tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Myrsky Näsijärvellä

Myrsky Näsijärvellä on Werner Holmbergin kuolinvuonnaan 1860 maalaama teos, kooltaan 36×50 cm. Tätä öljyvärein kankaalle maalattua teosta pidetään yhtenä Holmbergin päätöistä ajalta, jolloin pyrittiin realismiin 1800-luvun alkupuolen romanttisen kauden jälkeen.
Maalaus kuvaa äkillistä sadekuuroa Näsijärvellä. Tummat pilvet lähestyvät rantaa, jossa näkyy vene ja tuulen piiskaama koivu. Musta järvenselkä ja pilvet luovat kuvaa rajuilman saapumisesta.
Ulkoilmamaalaus oli tulollaan, ja näihin aikoihin oli tapana tehdä luonnoksia ulkona, vaikka lopullinen teos maalattiin ateljeessa. Holmberg yhdisteli muiden tapaan luonnoksia varsinaiseen maalaukseen.
HMS Derwent (1903)

HMS Derwent oli Britannian kuninkaallisen laivaston River-luokan torpedovenehävittäjä.
Valmistus.
Alus tilattiin osana vuosien 1901–1902 laivasto-ohjelmaa Hawthorn Leslie and Companyltä Newcastle upon Tynestä, missä köli laskettiin 12. kesäkuuta 1902. Alus laskettiin vesille 14. helmikuuta 1903 ja valmistui heinäkuussa 1904.
Palvelus.
Alus upposi 2. toukokuuta 1917 Le Havren edustalla osuttuaan miinaan.
HMS Eden (1903)

HMS Eden oli Britannian kuninkaallisen laivaston River-luokan torpedovenehävittäjä.
Valmistus.
Alus tilattiin osana vuosien 1901-1902 laivasto-ohjelmaa Hawthorn Leslie and Companyltä Hebburnista Newcastle upon Tynestä, missä köli laskettiin 12. kesäkuuta 1902. Alus laskettiin vesille 13. maaliskuuta 1903 ja valmistui kesäkuussa 1904.
Palvelus.
"Eden" upposi törmättyään "SS Franceen" 18. kesäkuuta 1916 Englannin kanaalissa.
HMS Waveney (1903)

HMS Waveney oli Britannian kuninkaallisen laivaston River-luokan torpedovenehävittäjä.
Valmistus.
Alus tilattiin osana vuosien 1902-1903 laivasto-ohjelmaa Hawthorn Leslie and Companyltä Hebburnistä Newcastle upon Tynestä, missä köli laskettiin 20. lokakuuta 1902. Alus laskettiin vesille 16. maaliskuuta 1903 ja valmistui kesäkuussa 1904.
Palvelus.
Alus myytiin 10. helmikuuta 1920 romutettavaksi.
Frederic William Henry Myers

Frederic William Henry Myers (1843 Keswick, Cumberland – 1901) oli englantilainen runoilija, okkultisti ja Psyykkisen tutkimusseuran perustajajäsen.
Myers on julkaissut runoelmia ja kirjallisia tutkielmia, muun muassa "Essays, classical and modern" (1883). Myers oli englantilaisen "Psyykkisen tutkimusseuran" ("Society for psychical research") johtohenkilöitä ja osallistui sen julkaisujen toimittamiseen. Hänen kuolemansa jälkeen ilmestyi hänen laaja teoksensa "Human personality and its survival of bodily death" (1903), jossa hän pyrkii tieteellisesti tutkimaan kysymystä, antavatko hämärät eli "okkultiset" sielulliset tosiasiat, kuten näyt, aavistukset, spiritistien ja teosofien havaitsemat "mediumistiset" ilmiöt, mitään tukea oletukselle, että itsenäiset henkiolennot ja varsinkin vainajien henget joskus vaikuttavat eläviin ihmisiin.
Nuoruus.
Frederic William Henry Myers syntyi vuonna 1843 Keswickissä Cumberlandissa. Hänen isänsä oli kappalainen Frederic Myers. Hänen äidinisänsä oli teollisuusmies ja parlamenttiedustaja John Marshall. Frederic valittiin 1860 Cambridgen yliopiston Trinity Collegen nuorimmaksi stipendiaatiksi. Valmistuttuaan 1865 hän toimi Trinity Collegen klassisten kielten opettajan virassa neljä vuotta, minkä jälkeen hänet nimitettiin väliaikaiseen toimeen opetusministeriössä ja vuonna 1872 koulujen tarkastajakuntaan.
HMS Boyne (1904)

HMS Boyne oli Britannian kuninkaallisen laivaston River-luokan torpedovenehävittäjä.
Valmistus.
Alus tilattiin osana vuosien 1903-1904 laivasto-ohjelmaa Hawthorn Leslie and Companyltä Hebburnista Newcastle upon Tynestä, missä köli laskettiin 16. helmikuuta 1904. Alus laskettiin vesille 12. syyskuuta ja valmistui toukokuussa 1905.
Palvelus.
Alus myytiin 30. elokuuta 1919 romutettavaksi.
HMS Doon (1904)

HMS Doon oli Britannian kuninkaallisen laivaston River-luokan torpedovenehävittäjä.
Valmistus.
Alus tilattiin vuosien 1903-1904 laivasto-ohjelmaa Hawthorn Leslie and Companyltä Hebburnista Newcastle upon Tynestä osana, missä köli laskettiin 16. helmikuuta 1904. Alus laskettiin vesille 8. marraskuuta ja valmistui kesäkuussa 1905.
Palvelus.
Alus myytiin 27. kesäkuuta 1919 romutettavaksi.
HMS Kale (1904)

HMS Kale oli Britannian kuninkaallisen laivaston River-luokan torpedovenehävittäjä.
Valmistus.
Alus tilattiin osana vuosien 1903-1904 laivasto-ohjelmaa Hawthorn Leslie and Companyltä Hebburnista Newcastle upon Tynestä, missä köli laskettiin 16. helmikuuta 1904. Alus laskettiin vesille 8. marraskuuta ja valmistui elokuussa 1905.
Palvelus.
Alus upposi osuttuaan miinaan 27. maaliskuuta 1918 Pohjanmerellä.
Grand Prince Hotel Akasaka

Grand Prince Hotel Akasaka () on hotelli ja pilvenpiirtäjä Chiyodan alueella Tokiossa Japanissa. Alkuperäinen hotelli sijaitsi Kitashirakawan palatsissa, josta tehtiin hotelli vuonna 1955. Vuonna 1982 valmistunut uusi hotelli on Kitashirakawan palatsin vieressä, ja sen suunnitteli japanilainen arkkitehti Kenzo Tange.
Hotelli oli jo päätetty purkaa, kun sitä päätettiin käyttää vuoden 2011 maanjäristyksessä kodittomiksi jääneiden majoituspaikkana.
Maksupääte

Maksupääte on korttimaksujen välittämiseen tarvittava laite, joka mahdollistaa maksutapahtumien varmentamisen kauppiaan ja asiakkaan välillä.
Maksupäätteiden ja maksukorttien historiaa.
Suomessa ensimmäiset maksupäätteet otettiin käyttöön huoltoasemien bensiiniautomaateilla 1980-luvun puolivälissä. Sen jälkeen ne yleistyivät kauppojen kassoilla.
Maksupäätteiden käyttöönotto liittyy pankki- ja luottokorttien määrä nopeaan kasvuun 1980-luvulla. Ensimmäiset luottokortit esiteltiin alun perin Yhdysvalloissa vuonna 1951, kun Diners Club otti käyttöön 200 asiakkaalle myönnetyn kortin, jota pystyi käyttämään 27 ravintolassa New Yorkissa. Pian tämän jälkeen American Express ja Visa julkaisivat ensimmäiset korttinsa.
Luottokortit rantautuivat Suomeen 1960-luvulla. Seuraavalla vuosikymmenellä pankit alkoivat kehittää omia maksukorttejaan. Pankkikorteilla nostettiin aluksi rahaa käteisautomaateista, mutta pian tarjolle tuli kuvallisia kortteja, joilla pystyi maksamaan kaupan kassalla samaan tapaan kuin luottokorteilla. Nykyisin tavallisia maksukortteja ovat yleisluottokortit ja pankkikortit. Lisäksi lukuisat palveluntarjoajat kuten kauppaketjut, hotellit ja huoltoasemat tarjoavat asiakkailleen erilaisia maksuaika- ja luottokortteja.
Tekniikkaa.
Ennen maksupäätteiden yleistymistä muovirahalla maksaminen oli hidasta ja vaivalloista, kun kortista piti ”höylätä” paperikopio, joka piti täyttää ja allekirjoittaa.
Maksupäätteiden toiminta perustui aluksi muovikorttien magneettinauhan lukemiseen. Pankkikorttimaksut perittiin silloin asiakkaan tililtä muutaman päivän viiveellä. Magneettinauhat on nyttemmin korvattu mikrosiruilla, jotka parantavat korttien turvallisuutta ja mahdollistavat maksujen reaaliaikaisen siirron. Nykyiset kortit ja maksupäätteet ovat kansainvälisesti yhteensopivia. Ne perustuvat Europayn, Mastercardin ja Visan kehittämään EMV-sirukorttistandardiin.
EMV-maksutapahtumista saa enemmän tietoa kuin magneettinauhakorteilla tehdyistä maksuista, mikä vähentää epäselvien maksutapahtumien määrää. Sirukortille pystytään tallentamaan huomattavasti enemmän tietoa kuin magneettinauhalle, mikä auttaa estämään väärinkäytöksiä ja tehostamaan riskien hallintaa. Tulevaisuudessa kaikki yhdistelmäkortit ollaan muuttamassa EMV-sirukorteiksi. Niitä käytettäessä asiakkaan ei tarvitse enää allekirjoittaa kassakuittia, vaan henkilökohtaisen tunnusluvun näppäily maksupäätteeseen riittää.
Maksupäätteet kehittyvät, ja tunnusluvun näppäilyn sijasta ollaan pienissä maksuissa siirtymässä kontaktittomaan lähimaksamiseen sekä mobiilimaksamiseen. Siinä korttia ei tarvitse enää asettaa maksupäätteeseen, vaan ainoastaan pitää sitä lukulaitteen läheisyydessä. Yksi mahdollinen lähimaksamisen tapa on matkapuhelimen ja maksukortin yhdistäminen, jolloin puhelinta voi käyttää maksamisen välineenä.
Koivumaisema

Koivumaisema on Berndt Lindholmin (1841–1914) öljymaalaus paperille vuodelta 1864. Vuonna 1896 Ateneumin taidemuseolle lahjoitetun maalauksen koko on 22,5 × 24 cm.
Lindholm oli aloittanut edellisenä vuonna opiskelun Düsseldorfin taideakatemiassa. Hän oli kuitenkin tyytymätön opetukseen ja lähti oppien vastaisesti piirtämään ja maalaamaan luontoon Münchenin ympäristöön. Lindholmin pyrki tuolloin maisemissaan maalauksellisuuteen, mikä näkyy myös Koivumaisemassa. 
Taidehistorian kannalta tärkeää Lindholmissa oli, että hän oli ensimmäinen suomalainen taidemaalari, joka ymmärsi modernin ulkoilmamaalauksen merkityksen ja sovelsi sitä elämänsä aikana tuotantoonsa.
Chiswick

Chiswick [] on suuri lähiö Lontoon länsiosassa Hounslow’n kaupunkipiirissä. Alue sijaitsee Thamesjoen varrella vajaat kymmenen kilometriä Charing Crossista länteen. Junamatka Waterloon rautatieasemalle kestää puoli tuntia ja metromatka Victorian asemalle noin 20 minuuttia.
Chiswickin kohdalla Thamesjoki on soutajien suosiossa, Oxfordin ja Cambridgen yliopistojen välisen soutukilpailun maali on lähellä Chiswickin siltaa.
Clafoutis

Clafoutis on ranskalainen jälkiruoka, joka yleensä valmistetaan siten, että marjat (usein kirsikat) ladotaan uunivuokaan, päälle kaadetaan taikinaa ja vuoka paistetaan uunissa. 
Clafoutista ei yleensä valmisteta millään yhdellä erityisen tarkalla reseptillä. Tyypillisesti clafoutista leivotaan asettelemalla kirsikoita voidellun piirakkavuoan pohjalle ja kaatamalla niiden päälle taikinaa. Tämän jälkeen clafoutis paistetaan. Valmis clafoutis on ruskistunut ja kirsikat näkyvät sen pinnalla. Pinnalle voidaan lisätä tomusokeria. Lopputulos voidaan tarjoilla kuumana tai kylmänä. Joidenkin kokkien mukaan käytettystä kirsikoista ei saisi poistaa siemeniä.
Clafoutista on valmistettu eri puolilla Ranskan maaseutua, mutta se on liitetty perinteisesti erityisesti Limousinin alueeseen. Nimi on mahdollisesti johdettu oksitaanin kielen sanasta "clafotis", joka on suomeksi "täyttää". Ranskalainen keittokirjailija Henri-Paul Pellaprat (1869-1954) kuvailee clafoutisia yksinkertaisena jälkiruokana, joka heijasteli Ranskan maaseudun pääkaupunkia pienempiä resursseja ruuanlaitossa.
Aste (polynomi)

Polynomin aste on matematiikassa käytetty termi, jolla jaotellaan erilaisia polynomeja niiden ominaisuuksien mukaan. Polynomin, joka muodostuu yhdestä tai useammasta monomista, perusominaisuudet määrätyvät korkeampiasteisen monomin mukaan.
Esimerkki.
Monomin aste on potenssimerkinnässä olevan eksponentin arvo. Esimerkiksi potenssin
formula_1
aste on viisi. Kun polynomissa on useita monomeita, tulee polynomin asteeksi korkein monomin aste. Esimerkiksi polynomi p(x)
formula_2
muodostuu viidestä monomista eli termistä. Niiden asteet ovat vasemmalta lukien 6, 5, 2, 1 ja 0. Koska asteluku 6 on korkein aste, tulee se polynomin asteluvuksi. Tällöin sanotaan, että "polynomi p(x) on kuudetta astetta", ja se voidaan merkitä myös 
formula_3,
missä "deg" merkitsee englanniksi "degree".
Nimityksiä.
Polynomifunktiosta, jonka asteluku on n, käytetään nimitystä
Asteen määräytyminen.
Seuraavassa esitellään muutama yleinen tapaus polynomilaskennassa. Niissä polynomi ei saa olla "nollafunktio", sillä kun ei ole astetta.
Kahden polynomin P(x) ja Q(x) yhteen- ja vähennyslaskussa tuloksen P(x)±Q(x) aste on suurempi aste:
formula_4,
formula_5.
Esimerkiksi summan formula_6 aste on 3, koska 3 ≤ max(3, 2). Samoin erotuksen formula_7 aste on 2, koska 2 ≤ max(3, 3).
Vakiolla kertominen ei vaikuta astelukuun:
formula_8.
Esimerkiksi formula_9 aste on 2, joka on myös alkuperäisen polynomin formula_10 aste.
Polynomien P(x) ja Q(x) tulon P(x)Q(x) aste on asteiden summa
formula_11
ja osamäärässä P(x)/Q(x) asteiden erotus
formula_12.
Esimerkiksi tulon formula_13 aste on 3 + 2 = 5.
Polynomien P(x) ja Q(x) yhdistetyn funktion aste on asteiden tulo
formula_14.
Esimerkiksi, jos formula_15, formula_16, niin formula_17, jonka aste on 6. Alkuperäisten polynomien asteiden tulo formula_18
Asteen määrittäminen funktion arvoista.
Polynomin P(x) aste voidaan laskea raja-arvona 
formula_19
Yleistäen voidaan määrittää muidenkin funktioiden aste edellisellä raja-arvolla. Esimerkiksi:
Yleisen funktion f(x) aste voidaan määrittää toisenkin raja-arvon avulla:
formula_24.
Kaski, maisema Uudeltamaalta

Kaski, maisema Uudeltamaalta on Fanny Churbergin (1845–1892) öljymaalaus kankaalle vuodelta 1872. Ateneumin taidemuseo hankki 54×85,5 cm kokoisen maalauksen kokoelmiinsa vuonna 1921.
Teosta ei pidä sekoittaa Churbergin samana vuonna maalaamaan teokseen "Kaskimaisema Uudeltamaalta", joka on sisällöltään erilainen ja kuuluu Taidesäätiö Meritalle.
Maalaus.
Kaski, maisema Uudeltamaalta -maalaus kuvaa kivikkoista kaskialuetta, jossa näkyy kirkkaassa valossa kasken polttamia koivujen runkoja, tulen mustuttamia kiviä ja keltaista ruispeltoa. Taustan tumma ukkospilvinen taivas luo odottavan tunnelman ja vastakohdan tälle tässä ranta maalaismaisemaa kuvaavassa maalauksessa.
Aihe oli tavallinen romanttiselle Düsseldorfin koulukunnalle. Churbergille oli tavallista, että hän pyrki teostensa ilmauksessa runollisuuteen vaikkakin se hänellä saattoi olla myös rajua ja suoraa. Tässä hän poikkesi selvästi aikakauden naistaiteilijoille asetetuista odotuksista.
Charles Riddy

Charles Riddy (3. maaliskuuta 1885 Toronto – 11. kesäkuuta 1979) oli kanadalainen soutaja. Hän kilpaili vuoden 1908 kesäolympialaisissa Lontoossa ja sai pronssia sekä perämiehettömässä nelikossa että kahdeksikossa. Hän osallistui myös vuoden 1912 kesäolympialaisiin Tukholmassa kahdeksikossa.
Graff Racing

Graff Racing on ranskalainen autourheilutalli, jonka on perustanut Jean-Philippe Grand vuonna 1985. 
Talli on voittanut kolme Ranskan F3-luokan mestaruutta vuosina 1991, 1996 ja 1997. Vuonna 2002 talli voitti Eurocup Formula Renault-sarjan mestaruuden. Talli on aiemmin kilpaillut World Series by Nissan, World Series Light, Ranskan Formula Renault ja Formula Le Mans Cup-sarjoissa. Talli kilpaili vuonna 2012 Ranskan Porsche Carrera Cupissa, FIA GT3 European Championship ja GT Tour-sarjoissa.
Vuonna 2023 talli kilpailee European Le Mans Series, Asian Le Mans Series ja Ultimate Cup Series -sarjoissa sekä Le Mansin 24 tunnin ajoissa.
Itävalta-Unkarin laivasto

Itävalta-Unkarin laivasto () oli Itävalta-Unkarin kaksoismonarkian merellinen puolustushaara. Laivasto sai nimensä vasta 1867 kaksoismonarkian alkaessa, ja se lakkasi olemasta ensimmäisen maailmansodan päättymiseen. Ennen vuotta 1867 laivasto oli sama kuin Itävallan keisarikunnan laivasto. Vuonna 1915 laivaston vahvuus oli 33 735 henkeä.
Itävalta ja Unkari kumpikin jäivät ilman rantaviivaa ensimmäisen maailmansodan päättyessä, joten laivaston pitämiselle ei ollut edellytyksiä. Adrianmeren rannikon satamat siirtyivät Italialle ja Jugoslavialle.
Erna Bogen-Bogáti

Erna Bogen-Bogáti (31. joulukuuta 1906 Jarosław – 23. marraskuuta 2002) oli unkarilainen miekkailija. Hän kilpaili floretin yksilökilpailussa kolmissa perättäisissä kesäolympialaisissa vuosina 1928–1936. Hän voitti pronssia vuoden 1932 kesäolympialaisissa Los Angelesissa.
Bogen-Bogáti oli Albert Bógathyn tytär. Hän oli naimisissa Aladár Gerevichin kanssa. Pál Gerevich on hänen lapsensa, ja hän oli Gyöngyi Gerevichné Bardin anoppi.
Shunkichi Hamada

Shunkichi Hamada (; 19. lokakuuta 1910 Hyōgon prefektuuri – 7. joulukuuta 2009 Tokio) oli japanilainen liikemies, maahockeypelaaja ja olympiamitalisti.
Hamada kuului Japanin olympiahopeaa saavuttaneeseen joukkueeseen Los Angelesissa 1932 ja kilpaili myös Berliinin kesäolympialaisissa 1936 sijoittuen joukkueineen viidenneksi. Hänestä tuli myöhemmin tekstiilialan liikemies.
Tobias Hauke

Tobias Constantin Hauke (s. 11. syyskuuta 1987 Hampuri) on saksalainen maahockeypelaaja. Hän voitti olympiakultaa vuoden 2008 kesäolympialaisissa Pekingissä ja neljä vuotta myöhemmin Lontoossa. Kolmansissa olympialaisissaan Riossa 2016 hän saavutti pronssia. Lisäksi hän on ollut muun muassa mukana voittamassa kultaa EM-kilpailuissa 2011 ja 2013. MM-kilpailuissa hän saavutti hopeaa vuonna 2010.
Kerttu Nurminen

Kerttu Anneli Nurminen, o.s. Rantanen (s. 8. maaliskuuta 1943 Lahti) on suomalainen muotoilija ja lasitaiteilija. 
Henkilöhistoria.
Nurminen syntyi konstaapeli Oiva Rantasen ja Sigrid Granbergin perheeseen. Nurmisen puoliso on vuodesta 1972 lähtien ollut lasimestari Olavi Nurminen. Kerttu Nurminen valmistui alkujaan merkonomiksi 1962. Hän opiskeli myöhemmin Kaj Franckin oppilaana Taideteollisesta korkeakoulussa ja valmistui sieltä keraamikoksi 1970. Nurminen työskenteli Nuutajärven lasitehtaalla lasitaiteilijana vuodesta 1972 vuoteen 2007 ja oli Iittalan viimeinen kuukausipalkattu lasisuunnittelija. 
Taiteellinen tuotanto.
Tunnettuja Kerttu Nurmisen Nuutajärven lasitehtaalle suunnittelemia astioita ovat Mondo-, Verna- ja Palazzo-lasisarjat. Hän on tullut tunnetuksi myös uniikkitöistään, joita hän on tehnyt filigraani-, graal- ja verholasierikoistekniikoilla sekä muilla tekniikoilla. Töitä on ollut esillä useissa yksityis- ja yhteisnäyttelyissä sekä Suomessa että ulkomailla. Muun muassa Venetsiassa Nurminen on osallistunut Aperto Vetro -yhteisnäyttelyyn ja pitänyt Acquatico-yksityisnäyttelyn 1998.
Nurmisen töitä on monien koti- ja ulkomaisten museoiden kokoelmissa, kuten Designmuseossa, Suomen Lasimuseossa, Victoria ja Albert Museumissa Lontoossa sekä Art Gallery of Western Australia -museossa Perthissä. Hän on saanut valtion taideteollisuuspalkinnon vuonna 1990 ja Kaj Franck -muotoilupalkinnon vuonna 1996. Nurmisen töitä oli esillä Finnish Design 125 vuotta -näyttelyssä Design Forumissa vuonna 2000. Hän on säännöllisesti osallistunut uniikkilasiteoksillaan myös Nuutajärven lasitehtaan alueella pidettäviin kesänäyttelyihin.
Blanco Encalada (1875)

Blanco Encalada oli Chilen laivaston vuonna 1875 vesillelaskettu panssarifregatti. Alus oli rautarunkoinen ja parkkitakiloitu ja sen pää- ja etumastossa oli taistelunjohtoa varten tähystyspaikat. Alus oli varustettu törmäyskeulalla ja yhdellä savuhormilla.
Valmistus.
Alus tilattiin Britteinsaarilta Hullista Earle's Shipbuilding Companyltä ja sen köli laskettiin vuonna 1873. Alus laskettiin vesille vuonna 1875 nimellä "Valparaiso" ja se valmistui vielä samana vuonna.
Palvelus.
"Valparaiso" osallistui Tyynenmeren sotaan, jolloin sen tärkein saavutus oli Angamosin taistelussa Perun laivaston monitorin "Huascarin" valtaus.
Alus modernisoitiin Britteinsaarilla Armstrongin telakalla vuosina 1885–1886, jolloin sen aseistukseksi vaihdettiin kuusi kahdeksan tuuman ja neljä neljäntoista naulan BLR-tykkiä sekä kolme kuuden naulan pikatykkiä. Lisäksi keulaan asennettiin kaksi neljäntoista tuuman torpedoputkea. "Valparaiso" nimettiin vuonna 1890 "Blanco Encaladaksi".
Chilen sisällissodassa alus liittyi laivaston mukana kongressin kannattajiin. Alus upposi tykkivene "Almirante Lynchin" torpedoimana 23. huhtikuuta 1891, jolloin siitä tuli maailman ensimmäinen torpedoimalla upotettu sotalaiva.
Monique Kavelaars

Monique Kavelaars (s. 20. maaliskuuta 1971 London) on kanadalainen entinen miekkailija.
Kavelaars valittiin vuonna 1989 Kanadan teinimissiksi ja kilpaili nykyaikaisessa viisiottelussa, jota varten hän harjoitteli miekkailua ennen kuin vaihtoi lopulta pelkkään miekkailemiseen. Hän oli vuonna 1998 voittamassa joukkueiden maailmancupia ja sijoittui Kansainyhteisön kisoissa viidenneksi aseenaan kalpa. Kavelaars sai kalvan joukkuekilpailusta hopeaa Pan-Amerikan kisoista 1999 ja myöhemmin muun muassa voitti maansa mestaruuden 2002. Hän osallistui olympialaisiin kerran, vuonna 2004, jolloin Kanada sijoittui kalvan joukkuekilpailussa neljänneksi ja Kavelaars oli henkilökohtaisen kilpailun 30.
Kavelaars on naimisissa entisen jääkiekkoilija Andreas Karlssonin kanssa.
Lauramaija Luoto

Lauramaija Luoto on suomalainen lapsinäyttelijä, joka näyttelee Risto Räppääjän kaveria Nelli Perhosta elokuvassa "Risto Räppääjä ja polkupyörävaras".
Luoto on kotoisin Porvoosta. Hänet valittiin elokuvaan satojen ehdokkaiden joukosta.
Samu Wesslin

Samu Wesslin (s. 29. kesäkuuta 1975 Pori) on suomalainen entinen jääkiekkoilija.
Ura.
Wesslin on Porin Ässien kasvatti. Hän voitti seurassa A-nuorten SM-pronssia kaudella 1992–1993 ja nousi SM-liigajoukkueeseen kaudella 1995–1996, jonka aikana hän pelasi kolme pääsarjaottelua.
Wesslin edusti Ässiä lähes koko uransa ajan. Kausina 1996–1997 ja 1997–1998 hän pelasi Ässien lisäksi lainalla I-divisioonan Kokkolan Hermeksessä ja Vaasan Sportissa sekä SM-liigan Rauman Lukossa. Koko kauden 1998–1999 hän edusti I-divisioonan Savonlinnan Pallokerhoa. Tämän jälkeen Wesslin palasi Ässiin kuuden kauden ajaksi. Pääsarjatasolla SM-liigassa hän pelasi urallaan yhteensä 337 runkosarjaottelua tehoilla 50+43=93 ja kuusi playoff-ottelua pisteittä.
Ässistä lähdettyään Wesslin pelasi vielä uransa viimeiseksi jääneen kauden 2005–2006 Italian toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Sterzing/Vipitenossa.
Pikkupäistärkoi

Pikkupäistärkoi ("Eriocrania cicatricella") on pieni, päistärkoihin kuuluva, kevään perhoslaji. Se on Suomessa heimonsa yleisimpiä ja laajimmalle levinneitä lajeja.
Koko ja ulkonäkö.
Muiden heimon lajien tapaan pikkupäistärkoita on vaikea erottaa lähilajeista. Erityisen samannäköinen laji on hakaspäistärkoi ("Eriocrania unimaculella"), eikä lajeja voi välttämättä erottaa toisistaan ilman koirasperhosen genitaalipreparaatin tutkimista mikroskoopilla.
Etusiivet ovat pääasiassa metallinkiiltoisen punavioletit, mutta niissä on runsaasti kullanväristen suomujen muodostamaa kirjailua. Etusiiven takareunassa on useimmilla perhosilla keltainen, kolmi- tai nelikulmainen täplä. Takasiivet ovat ruskeat, kärkeä kohti punertavat ja niiden keskiosassa siipisuomut ovat noin kuusi kertaa leveyttään pitempiä. Sekä etu- että takasiipiä reunustavat ripset ovat tasaisen tummanharmaita. Naaraan takaruumiin viidennen jaokkeen vatsakilven nystyt ovat suuremmat kuin neljännen jaokkeen vatsakilven nelikulmaiset, läpikuultavat kohdat. Tuntosarvet ovat alle puolet etusiiven pituudesta. Päälaella on harmaiden karvojen muodostama tupsu. Siipiväli on 9–12 mm.
Toukka on kokonaan valkoinen, vain suuosat ovat ruskeat.
Levinneisyys ja lentoaika.
Levinneisyysalue kattaa Pohjois- ja Keski-Euroopan ja ulottuu idässä Venäjälle. Suomessa laji on varsin yleinen Etelä- ja Keski-Suomessa, ja sitä tavataan ainakin Etelä-Lappiin saakka. Pohjoisempaa on kuitenkin erillishavaintoja aina Kilpisjärveä myöten. Perhoset lentävät yhtenä sukupolvena huhtikuun puolivälistä toukokuun loppupuolelle.
Elinympäristö ja elintavat.
Pikkupäistärkoin voi tavata keväällä kaikenlaisilla koivuja kasvavilla paikoilla. Perhoset lentävät päivisin. Toukka elää kesäkuun alkupuolella lehteen tekemässään laikkumiinassa, kunnes pudottautuu jo parin viikon jälkeen maahan talvehtimaan ja koteloitumaan.
Ravintokasvi.
Toukka elää koivuilla ("Betula").
Theodor Thomsen

Theodor Thomsen (20. maaliskuuta 1904 Kiel – 14. toukokuuta 1982) oli saksalainen kilpapurjehtija ja olympiamitalisti. Hän edusti seuratasolla Kieler Yacht-Clubia. 
Thomsen osallistui olympialaisiin kolmesti, vuosina 1936, 1952 ja 1956. Hän oli joukkueineen kuudes 6mR-luokassa Berliinissä 1936 ja voitti Louhi-sarjassa pronssia Helsingin kisoista 1952. Thomsen kisasi Louhi-luokassa vielä Melbournen olympialaisissa 1956, jolloin hän 52-vuotiaana sijoittui kymmenenneksi.
Gianluigi Saccaro

Gianluigi Saccaro (29. joulukuuta 1938 Milano – 17. helmikuuta 2021) oli italialainen miekkailija. Hän oli mukana voittamassa kultaa kalvan joukkuekilpailussa vuoden 1960 kesäolympialaisissa Roomassa. Lisäksi hän saavutti kalvan joukkuehopeaa vuoden 1964 kesäolympialaisissa Tokiossa.
Vuoden 1968 kesäolympialaisissa Méxicossa Saccaro voitti pronssia kalvan yksilökilpailussa.
Kymenlaakson laulu (televisiosarja)

Kymenlaakson laulu on vuonna 2008 esitetty, Pirkka-Pekka Peteliuksen ohjaama ja yhdessä Harri Virtasen kanssa käsikirjoittama kolmiosainen television draamasarja. Siinä Petelius myös näyttelee pääosaa, kouvolalaista julkkispsykologi ja kirjailija Fabian Djupsjötä. Mies terapoi Voikkaan paperitehtaalta työttömäksi jääneitä, kipuilee suhteessaan rakkaudettomaan äitiinsä (Ritva Oksanen) ja luo suhdetta uuteen naisystäväänsä, kollega Kariniin (Kristiina Halttu). Sarjan dramaturgia perustuu paljolti pitkiin, intensiivisiin dialogeihin sekä tangosävelmiin instrumentaaliesityksinä. Petelius on sanonut sarjan olevan kaikista töistään itselleen henkilökohtaisin, kokonaisvaltaisin ja painavin.
Sarja esitettiin uusintana vuonna 2012, 12. maaliskuuta - 26. maaliskuuta Yle TV1:llä. Se on julkaistu DVD:nä, joka sisältää myös Peteliuksen ja Harri Virtasen toisen draamayhteistyön, 55-minuuttisen lyhytelokuvan "55 minuuttia puheaikaa" (2004).
Vastaanotto.
"Helsingin Sanomien" Jussi Karjalainen piti "Kymenlaakson laulua" kauden merkittävimpänä kotimaisena draamasarjana, jossa koomikkona tunnettu Petelius on sydänjuuriaan myöten tosissaan. Hän rinnasti sarjan jopa Mikko Niskasen ylistettyyn sarjaan "Kahdeksan surmanluotia" ja Ingmar Bergmanin tuotantoon.
Hanna Thompson

Hanna M. Thompson (s. 1. marraskuuta 1983 Rochester, New York) on yhdysvaltalainen miekkailija. Hän kilpaili vuoden 2008 kesäolympialaisissa Pekingissä ja oli siellä mukana saamassa hopeaa floretin joukkuekilpailussa. Sen yksilökilpailussa hän jäi 27. sijalle.
Lisäksi Thompson sai hopeaa floretissa ja säilän joukkuekilpailussa Pan-Amerikan kisoissa 2007 Rio de Janeirossa.
Franck Badiou

Franck Badiou (s. 24. maaliskuuta 1967 Vitry-sur-Seine, Ranska) on ranskalainen entinen ampuja. Hän kilpaili neljissä perättäisissä kesäolympialaisissa vuosina 1988–2000. Badiou sai vuoden 1992 kesäolympialaisissa Barcelonassa hopeaa kymmenen metrin ilmakiväärissä.
Polyyppikalat

Polyyppikalat (Nomeidae) on voikalojen alalahkoon kuuluva makrillikalojen heimo. Polyyppikaloja tavataan kaikissa lämpimissä valtamerissä.
Lajit ja anatomia.
Polyyppikalojen heimoon kuuluu kolme sukua ja 16 lajia, muiden muassa polyyppikala ("Nomeus gronovii") ja sinieväpolyyppikala ("Psenes pellucidus"). Polyyppikalalajien koko vaihtelee keskikokoisesta kookkaaseen, ja ne voivat kasvaa 15–100 cm:n pituisiksi. Aikuiset ovat ruumiinmuodoltaan solakoita, mutta varsinkin nuoret "Psenes"-suvun kalat ovat korkearuumiisia. Polyyppikaloilla on kaksi selkäevää, joista etummainen on piikikäs. Pyrstöevä on hieman haarautunut ja aikuisilla kaloilla on vatsaevät, jotka puuttuvat poikasilta. Suomut ovat melko pienet. Lajit ovat väriltään tyypillisesti harmaita tai sinertäviä, ja eräillä lajeilla ruumiissa on sinertäviä tai tummempia täpliä ja juovia erityisesti nuorena.
Levinneisyys ja elintavat.
Polyyppikalaloja tavataan lämpimistä vesistä Atlantin, Intian valtameren ja Tyynenmeren alueilla. Aikuiset kalat liikkuvat tyypillisesti lähellä pohjaa noin 50–600 metrin syvyydessä, kun taas nuoret kalat elävät lähempänä pintaa. Kalat muodostavat toisinaan suuriakin parvia, jotka elävät meduusojen läheisyydessä. Lajien ravintoa ovat meduusat, eläinplankton ja toisinaan myös pienemmät kalat.
Guus Kuijer

Guus Kuijer (1. elokuuta 1942 Amsterdam, Alankomaat) on hollantilainen kirjailija. Hän on kirjoittanut kirjoja niin aikuisille kuin lapsillekin, mutta hänen tunnetuimpia kirjojaan on lastenkirjasarja "Madelief".
Nuoruus.
Guus Kuijer opiskeli opettajaksi "kweekschoolissa" Doetinchemissa ja toimi opettajana 1967–1973.
Kirjailijanura.
Kuijer alkoi kirjoittaa 1968 kertomuksia "Hollands Maandblad" -lehdelle, ja 1971 häneltä ilmestyi kertomuskokoelma. Vuonna 1973 hän luopui opettajantyöstä ryhtyäkseen täysitoimiseksi kirjailijaksi, ja samana vuonna hän julkaisi ensimmäisen romaaninsa "Het dochtertje van de wasvrouw".
Kuijerin ensimmäinen lastenkirja "Met de poppen gooien" ilmestyi 1975, ja hän sai siitä 1976 Gouden Griffel -palkinnon. Kirja oli ensimmäinen sarjaksi muodostuvista kirjoista, joiden päähenkilö on Madelief. Kuijerin teoksia ei ole suomennettu.
Kuijer sai vuonna 2012 Astrid Lindgrenin muistopalkinnon.
Elokuvat.
Madelief-kirjasarjasta tehtiin vuosia myöhemmin televisiosarja "Madelief" (1994) ja elokuva "Kadonneet muistot" (1998). Teossarjasta "Polleke" (1999–2001) on tehty elokuva "Polleke" (2003) ja televisiosarja "Polleke" (2005).
Antti-Jussi Karnio

Antti-Jussi Karnio (s. 14. maaliskuuta 1978 Jämsänkoski) on suomalainen entinen jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän oli maalivahti.
Uransa aikana Karnio pelasi Veikkausliigassa FC Interin, FF Jaron sekä Jyväskylän Jalkapalloklubin riveissä. Liigadebyyttinsä hän teki FC Interissä 29. lokakuuta 2006 ottelussa FC Honkaa vastaan. Hän pelasi viiden kauden aikana yhteensä 31 Veikkausliiga-ottelua. Karnio on edustanut urallaan myös Ykkösessä Gamlakarleby Bollklubbia ja Kakkosessa FC Blackbirdia, Vihtavuoren Pamausta sekä Jämsänkosken Ilvestä.
Verna-lasisarja

Verna on lasitaiteilija Kerttu Nurmisen suunnittelema lasisarja, joka oli Iittalan lasitehtaan tuotannossa 1999–2011. Sana ’verna’ on feminiinimuoto latinan sanasta 'keväinen'.
Verna-sarjaan kuului alun perin viinilasi, annoskulho (140 mm) ja iso kulho (185 mm). Tuotteita valmistettiin jo alusta alkaen useassa eri värissä, sillä suunnittelijan ajatus oli mahdollistaa kattauksen ilmeen muuttaminen erivärisiä laseja käyttämällä. Koska lasit ja kulhot osoittautuivat nopeasti erittäin suosituiksi, suunnitteli Nurminen sarjaan myös syvän lautasen (180 mm), kaksi matalaa lautasta (210 ja 285 mm) sekä jalallisen kulhon. Vähitellen lautaset poistuivat ja markkinoille tuli kirkkaasta lasista tehdyt maljakko sekä oluen juontiin tarkoitettu suurempi lasi.
Verna-lasisarja oli suosioltaan Iittalan kärkituotteita.
Mondo-lasisarja

Mondo-lasisarja on Kerttu Nurmisen suunnittelema lasisarja, joka oli Iittalan lasitehtaan tuotannossa 1988–2008. Lasisarjan tunnusomainen piirre on paksu jalka, jossa lasin väri liukuu saumattomasti värillisestä värittömäksi. Lasisarjaa suunniteltaessa kävi ilmi, että valmistusta varten piti kehittää uusi menetelmä, jotta jalassa oleva värin vaihtuminen saatiin aikaiseksi. Teknisesti vaativa jalan värin liukuma saatiin aikaan suunnittelijan ja lasinpuhaltajan oivalluksesta käyttää suurta liekkiä, joka saa värin asteittain putoamaan jalkaan.
Mondo-sarjaan kuului useita eri kokoisia viinilaseja, kynttiläjalka, kannu, jälkiruokamalja, tarjoilumalja, vesilasi sekä karahvi. 
Mondo-lasisarja oli suosioltaan Iittalan kärkituotteita.
Édouard Candeveau

Édouard Candeveau (11. helmikuuta 1898 – marraskuu 1989) oli sveitsiläinen soutaja. Hän voitti kultaa perämiehellisessä kaksikossa vuoden 1924 kesäolympialaisissa Pariisissa ja sai siinä lisäksi pronssia vuoden 1920 kesäolympialaisissa Antwerpenissä.
Candeveau kilpaili yksikössä vuoden 1928 kesäolympialaisissa Amsterdamissa.
Pavel Bermondt-Avalov

Pavel Rafalovitš Bermon(d)t-Avalov (ven. Павел Рафалович Бермон(д)т-Авалов, 4. maaliskuuta 1877 – 27. tammikuuta 1974) oli georgialais-venäläinen Ussurin kasakka ja sotaherra, joka otti osaa ensimmäiseen maailmansotaan ja useisiin Venäjän lokakuun vallankumousta seuranneisiin sotiin, kuten Venäjän sisällissotaan ja Baltiassa tapahtuneisiin Viron, Latvian- ja Liettuan itsenäisyyssotiin.
Elämäkerta.
Nuoruus.
Bermondt-Avalov syntyi Tbilisissaä, nykyisen Georgian pääkaupungissa. Hän sai toisen sukunimensä adoptioisänsä, Georgian prinssi Mikhail Avalishvilin mukaan. Bermondt-Avalov sai musikaalisen kasvatuksen, ja hänestä toimikin nuoruudessaan transbaikalilaisten kasakoiden musikaalisena johtajana. Myöhemmin vuonna 1906 hän aloitti sotilasuran Ussurin kasakoissa nousten kapteeniksi vuonna 1914.
Venäjän sisällissota ja sota Baltian maita vastaan.
Bermondt-Avalov taisteli Venäjän keisarikunnan puolesta Venäjän–Japanin sodassa ja ensimmäisessä maailmansodassa. Lokakuun vallankumouksen jälkeen Bermondt-Avalov siirtyi kesällä 1918 Ukrainaan, jossa valtaa piti Ukrainan hetmanaatin johdossa Pavlo Skoropadski, joka oli Saksan valtaannostama. Hän sai saksalaisilta luvan joukkojen värväämiseen Ukrainasta bolševikkien vastaiseen taisteluun. Näin hän toimi Donin kasakoiden atamaani Pjotr Krasnovin värväystoimistossa Kiovassa. Maailmansodan päättyessä marraskuussa 1918 hän lähti vetäytyvien saksalaisjoukkojen mukaan ja päätyi Saksaan. Hän jatkoi värväystoimintaa saksalaisten vankileireillä olleiden venäläisten keskuudessa perustaakseen oman bolševikkien vastaisen armeijan. Keväällä 1919 Bermondt-Avalovin luomat joukot liittivät kenraali, kreivi Rüdiger von der Goltzin johtamiin vapaajoukkoihin.
Bermondt-Avalov seurasi kevään 1918 aikana saksalaisten ja baltiansaksalaisten sotaa osallistumatta vielä omilla joukoilla taisteluun. Päämajaksi hänen joukoilleen tuli Mitaun (latv. Jelgava) kaupunki ja hänestä tuli Länsi-Venäjän vapaaehtoisen armeijan ("bermontialaiset") komentaja. Muodollisesti joukot olivat osa Luoteis-Venäjän armeija, joita johti kenraali Nikolai Judenitš. Käytännössä Bermondt-Avalov oli toiminnassaan itsenäinen eikä todellisuudessa tukenut Judenitšin sotilasoperaatiota. Sen sijaan, että Bermondt-Avalov olisi keskittänyt joukkonsa taistelemaan venäläisiä kommunisteja vastaan, hän suuntasi huomionsa itsenäisiksi julistautuneiden Viron, Latvian ja Liettuan nujertamiseen. Länsi-Venäjän vapaaehtoinen armeija sai vuonna 1919 hallintaansa laajoja Baltian maiden alueita, mutta latvialaiset ja liettualaiset joukot virolaisten tuella pakottivat nämä joukot perääntymään. Ne poistuivat koko Baltiasta vuoden 1919 lopulla.
Myöhempi elämä.
Neuvostoliiton perustamisen jälkeen Bermondt-Avalov muutti Länsi-Eurooppaan. Vuonna 1921 hän kirjoitti Saksassa asuessaan muistelmansa. Vaikka Bermondt-Avalov osallistui oikeistolaiseen toimintaan Saksassa, kansallissosialistit karkottivat hänet Saksasta vuonna 1936. Karkotuksen jälkeen hän asui ensin Belgradissa, Jugoslaviassa ja myöhemmin New Yorkissa, Yhdysvalloissa, jossa hän kuoli vuonna 1974.
Valentina Rastvorova

Valentyna Ksenofontovna Rastvorova (myöh. Grišina, , , 17. kesäkuuta 1933 Odessa, Ukrainan SNT – 24. elokuuta 2018) oli ukrainalaissyntyinen Neuvostoliittoa edustanut miekkailija, olympiavoittaja ja maailmanmestari.
Rastvorova voitti floretin joukkuekilpailussa olympiakultaa Roomassa 1960 ja saavutti olympiahopeaa Tokiossa 1964. Lisäksi hän saavutti Roomassa olympiahopeaa floretin yksilökilpailussa. Rastvorova kilpaili myös Melbournen kesäolympialaisissa 1956.
Rastvorova meni naimisiin Boris Grišinin kanssa, ja hän on Jevgeni Grišinin sekä Jelena Grišinan äiti.
Jouko Purontakanen

Jouko Purontakanen (s. 9. maaliskuuta 1948 ) on suomalainen urheiluvaikuttaja ja Suomen olympiakomitean pääsihteeri. Aikaisemmin Purontakanen on toiminut SVUL:ssa, Suomen Suunnistusliitossa sekä Suomen Urheiluliitossa. Lisäksi hän on ollut Suomessa järjestettyjen yleisurheilun EM-kisojen ja jääkiekon MM-kisojen pääsihteerinä. Purontakanen on toiminut myös Opiskelijoiden liikuntaliiton varapuheenjohtajana. 
Vuonna 1996 Purontakanen valittiin Suomen olympiakomitean pääsihteeriksi Kosti Rasinperän seuraajaksi. Purontakanen jäi tehtävästä eläkkeelle joulukuussa 2012. Hänelle myönnettiin liikuntaneuvoksen arvonimi joulukuussa 2011.
Harrison Glancy

Harrison Smith Glancy (17. syyskuuta 1904 Bens Run, Länsi-Virginia – 22. syyskuuta 2002 New Orleans, Louisiana) oli yhdysvaltalainen uimari. Hän kilpaili vuoden 1924 kesäolympialaisissa Pariisissa ja voitti kultaa 4 × 200 metrin vapaauintiviestijoukkueen jäsenenä. Hän toimi myöhemmin tuomarina kolmissa olympialaisissa.
Glancy otettiin vuonna 1990 International Swimming Hall of Fameen.
Square-tanssi

Square dance, suomeksi nykyaikainen ("western" tai amerikkalainen) square-tanssi, kehitettiin 1930-1940-luvulla perinteisistä amerikkalaisista kansantansseista, kuten alkuperäisestä square dancesta. Tanssia harrastetaan nykyisin ympäri maailman. Square-tanssilla on juuret vanhoissa eurooppalaisissa tansseissa, kuten kontratansseissa ja katrillissa.
Suomeen square-tanssi tuli 1980-luvulla. Suomessa tanssin harrastajien lukumäärä on noin 100-200. Euroopassa tanssia harrastetaan varsinkin Ruotsissa, Tanskassa ja Saksassa. Myös Venäjälle on perustettu muutamia seuroja.
Tanssia harrastetaan yleisesti eri yhdistysten piirissä. Suomessa järjestetään vuosittain muutamia squaredance-festivaaleja.
Tanssin periaate.
Neljä paria (kahdeksan tanssijaa) muodostavat squaren, neliön, joka on tanssin perusmuodostelma, josta tanssi alkaa. Tanssia johtaa "caller", joka jatkuvasti tanssin edetessä kertoo mitä yksittäisiä tanssivuoroja ryhmän tulee tehdä. Caller sisällyttää tanssivuorojen nimet laulamansa kappaleen sanoihin. Kaikki tanssivuorot on etukäteen harjoiteltuja, ja vuorot noudattavat kansainvälistä standardia. Tanssivuorojen, englanniksi call, nimet ovat pääsääntöisesti englanniksi. Englannin kielen osaaminen on eduksi, mutta ei ole edellytys tanssin harrastamiseen.
Callerin tehtävänä on muodostaa yksittäisistä tanssivuoroista mielenkiintoinen tanssikokonaisuus.
Tanssijat eivät etukäteen tiedä mitä calleja tanssiin tulee sisältymään, mikä on yksi modernin square-tanssin kantavista ajatuksista. Tanssin aikana on kaikkien tanssijoiden kuunneltava tarkkaavaisesti calleria ja tehtävä yhteistyötä ryhmässä, jotta tanssi onnistuisi. Jos kaikki tanssivuorot on tanssittu oikein, ovat kaikki tanssijat palanneet paikoille, joista tanssi alkoi, tästä on tapana antaa suosionosoitukset sekä callerille että tanssiryhmälle. Kohteliaisuus kuuluu tanssiin, muita ryhmän tanssijoita tervehditään tanssin alkaessa, ja kiitetään tanssin päättyessä.
Squaredance tip.
Jokainen tanssi (englanniksi tip) koostuu kahdesta osasta - hash call ja singing call.
Ensimmäinen osa on usein vaativampi ja tanssitaan siten, että musiikki on enemmän taustalla.
Toisessa osassa caller laulaa kappaleen ja sisällyttää tanssivuorojen nimet, callit, kappaleen sanoihin. Soitettava musiikki voi olla esim. pop/rockia, discoa, countrya tai iskelmää.
Tanssi tasot.
Kun uusi tanssija on oppinut basic- tai mainstream-tason, on suoritettava koe (engl. graduation), jotta tanssija saa kantaa seuran merkkiä (engl. badge). Badge on edellytys, jotta saa tanssia järjestetyillä festivaaleilla.
Näitä tasoja tanssivat kokeneemmat tanssijat. Tasot asettavat korkeammat vaatimukset yksittäiselle tanssijalle, jokaisen odotetaan pystyvän toimimaan itsenäisemmin kuin alemmilla tasoilla. 
Ylempien tanssitasojen tip:iin sisältyy calleja alemmilta tasoilta, näin näillä tasoilla tanssijoiden on osattavat myös kaikki alemmat tasot.
Challenge-tasolla vuorot ovat monimutkaisempia kuin alemmilla tasoilla, näin tason oppimiseen myös kuluu vastaasti pitempi aika.
Pukeutuminen.
Tanssien järjestäjät usein antavat suosituksia pukeutumiseen, näitä voivat olla:
Karel Tammjärv

Karel Tammjärv (s. 25. toukokuuta 1989 Tartto) on virolainen uransa lopettanut maastohiihtäjä.
Tammjärv kilpaili aikuisten arvokilpailuissa ensimmäisen kerran Vancouverin olympialaisissa 2010, jossa oli parhaimmillaan yhdistelmäkilpailussa 46:s. MM-kilpailuissa hänen paras sijoituksensa on Oslon 2011 kisojen 15 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailun 26. sija.
Tammjärv kilpaili maailmancupissa ensimmäisen kerran Lahdessa maaliskuussa 2009. Ensimmäiset maailmancup-pisteensä hän sai oltuaan 22:s Otepään perinteisen hiihtotavan sprintissä tammikuussa 2011. Se oli hänen paras sijoituksensa maailmancupissa joulukuuhun 2017 saakka, jolloin hän sijoittui 13:nneksi Davosin 15 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa.
Tammjärv jäi kiinni veridopingista Seefeldin MM-kilpailuissa 2019. Hän tunnusti aloittaneensa sen jo vuonna 2016 ennen Lahden MM-kilpailuja. Myös hänen valmentajansa Mati Alaver on ollut tietoinen dopingista. Tammjärv sai tapauksesta neljän vuoden kilpailukiellon.
Tammjärv lopetti uransa maastohiihtäjänä dopingkäryynsä vuonna 2019.
Gustaf Orraeus

Gustaf Orraeus (von Orraeus) (20. elokuuta 1738 Taipalsaari – 1. syyskuuta 1811 Venäjä) oli suomalainen kulkutauteja vastaan taistellut lääkäri, joka sai ensimmäisenä Venäjällä lääketieteen tohtorin arvon (1768) ja josta tuli Venäjän lääkintöneuvoston jäsen.
Orraeuksen vanhemmat olivat kirkkoherra Magnus Orraeus ja Ebba Katarina Mollerus. Hän opiskeli vuodesta 1752 alkaen Turun akatemiassa muun muassa Pietari Kalmin johdolla ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1754. Orraeus jatkoi opintojaan Pietarissa, jossa valmistui sotilaslääkäriopistosta 1757. Samana vuonna hänet määrättiin sotilaslääkäriksi seitsenvuotiseen sotaan, jossa hän tuli tunnetuksi kulkutautien vastustajana. Vuonna 1768 hän sai Venäjällä ensimmäisenä lääketieteen tohtorin arvon. Venäläis-turkkilaisen sodan aikana rutto raivosi sotilaiden sekä Moldovan ja Valakian väestön keskuudessa. Vuonna 1770 Orraeus sai suuret valtuudet sen hillitsemiseksi ja onnistui. Hän sai ruton kuriin myös Moskovassa, jonka kaupunginlääkäri hänestä tuli 1772. Toimestaan Orraeus erosi kuitenkin fyysisesti ja henkisesti väsyneenä jo 1776, siirtyen maanviljelijäksi Pietarin lähistölle. Hän kirjoitti maanviljelyä ja eläinlääketiedettä koskevia esityksiä ja julkaisi 1778 laajan, klassisen maineen saaneen teoksen "Descriptio pestis, quae anno 1770 in Jassia et 1771 in Moscua grassata est". Vuonna 1803 Orraeus kutsuttiin ansioistaan Venäjän valtakunnan lääkintöneuvoston jäseneksi ja 1808 Pietarin lääketieteellis-kirurgisen akatemian jäseneksi.
Orraeuksen ensimmäinen puoliso oli nimeltään Anna von Dietz († 1817) ja toinen nimeltään Anna Stricker.
Kittijuusto

Kittijuusto on juustolaji, joka varastoinnin aikana käsitellään tietyllä tavalla niin, että juuston pintaan muodostuu ”kittiä”. Kittijuustoja on kovia juustoja, mutta niitä voidaan valmistaa myös "pâte molle" eli juustomassaa ei puristeta muottiin eikä kuumenneta. Juusto saa vuorotellen suola- ja kittikäsittelyn noin neljän viikon ajan. Kittikäsittely tarkoittaa, että juusto kastetaan sen jälkeen, kun se on suola-altaan jälkeen saanut kuivua säiliössä, jossa on erityisiä hiiva- ja bakteeriviljelmiä sekoitettuna hapatettuun kurrimaitoon. Jotkut juustot, kuten Grain d'Orge, huuhdotaan varastoinnin aikana calvadosilla. 
Kittijuustoissa on listeriavaara.
Arthur Reinmann

Arthur Reinmann (1901 Oberaargau – 1983 Oberaargau) oli sveitsiläinen painonnostaja. Hän sai pronssia höyhensarjassa vuoden 1924 kesäolympialaisissa Pariisissa. Lisäksi hän sijoittui siinä viidenneksi vuoden 1928 kesäolympialaisissa Amsterdamissa.
Roger Lukaku

Roger Menana Lukaku (6. kesäkuuta 1967 Kinshasa, Zaire – 28. syyskuuta 2025) oli kinshasankongolainen jalkapalloilija, joka pelasi keskushyökkääjän pelipaikalla. Hän oli oikeajalkainen ja pituudeltaan 186-senttimetrinen.
Lukaku pelasi ammattilaisena Belgiassa muun muassa FC Boomissa, RFC Seraingissa, Germinal Ekerenissä ja KV Mechelenissä. Lisäksi pelasi myös yhden kauden turkkilaisessa Gençlerbirligissä.
Lukaku edusti Zairen maajoukkuetta muun muassa MM-karsinnoissa sekä Afrikan-mestaruuskilpailuissa 1994 ja 1996.
Roger Lukakun poika on belgialainen jalkapalloilija Romelu Lukaku.
Pierino Gabetti

Pierino Gabetti (22. toukokuuta 1904 Sestri Ponente – 28. helmikuuta 1971) oli italialainen painonnostaja. Hän voitti höyhensarjassa kultaa vuoden 1924 kesäolympialaisissa Pariisissa ja sai siinä lisäksi hopeamitalin vuoden 1928 kesäolympialaisissa Amsterdamissa.
Gabetti kilpaili myös vuoden 1932 kesäolympialaisissa Los Angelesissa ja sijoittui siellä neljänneksi kevytsarjassa.
Kitty Carlisle

Kitty Carlisle (synt. Catherine Conn, 3. syyskuuta 1910 – 17. huhtikuuta 2007) oli yhdysvaltalainen näyttelijä, oopperalaulaja, Broadway-esiintyjä, talk-show juontaja ja taidevaikuttaja. Hänen tunnetuimmat elokuvansa ovat: "She Loves Me Not" (1934), "Ilta oopperassa" (1935), "Hollywood kanttiini" (1944), "Radio Days" (1987) ja "Moni kakku päältä kaunis" (1993). Hänellä on kaksi tähteä Hollywood Walk of Famellä.
Kitty Carlisle esiintyi Broadwayllä useissa suosituissa näytelmissä ja musikaaleissa. Hän juonsi myöhemmällä urallaan monia talk-show ja peliohjelmia: "Password" (1961–1962), "I've got a Secret" (1952–1966), "What's My Line" (1963–1966) ja "To Thell The Truth" (1957–1968, 1975–1977, 1980).
Yksityiselämä.
Kitty Carlisle oli naimisissa käsikirjoittaja Moss Hartin kanssa vuosina 1946–1961. Heillä on kaksi lasta Christopher (s. 1948) ja Catherine (s. 1950). Moss Hart kuoli vuonna 1961 57-vuotiaana. Kitty Carlisleltä ilmestyi elämäkerta Kitty vuonna 1984. Carlisle saavutti pitkän eliniän, hän kuoli 96-vuotiaana vuonna 2007.
Ranskan yritysten liike

Ranskan yritysten liike () on Ranskan suurin työnantajaliitto. Työnantajien tärkeimpänä edustajana sillä on merkittävä osa Ranskan yhteiskunnallisessa elämässä.
MEDEF:illä on noin 750 000 jäsenyrityksistä, joista 90 prosenttia on alle 50 työntekijän kokoisia pk-yrityksiä. Liitto toimii lobbausjärjestönä kunnallisella, maakunnallisella, kansallisella ja Euroopan unionin tasolla. Kansainvälisesti MEDEF kuuluu BUSINESSEUROPEen ja Kansainvälisen työjärjestön hallintoneuvostoon. MEDEF International järjestää ranskalaisten kauppavaltuuskuntien matkoja erityisesti kehittyvien talouksien maihin.
Historiaa.
MEDEF:in ensimmäinen edeltäjä oli 19. maaliskuuta 1919 perustettu Ranskan yleinen tuotantoliitto ). Ranskan yleinen työnantajaliitto () korvasi sen 4. elokuuta 1936. Vichyn hallitus lakkautti yleisen työnantajaliiton 16. elokuuta 1940 lailla, joka perusti "järjestelykomiteat" ().
Ranskan tasavallan väliaikaishallituksen pyynnön mukaisesti perustettiin joulukuussa 1945 työnantajia edustamaan Ranskan työnantajien kansallinen neuvosto (, "CNPF"). Tammikuussa 1946 CNPF:n ensimmäiseksi puheenjohtajaksi valittiin Georges Villiers, joka toimi tehtävässään 20 vuotta. 24. heinäkuuta 1946 CNPF selvitti keskinäiset suhteensa vuonna 1945 perustettuun yleisliittolaiseen kauppakamariin () ja maakuntien yrityksiä edustavaan FAR:iin ("Fédération des Associations Régionales") sekä pienyrityksiä edustavaan CGPME:iin ("Confédération Générale des Petites et Moyennes Entreprises"). Tästä sopimuksesta kehittyi Ranskan kauppakamari ("Conseil du Commerce de France"), joka edustaa 40 ranskalaista työnantajajärjestöä ja- liittoa.
CNPF vastusti aikanaan Rooman sopimusta ja Euroopan yhtenäisasiakirjaa. Nykyään se kuitenkin suhtautuu kilpailupolitiikkaan myönteisesti.
Ernest-Antoine Seillièren johdolla liiton nimeksi muuttui "Mouvement des Entreprises de France" (MEDEF) 27. lokakuuta 1998.
Järjestörakenne.
MEDEF:in olemassaolo perustuu vuoden 1901 yhdistyslakiin, jonka pohjalta toimivat kaikki Ranskan yhdistykset ja järjestöt.
MEDEF:in organisaatio jakautuu kolmeen osaan:
MEDEF:in johtoelimet kansallisella tasolla ovat: hallitus ("le conseil exécutif"), toimisto ("le bureau"), valtuusto ("l'assemblée permanente"), yleiskokous ("l'assemblée générale"), sääntövaliokunta ("le comité statutaire"), varainhoitovaliokunta ("le comité financier") ja edustajavaliokunta ("le comité des mandats").
Puheenjohtajat.
Puheenjohtaja valitaan viideksi vuodeksi kerrallaan ja kausi voidaan uusia kerran kolmeksi vuodeksi.
Oldřich Svojanovský

Oldřich Svojanovský (s. 9. maaliskuuta 1946 Otrokovice) on Tšekkoslovakiaa edustanut soutaja. Hän sai perämiehellisessä kaksikossa hopeaa vuoden 1972 kesäolympialaisissa Münchenissä ja pronssia vuoden 1976 kesäolympialaisissa Montrealissa. Lisäksi hän oli mukana sijoittumassa viidenneksi kahdeksikossa vuoden 1968 kesäolympialaisissa Méxicossa. Hän on Pavel Svojanovskýn veli.
Pavel Svojanovský

Pavel Svojanovský (12. elokuuta 1943 Otrokovice – 31. maaliskuuta 2024) oli Tšekkoslovakiaa edustanut soutaja. Hän sai perämiehellisessä kaksikossa hopeaa vuoden 1972 kesäolympialaisissa Münchenissä ja pronssia vuoden 1976 kesäolympialaisissa Montrealissa. Lisäksi hän oli mukana sijoittumassa viidenneksi kahdeksikossa vuoden 1968 kesäolympialaisissa Méxicossa.
Myös Svojanovskýn veli Oldřich Svojanovský oli soutaja, ja he soutivat olympiamitaleille samassa venekunnassa.
Svojanovský kuoli 80-vuotiaana vuonna 2024 ollessaan palkintojenjakajana Golčův Jeníkovin soutukilpailussa ja pudottuaan vahingossa palkintokorokkeelta pää edellä maahan. Hänet todettiin kuolleeksi läheisessä sairaalassa.
Hanne Borchsenius

Hanne Borchsenius (30. marraskuuta 1935 Frederiksberg – 19. maaliskuuta 2012) oli tanskalainen näyttelijä. Hänen puolisonsa oli näyttelijä Axel Strøbye.
Borchsenius opiskeli Tanskan kuninkaallisen teatterin oppilaskoulussa 1957–1960. Hän näytteli 32 elokuvassa vuosina 1956–1988.
George Buckley

George John Buckley (1876 – 14. helmikuuta 1955) oli brittiläinen kriketinpelaaja. Hän kilpaili vuoden 1900 kesäolympialaisissa Pariisissa ja oli siellä mukana voittamassa kultaa Devon &amp; Somerset Wanderers -joukkueen jäsenenä.
Herra Heikki ja S. Makkonen

Herra Heikki ja S. Makkonen () on Jan Gissbergin ohjaama ruotsalainen 34 minuutin pituinen lyhytanimaatio vuodelta 1987. Animaation ääninäyttelijänä toimii hahmojen luoja lastenkirjailija Thomas Funck.
Lyhytelokuvan 87 minuutin pituinen jatko-osa ilmestyi vuonna 1991 nimellä "Saku Sammakko ja salainen disketti" Jan Gissbergin ohjaamana.
August Schmierer

August Schmierer (28. huhtikuuta 1870 – ?) oli saksalainen rugbypelaaja ja edusti SC 1880 Frankfurt -seuraa. Hän kilpaili vuoden 1900 kesäolympialaisissa Pariisissa ja kuului siellä hopeaa saaneeseen joukkueeseen.