia. Tämä on osaltaan helpottanut vikadiagnostiikkaa. Usein vika johtuu irronneesta tai huonosta kosketuksessa olevasta liittimestä. Kenttäväylän laajentaminen ja yhdistäminen muihin tehtaan järjestelmiin onnistuu huomattavasti helpommin kuin ennen. Yleisemmin käytössä olevat tekniikat ovat AS-i-, Profibus- ja Foundation Fieldbus -kenttäväylät. Profibus on tehdastason järjestelmä, kun CAN-väylää käytetään paljon erityisesti ajoneuvotekniikassa.
Myös HART on melko yleinen kenttäväylästandardi.
Väyliä on useita erilaisia, sillä niitä koskevat eri vaatimukset riippuen asiakkaan toiveesta, olemassa olevasta käyttöliittymästä sekä käyttökohteesta. Joitakin rajoittavia tekijöitä ovat muun muassa vasteajat tiedonsiirrossa, siirtotajuus, liitettävyys, tehonsyöttö kaapelia pitkin, sopivuus toimintaympäristöön (räjähdysvaaralliset tilat). Tyypillisesti kutakin prosessin osaa ohjaavat itsenäiset ohjelmoitavat logiikat (PLCt), jotka yhdistetään niitä ohjattaviin laitteisiin kenttäväylien avulla. Kenttäväylät voidaan jakaa karkeasti kolmeen osaan niiden käytön mukaan: instrumenttiväylät, yleiskäyttöiset kenttäväylät, ja laiteväylät.
Kenttäväyliin liitettävistä automaatiojärjestelmän mittalaitteista ja toimilaitteista käytetään yhteisnimitystä kenttälaite. Ilmauksella "älykäs kenttälaite" voidaan korostaa, että kyseessä on nimenomaan kenttäväylässä kommunikoiva kenttälaite.
Historia.
Aiemmin automaatiojärjestelmissä suosittuja olivat virtasilmukat, kuten 1950-luvulla kehitetty 4–20 mA -standardi.
Kenttäväylien käyttö alkoi 1970- ja 1980-luvuilla. 1990-luvulla useimmat nykyään suositut standardit olivat jo käytössä.
Esclarmonde

Esclarmonde on Jules Massenet'n säveltämä nelinäytöksinen ooppera. Sen vaativa nimirooli on kirjoitettu Sibyl Sandersonia varten, ja sen ovat myöhemmin tulkinneet Fanny Heldy ja Joan Sutherland. Suomalainen Alma Fohström tulkitsi sen Pietarin Mariinski-teatterissa jo vuonna 1893. Säveltäjän keskimmäiselle luomiskaudelle epätyypilliseen tapaan teoksessa on verrattaen vähän siitä irrotettavissa olevia aarioita, mutta siihen kuuluu pitkitettyjä soolojaksoja ja duettoja. Tämän sekä toistuvien teemojen käytön ja keskiaikaisen (Bysantin valtakuntaan sijoittuvan) juonen takia teosta on verrattu Wagneriin.
"Esclarmonde" kantaesitettiin 15. toukokuuta 1889 maailmannäyttelyssä Pariisissa Jules Danbén johtamana.
Suomen tulvat 2013

Suomen tulvat 2013 olivat rajuja, ympäri Suomea tuhoja aiheuttaneita kevättulvia. Ne koettelivat Suomea 17.-21. huhtikuuta 2013 välisenä aikana, ja niitä havaittiin Helsingistä aina Kempeleen leveysasteikolle asti ulottuvalla vyöhykkeellä. Tulviminen oli varsinkin Etelä-Pohjanmaalla niin rajua, että vedenkorkeus ylsi melkein kevään 1984 tulvissa koettuihin lukemiin. Tulvat saivat alkunsa 17. huhtikuuta Lapväärtinjoella, missä tulvaveden ja jäälohkareiden kerrottiin nousseen jo pelloille ja teille. Paikoin vedenkorkeus kohosi lopulta niin paljon, että se oli jo korkeampi kuin keskimäärin 100 vuoden välein toistuva tulvakorkeus.
Kevään 2013 poikkeuksellisen laaja-alaiset tulvat johtuivat myöhään mutta voimakkaasti alkaneesta lumien sulamisesta sekä juuri samaan aikaan pyörineistä matalapaineista. Kaikista pahimmiten tulvat koettelivat Pyhäjokea, jossa ihmisiä ensin kehotettiin poistumaan ja lopulta jouduttiin evakuoimaan kodeistaan Pyhäjoen keskustaa uhanneen jääpadon takia. Myös Kalajoelta kerrottiin, että siellä jouduttiin evakuoimaan asukkaita. Myös Varsinais-Suomessa ja Satakunnassa Loimijoen tulvavedet pääsivät kastelemaan kymmeniä taloja.
Valtatie 3 meni poikki Jalasjoen tulvimisen takia Jalasjärvellä, ja Valtatie 8 meni poikki puolestaan Kyrönjoen tulvimisen takia Mustasaaressa; jälkimmäisessä paikassa tilanne oli niin paha, että jopa kiertotie oli vaarassa katketa. Etelä- ja Länsi-Suomen lisäksi myös Kontiolahdelta Pohjois-Karjalasta kerrottiin tulvien aiheuttaneen tuhoja, jossa esimerkiksi tulva sorrutti tietä kolmen metrin syvyydeltä. 20. huhtikuuta MTV3 ja Yle uutisoivat, että tulvat olivat pikkuhiljaa helpottamassa etelästä päin, mutta Yle lisäsi, että jääpadot saattaisivat vielä paikoin aiheuttaa ongelmia.
Proustiitti

Proustiitti Ag3AsS3 on malmijuonissa esiintyvä punainen hopeamalmimineraali. Sen kiteet ovat prismaattisia, romboedrisiä tai skalenoedrisiä, ja se on yleensä massamainen ja tiivis, pirotteena tai nauhamaisena. Kaksostusta esiintyy yleisesti. Se on läpikuultava ja väriltään punainen. Se on saanut nimensä ranskalaisen kemistin Joseph L. Proustin (1754–1826) mukaan, joka havaitsi sen analyyseissään.
En Vivo! (video)

En Vivo! on brittiläisen metallimusiikkia esittävän Iron Maidenin vuonna 2012 julkaistu konserttivideo, joka on nauhoitettu yhtyeen "The Final Frontier World Tour"-maailmankiertueella Estadio Nacional-stadionilla Santiagossa, Chilessä vuonna 2011.
Kokoonpano.
ja;
Erik Puke

Erik Puke, Erik Nilsinpoika, (k. 1437) oli ruotsalainen valtaneuvos, linnanpäällikkö ja kapinallinen. Hänen isänsä oli Upplandin laamanni Nils Gustavinpoika, jonka puolesta hän toimi Korsholman linnan päällikkönä. Siellä ollessaan hän liittyi 1434 Engelbrektin kapinallisiin. Hän valloitti Länsipohjan linnoja ja lähetti alipäällikkönsä Juhana Folkenpojan Ahvenanmaalle, missä tämä valloitti Kastelholman linnan. Pukesta tuli valtaneuvos ja hän oli Engelbrektin kuoltua vallankumouksellisen kansanliikkeen johdossa. Hän joutui syrjäytetyksi 1436, kun hänen yhteistyönsä Kaarle Knuutinpojan kanssa katkesi. Hän ryhtyi kapinaan, mutta jäi kiinni ja mestattiin Tukholmassa 1437.
Hän otti äitinsä puoleisen suvun käytössä olleen nimen Puke.
Gustaf von Numers on kirjoittanut näytelmän "Eerikki Puke" (ensiesitys 1888).