tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Roberto Merhi

Roberto Merhi Muntan (s. 22. maaliskuuta 1991 Castellón) on espanjalainen moottoriurheilija. Kaudella 2015 hän kilpaili Formula 1 - ja Formula Renault 3.5 -sarjassa.
Ura.
Merhi aloitti moottoriurheilu-uransa vuonna 2006 kilpailemalla Italian Formula Renault -sarjassa. Vuonna 2007 Merhi kilpaili Formula Renault Eurocup- ja Espanjan F3-sarjoissa. Vuonna 2008 Merhi sijoittui neljänneksi FR West European Cupissa saavuttaen vuoden tulokas -palkinnon. Hän ajoi myös viisi kilpailua Espanjan F3-mestaruussarjassa.
Vuonna 2009 Merhi siirtyi Formula 3 Euroseries -sarjaan kilpaillen Manor Motorsport -tallissa. Hän saavutti neljä palkintosijaa sijoittuen sarjan seitsemänneksi. Seuraavana vuonna Merhi jatkoi sarjassa Mücke Motorsport -tallissa voittaen yhden kilpailun, ja sijoittuen sarjan viidenneksi. Merhi kilpaili myös GP3-sarjassa Atech CRS Racing tallissa. Hän saavutti kolme palkintosijaa sijoittuen sarjan kuudenneksi. Merhi saavutti kaudella tallin ainoat pisteet. Vuonna 2011 Merhi siirtyi takaisin Formula 3 Eurosarjaan voittaen sarjan mestaruuden. 
Vuonna 2012 Merhi ajoi DTM-sarjassa Mercedeksellä. Hän ei saavuttanut pisteitä. Seuraavana vuonna Merhi jatkoi DTM:ssä, ja saavutti kauden aikana yhden kakkossijan ja 26 pistettä sijoittuen sarjan 15:nneksi. Vuonna 2014 Merhi palasi takaisin formula-autoihin, ja kilpaili Formula Renault 3.5 -sarjassa. Hän voitti kolme kilpailua kauden aikana ja taisteli mestaruudesta maanmiehensä Carlos Sainz Jr.:n kanssa. Merhi sijoittui lopulta sarjan loppupisteissä kolmanneksi. Vuonna 2015 Merhi jatkoi F1-sopimuksen ohella toisen kauden Formula Renault 3.5 -sarjassa. Merhi joutui erikoiseen kolariin Itävallan kilpailussa - Merhi oli ylittänyt jo maaliviivan ja hidastanut vauhtiaan, kun takana tuleva Nicholas Latifi törmäsi häneen. Tämän seurauksena Merhi hylättiin kilpailusta ja hän sai kisakiellon toiseen lähtöön.
Jäätyään ilman tallipaikkaa Formula 1:ssä kaudelle 2016 Merhi siirtyi kilpailemaan FIA WEC -kestävyyssarjan LMP2-luokkaan Manor-talliin.
Vuonna 2017 Merhi teki debyyttinsä FIA Formula 2 Championship -sarjassa ajamalla Campos Racing -tallissa. Hän ajoi Espanjan kisaviikonloppuna korvaten Stefano Coletin. Hän keskeytti ensimmäisen kisan ja oli toisessa 12:s jääden ilman pisteitä.
Formula 1 -ura.
Vuonna 2014 Merhi liittyi Caterhamin Formula 1 -tallin testi- ja varakuljettajaksi. Hän ajoi tallin toista autoa Monzassa vakituisen kuljettajan Kamui Kobayashin tilalla viikonlopun ensimmäisessä vapaissa harjoituksissa. Hän ajoi tallin toista autoa myös Japanin ja Venäjän vapaissa harjoituksissa. 
Kaudella 2015 Merhi kilpaili Manorin F1-tallissa. Merhi ei osallistunut kauden avausviikonloppuun, mutta oli jo Malesiassa mukana ja sijoittui kilpailussa 15:nneksi. Merhi joutui keskeyttämään ainoan kerran urallaan Kanadassa. Kauden loppupuolella Merhin paikan otti yhdysvaltalainen Alexander Rossi. Merhi kilpaili vielä Venäjän ja Abu Dhabin osakilpailuissa. Merhi jäi ilman pisteitä kauden aikana, ja hänen parhaaksi sijoituksekseen jäi Britannian GP:n 12:s sija.
Norjan ralli

Norjan ralli oli Norjassa järjestettävä lumirallikilpailu, joka järjestettiin vuosina 2006-2007 ja 2009. Kilpailu ajettiin Kongsvingerin ja Hamarin tienoilla.
Vuonna 2006 kilpailu ei virallisesti kuulunut rallin MM-sarjaan. Ensimmäisen kilpailun voitti Henning Solberg. Vuonna 2007 ralli virallistettiin MM-kalenteriin ja kilpailun voitti Mikko Hirvonen. Samassa kilpailussa Marcus Grönholm varmisti Suomelle kaksoisvoiton. Vuoden 2009 ja toistaiseksi viimeisen kilpailun voitti Sébastien Loeb.
Sittemmin Norjan puolella on ajettu erikoiskokeita itänaapuri Ruotsin rallissa.
Helmisolmiokolibri

Helmisolmiokolibri ("Lophornis delattrei") on neotrooppisen alueen kiitäjälintu. Sen esiintymisalue ulottuu Costa Ricasta ja Panamasta Kolumbian Andeille sekä Perun itäosaan ja Bolivian pohjoisosaan. Lajista tunnetaan kaksi alalajia. René Primevère Lesson kuvaili lajin holotyypin Perun Moyobambasta vuonna 1839 ja nimesi lajin Adolphe Delattren kunniaksi.
Bulgarian ralli

Bulgarian ralli on Bulgariassa ajettava asvalttiralli. Ralli kuului ensimmäistä kertaa rallin MM-sarjaan vuonna 2010, jolloin kilpailun voitti Sébastien Loeb. Tätä ennen Bulgariassa oli järjestetty ulkopuolisia rallikilpailuja vuosina 1970−2009. 
Kilpailu on kuulunut myös rallin EM-sarjaan.
Voittajat.
Lähde:
Loistosolmiokolibri

Loistosolmiokolibri ("Lophornis magnificus") on Brasilian kotoperäinen kiitäjälintu. Sen esiintymisalue käsittää maan keski- ja itäosia, Espírito Santosta etelään Santa Catarinaan, sekä länteen Goiásiin ja Mato Grossoon; se on tavattu myös Alagoasissa. Louis Jean Pierre Vieillot kuvaili lajin holotyypin Brasiliasta vuonna 1817.
Juhlasolmiokolibri

Juhlasolmiokolibri ("Lophornis chalybeus") on neotrooppisen alueen kiitäjälintu. Sen esiintymisalue käsittää Venezuelan kaakkoisosan, Kolumbian itäosan, Ecuadorin ja Perun itäosat, Bolivian keskiosat sekä Brasilian luoteisosan ja kaakkoisosan Espírito Santon, Minas Geraisin ja Santa Catarinan. Lajista tunnetaan kolme alalajia. Louis Jean Pierre Vieillot kuvaili lajin holotyypin Brasiliasta vuonna 1823.
Hermh

Hermh on puolalainen sinfonisen black metalin yhtye, joka on perustettu vuonna 1993 Białystokissa, Puolassa.
Kappaleiden sanoitukset liittyvät vampirismiin, pimeyteen ja mystiikkaan.
Kokoonpano.
Nykyiset jäsenet
Entiset jäsenet
Diskografia.
Studioalbumit
EP:t
Kokoelma-albumit 
Demot
Echo (Hermhin albumi)

Echo on puolalaisen metalliyhtye Hermhin kokoelma-albumi, joka on koottu yhtyeen kahdesta demosta. Se on julkaistu vuonna 1995 levymerkillä Entrophy Records.
Kappaleet.
Digipack-bonus (2006)
Doodle Jump

Doodle Jump on Lima Sky:n kehittämä amerikkalainen liikkeentunnistuksella varustetuille laitteille kehitetty videopeli, joka julkaistiin maailmanlaajuisesti iOS:lle 6. huhtikuuta 2009 ja myöhemmin Androidille, BlackBerrylle, Symbianille ja Samsung Mysticille. Lima Sky ilmoitti 25. kesäkuuta 2010, että pelillä oli yli 5 miljoonan euron myyntivoitot.
Pelissä on nelijalkainen olento jota kutsutaan Doodleriksi. Peli on saanut Ovi Kaupassa viisi tähteä.
Pelaaminen.
Pelissä Doodler pitää saada pomppimaan ylöspäin erilaisille laatoille putoamatta. Doodler liikkuu pelilaitetta kallistamalla haluttuun suuntaan. Pelaaja voi saada lyhyen ajan lisänopeutta erilaisten esineiden avuilla: propellihattu, raketti, rakettireppu, jousi ja trampoliini. Hirviöitä ja ufoja voi ampua klikkaamalla ruutua. Pelissä on myös ennätyslista, jolle kymmenen parasta pelissä tehtyä tulosta pääsevät. Jokaisella pelaajalla on myös lista henkilökohtaisista ennätyksistään, peliaika, pelattujen pelien määrä sekä monia muita merkintöjä osiossa scores&amp;achievements.
Laatat.
Pelissä Doodlerin pitää liikkua ylös eri värisillä laatoilla. Värit saattavat vaihdella teemasta riippuen.
Apuvälineet.
Pelissä on myös apuvälineitä, jotka on sijoitettu joko vihreälle tai siniselle laatalle. Apuvälineitä ovat:
Esteet.
Alla on lista esteistä, joita tulee matkan varrella pelissä.
Alla on vielä lista, jossa on eriteltynä tavat, joilla Doodler kuolee.
Pelin loppuminen.
Peli loppuu mikäli pelin häviää. pelin häviää seuraavilla tavoilla:
Teemat.
Pelissä on muutamia erilaisia teemoja tavallisen, ruutupaperitaustaisen ja yksinkertaisen teeman lisäksi. Näitä ovat:
Moninpeli.
Moninpeliä voi pelata 2–8 ihmistä. Peliä ei voi moninpelata Internetin välityksellä tai usean laitteen välillä. Moninpeli on toteutettu siten, että pelaajat pelaavat vuorotellen samalla laitteella, ja korkeimman pistemäärän saanut voittaa pelin. Pelissä moninpelille on myös oma ennätyslistansa.
Hahmo.
Doodler on pelissä esiintyvä kuvitteellinen hahmo, joka liikku hyppimällä. Peli on tehty näyttämään piirretyltä, ja sen taustana on ruutupaperi.
Ulkonäkö.
Doodler on lähes kokonaan keltainen, nelijalkainen olento. Sillä on kaksi silmää pään samalla puolella, sekä kärsä joka kääntyy pään päälle, kun Doodler ampuu sillä tai sinne suuntaan mihin Doodler pelatessa kääntyy. Pään ja jalkojen välissä on kolme vihreää raitaa. Doodlerin vaatetus muuttuu teemojen mukaan.
Green Bay

Green Bay on Wisconsinin osavaltion kolmanneksi suurin kaupunki Yhdysvalloissa. Kaupungissa oli 101 025 asukasta vuonna 2008.
Kaupungista on kotoisin amerikkalaisen jalkapallon yksi NFL-liigan menestyneimmistä seuroista Green Bay Packers.
Brasilian ralli

Brasilian ralli ("Rallye do Brasil") on Brasiliassa järjestettävä rallitapahtuma, joka oli mukana rallin MM-sarjassa vuosina 1981 ja 1982. Rallia on järjestetty vuodesta 1979 vuoteen 1987, jonka kilpailut ovat olleet eri vuosina osana Etelä-Amerikan CODASUR- ja Brasilian-sarjaa.
Brasiliassa on järjestetty vuodesta 1998 lähtien "Rallye de Erechim" -nimellä rallikilpailua, joka on nykyään osa CODASUR-sarjaa.
WRC-voittajat.
Voittajat:
Puolan talous

Puolan talous on Euroopan unionin kuudenneksi suurin ja samalla Keski-Euroopan nopeimmin kasvava talous (vuosittainen kasvu 6,0 % ennen 2000-luvun lopun finanssikriisiä). Finanssikriisin aikana Puola oli ainut EU:n valtio, jonka bruttokansantuote ei lähtenyt laskuun, mikä tarkoittaa sitä että Puolan talouskasvu oli EU:n nopeinta vuonna 2009. "Central Statistical Office of Polandin" mukaan Puolan vuosittaiskasvu oli 3,8 % vuonna 2010, mikä on Euroopan kärkeä.
Myös finanssikriisin jälkeen Puolan talous on kehittynyt hyvin. Vuosina 2014-2017 talouskasvu oli yli 3 %. Maan tulevia talouskehityksen haasteita ovat tie- ja rataverkoston puutteet, korkeasti koulutettujen nuorten maastamuutto sekä ikääntyvä väestö.
Kanadan ralli

Kanadan ralli ("Critérium du Québec") oli Kanadassa järjestetty rallitapahtuma. Kilpailu järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 1973, ja se oli mukana rallin maailmanmestaruussarjassa vuosina 1977–1979. Ensimmäinen Kanadassa järjestetty rallin MM-sarjan tapahtuma oli vuonna 1974, jolloin Ontariossa järjestettiin Rally of the Rideau Lakes, jonka voitti Sandro Munari. Quebecissä järjestetyn MM-sarjan kilpailun voitti Timo Salonen vuonna 1977, vuonna 1978 kilpailun voitti Walter Röhrl ja vuonna 1979 Björn Waldegård.
Kultasepänliike J. A. Tarkiainen

Kultasepänliike J. A. Tarkiainen on helsinkiläinen kello- ja kulta-alan erikoisliike.
Historia.
Kultasepänliike J. A. Tarkiaisen historia alkoi varsinaisesti 12. lokakuuta 1918, jolloin maistraatti antoi Juho Akseli Tarkiaiselle luvan harjoittaa kulta- ja kellosepänliikettä Viipurissa.
Oman kultasepänliikkeen hän perusti siis kotikaupunkiinsa Viipuriin. Kun hänen henkilössään yhdistyivät sekä ammattinsa osaava kultaseppä ja yritteliäs liikemies, kohosi liike nopeasti vaatimattomasta alusta Viipurin yhdeksi huomattavimmaksi yritykseksi. Asiakaspiiriin kuuluivat niin Viipurin kuin ympäristönkin näkyvimmät teollisuus- ja liikeyritykset sekä tuohon aikaan merkittävät nuoriso ja urheiluseurat, puhumattakaan lukemattomista yksityishenkilöistä. Jo näinä vuosina muodosti antiikkihopea merkittävän osan liikkeen myyntivalikoimasta tavanomaisen kultasepäntuotteiden rinnalla. Ensimmäisen maailmansodan jälkeen Viipurista tuli vanhan venäläisen hopean osto- ja myyntipaikka.
Romanian liittyminen euroalueeseen

Romanialla ei toistaiseksi ole määriteltyä tavoitepäivämäärää euroalueeseen liittymiselle. Aiemmin Romanian hallitus suunnitteli euroalueeseen liittymistä vuodeksi 2014. Romanian leu ei ole vielä osa ERM II:ta, johon leu oli tarkoitus liittää vuosina 2011-2012. Maaliskuussa 2018 Romanian parlamentti äänesti mahdollisesta euroonliittymisestä vuodelle 2024. Myöhemmin mahdollista euroon liittymistä lykättiin vuosille 2027-2029.
Kun Romanian uusi leu (10 000 vanhaa leuta = 1 uusi leu) otettiin käyttöön vuonna 2005, uusilla leuseteleillä on samanlaiset mitat kuin euroseteleillä pankkiautomaattien mukauttamiseksi euroa varten, lukuun ottamatta 200 leun seteliä (ei vastaavanmittaista euroseteliä) ja 500 leun seteliä (200 euron setelin mitat). Vanhat leusetelit olivat hieman leveämpiä kuin uudet.
Romanian eurokolikoita ei ole vielä suunniteltu. Ainakin toistaiseksi voimassa olevan Romanian lain mukaan valtion vaakunan pitää esiintyä kolikoissa.
Lähentymiskriteerien täyttyminen.
Euroopan unionin jäsenmaana Romanialla on mahdollisuus ottaa käyttöön yhteisvaluutta euro. Sen käyttöönottamiseksi pitää kuitenkin täyttää lähentymiskriteerit.
Romanialla on edelleen ongelmia kriteerien täyttämisessä seuraavilta osin:
Lisäksi maan lainsäädäntö ei vielä ole sopusoinnussa Euroopan keskuspankkilainsäädännön kanssa.
Tunturinätä

Tunturinätä ("Minuartia stricta", syn. "Sabulina stricta") on kohokkikasveihin kuuluva monivuotinen, pienikokoinen tunturikasvi. Suomessa tunturinätä on harvinainen Lapin kasvilaji ja se on luokiteltu uhanalaiseksi.
Ulkonäkö ja koko.
Mätästävä tunturinätä kasvaa 5–20 cm korkeaksi. Punertavat varret ovat pystyjä, jäykkiä, kaljuja ja hyvin ohuita. Vastakkain olevat lehdet ovat ruodittomia, tasasoukkia ja epäselvästi yksisuonisia. Kukkien nuput ovat pitkulaisia. Teriö ja verhiö ovat viisilehtisiä. Valkoisen kukan terälehdet ovat ehyt- tai lanttokärksiä ja pitkulaisia. Teriötä ja kotaa hieman lyhyemmät verholehdet ovat suippoja ja tuoreena lähes suonettomia, kuivina yksi- tai kolmesuonisia. Heteitä on 8–10 kappaletta, emiö on kolmilehtinen. Tunturinätä kukkii Suomessa heinä-elokuussa. Hedelmä on kolmiliuskaisesti aukeava kota.
Levinneisyys.
Tunturinätää tavataan laajalla mutta hajanaisella alueella pohjoisen pallonpuoliskon vuoristoissa ja arktisilla alueilla. Euroopassa sitä tavataan Alpeilla, Skotlannissa, Skandeilla, Islannissa sekä Pohjois-Venäjällä ja Uralilla. Levinneisyysalue jatkuu läpi Siperian Alaskaan, Pohjois-Kanadaan ja Kalliovuorille. Lajia kasvaa myös Grönlannissa ja Huippuvuorilla. Suomessa tunturinätää tavataan ainoastaan Enontekiöllä Kilpisjärven suurtuntureilta. Lisäksi lajista on vanha havainto Sodankylästä.
Elinympäristö.
Tunturinätä on pohjoisten vuoristojen tundran kasvi. Suomessa se kasvaa tuntureiden kosteilla sorarinteillä ja kallionraoissa. Laji on kalkinvaatija.
Massimo D’Alema

Massimo D’Alema (s. 20. huhtikuuta 1949) on italialainen poliitikko, joka edusti aikaisemmin demokraattista puoluetta (entistä Vasemmistodemokraatit-puoluetta). Hän on toiminut Italian pääministerinä vuosina 1998–2000 ja ulkoministerinä vuosina 2006–2008. D’Alema oli ensimmäinen entinen kommunisti, joka nousi pääministeriksi Länsi-Euroopassa. Hänen politiikkansa edusti puolueen keskustalaisinta linjaa, ja hän tuki Naton toimintaa Kosovossa ja hyväksyi budjetteja joiden tavoitteena oli pitää Italian talous euro-yhteistyön vaatimissa rajoissa. Hallituskoalition enemmistö parlamentissa oli niukka alusta alkaen, ja kun vuoden 2000 paikallisvaaleissa hallituspuolueet kokivat suuren tappion, D’Alema erosi pääministerin tehtävästä.
D’Aleman toimiessa ulkoministerinä Romano Prodin hallituksessa Italia palasi näkyvästi takaisin kansainväliseen politiikkaan ja lämmitteli Silvio Berlusconin kaudella jäähtyneitä suhteitaan Yhdysvaltoihin ja muihin länsiliittolaisiin. Libanonin kriisin selvittelyssä D’Alema kuitenkin sooloili jossain määrin Prodin lupausten vastaisesti.
D’Alema oli Euroopan parlamentin jäsen vuosina 2004–2006.
Vuoden 2013 presidentinvaalien alla häntä pidettiin varteenotettavana ehdokkaana. Hän sai ensimmäisellä kierroksella 15 ääntä, mutta kolmannella äänestyskierroksella toiseksi eniten ääniä. 
Vuonna 2017 D’Alema erosi Demokraattisesta puolueesta protestina Matteo Renzin politiikalle.
Lapinnätä

Lapinnätä ("Minuartia biflora", syn. "Cherleria biflora") on kohokkikasveihin kuuluva monivuotinen, pienikokoinen pohjoisten alueiden kasvi. Suomessa lapinnätää tavataan pohjoisessa Lapissa.
Ulkonäkö ja koko.
Mätästävä ja matalakasvuinen lapinnätä kasvaa 3–8 cm korkeaksi. Varret ovat kohenevia tai pystyhköjä ja tavallisesti karvaisia. Vastakkain olevat lehdet ovat ruodittomia, lähes rihmamaisia ja epäselvästi yksisuonisia. Valkoiset tai harvoin punertavat kukat ovat usein pareittain. Kukkien nuput ovat pitkulaisia. Teriötä ja kotaa selvästi lyhyemmät verholehdet ovat tylppiä ja kolmesuonisia. Terälehdet ovat ehyt- tai lanttokärkisiä ja kapean pitkulaisia. Heteitä on 8–10 kappaletta, emiö on kolmilehtinen. Lapinnätä kukkii Suomessa heinä-elokuussa. Hedelmä on kolmiliuskaisesti aukeava kota.
Muista Suomessa esiintyvistä nätälajeista lapinnätä muistuttaa läheisesti rusonätää ("M. rubella").
Levinneisyys.
Lapinnätää tavataan laajalla alueella pohjoisella pallonpuolikolla. Euroopassa lajia tavataan Alpeilla, Skandeilla, Islannissa sekä Pohjois-Venäjän tundra-alueella ja Uralilla. Levinneisyysalue jatkuu läpi Pohjois-Siperian Alaskaan, Kalliovuorille, Pohjois-Kanadaan, Grönlantiin ja Huippuvuorille. Lisäksi lapinnätää tavataan laajalla alueella Keski-Aasian vuoristoseuduilla. Suomessa lapinnätää kasvaa Pohjois-Lapissa tunturialueilla sekä Kuusamossa. Runsaimmillaan laji on Enontekiöllä Kilpisjärven suurtuntureilla.
Elinympäristö.
Lapinnätä kasvaa tuntureiden lumenviipymäpaikoilla, vuotomailla, puronvarsisoraikoilla ja -niityillä, sorajyrkänteillä, jokien sorarannoilla sekä metsäalueilla ultraemäksisillä kallioilla. Laji on kalkinsuosija.
Metsävyöhykkeen ultraemäksisillä kasvupaikoilla esiintyvät lapinnädät muodostavat ilmeisesti oman rotunsa.
Viron maakunnat

Viron maakunnat () ovat osa Viron aluehallintoa. Viro jakaantuu viiteentoista maakuntaan. Jokaisen maakunnan hallitusta ("maavalitsus") johtaa maaherra ("maavanem"), ja joka edustaa Viron hallitusta alueellisella tasolla. Viron hallitus valitsee kuvernöörin viideksi vuodeksi kerrallaan. Maakunnat jakaantuvat kuntiin, jotka ovat kaupunkeja ("linn") tai maalaiskuntia ("vald").
Tiina Makkonen

Tiina Anitra Makkonen (21. heinäkuuta 1952 Hämeenlinna – 8. kesäkuuta 2011 Helsinki) oli suomalainen lavastaja.
Makkonen työskenteli kiinnityksellä Hämeenlinnan kaupungin teatterissa (1979–1981), Vaasan kaupunginteatterissa (1981–1986) ja Turun kaupunginteatterissa (1986-–1988). Vuoden 1988 jälkeen hän siirtyi freelance-lavastajaksi. Hän teki lukuisan määrän lavastusvierailuja lähes kaikissa Suomen suurimmista teattereista. Vuosina 2001–2006 hän toimi näyttämölavastuksen professorina Taideteollisessa korkeakoulussa. Makkonen oli yksi Teatteri Kehä III:n (nykyinen Teatteri Vantaa) perustajista.
Vuonna 1988 Makkoselle myönnettiin Teatterikeskuksen Vuoden teatteriteko -kunniapalkinto lavastuksista "Punahilkka- ja Kohtauksia eräästä teloituksesta" -esityksiin. Elokuvan puolella Makkonen palkittiin Lavastus-Jussilla lumoavasta lavastuksestaan Pirjo Honkasalon ohjaamaan "Tulennielijä"-elokuvaan.
Lavastuksia.
mm.
Tilataideteoksia.
mm.
Gustav Feiring

Gustav Feiring (20. joulukuuta 1864 Norja – 16. huhtikuuta 1916 New York, Yhdysvallat) oli norjalainen Suomessakin vaikuttanut valokuvaaja.
Feiring toimi ateljeekuvaajana Norjassa ennen muuttoaan Ouluun 1894. Hän meni naimisiin samana vuonna Oulussa ateljeeta pitäneen Karin Zellbergin kanssa. Ruotsin Alakainuusta () kotoisin ollut Zellberg oli perustanut ateljeen Ouluun Torikatu 42:een kesällä 1889. Gustav Feiringin johdossa ateljee toimi vuodet 1894–1909 ensin Ojakadulla (nyk. Asemakatu) vastapäätä pappilaa ja myöhemmin Isokadulla. Luultavaa on, että Karin on jatkanut ateljeen kuvaajana, vaikka ateljee olikin siirtynyt hänen miehensä nimiin. Valokuvaamon toiminta päättyi 1909, kun Gustav Feiring muutti Yhdysvaltoihin. Karin Feiring ei seurannut miestään, vaan jäi Ouluun, jossa kuoli 1943.
Beatrix Loughran

Beatrix Suzetta Harvey (o.s. Loughran, 30. kesäkuuta 1900 Mount Vernon, New York – 7. joulukuuta 1975) oli yhdysvaltalainen taitoluistelija ja olympiamitalisti. Naisten yksinluistelussa ja myöhemmin pariluistelussa kilpaillut Loughran on ainoa kolme olympiamitalia voittanut yhdysvaltalainen taitoluistelija.
Loughran kilpaili vuosina 1922–1928 naisten yksinluistelussa kuuluen maailman kärkinimiin. Hän voitti olympiahopeaa Chamonix´sta 1924, olympiapronssia Sankt Moritzista 1928 ja MM-pronssia Oslon MM-kilpailuista 1924. Yksinluistelussa Loughran voitti myös kaksi Pohjois-Amerikan mestaruutta ja Yhdysvaltain-mestaruuskilpailuista kolme kultaa ja kaksi hopeaa.
Vuodesta 1928 Loughran kilpaili arvokisatasolla pariluistelussa Sherwin Badgerin kanssa. Sankt Moritzin olympialaisissa pari sijoittui neljänneksi ja saman vuoden MM-kilpailuissa viidenneksi. Vuosina 1930 ja 1932 pari ylsi MM-pronssille, ja Lake Placidin kotiolympialaisista 1932 Loughran ja Badger saavuttivat olympiahopeaa. Pari voitti myös Pohjois-Amerikan-mestaruuskilpailuista pronssia vuonna 1931 ja kolme Yhdysvaltain mestaruutta vuosina 1930–1932.
Sherwin Badger

Sherwin Campbell Badger (29. elokuuta 1901 Boston – 8. huhtikuuta 1972) oli yhdysvaltalainen taitoluistelija ja olympiamitalisti.
Badger voitti vuosina 1920–1924 viidesti peräkkäin miesten yksinluistelun Yhdysvaltain mestaruuden. Pohjois-Amerikan-mestaruuskilpailuista hän voitti kultaa vuonna 1923 ja hopeaa vuonna 1927. Sankt Moritzin talviolympialaisissa 1928 hän sijoittui 11:nneksi.
Ennen keskittymistään yksinluisteluun Badger oli voittanut kahdesti hopeaa Yhdysvaltain mestaruuskilpailujen pariluistelussa. Vuonna 1928 hän siirtyi jälleen pariluisteluun, ja sai parikseen Beatrix Loughranin, jonka kanssa hän sijoittui Sankt Moritzin talviolympialaisissa neljänneksi ja saman vuoden MM-kilpailuissa viidenneksi. Vuosina 1930–1932 pari menestyi saavuttaen kaksi MM-pronssia, yhden Pohjois-Amerikan-mestaruuskilpailujen pronssin, kolme Yhdysvaltain mestaruutta ja kirkkaimpana saavutuksenaan olympiahopean Lake Placidista 1932.
Ihokeliakia

Ihokeliakia "(Dermatitis herpetiformis)" on viljojen aiheuttama elinikäinen sairaus ja keliakian muoto. Se kuuluu ihon rakkulatauteihin. Ihokeliakia eroaa tavanomaisesta keliakiasta siten, että se ei oireile tavanomaisen keliakian tavoin vatsassa vaan iholla pienirakkulaisena ihottumana. Suomessa ihokeliakiaa sairastaa noin 5 000 ihmistä. Ihokeliakian esiintyvyys on Suomessa yleisintä maailmassa. Tauti alkaa tavallisesti 20–40 vuoden iässä. Ihokeliakia on miehillä yleisempi kuin naisilla.
Patogeneesi.
Ihokeliakia esiintyy usein yhdessä suolistokeliakian kanssa. Geneettisesti alttiilla henkilöillä kehittyy IgA-luokan vasta-aineita ravinnon gluteenia vastaan. Vasta-aineet ristireagoivat dermoepidermaalisten solujen retikuliinin kanssa. Retikuliini on osa dermoepidermaalisten solujen ankkurifibrillejä, joilla ne kiinnittyvät ihon tyvikalvoon. Vasta-aine-retikuliini-ristireagoinnin seurauksena ihoon ilmaantuu subepidermaalisia rakkuloita.
Vaikutukset arkielämään ja hoito.
Oireet.
Ihokeliakian tärkeimmät oireet ovat kutina ja noin 2–6 millimetriä läpimitaltaan olevat nesterakkulat pääasiassa kyynärpäissä, polvissa ja pakaroissa. Rakkulat rikkoutuvat niitä raapiessa, ja sen takia ihokeliakiaa diagnosoitaessa ei aina huomatakaan rakkuloita vaan niiden raapimisesta aiheutuneet raapimajäljet. Toisinaan ihokeliakiassa on myös herpesrakkuloita muistuttavia rakkuloita suun alueella.
Diagnoosi ja hoito.
Ihokeliakia todetaan ottamalla terveen näköiseltä iholta yksi ihokoepala. Usein ihokeliakian diagnosoimisen yhteydessä otetaan koepala myös ohutsuolesta, koska monella ihokeliaakikolla on muutoksia myös suolistossa. Noin neljällä viidesosalla ihokeliaakikoista vasta-aineita on myös veressä.
1970-luvulla huomattiin, että ihokeliakian hoitona on tavanomaisen keliakian tavoin elinikäinen gluteeniton ruokavalio, jonka vaikutus alkaa näkyä muutaman kuukauden kuluttua ruokavaliohoidon aloittamisesta. Tauti pysyy oireettomana tai lähes oireettomana ruokavaliohoidolla.
Nimi.
Ihokeliakia kulki aluksi, noin sata vuotta sitten nimellä "Bullous skin disease". Suomessa ihokeliakiaa kutsuttiin aluksi "rokahdusihottumaksi", ja toinen harvoin käytetty synonyymi ihokeliakialle on "Duhringin tauti". Vasta 1990-luvulla professori Jarmo Visakorpi ehdotti uudeksi nimeksi ihokeliakiaa.
Kuuluisia sairastuneita.
Ranskan vallankumousjohtajan Jean-Paul Marat'n epäillään sairastaneen ihokeliakiaa, mikä pakotti hänet viettämään suurimman osan ajastaan yrttikylvyissä.
Leila Itkonen

Leila Iris Itkonen-Makkonen (21. toukokuuta 1926 Helsinki – 6. joulukuuta 2009 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä. Hän näytteli lukuisissa näytelmissä, elokuvissa ja radiokuunnelmissa. Leila Itkonen aloitti teatteriuransa Helsingin Ympäristöteatterissa vuonna 1946. Sen jälkeen olivat vuorossa kiinnitykset Hämeenlinnan Työväen Teatterissa 1948–1955, Teatteri Jurkassa 1957–1958 ja Taskuteatterissa 1958–1959, minkä jälkeen hän jättäytyi freelanceriksi. Itkonen oli yksi Teatteri Kehä III:n (nykyinen Teatteri Vantaa) perustajista, yhdessä tyttärensä lavastaja Tiina Makkosen kanssa. Itkonen on haudattu Hietaniemen hautausmaan veteraanilehtoon.
Näytelmäroolit.
1986–1998 Teatteri Kehä III:
David Snow

David William Snow (30. syyskuuta 1924 Windermere, Cumbria – 4. helmikuuta 2009) oli englantilainen lintutieteilijä.
Snow sai stipendit Etoniin ja Oxfordin New Collegeen, joissa hän opiskeli antiikin kirjallisuutta ja kieliä. Toisessa maailmansodassa Snow palveli laivastossa. Sodan jälkeen hän vietti vuoden purjehtimalla Kaukoidässä ja Australiassa. Vuonna 1946 hän palasi Oxfordiin ja ryhtyi opiskelemaan eläintiedettä, josta hän väitteli tohtoriksi. 1949 hän sai demonstraattorin viran Oxfordin Edward Grey Institute of Field Ornithology -tutkimuslaitoksessa. Hän toimi virassa vuoteen 1957 asti. 1957–1961 hän työskenteli Trinidadissa New York Zoological Societyn palveluksessa. 1963–1964 hän toimi Charles Darwin Research Stationin johtajana Galápagossaarilla, missä hän asui yhdessä vaimonsa Barbaran Whitakerin ja pienen lapsensa kanssa. 1964–1968 Snow toimi The British Trust for Ornithologyn (BTO) tutkimusjohtajana Englannissa. 1968–1984 hän työskenteli Lontoon Natural History Museumissa eläkkeelle jäämiseensä saakka.
Snow toimitti useita lintutieteellisiä lehtiä: Ibis, Bird Study ja Bulletin of the British Ornithologists' Club. Hänen kirjallinen tuotantonsa oli laaja, ja hän tutki etenkin hedelmiä syövien lintujen evoluutiota, joista hän julkaisi useita artikkeleita, ja joiden kirjoittamiseen myös Barbara osallistui. Hänen kunniakseen on nimetty alagoasinmuuranen ("Myrmotherula snowi") ja harmaapyrstökotingojen suku "Snowornis". Snow toimi British Ornithologists' Unionin puheenjohtajana vuosina 1987–1990. Vuonna 1972 American Ornithologists' Union palkitsi hänet ja Barbaran Brewster Medalilla.
John Paul Getty III

John Paul Getty III (4. marraskuuta 1956 – 5. helmikuuta 2011) oli vanhin Paul Gettyn ja Gail Harrisin neljästä lapsesta, öljypohatta Jean Paul Gettyn pojanpoika ja näyttelijä Balthazar Gettyn isä.
Teini-ikäinen Getty kidnapattiin Italiassa vuonna 1973, ja kaappaajat leikkasivat häneltä palan korvasta todistaakseen, että heillä on hänet hallussaan. Hän joutui olemaan panttivankina viisi kuukautta, ennen kuin sieppaajat saivat lunnasrahat, 2,7 miljoonaa dollaria.
Hän tuli riippuvaiseksi huumeista ja halvaantui sekä lähes sokeutui niiden yliannostuksen seurauksena 1981.
Vuonna 2017 sai ensi-iltansa Ridley Scottin ohjaama draamaelokuva "All the Money in the World", joka pohjautuu John Paul Getty III:n kidnappaukseen ja sitä seuranneisiin tapahtumiin. Seuraavana vuonna julkaistiin televisiosarjan "Trust" ensimmäinen tuotantokausi, joka kertoo samoista tapahtumista. Sarjaa esittää Suomessa Netflix.
Crying Crowns of Trees

Crying Crowns of Trees on puolalaisen black metal -yhtye Hermhin toinen demo, joka on julkaistu vuonna 1995 levymerkillä Witching Hour Productions.
Kokoonpano.
Vierailijat
KNM Tunsberg Castle

KNM Tunsberg Castle (viirinumero K374) oli Norjan laivaston Castle-luokan korvetti, jonka Britannian kuninkaallisen laivaston luovutti Norjalle toisen maailmansodan lopulla.
Valmistus.
Alus tilattiin Wallsendistä Swan Hunter and Wigham Richardsonilta, missä köli laskettiin 5. toukokuuta 1943. Alus laskettiin vesille 16. elokuuta ja otettiin palvelukseen 29. huhtikuuta 1944.
Palvelus.
Alus lainattiin 17. huhtikuuta 1944 Norjan laivastolle korvaamaan tuhoutunut Flower-luokan korvetti "KNM Potentilla". Aluksen omisti Britannian kuninkaallinen laivasto, mutta sen miehistö oli norjalainen. Sen ylläpidon maksoi Britannia. Alus oli Tobermoryssä miehistökoulutuksessa, jonka päätyttyä se liitettiin toukokuussa 1944 saattajaryhmä B2:een suojaamaan Gibraltarin ja Britteinsaarten välisiä saattueita.
Elokuussa alus määrättiin Finnmarkin takaisin valtaukseen, jolloin se liitettiin muihin norjalaisten miehittämiin aluksiin. Alus suojasi saattuetta JW62, josta vapauduttuaan se lähti 11. joulukuuta Båtsfjordiin. Seuraavana päivänä alus upposi osuttuaan miinaan.
Olga Orgonista

Olga Orgonista (22. helmikuuta 1901 Budapest – 20. marraskuuta 1978) oli unkarilainen taitoluistelija ja Euroopan mestari.
Orgonista kilpaili pariluistelussa yhdessä Sándor Szalayn kanssa. He voittivat kaksi ensimmäistä pariluistelun Euroopan mestaruutta vuosina 1930 ja 1931, MM-pronssia vuonna 1929 ja MM-hopeaa vuonna 1931. Viimeisenä arvokilpailuvuonnaan 1932 pari sijoittui neljänneksi Lake Placidin talviolympialaisissa ja MM-kilpailuissa. Unkarin mestaruuden Orgonista ja Szalay voittivat kolmesti peräkkäin vuosina 1928–1930.
Sándor Szalay

Sándor Szalay (6. kesäkuuta 1893 Budapest – 5. huhtikuuta 1965) oli unkarilainen taitoluistelija ja Euroopan mestari.
Szalay kilpaili pariluistelussa yhdessä Olga Orgonistan kanssa. He voittivat kaksi ensimmäistä pariluistelun Euroopan mestaruutta vuosina 1930 ja 1931, MM-pronssia vuonna 1929 ja MM-hopeaa vuonna 1931. Viimeisenä arvokilpailuvuonnaan 1932 pari sijoittui neljänneksi Lake Placidin talviolympialaisissa ja MM-kilpailuissa. Unkarin mestaruuden Orgonista ja Szalay voittivat kolmesti peräkkäin vuosina 1928–1930.
Janne Suokonautio

Juha Petri “Janne” Suokonautio (s. 20. toukokuuta 1968 Outokumpu) on suomalainen jalkapallovalmentaja ja entinen jalkapalloilija.
Keskikentällä pelannut Suokonautio edusti uransa aikana Suomessa pääsarjatasolla muun muassa Helsingin Jalkapalloklubia, Valkeakosken Hakaa ja Finnairin Palloilijoita. Lisäksi hän pelasi ammattilaisena myös belgialaisessa Eendracht Aalstissa, tanskalaisessa Hvidovressa ja israelilaisessa Maccabi Ironi Ashdodissa. Suokonautio voitti HJK:ssa Suomen mestaruuden 1987, 1988, 1990 ja 1992. Kaikkiaan Suokonautio pelasi 13 kauden aikana 162 mestaruussarjan ja Veikkausliigan ottelua, joissa hän teki 19 maalia.
Suokonautio pelasi maajoukkueessa vuosina 1993–1994 neljä maaottelua.
Pelaajauran jälkeen Suokonautio on toiminut myös jalkapallovalmentajana. Hän on valmentanut muun muassa Allianssi Vantaata.
Constance Wilson-Samuel

Constance Montgomery Slatkin (ent. Wilson-Samuel, o.s. Wilson, 8. tammikuuta 1908 Toronto – 28. helmikuuta 1953) oli kanadalainen taitoluistelija.
Wilson-Samuel kilpaili sekä yksinluistelussa että pariluistelussa. Yksinluistelussa Wilson-Samuel kilpaili kaksissa talviolympiakisoissa: Sankt Moritzissa 1928 hän sijoittui kuudenneksi ja Lake Placidissa 1932 neljänneksi. Garmisch-Partenkirchenissä hän vetäytyi kilpailusta. Urheilu-uransa huipennuksen Wilson-Samuel koki koti-MM-kilpailuissaan Montréalissa 1932, missä hän saavutti pronssia. Vuosien 1928 ja 1930 MM-kilpailuissa hän oli neljäs. Pohjois-Amerikan mestaruuskilpailuista Wilson-Samuel voitti neljä kultaa ja yhden hopean, ja Yhdysvaltain mestaruuskilpailuista hän jäi mitaleitta vuosien 1923–1935 aikana vain kerran, vuonna 1928. Yhteensä Wilson-Samuel voitti maansa mestaruuskilpailuista yhdeksän kultaa, kaksi hopeaa ja yhden pronssin.
Pariluistelussa vuonna 1926 Kanadan mestaruuden voittanut Wilson-Samuel osallistui vuodesta 1927 lähtien veljensä Montgomery Wilsonin kanssa pariluistelun arvokilpailuihin. Pari sijoittui Lake Placidin talviolympialaisissa viidenneksi sekä MM-kilpailuissa neljänneksi vuonna 1920 ja kuudenneksi vuonna 1932. Wilsonit voittivat Pohjois-Amerikan mestaruuskilpailuista kolme kultaa, yhden hopean ja yhden pronssin, ja Kanadan-mestaruuskilpailuista viisi kultaa, kaksi hopeaa ja yhden pronssin.
Torsten Svanström

Torsten Svanström (31. heinäkuuta 1904 Helsinki – 9. huhtikuuta 1970 Helsinki) oli suomalainen jalkapalloilija ja jääpalloilija.
Jalkapallossa Svanström edusti urallaan HIFK:ta ainakin vuosina 1927–1932 ja 1936. Hän voitti seurassa Suomen mestaruuden 1930 ja 1931. Kaikkiaan Svanström pelasi neljän kauden aikana 17 Mestaruussarjan ottelua, joissa hän teki kuusi maalia. Hän edusti Suomen maajoukkuetta vuonna 1929 yhdessä maaottelussa, joissa hän teki yhden maalin.
Jääpallossa Torsten ”Tjycken” Svanström edusti niin ikään HIFK:ta. Jääpallouransa hän aloitti vuonna 1921 HIFK:n silloisessa kolmosjoukkueessa 17-vuotiaana. Seuraavana vuonna hän nousi seuran ykkösjoukkueeseen välihyökkääjäksi. Jääpallo oli hänen ykköslajinsa, vaikka jalkapallossakin tuli menestystä. Myöhemmin hän siirtyi joukkueensa puolustuksen keskustueksi, missä roolissa hän esiintyikin pääosan urastaan. Jääpallossa hän saavutti kuusi Suome mestaruutta vuosina 1934, 1935, 1938, 1939, 1941 ja 1944. Viimeisen mestaruuden saavuttaessaan hän oli 39-vuotias. Jääpallomaajoukkueessa hän pelasi 11 A- ja neljä B-maaottelua.
Nuorempana Svanström kilpaili myös pikaluistelussa, uinnissa ja hiihdossa.
Mollie Phillips

Mollie Doreen Phillips (27. heinäkuuta 1907 Lontoo – 15. joulukuuta 1994) oli brittiläinen taitoluistelija ja taitoluistelutuomari.
Phillips oli Yhdistyneen kuningaskunnan lipunkantaja Lake Placidin talviolympialaisten 1932 avajaisissa, mikä teki hänestä maan ensimmäisen naispuolisen lipunkantajan olympiakisojen avajaisissa. Naisten yksinluisteluun Lake Placidissa osallistunut Phillips sijoittui yhdeksänneksi, ja Garmisch-Partenkirchenissä hänen sijoituksensa oli 11.
Urheilu-urallaan Phillips saavutti yhden kansainvälisen arvokisamitalin, pronssin Rodney Murdochin kanssa vuoden 1933 EM-kilpailujen pariluistelusta. Kisat pidettiin Phillipsin kotikaupungissa Lontoossa. Yksinluistelussa Phillips sijoittui MM-tasolla yhdeksänneksi vuosina 1932 ja 1934 sekä seitsemänneksi vuonna 1936. Euroopan-mestaruuskilpailujen yksinluistelussa Phillips sijoittui seitsemänneksi vuonna 1933, yhdeksänneksi vuonna 1934 ja kahdeksanneksi vuonna 1935.
Phillips oli ensimmäinen naispuolinen ISU:n alaisuudessa järjestetyn kilpailun taitoluistelutuomari ja ensimmäinen MM-kilpailuissa (1953) tuomaritehtävissä toiminut nainen.
Orion RX50

Orion RX50 on Kiinassa valmistettu mopo, jossa on Lifanin valmistama 49,5 cc:n ilmajäähdytteinen nelitahtimoottori. Moottori perustuu vastaavaan Honda Monkeyn 49 cm³ pystysylinterikoneeseen.
Lapin korkeakoulukirjasto

Lapin korkeakoulukirjasto on Lapin yliopisto ja Lapin ammattikorkeakoulun yhteiskirjasto. Kirjastolla on toimipisteet kolmella paikkakunnalla. Niiden yhteinen tarjonta muodostaa Lapin laajimman tiede-, taide- ja ammattikirjallisuuden kokoelman.
Toimipisteet.
Lapin korkeakoulukirjaston toimipisteitä ovat Yliopistokirjasto (päätoimipiste) ja Arktisen keskuksen kirjasto Rovaniemellä, Kosmoskirjasto Kemissä ja Minervakirjasto Torniossa. Kirjastojen verkkopalvelut on yhdistetty LUC-Finnaan. Toimipisteiden yhteystiedot ovat: 
Lisäksi Lapin yliopiston F-siiven 1. kerroksessa on nimellä F-Hub tunnettu itseisopiskelu- ja ryhmätyötila, johon kuuluu taidealan käsikirjasto.
Lapin yliopistokirjasto.
Lapin yliopiston tiloissa toimiva yliopistokirjasto sai alkunsa Lapin korkeakoulun kirjastona vuonna 1979, ja se toimi nimellä Lapin korkeakoulun kirjasto vuoden 1990 loppuun saakka. Lapin yliopiston kirjastona se toimi vuosina 1991-2009. Vuodesta 2010 lähtien yliopiston kirjasto on ollut osa Lapin korkeakoulukonserniin kuuluvaa Lapin korkeakoulukirjastoa. Nykynimeltään tämän kaikille avoimen tiedekirjaston yksikkönimi on Yliopistokirjasto. 
Korkeakoulukirjaston toimipisteitä on 2000-luvulla yhdistetty suuremmiksi kokonaisuuksiksi. Yliopistokirjasto on aiemmin ollut jaettuna kahteen eri toimipaikkaan, jotka olivat pääkirjasto ja taidekirjasto. Taidekirjaston toiminta alkoi vuonna 1996. Euroopan unionin aluekehitysrahasto on tukenut taidekirjaston perustamista vuosina 1998-1999. Vuonna 2015 erillinen Rotkon kampuksen taidekirjaston kokoelmat yhdistettiin pääosin yliopiston pääkampuksen kirjastoon. 
Kirjaston kokoelmista löytyy kirjallisuutta etenkin Lapin yliopistossa ja Lapin ammattikorkeakoulussa opiskeltavista tieteen- ja taiteenaloista sekä ammattialoilta. Kirjastossa on saatavilla monia koti- ja ulkomaisia tietokantoja. Verkkokirjoja on noin 300 000 ja verkkolehtiä 47 000. Painettussa muodossa olevua kirjanimekkeitä on noin 150 000. Kirjastoon tilataan noin 500 painettua lehteä.
Kirjastossa sijaitseva Eurotietokeskus toimii EU-tallekirjastona (European Documentation Center), joka asettaa Euroopan unionin julkaisutoimiston lähettämiä vapaakappaleina saatavia julkaisuja kirjaston asiakkaiden käyttöön. Eurotietokeskus on toiminut kirjastossa vuodesta 1995.
Uusille opiskelijoille järjestetään syyslukukauden alussa perehdyttämiskoulutus kirjaston käyttöön. Kirjastoinfo sisältyy tiedekuntien ensimmäisen viikon orientaatio-ohjelmiin. Kirjastoinfo on myös uusien ulkomaisten opiskelijoiden orientaatio-ohjelmassa. Yliopistoyhteisön ulkopuolisille käyttäjille kirjasto järjestää pyynnöstä maksuttomia tutustumis- ja esittelykäyntejä.
Huippuvuorten sopimus

Huippuvuorten sopimus (virallisesti , , , ) on kansainvälinen sopimus, jossa määritellään Huippuvuorten saariston, mukaan lukien Karhusaaren asema, ja Norjan valtion ylivalta saarilla, kuitenkin tunnustaen tiettyjä oikeuksia kaikille sopijamaille.
Sopimus koskee kaikkia Huippuvuorille kuuluvia maa-alueita sekä vesiä 12 merimailiin asti näistä maa-alueista.
Historia.
Ennen sopimusta Huippuvuoria kohdeltiin ei-kenenkään maana. Kalastajat ja metsästäjät olivat hyödyntäneet saaristoa jo aikaisemmin, mutta kontaktit olivat epäsäännöllisiä ja vähäisiä. Norja alkoi osoittaa kiinnostusta saaristoon erityisesti sen jälkeen, kun personaaliunioni Ruotsin kanssa purettiin vuonna 1905. Tarve sopimukselle nousi siitä, että Huippuvuorten kansainvälinen asema oli 1900-luvun alussa epäselvä ja kaivannaisvarat merkittävät. Myös kaivostoiminnan parissa työskentelevien henkilöiden asema Huippuvuorilla oli epäselvä.
Norja teki aloitteen Huippuvuorten aseman ratkaisemista vuonna 1909 ja kutsui Ruotsin ja Venäjän neuvottelemaan. Norjan tavoitteena oli osoittaa, että se kykenisi tuomaan lain ja järjestyksen saaristoon. Nämä kolme maata tapasivat Kristianiassa tammikuussa 1912. Neuvotteluissa ei kuitenkaan päästy lopputulemaan, ja ensimmäisen maailmansodan takia ne viivästyivät edelleen. Esimerkiksi Yhdysvallat vastusti näitä varhaisia neuvotteluita, koska omien intressiensä jäävän ilman huomiota. Sodan päätyttyä Huippuvuorten kysymys päätettiin ottaa käsittelyyn osana kestävän rauhan saavuttamista Euroopassa. 
Sopimus allekirjoitettiin Pariisissa 9. helmikuuta 1920 ja se astui voimaan, kun Norja sääti 14. elokuuta 1925 Huippuvuorten lain. Norjalaiset nostivat Norjan lipun salkoon Longyearbyenissä samana päivänä tämän merkiksi.
Kolme päivää sopimuksen allekirjoittamisen jälkeen Venäjä jätti nootin Norjan ulkoministeriölle protestina, mutta asia ei edennyt tästää enää mihinkään Venäjällä käynnissä olevien sisällissodan takia. Neuvostoliitto ilmoitti vuonna 1924, ettei se vastusta Norjan suvereniteettia koskien Huippuvuoria. Maa liittyi kuitenkin sopimukseen vasta vuonna 1935.
Keskeinen sisältö.
Lähde:
Sopimusmaat.
Sopimuksen alkuperäisiä allekirjoittajamaita oli neljätoista: Norja, Alankomaat, Italia, Japani, Ranska, Ruotsi, Tanska ja Yhdysvallat sekä Britannia ja sen dominiot Australia, Etelä-Afrikka, Intia, Kanada ja Uusi-Seelanti. Vuonna 2024 sopimuksen ratifioineita maita on yhteensä 48.
Myös Jugoslavia kuului sopimuksen allekirjoittaneisiin maihin ja se liittyi siihen 6.7.1925.
Avainlukulista

Avainlukulista on yksinkertainen tapa suorittaaa kaksivaiheinen tunnistautuminen: käyttäjätunnuksen ja salasanan lisäksi kysytään satunnaisesti lukupareja, jotka on toimitettu käyttäjälle tyypillisesti pahville tulostettuna listana. 
Avainlukulistaa on käytetty pankkien verkkopalveluissa. Esimerkiksi OPn kortissa on useita lukupareja, joita verkkopalvelu kysyy satunnaisesti ja tavallisesti vain kerran jokaisen sisäänkirjautumiskerran jälkeen, mutta vasta silloin, kun henkilö yrittää tehdä varsinaisia pankkitoimia. OP-Pohjolan avainlukulistan lukuparien loppuessa lähettää pankki automaattisesti uuden kortin. 
Avainlukulistan turvallisuus perustuu siihen, että jos käyttäjätunnus ja salasana joutuvat vääriin käsiin, ei henkilö pysty tekemään varsinaisia pankkitoimia ilman avainlukulistaa, kuin myös toisinpäin, pelkkä avainlukulista on täysin turha ilman käyttäjätunnusta ja salasanaa.
Avainlukulista lukittuu, jos pyydetty lukupari annetaan kolme kertaa peräkkäin väärin, eikä sitä voi sen jälkeen käyttää ilman henkilökohtaista käyntiä ja uudelleenaktivointia pankissa.
Koska ilmeni vääräinkäytöksiä, joissa väärennetyillä sähköposteilla urkittiin käyttäjätunnus, salasana ja myös viimeksi käytetty ja sitä seuraavat avainlukuparit, monessa pankissa muutettiin käytäntöä, missä järjestyksessä lukupareja käytetään. Oli tavallista, että niitä käytettiin numerojärjestyksessä eikä satunnaisesti sieltä täältä kuten nykyään. Samasta syystä avainlukulistassa lukee, ettei tulisi yliviivata käytettyjä lukuja (OP).
Alexa Internet

Alexa Internet Inc. oli vuonna 1996 perustettu yhdysvaltalainen yritys, joka on kehittänyt Alexa.com-verkkoliikenteen kävijäseurantaohjelmiston. Yritys on ollut vuodesta 1999 Amazon.comin tytäryhtiö. Alexan pääkonttori sijaitsee Kalifornian osavaltiossa, San Franciscossa.
Joulukuussa 2021 Amazon kertoi sulkevansa Alexa.com-sivuston 1. toukokuuta 2022. Jo 8. joulukuuta 2021 lähtien sivuston hakupalvelu rajattiin ainoastaan tilaaja-asiakkaille. 
Historia.
Alexan perustaja Brewster Kahle nimesi sivuston Egyptissä sijainneen Aleksandrian kirjaston mukaan. Alexa lahjoitti Yhdysvaltain kongressin kirjastolle kaksi teratavua arkistoituja internet-sivuja.
Symantec Corporation pitää Alexa toolbaria trackwarena, kun taas McAfee luokittelee sen adwareksi.
Rauno Alatalo

Rauno Veli Alatalo (10. lokakuuta 1952 Oulujoki – 9. marraskuuta 2012 Laukaa) oli suomalainen biologi ja professori. Hän toimi Jyväskylän yliopiston biologian professorina 1994–2009 opetus- ja tutkimusalanaan ekologia ja ympäristönhoito. Biologina hänen erityisalansa oli lintutiede.
Elämä ja ura.
Alatalo valmistui ylioppilaaksi Tuiran yhteiskoulusta Oulussa vuonna 1971. 
Alatalon intohimo luontoon heräsi murrosikäisenä lintuja tarkkaillessa. Hän opiskeli biologiaa Oulun yliopistossa, missä hän suoritti filosofian kandidaatin (1977) ja lisensiaatin tutkinnot (1978). Jatko-opintoja hän teki Uppsalan yliopistossa, ja väitteli siellä filosofian tohtoriksi 1980. Väitöstyö käsitteli pohjoisten metsien lintuyhteisöjä.
Alatalo asui Uppsalassa seitsemän vuotta. Hän tuli töihin Jyväskylän yliopistoon, jossa hän toimi akatemian nuorempana ja vanhempana tutkijana, yliassistenttina sekä professorina. Vuonna 1994 hänet nimitettiin yliopiston bio- ja ympäristötieteiden professoriksi, ja 1997 hän sai viisivuotisen akatemiaprofessoriuden. Alatalo johti 2000–2005 Suomen Akatemian nimeämää Evoluutioekologian huippututkimusyksikköä. Akatemiakauden jälkeen hän työskenteli jälleen yliopiston ekologia- ja evoluutiobiologian osaston professorina, josta virasta jäi eläkkeelle 1.7.2009. Alatalo kuoli 9.11.2012 Laukaassa pitkän sairauden jälkeen.
Alatalolla on kolme lasta.
Tutkijana.
Alatalo oli perehtynyt eläinten pariutumismenestykseen ja pariutumisevoluutioon. Tutkimuslajeina ovat olleet muun muassa kirjosieppo ja teeri sekä rummuttava juoksuhämähäkkilaji "Hygrolycosa rubrofasciata". Tiais- ja kirjosieppotutkimuksia varten Alatalon tutkimusryhmä asetti sadoittain linnunpönttöjä ympäri Konneveden metsiä.
Professorina hän ohjasi lukuisia opinnäytteitä, jotka on julkaistu arvostetuissa tieteellisissä sarjoissa. Professoriliitto valitsi Alatalon Vuoden professoriksi 2001.
Luottamustoimet.
Alatalo toimi useissa luottamustehtävissä, muun muassa pohjoismaisen ornitologisen liiton (SOU) puheenjohtajana 1991–1993, Behavioral Ecologyn toimitusneuvoston jäsenenä 1995–2000, eurooppalaisen evoluutiobiologian järjestön (ESEB) valtuuskunnan jäsenenä vuodesta 1999 alkaen, sekä brittiläisen eläinten käyttäytymistutkimusjärjestön (ASAB) valtuuskunnan jäsenenä vuoden 2002 alusta.
KNM Trondheim (F302)

KNM Trondheim (runkonumero F302) oli Norjan laivaston Oslo-luokan fregatti, joka tilattiin 1960. Alus oli palveluksessa vuodesta 1966 vuoden 2006 kesäkuuhun.
Valmistus.
Alus tilattiin 1960 Hortenin laivastontelakalta, missä köli laskettiin 1963. Se laskettiin vesille 4. syyskuuta 1964 ja valmistui 2. kesäkuuta 1966.
Palvelus.
Alus modernisoitiin 1987-1990, jolloin alukselle asennettiin suojasoihdunheittimet, Spherion TSM-2633 kaikuluotain, MSI 3000 tiedonsiirtojärjestelmä sekä 76 millimetrin ilmatorjuntatykki korvattiin Boforsin 40 mm/L70 ilmatorjuntatykillä. Vuosina 1996-1997 alukselle asennettiin Link 11 ja 14 tietoliikennejärjestelmät, GPS ja Plesseyn AWS-9 tutka.
Alus osallistui syksyllä 2002 ja vuonna 2005 Naton terrorismin vastaiseen operaatio Active Endeavouriin, jossa seurattiin Välimeren merenkulkua.
"Trondheim" ajoi 17. maaliskuuta 2006 Linesfjordenissa karille navigointivirheen seurauksena. Alus ei vaurioitunut pahoin, mutta Norjan rannikkovartioston vartiolaiva "KV Tromsö" saattoi aluksen Haakonsverniin. Kuivatelakalla aluksen vauriot tutkittiin, jolloin todettiin toisen potkurinakselin, kaikuluotaimen kuvun sekä rungon vaurioituminen. Aluksi näytti siltä, että alus poistettaisiin ennen aikaisesti palveluksesta. Lopulta päätettiin rungon ja akseliston vauriot korjata ja ainoastaan kaikuluotain jäi käyttökelvottomaksi.
Andøyan ampuma-alueella Norjan laivasto teki 4. kesäkuuta 2013 Naval Strike Missilen toisen koeammunnan, jossa korvetti "KNM Steil" laukaisi ohjuksen maalina olleeseen "Trondheimiin". Ampumakokeessa testattiin ohjuksen osumista ennalta määritettyyn maalipisteeseen, joka oli komentosilta. Samalla testattiin ennaltaohjelmoitua PIMPF-sytytintä sekä MBDA TDW 120 kilogramman taistelukärjen leimahduksen ja sirpaloitumisen tuhovaikutusta.
KNM Stavanger (F303)

KNM Stavanger (runkonumero F303) oli Norjan laivaston Oslo-luokan fregatti, joka tilattiin 1960. Alus oli palveluksessa vuodesta 1967 vuoteen 1998.
Valmistus.
Alus tilattiin 1960 Hortenin laivastontelakalta, missä köli laskettiin 1965. Se laskettiin vesille 4. helmikuuta 1966 ja valmistui 1. joulukuuta 1967.
Palvelus.
Alus modernisoitiin 1987-1990, jolloin alukselle asennettiin suojasoihdunheittimet, Spherion TSM-2633 kaikuluotain, MSI 3000 tiedonsiirtojärjestelmä sekä 76 millimetrin ilmatorjuntatykki korvattiin Boforsin 40 mm/L70 ilmatorjuntatykillä. Vuosina 1996-1997 alukselle asennettiin Link 11 ja 14 tietoliikennejärjestelmät, GPS ja Plesseyn AWS-9 tutka.
Alus poistettiin palveluksesta 1998. Se upposi maalilaivana 2001 sukellusvene "KNM Utsteinin" laukaiseman DM2A3-[torpedo]]n osuttua.
KNM Narvik

KNM Narvik (viirinumero F304) oli Norjan laivaston Oslo-luokan fregatti, joka tilattiin 1960. Alus oli palveluksessa vuodesta 1966 vuoteen 1998. Alus on ollut vuodesta 2008 esillä merimuseossa Hortenissa.
Valmistus.
Alus tilattiin 1960 Hortenin laivastontelakalta, missä köli laskettiin 1964. Alus laskettiin vesille 8. tammikuuta 1965 ja valmistui 30. marraskuuta 1966.
Palvelus.
Alus modernisoitiin 1987–1990, jolloin alukselle asennettiin suojasoihdunheittimet, Spherion TSM-2633-kaikuluotain, NFT MSI-3100 -tiedonsiirtojärjestelmä sekä 76 millimetrin ilmatorjuntatykki korvattiin Boforsin 40 mm/L70 ilmatorjuntatykillä. Vuosina 1996-1997 alukselle asennettiin Link 11- ja 14-tietoliikennejärjestelmät, GPS ja Plesseyn AWS-9-tutka.
Alus osallistui kaikkiaan yli 60 purjehdukseen Pohjois-Norjaan, joihin sisältyy 12 vierailuta Huippuvuorilla. Se osallistui 19 kertaa Naton Atlantille sijoitettun pysyvään laivasto-osastoon (). Kylmän sodan päätyttyä alus osallistui vuosina 1994 ja 1995 Adrianmerellä entisen Jugoslavian alueen aseiden vientikiellon valvontaan operaatio Sharp Guardissa. Terrorismin vastaiseen sotaan alus osallistui 2001, 2002 ja 2004 Välimerellä operaatio Active Endeavourissa, jossa seurattiin Välimeren alueen merenkulkua.
Alus siirrettiin kesällä 2007 telakalle ennen kuin se sijoitettiin Norjan merimuseoon kesällä 2008.