tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Jonathan Huberdeau

Jonathan Huberdeau (s. 4. kesäkuuta 1993 Saint-Jérôme, Quebec, Kanada) on kanadanranskalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä Hän edustaa NHL-seura Calgary Flamesia. Florida Panthers varasi Huberdeaun kolmantena pelaajana kesällä .
Saavutuksia.
Huberdeau voitti tulokaskaudellaan 2012–2013 Calder-palkinnon, joka myönnetään NHL:ssä kauden parhaalle tulokkaalle. Kaudella 2019–2020 hänestä tuli kaikkien aikojen eniten tehopisteitä saavuttanut Florida Panthersin pelaaja, kun hän rikkoi Olli Jokisen 419 tehopisteen ennätyksen. Samalla kaudella Huberdeau valittiin ensimmäistä kertaa urallaan un.
Heinäkuussa 2022 Panthers kauppasi Huberdeaun, MacKenzie Weegarin, Cole Schwindtin ja ehdollisen ensimmäisen kierroksen varausvuoron vuoden 2025 varaustilaisuudessa Calgary Flamesiin vaihdossa Matthew Tkachukiin ja ehdollisen neljännen kierroksen varausvuoroon vuoden 2025 varaustilaisuudessa.
Elokuussa 2022 Huberdeau teki Flamesin kanssa kahdeksanvuotisen ja yhteensä 84 miljoonan dollarin arvoisen jatkosopimuksen.
Ryan Strome

Ryan Strome (s. 11. heinäkuuta 1993 Mississauga, Ontario) on kanadalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Hän edustaa NHL-liigan Anaheim Ducksia. Strome on New York Islandersin varaus vuodelta .
Ura.
Strome pelasi vuosina 2009–2013 OHL-junioriliigan Barrie Coltsissa ja Niagara IceDogsissa. Viimeisellä OHL-kaudellaan 2012–2013 hän toimi myös IceDogsin kapteenina. Huhtikuussa 2013 Strome siirtyi NHL-seura New York Islandersin organisaatioon.
Marraskuussa 2020 Strome teki Rangersin kanssa kaksivuotisen ja yhteensä yhdeksän miljoonan dollarin arvoisen jatkosopimuksen.
Mark Scheifele

Mark Scheifele (s. 15. maaliskuuta 1993 Kitchener, Ontario) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka edustaa NHL-joukkue Winnipeg Jetsiä. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä ja laukoo oikealta. Scheifelen vahvuudet ovat kokonaisvaltaisuudessa. Hän on isokokoinen pelaaja, jolla on hyvä pelikäsitys ja työmoraali.
Ura.
Seuraura.
Scheifele pelasi kotikaupungissaan juniorina Kitchener Jr. Rangersissä Alliance Pavilion Leagueta. Kauden jälkeen Saginaw Spirit varasi hänet seitsemännellä kierroksella 134. pelaajana OHL:n Priority Selectionissa 2009. Kaudeksi 2009–2010 hänet lähetettiin Kitchener Dutchmenin B-nuoriin Greater Ontario Junior Hockey Leagueen. Kauden jälkeen Spirit myi Scheifelen ja 2. kierroksen varauksen vuodelle 2013 pelaajaoikeudet Barrie Coltsiin vaihdossa maalivahti Mavric Parksiin elokuussa 2010. Kaksi viikkoa myöhemmin hän teki Coltsin kanssa sopimuksen.
Kaudella 2010–2011 Scheifele oli Coltsin toiseksi paras pistemies tehoilla 22+53=75. Hän voitti 53 syötöllä OHL:n syöttöpörssin, pelasi kärkilupausten tähdistöottelussa ja valittiin tulokkaiden toiseen tähdistökenttäliseen. TSN:n tammikuun 2011 listauksessa Scheifelen oli sijalla 21., mutta Winnipeg Jets varasi hänet lopulta ensimmäisen kierroksen seitsemäntenä pelaajana .
Scheifele vakuutti kautta 2011–2012 edeltäneissä harjoitusotteluissa ja lokakuussa 2011 Jets teki Scheifelen kanssa tulokassopimuksen. Hän aloitti kauden NHL:ssä. Scheifele teki ensimmäisen NHL-maalinsa 19. lokakuuta 2011 Toronto Maple Leafsin James Reimerin taakse. Hän ehti pelata NHL:ssä seitsemän ottelua tehden yhden maalin, ennen kuin 23. lokakuuta hänet lähetettiin takaisin OHL:n Coltsiin. Kun joukkue ei saanut paikkaa pudotuspeleissä, Jets lähetti Scheifelen pelaamaan AHL-joukkue St. John’s IceCapsiin Calder Cupin pudotuspeleihin.
Kaudella 2012–2013 Scheifele haki paikkaa Jetsissä harjoitusleirin kautta ja aloittikin kauden NHL:ssä. Hän oli kuitenkin katsomossa monessa ottelussa ja hänet lähetettiin neljän ottelun jälkeen takaisin Coltsiin. Runkosarjassa hän oli joukkueen toiseksi paras pistemies tehoilla 39+40=79 ja voitti OHL:n pudotuspelien maali- ja pistepörssin 21 ottelussa tehoilla 15+26=41.
Kausi 2013–2014 oli Scheifelen varsinainen tulokaskausi NHL:ssä ja hän oli yksi suosikeista voittamaan Calder Memorial Trophyn 2014. Hän pelasi kaikissa 60 Jetsin ottelussa ennen olympialaistaukoa, mutta oli maaliskuussa 2014 New York Islandersia vastaan kärsityn polvivamman vuoksi sivussa loppukauden.
Kaudella 2014–2015 Scheifele teki 82 runkosarjassa ottelussa tehot 15+34=49 ja neljässä playoff-ottelussa yhden syöttöpisteen.
Lokakuussa 2023 Scheifele teki Jetsin kanssa seitsemän vuoden mittaisen ja yhteensä 59,5 miljoonan dollarin arvoisen jatkosopimuksen.
Maajoukkueura.
Scheifele pelasi alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2011 ja valittiin kolmen parhaan pelaajan joukkoon. Alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa hän pelasi 2012 ja 2013. Vuonna 2012 Scheifele voitti pronssia ja seuraavana vuonna hänet valittiin Kanadan kolmen parhaan pelaajan joukkoon.
Scheifele on pelannut kolmet aikuisten MM-kilpailut, joista hänellä on kultaa 2016 ja hopeaa 2017.
Taikatemput paljastuvat

Taikatemput paljastuvat ("Breaking the Magician's Code: Magic's Biggest Secrets Finally Revealed") on sarja televisio-ohjelmia, joissa taikatemppujen ja illuusioiden salat on selitetty. Alkuperäistä televisiosarjaa esitettiin Yhdysvalloissa Foxilla ja Isossa-Britanniassa Sky- sekä ITV -televisiokanavilla vuosina 1997-98. Vuosina 2008-09 sarjasta tilattiin kolmetoista uutta jaksoa, jotka lähetti Yhdysvalloissa MyNetworkTV ja Britanniassa ITV4. Suomessa sarjaa on esittänyt ainakin Yle TV2 ja TV Viisi.
Oulun sarjakuvaseura

Oulun Sarjakuvaseura r.y. on vuonna 1980 perustettu yhdistys, jonka tarkoituksena on tukea Oulun sarjakuvakulttuuria. Se on sarjakuvaharrastajien, -piirtäjien ja -tutkijoiden yhdistys, joka pyrkii edistämään sarjakuvan tuntemusta ja kriittistä lukemista sekä parantamaan pohjoissuomalaisen sarjakuvan asemaa.
Vuoden 2014 alussa toimintaa ylläpitämään perustettiin Oulun sarjakuvakeskus. Se järjestää sarjakuvatapaamisia, lukupiirejä, sarjakuvatyöpajoja ja näyttelytoimintaa. Marraskuussa järjestettävä Oulun sarjakuvafestivaali on seuran suurin vuosittainen tapahtuma.
Seura jakaa Skrew you -tunnustuspalkintoja sarjakuvan hyväksi tehdystä työstä. Seura on julkaissut 12 numeroa "Kupla"-sarjakuvalehteä (vuosina 1980–1984) ja 13 numeroa "Ruuvari"-sarjakuvalehteä yhdessä Oulun yliopiston ylioppilaskunnan kanssa (1988–1995).
Ruutukaava.
Oulun sarjakuvaseura julkaisi viiden vuoden ajan "Ruutukaava"-verkkosarjakuvalehteä, joka ilmestyi noin kuusi kertaa vuodessa. Lehdessä julkaistiin suomalaista sarjakuvaa, jonka tekijät ovat pääosin Oulusta tai Pohjois-Suomesta. 
Lehden ensimmäinen numero ilmestyi maaliskuussa 2011. Toistaiseksi viimeinen numero ilmestyi marraskuussa 2016.
Seuran julkaisut.
Lehtien lisäksi Oulun sarjakuvaseura on julkaissut sarjakuva-albumeita. Tunnetuin näistä lienee André Franquinin "Mustat sivut", josta on otettu kolme painosta. Vuoden 2012 Oulun sarjakuvafestivaaleilla julkaistiin Mika Svenskin (1961–2009) muistoalbumi "Johannes – poliittisesti epäkorrekti Mika Svensk". Vuonna 2013 julkaistiin "Ruutukaava 2" -albumi, joka on kooste vuoden 2012 "Ruutukaava"-verkkosarjakuvalehdistä.
Khan Malaythong

Khan "Bob" Malaythong (s. 10. huhtikuuta 1981 Vientiane, Laos) on yhdysvaltalainen sulkapalloilija.
Malaythong syntyi Laosissa, mutta muutti Yhdysvaltoihin kahdeksan vuoden ikäisenä. Hän voitti nelinpelissä Yhdysvaltain avoimet yhdessä Tony Gunawanin kanssa kahdesti peräkkäin vuosina 2002 ja 2003. Malaythong voitti maansa mestaruuden nelinpelissä vuosina 2003 ja 2005, jonka lisäksi hän sai kultaa myös sekanelinpelistä vuoden 2005 kisoissa. Hän oli voittamassa miesten nelinpelin Pan-Amerikan-mestaruuskilpailuissa 2005 ja osallistui myös saman vuoden MM-kisoihin. Malaythong voitti nelinpelin Yhdysvaltain-mestaruuden myös vuosina 2006 ja 2007. Hän sai Pan-Amerikan kisoissa 2007 nelinpelissä hopeaa Howard Bachin ja sekanelinpelissä pronssia May Mangkalakirin kanssa. Malaythong osallistui Pekingin olympialaisissa 2008 nelinpeliin Bachin kanssa ja sijoittui jaetulle viidennelle tilalle.
Lähteet.
Käsi- ja taideteollisuusliitto Taito

Käsi- ja taideteollisuusliitto Taito ry, myös Taitoliitto on valtakunnallinen kaksikielinen palvelu- ja asiantuntijajärjestö. Yhdistys on perustettu vuonna 1913. Liitto on julkaissut Taito-lehteä vuodesta 1907. Taitoliitto toimii Suomessa käsityötaidon ylläpitäjänä ja edistäjänä. 
Taitoliiton verkostoon kuuluu 15 paikallista taitoyhdistystä, joilla on yli 50 kiinteää taitokeskusta sekä on toimintaa lähes 80 paikkakunnalla. Järjestön palveluksessa on noin 130 käsityöalan neuvojaa sekä -opettajaa ja lisäksi kurssiopettajia. Järjestön työllistävyys vuosittain on noin 180 henkilötyövuotta (2023).
Vuoden käsityötekniikka.
Taitoliitto on vuodesta 2017 valinnut vuosittain käsityötekniikan jota se on nostanut esille.
Murray Hocking

Murray Ian Hocking (s. 31. toukokuuta 1971 Melbourne) on australialainen entinen sulkapalloilija.
Hocking osallistui olympialaisiin kerran, Atlantassa 1996. Hän pelasi tuolloin kaksinpelissä ja sekanelinpelissä, jossa hänen parinsa oli Lisa Campbell, mutta putosi molemmissa turnauksissa jo ensimmäisellä kierroksella. Hocking pelasi urallaan 250 nelinpeliottelua, joista hän voitti 153 sekä 89 kaksinpeliottelua, joista hän voitti 53.
Lähteet.
Robert Craft

Robert Lawson Craft (20. lokakuuta 1923 Kingston, New York – 10. marraskuuta 2015 Gulf Stream, Palm Beach County, Florida) oli yhdysvaltalainen kapellimestari. Hän teki aikoinaan yhteistyötä Stravinskin kanssa ja tuli tunnetuksi myös toisen Wienin koulukunnan teosten johtamisesta. Hän opiskeli Juilliard Schoolissa ja Berkshire Music Centerissä sekä lisäksi yksityisesti Pierre Monteux’n johdolla.
Craft oli ensimmäinen "Wozzeckin" ja "Lulun" esitykset johtanut yhdysvaltalainen. Hän myös kantaesitti Stravinskin teoksia tämän myöhäiseltä uralta. Suurelta osin Craftin ansiosta Stravinski alkoi hyödyntää kaksitoistasäveljärjestelmää. Craftille myönnettiin kaksi Grand Prix du Disqueta ja Edison-palkinto. Vuonna 2002 Craft sai kansainvälisen Prix du Disque -palkinnon elinaikaisista saavutuksista. Hän kirjoitti lukuisia kirjoja muun muassa Stravinskista; osassa teoksista hän työskenteli Stravinskin itsensä kanssa. Hän sai Yhdysvaltain akatemian ja taide- ja kirjallisuusinstituutin erikoispalkinnon luovasta työstään kirjallisuuden alalla.
Craftin johtamiin orkestereihin lukeutuivat New Yorkin filharmonikot, Philadelphian orkesteri, Chicagon sinfoniaorkesteri, Clevelandin orkesteri, San Franciscon sinfoniaorkesteri, Los Angelesin filharmonikot, Saint Louisin sinfoniaorkesteri, Minneapolisin sinfoniaorkesteri ja monet ulkomaalaiset orkesterit. Tavoitteena oli julkaista Stravinskin, Schönbergin ja Webernin koko tuotannot Naxoksella Craftin johtamina.
Konoša

Konoša () on kaupunkimainen taajama Arkangelin alueella Luoteis-Venäjällä. Se sijaitsee Vologdan ja Arkangelin välisen rautatien varrella 400 kilometriä Arkangelista lounaaseen. Lähin kaupunki Velsk sijaitsee maanteitse 122 kilometriä itään.
Taajama on Konošan piirin keskus. Asukkaita taajamassa oli vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 12 432, koko piirissä 26 106.
Konoša perustettiin vuonna 1898 Arkangelin radan rakentamisen yhteydessä ja se on edelleen ensisijaisesti rautatiepaikkakunta. Paikkakunnan nimi tulee samannimisestä joesta. Vuonna 1931 Konošasta tuli kaupunkimainen taajama ja vuonna 1935 piirinpääkaupunki. Taajama kasvoi nopeasti vuosien 1935-1940 välillä. Toisen maailmansodan aikana Konošan kautta rakennettiin Vorkutaan johtava Petšoran rautatie, pääasiassa vankileirityövoimalla.
Ksenija Pervak

Ksenija Pervak (, s. 27. toukokuuta 1991 Tšeljabinsk, Venäjä) on kazakstanilainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut WTA-listan sijalla 37 syyskuussa 2011. Pervak on voittanut urallaan yhden WTA-turnauksen ja seitsemän ITF-turnausta kaksinpelissä. Hän on edustanut joulukuusta 2011 lähtien Kazakstania.
Junioriurallaan Pervak voitti kaksinpelin Australian avoimissa 2009. Loppuottelussa hän voitti Laura Robsonin.
Vuonna 2010 Pervak selviytyi välieriin Slovenian WTA-turnauksessa, jossa hävisi Johanna Larssonille. Syyskuussa hän saavutti yhden puolivälieräpaikan. Helmikuussa 2011 Pervak selviytyi kahdessa WTA-turnauksessa puolivälieriin. Heinäkuussa 2011 hän pääsi välieriin Bad Gasteinin turnauksessa ja loppuotteluun Bakun turnauksessa. Ammattilaisurallaan Pervak on päässyt Grand Slam -turnauksissa parhaimmillaan neljännelle kierrokselle Wimbledonissa 2011. Muissa Grand Slam -turnauksissa hän on pudonnut ensimmäisellä kierroksella.
Syyskuussa 2011 Pervak saavutti uransa ensimmäisen WTA-turnausvoiton, kun hän voitti Taškentin turnauksen loppuottelussa Eva Birnerován.
Kärki (heraldiikka)

Kärki on kolmionmuotoinen, pohjaltaan lähes koko kilven levyinen heraldinen airutkuvion sukuinen tunnus. Se ulottuu pystysuunnassa kilven reunasta reunaan, ja Suomen heraldiikassa sen suunta on ylöspäin. Vastaavaa alaspäin osoittavaa kuviota kutsutaan kumokärjeksi.
Mikäli kärki ei ylety kilven yläreunaan saakka, puhutaan alennetusta kärjestä. Vielä matalampi, alle kilven puoleen väliin ulottuva kuvio on alainen kärki. Kuviona kärki on aina teräväkulmainen erotuksena polvikorosta johdettuihin samantyylisiin kuvioihin, joissa kulma on suora- tai tylppäkulmainen.
88611 Teharonhiawako

88611 Teharonhiawako on Neptunusta kauempana Aurinkoa kiertävä pikkuplaneetta eli transneptuninen kohde. Se kuuluu Kuiperin vyöhykkeeseen ja on cubewano. Teharonhiawako löydettiin Deep Ecliptic Surveyllä vuonna 2001. Pikkuplaneetta sai nimensä irokeesien Teharonhiawako-jumalan mukaan. Ennen kuin pikkuplaneetta sai nimensä se tunnettiin tunnuksella 2001 QT297.
Teharonhiawakon läpimitta on noin . Teharonhiawakolla on myös kuu, jonka nimi on Sawiskera ja sen läpimitta on noin . Teharonhiawakon systeemin, eli Teharonhiawakon ja Sawiskeran yhteenlaskettu massa on noin .
Súðavík

Súðavík (Súðavíkurhreppur) on kunta ja kalastajakylä Pohjois-Islannissa Länsivuonoilla. Kunnan asukasluku on 192 (1. tammikuuta 2011).
16. tammikuuta 1995 Súðavíkin kunnassa sattui lumivyöry, jossa menehtyi 14 henkilöä. Sen johdosta kunta siirrettiin turvallisemmalle alueelle. Vanhat talot myytiin viranomaisille ja uusia rakennettiin tilalle. Entisen kunnan alueella on kiellettyä asua talvella lumivyöryvaaran takia.
Turma oli pahin Islannissa sattunut luonnonkatastrofi 76 vuoteen. Lumivyöry murskasi noin kaksikymmentä taloa, kun lumi vyöryi alas 700 metriä korkeaa vuorenrinnettä. Sen alle jäi 26 ihmistä, joista 12 onnistuttiin pelastamaan. Kahdeksan lasta kuoli lumivyöryssä.
Francisco Rodríguez (nyrkkeilijä, s. 1945)

Francisco Antonio Rodríguez Brito (20. syyskuuta 1945 Cumaná – 23. huhtikuuta 2024) oli venezuelalainen nyrkkeilijä.
Rodríguez voitti kultaa Méxicon olympialaisten 1968 kevyessä kärpässarjassa (48 kg). Hän selviytyi suoraan toiselle kierrokselle, jolla kukisti Kuuban Rafael Carbonellin tuomariäänin 5–0. Puolivälierissä hän voitti srilankalaisen Hatha Karunaratnen kehätuomarin keskeytyksellä, välieräottelussa Yhdysvaltojen Harlan Marbleyn tuomariäänin 4–1 ja loppuottelussa eteläkorealaisen Ji Yong-Jun 3–2. Hän oli Lontoon olympialaisiin 2012 saakka Venezuelan ainoa olympiavoittaja.
Lempinimellä ”Morochito” tunnettu Rodríguez kantoi Venezuelan lippua Münchenin 1972 olympialaisten avajaisissa. Hän hävisi kisojen ensimmäisessä ottelussaan australialaiselle Dennis Talbotille, ja putosi jatkosta. Rodríguez voitti kultaa Pan-Amerikan kisojen kärpässarjassa (51 kg) 1967 ja 1971.
Jyrhämäjärvi (Murmanskin alue)

Jyrhämäjärvi () on pieni järvi asumattomalla alueella Murmanskin alueen lounaisosassa Venäjällä, lähellä Suomen ja Venäjän rajaa. Järven korkeus merenpinnasta on 249 metriä. Järven pituus noin 1,75 kilometriä ja leveys noin 1 kilometri. Järveen laskee Niluttijärvi. Sen läpi virtaa Vuosnajoki; lasku-uoma järvestä alavirtaan tunnetaan matkailupiireissä myös nimellä "Karelski Baškaus".
Haluan kuolla arvokkaasti

Haluan kuolla arvokkaasti () on 25. tammikuuta 2009 ensi-iltansa saanut tositarinaan perustuva brittiläinen draamaelokuva. Elokuva kertoo tohtori Anne Turneristä (Julie Walters), jonka puoliso kuolee hitaasti etenevään rappeumasairauteen jonka jälkeen myös hän sairastuu siihen ja päättää hankkia itseleen eutanasian niin kauan kun pystyy siihen.
Tarina.
Elokuva kertoo tohtori Anne Turneristä (Julie Walters), jonka puoliso kuolee elokuvan alussa PSP-rappeumasairauteen. Pian miehensä kuoleman jälkeen Annella todetaan sama rappeumasairaus, johon hänen miehensäkin menehtyi. Hän tietää mitä kärsimys voi pahimmillaan olla ja ilmoittaa lapsilleen haluavansa tehdä itsemurhan. Englannissa jokainen avustetussa itsmurhassa auttava voi saada 14 vuotta vankeutta joten hän joutui matkustamaan Zürichissä sijaitsevalle eutanasiaa tukevalle klinikalle. Hän matkustaa lastensa kanssa Zürichiin. Hän kutsui sinne myös BBC:n toimittajia koska halusi ihmisten saavan tietää kuinka väärin on että kuollakseen ihmisarvoisesti pitää matkustaa vieraaseen maahnan kuolemaan. Dignitasin eutanasiaklinikalla hän nauttii tappavan määrän barbituraatteja.
Elokuvan henkilöt ovat todellisuuteen perustuvia paitsi Claire (Harriet Walter), joka on Annen paras ystävä, syvästi uskonnollinen ja vastustaa itsemurhaa, on keksitty hahmo.
Rooleissa.
Lähde:
Doo-Wops &amp; Hooligans

Doo-Wops &amp; Hooligans on yhdysvaltalaisen Bruno Marsin 4. lokakuuta 2010 julkaistu debyyttialbumi. Albumi sijoittui ilmestyttyään Yhdysvaltain Billboard 200 -listan kolmannelle sijalle ja nousi kymmenen parhaan joukkoon Australian, Irlannin, Kanadan ja Uuden-Seelannin listoilla.
Singlet.
Albumin ensimmäinen single "Just the Way You Are" julkaistiin 19. heinäkuuta 2010. Ilmestyessään se sai loistavan vastaanoton. Se saavutti ykköspaikan Alankomaissa, Australiassa, Britanniassa, Irlannissa, Kanadassa, Saksassa, Uudessa-Seelannissa, ja Yhdysvaltain Billboard Hot 100 -listalla. Kappale pääsi kymmenen parhaan kappaleen joukkoon muun muassa Italiassa, Norjassa, Ruotsissa, Tanskassa ja Unkarissa. Se myi myös nelinkertaista platinaa Australiassa ja Yhdysvalloissa ja kaksinkertaista platinaa Uudessa-Seelannissa.
Myös 28. syyskuuta 2010 julkaistu toinen single "Grenade" menestyi edeltäjänsä tavoin erinomaisesti. Ykköspaikka irtosi jälleen muun muassa Australiassa, Kanadassa, Uudessa-Seelannissa, ja Yhdysvaltain Billboard Hot 100 -listalla. Suomessa "Grenade" saavutti Suomen virallisen singlelistan kolmannen sijan. Edellisen singlen tavoin "Grenade" myi nelinkertaista platinaa Australiassa ja Yhdysvalloissa ja kaksinkertaista platinaa Uudessa-Seelannissa.
Albumin kolmas ja viimeinen single "The Lazy Song" julkaistiin 15. helmikuuta 2011. Se menestyi hiukan edeltäjiään heikommin, mutta nousi ykköspaikalle Britannian, Tanskan ja Unkarin listoilla. Suomen virallisella singlelistalla se saavutti 14. sijan.
Karl Johan Forsberg

Karl Johan Forsberg (28. heinäkuuta 1828 Vaasa – 19. syyskuuta 1901 Helsinki) oli suomalainen maatalouden kehittäjä, joka toimi valtionagronomina ja maataloushallituksen ensimmäisenä yli-insinöörinä.
Forsbergin vanhemmat olivat työnjohtaja, maanviljelijä Anders Forsberg ja Katarina Ulrika Hedenqvist. Hän opiskeli luonnontieteitä yliopistossa vuodesta 1847 alkaen ja toimi sitten maanviljelijänä. Vuonna 1860 hänestä tuli Maaskolan maanviljelyskoulun johtaja ja Viipurin läänin maanviljelysseuran sihteeri. Hänet nimitettiin ensin Kuopion läänin lääninagronomiksi vuonna 1863, sitten itäisen piirin valtionagronomiksi 1867 ja koko maan valtionagronomiksi vuonna 1881, kun toinen virka lakkautettiin. Vuonna 1892 hänestä tuli maataloushallituksen yli-insinööri. Forsberg teki ulkomaanmatkoja, joiden yhteydessä hän vakuuttui, että Suomen on syytä kehittää karjataloutta. Tämän takia hän pyrki muun muassa edistämään rehukasvien viljelyä. Hän laati omakohtaisesti satoja viljelykiertosuunnitelmia, osallistui erilaisiin komiteoihin ja julkaisi muun muassa teoksen "Johdatus pienemmille maanviljelijöille maidon hoidossa ja voin valmistamisessa Holsteinin tavalla" vuonna 1866 sekä teoksen "Ohje Edamerjuuston valmistamiseen", joka ilmestyi vuonna 1872.
Forsbergin puoliso vuodesta 1854 oli Cecilia Weissman von Weissenstein (k. 1902).
Vuoden betonirakenne

Vuoden betonirakenne on vuosittain myönnettävä julkinen tunnustus rakennetulle uudelle betonirakenteelle, joita voivat olla miltei mitkä tahansa betonirakenteet. Nimityksen myöntää Betoniteollisuus ry. Palkinto on jaettu vuodesta 1970 alkaen.
Kilpailun historiasta ja säännöistä.
Vuosina 1970–1975 nimityksen myönsi jo toimintansa lopettanut Suomen Betoniteollisuuden Keskusjärjestö ry. Kilpailuun laadittiin varsinaiset säännöt vuotta 1977 varten. Konstruktioiden vaativuuden ja innovaatioiden lisäksi kiinnitettiin huomiota entistä enemmän muun muassa betonirakenteen arkkitehtuuriin, sopeutumiseen ympäristöön ja taloudellisuuteen. Tuomariston edustavuutta laajennettiin. Vuonna 1980 sääntöjä tarkennettiin laajentamalla edelleen tuomariston kokoonpanoa ja painottamalla lisää arkkitehtuurin osuutta. Kilpailun yhtenä käännekohtana voidaan pitää vuotta 1982, jolloin voitto meni kulttuurirakennukselle. Vuoden 1986 sääntötarkistuksessa määriteltiin kilpailun tarkoitukseksi kehittää yhtä lailla sekä betoniarkkitehtuuria että betonirakentamisen tekniikkaa. Kilpailun suosio kasvoi 1990-luvulla. Vuodesta 1998 lähtien kilpailuun on voinut osallistua myös peruskorjauskohteita. Nykyään kilpailuun osallistuvien rakenteiden tulee olla rakennettu Suomeen. Betoniteollisuus ry:n mukaan rakennusmateriaalina betonia valmistetaan enemmän kuin mitään muuta materiaalia maailmassa. 
Vuoden 2010 kilpailun säännöt vahvisti Betoniteollisuus, joka myös kutsui koolle tuomariston. Suomen Arkkitehtiliitto, Rakennusinsinöörit ja -arkkitehdit, Suomen Rakennusinsinöörien Liitto ja Suomen Betoniyhdistys nimesivät tuomaristoon kukin yhden jäsenen. Betoniteollisuus kutsui tuomaristolle sihteerin ja puheenjohtajan sekä yhden jäsenen, joka edusti julkista sanaa.
1970–1979.
Kuvia vuosien 1970–1979 voittajista
1980–1989.
Kuvia vuosien 1980–1989 voittajista
1990–1999.
Kuvia vuosien 1990–1999 voittajista
Kunniamaininta
2000–2009.
Kuvia vuosien 2000–2009 voittajista
Kunniamaininta
2010–2019.
Kuvia vuosien 2010–2019 voittajista
Kunniamaininta
2020–.
Kuvia vuosien 2020– voittajista
Kunniamaininta
Tauno Kontio

Tauno Ilmari Kontio (14. syyskuuta 1929 Alatornio – 12. joulukuuta 2015 Turku) oli suomalainen juoksija, joka kuului Suomen yleisurheilumaajoukkueeseen 1950-luvulla.
Torniolainen olympiasoihdun sytyttäjä.
Tornion Pyryä edustanut Tauno Kontio on jäänyt tunnetuksi jälkipolville ennen kaikkea Helsingin kesäolympialaisten olympiasoihdun sytyttäjänä, kun Kreikasta tuotu olympiatuli ja keskiyön auringon tuli kohtasivat Torniossa Pohjan stadionilla heinäkuussa 1952. Ruotsista tuodun tulen toi olympiavoittaja Ville Pörhölä ja keskiyön auringon tulen Tauno Kontio.
SM-mitaleita 1950-luvulla.
Tauno Kontion kehitys 1950-luvun alussa oli todella nopeaa. Vielä vuonna 1950 hänen päälajinsa oli korkeushyppy, jossa hän voitti piirinmestaruuden tuloksella 180 cm. Samana syksynä hän kokeili 800 metrin juoksua saavuttaen heti hieman yli 2 minuutin tuloksen. Seuraavana vuonna hän alitti 2 minuuttia, ja 800 metristä tulikin hänen ykköslajinsa. Olympiavuonna 1952 käydyssä Kalottimaaottelussa hän saavutti ajan 1.54,5.
Kontio pääsi Kalevan kisoissa ensimmäisen kerran kuuden joukkoon vuonna 1953, jolloin hän sijoittui 400 metrillä neljänneksi ja 800 metrillä viidenneksi. Seuraavan vuoden Kalevan kisoissa hän sijoittui 800 metrillä toiseksi ja 400 metrillä kolmanneksi. Vuoden 1955 Kalevan kisoissa Kontio oli 800 metrillä neljäs.
Vuonna 1956 Tauno Kontio siirtyi Turkuun ja vaihtoi seuraa edustaen siitä lähtien sikäläistä Turun Urheiluliittoa. Vuoden 1956 Kalevan kisoissa hän oli jälleen mitaleilla niin 400 kuin 800 metrillä eli saavutukset olivat samat kuin kaksi vuotta aiemmin: 400 metrillä kolmas ja 800 metrillä toinen.
Turun Urheiluliitossa hän saavutti urallaan kaksi kertaa Suomen-mestaruuden 4 × 800 metrillä vuosina 1957 ja 1958. Hänen muut viestimitalinsa tulivat vuonna 1956: hopeaa 4 × 800 metrillä ja pronssia 4 × 400 metrillä.
Arvokkaimpana palkintonaan hän pitää SM-mitalien lisäksi Marskin kisoista Helsingistä vuonna 1954 saavuttamaansa kunniapalkintoa – marsalkka Mannerheimin ratsun kipsiveistosta.
Maaottelu- ja EM-kisaedustaja.
Tauno Kontio edusti Suomea kolmessatoista maaottelussa. Maaotteluvoiton hän saavutti kolme kertaa 800 metrillä: Jugoslavia-maaottelussa Belgradissa vuonna 1953 sekä kaksi Viro-maaottelun voittoa vuosina 1957 ja 1958. 
Bernin EM-kisoihin vuonna 1954 Kontio osallistui 800 metrille, mutta karsiutui alkuerissä. Edellisenä vuonna 1953 Kontio oli juossut ajan 1.50,0, joka sinä vuonna oli Suomen paras ja Euroopan tilastossa kymmenes. Ennätyksensä 1.49,5 Kontio juoksi vuoden 1956 Suomi–Ruotsi-maaottelussa Helsingissä. Hänen muut ennätyksensä ovat: 100 metriä 11,4; 400 metriä 49,0; 1 500 metriä 3.58,2; 400 metrin aidat 54,2 ja korkeus 180.
Järjestötoiminnassa.
Urheilu-uransa jälkeen Kontio oli Turun Urheiluliiton yleisurheilujaoston sihteeri vuosina 1968–1969.
Juri Ljubimov

Juri Petrovitš Ljubimov (; 30. syyskuuta 1917 Jaroslavl, Venäjän tasavalta – 5. lokakuuta 2014 Moskova) oli venäläinen teatterinäyttelijä ja -ohjaaja, joka tunnetaan erityisesti Taganka-teatterin perustajana.
Juri Ljubimov syntyi Jaroslavlissa Venäjän tasavallan aikana. Hän opiskeli teatterityötä Štšukin-teatterikoulussa 1930-luvulla ja palveli toisen maailmansodan ajan neuvostoarmeijassa (mm. Suomen-rintamalla). Sodan jälkeen hän liittyi Jevgeni Vahtangovin teatteriin. Ljubimov sai Stalin-palkinnon vuonna 1952 ja Neuvostoliiton valtionpalkinnon vuonna 1953. Hän ryhtyi opettamaan teatterityötä vuonna 1963 ja perusti seuraavana vuonna Taganka-teatterin Moskovaan. Teatterista tuli Ljubimovin aikana Moskovan suosituimpia, ja näyttelijäkaartiin kuuluivat muiden muassa Vladimir Vysotski ja Alla Demidova. Ljubimov toi näyttämölle myös Mihail Bulgakovin teoksen "Saatana saapuu Moskovaan", joka oli ilmestynyt sensuroituna.
Vysotskin kuoleman jälkeen neuvostoviranomaiset kielsivät kaikki Ljubimovin ohjaustyöt, ja vuonna 1984 häneltä riistettiin Neuvostoliiton kansalaisuus. Tämän jälkeen Ljubimov työskenteli ulkomailla, mutta palasi Taganka-teatteriin vuonna 1989. Vuonna 1992 hänelle myönnettiin Venäjän kansantaiteilijan arvonimi ja 2011 Euroopan parlamentin teatterin erikoispalkinto. Vuonna 2011 hän luopui Taganka-teatterin johtajuudesta palkkakiistan takia.
Ljubimov vieraili venäläisillä esityksillään myös Suomessa (Kansallisteatterissa ja Tampereen teatterikesässä) ja ohjasi kahdesti Kansallisteatterissa. Häneltä on suomennettu muistelmateos "Pyhä tuli".
Ljubimov kuoli 97-vuotiaana Moskovassa vuonna 2014.
Rex Walheim

Rex Joseph Walheim (s. 10. lokakuuta 1962) on Yhdysvaltain ilmavoimien upseeri ja NASAn astronautti. 
Hän on osallistunut avaruussukkulalennoille STS-110 (2002), STS-122 (2008) ja STS-135 (2011). Walheim on syntynyt Redwood Cityssä, Kaliforniassa, mutta pitää Kalifornian San Carlosia kotikaupunkinaan.
Sotilasura.
Walheim liittyi ilmavoimiin vänrikkinä toukokuussa 1984. 1985 hän työskenteli Cavalier Air Force Stationssa, Pohjois-Dakotassa ohjusvaroitusryhmän komentajana. Lokakuussa 1986 hänet sijoitettiin Johnsonin avaruuskeskukseen Houstoniin, Texasiin, missä hän työskenteli mekaanisten järjestelmien lennonvalvojana ja avaruussukkulan laskupyörien, jarrujen ja kiitotien hätäpysäytysesteen johtavana operaatioinsinöörinä.
Walheimin seuraava komennus oli Air Force Space Commandin päämaja Colorado Springsissä, Coloradossa elokuussa 1989, missä hän toimi ohjusvaroitusjärjestelmän tutkien päivityksen johdossa. Hänet valittiin ilmavoimien koelentokouluun 1991, ja suoritti kurssin Edwards Air Force Basessa Kaliforniassa 1992. Hän työskenteli F-16:n koelentojen parissa Edwardsissa projektijohtajana ja myöhemmin avioniikan ja aseistuksen lentojen komentajana. Tammikuusta 1996 Walheim toimi kouluttajana ilmavoimien koelentokoulussa, missä hän työskenteli ennen valintaansa astronauttikoulutukseen.
Ura NASAssa.
Walheim valittiin NASAn astronauttikandidaatiksi maaliskuussa 1996 ja aloitti kaksi vuotta kestävän koulutuksen ja arvioinnin sukkulalentojen tehtäväspesialistina Johnsonin avaruuskeskuksessa elokuussa 1996. Hän on osallistunut kahdelle sukkulalennolle: STS-110 (8.–19.4.2002) ja STS-122 (7.–20.2.2008). Walheim on viettänyt 566 tuntia avaruudessa, joista 36 tuntia viidellä avaruuskävelyllä. Walheim osallistui heinäkuussa 2011 viimeiselle sukkulalennolle STS-135 tehtäväspesialistina.
Hän on naimisissa Margie Dotsonin kanssa. Heillä on kaksi lasta.
Luettelo Grönlannin kunnista

Tämä on luettelo Grönlannin kunnista. Grönlanti on jaettu viiteen kuntaan. Lisäksi saaren koilliskulmassa oleva Koillis-Grönlannin kansallispuisto on kunnallishallinnoton alue.
Entinen jako.
Grönlannissa toteutettiin vuonna 2009 kuntauudistus. Uudistuksessa läänit () lakkautettiin ja kaikki 18 entistä kuntaa korvattiin neljällä uudella kunnalla. Koillis-Grönlannin kansallispuisto ja Thulen lentotukikohta olivat vanhassa jaossa kunnallishallinnottomia alueita.
Vuoden 2018 alussa Qaasuitsupin kunta jaettiin Qeqertalikin ja Avannaatan kunniksi.
James Bailey

James L. Bailey (s. 21. toukokuuta 1957, Dublin, Georgia) on yhdysvaltalainen entinen koripalloilija.
Ura.
Bailey pelasi yliopistokoripalloa Rutgersin yliopistossa vuosina 1975–1979. Hän osallistui NBA:n vuoden varaustilaisuuteen, jossa Seattle SuperSonics varasi hänet tilaisuuden kuudentena pelaajana. Bailey aloitti NBA-uransa myös samassa seurassa. Hän edusti seuraa marraskuuhun 1981 asti, jonka jälkeen hänet kaupattiin New Jersey Netsille. Bailey edusti seuraa loppukauden ja pelasi osan seuraavasta kaudesta seurassa, kunnes hänet myytiin marraskuussa 1982 Houston Rocketsille. Hän pelasi Houstonissa uransa tilastollisesti parasta kauttaan, sillä hän teki kaudella 1982–1983 seuran paidassa 14,1 pistettä ottelua kohden. Bailey pelasi seurassa myös seuraavan kauden, mutta lokakuussa 1984 hänet kaupattiin San Antonio Spursille. Lähes kolme viikkoa tämän jälkeen Spurs myi hänet edelleen New York Knicksille, jossa hän pelasi kauden 1986–1987.
Kauden jälkeen hänet myytiin Cleveland Cavaliersille, joka myi Baileyn oikeudet edelleen Phoenix Sunsille. Hän pelasi uransa viimeisen NBA-kauden myös Sunsissa. NBA:n jälkeen Bailey pelasi Italiassa Scala Veronassa. Hän edusti seuraa koko kauden 1988–1989 sekä yhdeksän pelin ajan kaudella 1989–1990. Tämän jälkeen Bailey pelasi Fabriano Basketissa kolme peliä kaudella 1990–1991.
Dragon Eyes

Dragon Eyes on vuonna 2012 suoraan DVD:lle julkaistu yhdysvaltalainen toimintaelokuva. Elokuvan on ohjannut John Hyams ja käsikirjoittanut Tim Tori. Pääosassa esiintyvät Cung Le, Jean-Claude Van Damme ja Peter Weller.
Elokuva sai rajallisen teatterilevityksen Yhdysvalloissa 11.–17. toukokuuta 2012 välisenä aikana.
Juoni.
St. Jude aukion kulmakunta elää pelon ja epätoivon maailmassa. Dashin ja Antuanin johtamat paikalliset rikosjengit terrorisoivat katuja ja ihmisiä. Kulmakunnille ilmestyy kuitenkin vasta vankilasta päässyt salaperäinen Ryan Hong, joka alkaa tehdä selvää rikollisista. St. Juden oma mafiapomo Herra V saa tietää hänen teoistaan ja passittaa Hongin vankilaan, jossa hän houkuttelee Hongin palvelukseensa. Päästyään Herra V:n palvelukseen hän ryhtyy sekoittamaan organisaation järjestystä ja pelastamaan korruptoituneen kaupungin.
Tuotanto.
Elokuvan kuvaukset aloitettiin marraskuun lopulla 2010 Baton Rougessa, Louisianassa.
Elokuvan ilmoitettiin alun perin tulevan elokuvateattereihin vuoden 2011 aikana. Myöhemmin kesällä 2011 elokuva julkistettiin tulevan suoraan DVD:lle 2. tammikuuta 2012. Lisäksi näyttelijä Cung Le ilmoitti elokuvan saavan mahdollisesti teatterilevityksen ennen vuotta 2012 tuottaja Silverin keskustellessa Warner Brosin kanssa. Elokuvan julkaisua lopulta myöhäistettiin huhtikuulle 2012, jolloin se julkaistaan ainakin Isossa-Britanniassa.
Suomessa.
Elokuva julkaistiin Suomessa suoraan DVD:lle Pohjoismaiden yhteisjulkaisuna 29. elokuuta 2012.
Lisenssien leviäminen

Lisenssien leviäminen viittaa erilaisten ohjelmistolisenssien käyttöön samassa ohjelmistossa ja siitä syntyviin ongelmiin. Ongelmat vaikuttavat avoimen lähdekoodin ohjelmistojen kehitykseen. Usein kehittäjät haluaisivat liittää omaan ohjelmistoonsa osia toisista ohjelmistoista, mutta tämä ei ole mahdollista, elleivät ohjelmistot ole lisensseiltään yhteensopivia. Käytössä olevien lisenssien määrän kasvaessa kasvaa myös todennäköisyys sille, että avoimen lähdekoodin ohjelmiston kehittäjä haluaa hyödyntää lisenssiyhteensopimattomia ohjelmistoja. Lisenssien määrän kasvu lisää myös kustannuksia yrityksissä, jotka haluavat hyödyntää vapaita ohjelmistoja. Määrän kasvu johtuu pääasiassa siitä, että ohjelmistoja kehittävät yhteisöt luovat uusia lisenssejä, jotka yhteisön näkemyksen mukaan paremmin vastaavat kyseisen ohjelmiston tarpeita.
Yhteensopivat lisenssit.
GNU General Public Licensen ylläpitäjä Free Software Foundation ylläpitää listaa GNU GPL -lisenssin kanssa yhteensopivista lisensseistä . Toinen suosittu lisenssi on Apache-lisenssi. Apache Software Foundation on luonut verkkosivun, jossa keskustellaan siitä, että Apache-lisenssi on listattu yhteensopivaksi GNU GPLv3-lisenssin kanssa, mutta vain yhteen suuntaan. Apache-lisensoituja ohjelmistoja voidaan käyttää GNU GPLv3-lisensoiduissa ohjelmistoissa, mutta ei päin vastoin.
Turhuus-lisenssit.
Turhuuslisenssi () on termi, jolla viitataan yrityksen tai henkilön kehittämään lisenssiin, jolle ei ole varsinaista tarvetta. Jos uusi lisenssi ei tarjoa olemassa oleviin verrattuna selkeätä parannusta tai eroa aiemmista oleellisesti, voidaan lisenssiä kutsu turhuuslisenssiksi.
Googlen näkemys.
Vuonna 2006 Google ilmoitti, että sen tarjoama Google Code -palvelu sallii vain seuraavat lisenssit:
Vuonna 2008 Google ilmoitti, että se voimakkaasti suosittelee joko Apache-lisenssin tai GNU GPLv3 -lisenssin käyttöä.
Vuonna 2010 tiukkoja lisenssiehtoja lievennettiin ja Google ilmoitti edellyttävänsä ainoastaan OSI:n hyväksymää lisenssiä.
OSI:n näkemys.
Open Source Initiative (OSI) pitää itseään avoimen lähdekoodin lisenssin määrittelijänä. OSI ylläpitää listaa hyväksymistään lisensseistä ja varhaisessa vaiheessa edesauttoi turhuuslisenssien yleistymistä hyväksymällä ja auttamalla kehittämään tarpeettomia lisenssejä.
FSF:n näkemys.
Richard Stallman, FSF:n puheenjohtaja ja Bradley M. Kuhn, entinen FSF:n johtaja ovat kritisoineet lisenssien leviämistä vuodesta 2000, jolloin he muodostivat oman lisenssilistan, jossa he suosittelivat kehittäjiä pitäytymään GNU GPL -yhteensopivien lisenssien käyttämisessä.
FSFE:n näkemys.
Ciarán O'Riordanin mukaan ainoa tapa, jolla FSF pystyy estämään lisenssien leviämistä, on vähentää tarvetta niiden luomiseen. FSF Europe suosittelee GNU GPL -lisenssin käyttöä aina kun se on mahdollista, ja vähintään käyttämään GNU GPL -yhteensopivaa lisenssiä.
Alan Nunn May

Alan Nunn May (2. toukokuuta 1911 – 12. tammikuuta 2003) oli englantilainen ydinfyysikko, joka tuli tunnetuksi vuotamalla kylmän sodan aikana salaista ydintutkimustietoa Neuvostoliittoon.
Nunn May opiskeli fysiikkaa Trinity Hallissa ja King’s College Londonissa. Hänet palkattiin Cambridgen yliopistoon raskasvesireaktoria kehittävään tutkimusryhmään. Ryhmä oli sodan aikana 1943–1945 evakossa Montrealissa Kanadassa. Siellä Neuvostoliiton sotilastiedustelu GRU:n edustaja lähestyi häntä. Nunn May suostui välittämään pieniä määriä uraanin isotooppeja ja kopioimaan kirjastosta lainaamiaan julkaisuja.
Nunn May jäi kiinni 1946, tuomittiin pakkotyöhön, vapautui 1952 mutta häneltä oli kielletty työskentely brittiyliopistoissa. Niinpä hän vietti noin 10 vuotta Ghanassa, perusti tiedemuseon ja tutki kiinteän aineen fysiikkaa.
Nunn May ei katunut tekojaan vaan sanoi edistäneensä ydinvoiman rauhanomaista käyttöä. Hänen tietojensa osuudesta Neuvostoliiton ydinpommin kehitykseen on spekulointia mutta ei suoria todisteita.
Roberto de Visiani

Roberto de Visiani (9. huhtikuuta 1800 Šibenik – 4. toukokuuta 1878 Padova, Italia) oli italialainen lääkäri ja kasvitieteilijä.
Visiani syntyi nykyisessä Kroatiassa ranskalaisen lääkärin pojaksi. Hän kävi kouluja Splitissä ja rekisteröityi Padovan yliopistoon opiskelemaan lääketiedettä vuonna 1817. Maisteriksi Visiani valmistui 1822. Hän toimi muutaman vuoden Padovassa professori Giuseppe Antonio Bonaton apulaisena. Vuonna 1828 Visiani muutti takaisin Balkanaille ja toimi lääkärinä Kotorissa, Drnišissä ja Budvassa. Samaan aikaan hän keräsi materiaalia Dalmatiaan kasvillisuutta käsittelevää teostaan varten. Bonaton kuoltua vuonna 1837 Visiani seurasi häntä Padovan kasvitieteen professorina ja kasvitieteellisen puutarhan johtajana.
10 sekunnin raja

10 sekunnin raja on yleisurheilussa käytetty termi, jolla viitataan ihmisen fyysisiin ominaisuuksiin perustuvaa psykologista rajaa 100 metrin juoksun suorittamiseksi alle 10 sekunnissa. Rajaa on perinteisesti pidetty pikajuoksun merkkipaaluna mutta sen merkitys on vähentynyt, sillä 1990-luvulta lähtien yhä useampi juoksija on alittanut rajan.
Historia.
Ensimmäiset 10 sekuntia alittaneet ajat mitattiin käsiajanotolla. Kansainvälisen yleisurheiluliiton säännöistä johtuen vain täysin automaattista ajanottoa käyttäen mitatut ajat ovat tilastokelpoisia. Lisäksi suorituksen aikana tuulen nopeus saa olla enintään 2 m/s eikä urheilija saa käyttää suorituskykyä parantavia aineita. Tuulimittarin virheellinen toiminta voi myös mitätöidä tuloksen.
Näiden sääntöjen mukaan ensimmäisenä 10 sekunnin rajan alitti yhdysvaltalainen pikajuoksija Jim Hines 14. lokakuuta 1968 Méxicon kesäolympialaisissa. Hänen aikansa 9,95 s oli maailman nopein aika. Seuraava 10 sekunnin alitus tapahtui lähes 9 vuoden kuluttua kun Silvio Leonard juoksi 11. elokuuta 1977 ajan 9,98 s. Molemmat ajat mitattiin yli 1000 metrin korkeudessa, mikä vähentää ilmanvastusta ja näin ollen helpottaa juoksijan työtä. Carl Lewis oli ensimmäinen merenpinnan tasolla 10 sekunnin rajan alittanut. Hän juoksi 14. maaliskuuta 1983 ajan 9,97 s. Calvin Smith teki uuden maailmanennätyksen 3. heinäkuuta 1983 ajalla 9,93 s. Smith oli ensimmäinen joka alitti 10 sekunnin rajan kahdesti alittamalla rajan toistamiseen saman vuoden elokuussa.
Useat juoksijat alittivat rajan 1980-luvulla, mutta vuoden 1991 maailmanmestaruuskilpailujen 100 metrin loppukilpailussa kuusi juoksijaa alitti 10 sekunnin rajan. Kilpailun voitti Carl Lewis uudella maailmanennätysajalla 9,86 s. Maurice Greene oli ensimmäinen joka alitti 9,80 s vuonna 1999 ja Usain Bolt alitti ensimmäisenä 9,70 s vuonna 2008 ja 9,60  vuonna 2009. 10 sekunnin rajan alittaneita urheilijoita löytyy kaikilta mantereilta lukuun ottamatta Etelä-Amerikkaa, jossa Robson da Silva pitää maanosan ennätystä ajalla 10,00 s.
Vuonna 2008 10 sekunnin rajan alitti yhteensä 14 juoksijaa, jotka rikkoivat rajan yhteensä 53 kertaa. Kymmenen heistä alitti rajan ensimmäistä kertaa urallaan. Vuoden 2008 kesäolympialaisissa Pekingissä tehtiin uusi maailmanennätys, ja kuusi juoksijaa alitti 10 sekunnin rajan.
Etninen tausta.
Lähes kaikki 10 sekunnin rajan alittaneet urheilijat ovat länsiafrikkalaista alkuperää. Ennen Christophe Lemaitren vuonna 2010 juoksemaa aikaa 9,98 yksikään aasialaista tai itäafrikkalaista alkuperää oleva juoksija ei ollut virallisesti alittanut rajaa. Colin Jackson sanoi, että hänen molemmat vanhempansa olivat lahjakkaita urheilijoita, ja vihjasi biologisen perimän olevan merkittävin tekijä sen sijaan, että etnisyydellä olisi asian kanssa tekemistä. Lisäksi menestyneet länsiafrikkalaiset urheilijat voivat edesauttaa roolimallin muodostumisessa ja täten vahvistaa rodullista epäsuhtaa.
Pehr Östring

Pehr Edvard Östring (26. huhtikuuta 1819 Närpiö – 23. kesäkuuta 1872 Helsinki) oli suomalainen maatalous- ja valtiopäivämies. 
Östringin vanhemmat olivat varapastori Petter Östring ja Fredrika Ulrika Holstius. Östring valmistui ylioppilaaksi vuonna 1836, minkä jälkeen hän opiskeli ja harjoitti maataloutta ja kävi tutkimassakin sitä Tanskassa 1846–1848. Hän toimi tilanhoitajana ja -omistajana muun muassa Karjalohjalla, jossa hän myös ohjasi alalle aikovia nuoria. Östring julkaisi vuodesta 1854 vuoteen 1857 aikakauskirjaa "Tidskrift för landthushållare", samoin kuin kirjoitti lehtijuttuja ja toimi 1850-luvun lopulla Uudenmaan ja Hämeen läänin maanviljelysseuran sihteerinä. Östring valittiin edustamaan talonpoikaissäätyä valtiopäiville 1863–1864. Seuraavana vuonna hänestä tuli Tammisaaren raatimies ja valtiopäiville 1867 hänet valittiin sieltä edustamaan porvarissäätyä. Edellisillä valtiopäivillä Östring oli lakivaliokunnan jäsen, jälkimmäisillä perustuslaki- ja tarkastusvaliokunnan jäsen ja molemmilla kerroilla säätynsä yksityisen valiokunnan jäsen. Östring joutui myöhemmin suuriin taloudellisiin vaikeuksiin ja kuoli naimattomana Helsingissä vuonna 1872.
Kyrie Irving

Kyrie Andrew Irving (s. 23. maaliskuuta 1992 Melbourne) on australialais-yhdysvaltalainen koripalloilija, joka edustaa NBA-joukkue Dallas Mavericksia.
Ura.
Irving pelasi lukiokoripalloa St. Patrick High Schoolissa. Hän edusti Yhdysvaltoja Nike Hoop Summitissa vuonna 2010, minkä lisäksi hän voitti Amerikan-mestaruuskilpailuissa kultaa samana vuonna. Kauden 2010−2011 Irving pelasi yliopistokoripalloa Duken yliopistossa. Hän pelasi koko kaudella vain 11 ottelua 37:stä oikeassa isovarpaassa olleen vakavan nivelvamman takia. Irving pelasi ainoan kautensa yliopistossa 17,4 pisteen, 5,1 syötön ja 3,8 levypallon keskiarvoilla. Kauden jälkeen hän ilmoitti menevänsä vuoden NBA:n varaustilaisuuteen. Loukkaantumisesta ja vajaaksi jääneestä kaudesta huolimatta Irvingia pidettiin koko varaustilaisuuden parhaana pelaajana ja Cleveland Cavaliers varasikin hänet koko varaustilaisuuden ensimmäisenä pelaajana.
Maaliskuussa 2015 Irving heitti jatkoajalle venyneessä ottelussa San Antonio Spursia vastaan oman ennätyksensä ja Cavaliersin piste-ennätyksen, 57 pistettä.
Vuonna 2016 Irving juhli Cavaliersissa sen historian ensimmäistä NBA-mestaruutta. Hän pelasi kauden aikana 53 runkosarjaottelua ja 21 pudotuspeliä, kaikki avauskokoonpanossa ja reippaasti yli 30 minuutin ottelukohtaisella peliajalla. Hän teki tuolla kaudella ottelua kohden pisteitä runkosarjassa 19,6 ja pudotuspeleissä 25,2. Seuraavalla kaudella hän ylsi pistekeskiarvoon 25,2 runkosarjassa ja 25,9 pudotuspeleissä. Kesällä 2017 hän siirtyi Boston Celticsiin ja kesällä 2019 Brooklyn Netsiin.
Maajoukkue.
Espanjan MM-kilpailuissa 2014 Irving kuului Yhdysvaltain kultajoukkueeseen. Hänet valittiin turnauksen arvokkaimmaksi pelaajaksi ja turnauksen tähdistöviisikkoon.
Kesäkuussa 2016 Irving valittiin Yhdysvaltain olympiajoukkueeseen Rio de Janeiroon, missä maa voitti kultaa.
Näkemyksiä.
Helmikuussa 2017 Irving totesi, että maa on litteä. Podcast-haastattelussa hän totesi: "Tämä ei ole edes salaliittoteoria ... Maa on litteä. Maa on litteä.
Myöhemmässä haastattelussa hän oli vähemmän voimakas puolustamaan litteää maapalloa kannustamalla ihmisiä "tekemään oman tutkimuksensa" aiheeseen. Syyskuussa 2017 Irving kiisti nämä väitteet ja sanoi, että media ymmärsi väärin, kun hän vain laski leikkiä. Irving totesi myös, että hän uskoo edelleen salaliittoteorioihin, kuten ajatukseen siitä, että Federal Reserve olisi John F. Kennedyn murhan takana ja että CIA yritti tappaa Bob Marleyn.
Jahvetti Kaitala

Jahvetti (Jafet) Kaitala, ven. Яфет Кайтала, (13. huhtikuuta 1750 Lammi – 17. marraskuuta 1823 Lammi) oli maanviljelijä, talollinen, ruotsinaikainen valtiopäivämies ja Suomen lähetyskunnan jäsen.
Henkilöhistoria.
Työura ja perhe.
Kaitalan vanhemmat olivat rälssitalollinen Mikko Jaakonpoika ja Kerttu Henrikintytär. Hän perusti noin vuonna 1780 Kaitala- nimisen uudistilan, jonka menestyksellisestä suoviljelyksestä sai Ruotsin isänmaalliselta seuralta mitalin. Hän toimi seurakunnan luottamustehtävissä että edustajana Norrköpingin valtiopäivillä vuonna 1800. Hän valittiin Uudenmaan ja Hämeen talonpoikien edustajaksi Suomen lähetyskuntaan, joka kävi 1808–1809 aikana Pietarissa neuvottelemassa Suomen sodan jälkeisen ajan uudishallinnosta.. 
Kaitalan ensimmäinen puoliso oli vuodesta 1776 Maria Juhontytär (k. 1808) ja toinen vuodesta 1809 Liisa Aleksanterintytär (k. 1836), joka oli talollinen Tuomas Jutilan leski.
Kosmotras

Kosmotras (venäjäksi ЗАО Международная космическая компания “Космотрас”) on vuonna 1997 perustettu rakettitekniikkayhtiö. Se on venäläis-ukrainalais-kazakstanilainen yhteisyritys. Se myy Dnepr-kantoraketteja, joita se kehittää START-ydinaseriisuntasopimuksen mukaan romutettaviksi tuomituista R-36 eli SS-19-ohjuksista. Se tekee laukaisuja Baikonurin kosmodromilta ja Jasnystä. Vuoden 2010 lopulla Venäjällä alettiin puhua siitä, että Dnepr-laukaisut lopetetaan, joka merkitsisi parin laukaisun peruuntumista vuonna 2011 ja sitä, että mahdollisesti 70-80 laukaisua pitää tehdä jollain muulla kantoraketilla seuraavien 20 vuoden aikana. Iridium Next on vuonna 2011 pohtinut Dneprin käyttöä Falcon 9-raketin vararakettina. 
Kosmotrasin omistus
Idänplataani

Idänplataani ("Platanus orientalis") on plataanikasveihin kuuluva kesävihanta puulaji. Se voi kasvaa 30 metriä korkeaksi, ja sitä tavataan Kaakkois-Euroopassa ja Länsi-Aasiassa.
Ulkonäkö ja koko.
Idänplataani on nopeakasvuinen puu, joka voi kasvaa 30 metriä korkeaksi. Puun muoto vaihtelee. Joskus se voi kasvaa yhdestä korkeasta rungosta, mutta yleensä runko haarautuu melko matalalta, jolloin siinä ei ole selvää huippuoksaa.
Lajin lehdet ovat 5–7-halkoiset, ja liuskat ovat huomattavasti leveyttään pidempiä. Lehdet ovat usein keskivihreät mutta joskus myös keltavihreät. Lehtien alapinnat ovat haaleamman väriset. Syksyisin monien yksilöiden lehdet muuttuvat vaaleanvioleteiksi. Laji kukkii toukokuussa, ja siemenet kypsyvät lokakuulta helmikuulle. Kukat ovat yksikotisia, eli ne ovat joko koiras- tai naaraspuoleisia. Samassa kasvissa voi kuitenkin olla sekä koiras- että naaraskukkia.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Idänplataania tavataan alueella Välimeren länsiosista Lähi-itään ja Keski-Aasiaan. Kasvi tarvitsee kasvupaikaksi kostean alustan, sillä se tarvitsee kosteutta myös kuivanakautena. Lajia pidetään uhanalaisena osassa levinneisyysaluettaan keinokastelusta johtuvien veden virtauksen muutosten takia ja maanviljelyn leviämisen takia. Erityisesti levinneisyytensä itäosissa Uzbekistanissa ja Tadžikistanissa se on harvinainen.