tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Suomen Matkailuliitto

Suomen Matkailuliitto (vuoteen 1966 Suomen Matkailijayhdistys (SMY)) oli matkailun valtakunnallinen keskusjärjestö, joka perustettiin 1887 ja ajautui konkurssiin 2001. Liiton henkilöjäseninä oli viimeisinä vuosina yli 16 000 matkailun, retkeilyn, ulkoilun, leirinnän ja laskettelun harrastajaa. Sen järjestöjäseniä olivat ulkoilu-, leirintä- ja lasketteluyhdistykset ympäri Suomen.
Järjestö perustettiin Suomen Matkailijayhdistyksen nimellä ”herättämään maan omissa asukkaissa ja ulkomaalaisissa mieltymystä matkustuksiin tässä maassa ja tekemään ne helpoksi, laajentaakseen siten sen luonnon ja kansan tuntemusta”.
Laajaa hotellitoimintaa Lapissa harjoittanut ja isoja hotelli-investointeja tehnyt Suomen Matkailuliitto ajautui konkurssiin 2001 huolimatta vuonna 1997 alkaneesta yrityssaneerauksesta, johon sen hakivat Postipankki (nykyisin Danske Bank), Finnvera ja Ilmarinen.
Aiemmin liiton kohteita Lapissa olivat Hotelli Pohjanhovi Rovaniemellä sekä Hetan, Kilpisjärven, Utsjoen, Ivalon ja Pallastunturin matkailuhotellit. Viime vaiheissaan liitto hoiti Lapissa enää Kilpisjärven retkeilykeskusta.
Suomen Matkailijayhdistyksen tytäryhtiö oli 1930-luvulta vuoteen 1977 Matkaravinto Oy, joka oli usealla eri vuosikymmenellä Suomen suurin hotelli- ja ravintolayritys. Suomen Matkailuliitto julkaisi ”Turistina” tunnettua julkisen liikenteen aikataulukirjaa "Suomen kulkuneuvot." Liitto oli muutenkin maan suurin kotimaan matkakirjallisuuden julkaisija. 
Matkailuliiton täyttäessä 100 vuotta koko juhlavuotta 1987 vietettiin Suomen Matkailun juhlavuotena, jonka suojelijana toimi tasavallan presidentti Mauno Koivisto. Professori Terho Sakki suunnitteli liiton 
100-vuotismitalin ja liitto julkaisi yhdessä Matkailun edistämiskeskuksen kanssa Sven Hirnin ja Erkki Markkasen kirjoittaman teoksen "Suomen matkailun historia: Tuhansien järvien maa."
Suomen Matkailuliiton puheenjohtaja 1975–1991 toiminut professori Olavi Syrjänen nostaa Suomen Matkailuliiton ansiokkaasti täyttämiksi tehtäviksi vuosikymmenien varrella seuraavat asiat:
Suomen Matkailuliiton työtä jatkamaan perustettiin konkurssin jälkeen Suomen Matkailijayhdistys (SMY). 
Suomen Matkailuliiton palveluksessa vuodesta 1936 työskenteli alan vaikuttaja Jorma Tolonen.
Rantasalmi Hirsitalot

Rantasalmi Hirsitalot on suomalainen maailman vanhin hirsitalotuotemerkki, jonka omistaa Finn-Bois MTR Oy. Yhtiö on ottanut tuotemerkin käyttöönsä vuonna 2025, erikoistuen yksilöllisten hirsikotien suunnitteluun ja valmistamiseen, sekä laaja-alaisiin projekti- ja sopimusvalmistuspalveluihin niin Suomessa kuin kansainvälisesti.
Historia.
Rantasalmi Hirsitalot on suomalainen hirsitalovalmistaja, jonka alkuperäiset juuret ulottuvat vuoteen 1946. Yrityksen perusti talousneuvos Osmo Ruotsalainen (1915–2002) Rantasalmen asemakylään. Alun perin yritys toimi sahana, mutta laajensi myöhemmin toimintaansa ja nousi yhdeksi Suomen teollisen hirsitalotuotannon edelläkävijöistä. 
Yrityksen sijaintiin vaikutti sodanjälkeinen säännöstely, jonka mukaan sahatoimintaa sai harjoittaa vain Parikkala–Haapamäki-linjan pohjoispuolella. Alkuvaiheessa Rantasalmi Oy valmisti sahatavaraa ja sänkyjä, mutta vuonna 1956 tuotanto laajeni, ja yritys rakensi ensimmäisen tehdasvalmisteisen kesämökkinsä Tuusulaan. Samana vuonna Rantasalmi osallistui Helsingin messuille, joista seurasi 27 uutta mökkitilausta.
Vuonna 1958 Rantasalmi nousi kansainväliseen tietoisuuteen, kun arkkitehti Reima Pietilän suunnittelema hirsisauna esiteltiin Brysselin maailmannäyttelyssä. Tästä alkoi suomalaisen hirsirakentamisen vienti. 1960-luvulla yritys jatkoi kansainvälistymistään osallistumalla muun muassa Chicagon (1962) ja Lontoon (1967) messuille. 
1970-luvulla tuotanto laajeni suurempiin mökkeihin ja hirsitaloihin. Kuuluisista suomalaisista arkkitehdeistä myös Heikki ja Kaija Siren suunnittelivat yhtiölle sauna- ja mökkimalleja.
Ajan saatossa Rantasalmi Oy:sta tuli yksi Suomen merkittävimmistä hirsitalovalmistajista, ja suuri osa tuotannosta vietiin Japaniin, Venäjälle ja EU-maihin. 
Erilaisten omistajavaihdosten ja liiketoiminnan uudelleenjärjestelyjen myötä Rantasalmi Hirsitalot -tavaramerkki on nykyään osa Finn-Bois MTR -yhtiötä. Yrityksen pääkonttori ja tuotantolaitos sijaitsevat yhä siellä, missä kaikki alkoi – Savon sydämessä, Rantasalmella. 
Tuotanto.
Rantasalmi Hirsitalot on erikoistunut yksilöllisten hirsikotien valmistamiseen sekä laaja-alaisiin projekti- ja sopimusvalmistuspalveluihin.
Magnus Londen

Magnus Londen [lon'deːn] (s. 1968) on suomenruotsalainen toimittaja ja tietokirjailija. Koulutukseltaan hän on valtiotieteiden kandidaatti.
Londenille myönnettiin vuonna 2012 Tiedonjulkistamisen valtionpalkinto ”monipuolisesta tuotannosta sekä eri kanavien innovatiivisesta käytöstä journalistisessa työssä”.
Keväällä 2012 Londen toteutti reaaliaikaisen Suomen sisällissodan ”uusraportoinnin” sosiaalisen median Twitter-palvelussa. Hän kirjoitti "Hufvudstadsbladetin" ja "Arbetarnas Notisbladin" vuonna 1918 julkaistujen sanomalehtiartikkeleiden pohjalta kuvitteellista reportaasia Helsingin sotatapahtumista sekä valkoisena että punaisena toimittajana. Valkoisten puolella olleen toimittajahahmon materiaali perustui "Hufvudstadsbladetiin" ja punaisia kannattavan toimittajan "Arbetarnas Notisbladiin". Mediatapahtuma koostui lähes tuhannesta suomeksi ja ruotsiksi julkaistusta twiitistä ja Tiedonjulkistamisen neuvottelukunta kiittikin Londenia sisällissodan tapahtumien tuomisesta "elävänä uuden sukupolven tietoisuuteen".
Vuonna 2007 Londen toimitti yhdessä Joakim Enegrenin ja Ant Simonsin kanssa vanhoja suomalaisia matkailujulisteita esittelevän kuvateoksen. Teos sai alkunsa hänen omasta julistekeräilyharrastuksestaan, ja on saanut jatkoa hänen vetämästään julisteiden ja postikorttien verkkokaupasta Come to Finland Publishing. Kirja on julkaistu suomeksi, ruotsiksi, englanniksi, saksaksi ja ranskaksi.
Vuodesta 2005 vuoteen 2025 Londen teki 800 jakson verran "Eftersnack"-keskusteluohjelmaa Yle Radio Vega -radiokanavalla ja Yle Fem -televisiokanavalla (). Ohjelman viimeinen jakso oli määrä lähettää juhannusaattona 2025. Londen on lisäksi ollut "Hufvudstadsbladetin" kolumnisti ja saksalaisen, Pohjoismaiden ulkoilmaelämään erikoistuneen "Norr"-aikakauslehden osakas ja avustaja.
Baltimore Orioles (1800-luku)

Baltimore Orioles oli yhdysvaltalainen baseballjoukkue, joka pelasi American Association -liigassa 1882–1891 ja sen jälkeen National Leaguessa 1892–1899. Liigamestaruuden Orioles voitti kolmella perättäisellä kaudella 1894–1896 ja voitti Temple Cup -mestaruuden vuosina 1896 ja 1897. Menestyksestä huolimatta joukkue poistettiin liigasta kauden 1899 jälkeen. 
Joukkue oli vuonna 1882 perustetun American Association -liigan perustajajäseniä. Usean keskinkertaisen kauden jälkeen se pudotettiin liigasta 1889, mutta se palasi kaudella 1890 korvaamaan Brooklyn Gladiators -seuran. AA:n lakkauttamisen jälkeen Orioles liittyi National Leagueen 1892. 
Kauden 1899 jälkeen NL supisti joukkuemääräänsä neljällä joukkueella, ja poistettavien joukkoon sisältyi myös Orioles. Vuonna 1901 käynnistyneeseen American Leagueen uudelleen perustettu Orioles osallistui kahtena kautena, kunnes joukkue muutti New Yorkiin ja otti nimekseen New York Highlanders, myöhemmin New York Yankees. Kaksi Baltimore Orioles -nimistä minor league -joukkuetta pelasi International Leaguessa (vuoteen 1911 saakka Eastern League) 1903–1914 ja 1916–1953. Huipputason baseball palasi Baltimoreen vasta 1954, kun St. Louis Browns (nykyinen Orioles) siirrettiin kaupunkiin. Baltimore Terrapins -niminen joukkue tosin pelasi kolmannessa major leaguessa, Federal Leaguessa kausilla 1914–1915.
Baltimore Orioles on myös joissakin lähteissä ensimmäinen Yhdysvaltain jalkapallon liigamestari vuonna 1894. Lähteissä on kuitenkin ristiriitaisuuksia esimerkiksi sarjataulukon ja pelattujen ottelujen välillä
Monique Berlioux

Monique Berlioux (22. joulukuuta 1925 Metz – 27. elokuuta 2015 Pariisi) oli ranskalainen urheilujohtaja ja olympiatason uimari.
Beriloux voitti 100 metrin ensimmäinen selkäuinnin Ranskan mestaruutensa 12-vuotiaana vuonna 1937. Urallaan, joka kesti vuoteen 1951, hän saavutti 40 Ranskan mestaruutta. Sodan jälkeen hän osallistui Lontoon olympialaisissa heinäkuussa 1948 100 metrin selkäuintiin ja sijoittui välierässään kuudenneksi.
Koulutukseltaan Berlioux on Sorbonnen yliopistosta valmistunut journalisti.
Monique Berlioux siirtyi 1960-luvun alussa Kansainvälisen olympiakomitean (KOK) palvelukseen Sveitsin Lausanneen. Silloinen KOK:n puheenjohtaja Avery Brundage nimitti hänet tiedotuspäälliköksi. Berlioux’sta tuli sittemmin kolmen KOK-puheenjohtajan aisapari Lausannen toimistosta. Vuonna 1969 hänestä tuli KOK:n pääsihteeri. Brundagen seuraajan lordi Killaninin aikana 1972–1980 Berlioux’n asema oli vahva ja näkyvä. Killanin jätti käytännön asioiden hoidon Berlioux’lle. Espanjalaisen Juan Antonio Samaranchin tultua KOK:n puheenjohtajaksi vuonna 1980 tilanne muuttui. Toisin kuin edeltäjänsä Brundage ja Killanin, Samaranch muutti työskentelemään Lausanneen KOK:n toimistoon. Berlioux oli saanut 1970-luvulla vahvan päätösvallan, jota uusi KOK:n puheenjohtaja ei enää katsonut toimivaksi malliksi. Kyseessä oli kaksi vahvaa persoonaa, joista Berlioux’n oli väistyttävä. Toisaalta Samaranch halusi lisää päätösvaltaa toimeenpanevan komitean jäsenille. Berlioux erosi tehtävistään kesäkuussa 1985. Erostaan hän sai KOK:n merkittävän erorahan.
Eronsa jälkeen hän toimi vuoden 1992 kesäkisoja hakeneen Pariisin kaupungin kaupunginjohtajan neuvonantajana.
Monique Berlioux’n kunniaksi nimettiin vuonna 1983 Ranskassa naisurheilijoille annettu palkinto. Palkinto voidaan antaa myös ei-ranskalaiselle naisurheilijalle.
Hildegard

Hildegard on alkuperältään muinaissaksalainen naisen etunimi. Se on yhdistetty sanoista "hiltja" ja "gard", jotka merkitsevät taistelua ja suojaa.. 
Suomessa nimi Hildegard on syyskuuhun 2025 mennessä annettu 1242 naiselle. Nimestä esiintyy myös harvinaisempi muoto Hildegerd, mutta se on annettu alle 20 henkilölle. Hildegardin ja myös Hildegerdin nimipäivä on suomenruotsalaisen kalenterin mukaan 17. syyskuuta, joka on tunnetuimman tämän nimisen pyhimyksen, Hildegard Bingeniläisen kuolin- ja muistopäivä.
Orientenkerttuli

Orientenkerttuli ("Teretistris fornsi") on peukaloiskerttulien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Orientenkerttulia tavataan kotoperäisenä Kuubassa. Sitä on kuvattu yleiseksi, ja sen kannankehitys on vakaa. Laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Karvaturkkilo

Karvaturkkilo eli turkkilo ("Nicrophorus vespillo") on noin 2 cm pitkä raatokuoriaisten heimoon kuuluva turkkilolaji. Karvaturkkilo on perusväritykseltään musta, mutta peitinsiivissä on oranssit poikkivyöt. Lajin etuselän etureunassa ja peitinsiipien takareunassa on keltaisia karvoja. Sen ravintoon kuuluvat eläinten raadot. Karvaturkkiloa esiintyy pääasiassa Euroopan alueella. Laji on Suomessa yleinen ja vakiintunut. Karvaturkkilo on luokiteltu Suomessa elinvoimaiseksi lajiksi. 
Lisääntyminen.
Karvaturkkilo munii pieniin raatoihin, jotka se kaivaa maahan toukkiensa ravinnoksi.
Tulikerttuli

Tulikerttuli ("Cardellina rubra") on kerttulien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Tulikerttulia tavataan Meksikossa. Sen kannaksi arvioidaan 50 000–499 999 yksilöä. Lajin kannankehitys on laskeva, mutta sen ei uskota olevan vaarassa, joten laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Ruusukerttuli

Ruusukerttuli ("Cardellina versicolor") on kerttulien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Ruusukerttulia tavataan pienellä alueella Meksikon kaakkoisosissa ja Guatemalassa. Sen kannaksi arvioidaan 20 000–50 000 yksilöä. Laji on vähenemässä elinympäristöjen tuhoutumisen vuoksi.
Loistoviuhkakerttuli

Loistoviuhkakerttuli ("Myioborus pictus") on kerttulien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Loistoviuhkakerttulia tavataan Yhdysvaltain eteläosissa ja Keski-Amerikassa. Sen populaatio on hyvin suuri ja sen kannankehitys on nouseva. Laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Leo Hirvonen

Leo Leopold Hirvonen (15. marraskuuta 1924 Savonlinna – 27. heinäkuuta 1993 Parainen) oli suomalainen fysiologi ja Oulun yliopiston fysiologian professori vuodesta 1970. Sitä ennen hän oli Turun yliopiston fysiologian apulaisprofessori 1957–1970. Hän tutki verenkierron fysiologiaa sikiöillä ja vastasyntyneillä, ja lisäksi hän tutki kliinistä fysiologiaa ja tupakkakysymystä. Hirvonen oli aktiivinen tupakoinnin vastustaja. Hän toimi ETRA-liiton puheenjohtajana.
Hirvosen vanhemmat olivat asiamies Antti Juhana Hirvonen ja Helmi Tyyne Salome Järvelä ja puoliso vuodesta 1950 lääketieteen lisensiaatti Hellin Selma Sucksdorff.
Hirvonen valmistui Turun yliopistosta lääketieteen lisensiaatiksi 1950, Helsingin yliopistosta lääketetieteen ja kirurgian tohtoriksi 1955. Hän oli avustava tutkimusfysiologi Kalifornian yliopistossa 1960–1961. Hän oli Helsingin yliopiston fysiologian laitoksen assistentti 1954–1955 ja Turun yliopiston fysiologian laitoksen assistentti 1955–1957
Vastasyntyneillä tekemänsä tutkimuksen Hirvonen teki abortoiduilla sikiöillä, ja hän joutui sen vuoksi katolisen kirkon pannaan, jonka langetti paavi Johannes XXIII. Paavi Johannes Paavali II kuitenkin vapautti hänet.
Han oli Helsingissä 1989 pidetyn fysiologisten tieteiden maailmankongressin 100-vuotisjuhlakongressin varapresidentti ja vastasi kongressin julkaisutoiminnasta. Tätä ennen hän oli mm. Suomen fysiologiyhdistyksen puheenjohtaja 1976-1982, Pohjoismaisen fysiologiyhdistyksen puheenjohtaja 1976-1979 sekä Pohjoismaisen arktisen lääketieteellisen tutkimuksen yhtyeistyökomitean jäsen vuodesta 1987.
Hirvonen oli Adventtikirkon aktiivinen jäsen.
Jere Elo

Jere Elo (s. 7. maaliskuuta 1992 Helsinki, Suomi) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelaa III-divisioonajoukkue Joukkue IF:ssä. Hän laukoo oikealta.
Ura.
Elo on Espoon Kiekkoseuran kasvatti. Hän pelasi juniorina sittemmin Kiekko-Espoossa, jonka C-nuorten paras pistemies Elo oli sekä I-divisioonassa että SM-karsinnoissa kaudella 2007–2008. Kaudella 2009–2010 hän edusti sekä Kiekko-Espoon B-nuoria SM-karsinnoissa että Espoo Bluesin B-nuoria SM-sarjassa. Kaudeksi 2010–2011 Elo palasi kasvattajaseuraansa EKS:ään, jonka A-nuorten III-divisioonajoukkueen paras pistemies, maalintekijä ja syöttäjä hän oli tehoilla 28+26=54. Elon paluuseen kasvattajaseuraan ja A-nuorten III-divisioonaan siirtymiseen vaikutti myös hänen koulunkäyntiin keskittymisensä. 
Kaudeksi 2011–2012 Elo siirtyi Saimaan Pallon A-nuoriin. Hän oli joukkueen toiseksi paras pistemies Henri Niemen jälkeen tehoilla 14+11=25. Kaudella 2012–2013 Elo oli SaiPan toiseksi paras pistemies Rasmus Hämäläisen jälkeen tehoilla 17+14=31.
Huhtikuussa 2013 Elo siirtyi 1+1-vuotisella ja elokuun loppuun asti kestäneen try-outin sisältäneellä sopimuksella Espoo Bluesin SM-liigajoukkueeseen. Hän sai koejakson päätteeksi sopimuksen joukkueeseen. Elo teki SM-liigadebyyttinsä 27. syyskuuta 2013 vieraissa Rauman Lukkoa vastaan. Hänet merkittiin ottelussa heti Bluesin ykkösketjuun Tommi Huhtalan ja Kim Hirschovitsin viereen. Ottelu jäi Elon kauden ainoaksi SM-liigassa ja hänen loppukautensa eteni pääosin lainalla Mestis-joukkue Kiekko-Vantaassa, jossa Elo teki 26 runkosarja- ja neljässä playoff-ottelussa tehot 2+3=5.
Kaudeksi 2014–2015 Elo oli siirtymässä vuoden mittaisella sopimuksella Norjan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla I-divisioonassa pelaavaan Nes IK:hon. Hän ei kuitenkaan aloittanut siellä kauttansa, vaan palasi Suomeen ja siirtyi III-divisioonassa pelaavan kasvattajaseuransa Espoon Kiekkoseuran riveihin. Elo oli joukkueen paras pistemies ja maalintekijä alkusarjassa tehoilla 10+8=18 sekä koko Etelän alueen kevään 2015 pudotuspelien paras pistemies ja syöttäjä tehoilla 4+9=13. Kaudella 2015–2016 Elo oli runkosarjan yhteistehoilla 22+21=43 EKS:n paras pistemies, maalintekijä ja syöttäjä.
Muuta.
Elon pikkuveli Kasper pelaa Mestis-joukkue Savonlinnan Pallokerhossa.
Käyttöluotto

Käyttöluotto on suomalainen siruton yleisluottokortti. Korttia hallinnoi "Nordea Rahoitus Suomi Oy".
Käyttöluotto-kortilla ei enää voi maksaa kaupoissa, mutta siltä voi siirtää rahaa pankkitilille. Uusia kortteja ei enää myönnetä (2017). Aiemmin Käyttöluotto-kortti kävi maksuvälineenä noin 15 000 liikkeessä. Kortteja on ollut noin 200 000.
Nordea Rahoitus on markkinoinut Käyttöluotto-kortinhaltijoille vaihtoa kansainväliseen Mastercard-korttiin.
Hannu Konttinen

Hannu Kalervo Konttinen (10. kesäkuuta 1944 Viipuri – 23. elokuuta 2016 Helsinki) oli suomalainen mainonnan suunnittelija, kuvittaja, tietokirjailija ja sarjakuvapiirtäjä.
Konttinen aloitti uransa mainostoimittajana Hyvon-Kudeneule Oy:ssä Hangossa 1964–1968 ja työskenteli sitten Markkinointi Viherjuuren yhteystoimittajana. Copywriterina hän oli 1970-luvulla mainostoimistoissa Lintas, Markkinointi Viherjuuri, Varis Poteri Veistola ja Anderson &amp; Lembke. Vuonna 1980 hän perusti kollegoineen oman business-to-business-mainostoimiston Asanti Konttinen Torkler Oy (myöhemmin AKT/BBDO ja BBDO Helsinki Oy), jossa hän työskenteli vuoteen 1991 saakka. Vuodesta 1993 hänellä oli yhden miehen työhuone nimellä Konttisen toimisto. Hänen sarjakuviaan on julkaistu muun muassa "Mainosuutiset-, Markkinointi &amp; Mainonta-" ja "Arvopaperi"-lehdissä sekä "Lauttasaari"-lehdessä.
Konttinen palkittiin elämäntyöstään Platinahuipulla Grafian Vuoden Huiput 1987 -tapahtumassa. Mainonnan monitaho -palkinnon hän sai 2003. Lisäksi hän sai satakunta palkintoa yksittäisillä töillään suomalaisissa ja ulkomaisissa mainosalan kilpailuissa. Vuonna 2004 Konttinen toimi Vuoden Huiput -kilpailun ylituomarina. 
Vuonna 2001 Konttinen julkaisi yhdessä professori Visa Heinosen kanssa laajan teoksen suomalaisen mainonnan historiasta. Hän opetti mainonnan suunnittelua muun muassa Markkinointi-instituutissa.
Konttinen teki moottoripyörämatkoja monessa maanosassa, useimmin Pohjois-Afrikassa.
Äärellinen yksinkertainen ryhmä

Ryhmäteoriassa äärellinen yksinkertainen ryhmä on äärellinen ryhmä, jolla ei ole ei-triviaaleja normaaleja aliryhmiä. Äärellisten ryhmien luokittelulauseen mukaan jokainen tällainen ryhmä on joko syklinen, alternoiva, Lien tyyppinen tai jokin 26:sta "sporadisesta ryhmästä".
Äärettömät perheet.
Sykliset, alternoivat ja Lien tyypin ryhmät ovat numeroituvasti äärettömiä yksinkertaisten ryhmien perheitä:
Sporadiset ryhmät.
Sporadisia ryhmiä on yhteensä 26 kappaletta:
Pohjois-Pohja

Pohjois-Pohja oli Kemissä vuosina 1932–1954 ilmestynyt sanomalehti. Sen edeltäjät olivat Torniossa ilmestyneet Perä-Pohja, joka lakkasi ilmestymästä syksyllä 1931, ja sen seuraaja Peräpohjola, joka ilmestyi vain vuoden 1931 loppuun asti. Näiden seuraajaksi perustettiin Kemissä yhtiö, joka aloitti Pohjois-Pohjan julkaisun vuoden 1932 lopulla.
Kokoomuslaisen Pohjois-Pohjan suurimmat omistajat olivat paperitehdas Kemi Oy ja kokoomuspuolue. Julkaisuyhtiö laski paperitehtaan kirjapainotöiden tuovan riittävästi tuloja, mutta suhteet paperitehtaaseen viilenivät. Pohjois-Pohja ilmestyi vuoden 1937 lopusta kuudesti viikossa, mutta kilpailija Maalaisliiton Pohjolan Sanomat oli silti suositumpi erityisesti maaseudulla. Kemin kaupungissa Pohjois-Pohja pärjäsi tehdastilausten ansiosta paremmin. Sodan jälkeen Pohjois-Pohja oli ulkopuolisen tuen varassa, ja vuoden 1954 lopussa se lakkasi ilmestymästä.
Päätoimittajat.
Pohjois-Pohjan päätoimittajat:
Kompositiojono

Abstraktissa algebrassa kompositiojono tarjoaa keinon jakaa algebrallinen rakenne, kuten ryhmä tai moduli, yksinkertaisempiin osiin.
Kompositiojonon tarve esiintyy modulien teoriassa siinä, että monet modulit eivät ole puoliyksinkertaisia, joten niitä ei voi esittää yksinkertaisten modulien suorana summana. Modulin M kompositiojono on äärellinen nouseva M:n filtraatio alimoduleilla siten että perättäiset tekijämodulit ovat yksinkertaisia ja tarjoaa keinon korvata M:n hajotelma suoriin summiin yksinkertaisimmilla rakenteilla.
Ryhmäteoriassa kompositiojono tarkoittaa ryhmän "G" aliryhmistä muodostuvaa ketjua, jonka jokainen jäsen on edellisen normaali aliryhmä ja jota ei voi täydentää muuten kuin ketjussa jo olevilla ryhmillä. Jordanin–Hölderin lauseen mukaan tällaisia ketjuja on olemassa isomorfiaa vaille korkeintaan yksi.
Hakan Çalhanoğlu

Hakan Çalhanoğlu (s. 8. helmikuuta 1994 Mannheim, Saksa) on saksalaissyntyinen turkkilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkäävä keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Italian Serie A:ssa pelaavaa Interiä. Çalhanoğlu tunnetaan parhaiten vaarallisista vapaapotkuistaan.
Çalhanoğlu aloitti ammattilaisuransa saksalaisessa Karlruhessa tammikuussa 2012. Saman vuoden elokuussa hän siirtyi 2,5 miljoonan euron siirrolla Bundesliigaseura HSV:n riveihin sarjatasoa alemmasta Karlsruhesta. HSV lainasi miehen kuitenkin takaisin 3. Ligaan pudonneeseen Karlsruheen yhden kauden ajaksi. Heinäkuussa 2014 hän siirtyi Leverkuseniin 14,5 miljoonan euron siirtosummalla. Heinäkuussa 2017 Çalhanoğlu siirtyi italialaiseen AC Milaniin 21,3 miljoonan euron siirtosummaa vastaan. Hän pelasi joukkueessa neljä kautta ja siirtyi kesällä 2021 toiseen milanolaisseuraan Interiin.
Çalhanoğlu on pelannut Saksan 1. Bundesliigassa 111 ottelua ja tehnyt niissä 28 maalia. Kaudella 2013–2014 hän teki Bundesliigassa 11 maalia. Italian Serie A:ssa hän on pelannut kauden 2023–2024 loppuun mennessä 234 ottelua ja tehnyt 45 maalia. Mestarien liigassa hän on pelannut Leverkusenissa 20 ottelua, joissa hän teki viisi maalia, ja Interissä 24 ottelua, mukaan lukien tappiollinen finaali 2023, joissa hän on viimeistellyt kaksi maalia. Eurooppa-liigassa hän on pelannut Leverkusenissa neljä ottelua, joissa teki yhden maalin, ja AC Milanissa 19 ottelua, joissa teki neljä maalia.
Çalhanoğlu on voittanut Interissä Italian liigamestaruuden vuonna 2024. Hän voitti Italian cupin vuonna 2022, jolloin hän teki loppuottelussa maalin, ja 2023 sekä Italian supercupin vuosina 2021, 2022 ja 2023.
Maajoukkueura.
Saksassa syntynyt ja kasvanut Çalhanoğlu edustaa maajoukkuetasolla Turkin maajoukkuetta. Hän pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2013 Turkin kaikki neljä ottelua ja teki yhden maalin. A-maajoukkuedebyyttinsä hän teki syyskuussa 2013 MM-karsintaottelussa Andorraa vastaan tullessaan 82. minuutilla vaihdosta kentälle. Ensimmäisen maaottelumaalinsa hän teki Luxemburgia vastaan maaliskuussa 2015. EM-kilpailuissa 2016 hän pelasi kaksi ottelua ja kesällä 2021 pelatuissa EM-kilpailuissa kolme ottelua, kaikki avauskokoonpanossa. EM-kilpailuissa 2024 hän pelasi avauskokoonpanossa joukkueensa kaikki kolme alkulohko-ottelua ja teki maalin Tšekkiä vastaan, mutta saatuaan alkulohkossa kaksi varoitusta hän oli pelikiellon vuoksi poissa neljännesvälieräottelusta. Tappiollisessa puolivälieräottelussa Alankomaita vastaan hän pelasi täydet minuutit.
Çalhanoğlu on vuodesta 2022 alkaen toiminut Turkin maajoukkueen kapteenina. Hän on lokakuun 2024 puoliväliin mennessä pelannut 94 maaottelua, joissa hän on tehnyt 20 ja syöttänyt 15 maalia. Pelaamissaan 19:ssä MM-karsintaottelussa hän on tehnyt viisi maalia ja 23 EM-karsintaottelussa kaksi maalia.
Exuma

Exuma on saariryhmä Bahamalla suunnilleen saarivaltion keskellä. Saariryhmä koostuu Great Exuman ja Little Exuman saarista ja lukuisten pienten saarten ketjusta jota kutsutaan nimellä Exuma Cays. Monet saariryhmän saarista on myyty yksityisomistukseen.
Exuma kuuluu Exuman hallintoalueeseen lukuun ottamatta Great Guana Cayn saarta, joka kuuluu Black Pointiin. Exuman isoin kaupunki on George Town Great Exumalla.
Historia.
Exumaa asuttivat Karibian intiaanit aina 1500-luvulle saakka, jolloin espanjalaiset orjuuttivat alkuperäisväestön ja kuljetti heidät siirtokuntiinsa. Saaret olivat asumattomia 1600-luvun lopulle, jolloin englantilaiset saapuivat alueelle. Suolasta tuli nopeasti Exuman alueen tärkein vientituote. Amerikan vapaussota 1775–1783 toi saarille paljon lojalisteja jotka toivat puuvillan mukanaan. Exuman asukasluku kasvoi nopeasti ja uusi kaupunki George Town perustettiin 1793.
Eroosio ja orjuuden lakkauttaminen ajoi Exuman puuvillaplantaasit pikkuhiljaa alas. Plantaasinomistajat muuttivat saarilta ja ne siirtyivät entisten orjien omistukseen. Exuma oli köyhä alue aina toisen maailmansodan jälkeiseen turismin syntymiseen asti. Nykyään Exuman talous perustuu turismiin.
Perä-Pohjolainen

Perä-Pohjolainen oli Kemin alueen ensimmäinen sanomalehti, joka ilmestyi vuosina 1897–1921. Lehden perustivat Kemin nuorsuomalaiset.
Alkuvuosina "Perä-Pohjolainen" kannatti suomenmielisyyttä, kansanvalistusta, raittiutta, uskonnonvapautta erilahkoisille ja työväenkysymyksen ratkaisemista. Sortovuosina "Perä-Pohjolainen" oli perustuslaillinen, mutta varovainen. Venäläinen hallinto lakkautti sanomalehden kerran määräajaksi. Suurlakon jälkeen "Perä-Pohjolainen" julkaisi perustuslaillisen ohjelman.
"Perä-Pohjolainen" kannatti kesällä 1918 kuningaskuntaa ja siirtyi kokoomuslaiseksi. "Pohjolan Sanomat" oli kuitenkin kova kilpailija ja lehti lopetettiin kesällä 1921. Lopettamisen syynä olivat kilpailun lisäksi lehtiyhtiön omistajien halu muuttaa yhtiö rahaksi ja paikalliset valtakysymykset.
ZSU-23-4

ZSU-23-4 "Šilka" (ven. Ши́лка) on Neuvostoliitossa valmistettu ilmatorjuntapanssarivaunu. Sen nimilyhenne "ZSU" tarkoittaa "zenitnaja samohodnaja ustanovka" (ven. зенитная самоходная установка). Tämä ilmatorjuntapanssarivaunu on neliputkinen, ja se kehiteltiin 1960-luvulla edeltäjänsä, ZSU-57-2:n korvaajaksi. Kehitystyön aikana sen kilpailija oli ZSU-37-2 "Jenisei". Kehitystyön aloitus tapahtui vuonna 1957, sekä esittely vuonna 1962. Aseena uutta tulokasta pidettiin Jeniseita tehokkaampana sekä ohjustorjuntaa edukkaampana armeijan maajoukkojen it-suojana, ja se osoitti käyttöarvonsa: niin amerikkalaisia vastaan Vietnamin sodassa kuin egyptiläisten käyttämänä jom kippur -sodassa Israelia vastaan vuonna 1973 matalatorjunnassa, jolloin ilmatorjuntaohjuksin pakotettiin viholliskoneet matalahyökkäyksiin.
Jokasään toimintaan varustettu ja ydinaseiden saastelaskeumalta suojattu ZSU-23-4 kykeni ampumaan suurella tulinopeudella tehokasta sulkutulta, ja siinä oli tutkaohjattu tulenjohtojärjestelmä. Panssariaselajin it-aseessa oli omat puutteensakin: se oli heikosti suojattu ja tiellä hidas, joihinkin toisiin vastaaviin vaunuihin verraten. Pohjasta panssaroidut rynnäkkökoneet saattoivat kestää 23 mm AZP -ilmatorjuntakanuunan osumia. Eräs yksi tällainen kone on A-10 Thunderbolt II. Nykypäivänä vaunua käytetään myös tarkka-ampujien torjunnassa, sillä pyörivä torni ja sen suuri korotuskulma mahdollistaa putkien suuntaamisen myös korkealle yläviistoon.
Perä-Pohja

Perä-Pohja oli Torniossa 1926-1931 ilmestynyt sanomalehti. Lehden perustivat 1926 kokoomuksen valtuuskunta, Uusi Suomi -lehtiyhtiö, Kansallis-Osake-Pankki, paperitehdas Kemi Oy ja paikalliset kokoomuslaiset. 
Kemissä ilmestynyt Perä-Pohjolainen oli lakannut ilmestymästä 1921 eikä oululainen Kaiku riittänyt Kemi-Tornion alueen kokoomuslaisille.
Perä-Pohja ilmestyi vuosina 1927-1930 kuutena päivänä viikossa yrittäen kilpailla Pohjolan Sanomien kanssa. Perä-Pohja oli kuitenkin kannattamaton ja puolue joutui tukemaan sitä. 1931 alussa lehti supistui kolmipäiväiseksi ja se lopetettiin syksyllä 1931. 
Perä-Pohjan päätoimittajat olivat Niilo Vapaavuori 1926-1929 ja Ale Rivinoja 1929-1931. Rivinoja toimi myös Perä-Pohjan seuraajan Peräpohjolan päätoimittajana. Peräpohjola-lehti ilmestyi vain seitsemän viikkoa, 17.11 - 31.12.1931.
Cryptopsy (albumi)

Cryptopsy on saman nimisen kanadalaisen teknisen death metalin yhtyeen seitsemän studioalbumi. Se julkaistiin 20. syyskuuta 2012.
Otawa (lehti)

Otawa oli Viipurissa vuosina 1860–1863 ilmestynyt sanomalehti. 
Lehden perusti Viipurin Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Tärkein perustamissyy oli suomenkielisen sanomalehden puuttuminen Viipurista. "Otawa" oli suomenmielinen ja vaati suomen kielelle virallista asemaa. Lehti arvosteli tammikuun valiokuntaa, koska se ei käsitellyt suomen kielen asemaa. Vuoden 1863 valtiopäivävaaleissa "Otawa" vaati puhtaita fennomaanilistoja.
Kerran viikossa ilmestyneen lehden levikki oli 600 kappaletta vuonna 1862. Painoksesta noin puolet meni Viipurin kaupunkiin ja loput pääasiassa ympäröivälle maaseudulle. Vastaavina toimittajina työskentelivät F. M. Saukko (1860), A. Falk (1861) ja Aksel Gabriel Corander (1862–1863).
Viipurin seuraava suomenkielinen lehti oli vuosina 1866–1872 ilmestynyt "Ilmarinen".
Suljetut ovet (näytelmä)

Suljetut ovet () on Jean-Paul Sartren kirjoittama ranskalainen näytelmä, joka esitettiin ensimmäisen kerran Pariisissa vuonna 1941 Vieux-Colombierin teatterissa. Teoksen ranskankielinen nimi on oikeusterminologiaa ja se merkitsee oikeustapauksen käsittelyä suljetuin ovin. Englanninkielisissä käännöksissä teoksesta on käytetty mm. nimiä Closed Doors, No Exit ja Behind Closed Doors. Näytelmässä käsitellään eksistentiaalifilosofian perusteemoja.
Sartren näytelmä kuvaa kolmen vastikään kuolleen ihmisen kohtaamista pienessä huoneessa, jossa he joutuvat viettämään ikuisuuden. Teoksen on oletettu sijoittuvan helvettiin. Kiduttavaksi tätä paikkaa eivät tee tulikivet, vaan toiset ihmiset ja teoksen tunnettu sitaatti kuuluukin "helvetti on toiset ihmiset ()". Sartren näytelmä sai ilmestyttyään kriitikoilta ylistävät arvostelut ja siitä on tehty myöhemmin useita erilaisia elokuvaversioita. Näytelmän on suomentanut dramaturgi ja ohjaaja Marja Rankkala.
Näytelmän henkilöhahmot ja juoni.
Sartren näytelmän kolmen päähenkilöä ovat syntinen Garcin, viettelevä Inèz ja lapsenmurhaaja Estelle. Kukaan näytelmän hahmoista ei aluksi halua myöntää, miksi he ovat joutuneet kuolemansa jälkeen Helvettiin ja he valehtelevat toisilleen. Garcin valehtelee, että hänet teloitettiin pasifistina ja Estelle väittää että hänen kohdallaan kyse on virheestä. Inèz vaatii että heidän kaikkien tulisi lopettaa valehteleminen ja myöntää todelliset rikoksensa.
Lopulta näytelmän henkilöt päättävät tunnustaa rikoksensa. Tunnustus ei kuitenkaan paranna henkilöiden kommunikaatiota, vaan he ärsyttävät edelleen toisiaan. Näytelmän henkilöt ovat pakotettuja olemaan toistensa katseen alla, tuomittavana teoistaan eivätkä he pysty pakenemaan mihinkään. Näin näytelmän henkilöhahmot jatkavat kuolemansa jälkeen sitä, mitä he tekivät ennen kuolemaansa eivätkä kykene kohtaamaan toisia ihmisiä.
Oulun Lehti

Oulun Lehti oli vuosina 1879–1887 Oulussa ilmestynyt sanomalehti.
Oulun Lehti perustettiin Oulun Wiikko-Sanomien jatkajaksi, sillä Oulun maltilliset suomenmieliset halusivat oman lehden. Oululaisen Kaiku-lehden linja ei tyydyttänyt maltillisia, mutta Oulun Lehdenkin linja oli selkeästi suomenmielinen. Oikeasti lehtien linjat olivat melko lähellä toisiaan. 
Lehdistön kilpailu oli Oulussa kovaa ja viimeisessä numerossaan Oulun Lehti valitti tilaushintojen alhaisuutta sekä tilaajamäärien ja ilmoitustulojen vähentymistä.
Oulun Lehden päätoimittajat olivat Kaarlo Kramsu 1880–1881, Wilhelm Nordlund 1881–1883, Sakari Westerlund 1883–1884, Emil Sarlin 1884 ja Heikki Sariola 1885–1887.
Cytotoxin

Cytotoxin (suom. Solumyrkky) on saksalainen Chemnitzistä, Saksin vapaavaltiosta kotoisin oleva death metal -yhtye. Sen perustivat koneenrakennustekniikkaa opiskelleet Tobias Olijnyk, Fabrice Töpfer, Sebastian Grihm ja Vitalis Kast.
Yhtye nauhoitti ensimmäisen albuminsa "Plutonium Heavenin" vuonna 2011. Albumin lyyriset teemat keskittyvät seuraajansa tavoin vuonna 1986 tapahtuneeseen Tšernobylin ydinvoimalaonnettomuuteen.
Elokuussa 2012 yhtye solmi useamman albumin käsittävän levytyssopimuksen Unique Leader Recordsin kanssa. Yhtyeen toinen studioalbumi, "Radiophobia", äänitettiin Kohlekeller Studiosissa ja se ilmestyi 6. marraskuuta 2012. Helmikuussa 2013 yhtye ilmoitti jäävänsä keikkatauolle kitaristin soittokäden neurologisten ongelmien vuoksi.
Yli puolen vuoden tauon jälkeen 17. syyskuuta 2013 Cytotoxin ilmoitti kotisivullaan jatkavansa keikkailua.
Vuonna 2017 yhtye julkaisi kolmannen albuminsa, Gammageddon, ja kolme vuotta myöhemmin, vuonna 2020, Nuklearth.
Ryhmien laajentaminen

Ryhmän laajentaminen tarkoittaa sitä, että ryhmä kuvaillaan normaalin aliryhmän ja tekijäryhmän avulla.
Jos "Q" ja "N" ovat kaksi ryhmää, on "G" "Q":n laajennus "N":llä jos on olemassa lyhyt eksakti jono
formula_1
Jos "G" on "Q":n laajennus "N":llä, on "G" ryhmä, "N" "G":n normaali aliryhmä ja tekijäryhmä "G"/"N" on isomorfinen "Q":n kanssa. Ryhmälaajennukset esiintyvät laajennusongelman yhteydessä. Näissä ryhmät "Q" ja "N" ovat tiedossa ja "G":n ominaisuuksia pyritään selvittämään.
Laajennusta kutsutaan keskeiseksi, jos aliryhmä "N" sisältyy "G":n keskittäjään.
Pohjan-Tähti

Pohjan-Tähti oli vuosina 1866-1867 Oulussa ilmestynyt sanomalehti. Se kilpaili Oulun Wiikko-Sanomia -lehden kanssa, mutta ei kyennyt horjuttamaan sen asemaa ja Pohjan-Tähti ilmestyikin vain elokuusta 1866 toukokuuhun 1867. 
Pohjan-Tähden vastaavana toimittajana toimi entinen aliupseeri John Rännäri, itseoppinut kirjoittaja, jota innosti suomalaiskansallinen aate. Pohjan Tähti pyrki julistamaan kansallisia näkemyksiä ja valistamaan kansaa. Lehdellä oli vuonna 1866 552 ja 1867 651 tilaajaa.
Radiophobia

Radiophobia on saksalaiset brutaalin death metalin yhtyeen Cytotoxinin toinen studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 2012 levymerkillä Unique Leader Records.
Albumin kansitaiteen on toteuttanut suomalainen Prestige-yhtyeessä vaikuttanut Jan "Örkki" Yrlund.
Nakagusukun linna

Nakagusukun linna on gusuku eli ryūkyūlainen linna. Se liitettiin vuonna 2000 Unescon maailmanperintöluetteloon osana Gusukuiden ja muiden Ryūkyū-kuningaskunnan omistusten muodostamaa kokonaisuutta. Maailmanperintöluetteloon liitetyn alueen pinta-ala on 12,3 hehtaaria ja sitä ympäröi 178,1 hehtaarin suoja-alue. 
Kaivauksilta löytyneiden esineiden perusteella linnan arvellaan olevan peräisin 1300-luvun lopulta. Aji Gosamaru asui Nakagusukun linnassa hänen lähdettyään aikaisemmasta kodistaan Zakimi gusukusta noin vuonna 1440. Legendan mukaan hän käytti viimeisimpiä linnanrakennustekniikoita vahvistaakseen Nakagusukun linnaa. Gosamaru hallitsi aluetta linnasta käsin kunnes Amawari syöksi hänet vallasta vuonna 1458.
Alexander Meier

Alexander Meier (s. 17. tammikuuta 1983 Buchholz) on saksalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkäävä keskikenttäpelaaja ja hyökkääjä.
Hän pelasi ammattilaisena kausina 2001–2020 ja siitä suurimman osan Saksan Bundesliigassa. Hän voitti Bundesliigan maalikuninkuuden kaudella 2014–2015 tehtyään 19 maalia. Kaikkiaan hän pelasi Bundesliigassa 276 ottelua ja teki niissä 93 maalia. Hän lopetti uransa kaudella 2019–2020 Australian A-Leaguessa.
Meier aloitti uransa hampurilaisseuroissa mutta siirtyi Eintracht Frankfurtiin kesällä 2004 Hamburger SV:stä, jossa hän ei ollut onnistunut tekemään läpimurtoaan ykkösjoukkueen vakiokokoonpanoon. Frankfurtissa hän pääsi heti pelaavaan kokoonpanoon ja säilytti asemansa joukkueen noustua 2. Bundesliigasta pääsarjaan vuonna 2005. Kaudella 2011–2012 Frankfurt käväisi 2. Bundesliigassa ja Meier voitti sarjan maalikuninkuuden. Hän pelasi Frankfurtissa vuoteen 2018 saakka ja voitti viimeisellä kaudellaan Saksan cupin. Hän palasi vielä kevätkaudeksi 2019 St. Pauliin, jossa hän oli aloittanut liigauransa.
BelEkspo

BelEkspo () eli BelEkspa () eli BelExpo (esimerkiksi logossa käytetty muoto), on Valko-Venäjän pääkaupunki Minskissä sijaitseva kansallinen messu- ja näyttelykeskusorganisaatio. Se perustettiin nykynimellään vuonna 1998. 
BelExpon kotipaikka on ja sen vanhempi, joulukuussa 1968 avattu näyttelypaviljonki sijaitsee Minskin keskustassa osoitteessa Ul. Janka Kupala 27 eli aivan Valko-Venäjän kansallisoopperan ja -baletin vieressä. Arkkitehteina olivat S. Botkovski, Ju. Gradov ja L. Levin. "Kansallisen näyttelykeskus BelEkspon" paviljongissa on 5 000 neliön näyttelytila kahdessa kerroksessa, laajat ulkotilat, 80 hengen kokoussali ja kahvio. Lisäksi viereisessä B-hallissa on 1 100, C-hallissa 750 ja D-hallissa 300 neliön näyttelytilat. 
Uudempi, sisätiloiltaan korkeampi ja arkkitehtonisesti näyttävämpi Kansallinen näyttelykeskus BelEkspo sijaitsee osoitteessa Prospekt Pobeditelei 14 (suom. Voiton valtatie 14). Tämän vuonna 1988 avatun näyttelykeskuksen arkkitehteina toimivat L. Moskalevitš ja G. Laskavaja. Lintuprespektiivistä nähtynä rakennuksen perusmuoto muistuttaa 5-terälehtistä kukkaa. Rakennuksessa on yli 3 000 neliön katettu näyttelytila. Sisäänkäynnin edustalla on ulkonäyttelyyn sopiva alue. 
Uudemman, vuoden 1988 kansallisen messupaviljongin edustalle avattiin heinäkuussa 2013 arkkitehti Anna Aksenovan johdolla suunniteltu Valko-Venäjän lipulle omistettu aukio. Aukion korkeaan lipputankoon kohosi suuri, 7*14 metrin kokoinen Valko-Venäjän tasavallan lippu. Rakennuksen toiselle puolelle oli rakenteilla uusi "Itsenäisyyden palatsi".
Benh Zeitlin

Benjamin Harold "Benh" Zeitlin (s. 14. lokakuuta 1982 Manhattan, New York) on yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja.
Zeitlin tunnetaan parhaiten ensimmäisestä ohjaamastaan täyspitkästä elokuvasta "Beasts of the Southern Wildista". Elokuva voitti lukuisia palkintoja eri elokuvafestivaaleilla, ja Zeitlin itse sai Oscar-ehdokkaiden joukkoon parhaan ohjauksen kategoriassa.
Saksan 16. panssaridivisioona

16. panssaridivisioona () oli Saksan maavoimien panssariyhtymä, joka osallistui toisessa maailmansodassa sotatoimiin itärintamalla.
Perustaminen.
Wehrkreis VI perusti divisioonan 1. marraskuuta 1940 16. jalkaväkidivisioonan joukoista.
Palvelus.
Divisioona oli Romaniassa reservinä Balkanin sotatoimien aikana vuonna 1941, minkä jälkeen se liitettiin operaatio Barbarossan joukkoihin. Divisioona joutui 6. armeijan mukana piiritetyksi Stalingradissa, jossa se antautui muun armeijan mukana.
Divisioona muodostettiin uudelleen Länsi-Euroopan sotatoimia varten ja se osallistui sotatoimiin Sisiliassa ja Etelä-Italiassa vuonna 1943 ennen paluuta itärintamalle. Divisioona kärsi suuria tappioita Kiovan taisteluissa ja se vedettiin Puolaan täydennettäväksi 1944. Se palasi itärintamalle 1945 ja divisioona antautui liittoutuneille Tšekkoslovakiassa.
Saksan 17. panssaridivisioona

17. panssaridivisioona () oli Saksan maavoimien panssariyhtymä, joka osallistui toisessa maailmansodassa sotatoimiin itärintamalla.
Perustaminen.
Wehrkreis VII perusti divisioonan 1. marraskuuta 1940 27. jalkaväkidivisioonan joukoista.
Palvelus.
Toukokuussa 1941 divisioona siirrettiin Keskisen armeijaryhmän 2. panssariryhmän XLVII panssariarmeijakunnan keskitysalueelle operaatio Barbarossaa varten. Divisioonankomentajan Hans-Jürgen von Arnim haavoittui pahoin 24. kesäkuuta ja hänen sijallaan ollut Karl Ritter von Weber haavoittui kuolettavasti Smolenskin eteläpuolella 17. heinäkuuta.
Divisioonan joukot ylittivät Bugin jatkaen etenemistä kohti Minskiä kohdatakseen 3. panssariryhmän. Se osallistui Bialystok-Minskin taisteluun, jossa divisioona tuhosi 9. heinäkuuta Oršassa yli 100 neuvostopanssaria. Taistelun jälkeen divisioona ylitti Oršan eteläpuolella Dneprin ja se osallistui elo-syyskuussa Smolenskin eteläpuolella puolustustaisteluihin. Lokakuussa divisioona osallistui Moskovan taisteluun vallaten Brjanskin 15. lokakuuta. Divisioona keskitettiin Orjoliin, mistä se jatkoi edelleen kohti Tulaa. Neuvostojoukkojen aloitettua vastahyökkäyksen 5. joulukuuta divisioona ryhmittyi puolustukseen sekä aloitti vetäytymisen 8. joulukuuta päätyen 120 kilometriä Moskovasta kaakkoon. Divisioona ryhmittyi puolustukseen Orjolin länsipuolelle, missä se pysyi kesään 1942 saakka.
Nokiviuhkakerttuli

Nokiviuhkakerttuli ("Myioborus brunniceps") on kerttulien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Nokiviuhkakerttulia tavataan Argentiinassa ja Boliviassa. Sitä on kuvattu melko yleiseksi, mutta sen kannankehitys on laskeva. Lajin ei kuitenkaan uskota olevan vaarassa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Keltarillikerttuli

Keltarillikerttuli ("Myioborus pariae") on kerttulien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Keltarillikerttulia tavataan pienellä alueella Parian niemimaalla Venezuelan koillisosissa. Sen kannaksi arvioidaan 2 500–9 999 yksilöä. Laji on vähenemässä, ja se on luokiteltu erittäin uhanalaiseksi.
Venezuelanviuhkakerttuli

Venezuelanviuhkakerttuli ("Myioborus cardonai") on kerttulien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Venezuelanviuhkakerttulia tavataan hyvin pienellä alueella Cerro Guaiquiniman ympäristössä Venezuelassa. Lajia pidetään elinalueellaan yleisenä, sen kanta on vakaa. Venezuelanviuhkakerttuli on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Elinympäristö.
Venezuelanviuhkakerttuli elää kosteissa vuoristometsissä ja metsänreunoilla, galleriametsissä ja tiheillä pensaikkoalueilla 1 200–1 700 metrin korkeudella merenpinnasta.
Noora Kosonen

Noora Kosonen (s. 25. syyskuuta 1993) on suomalainen lentopalloilija, joka edustaa kaudella 2020-2021 LP Viestiä. 
Kosonen on voittanut LP Viestissä kuusi SM-kultaa (2012, 2013, 2014, 2015, 2017, 2021), kaksi SM-hopeaa (2016, 2018) ja neljä Suomen Cupia (2011, 2014, 2015, 2016).
Kosonen kuuluu myös Suomen naisten lentopallomaajoukkueeseen ja oli voittamassa Euroopan liigan hopeaa 2017. Hän on pelannut 78 maaottelua vuoden 2020 loppuun mennessä.
Kaudella 2014–2015 Kososen pelit päättyivät kesken kauden hänen loukattua polvensa tammikuun alussa ja jouduttua leikkaukseen. Näin loppukausi jäi pelaamatta.
Kosonen on kerimäkeläisen KLp-86:n kasvatti ja opiskeli juniorivuosiensa aikana Varalassa. Saloon ja LP Viestiin Kosonen siirtyi 2011. Hänellä oli LP Viestin kanssa sopimus voimassa vuoteen 2018.
Kaudella 2018–2019 Kosonen kuului saksalaisseura Schwarz-Weiss Erfurtin pelaajistoon mutta häneltä jäi kausi väliin loukkaantumisen vuoksi. Heinäkuussa 2019 hän siirtyi belgialaisseura VDK Gentiin. Kaudeksi 2020-2021 Kosonen siirtyi takaisin LP Viestiin.
Kosonen on pelipaikaltaan yleispelaaja ja hänen pituutensa on 182 cm.
O-Nitrotolueeni

o-Nitrotolueeni eli 2-nitrotolueeni (C7H7NO2) on tolueenin nitrattu johdannainen. Yhdistettä käytetään muun muassa väriaineiden valmistuksessa. Yhdiste on m- ja p-nitrotolueenien isomeeri.
Ominaisuudet ja reaktioita.
o-Nitrotolueeni on huoneenlämpötilassa keltaista nestettä. Yhdiste liukenee vain hyvin vähän veteen, mutta liukenee paremmin orgaanisiin liuottimiin, kuten etanoliin, dietyylieetteriin ja bentseeniin. Yhdisteellä on kaksi eri kidemuotoa α- ja β-muodot, joilla on eri sulamispisteet. Metyyliryhmään orto-asemassa sijaitseva nitroryhmä lisää metyyliryhmän reaktiivisuutta. Yhdiste hapettuu helposti. Käytettäesä hapettimena mangaanidioksidia ja rikkihappoa muodostuu reaktion olosuhteista riippuen joko o-nitrobentsaldehydiä tai o-nitrobentsoehappoa. Typpihappo, kaliumpermanganaatti ja kaliumdikromaatti hapettavat yhdisteen o-nitrobentsoehapoksi. Yhdiste voidaan myös pelkistää. Jos pelkistimenä käytetään rautaa muodostuu o-toluidiinia. o-Nitrotolueenin nitraus johtaa 2,4-dinitrotolueeniin tai 2,6-dinitrotolueeniin ja klooraus o-nitrobentsyylikloridiin tai o-klooritolueeniin tai raudan läsnä ollessa 4-kloori-2-nitrotolueeniin tai 2-kloori-6-nitrotolueeniin.
Valmistus ja käyttö.
o-Nitrotolueenia voidaan valmistaa joko panos- tai jatkuvatoimisissa reaktoreissa. Teollisesti yhdistettä valmistetaan nitraamalla tolueenia väkevän typpihapon ja rikkihapon seoksella. Näin muodostuu isomeerien seos, jossa o-nitrotolueenin osuus on tyypillisesti 60–65 %. Isomeerit erotetaan toisistaan alipainetislauksella ja kiteytyksellä. Yhdistettä voidaan valmistaa myös pelkistämällä 2,4-dinitrotolueenia ammoniumsulfidilla ja diatsotiointireaktiolla muodostuneesta yhdisteestä.
o-Nitrotolueenia käytetään atsovärien ja rikkivärien valmistuksessa tarvittavien kemikaalien, kuten o-toluidiinin, o-tolidiinin ja dinitrotolueenien valmistamiseen. Yhdisteestä voidaan valmistaa myös maatalouden käyttämiä kemikaaleja. o-Nitrotolueeni reagoi dietyylioksalaatin kanssa muodostaen indolijohdannaisia. Tätä reaktiota kutsutaan Reissertin indolisynteesiksi.
Saksan 19. panssaridivisioona

19. panssaridivisioona () oli Saksan maavoimienn panssariyhtymä toisessa maailmansodassa.
Perustaminen.
Wehrkreis XI perusti 1. marraskuuta 1940 divisioonan. Sen runkona oli 19. jalkaväkidivisioona ja divisioona oli muodostettu 15. maaliskuuta 1941.
Historia.
Divisioona antautui toukokuussa 1945 neuvostojoukoille Sleesiassa.
BMW 328

BMW 328 oli BMW:n vuosina 1936-1940 valmistama urheiluauto. Auton suunnitteli Peter Szymanowski, josta tuli BMW:n pääsuunnittelija toisen maailmansodan jälkeen. 328 menestyi autourheilussa voittaen luokkansa mm. Le Mansin 24 tunnin ajossa ja Mille Miglian. Autoa pidettiin voittamattomana alle 2,0 litraisten luokassa; sillä menestyttiin ralleissa, kiihdytys- ja mäkikilpailuissa sekä englantilaisten pitämissä kestävyyskilpailuissa. Auton valmistusmäärä oli vain 464 kappaletta. Vuonna 1937 auto oli kerännyt yli 100 luokkavoittoa. Auton valmistus loppui Toisen maailmansodan jälkeen, jolloin Eisenachissa sijainnut tehdas jäi Itä-saksan puolelle.
Kosteikkopuutarha

Kosteikkopuutarha on vesi- ja kosteikkoalueista koostuva puutarha tai puutarhan osa. Monissa puutarhoissa on vesialtaita ja suihkulähteitä. Vesialtaisiin istutetaan usein kosteikkokasveja. Altaita on monenmuotoisia. Suihkulähteiden ja vesialtaiden lähelle laitetaan usein kiviä, joiden päällitse vesi solisee. Joskus kosteikkopuutarhassa käytetään sammalia, etenkin japanilaistyylisissä puutarhoissa.
Vesialtaan perustaminen ja hoito.
Entisaikaan altaan pohja tehtiin pelkästä savesta, mutta nykyisin niin tehdään vain rakennettaessa suuria kosteikkoalueita. Sen sijaan nykyisin yleensä laitetaan altaan pohjalle betonia tai kumimatto. Kun pohja peitetään esimerkiksi soralla, saadaan hyvät olosuhteet veden laadun kannalta tarpeellisille hajottajabakteereille.Jos allas sijaitsee valoisalla paikalla, keinovalaistusta tarvitaan vähemmän kuin varjossa olevalle altaalle. Joka tapauksessa, jos altaan läheisyydessä liikutaan pimeään aikaan, keinovalaisimien asennus on tarpeen.
Vesialtaaseen kannattaa asentaa pumppu, joka pitää veden kiertävänä. Roskat pitää poistaa silloin tällöin. Levien poistamiseen on olemassa levänpoistoaineita. Syksyllä pumppu pitää puhdistaa.
Kasvit voidaan istuttaa altaaseen koreissa, jolloin istutus onnistuu parhaiten. Kasvien jakaminen ja puhdistaminen on tarpeen kerran kasvukaudessa.
Extra (Heikki Kinnusen albumi)

Extra on Heikki Kinnusen vuonna 1989 julkaistu kokoelma-albumi. Albumin julkaisi levy-yhtiö Euros. 
Albumi sisältää kappaleita vuonna 1987 julkaistulta albumilta "Kinnunen laulaa Lavia" sekä vuonna 1989 levytettyjä, kokoelmalevyä varten tehtyjä Aarno Ranisen säveltämiä, ja Pertti Reposen sanoittamia kappaleita.
Extra

Extra voi tarkoittaa muun muassa seuraavia:
Muita:
Louisville Grays

Louisville Grays oli yhdysvaltalainen baseballjoukkue ja 1876 perustetun National Leaguen perustajajäseniä. Joukkue toimi Louisvillessä, Kentuckyssa kausina 1876-1877. Seuran omisti liikemies Walter N. Haldeman, joka oli myös Louisville Courier-Journal -sanomalehden omistaja ja julkaisija.
Joukkueen tarina päättyi major leaguen ensimmäiseen sopupeliskandaaliin. Joukkue johti sarjaa elokuussa 1877, kunnes se yllättäin hävisi seitsemän ja pelasi yhden ottelun tasan vastustajinaan Boston Red Stockings ja Hartford Dark Blues. Lopulta Boston voitti liigamestaruuden, ja toiseksi sijoittunut Grays jäi siitä seitsemän voiton päähän. Courier-Journal -sanomalehden tarinan joukkueen kyseenalaisesta käyttäytymisestä kirjoitti John Haldeman, joukkueen omistajan poika.
Tutkimusten jälkeen kolmen pelaajan todettiin hävinneen pelejä tahallaan rahallista korvausta vastaan. Kaikki nämä ja neljäs pelaaja, joka kieltäytyi osallistumasta tutkimuksiin, suljettiin eliniäksi baseballin parista.
Free! Iwatobi Swim Club

Free! Iwatobi Swim Club on japanilainen anime-televisiosarja, jonka on ohjannut Hiroko Utsumi. Sarja alkoi 9. heinäkuuta 2013. Anime perustuu Kooji Oojin romaaniin "High Speed!", joka oli yksi kunniamaininnan saaneista kisatöistä Kyoto Animation Awardeissa vuonna 2011. Se kertoo lukiolaispoikien uintikerhosta.
Tarina.
Tarina kertoo neljästä lukiota käyvästä pojasta, Haruka Nanase, Makoto Tachibana, Nagisa Hazuki ja Rin Matsuoka, jotka ovat lapsina yhdessä käyneet uimakoulua. Sen jälkeen poikien tiet erosivat ja he tapasivat taas lukiossa. Nagisan ideana oli perustaa uusi uimakerho. Jäseniä on kuitenkin liian vähän sen perustamiseksi. Tarinan edetessä uintikerhoon liittyy Rinin pikkusisko Gou sekä Nagisan suostuttelemana yleisurheilukerhon Rei.
Vähän sen jälkeen Nagisa, Haruka ja Makoto tapaavat Australiassa opiskelleen, kuukautta aikaisemmin Japaniin palanneen ystävänsä Rinin hylätyllä Iwatobi Swim Club -uimahallilla. Haruka, Makoto, Nagisa, Rei ja Gou muodostavat Iwatobi High School Swim Clubin ja työskentelevät yhdessä opettaja Miho Amakatan kanssa saadakseen seuran menestymään.