tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Giuseppe Pella

Giuseppe Pella (18. huhtikuuta 1902 – 31. toukokuuta 1981) oli italialainen poliitikko. Hän toimi Italian pääministerinä vuosina 1953–1954. Pellan hallitus jätti eronpyyntönsä 5. tammikuuta 1954. Hän oli Italian edustajainhuoneen jäsen 1948–1968 ja senaatin jäsen 1968–1976. Hän toimi myös valtiovarainministerinä, ulkoministerinä ja budjettiministerinä useissa eri hallituksissa. Hän edusti kristillisdemokraattista puoluetta (Democrazia Cristiana).
Pella oli Euroopan hiili- ja teräsyhteisön yleiskokouksen puheenjohtaja 1954–1956. Tehtävä vastaa nykyistä Euroopan parlamentin puhemiestä.
Pella oli koulutukseltaan kauppa- ja taloustieteen maisteri. Hänen muistokseen on Roomassa nimetty aukio.
Slauharad

Slauharad () eli Slavgorod () on pikkukaupunki ja hallintopiiri Valko-Venäjän Mahiljoun alueella linnuntietä vajaa 70 kilometriä Mahiljousta kaakkoon. Syksyn 2009 väestönlaskennan mukaan Slauharadin kaupungissa asui 7 992 ja koko piirissä 14 888 ihmistä.
Slauharadin piiri saastui huomattavasti Tšernobylin ydinvoimalaonnettomuuden seurauksena. Radioaktiivisen saasteen pitkäaikaisiset vaikutukset näkyvät yhä maankäytön rajoituksina.
Uranus (yhtye)

Uranus oli suomalainen soul/proge-yhtye, joka oli toiminnassa 1970-luvulla. Se julkaisi vain yhden albumin, "Aamun hauta" vuonna 1975.
Jukka Törmä &amp; Omuna

Jukka Törmä &amp; Omuna oli suomalainen yhtye, joka teki kaksi pitkäsoittoa Kerberos-levymerkille.
Kalle Peronkoski

Kalle (Karl) Peronkoski, myös: "K. Peronkoski", ennen vuotta 1947 ja vuoden 1967 jälkeen "Perón", oikealta nimeltään "Karl-Fredrik Valter Perón" (16. toukokuuta 1908 Hanko – 6. helmikuuta 1974 Helsinki) oli suomalainen elokuvaaja ja elokuvaohjaaja.
Peronkoski aloitti elokuva-alalla 1930-luvun alussa kamera-assistenttina. Hänen ensimmäinen ohjauksensa oli lyhytelokuva "Pellon perkaajia ja karjan kaitsijoita" (1937). Ensimmäisessä "Lapatossussakin" (1937) hän toimi kamera-assistenttina, mutta kolmannessa, "Tavaratalo Lapatossu &amp; Vinskissä" (1940), pääkuvaajana. Sotien aikana hän toimi TK-kuvaajana.
Peronkoski sai Jussi-palkinnon elokuvien "Naiskohtaloita" (palkittu 1948), "Silja – nuorena nukkunut" (palkittu 1956) ja "Mies tältä tähdeltä" (palkittu 1959) kuvauksesta. Kunniamaininnan hän sai 1946 elokuvasta "Menneisyyden varjo".
Peronkoski on haudattu Hietaniemen hautausmaalle Helsinkiin.
Kotitapaturma

Kotitapaturma on kotona, kodin piha-alueella, loma-asunnossa, kesämökillä tai muussa asunnossa sattuva tapaturma. Fyysisen vamman aiheuttaneita kotitapaturmia sattui 15 vuotta täyttäneille suomalaisille vuoden 2009 aikana noin 321 000, mikä oli 29 % kaikista tapaturmista. Kotitapaturman uhriksi joutui 15 vuotta täyttäneistä suomalaisista noin 270 000 eli noin 6,4 %. 
Koti- ja vapaa-ajan tapaturmien arveltiin sosiaali- ja terveysministeriössä vuonna 2002 tehdyn selvityksen mukaan aiheuttavan Suomessa vuositasolla noin neljän miljardin euron kustannukset.
Eniten kotitapaturmia sattuu huolto-, korjaus- ja rakennustöissä. Huolto-, korjaus- ja rakennustöissä kotitapaturmat sattuvat pääosin miehille. Naisille kotitapaturmia sattuu eniten ruoanlaiton tai muun kotona liikkumisen yhteydessä ulko- tai sisätiloissa. Yleisimpiä kotitapaturmien sattumistapoja ovat kaatumiset ja liukastumiset, satuttamiset teräviin esineisiin ja kuumassa lämpötilassa polttaminen.
Kotiympäristössä ihminen itse voi ratkaisevasti vaikuttaa omaan ja läheistensä turvallisuuteen. Kotona painottuu oman toiminnan merkitys turvallisuuden luomiseksi tai vaarantamiseksi.
Kotitapaturmien ehkäisy.
Kotitapaturmien ehkäisykampanja on pyrkinyt edistämään suomalaisen vapaa-ajan turvallisuutta jo 1990-luvulta lähtien. Siitä tuli Suomen Punaisen Ristin koordinoima Koti- ja vapaa-ajan tapaturmien ehkäisyhankke vuonna 2015. Kampanja on tuottanut materiaaleja sekä suurelle yleisölle että sellaisille ihmisille, jotka ammatikseen voivat edistää ihmisten turvallisuutta.
Kotitapaturmien ehkäisykampanja tarjoaa tapaturma-aiheisiin liittyviä esitteitä, tarkistuslistoja, tiedotteita ajankohtaisista asioista ja muuta materiaalia. Kotitapaturmien ehkäisykampanja on talvisin mukana järjestämässä "Pysy pystyssä" -kampanjaa.
KNM Nordkyn (F309)

KNM Nordkyn (viirinumero F309) oli Britannian Kuninkaallisen laivaston Norjan laivastolle toisessa maailmansodassa lainaama Flower-luokan korvetti "HMS Buttercup".
HMS Buttercup.
"Buttercupin" palvelukseen otto viivästyi, koska se varustettiin miinanraivauskalustolla. Alus sijoitettiin 23. huhtikuuta 1942 valmistuessa Vapaan Belgian laivaston muodostamaan osastoon.
Norjan laivastossa.
"Buttercup" lainattiin 20. joulukuuta 1944 Norjan laivastolle korvaamaan tuhoutunut Castle-luokan korvetti "KNM Tunsberg Castle". Alus palveli 15. helmikuuta 1945 alkaen Liverpoolin saattajaosastossa aina 8. toukokuuta saakka. Alus lähti 13. toukokuuta 1945 Osloon ja Norjan hallitus lunasti aluksen 1946. Se nimettiin 10. elokuuta "KNM Nordkynniksi". Alus luokiteltiin 1950 fregatiksi, jolloin sen viirinumeroksi tuli F309.
Alus myytiin marraskuussa 1957 Thor Dahl Whaling Companylle, joka muutti sen valaanpyyntialukseksi nimettynä "Thorikseksi". Se myytiin romutettavaksi kesäkuussa 1969.
Nauhahait

Nauhahait (Proscylliidae) on lämpimissä vesissä elävä luomihaikaloihin kuuluva heimo.
Lajit.
Nykyisin eläviin nauhahaihin kuuluu kuusi lajia neljässä suvussa. Hoikkanauhahai ("Gollum attenuatus") luetaan toisinaan kuuluvaksi okahammashaiden heimoon. Lajit ja suvut ovat:
Hampaiden perusteella nauhahaihin kuuluvien lajien fossiileja on löydetty muun muassa Britanniasta. Tällaisia jurakaudelle ajoitettuja sukuja ovat esimerkiksi "Praeoproscyllium" ja "Eypea". Mioseeni- ja plioseenikaudelle ajoitettuja "Proscyllium"-suvun fossiileja on löydetty Yhdysvaltain itäosista.
Levinneisyys.
Nauhahait elävät läntisellä Pohjois-Atlantilla Floridan ja Kuuban välisellä alueella. Lisäksi lajeja elää myös Afrikassa ja indoläntisellä Tyynellämerellä. Kalat elävät lämpimissä ja trooppisissa merissä usein lähellä pohjaa. Nauhahait elävät yleensä 50–700 metrin syvyydellä merenpinnasta.
Anatomia.
Nauhahailajeja voidaan pitää kissahaiden ja koirahaiden välimuotona. Ne ovat pieniä haita ja suurin laji hoikkanauhahai saavuttaa noin metrin pituuden. Ruumiinrakenteeltaan kalat ovat hoikkia ja silmät ovat soikeat. Lajeilla on kaksi selkäevää, jotka ovat suhteellisen matalat. Eräillä suvuilla pyrstöevä on nauhamainen ja kaikilla lajeilla pyrstöevässä on lovi. Nauhahaiden hampaat ovat pienet ja niiden ravinto koostuu pienistä kaloista ja selkärangattomista eläimistä.
Liikuntatapaturma

Liikuntatapaturma on ohjattua tai vapaamuotoista liikuntaa harrastettaessa sattunut tapaturma. Liikuntatapaturmien seuraukset ovat tuoreeltaan harvoin vakavia, mutta saattavat altistaa myöhemmin erityisesti alaraajojen nivelrikkomuutoksille. Myös vanhojen vammojen uusiutumiset ovat yleisiä, ja neljännes kaikista vammoista onkin uusiutuneita. 
Suomalaisille aiheutuu vuosittain lähes 350 000 fyysistä vammaa liikuntatapaturmissa. Liikuntatapaturmat ovat yleisin tapaturmatyyppi länsimaisissa yhteiskunnissa: Suomessa noin kolmannes lievistä tapaturmista sattuu nimenomaan liikunnan parissa. Joka vuosi keskimäärin 6,9 % 15 vuotta täyttäneistä suomalaisista joutuu liikuntatapaturmaan. 
Eri liikuntamuotojen välillä on selviä eroja tapaturmariskissä. Yleisimmin liikuntavammat syntyvät voimistelu- tai palloiluhalleissa, ja tapaturmariski kasvaa, kun kontaktit toisiin liikkujoihin lisääntyvät. Hyöty- ja harrasteliikunta on yleensä melko turvallista: asiointi- ja työmatkaliikunnassa riski on 0,3 ja harrasteliikunnassa 0,7 vammaa tuhatta harrastetuntia kohden. Tapaturmariski on huomattavan paljon suurempi kunto- ja kilpaurheilussa, noin 3,1 vammaa tuhatta harrastetuntia kohden. 
Lajeista erityisen riskialttiita ovat esimerkiksi squash, suunnistus, salibandy sekä tietyt kamppailulajit. Määrällisesti eniten urheiluvammoja aiheuttavat jalkapallo, lenkkeily, kuntokävely ja salibandy, joita harrastetaan laajalti Suomessa. 
Väestöryhmien välillä on eroja siinä, kuinka paljon ja millaisia liikuntatapaturmia sattuu. Nuoret miehet ovat selvästi useimmin alttiina liikuntatapaturmille. Riskit ovat suurimmat 15−34-vuotiailla, joilla liikunta on intensiivisimmillään.
Järvikylä (Espoo)

Järvikylä () on Espoon ja Kirkkonummen rajalla sijaitseva kylä. Järvikylä on Espoonkartanon osa-alue ja kylä kuuluu Suur-Kauklahteen.
Navoiyn alue

Navoiyn alue () on hallintoalue Uzbekistanin keskiosassa. Sen keskus on Navoiyn kaupunki. Alueen pinta-ala on 111 090 neliökilometriä. Asukasmäärä oli 1 075 300 vuonna 2024.
Maantiede ja ilmasto.
Navoiyn alue rajoittuu pohjoisessa ja koillisessa Kazakstaniin, kaakossa Jizzaxin ja Samarkandin alueisiin, etelässä Qashqadaryon alueeseen, lounaassa Buharan alueeseen ja luoteessa Karakalpakiaan. Luoteessa on Kyzylkumin aavikko ja jäännösvuoria, kaakossa Nurotavuoret ja etelässä Zarafshonjoen laakso. Hyötykaivannaisiin kuuluvat kulta, grafiitti, volframi, fosforiitti, kalkkikivi ja marmori.
Seudulla vallitsee mantereinen aavikkoilmasto. Kesä on pitkä, kuuma ja kuiva. Heinäkuun keskilämpötila on 27,2–29,6 astetta ja tammikuun 1,9:stä –0,6:een. Vuotuinen sademäärä on 125–282 millimetriä. Sateita saadaan etupäässä keväällä ja talvella.
Alueen tärkein vesilähde on Zarafshonjoki, jota hyödynnetään maatalouden keinokasteluun kanavien ja tekojärvien avulla. Luonnonvarainen kasvillisuus koostuu lähinnä heinäkasveista ja pensaista. Eläinkuntaan kuuluvat susi, kettu, kultasakaali, hietakissa, kuhertajagaselli, jyrsijät, matelijat ja monet lintulajit.
Hallinnollinen jako ja asutus.
Navoiyn alue muodostettiin vuonna 1982 Buharan ja osittain Samarkandin alueista. Se lakkautettiin vuonna 1988, mutta perustettiin uudelleen vuonna 1992.
Alueeseen kuuluu kolme aluetason kaupunkia (Navoiy, Zarafshon ja Gʻozgʻon) sekä kahdeksan piirikuntaa (Karmana, Konimex, Navbahor, Nurota, Qiziltepa, Tomdi, Uchquduq ja Xatirchi). Muut kaupungit ovat suuruusjärjestyksessä Nurota, Uchquduq, Yangirabot ja Qiziltepa. Taajamia on 46, maaseudun itsehallintoalueita 20 ja maaseutuasutuksia 582.
Asukkaista valtaosa on uzbekkeja (88 %). Lisäksi on muun muassa kazakkeja (4 %), karakalpakkeja (2 %), venäläisiä (2 %) ja tadžikkeja (1 %). Kaupunkiväestön osuus oli 49 prosenttia vuonna 2024.
Talous ja liikenne.
Alueen pääelinkeinot ovat teollisuus ja maatalous. Teollisuus tuottaa kultaa ja muita metalleja, lannotteita, rakennustarvikkeita, raakapuuvillaa ja elintarvikkeita. Tärkeimmät yritykset ovat Navoiyn kaivos- ja metallurgiakombinaatti, Navoiyn lämpövoimala, Navoiyazotin lannoitetehdas, Qizilkumsementin sementtitehdas, Navoiyn sähkökemiallinen tehdas ja Nurotan marmorilouhos.
Maatalousmaata on 9 266 200 hehtaaria, josta valtaosa on laidunta. Viljelysmaata on vain 111 100 hehtaaria. Alueella viljellään puuvillaa, viljaa, perunaa, vihanneksia, sokeriruokoa, hedelmiä ja viinirypäleitä. Tuotantoeläimiä ovat lampaat, vuohet, naudat ja siipikarja. Karjatalous on erikoistunut karakullampaiden hoitoon ja nahkan valmistukseen. Lisäksi tuotetaan silkkikuitua.
Alueen kautta kulkee Taškentin ja Buharan välinen maantie ja rautatie, joista haarautuvat yhteydet Uchquduqin kautta Nukusiin. Navoiyssa, Zarafshonissa ja Uchquduqissa on lentoasemat.
Kulttuuri.
Navoiyssa toimii opettajakorkeakoulu ja kaivosteollisuuskorkeakoulu. Kulttuurilaitoksia ovat kotiseutumuseo ja nuorisoteatteri. Historiallisista muistomerkeistä tärkein on 1500-luvulta peräisin oleva Qosim Shayxin rakennuskokonaisuus Karmanassa.
Urban Lindgren

Erik Urban Lindgren (s. 18. huhtikuuta 1973 Morajärvi) on ruotsalainen entinen hiihtäjä. Hän edusti seuratasolla Piteå Elit SK:ta.
Lindgren kilpaili maailmancupissa vuosina 1995–2001. Hän oli palkintopallilla kahdessa viestikilpailussa, mutta ei selvinnyt kolmen parhaan joukkoon yhdessäkään henkilökohtaisessa kisassa. Lindgrenin paras sijoitus kokonaiskilpailussa oli 35. kaudelta 1999–2000.
Lindgren osallistui MM-kisoihin kerran, vuonna 2001. Tuolloin hän oli mukana maansa hopeaa voittaneessa viestijoukkueessa, jonka lisäksi hän sijoittui 30 kilometrin matkalla neljänneksitoista ja 15 kilometrillä 25:nneksi. Lindgren kilpaili myös seuraavan vuoden olympialaisissa, joissa hän oli 15 kilometrin matkalla seitsemästoista ja mukana maansa kolmanneksitoista sijoittuneessa viestijoukkueessa.
Lähteet.
Tahririn aukio

Tahririn aukio ( ("Mīdān at-Taḥrīr" ), ) on Egyptin pääkaupungin Kairon keskustassa sijaitseva tori. Aukio on ollut useiden politiikan tapahtumien näyttämö. Egyptiläiset juhlivat siellä monarkian kaatumista vuoden 1952 vallankumouksessa ja se oli vuoden 2011 vallankumouksen keskipiste.
Aukio syntyi 1800-luvulla, kun Kairoa kehitettiin "Niilin Pariisiksi". Tuolloin aukio oli palatsialueen keskus. Nykyisen nimensä aukio sai 1954, kun se nimettiin vuoden 1952 vallankumouksen jälkimainingeissa "Ismailian aukiosta" "Tahririn aukioksi" ().
Aukion laidoilla sijaitsevat muun muassa Egyptiläinen museo, Arabiliiton päämaja ja kansallisdemokraattisen puolueen päämaja, joka poltettiin vuoden 2011 vallankumouksen yhteydessä. Aukiolla sijaitsee myös Omar Makramin patsas.
Andreas Ertl

Andreas Ertl (s. 30. syyskuuta 1975 Lenggries) on saksalainen entinen alppihiihtäjä. Hän edusti seuratasolla SC Lenggriesiä.
Ertl kilpaili maailmancupissa vuosina 1994–2006. Hänen paras sijoituksensa maailmancupin osakilpailussa on yhdestoista sija Alta Badian suurpujottelusta 2002.
Ertl oli alppiyhdistetyssä juniorien MM-kisojen toinen vuonna 1994. Hän osallistui MM-kisoihin ensimmäistä kertaa vuonna 1996. Tuolloin Ertl oli kahdeskymmenes suurpujottelussa, mutta keskeytti pujottelussa jo ensimmäisellä kierroksella. Hän osallistui samoihin lajeihin myös Sestrieressä 1997, mutta ei päässyt tuolloin kummassakaan maaliin saakka. Ertl sai parhaan henkilökohtaisen MM-sijoituksensa Vailin kisoissa 1999, joissa hän oli alppiyhdistetyssä yhdeksäs. Hän ei saanut tuloksia vuosien 2001 eikä 2003 kisoissa, mutta oli supersuurpujottelun kahdeskymmenesyhdeksäs Bormion kisoissa 2005. Ertl oli samoissa kisoissa voittamassa kultaa joukkuekilpailusta.
Myös Andreaksen sisko Martina oli alppihiihtäjä.
KNM Eglantine (K197)

KNM Eglantine (viirinumero K197) oli Norjan laivaston Flower-luokan korvetti toisessa maailmansodassa. Alus oli alun perin Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1941 valmistunut "HMS Eglantine".
Valmistus.
Alus tilattiin 8. huhtikuuta 1940 Belfastista Harland &amp; Woffilta, missä köli laskettiin 16. tammikuuta 1941 telakkanumerolla 1106. Alus laskettiin vesille 11. kesäkuuta ja valmistui vielä samana vuonna 27. elokuuta.
Palvelus.
Palvelukseenotosta alus oli 29. marraskuuta 1944 saakka Liverpoolin saattajaosastossa. Joulukuusta alkaen alus oli Murmanskiin ja myöhemmin Kirkkoniemeen sijoitettuna Norjan koillisrannikolla.
Norjan hallitus lunasti 1946 aluksen ja liitti sen laivastoonsa, joka nimesi aluksen "KNM Sørøyaksi" 10. elokuuta. Aluksen päätehtävänä oli kalastuksenvalvonta. Alus luokiteltiin 1950 fregatiksi, jolloin sen runkonumeroksi tuli F308. Se myytiin elokuussa 1956 Thor Dahl Whaling Companylle.
Alus muutettiin Framnäs Mekaniske Verkstedissä Sandefjordissa valaanpyyntialukseksi, jolloin propulsiojärjestelmäksi asennettiin dieselmoottori. Alus valmistui marraskuussa 1957, jolloin se nimettiin "Thorglimtiksi". Aluksen viimeinen pyyntikausi Antarktiksella oli 1967–1968, minkä jälkeen se makasi ankkurissa Sandefjordissa toukokuusta 1968 kesäkuuhun 1969. Alus myytiin romutettavaksi Grimstadiin.
Jan Blokhuijsen

 
Jan Blokhuijsen (s. 1. huhtikuuta 1989 Langedijk, Pohjois-Hollanti) on alankomaalainen pikaluistelija.
Blokhuijsen voitti junioreiden maailmanmestaruuden joukkuekilpailussa Innsbruckissa 2007 sekä yleisluistelussa ja joukkuekilpailussa Changchunissa 2008. Hän sai Vancouverin olympialaisissa 2010 pronssia joukkuekilpailussa ja sijoittui samana vuonna viidenneksi yleisluistelun EM- ja MM-kilpailuissa. Vuonna 2011 hän sai EM-kilpailuissa hopeaa ja yleisluistelun MM-kisoissa pronssia. Matkakohtaisissa MM-kilpailuissa hän sai pronssia joukkuetakaa-ajossa. Vuonna 2012 hän saavutti hopeaa EM-kilpailuissa ja yleisluistelun MM-kilpailuissa sekä voitti joukkuetakaa-ajon maailmanmestaruuden. Hän sai EM-hopeaa jälleen 2013. Hän voitti samana vuonna joukkuetakaa-ajon maailmanmestaruuden.
Blokhuijsen voitti Euroopan-mestaruuden Hamarissa 2014. Hän voitti Sotšin olympialaisissa kultaa joukkuetakaa-ajossa ja sai hopeaa 5 000 metrillä ajalla 6.15,71. Kauden päätteeksi hän saavutti hopeaa yleisluistelun MM-kilpailuissa Heerenveenissä. Vuonna 2016 hän sai yleisluistelun EM-pronssia Minskissä ja voitti joukkuetakaa-ajon maailmanmestaruuden Kolomnassa. Hän sai samana talvena yleisluistelun MM-pronssia Berliinissä. Hän saavutti yleisluistelun EM-hopeaa Heerenveenissä 2017. Hän voitti samana talvena joukkuetakaa-ajon maailmanmestaruuden Gangwonissa ja sai yleisluistelun MM-pronssia Hamarissa.
Blokhuijsen voitti yhteislähdön ja joukkuetakaa-ajon Euroopan-mestaruuden Kolomnassa 2018. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän sai pronssia joukkuetakaa-ajossa ja sijoittui 5 000 metrillä seitsemänneksi. Hän ooi neljäs yleisluistelun MM-kilpailuissa 2020.
Cleveland Rebels

Cleveland Rebels oli vuosina 1946–1947 toiminut BAA:ssa pelannut koripalloseura. Seuran kotipaikkana toimi Cleveland.
Historia.
Seura perustettiin vuonna 1946. Rebels voitti kaudella 1946–1947 puolet runkosarjan otteluista ja sijoittui läntisen divisioonan kolmanneksi. Pudotuspeleissä joukkue kohtasi New York Knickerbockersin, jolle Rebels hävisi otteluvoitoin 2–1. Kauden jälkeen seuran toiminta lopetettiin.
Detroit Falcons (koripalloseura)

Detroit Falcons oli vuosina 1946–1947 toiminut BAA-seura.
Historia.
Seura perustettiin vuonna 1946. Falcons osallistui juuri perustettuun BAA:han. Ensimmäisellä kaudella joukkue sijoittui läntisen divisioonan neljänneksi, eikä päässyt pudotuspeleihin. Ainoastaan yhden kauden jälkeen Falcons lopetti toimintansa.
Uzda

Uzda (, ) on pieni kaupunki ja hallinnollinen piiri () Valko-Venäjän Minskin alueella.
Uzdan kaupunki sijaitsee linnuntietä 54 kilometriä pääkaupunki Minskistä etelälounaaseen. Kantatie P68 vie Uzdasta luoteeseen moottoritielle M1 () ja itään Minskistä Slutskiin johtavalle P23-kantatielle. Itämereen laskeva Niemen-joki saa alkunsa Uzdan kaupungin itäpuolelta.
Vuoden 2009 väestönlaskennan mukaan Uzdan kaupungissa asui 9 684 ja koko Uzdenskin piirissä 23 657 ihmistä.
Tonislav Hristov

Tonislav Hristov (s. 18. joulukuuta 1978 Vratza, Bulgaria) on bulgarialainen, Suomessa työskentelevä elokuvaohjaaja. Hän on ohjannut useita dokumentteja YLEn Asiaohjelmille. Hristovin ensimmäinen pitkä dokumenttielokuva "Sinkkuelämän säännöt" esitettiin DocPoint-festivaalilla 2011 ja se tuli elokuvateattereihin 1.4.2011.
Hristovin ensimmäinen pitkä näytelmäelokuva "Laupias Taksikuski" tuli ensi-iltaan 2023.
Ahmednagarin sulttaanikunta

Ahmednagarin sulttaanikunta oli myöhäiskeskiaikainen nykyisen Intian alueella sijainnut sulttaanikunta. Se sijaitsi luoteisessa Deccanissa Gujaratin ja Bijapurin sulttaanikuntien välissä. Malik Ahmad, Bahmanin sulttaanikunnan kuvernööri perusti 28. toukokuuta 1490 Nizam Shahin dynastian, joka korvasi Ahmednagarin vanhan sulttaanikunnan. Pääkaupungiksi tuli Junnar, mutta hallinto siirrettiin Ahmednagariin 1494. Vuonna 1636 Suurmogulien valtakunta valloitti Nizam Shahin.
Historia.
Malik Ahmad oli Nizam-ul-Mulk Malik Hasan Bahrin poika. Isänsä kuoleman jälkeen hän aloitti Nizam Shahin dynastian, jonka pääkaupunki siirrettiin pian Ahmadnagariin, Sinajoen lähelle. Malik Ahmad kuoli 1510, ja hänen lapsensa Burhan Shah I pääsi valtaan. Hänen valtansa aikoina todellinen valta oli virkamies Mukammal Khanilla. Bahran Shahin kuudesta pojasta seuraavaksi valtaan tuli Hussain Shah. Hänen jälkeensä vallassa oli Murtaza Shah, jonka aikana Ahmednagar valloitti Berarin.
Murtaza Shahin lapsi Miran Hussain ehti olla vallassa vain hieman yli 10 kuukautta, kunnes hänet myrkytettiin. Ahmednagarin viimeinen johtaja oli 14. sulttaani Murtaza Shah III, joka oli vallassa vuodet 1633–1636.
Marion Rolland

Marion Rolland (s. 17. lokakuuta 1982 Saint-Martin-d'Hères) on ranskalainen alppihiihtäjä, syöksylaskun maailmanmestari. Hän edusti seuratasolla SC Les Deux Alpes -seuraa.
Rolland kilpaili maailmancupissa tammikuusta 2004 tammikuuhun 2015. Hän saavutti ainoat palkintosijansa kauden 2011–2012 finaaleissa Schladmingissa oltuaan syöksylaskussa toinen ja supersuurpujottelussa kolmas. Hän sijoittui neljänneksi Haus im Ennstalin syöksylaskussa tammikuussa 2010 ja Cortina d’Ampezzon syöksylaskussa tammikuussa 2013.
Rolland osallistui MM-kisoihin ensimmäistä kertaa vuonna 2009. Tuolloin hänen paras sijoituksensa oli viides tila syöksystä. Rolland osallistui samaan lajiin myös Vancouverin olympialaisissa 2010, mutta tuolloin hän kaatui jo muutama sekunti lähdön jälkeen loukaten samalla polvensa. Hän sijoittui Garmisch-Partenkirchenin MM-kisoissa 2011 syöksyssä 20:nneksi ja supersuurpujottelussa 21:nneksi. Hän voitti syöksylaskun maailmanmestaruuden Schladmingissa 2013 jäisellä rinteellä 0,16 sekunnin erolla Nadia Fanchiniin.
Kimura

Kimura () on seuraavien japanilaisten henkilöiden sukunimi:
Sinkkuelämän säännöt

Sinkkuelämän säännöt on Tonislav Hristovin ohjaama suomalainen dokumenttielokuva vuodelta 2011. Se on Hristovin ensimmäinen pitkä dokumenttielokuva. Elokuvan kuvaukset alkoivat joulukuussa 2008 ja päättyivät syyskuussa 2009. Elokuva sai elokuvateatteriensi-iltansa 1.4.2011.
Juoni.
Sinkkuelämän säännöt kertoo neljästä Helsingissä asuvasta nuoresta miehestä. 29-vuotias Tonislav, elokuvan ohjaaja ja päähenkilö, ja hänen ystävänsä Zoran, 27, ovat eronneet suomalaisista vaimoistaan. Kiril on pitkässä parisuhteessa ja haluaisi mennä tyttöystävänsä kanssa naimisiin, mutta tämä kieltäytyy. Hristian, 24, on sinkku. Miehet etsivät rakkauden ja parisuhteen todellista merkitystä kokeilemalla kaikkea aina nettideittailusta urheilutreffeihin ja tyylikoulutukseen. Rakkauden etsintä on täynnä vastoinkäymisiä ja onnen hetkiä. 
Vastaanotto.
Sinkkuelämän säännöt palkittiin parhaana dokumenttielokuvana 4.–13.3.2011 järjestetyillä Sofian elokuvajuhlilla Bulgariassa.
Ağcabədin piirikunta

Ağcabədin piirikunta (, ) on paikallishallintoalue Azerbaidžanissa. Vuonna 1930 perustetun piirin pinta-ala on 1760 neliökilometriä. Asukkaita on 122 600 henkeä (vuonna 2010).
Ağcabədin piiri sijaitsee Azerbaidžanin keskiosan tasankoseudulla. Se rajoittuu pohjoisessa Bərdən ja Zərdabin, idässä Beyləqanin, etelässä Füzulin ja Xocavəndin sekä lännessä Ağdamin piireihin.
Piirin keskus on Ağcabədin kaupunki, josta on 263 kilometriä maan pääkaupunkiin Bakuun. Kuntia on yhteensä 46, taajamia 3 ja kyliä 45. Kaupunkiväestön osuus on 38,3 % (vuonna 2010). Vuoden 1999 väestönlaskennan mukaan 99,7 % asukkaista on azereja.
Seudun pääelinkeinoja ovat maanviljely ja karjanhoito. 
Nähtävyyksiä ovat muinaiset asuinpaikat ja hautakummut sekä Ağcabədin moskeija. Piirin alueella toimii Ağ gölin kansallispuisto.
Paikallislehtenä ilmestyy "Aran".
Glukosinolaatit

Glukosinolaatit ovat orgaanisia yhdisteitä, jotka sisältävät typpeä ja rikkiä. Kasvit tuottavat niitä glukoosista ja eräistä aminohapoista. Niitä on melkein kaikissa Brassicales-lahkon kasveissa (kuten Brassicaceae, Capparidaceae ja Caricaceae), mutta myös rypälepuiden ("Drypetes") suvun (heimo Putranjivaceae) kasveissa.
Koska glukosinolaatteja sisältävien viljelyskasvien käyttö eläinten pääasiallisena rehuna on osoittautunut haitalliseksi, on risti­kukkaisiin kuuluvista viljelys­kasveista kuten rypsistä jalostettu lajikkeita, joissa on hyvin vähän glukosinolaatteja, esimerkiksi rypsi.
Glukosinolaatteihin kuuluu muun muassa sinigriini, joka aiheuttaa kypsennettyyn kukkakaaliin ja ruusukaaliin kitkeryyttä.
Suuria määriä glukosinolaatteja sisältävät kasvit ovat toisaalta kiinnostavia, sillä niistä saatuja aineita voidaan käyttää luontaisina tuhoeläinten torjujina ja niitä tutkitaan syövän hoidossa. Tunnetuin esimerkki on parsakaalin sulforafaani. Tätä tietoa ei kuitenkaan ole vahvistettu tieteellisesti. Kaalien suvun kasvit sisältävät runsaasti glukosinolaatteja, joita voidaan hydrolysoida myrosinaasi-entsyymin tai suolistoflooran avulla isotiosyanaateiksi, jotka alustavien koeputkitutkimuksien mukaan saattavat aiheuttaa soluja suojaavien entsyymien eritystä. Näiden havaintojen perusteella on aihetta arvioida parsakaalinversovalmisteen suojaavia vaikutuksia kliinisissä kokeissa naisille, joilla on rintasyöpäriski.
Glukosinolaateilla tiedetään olevan suurina annoksina myrkyllisiä vaikutuksia sekä ihmisille että eläimille.
Eeva Nikoskelainen

Eeva Nikoskelainen (o.s. "Karo", s. 22. helmikuuta 1942 Salo) on Turun yliopiston silmätautiopin emeritaprofessori ja vapaa kirjailija, joka on kirjoittanut viisi romaania. Nikoskelainen on toiminut pitkään Turun yliopistossa. Hän kirjoitti esikoisteoksensa vuonna 1996.
Eeva Nikoskelainen oli naimisissa sisätautiopin professori Jukka Nikoskelaisen (1943–2013) kanssa. Avioliitosta on neljä lasta.
Bərdən piirikunta

Bərdən piirikunta (, ) on paikallishallintoalue Azerbaidžanissa. Vuonna 1930 perustetun piirin pinta-ala on 957 neliökilometriä. Asukkaita on 143 200 henkeä (vuonna 2010).
Bərdən piiri sijaitsee Azerbaidžanin keskiosan tasankoseudulla. Se rajoittuu pohjoisessa Yevlaxin, koillisessa Ağdaşin, idässä Zərdabin, etelässä Ağcabədin ja Ağdamin sekä lännessä Tərtərin piireihin. Länsirajalla virtaa Kura, johon yhtyy Tərtərjoki.
Piirin keskus on Bərdən kaupunki, josta on 314 kilometriä maan pääkaupunkiin Bakuun. Kuntia on yhteensä 110 ja kyliä 109. Kaupunkiväestön osuus on 27,0 % (vuonna 2010). Vuoden 1999 väestönlaskennan mukaan 99,7 % asukkaista on azereja.
Seudun pääelinkeino on maatalous, joka on erikoistunut viljan ja puuvillan viljelyyn sekä karjanhoitoon. Huomattava merkitys on myös hedelmien ja vihannesten viljelyllä.
Bərdə (armeniaksi "Partav") on yksi Azerbaidžanin historiallisista keskuksista. Nähtävyyksiin kuuluvat vuonna 1322 rakennettu Bərdən mausoleumi, 500-luvulla pysytetyn kaupunginmuurin jäännökset, İbrahimin moskeija ja hautausmaa (1700-luvulta), Tərtərjoen silta (600–800-luvuilta), Axsadan baban mausoleumi (1300-luvulta) ja Güloğlularin kylän kahdeksankulmainen mausoleumi (1700-luvulta).
Paikallislehtinä ilmestyvät "Bərdə" ja "Xan Çinar".
Laguna Colorada

Laguna Colorada on matala suolajärvi Bolivian kaakkoisosassa. Se kuuluu Eduardo Avaroan suojelualueeseen ja sijaitsee hyvin lähellä Chilen rajaa. Järvi on pinta-alaltaan noin 60 neliökilometriä ja keskimäärin 50 senttimetriä syvä. Järven suolapitoisuus on korkea, ja sen punertava väri johtuu järven mineraalipitoisissa vesissä elävän levän ja planktonin pigmentistä.
Laguna Colorada toimii flamingojen parittelupaikkana. Järvessä kasvava levä tarjoaa ruokaa harvinaiselle punanflamingolle. Järven alueella elää myös vähemmissä määrin andienflamingoja ja chilenflamingoja sekä noin 50 muuta lintulajia.
Laguna Verde

Laguna Verde on Bolivian kaakkoisosassa sijaitseva suolajärvi. Järvi kuuluu Eduardo Avaroan suojelualueeseen ja sijaitsee noin 4 400 metrin korkeudessa merenpinnan yläpuolella, Altiplanon ylängön lounaisosassa. Järvi sijaitsee 5 920 metriin kohoavan Licancabur-tulivuoren juurella. Ainoastaan kapea kaistale erottaa Laguna Verden sen itäpuolella sijaitsevasta Laguna Blancasta.
Järven vihreän- ja sinisenvärinen sävy johtuu mineraalipitoisesta sedimentistä, jossa on lyijyä, rikkiä, arsenikkia, kuparia ja kalsiumkarbonaattia.
Sammakonkello

Sammakonkello ("Campanula aparinoides") on Pohjois-Amerikasta kotoisin oleva kellokasvi.
Ulkonäkö ja koko.
Monivuotinen ja maarönsyllinen sammakonkello kasvaa 20–50 senttimetriä korkeaksi. Rento varsi on tavallisesti yläosastaan haarova. Varren särmissä on pieniä, taapäisiä väkäsiä, jotka tekevät varren karheaksi ja takertuvaksi. Kierteisesti varren ympärillä olevat ruodittomat lehdet ovat pituudeltaan 10–60 mm ja leveydeltään 2–6 mm. Muodoltaan ne ovat tasasoukan suikeita ja matalahampaisia tai lähes ehytlaitaisia. Lehtilaita ja lehden keskisuonen alaosa ovat karheita. Kukinto on yleensä huiskilo, joskus harvoin kukat saattavat olla yksittäin. Avoimen kellomaiset kukat ovat lähes valkoisia ja sinisuonisia. Kukkaperät ovat hentoja ja 5–40 mm pitkiä. Verhiönliuskat ovat noin 2 mm:n pituisia ja puikean kolmiomaisia. Teriö on 5–9 mm pitkä ja syvään liuskainen. Suomessa sammakonkello kukkii heinä-elokuussa, mutta pallomaisessa kodassa olevat siemenet jäävät kypsymättä.
Levinneisyys.
Sammakonkello on kotoisin Pohjois-Amerikasta, mutta levinnyt ihmisen mukana Eurooppaan. Suomessa sammakonkello on hyvin harvinainen tulokaslaji, jota tavataan muutamin paikoin Hämeestä. Suomen esiintymät ovat ainoita tunnettuja Pohjoismaissa.
Elinympäristö.
Suomessa sammakonkellon kasvupaikat ovat kosteita niittyjä ja ojia.
Laçınin piirikunta

Laçınin piirikunta (, ) on Azerbaidžaniin kuuluva hallintoalue. Vuonna 1930 perustetun piirin pinta-ala on 1883 neliökilometriä. 
Laçınin piiri sijaitsee Azerbaidžanin lounaisosan vuoristoseudulla Vuoristo-Karabahin ja Armenian välissä. Maan virallisen hallinnollisen jaon mukaan se rajoittuu pohjoisessa Kəlbəcərin, idässä Xocalın, Şuşan ja Xocavəndin sekä etelässä Qubadlın piireihin.
Vuoden 1989 väestönlaskennan mukaan Laçınin piirissä oli 47 300 asukasta. Sen hallinnollinen keskus oli Laçınin kaupunki. Armenialaiset joukot valtasivat piirin Vuoristo-Karabahin sodan aikana vuonna 1992. Azerbaidžanin ilmoituksen mukaan sieltä pakeni muualle maahan 65 500 ihmistä.
Laçınin piiri oli osa de facto itsenäistä Vuoristo-Karabahin tasavaltaa. Valtaosa entisestä piiristä kuului Vuoristo-Karabahin Kašatagin piiriin ja pieni osa Šušin piiriin.
Vuonna 2020 syttyi uusi sota Azerbaidžanin ja Armenian välillä. Se päättyi maiden väliseen aseleposopimukseen, jonka mukaisesti Azerbaidžan sai takaisin muun muassa Laçınin piirikunnan. Sen joukot saapuivat alueelle 1. joulukuuta 2020. Venäläisiä joukkoja jäi valvomaan aselepoa Armenian ja Vuoristo-Karabahin väliselle tielle.
Mr. Fastfinger

Mika Tyyskä (s. 5. marraskuuta 1976 Porvoo), joka soittaa yhtyeessä Mr. Fastfinger, on suomalainen kitaristi. Mr. Fastfingerin nimellä on julkaistu neljä albumia ja kolme EP:tä. Alun perin Tyyskän luoma flash-hahmo Mr. Fastfinger esiintyi kitaransoiton opetussivustolla internetissä.
Ura.
Aluksi Mr. Fastfinger oli kuvitteellinen flash-hahmo Tyyskän luomalla Internet-sivustolla, jossa on yhdistetty keskenään animaatio ja kitaransoiton opettaminen. Sivuston saaman huomion vuoksi Tyyskää alettiin pyytää esiintymään ja opettamaan kitaraleireille ja niin Mr. Fastfinger tuotiin maailmaan.
Suomalaisessa Guitar Heroes -levynjulkaisukonsertissa Tavastialla 2007 Mr. Fastfinger esiintyi vierailevana kitaristina. Mr. Fastfingerin nimellä julkaistiin ensimmäinen instrumentaalialbumi vuonna 2009, "The Way of The Exploding Guitar". Toinen albumi "In Motion" julkaistiin 30. maaliskuuta 2012.
Vuonna 2012 Mika Tyyskä kutsuttiin luomaan sisältöä JamTrackCentral.com:iin. Tyyskä on tuottanut Jam Track Centralille useita opetuksellisia jamtrack-paketteja. Lisäksi hän on tuottanut opetussisältöä mm. suomalaiselle Rockwaylle. Vuonna 2013 Mr. Fastfinger julkaisi "Stringweaver"-minialbumin, joka oli samalla myös laajennettu soundtrack GuitarBots-pelin "Mr. Fastfinger -tasolle". GuitarBots on suomalaisen Yousician-peliyhtiön kitarapeli. .
2015 Mika Tyyskä ja kitaranrakentaja Juha Ruokangas julkistivat yhteistyöprojektinsa, The Spirit of the Guitar Hunt -elokuvan . 40-minuuttinen elokuva Mr. Fastfingerin uuden kitaran rakennuksesta sekoittaa todellisuutta ja fantasiaa. Elokuvassa yhdistetään animaatiota ja näytelmäelokuvaa. Lisäksi Mr. Fastfingerin kolmas täyspitkä albumi, "Spirit Rising," julkaistiin. Levy on samalla elokuvan soundtrack. Levyllä vierailee muusikoita kuten Jordan Rudess (Dream Theater), Michael Angelo Batio, Kai Hahto (Nightwish, Wintersun), Jan-Olof Strandberg, Kristoffer Gildenlöw, Kalle Katz ja Sami Tupala. 
Mr. Fastfinger on keikkaillut Suomessa oman liveyhtyeensä kanssa. Tyyskä soittaa myös useissa cover- ja tribute -kokoonpanoissa, kuten Mauron Maiden ja Metallica Tribute, jossa mukana Tyyskän lisäksi Kai Hahto, Mikko Herranen ja Kimmo Nissinen. Vuoden 2019 lokakuussa ilmestyi Mr. Fastfingerin neljäs studioalbumi 
Mr. Fastfinger soittaa suomalaista Ruokangas Guitarsin kitaraa. Hän käyttää Hughes &amp; Kettnerin vahvistimia ja muun muassa BOSSin ja TC Electronicin efektejä. 
Multimedia.
Mika Tyyskä valmistui Lahden Muotoiluinstituutista 2005. Samana vuonna julkaistu internetsivusto Guitar Shred Show oli hänen opinnäytetyönsä. GuitarShredShow.com on voittanut muun muassa kansainvälisen Top Talent -multimediakilpailun pääpalkinnon vuonna 2006. Tyyskän teos on myös Jorden Rudessin kanssa kehitetty Keyboardwizard.net. Tyyskä on luonut kolme animaatiota progressiivista metallia soittavan Dream Theater -yhtyeen konsertteja varten.
Hän on myös tehnyt animaatiot Jordan Rudessin Morphwiz IPad -ohjelmaan.
Diskografia.
Mr. Fastfinger.
Helsten
Michel Emer

Michel Emer, synt. Michel Rosenstein (19. kesäkuuta 1906, Pietari, Venäjän keisarikunta – 23. marraskuuta 1984 Neuilly sur Seine, Ranska) oli ranskalainen sanoittaja ja säveltäjä. Hän teki lauluja muun muassa Damialle, Edith Piafille, Ray Venturalle ja Tino Rossille.
Emer teki Piafille paljon lauluja, esimerkiksi ”A quoi ca sert l’amour” ja ”L’Accordéoniste”.
Emarin vaimo vuodesta 1954 oli näyttelijä Jacqueline Maillan (1923–1992).
Robert Smithson

Robert Smithson (2. tammikuuta 1938 – 20. heinäkuuta 1973) oli yhdysvaltalainen taiteilija, joka tunnetaan maataiteestaan.
Smithson oli yksi ensimmäisistä maataiteilijoista. Hänen tunnetuin teoksensa on "Spiral Jetty" Utahin Isolla Suolajärvellä vuonna 1970. Se koostuu spiraalimaisesti etenevästä polusta, jonka oli 475 metriä pitkä ja 4,57 metriä leveä.
Wilmington (Pohjois-Carolina)

Wilmington on yhdysvaltalainen kaupunki Pohjois-Carolinan osavaltiossa. Se on New Hanoverin piirikunnan hallintokeskus. Wilmingtonissa oli vuoden 2020 väestönlaskennan mukaan 115 451 asukasta.
Historia.
Ensimmäisenä eurooppalaisena Wilmingtonissa ja sitä ympäröivällä Cape Fearin alueella kävi italialainen tutkimusmatkailija Giovanni da Verrazano vuonna 1524. Ensimmäiset eurooppalaiset asettuivat Wilmingtoniin kuitenkin vasta 1720. Wilmington sai kunnallisoikeudet vuonna 1739 tai 1740.
Wilmington teollistui nopeasti 1700-luvun lopulla ja 1800-luvun alussa. Paikkakunnan taloutta veti erityisesti puuteollisuus, joka sai raaka-aineita Wilmingtonia ympäröineistä laajoista metsistä. Vuoteen 1840 mennessä siitä oli kasvanut osavaltionsa suurin kaupunki ja itärannikon merkittävimpiä satamakaupunkeja.
Sisällissodan aikana Wilmington oli strategisesti tärkeä, sillä sen sataman kautta kuljetettiin huomattava osa Etelävaltioiden tuontituotteista. Kun Pohjoisvaltiot valtasivat Norfolkin 1862, niin Wilmingtonin merkitys kasvoi entisestään ja siitä tuli Etelävaltioiden tärkein satama. Wilmington vallattiin lopulta Wilmingtonin taistelussa 1865. Seuraavana vuonna paikkakunta sai kaupunginoikeudet.
10. marraskuuta 1898 Wilmingtonissa puhkesi kapina, jossa monisatapäinen valkoisen ylivallan kannattajien joukko pakotti kaupungin pormestarin Silas P. Wrightin ja kaupunginvaltuuston eroamaan. Joukko myös tappoi poliittisia vastustajiaan ja paikallisia mustia, karkotti näitä kaupungin rajojen ulkopuolelle ja vandalisoi näiden koteja ja yrityksiä.
Ensimmäisen ja toisen maailmansodan aikana Wilmingtonin laivanrakennusteollisuus elpyi, ja 1940-luvulla North Carolina Shipbuilding Company työllisti alueella tuhansia ihmisiä. Sotien jälkeen kaupunkiin perustetut General Electricin ja Corningin toimitilat ja uudet nähtävyydet, kuten museoalus USS "North Carolina", toivat kaupunkiin lisää vaurautta. 
1980-luvun alussa elokuvamoguli Dino De Laurentiis perusti yhden elokuvastudioistaan Wilmingtoniin, josta kasvoi 1990-luvulla Yhdysvaltain kolmanneksi suurin elokuvakeskus New Yorkin ja Los Angelesin jälkeen. Wilmingtonissa tai muualla osavaltiossa on valtaosin kuvattu muun muassa elokuvat "Lohikäärmeen vuosi" (1985), "Blue Velvet" (1986), "Dirty Dancing" (1987), "Rambling Rose" (1991), "Viimeinen mohikaani" (1992) ja "Takaa-ajettu" (1993). Elokuva- ja tv-tuotantojen kasvu on jatkunut 2000-luvulla niin, että koronavuonna 2021 tehtiin jälleen uusi ennätys. Elokuva-ala työllisti Wilmingtonissa vuonna 2023 noin tuhat ihmistä.
Vuonna 1990 avattiin Interstate 40 -valtatie, jota pitkin kaupunkiin saapui entistä enemmän ihmisiä. Wilmington oli 1990-luvulla Yhdysvaltain nopeimmin kasvavia kaupunkeja.
VBScript

VBScript ("Visual Basic Script") on Windowsin yksi monista ohjelmointikielistä.
VBScript on skriptikieli, joka suoritetaan riviriviltä. Vaikka VBScript on skriptikieli, sillä pystyy tekemään yllättävän suuria ja näyttäviä sovelluksia, esimerkiksi oman sähköposti-sovelluksen. VBScriptin kryptatun tiedoston pääte on .vbe. VBScript on sukua Visual Basicille.
Tiedoston päätteenä käytetään päätettä .vbs
Esimerkkejä.
Seuraava esimerkki näyttää tekstilaatikon "Tervetuloa Wikipediaan!" ja avaa Internet Explorer-selaimessa sivun .
MsgBox "Tervetuloa Wikipediaan!"
Set objIEA = CreateObject("InternetExplorer.Application")
objIEA.Visible = true
objIEA.Navigate "www.wikipedia.org"
Seuraava esimerkki näyttää tekstilaatikon otsikolla "Messageboxi" ja tekstillä "Tämä on vain yksinkertainen messageboksi.".
X=MsgBox("Tämä on vain yksinkertainen messageboxi.",0+16,"Messageboxi")
Tert-amyylimetyylieetteri

Tertiääriamyylimetyylieetteri, tert-amyylimetyylieetteri eli TAME (C6H14O) on rakenteeltaan eetteri. Se on normaaliolosuhteissa olomuodoltaan väritön, helposti syttyvä, herkkäliikkeinen ja erittäin helposti haihtuva neste, jolla on mieto, kamferimainen ja eetterinkaltainen haju. Aineen moolimassa on 102,18 g/mol, sulamispiste − 80 °C, kiehumispiste 86 °C, tiheys 20 °C:n lämpötilassa 0,77 g/cm3, leimahduspiste - 11 °C, itsesyttymislämpötila 415 °C ja CAS-numero 994-05-8. Aine liukenee veteen 11 g/l sekä useisiin orgaanisiin liuottimiin.
Aineesta käytetään myös nimiä "2-metoksi-2-metyylibutaani", "tert-pentyylimetyylieetteri", "1,1-dimetyylipropyylimetyylieetteri" ja "metyyli-tert-pentyylieetteri".
Tertiääriamyylimetyylieetteriä voidaan käyttää bensiinin lisäaineena. Se toimii tällöin oksygenaattina eli hapettimena parantamassa bensiinin palamista ja vähentämällä pakokaasupäästöistä mm hiilimonoksidin (CO) määrää. Aine on estämässä myös moottorin nakutusta.
Mauri Tuuri

Mauri Felix Tuuri (25. elokuuta 1940 Sääksmäki – 22. elokuuta 2014) oli suomalainen jalkapalloilija.
Välihyökkääjänä pelannut Mauri Tuuri eli "Nakki" edusti urallaan Valkeakosken Hakaa 1960–1967 ja Pallo-Seppoja 1968–1969. Hän voitti Hakassa Suomen mestaruuden 1960, 1962 ja 1965 ja Suomen cupin vuonna 1963. Kaikkiaan Tuuri pelasi kahdeksan kauden aikana 101 mestaruussarjan ottelua, joissa hän teki 41 maalia.
Tuuri pelasi Suomen maajoukkueessa yhden maaottelun vuonna 1966. Hakassa hän pelasi Eurooppa-cupissa ja cup-voittajien cupissa.
Tuuri oli ammatiltaan viilaaja ja hänen kotikuntansa oli Sääksmäki. Tuuri kuoli vuonna 2014 ja hänet on haudattu Valkeakosken hautausmaalle Valkeakoskella vanhempiensa Väinö Feelix ja Mirjam Tuurin hautaan.
Pentti Tähtinen

Pentti Tähtinen (11. helmikuuta 1934 – elokuu 2006) oli suomalainen jalkapalloilija.
Maalivahtina pelannut Tähtinen edusti urallaan Kotkan Työväen Palloilijoita kausilla 1952–1956, 1958, 1965–1966 ja 1969. Lisäksi hän pelasi Valkeakosken Hakassa 1957 sekä Pallo-Pojissa 1959–1962. Hän voitti KTP:ssa Suomen mestaruuden 1952 ja Suomen Cupin 1958. Kaikkiaan Tähtinen pelasi 13 kauden aikana 200 mestaruussarjan ottelua.
Tähtinen pelasi maajoukkueessa kolme maaottelua vuonna 1955.
Pekka Utriainen

Pertti Veli "Pekka" Utriainen (23. lokakuuta 1937 Viipuri – 26. maaliskuuta 2020 Vaasa) oli suomalainen jalkapalloilija ja valmentaja.
Keskikentällä ja hyökkääjänä pelannut Utriainen edusti urallaan Vaasan Palloseuraa 1954–1958, ruotsalaista IFK Holmsundia 1959–1967 ja Vasa IFK:a 1968–1973. Ruotsissa vietetyistä kausista hän vietti yhden Allsvenskanissa ja loput 1. divisioonassa. Kaikkiaan Utriainen pelasi Suomessa neljän kauden aikana 65 mestaruussarjan ottelua, joissa hän teki 16 maalia.
Utriainen pelasi Suomen maajoukkueessa kaksi maaottelua vuonna 1963.
Pelaajauran jälkeen Utriainen toimi muun muassa Vasa IFK:n, Bollklubben-48:n ja BK-IFK:n päävalmentajana. Hän toimi Suomen jalkapallovalmentajat ry:n hallituksessa vuodesta vuosina 1985–2012.
Peter Utriainen

Ulf Peter Utriainen (s. 20. marraskuuta 1960 Holmsund, Ruotsi) on uransa lopettanut suomalainen jalkapalloilija.
Keskikenttäpelaajana pelannut Utriainen edusti urallaan Suomessa Vasa IFK:a 1978–1980, Bollklubben-48:a 1987–1988 ja BK-IFK:a 1989–1990. Ruotsissa hän pelasi Allsvenskanissa Östers IF:ssä kausilla 1980–1982 ja Gefle IF:ssä 1983–1984 sekä 2. divisioonassa IFK Holmsundissa 1986. Utriainen voittin Österissä Ruotsin mestaruuden 1980 ja 1981.
Utriainen pelasi maajoukkueessa vuosina 1981–1984 yhteensä 11 maaottelua.
Nykyään hän toimii valmentajana I-JBK:n A-junioreissa.
Aistialiherkkyys

Aistialiherkkyys tarkoittaa tilannetta, jossa ihmisen keskushermosto ei aisti tarpeeksi voimakkaasti saadakseen riittävästi aistimuksia. Ihminen kokee tällöin tarvetta toimia tavalla, joka johtaa aistimusten kokemiseen. Hän voi siksi esimerkiksi painella, puristella tai jopa lyödä itseään. 
Aistialiherkkyyttä esiintyy etenkin autisteilla. Pienellä osalla autistilapsia on todettu, että heidän hermostonsa reagoi poikkeuksellisen vaimeasti ulkoisiin ärsykkeisiin. Näillä korkean ärsykekynnyksen lapsilla esiintyy taipumusta itseään vahingoittavaan käytökseen. Tutkijat epäilevät, että hermoston aliherkkyys saattaa johtua mantelitumakkeen ja ohimolohkojen epänormaalista toiminnasta. 
Hyvin voimakkaasta aistialiherkkyydestä kärsivän on hyvä itse tunnistaa oma tilansa, koska jotkut tilanteet voivat olla vaarallisia. Jos ei aisti esimerkiksi kuumuutta, ei osaa vähentää vaatteita tai hakeutua varjoon, jolloin pahimmillaan seuraa nestehukka. Jos ei tunne kipua, ei osaa hakeutua hoitoon tai pois kipua aiheuttavasta tilanteesta.
Aistialiherkkyyden vastakohta on aistiyliherkkyys.
Pianokonsertto nro 3 (Beethoven)

Pianokonsertto nro 3 c-molli op. 37 on Ludwig van Beethovenin pianokonsertto, joka on sävelletty pääosin vuosina 1799–1800. Ensimmäiset luonnostelmat ovat vuodelta 1797. Kantaesitys oli Beethovenin itsensä esittämänä Wienissä Theater an der Wienissä 5. huhtikuuta 1803. Samassa konsertissa kantaesitettiin myös toinen sinfonia ja oratorio "Kristus Öljymäellä". Konsertto on omistettu Preussin prinssi Louis Ferdinandille.
Beethoven oli säveltänyt konserton suurimmaksi osaksi valmiiksi kesään 1800 mennessä, mutta solistin osuutta ei ollut kirjoitettu yksityiskohtaisesti ylös kantaesitykseen mennessä. Beethoven soitti kantaesityksessä soolo-osuuden lähes kokonaan ulkomuistista ja oli kirjoittanut piano-osuuden vain paikoitellen muistiin hänelle ominaisella pikakirjoituksella. Sivunkääntäjänä esityksessä toiminut Beethovenin ystävä Ignaz von Seyfried muisteli jälkeenpäin, että hän ei nähnyt partituurissa juuri muuta kuin tyhjiä nuottiviivastoja tai käsin kirjoitettua sekasotkua, eikä hänellä ollut aavistustakaan, missä kohdin sivuja olisi pitänyt kääntää.
Konserton valmistumisajankohtana Beethoven oli säveltänyt jo muun muassa ensimmäisen sinfonian ja pianosonaatin nro 8. Tyyliltään konsertto enteilee Beethovenin niin sanotun keskimmäisen kauden teoksia. Konserton ensimmäisen osan alun teema muistuttaa Mozartin pianokonserton nro 24 (c-molli) alkua. Hidas toinen osa on ensimmäisen osan c-mollille etäisessä sävellajissa E-duurissa ja alkaa pitkällä pianon soolo-osuudella. Viimeinen osa loppuu C-duuriin.
Pianokonsertto nro 4 (Beethoven)

Pianokonsertto nro 4 G-duuri op. 58 on Ludwig van Beethovenin pianokonsertto, joka on sävelletty luultavasti vuosina 1805–1806. Konsertto julkaistiin elokuussa 1808 ja se on omistettu Itävallan arkkiherttua Rudolphille.
Konserton kantaesitys oli maaliskuussa 1807 yksityisessä konsertissa prinssi Lobkowitzin palatsissa Wienissä Beethoven solistina. Konsertissa kantaesitettiin myös neljäs sinfonia. Ensimmäinen julkinen esitys oli 22. joulukuuta 1808 Theater an der Wienissä myös Beethovenin esittämänä. Samassa konsertissa kantaesitettiin myös "Kuorofantasia" sekä viides ja kuudes sinfonia.
Teos on sävelletty samoihin aikoihin viidennen sinfonian kanssa. Ensimmäinen osa alkaa pianon soolo-osuudella, joka on rytmisesti samanlainen viidennen sinfonian alun teeman kanssa.
Pianokonsertto nro 1 (Beethoven)

Pianokonsertto nro 1 C-duuri op. 15 on Ludwig van Beethovenin pianokonsertto, joka julkaistiin Wienissä vuonna 1801. Beethoven aloitti teoksen säveltämisen luultavasti vuonna 1795. Teos oli ensimmäinen Beethovenin julkaistu pianokonsertto, mutta hän oli säveltänyt aikaisemmin jo konserton nro 2 (op. 19) sekä numeroimattoman Es-duuri-konserton (WoO 4). 
Beethoven on luultavasti esittänyt konserton Prahassa vuonna 1798 ja uudistanut konserttoa 1798 ja 1800. Teos oli mahdollisesti konsertto, jonka Beethoven esitti Wienissä 2. huhtikuuta 1800 samassa konsertissa, jossa kantaesitettiin ensimmäinen sinfonia ja septetto op. 20. Teos on omistettu prinsessa Barbara Odeschalchille, joka oli ollut Beethovenin oppilaana.
Kvanttivaras

Kvanttivaras () on Hannu Rajaniemen esikoisromaani, joka ilmestyi Gollancz-yhtiön kustantamana vuonna 2010 ja suomeksi Gummeruksen kustantamana seuraavana vuonna. 
Rajaniemen tieteisromaani sijoittuu kaukaiseen tulevaisuuteen omassa aurinkokunnassamme. Päähenkilö Jean le Flambeur ( ’uhkapeluri’) on arvoitusvankilassa, jossa hänen rangaistuksenaan on peliteoreettisten arvoitusten ratkominen. Hän pääsee vapauteen, jos hän suostuu Mielen ehdotukseen tehdä vielä yksi keikka Marsin liikkuvassa kaupungissa. Teos sisältää tieteellistä käsitteistöä ja kuuluu kovan scifin lajityyppiin.
Kirja oli ehdokkaana John W. Campbellin muistopalkinnolle.
Kirja on voittanut Tähtivaeltaja-palkinnon.
Valtionetu

Valtionetu (, saks. Staatsräson) on historiallinen poliittisen toiminnan periaate, jonka mukaan tavoitteena pitää olla valtion olemassaolon turvaaminen. Periaatteen merkittävin puolestapuhuja oli italialainen Niccolò Machiavelli (1469–1527). Pyrkimys valtionedun esiintuomiseen oli tärkeässä asemassa yksinvaltiaiden aikana, mutta 1800-luvulla se heikkeni ja sai piirteitä reaalipolitiikasta eli tavoitteiden asettamisesta toteuttamismahdollisuuksien mukaisiksi.
Viljelty maa

Viljelty maa eli viljelymaa on maatalousmaata, jota käytetään maataloudessa kasvintuotantoon. Se voi olla peltoa, niittyä, viljeltyä laidunta tai hyötykasvien viljelyyn käytettävää puutarha-aluetta. 
Viljelymaan maaperästä erotetaan multakerros eli ruokamulta, jankko ja pohjamaa.
Viljelymaa on termi tiluslajiluokituksessa. "Viljelykelpoinen maa" taas on tiluslajiluokituksen mukainen maa-alue, joka voidaan kohtuullisin kustannuksin raivata viljelykuntoon. Maan muodot tai maaperän ominaisuudet eivät saa liiaksi haitata maan käyttöä aiottuun tarkoitukseen.
Betty Missiego

Beatriz Teresa ”Betty” Missiego Campos (16. tammikuuta 1945 Lima, Peru) on perulaissyntyinen laulaja, joka on nykyään Espanjan kansalainen ja asuu Espanjassa.
Perussa Missiego aloitti uran tanssijana, mutta hänen uransa pysähtyi vammaan. Vuonna 1969 hän muutti Espanjaan tavoittelemaan laulajan uraa. Hän sai Espanjan kansalaisuuden vuonna 1972. Hän on siis tällä hetkellä sekä Espanjan että Perun kansalainen.
Vuonna 1979 Missiego edusti Espanjaa Eurovision laulukilpailussa Jerusalemissa 31. maaliskuuta kappaleella ”Su canción” (suom. Sinun laulusi). Hän sijoittui toiseksi 116 pisteellä häviten Israelin Gali Atarin ja Milk &amp; Honeyn kappaleelle ”Hallelujah” yhdeksällä pisteellä.
2000-luvulla hän esiintyi ”Estrellas de Siempre” -ohjelmassa kunnianosoituksena Cecilia- ja Nino Bravo -artisteille. Hän on naimisissa säveltäjä Fernando Morenon kanssa. Heidän nuorin poikansa Fernando kuoli moottoripyöräonnettomuudessa vuonna 2012. Missiego piti jäähyväiskonsertin Málagan Teatro Cervantesissa joulukuussa 2013, mutta on esiintynyt sen jälkeenkin satunnaisesti, kuten Madridin Pride-konsertissa 2018 ja Euroviisujen Pre-Partyssa 2019.