tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Arovisentti

Arovisentti eli tasankobiisoni tai arobiisoni ("Bison priscus") oli jääkaudella elänyt biisonia muistuttanut nisäkäs. Niitä eli ruohikkoalueilla Englannista itään päin Kanadan luoteisterritorioihin asti pleistoseenikaudella noin 2 miljoonaa – 10 000 vuotta sitten.. Se on yksi yleisimmistä tunnetuista lajeista Itä-Beringiassa. Alun perin laji eli pohjoisen ja keskisen Euroopan aroilla, jonka jälkeen muuttoliike Beringiaan ja Pohjois-Amerikkaan saattoi johtaa biisonin evoluutioon.
Sen esiintyminen tunnetaan jäätyneessä maassa säilyneiden jäännösten ja eurooppalaisten kivikautisten luolapiirrosten perusteella. Arovisentin jäännöksiä on löydetty runsaasti etenkin Pohjois-Kanadana ja Alaskan ikiroutaalueilta. Tunnetuin arovisenttilöydös on nimellä Blue Babe tunnetun 8–9-vuotiaan uroksen jäännös, joka löydettiin vuonna 1979 Alaskan Fairbanksista ja joka radiohiilimenetelmällä tehdyn arvion mukaan eli noin 36 000 vuotta sitten. Sen iho on ajan saatossa värjäytynyt sinertäväksi (), jonka on aiheuttanut maaperän mineraali vivianiitti. Nimensä se sai amerikkalaisen kansanperinteen hahmon Paul Bunyanin härän mukaan. Ruhossa on jälkiä, jotka on aiheuttanut todennäköisesti amerikanleijona. Ruho on ilmeisesti kuitenkin jäätynyt nopeasti, sillä vain pieni osa sen lihaa oli syöty. Luolapiirroksia on löytynyt esimerkiksi Altamirasta Espanjasta ja Font de Gaumesta Ranskasta. Muinaiset biisonijäännökset luokiteltiin pitkään kolmeen erilliseen lajiin "B. antiquus", "B. crassicornis" ja "B. latifrons" esimerkiksi niiden eri pituisten sarvien perusteella. Vuonna 2004 julkaistun DNA-tutkimuksen mukaan kyseessä on kuitenkin todennäköisesti vain yksi laji, eli arovisentti.
Ainakin amerikanleijonat metsästivät arovisenttiä, mahdollisesti myös sudet ja ihmiset. Ilmastonmuutoksen takia arovisenttien elinalueet luultavasti muuttuivat metsäisemmiksi, jolloin ne saattoivat siirtyä korkeammille alueille ja siellä metsästävät ihmiset sitten saattoivat nopeuttaa niiden kuolemista sukupuuttoon. Viimeinen tunnettu arovisentti eli Pohjois-Dakotassa noin 8 000 vuotta sitten, mutta luoteisessa Pohjois-Amerikassa laji näyttää kuolleen sukupuuttoon jo muutamia tuhansia vuosia aikaisemmin. Lajin korvasi Pohjois-Amerikassa biisoni ja Euroopassa visentti. Arovisentin uskotaan kuitenkin olleen nykyisen biisonin ja sen eurooppalaisen sukulaisen visentin edeltäjä. Visentin uskotaan nykyisen geenitutkimuksen perusteella olevan tulos arovisenttien ja alkuhärkien risteytymisestä.
Konstantin Stanjukovitš

Konstantin Mihailovitš Stanjukovitš (; 30. maaliskuuta 1843 Sevastopol – 20. toukokuuta 1903 Napoli) oli venäläinen kirjailija.
Konstantin Stanjukovitš syntyi amiraali Mihail Stanjukovitšin perheeseen. Hän palveli laivastossa ja alkoi 1860-luvulla kirjoittaa kuvauksia merimiesten elämästä. Ensimmäinen kokoelma "Iz krugosvetnogo plavanja" (”Maailmanympäripurjehdukselta”) ilmestyi vuonna 1867.
1870–1890-luvuilla Stanjukovitš kirjoitti useita romaaneja, joissa hän kuvaa kriittisesti venäläistä sivistyneistöä ja kapitalismin kehitystä. Kirjailijan pääteoksena pidetään laivaston elämästä kertovia ”Merikertomuksia” ("Morskije rasskazy", 1886–1902).
Stoa (kulttuurikeskus)

Stoa on Helsingin Itäkeskuksessa sijaitseva kulttuurikeskus. Se on yksi Helsingin kulttuurikeskuksen toimipaikoista. Lähellä sijaitsevat kauppakeskus Itis, ostoskeskus Puhos, Matteuksenkirkko ja Itäkeskuksen uimahalli.
Stoassa on kaksi salia, teatterisali ja musiikkisali, joissa järjestetään teatteri- ja musiikkiesityksiä. Stoan tapahtumatarjonnassa painottuu erityisesti nykytanssi. Näyttelyjä järjestetään galleriassa ja parvigalleriassa.
Talossa toimii myös kaksikerroksinen Itäkeskuksen kirjasto, suomenkielinen työväenopisto, Arbis Östra, nuorten toimintatalo Kipinä ja Ravintola Skutta.
Historia.
Itäkeskuksen monitoimitalo (1984–1992).
Suomen ensimmäinen kulttuurin monitoimitalo avattiin lokakuussa 1984. Vuonna 1985 paikan nimeksi valittiin nimikilpailussa nimi Itäkeskuksen monitoimitalo. 1980-luvulla Suomeen rakennettiin myös katettuja kauppakeskuksia, monikäyttöisiä seurakuntataloja ja palvelutaloja vanhuksille.
Stoa (1993–).
Tammikuussa 1993 monitoimitalo sai uuden nimen. Kreikkalainen Stoa tarkoittaa pylväskäytävää, mutta nimi viittasi myös Stoa-veistokseen ja Stoan aukioon.
Vuonna 1994 Stoassa toimi Itäkeskuksen kirjasto, työväenopisto, Arbis, Itäkeskuksen nuorisotalo sekä kaupungin kulttuuriasiainkeskus, jonka toimintoihin kuuluivat teatteri, musiikkisali ja galleria. 
Vuonna 1995 kulttuuri- ja kirjastolautakunta esitti kaupunginhallitukselle Itä-Helsingin kulttuurikeskus Stoan muutos- ja laajennussuunnitelmaa. Laajennuksen kustannusarvion odotettiin olevan 13,2 miljoonaa markkaa.
Stoa toimi Kurkimäen korttelitalossa vuodesta 1989 lähtien, mutta luopui sen käytöstä alkuvuonna 2003.
Vuonna 2009 Stoassa sijaitsi suomen- ja ruotsinkielinen työväenopisto, ja Itäkeskuksen kirjasto ja Visuaalisen taidon ja taiteen talo Valtti.
Stoassa oli runsas tanssitarjonta ja keväällä 2010 Helsingin kulttuurikeskus pyysi selvitystä siitä, voisiko kulttuuritalo Stoasta tehdä tanssin talo, Tanssin Stoa.
Rakennus.
Stoan ovat suunnitelleet Björn Krogius ja Veli-Pekka Tuominen, joiden ehdotus 
voitti Stoan suunnittelusta järjestetyn arkkitehtikilpailun vuonna 1977. Stoan peruskivi muurattiin laskiaistiistaina vuonna 1983. 
Rakennuksen pihalla olevasta veistoksesta järjestettiin kilpailu vuonna 1981. Sen voitti Hannu Siren sinisellä nelipylväisellä veistoksellaan "Stoa". Teos valmistui vuonna 1984.
Stoaa suunnitellaan peruskorjattavaksi ja samalla laajennettavaksi 2020-luvun puolivälissä. Tilaa on tarkoitus tulla kaksinkertainen määrä nykyiseen verrattuna ja rakennuksesta suunnitellaan kolmekerroksista nykyisen kahden sijaan. Laajennusosaa on suunniteltu nykyisten pysäköintipaikkojen alueelle. Myös palveluita on tarkoitus laajentaa.
Total Control (John Norumin albumi)

Total Control on Hard rock-yhtye Europen kitaristi John Norumin ensimmäinen soololevy, jonka hän julkaisi erottuaan Europesta vuonna 1987.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet on kirjoittanut John Norum ja Marcel Jacob, ellei toisin mainittu.
Jinxx

Jeremy Miles Ferguson, taiteilijanimeltään Jinxx, (s. 7. tammikuuta 1986 Webster City, Iowa, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen muusikko. Hän on Black Veil Bridesin rytmikitaristi. Ennen sitä hän oli Amenin ja The Dreamingin pitkäaikainen soolokitaristi. Jinxx on klassisen koulutuksen saanut viulisti. Hän aloitti kitaransoiton nelivuotiaana. Ensimmäinen hänen oppimansa riffi oli Ozzy Osbournen ”Crazy Train”.
Yksityiselämä.
Jinxx asuu Los Angelesissa. Hän on ollut naimisissa ammattivalokuvaaja Sammi Dollin kanssa.
Euroopanvilliaasi

Euroopanvilliaasi ("Equus hydruntinus" tai "Equus hemionus hydruntinus") on sukupuuttoon kuollut hevoseläin.
Euroopanvilliaasi tunnetaan luiden jäänteistä ja esihistoriallisista kaiverruksista. Eräät vanhimmista tunnetuista jäänteistä on löydetty Espanjasta, ja ne ovat hieman alle 600 000 vuotta vanhoja. Euroopanvilliaasin levinneisyysalue oli laajimmillaan myöhäispleistoseenilla, jolloin se ulottui Länsi-Euroopasta Etu-Aasiaan ja luultavasti myös Pohjois-Afrikkaan. Holoseenilla populaatio kuitenkin romahti ja levinneisyysalue pirstoutui, kunnes euroopanvilliaasi lopulta kuoli sukupuuttoon mahdollisesti pronssikauden lopulla. Sukupuutto johtui luultavasti ainakin arojen kutistumisesta ja ihmisen harjoittamasta metsästyksestä.
Euroopanvilliaasin alkuperään ja sukulaissuhteisiin liittyy vielä useita epäselvyyksiä. Geenitutkimusten perusteella euroopanvilliaasi vaikuttaisi olevan aasianvilliaasin ("Equus hemionus") alalaji, sillä se sisältyy aasianvilliaasin mitokondriolinjaan. Paleontologisissa tutkimuksissa on kuitenkin havaittu useita eroja euroopanvilliaasin ja aasianvilliaasin kallon ja hampaiden morfologiassa, mikä puolestaan tukee lajistatusta.
Outokummun vaakuna

Outokummun vaakuna on Outokummun kaupungin tunnus. Vaakunan kuusikoro viittasi kunnan vaakunan vahvistamisen aikaiseen nimeen "Kuusjärvi"; myöhemmin korosta alettiin käyttää nimitystä havukoro. Kuparin merkki viittaa Outokummun kaivoksiin, jotka antoivat myöhemmin nimensä koko kauppalalle.
Vaakunan selitys on ”punaisessa kentässä on kuusikoroinen lakio, jonka alapuolella kuparinmerkki; kaikki kultaa.” Vaakunan on suunnitellut Olof Eriksson, ja Kuusjärven kunnanvaltuusto hyväksyi sen kokouksessaan 21. marraskuuta 1952. Sisäasiainministeriö vahvisti vaakunan käyttöön 18. helmikuuta 1953.
Shinji Kagawa

Shinji Kagawa (; s. 17. maaliskuuta 1989) on japanilainen jalkapalloilija. Hän edustaa Japanin J1 Leaguen Cerezo Osakaa. Hän on aiemmin urallaan edustanut Euroopassa muun muassa Borussia Dortmundia ja Manchester Unitedia.
Seurajoukkueura.
Kagawa aloitti jalkapalloharrastuksen ensimmäisinä kouluvuosinaan. Hän siirtyi 17-vuotiaana FC Miyagin juniorijoukkueesta ammattilaisseura Cerezo Osakaan. Kaudella 2007 hän onnistui vakiinnuttamaan pelipaikkansa joukkueen avauskokoonpanossa. Joukkue ei onnistunut nousemaan seuraavaksi kaudeksi 2008 maan korkeimmalla sarjatasolle, vaan jäi sarjassa sijalle 5.
23. elokuuta 2010 Kagawa teki ensiesiintymisensä uudessa seurassaan saksalaisessa Borussia Dortmundissa. Ensimmäiset maalinsa joukkueessa hän teki Eurooppa-liigan karsinnoissa azerbaidžanilaista Karabahia vastaan. Bundesliigassa hänen ensimmäinen maalinsa syntyi ottelussa Wolfsburgia vastaan. Paikallisottelussa Schalkea vastaan, joka tunnetaan paremmin nimellä "Revierderby", Kagawa teki kaksi maalia, kun dortmundilaisseura otti komean 1–3-vierasvoiton.
Kesäkuussa 2012 ilmoitettiin Kagawan hyväksyneen Manchester Unitedin tekemän tarjouksen. Siirto vahvistetaan, kun hän on läpäissyt lääkärintarkastuksen ja saanut työluvan.. 22. kesäkuuta 2012 siirto sai vahvistuksen. Syksyllä 2014 Kagawa palasi kuitenkin takaisin Dortmundin riveihin.
Maajoukkueura.
Kagawa teki ensiesiintymisensä Japanin maajoukkueessa 24. toukokuuta 2008 ystävyysottelussa Norsunluurannikkoa vastaan, jonka Japani voitti lopulta 1–0. Entinen maajoukkueen päävalmentaja Takeshi Okada ei valinnut häntä vuoden 2010 MM-kilpailuihin.
Ferry Farm

Ferry Farm (myös nimillä George Washington Boyhood Home Site ja Ferry Farm Site) on Fredericksburgissa, Virginiassa sijaitseva maatila, jossa Yhdysvaltain ensimmäinen presidentti George Washington vietti suurimman osan lapsuudestaan. Maatila on rakennettu 1738. Se on myös listattu National Historic Landmark- (vuonna 2000) ja National Register of Historic Places -listoille (vuonna 1972).
Heinäkuussa 2008 tutkijat ilmoittivat löytäneensä maatilan päärakennuksen jäännökset. Päärakennus oli palanut maan tasalle vuosikymmeniä aiemmin.
Monongahela

Monongaleha on joki Länsi-Virginian ja Pennsylvanian osavaltioiden alueilla Yhdysvalloissa. Se on yhteensä 206 kilometriä pitkä.
Muut nimet.
Monongahelalla on historiansa aikana ollut useita muitakin nimiä:
Malangueulé&lt;br&gt; 
Manaungahela River&lt;br&gt;
Me-nan-gi-hil-li&lt;br&gt;
Meh-non-au-au-ge-hel-al &lt;br&gt;
Mehmannaunringgehlau &lt;br&gt;
Mehmannauwinggehla &lt;br&gt;
Mo-hon-ga-ly River &lt;br&gt;
Mo-hon-galy River &lt;br&gt;
Mo-hon-gey-e-la River &lt;br&gt;
Mo-hong-gey-e-la River &lt;br&gt;
Mohungahala River &lt;br&gt;
Mohunghala River &lt;br&gt;
Monaung River &lt;br&gt;
Monaungahela River &lt;br&gt;
Monna River &lt;br&gt;
Monnyahela River &lt;br&gt;
Monona River &lt;br&gt;
Mononga River &lt;br&gt;
Monongahalia River &lt;br&gt;
Monongahaly River &lt;br&gt;
Monongaheley River &lt;br&gt;
Monongahelia River &lt;br&gt;
Monongalia River &lt;br&gt;
Monongalo River &lt;br&gt;
Mononguhela River &lt;br&gt;
Mononyahela River &lt;br&gt;
Muddy River &lt;br&gt;
Pyhännän vaakuna

Pyhännän vaakuna on Pyhännän kunnan tunnus. Vaakunan aiheen viisi paalua ja kolme hirttä muodostavat mallin aidasta, joka liittyy kunnan nimen merkitykseen rajattu tai eristetty alue. Pyhäntä on myös vanha heimojen raja-aluetta.
Vaakunan selitys on ”punaisessa kentässä on kolme alaista hirttä, joiden päällikkeenä on viisi tyvestä nousevaa suippokärkistä paalua; kaikki hopeaa.” Vaakunan on suunnitellut Kaj Kajander, ja Pyhännän kunnanvaltuusto hyväksyi sen kokouksessaan 31. maaliskuuta 1969. Sisäasiainministeriö vahvisti vaakunan käyttöön 11. heinäkuuta samana vuonna.
Berdi Kerbabaýew

Berdi Kerbabaýew (, 15. maaliskuuta 1894 nykyisen Turkmenistanin Ahalin maakunnan Kouki-Zerenin kylä – 1974 Ašgabat) oli turkmenistanilainen neuvostokirjailija.
Berdi Kerbabaýew syntyi talonpoikaisperheeseen. Hän opiskeli madrasassa sekä Leningradin yliopiston orientalistiikan tiedekunnassa vuosina 1927–1928. Hänen ensimmäiset satiiriset runonsa ilmestyivät vuonna 1923. 1920-luvun lopussa ja 1930-luvulla Kerbabaýew kirjoitti runoelmia, kertomuksia ja näytelmiä, joissa hän arvosteli menneisyyden jäänteitä, vaati naisten tasa-arvoa ja agitoi uuden sosialistisen yhteiskunnan puolesta. Vuodesta 1930 lähtien hän kirjoitti ensimmäistä turkmeeninkielistä romaania "Aÿgytly ädim" (”Ratkaiseva askel”, 1940–1955), joka sai Stalin-palkinnon vuonna 1948. Vuonna 1951 kirjailija sai Stalin-palkinnon kolhoosielämää kuvaavasta pienoisromaanista ”Aisoltan valkoisen kullan maasta” ("Aÿsoltan", 1949). Vuonna 1957 ilmestyi öljytyöläisten elämästä kertova romaani "Nebitdag" ja vuonna 1965 historiallinen romaani, jonka aiheena on turkmenistanilaisen bolševikkipoliitikon Gaÿgysyz Atabaÿn elämä. Kerbabaýew toimi myös venäläisen ja neuvostokirjallisuuden turkmeenintajana.
Vuosina 1942–1950 Kerbabaýew toimi Turkmenistanin kirjailijaliiton hallituksen puheenjohtajana. Vuonna 1948 hänestä tuli Neuvostoliiton kommunistisen puolueen jäsen. Vuonna 1951 hänet nimitettiin Turkmenistanin tiedeakatemian akateemikoksi. Vuonna 1969 Kerbabaýew sai sosialistisen työn sankarin arvonimen ja vuonna 1970 Turkmenistanin kirjallisuuspalkinnon. Hänet on palkittu myös kolmella Leninin kunniamerkillä.
Aktiv Grizzly

Aktiv Grizzly on ruotsalaisen Aktiv Maskin Östersund AB:n valmistama kaksitelainen raskas työmoottorikelkka. Aktiv Grizzly on varustettu kahdella rinnakkaisella 380 x 3840 mm:n telamatolla ja yhdellä etusuksella. Molemmat telamatot pyörivät kiinteästi toisiinsa nähden ja ohjaus tapahtuu perinteisesti ohjaustangosta ja painopistettä siirtämällä.
Kelkan edeltäjä on Aktiv Sno-tric Blå, jonka valmistus aloitettiin 1973. Aktiv Grizzlyksi se muuttui vuonna 1981. Aluksi kelkassa oli pyörätelasto. Myöhemmin nimi muuttui Aktiv Grizzly de Luxeksi ja telasto muuttui liukutelastoksi. Vuodenvaihteessa 1990 kelkan nimeksi tuli Aktiv Grizzly XP, jolloin lisättiin toinen vaihde eteen. Kelkan valmistus lopetettiin vuonna 1991.
Ainakin XP malliin on saanut lisävarusteena kaksoissuksea eteen. Yksittäisen suksen hyvyys tulee esiin varsinkin pusikkoisessa maastossa, jossa suksi ei tartu risukkoon tai puihin.
Vastaavaa kelkkaa on myyty 1982–1983 myös nimellä Winha Grizzly. Winhassa on joko liuku- tai pyörätelasto ja se on varustettu joko Artic Spirit AB 50, A3 tai Fuji EC 44-2PM-3000 -moottorilla. Saman aikakauden kaksitelaisia vastaavia kelkkoja oli myös Ockelbo 8000 ja Ski-doo Alpine ja Alpine 2.
Nykyisin markkinoilla on kaksi kaksitelaista moottorikelkkaa/rekeä. Moottorikelkkaa valmistaa Buran Venäjällä ja rekeä valmistetaan Italiassa Alpina Sherpa nimellä.
Viva

Viva tai VIVA voi tarkoittaa seuraavia:
All Around the World Productions

All Around the World Productions (tunnetaan myös nimellä AATW) on brittiläinen housemusiikkiin erikoistunut levy-yhtiö. Yhtiön perustivat Matt Cadman ja Cris Nutall vuonna 1991. Heillä on suuri lista artisteja, kuten Dannii Minogue, Cascada, Ultrabeat, Darren Styles, Scooter, N-Trance, Flip&amp;Fill ja N-Dubz sekä myöhemmin mukaan tulleet artistit Skyla ja Skepta. 
Yhtiö on myös julkaissut kokoelmalevyjä. Tärkeimmät kokoelmalevyt ovat "Floorfillers" ja Clubland-albumit. Muut albumit ovat Dance Mania, Ultimate NRG &amp; the Clubland Hardcore ja X-Treme-albumit. Vuoden 2008 alussa AATW järjesti "Clubland Live" -kiertueen. Kiertue oli erittäin onnistunut.
23. tammikuuta 2008 AATW käynnisti "Clubland TV" -televisiokanavan, joka on omistettu tanssimusiikille ja tanssivideoille. 
23. kesäkuuta 2008 AATW osti "Bonkers"-hardcore-kokoelmasarjan oikeudet.
Viking-ohjelma

Viking-ohjelma oli Nasan tutkimusohjelma, jonka tarkoituksena oli luotaimia käyttäen valokuvata Marsin pinta, tutkia pinnan ja ilmakehän rakennetta sekä selvittää löytyisikö Marsin pinnalta merkkejä elämästä – mikroskooppista elämää, bakteereja tai leviä. Ohjelmaan kuului kaksi alusta, Viking 1 ja Viking 2, jotka molemmat koostuivat kiertoradalle jäävästä satelliitista ja laskeutujasta. Alukset laukaistiin vuonna 1975 Titan III-raketeilla.
Satelliitit.
Kun Viking-luotain oli asettunut Marsin kiertoradalle, satelliittiosat varmistivat laskeutumispaikat. Sitten satelliitti ja laskeutuja irrottautuivat toisistaan, minkä jälkeen satelliitti toimi tiedonsiirtolinkkinä Maan ja laskeutujan välillä. Satelliitit myös kartoittivat planeettaa, ottivat kuvia ja tekivät muita tieteellisiä testejä.
Satelliitti, jonka rakenne perustui Mariner 9:ään, oli läpimitaltaan noin 2,5 metriä ja painoi laukaistessa 2 328 kg, josta 1 445 kg oli ajoainetta.
Vuonna 1980, ensimmäisen satelliitin ajoaine alkoi olla lopussa, joten sen kiertoradan apoapsis nostettiin 56 000 kilometriin, jotta vältyttäisiin mahdollisten eliöiden "saastuttamiselta" ennen kuin planeettaa olisi tutkittu tarpeeksi. Viking 1 iskeytyy kitkan takia Marsin pintaan vuonna 2019. Viking 2 satelliitti sai polttoainevuodon, jolloin sen rata nostettiin 33 000 kilometriin ennen sen tehtävän päättämistä.
Laskeutujat.
Molemmissa laskeutumisosissa oli pienoislaboratorio, jolla voitiin tutkia maaperänäytteissä mahdollisesti olevia elämän merkkejä. Maaperänäytteeseen lisättiin ravinteita, minkä jälkeen tutkittiin näytteestä nousevia kaasuja. Muutos kaasuissa viittasi siihen, että eliö oli todella käyttänyt ravinteet. Koska reaktiot kuitenkin hidastuivat ja lakkasivat lopulta kokonaan, tutkijat päättelivät, että muutokset olivat aiheutuneet vain kemiallisista reaktioista. Molemmat laskeutujat menivät lopullisesti epäkuntoon 80-luvulla.
Lancia Fulvia

Lancia Fulvia on Lancian valmistama keskiluokkainen auto, jota rakennettiin vuosien 1963 ja 1976 välillä. Se tunnetaan myös Rallin parista voitettuaan muun muassa valmistajien mestaruuden vuoden 1972 International Rally Championshipissä.
Fulvia esiteltiin Geneven autonäyttelyssä vuonna 1963 ja sen suunnitelusta vastasi Antonio Fessia. Fulviassa käytettiin Zaccone Minan suunnittelemaa pienikulmaista V4-moottoria.
Lancian tehdasjoukkueessa ajanut suomalainen Jorma Lusenius sijoittui Lancia Fulvialla vuoden 1966 Monte Carlo -rallissa kokonaiskilpailun kahdeksanneksi ja omassa luokassaan toiseksi.
Washington-monumentti

Washington-monumentti () on Yhdysvaltain ensimmäisen presidentin George Washingtonin mukaan nimetty suuri obeliski Washington D.C.:ssä lähellä National Mallin länsipäätä. Obeliskin suunnitteli arkkitehti Robert Mills 1840-luvulla. Päätös monumentin rakentamisesta tehtiin jo vuonna 1783, mutta sen rakentaminen aloitettiin vasta vuonna 1848. Sisällissodan ja projektin talousvaikeuksien vuoksi monumentti saatiin lopulta valmiiksi 6. joulukuuta 1884. Virallisesti se avattiin vasta vuonna 1888. Monumentin kokonaismassa on noin 90 000 tonnia ja sen sivun pituus juurella on 16,764 metriä. 169,294 metriä korkea monumentti on edelleen maailman korkein kivirakennelma. Valmistuttuaan se oli muutaman vuoden ajan myös maailman korkein rakennus, kunnes Eiffelin torni valmistui vuonna 1889. Monumentti on Washington DC:n korkein rakennus. Vuodesta 1910 voimassa ollut laki kieltää yli 39,6 metrin korkuisten rakennusten rakentamisen kaupunkiin, muutamaa poikkeusta lukuun ottamatta.
Obeliskin rakentamiseen käytettiin 36 000 graniitista, marmorista ja gneissistä hakattua palaa. Lahjoituksena saadut palat tulivat niin muilta osavaltioilta, yrityksiltä kuin eri organisaatioiltakin. Eräs kiistanalaisin osa – marmoripaasi – tuli lahjoituksena paavi Pius IX:ltä. Lahjoitus ei kuitenkaan miellyttänyt katolista kirkkoa vastustaneita piirejä. Know Nothing -nimisen poliittisen liikkeen jäsenet varastivat paaden ja osaksi monumenttia se päästiin asentamaan vasta vuonna 1983. Monumentin vanhassa portaikossa on 897 askelmaa ja 50 tasannetta. Huipulle pääsee myös hissillä. Alkuperäiseltä höyryhissiltä nousuun kului 20 minuuttia. Nykyinen, vuonna 1998 asennettu hissi nousee huipulle 70 sekunnissa. 
&lt;mapframe text="1 Washington-monumentti, 2 Valkoinen talo, 3 Lincolnin muistomerkki, 4 Jeffersonin muistomerkki, 5 Kongressitalo" latitude="38.889697" longitude="-77.029867" zoom="13" width="270" height="220" align="right"&gt; 
]}&lt;/mapframe&gt;
Obeliskin huipulla on 5,6 tuumaa (14 cm) leveä ja 8,9 tuumaa (23 cm) korkea, sadan unssin (2,85 kg) painoinen alumiinista valettu kartio. Kappale oli tuolloin (1884) raskain puhtaasta alumiinista valmistettu esine. Tuohon aikaan alumiini oli yhtä arvokasta kuin hopea. Kuitenkin vain kaksi vuotta myöhemmin kemistit Charles Martin Hall ja Paul Héroult kehittivät yksinkertaisemman keinon tuottaa alumiinia, ja kärkikartio ”menetti arvonsa”. Alumiiniseen kärkeen on kaiverrettu suunnittelijoiden nimet. Kärjen itäpuolelle on kaiverrettu latinankielinen fraasi "Laus Deo" (”Kunnia Jumalalle”).
Virginian ja Washingtonin alueella 23. elokuuta 2011 sattunut 5,8 momenttimagnitudin maanjäristys vaurioitti obeliskia, ja se oli turvallisuussyistä suljettuna yleisöltä siitä lähtien. Korjaustyöt saatiin päätökseen keväällä 2014 ja monumentti avattiin yleisölle. Monumentti jouduttiin sulkemaan uudestaan elokuussa 2016 hissiremontin ja turvallisuuspäivitysten vuoksi, ja se oli suljettuna syyskuuhun 2019 saakka.
Roman Weidenfeller

Roman Weidenfeller (s. 6. elokuuta 1980 Diez, Rheinland-Pfalzin osavaltio, Länsi-Saksa) on saksalainen jalkapallomaalivahti. Hän edusti lähes 20 vuotta kestäneellä pääsarjaurallaan Saksan Bundesliigassa Kaiserslauternia ja Borussia Dortmundia.
Seurajoukkueura.
Weidenfeller siirtyi vuonna 1998 Kaiserslauternin juniorijoukkueeseen, jossa hän pelasi kahden kauden ajan. Vuonna 2000 hän teki ensiesiintymisensä seuran edustusjoukkueessa. Hänen vastuunsa jäi lopulta kuitenkin hyvin vähäiseksi edustusjoukkueessa, pelaten vain kuudessa sarjaottelussa kahden kauden aikana.
Kesällä 2002 hän siirtyi ilmaisella siirrolla Borussia Dortmundiin. Hän pelasi ensimmäisen ottelunsa joukkueessa 17. joulukuuta 2003 vanhaa seuraansa Kaiserslauternia vastaan.
Kauden 2007–2008 alkuvaiheessa Weidenfeller sai kolmen ottelun pelikiellon ja 10 000 euron sakon herjattuaan rasistisesti Schalke-pelaaja Gerald Asamoahia. Lehtitietojen mukaan saksalaisvahti oli tarjoutunut pyytämään anteeksi tapahtunutta Asamoahilta, mutta kieltäytynyt tekemestä siitä julkista lausuntoa.
Zangief

Zangief () on Akira Yasudan luoma videopelihahmo Capcomin Street Fighter -pelisarjassa. Hahmo teki ensiesiintymisensä Street Fighter II:ssa vuonna 1991. Zangief on entinen neuvostoliittolainen ja nykyinen venäläinen painija, joka on 214 senttimetriä pitkä ja painaa 115 kg.
Konsepti ja luominen.
Akira Yasuda suunnitteli Zangiefin vahvaksi taistelijaksi kaikille osa-alueille, mutta erittäin hitaaksi. Alun perin hänet nimitettiin Vodka Gobalskyksi, mutta nimi muutettiin Zangiefiksi ennen lopullista Street Fighter II -pelin julkaisua. Hahmon kerrottiin saaneen kilpailukiellon ammattipainimisesta sääntörikkomusten vuoksi.
Hahmossa on pieniä yhtäläisyyksiä entiseen neuvostoliittolaiseen amatööripainijaan Victor Zangieviin, josta tuli Japanissa tunnettu painija vuonna 1989. Hän kilpaili muun muassa New Japan Pro Wrestlingissä ja UWFi:ssä.
Arvostelu ja vastaanotto.
IGN listasi Zangiefin kolmanneksitoista vuonna 2008 laatimassaan 25 parasta Street Fighter -hahmoa. Neljä kuukautta myöhemmin GameDaily-sivusto listasi hahmon sijalle kolme laatimassaan kautta-aikain 20 parasta Street Fighter hahmoa.
Richard Basehart

John Richard Basehart (31. elokuuta 1914 Zanesville, Ohio – 17. syyskuuta 1984 Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän alkoi näytellä pieniä rooleja teatterissa 13-vuotiaana. Vuonna 1932 Basehart liittyi Wright Players Stock Company -näyttelijäseurueeseen ja työskenteli samalla lehtimiehenä syntymäkaupungissaan Zanesvillessa. 1930-luvun puolessavälissä Baseheart siirtyi pennsylvanialaiseen Hedgerow Theateriin, jossa hän näytteli viiden vuoden ajan, kunnes vuosikymmenen lopussa hän muutti New Yorkiin tavoitteenaan ura Broadwaylla. Basehart avioitui 1940-luvun alussa näyttelijä Stephanie Kleinin kanssa. 
Baseheartin ensimmäinen elokuva oli vuonna 1947 valmistunut trilleri "Repeat Performance". Baseheartin puoliso kuoli äkillisesti aivokasvaimeen elokuvan "14 tuntia" kuvausten aikana. Vuonna 1951 Baseheart meni naimisiin italialaisen näyttelijä Valentina Cortesen kanssa. 1950-luvulla asui ja näytteli pääasiassa Euroopassa, esiintyen kuitenkin satunnaisesti myös Hollywood-elokuvissa. Baseheartin Euroopassa tekemiin elokuviin kuuluu muun muassa Federico Fellinin ohjaama "La Strada". Vuonna 1960 hän palasi takaisin Yhdysvaltoihin ja samaan aikaan erosi vaimostaan. Baseheart otti vuonna 1964 vastaan amiraali Harriman Nelsonin roolin televisiosarjassa "Voyage to the Bottom of the Sea". Hän palasi teatteriin sarjan päätyttyä neljä vuotta myöhemmin, esiintyen sivussa elokuvissa ja televisiossa. Televisiossa hän vieraili muun muassa sarjoissa "Columbo" ja "Ritari Ässä". Baseheartin viimeiseksi julkiseksi esiintymiseksi jäi Los Angelesin kesäolympialaisten päättäjäisten kuuluttajana toimiminen vuonna 1984. Basehart on saanut tähden Hollywood Walk of Famelle.
Matti Rantanen (ralliautoilija)

Matti Rantanen (s. 13. helmikuuta 1981 Lammi) on suomalainen ralliautoilija. Ralliuransa hän aloitti vuonna 2003 ja voitti pienen n-ryhmän Suomen mestaruuden Honda Civic Type R:llä vuonna 2006. Samana vuonna Rantanen sai huomiota voittamalla Suomen MM-rallin yhteydessä pienen n-ryhmän ja sijoittui JWRC luokassa kolmanneksi. Seuraavana vuonna hän siirtyi isoon N-ryhmään.
Hyvien suoritusten myötä Rantanen valittiin AKK:n rallivalmennusryhmään, jota veti Risto Mannisenmäki.
Rantanen ajoi vuonna 2008 Suomen MM-rallissa yksityiskuljettajana vuoden 2006 Ford Focus WRC:llä seitsemänneksi ja seuraavana vuonna viidenneksi. Rantanen on rakentanut kansainvälistä uraansa kilpailemalla mm. Englannissa.
Vuoden 2011 Suomen MM-ralliin Rantanen osallistui jälleen yksityiskuljettajana, tällä kertaa Minin WRC-autolla, mutta joutui keskeyttämään toisella erikoiskokeella ulosajoon.
Tornion vaakuna

Tornion vaakuna on Tornion kaupungin heraldinen tunnus. Vaakunan selitys kuuluu ”hopeakentässä punainen kirkontorni, jonka katto keski- ja kulmahuippuineen sekä ovi-, ikkuna- ja ampuma-aukot ovat siniset.” 
Aihe on kaupungille jo vuonna 1621 kaupungin perustamisasiakirjassa vahvistetun sinetin mukainen. Sinetin aiheen on tulkittu kuvaavan kaupungin ja sille nimensä antaneen Torniojoen nimeä, vaikkakin nykytutkimuksen valossa nimet viittaavat vanhaan keihästä tarkoittavaan hämäläiseen sanaan. Vaakunan nykyiset värit vakiintuivat käyttöön 1800-luvulla. Venäläinen heraldikko Bernhard von Köhne ehdotti vuonna 1861 Torniolle vaakunaa, jossa tornin kulmahuiput oli korvattu mustilla heraldisilla delfiineillä. Ehdotusta ei koskaan otettu käyttöön.
Vaakunan nykyisen mallin on suunnitellut Olof Eriksson, ja Tornion kaupunginvaltuusto hyväksyi sen kokouksessaan 28. maaliskuuta 1958. Sisäasiainministeriö vahvisti vaakunan käyttöön 12. kesäkuuta samana vuonna.
Jungfraun–Aletschin alppialue

Jungfraun–Aletschin alppialue, virallisesti ja () on Unescon maailmanperintökohde Sveitsissä, Bernin Alpeilla. Alueen nimi oli aiemmin Jungfrau-Aletsch-Bietschhorn.
Alueen pinta-ala on 824 km². Se sijaitsee kaikkiaan 26 kunnan alueella, Bernin ja Wallisin kantoneissa, Brigin ja Interlakenin välisellä vuoristo- ja jäätikköalueella. Merkittävimpiä vuoria alueella ovat Jungfrau, Eiger, Mönch ja Bietschhorn. Alueen isoja jäätiköitä ovat Aletschjäätikkö ja Konkordiaplatz.
Maantiede.
82 400 hehtaarin kokoinen maailmanperintökohteen alue pitää sisällään erinomaisen esimerkin korkeiden Alppien ylänköjen geologisista muodostumista. Alue pitää sisällään myös koko vuoriston eniten jäätiköityneen osan sekä Euraasian suurimman jäätikön.
Keskeisen osan alueen maisemaa muodostavat Bernin Alpit. Alueen ja koko Bernin Alppien korkein vuori on Finsteraarhorn (4 274 m). Tämän lisäksi alueella on kahdeksan muuta huippua, jotka ylittävät 4 000 metrin korkeuden merenpinnan tasosta mitattuna. Yhdeksän alueen korkeinta vuorta ovat:
Alueen vaikutus kulttuurissa.
Ympäristön vuoristoiset ja kontrastikkaat maisemat ovat olleet tärkeässä roolissa eurooppalaisessa taiteessa sekä innoittaneet vuorikiipeilijöitä. Maisemat ovat niin ikään olleet keskeisessä roolissa alppiturismissa houkutellen alueelle matkailijoita niin talvisin kuin kesäisin.
Khorāsān-e Junoubi

Khorāsān-e Junoubi () eli Etelä-Khorasan on yksi Iranin 31 provinssista. Se sijaitsee maan itäosassa ja sen rajanaapureita ovat etelässä Sistan ja Balutšistan sekä Kermān, lännessä Yazd, pohjoisessa Khorāsān-e Razavi ja idässä Afganistan.
Etelä-Khorasanin väkiluku oli vuoden 2011 väestönlaskennassa 662 534 (0,88 % Iranin väestöstä 2011), mikä muodostui 183 568 ruokakunnasta. Kaupunkilaisia asukkaista oli 371 054 ja maaseutuväkeä 291 435; lisäksi 45 ihmisellä ei ollut pysyvää kotipaikkaa. Provinssin hallintokeskus on 178 020 asukkaan Bīrjand (2011). Se sijaitsee linnuntietä noin 790 kilometriä pääkaupunki Teheranista itäkaakkoon; Afganistanin raja sijaitsee Birjandista noin 130 kilometriä itään.
Etelä-Khorasan kuuluu Khorāsān-e Shomalin (Pohjois-Khorasan) ja Khorāsān-e Razavin ohella provinsseihin, jotka syntyivät entisen Khorāsānin provinssin jaon yhteydessä vuonna 2004. Iranin Khorāsānin provinssi kattoi kuitenkin vain pienen osan historiallisesta Khorasanin alueesta Keski-Aasiassa.
Provinssi on pinta-alaltaan (150 797 km2) Iranin kolmanneksi laajin. Etelä-Khorasan kattaa 9,26 prosenttia Iranin maapinta-alasta. Provinssissa oli alkuvuonna 2013 yhteensä yksitoista (11) aliprovinssitason hallintoaluetta (šahrestan), jotka jakautuivat 25 piirikuntaan (bakhsh). Näissä oli 28 kaupunkia ja 61 alimman aluehallinnollisen tason maaseutupiiriä (dehestan, kyläyhteisö ympäristöineen).
Aliprovinssitason jako oli seuraava:
Stephen Kingin Desperation

Stephen Kingin Desperation () on vuonna 2006 ensi-iltansa saanut Mick Garrisin ohjaama yhdysvaltalainen televisioelokuva. Elokuva perustuu Stephen Kingin kauhuromaaniin "Epätoivon kaupunki". King on toiminut myös elokuvan käsikirjoittajana ja tuottajana.
Juoni.
Peter ja Mary Jackson matkustavat autiomaassa autolla ja joutuvat poliisin pysäyttämäksi. Pariskunnan tietämättä heidän takakontistaan löytyy huumausainetta, minkä perusteella poliisi Collie Entragian pidättää heidät ja kuljettaa autioituneeseen Desperationin kaupunkiin. He huomaavat jonkin olevan pahasti vialla, kun kaupungista löytyy asukkaiden kuolleita ruumiita. Poliisi tappaa Peterin ja sulkee Maryn muiden vangittujen matkalaisten kanssa putkaan ja jättää vangit kojootin vartioimaksi. Kirjailija Johnny Marinville onnistuu ottamaan yhteyttä ystäväänsä Steve Amesiin, joka sattuu myös kulkemaan autiomaan halki rekallaan. Vangittujen toivo riippuu Stevestä, sillä he ovat vaarassa joutua tekemisiin pahan voiman kanssa, joka on lähtöisin kaupungin lähellä sijaitsevasta hylätystä kaivoksesta.
Rakettijengi

Rakettijengi ("Rocket Power") on yhdysvaltalainen animaatiosarja jota esitettiin Nickelodeonilla ensimmäisen kerran 16. elokuuta 1999, ja viimeinen jakso oli 15. elokuuta 2006. Sarja kertoo neljästä ystävyksestä Oswald ”Otto” Raketista, Regina ”Reggie” Raketista, Maurice ”Twister” Rodriguezista ja Sam ”Nössö” Dullardista, jotka rullalautailevat, pelaavat katukiekkoa ja surffailevat. Suomessa sarjaa on esittänyt MTV3-kanava.
Harri Ylönen (elokuvaleikkaaja)

Harri Ylönen (s. 2. heinäkuuta 1975) on suomalainen elokuvaleikkaaja. Hän saanut parhaan leikkauksen Jussi-palkinnon vuoden 2008 elokuvasta "Tummien perhosten koti".
Muita Ylösen leikkaamia elokuvia ovat muun muassa "Tyttö sinä olet tähti", "Napapiirin sankarit, Tolkien" ja "Pussikaljaelokuva". Erityisesti elokuvaohjaajat Dome Karukoski ja Juha Wuolijoki ovat usein käyttäneet Ylösen osaamista elokuvissaan.
Aktiv

Aktiv oli ruotsalainen Aktiv Maskin Östersund AB:n omistama tuotemerkki. Yritys on valmistanut maatalouskoneita ja telakulkuvälineitä. Yritys myi maatalouskoneliiketoiminnan vuonna 1980 Electoluxille ja keskittyi telamoottoriajoneuvojen valmistukseen. Yritys lopetti toimintansa 1991.
Yritys valmisti 1957-1982 Snow Trac maastokulkuneuvoa, joka oli teloilla varustettu henkilöautomainen maastoajoneuvo. 1970 luvulla yritys alkoi valmistaa Sno-Tric merkkisiä moottorikelkkoja. 
Aktiv teki moottorikelkkoihin liittyvää yhteistyötä 80 luvulla Winhan kanssa. Aktiv kokosi myös Arctic-Catin Panther -mallia Rotax -moottorilla varustettuna. Myöhempi Alaska -malli perustui sekin Arctic-Cat Pantheriin.
Viirutyranni

Viirutyranni ("Empidonomus varius") on Etelä-Amerikassa tavattava tyranneihin kuuluva varpuslintu. Toisinaan liusketyranni ("Empidonomus aurantioatrocristatus") luetaan kuuluvaksi sukuun "Griseotyrannus", jolloin viirutyranni on sukunsa ainoa laji.
Koko ja ulkonäkö.
Kooltaan viirutyranni on 18–19 cm. Selästä laji on harmahtavan ruskea, ja selässä on myös viiruja. Pää on ruskea lukuun ottamatta valkoisia silmäkulma- ja viiksijuovia. Linnun yläperä on väriltään ruosteen ruskea. Vatsa on valkoinen, ja siinä on tummia pystyraitoja. Viirutyrannin alalajeista "E. v. rufinus" on hieman nimialalajia pienempi, ja viiruja on pienemmällä alueella. Ulkonäöltään viirutyranni muistuttaa viiruväijyä ("Myiodynastes maculatus") ja marjatyrannia ("Legatus leucophaius"), mutta eroaa niistä kokonsa ja selkänsä värityksen perusteella.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Viirutyrannia tavataan Etelä-Amerikasta Andien itäpuolelta Venezuelasta etelään Argentiinan pohjoisosiin saakka. Nimialalaji on pitkän matkan muuttaja ja muuttaa talveksi Bolivian ja Brasilian eteläosista Etelä-Amerikan pohjoisosiin ja Trinidad ja Tobagoon. Muuttomatkoillaan se joskus harhautuu, ja lintu on tavattu Mainesta, Torontosta ja Tennesseestä. Linnun elinympäristöä ovat metsien latvuskerrokset ja pensaikkoiset metsien reunamaat, aukiot ja savannit. Viirutyrannin elinympäristöt sijaitsevat yleensä alle 1 200 metrin korkeudella merenpinnasta.
Viirutyrannit syövät hyönteisiä ja marjoja. Ravintonsa se pyydystää ilmasta tai puiden lehvästöstä.
Kwangmyŏngsŏng-2

Kwangmyŏngsŏng-2 ( eli Kirkas tähti 2) oli Korean demokraattisen kansantasavallan 5. huhtikuuta 2009 Unha-kantoraketilla Musudan-rin avaruuskeskuksesta laukaisema piensatelliitti . 
Pohjois-Korea ilmoitti tämän laukaisun onnistuneen, mutta Yhdysvallat ja sitä lähellä olevat maat kuten Etelä-Korea ja Japani kiistivät laukaisun onnistumisen. Myöhemmin Japani on tunnustanut löytäneensä raketin osia, mutta paljon kauempaa (3000 km laukaisupaikasta) kuin raketin 1. vaihe normaalisti putoaa. Ylempien vaiheiden ja satelliitin pudotessa mereen jäljelle jää yleensä vaikeasti havaittavia määriä romua. Koska lännen ja Pohjois-Korean välillä on ollut vuosikymmeniä kireä suhde, johon liittyy propagandasodan omaisia piirteitä, kummankaan osapuolen väite ei välttämättä ole totta. Venäjän avaruusjärjestö on ilmoittanut, ettei havaintoja Pohjois-Korean satelliitista ole tehty. Tämä merkinnee sitä, että matalalle maan kiertoradalle (radan piti olla yli 490 km korkea) laukaistu satelliitti ei ole saavuttanut lainkaan kiertorataa tai saavutettu kiertorata on ollut niin matala, että satelliitin rata on supistunut hyvin nopeasti ja satelliitti on pudonnut ilmakehään. Länsimaat ilmaisivat huolensa Pohjois-Korean kantoraketin nostokyvystä päätellen Pohjois-Korean pyrkivän rakentamaan mannertenvälisen ballistisen ohjuksen , joka uhkakuva johti mm. siihen, että Japani alkoi rakentaa omaa ohjuspuolustusjärjestelmää ja YK tuomitsi laukaisun, koska YK on kieltänyt Pohjois-Korealta ohjustekniikan resoluutiollaan 1718.. Korean demokraattinen kansantasavalta liittyi YK:n ulkoavaruussopimukseen ja avaruuslaitteiden rekisteröintisopimukseen 12. maaliskuuta 2009 ja ilmoitti tulevasta laukaisustaan ICAOlle ja IMOlle. 
Kwangmyŏngsŏng-2 oli kokeellinen tietoliikennesatelliitti. Pohjois-Korean mukaan satelliitin rata oli 490 km x 1426 km. Sen inklinaatio oli 40,6 astetta. Satelliitin oli tarkoitus lähettää Kim Il-sungin ja Kim Jong-ilin lauluja taajuudella 470 MHz.
Fabio Pasini

Fabio Pasini (s. 23. elokuuta 1980 Gazzaniga) on italialainen maastohiihtäjä.
Pasini kilpaili maailmancupissa ensimmäisen kerran 1. helmikuuta 2001 Asiagon vapaan hiihtotavan sprintissä. Ensimmäisen kerran hän pääsi maailmancupin pisteille 12. maaliskuuta 2004 oltuaan 28:s Pragelaton vapaan hiihtotavan sprinttikilpailussa. Parhaan sijoituksensa hän on saavuttanut Düsseldorfin vapaan hiihtotavan sprintissä joulukuussa 2008 oltuaan kolmas. Kaudella 2008–2009 hän sijoittui toiseksi Whistler Olympic Parkin parisprintissä ja kaudella 2009–2010 toiseksi Rybinskin parisprintissä. Kaudella 2010–2011 Pasini sijoittui kolmanneksi Düsseldorfin parisprintissä David Hoferin kanssa.
Vancouverin olympialaisissa 2010 Pasini oli perinteisen hiihtotavan sprintissä 24:s. MM-hiihdoissa 2005 Pasini oli perinteisen sprintissä 23:s, MM-hiihdoissa 2009 vapaan sprintin 17:s ja MM-kilpailuissa 2013 perinteisen sprintissä kymmenes.
Donnerin uudisraivaajajoukko

Donnerin uudisraivaajajoukko (engl. "Donner Party") oli ryhmä amerikkalaisia uudisraivaajia matkalla Kaliforniaan härkävankkureilla. Useiden ongelmien vuoksi myöhästynyt matka johti ryhmän juuttumiseen Sierra Nevadaan talveksi 1846–1847, ja osa ryhmäläisistä joutui turvautumaan kannibalismiin selviytyäkseen. He söivät muita nälkään kuolleita ryhmäläisiä kaiken karjan lopulta kuoltua.
Matka länteen kesti yleensä neljästä kuuteen kuukautta, mutta Donnerin ryhmä yritti käyttää uutta, Hastingsin oikotieksi kutsuttua reittiä, joka vei Utahin Wasatch-vuorten yli ja Salt Laken autiomaan läpi. Vaikeakulkuinen maasto Humbolt-joen varrella Nevadassa johti erimielisyyksiin ja verotti ryhmän karjaa ja vankkureita.
Marraskuun alussa 1846 siirtolaiset pääsivät Sierra Nevadaan, jossa he juuttuivat aikaisen ja voimakkaan lumisateen vuoksi lähelle Truckeejärveä (nykyisin Donnerjärvi) ja keskelle korkeita vuoria. Marraskuun puolivälissä ruokavarastot kävivät vähiin ja osa ryhmäläisistä lähti jalan hakemaan apua. Kaliforniasta saapunut apujoukko yritti päästä Donnerin ryhmän luokse muttei saavuttanut tätä ennen helmikuuta 1847. Lopulta ryhmän 87:stä jäsenestä 48 pääsi hengissä Kaliforniaan.
Historioitsijat ovat kuvailleet tapausta yhtenä Kalifornian historian suurimmista tragedioista.
Kryogeeninen ajoaine

Kryogeeninen ajoaine koostuu nestemäisestä polttoaineesta ja hapettimesta. Ne ovat yleensä nesteytettyjä kaasuja, jotka voidaan varastoida nesteinä vain hyvin matalissa lämpötiloissa. Yleisin tällainen ajoaine on polttoaineena toimivan nestevedyn ja hapettimena toimivan nestehapen (LOX, liquid oxygen) on yhdistelmä.
Joissakin rakettimoottoreissa kylmää polttoainetta käytetään suuttimen jäähdyttämiseen, ennen kuin se pumpataan polttokammioon. Eugen Sänger ehdotti ensimmäisenä tällaista järjestelmää 1940-luvulla.
The Crazy World of Arthur Brown

The Crazy World of Arthur Brown oli Arthur Brownin johtama brittiläinen rockyhtye, joka tunnetaan erityisesti hittikappaleestaan ”Fire”. Yhtyeelle oli ominaista näyttävä esiintyminen – Brownin lavarekvisiittaan kuuluivat muun muassa värikkäät viitat, kasvomeikit ja liekehtivä kypärä.
Historia.
Yhtye perustettiin vuonna 1967. Nimen The Crazy World of Arthur Brown saaneeseen ryhmään kuuluivat Brownin lisäksi kosketinsoittaja Vincent Crane, basisti Nick Greenwood ja rumpali Drachen Theaker. Huomiota herättävä lavaesiintyminen johti levytyssopimukseen The Whon managerin Kit Lambertin omistaman Track Recordsin kanssa. Single ”Fire” muodostui seuraavana vuonna suureksi menestykseksi nousemalla listaykköseksi Britanniassa ja listakakkoseksi Yhdysvalloissa. Arthur Brown ja Vincent Crane kuitenkin haastettiin oikeuteen plagiarismisyytöksien vuoksi, ja oikeus määräsi kappaleen tekijätietoihin merkittävän myös Peter Kerin ja Michael Finesilverin nimet.
The Crazy World of Arthur Brown ei enää seuraavina vuosina saanut hittejä ja se hajosi vuonna 1970. Vincent Crane siirtyi perustamaan Atomic Rooster -yhtyettä yhdessä myöhemmin Crazy World of Arthur Browniin liittyneen Carl Palmerin kanssa. Arthur Brown puolestaan perusti yhtyeen Kingdom Come.
Zaqatalan piirikunta

Zaqatalan piirikunta (, ) on paikallishallintoalue Azerbaidžanissa. Vuonna 1930 perustetun piirin pinta-ala on 1348 neliökilometriä. Asukkaita on 118 900 henkeä (vuonna 2010).
Zaqatalan piiri sijaitsee Azerbaidžanin tasavallan luoteisosassa Kaukasuksen pääharjanteen eteläpuolella. Se rajoittuu pohjoisessa Dagestaniin ja etelässä Georgiaan sekä lännessä ja idässä Azerbaidžanin Balakənin ja Qaxin piirikuntiin.
Piirin keskus on Zaqatalan kaupunki, josta on 445 kilometriä tasavallan pääkaupunkiin Bakuun. Toinen suurempi keskus on 
Əliabadin taajama. Kaikkiaan piiriin kuuluu 31 kuntaa. Kyliä on yhteensä 59. Kaupunkiväestön osuus on 26,3 % (vuonna 2010). Vuoden 2009 väestönlaskennan mukaan piirin asukkaista 68,1 % on azereja, 21,6 % avaareja ja 9,5 % tsahureja.
Seudun pääelinkeino on maatalous, joka on erikoistunut viljan ja tupakan viljelyyn sekä karjanhoitoon. Lisäksi viljellään teetä, perunaa, vihanneksia, hedelmiä ja rehukasveja. Teollisuus on keskittynyt maataloustuotteiden jalostukseen.
Piirin alueella sijaitsee osa vuonna 1929 perustetusta Zaqatalan luonnonpuistosta. Historiallisia nähtävyyksiä ovat Gözbaraxin, Halalin, Əliabadin ja Mosulin moskeijat, Kebeloban, Mazıxin, Carin, Paşan ja Axaxdərə vartiotornit sekä Pəriqalan luolalinnoitus Yuxarı Çardaxlarin kylän luona. Suosittu matkailukohde on historiallisen asunsa ja perinteensä säilyttänyt Carin kylä, jossa toimii kotiseutumuseo. Zaqatalan kaupungissa on vuonna 1830 rakennettu linnoitus, jossa panssarilaiva Potjomkinin kapinallista miehistöä pidettiin vangittuna. Zaqatalan kotiseutumuseossa on laaja keskiaikaisten käsikirjoitusten kokoelma.
Paikallislehtenä ilmestyy "Zaqatala".
Laacher See

Laacher See on kraatterijärvi ja mahdollisesti aktiivinen tulivuori Saksassa. Tämä vulkaaninen kraatteri sijaitsee noin 37 kilometriä Bonnista etelään.
Järven alla olevan magman aiheuttamaa hiilidioksidipurkausta, kuplimista (mofetti), voi jatkuvasti nähdä järven kaakkoisrannalla.
Daily Mail-lehti uutisoi vuonna 2012, että Laacher See olisi purkautumassa lähiaikoina. Vulkaanisiin ilmiöihin erikoistunut professori Erik Klemetti Denisonin yliopistosta kuitenkin tyrmäsi väitteen tuoreeltaan blogissaan perusteettomana.
Kivikautiset purkaukset.
Laacher Seen tulivuori purkautui kivikaudella jääkauden loppupuolella
noin 12900 kalenterivuotta sitten hävittäen läheltään Federmesser-kulttuuriin kuuluneen
myöhäispaleoliittisen Niederbieber-metsästäjaasutuksen.
Purkauksen voima oli VEI 6, mikä vasta Pinatubon vuoden 1991 purkausta. 
Seuraavan kerran tulivuori purkautui 11200 vuotta sitten.
Pystyuuni

Pystyuuni on tiilestä muurattu varaava tulisija. Uunissa on ruotsalaisten noin vuonna 1800 kehittämä sisussysteemi, jossa palokaasut nousevat ylös ja laskevat uunin sivuja alas poistuen piippuun alareunasta. Pystyuuni on melko taloudellinen uuni, sillä se pystyy sitomaan noin 80 % puun sisältämästä energiasta (alempi lämpöarvo).
Peltikuorista lieriömäistä pystyuunia kutsutaan "pönttöuuniksi." Myös pystykaakeliuuni on sisärakenteeltaan kuten pystyuuni.
Lämmitys.
Pystyuunia voidaan lämmittää korkeintaan kaksi kertaa päivässä, panoksen ollessa 5–10 kg kuivaa puuta. Uuni alkaa luovuttaa lämpöä 1–3 tuntia lämmityksen aloituksesta ja jatkaa lämmönluovutusta uunin massasta ja rakenteesta riippuen 15–48 tuntia lämmityksestä.
Vanhoissa pystyuuneissa ei ole useinkaan arinaa, ja siksi uuniin jää varsinaisen palotapahtuman jälkeen isoja kekäleitä. Ongelmaa voi vähentää lisäämällä 2–5 cm:n korkuisen irtoarinan uunin sisään tulipesän pohjan yläpuolelle.
Pönttöuuni.
Pönttöuuni on perinteinen varaava tulisija, joka on muurattu lieriömäisen peltikuoren sisään. Pönttöuuni yleistyi Suomessa 1900-luvun alkupuolelta kaakeliuunia halvempana ja nopeammin pystytettävänä vaihtoehtona. Rakenteensa johdosta pönttöuuni tunnetaan myös peltikuoriuunina. Perinteisesti pönttöuunissa poltetaan puuta, mutta niitä on myös muutettu sähkövastuksella lämpiäviksi.
Adrian Scott

Robert Adrian Scott (6. helmikuuta 1912 Arlington, New Jersey – 25. joulukuuta 1973 Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen elokuvakäsikirjoittaja ja -tuottaja. Ennen uraansa elokuvien parissa hän kirjoitti lehtiin. Scottin tuottamia elokuvia ovat muun muassa "Hyvästi, kaunokaiseni" (1944), "Kostaja" (1945) ja "Oikeutettu kosto" (1947).
Scott kutsuttiin 28. lokakuuta 1947 House Un-American Activities Committeen kuultavaksi vasemmistolaisista näkemyksistään, mutta hän kieltäytyi vastaamasta mihinkään esitetyistä kysymyksistä vedoten perustuslaillisiin oikeuksiinsa. Hän sai vuoden vankilatuomion ja 1 000 dollarin sakot. Ollessaan Hollywoodin mustalla listalla Scott kirjoitti televisiosarjojen jaksoja salanimellä. Hän myös haastoi RKO Picturesin oikeuteen perusteettomasta irtisanomisesta, mutta lopulta Yhdysvaltain korkein oikeus hylkäsi haasteen. Scott kuoli keuhkosyöpään Los Angelesissa 1973.
Harold G. Bowen

 
Harold Gardiner Bowen (6. marraskuuta 1883 Providence, Rhode Island, Yhdysvallat – 1. elokuuta 1965) oli yhdysvaltalainen amiraali.
Bowen valmistui Yhdysvaltain laivastoakatemiasta vuonna 1905 ja maisteriksi Columbian yliopistosta 1914. Hänet ylennettiin kontra-amiraaliksi heinäkuussa 1938. Bowen johti Yhdysvaltain laivaston tutkimuslaboratoriota 1939–1942 ja toimi laivastoministerin erikoisavustajana 1942–1947. Hänet ylennettiin vara-amiraaliksi heinäkuussa 1946, ja hän jäi eläkkeelle kesäkuussa 1947. Bowen palkittiin palveluksestaan Distinguished Service Medalilla.
Bowen kuoli vuonna 1965, ja hänet on haudattu Arlingtonin sotilashautausmaalle.
Jalkapallon Mestaruussarjan kausi 1963

Jalkapallon Mestaruussarjan kausi 1963 oli vuonna 1930 perustetun Mestaruussarjan 32. kausi. Kaudella 1963 Mestaruussarja pelattiin 12 joukkueen kaksinkertaisena sarjana.
Mestaruussarjan ja Suomen mestaruuden voitti Reipas, joka varmisti ensimmäisen mestaruutensa viimeisellä kierroksella 13. lokakuuta, kun se voitti Olli Heinosen, Semi Nuorasen (2) ja Martti Hyvärisen maaleilla MiPK:n 4–0. Viimeisiksi sijoittuneet TPS, TaPa ja VIFK putosivat Suomensarjaan.
Mestaruussarjan maalikuninkuuden kaudella 1963 voitti HIFK:n Juha Lyytikäinen 16 maalilla. Palloliitto valitsi vuoden 1963 jalkapalloilijaksi Mestaruussarjassa pelanneen Reippaan Olli Heinosen. Mestaruussarjan yleisömäärä kaudella 1963 oli yhteensä 343 391 henkeä eli keskimäärin 2 601 katsojaa ottelua kohti. Kauden suurin yleisömäärä nähtiin 28. syyskuuta Olympiastadionilla pelatussa ottelussa HIFK–Reipas, kun ottelua saapui seuraamaan 6 066 katsojaa.
Haka hävisi kaudella 1963–64 Euroopan Cupin karsintakierroksen otteluparinsa luxemburgilaiselle Jeunesse Eschille yhteismaalein 4–5. HPS pelasi kaudella 1963–64 ensimmäisenä suomalaisjoukkueena Cup-voittajien cupissa. Edellisen kauden Suomen Cupin mestari hävisi ensimmäisen kierroksen otteluparinsa tšekkoslovakialaiselle Slovan Bratislavalle yhteismaalein 2–12.
Joukkueet.
Mestaruussarjaan osallistui 12 joukkuetta, joista yhdeksän kaudelta 1962 ja kolme nousijaa kauden 1962 Suomensarjasta. Suomensarjan Länsilohkon voittaja ÅIFK, Itälohkon voittaja KTP ja Pohjoislohkon voittaja VIFK nousivat suoraan. Nousijajoukkueet korvasivat edellisellä kaudella viimeisiksi jääneet VPS:n, HJK:n ja HIK:n.
Tulokset.
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
Eurocupit.
Euroopan Cup.
Karsintakierros
"Jeunesse Esch voitti yhteismaalein 5–4."
Cup-voittajien cup.
1. kierros
"Slovan Bratislava voitti yhteismaalein 12–2."