tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Theodor Wilhelm Löfström

Theodor Wilhelm Löfström (15. heinäkuuta 1859 Tampere – 29. tammikuuta 1907 Helsinki) oli suomalainen lääkäri ja lääkintöneuvos, joka laati uraa uurtaneen käsikirjan oikeuslääketieteestä.
Henkilöhistoria.
Löftströmin vanhemmat olivat seppä Henrik Löfström ja Eva Kristina Palander. Hän valmistui filosofian kandidaatiksi 1881, lääketieteen lisensiaatiksi 1886 ja lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi 1892, väitöskirjan aiheenaan "Zur Kenntniss der Digestibilität der gewöhnlichsten in Finnland einheimischen Getreidearten". 1883–1904 Löfström toimi assistenttina Helsingin yliopiston fysiologisen kemian laitoksella, harjoittaen samalla lääkärintointa. 1904 hänet nimitettiin lääkintöhallituksen lääkintöneuvokseksi. Löfström oli Suomalainen Lääkäriseura Duodecimin perustajia, toimi 1888–1892 seuran varapuheenjohtaja sekä 1892 Duodecim-aikakauskirjan ja 1898 Terveydenhoitolehden päätoimittajana. Hänen ehkä tärkein kirjallinen saavutuksensa oli silti lähes 700-sivuinen uraa uurtanut teos "Oikeuslääketieteellinen käsikirja Suomen lääkäreille" (1901). Löfströmin puoliso vuodesta 1884 oli Olga Augusta Blomqvist (eronneet).
Jämijärven lento-onnettomuus

Jämijärven lento-onnettomuus sattui 20. huhtikuuta 2014 Jämijärvellä lähellä Jämijärven lentokenttää, kun laskuvarjohyppääjiä kuljettanut pienkone putosi maahan ja syttyi palamaan. Koneessa oli kymmenen matkustajaa sekä lentäjä. Onnettomuudessa sai surmansa kahdeksan henkilöä. Kolme koneessa ollutta pelastautui hyppäämällä koneesta sen pudotessa; yksi pelastautuneista oli koneen lentäjä.
Lentokoneesta pelastautuneiden mukaan lentokone oli noin neljän kilometrin korkeudessa, kun koneen nokka painui äkillisesti alas ja sen ohjattavuus katosi. Onnettomuustutkintakeskuksen mukaan ongelmia ilmeni koneen liikettä ylös- ja alaspäin säätelevässä pituusohjauksessa, mutta syytä niille ei vielä tiedetä. Koneen siipi murtui syöksyn aikana, mutta teknisen tutkinnan perusteella siivet ja peräsin olivat kiinni koneessa sen osuessa maahan.
Onnettomuuskone oli Comp Air 8 -tyyppinen potkuriturbiinikone. Kone oli ilmailuharrastajien rakentama ja ainoa laatuaan Suomessa. Sille myönnettiin rakennuslupa vuonna 2005 ja lupa ilmailukäyttöön elokuussa 2009. Vastaavanlaisia koneita on käytössä muun muassa Brasiliassa ja Chilessä.
Syy.
Syyskuussa 2014 oli tiedossa onnettomuuden osasyy. Koneen oikean siiven tuki katkesi ilmassa, kun kone teki hallitsemattoman lentoliikkeen. Tuesta löytyi metallin väsymisestä johtunut murtuma, joka oli ollut siinä jo ennen onnettomuuslentoa mutta jota ei ollut näkynyt normaaleissa huolloissa.
Onnettomuutta tutkivan onnettomuustutkintakeskuksen 16. huhtikuuta 2015 julkaiseman selostuksen mukaan lento-onnettomuuden syynä oli oikein puolen siiven tuen murtuminen, joka johtui käytössä syntyneestä kulumisesta. Raportin mukaan myös lentäjän vähäinen lentokokemus, painorajoitusten ylittäminen useasti, rakenteiden huoltaminen ja rakenteiden kuormitus olivat osasyinä. Koneen taittunut siipi esti koneesta ulos pääsyn, koska se taittui hyppyovea vasten.
Apóstolos Véllios

Apóstolos Véllios (, s. 8. tammikuuta 1992) on kreikkalainen jalkapalloilija, joka edustaa Tanskan Superliigassa pelaavaa FC Vestsjællandia lainasopimuksella Jupiler Pro Leaguen Lierse SK:sta. Véllios on pelipaikaltaan keskushyökkääjä.
Ura.
Seurajoukkueura.
Véllios aloitti ammattilaisuransa Iraklis FC:ssä kotikaupungissaan Thessalonikissa. Talvella 2011 hän siirtyi Valioliigan Everton FC:hen. Hän teki debyyttinsä joukkueessa huhtikuussa 2011 Aston Villaa vastaan. Saman vuoden syyskuussa hän teki ensimmäisen Valioliiga-maalinsa Wigan Athleticia vastaan. Hän teki myöhemmin Chelsea FC:tä vastaan maalin oltuaan kentällä vain 18 sekuntia. Vuonna 2014 hän siirtyi kauden loppuun kestävälle lainalle Mestaruussarjan Blackpool FC:hen. 
Heinäkuussa 2014 Véllios siirtyi Belgian Jupiler Pro Leaguen Lierse SK:hon, jossa hän pelasi syyskauden 2014 aikana 13 ottelua tehden yhden maalin. Tammikuussa 2015 hän siirtyi lainalla Tanskan Superliigan FC Vestsjællandiin. 
Maajoukkueura.
Véllios on pelannut Kreikan eri nuorisomaajoukkueissa. Vuodet 2011-2014 hän pelasi alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa, jossa hän pelasi 24 ottelua tehden niissä neljä maalia.
Juudaksen polttaminen

Juudaksen polttaminen on pääsiäiseen liittyvä perinne erityisesti katolisessa ja ortodoksisessa kirkoissa. Perinnettä harjoitetaan muun muassa Kreikassa, Meksikossa, Brasiliassa, Espanjassa, Portugalissa ja jonkin verran myös muissa latinalaisissa maissa, sekä ainakin Liverpoolissa, Englannissa vielä 1900-luvun alussa. Perinteeseen kuuluu Juudas Iskariot-hahmon polttaminen pitkäperjantaina. Juudas oli Raamatun mukaan apostoli, joka petti Jeesuksen.
Yhdysvaltain sisäministeriö antoi Kreikalle huomautuksen perinteestä. Se käytti siitä nimitystä juutalaisen polttaminen ja piti sitä antisemitistisenä. Kreikan ortodoksisen kirkon piispa huomautti, että polttamisperinne liittyy vain Juudakseen, ei kaikkiin juutalaisiin yleensä. Juutalaisyhteisöt protestoivat jonkin aikaa kirkkoa vastaan.
Jean-Pierre Wimille

Jean-Pierre Wimille (26. helmikuuta 1908 – 28. tammikuuta 1949) oli ranskalainen moottoriurheilija ja Ranskan vastarintaliikkeen jäsen toisessa maailmansodassa. Hän oli yksi 1930- ja 1940-lukujen parhaista autourheilijoista.
Ura.
Suurimman osan urastaan Bugattilla kilpaillut Wimille voitti ensimmäisen kilpailunsa, La Turbien mäkiajon Bugattilla vuonna 1932. Vuonna 1934 hän voitti ensimmäisen Grand Prixinsä, Algerian Grand Prixin. Wimille voitti kaksi kertaa urallaan Le Mansin 24 tunnin ajon, vuosina 1937 ja 1939. Hän voitti uransa aikana 20 Grand Prixiä.
Toinen maailmansota.
Wimille liittyi yhdessä kilpa-ajajien Robert Benoistin ja William Grover-Williamsin kanssa Special Operations Executiveen, joka auttoi Ranskan vastarintaliikettä. Wimille oli ainoa näistä kolmesta, joka selviytyi.
Sodan jälkeen.
Wimille meni naimisiin Christiane de la Fressangen kanssa ja he saivat vuonna 1946 François-pojan. Sodan jälkeen Wimille oli Alfa Romeon ykköskuljettajana vuosina 1946-1948, jolloin hän voitti useita kilpailuja. Vuonna 1946 hän perusti Wimille-nimisen automerkin, joka kulki ensin Citroënin koneilla ja myöhemmin Fordin V8-moottoreilla.
Kuolema.
Wimille kuoli tammikuussa 1949 vain 40-vuotiaana Buenos Airesin Grand Prix´n harjoituksissa Simca-Gordinin kuljettajana. Hänet on haudattu Cimetière de Passyyn Pariisiin.
Álvaro Vadillo

Álvaro Vadillo Cifuentes (s. 12. syyskuuta 1994) on espanjalainen jalkapalloilija, joka edustaa Primera Divisiónissa pelaavaa Celta Vigoa. Oikeajalkainen Vadillo on pelipaikaltaan vasen laitalinkki. Vadillo on pelannut Espanjan nuorten maajoukkueissa.
Ura.
Seurajoukkueura.
Vadillo on edustanut koko uransa Real Betisiä. Hän teki Primera División-debyyttinsä kaikkien aikojen toiseksi nuorimpana pelaajana elokuussa 2011. Lokakuussa 2011 Vadillo joutui Real Madrid CF:n Sergio Ramosin rajun taklauksen uhriksi ja joutui olemaan monta kuukautta nivelsidevamman takia sivussa. Kaudella 2013-2014 Vadillo debytoi Eurooppa-liigassa ja pelasi Primera Divisiónissa ottelua Betisin pudotessa Segunda Divisióniin. Kaudella 2014-2015, joka päättyi Betisin nousuun, Vadillo pelasi Segunda Divisiónissa vain seitsemän ottelua.
Maajoukkueura.
Vadillo on pelannut useissa Espanjan nuorten maajoukkueissa. Tällä hetkellä hän kuuluu Espanjan alle 20-vuotiaiden jalkapallomaajoukkueeseen, jossa hän on pelannut viisi ottelua ja tehnyt yhden maalin. Hän kuului Espanjan joukkueeseen vuoden 2013 alle 19-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskisoissa, joissa Espanja selviytyi välieriin.
Pancho Villa (ravintolaketju)

Pancho Villa on suomalainen ravintolaketju, jonka ravintoloissa tarjoillaan meksikolaisia ruokia tai meksikolaiseen suuntaan muunneltuja ruokia. 
Ensimmäinen Pancho Villa -ravintola perustettiin vuonna 2001 Tampereen Tammelaan. Toukokuussa 2024 ravintoloita oli 31 eri paikkakunnalla, ja yhteensä toimipisteitä oli 46. Lisäksi yksi ravintola sijaitsi Tukholmassa, Ruotsissa. Pancho Villa -ketju toimii franchising-periaatteella.
Ravintolaketju on saanut nimensä meksikolaisen vallankumousjohtajan Pancho Villan mukaan.
Ruokalista.
Pancho Villassa tarjoillaan muun muassa TexMex-tyylisiä burgereita, pihvejä, tortilloita ja salaatteja. Tarjolla on myös vegaanisia annoksia ja lapsille oma, vähämausteinen menu. Arkisin tarjolla päivittäin vaihtuvaa lounasta. Muiden ravintolaketjujen tapaan Pancho Villassa on kampanjaviikkoja, kuten ”Burgerviikot”. Osassa ravintoloita mahdollisuus ostaa ruoat myös verkkokaupasta ("take away").
Comp Air 8

Comp Air 8 on yhdysvaltalaisvalmisteinen rakennussarjasta koottava yleisilmailukone eli experimental-kone. Koneen valmistaja ilmoittaa hyötykuormaksi 2 500 paunaa eli noin 1 134 kg. Tyypillisesti kone rekisteröidään lentäjälle ja 6 hengelle matkustamopenkkeineen ja matkatavaroineen. Koneeseen voidaan sijoittaa myös kaksi lasten istuinta. Suurempaa kuormattavuutta haluttaessa valmistajalta saa vahvisteosia 200–600 paunan (91–271 kilogramman) lisäkuormalle. Koneesta on saatavilla myös tavanomaista 1,17 metrin leveää matkustamoa hieman leveämpi vaihtoehto (1,32 m).
Jämijärven onnettomuuskone.
Jämijärvellä 2014 tapahtuneessa vakavassa lento-onnettomuudessa onnettomuuskone oli Comp Air 8. Onnettomuudessa kuoli kahdeksan ja loukkaantui kolme ihmistä.
Onnettomuuskone rakennettiin 2004-2009 erityisesti hyppykäyttöön. Siinä epäiltiin moottorivikaa, ja moottori kävi tarkastuksessa valmistajalla. Koelentäjä Jyrki Laukkanen koelensi koneen 2009 ja kiitti sitä onnettomuuden jälkeen lausunnossaan hyväksi ja vakaaksi koneeksi.
Pääsiäiskynttilä

Pääsiäiskynttilä on monissa läntisissä kirkkokunnissa, kuten katolisessa, anglikaanisessa ja joissakin luterilaisissa kirkoissa käytetty kynttilä. Se sytytetään pääsiäisyön messussa. Sen sytyttäminen päättää pitkäperjantain pimeyden, jolloin useimmat kirkon kynttilöistä ja muista valonlähteistä on sammutettu. Se kuvaa ylösnoussutta Kristusta.
Keskiajalla kynttilöistä kehittyi tavallisia kynttilöitä huomattavasti suurempia. Erityisesti katolisessa kirkossa kynttilät voivat olla edelleenkin 1-2 metriä. Salisburyn katedraalissa väitetään olleen 36 jalkaa (noin 10 metriä) korkea kynttilä. Myös kynttilän jalat ovat suuria. Joissakin, erityisesti protestanttisissa kirkoissa kynttilöiden koko on pienentynyt.
Kynttilä sytytetään pääsiäisyön messun alussa. Se voidaan sytyttää kirkon ulkopuolella palavasta pääsiäistulesta. Sytyttämisen hoitaa tavallisesti diakoni. Messun aikana kaikki kirkon kynttilät sytyteään pääsiäiskynttilän liekistä. Kynttilöiden koristeluihin kuuluu risti sekä alfa ja omega, kreikkalaiten aakkosten ensimmäinen ja viimeinen kirjain, jotka ovat yleisiä kristillisiä symboleita. Ristin ympärillä on meneillään olevan vuoden vuosiluku ja kynttilään kiinnitetään ennen sen sytyttämistä viisi suitsukepihkan palaa Kristuksen viiden haavan mukaan.
Suomen evankelis-luterialisissa kirkoissa pääsiäiskynttilä palaa lukupulpetin vieressä kaikissa jumalanpalveluksissa pääsiäisestä helluntaipäivän vesperiin saakka. On myös mahdollista sammuttaa pääsiäiskynttilä helatorstaina, evankeliumin lukemisen yhteydessä, kun ylösnoussut Kristus hävisi opetuslasten näkyvistä. Helluntain jälkeen pääsiäiskynttilä siirretään kuorissa lähelle kastemaljaa, ja sitä poltetaan vain kasteen ja hautaan siunaamisen aikana. Kastekynttilä voidaan sytyttää pääsiäiskynttilästä. Pääsiäiskynttilää voidaan käyttää myös pyhäinpäivän iltajumalanpalveluksessa. Paastonajan alkaessa tuhkakeskiviikkona pääsiäiskynttilä viedään pois kirkkosalista ja tuodaan sinne vain kasteitten ajaksi.
Takashi Nagase

 oli keisarillisen Japanin armeijan upseeri ja tulkki toisen maailmansodan aikana. Sodan jälkeen Nagase omistautui sovittelutyöhön entisten sotavankien ja vartijoiden välillä.
Nagase syntyi Kurashikissa Okayaman prefektuurissa 1918. Hän oppi puhumaan englantia yhdysvaltalaisten metodistien ylläpitämässä collegessa Tokiossa.
Sodan aikana.
Nagase oli yksi upseereista, joiden vastuulla oli rakennuttaa Burman rata, niin kutsuttu "Kuoleman rautatie", joka kulki Thaimaan ja Burman välillä. Rata sisältää kuuluisan Kwai-joen sillan. Rataa rakennettiin käyttämällä orjatyövoimana liittoutuneiden joukoista saatuja sotavankeja ja paikallisia siviilejä, joita japanilaiset vartijat kohtelivat epäinhimillisesti ja usein väkivaltaisesti. 415 kilometriä pitkän radan rakentamisen aikana kuoli 16 000 sotavankia ja 80 000–100 000 aasialaista pakkotyöläistä. Nagase, joka kuului pelättyyn Japanin keisarillisen armeijan sotilaspoliisiin Kenpeitaihin, toimi tulkkina ja oli mukana kuulusteluissa, joissa sotavankeja kidutettiin.
Sodan jälkeen.
Sodan päätyttyä tappioon Nagase antautui liittoutuneille, joita hän auttoi etsimään sotavankien hautoja ja joukkohautoja. Hänen avullaan löydettiin ja tunnistettiin 13 000 ruumista kunnollisia hautajaisia varten.
Tämän jälkeen hän työskenteli englanninopettajana Japanissa, mutta omistautui sovittelutyölleen. Vuodesta 1976 alkaen hän järjesti tapaamisia, joissa entiset sotavangit ja vartijat saattoivat sovitella keskenään. Nagase kirjoitti kirjan "Ristejä ja tiikereitä" (ei suomennettu) sodanaikaisista kokemuksistaan, rahoitti buddhalaista temppeliä ja vieraili yli sata kertaa Kwai-joella erilaisissa menneisyyden käsittelyyn liittyvissä tehtävissä.
Eric Lomax, yksi hänen kuulustelemistaan brittiupseereista, oli kantanut hänelle kaunaa vuosia. Lomax aloitti Nagasen kanssa kirjeenvaihdon ja viimein tapasi hänet Thaimaassa. Keskustelujen seurauksena Lomax, joka oli pitkään haaveillut väkivaltaisesta kostosta, pystyikin antamaan Nagaselle anteeksi ja jättämään menneet viimein taakseen. Miehistä tuli lopulta ystäviä ja Lomax kirjoitti omista kokemuksistaan ja miesten välisestä sopimisesta kirjan.
Nagase perusti Kwai-joen rauhansäätiön, joka on avustanut thaimaalaisia opiskelijoita ja pystyttänyt useita muistomerkkejä eri puolille maata. Hänen julkinen katumus- ja sovittelutyönsä sai vastaansa myös paljon arvostelua japanilaisilta, joista osa kieltää sodan aikana tehdyn vääryyksiä.
Nagase kuoli 93-vuotiaana Kurashikissa vuonna 2011.
Victoria Coren Mitchell

Victoria "Vicky" Elizabeth Coren Mitchell (s. 18. elokuuta 1972 Hammersmith, Iso-Britannia) on englantilainen pokerinpelaaja, kolumnisti, kirjailija, tv-juontaja ja radiojuontaja.
Hän on suorittanut englannin kielen tutkinnon Oxfordin St John's Collegesta.
Hän kirjoittaa viikoittaisia kolumneja The Observeriin ja The Guardianiin ja kuukausittaisia kolumneja Elleen ja juontaa BBC Fourin visailuohjelmaa "Only Connectia" ja BBC Radio 4:n "Heresy"-ohjelmaa.
Coren Mitchell on ensimmäinen nainen joka voitti European Poker Tourin (EPT) osakilpailun pääturnauksen (Lontoon EPT-pääturnaus 24. syyskuuta vuonna 2006) ja ensimmäinen pelaaja "(ja toistaiseksi ainoa)" joka on voittanut tittelin kahdesti (Lontoon EPT-pääturnaus ja Sanremon EPT-pääturnaus 20. huhtikuuta vuonna 2014). Hän on "Team PokerStars Pro"-jäsen.
Hän on ollut naimisissa koomikko David Mitchellin kanssa vuodesta 2012 lähtien.
Woman's Christian Temperance Union

The Woman's Christian Temperance Union (, lyh. WCTU, tunnetaan myös nimellä Valkonauhaliike) on vanhin yhtämittaisesti toiminut vapaaehtoinen yleishyödyllinen naisjärjestö maailmassa.
Historia.
Järjestö syntyi niin sanotun naisten ristiretkitalven 1873–1874 aikana Yhdysvaltojen Ohiossa vuonna 1873. Järjestön ensimmäiseksi puheenjohtajaksi valittiin Annie Wittenmyer, joka oli kokenut varainkeruun organisoija.
Toiminta laajeni huomattavasti Frances Willardin puheenjohtajakaudella 1879–1898, ja sen kansainväliseksi katto-organisaatioksi perustettiin vuonna 1891 Valkonauhan maailmanliitto (). Willardin kaudella järjestö alkoi ajamaan myös naisten äänioikeutta, jota edellinen puheenjohtaja Wittenmyer oli vastustanut.
Monille naisille toiminta WCTU:ssa tarjosi kanavan osallistua yhteiskunnalliseen keskusteluun ja politiikkaan aikana, jolloin naisten paikan katsottiin olevan yksinomaan kotona.
Ideologia.
WCTU on kristillinen järjestö, joka ajoi aluksi raittiusaatetta, mutta on myöhemmin vastustanut alkoholin lisäksi myös muun muassa tupakointia, huumausaineita, aborttia, prostituutiota, uhkapeliä. Myös naisten äänioikeuteen, siirtolaisiin ja terveydenhuoltoon liittyvät asiat ovat olleet järjestön asialistoilla. WCTU on puoluepoliittisesti sitoutumaton eikä se myöskään ole sidoksissa mihinkään yhteen yksittäiseen kristilliseen kirkkokuntaan.
Alkoholi oli järjestön mukaan vastuussa monista yhteiskunnan ongelmista kuten työttömyydestä, prostituutiosta ja yleisestä moraalittomuudesta.
Organisaatio.
Virallisiksi jäseneksi voidaan hyväksyä vain naisia. Miehiä voidaan nimittää kunnia- tai tukijajäseniksi. WCTU:lla on omat jaostonsa taaperoille (0–5 -vuotiaat), lapsille (6–12 -vuotiaat) ja nuorille (yli 13-vuotiaat ja nuoret aikuiset). Jäsenyyden edellyksiä ovat jäsenmaksun maksaminen ja jäsenlupauksen antaminen vuosittain. Lupaus kuuluu seuraavasti:I promise, with God’s help, to abstain from alcohol, tobacco, and all other harmful drugsJärjestö toimii 30 maassa. Suomessa sillä ei ole virallista toimintaa. Vuonna 1905 perustettu Suomen Valkonauhaliitto kuuluu kuitenkin Valkonauhan maailmanliittoon.
Kanadan Ontariossa toimiva Prohibition Women’s League -järjestö perustettiin toukokuussa 1874, ennen WCTU:ta, mutta sen tavoitteet olivat samanlaiset. Järjestö pyrki mm. perumaan ruokakauppojen luvan myydä alkoholia. Sittemmin Prohibition Women’s League on tunnustettu Kanadan ensimmäiseksi WCTU:n osastoksi maassa.
Vepsänkielinen Wikipedia

Vepsänkielinen Wikipedia () on Wikipedian vepsänkielinen versio. Se aloitettiin 1. helmikuuta 2012. Tällä hetkellä artikkelimäärä on 6 985 (1.1.2025).
Amstel Gold Race 2014

Amstel Gold Race 2014 oli järjestyksessään 49. maantiepyöräilyn Amstel Gold Race -kilpailu. Se käytiin 251,8 kilometrin reitillä Maastrichtista Valkenburgiin 20. huhtikuuta 2014. Kilpailussa oli kaikkiaan 34 nousua. Cauberg noustiin neljä kertaa, viimeksi noin kaksi kilometriä ennen maalia.
Philippe Gilbert voitti Amstel Gold Racen kolmannen kerran. Hän karkasi irtiottoon Caubergin nousussa mäkeä neljännen kerran noustessa. Jelle Vanendert sijoittui toiseksi ja Simon Gerrans kolmanneksi.
Tulokset.
Lähteet: Cyclingnews, UCI
Osallistuneet joukkueet.
Kilpailussa olivat mukana seuraavat 24 joukkuetta:
Alankomaiden Fed Cup -joukkue

Alankomaiden Fed Cup -joukkue edustaa Alankomaita Fed Cupissa. Se toimii Alankomaiden tennisliiton alaisuudessa. Alankomaat osallistui Fed Cupiin ensimmäisen kerran vuonna 1963. Kaiken kaikkiaan Alankomaat on pelannut 181 maaottelua, joista voittanut 108 ja hävinnyt 73. Mestaruuksia sillä ei ole yhtään, mutta se on kahdesti ollut loppuottelun häviävänä osapuolena, vuosina 1968 ja 1997.
Argentiinan Fed Cup -joukkue

Argentiinan Fed Cup -joukkue edustaa Argentiinaa Fed Cupissa. Se toimii Argentiinan tennisliiton alaisuudessa. Argentiina osallistui Fed Cupiin ensimmäisen kerran vuonna 1964. Kaiken kaikkiaan Argentiina on pelannut 152 maaottelua, joista voittanut 89 ja hävinnyt 63. Mestaruuksia sillä ei ole yhtään, mutta se on kaksi kertaa päässyt välieriin asti.
Belgian Fed Cup -joukkue

Belgian Fed Cup -joukkue edustaa Belgiaa Fed Cupissa. Se toimii Belgian tennisliiton alaisuudessa. Belgia osallistui Fed Cupiin ensimmäisen kerran vuonna 1963. Kaiken kaikkiaan Belgia on pelannut 152 maaottelua, joista voittanut 80 ja hävinnyt 72. Ainoan mestaruutensa se on voittanut vuonna 2001. Myös vuonna 2006 Belgia eteni loppuotteluun.
Anders Johan Malmgren

Anders Johan Malmgren (21. marraskuuta 1834 Kajaani – 12. huhtikuuta 1897 Helsinki) oli suomalainen eläintieteilijä ja valtiopäivämies, josta tuli Oulun läänin maaherra eli kuvernööri. 
Malmgrenin vanhemmat olivat apteekkari Anders Jakob Malmgren ja Alvina Maria Elisabet Westerlund. Hän valmistui filosofian kandidaatiksi 1860 ja lisensiaatiksi 1863. Malmgren teki vuodesta 1856 alkaen eläintieteellisiä tutkimusmatkoja Vienanmerelle ja eri puolille Suomea sekä oli mukana 1861, 1864 ja 1868 Huippuvuorten ja Ruijan retkikunnissa. 1860-luvulla hän julkaisi väitöskirjansa "Kritisk öfversikt af Finlands fiskar" (1863, käännettiin myös saksaksi) sekä joukon tutkimuksia Huippuvuorten kasvistosta ja eläimistä, kuten myös tärkeinä pidetyt tutkimukset "Nordiska hafs-annulater" (1865, käännettiin myös saksaksi) sekä "Spetsbergens, Grönlands, Islands och den Skandinaviska halföns hittils kända Annulata polychaeta" (1867, käännettiin myös saksaksi). 
Malmgren toimi eläintieteen ylimääräisenä professorina Helsingin yliopistossa 1869-1874. Erottuaan professuurista hän hoiti vakinaisesti kalastustentarkastajan virkaa, jota oli hoitanut sivutoimisesti jo vuodesta 1865. Malmgren työskenteli muun muassa Pohjois-Pohjanmaan lohenkalastuksen hyväksi, kalatalouslainsäädännön kehittämiseksi ja kalastusyhdistysten perustamiseksi. Hänen kalanviljelyyn kielteisesti suhtautuva usealla kielellä julkaistu teoksensa "Lausunto keinotekoisen kalankasvatuksen Suomeen perustamisen soveliaisuudesta" (1883) herätti runsaasti keskustelua. Malmgren kirjoitti teoksen vierailtuaan Nikolskin kalanviljelylaitoksella Venäjällä Novgorodin läänissä. Malmgrenin kalanviljelyyn kohdistama kritiikki johti siihen että häntä ennen kalastuksentarkastajana toimineen Henrik Johan Holmbergin perustamat kalanviljelylaitokset alkoivat rappeutua ja lopulta ne lakkautettiin. Malmgren perusti vuonna 1869 Suomen ensimmäisen kalataloudellisen aikakauskirjan Tidskrift för Fiskenäring och Aquikultur; tätä aikakauskirjaa ilmestyi kuitenkin vain yksi numero. 
Malmgren osallistui porvarissäädyssä Kristiinankaupungin edustajana valtiopäiville 1882 ja Helsingin edustajana 1885, ollen molemmilla kerroilla useiden eri valiokuntien jäsen tai varajäsen. Oulun läänin kuvernöörinä hän toimi vuodesta 1889, määräten muun muassa suomen lääninsä virkakieleksi. 
Malmgrenin puoliso vuodesta 1864 oli Augusta Lundberg (1839–1917), metsänhoitaja Karl Johan Hjalmar Malmgren (s. 1867) oli heidän poikansa.
Brasilian Fed Cup -joukkue

Brasilian Fed Cup -joukkue edustaa Brasiliaa Fed Cupissa. Se toimii Brasilian tennisliiton alaisuudessa. Brasilia osallistui Fed Cupiin ensimmäisen kerran vuonna 1965. Kaiken kaikkiaan Brasilia on pelannut 165 maaottelua, joista voittanut 92 ja hävinnyt 73. Parhaimmillaan se on päässyt puolivälieriin vuosina 1965 ja 1982.
Bulgarian Fed Cup -joukkue

Bulgarian Fed Cup -joukkue edustaa Bulgariaa Fed Cupissa. Se toimii Bulgarian tennisliiton alaisuudessa. Bulgaria osallistui Fed Cupiin ensimmäisen kerran vuonna 1966. Kaiken kaikkiaan Bulgaria on pelannut 131 maaottelua, joista voittanut 60 ja hävinnyt 71. Parhaimmillaan se on päässyt välieriin vuosina 1985 ja 1987.
Chilen Fed Cup -joukkue

Chilen Fed Cup -joukkue edustaa Chileä Fed Cupissa. Se toimii Chilen tennisliiton alaisuudessa. Chile osallistui Fed Cupiin ensimmäisen kerran vuonna 1968. Kaiken kaikkiaan Chile on pelannut 137 maaottelua, joista voittanut 72 ja hävinnyt 65. Fed Cupin vanhassa muodossa Chile pääsi 16 parhaan joukkoon vuonna 1978.
Little Bob

Little Bob, oik. Roberto Piazza (s. 10. toukokuuta 1945 Le Havre, Ranska) on ranskalainen rocklaulaja. Myös hänen yhtyeensä nimi on Little Bob.
Piazzan isä oli Mussolinin aikainen pohjoisitalialainen anarkisti. 
Yhtye Little Bob on perustettu 1974, ja se menestyi pian Britanniassa. Piazza esiintyi omassa roolissaan Little Bobina Aki Kaurismäen elokuvassa "Le Havre".
Piazza perusti 2012 uuden yhtyeen Little Bob Blues Bastards ja julkaisi uuden levyn.
Berkeleyn ydinvoimalaitos

Berkeleyn ydinvoimalaitos on käytöstä poistettu ydinvoimalaitos Severn-joen rannalla Gloucestershiressä, Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Se oli Britannian ensimmäinen käyttöön otettu ja ensimmäinen käytöstä poistettu ydinvoimala. Sähköntuotanto alkoi vuonna 1962, ja se toimi 27 vuotta vuoteen 1989.
Laitoksen purkaminen työllistää noin 200 henkilöä ja maksaa 1,2 miljardia dollaria. Tämä sisältää maa-aineksen kaivamisen kahdeksan metrin syvyyteen asti.
Nuclear Decommissioning Authority suositteli aluetta ydinjätteen sijoituspaikaksi, joka on suunniteltu otettavan käyttöön vuonna 2017.
Matti Honkanen (pikajuoksija)

Matti Sakari Honkanen (s. 23. elokuuta 1941 Tampere) on suomalainen pikajuoksija. 
Honkanen edusti urallaan Turun Urheiluliittoa. Hän voitti 400 metrin juoksun Suomen mestaruuden vuonna 1963 ajalla 48,1. Seuraavana vuonna hän sai vielä hopeaa Oulussa järjestetyissä kisoissa ajalla 48,9.
Aasianvihervarpunen

Aasianvihervarpunen ("Chloris spinoides") on tiklien sukuun kuuluva peippolaji.
Se elää Intian niemimaan pohjoisosissa, etenkin Himalajan keskikorkeuksilla ja lisäksi paikoin Kaakkois-Aasiassa: sitä esiintyy Afganistanissa, Bhutanissa, Intiassa, Myanmarissa, Nepalissa, Thaimaassa, Tiibetissä ja Vietnamissa. Sen luontaisia elinalueita ovat lauhkeat metsät ja pensasarot.
Heikki Eränen

Heikki Kustaa Eränen (31. maaliskuuta 1928 Hämeenkyrö – 14. toukokuuta 2013 Ikaalinen) oli suomalainen yleisurheilija. Hänen päälajinsa oli kymmenottelu. Työurallaan hän oli kansalaisopiston rehtori.
Heikki Eränen saavutti kymmenottelijana SM-hopeaa 1949 ja 1951 sekä pronssia 1950 ja 1953. Hänen seurojaan olivat Ruokolahden Raju, Oriveden Ponnistus, Kyröskosken Ponsi ja Ikaalisten Urheilijat. Tampereella 1951 Eränen oli Pohjoismaiden mestaruuskilpailuissa neljäs pistein 6771 eli nykytaulukolla 6415, jota paremmin suomalaisista olivat siihen mennessä otelleet vain aiemmat ME-miehet Akilles Järvinen ja Paavo Yrjölä. Muita ennätyksiä olivat muun muassa 100 metriä 11,0, 200 metriä 22,9, 110 metrin aidat 15,9, pituus 696 ja keihäs 60,61. Loukkaantuminen keväällä 1952 pilasi hänen suunnitelmansa Helsingin olympiakisoihin pääsystä. 
Myöhemmin Eränen toimi Ikaalisten Urheilijoiden puheenjohtajana ja SVUL:n Hämeen piirin yleisurheilujaostossa. Vuonna 1989 Eräselle myönnettiin kotiseutuneuvoksen arvonimi ansiokkaasta työstä kotikaupunkinsa Ikaalisten kulttuurin parissa.
Halolankallion kalliomaalaus

Halolankallion kalliomaalaus sijaitsee Sotkamossa Kainuussa. Kalliomaalaus on todettu esihistorialliseksi, mutta sen ajoitus on avoin. 
Kallio ja sen sijainti.
Kalliomaalaus sijaitsee Nuasjärven itäosassa Mujehoulunjoen suussa, mistä järvelle pistää esiin Tikkalanniemi. Niemen rantakallio on pahoin halkeillut ja maalaus sijaitsee lounaaseen aukeavassa seinämässä, joka kaartuu hieman maalauksen ylle. Kohde sijaitsee noin neljän kilometrin päässä Vuokatista ja sen hiihtokeskuksesta.
Maalaus.
Maalauksen ainoa kuvio esittää ihmishahmoa, joka on 13 senttimetriä pitkä ja 15 leveä, ja se sijaitsee noin metrin korkeudella järven pinnasta. Ihminen ojentaa oikean kätensä suoraksi alaviistoon sivulle ja riiputtaa vasenta kättään alaspäin. Kädet eivät näytä päättyvän, vaan niihin on lisätty jotakin, mitä ei enää hahmota. Oikea käden jatkeeksi on maalattu heikosti erottuvaa punaväriä, jonka alla olisi kaksi punaväripistettä. Lyhyet jalat ovat haara-asennossa. Pää on maalattu soikeaksi. Punaväri peittyy osittain tummanharmaan jäkälän alle.
Earsham

Earsham on kylä Norfolkin kreivikunnassa Englannissa.
Kymenkäänteen kalliomaalaus

Kymenkäänteen kalliomaalaus sijaitsee Iitissä Kymenlaaksossa. Kalliomaalaus on ajoitettu kivikauteen ja sen löysi Sinimarja Oinonen vuonna 1971 .
Kallio ja sen sijainti.
Kymijoen vesiretin varrella Kettujärvessä on niemenkärki niin kutsutussa Kymenkäänteessä. Niemessä oleva rantakallio putoaa suoraan veteen ja sen etelään katsovassa osassa on punaväriä.
Maalaus.
Kalliomaalauksesta ei erotu tunnistettavia kuvioita, mutta värin ja sijaintinsa perusteella se vaikuttaa aidon kalliomaalauksen jäänteeltä. Maalausalue on 68×51 senttimetrin kokoinen. Punavärin värisävyjen ja sen saturaation vaihtelut antavat olettaa, että maalauksessa olisi ollut kuvioita.
Reino Sirén

Reino Johannes Sirén (7. joulukuuta 1926 Tampere – 27. syyskuuta 2013 Tampere) oli suomalainen pikajuoksija. 
Vaikka Reino Sirén ei saavuttanut SM-kultaa, hän kamppaili sotien jälkeen parhaimmillaan Suomen nopeimman miehen tittelistä. Tampereen Yrityksen pikajuoksija pääsi radalle kuudessa maaottelussa ollen voittoisa Norjaa vastaan 100 metrillä ja pikaviestissä Turussa 1950. Kalevan kisoissa hän juoksi 100 metrillä hopealle Esko Inkalan takana 1950 ja 200 metrillä kahdesti pronssille vuosina 1949 ja 1950. Työväen Urheiluliiton mestaruuksia hän keräsi seitsemän kappaletta vuosina 1948–1952.
Reino Sirénin 100 metrin ennätysaika 10,7 Tampereella 1949 sivusi Suomen ennätystä, mutta jäi virallisesti hyväksymättä myötätuuliepäilyjen vuoksi. Hänen oma ennätyksensä 200 metrillä oli 22,4.
Sirén työskenteli työnjohtajana Finlaysonin tehtaalla. Hänen läheinen ystävänsä oli nuori korjausmies Väinö Linna, joka aloitteli kirjallista uraansa.
Win Tin

Win Tin (12. maaliskuuta 1930 – 21. huhtikuuta 2014) oli burmalainen poliitikko, toimittaja, kirjailija ja aktivisti. Hän oli Myanmarin demokratialiikkeen perustajia ja pitkäaikaisin poliittinen vanki.
Win Tin tuomittiin vuonna 1989 kahdeksikymmeneksi vuodeksi vankeuteen hallituksen vastaisista kirjoituksistaan. Hän sai armahduksen 2008. Hän perusti vuonna 1988 yhdessä oppositiojohtaja Aung San Suu Kyin kanssa NLD-puolueen (National League for Democracy).
Tracy Kidder

John Tracy Kidder (s. 12. marraskuuta 1945) on yhdysvaltalainen tietokirjailija. Hänet on palkittu vuonna 1981 Pulitzer-palkinnolla teoksesta "Koneen henki" ("Soul of a New Machine"). Myös hänen kirjoittamansa Paul Farmerin elämäkerta "Mountains beyond Mountains" on herättänyt positiivista huomiota.
Kidderin kirjailijakuva on journalistinen: hänen kerronnassaan korostuu juonellisuus ja henkilökohtainen näkökulma. "Koneen hengessä" nämä painotukset näkyvät sekä tekstissä että kirjan syntyprosessissa, johon liittyi laajoja havainnointijaksoja kirjan kohteena olevaa tietokonemallia kehittäneessä Data General -yhtiön tiimissä. Kidder itse on nimennyt kirjallisiksi esikuvikseen John McPheen, A. J. Lieblingin ja George Orwellin.
Lesley Pattinama Kerkhove

Lesley Kerkhove (s. 4. marraskuuta 1991 Goes) on alankomaalainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut kaksinpelissä WTA-listan sijalla 213 helmikuussa 2015. Hän on voittanut urallaan kaksi ITF-turnausta kaksinpelissä ja kolme nelinpelissä.
Kerkhove oli junioreiden maailmanlistalla parhaimmillaan sijalla 12 vuonna 2009.
Oiva Sutinen

Oiva "Oissu" "Sutki" Sutinen (27. tammikuuta 1933 Koria – 12. elokuuta 1990) oli suomalainen pesäpalloilija 1950–1960-luvuilla. Hänen kasvattajaseuransa oli Korian Ponsi, ja mestaruussarjassa hän joukkueensa oli Kouvolan Pallonlyöjät. Sutki Sutinen pelasi muun muassa neljä Itä-Länsi- ja neljä liitto-lehdistö -ottelua. Hänet muistetaan monista pesäpallokentillä tekemistään kepposista, joista ainakin kaksi johti aikoinaan jopa sääntömuutoksiin.
Sutinen oli yllätyksellinen peluri, joka pelasi suurimman osan aikaa ykkösvahtina ja jonka erikoislyöntejä olivat ns. ykköspiikkilyönnit. Juuri ykkösrajaan suunnattujen piikkilyöntien vuoksi syöttölautasta siirrettiin sääntömuutoksella taaksepäin. Toinen Sutisen aiheuttama sääntömuutos oli eräässä pelissä sattunut tapahtuma, jossa hän oli ykköspesällä pallo räpylässään, kun hän yhtäkkiä kutsui lukkarin ja kolmosvahdin luokseen neuvonpitoon. Sutinen antoi pallon salaa kolmosvahdin räpylään. Kun lukkarina toiminut Antero Viherkenttä teki valesyötön, irtosi vastustajajoukkueen pelaaja kakkospesältä kohti kolmospesää, jolloin kolmosvahti nosti pallon esiin räpylästään ja poltti pelaajan, ja Sutisen edustama joukkue voitti kyseisen ottelun. Vastapuoli teki tapauksesta protestin, joka ei mennyt läpi, koska mainitunlaista pallon piilottelua ei vielä tuolloin ollut säännöissä kielletty.
Sutinen kirjoitteli runoja, näytelmätekstejä, laulunsanoja, sketsejä, kronikoita jne. Hän esiintyi usein myös itse erilaisissa juhlissa luontaisten näyttelijäntaitojensa sekä hyvän lauluäänensä vuoksi. Hän oli myös menestyksekäs kaisa-biljardin pelaaja.
Ammatiltaan Sutinen oli ensin Kymi-yhtiön portinvartija, myöhemmin tiemestari sekä sittemmin kuolemaansa asti rakennusosaston työnjohtaja.
Olle Åberg

Olof "Olle" Viktor Åberg (24. tammikuuta 1925 Hofors – 19. joulukuuta 2013 Gävle) oli ruotsalainen keskimatkojen juoksija.
Helsingin olympiakisoissa 1952 Åberg sijoittui Luxemburgin Joseph Barthelin voittamassa 1500 metrin olympiafinaalissa seitsemänneksi. Samana vuonna hän piti Kööpenhaminassa juoksemaansa 1000 metrin ME-aikaa 2.21,3 hallussaan vajaan kolmen kuukauden ajan. Ruotsin seurajoukkuekohtaisessa Gefle IF:n 4x1500 metrin ja 4 x mailin ME-kvarteteissa hän oli mukana neljä kertaa. Viisi Finnkampenia 1951-1956, voitto 1500 metrillä 1951 ja 800 metrillä 1953. Ruotsin mestaruuden Olle Åberg saavutti vuonna 1951 1500 metrillä. Muita Ruotsin mestaruusmitaleita, kolme hopeaa ja kaksi pronssia, tuli 800 ja 1500 metrillä vuosina 1949-1956.
Vuosina 1947-1956 Åberg osallistui kaikkiaan 16 yleisurheilumaaotteluun Ruotsin edustajana. Hän saavutti huippuvuosinaan maailman keskimatkojen parhaalle juoksijalle vuosittain jaettavan Dickson-pokaalin kolme kertaa eli vuosina 1949-1951.
Urheilu-uransa aikana 1940-luvulla Olle Åberg edusti vuoteen 1944 Hofors AIF:ää ja sen jälkeen Gefle IF:ää.
Menestyksekkään uransa perusteella Olle Åberg kuului Ruotsissa yleisurheilijoiden Mestariurheilijoihin ns. Stora Grabbar-ryhmään jäsenenä #151 vuodesta 1951.
Eino Kulonen

Eino Ilmari Kulonen (24. lokakuuta 1921 Kiikka – 17. syyskuuta 1984 Turku) oli suomalainen lääkäri ja Turun yliopiston lääketieteellisen kemian professori vuodesta 1955 kuolemaansa asti. 
Kulosen vanhemmat olivat Vihtori Johannes Kulonen ja Hilma Maria Mauriala ja puoliso vuodesta 1958 lääkäri Maija Tellervo Yli-Pohja. Kulonen tuli ylioppilaaksi Helsingin yhteiskoulusta ja reaalilukiosta 1940 ja valmistui lääketieteen kandidaatiksi 1946, lisensiaatiksi 1950 ja tohtoriksi 1951. Opintomatkoja hän teki Yhdysvaltoihin ensin ASLA-Fulbright-stipendiaattina 1952 ja sitten uudestaan 1962 sekä Englantiin ensin British Council -stipendiaattina 1957 ja vielä 1962. Helsingin yliopiston assistenttina Kulonen työskenteli vuodesta 1947 vuoteen 1954. Ennen Turkua Kulonen toimi vielä lyhyen aikaa Helsingin yliopiston dosenttina.
Kulosen tutkimusalaa olivat side- ja granulaatiokudoksen biokemia sekä alkoholin vaikutukset aivojen ja maksan aineenvaihduntaan. Hän työskenteli pitkään vuonna 1954 perustetun Alkon biolääketieteellisen tutkimusyksikön tutkijana. Suomalainen Lääkäriseura Duodecim myönsi Kuloselle vuonna 1969 ensimmäisen Matti Äyräpään palkinnon.
Kultainen talja (ritarikunta)

Kultaisen taljan ritarikunta (, , ransk. "Le Noble" "Ordre de La Toison") on sekä espanjalainen että itävaltalainen ritarikunta.
Historia.
Ritarikunnan perusti Burgundin herttua Filip III Hyvä vuonna 1430 Flanderissa. Ritarikunta haki inspiraatiota englantilaisesta sukkanauharitarikunnasta: molemmissa voi olla enintään vain 24 varsinaista jäsentä. Yhden tarinan mukaan ritarikunnan nimi tulee siitä, että Filip ihaili oinaantaljaan kietoutunutta rakastajatartaan, minkä jälkeen hän keksi ritarikunnalle nimen. Todellisuudessa ritarikunnan nimi vittaa antiikin mytologiassa esiintyvään kultaiseen taljaan.
Espanjan kuningas ja Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisari Kaarle V piti itsellään yksinomaisen oikeuden tuomita ritarikunnan jäseniä näiden mahdollisista rikoksista. Habsburgien vallan päätyttyä Espanjassa vuonna 1700, Itävallassa oleskelevat Habsburgit eivät tunnustaneet Espanjassa Bourbon-suvulle siirtynyttä ritarikunnan suurmestarin titteliä.
Vuodesta 1740 lähtien ritarikunta on toiminut sekä Espanjan kuningaskunnassa että Itävallan arkkiherttuakunnassa ja Itävallan keisarikunnassa. Kunnianosoitus on rajattu perinteisesti vain korkean aatelisarvon omaaville katolilaisille. Esimerkiksi Itävallan hovissa nimitys ritarikuntaan oli korkea-arvoisen aatelisen uran huipentuma. 
Ensimmäisen maailmansodan päätyttyä, ja Itävalta-Unkarin romahdettua, myös Belgian kuningas Albert I yritti tavoitella ritarikunnan suurmestarin titteliä, koska hän oli Burgundin herttuan jälkeläisiä. Espanja kuitenkin vastusti tätä, ja Itävalta tunnusti entisen keisariperheen pään omalta osaltaan ritarikunnan suurmestariksi vuonna 1957.
Nykyään.
Nykyään ritarikunnalla on siis edelleen kaksi suurmestaria: Habsburg suvun päämies ja Espanjan kuningas.
Habsburgien alaisessa ritarikunnassa varsinaisten jäsenten määrä on rajoitettu 50:een. Näiden tulee aatelissukuisia miehiä, jotka on kastettu katolilaisiksi. Ritarikunnan jäsenillä on tapana kokoontua 30. marraskuuta, joka on ritarikunnan suojeluspyhimyksen Pyhän Andreaan muistopäivä.
Espanjan alaisessa ritarikunnassa jäsenyyttä jaetaan kuninkaan henkilökohtaisena tunnustuksena. Myös naiset voidaan nimittää ritarikunnan jäseniksi ja he ovat yleensä kuninkaallisia. Ritarikunnan tunnukset tulee palauttaa saajan kuoltua Espanjaan. 
Ritarikunnassa on vain yksi luokka:
Valkjärven kalliomaalaus

Valkjärven kalliomaalaus sijaitsee Valkjärvellä Salpausselän itäpuolella Luumäellä Etelä-Karjalassa. Maalaus on ajoitettu väljästi kivikauteen.
Kallio ja sen sijainti.
Valkjärven koillisrannalla on pieni vesirajassa oleva kallio, joka nousee korkealle maastoon. Kallion länsipuolella sijaitsevassa maalatussa kohdassa on sisäänpäin kääntyvä kohta, missä maalaus sijaitsee.
Maalaus.
Maalauksessa on vain yksi selvästi erottuva kuvio, joka esittää mahdollisesti käärmettä. Se on maalattu pystyasentoon kuin murtoviiva, jolla on 4−5 taitekohtaa.
Stanislav Jungwirth

Stanislav Jungwirth (15. elokuuta 1930 Prachatice – 11. huhtikuuta 1986 Praha) oli tšekkoslovakialainen keskimatkojen juoksija. Hän saavutti pronssia 1 500 metrillä EM-kilpailuista 1954 ja piti 1 000 metrin ME:tä hallussaan 1952–1953 sekä 1 500 metrin ME:tä 1957–1958. 
Ammattimaisen harjoittelun Jungwirth aloitti vuonna 1949, ja vuoteen 1951 mennessä hän oli saavuttanut sen hetkisen maailman tason. Track and Field -lehti rankkasi Jungwirthin vuoden 1951 maailman kahdeksanneksi parhaaksi 1 500 metrin juoksijaksi.
Seuraavana vuonna Jungwirth voitti maansa 800 ja 1500 metrin mestaruudet, mutta maan kommunistinen johto ei halunnut hänen juoksevan Helsingin olympialaisissa poliittisesti epäluotettavana, koska hänen isänsä oli vangittu kommunistisen hallinnon poliittisena vastustajana. Ajankohdan suuri tšekkijuoksija Emil Zátopek sai omalla protestoinnillaan Jungwirthille olympiamatkan Helsinkiin. Helsingin olympialaisissa Jungwirth eteni välieriin. Lokakuussa 1952 hän paransi Stará Boleslavissa ruotsalaisen Olle Åbergin 1 000 metrin ME:tä kymmenyksellä lukemiin 2.21,2. Ennätys säilyi vajaan vuoden, kunnes yhdysvaltalainen Mal Whitfield otti ennätyksen nimiinsä.
Vuonna 1954 Jungwirth saavutti Bernin EM-kisoissa 1 500 metrillä pronssia ajalla 3.45,4 Britannian Roger Bannisterin ja Tanskan Gunnar Nielsenin jäljessä. Loppuvuodesta 1956 käydyissä Melbournen kesäolympialaisissa hän sijoittui kuudenneksi ajalla 3.42,6 irlantilaisen Ron Delanyn viedessä hieman yllättäen olympiavoiton.
Heinäkuussa 1957 tapahtui aika erikoinen ME:n parannus. Suomalaiset Olavi Salsola ja Olavi Salonen olivat tehneet Turussa 1 500 metrin ME:n 3.40,2, jonka vajaa vuorokausi myöhemmin Stanislav Jungwirth alitti Stará Boleslavissa yli kahdella sekunnilla aikaan 3.38,1. Viikko ME:stään Jungwirth alitti ensimmäisenä tšekkoslovakialaisena neljän minuutin rajan maililla, juostuaan matkan aikaan 3.59,1. Hänen sijoituksensa Lontoossa käydyssä kisassa oli vasta kolmas Derek Ibbotsonin voittaessa uudella ME:llä 3.57,2.
Vuoden 1958 EM-kisat Tukholmassa eivät tuoneet Jungwirthille menetystä johtuen loukkaantumisesta. Kuitenkin hän sijoittui loppukilpailussa kahdeksanneksi ajalla 3.44,4 eli aika oli sekuntia parempi kuin hänen neljän vuoden takainen pronssiaikansa.
Uusi 1 500 metrin maailmantähti Australian Herb Elliott otti 1 500 metrin ME:n haltuunsa elokuussa 1958 Göteborgissa juoksussa, jossa Jungwirth itse sijoittui toiseksi huippuajalla 3.39,0. Koska loukkaantumiset vaikeuttivat huippukunnon saavuttamista, Jungwirth lopetti uransa 1950-luvun lopussa.
Track and Field -lehti sijoitti Stanislav Jungwirthin vuosina 1951–1959 seitsemän kertaa 10 parhaan 1 500 metrin juoksijan joukkoon. Paras sijoitus oli vuonna 1957, kun hänet rankattiin kolmanneksi. Hänet rankattiin vuosina 1952 ja 1953 myös 10 parhaan 800 metrin juoksijan joukkoon.
Revonkärjen kalliomaalaus

Revonkärjen kalliomaalaus sijaitsee Rapojärven itärennalla Kouvolassa Kymenlaakson maakunnassa. Maalaus on esihistoriallinen.
Kallio ja sen sijainti.
Mankinvirta laskee Tarhajärven kautta Rapojärveen muuttuen ensin Mietunvirraksi ohittaessaan Revonkärjen niemen. Niemen etelärannalla on kallioon muodostunut vaakatasoisia halkeamia, jonka väliin ovat jääneet kiviset syvennykset. Syvennyksiä suojaa 1×2 metriä suuri lippamainen uloke. Maalauskallio nousee suoraan järvestä ja kallion vieressä on käveltävä tasanne.
Maalaus.
Maalaus on tehty syvennyksessä oleviin kivipintoihin ja niiden väri on tumman punainen. Vaikka kuvioita ei näy, on punaväripinta todennäköisesti ihmisen tekemää. Erityisesti tämä koskee vasemman seinän punaväristä, mikä on ihmisen maalaamaa. Timo Miettisen mukaan maalaus liittyy vastarannalla olevaan Jyrkkävuoren kalliomaalaukseen.
Voittamaton soturi

Voittamaton soturi (, ”Theseus vastaan Minotauros”) on vuonna 1960 valmistunut italialainen seikkailuelokuva. Tyylilajiltaan mytologia-aiheista peplumia edustavan elokuvan on ohjannut Silvio Amadio. Sen sankaria Theseusta esittää yhdysvaltalainen kymmenottelun olympiavoittaja Bob Mathias.
Juoni.
Kreetan kuninkaan Minoksen vaimo paljastaa kuollessaan, että hänen vallanhimoisella tyttärellään Faidralla on Kreikassa kaksoissisar Ariadne. Faidra lähettää sotilaansa tappamaan Ariadnen, mutta Theseus ja tämän ystävä Demetrius pelastavat hänet. Miehet lähtevät Kreetalle selvittämään asiaa ja jättävät Ariadnen Theseuksen isän luokse Ateenaan. Faidran sotilaat surmaavat Demetriuksen ja Theseus putoaa paetessaan mereen, jossa hänet pelastaa merenjumalatar Amfitrite. Sillä välin ateenalaiset ovat kärsineet tappion kreetalaisille ja Ariadne on joutunut Faidran vangiksi. Theseus palaa Kreetalle, pelastaa Ariadnen ja tappaa ihmisuhreja vaativan Minotauroksen.
Tuotanto.
"Voittamaton soturi" on kuvattu Totalscope-laajakangastekniikalla Technicolor-väreissä Incir De Paolisin studiolla ja Tor Caldaran maisemissa. Sen ohjaajana toimi aluksi Mario Bonnard, jonka sairastuttua työtä jatkoivat Alberto De Martino ja Giorgio Capitani. Lopulta ohjaajaksi nimettiin Silvio Amadio.
Elokuva on isolla budjetilla tehty näyttävä toimintaseikkailu. Sen suurin ongelma on käsikirjoitus, joka on täynnä aukkoja ja katkoksia. Se jättää myös lähes kokonaan hyödyntämättä Minotauros-myyttiin sisältyvät kauhuelokuvan mahdollisuudet. Nähtyään lopulta kömpelön hirviön katsoja voi olla tyytyväinen, ettei sitä näytetä elokuvassa enempää. Atleettinen Bob Mathias on näyttelijänä kovin jäykkä ja Rosanna Schiaffino näyttää molemmissa rooleissaan yhtä seksikkäältä mutta ilmeettömältä.
Audun Boysen

Audun Boysen (10. toukokuuta 1929 Bjarkøy – 2. maaliskuuta 2000) oli norjalainen keskimatkojen juoksija ja 800 metrin olympia- ja EM-mitalisti. Boysen eli nuoruutensa Rissassa ja edusti paikkakunnan Rissa IL -seuraa ja myöhemmin oslolaista IK Tjalve -seuraa.
Boysen nousi kansalliseen kärkeen vuonna 1948 ja osallistui vuonna 1950 Brysselin EM-kisoihin 800 metrille sijoittuen viidenneksi. Helsingin kesäolympialaisissa 1952 ei tullut vielä menestystä. Hän pääsi 1 500 metrillä loppukilpailuun sijoittuen 11:nneksi ja 800 metrillä välieriin. Seuraavana vuonna syyskuussa 1953 Boysen teki Oslon Bisletillä uuden 1 000 metrin ME:n 2.20,4. Tästä suorituksesta hänelle myönnettiin Aftenpostenin vuotuinen palkinto. Hän paransi 1 000 metrin ME:tä vielä kahteen otteeseen eli elokuussa 1954 aikaan 2.19,5 ja elokuussa 1955 aikaan 2.10,0.
Boysen saavutti vuoden 1954 EM-kisoissa Bernissä ensimmäisen mitalinsa sijoittuessaan kolmanneksi 800 metrillä. Boysen teki kesällä 1955 Oslon Bisletillä uuden Norjan ennätyksen 1.45,9 belgialaisen Roger Moensin vanavedessä, joka teki samassa juoksussa uuden ME:n. Boysenin Norjan ennätyksestä tuli pitkäikäinen, sillä vasta vuonna 1992 eli 37 vuoden jälkeen Atle Douglas alitti Boysenin ajan. Melbournen kesäolympialaisissa 1956 Boysenista tuli olympiamitalisti hänen sijoittuessa 800 metrillä pronssille. Boysen saavutti ”melkein kultamitalin” Tukholman EM-kisoissa 1958, kun kisassa ensimmäisenä maaliin tullut Britannian Mike Rawson diskvalifioitiin ensin ja toiseksi tullut Audun Boysen julistettiin Euroopan mestariksi ja hän oli mitaliseremonioissa voittajan korkeimmalla korokkeella. Myöhemmin britit tekivät protestin hylkäämisestä, ja Rawson nostettiinkin Euroopan mestariksi Boysenin tullessa näin EM-hopeamitalistiksi.
Kuntivaara

Kuntivaara on Kuusamossa sijaitseva kvartsiittivaara. Se on lähellä valtakunnanrajaa, ja sen korkeus on 481 metriä. Vaaralle kulkee polku, ja siellä on lepopaikka. Laelta on näkymä rajan yli Venäjän puolelle.
Kuntivaara kuuluu soidensuojeluohjelmaan ja on lakisääteinen luonnonsuojelualue.
Siellä on luontodirektiivin I lintuja kaakkuri, laulujoutsen, liro ja pyy sekä yksi salassa pidettävä uhanalainen lintulaji. Luontodirektiivin II lajeja siellä ovat karhu ja lettorikko sekä yksi salassa pidettävä laji.
Haihurrikaani

Haihurrikaani () on vuonna 2013 suoraan televisiolevitykseen julkaistu katastrofi-/kauhuelokuva. Elokuva kertoo ryhmästä ihmisiä, jotka yrittävät selviytyä Los Angelesiin iskeytyneestä hurrikaanista, joka tuo mukanaan useita haita. Elokuvaa on esitetty Suomessa Fox-kanavalla.
Elokuvan ensimmäinen jatko-osa ' julkaistiin heinäkuussa 2014. Toinen jatko-osa ' julkaistiin vuonna 2015 Kolmas jatko-osa "Haihurrikaani 4" vuonna 2016. Neljäs jatko-osa "Haihurrikaani 5: Maailmanvalloitus" vuonna 2017. Viides jatko-osa "The Last Sharknado: It's About Time" julkaistiin 19. heinäkuuta 2018.
Juoni.
Los Angelesiin iskee raju hurrikaani, joka tuo mukanaan useita aggressiivisia haita. Kaupunki alkaa tulvia pahasti. Surffaaja Fin ja hänen ystävänsä Baz ja Nova aikovat paeta sisämaahan, mutta ensin pelastavat hänen etääntyneen vaimonsa Aprilin ja teini-ikäisen tyttärensä Claudian. Koko porukka yrittää paeta kaupungista. Myöhemmin ryhmä kokoontuu Mattin kanssa, joka on Finnin ja Aprilin poika. He päättävät pysäyttää hurrikaanit pudottamalla niihin pommeja helikopterista.
Carl Espen

Carl Espen Thorbjørnsen, taiteilijanimeltään Carl Espen, (s. 15. heinäkuuta 1982 Bergen, Norja) on norjalainen laulaja, joka edusti maataan vuoden 2014 Eurovision laulukilpailussa Kööpenhaminassa kappaleella ”Silent Storm” sijoittuen kahdeksanneksi. Hän pääsi finaaliin 8. toukokuuta käydystä toisesta semifinaalista.
Kaupan alalla työskentelevällä Thorbjørnsenillä ei ollut ennen Eurovision karsintoja juurikaan aiempaa kokemusta muusikkona, vaikka hän olikin osallistunut 17-vuotiaana paikalliseen kykykilpailuun Bergenissä. Edustuskappale ”Silent Stormin” on säveltänyt ja sanoittanut hänen serkkunsa, muusikkona pitkään työskennellyt Josefin Winther.
Pyyslammen kalliomaalaus

Pyyslammen kalliomaalaus sijaitsee Nuuksion kansallispuiston alueella Vihdissä Uudellamaan maakunnassa. Sitä ei ole vielä todettu muinaiseksi maalaukseksi ja se saattaakin olla luontaista hematiittia.
Noin 3,7 kilometriä Pyyslammen kalliomaalaukselta luoteeseen sijaitsee Salmijärven kalliomaalaus.
Kallio ja sen sijainti.
Maalaus sijaitsee Pyyslammen pohjoisrannalla olevassa kalliossa, joka rajautuu järveen. Vastarannalla kulkevalta tieltä voi kiertää lammen rantoja pitkin. Kallio vaikuttaa luontaisella tavalla punaiselta.
Maalaus.
Mitään kuvioita ei erotu, vaan punaisuus vaikuttaa luontaiselta. Kahdessa kohtaa on kuitenkin vahvempia jälkiä, jotka voivat olla jäänteitä aiemmasta maalauksesta. Kuvioita ei kuitenkaan pysty tunnistamaan.
Kur

Kur eli keisarinvaali oli saksalais-roomalaisessa keisarikunnassa vaali, jossa valittiin keisari.
Saksan valtioiden entisissä nimissä Kur ilmaisi, että hallitsija oli vaaliruhtinas (). Hänellä oli oikeus osallistua keisarin vaaliin. Tällaisia valtioita olivat esimerkiksi Pfalzin vaaliruhtinaskunta eli Kurpfalz ja Saksin vaaliruhtinaskunta eli Kursachsen.