tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Schoolboy Q

Quincy Hanley (tunnetaan paremmin taiteilijanimellään Schoolboy Q, usein myös muodossa ScHoolboy Q; s. 26. lokakuuta 1986 Wiesbaden, Saksa) on yhdysvaltalainen hip hop -artisti. Sotilasalueella Saksassa syntynyt Hanley muutti äitinsä kanssa Saksasta nuorena Teksasiin.
Hanley solmi 2009 levytyssopimuksen itsenäisen levy-yhtiön "Top Dawg Entertainment" (TDE) kanssa. Hanleyn kaksi ensimmäistä studioalbumia, "Setbacks" ja "Habits &amp; Contradictions", julkaistiin TDE:n kautta pelkästään digitaalisessa muodossa. Hänen kolmas levynsä "Oxymoron" ilmestyi 2014 jakelijana Interscope Records ja oli kaupallinen menestys. Vuonna 2016 Hanley julkaisi albumin "Blank Face LP" ja hänen viimeisin albuminsa, "Crash Talk", ilmestyi vuonna 2019. 
Hanleylla on vuonna 2010 syntynyt tytär.
That’s the Way It Is

That’s the Way It Is on yhdysvaltalaisen laulaja-lauluntekijä Céline Dionin kappale hänen All the Way...A Decade of Song. Sen julkaisivat Columbia ja Epic Records 1. marraskuuta 1999. Kappaleelle on tehty myös Liz Friedlanderin ohjaama musiikkivideo. Video kuvattiin Los Angelesissä, Kaliforniassa ja sen kuvaukset saatiin päätökseen 17. lokakuuta 1999. Videon ensiesitys oli VH1-kanavalla 8. marraskuuta 1999. Se oli ehdokkaana MuchMusic Video Awardissa. Video on mukana myös Dionin All the Way... A Decade of Song &amp; Video-levyllä.
Jalkapallon II divisioonan kausi 1974

Jalkapallon II divisioonan kausi 1974 oli Suomen jalkapallon kolmanneksi korkeimman sarjatason kausi vuonna 1974. Kausi pelattiin kolmessa lohkossa kaksinkertaisena sarjana. Lohkovoittajat nousivat suoraan I divisioonaan. Lohkojen sijalle 10. ja heikommin sijoittuneet putosivat III divisioonaan.
Pohjoislohko.
Tyvijärvi (Pori)

Tyvijärvi on Satakunnassa Porin ja Ulvilan rajalla sijaitseva järvi. Kaupunkien raja kulkee järven kaakkoisimman osan poikki ja järvi sijaitsee pääsiassa Porin alueella, kaupunkiin liitetyn Noormarkun kunnan alueella Harjakankaan kylässä. Tyvijärvi kuuluu Kokemäenjoen vesistön Harjunpäänjoen valuma-alueen Tyvijärven valuma-alueeseen.
Maantiede.
Järven pinta-ala on 61 hehtaaria ja sen pituus on 1,2 kilometriä ja leveys 600 metriä. Järven luusua sijaitsee järven kaakkoisrannalla, josta saa alkunsa 2,5 kilometriä pitkä Tyvijoki, joka laskee Tyvijärven itäpuolella olevaan Palusjärveen.
Järven rantaviiva on 3,9 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin soistunutta moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa. Rannoilla voi esiintyä liejukkoa. Järven pohjoisosaan aukeaa laaja Kotokorvenneva ja etejään osittain ojitettu Pitkäsuo. Järvellä on yksi saari. Porin ja Ulvilan välinen raja ylittää järven kaakkoiskulman niin, että luusua jää Ulvilan puolelle.
Tyvijärven lounaisrantaan rajautuu Harjakankaan kylän läpi kulkeva hiekkaharju, johon on rakennettu vedenottamo. Tyvijärvi toimii varalla olevana raakavesilähteenä Harjakankaan tekopohjavesilaitokselle, mistä vesi jatketaan edelleen talousvedeksi Porin kaupunkiin. Pääasiallisena raakavesilähteenä käytetään Tuurujärven vettä, sillä Tyvijärven vesi on humuspitoisempana vaikeammin puhdistettavissa.
Tyvijärven valuma-alue.
Tyvijoki on 2,5 kilometriä pitkä Tyvijärven laskujoki, joka valuma-alue on 35 km² suuruinen. Kortejärvi ja Kärkijärvi laskevat Tyvijärveen Kotokorvennevan ja Kärrinojan kautta. Ennen Kotokorvennevaa Kärrinojaan yhtyy pieni oja Koukkulammista, joka taas laskee Alisesta Lahnajärvestä ja Haukijärvestä. Pärehöylänoja laskee Haukijärveen pohjoisesta ja se on Löytyn, Iso-Löytyn, Ahvenlammin, Valkoisenlammin ja Housulammin laskuoja. Pärehöylänojaan yhtyy Pienen Haukijärven laskuoja. Metruusinoja on Iso-Lankon 700 metriä pitkä laskuoja, joka laskee Haukijärveen sen kaakkoisosaan. Siihen laskee pieni Vähä-Lankko suon läpi. Iso-Lankkoon laskee itäpuolelta metsäoja, jonka yläjuoksulla ovat Kalajärvi ja Keidaslammi.
Historiaa.
Vuoden 1855−56 Kalmbergin kartastossa järven rantaviivassa oli pitempiä lahtia verrattuna nykyiseen rantaviivaan. Talollinen Kaarlo Valli Kullaalta haki vuonna 1911 lupaa järvenlaskuun ja sai sen vuonna 1925. Toinen tieto Tyvijärvestä on, että vuonna 1815 jätettiin hakemus kolmen järven järvenlaskusta. Järvet olivat Kotojärvi, Tyvijärvi ja Ylinen Lahnajärvi. Työnjaosta ja osuuksien jakamisista tehtiin sopimus vuonna 1850, jolloin ainakin Ylinen Lahnajärvi oli jo kuivatettu.
Kortejärvi (Pori)

Kortejärvi on Noormarkussa Porissa Satakunnassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Harjunpäänjoen valuma-alueen "Tyvijärven valuma-alueeseen".
Maantiede.
Järven pituus on 130 metriä ja leveys 50 metriä. Järven luusua sijaitsee järven etelärannalla, josta saa alkunsa noin kilometrin oja Kärkijärven rannan läheisyyteen. Sen ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa.
Kärkijärvi

Kärkijärvi on Noormarkussa Porissa Satakunnassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Harjunpäänjoen valuma-alueen "Tyvijärven valuma-alueeseen".
Maantiede.
Järven suurin pituus on 150 metriä ja sen luusua sijaitsee järven lounaisrannalla, josta saa alkunsa 1,3 kilometriä pitkä "Kärkioja", joka yhtyy Tyvijärvelle virtaavalle "Kärrinojaan". Kärkijärven suolle laskee läheinen Kortejärvi metsäojan kautta. Sen ranta on pääosin avosuota pääosin moreeni- ja kalliopohjaisen metsämaaston keskellä. Järvelle pääsee "Harjakankaan" kylältä.
Koukkulammi (Pori)

Koukkulammi on Noormarkussa Porissa Satakunnassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Harjunpäänjoen valuma-alueen "Tyvijärven valuma-alueeseen".
Maantiede.
Järven pituus on 160 metriä ja leveys 50 metriä. Järven luusua sijaitsee järven etelärannalla, josta saa alkunsa 2,0 kilometriä pitkä laskuoja Tyvijärveen laskevaan "Kärrinojaan". Sen ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa. Järvi sijaitsee Kullaan "Kangasharjulta" lähtevän "yhdystien 2560" lähtevän "seututien 13028" varrella.
Alinen Lahnajärvi

Alinen Lahnajärvi on Satakunnassa Porin Noormarkussa Takalankulmalla sijaitseva järvi.
Maantiede.
Pyöreähkö järvi on halkaisijaltaan enintään 120 metriä ja sen pinta-ala on kartasta mitattuna noin 0,75 hehtaaria. Sen ranta on pääosin metsäistä suota, mutta osa siitä on moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa. Sen ainoalle vapaa-ajan asunnolle johtaa tie, jonne pääsee Harjakankaalta.
Vesistösuhteita.
Alinen Lahnajärvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Kokemäenjoen alueen (35.1) Harjunpäänjoen valuma-alueella (35.14), johon Tyvijärven valuma-alue (35.145) kuuluu. Järven läpi virtaa Haukijärvestä alkava Kärrinoja, joka laskee lopulta Tyvijärveen. Kärrinojan luusua sijaitsee järven etelärannassa.
Haukijärvi (Pori)

Haukijärvi on Satakunnassa Porin Noormarkussa Rudanmaalla sijaitseva järvi.
Maantiede.
Haukijärven pinta-ala on 44,8 hehtaaria, ja sen pituus on 1,5 kilometriä ja leveys 0,7 kilometriä. Se sijaitsee kumpareisessa ja kivikkoisessa maastossa pienten mäkien väliin jäävässä painanteessa. Korkein mäki kohoaa itärannasta 60 metrin korkeuteen mpy., jolloin sen huippu kohoaa yli 20 metriä vedenpinnasta. Pienet mäet tekevät rantaviivasta polveilevan ja järvellä onkin runsaasti lahtia ja niemiä. Huomattavin niemi on Pyykinnokka ja huomattavimmat lahdet Santalahti, Sammallahti, Honkalahti, Kalliolahti ja eteläpään Viitalahti. Järven rantaviiva on 7,5 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa. Matruusinojan ympäristö on suota ja samoin on eteläinen Viitalahti, joka on kasvamassa umpeen. Järvessä on 10 saarta. Niitä ovat esimerkiksi Mustikkasaari, Kalliosaari, Lahtiluoto ja Pikkuluoto.
Haukijärven rannoilla ei ole enää kiinteää asutusta. Rudanmaalta tuleva kylätie ohittaa järven pohjoispään rannasta ja se varrella sijaitsevat kiinteästi asutut tilat. Järven rantaan on rakennettu lähes 25 vapaa-ajan asuntoa. Järven eteläpään ohittaa Rudanmaan ja Harjakankaan kautta kulkeva yhdystie 2560, josta on näkymä järvelle.
Vesistösuhteita.
Haukijärvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Kokemäenjoen alueen (35.1) Harjunpäänjoen valuma-alueella (35.14), johon Tyvijärven valuma-alue (35.145) kuuluu. Tärkeimmät tulo-ojat ovat Pärehöylänoja, joka tuo kuuden järven vedet, ja Metruusinoja, joka tuo neljän järven vedet. Muut ojat lähtevät läheisiltä soilta. Järven luusua sijaitsee järven lounaisrannalla, josta saa alkunsa seitsemän kilometriä pitkä Kärrinoja, joka laskee Alisen Lahnajärven kautta Tyvijärveen.
Iso-Lankko

Iso-Lankko on Satakunnassa Porin Noormarkussa Rudanmaan kylässä ja Ulvilan Kullaalla sijaitseva järvi.
Maantiede.
Järven pinta-ala on 160 hehtaaria, ja sen pituus on 2,7 kilometriä ja leveys 1,4 kilometriä. Vaikka järvi on metsäjärveksi suuri, jää siitä pienen järven vaikutelma. Suurin syy siihen on Isoluodolla, joka on järven suurin saari. Vaikka ympäristössä kohoaa pieniä yli 60 metrin korkeuteen kohoavia mäkiä, ovat rannat pohjoisrantoja lukuun ottamatta alavia ja loivarinteisiä. Pohjoisrantoja luonehtii pari-kolmemetrinen töyräs aivan rantaviivan tuntumassa. Järvessä on 17 saarta (kartan mukaan 22), joista suurin on Isoluoto. Luodon pituus on 800 metiä ja leveys 300 metriä. Muita saaria ovat esimerkiksi Sunttiluoto, Viitaluoto, Selkäluoto, Lehtiluoto, Korkealuoto, kaksi Pikkuluotoa ja Majaluoto. Kortesluoto on nykyään osa Isoluotoa.
Järven rantaviiva on 17,6 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa. Katiskanlahdessa, Kuusnokanlahdessa ja Sävilahdessa on vetiset kosteikot. Seutu on karttojen mukaan hyvin kivikkoista, joten kiviä löytyy myös järven rantavedestä runsaasti. Järven rannoilla ja luodoilla on paljon loma-asutusta, joille pääsee seututieltä 2560. Ulvilan raja kulkee järven eteläosan yli.
Vedenlaatu.
Iso-Lankko on pintavesityypiltään matala runsashumuksinen järvi, jonka ekologinen tila on tyydyttävä. Järven vedenlaatua on tutkittu kerran 1970-luvulla, mutta tarkemmin vasta 2000-luvun alusta alkaen. Järven vedessä on melko runsaasti typp- ja fosforiravinteita. Veden fosforipitoisuudet ovat vaihdelleet noin 20–53 mikrogrammaa litrassa vettä (μg/l) ja typpipitoisuudet noin 550–900 μg/l. Planktonlevien määrään verrannollinen a-klorofyllipitoisuus on ollut heinä-elokuun mittauksissa erittäin reheville järville ominainen. 
Järvessä tavataan limalevää, joka nostaa veden a-klorofylliarvoja. Veden happipitoisuus on ollut kesäisin hyvä (noin 80–100 %), mutta talvisin hyvin matalassa järvessä on esiintynyt voimakasta hapen vajausta pintaveteen asti (noin 20–60 %). Järven vesi on voimakkaasti humuspitoista ja melko sameaa. Veden näkösyvyys on kuitenkin ollut kesäisin kohtalainen (alle 2 metriä). Veden happamuustaso on ollut kesäkauden mittauksissa pH 6,9–7,3 ja talvimittauksissa pH 5,9–6,4. Vesi on siten talvisin hieman hapanta.
Vesistösuhteita.
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Kokemäenjoen alueen (35.1) Harjunpäänjoen valuma-alueella (35.14), johon Tyvijärven valuma-alue (35.145) kuuluu. Siihen laskee vain muutama metsäoja sekä idästä Kalajoki, joka on Kalajärven ja Keidaslammin laskujoki. Järven luusua sijaitsee järven länsirannalla, josta saa alkunsa 700 metriä pitkä Metruusinoja, joka laskee Haukijärveen. Järven vedenpinnan korkeus on 43,0 metriä mpy. (N2000, ennen 42,2 m N60), joten Metruusinojan pudotukseksi Haukijärveen tulee 3,6 metriä.
Vähä-Lankko

Vähä-Lankko on Noormarkun Rudanmaassa Porissa Satakunnassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Harjunpäänjoen valuma-alueen Tyvijärven valuma-alueeseen.
Maantiede.
Järven pinta-ala on 1,0 hehtaaria ja sen pituus on 130 metriä ja leveys 50 metriä. Järvellä ei ole laskujokea, mutta ympäröivän kosteikon reunasta johtaa oja Kuusnokanlahden kautta Iso-Lankkoon. Lampeen laskee vain yksi metsäoja. Järven rantaviiva on 0,53 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin kosteikkoa ja avosuota.
Kalajärvi (Pori)

Kalajärvi on Satakunnassa Porissa entisen Noormarkun kunnan alueella sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Harjunpäänjoen valuma-alueen "Tyvijärven valuma-alueeseen".
Maantiede.
Järven pinta-ala on 14,8 hehtaaria ja sen pituus on 0,95 kilometriä ja leveys 180 metriä. Järven luusua sijaitsee järven itärannalla, josta saa alkunsa 3,6 kilometriä pitkä "Kalajoki", joka laskee länteen Iso-Lankkoon.
Järven rantaviiva on 2,8 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa. Järvi on kaksiosain ja eteläosassa on pieni saari. Seudun kivisyys ilmenee myös rantavesien kivisyytenä. Rannalle johtaa kaksi tietä ja muutama polku parille loma-asunnolle. Retkeilyreitin polku käväisee rannassa, jonne on järjestetty nuotiopaikka. Ulvilan raja kulkee järven eteläpuolitse.
Keidaslammi (Pori)

Keidaslammi on Satakunnassa Noormarkun Porissa sijaitseva lampi.
Maantiede.
Pyöreän lammen halkaisija on noin 250 metriä. Se on autio Keidassuon lampi, johon on johdettu toistakymmenta suo-ojia. Lammen länsipuolella kulkee retkeilyreitti suon yli. Kaksi metsäautotietä jää pienen matkan päähän lammesta.
Vesistösuhteita.
Järvi kuuluu Karvianjoen vesistön (vesistöaluetunnus 36) Lassilanjoen valuma-alueeseen (36.09). Siihen tulee ympäröivältä Keidassuolta suo-ojia. Lammen luusua sijaitsee järven etelärannalla, josta saa alkunsa lyhyt suo-oja, joka laskee ensin lyhyesti kohti etelää. Siellä se yhtyy itään päin Rimpilänlamminnevan kautta virtaavaan johto-ojaan, joka yhtyy Rimpilammin ja pienen tekolammen jälkeen peltoalueella virtaavaan Lassilanjokeen.
Isomatkija

Isomatkija ("Mimus gundlachii") on matkijoiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Isomatkijaa tavataan Länsi-Intian saaristossa. Lajia on kuvattu melko yleiseksi, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Chilenmatkija

Chilenmatkija ("Mimus thenca") on matkijoiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Chilenmatkijaa tavataan Chilessä ja Argentiinassa. Lajia on kuvattu melko yleiseksi, ja sen kannankehitys on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Kaktusmatkija

Kaktusmatkija ("Mimus longicaudatus") on matkijoiden heimoon kuuluva varpuslintu. 
Levinneisyys.
Kaktusmatkijaa tavataan Ecuadorissa ja Perussa. Lajia on kuvattu yleiseksi, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Silmäluomiskinkit

Silmäluomiskinkit ("Eumeces") on skinkkien heimoon kuuluva liskosuku. Vaikka suvun nimi on silmäluomiskinkit, on kaikilla muillakin skinkeillä silmäluomet, lukuun ottamatta sukuja "Ablepharus" ja "Cryptoblepharus". Silmäluomiskinkit on kuitenkin ollut yksi suurimmista skinkkisuvuista, ja se sisälsi aiemmin noin 50 lajia. 2000-luvulla siitä on erotettu uudet suvut "Plestiodon", "Eurylepis" ja "Mesocincus", ja nykyään suvussa on lajeja jäljellä vain kuusi.
Kylämatkija

Kylämatkija ("Mimus saturninus") on matkijoiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Kylämatkijaa tavataan Argentiinassa, Boliviassa, Brasiliassa, Paraguayssa, Surinamessa ja Uruguayssa. Lajia on kuvattu yleiseksi, ja sen kannankehitys on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Patagonianmatkija

Patagonianmatkija ("Mimus patagonicus") on matkijoiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Patagonianmatkijaa tavataan laajalla alueella Etelä-Amerikan eteläosissa. Lajia on kuvattu melko yleiseksi, ja sen kannankehitys on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Valkosiipimatkija

Valkosiipimatkija ("Mimus triurus") on matkijoiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Valkosiipimatkijaa tavataan Etelä-Amerikan keskiosissa. Lajia on kuvattu melko yleiseksi, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Vuorimatkija

Vuorimatkija ("Mimus dorsalis") on matkijoiden heimoon kuuluva varpuslintu. 
Levinneisyys.
Vuorimatkijaa tavataan Boliviassa ja Argentiinan pohjoisosissa. Lajia on kuvattu melko yleiseksi, ja sen kannankehitys on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Algerianskinkki

Algerianskinkki ("Eumeces algeriensis") on "Eumeces"-sukuun kuuluva skinkkilaji. Se on sukua berberinskinkille. Algerianskinkkiä pidetään lemmikkieläimenä ja se on helppohoitoinen.
Ulkonäkö ja koko.
Yksilön pituus kuonosta hännäntyveen mitattuna on 15–20 senttiä. Väri on selkäpuolelta tummanruskean sävyinen ja vatsapuolelta vaalea. Selässä on valkoisia, mustia, punertavia tai keltaisia pilkkuja.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Algerianskinkkiä tavataan enimmäkseen Algerian luoteisosassa ja Marokossa.
Lisääntyminen.
Eläin on sukukypsä 3–4-vuotiaana. Munia voi olla noin 3–7.
Ravinto.
Eläin syö selkärangattomia eläimiä ja hedelmiä.
Valko-Venäjä kesäolympialaisissa 2004

Valko-Venäjä osallistui Ateenan kesäolympialaisiin 2004 151 urheilijan voimin. Avaisijassa Valko-Venäjän lippua kantoi Aleksandr Medved.
Mitalit.
Valko-Venäjä voitti kisoissa kaksi kultaa, viisi hopeaa ja kuusi pronssia. Mitalit oikeuttivat mitalitaulukossa sijalle 29. Mitalitaulukossa alapuolella jäi muun muassa Suomi sekä Kanada.
Joukkue.
Valko-Venäjää edusti kisoissa 151 urheilijaa, joista 82 oli miehiä ja 69 naisia. Joukkueen nuorin osallistuja oli voimistelija Hlafira Martsinovitš, joilla oli ikää vain 15 vuotta. Joukkueen vanhin urheilija oli 43-vuotias yleisurheilija Ellina Zvereva. Martsinovitš on edelleen Valko-Venäjän historian nuorin olympiaedustaja: hänellä oli olympialaisten alkaessa ikää 15 vuotta ja 204 vuorokautta.
Doping.
Valko-Venäjän joukkueesta kärähti kaksi urheilijaa: moukarinheitossa hopeaa voittanut Ivan Tsih’an sekä kiekonheitossa pronssia voittanut Iryna Jattšanka. Molemmat urheilijat jäivät kiinni vuonna 2012, kun Kansainvälinen olympiakomitea testasi kisoista otetut näytteet uudelleen. Heidän lisäkseen samalla kertaa kiinni jäivät miesten kuulantyönnön kultamitalisti, Ukrainan Juri Bilonoh ja naisten kuulantyönnön pronssimitalisti, Venäjän Svetlana Kriveljova. Kaikkien edellä mainittuen tulokset hylättiin ja he joutuivat luovuttamaan mitalinsa.
Luca Aerni

Luca Aerni (s. 27. maaliskuuta 1993) on sveitsiläinen alppihiihtäjä ja joukkuekilpailun olympiavoittaja. Hän edustaa Les Barzettes -seuraa.
Aerni voitti alppiyhdistetyn maailmanmestaruuden Sankt Moritzissa 2017 yhden sadasosasekunnin erolla Marcel Hirscheriin, vaikka oli syöksylaskuosuuden jälkeen vasta 30:ntena. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän voitti kultaa joukkuekilpailussa ja oli alppiyhdistetyssä yhdestoista. Åren MM-kilpailuissa 2019 hän sijoittui alppiyhdistetyssä kahdeksanneksi. Pekingin olympialaisissa 2022 hän oli pujottelussa neljästoista. Saalbachin MM-kilpailuissa 2025 hän sai hopeaa joukkuekilpailussa.
Aerni kilpaili maailmancupissa ensimmäisen kerran Madonna di Campiglion pujottelussa joulukuussa 2012. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän sai oltuaan yhdeksäs Münchenin kaupunkipujottelussa uudenvuodenpäivänä 2013. Ensimmäisen palkintosijansa hän saavutti oltuaan toinen Madonna di Campiglion pujottelussa joulukuussa 2017.
Aerni sijoittui nuorten MM-kilpailujen pujottelussa neljänneksi 2013 ja sai samassa lajissa hopeaa 2014. Hän voitti Euroopan cupin pujottelukilpailun Chamonix'ssa tammikuussa 2013. Hän voitti Sveitsin-mestaruuden superalppiyhdistetyssä 2012 ja 2017 sekä pujottelussa 2015 ja 2017.
Adam Mitchell

Adam Mitchell (s. 24. marraskuuta 1944 Glasgow, Skotlanti, Iso-Britannia) on lauluntekijä ja tuottaja. Skotlannista kotoisin oleva, mutta Kanadassa kasvanut, Mitchell on työskennellyt useiden tunnettujen yhtyeiden ja artistien kuten KISS, Chicago ja Merle Haggard kanssa. Mitchellin tuotokset kattavat useita tyylilajeja kuten popin, rockin ja countryn.
Elämä ja ura.
Adam Mitchell syntyi Skotlannin Glasgowssa vuonna 1944, mutta muutti varhaisnuorena perheensä kanssa Kanadan Torontoon. 1960-luvun alussa Mitchell käynnisti uraansa musiikkimaailmassa ensin folklaulajana ja myöhemmin osana The Paupers -yhtyettä. Yhtye keräsi mainetta esiinnyttyään vuonna 1967 Monterey International Pop Festival-tapahtumassa.
Bändin hajoamisen myötä vuonna 1968 Mitchell siirtyi musiikkituotannon puolelle, aloittaen kanadalaisista yhtyeistä, kuten Fludd. Vuonna 1979 Mitchell julkaisi ensimmäisen sooloalbuminsa "Readhead In Trouble." Warner Bros Recordsin tuottaman albumin ensimmäisen singlen "Fool For Love" lisäksi levyllä on useita lauluja, jotka ovat tulleet tunnetuksi vasta myöhemmin muiden artistien esittäminä. Esimerkiksi "French Waltz", yksi Mitchellin uran merkittävimmistä tuotoksista, tuli suuren yleisön tietoisuuteen Nicolette Larsonin esittämänä.
Myöhemmin Mitchell on tehnyt lauluntekijänä yhteistyötä muun muassa KISS-yhtyeen jäsenten kanssa. Hänen kädenjälkensä näkyy muun muassa kappaleissa "Creatures of the Night" ja "Crazy Nights". Muita Mitchellin teoksia tunnetuksi tehneitä artisteja ovat esimerkiksi Bonnie Tyler, Johnny Lee, Paul Anka, Wendy O. Williams ja Graham Nash.
Mitchellin musiikkia on esitetty myös muussa mediassa, kuten televisiossa ja elokuvissa.
Sušani

Sušani () on kylä ja maalaiskunta Novgorodin alueen Borovitšin piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Borovitšin pohjoispuolella kaupungin välittömässä läheisyydessä. Kunnassa on 2 400 asukasta (vuonna 2010).
Maantiede ja asutus.
Sušanin kunnan pinta-ala on 134 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Borovitšin piirin Volokin, idässä Progressin, kaakossa Borovitšin ja etelässä Sušilovon kuntiin sekä lännessä Novgorodin alueen Okulovkan piiriin. Kunta sijaitsee Valdain ylängön halkaisevassa Mstajoen laaksossa. Muita jokia ovat Velgija, Sivelba, Jurinka, Soroda, Tišitsa ja Šilokata. Hyötykaivannaisiin kuuluvat savi, hiekka, sora, kalkkikivi ja turve.
Kunnan hallinnollinen keskus on Kojegoštšan kylä. Sen lisäksi kuntaan kuuluu 19 asutuskeskusta: Butyrki, Gorka, Gverstjanka, Koremera, Korševo, Kozlovo, Naltsy, Nizino, Pervoje Maja, Pljosovo, Pristan, Šahtjorski, Selino, Sušani, Tšerjomošje, Tšernarutšje, Tšetvjortkino, Volgino ja Zaretšnaja. Niistä suurin on lähes 600 asukkaan Volginon taajama. Kojegoštšassa on 274 ja Sušanin kylässä 161 asukasta (vuonna 2010).
Liikenne, talous ja palvelut.
Kunnan läpi kulkee Borovitšin, Ljubytinon ja Spasskaja Polistin välinen maantie. Tärkeimmät elinkeinot ovat maatalous ja puunjalostus. Palveluihin kuuluu kaksi lastentarhaa ja koulua, Volginon kulttuuritalo, kaksi kirjastoa ja kolme lääkintäasemaa. 
Nähtävyydet.
Seudulta on löydetty useita muinaisia asuin- ja hautapaikkoja. Rakennusmuistomerkkejä ovat Gverstjankan ja Tšetvjortkinon kartanoalueet.
Manuel Poppinger

Manuel Poppinger (s. 19. toukokuuta 1989) on itävaltalainen mäkihyppääjä. 
Mäkihypyn maailmancupissa hän kilpaili ensimmäisen kerran Keski-Euroopan mäkiviikolla 2011 Bischofshofenin osakilpailussa. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti oltuaan kahdestoista Kulmin lentomäessä tammikuussa 2014. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan seuraavana päivänä Kulmissa kahdeksas. Parhaimmillaan hän on sijoittunut seitsemänneksi Vikersundin lentomäessä helmikuussa 2015.
Falunin MM-kilpailuissa 2015 hän oli mukana Itävallan hopeajoukkueessa ja Kulmin lentomäen MM-kilpailuissa 2016 pronssijoukkueessa. Nuorten MM-kilpailuissa hän sai hopeaa joukkuemäessä 2008.
Pribytki (lentotukikohta)

Pribytki (), myös Zjabrauka () tai Zjabrovka () on Homelista 16 kilometriä kaakkoon, Valko-Venäjän Homelin alueen Homelin piirissä sijaitseva lentotukikohta. Neuvostoliiton aikana, 1960-luvun alkupuolella kenttää käyttivät Tupolev Tu-16R-tiedustelukoneet. Kenttä peruskorjattiin 1963, jonka jälkeen sieltä alettiin toimia noin vuonna 1966 Tu-22R-tiedustelukoneilla. 1967 kaikkiaan 24 konetta oli sijoitettu kentälle. Kentältä toimivat koneet lensivät tiedustelulentoja Baltian maihin ja Pohjois-Eurooppaan. Vuodesta 1973 aina 1980-luvulle saakka libyalaiset ja irakilaiset pilotit saivat koulutusta Tu-22-tyypille Pribytkissä. Tu-22-yksikkö lopetettiin 1994 Neuvostoliiton hajoamisen ja Valko-Venäjän itsenäistymisen jälkeen, ja sen koneet lähetettiin Engels-2-lentotukikohtaan Venäjälle romutettavaksi.
Pribytki toimi kotikenttänä 290 Gv ODRAPille (290-й отдельный дальний разведывательный авиационный полк) (290. kaartin pitkänkantaman tiedustelurykmentti), joka toimi kentältä Tu-16R-konetyypillä 1960-luvun alusta vuoteen 1994, ja Tu-22RDM-tyypillä 1960-luvulta vuoteen 1994. Yksiköllä oli edellä mainittujen tyyppien lisäksi muutama Tu-22R. Vuosina 1960-1980 rykmentti oli osa 6th Heavy Bomber Aviation Corps (6-й отдельный тяжелый бомбардировочный авиационный корпус), ja vuosina 1980-1994, 46. ilma-armeijaa.
Zjabrauka on hallinnollisesti Homelin piiriin kuuluva taajama. Se on myös Homelista koilliseen johtavan radan rautatieaseman nimi (paikallisjunaliikenteen piirissä).
Rose Bowl

Rose Bowl on vuosittainen yliopistojalkapallon ottelu. Se pelataan Rose Bowl -stadionilla Kalifornian Pasadenassa.
Rose Bowl on perinteisesti pelattu uudenvuodenpäivänä ja se on ollut yksi neljästä tärkeimmästä Bowl-ottelusta Yhdysvalloissa. Siinä kohtaavat yliopistojalkapallon korkeimman sarjatason kaksi joukkuetta, jotka eivät selvinneet mestaruusotteluun. Vuodesta 2014 lähtien sarjauudistuksen myötä Rose Bowl muuttui yhdeksi sarjan kiertävistä semifinaaleista. Rose Bowl pelataan jatkossa enää joka kolmas vuosi.
Rose Bowl on vanhin kaikista Bowl-otteluista. Se pelattiin ensimmäisen kerran vuonna 1902.
Erkki Kivelä

Erkki Kivelä (4. tammikuuta 1918 Luumäki – 5. marraskuuta 1984 Helsinki) oli suomalainen yritys- ja urheilujohtaja, koulutukseltaan ekonomi. Hän sai kauppaneuvoksen arvon 1969. Hän oli Union-Öljyn toimitusjohtaja 1950–1980, Atlas-Öljyn toimitusjohtaja 1980–1983. Vuosina 1955–1971 hän toimi Pesäpalloliiton puheenjohtajana ja sen jälkeen 1972–1981 SVUL:n puheenjohtajana.
Kivelä kirjoitti muistelmat "Orpopojan valssi" (Kirjayhtymä, 1984 ).
Saavutukset.
Ansiomerkit
AS.34 Kormoran

AS.34 Kormoran on saksalaisvalmisteinen laivasto-ohjus. Sitä käytetään merimaaleja, kuten sotalaivoja vastaan. Kormoran on MBB-konsernin suunnittelema ja valmistama. Sen paino on 600 kg/Type 1, sekä 630 kg/Type 2. Alisooninen (nopeus Machin luvulla 0.9) ase voidaan laukaista Panavia Tornado ja Lockheed F-104 Starfighter -hävittäjälentokoneista. Meritorjuntaohjuksen kantama on 30 km. Asetyyppi oli tuotannossa vuosina 1973–1991. Kormorania vastaava ranskalainen meritorjuntaohjus on ollut Exocet ja ruotsalainen verrokki on RBS15.
Arto Blomsten

Arto Blomsten (s. 16. maaliskuuta 1965 Vaasa, Suomi) on ruotsalainen uransa lopettanut jääkiekkopuolustaja. Hän pelasi pääosan urastaan Ruotsin pääsarjassa Elitserienissä, jossa hän voitti kolme mestaruutta ja kaksi hopeaa sekä teki 425 ottelussa tehot 51+90=141. 
Kaudeksi 1993–1994 Blomsten siirtyi hänet vuonna NHL:ään varanneeseen Winnipeg Jetsiin. Sitä ennen hän oli pelannut kymmenen kautta Elitserienin Djurgårdens IF:ssa. Blomsten pääsi kolmen vuoden aikana pelaamaan Winnipegissä ja Los Angeles Kingsissä 25 NHL-ottelua, joissa hän keräsi yhteensä neljä syöttöpistettä. Kolmen Pohjois-Amerikassa viettämänsä kauden jälkeen Blomsten palasi vielä neljäksi kaudeksi Elitserieniin, jossa hän päätti uransa kauteen 1999–2000.
Blomsten edusti Ruotsia MM-kilpailuissa vuosina 1992, jolloin Ruotsi voitti kultaa ja 1993, jolloin Ruotsi voitti hopeaa.
Kiviharju

Kiviharju tarkoittaa seuraavia asioita:
Kiviharju on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Itävallan jääpallon historia

Itävallassa jääpalloa on pelattu jo ainakin vuodesta 1896 lähtien. 
12. tammikuuta 1896 Wieniläinen sanomalehti Allgemeine Sport-Zeitung kirjoitti artikkelin jääpallosta (maahockey jäällä) otsikolla "Hockey Game". Pelimuotona oli kaksi 7 pelaajan joukkuetta, joka oli yleisesti käytössä Keski-Euroopassa ja esimerkiksi Norjassa vuoteen 1928 saakka. Ruotsissa, Suomessa ja Venäjällä pelattiin 11 pelaajan joukkueilla.
Pelistä tuli hyvin suosittu varsinkin Prahassa, joka oli osa Itävalta-Unkarin keisarikuntaa. Vuonna 1898 pelattiin ensimmäinen jääpallopeli Wienissä. Kaupungin ensimmäinen joukkue oli Training-Eis-Klub-Wien. TEK Wienin ensimmäinen kansainvälinen peli pelattiin SK Slavia Prahaa vastaan. Praha voitti 17–3 (13–1) pelissä, jossa pelattiin 2 x 35 minuuttia pallolla ja kieroilla jääpallomailoilla. Ensimmäinen tekojäärata avattiin Wienissä 10. marraskuuta 1909.
Perimätiedon mukaan Itävallan jääpallomaajoukkue osallistui lajin Euroopanmestaruuskilpailuihin Davosissa 1913, mutta minkäänlaisia dokumentteja tuosta turnauksesta ei jälkipolville ole jäänyt. Jääpalloa joka tapauksessa pelattiin Itävallassa yhtä aikaa jääkiekon kanssa, eikä sanomalehtiuutisista aina välttämättä saanut selville kumpi laji oli kysymyksessä, molemmista käytettiin nimitystä "Eishockey""". Vuoden 1916 alussa entinen Eishockey-Verband vaihtoi nimekseen Österreichische Eisball-Verband, ja vuosina 1916 ja 1917 Wienissä pelattiin sarjamuotoiset kilpailut nimellä Kriegmeisterschaft. Ensimmäisenä talvena sarjaan osallistui neljä joukkuetta, jälkimmäisenä kuusi. Wiener EV voitti mestaruuden molemmilla kerroilla. Myös Wienin ja Budapestin välisiä otteluita pelattiin useamman kerran vuodessa, muutoinhan kansainvälinen kanssakäyminen sodan johdosta oli olematonta.
Vielä vuodenvaihteessa 1918–19 ensimmäisen maailmansodan päätyttyä jääpallosarjaan ilmoittautui kuusi joukkuetta. Pikkuhiljaa kiekolla pelattava niin sanottu kanadalainen versio kuitenkin syrjäytti jääpallopelin. Tiettävästi viimeinen jääpallopeli maassa pelattiin 31. joulukuuta 1923
Luettelo Valko-Venäjän lentoasemista

Tähän luetteloon kuuluvat Valko-Venäjän lentokentät. Luettelo on lajiteltu kentän tyypin mukaan (siviili- ja sotilaskentät) ja on aakkosjärjestyksessä.
Lentokentät.
Lentokentiltä, joiden nimet on lihavoitu on säännöllistä matkustajalentoliikennettä kaupallisilla lentoyhtiöillä.
Vampire Killer (vuoden 1986 tietokonepeli)

Vampire Killer (, , ), on "Castlevania"-pelisarjaan kuuluva tasohyppely. Peli julkaistiin Japanissa suursuosion saavuttaneelle MSX2-mikrotietokoneelle. Peli on myös julkaistu Euroopassa.
Vampire Killer on järjestykseltään toinen peli Castlevania-sarjassa, mutta ensimmäinen Euroopassa ennen NES-versiota alkuperäisestä Akumajō Dracula-pelistä.
Koska Konamin tarvitsi julkaista kahta versiota peleistä englannin- ja japaninkielisille markkinoille samalla pelimoduulilla on molemmat versiot: MSX-alusta tuki maakoodia sallien käytössä olevan version valinnan.
Fujiidera

Fujiidera () on kaupunki Osakan prefektuurissa Japanissa. Se sijaitsee prefektuurin keskiosassa Osakan kaupungin kaakkoispuolella. Se rajautuu Habikinon, Kashiwaran, Matsubaran ja Yaon kaupunkeihin; sen pohjoisrajalla virtaa Yamato- ja itärajalla Ishijoki. Kaupungin pinta-ala on 8,89 neliökilometriä ja siellä on 66 434 asukasta (vuonna 2013).
Fujiiderasta tuli maaseutukaupunki () vuonna 1928. Fujiideran ja Dōmyōjin maaseutukaupungit yhdistyivät toisiinsa vuonna 1959 (nimellä 藤井寺道明寺町, "Fujiidera-Dōmyōji-chō"), ja seuraavana vuonna maaseutukaupunki otti nimekseen Misasagi (美陵町, "Misasagi-chō"). Siitä tehtiin Fujiideran kaupunki vuonna 1966. Paikkakunta on saanut nimensä Fujii-deran buddhalaiselta temppeliltä, jonka nimi kuitenkin kirjoitetaan eri kirjoitusmerkein. Se on perustettu 600-luvun loppupuolella ja on yksi kaupungin merkittävimmistä nähtävyyksistä. Muihin kaupungissa sijaitseviin pyhäköihin ja temppeleihin kuuluvat muiden muassa Dōmyō-ji Tenman-gūn pyhäkkö ja Dōmyō-jin temppeli, joissa molemmissa säilytetään kansallisaarteita. Fujiideran alueella on myös useita suuria kofun-hautakumpuja. Mozun–Furuichin kofun-ryhmä on Unescon maailmanperintökohde vuodesta 2019. 
Fujiideraa palvelevat Kintetsu-rautateiden Minami-Ōsaka-linja ja Dōmyōji-linja.
Hiidenkaivo

Hiidenkaivo on Keski-Suomessa Keuruun Simsiöllä lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa.
Lammen pinta-ala on 1,3 hehtaaria. Se on 200 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammen rantaviivan pituus on 550 metriä.
Vesistösuhteet.
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Pihlajaveden reitin valuma-alueella (35.48), jonka Pihlajaveden alueeseen (35.483) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 180,1 metriä mpy.
Pielavesi-Keitele

Pielavesi-Keitele on Pielavedellä ja Keiteleellä kerran viikossa julkaistava paikallislehti. Lehti ilmestyy keskiviikkoisin. Sen päätoimittajana on vuodesta 1999 toiminut Heli Roivainen. Vuonna 2011 lehden levikki oli 5 899. "Pielavesi-Keitele" kuuluu Keskisuomalainen-konserniin. 
"Pielavesi-Keitele" ilmestyi ensimmäisen kerran vuonna 1961. Julkaisijaksi ja kustantajaksi perustettiin Pielaveden ja Keiteleen Sanomat Oy. "Iisalmen Sanomat" hankki yhtiön osake-enemmistön vuonna 1982, jolloin se siirtyi IS-yhtymä Oy:n tytäryhtiöksi. Pielaveden ja Keiteleen Sanomat Oy toimi erillisenä tytäryhtiönä aina vuoteen 1998, jolloin Keski-Suomen Media Oy osti IS-yhtymä Oy:n. Nykyisin lehteä julkaisee mediakonserni Keskisuomalaiseen kuuluva Savo-Karjalan Media Oy.
Ensimmäisinä vuosikymmeninä lehti ilmestyi nimellä "Pielaveden ja Keiteleen Sanomat". Nykyinen nimi otettiin käyttöön vuonna 1983. Samana vuonna "Pielavesi-Keitele" alkoi ensimmäisenä paikallislehtenä Pohjois-Savossa ilmestyä myös näkövammaisille tarkoitettuna äänilehtenä. Lehden äänittämisestä vastaavat paikalliset Lions-klubit. 
"Pielavesi-Keiteleen" levikki oli korkeimmillaan vuonna 1992, jolloin se oli 7 197. Sittemmin levikki on laskenut väkiluvun mukana tasaiseen tahtiin. Vuodesta 2013 "Pielavesi-Keitelettä" on voinut lukea myös näköislehtenä verkossa. 
"Pielavesi-Keiteleen" päätoimipiste sijaitsee Pielaveden keskustassa osoitteessa Laaksotie 28. Lehden pitkäaikaisimpana päätoimittajana vuodesta 1966 vuoteen 1999 toimi Oskari Kananen.
Independence National Historical Park

Independence National Historical Park (”Itsenäisyyden kansallinen historiallinen puisto”) on Yhdysvalloissa Philadelphian kaupungin keskustassa sijaitseva National Park Service -kansallispuistohallinnon alainen historiallinen suojelualue, joka käsittää Amerikan vallankumoukseen ja Yhdysvaltain itsenäistymishistoriaan liittyviä kohteita. Merkittävin niistä on Independence Hall, rakennus, jossa Yhdysvaltain itsenäisyysjulistus sekä perustuslaki hyväksyttiin ja allekirjoitettiin.
Puisto käsittää L-kirjaimen muotoisen 18 hehtaarin alueen. Sen kulmakohdassa on aukio, jonka ympärillä sijaitsevat Independence Hall, Congress Hall – Yhdysvaltain kongressin kokoontumispaikka vuosina 1790–1800 – sekä Philosophical Hall, Benjamin Franklinin perustaman American Philosophical Societyn historiallinen toimitalo. Puiston pohjoisosassa, Independence Mall -puistokadun varrella sijaitsevat Liberty Bell -kellon ympärille rakennettu Liberty Bell Center ja Philadelphian vanha kaupungintalo, jossa Yhdysvaltain korkein oikeus toimi 1790–1800. Itäosassa ovat muun muassa First Bank of The United States ja Second Bank of The United States -pankit, Benjamin Franklinin kotitalon paikalle rakennettu Franklin Court -museo sekä Carpenter’s Hall, jossa ensimmäinen mannermaakongressi kokoontui. Lisäksi puistoon kuuluu joitakin muita siirtokunta-ajan rakennuksia kaupungin muissa osissa.
Päätös puiston perustamisesta tehtiin vuonna 1948, se siirtyi kansallispuistohallinnon alaisuuteen 1950 ja perustettiin virallisesti 1956.
Tanskan koripallomaajoukkue

Tanskan koripallomaajoukkue edustaa Tanskaa koripallon arvokisoissa.
Tanskan maajoukkue osallistui Euroopan-mestaruuskilpailuihin kolmesti 1950-luvulla. Joukkueessa ovat pelanneet muun muassa Chanan Colman ja NBA-varattu Christian Drejer.
Maajoukkuetta valmensi vuosina 2013–2016 suomalainen Pieti Poikola. Hänen apuvalmentajanaan toimi ensin Lasse Rantala ja vuodesta 2014 Harri Mannonen.
Menestys arvokilpailuissa.
Olympialaiset
Maailmanmestaruuskilpailut
Euroopan-mestaruuskilpailut
Brontoscorpio

Brontoscorpio (nimen merkitys: "”ukkosskorpioni”") on sukupuuttoon kuollut skorpionisuku, joka eli myöhäisellä siluurikaudella ja varhaisella devonikaudella noin 420–415 miljoonaa vuotta sitten. Sukuun luetaan yksi laji, "Brontoscorpio anglicus".
Ominaisuudet.
Toisin kuin nykyiset skorpionit "Brontoscorpio" oli todennäköisesti merieläin, tai amfibinen. Se on suurin tunnettu skorpioni sekä hämähäkkieläin. Se tunnetaan vain muutamista huonosti säilyneistä fossiloituneista palasista, jotka löydettiin Worcestershirestä Englannista vuonna 1972. Niiden perusteella on kuitenkin voitu päätellä, että koko eläin oli suunnilleen metrin pituinen. Nykyisten skorpionien tavoin "B. anglicus" oli lihansyöjä.
Sorvisto (Ylivieska)

Sorvisto on kyläpuhto eli useamman kuin yhden kylän taloja sisältävä alue Ylivieskassa ja sijaitsee nauhamaisena noin 6–10 kilometrin päässä Ylivieskan kaupungilta Nivalan suuntaan molemmin puolin valtatietä 27. Sorvistossa asuu noin 250 ihmistä. 
Perinteisesti Sorvisto on vanhaa maanviljelys- ja maitokarja-aluetta Kalajokilaakson viljavalla jokilakeudella. Aiemmin Sorviston alueella koettiin jokakeväinen tulva. Nyt keväinen tulvatilanne on lähes saatu rauhoittumaan Haapaperän tekoaltaan ja useiden juoksutuspatojen ansiosta. 
Sorviston toimiva keskus on Sorviston entinen koulu, jossa järjestetään toimintaa käsityökerhosta puulaakijääkiekkoon. Sorviston viereinen kylä Visuri on viime vuosina kasvanut varsinaista Sorviston kyläpuhtoa nopeammin omaksi selkeäksi taajamakseen, ollen kuitenkin kiinteästi osa samaa Sorviston asutustaajamaa. 
Vielä noin vuonna 1980 Sorvistossa oli SOK:n oma myymälä, mutta nyt nämä palvelut ovat Ylivieskassa.
Sorvisto

Sorvisto voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
henkilöitä:
Valko-Venäjä kesäolympialaisissa 2008

Valko-Venäjä osallistui Pekingin kesäolympialaisiin 2008 177 urheilijan voimin. Avajaisissa Valko-Venäjän lippua kantoi Aleksandr Romankov.
Mitalit.
Valko-Venäjä voitti kisoissa neljä kultaa, viisi hopeaa ja kymmenen pronssia. Mitalit oikeuttivat mitalitaulukossa sijalle 13. Mitalitaulukossa alapuolella jäi muun muassa Suomi, Kanada sekä Puola. Kyseessä on Valko-Venäjän historian parhaimmat olympialaiset, jos katsotaan mitalien määriä.
Joukkue.
Valko-Venäjää edusti kisoissa 177 urheilijaa, joista 93 oli miehiä ja 84 naisia. Näihin lukeutui 12 henkinen naisten koripallomaajoukkue. Olympiajoukkueen nuorin osallistuja oli voimistelija Anastasia Ivankova, jolla oli ikää vain 16 vuotta. Joukkueen vanhin urheilija oli 47-vuotias yleisurheilija Ellina Zvereva. Joukkue on urheilijamäärältään Valko-Venäjän olympiahistorian suurin joukkue.
Doping.
Miesten moukarinheitossa alun perin toiseksi ja kolmanneksi sijoittuneet Vadzim Dzevjatouski ja Ivan Tsih’an jäivät kiinni testosteronin käytöstä. Kansainvälinen olympiakomitea vahvisti kilpailijoiden hylkäyksen joulukuussa 2008. He valittivat hylkäyksestä Urheilun kansainväliseen vetoomustuomioistuimeen, joka palautti kaksikon mitalit kesäkuussa 2010.
Niemisjärven rautatieasema

Niemisjärven rautatieasema () on entinen rautatieliikennepaikka (laiturivaihde) -radalla Hankasalmen Niemisjärvellä. Sieltä on lännen suuntaan Jyväskylään matkaa 33 kilometriä.
Asema avattiin rautatien valmistuessa vuonna 1918 samannimisen järven läheisyyteen, ja sinne rakennettiin samantyyppinen rakennus kuin osuuden useimmilla muilla pysähdyspaikoilla. Aseman ympärille kasvoi taajama, jossa toimi meijeri, valimo ja saha, jonne johti myös pistoraide.
Tavaraliikenne lopetettiin vuonna 1978 ja koko liikennepaikka henkilöliikenteen pysähdysten loppumisen myötä vuonna 1992. Aseman ympäristön rakennukset ovat kuitenkin jäljellä, ja se on luokiteltu maakunnallisesti arvokkaaksi rakennetuksi ympäristöksi.
Stiftelsen Tre Smeder

Stiftelsen Tre smeder on Aktiasäätiö, joka perustettiin säästöpankkisäätiönä nimellä "Sparbanksstiftelsen i Helsingfors" Aktian muodostuessa säästöpankkiosakeyhtiöksi vuonna 1993. Aktia lakkasi olemasta säästöpankki vuonna 2008 ja säätiö sai nykyisen, Kolmen sepän patsaasta johdetun nimensä vuonna 2015.
Tre smeder tukee kulttuuri- ja vapaaehtoistoimintaa, joka kehittää Helsinkiä ruotsin kielen vahvan roolin kautta. Säätiö tukee niin isoja kuin pieniäkin hankkeita, jotka luovat ruotsinkielistä arkea, tulevaisuutta ja toivoa kaikenikäisille helsinkiläisille äidinkieleen katsomatta.
Säätiö on Aktian kahdeksanneksi suurin osakkeenomistaja 2,34 prosentin osuudella.
Gallen-Kallelan surumerkki

Gallen-Kallelan surumerkki (myös Suomen surumerkki) on vuonna 1900 julkaistu epävirallinen suomalainen postimerkki. Taiteilija Akseli Gallen-Kallelan suunnittelema merkki julkaistiin protestina Suomen omien postimerkkien lakkauttamisen johdosta. Sen alkuperäinen nimi oli "Vaakunamerkki".
Taustaa.
Suomen suuriruhtinaskunta oli saanut omat postimerkkinsä vuonna 1856. Niiden käyttö kuitenkin lopetettiin vuoden 1890 postimanifestin jälkeen. Sen johdosta muun muassa Suomen postilaitos siirtyi Venäjän keisarikunnan sisäministeriön alaisuuteen. Venäjälle menevässä postissa suomalaisten postimerkkien käyttö kiellettiin 1. toukokuuta 1891 lähtien. Ulkomaille niillä oli mahdollista postittaa lähetyksiä vielä 15. elokuuta 1900 saakka.
Julkaisu ja käyttö.
Gallen-Kallelan surumerkki ilmestyi elokuussa 1900 kirjailija ja toimittaja Wentzel Hagelstamin kustantamana. Se tuli myyntiin samana päivänä kuin suomalaisten postimerkkien käyttö päättyi. Surumerkin tarkoituksena oli paitsi protestoida omien postimerkkien lakkauttamista vastaan, myös osoittaa ulkomaille menevissä lähetyksissä, mistä ne olivat peräisin. Käyttöön otetuissa uusissa venäläisissä merkeissä ei ollut lainkaan merkittynä niiden kotimaata. Surumerkki kiinnitettiin varsinaisen postimerkin viereen.
Surumerkkiä ehdittiin käyttämään jonkin aikaa, kunnes kenraalikuvenööri Nikolai Bobrikov kielsi kaikkien poliittista merkitystä sisältävien merkkien ja kuvien käytön postilähetyksissä. Määräyksiä kuitenkin kierrettiin niin, että ne vietiin suoraan ulkomaille matkalla oleviin laivoihin. Surumerkkejä postitettiin myös käyttämättöminä ulkomaille, jossa Suomeen postia lähettävät liimasivat niitä kirjeisiinsä. 
Koska postinkantajia kiellettiin viemästä perille surumerkillä varustettuja kirjeitä, ovat niillä varustetut leimatut postilähetykset nykyään melko harvinaisia. Leimaamaton surumerkki sen sijaan ei ole kuin korkeintaan parin euron arvoinen.
Moncton Hawks

Moncton Hawks oli vuosina 1987-1994 AHL-liigassa toiminut Winnipeg Jetsin farmijoukkue. 
Joukkueen kotipaikka oli Kanadan itärannikolla, New Brunswickin provinssissa sijaitseva Monctonin satamakaupunki. Aiemmin vuosina 1971-1974 organisaatio oli toiminut nimellä Boston Braves.
Seitsemän toimintakautensa aikana Moncton Hawksin päävalmentajina toimivat Rick Bowness (1987-1989), Dave Farrish (1989-1992) sekä Rob Laird (1992-1994). Seura ei näillä kausilla voittanut kertaakaan AHL-liigan mestaruutta, mutta viimeisenä kautenaan pääsi kuitenkin finaaleihin, joissa joutui taipumaan Portland Piratesille. AHL:n aloittaessa vetäytymisen itäisestä Kanadasta, emoseura Winnipeg Jets päätti lakkauttaa farmijoukkueensa Monctonissa ja ryhtyi yhdessä Hartford Whalersin kanssa tekemään yhteistyötä Springfield Falconsin kanssa. Kausi 1993-94 jäi seuran ja koko organisaation viimeiseksi AHL:ssa. 
Yhden välivuoden jälkeen QMJHL junioriliigan Moncton Alpines otti hallin kotikentäkseen.
Seuran historian parhaat pistemiehet olivat Guy Larose (263 ott. 112+94=206) ja Brent Hughes (259 ott. 99+104=203)
Helmiselkähaukka

Helmiselkähaukka ("Leucopternis melanops") on haukkojen heimon viidakkohaukkojen sukuun kuuluva lintu. Sitä tavataan Brasiliassa, Kolumbiassa, Ecuadorissa, Ranskan Guayanassa, Guyanassa, Perussa, Surinamessa ja Venezuelassa.
Laji on menettämässä elinalueitaan Amazonin alueen metsänhakkuiden vuoksi. Sen vuoksi sen populaation arvioidaan pienenevän kolmen sukupolven aikana enimmillään 25 prosenttia. Sen elinpiiriä ovat subtrooppiset ja trooppiset mangrovemetsät vuorovesirajan yläpuolella, kosteat alavat metsät ja joet, myös niiden putoukset.
Mille Marković

Milentije ”Mille” Marković (; 11. kesäkuuta 1961 Kragujevac, Jugoslavia – 23. tammikuuta 2014 Tukholma) oli jugoslavialaissyntyinen ruotsalainen välisarjan amatööri- ja ammattilaisnyrkkeilijä ja sittemmin pornoklubien omistaja, joka tuli tunnetuksi muun muassa uhkaamalla julkistaa arkaluontoisia valokuvia Ruotsin kuninkaasta Markovićin omistamassa yökerhossa. Hän oli kuninkaasta julkaistun paljastuskirjan "Carl XVI Gustaf: Den motvillige monarken" eräs tietolähde, joka väitti kuninkaan ja hänen seurueensa olleen yökerhon vakioasiakas.
Markovićilla oli useita vankilatuomioita ja pitkä rikosrekisteri. 52-vuotias Marković tapettiin tammikuussa 2014 ampumalla päähän. Saman vuoden toukokuun 11. päivänä poliisi pidätti Tukholman alueella 54-vuotiaan miehen epäiltynä teosta.
Yliluottelu

Yliluottelu on ommel, jossa lanka pistojen välissä ylittää viistosti kankaan reunan. Yliluottelua voi tehdä käsin tai koneella; ompelukoneisiin on erityisiä yliluottelujalkoja.
Yliluottelua käytettiin jo keskiajalla.
Lännenkorallikäärme

Lännenkorallikäärme eli arizonankorallikäärme ("Micruroides euryxanthus") on myrkkytarhakäärmeiden heimoon kuuluva laji. Se liikkuu öisin ja oleskelee yleensä maan alla. Puolustautuessaan se nostaa häntänsä ylös ja kiertää sen kahdeksikon muotoon ja kääntyy selälleen. 
Ulkonäkö ja koko.
Lännenkorallikäärme on korallikäärmeeksi melko pieni ja on pituudeltaan 40–55 senttiä. Suomut ovat pehmeitä. Lajilla on mustia, keltaisia ja punaisia raitoja tai keltaisten raitojen sijasta valkoisia raitoja.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Lännenkorallikäärmettä tavataan Yhdysvaltojen lounaisosassa ja Meksikon luoteisosassa. Sitä esiintyy kuivissa metsissä, joen pohjilla, savanneilla, aavikoila ja muilla kuivilla alueilla.
Lisääntyminen.
Munia on 1-3.
Ravinto.
Laji syö pienempiä käärmeitä.
Chunyun

Chunyun () tarkoittaa kiinalaisen uudenvuoden aikaan tapahtuvaa erittäin kiivasta matkustusajankohtaa. Vuonna 2006 ajankohtana tehtiin yli 2 miljardia matkaa ja ilmiötä on kuvattu maailman laajimmaksi vuosittaiseksi muuttoliikkeeksi. Ruuhkat kohdistuvat erityisesti rautatieliikenteeseen. Matkustus alkaa yleensä 15 päivää ennen uutta vuotta ja kestää noin 40 päivää ja se on synnyttänyt useita sosiaalisia ongelmia.
Alkuperä.
"Chunyun"-ilmiön taustalla on kolme pääasiallista syystä.
Kiinassa perheet kokoontuvat perinteisesti yhteen viettämään uutta vuotta. Muualla töissä tai opiskelemassa asuvat palaavat kotiseuduilleen. 1970-luvun lopulla tehtyjen talousuudistusten myötä on syntynyt uusia työmahdollisuuksia, jotka kuitenkin ovat usein kaukana ihmisten alkuperäisiltä kotiseuduilta. Taloudelliset erityisalueet, kuten Shenzhen, Shanghai ja Peking ja rannikon varakkaat alueet tarjoavat työmahdollisuuksia ja parempia elinmahdollisuuksia ylipäätään. Tämän seurauksena on viime vuosikymmenten aikana syntynyt länsimaissa teollisen vallankumouksen aikana tapahtunutt muuttoliikettä vastaava kehitys. Vuonna 1990 siirtotyöläisten määräksi arvioitiin 50 miljoonaa ja vuonna 2000 epävirallisten arvioiden mukaan 150–200 miljoonaa. Chunyunin aikana useat heistä palaavat kotiseuduilleen.
Kiinan koulujärjestelmän uudistukset ovat lisänneet yliopisto-opiskelijoiden määrää. Kuten työpaikat, myös yliopistot sijaitsevat usein kasvukeskuksissa ja monet joutuvat muuttamaan uudelle paikkakunnalle. Kiinalainen uusivuosi ajoittuu yleensä samaan aikaan yliopistojen talviloman kanssa. Vuonna 2006 chunyunin aikana matkusti 194 miljoonaa henkilöä junalla joista 6,95 miljoonaa oli opiskelijoita. 
Kiinalainen uusivuosi on toinen viikonmittaisista kansallisista loma-ajoista (toinen on Kiinan itsenäisyyspäivän aikaan lokakuun alussa) ja monet matkustavat lomalle. Kotimaan turismi on kiinassa suositumpaa kuin koskaan ja myös tämä kasvattaa omalta osaltaan matkustajamääriä. 
Nämä tekijät kärjistävät liikennejärjestelmien ongelmia. Rautatieverkon kapasiteetti on liian pieni nykyisille matkustajamäärille, eikä se myöskään ole tarpeeksi kattava mikä aiheuttaa kuormitusta linja-autoliikenteeseen, jossa ongelmina ovat huonokuntoiset tiet ja vanhentunut kalusto.
Rúben Vezo

Rúben Miguel Nunes Vezo (s. 25. huhtikuuta 1994 Setúbal, Portugali) on portugalilainen jalkapalloilija. Hän edustaa Espanjan Primera Divisiónissa pelaavaa Levantea ja on pelipaikaltaan keskuspuolustaja.
Seurajoukkueura.
Vezo liittyi paikallisseura Vitória Setúbalin junioriakatemiaan ollessaan 15-vuotias. Hänet nostettiin ensimmäistä kertaa seuran edustusjoukkueeseen kaudella 2013–2014 ja ensiesiintymisensä hän teki 18. elokuuta 2013 ottelussa Portoa vastaan. Hänen pelasi kaikissa puolen kauden aikana pelaamissaan otteluissa (12) täydet 90 minuuttia.
4. marraskuuta 2013 Vezo teki nelivuotisen sopimuksen espanjalaisseura Valencian kanssa. Hänestä maksettiin 1,5 miljoonan euron siirtokorvaus. Siirto voitiin kuitenkin toteuttaa vasta tammikuussa 2014 siirtoikkunan avauduttua.
Andrei Rein

Andrei Viktorovitš Rein (; s. 9. kesäkuuta 1982 Krasnoturjinsk, Neuvostoliitto) on venäläis-kazakstanilainen jääpallomaalivahti, joka pelaa Moskovan Dynamossa.
Krasnoturjinskissa syntynyt ja sen paikallista Majak-seuraa 2000-luvulla edustanut Rein siirtyi syksyllä 2007 Moskovan Dynamon riveihin. Kauden 2009-2010 hän edusti Novosibirskin Sibselmašia, mutta palasi Moskovan Dynamoon. Dynamon riveissä hän on saavuttanut Venäjän mestaruussarjassa neljä kultaa ja hopean. 
Alun perin Reinillä oli Venäjän passi, mutta hän otti 2010 kaksoiskansalaisuuden ja aloitti Kazakstanin maajoukkueen maalissa. Kazakstanin joukkueessa hän on ollut saavuttamassa kolme MM-pronssimitalia.
Saavutukset.
Seurajoukkueissa
Maajoukkueessa
Henkilökohtaisesti