tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Calvados

Calvados on omenoista ja joskus myös päärynöistä tislaamalla valmistettua viinaa, jota tuotetaan Normandiassa Ranskassa.
Tuotantoalue ja luokitus.
Calvados-nimellä myytävän omenabrandyn tuotanto on rajattu ranskalaisen alkuperämääräysjärjestelmän ("Appellation d'origine contrôlée", AOC) mukaisesti Normandiaan, Luoteis-Ranskaan. Järjestelmä määrää myös juomassa käytetyt omenalajikkeet ja niiden puristustavan sekä mehun fermentointitavan, tislaustavan ja vanhentamisen. Calvadoksen kolme AOC-luokitusta ovat "AOC Calvados" (peruslaatu), "AOC Calvados Pays d’Auge" (paras laatu) sekä "AOC Calvados Domfrontais" (vähintään 30 prosenttia päärynää).
Valmistus.
Calvadosia valmistetaan sadoista eri omenalajikkeista, mutta parhaaseen laatuun käytetään vain 48:aa lajiketta. Käytetyistä omenoista katkeria lajeja on yleensä 10 prosenttia, katkeranmakeita 70 prosenttia ja hapokkaita 20 prosenttia. Omenat korjataan syksyllä lokakuun ja tammikuun välisenä aikana. Ne murskataan ja annetaan kypsyä 1–4 tunnin ajan, jolloin kuoret pehmenevät ja luovuttavat arominsa ja tanniininsa. Murska puristetaan sitten mehuksi ja fermentoidaan tammisissa tynnyreissä siideriksi. Tähän kuluu kuudesta viikosta jopa yhteen vuoteen.
Fermentoitunut siideri tislataan joko kolonnitislausmenetelmällä tai pannutislausmenetelmällä. Tislauksen jälkeen juoman alkoholipitoisuus on 68–72, joten se laimennetaan vedellä. Calvados saa kultaisen värinsä kypsytyksen aikana, joka kestää vähintään kaksi vuotta, mutta laadukkaimpien merkkien kohdalla jopa 20–40 vuotta. Pullotetun calvadosin alkoholipitoisuus on vähintään 40 tilavuusprosenttia.
Maku ja nauttiminen.
Hyvin tehdyn calvadosin maku muistuttaa omenoita ja päärynöitä, joiden maku tasapainottuu iän mukana. Nuori calvados myös tuoksuu tuoreilta omenoilta ja päärynöiltä. Iän mukana calvadosin aromi muistuttaa yhä enemmän muiden vanhojen brandyjen makua, ja myös sen väri myös muuttuu kultaisemmaksi tai tummemmanruskeaksi, jossa on oranssia ja mahonkia mukana.
Calvados voidaan tarjoilla aperitiivina, juomasekoituksissa, ruokalajien välillä tai digestiivinä kahvin kera. "Le trou Normand" -perinteessä calvadospaukku otetaan pitkän aterian ruokalajien välillä, joskus omenasorbetin kera nautittuna. Sen tarkoitus on uudelleenherättää ruokahalua.
Pommeau on calvadosista ja omenamehusta sekoittamalla saatava juoma, jota nautitaan usein aperitiivina. Myös se on saanut alkuperäismerkinnän. Pommeaussa on kaksi kolmasosaa omenamehua ja yksi kolmannes tammikypsytettyä nuorta calvadosta. Sitä kypsytetään vähintään 18 kuukautta, ja sen alkoholipitoisuus on 16–18 prosenttia.
Väkiviina

Väkiviina eli sprii (. josta johtuu arkikielinen nimitys ”pirtu”) on etyylialkoholin ja veden atseotrooppinen seos. Se on siten puhtainta etanolia, jota voidaan valmistaa tislaamalla ilman apuaineita. Väkiviinan alkoholipitoisuus on ihanteellisesti 96,2 tilavuusprosenttia, käytännössä siinä on alkoholia yleensä 95–96 tilavuusprosenttia. Väkiviinaa valmistetaan atseotrooppitislaamalla alkoholia useaan kertaan pohja- tai täytekappalekolonnilla, kunnes saatu tuote kiehuu yhtenä komponenttina. Väkiviinan kiehumispiste on 79 °C ja tiheys 0,8 kg/dm3.
Väkiviina on lain mukaan alkoholipitoinen valmiste, joka sisältää alkoholia yli 80 tilavuusprosenttia. Tällaista tuotetta ei katsota Suomen alkoholilain mukaan alkoholijuomaksi. Väkiviinaa saa pitää hallussaan tai kuljettaa ainoastaan se, jolla on alkoholilain mukainen lupa tai oikeus valmistaa, maahantuoda, myydä tai käyttää väkiviinaa.
Vedetöntä etanolia eli ”absoluuttista alkoholia” voidaan valmistaa kolmikomponenttitislauksella esimerkiksi bentseenin kanssa. Tällöin vesi-bentseeni-atseotrooppi kiehuu erillisenä komponenttina, ja etanoli kiehuu lähes puhtaana. Myös eteenin ja veden reagoidessa syntyy etanolia. Puhdasta etanolia ei voida säilyttää kosketuksessa ilman kanssa, sillä ilmankosteus absorboituu siihen välittömästi. 100-prosenttista etanolia on käytännössä lähes mahdotonta valmistaa, sillä etanoliin jää tai yhdistyy aina hiukan vettä tai muita epäpuhtauksia.
Väkiviinaa käytetään lääketieteessä desinfiointiin ja antiseptina. Kuitenkin jo 60-prosenttinen etanolivalmiste riittää tuhoamaan suurimman osan mikrobeista, kuten korona- ja influenssaviruksista. Pääsääntöisesti kuluttajakäyttöön tarkoitetut etanolipohjaiset käsihuuhteet ovatkin 60-prosenttisia. Terveydenhuollossa käytettävät etanolipohjaiset käsihuuhteet ovat sitävastoin yleensä vähintään 80-prosenttisia.
Väkiviinaa tarvitaan myös lääkkeiden valmistuksessa ja laboratoriokemikaalina.
Koska väkiviinassa alkoholi on pienimmässä mahdollisessa tislaamalla saatavassa tilavuudessa, se on myös käytännöllisin ja tehokkain tapa salakuljettaa alkoholia. Suomeen väkiviinaa on salakuljetettu yleensä Virosta, jossa sen valmistuksella vientiin on pitkät perinteet, ja Venäjältä.
Kieltolain aikana suurin osa salakuljetetusta alkoholista oli juuri väkiviinaa. Sen salakuljetus on vähentynyt huomattavasti vuoden 2004 jälkeen, kun Viro liittyi Euroopan unioniin ja Suomessa laskettiin alkoholiveroa. Tullin tilastojen mukaan 1990-luvulla saatettiin takavarikoida väkiviinaa yli 100 000 litraa vuodessa; vuonna 2013 takavarikoitiin enää 11 000 litraa pääasiassa Venäjältä tulevilta matkaajilta, jotka rikkovat 20 tunnin oleskelusääntöä ja väkiviinan, eli yli 80-prosenttisen alkoholin matkustajatuontisäädöksiä.
Laimentamattoman väkiviinan juominen saattaa olla hengenvaarallista sen sisältämän suuren etanolimäärän vuoksi. Juominen voi aiheuttaa vaurioita ruokatorveen ja lisäksi alkoholimyrkytyksen riski on korkea. Huomion arvoista on myös se, että muu kuin farmakopealaatuinen väkiviina voi sisältää haitallisia epäpuhtauksia. Erityisesti absolutoitu eli lähes sataprosenttinen etanoli voi sisältää epäpuhtautena bentseeniä.
Guernsey

Guernsey (virallisesti Bailiwick of Guernsey) on Ranskan Normandian rannikolla sijaitseva Britannian kruunun kruununalusmaa ("crown dependency"), joka ei ole osa Yhdistynyttä kuningaskuntaa. Sillä on laaja itsehallinto ja lisäksi omat konsulit kaikilla muilla Kanaalisaarilla paitsi Jerseyssä. Guernseyn saaren lisäksi kruununalusmaahan kuuluu Alderney, Sark, Herm, Jethou, Brecqhou, Burhou ja muita pikkusaaria. Saaret sijaitsevat noin 50 kilometriä Ranskan rannikosta länteen.
Maantiede.
Saaren etelärannikko on 90 metriä korkea jyrkänne. Pohjoispuoli on alavampaa. Joet ja purot virtaavat yleensä etelästä pohjoiseen syvissä jokilaaksoissa. Ilmasto on merellinen ja vuosittainen sademäärä 750–900 mm. Saarella ei ole luonnostaan tarpeeksi makeaa vettä, vaan sitä tuotetaan lisää poistamalla merivedestä suolaa. Guernseyn pääkaupunki on St. Peter Port, jossa vuonna 2019 oli lähes 19 000 asukasta.
Historia.
Guernseyn alueella on ollut asutusta 10 000 vuotta eaa. Noin 9 000 eaa. jääkauden sulamisvedet tekivät siitä saaren. Maanviljely alkoi neoliittisella kaudella ja jatkui pronssikaudella. Esihistorialliselta ajalta on hautakammioita ja kivenjärkäleitä.
Roomalaiset valtasivat saaren ajanlaskun alussa. Heidän vetäydyttyään tulivat frankit, normannit ja viikingit. Nimi ”Guernsey” tullee viikingeiltä ja liittyy merkitykseen ”vihreä saari”. Normannit ovat hallinneet saarta vuodesta 933, ja heidän lakejaan on edelleen käytössä.
Taloudellinen kukoistus 1600-luvulla liittyi Englannin ja mannermaan väliseen kauppaan ja salakuljetukseen.
Maailmansodat koettelivat väestöä kovasti. Saksalaiset miehittivät saarta heinäkuusta 1940 toukokuuhun 1945; väestö oli tuolloin evakuoituna Englantiin.
Väestö.
Vuonna 2016 Guernseyn asukasluku oli 63 026. Kun muualla Britanniassa väestönlaskenta tehdään kymmenen vuoden välein, Guernsey aloitti ensimmäisenä alueena väestömäärän sähköisen seurannan, mikä mahdollistaa ajankohtaisten lukujen saamisen joka vuosi.
Saarten virallisia kieliä ovat englanti ja ranska, mutta pieni vähemmistö (vuoden 2001 väestönlaskennan mukaan 1 327 eli noin kaksi prosenttia) puhuu äidinkielenään dgèrnésiais’n ("guernésiais") kieltä.
Talous.
Saaren talouden pääpilari on turismi. Eteläosan ylänköalueilla kasvatetaan saaren omaa karjarotua. Pohjoisosassa on kasvihuoneita, joissa kasvatetut tomaatit ja muut puutarhatuotteet viedään Englantiin.
Guernseyhin maahanmuutto on säänneltyä: kiinteistömarkkinat ovat kahtia jaetut. Osa kiinteistöistä on myynnissä vain paikallisille, joilla on perhesiteitä saarille tai joilla on pysyvä työ- ja oleskelulupa. Muille on avoimet kiinteistömarkkinat, joilta voivat hankkia asunnon henkilöt, joilla on Britannian tai Irlannin kansalaisuus tai oleskelulupa.
Guernseyllä tutkitaan uusiutuvia energialähteitä: aaltovoimaa, vuorovesivoimaa ja mahdollisia avomerelle sijoitettavia tuulivoimaloita. Saaren sijainti ja ilmasto olisivat näille hyvin suotuisat, mutta mikään näistä ei ole vielä käytössä.
D/A-muunnin

DA-muunnin (, "DAC") on laite, jolla digitaalinen signaali muutetaan analogiseksi.
DA-muuntimen keskeisimpiä ominaisuuksia ovat:
Asettumisaika määrää signaalin kaistaleveyden, joka voidaan muuttaa analogiseksi: näytetaajuus pitää olla vähintään kaksi kertaa suurempi kuin suurimman toistettavan signaalin taajuus. Muuntimen bittimäärä rajoittaa tarkkuuden, jolla signaalia voidaan esittää tai kuinka pieniä yksityiskohtia signaalista voidaan havaita sekä signaalidynamiikan.
Analoginen signaali muunnetaan digitaaliseksi A/D-muuntimella.
Plebeijit

Plebeijit () olivat alempi Rooman valtakunnan kahdesta yhteiskuntaluokasta. He olivat vapaita, mutta jos he eivät maksaneet esimerkiksi velkojaan, he saattoivat joutua orjiksi. Ylempi yhteiskuntaluokka olivat patriisit, eikä avioliittoja luokkien välillä sallittu ennen vuotta 445 eaa. Plebeijeitä varten perustettiin vuonna 494 eaa. kansantribuunin virka, johon ei voitu valita patriisia. Tämä oli ainoa alemmalle luokalle avoin virka, mutta sillä oli suuret oikeudet. Uskonnolliset asemat oli myöhemminkin rajattu vain patriiseille. Yhteiskuntaluokkien välille tuli joskus niin suuria erimielisyyksiä, että plebeijit ottivat perheensä ja tavaransa ja lähtivät kaupungista leiriytyen sen ulkopuolelle, kunnes heidän vaatimuksiinsa suostuttiin. Näin kävi 494 eaa., 450 eaa. ja 287 eaa. Plebeijit olivat tavallista kansaa. Heillä ei aluksi ollut samanlaisia oikeuksia kuin patriiseilla, mutta he olivat paremmassa asemassa kuin orjat. Taistellen plebeijit kuitenkin saavuttivat samat kansalaisoikeudet kuin patriiseilla oli.
Taajuuskorjain

Taajuuskorjaimella eli ekvalisaattorilla (lyhyesti EQ) voidaan säätää äänentoistolaitteiden taajuusvastetta eli joko korostaa tai vaimentaa eri äänitaajuuksien keskinäistä voimakkuutta.
Tavallisissa stereolaitteistoissa on usein säätimet basson, keskialueen ja diskantin korostamiseen tai vaimentamiseen.
Ammattimaisissa äänentoistolaitteissa käytetään monipuolisempia taajuuskorjaimia. Erillisinä laitteina taajuuskorjainten kaksi perustyyppiä ovat parametriset ja graafiset taajuuskorjaimet. Monissa miksereissä on kussakin kanavassa parametrinen- tai puoliparametrinen taajuuskorjain.
Parametrisissä taajuuskorjaimissa voidaan vaikuttaa muokattavan taajuusalueen keskitaajuuteen ja kaistanleveyteen (Q-arvo) sekä voimakkuuteen. Q-arvo on kaistanleveyden laajuus käänteisesti oktaaveissa. Arvolla 1 vaikutetaan yhteen oktaaviin, arvolla 2 puoleen oktaaviin, arvolla 0,5 kahteen oktaaviin.
Puoliparametrisissä sekä graafisissa taajuuskorjaimissa on kaistanleveys (Q-arvo) aina kiinteä, joten niissä voidaan vaikuttaa vain keskitaajuuteen ja voimakkuuteen.
Graafisissa taajuuskorjaimissa on joukko säätimiä, joista jokainen vaikuttaa tiettyyn taajuusalueeseen. Tyypillinen graafinen taajuuskorjain on niin kutsuttu terssikorjain, jossa ihmisen kuulema taajuusalue (n. 20 Hz – 20 kHz) katetaan 31 erikseen säädettävällä suotimella ja jossa vierekkäisten säätimien keskitaajuuksien suhde 5/4 vastaa isoa terssiä. Säätimet ovat vierekkäin niin, että vasemmalla ovat matalimpien ja oikealla korkeimpien taajuuksien säätimet. Tällöin tehdyt muokkaukset on nähtävissä visuaalisesti säätimien muodostamasta kuviosta.
Taajuuskorjaimia käytetään monin tavoin. Miksereissä olevilla taajuuskorjaimilla muokataan tyypillisesti jonkin mikrofonin tai muun äänilähteen tuottamaa ääntä, jotta se kuulostaisi halutulta. Graafisia taajuuskorjaimia käytetään usein mikserin lähdöissä muokkaamaan kokonaisuutta ennen vahvistimia ja kaiuttimia. Tällöin esimerkiksi tilassa häiritsevästi korostuvia taajuuksia voidaan leikata ja ääni saadaan kuulostamaan luonnollisemmalta.
Taajuuskorjainten toiminta perustuu analogisiin tai digitaalisiin suotimiin.
Näkymätön käsi

Näkymätön käsi on brittiläisen moraalifilosofi Adam Smithin käyttämä metafora hänen teoretisoimastaan sosiaalisesta mekanismista, jonka mukaan vapailla markkinoilla kotimainen porvaristo investoi kotimaahansa, vaikka se ei olisi kannattavinta, yleistä etua ajavan ”näkymättömän käden” ohjaamana. "Kansojen varallisuudessa" (1776) Smith puhuu näkymättömästä kädestä tuontirajoitusten yhteydessä.
Smithiä huoletti, että jos pääomien liikkuvuus ja tavaroiden liikkuvuus (maahantuonti) ovat molemmat vapaita, brittiläiset porvarit investoisivat ulkomaille, mikä aiheutuisi Britannialle harmiksi. Tähän Smith keksi argumentin, jonka mukaan brittiläiset porvarit olisivat kotipaikkansa mukaan puolueellisia ja tekisivät investoinnit siten kotimaahan ”näkymättömän käden” ohjaamina. Smith esitteli käsitteen alun perin teoksessaan "Moraalituntojen teoria" vuonna 1759, mutta se on tullut tunnetuksi varsinaisesti hänen pääteoksestaan "Kansojen varallisuus", jossa itse sana tosin mainitaan vain kerran.
Myöhemmin käsite on kaapattu merkitsemään yksilön edun tavoittelun johtavan yleiseen hyvään. Ennen valistusaikaa oman edun tavoittelua pidettiin yhteisen hyvän vastaisena. Adam Smithin mukaan ”juuri yksilöiden oman edun tavoittelu mahdollistaa työjakoon perustuvan yhteiskunnan toiminnan”. Lisäksi Smith esitti, että ihmisten pyrkimyksellä edistää omaa taloudellista etuaan parhaalla mahdollisella tavalla on koko yhteiskunnan kannalta positiivisia seurauksia. Vastaavanlaisia ajatuksia olivat ennen Smithiä esittäneet jo muut valistusajattelijat, kuten Anders Chydenius teoksessaan "Kansallinen voitto" (1765) ja Bernard Mandeville. Liberaalit ajattelijat halusivat osoittaa, että yhteiskunta toimii luhistumatta ilman vanhaa feodaaliajan hierarkkista järjestystäkin.
Saadussa merkityksessään näkymättömän käden mekanismi vaatii muutaman perusteen: hinnan, tehokkuuden, markkinat ja ahneuden. Yksilö tekee laadukasta työtä tehokkaasti, jolloin tuote on hyvä ja halpa. Hän saa myytyä sen markkinoilla kaikille osapuolille sopivaan hintaan. Ostaja saa tarvitsemansa hyödykkeen ja myyjä / tuottaja työstään korvauksen. Kaupassa kaikki saavat mitä haluavat. ”Emme odota, että saamme päivällistä teurastajan, leipurin tai oluenpanijan hyväntahtoisuuden ansiosta, vaan siksi, että he ajattelevat omaa etuaan.”
Kielitieteilijä Noam Chomskyn mukaan näkymättömän käden alkuperäinen Smithin tarkoittama merkitys on ilmeisessä ristiriidassa uusliberalismin kanssa, kun porvaristo tekee investoinnit toiselle puolelle maailmaa ja kuljettaa siellä valmistetut tavarat kotimarkkinalla myytäviksi.
Reaalipolitiikka

Reaalipolitiikka () on ulkopolitiikkaa, joka pyrkii sopeutumaan vallitseviin oloihin ja sivuuttamaan periaatteelliset, ideologiset tai moraaliset seikat. Se on "mahdollisen politiikkaa", jossa periaatteet jäävät toisarvoisiksi.
Etymologia.
Käsite on syntynyt 1800-luvulla, sen juuret ovat liberaalin nationalistin Ludwig von Rochaun teoksen "Grundsätze der Realpolitik" (1853) nimessä. Muilla kielillä käytetään yleensä alkuperäistä saksankielistä muotoa "Realpolitik", joka juontuu sanoista "real" (’todellinen’, ’aktuaalinen’) ja "Politik" (’politiikka’). Vastayhdistyneen Saksan kansleri Otto von Bismarck viittasi sillä Euroopan mahtivaltioiden kuningashuoneiden keskinäiseen valtapeliin. Termin alkuperästä on kirjoittanut nykyaikana King’s Collegen historian professori John Bew vuonna 2015 ilmestyneen teoksen "Realpolitik. A History".
Esimerkkejä.
Reaalipolitiikan tärkeimpänä sisältönä on mukautuminen vallitseviin tosiasioihin ilman ideologista sitoutumista. Kuitenkin 1800-luvulla ”kansallinen ylpeys” saneli sen, miten pitkälle käytännössä voitiin joustavaa ulkopolitiikkaa toteuttaa. "Realpolitikin" alkuunpanneen järjestelmän romahdus tapahtuikin ensimmäisen maailmansodan myötä.
Euroopan kuningashuoneiden hegemonian murruttua reaalipolitiikka alkoi tarkoittaa yhä enemmän myös uusien valtiomahtien, kuten Yhdysvaltojen ja Neuvostoliiton, harjoittamaa politiikkaa. Näiden valtioiden ympärille muodostuneet blokit ajautuivat kylmän sodan aikana ydinasevarustelun takia kauhun tasapainoon, joka pakotti molemmat osapuolet noudattamaan reaalipolitiikkaa.
Reaalipolitiikkaa on arvosteltu periaatteettomaksi opportunismiksi. Esimerkiksi Länsi-Saksan liittokansleri Willy Brandtin aloittama lähentyminen Neuvostoliittoa kohtaan oli hänen vastustajiensa mielestä opportunismia.
IDEA

IDEA (International Data Encryption Algorithm) on kryptografisesti vahva 64-bittinen lohkosalaaja, jonka avaimen pituus on 128 bittiä.
Selkokielinen lohko on 64-bittiä, joka käsitellään neljässä 16-bittisessä lohkossa.
IDEA on kehitetty ETH Zürichissa vuonna 1991. 
IDEA on ollut patentoitu, mutta sitä koskevat patentit ovat vanhentuneet.
IDEAa käytetään esimerkiksi PGP:ssä (Pretty Good Privacy) ja on tuettu GnuPG:ssä mutta ei suositella sen pienen lohkokoon vuoksi.
Slashdotin haastattelussa vuonna 1999 Bruce Schneier kommentoi, että ei enää suosittele IDEA-algoritmin käyttöä.
IDEA-algoritmia on ehdotettu laajennettavaksi modernien vaatimuksien mukaisiksi.
Infrastruktuuri

Yhteiskunnan infrastruktuuri (perusrakenteet ja varusrakenne) muodostuu niistä palveluista ja rakenteista, jotka mahdollistavat yhteiskunnan toiminnan. Infrastruktuuri jakautuu sosiaaliseen ja tekniseen infrastruktuuriin. 
Sosiaalinen infrastruktuuri sisältää julkiset ja yksityiset palvelut. 
Teknisen infrastruktuuriin piiriin kuuluvat liikenneverkot, energiahuollon verkostot, jätehuolto, vesihuolto (vedenotto, -puhdistus ja -jakelu, sade- ja jätevesiviemärit sekä jäteveden puhdistus), tietoliikenneverkot sekä niin sanottu sinivihreä infrastruktuuri eli viher- ja vesialueet. 
Lisäksi infrastruktuuriin kuuluvat rakennukset, satamat, lentokentät sekä nykyiset sähköiset ohjelmistot ja palvelut ja näiden yhdessä muodostamat verkostot. Infrastruktuurin omistus ja ylläpito voi olla yksityistä tai julkisen vallan käsissä. 
Sanan etymologia.
"Infrastruktuuri" (alussa latinan sana "infra", siis: "alusrakenne") on pohjana oleva rakenne, johon laajempi ja moninaisempi toiminta tukeutuu.
Kriittinen infrastruktuuri.
Yhteiskunnan toiminnoille tärkeimpiä infrastruktuureja kutsutaan kriittisiksi infrastruktuureiksi. Useat yhteiskunnan eri alat, esimerkiksi pankki- ja rahoitusala, liikenne ja jakelu, energia, yleishyödylliset laitokset, terveydenhuolto, elintarvikehuolto, viestintä ja tärkeimmät valtion palvelut sisältävät osin kriittistä infrastruktuuria. Se, mitä aloja ja toimintoja käsite sisältää vaihtelee eri maissa.
Jotkin kriittiset osatekijät näillä aloilla eivät perinteisessä mielessä ole varsinaisesti "infrastruktuuria", vaan "toimintoja": verkostoja tai toimitusketjuja, joita käytetään tärkeiden tuotteiden tai palvelujen jakelussa. Esimerkiksi elintarvikkeiden tai veden toimitus kaupunkialueille on riippuvainen eräistä keskeisistä fyysisistä laitteista, mutta myös tuottajien, jalostajien, valmistajien, jakelijoiden ja jälleenmyyjien muodostamasta monimutkaisesta toimintaverkostosta.
Kriittinen infrastruktuuri voidaan myös jakaa "fyysiseen" ja "digitaaliseen" infrastruktuuriin. 
Suomessa kriittisiin infrastruktuureihin kuuluvat seuraavat: 
Suomalaisen yhteiskunnan kehitys voidaan ajatella sarjana eri vaiheita: vuosisadan alussa painopisteenä oli tuotannollis-tekninen infrastruktuuri (esimerkiksi rautatiet, tiestö, viemäri-, juomavesi- ja puhelinverkostot). Seuraavana vuorossa olivat koulu- ja terveydenhoitojärjestelmät, sosiaaliset palvelujärjestelmät ja sosiaalista yhdenmukaisuutta lisäävät erilaiset tulonsiirtomekanismit. Nykyisin tuo luotu kokonaisuus on pidettävä koossa yhteiskunnan poliittisilla päätöksillä. Uuden rakennettavan infrastruktuurin painopiste on siirtynyt tietoverkostoihin.
Kansainvälinen ilmailuliitto

Kansainvälinen ilmailuliitto (, lyhenne FAI) on kansainvälinen 14. lokakuuta 1905 perustettu järjestö, joka ylläpitää ilmailun kansainvälistä harraste- ja kilpailutoimintaa sekä niihin ja avaruuslentoihin liittyviä ennätyksiä. 
Historiaa.
10. kesäkuuta 1905 kreivi Henri de la Vaulx, Ranskan ilmailuseuran varapuheenjohtaja, majuri Moedebeck Saksan ilmalaivaseurasta ja Fernand Jacobs, Belgian ilmailukerhon puheenjohtaja, pitivät esityksen Brysselin olympiakongressille aikeestaan perustaa "Fédération Aéronautique Internationale"-järjestö. Ehdotus sai hyvän vastaanoton. 
12. lokakuuta 1905 kansainvälinen ilmailukonferessi kokoontui Pariisissa. Kahden päivän debatin jälkeen Belgia, Ranska, Saksa, Englanti, Italia, Espanja, Sveitsi ja Yhdysvallat hyväksyivat seuran peruskirjan ja Fédération Aéronautique Internationale perustettiin 14. lokakuuta 1905. Alun alkujaan FAI alkoi tilastoida lentämiseen liittyviä ennätyksiä. Se oli myös ensimmäisten lentolupakirjojen myöntäjien joukossa, vaikkakaan lentolupakirjoja ei alettu edellyttää ennen 1910-lukua. Lopullisesti lentolupakirjoille ja toimintaympäristölle luotiin kansainvälinen standardi kuitenkin vasta 1940-luvulla ICAO:n perustamisen myötä.
Vuonna 2010 sen puheenjohtajaksi valittiin ruotsalainen lääkäri ja ilmapalloiluharrastaja John Grubbström. 
Organisaatio.
Se jakautuu seuraaviin komissioiksi nimettyihin työryhmiin
Maailmanennätysten tilastoija.
Maailmanennätystilastoja FAI pitää seuraavista aiheista
Ennio Morricone

Ennio Morricone (10. marraskuuta 1928 Rooma, Italia – 6. heinäkuuta 2020 Rooma) oli italialainen trumpetisti ja säveltäjä, joka tunnetaan erityisesti yli 500 elokuvaan säveltämästään musiikista. Tunnetuimmat sävellyksensä hän teki Sergio Leonen 1960-luvulla ohjaamiin spagettiwesterneihin.
Elämä ja ura.
Morricone syntyi Roomassa 10. marraskuuta 1928. Hänen isänsä oli trumpetinsoittaja, joka soitti jazzia ja oopperaa, ja joskus elokuvamusiikkia. Nuorena Morricone opiskeli musiikkia roomalaisessa Santa Cecilia -konservatoriossa. Hän alkoi kirjoittaa televisiomusiikkia vuonna 1960, ja hänen ensimmäinen elokuvatyönsä oli "Kourallinen dollareita" (1964). Sitä seurasivat elokuvasarjan jatko-osat ja niiden jälkeen satoja muitakin elokuvia. Vuonna 1984 Morricone perusti Institute of Research for Musical Theatre (IRTEM) -instituutin.
Morricone oli naimisissa Maria Travian kanssa 13. lokakuuta 1956 lähtien. Heillä on neljä lasta, kolme poikaa ja yksi tytär.
Morricone kuoli heinäkuussa 2020 tapaturman seurauksena. Hän oli kaatunut muutama päivä aiemmin ja katkaisut reisiluunsa.
Tunnustukset.
Morriconelle luovutettiin kunnia-Oscar elämäntyöstä Oscar-gaalassa 2007. Yhdeksän vuotta myöhemmin vuoden 2016 gaalassa hänet palkittiin "The Hateful Eight" -elokuvasta parhaan musiikin Oscarilla. Hän oli ollut aiemmin viidesti Oscar-ehdokkaana, ensimmäisen kerran elokuvasta "Onnellisten aika" (1978). Palkitsemisen aikaan 87-vuotias Morricone oli iäkkäin Oscar-palkittu, jos kunniapalkintoja ei lasketa. Morricone sai urallaan myös muun muassa kuusi Bafta-palkintoa, kolme Golden Globea ja yhden Grammy-palkinnon.
Minquiers ja Ecréhous

Minquiers ja Ecréhous ovat kaksi Jerseyyn kuuluvaa saariryhmää Englannin kanaalissa. Saaret ovat pääosin asumattomia tai niillä on vain joitakin kalastajamökkejä. Iso-Britannia ja Ranska kiistelivät saarien omistuksesta vuoteen 1953 asti jolloin Kansainvälinen tuomioistuin vahvisti niiden kuulumisen Britannian kruunulle. Myöhemmin kiista on herännyt uudestaan henkiin.
Les Minquiers -saaret () sijaitsevat 14 kilometriä etelään Jerseystä ja niillä sijaitsee Britteinsaarten eteläisin kohta. Ryhmän suurimpia saaria ovat Maîtresse Île ja Les Maisons. Muita saaria ovat muun muassa Le Niêsant, Les Faucheurs ja La Haute Grune. 
Les Écréhous -saaret () sijaitsevat 9 kilometriä koilliseen Jerseystä (13 kilometriä Ranskasta). Ryhmän suurimmat saaret ovat Maîtr'Île, La Marmotchiéthe (La Marmotière) ja Lé Bliantch'Île (La Blanche Île). Muita saaria ovat muun muassa Les D'mies, La Grand' Naithe, L'Êtchièrviéthe, Lé Fou ja La Froutchie.
NES Zapper

NES Zapper on pistoolin muotoinen elektroninen laite, jota myytiin osana alkuperäistä Nintendo Entertainment System -pakettia. Aluksi Zapperit olivat harmaita, mutta myöhemmin väri vaihdettiin oranssivalkoiseksi. Zapperin avulla pelaajat voivat tähdätä televisioruutua ja pelistä riippuen ampua ankkoja, savikiekkoja, rosvoja ja muita kohteita.
Kun liipaisinta painetaan, peli näyttää lyhyen aikaa kokonaan mustan ruudun, jonka jälkeen valkoinen suorakulmio ilmestyy maalitaulujen kohdalle. Diodi aseen takaosassa mittaa valon intensiteetiä ja lähettää sen konsolille. Mikäli intensiteetissä on lasku ja tämän jälkeen jyrkkä nousu voidaan todeta, että pelaajan osoittama kohta oli maalisuorakulmiossa. Tällöin pelaajalle merkitään osuma. Monen pikselin kohdealueita tuettiin piirtämällä vilkkuva valkoinen suorakulmio jokaisen potentiaalisen pikselin ympärille.
Zapper ei ole yhteensopiva LCD- ja plasmatelevisioiden kanssa. 
Oranssi Zapper -valopistooli esiintyy myös sarjakuva- ja animaatiosarjan sankarin, Kapteeni N:n, aseena.
WaveBird

WaveBird on Nintendo GameCubelle tarkoitettu peliohjain, joka toimii radiotaajuussignaaleilla. WaveBird käyttää radioaaltojen ISM-aluetta ja operoi 900 MHz:n kohdalla. Peliohjaimella voi pelata kaikkia ko. konsolin pelejä normaaliohjaimen tapaan. WaveBird tuli markkinoille vuonna 2002.
WaveBird vaatii toimiakseen kaksi AA-alkaliparistoa, jotka asennetaan ohjaimeen. Ohjaimeen on sisäänrakennettu radiolähetin. Vastaanotin kiinnitetään konsolin normaaliin ohjainporttiin. Kahdella paristolla saadaan yhtäjaksoista peliaikaa noin sata tuntia, hyvälaatuisilla paristoilla peliaika saattaa jopa tuplaantua. Paristojen kestoiän parantamiseksi ohjaimesta on jätetty pois tärinätoiminto.
Sekä ohjaimessa että vastaanottimessa, on oma kanavanvalitsimensa. Kanavat on numeroitu yhdestä 16:een. Kanavien tulee olla ohjaimessa ja vastaanottimessa yhtenevät, jotta ohjain toimii. Vastaanottimessa vilkkuu välillä vihreä valo, joka kertoo normaalista toiminnasta. Mikäli konsoliin on kytkettynä neljäkin WaveBirdiä, tiedetään läheisten kanavien aiheuttaneen sekaannusta ohjaukseen. Suositeltavaa olisikin jättää muutama kanava väliin, esimerkiksi pelaaja 1 käyttää kanavaa 1, pelaaja 2 käyttää kanavaa 4 jne.
WaveBirdin toimintasäteen luvataan olevan noin kuusi metriä. Suurempiinkin etäisyyksiin ohjain pääsee helposti. Myöskään pienet esteet eivät häiritse ohjaimen toimintaa. Toimintasäde pienenee paristojen kuluessa. Ohjaimessa on lisäksi valo, joka palaa sitä vahvempana, mitä uudemmat paristot ohjaimeen on asennettuna.
Albinismi

Albinismi on harvinainen resessiivisesti periytyvä perinnöllinen tila, joka aiheuttaa ominaisen heikkonäköisyyden yhdessä vaihtelevasti ilmenevän hypopigmentaation kanssa. Albinismi liittyy melanosomien kehitykseen tai toimintaan joko vain silmissä tai sekä silmissä että ihossa, hiuksissa ja ihokarvoissa. Hypopigmentaatioksi kutsuttu poikkeuksellinen vaaleus liittyy siihen, että melanosomit eivät tuota tai tuottavat hyvin vähän näkyvää melaniinia.
Albinismia aiheuttavia geenejä on paikallistettu useita. Tunnetuin albinismin muoto OCA1 johtuu tyrosinaasi-entsyymiä koodaavan "TYR"-geenin muutoksista. Suurin piirtein yhtä yleinen on OCA2, joka johtuu samannimisestä "OCA2"-geenistä. Albinismilla on silmään ja näkemiseen liittyviä haittavaikutuksia. Se aiheuttaa fovean alikehittyneisyyden, vaakasuoraa nystagmusta, iiriksen läpikuultamista, verkkokalvon taustan pigmenttiepiteelin (RPE) vaaleuden, häikäisyä, karsastusta ja stereonäön ongelmia. Albinismi ei vaikuta muuhun kehitykseen, eikä sillä ole tekemistä tavanomaisen pigmentin vaihtelun, esimerkiksi vaaleahiuksisuuden kanssa. Vaalea iho altistaa auringon ultraviolettisäteilylle.
Albiino.
Albinismi viittaa tietyt kriteerit täyttäviin melaniinipigmentin vajallisuustiloihin. Albiino (substantiivi tai adjektiivi) tarkoittaa eliötä, jolla on albinismi. Sille on ehdotettu suomennosta "valkomuunnos".
Albiinot eläimet eivät aina ole täysin valkoisia: esimerkiksi matelijoilla, linnuilla ja kaloilla esiintyy myös muita kuin melaniinipigmenttejä, joten albiino matelija voi olla väriltään esimerkiksi kirkkaankeltainen. Albiinoiksi kutsutaan myös jossakin mielessä virheellisesti sekä osittain melaniinia muodostavia (albinistisia), melaniinin lisäksi mitään muuta pigmenttiä tuottamattomia esimerkiksi lintuja ja kaloja, että muutoin valkoisia, normaalisti melaniinia muodostavia (esimerkiksi leukistisia) eläimiä.
Nimityksen "Albiino" käyttäminen henkilöstä jolla on albinismi, on ongelmallista ja se voi olla loukkaavaa.
Ihmisellä.
Ihmisellä albinismin tunnusmerkkejä ovat vaalea iho, verkkokalvon kehityshäiriöstä johtuva heikko näöntarkkuus ja yleisimmin siniset, harmaat tai vaaleanruskeat silmät (jotka saattavat sopivassa valaistuksessa saada punaisen sävyn). Hiukset ovat vaaleat, joko kellertävät, punertavat tai puhtaan valkoiset. Albinismi on harvinaista. Esimerkiksi Yhdysvalloissa noin joka 17 000. henkilöllä on jonkin tyypin albinismi. Lisäksi isompi määrä ihmisiä on tietämättään jonkin albinismigeenin kantajia. Saharan eteläpuolisessa Afrikassa albinismi on huomattavastikin yleisempää.
Afrikan albiinovainot.
Varsinkin Tansaniassa ja Burundissa Afrikassa tuhannet albiinot saavat pelätä henkensä puolesta. Punaisen Ristin mukaan vuonna 2009 Tansaniassa noin 300 albiinolasta ja -nuorta piileskeli vammaisille tarkoitetuissa kouluissa ja hätämajoituksessa. Kahden vuoden kuluessa yli 50 albiinoa Tansaniassa oli tuolloin tapettu ja Burundissa ainakin 12. Tämä johtuu taikauskosta sekä rahasta. Lisäksi albiinojen ja valkotukkaisten afrikkalaisten raajoja sekä elimiä myydään eräänlaisille poppamiehille taikakalujen raaka-aineeksi.
GTR - FIA GT Racing Game

GTR – FIA GT Racing Game (lyh. GTR) on SimBinin ajopeli, jossa simuloidaan FIA GT -mestaruussarjan kisoja vuoden 2003 kalustolla.
Pelin myynti aloitettiin saksaa puhuvissa maissa (ja vain saksankielisenä versiona) 4. marraskuuta 2004, muutamaa kuukautta ennen maailmanlaajuista englanninkielisen version julkaisua. Tästä seurasi, että autopeli- ja simulaatioharrastajat ympäri maailmaa tilasivat saksankielistä versiota niin paljon, että peli löytyi parin saksalaisen verkkokaupan myyntilistan kärkisijoilta marraskuun alussa 2004. Harrastajat tekivät peliin jopa saksa-englanti -käännöksen, joilla saksankielisestä GTR:stä sai käytännössä englanninkielistä versiota vastaavan.
Innokkaimmille harrastajille löytyy GTRank-sivusto kierrosaikojen vertailua varten, eli vastaava sivusto kuin kilpa-autosimulaattoreiden uranuurtajan Grand Prix Legendsin GPLrank.
Simulaatio-moodin lisäksi GTR:ssä on Semi-Pro -moodi ja Arcade-moodi.
Tampereen Ursa

Tähtitieteellinen yhdistys Tampereen Ursa ry. on noin 350 jäsenen muodostama tähtiharrastusyhdistys. Yhdistyksen tähtitorni sijaitsee Petsamon kaupunginosassa Tampereen kaupungin omistaman Tampereen Veden vesitornin päällä. Tampereen Ursan toimintamuotoja ovat jäsenkerho (jäsenillat), luentotilaisuudet, kurssit ja tähtinäytökset yleisölle. Jäsenblogi "Radiantti" on kaikkien kiinnostuneiden luettavissa ja siinä julkaistaan tähtiharrastukseen liittyviä havaintovinkkejä, tehtyjen havaintojen raportteja ja uutuuskirjojen esittelyjä.
SimBin

SimBin Development Team AB on ruotsalainen autopeleihin keskittynyt pelitalo. Yhtiön pääkonttori on Varassa Ruotsissa, ja sivutoimipiste Bournemothissa Englannissa. Työntekijöitä SimBinillä on ympäri maailmaa yhteensä hieman yli 50. Suurin osa heistä tekee etätyötä.
Ennen yhtiön perustamista SimBin Development Team ("SBDT") teki harrastuksenomaisesti ilmaisia FIA GT -luokkaa simuloivia lisäosia, modeja, Electronic Artsin "F1-2001" ja "F1-2002" -peleihin. SimBinin ensimmäinen kaupallinen peli "GTR - FIA GT Racing Game" on lähes suoraa jatkoa näille suosituille modeille.
SimBinillä on vahvat siteet moottoriurheiluun, sillä toimitusjohtaja Henrik Roos on moninkertainen Ruotsin mestari Swedish Touring Car Championship -sarjassa ja ajaa tällä hetkellä kilpaa FIA GT -luokassa Chrysler Viper GTS-R:llä.
Yrityksen perustajat ovat aloittaneet uuden yrityksen nimellä Sector3 Studios, joka sijaitsee Lidköpingissä. Sopimussyistä "SimBin" on sidottu alkuperäiseen sijaintiinsa.
Yhtiön virallisilla verkkosivut on korvattu tekstillä "GTR3 COMING SOON 2018", joka viittaisi kauan odotetun GTR3:n olevan vielä kehityksessä.
Kehitetyt pelit.
Yhtiön kehittämät pelit ovat ajopelejä, jotka on julkaistu Microsoft Windows alustalle lukuun ottamatta "Race Pro" -peliä, joka on julkaistu Xbox 360 -konsolille.
Laajennusosat.
"Race 07" peliin on tehty useita laajennusosia:
Julkaistut pelit.
Lisäksi yhtiö on julkaissut pelin "", jonka on kehittänyt Colossai Studios.
Riffi

Riffi tai riff on lyhyt yksittäisistä sävelistä tai soinnuista koostuva aihe, jota toistetaan musiikkikappaleessa. Länsimaisessa taidemusiikissa ilmiö tunnetaan nimellä ostinato. Riffejä käytetään paljon jazz-, blues-, funk- ja rockmusiikissa. Monet tunnetuimmista riffeistä on soitettu sähkökitaralla, mutta myös muilla soittimilla on soitettu kuuluisia riffejä. 
Riffien merkitys vaihtelee eri musiikkityyleissä. Popmusiikissa riffien merkitys on vähäisempi. Joissakin tyyleissä riffi taas antaa koko kappaleelle pohjan. Funkissa ja rapissa kappale saattaa perustua yhteen tai kahteen riffiin. Tästä hyviä esimerkkejä ovat koko funkin muotoutumisen kannalta tärkeät kappaleet, kuten James Brownin ”Cold Sweat” ja Sly and the Family Stonen ”Thank You (falettin’ be mice elf)”. Myös bluesissa soinnut noudattavat usein tuttua kaavaa, ja omaperäinen riffi antaa kappaleelle oman ilmeen. Tästä ovat esimerkkeinä Howlin' Wolfin kappaleet ”Smokestack Lighting” ja ”Ain’t Superstitious”. Jälkimmäinen on Willie Dixonin säveltämä.
Monet tunnetut rock- ja heavykappaleet, kuten Deep Purplen ”Smoke on the Water”, AC/DC:n ”Back in Black”, Black Sabbathin ”Iron Man”, Ozzy Osbournen ”Crazy Train”, Iron Maidenin ”The Trooper”, Metallican ”One”, Guns N’ Rosesin ”Sweet Child O' Mine” ja Nirvanan ”Smells Like Teen Spirit”, ovat riffinsä ansiosta nousseet klassikoiksi.
Metallimusiikin eri tyyleistä etenkin thrash metal perustuu vahvasti riffeihin. Jazz-musiikissa riffeillä on vähäisempi merkitys, mutta niitä käytetään varsinkin blueskaavaan perustuvissa sävellyksissä, kuten Miles Davisin "Kind of Blue" -levyn bluesmaisissa kappaleissa.
Riffit perustuvat melkein aina asteikkoihin, useimmiten melodiseen molliasteikkoon tai duuriasteikkoon.
Riffejä voi soittaa muillakin soittimilla kuin vain kitaralla. Esimerkiksi Metallican ”For Whom the Bell Tolls” ja Queenin ”Another One Bites the Dust” sisältävät tunnetut bassokitarariffit. Nimekkäitä kosketinsoitinriffejä ovat muun muassa Bon Jovin Runaway, Europen ”The Final Countdown”, Van Halenin ”Jump” ja The Whon ”Baba O'Riley”.
Kuningatar

Kuningatar on monarkiassa naispuolinen hallitsija tai hallitsijana toimivan kuninkaan puolisosta käytetty nimitys. Esimerkiksi Elisabet II oli kuningatar, mutta niin on myös Ruotsin kuninkaan Kaarle XVI Kustaan vaimo Silvia. 
Perinteisen käytännön mukaan monarkin miespuolisilla perillisillä on ollut etuoikeus valtaistuimeen. Joissain monarkioissa nainen voi periä kruunun vain siinä tapauksessa, että monarkilla ei ole eläviä miespuolisia sukulaisia. Nykyaikana monissa maissa on kuitenkin siirrytty sukupuolesta riippumattomaan kruununperimykseen, joten hallitsevien kuningattarien tulo on entistä todennäköisempää (esim. Norjassa, Ruotsissa, Belgiassa ja Alankomaissa). Nykyisin kuningatar, samoin kuin kuningas, on usein muodollinen ja symbolinen valtionpäämies, jonka tehtävät ovat lähinnä edustuksellisia ja seremoniallisia. Yleensä ylintä poliittista valtaa käyttää silloin pääministeri.
Monet kuningatarpuolisot ovat toimineet holhoojahallitsijana miehensä kuoltua. Esimerkiksi Ranskassa kuningatar Anna Itävaltalainen toimi holhoojahallitsijana, kunnes hänen poikansa Ludvig XIV täytti 18 vuotta.
"Leskikuningatar" on kuninkaan puolisona ollut kuningatar, jonka aviopuoliso (kuningas) on kuollut. 
"Kuningataräiti" on entisen kuninkaan leski tai joskus entinen hallitsija, jonka lapsi on noussut valtaistuimelle. 
Viimeksi mainittu nimitys on ollut erityisenä arvona esimerkiksi Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja Ranskassa. Toisia arvon veroisia on kuitenkin kutsuttu historiassa vain leskikuningattariksi tai kuningattariksi.
Lyhyen kantaman tiedonsiirto

DSRC (Dedicated Short Range Communications) on lyhyen ja keskipitkän kantaman langaton viestityspalvelu, jota voidaan käyttää sekä julkisella että yksityisellä sektorilla. Viestitys tapahtuu tienvarsilaitteista kulkuvälineisiin ja kulkuvälineiden välillä. DSRC on tarkoitettu täydentämään soluverkkoviestitystä mahdollistamalla erittäin nopeat tiedonsiirtoyhteydet tilanteissa, joissa on tärkeää minimoida viive ja rajoittaa viestin välitys suhteellisen pienelle alueelle.
Standardit.
Eurooppalaista standardia DSRC:lle on kehittänyt CEN (Euroopan standardisoimisjärjestö) 1990-luvun alusta lähtien. Erimielisyyksien takia standardin kehitys hidastui ja lähes pysähtyi. Ratkaisu lopullisista standardeista saavutettiin kuitenkin 8.1.2003. Kompromissiratkaisu ei kuitenkaan takaa yhteentoimivuutta, koska standardi sisältää kaksi eri ryhmien tukemaa määrittelyä. CEN:n standardi määrittelee OSI-mallin fyysisen kerroksen (L1), siirtoyhteyskerroksen (L2) ja sovelluskerroksen (L7). EU:n komissio jatkaa työtään yhteentoimivuuden aikaansaamiseksi valmistelemalla direktiiviä. Myös IEEE ja ISO kehittävät omia standardejaan.
Tekniikka.
DSRC:n käyttämä taajuus jakautuu 5,795 - 5.925 GHz:n alueelle maanosasta riippuen. Euroopassa käytössä oleva alue on 5,795 - 5,815 GHz, Japanissa 5,77 - 5.85 Ghz ja Yhdysvalloissa 5,85 - 5,925 GHz. Yhteyden kantama on jopa kilometrin verran ja se vaatii näköyhteyden. Pienin mahdollinen etäisyys laitteiden välillä on noin 15 metriä. Tiedonsiirtonopeus on 6 - 27 Mbps.
Käytössä oleva protokolla perustuu IEEE 802.11 -standardiin. Tämä mahdollistaa sovelluskehityksen ilman varsinaisia DSRC-laitteita. Käytössä olevan 5 gigahertsin taajuusalueen takia järjestelmän testaaminen vaatii IEEE 802.11a -laitteiston.
Toiminta.
DSRC-laitteet viestivät keskenään radiosignaaleilla. Liikennevälineissä olevat laitteet viestivät tienvarsilaitteiden tai toisissa liikennevälineissä olevien laitteiden kanssa. Tienvarsilaitteet voidaan lisäksi kytkeä toisiinsa joko radiolinkeillä tai kaapeloinnilla. Tällöin liikenteestä DSRC:n avulla kerättyä tietoa voidaan välittää laajemmalle alueelle.
Käyttöalueet.
DSRC:n sovelluksia ovat muun muassa julkisessa käytössä:
ja yksityisessä:
Liikennetiedot voidaan välittää joko suoraan autoihin tai esimerkiksi tien varsilla oleviin sähköisiin liikennemerkkeihin.
Channel One Cup

Channel One Cup () on yksi neljästä Euro Hockey Tourin osaturnauksesta ja se pelataan Moskovassa Venäjällä. Aikaisemmin turnaus tunnettiin vuosikymmenten ajan "Izvestija"-sanomalehden mukaan nimellä Izvestija-turnaus ja jonkin aikaa Baltika-olutpanimon mukaan "Baltika-turnauksena". Panimo vetäytyi sponsorisopimuksesta Venäjän jääkiekkoliiton kiellettyä alkoholin mainonnan otteluissa. Sen jälkeen turnauksen yhteistyökumppaniksi tuli "Rosno", joka toimii vakuutusalalla, ja turnauksen nimi muuttui "Rosno Cupiksi". Nykyisin turnausta tukee Venäjän TV:n ykköskanava. Suomessa turnaus tunnetaan yleisesti nimellä "Moskovan turnaus". EHT:n Venäjän turnaus pelataan joulukuussa.
Vuoden 1971 Izvestija-turnauksessa 17. joulukuuta pelatussa turnauksen avausottelussa Suomi voitti ensimmäistä kertaa Neuvostoliiton joukkueen. Maalintekijöinä Suomen joukkueessa olivat Juhani Tamminen (2 maalia), Matti Murto ja Juha Rantasila. Kyseessä oli jättiyllätys, sillä jääkiekon maailmanmestaruuskilpailuissa aiemmin samana vuonna Suomi oli hävinnyt 1–8 ja 1–10, ja vuotta aiemmin 1–2 ja 1–16. Sapporon talviolympialaisissa 1972 palattiin ”normaaliin”, kun Neuvostoliitto voitti Suomen 9–3.
Venäjän hyökättyä alkuvuodesta 2022 Ukrainaan Suomen, Ruotsin ja Tšekin jääkiekkoliitot päättivät lopettaa yhteistyön Venäjän jääkiekkoliiton kanssa. Tästä johtuen vuoden 2022 Channel One Cup ei ollut osa Euro Hockey Touria. Vuoden 2022 turnauksessa pelasivat Venäjä, Valko-Venäjä ja Kazakstan.
Mitalitaulukko.
Tilanne vuoden 2017 kilpailuiden jälkeen.
Seksagesimaalijärjestelmä

Seksagesimaalijärjestelmä on lukujärjestelmä, jonka kantaluku on 60. Lukujärjestelmä on ollut käytössä ainakin Mesopotamian alueen joissain korkeakulttuureissa, mm. sumerilaisilla, akkadilaisilla ja babylonialaisilla (2350...539 eaa.). Seksagesimaalijärjestelmän käyttö kyseisissä kulttuureissa liittyi heillä käytössä olleisiin lukuisiin eri aika-, pituus- (sekä pinta-ala- ja tilavuus-) yksiköihin, joille oli ominaista se, että ne olivat keskenään jaollisia. Samaten luku 60 on monipuolisesti jaollinen: 60/1, 60/2, 60/3, 60/4, 60/5, 60/6, 60/10, 60/12, 60/15, 60/20, 60/30 sekä 60/60. 
Nykyään käytössä oleva aikajärjestelmä on peräisin sumerilaisilta, joskin he jakoivat vuorokauden 24 tunnin sijasta 6 yötuntiin ja 6 päivätuntiin, joiden ajalliset kestot lisäksi muuttuivat vuodenaikojen tahdissa, sillä ne oli ankkuroitu auringon nousuun ja laskuun. Seksagesimaalijärjestelmää käytetään lisäksi karttakoordinaattien ilmaisemisessa.
Kardinaaliluku

Kardinaaliluku voi tarkoittaa jompaakumpaa seuraavista:
Muurahaishappo

Muurahaishappo eli metaanihappo on yksinkertaisin karboksyylihappo, jonka molekyylikaava on HCOOH. Muurahaishappo on väritöntä, pistävänhajuista, syövyttävää ja savuavaa nestettä, joka muodostaa sumua kosteassa ilmassa. Muurahaishappo syövyttää useita metalleja, kuten esimerkiksi alumiinia, lyijyä ja valurautaa. Se on heikko happo, jonka happovakio on Ka = 1,80 * 10-4 (huoneenlämmössä) ja pKa = 3,77. Muurahaishapon EY-numero on 200-579-1.
Luonnossa muurahaishappoa esiintyy monissa Hymenoptera-lahkon hyönteisissä, kuten mehiläisissä ja muurahaisissa, sekä kasveissa kuten nokkosissa ja kuusen neulasissa. Happo saa näiden hyönteisten pistoksen kirvelemään. Muurahaishappo löydettiin vuonna 1671 tislaamalla muurahaisia.
Muurahaishapon suoloja nimitetään formiaateiksi.
Muurahaishappoa käytetään AIV-rehun säilöntään. Menetelmän etuna on rehun korkea valkuaisainepitoisuus verrattuna kuivaheinään.
Heikko happo

Heikko happo on happo, jonka vetyionien tuotantoreaktio eli protolyysi ei tapahdu täydellisesti, vaan happo jää osittain hajonneena tasapainotilaan, toisin kuin vahva happo. Heikon hapon hajoamistuotteena saatava ioni eli konjugaattiemäs on emäksinen, joten se pystyy helposti sitomaan takaisin irronneen vetyionin. Tästä syystä heikon hapon liuoksen vetyionikonsentraatio on aina selkeästi pienempi kuin itse hapon konsentraatio. Heikon hapon vesiliuoksen pH on siis suurempi kuin yhtä väkevän vahvan hapon vesiliuoksen pH.
Heikon hapon määritelmä riippuu ainoastaan hapon kemiasta, eikä liuoksen väkevyydestä. Toisin sanoen heikkoa happoa väkevöittämällä ei saa vahvaa happoa tai vahvaa happoa laimentamalla heikkoa happoa. Monet orgaaniset hapot, kuten erilaiset karboksyylihapot, ovat heikkoja happoja. Heikko happo voi kuitenkin olla syövyttävä aine siinä missä vahvakin. 
Hapot muodostavat kuitenkin vahvuutensa perusteella jatkuvan sarjan, jonka toisessa päässä ovat vahvat hapot ja toisessa päässä heikot hapot. Näin siis heikkojenkin happojen vahvuudessa on eroja; toiset heikot hapot protolysoituvat enemmän kuin toiset, mikä näkyy happojen erisuuruisina happovakioina. Heikkona happona pidetään yleensä happoa, jonka happovakio "Ka"&lt; 1. Joskus heikot hapot jaetaan vielä selvästi heikkoihin sekä heikohkoihin happoihin. Heikohkot hapot ovat heikoista hapoista vahvimpia, kuten esimerkiksi vetyfluoridi (HF). Tämä jaottelu on kuitenkin epävirallinen, eikä heikohkojen ja selvästi heikkojen happojen välillä ole selkeää rajaa. 
Vahvatkin hapot ovat eräänlaisia heikkoja happoja, koska niidenkin konjugaattiemästen emäksisyys on havaittavissa, vaikka se onkin äärimmäisen pieni. Yleensä heikolla hapolla kuitenkin tarkoitetaan vain happoja, joiden liuoksissa hajonnutta happoa on vain pieni määrä.
Laskuissa tehdään heikoille hapoille yleensä se yksinkertaistus, että hajoamattoman hapon määrä on sama kuin hapon kokonaismäärä. Vahvimpien heikkojen happojen liuoksista laskettaessa tämä yksinkertaistus voi kuitenkin tehdä merkittävänkin virheen lopputuloksiin.
Haapaperhonen

Haapaperhonen ("Limenitis populi") on täpläperhosten ("Nymphalidae") heimoon kuuluva kookas päiväperhonen. Se on Suomen suurikokoisimpia perhoslajeja.
Koko ja ulkonäkö.
Haapaperhonen on hyvin kookas perhoslaji: Uroksilla siipien kärkiväli on 69–80 mm ja naaraat voivat saavuttaa jopa 82–96 mm pituuden, tehden siitä satunnaisesti Suomen kookkaimman päiväperhosen. Siivet ovat väriltään mustanruskeat. Etusiivissä on muutamia valkeita, nauhamaisesti asettuneita täpliä. Etusiiven etureunassa on lisäksi yksinäinen valkoinen täplä sekä siiven kärjessä valkoiset ja punaiset täplät. Takasiipien laidoilla kulkee koristeellinen kuviointi, joka muodostuu valkoisesta, siipisuonten katkomasta nauhasta sekä sen ja siiven reunassa sijaitsevista oranssinpunaisista nuolenmuotoisista täplistä. Siipien alapinnat ovat oranssinruskeat ja niissä on leveä valkoinen, tummien siipisuonten katkoma nauha. Siipien tyvet ovat alapinnalta leveästi siniharmaat.
Levinneisyys ja lentoaika.
Haapaperhonen on levinnyt Keski-Euroopasta Keski-Aasian kautta Japaniin. Euroopassa sitä esiintyy pohjoisessa Fennoskandian keskiosissa saakka.
Suomessa laji ei ole koskaan ollut kovin yleinen ja hävisi ilmeisesti täysin 1960-luvulla. Sittemmin laji palasi, mutta havainnot harvenivat jälleen ennen vuosituhannen vaihdetta, jonka jälkeen se on taas hieman yleistynyt. Haapaperhosen esiintyminen painottuu vahvasti Itä-Suomeen ja Keski-Pohjanmaalle. Perhonen lentää kesä-heinäkuussa.
Elinympäristö ja elintavat.
Haapaperhosen elinympäristöä ovat rehevät metsät, joissa kasvaa haapoja. Se käy harvoin kukilla, mutta perhosia voi löytää juomassa vettä lätäköistä tai imemässä nesteitä ulosteista ja eläinten raadoista. Niille maistuvat myös hiki ja pilaantuneet hedelmät.
Ravintokasvi.
Toukan ravintokasveja ovat haapa ja muut poppelilajit.
Oksoniumioni

Oksoniumioni on mikä hyvänsä hapen kationi, jolla on kolme sidosta ja sen varaus on +I. Yksinkertaisin oksoniumioni on protonin ja vesimolekyylin yhdiste, hydroniumioni H3O+, joka antaa liuokselle sen happamat ominaisuudet.
Hapot muodostavat vedessä protolysoituessaan oksoniumioneja. Vesi (Lewisin emäksenä) luovuttaa protonille H+ (Lewisin happo) -elektroniparin muodostaen oksoniumionin:
 HA + H2O → A- + H3O+
Koetulokset viittaavat siihen, että haposta irronnut protoni voi sitoutua useampaankin vesimolekyyliin, jolloin syntyy seuraavia monimutkaisempia oksoniumioneja:
Oksoniumionin konsentraation avulla voidaan laskea liuoksen pH-arvo yhtälöstä:
formula_1, jossa [H30+] on liuoksen oksoniumkonsentraatio (mol/dm3).
Orgaaniset oksoniumionit.
Orgaaniset oksoniumionit ovat positiivisia ioneja, joissa happiatomi on sitoutunut kolmeen suuntaan. Sellainen on esimerkiksi dietyylioksoniumioni (CH3CH2)2OH+, joka syntyy dietyylieetterin reagoidessa vahvan hapon kanssa.