tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Trijodidi

Trijodidi (I3−) on yksinkertaisin ja stabiilein jodin polyanioneista. Anioni koostuu kolmesta toisiinsa sitoutuneesta jodiatomista ja tällä kompleksilla on yhden alkeisvarauksen suuruinen negatiivinen sähkövaraus.
Ominaisuudet.
Trijodidi-ioni muodostaa stabiileja suoloja lähinnä suurikokoisten kationien kanssa esimerkiksi rubidiumin, cesiumin, ammoniumionin ja tetraetyyliammoniumionin kanssa. Trijodidianionissa jodiatomien väliset sidospituudet ovat 293 pm, mikä on hieman pidempi kuin sidospituus jodimolekyylissä. Muodoltaan ioni on vastakationista riippuen joko lineaarinen tai lähes lineaarinen ja sidoskulmat ovat 177–180 °. Pienempien kationien kanssa trijodidi-ioni muistuttaa jodidi-ionin ja jodimolekyylin löyhää kompleksia.
Trijodidi-ioni muodostuu, kun jodia liuotetaan jodideja sisältäviin vesiliuoksiin ja antaa liuokselle ruskean värin. Ioni on läsnä myös sulassa jodissa.
I2 + I- I3-
3 I2 → I3+ + I3-
Trijodidi-ioni muodostaa tärkkelyksen kanssa sinisen yhdisteen ja tätä käytetään hyväksi niin kutsuttuissa jodometrisissä titrauksissa.
Ol chiki

Ol chiki on 1920-luvulla kehitetty kirjaimisto Intiassa, Bangladeshissa ja Nepalissa puhutulle santalin kielelle. Sen käyttö on yleistymässä santalin puhujien keskuudessa, mutta santalin kirjoittamiseen käytetään yhä myös devanagaria sekä bengalilaista, orijalaista ja latinalaista kirjaimistoa.
Useimmista intialaisista aakkostoista poiketen ol chiki ei ole abugida vaan puhdas aakkosto, jossa sekä konsonantit että vokaalit kirjoitetaan aina erillisinä kirjaimina.
Rekared I

Rekared I tai Rekkared I ("Reccared I") (559–601) oli visigoottien kuningas vuosina 586–601. Hänen aikanaan visigootit kääntyivät areiolaisuudesta ortodoksiseen uskoon. Hallitsija itse otti kasteen tammikuussa 587 Toledossa.
Rekaredin isä, kuningas Leovigild, oli yrittänyt yhdistää visigoottien valtakunnan pakottamalla pääosin katolisen kansan visigoottien omaan uskoon, areiolaisuuteen. Leovigild oli jopa mestauttanut ortodoksiksi kääntyneen Rekaredin vanhemman veljen, Hermenegildin. Rekaredin kääntymykseen lienevät vaikuttaneet sekä hänen isänsä että veljensä ratkaisut.
Rekaredin kääntymyksellä oli suuri merkitys valtakunnan kannalta, sillä kun visigoottien ylimystö ja piispa seurasivat kuninkaansa esimerkkiä, hävisi visigoottien ja hispano-romaanisen valtaväestön välinen ristiriita. Kansa oli aiemmin odottanut pelastusta Bysantilta, mutta kääntyi nyt visigoottien monarkian vankoiksi kannattajiksi. Rekaredin jälkeen kaikki visigoottien kuninkaat (lukuun ottamatta Wittericia) olivat katolisia, ja kirkon valta kasvoi visigoottien valtakunnassa. Visigoottien kirkossa ylin valta keskittyi Sevillan arkkipiispalle, joka oli käytännössä riippumaton Rooman paavista.
Oxbridge

Oxbridge on kontaminaatio sanoista "Oxford" ja "Cambridge". Nimityksellä viitataan yhteisesti Oxfordin ja Cambridgen yliopistoihin, jotka eroavat monin tavoin muista Britannian eliittiyliopistoista.
Termin alkuperä.
Vaikka molemmat yliopistot on perustettu yli kahdeksansataa vuotta sitten, Oxbridge on terminä suhteellisen tuore. William Makepeace Thackerayn vuonna 1849 julkaistussa romaanissa "Pendemis" päähenkilö ilmoittautuu Oxbridgessä kuvitteelliseen Boniface Collegeen. "Oxford English Dictionaryn" mukaan tämä on termin ensimmäinen tiedossa oleva esiintyminen. Virginia Woolf käytti sitä – Thackerayhin viitaten – vuonna 1929 esseessään "Oma huone" ("A Room of One’s Own").
Shanin kieli

Shan on thailainen kieli, jota puhuu äidinkielenään noin 3,3 miljoonaa ihmistä. Suurin osa shanin puhujista asuu Myanmarissa Shanin osavaltiossa.
Shania kirjoitetaan burmalaisilla kirjaimilla.
Chat Doré

Chat Doré oli ravintola, joka sijaitsi Helsingissä osoitteessa Unioninkatu 24. Ravintola aloitti toimintansa kieltolain aikaan marraskuussa 1929. Sisustuksen suunnitteli taiteilija Birger Carlstedt yhdessä arkkitehti Karl Malmströmin kanssa. Chat Dorén sisutus oli sekoitus art decoa ja funktionalismia, ja oli sellaisena melko ainutlaatuinen Helsingissä. Chat Doré, kultainen kissa, oli kahvilan maskotti.
Taiteilijan äiti, ravintolan omistaja Amanda Carlstedt oli tarkoittanut paikan baari-ravintolaksi, muttei saanut tarvittavia baarioikeuksia. Kahvila-ravintolaa pidettiin arvossa. Se pystyi tuottamaan vetoavan ravintolatilan, jossa yhdistyi käytännöllisyys ja taiteellisuus. Eteisaulasta oikealle aukeni suuri ravintolasali baaritiskeineen ja salin parvella oli tila pienelle orkesterille. Kirkkain värein toteutettu lattiamaalaus hallitsi tilaa. Alakerrassa oli erillinen kabinettitila.
Chat Doré lopetti toimintansa Carlstedtin johtamana vuoden 1933 alussa. Mahdollisia syitä tähän olivat anniskeluoikeuksien puute, lama ja ravintolan liiallinen ylellisyys. Chat Dorén osti rouva Edith Mellin, joka jatkoi toimintaa. Lopullinen sulkemisajankohta ei ole tiedossa.
Newarilainen kirjaimisto

Newarilainen kirjaimisto (newariksi प्रचलित नेपाल लिपि, "pracalita nepāla lipi") on brahmi-kirjoituksesta kehittynyt abugida-tyyppinen kirjoitusjärjestelmä, jota käytetään pääasiassa newarin kielen kirjoittamiseen. Myös bengalia, hindiä, maithilia, nepalia ja sanskritia on kirjoitettu Nepalissa newarilaisella kirjaimistolla.
Newarin pääkirjaimisto on nykyisin devanagari, mutta newarilaisen kirjaimiston käyttöä on pyritty viime aikoina lisäämään. Suurin osa nuorista newarin puhujista ei kuitenkaan osaa lukea newarilaisilla kirjaimilla kirjoitettua tekstiä.
Kirjaimistolla ei ole omaa koodia ISO 15924 -standardissa. Newarilaisten kirjaimien lisäämisestä ISO/IEC 10646 -standardiin on tehty ehdotus vuonna 2012.
Maximilián Pajpach

Maximilián Pajpach (s. 4. tammikuuta 1996 Poprad, Slovakia) on slovakialainen jääkiekkomaalivahti, joka pelaa kotimaassaan Extraliga-joukkue HK Popradissa. Colorado Avalanche varasi Pajpachin 174. pelaajana .
Ura.
Seuraura.
Pajpach on HK Popradin oma kasvatti. Hän nousi joukkueen B-nuorten ykkösmaalivahdiksi vuoden alaikäisenä 15-vuotiaana kaudella 2011–2012. Kaudella 2013–2014 Pajpach debytoi miesten peleissä. Hän vietti kautensa suurimmaksi osaksi Slovakian juniorimaajoukkueissa pelaten kaksi miesten Extraliga-ottelua HK Orange 20:ssa ja 14 1. ligan ottelua HK Orange 18:ssa. Kevätkautensa Pajpach vietti Popradin A- ja B-nuorissa.
Colorado Avalanche varasi Pajpachin kuudennella kierroksella 174. pelaajana . Kaudeksi 2014–2015 hän siirtyi Suomeen ja Tapparan A-nuorten maalinsuulle. Pajpach oli kuitenkin koko kauden sivussa loukkaantumisten vuoksi. Kaudella 2015–2016 hän toimi seuran SM-liigajoukkueen luukkuvahtina joissakin otteluissa, mutta ei saanut kuitenkaan peliaikaa. Pajpach jakoi kuitenkin varsin tasaisesti Tapparan A-nuorten torjuntavastuun Kimmo Rautiaisen kanssa ja pelasi 22 runkosarjaottelua.
Kaudeksi 2016–2017 Pajpach palasi kasvattajaseuraansa HK Popradiin ja siirtyi seuran Extraliga-joukkueeseen.
Maajoukkueura.
Pajpach edusti Slovakiaa alle 18-vuotiaiden Ivan Hlinkan muistoturnauksessa vuonna 2013. Hän pelasi samana vuonna myös World U-17 Hockey Challengessa.
Aluekunta

Aluekunta () on kunnallishallintoalue Kanadassa. Provinssit ja territoriot saavat itse päättää paikallishallinnostaan, eivätkä kaikki käytä aluekuntia. Aluekuntien rooli vaihtelee provinsseittain.
Quebecissä aluekunnat ovat osa paikallishallinnon hierarkiaa. Provinssin 19 hallinnollista aluetta jakautuvat yhteensä 86 aluekuntaan. Aluekunnat jakautuvat edelleen kuntiin.
Ontariossa on kaksitaisoinen kuntajärjestelmä, jonka ylemmällä tasolla ovat aluekunnat tai aluekuntia vastaavat alueet. Brittiläisessä Kolumbiassa on yksi aluekunta, Northern Rockies. Aluekunta hoitaa sekä kunnan että kunnallispiirin tehtävät. Albertassa on yksi aluekunta, Wood Buffalo. Nova Scotiassa on kaksi aluekuntaa, Cape Breton ja Halifax, jotka luotiin kuntaliitosten yhteydessä 1990-luvulla. Aluekunnilla on kaupunginoikeudet Nova Scotiassa.
Codex Vercellensis

Codex Vercellensis (Codex "a")on latinankielinen Raamatun käsikirjoitus, joka on kirjoitettu 300-luvulla. Se on yhtä vanha kuin vanhimmat säilyneet kreikankieliset Raamatun käsikirjoitukset, kuten Codex Vaticanus ja Codex Sinaiticus. Kirjoittajana on mahdollisesti ollut Vercellin piispa Eusebius, joka kuoli vuonna 371. Kirjoitusta säilytetään Vercellin katedraalissa Italiassa. 
Rakenne.
Koodeksi sisältää vain Uuden testamentin evankeliumit. Evankeliumit ovat järjestyksessä Matteus, Johannes, Luukas ja Markus. Koodeksin teksti on kirjoitettu purppuralla värjätylle pergamentille hyvin kapeisiin sarakkeisiin. Teksti on eurooppalaisen kääntäjän tekemä latinankielinen käännös. Kirjoitustyylin perusteella koodeksi voidaan ajoittaa 300-luvulle.
Erot muihin käsikirjoituksiin verrattuna.
Johanneksen evankeliumin luvussa 16 on tekstivariantti, jota ei löydy mistään muusta käsikirjoituksesta. Vuoden 1992 Raamatun suomennoksen mukaan jakeessa Joh 16:26 lukee ”Sinä päivänä te esitätte pyyntönne minun nimessäni, enkä minä enää sano, että käännyn Isän puoleen teitä auttaakseni” . Tämän tilalla Codex "a:ssa" on lause, jonka voi suomentaa esimerkiksi ”pyytäkää minun nimessäni, ja minä rukoilen teidän puolestanne”.
Transfobia

Transfobia tarkoittaa transsukupuolisuuteen ja transsukupuolisiin henkilöihin kohdistuvaa kielteisiä asenteita ja tunteita kuten pelkoa, vihaa tai inhoa. Transfobia ei ole lääketieteellinen fobia, vaan se rinnastuu homofobiaan, rasismiin, sanismiin ja seksismiin. Transfobisia asenteita ei nykyään yleisesti pidetä hyväksyttävinä. Kansainvälinen homofobian, transfobian ja bifobian vastainen päivä on 17. toukokuuta.
Seuraukset.
Transfobia aiheuttaa merkittävää stressiä transsukupuolisille ihmisille, ja se voi johtaa häpeään, heikkoon itsetuntoon, vieraantumiseen ja riittämättömyyden tunteisiin. Transsukupuoliset nuoret yrittävät selvitä stressistä esimerkiksi karkaamalla kotoa, jättämällä koulun kesken, käyttämällä huumeita tai viiltelemällä itseään. Vaikka tarkkojen tilastojen saaminen onkin vaikeaa, transsukupuolisten henkilöiden itsemurhamääriä pidetään erityisen korkeina. Niiden katsotaan johtuvan siitä, miten he tulevat perheen ja yhteiskunnan taholta kohdelluiksi.
Transihmisiin kohdistuvat viharikokset ovat joissain määrin yleisiä. Vuonna 2020 rekisteröitiin maailmanlaajuisesti yli 350 transihmisen murhaa. Marraskuun 20. päivä vietetään kansainvälistä transihmisten muistopäivä, jossa muistellaan viharikoksen kohteiksi joutuneita vainajia.
FC Rosengård

FC Rosengård on ruotsalainen Malmössä toimiva naisten jalkapalloseura, joka pelaa maan korkeimmalla sarjatasolla Damallsvenskanissa. Rosengårdin kaupunginosan mukaan nimetty seura perustettiin joulukuussa 2013 jatkamaan LdB FC Malmön toimintaa. Sen edeltäjä puolestaan oli vuosina 1970–2007 toiminut Malmö FF:n naisjaosto Malmö FF Dam. 
Saavutukset.
Luettelo sisältää myös Malmö FF Damin ja LdB Malmön saavuttamat voitot.
Joukkue kaudella 2019.
Lähde:
Aleksandr Ivanov (keihäänheittäjä)

Aleksandr Valerjevitš Ivanov (; s. 25. toukokuuta 1982) on venäläinen keihäänheittäjä. Ivanovin ennätys on vuonna 2003 Tulassa heitetty 88,90. 
Alle 18-vuotiaiden MM-kisoissa vuonna 1999 Bydgoszczissä Ivanov oli kolmas ja kahta vuotta myöhemmin alle 20-vuotiaiden EM-kisoissa hän voitti kultaa kisaennätyksellä 80,18. Aikuisten tasolla Ivanov sijoittui vuoden 2004 olympialaisissa Ateenassa viidenneksi tuloksella 83,31. MM-kisoissa hän on sijoittunut kahdesti viidenneksi, Helsingissä 2005 ja Osakassa 2007. Vuonna 2004 hänen heittonsa 87,73 oli koko kauden paras heitto. Ensimmäistä kertaa Ivanov heitti yli 80 metrin jo vuonna 2001. Hän on 192 senttimetriä pitkä ja painaa 80 kilogrammaa.
Vjatšeslav Lavrov

Vjatšeslav Lavrov (30. huhtikuuta 1958 Kirov, Neuvostoliitto – 16. toukokuuta 2000) oli venäläinen jääkiekkoilija, Hän pelasi miltei koko ammattilaisuransa Neuvostoliiton jääkiekon mestaruussarjassa SKA Pietarissa. Lavrov oli pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän kuului Neuvostoliiton jääkiekkomaajoukkueeseen vuoden 1987 Rendez-vousissa. Hänen poikansa Andrei Lavrov on jääkiekkoilija ja alamäkiluistelija.
Lavrov kuoli liikenneonnettomuudessa toukokuussa 2000.
Häiriöalttius (matematiikka)

Häiriöalttius numeerisessa analyysissä kertoo, kuinka paljon funktion arvo voi muuttua sen argumentin muuttumiseen nähden. Häiriöalttius siis kertoo, miten herkkä funktion arvo on datan virheille. 
Matriisin A häiriöalttius määritellään operaattorinormin avulla:
 formula_1
Tyypillisillä normeilla formula_2. Voidaan osoittaa, että jos formula_3 ratkaistaan yhtälöstä formula_4 virheellisellä datalla formula_5, niin ratkaisun formula_6 suhteellinen virhe formula_7 jaettuna formula_8:n suhteellisella virheellä eli 
 formula_9
on maksimissaan formula_10 (kun formula_11).
Edgars Kulda

Edgars Kulda (s. 13. marraskuuta 1994 Riika, Latvia) on latvialainen jääkiekkoilija. Hänen vahvuuksiinsa kuuluu kahden suunnan pelaaminen, maalintekotaidot, syöttäminen, lähtönopeus, aggressiivisuus, karvaaminen ja vastustajan ärsyttäminen. Kuldan heikkouksiin kuuluu kiekon liikkeelle laittaminen ja ajoittainen sooloilu.
Seuraura.
Kulda aloitti jääkiekkoilun kotikaupungissaan Riiassa. Kaudella 2011–2012 hän debytoi miesten peleissä HK Juniors Riian joukkueessa, jossa Kulda pelasi MHL B-sarjaa ja Latvian pääsarjaa ja oli molempien sarjojen runkosarjassa joukkueensa paras pistemies ja maalintekijä. MHL B:n kevään 2012 pudotuspeleissä hän oli HK Juniors Riian paras pistemies ja syöttäjä tehoilla 2+9=11. Kulda pelasi kauden aikana myös yhden MHL-ottelun HK Riiassa.
WHL-joukkue Edmonton Oil Kings varasi Kuldan 38. pelaajana . Hän siirtyi joukkueeseen kaudeksi 2012–2013, jolloin Kulda teki 64 runkosarjaottelussa tehot 6+11=17 sekä 22 playoff-ottelussa tehot 2+12=14. Kaudella 2013–2014 hänen vastuunsa kasvoi ja Kulda teki runkosarjassa 66 ottelussa tehot 30+30=60 ja 21 playoff-ottelussa tehot 10+12=22. Hän voitti kauden päätteeksi WHL:n mestaruuden, Ed Chynoweth Cupin. Memorial Cup -turnauksessa Kulda oli tehoilla 4+3=7 pistepörssin toinen joukkuetoverinsa Henrik Samuelssonin jälkeen. Oil Kings voitti turnauksen ja hänet palkittiin Memorial Cupin arvokkaimpana pelaajana Stafford Smythe Memorial Trophylla ja valittiin tähdistökentälliseen.
Arizona Coyotes varasi Kuldan seitsemännellä kierroksella 193. pelaajana . Kaudeksi 2015–2016 hän palasi kotimaahansa ja siirtyi try-outin kautta vuoden mittaisella sopimuksella Dinamo Riian KHL-joukkueeseen.
Maajoukkueura.
Kulda pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 2013 ja 2014, joista jälkimmäisessä turnauksessa Latvia pelasi I-divisioonan A-sarjassa voittaen hopeaa. Hän jakoi kuudella syöttöpisteellään turnauksen syöttöpörssin voiton Valko-Venäjän Dmitri Ambrožeitšikin ja Artur Haurusin kanssa. Kulda pelasi myös alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2012.
Latvian A-maajoukkueessa Kulda pelasi ensimmäisen ja toistaiseksi ainoan ottelunsa 10. huhtikuuta 2015 Riiassa Ranskaa vastaan.
Muuta.
Kuldan isoveli Artūrs pelaa puolustajana KHL-joukkue Jokereissa ja hän on aiemmin pelannut myös NHL:ssä.
Fritz John

Fritz John (14. kesäkuuta 1910 – 10. helmikuuta 1994) oli saksalaissyntyinen matemaatikko, joka tutki osittaisdifferentiaaliyhtälöitä ja hyvin asetettuja ongelmia. Hän tutki myös Radonin muunnosta ja hänet tunnetaan Johnin yhtälöstä.
Elämä ja ura.
John syntyi Berliinissä. Hänen vanhempansa olivat Hedwig (o.s. Bürgel) ja Hermann Jacobson-John. Hän opiskeli matematiikkaa 1929-1933 Göttingenissä. Adolf Hitlerin valtaantulon myötä ei-arjalaiset erotettiin opetusviroista ja John muutti Englantiin.
John sai apulaisprofessorin viran Kentuckyn yliopistosta vuonna 1935 ja muutti Yhdysvaltoihin, jonka kansalaisuuden hän sai vuonna 1941. Vuodesta 1946 alkaen hän oli pysyvästi New Yorkin yliopistossa.
Hänen oppikirjansa osittaisdifferentiaaliyhtälöistä oli vaikutusvaltainen ja siitä tehtiin monta päivitettyä laitosta. Eläköidyttyään vuonna 1981 hän tutki epälineaarisia aaltoja.
Merikotkat (veistos)

Merikotkat tai Kotkat on Jussi Mäntysen pronssiveistos Turun kauppakorkeakoulun edustalla, osoitteessa Rehtorinpellontie 5. Veistos on valmistunut vuonna 1954 ja paljastettu 1968 Turun kaupungin pystyttämänä.
Korkeudeltaan 260 cm:n veistos seisoo mustasta graniitista tehdyssä suihkukaivorakennelmassa 80 cm:n liuskekivijalustalla. Veistosta on kauppakorkeakoulun lisärakennusten takia jouduttu siirtämään.
Veistoksen kuva-aiheena on kaksi lentävää merikotkaa, joista alempi on juuri napannut saaliikseen kalan.
Lovers on the Sun

Lovers on the Sun on ranskalaisen DJ-tuottaja David Guettan, amerikkalaisen indie rock -yhtye Gossipin sekä amerikkalaisen laulaja-lauluntekijä Sam Martinin kappale. Se julkaistiin digitaalisesti ladattavana 30. kesäkuuta 2014. Kappaleen sanoittivat Guetta, Sam Martin, Frédéric Riesterer, Giorgio Tuinfort, Jason Evigan, Michael Einziger, ja Avicii. Kappaleen tuottivat Guetta, Avicii, Riesterer, ja Tuinfort, vastaavan tuottajan ollessa italialainen housemusiikin tuottajatiimi Daddy's Groove.
Jorma Vesala

Jorma Veikko Vesala (s. 28. elokuuta 1947 Kauhajoki) on suomalainen kymmenottelija ja korkeushyppääjä, joka edusti seuratasolla Kauhajoen Karhua. Hän oli mukana vuoden 1971 yleisurheilun EM-kisojen kymmenottelussa, mutta keskeytti kilpailun. 
Vesala voitti kymmenottelussa kultaa Kalevan kisoissa 1970 ja hopeaa 1971. Korkeushypyssä hän sijoittui SM-hopealle vuonna 1966 ja SM-pronssille vuosina 1967 ja 1968. Hän hyppäsi parhaimmillaan korkeutta 209 senttimetriä ja otteli ennätyksekseen kymmenottelussa 7520 pistettä. Korkeushypyn lisäksi Vesalan vahva laji ottelussa oli seiväshyppy, jossa hän saavutti parhaimmillaan tuloksen 470 senttimetriä.
Jääsken, Käkisalmen ja Suvannon väliaikainen tuomiokunta

Jääsken, Käkisalmen ja Suvannon väliaikainen tuomiokunta oli 1942–1944 toiminnassa ollut tilapäinen kihlakunnantuomarin virka-alue. Suomi valtasi syksyyn 1941 mennessä talvisotaa seuranneessa alueluovutuksessa Neuvostoliitolle siirtyneet alueet. Alueen oikeudenhoito järjestettiin joulukuussa 1941 annetulla lailla ja asetuksella. Asetuksen nojalla muodostettiin viisi helmikuun alusta 1942 toimintansa aloittanutta väliaikaista tuomiokuntaa. Niiden piti toimia vuoden 1943 loppuun, mutta aikaa pidennettiin vuoden 1944 loppuun. Jääsken, Käkisalmen ja Suvannon väliaikainen tuomiokunta perustettiin 30. joulukuuta 1941 ja siihen kuului kolme käräjäkuntaa:
Tuomiokuntaan siirrettiin Imatran tuomiokuntaan kuulunut osa Jääsken pitäjästä. Kaikki väliaikaiset tuomiokunnat kuuluivat Viipurin hovioikeuspiiriin ja ne olivat suomenkielisiä. Tämän tuomiokunnan kihlakunnantuomarina toimi koko sen olemassaolon ajan Lauri Johannes Takkunen.
Jatkosota päättyi välirauhansopimukseen syyskuussa 1944 ja sopimukseen sisältyneet alueluovutukset edellyttivät oikeudenhoidon uudelleenjärjestelyä. Valtioneuvosto päätti 14. joulukuuta 1944, että Suomelle jääneet tuomiokuntien osat siirretään vuoden 1945 alusta alkaen toisiin tuomiokuntiin. Jääsken, Käkisalmen ja Suvannon väliaikaisen tuomiokunnan Antrean, Jääsken, Kirvun ja Vuoksenrannan käräjäkunnan jäljelle jäänyt osa siirrettiin Imatran tuomiokunnan Ruokolahden pitäjän käräjäkuntaan.
Seepramangusti

Seepramangusti ("Mungos mungo") on mangustien heimoon kuuluva nisäkäslaji. Eläimen selässä on vaakasuorassa olevia raitoja. Seepramangusti on 30–45 cm pitkä ja painaa 1,5–2,5 kg. Se on päiväaktiivinen. Sitä tavataan Keski- ja Etelä-Afrikassa. Se syö enimmäkseen hyönteisiä. Naaraan tiineys kestää 2 kuukautta ja pesueessa on korkeintaan neljä poikasta. Seepramangusti on laumaeläin ja lauman kaikki naaraat voivat imettää kaikkia poikasia.
Salmin ja Suojärven väliaikainen tuomiokunta

Salmin ja Suojärven väliaikainen tuomiokunta oli 1942–1944 toiminut tilapäinen kihlakunnantuomarin virka-alue. Suomi valtasi itselleen syksyyn 1941 mennessä talvisotaa seuranneessa alueluovutuksessa Neuvostoliitolle siirtyneet alueet. Alueen oikeudenhoito järjestettiin joulukuussa 1941 annetulla lailla ja asetuksella. Asetuksen nojalla muodostettiin viisi väliaikaista tuomiokuntaa, joiden toiminta alkoi helmikuun alusta 1942. Niiden oli tarkoitus toimia vuoden 1943 loppuun, mutta aikaa pidennettiin vuoden 1944 loppuun. Salmin ja Suojärven väliaikainen tuomiokunta perustettiin 30. joulukuuta 1941 ja siihen kuului kolme käräjäkuntaa:
Tuomiokuntaan siirrettiin Kiteen tuomiokuntaan kuuluneet osat Pälkjärven ja Värtsilän pitäjistä sekä Ilomantsin tuomiokuntaan kuulunut osa Korpiselän pitäjästä. Kaikki väliaikaiset tuomiokunnat kuuluivat Viipurin hovioikeuspiiriin ja ne olivat suomenkielisiä. Tämän tuomiokunnan kihlakunnantuomarina toimi koko sen olemassaolon ajan Viktor Johannes Saloheimo.
Jatkosota päättyi välirauhansopimukseen syyskuussa 1944 ja sopimukseen sisältyneet alueluovutukset edellyttivät oikeudenhoidon uudelleenjärjestelyä. Valtioneuvosto päätti 14. joulukuuta 1944, että Suomelle jääneet tuomiokuntien osat siirretään vuoden 1945 alusta alkaen toisiin tuomiokuntiin. Tämän tuomiokunnan Ruskealan, Pälkjärven ja Värtsilän pitäjäin käräjäkunnasta jäänyt osa siirrettiin Kiteen tuomiokunnan Tohmajärven pitäjän käräjäkuntaan. Tuomiokunnan Suojärven, Korpiselän ja Soanlahden pitäjäin käräjäkunnasta Suomelle jäänyt osa siirrettiin Ilomantsin tuomiokunnan Tuupovaaran pitäjän käräjäkuntaan.
Nighthawks (maalaus)

Nighthawks (suomennettu joskus Yökyöpelit) on yhdysvaltalaisen Edward Hopperin maalaus vuodelta 1942. Se on Hopperin kuuluisin teos ja ikoniseksi muodostunut osa amerikkalaista kulttuuria.
Realistinen maalaus esittää yökahvilan kolmea asiakasta suurten ikkunoiden läpi nähtyinä. Ympärillä on hiljainen ja autiolta vaikuttava kaupunki. Monien muiden Hopperin maalausten tavoin "Nighthawks" kuvaa ihmisten eristyneisyyttä ja yksinäisyyttä. Kahvilan kolme asiakasta ovat yksinäisen, passiivisen ja hiljaisen näköisiä. Maalauksen sommitelma muodostuu yksinkertaisista pysty- ja vaakasuorista muodoista, jotka korostavat ympäristön kolkkoutta. Voimakkaat värit korostavat kahvilan sisältä tulvivan kirkkaan loistevalon vaikutusta ja kontrastia suhteessa ympäröivään pimeyteen. Maalauksessa on nähty myös maailmansodan ahdistuksen aikaan liittyvää vertauskuvallisuutta, vaikka Hopper torjuikin kaikki yritykset selittää hänen töitään yhteiskunnallisiksi vertauskuviksi. Hän tosin myönsi, että "Nighthawks" saattoi tiedostamattomalla tasolla kertoa suurkaupungin asukkaiden yksinäisyydestä.
"Nighthawks" saattaa sisältää viittauksia eräisiin toisiin Hopperin tunnettuihin töihin. Esimerkiksi taustalla näkyvät rakennukset ovat samantapaisia kuin Hopperin aiemmassa maalauksessa "Varhain sunnuntaiaamuna". Hopperin mukaan maalauksen näkymän innoittajana toimi eräs New Yorkin Greenwich Villagessa Greenwich Avenue -kadun kulmauksessa sijainnut ravintola. Ravintolan nimeä ei tiedetä. Maalauksen yläosassa lukeva ”Phillies” on samannimisen sikarimerkin mainos. Maalauksessa tiskin takana vierekkäin istuvat mies ja nainen on tehty muistuttamaan Hopperia itseään sekä hänen vaimoaan.
Öljymaalauksen leveys on 152,4 senttimetriä ja korkeus 84,1 senttimetriä. Sen on omistanut Chicagossa toimiva Art Institute of Chicago -taidemuseo teoksen valmistumisvuodesta lähtien.
Amerikkalaisessa populaarikulttuurissa "Nighthawks"-maalauksesta on tehty lukemattomia parodioita.
Murtuva maailma

Murtuva maailma () on brittiläisen yleisradioyhtiön BBC:n tuottama viisiosainen draamasarja, jonka esitys alkoi BBC Two -televisiokanavalla 4. helmikuuta 2013. Sarjan tapahtumat sijoittuvat 1930-luvun Lontooseen ja jazzmusiikin maailmaan.
Suomessa sarjaa esitettiin Yle TV1:llä tiistai-iltaisin 24.6.–22.7.2014.
Orapaatsamakirva

Orapaatsamakirva, joissakin lähteissä orapaatsaman perunakirva, ("Aphis nasturtii") on kirvoihin kuuluva pieni hyönteislaji. Se on merkittävä perunan tuholainen.
Koko ja ulkonäkö.
Orapaatsamakirvan siivettömien yksilöiden ruumis on pullea ja väriltään vaalean keltaisesta kellanvihreään. Pää on yleensä tummanruskea. Tuntosarvien, säärien, nilkkojen ja vaharauhasputkien kärkiosat ovat tummat, muutoin ne ovat vaaleat. Takaruumiin kärjen cauda on vaalea. Tuntosarvet ovat 5- tai 6-jaokkeiset ja pituudeltaan alle puolet ruumiin pituudesta, siivekkäillä naarailla kuitenkin lähes ruumiin mittaiset. Siivekkäillä yksilöillä on myös hieman tummempaa poikkijuovitusta takaruumiissaan. Ruumiin pituus 1,1–2,4 mm.
Levinneisyys.
Orapaatsamakirvaa ei tavata Australaasiassa, mutta muutoin lajin levinneisyys on lähes maailmanlaajuinen. Suomesta havaintoja on harvakseltaan eteläpainotteisesti.
Elinympäristö ja elintavat.
Lajilla esiintyy kirvoille tyypillinen isäntävaihto, jossa primääri-isäntänä toimivat paatsamat, etenkin orapaatsama. Keväällä primääri-isännällä kirvat lisääntyvät neitseellisesti, aiheuttavat nuoriin lehtiin kasvuhäiriöitä ja tuottavat lopulta siivellisiä yksilöitä, jotka siirtyvät sekundääri-isäntiin. Orapaatsamakirvan sekundääri-isäntiä ovat varsin monet erilaiset kasvilajit, kuten vesikrassit, peruna, tädykkeet, kihokit ja suolaheinät. Kirvat elävät kolonioina lehtien alapinnoilla. Kesän aikana syntyy siivellisiä sukupolvia, jotka siirtyvät uusille elinpaikoille. Syksyllä kirvat palaavat paatsamille, jolloin syntyy koiraita ja suvullisesti lisääntyviä naaraita. Hedelmöittyneet naaraat munivat silmujen tyville ja munat talvehtivat.
Kirvakolonioiden yhteydessä on vain harvoin muurahaisia.
Sekundääri-isännillä kirvat eivät aiheuta suoranaista vahinkoa muutoin kuin imemällä kasvinesteitä. Orapaatsamakirva levittää kuitenkin ainakin 15 kasvien virustautia, joista merkittäviä ovat ainakin perunan Y-virus sekä perunan A-virus.
Pohjois-Amerikassa orapaatsamakirvan populaatiokoot vaihtelevat yhdessä persikkakirvan ("Myzus persicae") ja ansarikirvan ("Macrosiphum euphorbiae") kanssa.
Ravintokasvit.
Orapaatsamakirvan primääri-isäntinä toimivat paatsamat ("Rhamnus"), erityisesti orapaatsama ("Rhamnus cathartica") ja sekundääri-isäntiä on tavattu yli 60 kasviheimosta.
Mark Frank

Mark Frank (s. 21. kesäkuuta 1977 Neustrelitz, Itä-Saksa) on entinen saksalainen keihäänheittäjä, joka edusti urallaan 1. LAV Rostockia. Frankin ennätys on Berliinissä vuonna 2005 heitetty 84,88. 
Vuonna 2005 hän sijoittui MM-kisoissa finaalissa kahdeksanneksi heitettyään 77,56. Sama sija toistui myös kaksissa muissa MM-kisoissa, Berliinissä 2009 ja Daegussa 2011. Vuonna 2009 Frank sijoittui IAAF:n yleisurheilufinaalissa Thessalonikissa kolmanneksi tuloksella 82,46. Frank on 185 senttimetriä pitkä ja painaa 90 kiloa. Hän heitti ensimmäisen kerran yli 80 metrin jo vuonna 2002.
Nukkaneulaskirva

Nukkaneulaskirva ("Schizolachnus pineti") on erittäin yleinen mäntyjen neulasilla elävä kirvalaji.
Koko ja ulkonäkö.
Siivettömät yksilöt ovat melko pyöreitä, karvaisia, vaihtelevissa määrin jauhemaisen vahan peittämiä ja väriltään vaalean harmaita. Takimmaisen raajaparin sääret ovat erittäin karvaiset. Koiraat ovat siivellisiä. Ruumiin pituus 1,2–2,5 mm.
Levinneisyys.
Lajin levinneisyys ulottuu Euroopasta Aasian pohjoisosien poikki Kiinaan. Se on myös levinnyt vieraslajina Pohjois-Amerikkaan. Suomessa lajia on tavattu jokseenkin koko maasta.
Elinympäristö ja elintavat.
Nukkaneulaskirva elää etenkin nuorilla männyillä. Kirvat muodostavat mäntyjen edellisvuotisten neulasten kuperalle pinnalle tiheitä rykelmiä, joissa kirvat ovat asettuneet neulasen suuntaisesti. Kolonian reunimmaiset yksilöt ovat muita vähemmän vahapeitteisiä, asettautuneet pää koloniaa kohti ja pitävät raajojaan leveässä asennossa. Tällä saattaa olla merkitystä saalistajien havaitsemisen kannalta. Kirvat ovat koloniassa kostetuksissa toistensa kanssa ja häirittyinä nostavat takaraajat sekä takaruumiin pystyyn ja heiluttavat niitä. Kirvat lisääntyvät neitseellisesti paitsi syksyisin, jolloin syntyy koiraita ja suvullisesti lisääntyviä naaraita. Munat talvehtivat, mutta tarpeeksi lauhan ilmaston alueilla kirvat voivat talvehtia aikuis- tai nymfivaiheessa, jolloin lisääntyminen saattaa olla täysin neitseellistä.
Nukkaneulaskirvayhdyskuntien yhteydessä saattaa esiintyä myös yksittäin elävää "Eulachnus agilis" -kirvalajia. "Pauesia unilachni" -vainopistiäinen on nukkaneulaskirvaan erikoistunut parasitoidi. Nukkaneulaskirvan saalistajia ovat ainakin välilattakirvari ("Didea intermedia") ja mäntypikkupirkko ("Scymnus nigrinus").
Ravintokasvit.
Nukkaneulaskirvan ravintokasveja ovat männyt ("Pinus"), erityisesti metsämänty ("Pinus sylvestris").
Marco Bertolotti

Marco Tuomas Bertolotti (s. 30. lokakuuta 1992 Berkeley, Kalifornia) on suomalais-yhdysvaltalainen keskimatkojen juoksija. Hän edustaa Turun Urheiluliittoa.
Bertolotti edusti Suomea 1 500 metrillä Tampereen alle 23-vuotiaiden EM-kisoissa 2013 karsiutuen alkuerissä. Tammikuussa 2014 Bertolotti juoksi 1 000 metrillä ylipitkällä halliradalla kautta aikain parhaan suomalaistuloksen 2.22,17. Virallinen Suomen ennätys on Wilson Kirwan 2.22,74.
Bertolotti on saavuttanut Kalevan kisoissa 1 500 metrillä kultaa Oulussa 2016 ajalla 3.45,33 ja pronssia Kuopiossa 2014.
Bertolotti opiskelee Stanfordin yliopistossa Yhdysvalloissa. Hänellä on Suomen ja Yhdysvaltain kaksoiskansalaisuus ja Suomen edustusoikeus kansainvälisissä kilpailuissa.
Edu Dracena

Eduardo Luis Abonízio de Souza, taiteilijanimeltään Edu Dracena, (s. 18. toukokuuta 1981 Dracena, Brasilia) on brasilialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Hän on edustanut brasilialaista Santosia vuodesta 2009 lähtien.
Edu Dracena on edustanut ammattilaisurallaan myös brasilialaisia Guarania (1999–2003) ja Cruzeiroa (2003–2006), kreikkalaista Olympiakosia (lainalla 2002–2003) ja turkkilaista Fenerbahçea (2006–2009).
Brasilian maajoukkueessa Edu Dracena on pelannut yhden A-maaottelun vuonna 2004 ja kaksi A-maaottelua vuonna 2007. Hän oli mukana Brasilian joukkueessa Maanosaliittojen cupissa 2003.
Tales of Graces

Tales of Graces () on Namcon kehittämä ja julkaisema roolipeli. Peli julkaistiin Japanissa Wiille vuonna ja vuonna 2010 PlayStation 3:lle nimellä Tales of Graces f. Peli julkaistiin Yhdysvalloissa, Euroopassa ja Australiassa vuonna 2012.
Peli kuuluu "Tales of" -sarjaan.
Tarina.
Peli sijoittuu maailmaan nimeltä Ephinea ja kertoo pojasta nimeltä Asbel Lhant. Hän ystävystyy nuoruudessaan erään muistinsa menettäneen tytön nimeltä Sophie ja todistaa pian tämän kuoleman. Seitsemän vuotta myöhemmin ilmenee, että Sophie onkin elossa, mutta aivan yhtä nuorena ja muistia vailla.
Ääniraita.
Pelin tunnuskappaleen "I Want to Protect You ~White Wishes~ (Tales of Graces Version)" laulaa BoA (Boa Kwon).
Vastaanotto.
Pelin PlayStation 3 -versio on saanut GameSpotin arvostelussa arvosanaksi 7/10.
Finn Juhl

Finn Juhl (30. tammikuuta 1912 – 17. toukokuuta 1989) oli tanskalainen arkkitehti ja teollinen muotoilija, joka tunnetaan erityisesti huonekaluistaan. Hän oli keskeinen hahmo 1940-luvulta alkaneessa tanskalaisten puuhuonekalujen kansainvälisessä esiinmarssissa.
Finn Juhlin ankara isä oli tekstiilitukkuri, ja äitinsä poika menetti pian syntymänsä jälkeen. Lapsesta asti Juhl haaveili taidehistorioitsijan urasta, mutta isä sai pojan valitsemaan opiskelualakseen arkkitehtuurin. Hän opiskeli kuninkaallisessa taideakatemiassa Kay Fiskerin, aikansa johtavan tanskalaisarkkitehdin johdolla.
Valmistuttuaan Juhl työskenteli kymmenisen vuotta Vilhelm Lauritzenin toimistossa, jossa oli aloittanut jo opintojensa ohella. Yhdessä Viggo Boesenin kanssa Juhl vastasi muun muassa Tanskan uuden radiotalon sisustuksesta. 
Vuonna 1943 hänet palkittiin nuorille arkkitehdeille jaettavalla Christian Frederik Hansen -palkinnolla.
Huonekalu- ja muu tuotemuotoilu.
Vuonna 1945 Juhl jätti Lauritzenin toimiston ja perusti oman, jatkaakseen jo aloittamaansa huonekalujen suunnittelua. Vuonna 1937 hän aloitti yhteistyön kalustepuuseppä Niels Vodderin kanssa pienten sarjojen kalusteiden tekemiseksi.
 Vaikka useimmat niistä on sittemmin otettu uustuotantoon, syntyaikoinaan uudenlaiset pelkistetyt kalusteet kohtasivat yleisön vastustusta. Vuonna 1939 esiteltyä "Pelikaanituolia" kuvattiin ”väsähtäneeksi mursuksi” ja ”estetiikaksi sanan huonoimmassa mahdollisessa merkityksessä”. Menestystä tuli helpommin muista maista kuin Tanskasta, jossa arvostettiin enemmän Børge Mogensenin ja Hans Wegnerin kalusteiden perinteisempiä linjoja.
Vuonna 1948 Juhlin kalusteista julkaistiin iso juttu yhdysvaltalaisessa "Interiors"-sisustuslehdessä. Vuonna 1951 Juhl osallistui "Good Design" -näyttelyyn Chicagossa. 1950-luvun Milanon triennaleissa Juhl voitti yhteensä viisi kultamitalia, mikä vakiinnutti hänen kansainvälisen maineensa.
Juhl muotoili myös muun muassa jääkaappeja General Electricille, lasiesineitä, keramiikkaa sekä huonekaluja michiganiläiselle Baker Furniture Companylle. 1960–1970-luvuilla kiinnostus Juhlin muotokieleen väheni mutta palasi taas 1980–1990-luvuilla. Vuonna 2010 hänen One Collection -merkille suunnittelemansa sohva voitti "Wallpaper"-sisustuslehden muotoilupalkinnon.
Juhl suunnitteli sisustuksia moniin Kööpenhaminan hienoihin vähittäisliikkeisiin, SAS-lentoyhtiön toimistoihin ja kokoushuoneen YK:n päämajaan New Yorkiin. 1940-luvulta 1960-luvulla Juhl myös opetti Kööpenhaminassa ja Chicagossa.
Juhlin itselleen rakennuttamasta talosta on tehty kotimuseo, joka on osa Ordrupgaardin taidemuseota.
Juhlin tyyli ja perintö.
Vaaleasta puusta kuten tammesta ja pyökistä tunnettujen muiden tanskalaismuotoilijoiden vastakohtana Juhl suosi tiikkiä ja muita tummia puulajeja ja loihti niistä orgaanisia muotoja, joiden toteutus oli hyvin vaativaa.
Juhlia kiehtoi abstraktin kuvanveistäjän Jean Arpin muotokieli, mikä näkyi hänen töissään "Pelikaanituolista" alkaen. Toinen innoituksen lähde oli alkuperäisheimojen kansantaide, kuten "Chieftain"-tuolissa.
Donin kasakoiden alue

Donin kasakoiden alue (, ) oli Venäjän keisarikunnan kuvernementtia vastaava hallintoalue vuosina 1870(1786)–1920.
Alueen naapureina olivat 1900-luvun alkuvuosina lännessä Asovanmeri, Jekaterinoslavin, Harkovan ja luoteessa Voronežin kuvernementti. Koillispuolella sijaitsi Saratovin, idässä Astrahanin kuvernementti, etelässä Stavropolin kuvernementti ja Kubanin alue.
Hallinnollinen jako, väkiluku ja suurimmat kaupungit.
Pinta-alaltaan laaja - liki puolen Suomen kokoinen - Donin kasakoiden alue jakautui tavanomaisemman kihlakuntajaon (ujesti) sijaan piirikuntiin (okrug). Vuonna 1897 piirikuntia oli yhdeksän. Hallintokaupunkina oli aluksi Tšerkassk (Черкасск), vuodesta 1806 Novotšerkassk. Kuvernementissä oli vuonna 1897 yhteensä 2 564 238 asukasta, joista 87,6 prosenttia asui maaseudulla. Donin kasakoiden alueen kaupungeista suurimmat olivat tällöin Rostov-na-Donu (119 476 as.), Novotšerkassk (51 963 as.), Taganrog (51 437 as.), Nahitševan (Нахичевань, 28 427 as.) ja Aleksandrovsk-Gruševski (Александровск-Грушевский, 16 479 as.).
Vuonna 1897 kihlakuntia oli yhdeksän ja kuvernementissä oli oheisen taulukon mukainen kihlakuntajako:
Väestön kielijakauma.
Kielellis-etniseltä taustaltaan suurimmat kieliryhmät olivat venäjänkieliset (66,8 %, 1 712 898 as.) ja ukrainankieliset (28,1 % eli 719 655 as.). Pienempiä kielivähemmistöjä edustivat saksalaiset (1,4 %), kalmukit (1,3 %), armenialaiset (1,1 %), juutalaiset (0,6 %) ja muut kieliryhmät (0,9 %). Tarkasteltaessa Donin kasakoiden aluetta piirikuntatasolla havaitaan, että lännessä sijainnut Taganrogin piirikunta (412 995 as.) oli vuoden 1897 väestönlaskennan mukaan kieleltään ukrainalaisvaltainen (254 819 as., 61,7 %), venäjänkielisiä oli (131 029 as., 31,7 %). Piirikunnan hallintokeskus Taganrog oli kuitenkin venäläisvaltainen. Osa tämän piirikunnan länsiosasta muodostaa nykyisin Itä-Ukrainan Donetskin ja Luhanskin alueiden eteläosan; Taganrogin kaupunki ja piirikunnan itäosa kuuluu puolestaan Venäjän Rostovin alueeseen.
Hans Wegner

Hans Jørgensen Wegner (2. huhtikuuta 1914 Tønder – 26. tammikuuta 2007) oli tanskalainen huonekalumuotoilija. Hänen kalusteidensa orgaaniset ja elegantit linjat ja niiden valmistajien huolellinen puusepäntyö olivat avainasemassa nostamassa tanskalaisia puuhuonekaluja maailmanmenestykseen 1950-luvulla yhdessä Poul Henningsenin, Finn Juhlin ja Arne Jacobsenin töiden kanssa. Wegner piirsi uransa aikana yli 500 tuolia, joista noin sataa on sarjavalmistettu ja joista monista on tullut muotoiluikoneja.
Etelätanskalaisen suutarin pojaksi syntynyt Wegner työskenteli jo lapsena kalustepuusepän apupoikana ja jatkoi pestiä 20-vuotiaaksi asti, jolloin lähti suorittamaan asepalvelustaan. 
Hän kävi teknillistä koulua ja opiskeli sitten taideteollisuus- ja arkkitehtuurikouluissa Kööpenhaminassa.
Vuonna 1928 Wegner pääsi suunnittelemaan Århusin uuden kaupungintalon kalustusta Arne Jacobsenin toimistoon. Muutaman vuoden kuluttua Wegner perusti oman suunnittelutoimiston ja alkoi suunnitella huonekaluja yhdessä arkkitehti Børge Mogensenin kanssa FDB-yhtiölle ja myöhemmin yksin PP Møbler -yhtiölle.
Wegner sai kaikkien aikojen ensimmäisen Lunning-palkinnon vuonna 1951 yhdessä Tapio Wirkkalan kanssa. Samana vuonna hänet palkittiin Grand Prix’llä Milanon triennaalissa. Hän on saanut myös ruotsalaisen Prinssi Eugenin mitalin ja tanskalaisen Eckersberg-mitalin. Hänen huonekalujaan on muun muassa Museum of Modern Artin kokoelmissa New Yorkissa.
Wegner käytti tuoleissaan monia perinteisiä ja vaativia puuliitostekniikoita, veistoksellisia ja luonnosta vaikutteita saaneita muotoja sekä eri materiaalien kuten massiivipuun, vanerin, metallin, rottingin ja paperinarun yhdistelmiä.
Jalkapallon Suomen Cup 1969

Jalkapallon Suomen Cup 1969 oli cupin 15. järjestämisvuosi. 
Suomen Cupin ottelut.
Varsinaisen kilpailun 1. ja 2.kierros
Loppuottelu.
Loppuottelu pelattiin 8. lokakuuta 1969 Helsingissä.
Cup-mestarit: Martti Halme, Seppo And, Jorma Huovinen, Timo Nieminen, Olavi Pärssinen, Esko Malm, Juhani Peltonen, Timo Lehto, Asko Mäkilä, Markku Eloranta ja Mauri Paavilainen sekä vaihdosta Juhani Tapola.
Estimate

Estimate (s. 4. huhtikuuta 2009 Irlanti) on irlantilaissyntyinen laukkahevonen. Estimaten omistaa kuningatar Elisabet II, ja sen valmentajana toimii Michael Stoute. Estimate voitti arvostetun Gold Cupin Royal Ascotissa kesäkuussa 2013. Näin siitä tuli ensimmäinen hallitsevan monarkin omistama Gold Cupin voittoon yltänyt hevonen. Seuraavana vuonna Estimate sijoittui samassa kilpailussa toiseksi. Hevonen on voittanut Royal Ascotissa myös Queen’s Vasen 2012.
Estimate kärähti dopingtestin seurauksena morfiinista heinäkuussa 2014. Britannian hovin mukaan testituloksen syynä oli hevosen syömä saastunut rehu. Laukkaurheilussa morfiininin käyttö on sallittua lääkityksenä mutta kiellettyä kilpailupäivien aikana.
Florent Manaudou

Florent Manaudou (s. 12. marraskuuta 1990 Villeurbanne, Rhône) on ranskalainen 50 metrin vapaauinnin olympiavoittaja. Hän edustaa CN Marseille -seuraa ja on pituudeltaan 199 cm.
Manaudou sijoittui Shanghain 2011 MM-kilpailuissa viidenneksi 50 metrin perhosuinnissa. Hän voitti olympiakultaa 50 metrin vapaauinnissa Lontoon olympialaisissa 2012 ajalla 21,34. Saman vuoden Chartres'n lyhyen radan EM-kilpailuissa hän voitti 50 metrin vapaauinnin ajalla 20,70 ja kuului Ranskan kultajoukkueisiin sekä miesten että sekajoukkueiden 4 × 50 metrin vapaa- ja sekauintiviesteissä. Muutamaa viikkoa myöhemmin hän sijoittui Istanbulin lyhyen radan MM-kilpailuissa toiseksi 50 metrin vapaauinnissa ja kolmanneksi 50 metrin rintauinnissa.
Manaudou saavutti Barcelonan MM-kilpailuissa 2013 kultaa 4 × 50 metrin vapaauintiviestissä. Hän sijoittui lisäksi viidenneksi 50 metrin vapaauinnissa ja kahdeksanneksi 50 metrin perhosuinnissa. Hän voitti Berliinissä 2014 pitkän radan Euroopan-mestaruuden 50 metrin vapaauinnissa ajalla 21,32, 100 metrin vapaauinnissa ajalla 47,98, 50 metrin perhosuinnissa ajalla 23,00 ja 4 × 100 metrin vapaauintiviestissä. Saman vuoden Dohan lyhyen radan MM-kilpailuissa hän voitti kultaa 50 metrin vapaauinnissa maailmanennätysajalla 20,26, 50 metrin selkäuinnissa niin ikään ME-ajalla 22,22 ja 4 × 100 metrin vapaauintiviestissä, hopeaa 100 metrin vapaauinnissa ja 4 × 50 metrin sekauintiviestissä sekä pronssia 4 × 100 metrin sekauintiviestissä.
Manadou voitti Kazanissa 2015 pitkän radan maailmanmestaruuden 50 metrin vapaauinnissa ajalla 21,19, 50 metrin perhosuinnissa ajalla 22,97 ja 4 × 100 metrin vapaauintiviestissä. Lontoon EM-kilpailuissa 2016 hän voitti kultaa 50 metrin vapaauinnissa ajalla 21,73 ja 4 × 100 metrin vapaauintiviestissä sekä hopeaa 4 × 100 metrin sekauintiviestissä. Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 hän saavutti hopeaa 50 metrin vapaauinnissa ajalla 21,41 ja 4 × 100 metrin vapaauintiviestissä.
Manaudou saavutti Glasgow’n lyhyen radan EM-kilpailuissa 2019 hopeaa 50 metrin vapaauinnissa ja pronssia 4×50 metrin vapaauinnin sekaviestissä. Vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa hän sai hopeaa 50 metrin vapaauinnissa. Melbournen lyhyen radan MM-kilpailuissa 2022 hän voitti kultaa sekajoukkueiden 4 × 50 metrin vapaauintiviestissä. Otopenin lyhyen ratojen EM-kilpailuissa 2023 hän saavutti hopeaa 50 metrin vapaauinnissa ja sekajoukkueiden 4 × 50 metrin sekauintiviestissä sekä pronssia sekajoukkueiden 4 × 50 metrin vapaauintiviestissä. Pariisin olympialaisissa 2024 hän saavutti pronssia 50 metrin vapaauinnissa ajalla 21,56 ja 4 × 50 metrin sekauintiviestissä.
Ewerthon

Ewerthon Henrique de Souza, taiteilijanimeltään vain Ewerthon, (s. 10. kesäkuuta 1981 São Paulo, Brasilia) on brasilialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä tai laitalinkki. Hän on edustanut brasilialaista Atlético Sorocabaa vuodesta 2014 lähtien.
Seurajoukkueura.
Ewerthon aloitti ammattilaisuransa Corinthiansissa, jossa hän voitti Brasilian-mestaruussarjan Campeonato Brasileiro Série A:n ja sekä seurajoukkueiden maailmanmestaruuden vuoden 2000 turnauksessa. Kaudeksi 2001–2002 Ewerthon siirtyi saksalaiseen Borussia Dortmundiin, jossa hän voitti Saksan-mestaruuden heti ensimmäisellä kaudellaan. Dortmund eteni samalla kaudella myös UEFA-cupin loppuotteluun, jossa Ewerthon oli avauskokoonpanossa. Dortmund kuitenkin hävisi Feyenoordille 2–3. Ewerthon pelasi Dortmundissa vuosina 2001–2005 kaikkiaan 119 Bundesliiga-ottelua ja teki jokaisen neljän seurassa pelaamansa kauden aikana vähintään kymmenen liigamaalia.
Kaudet 2005–2006 ja 2006–2007 Ewerthon pelasi Espanjan Primera Divisiónia Real Zaragozassa. Kahden kauden aikana hän teki 65 sarjaottelussa 18 maalia. Kaudeksi 2007–2008 hänet lainattiin ensin saksalaiseen VfB Stuttgartiin ja sitten espanjalaiseen RCD Espanyoliin. Zaragozassa Ewerthon pelasi jälleen kaudella 2008–2009, jolloin hän teki toiselle sarjatasolle Segunda Divisióniin pudonneessa joukkueeseen 28 maalia ja oli näin merkittävässä roolissa seuran noustessa takaisin pääsarjaan.
Kesken seuraavan kauden Ewerthon palasi kotimaahansa Palmeirasin riveihin. Vuonna 2011 hän edusti venäläistä Terek Groznyitä ja vuonna 2012 qatarilaista Al Ahlia, kunnes palasi jälleen Brasiliaan.
Maajoukkueura.
Ewerthon oli mukana alle 20-vuotiaiden Etelä-Amerikan mestaruuskilpailut voittaneessa joukkueessa vuoden 2001 kisoissa, joissa hän voitti myös jaetun maalikuninkuuden yhdessä Adrianon kanssa. Brasilian A-maajoukkueessa Ewerthon pelasi kolme ottelua vuonna 2001 ja toiset kolme ottelua vuonna 2003. Hän oli mukana Brasilian joukkueessa Copa Américassa 2001.
Saavutukset.
Corinthians:
Borussia Dortmund:
Brasilian maajoukkue:
Jasse Tuominen

Jasse Tuominen (s. 12. marraskuuta 1995 Lahti) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa Veikkausliigassa pelaavaa FC Interiä. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä. Aikaisemmin Tuominen on edustanut ulkomailla valkovenäläistä BATE:a, ruotsalaista Häckenia, norjalaista Tromsøa sekä puolalaista Termalica Niecieczaa.
Tuominen nousi FC Lahden edustusjoukkueeseen kaudella 2013, jonka aikana hän pelasi yhden Veikkausliigan ottelun ja kuusi reservijoukkue FC Lahti Akatemian ottelua Kakkosessa. Kaudella 2016 Tuominen teki Veikkausliigassa 27 ottelussa kymmenen maalia ennen siirtoaan Valko-Venäjälle ja BATE:en maaliskuussa 2017.
Tuominen teki ensimmäisen maajoukkuemaalinsa Suomen pääsyn vuoden 2020 EM-kisoihin ratkaisseessa karsintaottelussa Liechtensteinia vastaan 15. marraskuuta 2019 Helsingissä. Tuominen kuitenkin jäi polvivamman vuoksi pois EM-kisoista.
Tuominen valmistui ylioppilaaksi lahtelaisesta Salpausselän urheilulukiosta vuonna 2014.
Hafid Salhi

Hafid Salhi (s. 4. tammikuuta 1993 Dar El Kebdani, Marokko) on marokkolais-alankomaalainen jalkapalloilija, joka edustaa Alankomaiden toiseksi korkeimmalla sarjatasolla pelaavaa RKC Waalwijkiä. Hän on pelipaikaltaan puolustava keskikenttäpelaaja.
Salhi pelasi juniorina Alankomaissa Willem II:n joukkueessa D-junioreista asti. Hän siirtyi kauden 2012 alussa RKC Waalwijkiin, jonka kokoonpanossa hän oli kaudella 2012–2013 kahdessa Eredivisie-ottelussa pääsemättä kuitenkaan kentälle. Kaudella 2013–2014 Salhi toimi seuran reservijoukkueen kapteenina. Maaliskuussa 2014 hän siirtyi Veikkausliigassa pelanneeseen FC Lahteen.
Lucas Severino

Lucas Severino, taiteilijanimeltään vain Lucas (s. 3. tammikuuta 1979 Ribeirão Preto, Brasilia), on brasilialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä.
Lucas on voittanut brasilialaisessa Atlético Paranaensessa Paranán osavaltion mestaruuden Campeonato Paranaensen vuonna 2000, japanilaisessa Gamba Osakassa AFC Champions Leaguen vuonna 2008 sekä japanilaisessa FC Tokyossa J. League Cupin vuonna 2004 ja Emperor's Cupin vuosina 2009 ja 2011.
Lucas edusti Brasiliaa kesäolympialaisissa 2000.
Diego

Diego on miehen etunimi.
Taiteilijanimenä:
Etunimenä:
Verner Panton

Verner Panton (13. helmikuuta 1926 – 5. syyskuuta 1998) oli tanskalainen arkkitehti ja huonekalumuotoilija. Hänet tunnetaan rohkeista ja futuristisista kalusteistaan ja sisustuksistaan, jotka usein perustuvat selkeisiin geometrisiin muotoihin, kirkkaisiin väreihin ja muovien käyttöön. Monet Pantonin esineet ovat uustuotannossa muun muassa Vitran valmistamina.
Elämä ja ura.
Panton toimi jo kuvataiteilijana Odensessa ennen kuin lähti opiskelemaan arkkitehtuuria Tanskan kuninkaallisessa taideakatemiassa Kööpenhaminassa, josta valmistui 1951. Hän harjoitteli pari vuotta Arne Jacobsenin arkkitehtitoimistossa, mutta lähti liian rajuina pidettyine idoineen pian perustamaan omaa toimistoa. Hän tuli tunnetuksi epätavallisista suunnitelmistaan, joihin kuuluivat 1950-luvun loppupuolella muun muassa kokoontaitettava talo, pahvinen talo ja muovinen talo. Myös huonekalusuunnittelijana hän teki pesäeroa tanskalaisiin hillittyihin puukalusteisiin piirtämällä jalattomia ja selkänojattomia tuoleja. Vuonna 1960 hän esitteli maailman ensimmäisen yhtenä kappaleena ruiskuvaletun muovituolin, pinoutuvan "S-tuolin", josta tuli hänen ehkä tunnetuin klassikkotuotteensa.
1960- ja 1970-lukujen vaihteessa Verner Panton alkoi tehdä kokeellisia sisustuksia psykedeelisen värikkäine kalusteineen, seinä- ja kattoverhoiluineen, tekstiileineen ja valaisimineen. Seuraavina vuosikymmeninä hänen 1960-lukulaisena pidetty tyylinsä menetti suosiotaan, mutta kiinnostus Pantonin esineisiin elpyi vuosituhannen vaihteen paikkeilla.
Bromipentafluoridi

Bromipentafluoridi (BrF5) on bromin ja fluorin muodostama epäorgaaninen molekyyliyhdiste. Ainetta voidaan käyttää eräiden fluoriyhdisteiden valmistukseen ja rakettien polttoaineissa.
Ominaisuudet.
Muodoltaan bromipentafluoridi on neliöpohjainen pyramidi. Yhdiste on huoneenlämpötilassa ulkomuodoltaan väritöntä nestettä. Bromipentafluoridi on erittäin reaktiivinen yhdiste ja reagoi happea, typpeä ja jalokaasuja lukuun ottamatta kaikkien alkuaineiden kanssa. Yhdiste reagoi myös monien kemiallisesti reagoimattomien eli inerttien yhdisteiden kuten silikaattien kanssa kuumennettaessa. Alkalimetallifluoridien kanssa reagoidessaan bromipentafluoridi muodostaa heksafluorobromaattisuoloja. Orgaanisten yhdisteiden ja veden kanssa reaktio voi olla räjähdysmäisen voimakas. Veden ja asetonitriilin seoksessa bromipentafluoridi hydrolysoituu bromihapoksi ja vetyfluoridiksi.
BrF5 + 3 H2O → HBrO3 + 5 HF
Valmistus ja käyttö.
Teollisessa mittakaavassa bromipentafluoridia valmistetaan joko alkuaineistaan bromista ja fluorista teräs- tai kuparireaktorissa yli 150 °C:n lämpötilassa fluoriylimäärää käyttäen tai fluoraamalla bromitrifluoridia noin 200 °C:n lämpötilassa. Laboratoriomittakaavaan soveltuu huoneenlämpötilassa tapahtuva reaktio kaliumbromidin ja fluorin välillä.
Br2 + 5 F2 → 2 BrF5
BrF3 + F2 → BrF5
KBr + 3 F2 → BrF5 + KF
Bromipentafluoridia voidaan käyttää synteettisessä orgaanisessa kemiassa fluoraavana reagenssina. Lisäksi se reagoi uraanin ja useiden uraaniyhdisteiden kanssa muodostaen uraaniheksafluoridia, jota voidaan käyttää uraanin rikastamisprosessissa. Bromipentafluoridia käytetään myös hapettimena rakettien polttoaineseoksissa.