tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Kurt Schuschnigg

Kurt Alois Josef Johann Schuschnigg (14. joulukuuta 1897 Riva del Garda, Itävalta-Unkari – 18. marraskuuta 1977 Mutters, Itävalta) oli itävaltalainen poliitikko, joka seurasi 1934 murhattua Engelbert Dollfussia Itävallan diktatorisena johtajana. Hän joutui eroamaan tehtävistään maaliskuussa 1938, kun Itävalta liitettiin Adolf Hitlerin johtamaan natsi-Saksaan.
Elämäkerta.
Schuschnigg syntyi Riva del Gardassa Itävalta-Unkarissa (nykyisin osa Italiaa) vuonna 1897 sotilassukuun, joka sai vuotta myöhemmin aatelisarvon. Nuori Schuschnigg taisteli ja jäi italialaisten vangiksi ensimmäisessä maailmansodassa. Sodan jälkeen monarkian romahduttua aatelisarvonsa jälleen menettäneestä Schuschniggista tuli lakimies Innsbruckissa. Hän liittyi kristillissosiaaliseen puolueeseen ja hänet valittiin kansallisneuvostoon ("Nationalrat") vuonna 1927.
Schuschnigg nousi vuonna 1932 Engelbert Dollfussin johtaman hallituksen oikeusministeriksi, ja 1933 hänestä tuli lisäksi myös opetusministeri. Hajotettuaan parlamentin ja kiellettyään useimmat puolueet Dollfuss kuoli natsien vallankaappausyrityksessä heinäkuussa 1934, ja Schuschniggista tuli hänen seuraajansa diktaattorin valtuuksin. Schuschnigg laajensi huomattavasti Dollfussin perustamia toisinajattelijoiden vankileirejä, jo oikeusministerinä hän oli palauttanut kuolemantuomion ja määrännyt useita diktatuuria vastaan kapinoineita sosiaalidemokraatteja hirtettäviksi. Myös lehdistön sensuuri tiukentui Schuschniggin määräyksestä entisestään.
Helmikuussa 1938 Berchtesgadenin neuvotteluissa Adolf Hitler pakotti Schuschniggin ottamaan Itävallan natsijohtaja Arthur Seyss-Inquartin hallitukseensa. Schuschnigg yritti hillitä levottomuuksia kansanäänestyksellä, mutta Wehrmacht marssi Itävaltaan 12. maaliskuuta, päivää ennen maaliskuun 13. päivälle suunniteltua äänestystä. Natsit vangitsivat Schuschniggin, ja vangittuna hän pysyi vuoteen 1945 yhdysvaltalaisjoukkojen viimein vapautettua hänet.
Schuschnigg muutti Yhdysvaltoihin, missä hän toimi katolisen Saint Louisin yliopiston politiikan professorina vuosina 1948–1967 ja sai maan kansalaisuuden. Hän palasi vuonna 1968 Itävaltaan ja kuoli Muttersissa, Tirolissa vuonna 1977.
Heimwehr

Heimwehr oli Itävallassa 1920- ja 1930-luvuilla toiminut puolisotilaallinen ryhmittymä, joka vastasi toimintatavoiltaan, organisaatioltaan ja ideologialtaan Weimarin tasavallan aikaisia Freikorps-joukkoja.
Heimwehrin jäsenet olivat enimmäkseen hävityn ensimmäisen maailmansodan sotilaita. Ryhmällä ei ollut kansallista johtoa tai poliittista ohjelmaa, vaan se muodostui paikallisista ryhmistä, jotka olivat valmiit toimimaan, milloin havaitsivat ideologisesti vääränlaista toimintaa. Ylä-Itävallassa joukko hyökkäsi lakkoilevia työläisiä ja ammattiliittoja vastaan. Heimwehr oli myös mukana 15. heinäkuuta 1927 verilöylyssä, jossa poliisi surmasi 89 mielenosoittajaa. Vastakkain selkkauksessa olivat sosiaalidemokraattinen puolue ja toisaalta Heimwehr, katolisen kirkon ja teollisuusylimystön tukemana.
Heimwehr omaksui 1930 ideologiakseen Korneunbergin valan, fasismiin perustuvan Itävaltalaisen nationalismin, sekä demokratian- ja marxisminvastaisuuden. Politiikka oli vastakkainen Saksan natsien ideologialle, joka pyrki yhdistämään saksaa puhuvat kansat Saksan alaisuuteen.
Heimwehrin johtajana oli vuodesta 1930 ruhtinas Ernst Rüdiger Starhemberg. Heimwehrin poliittinen siipi Heimatblock sai vuoden 1930 vaaleissa kuusi prosenttia äänistä ja kahdeksan paikkaa parlamentissa. Vaalivoiton jälkeen puolue kuitenkin hajosi alueellisiin osiin. Steiermarkin paikallisjohtaja Walter Pfrimer yritti kaappausta vuonna 1931, mutta ei saanut tukea muiden ryhmien johtajilta. Tämän jälkeen Steiermarkin joukko ja monet muutkin loikkasivat natsipuolueeseen. 
Diktaattori Engelbert Dollfuss loi valtansa tueksi Isänmaan rintama ("Vaterländische Front") -ryhmän yhdistämällä kristillissosiaalisen puolueen ja Heimwehrin edustajaryhmät, jolloin Heimwehr lakkasi olemasta erillisenä poliittisena voimana.
Deutsches Afrikakorps

Deutsches Afrikakorps [] , usein lyhyesti Afrikakorps tai DAK oli toisessa maailmansodassa Saksan Libyassa ja Egyptissä olleiden Afrikan joukkojen esikunta ja myöhemmin armeijakunta sekä sen alaiset joukot.
Perustaminen.
Oberkommando der Wehrmacht (OKW) päätti lähettää joukkoja Libyaan tukemaan Italian armeijaa, jonka joukot brittiläinen 8. armeija oli lyönyt operaatio Compassissa. Aluksi 11. tammikuuta Libyaan lähetettiin ainoastaan erillisosasto (), johon kuului 30 vaunun panssarivaunukomppania . Alueelle lähetettävien joukkojen määrä päätettiin 5. helmikuuta kasvattaa divisioonaan, joten laajentaa 5. panssarirykmentti 5. kevyeksi divisioonaksi. Libyassa olevien joukkojen esikunta muodostettiin 16. helmikuuta 1941, mistä muodostettiin 21. helmikuuta pari päivää 15. panssaridivisioonan alueelle toimittamisen jälkeen armeijakunnan esikunta, Deutsches Afrika-Korps (DAK). Armeijakunnan komentajaksi määrättiin Erwin Rommel. DAK koostui tässä vaiheessa kahdesta divisioonasta ja useista pienemmistä joukkoyksiköistä ja se oli virallisesti alistettu Italian Afrikan joukkojen komentajalle. 5. kevyt divisioona nimettiin 1. lokakuuta 21. panssaridivisioonaksi.
Komentajat.
Armeijakunnankomentajina olivat:
Afrikakorps-marssilaulu.
"Heiß über Afrikas Boden die Sonne glüht." 
"Unsere Panzermotoren singen ihr Lied!" 
"Deutsche Panzer im Sonnenbrand," 
"Stehen zur Schlacht gegen Engeland" 
"Es rasseln die Ketten, es dröhnt der Motor," 
"Panzer rollen in Afrika vor."" 
"Aurinko paistaa kuumana Afrikan maalla."
"Panssarimoottorimme laulavat lauluaan!"
"Saksalaiset panssarit auringonpaahteessa,"
"Ovat taistelussa Englantia vastaan"
"Ketjut kitisevät ja moottori pauhaa"
"Panssarit etenevät Afrikassa.""
Jean-Baptiste Say

Jean-Baptiste Say (5. tammikuuta 1767 Lyon - 15. marraskuuta 1832 Pariisi) oli ranskalainen klassinen taloustieteilijä. Hänellä oli liberalistisia näkemyksiä, ja hän puolusti kilpailua, vapaakauppaa ja yritysten rajoitusten poistamista. Sayn mukaan tuotteiden luonnetta sääntelevät aina yhteiskunnan halut, ja valtion interventio lainsäädännön keinoin on aivan tarpeetonta.
Say tunnetaan Sayn laista, joka yksinkertaistettuna kuuluu "tarjonta luo kysyntää". Hänen mukaansa tuotteiden tuottaminen luo tuottajille automaattisesti niiden hintaa vastaavan tulon, jonka he välittömästi syöttävät talouteen luoden tuotteille yhtä suuren kysynnän. Täten tuotannosta vastaa lähinnä tarjonta eikä kysyntä. Työvoiman, maan tai muiden resurssien alikäyttö on mahdollista vain vapaaehtoisesti tai jonkinlaisen esteen myötä. Say itse ei muotoillut iskulausetta "tarjonta luo kysynnän", vaan sen teki John Maynard Keynes, joka kuitenkin oli ymmärtänyt väärin monia Sayn periaatteita.
Say oli myös ensimmäinen, joka huomautti rahan olevan talouden kannalta täysin neutraali ja sitä tarvittavan vain välinearvon takia tavaroiden ostamiseen, ei itsensä takia. Kierrossa olevan rahan lisääminen lisäisi tuotteiden hintaa rahaan nähden (aiheuttaen inflaatiota), mutta ei lisäisi tuotteiden arvoa eikä tuotannon määrää. Taloustieteilijät kehittivät tämän argumentin pohjalta rahan kvantiteettiteorian.
Sayn ajatukset vaikuttivat omalta osaltaan uusklassisen taloustieteen syntyyn 1800-luvun lopulla.
Max Born

Max Born (11. joulukuuta 1882 Breslau (nykyinen Wrocław), Saksan keisarikunta – 5. tammikuuta 1970 Göttingen, Saksa) oli saksanjuutalainen matemaatikko ja fyysikko. Hän oli vanhempiensa professori Gustav Bornin ja Margarete Kauffmannin ainoa lapsi.
Hän kävi kouluaan König-Wilhelm-lukiossa, minkä jälkeen Born meni opiskelemaan Breslaun yliopistoon astronomiaa ja fysiikkaa. Sieltä hän siirtyi Heidelbergin yliopistoon ja edelleen Zürichin yliopistoon. Tänä ajanjaksona Born tapasi useita merkittäviä tiedemiehiä ja matemaatikoita kuten Kleinin, Hilbertin, Minkowskin, Rungen, Schwarzschildin ja Voigtin.
Vuonna 1909 Born nimitettiin luennoitsijaksi Göttingenin yliopistoon, missä hän työskenteli vuoteen 1912 asti, jolloin hän siirtyi Chicagon yliopistoon. Vuonna 1913 hän meni naimisiin teollisuussukuun kuuluvan Hedwig o.s. Ehrenbergin kanssa. He saivat kaikkiaan kolme lasta. Näyttelijä Olivia Newton-John on Max Bornin tyttärentytär.
Vuonna 1915 Born liittyi Saksan armeijaan joutuen hylkäämään hänelle tarjotun paikan professorina Berliinin yliopistossa, jossa hän olisi päässyt työskentelemään Max Planckin kanssa. Armeijassa hän suunnitteli äänimittauksen teoriaa ja opiskeli myös kideoppia, josta hän julkaisi ensimmäisen kirjansa.
Vuonna 1919 ensimmäisen maailmansodan jälkeen hänestä tuli professori Frankfurt am Mainin yliopistossa, ja sen jälkeen professori Göttingenin yliopistossa vuonna 1921. Tänä aikana hän teki huomattavimmat työnsä. Julkaisussaan ”Zur Quantummechanik” vuonna 1924 hän käytti ensimmäistä kertaa termiä ”kvanttimekaniikka” ja muotoili nykyisen standarditulkinnan "todennäköisyystiheydestä" formula_1 kvanttimekaniikan Schrödingerin yhtälössä, josta hän sai Nobelin fysiikanpalkinnon kolmisenkymmentä vuotta myöhemmin. Lisäksi hän teki lisätutkimusta kiderakenteista.
Vuonna 1933 hän siirtyi Saksan hallituksen antisemitistisen toiminnan vuoksi opettamaan Cambridgen yliopistoon vuoteen 1936 asti. Hän vietti kuusi kuukautta Bangaloren yliopistossa ennen siirtymistään Edinburghin yliopistoon vuoteen 1953 asti. Eläkkeelle siirtymisensä jälkeen hän muutti Bad Pyrmontiin, missä eli kuolemaansa, vuoteen 1970 asti.
Albert Einstein oli Bornin ystävä, ja kirjeessään Bornille vuonna 1926 Einstein teki kuuluisan huomautuksensa kvanttimekaniikkaa koskien, ”Jumala ei heitä noppaa”.
Toisen maailmansodan jälkeen Max ja Hedwig Born palasivat Saksaan, lasten jäädessä Englantiin.
Hänelle myönnettiin "Hughesin mitali" vuonna 1950 ja fysiikan Nobel-palkinto ja "Stokesin mitali" vuonna 1954.
Teoksessaan "Natural Philosophy of Cause and Chance" Born ratkaisee Kantin arvoituksen "Ding an Sich" (asia itsessään).
Zhu De

Zhu De (; vanha suom. latinaistus Tšu-teh; kunnianimi: 玉阶, Yùjiē; 1. joulukuuta 1886 – 6. heinäkuuta 1976) oli kiinalainen kommunistisen puolueen sotilasjohtaja ja valtiomies.
Hän syntyi Sichuanin maakunnassa ja aloitti uransa palkkasoturina Lounais-Kiinan sotapäälliköiden armeijoissa. Hän muutti 1920-luvun alussa ulkomaille opiskellakseen sotatieteitä Saksassa ja palasi Kiinaan palvelemaan Sun Yat-senin Guomindang-armeijan koulutusrykmentissä.
Vuonna 1922 Zhu liittyi salaa Kiinan kommunistiseen puolueeseen Zhou Enlain avustuksella. Zhu ja Mao Zedongin läheinen suhde alkoi epäonnistuneen Nanchangin kansannousun aikana vuonna 1927, kun molemmat miehet pakenivat Jinggangvuorille välttääkseen joukkojensa täydellisen tuhon. Näistä vaatimattomista alkutekijöistä Mao ja Zhu rakensivat puna-armeijan taitavaksi sissiryhmittymäksi, joka varmistivat ja laajensivat kommunistien hallitsemia alueita. Zhun rohkeus ja taito johtaa näitä miehiä tekivät hänestä suunnattoman arvovallan perikuvan ja paikallinen väestö kuvaili hänelle yliluonnollisia voimia.
Pitkän marssin aikana Zhu De ja Zhang Guotao johtivat Puna-armeijan "läntistä kolonnaa", joka hädin tuskin selvisi perääntymisestä Sichuanin maakunnan lävitse. Yan’anissa Zhu ohjasi puna-armeijan uudelleenrakentamista Maon poliittisen ohjauksen avulla ja Kiinan-Japanin sodan (1937-1945) aikana hän piti hallussaan puna-armeijan ylipäällikön virkaa. Vuoden 1949 jälkeen Zhu nimettiin Kansan vapautusarmeijan ylipäälliköksi ja kommunistisen puolueen varapuheenjohtajaksi. Hän pysyi kuuluna ja kunnioitettuna valtiopäämiehenä kuolemaansa saakka heinäkuussa 1976, jolloin hän oli toiminut Kiinan kansankongressin puheenjohtajana vuodesta 1959 lähtien.
Avogadron vakio

Avogadron vakio (tunnus NA) on fysiikassa ja kemiassa käytetty vakio, joka ilmoittaa moolissa ainetta olevien hiukkasten lukumäärän. 
Määritelmä ja arvo.
Avogadron vakion määritelmä liittyy läheisesti moolin määritelmään. Mooli on nykyisin määritelty ainemääräksi, joka sisältää 6,022 140 76·1023 perusosasta. Perusosaset voivat olla atomeja, molekyylejä, ioneja, elektroneja, muita hiukkaisia tai hiukkasten ryhmiä. Moolin määritelmässä esiintyvää lukua 6,022 140 76·1023 sanotaan Avogadron luvuksi ja suuretta 6,022 140 76·1023 mol-1 Avogadron vakioksi.
Moolin nykyinen määritelmä vahvistettiin 26. yleisessä paino- ja mittakonferenssissa vuonna 2018, ja se tuli voimaan 20. toukokuuta 2019. Aikaisemmin mooli oli määritelty ainemääräksi, joka sisältää yhtä monta atomia tai muuta hiukkasta kuin 12 grammassa hiili-isotooppia C-12 on atomeja. Vastaavasti Avogadron vakio määriteltiin atomien lukumääräksi 12 grammassa hiili-12:ta. Hiili-12 valittiin määritelmään aikoinaan siksi, että sen atomipaino voitiin mitata erityisen tarkasti. Kuitenkin vasta 2010-luvulla atomien lukumäärä grammassa hiili-12:ta voitiin määrittää niin tarkasti, että sen pohjalta voitiin moolille vahvistaa uusi määritelmä.
Suhde muihin vakioihin.
Avogadron vakio muodostaa yhteyden massan (grammoissa) ja atomimassayksikön ("u") välille:
Esimerkiksi raudan atomimassa on noin 55,85 u. Avogadron vakion ilmoittama määrä eli mooli rauta-atomeja painaa siten 55,85 grammaa.
Avogadron vakiolla voidaan muuttaa atomimitan luonnonvakiot moolisiksi luonnonvakioiksi:
Historia.
Avogadron vakio on nimetty 1800-luvun alkupuolella eläneen italialaisen tiedemiehen Amedeo Avogadron mukaan. Ensimmäisenä luvun nimesi ilmeisesti Jean Baptiste Perrin. Hän kutsui sitä Avogadron vakioksi.
Avogadron vakion arvon laski ensimmäisenä Joseph Loschmidt vuonna 1865 käyttäen kineettistä kaasuteoriaa. Saksankielisissä maissa Avogadron vakiota kutsutaankin joskus "Loschmidtin luvuksi".
Santiago de Compostela

Santiago de Compostela on Galician itsehallintoalueen pääkaupunki A Coruñan maakunnassa Espanjan luoteisosassa. Santiago de Compostelan vanha kaupunki ja pyhiinvaellusreitti kuuluvat Unescon maailmanperintöluetteloon.
Santiago de Compostelan asukasluku oli 95 966 vuonna 2016.
Pyhiinvaellusreitti.
Apostoli Jaakob vanhemman hauta Santiago de Compostelassa Euroopan läntisimmässä osassa on ollut jo tuhannen vuoden ajan Euroopan tärkeimpiä pyhiinvaelluskohteita, ja sinne johtavat Pyhän Jaakobin pyhiinvaellusreitit saattavat olla jopa 1 600 kilometriä pitkiä. Kuuluisin näistä on niin sanottu ”ranskalainen tie” (), joka alkaa Pyreneiden vuoristossa sijaitsevasta ranskalaisesta Saint-Jean-Pied-de-Portin kylästä ja kulkee ensin Espanjan puolelle Roncevaux'n kylään ja sieltä Pohjois-Espanjan läpi Santiago de Compostelaan. Reitin pituus on 769 kilometriä ja se kulkee muun muassa Pamplonan, Logroñon, Burgosin ja Leónin kaupunkien kautta.
Kaupungissa on pyhiinvaelluksesta ja sen historiasta kertova museo Museo das Peregrinacións.
Katedraali.
Santiago de Compostelan katedraalin paikalla on ollut kirkollista toimintaa 800-luvun alusta. Nykyisen katedraalin rakennustyöt aloitettiin vuonna 1075, ja ne jatkuivat jaksoittain vuoteen 1211 saakka 
Katedraali edustaa vahvasti romaanista arkkitehtuuria. Sen pilarit ovat perusmuodoltaan neliöitä, ja niiden sivuissa on kiinni neljä puolipylvästä. Pylväät kannattavat tynnyriholvia sekä jakavat tilan osiin. Keskikäytävän puoleisin puolipylväs kohoaa koko käytävän korkuiseksi kannattelemaan holvikattoa. Sivuikkunat toimivat epäsuorana valonlähteenä.
Hermann Staudinger

Hermann Staudinger (23. maaliskuuta 1881 Worms, Saksa – 8. syyskuuta 1965 Freiburg im Breisgau, Länsi-Saksa) oli kemisti. Hän oli makromolekyylikemian perustaja ja kehittäjä.
Jo 1800-luvulla oli todettu, että eräistä orgaanisista yhdisteistä voi tietyissä olosuhteissa muodostua tervamaisia, liukenemattomia aineita. Näiden aineiden kemiallista rakennetta ei kuitenkaan tunnettu ennen kuin Staudinger 1930-luvulla osoitti niiden, samoin kuin luonnonkuminkin, muodostuvan erittäin pitkistä ketjumaisista molekyyleistä. Staudingerin tutkimukset vaikuttivat osaltaan siihen, että näitä aineita voitiin käyttää muovien raaka-aineina.
Vuonna 1953 Staudinger sai Nobelin kemianpalkinnon "for his discoveries in the field of macromolecular chemistry" ("löydöistään makromolekyylikemian saralla").
Oberkommando der Wehrmacht

Oberkommando der Wehrmacht (OKW) oli Saksan asevoimien ylin johtoesikunta toisen maailmansodan aikana. Se muodostettiin vuonna 1938 korvaamaan Reichswehrministerium ja hajotettiin vuonna 1946 yhdessä asevoimien kanssa. OKW johti maavoimia (), ilmavoimia () sekä laivastoa (), sekä koordinoi niiden yhteistoimintaa ja toimi yleisenä sotilasasioiden toimistona.
Organisaatio.
Kesäkuussa 1938 Oberkommando der Wehrmacht muodostui seuraavista osastoista:
WFA korvasi aikaisemman "Wehrmachtsamt" (Sotaministeriö), joka oli ollut toiminnassa vuosina 1935 - 1938. Wilhelm Keitel oli johtanut Wehrmachtsamtia ja Adolf Hitler ylensikin hänet OKW:n johtoon tittelillä "Chef OKW", eli OKW:n johtaja. Keitel nimitti WFA:n johtajaksi Max von Viebahnin, joka kuitenkin poistettiin asemastaan kahden kuukauden kuluttua. Myöhemmin Alfred Jodl, WFA/L:n johtaja, ylennettiin WFA:n johtajaksi ja hänen tilalleen nousi Walther Warlimont.
Elokuussa 1940 WFA:n nimi muutettiin "Wehrmachführungsstabiksi" (Wfst). Joulukuussa 1941 suoritettiin lisää muutoksia ja "Abteilung Landesverteidiführungsamnt" (WFA/L) liitettiin pysyvästi osaksi Wfst:tä. Muutokset olivat kuitenkin pääasiassa kosmeettisia, sillä henkilökunta pysyi enimmäkseen samana ja entisissä tehtävissään.
Edellä kuvailtu mekanismi ohjasi Saksan asevoimia sodan aikana. OKW:stä oli aina läsnä päivittäisissä tilannekatsauksissa () Jodl, Keitel sekä Wehrmachtin adjutanttina toiminut upseeri. Näissä kokouksissa WFA/L:n valmistamat tilanneraportit esiteltiin Hitlerille ja keskustelun jälkeen Hitler antoi seuraavat toimintakäskyt. Jodl toimitti Hitlerin käskyt minuuttien sisällä WFA/L:lle, joka muodosti niistä uudet komennot ja toimitti ne oikeille viranomaisille.
Nürnbergin oikeudenkäynnissä OKW:ta syytettiin rikollisjärjestöksi, mutta syytteet hylättiin. Keitel ja Jodl kuitenkin tuomittiin kuolemaan hirttämällä.
Merenptah

Merenptah oli Egyptiä 19. dynastian aikaan vuosina 1213–1203 eaa. hallinnut faarao.
Merenptahin isä on hänen edeltäjänsä Ramses II ja hänen äitinsä kuningatar Isetnofret. Takhat ja Isetnofret olivat hänen päävaimojaan. Merenptahilla oli ainakin yksi poika, Seti-Merenptah, josta tuli hänen seuraajansa Seti II. Ramseksen kuoltua Merenptah oli vanhin hänen elossa olevista pojistaan ja nousi valtaistuimelle noin 60-vuotiaana. Merenptahista ei ole juuri merkintöjä ennen Ramses II:n 44. hallitusvuotta, jolloin hänestä tehtiin armeijan komentaja. Hänen oletetaan nousseen perijän asemaan Ramseksen 55. hallitusvuonna, jolloin hän täytti 48 vuotta. On hyvin todennäköistä, että tässä vaiheessa Merenptah otti hallinnolliset tehtävät vastuulleen Ramseksen korkean iän (noin 80 vuotta) takia.
Merenptahin hallituskauden aikana Egyptiä uhkasivat monet vaarat. Syyriassa puhkesi kapina, jonka Merenptah kuitenkin onnistui nopealla iskulla kukistamaan. Myös libyalaiset ja merikansat yrittivät murtaa Egyptin rajoja Niilin suistossa, mutta Merenptah vei joukkonsa nopeasti paikalle ja torjui hyökkäyksen. Voitto vaati Egyptiltä noin 8 000 kaatunutta. Voiton muistoksi pystytetyssä kivessä eli Merenptahin steelassa mainitaan voitettujen heimojen nimessä ensimmäisen kerran nimi Israel. Nopean voiton jälkeen Merenptah ehti kukistaa Nubiassa alkamaisillaan olevan kapinan. Sotilaallisesta menestyksestään huolimatta Merenptah pyrki ylläpitämään Ramses II:n luomaa rauhaa heettiläisten kanssa. Hän jopa lähetti heeteille viljaa heidän kärsiessään katovuodesta.
Merenptah siirsi hallinnollisen pääkaupunkinsa Pi-Ramseksesta takaisin Memfikseen, jonne hän rakensi palatsinsa Ptahin temppelin viereen. Hautatemppelinsä hän rakensi Theban länsirannalle Memnonin kolossien taakse, johon käytetystä rakennusmateriaalista suurin osa oli varastettu Amenhotep III:n hautatemppelistä. Lisäksi hän rakensi temppeleitä ja pyhäkköjä mm. Abydokseen ja Tentyraan.
Merenptah on muiden Uuden valtakunnan kuninkaiden tapaan haudattu Kuninkaiden laaksoon (hauta KV8). Hänen muumionsa löydettiin 1898 muumiokätköstä. Haudasta löytyi kappaleita kahdesta ulommasta kivisestä sarkofagista, jotka ovat edelleen hautakammiossa. Sisin sarkofagi siirrettiin Tanikseen faarao Psusennes I:n hautausta varten, ja se on nykyään Kairon museossa.
Teologi

Teologi () tarkoittaa sananmukaisesti ”sitä, joka ymmärtää Jumalan”. Varhaiskirkossa sana teologi olikin paljolti tässä käytössä. Nykyään sillä tarkoitetaan usein ainoastaan akateemista oppiarvoa.
Oppiarvo.
Akateemisena oppiarvona teologi tarkoittaa teologian maisterin tutkinnon suorittanutta henkilöä.
Kirkollinen arvonimi.
Erityisesti ortodoksisessa kirkossa ”teologi” on käytössä myös merkittävien kirkon opettajien arvonimenä. Tässä käytössä se on sangen harvinainen, sillä ainoastaan kolmen henkilön on katsottu sen ansaitsevan:
200-luku eaa.

200-luku eaa. oli vuosisata, johon kuuluivat vuodet 299–200 eaa.
Tärkeitä tapahtumia.
Kaksi ensimmäistä puunilaissotaa Rooman ja Karthagon välillä:
500-luku eaa.

500-luku eaa. oli vuosisata, johon kuuluivat vuodet 599–500 eaa.
Suomalais-permiläinen sanasto

Tämä sivu sisältää sanarinnastuksia suomen, saamen ja näiden Volgan alueella puhuttujen sukukielten välillä (permiläiset kielet, marin kieli ja mordvalaiset kielet). Nämä osoittavat omalta osaltaan kielten välistä sukulaisuutta, ja niiden on perinteisesti katsottu edelleen osoittavan näiden kielten olevan toisilleen läheisempää sukua kuin ugrilaisille ja samojedikielille. Tämä oletettu kieliryhmä tunnetaan nimellä suomalais-permiläiset kielet, ja sen sisältä on usein edelleen eroteltu pienempiä ryhmiä, kuten suomalais-volgalaiset kielet. Nämä hypoteesit on kuitenkin nyttemmin kyseenalaistettu.
Udmurtin ja komin sanoissa ı vastaa laveaa keskivokaalia, ë vastaa pyöreää keskivokaalia. Perinteisessä litteraatiossa vastaavat merkit olisivat "i̮" ja "e̮".
Sanoilla on sama merkitys kuin suomen sanalla, ellei muuta ole esitetty.
Permiin ulottuvia sanarinnastuksia.
Lukuisilla suomen kielen sanoilla on vastineita sekä permiläisissä että useimmissa maantieteellisesti läheisemmissä sukukielissä. Perinteisen mallin mukaan näiden on oletettu palautuvan erilliseen suomalais-permiläiseen kantakieleen. Yritykset rekonstruoida tätä kieltä ovat kuitenkin osoittautuneet äänne- ja muoto-opiltaan miltei identtisiksi uralilaisen kantakielen kanssa, joten monet näistä sanoista voivat olla vain myöhemmin kadonneet suomen itäisimmistä sukukielistä. Osa voi myös olla kulkusanoja, jotka ovat levinneet kieliin vasta ko. kieliryhmien jo alustavasti erottua toisistaan. 
Tunnetaan myös eräitä suomea, permiläiskieliä ja mahdollisesti saamea yhdistäviä sanueita, joilla ei ole vastineita mordvassa tai marissa. Tällaiset sanueet — mikäli niiden oletetaan olevan yhteistä perintöä — joudutaan tulkitsemaan sanoiksi, jotka ovat myöhemmin kadonneet viimeksimainituista kielistä.
Fahrenheit 451

Fahrenheit 451 on vuonna 1953 ilmestynyt Ray Bradburyn romaani. Kirja on saanut nimensä paperin syttymispisteestä, jonka Bradbury kuuli olevan 451 astetta Fahrenheit-asteikolla eli noin 233 celsiusastetta.
Juoni.
Teos on tulevaisuudenkuvitelma, dystopia, ydinsodan ajasta. Kirjan mukaan tulevaisuuden Yhdysvalloissa hallitsijat kontrolloivat kansaa tylsyttämällä ihmisten mielet äärimmäisyyksiin viedyllä roskaviihteellä. Jotta ihmiset eivät saisi mielelleen virikkeitä, kaikki kirjallisuus on kielletty. Kirjan päähenkilö on palomies Guy Montag. Palomiesten tehtävänä ei kuitenkaan ole sammuttaa tulipaloja vaan sytyttää niitä: löydetyt kirjat poltetaan, kuten myös kirjojen omistajan talo. Montag ryhtyy kuitenkin ajattelemaan asioita uudestaan, kyseenalaistaa vallitsevan järjestelmän ja joutuu lopulta vaikeuksiin. 
Merkitys.
Vuonna 2002 antamassaan haastattelussa Bradbury kertoi pitävänsä "Fahrenheit 451:tä" ainoana todellisena tieteiskirjallisuuden teoksenaan ja muita kirjojaan fantasiana: ”Kirja perustuu tosiasioihin ja toisaalta myös vihaani niitä ihmisiä kohtaan, jotka polttavat kirjoja.”
Kirjan mukaan on otettu käyttöön HTTP-virhekoodi HTTP 451, jota voidaan näyttää internetsivuilla, jotka eivät lakisyistä ole saatavilla. Tällaisia syitä olisivat esimerkiksi kansallisen turvallisuuden uhkaaminen, tekijänoikeus- ja yksityisyydensuojan rikkomukset sekä muut lait ja oikeuden määräykset.
François Truffaut ohjasi kirjan pohjalta englanninkielisen elokuvan "Fahrenheit 451", joka valmistui vuonna 1966. Toinen filmatisointi on HBO-maksukanavan tuottama, Ramin Bahranin käsikirjoittama ja ohjaama samanniminen elokuva vuodelta 2018.
520-luku eaa.

Tapahtui vuosikymmenen aikana.
Egypti.
Persian kuningas Kambyses II kukisti ja teloitti faarao Psammetikos III:n. Egyptissä alkoi ensimmäinen persialaiskausi, joka kesti 121 vuotta. Sodassa Kambyses tuhosi mm. Heliopoliin täysin.
Kiina.
Kiinassa elettiin Kevättä ja syksyä -kautta. Kuninkaina olivat Zhou Jingwang (周景王, 544 eaa.-521 eaa.) ja Zhou Daowang (周悼王, 520 eaa.).
Lähi-itä.
Persian kuningas Kyyros II kuoli taistelussa massageetteja vastaan 529 eaa. Häntä seurasi Kambyses II (528–522), joka hyökkäsi Egyptiin vuonna 525, valtasi sen ja nousi Egyptin faaraoksi. Pappi Smerdis nousi valtaan vallankumouksen kautta vuonna 522. Hänen valtakauttaan ei kuitenkaan kestänyt kauan, kun Dareios I nousi valtaistuimelle 521.
Lucky Luke

Lucky Luke on alun perin belgialaisen Morrisin (oikealta nimeltään "Maurice de Bevere") piirtämä ja kirjoittama sarjakuva, joka sijoittuu villiin länteen. Myöhemmin kirjoittajana toimi pitkään René Goscinny. Nykyisin sarjakuvaa piirtää ranskalainen taiteilija Achdé.
Lucky Luke ampuu nopeasti ja tarkasti, mutta ei uuteen sarjakuvajakelijaan siirryttyään ole haavoittanut tai tappanut ketään (paitsi vuoden 1956 seikkailussa "Phil Defer"). Hän ampuu varjoaankin nopeammin ja tuhoaa vihollisensa aseistuksen ampumalla pistoolin pois tämän kädestä tai luodin vihollisen aseen piipusta sisään. Joskus Luke tyytyy yksinkertaisempaan keinoon, eli ampuu vihollisen pistooleista iskurit tai nöyryyttää vastustajaansa ampumalla vihollisen henkselit poikki niin että housut tipahtavat kintuille. Albumien lopussa Lucky Luke tyypillisesti poistuu auringonlaskuun laulaen ”I'm a poor lonesome cowboy, and a long way from home...”
Ensimmäinen albumi "Arizona / La mine d’or de Dick Digger" julkaistiin Ranskassa 1947. Ensimmäisissä albumeissa näkyi Disneyn vaikutus. Kaikki albumit on julkaistu myös suomeksi.
Lucky Luken suosio perustuu tekijöiden laajaan aineiston tuntemukseen. Albumeissa käydään kohta kohdalta läpi Villin lännen mytologian yksityiskohtia. Tilannekomiikka on hyvin ajoitettua, tarinan kuljetus täsmällistä, mietittyä ja lännenfilmeihin viittaavaa sekä liioittelu sykähdyttävää.
Suomessa lyhyitä Lucky Luke -sarjakuvia on julkaistu albumeiden lisäksi "Mustanaamio"-sarjakuvalehdessä. Lucky Lukelle on tehty myös kolme rinnakkaissarjaa: Kid Lucky, Rantanplan sekä Daltonit.
Hahmot.
Lucky Lukesta tuttuja hahmoja ovat sankarin lisäksi hevonen Jolly Jumper, pelokas ja varjoaankin tyhmempi koira Rantanplan sekä sarjakuvan kestokonnat Daltonin veljekset (joilla on todellinen esikuva). Daltonin veljekset: Joe, Jack, William ja Averell. Jokainen on tässä järjestyksessä toistaan päätään pidempi. Averellilla on aina nälkä, Joe on nelikon aggressiivisin, Jack on viinaan menevä asehullu ja William taas valepukeutumisen kuningas.
Muissa medioissa.
Lucky Lukesta on tehty useita piirrosfilmejä sekä neljä näyteltyä elokuvaa.
Shenzhou

Shenzhou ( "jumalten alus", "jumalainen kulkuneuvo") on Kiinan kansantasavallan avaruushallinnon miehitettyjen avaruusalusten perhe. 
Shenzhou 5 vei ensimmäisen taikonautin (kiinalainen avaruuslentäjän), Yang Liwein, kiertoradalle avaruuteen lokakuussa 2003.
Avaruusaluksen kehitystyö alkoi vuonna 1992. Alus pohjautuu venäläiseen Sojuz-avaruusalukseen. Ensimmäiset neljä miehittämätöntä koelentoa suoritettiin vuosina 1999, 2001 ja 2002. Kantorakettina Shenzhou-ohjelmassa on käytetty Pitkä Marssi 2F -rakettia. Laukaisut tehdään Jiuquanin avaruuskeskuksesta.
Nykyisin Kiinan avaruushallinto valitsee taikonauttinsa lähinnä tutkijoista.
Vuoden 2007 alussa Kiinan avaruushallinto julisti, että kiinalaiset taikonautit saavuttaisivat Kuun 15 vuoden aikana, ts. vuoteen 2022 mennessä. Lausunnon antanut Huang Chunping on Kiinan johtava miehitetyn ohjelman kantorakettien suunnittelija, ja miehitettyjen lentojen ohjelman eräs päätarkoitus on suunnitella uusia kantoraketteja kuten NASA:n tapauksessakin.
Vuosisata

Vuosisata on sadan vuoden jakso, erityisesti jokin ajanlaskun sataluku.
Suomessa yleisimmin käytetty vuosisatojen nimeämistapa perustuu vuosiluvun alkuosaan. "Tuhatyhdeksänsataaluku" eli 1900-luku sisältää vuodet 1900–1999. Samoin määritellään vuosikymmenet, esimerkiksi 1910-luku (vuodet 1910–1919).
Sama järjestelmä on ruotsissa ("nittonhundratalet", "1900-talet"; "åttiotalet", "80-talet").
Monissa kielissä, joskus suomessakin, vuosisadoista käytetään järjestyslukuja (, 'kahdeskymmenes vuosisata'), jolloin on tapana määritellä ensimmäiseksi vuosisadaksi vuodet 1–100, toiseksi vuosisadaksi 101–200 ja niin edelleen. Tällöin esimerkiksi 20. vuosisata sisältäisi vuodet 1901–2000. Käytännössä 20. vuosisadalla tarkoitetaan usein vuosia 1900–1999.
240-luku

Tapahtui vuosikymmenen aikana.
Vuosi 240
Vuosi 241
Vuosi 242
Vuosi 243
Vuosi 244
Vuosi 245
Vuosi 246
Vuosi 247
Vuosi 248
Vuosi 249
230-luku

Tapahtui vuosikymmenen aikana.
Vuosi 230
Vuosi 231
Vuosi 232
Vuosi 233
Vuosi 234
Vuosi 235
Vuosi 236
Vuosi 237
Vuosi 238
Vuosi 239
220-luku

Tapahtui vuosikymmenen aikana.
Vuosi 220
Vuosi 221
Vuosi 222
Vuosi 223
Vuosi 224
Vuosi 225
Vuosi 226
Vuosi 227
Vuosi 228
Vuosi 229
210-luku

Tapahtui vuosikymmenen aikana.
Vuosi 210
Vuosi 211
Vuosi 212
Vuosi 213
Vuosi 214
Vuosi 215
Vuosi 216
Vuosi 217
Vuosi 218
Vuosi 219
200-vuosikymmen

Tapahtui vuosikymmenen aikana.
Vuosi 200
Vuosi 201
Vuosi 202
Vuosi 203
Vuosi 204
Vuosi 205
Vuosi 206
Vuosi 207
Vuosi 208
Vuosi 209
=Lähteet=
Popol Vuh

Popol Vuh (tai Popol Wuj k'ichen kielellä) on Guatemalan ylänköalueilla asuvien kiche-mayojen kansalliseepos. Se on mayojen vanhan mytologian pohjalta 1550-luvulla kirjoitettu myyttis-historiallinen teos, jossa selitetään kiche-kansan ja heidän jumaliensa vaiheet, maailman luominen, ihmisen valmistaminen, taistelut hyvän ja pahan sekä elämän ja kuoleman välillä, sekä lopuksi kiche-kansan historia aina 1550-luvulle asti. Nimi "Popol Vuh" tarkoittaa ’Neuvoston/Yhteisön Kirja’.
Historia.
"Popol Vuhin" kirjoittivat luultavasti noin vuosien 1554–1558 välillä kiche-mayat maansa valloittaneilta espanjalaisilta konkistadoreilta piilossa Santa Cruz del Quichéssä, joka sijaitsee kahden kilometrin korkeudella Guatemalan vuoristossa. Teoksen kirjoittajien nimiä ei tiedetä. He kuuluivat ilmeisesti kolmeen entistä Kiche-valtakuntaa hallinneeseen sukuun: Caueceihin, Niha’ihin ja Ahau Kicheihin. "Popol Vuhissa" puhutaan ”alkuperäisestä kirjasta ja muinaisesta kirjoituksesta”, mistä voidaan päätellä, että kirjoittajalla oli käytössään jokin vanhempi teksti, jota mayat piilottelivat espanjalaisilta. Nämä valloittajat polttivat kaikki käsiinsä saamat mayatekstit, lukuun ottamatta neljää Jukatanin mayojen koodeksia. Niiden lisäksi mayoilta on säilynyt vain "Popol Vuh".
Santa Cruz del Quichéstä käsikirjoitus matkasi Chichicastenangoon, missä sen näki vuosien 1701–1703 välillä ensimmäisenä eurooppalaisena munkki Francisco Ximénez. Hän teki kirjasta kichen- ja espanjankielisen rinnakkaisversion, josta hän kuitenkin ilmeisesti jätti siinä olleen kuvituksen pois. Tämä on vanhin nykypäivään asti säilynyt versio, jossa on alkuperäiskielellä kirjoitettu teksti. Käsikirjoitus kulkeutui Ciudad de Guatemalan San Carlosin yliopiston kautta Pariisiin, mistä se palasi vuonna 1911 Atlantin yli nykyiseen säilytyspaikkaansa Newberryn kirjastoon Chicagossa.
Sisältö.
"Popol Vuh" oli alun perin yhtenäinen, pitkä runoelma, mutta käännöksen jälkeen se jaettiin esipuheeseen ja neljään erilliseen kirjaan. Sisällöltään teos voidaan jakaa kolmeen osaan. Ensimmäinen osa tapahtuu luojajumalien maailmassa, ja siinä kuvataan maailman luomisen lisäksi kaksi epäonnistunutta yritystä luoda ihminen, joka palvoisi jumaliaan. Toisessa osassa kerrotaan kahden sankarikaksossukupolven tarina, jonka pääteemana on matka mayojen manalaan Xibalbaan. Sen lisäksi kirjassa kuvataan, miten jotkin eläimet saivat erityisiä piirteitään. Seuraavaksi kirjassa kuvataan luojajumalien ensimmäinen onnistunut yritys luoda ihminen valkoisesta ja keltaisesta maissista. Teos loppuu pitkään kertomukseen kiche-kansan myyttisestä ajasta aina 1550-luvulle saakka.
Shenzhou 5

Shenzhou 5 oli 15. lokakuuta 2003 tapahtunut Kiinan ensimmäinen miehitetty avaruuslento. Se laukaistiin käyttämällä Pitkä marssi 2F -kantorakettia. Mukana matkusti ensimmäinen kiinalainen avaruuslentäjä, taikonautti Yang Liwei.
Laukaisu tapahtui Jiuquanin avaruuskeskuksesta 15. lokakuuta 2003 kello 01:00,03 UTC (paikallista aikaa 09:00,03). Lento kesti 21 tuntia, 22 minuuttia ja 45 sekuntia laskeutuen Sisä-Mongoliaan kello 22:22,48 UTC (16. lokakuuta 06:22 paikallista aikaa). Alus kiersi Maan 14 kertaa ja saavutti 336 kilometrin korkeuden. Aluksen orbitaalimoduuli jatkoi kiertoradalla ja teki automatisoituja kokeita 16. maaliskuuta 2004 asti. Moduuli putosi Tyyneenmereen 30. toukokuuta 2004.
Australianterrieri

Australianterrieri () on pienikokoinen terriereihin kuuluva koirarotu.
Ulkonäkö.
Silmät ovat pienet ja soikeat; aina sävyltään tummanruskeat. Korvat ovat pienet, pystyt ja teräväkärkiset. Karvapeite on karhea, tiheä ja suora; pituudeltaan n. 6 cm. Väritys voi olla joko sininen – teräksen- tai tummanharmaan sävyissä – punaruskein merkein (blue&amp;tan), yksivärinen hiekka (fawn) tai yksivärinen punainen. Urosten ihannesäkäkorkeus on 25 cm, ja nartut ovat hieman pienempiä. Urosten ihannepaino on 6,5, ja nartut ovat hieman kevyempiä.
Luonne ja käyttäytyminen.
Australianterrieri on luonteeltaan iloinen ja leikkisä, voisi sanoa jopa huumorintajuinen ja aina valmis osallistumaan kaikkeen toimintaan.
Alkuperä.
Australianterrieriä pidetään vanhimpana australialaisena rotuna, ja se polveutuu brittiläisistä terriereistä. Sillä lienee yhteiset esi-isät silkkiterrierin kanssa: Victoriassa, Uudessa Etelä-Walesissa ja Tasmaniassa eläneet karheakarvaiset terrierit ("Broken Coated Terriers"). Nämä karheakarvaiset koirat olivat tiettävästi kehittyneet useista brittiläistä alkuperää olevista roduista: skotlanninterrieristä (tai edeltäjästään aberdeeninterrieristä), dandiedinmontinterrieristä ja skyenterrieristä. Jalostukseen käytettiin silloin tällöin myös yorkshirenterrieriä. 1800-luvun alussa erityisesti Tasmanian Campbelltownissa ja Rossissa kasvatettiin karheakarvaisia terriereitä, jotka tunnettiin kiiltävästä sinertävästä perusvärityksestään ja tan-merkeistään. Vaikka ne painoivat vain 4,5 kg, niitä pidettiin kuitenkin hyvinä vahtikoirina.
Rotua käytettiin aikaisemmin maatiloilla muun muassa tuhoeläinten torjumisessa sekä vahtikoirana. Nykyisin sitä käytetään monissa koiraharrastuksissa kuten agilityssä, koiratanssissa ja kaverikoirina. 
Hoito.
Australianterrieri on trimmattava rotu, ja trimmaaminen tapahtuu käsin nyppimällä.
HSC SuperSeaCat Four

HSC Superseacat Four oli SuperSeaCatin operoima laiva. Alus on rakennettu vuonna 1999 Italiassa Fincantierin telakalla Riva Trigosossa. Vuodesta 2000 lähtien alus oli Helsinki–Tallinna-reitillä pika-aluksena, vuoden 2006 heinäkuuhun asti Silja Linen väreissä. Aluksen kotisatama oli La Spezia, Italia. 
Tammikuussa 2008 alus myytiin Kreikkaan Aegean Speed Lines -yhtiölle ja saman vuoden lokakuussa Superseacat lopetti liikennöinnin aluksella. Alus ajettiin Puolan Gdanskin Remontowaan huollettavaksi. Toukokuun 12. päivänä 2009 alus nimettiin ja rekisteröitiin uudella nimellä Speedrunner IV. Myöhemmin samassa kuussa alus lähti kohti Kreikkaa. Laiva aloitti kesäkuussa 2009 liikenteen reitillä Pireus - Serifos - Sifnos - Folegandros - Milos.
Joulukuussa 2016 laiva myytiin kreikkalaiselle Golden Star Ferries -yhtiölle Pireukseen. Vuonna 2017 laiva nimettiin uudelleen, uudeksi nimeksi annettiin Superrunner. 
Laivan sisaraluksia ovat "SuperSeaCat One", "SuperSeaCat Two" ja "SuperSeaCat Three". 
Laivan pituus on 100 metriä ja leveys 17,1 metriä. Syväys on 2,75 metriä ja aluksen bruttovetoisuus on 4 500 tonnia. Autoja se pystyy kuljettamaan noin 150 ja matkustajia vajaa 800. Aluksen koneiston muodostaa neljä Ruston 20RK270 -dieselmoottoria, joiden voima siirretään vesisuihkupropulsioon. Koneiden teho on 27 500 kilowattia. Alus pystyy saavuttamaan 38 solmun matkanopeuden, mikä on huomattavasti enemmän kuin tavallisten matkustajalauttojen matkanopeus.
Microsoft Access

Microsoft Access on Microsoft Office -ohjelmistopaketteihin kuuluva tietokantojen käsittelyohjelma.
Microsoft Access on niin sanottu relaatiotietokantaohjelma, joka soveltuu pienten ja keskisuurten aineistojen käsittelyyn. Raporttien ja lomakkeiden suunnittelu tehdään yleensä sen ohjattujen toimintojen avustamana tai valmiita mallipohjia käyttäen. Ohjelmaa käytetään esimerkiksi käyttöliittymänä SQL-tietokantoihin. Sisäisesti Microsoft Access käyttää Jet-tietokantamoottoria. Kantaan voidaan liittyä ODBC-rajapinnan kautta muistakin ohjelmista.
Ohjelma toimii muiden Microsoftin ohjelmien kanssa. Esimerkiksi Microsoft Excel -taulukon tiedot voidaan tuoda Microsoft Accessiin, jolloin niitä voidaan tarkastella lomake- tai raporttimuodossa. Taulukot voidaan myös viedä Exceliin esimerkiksi graafisten esitysten tekoa varten. Halvemmissa Office-paketeissa, esimerkiksi Officen "peruspaketeissa", kuten "Personal" ja "Student" ei ole Microsoft Accessia mukana. Microsoft Access sisältyy Microsoft Officen "Enterprise"- ja "Professional"-versioihin. Se sisältyy kaikkiin Office 365-paketteihin
Historia.
Access julkaistiin Windowsille vuonna 1992, jolloin se ehti ennen Paradox-ohjelmiston Windows-versiota Borlandin harmiksi. Accessia kuitenkin kritisoitiin ohjelmointivirheistä, jotka aiheuttivat kaatumisia ja tiedon menetyksiä.
Vega

Vega ("Wega", α Lyr, Alfa Lyrae) on Lyyran tähdistön päätähti. Tämä kirkas sinertävänvalkea tähti on melko lähellä meitä, 25,3 valovuoden päässä. Vega on kolmanneksi kirkkain Suomessa näkyvä tähti, vain Arcturus ja Sirius ovat kirkkaampia. Vega on niin sanotun Kesäkolmion kärkitähti. Kesäkolmioon kuuluvat myös Joutsenen Deneb ja Kotkan Altair. Koko tähtitaivaalla Vega on viidenneksi kirkkain tähti. Suomessa Vega on sirkumpolaarinen, eli se on aina horisontin yläpuolella. Vegaan on viitattu mm. elokuvassa "Ensimmäinen yhteys".
Kuvaus.
Spektriluokaltaan Vega on luokkaa A0V ja sijoittuu HR-diagrammissa pääsarjaan. Vegan elinikä on vain 10 % Auringon eliniästä eli noin miljardi vuotta. Vega on Aurinkoa lyhytikäisempi, koska se on aurinkoa massiivisempi. Aurinkoa massiivisempien tähtien keskustassa lämpötila ja tiheys nousevat suuremmaksi, ja ne polttavat vetypolttoainetta fuusioissa Aurinkoa huomattavasti nopeammin, hyvin kiivaasti. Vega on mahdollisesti Delta Scuti -tyypin muuttuva tähti.
Noin 12 000 vuoden kuluttua Vegasta tulee uusi napatähti Pohjantähden tilalle, kun Maan prekessio eli akselin kiertyminen ajan mukana liikuttaa pohjoisnapaa taivaalla. Korjatun magnitudimäärityksen mukaan tähden kirkkaus on 0,03.
Havaintohistoria.
Vega oli ensimmäinen valokuvattu tähti vuonna 1850, ja myös ensimmäinen valokuvattu spektri vuonna 1872 otettiin Vegasta. Vega oli ensimmäisiä tähtiä, joiden parallaksi mitattiin. Struve mittasi sen vuonna 1837 ja julkaisi vuonna 1840. Parallaksista saadaan laskettua tähden etäisyys.
Planeettajärjestelmä.
Pölykiekko.
Vuonna 1983 infrapuna-alueella taivasta kuvannut IRAS-satelliitti havaitsi Vegalta ylimääräistä infrapunasäteilyä. Säteilyn arveltiin olevan peräisin tähteä kiertävästä pölykiekosta. Vuonna 2005 julkaistun, Spitzerin keräämään aineistoon perustuvan tutkimuksen mukaan Vegan pölykiekon säde on 24 μm aallonpituudella mitattuna 330 AU, 70 μm mitattuna 543 AU ja 160 μm mitattuna 815 AU. Vegan renkaan hiukkasten elinikä on laskujen mukaan vain alle 1 000 vuotta.
Mahdolliset planeetat.
Aikaisten tutkimusten perusteella Vegan pölykiekossa havaittiin kaksi kasaumaa, joiden arveltiin johtuvan tähteä kiertävästä planeetasta. Vuonna 2002 julkaistu tutkimus arvioi, että Vegalla olisi kolmen Jupiterin massainen planeetta 40 AU:n päässä keskustähdestä. Seuraavana vuonna julkaistussa tutkimuksessa todettiin kasaumien saattavan johtua Neptunuksen massaisen planeetan migraatiosta 56 miljoonan vuoden aikana 40 AU:n etäisyydeltä 65 AU:n etäisyydelle. Vuonna 2006 julkaistu tutkimus rajasi mahdollisen planeetan massaksi korkeintaan 5–10 Jupiterin massaa.
Teorioista huolimatta Vegalta ei ole löydetty planeettoja. Mahdollisen jättiläisplaneetan olemassaolo asetettiin kyseenalaiseksi, kun aikaisemmin havaittuja kasautumia ei kyetty havaitsemaan vuonna 2007 Plateau de Bure Interferometerilla kerätyn aineiston perusteella.
Konkistadori

Konkistadorit () olivat espanjalaisia sotilaita, jotka löivät ensin muslimit Espanjassa 1400-luvun lopulla ja valloittivat sitten Amerikan 1490-luvun ja 1500-luvun aikana.
Historia.
Kun Espanjan kuninkaat taistelivat Espanjan valloittaneita muslimeja vastaan, he turvautuivat paljon aristokraateista koostuneeseen raskaaseen ratsuväkeen. Heitä kutsuttiin aluksi "hidalgoiksi", mutta ajan myötä heitä alettiin kutsua myös konkistadoreiksi eli valloittajiksi.
Kun espanjalaiset olivat saaneet Granadan takaisin muslimeilta vuonna 1492, Espanjan takaisinvalloitus oli ohi. Pitkän sodan jäljiltä maassa oli kuitenkin tuhansia sotilaita, joilla ei ollut valmiuksia ryhtyä toiseen ammattiin. Työttömät sotilaat alkoivat vaellella maaseudulla ryöstelemässä. Kun Kristoffer Kolumbus oli löytänyt maata Atlantin takaa vuonna 1492, kuningas Ferdinand lähetti sinne työttömät sotilaansa palvelemaan isänmaata, levittämään kristinuskoa ja rikastumaan.
Jotkut konkistadoreista olivat aristokraatteja ja aatelisia, mutta useimmat olivat köyhien aatelisperheiden poikia tai tavallisia sotilaita. Kaikki heistä olivat seikkailunhaluisia, omapäisiä ja kurittomia. Koska hevosia oli vaikea rahdata meren poikki, konkistadorien ratsuosastot olivat pieniä, joskin pelottavia intiaanien silmissä. Suurin osa konkistadorien joukoista oli raskasta jalkaväkeä, joka pukeutui rautaisiin rintalevyihin, kypäriin ja reisisuojuksiin. Joillain varakkaimmilla sotilailla oli lisäksi täydet käsivarsisuojukset ja laattahaarniskat. Aseina heillä oli rapiirit ja kahden käden leveämiekat, peitset, hilparit, varsijouset, lunttulukkomusketit sekä kanuunat.
Taistelussa konkistadorit yrittivät aina kaapata aloitteen itselleen, jotta he pystyivät hyödyntämään ylivoimaista aseistustaan. Kun konkistadorit taistelivat intiaaniliittolaistensa rinnalla, he muodostivat etujoukon, joka puhkaisi vihollisen rivit. Konkistadorit olivat valloitussodissaan hyvin menestyksekkäitä, sillä he olivat tekniikaltaan parituhatta vuotta edellä intiaaneja, joilla ei ollut rautaa tai pyörää. Konkistadorien tietä tasoitti myös Euroopasta tulleiden tautien leviäminen intiaanien joukkoihin.
Amerikan valloitukset alkoivat toden teolla vuonna 1519, kun Hernán Cortésin joukot nousivat maihin Meksikon rannikolla 550 miehen ja 16 hevosen vahvuisina. Espanjalaiset liittoutuivat valtaa pitäneiden asteekkien alistamien heimojen kanssa ja löivät asteekit Tenochtitlánissa vuonna 1521. Vuonna 1530 Francisco Pizarro valloitti Perussa Inkavaltakunnan vain 150 miehen armeijalla, joka ei kärsinyt lainkaan miehistötappioita. Muita konkistadoriarmeijoiden johtajia olivat esimerkiksi Juan Ponce de León, Hernando de Soto ja Francisco Vásquez de Coronado, jotka valloittivat Espanjalle alueita Pohjois-Amerikasta. Koko Amerikan valloitukseen ja Espanjan siirtomaaimperiumin perustamiseen konkistadoreilta kului vain 40 vuotta.
Rencontre-ongelma

Rencontre-ongelma eli yhteensattumisongelma on todennäköisyys sille, että kun joukon formula_1 alkiot kuvataan joukon formula_2 alkioiksi ja joukon formula_2 alkiot sekoitetaan satunnaiseen järjestykseen, niin kuvauksessa kaikki joukon formula_1 alkiot saavat sekoituksessa jonkun uuden joukon formula_2 alkion. Todennäköisyyden arvo riippuu alkioiden lukumäärästä, mutta se on asymptoottisesti vakio formula_6.
Käytännön esimerkkinä tästä ovat pikkujoulun lahjapaketit, missä juhlavieraat tuovat lahjasäkkiin lahjapaketin ja ne jaetaan takaisin lahjan tuoneiden kesken umpimähkään. Penconte-ongelmassa päätellään todennäköisyys sille, että "kukaan ei saa omaa lahjaansa takaisin".
Ongelman ratkaisu.
Ratkaisu on johdettavissa käyttäen apuna joukko-opin ja todennäköisyyslaskennan kaavoja.
Olkoon lahjapaketin tuojien lukumäärä formula_7. Sovitaan, että tapahtuma formula_8 sattuu, jos vieras formula_9 saa takaisin oman lahjansa. Kysytty todennäköisyys on siis
formula_10.
De Morganin lakien mukaan pätee yhtälö
formula_11.
Tämän ja komplementin todennäköisyyden kaavalla saadaan yhtälö
formula_12.
Todennäköisyyslaskennan yleinen yhteenlaskukaava on
formula_13.
Näin ollen riittää laskea tapahtumien formula_14 kaikkien kombinaatioiden leikkausten todennäköisyydet. Koska lahjojen oletetaan jakautuvan symmetrisin todennäköisyyksin, on
formula_15
kaikilla indeksikombinaatioilla formula_16. Yhteenlaskukaava supistuu tällöin binomikertoimen avulla merkittynä muotoon
formula_17.
Todennäköisyys, että formula_18 ensimmäistä vierasta saavat takaisin omat lahjansa, on
formula_19.
Kun tämä sijoitetaan yhteenlaskukaavaan, saadaan vastaus
formula_20.
Tämän kaavan avulla pystytään kysytty todennäköisyys laskemaan helposti eri lukumäärän formula_21 arvoille. Kun formula_21 lähestyy ääretöntä, suppenee todennäköisyys eksponenttifunktion määritelmän mukaan kohti Neperin luvun käänteislukua formula_23. Summalausekkeen luonteesta johtuen suppeneminen on hyvin nopeaa, ja likiarvo formula_24 pätee aina, kun lahjan tuovia vieraita on vähintään kuusi.
Kulttuurivihkot

Kulttuurivihkot on Helsingissä julkaistava valtakunnallinen aikakauslehti. Se on ilmestynyt keskeytyksettä vuodesta 1973. Lehti ilmoittaa olevansa puolueisiin sitoutumaton vasemmistolainen kulttuurilehti.
Lehden perusti marxilais-leniniläinen Kulttuurityöntekijäin Liitto, joka julkaisi sitä vuosina 1973–1991. Vuosina 1992–1998 lehteä julkaisivat Vihreä Lyhty Oy ja Kulttuurivihkot-yhdistys ry, vuoden 1999 Kulttuurivihkojen kannatusyhdistys (rekisteröimätön yhdistys). Vuodesta 2000 lehteä on julkaissut helsinkiläinen Domirola Oy, joka on lehden tekijöiden omistuksessa.
Lehdellä oli 1970-luvulla parhaimmillaan liki kymmenentuhatta tilaajaa. Vuonna 2004 lehden painosmäärä on noin neljätuhatta.
Kulttuurivihkojen päätoimittaja on 2025 alkaen Marissa Mehr.
Kirjat.
Kulttuurivihkot julkaisee myös kirjoja, joita on palkittu:
Päätoimittajat.
nro/vuosi (nimike jos poikkeaa päätoimittajasta)
Tekstinkäsittely

Tekstinkäsittely tarkoittaa tietokoneella toimivan tietokoneohjelman käyttämistä tekstin kirjoittamiseen, muokkaamiseen ja tulostamiseen. Tekstinkäsittelyn apuneuvoina itse tietokoneen ja tekstinkäsittelyohjelman lisäksi voivat toimia näppäimistö ja hiiri, sekä joissakin tapauksissa myös mikrofoni tai muu eri käyttäjien (esimerkiksi liikuntarajoitteisten) fyysisiin tarpeisiin suunniteltu laite.
Tekstinkäsittelyyn kuuluu tyylien käyttö. Tekstinkäsittelyohjelmalla voi tehdä automaattisia sisällysluetteloita, alaviitteitä ja ristiviittauksia. Tekstinkäsittelyohjelmissa on alkeellisia taulukkolaskenta-, tietokanta- ja graafisia ominaisuuksia.
Tekstinkäsittelyyn tarkoitettuja ohjelmia ovat:
Microsoft Word on markkinoiden johtava tekstinkäsittelyohjelma käyttäjien lukumäärällä mitattuna. Microsoft on arvioinut, että Office-julkaisua käyttää noin puoli miljardia käyttäjää. Markkinoilla on lukuisa määrä muita kaupallisia tekstinkäsittelyohjelmia kuten WordPerfect sekä avoimen lähdekoodin ohjelmia kuten OpenOffice.org Writer ja LibreOffice Writer.
Historiaa.
IBM alkoi käyttää termiä tekstinkäsittely 1960-luvulla. 
Vuonna 1968 Douglas Engelbart esitteli tekstinkäsittelyä On-Line Systemillä hiiren ja graafisen käyttöliittymän kanssa.
Varhain 1970-luvulla Linolex, Lexitron ja Vydec rakensivat pioneerityönä tekstinkäsittelyjärjestelmän, jossa oli kuvaputkinäyttö muokkausta varten. Varsinainen läpimurto tapahtui kuitenkin vuonna 1976, jolloin Wang Laboratories valmisti kuvaputkipohjaisen järjestelmän. Myös kanadalainen elektroniikkayhtiö Applied Electronics Company esitteli samanlaisen järjestelmän, mutta meni konkurssiin vuotta myöhemmin.
Aikaisemmin yleisesti käytössä olleita tekstinkäsittelyohjelmia ovat olleet: