tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Gardariki

Garðaríki (myös Gardariki tai Gardarike) on muinaisnorjankielisissä teksteissä silloiseen Venäjän alueeseen viittaava nimi. Muita nimiä ovat Garðaveldi (suomeksi 'Kaupunkien valtakunta'), Austrlönd ('Itämaat'), Austrríki ('Itävaltakunta'), Svíþjóð hin mikla ('Iso-Ruotsi', 'Suuri Svitjod') ja Svíþjóð hin kalda ('Kylmä-Ruotsi'). Lyhyempi muoto Garðar viittaa myös samaan suuntaan kuin 'Itä', Austr.
Yleensä sanalla "Garðaríki" on tarkoitettu nimitystä 'kaupunkien valtakuntaa', jolla tarkoitettiin muun muassa Olhavanjoen varrella sijaitsevia linnoituksia alkaen Ljubšasta ja Laatokanlinnasta Rurikinlinnaan sekä Kiovaan.
"Gardar"-sanassa on sama alkuperä kuin slaavilaisessa sanassa "grad" ('kaupunki'). "Garðr" viittaa muuriin tai linnoitukseen.
"Gardariki"-sanaa ('kaupunkien maa') on ruvettu käyttämämään 1100-luvun lopulla islantilaisissa saagoissa, kun "Gardar" ('linnoitus') tarkoitti 800–1100-luvuilla kaikkialla Skandinaviassa myös Rusin valtakuntaa. "Gardar"-sana kirjoitettuna on löytynyt islantilaisen Hallfred Vandradaskaldin (Hallfreðr Vandræðaskáld) runosta "Óláfsdrápa" vuodelta 996. 900–1100-luvuilla runoissa mainittiin "Gardar", jolla tarkoitettiin myös Laatokanlinnaa, joka oli viikinkien ensimmäinen kaupunki idässä. Riimukirjoituksissa "Gardar" mainitaan yhdeksän kertaa, mutta "Gardariki" vain kerran.
Kiovan Rusin linnoitukset oli rakennettu erityisesti kasaarien valtakuntaa vastaan. Heidän valtakuntansa oli 700–900-luvuilla nykyisen Venäjän eteläosien alueen sekä Ukrainan, Kaukasian ja Kazakstanin arojen mahtavin valtio.
Kasaarien ja kalifaatin solmittua rauhan alkoi vilkas kaupankäynti, joka johti viikinkien idäntien liikenteeseen. Kasaarit olivat välittäjinä viikinkien ja Bagdadin ympärille keskittyneen arabien muslimi-imperiumin välillä. Kasaarien valtakunnan mahtavuuden puolesta puhuu se, että 700- ja 800-luvuilla monet itäslaaviheimot maksoivat kasaareille veroja. "Nestorin kronikan" mukaan kasaarien vaikutusvalta alkoi heikentyä, kun varjagiruhtinas Rurikin kuoleman jälkeen vallan peri hänen sotapäällikkönsä Olav eli Oleg Viisas. Hän siirtyi Rurikinlinnasta etelään, karkotti kasaarit Kiovasta ja perusti Kiovan Rusiksi kutsutun valtakunnan noin vuonna 880.
Varjagit tekivät kauppaa nykyisen Pohjois- ja Länsi-Venäjän alueella. Saagoissa mainitaan Gardarikissa 12 kaupunkia. Saagojen mukaan Holmsgardr ("Holmgarðr" eli Rurikinlinna) oli Garðaríkin pääkaupunki. Muita saagoissa mainittuja kaupunkeja ovat Aldeigjuborg (Staraja Ladoga), Kœnugarðr (Kiova), Pallteskja (Polotsk), Smaleskja (Smolensk), Sýrnes (Gnjozdovo), Súrsdalar (Suzdal), Móramar (Murom) ja Ráðstofa (Rostov). Lisäksi mainittiin Gaðar, Álaborg ja Danparstaðir, joista ei vielä tarkoin tiedetä, missä ne sijaitsivat. Tutkimusten avulla on määritelty niiden mahdolliset sijaintipaikat. Álaborgin arvellaan sijainneen Säsjoen varrella ja Gaðarin nykyisen Gorodok Lovatjoen rannalla Ilmajärven eteläpuolella. Danparstaðirin otaksutaan olleen Dneprin varrella ollut linnoitus.
Kolme riimukiveä, G 114, Sö 338 ja U 209 mainitsevat Skandinavian miehiä, jotka kävivät "Garðarissa".
Operaatio Orient

Operaatio Orient () oli toisessa maailmansodassa saksalaisten suunnitelma Lähi-idän öljykenttien miehittämiseksi. Operaation suorittajaksi valittiin Erwin Rommel ja hänen johtamansa Afrika Korpsin joukot. Operaation tarkoituksena oli yhdistyä Wilhelm Listin johtaman armeijaryhmä A:n joukkojen kanssa, jotka etenivät Kaukasuksen eteläosissa.
Musta valo

Musta valo on suomalainen rockyhtye. Yhtyeen debyyttialbumin "Uusi aika on täällä" julkaisi Kaakao Records syyskuussa 2013, ja sen on tuottanut ja äänittänyt yhtye itse. Mustan valon jäsenet muodostivat aiemmin myös Itkevä tyttö -taiderockyhtyeen, joka lopetti toimintansa vuoden 2013 alussa.
Laulaja-kitaristi Lauri-Matti Parppei on ohjannut palkittuja lyhytelokuvia ja myös Mustan valon musiikkia sisältävä Labyrintti sai ensi-iltansa Varsovan elokuvajuhlilla 2013. Yhtye julkaisi lokakuussa 2014 toisen, yhtyeen mukaan nimetyn, pitkäsoittonsa "Musta valo".
Kirintövaara

Kirintövaara (390 m), on talviurheilukeskus laskettelurinteineen Posiolla, eteläisessä Lapissa. Se sijaitsee noin 10 kilometriä Posion keskustaajamasta itään eli Kuusamoon päin. Pohjoiseen päin viettäviä laskettelurinteitä on kolme sekä lastenrinne varustettuna omalla lasten mattohissillä. Lisäksi on pieni hyppyrimäki hissineen, jotka eivät liene käytössä. Korkeuseroa on 110 metriä, yläasema on 387 metrin korkeudella.
Kirintövaara on osa Yli-Kitkan länsipuolista Riisitunturin vaara- ja tunturijonoa, jonka voi nähdä vaaran ylärinteiltä. Vaaran huipulle johtaa tie, jolta avautuu näköala etelään Yli-Kitkalle. Lisäksi vaarassa mutkittelee valaistu leveä hiihtolatu.
Vorontsov

Vorontsov () on venäläinen kreivi- ja ruhtinassuku, johon kuului useita Venäjän keisarikunnan ajan merkittäviä vaikuttajia.
Suvun jäseniä olivat muun muassa seuraavat henkilöt:
Airi Bäck

Airi Hanna Inkeri Bäck (o.s. Mikkelä, s. 5. huhtikuuta 1993 Vantaa) on suomalainen ammattilaisuransa lopettanut sulkapalloilija. Bäck on voittanut useasti Suomen-mestaruuden kaksinpelissä, ensimmäisen kerran vuonna 2014 ja viimeisen kerran vuonna 2019, sekä kaksi kertaa nelinpelissä, vuosina 2012 ja 2019. 
Suomen-mestaruuksien lisäksi Bäck on voittanut tammikuussa 2014 kaksinpelissä Islannin avoimen mestaruuden. Hän on ollut sulkapallon maailmanlistalla parhaimmillaan kaksinpelissä 48:s kesäkuussa 2017. Bäck lopetti pelaajauransa vuonna 2020.
Ura.
Bäck on voittanut Suomen-mestaruuden kaksinpelissä vuosina 2014, 2017, 2018 ja 2019 sekä nelinpelissä vuosina 2012 ja 2019. Vuoden 2014 kaksinpelifinaalissa hän voitti Nanna Vainion pistein 21–15, 21–8, vuonna 2017 hän voitti Vainion pistein 18–21, 21–12, 21–15, vuonna 2018 Inalotta Suutarisen pistein 21–18, 21–16 ja vuonna 2019 Getter Saarin pistein 21–14, 21–12. Vuoden 2012 nelinpelifinaalissa Bäck pelasi Vainion parina ja vuonna 2019 Sonja Pekkolan parina. Tammikuussa 2014 Bäck voitti kaksinpelissä Islannin avoimen mestaruuden.
Bäckin paras sijoitus sulkapallon maailmanlistalla on kaksinpelissä 48:s (22.6.2017). 
Vuosina 2013–2018 hän asui Tanskassa ja harjoitteli Odensessa Lars Englerin valmennuksessa. Vuoden 2018 keväällä hän muutti takaisin Suomeen, Vantaalle ja harjoitteli ÖIF:n kanssa. Bäck tähtäsi vuoden 2021 Tokion kesäolympialaisiin, mutta lopetti pelaajauransa ennen olympialaisia vuonna 2020. 
Yksityiselämä.
Bäck valmistui ylioppilaaksi keväällä 2013. Hän on opiskellut Tanskassa kauppatieteitä. Bäck on naimisissa tubettaja Roni Bäckin kanssa. Heille syntyi ensimmäinen lapsi vuonna 2023 ja samana vuonna he menivät naimisiin. Toinen lapsi syntyi vuonna 2025.
Susie Wolff

Suzanne ”Susie” Wolff (o.s. Stoddart; MBE; s. 6. joulukuuta 1982 Oban, Skotlanti, Yhdistynyt kuningaskunta) on skotlantilainen uransa lopettanut rata-autoilija.
Wolff toimi vuodet 2012–2015 Williamsin F1-tallin testikuljettajana. Marraskuussa 2015 Wolff ilmoitti lopettavansa kilpauransa vuoden 2015 päätteeksi.
Wolff asuu Ermatingenissä Sveitsissä aviomiehensä Toto Wolffin kanssa, joka tunnetaan muun muassa Valtteri Bottaksen managerina ja nykyisenä Mercedeksen F1-tallin tallipäällikkönä. He menivät naimisiin lokakuussa 2011. 2017 heille syntyi poika Jack.
Ura.
Susie Wolff aloitti karting-uransa vuonna 1996. Hänet nimitettiin vuoden parhaana Britannian naisten karting-kuljettajana. Vuonna 1997 Wolff kilpaili useissa karting-luokissa ja oli kärkipaikoilla useissa kilpailuissa. Vuonna 1998 Wolff siirtyi Britannian Junior Intercontinental "A" Championship -luokkaan ja sijoittui kymmenenneksi ensimmäisenä vuotena. Samana vuonna hänet palkittiin jo kolmantena vuotena peräkkäin vuoden parhaana naisten karting-kuljettajana. Vuonna 1999 Wolff kilpaili Britannian Formula "A" Championship -luokassa ja sijoittui 13:nneksi. Vuonna 2000 hän jatkoi samassa luokassa ja sijoittui kymmenenneksi. Hänet samalla nimitettiin yhdeksi naisten parhaaksi karting-kuljettajaksi maailmalla.
Vuonna 2001 Wolff aloitti kilpauransa ja kilpaili Formula Renaultin talvisarjassa. Vuonna 2002 Wolff kilpaili Formula Renault UK -sarjassa. Vuonna 2003 hän sijoittui sarjassa yhdeksänneksi saavuttaen ensimmäisen palkintosijansa. Vuonna 2004 Wolff jatkoi kolmannen kauden Formula Renault UK -sarjassa saavuttaen kolme palkintosijaa sijoittuen sarjan viidenneksi. Vuonna 2005 Wolff siirtyi Britannian Formula 3 -sarjaan. Hän ajoi kuitenkin vain kaksi kilpailua saavuttaen kaksi pistettä.
Vuonna 2006 Wolff siirtyi DTM-vakioautosarjaan, jossa hän kilpaili Mücke Motorsport -tiimissä Mercedeksellä. Hän ei saavuttanut pisteitä ensimmäisellä kaudella ollen parhaimmillaan kilpailussa yhdeksäs. Vuonna 2007 Wolff jatkoi sarjassa jääden jälleen ilman pisteitä. Vuonna 2008 Wolff vaihtoi Persson Motorsport -tiimiin, mutta jäi ilman pisteitä. Parhaaksi sijoitukseksi jäi Norisringin kymmenes sija. Myöskään vuonna 2009 hän ei saavuttanut pisteitä. Vuonna 2010 Wolff onnistui ajamaan vihdoin pisteille ollen Lausitzringillä ja Hockenheimissa seitsemäs, jolla hän saavutti neljä pistettä. Vuodet 2011–2012 Wolff jäi kokonaan ilman pisteitä.
Formula 1 -ura.
Huhtikuussa 2012 Wolff vahvistettiin F1-talli Williamsin testikuljettajaksi. Vuonna 2013 hän suoritti aerodynamiikka- ja suoratestejä. Vuonna 2014 Wolff sai tilaisuuden osallistua kaksiin perjantain vapaisiin harjoituksiin Williamsin autolla. Hänestä tuli ensimmäinen F1-viikonlopun tapahtumaan osallistunut naiskuljettaja sitten Giovanna Amatin ja kauden 1992.
Muuta.
Wolff sai Brittiläisen imperiumin ritarikunnan jäsenyyden vuonna 2016. Hänestä tuli Formula E -sarjassa kilpailevan Venturin tallipäällikkö vuonna 2018.
Kurra Hockey

Kurra Hockey ry on suomalainen jääkiekkoseura, joka on kotoisin Nurmijärveltä. Kurra perustettiin 7. toukokuuta 1975 ja seuran nimi juontaa Aleksis Kiven "Seitsemän veljestä" -romaanista, jossa "lyötiin kurraa". Kurran toiminta keskittyy nykyään junioritoimintaan. Seuran miesten joukkue pelasi III-divisioonaa kaudella 1979–1980. Kurran A-juniorit pelaavat nykyään aluesarjaa. Seuran B-juniorit pelaavat Suomi-sarjaa ja C-juniorit aluesarjaa kaudella 2019-2020.
Seura pelaa kotiottelunsa Klaukkalan jäähallissa.
Kurralla on myös seniorijoukkuetoimintaa, kun Kurra Seniorit pyrkii kausittain pelaamaan muutaman ystävyysottelun lähinnä entisen edustusjoukkueensa pohjalta koottujen pelaajien voimin. Kurra on tunnettu myös hyvänä kasvattajaseurana. Seuran tunnetuin kasvatti on Ville Peltonen.
Noored Kotkad

Noored Kotkad () on Viron Kaitseliit-maanpuolustusjärjestön isänmaallinen puolisotilaallinen vapaaehtoinen poikajärjestö.
Noored Kotkad on perustettu 30. toukokuuta 1930 ja uudelleenperustettu 1989.
Jäsenet ja organisaatio.
Jäseneksi pääsevät 7–18-vuotiaat pojat ja johtajaksi täysi-ikäiset. Jäsenet eivät osallistu valtion aseelliseen puolustukseen. Jäsenmäärä on yhteensä noin 3 000.
Poikajärjestö jakautuu viiteentoista piiriin (viroksi: "malev"). Piiriit jakautuu joukkueisiin. Esikunta sijaitse Tallinnassa osoitteessa Toompea 8.
Koulutus.
Tavoitteena on kasvattaa nuorista vastuuntuntoisia kansalaisia. Järjestössä opetetaan esimerkiksi:
Verduno

Verduno on kunta Italiassa Piemonten alueella olevassa Cuneon maakunnassa. Kunnan nimi tulee kelttiläisestä sanasta verd, joka tarkoittaa vihreää. Arkeologiset löydöt ovat osoittaneet, että seudulla on ollut asutusta roomalaisten aikaan.
Kunnasta osa kuuluu baroloviinin tuotantoalueeseen.
Manfred Karge

Manfred Karge (s. 1. maaliskuuta 1938 Brandenburg an der Havel) on saksalainen näyttelijä, teatteriohjaaja ja näytelmäkirjailija.
Saksan demokraattisessa tasavallassa varttunut Karge pääsi Helene Weigelin valitsemana suoraan teatterikoulusta Berliner Ensemblen jäseneksi 1961. Hän näytteli monissa itäsaksalaisen Defa-yhtiön elokuvissa, kuten vuonna 1964 ensi-iltansa saaneessa Joachim Kunertin ohjaamassa elokuvassa "Tuliholvin alla" sekä Bernhard Stephanin ohjauksissa "Porukan hiljaisin mies" (1976) ja "Aus meiner Kindheit" (1975).
1960- ja 1970-lukujen vaihteessa Karge esitti Hamletia Benno Bessonin ja Othelloa Matthias Langhoffin ohjauksessa Berliinin Volksbühne-teatterissa. Silloin hän ystävystyi ja aloitti yhteistyön Heiner Müllerin kanssa. 1980-luvulla Karge toimi muun muassa Wienin Burgtheaterissa, ja vuonna 1993 hän palasi sekä ensimmäiseen teatteriinsa Berliner Ensembleen että johtajaksi vanhaan opinahjoonsa, Ernst Buschin mukaan nimettyyn teatterikorkeakouluun.
Karge on tehnyt Suomessa yhteistyötä ystävänsä, säveltäjä Toni Edelmannin kanssa. Tuloksena on syntynyt muun muassa Petäjäveden kirkolle omistettu, cd-levynäkin julkaistu Kristoforos-kantaatti "Tuo hänet yli vesien" sekä cd-levy "Taivas Helsingin yllä - Himmel Über Helsinki", jolla esiintyvät Kargen ja tämän edesmenneen vaimon Lore Brunnerin ohella Eija Ahvo ja Heikki Kinnunen. Edelmannin säveltämiä Kargen tekstejä on Mikko Koivusalon suomennoksina mukana myös Edelmannin ja Eija Ahvon levyllä "Vuodet".
Suomen Kansallisteatterin Willensaunassa esitettiin vuonna 1992 Kargen monologinäytelmää "Housuhame" (Jacke Wie Hose, suom. Kai Nieminen 1989, myös nimellä "Mies kuin mies"). Toinen Kargelta suomennettu näytelmä on "Etelänavan valloitus" (Die Eroberung des Südpols, suom. Jukka-Pekka Pajunen 1999).
Taurian kuvernementti

Taurian kuvernementti (, ) oli Venäjän keisarikunnan kuvernementti vuosina 1802–1917. Alueeseen kuului Krimin niemimaa ja niemimaata laajempi maa-alue niemimaan pohjoispuolisia aroalueita, Dneprin itärannan ja meren välisiä maita. Kuvernementti syntyi keisarikunnan liitettyä tätä ennen Turkin vasallivaltioksi päätyneen Krimin kaanikunnan maat osakseen vuonna 1783. Näille maille perustettiin ensin "Taurian alue" (Taurian oblasti, 1783-1796), joka vuosiksi 1797-1802 liitettiin osaksi Uuden Venäjän kuvernementtia ja tätä laajaa kuvernementtia pilkottaessa vuonna 1802 alueesta kehittyi Taurian kuvernementti.
Kuvernementin naapureina olivat luoteessa Hersonin ja koillisessa Jekaterinoslavin kuvernementti. Etelässä alueen rajasi Mustameri.
Väestö, kihlakunnat ja suurimmat kaupungit.
Venäjän keisarikunnan ensimmäisessä koko maan kattaneessa väestönlaskennassa 1897 Taurian kuvernementin väkiluvuksi saatiin 1 447 790 asukasta ja pinta-alaksi 53 053,8 neliövirstaa eli noin 60 378,5 neliökilometriä. Väestöstä kaupunkilaisia oli 20,0 % ja maaseutuasukkaita 80,0 %.
Kuvernementti jakautui kihlakuntiin (ujezd). Vuonna 1897 kuvernementtiin kuului kahdeksan kihlakuntaa ja kaksi hallintoaluetta (градоначальство). Kuvernementinkaupunki oli Simferopol (49 078 as. vuonna 1897). Muita suuria kaupunkeja olivat Sevastopol (53 595 as.), Kertš (33 347 as.), Berdjansk (26 496 as.), Feodosija (24 096 as.) ja Jevpatorija (17 913 as.).
Taurian kuvernementin suurimmat väestöryhmät olivat vuonna 1897 äidinkielen mukaan ryhmiteltynä: ukrainalaiset 42,2 %, (iso)venäläiset 27,9 %, tataarit (sis. krimintataarit) 13,6 %, saksalaiset 5,4 % ja juutalaiset 3,8 %. Muita etnisiä ryhmiä edusti 7,0 % asukkaista.
ADX (yhtye)

ADX on ranskalainen speed- ja thrash metal-yhtye Pariisista, joka on perustettu vuonna 1982. Yhtye hajosi vuonna 1992, mutta perustettiin uudelleen 2006. Yhtyeen laulukielenä toimii ranska. Sanoitukset kertovat pääsääntöisesti Ranskan vallankumouksesta ja ajasta ennen sitä. Bändin nimi tulee sanoista "Acier DouX", joka on metallurgiassa käytetty lyhenne.
Yhtye sai kahden demon jälkeen levytyssopimuksen Devil's Recordsista vuonna 1985, jolloin he julkaisivat debyyttialbuminsa Execution. Tämän jälkeen he siirtyivät Sydney Productionsin leipiin, jonka kautta julkaistiin kaksi albumia ja yksi livealbumi. Vuonna 1991 he saivat levytyssopimuksen Noise Recordsin kanssa, jolloin julkaistiin ensimmäinen englanniksi laulettu levy Weird Visions. Levyn vähäisen suosion takia yhtyeen levytyssopimus purettiin ja muutaman demon jälkeen he lopettivat toimintansa vuonna 1992.
Yhtye kuitenkin koottiin uudelleen kasaan vuonna 2006 pienen miehistönvaihdoksen jälkeen.
DEFA

Deutsche Film-Aktiengesellschaft, tunnettu paremmin lyhenteellä DEFA, oli Saksan demokraattisen tasavallan valtion omistama elokuvastudio.
Defa perustettiin keväällä 1946 Neuvostoliiton miehittämässä Saksan osassa tärkeäksi osaksi sodanjälkeisen Saksan kansan uudelleenkoulutusta. Yhtiön ensimmäinen elokuva ja ensimmäinen saksalainen näytelmäelokuva sodan jälkeen oli Wolfgang Staudten ohjaama "Murhaaja keskuudessamme". Samana vuonna 1946 valmistui vielä kaksi muuta näytelmäelokuvaa, jotka kuvattiin entisillä Tobis-studioilla Berliinissä ja Althoff Atelierissa Babelsbergissa. Seuraavana vuonna Defan toiminta kuitenkin siirrettiin Potsdamiin alun perin Ufa-yhtiölle 1920-luvulla rakennettuihin tiloihin. Yhtiön hallitukseen tulivat mukaan neuvostoliittolaiset Ilja Trauberg ja Aleksandr Wolkenstein, ja perustettiin erityinen komitea valvomaan ja tarkastamaan yhtiön tuottamaa materiaalia. Vuonna 1948 neuvostoliittolaiset korvasivat yhtiön hallituksessa kaksi saksalaista lisää. Vuonna 1950 Defan johtoon asetettiin kovan linjan kommunisti Sepp Schwab, ja yhtiön määritelmä sopivista ja halutuista elokuvien teemoista kapeni entisestään. Niitä olivat alkuun muun muassa kaksivuotissuunnitelma ja maa-alueiden uusjako. 
Vaihtuvat poliittiset olot Itä-Saksassa vaikuttivat Defan tuotantopäätöksiin erilaisten määräyksin, tarkastusten, sensuurin ja kieltojen avulla. Elokuva-aiheiden valinnan lisäksi nämä toimenpiteet vaikuttivat monien ihmisten etenemistä alalla joko uraa edistäen tai urahaaveet murskaten. Käsikirjoittajat ja ohjaajat oppivat pian välttämään erityisesti ajankohtaisia teemoja ja suosimaan turvallisia, antifasistisesta vastarinnasta kertovia tai historiallisia aiheita. Monet elokuvat pääsivät kuitenkin tuotantoon ja vasta niiden esitys kiellettiin, kuten kävi miltei kaikille Defassa vuonna 1965 valmistuneille elokuville.
Vuonna 1965 Defa tuotti suosituksi nousseen ”käänteisen lännenelokuvan” "Suuren karhun pojat", jossa pahoja edusti Yhdysvaltain armeija ja hyviä Amerikan alkuperäisväestö. Suosiosta seurasi toistakymmentä ”DDR-westerniä”, joissa asetelma oli samalla tavoin käänteinen verrattuna länsimaissa tehtyihin lännenelokuviin.
Saksojen yhdistymisen myötä Defa lakkautettiin 1992 ja sen omaisuus myytiin ranskalaiselle yhtiölle Compagnie Générale des Eaux, josta sittemmin tuli Vivendi Universal.
Defa tuotti olemassaolonsa aikana noin 950 pitkää elokuvaa, 820 animaatiota, yli 5 800 dokumenttielokuvaa ja uutiskatsausta sekä monta tuhatta saksankielistä jälkiäänitystä muunkielisiin elokuviin.
Moni suosittu Defa-elokuva on julkaistu uudelleen dvd-levynä. Lokakuussa 2005 New Yorkin modernin taiteen museo järjesti kaksiviikkoisen Defa-elokuvien festivaalin, ja Suomessa Defa-elokuvien katsaus järjestettiin Tampereella keväällä ja Turussa syksyllä 2009. 
Defa-studioiden kulttuuriperintöä vaalii saksalainen säätiö Defa-Stiftung. Yhdysvaltalaisen Massachusettsin yliopiston Amherstin kampuksella toimii The DEFA Film Library, ainoa Saksan ulkopuolella sijaitseva Defa-filmeihin erikoistunut laitos.
Boombox (Robinin albumi)

Boombox on Robinin 13. maaliskuuta 2014 julkaistu uusi versio lokakuussa 2013 julkaistusta "Boom Kah" -albumista. "Boombox" sisältää kaikista "Boom Kah" -albumin kappaleista remixit, joita ovat olleet tekemässä Jaakko ”JS16” Salovaara, Darude, DJ Slow, Sakke Aalto, Beats &amp; Styles ja Lenno sekä akustiset versiot kappaleista ”Boom Kah” ja ”Kun nuoruus päättyy”. CD:llä on myös vain syksyllä 2013 ilmestyneen "Robin"-lehden mukana tulleen ”Boom Kah” -singlen B-puolena ollut ”Jetlag”-kappale.
CD:n lisäksi julkaisussa on mukana maaliskuussa 2013 DVD:llä ja Blu-rayna julkaistu "PopShow – Live in Hartwall Areena" -DVD, joka on taltioitu joulukuussa 2012.
"Boombox" nousi ensimmäisellä listaviikollaan suoraan Suomen virallisen albumilistan ensimmäiselle sijalle.
Albumilta on julkaistu singlenä Beats &amp; Stylesin tekemä remix kappaleesta ”Tilttaamaan”, jonka musiikkivideo julkaistiin 25. huhtikuuta 2014.
Ljubša

Ljubša eli Ljubšan linnoitus sijaitsee Laatokanlinnasta kaksi kilometriä Olhavajoen alajuoksulle, vastarannalla. Linnoitus sijaitsee Olhavan sivujoen, Ljubšajoen rannalla, josta se on saanut nimensä. 
Historia.
Ljubša on muinaisen Venäjän Olhavanjoen varrella sijaitsevista linnoituksista vanhin. Se oli kivi-ja maavallin ympäröimä. Se on tehty 500-700-luvuilla. Sen olemassaolosta tiedettiin pitkään, mutta ensimmäiset arkeologiset kaivaukset aloitti pietarilainen arkeologi E. A. Rjabin 1997. 
Samantyyppisiä linnoituksia on löydetty myös Keski-Euroopasta läntisten slaavilaisheimojen vanhoilta asuinalueilta Tonavalta puolalaisten Pomorjen alueelle asti. Linnoituksen muuri on ilmeisesti ollut savinen ja noin kolme metriä korkea. Se oli molemmin puolin vahvistettu luonnonkivillä. Sen päällä on ollut puinen hirsimuuri. Puolustusrakennelman kokonaiskorkeus arkeologien mukaan oli noin seitsemän metriä. Linnoituksen paikalta on löydetty jälkiä 200-luvulta suomalais-ugrilaisten kalastajien asuinpaikasta. 500 – 600-lukujen vaihteessa puisen rakennelman tilalle tuli puulinnoitus. Suunnilleen 700-luvulla sen polttivat ilmeisesti sinne hyökänneet Ilmajärven sloveenit. 700-luvun alussa suomalaisheimon puulinnoituksen tilalle rakennettiin Ljubšan linnoitus, joka oli paljolti länsislaavilaisten linnoitusten tyyppinen.
Viikingit rakensivat vuonna 753 Olhavajoen vastarannalle kahden kilometrin päähän Ljubšasta Olhavajokea ylävirtaan oman kylänsä (Aldeigjuborg). Oletetut rakentajat tulivat ilmeisesti Gotlannista. 760-luvulla sloveenit tuhosivat sen ja rakensivat uudelleen.
Ljubšan linnoituksen tarkoitus oli ennen kaikkea olla puolustuslinnoitus sekä Olhavajoen suun sotilaallinen ja hallinnollinen valvonta. Ljubšan alueella jatketaan tarkempia arkeologisia tutkimuksia.
Aldeigjuborg.
800-luvun puolivälissä Ljubša on jo kadonnut. Erään teorian mukaan se hylättiin, koska Laatokan pinta laski maankohoamisen seurauksena ja ranta siirtyi kauemmaksi pohjoiseen ja Ljubšajoki mataloitui purjehduskelvottomaksi. Sen vuoksi Olhavanjoen uudeksi vartiointipaikaksi muodostui Aldeigjuborg eli Laatokanlinna.
Jingtai

Keisari Jingtai (, 21. syyskuuta 1428 – 14. maaliskuuta 1457), alkuperäiseltä nimeltään Zhu Qiyu (), oli Kiinan Ming-dynastian seitsemäs keisari, joka hallitsi vuosina 1450–1457. Hän oli keisari Xuanden toinen poika, joka valittiin hallitsijaksi vuonna 1449 hänen vanhemman veljensä, keisari Zhengtongin jouduttua Tumun kriisin yhteydessä mongolien vangiksi. Jingtai hallitsi kahdeksan vuotta, kunnes hänen veljensä syrjäytti hänet valta­istuimelta ja nousi uudestaan keisariksi nimellä Tianshun. Aika­kausi­nimi "Jingtai" merkitsee "ylevää näkemystä".
Elämäkerta.
Zhu Qiyu nousi valtaisuimelle vuonna 1449 sen jälkeen, kun hänen vanhempi veljensä, keisari Zhengtong oli hävinnyt taistelun Esen Taishin johtamia oiraattien mongoli­heimoa vastaan.
Zhengtong vapautettiin vuonna 1450 sen jälkeen, kun mongolit olivat saaneet tietoonsa, että Ming-hallitus oli asettanut Jingtain uudeksi keisariksi. Tämän jälkeen Jingtai jatkoi hallitsijana, kun taas hänen veljensä sai kunnianimen "suurkeisari" mutta joutui elämään eristyksissä.
Valta­kaudellaan Jingtai kiinnitti huomattavan ministerinsä Yu Qianin avustamana erityistä huomiota maataan koskeviin asioihin. Hän kunnosti Keisarinkanavan sekä Keltaisen­joen pato­järjestelmän. Hänen hallintonsa tuloksena talous kukoisti ja dynastia vahvistui entisestään.
Zui Qiyu hallitsi kahdeksan vuotta. Kun vuonna 1457 kävi ilmeiseksi, ettei hänellä ollut enää paljon elinaikaa jäljellä, hän kieltäytyi nimittämästä ketään perillisekseen, mihin vaikutti varsinkin se, että hänen poikansa oli kuollut sala­peräisellä tavalla, mahdollisesti myrkytettynä. Syrjäytetty Zhengtong näki tilaisuuden tulleen, niin että hän saattoi palata valtaistuimelle, ja palatsi­vallan­kaappauksella hän syrjäytti Jingain ja julistautui hänen seuraajakseen. Uudestaan keisariksi noussut Zhengtong antoi toiselle valta­kaudelleen nimen "Tianshun", mutta ei tiedetä, miksi hän ei käyttänyt samaa nimeä kuin aikaisemminkin. Eninen keisari Jingtai alennettiin arvossa Chengin prinssiksi, mikä oli sama arvo­nimi, joka hänellä oli ollut ennen valtaan­nousuaan­kin, ja hänet asetettiin kotiartestiin Xiyaniin, nykyiseen Zhongnanhaihin, joka sijaitsee Pekingissä Kielletyn kaupungin lämsi­puolella. Jingtai kuoli kuukautta myöhemmin; joidenkin tietojen mukaan hänet murhasivat eunukit keisari Tianshunin käskystä.
Jingtain kuoleman jälkeen keisari Tianshun ei suonut veljelleen kunniaa tulla haudatuksi edeltäjiensä tavoin Ming-dynastian hautoihin Pekingin pohjois­puolelle. Sen sijaan hänet haudattiin kauas sieltä kukkuloille Pekingin länsi­puolelle, pikemminkin prinssinä kuin keisarina. Hänen kuoleman­jälkeinen nimensäkin lyhennettiin viisi­merkkiseksi sen sijaan, että sellaiset nimet normaalisti olivat seitsen­merkkisiä.
Flesheaters

Flesheaters on Scarecrow-yhtyeen kolmas studioalbumi. Se julkaistiin 1. helmikuuta 2013.
Levystä on julkaistu myös deluxe edition, joka sisältää neljä ylimääräiset neljä livekappaletta. Deluxe editionin julkaisi yhdysvaltalainen Horror Pain Gore Death Productions. Euroopan painos sisältää piilokappaleen ”Doom Misterss”.
Kappaleista ”Skullfuckers” ja ”Doom Mistress” kuvattiin musiikkivideot.
Di-isobutyylialumiinihydridi

Di-isobutyylialumiinihydridi eli DIBAL tai DIBALH (C8H19Al) on eräs alumiinin organometalliyhdisteistä. Yhdistettä käytetään pelkistimenä valmistettaessa orgaanisia yhdisteitä synteettisesti.
Ominaisuudet.
Huoneenlämpötilassa di-isobutyylialumiinihydridi on väritöntä nestettä. Yhdiste liukenee dietyylieetteriin, tetrahydrofuraaniin ja hiilivetyihin kuten bentseeniin, tolueeniin, pentaaniin, heksaaniin ja dikloorimetaaniin. Di-isobutyylialumiinihydridi reagoi voimakkaasti veden ja hapen kanssa ja voi syttyä joutuessaan kosketuksiin niiden kanssa. Rakenteeltaan yhdiste esiintyy tyypillisesti dimeerinä.
Valmistus ja käyttö.
Di-isobutyylialumiinihydridiä valmistetaan kuumentamalla eli termolysoimalla tri-isobutyylialumiinia. Reaktiossa syntyy sivutuotteena isobuteenia, joka poistetaan tislaamalla.
Tärkein di-isobutyylialumiinihydridin käyttökohde on toimia pelkistimenä orgaanisissa synteeseissä. Huoneenlämpötilassa yhdiste pelkistää esterit, aldehydit, ketonit ja epoksidit alkoholeiksi ja amidit ja nitriilit amiineiksi. Alemmassa lämpötilassa, tyypillisesti –70 °C:n lämpötilassa, esterit, amidit ja nitriilit pelkistyvät aldehydeiksi ja sykliset esterit eli laktonit pelkistyvät syklisiksi hemiasetaaleiksi eli laktoleiksi. Di-isobutyylialumiinihydridiä voidaan käyttää myös muiden organoalumiiniyhdisteiden valmistukseen hydroaluminaatioreaktiolla, jossa yhdiste reagoi alkeenien kanssa, jotka sitoutuvat alumiinin ja korvaavat isobutyyliryhmät.
Bismarckinnokimesikko

Bismarckinnokimesikko ("Melidectes whitemanensis") eli aiemmalta nimeltään uudenenglanninnokimesikko on mesikoiden heimoon kuuluva varpuslintu. 
Levinneisyys.
Bismarckinnokimesikkoa tavataan kotoperäisenä Uuden-Britannian saarella. Lajin kannaksi arvioidaan 3 750–14 999 yksilöä. Se on vähenemässä elinympäristöjen tuhoutumisen takia, ja se on luokiteltu silmälläpidettäväksi.
Elinympäristö.
Bismarckinnokimesikkoa elää vuoristometsissä 1 200–1 800 metrin korkeudella merenpinnasta. Satunnaisesti sitä tavataan myös 850 metrin korkeudella. Bismarckinnokimesikko likkuu useimmiten yksittäin, ja sen ravintoa ovat hyönteisten lisäksi kasvien mesi.
Lyhytpartamesikko

Lyhytpartamesikko ("Melidectes nouhuysi") on mesikoiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Lyhytpartamesikkoa tavataan Indonesiassa ja Papua-Uudessa-Guineassa. Lajin ei uskota olevan vaarassa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Pitkäpartamesikko

Pitkäpartamesikko ("Melidectes princeps") on mesikoiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Pitkäpartamesikkoa tavataan pienellä ja hajanaisella alueella Papua-Uudessa-Guineassa. Lajin kannaksi on arvioitu 3 500–15 000 yksilöä. Se on luokiteltu vaarantuneeksi. Elinynpäristöjen tuhoutuminen ja ilmastonmuutos saattavat olla sille uhkia.
Tervamesikko

Tervamesikko ("Melidectes ochromelas") on mesikoiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Tervamesikkoa tavataan Indonesiassa ja Papua-Uudessa-Guineassa. Lajin on kuvattu olevan pääasiassa harvinainen, vaikkakin paikallisesti yleinen. Sen ei uskota olevan vaarassa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Valkonaamamesikko

Valkonaamamesikko ("Melidectes leucostephes") on mesikoiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Valkonaamamesikkoa tavataan Indonesiassa Uuden-Guinean saarella. Lajin ei uskota olevan vaarassa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Valko-otsamesikko

Valko-otsamesikko ("Melidectes rufocrissalis") on mesikoiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Valko-otsamesikkoa tavataan Uuden-Guinean saarella Indonesiassa ja Papua-Uudessa-Guineassa. Lajia on kuvattu melko yleisestä yleiseksi, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Isonokimesikko

Isonokimesikko ("Melidectes foersteri") on mesikoiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Isonokimesikkoa tavataan Uuden-Guinean saarella Papua-Uudessa-Guineassa. Lajia on kuvattu yleiseksi, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Kirjonokimesikko

Kirjonokimesikko ("Melidectes torquatus") on mesikoiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Kirjonokimesikkoa tavataan Uuden-Guinean saarella Indonesiassa ja Papua-Uudessa-Guineassa. Lajia on kuvattu paikallisesti melko yleisestä yleiseksi viljelysalueilla, mutta muuten harvinaiseksi. Sen ei uskota olevan vaarassa, ja laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
NFL Europa

NFL Europa oli Euroopassa vuosina 1995–2007 toiminut monikansallinen amerikkalaisen jalkapallon ammattilaissarja. Sarjaa pyörittivät NFL-seurojen omistajat, ja sarjan seurat olivat NFL-seurojen kumppanuusseuroja.
Sarjan loppuaikoina NFL Europa toimi amerikkalaisten pelaajien kehittämisliigana. Tämä vähensi sarjan suosiota, ja lopulta sarja lakkautettiin tappiollisena.
Historia.
NFL Europan edeltäjä oli vuosina 1991 ja 1992 pelattu World League of American Football, johon osallistui joukkueita Euroopasta ja Pohjois-Amerikasta. NFL-seurojen omistajat olivat mukana perustamassa sarjaa, joka kuitenkin lakkautettiin kannattamattomana.
Vuonna 1995 NFL-seurojen omistajat perustivat WLAF:n uudelleen, tällä kertaa vain eurooppalaiseksi sarjaksi. Mukaan saatiin kuusi joukkuetta neljästä maasta. Joukkueista kolme oli osallistunut jo aiempaan sarjaan. Vuonna 1998 sarjan nimeksi vaihdettiin "NFL Europe". Sarjan suosio oli kuitenkin jo pudonnut Isossa-Britanniassa kymmenykseen siitä mitä se oli alkuhuuman aikana. London Monarchs lopetti toimintansa 1999 ja sen tilalle sarjaan otettiin mukaan joukkue Berliinistä.
NFL-seurat lähettivät varaamiaan pelaajia yhä enemmän kehittymään NFL Europeen, joten sarjaan luotiin kiintiö, jonka mukaan eurooppalaisia pelaajia oli pakko olla kentällä koko ajan. Sarjan painopiste alkoi siirtyä Saksaan, jossa otteluita seurasi keskimäärin 30 000 katsojaa. Lopullisesti sarja keskittyi, Saksaan kun Barcelona Dragons lopetti toimintansa 2003 ja Scottish Claymores seuraavana vuonna. Tilalle tulivat seurat Kölnistä ja Hampurista.
NFL Europea arvosteltiin sen loppuaikoina. Eurooppalaisia pelaajia ei joukkueissa juurikaan ollut, vaan amerikkalaista lajia pelasivat amerikkalaiset pelaajat amerikkalaisella rahalla. Pelaajat vaihtuivat vuosittain, eikä se houkutellut enää tarpeeksi katsojia. Vuonna 2007 sarja muutti nimekseen NFL Europa. Saman vuoden kausi jäi sarjan viimeiseksi, sillä se oli tuottanut useita vuosia tappioita. Tappiota oli tullut viimeisen kymmenen vuoden aikana 50 miljoonaa dollaria, eivätkä NFL-seurojen omistajat hallunneet enää rahoittaa näivettyvää sarjaa.
Mestarit.
NFL Europan mestaruusottelu oli nimeltään World Bowl.
Suomalaiset NFL Europassa.
Kymmenkunta suomalaista pääsi pelaamaan ammattilaisena NFL Europassa, ja muutama heistä eteni jopa NFL-seurojen harjoitusjoukkueisiin. Muutamia heistä:
Matt Nieto

Matthew ”Matt” Nieto (s. 5. marraskuuta 1992) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka edustaa NHL-seura Pittsburgh Penguinsia.
Lokakuussa 2020 Nieto teki vapaana agenttina San Jose Sharksin kanssa yksivuotisen ja 700 000 dollarin arvoisen sopimuksen. Kesäkuussa 2021 Nieto teki kaksivuotisen jatkosopimuksen Sharksin kanssa. Tammikuussa 2023 Sharks kauppasi Nieton ja Ryan Merkleyn Colorado Avalancheen vaihdossa Martin Kautiin ja Jacob MacDonaldiin.
Kesällä 2023 Nieto teki kaksivuotisen sopimuksen Pittsburgh Penguinsin kanssa.
Whistler Olympic Park Ski Jumps

Whistler Olympic Park Ski Jumps on kolmen hyppyrimäen muodostama mäkihyppystadion Whistlerissä Kanadassa. Mäissä kilpailtiin vuoden 2010 talviolympialaisten mäkihypyn ja yhdistetyn kilpailut.
Mäkikeskus avattiin joulukuussa 2007 ja ensimmäiset maailmancupin kilpailut käytiin tammikuussa 2009. Mäkikeskus käsittää suur- ja normaalimäen, mutta alueelle on suunnitteilla myös pienempiä harjoitusmäkiä.
Olympic Hill HS140.
Mäkiennätyksen kehittyminen.
Suurmäen virallisen mäkiennätyksen 149,0 metriä on hypännyt Gregor Schlierenzauer, myös Ville Larinto hyppäsi 149,0 metriä, mutta kaatui hyppynsä. Naisten mäkiennätyksen 129,5 metriä on hypännyt Atsuko Tanaka.
Olympic Hill HS106.
Mäkiennätyksen kehittyminen (miehet).
Virallisen mäkiennätyksen 108,0 metriä on hypännyt Simon Ammann. Epävirallisen mäkiennätyksen 109,5 metriä on hypännyt Adam Małysz.
Mäkiennätyksen kehittyminen (naiset).
Naisten mäkiennätyksen 105,5 metriä ovat hypänneet Lindsey Van ja Alexandra Pretorius.
Big Brother 2014

Big Brother 2014 oli tositelevisiosarja "Big Brotherin" suomalaisen version kymmenes tuotantokausi. Kausi alkoi 24. elokuuta 2014 ja päättyi 14. marraskuuta 2014 kestäen 12 viikkoa. Aiemmista kausista poiketen voittaja sai 50 000 euron sijaan 100 000 euroa. Kymmenennen kauden talkshow’n juontaja oli Mari Sainio ja "Big Brother Extran" juonsi vuoden 2007 "Big Brotherin" voittaja Sauli Koskinen. Kauden voitti porosaamelainen Andte Gaup-Juuso. 19. syyskuuta 2014 esitettiin suorana "Big Brother 10 vuotta" -juhlalähetys, jonka juontajana toimi "Big Brother Extran" entinen juontaja Janne Kataja. 
Edellisistä vuosista eroten "Big Brother" -talo oli jaettu kahteen osaan: Kartanoon ja Kellariin. 
Tuotantokauden aloitus keräsi keskimäärin 641 000 katsojaa, ja se oli toiseksi katsotuin ”tavis-BB:n” aloitus sitten vuoden 2010 aloitusjakson. Parhaimmillaan katsojia oli 730 000. Finaalia seurasi suorana keskimäärin 352 000 katsojaa. Parhaimmillaan katsojia oli 423 000.
Asuinalueet.
Kaudella 2014 "Big Brother" -talo oli viikkoina 1-9 jaettu kahtia: Kartanoon ja Kellariin. Talossa järjestettyjen viikkotehtävien (torstaista sunnuntaihin) voittajat saivat päättää, kummalla puolen taloa asuivat seuraavan viikon.
Kellarin asukkaat elivät vaatimattomissa oloissa, mutta heillä oli valtaa päättää esimerkiksi veden- ja sähkönkäytöstä. Kartanon puolella olot olivat paremmat, mutta ilman Kellarin apua he eivät päässeet nauttimaan mukavuuksista. Kartanon asukkaat pystyivät tarjoamaan Kellarin asukkaille erilaisia hyödykkeitä, jotta nämä olisivat suostuneet pyörittämään sähköä tai lämmintä vettä. Tavaroiden vaihto tapahtui talossa olleen vaihtoluukun kautta Big Brotherin luvalla.
Kahden asuinpuolen lisäksi talossa oli käytössä Kiron Kivikko, joka sijaitsi tehtäväalueella. Big Brother voi määrätä sinne asukkaan rangaistuksena sääntörikkomuksista, kuten kiroilusta. Kiron Kivikossa olleet asukkaat yöpyivät ulkona tehtäväalueella. Heillä ei ollut mitään kontaktia muihin talon asukkaisiin eikä esimerkiksi peseytymismahdollisuutta. He eivät saaneet myöskään nimetä muita asukkaita häätöäänestykseen. Kiron Kivikko astui voimaan viikolla 6.
Operaatio Syysmyrsky.
Opearaatio Syysmyrsky järjestettiin viikolla 9. Siinä asukas saattoi voittaa itselleen kahden viikon immuniteetin nimeämisistä. Operaatio Syysmyrsky järjestettiin tehtäväalueella, jonne asukkaita sai mennä vapaaehtoisena enintään 4.
Operaatio Syysmyrskyyn osallistuneilla asukkailla oli erittäin tiukat säännöt. Ensimmäisestä sääntörikkeestä seurasi varoitus, toisesta sääntörikkeestä joutui suoraan häätöäänestykseen ja kolmannesta sääntörikkeestä seurasi poistaminen "Big Brother" -kilpailusta.
Viikkotehtävät.
Tällä kaudella asukkaat kilpailivat viikoittain asuinpaikkaoikeudesta. Voittanut joukkue sai päättää kummalla puolella asuu seuraavan viikon. Asuinpaikkaoikeuskilpailut järjestettiin viikosta 1 viikkoon 8. Samoilla viikoilla asukkaat suoittivat palkintotehtäviä, joiden voittajat saivat hankkia hyödykkeitä.
Katsojaluvut.
1 
&lt;br&gt;2
John Langdon-Davies

John Eric Langdon-Davies (18. maaliskuuta 1897 Eshowe, Etelä-Afrikka – 5. joulukuuta 1971 Shoreham, Kent, Yhdistynyt kuningaskunta) oli brittiläinen kirjailija ja toimittaja, Plan-järjestön perustaja ja pasifisti.
John Langdon-Davies syntyi Etelä-Afrikassa ja muutti kuusivuotiaana Britanniaan. Hän aloitti kirjailijanuransa vuonna 1917. Tuolloin hänet kutsuttiin myös sotapalvelukseen, mutta hän kieltäytyi aseista ja sai lyhyen vankilatuomion.
Langdon-Davies muistetaan erityisesti Espanjan sisällissodan ja talvisodan kirjeenvaihtajana. Hänen talvisotakirjansa "Hyökkäys lumessa" vuodelta 1941 suomennettiin vuonna 2014.
Langdon-Daviesin aloitteesta ensimmäiset Planin kummit alkoivat tukea Espanjan sisällissodassa orvoksi jääneitä lapsia vuonna 1937.
Gavriil Golovkin

Gavriil Ivanovitš Golovkin (1660–1734) oli venäläinen kreivi, diplomaatti ja valtiomies, joka toimi tsaari Pietari Suuren läheisenä neuvonantajana ja ulkoministerinä.
Golovkin oli sukua Pietari Suuren äidille Natalja Naryškinalle ja tuli hoviin vuonna 1677. Hän auttoi Naryškinaa ja Pietaria syrjäyttämään vuonna 1689 sijaishallitsijana toimineen Pietarin sisarpuolen Sofia Aleksejevnan, ja sai tämän jälkeen nimityksen valtion raha-asioiden johtoon. Golovkin seurasi Pietaria tiiviisti tämän vuosina 1696–1697 Länsi-Eurooppaan tekemällä kiertomatkalla ja työskenteli hänen kanssaan hollantilaisilla laivatelakoilla. Pietari nimitti hänet Venäjän ulkoasiainkanslian johtoon vuonna 1706. Vuonna 1709 Golovkin sai ensimmäisenä uuden kanslerin arvon, joka myönnettiin hänelle Pultavan taistelukentällä. Hänet korotettiin myös kreiviksi 1710. Vuonna 1717 Golovkinista tuli vastaperustetun ulkoasiainkollegion puheenjohtaja.
Pietari Suuren seuraajaksi 1725 tulleen Katariina I:n valtakaudella Golovkin nimitettiin jäseneksi salaneuvostoon, jolle hallitusvalta keskittyi. Katariina nimitti hänet myös testamenttinsa toimeenpanijaksi. Katariina oli toivonut valtaistuimen pysyvän Pietari Suuren jälkeläisillä, mutta kun entisen tsaarin pojanpoika Pietari II kuoli vuonna 1730, Golovkin ryhtyi tukemaan uudeksi hallitsijaksi Kuurinmaan herttuatar Annaa, joka oli Pietari Suuren velipuolen tytär. Golovkinin tuella Anna pääsi hallitsijaksi ja sai itselleen yksinvaltaisen aseman, vaikka eräät salaneuvoston jäsenet olivat pyrkineet rajoittamaan hänen valtaansa. Anna nimitti Golovkinin hallituksensa jäseneksi ja 1731 senaattoriksi, mutta Golovkin ei vanhuuden ja sairauden vuoksi enää viimeisinä vuosinaan osallistunut aktiivisesti hallitusasioihin.
Gavriil Golovkinin poika Mihail Golovkin toimi myöhemmin varakanslerina, mutta joutui syrjäytetyksi. Golovkinin kreivisuku sammui vuonna 1846.
Closer (kappale)

Closer on norjalaisartisti Frida Amundsenin kappale hänen September Blue-debyyttialbumilta. Sen julkaisi Parlophone Music albumin ensimmäisenä singlenä 20. toukokuuta 2011. Kappaleelle on tehty myös musiikkivideo, joka julkaistiin videopalvelu YouTubessa 9. tammikuuta 2012. Kappale oli kotimaassaan menestys, sillä se oli Norjassa vuoden 2011 soitetuin kappale. Suomessa kappaleen paras sijoitus on radiolistan sija 10.
Kappalelista.
Digitaalinen lataus
Aleksandr Bezborodko

Aleksandr Andrejevitš Bezborodko (; 25. maaliskuuta 1747 Gluhov, Ukraina – 17. huhtikuuta 1799 Pietari) oli venäläinen ruhtinas ja yksi Venäjän keisarikunnan ulkopolitiikan johtajista 1700-luvun lopulla.
Bezborodko palveli Venäjän–Turkin sodassa 1768–1774 kreivi Pjotr Rumjantsevin alaisena, ja Rumjantsev suositteli häntä myöhemmin keisarinna Katariina Suurelle. Katariina nimitti hänet vuonna 1775 anomussihteeriksi. Myöhemmin Bezborodkosta tuli valtakunnan postilaitoksen johtaja ja ulkoministeriön täysivaltainen neuvottelija. Hänet nimitettiin 1786 senaattiin. Bezborodko toimi Katariinan oikeana kätenä tämän diplomaattisissa hankkeissa ja tuki keisarinnan suunnitelmaa Ottomaanien valtakunnan kukistamisesta ja Bysantin valtakunnan uudelleenperustamisesta sekä Katariinan pojanpojan Konstantinin asettamisesta sen hallitsijaksi. Bezborodko allekirjoitti vuonna 1792 Venäjän puolesta turkkilaisten kanssa Jassyn rauhansopimuksen, jolla Venäjä sai lisäalueita Mustanmeren rannalta. Hän toimi myös Katariinan neuvonantajana Puolan toisen ja kolmannen jaon yhteydessä vuosina 1793 ja 1795.
Katariinan seuraajaksi vuonna 1796 tullut Paavali I korotti Bezborodkon ruhtinaaksi ja nimitti hänet valtakunnankansleriksi. Hän kuitenkin kuoli vain pari vuotta myöhemmin.
100 metrin juoksu olympialaisissa

Sadan metrin juoksu on ollut kesäolympialaisten ohjelmassa nykyaikaisten olympialaisten historian alusta alkaen, vuodesta 1896. Naisten 100 metrin juoksu on ollut olympialajina vuoden 1928 olympialaisista. Eniten kultamitaleita ovat voittaneet yhdysvaltalaiset urheilijat.
Olympiaennätyksen kehitys.
Miehet.
Vuoden 1988 olympialaisissa Carl Lewis sijoittui alun perin toiseksi, mutta Ben Johnsonin dopingkäryn myötä hän sai nimiinsä olympiavoiton lisäksi olympia- ja maailmanennätyksen.
&lt;br&gt;
Lähde:
Naiset.
&lt;br&gt;
Lähde:
Dolgorukov

Dolgorukov (; vanha nimi Dolgoruki, ”pitkäkäsi”) on vanha venäläinen ruhtinassuku, jonka on väitetty polveutuvan aina itsestään Rurikista. Sukuun on kuulunut monia merkittäviä venäläisiä sotapäälliköitä ja valtiomiehiä. 
Dolgorukovit saivat erityisen vahvan aseman Venäjän johdossa alaikäisen keisari Pietari II:n valtakaudella, jolloin useita suvun jäseniä kuului maan hallituksena toimineeseen salaneuvostoon. Dolgorukovit olivat myös nostamassa herttuatar Annaa Pietarin seuraajaksi vuonna 1730, mutta Anna syrjäytti pian valtaanpäästyään suvun johtavat edustajat.
Suvun jäseniä.
Avioliiton kautta sukuun kuului Venäjän ensimmäinen naispuolinen muistelmakirjailija Natalia Dolgorukova o.s. Šeremeteva (1714–1771).
Zazie – Pariisin päiviä

Zazie – Pariisin päiviä ("Zazie dans le métro") on ranskalainen komediaelokuva vuodelta 1960. Sen ohjasi Louis Malle ja se pohjautuu Raymond Queneaun samannimiseen romaaniin. Värikäs ja vauhdikas slapstick-tyylinen farssi oli Mallen täydellinen tyylinvaihdos hänen sitä edeltäneistä mustavalkoisista draamoistaan "Hissillä mestauslavalle" ja "Yö kuuluu rakkaudelle". 
Juoni.
Rääväsuinen villikkotyttö Zazie (Catherine Demongeot) saapuu Pariisiin ja laitetaan sukulaistensa hoitoon, jotta hänen äitinsä saisi aikaa tavata rakastajaansa. Hänen eksentrinen setänsä Gabriel (Philippe Noiret) – nykykielellä drag queen – yrittää esitellä hänelle kaupungin nähtävyyksiä, mutta Zazieta kiinnostaisi vain ajella metrolla. Maanalaisen työntekijät ovat kuitenkin lakossa, ja tyttö karkaa omille teilleen, joilla törmää toinen toistaan erikoisempiin tyyppeihin sarjakuvamaisen värikkäässä nopeutettua kuvaa, hyppyleikkauksia ja muita visuaalisia vitsejä vilisevässä tarinassa.
Berner Oberland-Bahnen

Berner Oberland-Bahnen on sveitsiläinen rautatieyhtiö, joka toimii Keski-Sveitsissä Bernin Alpeilla. Yhtiön kotipaikka on Interlaken. 
Historiaa.
Berner Oberland-Bahnen omistaa kaksi historiallista rautatietä: Berner Oberland-Bahnin (BOB) ja Schynige Platte-Bahnin (SPB). Yhtiö on omistanut BOB:n toiminnan alusta, vuodesta 1888 alkaen. SPB siirtyi yhtiölle vuonna 1895.
Omistus.
Berner Oberland-Bahnenin pääomistajia ovat Sveitsin liittovaltio ja Bernin kantoni. Samalla alueella toimiva pörssinoteerattu liikenneyhtiö Jungfraubahn Holding AG omistaa yhtiöstä 8 %.
Toiminta.
Yhtiön liikevaihto oli vuonna 2012 14 milj. CHF ja liikevoitto 0,4 milj. CHF. Henkilöstön määrä oli 147.
Dodóni

Dodóni () on Kreikan kylä ja samanniminen kunta (Δήμος Δωδώνης, "Dímos Dodónis"), joka sijaitsee Ioánninan alueyksikössä Epeiroksen alueella. Koko kunnan pinta-ala on 663,0 neliökilometriä ja väkiluku 9 693. Varsinaisen Dodónin kylän väkiluku on 55 (vuonna 2011). Kunnan kuntakeskus on Agía Kyriakí.
Dodónin kylä on rakennettu Tómaros-vuoren itärinteeseen ja sijaitsee noin 22 kilometriä etelälounaaseen Ioánninasta. Kylä ja kunta ovat ottaneet nimensä kylän lähellä sijainneesta antiikin aikaisesta Dodonasta, joka oli tunnettu oraakkelistaan. Nykyisen kylän alkuperäinen nimi oli "Tsarkovísta" (Τσαρκοβίστα), ja se nimettiin uudelleen antiikin aikaisen kaupungin mukaan (nykykreikkalaisessa nimimuodossa) vuonna 1927. Dodonan arkeologinen alue on seudun merkittävin nähtävyys.
Nykyinen Dodónin kunta muodostui, kun Dodóni, Ágios Dimítrios, Lákka Soulíou ja Sélles yhdistyivät vuoden 2011 alussa Kallikrates-suunnitelman mukaisesti.
Kunnan osat.
Vuoden 2011 kuntauudistuksesta lähtien Dodónin kunta muodostuu neljästä kunnallisyksiköstä, jotka vastaavat uudistusta edeltäneitä kuntia. Kunnallisyksiköt sekä niihin kuuluvat kylä- ja kaupunkiyhdyskunnat ja asutukset ovat:
Filiátes

Filiátes () on Kreikan kaupunki ja samanniminen kunta (Δήμος Φιλιατών, "Dímos Filiatón"), joka sijaitsee Thesprotian alueyksikössä Epeiroksen alueella. Koko kunnan pinta-ala on 590,6 neliökilometriä ja väkiluku 7 710. Varsinaisen Filiáteen kaupungin väkiluku on 2 512 (vuonna 2011).
Filiátes sijaitsee Kreikan luoteiskulmassa Joonianmeren rannalla vastapäätä Korfua, Albanian rajan pinnassa. Nykyinen Filiáteen kunta muodostui, kun Filiátes ja Sagiáda yhdistyivät vuoden 2011 alussa Kallikrates-suunnitelman mukaisesti.
Kunnan osat.
Vuoden 2011 kuntauudistuksesta lähtien Filiáteen kunta muodostuu kahdesta kunnallisyksiköstä, jotka vastaavat uudistusta edeltäneitä kuntia. Kunnallisyksiköt sekä niihin kuuluvat kylä- ja kaupunkiyhdyskunnat ja asutukset ovat:
Geórgios Karaïskákis (kunta)

Geórgios Karaïskákis ( eli Δήμος Γεωργίου Καραϊσκάκη, "Dímos Georgíou Karaïskáki") on Kreikan kunta, joka sijaitsee Ártan alueyksikössä Epeiroksen alueella. Kunnan pinta-ala on 466,7 neliökilometriä ja väkiluku 5 780 (vuonna 2011). Kunnan kuntakeskus on Áno Kalentíni.
Nykyinen Geórgios Karaïskákiin kunta muodostui, kun Geórgios Karaïskákis, Irákleia ja Tetrafylía yhdistyivät vuoden 2011 alussa Kallikrates-suunnitelman mukaisesti. Kunta on nimetty Kreikan vapaussodan sankari Geórgios Karaïskákiksen mukaan.
Kunnan osat.
Vuoden 2011 kuntauudistuksesta lähtien Geórgios Karaïskákiin kunta muodostuu kolmesta kunnallisyksiköstä, jotka vastaavat uudistusta edeltäneitä kuntia. Kunnallisyksiköt sekä niihin kuuluvat kylä- ja kaupunkiyhdyskunnat ja asutukset ovat:
Kentriká Tzoumérka

Kentriká Tzoumérka ( eli Δήμος Κεντρικών Τζουμέρκων, "Dímos Kentrikón Tzoumérkon") on Kreikan kunta, joka sijaitsee Ártan alueyksikössä Epeiroksen alueella. Kunnan pinta-ala on 515,9 neliökilometriä ja väkiluku 6 178 (vuonna 2011). Kunnan kuntakeskus on Vourgaréli.
Kentriká Tzoumérkan kunta syntyi, kun Ágnanta, Athamanía, Melissourgoí ja Theodóriana yhdistyivät vuoden 2011 alussa Kallikrates-suunnitelman mukaisesti. Kunta, "Keskinen Tzoumérka", on nimetty alueen läpi kulkevan Athamaniká- eli Tzoumérka-vuorijonon mukaan, samoin kuin sen pohjoispuolella sijaitseva Vóreia Tzoumérka, "Pohjoinen Tzoumérka".
Kunnan osat.
Vuoden 2011 kuntauudistuksesta lähtien Kentriká Tzoumérkan kunta muodostuu neljästä kunnallisyksiköstä, jotka vastaavat uudistusta edeltäneitä kuntia. Kunnallisyksiköt sekä niihin kuuluvat kylä- ja kaupunkiyhdyskunnat ja asutukset ovat:
Kónitsa

Kónitsa () on Kreikan kaupunki ja samanniminen kunta (Δήμος Κόνιτσας, "Dímos Kónitsas"), joka sijaitsee Ioánninan alueyksikössä Epeiroksen alueella. Koko kunnan pinta-ala on 949,9 neliökilometriä ja väkiluku 6 362. Varsinaisen Kónitsan kaupungin väkiluku on 2 942 (vuonna 2011).
Kónitsa sijaitsee Epeiroksen pohjoiskulmassa Albanian rajan pinnassa. Nykyinen Kónitsan kunta muodostui, kun Kónitsa, Aetomilítsa, Dístrato, Foúrka ja Mastorochória yhdistyivät vuoden 2011 alussa Kallikrates-suunnitelman mukaisesti.
Kunnan osat.
Vuoden 2011 kuntauudistuksesta lähtien Kónitsan kunta muodostuu viidestä kunnallisyksiköstä, jotka vastaavat uudistusta edeltäneitä kuntia. Kunnallisyksiköt sekä niihin kuuluvat kylä- ja kaupunkiyhdyskunnat ja asutukset ovat:
Métsovo

Métsovo (; ) on Kreikan kaupunki ja samanniminen kunta (Δήμος Μετσόβου, "Dímos Metsóvou"), joka sijaitsee Ioánninan alueyksikössä Epeiroksen alueella. Koko kunnan pinta-ala on 366,8 neliökilometriä ja väkiluku 6 196. Varsinaisen Métsovon kaupungin väkiluku on 2 503 (vuonna 2011).
Métsovo sijaitsee Pindos-vuoristossa Epeiroksen itäosassa, ja sillä on yhteistä rajaa sekä Länsi-Makedonian että Thessalian kanssa. Nykyinen Métsovon kunta muodostui, kun Métsovo, Egnatía ja Miléa yhdistyivät vuoden 2011 alussa Kallikrates-suunnitelman mukaisesti.
Kunnan osat.
Vuoden 2011 kuntauudistuksesta lähtien Métsovon kunta muodostuu kolmesta kunnallisyksiköstä, jotka vastaavat uudistusta edeltäneitä kuntia. Kunnallisyksiköt sekä niihin kuuluvat kylä- ja kaupunkiyhdyskunnat ja asutukset ovat: