tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Nikolai Markov

Nikolai Jevgenevitš Markov (tunnettu myös nimellä Markov II; 14. huhtikuuta 1866 Kursk, Venäjän keisarikunta – 12. huhtikuuta 1945 Wiesbaden, Saksa) oli venäläinen oikeistoradikaali ja äärikansallismielinen poliitikko. Hän oli näkyvimpiä johtajia Venäjän kansan liitossa, joka oli mustina sotnioina tunnetun äärikonservatiivisen liikkeen tärkein järjestö. Markovia on kutsuttu Venäjän ”taantumuksen symboliksi”.
Markov syntyi aateliseen maanomistajaperheeseen. Hän valmistui insinööriksi Pietarin rakennustekniikan instituutista vuonna 1892 ja työskenteli seuraavina vuosina rakennusinsinöörinä. Hän sai kollegineuvoksen arvonimen. Vuoden 1905 vallankumouksen aikana Markov perusti Kurskissa ”Kansallisen järjestyksen puolueen”, joka vuonna 1907 sulautui osaksi Venäjän kansan liittoa. Markov kuului Venäjän kansan liiton puoluejohtoon vuodesta 1908 ja oli sen edustajana kolmannessa ja neljännessä valtakunnanduumassa vuosina 1907–1917. Hänestä tuli käytännössä puolueen johtaja, kun Aleksandr Dubrovin syrjäytettiin vuoden 1909 lopussa. Puolueen sirpaloitumisen seurauksena Markov perusti vuonna 1912 ”Uuden Venäjän kansan liiton”, joka tunnettiin myös markovilaisina. Lisäksi hän vaikutti Vladimir Puriškevitšin johtamassa ”Arkkienkeli Mikaelin liitossa”.
Markov saavutti kyseenalaisen maineen yhtenä duuman oikeistosiiven johtajista ja jyrkkien antisemitistisen puheiden pitäjänä. Häntä alettiin kutsua nimellä ”Markov II”, koska hän oli toiseksi vanhin samannimisistä duumanedustajista. Hän julkaisi vuodesta 1915 äärioikeistolaista "Zemštšina"-lehteä. Hänet tunnettiin myös Suomen autonomian kiivaana vastustajana.
Markov pidätettiin helmikuun vallankumouksen aikana, mutta laskettiin vapaaksi toukokuussa 1917. Hän johti lakkautetun puolueensa seuraajaksi perustettua maanalaista organisaatiota. Lokakuun vallankumouksen jälkeen Markov pakeni Suomeen. Hän tuki Luoteis-Venäjän armeijaa, jonka oli tarkoitus kenraali Nikolai Judenitšin komennossa vallata Pietari takaisin bolševikeilta. Vuodesta 1920 Markov asui maanpaossa Saksassa ja julkaisi monarkistisia emigranttilehtiä. Hän johti vuosina 1921–1927 venäläisten valkoisten emigranttien perustamaa Ylintä monarkistineuvostoa ja toimi kruununtavoittelija Kirill Vladimirovitš Romanovin neuvonantajana. Viimeisinä vuosinaan hän teki yhteistyötä Saksan kansallissosialistisen hallinnon kanssa.
Kaisa Pöyry

Kaisa Pöyry (oik. Katarina Wanqvist, 1818–1892)  oli suomalainen kansanparantaja Ristiinassa Etelä-Savossa, ns. viisas vanha nainen. Ristiinaa kutsuttiin jopa "Kaisa Pöyryn pitäjäksi" hänen maineensa takia.
Pöyry oli saanut maineen loisvaimona ja häntä kutsuttiin myös noidaksi. Hän oli oppinut parantamisen taidon, jonka uskotaan tulleen lappalaiselta kiertäjämieheltään. Kaisa sai lapsen vuonna 1848 tämän kiertäjämiehen kanssa ja joutui sen vuoksi oikeudellisiin vaikeuksiin syytettynä salavuoteudesta.
Pöyry oli kotoisin vaatimattomista oloista ja vietti suuren osan elämästään työskennellen piikana ja loisena Ristiinassa. Hän syntyi vuonna 1818 Sairilan ratsutilalla Mikkelin puolella. Hänen vanhempansa olivat loismies Martti Wanqvist ja ristiinalaissyntyinen Anna Hokkanen.
Pöyry vietti vanhuudenpäiviään Pöyryn talossa poikansa perheen luona, ja tästä syystä hänet tunnettiin nimellä "Pöyryn Kaisa". Kaisan elämässä ei ole tarkkaa tietoa siitä, milloin hän aloitti ennustamisen ja lääkitsemisen, mutta tällaiset toimet olivat aikanaan paikallisesti hyvin epäilyttäviä ja niitä pidettiin vaarallisina.
"Suometar"-lehdessä kirjoitettiin 17.9.1858 tapahtumasta, jossa mainittiin, että keskelle pitäjää oli ilmaantunut henkilö, joka väitettiin tietävän kaiken ja jota nuoret tytöt kävivät puhuttelemassa kaipauksissaan. Tämän lisäksi hänen luokseen haettiin apua luonnollisiin tapaturmiin ja sairauksiin. Tämä herätti paikallisten huomion, ja hänet määrättiin kutsuttavaksi kihlakunnan oikeuteen. Käräjille Pöyry ei kuitenkaan joutunut hoitojensa vuoksi, vaan sen takia, että eräänä pyhäpäivänä Ristiinan kirkon lehterillä, kesken papin saarnan, hän ennusti korttien avulla vierellään istuville. Tämä tapahtuma johti siihen, että hänet tuotiin oikeuden eteen syyskäräjillä vuonna 1858.
Poppakonstit ja mystisyys leimasivat myös Pöyryn hoitomenetelmiä. Hän harjoitti salaperäistä parantamista, suorittaen rituaaleja ja loitsuja piilossa uteliailta katseilta. Pöyryn kerrotaan lukeneen loitsuja savupirtin hämärässä tai talon keittiössä, käyttäen niitä esimerkiksi rukiin, voin ja munien yhteydessä. Vaikka hän käytti tällaisia henkisiä keinoja, hän ei kuitenkaan rajoittunut pelkästään loitsuihin parantamistyössään. Hän hyödynsi myös luonnon tarjoamia lääkeaineita ja luottamustaan ansainneita hoitokeinoja.
Pöyry tunnettiin pienikokoisena naisena, jolla oli tummat hiukset ja tummat silmät. Hän solmi avioliiton 42-vuotiaana Ristiinan Liikalan kylästä kotoisin olleen torpparin veljen, renkimies Hesekiel Hiski Hermanninpoika Torniaisen kanssa vuonna 1860. On mahdollista, että Hiski Torniainen oli sukua Pöyrylle. Torniaisen kuoltua vuonna 1880 Pöyry muutti poikansa luokse ja jakoi parantamistaitonsa miniälleen Hedda Helena Väisäselle, joka saattoi myös olla Pöyryn sukulainen. Väisänen jatkoi taikojen tekemistä Ristiinassa.
Pöyry kuoli 73-vuotiaana kärsien "ahdistustaudista".
Uruguayn ilmavoimat

Uruguayn ilmavoimat (, lyhenne FAU) Uruguayn asevoimien puolustushaara.
Historia.
Uruguayn ilmavoimien historia alkaa maaliskuusta 1913, jolloin Uruguayn Canelonesin alueella sijaitsevaan Los Cerrillosiin perustettiin sotilaslentokoulu Escuela de Aviación Militar maan sota- ja laivastoministeriön määräyksellä. Koulu sai kalustokseen yhden Farman- ja yhden Blériot XI -lentokoneen, mutta joutui lopettamaan toimintansa jo heinäkuussa 1913 heikon varatilanteen takia. Ilmailukoulu aloitti toimintansa uudelleen samalla nimellä marraskuussa 1916, jolloin se uudelleenperustettiin Paso de Mendozan alueelle Montevideoon. Maahan saapui 1920 ranskalainen sotilaslähetystö, jonka vaikutuksesta Uruguay päätyi hankkimaan muutamia ranskalaisia lentokoneita. Uruguayn ilma-aseen ensimmäinen sotilasyksikkö, Escuadrilla de Caza, perustettiin vuonna 1924.
Lentojoukot uudelleenorganisoitiin vuonna 1935, jolloin niistä tuli armeijalle alistettu Aeronáutica Militar (A.M.). Uruguayn hallinto antoi sotilastukikohtansa Yhdysvaltain käyttöön vuonna 1940, saaden vastineena Lend-Lease-apua. Ilmavoimat saivat käyttöönsä seuraavina vuosina pieniä määriä kuljetus- ja koulukoneita. Yhdysvaltalainen sotilaslähetystö saapui maahan vuonna 1947, jolloin Aeronáutica Militar uudelleenorganisoitiin ja ensimmäinen kuljetus- ja ensimmäinen taisteluyksikkö perustettiin. Ilmavoimat saivat 15 North American B-25J Mitchellin ja 25 North American F-51D Mustangin konetoimituksen vuonna 1950. Kalustolisäyksen seurauksena perustettiin hävittäjä- ja pommikoneyksikkö. Kansallinen lentoyhtiö Pluna () perustettiin asevoimien alaisuuteen vuonna 1951.
Ilmavoimat irtautuivat armeijasta 4. joulukuuta 1953, jolloin niistä tuli itsenäinen puolustushaara Fuerza Aérea Uruguaya (FAU). FAU sai käyttöönsä ensimmäiset Lockheed AT-33A -suihkuhävittäjät vuonna 1955. Ilmavoimien alaisuuteen perustettu PLUNA irtautui itsenäiseksi siviililentoyhtiöksi vuoteen 1961 mennessä ja uusi sotilalentoyhtiö TAMU () perustettiin vuonna 1970. Yhtiön koneiet olivat sekä sotilas- että siviilirekisterissä, ja se lensi alkuun maan sisäisiä lentoja, mutta myös myöhemmin kansainvälisiä lentoja Brasiliaan, Argentiinaan ja Paraguayhyn. Uruguayn lentotukikohdat () perustettiin vuonna 1965 prikaateina ().
Ilmavoimien kalustoa uusittiin 1970-luvulla, kun Cessna A-37B -koneet korvasivat aiemmat Lockheed F-80C -suihkuhävittäjät. Ilmavoimat saivat myös käyttöönsä myös pieniä määriä uusia kuljetus, koulutus ja yhteyslentokoneita, muutamia helikoptereita, sekä pieniä kapinoita vastaan taisteulua varten suunniteluja COIN-ilma-aluksia.
Kalusto.
Uruguayn ilmavoimien kalusto koostui vuoden 2017 alulla 37 lentokoneesta ja seitsemästä helikopterista. Ilmavoimien taistelukonekalustona oli 12 Cessna A-37 Dragonflyta ja viisi FMA IA 58 Pucaráa -konetta. Kuljetuskalusto koostui neljästä eri konetyypistä ja siihen kuului kuusi konetta. Ilmavoimilla oli lisäksi tilauksessa kaksi Harbin Y-12 -kuljetuskonetta. Koulutustarkoitukseen Uruguayn ilmavoimilla oli kymmenen konetta. Erikoiskäyttöön suunnattuja koneita Uruguayn ilmavoimilla oli neljä, joista kaikki olivat CASA C-212 Aviocar -merivalvontakoneita.
Amstrad GX4000

Amstrad GX4000 oli Amstradin valmistama pelikonsoli. GX4000 oli Amstradin ensimmäinen ja ainoa yritys pelikonsolimarkkinoille.
Kilpailevat konsolit olivat 16-bittiset Sega Mega Drive ja Super Nintendo. GX4000 ei menestynyt kilpailua vastaan ja poistui nopeasti markkinoilta.
Ensimmäinen valmistuserä oli 15000kpl ja toista valmistuserää ei tehty.
Tekniikka.
Konsoli perustui Amstrad CPC -sarjan 8-bittisiin 464 ja 6128 kotitietokoneisiin.
Laitteisto:
Pelit.
Konsolille julkaistiin 27 peliä sen elinaikana.
Ratkaisemisen taito

How to Solve it (1945) on matemaatikko George Pólyan yleisteos ongelmanratkaisuun erityisesti matemaattisten ongelmien osalta. Ongelmanratkaisumalli sopii monelta osin myös suunnitteluintensiiviseen työhön ja auttaa erityisesti niin sanottujen vaikeiden ongelmien ratkaisua keksittäessä.
Kirja on suomennettu nimellä "Ratkaisemisen taito", ja kirjassa on suomalaisen asiantuntijan kirjoittama esipuhe.
Neljä periaatetta.
"Ratkaisemisen taito" ehdottaa seuraavia vaiheita ongelman ratkaisuun:
Menetelmän epäonnistuessa Pólya neuvoo: "Jos et pysty ratkaisemaan ongelmaa, niin on olemassa helpommin ratkaistava ongelma: etsi se." Tai: "Jos et voi ratkaista ongelmaa, yritä ratkaista ensin jokin siihen liittyvä ongelma. Voitko kuvitella helpommin lähestyttävän ongelman?"
Ensimmäinen periaate: Ymmärrä ongelma.
"Ongelman ymmärtäminen" usein ylenkatsotaan itsestäänselvänä, eikä vaihetta edes aina mainita matematiikan tunneilla. Kuitenkin opiskelijat usein kangertelevat pyrkimyksissään ratkaista ongelma yksinkertaisesti siksi, etteivät ymmärrä sitä täysin tai edes osittain. Korjatakseen puutteen Pólya opetti opettajille, kuinka kysyä opiskelijalta sopivia kysymyksiä tilanteesta riippuen, kuten:
Opettajan tulisi valita opiskelijalle sopivan vaikea kysymys varmentaakseen ymmärtääkö opiskelija asiat omalla tasollaan ja siirtyä tarvittaessa vaikeusasteikolla alas tai ylös kunnes löytyy kysymys, johon opiskelija voi vastata rakentavasti.
Toinen periaate: Laadi suunnitelma.
Pólya mainitsee, että on olemassa monia järkeviä tapoja ratkaista ongelmia. Taito valita sopiva strategia opitaan parhaiten ratkaisemalla monia ongelmia. Strategian valitseminen muuttuu yhä helpommaksi. Osittainen luettelo strategioista:
Muita ehdotuksia:
Kolmas periaate: Toteuta suunnitelma.
Tämä vaihe on yleensä helpompi kuin suunnitelman laatiminen. Yleensä tarvitset vain huolellisuutta ja kärsivällisyyttä olettaen, että sinulla on tarvittavat taidot. Pysy valitsemassasi suunnitelmassa. Jos se ei edelleenkään toimi, hylkää se ja valitse toinen. Usko pois; näin matematiikkaa tekevät jopa ammattilaiset.
Neljäs periaate: Arviointi ja laajennus.
Pólya mainitsee, että paljon voidaan saada aikaan varaamalla aikaa sen pohtimiseen ja muisteluun mitä olet tehnyt, mikä toimi ja mikä ei. Näin voidaan ennustaa, mitä strategiaa kannattaa käyttää ratkaisemaan tulevia ongelmia, jos nämä liittyvät alkuperäiseen ongelmaan.
Heuristiikka.
Kirja sisältää sanakirja-tyylisen joukon heuristiikkoja, joissa monessa on kyse siitä, miten tuottaa helpompi ongelma. Esimerkiksi:
Menetelmä "olenko jo kokeillut kaikkea" on ehkä soveltuvin koulun koetehtäviin (esim., "n" ihmistä kaivaa "m" ojaa).
Muut ongelmanratkaisukirjat liittyvät usein luoviin ja vähemmän konkreettisiin menetelmiin, kuten mind mapping, aivoriihi, ja luova ongelmanratkaisu.
A-Darter

A-Darter (myös nimellä V3E Agile Darter) on Denelin kehittämä ilmataisteluohjus. Ohjuksen kehitys alkoi vuonna 1995 ja Brasilia on osallistunut sen kehitykseen. Yhteinen kehitys alkoi vuonna 2007.
Ohjus on lämpöhakuinen kaksivärisellä infrapunalla ja laser-sytyttimellä. Ohjus on lyhyelle kantamalle.
Käyttäjät.
Ohjuksen käyttäjiä ovat Etelä-Afrikan ilmavoimat (SAAF) ja Brasilian ilmavoimat (FAB). SAAF käyttää ohjusta Saab JAS 39 Gripen -hävittäjissään. FAB:n odotetaan käyttävän ohjusta F-5-hävittäjissä ja tulevissa hävittäjissä.
Carlos Manuel de Céspedes

Carlos Manuel de Céspedes (18. huhtikuuta 1819 – 27. huhtikuuta 1874) oli kuubalainen itsenäisyysliikkeen johtaja ja plantaasinomistaja. Céspedes aloitti kapinan, joka johti kymmenvuotiseen sotaan Kuuban Espanjalaista siirtomaahallintoa vastaan. Céspedes päätyi lopulta espanjalaisten vangiksi ja hänet teloitettiin vuonna 1874.
Elämäkerta.
Céspedes syntyi 18. huhtikuuta 1819 Bayamossa ja kävi koulunsa Havannassa. Hän kiinnostui jo nuorena Espanjan siirtomaahallinnon vastaisesta politiikasta. 10. lokakuuta 1868 Céspedes käynnisti niin kutsutun Grito de Yaran, eli kymmenen vuotta jatkuneen sodan siirtomaahallintoa vastaan. Céspedes vapautti omistamansa plantaasin orj
at ja värväsi heidät joukkoihinsa. Myöhemmin hänen armeijaansa liittyi myös alueen muita plantaasinomistajia.
Vuonna 1869 Céspedes muodosti väliaikaishallituksen ja oli mukana kirjoittamassa uutta perustuslakia. Hän otti käyttöön myös monia uudistuksia, kuten vapaakaupan, tasa-arvoisen verotuksen ja yleisen äänioikeuden. Céspedesin yhtenä päätavoitteena oli myös orjuuden lakkauttaminen, mutta ajatus herätti vastustusta itsenäisyysliikkeen sisällä. Joukko muita itsenäisyysliikkeen vaikuttajia syöksi Céspedesin asemastaan vuonna 1873, ja hän siirtyi maan alle. Espanjalaiset saivat vangittua hänen seuraavana vuonna, ja hänet teloitettiin 27. huhtikuuta 1874.
Dassault Mirage 5

Dassault Mirage 5 on Ranskassa valmistettu suihkumoottorikäyttöinen monitoimihävittäjä. Se otettiin aktiiviseen käyttöön vuonna 1969. Tämän tyypin lentokone lensi ensilentonsa 19. toukokuuta 1967. Se on eräs ranskalainen Mirage-hävittäjäkoneperheen tuote, joka pohjautuu Mirage III -tyyppiin, jonka jälleenkehitelmä Mirage 5 on. Konetyyppi on tullut enemmän tunnetuksi muunnoksistaan. Näitä ovat olleet: IAI Kfir, IAI Nesher ja Atlas Cheetah. Mirage 5 on edeltäjiään kookkaampi, ja sen avioniikka on yksinkertaisempaa. Mirage 5 kykenee myös taktisiin ydinpommituksiin lentoteknillisten ominaisuuksiensa puolesta.
Konetyyppi kykenee saavuttamaan 2.2 Machin nopeuden, ainakin 18 kilometrin lakikorkeuden sekä kuljettamaan aseistusta 4 000 kilogrammaa. Kiinteä aseistus käsittää kaksi 30 millimetrin DEFA-konetykkiä. Useat eteläisen Amerikan ja Afrikan maat käyttivät tätä tyyppiä, ja se on osin käytössä yhä edelleen 2010-luvulla. 
Mirage 5.
Mirage 5 syntyi Israelin aloitteesta. Kone oli Mirage IIIE, josta poistettiin Lähi-idän säässä tarpeeton avioniikkalaitteisto ja korvattiin se lisäpolttoaineella hyökkäystehtäviä varten. Syyskuussa 1966 Israel tilasi 50 konetta. Ensimmäinen kone lensi 19. toukokuuta 1967. Kone piteni puolella metrillä ja pitot-putki siirtyi nokasta sen alle. Ripustimien lukumäärä lisättiin seitsemään.
Lähi-idän tilanteen vuoksi Israel päätyi kuitenkin kauppasaartoon ja koneet siirrettiin Ranskan ilmavoimille. Israelilaiset saivat kuitenkin täydelliset piirustukset haltuunsa ja valmistivat koneesta kopioita nimellä "Nesher."
Piirustuksien avulla ja saavutetulla tietotaidolla kehitettiin edelleen IAI Kfir.
Mirage 5:ttä vietiin Abu Dhabiin, Belgiaan, Kolumbiaan, Egyptiin, Libyaan, Pakistaniin, Peruun, Venezuelaan ja Zaireen. Koneita valmistettiin yhteensä 531 kappaletta. Israelin valmistamia luvattomia kopioita vietiin 39 kappaletta Argentiinan ilmavoimille, joka nimesi koneen Daggeriksi. Argentiina menetti yksitoista konetta Falklandin sodassa 1982.
Fornebu

Fornebu (paikallista muotoa Fornebo) on Norjassa sijaitseva niemimaa, joka on osa Bærumin kuntaa. Fornebu on Oslon länsiosien rajalla.
Fornebun lentoasema (FBU) oli Norjan päälentoasema toisesta maailmansodasta alkaen. 7. lokakuuta vuonna 1998 lentoasema suljettiin. Yön ylitse toimitettu suuri muutto-operaatio päättyi uuden päälentoaseman avajaisiin Gardermoenissa (OSL). Gardermoen oli aiemmin toiminut pienemmän lentoaseman roolissa.
Vuodesta 2001 lähtien Fornebun aluetta on kehitetty tietotekniikka- ja -liikennekeskukseksi. Norjalaisen teleoperaattori Telenorin uusi pääkonttori sijaitsee Fornebussa.
Fornebun niemimaa on yhteydessä Langoddeniin ja Snarøyaan, jotka ovat kehittyneempiä yksityisasutusalueita.
Etymologia.
Fornebun nimi kuului alun perin niemellä sijainneelle farmille.
Talous.
Scandinavian Airlinesin Norjan-toimistot sijaitsevat Fornebussa. Muita alueen yrityksiä ovat: Norwegian Air Shuttle, Telenor, Aker Solutions ja Statoil.
Tilauslentoyhtiö Partnairin pääkonttori sijaitsi Fornebun lentoasemalla vuoteen 1989 asti. Kun lentoyhtiö Busy Bee of Norway oli olemassa, sen pääkonttori oli myös lentoaseman yhteydessä. Braathensin ja SAS Braathensin pääkonttorit olivat lentoaseman mailla. Vuonna 2010 Norwegian Air Shuttle osti entisen Braathensin toimiston.
Chilenkihu

Chilenkihu ("Stercorarius chilensis") kuuluva lintulaji. Sen levinneisyysaluetta ovat Argentiina, Chile ja Peru ja lisäksi sitä on tavattu vaelluslintuna Antarktiksella, Brasiliassa, Ecuadorissa ja Uruguayssa sekä tuntematonta alkuperää olevana Falklandinsaarilla. Sen populaation suuruus on vakaa.
Vakaalla kannalla ei ole merkittäviä uhkia. Lajin pesimäalue ulottuu Keski-Chilestä Argentiinan eteläkärkeen. Se on merellinen lintu ja se elää lähinnä rannikon kanaaleissa ja salmissa ja pesimäpaikat ovat saarilla ja syrjäisillä rannikkoalueilla. Pesintä alkaa marraskuussa, jolloin yksilöt muodostavat tiheitä yhteisöjä
Under Cover of Darkness

Under Cover of Darkness on yhdysvaltalaisen rockyhtye The Strokesin kappale, joka julkaistiin ensimmäisenä singlenä yhtyeen kolmannelta albumilta "Angles" 9. helmikuuta 2011. ”Under Cover of Darkness” nousi Britannian singlelistalla parhaimmillaan sijalle 47.
Kappaleen musiikkivideon on ohjannut Warren Fu.
Taken for a Fool

Taken for a Fool on yhdysvaltalaisen rockyhtye The Strokesin kappale, joka julkaistiin toisena singlenä yhtyeen kolmannelta albumilta "Angles" 1. heinäkuuta 2011.
Kappaleen musiikkivideon on ohjannut Laurent Briet.
All the Time

All the Time on yhdysvaltalaisen rockyhtye The Strokesin kappale, joka julkaistiin ensimmäisenä singlenä yhtyeen viidenneltä albumilta "Comedown Machine" 19. helmikuuta 2013.
Kappaleen musiikkivideon on ohjannut Albert Hammond Jr.
Janina Orlov

Janina Maria Orlov (s. 10. helmikuuta 1955 Helsinki) on suomenruotsalainen kääntäjä ja yliopistonlehtori. Hän on kääntänyt runsaasti suomalaista ja venäläistä nykykirjallisuutta ruotsiksi ja saanut käännöksistään useita tunnustuksia. Orlov on väitellyt filosofian tohtoriksi Åbo Akademissa, ja hän on työskennellyt Tukholman yliopiston kirjallisuustieteen lehtorina, opetusalanaan lastenkirjallisuus.
Orlovin vuonna 2005 julkaistu venäjän kielen ja kirjallisuuden väitöskirja oli temaattinen analyysi Aleksandr Puškinin runoteoksesta "Skazka o tsare Saltane" ("Tsaari Saltanin tarina") vuodelta 1831. Merkittävä osa Orlovin ruotsiksi kääntämistä teoksista on ollut suomen- ja venäjänkielistä lasten- ja nuortenkirjallisuutta, mutta mukana on runsaasti myös aikuisten kaunokirjallisuutta. Kirjailijoiden joukossa ovat muun muassa Katja Kettu, Rosa Liksom, Sofi Oksanen, Riikka Pulkkinen, Andrei Gelasimov ja Nina Sadur.
Orlov sai vuonna 2015 valtion ulkomaisen kääntäjäpalkinnon, vuonna 2016 hänet palkittiin Pro Finlandia -mitalilla, 2018 hän sai Hugo Bergroth -palkinnon ja 2022 Mikael Lybeck -palkinnon sekä Ruotsin akatemian Suomi-palkinnon.
Orlov valittiin Vuoden ruotsinsuomalaiseksi 2018. Hänelle myönnettiin taiteilijaeläke vuonna 2020.
Orlov oli naimisissa ruotsalaisen kirjailijan Ulf Starkin kanssa.
Suomen postcrossingyhdistys

Suomen postcrossingyhdistys ry on 24. lokakuuta 2015 perustettu suomalainen postcrossing-harrastajien yhdistys. Yhdistyksen tarkoitus on sääntöjensä mukaan edistää postcrossingin harrastusta Suomessa, lisätä jäsenten välistä vuorovaikutusta, edistää harrastukseen liittyvää tiedonsaantia tiedotus- ja julkaisutoiminnan avulla ja olla yhteistyössä muiden harrastukseen liittyvien koti- ja ulkomaisten järjestöjen, yritysten ja toimijoiden kanssa. Yhdistyksen nimi on ruotsiksi Finlands postcrossingförening rf, ja englanniksi Finnish Postcrossing Friends Association.
Yhdistys on maailman ensimmäinen virallisesti rekisteröity kansallinen postcrossing-harrastajien yhdistys.
Yhdistys järjestää tapaamisia ja tutustumiskäyntejä postikortteihin, postikorttitaiteeseen ja postinvälitykseen liittyviin yrityksiin ja tapahtumiin. 
Yhdistys on Hämeenlinnan Verkatehtaalla vuosittain järjestettävän Korttien Tarinat – postikorttifestivaalin pääjärjestäjä. 
Suomen postcrossingyhdistyksen jäseneksi voi liittyä kuka tahansa aktiivinen postcrossing-harrastaja, joka hyväksyy yhdistyksen tarkoituksen ja säännöt. Vuoden 2025 alussa yhdistyksessä oli lähes 700 maksanutta jäsentä.
Yhdistyksen johdossa toimii hallitus, johon kuuluu puheenjohtaja ja 4–10 varsinaista jäsentä, sekä 0–10 varajäsentä.
Vuoden taiteilija.
Suomen postcrossingyhdistys ry valitsee vuosittain Vuoden taiteilijan. Vuoden taiteilijaksi voidaan valita henkilö tai taho, jolla on tunnettua postikorttituotantoa Suomessa. Vuoden taiteilijan valinnassa voidaan huomioida myös esimerkiksi säätiöt (edesmenneiden taiteilijoiden osalta) ja työ- tai tuotantoryhmät. Yhdistyksen jäsenkortti on vuoden taiteilijan kuvittama.
Vuoden postcrossaaja.
Suomen postcrossingyhdistys ry on vuodesta 2017 alkaen nimennyt tarvittaessa vuosittain Vuoden postcrossaajan. Vuoden postcrossaajaksi voidaan nimetä taho, tai henkilö, joka on toimillaan tai teoillaan edistänyt postcrossing-harrastuksen, tai Suomen postcrossingyhdistyksen, tunnettuutta positiivisella tavalla Suomessa.
2,5-furaanidikarboksyylihappo

2,5-Furaanidikarboksyylihappo (C6H4O5) on heterosyklisiin ja aromaattisiin dikarboksyylihappoihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää muun muassa polymeerien ja muiden orgaanisten kemikaalien tuotannon lähtöaineena ja se on herättänyt kiinnostusta erityisesti siksi, että sitä voidaan valmistaa uusiutuvista raaka-aineista.
Ominaisuudet.
Huoneenlämpötilassa 2,5-furaanidikarboksyylihappo on väritöntä kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee hyvin veteen ja muun muassa etanoliin. 2,5-Furaanidikarboksyylihappo on keskivahva diproottinen happo ja sen pKa-arvot ovat pKa1 2,6 ja pKa2 3,55.
Valmistus ja käyttö.
2,5-Furaanidikarboksyylihappoa voidaan valmistaa lähtemällä glukoosista, josta muodostetaan hydroksimetyylifurfuraalia. Hydroksimetyylifurfuraali voidaan hapettaa vesiliuoksessa 2,5-furaanidikarboksyylihapoksi. Hapettumisen välivaiheena muodostuu muun muassa hydroksi- ja aldehydihappoja. Vaikeutena on löytää riittävän selektiivisiä hapetuskatalyyttejä. On myös tutkittu biokemiallisia menetelmiä hydroksifurfuraalin hapettamiseksi miedoissa olosuhteissa 2,5-furaanidikarboksyylihapoksi. Yhdistettä voidaan myös valmistaa käsittelemällä limahappoa vetybromidilla, mutta tämä vaatii korkean lämpötilan.
2,5-Furaanidikarboksyylihappoa voidaan käyttää muun muassa polyamidien, polyesterien ja polyuretaanien valmistamiseen. Siitä saatavilla polymeereilla voidaan mahdollisesti korvata petrokemiantuotteisiin tereftaalihappoon ja adipiinihappoon perustuvia polyesteri- ja polyamidimuoveja. Lisäksi yhdisteestä voidaan valmistaa muovien pehmentimiä ja hyödyllisiä kemikaaleja kuten levuliinihappoa ja meripihkahappoa.
Afon Dyfi

Afon Dyfi () on joki läntisessä Keski-Walesissa. Se saa alkunsa Gwyneddin kreivikunnassa sijaitsevasta Creiglyn Dyfin järvestä, joka on noin 580 metriä merenpinnan yläpuolella. Joki laskee mereen Aberdyfin kylän kohdalla.
Joki on tunnettu sen lohistaan ja taimenistaan.
Kaarsild

Kaarsild on silta Tartossa. Se on Emajoen ylittävä jalankulun ja pyöräilyn silta ja rakenteeltaan vahvistettu betonisilta.
Silta on rakennettu toisen maailmansodan aikana tuhotun Kivisillan kohdalle 1959, ja sen juuressa on Kivisillan pienoismalli.
Maria Vainio-Kurtakko

Maria Vainio-Kurtakko (s. 1976) on suomalainen historiantutkija, tietokirjailija ja asiantuntija. Vainio-Kurtakko on koulutukseltaan filosofian tohtori, ja hän toimii Svenska litteratursällskapetissa tuottajana. 
Vainio-Kurtakon erityisalaa ovat Albert Edelfelt ja sääty-yhteiskunnan viimeiset vuosikymmenet.
Vainio-Kurtakko väitteli tohtoriksi Helsingin yliopistossa vuonna 2010 aiheesta "Idyll eller verklighet? : Albert Edelfelt och Gunnar Berndtson i det moderna genombrottets ambivalens".
Vainio-Kurtakko on kirjoittanut ja toimittanut tieteellisiä kirjoja ja artikkeleita sekä julkaissut tietokirjoja. Hänen johtamansa asiantuntijaryhmä sai vuonna 2016 Tiedonjulkistamispalkinnon verkkojulkaisusta "Albert Edelfelts brev". Vainio-Kurtakon kirja "Ett gott parti" Albert Edelfeltistä ja tämän vaimosta Ellan de la Chapellesta oli ehdolla Vuoden 2022 tiedekirjaksi. Kirja on suomennettu nimellä "Sovelias liitto".
Julkaisuja.
Vainio-Kurtakko on kirjoittanut useamman kirjan Albert Edelfeltistä ja julkaissut tieteellisiä artikkeleita naisten roolista avioliitossa ja yhteiskunnassa 1800-luvun lopun ja 1900-luvun alun Suomessa, sekä aatelistosta ja kartanoelämästä.
Ann-Marie Ivars

Ann-Marie Ivars (s. 1941) on suomalainen kielitieteilijä ja Helsingin yliopiston professori emerita.
Akateeminen ura.
Ivars väitteli 1986 aiheesta "Från Österbotten till Sörmland – en undersökning av emigration och språklig anpassning" ja vuonna 1989 hänestä tuli Helsingin yliopiston apulaisprofessori. Vuonna 1991 hänestä tuli Lars Huldénin seuraaja yliopiston skandinaavisten kielten professorina. Vuosina 1993–1994 hän työskenteli skandinaavisten kielten laitoksen esimiehenä. Hän siirtyi eläkkeelle 2002 ja hänen seuraajakseen tuli Jan-Ola Östman.
Ivars tutki muun muassa dialektologiaa, sosiolingvistiikkaa ja kielihistoriaa, ja hän on työskennellyt tutkimushankkeissa, joissa on tutkittu Närpiön murretta suomenruotsalaista kaupunkikieltä. Hän on toimittanut teosta "Ordbok över Finlands svenska folkmål" Kotuksessa ja vuosina 1994–2000 Föreningen för nordisk filologin julkaisua "Folkmålsstudier".
San Fernando (kunta Espanjassa)

San Fernando on kunta Andalusian itsehallintoalueella Etelä-Espanjassa. San Fernandon asukasluku on 93 645 vuonna 2024.
La reina de España

La reina de España on vuonna 2016 ensi-iltansa saanut Fernando Trueban ohjaama ja käsikirjoittama espanjalainen draamakomediaelokuva, jonka pää- ja sivuosia näyttelevät Penélope Cruz, Antonio Resines, Neus Asensi, Ana Belén, Javier Cámara, Chino Darín, Loles León, Arturo Ripstein, Jorge Sanz, Rosa María Sardá, Santiago Segura, Clive Revill, Cary Elwes ja Mandy Patinkin. Elokuvan tuottajina olivat Penélope Cruz, Mercedes Gamero ja Mikel Lejarza. "La reina de España" on jatko-osa vuonna 1998 ensi-iltansa saaneelle "Unelmiesi tyttö" () -elokuvalle, jonka Trueba on myös ohjannut.
Juoni.
"La reina de España" sijoittuu vuoden 1956 Madridiin. Espanjalaisnäyttelijä Macarena Granadasta (Penélope Cruz) on tullut suuri Hollywood-tähti, joka matkustaa Espanjaan kuvaamaan suuren luokan yhdysvaltalaiselokuvaa "Espanjan kuningatar", jossa hän näyttelee Isabella Katolilaista. Madridissa Macarena tapaa jälleen 18 vuoden takaisen elokuvaryhmän, jonka kanssa hän kuvasi "Unelmiesi tyttö" -nimisen elokuvamusikaalin Adolf Hitlerin natsi-Saksassa vuonna 1938. Tuolloin elokuvaryhmä kamppaili natsihallinnon kanssa, mutta nyt heidän joutuu kamppailla Francisco Francon diktatuurihallinnon kanssa, joten elokuvan kuvaukset eivät mene niin kuin pitäisi.
Tuotanto.
"La reina de Españan" kuvaukset alkoivat Budapestissa, Unkarissa 29. helmikuuta 2016. Budapestissa elokuvaa kuvattiin maaliskuuhun asti, minkä jälkeen kuvaukset siirtyivät Madridiin, jossa elokuvaa kuvattiin toukokuun puoliväliin asti. Elokuvan budjettina oli 11 miljoonaa euroa, ja sen tuotantoyhtiöinä olivat Atresmedia Cine ja Fernando Trueba Producciones Cinematográficas. Elokuvan teaser julkaistiin 21. kesäkuuta 2016 ja virallinen traileri 8. syyskuuta 2016.
Julkaisu.
"La reina de España" sai ensi-iltansa Madridissa, Espanjassa 24. marraskuuta 2016. Elokuvan maanlaajuinen teatteriensi-ilta Espanjassa oli 376 elokuvateatterissa 25. marraskuuta 2016. Elokuvan teatterilevittäjänä Espanjassa oli Universal Pictures International Spain. "La reina de España" tuotti Espanjassa avausviikonloppunaan 421 823 dollarin lipputulot ja koko teatterikierroksensa aikana yhteensä 1 125 980 dollarin lipputulot. Elokuvan odotettiin olevan yksi vuoden 2016 suurimmista yleisömenestyksistä Espanjassa, mutta se tuottikin alle odotusten.
"La reina de España" esitettiin Berliinin elokuvajuhlilla "Berlinale Special" -esityssarjassa 13. helmikuuta 2017.
Valtion itsenäisyyshistorialautakunta

Valtion itsenäisyyshistorialautakunta oli vuosina 1937–1946 toiminut asiantuntijalautakunta, joka jakoi apurahoja Suomen itsenäisyyshistoriaa käsitteleviin tutkimuksiin. Cajanderin III hallituksen aloitteesta eduskunta myönsi vuonna 1937 Suomen 20-vuotisen itsenäisyyden juhlistamiseksi kaksi miljoonaa markkaa sellaisiin tutkimuksiin ja julkaisuihin, jotka ”pätevästi valaisevat itsenäisyytemme esihistoriaa, itsenäisyytemme saavuttamista ja sen vastaista lujittamista”. Valtioneuvosto asetti 16. joulukuuta 1937 rahoituksen jakamisesta päättämään itsenäisyyshistorialautakunnan, jonka puheenjohtajaksi tuli historian professori A. R. Cederberg ja muiksi jäseniksi professori Gunnar Landtman, rehtori Yrjö Ruutu, kenraaliluutnantti Aarne Sihvo ja päätoimittaja Artturi Leinonen. Cederbergin on arveltu olleen koko hankkeen alkuperäinen isä.
Itsenäisyyshistorialautakunnan oli tarkoitus rahoittaa Suomen valtiollista historiaa käsittelevän viisiosaisen yleisesityksen laatiminen, mutta teosta ei saatu koskaan kirjoitettua, osin maailmansodan puhkeamisen vuoksi. Päähankkeesta toteutui vain lähdemateriaalin keruu, joukko bibliografioita ja Cederbergin vuonna 1943 oppikirjaksi kirjoittama teos "Suomen uusinta historiaa 1898–1942". Lautakunta jakoi apurahoja useisiin erityistutkimuksiin, joita olivat muun muassa Eino Parmasen sortovuosien vastarintaa kuvannut neliosainen "Taistelujen kirja" (1936–1941), Aaro Pakaslahden "Suomen itsenäisyyden tunnustaminen" (1937), Rafael Erichin "Suomen oikeusasema" (1938), Eero Kuussaaren "Heimosodat 1918–1922" (1939), Akseli Routavaaran tutkimus Suomen sanomalehdistöstä sortovuosina, Erkki Räikkösen elämäkerralliset tutkimukset P. E. Svinhufvudista, Y. K. Laineen kolmiosainen "Suomen poliittisen työväenliikkeen historia" (1945–1946) sekä Juhani Paasivirran kaksiosainen "Suomen itsenäisyyskysymys 1917" (1947–1949). Lisäksi itsenäisyyshistorialautakunta järjesti syksyllä 1940 kirjoituskilpailun ”keinoista itsenäisyyden vastaiseksi turvaamiseksi”, mutta vastausten heikon tason vuoksi ensimmäinen ja toinen palkinto jätettiin jakamatta.
Montilla

Montilla on kunta Andalusiassa Etelä-Espanjassa. Montillan asukasluku on 23 365 (2016).
Montilla kuuluu Montilla–Morilesin viinialueeseen.
Puerto del Carmen

Puerto del Carmen on Lanzaroten eteläosassa sijaitseva pikkukaupunki ja saaren tärkein lomakeskus. Hallinnollisesti Puerto del Carmen kuuluu Tíasin kuntaan. Puerto del Carmenissa asuu noin 10 000 asukasta. Kaupunki on rakennettu kapealle rantakaistaleelle, ja rakennukset ovat pääosin matalina ja valkoisina hyvin Lanzarotelle tyypillisiä. Aikoinaan Puerto del Carmen oli pieni kalastajakylä, ja niistä ajoista muistuttaa edelleen kaupungin länsiosassa sijaitseva vanhakaupunki satamineen.
Puerto del Carmenin edustalla on kuusi kilometriä pitkä hiekkaranta, joka sopii loivasti syvenevänä hyvin lapsille. Kaupungissa on myös hyvät harrastusmahdollisuudet. Puerto del Carmenissa on myös Biosfera-niminen kauppakeskus. Kaupungissa on hyvä ravintolatarjonta ja myös yöelämää, mutta se ei ole niin vilkasta kuin Kanariansaarten vauhdikkaimmissa lomakeskuksissa.
Matkaa saaren pääkaupunkiin Arrecifeen on noin 14 kilometriä ja lentokentälle noin yhdeksän kilometriä. Lähistöllä sijaitsee myös Texas Rancho Park -teemapuisto, joka on yhdistelmä eläin- ja vesipuistoa.
Peter Nyman (ajankohtaisohjelma)

Peter Nyman on tammikuussa 2017 MTV3-kanavalla alkanut toimittaja Peter Nymanin keskusteluohjelma, jossa hän haastattelee ajankohtaisia vieraita.
NEC V800

NEC V800 on japanilaisen NEC Corporationin valmistama 32-bittinen RISC-suoritinperhe.
Suoritin tukee neljän gigatavun muistiavaruutta.
Renesas Electronics valmistaa nykyisin V850-mallisarjaa käytettäväksi autoteollisuudessa ja sulautetuissa järjestelmissä.
Käyttökohteita.
Käyttökohteita ovat muun muassa sulautetut järjestelmät ja pelikonsolit:
Ohjelmistotuki.
UClinux on siirretty suorittimelle.
Rikospaikka (ajankohtaisohjelma)

Rikospaikka on suomalainen rikos- ja oikeusalan ajankohtaisohjelma, jossa MTV:n rikostoimituksen päällikkö Tiia Palmén ja MTV:n rikostoimittaja Pekka Lehtinen keskustelevat rikos- ja oikeusalan ajankohtaisista aiheista. "Rikospaikassa" avataan myös vanhojen rikostapausten taustoja. Sarja alkoi MTV3-kanavalla 1. helmikuuta 2017. "Rikospaikka" on jatkoa Jarkko Sipilän ja Lehtisen vuonna 2014 alkaneeseen MTV:n nettisarjaan "Vinkkimiehet". 
Ensimmäinen tuotantokausi esitettiin keväällä 2017, toinen syksyllä 2017 ja kolmas keväällä 2018. Neljäs kausi esitettiin syksyllä 2018. "Rikospaikka" esitetään keskiviikkoisin "Kymmenen uutisten" jälkeen kello 22.35. Myöhäisillan esityspaikasta huolimatta ohjelma on kerännyt hyviä katsojalukuja, parhaimmillaan lähes 300 000 katsojaa.
Southcliffen tragedia

Southcliffen tragedia ("Southcliffe") on vuonna 2013 Channel 4:llä esitetty brittiläinen draamasarja. Tony Grisonin käsikirjoittaman ja Sean Durkinin ohjaaman sarjan tapahtumat sijoittuvat idylliseen brittiläiseen pikkukaupunkiin, jossa tapahtuu joukkomurha. Surmatyön tekijää esittänyt Sean Harris voitti sarjasta vuoden 2013 parhaan miespääosan Bafta-palkinnon.
Suomessa sarja alkoi Yle TV1 -kanavalla 29. tammikuuta 2017.
"Southcliffen tragedian" miljöö, Southcliffe, on fiktiivinen. Sarja kuvattiin Favershamin kaupungissa Kentissä.
Juoni.
Useita ihmishenkiä vaatinut tragedia ja ampuja Stephen Morton (Sean Harris) ovat koko kansakunnan huulilla.
Tapahtumista saapuu raportoimaan Southcliffen oma kasvatti, toimittaja David Whitehead (Rory Kinnear), jota ahdistavat myös omat lapsuusmuistot.
Vastaanotto.
Helsingin Sanomien Harri Römpötti kuvaili sarjaa taidokkaaksi ja sanoi, että ""Southcliffen tragedia" kehittää monitahoista kertomustaan vivahteikkaasti. Sarja on yksi viime aikojen parhaista brittituotannoista."
Serafia Fredrika Schaeffer

Serafia Fredrika Schaeffer, o.s. "Malmi", (14. syyskuuta 1800 Renko – 13. maaliskuuta 1887 Kalvola) oli suomalainen kansanparantaja. Hän oli naimisissa pappi Karl Johan Schaefferin kanssa. Häntä kutsuttiin "Sefferin rouvaksi" ja hän huolehti perheensä lisäksi sairaista seurakuntalaisista. Miehensä kuoleman jälkeen vuonna 1833 hän jatkoi toimintaansa parantajana.
Reformaattorien muuri

Reformaattorien muuri (; ) on Sveitsin Genevessä sijaitseva monumentti. Monumentti on osa Geneven vanhaa kaupunginmuuria. Sen näkyvimpiä osia ovat kymmenen ihmispatsasta, jotka esittävät uskonpuhdistuksen merkkihenkilöitä.
Muuriin kuuluvat patsaat.
Vasemmalla sivulla:
Keskellä:
Oikealla:
Runoudessa.
Reformaattorien muuri on ollut ainakin kahden tunnetun runon aiheena. Toinen runoista on unkarilaisen kirjailijan Gyula Illyésin "A reformáció emlékműve előtt" (1946) ja toinen Mika Waltarin "Reformaattorit" (1961).
Lisenssivalmistus

Lisenssivalmistus (myös lisenssituotanto) on valmistustapa, jossa alkuperäisestä kehittäjästä tai tuotteen patenttien haltijasta riippumaton taho valmistaa tuotetta, ja maksaa korvauksen alkuperäiselle kehittäjälle tai tuotteen patenttien haltijalle.
Tuotteen kehittäjälle tai sen patentin haltijalle maksettava lisenssivalmistuskorvaus voivat olla tuotantomääriin perustuva rojalti tai sovittu kertasumma. Lisenssivalmistussopimuksia voidaan jaotella niiden osapuolille antamien oikeuksien perusteella:
Lisenssivalmistussopimukset voivat olla määräaikaisia.
Esimerkkejä.
Esimerkkejä lisenssillä valmistetuista tuotteista.
SPAir

SPAir (; IATA: S4, ICAO: PAR) oli venäläinen lentoyhtiö. Vuonna 1990 perustetun yhtiön kotikenttä oli Koltsovon kansainvälinen lentoasema Jekaterinburgissa. Yhtiön nimen kirjaimet ”SP” olivat peräisin toimitusjohtaja Valeri Spurnovin nimestä. SPAir oli pääasiassa rahtilentoyhtiö, mutta lensi myös joillakin vuokratuilla matkustajakoneilla. Se lopetti toimintansa vuonna 1998.
Laivasto.
SPAir käytti toimintansa aikana seuraavia 20 lentokonetta.
Claudine

Claudine on ranskalainen naisen etunimi. Tunnettuja Claudine-nimisiä henkilöitä ovat:
Claudine on myös Coletten kirjasarja.
Tomás Guardia Gutiérrez

Tomás Miguel Guardia Gutiérrez oli Costa Rican presidentti kahden kauden ajan, nousten asemaan molemmilla kerroilla vallankaappauksen turvin, vuosina 1870–1882. Gutiérrez toteutti useita liberaaleja uudistuksia, mutta hallitsi maata diktaattorin ottein.
Elämäkerta.
Gutiérrez syntyi tunnettuun karjankasvattajasukuun Costa Rican Guanacasten maakunnassa. Sittemmin Gutiérrez liittyi armeijaan, jossa hän yleni everstiksi. Hän käytti hyväkseen armeija-aikanaan luomiaan verkostoja järjestämässään vallankaappauksessa, joka syrjäytti presidentti Jesús de Jiménez Zamoran 27. huhtikuuta 1870. Costa Rican politiikkaa olivat pitkään hallinneet kahviplantaaseilla vaurastuneet suvut, mutta Gutiérrezin tuki tuli heidän sijaan pääasiassa pienviljelijöiltä. Pitkään hallinneet kahvinvalmistajasuvut kuten Montealegres ja Moras menettivätkin vallankumouksen yhteydessä vaikutusvaltansa.
Gutiérrez hallitsi maatansa diktaattorin tavoin. Maahan asetettiin hänelle uskollinen nukkehallitus ja hän valvoi vuonna 1872 käyttöönotetun perustuslain kirjoittamista. Perustuslaki oli sittemmin käytössä aina vuoteen 1949 saakka. Gutiérrez voitti vuonna 1872 järjestetyt presidentinvaalit, mutta perustuslaki esti häntä asettumasta jälleen ehdolle vuonna 1876. Presidentinvaalit voittanut Bruno Carranza Ramírez säilytti asemansa vain neljän kuukauden ajan, kunnes Gutiérrez järjesti jo toisen kerran vallankaappauksen 11. syyskuuta 1877. Gutiérrez säilytti asemansa presidenttinä aina luonnolliseen kuolemaansa saakka 6. heinäkuuta 1882.
Vaikka Gutiérrez olikin diktaattori, moneen hänen poliittiseen päätökseensä vaikutti etenkin tuona aikana Väli-Amerikassa vaikuttanut liberalismi. Gutiérrez muun muassa takavarikoi käyttämätöntä maata suurilta tiloilta jakaen ne pienviljelijöille ja samaan aikaan otettiin käyttöön omaisuusvero. Maahan rakennettiin uusia julkisia kouluja, kaupunkeihin nykyaikaisia viemäreitä, joiden lisäksi kuolemanrangaistus lakkautettiin. Yksi suurimmista Gutiérrezin kauden hankkeista oli Atlanttisen rautatien rakentaminen, joka lisäsi maan kahvin ja sokerin vientiä. Rautatien rakentamiseksi hankittu velka jäi kuitenkin yhdeksi Gutiérrezin suurimmista poliittisista perinnöistä.
Denise Rudberg

Denise Rudberg (s. 1971) on ruotsalainen kirjailija, jonka romaanit edustavat chick lit- ja rikoskirjallisuus-genrejä.
1990-luvulla Rudberg opiskeli dramaturgiaa New Yorkissa. Ennen kirjailijanuraansa hän on myös työskennellyt yökerhoyrittäjänä Tukholmassa. Vuonna 2010 Rudberg toimi yhdessä Camilla Läckbergin kanssa SVT-televisiokanavan kirjallisuusohjelman Läckberg &amp; Rudbergin vetäjänä.
Rudbergin kirjailijanura alkoi vuonna 2000 esikoisteoksella Väninnan. Romaani edusti chick lit -genreä, jota kirjailija käytti teoksissaan uransa ensimmäisen vuosikymmenen aikana. Vuonna 2010 hän vaihtoi tyylinsä rikoskirjallisuuteen. Rudbergin rikoskirjallisuussarjan päähenkilö on Marianne Jidhoff. Ruotsissa sarja on edennyt kymmenenteen osaansa.
Suomessa Rudbergin rikoskirjallisuussarjaa on julkaissut Into Kustannus.
Chaux-Neuve

Chaux-Neuve on Ranskan kunta Burgundi-Franche-Comtén alueella Doubsin departementissa. Se sijaitsee Sveitsin rajalla. Kunnassa on arviolta 303 asukasta (vuonna 2014) ja sen pinta-ala on 28,31 neliökilometriä. 
Chaux-Neuvessa sijaitsee La Côté Feuilléen mäkihyppystadion. Kunnassa järjestetään vuosittain yhdistetyn maailmancupin osakilpailuja.
National Endowment for the Humanities

National Endowment for the Humanities (NEH) on riippumaton Yhdysvaltojen liittovaltion virasto, joka on perustettu vuonna 1965 yhtä aikaa National Endowment for the Arts -viraston (NEA) kanssa. Sen tehtävänä on tukea tieteellistä tutkimusta, koulutusta ja humanististen alojen julkisia hankkeita. Virasto sijaitsee liittovaltion pääkaupungissa Washingtonissa.
NEH tarjoaa avustuksia korkealuokkaisiin humanististen tieteiden hankkeisiin sekä yksittäisille tutkijoille että eri alojen kulttuurilaitoksille, kuten museoille, arkistoille, kirjastoille, oppilaitoksille, yliopistoille sekä julkisen palvelun televisio- ja radioasemille.
Tammikuussa 2017 Yhdysvaltojen uusi presidentti Donald Trump ilmoitti aikovansa lakkauttaa NEH:n, NEA:n sekä julkisia televisio- ja radiokanavia ylläpitävän Corporation for Public Broadcastingin (CPB).
Hallintorakenne.
NEH-viraston hallintoa valvoo National Council on the Humanities, 26 ansioituneen yksityisen kansalaisen muodostama neuvottelukunta, jonka jäsenet nimittää eri aikoina vaihtuviksi kuuden vuoden toimikausiksi Yhdysvaltain presidentti, ja heidän nimityksensä vahvistaa senaatti. Varmistaakseen alueellisen tasapuolisuuden NEH ylläpitää 56 osavaltiokohtaisen paikallisneuvoston verkostoa.
Vuodesta 2014 NEH:n puheenjohtajana on toiminut William ”Bro” Adams, entinen mainelaisen Colby Collegen presidentti.
Vuodesta 1969 NEH on julkaissut kuudesti vuodessa ilmestyvää lehteä nimeltä "Humanities" (). Lehden päätoimittajana on vuodesta 2007 ollut journalisti ja kirjailija David Skinner.
Huomionarvoista hankkeita.
Vuodesta 1965 NEH on tukenut muun muassa seuraavia hankkeita:
2,5-dimetyylifuraani

2,5-Dimetyylifuraani (C6H8O) on furaanin johdannaisiin kuuluva aromaattinen ja heterosyklinen orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää muiden orgaanisten kemikaalien valmistukseen ja lisäksi sitä tutkitaan mahdollisena biopolttoaineena.
Ominaisuudet.
Huoneenlämpötilassa 2,5-dimetyylifuraani on väritöntä nestettä. Yhdiste liukenee vain niukasti veteen, mutta paremmin moniin orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin, dietyylieetteriin, kloroformiin, asetoniin ja bentseeniin. 2,5-dimetyylifuraanin energiatiheys on etanoliin verrattuna parempi ja palamisnopeus on verrattavissa bensiinin palamisnopeuteen. Etanoliin verrattuna 2,5-dimetyylifuraanin etuna on myös sen korkeampi kiehumispiste. 2,5-Dimetyylifuraani on niin kutsuttu toisen sukupolven biopolttoaine
Valmistus ja käyttö.
2,5-Dimetyylifuraania voidaan valmistaa biomassan sisältämistä sokereista kuten glukoosista ja fruktoosista. Ensimmäisessä vaiheessa niistä muodostuu hydroksimetyylifurfuraalia, joka voidaan pelkistää vedyttämällä 2,5-dimetyylifuraaniksi. Katalyyttinä reaktiossa käytetään aktiivihiileen sidottua kuparia ja ruteniumia. Ongelmaksi valmistusprosessissa muodostuu huonohko selektiivisyys. 
2,5-Dimetyylifuraania tutkitaan runsaasti käytettäväksi polttoaineena polttomoottoreissa. Tämän lisäksi siitä voidaan valmistaa myös muita orgaanisia yhdisteitä esimerkiksi asetonyyliasetonia ja p-ksyleeniä
Jaak Panksepp

Jaak Panksepp (5. kesäkuuta 1943 Tartto, Viro – 18. huhtikuuta 2017 Bowling Green, Ohio, Yhdysvallat) oli virolaissyntyinen neurotieteilijä ja psykobiologi. Panksepp oli emeritusprofessori Bowling Greenin osavaltionyliopiston psykologian osastolla. Panksepp työskenteli ”affektiivisen neuropsykologian” alalla, ja hänet tunnetaan tämän tunteiden neuraalisia mekanismeja tutkivan psykologian suuntauksen nimen keksijänä. Lisäksi Panksepp osoitti tutkimuksissaan, ettei ihminen ole ainoa naurava nisäkäs.
Tutkimus.
Panksepp johti lukuisia kokeellisia tutkimuksia. Eräässä rotilla tehdyissä kokeessa hän osoitti, että rotissa näkyi merkkejä pelosta, kun kissan karva asetettiin niiden lähelle, vaikka niillä ei ollut minkäänlaista aiempaa kokemusta kissoista. Panksepp yritti toistaa koetta koirankarvoilla, mutta nyt rotissa ei näkynyt pelon merkkejä.
Laajimmin Panksepp tunnetaan eläinten naurua käsittelevistä tutkimuksistaan. Vuonna 1999 valmistuneessa dokumentissa ”Miksi koirat hymyilevät ja simpanssit itkevät” Panksepp kommentoi rottien ilon tutkimusta: rotat reagoivat kutittamiseen korkealla äänellä, jonka Panksepp olettaa vastaavan naurua.
Panksepp julkaisi vuonna 1979 artikkelin, jossa hän kirjoitti, että opioidipeptidit voivat olla osallisia autismin etiologiassa; autismi voisi olla ”tunnehäiriö joka syntyy aivojen opiaattijärjestelmän häiriintymisestä”.
Temple Grandin nojaa Pankseppin työhön kuvatessaan, miten primaalisten leikin, paniikin tai huojennuksen, pelon, raivon, etsimisen, himon ja huolehtimisen tunteiden ja tunneilmaisujen sekä näitä laukaisevien tekijöiden ymmärtäminen mahdollistaa tuotantoeläinten paremman huolenpidon.
Palynologia

Palynologia on tieteenala, joka tutkii siitepölyä. Jos palynologiaa tarkastellaan botaniikan näkökulmasta, tutkitaan nykyisten kasvien siitepölyä. Jos sitä tarkastellaan geologian näkökulmasta, tutkitaan fossiloitunutta muinaista siitepölyä. Ihmiskunnan varhaisina aikoina siitepölyä kerättiin ja sitä muokattiin asioita, joita käytettiin hyväksi monenlaisissa arkisissa esineissä. Melissopalynologia on palynologian osa-alue, joka tutkii hunajassa olevaa siitepölyä ja josta on hyötyä hunajantuottajille. Palynologiaa hyödynnetään useissa yhteyksissä, muun muassa aerobiologian kanssa siten, että siitä on hyötyä siitepölyallergikoille.
Siitepölyn perusteella tehtävä analysointi.
Nykyisten kasvien siitepölyä tutkimalla voidaan arvioida siitepölyn leviämissuuntia alueelta toiselle. Stratigrafisilla menetelmillä tutkitaan fossiloitunutta siitepölyä, jota on säilynyt ainakin järvien pohjien alla ja soissa. Siitepölyanalyysin avulla selvitetään paleoekologisia tekijöitä maaperän kerrostumien syntymisen ajalta, kuten kasvillisuus ja ilmastotekijät. Sen avulla voidaan myös määrittää maakerrostumien ikää. Siitepölyanalyysissä on se haaste, että jonkin kasvilajin siitepölyn määrä ei osoita kasvilajin yksilöiden määrää alueella, koska eri kasvilajien siitepölyn tuotannon määrä on erilainen. Joskus siitepölyanalyysissä käytetään absoluuttista menetelmää, jolla mitataan siitepölyn määrä alueen tietyllä pinta-alalla vuosittain.
Kullin pyhä kivi

Kullin pyhä kivi (viroksi "Püha kivi") on Virossa Pärnumaalla Läänerannan kunnassa Kullin kylässä sijaitseva uhrikivi. 
Kivi on tunnustettu yhdeksi Viron kansallisista kulttuurisista muistomerkeistä.
Streicher (laskettelurinne)

Streicher on laskettelurinne Planain talviurheilukeskuksessa Schladmingissa Itävallassa.
Streicher -rinteellä naiset kilpailivat vuoden 2013 syöksylaskun, supersuurpujottelun ja pujottelun maailmanmestaruuksista. Lisäksi siinä on järjestetty alppihiihdon maailmancupin naisten osakilpailuja.
Reitti.
Streicher alkaa Planai gondolihissin yläasemalta 1 825 metriä merenpinnan yläpuolelta.
Streicher kulkee koko matkan Planai -rinteen vieressä, kiertäen Planain loppujyrkänteen. Streicher kääntyy lopussa viistorinteeseen, jonka lopussa on lähes tasainen osuus.
Streicher loppuu 740 metriä merenpinnan yläpuolella Planet Planain viereen.
Kauniin kääntöpiiri

Kauniin kääntöpiiri on Happoradion seitsemäs studioalbumi, joka julkaistiin 13. tammikuuta 2017. Albumilla on 10 kappaletta. Kyseessä on yhtyeen ensimmäinen albumi, jossa on mukana viisi jäsentä, kosketinsoittaja Klaus Suomisen liityttyä yhtyeen riveihin.
Albumi nousi Suomen virallisen albumilistan kärkeen viikolla 3/2017. Ennen koko albumin julkaisua siltä julkaistiin kolme singleä, Valopallo, Älä puhu huomisesta ja Sinun vaikka hajoat, joista viimeisin nousi viikon päästä julkaisustaan Spotifyn Viral-listan ykköseksi.
Albumin kirjoittamisen aikana Akista oli tulossa isä ja se vaikutti luonnollisesti albumin lyriikoihin sekä aikatauluihin. Albumin piti alun perin ilmestyä syksyllä 2016 mutta se siirtyi talvelle 2017.
Kaikki biisit on Aki Tykin ja AH Haapasalon käsialaa paitsi Puhuit linnuista jonka Aki on sanoittanut yhdessä Inka Nousiaisen kanssa.
Chapalmalania

Chapalmalania (nimen merkitys: ”pensaikkoviiltäjä”) on sukupuuttoon kuollut puolikarhujen suku, joka eli Etelä-Amerikan vuoristoseuduilla myöhäiseltä mioseenilta varhaiselle pleistoseenille. Sen fossiilijäänteet koostuvat kalloista, joita on löydetty Argentiinasta ja Kolumbiasta.
"Chapalmalania" oli suuri, arviolta noin 1,5 metriä pitkä ja 25–93 kiloa painava puolikarhu. Sen uskotaan muistuttaneen nykyistä isopandaa, ja olleen täten esimerkki konvergenttisestä evoluutiosta. Eläimen koon vuoksi sitä pidettiin aluksi karhuna, kun sen jäänteitä ensimmäisen kerran löydettiin. "Chapalmalanian" hampaat osoittavat, että se on voinut syödä monenlaista ravintoa. Se oli luultavasti kaikkiruokainen, ja sen ravintoon kuuluivat kasvit, munat, kalat, hedelmät, pähkinät, hyönteiset ja haaskat.