tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Carl Gustaf Ottelin

Carl Gustaf Ottelin () oli suomalainen pappi ja valtiopäivämies, joka toimi Porvoon piispana.
Ottelinin vanhemmat olivat komissiomaanmittari Adam Ottelin ja Johanna Ingman. Hän opiskeli ensin Turussa ja oli sitten vuonna 1812 Venäjällä kieltä oppimassa Eric Gustaf Ehrströmin kanssa. He julkaisivat 1814 venäjän kieliopin. Ottelin valmistui samana vuonna filosofian kandidaatiksi. 1816 hän julkaisi dosentinväitöskirjaksi tarkoitetun teoksen "De fide religiosa", jonka Anders Johan Lagus kuitenkin hylkäsi. Ottelin toimi Porvoon lukion lehtorina 1816–1831 ja opetti venäjää ja matematiikkaa. Papiksi hänet vihittiin 1822, ja teologian tohtorin arvon hän sai 1830. Oltuaan Viipurin kirkkoherrana hänet nimitettiin Porvoon piispaksi 1838. Tämä tapahtui laittomasti, koska hän oli vasta neljännellä vaalisijalla. Piispana Ottelin oli kuitenkin tarmokas, ja hän paneutui muun muassa kouluolojen kehittämiseen. Hän osoitti myös ymmärrystä uskonnollisia herätysliikkeitä kohtaan.
Ottelin oli pappissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1863. Hänen puolisonsa vuodesta 1819 oli Johanna Frederika Wallenstjerna (k. 1862).
Laimjala

Laimjala on entinen kunta ja kylä Virossa Saarenmaalla. Laimjala liitettiin osaksi uutta Saarenmaan kuntaa vuoden 2017 lokakuussa. 
Kunnan suurin kylä oli Laimjala ja toiseksi suurin Käo. 22 muuta kylää olivat pienempiä.
Väestö.
Vuonna 2011 Laimjalan kunnassa oli 607 asukasta, joista 600 (98,8 %) oli virolaisia, 2 (0,3 %) venäläisiä ja 3 (0,5 %) muita kansallisuuksia.
Animal Attraction

Animal Attraction on Reckless Loven toinen studioalbumi, joka julkaistiin 5. lokakuuta 2011. Se koostuu 11 kappaleesta, tosin Isossa-Britanniassa julkaistu versio sisälsi bonuskappaleen ”Young &amp; Crazy”.
Leisi (Viro)

Leisi on pienkauppala (alevik) ja entinen kunta Virossa Saarenmaalla. Leisin kunnan keskus oli nimeltään Leisi. Kunnassa oli asukkaita 1 810 (2015). Leisi liitettiin osaksi uutta Saarenmaan kuntaa vuoden 2017 lokakuussa, jolloin siitä tuli Saarenmaan kuntaan kuuluva pienkauppala. 
Leisin kunnassa oli useita kirkkoja: Karjan Pyhän Katariinan kirkko, ortodoksinen Metskülan kirkko ja ortodoksinen Leisin Pyhän Olgan kirkko.
Väestö.
Vuonna 2011 Leisin kunnassa oli 1 782 asukasta, joista 1 770 (99,3 %) oli virolaisia, 3 (0,2 %) venäläisiä ja 12 (0,7 %) muita kansallisuuksia.
Pihtla

Pihtla on kylä ja entinen kunta Saarenmaalla Virossa. Pihtla liitettiin osaksi uutta Saarenmaan kuntaa vuoden 2017 lokakuussa. 
Kylät.
Pihtlan kunnassa on useita kyliä, kuten Eiste, Ennu, Haeska, Hämmelepa, Iilaste, Ilpla, Kaali, Kailuka, Kangrusselja, Kiritu, Kuusiku, Kõljala, Kõnnu, Laheküla, Leina, Liiva, Liiva-Putla, Masa, Matsiranna, Metsaküla, Mustla, Nässuma, "Pihtla", Püha, Rahniku, Rannaküla, Reeküla, Reo, Räimaste, Sagariste, Salavere, Sandla, Sauaru, Saue-Putla, Sepa, Sutu, Suure-Rootsi, Tõlluste, Vanamõisa, Väike-Rootsi, Väljaküla.
Kaalin kylässä sijaitsee Kaalin kraatteri.
Väestö.
Vuonna 2011 Pihtlan kunnassa oli 1 305 asukasta, joista 1 287 (98,6 %) oli virolaisia, 6 (0,5 %) venäläisiä ja 6 (0,5 %) muita kansallisuuksia.
Pöide

Pöide on kylä ja entinen kunta Saarenmaan itärannikolla. Kunnan keskus oli Tornimäen kylä. Pöide liitettiin osaksi uutta Saarenmaan kuntaa vuoden 2017 lokakuussa.
Paikkakunnan nähtävyyksin kuuluu Mariankirkko, jota käyttää luterilainen seurakunta. Kirkon edeltäjä rakennettiin 1230-luvulla, ja nykyinen kirkko valmistui sen paikalle 1350-luvulla. Kirkko vaurioitui tulipalossa vuonna 1940, ja kirkon entistystyö suoritettiin vuosina 1958–1961. Paikkakunnalla on myös Tornimäen ortodoksinen kirkko, joka on valmistunut vuonna 1873.
Maailmansotien välisenä aikana Pöiden hautausmaa oli saksalaisten matkailijoiden suosima vierailukohde, koska kirjailija Walter Flex oli sinne haudattuna vuoteen 1940 saakka. Hautausmaalla on myös Aderkasin, Bergin ja Buhrmeisterin suvun hautakappelit 1700-luvun lopulta.
Pöidessä sijaitsee Kahutsin muinaislinnoitus, joka mainitaan Henrikin Liivinmaan kronikassa; paikalla suoritettiin arkeologinen tutkimus vuosina 1990–1992.
Mariankirkon kaakkoispuolella sijaitseva Otin kartano () oli Aderkasin aatelissuvun asuinpaikka 1700-luvulta vuoteen 1919 saakka.
1900-luvun alkupuolella kunnan nimi oli Uuemõisa ().
Kylät.
Pöiden kunnassa oli useita kyliä: Ardla, Are, Iruste, Kahutsi, Kakuna, Kanissaare, Keskvere, Koigi, Kõrkvere, Kärneri, Kübassaare, Leisi, Levala, Metsara, Mui, Muraja, Neemi, Nenu, Oti, Puka, Pöide, Reina, Sundimetsa, Talila, Tornimäe, Ula, Unguma, Uuemõisa, Veere, Välta.
Väestö.
Vuonna 2011 Pöiden kunnassa oli 794 asukasta, joista 783 (98,6 %) oli virolaisia, 3 (0,4 %) venäläisiä ja 9 (1,1 %) muita kansallisuuksia.
René Kuipers

René Kuipers (s. 2. helmikuuta 1960) on alankomaalainen ralliautoilija ja Dennis Kuipersin isä. Hän debytoi WRC-sarjassa Mitsubishilla vuonna 2000 Walesin rallissa, jossa hänen sijoituksensa oli 28. Vuosina 2007–2010 hän ajoi yksittäisiä WRC-kilpailuja Subarulla ja Fordilla sijoittuen parhaimmillaan sijalle 24. Vuonna 2011 Kuipers kilpaili WRC-sarjassa omassa Ferm Power Tools World Rally Team -tallissaan. Hän sivusi parasta sijoitustaan WRC-sarjassa sijoittumalla 17:nneksi Akropolis-rallissa.
Tähtikuviot (Miró)

Tähtikuviot () on Joan Mirón 23 guassimaalauksen sarja. Sarjan 11 ensimmäistä työtä syntyivät Normandiassa joulukuun 1939 ja toukokuun 1940 välisenä aikana. Myöhemmät 13 työtä valmistuivat Palma de Mallorcassa vuosina 1940–1941. 
Syntytausta.
Toisen maailmansodan puhjettua vuonna 1939 Miró muutti perheineen Varngevilleen, joka on Normandian rannikolla, muutaman kilometrin päässä Dieppestä. Naapurina oli Georges Braque. Kylässä oli sähkökatkoksia, ja tämä johdatti Mirón hyvin valovoimaiseen ja vaikuttavaan Tähtikuviot-maalaussarjaan. Hän selitti niiden syntyä kirjeessä ystävälleen: "Olin aina nauttinut ikkunoista katselemisesta öisin, taivaan, tähtien ja kuun katselusta, mutta nyt emme voineet enää tehdä tätä, joten maalasin ikkunat sinisellä maalilla ja otin siveltimet ja maalit ja niin alkoi Tähtikuviot-sarjan synty."
Paperille maalatut kuvat ovat elävä ilmaisu Mirón sisäisestä maailmasta, jossa voi tunnistaa koodijärjestelmiä ja symboleita. Näiden maalausten tikkaat olivat aina kiehtoneet häntä, ne olivat olleet metafora hänen yrityksilleen asettaa maalauksensa erilaiselle maailman ymmärtämisen tasolle, polkuna pois arkipäiväisestä realismista. Nyt siitä tuli entistäkin tärkeämpi pakenemisen ele: "Tunsin syvää halua paeta", hän kirjoitti tuosta ajasta. "Suljin itseni sisääni tarkoituksella. Yö, musiikki ja tähdet alkoivat näytellä merkittävää roolia maalausteni viitteinä."
Toukokuun 20. päivänä 1940 Saksan joukkojen lähestyessä hänen onnistui saamaan vaimonsa ja tyttärensä viimeiseen Pariisiin lähtevään junaan. He löysivät myös tilaa Espanjaan menevässä junassa. Mirólla ei ollut aikaa ottaa mukaansa Pariisista muuta kuin rulla tähtimaalauksia. Perhe pääsi siirtymään Palma de Mallorcaan, jossa Miró oli viettänyt lapsuutensa kesiä isovanhempiensa luona, ja jossa hän jatkoi työskentelyä elokuun ensimmäisestä päivästä alkaen yli kaksi kuukautta kestäneen paon jälkeen.
Vastaanotto.
Tähtikuviot oli ensimmäisiä Yhdysvaltoihin sodan jälkeen saapuneita taiteellisia tallenteita, ja ne esitettiin New Yorkissa vuonna 1945. Andre Breton, joka näki ne, puhui siitä, miten "äärimmäisen hämmennyksen aikana" Miró oli paennut "puhtaimman, vähiten muutettavimman" piiriin.
Töiden vaatimattomasta koosta ja muodosta huolimatta sarja oli Mirón siihen mennessä merkittävimpiä teoksia.
Säveltäjä Bobby Previte kirjoitti teossarjan pohjalta 23-osaisen sävellyssarjan ”The 23 Constellations of Joan Miró”, joka julkaistiin levyllä vuonna 2002.
LP Kangasala

Lentopalloseura Kangasala ry (LP Kangasala) on kangasalalainen naisten lentopalloseura, joka pelaa lentopallon Naisten Mestaruusliigaa. Joukkue nousi lentisliigaan kauden 2009–2010 päätteeksi, kun se voitti 1-sarjan ja liigakarsinnat. Kauden 2011–2012 päätteeksi LP Kangasala voitti historiansa ensimmäisen SM-mitalin, kun joukkue voitti pronssia. Lentopallon Suomen Cupin mestaruuden joukkue on voittanut 2013, 2014 sekä 2020. Kaudella 2012–2013, 2014–2015 ja 2021-2022 LP Kangasala saavutti SM-hopeaa, sekä kaudella 2017–2018 SM-pronssia.
Eurocupit.
2018-2019 CEV Women's Challenge Cup.
2. kierros 
29.11.18 Nova Gorica - LP Kangasala 3-0 (25-18, 25-22, 25-13) 
05.12.18 LP Kangasala - Nova Gorica 0-3 (17-25, 19-25, 16-25) 
2016-2017 CEV Women's Challenge Cup.
1. kierros 
14.12.16 Randaberg -LP Kangasala 0-3 (14-25, 15-25, 15-25) 
11.01.17 LP Kangasala - Randaberg 3-0 (25-23, 25-14, 25-17) 
2. kierros 
24.01.17 - LP Kangasala 3-0 (25-18, 25-14, 25-20) 
08.02.17 LP Kangasala - Schwerin 0-3 (21-25, 16-25, 20-25) 
2015-2016 Women's CEV Cup.
1.kierros 
27.10. SF Paris Saint Cloud – LP Kangasala 2-3 (27-29, 25-21, 18-25, 25-15, 11-15) 
11.11. LP Kangasala – SF Paris Saint Cloud, Ranska 3-2 (25-22, 20-25, 20-25, 26-24, 13-15) Lisäerä LP Kangasalle 15-9 
2.kierros 
10.12. LP Kangasala – Khimik Yuzhny 1-3 (15-25, 21-25, 25-17, 15-25) 
16.12. Khimik Yuzhny – LP Kangasala 1-3 (25-22, 20-25, 17-25, 16-25) Lisäerä Khimikille 15-12
2013–2014 CEV Women's Challenge Cup.
Karsintakierros 
20.11. Vasas Budapest -LP Kangasala 3-0 (25-16, 25-20, 25-17) 
27.11. LP Kangasala-Vasas Budapest 1-3 (25-21, 17-25, 20-25, 23-25) 
Joukkue kaudella 2021-2022.
Valmentaja Arttu Keränen&lt;br&gt;
Joukkueenjohtaja Jarmo Virtanen&lt;br&gt;
Manageri Jorma Malm&lt;br&gt;
Huoltaja Heikki Jaatinen&lt;br&gt;
Valmentaja Ari-Matti Joki&lt;br&gt;
Fysiikkavalmentaja Tatu Peltonen
Einat Yaron

Einat Yaron (s. 11. marraskuuta 1973) on israelilainen judoka.
Yaron voitti British openin 56 kg:n sarjan Birminghamissa 1995. Muutamaa viikkoa myöhemmin hän saavutti samassa kaupungissa järjestetyissä EM-kilpailuissa pronssia niin ikään 56 kg:n painoluokassa. Hän sijoittui toiseksi British openin 61 kg:n sarjassa 1997 ja Tbilisin maailmancup-kilpailun 63 kg:n painoluokassa 1998.
The Sound of Madness

The Sound of Madness on yhdysvaltalaisen Shinedownin vuonna 2008 julkaistu kolmas studioalbumi. Albumi sijoittui Yhdysvaltain albumilistan sijalle 8. Se on myös ylittänyt RIAA:n platinalevyyn vaadittavan miljoonan myydyn levyn rajan. Albumin parhaiten myynyt single "Second Chance" puolestaan ylsi Yhdysvaltain singlelistan sijalle 7.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet ovat Brent Smithin ja David Bassettin säveltämiä ja sanoittamia.
Yoel Razvozov

Yoel Razvozov (, s. 5. heinäkuuta 1980 Neuvostoliitto) on israelilainen judoka.
Razvozov sai hopeaa EM-kilpailujen 73 kg:n painoluokassa Bukarestissa 2004 ja Rotterdamissa 2005 sekä oli viides Mariborissa 2002. Hän kuului joukkuekilpailun Euroopan-mestaruuden voittaneeseen Israelin joukkueeseen Debrecenissä 2005. Hän sijoittui 73-kiloisissa seitsemänneksi Osakan MM-kilpailuissa 2003. Hän edusti Israelia Ateenan olympialaisissa 2004.
Razvozov voitti maailmancupin kilpailun 73 kg:n painoluokassa Leondingissa 2001 ja 81-kiloisissa Minskissä 2010. Hän on sijoittunut maailmancup-, Grand Prix- ja Grand Slam -kilpailuissa lisäksi kolme kertaa toiseksi ja seitsemän kertaa kolmanneksi. Hän on voittanut viisi Israelin-mestaruutta.
Lars Sjöberg

Lars Sjöberg (s. 2. toukokuuta 1941) on ruotsalainen taidehistorioitsija ja kirjailija. Hän on enimmäkseen kiinnostunut rakennusperinnöstä, sisustamisesta ja 1700-luvusta. Hän oli aikaisemmin Ruotsin kansallismuseon intendentti Tukholmassa.
Andrian Kordon

Andrian Kordon (s. 24. toukokuuta 1977) on israelilainen judoka. 
Kordon saavutti pronssia yli 100 kg:n painoluokassa Rotterdamin EM-kilpailuissa 2005. Hän oli samassa sarjassa seitsemäs Bukarestin EM-kilpailuissa 2004 ja Kairon MM-kilpailuissa 2005. Hän kuului joukkuekilpailun Euroopan-mestaruuden voittaneeseen Israelin joukkueeseen Debrecenissä 2005. Hän on voittanut myös Israelin-mestaruuksia.
Gal Yekutiel

Gal Yekutiel (, s. 4. marraskuuta 1981) on israelilainen judoka.
Yekutiel sai pronssia alle 20-vuotiaiden EM-kilpailujen 60 kg:n painoluokassa Nikosiassa 2000. Hän oli samassa sarjassa seitsemäs Kairon MM-kilpailuissa 2005 ja kuului samana vuonna myös joukkuekilpailun Euroopan-mestaruuden voittaneeseen Israelin joukkueeseen Debrecenissä. Hän saavutti Belgradin EM-kilpailuissa 2007 pronssia 60 kg:n painoluokassa. Hän sijoittui samassa sarjassa 2008 viidenneksi sekä Lissabonin EM-kilpailuissa että Pekingin olympialaisissa.
Yekutiel on voittanut maailmancupin 60 kg:n painoluokan Sofiassa 2002 ja Tallinnassa 2003. Hän on sijoittunut maailmancup- ja Continental Open -kilpailuissa lisäksi kaksi kertaa toiseksi ja viisi kertaa kolmanneksi. Hän on voittanut myös Israelin-mestaruuden.
Alice Schlesinger

Alice Schlesinger (, s. 26. toukokuuta 1988 Herzliya, Tel Aviv) on israelilaissyntyinen judoka, joka on edustanut Britanniaa vuodesta 2014.
Schlesinger voitti kadettien (alle 17-vuotiaiden) Euroopan-mestaruuden 57 kg:n sarjassa Rotterdamissa 2004. Hän oli samana vuonna kolmas Budapestin alle 20-vuotiaiden MM-kisojen 57 kg:n painoluokassa. Hän sai saman ikäluokan EM-kilpailujen 63 kg:n sarjassa pronssia Zagrebissa 2005, hopeaa Tallinnassa 2006 ja kultaa Prahassa 2007.
Schlesinger saavutti Lissabonin EM-kilpailuissa 2008 pronssia 63 kg:n painoluokassa. Pekingin olympialaisissa hän oli kolmastoista. Hän sai 63 kg:n sarjassa 2009 pronssia Tbilisin EM- ja Rotterdamin MM-kilpailuissa sekä voitti alle 23-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden Antalyassa. Hän sijoittui 63-kiloisissa viidenneksi Tokion MM-kilpailuissa 2010 ja Istanbulin EM-kilpailuissa 2011. Tšeljabinskin EM-kilpailuissa 2012 hän sai pronssia. Lontoon olympialaisissa hän sijoittui seitsemänneksi.
Schlesinger karsiutui 2016 Rio de Janeiron olympialaisten 63 kg:n sarjassa kahden ottelun jälkeen. Hän saavutti samassa painoluokassa EM-pronssia Varsovassa 2017 ja oli viides Tel Avivissa 2018. Hän saavutti 63-kiloisissa hopeaa Euroopan kisoissa 2019.
Schlesinger on saavuttanut Masters-, Grand Prix- ja Grand Slam -kilpailuissa viisi turnausvoittoa, neljä kakkossijaa ja yhdeksän kolmossijaa. Maailmancupeissa ja Continental Open -kilpailuissa hän on voittanut yhteensä neljä turnausta ja ollut kolme kertaa toinen. Hän on voittanut viisi Israelin-mestaruutta ja yhden Britannian-mestaruuden.
Metsäpirtti (Käkisalmen piiri)

Metsäpirtti eli Zaporožskoje () on maalaiskunta ja sen keskustaajama Leningradin alueen Käkisalmen piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Viisjoen varrella sata kilometriä Käkisalmesta kaakkoon. Taajamassa on 2 200 ja kunnassa 2 600 asukasta (vuonna 2011).
Maantiede ja asutus.
Metsäpirtin kunnan pinta-ala on 738,19 neliökilometriä. Se rajoittuu lännessä Käkisalmen piirin Raudun ja pohjoisessa Petäjärven ja Sakkolan kuntiin, idässä Laatokkaan ja etelässä Leningradin alueen Seuloskoin piiriin. Pinta-alasta 57,0 % on vesialuetta, 31,7 % metsää ja 7,6 % maatalousmaata.
Kunnan alueella virtaa Taipaleenjoki ja sen sivujoki Viisjoki. Järviä ovat Laatokka ja Suvanto. Hyötykaivannaisiin kuuluvat hiekka, sora, turve, mineraalivärit ja savi. Seudulle suunnitellaan Raudun rauhoitusaluetta.
Keskustaajaman lisäksi kuntaan kuuluvat Denisovon (entiset Korholanjaama, Sunikkala ja Joentaka), Lugovojen (Vaskela), Peskin (Sirkiänsaari) ja Pjatiretšjen (Viisjoki ja Saaroinen) taajamat sekä Udaltsovon (Raaju ja Sakkolan Riiska) ja Zamostjen (Raudun Riikola ja Palkeala) kylät. Toiseksi suurin asutuskeskus on reilun 200 asukkaan Pjatiretšje. Kunnan alueella on noin 30 huvila- ja puutarhapalsta-aluetta. Kesäisin asukasluku kasvaa 10 000–14 000 henkeen.
Historia.
Seutu kuuluu Suomen talvi- ja jatkosodan jälkeen Neuvostoliitolle luovuttamaan alueeseen. Nykyinen kunta käsittää pääosin entisen Suomen Metsäpirtin kunnan, mutta ulottuu myös entisen Raudun ja Sakkolan puolelle. Sen eteläraja vastaa vanhaa Suomen valtakunnanrajaa. Nykyisen Metsäpirtin taajaman keskus on entisestä Metsäpirtin kirkonkylästä jonkin verran pohjoiseen sijainneen Koselan kylän paikalla.
Liikenne, talous ja palvelut.
Metsäpirtin kautta kulkee Pietarin ja Käkisalmen välinen maantie R33 sekä Tyrisevän ja Laatokan rannalla sijaitsevan Gravijnojen (entinen Vanhajaama) välinen maantie R34. Lähin rautatieasema on Raudussa.
Kunnan pääelinkeino on maatalous. Tärkein yritys on maidon ja lihan tuotantoon erikoistunut Graždanskin karjatila. Lisäksi on yksi toimiva yksityistila. Udaltsovon kylässä on kalanviljelylaitos.
Keskustaajaman palveluihin kuuluu lastentarha, peruskoulu, kulttuuritalo, kirjasto, lääkintäasema, posti, pankki, ruokala ja joukko kauppoja.
Kyläkuva ja matkailu.
Metsäpirtin taajama koostuu keskustan kaksi–viisikerroksisista asuintaloista ja julkisista rakennuksista sekä puutarhapalstojen ympäröimistä omakotitaloista. Asuinalueen länsipuolella sijaitsee Graždanskin karjatila. Kulttuuriperintökohteita ovat lahjoitus­maa­talon­poikien muistomerkki Metsäpirtissä ja neuvostosotilaiden hautapaikka Pjatiretšjen hautausmaalla.
Seudun metsät ja vesistöt tekevät Metsäpirtistä pietarilaisten suosiman vapaa-ajanviettokohteen. Kunnan alueella sijaitsee viisi lomakylää, liikuntakeskus ja metsästysmaja.
Peter Van Merksteijn sr.

Peter Van Merksteijn Sr. (s. 10. kesäkuuta 1956) on alankomaalainen ralliautoilija ja Peter Van Merksteijn Jr:n isä. Hän kilpaili Le Mansin 24 tunnin ajossa vuosina 2004, 2005 ja 2008 voittaen oman luokkansa vuonna 2008 ja sijoittuen kymmenenneksi itse kilpailussa. Hän debytoi WRC-sarjassa vuonna 2007 omassa Van Merksteijn Motorsport -tallissaan Saksan rallissa, jossa hänen sijoituksensa oli vaatimaton 40. Vuosina 2008–2011 hän ajoi yksittäisiä kilpailuja WRC-sarjassa parhaana sijoituksenaan 20. sija Norjan rallista.
Lord British

Lord Cantabrigian British on Richard Garriottin luoma pelihahmo ja "Ultima"-pelien päähenkilö. Lord British on Ultima-peleissä esiintyvä Britannian hallitsija yhdessä kilpailijansa Lord Blackthornin kanssa. Garriotin mukaan Lord British saapui Sosarian maakuntaan Moongaten kautta. Lord British kukisti taistelussa velho Mondainin ja karkotti hänet. Palkinnoksi kansa valitsi Lord Britishin hallitsemaan Britanniaa. Lord British asuu peleissä linnassaan ja voi tarjota pelaajalle tehtäviä ja palkinnoksi tehtävien suorittamisesta hän voi palkita pelaajan rahalla tai parannusloitsuilla.
Surmaaminen.
Lord British tunnetaan voittamattomuudestaan sillä hänellä on jatkuvasti yllään haavoittumattomuusloitsu, joka estää häntä kuolemasta. Kuitenkin Ultima Online pelissä sattuneen beta-testin aikana Lord British oli kuninkaallisella vierailullaan pelimaailmassa mutta palvelimen uudelleenkäynnistyksen aikana hänen haavoittumattomuutensa kytkeytyi pois päältä jolloin Rainz niminen pelaaja onnistui surmaamaan Lord Britishin fire-field tuliloitsulla. Tämän jälkeen Richard Garriott antoi Rainzille porttikiellon betaan. Myöhemmin selvisi että muissakin Ultima-peleissä on "porsaanreikä", jonka avulla pelaaja voi tappaa Lord Britishin. Ultima III pelissä pelaaja voi houkutella Lord Britishin satamalaiturille ja ampua häntä tykillä. Ultima VII pelissä pelaaja voi houkutella Lord Britishin linnan portille ja pudottaa kultaisen laatan hänen päähänsä. Ultima IX pelissä pelaaja voi valmistaa myrkytettyä leipää ja viedä sen Lord Britishin linnaan ja vaihtaa sen Britishin perusruoan tilalle, jolloin Lord British syö sen.
Mont-roig del Camp

Mont-roig del Camp on kaupunki Espanjan Kataloniassa, Tarragonan maakunnassa. Vuonna 2016 siellä oli 11 521 asukasta. 
Kaupunki sijaitsee keskellä Tarragonan Kultarannikkoa (Costa Dorada), ja sen matalat hiekkarannat houkuttelevat matkailijoita. Nähtävyyksiin kuuluu Pyhän MIkaelin goottilainen kirkko vuodelta 1574. 
1910-luvun alussa kahdeksantoistavuotias Joan Miró, tuleva tunnettu taiteilija, lähetettiin perheensä Mont-Roigista ostamalle maatilalle toipumaan hermoromahduksesta. Miró toipui sairaudestaan ja alkoi vaeltaa ympäristössä maalaten. Maaseutuympäristö vaikutti paljon varsinkin hänen varhaistuotantonsa kehitykseen. Muutettuaan Pariisiin hän palasi seudulle kesäisin.
Spermiini

Spermiini (C10H26N4) on polyamiini, joka esiintyy kaikissa aitotumaisissa soluissa ja myös viruksissa ja bakteereissa.
Synteesi.
Nisäkkäät tuottavat spermiiniä biosynteettisesti lähtien arginiinista ja ornitiinista. Entsyymit muuntavat nämä ensin putreskiiniksi, josta muodostuu spermidiiniä spermidiinisyntaasin katalysoimana. Spermidiinistä muodostuu spermiiniä spermiinisyntaasin avustuksella. Sekä spermiinin että spermidiinin biosynteesissä tarvitaan aminopropyyliryhmän luovuttaja, joka muodostuu S-adenosyylimetioniinista adenosyylimetioniinidekarboksylaasin katalysoimana. Eräät bakteerit, kuten "Escherischia coli", tuottavat näiden polyamiinien synteesissä tarvittavia yhdisteitä agmatiinista agmatinaasientsyymin katalysoimana.
Kemiallisesti spermiiniä voidaan syntetisoida jodipropyyliftalimidista ja putreskiinista eli 1,4-diaminobutaanista. Muodostuneen spermiinidiftalimidin emäshydrolyysin tuloksena saadaan spermiiniä.
Merkitys.
Spermiiniä esiintyy useissa soluissa ja sitä on muun muassa nisäkkäiden spermassa. Solut tarvitsevat sitä ja muita polyamiineja kasvuunsa ja erikoistumiseensa. Spermiini sitoutuu nukleiinihappoihin DNA:han ja RNA:han ja stabiloi niiden kierrerakennetta. Spermiinin ja muiden polyamiinien on todettu parantavan nukleiinihappojen lämmön- ja kemikaalikestävyyttä. Spermiini sitoutuu DNA:han ja RNA:han vetysidoksilla.
Brescian tasavalta

Brescian tasavalta sijaitsi Lombardiassa nykyisen Italian alueella. Se oli keskiajalla hetken itsenäinen kaupunkivaltio ja onnistui vuonna 1402 torjumaan keisari Ruprecht Pfalsilaisen hyökkäysyritykset, mutta vuonna 1423 Milanon ja Firenzen välille puhjenneen sodan aikana vuonna 1426 Venetsia valloitti Brescian ja kaupungin itsenäisyys päättyi.
Nykyään Brescia on Brescian maakunnan pääkaupunki Italiassa.
4488 Tokitada

4488 Tokitada on Marsin ja Jupiterin väliseen pääasteroidivyöhykkeeseen kuuluva pikkuplaneetta eli päävyöhykkeen asteroidi. Sen löysivät K. Suzuki ja T. Urata vuonna 1987. Pikkuplaneetta sai nimensä 1100-luvulla eläneen japanilaisen sotapäällikön Taira-no Tokitadan mukaan. Ennen kuin tämä asteroidi sai nimensä se tunnettiin väliaikaisella tunnuksella 1987 UK. Koska Tokitadan absoluuttinen magnitudi (H) on 13,9. Sen läpimitta on todennäköisesti 4–9 kilometriä.
Buijidit

Buijidit oli kolmen persialaisen veljeksen alulle panema šiialainen dynastia, jonka valtakausi ulottui vuosiin 934–1062. Valtakunta oli iranilainen ja šiialainen välivaihe abbasidien ja buijideita seuranneen turkkilaisen seldzukkivaltakunnan välissä. Veljekset olivat kotoisin Daylamista Kaspianmerestä etelään. 
Dynastian perusti Ali ibn Buya, joka vuonna 934 valloitti Farsin ja teki Shirazin pääkaupungikseen. Armeijana hänellä oli daylamiitteja jalkaväkenä ja turkkilaisia ratsuväkenä. Nuorempi veli Hasan ibn Buya valloitti osia Jibalista ja teki vuonna 943 Rayn pääkaupungikseen. Vuonna 945 nuorin veli Ahmed ibn Buya valtasi Irakin ja asettui Bagdadiin. Buijidien valtakunta käsitti näin Mesopotamian ja suurimman osan Persiaa, välillä myös Omanin. 
Uskontopolitiikka.
Buijidit olivat zaidilaiseen suuntaukseen kuuluneita šiialaisia, mikä oli vallitseva islamin muoto Daylamissa. Abbasidikalifien kukistaminen ei kuitenkaan poliittisista syistä ollut viisasta, sillä sunni-islam oli tehnyt abbasideista Muhammedin perinnön vaalijoita. Ahmad ibn Buya ei halunnut korostaa ristiriitaa sunnien kanssa, sillä itäisessä Persiassa samanidien dynastia (819–999) oli sunnilainen. Lisäksi hän ei halunnut tukea liikaa šiialaisia imaameja, joiden käsityksen mukaan kalifaatti oikeastaan kuului Alin jälkeläisille. Vaikka valta siirtyi buijideille, abbasidikalifien symbolinen asema hallitsijoina säilytettiin. Buijidien aikana vieläpä luotiin oppi, jonka mukaan kalifin tuli olla peräisin Muhammedin Quraiš-heimosta, mistä abbasidit väittivät olevansa. Tätä koskevan opin muotoili 1000-luvulla Bagdadissa al-Mawardi (974–1058). Buijidit määräsivät silti myös kalifin henkilöstä: vuonna 946 Ahmed erotti kalifi Al-Mustakfin ja nosti tämän tilalle Al-Mutin (946–950). Tässä vaiheessa alkoi kuitenkin näyttää siltä, että šiialaisuus muodostuisi islamin päävirraksi, sillä samaan Egyptissä valtaan oli noussut šiialainen fatimidien dynastia. Buijidit uskaltautuivat antamaan tukeaan kaksitoistašiilaisuudelle, jonka oppien mukaan valtaistuin oli toistaiseksi tyhjä, koska kahdestoista imaami oli kätkeytynyt 800-luvulla. 
Valtio jakaantui 900-luvulla kolmeen emiirikuntaan, ja emiirien nimet lyötiin kolikoihin abbasidikalifin nimen rinnalle ja mainittiin perjantaisaarnoissa. Buijidit julistautuivat persialaisen perinteen mukaisiksi "kuninkaiden kuninkaiksi" "(shahanshah, arab." شاهنشاه), jonka nimen otti käyttöön 'Adud al-Dawla (936–983), buijidihallitsijoista merkittävin. Persialaisen kulttuurin vaikutusta oli myös esittävän kuvataiteen kukoistus, missä ei vältetty esittämästä ihmisiä.
Kukistuminen.
Valtakunta kärsi kapinoista, jotka ulottuivat myös armeijaan, viljelymaiden heikentymisestä Mesopotamiassa sekä kauppareittien siirtymisestä Punaisellemerelle. Valtakunnan yhtenäisyyttä alkoivat murentaa myös emiirien ristiriidat. Vuonna 1055 seldžukkipäällikkö Tughril Beg valtasi Bagdadin. Fars kaatui viimeisenä vuonna 1062.
4489 Dracius

4489 Dracius (aiemmin (4489) 1988 AK) on Jupiterin troijalaisiin asteroideihin kuuluva pikkuplaneetta, joka kiertää Aurinkoa Jupiterin radan L4 Lagrangen pisteessä. Asteroidin löysi E. Bowell vuonna 1988. 
Asteroidin läpimitta on noin ja pyörähdysaika akselin ympäri on . Albedo on ja magnitudi .
Salahmi

Salahmi on Vieremän kunnassa sijaitseva kylä. Se sijaitsee noin seitsemän kilometriä kuntakeskustasta pohjois-luoteeseen. 
Kylällä toimi vuosina 1810–1909 rautaruukki, joka käytti raaka-aineenaan järvien pohjasta nostettua järvimalmia eli limoniittia. Vuonna 1840 raahelainen liikemies Zachris Franzén rakennutti kartanorakennuksen ruukin keskusrakennukseksi. Nykyään kartanossa toimii perhekoti. 
Kylässä sijaitseva Pohjoisen koulu rakennettiin vuonna 1952. Se edustaa sodanjälkeistä rakennustyyliä.
Kylässä sijaitsevat myös muun muassa leirintäalue Hiilimutka, Kuopion ortodoksisen seurakunnan Pyhän Nikolaoksen tsasouna, Salahmin ortodoksinen hautausmaa ja K-extra-kyläkauppa.
Luettelo Galician kuninkaista

Tämä on luettelo Galician kuninkaista. Galician kuningaskunta oli olemassa 410–585. Tämän jälkeen Galicia on ollut itsenäisenä muutamaan lyhyeen otteeseen.
Sveebiläiset kuninkaat.
Sisällissota (457–469), useita samanaikaisia kuninkaita
Cispadaaninen tasavalta

Cispadaaninen tasavalta () oli valtio, joka syntyi vuonna 1796, kun Napoleon I:n yhdisti Pojoen eteläpuoliset Bolognan, Ferraran, Modenan, Reggion ja Romagnan. Heinäkuussa 1797 alue liitettiin osaksi uutta Cisalppista tasavaltaa.
Abhasian kreikkalaiset

Abhasian kreikkalaiset ovat Abhasiassa asuvia kreikkalaisia. Nykyisin suurin osa heistä on muuttanut muualle ja etenkin Kreikkaan. Vuoden 2003 tietojen mukaan Abhasiassa asui 1 486 kreikkalaista, eli he muodostivat noin 0,7 % väestöstä.
Historia.
Kreikkalaisia on asunut Mustanmeren rannikoilla jo antiikin ajoista lähtien. Abhasian pääkaupunki Suhumista on aiemmin käytetty kreikankielisiä nimityksiä "Dioskurias" ja "Sevastopolis". Suurin osa Abhasian kreikkalaisista tuli kuitenkin alueelle vasta Venäjän ja ottomaanien käymien sotien seurauksena 1800-luvulla. He olivat niin sanottuja Pontuksen kreikkalaisia, eikä heillä ollut varsinaisesti mitään yhteyksiä Kreikan valtioon. Venäläiset käyttivät heistä venäjänkielistä nimitystä "greki", mutta kreikkalaiset itse nimittivät itseään pontuksen kreikkalaista tarkoittavalla nimityksellä "Romanoi" eli roomalaiset. Nimitys viittasi Bysantin valtakuntaan, johon he olivat aiemmin kuuluneet. 
Toinen kreikkalaisten muuttoaalto Pontuksesta Abhasiaan tapahtui ensimmäisen maailmansodan yhteydessä. Lausannen sopimuksella Turkki ja Kreikka olivat sopineet väestönvaihdoista keskenään ja Pontuksen kreikkalaiset hävisivät Pontuksesta lähes kokonaan. Osa heistä muutti Kreikan sijaan Neuvostoliittoon, johon Abhasiakin kuului. Abhasia oli luonnollinen muuttokohde kreikkalaisille, sillä se muistutti paljon Pontusta. Monet alueelle muuttaneet kreikkalaiset ryhtyivät tupakanviljelijöiksi tai kauppiaiksi. 1900-luvun alussa kahdeksan Suhumin 12:sta kirkosta oli kreikkalaisortodoksisia ja kreikkalaiset muodostivat noin kolmanneksen kaupungin väestöstä. Vuonna 1939 Abhasiassa asui yhteensä 34 621 kreikkalaista. Neuvostokauden alussa kreikkalaisilla oli omakielisiä kouluja ja oma sanomalehti nimeltä "Kokkinos Kapnas". Myöhemmin Stalinin kaudella heitä alettiin kuitenkin pitää maan vihollisina, jolloin koulut ja sanomalehti suljettiin ja tuhansia karkotettiin Kazakstaniin muiden Kaukasuksen kreikkalaisten ohella.
Nikita Hruštšovin kaudella vuonna 1956 kreikkalaisten sallittiin palata koteihinsa, mutta Abhasiaan heistä tuli takaisin vain noin neljännes. 1980-luvulla alkoi muuttoaalto Kreikkaan. Abhasiassa syttyneiden väkivaltaisuuksien takia elokuun 15. päivänä 1993 Kreikan valtio evakuoi suurimman osan vielä muuttoaallon jälkeen jäljelle jääneistä kreikkalaisista laivalla Suhumin satamasta. Evakuoidut saivat Kreikan kansalaisuuden.
Spraykaalit

Spraykaalit oli suomalainen 1990-luvun alussa toiminut Ilkka Rinteen ja Teemu Airamon muodostama rapmusiikkia esittävä lauluduo.
Duo julkaisi vuonna 1992 albumin "Spray", jonka tunnetuimmaksi kappaleeksi tuli "Haluun naista koskettaa". Albumin julkaisun jälkeen duo katosi julkisuudesta.
Josep Llorens i Artigas

Josep Llorens i Artigas (1892 – 1980) oli espanjalainen keraamitaiteilija ja taidekriitikko.
Elämä.
Llorens syntyi 1892 Barcelonassa. Hän opiskeli kaupungissa piirtämistä Llotjan taidekoulussa ja vuodesta 1912 lisäksi keramiikkaa ja maalaustaidetta Cercle Artístic de Sant Lluc -taideyhteisössä ja käsityökoulussa, jossa tapasi monia taiteilijoita, kuten Joan Mirón. Llorens matkusti 1917 Pariisiin avustuksen turvin laajentamaan taitojaan keraamikkona. Hän kirjoitti siellä myös taidekritiikkejä moniin alan lehtiin. Llorens palasi Pariisiin 1920-luvulla ja teki yhteistyötä Pablo Picasson kanssa. Hän työskenteli 1930-luvulla muun muassa Georges Braquen kanssa ja sai töitään näyttelyihin muun muassa Pariisiin, New Yorkiin, Tukholmaan ja Berniin.
Llorens palasi Barcelonaan 1941 ja aloitti pian sen jälkeen yhteistyön Mirón kanssa. He tekivät ruukkuja, patsaita ja keraamisia seinämaalauksia. Heidän töihinsä kuuluvat esimerkiksi seinämaalaukset Unescon rakennuksessa Pariisissa, Harvardin yliopistolla ja Barcelonan lentoasemalla. Miró teki ensimmäiset keraamiset kokeilunsa juuri Llorensin kanssa, kun hän maalasi Llorensin vaasien tai laattojen päälle. Miró teki lopulta patsasmalleja, joista Llorens teki savisia veistoksia. Miró jatkoi vuodesta 1953 yhteistyötä myös Llorensin pojan Joan Gardy-Artigasin kanssa.
Llorens palkittiin vuonna 1956 Guggenheim-palkinnolla ja vuonna 1971 hän sai espanjalaisen taiteiden kultamitalin. Llorens kuoli Barcelonassa 1980.
Kainuu 39

Kainuu 39 on Pekka Lehdon ja Pirjo Honkasalon ohjaama suomalainen dokumentaarinen draamaelokuva vuodelta 1979. Pääosia näyttelevät kainuulaiset nuoret. Elokuva kertoo mitä Suomussalmen Juntusrannan asukkaille tapahtui, kun puna-armeija miehitti Juntusrannan talvisodan ensimmäisinä päivinä syksyllä 1939. Kylän asukkaita ei ollut evakuoitu, joten he jäivät hyökkääjän armoille. Asukkaat päättivät tehdä yhteistyötä miehittäjien kanssa. Kun suomalaiset valloittivat alueen takaisin joulu–tammikuussa, juntusrantalaiset joutuivat syytteeseen vihollisen auttamisesta. Arviolta kolme- tai neljäsataa kainuulaista joutui työleirille. 27 tuomittiin maanpetoksesta.
Kainuun Sanomien mukaan elokuva on esimerkki suomettumisen ajasta Elokuva kertoo venäläisten saapuneen kylään laulaen, mitä lehti kutsuu "tunturin kokoiseksi valheeksi", lisäten, "mutta jos elokuvaa pystyy katsomaan järkyttymättä, se kertoo kiinnostavasti suomettumisen ajan rähmällään olosta ja koillisen Suomen tunnoista 1930-luvun lopulla."
Josep Lluís Sert

Josep Lluís Sert i López (1902–1983) oli espanjalainen arkkitehti, joka oli kiinnostunut kaavoituksesta ja kaupunkisuunnittelusta mutta tuli tunnetuksi myös sisätilojen ja kalusteiden suunnittelijana.
Sert opiskeli arkkitehtuuria Barcelonan teknillisessä korkeakoulussa. Valmistuttuaan hän työskenteli Pariisissa Le Corbusierin ja Pierre Jeanneretin kanssa ennen kuin avasi oman toimistonsa synnyinkaupungissaan Barcelonassa. Sert palasi Pariisiin työstämään Espanjan paviljonkia Pariisin maailmannäyttelyyn 1937. Sert suostutteli monta Pariisissa maanpaossa ollutta katalonialaista taiteilijaa osallistumaan paviljongin toteuttamiseen. Tunnetuin teos oli Picasson "Guernica".
Vuonna 1939 Sert muutti Yhdysvaltoihin, missä hänestä tuli Harvardin yliopiston arkkitehtuurin professori vuonna 1953. Hän aloitti kaupunkisuunnittelun opetuksen ensimmäisenä koko maassa. Vuonna 1955 hän perusti oman toimistonsa Massachusettsiin. Se toteutti monia asuin- ja toimistotaloja sekä yliopiston rakennuksia 1960- ja 1970-luvuilla.
Sertin tunnettuihin teoksiin kuuluvat Joan Mirón ateljeekoti Mallorcalla (1955), Fondation Maeghtin galleria Ranskassa (1959), ja Fundació Joan Miró Barcelonassa (1975). Hän osallistui myös Bostonin, Harvardin ja Guelphin yliopistojen kampusten sekä kolumbialaisen Medellínin kaupungin asemakaavan suunnitteluun.
Leymah Gbowee

Leymah Roberta Gbowee (s. 1. helmikuuta 1972 Liberia) on liberialainen rauhanaktivisti, joka sai 2011 Nobelin rauhanpalkinnon Ellen Johnson Sirleafin ja Tawakkul Karmanin kanssa.
Gbowee oli 17-vuotias, kun Liberian sisällissota syttyi pääkaupungissa Monroviassa. Hänestä tuli sodan aikana traumaterapeutti ja teki paljon töitä Charles Taylorin joukossa taistelleiden lapsisotilaiden kanssa. Gbowee muodosti kymmenien naisten kanssa 2002 ryhmän, jonka tavoitteena oli lopettaa sota. Gboween järjestämä Women of Liberia Mass Action for Peace aloitti kokoontumalla Monrovian toreilla laulaen ja rukoillen. Naisten määrä kasvoi liikkeessä pian, ja presidentti Taylor lupautui tapaamaan heidät ja lupasi heille rauhanneuvotteluiden aloittamisen. Gboween ryhmä seurasi neuvotteluita Ghanassa, mutta viikkojen tuloksettomien neuvotteluiden jälkeen naiset muodostivat piirin sen rakennuksen ympärillä, jossa neuvotteluita käytiin. Lopulta he onnistuivat painostamaan sodan osapuolet rauhaan.
Gboween ryhmittymä jatkoi työtä myös Taylorin jälkeen valtaan nousseen väliaikaishallituksen kaudella. Hän onnistui organisoimaan Liberian kristityt ja musliminuskoiset naiset yhteiseen kampanjaan Ellen Johnson Sirleafin valitsemiseksi presidentiksi. Johnson Sirlieaf valittiinkin 2005 Afrikan ensimmäiseksi naispresidentiksi. Samana vuonna Gbowee valmistui maisteriksi Eastern Mennonite Universitystä Harrisonburgissa, Virginiassa konfliktirakenteista ja rauhanrakentamisesta. Gbowee oli perustamassa 2006 Thelma Ekiyorin ja Ecoma Alagan kanssa Women Peace and Security Network Africaa, jonka tukikohdaksi tuli Ghanan Accra.
Gbowee on saanut työstään useita palkintoja. Hän sai 2009 Profile in Courage Awardin, ja 2011 hänelle myönnettiin Nobelin rauhanpalkinto. Syksyllä 2012 Gbowee erosi Liberian rauhaa ja uudistamista painottavan Peace and Reconciliation Commissionin puheenjohtajan tehtävistä ja kritisoi Johnson Sirlieafin hallintoa nepotismista sekä riittämättömästä köyhyyden vastaisesta taistelusta.
Tumman veden päällä (elokuva)

Tumman veden päällä on 6. syyskuuta 2013 ensi-iltansa saanut Peter Franzénin ohjaama elokuva, joka perustuu Franzénin kirjoittamaan samannimiseen omaelämäkerralliseen kirjaan. Franzén on tehnyt myös elokuvakäsikirjoituksen. Pääosia elokuvassa näyttelevät Samuli Edelmann, Matleena Kuusniemi sekä Olavi Angervo.
Elokuvan kuvaukset alkoivat vuoden 2012 elokuussa ja päättyivät vuoden alusta 2013.
Rooleissa.
Lähde: Elonet
Tawakkul Karman

Tawakkul Karman (, Tawakul Karmān, myös Tawakel Karman) (s. 7. helmikuuta 1979 Taiz, Jemenin arabitasavalta) on jemeniläinen toimittaja, poliitikko ja ihmisoikeusaktivisti. Hän perusti vuonna 2005 Naistoimittajat ilman kahleita -järjestön, joka pyrkii edesauttamaan sanan- ja mielipiteenvapautta. Karman sai Nobelin rauhanpalkinnon yhdessä Liberian presidentin Ellen Johnson Sirleafin ja liberialaisen rauhanaktivisti Leymah Gboween kanssa vuonna 2011. Hän oli ensimmäinen palkinnon saanut jemeniläinen ja toinen musliminainen.
Karman johti vuodesta 2007 vuoteen 2010 rauhanomaisia mielenosoituksia joka viikko hallituksen rakennuksen edessä Sanaassa. Niissä vaadittiin ihmisoikeuksia. Hän on yksi kolmestatoista naisjäsenestä oppositiopuolueen shura-neuvostossa.
Palkinnon saadessaan Karman oli 32-vuotias kolmen lapsen äiti. Hän sai Turkin kansalaisuuden vuonna 2012 turkkilaistaustansa takia. Hänen esivanhempansa ovat kotoisin alun perin Karamanista Anatoliasta.
Naistoimittajat ilman kahleita.
Karman perusti seitsemän muun naistoimittajan kanssa Naistoimittajat ilman kahleita -järjestön maaliskuussa 2005 tavoitteenaan edistää ihmisoikeuksia, "erityisesti sanan- ja mielipiteenvapautta ja demokraattisia oikeuksia." Alkujaan järjestön nimi oli Naistoimittajat ilman rajoja, mutta nimi muutettiin, jotta järjestö saisi toimintaluvan. 
Karman joutui omien sanojensa mukaan Jemenin viranomaisten häirinnän kohteeksi kirjeitse ja puhelimitse kieltäydyttyään hyväksymästä tiedotusministeriön kielteistä päätöstä perustaa järjestölle omaa radioasemaa ja sanomalehteä. Hän vaati vapautta vuonna 2006 perustamalleen uutiskanavalle, jonka kautta levitettiin politiikka-aiheisia uutisia tekstiviestitse. Hallitus valvoi sitä tarkasti ja lopulta sulki sen vuonna 2007.
Samana vuonna järjestö julkaisi raportin, johon oli kirjattu kaikki virkavallan tekemät rikkomukset lehdistönvapautta koskien vuodesta 2005 alkaen. Vuonna 2009 Karman kritisoi viestintäministeriötä oikeudenkäynneistä, joita se piti toimittajia vastaan. Vuosien 2007 ja 2010 välillä Karman johti säännöllisesti mielenosoituksia hallituksen rakennuksen edessä Sanaassa.
Karmanilla oli kytköksiä "Al-Thawrah"-sanomalehteen järjestön perustamisen aikaan. Hän kuuluu myös Jemenin toimittajien ammattiliittoon.
Tuomas Summanen

Tuomas Summanen on suomalainen ohjaaja, käsikirjoittaja ja tuottaja. Summanen on Rabbit Filmsin luova johtaja ja osakas. Summasen tunnetuimmat tuotannot ovat "Putous" (2010–2014), Posse (2014-2015), Kingi (2015), "Läpiveto" (2006–2007), "Kenraali Pancho &amp; Pojat Pohjoiskalotilla", "Hyvät ja huonot uutiset", "Haluatko miljonääriksi?" ja "Suurmestari".
Gyude Bryant

Charles Gyude Bryant (17. tammikuuta 1949 Monrovia – 16. huhtikuuta 2014 Monrovia) oli liberialainen poliitikko. Hän toimi maansa valtionpäämiehenä väliaikaishallituksen johdossa 14. lokakuuta 2003 – 16. tammikuuta 2006. Hän oli uskonnollinen johtaja ja liikemies, jolla ei ollut juurikaan poliittista taustaa, ja siksi hänet haluttiin väliaikaishallituksen johtoon. Byant oli etniseltä taustaltaan grebo ja kuului episkopaaliseen kirkkoon.
Virkakautensa päätyttyä häntä syytettiin taloudellisista väärinkäytöksistä, mutta syytteet raukesivat vuonna 2010.
Valinta-aksiooma

Valinta-aksiooma on matemaattisen joukko-opin aksiooma, jonka mukaan jokaiseen epätyhjien joukkojen kokoelmaan formula_1 voidaan liittää uusi joukko formula_2 siten, että kukin sen alkioista formula_3 kuuluu vastaavaan joukkoon formula_4. Toisin sanoen voidaan muodostaa kuvaus, "valintakuvaus", joka valitsee jokaisesta joukosta yhden alkion. Kaikissa tapauksissa, jos joukkoja formula_5 on äärettömän monta, ei kuitenkaan voida muodostaa sääntöä, jonka mukaisesti alkiot kustakin joukosta valitaan, mutta valinta-aksiooma olettaa ainoastaan, että tällainen valintakuvaus on olemassa, vaikka sitä ei voitaisi konstruoida.
Valinta-aksioomaa käytti ensimmäisenä eksplisiittisesti Ernst Zermelo vuonna 1904. Hänen esittämässään muodossa aksiooma kuuluu näin: 
Valinta-aksiooma voidaan ilmaista myös niin, että kun joukoista formula_5 yksikään ei ole tyhjä, myöskään niiden karteesinen tulo ei ole tyhjä joukko.
Aksiomaattisessa joukko-opissa käytetään useimmiten aksioomina Zermelon-Fraenkelin aksioomia (ZF). Kun niihin lisätään valinta-aksiooma, saadusta aksioomakokoelmasta käytetään lyhennettä ZFC. Kurt Gödel todisti vuonna 1939, että valinta-aksiooma voidaankin ristiriidattomasti yhdistää Zermelon-Fraenkelin aksioomiin. Vuonna 1963 Paul Cohen toisaalta todisti, että sitä ei voida todistaa ZF-aksioomien avulla eli se on niistä riippumaton.
Yhtäpitäviä tuloksia.
Valinta-aksiooman avulla voidaan todistaa muun muassa seuraavat, sen kanssa yhtäpitävät tulokset, joita voidaan pitää myös valinta-aksiooman vaihtoehtoisina muotoiluina:
Käyttö.
Matematiikan eri aloilla on runsaasti lauseita, jotka voidaan todistaa ainoastaan valinta-aksiooman avulla. Tällaisia ovat esimerkiksi seuraavat:
Amerikkalaisen jalkapallon maailmanmestaruuskilpailut

Amerikkalaisen jalkapallon maailmanmestaruuskilpailut on kansainvälisen amerikkalaisen jalkapallon liiton ylläpitämä turnaus, jonka voittajamaa nimetään amerikkalaisen jalkapallon maailmanmestariksi. Kilpailuja on järjestetty vuodesta 1999 lähtien.
Kilpailut järjestetään joka neljäs vuosi ja niihin osallistuu karsintojen jälkeen kahdeksan liiton jäsenmaata. Suomi on selviytynyt karsinnoista kerran itse kisoihin.
Darren Shahlavi

Darren Shahlavi (5. elokuuta 1972 Stockport, Englanti – 14. tammikuuta 2015 Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat) oli brittiläinen näyttelijä ja itämaisten taistelulajien taitaja.
Ura.
Shahlavi aloitti näyttelemisen elokuvissa 1990-luvulla Aasiassa. Hän työskenteli koko 1990-luvun hongkongilaisissa elokuvissa, kuten "Suojelusenkelit" (1995), "Tai Chi Chun" (1996) ja "Techno Warriors" (1998). 2000-luvun ensimmäisellä vuosikymmenellä Shahlavi päätyi yhdysvaltalaisiin elokuviin ja sai ensimmäisen roolinsa elokuvasta "Hostile Environment" (2000). Hänellä oli myös pieni rooli elokuvassa "I Spy" (2002), jossa pääosia esittivät Eddie Murphy ja Owen Wilson. Vuosikymmenen loppupuolella Shahlavi esiintyi enimmäkseen vierailevissa televisiorooleissa, sarjoissa kuten "Kadonneiden jäljillä", "Pirunkaupat" ja "Bionic Woman".
Shahlavi sai hieman isomman roolin 2010-luvun alussa elokuvassa "Ip Man 2", jossa hän esitti Twister-nimistä nyrkkeilijää. Hän otteli elokuvan loppupuolella pääosaa esittänyttä Donnie Yeniä vastaan. Samana vuonna Shahlavi nähtiin roiston roolissa Steven Seagalin elokuvassa "Born to Raise Hell", jossa hänellä oli myös yhteinen tappelukohta Seagalin kanssa. Myös Steve Austinin tähdittämässä "Tactical Force – erikoisjoukkue" -elokuvassa Shahlavi esitti rikollista. Tällä kertaa hänellä oli yhteinen tappelukohtaus Michael Jai Whiten kanssa.
Yksityiselämä.
Shahlavi alkoi harrastamaan seitsemänvuotiaana judoa vuokratussa teatterissa, jossa hän myös näki näyttelijöiden esiintyvän aikaisin ennen harjoituksia. Huomattuaan taisteluelokuvien näyttelijöitä, kuten Bruce Leen ja Jackie Chanin Shahlavilla heräsi kiinnostusta esiintyä samankaltaisissa elokuvissa. Tämän myötä hän ryhtyi harjoittelemaan karatea ja myöhemmin myös potkunyrkkeilyä ja thainyrkkeilyä Manchesterissä.
Shahlavi löydettiin kuolleena kotoaan Los Angelesista 14. tammikuuta 2015. Kuolinsyyksi epäillään lääkkeiden yliannostusta.
Arteles Creative Center

Arteles Creative Center (Arteles Kulttuurikeskus) on Hämeenkyrössä Haukijärven kylässä toimiva kansainvälinen residenssi- ja kulttuurikeskus. Keskuksessa vierailee vuosittain yli 100 taiteilijaa ja luovan alan ammattilaista, jotka asuvat ja työskentelevät residenssiohjelmissa 1–2 kuukauden periodeissa.
Residenssityöskentelyn ohessa vieraat toteuttavat näyttelyitä, luentoja ja projekteja sekä Hämeenkyrössä että suomalaisissa kulttuuri-instituutioissa. Vuonna 2011 yhteistyötä toteutui mm. Kiasman, Porin Taidemuseon ja Tampereen Taidemessujen kanssa. 
Kulttuurikeskus on perustettu vuonna 2010 Haukijärven kyläkoulun entisiin tiloihin. Keskuksen johtaja on Teemu Räsänen. Arteles on palkittu vuoden Leader-hankkeena Länsi-Pirkanmaalla vuonna 2010, ja Suomen Kulttuurirahaston Pirkanmaan rahasto on myöntänyt Arteles-residenssiohjelmalle maakunnallisesti merkittävien hankkeiden rahoitusta.
Ciudad del Motor de Aragón

Ciudad del Motor de Aragón (myös MotorLand Aragón) on moottorirata Alcañiz’ssa Teruelin maakunnassa Aragonian itsehallintoalueella Espanjassa.
Radalla on mittaa FIA:n alaisissa sarjoissa käytettävällä versiolla 5,345 kilometriä ja FIM:n alaisissa sarjoissa käytettävällä versiolla 5,077 kilometriä. Rata rakennettiin vuonna 2008. Radan on suunnitellut saksalainen arkkitehti Hermann Tilke. Espanjalainen Formula 1 -kuljettaja Pedro de la Rosa toimi projektin teknisenä ja urheillullisena johtajana.
Radalla on ajettu muun muassa MotoGP-, World Superbike- ja World Series by Renault-sarjoja.
Jääkiekon nuorten maailmanmestaruuskilpailut 1990

Jääkiekon nuorten maailmanmestaruuskilpailut 1990 pelattiin Suomessa ottelupaikkakuntina olivat Helsinki, Turku, Kauniainen ja Kerava. Maailman mestaruuden voitti Kanada ja Suomi oli neljäs.
Turnaus.
Jokainen joukkue pelasi yhden ottelun jokaista vastaan. 
Lopputulokset.
 A-sarja
 B-sarja
 C-sarja
Arabian laatta

Arabian laatta on yksi Maan litosfääriin kuuluvista mannerlaatoista. Arabian laatta on pinta-alaltaan noin 5 010 000 neliökilometriä. Arabian laatan vanhimmat osat syntyivät keski- ja myöhäisellä proterotsooisella kaudella 800–650 miljoonaa vuotta sitten. Arabian laatta työntyy Afrikan ja Intian laatan kanssa kohti Euraasian laattaa.
Persian- ja Omaninlahti syntyivät Intian valtameren täyttäessä Euraasian ja Arabian laattojen toisistaan poispäin vetäytyessä muodostaman halkeaman. Prosessi kääntyi ympäri, ja noin 20 miljoonaa vuotta sitten lahti alkoi sulkeutua Arabian laatan työntyessä kohti Euraasian laattaa. Punaisenmeren ja Adeninlahden halkeamat muodostavat eteläisen raja-alueen, jossa Arabian ja Afrikan laatta erkanevat toisistaan.
Sirklaus

Sirklaus on luistelun perustekniikka, joka mahdollistaa vauhdin säilyttämisen kaartaessa. Se voidaan suorittaa molempiin suuntiin. Sirklatessa sisäjalan kantaessa liukua ulkojalka astuu sisäjalan edelle ja ohi. Luistelija siirtää painoaan ulkojalalle samalla painaen vielä ristissä olevaa sisäjalkaansa kaarretta vastaan. Sisäjalka astuu ulkojalan edelle ja luistelija siirtää painonsa sen varaan painaen taas ulkojalalla kaarretta vasten.
Muodostelmaluistelussa ainakin puolet ohjelmasta on sirklauksia.
Jussi Huovinen

Johannes (Jussi) Huovinen (2. huhtikuuta 1924 Hietajärvi, Suomussalmi – 12. toukokuuta 2017) oli Suomen viimeinen vienalaista runonlaulua suullisena perimätietona omaksunut runonlaulaja. 
Huovisen laulamista runo- ja rekilauluista sekä hänen omista sävellyksistään on Juminkeko-säätiö julkaissut vuonna 2004 kokoelmalevyn "Vienan kansan laulajia: Jussi Huovinen". Levylle on koottu vuosina 1988–2004 tallennettuja äänityksiä. Huoviselle myönnettiin mestaripelimannin arvonimi Kaustisen folkfestivaaleilla heinäkuussa 2015.
Jussi Huovinen on päähenkilö Selma Vilhusen ohjaamassa dokumenttielokuvassa "Laulu" vuodelta 2014.
Rautahäkki

Rautahäkki (saks. "stahlhartes Gehäuse") on Max Weberin kehittämä käsite, joka viittaa sosiaalisen elämän lisääntyneeseen järkeistämiseen erityisesti länsimaisissa kapitalistisissa yhteiskunnissa. Yksilöt jäävät ansaan rautahäkkiin järjestelmissä, jotka perustuvat puhtaasti päämäärähakuiseen tehokkuuteen, rationaaliseen laskelmointiin ja kontrolliin. Weber myös kuvasi yhteiskuntajärjestyksen byrokratisoitumista "jäisen pimeyden kaamokseksi". Max Weber on teoksissaan luonnehtinut, kuinka protestanttisen asketismin eetoksen ehdollistama, länsimaille tunnusomainen formaalis-instrumentaalinen rationaalisuus johtaa sosiaalisen toiminnan standardointiin ja byrokratian rautahäkkiin.