tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Eloonjääneet

Eloonjääneet () on yhdysvaltalainen post-apokalyptinen televisiosarja. Se perustuu Kass Morganin vuonna 2013 alkaneeseen samannimiseen kirjasarjaan.
Sarjan esittäminen alkoi Yhdysvalloissa The CW-televisiokanavalla 19. maaliskuuta 2014. Suomessa sarjaa esitetään Subin kanavalla. (esittäminen päättynyt). Sarja oli saatavilla netflix suoratoistopalvelusta vielä syyskuussa 2024 josta se poistui. Saatavilla tällä hetkellä (09/2024) ainoastaan SF Anytimestä ja on sieltä vuokrattavissa tai ostettavissa. Myös saatavilla Blu-Ray teräväpiirto levyinä että DVD levyinä. 
Eloonjääneet voitti Saturn-palkinnon parhaana nuorisolle suunnattuna televisiosarjana vuonna 2015.
Juoni.
97 vuotta sitten ydinsota tuhosi kaiken elämän maapallolta. Eloonjääneet ihmiset asuvat Arkissa, joka on suuri avaruusasema. Elämä Arkissa on ankaraa. Pienetkin rikokset johtavat kuolemantuomioon, mutta alle 18-vuotiaat vangitaan. Näistä nuorisorikollisista 100 lähetetään tutkimaan Maan kelpoisuutta ylläpitämään ihmiselämää. Laskeuduttuaan nuoret huomaavat nopeasti etteivät ole ainoat eloonjääneet.
Tuotanto.
Sarjaa esitettiin ensimmäisen kerran Yhdysvalloissa The CW-televisiokanavalla 19. maaliskuuta 2014. 2015 tammikuussa The CW ilmoitti tilanneensa sarjasta kolmannen tuotantokauden, jonka esittäminen aloitettiin vuonna 2016. Sarjan neljäs kausi esitettiin vuonna 2017 ja viides kausi 2018.
The CW tilasi kuudennen tuotantokauden toukokuussa 2018. Sarjan viimeinen eli seitsemäs kausi esitettiin vuonna 2020.
Cissy

Cissy oli vuoden 1978 aikana toiminut suomalainen lauluduo, jonka muodostivat helsinkiläiset ystävykset Tuula Sipinen ja Carita Hautanen. 
Sipinen ja Hautanen olivat keväällä 1978 äänitysstudiossa seuraamassa Paula Koivuniemen albumin nauhoitusta, jolloin musiikkituottaja Timo Lindström kysyi tytöiltä, olisivatko he kiinnostuneita kokeilemaan laulamista levylle. Näin syntyi lauluduo Cissy, jonka ensisinglellä olivat diskotyyliset kappaleet ”Taas, taas” (”Dance Bunny Honey”) ja ”Sua ilman” (”Livin’ Without You”). Duolle suunniteltiin omaa albumia syksyksi ja osallistumista Syksyn sävel -kilpailuun, mutta kumpikaan ideoista ei toteutunut eikä duosta enää sen jälkeen kuultu. Carita Hautanen (nyk. Virkkunen) aloitti kuitenkin seuraavana vuonna viisi vuotta kestäneen menestyksekkään soolouran nimellä Mona Carita.
The Hook

The Hook on kitaristi Jukka Tolosen albumi vuodelta 1974. 
Kappaleet.
Kaikki kappaleet Jukka Tolonen.
Beauty Never Lies

Beauty Never Lies () on serbialaislaulaja Bojana Stamenovin kappale, jolla hän edusti Serbiaa Eurovision laulukilpailussa 2015. Kappaleen alkuperäinen esityskieli oli serbia ja nimi "Ceo svet je moj" (Serbian kyrillisellä kirjaimistolla "Цео свет је мој", ).
Kappale sijoittui yhdeksänneksi ensimmäisessä semifinaalissa, ja pääsi siten finaaliin. Finaalissa kappale sijoittui kymmenennelle sijalle.
Kurun ulkomuseo

Kurun ulkomuseo on kotiseutumuseo Ylöjärvellä. 
Kurun ulkoilumuseoalueella sijaitsee kuusi 1700- ja 1800-luvuilla valmistunutta rakennusta, joista keskeisin on Vänrikki Stoolin tupa. Muita rakennuksia alueella ovat 1800-luvulla rakennettu jalkamylly, savusauna ja riima-aitta, mikä on Pirkanmaan vanhimpia puurakennuksia.
Kesäisin museolla järjestetään erilaisia tapahtumia, kuten perheille Kuru-viikon Lastenjuhlat.
Dirachmaceae

Dirachmaceae on pieni kasviheimo koppisiemenisten Rosales-lahkossa. Heimossa on vain yksi suku: "Dirachma".
Tuntomerkit.
Heimon/suvun kasvit ovat pensaita, joilla voi olla varrellisia rauhasia. Lehdet sijaitsevat kierteisesti, ovat pieniä ja hammaslaitaisia, ja niissä on naskalimaiset korvakkeet. Kukat sijaitsevat yksittäin terminaalisesti ja ovat 5–8-lukuisia, melko kookkaita. Niissä on 4–8-liuskainen ulkoverhiö, tyvestään yhdislehtinen verhiö ja spiraalikierteisiksi sulkeutuvat eli kontortit terälehdet, joiden tyvellä mesiäiset sijaitsevat. Heteet ovat pitkiä, sijaitsevat terävastaisesti, ja ponnet avautuvat kärjestään. Sikiäin on yhdislehtinen ja koostuu kahdeksasta emilehdestä, jotka ovat syväuurteisia. Nuijamainen tai pieni luotti sijaitsee vartalon päässä ja on pidentynyt. Hedelmä on nokkamainen kota, sisältä karvainen ja avautuu tyvestä alkaen sateenvarjomaisesti. Siemenet ovat sivulta litistyneitä ja niissä on niukka endospermi.
Levinneisyys.
Dirachmaceae kasvaa Sokotran saarella ja Somaliassa.
Luokittelu.
Heimon ainoassa suvussa on kaksi lajia: "Dirachma socotrana" ja "Dirachma somalensis". Aikaisemmin sukua on pidetty kurjenpolvikasvien (Geraniaceae) tai malvakasvien (Malvaceae) sukulaisena.
Kalsiumsyanamidi

Kalsiumsyanamidi (CaCN2) on kalsium- ja syanamidi-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä käytetään muun muassa lannoitteissa ja orgaanisen kemian synteeseissä.
Ominaisuudet.
Huoneenlämpötilassa kalsiumsyanamidi on valkoista tai väritöntä hygroskooppista kiteistä ainetta. Yhdiste hydrolysoituu veden vaikutuksesta muodostaen syanamidia ja kuumennettaessa emäksisissä olosuhteissa ammoniakkia ja kalsiumkarbonaattia. Happojen läsnä ollessa muodostuu ureaa ja sulfidien läsnä ollessa tioureaa. Kuumennettaessa kalsiumsyanamidia se alkaa hajota jo ennen sulamispistettään kalsiumkarbidiksi, metalliseksi kalsiumiksi ja typeksi.
Valmistus ja käyttö.
Kalsiumsyanamidia valmistetaan kalsiumkarbidin ja typen välisellä reaktiolla. Reaktio on eksoterminen, mutta vaatii käynnistyäkseen kuumennuksen 1 000–1 100 °C:n lämpötilaan. Tämä on yksi harvoista tavoista sitoa ilmakehän typpi kemialliseen reaktioon. Lämpötilaa voidaan alentaa noin 700 °C:seen käyttämällä katalyytteinä kalsiumfluoridia tai -kloridia. Näiden katalyysimekanismi ei ole selvä, mutta ne mahdollisesti sulaessaan muodostavat nestemäisen faasin, jossa reaktio tapahtuu nopeammin. Näin saatava kalsiumsyanamidi on usein väriltään harmaata johtuen valmistusprosessissa muodostuvasta hiilestä.
CaC2 + N2 → CaCN2 + C
Kalsiumsyanamidia käytetään lannoitteissa hidastamaan lannoitteiden sisältämän ammoniumtypen vapautumista, koska yhdisteestä muodostuvat syanamidi ja disyandiamidi estävät ammoniumsuolojen nitrifikaatiota nitraateiksi. Sitä käytetään myös muiden yhdisteiden valmistamiseen. Kalsiumsyanamidista valmistetaan muun muassa kalsiumsyanidia, syanamidia, disyandiamidia, melamiinia ja 1900-luvun alussa se oli ammoniakintuotannon lähtöaine. Kalsiumsyanamidia voidaan käyttää myös rikkaruohomyrkkynä ja puuvillan viljelyssä lehtien pudotuttamiseen ennen sadonkorjuuta.
Kielletyt leikit (Carolan albumi, 1970)

Kielletyt leikit on Carolan esikoisalbumi vuodelta 1970.
Muusikot.
Studio-orkesteri (A1, A3, A5, A6, B3-B6), 
johtajinaan Rauno Lehtinen (A1), Esa Pethman (B5), Esa Katajavuori (B6) sekä Aarno Raninen (A2, A3, A5, B3, B4)
Kalevi Falk -yhtye (A2, A4, B1, B2)
Pikkuveli (kappale)

Pikkuveli on Noitalinna huraa! -yhtyeen tunnetuin kappale. Kappale julkaistiin singlenä loppuvuodesta 1987 ja seuraavan vuoden toukokuussa yhtyeen albumilla "Kalan silmä". Singlen kääntöpuolella julkaistiin "Rautasaapas"-kappale. "Pikkuveljen" sävelsi Hannu Sepponen ja sanoitti Sari Peltoniemi, jotka myös laulavat kappaleen duettona. Kappaleen single-versio eroaa albumiversiosta muun muassa lauluraidan osalta. PMMP-yhtye julkaisi kappaleesta cover-version vuonna 2005.
Samsung Galaxy S6

Samsung Galaxy S6 on Samsung Electronicsin 1. maaliskuuta 2015 julkaisema älypuhelin. Puhelin esiteltiin yhdessä Samsung Galaxy S6 Edgen kanssa Barcelonan MCW-messuilla. Puhelimessa on Androidin Lollipop-käyttöjärjestelmä eli versio 5.0. S6 on Samsung Galaxy S5:n seuraaja.
Samsung Galaxy S6:ssa on 5,1 tuuman Gorilla 4 -lasista valmistettu Quad HD -kosketusnäyttö, sen mitat ovat 143,4 x 70,5 x 6,8 millimetriä ja paino 138 grammaa. Uutuutena puhelimessa on myös se, että sen voi ladata langattomasti. Tallennustilaa on saatavilla 32, 64 tai 128 gigatavua. Puhelimen takakuori on nyt ensimmäistä kertaa Samsungin puhelimissa lasista. Samsung toi myöhemmin markkinoille myös Samsung Galaxy S6 Edge+ -mallin.
Samsung Galaxy S6 Edge

Samsung Galaxy S6 Edge on Samsung Electronicsin maaliskuussa 2015 julkaisema älypuhelin. Puhelin esiteltiin yhdessä Samsung Galaxy S6:n kanssa Barcelonan MCW-messuilla. Puhelimessa on Androidin 7.0 Nougat vuonna 2017 Puhelimesta tekee erikoisen se, että siinä on sivuille asti ylettyvä kaareva näyttö, jolla voi hyödyntää useita toimintoja samanaikaisesti.
Puhelimen kaareva näyttö on 5,1 tuuman Gorilla-lasista valmistettu Quad HD -kosketusnäyttö, sen mitat ovat 142,1 x 70,1 x 7,0 millimetriä ja paino 132 grammaa. Tallennustilaa on saatavilla 32, 64 tai 128 gigatavua. Puhelimen takakuori on ensimmäistä kertaa Samsungissa valmistettu lasista.
Mikail Bill

Mikail ”Maikelele” Bill (s. 3. toukokuuta 1991) on ruotsalainen -ammattilainen. Bill kuului vuosina 2014–2015 kotimaansa Ninjas in Pyjamas-joukkueeseen, joka on yksi maailman tunnetuimmista CS:GO -joukkueista. Hän liittyi Ninjas in Pyjamasiin marraskuussa 2014, jota ennen hän edusti Unwanted-joukkuetta. Helmikuussa 2015 Bill siirtyi pois Ninjas in Pyjamasista.
Bill on voittanut Ninjas in Pyjamasin kanssa Winter Assemblyn tammikuussa 2015´.. Hänellä on myös edelliseen joukkueensa, LGB eSportsin kanssa yksi turnausvoitto. Bill tunnetaan taiteilijanimellä Maikelele. Aiemmin hänet on tunnettu taiteilijanimellä eksem.
Playing with Numbers

Playing with Numbers on irlantilaisen laulaja-lauluntekijä Molly Sterlingin kappale, joka edusti Irlantia Eurovision laulukilpailussa 2015.
Kappale kilpaili toisessa semifinaalissa, jossa se sai 35 pistettä, jäi sijalle 12 eikä selviytynyt finaaliin.
Václav Noid Bárta

Václav Bárta (tunnetaan paremmin taiteilijanimellään Václav Noid Barta; s. 27. lokakuuta 1980 Praha) on tšekkiläinen laulaja-lauluntekijä, näyttelijä ja malli. Hän edusti kotimaataan vuoden 2015 Eurovision laulukilpailussa Itävallan Wienissä yhdessä Marta Jandován kanssa kappaleella "Hope Never Dies". Bártan säveltämä kappale kilpaili toisessa semifinaalissa, jossa se sijoittui 13:nneksi eikä päässyt finaaliin.
Bárta on esiintynyt yhdessä tv-sarjassa "(Svatby v Benátkách)" ja yhdessä elokuvassa "(Kajinek)". Hän on tehnyt myös mallin töitä.
Hän oli naimisissa Lucie Bílan kanssa vuosina 2006-2008. 7. heinäkuuta 2014 hän meni naimisiin Gabriela Dvořákován kanssa.. Heillä on tytär Tereza.
Aleksei Jesin

Aleksei Jurjevitš Jesin (; s. 3. joulukuuta 1987 Kolomna) on venäläinen pikaluistelija. Jesin on 181 senttimetriä pitkä ja painaa 80 kilogrammaa.
Jesin on osallistunut kaksiin talviolympialaisiin vuosina 2010 ja 2014. Paras henkilökohtainen sijoitus on 16:s sija 500 metriltä vuodelta 2014 Sotšista. Samoissa kisoissa hän oli joukkuetakaa-ajossa kuudes. Jesin on osallistunut myös 17 kertaa MM-kilpailuihin: seitsemiin matkakohtaisiin MM-kilpailuihin ja kymmenen kertaa sprinttereiden MM-kilpailuihin. Hänellä on yksi pronssimitali vuoden 2015 sprinttereiden MM-kilpailuista Astanasta. Vuonna 2016 hän oli seitsemäs. Matkakohtaisissa kilpailuissa hän on ollut neljäs 1 000 metrillä ja viides 500 metrillä 2016. EM-kilpailujen sprinttiottelussa hän oli neljäs 2017.
Jesin on kilpaillut pikaluistelun maailmancupissa kaudesta 2006–2007 alkaen. Hänen ainoa henkilökohtainen palkintosijansa on toinen tila 500 metrillä Heerenveenissä joulukuussa 2015. Joukkuetakaa-ajossa hän on ollut kaudella 2007-2008 kolmas Heerenveenissä. Joukkuesprintissä hänellä on kolme kakkossijaa ja neljä kolmossijaa.
Nathalie Schwarz

Nathalie Schwarz (s. 29. kesäkuuta 1993 Linz) on itävaltalainen maastohiihtäjä. Schwarz edustaa SU Zwettliä.
Schwarz debytoi maastohiihdon maailmancupissa tammikuussa 2014 Szklarska Poręban kymmenen kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa sijoittuen sijalle 23. Näin ollen hän saavutti heti uransa ensimmäiset maailmancupin pisteensä. Schwarzin paras sijoitus maailmancupissa on 20:s sija, jonka hän saavutti vuoden 2015 Tour de Skin viimeiseltä etapilta Val di Fiemmestä ollen siis samalla kiertueen 20:s.
Schwarz osallistui vuoden 2014 talviolympialaisiin Sotšissa, jossa hän oli parhaimmillaan henkilökohtaisilla matkoilla 38:s kymmenen kilometrin kilpailussa. Viestissä hän oli 13:s. Schwarz kilpaili myös vuoden 2015 MM-kilpailuissa Falunissa, jossa hän oli parhaimmillaan yhdistelmäkilpailun 38:s. Schwarzilla on yksi EM-kulta sprintistä vuodelta 2011.
Schwarzin isä Alois Schwarz oli myös maastohiihtäjä. Hän kuoli auto-onnettomuudessa vuonna 1999 Nathalien ollessa vasta viisivuotias.
Erythropalaceae

Erythropalaceae on pieni trooppinen kasviheimo, joka kuuluu koppisiemenisten Santalales-lahkoon ja on siten santelikasvien (Santalaceae) sukulainen.
Tuntomerkit.
Heimon kasvit ovat puita, pensaita tai liaaneja, joilla on kärhivarsia. Kasvit ovat toisinaan maitiaisnesteellisiä. Lehdet sijaitsevat kierteisesti tai kaksirivisesti. Kukat sijaitsevat ryhmissä tai viuhkomaisesti. Verholehdet ovat enemmän tai vähemmän erillisiä ja terälehdet toisinaan yhteen kasvaneita. Heteet ovat joko verho- tai terävastaisia tai niitä on kaksi kertaa terälehtiä enemmän. Pohjuksessa on tavallisesti kehrä. Sikiäin on enemmän tai vähemmän kehänalainen ainakin suvussa "Erythropalum", vartalo on lyhyt, luotti toisinaan enemmän tai vähemmän liuskainen. Hedelmä avautuu viideksi liuskaksi "Erythropalum"-suvussa, ja suvussa "Heisteria" verhiö laajenee huomattavasti hedelmän suojaksi. Siemenen endospermi on tärkkelyspitoinen tai öljyinen.
Levinneisyys.
Erythropalaceae on levinnyt lähes kaikkialle tropiikkiin Madagaskaria ja osia Malaijien saaristosta lukuun ottamatta. Eniten lajeja on Keski- ja Etelä-Amerikassa.
Luokittelu.
Heimossa on neljä sukua ja 40 lajia, joista 30 suvussa "Heisteria".
Love Injected

Love Injected on latvialaisen laulaja-lauluntekijä Aminata Savadogon kappale, joka edusti Latviaa Eurovision laulukilpailussa 2015.
"Love Injected" kilpaili toisessa semifinaalissa, jossa se sijoittui toiseksi 155 pisteellä ja selviytyi finaaliin. Finaalissa kappale sai 186 pistettä ja sijoittui kuudenneksi.
Black Tar Prophecies Vol 5 / Palmu

Black Tar Prophecies Vol 5 / Palmu on vuonna 2014 ilmestynyt amerikkalaisen Grailsin ja Pharaoh Overlordin split-albumi. "Black Tar Prophecies Vol 5" on viides osa Grailsin varsinaisten albumiensa välillä julkaisemasta sarjasta. Se on mukana myös vuonna 2013 ilmestyneellä "Black Tar Prophecies Vols. 4, 5 &amp; 6" -kokoelmalla. Pharaoh Overlordin "Palmu" käsittää kaksi uutta kappaletta, jotka on äänitetty Jani Viitasen studiolla Tampereella.
Strombosiaceae

Strombosiaceae on pieni trooppinen puuvartiskasviheimo koppisiemenisten Santalales-lahkossa ja on siten santelikasvien sukulainen.
Tuntomerkit.
Lehdet ovat kierteisesti tai kahdessa rivissä. Kukat sijaitsevat ryhmissä ja ovat 4–5-lukuisia. Terävastaiset heteet ovat kasvaneet kiinni terälehtiin, suvussa "Scorodocarpus" on kymmenen hedettä. Yhdislehtinen sikiäin on tavallisesti kehänpäällinen, vartalo lyhyt tai pitkä. Siemenessä on tärkkelyspitoinen endospermi.
Levinneisyys.
Heimo kasvaa hajanaisesti tropiikissa.
Luokittelu.
Strombosiaceae käsittää kuusi sukua ja 18 lajia. Heimo voidaan myös yhdistää Olacaceae-heimoon.
Pallonpitäjä

Pallonpitäjä () on pelipaikka amerikkalaisessa jalkapallossa. Pallonpitäjä on kentällä potkumaalitilanteissa. Hänen tehtävänsä on ottaa vastaan aloitussyötön antajan syöttämä pelipallo ja asettaa se pystyyn potkaisijaa varten.
Pallonpitäjä katsotaan puolustuskyvyttömäksi pelaajaksi potkumaaleissa eikä häneen saa kohdistaa kontaktia. Usein joukkueen toinen tai kolmas pelinrakentaja toimii pallonpitäjänä. Tietyissä kikkapeleissä pallonpitäjä saattaa juosta itse pallon kanssa tai heittää sen jollekin pelaajalle. 
Harvoin aloituspotkuissa saatetaan käyttää pallonpitäjää mikäli pelipallo ei pysy tiin päällä.
Saamelaiskirkko

Inarin saamelaiskirkko sijaitsee Inarin kirkonkylällä.
Inarin ensimmäiset kirkot rakennettiin Pielpajärvelle. Asutuksen lisäännyttyä keskustaajamassa sinne rakennettiin kirkko, joka otettiin käyttöön 1895 ja joka tuhoutui talvisodan pommituksessa 4. helmikuuta 1940. Sodan jälkeen päätettiin rakentaa uusi kirkko, jota varten saatiin varat Luterilaisten kirkkojen maailmanneuvoston kautta Amerikan luterilaiselta kirkolta. Kirkon ensimmäiset piirustukset laati Inkeri Visanti ja lopulliset Antero Pernaja. Laura Järvi-Larkaksen jo 1960 suunnittelema kellotapuli rakennettiin vasta kirkon peruskorjauksen yhteydessä 1982. 
Kirkon vihki käyttöön juhannuksena 1952 Oulun hiippakunnan piispa Väinö Malmivaara ja vihkimiseen osallistuivat Luterilaisten kirkkojen maailmanliiton edustaja sekä Amerikan luterilaisten kirkkojen edustaja. Vihkimisen yhteydessä oli myös Inarin seurakunnan 300-vuotisjuhla. Kirkkoa on peruskorjattu kahteen otteeseen, 1982 ja 2011. Jälkimmäisen korjauksen jälkeen kirkon siunasi käyttöön Oulun hiippakunnan piispa Samuel Salmi. 
Kirkon alttaritaulun "Kristuksen ilmestyminen vaeltavalle saamelaisperheelle" (260x86 cm öljymaalaus kankaalle) maalasi 1937 professori Väinö Saikko. Taulu pelastettiin pommituksessa tuhoutuneesta kirkosta ja sijoitettiin uuteen kirkkoon. Taululla Saikko oli voittanut opetusministeri Uuno Hannulan aloitteesta käydyn kilpailun alttaritauluista.
Rahoitusvakausvirasto

Rahoitusvakausvirasto () on vuoden 2015 alussa perustettu viranomainen, joka vastaa Suomen kansallisena kriisinratkaisuviranomaisena luottolaitosten ja sijoituspalveluyritysten kriisinratkaisun suunnittelusta sekä päätöksenteosta taloudellisiin vaikeuksiin joutuneiden laitosten toiminnan uudelleen järjestelemiseksi. Rahoitusvakausvirasto toimii osana EU:n yhteistä kriisinratkaisumekanismia. Virasto osallistuu EU:n kriisinratkaisuneuvoston (Single Resolution Board, SRB) työhön ja tekee tiivistä yhteistyötä SRB:n kanssa kriisinratkaisua koskevissa asioissa. Rahoitusvakausvirastolle kuuluu myös arvopaperikeskuksen kriisinratkaisun suunnittelua koskevien viranomaistehtävien hoitaminen. Lisäksi Rahoitusvakausvirasto toimii Suomen kansallisena talletussuojasta vastaavana viranomaisena. Virasto hoitaa talletussuojärjestelmälle kuuluvia tehtäviä, kerää talletussuojamaksut ja päättää talletussuojarahaston maksuvelvollisuudesta. Rahoitusvakausvirasto hallinnoi valtion talouden ulkopuolista rahoitusvakausrahastoa, joka koostuu vakausmaksuina kartutettavasta kriisinratkaisurahastosta ja talletussuojamaksuina kartutettavasta talletussuojarahastosta. Rahoitusvakausvirasto ylläpitää huoltovarmuustilijärjestelmää, joka muodostuu huoltovarmuustilipalvelusta ja korttimaksamisen huoltovarmuuspalvelusta.
MM-rallikausi 1989

MM-rallikausi 1989 oli järjestyksessään rallin maailmanmestaruussarjan 17. kausi. Kilpailukalenteri koki pieniä muutoksia, kun Olympus-ralli poistui kalenterista ja Australian ralli tuli uutena kalenteriin. Vastoin pitkiä perinteitä, Ruotsin ralli oli tänä vuonna ensimmäinen osakilpailu ja vasta toisena tuli Monte Carlo -ralli.
Kausi 1989 meni jälleen Lancian komennossa. Lancia voitti kuusi ensimmäistä kilpailua, missä oli jaossa valmistajien pisteitä. Miki Biasioni voitti mestaruuden ja hänestä tuli toinen tuplamestari.
Toyota Team Europe oli ainut joka pystyi hieman panemaan kampoihin Lancialle kuskeinaan Juha Kankkunen, Kenneth Eriksson sekä lupaava espanjalainen Carlos Sainz. Lancian alkukauden dominointi oli kuitenkin liikaa Toyotalle, vaikka onnistumisia tuli pitkin kautta, mutta Toyotalla oli vielä paljon teknisiä ongelmia. Kankkunen taisteli kuljettajien toisesta sijasta, mutta taipui kuitenkin kolmannelle sijalle.
Mitsubishi Ralliart lähti kauteen Galant VR-4 -autolla, jolla saavutettiinkin kaksi osakilpailuvoittoa, kun Mikael Ericson voitti Suomen rallin ja Pentti Airikkala voitti RAC-rallin. Mitsubishi saavutti neljännen sijan valmistajien sarjassa.
Vuonna 1989 Ruotsin rallia, Uuden-Seelannin rallia sekä Norsunluurannikon rallia ei laskettu mukaan valmistajien maailmanmestaruuskilpailuun.
Onnettomuudet.
Kauden alussa tapahtui useita kuolemaan johtaneita onnettomuuksia. George Mignot ja hänen kartanlukijansa Bernard de Lathuy kuolivat törmäyksessä junan kanssa tasoristeyksessä heidän valmistautuessaan Ruotsin ralliin. Lars-Erik Torph ja Bertil-Rune Rehnfeldt kuolivat ollessaan katsojina Monte Carlon rallissa. Augusto Mendes kuoli Portugalin kilpailussa auton suistuttua tieltä.
Tulokset.
Valmistajien mestaruussarja.
Ruotsin, Uuden-Seelannin ja Norsunluurannikon ralleista ei annettu valmistajien pisteitä.
Tell Me Why (Amnan kappale)

Tell Me Why on romanialaislaulaja Amnan kappale. Sen julkaisi Roster Music artistin uran ensimmäisenä singlenä 9. toukokuuta 2011. Kappaleen sävellyksestä ja tuotannosta vastasi romanialainen DJ-tuottaja Tom Boxer. Kappale oli ehdolla vuoden 2011 Romanian Music Awardsissa kategoriassa "Paras uuden artistin kappale".
Kappalelista.
Digitaalinen lataus
CD
Bysanttilainen ja kristillinen museo

Bysanttilainen ja kristillinen museo () on historiallinen museo Ateenassa Kreikassa. Museo on keskittynyt bysanttilaisen keskiajan kulttuuriperintöön ja se on alallaan maailman merkittävimpiä. Museo sijaitsee Kolonákin kaupunginosassa Ateenan keskustan itäosassa.
Museo on perustettu vuonna 1914. Se toimi alun perin Ateenan akatemian rakennuksessa ja siirtyi nykyiseen sijaintipaikkaansa "Ilísian huvilaan" (βίλα Ιλίσια, "Víla Ilísia") vuonna 1930. Huvila oli aiemmin Piacenzan herttuattaren talviasunto ja tunnetaan siksi myös nimellä "Mégaro Doúkissas tis Plakentías" (Μέγαρο Δούκισσας της Πλακεντίας). Se on valmistunut vuonna 1848. Rakennus muunnettiin museokäyttöön sopivaksi ja sitä on edelleen laajennettu myöhemmin.
Kokoelmat.
Museon kokoelmiin kuuluu noin 25 000 esinettä. Ne ovat noin vuosilta 200–1900, toisin sanoen bysanttilaisen ajan lisäksi sitä edeltäneeltä myöhäisantiikin ajalta sekä sitä seuranneelta niin kutsutulta jälkibysanttilaiselta ajalta. Suurin osa esineistöstä on peräisin kreikkalaisesta maailmasta sekä Vähästä-Aasiasta ja Balkanilta. Esineistöön kuuluu muun muassa erilaista varhaiskristillistä esineistöä sekä suuri määrä ikoneita (n. 3 500) ja muuta kirkkotaidetta, kuten kirkkojen seinämaalauksia ja mosaiikkeja, kirkkotekstiilejä ja veistoksia, käsikirjoituksia yms.
Magne Thomassen

Magne Arnfinn Thomassen (s. 1. toukokuuta 1941 Melhus) on entinen norjalainen pikaluistelija. Hän oli maailman kärkiluistelijoita 1960-luvun lopulla ja 1970-luvun alussa.
Thomassen aloitti pikaluistelu-uransa kaudella 1958–1959 juniorisarjoissa. Kansainvälisen uransa hän aloitti vuoden 1962 EM-kisoissa sijoittuen 12:nneksi ja MM-kisoissa 15:nneksi. Varsinainen läpimurto tapahtui seuraavana vuonna, kun Thomassen alitti kolmen muun norjalaisen kanssa Neuvostoliiton Boris Šilkovin 5 000 metrin maailmanennätyksen. Samana vuonna Thomassen sijoittui EM-kisoissa yhteispisteissä neljänneksi ja MM-kisoissa kuudenneksi. Seuraavan vuoden 1964 olympialaiset Innsbruckissa eivät olleet Thomassenille vielä menestyksekkäät, sillä sijoitukset olivat 500 metrillä 21. ja 1 500 metrillä 9. Olympiavuoden EM-kisoissa sijoitukseksi tuli kohtullisen hyvä kuudes sija.
Innsbruckin olympialaisten jälkeiset vuodet olivat pikemminkin heikompia kuin olympiavuotta edeltäneet läpimurtovuodet. Sen osoittavat sijoituksetkin – vuoden 1965 EM-kisoissa yhdeksäs ja MM-kisoissa kahdeksas, vuonna 1966 MM-kisoissa Thomassen karsiutui viimeiseltä matkalta loppusijoituksen ollessa 21., vuoden 1967 EM-kisoissa kuudes ja MM-kisoissa jälleen putoaminen viimeiseltä matkalta sijoittuen 17.
Varsinaiset mitalisijoitukset antoivat odottaa aina vuoteen 1968. Silloin Thomassen saavutti hopeaa Grenoblen 500 metrillä. Lisäksi hän sijoittui 1 500 metrillä neljänneksi. Ennen olympialaisia hän teki uuden 1 500 metrin Davosissa aikaan 2.02,5. Saman vuoden MM-kisoissa hän saavutti vielä hopeaa yhteispisteissä maanmiehensä Fred Anton Maierin jäljessä. Vuoden 1968 erinomaisilla tuloksillaan hän lunasti yhteispisteiden kärkisijan hetkeksi ennen kuin Hollannin Kees Verkerk otti sen haltuunsa. Kaudeksi 1970 hän siirtyi Osloon kehittääkseen harjoitteluaan. Muutokset harjoittelussa johtivatkin menestykseen niin, että hän taisteli vuoden 1970 MM-kisoissa Hollannin Ard Schenkin kanssa mestaruudesta, mutta hävisi.
Seuraavat kaksi vuotta Thomassen jatkoi vielä uraansa. Hän saavutti pronssia ensimmäisissä sprintterien MM-kisoissa Yhdysvaltain West Allisissa.
Uransa jälkeen Thomassen on vaikuttanut synnyinseudullaan Melhusissa.
Epigrafinen museo

Epigrafinen museo () on arkeologinen museo Ateenassa Kreikassa. Museo keskittyy epigrafeihin eli piirtokirjoituksiin ja se on alallaan maailman suurimpia.
Museo on perustettu vuonna 1885. Sen kokoelma oli alun perin osa Kansallista arkeologista museota, mutta se toimii nykyään itsenäisenä museona Kansallisen arkeologisen museon rakennuksen eteläsiivessä Exárcheian kaupunginosassa Ateenan keskustan pohjoisosassa.
Kokoelmat.
Museon kokoelmiin kuuluu noin 13 500 enimmäkseen kreikankielistä piirtokirjoitusta. Pääosa niistä on antiikin ajalta, 700-luvulta eaa. aina myöhäisantiikkiin ja varhaiselle kristilliselle ajalle. Joukossa on myös joitakin bysanttilaisen ja jälkibysanttilaisen ajan kirjoituksia. Suurin osa kirjoituksista on peräisin Attikan alueelta, mutta joukossa on myös mm. hautakiviä Mystraksesta. Suurin osa epigrafeista on kirjoitettu marmoriin tai kiveen, osassa pohjana on keramiikka.
Kansallinen historiallinen museo (Ateena)

Kansallinen historiallinen museo () on historiallinen museo Ateenassa Kreikassa. Se toimii kaupungin ydinkeskustassa rakennuksessa, joka on Kreikan vanha parlamenttitalo. Rakennus sijaitsee Stadíou-kadulla lähellä Sýntagma-aukiota.
Rakennuksen rakentaminen alkoi vuonna 1858 ja se valmistui vuonna 1875. Se toimi parlamenttitalona valmistumisestaan vuoteen 1932 saakka, jolloin entisestä kuninkaallisesta palatsista tuli Kreikan nykyinen parlamenttitalo. Museo on toiminut rakennuksessa vuodesta 1960.
Kokoelmat.
Museo keskittyy esittelemään uudemman Kreikan historiaa, käsittäen ennen kaikkea osmani- ja frankkivallan ajan, Kreikan itsenäisyysliikkeen synnyn ja vapaussodan ajan, itsenäistyneen Kreikan rakentamisen kauden, sekä Balkanin sotien ja Vähä-Aasian sotaretkien ajan. Museossa on suuri määrä erityisesti Kreikan vapaustaisteluun liittyvää aineistoa, aseistusta, maalauksia, kuvapatsaita sekä muuta taidetta, sekä merkkihenkilöille kuulunutta omaisuutta. Museon kokoelma on peräisin Kreikan historialliselta ja etnologiselta yhdistykseltä.
Amna

Amna, oikealta nimeltään Cristina Andreea Muşat (s. 14. helmikuuta 1985 Slatina, Romania) on romanialainen laulaja-lauluntekijä. Hän nousi kuuluisuuteen vuonna 2011 yhdessä Tom Boxerin kanssa kappaleella "Tell Me Why", joka nousi listoille Romaniassa ja Espanjassa.
Diskografia.
Vierailut
She Bangs

She Bangs on Ricky Martinin kappale hänen Sound Loaded-studioalbumilta. Ylätempoinen salsa-tyylinen kappale kertoo laulajan kaksimielisestä ihastumisesta naiseen. Kappale auttoi Martinia jatkamaan maailmanlaajuista menestystään.
Kappaleen sanoitti Desmond Child, joka oli sanoittanut myös Martinin ykköshitti "Livin' la Vida Locan" kuten myös Bon Jovin sekä muiden 1980- ja 1990-lukujen rockartistien kappaleita. Kappaleen toinen sanoittaja oli Martinin entinen yhtyetoveri Draco Rosa yhtyeestä Menudo. Kappaleen tuottivat Rosa sekä vastaava sanoittaja Walter Afanasieff; Afanasieff oli voittanu vuotta aiemmin Grammy-palkinnon kun hän oli tuottanut Celine Dionin kappaleen "My Heart Will Go On".
Sound Loaded oli jatkoa Martinin vuoden 1999 omaa nimeään kantavalle crossover läpimurto-albumille ja "She Bangs" julkaistiin radioissa "Sound Loaded"-albumin ensimmäisenä singlenä. Kappale saavutti Yhdysvalloissa lukuisia Billboardin listoja 7. lokakuuta 2000 alkavalla viikolla sekä saavutti ympäri maailmaa listasijoituksia pitkin marras-, joulu- ja tammikuuta. Huolimatta selvästi ennen digitaalista aikakautta tapahtuneesta julkaisusta kappaletta on myyty Yhdysvalloissa digitaalisesti jo 152 000 kopiota.
Jameia

Jameia on romanialaislaulaja Antonia Iacobescun kappale. Sen julkaisi Roton Music artistin uran yhdeksäntenä singlenä 3. syyskuuta 2012. Sanoituksiltaan kappale kertoo siitä kuinka artisti yrittää saada toveriaan huomioimaan tämän sekä sen vaikutuksista. Kappaleelle on tehty musiikkivideo, joka julkaistiin 19. syyskuuta 2012. Kappale on päässyt listoilleen kotimaassaan Romaniassa, jossa sen paras sijoitus oli Romanian Chart Top 40-listan sijalle kolme sekä Bulgariassa, jossa se pääsi Bulgaria Singles Top 40-listan sijalle kaksikymmentäkolme.
Kappalelista.
Digitaalinen lataus
Enttu

Enttu on Kanta-Hämeessä Humppilassa Huhtaalla sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Loimijoen valuma-alueella olevaan Jänhijoen valuma-alueeseen.
Maantiede.
Lammen pituus on 90 metriä ja leveys 30 metriä. Sillä ei ole laskujokea vaan sen vedet suotuvat viereiseen suohon ja jatkavat siitä edelleen Lähdeojaa myöten Jänhijokeen.
Enttu sijaitsee Huhtaan kylän poikki kulkevan harjun päässä, missä on suppamaisia painanteita. Lammen ylittää sähkölinja.
Virkistys.
Entun lähellä on Entun tanssilava.
Jänijärvi

Jänijärvi on Kanta-Hämeessä Tammelassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Loimijoen valuma-alueella olevaan Jänhijoen valuma-alueeseen.
Maantiede.
Järven pinta-ala on 82 hehtaaria ja sen pituus on 3,1 kilometriä ja leveys 450 metriä. Järvi on luoteis-kaakko-suuntainen. Järveen laskee metsä- ja suo-ojia eri suunnilta. Suurin tulojoki on Heinijoki, joka tuo Jänhijoen valuma-alueen yläosan vedet Heinijärvestä Jänijärveen. Järven luusua sijaitsee järven luoteisrannalla, josta saa alkunsa 27 kilometriä pitkä Jänhijoki, joka alkaa kuitenkin Peräjoen nimisenä.
Järven rantaviiva on 7,4 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa. Järven pohjoisosaan rajautuu peltomaata ja sen eteläpuolella on laaja ojitettu Kärjensuo. Etenkin järven itärannoilla on runsaasti loma-asuntoja (lähes sata asuntoa ). Tammelan ja Forssan välinen raja kulkee järven länsipuolella lähimmillään 400 metrin päässä.
Luonnontila ja säännöstely.
Järven vedenlaatua on tutkittu vuosina 1975−2009 kahdesta mittauspaikasta. Näiden havaintojen mukaan vesi on humuspitoista ja tummaa. Järvi luokitellaan reheväksi ja talvisin veden happipitoisuudet alenevat ja fosforipitoisuudet kasvavat.
Järven luusuaan suunnitellaan pohjapatoa hillitsemään vedenkorkeuden suuria vaihteluita.
Virkistys.
Järvessä harrastetaan veneilyä ja virkistyskalastusta. Järvellä on toteutettu hoitokalastusta, jolla on poiustettu suuri määrä pikkukalaa. Siihen on istutettu planktonsiikaa ja järvisiikaa.
Vuoden 2012 koekalastuksella havaittiin seuraavat kalalajit: ahven, hauki, kuha, siika, salakka, pasuri ja lahna.
Koivistonlammi

Koivistonlammi on Kanta-Hämeessä Humppilan keskustassa sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Loimijoen valuma-alueella olevaan Jänhijoen valuma-alueeseen.
Maantiede.
Lammen pinta-ala on 2,5 hehtaaria ja sen pituus on 250 metriä ja leveys 150 metriä. Sen rantaviiva on 0,68 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin harjuun liittyvää kangasmetsää. Lampi sijaitsee Humppilan keskustassa.
Virkistys.
Lammen länsiranta on puistoa, jossa on Humppilan keskustan uimaranta.
Laikkalammi

Laikkalammi on Kanta-Hämeessä Jokioisissa Lamminkylässä sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Loimijoen valuma-alueella olevaan Jänhijoen valuma-alueeseen.
Maantiede.
Lammen pituus on 150 metriä ja leveys 80 metriä. Sen ranta on pääosin kangasmetsää ja se rajautuu Kukonharjuun. Lampi on harjun kylkeen jääkaudella syntynyt suppa.
Luonnontila.
Laikkalampi on hypertrofinen eli erittäin runsasravinteinen lampi. Vuonna 1997 vesi oli hapetonta yli 1,5 metrin syvyydessä. Vielä 1970-luvulla ihmiset muistavat sen olleen kirkasvetinen lampi. Lampea kunnostettiin vuonna 1998 lisäämällä siihen 23 m³ kipsiä, joka selkeytti lammen vettä. Samalla tutkittiin käsittelyn vaikutuksia lammen muihin parametreihin.
Setälänlammi

Setälänlammi on Kanta-Hämeessä Jokioisissa Minkiön aseman läheisyydessä sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Loimijoen valuma-alueella olevaan Jänhijoen valuma-alueeseen.
Maantiede.
Lammen pinta-ala on 2,5 hehtaaria ja sen pituus on 160 metriä ja leveys 250 metriä. Lammen läpi virtaa Jänhijoki. Sen rantaviiva on 0,72 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin harjuun liittyvää kangasmaastoa, jota ympäröivät peltomaat.
Lampi lienee syntynyt hiekkamaahan, jota joki on kuljettanut helposti pois.
Historia.
Setälänjärven alkuperäinen nimi oli "Jänhijärvi" eli Jäniksen järvi tai "Janhilammi", kuten se oli kirjoitettuna Kalmbergin kartastoon vuonna 1855−56. Tämä nimiö liittyy ilmeisesti myös joen alkuperäiseen nimeen, koska toinen näistä on nimennyt toisen. Joen alkuosaa kutsuttiin 1800-luvulla toisaalta myös "Kiipunjoeksi" Kiipun kylän mukaan. Jänhilammi sijaitsi jo tuolloin Jänhijoen kylän peltoaukean sisällä.
Yöninlammi

Yöninlammi on Kanta-Hämeessä Jokioisissa sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Loimijoen valuma-alueella olevaan Jänhijoen valuma-alueeseen.
Maantiede.
Lammen pituus on 100 metriä ja leveys 50 metriä. Sen luusua sijaitsee järven luoteisrannalla, josta saa alkunsa 2,2 kilometriä pitkä Yöninoja, joka laskee Jänhijokeen. Ranta on pääosin metsäistä suomaastoa, mutta yhtä sivua reunustaa Kullaanharju.
Vedenottamo.
Latovainion kylässä oleva pohjavesialue muodostuu Kullaanharjun ympärille. Harjun kupeessa sijaitseva Yönninlammi kerää pohjavettä ympäristöstään ja sen reservi muodostuu 50−70 metriä paksusta harjukerrostumasta. Yönninlammi on lupaava raakavedenlähde ja se voisi antaa vettä 200 m³ vuorokaudessa.
Belait (Brunei)

Belait on Brunein läntisin piirikunta. Piirikunta on saanut nimensä alueella asuvan belait-kansan mukaan. Piirikunnan pääkaupunki on Kuala Belait.
Belait rajoittuu pohjoisessa Etelä-Kiinan mereen, idässä Tutongin piirikuntaan ja Malesiaan etelässä ja lännessä. Piirin pinta-ala on 2 727 neliökilometriä, mikä on noin puolet Brunein valtion pinta-alasta. Vuoden 2018 arvion mukaan piirikunnassa asui noin 73 200 asukasta.
Ağrın maakunta

Ağrın maakunta on yksi Turkin 81 maakunnasta. Maakunnan pinta-ala on 11 376 km2 ja se sijaitsee maan itäosassa Iranin rajalla. Pohjoisessa maakunta rajoittuu Karsin maakuntaan, koillisessa Iğdırin maakuntaan, etelässä Vanin maakuntaan, lounaassa Muşin ja Bitlisin maakuntaan ja luoteessa Erzurumin maakuntaan. Maakunnan pääkaupunki on Ağrı.
Vuoden 2015 lopussa arvioitu väkiluku oli 547 210.
Piirikunnat.
Maakunta on jaettu kahdeksaan piirikuntaan.
Wayne Moore

Wayne Richard Moore (30. marraskuuta 1931 Bridgeport, Connecticut – 20. helmikuuta 2015 Trumbull, Connecticut) oli yhdysvaltalainen uimari ja olympiavoittaja.
Moore kuului Yhdysvaltain olympiakultaa 4×200 metrin vapaauintiviestissä voittaneeseen joukkueeseen Helsingissä 1952. 400 metrin vapaauinnissa hän sijoittui kuudenneksi.
Moore kuoli pitkällisen sairauden jälkeen 83-vuotiaana 20. helmikuuta 2015.
Sam Byram

Samuel Mark ”Sam” Byram (s. 16. syyskuuta 1993 Thurrock) on englantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan oikea laitapuolustaja. Hän pelaa Englannin Valioliigan Leeds Unitedissa.
Byram teki debyyttinsä kasvattajaseuransa Leeds Unitedin edustusjoukkuessa kauden 2012–2013 alussa. Hän siirtyi tammikuussa 2016 West Ham Unitediin ja pelasi siellä kausina 2016–2019 Valioliigassa 27 ottelua. Heinäkuussa 2019 hän siirtyi Valioliigaan nousseeseen Norwich Cityyn pelattuaan edellisen kauden lainalla Nottingham Forestissa. Hän pelasi Norwichissa 32 valioliigaottelua. Elokuussa 2023 Byram palasi Leeds Unitediin.
Ukrainan ortodoksinen kirkko – Moskovan patriarkaatti

Ukrainan ortodoksinen kirkko – Moskovan patriarkaatti () on Venäjän ortodoksisen kirkon eli Moskovan patriarkaatin alainen, vuodesta 1990 lähtien kuitenkin autonomisesti toiminut kirkko Ukrainassa. Moskovan patriarkaatiin kuuluvana se on kanonisoitu, eli muut ortodoksisen maailman kirkot tunnustavat sen aseman. Kirkon päämiehenä on kesästä 2014 alkaen toiminut Kiovan ja koko Ukrainan metropoliitta Onufri ().
Patriarkaatin päämajana toimii Kiovan luolaluostari.
Historia ja jäsenmäärä.
Razumkov-tutkimuskeskuksen vuonna 2006 tekemän kyselyn perusteella Moskovan patriarkaattin Ukrainan ortodoksinen kirkko oli Ukrainan toiseksi suosituin kirkko Ukrainan ortodoksinen kirkon (Kiovan patriarkaatti) jälkeen. Vastaajista 10,9 prosenttia kuului siihen, mikä oli 29,4 prosenttia uskontokuntien jäsenistä. Kyselyyn vastanneiden enemmistö (62,5 prosenttia vastaajista) kertoi kuitenkin, ettei ole uskova tai kuulu mihinkään kirkkoon. Kyselyssä ei kuitenkaan tehty erottelua uskontokuntiin kuulumattomien uskovien ja uskonnottomien tai ateistien välille.
Vaikka Moskovan patriarkaatin alaisella kirkkokunnalla on vähemmän jäseniä, se omistaa enemmän maata kuin Ukrainan ortodoksinen kirkko.
Vuonna 2022 kirkolla oli 12 148 seurakuntaa, 114 piispaa ja 262 luostaria.
Venäjän hyökkäys.
Venäjän hyökättyä Ukrainaan vuonna 2022 kirkkokunta on joutunut ahtaalle sen Moskova-suhteiden takia. Sen sisällä on jonkin verran piispoja, jotka vastustavat Venäjän toimia, mutta näiden voidaan katsoa olevan vähemmistö. Kirkkokunta on oman ilmoituksensa mukaan Ukrainan puolella, mutta esim. kanonisen oikeuden mukaan se on Venäjän ortodoksisen kirkon alaisuudessa toimiva kirkkokunta.
Kolme kuukautta hyökkäyksen alkamisen jälkeen yli 400 seurakuntaa erosi patriarkaatin alaisuudesta.
Toukokuussa 2022 patriarkaatti poisti kaikki maininnat Moskovasta, koska Moskovan patriarkka Kirill asettui tukemaan Venäjän hyökkäystä Ukrainaan.
Joulukuuhun 2022 mennessä Ukrainan viranomaiset olivat asettaneet syytteeseen noin 30 patriarkaatin alaisuudessa toimivaa pappia johtuen näiden Venäjä-yhteistyöstä.
Hyökkäyksen alkamisen jälkeen Lvivin kaupunki sekä Volynian, Rivnen ja Žytomyrin alueet ovat kieltäneet kirkon toiminnan alueillaan.
Eider

Eider () on 188 kilometriä pitkä joki Schleswig-Holsteinin osavaltiossa Pohjois-Saksassa. Joki saa alkunsa pienistä puroista Kielin eteläpuolella ja virtaa pohjoiseen Westenseen läpi Kieliin, jossa se kääntyy länteen laskien lopulta Pohjanmereen.
Eider on kulkukelpoinen Rendsburgiin asti. Tämän jälkeen joki yhdistyy Kielin kanavaan, jota pitkin voi kulkea Itämerelle. Eiderin merkittävimmät sivujoet ovat Sorge ja Treene. Joen suulle rakennettiin vuonna 1973 viiden kilometrin mittainen Eiderin tulvapato ("Eidersperrwerk").
Antiikin aikaan roomalaiset käyttivät Eideristä nimitystä "Romani terminus imperii", Rooman valtakunnan (pohjoinen) raja. Myös Pyhä saksalais-roomalainen keisarikunta näki joen pohjoisrajanaan. Joesta tuli sittemmin Schleswigin ja Holsteinin välinen raja. Tanskassa Eideriä pidettiin valtakunnan historiallisena etelärajana, sillä kuningas Hemming ja Kaarle Suuri olivat vuonna 811 sopineet rajan kulkevan siinä. Tanskan kansallisliberaalit ajoivat 1840-luvulta vuoteen 1864 Tanskan virallisena ulkopolitiikkana niin sanottua Eider-politiikkaa, jonka tarkoituksena oli yhdistää Schleswig kokonaan Tanskaan ja vakiinnuttaa valtakunnan eteläraja uudelleen Eiderille. Tämä johti kahteen sotaan Tanskan ja Saksan valtioiden välillä.
Joen nykyisen nimen varhaisin tunnettu muoto on 800-luvulla käytetty "Egidorae fluminis", joka on mahdollisesti johdettu muinaissaksista.
Toimisto- ja liikekeskus Dixi

 
Dixi on toimisto-, liike- ja matkakeskus Vantaan Tikkurilassa, Tikkurilan rautatieaseman yhteydessä. Dixi sijaitsee pääradan länsipuolella, vanhan asemarakennuksen pohjoispuolella. Vuonna 2015 avattu kauppakeskus sai vuonna 2017 sadan metrin pituisen jatkeen, ja tulevassa viimeisessä vaiheessa rakennetaan 6 000 neliön verran lisää toimistotilaa eteläosaan Ratatielle. 
Historia.
Ensimmäinen vaihe.
Dixin ensimmäinen vaihe koostui kauppakeskuksesta, toimistotornista, katutason linja-autoterminaalista sekä pysäköintihallista. 15. tammikuuta 2015 avattu 250 metriä pitkä kauppakeskus on kolmikerroksinen. Vaiheen kokonaispinta-ala on noin 34 000 neliömetriä, kauppakeskuksen osuus on noin 8 300 ja toimistotornin noin 8 400 neliötä. Viidensadan auton pysäköintihalli vie noin 17 300 neliötä. Avautumisen aikaan kauppakeskuksen omisti Nordic Real Estate Partners ja toimistotorniosan Keskinäinen Eläkevakuutusyhtiö Ilmarinen. Vuonna 2019 omistajuus siirtyi suomalaiselle eQ Liikekiinteistölle. Toimistotornin 4.–11. kerroksissa toimivat muun muassa HUS, Terveystalo ja Barona. 
Toinen ja kolmas vaihe.
Puretun vanhan lipunmyyntirakennuksen paikalle rakennettiin Dixin toinen vaihe; 12-kerroksinen toimisto- ja liiketiloja käsittävä osuus. Toisen rakennusvaiheen liiketilat avautuivat 27. huhtikuuta 2017.
Kolmas vaihe on suunnitteilla. Eteläpäätyyn, Ratatien kiertoliittymän tuntumaan sijoittuva viimeinen vaihe on pinta-alaltaan noin 600 neliömetriä, mutta siinä on rakennusoikeutta 6 000 kerrosneliömetriä. Lisäosaan tulee kahdeksan kerrosta. Viimeisen vaiheen valmistuessa laajuudeksi ajoluiskalta eteläisimpään päätyyn on arvioitu noin 450 metriä ja 57 000 neliömetriä.
Tilat.
Tiloissa on runsaasti toimistotilaa sekä kolmisenkymmentä liikettä, muun muassa kioskeja, kahviloita ja ravintoloita, erikoisliikkeitä, lääkäriasema, kampaamoja, kuntosali, Vantaan yhteispalvelupiste (Vantaa-info) ja VR:n lipunmyynti sekä päivittäistavarakauppana S-market. Tikkurilan aseman bussiterminaali siirtyi Dixiin ja bussit ajavat kauppakeskuksen avoimeen alakerrokseen. Rakennuksen katolla on jalkapallokentän kokoinen viherkatto.
Vuosina 2018–2024 Dixissä toimi myös Itä-Uudenmaan poliisin lupapalvelut, ennen kuin uusi Vantaan pääpoliisiasema valmistui Jokiniemeen.
Kulkuyhteydet.
Dixiin pääsee rakennuksen länsipuolelta Ratatieltä, jossa on linja-autoaseman saapuva liikenne tai rautatieaseman laitureilta rakennuksen 3. kerrokseen liittyvää katettua lasiseinäistä asemasiltaa pitkin. Asemasilta ja pääosa Tikkurilan aseman asemalaitureista on Jokiniemen kaupunginosan puolella. Dixi ei kuitenkaan lue asemasillan palveluja osaksi kauppakeskustaan. Asemasillan toisessa päässä on myös Jokiniemeen kuuluva Väritehtaankatu 8:n toimisto- ja liiketilakokonaisuus, joka ei kuulu Dixiin. Kiinteistöön on sijoitettu muun muassa konttoreita, lounasravintola ja kuntosali. Loppuvuodesta 2021 Väritehtaankadulle valmistui osuuden toinen vaihe, kuusikerroksinen 4 000 neliön lisärakennus.
Merja Salo

Merja Hannele Salo (2. maaliskuuta 1953 Hämeenlinna – 16. elokuuta 2018 Helsinki) oli suomalainen valokuvaaja ja professori. Hän oli Aalto-yliopiston taiteiden ja suunnittelun korkeakoulussa kuvallisen viestinnän ja valokuvauksen professori.
Ura.
Salo valmistui ylioppilaaksi vuonna 1972 Savonlinnan Taidelukiosta ja suoritti Tampereen yliopistossa toimittajatutkinnon vuonna 1979. Hän suoritti Taideteollisen korkeakoulun koulutuskeskuksen valokuvauslinjan tutkinnon vuonna 1984. Hän väitteli siellä taiteen tohtoriksi 1997. Salon kuvatutkimuksen alaan lukeutuva väitöskirja "Nautinnon, vaaran ja varoituksen merkit: Vertaileva tutkimus Suomessa julkaistun painetun savukemainonnan ja tupakan vastapropagandan kuvista ja kuvasisällöistä vuosina 1870–1996" julkaistiin pelkästään CD-ROMilla. 
Salo oli Suomen Tietotoimiston ulkomaantoimittaja 1980–1988 ja työskenteli vapaana valokuvaajana ja kirjoittajana 1988–1993. Taideteollisen korkeakoulun kuvallisen viestinnän ja valokuvauksen professoriksi hänet nimitettiin 1994. Häntä on luonnehdittu monipuoliseksi alan tutkijaksi, ja häntä arvostettiin kouluttajana. Hän on kirjoittanut valokuvaa ja valokuvausta eri näkökulmista käsitteleviä artikkeleita. Hän teki myös vuonna 2015 Sari Karttusen kanssa kirjan suomalaisen valokuvauksen digitalisoitumisen vaiheista.
Salo sai vuoden 2015 Finnfoto-palkinnon.
Matka Charleyn kanssa

Matka Charleyn kanssa: Amerikkaa etsimässä ("Travels with Charley: In Search of America") on kirjailija John Steinbeckin matkakertomus hänen vuonna 1960 tekemästään kiertomatkasta ympäri Yhdysvaltoja Charley-nimisen villakoiran kanssa erikoisvalmisteisella matkailuautollaan. Kirja julkaistiin Yhdysvalloissa 1962 ja seuraavana vuonna suomeksi Liisa-Maria Piilan käännöksenä.
Steinbeck oli matkan aikoihin 58-vuotias. Hän kirjoittaa halunneensa tehdä suuren Amerikan-kierroksensa, koska oli tehnyt itselleen uran kirjoittamalla Yhdysvalloista. Hän sanoo etsineensä vastausta kysymykseen, millaisia nykypäivän amerikkalaiset ovat. Steinbeckin vanhin poika Thom on myöhemmin sanonut isänsä halunneen myös nähdä kotimaataan viimeisen kerran, koska tiesi olevansa lähestymässä kuolemaa sydänvaivojensa takia.
Steinbeck kertoo kirjassa matkastaan villakoira Charleyn kanssa GMC-autotehtaalta tilaamallaan lava-auton pohjalle rakennetulta matkailuautolla, jonka kirjailija nimesi Don Quijoten hevosen mukaan Rocinanteksi. Noin 15 000 kilometrin automatka alkaa New Yorkin Long Islandilta ja kiertää Yhdysvaltojen raja-alueita pitkin ensin koilliskulman Maineen ja sieltä mantereen halki länsirannikon pohjoisosiin ja edelleen Kalifornian Salinasiin, josta Steinbeck oli kotoisin. Kaliforniasta matka jatkuu Texasin kautta etelävaltioihin ja lopulta takaisin Long Islandille.
Vastaanotto.
"Matka Charleyn kanssa" ilmestyi vuonna 1962 muutamaa kuukautta ennen kuin Steinbeckille myönnettiin Nobelin kirjallisuuspalkinto. Kirja nousi The New York Times -sanomalehden bestseller-listan ykköseksi yhden viikon ajaksi, minkä jälkeen sen syrjäytti Rachel Carsonin ympäristönsuojeluaiheinen klassikko "Hiljainen kevät".
Myöhemmät tutkijat ovat kyseenalaistaneet kirjassa esiintyvien henkilöiden ja tapahtumien todenmukaisuuden ja korostaneet kirjan olevan fiktiota eikä mikään tarkka dokumentti matkasta. Myös poika Thom Steinbeck on muistuttanut isänsä olleen ennen kaikkea kirjailija ja monien kirjan tarinoiden olleen joko sepitettyjä tai pohjautuneen kenties isänsä jo aiemmin elämässään kohtaamiin tilanteisiin .
Coulaceae

Coulaceae on pieni trooppinen kasviheimo, joka kuuluu koppisiemenisten Santalales-lahkoon ja on siten santelikasvien sukulainen.
Tuntomerkit.
Heimon kasveilla on joskus sienijuuria ja ne ovat maitiaisnesteellisiä. Päällysketto eli epidermi on ligninoitunut, ja siinä on oksalaattikiteitä ja korkkihuokosia. Karvat ovat haaraisia. Lehdet ovat verkkosuonisia. Kukinto on joskus haarova, sen lapakossa on kolmekukkaisia viuhkoja. Kukat ovat perättömiä, teriö on tyvestään yhdislehtinen, heteitä on 10–20 ja erillisiä emejä 3–5. Ne ovat vartalottomia tai lyhytvartaloisia. Siemenen endospermi on tärkkelyspitoinen.
Levinneisyys.
Heimo kasvaa monella erillisalueella tropiikissa.
Luokittelu.
Coulaceae käsittää kolme yksilajista sukua.
Ximeniaceae

Ximeniaceae on pieni, pääasiassa trooppinen kasviheimo koppisiemenisten Santalales-lahkossa, jonka tunnetuin heimo on santelikasvit (Santalaceae).
Tuntomerkit.
Papinmarjojen ("Ximenia") suvussa lehtihangoissa on okaat. Lehdet ovat tavallisesti sulkasuonisia. Kukinto on enemmän tai vähemmän sarjamainen. Kukassa on neljä, viisi, kahdeksan tai kymmenen erillistä terälehteä, tavallisesti kaksi tai kolme kertaa enemmän heteitä, jotka ovat joskus terälehtiin kiinnittyneitä, ja kehänpäällinen sikiäin, jossa on lyhyt tai pitkä vartalo. Sirkkalehdet ovat toisinaan kasvaneet yhteen.
Levinneisyys.
Heimo kasvaa tropiikissa ja lämpimillä alueilla.
Luokittelu.
Ximeniaceae käsittää neljä sukua ja 13 lajia. Suvut ovat "Curupira", "Douradoa", "Malania" ja papinmarjat ("Ximenia"). Heimo voidaan myös yhdistää Olacaceae-heimoon.
Aptandraceae

Aptandraceae on pieni trooppinen kasviheimo, joka kuuluu koppisiemenisten Santalales-lahkoon, ja on siten sukua santelikasveille.
Tuntomerkit.
Heimon kasvit ovat maitiaisnesteellisiä ja niiden haarat eroavat vaakasuoraan rungosta; oksat ovat hieman polveilevia. Suvussa "Ongokea" on sienijuuria. Lehdet sijaitsevat kahdessa rivissä. Kasvit ovat joskus kaksikotisia. Kukat ovat 4–6-lukuisia, ja niissä on enemmän tai vähemmän yhteen kasvaneet esilehdet, enemmän tai vähemmän erilehtinen teriö, vartalon ympärille yhteen kasvanut hetiö tai terälehtien kanssa kohdakkaiset heteet, ja yhdislehtinen, 2–3 emilehden muodostama sikiäin. Hedelmä on toisinaan laajentuneen kehrän tai siihen liittyvien rakenteiden ympäröimä, joskus pähkinämäinen. Sirkkalehdet voivat puuttua tai niitä on yksi tai kaksi toisinaan yhteen kasvanutta.
Levinneisyys.
Heimo kasvaa kaikkialla tropiikissa, myös Kaakkois-Kiinassa ja Taiwanissa.
Luokittelu.
Aptandraceae käsittää kahdeksan sukua ja 34 lajia. Runsaslajisin suku on "Anacolosa", jossa on 18 lajia. Muut suvut ovat "Aptandra", "Cathedra", "Chaunochiton", "Harmandia", "Hondurodendron", "Ongokea" ja "Phanerodiscus".