tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Romano Fenati

Romano Fenati (s. 15. tammikuuta 1996) on italialainen ratamoottoripyöräilijä, joka kilpaili MotoGP-sarjassa.
Ura.
Fenati kilpaili uransa alkuvaiheilla kotimaansa 125cc-sarjassa. Vuonna 2011 hän voitti tämän kuutioluokan Euroopan mestaruuden. Kaudeksi 2012 hän siirtyi Moto3-luokkaan FTR Hondan talliin. Fenati oli ensimmäisessä kisassaan Qatarissa toinen ja voitti jo seuraavan osakilpailun Espanjassa. Hänestä tuli ensimmäinen kuljettaja sitten Noboru Uedan ja vuoden 1991, joka on pystynyt ajamaan palkintosijoille kahdessa avausstartissaan. Hän oli lopulta MM-sarjan kuudes. Seuraavalla kaudella Fenati ei päässyt kertaakaan podiumille ja oli vasta sarjan kymmenes. Kauden 2014 kolmessa ensimmäisessä kilpailussa Fenati sijoittui kahdesti kärkikolmikkoon, voittaen Argentiinan GP:n. Argentiinan kilpailun podiumilla italialaiselle Fenatille soitettiin vahingossa Ranskan kansallislaulu "Marseljeesi". Hän oli lopulta sarjan yhteispisteissä viides kerättyään kauden aikana Argentiinan voiton lisäksi kolme voittoa. San Marinon Moto2-luokan osakilpailussa kaudella 2018 Fenati painoi ohitettaessa kilpakumppaninsa Stefano Manzin jarrukahvaa yli 200 kilometrin tuntinopeudessa ja Manzi sai vain vaivoin säilytettyä pyöränsä hallinnan, teko tuomittiin lajipiireissä poikkeuksellisen törkeänä ja järjestäjien langettaman kilpailukiellon lisäksi Fenatin talli Marinelli Snipers irtisanoi tämän sopimuksen välittömästi. Myös Fenatin seuraavan kauden talli MV Agusta ilmoitti ettei se ole enää kiinnostunut tämän palveluksista ja purkavansa tekemänsä sopimuksen.
Deon McCaulay

Deon McCaulay (s. 20. syyskuuta 1987) on belizeläinen jalkapalloilija, joka edustaa NASL:ssa pelaavaa Atlanta Silverbacksia. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä. 176 senttimetriä pitkä McCaulay on pelannut kotimaansa lisäksi Costa Ricassa, Hondurasissa ja Yhdysvalloissa. Hän on ollut myös MLS-seura Portland Timbersin testissä. McCaulay on Belizen jalkapallomaajoukkueen kaikkien aikojen paras maalintekijä kuudellatoista osumallaan. Hän voitti yhdessä Robin van Persien ja Luis Suárezin kanssa vuoden 2014 MM-karsintojen maalikuninkuuden yhdellätoista osumallaan.
Else Lasker-Schüler

Else Lasker-Schüler (11. helmikuuta 1869 – 22. tammikuuta 1945) oli saksanjuutalainen runoilija, prosaisti, näytelmäkirjailija ja kuvittaja.
Hitlerin noustua valtaan 1933 Lasker-Schüler lähti Saksasta Sveitsiin ja edelleen 1940 Palestiinaan. 
Lasker-Schüleriä on pidetty 1900-luvun alkuvuosien ekspressionistina, mutta toisaalta häntä ei pidetä puhtaana ekspressionistina, sillä vaikka hän kuului Der Sturmin piiriin, hän kääntyi myöhemmin juutalaisen mystiikan puoleen ja runojen teemat muuttuivat.
Suuri kuntauudistus

Suuri kuntauudistus tarkoittaa Suomessa vuosina 1961–1982 toteutettua kuntauudistusta. Ahvenanmaan kuntajaon muuttamista ei suunniteltu, joten uudistus koski vain Manner-Suomea.
Suuri kuntauudistus ei toteutunut odotetulla tavalla, ja vuonna 1982 siitä luovuttiin. Uudistuksen alkaessa vuonna 1961 Suomessa oli 548 kuntaa, ja uudistuksen päättymisvuonna 1982 kuntia oli jäljellä 461 kappaletta.
Lainsäädäntö.
Uudistuksella pyrittiin muodostamaan kuntia, joissa olisi ainakin 8 000 asukasta, ja väkiluvun alarajana pidettiin suunnilleen 4 000 asukasta. Uudistusta suunnitteli alkuvaiheessa pienkuntakomitea, jonka jälkeen valmistelutyötä jatkoivat läänit ja kuntauudistuksen neuvottelukunta.
Kuntauudistusta koski "Laki toimenpiteistä kunnallisen jaotuksen ja yhteistoiminnan kehittämiseksi" (13/1967). Tässä laissa ei ollut mukana mahdollisuutta pakkoliitosten tekemiseen, mutta erityisen painavista syistä valtiolla oli kuitenkin mahdollisuus tehdä pakkoliitoksia. Suuren kuntauudistuksen aikana tehtiin joitakin pakkoliitoksia, joista ensimmäiset vuonna 1967 ja viimeiset vuonna 1977. Lisäksi vapaaehtoisia kuntaliitoksia toteutui suuri määrä.
Suunniteltu kuntien lukumäärä.
Seuraavassa esitettävät luvut suunnitelluista kuntien lukumääristä koskevat vain Manner-Suomea.
Lääninhallitusten laatimien alustavien ehdotusten mukaan kuntia olisi jäänyt 285 kappaletta, joista 47 olisi ollut kaupunkeja, 25 kauppaloita ja 213 maalaiskuntia. Lääninhallitusten lopullisissa ehdotuksissa Suomeen olisi jäänyt 304 kuntaa, joista 49 kaupunkeja, 26 kauppaloita ja 229 maalaiskuntia. Kuntauudistuksen neuvottelukunnan tarkistusehdotuksissa kuntia olisi ollut 311 tai 312 kappaletta. 311 kunnan tapauksessa kaupunkeja olisi ollut 51, kauppaloita 24 ja maalaiskuntia 236. Lääneittäin kunnat olisivat jakautuneet seuraavasti:
Vertailun vuoksi yllä olevassa taulukossa on esitetty kuntien lukumäärät lääneittäin myös kuntauudistuksen alkamis- ja päättymisvuonna. Osa muutoksista voi selittyä kuntien siirtämisellä läänistä toiseen.
Suunniteltu kuntajako.
Suuren kuntauudistuksen yhteydessä hahmoteltua uutta kuntajakoa on kuvattu muun muassa lääninhallitusten vuonna 1968 laatimissa alustavissa suunnitelmissa ja vuonna 1969 julkaistuissa lopullisissa suunnitelmissa. Julkaisussa "Kuntauudistuksen neuvottelukunnan ehdotus tarkistuksiksi lääninhallitusten kuntauudistusta koskeviin suunnitelmiin" on kuvattu lyhyesti alustavat ja lopulliset suunnitelmat ja mahdollisesti esitetty niihin muutoksia.
Toteutuneet kuntaliitokset.
Seuraavassa on lueteltu suuren kuntauudistuksen aikana vuodesta 1961 vuoteen 1982 toteutuneet kuntaliitokset lääneittäin aikajärjestyksessä. Ensimmäisenä on kuntaliitosvuosi, seuraavana lakkautettu kunta ja nuolen jälkeen kunta, johon se on liitetty. Pakkoliitoksella lakkautetut kunnat on merkitty lihavoituna, muut liitokset olivat vapaaehtoisia.
Nintendo eShop

Nintendo eShop () on Nintendo Networkin ylläpitämä verkkokauppa. Palvelu on saatavilla Nintendo Switchille ja Nintendo Switch 2. Tuki Nintendo 3DS:lle ja Wii U:lle on lopetettu.
eShop julkaistiin Pohjois-Amerikassa 6. kesäkuuta sekä PAL-valtioissa ja Japanissa 7. kesäkuuta 2011 ja se mahdollisti vapautumisen järjestelmän päivityksistä, mikä lisää toiminnallisuutta Nintendo 3DS:n HOME-valikossa. Toisin kuin Nintendo 3DS:n kohdalla, eShop oli saatavilla Wii U:lle jo sen julkaisupäivänä, vaikka järjestelmän päivitystä vaaditaankin, jos eShopia haluaa käyttää. Se on myös moniajosovellus, mikä tarkoittaa, että se on käytettävissä, vaikka peli olisi pyörimässä taustalla HOME-valikon kautta. Tosin tämä ominaisuus on saatavilla vain Wii U:lla. 
Nintendo eShop sisältää ladattavia pelejä, sovelluksia sekä tietoa tulevista elokuva- ja pelijulkaisuista.
Tietyissä Latinalaisen Amerikan ja Karibian maissa Nintendo 3DS ja Wii U -laitteiden eShop sulkeutui 31. heinäkuuta 2020. Tämän jälkeen ei pystynyt enää lataamaan ohjelmistoja eikä uudelleenlataamaan tai päivittämään sovelluksia. Wii U- ja 3DS-eShop sulkeutuu länsimaissa maaliskuussa 2023. eShopin sulkemisen myötä loppuu pääsy useisiin Virtual Consolen kautta saataviin peleihin, joita ei ole saatavilla Nintendo Switchin Switch Online -palvelussa.
Tuki Nintendo 3DS:lle ja Wii U:lle päättyi lopullisesti maaliskuussa 2023. Videopelien tutkimisen ja säilömisen kannalta tuen loppuminen aiheuttaa ongelmia, kun arkistot eivät voi tekijänoikeuslain nojalla sallia etäpääsyä kokoelmiinsa.
Mosaiikkimenetelmä

Mosaiikkimenetelmä ("engl. tiling approach") on meteorologiassa, numeerisessa säänennustamisessa käytetty menetelmä, jossa määritetään isolle heterogeeniselle mallin hilaneliölle pintavuot useista hilaneliön osista. 
Mosaiikkimenetelmässä paikalliset vuot parametrisoidaan erikseen kullakin alustatyypillä. Hilaneliön laikuille annetaan rosoisuudet ja ennustetaan pintalämpötilat ja -kosteudet erikseen. Pintavuo kasataan osa-alueiden koolla painotetuista osavoista.
formula_1
missä formula_2 on ilman tiheys, formula_3 on lämpökapasiteetti vakiopaineessa, formula_4 on hilaruudussa esiintyvien alustatyyppien lukumäärä ja formula_5 on alustatyypin formula_6 pinta-alaosuus nollan ja yhden väliltä. Kukin siirtokerroin formula_7 lasketaan siis paikallisen rosoisuusparametrin ja stabiilisuuden perusteella. formula_8 on pinnan ja formula_9 ilman potentiaalilämpötila.
Käyttö.
Etenkin ilmastomalleissa voi suuren hilaneliön alueella olla montaa eri pintatyyppiä. Mosaiikkimenetelmä on osoittautunut johdonmukaisemmaksi kuin yritykset määrätä yksi yhteinen tehoisa lämmön ja kosteuden rosoisuusparametri ja pinta-arvo koko isolle heterogeeniselle hilaneliölle. Mosaiikkimenetelmä onkin siksi yleistynyt eri malleissa.
V. F. Aaltoranta

Viktor Fredrik Aaltoranta (18. heinäkuuta 1886 Iisalmi – 12. toukokuuta 1916 Sortavala) oli suomalainen toimittaja, joka työstenteli 1900-luvun alkuvuosina useissa työväenlehdissä.
Aaltoranta työskenteli nuoruudessaan muun muassa seppänä. Myöhemmin hän oli Kuopiossa ilmestyneen "Savon Työmiehen" toimittajana 1908–1910, Porvoossa ilmestyneen "Työläisen" päätoimittajana 1910–1912, "Raivaajan" toimittajana Lahdessa 1912–1914 sekä Sortavalassa ilmestyneen "Päivän Tiedot" -lehden päätoimittajana 1915–1916.
Vuonna 1908 Aaltoranta haastettiin Venäjän pääministerin Pjotr Stolypinin kunnian loukkaamisesta oikeuteen Kuopiossa. Syytteen aiheutti "Savon Työmies" -lehdessä 7. maaliskuuta 1908 julkaistu kirjoitus nimeltä "Järkähtämättömän luja hallitus". Loimaranta kirjoitti myös runoja ("Kahlehet katki!") ja humoristisen kertomuksen "Kun kenraalikuvernööriä Kuopioon odotettiin".
Aaltoranta kuoli keuhkotautiin 29-vuotiaana toukokuussa 1916.
Myllypuron kirjasto

Myllypuron kirjasto (ent. Myllypuron mediakirjasto) on Helsingin kaupunginkirjaston ja Helmet-kirjastojen toimipiste Myllypurossa, keskellä Myllypuron Ostaria osoitteessa Kiviparintie 2. Kirjaston palvelut saa käyttöönsä Helmet-kirjastokortilla.
Palvelut.
Myllypuron laajentunut, vuonna 2022 remontoitu kirjasto on profiloitunut perhekirjastoksi.
Opastus ja neuvonta.
Kirjasto järjestää henkilökohtaista digiopastusta viikoittain torstaista perjantaihin. Kirjaston henkilökunta voi auttaa tarpeen vaatiessa pienissä digiongelmissa.
Tilat.
Kirjastossa on iso sali infotiskeineen, asiakaskeittiö, lasten ja nuorten puoli, musiikkihuone, Minitila-työskentelysoppi, Virta-kokoustila, inva-WC lastenhoitopöydällä ja kaksi muuta wc-tilaa. Lisäksi kirjastossa on henkilökunnan omat tilat.
Lainattava aineisto.
Kirjastosta on Helmet-kirjastokortilla lainattavissa kirjoja, lehtiä, pelejä ja käyttötavaroita.
Historia.
Myllypuron mediakirjasto ja asukastalo Mylläri avattiin 14. joulukuuta 2011 klo 12 Myllypuron uuden ostoskeskuksen yhteyteen keskelle toria pyöreään paviljonkirakennukseen. Kaupunginosaa aiemmin palvelleen lehtisalin henkilökunta ja toiminnot siirtyivät mediakirjastoon.
Vuonna 2022 asukastalo Mylläri siirtyi toisiin tiloihin. Mediakirjaston verstas- ja studiovälineet siirtyivät Itäkeskuksen kirjastoon. Kirjaston ja asukastalon tilat yhdistettiin ja näin syntyi remontin kautta uusi Myllypuron kirjasto. Kirjaston tilat laajenivat kolminkertaisiksi 150 neliömetristä 450 neliömetriin. Avajaisia juhlittiin 13. lokakuuta 2022.
Nintendo 2DS

Nintendo 2DS on Nintendon kehittämä käsikonsoli. Tuote esiteltiin elokuussa 2013 ja se julkaistiin Pohjois-Amerikassa, Euroopassa, Australiassa ja Uudessa-Seelannissa 12. lokakuuta 2013 yhdessä Pokémon X ja Y -pelin kanssa.
Nintendo 2DS on lähtötasoversio Nintendo 3DS:lle, joka sisältää identtisen laitteiston, samanlaista toiminnallisuutta sekä yhteensopivuutta Nintendo DS:n ja 3DS:n laitteiden kanssa. Nintendo 2DS -konsolia myydään samanaikaisesti 3DS- ja 3DS XL -mallien kanssa kannustimena laajentaa Nintendo 3DS -pelien markkinoita. Nintendo of American presidentti Reggie Fils-Aime totesi, että 2DS on ensisijaisesti suunnattu nuoremmille pelaajille (kuten alle 7-vuotiaille), joiden kohdalla oli aiemmin neuvoteltu 3D-toiminnan käyttämättömyydestä 3DS:n aiheuttamien mahdollisten silmien terveysongelmien kannalta.
Vastaanotto Nintendo 2DS:n kohdalla on ollut ristiriitaista. Vaikka Nintendo yllättyi siitä, miten 2DS saatiin hinnoiteltua ja sijoitettua sen korkeamman tason kumppanien rinnalle, runsaasti kritiikkiä tuli sen heikommista ominaisuuksista verrattuna 3DS:ään, kuten konsolin designista, jota kuvailtiin vähemmän houkuttavaksi kuin 3DS:n vastaavaa, sen matalammasta äänenlaadusta ja akun kestosta. Jotkut kuitenkin yllättyivät 2DS:n muotoilusta ja kehuivat sen olevan vakaampi ja mukavampi pidellä käsissä kuin 3DS. Jotkut kriitikot kokivat sellaisen tunteen konsolin 3D-tuen puuttumisesta, että se olisi Nintendon luoma hullutus; Nintendo kuitenkin on myöhemmin ilmoittanut että autostereoskooppinen 3D-tuki olisi osa heidän tulevaisuuden suunnitelmiaan.
Heteromeles arbutifolia

Heteromeles arbutifolia on monivuotinen pensas, joka kasvaa luontaisesti Yhdysvalloissa Oregonin luoteisosissa ja Californiassa sekä Meksikossa Baja Californian alueella. Se on sukunsa "Heteromeles" ainoa laji ja läheistä sukua aasialaiselle punamarjojen ("Photinia") suvulle.
"H. arbutifolia" on tärkeä osa rannikkomaruna-aron, kuiviin kausiin sopeutuneen chaparral-pensaikon ja Kalifornian tammimetsän elinympäristöjä. Laji tunnetaan englanniksi nimillä "Christmas berry" ("joulumarja") ja "California holly" ("kalifornianorjanlaakeri"). Hollywood sai nimensä Los Angelesin kukkuloilla yleisenä kasvaneesta pensaasta.
Ominaisuudet.
"H. arbutifolia" kasvaa yleensä 2-5 metriä korkeaksi, joskus 10-metriseksi varjoisalla paikalla. Pensaan latvus on pyöreän epäsäännöllinen. Runko on harmaa, versoissa on hentoa nukkaa. Lehdet ovat ikivihreät ja nahkamaiset, lyhyen nirhalaitaiset. Lehden suonet jatkuvat nirhoihin, ruoti on lyhyt. Lehtien pituus on 5–10 cm ja leveys 2–4 cm. Pensas kukkii alkukesällä pienin valkoisin kukin, jotka ovat läpimitaltaan 6–10 mm ja kasvavat tiuhoissa tertuissa. Kukassa on viisi pyöreähköä terälehteä.
Hedelmä on mehevä pohjushedelmä, läpimitaltaan 5-10 mm, soikea, kirkkaan punainen tai keltainen. Hedelmäliha on jauhomaista, kookkaahkoja sileitä ruskeita siemeniä on kahdesta kolmeen kappaletta. Hedelmiä kehittyy runsain määrin. Ne kypsyvät syksyllä ja säilyvät pitkälle talveen.
Kasvatus.
"H. arbutifolia" menestyy vettä läpäisevässä maaperässä jopa eteläisessä Englannissa. Lintujen suosimat kirkkaanpunaiset marjat ovat talvella näyttävät.
Monien muiden Rosaceae-heimon Maleae-tribuksen lajien tavoin "H. arbutifolia" on altis tulipoltteelle.
Perhoset käyvät pensaan kukissa, jotka tuoksuvat miedosti orapihlajamainen tuoksu. Hedelmiä syövät linnut kuten matkijat, punarintarastas ja amerikantilhi sekä nisäkkäät kuten kojootit ja karhut.
Käyttö.
Muutamat intiaaniheimot kuten chumashit, tongvat ja tataviamit ovat käyttäneet pensaan marjoja ruoaksi ja lehtiä vatsalääkkeeksi. Marjoista voi myös valmistaa hilloa. Myöhemmin uudisasukkaat valmistivat marjoista sokerin kanssa vanukkaita ja hedelmäviiniä.
Myrkyllisyys.
"H. arbutifolian" marjat ovat happanan karvaita ja sisältävät pieniä määriä syanogeenisiä glykosideja, jotka hajoavat ruoansulatuksessa sinihapoksi.
Lainsäädäntö.
1920-luvulla pensaan oksien keräämisestä joulukoristeeksi tuli Los Angelesissa niin suosittua, että Kalifornian osavaltiossa säädettiin laki, joka kielsi pensaan oksien keräämisen ilman maanomistajan lupaa (CA Penal Code § 384a).
"H. arbutifolia" julistettiin Los Angelesin tunnuskasviksi 17. huhtikuuta 2012.
Igor Severjanin

Igor Severjanin (, oikealta nimeltään Igor Vasiljevitš Lotarjov, ; 16. toukokuuta 1887 Pietari – 20. joulukuuta 1941 Tallinna) oli venäläinen futuristirunoilija. Hän kutsui itseään ego-futuristiksi. 
Severjanin oli 1910-luvun Venäjällä maan suosituimpia runoilijoita. Hän oli ensimmäinen, joka käytti Venäjällä sanaa futurismi, jo vuonna 1911. Hän oli erään runokilpailun voittaja, ja hänet nimettiin runonkuninkaaksi. Osallistujina oli muun muassa Vladimir Majakovski. Ajan runoilijoiden tyyliin kuului myös asianmukainen ulkoasu ja käytös, ja Severjaninin dekadenssi muistutti hänen esikuvaansa Oscar Wildea ja ihastutti aikalaisia.
Severjanin pakeni poliittisista syistä 1918 Viroon. Severjanin oli Aleksandra Kollontain lähisukulainen.
Teokset ja tyyli.
Severjaninin esikoiskokoelma "Громокипящий кубок" (’Ukkoskiehuva pikari’) ilmestyi 1913, mutta hän oli julkaissut aiemmin pamfletteja. Hänen runoissaan oli usein kukka-aiheita, mutta ne saattoivat olla synkän ja paheellisen vertauskuvia, esimerkiksi ”Tuhatkaunoissa” sisältää jopa huumeisia merkityksiä.
Severjanin ja Suomi.
Severjanin kävi esiintymiskiertueillaan myös Suomessa. Syksyllä 1923 hän oli Helsingin Venäläisen kauppiasyhdistyksen vieraana, ja hän lahjoitti yhdistyksen jäsenelle Vladimir Schohinille nimikirjoituksellaan varustamansa runokirjan. 
Olavi Paavolainen oli ihastunut Severjaninin ananasrunoon, ja hän lausui mielellään sitä Edith Södergranin ruotsinkielisenä käännöksenä. Paavolainen itse oli Severjaninin tapaan elämäniloinen dandy ja Severjaninin hurmioitunut ja elämäniloinen tyyli antoivat hänelle innostusta. Södergran ruotsinsi useita Severjaninin runoja, joista osa julkaistiin "Ultra"-lehdessä.
Viisi laukausta senaatissa

Viisi laukausta senaatissa () on Yleisradion tuottama ja Åke Lindmanin ohjaama ruotsinkielinen televisioelokuva vuodelta 1992. Draamaa ja dokumenttimateriaalia yhdistävä elokuva kertoo tapahtumista, jotka johtivat Eugen Schaumanin tekemään Suomen kenraalikuvernööri Nikolai Bobrikovin murhaan vuonna 1904.
Lindman laati elokuvan käsikirjoituksen yhdessä historioitsija Seppo Zetterbergin kanssa. Zetterberg toimii elokuvassa myös kertojana, ja tarina perustuu hänen vuonna 1986 julkaistuun kirjaansa aiheesta. Schaumania esittää Mats Långbacka ja Bobrikovia Ernst Romanov. Elokuvaa kuvattiin Suomen ohella Liettuassa.
Parviainen (Taivalkoski)

Parviainen on Taivalkosken kunnassa, lähellä Pudasjärven kunnanrajaa Iijoen länsipuolella sijaitseva kylä. Se sijaitsee noin 25 kilometrin päässä Taivalkosken kirkonkylältä. 
Kylä sai nimensä 1620-luvulla sinne rakennetusta Parviaisen talosta, jonka perusti savolainen Heikki Parviainen Kisosjokisuulle.
Alueelta löytyy useita kalastusalueita.
Suomen jääkiekkomaajoukkueen kausi 2004–2005

Suomen jääkiekkomaajoukkueen kausi 2004–2005 alkoi harjoituspelillä Tšekkiä vastaan Prahassa. Kauteen kuuluu myös kaksi arvoturnausta, syksyn maailmancup ja kevään MM-kilpailut. 
 Harjoitusottelut
 Maailmancup
 Karjala-turnaus
 Rosno Cup
 Sweden Hockey Games
 Harjoitusottelut
 MM-kisat
Laurentius Kempe

Laurentius Andreae Kempe (n. 1620 Närpiö – 1669 Lapväärtti) oli suomalainen kirkkoherra ja filosofian maisteri. Hänet tunnetaan myös suomalaisen teatteritaiteen edistäjänä.
Ura.
Kempe kirjoitti ylioppilaaksi Turussa keväällä 1642 ja valmistui filosofian maisteriksi toukokuussa 1653. Hän aloitti Uudenkaarlepyyn triviaalikoulun rehtorina vuonna 1655. Kaupungin pormestari Cordt Bochmöller piti häntä epäkelpona tehtäväänsä ja ryhtyi toimiin hänen erottamisekseen. Piispa Aeschillus Petraeus ehdotti Kempelle kirkollista uraa, jonka tämä sittemmin valitsi. Superintendentti Petrus Erici Steuchius vihki Kempen papiksi 1658. Turun tuomiokapituli nimitti Kempen Lapväärtin kirkkoherraksi 13. toukokuuta 1658. Kristiinankaupungin porvaristo olisi halunnut tehtävään Närpiön kappalaisen Johannes Johannis Wazaeuksen.
Kempe kohtasi uudessa virassaan pian ongelmia. Hänet pidätettiin virantoimituksesta helmikuussa 1659, sillä hänen oli väitetty puhuneen saarnatuolistaan ”sopimattomuuksia”. Kempe anoi virkaansa takaisin useaan otteeseen, kunnes joulukuussa 1659 tuomiokapituli myönsi hänelle luvan hoitaa tehtäväänsä joulunpyhinä.
Laurentius Kempe on mainittu myös Suomen teatterihistorian yhteydessä. Hänen aikanaan Suomessa ei ollut ammattimaista näyttelijätoimintaa, vaan teatteritaide oli harrastajapohjaista ja levisi opiskelijoiden myötä koulukaupunkeihin. Kempe arvosti teatteria ja oli itse näyttelijänä ainakin komediassa "Surge Eller Flijt och Oflitighetz Skodes Spegel". Kappale esitettiin Turussa 6. toukokuuta 1647; sen oli kirjoittanut Jacobus Petri Chronander.
Laurentius Kempen vanhemmat olivat Närpiön kappalainen ja myöhempi Lapväärtin kirkkoherra Andreas Magni Kempe ja Anna Mårtensdotter Wargh.
Pavel Durov

Pavel Valerjevitš Durov (, s. 10. lokakuuta 1984 Leningrad, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on ranskalais-venäläinen yrittäjä, joka on perustanut sosiaalisen verkkosivuston VK:n ja yhdessä veljensä Nikolai Durovin kanssa Telegramin.
Tausta ja yksityiselämä.
Durov on syntynyt Leningradissa, mutta vietti suurimman osan lapsuudestaan Italian Torinossa, jossa hänen isänsä oli töissä. Äidin sukujuuret ovat Ukrainassa.
Kansalaisuudet.
Durov sai vuonna 2014 potkut perustamansa mutta Vladimir Putinin lähipiirin omistukseen siirtyneen VKontakten toimitusjohtajan paikalta. Hän osti itselleen Saint Kitts ja Nevisin kansallisuuden. Hän oli tätä ennen tehnyt 250 000 dollarin arvoisen investoinnin maahan ja sanonut, ettei enää aio palata Venäjälle, koska maassa on huonot edellytykset internet-alalla toimiville yrityksille.
Durov sai Ranskan kansalaisuuden hakemuksella vuonna 2021, mutta myöntämisen perusteista ei ole tietoa. Lisäksi Durovilla on Arabiemiraattien kansalaisuus.
Ura.
Durov perusti vuonna 2006 VK:n. Huhtikuussa 2014 VK:n hallitus irtisanoi Durovin tämän kieltäydyttyä luovuttamasta Venäjän turvallisuuspalvelulle Ukrainan Euromaidan-sivujen ylläpitäjien tietoja. Pian irtisanomisen jälkeen Durov ilmoitti muuttaneensa pysyvästi ulkomaille, koska näkee Venäjän olevan sopimaton internetliiketoiminnan harjoittamiseen.
Pavel Durov perusti Telegramin yhdessä Nikolai Durovin kanssa vuonna 2013, ja sillä oli vuonna 2024 yli 900 miljoonaa aktiivista käyttäjää.
Durov pidätettiin Ranskassa elokuussa 2024. Pidätys liittyy Ranskan kansallisen kyberrikospoliisin ja kansallisen petoksia tutkivan poliisiyksikön tutkintaan. Poliisin tiedottajan mukaan Durov ei ole puuttunut Telegramissa tapahtuviin talous- ja kyberrikoksiin.
Durov sanoo olevansa maanpaossa, mutta todellisuudessa hän on käynyt Venäjällä kymmeniä kertoja.
Pieni yösoitto (televisioelokuva)

Pieni yösoitto on MTV:n tuottama televisioelokuva vuodelta 1987. Sen on käsikirjoittanut Ilse Rautio ja ohjannut Neil Hardwick. Komediallinen elokuva kertoo nuoresta sellististä (Leena Uotila), joka uuteen asuntoon muutettuaan ihastuu naapurissa asuvaan putkimieheen (Aapo Vilhunen).
Vuonna 2014 MTV ja Finnkino julkaisivat elokuvan dvd-muodossa, mutta elokuvassa käytetty alkuperäismusiikki oli korvattu Neil Hardwickin mukaan ”tökerösti” arkistomusiikilla, josta ei tarvitse maksaa tekijänoikeuskorvauksia. Alkuperäismusiikkiin kuuluu muun muassa Frank Sinatraa ja otteita kuuluisista sellolevytyksistä, kuten Jacqueline du Prén soittamasta Elgarin sellokonsertosta. MTV sanoi musiikin vaihtamisen halvempaan olevan normaali käytäntö alalla, mutta lupasi kuitenkin vetää kaikki elokuvan dvd-tallenteet pois markkinoilta.
Valkoinen talo (Turku)

Valkoinen talo on Turussa Aurajokisuun itärannalla V kaupunginosassa sijaitseva vuonna 1937 valmistunut arkkitehti Gunnar Wahlroosin suunnittelema funktionalismia edustava valkoiseksi rapattu nelikerroksinen toimistorakennus.
Valkoinen talo rakennettiin Crichton-Vulcanille, joka vuonna 1938 yhdistyi Wärtsilään. Talo on toiminut siis miltei alusta asti Wärtsilän Turun telakan toimistona ja vuodesta 1999 lähtien Elomaticin pääkonttorina. Rakennusta laajennettiin vuosina 1951 ja 1958 ja korotettiin 1965. Valkoinen talo on osa Aurajokisuun satama-, telakka- ja teollisuusalueen valtakunnallisesti merkittävää rakennettua kulttuuriympäristöä. Pääoven edustalla on vuonna 2011 paljastettu veistosryhmä "Helmet".
Historia.
Crichton-Vulcan tarvitsi laajentuvalle telakkatoiminnalleen uusia tiloja 1930-luvulla. Uusien toimisto- ja piirustuskonttoritilojen suunnittelijaksi valittiin tunnettu arkkitehti Gunnar Wahlroos, joka oli jo aikaisemmin suunnitellut telakalle köysiradan. Toimistorakennus otettiin käyttöön vuonna 1937, ja vaaleaksi rapatun julkisivun vuoksi se tuli tunnetuksi heti "Valkoisena talona". Rakennus oli joensuuntainen ja kolmikerroksinen, koillispäässä sijaitsi korkea torniosa, jossa oli pääsisäänkäynti. 1950-luvulla rakennettiin 4-kerroksinen kaakkoissiipi, johon siirrettiin myös pääsisäänkäynti. Vuonna 1964 rakennettiin alkuperäiseen osaan neljäs kerros. Valkoinen talo rakennettiin alun perin Crichton-Vulcanille ja se pysyi telakan käytössä vuoteen 1988 saakka, jolloin Wärtsilä Meriteollisuus siirsi varustesuunnittelun osaston Pernon telakalle. Meriteollisuuden konkurssin myötä rakennus siirtyi Oy Lohja Ab:lle ja edelleen Oy Metra Ab:lle. Paikallisradio Auran Aaltojen toimitilat siirrettiin Valkoiseen taloon syksyllä 1990. Vuonna 1999 Elomatic osti Valkoisen talon, ja sen pääkonttori on toiminut siinä siitä lähtien.
Albert Palmberg

Albert Julius Palmberg (18. marraskuuta 1831 Geta, Ahvenanmaa – 22. joulukuuta 1916 Pohja) oli kansainvälisesti tunnettu suomalainen hygieenikko.
Palmbergin vanhemmat olivat Pohjan kirkkoherra Anders Palmberg (1785-1854) ja hänen toinen puolisonsa Hedvig Sofia Arenander. Hän kävi Helsingin ja Turun yläalkeiskoulua sekä Turun lukiota ja pääsi ylioppilaaksi 1852. Palmberg valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1856 ja maisteriksi 1857, lääketieteen kandidaatiksi 1858 ja lääketieteen lisensiaatiksi 1861. Lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi hän tuli 1863 väitöskirjalla "Några ord om smaksinnet jemte försök att medelst elektrisk retning bestämma gränserna för detsamma". Professorin arvo hänelle myönnettiin 1893. Palmbergista tuli riemumaisteri 1907.
Palmberg oli aluksi Fiskarsin tehtaanlääkärinä vuodesta 1860. Hän oli 1868–1896 Helsingin yliopiston lastentautiopin dosenttina ja hän toimi samalla lääkintöylihallituksen ylimääräisenä lääkärinä 1869–1882, rautatielääkärinä Viipurissa 1872 ja samalla muun muassa vt. linnanlääkärinä Viipurissa 1875–1882. Palmberg oli viimeksi Helsingin piirin piirilääkärinä 1887–1896.
Hänen esityksestään perustettiin ”yleisen terveyshoito-opin professorin” eli hygienian professorin virka yliopistoon vuonna 1890. Samoin hänen aloitteestaan perustettiin vuonna 1888 Hälsovårdsföreningen i Finland, Suomen Terveydenhoitoyhdistys. Se otti tehtäväkseen tuolloin kansantaudin asemassa olevan tuberkuloosin hillitsemisen. Hän toimi monissa asioissa senaatin asiantuntijana.
Palmberg kirjoitti ahkerasti ja oli 1898–1900 Finska Läkaresällskapets Handlingarin toimittaja. Kirjoituksistaan hänet myös palkittiin useita kertoja. Hän osallistui Suomen edustajana kansainvälisiin konferensseihin.
Albert Julius Palmberg oli naimisissa 1860–1913 Alexandra von Zeisigin (k. 1913) kanssa. Heidän poikansa oli Tammisaaren kaupunginvouti Rudolf Albert Palmberg (1861–1928).
Finska Läkaresällskapet

Finska Läkaresällskapet rf on Suomen ruotsinkielisten lääkärien tieteellinen järjestö. Se pyrkii edistämään alaa ja ruotsinkielistä julkaisutoimintaa.
Seura on perustettu 1835 ja on kolmas suomalainen tieteellinen seura. Seura perustettiin Carl Daniel von Haartmanin aloitteesta ja hän oli sen ensimmäinen puheenjohtaja. Järjestön julkaisu on nimeltään Finska Läkaresällskapets handlingar, ja se on perustettu 1841.
Lääkintähallituksen pääjohtaja, professori Carl Daniel von Haartman kutsui 11. lokakuuta 1835 kotiinsa Helsingissä "kaupungin kaikki suomalaiset lääkärit" keskustelemaan maan lääkärien yhdistystä koskevasta ehdotuksesta. Ehdotus nyväksyttiin ja uuden "Suomen Lääkäriseuran" puheenjohtajaksi valittiin von Haartman ja sihteeriksi tuli F. J. Rabbe. Vuoden 1835 lopulla seuraan kuului 64 jäsentä eri puolilta Suomea. Kokouksissa pidettiin esitelmiä ja näytöksiä, mutta siihen aikaan Suomessa oli hyvin vähän mahdollisuuksia tieteelliseen työhön, jonka tulokset olisi voitu painaa seuran julkaisuissa. Seura alkoi välittää siihen aikaan vaikeasti saatavissa ollutta tieteellistä kirjallisuutta lääkärikunnan keskuuteen. Tämä lääketieteellinen kirjakerhotoiminta jatkui menestyksellisesti 30 vuoden ajan, kunnes parantuneet liikenneyhteydet ja kulkuneuvot tekivät sen tarpeettomaksi.
Suomen Lääkäriseura oli 1900-luvun alkupuolelle saakka Suomen ainoa yhteinen lääkärien järjestö ja sen tehtävänä oli myös lääkärikunnan yhteiskunnallisten ja taloudellisten etujen valvominen. Sen jälkeen asiaintila kuitenkin muuttui ja vuonna 1881 perustetusta Suomalainen Lääkäriseura Duodecimista tuli suomenkielisten lääkärien oma seura ja vain pienempi määrä etupäässä vanhempia lääkäreitä kuului enää molempiin seuroihin. Vuonna 1909 perustettiin Suomen Lääkäriliitto, jonka tehtäväksi lähinnä tuli lääkärikunnan taloudellisten ja yhteiskunnallisten etujen valvominen ja lääkäriseurat saattoivat kokonaan keskittyä tieteelliseen toimintaan ja sen tukemiseen.
EC Kitzbühel

EC Kitzbühel on itävaltalainen jääkiekkojoukkue Kitzbühel kaupungista. Joukkue on perustettu vuonna 1925 ja se pelaa monikansallisessa Alps Hockey Leaguessa.
Lähilaskeumamalli

Lähilaskeumamallien avulla pyritään selvittämään jonkin lähteen, kuten tehtaan piipuun, aiheuttamat saasteleviämiset lähiympäristössä. Stationaarisen lähilaskeumallin mukaan epäpuhtauspitoisuuksien keskihajonta kasvaa ja normaalijakauma levenee tuulen suuntaisesti. Pitoisuus näin ollen laimenee myötävirtaan. Näitä malleja kutsutaan "Gaussin leviämismalleiksi".
Gaussin vanamalli.
Gaussin vanamallissa ("Gaussian plume") pistemäisen päästölähteen saastepilven konsentraatio formula_1 tietyissä pisteissä on suoraan verrannollinen lähteen konsentraatiopitoisuuteen formula_2 ja kääntäen verrannollinen vallitsevan tuulen nopeuteen formula_3:
formula_4, missä
formula_5 ja formula_6 ovat laimenemistermit y- ja x- akselien suuntaisesti.
formula_7 ja formula_8 ovat keskihajonnan mukaisia parametrejä, jotka ovat riippuvaisia piipun etäisyydestä formula_9 ja vaihtokertoimesta formula_10.
Koska pistemäinen lähde ei sijaitse piipun juuressa, on otettava huomioon sen efektiivinen korkeus, formula_11. Efektiivinen korkeus ottaa huomioon myös lömmöstä aiheutuneen nosteen piipun suulla. 
Saastevanan edetessä ja laskeuteussa maahan, sen eteneminen estyy alaspäin. Tämän johdosta saastepitoisuudet kasvavat maanpinnan yläpuolella ja näin ollen saasteet "heijastuvat" maasta takaisin ilmaan. Matemaattisesti kyseinen heijastuminen on otettu huomioon käyttäen ns. "peilikuvalähdettä", joka vastaa mitoitukseltaan alkuperäistä päästölähdettä, mutta joka on peilattu maanpinnan alapuolelle. Tämä näkyy Gaussin vanamallissa viimeisenä terminä:
formula_12
Malli ei ota huomioon päästövaihteluita, eikä läheisistä rakennuksista aiheutuvia virtaushäiriöitä. Gaussin vanamalli ei myöskään sovellu yli 5 km pidemmille matkoille.
Mustilankankaan tuulivoimapuisto

Mustilankankaan tuulivoimapuisto on Pohjois-Pohjanmaalla Kalajoen Mustilankankaalla sijaitseva tuulivoimapuisto, jossa toimii 28 tuulivoimalaa. Niiden yhteiskapasiteetti on 92,4 megawattia. Tuulipuiston rakensi Tuuliwatti Oy, sen omistaa Mustalankangas Tuuli Ky, joka on Exilion Tuuli Ky:n tytäryhtiö, ja sitä operoi Carelin Oy.* Se oli valmistuessaan hetken ajan Suomen suurin tuulivoimapuisto.
Yleistä.
Tuulivoimapuiston kaikki 28 tuulivoimalaa sijaitsevat Kalajoen kirkonkylän itäpuolella matalalla ylängöllä. Matkaa voimalapuiston eteläreunasta keskustaajamaan on neljän kilometriä. Puisto on 6 kilometriä pitkä ja 3 kilometriä leveä. Sen uloimpien tuulivoimaloiden sisään jää 9 neliökilometriä maata, mutta sen kokonaislaajudeksi on myös ilmoitettu 16 neliökilometriä . Voimaloiden paikat ovat paikannimien mukaan Alalampineva, Untisenmaa, Ylilampi, Mustilansuo, Rahkaräme ja Kuurnaräme. Voimaloiden koskeus on 30–45 metriä mpy. Voimalapuiston pohjoispuolen läpi kulkee seututie 786, joka johtaa keskustaajamalta Merijärvelle. Tieltä haarautuu kaakkoon päin sivutie, jolta lähtee kahdeksan tietä voimaloiden luo.
Tuulivoimalat ovat kaikki tanskalaisen Vestaksen toimittamat V126- mallia. Niiden napakorkeus on 137 metriä ja siipinen pituus on 63 metriä, jolloin voimaloiden suurin korkeus on 185 metriä. Voimaloiden kapasiteetiksi ilmoitetaan 3,3 megawattia, jolloin voimalapuiston kokonaiskapasiteetiksi tulee 92,4 megawattia. Voimalan vuosituotannoksi on ilmoitettu 300 gigawattituntia .
Sähköä tuotetaan tuulivoimalaitoksissa 20 kilovoltin jännitteellä, joka nostetaan muuntamolla 110 kilovolttiin. Sieltä se siirretään kolmen kilometrin päähän Jylkän sähköasemalle, jossa se liitetään 220 kilovoltin sähkölinjaan. Tätä sähkölinjaa ollaan korvaamassa 400 kilovoltin sähkölinjalla.
Rakentaminen.
Tuulivoimapuistoa alkoi suunnittelemaan S-ryhmän, S-Voiman ja St1:n yhteisesti omistama Tuuliwatti Oy. Vuonna 2012 tehtiin voimalaitospuistosta ympäristövaikutuksien arviointi. Maanrakennustyöt aloitettiin tammikuussa 2014 , mutta jo vuoden 2015 loppupuolella otettiin voimalapuistossa käyttöön 22 tuulivoimalaitosta ja sitä laajennettiin 6 voimalaitoksella kesän 2016 mennessä. Tuuliwatti investoi tuulipuistoon yhteensä 110 miljoonaa euroa.
Ennen Mustilankankaan valmistumista on sen luoteispuolelle vuonna 2015 valmistunut Jokelan tuulivoimapuisto.
Tähdet, tähdet (1. tuotantokausi)

Tähdet, tähdet -televisiosarjan ensimmäinen tuotantokausi esitettiin MTV3-kanavalla 9. maaliskuuta – 27. huhtikuuta 2014. Kaudella Suomen parhaan esiintyjän-tittelistä kilpailivat Jari Sillanpää, Vicky Rosti, Olli Herman, Diandra, Timo Rautiainen, Irina, Laura Pyrrö ja Stig. Alun perin Stigin tilalla ohjelmassa piti esiintyä rap-artisti Juno, mutta hän joutui vetäytymään ohjelmasta vedoten aikatauluihinsa.
Kahdeksan suoraa lähetytystä kattaneella kaudella artistit esittivät viikoittain vaihtuvan genren mukaisia kappaleita.
Vakiotuomareina kaudella toimivat Maria Veitola ja Juhani Merimaa. Viikoittain ohjelmassa nähtiin tuomarina myös yksi kyseisen viikon musiikkigenren ammattilainen. Kauden juonsi Mikko Leppilampi. Sairastumisen vuoksi Juhani Merimaa ei tuomaroinut lainkaan semifinaalissa sekä kauden päättäneessä finaalissa.
Ohjelmassa kuulluista kappaleista julkaistaan kokoelmalevy 9. toukokuuta 2014. Kappaleita kuultiin myös livekonsertissa Helsingin jäähallissa 17. toukokuuta 2014, josta MTV3 lähetti koosteen 1. kesäkuuta 2014. Konserttia seurasi 409 000 katsojaa.
Finaalissa ohjelman voittanut Jari Sillanpää sai 59,5 % annetuista äänistä.
1. suora lähetys (9.3.2014).
Ensimmäisen lähetyksen teemana oli hip hop ja vierailevana tuomarina toimi rap-artisti Iso H. Ensimmäisessä jaksossa kukaan kilpailijoista ei vielä pudonnut.
2. suora lähetys (16.3.2014).
Toisen lähetyksen teemana oli 1980-luvun pop ja vierailevana tuomarina toimi Ressu Redford. Timo Rautiainen sai vähiten ääniä ja hän putosi jatkosta.
3. suora lähetys (23.3.2014).
Kolmannen lähetyksen teemana oli ooppera ja vierailevana tuomarina toimi Lilli Paasikivi. Stig sai vähiten ääniä ja hän putosi jatkosta.
4. suora lähetys (30.3.2014).
Neljännen lähetyksen teemana oli R&amp;B- ja Soulmusiikki ja vierailevana tuomarina toimi Sami Saari. Vicky Rosti sai vähiten ääniä ja hän putosi jatkosta.
5. suora lähetys (6.4.2014).
Viidennen lähetyksen teemana oli Heavy Rock ja vierailevana tuomarina toimi Timo Kotipelto. Laura Pyrrö sai vähiten ääniä ja hän putosi jatkosta.
6. suora lähetys (13.4.2014).
Kuudennen lähetyksen teemoina olivat diskomusiikki sekä kilpailijoiden väliset duetot. Vierailevana tuomarina toimi Eini. Irina sai vähiten ääniä ja hän putosi jatkosta.
7. suora lähetys (20.4.2014).
Seitsemännen lähetyksen teemoina olivat musikaali sekä reggae. Vierailevana tuomarina toimivat Marco Bjurström ja Pelle Miljoona. Olli Herman sai vähiten ääniä ja hän putosi jatkosta juuri ennen finaalia.
8. suora lähetys (27.4.2014).
Kahdeksannessa lähetyksessä, eli finaalissa finalistit Diandra ja Jari Sillanpää esittivät valitsemansa kappaleen kuluneelta kaudelta, yhden oman kappaleensa sekä kappaleen teemalla "kaikkien aikojen biisi". Vierailevana tuomarina toimi Danny. Jari Sillanpää sai finaalissa 59,5 prosenttia annetuista äänistä ja voitti kilpailun.
Olkiluodon Vierailukeskus

Olkiluodon Vierailukeskus on Eurajoen Olkiluodossa sijaitseva näyttelykeskus, jossa esitellään ydinvoiman tuotantoa sekä läheisen
Olkiluodon ydinvoimalaitoksen toimintaa. Teollisuuden Voiman omistaman Vierailukeskuksen perusnäyttely on nimeltään "Sähköä uraanista", ja sen on toteuttanut Tiedekeskus Heureka. Näyttely kertoo ydinvoimalaitoksen toimintaperiaatteesta sekä ydinpolttoaineen kiertokulusta aina uraanin louhinnasta käytetyn polttoaineen loppusijoitukseen. Vierailukeskuksen yhteydessä on myös luontopolku, jossa esitellään saaren luontoa sekä alueella tehtäviä ympäristötutkimuksia.
Vuonna 2006 toimintansa aloittanut Vierailukeskus sijaitsee meren rannalla, varsinaisen ydinvoimalaitosalueen ulkopuolella. Se korvasi vanhan vierailukeskuksen, joka jäi Olkiluoto 3 -voimalan rakennustyömaan ympäröimäksi. Arkkitehti Aki Alangon suunnittelemassa rakennuksessa on näyttelytilojen lisäksi muun muassa kahvio, kokoustiloja sekä 123-paikkainen auditorio. Vierailukeskus kuuluu Rauman seudun suosituimpiin matkailukohteisiin. Vuosittain siellä vierailee noin 20 000 kävijää, joista suuri osa on luokkaretkeläisiä ja erilaisia ryhmämatkailijoita.
Kultainen kulma

Kultainen kulma on geometriassa kulma, jonka suuruus määräytyy kultaisen leikkauksen mukaisesta suhteesta täydestä kulmasta. Täysi kulma jaetaan kahteen osaan, jotka ovat toistensa eksplementtikulmia. Kultainen kulma on näistä kahdesta pienempi Ψ, joka toteuttaa kultaisen leikkauksen (suhde φ ≈ 1,618034)
formula_1
ja missä kulmien summa on täysi kulma eli esimerkiksi asteina formula_2. Eräs kultaisen kulman määrittävän lauseke on 
formula_3.
Eri kulma-asteikoilla saadaan tästä
formula_4 (asteita),
formula_5 (goonia) tai
formula_6 (radiaania).
Der Sturm

Der Sturm oli vuonna 1910 perustettu saksalainen kulttuurilehti ja sen ylläpitämä taidegalleria. Molempien perustaja oli Herwarth Walden. Taustalla oli ekspressionistinen kulttuurisuuntaus, joka leimasi niin kirjallisuutta kuin kuvataidettakin.
Lehti ilmestyi alkuun viikoittain, vuodesta 1914 kerran kuukaudessa ja vuodesta 1924 neljännesvuosittain aina lakkauttamiseensa 1932 asti. Sen loistoaikaa oli ensimmäistä maailmansotaa edeltävä aika, jolloin Berliini ja Pariisi olivat yhdessä kulttuurin keskuksia. Sodan jälkeen yhteys syntyi uudestaan maiden sodanjälkeisestä vihamielisyydestä huolimatta.
Lehti julkaisi näytelmiä, taideportfolioita, taiteen teorioita käsitteleviä artikkeleita, ja erityisen tunnettuja olivat sen julkaisemat Sturm-kirjat "Sturmbücher". Samoin lehti julkaisi ekspressionistisia taideteoksia esittäviä postikortteja.
Lehden kirjallisiin avustajiin kuuluivat Peter Altenberg, Max Brod, Richard Dehmel, Alfred Döblin, Anatole France, Knut Hamsun, Arno Holz, Karl Kraus, Selma Lagerlöf, Adolf Loos, Heinrich Mann, Paul Scheerbart ja René Schickele. Oskar Kokoschkan teoksia julkaistiin portfolioina, ja taidepostikorteissa oli ekspressionistien lisäksi edustettuina kubisteja ja abstraktin taiteen edustajia, muun muassa Franz Marc, Wassily Kandinsky, Oskar Kokoschka, August Macke, Gabriele Münter, Georg Schrimpf, Maria Uhden, Rudolf Bauer.
Galleria.
Galleria Der Sturm oli vuosikymmenen ajan Berliinin nykytaiteen keskus. Siellä esillä olleita taiteilijoita olivat Edvard Munch, Georges Braque, Pablo Picasso, Albert Gleizes, Robert Delaunay, Jean Metzinger, Gino Severini, Jean Arp, Paul Klee, Wassily Kandinsky ja Kurt Schwitters.
Suomalaisillakin oli yhteyksiä Der Sturm -galleriaan. Sen kiertävä näyttely "Der Blaue Reiter", jossa tosin oli myös "Die Brucke" -ryhmän taiteilijoiden töitä, järjestettiin Strindbergin salongissa helmikuussa 1914. Suomalainen taideyleisö tutustui silloin ensimmäisen kerran saksalaiseen ekspressionismiin. Näyttely sai tyrmistyneen vastaanoton, sillä se oli Suomessa jotakin aivan uutta. Esimerkiksi Ludvig Wennervirta epäili vahvasti, että näyttely oli humpuukia ja sensaation tavoittelua eikä vakavasti otettavaa taidetta. Edwin Lydén tutustui galleriaan 1920 ja tilasi lehdenkin itselleen. Wäinö Aaltonen kävi 1923 tutustumassa galleriaan.
Molempien perustaja Herwarth Walden joutui lähtemään maanpakoon. Hän meni Venäjälle, mutta joutui Stalinin puhdistusten uhriksi ja kuoli moskovalaisessa vankilassa 31. lokakuuta 1941.
Kloorimetyylimetyylieetteri

Kloorimetyylimetyylieetteri (C2H5ClO) on kloorattuihin eettereihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Ainetta käytetään orgaanisessa synteeseissä ja polymeeriteollisuudessa.
Ominaisuudet.
Kloorimetyylimetyylieetteri on huoneenlämpötilassa kirkas pistävänhajuinen neste. Yhdiste reagoi veden kanssa, mutta liukenee orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin, dietyylieetteriin ja asetoniin. 
Kloorimetyylimetyylieetteri ärsyttää voimakkaasti hengitysteitä, ihoa ja silmiä. Aineelle altistumisesta voi seurata hengenahdistusta, huonovointisuutta, ihon ja silmien syöpymisvammoja ja nieltynä aine aiheuttaa voimakkaita kipuja, kouristuksia ja jopa šokin. Yhdisteen on todettu olevan ihmiselle karsinogeeninen eli syöpää aiheuttava. Tämän vuoksi kloorimetyylimetyylieetteriä saa Suomessa käyttää vain tutkimustarkoituksiin.
Valmistus ja käyttö.
Ensimmäisenä käytetty tapa valmistaa kloorimetyylimetyylieetteriä on formaldehydin, metanolin ja vetykloridin välinen reaktio. Tämä reaktio tuottaa kuitenkin sivutuotteena hyvin karsinogeenista ja myrkyllistä bis(kloorimetyyli)eetteriä. Muita tapoja valmistaa yhdistettä on dimetoksimetaanin ja asetyylikloridin välisellä reaktiolla tai metoksietikkahaposta.
Kloorimetyylimetyylieetteriä käytetään liittämään primäärisiin ja sekundäärisiin alkoholeihin suojaryhmäksi metoksimetyyliryhmä. Tertiääriset alkoholit eivät reagoi yhdisteen kanssa ja niiden suojaamiseen tarvitaan jodimetyylimetyylieetteriä, jota voidaan valmistaa kloorimetyylimetyylieetteristä. Yhdistettä voidaan käyttää myös fenolien, karboksyylihappojen amiinien, β-ketoesterien ja tiolien suojaamiseen. Yhdiste reagoi myös eräiden aromaattisten orgaanisten molekyylien kanssa alkyloiden ne. Esimerkiksi valmistettaessa ioninvaihtoon tarvittavia hartseja kloorimetyylimetyylieetteri reagoi polystyreenin kanssa Lewis-hapon kuten alumiini- tai sinkkikloridin katalysoimana kloorimetyloidun johdannaisen.
J. A. Mäki

Jyrki Anselmi Mäki tunnetaan yleensä nimellä J.A. Mäki (s. 28. marraskuuta 1962 Pyhäntä) on suomalainen laulaja ja kuvataiteilija. Hän esiintyy Radiopuhelimet-yhtyeen laulajana ja on julkaissut kaksi sarjakuvaromaania Like Kustannuksen kautta. Mäen esikoisalbumi "Hermolomamatka" (2011) oli vuonna 2012 Sarjakuva-Finlandiaehdokkaana. 
Mäki on sivuhenkilönä Juha Hurmeen romaanissa "Hullu". Mäki julkaisi ensimmäisen sooloalbuminsa "Aavaa" maaliskuussa 2019. Toinen albumi "Syys" julkaistiin 2022.
835 Naval Air Squadron

835 Naval Air Squadron (835 NAS) oli Britannian Kuninkaallisen laivaston ilmavoimien lentolaivue, joka perustettiin alun perin helmikuussa 1942 torpedopommitus- ja tiedusteluyksiköksi kalustonaan Fairey Swordfishit. Kesäkuussa 1943 laivueeseen liitettiin kuusi Hawker Sea Hurricanea hävittäjälentueena. Hurricanet vaihdettiin syyskuussa 1944 Grumman Wildcateiksi, joka olivat palveluskäytössä yksikön lakkautukseen 1. huhtikuuta 1945 saakka.
Palvelus.
Laivue koottiin ensimmäisen kerran 15. tammikuuta 1942 Eastleighissä, mistä se siirrettiin Jamaikalle. Laivue perustettiin virallisesti Palisadoesissa 15. helmikuuta torpedopommittajatiedustelulaivueena kalustonaan neljä Fairey Swordfish I -lentokonetta. Lennettyään pohjoiseen Norfolkiin Virginiaan laivue siirtyi "HMS Furiousille" Britteinsaarille siirtoa varten. Laivueen vahvuus nostettiin toukokuussa kuuteen lentokoneeseen. Marraskuussa laivueen kalusto vaihdettiin Swordfish II -koneiksi ja se siirrettiin "HMS Activitylle" lentotukialuskoulutukseen. Huhtikuussa 1943 laivue siirtyi "HMS Battlerille" saattuepalvelukseen ja hieman myöhemmin lentokoneiden määrää kasvatettiin, kun laivue vastaanotti kolme Swordfishiä ja laivueeseen perustettiin uusi hävittäjälentue. Hävittäjälentueen kalustona oli kuusi Sea Hurricane II -hävittäjää, jotka siirrettiin 804 laivueesta. Marraskuussa laivue siirtyi "HMS Chaserille", mistä se siirrettiin vuoden lopulla "HMS Nairanalle".
Tammikuussa ja helmikuussa 1944 laivue kohtasi joitakin akselivaltojen koneita suojatessaan Jäämeren saattueita. Laivueeseen liitettiin maalis-huhtikuussa kolme 784 laivueen Fulmaria, kunnes toukokuussa laivueen vahvuus nostettiin kahteentoista Swordfishiin. Laivue ilmoitti Atlantin saattueita suojatessaan pudottaneensa kaksi Junkers Ju 290 -konetta touko-kesäkuussa ja heinäkuussa laivue vastaanotti Swordfish III -koneen. Laivueen Sea Hurricanet vaihdettiin neljään Wildcat VI:een ja laivue siirtyi Atlantilta suojaamaan Jäämeren saattueita, jossa se hyökkäsi kahta sukellusvenettä vastaan ja ampui alas neljä viholliskonetta. Oltuaan maaliskuussa 1945 Rovdan alueella Trondheimin edustalla laivue palasi Hatstoniin, jossa se lakkautettiin 31. maaliskuuta. Laivueen hävittäjälentue liitettiin 821 laivueeseen.
Päälliköt.
Laivueenpäällikköinä olivat:
Storyfilmi

Story Filmi Oy (usein myös Storyfilmi, StoryFilmi tai Storyfilms) on suomalainen mainos- ja muihin tilauselokuviin sekä myöhemmin myös televisio-ohjelmatuotantoon erikoistunut tuotantoyhtiö. Sen perustivat Paul Brück, Erkki Kivi ja Juha Tapaninen vuonna 1978.
Storyfilmi oli 1980–1990-luvuilla yksi Suomen suurimmista mainoselokuvayhtiöistä, jonka piiriin kuuluivat 1980-luvun lopulla emoyhtiön lisäksi oma äänilevystudio, mainosvalokuvaamo, yritysvideoyksikkö sekä toimintaa Suomen lisäksi myös Tanskassa. Storyfilmin osakkeilla käytiin kauppaa Arvopaperipörssin OTC-listalla. Suomen 1990-luvun alun lamavuosina Storyfilmi joutui taloudellisiin vaikeuksiin, mutta omistajat perustivat uuden samannimisen yhtiön 1993.
Sekä mainoselokuvissa että yritysvideoissa Storyfilmin tekijät pyrkivät uudistamaan kerrontaa korostamalla tarinan merkitystä ja kuluttajanäkökulmaa pelkän itsekehun sijasta. Yhtiön tuottamiin mainoselokuviin kuuluivat Valion "Maitoa maalta" (1982) ja "Kari Grandi" (1970-luvun puolivälistä lähtien) sekä Elovenan "Rekkamies" (1986). Storyfilmin yritys- ja tiedotusvideoasiakkaisiin kuuluivat Suomen valtio, monet suomalaiset suuryritykset ja Taloudellinen tiedotustoimisto (Inforfilm). 
Vuonna 1998 Erkki Kivi luopui osakkuudestaan, jolloin Tapaninen osti Storyfilmin kokonaan itselleen ja nimitti toimitusjohtajaksi Ari Lohenojan. Storyfilmi alkoi tuottaa myös televisio-ohjelmia, kuten "Aaken ja Sakun kesäkeittiö" ja "Iskelmäprinssi".
Juha Tapanisen jäätyä yhtiöstään sairauseläkkeelle ja kuoltua 2013 Story Filmi Oy:n toiminta on hiipunut.
836 Naval Air Squadron

836 Naval Air Squadron (835 NAS) oli Britannian Kuninkaallisen laivaston ilmavoimien lentolaivue, joka perustettiin alun perin maaliskuussa 1942 torpedopommitus- ja tiedusteluyksiköksi kalustonaan Fairey Swordfishit. Euroopan sotatoimien päätyttyä laivue lakkautettiin heinäkuussa 1945.
Palvelus.
Laivue koottiin 1. helmikuuta 1942 Eastleighissä ja se perustettiin virallisesti torpedopommittajatiedustelulaivueena Jamaikalle siirron jälkeen Palisadoesissa 1. maaliskuuta kalustonaan kuusi Fairey Swordfish I -lentokonetta. Kesäkuussa laivue siirtyi "HMS Biterillä" Britteinsaarille, missä sen koulutus jatkui. Tammikuussa 1943 laivue liitettiin rannikkojoukkoihin toimimaan yölentoyksikkönä Kanaalin alueella. Maaliskuussa laivue varustettiin Swordfish II -konein ja se siirrettiin Machrihanishiin, jossa se oli operatiivisena reservinä. Laivueen esikunta siirtyi kesäkuussa Maydowniin.
Laivue osoittautui tehokkaaksi torjuttaessa Saksan laivaston sukellusveneiden aiheuttamaa uhkaa saattueille ja 13. elokuuta laivueen vahvuus nostettiin 27 Swordfishiin ja kahteen Walrus-lentoveneeseen liittämällä siihen 833 ja 834 laivueet, jotka olivat olleet Machrihanishissa. Walrusit poistettiin pian laivueen vahvuudesta ja laivue vastasi sen jälkeen pääasiassa MAC-alusten lentueista, joissa oli yleensä kolme tai neljä lentokonetta.
Tammikuussa 1944 loppuosa 833 laivueesta oli sulautettu ja laivue johti yhdessä Alankomaiden 860 laivueen kanssa 83 lentokonetta, jotka oli pääosin sijoitettu yhdeksälletoista MAC-alukselle. Alusten ollessa Kanadassa lentokoneet olivat Dartmouthissa. New Yorkissa koneet eivät siirtyneet maihin. Sukellusveneiden aiheuttaman uhan pienentyessä laivueen vahvuus rupesi laskemaan ja helmikuussa 1945 siihen kuului ainoastaan 30 lentokonetta. Saman aikaisesti laivueen vahvuuteen saapuivat ensimmäiset Swordfish III -koneet, mutta Euroopan sotatoimien päätyttyä laivueen merkitys oli olematon. Laivueen koneet siirrettiin Bartoniin romutettavaksi. Laivue lakkautettiin 29. heinäkuuta 1945 Maydownissa.
Päälliköt.
Laivueen päällikköinä olivat: