tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Keinulauta

Keinulauta eli kiikkulauta on eräs keinutyyppi: yksinkertaisimmillaan se koostuu pitkästä, kapeasta laudasta, joka on tuettu keskeltä siten, että toisen pään laskeutuessa alas toinen nousee ilmaan. Keinulaudalla keinuttaessa laudan päissä istuvat keinujat ponnistavat vuorotellen vauhtia maasta nostaen siten oman laudanpäänsä ilmaan. Laudassa on yleensä myös kädensijat.
Parhaiten keinulaudalla keinuminen onnistuu, mikäli keinu on tasapainossa eli keinujat ovat suunnilleen samanpainoisia. Lauta voidaan tasapainottaa myös siten, että painavampi keinuja siirtyy kohti laudan tukipistettä. Tämä muuttaa vipuvarren pituutta, jolloin keinujien momentit eli vääntövaikutukset tukipisteen suhteen saadaan tasapainottamaan toisensa. Keinulautaa käytetään usein esimerkkinä yksinkertaisissa fysikaalisissa laskutehtävissä.
Pelkän hauskanpidon lisäksi keinulaudan liikettä voidaan hyödyntää esimerkiksi sähkön tuotannossa tai veden pumppaamisessa.
Keinulautaa käytetään myös akrobatiassa: laudan päissä seisovat akrobaatit sinkauttavat vuorotellen toisensa ilmalentoon, jonka aikana he voivat tehdä voltteja ja muita temppuja.
Agilityssa keinulauta on yksi kontaktiesteistä. Koiran on edettävä keinulautaa pitkin keskikohdan yli, jolloin toinen pää painuu maahan, ja jatkettava laudan päähän asti. Laudan päissä on kontaktipinnat, joita koiran tulee koskettaa tassuillaan.
Yleisradion kantanauha

Yleisradion kantanauha on Yleisradion käyttöön tarkoitettu tallenne, jolle Yle on hankkinut pysyvät radiointioikeudet. Kantanauhoilla on tallenteita, joita ei ole ollut saatavilla kaupallisesti. Tosin jotkin nauhoitukset ovat päätyneet kaupallisille äänitteille, esimerkkinä Matti Lehtisen laulama ”Olympiamarssi”.
Äänitteitä käytettiin aluksi kelanauhoilta, mutta ne siirrettiin myöhemmin digitaaliseen muotoon. Muusikot saivat nauhoituksesta kertakorvauksen ja Yleisradio sai luvan käyttää tallennetta. Nimitystä kantanauha käytetään edelleen Yleisradion omista äänitteistä, vaikka nykyään ne ovatkin digitaalisia äänitiedostoja.
Historiaa.
Yleisradio aloitti konserttimusiikin kantanauhatuotannon 1960-luvun alussa ja kevyen musiikin kantanauhatuotannon vuonna 1967. Vuoteen 1981 mennessä oli tuotettu vuosittain keskimäärin viisi tuntia kantanauhaohjelmistoa, joka jakaantui noin 90 vuosittaiseen kantanauhanimikkeeseen.
Kantanauhatuotannon keskeisiä tavoitteita oli taiteellinen korkeatasoisuus ja keskittyminen niille musiikin alueille, joiden edustus oli vähäistä levytetyn musiikin tuotannossa. Näin Yleisradio halusi osaltaan laajentaa kotimaisen musiikin tarjontaa sekä konserttimusiikin että kevyen musiikin alueilla. Äänilevyteollisuuden ajauduttua 2000-luvulla vaikeuksiin Yleisradion kantanauhoja on päätynyt jatkuvasti uusille kaupallisille julkaisuille. Yleisradio kuitenkin säilyttää näissäkin tapauksissa kantanauhojen täyden käyttöoikeuden.
Esimerkkejä kappaleista, joita ei löydy kaupalliselta äänitteeltä.
Kantanauhat oli merkitty Yleisradion sittemmin suljettuun Fono-tietokantaan merkinnällä "Yleisradion äänite", jota saattoi käyttää haun osana. Fono.fi-palvelu suljettiin syyskuun lopussa 2025.
Julie Baumann

Julie Rocheleau-Baumann (s. 17. kesäkuuta 1964 Saint-Jérôme, Kanada) on sveitsiläinen entinen yleisurheilija, joka kilpaili pika-aitajuoksussa ja pikajuoksussa. Hän edusti Kanadaa, kunnes sai Sveitsin kansalaisuuden vuonna 1989. Baumann voitti 60 metrin aidoissa kultaa sisäratojen MM-kisoissa 1993 ajallaan 7,96 sekuntia. Hän osallistui olympialaisiin kahdesti, vuosina 1988 ja 1996. Baumann oli molemmilla kerroilla mukana 100 metrin aitajuoksussa, mutta kilpaili myös samalla matkalla ilman aitoja Soulin kisoissa 1988. Hänen paras olympiasijoituksensa oli kuudes tila 100 metrin aidoista vuodelta 1988.
Baumann voitti urallaan yhteensä kahdeksan Sveitsin-mestaruutta vuosina 1991–1997. Mestaruuksista kuusi tuli ulko- ja kaksi sisäradoilta.
Agnes Samaria

Agnes Maryna Samaria (s. 11. elokuuta 1972 Otjiwarongo) on namibialainen entinen yleisurheilija, joka kilpaili keskimatkojen juoksussa. Hän voitti 800 metriltä pronssia Kansainyhteisön kisoissa 2002 ja hopeaa Afrikan kisoista 2007. Samaria voitti Afrikan-mestaruuskilpailuista yhteensä kolme mitalia, joista kaksi 800 metriltä ja yhden 1 500 metriltä. Hän osallistui olympialaisiin kahdesti, vuosina 2004 ja 2008. Samaria oli molemmilla kerroilla mukana 800 metrillä, mutta osallistui myös 1 500 metrin kilpailuun Pekingin kisoissa 2008. Hän ei kuitenkaan selviytynyt kertaakaan olympiafinaaliin.
Ennätykset.
"Lähde: IAAF"
Droperidoli

Droperidoli eli "DHBP" – "dehydrobentsperidoli", kauppanimeltään "Dridol" on neurolepteihin kuuluva lääkeaine. Se on läheisesti sukua haloperidolille. Droperidolin erityiskäyttö painottuu leikkausanestesiaan. Sitä voidaan käyttää yhdessä fentanyylin kanssa yhdistelmälääkkeenä. Yhdistelmävalmisteen tuotenimi on "Thalamonal" ja sitä käytetään neuroleptianalgesiassa. Sitä voidaan annostella myös lihakseen.
Toinen droperidolin erityisspesifikaatio näyttäisi olevan huumevieroitus, sekä aivovammojen jälkihoito. Jälkimmäiseen saattaa yhdistyä leikkaus-operaatiokin, esim. aivopaineen alentamiseksi, mikä johtunut aivotrauman seuraamuksena. Kumpikin hoitoindikaatio toteutetaan erityishoidossa, mahdollisesti teho-osastolla tilan vaikeusasteesta riippuen.
Lääkeaine kuuluu butyrofenonien ryhmään ja se on hyvin läheistä sukua haloperidolille. Droperidolin kehitti tuolloin belgialainen Janssen-Cilag lääkeyhtymä vuonna 1961. Droperidolin ainoa annostelutapa on suonensisäinen (i.v.) laskimotiputuksena. Droperidoli on suhteellisen nopeasti vaikuttava (vaikutusaika n. ½t.) lääkeaine.
Droperidolin pahoinvointia sekä oksentelua vastustava ominaisuus katsottiin olevan voimakkaampi joihinkin muihin käytettyihin, esimerkiksi klooripromatsiiniin verrattuna. Haloperidolilla tuo vaikutus on 50-kertainen. Yhdessä fentanyylin tai fenoperidiinin kanssa käytettynä haloperidoli taikka droperidoli aiheuttavat leikkauspotilaalle kutakuinkin täydellisen tunnottomuuden tilan.
Potilas pysyy täysin tajuissaan, joskin hänen hengitystään on avustettava. Anestesiamenetelmää suositeltiin yleiskunnoltaan heikoiksi katsottaville potilaille, sekä iäkkäille. Ekstrapyrimidaaliset sivuvaikutukset (EPS) ovat voineet olla mahdollisia menetelmän varjopuolina. Samoin on myös pahanlaatuisen neuroleptioireyhtymän mahdollisuus. Nukutukseen on voitu yhdistää myös ilokaasun käyttö.
International Earth Rotation and Reference Systems Service

International Earth Rotation and Reference Systems Service (IERS) on kansainvälinen tieteellinen organisaatio, joka vastaa kahdesta koordinaattijärjestelmästä: maakeskisestä ITRF:stä ja tähtitieteellisestä ICRS:stä. Näihin oleellisesti liittyen se seuraa Maan asentoa avaruudessa. 
Tehtävät.
IERS:n tehtävinä on palvella maailman astronomisten, geodeettisten ja geofysikaalisten yhteisöjen tarpeita huolehtimalla seuraavista:
Osin yllä oleviin tehtäviin liittyen IERS tuottaa tietoa liittyen Maan pinnanalaisten ja -päällisten massojen vaikutuksiin Maan pyörimiseen, painovoimakenttään ja sen massakeskipisteeseen. 
Historia.
Järjestön perustivat 1987 nimellä International Earth Rotation Service Kansainvälinen tähtitieteellinen unioni IAU ja Kansainvälinen geodeettis-geofysikaalinen unioni IUGG. Seuraavan vuoden alusta toimintansa aloittanut IERS otti hoitaakseen International Polar Motion Servicen tehtävät ja osan silloisen Bureau International de l'Heure'n tehtävistä. Ajan määritykseen liittyvät BIH:n tehtävät siirtyivät Kansainväliselle paino- ja mittatoimistolle BIPM:lle. 2003 järjestön nimi vaihdettiin nykyiseen, mutta sen lyhenne pysyi ennallaan.
Keihanshin

Keihanshin (), tunnetaan myös nimillä Osaka–Kōbe–Kioto tai Osakan suurkaupunkialue, on suurkaupunkialue Japanissa. Se ei ole hallinnollinen alue, vaan yhteenkasvaneiden kaupunkien muodostama teollisuusalue.
Suurkaupunkialueen tärkeimmät kaupungit ovat Osaka, Kōbe, Kioto ja Sakai, joiden lisäksi alueeseen kuuluu kymmeniä pienempiä kaupunkeja. 
Suurkaupunkialueen pinta-ala on 11 170 km², ja alueella asuu noin 19 miljoonaa asukasta. Tämä tekee siitä Japanin toiseksi suurimman suurkaupunkialueen heti Suur-Tokion jälkeen. Taloudeltaan suurkaupunkialue kuuluu maailman tärkeimpiin.
Common One

Common One on pohjoisirlantilaisen laulaja-lauluntekijä Van Morrisonin studioalbumi vuodelta 1980. Albumin on tuottanut Morrison itse yhdessä Henry Lewyn kanssa yhtiölle Caledonia Productions. LP-levy on ilmestynyt Mercury-levymerkillä ja eri levy-yhtiöiden ja artistien tuotantoa esittelevän Priceless-sarjan ensimmäisenä. Levyä on tehty tällöin Englannissa. Alkuperäinen valmistaja on ollut Alankomaiden Baarnissa toimiva Phonogram Int. BV .
Levy on äänitetty Etelä-Ranskassa Super Bear-studioilla ja äänittäjinä ovat toimineet Henry Lewy, Dave Burgess ja Chris Martin. Lisä-äänityksiä ovat tehneet Henry Lewy ja Alex Kash Sausaliton Record Plantissa. Masteroinnin on tehnyt Bernie Grundman Hollywoodissa A&amp;M-studioilla.
Levykannen idea on Van Morrisonilta, valokuvaajana on toiminut Rudy Legname ja grafiikasta on vastannut John Paul Jones.
Kiitoksissa on mainittu henkilökohtaisesti äänityskaluston kuljetuksesta ja ylläpidosta vastannut Pete Brewis ja Mick Brigden, joka on johtanut levyntekoprojektia.
Morrisonin manageritoimistona on ollut Bill Graham Management ja edustajana Stan Diamond.
Kappaleet.
Kaikki laulut ovat Van Morrisonin tekemiä ja ne on julkaissut Martin Coulter Music Ltd.
Sivu 1
Sivu 2
The Very Best of The Shirelles

The Very Best of The Shirelles on monofoninen kokoelma-albumi vuodelta 1975 ko. naislauluyhtyeen 1960-luvun tuotannosta.
Levyn on julkaissut losangelesilainen United Artists Records Springboard International Recordsin suosiollisella luvalla. Levykannen kuvan oikeudet omistaa UAMARG, Inc. eli United Artists Music and Records Group.
Kappaleet.
1. Soldier Boy – 2:39
 (L. Dickson – F. Green)
 Ludix Publ. Co., Inc. – ABKCO Music, Inc. BMI
2. I Met Him on a Sunday (Ronde, Ronde) – 2:21
 (D. Coley – S. Owens – A. Harris – B. Lee)
 TRO-Ludlow Music, Inc. BMI
3. Dedicated to the One I Love – 2:04
 (L. Pauling – R. Bass)
 ABC / Dunhill Music, Inc. BMI
4. It's a Mad, Mad, Mad, Mad World – 3:51
 (E. Gold – M. David)
 United Artists Music Co., Inc. ASCAP
5. Foolish Little Girl – 2:16
 (H. Greenfield – H. Miller)
 Screen Gems-Columbia Music, Inc. BMI
1. Tonight's the Night – 2:00
 (L. Dickson – S. Owens)
 Ludix Publ. Co., Inc. – ABKCO Music, Inc. BMI
2. Will You Love Me Tomorrow – 2:37
 (C. King – G. Goffin)
 1960 Screen Gems-Columbia Music, Inc. BMI
3. Sha-La-La – 2:23
 (R. Taylor – R. Moseley)
 Ludix Publ. Co., Inc. – Flo-Mar-Lu Music BMI
4. Mama Said – 2:08
 (L. Dickson – W. Denson)
 Ludix Publ. Co., Inc. – ABKCO Music, Inc. BMI
5. Baby It's You – 2:38
 (B. Bacharach – M. Davis – B. Williams)
 1961 Dolfi Music, Inc. – Mary Jane Music, Inc. ASCAP
Kun katsoit minuun

Kun katsoit minuun on Anna Erikssonin neljäs studioalbumi, joka julkaistiin 24. lokakuuta 2001. Se debytoi Suomen virallisen listan kolmannella sijalla, ja pysyi listalla yhteensä kaksikymmentä viikkoa. Albumi on myynyt platinalevyn oikeuttavan määrän.
Rarities From the Bronze Age

Rarities from the Bronze Age on brittiläisen hard rock -yhtyeen Uriah Heepin kokoelma-albumi vuodelta 1991. Se sisältää vuosina 1970–1983 julkaistujen singlejen A- ja B-puolia.
Michelle Phan

Michelle Phan (s. 11. huhtikuuta 1987 Boston, Yhdysvallat) on amerikanvietnamilainen videobloggaaja ja kosmetiikkayritys Lancômen ”videomeikkitaiteilija”. Hänellä oli myös oma ihonhoitosarja IQQU, jonka hän myöhemmin myi henkilölle, jonka nimeä hän ei paljasta. Nyt hänellä on kosmetiikkasarja "em". Heinäkuussa 2010 Phan oli ”YouTuben ykköskauneustaiteilija”. Tällä hetkellä hänellä on yli seitsemän miljoonaa tilaajaa YouTubessa. 
Michelle Phan syntyi Massachusettsissa. Hänen äitinsä ja isänsä syntyivät Vietnamissa. Phan aloitti taiteellisen koulutuksen 12 vuoden iässä opettamalla miten maalata vesiväreillä ja öljyväreillä. Phanin oli alun perin tarkoitus tulla ihotautilääkäriksi, hänen äitinsä pyynnöstä. Hän kuitenkin myöhemmin vakuutti äitinsä antamaan hänelle pääaineekseen kuvataiteen. Ennen kuin Phanista tuli YouTube-guru, hän oli opiskelija ja työskenteli osa-aikaisena tarjoilijana sushiravintolassa. Heinäkuussa 2014 levy-yhtiö Ultra Records haastoi Phanin oikeuteen tämän käytettyä levy-yhtiön alaista musiikkia luvatta omissa videoissaan ja nettisivuillaan. Käytettyjä musiikkikappaleita kertyi yhteensä lähes viisikymmentä kappaletta.
Taïna Barioz

Taïna Barioz (s. 2. kesäkuuta 1988 Papeete, Tahiti) on ranskalainen alppihiihtäjä.
Kaudella 2007–2008 Barioz pääsi ensimmäisen kerran maailmancupin pisteille, oltuaan Ofterschwangin suurpujottelussa neljästoista. Kolmen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran Lienzin suurpujottelussa joulukuussa 2009 oltuaan kolmas. Hän sijoittui toiseksi Sankt Moritzin suurpujottelussa maaliskuussa 2016.
Vuoden 2009 MM-kisoissa Barioz sijoittui suurpujottelussa sijalle 11. Vancouverin olympialaisten suurpujottelussa Barioz oli yhdeksäs. Vuoden 2011 MM-kisoissa hän voitti kultaa joukkuekilpailussa ja oli suurpujottelussa kymmenes.
David Greene

David Thomas "Dai" Greene (s. 11. huhtikuuta 1986 Carmarthen) on walesilainen 400 metrin aitajuoksija. Hän on maailman- ja Euroopan-mestari.. Hän edustaa seuratasolla Swansea Harriers AC:ta.
Greene sai hopeaa alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa Kaunasissa 2005 ajalla 51,14. Göteborgin EM-kilpailuissa 2006 hän karsiutui alkuerissä. Hän voitti alle 23-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden Debrecenissä 2007 ajalla 49,58. Vuonna 2009 hän voitti 400 metrin aitajuoksun Euroopan joukkuemestaruuskilpailuissa Leiriassa. Berliinin MM-kilpailuissa hän sijoittui aitajuoksussa seitsemänneksi ja juoksi alkuerissä Britannian 4 × 400 viestijoukkueessa, joka sai lopulta hopeaa.
Greene voitti Euroopan joukkuemestaruuskilpailujen 400 metrin aitajuoksun Bergenissä 2010. Barcelonan EM-kilpailuissa hän voitti kultaa ajalla 48,12. Hän voitti 400 metrin aitajuoksun Maanosien cupissa Splitissä ennätyksellään 47,88. Delhin Kansainyhteisön kisoissa hän voitti kultaa ajalla 48,52. Hän voitti Euroopan-joukkuemestaruuskilpailujen 400 metrin aitajuoksun myös Tukholmassa 2011. 
Greene voitti 400 metrin aitajuoksun maailmanmestaruuden Daegussa 2011 ajalla 48,26. Lontoon olympialaisissa 2012 hän sijoittui neljänneksi. Moskovan MM-kilpailuissa 2013 hän karsiutui välierissä ja Glasgow'n Kansainyhteisön kisoissa 2014 alkuerissä.
Bryan Danielson

Bryan Lloyd Danielson (s. 22. toukokuuta 1981) on yhdysvaltalainen showpainija, joka esiintyy tällä hetkellä All Elite Wrestlingissä oikealla nimellään. Danielson nousi kuuluisuuteen esiintyessään WWE:ssä vuosina 2008–2021 nimellä "Daniel Bryan". Danielson on voittanut uransa aikana viisi maailmanmestaruutta. Danielson kilpaili WWE NXT:n ensimmäisellä tuotantokaudella. Kesäkuussa 2010 Danielson erotettiin WWE:stä. Hän kuitenkin palasi elokuussa 2010 takaisin SummerSlam-tapahtumassa. Danielson loukkaantui 14. huhtikuuta 2015 ja menetti tämän seurauksena Intercontinental-mestaruusvyön. Danielson palasi kehään Wrestlemania 34:ssä.
Mestaruudet ja saavutukset.
All Pro Wrestling
All Star Wrestling
East Coast Wrestling Association
Evolve
Extreme Canadian Championship Wrestling
Full Impact Pro
International Wrestling Association
Memphis Championship Wrestling
NWA Mid-South
New Japan Pro Wrestling
Pro Wrestling Guerrilla
Pro Wrestling Illustrated
Pro Wrestling Noah
Pro Wrestling Report
Ring of Honor
Texas Wrestling Alliance
westside Xtreme wrestling
World Series Wrestling
World Wrestling Entertaiment
Wrestling Observer Newsletter
Last Girl on Earth Tour

Last Girl on Earth Tour oli Rihannan neljännen studioalbumin "Rated R":n konserttikiertue, joka käytiin vuosina 2010-11. Kiertue pysähtyi muun muassa Intiassa, Venäjällä, Norjassa, Espanjassa, Maltalla, Latviassa ja Saksassa. 
Last Girl on Earth Tour pysähtyi lopulta 44 eri kaupungissa ja sen näki lähes puoli miljoonaa ihmistä.
Unforgiven (2006)

Unforgiven (2006) oli Pay-per-view (PPV) -showpainitapahtuma, jonka tuotti World Wrestling Entertainment (WWE). Se järjestettiin 17. syyskuuta vuonna 2006 Air Canada Centre:llä Torontossa, Ontariossa. Se oli 8. vuosittainen Unforgiven -tapahtuma. Painijoita esiintyi useasta eri RAW brändistä.
Taustaa.
Pääfeudi Unforgiveniin oli Edgen ja John Cenan välillä WWE -mestaruudesta. Edge ja Cena olivat jo ennen tapahtumaa otelleet kahdesti ja molemmat voittivat kerran toisensa. Cena voitti Edgen Saturday Night's Main Eventissä diskauksella ja Edge voitti Cenan SummerSlamissa ja säilytti mestaruuden. 21. elokuuta vuonna 2006 RAW'ssa Lita, Edgen tyttöystävä, heitti Cenan valmistaman vyön (minkä pyörivänä levynä oli WWE:n logo) Long Island Soundiin. Tämän jälkeen, Edge julisti sen olevan Cenan uran loppu. Edge julisti uuden version vyöstä, missä oli pyörivänä levynä "Rated-R Superstar" logo. Myöhemmin illalla Edgellä oli ottelu paluuta tekevää Jeff Hardya vastaan, mutta ottelu päättyi ei-tulokseen, kun Cena sekaantui otteluun hyökkäämällä Edgen kimpuun. Ottelun jälkeen Edge ja Cena taistelivat ulkona ja Cena heitti Edgen Long Island Soundiin. 28. elokuuta, RAW'ssa, Edge vaati Shane McMahonia, joka johti tuona iltana RAW'ta, erottamaan Cenan, hänen edellisen viikon teon vuoksi. Cena kuitenkin keskeytti ja kertoi Edgelle, että mikäli hän saisi mahdollisuuden WWE -mestaruudesta ja häviäisi, hän allekirjoittaisi sopimuksen SmackDown!:in kanssa ja lähtisi Edgen elämästä. Edge suostui, mutta vaati, että hän päättä missä, milloin ja mikä ottelu tyyppi se tulisi olla. Kun Cena oli voittanut Chris Mastersin, Edge löi Cenaa tuolilla ja tikapuulla, ja sitten heitti hänet pöydän läpi. Hyökkäyksen jälkeen Edge kertoi, että ottelu tulisi olla Tables, Ladders, Chairs ottelu Unforgivenissä Torontossa, Edgen kotikaupungissa.
Toinen pääottelu tapahtumaan oli D-Generation X:n (Shawn Michaels ja Triple H) ja McMahonien (Vince ja Shane) ja The Big Show'n välillä Hell in a Cell ottelussa. SummerSlamissa, DX voitti McMahonit joukkue ottelussa. 21. elokuuta, 2006, RAW'ssa, DX vandalisoi WWE:n päämajan, Vincen yksityisen lentokoneen ja limusiinin. 28. elokuuta, RAW'ssa, 3 vs. 2 Handicap ottelun jälkeen McMahonit hyökkäsivät raa'asti DX:n kimppuun. McMahonien avuksi tuli The Big Show pieksämään DX:n. Hyökkäyksen jälkeen, Vince määräsi ottelun, missä DX kohtaisi Vince, Shanen ja Big Show’n 3 vs. 2 Handicap Hell in a Cell ottelussa Unforgivenissä.
Svetlana Ulmasova

Svetlana Ulmasova (4. helmikuuta 1953 – 6. huhtikuuta 2009) oli Neuvostoliittoa edustanut yleisurheilija, joka kilpaili kestävyys-, maasto- ja keskimatkojen juoksussa. Hän voitti EM-kultaa 3 000 metrillä vuosina 1978 ja 1982. Ulmasova piti hallussaan matkan maailmanennätystä vuosina 1982–1984 ajallaan 8.26,78. Hän menestyi myös maastojuoksussa, jossa hän voitti viisi mitalia MM-kisojen joukkuekilpailuista vuosina 1978–1987.
Ulmasova voitti yhteensä 13 maansa mestaruutta, joista neljä tuli ulkoradoilta, kaksi sisäradoilta, viisi maastojuoksusta ja kaksi maan talvimestaruuskisoista.
Henkilökohtaiset ennätykset.
"Lähde: IAAF"
This Note’s for You

This Note’s for You on kitaristi, laulaja ja lauluntekijä Neil Youngin ja hänen The Bluenotes -yhtyeensä studioalbumi vuodelta 1988. Yhtye luonnehtii musiikkiaan power swingiksi. Levyn on julkaissut Reprise Records. Tuottajina ovat nimen "The Volume Dealers" alla toimineet Young ja Niko Bolas. Bolas on toiminut myös äänittäjänä ja miksaajana.
Levytys.
Levytystä on johtanut Elliot Roberts apunaan Ben Keith, Tim Mulligan ja Frank (Pancho) Sampedro. Albumi on äänitetty Record Plantin rekalla ja äänityspaikat ovat olleet Studio Instrument Rentalsin lava 6 Los Angelesissa, The Omni Kalifornian Oaklandissa ja Redwood Digital San Franciscossa. Albumipakkauksen on suunnitellut Glenn Parsons Design. Kannen valokuvan on ottanut Bob Scott.
Kappaleet.
Puoli 1
Puoli 2
Kaikki kappaleet ovat Neil Youngin tekemiä. 
Muusikot.
Kappaleella "Coupe de Ville" trumpettia soittaa Bray ja kappaleella "Can't Believe Your Lyin'" Fumo. Kappaleella "One Thing" vierailevat rumpali Ralph Molina, basisti George Whitsell ja tamburiinia soittava Steve Onuska.
Ekologinen kommunikaatio

Ekologinen kommunikaatio () on saksalaisen sosiologin ja yhteiskuntateoreetikon Niklas Luhmannin vuonna 1986 ilmestynyt kirja. Teos on ilmestynyt suomeksi vuonna 2004 Gaudeamuksen kustantamana. Sen ovat suomentaneet Sam Krause ja Seppo Raiski.
Teoksen aiheena on yhteiskunnan mahdollisuudet torjua ympäristöuhkia. ”Ekologisella kommunikaatiolla” Luhmann tarkoittaa ympäristöongelmien muuntamista yhteiskunnan eri osien käyttämälle kielelle.
Teoksessa Luhmann esittelee yhteiskuntakäsityksensä ja erittelee tämän pohjalta yhteiskunnan eri osia: taloutta, oikeutta, tiedettä, politiikkaa, uskontoa ja kasvatusta. Lopuksi Luhmann käsittelee ympäristöuhkien haastetta yhteiskunnalle ja ottaa muun muassa kantaa ympäristöetiikkaan.
Hindulais-buddhalainen kuningaskunta

Hindulais-buddhalainen kuningaskunta on nimitys, jota käytetään Kaakkois-Aasiassa noin ajanlaskun ensimmäisiltä vuosisadoilta 1500-luvulle asti sijainneista kuningaskunnista. Tyypillistä niille oli buddhalaisuus tai hindulaisuus uskontona sekä intialaisen kulttuurin vahva vaikutus.
Käsitteen otti käyttöön ranskalainen historioitsija George Cœdès vuoden 1944 teoksessa "Histoire ancienne des états hindouisés d’Extrême-Orient", joka oli ensimmäinen kokonaisvaltainen esitys Kaakkois-Aasian historiasta 1500-luvulle asti. Teos on edelleen alansa perusteos. Suomenkielisen termin otti käyttöön Marja-Leena Heikkilä-Horn teoksessa "Kaakkois-Aasia eilen ja tänään" (1990, uusi laitos "Kaakkois-Aasia. Historia ja kulttuurit" Jukka O. Miettisen kanssa 2000).
Ajayi Agbebaku

Ajayi Agbebaku (s. 12. kesäkuuta 1955) on nigerialainen yleisurheilija, joka kilpaili kolmiloikassa ja pituushypyssä. Hän voitti kolmiloikassa pronssia MM-kisoista 1983 ja kultaa saman vuoden universiadeista. Agbebaku menestyi myös Afrikan-mestaruuskilpailuissa, joissa hän voitti vuonna 1979 kultaa sekä kolmiloikasta että pituushypystä ja sai hopeaa kolmiloikasta vuonna 1984. Hän osallistui olympialaisiin kerran, vuonna 1984. Tuolloin hän sijoittui kolmiloikassa seitsemänneksi tuloksellaan 16,67 metriä.
Agbebaku voitti maansa mestaruuden kerran, kolmiloikassa vuonna 1986. Hän pitää hallussaan lajin Nigerian-ennätystä tuloksellaan 17,26.
Anna Kuoppamäki

Anna Mirjami Kuoppamäki (s. 14. huhtikuuta 1963) on suomalainen musiikkikasvattaja, musiikkikasvatuksen tutkija, säveltäjä, sanoittaja ja sovittaja, joka vaikuttaa myös yhtyeessä Wilma. Hän toimii nykyään (2022) Länsi-Helsingin musiikkiopistolla laulun ja musiikin perusteiden opettajana.
Kuoppamäki valmistui musiikin maisteriksi 1995 ja väitteli musiikin tohtoriksi 2015 Taideyliopiston Sibelius-Akatemiassa. Väitöskirjassaan hän tutki musiikin ryhmäopetustilanteita. Englanninkielisen väitöskirjan otsikko on "Gender lessons. Girls and boys negotiating learning community in Basics of Music".
Kuoppamäki on toiminut myös ääninäyttelijänä Disneyn "Tuhkimo"-elokuvissa. Hän on myös näytellyt "Elämänmeno"-televisiosarjassa vuodelta 1978 ja ollut Levyraati-televisio-ohjelmassa vierailijana vuonna 2002. 
Annan isä on muusikko Jukka Kuoppamäki. Anna Kuoppamäki oli naimisissa Wilma-yhtyeen kitaristin Hans Anderssonin kanssa vuoteen 2018 saakka. Heillä on yksi yhteinen lapsi.
Carlo Rovelli

Carlo Rovelli (s. 1956) on italialainen fyysikko ja tietokirjailija, joka on työskennellyt Italiassa, Yhdysvalloissa ja Ranskassa. Hänen työnsä ovat enimmäkseen kvanttigravitaation parista. Hän on yksi silmukkakvanttipainovoimateorian kehittäjistä.
Elämä ja ura.
Carlo Rovelli syntyi Veronassa, Italiassa. Vuonna 1981 Rovelli valmistui maisteriksi Bolognan yliopistosta, ja 1986 hänestä tuli filosofian tohtori Padovan yliopistosta. Rovellilla oli tutkijatohtorin virka Rooman yliopistossa ja Yalessa. Vuodesta 1990 vuoteen 2000 hän kuului Pittsburghin yliopiston henkilökuntaan. Hänellä on ollut myös professorin virka historian ja filosofian laitoksella Pittsburghin yliopistossa Yhdysvalloissa.
Parhaillaan hän työskentelee Université de la Méditerranéessa Marseillessä, Ranskassa. 
1970-luvulla hän otti aktiivisesti osaa Italian yliopistojen poliittisiin järjestöihin. Hän osallistui sitoutumattomien poliittisten radiokanavien toimintaan Bolognassa ja Veronassa, missä hän auttoi kanavan perustamisessa. Poliittisen aktiivisuuteen liittyen hän sai myöhemmin hylätyn syytteen rikoksista, jotka liittyivät kirjaan "Fatti Nostri", jonka hän kirjoitti yhdessä Enrico Palandrin, Maurizio Torrealtan ja Claudio Piersantin kanssa. Hänet pidätettiin vuonna 1987 hänen kieltäydyttyään varusmiespalveluksesta, joka oli tuohon aikaan Italiassa pakollinen. 
Silmukkakvanttipainovoima.
Vuonna 1988 Rovelli ja Lee Smolin esittelivät teorian kvanttigravitaatiosta, joka sai nimen silmukkakvanttipainovoima. 
Teoriaan pidetään nykyisin johtavana kandidaattina painovoiman kvanttiteoriaksi, ja sillä on alustavia sovellutuksia kvanttikosmologian ja mustien aukkojen saralla. Rovelli on esittänyt teorian muun muassa valkoisista aukoista.
Malmön ampumasarja

Malmön ampumasarjalla tarkoitetaan Ruotsin Malmössä vuosina 2009–2010 tapahtuneita ampumavälikohtauksia, joiden seurauksena kuoli kaksi ihmistä. Suurin osa uhreista oli maahanmuuttajataustaisia. Ampujaksi paljastui lopulta vuonna 1972 syntynyt suomalaistaustainen Peter Mangs. Hänet vangittiin marraskuussa 2011 ja tuomittiin myöhemmin elinkautiseen vankeusrangaistukseen kahdesta murhasta ja kahdeksasta murhayrityksestä. 
Vuonna 2015 julkaisemassaan kirjassa Mangs kertoi halunneensa ampua muun muassa jalkapalloilija Zlatan Ibrahimovicin sekä hip hop-muusikko Timbuktun.
Ampujaa verrattiin John Ausoniukseen, lasermiehenä tunnettuun sarjamurhaajaan.
Max Rand

Max Rand (17. lokakuuta 1942 Helsinki – 22. maaliskuuta 1992 Helsinki) oli suomalainen toimittaja.
Sukunimensä Rand peri virolaiselta isältään: Ewald Rand (1902–1954) oli syntyisin Pärnumaan Vändrasta. Isä avioitui vuonna 1936 suomalaisen Irma Englundin (1906–1953) kanssa ja siirtyi Suomeen, jossa hänet vihittiin papiksi vuonna 1945. Max Rand jäi orvoksi jo 12-vuotiaana.
Rand aloitti toimittajanuransa vuonna 1962 "Ylioppilaslehdessä". Tämän jälkeen hän työskenteli kulttuuritoimittajana ensin "Uudessa Suomessa" ja vuosina 1963–1968 "Helsingin Sanomissa", jossa hän toimi myöhemmin avustajana. Vuodesta 1969 hän työskenteli Yleisradiossa, jossa hän muun muassa toimitti 1970-luvun puolivälissä radio-ohjelmasarjaa "Käyrä korkealla" yhdessä Esko Seppäsen kanssa. Rand kuului myös radion "Eurooppalaisia puheenvuoroja" -sarjan tekijöihin, jotka saivat vuonna 1988 tiedonjulkistamisen valtionpalkinnon. Hänelle itselleen myönnettiin vuonna 1990 Suomen Kuvalehden journalistipalkinto. 
Rand oli tekemässä vuonna 1971 julkaistua teosta "Joukkotiedotus yhteiskunnassa: johdatus joukkotiedotuskasvatukseen" Yrjö Ahmavaaran, Sirkka Minkkisen, Kaarle Nordenstrengin ja Margaretha Starckin kanssa. Hän myös suomensi Bertolt Brechtin teokset "Aikamme teatterista: epäaristotelelaisesta dramatiikasta" ja "Kolmen pennin ooppera", jälkimmäisen yhdessä Turo Unhon kanssa.
Randin puoliso oli Setan puheenjohtajanakin toiminut vasemmistopoliitikko Jorma Hentilä. Hän kuului myös itse Setan aktiiveihin.
Rand kuoli 49-vuotiaana syöpään vuonna 1992.
Mannin kuningaskunta

Mannin kuningaskunta oli viikinkien perustama Mansaareen keskittynyt kuningaskunta, johon kuului Mansaaren lisäksi Hebridit ja kaikki niiden ja Mansaaren välillä olleet saaret. Tarun mukaan kuningaskunnan perusti Godred Crovan vuonna 1079. Saaret päätyivät Skotlannille vuonna 1266.
Historia.
Viikinkien tarkkaa saapumisajankohtaa Mansaarelle ei tiedetä, mutta todennäköisesti heitä tuli saarelle samoihin aikoihin kuin Irlantiin, eli 700- tai 800-luvuilla. Siirtolaisia tuli paljon, mihin viittaa esimerkiksi se, että melkein kaikki paikat saivat uudet nimet. Esimerkiksi Mansaaren korkeimman kohdan nimi on "Snaefell". 1200-luvulla kirjoitetun "Chronicon Manniae et Insularum" -teoksen mukaan Godred Crovan -niminen viikinki perusti Mannin kuningaskunnan vuonna 1079. Hän oli osallistunut Harald Ankaran puolella Stamford Bridgen taisteluun vuonna 1066 ja paennut sen jälkeen Mansaarelle. Valtakunta laajeni sittemmin Hebrideille ja muille alueen saarille. Pääosan olemassaolonsa ajasta kuningaskunta oli Norjan muodollisen ylivallan alainen. Norja luovutti alueen saaret Skotlannille vuonna 1266 kolme vuotta tappiollisen Largsin taistelun jälkeen.
Perintö.
Kuningaskunta-ajan perintönä Mansaarella on edelleen itsenäinen asema osana Yhdistynyttä kuningaskuntaa. Saaren parlamentista käytetään nimeä Tynwald, joka tulee muinaisnorjan kielisestä nimityksestä "Þingvǫll", joka tarkoittaa tingin kokoontumispaikkaa.
Vladimir Voronin (merikapteeni)

Vladimir Ivanovitš Voronin (; 17. lokakuuta 1890 Suma – 18. lokakuuta 1952 Karanmeri) oli venäläinen merikapteeni ja arktisen alueen tutkija. 
Vladimir Voronin syntyi vanhaan pomorilaissukuun. Kahdeksanvuotiaasta lähtien hän osallistui turskankalastukseen Muurmannin rannikolla. Vuonna 1912 hän valmistui Vienan Kemin merenkulkukoulusta ja työskenteli perämiehenä Vienanmerellä. Vuonna 1916 Voronin valmistui Arkangelin merenkulkuopistosta. Vuoden 1918 alussa hän haavoittui saksalaisen sukellusveneen hyökkäyksessä Vaitolahdessa. Samana vuonna hänestä tuli merikapteeni.
1920-luvulla Voronin omistautui arktisten alueiden tutkimukselle. Vuonna 1928 hän osallistui "Sedov"-jäänmurtajalla Umberto Nobilen "Italia"-ilmalaivan etsintöihin. Vuosina 1929–1930 hän johti Otto Schmidtin kanssa tutkimusretkiä Frans Josefin maan ja Severnaja Zemljan seuduille. Vuonna 1932 hän purjehti "Sibirjakov"-jäänmurtajalla ensimmäisenä Koillisväylän läpi yhden purjehduskauden aikana. Vuosina 1933–1934 Voronin toimi "Tšeljuskin"-laivan ja vuosina 1934–1938 "Jermak"-jäänmurtajan kapteenina. Toisen maailmansodan aikana hän saattoi tavarakuljetuksia Murmanskiin. Vuosina 1946–1947 hän johti Neuvostoliiton ensimmäistä tutkimus- ja valaanpyyntimatkaa Etelämantereelle ja Eteläiselle jäämerelle. Vuodesta 1947 lähtien Voronin työskenteli Koillisväylällä "Stalin"-jäänmurtajan kapteenina. Hän kuoli äkillisesti laivan komentosillalle.
Voronin oli Neuvostoliiton toimeenpanevan keskuskomitean jäsen ja Neuvostoliiton korkeimman neuvoston edustaja vuosina 1946–1950. Hän liittyi Neuvostoliiton kommunistiseen puolueeseen vuonna 1952.
Voronin on palkittu Leninin kunniamerkillä. Hänen mukaansa on nimetty yksi Karanmeren pohjoisista saarista, Novaja Zemljan lahti, jäätikkö ja niemi Frans Josefin maassa sekä lahti Etelänapamantereen rannalla.
Bada (käyttöjärjestelmä)

Bada on korealaisen Samsungin kehittämä mobiililaitteiden käyttöjärjestelmä. Nimi ”bada” on johdettu korean kielen merta tarkoittavasta sanasta.
Samsung julkaisi Badan 10. marraskuuta 2009. Ensimmäinen Badaa käyttävä Samsungin puhelin Wave S8500 esiteltiin vuoden 2010 Mobile World Congressissa. Vuoden 2013 helmikuussa Samsung ilmoitti lopettavansa Badan kehittämisen ja keskittyä kehittämään Tizen-mobiilikäyttöjärjestelmää yhteistyössä Intelin kanssa.
Jotkin tahot epäilivät alun alkaen Badan tarpeellisuutta, koska markkinoilla oli jo useita mobiilikäyttöjärjestelmiä ja niiden keskinäinen kilpailu oli äärimmäisen kireää. Samsung itsekin oli vahvasti sitoutunut kilpailevaa Android-käyttöjärjestelmää käyttävien puhelimien valmistukseen. Sen strategiassa Bada oli käyttöjärjestelmänä edullisemmissa ns. "featurephoneissa" Androidin ollessa varsinaisissa älypuhelimissa.
Samsung kertoi joulukuussa 2010 olevansa saavuttamassa suunniteltua viiden miljoonan Bada-puhelimen vuosimyyntiä. Vuoden 2013 jälkeen Bada katosi myyntitilastoista. Tätä ennenkin sen markkinaosuus oli marginaalinen.
Sovelluskauppa.
Samsung Waven julkaisun yhteydessä avattiin sovelluskauppa Samsung Apps. Sovelluskaupasta on mahdollista ladata sovelluksia Samsungin bada-käyttöjärjestelmälle. Sovelluskaupassa on tällä hetkellä yli 13 000 sovellusta, joita on ladattu yhteensä yli 100 miljoonaa kertaa.
Versiot.
Samsungin ensimmäinen Wave S8500 puhelin sisälsi 1.0 version Bada käyttöjärjestelmästä. Pian puhelimen markkinoiden tulon jälkeen Samsung julkaisi 1.0.2 päivityksen Bada käyttöjärjestelmästä, sisältäen pieniä korjauksia eurooppalaisille käyttäjille. Bada versio 1.2 esiteltiin uuden S8530 Wave II puhelimen kera syksyllä 2010.
Nykyinen lippulaiva puhelin Samsung Wave 3 s8600 sisältää Bada 2.0 version.
Hapoel Haifa FC

Hapoel Haifa Football Club on israelilainen jalkapalloseura Haifasta. Se on perustettu vuonna 1924. Nykyisin seura pelaa Israelin pääsarjassa, joka on nimeltään Ligat ha'Al.
Seura on voittanut yhden Israelin-mestaruuden (1998–1999) ja 3 Israelin cupia (62–63, 65–66 ja 73–74). Joukkue tunnetaan myös lempinimellä "Hait". Kotiottelunsa seura pelaa vuonna 1956 valmistuneella Kiryat Eliezer -stadionilla, jonka katsojakapasiteetti on 14 002.
Seuran päävihollinen on paikallisvastustaja, eurokentilläkin menestynyt Maccabi Haifa, joka pelaa myös samalla stadionilla.
Otto Berg

Otto Berg (24. elokuuta 1906 Bolsøy – 10. huhtikuuta 1991 Bærum) oli norjalainen yleisurheilija. Hän kilpaili pituushypyssä, pikajuoksussa, kolmiloikassa ja korkeushypyssä. Berg edusti seuratasolla Torshaugia, Moldea ja Oslo Politi Idrettslagia. Hän voitti hopeaa pituushypyssä Torinon EM-kisoissa 1934 tuloksellaan 7,31 metriä. Berg osallistui olympialaisiin kerran, vuonna 1936. Tuolloin hän sijoittui pituushypyssä jaetulle kymmenennelle sijalle. Berg toimi tuolloin myös Norjan joukkueen lipunkantajana olympialaisten avajaisissa.
Berg voitti yhteensä yhdeksän maansa mestaruutta vuosina 1931–1936. Hän saavutti mestaruuksia yhteensä neljästä lajista.
Podosinovetsin piiri

Podosinovetsin piiri () on kunnallinen itsehallintoalue Kirovin alueella Venäjällä. Alueen luoteisosassa sijaitsevan piirin pinta-ala on 4264,84 neliökilometriä. Asukkaita on 18 700 henkeä (vuonna 2010).
Podosinovetsin piirin on perustettu vuonna 1924. Kirovin alueeseen se on kuulunut vuodesta 1941 lähtien. Vuonna 1963 Podosinovetsin piiri yhdistettiin Lalskin piirin kanssa Luzan piiriksi, mutta seuraavana vuonna se erotettiin jälleen omaksi hallintoalueekseen.
Piiri rajoittuu pohjoisessa Kirovin alueen Luzan ja etelässä Oparinon piiriin sekä lännessä Vologdan alueeseen. Pohjois-Venäjän selänteen muodostamalla vedenjakajalla sijaitseva seutu kuuluu taigan keskivyöhykkeeseen. Pinta-alasta 75 % on metsää. Suurimmat joet ovat Jug ja sen sivujoki Pušma. Hyötykaivannaisiin kuuluvat savi, hiekka, sora ja turve.
Piiriin kuuluvat Podosinovetsin, Demjanovon ja Pinjugin kaupunkimaiset taajamat (kaupunkikunnat) sekä kahdeksan maalaiskuntaa: Jahrenga, Lundanka, Oktjabr, Pušma, Šolga, Štšotkino, Utmanovo ja Zaretšje. Hallinnollinen keskus on Podosinovets, josta on 454 kilometriä alueen pääkaupunkiin Kiroviin. Asutuskeskuksia on yhteensä 157. Kaupunkiväestön osuus on 67,2 %.
Seudun kautta kulkee Kirovin ja Kotlasin välinen rautatie, josta haarautuu sivurata Demjanovoon. Maantieyhteys Kiroviin kiertää Vologdan ja Kostroman alueiden kautta (630 kilometriä).
Talous perustuu metsäteollisuuteen. Suurin teollisuuslaitos on Demjanovossa toimiva Polekon puunjalostuslaitos. Lisäksi on pienimuotoista elintarviketeollisuutta. Maatalous tuottaa viljaa, maitoa ja lihaa.
Piirissä toimii 7 lastentarhaa, 12 koulua ja kaksi lasten luomistyön keskusta. Kulttuurilaitoksia ovat kolme lasten musiikkikoulua, kirjastolaitos, kulttuuri- ja kerhotalot, käsityötaiteen keskus, Podosinovetsin kotiseutumuseo sekä Lodeinon kylässä sijaitseva marsalkka Ivan Konevin kotimuseo. Podosinovetsissa on keskussairaala, Demjanovossa kaupunginsairaala sekä Pinjugissa ja Utmanovossa paikallissairaalat. Paikallislehtenä ilmestyy "Znamja" (”Lippu”). Nähtävyyksiin kuuluvat Jahrengan ja Šolgan kylien kirkot.
Igor Țîgîrlaș

Igor Țîgîrlaș (s. 24. helmikuuta 1984 Chișinău, Moldavian SNT, Neuvostoliitto) on moldovalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän pelaa vuonna 2019 romanialaisessa Poli Timișoarassa. Hän on pelannut myös kotimaassaan sekä lisäksi Ukrainassa, Latviassa, Valko-Venäjällä ja Kazakstanissa.
Țîgîrlaș on pelannut Moldovan maajoukkueessa 23 ottelua ja tehnyt niissä yhden maalin vuosina 2007–2017.
Sergei Sobjanin

Sergei Semjonovitš Sobjanin ( s. 21. heinäkuuta 1958) on venäläinen poliitikko. Hän on toiminut Venäjän presidentinhallinnon päällikkönä vuosina 2005–2008, Venäjän varapääministerinä vuosina 2008–2010 ja Moskovan pormestarina vuodesta 2010. Hän edustaa Yhtenäinen Venäjä -puoluetta.
Tausta.
Sobjaninilla on takanaan pitkä ura muun muassa Neuvostoliiton ja Venäjän paikallishallinnossa sekä Komsomolissa. Sobjanin on etniseltä taustaltaan mansi, ja on sanottu, että hänellä olisi suvussaan myös komisyrjäänien verta. Sobjanin itse korostaa olevansa venäläinen. ja 1990-luvulta alkaen Sobjanin onkin toiminut muun muassa Hanti-Mansian piirikunnan korkeissa viroissa: Vuonna 1991 Sobjanin valittiin Kogalymin pormestariksi ja 1994 Hanti-Mansian autonomisen piirikunnan duuman puheenjohtajaksi. 1996 Sobjaninista tuli Venäjän federaation liittoneuvoston jäsen Moskovaan. Vuonna 2000 Sobjanin nimitettiin Uralin liittoalueen johtajan varamieheksi. Uralin liittoalue on yksi presidentti Vladimir Putinin luomista yhdeksästä hallinnollisesta suuralueesta. Sobjanin valittiin Tjumenin kuvernööriksi Surgutneftegazin johtajan Vladimir Bogdanovin tuella. Sobjaninia pidetään Bogdanovin läheisenä liittolaisena.
Vuonna 2005 Putin nosti Sobjaninin presidentinhallinnon kansliapäälliköksi Dmitri Medvedevin seuraajana. Vuonna 2007 Sobjanin nimitettiin Medvedevin vaalikampanjan johtajaksi samaan aikaan kun Kremlin silloisena pääideologina pidetty Vladislav Surkov nimitettiin hänen varamiehekseen.
Sobjaninia pidetään Putinin tai Medvedevin miehenä. Sobjanin kuului Putinin esikuntaan jo tämän pääministerikaudella. Sobjanin on naimisissa vaimonsa Irina Sobjaninan kanssa ja hänellä on kaksi lasta, Anna ja Olga.
Pormestarikauden alku.
Hallinto erotti korruptiosta epäillyn Moskovan pitkäaikaisen pormestarin Juri Lužkovin, muun muassa siksi, että tämä arvosteli presidentti Medvedeviä. Lisäksi Lužkovia arvosteltiin rikkaan vaimonsa Jelena Baturinan liiketoimien edistämisestä Moskovan rakennushankkeissa. Kremlin sisäpiiriin kuuluva 52-vuotias Sobjanin valittiin tilalle murskaavalla ääntenenemmistöllä. Presidentti Medvedev oli esittänyt Sobjaninia pormestariksi, minkä Yhtenäinen Venäjä -enemmistöinen Moskovan kaupunginduuma vahvisti äänin 32–2.
Sobjanin lupasi taistella korruptiota vastaan ja puhui tarpeesta muuttaa hallintoa avoimemmaksi ja tehokkaammaksi byrokratiaa vähentäen. Sobjanin lupasi ajaa tavallisten ihmisten etua ja pyrkiä ratkaisemaan Moskovan liikenneongelman. Venäläisissä uutisblogeissa aiemmin yleisölle näkymätöntä Sobjaninia on luonnehdittu sanoilla ”Ei kukaan ei mistään”. Sobjanin alkoi yksityistää laajalti kaupungin omistamia yrityksiä. Sobjaninin määräyksestä purettiin marraskuussa monia kioskeja. Toisten moskovalaisten mielestä grillien hävittäminen oli huono asia, toisten mielestä se siisti kaupunkia.
Sobjanin ilmoitti toukokuussa 2022 Moskovan kaupungin ostavan Renaultilta sen Moskovassa sijaitsevan autotehtaan ja tuotantoa jatkettavan perinteisellä Moskvitš-merkillä.
Jug

Jug () on toinen Vienanjoen alkujoista Vologdan ja Kirovin alueilla Venäjällä. Sen pituus on 574 kilometriä, valuma-alueen laajuus 35 600 neliökilometriä ja keskimääräinen virtaus 35 kilometrin päässä joen suusta 292 kuutiometriä sekunnissa.
Joki saa alkunsa Pohjois-Venäjän selänteeltä, virtaa mutkitellen kohti pohjoista ja yhtyy Suhonaan Veliki Ustjugin lähellä. Jug jäätyy loka-joulukuussa ja vapautuu jäistä huhti-toukokuun vaihteessa. Virtaus vaihtelee voimakkaasti ja on suurimmillaan huhti-kesäkuussa. Korkean veden aikana Jug on liikennöintikelpoinen 361 kilometrin matkalla. Suurimmat sivujoet ovat Šarženga, Kitšmenga, Pušma ja Luza.
Jugin varrella sijaitsevat Nikolskin kaupunki, Kitšmengski Gorodokin ja Podosinovetsin piirikeskukset sekä Demjanovon kaupunkimainen taajama.
Pušma

Pušma () on Vienanjoen vesistöön kuuluvan Jugin sivujoki Kirovin alueella Venäjällä. Sen pituus on 171 kilometriä, valuma-alueen laajuus 2 520 neliökilometriä ja keskimääräinen virtaama 30 kilometrin päässä joen suusta 18 kuutiometriä sekunnissa.
Joen suussa sijaitsee Podosinovetsin taajama.
Podosinovets

Podosinovets () on kaupunkimainen taajama, kaupunkikunta ja Podosinovetsin piirin hallinnollinen keskus Kirovin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Jugiin laskevan Pušmajoen suussa 454 kilometriä Kirovista luoteeseen. Kirovin ja Kotlasin väliseltä rautatieltä haarautuvan sivuradan pääteasema Podosinovets sijaitsee 12 kilometrin päässä Demjanovon taajamassa. Asukkaita on 4 100 henkeä (vuonna 2010).
Paikkakunta on saanut nimensä lähistöllä sijainneesta Osinovetsin linnoituksesta, joka mainitaan historiallisissa lähteissä ensimmäisen kerran vuonna 1486. Podosinovetsin pogosta mainitaan vuonna 1626. 1800-luvulle saakka seudulla oli tärkeä laivalaituri, jonka kautta vietiin maataloustuotteita Arkangeliin. Vuonna 1924 Podosinovetsin kylästä tuli piirikeskus ja vuonna 1965 se sai kaupunkimaisen taajaman statuksen.
Podosinovetsissa toimii metsätila, meijeri ja leipätehdas. Palveluihin kuuluvat lastentarha, keskikoulu, piirin keskuskirjasto, kulttuuritalo ja sairaala. Taajamassa on kotiseutumuseo, käsityötaiteen keskus ja toimiva Jumalansynnyttäjän kirkko.
Demjanovo

Demjanovo () on kaupunkimainen taajama ja kaupunkikunta Kirovin alueen Podosinovetsin piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Jugjoen rannalla 10 kilometrin päässä Podosinovetsin piirikeskuksesta. Taajamassa on Kirovin ja Kotlasin väliseltä rautatieltä Panasjukissa haarautuvan 32 kilometrin pituisen sivuradan pääteasema Podosinovets. Asukkaita on 6 000 henkeä (vuonna 2010).
Paikkakunta on syntynyt vuonna 1954 perustetun puunjalostuslaitoksen yhteyteen. Se on saanut nimensä lähellä sijaitsevan kylän mukaan. Rautatie valmistui vuonna 1959. Vuonna 1960 Demjanovo sai kaupunkimaisen taajaman statuksen.
Talous perustuu puunhankintaan ja -jalostukseen. Taajamassa toimii piirin suurin teollisuuslaitos, kuitulevyä ja vaneria valmistava Poleko sekä maatalousyritys Podosinovski. Palveluihin kuuluvat lastentarha, keskikoulu, kulttuuri- ja vapaa-ajankeskus, kirjasto ja kaupunginsairaala.
Pinjug

Pinjug () on kaupunkimainen taajama ja kaupunkikunta Kirovin alueen Podosinovetsin piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Kirovin ja Kotlasin välisen rautatien varrella 242 kilometriä Kirovista luoteeseen. Matkaa Podosinovetsin piirikeskukseen on 50 kilometriä. Asukkaita on 2 500 henkeä (vuonna 2010).
Paikkakunta on syntynyt vuonna 1899 perustetun rautatieaseman yhteyteen. Vuonna 1964 se sai kaupunkimaisen taajaman statuksen. Talous perustuu rautatieliikenteeseen ja metsätalouteen. Pinjugin puunhankintayritys teki konkurssin vuonna 2009. Palveluihin kuuluu keskikoulu, kulttuuritalo, kirjasto ja paikallissairaala.
Bolšelug

Bolšelug (, ) on kylä ja maalaiskunta Komin tasavallan Kortkerosin piirissa Venäjällä. Se sijaitsee Višerajoen rannalla 75 kilometriä Kortkerosista koilliseen. Kylässä on 750 ja kunnassa 1 200 asukasta (vuonna 2007).
Kylä mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1608. Sen venäjän- ja kominkielisten nimien merkitys on ’suuri niitty’. 1800-luvulla Bolšelugista tuli kirkonkylä. Sen asukkaista valtaosa on komeja. 
Keskuskylän lisäksi kuntaan kuuluvat Ivanovskajan (ven. Ивановская, komiksi Джиян, "Džijan"), Vylybin (ven. ja komiksi Выльыб) ja Zulebin (ven. Зулэб, komiksi Зулöб, "Zulöb") kylät. Tärkein työnantaja on maatalous. Kunnassa toimii maatalousyritys Istok. Palveluja ovat Bolšelugin lastentarha, keskikoulu, kulttuuritalo ja kirjasto, Vylybin ja Zulebin alakoulut ja kerhotalot sekä Bolšelugin, Vylybin ja Zulebin ensiapuasemat. Nähtävyyksiin kuuluu 1900-luvun alussa rakennettu Bolšelugin kirkko.
Vomyn

Vomyn (ven. ja komiksi Вомын) on kylä ja maalaiskunta Komin tasavallan Kortkerosin piirissa Venäjällä. Se sijaitsee Vytšegdajoen rannalla 62 kilometriä Kortkerosista koilliseen. Kylässä on 605 ja kunnassa 665 asukasta (vuonna 2007).
Kylä mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1676. Sen nimi perustuu komin sanaan "vomyn" ’suvanto’. Valtaosa asukkaista on komeja. Kuntaan kuuluu myös Jakuševskin (ven. Якушевск; komiksi Якушев, "Jakušev") kylä. Palveluja ovat Vomynin lastentarha, peruskoulu, kulttuuritalo, kirjasto ja ensiapuasema.
Dodz

Dodz (, ) on kylä ja maalaiskunta Komin tasavallan Kortkerosin piirissa Venäjällä. Se sijaitsee Vytšegdajoen varrella 14 kilometriä Kortkerosista länteen. Kylässä on 220 ja kunnassa 850 asukasta (vuonna 2007).
Kylä mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1707. Dodzin kuntaan kuuluu myös Vizjabožin (ven. Визябож, komiksi Визябöж, "Viźaböž") maaseututaajama ja samanniminen kylä. Kunnan alueella on syktyvkarilaisten puutarhapalsta- ja huvila-alueita. Palveluihin kuuluvat Vizjabožin peruskoulu ja kulttuuritalo, Dodzin kerhotalo sekä Vijabožin ja Dodzin lastentarhat, kirjastot ja ensiapuasemat. Dodzissa on vuonna 2006 valmistunut Pietarin ja Paavalin kirkko.
Bayano Kamani

Bayano Ali Kamani (s. 17. huhtikuuta 1980 Houston, Yhdysvallat) on panamalainen yleisurheilija, joka kilpailee 400 metrin aitajuoksussa. Hän edustaa seuratasolla yhdysvaltalaista Santa Monica Track Clubia. Kamani edusti Yhdysvaltoja kesäkuuhun 2003 saakka. Hän on voittanut hopeaa sekä vuoden 1999 universiadeista että Pan-Amerikan kisoista 2007. Kamani voitti myös Etelä-Amerikan-mestaruuskilpailut vuonna 2003. Hän on osallistunut olympialaisiin kahdesti, vuosina 2004 ja 2008. Kamani ei päässyt finaaliin Pekingin kisoissa 2008, mutta oli viides Ateenassa 2004.
Kamani pitää hallussaan 400 metrin aitajuoksun maansa ennätystä ajallaan 47,84 sekuntia.
Ennätykset.
"Lähde: IAAF"
Keres (Kortkerosin piiri)

Keres (myös "Keros", , Керос; ) on kylä ja maalaiskunta Komin tasavallan Kortkerosin piirissa Venäjällä. Se sijaitsee Vytšegdajoen varrella 78 kilometriä Kortkerosista itään. Kylässä on 475 ja kunnassa 1 100 asukasta (vuonna 2007).
Kylä mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1784. Sen nimi perustuu komin sanaan "kerös" ’mäki’. Asukkaista valtaosa on komeja. Keresin kuntaan kuuluvat myös Urjolin (ven. ja komiksi Уръёль) maaseututaajama sekä Ežolin (ven. Эжол, komiksi Эжов, "Ežov") ja Laboremin (Лаборем; Лаборöм, "Laboröm") kylät. Tärkein työnantaja on metsäteollisuus. Palveluihin kuuluvat Keresin keskikoulu, kulttuuritalo, kirjasto ja lääkärin vastaanotto, Urjolin peruskoulu ja kerhotalo, Urjolin ja Ežolin ensiapuasemat sekä Kerosin, Laboromin, Ežolin ja Urjolin lastentarhat.
Airborne Systems

Airborne Systems on yhdysvaltalainen laskuvarjojen valmistaja.
Yhtiö on muodostunut monien alan yhtiöiden sulaumisten tuloksena. Vuonna 1919 Leslie Irvin teki ensimmäisen vapaapudotushypyn ja perusti Irvin Airchute Companyn, josta nykyinen yritys sai alkunsa.
Yhtiön päätuote ovat sotilaslaskuvarjot, mutta se valmistaa myös heittoistuinten laskuvarjoja, lentokoneiden jarruvarjoja ja jopa esimerkiksi ESA:n Huygens-luotaimen laskuvarjon (laskeutuminen 2004 Saturnuksen Titan-kuuhun). Yhtiö avusti 1950-luvun lopulta alkaen CIA:n vakoilusatelliittien (alkaen Discoverer 13) ilmasieppauksissa (laskuvarjolla lasketuva filmikapseli otetaan lentokoneen kyytiin). Lentokoneiden syöksy/lattakierteen pysäyttäviä laskuvarjoja on myös yhtiön valikoimassa.
Suomen armeija aloitti vuonna 2010 yhtiön Suomessa T11-koodilla nimettyjen laskuvarjojen käytön. Varjo korvasi vuonna 2011 T10-varjon, joka oli otettu käyttöön 1960-luvulla.
Silmukkakvanttipainovoima

Silmukkakvanttipainovoima, joka tunnetaan myös nimillä silmukkapainovoima ja kvanttigeometria, on ehdotettu aika-avaruuden kvanttiteoria, joka yrittää sovittaa yhteen kvanttimekaniikan ja yleisen suhteellisuusteorian. Sen kehittivät vuonna 1988 Carlo Rovelli ja Lee Smolin.
Mordino

Mordino (, ) on kylä ja maalaiskunta Komin tasavallan Kortkerosin piirissa Venäjällä. Se sijaitsee Loktšimjoen rannalla 70 kilometriä Kortkerosista kaakkoon. Kylässä on 1 300 ja kunnassa 1 700 asukasta (vuonna 2007).
Kylä mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1707. 1700-luvun lopussa ja 1800-luvulla sen lähellä sijaitsi kaivos, josta louhittiin malmia Njuvtšimin tehdasta varten. 1800-luvulla kylään rakennettiin kirkko. Vuonna 1989 asukkaista 79 % oli komeja. Sen jälkeen kylään on yhdistetty Verjun taajama.
Mordinon kuntaan kuuluvat keskuskylän lisäksi Veselovkan (ven. ja komiksi Веселовка) maaseututaajama sekä Danin (Дань), Konšan (Конша) ja Tšetdinon (ven. Четдино, komiksi Чöддiн, "Tšöddin") kylät. Tärkein työnantaja on metsäteollisuus. Palveluihin kuuluvat Mordinon keskikoulu, kulttuuritalo, kirjasto ja lääkärin vastaanotto, Veselovkan alakoulu, Mordinon ja Veselovkan lastentarhat sekä Veselovkan ja Tšetdinon kerhotalot.