tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Patriarkkojen haudan joukkomurha

Patriarkkojen haudan joukkomurha oli 25. helmikuuta 1994 Patriarkkojen haudalla Hebronissa Länsirannalla tapahtunut terrori-isku, jossa äärioikeistolainen israelilainen lääkäri Baruch Goldstein surmasi 29 palestiinalaismuslimia ja haavoitti 125:ttä. Goldstein pahoinpideltiin kuoliaaksi, sen jälkeen kun häneltä loppuivat ammukset. Kyseessä oli suurin yksittäinen palestiinalaisiin kohdistunut veriteko sen jälkeen, kun Israel oli miehittänyt Länsirannan kuuden päivän sodassa vuonna 1967.
Pääministeri Jitzhak Rabin tuomitsi hyökkäyksen "häpeänä sionismille ja häpeäksi juutalaisuudelle". Israelin ja Palestiinan vapautusjärjestön (PLO) rauhanneuvottelut keskeytyivät tapauksen vuoksi. Pyrkiäkseen katkaisemaan kostonkierteen Israel vapautti tuhat palestiinalaista vankia ja rajoitti äärijuutalaisten liikkumista Länsirannalla ja muualla Israelin miehittämillä alueilla. 
Yhdistyneiden kansakuntien turvallisuusneuvoston päätöslauselma tuomitsi joukkomurhan ja vaati palestiinalaissiviilien suojelua.
Viljo Hoffrén

Viljo Samuli Hoffrén (21. heinäkuuta 1930 Pälkjärvi – 11. lokakuuta 2001 Mikkeli) oli suomalainen sosionomi ja kirjailija.
Hoffrén suoritti kunnallistutkinnon Yhteiskunnallisessa Korkeakoulussa 1956 ja valmistui sosionomiksi. Hän toimi toimistosihteerinä Kangasalla 1952–1954, kunnansihteerinä Tuusniemellä 1956–1960 ja Mikkelin maalaiskunnassa 1960–1962. Hoffrén oli Mikkelin maalaiskunnan kunnanjohtaja 1962–1978. 
Hoffrén on kirjoittanut myös pakinoita nimimerkillä "Polle".
Hoffrénin vanhemmat olivat maanviljelijä Juho Arttur Hoffrén ja Emma (o.s. Hämäläinen). Hoffrénin puoliso oli Ritva Puustinen 1956–1973.
Porin Päivä

Porin Päivä vuosittain syyskuun lopulla Porissa järjestettävä kulttuuri- ja kotiseututapahtuma. Vuodesta 1961 lähtien vietetyn tapahtuman järjestää Pori-seura ry. 
Porin Päivää vietetään yhden viikonlopun ajan ja se käsittää useita eri puolilla kaupunkia järjestettäviä tapahtumia. Paikallisiin museoihin on Porin Päivän aikana ilmainen sisäänpääsy. Viikonlopun huipentuma on kauppatorilla lauantaina järjestettävä torijuhla. Se käsittää markkinoiden lisäksi musiikki- ja teatteriesityksiä. Tärkeä osa toritapahtumaa on Pori-seuran järjestämä paikallisen perinneruoan ohrakryynivellin myynti kaupunkilaisille.
Pori-seura jakaa Porin Päivän aikana myös Pro Pori -mitalin tunnustuksena kotikaupungin hyväksi tehdystä työstä. Lisäksi seura muistaa tapahtuman aikana syntynyttä nuorinta kaupunkilaista. 
Porin Päivän kunniaksi on 1960-luvun lopulta asti julkaistu erityinen juliste, jonka suunnittelusta vastaavat paikalliset taiteilijat ja graafikot.
Pikkumalluaiset

Pikkumalluaiset (Corixidae) on luteisiin kuuluva vedessä elävien hyönteisten heimo.
Pikkumalluaiset muistuttavat paljon isomalluaisia, mutta eroavat niistä varsinkin uintitavallaan. Isomalluaiset uivat vatsa ylöspäin, kun taas pikkumalluaiset vatsa alaspäin. Tästä johtuu myös näiden eläinten vastakkainen väritys: pikkumalluanen on selkäpuolelta tummempi ja vatsapuolelta vaaleampi. Isomalluaisella värit ovat toisinpäin. Pikkumalluaiset ovat myös hieman pienempiä.
Ulkonäkö.
Pikkumalluaisilla on imukärsä, mutta ei lävistävää nokkaa. Etujalat ovat hyvin lyhyet, keski- ja takajalat ovat pitkät. Etujalkojen kärki on kauhamainen. Takajaloissa on karvoja, jotka saavat ne näyttämään meloilta. Niitä ne käyttävät uimiseen. Ruumis on virtaviivainen. Selkä on litteä ja siinä on ristikkäisiä viivoja.
Elinympäristö.
Pikkumalluaiset elävät rehevissä vesissä, lammissa, kalliolammikoissa ja hitaissa virroissa. Lentäessään ne saattavat joskus eksyä myös uima- ja lintualtaisiin.
Elintavat.
Pikkumalluaiset seulovat pohjan kariketta ja mutaa etujaloillaan ravintoa etsiessään. Ne ovat harvoin petoja. Yleensä pikkumalluaiset syövät hajoavaa orgaanista ainetta tai imevät levistä ja kasveista nestettä imukärsällään.
Pikkumalluaiset parittelevat yleensä yöllä. Koiraat kutsuvat naaraita parittelemaan sirittämällä. Ne hankaavat etujalkojensa okasia pään sivureunaa vasten. Sirityksen voi joskus iltaisin kuulla rannalle. Eräässä tutkimuksessa "Micronecta scholtzi" -lajin äänen voimakkuudeksi metrin etäisyydeltä mitattiin 80 dB ja huippukohdistaan 100 dB:n suuruiseksi. Miten näin pieni eläin saa aikaan niin suuren äänenvoimakkuuden, ei vielä tarkkaan tiedetä.
Aikuiset munivat munansa vesikasveihin. Nymfit muistuttavat paljon täysikasvuisia yksilöitä ja eroavat niistä vain koollaan ja siipien puutteellaan.
Nymfit saavat happensa suoraan vedestä, mutta aikuiset täytyy hakea ilmaa pinnalta. Ne ottavat ilmakuplan takaruumiin ja peitinsiipien alle ja sukeltavat. Pohjalle päästyään ne tarraavat etujaloillaan kiinni kasviin tai muuhun sopivaan. Hapen loputtua ne nousevat hakemaan uuden ilmakuplan.
Pikkumalluaiset voivat siirtyä vesistöstä toiseen lentämällä. Ne lentävät yleensä yöllä ja saattavat eksyä uima-altaisiin ja perhosharrastajien valopyydyksiin.
Pikkumalluaiset ovat monien vesieläinten, kuten kalojen ja hyönteisten, ja lintujen ruokaa. Myös ihmiset syövät pikkumalluaisen munia, nymfejä ja aikuisia yksilöitä. Ihmisravintoa ne ovat ainakin Meksikossa ja Egyptissä. Myös atsteekkien tiedetään syöneen niitä. Meksikossa eräiden pikkumalluais- ja isomalluaislajien munista tehdään suurta herkkua nimeltään Ahuahutle, jota kutsutaan myös "Meksikon kaviaariksi". Malluaisten munia pyydystetään laskemalla ruokoja vedenpohjaan. Muutaman viikon kuluttua ruo'ot kuivataan ja munat karistetaan irti.
Pro Evolution Soccer 2013

Pro Evolution Soccer 2013 on Konamin tuottama jalkapalloaiheinen videopeli, joka julkaistiin 20. syyskuuta 2012. Pelin kannessa esiintyvät Neymar ja Cristiano Ronaldo.
Professori Oak

Professori Samuel Oak on kuvitteellinen hahmo, joka esiintyy Pokémon-peleissä, animessa ja mangassa. Hän asuu Pallet Townissa, jossa hän pitää tutkimuslaitosta. Hän oli ennen Pokémon-kouluttaja, mutta on jäänyt siitä eläkkeelle. Oak on Ashin vastustajan Gary Oakin isoisä. Oak on myös mangassa ja peleissä esiintyvän May Oakin isoisä. Oakin nimi tarkoittaa suomeksi tammea.
Ääninäyttelijät.
Oakin japaninkielisenä ääninäyttelijänä oli animesarjan alusta kauden 21 loppuun asti Unshō Ishizuka, kunnes hän kuoli. Hänet korvasi Kenyu Horiuchi. Englanninkielisinä ääninä ovat olleet sarjan alusta Advanced kausien jaksoon 175 asti Stan Hart ja Advanced-kausien jaksosta 176 lähtien Carter Cathcart.
Ulkonäkö.
Oak on harmaahiuksinen keski-ikäinen mies. Mangassa hänet kuvataan komeana ja huomattavasti nuorempana.
Väinö Suomaa

Väinö Edvard Suomaa (ent. Silius, 12. elokuuta 1903 Tampere – 19. helmikuuta 1985 Helsinki) oli Maanmittaushallituksen ylijohtaja vuosina 1952–1970. Sitä ennen hän oli yli-insinöörinä Maanmittaushallituksessa 1944–1952. Hän valmistui maanmittausinsinööriksi ja väitteli tekniikan tohtoriksi Teknillisestä korkeakoulusta vuonna 1944 aiheenaan "Havaintoja viljelyskunnon tilistä maanjaossa". Lisäksi hän käsitteli lainsäädäntöä teoksessa "Jakolainsäädäntö selityksineen" (WSOY 1954, 3. p. 1974).
Professorin arvonimi hänelle myönnettiin vuonna 1974.
Puhdistusmenot

Puhdistusmenot () oli Empedokleen kirjoittama filosofis-uskonnollinen teos. Se ei ole säilynyt nykyaikaan, mutta siitä tunnetaan myöhempien kirjailijoiden teoksissa säilyneitä katkelmia.
Antiikin lähteet mainitsevat "Puhdistusmenot" Empedokleen toisena teoksena luonnonfilosofiaa käsitelleen teoksen "Luonnosta" ohella. Empedokleelta säilyneitä katkelmia on pyritty lajittelemaan näiden kahden nimekkeen alle. Monet nykytutkijat ovat kuitenkin kyseenalaistaneet sen, että Empedokles olisi todellisuudessa kirjoittanut kaksi sisällöltään ja ajatusmaailmaltaan niin erilaista teosta. Siksi he ovat ajatelleet, että Empedokles olisi todellisuudessa kirjoittanut vain yhden teoksen, jota on kutsuttu kahdella eri nimellä, ja kaikki häneltä säilyneet katkelmat olisivat todellisuudessa sovitettavissa sen osiksi. "Puhdistusmenojen" osiksi aiemmin ajateltuja katkelmia on pyritty sijoittamaan muun muassa teoksen "Luonnosta" esipuheeksi. Tulkinta ei kuitenkaan ole saavuttanut yleistä hyväksyntää.
Empedokleen teos oli runomuotoinen. Sisällöltään se on Empedokleen kotikaupungin Akragaan asukkaille osoitettu julkinen julistus, joka käsittelee psykologiaa sekä uskonnollisia puhdistusmenoja ja muita rituaaleja. Empedokles oli kotikaupunkinsa asukkaiden parissa ja myös matkoillaan suuresti kunnioitettu, ja se näkyy teoksen tyylissä ja sisällössä: Empedokles kertoo saaneensa jumalankaltaista kohtelua ja ihmisten parveilleen hänen ympärillään ennustusten ja taudeista parantumisen toivossa. Empedokles mainitsee myös oman sielunvaelluksensa läpi erilaisten elämänmuotojen.
Empodokles esittää myös kuvauksen muinaisesta kulta-ajasta, jolloin hallitsijana ei ollut yleisen kreikkalaisen ajatusmaailman mukaisesti Kronos vaan Afrodite ("Kypris"), joka hallitsi rakkauden kautta. Tuolloin ei ollut väkivaltaa eikä eläimiä surmattu eläinuhrien vuoksi. Empedokles vastusti elävien olentojen tappamista sielunvaellusajatuksensa vuoksi ja kehotti Akragaan asukkaita luopumaan sellaisista uhreista.
Empedokleen kosmisessa järjestyksessä kulta-ajalle tuli kuitenkin päätös kun rakkaudelle vastakkainen voima, riita, sai vallan. Tämän seurauksena "daimonit", jumalhenget, ovat syntyneet ihmisiksi ja saaneet alkuaineista koostuvan olomuodon. Ne kuolevat ihmisinä useita kertoja, mutta lopulta näistä ihmisistä tulee jälleen kuolemattomia jumalia. Viimeinen vaihe ennen jumalaksi tulemista on olomuoto ennuspappina, kiertelevänä laulajana tai parantajana.
Diogenes Laertioksen mukaan Kleomenes-niminen rapsodi esitti runon kerran Olympiassa.
Vilho Suomi

Vilho Konstantin Suomi (10. lokakuuta 1906 Helsinki – 19. heinäkuuta 1979 Helsinki) oli kotimaisen kirjallisuuden apulaisprofessori ja toimittaja. Hän tutki erityisesti Volter Kilven tuotantoa ja Ruotsin vallan ajan kirjallisuutta. Hän väitteli tohtoriksi Helsingin yliopistossa vuonna 1952, ja hän oli vuonna 1952 ilmestyneen "Päivän Uutiset" -iltapäivälehden päätoimittaja. "Uuden Suomen" kulttuuriosaston toimittajana hän työskenteli 1947–1962, Aleksis Kiven Seuran puheenjohtajana 1961–1971 ja Helsingin yliopiston kotimaisen kirjallisuuden apulaisprofessorina 1967–1972.
Hänet on haudattu Hietaniemen hautausmaalle Helsinkiin.
Bruno Suviranta

Bruno Kaarle Suviranta (vuoteen 1906 Olander; 18. maaliskuuta 1893 Sipoo – 29. elokuuta 1967 Nummi) oli suomalainen kansantaloustieteilijä. Hän oli Rautatiehallituksen tariffi- ja kontrolliosaston päällikkö 1924–1930, Suomen Pankin tutkija ja myöhemmin suhdannetutkimusosaston päällikkö 1930–1942, kansantaloustieteen professori Teknillisessä korkeakoulussa 1937–1944 ja Helsingin yliopistossa 1944–1956, valtionvarainministeriön kansantalousosaston päällikkö 1942–1946, Suomen Pankin taloudellinen neuvonantaja 1946–1949, Helsingin yliopiston valtiotieteellisen tiedekunnan dekaani 1950–1954 sekä Helsingin kauppakorkeakoulun kansleri 1953–1967.
Suviranta osallistui aktiivisesti Suomen talouspolitiikkaa koskeneeseen päätöksentekoon ja keskusteluun. Häneltä pyydettiin usein asiantuntijalausuntoja. Suviranta suuntautui tutkijana Britanniaan ja Yhdysvaltoihin ja kannatti intohimoisesti taloudellista liberalismia. Hänen vuonna 1923 ilmestynyt englanninkielinen väitöskirjansa Englannin kauppataseesta herätti paljon huomiota. Suviranta kuului myös lukisten merkittävien suomalaisten yritysten johtokuntiin.
Suviranta meni naimisiin kanslianeuvos Jukka Tarjanteen tyttären Aino Tarjanteen kanssa. Heidän poikiaan olivat Antti Suviranta ja Timo Suviranta.
Summauskytkentä

Analoginen summaus- eli miksauskytkentä yhdistää lineaarisesti kaksi tai useampia analogisia signaaleja yhdeksi summasignaaliksi. Kytkentää käytetään analogisissa miksauslaitteissa ja mikserivahvistimissa. Operaatiovahvistimen avulla kytkentä voidaan helposti toteuttaa niin, että summaimen sisääntulot eivät vaikuta toisiinsa vaan kukin sisääntulo terminoituu operaatiovahvistinkytkennän virtuaaliseen maahan.
Oheisen summauskytkennän antojännite saadaan kaavasta
formula_1
Digitaalisissa laitteissa signaalien summaus toteutetaan usein laitteen digitaaliosassa digitaalisen signaalinkäsittelyn keinoin.
Wladimir Swertschkoff

Wladimir Swertschkoff (; 4. syyskuuta 1821 Loviisa – 14. heinäkuuta 1888 Firenze, Italia) oli Suomessa, Saksassa ja Italiassa asunut venäläissyntyinen taiteilija. Hän loi pääosan urastaan ulkomailla, mutta hänen on sanottu pitäneen itseään enemmän suomalaisena kuin venäläisenä.
Elämänvaiheet.
Vladimir Swertschkoffin isä oli Suomessa prikaatinkomentajana toiminut venäläinen kenraalimajuri Dmitri Svertškov (Swertschkoff). Hänen äitinsä Katarina Jaenisch kuului merkittävään viipurinsaksalaiseen säätyläissukuun. Swertschkoffin veli oli Hämeen läänin kuvernöörinä toiminut jalkaväenkenraali Isidor Swertschkoff. Isä toivoi myös Wladimir Swertschkoffista upseeria, mutta hän luopui aloittamastaan sotilasurasta jo varhain omistautuakseen taiteelle.
Swertschkoff suoritti taideopintoja ensin Turussa Thomas Joachim Leglerin johdolla ja myöhemmin upseerina ollessaan Helsingissä Pehr Adolf Kruskopfin johdolla. Erottuaan armeijasta vuonna 1842 Swertschkoff meni opiskelemaan Pietarin taideakatemiaan. Hän asui Roomassa vuosina 1844–1846 ja Münchenissä 1847 ja 1848. Münchenissä hän joutui Venäjän keisari Nikolai I:n vuoksi kaksintaisteluun ja pääsi siten keisarin ja hänen poikansa Aleksanterin (tuleva keisari Aleksanteri II) suosioon. Oolannin sodan aikana vuonna 1854 Swertschkoffilta tilattiin useita suuria Suomen sotatapahtumiin liittyviä maalauksia ja muotokuvia Helsingin keisarilliseen palatsiin (nykyinen Presidentinlinna). Niistä koottiin myös vuonna 1855 julkaistu litografiakokoelma "Skizzer ur kriget i Finland 1854". Swertschkoff sai vuonna 1856 Pietarin taideakatemian kultamitalin, johon liittyi kuuden vuoden matka-apuraha. Swertschkoff opiskeli Pariisissa Thomas Couturen ateljeessa vuonna 1858 samaan aikaan suomalaisten Adolf von Beckerin ja Severin Falkmanin kanssa sekä myöhemmin Münchenissä Peter von Hessin johdolla. Vuonna 1866 Aleksanteri II lahjoitti Suomen Taideyhdistyksen kokoelmiin seitsemän Swertschkoffin tekemää kopiota vanhojen mestareiden tauluista.
Swertschkoff asettui vuonna 1862 asumaan Saksaan Schleissheimiin Münchenin lähelle ja perusti sinne vuonna 1867 lasimaalaustyöpajan, joka sai tilauksia Saksasta ja Venäjältä. Hän säilytti ulkomaille muutettuaankin tiiviit suhteet Suomen taide-elämään. Swertschkoff lahjoitti 1870-luvulla äskettäin restauroituun Turun tuomiokirkkoon kolme työpajassaan toteutettua lasimaalausikkunaa: Kankaisten kappeliin vuonna 1871 sijoitetun "Kaarina Maununtytär luopuu kruunustaan" sekä Pyhän ruumiin kappeliin vuonna 1876 sijoitetut "Kustaa II Aadolf Evert Hornin paarien ääressä" ja "Ristiinnaulittu Vapahtaja". Kirkkoon sijoitettiin myös kolme muuta hänen tekemäänsä pienempää lasimaalausikkunaa, joista vain Stålhandsken hautakammion vaakunaikkuna on säilytetty. Vuodesta 1873 Swertschkoff asui Firenzessä, jossa hän jatkoi maalausten ja lasimaalausten tekemistä sekä suunnitteli huonekaluja ja sisustuksia.
Lentopallon Mestaruusliigakausi 2012–2013

Lentopallon mestaruusliigakausi 2012−2013 alkoi miesten osalta 20. syyskuuta.
Miesten sarjataulukko.
Pudotuspelit.
Loppuottelut.
Suomen mestarit: Edgardo Goas, Lauri Kerminen, Mikko Keski-Sipilä, John Klanac, Joe Klein, Mauri Kurppa, Antti Leppälä, Olli-Pekka Ojansivu, Tomi Rumpunen, Urpo Sivula, Ville-Erik Tarkiainen, Antti Ylitalo. Joukkueen valmentaja Tommi Tiilikainen.
Naisten sarjataulukko.
Viron joukkue
Viron joukkue ei enää pelannut 3.kierroksella. 26.-27. tammikuuta pelattiin Final Four -turnaus, johon selvisi kahden ensimmäisen kierroksen kolme parasta suomalaisjoukkuetta sekä Viljandi. Sijoitukset Final Four -turnauksessa: 1)LP Viesti 2)LP Kangasala 3)HPK 4)Viljandi.
Pudotuspelit.
Loppuottelut.
Suomen mestarit: Johanna Aaltonen, Sini Häkkinen, Hillaelina Hämäläinen, Laura Iltanen, Kaisa Jokinen, Sara Kojo, Noora Kosonen, Lena Kozyriatska, Mona Kärkkäinen, Hanna Lashch, Vappu Ritala, Heidi Sjöholm, Dubravka Stojanovic. Valmentaja Kari Raatikainen.
Sirmione

Sirmione on kunta Brescian maakunnassa Lombardian alueella Italiassa. Kunta sijaitsee Gardajärven etelärannalla olevalla kapealla niemellä.
Sirmione on ollut suosittu lomanviettopaikka jo roomalaisten ajoista. Kaupungin keskustassa on 1200-luvulla rakennettu linnoitus vallihautoineen.
Gibraltarin hautausmaa

Gibraltarin hautausmaa eli North Front Cemetery, joskus myös Garrison Cemetery, on Gibraltarin ainoa nykyisin käytössä oleva hautausmaa. Se sijaitsee Gibraltarinvuoren pohjoispuolella noin sadan metrin päässä lentokentältä ja 300 metriä satamasta. Siellä on sankarihautoja sekä ensimmäisen että toisen maailmansodan vuosilta. Tunnistettuja kaatuneita on kaikkiaan 651. Ensimmäisessä maailmansodassa kaatuneiden haudat ovat hajallaan hautausmaan eri osissa, mutta heillä on yhteinen muistomerkki hautausmaan länsipuolella lähellä merta. Toisessa maailmansodassa kaatuneista useimmat on haudattu alueen pohjoisosaan.
Hautausmaa perustettiin vuonna 1756. Sitä ennen Gibraltarin vainajat oli haudattu Red Sandsin alueelle, joka oli myös tärkeä valuma-alue ja sotaväen harjoittelukenttä. Hautausten jatkamisen siellä pelättiin aiheuttavan tautiepidemioita. North Frontin hautausmaa jaettiin viiteen osaan: katolisille, anglikaaneille, presbyteereille, wesleyläisille ja muille. Myöhemmin erotettiin vielä yksi osa juutalaisia varten. Katoliseen osaan siunattiin laajennus vuonna 1878. Nykyisin hautausmaa on jaettu vain kolmeen osaan: kristityille, juutalaisille ja tunnustuksettomille.
JK Dünamo Tallinn

JK Dünamo Tallinn on tallinnalaisen alun perin vuonna 1940 perustetun Tallinnan Dünamo -urheiluseuran jalkapalloseura.
Tallinnan Dünamo neuvostovallan aikana.
Tallinnan Dünamo perustettiin Neuvostovallan syntyessä kesällä 1940. Seura oli silloin syntyneen Neuvosto-Viron urheilun keulakuva. Neuvostovallan vuosina Dünamo oli Neuvosto-Viron kansallisen jalkapallon keulakuva voittaen kymmenen mestaruutta ja kuusi cup-mestaruutta. Tänä aikana Dünamo leimautui venäjänkielisten seuraksi, kun taas Kalev-seurat olivat enemmän vironkielisten seuroina.
Neuvosto-Viron aikakauden loppuvaiheessa Dünamo oli Viron jalkapalloilun kärkijoukkueita aina 1980-luvun puoliväliin. Sen jälkeen Dünamon paikan otti uusi tallinnalaisseura Zvedza
Dünamo voitti myös vuoden 1941 Viron mestaruuden jääpallossa.
Uuden itsenäisyyden aikainen Dünamon jalkapallotoiminta.
JK Dünamo Tallinn pelasi itsenäistyneen Viron korkeimmassa jalkapallosarjassa Meistriliigassa kolme ensimmäistä vuotta, mutta putosi sitten – ensin Esiliigaan ja vuonna 1998 kolmannelle sarjatasolle. Dünamo palasi Meistriliigaan vasta vuonna 2005. Kyseisestä kaudesta tuli kuitenkin vain kauden mittainen pudoten seuraavana kautena Esiliigasta kolmannelle sarjatasolle, jossa Tallinnan Dünamo tälläkin hetkellä, kaudella 2012, pelaa.
Jääpallon SM-kilpailu 1919

Vuonna 1919 jääpallon SM-kilpailu oli taas mahdollista järjestää edelliskauden jäädessä väliin sisällissodan takia. Mukana oli joukkue ensimmäistä kertaa Helsingin, Viipurin ja Turun ulkopuolelta, kun Tampereen Pyrintö osallistui kilpailuun.
Loppuottelussa pelasivat VBJS, eli Viipurin Sudet, sekä Helsingin IFK. Loppuottelu pelattiin Viipurissa, missä Sudet voitti ottelun maalein 11-2. Tulos oli sama kuin edellisissä kilpailuissa vuonna 1917. Tulos on edelleen Suomen jääpallohistorian suurinumeroisin finaalivoitto.
Alkuerät.
1.kierros
2.kierros
Mestarijoukkue.
Susien mestarijoukkue: Aarne Karvinen, Jussi Pelli, Niilo Joutsenlahti, Mikko Mäkinen, Edvard Kostamo, Aarne Nissinen, Toivo Pirhonen, Armas Ahnger, Lauri Mäkinen, Yrjö Penttilä, Kristian Poutiainen.
Limone sul Garda

Limone sul Garda on runsaan tuhannen asukkaan kunta Brescian maakunnassa Lombardian alueella Italiassa. Kunta sijaitsee Gardajärven länsirannalla jyrkän rinteen juurella. Limone sul Garda on kuuluisa sitruunapuistaan.
Pitkä ikä.
Limone sul Gardassa asuu suhteessa enemmän satavuotiaita asukkaita kuin muualla, eikä siellä esiinny sydänsairauksia. Kunta on ollut eristyksessä muusta maailmasta ja sen asukkailla on geenimuunnos, joka ehkäisee valtimoiden kovettumisen. Geenimuunnos löydettiin vuonna 1979.
Allyyli

Allyyliryhmä on substituentti, jonka kemiallinen kaava on H2C=CH-CH2R, jossa R on yhteys muuhun molekyyliin. Se koostuu metyleenistä (-CH2-), joka on liittynyt vinyyliryhmään (-CH=CH2). Nimi allyyli juontuu valkosipulin latinankielisestä nimestä "Allium sativum". Vuonna 1844 Theodor Wertheim eristi allyylijohdannaisen valkosipuliöljystä ja antoi sille nimen "Schwefelallyl". Allyyliksi voidaan sanoa useaa yhdistettä, joka on sukua yhdisteelle H2C=CH-CH2, mikä kattaa tuhansia kemiallisia yhdisteitä, joista jotkin ovat jokapäiväisessä käytössä.
Korvamerkki

Korvamerkki on tuotantoeläimen korvaan tai korviin laitettava merkki, joka yksilöi eläimen ja toimii sen tunnuksena. EU:n säännösten mukaan tuotantoeläimiä ei saa pitää ilman korvamerkkiä. 
Korvamerkillä tarkoitetaan myös poron korviin puukolla tehtäviä poromerkkejä. Aiemmin myös karjalle korvamerkit tehtiin loveamalla käyttäen merkintään erityisiä pihtejä.
"Korvamerkityksi rahaksi" kutsutaan sellaista budjetoitua rahaa, joka on päätetty jonkin tietyn menoerän kuluihin, eikä sitä sen vuoksi voi käyttää muihin menoihin.
Till Eulenspiegel

Till Eulenspiegel (suom. Till Pöllöpeili ja Tahvo Pöllöpeili) on saksalaisten kansantarinoiden hahmo, jolla on ilmeisesti ollut 1300-luvulla elänyt todellinen esikuva. Häneen liitetään erilaista keppostelua sekä maallisia että hengellisiä herroja, porvareita ynnä muita kohtaan. Eulenspiegel-tarinoita painettiin jo vuonna 1515. Ne ovat moralisoivia. Niitä on käännetty useille kielille. 1500-luvulla painetut Eulenspiegel-tarinat olivat mahdollisesti keskiyläsaksalaisten eeposten proosaversioita tai ranskalaisien eeposten tai novellien mukaan kirjoitettuja kertomuksia. Kertomus levisi kansankirjoina.
"Till Eulenspiegel" -nimellä julkaistiin 1950-luvulla myös sarjakuvaa, jota käsikirjoitti Rolf Kauka ja piirsi van der Heide. Suomeksi hahmon nimi oli Jännä-Jussi. Kaikkiaan sarjaa ilmestyi 28 numeroa.
Aleksis Kivi käytti veijarista nimeä "uuspeili", joka perustuu Eulenspiegelin nimeen.
Hahmoa kuvaa musikaalisin keinoin Richard Straussin sävelruno "Till Eulenspigels Lustige Streiche", joka kuuluu teostyyppinsä tunnetuimpiin edustajiin.
Belgialainen kirjailija Charles De Coster on kirjoittanut tarinaan pohjautuvan version "La légende de Tiel Uylenspiegel et de Lamme Goodzak" (1867), josta on tullut Belgian kansallisromaani.
Näkemiin, hyvästi

Näkemiin, hyvästi on Anssi Mänttärin ohjaama elokuva vuodelta 1986. Elokuva on yksi neljästä Mänttärin vuoden 1986 aikana tekemästä elokuvasta.
Elokuvan idean Mänttäri sai junamatkalla, kun joku tuli juttelemaan, että uusi vaimo ei pidä siitä, kun vanha soittelee. Elokuvan nimi juontuu Jörn Donnerin 1970-luvun alussa suunnittelemaan elokuvaan, joka ei toteutunut. Mänttäri kertoo, että elokuvan valoisuus johtuu siitä, että mukana oli lapsi, jolloin "tarina muuttuu väkisinkin valoisaksi".
Aikalaisarvioissa todetaan Mänttärin elokuvan jälleen kärsivän ajan ja rahan puutteesta, mutta näyttelijöistä erityisesti Aino Seppo Tuulana ja Lasse Pöysti Tuulan isänä saavat kiitosta.
Valkorennokki

Valkorennokki eli rennokki ("Lepyrodiclis holosteoides") on kohokkikasveihin kuuluva laji. Se on rikkakasvina kasvava yksivuotinen ruoho. Rennokkia esiintyy alkuperäisenä Aasiassa Turkista Keski-Aasian kautta Kiinaan ja Myanmariin ulottuvalla alueella sekä tulokkaana Japanissa ja Yhdysvalloissa Idahon ja Washingtonin osavaltioissa. Suomessa valkorennokkia on tavattu hyvin harvinaisena satunnaistulokkaana.
Die Young

Die Young on Black Sabbath-yhtyeen kappale ja single-julkaisu vuodelta 1980. Se on otettu "Heaven and Hell"-albumilta. 
Kappale on pääosin nopeatempoinen, sisältäen tosin rauhallisempia, kosketinsoitin-voittoisia osioita. Se on myös yksi albumin tunnetuimmista kappaleista, ja yhtye soitti sitä konserteissa laulaja Ronnie James Dion sekä Ian Gillanin ja Tony Martinin aikakausina. Kappale on merkitty koko yhtyeen säveltämäksi ja sanoituksesta vastasi Dio. Single sai kohtalaista menestystä Brittein listalla nousten sijalle 41.
B-puolella löytyy editoitu liveversio kappaleesta "Heaven and Hell". Singlestä julkaistiin myös 12-tuumainen versio, jonka b-puoli sisältää pitemmän version kyseisestä livetaltioinnista.
Lady Evil

Lady Evil on Black Sabbathin kappale ja single-julkaisu, joka on otettu vuoden 1980 "Heaven and Hell"-albumilta. Single julkaistiin vain Pohjois-Amerikassa ja kappaletta on hieman editoitu sen albumiversiosta.
Kappale on keskitempoinen, kitaristi Tony Iommin rock-henkisen ja wah wah-efektiä käyttävän kitaroinnin myötä kulkeva kappale. Laulajan ja kappaleen sanoittaneen Ronnie James Dion mukaan kappale kertoo "tuolloin ilkeästä naisesta joka nykyään on luultavasti vanha haahka". On myös spekuloitu, että kappale liittyisi Black Sabbathiin monesti yhdistettyyn naisvihaan.
HMS Powerful (1895)

HMS Powerful oli Britannian kuninkaallisen laivaston Powerful-luokan ensimmäisen luokan risteilijä (panssarikansiristeilijä). 
Valmistus.
Alus tilattiin Vickers, Sons and Maximin omistamalta Naval Construction Yardilta Barrow-in-Furness'sta, missä köli laskettiin 1894. Alus laskettiin vesille 24. heinäkuuta 1895 ja valmistui 8. kesäkuuta 1897.
Palvelus.
Alus myytiin romutettavaksi vuonna 1929.
Arkadi Dragomoštšenko

Arkadi Dragomoštšenko (); (3. helmikuuta 1946 Potsdam, Neuvostoliiton miehitysvyöhyke Saksa – 12. syyskuuta 2012 Pietari, Venäjä) oli venäläinen runoilija.
Suku ja koulutus.
Dragomoštšenko syntyi neuvostoliittolaisten miehitysjoukkojen upseerin perheeseen Saksassa. Hän vietti lapsuutensa ja kävi koulunsa Ukrainassa. Leningradiin teatterikouluun hän meni vuonna 1969, liittyi kirjallisuuspiireihin ja osallistui maanalaisten kirjallisuuslehtien tekoon. KGB yritti sopeuttaa kapinallisia järjestelmään perustamalla heille kirjoittajapiirin Klubi-81, joka julkaisi antologian "Krug" (Piiri), jossa Dragomoštšenkon vaikeaselkoiset tekstit saivat jäädä sensuurin koskematta.
Kirjallinen ura.
1980-luvulla hän pääsi yhteyteen yhdysvaltalaisen kielirunouden koulukunnan (Language School) kanssa ja toimi sen yhdyssiteenä Venäjälle. Hän pääsi vuodesta 1988 alkaen esiintymään yhdysvaltalaisiin yliopistoihin, ja perestroikan myötä hän alkoi tulla tunnetuksi myös Venäjällä. Hänen ensimmäinen kokoelmansa "Nebo sootvetsvij" ilmestyi 1990.
Dragomoštšenko vieraili vuonna 2002 Helsingissä Juhlaviikoilla. Hän sai ensimmäisen Andrei Belyi -palkinnon vuonna 1978 ja myöhemmin myös monia muita palkintoja. Dragomoštšenkon runoista ovat suomeksi ilmestyneet "Grigori Skovorodan paluu" ja "Sentimentaalinen elegia" antologiassa "Päämäärä vie meitä ympyrää" Lisäksi "Tuli &amp; Savu" -lehdessä ovat ilmestyneet "Kaikki meni rappiolle" ja "Vanhoilla päivilläni sanoin orjalle".
Hän on maineensa vakiinnuttanut merkittävä venäläinen nykyrunoilija.
Aarne Laurila

Aarne Olavi Johannes Laurila (16. marraskuuta 1929 Helsinki – 8. tammikuuta 2021 Helsinki) oli suomalainen kirjallisuudentutkija ja professorin arvonimen saanut.
Laurila oli Kansanvalistusseuran toiminnanjohtajana vuosina 1962–1990. Sitä ennen hän toimi Suomen Sosialidemokraatin kulttuuritoimittajana. Laurila sai professorin arvonimen vuonna 1992. 
Laurila laati väitöskirjansa kirjailija F. E. Sillanpään romaanitaiteesta.
Laurila toimi Helsingin kaupunginvaltuuston ja -hallituksen jäsenenä sekä kulttuurilautakunnan puheenjohtajana. Hän toimi myös Suomen Kotiseutuliiton puheenjohtajana.
James Jones (koripalloilija)

James Andrew Jones (s. 4. lokakuuta 1980 Miami, Florida) on yhdysvaltalainen koripalloilija.
Jones voitti n vuonna 2011.
Kaudella 2014–2015 Jonesista ja LeBron Jamesista tuli ensimmäiset viiden peräkkäisten NBA-finaalien pelaajat sitten vuoden 1966. Jones ei tosin pelannut vuoden 2011 finaaleissa mutta kuului Heatin kokoonpanoon. He voittivat Heatissa NBA:n mestaruuden vuosina 2012 ja 2013.
Heinäkuussa 2015 Jones teki jatkosopimuksen Cavaliersin kanssa. Hän kuului Cavaliersin seurahistorian ensimmäistä NBA-mestaruutta juhlineeseen joukkueeseen vuonna 2016. Hän jatkoi Cavaliersissa kesällä 2016 tehdyn sopimuksen myötä.
Shizufumi Ishido

Shizufumi Ishido (s. 1945 Kawasaki, Japani) on japanilainen budō-opettaja. 
Ishido toimii oman dōjōnsa johtajana ja pääopettajana Kawasakissa, Japanissa. Hän on Kanagawan prefektuurin iaido-osaston johtaja. Ishidon vyöarvot ovat ZNKR iaidossa hanshi 8. dan, ZNKR jodossa kyoshi 8. dan ja kendossa kyoshi 7. dan. Hän vierailee usein Euroopassa opettamassa iaidoa ja jodoa.
Iaidon opiskelun Shizufumi Ishido aloitti vuonna 1955 isänsä Sadataro Ishidon ohjauksessa. Aloittaessaan opinnot Tokion Nihon yliopistossa hän aloitti samaan aikaan jodon harjoittelun Chokichi Nakashiman ohjauksessa. Valmistuttuaan yliopistosta, hän aloitti työuran Chiyoda-lasiyrityksessä. Ishido lopetti yrityksen palveluksessa 1976 ja keskittyi perheensä harjoitussalin johtamiseen isänsä kanssa.
Shizufumi Ishidon vaikutus eurooppalaiseen iaidoon ja jodoon on hyvin merkittävä. Hän on vuodesta 1979 alkaen vieraillut säännöllisesti Euroopassa opettamassa iaidoa ja jodoa suurilla harjoitusleireillä ja kilpailuissa. Opetuksessaan Ishido on ottanut huomioon eurooppalaisen tavan ajatella ja oppia asiota, joka eroaa japanilaisesta. Ishidolla on Euroopassa kuusi oppilasta, joilla puolestaan on lukuisia oppilaita Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja Alankomaissa.
"Ensitapaaminen ja tutustuminen".
Brittiläinen eurooppalaisen budo-harjoittelun pioneeri, Jock Hopson, tapasi Ishidon vuonna Japanin Sapporossa kendon maailmanmestaruuskisoissa vuonna 1979. Hopson kutsui Ishidon Britteinsaarille. Kesällä 1979 Ishido-sensei vierailikin Glasgowissa ja Brightonissa. 
Seuraavana kesänä Hopson päätti vierailla Ishidon kotidojolla ja otti matkaseurakseen Vic Cookin ja Chris Mansfieldin. Kuluneen kolmen viikon harjoittelu sensein luona johti kesästä 1981 katkeamattomaan jokavuotiseen Ishidon kesäseminaariin jossakin Euroopan maassa. 
Ishido-perheen kotidojo.
Ishido-perheen kotidojo sijaitsee Japanin Kawasakissa. Se rakennettiin 1970-luvun lopulla periaatteella että kotitalon alakerrassa sijaitseva dojo on Ishido-perheen toinen koti, asuinkerroksen alla. Päivisin dojo on varattu lasten kendoharjoitteluun ja iltaisin harjoitteluajat on jaettu kendon, iaidon ja jodon kesken.
Altti Havas

Altti Johannes Havas (23. kesäkuuta 1930 Ruovesi – 26. marraskuuta 1966 Luopioinen) oli suomalainen opettaja ja runoilija. Hän voitti J. H. Erkon kirjoituskilpailun vuonna 1957.
Havas kävi seitsemän luokkaa oppikoulua. Vuodesta 1959 hän toimi kansakoulunopettajana Luopioisissa kuolemaansa saakka.
Havaksen vanhemmat olivat kansanedustaja Väinö Havaksen veli kirjailija ja kansakoulunopettaja Eero Oskari Havas ja kansakoulunopettaja Ilma Johanna Salo. Puoliso oli Anja Paula Kaarina (o.s. Puranen) vuosina 1950–1957 ja Helena Maria Kuusenniemi vuodesta 1958.
Jouni Hirvaskero

Jouni Olavi Gottlieb Hirvaskero, nimimerkki Jooseppi (sukunimi vuoteen 1936 "Hymander"; 8. marraskuuta 1929 Kuopio – 20. kesäkuuta 2018 Kuopio) oli suomalainen pakinoitsija.
Hirvaskeron vanhemmat olivat diplomi-insinööri Martti Ananias Gottlieb Hymander ja Elli Helena Pääkkönen. Hän pääsi ylioppilaaksi Kuopion yhteiskoulusta 1948 ja valmistui valtiotieteen kandidaatiksi Helsingin yliopistosta 1964.
Hirvaskero kirjoitti pakinoita Savon Sanomat -lehteen.
Juhan Sütiste

Juhan Sütiste, vuoteen 1935 "Schütz", (28. joulukuuta 1899 Tähtvere – 10. helmikuuta 1945 Tallinna, Viro) oli virolainen kirjailija. Hän julkaisi kymmenkunta runokokoelmaa, näytelmiä ja kertovan runoelman. Sütiste oli laadultaan realistinen aaterunoilija. Sütisten runojen suomennoksia on antologiassa "Eestin runotar: virolaisen lyriikan antologia" (toim. Elsa Haavio, Helsinki: WSOY 1940).
Lentopallon miesten SM-sarjakausi 1979–1980

Lentopallon miesten mestaruussarjassa kaudella 1979–1980 pelattiin kahdeksan joukkueen kaksinkertainen sarja, jonka jälkeen neljä parasta jatkoi mestaruuskamppailua aluksi nelinkertaisessa jatkosarjassa ja lopuksi pudotuspelein. Neljä heikointa jatkoi alemmassa jatkosarjassa. Mestaruuden voitti Pieksämäen NMKY. 
Miesten SM-sarja.
Alempi jatkosarja.
Lautta-Pojat säilyi sarjassa karsinnan jälkeen. Sarjaan nousivat Rantaperkiön Isku, Siilinjärven Lentopallo ja Oulun Kisko. Karhulan Veikot putosi ykkössarjaan.
Steven Kehoe

Steven Kehoe (s. 1987) on yhdysvaltalainen lentopalloilija, joka on pelannut keväästä 2014 alkaen Kokkolan Tiikereissä, lentopallon Mestaruusliigassa, aina kauden 2015-16 loppuun asti. Aiemmin urallaan hän ehti pelata Suomessa myös Tampereen Isku-Volleyn riveissä kauden 2011-2012 ja osan kaudesta 2012-13. Yhdysvaltain yliopistosarjan ja Suomen lisäksi Kehoe on esiintynyt Belgian liigassa. 
Ura.
Yhdysvaltain yliopistosarja.
Kehoe pelasi kotimaassaan Yhdysvaltain yliopistosarja NCAA:ssa. Hän voitti NCAA:n mestaruuden ja valittiin finaaliturnauksen MVP:ksi eli arvokkaimmaksi pelaajaksi sekä ykköskentällisen All-Star-pelaajaksi keväällä 2011. Lisäksi Kehoe valittiin Ohio State –yliopiston vuoden miesurheilijaksi. Valinta oli historiallinen, sillä ensimmäistä kertaa yliopiston historiassa tämän kunnian sai lentopalloilija. 
Ammattilaisura.
Steven Kehoe siirtyi Tampereen Isku-Volleyn riveihin kaudeksi 2011–2012. Ensimmäisellä kaudellaan Isku-Volleyssa Kehoe johdatti Iskun runkosarjassa kolmanneksi, mutta joukkue tippui yllättäen jo puolivälierissä. Isku-Volley voitti sen sijaan ykköspassarinsa Kehoen johdolla lentopallon Suomen Cupin kauden aikana. Kehoe valittiin kaudella 2011–2012 kahdesti Mestaruusliigan kuukauden tähdistökentälliseen. Lisäksi liigavalmentajat valitsivat hänet kauden päätteeksi Mestaruusliigan kauden tähdistöön.
Kaudeksi 2012–2013 Kehoen piti siirtyä Venäjän Superliigaan, mutta hän palasi kuitenkin Isku-Volleyn riveihin, koska ei viihtynyt Venäjällä. Kehoe lähti kuitenkin Isku-Volleysta purkaen sopimuksensa joulukuun puolessa välissä 2012. Kehoen sopimus Iskun kanssa mahdollisti tämän. "Lähtö Iskusta on jotain, mitä minun on tehtävä oman urani takia. On otettava riskejä, eikä vain jäädä odottelemaan, kehoe toteaa", passari totesi Iskun tiedotteessa. Kehoen lähtöön joukkueesta vaikutti etenkin heikot harjoittelumahdollisuudet. Iskun menestyskään ei ollut edelliskausien tapaista, kun joukkue juuttui sarjan hännille. Kauden 2012-13 lopun Kehoe pelasi Belgian pääsarjassa Waremme VBC:n riveissä.
Keväällä 2014 Kehoe palasi takaisin Suomen kentille tehden sopimuksen Kokkolan Tiikereiden kanssa. Kehoe siirtyi Tiikereihin kesken kauden belgialaisesta VBC Waremmesta. Kehoe loukkaantui jo ensi esiintymisessään Tiikereiden riveissä kesken tammikuisen Suomen Cupin finaalin. Amerikkalaispassari kuitenkin kuntoutui huippukuntoon ennen kauden ratkaisuhetkiä ja johdatti Tiikerit SM-hopealle. Hänet valittiin kauden päätteeksi liigan tähdistökentällisen passariksi. 
Kaudella 2014-15 Kehoe voitti Suomen mestaruuden Tiikereissä ja Suomen Cupin. Kehoe toimi Tiikereiden kapteenina kaudella 2013-14 ja jatkoi samassa tehtävässä myös kaudella 2015-16. Tiikereissä hän saavutti Suomen mestaruuden ja Cup-voiton myös kaudella 2015-16. Kausi oli hänen viimeinen kokkolalaisseurassa.
Sääkukat

Sääkukat, ent. "säänennustajat" ("Dimorphotheca") on asterikasvien eli mykerökukkaisten (Asteraceae) heimon kasvisuku, johon kuuluu seitsemän eteläafrikkalaista lajia. Kukat ovat yleensä avoinna vain auringonpaisteella. Suvun kasveista käytetään koristekasveina valkosääkukkaa (ent. valkoinen säänennustaja, "Dimorphotheca pluvialis") ja keltasääkukkaa (ent. keltainen säänennustaja, "Dimorphotheca sinuata").
Anola

Anola on kylä Nakkilan kunnassa. Se sijaitsee Kokemäenjoen pohjoispuolella noin kolmen kilometrin päässä kunnan keskustaajamasta Ulvilaan vievän yhdystien 2440 varrella. 
Anola mainitaan asiakirjoissa ensimmäisen kerran vuonna 1410. Alun perin Ulvilaan kuulunut kylä on muodostunut samalla vuosisadalla perustetun Anolan kartanon ympärille. Se käsittää kartanon lisäksi muutamia pien- ja maalaistaloja sekä laajat viljelysmaat. Kartanon kaakkoispuolella levittäytyy laaja peltoaukea, ns. "Anolan aukee", joka erottaa kylän Nakkilan keskustaajamaan kuuluvasta Viikkalasta.
Anolan kartanon edustalla Kokemäenjoessa sijaitsee Kirkkosaari, jossa on tiettävästi sijainnut toinen keskiaikaisen Ulvilan kirkoista.
Anolassa toimi ala-asteen koulu vuoteen 1995 saakka, jolloin se lakkautettiin ja oppilaat siirrettiin samana vuonna toimintansa aloittaneeseen Viikkalan kouluun.
Nakkilalainen rockyhtye Penniless julkaisi vuonna 2001 "Anola"-nimisen albumin.
Folkmetal-yhtye Korpiklaanin vuonna 2021 julkaistavalla albumilla on kappale ”Anolan aukeat”.
Antti Iivari

Antti Iivari (s. 11. maaliskuuta 1992 Rovaniemi) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelaa II-divisioonajoukkue Kemijärven Kiekossa. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä.
Ura.
Seuraura.
Iivari on Rovaniemen Kiekon kasvatti. Hän jakoi kaudella 2006–2007 joukkueen C-nuorten II-divisioonajoukkueen sisäisen piste- ja maalipörssin voiton Tuomas Riiven kanssa. Kauden 2007–2008 Iivari pelasi C ikäisenä B- junioreiden I-divisioonaa 24 ottelua tehoilla 11+11=22, ollen joukkueensa 4. paras pistemies. Kaudella 2008–2009 Iivari debytoi miesten peleissä edustettuaan 16-vuotiaana RoKi A:ta II-divisioonassa.
Kaudeksi 2009–2010 Iivari siirtyi Lahteen, jossa hän pelasi suurimman osan kaudestaan Kiekkoreippaan B-nuorissa, edustaen samalla myös Pelicansin A-nuoria. Kaudella 2010–2011 Iivari oli Pelicansin A-nuorten kolmanneksi paras maalintekijä 11 osumallaan. Kaudella 2011–2012 hän voitti tehoilla 13+24=37 joukkueen sisäisen syöttöpörssin ja jakoi joukkueen sisäisen pistepörssin toisen sijan Tuukka Rajamäen ja Petr Stloukalin kanssa.
Iivari nousi kaudeksi 2012–2013 Pelicansin SM-liigarinkiin vuoden mittaisella sopimuksella (2013). Iivari nostettiin ensimmäisen kerran Pelicansin pelaavaan kokoonpanoon 21. syyskuuta 2012 kauden neljänteen otteluun Helsingin IFK:ta vastaan. Hän sai ottelussa jääaikaa 11 minuuttia ja keräsi myös yhden kahden minuutin jäähyn kampituksesta. Iivari pelasi suurimman osan kaudestaan Pelicansin A-nuorissa, mutta hän kävi myös yhteensä kahdeksan Mestis-ottelun verran lainalla Heinolan Peliittojen ja HC Keski-Uusimaan joukkueissa. Siirtotakarajalla, tammikuun 2013 lopulla Iivari siirtyi lainalle kasvattajaseuraansa Rovaniemen Kiekkoon pelaamaan Suomi-sarjaa. Hän voitti kauden päätteeksi sarjan mestaruuden, mutta RoKi jäi kuitenkin ilman sarjanousua.
Kaudella 2013–2014 Iivari jatkoi vuoden mittaisella sopimuksella RoKissa. Syyskauden Iivari oli loukkaantuneena ja pelasi kauden ensimmäisen ottelunsa vasta joulukuun lopussa. Loukkaantumisten vuoksi pelejä kertyi kaudella ainoastaan neljä kappaletta. Kesken kauden 2014–2015 Iivari siirtyi II-divisioonajoukkue Kemijärven Kiekkoon.
Maajoukkueura.
Iivari on pelannut kaksi poikien maaottelua.
Asko Paju

Pentti Ignatius, kirjailijanimi Asko Paju (18. tammikuuta 1902 Helsinki – 22. toukokuuta 1982 Helsinki) oli suomalainen toiminnanjohtaja ja nuortenkirjailija. Hän käytti myös nimimerkkiä "Martti Särmä".
Ignatiuksen vanhemmat olivat apteekkari Väinö Johannes Ignatius (1874-1931) ja valantehnyt kielenkääntäjä Aino Kyllikki Aspelin (1899-1951). Hän pääsi ylioppilaaksi Nurmeksen yhteiskoulusta 1921. Isänsä kuoltua Pentti Ignatius oli Runnin terveyskylpylän johtajana 1934–1937.
Teoksia.
Omalla nimellä:
Nimimerkillä "Asko Paju":
Woldemar Söderhjelm

Werner Woldemar Söderhjelm (3. toukokuuta 1832 Muolaa – 14. elokuuta 1904 Helsinki) oli suomalainen juristi, joka toimi Suomen prokuraattorina 1897–1900.
Woldemar Söderhjelm kuului Söderhjelmin ruotsalaiseen aatelissukuun, ja hänen vanhempansa olivat kruununvouti Johan Ulrik Söderhjelm ja Charlotta Ulrika Stråhlman. Söderhjelm kirjoitti ylioppilaaksi Viipurista 1849, suoritti tuomarintutkinnon 1853 ja sai varatuomarin arvon 1857. Hän aloitti uransa Viipurin hovioikeudessa ylimääräisenä kanslistina 1854, mutta yleni vähitellen korkeampiin tehtäviin. Vuosina 1871–1897 Söderhjelm toimi Äyräpään tuomiokunnan tuomarina Karjalankannaksella ja hän sai laamannin arvonimen 1881. Hänet nimitettiin Suomen prokuraattoriksi vuonna 1897. Söderhjelm esitti 1899 vastalauseensa, kun senaatti ei ennen helmikuun manifestin julkaisua tehnyt keisarille asiasta alistusta. Kun tällä ei ollut vaikutusta asiaan, hän pyrki saamaan huomiota Suomen tilanteelle kansainvälisen lehdistön kautta. Kun Söderhjelm asettui vastustamaan vuonna 1900 myös kielimanifestia, hänet siirrettiin senaattoriksi oikeusosastoon, mutta hän erosi tehtävästä jo parin kuukauden kuluttua.
Söderhjelm oli vuodesta 1858 naimisissa Olivia Cloubergin kanssa, jonka isä oli kauppaneuvos Carl Gabriel Clouberg. Heidän lapsiaan olivat muun muassa historioitsija ja diplomaatti Werner Söderhjelm, historioitsija Alma Söderhjelm, hovioikeudenneuvos ja Helsingin pörssin johtaja Karl Harald Söderhjelm sekä kirjallisuudentutkija Torsten Söderhjelm. Aktivisti Konni Zilliacus oli Söderhjelmin sisarenpoika ja prokuraattori Julius Grotenfelt, senaattori John Berndt Nordgren sekä yritysjohtaja Carolus Wrede hänen vävyjään. Söderhjelmin lapsenlapsiin kuuluivat ministeri J. O. Söderhjelm, runoilija Erik Grotenfelt ja eversti Valter Nordgren.
Karl Eduard Sööt

Karl-Eduard Sööt (1862–1950) oli virolainen runoilija ja yhteiskunnallisesti aktiivi. Lyyrikkona hän edusti virolaista realismia. Hänen esikoiskokoelmansa ilmestyi 1890.
Sööt kirjoitti Tartossa konsertoineen ja viroksi laulaneen suomalaisen oopperalaulajan Alma Fohströmin kunniaksi runon "Ühe kontserdi mälestuseks".
Viikkala

Viikkala on Nakkilan kunnassa Kokemäenjoen pohjoispuolella sijaitseva kylä ja asuinalue. Se sijoituu pääosin Yhdystie 2440:n ja Kokemäenjoen väliselle alueelle ja sitä halkoo lounas-koillissuunnassa yhdystie 2170. Nakkilan keskustaajamaan Viikkalan yhdistää Arantilan silta. Lisäksi kylästä johtaa pyörätie Harjavaltaan.
Viikkala koostuu lähinnä pientaloista, alueella on lisäksi jonkin verran teollisuutta sekä 1990-luvulla valmistunut alakoulu Viikkalan koulu. Viikkalan vanhan koulun tiloissa toimii Otsolan kansalaisopiston Nakkilan toimipiste. 
Historiaa.
Viikkalan kylän muodostivat aluksi Heikkilän, Sipilän, Markkulan ja Troijon tilat. Kastelholman vouti Matti Holst lahjoitti vuonna 1558 ilmeisesti Markkulan ja Troijon tilat kuninkaalle, kun taas Heikkilä ja Sipilä mainitaan rälssitiloina, jotka omisti Eerik Juhananpoika Stålarm. Hänen leskensä kuoltua tilat menivät heidän tyttärelleen ja tämän puolisolle, amiraali Henrik Tönnenpoika Vildemanille. Heidän jälkeensä Markkulan ja Troijon omistivat heidän tyttärensä Elin ja hänen puolisonsa Hannu Juhonpoika Stålhandske. Heidän poikansa Juhana myi 1640 tilat Juho Kurjelle, mistä asti ne ovat olleet osa lähellä sijaitsevaa Anolan kartanoa. Myös Troijo ja Markkula tulivat myöhemmin osaksi Anolaa.
Viikkalan koulu

Viikkalan koulu on vuonna 1994 valmistunut 1.–6.-vuosiluokkien opetusta tarjoava alakoulu Nakkilan Viikkalassa. Se korvasi vanhan vuonna 1906 valmistuneen koulun. Viikkalan koulun valmistuessa lakkautettiin myös Anolan koulu sekä koulupiiri ja sen oppilaat sijoitettiin Viikkalaan.
Vuonna 2023 Viikkalan koulussa on noin 50 oppilasta. Koulun rehtori on Kari Määttä, joka toimii samalla myös 5.–6. luokan opettajana. Viikkalan koulussa toimii myös oma vanhempainyhdistys.
Porissa toimiva Otsolan kansalaisopisto järjestää iltaisin kurssejaan koulun tiloissa.
Merete Söderhjelm

Adele Ester Merete Söderhjelm (oik. Grönlund; 24. elokuuta 1910 Viipuri – 26. joulukuuta 1995 Helsinki) oli suomalainen pianotaiteilija. Hän ansioitui erityisesti modernien pianokonserttojen esittäjänä. Hän esiintyi kotimaan lisäksi Keski-Euroopassa ja Pohjoismaissa ja opetti Sibelius-Akatemiassa vuosina 1964–1980.
Merete Söderhjelmin isä oli hovioikeudenneuvos Karl Harald Söderhjelm ja isoisä prokuraattori Woldemar Söderhjelm. Hänen puolisonsa oli lääkäri Lars Grönlund.
Lauri Takala

Lauri Ilmari Takala (17. lokakuuta 1897 Tuulos – 29. heinäkuuta 1954 Turku) oli suomalainen tuomiorovasti ja kirkkohistorioitsija. 
Henkilöhistoria.
Lauri Takalan vanhemmat olivat kirkkoherra Matthias Takala ja Augusta Adolfina Lovisa Sivenius. Hänen ensimmäinen puolisonsa vuodesta 1920 oli Elsa Agnes Helin (k. 1930) ja toinen vuodesta 1931 Hilja Matilda Helin. Takala tuli ylioppilaaksi 1916 ja vihittiin papiksi 1918, teologian lisensiaatiksi hän valmistui 1929 ja väitteli tohtoriksi 19332. Lundissa Takala opiskeli vuonna 1927. Hän oli Janakkalan kappalainen 1922–1925, Helsingin Sörnäisten suomalaisen seurakunnan komministeri 1932–1942, Paavalin seurakunnan kirkkoherra 1942–1951 ja Turun tuomiorovasti 1951–1954.Takalalla oli useita luottamustoimia ja hän työskenteli "Sanansaattajan" toimittajana 1920–1947 ja "Kevätkylvön" 1933–1934 sekä 1935–1945 ja oli "Herättäjän" toimituskunnan jäsen vuodesta 1938.
Takalan poika oli professori Martti Takala.
Lapuan kaupunginvaltuusto

Lapuan kaupunginvaltuusto on hallintoelin, joka vastaa Lapuan kaupungin toiminnasta ja taloudesta. Valtuustossa on nykyään 35 jäsentä.
Kaupunginvaltuuston paikkajako 2025–2029.
Poliittisilta voimasuhteiltaan Lapuan valtuusto on oikeistolainen.
Lapuan kaupunki Etelä-Pohjanmaan hyvinvointialueella.
Lapua kuuluu koko Etelä-Pohjanmaan maakunnan alueen kattavaan Etelä-Pohjanmaan hyvinvointialueeseen. 23. tammikuuta 2022 järjestetyssä aluevaalissa valittiin Etelä-Pohjanmaan aluevaltuustoon kuusi ehdokasta, joiden kotikunta on Lapua. Valitut ovat Anneli Jäätteenmäki (kesk.), Kai Pöntinen (kok.), Helena Lahtinen (kok.), Lasse Rajala (kok.), Sami Kuula (kok.) ja Riitta Kangasluoma (ps.). Kaikkiaan lapualaisia ehdokkaita oli 21. Lapuan äänestysprosentti aluevaaleissa oli 55,0 %.
13. huhtikuuta 2025 järjestetyssä aluevaalissa Etelä-Pohjanmaan aluevaltuustoon valittiin seitsemän ehdokasta, joiden kotikunta on Lapua. Valitut ovat Kai Pöntinen (kok.), Helena Lahtinen (kok.), Sami Kuula (kok.), Hanna Peräaho (kesk.), Sari Oja-Lipasti (kesk.), Esa Rintala (kesk.) ja Marcus Toppari (ps.). Lapuan äänestysprosentti aluevaalissa oli 55,2 %.
Välimerensiili

Välimerensiili ("Atelerix algirus") (käytetään myös nimiä algeriansiili tai vaeltajasiili) on nisäkkäisiin kuuluva siililaji. Sitä tavataan Algeriasta, Libyasta, Tunisiasta, Marokosta sekä Maltalta ja Espanjasta. Ranskan kanta on hävinnyt. Laji on kotoisin Afrikasta ja levinnyt Eurooppaan ihmisen tuomana. Afrikan neljästä siililajista välimerensiili on ainoa, jota tavataan myös Afrikan ulkopuolella. Välimerensiiliä pidetään elinvoimaisena. Sen kannan koosta tai kannan suunnasta ei ole kuitenkaan tarkkaa tietoa, koska yöeläimenä sen käyttäytymistä on hankala tutkia.
Cult (Medeian albumi)

Cult on suomalaisen death metal -yhtyeen Medeian toinen studioalbumi. Se on julkaistu vuonna 2008 levymerkillä Fullsteam Records.
Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 28.
Constant Vanden Stock stadion

Constant Vanden Stock stadion on jalkapallostadion, joka sijaitsee Anderlechtissä Belgiassa. Se toimii kaupungin jalkapalloseura RSC Anderlechtin kotikenttänä. Stadion otettiin käyttöön vuonna 1917 ja sitä on kunnostettu kertaalleen vuonna 1983. Sen yleisökapasiteetti on 21 500.
Ugo Frigerio

Ugo Frigerio (16. syyskuuta 1901 – 7. heinäkuuta 1968) oli italialainen kävelijä ja olympiavoittaja.
Frigerio voitti Antwerpenin olympialaisissa 1920 olympiakultaa 3 000 metrin ratakävelyssä olympiaennätyksellä 13.14,2 ja 10 000 metrin ratakävelyssä ajalla 48.06,2.
Markus Pommer

Markus Pommer (s. 27. tammikuuta 1991 Heilbronn) on saksalainen moottoriurheilija. Pommer aloitti uransa Karting-sarjoissa vuonna 1999, jossa hän ajoi aina vuoteen 2006 asti. Vuonna 2007 Pommer kilpaili Formula ADAC BMW -sarjassa sijoittuen sarjan kymmenenneksi. Vuonna 2008 Pommer siirtyi ADAC Formel Masters -sarjaan sijoittuen loppupisteissä viidenneksi. Vuonna 2009 Pommer ajoi Saksan Formula 3 -sarjassa sijoittuen sarjan kolmanneksi. Hän jatkoi vielä vuodet 2010–2011 sijoittuen kaudella 2011 sarjan seitsemänneksi. Vuonna 2012 Pommer siirtyi Formula 2 -sarjaan. Hän voitti kolme kilpailua sijouttuen sarjan neljänneksi. Vuonna 2013 Pommer siirtyi Porsche Supercup -sarjaan saavuttaen 25 pistettä. Vuonna 2014 Pommer kilpaili Auto GP World Series -sarjassa voittaen kaksi kilpailua kauden aikana sijoittuen sarjan kolmanneksi. Samana vuonna hän teki paluun Saksan F3 -sarjaan voittaen sarjan mestaruuden. Vuonna 2015 Pommer kilpailee Euroopan Formula 3 -sarjassa.