tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Elli Ranta

Elli Aleksandra Ranta (o.s. Kaislaranta, alk. Karén; 26. joulukuuta 1899 Helsinki – 17. marraskuuta 1954 Helsinki) oli suomalainen laulaja (sopraano) ja näyttelijä. Ranta toimi näyttelijänä useissa teattereissa vuosina 1924–1938 sekä ooppera-, operetti- ja konserttilaulajana. Laulajana hän piti ensikonserttinsa vuonna 1933. Ranta oli laulunopettajana Sibelius-Akatemiassa vuodesta 1946. 
Hänen puolisonsa oli säveltäjä Sulho Ranta. Heidän tyttärensä oli ohjaaja Rauni Ranta.
Juho Ranta

Juho Ranta, vuoteen 1882 Mäkiranta (4. maaliskuuta 1867 Ilmajoki – 11. lokakuuta 1953 Helsinki) oli suomalainen kanttori, kuoronjohtaja, säveltäjä ja lehtimies. 
Juho Rannan vanhemmat olivat Antti Mäkiranta ja Margareeta Kokko ja puoliso vuodesta 1889 Sanni Elviira Ranta-Nikkola. Lukkari-urkurikoulun Ranta kävi Helsingissä, valmistuen vuonna 1893. Hän työskenteli Oulun tuomiokirkon kanttorina 1904–1939 ja sävelsi muun muassa kuorolauluja. Peräseinäjoen kanttori-urkurina Ranta oli ollut 1893–1904. Oulussa ollessaan hän toimi myös Oulun reaalilyseon musiikinopettajana, "Louhen" ja "Liiton" toimitussihteerinä sekä Oulun läänin elintarvetoiminnan sihteerinä ja johtajana. Director cantus -arvonimen hän sai 1909. Juho Rannan poika oli säveltäjä Sulho Ranta. Juho Ranta kuului suureen lähetystöön vuonna 1899 Peräseinäjoen edustajana.
Land’s End

Land’s End ( tai "Pedn an Wlas") on manner-Englannin läntisin kohta. Se on Cornwallin suosituimpia ulkoilmanähtävyyksiä ja siellä on lukuisia museoita ja matkamuistoliikkeitä.
Land’s Endin rantakalliot ovat valtakunnallisesti merkittäviä. Kalliot ja menneen kaivostoiminnan jäänteet muodostavat harvinaisille jäkälille sopivan elinympäristön. Niemimaalla kasvaa runsaasti kanervaa, kellokanervaa, 
harmaakellokanervaa ("Erica cinerea") ja erästä piikkihernelajia ("Ulex gallii"). Harvinaisia alueelta löydettyjä kasveja ovat kaunosappi ("Centaurium scilloides"), kevätnurmikka ("Poa infirma"), kankeakarvamaite ("Lotus subbiflorus") ja keltatahmayrtti ("Parentucellia viscosa").
Land's End on toinen päätepiste kun kuvataan matkan maksimia Britanniassa.
Vilho Rantasalo

Aukusti Vilho Rantasalo, sukunimi aik. "Durchman" (22. marraskuuta 1881 Kitee – 9. elokuuta 1961 Helsinki) oli suomalainen lyseon lehtori ja kansanperinteen tutkija sekä julkaisija. 
Rantasalon vanhemmat olivat konemestari Wilhelm Durchman ja Beata Johanna Iso-Pahkala. Hän pääsi ylioppilaaksi vuonna 1900 Joensuun lyseosta ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1904, maisteriksi 1907 sekä lisensiaatiksi ja tohtoriksi 1920.
Rantasalo toimi opettajana eri oppikouluissa ja viimeksi Helsingin koelyseon eli Töölön yhteislyseon suomen kielen vanhempana lehtorina 1929–1947 sekä oli Helsingin yliopiston folkloristiikan dosenttina 1927–1947, alanaan 1927–1928 suomalainen ja vertaileva kansanrunoudentutkimus ja 1928–1947 suomalainen kansanuskomusten ja taikatapojen tutkimus.
Luettelo vapaista julkisista taideteoksista Suomessa

Luettelo Suomessa sijaitsevista tekijänoikeudeltaan vapautuneista taideteoksista ja muistomerkeistä on luettelo teoksista, joiden tekijänoikeudet ovat rauenneet Suomen tekijänoikeuslain mukaan. Vaikka teoksen tekijänoikeus olisi rauennut, on noudatettava isyysoikeutta, jonka mukaan siitä otetun kuvan yhteydessä on mainittava teoksen alkuperäinen tekijä.
Vaikka taideteoksen tekijänoikeus olisi jo rauennut Suomessa, voi se silti olla vielä voimassa Yhdysvalloissa, jossa sovelletaan niin kutsuttua URAA-ehtoa. Jos teoksen tekijänoikeus on ollut voimassa 1. tammikuuta 1996, teokseen sovelletaan yhdysvaltalaista lakia "The Uruguay Round Agreements Act" ("URAA"). Sen mukaan teos vapautuu Yhdysvalloissa tekijänoikeudesta vasta, kun sen julkaisuvuodesta on kulunut 95 vuotta.
Teosluettelo.
Teokset ovat luettelossa teosnimen mukaisessa aakkosjärjestyksessä. Luettelon teokset ovat ulkona, julkisilla tai niihin rinnastettavilla paikoilla olevia taideteoksia ja muistomerkkejä. Tähän on neljä poikkeusta. "Albert Edelfeltin patsas" (1927) ja "" (1814) ovat olleet vuosikymmeniä ulkoveistoksina ja siirretty sisätilaan vasta hiljattain (2017 ja 2023). "Viaporin pommituksen uhrien muistomerkki" (1860) Santahaminan varuskunta-alueella ja "Gornij Dubnjakin taistelun muistomerkki" (1881) Pääesikunnan sisäpihalla Kaartin kasarmilla ovat alueilla, joihin yleisön kulku on rajoitettua. Nämä teokset ovat luettelossa vanhoina historiallisina sotamuistomerkkeinä.
"Huomioita"-sarakkeen merkintä ”URAA-rajoitus” tarkoittaa, että taideteoksen tekijänoikeus on vielä voimassa Yhdysvalloissa.
Mutanärhi

Mutanärhi ("Struthidea cinerea") on mutavaristen heimoon kuuluva australialainen varpuslintu.
Tuntomerkit.
Mutanärhi on 29–47 cm pitkä ja painaa 110–130 grammaa. Höyhenpuku on tummanharmaa ja siinä on vaaleammanharmaita viiruja. Siivet ovat ruskeat ja pyrstö musta. Sukupuolet ovat samannäköiset. Mutanärhen silmän väri vaihtelee iän mukaan. Poikasilla se on ruskea ja vuoden ikäisillä harmaa. Vanhoilla yksilöillä harmaan silmän ympärillä on keltainen rengas.
Levinneisyys.
Mutanärheä tavataan kotoperäisenä Australiassa. Lajin populaatiota ei ole arvioitu, mutta sitä on kuvattu yleiseksi.
Elinympäristö.
Mutanärhi elää ruohostoilla ja avoimissa eukalyptusmetsissä. Laji vaatii veden läheisyyttä, koska se tarvii mutaa pesän rakentamista varten.
Ravinto.
Mutanärhi käyttää ravinnokseen pääasiassa hyönteisiä ja siemeniä, joita se etsii maasta.
Luettelo jääkiekon SM-liigan pudotuspelien jatkoaikaotteluista

Suomalainen pääsarjatason jääkiekko siirtyi kaudella 1975–1976 SM-sarjasta SM-liigaan, minkä seurauksena jääkiekon Suomen mestaruus on siitä lähtien ratkaistu runkosarjan jälkeen pelattavissa pudotuspeleissä. Ottelut ratkaistaan jatkoajalla 20 minuutin pituisissa erissä, mikäli ottelu on pudotuspeleissä varsinaisen peliajan päättyessä tasan. Peliä pelataan niin pitkään kuin toinen joukkue onnistuu tekemään maalin.
Pudotuspelien jatkoaikaotteluiden määrät pysyivät vähäisinä 1990-luvun lopulle asti, mutta maalimäärien laskettua ja pudotuspeliotteluiden määrien kasvettua jatkoaikaotteluiden määrä on lisääntynyt 2000-luvulta lähtien nopeasti. 204 pudotuspeliä on ratkaistu jatkoajalla kauden 2014-2015 loppuun mennessä. Vuonna 2014 syntyi uusi yhden kevään ennätys 17 jatkoaikaottelulla, kun aiempi 13 ottelun ennätys rikkoutui jo välierävaiheessa.
SM-liigan pisin ottelu on keväältä 2015, kun Ilves ja HIFK pelasivat yli 134 minuuttia ennen ratkaisevan maalin syntymistä neljännessä jatkoerässä. Ottelussa rikottiin myös 13 vuotta vanha ennätys Suomen pisimmästä jääkiekko-ottelusta. Aiempi ennätysottelu pelattiin Suomi-sarjan pudotuspeleissä keväällä 2002 (10.3.2002 KOOVEE–Titaanit 4–3 Kimmo Lisko 132.58). Uusi Suomen ennätys syntyi keväällä 2017, kun Mestiksen pudotuspeleissä ratkaiseva jatkoaikaosuma syntyi vasta viidennessä jatkoerässä (31.3.2017 K-Vantaa-TuTo 3-2 Joonas Hyttinen 157.54).
Kärppien ja Tapparan loppuottelusarjassa keväällä 2015 tehtiin yhden ottelusarjan ennätys viiden jatkoaikaottelun muodossa. Aiempi neljän ottelun ennätys oli Bluesin ja Jokereiden välieräsarjasta 2008 sekä Tapparan ja Lukon välieräsarjasta 2014. Lisäksi Tappara pelasi kevään 2015 pudotuspeleissä yhdeksän jatkoaikaottelua, joilla joukkue ohitti oman kahdeksan ottelun ennätyksen keväiltä 2003 ja 2014.
Pudotuspelien jatkoaikaotteluiden määrät kausittain.
Vuosiluvun perässä on ilmaistu jatkoaikaotteluiden ja pudotuspeliotteluiden määrä 
Lihavointi = mestaruusmaali
Pudotuspelien pisimmät jatkoaikaottelut.
Suomen ennätys (Mestiksen pudotuspelit: 31.3.2017 K-Vantaa–TuTo 4–3 Joonas Hyttinen 157.54)
Pudotuspelien nopein jatkoaikamaali.
60.14 Antti Pihlström (3.4.2010, 4. puolivälierä Kärpät – JYP 1–2)
Eniten pudotuspelien jatkoaikamaaleja.
4 maalia
3 maalia
2 maalia
Lihavointi = mestaruusmaali
* = sarjan ratkaissut maali
** = pronssimitalin ratkaissut maali
Keltatahmayrtti

Keltatahmayrtti ("Parentucellia viscosa") on keltakukkainen näivekasvi, jonka alkuperäinen levinneisyysalue on Euroopassa. Se on levinnyt tulokaslajina myös Yhdysvalloissa.
Kasvin huomattavin ominaisuus on sen tahmaisuus.
Keltatahmayrtin kasvutapa on pysty, varret haarattomat, ja koko kasvi on nukkamaisen karvan peitossa. Lehdet ovat vastakkaiset. Keltaiset, noin 2,5 cm pitkät huulimaiset kukat ovat tahmean nukan peitossa ja muodostavat harvan tähkän kasvin latvaan.
Mikrobilääkeherkkyys

Mikrobilääkeherkkyysmäärityksen kohteena ovat usein antibioottirestistentit bakteerit. Tällöin tavoitteena on saada selville kuinka resistentistä kannasta on kyse, ja mikä antibiootti on sopivin kyseisen sairauden hoitoon. Lääkkeen valinnassa pyritään mahdollisimman pieneen pitoisuuteen lääkeainetta. Tuloksia tarkasteltaessa on myös huomioitava lääkkeen turvallisuus, sen tunkeutuminen infektioalueelle, hinta sekä lääkkeen resistenssin syntyyn vaikuttavat ominaisuudet. 
Herkkyysmääritys kiekkomenetelmällä.
Useasti herkkyysmäärityksiä tehdään kiekkomenetelmällä. Tällä menetelmällä tutkitaan imupaperiin imeytetyn antibioottikiekon muodostamaa bakteerin kasvun estävän renkaan kokoa bakteeriviljelymaljalle. Estorenkaan halkaisija on suoraan verrannollinen bakteerin herkkyyteen. Renkaan, jossa ei ole pesäkkeitä, halkaisija mitataan ja millimetreissä oleva tulos ilmoitetaan herkkyysluokituksella. Herkkyysluokituksia on kolme; S = lääkkeelle herkkä bakteeri, I = alentunut herkkyys ja R = resistentti.
MIC-määritys.
Kiekkomenetelmällä ei pystytä saamaan kovin tarkkaa tulosta siitä, kuinka suuri pitoisuus mikrobilääkettä tarvitaan tuhoamaan bakteerikannan. Viljelymaljalle on mahdollista tehdä E-testi, jossa maljalle asetetaan muoviliuska, jonka pohjassa on lääkegradientti, ja pinnalla lääkepitoisuusasteikko, yksikkönä mg/l. Maljalta Inkuboinnin jälkeen on luettavissa pienin bakteerin kasvun estävä lääkepitoisuus (MIC) siitä kohdalta, mihin bakteerikasvusto loppuu. 
Lääkkeen pienimmän bakteerin kasvua estävän pitoisuuden, MIC:n (minimum inhibitory concentration), määrittäminen voidaan E-testin lisäksi suorittaa kuoppalevyä hyödyntävällä menetelmällä.
Veklahti

Veklahti (ruots. "Vecklax") on kylä Kirkkonummella, Humaljärven ja Vitträskin välissä. Veklahdesta on matkaa Kirkkonummen keskustaan noin 8 kilometriä ja Masalaan noin 6 kilometriä. Veklahdessa on paljon omakotitaloasutusta. Veklahdessa asuu muun muassa biologi Pertti Koskimies.
Harmaakellokanerva

Harmaakellokanerva ("Erica cinerea") on Euroopassa tavattava, kanervakasveihin kuuluva varpu. Se elää karuissa oloissa nummilla, avoimilla metsämailla ja rannikoilla, se viihtyy kuivissa, vettä läpäisevissä maissa.
Maikkulan reservikomppania

Maikkulan reservikomppanian alue Maikkulan kaupunginosassa Oulussa on yksi harvoista rakennuskantansa pääpiirteissään säilyttäneistä vuoden 1878 asevelvollisuuslain perusteella rakennetuista reservikasarmeista Suomessa.
Asevelvollisuuslain mukaan läänien pääkaupunkeihin perustettiin tarkk'ampujapataljoonat, Ouluun perustettiin Suomen 4. Oulun Tarkk'ampujapataljoona. Kuitenkin vain osa ikäluokasta koulutettiin perustetuissa pataljoonissa, loput saivat sotilaskoulutuksensa reservikomppanioissa. Maikkulaan perustettiin 14. Oulun reservikomppania, muut pataljoonan reservikomppaniat sijaitsivat Oulaisissa, Kemissä ja Kajaanissa. Reservikomppanioiden rakennusten piirustukset laadittiin Helsingissä ja ne olivat samat kaikille komppanioille. Maaseudulle rakennetut reservikasarmit sopeutettiin ympäristöönsä ja ne muistuttavat maalaistalon pihapiiriä. Sotilaskäyttö loppui kasarmilla jo 1901. Sen jälkeen rakennukset ovat olleet muun muassa Itä-Karjalan pakolaisten asuintiloina, lastenkotina ja vanhainkotina.
Maikkulan kasarmilla on säilynyt noin 300:lle miehelle suunniteltu miehistörakennus, upseeri- ja aliupseerirakennukset, sairastupa, latriini, arestihuone, ruutikellari ja monia lisärakennuksia. Oulun yliopiston käytöstä rakennukset siirtyivät yksityiseen omistukseen vuonna 2000. Rakennukset ovat nykyisin asuinkäytössä.
Sininen aukko

Sininen aukko on kalkkikivisessä merenpohjassa oleva jyrkkäreunainen aukko. Se erottuu ympäröivästä matalammasta vedestä tummemman sinisenä. Aukot ovat syntyneet kuivalle maalle jääkauden aikana sadeveden kuluttaessa kalkkikiveä tuhansien vuosien kuluessa.
Maailman syvin meressä oleva sininen aukko sijaitsee Etelä-Kiinan merellä Paracelsaarilla (kiinalaisille Xisha-saaret) ja on nimeltään Lohikäärmeaukko, joka on yli 300,89 metriä syvä, ja sen yläosan halkaisija on 130 metriä. Aukossa elää yli 20 kalalajia, vaikka aukossa yli sadan metrin syvyydessä sen vesi on lähes hapetonta.
Kaarlo Rauhala

Karl William (Kaarlo) Rauhala, vuoteen 1898 "Jacklin" (1878–1934) oli suomalainen filosofian tohtori ja historiantutkija. Hän oli vuodesta 1911 Helsingin yliopiston dosentti ja vuodesta 1927 Valtionarkiston arkistonhoitaja. Rauhalan merkittävät työt olivat kuvaukset Suomen senaatin vaiheista ja Maanmittauslaitoksesta. Lisäksi hän julkaisi historian tutkimusta sarjajulkaisuissa.
Rauhala tuli ylioppilaaksi 1899 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1904, filosofian lissensiaatiksi 1910 ja filosofian tohtoriksi 1911. Hän teki tutustumismatkoja Tukholmaan 1907, Pietariin 1908 ja 1912 ja opiskeli Berliinissä 1911. Rauhala oli dosentti vuodesta 1911, valtionarkiston amanuenssi 1917, arkistonhoitaja vuodesta 1927. Hän toimi vt. lyseonlehtorina Helsingissä 1909 ja 1913–1917 sekä vt. kansakouluntarkastajana 1909 ja 1910.
Kaunosappi

Kaunosappi ("Centaurium scilloides") on monivuotinen ruohovartinen kasvi. Se elää eristäytyneillä kasvupaikoilla Länsi-Euroopassa Portugalista Walesiin sekä Azoreilla.
Kasvi kasvaa noin 30 cm korkeaksi. Sillä on violetit kukat.
Jonas Matinpoika Raumannus

Jonas Matinpoika Raumannus (26. lokakuuta 1608 Rauma – 1683 Uusikirkko Tl) oli suomalainen pappi ja kirjailija. 
Raumannuksen vanhemmat olivat kirkkoherra Matti Sigfridinpoika Brücher (Brygger) ja Kristiina Matintytär ja puolisot vuodesta 1639 Elisabeth Belter (k. 1656) ja vuodesta 1657 Margareeta Laurintytär (k. 1671). Piispa Karl Fredrik Mennander oli Raumannuksen pojan Antin pojanpoika. Raumannus tuli Turun lukion notaariksi 1632 ja kollegaksi 1633, papiksi hänet vihittiin 1634. Raumannus oli Uudenkirkon kappalainen 1640-luvun alusta vuoteen 1675. Hän kirjoitti raamatunkäännöskomitan jäsenenä puhtaaksi vuoden 1642 Raamatun ja lisäsi siihen hakemiston. Hänen toimittamanaan ilmestyi vuosina 1646–1647 "Manuale finnonicus, Se on: Muutamat tarvittava ia aina käsillä pidettävät Suomenkieliset Kirjat". Siihen oli koottu muun muassa kalenteri, virsikirja, evankeliumikirja, katekismus, rukouskirja ja osia kirkkokäsikirjasta. Raumannuksen suomentamaksi mainitaan myös maanlaki, joka kuitenkin hävisi Turun palossa 1827.
Liège–Bastogne–Liège 2013

Liège–Bastogne–Liège 2013 oli järjestyksessään 99. maantiepyöräilyn Liège–Bastogne–Liège-kilpailu. Se käytiin 261,5 kilometrin reitillä Liègestä Bastognen kautta Ans'iin 21. huhtikuuta 2013.
Daniel Martin voitti kilpailun karattuaan irtiottoa yrittäneeltä Joaquim Rodríguezilta noin 400 metriä ennen maalia. Alejandro Valverde sijoittui kolmanneksi.
Tulokset.
Lähde: Cyclingnews
Osallistuneet joukkueet.
Kilpailussa olivat mukana seuraavat 25 joukkuetta:
Luke Joeckel

Luke Joeckel (s. 6. marraskuuta 1991 Arlington, Texas) on yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja, pelipaikaltaan hyökkäyksen linjamies. Joeckel on pelannut viisi kautta NFL-liigassa, edustaen Jacksonville Jaguarsia ja Seattle Seahawksia. Hänellä ei ole ollut pelaajasopimusta kevään 2018 jälkeen.
Texas A&amp;M Universityn joukkueessa yliopistojalkapalloa pelannut Joeckel oli vuoden toinen valinta. Hän solmi heti pelaajasopimuksen hänet varanneen Jacksonville Jaguarsin kanssa. Joeckel pelasi neljä kautta Jaguarsissa, joista kaudet 2013 ja 2016 hän oli lähinnä sivussa loukkaantumisten takia. Joeckel ei kyennyt pelaamaan riittävän tasaisesti pelipaikkansa vaatimalla tasolla ja häntä siirreltiin uloimman ja sisemmän linjamiehen roolien välillä.
Jaguars ei tarjonnut Joeckelille jatkoa, joten hän siirtyi yksivuotiselle sopimuksella Seattle Seahawksiin. Kauden 2017 aikana Joeckel pelasi 11 ottelua. Kauden puolivälissä hän oli hetken sivussa polvivamman takia. Seahawks ei tarjonnut jatkosopimusta ailahtelevasti pelanneelle linjamiehelle kauden jälkeen.
Talin laukkarata

Talin laukkarata oli Helsingin Talissa toiminut laukkarata. Alueella järjestettiin lisäksi ratsastuksen kaikkien olympialajien eli koulu-, este- ja kenttäratsastuksen kilpailuja. Talin laukkarata on ainoa Suomessa toiminut kiitolaukkarata. Vuonna 1952 se oli myös Helsingin olympialaisten kenttäratsastuksen kilpailupaikkana.
Historia.
Talin laukkaradan suunnittelu ja rakentaminen aloitettiin vuoden 1925 jälkeen, kun Suomen Kenttäratsastusseuran ratsastajat olivat joutuneet lopettamaan toimintansa Töölön pallokentän alueella. Kenttää hallinnoinut osakeyhtiö oli vuonna 1920 vuokrannut osan pallokentästä ratsastajille, mutta ilmoitti jo muutamaa vuotta myöhemmin purkavansa sopimuksen. Laukkarata ja uusi ratsastusalue päätettiin rakentaa Pitäjänmäen kaupunginosassa sijaitsevan Talin kartanon maille, josta Kenttäratsastusseura vuokrasi 20 hehtaarin suuruisen alueen. 
Vuonna 1929 valmistunut rata kasvoi nopeasti 1930-luvun aikana kansainvälisen tason ratsastusurheilualueeksi. Varsinainen laukkarata oli 1 200 metriä pitkä ja ruohopintainen. Se sijaitsi nykyisen Talin golfkentän 4. reiän ja Talin liikuntapuiston jalkapallokenttien kohdalla. Merkittävin radalla järjestetyistä kilpailuista tunnettiin nimellä Grand National. Se käsitti kiitolaukkalähtöjen lisäksi myös muita ratsastuskilpailuja ja niihin oli mahdollista pelata totoa. 
Vuodesta 1940 lähtien Talin laukkarata oli sodan vuoksi suurimmaksi osaksi käyttämättömänä. Alue pääsi rapistumaan pahasti, eikä toimintaa pyörittäneellä taholla ollut varoja sen kunnostamiseen. Vuoden 1952 olympialaiset tarjosivat olosuhteisiin tilapäistä kohennusta, kun rata kunnostettiin kenttäratsastukseen kuuluneen sekaestelaukkakilpailun (steeplechase) näyttämöksi. Laukkaradan toiminta vaikeutui kuitenkin jälleen olympialaisten jälkeen, kun Helsingin kaupunki vuokrasi Talista suuria maa-alueita golfkentän laajennusta varten. Lopullisesti se hylättiin 1950- ja 1960-lukujen vaihteessa, koska kaupungin kanssa käydyt neuvottelut koko alueen palauttamiseksi ratsastajien käyttöön jäivät tuloksettomiksi. Ratsastustoiminnan loputtua alueella järjestettiin 1960-luvulla vielä jonkin aikaa vinttikoirakilpailuja. 
Nykyään laukkaradan jäänteitä on maastossa nähtävissä vielä Talin jalkapallohallin parkkipaikan tuntumassa. Vuonna 2010 ilmestyi Suomen Hevosurheilumuseon julkaisemana Talin laukkaradan historiaa käsittelevä teos "Muistoja Talin laukkaradoilta".
Punanaamiopeippo

Punanaamiopeippo ("Callacanthis burtoni") on peippojen heimoon kuuluva varpuslintu. Se on sukunsa ainoa laji.
Levinneisyys.
Punanaamiopeippoa tavataan Afganistanissa, Intiassa, Nepalissa ja Pakistanissa. Lajin populaatiota ei ole arvioitu, mutta sitä on kuvattu harvinaiseksi tai paikallisesti yleiseksi.
Per (nimi)

Per on pohjoismainen miehen etunimi. Suomessa nimeä ei ole suomenkielisessä kalenterissa, mutta ruotsinkielisessä kalenterissa Perin nimipäivä on 29. kesäkuuta. Suomessa nimi Per on 1900-luvun alusta vuoden 2019 loppuun mennessä annettu 3 960 miehelle.
Ei pelkkää hunajaa

Ei pelkkää hunajaa ("More than Honey") on sveitsiläisen dokumenttiohjaaja Markus Imhoofin käsikirjoittama ja ohjaama dokumenttielokuva mehiläisistä. Elokuva valmistui vuonna 2012 ja se on saanut useita palkintoja. Elokuvan kesto on 90 minuuttia.
Vastaanotto.
Savon Sanomien kriitikko Olli-Matti Olnonen pitää elokuvaa jäntevän mielenkiintoisesti toteutettuna.
Palkinnot.
Elokuva oli lisäksi vuonna 2013 ehdokkaana Deutscher Filmpreisin parhaaksi dokumenttielokuvaksi.
Barbro von Essen-Holmqvist

Barbro Elsa von Essen-Holmqvist (30. syyskuuta 1915 Pietarsaari – 5. tammikuuta 1996 Nurmijärvi) oli suomalainen farmaseutti ja ruotsin kielellä kirjoittanut runoilija. Hän asui elämänsä aikana Vaasassa, Helsingissä, Vähässäkyrössä ja viimeksi Nurmijärvellä.
Von Essen-Holmqvist julkaisi yhdeksän runokokoelmaa ja lisäksi hänen runojaan julkaistiin antologioissa ja aikakauslehdissä. Hän avusti muun muassa "Vasabladet"- ja "Kuriren"-lehtiä.
Santeri Vuosara

Santeri Vuosara (s. 18. lokakuuta 1976 Pori) on suomalainen kokki ja ruokakirjailija.
Ura.
Vuosara on pitkän linjan keittiöammattilainen ja pyörittänyt omaa yhden miehen yritystä Pirkanmaan alueella vuodesta 2008. Syksyllä 2012 hän julkaisi omakustanteena kirjan "Uusi Mustamakkara" yhteistyössä valokuvaaja Anna-Liisa Nikuksen kanssa. Vuonna 2013 heiltä ilmestyy kirja "Rakkaat juurekset" (Docendo).
Vuosara oli ehdolla Vuoden tamperelaiseksi 2013 kulttuurityöstään mustanmakkaran hyväksi.
Musiikin alalla Vuosara tunnetaan taiteilijanimellä DJ Sane, ja hän on tehnyt yhteistyötä muiden muassa M. A. Nummisen kanssa tämän albumeilla "Didi-WAH-Didi" (2005) ja "M.A. Numminen Singt Heinrich Heine" (2006) sekä EP-julkaisuilla "Contro corrente" (2005) ja "Viihdekäyttäjä" (2006).
Albin Koponen (apteekkari)

Fredrik Albinus (Albin) Koponen (22. helmikuuta 1858 Joensuu – 21. lokakuuta 1917 Nurmijärvi) oli suomalainen apteekkari, keksijä ja lääketehtailija. Koposen vuonna 1899 perustama "Nurmijärven lääkelaboratorio" oli Suomen ensimmäinen lääketehdas.
Elämäkerta.
Albin Koposen perhe asui Heinäveden Sarvikummun kylässä jossa hänen isänsä toimi räätälinä. Hän kävi ala- ja yläalkeiskoulun Joensuussa ja lähti sitten apteekkioppilaaksi Osbergin apteekkiin Helsinkiin. Koponen valmistui vuonna 1880 farmaseutiksi, sai oikeudet sivuapteekin pitoon ja toimi sitten lääkevaraston hoitajana Heinävedellä ja Puumalassa. Hän aloitti samaan aikaan myös apteekinpidon ohella kenkä- ja kirjoitusmusteen, koneöljyn sekä puisten apteekkirasioiden valmistuksen ja myynnin, mutta tämä toiminta oli vielä pienimuotoista.
Vuonna 1894 Koponen valmistui proviisoriksi ja hän sai sitten apteekkioikeudet Juukaan. Vuonna 1899 Koponen sai apteekkioikeudet Nurmijärvelle ja hän perusti Nurmijärven apteekin yhteyteen samana vuonna myös lääkelaboratorion. Koponen hankki 1890-luvulla 17 patenttia useille keksinnöilleen, näihin kuuluivat muun muassa uuttauslaite, kiinteiden aineiden kapselointikone ja laastarin valmistuslaite.
Lääkelaboratorio (1920-luvulta lähtien "Lääkelaboratorio Alb. Koponen") valmisti lähes 30 erilaista tuotetta muun muassa lapamato- ja heisimatolääkettä ("Koposen kapselit", tuotemerkit "Filicon" ja "Filisiini"), jonka raaka-aineena oli kivikkoalvejuuri, sekä Koposen kehittämää "Alcalin" nimistä palovamma- ja ihottumavoidetta. Matolääkkeen vaikuttava aine fisiinihappo uutettiin kivikkoalvejuuren juurakoista Koposen kehittämällä eetteriuuttauslaitteella. Koponen järjesti myös kivikkoalvejuuren keräämisen maastosta ja koulutti itse kerääjät. Koposen matolääkettä vietiin myös ulkomaille.
Lääkelaboratoriolle valmistui vuonna 1900 oma tehdasrakennus, jota laajennettiin myöhemmin useita kertoja. Tehtaaseen kuului kuivaamo, raaka-ainevarasto, varsinaiset murskaus-, uuttaus-, puhdistus- ja pakkaustilat sekä valmiiden tuotteiden varasto. Tehtaan käyttämä sähkö saatiin omasta sähkölaitoksesta. Koponen oli itse suunnitellut tehtaan laitteet ja hän vastasi myös lääkepakkausten, mainosten ja lehti-ilmoitusten suunnittelusta. Koposen tehtaan valmistamia tuotteita palkittiin Hampurin farmakologisessa näyttelyssä 1904 sekä Suomessa pidetyissä Turun, Viipurin ja Helsingin teollisuusnäyttelyissä.
Albin Koponen kuoli 1917 ja hänet on haudattu Joensuuhun. Koposen perustama lääkelaboratorio jatkoi toimintaansa aina vuoteen 1960 saakka, jolloin sen osake-enemmistö siirtyi lääketehdas Orionin haltuun. Nurmijärvellä tehtaan toiminta päättyi 1964. Matolääkkeen raaka-aineena käytetty kivikkoalvejuuri valittiin vuonna 1996 Nurmijärven nimikkokasviksi.
Tehdasrakennus jäi tyhjilleen ja hylätyksi; se vaurioitui pahasti ilkivallan vuoksi 70-luvun lopuilla ja lopulta purettiin vähin äänin.
Júlio Sérgio

Julio Sergio (s. 8. marraskuuta 1978 Ribeirao Preto) on brasilialainen jalkapalloilija, joka pelaa maalivahtina Italian Serie A:n AS Romassa.
Felbi

Felbi () on pitkänukkaista samettikangasta, jota käytetään erityisesti hatuissa. Kankaan pohjakudos on puuvillaa ja nukka mohairia tai luonnonsilkkiä. Nukka on harjattu kankaanmyötäiseksi, jolloin se muodostaa sileän ja kiiltävän pinnan.
Japanin meri-itsepuolustusvoimat

Japanin meri-itsepuolustusvoimat ( ) on Japanin itsepuolustusvoimien merellinen osa, jonka tehtävänä on Japanin aluevesien ja merenkulun suojaaminen. Se muodostettiin vuonna 1952.
Historia.
Japanin kärsittyä tappion toisessa maailmansodassa Potsdamin julistuksen mukaisesti maan laivasto lakkautettiin. Alukset riisuttiin aseista ja osa siirrettiin liittoutuneille sotakorvauksena. Jäljelle jääneet alukset kuljettivat kotiutettavia sotilaita takaisin Japaniin sekä raivasivat sodan aikaisia miinoitteita. Miinanraivaajat siirrettiin perustetulle meriturvallisuusvirastolle (), jonka tehtävänä oli hallinnoida toimintaa.
Vuoden 1947 perustuslain perusteella maahan luotiin itsepuolustusvoimat, ja kylmän sodan aikana Yhdysvallat esitti toiveen maan puolustuksen järjestämisestä. Vuonna 1952 muodostettiin meriturvallissuusvirastoon rannikonturvajoukot, johon liitettiin miinanraivaajat sekä muut sotalaivat kuten Yhdysvaltain luovuttamat hävittäjät. Vuonna 1954 rannikonturvajoukot irrotettiin virastosta ja joukoista muodostettiin samana vuonna annetun lain pohjalta Japanin itsepuolustusjoukkojen meri-itsepuolustusvoimat.
Meri-itsepuolustusvoimien ensimmäiset alukset olivat Yhdysvaltain luovuttamia hävittäjiä, kunnes 1956 laivasto vastaanotti ensimmäisen toisen maailmansodan jälkeen Japanissa valmistetun hävittäjän "JDS Harukazen". Laivaston tärkeimmäksi tehtäväksi määritettiin Neuvostoliiton sukellusveneiden aiheuttaman uhan torjunta.
Vuonna 1980 meri-itsepuolustusvoimat osallistuivat ensimmäistä kertaa useiden Tyynenmeren alueen valtioiden yhteiseen RIMPAC-sotaharjoitukseen. Harjoitukseen lähetettiin Japanista helikopterihävittäjä, ohjushävittäjä ja kahdeksan Kawasaki P-2J -merivalvontakonetta.
Japanin hallitus hyväksyi joulukuussa 2018 suunnitelman hankkia maalle lentotukialuksia. Helikopteritukialus "JS Izumo" tullaan muuntamaan F-35-hävittäjälentokoneiden tukialukseksi.
Japani on Pohjois-Korean ja Kiinan kasvaneen uhan takia rakentanut ja tilannut uusia ballististen ohjusten torjumiseen kykeneviä sotalaivoja.
Kultanokkahemppo

Kultanokkahemppo ("Linurgus olivaceus") on peippojen heimoon kuuluva varpuslintu. Se on sukunsa ainoa laji.
Levinneisyys.
Kultanokkahemppoa tavataan hajanaisella alueella Afrikan keskiosissa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Powell Peralta

Powell Peralta on yhdysvaltalainen rullalautailuyhtiö. Sen perustivat George Powell ja Stacy Peralta vuonna 1978. Yhtiö tuli tunnetuksi 1980-luvulla, kun rullalautailua alettiin pitämään varteenotettavana urheilulajina. Peralta jätti yhtiön vuonna 1991. Hän palasi kuitenkin tekemään yhteistyötä Powellin kanssa, ja nykyään yhtiö tunnetaan nimellä Powell Classics.
Powell Peraltan nimen alla kilpaili Bones Brigade-niminen rullalautailujoukkue, joka koostui aikansa tunnetuimmista kilparullalautailijoista. Powell Peraltan joukkueessa ovat kilpailleet muun muassa Tony Hawk, Steve Caballero, Tommy Guerrero ja Rodney Mullen. Bones Brigadesta julkaistiin vuonna 2012 90-minuuttinen dokumenttielokuva.
Now What?!

Now What?! on Deep Purplen yhdeksästoista studioalbumi, joka julkaistiin 26. huhtikuuta 2013. Se nauhoitettiin vuonna 2012, ja se on yhtyeen ensimmäinen albumi kahdeksaan vuoteen. Kappaleista ”Hell to Pay” ja ”All the Time in the World” tehtiin yhteinen singlejulkaisu.
Albumi ylsi ensimmäisellä listaviikollaan Suomen virallisen listan sijalle 8 ja pysyi listalla yhteensä 11 viikkoa.
Kloraali

Kloraali eli triklooriasetaldehydi (C2HCl3O) on asetaldehydin kloorattu johdannainen. Yhdistettä käytetään nykyään lähinnä synteettisen orgaanisen kemian lähtöaineena.
Ominaisuudet.
Kloraali on huoneenlämpötilassa väritöntä nestettä. Kloraalin 3 klooriatomia tekevät sen aldehydiryhmästä tavallistakin elektrofiilisemman ja yhdiste reagoi herkästi nukleofiilien kanssa. Esimerkiksi veden kanssa se reagoi muodostaen kloraalihydraattia ja alkoholit reagoivat muodostaen asetaaleja. Vahvat emäkset kuten natriumhydroksidi tai amiinit hajottavat yhdisteen. Natriumhydroksidikäsittelyllä kloraalista muodostuu kloroformia ja natriumformiaattia.
Valmistus ja käyttö.
Kloraalia valmistetaan klooraamalla joko asetaldehydiä tai etanoli. Näistä asetaldehydin kloorausprosessi on edullisempi ja etanoli hapettuu ensin kloorin vaikutuksesta asetaldehydiksi ennen kloorautumistaan. Katalyyttinä reaktiossa voidaan käyttää antimonitrikloridia. Reaktiossa muodostuu kloraalihydraattia joko käsitellään väkevällä rikkihapolla, minkä jälkeen kloraali erotetaan tislaamalla.
CH3CHO + 3 Cl2 → CCl3CHO + 3 HCl
CH3CH2OH + 4 Cl2 → CCl3CHO + 4 HCl
Kloraalia käytetään maataloudessa käytettävien hyönteismyrkkyjen kuten kloraloosin, DDT:n, metoksikloorin ja herbisidien valmistuksessa. Monet näistä ovat nykyään kiellettyjä, joten yhdisteen käyttö on vähentynyt. Kloraalia käytetään myös eräiden hypnoottisten ja sedatiivisten lääkkeiden kuten kloraalihydraatin ja triklofossin valmistamiseen.
Inger Karoline Gaup

Inger Karoline Gaup (s. 1995, Koutokeino, Norja) on norjansaamelainen laulaja.
Hän on voittanut saamelaisen talenttikilpailun Riddu Násttit vuonna 2010. Sen lisäksi hän on voittanut Sámi Grand Prix'n lauluosion vuonna 2012 kappaleellaan "Oainnát go" ja vuonna 2018 kappaleellaan "Oahppan lean". Sen lisäksi hän tuli toiseksi samassa kilpailussa vuonna 2011 kappaleellaan "Don dat leat".
Diskografia.
Kokoelmalevyt.
Omien levyjen lisäksi Gaup esiintyy seuraavissa levyissä:
Mauno Rauramo

Mauno Rauramo (vuoteen 1935 Schroderus, 12. lokakuuta 1885 Lapinlahti – 7. tammikuuta 1950) oli suomalainen lääkäri. Hän oli Viipurin kaupungin synnytyslaitoksen ylilääkäri 1918–1937, Viipurin naistensairaalan ylilääkäri 1938–1940, Helsingin yliopiston synnytys- ja naistentautiopin professori ja Naistenklinikan johtaja 1942–1950.
Mauno Rauramon pojan varatuomari, kanslianeuvos Mauno Heikki Rauramon poikia ovat Jaakko Rauramo, Ilkka Rauramo ja Anssi Rauramo. Mauno Rauramon toinen poika on professori Mauno Lauri Rauramo.
Abessiniangenetti

Abyssiniangenetti ("Genetta abyssinica") on genettien sukuun kuuluva sivettieläin.
Levinneisyys.
Abessiniangenettiä tavataan hajanaisesti levinneenä Etiopiassa, Pohjois-Somaliassa, Eritreassa, Djiboutissa ja Kaakkois-Sudanissa. Lajin populaatiota eikä sen muutoksia tiedetä. Sitä on kuitenkin nähty laajalla alueella ja monissa erilaisissa elinympäristöissä, mutta joidenkin raporttien mukaan laji ei ole yleinen ja jopa harvinainen.
Elinympäristö.
Vaikka abessiniangenetin elinympäristövaatimuksia ei tiedetä tarkkaan, tulee se kuitenkin toimeen monenlaisissa ympäristöissä. Lajia tavataan rannikkotasangoilta vuoristojen kanervanummille ja ruohostoille.
Melville McKee

Melville McKee (s. 19. elokuuta 1994 Singapore) on brittiläinen moottoriurheilija. Hän kilpaili karting-sarjoissa vuodet 2008–2009 ja siirtyi vuonna 2010 Formula Lista Junior -sarjaan, jossa sijoittui sarjan kolmanneksi. Vuonna 2011 McKee kilpaili Eurocup Formula Renault -sarjassa kuusi kilpailua saavuttaen yhden pisteen. Hän ajoi samana vuonna Formula Renault UK- ja Formula Renault Alps -sarjoissa sijoittuen FR Alps -sarjan neljänneksi. Vuonna 2012 McKee jatkoi FR Eurocup -sarjassa saavuttaen parhaimmillaan yhden kakkossijan ja sijoittui loppupisteissä kahdeksanneksi. Vuonna 2013 McKee kilpaili GP3-sarjassa Bamboo Engineering -tallissa. Hän ajoi voittoon Nürburgringin viikonlopun toisessa kilpailussa. Hän keräsi lopulta 31 pistettä sijoittuen sarjan 14:nneksi. Samana vuonna hän ajoi kaksi kilpailua FR Eurocup -sarjassa saavuttamatta pisteitä.
Olavi Raustila

Erdem Olavi Raustila, vuoteen 1941 "Ramstedt" (10. joulukuuta 1904 Lahti – 1. toukokuuta 1980 Helsinki) oli suomalainen diplomaatti. Hän oli Suomen Puunjalostusteollisuuden keskusliiton palveluksessa 1945–1959 ja siirtyi sitten 1959 ulkoasiainministeriön neuvottelevaksi virkamieheksi. Hän oli suurlähettiläs Belgradissa ja Ateenassa 1961–1965, Budapestissa 1965–1969 ja Ateenassa.
Hänen isänsä oli G. J. Ramstedt.
Westendin tennishalli

Westendin tennishalli oli Espoossa Westendin kaupunginosassa toiminut tenniskeskus. Arkkitehti Jarl Eklundin suunnittelema tennishalli valmistui vuonna 1935. Sen rakennuttajana toimi Westendin alueen omistanut Hagalundin kartanon isäntä ja tenniksen olympiaedustaja Arne Grahn.
Historia.
Westendin tennishallissa oli kaksi sisäkenttää ja ympäristössä kahdeksan massapintaista ulkokenttää. Hallissa oli myös toimistotiloja, majoitus- ja kerhohuoneita sekä ravintola. Sen yhteyteen perustettiin vuonna 1937 ruotsinkielinen tennisseura Westend Tennis Stadion Klubb. 
Alkuperäinen toiminta tennishallissa jäi kuitenkin lyhytaikaiseksi. Vuonna 1949 Grahn myi sen Maa- ja metsätaloustuottajain Keskusliitolle, joka käytti hallia koulutustilana. Vuonna 1952 se toimi Helsingin olympialaisten näyttämönä, jolloin hallissa järjestettiin kisojen miekkailukilpailut. Olympialaisten jälkeen halli palautui alkuperäiseen käyttötarkoitukseensa 1960-luvun puoliväliin saakka. Viimeisinä vuosinaan se palveli kouluna, kunnes rakennus tuhoutui tulipalossa tammikuussa 1967. Nykyään alue kuuluu Tapiolan kaupunginosaan, ja tennishallin paikalla on vuonna 1978 valmistunut LähiTapiolan pääkonttori. Viereinen katu tunnettiin pitkään nimellä Tennispolku, kunnes se vuonna 1975 muutettiin Revontulentieksi.
Juutalaistaustaisten jäsenten erottaminen.
Toukokuussa 1939 tennishallissa toiminut ruotsinkielinen tennisseura Westend Tennis Stadion Klubb erotti kuusi juutalaistaustaista jäsentään. Seuran puheenjohtajan Arne Grahnin mukaan syynä olivat maksamattomat jäsenmaksut. Todellisena syynä epäiltiin olevan antisemitismin, sillä maksujen laiminlyöjiä oli yli 120, joista ainoastaan juutalaistaustaiset erotettiin. Tapauksesta uutisointiin useissa suomalaisissa sanomalehdissä ja se herätti huomiota myös Ruotsissa. 
Erotettujen joukossa olivat muun muassa Jack S. Kotschack sekä turkisliike Grünsteinin omistaja Boris Grünstein. Hän kertoi vuonna 1989 julkaistuissa muistelmissaan "Juutalaisena Suomessa", että Grahn oli myöhemmin pyytänyt anteeksi erottamista. Grahn on kertonut, että syynä oli ulkoinen painostus, sillä tennisseuralla oli 1930-luvulla läheiset yhteydet saksalaisiin valmentajiin. Tapaus tuli esille uudelleen vuonna 1945, kun ruotsalainen tennisseura oli suunnitellut saapuvansa Westend Tennis Stadion Klubbin vieraaksi. Iltapäivälehti "Expressenin" kirjoitettua vuoden 1939 tapahtumista, seura joutui lopulta perumaan vierailun.
Koninginnedag

Koninginnedag eli kuningattaren päivä on kansallinen vapaapäivä Alankomaissa. Sitä juhlitaan 30. huhtikuuta. Päivänä juhlitaan kuningatar Beatrixin syntymäpäivää. Kuningatar Beatrix on itse syntynyt 31. tammikuuta, mutta juhlapäivä on pysynyt 30. huhtikuuna, mikä oli Beatrixin edeltäjän, hänen äitinsä Julianan syntymäpäivä.
Vuonna 2014 juhlapäivää tullaan kutsumaan nimellä Koningsdag eli kuninkaan päivä, kun Willem-Alexander siirtyy valtaan 30. huhtikuuta 2013. Tästä eteenpäin juhlapäivää vietetään kuninkaan oikeana syntymäpäivänä, 27. huhtikuuta.
Juhla on yksi suurimmista ja värikkäimmistä juhlista Alankomaissa, etenkin Amsterdamissa.
Juhla muistuttaa paljon yleistä kaupunkikarnevaalia. Amsterdamin ulkoilmajuhlaan osallistuu lähes 800 000 ihmistä. Juhlijat täyttävät kadut, kanaalit, puistot ja aukiot pukeutuneina oranssiin. Amsterdam täyttyy koko kaupungin kattavasta kirpputorista sekä lukemattomista esityksistä teatterista musiikkiin. Koko keskusta on yhtä juhla-aluetta ja suljettu liikenteeltä.
Paavo Rautio

Paavo Taneli Rautio (23. maaliskuuta 1924 Helsinki – 28. maaliskuuta 2005 Tampere) oli suomalainen kapellimestari ja viulisti. Hän opiskeli viulunsoittoa muiden muassa Väinö Arjavan, Onni Suhosen ja Wolfgang Schneiderhanin johdolla. Rautio toimi Jyväskylän musiikkiopiston viulunsoitonopettajana 1951–1959, varajohtajana ja opiston orkesterin johtajana 1956–1959; Oulun kaupunginorkesterin johtaja ja musiikkiopiston johtaja hän oli vuodesta 1959. Turun kaupunginorkesterin kapellimestarina hän toimi 1965–1974. Merkittävimmän osan elämäntyötään Rautio teki Tampereen kaupunginorkesterin ylikapellimestarina 1974–1987 ja kohensi orkesterin tasoa.
Paavo Rautio esitti kamarimusiikkia duona pianisti Timo Mäkisen kanssa sekä vieraili eri puolilla Eurooppaa solistina ja kapellimestarina. Paavo Raution veljiä olivat säveltäjä Matti Rautio ja sellisti Erkki Rautio.
Kalle Stropp, Grodan Boll och deras vänner

Kalle Stropp, Grodan Boll och deras vänner on ruotsalainen vuonna 1956 valmistunut elokuva.
Elokuva perustuu Ruotsissa radiokuunnelmista, lastenkirjoista ja sarjakuvista tunnetuksi tulleisiin Kalle Stropp ("Herra Heikki") ja Groban Boll ("Saku Sammakko") -hahmoihin. Hahmojen ”isä” Thomas Funck on luonut elokuvaan musiikin ja käsikirjoituksen sekä esittää suurimman osan elokuvan hahmoista.
Chicago (musikaali)

Chicago on 1920-luvun Chicagoon sijoittuva Broadway-musikaali, joka esitettiin ensimmäisen kerran vuonna 1975 Bob Fossen ohjaamana. Musikaalin sävelsi John Kander ja sanoitti Fred Ebb, joka myös laati käsikirjoituksen. Musikaali perustuu Maurine Dallas Watkinsin kirjoittamaan näytelmään "Chicago".
Musikaalia esitettiin vuosina 1975–1977 yhteensä 936 kertaa, ja vuonna 1996 se otettiin uudelleen ohjelmistoon Richard Rodgers Theatressa. Musikaali voitti vuonna 1997 kuusi Tony-palkintoa ja sitä esitettiin Broadwaylla vielä 2010-luvullakin. "Chicago" on Broadwayn historian toiseksi pisimpään esitetty näytelmä "The Phantom of the Operan" jälkeen.
Musikaalin pohjalta tehtiin vuonna 2002 elokuva "Chicago".
Suomessa "Chicagon" toi ensimmäisenä näyttämölle Åbo Svenska Teater vuonna 1976. Helsingin kaupunginteatteri esitti Lauri Siparin ja Jukka Virtasen tekemää suomennosta vuosina 1982–1985, jolloin se keräsi 189 näytöksellä yhteensä 48 849 katsojaa. Sitä ovat esittäneet myös Rovaniemen (1985–1986), Kuopion (2008–2009) ja Lahden (2014–2015) kaupunginteatterit sekä Tampereen Työväen Teatteri (2010–2012), jossa se sai yli 55 000 katsojaa.
Arne Grahn

Arne Wilhelm Grahn (22. tammikuuta 1902 Helsinki – 21. marraskuuta 1989 Helsinki) oli suomalainen tennispelaaja ja lääketieteen tohtori. Hänet tunnetaan myös Hagalundin kartanon omistajana sekä Espoon Westendin kaupunginosan ”isänä”, joka vaikutti suuresti muun muassa Otaniemen ja Tapiolan syntyvaiheisiin.
Tennisura.
Tenniksessä Grahn edusti Suomea vuoden 1924 Pariisin kesäolympialaisissa. Kaksinpelissä hän putosi jo avauskierroksella, mutta nelinpelissä Grahn eteni luovutusvoitolla toiselle kierrokselle yhdessä parinsa Ernst Schybergsonin kanssa. Davis Cupissa hän oli mukana Suomen joukkueessa vuosina 1928–1931 ja 1933. Grahn pelasi Davis Cupissa yhteensä 18 ottelua ja voitti niistä viisi. Suomen mestaruuksia hän saavutti yli 40 vuosien 1920 ja 1947 välillä.
Saavutukset tenniksessä.
Ulkokentillä:
Sisäkentillä:
Grahn kartanonomistajana.
Espoossa sijaitsevan Hagalundin kartanon Grahn peri 20-vuotiaana Sinebrychoffin sukuun avioliiton kautta kuuluneelta tädiltään Fanny Sinebrychoffilta. 1930-luvun alussa Grahn avioitui ja asettui puolisonsa kanssa asumaan kartanoon. Grahn loi itselleen aikojen kuluessa suuren omaisuuden myymällä kartanon maita kasvavalle Espoon kauppalalle.
Vuonna 1933 hän alkoi suunnitella Westendin huvilakaupunginosaa ja palkkasi sen suunnittelijaksi arkkitehti Ragnar Gustafssonin. Kaksi vuotta myöhemmin valmistui Grahnin rakennuttama Westendin tennishalli, joka toimi muun muassa Helsingin olympialaisten kilpailupaikkana. Lisäksi Hagalundin kartanon alueille kaavoitettiin muun muassa Tapiolan kaupunginosa, jonka ensimmäisen suunnitelman teki arkkitehti Otto-Iivari Meurman Grahnin tilauksesta vuonna 1945. Myös osa Teknillistä korkeakoulua ja sen kampusaluetta rakennettiin Grahnin omistuksessa olleille Af Forselles -suvun perintömaille.
Grahn muutti pois Hagalundista vuonna 1949 ja asettui ostamaansa Niemenkylän kartanoon Vihtiin, jossa hän viljeli maata sekä harrasti muun muassa suomenhevosten jalostusta. Grahnin perheen omistuksessa nykyäänkin oleva Niemenkylän kartano tunnetaan edelleen ravihevosten kasvattajana. Espoon Hakalehdon asuinalueella sijaitsevat hänen mukaansa nimetyt "Arne Grahnin puistotie" sekä "Tenniskuninkaanpolku".
Westend Tennis Stadion Klubb, jonka puheenjohtaja Grahn oli, päätti johtokuntansa kokouksessa 24. toukokuuta 1939 erottaa kaikki juutalaissyntyiset seuran jäsenet. Erotettuja oli kaikkiaan puolisenkymmentä. Muodollisena syynä oli se että eräät erotettavat eivät olleet suorittaneet jäsenmaksujaan, mutta näitä jäsenmaksuja ei kuitenkaan ollut yritetty periä erotetuilta jäseniltä. Erotettujen joukossa oli seuran perustajajäsen Salomon Kotschack. Westend Tennis Stadion Klubb oli perustettu 1937 sen jälkeen kun Grahn joutui erimielisyyksiin vuonna 1935 perustamansa Westend Lawntennisklubin kanssa.
Kekälepeippo

Kekälepeippo ("Pyrrhoplectes epauletta") on peippojen heimoon kuuluva varpuslintu. Se on sukunsa ainoa laji.
Levinneisyys.
Kekälepeippoa tavataan Bhutanissa, Kiinassa, Intiassa, Myanmarissa ja Nepalissa. Lajin populaatiota ei ole arvioitu, mutta se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Neropatin päiväkirja

Neropatin päiväkirja (engl. "Diary of a Wimpy Kid") on yhdysvaltalaisen Jeff Kinneyn tekemä sarjakuvaromaanisarja. Neropatin päiväkirja kertoo kuvitteellisesta Gregory-pojasta, joka kirjoittaa omista päivistään päiväkirjaa. Kirjoja on ilmestynyt 18 sekä tee-se-itse-kirja, joista kaikki ovat ilmestyneet suomeksi. Ensimmäinen Neropatin päiväkirja on käännetty 28 kielelle.
Elokuvat.
Lyhytelokuvat.
Neropatin päiväkirjasta on tehty yksi lyhytanimaatioelokuva, joka sijoittuu kolmannen elokuvan tapahtumien jälkeen, nimeltään Diary of a Wimpy Kid: Class Clown. Se julkaistiin vuonna 2012.
Isla Nublar

Isla Nublar (Pilvinen saari) on kuvitteellinen saari, joka sijaitsee 120 mailia (190 kilometriä) länteen Costa Ricasta Tyynellämerellä. Saari on päätapahtumapaikka Michael Crichtonin romaanissa "Dinosauruspuisto" ja siihen perustuvissa "Jurassic Park" -elokuvissa. Isla Nublar on täynnä kloonaamalla henkiin herätettyjä dinosauruksia sekä jurakautisia kasveja. Osa puiston dinosauruksista, kuten "Troodon" ja "Tylosaurus", eivät kuuluneet alun perin puistoon suunniteltuun kiertoalueeseen, mutta ne kloonattiin ”vahingossa”.
Miljardööri Jonh Hammond vuokraa Isla Nublarin rakentaakseen sinne Jurassic Park -teemapuiston, jossa asiakkaat voisivat ihailla eläviä dinosauruksia. Suunnitelma epäonnistuu, sillä saarelle iskeneen pyörremyrskyn aikana kilpailevan yrityksen lahjoma työntekijä kytkee turvajärjestelmät pois päältä, jolloin dinosaurukset pakenevat aitauksistaan. Kirjassa Costa Rican armeija tuhoaa lopuksi puiston ja sen dinosaurukset, elokuvassa niiden kohtalo jää avoimeksi. 
Jatko-osissa ilmenee, että kloonattuja dinosauruksia oli myös toisella, Isla Sorna -nimisellä saarella. 
Crichton kuvaili saarta pisaran muotoiseksi ja vuoristoiseksi niin että useissa laaksoissa on sopiva mikroilmasto eri dinosauruslajeille. Romaanissa se on kooltaan 8 mailia pitkä ja 3 mailia leveä, ja sen halki kulkee joki. Keskelle saarta Hammond rakennutti keinotekoisen laguunin. Saaren geysirit tuottivat puistolle geotermistä energiaa.
Elokuvissa Isla Nublar kuvataan hyvin samanlaiseksi kuin kirjassa, mutta alkuperäisessä Jurassic Park -elokuvassa ei esiinny laguunia. Laguuni nähdään vasta Jurassic World -elokuvassa, missä se toimii suuren Mosasauruksen altaana. Laguunin rannalla sijaitsevat teemapuiston hotellit ja matkailijakeskus. Jurassic Worldin jatko-osassa, , laguuni kuitenkin siirrettiin saaren keskeltä sen rannikolle tarinankerronnallisista syistä.
Isla Nublarin esikuva on Costa Ricalle kuuluva Kookossaari.
Saaren dinosaurukset.
Alla on luettelo niistä dinosauruksista, jotka Isla Nublarilla on herätetty henkiin.
Saaren työntekijät.
Yllä mainittujen lisäksi saarella työskenteli lukuisia vartijoita ja porttimiehiä, jotka huolehtivat puiston turvallisuudesta.
La Flèche Wallonne 2013

La Flèche Wallonne 2013 oli järjestyksessään 77. maantiepyöräilyn La Flèche Wallonne -kilpailu. Se käytiin 205 kilometrin reitillä Binchestä Huy'hin 17. huhtikuuta 2013.
Daniel Moreno voitti kilpailun ohitettuaan irtiotossa olleen Carlos Betancurin viimeisen 200 metrin aikana. Sergio Henao nousi lopussa toiseksi.
Tulokset.
Lähde: Cyclingnews
Osallistuneet joukkueet.
Kilpailussa olivat mukana seuraavat 25 joukkuetta:
Isla Sorna

Isla Sorna eli "Site B" (Alue B) on "Jurassic Park" -elokuvissa ja -peleissä esiintyvä kuvitteellinen saari, jossa karanneet dinosaurukset elävät vapaina ilman minkäänlaista eristystä. Saari esitellään ensi kerran Michael Crichtonin romaanissa "Kadonnut maailma", joka oli jatko-osa alkuperäiselle "Dinosauruspuisto"-kirjalle. 
Saari kuuluu "Las Cinco Muertes" (Viisi kuolemaa) -nimiseen saariryhmään 200 mailia Costa Ricasta lounaaseen. Muut saaret ovat nimeltään Isla Matanceros, Isla Muerta, Isla Pena ja Isla Tacaño. 
Isla Sorna toimi InGen -yhtiön dinosurusten kloonaus- ja kasvatusalueena, josta olennot siirrettiin Isla Nublarille. Saarena Isla Sorna on kuin Isla Nublar, mutta suurempi. Se sijaitsee 87 mailin (n. 130 kilometrin) päässä Isla Nublarista ja 207 mailin (n. 333 kilometrin) päässä Costa Rican rannikolta. Molemmat saaret sijaitsevat Tyynessämeressä Costa Rican valtion merialueella. Saaren kasvillisuus ja ilmasto on trooppista.
Saaren historia.
Ennen kuin InGen aloitti toimintansa Isla Sornan saarella, näytetään "" -videopelissä viitteitä, että saaren aiemmat asukkaat ovat olleet intiaaneja, jotka ovat rakentaneet saarelle temppeleitä ja linnoituksia kunnioitukseksi jumalilleen. Teemapuiston perustaja John Hammond saapui saarelle itse ensimmäistä kertaa vasta vuonna 1981 ja saaren ensimmäiset dinosaurukset kloonattiin henkiin 1985 Isla Sornan Dinosauruspuistoa varten. Saari kuitenkin hylättiin ja evakuoitiin vuonna 1989, kun Hurrikaani Clarissa iski sinne ja aiheutti saarella paljon vahinkoa. Monta vuotta myöhemmin 1997 InGen palasi saarelle elokuvassa "Kadonnut maailma – Jurassic Park," tarkoituksenaan vangita saarella vapaasti liikkuneet dinosaurukset siirtääkseen ne San Diegoon avattuun uuteen puistoon. Yhtiön tiimi kuitenkin epäonnistuu ja he saavat ainoastaan vangituksi T-rex emon ja tämän poikasen. "Jurassic Park III" -elokuvan tapahtumat sijoittuvat vuoteen 2001. Alan Grant palkataan etsimään saarelta miljonäärin kadonnutta poikaa, joka on ollut varjoliitämässä saaren lähistöllä setänsä kanssa. Pojan vanhemmat luulevat, että Grant on ollut saarella aiemminkin, mutta kyse oli Isla Nublarista.
Lego Legends of Chima

Lego Legends of Chima on Lego Groupin tuottama lelusarja, joka lanseerattiin tammikuussa 2013. Siitä on tuotettu myös animaatiosarja, jonka tekijät ovat samat kuin Lego Ninjagolla.
Tuotteet.
2013.
Mallit.
Ilmestyivät keväällä
Ilmestyivät kesällä
2014.
Legendojen pedot.
Ilmestyivät keväällä
Mallit.
Ilmestyivät keväällä
Ilmestyivät kesällä
Speedorz.
Ilmestyivät keväällä
Ilmestyivät kesällä
Rakennettavat.
Ilmestyivät kesällä
Amstel Gold Race 2013

Amstel Gold Race 2013 oli järjestyksessään 48. maantiepyöräilyn Amstel Gold Race -kilpailu. Se käytiin 251,8 kilometrin reitillä Maastrichtista Valkenburgiin 14. huhtikuuta 2013. 
Roman Kreuziger voitti kilpailun karattuaan kärkiryhmästä seitsemän kilometriä ennen maalia.
Tulokset.
Lähde: Cyclingnews
Osallistuneet joukkueet.
Kilpailussa olivat mukana seuraavat 25 joukkuetta:
Talvi 2009–2010 Suomessa

Talvi 2009–2010 oli harvinaisen kylmä Suomea koetellut talvi. Sen aikana koko maata koetteli harvinaisen pitkä pakkasjakso, jonka myötä koko talvi oli kylmin talvi talven 1986–1987 jälkeen. Joulukuussa 2009 alkanut pakkasjakso oli Suomessa Lappia lukuun ottamatta kolmen pisimmän mitatun joukossa ja paikoin, esimerkiksi Lappeenrannassa koko mittaushistorian pisin.
Talvi oli pitkien pakkasjaksojen lisäksi erittäin luminen, varsinkin Etelä-Suomessa se oli lumisin talvi vuosikymmeniin. Talven lumisuus johtui El Ninon ja negatiivisen NAO:n yhteisvaikutuksesta. Runsaslumisuus aiheutti ongelmia VR:lle junaliikenteen sujumisessa, sillä se ei ollut varautunut tarpeeksi talven haasteisiin monien leutojen talvien jälkeen. Vaikka talven 2009–2010 pakkasjaksot olivat ennätyksellisen pitkät ja koko talven keskilämpötila poikkesi vuosien 1971–2000 keskiarvosta 2–4 astetta kylmempään, koko talven alimmaksi lukemaksi jäi −41,3 astetta, joka mitattiin 20. helmikuuta 2010 Kuhmon Kalliojoella. Samoin jäätilanne jäi tämän talven kohdalla tavanomaiseksi marraskuun 2009 leudon sään takia.