tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Voitolla yöhön (kappale)

”Voitolla yöhön” on rap-duo JVG:n ensimmäinen single heidän helmikuussa 2014 julkaistulta kolmannelta samannimiseltä studioalbumilta. Kappale julkaistiin 28. marraskuuta 2013, ja sillä vierailee jääkiekkoilija Siim Liivik nimellä Märkä-Simo. Kappaleen naisvokaalit laulaa Sanni.
Kappaleen musiikkivideolla JVG jakaa rahaa, levyjä ja televisioita ohikulkijoille noin 120 000 euron edestä. Videolla JVG:n lisäksi esiintyvät Sini Sabotage ja Märkä-Simo.
Tioredoksiini

Tioredoksiini on proteiini, jota esiintyy kaikissa organismeissa. Tioredoksiini osallistuu useisiin biokemiallisesti tärkeisiin prosesseihin eliöissä, muun muassa deoksiribonukleotidien biosynteesiin ja fotosynteesiin. Tioredoksiini toimii biokemiallisissa hapetus-pelkistysreaktioissa joko hapettimena tai pelkistimenä ja tämä perustuu sen kykyyn osallistua sulfidisillan vaihtoreaktioihin.
Biologinen merkitys.
Tioredoksiini on molekyylimassaltaan pienehkö 12 kDa:n suuruinen proteiini. Proteiinissa tärkeitä ovat toisiaan lähellä sijaitsevat kaksi reaktiivista kysteiiniaminohappoa. Tioredoksiinista on pelkistynyt muoto, jossa kysteiinien sivuketjujen tioliryhmät ovat vapaina, ja hapettunut muoto, jonka kysteiinien sivuketjujen tioliryhmät ovat muodostaneet disulfidisillan.
Tioredoksiini osallistuu monien tärkeiden entsyymien toimintaan joko pelkistämällä entsyymien disulfidisillat tai hapettamalla vapaat tioliryhmät disulfidisilloiksi. Yksi tällainen entsyymi on deoksiribonukleotidien synteesissä tarvittava ribonukleotidireduktaasi. Kun ribonukleotidireduktaasi pelkistää ribonukleotidin deoksiribonukleotidiksi, muodostuu katalyyttisesti tärkeiden kysteiiniaminohappojen välille disulfidisilta ja entsyymi inaktivoituu. Tioredoksiini pelkistää tämän sidoksen, jolloin ribonukleotidireduktaasi aktivoituu jälleen. Reaktiossa hapettuneen tioredoksiiniproteiinin pelkistää tioredoksiinireduktaasientsyymi. 
Tioredoksiini osallistuu myös fotosynteesin pimeäreaktioiden eli Calvinin kierron reaktioiden synteesiin ja se aktivoi kloroplasteissa eräitä entsyymejä pelkistämällä niiden sisältämiä disulfidisidoksia. Tioredoksiini myös inhiboi eräitä hajottavia entsyymejä kloroplasteissa hapettamalla niiden kysteiiniaminohappojen sivuketjujen tioliryhmät vähemmän reaktiivisiksi disulfidisilloiksi. Kloroplasteissa tioredoksiini osallistuu muun muassa fruktoosi-1,6-bisfosfataasin, malaattidehydrogenaasin ja glyseraldehydi-3-fosfaattidehydrogenaasin toiminnan säätelyyn. Kloroplasteissa hapettuneen tioredoksiinin pelkistää ferredoksiini erään reduktaasientsyymin katalysoimana. Tätä reaktiota aktivoi auringon valo.
Madagaskarinmanikki

Madagaskarinmanikki ("Lepidopygia nana") on loistopeippojen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Madagaskarinmanikkia tavataan kotoperäisenä Madagaskarissa. Sitä on kuvattu yleiseksi tai paikallisesti yleiseksi. Lajin kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Hopeanokka

Hopeanokka ("Euodice cantans") on loistopeippojen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Hopeanokkaa tavataan luonnonvaraisena Länsi-, Keski- ja Itä-Afrikassa sekä Arabian niemimaalla. Sitä on paikallisesti yleiseksi. Lajin kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Huppuhopeanokka

Huppuhopeanokka ("Odontospiza griseicapilla") on loistopeippojen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Huppuhopeanokkaa tavataan Itä-Afrikassa. Lajin kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Pronssimanikki

Pronssimanikki ("Spermestes cucullata") on loistopeippojen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Pronssimanikkia tavataan luonnonvaraisena laajalla alueella Saharan eteläpuolisessa Afrikassa. Lajia on kuvattu laajalle levinneeksi ja yleiseksi. Sen kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Seepramanikki

Seepramanikki ("Spermestes bicolor") on loistopeippojen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Seepramanikkia tavataan Afrikassa Senegalista Angolaan, Keniaan ja Etiopiaan ulottuvalla alueella. Lajia on kuvattu yleiseksi tai paikallisesti yleiseksi. Sen kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Vaahteraliigan kausi 1990

Vaahteraliigan kausi 1990 oli Vaahteraliigan 11. kausi. Liigan runkosarjassa yhdeksän joukkuetta pelasi yksinkertaisen sarjan, jonka neljä parasta etenivät pudotuspeleihin. Sarjan viimeinen joutui karsimaan sarjapaikastaan I-divisioonan toiseksi tulleen kanssa.
Vaahteramaljassa pelasi ensimmäistä kertaa joukkue pääkaupunkiseudun ulkopuolelta kun Helsinki Roosters kohtasi Tampere Rocksin. Roosters voitti ottelun 21–9. Pronssia voitti Oulu Northern Lights. Hyvinkää Falcons hävisi karsintaottelunsa ja putosi kauden päätteeksi I-divisioonaan.
Sarja pelattiin poikkeuksellisesti vain yhdeksällä joukkueella sillä Espoo Raiders yhdistyi keväällä East City Giantsin kanssa eikä Raidersin sarjapaikkaa täytetty. Uutena joukkueena sarjassa nähtiin Kannelmäki Whips, joka nousi sarjaan Porvoon Butchersin tilalle.
Asahi kasei

Asahi kasei kabushikigaisha () on japanilainen kemian ja teknologiateollisuuden yritysten hallintaan keskittynyt holding-yhtiö. Yritys on perustettu vuonna 1931. Varsinaisten kemikaalien kuten typpihapon ja polyamidien lisäksi sen omistamat yritykset tuottavat muovikelmuja ja kalvoja, kuitukankaita ja potilasvalvontalaitteita. Yritys toimii myös kiinteistöalalla.
Aiheesta muualla.
Takeda Pharmaceutical Company

Takeda Pharmaceutical Company Ltd. eli Takeda yakuhinkōgyō () on japanilainen lääkealan yritys. Sen pääkonttori on Osakassa, mutta yrityksellä on toimintaa myös muualla Japanissa ja Aasiassa, Euroopassa sekä Pohjois- ja Etelä-Amerikassa. Emoyhtiö työllistää noin 6600 henkeä, yritysrypäs yhteensä 31 500 työntekijää. Takedan yritysrypäs toimii kaikkiaan 70 maassa, ja sen tuotteita myydään noin 100 maassa.
Joulukuussa 2013 Takeda ilmoitti valinneensa 47-vuotiaan ranskalaisen Christophe Weberin toimitusjohtaja Yasuchika Hasegawan seuraajaksi. Tämä on ensimmäinen kerta, kun yritysjohtoon nousi henkilö Japanin ulkopuolelta. Vuoteen 2009 asti yrityksen hallituksessa oli pelkästään japanilaisia.
Takeda Suomessa.
Takedan Suomessa toimiva tytäryhtiö on nimeltään Takeda Oy. Takeda Oy:n juuret Suomessa ovat lääkeyhtiö Leiraksessa, joka perustettiin alun perin suomalaisen Huhtamäki-konsernin lääketehtaaksi vuonna 1946. Vuonna 2011 Takeda osti Leiraksen silloisen emoyhtiö Nycomedin, ja Leiras siirtyi osaksi Takedaa.
Takeda kuuluu Suomessa kymmenen suurimman lääkeyhtiön joukkoon.
Historiaa.
Vuonna 1783 Ohmiya Chobei perusti pienen liikkeen myydäkseen japanilaisia ja kiinalaisia rohtoja. Meiji-kaudella eli 1800-luvun loppupuolella yritys alkoi tuoda lääkkeitä myös länsimaista. Ensimmäinen oma tehdas valmistui 1895, ja 1920-luvun puolivälissä yritys alkoi kasvaa voimakkaasti paikallisesta maanlaajuiseksi lääkeyritykseksi. Takedan läpimurtoja oli C- ja B1-vitamiinin onnistunut synteettinen valmistus. Yritys tulikin tunnetuksi nimenomaan vitamiinilisistään, joissa sen markkinaosuus oli vuoteen 1962 mennessä noussut noin 50 prosenttiin samalla kun vitamiinivalmisteiden osuus Japanin koko lääkemyynnistä oli noin kolmannes.
Toisen maailmansodan jälkeen Takeda kasvoi ostamalla kaksi kilpailijaansa, Konishin ja Radiumin. Vitamiinien lisäksi tuotevalikoimaan tulivat antibiootit, vitaminoidut elintarvikkeet ja niiden lisäaineet sekä rauhoittavat lääkkeet.
Takeda oli ensimmäisiä japanilaisia vientimarkkinoille suuntautuneita lääkeyrityksiä aloittaessaan Alinamin-valmisteensa valmistuslisenssien myynnin ulkomaille. 1960-luvulla se perusti tytäryhtiöitä Taiwaniin, Hongkongiin, Thaimaahan, Filippiineille, Indonesiaan, Länsi-Saksaan, Yhdysvaltoihin ja Meksikoon. Ekspansiota auttoi Japanin uusi sairausvakuutusjärjestelmä, jonka lääkekustannusten korvauspolitiikka oli lääketehtaiden kannalta hyvin tuottava.
1900-luvun loppuvuosikymmeninä Takeda sai menestystä muun muassa kefalosporiini-antibioottien kehittäjänä yhteistyössä yhdysvaltalaisen Abbottin kanssa.
Robert Broom

Robert Broom FRS (30. marraskuuta 1866 – 6. huhtikuuta 1951) oli alkujaan skotlantilainen paleontologi, lääkäri ja antropologi, joka teki suuren osan paleontologian ja antropologian työstään Etelä-Afrikassa, missä hän myös asui suuren osan elämästään. Hänen tärkeimpiin aikaansaannoksiinsa kuuluu esimerkiksi varhaisten synapsidien pääasiassa terapsidien, joita tuolloin pidettiin "nisäkäsmäisinä matelijoia", ominaisuuksien ja evoluution tutkiminen. Itse asiassa Broom loi nimen "Therapsida" vuonna 1905 yhdistämään näitä eläimiä. Lääkärin työtä Broom harjoitti saadakseen varoja tutkimustyöhönsä. Broomista tehtiin ansioidensa vuoksi Royal Societyn jäsen vuonna 1920. 
Broom oli taitava vertailevan anatomian alalla, ja hän esimerkiksi osasi nopeasti arvioida preparoimattomista fossiilisista kalloista mistä lajista oli kysymys. Broomin työ Etelä-Afrikan Karoon alueen permi- ja triaskautisten terapsidien parissa mullisti tiedon niiden anatomiasta ja nisäkkäiden evoluutiosta.
Broom tutki "nisäkäsmäisten matelijoiden" lisäksi myös oikeita Karoon fossiilisia matelijoita, tosin tuolloin niitä kaikkia pidettiin matelijoina. Nykyisin synapsideja ei enää kuitenkaan pidetä matelijoina, sillä esihistorialliset synapsidit ovat läheisempää sukua nisäkkäille kuin matelijoille, ja itse asiassa nisäkkäät ovat vain yksi niiden kehityslinjoista.
Broom tutki myös ihmisen evoluutiota, Australian pussieläimiä ja nokkaeläimiä, sekä kenotsooisen maailmankauden nisäkkäitä. Uransa aikana Broom kuvasi useita satoja uusia selkärankaislajeja, joista suuri osa on esihistoriallisia terapsideja.
Ajatukset evoluutiosta.
Broomilla oli oma erityinen teistinen käsityksensä evoluutiosta. Hän ei esimerkiksi koskaan uskonut Charles Darwinin esittämän luonnonvalinnan olevan merkittävä evoluution mekanismi. Broomin näkemyksen mukaan evoluutio on henkivoimien ohjaamaa, ja sen päämääränä oli ihmisen ilmestyminen.
Ikuno-ku

Ikuno-ku () on yksi Osakan kaupungin 24:stä suuralueesta. Se sijaitsee kaupungin itäosassa ja rajautuu idässä Osakan prefektuurin Higashiōsakan kaupunkiin, pohjoisessa Osakan Higashinarin suuralueeseen, lännessä Tennōjin suuralueeseen ja etelässä Abenon, Higashisumiyoshin ja Hiranon suuralueisiin.
Ikunossa asuu Osakan suuralueista suhteessa eniten ulkomaiden kansalaisia: noin joka neljäs suuralueen asukas on ulkomaalainen. Tsuruhashin alue on tunnettu japaninkorealaisten kaupunginosa, jossa on runsaasti esimerkiksi korealaisia ravintoloita. Ikuno kuuluu Osakan itäosien pienteollisuusalueeseen, ja sille luonteenomaisia ovat kauppojen, tehtaiden ja asuinrakennusten tiivis sekamelska ja kapeat kadut.
Ikunoa palvelevat Osakan metron Sennichimae-linja, JR Westin Osakan ympyrälinja sekä Kintetsu-rautateiden Nara-linja ja Osaka-linja.
Tomaž Druml

Tomaž Druml (s. 28. maaliskuuta 1988) on itävaltalainen yhdistetyn hiihtäjä, joka edustaa SV Achomitz -seuraa. 
Yhdistetyn maailmancupissa Druml kilpaili ensimmäisen kerran Lahdessa maaliskuussa 2006. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti Seefeldin sprinttikilpailussa tammikuussa 2007 oltuaan 12:s. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran Chaux-Neuven Gundersen-kilpailussa tammikuussa 2009 oltuaan yhdeksäs. Parhaimmillaan hän on sijoittunut kahdesti kahdeksanneksi; Almatyssa helmikuussa 2013. Joukkuekilpailussa hän on saavuttanut kolmannen sijan.
Nuorten MM-kilpailuissa Kranjissa vuonna 2006 Druml saavutti hopeaa Itävallan joukkueen mukana. Vuoden 2007 nuorten MM-kilpailuissa Tarvisiossa hän saavutti joukkueen mukana kultaa. Zakopanessa vuonna 2008 hän voitti kultaa sprintissä ja hopeaa sekä Gundersen-kilpailussa että joukkuekilpailussa.
Jōtō-ku

Jōtō-ku (; ”linnan itäpuoli”) on yksi Osakan kaupungin 24:stä suuralueesta. Se sijaitsee kaupungin itäosassa Osakan linnan itäpuolella, mistä se on saanut nimensä. Jōtō-ku muodostettiin huhtikuussa 1943 Asahin suuralueen etelä- ja Higashinarin suuralueen pohjoisosista. Se kuuluu Yodogawan ympäristön alavaan jokialueeseen ja sen läpi kulkeekin useita jokia. Jōtō-kun pinta-ala on 8,42 neliökilometriä ja siellä on 165 643 asukasta (vuonna 2011).
Jōtōn suuralueen eteläosat kuuluvat Osakan itäpuolen pienteollisuusalueeseen. Suuralueella on etenkin tekstiiliteollisuutta. Alueelle on kuitenkin rakennettu myös runsaasti korkeita asuinrakennuksia, myös muualle siirtyneiden tehtaiden paikoille.
Jōtōta palvelevat Osakan metron Imazatosuji-linja ja Nagahori–Tsurumi-ryokuchi-linja, JR Westin Tōzai-linja ja Ōsaka-higashi-linja sekä Keihan-rautateiden Keihan-päälinja.
Tobias Kammerlander

Tobias Kammerlander (s. 25. marraskuuta 1986) on itävaltalainen uransa lopettanut yhdistetyn hiihtäjä, joka edusti Skiclub St. Johann -seuraa. 
Yhdistetyn maailmancupissa Kammerlander kilpaili ensimmäisen kerran Oberhofissa joulukuussa 2008 sijoittuen 22:nneksi. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran Seefeldin kilpailussa tammikuussa 2011 oltuaan yhdeksäs. Se on myös toistaiseksi hänen paras sijoituksensa henkilökohtaisissa maailmancupin kilpailuissa. Joukkuekilpailussa hän on saavuttanut kerran kolmannen sijan.
Nuorten MM-kilpailuissa Kranjissa vuonna 2006 Kammerlander saavutti hopeaa Itävallan joukkueen mukana.
Kammerlander lopetti uransa yhdistetyn hiihtäjänä vuonna 2015.
Lushoto

Lushoto on pikkukaupunki Tangan alueella Tansaniassa. Vuoden 2012 väestönlaskennan mukaan Lushotossa asui 28 190 asukasta. Saksan Itä-Afrikan aikana kaupungin nimi oli Wilhelmstal.
Kaupunki sijaitsee Tansanian koillisosassa läntisillä Usambara-vuorilla noin 1 400 metriä merenpinnan yläpuolella. Se on Lushoton piirikunnan keskus.
Dmitri Moor

Dmitri Stahievitš Moor (, oikea sukunimi Orlov, Орло́в; 3. marraskuuta 1883 Novotšerkassk – 24. lokakuuta 1946 Moskova) oli neuvostoliittolainen taidegraafikko.
Pääosin itseoppinut Moor työskenteli ennen lokakuun vallankumousta pilapiirtäjänä. Venäjän kansalaissodan aikana hän laati joukon vallankumoushenkisiä agitaatiojulisteita. Mooria pidetään yhtenä neuvostoliittolaisen julistetaiteen perustanlaskijoista. Myöhemmin hän teki julisteiden ohella pilapiirroksia muun muassa "Pravdaan" ja "Krokodil"-lehteen sekä työskenteli kirjankuvittajana. Hän toimi myös opettajana Vhutemasissa ja Vhuteinissa (1922–1930), Moskovan polygrafisessa instituutissa (1930–1932) ja Moskovan taide-instituutissa (1939–1943). Moorin töille on ominaista ekspressiivinen, groteskia lähentelevä ääriviivapiirustus sekä voimakas värien käyttö. Hän sai Venäjän SFNT:n ansioituneen taiteilijan arvonimen vuonna 1932.
Am I Wrong

"Am I Wrong" on norjalaisduo Nico &amp; Vinzin kappale. Kappale julkaistiin Norjassa digitaalisesti ladattavana 12. huhtikuuta 2013. Kappale saavutti listan toisen sijan Norjassa, Tanskassa ja Ruotsissa.
Musiikkivideo.
Kappaleeseen liittyvä, viiden minuutin ja viiden sekunnin pituinen musiikkivideo julkaistiin videopalvelu YouTubessa 20. kesäkuuta 2013. Videon ohjasi sekä editoi Kavar Singh. Videon tapahtumat sijoittuvat Afrikkaan (Botswanan Mauniin ja Viktorian putouksille Zambiaan sekä Zimbabween) jossa duon jäsenet kävelevät ympäriinsä TV:n kanssa etsiäkseen signaalia toistensa löytämistä varten.
Kappalelista.
Digitaalinen lataus
Golden Globe 1963

Golden Globe 1963 oli 20. kertaa järjestetty Golden Globe -palkintogaala, jossa palkittiin vuoden 1962 parhaat elokuvat. Palkintogaala järjestettiin 5. maaliskuuta 1963.
Parhaan draamaelokuvan Golden Globen voitti David Leanin ohjaama "Arabian Lawrence" (1962).
Antti Ennekari

Antti Johannes Ennekari (s. 18. elokuuta 1981) on suomalainen urheilutoimittaja ja -selostaja, joka työskentelee Yleisradion urheilutoimituksessa. 
Ennekari on erikoistunut selostamaan jalkapalloa ja kuuluu Urheiluruudun vakituisiin toimittajiin. Hän on selostanut muun muassa jalkapallon Mestarien liigaa, MM-kilpailut 2010, EM-kilpailut 2012 sekä naisten EM-kilpailut 2013. Antti Ennekari pelaa myös itse jalkapalloa. Kaudella 2013 hän edusti kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Kakkosessa pelaavaa FC POHUa. Hänen isänsä on tietokirjailija Risto Ennekari. Antti Ennekari oli naimisissa myös Ylen urheilutoimittajana toimivan Petra Mannerin kanssa, mutta Ennekari on jättänyt avioerohakemuksen marraskuussa 2020. Heillä on kaksi lasta.
Viherbasiliski

Viherbasiliski eli harjabasiliski eli vihreä basiliski ("Basiliscus plumifrons") on keskiamerikkalainen liskolaji.
Tuntomerkit.
Viherbasiliski on yksi näyttävimpiä liskoja. Aikuisilla urospuolisilla vihreillä basiliskeillä on evämäiset "heltat" selässä ja hännässä sekä päässä kaksi. Pohjaväri liskoilla on vihreä, joka vaihtelee tummasta vaaleaan. Aika usein kyljissä on sinisiä täpliä ja mustia juovia, jotka kulkevat pystysuunnassa. Iiriksen väri on keltaoranssi. Aikuiset urokset kasvavat reilun 70 cm:n pituisiksi häntä mukaan lukien. Aikuiset naaraat ovat useita senttejä lyhyempiä.
Levinneisyys.
Lajia tavataan Hondurasissa, Panamassa, Costa Ricassa ja Nicaraguassa.
Ravinto.
Viherbasiliski on oikeastaan sekasyöjä, mutta se syö pääasiassa hyönteisiä (sirkkoja, vahakoisia, jauhomatoja), mutta myös makeita hedelmiä ja pieniä selkärankaisia.
Maine.
Costa Ricassa vihreää basiliskia pidetään pelottavana, koska paikalliset intiaanit uskovat sen olevan yliluonnollinen olio, joka on useamman eri eläimen sekasikiö. Jos otus nähdään jonkun ihmisen lähellä, se tietää kyseisen henkilön kuolemaa. Oikeasti tämä eläin on täysin harmiton.
Löppösenluolan kalliomaalaus

Löppösenluolan kalliomaalaus sijaitsee Valkealassa Kouvolassa. Se on Repoveden kaakkoisrannalla olevan luolamaisen muodostelman vieressä Repoveden kansallispuistossa. Kalliomaalaus on suttaantunut ja sään kuluttama, ja siitä erottuu ainakin kämmenen painauma. Maalauksen löysivät Pekka Sarvas ja Jussi-Pekka Taavitsainen vuonna 1974.
Sijainti.
Maalauskohde sijaitsee Repoveden itärannalla Ruskiasalmen äärellä kohdassa, missä veteen putoaa Ruskiakallion jyrkänne. Kallion kyljessä on pieni puoliluolla, jonka mukaan paikkaa kutsutaan myös Löppösen luolaksi. Maalaus on tehty luolan suuaukon lähelle vasemmalle noin 2,3 metriä järven vedenpinnan yläpuolelle. Maalattu kallio aukeaa tällä kohtaa lounaaseen.
Maalaukset.
Maalauksen yleisilme on hyvin vaalea ja suttaantunut. Sutun joukosta voidaan erottaa joitakin viivoja ja kaaria, mutta joukosta erottuu vain pari kolme tunnistettavaa kuviota. Selkein kuvio on nelisormisen kämmenen painauma, jonka löytää aivan kalliohalkeaman vierestä. Kämmen yläpuolelle on väritetty vinoon tasalevyinen värialue, joka on voinut olla suttaantunut tai moneen kertaan maalattu kohta. Alueen oikealla puolella on hahmotettavissa eläin, mutta sen selkeys on jo menetetty. 
Halkeaman alapuolella on laajempi punavärin värjäymä, jossa on joitakin tummempia alueita. Värjäymän vasemmassa alaosassa erottuu katkelma ihmishahmosta, mutta sen pituudesta ei voi olla varma. Pekka Kivikäs on löytänyt siitä myös hirveä esittävän katkelman. Hän on löytänyt myös kallion kärjestä jälkiä kalliomaalauksesta.
Myöhäiset kaiverrukset.
Koska luolamainen aukko on toiminut veneilijöille pysähdys- ja suojapaikkana, on luonnollista, että sen liepeillä on monenlaista toimintaa. Puna-alueen päälle on tehty hankaamalla tai kaivertamalla tekstiä ja kuvioita. Osa niistä sijaitsee tunnistettavien kuvioiden lähellä. Eräässä kohtaa on päivämääräkin, joka viittaa aikaan ennen maalauksen löytymistä. Nuotion nokisavut ovat vaikuttaneet maalauskallioon omalla tavallaan.
Kallion muoto ja luolan nimitys.
Monissa valokuvissa on kalliolla nähtävissä ihmisen kasvot, eli sillä on antropomorfinen muoto. Monilla maalatuilla kallioilla tai siirtolohkareilla on havaittu tämäntapainen ominaisuus. Se ilmenee silloin, kun katselukulma on sopiva ja auringonvalon aiheuttamat varjot sattuvat sopivasti. Löppösenluolan maalauskalliossa kasvot näkyvät järveltä lännen suunnasta ja tunnistettavat piirteet liittyvät kallion halkeamiin. Voidaan ajatella, että sekä kasvonpiirteet että suojaisa puoliluola ovat olleet kimmokkeet maalata kalliota muinaisina aikoina.
Perimätiedon mukaan olisi 1800-luvun lopussa tai 1900-luvun alussa puoliluolassa elännyt erakko, jonka sukunimen mukaan sitä edelleen kutsuttaisiin Löppösenluolaksi. Toisen tiedon mukaan luolan löysi kouvolalainen veturinkuljettaja Ludwig Löppönen. Hän käytti sitä useiden vuosien ajan kesäpaikkanaan kalastusreissuilla, joskus perheensäkin kanssa. Hänen mukaansa paikkaa kutsutaan edelleenkin Löppösenluolaksi.
Ray Henderson

Ray Henderson (alk. Raymond Brost, 1. joulukuuta 1896 Buffalo – 31. joulukuuta 1970 Greenwich) oli yhdysvaltalainen lauluntekijä. Hänet tunnetaan parhaiten yhteistyöstään Buddy DeSylvan ja Lew Brownin kanssa 1920-luvulla.
Elämä ja ura.
Henderson opiskeli konservatoriossa Chicagossa ja muutti opintojensa jälkeen New Yorkiin työskentelemään sovittajana ja vaudeville-pianistina. Ensimenestyksensä säveltäjänä hän sai vuonna 1923 kappaleella ”That Old Gang of Mine” (san. Billy Rose ja Mort Dixon). Vuonna 1925 hän teki Sam Lewisin ja Joe Youngin kanssa kappaleet ”Five Foot Two, Eyes of Blue” ja ”I’m Sitting on Top of the World”, joista molemmista tuli merkittäviä hittejä.
Vuonna 1925 Henderson aloitti yhteistyön Lew Brownin ja Buddy DeSylvan kanssa. DeSylva sanoitti Hendersonin kappaleen ”Alabamy Bound”, ja Brownin ensimmäinen yhteinen kappale Hendersonin kanssa oli ”Don’t Bring Lulu”, jonka sanoittamiseen osallistui myös Billy Rose. Ensimmäinen Broadway-näytelmä, johon Henderson, Brown ja DeSylva tekivät musiikin, oli "George White’s Scandals of 1925", joka ei kuitenkaan menestynyt mainittavasti. Vuoden 1927 "Good News" -näytelmään miehet tekivät myös käsikirjoituksen, ja se menestyi huomattavasti paremmin. Produktio sai yhteensä 557 esityskertaa Broadwaylla. Näytelmään kuuluivat menestyskappaleet ”The Birth of the Blues” ja ”Black Bottom”. Myös kolmikon kolme seuraavaa musiikkikomediaa, "Hold Everything!" (1928), "Following Thru" (1929) ja "Flying High" (1930) olivat menestyksiä.
Henderson, Brown ja DeSylva muuttivat vuonna 1929 Hollywoodiin ja perustivat elokuvatuotantoyhtiön. Heidän ensimmäinen elokuvamusikaalinsa oli "Sunnyside Up" (1929). He tekivät elokuvaan musiikin ja käsikirjoituksen ja osallistuivat elokuvan tuottamiseen. Seuraavan vuoden "Yllätyksiä v. 1980" (engl. "Just Imagine") oli kuitenkin pettymys, ja DeSylva päätti irtautua yhteistyöstä Hendersonin ja Brownin kanssa jatkaakseen uraansa Hollywoodissa elokuvatuottajana.
Henderson ja Brown palasivat New Yorkiin, jossa he tekivät musiikkia Broadway-näytelmiin "George White’s Scandals of 1931", "Hot-Cha!" ja "Strike Me Pink". Brownin palattua Hollywoodiin vuonna 1934 Henderson työskenteli muiden sanoittajien kanssa ja teki edelleen musiikkia sekä Broadwaylle että elokuvamusikaaleihin. Hän teki kappaleita muun muassa Ted Koehlerin, Jack Yellenin, Mort Dixonin, Sam M. Lewisin ja Irving Caesarin kanssa.
Ray Hendersonin ura säveltäjänä jatkui 1950-luvulle. Hänen viimeiseksi Broadway-tuotannokseen jäi vuoden 1943 uusintaversio "Ziegfeld Follies" -revyysarjasta. Michael Curtiz ohjasi vuonna 1956 Hendersonin, Brownin ja DeSylvan urasta kertovan elokuvan "Kaikki riippuu sinusta".
Henderson kuoli Greenwichissa, Connecticutissa vuonna 1970. Samana vuonna hänet valittiin DeSylvan ja Brownin ohella Songwriters Hall of Fameen.
Broadway-näytelmät.
Luettelo alkuperäisistä musikaalinäytelmistä, joiden pääasiallinen säveltäjä Ray Henderson oli.
Samoan tala

Samoan tala (virallinen koodi WST) (WS$) on Samoan virallinen rahayksikkö. Samoan tala jakautuu 100 seneen.
Samoan taloja myöntää Samoan keskuspankki.
Kolikot.
Samoalla on käytössä viisi eri arvoista kolikkoa. Ne ovat 5 senen-, 10 senen-, 20 senen-, 50 senen- ja yhden talankolikot. Kaikki nykyiset kolikot on julkaistu vuonna 1991 paitsi 50 senenkolikko, joka on julkaistu vuonna 1990. 
Setelit.
Kaikki setelit on valmistettu polymeerisestä muovista ja julkaistu vuonna 2008 paitsi 2 talan seteli, joka on julkaistu vuonna 1991 ja on valmistettu polymeerisestä paperista.
Bajamaja

Bajamaja on ruotsalainen yritys, joka valmistaa siirrettäviä kuivakäymälöitä. Yrityksen kotipaikka on Tomelilla, ja sen omistavat Sanifix AB ja TLM AB.
Suomessa Bajamaja on Lassila &amp; Tikanojan omistama tavaramerkki.
Silopuikkokalat

Silopuikkokalat (Chaudhuriidae) on yhdyskiduskaloihin kuuluva heimo. Heimon lajeja tavataan makeista vesistä Aasiasta.
Lajit ja esiintyminen.
Silopuikkokalojen heimoon kuuluu 6 sukua ja noin 9 lajia. Ne ovat pienikokoisia ankarias- tai matomaisia kaloja, jotka kasvavat kooltaan vain noin 3–8 cm pitkiksi. Tyypillisiä piirteitä ovat suomuton ruumis ja pitkät selkä- ja peräevät, jotka eräillä lajeilla ovat yhtyneet pyrstöevän kanssa. Selkäevässä ei ole piikkejä. Silopuikkokaloja jatavataan alueelta, joka ulottuu Intiasta Thaimaan kautta Koreaan ulottuvalta alueelta. Ne elävät järvissä ja hitaasti virtaavissa vesissä usein runsaan vesikasvillisuuden joukossa. Ne voivat myös kaivautua pohjamutaan.
Uutelanvuoren kalliomaalaukset

Uutelanvuoren kalliomaalaukset sijaitsevat Karijärven koillisosassa Kouvolassa, entisessä Jaalassa, Kymenlaaksossa. Maalauskenttiä on kaksi noin 100 metrin etäisyydellä toisistaan. Maalauskentän I löysi Seppo Laatunen ja maalauskentän II Timo Miettinen vuonna 1975.
Sijainti.
Maalausalue sijaitsee Ansalahden suulla Peltosaaren vastaisella puolella. Maalauskenttä I on tehty kapeikon kohdalle matalaan kallioon säälle alttiiseen seinämään. Kallion vieressä on 2,5 metriä korkea kivipilari, jonka muodoissa on havaittu antropomorfisia piirteitä. Tätä voisi kutsua "seitakiveksi". Noin 25 metriä oikealle maalauksista sijaitsee puoliluola.
Noin 80 metriä etelään sijaitsee toinen maalauskenttä matalan kallion jyrkäneen alla kapean metsäkaistaleen takana. Molemmat maalauskentät aukeavat länsilounaaseen ja niiden lähellä on useita mökkejä. Karijärvi laskee Verlan ohi Pyhäjärveen.
Maalaukset.
Maalauskenttä I.
Pari metriä rannasta ja noin 3 metrin korkeudella löytyy yksi 28 senttimetriä pitkä ihmishahmo, jolla on kädet sivuille ylös kohotettuina ja polvet taivutettuina. Jalkaterät erottuvat selvästi. Pää on maalattu täyteisenä ympyränä. Jakojen välissä oleva lyhyt veto saattaa viitata mieheen. Sen vieressä näkyy pari pystyviivaa ja punaväriä.
Edellä mainitussa "seitakivessä" löytyy punamaalilla tehtyjä merkintöjä kohdassa, jotka muodostaisivat silmän ja voisivat korostaa seitaihmisen muotoja.
Maalauskenttä II.
Täälläkin on 42 senttimetriä pitkä ihmishahmo sekä hännällinen eläin. Ihmishahmon pää on maalattu ympyräksi ja kädet ovat ylhäällä ja jalat suoria. Näiden ympärillä on epäselviä maalausjälkiä. Eläinhahmo muistuttaa poikkeuksellisesti hännällistä eläintä, ehkä kettua tai majavaa, ja se katsoo vasemmalle. Sillä on pitkä häntä, pistemäiset korvat ja lyhyet jalat. Eläimen oikealla puolella saattaa olla katkelmia toisesta ihmishahmosta. Kuviot muodostanevat ryhmän.
Spatz

Spatz, myöhemmin Victoria Spatz, oli saksalainen pieni avoauto. Sitä valmistettiin vuosina 1955–1958. Autoon mahtui kolme ihmistä. Moottori oli sijoitettu istuimen taakse taka-akselin etupuolelle. Spatz-autoa valmisti ensin Harald Friedrichin Bayerischen Autowerke GmbH ja hänen jälkeensä saksalainen moottoripyörätehdas Victoria. 
Spatz esiteltiin Frankfurtin autonäyttelyssä 1955. Friedrichin työkalutehdas valmisti Spatz-autoa Saksan Ylä-Baijerin Traunreutissa. Autossa oli pieni muovinen avoauton kori, moottorina oli 200-kuutioinen yksisylinterinen Sachs. Spatz oli urheilullisen avoauton näköinen, mutta moottori oli alitehoinen. Spatzin perusrakenteen suunnitteli kilpa-ajaja Egon Brütsch . Kehitystyöhön osallistui autonsuunnittelija Hans Ledwinka, joka lisäsi autoon neljännen pyörän .
Harald Friedrichin työkalutehdas valmisti kaikkiaan 859 Spatz-autoa, ja Victoria teki vuosina 1957-1958 niitä 729 nimellä Victoria Spatz, mutta auton kori oli sama kuin Friedrichin valmistamien. Victoria Spatz -autossa oli 250-kuutioinen moottori, jonka teho oli 14 hevosvoimaa eli 10 kilowattia.
Auton keskimoottorin ilmajäähdytys ei toiminut kunnolla ja useimmat 1500 autosta paloivat tulipaloissa . Auto oli arka tulipaloille, mihin vaikuttivat moottoritilaan sijoitettu bensatankki ja muovikorin ympäröimä ilmajäähdytteinen moottori, joka saattoi kuumeta liikaa. Lisäksi bensiinitankin täyttöaukko oli konetilassa. Spatz-auto tuotti valmistajilleen tappiota. Suomen Mobilia-automuseossa on alkuperäisessä kunnossa oleva Victoria Spatz.
Lanchester Motor Company

Lanchester Motor Company oli brittiläinen autovalmistaja vuosina 1895–1955. Autotehtaan perustivat kolme veljestä Frederick Lanchester, George Lanchester ja Frank Lanchester. Ensimmäinen Lanchester-merkkinen auto valmistui helmikuussa tai maaliskuussa 1896.
Automerkki on Suomessa vähän tunnettu. Birmingham Small Arms Company osti tehtaan vuonna 1930, jonka jälkeen Lanchester-autoja valmisti Daimler.
Viimeiset Lanchester-merkkiset autot olivat Lanchester Fourteen ja Lanchester Leda, joita valmistettiin vuosina 1950–1954. Englannin kotimarkkinoilla myydyissä autoissa oli puukehikon päälle naputeltu kori, kun taas vientimalleissa oli kokoteräsrakenne . Lanchester-autoja toi Suomeen Motorex. Lanchester Ledan ongelmana oli ruosteherkkyys . Lanchester Ledaa valmistettiin vain 2100 kappaletta.
David Katoatau

David Katoatau (s. 17. heinäkuuta 1984 Nonouti) on kiribatilainen painonnostaja.
Katoatau voitti kultaa Glasgow'n 2014 Kansainyhteisön kisojen alle 105 kg:n painoluokassa nostettuaan tempauksessa 148 kg ja työnnössä 200 kg. Tämä oli Kiribatin kaikkien aikojen ensimmäinen mitali Kansainyhteisön kisoissa. New Delhin Kansainyhteisön kisoissa 2010 hän oli 94 kg:n painoluokassa neljäs. Hän on voittanut Kansainyhteisön-mestaruuden 85-kiloisissa 2009 ja 94-kiloisissa 2012.
Katoatau sijoittui Pekingin olympialaisissa 2008 85 kg:n painoluokassa 15:nneksi ja Lontoossa 2012 94-kiloisissa 17:nneksi. Hänestä tuli Lontoossa ensimmäinen karsintojen kautta olympialaisiin selviytynyt kiribatilaisurheilija.
Katoatau saavutti Tyynenmeren kisoissa hopeaa 94 kg:n sarjassa Nouméassa 2011. Pienille saarille tarkoitetuissa Pacific Mini Gameseissa hän voitti samassa painoluokassa kultaa 2009 ja 105-kiloisissa 2013. Hän on voittanut Oseanian-mestaruuden 94-kiloisissa 2009 ja 2012 sekä 105-kiloisissa 2013 ja 2014 sekä saavuttanut pronssia 94 kg:n painoluokassa 2010 ja 2011.
Marko Varajärvi

Marko Varajärvi (s. 18. syyskuuta 1971 Olofström, Ruotsi) oli Vasemmistoliiton puoluesihteeri 8. kesäkuuta 2013 – 11. kesäkuuta 2016. Hänet valittiin tehtävään puoluekokouksessa 8. kesäkuuta 2013. Tätä aiemmin Varajärvi toimi mm. Lapin liiton kehittämisjohtajana 2010–2013. Vuodesta 2016 alkaen Varajärvi on ollut SDP:n jäsen. Hän oli SDP:n eduskuntavaaliehdokas Lapissa vuoden 2019 vaaleissa. 
Tausta.
Varajärvi on työläisperheen kasvatti, Torniossa asuva isä oli ammatiltaan hitsaaja ja äiti siivooja. Varajärvi syntyi Ruotsissa ja vietti lapsuutensa Luulajassa vuoteen 1984 saakka. Varajärvi on opiskellut Jyväskylän yliopistossa ruotsin kieltä, valtio-oppia, filosofiaa ja yhteiskuntapolitiikkaa. Koulutukseltaan hän on tuplamaisteri, filosofian ja yhteiskuntatieteiden maisteri.
Ura.
Varajärvi valittiin Lapin liiton kehittämisjohtajan tehtävään joulukuussa 2009 ja hän aloitti helmikuussa 2010. Maaliskuussa 2013 Korkein hallinto-oikeus (KHO) totesi nimityksen tasa-arvolain vastaiseksi, sillä kaksi tehtävää hakenutta naista olivat KHO:n päätöksen mukaan Varajärveä pätevämpiä hoitamaan kehittämisjohtajan virkaa. Varajärvi ilmoitti KHO:n päätöksen jälkeen, ettei enää aio hakea kehittämisjohtajan virkaa vaikka oli saanut vetoomuksia hakea virkaa uudelleen. Hän irtisanoutui kehittämisjohtajan tehtävästä tultuaan valituksi Vasemmistoliiton puoluesihteeriksi Tampereella 8. kesäkuuta 2013. 
Varajärven työ puoluesihteerinä päättyi puoluekokouksessa Oulussa 10.–12. kesäkuuta 2016. Puoluesihteerikauden jälkeen Varajärvi siirtyi syyskuussa 2016 Tornionlaakson Neuvosto -kuntayhtymän johtajaksi.. Kyseessä on 13 kunnan kuntayhtymä, johon kuuluvat Suomesta Tornio, Ylitornion, Pello, Kolari, Muonio ja Enontekiö. Ruotsin kunnista neuvostoon kuuluvat Haaparanta, Övertorneå, Pajala ja Kiiruna. Norjasta neuvostoon kuuluvat Storfjord, Kåfjord ja Nordreisa. 
Aiemmin Varajärvi on työskennellyt Pohjois-Pohjanmaan Vasemmiston ja Kainuun Vasemmiston toiminnanjohtajana 2007–2010 sekä AKT:n keskustoimistossa toimitsijana ja palkkasihteerinä 2003–2007. Vuosina 2001–2003 hän oli Paavo Lipposen II hallituksen alue- ja kuntaministeri Martti Korhosen avustaja sekä vuosina 1999–2000 kansanedustaja Unto Valppaan eduskunta-avustaja.
Pohjolan Sanomien mukaan Marko Varajärvi siirtyi sosialidemokraattisen puolueen jäseneksi elokuussa 2016. Eronsa syistä Vasemmistoliitosta hän kirjoitti Uuden Suomen blogissaan Pitkät kirstunnaulat. Varajärvi oli SDP:n ehdokkaana Lapissa vuoden 2019 eduskuntavaaleissa.
Varajärvi toimi partnerina Scandion Oy:ssä 09/2019 - 01/2022. Yritys keskittyi pohjoismaiseen ja kansainväliseen logistiikkaan. Työväen Sivistysliitto TSL ry:ssä koulutussuunnittelijana yhteiskunnallisen ja kansainvälisen koulutuksen yksikössä 1/2022 - 6/2023. Hänen päävastuullaan oli toteuttaa EU-koulutusohjelma.
Primera Divisiónin kausi 2013–2014

Primera Divisiónin kausi 2013–2014 oli Espanjan jalkapallon pääsarjan Primera Divisiónin 83. kausi. Kausi alkoi 17. elokuuta 2013 ja päättyi 18. toukokuuta 2014. Barcelona lähti kauteen hallitseva mestarina. Kuten myös edellisinä vuosina Nike tarjoaa viralliset pelipallot otteluihin. 
Joukkueet ja stadionit.
Kauden 2012–2013 sarjasta putosivat Mallorca, Deportivo La Coruña ja Real Zaragoza. Kaudeksi 2013–2014 sarjaan nousivat Elche, Villarreal ja Almería.
Sarjataulukko.
"Tilanne 12. toukokuuta 2014."
Ottelut.
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
Tilastot.
Pichichi-palkinto.
Uutislehti "Marca" myöntää Pichichi-palkinnon pelaajalle, joka viimeistelee eniten maaleja kauden aikana.
Zamora-palkinto.
Urheilulehti Marca myöntää Zamora-palkinnon kauden parhaalle maalivahdille.
Willys

Willys oli vuosina 1926–1955 valmistettu yhdysvaltalainen automerkki.
John Willys osti Overland-autotehtaan vuonna 1908. Overland-autoja valmistettiin 1903–1926. Vuosina 1912–1918 Willys oli Yhdysvaltain toiseksi suurin autonvalmistaja Fordin jälkeen. Overland-autojen valmistus päättyi 1926, jolloin sen korvasivat saman valmistajan Willys ja Whippet-automerkit.
Whippet-autoja valmistettiin vuosina 1926–1931. Whippet-autot olivat saman valmistajan Willys-merkkiä pienempiä ja halvempia. Whippet-autoissa oli neli- tai kuusisylinterinen sivuventtiilimoottori. Whippet-autojen tuotanto päättyi vuonna 1931, mutta Willysin tuotanto jatkui. Whippet on merkkinä vähän tunnettu johtuen sen valmistuksen lyhytaikaisuudesta. Whippet-autoa tuotiin Suomeenkin. Whippeteissä oli isot ajovalot, leveä nokka ja takasivuilla erilliset parkkivalot.
1930-luvulla Willys-autoja valmistettiin Toledossa Ohiossa.
Toisen maailmansodan aikaan kuuluisin Willys-auto oli Willys MB, paremmin tunnettu nimellä "Jeeppi". Willysin lisäksi Jeeppiä valmistivat Ford ja American Bantam.
Viimeinen Willys-henkilöauto valmistui vuonna 1955. Sen jälkeen yhtiö on vaihtanut monta kertaa omistajaa, mutta maastoautojen valmistus on jatkunut. Tuotemerkki Jeep oli niin vahva, että Kaiser Corporation muutti autotehtaan nimeksi 1955 Kaiser Jeep ja maastoautojen merkiksi Willysin sijasta Jeep. Vuonna 1970 yhtiön nimeksi tuli Jeep Corporation.
Huomattavin saman autotehtaan nykyisistä maastoautoista on Jeep Wrangler.
Lähteet.
Mobilisti Senior 4/2006
Samson Burke

Samson Burke (s. 6. marraskuuta 1930 Toronto) on kanadalainen kehonrakentaja, kilpauimari, painija ja näyttelijä.
Burke opiskeli Montrealin McGill-yliopistossa ja edusti Kanadaa olympialaisten kilpauinnissa. 1950-luvulla hän toimi showpainijana taiteilijanimellä "Sammy Berg".
1960-luvun alussa Burke näytteli voimamiesrooleja italialaisissa peplum-elokuvissa. Hänen ensimmäinen roolinsa oli Ursus Luigi Capuanon filmissä "Ursuksen kosto" ("La vendetta di Ursus", 1961). Vuosikymmenen loppupuolella Burke esiintyi italialaisissa ja länsisaksalaisissa toimintaelokuvissa sekä myöhemmin yhdysvaltalaisissa TV-sarjoissa. Amerikassa hänet muistetaan parhaiten Herkuleen roolista elokuvassa "The Three Stooges Meet Hercules" (1962).
Mclusky

Mclusky (alun perin Best) on brittiläinen post-hardcore-yhtye, joka perustettiin Cardiffissa, Walesissa vuonna 1996. Yhtyeen jäseniin kuuluvat englantilainen Andrew "Falco" Falkous (laulu, kitara) Newcastle upon Tynestä, Damien Sayell (basso, laulu) ja Jack Egglestone (rummut). Yhtye on julkaissut neljä virallista albumia ja useita singlejä. Yhtye hajosi tuntemattomasta syystä vuonna 2005, mutta teki paluun vuonna 2014. Uusin albumi on tarkoitus julkaista vuoden 2025 aikana.
Saint Peter Port

Saint Peter Port on Guernseyn pääkaupunki ja tärkein satama. Vuonna 2015 kaupungissa oli 18 600 asukasta.
Aluejako.
Saint Peter Port on jaettu neljään piirikuntaan ("canton"):
Cornetin linna.
Cornetin linna sijaitsee Saint Peter Portin edustalla. Linna on rakennettu 1200-luvulla, ja sitä kehitettiin 1600-luvulla, kun tuliaseet olivat kehittyneet. Linna on nykyisin avoinna yleisölle.
Bruma

Armindo Tué Na Bangna eli Bruma (s. 24. lokakuuta 1994 Bissau, Guinea-Bissau) on portugalilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan vasen laitalinkki. Hän on pelannut Portugalissa, Turkissa, Espanjassa, Saksassa ja Alankomaissa. Kaudella 2022–2023 hän edustaa turkkilaista Fenerbahçea lainalla alankomaalaisesta PSV Eindhovenista.
Ura.
Bruma syntyi Guinea-Bissaussa, mutta muutti jo lapsena Portugaliin. Hän liittyi Sportingin nuorisoakatemiaan 12-vuotiaana.
Kausi 2012–13 oli Bruman ensimmäinen aikuisten tasolla. Hän aloitti Sportingin reservijoukkueessa toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Segunda Ligassa. 6. joulukuuta 2012 CF Uniãoa vastaan Bruma teki kaksi maalia, mutta hänet ajettiin ulos ottelun loppuhetkillä, ja Sporting hävisi 2–3.
Helmikuussa 2013, 18 vuoden iässä, Bruma teki debyyttinsä Sportingin ykkösjoukkueessa, kun hän pelasi ensimmäisen puoliskon Marítimoa vastaan pelatusta ottelusta.
Bruma on pelannut Portugalin kaikissa nuorisomaajoukkueissa. Alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2013 hän sijoittui maalipörssissä toiseksi tehtyään viisi maalia neljässä ottelussaan. Portugalin A-maajoukkueessa hän pelasi ensimmäisen kerran marraskuussa 2017. Hän teki maalin ystävyysottelussa Skotlantia vastaan lokakuussa 2018.
Yksityiselämä.
Bruman isoveli Buomesca pelaa myös jalkapalloa laiturina, ja hänkin pelasi nuorena Sportingin riveissä.
Marit Grødum

Marit Helene Fiane Grødum (o.s. Christensen, s. 11. joulukuuta 1980) on norjalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän on pelannut Norjan maajoukkueessa 89 maaottelua ja tehnyt niissä 12 maalia. Ensimmäisen naisten maaottelunsa hän pelasi maaliskuussa 2003 ja viimeisimmän lokakuussa 2013.
Grødum saavutti EM-hopeaa 2005 ja 2013. Hän pelasi MM-kilpailuissa 2007 ja olympiakisoissa 2008.
Seuratasolla Grødum edustaa Amazon Grimstadia. Kauden 2014 hän oli äitiysvapaalla pelikentiltä.
Kirjorintabulbuli

Kirjorintabulbuli ("Pycnonotus squamatus") on bulbulien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Kirjorintabulbulia tavataan Bruneissa, Indonesiassa, Malesiassa ja Thaimaassa. Laji on vähentymässä elinympäristöjen tuhoutumisen takia, ja se on luokiteltu silmälläpidettäväksi, vaikkakin sen levinneisyysalue on laaja.
Elinympäristö.
Kirjorintabulbuli elää metsissä, ja sitä tavataan 1 000 metrin korkeuteen merenpinnasta.
Toril Akerhaugen

Toril Hetland Akerhaugen (s. 5. maaliskuuta 1982) on norjalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän on pelannut Norjan maajoukkueessa 59 maaottelua. Ensimmäisen naisten maaottelunsa hän pelasi tammikuussa 2006 ja viimeisimmän lokakuussa 2013.
Akerhaugen on edustanut Norjaa EM-kilpailuissa 2009 ja 2013. Jälkimmäisissä hän saavutti EM-hopeaa.
Seuratasolla Akerhaugen edustaa Stabækia.
Sinirintabulbuli

Sinirintabulbuli ("Pycnonotus cyaniventris") on bulbulien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Sinirintabulbulia tavataan Bruneissa, Indonesiassa, Malesiassa, Myanmarissa ja Thaimaassa. Se on melko laajalla levinnyt ja yleinen, mutta vähenemässä elinympäristöjen tuhoutumisen takia. Se on luokiteltu silmälläpidettäväksi.
Punaposkibulbuli

Punaposkibulbuli ("Pycnonotus jocosus") on bulbulien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Punaposkibulbulia tavataan luonnonvaraisena Bangladeshissa, Bhutanissa, Kambodžassa, Kiinassa, Intiassa, Laosissa, Malesiassa, Myanmarissa, Nepalissa, Thaimaassa ja Vietnamissa. Sen on kuvattu olevan yleinen monilla alueilla, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Ingvild Stensland

Ingvild Stensland (s. 3. elokuuta 1981) on norjalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on pelannut Norjan maajoukkueessa vuoden 2014 loppuun mennessä 137 maaottelua ja tehnyt niissä kymmenen maalia. Ensimmäisen naisten maaottelunsa hän pelasi tammikuussa 2003.
Stensland on edustanut Norjaa MM-kilpailuissa 2007 ja 2011, olympialaisissa 2008 sekä EM-kilpailuissa 2005, 2009 ja 2013. Vuosien 2005 ja 2013 EM-kisoissa hän saavutti hopeamitalin.
Seuratasolla Stensland edustaa Stabækia.
Henry Morgenthau, Jr.

Henry Morgenthau Junior (1891–1967) oli Yhdysvaltojen valtiovarainministeri vuosina 1934–1945, koko toisen maailmansodan ajan.
Morgenthau tuli valtiovarainministeriksi Franklin D. Rooseveltin presidenttikauden alkupuolella. Alkuaikoina hänen oli huolehdittava talouspolitiikan suunnanmuutoksesta New Deal –ohjelman suuntaan. Vuodesta 1941 alkaen maa siirtyi sotatalouteen, johon kuului laaja sotateollinen tuotanto. Morgenthaun tehtävänä oli tällöin rahoittaa sotatalous ja sotatuotanto inflaatiota välttäen. Tavoitteeseen päästiin pitämällä korot ylhäällä ja myymällä kansalaisille sotaoblikaatioita. Morgenthau vastasi myös vihollismaa Japanin Yhdysvalloissa olleiden varojen jäädyttämisestä. Lisäksi Morgenthau oli yksi niistä poliitikoista, jotka huolehtivat lainaus- ja vuokrausohjelman (Lend-Lease) toteuttamisesta.
Morgenthau saapui lyhyellä vierailulle Suomeen 20. elokuuta 1939 ja tapasi muun muassa valtiovarainministeri Väinö Tannerin, pääministeri Aimo Cajanderin, ulkoministeri Eljas Erkon ja Suomen Pankin pääjohtajan Risto Rytin.
Morgenthau-suunnitelma.
Syyskuussa 1944 pidettiin Quebecin konferenssi, jossa hahmoteltiin sodanjälkeistä maailmaa. Morgenthau esitti siellä niin sanotun Morgenthau-suunnitelman, jonka mukaan sodanjälkeinen Saksa olisi maatalousmaa, eikä sen annettaisi teollistua. Sekä Roosevelt että Winston Churchill olivat samaa mieltä, mutta heidän hallituksensa eivät olleet. Kun suunnitelma vuoti julkisuuteen, se sai tyrmäävän vastaanoton. Natsi-Saksan propagandaministeri Joseph Goebbels käytti kohua hyväkseen liittoutuneiden vastaisen mielialan lietsomiseen, ja siinä viitattiin myös Morgenthaun juutalaisuuteen.
Ada Hegerberg

Ada Martine Stolsmo Hegerberg (s. 10. heinäkuuta 1995 Sunndalsøra) on norjalainen jalkapalloilija. Hän on pelannut Norjan maajoukkueessa 6. kesäkuuta 2025 mennessä 90 maaottelua ja tehnyt niissä 49 maalia. Ensimmäisen naisten maaottelunsa hän pelasi marraskuussa 2011. Hänet palkittiin maailman parhaana naispelaajana Kultaisella pallolla vuonna 2018, jolloin palkinto jaettiin naisille ensimmäisen kerran. Hegerberg on naisten Mestarien liigan kaikkien aikojen paras maalintekijä.
Hegerberg edusti Norjaa alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2012 ja teki turnauksessa kaksi maalia. Vuonna 2013 hän saavutti hopeaa naisten EM-kilpailuissa ja teki Norjan kolmannen maalin puolivälieräottelussa Espanjaa vastaan. MM-kilpailuissa 2015 Hederberg pelasi neljännesvälieriin yltäneen Norjan jokaisessa neljässä ottelussa ja teki niissä yhteensä kolme maalia. Hän pelasi vuoden 2017 EM-kilpailuissa mutta kieltäytyi sen jälkeen lähes viiden vuoden ajan maaottelutehtävistä vastalauseena naisjalkapallon saamille vähäisille resursseille. EM-kilpailuissa 2022 hän pelasi avauskokoonpanossa Norjan kaikki kolme ottelua. MM-kilpailuissa 2023 hän pelasi avauskokoonpanossa yhden alkulohko-ottelun ja tuli vaihdosta kentälle tappiollisessa neljännesvälieräottelussa.
Seuratasolla Hegerberg edustaa ranskalaista Olympique Lyonnaisia, jonka joukkueessa hän on voittanut Mestarien liigan vuosina 2016, 2017, 2018, 2019, 2020 ja 2022. Vuoden 2019 loppuottelussa, jonka Lyon voitti 4–1, hän teki hattutempun. Aiemmin hän pelasi saksalaisessa 1. FFC Turbine Potsdamissa, jonne hän siirtyi kotimaansa Stabækista. Myös hänen isosiskonsa Andrine Hegerberg pelasi Potsdamissa.
Caroline Hansen

Caroline Graham Hansen (s. 18. helmikuuta 1995) on norjalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on pelannut Norjan maajoukkueessa kesäkuun 7. päivään 2025 mennessä 115 maaottelua ja tehnyt niissä 51 maalia. Ensimmäisen naisten maaottelunsa hän pelasi lokakuussa 2011.
Hansen edusti Norjaa alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2012 ja teki turnauksessa kaksi maalia. Vuonna 2013 hän saavutti hopeaa naisten EM-kilpailuissa. MM-kilpailuissa 2019 hän pelasi avauskokoonpanossa Norjan kaikissa viidessä ottelussa ja teki maalin rangaistuspotkusta alkulohko-ottelussa Etelä-Koreaa vastaan. EM-kilpailuissa 2022 hän pelasi avauksessa Norjan kaikki kolme ottelua ja teki ensimmäisessä alkulohko-ottelussa Pohjois-Irlantia vastaan yhden joukkueensa neljästä maalista. MM-kilpailuissa 2023 hän pelasi joukkueensa kaikki neljä ottelua, joista kolme avauskokoonpanossa, ja teki maalin 6–0-voittoon päättyneessä alkulohko-ottelussa Filippiinejä vastaan.
Seuratasolla Hansen edusti vuosina 2014–2019 saksalaista Wolfsburgia, jonne hän siirtyi kotimaansa Stabækista vuonna 2014. Toukokuussa 2019 hän teki sopimuksen espanjalaisseura FC Barcelonan kanssa. Hän voitti Barcelonan joukkueessa Mestarien liigan vuosina 2021, 2023 ja 2024. "The Guardian" valitsi Hansenin vuoden 2024 toiseksi parhaaksi naisjalkapalloilijaksi.
Laure Boulleau

Laure Boulleau (s. 22. lokakuuta 1986 Clermont-Ferrand) on ranskalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja.
Boulleau pelasi Ranskan naisten maajoukkueessa 65 maaottelua, ensimmäisen huhtikuussa 2005 ja viimeisen tammikuussa 2016. Hän edusti maajoukkuetta MM-kilpailuissa 2011, olympialaisissa 2012, EM-kilpailuissa 2013 sekä MM-kilpailuissa 2015.
Seuratasolla Boulleau edusti pisimpään Paris Saint-Germainia vuosina 2005–2018.
Laura Georges

Laura Georges (s. 20. elokuuta 1984 Le Chesnay) on ranskalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja.
Georges pelasi Ranskan naisten maajoukkueessa 188 maaottelua ja teki niissä seitsemän maalia. Ensimmäisen maaottelunsa hän pelasi syyskuussa 2001 ja viimeisen maaliskuussa 2018. Hän edusti maajoukkuetta MM-kilpailuissa 2003, 2011 ja 2015, olympialaisissa 2012 sekä EM-kilpailuissa 2005, 2009, 2013 ja 2017.
Georges pelasi Olympique Lyonnais -seurassa vuodet 2007–2013 ja voitti tänä aikana seitsemän kertaa Ranskan mestaruuden (2007–2013) sekä kahdesti naisten mestarien liigan (2011, 2012). Tämän jälkeen hän palasi vielä aiempaan seuraansa Paris Saint-Germainiin ja lopetti uransa vuonna 2018 saksalaisseura Bayern Münchenissä.
Vesihernekasvit

Vesihernekasvit (Lentibulariaceae) on lihansyöjäkasveista koostuva kasviheimo. Sen tunnetuimmat suvut ovat vesiherneet ("Utricularia") ja yökönlehdet ("Pinguicula"). Heimon kasveista Suomessa tavataan kolmea yökönlehtilajia ja kuutta vesihernelajia.
Ulkonäkö.
Kukkien yleisin väri on keltainen ja se vaihtelee valkoisesta sinipunaiseen.
Vesihernekasvit ovat ruohovartisia, usein lehtiruusukkeita muodostavia hyönteissyöjäkasveja, joilla on limaa ja ruoansulatusentsyymejä erittäviä rauhasia. Lehtiasento on kierteinen. Lehdet ovat ehytlaitaisia tai kasvi näyttää lehdettömältä, eikä kasvulliset osat ole helposti luokiteltavissa. Kukassa on viisiliuskainen ja säteittäinen tai kaksiliuskainen verhiö, kannuksellinen ja kaksihuulinen teriö ja mettä erittäviä karvoja. Heteitä on kaksi. Siemenaiheet sijaitsevat sikiäimessä vapaassa keski- tai pohjaistukassa. Luotti on leveäliuskainen, joskus sensitiivinen.
Levinneisyys.
Vesihernekasveja on kaikkialla maailmassa, mutta pääasiallisesti niitä tavataan trooppisilla alueilla ja lauhkealla vyöhykkeellä.
Elinympäristö.
Vesihernekasvit elävät vedessä tai kosteikkoalueilla.
Luokittelu.
Heimossa on kolme sukua ja 330 lajia:
Käyttö.
Vesihernekasveja istutetaan puutarhoihin, etenkin alppi- ja tropiikkipuutarhoihin. Ne soveltuvat myös käytettäväksi akvaariossa.