tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Rancid

Rancid on Kalifornian Berkeleyssä vuonna 1991 perustettu punk-ska-yhtye, jonka pääpaino on kuitenkin punkissa. Se aloitti kolmijäsenisenä, Lars Frederiksen liittyi yhtyeeseen 1993 juuri ennen debyyttialbumin julkaisua. Marraskuussa 2006 rumpali Brett Reed jätti yhtyeen, hänet korvasi The Usedissa aikaisemmin soittanut Branden Steineckert.
Historia.
Rancid perustettiin vuonna 1991 Tim Armstrongin ja Matt Freemanin entisen yhtyeen Operation IVYn (1987–1989) hajottua. Vanhat lapsuuden ystävät ottivat mukaan skeittari Brett Reedin, joka Armstrongin mukaan osasi tuskin soittaa. Pari vuotta yhdessä soitettuaan ja keikkailtuaan yhtye julkaisi ensimmäisen albuminsa, "Rancid", vuonna 1993. Levy sisälsi vauhdikkaita ja energisiä punk-kappaleita ja Rancid nousikin pian suuren yleisön tietoisuuteen. Huhujen mukaan jopa Madonna olisi lähettänyt alastonkuvansa yhtyeelle saadakseen nämä omalle levy-yhtiölleen. Lars Frederiksen liittyi yhtyeeseen levyn julkaisun aikoihin, muttei omien sanojensa mukaan halunnut ottaa kunniaa muiden tekemistä kappaleista, joten hän ei soita levyllä.
Seuraava levy "Let's Go" julkaistiin vuonna 1994. Tällä levyllä Lars Frederiksen soitti kakkoskitaraa ja lauloi. "Let's Go"'lla on huomattavissa jo myöhemmillä levyillä tutuksi tullut tapa Armstrongin ja Frederiksenin vuorotella lauluosuuksilla.
Vuonna 1995 julkaistiin Rancidin kolmas albumi "...And Out Come the Wolves", joka sisälsi punk rockin lisäksi ska-vaikutteisia kappaleita. "...And Out Come the Wolves" on Rancidin menestynein levy, jonka tunnetuimmat kappaleet ovat "Time Bomb" ja "Ruby Soho". Jatkoa albumille seurasi vuonna 1998, kun "Life Won't Wait" -albumi julkaistiin. "Life Won't Waitillä" oli mukana paljon ska- ja reggae-vaikutteita.
Rancidin viides albumi "Rancid" julkaistiin vuonna 2000. Levyllä musiikkityyli oli vaihtunut ska punkista enemmän hardcore punkin suuntaan. Seuraavaksi ilmestyi Rancid-albumi "Indestructible" joka tuli ulos vuonna 2003. Erityisesti yhtyeen fanit ovat kritisoineet levyä aavistuksen edeltäjiään pop-vaikutteisemmasta soundista. Kesällä 2009 ilmestyi Rancidin seitsemäs albumi Let The Dominoes Fall.
Yhtyeen tuorein albumi "Tomorrow Never Comes" julkaistiin kesäkuussa 2023.
Avesta

Avesta on zarathustralainen, muinaisen Persiaan liittyvä pyhien kirjoitusten kokoelma, joka sisältää zarathustralaisuuden maailmankuvan, lain, liturgian ja profeetta Zarathustran opit. Nykyinen Avesta koottiin sassanidien valtakunnassa 200-600-luvuilla. 
Parsilaisen legendan mukaan Aleksanteri Suuri poltti Avestan täydellisen tekstin Ekbatanassa valloittaessaan Persian. Vanhimmat arkeologiset löydöt, joissa käsitellään Avestassa esiintyvää Viisauden herra (Ahura Mazda) -nimistä jumaluutta, sijoittuvat vuoteen 600 eaa. Avestan tekstit siirtyivät suullisesti vuosisatoja. Muoto, jossa Avesta pyhinä kirjoituksina tunnetaan nykyään, perustuu tekstilaitokseen, joka ajoittuu vuoteen 1278. Muinaispersialainen avestan kieli muistuttaa hindulaisen Veda-kirjallisuuden sankskriittia. Kielen perusteella Avestan teksti on ajoitettu noin vuoden 900 eaa. tienoille. Avesta on kirjoitettu muinaispersialaisella avestan kielellä.
Tiehallinto

Tiehallinto oli liikenne- ja viestintäministeriön alaisuudessa vuosina 2001–2009 toiminut virasto, jolla oli laaja toiminta-alue ja paljon erilaisia työtehtäviä. Tiehallinto vastasi Suomen maanteiden ylläpidosta ja kehittämisestä. Tämän lisäksi Tiehallinto kehitti tiejärjestelmää uusia teitä rakentamalla ja tarjosi tienkäyttäjille erilaisia liikenteen tietopalveluja sekä tienvarsipalveluita. Tiehallinto vastasi myös erilaisista teihin liittyvistä luvista ja on keskeisesti vastuussa tie- ja liikennealan tutkimus- ja kehittämistoiminnasta. Vuoden 2010 alusta Tiehallinto lakkautettiin itsenäisenä virastona yhdistämällä sen keskushallinto Liikennevirastoon (nyk. Väylävirasto), jossa sen nimeksi tuli tieosasto. Samanaikaisesti Tiehallinnon yhdeksän tiepiiriä yhdistettiin yhdeksään ELY-keskukseen, joissa entisten tiepiirien nimiksi tuli Liikenne ja infra -vastuualue eli L-vastuualue. Tehtävät säilyivät pääosin ennallaan, lukuun ottamatta toimintoja, jotka liittyvät liikenneturvallisuutta koskevaan norminantoon sekä tienpidon turvallisuussäännösten valvontaan. Nämä toiminnot siirrettiin samalla perustettuun Liikenteen turvallisuusvirastoon.
Nykyisen Liikenneviraston tieosaston vastuulla on maanteitä noin 78 000 kilometriä. Näistä pääteitä on noin 13 000 kilometriä, moottoriteitä 700 kilometriä sekä jalankulun ja pyöräilyn väyliä noin 4 700 kilometriä. Siltoja on noin 14 000 kappaletta. Tieomaisuuden arvo on noin 15 miljardia euroa.
Suomen tieverkko käsittää Liikenneviraston tieosaston vastuulla olevien maanteiden lisäksi kunnalliset katuverkot ja yksityistiet. Koko tieverkon pituus on noin 454 000 kilometriä. Tästä yksityis- ja metsäautoteiden osuus on noin 350 000 kilometriä ja kuntien katuverkkojen 26 000 kilometriä. 
Tiehallinto osti tarjottavat palvelut, kuten teiden rakentamisen tai talvihoidon, kaupallisilta toimijoilta. Tienpidon palvelut oli kilpailutettu. Valtion tuolloin omistama Destia ja yksityiset yritykset olivat tasa-arvoisessa asemassa urakoiden saamisen suhteen.
Tiehallinto oli aikaisemmin osa laajempaa Tielaitosta. Vuonna 2001 Tielaitos jakaantui Tiehallinnoksi ja Tieliikelaitokseksi (nyk. Destia). Tiehallinto keskittyi maanteiden hallinnointiin, liikennejärjestelmän suunnitteluun ja laatutason määrittelyyn ja Tieliikelaitos tienpidon tuotantotehtäviin.
Historia.
Vuonna 2001 tielaitoskausi Suomen yleisten teiden historiassa päättyi ja Tielaitoksen tehtävää vastuullisena tienpitäjänä ja tienpidon tilaajana jatkoi Tiehallinto. Entinen Tielaitoksen tuotanto siirtyi Tieliikelaitos-nimellä kilpailemaan tiealan urakoista muiden maarakennusyrittäjien kanssa.
Vuonna 2010 Tiehallinto, Ratahallintokeskus ja Merenkulkulaitos yhdistyivät Liikennevirastoksi.
Laestadian Lutheran Church

Laestadian Lutheran Church (LLC) on Pohjois-Amerikassa ja Afrikassa toimiva vanhoillislestadiolaisten oma kirkko. USA:ssa ja Kanadassa toimii Laestadian Lutheran Church of America. Togossa ja Ghanassa toimii Laestadian Lutheran Church of Togo. Gambiassa toimii Laestadian Lutheran Church of Gambia. Muissa maissa vanhoillislestadiolaisuus toimii kansankirkkojen sisällä (Suomessa, Ruotsissa, Venäjällä, Norjassa, Virossa, Latviassa, muualla Euroopassa ja Ecuadorissa) tai yhdistystoimintana ilman kansankirkkoa (Keniassa).
LLC järjestyi 9. kesäkuuta 1973 nimellä "Association of American Laestadian Congregations" (AALC). Se vaihtoi nimeään vuonna 1994 kuvaamaan paremmin liikkeen henkistä perintöä. Järjestöllä on 29 seurakuntaa Yhdysvalloissa ja Kanadassa. Suurimmat näistä ovat Minnesotassa, Washingtonissa, Arizonassa, Michiganissa ja Saskatchewanissa. Seurakuntia palvelee 68 puhujaa, joista suurin osa on maallikkosaarnaajia.
Seuratoiminta.
LLC:n seuratoiminta poikkeaa suomalaisesta. Suomessa vanhoillislestadiolaiset kuuluvat kansankirkkoon, kun taas Pohjois-Amerikan vanhoillislestadiolaisilla on oma kirkko. Siksi toimitiloissa toimitetaan myös ehtoollinen ja kaste. Usein sunnuntaipäivä alkaa klo 11.00 aamuseuroilla. Illalla on iltaseurat noin klo 18.30. Seuratoiminnan laajuus vaihtelee alueittain. LLC pitää myös pyhäkouluja, raamattuluokkia ja erilaisia keskustelutapahtumia. Joka vuosi pidetään myös talvi- ja kesäseurat, joiden pitopaikka vaihtelee vuosittain. Vuonna 2006 suviseurat eli kesäseurat pidettiin Minnesotassa ja talviseurat Phoenixissa helmikuussa. LLC:n kahdessa leirikeskuksessa järjestetään erilaisia leirejä ja kursseja.
LLC lähettää internetin välityksellä vuorovälein seuroja Minneapoliksen, Longview'n ja Ishpemingin kirkoista. Lisäksi internetiin tallennetaan talvi- ja kesäseurojen saarnat jälkikäteen kuunneltaviksi. Seuroja lähetetään myös radion kautta.
Lähetystoiminta.
LLC tekee sisälähetystyötä Yhdysvalloissa ja Kanadassa. Ulkolähetystyötä tehdään Ecuadorissa, Keniassa ja Togossa. Togon pääkaupunkiin Loméen on rakennettu Laestadian Lutheran Church. Lähetystyötä tehdään pääosin englannin kielellä, mutta lähetysmatkoilla tarvitaan myös espanjan kielen taitoisia. Lähetystyötä tehdään yhteistyössä Suomen Rauhanyhdistysten Keskusyhdistyksen kanssa.
Julkaisut.
LLC julkaisee kahta lehteä. "The Voice of Zion" on 12 kertaa vuodessa ilmestyvä sanomalehti. Siinä on kirjoituksia englanniksi, espanjaksi ja ranskaksi. Lastenlehti "The Shepherd's Voice" ilmestyy 7–9 kertaa vuodessa. Lehtiä on saatavilla myös äänikirjoina. Lisäksi kerran vuodessa julkaistaan noin 80-sivuinen julkaisu "Christmas in Zion".
LLC on julkaissut myös lukuisia kirjoja. Osa LLC:n julkaisemista kirjoista on käännöksiä. Esimerkiksi vanhoillislestadiolaisten opillisista asioista helppotajuisesti kertova "Peltoon kätketty aarre" on julkaistu englanniksi nimellä "The Treasure Hidden in a Field". Lisäksi julkaistaan Raamattuja ja laulukirjoja. Lauluja julkaistaan myös espanjaksi.
Bismarck (korttipeli)

Bismarck on korttipeli, joka esiintyy useissa suomalaisissa korttipelikirjoissa. Tunnetuin on kolmen hengen bismarck, joka on vistin sukuinen kolmen hengen tikkipeli. Peli on nimetty Saksan ensimmäisen valtakunnankanslerin, Otto von Bismarckin mukaan.
Säännöt.
Koska perinteinen korttipakka ei mene tasan kolmelle pelaajalle, kullekin jaetaan 16 korttia normaalisti, ja sitten neljä viimeistä pöytään avoimena. Pelinviejä ottaa ne käteensä, ja sitten laittaa pois neljä korttia, niin että kaikilla on 16 korttia kädessään.
Nykyaikainen bismarck.
Pelissä on neljä erilaista kierrosta: patavaltti, valttikierros, valtiton kierros, ja misääri eli laisto tai passaus. Kukin pelaaja joutuu pelaamaan kaikki neljä kierrosta, mutta kolmella ensimmäisellä jakovuorollaan hän saa itse päättää, minkä kierroksen pelaa. Jakoja on siis kaikkiaan kaksitoista. Etumies alkaa ensimmäisen tikin, minkä jälkeen edellisen tikin voittaja alkaa aina seuraavan tikin.
Yleensä pelataan niin, että etumies saa valita valtin valttikierroksella, mutta voidaan sopia, että ensimmäinen pöytään jaettu kortti määrää valtin. Voidaan myös sopia, että valttikierrokselle ei saa valita pataa valtiksi.
Pata-, valtti- ja valtittomalla kierroksella etumies haluaa vähintään 8 tikkiä, ja kaksi muuta pelaajaa 4 tikkiä. Jokaisesta tikistä tämän yli saa pluspisteen, ja miinuspisteen jokaisesta alle jäävästä tikistä. Passauskierroksella etumies saa ottaa 4 tikkiä ja muut pelaajat 6 tikkiä. Tässä ylimenevistä tikeistä saa miinuspisteitä ja alimenevistä pluspisteitä.
Perinteinen bismarck.
1900-luvun alkupuolella pelattu versio. Perinteisessä bismarckissa on vain kolme kierrosta: valttikierros, valtiton kierros ja passaus, jotka pelataan tässä järjestyksessä. Jakoja on siis kaikkiaan yhdeksän. Pistelasku on sama kuin nykyaikaisessa versiossa.
Muita versioita.
Neljän hengen bismarckissa on piirteitä skruuvista, kahden hengen bismarck taas kuin japanilainen visti.
Steve Vai

Steven Siro Vai (s. 6. kesäkuuta 1960 Carle Place, New York) on yhdysvaltalainen rock-kitaristi.
Ura.
Vain ura muusikkona alkoi nuotintamalla Frank Zappan kappaleita ja kitarasooloja 1970-luvun lopussa. Osoittauduttuaan myös virtuoosimaiseksi kitaristiksi Vai soitti Zappan yhtyeessä 1980-luvun alkupuolella. Vuonna 1984 Vai julkaisi omakustanteisen soololevyn "Flex-Able". Seuraavana vuonna hän meni ruotsalaiskitaristi Yngwie Malmsteenin tilalle Alcatrazziin, jossa Steve Vain sanojen mukaan soitti "hauskoja kavereita, mutta keskinkertaisia muusikoita".
Vuonna 1986 Vai liittyi Van Halenin entisen laulusolistin David Lee Rothin yhtyeeseen. Hän teki yhtyeen kanssa ensilevyn "Eat'em and Smile" (1986) lisäksi albumin "Skyscraper" (1988). "Eat'em Smile" -levyn aloituskappaleessa Steve Vai käyttää Wahwah-pedaalia siten, että hänen ja David Lee Rothin dialogissa kitara kuulostaa yhtä paljon ihmiseltä kuin sähkökitaralta. Puheen ja kitaran yhteneväisyyttä Vai kertoo tutkineensa nuotintaessaan Frank Zappan puhelaulua (esimerkiksi Zappan kappaleessa "Jazz Discharge Party Hats" albumilla "The Man From Utopia", 1983). Steve Vai tunnetaan myös taitavana täppääjänä. 
Vuonna 1989 Steve Vai äänitti kotistudiossaan Whitesnaken kitaraosuudet ja aloitti tämän jälkeen läpimurtosoololevynsä "Passion and Warfare" nauhoitukset. "Passion And Warfare" menestyi erinomaisesti ollakseen sähkökitarainstrumentaalialbumi. Albumista tuli klassikko sähkökitaran virtuoosimaisen hallinnan ja pitkälle kehittyneiden sovitusten ansiosta.
Kiinnitys Whitesnakessa päättyi ensimmäisen yhteisen levyn jälkeen. Vai on tehnyt soololevyjä, jotka ovat myyneet noin 6 miljoonaa kappaletta, ja vieraillut monien artistien levyillä.
Vaita pidetään yhtenä maailman nopeimmin soittavista ja taitavimmista kitaristeista. Hän esiintyy elokuvassa "Crossroads – bluesjätkät" päänäyttelijän kilpailijana elokuvan loppupuolella, ja soittaa myös osan Ralph Macchion osuudesta. Macchion slideosuudet soittaa Ry Cooder.
Kitarasuunnittelu.
Steve Vai on kehittänyt Ibanez-kitaravalmistajan kanssa 7-kielisen kitaran Universen ja myös oman nimikkomallinsa JEMin, jonka näkyvin tunnusmerkki on kantokahva "monkey grip" ja "elämänpuu" -kuviointi otelaudassa. Akustisissa kitaroissa Vailla on nimikkomalli Ibanez Euphoria.
Soolotuotanto.
EP:t
Steve on myös soittanut Michael Salvatorin ja Martin O'Donnellin säveltämän Halo 2 -videopelin tunnusmusiikin ns. metalliversion. Tämä kappale on Guitar Hero III -pelin Xbox 360-versiossa.
Ginirommi

 
Ginirommi (lyhenteeltään gini) on rommipeleihin kuuluva kahden hengen korttipeli, jossa kerätään kolmen tai neljän samanarvoisen kortin ryhmiä tai vähintään kolmen kortin värisuoria.
Eroosio

Eroosio on kallio- ja maaperän kulumista veden, jään, tuulen, mekaanisen kulutuksen tai jonkin muun maaperää kuluttavan tekijän tähden.
Laajassa merkityksessä eroosioon lasketaan mukaan myös irronneen aineksen kulkeutuminen veden tai tuulen mukana; suppeampi merkitys kattaa vain aineksen irtoamisen, jolloin raja rapautumiseen on häilyvä. Eroosion irrottaman aineksen kasautuminen on nimeltään sedimentaatiota, nämä kaksi prosessia yhdessä muokkaavat maastonmuotoja jatkuvasti.
Lajit.
Vesieroosiossa maaperää kalvaa liikkuva vesi. Rannikolla sitä aiheuttavat sekä kalliota vasten iskeytyvät aallot että aaltojen liikuttamat sora ja hiekka. Joen pohjassa eroosiota aiheuttaa sekä virtaava vesi että sen mukana kulkevat ainekset.
Jäätikköeroosiota aiheuttaa sekä liikkuvan jäämassan mukana kulkevat lohkareet, että jäätikön sulamisvesi joka tunkeutuu kiven rakoihin, jäätyy uudelleen ja laajenee, ja murtaa kivestä palasia jotka kulkeutuvat jäätikön mukana. Merkittävimmin Suomen kallioperässä ja maaperässä eroosiota aiheuttanut tapahtuma on ollut jääkausi.
Tuulieroosiota ilmenee lähinnä kuivilla alueilla, missä tuuli irrottaa hiekkaa dyynien pinnasta, ja tuulen kuljettama hiekka hioo kallion pintaa. Dyyni liikkuu tuulen suuntaan, kun tuuli irrottaa hiekkaa tuulenpuolelta ja kasaa sitä suojanpuolelle.
Vaikuttavat tekijät.
Eroosioon vaikuttavat tekijät voidaan jakaa kolmeen pääluokkaan: energia-, suoja- ja kestävyystekijöihin.
Vaikutukset.
Eroosio on ekosysteemille pienessä määrin terveellinen ja luonnollinen tapahtuma, mutta sitä ovat voimistaneet etenkin ihmisen aiheuttamat muutokset luonnossa. Tällaisia muutoksia ovat esimerkiksi metsien hakkuu, maatalous ja liikkumisen aiheuttama kuluminen.
Eroosio aiheuttaa kuormitusta vesistölle, koska maa-ainesten mukana kulkeutuu ravinteita ja maa-ainesta vesistöihin.
Eroosiossa maasta poistuu sellainen ainesosa, joka on herkkä kulumiselle ja kulkeutumiselle, esimerkiksi pienen raekokonsa tähden. Eroosion aiheuttaman kulutuksen, kuljetuksen ja kasaantumisen voimakkuus vaihtelee maaston ja eroosiota aiheuttavan ilmiön mukaan.
Sähköruoska

Sähköruoska on taskulamppua muistuttava sähköinen laite, joka käytetään karjanohjaukseen. Sähköruoskassa on katkaisimella ja tehonsäätimellä varustettu kahva ja varren päässä kaksi metallista kosketuspintaa. Usein virranlähteenä ovat paristot, vaikka myös verkkovirralla toimivia versioita on kehitetty. Niitä käytetään pääasiassa karjan ajamiseen.
Kidutusväline.
Sähköruoskia on käytetty yleisesti myös kidutusvälineenä. Kun sähköruoskan kosketuspinnat painetaan uhrin kehoa vasten ja sähkö kytketään, sähkövirta kulkee kosketuspintojen välillä aiheuttaen (voimakkuudestaan riippuen) kipua ja mahdollisesti palovammoja. Useimmat sähköruoskat yltävät myös vaatteiden läpi ja paljaaseen ihoon ne aiheuttavat selvästi näkyviä jälkiä. Sähköruoska on "turvallinen", sillä sen sähkövirta ei ulotu syvälle kudoksiin. Se voi kuitenkin aiheuttaa sydänpysähdyksen suoraan sydämen kohdalla selässä tai rintakehässä käytettynä. Sähköruoskia on väitetty käytettävän jopa uhrin suuhun tai sukupuolielimiin.
Amnesty International on vaatinut länsimaita, varsinkin Yhdysvaltoja ja EU:ta, kieltämään kidutusvälineiksi luokiteltujen sähköruoskien, karjapiiskojen ja sähköaseiden viennin. Niiden käyttö tiedetään yleiseksi monissa Lähi-idän valtioissa sekä Tiibetissä ja Kiinassa. Eräissä maissa sähköruoskia ja karjapiiskoja väitetään käytetyn mellakantorjuntaan.
Katapultti

Katapultti oli antiikin aikana ja keskiajalla käytetty piirityskone, jolla pystyttiin sinkoamaan ('lennättämään') erilaisia ammuksia. Katapultti on yksi maailman vanhimmista piirityskoneista.
Katapultti sai sinkoamisvoimansa jännitetyistä köysistä tai raskaasta vastapainosta. Varsi sinkosi esimerkiksi raskaan kivenjärkäleen vihollisen linnoitusta kohti aiheuttaen pahoja vaurioita muuriin ja torneihin. Katapultteja käytettiin enimmäkseen rakennuksia vastaan, mutta niitä on käytetty myös vihollisten sotilaita vastaan taistelukentällä. Katapultit eivät olleet kovinkaan tarkkoja, mutta ne aiheuttivat suurta tuhoa osuessaan kohteeseensa.
Katapultin ammuksina käytettiin raskaiden kivenjärkäleiden lisäksi palavaa materiaalia, palavaa nestettä sisältäviä astioita tai jopa kuolleiden eläinten tai ihmisten raatoja, jotka heikensivät puolustajan taistelutahtoa ja levittivät sairauksia.
Antiikin kreikkalaiset kehittivät maailman ensimmäiset katapultit. Myös nimitys on peräisin kreikasta: "katapeltēs" (sanoista "kata-" ’alas’ ja "pallein" ’heittää' / 'singota’). Myöhemmin roomalaiset kehittivät tehokkaamman katapulttityypin, onagerin. Keskiajalla ilmestyi uudenlaisia ja kehittyneempiä katapultteja, kuten trebuchet ja mangoneli.
Katapulttia käytettiin ilmailussa jo varhain lyhentämään lähtökiitoa, kunnes koneet pystyivät itsenäiseen nousuun tekniikan kehityttyä. Muun muassa Wrightin veljekset käyttivät yksinkertaista junttakatapulttia omissa kokeissaan.
Lentotukialuksilla katapultti on yhä tärkeä apuväline: sen avulla saadaan ilmaan raskaastikin kuormatut lentokoneet. Näillä aluksilla katapultit ovat tavallisimmin höyryvoimaisia. Uuden sukupolven tukialuksilla (lähinnä Yhdysvaltain laivaston Gerald R. Ford-, brittien kuninkaallisen laivaston Queen Elizabeth- ja Ranskan PA2-luokat) höyrykatapultti on korvattu sähkömagneettisella katapultilla.
Nykyään katapultin tapaisia laitteita käytetään esimerkiksi miehittämättömien ilma-alusten laukaisemiseksi taivaalle.
Aluepalautus

Aluepalautus ry. on yhdistys, joka ajaa Suomen Neuvostoliitolle luovuttamien alueiden palautusta neuvotteluteitse Venäjältä. Järjestön toimintaan kuuluvat yleisötilaisuudet ja tiedotteet Karjalan palautukseen liittyvistä asioista. Aluepalautus toimii yhteistyössä ProKarelian ja Tarton rauha ry:n kanssa. 
Mediassa.
Vuonna 2009 Aluepalautus ry:tä sidottiin yhteen Nord Stream -kaivosvaltauksen kanssa, jossa joukko Pro Karelia -liikkeen aktivistia yrittivät estää Venäjän ja Länsi-Euroopan välisen kaasuputken rakentamista. 
Vuonna 2010 Aluepalautus ry:n tiedottaja Lasse Koskinen lähetti järjestön nimissä tiedotteen, jossa kertoo Keskustan kansanedustaja Antti Kaikkosen tulevan vaatimaan Karjalan palautusta. Kaikkonen kiisti tiedon ja ihmetteli Karjalan palauttamista vaativien tahojen yritystä valjastaa hänet palauttamisvaatimusten keulakuvaksi.
Jono (tietojenkäsittelytiede)

"Matematiikassa lukujonoa kutsutaan usein jonoksi."
Jono (engl. "queue") on tietojenkäsittelytieteessä käytetty abstrakti tietotyyppi, jonka lisäys- ja poisto-operaatiot toimivat niin sanotulla FIFO-periaatteella ("First In First Out"). Tämä vastaa todellisuutta: jonolla on kaksi päätä, ja alkio pääsee pois aina toisesta päästä kuin mistä se on lisätty. Näin alkiot käsitellään vuorotellen siten, että kauimmin jonossa ollut alkio käsitellään ensimmäisenä. Jonoa voi verrata esimerkiksi kaupan kassajonoon. Yleensä jonoa käytetäänkin varastoimaan käsittelyä odottavia alkioita.
Operaatiot.
Jonon rajapinta koostuu ainakin seuraavista operaatioista:
Edellä mainitut jono-operaatiot saadaan suoriutumaan vakioajassa.
Toteutus.
Jono toteutetaan yleensä joko linkitettynä listana tai taulukkona. Linkitetyn rakenteen etuna on se, että jonon pituus voi muuttua vapaasti ilman rakenteen uusimista. Haittapuolena jatkuva muistinvaraaminen saattaa heikentää suorituskykyä. Lisäksi linkit alkiosta toiseen vievät jonkin verran tilaa.
Taulukolla toteutetun jonon pituudella on taulukon koosta johtuva yläraja, mikä monissa tapauksissa ei haittaa mutta voi joskus koitua ongelmaksi. Ongelma voidaan kiertää vaihtamalla käyttöön isompi taulukko aina ylärajan tullessa vastaan, mutta tämä on suhteellisen raskas operaatio. Taulukko vie myös käytännössä aina hieman hukkatilaa.
Sähköšokki

Sähköšokki on kidutusmuoto, jossa kidutettavalle annetaan sähköisku. Sähköšokkeja annetaan kidutettaville esimerkiksi kiinnittämällä johdot korviin, sormenpäihin tai varpaisiin, toisinaan myös sukupuolielimiin. Virtalähteenä on usein käsikäyttöinen generaattori. Usein se on muunnettu vanhanaikaisesta kenttäpuhelimesta. Varsinaiset sähköšokit ovat hyvin lyhyitä ja voimakkaita sähköiskuja, mutta usein käytetään myös pitkäkestoisia ja matalajännitteisiä šokkeja.
Uhrille seuraa sähköšokkikidutuksesta palovammojen ohella usein hermoratavaurioita, jotka harvoin paranevat täysin. Ne puolestaan johtavat helposti henkisten ja motoristen toimintojen heikkenemiseen ja mielenterveysongelmiin. Usein sähköšokit aiheuttavat sydänpysähdyksen tai rytmihäiriöitä. Uhrin lihakset kouristelevat sähköšokkien aikana ja niiden jälkeen. Tästä seuraa paitsi lihassärkyä myös mustelmia ja jopa katkenneita luita.
Sähköšokki lääketieteessä.
Aiemmin sähköšokkeja käytettiin lääketieteessä hoidettaessa mielenterveyspotilaita. Sittemmin lääketieteellistä käyttöä on alettu kutsua sähköhoidoksi (ECT, "electroconvulsive therapy"). Italialaiset Ugo Cerletti (1877–1963) ja Lucio Bini (1908–1964) ottivat vuonna 1937 käyttöön sähköšokin. ECT on edelleen rutiinikäytössä kliinisessä psykiatriassa ja on yksi tehokkaimmista vakavan masennuksen hoitomenetelmistä.
Sähköšokki populaarikulttuurissa.
Elokuvissa aivojen sähköhoito on yleensä kuvattu rangaistukseksi tai jopa kidutukseksi. Miloš Formanin ohjaamassa elokuvassa "Yksi lensi yli käenpesän" Jack Nicholsonin näyttelemälle roolihenkilölle annetaan sähköšokki rangaistukseksi huonosta käytöksestä mielisairaalan suljetulla osastolla. Nukutusta ei toimenpiteen aikana käytetä, sillä elokuva sijoittuu 1960-luvun alkuun.
Milgramin tottelevaisuuskoe.
Stanley Milgram suoritti 1960-luvulla sosiaalipsykologisen koesarjan, jossa testattiin osallistujien halukkuutta totella auktoriteettiasemassa olevan henkilön antamia koehenkilön omantunnon vastaisia käskyjä. Sähköiskukokeessa koehenkilölle kerrottiin, että hänen tulisi auttaa opiskelijaa muistia vaativissa tehtävissä rankaisemalla opiskelijaa, jos hän muistaisi väärin. Rangaistuksena väärästä vastauksesta koehenkilö antoi sähköiskuja, jotka eivät kuitenkaan olleet oikeita, vaan tehtäviin vastannut henkilö vain näytteli saavansa sähköiskuja. Kokeenjohtaja kehotti koehenkilöä korottamaan sähköiskujen voimakkuutta ja yllättävää kokeessa oli se, miten koehenkilö vain pienen vastustuksen jälkeen totteli kokeenjohtajalta saamiaan käskyjä lisätä sähköiskun voimakkuutta jopa niin, että siitä voisi seurata kuolema. Koeasetelman tieteellinen pätevyys voidaan kuitenkin kyseenalaistaa. Milgramin tottelevaisuuskoe on nykyään toistettu virtuaalisesti: Virtuaalisesti toistetussa kokeessa ilmeni, etteivät monet koehenkilöt tottuneet virtuaalinaisen tuskaan, vaan muuttuivat kokeen edetessä entistä rauhattomammiksi. Koehenkilöiden pulssi ja käsien hikoilu lisääntyivät pidemmälle mentäessä.
Gastronomia

Gastronomia tarkoittaa ensiluokkaisista raaka-aineista valmistettujen ruokien tuntemusta ja niiden valmistamista. Termi merkitsee kirjaimellisesti "vatsan sääntelyn taito tai laki" (, "gaster", 'vatsaan'; , "nomos", 'lakeja, jotka määräävät'). Gastronomian sanastoon kuuluu runsaasti ranskankielisiä termejä, sillä ruoan arvostuksen ja sen ensiluokkaisen valmistustaidon juuret ovat Ranskassa. Sana voi tarkoittaa myös ruoan ja kulttuurin suhdetta tutkivaa tieteenalaa (tieteellinen gastronomia).
Klassisen gastronomisen järjestyksen historia ulottuu 1800-luvulle. Tuolloin määriteltiin aterian koostuminen eri ruokalajeista, jota tämänkin päivän ateriakokonaisuuksilla hyödynnetään:
Erityisen huolellisesti ja taidokkaasti valmistettu ruoka on nimeltään "gourmet". Hyvän ruoan luonnontieteellistä tutkimusta kutsutaan molekyyligastronomiaksi, ja siihen pohjautuvaa ruoanlaittoa "molekyylikokkaukseksi".
Okonomiyaki

Okonomiyaki () on japanilainen paistettu ruokalaji, joka jossain määrin muistuttaa eurooppalaista munakasta. Japaninkielinen nimi "okonomiyaki" tarkoittaa suurin piirtein "se mitä haluat kypsennettynä"; "okonomi" tarkoittaa "mistä pidät" ja "yaki" tarkoittaa "paistettu" tai "keitetty".
Okonomiyakin keskeisiä aineksia ovat vehnäjauho, raastettu jamssi, kananmuna ja silputtu kaali. Nesteenä on vesi tai "dashi"-liemi, joka on valmistettu keittämällä merilevästä ja kalasta. Lisäksi okonomiyakissa voi olla monenlaista lihaa, äyriäisiä, vihanneksia ja juustoja. Koostumuksensa takia sitä usein verrataan länsimaisiin munakkaisiin ja pizzoihin, ja joskus sitä nimitetäänkin japanilaiseksi pizzaksi.
Okonomiyakia tarjoillaan ruokalajiin erikoistuneissa ravintoloissa, japaniksi "okonomiyaki-ya", joita Japanissa on runsaasti. Osa ravintoloista toimii itsepalveluperiaatteella: ruokailija valitsee mieleisensä ainekset ja paistaa niistä itse okonomiyakinsa.
Okonomiyaki valmistetaan paistamalla sekoitetut ainekset pannulla tai paistolevyllä ("teppan") molemmilta puolilta. Sen kanssa tarjoillaan okonomiyakikastiketta, merilevää ("nori"), kuivattua kalaa ("katsuobushi") ja inkivääriä, joskus myös majoneesia.
Japanissa Hiroshima ja Osaka kilpailevat alkuperäisen okonomiyakin kotipaikan asemasta. Okonomiyakin koostumus ja valmistustapa vaihtelee paikkakunnittain.
Anu ja Antti

Anu ja Antti () on belgialaisen Willy Vandersteenin luoma sarjakuva. Sarjakuvan ensimmäiset jaksot julkaistiin vuonna 1945 lehdessä "De Nieuwe Gids" ja sarjakuvan suosio jatkuu yhä Hollannissa ja flaaminkielisessä Belgiassa.
Sarjakuvassa pääosissa seikkailevat teini-ikäiset Anu ja Antti sekä heidän apunaan temperamenttinen Sanelma-täti, yksinkertainen mutta hyväsydäminen Koikkalainen, väkivahva ja oikeudenmukainen Jeremias ja kekseliäs tiedemies professori Tietonen.
Suomeksi julkaistut teokset.
Suomeksi Anua ja Anttia julkaisi Mestarikustannus vuosina 1983–1987.
1983
1984
1985
1986–1987
Tempo

Tempo on musiikkitermi, joka määrittää kappaleen nopeuden. Sana "tempo" juontuu italian kielestä, jossa se tarkoittaa yleensä aikaa. Kappaleen ihanteellinen esitystempo merkitään nuotteihin tavallisesti käyttämällä vakiintuneita italialaisperäisiä ilmaisuja. 
Tempo voidaan ilmaista myös täsmällisesti lukuna. Esimerkiksi tempo 120 tarkoittaa 120 iskua minuutissa. Tästä merkintätavasta käytetään toisinaan ilmaisua "BPM" ("beats per minute").
Joitakin tempomerkintöjä hitaimmasta nopeimpaan summittaisessa järjestyksessä:
Sanalliset tempomerkinnät ovat hyvin tulkinnanvaraisia. Haluttaessa ilmaista tempo täsmällisesti voidaan ilmoittaa iskujen määrä minuutissa (niin sanottu MM- eli Mälzelin metronominotaatio) tai määrättyjen (yleensä neljäsosa) nuottien määrä minuutissa. Joillakin 1900-luvun säveltäjillä, kuten Béla Bartókilla, on myös ollut tapana ilmoittaa kappaleen kokonaiskesto, joka auttaa arvioimaan oikeaa tempoa.
Tempon muutoksille on omat niin ikään italialaisperäiset ilmaisunsa. Näistä tyypillisimmät ovat "accelerando" (kiihdyttäen) ja "ritardando" (hidastaen). Halutun tempomuutoksen määrää voidaan vielä tarkentaa etuliitteillä "molto" (paljon) tai "poco" (vähän).
Temposanoja voi muuntaa diminutiivimuodoilla ("adagietto" "vähän hitaasti") tai superlatiiveilla ("prestissimo" "erittäin nopeasti") tai ilmaisulla "ma non troppo" ("muttei liikaa").
Tempomerkintöjä muilla kielillä.
Monet säveltäjät ovat käyttäneet saksankielisiä tempomerkintöjä. Näitä ovat esimerkiksi:
Mönchengladbach

Mönchengladbach on kaupunki Nordrhein-Westfalenin osavaltiossa, läntisessä Saksassa. Se sijaitsee Düsseldorfin kaupungin sekä Saksan ja Alankomaiden välisen rajan välillä. Mönchengladbach kuuluu Düsseldorfin hallintopiiriin ja on niin kutsuttu piiritön kaupunki () eli kaupunki, joka ei kuulu mihinkään Saksan piirikuntaan.
Vuoden 2022 lopussa Mönchengladbachissa oli 268 465 asukasta. Mönchengladbachin pinta-ala on 170,4 neliökilometriä ja asukastiheys 1 575 as./km². Kaupungin korkein kohta on 133 metriä ja matalin kohta 35 metriä merenpinnan yläpuolella. Väkiluku ylitti 100 000 asukkaan rajan vuonna 1921.
Mönchengladbach (”munkkien Gladbach”) kehittyi 970-luvulla perustetun benediktiiniläisluostarin ympärille. Kaupunkioikeudet se sai 1360-luvulla. Nykyinen Mönchengladbachin kaupunki perustettiin 1. tammikuuta 1975, jolloin piirivapaat kaupungit Mönchengladbach ja Rheydt sekä Wickrathin kunta yhdistettiin uudeksi Mönchengladbachin kaupungiksi.
Nykyisin kaupunki on tie-, rautatie- ja lentoliikenteen keskus. Sen teollisuus tuottaa koneita – etenkin tekstiilikoneita – kaapelia ja ilmailualan tuotteita.
Kaupunki tunnetaan vuonna 1900 perustetusta jalkapallojoukkueestaan Borussia Mönchengladbachista, joka pelasi kaudella 2022–2023 Saksan korkeimmalla sarjatasolla Bundesliigassa.
Luettelo Saksan kaupungeista

Tämä artikkeli on luettelo Saksan kaupungeista (). Kaikki Saksan kunnat (myös tämän artikkelin kaupungit) on lueteltu artikkelissa Luettelo Saksan kunnista. 
Saksan suurimmat kaupungit.
Tässä luettelossa on lueteltu yli 50 000 asukkaan kaupungit Saksassa (numerointi perustuu vuoden 2007 väkilukuun).
° tai viimeisin saatavilla oleva tieto.
Saksan kaupungit aakkosjärjestyksessä.
Seuraavassa esitetyssä luettelossa kaupungit ovat aakkosjärjestyksessä ja niiden nimien perässä on osavaltion tunnuskirjaimet. Luettelossa on 2 064 kaupunkia ja luettelo kuvaa ajankohdan 1.4.2013 mukaista tilannetta. Kaupungilla tarkoitetaan tässä luettelossa hallinnollisesti itsenäistä kuntaa, jolla on kaupunkioikeudet. Luettelossa ei ole mukana nykyisen Saksan entisiä kaupunkeja eikä aiemmin Saksaan kuuluneiden alueiden kaupunkeja.
Kaupungit jakautuvat eri osavaltioihin seuraavasti:
Prokonsuli

Prokonsuli (, konsulin sijasta) oli Rooman tasavallan aikainen virkanimike, jonka haltijat toimivat yleensä provinssien käskynhaltijoina. Viran haltijat olivat yleensä toimineet ensin konsuleina, ja siirtyivät virkakautensa jälkeen provinssien hallintoon. Virka perustettiin, kun lukumäärältään ja merkitykseltään kasvavat provinssit alkoivat vaatia enemmän huomiota kuin konsulit ja preettorit ehtivät niille suoda. Tämän vuoksi tarvittiin myös uusia virkamiehiä, joilla olisi hallussaan "imperium" eli toimeenpanovalta provinssissaan (aiemmin "imperium" oli ollut vain konsuleilla, preettoreilla ja diktaattoreilla). Myöhemmin virkaan alettiin nimetä muitakin kuin vain entisiä konsuleita.
Etymologia.
Latinankielinen sana prōconsul on lyhennetty muoto sanasta prō consul, joka tarkoittaa "(joka toimii) konsulin puolesta". Se esiintyy kirjoituksissa, jotka alkavat vuodesta 135 eaa. Muinaiset historioitsijat kuvailevat Quintus Publilius Philon, ensimmäisen prokonsulin, toimineen prokonsulina vuonna 326 eaa. Myöhemmille prokonsuleille samat lähteet käyttävät lyhennettyä muotoa.
Pauli Kallio

Pauli Kallio (s. 1960 Nivala) on suomalainen sarjakuvakäsikirjoittaja, -kääntäjä ja -julkaisija. Hän on Suomen ainoa päätoiminen sarjakuvakäsikirjoittaja.
Kallio aloitti sarjakuvien käsikirjoittamisen 1990-luvun alussa. Hänen tuotantoonsa kuuluu muun muassa sellaisia alun perin sanoma- ja aikakauslehdissä julkaistuja sarjakuvia kuin "Kramppeja &amp; nyrjähdyksiä" (piirtäneet muun muassa Christer Nuutinen, Sami Toivonen ja Mika Lietzen), "Ornette Birks Makkonen" (piirtänyt Ville Pirinen) ja "Onnen lahjat" (piirtänyt Kati Kovács). Kallio on tehnyt yhteistyötä lukuisten muidenkin suomalaisten sarjakuvapiirtäjien kanssa. 
Kallio oli mukana sanoittamassa kappaletta ”Rodeo Heart” 22-Pistepirkkojen albumille "Lime Green DeLorean" (2011).
Vuonna 1994 Kallio sai Puupäähattu-palkinnon ja vuonna 2021 Sarjakuva-Finlandian teoksesta "Ammatti: käsikirjoittaja".
Turo’s Hevi Gee

Turo's Hevi Gee on lahtelainen huumoriorkesteri. Yhtyeen kappaleita ovat muun muassa "Shellin paariin", "Kyntäjän poika" ja "Punaiset on silmät". Yhtye viettää vuosittain Turonpäivää Lahdessa 8. heinäkuuta. Yhtyeen kappaleille on tavallista jonkin tunnetun hitin sanojen muokkaaminen humoristiseen sävyyn. Harri "Hara" Laukkanen perusti Turo's Hevi Geen syksyllä 1985 Teemu Nousiaisen, Pekka "Keppi" Heinäsen ja Ari Hukkasen kanssa.
Yhtyeen alkuperäinen nimi oli Turo's Hevi Gentlemen, joka mukaili Pedro Hietasen silloisen yhtyeen Pedro's Heavy Gentlemen nimeä. Nimi muutettiin nykyiseen muotoonsa sekaannusten välttämiseksi ensimmäisen singlen julkaisun jälkeen Hietasen ehdotuksesta.
Laipanmaa

Laipanmaa on metsäalue Pirkanmaalla Pälkäneen ja Kangasalan alueilla. Metsäalue jää Längelmäveden, Pälkäneveden ja Kukkian väliselle alueelle. Laipanmaan pinta-ala on noin 15 000 hehtaaria eli 150 neliökilometriä, ja se on suurimmaksi osaksi talousmetsää. Suurin metsänomistaja on UPM Kymmene.
Laipanmaan merkitys virkistyskäytössä on lisääntymässä, ja sinne on rakennettu ulkoilureittejä. Opastettuja polkuja on noin 30 kilometriä. Alueen keskellä sijaitseva Rajalan kämppä on kunnostettu virkistys- ja museokäyttöön. Laipanmaan reunalla sijaitsee Sappeen matkailukeskus.
Luontokohteita.
Laipanmaalla on runsaasti järviä, jonne alueen retkeilyreitistö ulottuu (osa järvistä on merkitty retkikohteeksi).
Jouttesselän alue.
Pikkulammi • Vuorilammi
Sappeenjärvenojan valuma-alue.
Sammasjärvi • Iso Kiimasjärvi • Vähä Kiimasjärvi • Vähätjärvet • Iso Arajärvi • Vähä Arajärvi • Iso Saarijärvi • Leppäjärvi • Vähä Saarijärvi • Sammakkojärvi • Vasajärvi • Koiransuoli • Verkkojärvi (retkikohde) • Suojärvi • Ruokojärvi (retkikohde) • Vähä Hirvijärvi (retkikohde) • Iso Hirvijärvi (retkikohde) • Särkijärvi (retkikohde) • Syväjärvi • Masolammi • Musta-Sorsamo • Ahvenainen • Pikku-Kaila • Haisjärvi • Pikku-Sorsamo • Iso-Sorsamo • Kailajärvi
Keljonjärven valuma-alue.
Ojajärvi • Pikku Kaakkojärvi • Iso Kaakkojärvi • Iso Saksijärvi • Lakeenjärvi • Ahvenaisjärvi • Vähä Saksjärvi • Taivasjärvi • Hämeenjärvi • Valkeajärvi • Hanhiluppo • Elamonjärvi (retkikohde) • Hallijärvi • Vähä-Laippa (retkikohde) • Iso-Laippa (retkikohde) • Haukijärvi
Längelmäveden lähialue.
Haukijärvi • Pentojärvi • Harijärvi • Vähäjärvi • Kalliojärvi • Tervajärvi
Kukkian alue.
Heinäjärvi • Vahlajärvi • Pihtilampi (retkikohde)
Sappeen hiihtokeskus

Sappee on hiihtokeskus Pälkäneen Sappeenvuorella. Se aloitti toimintansa vuonna 1989. Alkuvaikeuksien jälkeen se on noussut Suomen kymmenen suurimman hiihtokeskuksen joukkoon ja on voimakkaasti kehittymässä edelleen. Talvella 2005–2006 hiihtokeskuksessa aloitti toimintansa "Tapahtumakeskus Huippu", johon mahtuu parhaimmillaan n. 1 000 henkeä, ja jota kutsutaan Suomen suurimmaksi rinneravintolaksi.
Sappee on kehittynyt 2000-luvulla hiihtokeskuksesta matkailukeskukseksi. Sappeesta löytyy hiihtokeskuspalveluiden lisäksi kesäpalveluita mm. kesäteatteri, majoitusta, bikepark, patikointi- ja retkeilyreittejä sekä monenlaisia majoituspaketteja. Kesäteatteritoiminta aloitettiin kesällä 2009 ja heti aloitusvuonna se keräsi 17500 katsojaa. Bikepark-toiminta aloitettiin kesällä 2008 ja vuonna 2010 Sappee oli Suomen alamäkijoukkueen virallinen BikePark Partner. Kesällä 2010 valmistui retkeilyreitti Sappeen ja Eteläisen-Suomen suurimman metsäalueen Laipanmaan välille jossa on laaja patikointireitistö. 
Vuosina 1993–1995 hiihtokeskuksessa kuvattiin Metsolat-nimisen sarjan hiihtokeskuskohtaukset.
Palkinnot.
Sappee on valittu vuoden hiihtokeskukseksi vuosina 1996, 2010 ja 2018. &lt;br&gt;
Sappee on valittu vuonna 2012 vuoden kotimaiseksi Matkailuyritykseksi.
Sappee bikepark valittiin vuoden bikeparkiksi vuonna 2021.
Meteorologia

Meteorologia (kreikan sanasta meteōrología, joka on johdos sanoista metéōron ja , lógos, ) eli ilmatiede tutkii ilmakehää ja sen käyttäytymistä. Tunnetuin meteorologinen sovellus on sään ennustaminen. Klimatologia tutkii ilmakehän pitemmän ajan tapahtumia, ilmastoa ja sen muutoksia kuten kasvihuoneilmiön voimistumista. Ilmakemia tutkii kemiallisia prosesseja ilmakehässä, tärkeimmät sovellukset liittyvät ilmansaasteisiin.
Ilmatieteen asiantuntija on meteorologi eli ilmatieteilijä. Suomessa meteorologiksi voi opiskella Helsingin yliopiston matemaattis-luonnontieteellisen tiedekunnan ilmakehätutkimuksen keskuksessa (INAR). Aiemmin itsenäinen meteorologian laitos yhdistettiin vuonna 2002 yliopiston fysikaalisten tieteiden laitokseen, joka vuonna 2008 nimettiin fysiikan laitokseksi. Vuonna 2018 fysiikan laitos jaettiin fysiikan osastoksi ja ilmakehätutkimuksen keskukseksi (INAR); INARia johtaa akateemikko Markku Kulmala. 
Meteorologi on ammattinimike, tutkinto on luonnontieteiden kandidaatti tai filosofian maisteri. Sään ennustaminen on eräs näkyvimpiä ilmatieteilijöiden työtehtäviä. Useimmissa maissa meteorologin tehtäviin vaaditaan korkeakoulututkinto. Meteorologit toimivat kansallisissa ilmatieteen laitoksissa, yliopistoissa, tutkimuslaitoksissa, puolustusvoimissa, ilmailulaitoksissa, tiehallinnoissa, sääalan yrityksissä (esimerkiksi Foreca) sekä ilmakehän ja sen lähialojen mittausteknologiayrityksissä (kuten Vaisala ja Iceye, tuulienergiamittausyritykset), joukkoviestimissä (esimerkiksi YLE, Mtv3) sekä muissa yrityksissä (isot voimayhtiöt, vakuutusyhtiöt), ja alan ministeriöissä. Alalla on myös kansainvälisiä tehtäviä.
Koska sää ei tunne valtioiden rajoja, eri maiden ilmatieteen laitokset ovat kansainvälisesti verkottuneita. Korkein kansainvälinen taso on YK:n alainen Maailman ilmatieteen järjestö - World Meteorological Organisation (WMO).
Ilmakehän fysiikkaa.
Meteorologian tarkastelemista fysikaalisista prosesseista voidaan mainita
MPEG-7

MPEG-7-standardi (ISO/IEC 15938) (Multimedia Content Description Interface) on multimedian sisällönkuvausrajapinta, jonka tarkoituksena on mahdollistaa tehokkaat haut sekä audio- että videomateriaaliin internetissä, digitaalikirjastoista ja muista tietokannoista. MPEG-7:stä tuli kansainvälinen standardi syksyllä 2001.
MPEG-7-tietoa sisältävä audiovisuaalinen data voi olla kuvia, ääntä, puhetta, grafiikkaa, 3D-malleja, videota sekä kokoonpanotietoja siitä, kuinka nämä elementit on yhdistetty. MPEG-7:n avulla voidaan tehdä sovelluksia, jotka analysoivat käyttäjien mieltymyksiä ja seulovat sitten sen perusteella mediamerestä sopivia uutuuksia.
MPEG-7-standardia voidaan hyödyntää esimerkiksi seuraavissa sovelluksissa:
MPEG-21

MPEG-21 (ISO/IEC 18034) on Moving Picture Experts Groupin (MPEG) uusin standardi. Standardin tarkoituksena on mahdollistaa lisääntyvä multimedian käyttö läpinäkyvästi verkkojen yli.
MPEG-21:lle on asetettu tavoitteeksi luoda uudempia edellytyksiä:
MPEG-21:n multimediaviitekehys tunnistaa ja määrittelee multimedian toimitusketjua tukevat avainelementit, niiden väliset suhteet ja niiden tukemat operaatiot. Se pyrkii helpottamaan sisällön luomista, tuottamista, jakamista, käyttämistä ja uudelleenesittämistä erilaisten verkkojen ja laitteiden kautta. MPEG-21 määrittelee elementtien ominaisuuksien syntaksin ja semantiikan. Se pyrkii myös parantamaan tapahtumista raportointia.
Polynesia

Polynesia (kreikan kielestä, "paljon saaria") on suuri saariryhmä keskisellä ja eteläisellä Tyynellämerellä.
Maantieteellisesti Polynesia on kolmio, jonka kulmat ovat Havaiji, Uusi-Seelanti ja Pääsiäissaari. Muut merkittävät saaristot ovat Samoa, Tonga, Cookinsaaret, Ranskan Polynesia ja Tuvalu.
Polynesian alkuperäiskansat puhuvat polynesialaisia kieliä. Kulttuurillisesti Polynesia jakautuu kahteen ryhmään, Itä- ja Länsi-Polynesiaan.
Länsi-Polynesian kulttuuriin ovat vaikuttaneet väenpaljous ja tarttuvat taudit. Siellä on voimakas avioliittoinstituutio ja voimakkaat perinteet oikeuden, kaupan ja rahatalouden suhteen. Länsi-Polynesia ulottuu lähes Japanista Indonesian kautta Marquesassaarille niitä lukuun ottamatta. Saarilla omaksuttiin kristinusko varsin helposti.
Marquesassaarten itäpuolella kulttuurit ovat mukautuneet eristykseen. Maanviljely, kalastus, sään ennustaminen, katamaraanien rakentaminen ja suunnistaminen merellä olivat erittäin kehittyneitä taitoja, sillä koko saaren väestö saattoi olla niistä riippuvainen. Monilla matalilla saarilla vallitsi nälänhädän uhka, jos hurrikaanien nostattama suolavesi myrkytti viljelykset. Silloin ei edes kalastus, joka oli pääasiallinen proteiinin lähde, auttanut kalorien menetyksessä. Varsinkin navigoijia kohdeltiin kuin päälliköitä.
Seuraavia saaria ja saariryhmiä on perinteisesti pidetty osana Polynesiaa:
Wuchangin kansannousu

Wuchangin kansannousu () aloitti 10. lokakuuta 1911 Kiinan Qing-dynastian kaataneen Xinhai-vallankumouksen ja johti Kiinan tasavallan perustamiseen.
Tausta.
Qing-dynastia modernisoi armeijaansa 1900-luvun alussa käyttäen modernisoidusta armeijakunnasta nimeä "Uusi armeija". Wuchangin kaupunki (osa nykyistä Wuhania) Hubein provinssissa oli uuden armeijan aseiden suurin valmistuspaikka. Monet uuden armeijan upseerit ja sotilaat olivat kiinnostuneet Tongmenghui-puolueen vallankumouksellisesta ideologiasta, moni kuului myös vallankumouksellisiin järjestöihin. Nämä opintopiirit olivat kirjoittaneet vallankumousideoistaan myös Tongmenghui-puolueelle, mutta se ei ottanut niitä vakavissaan.
Tapahtumien kulku.
Kansannousu alkoi vahingossa. Tasavaltalaiset opintopiirit olivat tehneet pommeja, joista yksi vahingossa räjähti. Poliisi alkoi tutkia asiaa ja löysi uuteen armeijaan kuuluvien tasavaltalaisten luetteloita. Tällöin tasavaltalaisille ei jäänyt muuta vaihtoehtoa kuin aloittaa kapina heti tai saada kuolemantuomio. Koska suurin osa armeijakunnasta oli lähtenyt tukahduttamaan Sichuanin lakkoja, provinssinhallinto ja armeijan komentaja joutuivat paniikkiin ja pakenivat paikalta. Kapinalliset ottivat haltuunsa ammusvarastot ja rahavarat.
Kapinalliset valitsivat johtajakseen Li Yuanhongin, sillä tämä oli useimpia muita vanhempi ja arvovaltaisempi henkilö. Hän onnistuikin neuvottelemaan maakunnan perustuslailliset kannattajikseen. Muuallakin maakuntaneuvostoja julistautui itsenäisiksi.
Tongmenghui ja sen Yhdysvalloissa ulkokiinalaisia rekrytoimassa ollut johtaja Sun Yat-sen halusi osalliseksi kapinaan luettuaan siitä sanomalehdistä. He lähtivät organisoimaan kapinaliikkeitä muualla maassa.
Qing-dynastian katsottiin yleisesti menettäneen taivaan mandaattinsa. Kiinassa perinteisesti ajatellaan taivaan mandaatin menetyksen ja vallan vaihtumisen merkkeinä toimivan luonnononnettomuudet, kuten maanjäristykset ja tulvat, sekä korruptio ja kapinat. Vuonna 1911 Jangtse-joki tulvi, ja kapina lähti liikkeelle Jangtsen läheltä. Tulvassa kuoli noin 100 000 ihmistä.
Qing-dynastia joutui neuvottelemaan pitkään ja lupaamaan merkittäviä myönnytyksiä Yuan Shikaille, jotta tämä lähtisi johtamaan kapinan kukistamista. Viivyttelyn ansiosta kapinalliset ehtivät julistaa väliaikaishallituksen syntyneeksi. Kuukauden kuluessa Kiinan tasavalta oli julistettu syntyneeksi. Yuan Shikai ei kapinaa kukistaessaan edennyt Wuchangiin saakka vaan pysähtyi neuvottelemaan, mikä tiesi Qing-dynastian loppua.
Merkitys.
Kiinan tasavallassa eli Taiwanilla lokakuun kymmenettä päivää juhlistetaan kaksoiskymmenennen päivänä ja se on kansallinen juhlapäivä.
Xinhai-vallankumous

Xinhai-vallankumous tai Hsin-hai-vallankumous (), tunnettu myös vuoden 1911 vallankumouksena tai Kiinan vallankumouksena, oli vallankumous, joka syrjäytti Kiinan viimeisen keisarillisen dynastian, Qing-dynastian, ja perusti Kiinan tasavallan. Vallankumous nimettiin Xinhaiksi, koska se tapahtui vuonna 1911, Xinhain-haaran vuonna Kiinan kalenterissa.
Vallankumous käsitti monia kapinoita ja kansannousuja. Käännekohta oli Wuchangin kansannousu 10. lokakuuta 1911, joka oli seurausta Rautateiden suojaliikkeen huonosta käsittelystä. Vallankumous päättyi viimeisen keisarin Pu Yin vallastaluopumiseen 12. helmikuuta 1912. Se merkitsi yli 2000-vuotisen keisarillisen vallan päättymistä ja Kiinan tasavallan ajan alkua.
"Xinhai" on nimi, jota vuodesta 1911 käytettiin Qing-dynastian virallisessa kalenterissa.
Taustaa.
1800-luvun kuluessa Qing-dynastiaa kohtasi lukuisten vastoinkäymisten sarja, johon vaikuttivat myös ulkovaltojen halu laajentaa etupiirejään Kiinaan. Dynastian lopun lähestyessä Qingin viranomaiset pyrkivät tekemään uudistuksia mm. lakkauttamalla keisarillisen kokeen vuonna 1905. Lisäksi armeijaa uudistettiin, provinssitasolle perustettiin vaaleilla valitut valtuustot ja niille myönnettiin osittainen autonomia.
Qing-dynastian perustaneet mantšut eivät nauttineet kansansuosiota han-kiinalaisten keskuudessa. Lisäksi leskikeisarinna Cixin kuoltua vuonna 1908 maalla ei katsottu olevan enää päteviä hallitsijoita. Lapsikeisari Pu Yi nousi valtaistuimelle vuonna 1911 ja tämän sijaishallitsijat eivät olleet päteviä.
Tapahtumien kulku.
Vallankumouksen alkuvaiheissa Etelä-Kiinan provinssit julistautuivat itsenäisiksi Wuchangin kansannousun yhteydessä ja lähes koko Etelä-Kiinan kattava Kiinan tasavalta perustettiin. Tasavalta perusti senaatin Nanjingiin ja nimesi presidentiksi Tongmenghui-puolueen johtajan Sun Zhongshanin (alias Sun Yat-sen).
Saadakseen Pohjois-Kiinan mukaan tasavaltaan Sun kuitenkin lupasi presidentin viran Yuan Shikaille, joka johti kapinaa kukistavia Qing-dynastian joukkoja. Yuan suostui, vaati tasavallan pääkaupungin siirtämistä Nanjingista Pekingiin ja laati Qing-dynastian hovin kanssa niin sanotun hyväntahtoisen asiakirjan. Se takasi Qing-dynastian viimeiselle keisarille Aisin Gioro Pu Yille oikeuden asua Kielletyssä kaupungissa ja saada myös "palkkaa" Kiinan tasavallalta.
Otmar Hasler

Otmar Hasler (s. 28. syyskuuta 1953) oli Liechtensteinin ruhtinaskunnan pääministeri vuosina 2001–2009. Ruhtinas Hans Adam II nimitti hänet pääministeriksi 5. huhtikuuta 2001 maapäivävaaleissa hävinneen Isänmaallisen liiton Mario Frickin tilalle. Kun Haslerin puolue, Edistyksellinen kansanpuolue, kärsi vaalitappion vuoden 2009 maapäivävaaleissa, hän ilmoitti eroavansa pääministerin tehtävistä. Haslerin seuraajaksi nimitettiin 25. maaliskuuta 2009 Klaus Tschütscher.
Hasler asuu Bendernissä ja on naimisissa Traudi Hasler-Hiltin kanssa. Parilla on neljä lasta. Hasler on saanut koulutuksensa Fribourgin yliopistossa Sveitsissä. Hän on toiminut vuodesta 1979 lähtien Eschenissä peruskoulun opettajana. Hasler on Liechtensteinin historiaseuran, taideseuran ja senioriopettajien säätiön jäsen. Hän harrastaa lukemista, musiikkia ja vaeltamista.
Hans Adam I

Johann Adam Andreas von Liechtenstein (16. elokuuta 1657– 16. kesäkuuta 1712) Liechtensteinin ruhtinaana Hans Adam I on Liechtensteinin merkittävimpiä ruhtinaita. Hän oli Liechtensteinin ruhtinas vuosina 1684–1712.
Vuonna 1699 ruhtinas Hans Adam I osti Schellenbergin alueen ja 1712 Vaduzin kreivikunnan. Nämä kaupat olivat alkuna Liechtensteinin nykyisen ruhtinaskunnan synnylle, joka tapahtui 1719 Hans Adamin jo kuoltua.
Ruhtinas Hans Adam I oli taitava talousmies. Hän toimi Wienin pankin johtajana vuosina 1703–1705.
Hans Adam I tunnetaan myös aikakautensa anteliaimpana taiteen keräilijänä ja tukijana. Hän kasvatti Liechtensteinin ruhtinaallisten taidekokoelmien mainetta
ostamalla niihin lisää maalauksia ja veistoksia. Hän myös rakennutti Wieniin Itävaltaan kaksi mahtavaa palatsia, "Majoratspalaisin" (Sukupalatsin) ja "Gartenpalaisin" (Puutarhapalatsin).