tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Valkokurkkupyy

Valkokurkkupyy ("Dendrortyx leucophrys") on amerikanviiriäisiin kuuluva lintulaji. Sitä tavataan Väli-Amerikan metsistä.
Koko ja ulkonäkö.
Valkokurkkupyy voi kasvaa 28–36 cm pitkäksi. Valkokurkkupyy on selästään, siivistään ja rinnastaan tumman punaruskea, niska on muuta ruumista punertavampi. Linnun otsa on vaaleanruskea tai valkoinen ja kurkku on valkoinen. Valkokurkkupyyn vatsa on sinertävän harmaa tai harmaa. Silmien ympärillä on höyhenistä paljas ja väriltään punainen ihoalue. Alalaji "D. l. hypospodius" on yleisväritykseltään nimialalajia "D. l. leucophrys" tummempi. Koiraat ja naaraat muistuttavat toisiaan ulkonäöltään.
Levinneisyys ja elintavat.
Valkokurkkupyyn nimialalajia tavataan eteläisestä Meksikosta Guatemalan pohjoisosiin ja alalajia "D. l. hypospodius" tavataan Costa Ricasta. Linnun elinympäristöä ovat kosteahkot mänty-tammimetsät ja ainavihannat vuoristometsät. Erityisesti sitä tavataan ruohikkoista ja pensaikkoista aluskasvillisuutta kasvavilta alueilta. Tyypillisesti laji elää 600&amp;ndash3 000 metrin korkeudella. Naaras munii 4–5 punertavaa ja ruskeapilkullista munaa.
ESPN The Magazine

ESPN The Magazine on joka toinen viikko julkaistava aikakauslehti Pohjois-Amerikassa. Sitä julkaisee Bristolissa, Connecticutissa toimiva ESPN-televisiokanava. Lehden ensimmäinen numero ilmestyi 11. maaliskuuta 1998.
Lehti keskittyy pääasiassa Pohjois-Amerikan suosituimpien ammattilaisliigojen, kuten NFL:n ja MLB:n asioihin.
Jetpack Joyride

Jetpack Joyride on Halfbrick Studios-yhtiön kehittämä peli. Pelin idea on lentää mahdollisimman pitkälle. Pelissä voi kerätä kolikoita, joilla voi ostaa esimerkiksi vaatteita, rakettireppuja ja lisävarusteita. Pelissä pääsee korkeammalle tasolle suorittamalla tehtäviä. Peli on ilmainen, mutta siihen voi ostaa oikealla rahalla pelirahaa.
Do Nothin’ till You Hear from Me

”Do Nothin’ till You Hear from Me” (vap. suom. "Älä tee mitään ennen kuin kuulet minusta") on Duke Ellingtonin säveltämä jazzstandardi vuodelta 1943. Laulun sanoitti Bob Russell ja sen esitti ensimmäisenä Duke Ellingtonin orkesteri laulajanaan Al Hibbler. Ellingtonin levytys nousi Yhdysvaltojen R&amp;B-listan kärkeen alkuvuodesta 1944, ja alle vuoden sisällä kappaleen julkaisusta siitä tekivät cover-versioita muun muassa Woody Herman, Billie Holiday, The Delta Rhythm Boys ja Stan Kenton. Sittemmin kappaleen on levyttänyt suuri määrä jazzartisteja, mukaan lukien Louis Armstrong, Charles Mingus, Art Tatum, Oscar Peterson, Nina Simone ja Wynton Kelly.
Kappale sai alkunsa instrumentaalisävellyksenä, jonka Ellington levytti jo vuonna 1940 nimellä ”Concerto for Cootie” (suom. "Cootien konsertto"). Kappaleen alkuperäinen nimi viittasi Ellingtonin orkesterin soolotrumpetisti Cootie Williamsiin. Kolme vuotta myöhemmin Bob Russell kirjoitti valmiiseen melodiaan sanat, ja siitä lähtien kappale on tunnettu uudella nimellä.
Telefoni bianchi

Il cinema dei telefoni bianchi (”valkoisten puhelinten elokuva”) on 1930- ja 1940-luvun vaihteen italialaisen elokuvan tyylilaji. Se käsittää kepeitä komedioita ja melodraamoja, jotka yleensä kertovat hienostuneen yläluokan elämästä valkoisine puhelimineen.
Cinecittàn studioilla vuosina 1938–1943 kuvatut "telefoni bianchi" -elokuvat tehtiin vastaamaan amerikkalaisten elokuvayhtiöiden Italiasta vetäytymistä seuranneeseen kotimaisen kysynnän kasvuun. Niiden mallina toimivat Hollywoodin screwballkomediat ja Unkarissa 1920-luvulta lähtien kukoistanut komediatyyppi. Monet elokuvista sijoittuivat enemmän tai vähemmän kuvitteelliseen Budapestiin. "Telefoni bianchi" -elokuvien ohjaajia olivat muun muassa Carmine Gallone, Mario Mattoli, Raffaello Matarazzo ja Carlo Ludovico Bragaglia sekä eräät Italiassa työskennelleet keskieurooppalaiset kuten Max Neufeld, László Vajda ja László Kish. Myös joidenkin tunnetumpien ohjaajien kuten Vittorio De Sican, Mario Camerinin ja Alessandro Blasettin eräitä elokuvia voidaan pitää tyylilajin edustajina.
"Telefoni bianchi" -elokuvat saivat yleisön keskuudessa valtavan suosion. Kriitikot suhtautuivat niihin usein kielteisesti vaatien realistisempaa ja kriittisempää yhteiskuntakuvausta. Toisen maailmansodan jälkeen tyylilajia pidettiin fasistien epäsuorana propagandana, jonka tarkoitus oli viedä katsojien huomio pois karusta todellisuudesta.
Inkilän kalliomaalaus

Inkilän kalliomaalaus on entinen kalliomaalaus Tuohtiaisen itärannalla Luumäellä Etelä-Karjalassa. Sen löysi Timo Miettinen vuonna 1980 ja maalaus näkyi vielä 1990-luvun alussa, mutta sitten on rapakivigraniitin pinta rapautunut ja kuviot ovat hävinneet. Maalaukset ajoitettiin kivikaudelle tai pronssikauden alkuun.
Kalliomaalaus ja sen sijainti.
Maalauskohta sijaitsi 5−6 metriä Tuohtiaisen järven pinnasta, noin 4−5 metriä korkean maakannaksen päällä 1,5 metrin korkeudella maasta. Kallio on rapakiveä, jonka luontainen rapautuminen on ollut hyvin voimaksasta. Löydettäessä tunnistettiin yksi ihmishahmo ja sen läheltä punaväriläiskä.
Titaniitti

Titaniitti on silikaattimineraaleihin kuuluva mineraali. Sen värisävy vaihtelee vihreän ja ruskean sekä harmaan ja mustan välillä. Titaniitin kemiallinen kaava on CaTiSiO5.
Epäpuhtaudet.
Titaniitin seassa on usein rautaa ja alumiinia. Harvinaisempia epäpuhtauksia ovat cerium ja yttrium.
Esiintyminen.
Yleisimpiä titaniittia sisältäviä kivilajeja ovat pegmatiitti, gneissi ja liuskekivet. Jalokivilaatuista titaniittia on löydetty Meksikosta. Mineraalia on löydetty myös Sveitsistä, Yhdysvalloista, Uralin vuoristosta ja Kuolan niemimaalta.
Ievasvuoren kalliomaalaus

Ievasvuoren kalliomaalaus sijaitsee Hiijärven länsirannalla Luumäellä Etelä-Karjalassa. Maalaus on ajoitettu kivikaudelle. 
Kallio ja sen sijainti.
Maalauskohde on Väliväylällä olevien lukuisten maalauspaikkojen läheisyydessä kohdassa, missä Tuohtiaisesta kuorutuu irti Hiijärvi ja Myllylampi. Maalauskallio sijaitsee Hiijärven länsirannalla matalan Ievasvuoren rannan puoleisella sivulla, jossa kallio muodostaa pienen niemekkeen. Kallion erottaa järvestä kapea maakannas.
Maalaus.
Ievasvuoressa on todettu neljä maalauskohtaa. Maalaus on säilynyt heikosti. Kahden vaakasuuntaisen halkeaman välistä erottuu vielä punaväriä. Ulos työntyvän kalliolipan alta erottuu leveitä pystysuuntaisia läiskiä. Hahmoja ei enää tunnista, sillä väri on levinnyttä. Oikealla näkyy viisi peräkkäistä kulmaviivaa, jotka muodostavat erityisen kuvioryhmän. Tämän lähellä vasemmalla näkyy suuri punaväriläistä, josta saattaa erottua kolmiomaisia silhuetteja. Oikealle mennessä löytyy kauempana erillään vielä muutama punavärikuvio, jotka eivät yhdessä muodosta tunnistettavaa kuviota. Kauempana vasemmalla rannan puuston vieressä erottuu koukkupolvinen ihmishahmo, jonka kädet on maalattu koholleen. Jalkojen välissä on nähty pidempi vartalon jatke, mikä merkinnee ihmisen esittävän mieshahmoa.
Jean-Frédéric Edelmann

Jean-Frédéric Edelmann (1749–1794) oli ranskalainen säveltäjä ja kosketinsoittaja. Hän opiskeli oikeustiedettä synnyinkaupungissaan Strasbourgissa ja asettui Pariisiin noin vuonna 1773. Hän saavutti siellä mainetta säveltäjänä, pianistina ja kosketinsoittajien opettajana. Edelmann palasi vuonna 1789 Strasbourgiin ja sai hallinnollisen työn Bas-Rhinin alueella. Hänet teloitettiin giljotiinilla poliittisten ja byrokraattisten toimiensa takia.
Edelmann sävelsi näyttämömusiikkiteokset "La bergere des Alpes" (1781), "Ariane dans l'isle de Naxos" (1782) ja "Diane e l'amour" (1802). Lisäksi hänen tuotantoonsa kuuluu oratorio "Esther" (1781), sinfonioita, kamarimusiikkia ja kosketinsoitinsävellyksiä.
Mihail Tarasenko (jääpalloilija)

Mihail Tarasenko (, s. 23. helmikuuta 1986 Habarovsk, Neuvostoliitto) on venäläis-valkovenäläinen jääpalloilija, joka on edustanut kakkostason eli Venäjän mestaruussarjan jääpalloseuroja, kuten Habarovskin kakkosjoukkuetta, Murmanskin Murmania ja Koroljovin Vympeliä. Tarasenko aloitti uransa 16-vuotiaana eli vuonna 2002 kotipaikkansa SKA-Habarovskin kakkosjoukkueessa. Vuodesta 2007 hän on edustanut Murmania ja Vympeliä. 
Tarasenko aloitti uransa Valko-Venäjän jääpallomaajoukkueessa vuoden 2007 kisoissa ja on edustanut sen jälkeen Valko-Venäjää viisi kertaa vuoteen 2013 mennessä (2007, 2008, 2009, 2012 ja 2013). 
Saavutukset.
Maajoukkueessa
Utah Phillips

Bruce Duncan ”Utah” Phillips (15. toukokuuta 1935 Cleveland, Ohio – 23. toukokuuta 2008 Nevada City, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen folkmuusikko, runoilija ja ammattiyhdistysaktiivi. Hän toimi anarkosyndikalistisessa Industrial Workers of the World -ammattiliitossa ja piti poliittisilta näkemyksiltään itseään anarkistina.
Phillips palveli Yhdysvaltain armeijassa kolmen vuoden ajan 1950-luvun lopulla ja työskenteli Koreasta palattuaan aluksi kahdeksan vuoden ajan katolisen työväenliikkeen hyväntekeväisyysjärjestössä sekä myöhemmin erilaisissa työläisammateissa muun muassa varastomiehenä. Phillips oli ehdolla senaattiin vuonna 1968 sekä presidenttiehdokkaana vuoden 1976 vaaleissa.
Laitilan keskustaajama

Laitilan keskustaajama on Laitilan kaupungin suurin taajama, jossa on 5 245 asukasta (31.12.2011). Laitilan kylän lisäksi myös Pappilan, Kaukolan, Hartikkalan ja Tuunan maarekisterikylät ulottuvat ainakin osittain taajaman alueelle. Valtatie 8 Turusta Raumalle ja kantatie 43 Uudestakaupungista Euraan risteävät taajaman alueella.
Suuri osa Laitilan keskustaajaman asukkaista asuu kerrostaloissa, joita on verrattain paljon. Esimerkiksi Ilomäki on tunnettu lähiömäisenä kerrostaloalueena, mutta kerrostaloja on runsaasti muuallakin keskustassa. Taajaman tärkeimpiin palveluihin kuuluvat muun muassa kaupungintalo, Laitilan kirkko, kirjasto, terveyskeskus ja paloasema. Taajamassa sijaitsevia oppilaitoksia ovat Kappelimäen koulu (luokat 1.–6.), Varppeen koulu (luokat 7.–9.), lukio ja aikuiskoulutuskeskus Winnova. Muita taajaman palveluita ovat esimerkiksi jäähalli, uimahalli, hotelli, kolme ruokakauppaa sekä ABC:n ja Shellin huoltoasemat. Ruokakauppoja ovat K-supermarket, S-market, Sale, sekä Abc-Market. Näiden lisäksi jonkinlaisiksi ruokakaupoiksi voidaan lukea mukaan myös Virolainen kauppa sekä Thaimaalainen kauppa. Taajamassa on myös yksi R-Kioski.
Haukkasalon kalliomaalaus

Haukkasalon kalliomaalaus on Päijänteen Haukkasalon saaressa sen rantakalliossa oleva pieni kalliomaalaus Padasjoella Päijät-Hämeessä. Maalaus on ajoittamaton.
Kallio ja sen sijainti.
Kallio kuuluu Haukkasalon saareen, jonka jyrkänteessä erottuu maalausjälkiä 3−4 metrin korkeudella Päijänteen vedenpinnan yläpuolella.
Maalaus.
Kalliossa on jälkiä valumavesien jättämistä mineraalijäljistä ja joukossa on paljon luontaista hematiittia, joka näkyy punamultamaisen punaisena. Muutamien metrien matkalla on punaväriä siellä täällä. Jyrkänteen puolivälissä olevan männyn vierestä löytyy yksi maalattu jälki. Se esittää vasemmalle katsovaa täyteisesti maalattua hirveä, jonka vartalon yläreuna on melko selvä. Digitaalivalokuvaa vahvistamalla erottuu vielä jalat ja niiden alla olevat läikät. Hirven takana erottuu vielä punaväriläikkä, joka ei kuitenkaan esitä mitään. Maalattujen kohtien väliin on kuivunut vaalea mineraalijälki.
Hirvestä muutama metri kaakkoon päin löytyy lisää väriläikkiä, joita ei ole vielä valokuvattu. Ne muistuttavat pienien pystyviivojen ja kaaren vuoksi venekuviota. Tätä ei ole vielä varmistettu.
HC KJH

HC KJH (KJH-rakkaudesta urheiluun ry.) on espoolainen, vuonna 2010 perustettu ja vuonna 2013 rekisteröity urheiluseura. Alun alkaen seura perustettiin katulätkä- ja rullakiekkoseuraksi, mutta nykyisin se toimii palloilun yleisseurana, jonka toimintaan kuuluu alkuperäisten lajien lisäksi mm. jalkapallo- ja salibandytoimintaa. Seuran värit ovat sininen, valkoinen ja musta. KJH järjestää edustusjoukkueidensa lisäksi kerhotoimintaa espoolaisille nuorille. Seurassa oli marraskuussa 2013 noin 60 aktiivijäsentä.
Historia.
Seuran toiminta alkoi Espoossa vuonna 2010 nimellä Hockey Club Kädet-Jalat-Hämis. Nimi on peräisin alkuperäisen joukkueen pelaajien nimistä. Seura rekisteröitiin yhdistysrekisteriin alkukeväästä 2013, jolloin seuran toiminta alkoi laajeta useampiin urheilulajeihin. Kesällä 2013 HC KJH pelasi SM-Street Hockeytä Espoon ja Turun alkukarsinnoissa. Samoihin aikoihin perustettiin seuran ensimmäinen kerho, HC KJH Puhvelit -salibandykerho. Talvikaudelle lanseerattiin FC KJH Akatemia-jalkapallojoukkue. Tammikuun 2014 vuosikokouksessa seura julkaisi jääkiekkojoukkueprojektin talvikaudelle 2014-2015.
Seurajohto.
Seuran hallitus (kausi 2014) 
Seuran puheenjohtaja:
Seuran varapuheenjohtaja:
Toiminnanjohtaja:
PR- ja sidosryhmämanageri:
Urheilutoimenjohtaja + kerhotoimintavastaava:
Talouspäällikkö:
Varainhankintavastaava:
Tapahtumavastaava:
Fyysinen valmennus:
Arsebreed

Arsebreed on hollantilainen death metal -yhtye, joka perustettiin vuonna Den Helderissä. Yhtyeen koostuu mm. Pyaemian ja Disavowedin jäsenistä. Vuosina 2001–2005 yhtye toimi nimellä Bloodcum.
Arsebreed julkaisi ensimmäisen esikoisdemonsa "Arsestabbers" huhtikuussa 2001. Neljä vuotta myöhemmin yhtye solmi levytyssopimuksen Neurotic Recordsin kanssa. Esikoisalbumi "Munching the Rotten" julkaistiin 31. lokakuuta 2005.
Joulukuussa 2010 yhtye siirtyi Unique Leader Recordsille. Toisen studioalbumin piti ilmestyä vuoden 2012 aikana, mutta sen julkaiseminen on pitkittynyt.
Suolammen kivi

Suolammen kivi, tunnettu myös nimellä Korpilammen kivi, on Kuhmossa Saunajärven eteläpuolella sijaitseva Täyssinän ja Stolbovan rauhan rajakivi. Kivi sijaitsee "Suolampi"-nimisen lammen itärannalla. Kivi on vajaa metrin korkea, sen pituus on kolme ja leveys kaksi metriä.
Kiveen hakattiin vuosi Täyssinän rauhan solmimisen jälkeen 1596 tehdyssä rajankäynnissä Ruotsin kolme kruunua ja Venäjän risti sekä lisäksi rajan kulkusuuntaa osoittava viisari. Vuonna 1617 solmitun Stolbovan rauhasopimuksen jälkeen kiveen hakattiin rajankäynnissä yksi kruunu ja risti. Kiveen on hakattu myös muita merkkejä joita on vaikea erottaa.
Suolammen kiven rajamerkkinä olo päättyi 1839 kun Jonkerin mutkaksi nimitetty alue liitettiin Suomeen.
Yūta Narisawa

Yūta Narisawa (), s. 14. huhtikuuta 1987) on japanilainen ammattilaisjääkiekkomaalivahti, joka pelaa Asia League Ice Hockeyn Ōji Eaglesin riveissä.
Narisawa on pelannut Eaglesissa vuodesta 2010. Hän aloitti pelaamisen Tōyō-yliopiston jääkiekkojoukkueessa. Hän myös edustaa Japanin jääkiekkomaajoukkuetta vuodesta 2012 alkaen.
Arkaik

Arkaik on yhdysvaltalainen teknisen death metalin yhtye. Se perustettiin Riversiden piirikunnassa, Kaliforniassa vuonna 2004.
Julkaistuaan omakustanne EP:n vuonna 2006, yhtyeen esikoisalbumi "Existentian Chaos" julkaistiin vuonna 2007 levymerkillä Pending Records. Huhtikuussa 2009 Arkaik solmi kaksi albumia käsittävän levytyssopimuksen Unique Leader Recordsin kanssa, ja yhtye aloitti toisen studioalbuminsa nauhoitukset saman vuoden kesällä. Toinen studioalbumi "Reflections Within Dissonance" julkaistiin tammikuussa 2010.
Tuorein studioalbumi, "Metamorphignition", julkaistiin lokakuussa 2012.
Theodor Nauman

Frans Johan Theodor Nauman (7. joulukuuta 1885 Tukholma – 6. helmikuuta 1947 Tukholma) oli ruotsalainen vesipalloilija. Hän oli mukana pronssia saaneessa Ruotsin vesipallojoukkueessa vuoden 1920 kesäolympialaisissa Antwerpenissä. Nauman osallistui myös vuoden 1924 kesäolympialaisiin Pariisissa, mutta siellä joukkue jäi neljännelle sijalle.
Vesipalloilija Åke Nauman oli Theodorin poika.
William Higinbotham

William Higinbotham (25. lokakuuta 1910 Bridgeport, Connecticut – 10. marraskuuta 1994 Gainesville, Georgia) oli yhdysvaltalainen fyysikko, joka osallistui ydinaseen kehittämiseen, mutta toisen maailmansodan jälkeen hän otti osaa niiden leviämisen estämiseen. Higinbotham oli myös videopelien varhainen kehittäjä, sillä hänen luomaansa "Tennis for Two" -peliä pidetään yhtenä varhaisimmista videopeleistä.
Perhe.
Higinbotham syntyi vuonna 1910 Bridgeportissa, Connecticutissa. Nuoruutensa hän vietti Caledoniassa New Yorkissa, missä hänen isänsä toimi presbyteriaanipappina. Higinbotham oli kolmesti naimisissa. Hänen kaksi ensimmäistä vaimoaan, Julie Ann ja Margaret, kuolivat, ja hänen kolmas vaimonsa oli nimeltään Edna. Higinbotham sai kaksi tytärtä ja yhden pojan.
Opiskelu ja ura.
Higinbotham valmistui Williams Collegesta 1932. Tämän jälkeen hän jatkoi opiskeluja Cornellin yliopistossa. Yhdysvaltojen liityttyä toiseen maailmansotaan vuonna 1941 Higinbotham siirtyi Massachusetts Institute of Technologyn Radiation Laboratoryyn. Myöhemmin sodan aikana hän johti elektroniikan tutkimusryhmää Los Alamosissa, jossa valmistettiin ensimmäistä atomipommia. Sodan jälkeen hän oli perustamassa Federation of American Scientists -järjestöä, ja hän ajoi voimakkaasti koko uransa ajan ydinaseiden valvontaa.
Higinbotham aloitti vuonna 1947 Brookhavenin kansallislaboratoriossa. Hän työskenteli siellä 47 vuoden ajan, vuoteen 1984. Tämän jälkeen hän toimi kuolemaansa asti laboratorion neuvonantajana. Laboratorio järjesti vuosittain avoimien ovien päivän. Lokakuussa 1958 Higinbotham alkoi suunnitella päivää varten peliä, sillä hän oli aiemmin tajunnut, kuinka suurin osa tiedenäyttelyistä oli staattisia. Hän käytti noin kaksi viikkoa "Tennis for Two" -nimen saaneen pelin kehittämiseen. Se esiteltiin ensimmäisen kerran 18. lokakuuta laboratorion avoimien ovien päivänä. Tennispeliä pystyi pelaamaan kaksi ihmistä tietokoneeseen liitettyjen ohjaimien avulla. Peli käytti näyttönään oskilloskooppia.
Higinbotham sai uransa aikana yli 20 sähkötekniikkaan liittynyttä patenttia, mutta videopeliään hän ei patentoinut. Higinbotham kertoi vuoden 1983 haastattelussa, että hän ei hakenut patenttia pelille, koska uskoi, että hallitus ei olisi kiinnostunut sellaisesta keksinnöstä.
Higinbotham kuoli vuonna 1994 kotonaan Gainesvillessä, Georgiassa. Kuolinsyy oli keuhkolaajentuma.
Niks ja naks

Niks ja naks on Stigin neljäs pitkäsoitto, joka julkaistiin Warner Music Finlandin kautta 25. lokakuuta 2013. Albumi ylsi parhaimmillaan Suomen virallisen albumilstan 12. sijalle.
Singlet.
Albumin ensimmäinen single "Viheltelen" julkaistiin 21. kesäkuuta 2013, ja siitä julkaistiin musiikkivideo saman vuoden heinäkuussa. Kappale nousi myös Suomen virallisen singlelistan kahdeksannelle sijalle.
Albumin toinen single, nimikkokappale "Niks ja naks", julkaistiin 4. lokakuuta 2013. Se oli mukana myös vuoden 2013 Syksyn sävelessä.
Eero Kajosaari

Eero Tapio Kajosaari (31. joulukuuta 1927 Vihti – 19. lokakuuta 2021 Espoo) oli suomalainen tekniikan tutkija.
Kajosaari kirjoitti ylioppilaaksi Hyvinkään yhteiskoulusta vuonna 1947. Tämän jälkeen hän aloitti opinnot Teknillisessä korkeakoulussa, josta hän valmistui diplomi-insinööriksi vuonna 1952 pääaineenaan maatalouden vesirakennus. Lisensiaattityönsä hän teki vuonna 1962. Kajosaari väitteli Suomen vesistön kuivakausista vuonna 1968. Väitöskirjan otsikko oli "Kuivakausista Suomen vesistöissä erityisesti vedenhankintaa ja vesiensuojelua silmälläpitäen – Droughts in Finnish watercourses with reference to water supply and pollution control". Kajosaari oli Teknillisen korkeakoulun vesihuoltotekniikan professori 1969–1993 ja tutki vesihuoltolaitosten käyttövarmuutta.
Juhani Kakkuri

Juhani Antero Kakkuri (12. syyskuuta 1933 Kurikka – 6. elokuuta 2022 Helsinki) oli suomalainen geodeetti. Hän oli Geodeettisen laitoksen professori ja ylijohtaja vuosina 1977–1998. Hänen tutkimusalaansa olivat satelliittigeodesia, tarkkavaaitus ja ajanmääritys sekä Fennoskandian maankuoren liikuntoja koskeva tutkimus. 
Kakkuri kirjoitti ylioppilaaksi Arkadian yhteislyseosta vuonna 1955. Hän valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1960, lisensiaatiksi 1969 ja tohtoriksi 1973. Hänen englanninkielisen väitöskirjansa otsikkona oli "Stellar Triangulation with Balloon-borne Beacons and Satellites". Helsingin yliopiston geofysiikan dosentti hän oli vuosina 1974–1977.
Kakkuri sai vuonna 1974 Ranskan valtion stipendin, jonka avulla hän tutustui Pariisissa satelliittien etäisyyden mittaamiseen laserin avulla. Vierailun tuloksena Kirkkonummelle Metsähovin tilalle rakennettiin suomalaisvoimin Pohjois-Euroopan ensimmäinen satelliittilaser 1978. Se oli alku Metsähovin geodeettiselle tutkimusasemalle, joka tätä nykyä on yksi kansainvälisen geodeettisen perusverkon asemista. Koko uransa ajan Kakkuri pyrki kehittämään Metsähovin toimintoja. Hän ohjasi myös useita väitöskirjoja.
Ennen ylijohtajuutta hän toimi Geodeettisen laitoksen geodeettina vuosina 1960–1967, tarkkavaaitsijana 1967–1975 ja osastonjohtajana 1975–1977.
Kakkuri on valittu Suomalaisen Tiedeakatemian (1976–) ja Teknillisten tieteiden akatemian jäseneksi (1982–). Hänelle myönnettiin Geofysiikan seuran Palmén-mitali vuonna 2009 ansiokkaasta työstä geodesian alalla.
Pikkuplaneetta 3597 Kakkuri on nimetty Juhani Kakkurin mukaan.
Kakkuri toimi useissa kansallisissa ja kansainvälisissä luottamustehtävissä muun muassa kansainvälisen geodeettis-geofysikaalisen unionin edustajana New Yorkissa YK:n kartografian toimiston kokouksissa. Lisäksi Suomen ja Kiinan välinen geodesian ja geotieteiden alan yhteistyö on Kakkurin yhteyksien ansiota. Kakkuri oli Wuhanin yliopiston kunniaprofessori ja Stuttgartin yliopiston kunniatohtori sekä Saksan geodeettisen komission jäsen.
Kakkuri kirjoitti useita kansantajuisia tiedekirjoja, kertomuksia laajoista matkoistaan ja edeltäjiensä Veikko Heiskasen ja T.J. Kukkamäen elämäkerrat. Hänen viimeisimmäksi teoksekseen jäi 2021 omaelämäkerta "Muistelmia geodeettien maailmasta".
Julkaisuja.
Professori Kakkurin tieteellinen tuotanto käsittää yli 100 julkaisua geodesian ja muilta geofysiikan aloilta. Hän oli myös tuottelias tietokirjailija.
Anne Lauber

Anne Lauber (s. 28. heinäkuuta 1943 Zürich, Sveitsi) on säveltäjä. Hän sai Kanadan kansalaisuuden vuonna 1972. Hän valmistui Montrealissa musiikin maisteriksi 1982 ja tohtoriksi 1986.
Lauber opiskeli aluksi viulun- ja pianonsoittoa. Tämän jälkeen hän oli vuosina 1964–1967 Lausannen konservatoriossa opiskelemassa muun muassa sävellystekniikoita Zoltán Kodályn oppilaan Andras Kovachin johdolla. Vuonna 1967 Lauber muutti Montrealiin, jossa hän opiskeli sävellystä aluksi yksityisesti André Prévostin johdolla (1973–1977); hän sai opetusta lisäksi Jean Perriniltä ja myöhemmin Darius Milhaudilta.
Montrealin yliopistossa Lauberin opettajia olivat Serge Garant ja André Prevost. Lauber valmistui Montrealin yliopistosta musiikin maisteriksi (1982) ja tohtoriksi (1986).
Ura säveltäjänä.
Lauber on saanut monilta tahoilta sävellystilauksia. Quebecin ja Toronton sinfoniaorkesterit tilasivat häneltä sinfonisen sadun "Beyond the Sound Barrier / Au-delà du mur du son", joka esitettiin ensi kertaa ranskaksi Quebec Cityssä ja englanniksi Torontossa marraskuussa 1983. Teos sai esityksiä myös muualla Kanadassa ja Yhdysvalloissa. Lauberin muita teoksia ovat muiden muassa kitarateos "Arabesque" (1985) ja oratorio "Jesus Christus" (1986). 1980-luvun aikana Lauber sävelsi myös lukuisia teoksia kontrabassolle. Näihin kuuluvat "Mouvement pour contrabasse et piano" (1980) ja Gary Karrin tilaama konsertto "Three Moods for Double-Bass" (1988). Konserton kantaesitti Montrealin sinfoniaorkesteri vuonna 1988.
Lauberin teoksia ovat myös esittäneet National Arts Centre Orchestra, Rivka Golani ja Denverin filharmoninen orkesteri. Vuonna 2001 Annen poika Tristan Lauber kantaesitti äitinsä toisen pianokonserton Montrealin kamariorkesterin kanssa.
Muuta toimintaa.
Lauber on toiminut paitsi säveltäjänä, myös kapellimestarina, jona hän sai yksityistä opetusta Jacques Clémentiltä vuonna 1980. Lauber on opettanut monissa yliopistoissa. Hän on Kanadan säveltäjäliiton jäsen. Vuonna 1987 Lauber toimi Canadian Music Centren Quebecin alueen varapuheenjohtajana ja vuosina 1988–1992 puheenjohtajana.
Urs Lehmann

Urs Lehmann (s. 1. huhtikuuta 1969 Rudolfstaetten) on sveitsiläinen alppihiihtäjä, syöksylaskun maailmanmestari.
Lehmann voitti syöksylaskun maailmanmestaruuden Moriokassa 1993 kukistettuaan toiseksi sijoittuneen Atle Skårdalin 0,6 sekunnilla. Hän oli voittanut syöksylaskun nuorten maailmanmestaruuden Hemsedalissa 1987.
Lehmann sijoittui maailmancupin osakilpailuissa viisi kertaa kymmenen parhaan joukkoon. Parhaimmillaan hän oli neljäs Val Gardenan syöksylaskussa joulukuussa 1992.
Karin Buder

Karin Buder (s. 28. heinäkuuta 1964 Sankt Gallen, Steiermark) on itävaltalainen alppihiihtäjä, pujottelun maailmanmestari. Hän edusti seuratasolla SV St. Gallenia.
Buder voitti pujottelun maailmanmestaruuden Moriokassa 1993 kukistettuaan toiseksi sijoittuneen Julie Parisienin 0,21 sekunnilla. Hän sijoittui samassa lajissa neljänneksi Crans-Montanan MM-kilpailuissa 1987 ja viidenneksi Albertvillen olympialaisissa 1992.
Buder sijoittui pujottelun maailmancupin kokonaispisteissä neljänneksi kaudella 1989–1990. Hän voitti pujottelun maailmancup-kilpailun Norjan Strandassa maaliskuussa 1990 sekä sijoittui samassa lajissa kolmanneksi Waterville Valleyssa joulukuussa 1986, Steamboat Springsissä joulukuussa 1989, Sundsvallissa maaliskuussa 1992 ja Cortina d'Ampezzossa tammikuussa 1993.
Tulen ja jään laulu -kirjasarjan aikajana

Tämä artikkeli kertoo George R. R. Martinin luoman "Tulen ja jään laulu" -kirjasarjan tapahtumista. Kirjasarjan tapahtumat sijoittuvat pääasiassa Westerosin mantereelle. Westeros koostuu Seitsemästä kuningaskunnasta ja karttaamattomasta alueesta pohjoisessa. Valtaisa jäinen Muuri erottaa tämän alueen muusta kuningaskunnasta.
Toinen tunnettu mantere, Essos, sijaitsee Westerosista itään Kapean meren takana. Essoksen länsipuolella sijaitsee joukko itsenäisiä kaupunkivaltioita, joita kutsutaan Vapaakaupungeiksi. Eteläpuolella sijaitsee Orjakauppiaanlahti ja Targaryenin suvun esi-isien kotipaikka Valyria, joka on raunioitunut.
Ajanlasku alkaa Aegon I Targaryenin eli Aegon Valloittajan aloittaessa Westerosin valloituksen.
Ennen Aegonin valloitusta.
Sarastuksen aika.
Ennen vuotta -12 000
Noin vuonna -12 000
Sankareiden aika (Pitkä yö).
Noin vuonna -8 000
Jälkeen vuoden -8 000
Andalien aika.
Noin vuonna -6 000
Noin vuonna -4 000
Rhoynelaisten saapuminen.
Noin vuonna -1 000
Valyrian tuho.
Noin vuonna -120
Noin vuonna -100
Targaryenin hallitsijavuodet.
Vuosi 1 – Valloitussota
2 – Rautasaarten valloitus
4–13 Dornelaissota
37–42 Aenys I
42–48 Maegor I Julma
48–103 Jaehaerys I Rauhanrakentaja
103–129 Viserys I
129–131 Aegon II / Rhaenyra
131–157 Aegon III Lohikäärmeenmyrkky
157–161 Daeron I Nuori Lohikäärme
161–172 Baelor I Siunattu ja Viserys II
172–184 Aegon IV Arvoton
184–209 Daeron II Hyvä
209–221 Aerys I
221–233 Maekar I
233–259 Aegon V Arvaamaton
259–262 Jaehaerys II
262–283 Aerys II Hullu kuningas
Jone Matilainen

Jone Matilainen (s. 27. lokakuuta 1975 Pieksämäki) on suomalainen valokuvaaja ja muusikko.
Ura.
Valokuvaajana.
Matilainen opiskeli valokuvausta ja graafista suunnittelua Savon Ammatti- ja Aikuisopistossa Varkaudessa ja suoritti Audiovisuaalisen viestinnän tutkinnon keväällä 2011. Ammatti- ja erikoisammattiopintojaan hän jatkoi myöhemmin Visuaaliviestinnän Instituutti VVI:ssä Tampereella ja valmistui ensin ammattivalokuvaajaksi ja vuonna 2023 valokuvaajamestariksi. 
Hän aloitti oman Jone Matilainen Photography &amp; Design -yrityksensä loppuvuodesta 2011. Yritys toimi alkuun pääosin Leppävirralla ja Varkaudessa, nykyisin Pieksämäellä sijaitsevasta studiosta käsin. Matilainen työskentelee paljon yritysvalokuvauksen sekä lehtikuvauksen maailmassa, mutta toimii myös edelleen muun muassa muoto- ja hääkuvaajana sekä Pieksämäen keskustan kivijalkaliike tuottaa perinteisiä valokuvaamopalveluita seudulla aiemmin toimineen Arvi J. Matilaisen hengessä ja perinteitä jatkaen.
Valokuvataiteen puolella Matilainen avasi vuonna 2021 viikinkiaiheisen "Road to Valhalla" -valokuvanäyttelyn, josta on muodostumassa useamman vuoden kattava projekti. Edellämainitut, sekä työprojektien valokuvat ovat saaneet menestystä kansainvälisissä FEP Awards-, sekä kotimaisissa Finnish Photo Awards- kilpailussa.
Matilaisen asiakaskuntaan kuuluvat muun muassa Osuuspankki, VR, Moilas Oy, Oma Säästöpankki, Franke ja Proxion ja hänen valokuviaan on julkaistu aikakauslehdissä kuten Seurassa, Apu-lehdessä ja Suomen Kuvalehdessä.. Asiakastöitä hän on tehnyt kattavasti Suomessa, sekä myös Ruotsissa, Espanjassa, Brittein saarilla ja Italiassa.
Muusikkona.
Muusikkona Matilainen tunnetaan metalliyhtye Gotham O.D:n rumpalina. Yhtye julkaisi useita virallisia julkaisuja ja keikkaili Suomen lisäksi muun muassa Baltiassa, Keski-Euroopassa ja Aasiassa.. Bändi lopetti toimintansa vuonna 2016. Nykyisin Matilainen soittaa alternative rock -yhtyeessä The Days Infinite.
Romanikieli ja sen tutkimusalat

Romanikieli ja sen tutkimusalat on kielitieteen alaan kuuluva artikkelikokoelma, joka käsittelee romanikieltä. Teoksen ovat toimittaneet Kimmo Granqvist ja Mirkka Salo. Romanikieli on puhujamäärän perusteella Euroopan yhteisön merkittävin vähemmistökieli.
Teoksen artikkelit esittävät kokonaiskuvan siitä, millainen kieli se on Suomessa ja muualla Euroopassa. Teos esittelee myös erilaisia tutkimuksellisia näkökulmia.
Kielen ja sen eri murteiden puhujia arvioidaan olevan maailmassa 8–12 miljoonaa, tiukempien arvioiden mukaan 3,5–5 miljoonaa. Tutkimusta romanikielestä on tehty Euroopassa jo 1500-luvulla, Suomessa 1700-luvun lopulta.
Esipuheessa todetaan, että romanikieli on erityisen kiinnostava tutkimuskohde siksi, että muut kielet vaikuttavat siihen kaikkialla, missä sitä puhutaan.
Teoksen toimittajista Granqvist on Helsingin yliopiston dosentti ja yliopistonlehtori, Salo on tekemässä väitöskirjaa suomalaisesta pararomanista eli fennoromanista.
Rubidgea

Rubidgea on sukupuuttoon kuollut Gorgonopsiaan kuuluva terapsidisuku, joka eli myöhäisellä permikaudella. 
"Rubidgea" oli suurikokoinen lihansyöjä, jolla oli suuret kulmahampaat. Sen ruumiin pituus oli noin 2,4 m ja kallon pituus 46 cm. "Rubidgean" fossiileja on löydetty Etelä-Afrikasta. Sukuun luettiin aikaisemmin useampi laji, mutta nykyään vain "Rubidgea atrox". Toisaalta sukuun "Dinogorgon" luetut kaksi lajia saattavat sittenkin kuulua "Rubidgea" sukuun lajeina "R. quinquemolaris" ja "R. pricei".
Jon Granström

Jon Kennet ”Oski” Granström on palkittu suomalainen graafinen suunnittelija ja yksi mainostoimisto Bob Helsingin perustajista. Vuonna 2011 hän jäi pois suunnittelijan työstä 27 mainostoimistovuoden jälkeen, mutta jatkoi Bobin osakkaana ja hallituksen jäsenenä. Granström on osakkaana ja hallituksen jäsenenä myös muun muassa Laitilan Wirvoitusjuomatehtaassa, Perniön Liha Oy:ssä ja Suomen Luomutukussa.
Oski Granström toimi uransa alussa mainostoimisto Paltemaa Huttunen Santalassa art director Unto Paltemaan assistenttina, kunnes omien sanojensa mukaan sai hankalana tyyppinä potkut keväällä 1990 eikä heti löytänyt uutta työtä lama-ajan Suomessa. Hänet valittiin toisen sen ajan huipputoimiston Hasan &amp; Partnersin art directoriksi, jossa tehtävässä toimi kunnes lähti 2002 muiden kollegojensa kanssa perustamaan Bob Helsinki -mainostoimistoa.
Granström toimi graafisen suunnittelun järjestön Grafian hallituksen puheenjohtajana 2007–2012.
Oski Granström on yksi palkituimmista mainonnan suunnittelijoista Suomessa. Pitkäaikaisista ansioistaan hänet palkittiin Platinahuipulla Grafian Vuoden huiput 2004 -tapahtumassa. Vuonna 2003 hän toimi Vuoden huiput 2002 -kilpailun ylituomarina.
1990-luvun alussa Granström toimi laulajana Fuckin’ Hippies -yhtyeessä.
Dinogorgon

Dinogorgon (nimen merkitys: "”kauhea gorgo”") on sukupuuttoon kuollut Gorgonopsia-ryhmään kuulunut terapsidisuku. Se eli myöhäisellä permikaudella ja oli suurikokoinen lihansyöjä.
Sukuun luetaan kolme lajia "Dinogorgon rubidgei", "Dinogorgon quinquemolaris" ja "Dinogorgon pricei". Näistä "D. rubidgei" tunnetaan vain kuonon kappaleesta joten sitä on vaikea määrittää, muut kaksi lajia ovat hyvin samankaltaisia kuin "Rubidgea" ja siksi ne voisivat myös kuulua "Rubidgea"-sukuun. "Dinogorgonin" kallo on kuperan muotoinen ja sapelihampaat pitkät. Lajeista suurin on "D. quinquemolaris"; sen kallon pituus on noin 41 cm ja ruumiin pituus todennäköisesti hieman yli 2 metriä. "Dinogorgonin" fossiileja on löydetty Karoosta, Etelä-Afrikasta.
Janne Jääskeläinen

Janne Kosti Ilmari Jääskeläinen (s. 1977 Ylivieska) on suomalainen tietokirjailija, yrityskonsultti ja yrittäjä. Jääskeläinen on Hopeinen Omena -foorumin perustaja, ja hän on määritellyt ensimmäisenä suomeksi, mikä on weblog (blogi).
Teokset.
Teosten lisäksi Jääskeläinen on myös kirjoittanut novelleja:
Crooked Island

Crooked Island on saari Bahamalla. Se sijaitsee saarivaltion itäosassa Acklinsin saaren vieressä osana Acklinsinlahtea ympäröivää saariryhmää.
Arawakit kutsuivat saarta nimellä Samoete. Kolumbus nimesi saaren löytyretkillään Isabellaksi, josta nimi on myöhemmin muuttunut nykyiseksi Crooked Islandiksi. Crooked Island autioitui 1500-luvulla espanjalaisten viedessä alkuperäisasukkaat orjiksi, ja vasta 1700-luvun lopulla englantilaiset siirtolaiset asuttivat Acklinsinlahden ympäristön.
Crooked Island muodostaa oman hallintoalueensa. Saaren lisäksi alueeseen kuuluvat myös Long Cay ja Samana Cays sekä muutama muu pieni saari Crooked Islandin liepeillä.
Timo Hakanen (jääkiekkoilija)

Timo Hakanen (s. 26. maaliskuuta 1977 Pori) suomalainen uransa lopettanut jääkiekkohyökkääjä. Hän edusti SM-liigassa kuuden kauden ajan Porin Ässiä ja yhdellä kaudella 13 ottelun verran Tampereen Tapparaa. Hän pelasi urallaan myös Itävallan ja Norjan pääsarjassa sekä Ruotsin alasarjoissa. San Jose Sharks varasi Hakasen NHL:ään kuudennella kierroksella varausnumerolla 140. Hän ei kuitenkaan koskaan siirtynyt Pohjois-Amerikkaan.
Tommi Degerman

Tommi Degerman (s. 23. helmikuuta 1976 Helsinki) on suomalainen uransa lopettanut jääkiekkohyökkääjä.
Degerman teki SM-liigadebyyttinsä kaudella 1996–1997 Kiekko-Espoon paidassa. Hän ehti pelata 23 ottelua tehoin 2+0=2 ennen siirtymistään Bostonin yliopistoon, jossa hän pelasi loppukauden. Kauden jälkeen Mighty Ducks of Anaheim varasi Degermanin NHL:ään yhdeksännellä kierroksella varausnumerolla 235. Hän pelasi vielä kolme kautta yliopistokiekkoa ennen paluutaan Suomeen. Kaudella 2000–2001 Degerman pelasi yhden SM-liigaottelun Espoo Bluesissa. Seuraavan kauden hän pelasi Pohjois-Amerikan ECHL-farmisarjassa.
Kai Krohn

Kai Juhani Ernst Krohn (29. heinäkuuta 1936 Helsinki – 11. heinäkuuta 2023 Helsinki) oli Tampereen yliopiston lääketieteellisen teknologian professori. Krohn tunnetaan merkittävänä AIDS-tutkijana.
Kai Krohn väitteli lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi vuonna 1966 ja valmistui patologian erikoislääkäriksi vuonna 1969. Hän julkaisi noin 200 tutkimusta immunologian ja immunopatologian aloilta.
Kai Krohn kuului huomattavaan kulttuurisukuun. Hänen isänsä Sven Krohn toimi Turun yliopiston filosofian professorina. Krohnilla oli neljä lasta ensimmäisestä avioliitostaan Leena A. Krohnin (o.s. Salo) kanssa, joista tunnetuimpia ovat Elokuvasäätiön entinen toimitusjohtaja Irina Krohn, helsinkiläinen kunnallispoliitikko Minerva Krohn ja teatteriohjaaja-näytelmäkirjailija Katja Krohn. Kai Krohnin serkkuja ovat muiden muassa kirjailijat Aarni Krohn, Leena Krohn ja Tiina Krohn, näyttelijä Heidi Krohn ja kuvataiteilija Inari Krohn.
Vuoden 2000 kunnallisvaaleissa Krohn valittiin Pälkäneen kunnallisvaltuustoon Vihreän liiton listalta. Pälkäneellä Krohn pyrki edistämään Pälkäneen rauniokirkon suojelua. Krohn aikoi alun perin arkkitehdiksi ja arkkitehtuuri säilyi hänen erikoisharrasteenaan.
Tieteellinen ura.
Virustutkimus.
Toimiessaan vierailevana tutkijana New Yorkin veripalvelussa Krohn kuvasi ensimmäisenä Hepatiitti B -viruksen rakenteen.
Krohn tutki vuodesta 1983 alkaen HI-virusta ja keskittyi AIDS-rokotteen kehittämiseen. Vuonna 1987 julkaistussa tutkimuksessa Krohnin ryhmä osoitti, että voi kulua yli vuosi tartunnasta siihen, että AIDS-testit antavat positiivisen tuloksen.
Tampereen yliopisto.
Krohn toimi vuosina 1973–1995 Tampereen yliopiston patologian professorina. Hän oli yksi Tampereen yliopiston lääketieteellisen teknologian instituutin perustajista ja toimi sen ensimmäisenä johtajana vuosina 1995–2001.
Krohn oli Tarton yliopiston kunniatohtori.
APECED-geeni.
Krohnin kokoama suomalais-japanilais-sveitsiläinen tutkijaryhmä identifioi APECED-geenin, ja antoi sille nimen AIRE ("autoimmune regulator").
Kertomafunktio

Kertomafunktio (myös laskeva kertoma(funktio)) tarkoittaa erästä rekursiivisesti määriteltävää funktiota. Kun formula_1 on ei-negatiivinen kokonaisluku, niin kertomafunktio määritellään kaavalla
formula_2
Jos formula_3 ja formula_1 on ei-negatiivinen kokonaisluku, niin silloin ­formula_5. Toisin sanoen jos sijoitetaan luvun formula_6 paikalle luku formula_1, niin laskeva kertoma on sama asia kuin tavallinen luvun formula_1 kertoma formula_9.
Laskevan kertomafunktion tapaisesti voidaan määritellä myös nouseva kertoma(funktio) kaavalla
formula_10
Puikula (leipä)

Puikula on Fazer-leipomoiden leipäbrändi. Fazer Puikula -tuoteperheeseen kuuluu neljä makuvarianttia: ruis, kaura, mysli ja luomu. Leipien jyvät on valikoitu Fazerin omalla myllyllä. Fazer Puikula -ruisleivässä käytetään perinteistä taikinajuurta. Fazerin vuosikertomuksen mukaan Fazer Ruispuikula nousi vuonna 2012 Suomen myydyimmäksi leipätuotteeksi.
Fazerin soikionmuotoiset Puikulat ovat ammattikielellä niin sanottuja ”palaleipiä”, valmiiksi auki revittyjä annospaloja. Tästä muissa maissa lähes tuntemattomasta leipätyypistä on tullut Suomessa 1970-luvulta alkaen erittäin suosittu. Ensimmäisenä valmiiksi auki revittyjä ruisleipäpaloja alkoi valmistaa tamperelainen Linkosuo 1974. Puikuloiden tärkeimpiä kilpailijoita tuotekategoriassa ovat Fazerin omistaman Oululaisen Reissumies (1978) ja Vaasan Ruispalat (1991) muunnelmineen.
Broomicephalus

Broomicephalus (nimen merkitys: "”Broomin pää”") on sukupuuttoon kuollut Gorgonopsiaan kuuluva myöhäispermikautinen terapsidisuku. Siihen luetaan yksi laji "Broomicephalus laticeps". Nimensä tämä terapsidi on saanut terapsideja tutkineen paleontologi Robert Broomin mukaan. 
Se on ainoa tunnettu gorgonopsi, jonka kallon leveys on suurempi kuin pituus. "Broomicephalus" kasvoi hieman yli metrin pituiseksi ja sen kallon pituus on 21 cm. Sen leuat olivat vahvat ja kulmahampaat litteät, kuten paljon myöhemmin eläneellä "Homotherium" sapelihammaskissalla. Kallon ominaisuuksien vuoksi "Broomicephalus" saattoi saalistaa kokoonsa nähden suuria eläimiä. Tämä terapsidi eli nykyisen Etelä-Afrikan alueella. "Broomicephalus" tunnetaan vain yhdestä kallosta. Tämä terapsidi saattaa oikeastaan kuulua sukuun "Clelandina".
Valuuttalaina

Valuuttalaina eli valuuttaluotto on muussa valuutassa kuin lainanottajan kotimaan rahassa määritelty rahalaina. 
Valuuttalainaan liittyy valuuttakurssiriski. Riski on pieni niillä asiakkailla, joilla on tuloja lainan valuutassa. Tällöin lainat ja saamiset kumoavat toisensa. Tällaisia asiakkaita ovat erityisesti vientiyritykset. Jos valuuttatuloja ei ole, kurssiriski on selvästi korkeampi. Tällaisia asiakkaita ovat yleensä kotimarkkinoilla toimivat yritykset ja yksityishenkilöt.
Suomessa kotimarkkinayritysten valuuttaluotot vapautuivat 1987. Tässä vapauttamisessa Suomi oli Euroopassa häntäpäässä. Vuodesta 1991 lähtien yksityishenkilötkin ovat saaneet ottaa valuuttalainaa.
Suomessa valuuttaluottojen määrä nousi erityisesti 1980-luvun lopulla merkittävästi. Tämä johtui siitä, että valuuttaluottojen korot olivat markkaluottojen korkoja selvästi alhaisemmat. Monet asiakkaat arvioivat korkoedun korvaavan jo muutamassa vuodessa 30 % devalvaation aiheuttaman valuuttakurssiriskin. Yritysten valuuttaluotot olivat suurimmillaan 1990–1992. Lainojen kallistuessa yllättävän devalvaation vuoksi 1990-luvun laman aikana takaisinmaksu aiheutti suuria ongelmia. Pankkikriisin lopputulos näkyi varsin hyvin juuri siinä, että Säästöpankkiryhmä, joka oli välittänyt vuonna 1987 vapautettuja valuuttaluottoja kaikkein eniten, kaatui. Informaatiota ei annettu riskeistä riittävästi.
Cyonosaurus

Cyonosaurus (nimen merkitys: "”koiralisko”") on sukupuuttoon kuollut gorgonopsien ryhmään kuuluva terapsidisuku, joka eli myöhäisellä permikaudella nykyisen Etelä-Afrikan alueella.
"Cyonosaurus" oli pienikokoinen peto, noin metrin pituinen ja sen kallon pituus on noin 15 cm. Sen kuono oli pitkähkö ja kulmahampaat pienehköt.
"Cyonosaurusta" ei pidä sekoittaa kynodonttiin "Cynosaurus".
Halmaherankuhankeittäjä

Halmaherankuhankeittäjä ("Oriolus phaeochromus") on kuhankeittäjien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Halmaherankuhankeittäjää tavataan Indonesiassa. Sen on raportoitu olevan suhteellisen yleinen, ja laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Seraminkuhankeittäjä

Seraminkuhankeittäjä ("Oriolus forsteni") on kuhankeittäjien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Seraminkuhankeittäjää tavataan Indonesiassa. Sen on raportoitu olevan suhteellisen yleinen, ja laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Burunkuhankeittäjä

Burunkuhankeittäjä ("Oriolus bouroensis") on kuhankeittäjien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Burunkuhankeittäjää tavataan Indonesiassa. Sen on kuvattu olevan yleinen Burulla ja suhteellisen yleinen Tanimbarilla. Laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Timorinkuhankeittäjä

Timorinkuhankeittäjä ("Oriolus melanotis") on kuhankeittäjien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Timorinkuhankeittäjää tavataan Indonesiassa ja Itä-Timorissa. Sen on kuvattu olevan harvinainen, mutta lajin ei uskota olevan vaarassa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Bernie Piltch

Bernard David "Bernie" Piltch (12. elokuuta 1927 Montreal – 7. huhtikuuta 1983 Toronto) oli kanadalainen saksofonisti, klarinetisti ja huilisti. Hän opiskeli The Royal Conservatory of Musicissa klarinetinsoittoa Herbert Pyen johdolla 1940-luvulla ja sai tämän jälkeen sävellysopetusta Gordon Delamontilta.
Piltch soitti bebopia ja kuului muiden muassa Bobby Gimbyn, Benny Louisin, Bert Niosin ja Art Hallmanin johtamiin yhtyeisiin. Hän teki yhteistyötä myös Rob McConnellin, Norman Symondsin, Ron Collierin, Paul Hoffertin, Guido Basson, Johnny Burtin ja Jerry Tothin kanssa. Piltch soitti saksofonia lisäksi Toronton sinfoniaorkesterin kanssa muun muassa Symondsin teoksen "The Nameless Hour" esityksessä vuonna 1970. Hän myös kantaesitti orkesterin kanssa Harry Freedmanin sävellyksen "Scenario". John Wyren "Bernie" bassoklarinetille, kuorolle ja lyömäsoittimille on omistettu Piltchille, joka kantaesitti sen 13. marraskuuta 1976.
Myös Piltchin pojista Robista ja Davidista tuli muusikoita, ja he esiintyivät isänsä kanssa 1970-luvun lopussa. Piltch sopeutui moniin eri tyylilajeihin, kuten hänen poikansakin omilla urillaan jazz- ja popmuusikkoina.
Nieriät

Nieriät ("Salvelinus") on lohikalojen lahkoon (Salmoniformes) ja lohien heimoon (Salmonidae) kuuluva kalasuku.
Lajit.
Sukuun kuuluu 51 lajia ja kolme sukupuuttoon kuollutta lajia.
Ryan Tedder

Ryan Benjamin Tedder (s. 26. kesäkuuta 1979 Tulsa, Oklahoma) on yhdysvaltalainen Grammypalkittu laulaja-lauluntekijä, musiikkituottaja, multi-instrumentalisti ja OneRepublic-yhtyeen keulahahmo.
Tedder on tuottanut ja kirjoittanut kappaleita myös muun muassa Maroon 5:lle, Jennifer Lopezille, Adelelle, Beyoncélle, Taylor Swiftille, One Directionille, Ellie Gouldingille, B.o.B:lle, Kelly Clarksonille, Far East Movementille, Jordin Sparksille, Leona Lewisille, Gym Class Heroesille ja T-Painille.
Hopeatoffee

Hopeatoffee on alun perin Hellaksen lanseeraama salmiakin ja toffeen makuinen makeinen. Sen valmistaminen aloitettiin 1970-luvulla, jolloin se oli uusi tulokas makeistuotannossa, koska salmiakkia ei ollut aiemmin liitetty toffeeseen. 
Myöhemmin Hopeatoffeeta on valmistanut Leaf, joka valmisti sitä vuoteen 2009 asti. Suuren kuluttajakysynnän seurauksena Cloetta aloitti makeisen valmistamisen uudestaan syksyllä 2013. Alun perin Hopeatoffeeta valmistettiin patukkana, mutta myöhemmin sitä on myyty makeispusseissa. Nykyään Hopeatoffeen valmistusmaa on Italia.
Suomen Salmiakkiyhdistys palkitsi Hopeatoffeen vuonna 2008 Salmiakki Finlandia -palkinnolla vuoden parhaana salmiakkimakeisena.
Markkinoilla on ollut myös Minttusuklaatoffeeta ja Banaanitoffeeta. Nykyään jäljellä on vain Hopeatoffee sekä Tsinuskitoffee.
Autopsychosis

Autopsychosis on venäläisen brutaalin death metalin yhtyeen Katalepsyn toinen studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 2013 levymerkillä Unique Leader Records.
Albumin julkaisi yhtyeen kotimaassa Venäjällä Soulflesh Collector Records.
Juhani Wallenius

Juhani "Bruutta" Wallenius (7. helmikuuta 1956 Rauma – 27. helmikuuta 2014) oli suomalainen jääkiekkohyökkääjä ja -valmentaja.
Wallenius teki SM-sarjadebyyttinsä kaudella 1974–1975 Rauman Lukon paidassa. Hän pelasi urallaan yhteensä 11 kautta pääsarjatasolla SM-sarjassa ja SM-liigassa. Näistä yhdeksänä kautena hän edusti Rauman Lukkoa ja kahtena kautena Porin Ässiä. 
St. Louis Blues varasi Walleniuksen NHL:ään 15. kierroksella varausnumerolla 135, mutta hän ei koskaan siirtynyt pelaamaan Pohjois-Amerikan kentille.
Wallenius menehtyi kotonaan lyhyen aikaa sairastettuaan.
Musick Brings Injuries

Musick Brings Injuries on venäläisen brutaalin death metalin yhtyeen Katalepsyn esikoisalbumi. Se julkaistiin vuonna 2007 levymerkillä Soulflesh Collector Records.
Kappaleet.
Cover-kappale "S.O.D" viittaa kappaleeseen "Symphony of Destruction".
Triumph of Evilution

Triumph of Evilution on venäläisen brutaalin death metalin yhtyeen Katalepsyn EP-levy. Se julkaistiin digitaalisena joulukuussa 2005.
Kaikki EP:n kappaleet ilmestyivät aikaisemmin samana vuonna julkaistulla samannimmisellä split-albumilla, jolla esiintyivät myös Fleshrot sekä Blunt Force Trauma.
Agnes Butcher

Agnes Butcher (myöhemmin "Agnes Boucher"; s. 11. huhtikuuta 1915 Edmonton) on kanadalainen pianisti ja pianopedagogi. Hän aloitti pianonsoiton opintonsa Brockvillessä, Ontariossa vuonna 1920, muutti Hamiltoniin 1924 ja opiskeli William Hewlettin johdolla. Vuonna 1934 Butcher jatkoi opintojaan Torontossa Viggo Kihlin ja Charles Peakerin johdolla, ja lisäksi vuodesta 1932 hän opetti itse Hamiltonin konservatoriossa. Hän teki ammattimaisen debyyttinsä vuonna 1935 esiintymällä Camille Saint-Saënsin toisen pianokonserton solistina Toronton Massey Hallissa.
Butcher asui vuosina 1938–1940 Unkarissa, jossa hän sai opetusta Béla Bartókilta. Elokuussa 1944 hän kantaesitti Healey Willanin c-mollikonserton, joka oli hänelle omistettu. Hän konsertoi Euroopassa, Kanadassa ja Yhdysvalloissa; hän oli muun muassa Hamiltonin filharmonisen orkesterin solistina vuonna 1953. Butcher lähti vuonna 1968 Maltalle ja vietti suurimman osan 1970-luvusta Ranskassa, Espanjassa, Italiassa ja Englannissa. Vuonna 1980 hän palasi Kanadaan. Hän soitti viimeisen resitaalinsa vuonna 1984. Ohjelmistoon kuului Beethovenin, Schumannin, Bartókin ja Rahmaninovin teoksia. Tuohon aikaan Butcher oli jo ottanut käyttöön sukunimen Boucher.
Vuonna 1987 Boucher antoi yli 200 pianonuotin kokoelman McMasterin yliopistolle. Kokoelmaan kuuluu muun muassa Willanin konserton käsikirjoitus. Vuonna 1987 Boucher lähti Canterburyyn, Englantiin, jossa hänen projekteihinsa kuului Bartókia käsittelevän kirjan kirjoittaminen.
Liedon rautatieasema

Liedon rautatieasema (lyh. Leo, ruots. Lundo (Lnd), ratakm 256+708) on lakkautettu liikennepaikka Turku–Toijala-radan varrella Liedossa. Se sijaitsee noin 20 kilometriä Turusta koilliseen. Asemakiinteistöön kuuluu asemarakennuksen lisäksi VR:n käytöstä poistunut makasiinirakennus. Pihapiirissä on lisäksi vuonna 1878 kahden perheen asunnoksi rakennettu asuinrakennus, yhdistetty navetta-halkovaja ja sauna.
Historia.
Asema avattiin vuonna 1876 Tammentaan kylään ja sen ympärille kasvoi asutus- ja palvelukeskus, jota alettiin kutsua 1900-luvun alussa Tammentaan sijasta Asemankulmaksi. Asema on rakennettu Knut Nylanderin tekemien tyyppipiirustusten mukaan. Samoilla piirustuksilla rakennettiin myös Auran, Kyrön, Urjalan ja Matkun rautatieasemat. Vuonna 1960 taajamassa asui noin 700 ja 2010 noin 1 100 henkeä.
Moottoritieyhteys Turkuun syrjäytti ratayhteyden ja asema muutettiin miehittämättömäksi vuonna 1990. Henkilöliikenne lopetettiin seuraavana vuonna ja liikennepaikka lakkautettiin 1999, jolloin myös purettiin ratapiha.
Nykyään asemarakennus on yksityisomistuksessa.
Laviksen diskografia

Tämä on suomalaisen rap-artisti Laviksen diskografia.
Nettijulkaisut.
Kokoelmat.
Julkaistu vuonna 2012. Sulkujen vuosinumero viittaa kappaleiden valmistumisvuosiin.
Oliivikuhankeittäjä

Oliivikuhankeittäjä ("Oriolus sagittatus") on kuhankeittäjien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Oliivikuhankeittäjää tavataan Australiassa, Indonesiassa ja Papua-Uudessa-Guineassa. Sitä on kuvattu paikallisesti yleiseksi, ja laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Viherkuhankeittäjä

Viherkuhankeittäjä ("Oriolus flavocinctus") on kuhankeittäjien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Viherkuhankeittäjää tavataan Australiassa, Indonesiassa ja Papua-Uudessa-Guineassa. Sitä on kuvattu yleiseksi, ja sen kannankehitys on vakaa. Laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.