tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Lamopinaatti

Lamopinaatti eli uudenseelanninpinaatti eli vihanneslamopinaatti ("Tetragonia tetragonoides", syn. "T. tetragonioides", "T. expansa") on päivikkikasveihin kuuluva yksivuotinen kasvi. Se kuluu eri sukuun kuin tavallinen pinaatti.
Ulkonäkö ja koko.
Lamopinaatti kasvaa 10–100 cm korkeaksi. Sen varsi on rento tai koheneva, alimmat haarat ovat pitkiä ja suikertelevia. Lehtiruodit ovat 1–2 cm pitkiä. Lehdet ovat möyheitä ja karheapintaisia. Lehtilapa on tavallisesti 4–7 cm pitkä, lähes vinoneliömäinen, kohosuoninen ja nystyinen. Kiiltävät lehdet ovat päältä tummanvihreitä, alta vaaleanvihreitä. Kukat ovat lehtihankaisia, lähes perättömiä ja 5–7 mm leveitä. Kukan kehä on vihreä, verhiömäinen, yhdislehtinen ja 4- tai 5-liuskainen. Heteitä on 17–20. Luotteja kukassa on 4–9 kappaletta. Suomessa lamopinaatti kukkii elo-lokakuussa. Hedelmä on avautumaton kota.
Levinneisyys.
Alun perin lamopinaatti on kotoisin Australiasta ja Uudesta-Seelannista. Suomessa lajia on tavattu villiintyneenä muutamin paikoin eri puolilta maata.
Elinympäristö.
Suomessa lamopinaattia tavataan joskus luonnonvaraisena viljelyjäänteenä puutarhoissa tai satunnaisesti kaatopaikoilla.
Käyttö.
Lamopinaatti on syötävä pinaattikasvi, jota viljellään myös Suomessa. Kasvin lehdet kestävät pinaattia paremmin kauppakäsittelyä ja kuljetusta. Lehdet syödään ryöpättyinä pinaatin tapaan muiden ruokien lisäkkeenä, muhennoksissa ja keitoissa. Maku on voimakkaampi kuin pinaatilla. Lamopinaattia voi pakastaa ryöppäyksen jälkeen.
Äärimmäisen lujaa ja uskomattoman läheltä

 
Äärimmäisen lujaa ja uskomattoman läheltä ("Extremely Loud and Incredibly Close") on vuonna 2011 ensi-iltansa saanut Stephen Daldryn ohjaama yhdysvaltalainen draamaelokuva. Se perustuu Jonathan Safran Foerin samannimiseen romaaniin, joka käsittelee syyskuun 11. päivän tapahtumia lapsen näkökulmasta. Elokuvan pääosissa ovat Tom Hanks, Sandra Bullock, Thomas Horn, Max von Sydow, Viola Davis, John Goodman, Jeffrey Wright ja Zoe Caldwell.
Elokuva sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa 25. joulukuuta 2011 ja Suomessa elokuva julkaistiin 13. huhtikuuta 2012.. Elokuva sai parhaan elokuvan ja parhaan miessivuosan (Max von Sydow) Oscar-ehdokkuudet.
Mike Mottau

Michael Joseph Mottau (s. 19. maaliskuuta 1978 Boston, Massachusetts, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jääkiekkopuolustaja, joka lopetti pelaajauransa kauden 2013–2014 jälkeen. Hänet oli varattu vuonna seitsemännellä kierroksella numerolla 182.
Pelaajaura.
Mottau pelasi neljä vuotta Boston Collegessa, minkä jälkeen hän teki sopimuksen NHL:ään New York Rangersin kanssa. Hän oli suurimman osan kaudesta AHL:ssä Hartford Wolf Packissa, mutta pelasi NHL:ssä silti 18 ottelua. Hän viipyi Rangersissa kahden kauden ajan, minkä jälkeen hän lähti Calgary Flamesiin. Tälläkin kerralla suurin osa kaudesta sujui AHL:ssä. Kauden jälkeen hän pelasi neljä kautta AHL:ssä. Sinä aikana hän ehti pelata Cincinnati Mighty Ducksissa, Worcester IceCatsissa, Peoria Rivermenissa ja Lowell Devilsissä. AHL:stä lähtiessään hän siirtyi New Jersey Devilsiin. Hän pelasi siellä kolme kautta ilman muissa liigoissa käyntiä. Syyskuussa 2010 hän allekirjoitti sopimuksen New York Islandersin kanssa.
27. helmikuuta 2012 Mottau vaihdettiin Brian Rolstonin kanssa Boston Bruinsiin. Bruins antoi vastineeksi Yannick Riendeaun ja Marc Cantin.
NHL-kauden 2012-2013 työsulun takia Mottaun sopimus umpeutui. 7. joulukuuta 2012. Hän allekirjoitti try out -sopimuksen AHL-joukkue San Antonio Rampagen kanssa. Hän pelasi 16 ottelua ja syötti niissä kuusi maalia. Työsulun loputtua Mottau allekirjoitti Toronto Maple Leafsin kanssa vuoden sopimuksen.
5. heinäkuuta 2013 Panthersin varatoimitusjohtaja ja general manager Dale Tallon ilmoitti solmineena Mottaun kanssa yhden vuoden kaksisuuntaisen sopimuksen.
19. elokuuta 2014 Mottau ilmoitti päättävänsä uransa.
Yksityiselämä.
Mottau asuu South Shore Massachusettsissa vaimonsa ja lapsiensa kanssa.
Kupjansk

Kupjansk (, ) on Itä-Ukrainassa Harkovan alueen itäosissa, Donetsin sivujoki Oskilin varrella sijaitseva kaupunki, joka aiemmin muodosti oman kaupunkipiirinsä. Heinäkuusta 2020 lähtien se on ollut aiempaa laajemman Kupjanskin piirin hallinnollinen keskus.
Kupjanskin kaupungissa oli 29 487 ja koko kaupunkipiirissä 57 898 asukasta (2013). Kaupunkipiiriin kuului Kupjanskin kaupungin ohella kaksi kaupunkimaista taajamaa: Kivšarivka (19 422 as.) ja Kupjansk-Vuzlovyi (8 989 as.).
Kupjansk on yhdessä siihen eteläpuolelta kiinni kasvaneen Kupjansk-Vuzlovyin taajaman kanssa merkittävä rautateiden risteyspaikka. Siellä Harkovasta itään johtava päärata kohtaa pohjoisesta Venäjän Belgorodin alueelta saapuvan, Donetskin alueen Svjatohirskin pikkukaupunkia (, ) ja rautateiden risteyspaikkakuntaa kohti vievän pääradan.
Keskusvirasto

Keskusvirasto oli Suomessa tiettyä valtionhallinnon haaraa hoitanut valtioneuvoston ja samalla jonkin sen ministeriön alainen koko valtakunnan alueella toiminut viranomainen.
Keskusvirastot Suomessa.
Keskusviraston päällikköä kutsuttiin pääjohtajaksi. Useimmat keskusvirastot lakkautettiin 1990-luvun alkupuolella, ja valtion keskushallinto organisoitiin toisella tavalla. Monet keskusvirastoista muutettiin tuolloin valtion liikelaitoksiksi, joista osa muutettiin edelleen osakeyhtiöiksi.
Luettelo keskusvirastoista.
Lakkautetut.
Pääasiallinen lähde vuotta 1995 edeltäville tiedoille:
Muita valtion virastoja ja keskushallintoyksiköitä perustamisjärjestyksessä (vuoteen 1995).
Valtiolla on myös muita virastoja, joita ei pidetä varsinaisina keskusvirastoina.
Lakkautetut.
Pääasialliset lähteet:
Luettelo virastoista ministeriöittäin vuonna 1987.
Eri ministeriöiden alaiset virastot vuonna 1987 olivat seuraavat:
 Erillisiä laitoksia
* Maatalouden tutkimuskeskus
* Metsäntutkimuslaitos
* Geodeettinen laitos
 Erillisiä laitoksia
* Autorekisterikeskus
Tšuhujiv

Tšuhujiv (, ) on kaupunki ja kaupunkipiiri Itä-Ukrainassa Harkovan alueen pohjoisosan Tšuhujivin piirissä. Tšuhujiv sijaitsee Donetsjoen oikealla rannalla 38 kilometriä Harkovasta kaakkoon, valtatien M03 varrella (osa eurooppatietä E40). 
Kaupungin asukasluvuksi arvioitiin 32 279; myös maaseutukylien asukkaita sisältävän kaupunkipiirin väkiluku oli 31 018 (2022).
Paikkakunta on perustettu vuonna 1223 tataarijoukkojen tuhoaman asutuksen paikalle. Se mainitaan asuttuna paikkana 1500-luvun dokumenteissa. Vuonna 1638 ukrainalaiset kasakat perustivat sinne varustuksen. Kaupunkioikeudet asutus sai vuonna 1780. Tšuhujivin kantakaupungin länsipuolella on jo neuvostoajoista lähtien sijainnut merkittävä lentotukikohta. Siellä on myös muita asevoimien yksikköjä.
Kuvataiteilijat Ilja Repin ja Sigrid Schauman ovat syntyneet kaupungissa.
Monoääni

Monofoninen ääni, yksikanavainen ääni tai yleisemmin pelkkä mono tarkoittaa äänentoistossa sitä, että yhden tai useamman kaiuttimen kautta toistettava signaali on kaikissa kaiuttimissa sama. 
Monofonisia toistolaitteita ovat monet pienikokoiset matkaradiot, lankapuhelin ja analogiset sanelukoneet. Myös matkapuhelimessa, VoIP-puheluissa ja videopuheluissa puhesignaali on monofoninen, vaikka päätelaite toistaisikin musiikkitallenteita stereofonisina. Stereofoninen signaali voidaan muuttaa monofoniseksi summaamalla kanavien sisältämä ääni-informaatio. 
Äänilevytekniikan alkuaikana levyt olivat monofonisia, mutta LP-levyistä suurin osa on nykyään stereofonisia. Myös ensimmäiset nauhurit ja C-kasettisoittimet olivat monofonisia, mutta stereofonisen ohjelmatarjonnan kasvaessa myös niissä stereofonia yleistyi. Nykyisin stereoääntä käytetään lähes kaikessa sähköisessä mediassa, kuten CD-musiikissa, radiossa, televisiossa ja äänenpakkaustiedostoissa.
Energia Ruandassa

Energia Ruandassa kertoo Ruandan energiantuotannosta.
Energiankulutus asukasta kohti vuonna 2022 oli 1,8 miljoonaa BTU:ta, maailman 195 valtion joukossa sijalla 188. Vain 56,2 % asukkaista oli sähköverkon piirissä.
Biopolttoaineet ja jätteenpoltto kattavat 97% maan energiantarpeesta. Biomassaa ja jätteitä poltetaan perinteisesti lämmitystä ja ruuanlaittoa varten. 85% käytöstä tapahtuu kotitalouksissa.
Ruandan asukkaista vain puolet on sähköverkon piirissä – 98 % kaupunkilaisista ja alle 40 % maaseudun asukkaista. Sähkö on kallista. Sähköntuotanto Ruandassa oli vuonna 2011 vain noin 65 megawattia. Suurin osa sähköstä tuotettiin tuolloin ulkomailta tuodulla dieselöljyllä. Vuonna 2020 fossiilisilla tuotettiin 39% sähköstä, vesivoimaloilla 54% ja aurinkovoimalla 6,5%.
Merkittävin kotimainen sähköntuotannon voimanlähde on Mukungwan vesivoimala. Sen nimellisteho on 13 megawattia. Sitä uudistettiin vuosina 2013-2018. 
Kivuwatt-projekti.
Ruandassa sijaitsevan Kivujärven metaanivarat on suunniteltu hyödynnettävän siten, että järven syvyyksissä oleva kaasuja sisältävä vesi pumpataan erityiselle proomulle, jossa vesi ja kaasut erotellaan. Vesi ja hiilidioksidi palautetaan järveen ja metaani siirretään putkea pitkin rannalla olevaan voimalaitokseen, missä se muutetaan energiaksi polttamalla. Järven rannalla on toiminnassa jo muutama pilottihanke.
Metaanivoimalaitoksen 1. vaiheen suunniteltiin aloittavan sähköntuotantonsa vuonna 2012. Voimalaitoksen, jonka toimittaa Wärtsilä, teho on 25 megawattia. Se käynnistettiin lopulta vuonna 2015. 
Metaanivoimalaitoksen 2. vaiheeksi suunniteltiin 75 megawatin voimalaitosta. Ruandan valtio uskoi, että tämän valmistuttua sähköä riittäisi jopa vientiin. Metaaniesiintymän arvon on arvioitu olevan jopa 20 miljardia dollaria. Vuonna 2020 sähkön vienti oli 4,5 miljoonaa kWh ja tuonti 94 miljoonaa kWh.
Laitoksen omistaja ilmeisesti luopui hankkeesta. Välillä suunniteltiin, että kaasua tuotaisiin putkella kuivalle maalle rakennettavaan voimalaan.
Metaanista on myös nesteytetty poolttoainetta raskaan liikenteen tarpeisiin.
Maisema-arkkitehtuuri

Maisema-arkkitehtuuri tarkoittaa ympäristön esteettistä olemusta ja muotoilua, arkkitehtuuria. Maisema-arkkitehtuuri sisältää aisteilla havaittavien ympäristöä muovaavien tekijöiden lisäksi kulttuurisidonnaisia ja sosiaalisia arvoja, sekä on sidoksissa vahvasti luontoon ja luonnon mekanismeihin. Maisema-arkkitehtuurissa korostuvat usein ekologiset ja humanistiset arvot, sekä ihmisen ja luonnon välisen suhteen tutkiminen. Maisema-arkkitehtuuri on sekoitus taidetta, luonnontieteitä ja tekniikkaa.
Toisin kuin perinteinen tilataide tai plastinen sommitelma, maisema-arkkitehtuuri on aikasidonnaista ja elää vuodenaikojen mukaan. Luonnon prosessit kuten veden kiertokulku, vuodenaikojen vaihtelu ja sääolot vaikuttavat maiseman ja sen arkkitehtuurin luonteeseen. Maisema-arkkitehtuurin rakennusaineita ovat perinteisten rakennusmateriaalien, kuten puun, kiven ja betonin lisäksi kasvillisuus, maaperä, vesi, valo ja varjo.
Maisema-arkkitehtuuriin voidaan katsoa lukeutuvaksi muun muassa puistot ja puutarhat, kadut, aukiot ja kaupunkitilat, kulttuurimaisemat ja erityyppiset viheralueet. Maisema-arkkitehtuurin ammattilainen on maisema-arkkitehti, joita kutsuttiin ennen puutarha-arkkitehdeiksi. Suomessa kansainvälisesti tunnetuin maisema-arkkitehtuurin kohde on Tapiolan kaupunginosa Espoossa.
Olešky

Olešky (, ) on Ukrainassa Dneprin alajuoksun etelärannalla Hersonin alueella sijaitseva 25 000 asukkaan kaupunki (2013), joka on heinäkuusta 2020 ollut osa H’ersonin piiriä. Tätä ennen se oli Oleškyn piirin (72 267 as. vuonna 2013) hallintokeskus. H’ersonin kaupunki sijaitsee kaupungin kohdalla Dneprin pohjoisrannalla. Kaupungin kautta kulkevat eurooppatiet (joka saapuu Odessan ja H’ersonin kautta ja jatkaa itään kohti Donin Rostovia) ja (H’ersonista Antonivkan sillan kautta edelleen Krimin Kertšiin).
Kaupungin aiempi nimi oli Aljoški () ja se oli Venäjän keisarikunnan Taurian kuvernementin Dneprin kihlakunnan kihlakuntakaupunki. Kaupungissa asui vuoden 1897 väestönlaskennan mukaan yhteensä 8 999 asukasta.
Horišni Plavni

Horišni Plavni (; aiemmin ) on kaupunki Pultavan alueella, Ukrainassa. Kaupunki on heinäkuusta 2020 lähtien ollut osa Krementšukin piiriä. Sitä ennen Horišni Plavni oli suoraan Pultavan alueen alainen paikallishallinnollinen yksikkö piirien tapaan. Horišni Plavniin kaupunkialueen asukasluku on runsas 51 000 (2013).
Kaupunki sijaitsee Dneprin ja Pselin yhtymäkohdassa. Se perustettiin vuonna 1960. Kaupungin keskeinen työnantaja on nykyisin sveitsiläis-ukrainalainen Ferrexpo (juridisena kotipaikkanaan Lontoo), jolla on rautamalmia tuottavia avokaivoksia ja rikastamoja kaupungissa. Aiemmin tämä kaivos tunnettiin Pultavan kaivoskombinaattina.
Šepetivka

Šepetivka (, ) on Länsi-Ukrainassa Hmelnytskyin alueella sijaitseva 43 000 asukkaan (2011) kaupunki. Kaupunki on osa Šepetivkan piiriä ja toimii piirin hallinnollisena keskuksena.
Šepetivka on mainittu ensimmäisen kerran vuonna 1594. Se kuului Polesian kulttuuripiiriin. Kaupunginoikeudet Šepetivka sai vuonna 1923.
Ajan Sana

Ajan Sana oli Helsingissä vuosina 1930–1932 ilmestynyt sanomalehti, joka oli lapuanliikkeen tärkein äänenkannattaja. Liikkeen muita lehtiä olivat vuosina 1930–1931 ilmestyneet "Aktivisti", "Fascisti", "Sinimusta" ja "Lapuan päiväkäsky".
"Ajan Sana" syntyi, kun kokoomuslaisen "Uuden Suomen" johtokunta teki lokakuussa 1930 lapuanliikkeen edustajien kanssa sopimuksen, jonka mukaan "Uuden Suomen" iltapäivälehtenä julkaistu "Iltalehti" lakkautettiin ja sen seuraajaksi perustettiin "Ajan Sana", joka oli "Uudesta Suomesta" itsenäinen. Näin "Uusi Suomi" pääsi eroon taloudellisesti kannattamattomasta lehdestä ja lapuanliike sai oman sanomalehden pääkaupunkiin. Lapuanliikkeellä oli toukokuusta 1930 alkaen ollut äänenkannattajanaan "Aktivisti"-niminen lehti, mutta se ilmestyi vain kahdesti kuukaudessa. Kun "Iltalehti" lakkasi ilmestymästä 1. marraskuuta 1930, sen tilalle tuli kuutena päivänä viikossa ilmestynyt "Ajan Sana", jonka ensimmäinen näytenumero oli ilmestynyt jo 11. lokakuuta. Se jaettiin "Iltalehden" tilaajille vuoden 1930 loppuun asti. Uutta lehteä julkaisi Ajan Sana Oy, jonka osakkeenomistajina oli eri puolella Suomea asuneita lapuanliikkeen tukijoita. Sitä painettiin "Uuden Suomen" tytäryhtiön lehtipainossa.
"Ajan Sana" julisti ensimmäisessä näytenumerossaan ohjelmakseen kommunismin vastustamisen ”kaikissa sen ilmestymismuodoissa”. Lehden ensimmäisenä päätoimittajana toimi syksyyn 1931 asti Emerik Olsoni. Hänen jälkeensä tehtävässä toimi everstiluutnantti Arne Somersalo. Päätoimittajan apulaisena oli J. W. Tuura. Sekä Somersalo että Tuura kirjoittivat lehteen myös pakinoita. Lehti lakkautettiin Mäntsälän kapinaa koskeneiden kirjoitustensa vuoksi oikeusministeriön vaatimuksesta kahdeksi kuukaudeksi 1. maaliskuuta – 29. huhtikuuta 1932. Jyrkkää linjaa edustanut Somersalo joutui eroamaan päätoimittajan tehtävästä syksyllä 1932 linjaerimielisyyksien vuoksi vuorineuvos Petter Forsströmin ilmoitettua, että varakkaat tukijat eivät jatkaisi lehden rahoitusta ellei Somersalo eroaisi. Valtioneuvosto lakkautti "Ajan Sanan" uudelleen kuukaudeksi 15. lokakuuta alkaen tasavallan suojelulain nojalla. Lehden oli tarkoitus vielä jatkaa ilmestymistään, mutta se päätettiinkin lakkauttaa taloudellisten vaikeuksien vuoksi.
"Ajan Sanan" seuraajaksi perustettiin marraskuussa 1932 "Ajan Suunta", uuden Isänmaallisen Kansanliikkeen äänenkannattaja. Somersalo palkattiin myös sen päätoimittajaksi.
Sanonta ”jäljet johtavat sylttytehtaalle” on saanut alkunsa "Ajan Sanassa" julkaistusta uutisotsikosta, joka koski niin sanottua Tattarisuon tapausta.
Yhtäläisyysmerkki

Yhtäläisyysmerkki eli yhtäsuuruusmerkki (=) on matemaattinen merkki, joka ilmaisee yhtäläisyyttä. Matematiikassa yhtäläisyydellä ja yhtäsuuruudella voidaan tarkoittaa useita asioita, mutta kyse on kuitenkin aina vertailusta. Yhtäläisyysmerkin keksijänä pidetään 1500-luvulla elänyttä walesilaista matemaatikkoa Robert Recordea.
Yhtäläisyysmerkki voidaan lukea useilla tavoilla kuten "on yhtä kuin", "on yhtä suuri kuin", "on samansuuruinen kuin" ja erityisesti yhteenlaskun yhteydessä "on yhteensä" sekä vanhastaan myös "tekee", "tekee yhteensä".
Erisuuruutta merkitään matematiikassa yhtäläisyysmerkillä, jonka päällä on vinoviiva (≠).
Štšastja

Štšastja (, ) on Ukrainassa Luhanskin alueella sijaitseva kaupunki. Pienikokoinen kaupunki, jonka väkiluvuksi arvioitiin vuonna 2021 yhteensä 11 552 asukasta (2013: 12 773 as.), oli lokakuuhun 2014 saakka hallinnollisesti osa Luhanskin kaupunkipiiriä. Se sijaitsee Donetsin pohjoisrannalla, maanteitse (N21) 23 kilometriä Luhanskin kantakaupungista pohjoiseen.
Štšastjan kaupunki siirrettiin hallinnollisesti osaksi Ukrainan hallitsemaa Novoaidarin piiriä maan parlamentin päätöksellä 7. lokakuuta 2014. Kaupunki sijaitsi melko lähellä Itä-Ukrainan sodan rintamalinjaa. Koko Ukrainaa koskeneessa heinäkuun 2020 aluehallinnollisessa uudistuksessa Štšastjasta tuli uuden Štšastjan piirin hallintokeskus.
Štšastja on perustettu 1700-luvun loppupuolella. Sinne rakennettiin suuri hiiltä käyttävä vastapainevoimalaitos 1950-luvulla.
Walid Regragui

Hoalid Regragui myös Walid Regragui (s. 23. syyskuuta 1975 Corbeil-Essonnes, Ranska) on marokkolainen valmentaja ja entinen jalkapalloilija. Puolustajana pelannut Regragui vietti pääosan urastaan Ranskassa, jossa hänen paras saavutuksensa oli Ligue 2 mestaruus Ajacciossa. Regragui pelasi myös Espanjassa Racing de Santanderissa ja Marokossa Moghreb de Tétouanissa.
Regragui edusti maajoukkuetasolla Marokkoa, jonka paidassa hän pelasi ensimmäisen ottelunsa Egyptiä vastaan 28. tammikuuta 2001. Regragui edusti Marokkoa vuosien 2004 ja 2006 Afrikan-mestaruuskilpailuissa.
Valmennusuransa Regragui aloitti 26. syyskuuta 2012 Marokon maajoukkueen apuvalmentajana. Tämän jälkeen hän on toiminut valmentajana seurajoukkueissa. Elokuussa 2022 hänet nimitettiin Marokon maajoukkueen päävalmentajaksi. Hänen alaisuudessaan Marokko selviytyi MM-kilpailuissa 2022 alkulohkostaan jatkoon.
Viirukalapöllö

Viirukalapöllö ("Scotopelia bouvieri") on pöllöihin kuuluva lintulaji. Sitä tavataan Angolassa, Kamerunissa, Keski-Afrikan tasavallassa, Kongon tasavallassa, Kongon demokraattisessa tasavallassa, Gabonissa ja Nigeriassa. Sen lukumäärää alueella ei ole ilmoitettu, mutta arviona on esitetty noin miljoona yksilöä, ja Kongon altaan jokien lähistöllä se on suhteellisen yleinen. Kantaa pidetään vakaana, koska sillä ei ole erityisiä uhkia.
Viirukalapöllön elinpiiriä ovat subtrooppiset ja trooppiset alavat metsät, suot ja jokivarret.
Sen paino on keskimäärin 637 grammaa.
Hartford (Vermont)

Hartford on kunta ("town") Vermontin osavaltiossa Yhdysvalloissa. Se sijaitsee New Hampshiren osavaltion rajalla Connecticutjoen varrella. Whitejoki liittyy Connecticutiin kunnan alueella. Hartfordissa on 5 kylää: Hartford, West Hartford, Quechee, White River Junction ja Wilder. Siellä asui 10 686 asukasta vuonna 2020.
Maantiede.
Hartfordissa on kolme jokea, jotka ovat Connecticut, White ja Ottaquechee. Kaupungin pinta-ala on 118,9 neliökilometriä, mistä suurin osa (116,9 neliökilometriä) on maata.
Argentiinanpöllö

Argentiinanpöllö ("Strix rufipes") on pöllöihin kuuluva lintu. Sitä tavataan Argentiinassa ja Chilessä.
Argentiinanpöllön paino on keskimäärin 380 grammaa. Sen elinpiiriä ovat lauhkeat metsät ja subtrooppiset ja trooppiset alangot ja vuoristometsät.
Argentiinanpöllö on keskikokoinen pöllö, jolla ei ole korvatupsuja. Se on alapuolelta valkoinen ja punaruskearaitainen ja päältä ja niskasta vielä valkoisempi. Sen naamakiehkura on punaruskea ja silmät tummat, ja jalat ovat oranssinruskeat tai kanelinruskeat. Täysikasvuisen yksilön pituus on noin 33–38 cm ja paino suunnilleen 300–400 grammaa. Argentiinanpöllön elinalue ulottuu Keski-Chilestä ja Länsi-Argentiinasta Tulimaahan, ja satunnaisesti sitä on tavattu Falklandsaarilla. Se asuu tiheissä, kosteissa vuoristometsissä ja puoliavoimissa alavissa metsissä, missä se saalistaa pieniä nisäkkäitä, lintuja ja hyönteisiä. Se pesii lokakuussa ja munii puunkoloon 2–3 munaa. Sen ääni on murahtelua, jota seuraa korkeita nasaaliääniä. Vaikka argentiinanpöllö ei ole uhanalainen, se kärsii elinalueiden supistumisesta esiintymisalueilla tehtävien metsänhakkuiden vuoksi.
Earnest-luokka

Earnest-luokka oli Britannian kuninkaallisen laivaston torpedovenehävittäjäluokka (). Ne luokiteltiin 30 solmun nopeuden omaavina ja nelisavuhormisina lokakuussa 1913 B-luokkaan.
Ulkomaisten alusten kasvaneet nopeudet määrittivät torpedovenehävittäjille suuremman 30 solmun nopeuden tarpeen. Amiraliteetti teki uudet tilaukset 30 solmun nopeuden omaavista aluksista, mutta ne eivät kyenneet saavuttamaan vaadittua nopeutta huonoissa olosuhteissa.
Alusten voimanlähteenä olivat 6 300 hevosvoiman Normand-kattilat, joiden avulla ne saavuttivat vaaditun 30 solmun nopeuden. Niiden aseistuksen rungon muodostivat 12 naulan tykki ja torpedoputket.
TUL Cup 1954

Työväen Urheiluliiton jalkapallomestaruuskilpailuihin 1954 ilmoittautui 7 joukkuetta. Mestaruuden voitti Turun Pyrkivä. Osanotto-oikeus oli Mestaruus- ja Suomensarjan joukkueilla.
Pudotuspelit.
Mestarijoukkue: Erik Roos, Jukka Paatelo, Reino Koskinen, Reino Suojanen, Jukka Leino, Pentti Mäkinen, Aulis Lähtinen, Kalevi Rantanen, Rainer Forss, Keijo Airola ja Veikko Paven.
Kimmo Haapasalo

Kimmo Antero Haapasalo (s. 23. heinäkuuta 1977 Vaasa) on suomalainen entinen 400 metrin aitajuoksija. Hän edusti Oulun Pyrintöä ja häntä valmensivat Jouko Hassi (vuoteen 1997), Esko Olkkonen (1997–2001) ja Petteri Jouste (2001–2006).
Haapasalo saavutti ulkoradoilla kolme henkilökohtaista SM-mitalia ja sisäradoilla viisi. Hän juoksi 400 metrin aitojen ennätyksensä 50,66 sekuntia Turussa 2000. Hallissa Haapasalo juoksi 300 metrin aidat parhaimmillaan aikaan 36,00 sekuntia (Tampere 2000). Hän oli mukana aikuisten Suomi–Ruotsi-maaottelussa neljä kertaa.
HMS Ferret (1911)

HMS Ferret (viirinumerot H35 (6.12.1914–1.1.1918), H32 (1918–1919) ja H93) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Acheron-luokan hävittäjä.
Valmistus.
Alus tilattiin vuosien 1910–1911 laivasto-ohjelmassa J. Samuel White and Companylta Cowesista, missä köli laskettiin 6. syyskuuta 1910. Alus laskettiin vesille 12. huhtikuuta 1911 ja valmistui vielä saman vuoden marraskuussa.
Palvelus.
Palvelukseen otettaessa "Ferret" liitettiin sisaralustensa kanssa 1. hävittäjälaivueeseen, joka liitettiin 1914 Suureen laivastoon ensimmäisen maailmansodan alkaessa. Alus osallistui 28. elokuuta 1914 laivueensa mukana "HMS Fearlessin" alaisuudessa Helgolandin taisteluun. Alus siirrettiin keväällä 1916 laivueensa mukana osaksi 3. taistelulaivuetta, jolloin sen tehtäväksi tuli sukellusveneidentorjunta. Alus ei osallistunut Skagerrakin taisteluun.
Saksan keisarikunnan laivaston sukellusveneen "SM UC-21" laukaisema torpedo osui alukseen 18. tammikuuta 1917 Wightsaaren St. Catherine's Pointin kaakkoispuolella. Alus ei kuitenkaan uponnut ja ainoastaan yksi miehistönjäsen sai surmansa. Se palasi korjausten jälkeen palvelukseen.
Alus muutettiin 1917 sisaralustensa "HMS Sandflyn" ja "HMS Arielin" kanssa nopeiksi miinalaivoiksi. Alus kykeni muutosten jälkeen kuljettamaan kannellaan 40 miinaa. Samalla alus siirrettiin Imminghamiin sijoitettuun 20. hävittäjälaivueeseen, jonka mukana se laski 27.–28. maaliskuuta 1918 välisenä yönä miinasulun 70 merimailia Helgolandista luoteeseen. Miinoituksen aikana osasto joutui taisteluun kolmen Saksan keisarikunnan laivaston aseistetun troolarin kanssa, jotka upotettiin ja 72 saksalaista joutui sotavankeuteen.
Sodan päätyttyä alus makasi ankkurissa, kunnes se myytiin 9. toukokuuta 1921 Wardille romutettavaksi.
The Soundtrack of Our Lives

The Soundtrack of Our Lives (usein lyhennettynä T.S.O.O.L.) on ruotsalainen vuonna 1995 perustettu rockyhtye. Sen perustajajäseniä olivat aiemmin Union Carbide Productions -yhtyeessä soittaneet Torbjörn ”Ebbot” Lundberg (laulu), Björn Olsson (kitara) ja Ian Person (kitara). Göteborgilaisyhtyeen ensimmäinen levytys oli vuonna 1996 julkaistu single ”Four Ages (part.1 &amp; part.2)”.
Yhtyeen albumeista kolme on myynyt kultaa Ruotsissa. Levyistä "Origin Vol. 1" nousi Ruotsissa listaykköseksi ja Suomessa sijalle 20.
Adam A500

Adam A500 on yhdysvaltalainen kaksimoottorinen matkustajalentokone, joka lensi ensilentonsa 11. heinäkuuta 2002. Adam A500:n erikoisuutena on moottorit sekä edessä että takana. Tämän vuoksi sen lento-ominaisuudet ovat samanlaiset kuin yksimoottorisilla lentokoneilla.
Rakenne.
Adam A500:n rakenteessa käytetään pääosin hiilikuitumateriaaleja. Siivet on yhdistetty korkeus- ja sivuperäsimeen kahdella pyrstön kannattimella.
Riutta-ahvenet

Riutta-ahvenet (Symphysanodontidae) on lyhtyahvenkaloihin kuuluva heimo. Heimon lajeja tavataan indopasifiselta merialueelta ja Atlantin länsiosista.
Taksonomia.
Riutta-ahventen heimoon kuuluu yksi suku ja lähteestä riippuen 6–10 lajia, esimerkiksi riutta-ahven ("Symphysanodon typus"). Heimon luokittelu on hieman epävarmaa ja aikaisemmin siihen kuuluvien lajien on katsottu kuuluvan joko lyhtyahveniin (Acropomatidae), napsijoihin (Lutjanidae) tai meriahveniin (Serranidae).
Tyypillisiä piirteitä.
Riutta-ahvenet ovat pieniä kaloja ja kasvavat korkeintaan 15 cm:n mittaisiksi. Ruumiinrakenteeltaan ne ovat solakoita kaloja. Selkäeviä lajeilla on yksi, jossa on yhdeksän piikkiä ja pehmeämpiä ruotoja. Pyrstöevä on voimakkaasti haarautunut. Riutta-ahventen silmät ovat suuret ja suu keskikokoinen. Riutta-ahvenlajit voidaan erottaa toisistaan kylkiviivan suomujen määrän sekä pyrstö- ja vatsaevien perusteella. Väritykseltään kalat ovat useimmiten oransseja.
Levinneisyys ja elintavat.
Riutta-ahvenet ovat mereisiä kaloja, joita tavataan Atlantin länsiosista, Intian valtamerestä ja Tyynestämerestä. Ne elävät tyypillisesti lähellä pohjaa 50–500 metrin syvyydessä lähellä saaria ja mannerjalustoja. Riutta-ahventen ravintoa ovat todennäköisesti planktoneliöt.
Estelle (Ruotsin prinsessa)

Prinsessa Estelle, Itä-Götanmaan herttuatar (Estelle Silvia Ewa Mary; s. 23. helmikuuta 2012) on Ruotsin kruununprinsessa Victorian ja prinssi Danielin ensimmäinen lapsi. Hän on Ruotsin kruununperimysjärjestyksessä toinen heti äitinsä kruununprinsessa Victorian jälkeen ennen pikkuveljeään Oscaria (s. 2016) ja enoaan prinssi Carl Philipiä. Prinsessa Estelle kuuluu Bernadotten hallitsijasukuun äitinsä kautta; isänsä kautta hän kuuluu aatelittomaan Westling-sukuun, ja on sitä kautta taustaltaan osin metsäsuomalainen.
Syntymä.
Prinsessa Estelle syntyi Solnan Karoliinisessa sairaalassa 23. helmikuuta 2012 kello 4.26. Kahdeksalta aamulla Suomen aikaa prinsessan isä, prinssi Daniel, piti tiedotustilaisuuden, jossa hän kertoi esikoisensa syntymästä seuraavasti: "Aamulla klo 4:26 syntyi 51 senttiä pitkä ja 3 280 gramman painoinen aivan ihana pikkuprinsessa". Estellen syntymä pantiin merkille kansainvälisissä tiedotusvälineissä laajasti, esimerkiksi Saksassa ja Suomessa se oli pääaiheena uutisissa. Hänen syntymänsä kunniaksi Skeppsholmenilta ammuttiin kaksi 21 tykinlaukauksen sarjaa.
24. helmikuuta pääministeri Fredrik Reinfeldt tutki prinsessan 1500-luvulta alkaneen perinteen mukaisesti ja allekirjoitti kolmen muun todistajan kanssa virallisen todistuksen, ettei Estelleä ole vaihdettu toiseen vauvaan. Samana päivänä prinsessan isoisä kuningas Kaarle XVI Kustaa ilmoitti hänen nimensä ja herttuakunnan nimen.
Kuninkaalliset perinteet.
Ruotsissa on noudatettu vanhoja perinteitä kuninkaallisen vauvan syntymän jälkeen, niin myös prinsessa Estellen synnyttyä. Hovimarsalkka kertoi lapsen syntymästä pääministerille ja hovi tiedotti uutisen kansalle, tässä tapauksessa kuningashuoneen verkkosivuilla ja Facebookissa. Pääministeri, valtiopäivien puhemies, hovimarsalkka ja ylihovimestari kävivät vahvistamassa lapsen syntymän. Kuningas kutsui koolle hallituksen kuulemaan, mikä on syntyneen lapsen koko nimi ja kutsumanimi. Samassa tilaisuudessa hän ilmoitti herttuakunnan. Kunnialaukaukset ja kiitosjumanlanpalvelus "Te Deum" Linnankirkossa kuuluivat vielä saman päivän ohjelmaan.
Kaste.
Prinsessa Estelle kastettiin Tukholman kuninkaanlinnan kirkossa 22. toukokuuta 2012. Kasteen toimitti Ruotsin arkkipiispa Anders Wejryd.
Koulutaival.
Estelle aloitti vuonna 2018 esikoulun Campus Manilla -nimisessä yksityiskoulussa. Hän on ensimmäinen kuningasperheen jäsen kyseisessä koulussa. Sittemmin hän on siirtynyt alakoululuokille danderydiläisessä koulussa.
Sonya Salomaa

Sonya Salomaa (s. Sudbury, Ontario, Kanada) on kanadalainen näyttelijä, joka tunnetaan kotimaassaan rooleistaan televisiosarjoissa "The Collector" ja "Durham County". Hän on näytellyt myös pienissä rooleissa televisiosarjoissa, kuten "Dark Angel", "L-koodi", "Supernatural", "Tähtiportti" ja "V". Televisiosarjojen lisäksi hän on näytellyt useissa elokuvissa. Merkittävimpiin rooleihin lukeutuvat muun muassa Betty elokuvassa "Black Eyed Dog" ja Lean elokuvassa "Thralls". Hän näytteli myös pientä roolia elokuvassa "Watchmen".
Salomaa on naimisissa näyttelijä Warren Christien kanssa. He asuvat Vancouverissa ja Los Angelesissa.
Asko Keränen

Asko Kalevi Keränen (s. 1962) on suomalainen rockmuusikko, basisti, kosketinsoittaja, kitaristi ja 22-Pistepirkko-yhtyeen perustajajäsen. Soittamisen ohella hän on myös kuvataiteilija. Vuonna 2014 hän perusti duon Kati Salon kanssa. Duo on julkaissut EP:n ja albumin. Asko Keränen on julkaissut levyjä myös Antero Prihan kanssa sekä ollut tämän sekä Stefan Kvarnströmin ja Niillas Holmbergin kanssa mukana Ylva-yhtyeessä. Vuonna 2024 lopulla ilmestyi Keräsen ensimmäinen sooloalbumi Gralange. Vuoden 2025 alussa Keränen ilmoittaa soittavansa sooloilun ohella kokoonpanoissa Living Room Stars with Joose Gröhn sekä Priha, Whitehead &amp; Keränen.
PK Keränen

Hannu Paavo ”PK” Keränen (s. 8. joulukuuta 1964 Utajärvi) on suomalainen rockmuusikko, kitaristi ja 22-Pistepirkko-yhtyeen perustajajäsen. Vuonna 2020 hän julkaisi ensimmäisen sooloalbuminsa "Serobi Songs". Samana vuonna hän aloitti esiintymiset haitaristi Leija Lautamajan kanssa. Duon ensimmäinen single julkaistiin vuonna 2022. Duo käyttää itsestään myös nimeä The Moontwins. The Moontwins julkaisi ensimmäisen albuminsa vuonna 2025.
Keräsen nimi mainitaan usein myös muodossa P-K Keränen. Lempinimi on lyhenne sanasta pikkukersa.
Canon EOS 600D

Canon EOS 600D on Canonin valmistama digitaalinen järjestelmäkamera, joka julkistettiin 7. helmikuuta 2011. Kamera tunnetaan Japanissa nimellä Canon EOS Kiss X5 ja Pohjois-Amerikassa nimellä Canon EOS Rebel T3i.
F2000 Championship Series

F2000 Championship Series on Pohjois-Amerikassa ajettava autourheilusarja. Sarja perustettiin vuonna 2006. Sarjassa ajetaan Van Diemen Internationalin, Mygalen, Citationin ja Piperin valmistamilla autoilla ja Fordin, Zetechin ja Pinton moottoreilla. Sarja muistuttaa säännöiltään ja pisteytykseltään Formula Ford -sarjaa. Sarjan kanssa kilpaileva lähes samanniminen sarja on U.S. F2000 National Championship, jossa ajetaan samanlaisilla autoilla kuin IndyCar-sarjoissa.
Johan Friso

Johan Friso Bernhard Christiaan David (25. syyskuuta 1968 Utrecht, Alankomaat – 12. elokuuta 2013 Haag, Alankomaat) oli Alankomaiden prinssi ja kuningatar Beatrixin ja tämän aviomiehen Claus von Amsbergin toiseksi vanhin poika.
Johan Friso oli vuonna 2003 Alankomaiden kuningashuoneen vallanperimysjärjestyksessä toisena, mutta päätti luopua oikeudestaan kruunuun voidakseen avioitua ihmisoikeusaktivisti Mabel Wisse Smitin kanssa. Alankomaiden perustuslain mukaan kruununperillisen avioliitto ei olisi ollut mahdollinen ilman maan parlamentin hyväksyntää; parlamentti vastusti liittoa morsiamen myönnettyä 15 vuoden takaisen suhteensa rikollisliigan johtajaan Klaas Bruinsmaniin. Pariskunta sai kaksi tytärtä (s. 2005 ja s. 2006).
Johan Friso vammautui vakavasti helmikuussa 2012 jäätyään Itävallassa lumivyöryn alle. Hän oli lumen alla 15 minuuttia ja sai aivovaurion vakavan hapenpuutteen takia. Friso vaipui onnettomuuden jälkeen koomaan eikä enää herännyt siitä. Hän kuoli 12. elokuuta 2013 Haagissa Huis ten Boschin kuninkaallisessa palatsissa, johon hänet oli siirretty noin kuukautta aiemmin lontoolaisesta sairaalasta.
Väinö Junus

Väinö Junus (; 1905 nykyisen Leningradin alueen Hatsinan piirin Puutostin kunnan Pokkisen-Purskovan kylä – 15. marraskuuta 1937 Leningrad) oli inkeriläissyntyinen kielentutkija, joka 1930-luvulla loi lyhytikäiseksi jääneen inkeroisen kirjakielen.
Elämä.
Väinö Junus syntyi inkeriläiseen talonpoikaisperheeseen. Hän suoritti Hatsinan suomalaisen opettajateknikumin, työskenteli opettajana Neuvosto-Karjalassa ja Leningradin alueella, opiskeli Hertzenin pedagogisessa instituutissa ja valmistui Leningradin yliopistosta, jossa hän harjoitti jatko-opintoja Nikolai Marrin ja Dmitri Bubrihin johdolla. Myöhemmin Junus toimi Leningradin filologian, kirjallisuuden ja kielitieteen instituutin (LIFLI) dosenttina, Hertzen-instituutin opettajana sekä Kielen ja ajattelun instituutin tutkijana.
Vuonna 1932 Junus laati Dubovin ja Lensun kanssa inkeroisen aapisen, seuraavina vuosina kaksi lukukirjaa ja vuonna 1936 inkeroisen kieliopin. Ensimmäiset kirjat perustuivat Soikkolan murteeseen, mutta vuoden 1936 kielioppiin oli otettu piirteitä myös Ala-Laukaan kielimuodosta. Oppikirjoissa on havaittavissa myös suomalaisuuksia.
Kielitieteen ohella Junus harrasti kuvataidetta. Hän kuvitti muun muassa Gennadi Fišin "Kiimasjärven valtauksen" ja Leningradissa suomeksi ilmestyneet Jaroslav Hašekin "Kunnon sotamies Shvejkin seikkailut".
Junus pidätettiin Stalinin vainojen aikana syyskuussa 1937, tuomittiin kuolemaan syytettynä vastavallankumouksellisesta toiminnasta ja teloitettiin ampumalla.
Kaanon (Epikuros)

Kriteeristä eli Kaanon () oli Epikuroksen kirjoittama filosofinen teos, joka käsitteli totuuden kriteeriä. Teos on sittemmin kadonnut ja se tunnetaan ainoastaan muussa antiikin aikaisessa kirjallisuudessa olevien viittausten ja teoksen sisällön kuvausten kautta.
Epikuroksen "Kaanon" esitteli kirjoittajansa eettisen ajattelun taustalla olevia yleisempiä periaatteita tämän lähimmälle oppilaspiirille. Antiikinaikaisen tiedon mukaan teos pohjautui Nausifaneen varhaisemmin kirjoittamaan teokseen "Tripodi" ("Tripodos", "Kolmijalka"). Epikuros opiskeli Nausifaneen oppilaana.
Epikuroksen teosta lainasivat myöhemmin muun muassa Cicero ("Jumalten luonteesta") ja Diogenes Laertios ("Merkittävien filosofien elämät ja opit"). Diogeneelta on peräisin suurin osa teoksen sisältöä koskevasta tiedosta. Cicero piti teosta neron kirjoittamana. Diogenes luonnehti teoksen käsittelevän standardia tai kriteeriä sekä ensimmäistä periaatetta, filosofian perustavanlaatuisinta osaa. Hänen mukaansa Epikuros opetti teoksessa, että totuuden kriteereitä ("kritēria") on ihmisillä kolme: aistimuksemme ("aisthēseis"), ennakkokäsityksemme ("prolēpseis") ja tunteemme ("pathē"). 
Nämä yhdessä muodostivat siis Epikuroksen tietoteoreettisen menetelmän totuuden löytämiseksi. Epikuroksen kriteerit olivat perustotuuksia, jotka tuli hyväksyä ilman erillistä todistusta. Diogeneen mukaan Epikuros kuitenkin esitti filosofisia perusteluja esimerkiksi osoittaakseen, että kaikki aistihavainnot ovat tosia, sekä pyrki selittämään, mitä hän tarkkaan ottaen tarkoitti ennakkokäsityksillä ja tunteilla.
Epikuroksen mukaan filosofia koostui ”kaanonin” lisäksi fysiikasta ja etiikasta. Näin epikurolaisen ”kaanonin” voidaan katsoa olleen vastine sille, mitä muut koulukunnat olisivat kutsuneet logiikaksi. Epikurokselle itselleen "Kaanon" oli keskeinen johdatus fysiikkaan.
Emma Gaptšenko

Emma Vasiljevna Gaptšenko (; 24. helmikuuta 1938 Stupino – 6. joulukuuta 2021) oli Neuvostoliittoa edustanut jousiampuja ja olympiamitalisti. Hän edusti seuratasolla VS Moskovaa. Gaptšenko työskenteli kilpailu-uransa jälkeen jousiammuntavalmentajana ja -tuomarina.
Gaptšenko pelasi nuorempana lentopalloa ja menestyi juoksussa sekä uinnissa. Hän aloitti jousiammunnan vasta 28-vuotiaana vuonna 1965, mutta voitti saman vuoden syksyllä jo maansa mestaruuskilpailujen joukkuekilpailun pronssia. Gaptšenko oli voittamassa joukkuekisan maailmanmestaruutta vuonna 1969 ja EM-kultaa Hradec Královéssa pidetyissä kisoissa, joissa hän myös voitti henkilökohtaisen kilpailun hopeaa.
Gaptšenko voitti vuonna 1971 MM-kisoissa henkilökohtaisen maailmanmestaruuden ja joukkuekilpailun hopeaa. Hän oli seuraavana vuonna Münchenin olympialaisissa yksilökilpailun kolmas ja voitti myös joukkuekilpailun EM-kultaa. Gaptšenko voitti toisen henkilökohtaisen maailmanmestaruutensa vuonna 1973 ja sai kisoista jälleen myös joukkuemitalin, tällä kertaa pronssisen. Hän sai vielä EM-kilpailuista 1974 joukkuekilpailun kultaa ja voitti henkilökohtaisessa kisassa hopeaa.
Kielireskripti

Kielireskripti eli Keisarillisen Majesteetin Armollinen Asetus Suomen kielen asettamisesta yhdenmoisiin oikeuksiin Ruotsin kielen kanssa kaikissa semmoisissa kohdissa, jotka wälittömästi koskevat maan nimen-omaan suomalaista wäestöä (AsK 26/1863) oli keisari Aleksanteri II:n antama säädös, joka kohensi suomen kielen asemaa Suomen suuriruhtinaskunnan valtionhallinnossa. Säädöksen mukaan suomenkielisiä asiakirjoja voitiin jättää virastoihin ja tuomioistuimiin välittömästi asetuksen voimaantulon jälkeen. Tämän lisäksi asetus velvoitti viranomaisia ryhtymään sellaisiin toimenpiteisiin, jotta valtion elimet ja laitokset pystyisivät 20 vuoden kuluttua asetuksen voimaantulosta tuottamaan itse suomenkielisiä asiakirjoja. Kielireskripti säädettiin J. V. Snellmanin ehdotuksesta ja esittelystä 1. elokuuta 1863. Keisari allekirjoitti sen Hämeen lääninhallituksen talossa Hämeenlinnassa.
Määräaikaa pidennettiin vielä toiset 20 vuotta, ja uudistus vietiin kokonaisuudessaan läpi vasta vuonna 1902. Samalla myös venäjän kieli sai ruotsin kanssa tasaveroisen aseman hallintokielenä Suomessa.
Akseli Listo kirjoittaa, että vaikka vuoden 1863 kieliasetus kaikessa pääasiassa edelleen säilytti ruotsin kielen virallisen valta-aseman Suomessa, alkoivat tämän parannuksen hyvät hedelmät pian tulla näkyviin. Suomen kieltä alettiin nimittäin käyttää erilaisissa asiakirjoissa, kuten kiinteistöjen kauppa- ja vuokrakirjoissa, perunkirjoitus- ja jakokirjoissa, velkasitoumuksissa ynnä muissa, jotka siihen asti olivat tuomioistuimille ja virastoille kelvatakseen olleet ruotsiksi kirjoitettavat. Osaltaan tämä vaikutti kirjoitustaidon leviämiseen suomalaisen kansan keskuudessa. 
Suomenkielinen väestö, johon kuuluivat säädyistä papisto ja talonpojat sekä rahvas säätyjen ulkopuolella, tuli uudistuksen myötä ruotsin kielisten säätyjen, eli aatelin ja porvariston, kanssa tasa-arvoiseen asemaan kansalaisina suhteessa virkavaltaan. Kielireskripti tarkoitti suomalaisessa sääty-yhteiskunnassa pitkää askelta kohti demokratiaa, koska kansan enemmistöstä tehtiin täysivaltaisia kansalaisia, joilla oli mahdollisuus osallistua yhteiskunnalliseen keskusteluun ja päätöksentekoon. Säätyvaltiopäivillä aateli ja porvaristo olivat usein papistoa ja talonpoikia vastaan.
Edeltäviä säädöksiä.
Vuoden 1850 säädös.
Vuonna 1850 annettiin niin sanottu kieli- eli sensuuriasetus, joka kielsi suomen kielen käyttämisen kirjallisessa toimessa, paitsi uskonnollisten ja taloudellisten aiheiden käsittelyssä.
Vuoden 1851 säädös.
Vuonna 1851 annettu julistus määräsi, että suomalaisseudulle virkamiehiksi pyrkivien tuli vuoden 1856 alusta osoittaa osaavansa suullisesti käyttää suomen kieltä.
Vuoden 1858 säädös.
Kielireskriptiä edelsi vuonna 1858 annettu julistus, jonka mukaan kirkonkokous- ja pitäjänkokouspöytäkirjat niissä maaseutuseurakunnissa, joissa suomen kieltä jumalanpalveluksissa jo käytettiin, oli kirjoitettava suomeksi.
Makoto Sei Watanabe

Makoto Sei Watanabe (, s. 1952 Jokohama) on japanilainen arkkitehti. Hänet tunnetaan tietokoneavusteisen suunnittelun ja algoritmisen arkkitehtuuriin uranuurtajana.
Nuorena Watanabe oli kiinnostunut biologiasta, erityisesti bioniikasta. Hän päätti kuitenkin ryhtyä arkkitehdiksi. Hän valmistui Jokohaman kansallisesta yliopistosta vuonna 1976 ja työskenteli ensin Masato Ōkatan toimistossa kolmen vuoden ajan ja sen jälkeen Arata Isozakille vuodesta 1979. Oman toimistonsa hän perusti vuonna 1984. Hän on luennoinut myöhemmin useissa yliopistoissa.
Ensimmäinen Watanaben suunnittelema rakennus oli robottia muistuttava, vuonna 1990 valmistunut Aoyaman teknillinen yliopisto Tokiossa. Hänen myöhempiin töihinsä kuuluvat esimerkiksi Mura-No-Terrace-kyläkeskus (1995) Gifun prefektuurissa, Atlas-asuinrakennus (1995, Tokio), K-Museum (1995, Tokio), Tokion Toei-metron Ōedo-linjan Iidabashin metroasema (2000), Shin-Minamatan rautatieasema Minamatan kaupungissa Kyūshūlla (2004), Shanghai House -asuinrakennus (2004, Shanghai, Kiina) ja kaksi Tsukuba Express -rautatielinjan asemaa (2005).
21 tapaa pilata avioliitto

21 tapaa pilata avioliitto on vuonna 2013 ensi-iltansa saanut suomalainen romanttinen komediaelokuva, jonka on käsikirjoittanut ja ohjannut Johanna Vuoksenmaa. Elokuvan on tuottanut Riina Hyytiä ja Dionysos Films. Sen pääosissa ovat Armi Toivanen, Essi Hellén, Riku Nieminen, Aku Hirviniemi, Pamela Tola, Hannele Lauri ja Vesa Vierikko.
"21 tapaa pilata avioliitto" sai ensi-iltansa 8. helmikuuta 2013. Se oli vuoden 2013 katsotuin kotimainen elokuva yli 400 000 katsojalla. Se on myös kaikkien aikojen katsotuin suomalainen naisen ohjaama elokuva.
Juoni.
Elokuvan päähenkilö on Armi Toivasen esittämä Sanna Manner, joka valmistelee väitöskirjaansa ”X tapaa pilata avioliitto”. Hänen hypoteesinsa mukaan pitkä avioliitto on nykyihmiselle luonnoton olotila. Tutkimuksessaan hän haastattelee pariskuntia näiden hääpäivinä. Sanna itse on sinkku ja jakaa omat ihmissuhteensa selkeästi ystävyys- ja seksisuhteisiin.
Sannalla on oikeuslääkärinä työskentelevä ystävä Aino (Essi Hellén), jonka päämääränä on miehen löytäminen ja lapsen saaminen. Elokuvan kuluessa Aino ihastuu Sannan tutkimusassistenttiin Jouniin (Aku Hirviniemi), joka kuitenkin on naimisissa Ellin (Pamela Tola) kanssa. Sanna tapaa elokuvassa Aleksin (Riku Nieminen) ja hänen omat toimintatapansa ihmissuhteissa joutuvat arvioitavaksi.
Elokuvan muita henkilöitä ovat Sannan vanhemmat Eila (Hannele Lauri) ja Eero (Vesa Vierikko), jotka ovat eronneet vuosia sitten, mutta Eero ei ole päässyt erosta yli.
Yksikkösaalis

Yksikkösaalis on kalastusbiologiassa ja kalataloustieteessä käytetty kalojen runsauden indeksi, joka voidaan johtaa saaliin, pyyntiponnistuksen, pyydystettävyyden ja yksilömäärän välistä suhdetta kuvaavasta yhtälöstä:
Ct=qEtNt, 
missä Ct on saalis, q pyydystettävyys, Et pyyntiponnistus ajanhetkellä t eli esimerkiksi pyyntiin käytetty aika vuorokausina, viikkoina tai tunteina ja Nt yksilömäärä ajanhetkellä t.
Kun yhtälön vasen puoli jaetaan pyyntiponnistuksella (Et), saadaan siitä seuraavanlainen:
Ct/Et=qNt 
Jos pyydystettävyys (q) on vakio, nähdään että yksikkösaaliin (Ct/Et) ja yksilömäärän (Nt) välillä vallitsee seuraavanlainen riippuvuus:
Ct/Et∝Nt
Yksikkösaalis ajanhetkellä t on siis suoraan verrannollinen yksilömäärään ajanhetkellä t.
MGM-134 Midgetman

MGM-134A Midgetman oli Yhdysvaltain 1980-luvulla kehittämä liikkuva mannertenvälinen ballistinen ohjus.
1980-luvulla ilmavoimat oli huolissaan kiinteisiin siiloihin sijoitettujen ydinohjusten turvallisuudesta Neuvostoliiton ensi-iskun tapahtuessa. Peacekeeper-ohjus oli niin suurikokoinen, ettei sitä voinut sijoittaa liikkuvalla alustalle. Kenraali Brent Scowcroftin johtama komissio suositti täysin uuden kevyen ohjuksen kehittämistä, jonka presidentti Reaganin hallinto määräsi joulukuussa 1986.
Projekti oli nimeltään Small ICBM, yhdellä ydinkärjellä varustettu ohjus, joka oli tarkoitus sijoittaa autoneuvoalustalle, ja ripotella ympäri maata. Kehitysprojektin sai Martin Marietta (vuodesta 1995 Lockheed Martin). Projekti selvisi niukasti lopetukselta budjettileikkauksella 1988. Ensimmäinen ohjuksen laukaisu tapahtui 1989. Toinen, ja ensimmäinen onnistunut laukaisu tapahtui 18. huhtikuuta 1991, jolloin Vandenberg AFB:sta laukaistu ohjus saavutti maalinsa Kwajaleinin koealueella. Molemmat laukaisut tapahtuivat siiloista. Kylmän sodan päättymisen vuoksi projekti keskeytettiin tammikuussa 1992.
Ohjuksen ydinkärjen oli tarkoitus olla 475 kilotonnin W-87-1, jonka osumatarkkuus 90 m CEP ja 13,6 tonnin kolmivaiheisen ohjuksen kantomatka 11 000 km.
Laukaisualustaksi Boeing kehitti 8x8-pyöräisen Hard Mobile Launcher (HML) -ajoneuvon.
Dieter Wendling

Dieter Wendling (s. 30. joulukuuta 1954, Willstätt, Baden-Württemberg, Saksa) on entinen jalkapalloilija. Wendlingin pelipaikkansa oli libero. 
Saksan lisäksi hän on pelannut Kanadassa, sekä Suomessa. Kanadassa hän voitti yliopistomestaruuden ja valittiin samana vuonna Kanadan All Star-joukkueeseen. Suomessa hän pelasi pääsarjaa Kuopion Palloseurassa kaudella 1980. Wendling oli ensimmäinen KuPSissa sarjapelejä pelannut ulkomaalainen. Häntä ennen ulkomaalaisista vain ranskalainen Richard Boucher oli pelannut KuPSissa ja hänkin vain yhden ystävyysottelun Aulis Rytkösen huokuttelemana vuonna 1958.
Natalja Šepelina

Natalja Vladimirovna Šepelina (; s. 24. helmikuuta 1981 Tšeljabinsk) on venäläinen vesipalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa seuratasolla Zlatoustissa majaansa pitävää SK Uralotškaa.
Šepelina on osallistunut olympialaisiin kahdesti, vuosina 2004 ja 2008. Hän teki yhden maalin vuoden 2004 turnauksessa, jossa Venäjä sijoittui viidenneksi ja osui viidesti Pekingin kisoissa 2008, joissa joukkue oli seitsemäs.
Schräge Musik

Schräge Musik (, joka viittasi jazz-musiikkiin) oli toisen maailmansodan aikaan lähinnä saksalaisilla ja japanilaisilla käytössä ollut yöhävittäjien aseistustapa, jonka järjestelmälliseen käyttöön liittyi myös oma erillinen taistelutaktiikka. 
Yleensä konstruktio käsitti kaksi 60° – 75° kulmassa eteenpäin yläviistoon asennettua, joko 20 tai 30 millimetristä lentokonetykkiä. Tavanomaisin sijoitus oli eturungossa heti ohjaamon takana. Olennainen osa taktiikkaa oli lentokonetutkien käyttö, kuten FuG 212/220 Liechtenstein SN-2.
Taistelutaktiikkaa käyttävä yöhävittäjä paikansi kohteensa tutkan avulla, ja hyökkäsi takaa alhaalta lähestyen.
Sekä Saksa että Japani käyttivät lähinnä raskaita kaksimoottorisia torjuntahävittäjiä "Schräge Musik"in toiminta-alustoina. Japanin eräs yleisimmistä yöhävittäjätyypeistä oli Kawasaki Ki-45 "Toryu" "Nick". Saksassa palvelivat lähinnä Messerschmitt Me-110 Bf, Junkers Ju 88, ja Dornier Do 17:n muunnosversiot. Myös Saksan menestyksekkäimässä yöhävittäjässä Heinkel He 219 useissa versioissa käytettiin "Schräge Musik"-aseistusta.
Carnage (elokuva)

Carnage on vuonna 2011 ensi-iltansa saanut komedia-draamaelokuva, jonka on ohjannut Roman Polański. Se perustuu Yasmina Rezan näytelmään "Vihan jumala" ("Le Dieu du carnage"). Elokuvassa kahden pariskunnan alkujaan sivistynyt tapaaminen kärjistyy kipakaksi sivalteluksi. Pääosissa ovat Jodie Foster, Kate Winslet, John C. Reilly, Christoph Waltz.
Elokuva sai ensi-iltansa Venetsian elokuvajuhlilla ja pian sen jälkeen Italiassa 16. syyskuuta. Suomessa elokuvan ensi-ilta oli 10. helmikuuta 2012.
Tuotanto.
Elokuvan tapahtumapaikka on New Yorkin Brooklyn, mutta elokuva kuvattiin Pariisissa.
Vive la Trance

Vive la Trance on Amon Düül II-yhtyeen studioalbumi vuodelta 1973. Albumilla yhtyeen musiikki on entistä enemmän pop-vaikutteista ja kappaleet ovat paria poikkeusta lukuun ottamatta lyhyempiä, noin 3-minuuttisia, verrattuna aikaisempien albumeiden pitempiin sävellyksiin.
Muusikot.
sekä:
Nikolai Andrjuštšenko

Nikolai Andrjuštšenko (; s. 24. helmikuuta 1931) on Neuvostoliittoa edustanut entinen yleisurheilija, joka kilpaili pituushypyssä.
Andrjuštšenko osallistui olympialaisiin kerran, Helsingissä 1952. Hän oli tuolloin karsinnan 22. eli neljänneksi heikoin tuloksen saanut tuloksellaan 674 cm. Andrjuštšenko oli hypännyt ennätyksensä 733 cm vuotta aikaisemmin.
Drew Brees

Drew Christopher Brees (s. 15. tammikuuta 1979) on entinen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja. Hän edusti urallaan 15 vuotta New Orleans Saintsia, mutta aloitti uransa San Diego Chargersissa. Pelipaikaltaan hän on pelinrakentaja, ja hänellä oli vuosina 2011–2013 hallussaan NFL-liigan ennätys heitetyistä jaardeista kauden aikana (Peyton Manning ylitti hänen ennätyksensä yhdellä jaardilla). Brees on voittanut Saintsin riveissä Super Bowlin kerran, vuonna 2010. Hänet palkittiin tuolloin ottelun arvokkaimpana pelaajana.
Vuoden 2020 kauden päätteeksi Brees ilmoitti jäävänsä eläkkeelle.
Brees esiintyi suositun "Madden NFL 11" -pelin kannessa.
Ingi Þorsteinsson

Þórarinn Ingi Þorsteinsson (24. helmikuuta 1930 Reykjavík – 23. maaliskuuta 2006 Fossvogur) oli islantilainen yleisurheilija, joka kilpaili pika-aitajuoksussa, 400 metrin aitajuoksussa ja pikajuoksussa. Hän edusti seuratasolla reykjavíkiläistä KR:ää. 
Ingi osallistui olympialaisiin Helsingissä 1952, jossa hän oli mukana 110 metrin aidoissa, 400 metrin aitajuoksussa ja 4 × 100 metrin viestissä. Hän putosi ensimmäisellä kierroksella molemmilla aitajuoksumatkoilla, joista 400 metrin aidoissa hän oli alkueränsä hitain. Pikaviestissä Islannin joukkue hylättiin alkueräjuoksussaan.
6. syyskuuta 1955 hän meni naimisiin Fjóla Þorvaldsdóttirin kanssa. Hänen poikansa on Þorsteinn Skúli (s. 28. heinäkuuta 1960)
Henkilökohtaiset ennätykset.
"Lähde: Sports-Reference"