Martti V. Terä

Martti Vihtori Terä (17. toukokuuta 1902 Pielisensuu – 4. kesäkuuta 1969) oli suomalainen everstiluutnantti ja toimitusjohtaja.
Suomen armeijan palveluksessa - sotatekniikan asiantuntijaksi.
Terä pääsi ylioppilaaksi Joensuun lyseosta 1920 ja aloitti vuonna 1922 varusmiespalveluksensa Hyökkäysvaunurykmentissä. Kadettikoulun jälkeen hän siirtyi vuonna 1926 nuoremmaksi upseeriksi Kenttätykistörykmentti 1:een. Seuraavana vuonna Terä aloitti opinnot Teknillisen Korkeakoulun Sotateknisellä osastolla, josta hän siirtyi oppilaaksi Sotakorkeakoulun sotatekniselle osastolle. Opintojensa jälkeen Terä palveli patterin päällikkönä Rannikkotykistörykmentissä ennen siirtymistään vuonna 1932 Yleisesikuntaan, ensin koulutustoimistossaja sitten jalkaväentarkastajan toimistossa.
Yleisesikunnassa palvellessaan Terä keskittyi maavoimien asehankintoja valmistelevaan asesuunnittelukuntaan, jota johti kenraaliluutnantti Vilho Nenonen. Siellä Terän rooli oli keskittyä jalkaväen aseistukseen. Tässä tehtävässä Terän oli valmisteltava englantilaisten Vickers-panssarivaunujen hankinta, jota Terä henkilökohtaisesti piti virhehankintana. Panssarivaunuhankinnan tausta oli kauppapolitiikka. Terä käynnisti 1930-luvun puolivälissä panssarivaunujen estekokeilut Karjalankannaksella. Hänen tehtävänään oli myös selvittää jalkaväen aseiden tulivaikutuksen selvittäminen metsämaastossa.
Sotien aikana mukana asehankinnoissa niin ostajana kuin myyjänä.
Ylimääräisten harjoitusten (YH) alkaessa Martti V. Terä kutsuttiin palvelukseen syksyllä 1939 puolustusministeriön taisteluvälineosaston toimistoesiupseeriksi. Talvisodan päätyttyä hän oli palveluksessa majuriksi ylennettynä heinäkuuhun 1940 saakka. 
Sen jälkeen hän siirtyi Oy Dahlberg &amp; Hilbert Ab:n palvelukseen, joka toimi suomalaisen osapuolena Saksasta tehdyissä asehankinnoissa eli syksyn 1940 ns. Veltjensin asekaupoissa. Terä osallistui aseostojen teknisen asiantuntijuuden lisäksi salaisiin poliittisiin keskusteluihin, joissa käsiteltiin saksalaisten joukkojen kauttakulkusopimusta. Terä oli henkilkökohtaisesti myös mukana taustakeskusteluissa Hilbertin ja Veltjensin sekä suomalaisten korkeiden upseereiden, kenraalimajurien Leonard Grandellin, Paavo Talvelan ja Väinö Valveen sekä eversti Lars Melanderin kanssa.
Jatkosodan aikana hän oli sotatalousesikunnan taisteluvälineosaston toimistoesiupseerina 1941, Päämajan tykistösaston toimistopäällikkönä 1941–1942, Osasto Pajarin tykistökomentajana Suursaaren valtauksessa maaliskuussa 1942, Sotatalousesikunnan taisteluvälineosaston toimistoesiupseerina 1942–1943 sekä viimeksi määrättynä Oy Dahlberg &amp; Hilbert Ab:n sotamateriaaliosaston käyttöön jälleen järjestelemään aseostoja Saksasta 1943–1944. 
Terä oli Jersey &amp; Co:n palveluksessa 1938–1939, jonka palveluksessa hän hoiti englantilaisen päämiehensä puolesta Vickers-vaunujen luovutuksen Suomen armeijalle. Hän oli Oy Kapselo Ab:n perustaja ja yhtiön toimitusjohtaja 1940–1944 sekä Oy Myyntiyhtymän toimitusjohtaja 1941–1944. 
Sotien jälkeen Terä katsoi ilmeisesti Saksan yhteyksiensä takia parhaaksi siirtyä Ruotsiin, josta hän palasi 1950-luvun alussa Suomeen. Hän oli Ab Gegeten palveluksessa Tukholmassa 1947–1954 ja johti T:mi Martti Terää Helsingissä 1954–1959. Hän oli sitten Oy Emtera Ab:n palveluksessa 1959–1967 sekä viimeksi Suomen keksinnöt ry:n ja Keksintöinstituutin sihteerinä ja toimitusjohtajana 1967–1969.
Sotatieteen tutkijana.
Viimeiset elinvuotensa Terä teki sotatieteellistä tutkimustyötä. Hän työskenteli Suomen Sotatieteellisen Seuran stipendivaroin. Hänellä ei ollut eläkettä tai muita vakinaisia tuloja.