tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Henrik Tömmernes

Joakim Henrik Tömmernes (s. 28. elokuuta 1990 Karlstad, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa SHL-joukkue Frölunda HC:ssa. Hän on pelityyliltään hyökkäävä puolustaja.
Ura.
Seuraura.
Tömmernes on Färjestads BK:n kasvatti. Hän voitti joukkueessa J18 Allsvenskanin mestaruuden vuonna 2007 ja vuonna 2008 tuli hopeaa. Kaudeksi 2008–2009 Tömmernes siirtyi Frölunda HC:hen. Hän oli J20 SuperElitin puolustajien pistepörssin kolmas tehoilla 10+22=32. Samalla kaudella Tömmernes teki myös Elitserien-debyyttinsä ja pelasi 11 ottelua ilman tehopisteitä. Huhtikuussa 2009 hän solmi kaksivuotisen jatkosopimuksen Frölundan kanssa.
Kaudella 2009–2010 Tömmernes pelasi Elitserienissä 27 runkosarjaottelua tehden kolme syöttöpistettä sekä seitsemän playoff-ottelua tehden yhden syöttöpisteen. Hän pelasi ison osan kaudestaan lainalla sarjatasoa alempana HockeyAllsvenskan-joukkue Borås HC:ssa. Ensimmäinen kokonainen Elitserien-kausi 2010–2011 oli Tömmernesille läpimurto. Hän oli tehoilla 3+17=20 Frölundan tehokkain puolustaja. Maaliskuussa 2011 Tömmernes teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen joukkueen kanssa.
Vancouver Canucks varasi Tömmernesin "yli-ikäisenä" seitsemännellä kierroksella 210. pelaajana . Hän oli varaustilaisuuden toiseksi viimeisenä varattu pelaaja. Helmikuussa 2012 Tömmernes teki Frölundan kanssa taas vuoden mittaisen jatkosopimuksen. Kaudella 2012–2013 hän jakoi kevään 2013 pudotuspeleissä tehoilla 1+4=5 joukkueen sisäisen pistepörssin voiton Joel Lundqvistin kanssa. Toukokuussa 2013 Tömmernes teki kaksivuotisen tulokassopimuksen Canucksin kanssa. Hän pelasi koko kauden 2013–2014 AHL-joukkue Utica Cometsissa, jossa Tömmernes aloitti myös seuraavan kauden 2014–2015, kunnes hän siirtyi tammikuussa 2015 loppukaudeksi SM-liigajoukkue Tapparaan. Tömmernes voitti kauden päätteeksi SM-hopeaa.
Tömmernes palasi kaudeksi 2015–2016 Tömmernes palasi kaksivuotisella sopimuksella Frölundaan. Hän oli joukkueen tehokkain puolustaja tehoilla 10+19=29, joilla Tömmernes sijoittui koko SHL:n (ent. Elitserien) puolustajien maalipörssissä toiseksi edellään vain Djurgårdens IF:n Linus Hultström sekä puolustajien pistepörssissä viidenneksi. Tömmernes voitti kauden päätteeksi Ruotsin-mestaruuden. Hän voitti myös koko Mestarien liigan puolustajien pistepörssin tehoilla 3+7=10. Tömmernes voitti CHL:n mestaruuden.
Maajoukkueura.
Tömmernes on pelannut Ruotsin A-maajoukkueessa yhteensä 36 ottelua tehopistein 1+13=14. Hän on pelannut myös seitsemän nuorten maaottelua.
Mikkelin vanha kasarmi

Mikkelin vanha kasarmi on Mikkelin Nuijamiehen kaupunginosassa sijaitseva entinen Mikkelin varuskunnan kasarmialue. Se rakennettiin alun perin Suomen sotaväen 6. tarkk'ampujapataljoonan käyttöön vuosina 1879–1882. Puurakenteiset kasarmit suunnitteli Yleisten rakennusten ylihallituksen arkkitehti August Boman. Suomen sotaväen lakkauttamisen jälkeen alue siirtyi vuonna 1902 venäläiselle 5. Suomenmaalaiselle tarkk’ampujarykmentille. Venäläiset laajensivat aluetta uusilla puu- ja tiilirakennuksilla sekä rakensivat omaan käyttöönsä, läheiselle linnamäelle Pyhän suurmarttyyri Georgios Voittajan kreikkalaiskatolisen kirkon, joka on sittemmin purettu. Itsenäisyyden jälkeen kasarmialue oli puolustusvoimien Mikkelin varuskunnan käytössä vuoteen 1967 asti. Rakennuksissa toimii nykyään muun muassa Jalkaväkimuseo. Nykyään kasarmin vieressä sijaitsee Kaakkois-Suomen ammattikorkeakoulun kampus, joka on nimetty "Kasarmin kampukseksi".
Roskisprinssi (elokuva)

Roskisprinssi on Raimo O. Niemen ohjaama romanttinen komediaelokuva, joka sai ensi-iltansa Suomessa 29. heinäkuuta 2011. Keskeisissä rooleissa elokuvassa näyttelevät muun muassa Jon-Jon Geitel, Pihla Maalismaa ja Heikki Silvennoinen. Elokuvan on käsikirjoittanut Juuli Niemi Tuija Lehtisen vuonna 1991 julkaistun samannimisen nuortenromaanin pohjalta. Elokuvassa kuullaan muun muassa Sara-yhtyeen cover-versio Hectorin kappaleesta ”Yhtenä iltana” sekä Stella-yhtyeen kappale ”Kutsumattomat vieraat jääkää kotiin”.
Juoni.
Elokuva kertoo 17-vuotiaasta Jedistä, joka kyllästyttyään yläluokkaisten vanhempiensa puuttumiseen omaan elämäänsä ja ylipäätään liian valmistellulta näyttävään tulevaisuuteen harppaa "ensimmäiseen junaan" ja jättää entisen elämänsä. Jed päätyy itäsuomalaiseen pikkukaupunkiin roskakuskin, Saastamoisen, apupojaksi. Uudessa kotikaupungissa Jed saa seuraansa Jesse James -koiran sekä sanavalmiin Lulun.
Kuvaukset.
Elokuva on kuvattu Pohjois-Karjalassa, Joensuussa ja Outokummussa. Kuvaukset käynnistyivät talvikuvauksilla maaliskuussa 2010 ja kesäosuudet kuvattiin elo-syyskuussa 2010.
Patrick von Gunten

Patrick von Gunten (s. 10. helmikuuta 1985 Thun, Sveitsi) on sveitsiläinen jääkiekkopuolustaja, joka edustaa Elitserien-joukkue Frölunda HC:ta. Kausi 2011–2012 oli hänelle ensimmäinen ulkomailla. Von Guntenin vahvuudet ovat luistelussa ja kahden suunnan pelaamisessa.
Ura.
Von Gunten aloitti uransa EHC Bielissä. Hän pelasi joukkueessa ensimmäiset miesten pelinsä kaudella 2002–2003 Nationalliga B:ssä. 17-vuotias von Gunten teki 30 runkosarjaottelussa yhden maalin. Hän voitti Nationalliga B:n mestaruuden vuosina 2004 ja 2006. Kaudella 2005–2006 von Gunten oli tehoilla 14+9=23 koko liigan eniten maaleja tehnyt puolustaja ja puolustajien pistepörssissä hän sijoittui kahdeksanneksi. Samalla kaudella von Gunten pelasi myös kuusi ensimmäistä pääsarjaotteluaan Nationalliga A:ssa Kloten Flyersin joukkueessa.
Kaudeksi 2006–2007 von Gunten siirtyi pelaamaan vakituisesti Nationalliga A:ta Kloten Flyersiin. Tulokaskausi toi 44 runkosarjaottelussa tehot 6+17=23, joilla hän sijoittui puolustajien pistepörssissä seitsemänneksi EHC Baselia ja Fribourg-Gottéronia edustaneen Shawn Heinsin kanssa. Von Guntenin oli Klotenin toiseksi tehokkain puolustaja edellään vain puolustajien pistepörssinkin voittanut Radek Hamr. Hänet valittiin kauden päätteeksi Nationalliga A:n vuoden tulokkaaksi.
Toukokuussa 2009 von Gunten teki kolmivuotisen jatkosopimuksen Klotenin kanssa. Hän teki kaudella 2009–2010 Nationalliga A:n yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 11+24=35, joilla von Gunten sijoittui puolustajien pistepörssissä toiseksi ZSC Lionsin Mathias Segerin jälkeen. Kaudella 2010–2011 hän sijoittui siinä puolestaan kahdeksanneksi tehoilla 6+22=28.
Von Guntenin sopimus Klotenin kanssa sisälsi option ulkomaille siirtymisestä ja hän teki maaliskuussa 2011 vuoden mittaisen sopimuksen Elitserien-joukkue Frölunda HC:n kanssa.
Maajoukkue.
Von Gunten edusti Sveitsiä Vancouverin olympiakisoissa 2010. Hän pelasi myös alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2005 ja alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2003.
Jenin

Jenin on kaupunki Palestiinan Länsirannalla. Se on yksi Palestiinalaishallinnon hallitsemista kaupungeista. Israelin joukot vetäytyivät Jeninistä vuonna 1993. Sittemmin kaupungissa ja erityisesti sen viereisellä pakolaisleirillä on kuitenkin käyty yhteenottoja. Vuonna 2016 Jeninin kaupungin asukasluku oli 48 479 ja pakolaisleirin 12 890.
Historia.
Jenin on rakennettu historiallisten kulkureittien, kuten Via Mariksen varrelle. Roomalaiset tunsivat paikan nimellä "Ginaea" ja paikallisen perimätiedon mukaan Jeesus kävi alueella useampaan otteeseen. 500-luvulla Jeniniin rakennettiin kirkko, jonka rauniot on sittemmin löydetty kaupungin suurmoskeijan lähistöltä. Ristiretkien aikaan pientä Jeninin kylää hallitsivat ristiretkeläiset, joilta kurdilainen sotapäällikkö Saladin valtasi sen vuonna 1187. Paikan merkitys kasvoi Egyptiä hallinneiden mamelukkien valtakaudella. Tuolloin monia rannikon linnoituksia purettiin ja sisämaahan rakennettiin uusia. Jeniniin rakennettiin linnoitusten ohella karavaaniseralji ja kylpylöitä. Osmanien valtakaudella Jeninistä tehtiin oman hallinnollisen piirinsä keskus. Paikalta vedettiin myös rautatie Nablukseen ja Baysaniin. Jenin oli hallinnollisen alueen keskus myös brittien hallitseman Palestiinan mandaattialueen aikoina.
Israelin itsenäisyyssodan aikana paikkaa puolustivat irakilaiset joukot. Juutalaisten Haganah-joukot onnistuivat valtaamaan kaupungin kesäkuussa 1948 ja pitivät sitä hallussaan jonkin aikaa, kunnes irakilaisten ja paikallisten palestiinalaisten joukkojen onnistui ajaa heidät ulos. Jenin jäi näin osaksi Jordanian hallitsemaa Länsirantaa. Sodan takia kaupunkiin saapui myös suuri määrä pakolaisia. Heitä varten perustettiin Jeninin pakolaisleiri. Alkuperäinen tuhoutui lumimyrskyssä ja nykyinen leiri on perustettu vuonna 1953. Israel miehitti Jeninin uudestaan Kuuden päivän sodan aikana vuonna 1967. Miehitystä kesti marraskuuhun 1995 saakka, jolloin kaupunki luovutettiin Palestiinalaishallinnolle Oslon sopimuksen mukaisesti.
Niin sanottu toinen intifada alkoi vuonna 2000 ja sen aikana Israelin puolustusvoimat iskivät Jeniniin useita kertoja. Huhtikuussa 2002 Israelin asevoimat hyökkäsi pakolaisleiriin, jolloin alkoivat 10 päivää kestäneet ankarat taistelut. 400 kotia tuhoutui tyystin ja sadat muut vaurioituivat. Turvallisuustilanne on jatkunut huonona vuoden 2002 jälkeenkin. Sekä Israelin että Palestiinalaishallinnon turvallisuusjoukot ovat tehneet leiriin ajoittain iskuja.
Väestö.
Palestiinan tilastokeskuksen mukaan Jeninin asukasluku oli vuonna 2016 yhteensä 48 479. Vuonna 2007 asukasluku oli 38 539. Jeninin pakolaisleirin asukasluku oli vuonna 2016 12 890 ja vuonna 2007 10 247.
Gabriel Macht

Gabriel S. Macht (s. 22. tammikuuta 1972) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Machtin tunnetuin elokuvarooli lienee vuoden 2008 "The Spiritissä", jossa hän näytteli pääosaa. Myös hänen isänsä Stephen Macht on näyttelijä.
Ura.
Macht oli ehdolla Young Artist -palkinnon saajaksi näyteltyään ensimmäisessä elokuvassaan "Minäkö valehtelija" vuonna 1980 näyttelijänimellä Gabriel Swann. Hän on esiintynyt monissa elokuvissa ja televisiosarjoissa, mukaan lukien "A Love Song for Bobby Long", "Sekavia suhteita" ja "The Recruit".
Macht näyttelee myös kesällä 2011 alkaneessa yhdysvaltalaisessa draamasarjassa "Pukumiehet".
Natalia Valeeva

Natalia Valeeva (s. 15. marraskuuta 1969 Tiraspol) on italialainen jousiampuja ja olympiamitalisti, joka on edustanut urallaan myös Neuvostoliittoa ja Moldovaa. Valeevan nykyinen seura on Caprilla toimiva Compagnia Arcieri Re Astolfo.
Valeeva on ollut maailmanlistan kärjessä monia kertoja, viimeksi kesäkuussa 2008. Hän oli huhtikuussa 2011 rankingissa sijalla 25. Valeeva on ollut ykkösjousiampuja kaikissa edustamissaan maissa.
Ura.
Valeeva aloitti uransa edustamalla Neuvostoliittoa, jolle hän voitti MM-hopeaa joukkuekilpailussa vuonna 1991. Hän voitti Barcelonan olympialaisissa 1992 pronssia sekä henkilökohtaisesta kilpailusta että joukkuekilpailusta. Valeeva jäi henkilökohtaisessa kilpailussa vain eteläkorealaisten Cho Yun-Jeongin ja Kim Su-Nyeongin taakse. Neuvostoliiton hajottua hänestä tuli moldovalainen ja hän voitti kultaa henkilökohtaisesta kilpailusta Jakartan MM-kisoissa 1995. Valeeva sai vuonna 1996 ensimmäisen EM-mitalinsa voitettuaan hopeaa Kranjska Goran kisoista. Hän osallistui samana vuonna Atlantan olympialaisiin, joissa hän oli henkilökohtaisen kilpailun kahdestoista hävittyään kolmannella pudotuskierroksella. Valeeva meni vuonna 1996 naimisiin italialaisen jousiampuja Roberto Cocchin kanssa ja sai Italian kansalaisuuden vielä vuoden loppuun mennessä.
Valeeva osallistui Italian edustajana EM-kisoihin 1998, joissa hän sai pronssia henkilökohtaisesta kilpailusta ja oli maansa hopeaa voittaneen joukkueen kolmas ampuja. Hän oli mukana Italian joukkueessa myös seuraavan vuoden MM-kisoissa, joissa joukkue voitti kultaa. Valeeva sijoittui Sydneyn olympialaisissa 2000 seitsemänneksi sekä henkilökohtaisessa että joukkuekilpailussa ja sai pronssia joukkuekilpailusta saman vuoden EM-kisoissa. Hän voitti seuraavana vuonna jälleen MM-mitalin ammuttuaan maansa hopeaa voittaneessa joukkueessa. Valeeva voitti ensimmäisen henkilökohtaisen arvokisakultansa seitsemään vuoteen voitettuaan Oulussa pidetyt EM-kisat. Hän oli Ateenan olympialaisissa 2004 henkilökohtaisessa kilpailussa vasta viideskymmeneskolmas hävittyään ensimmäisellä kierroksella Filippiinien Jasmin Figueroalle. Valeeva sai samana vuonna hopeaa EM-kisojen joukkuekilpailusta. Hän voitti kultaa Leipzigin MM-kisoissa 2007 peitottuaan finaalissa maailmanennätystä hallussaan pitävän Park Sung-Hyunin. Valeeva oli maailmanlistan kärjessä Pekingin olympialaisia edeltäneenä kesänä, mutta jäi kisoissa 19. tilalle; vaikka hän onkin yksi 1990- ja 2000-lukujen parhaista naisjousiampujista, hän on ollut usein vaikeuksissa olympialaisissa.
Valeeva on voittanut sisäratojen MM-kisoissa viisi kultamitalia, joista viimeisin on hänen ainoa sisäratojen joukkuemaailmanmestaruutensa vuodelta 2009. Hän on voittanut henkilökohtaisen kilpailun vuosina 1991, 1995, 1999 ja 2001. Valeeva on menestynyt myös sisäratojen Euroopan-mestaruuskilpailuissa, joissa hän voitti vuonna 1989 kultaa sekä henkilökohtaisesta että joukkuekilpailusta, jonka lisäksi hän on voittanut henkilökohtaisen kilpailun vuosina 1996 ja 2002.
Ulrika Wolf-Knuts

Gisela Ulrika Christina Wolf-Knuts (s. 6. joulukuuta 1947 Turku) on suomalainen Åbo Akademin folkloristiikan emeritaprofessori. Hän toimii Åbo Akademin kanslerina 2015–2019.
Ulrika Wolf-Knuts on saksalaisen kielitieteilijän Werner Wolfin tytär. Hän itse oli Donnerin instituutissa uskonnon- ja kulttuurihistorian tutkijana vuosina 1972–1976. Vuodesta 1985 hän on ollut folkloristiikan lehtori Åbo Akademissa, ja vuodesta 2003 folkloristiikan professori. 
Vuosina 1993–2002 Wolf-Knuts oli aikakauskirjan "Arv – Nordic Yearbook of Folklore" päätoimittajana. Vuosina 1990–1995 hän oli NIFin (Nordiska institutet för folkdiktning) puheenjohtajana.
Wolf-Knuts on Suomen Tiedeseuran jäsen.
Dambadondogiin Baatarjav

Dambadondogiin Baatarjav (; s. 31. toukokuuta 1959) on mongolialainen jousiampuja.
Baatarjav osallistui paralympialaisiin ensimmäistä kertaa vuonna 2000. Tuolloin hän oli henkilökohtaisessa kilpailussa kuudes hävittyään puolivälierissä. Baatarjav sijoittui viidenneksi Ateenan kisoissa 2004 ja oli seitsemäs vammaisjousiammunnan MM-kisoissa 2007. Pekingin paralympialaisissa 2008 hän voitti kultaa peitottuaan finaalissa Ranskan Fabrice Meunierin pistein 94–90.
Taantumuksellisuus

Taantumuksellisuus eli reaktionäärisyys tarkoittaa halua muuttaa yhteiskunnan poliittinen olotila johonkin nykyhetkeä aiemmin vallinneeseen tilaan ("status quo ante"). Konservatiivisuudesta poiketen se ei ainoastaan vastusta uudistuksia, vaan kannattaa jo toteutettujenkin uudistusten peruuttamista. Taantumuksellista henkilöä voidaan kutsua reaktionääriksi. Käsite syntyi Ranskan vallankumousta seuranneen Bourbon-restauraation aikana. Taantumuksellisuutta voidaan pitää radikalismin äärimmäisenä vastakohtana.
Vitali Rəhimov

Vitali Rəhimov (s. 27. elokuuta 1984 Meghri, Armenian SNT) on azerbaidžanilainen kreikkalais-roomalaisen tyylin painija ja Euroopan mestari.
60 ja 66 kg:n sarjoissa painiva Rəhimov saavutti 60 kg:n sarjassa olympiahopeaa Pekingissä 2008. Loppuottelussa hän hävisi venäläiselle Islam-bek Albijeville. Vuonna 2016 Rahimov menetti olympiamitalinsa, kun Kansainvälinen olympiakomitea tutki hänen vuoden 2008 dopingnäytteensä uudelleen ja ei läpäissyt testiä. Euroopan mestaruuden Rəhimov voitti Varnassa 2005 60-kiloisten sarjassa. Lisäksi Rəhimovilla on kaksi MM-pronssimitalia ja yksi EM-pronssimitali.
Jesper Thörnberg

Jesper Thörnberg (s. 15. maaliskuuta 1991 Jönköping) on ruotsalainen jääkiekkoilija, joka pelaa Tanskan pääsarjassa Metal Ligaen-joukkue Frederikshavn White Hawksissa.
Ura.
Thörnberg on HC Dalenin kasvatti. Hän siirtyi juniori-iässä HV71:een. Thörnberg voitti keväällä 2009 J20 Superelitin hopeaa. Kaudella 2009–2010 hän sijoittui tehoilla 22+26=48 kyseisen sarjan pistepörssissä kahdeksanneksi Huddinge IK:n Carl-Johan Sjögrenin kanssa.
Kaudella 2010–2011 Thörnberg debytoi Elitserienissä. Hän pelasi HV71:ssä 23 runkosarjaottelua ja kolme playoff-ottelua ilman tehopisteitä. Helmikuussa 2011 Thörnberg teki kaksivuotisen jatkosopimuksen joukkueen kanssa.
Maajoukkue.
Thörnberg pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2011.
Muuta.
Thörnbergin isoveli Martin on Ruotsin maajoukkuepelaaja, joka pelaa nykyään KHL-joukkue Torpedo Nižni Novgorodissa. Veljesten isä Ove pelasi HV71:ssä yli 350 runkosarjaottelun Elitserien-uran.
The Hummer

The Hummer on Devin Townsendin kahdeksas sooloalbumi, joka julkaistiin 15. marraskuuta 2006.
Townsendin mukaan albumi on "paljon käyttäjäystävällisempi kuin Devlab, mutta kuitenkin jotkut ihmiset kokevat musiikin pelkkinä surina- ja huminaääninä, joten se ei sovellu kaikille".
CityVille

CityVille oli Zyngan kehittämä ja julkaisema verkossa pelattava peli. Peli julkaistiin 2. joulukuuta 2010 Facebookissa ja 26. syyskuuta 2011 Google+:ssa. Samankaltainen "CityVille Hometown" julkaistiin kesällä 2011 iPadille, iPhonelle ja iPod Touchille. "CityVille Hometown" on kuitenkin erillinen peli, eikä yhdisty selaimessa pelattavaan "CityVilleen".
Facebookissa "CityVille" saavutti suuren suosion jo sen julkaisupäivänä, sillä sen julkaisupäivänä se keräsi 100 000 pelaajaa. 2. tammikuuta 2011 se päihitti jopa "FarmVillen" pelaajamäärän.
Syksyllä 2012 pelille julkaistiin jatko-osa "CityVille 2".
Zynga lopetti CityVillen ylläpidon 30. huhtikuuta 2015.
Pelaaminen.
Pelissä pelaajan tarkoituksena oli nousta kehittämänsä kaupungin johtajaksi ja seurata oman kaupungin kehittymistä suureksi metropoliksi. Pelaajalla oli mahdollisuus suorittaa erilaisia tehtäviä omilla energioillaan joilla pystyi viljelemään, rakentamaan uusia rakennuksia, lähettämään laivoja hakemaan tavaroita muualta maailmalta (sitten kun on suorittanut ”The New Seaport” -tehtävän) sekä keräämään veroja kaupungin asukkailta. Energian maksimimäärä suureni sitä mukaa kun pelaaja kehitti omaa tasoaan. Pelissä pystyi myös pyytämään kavereilta joko tavaroita tai rahaa junalla lähettämällä junan kavereiden kaupunkeihin.
Pelaaja pystyi vierailemaan kavereidensa kaupungeissa ja tekemään siellä viisi hommaa päivässä. Pelaaja sai aina vierailun aluksi ystävyyspisteitä, energiaa ja kolikoita. Pelaaja pystyi lähettämään kavereillensa erilaisia lahjoja ja pyyntöjä, joiden avulla pystyi saamaan lukuisia rakennuksia valmiiksi tai suoritettua tehtävän. Pelin pääideana oli suorittaa tehtäviä jotka löytyivät ohjeineen tietokoneennäytön vasemmasta nurkasta sekä tienaamaan niiden avulla kolikoita ja ostamaan tavaroita. Pelaaja pystyi myös asentamaan omaan kaupunkiin bisnes-tontteja, joille pelaajan kaverit pystyivät rakentamaan omia bisneksiään. Pelaaja oli mahdollisuus rakentaa omia bisneksiä myös kavereiden kaupunkeihin jos niistä löytyi vapaita bisnes-tontteja. Pelissä pelaaja pystyi keräämään XP:tä ja kehittämään itseään 100-leveliseksi asti. Pelaaja pystyi laajentamaan kaupunkiaan laajennuksilla (), joita pystyi ostamaan lupapapereiden ("zoning premits") avulla joita tarvitaan aina enemmän seuraaviin laajennuksiin.
Kasuaarilinnut

Kasuaarilinnut (Casuariiformes) on lintujen lahko, johon kuuluu neljä Australaasian alueella elävää lajia. Emujen heimossa on vain yksi laji, emu, mutta kasuaarien heimoon kolme lajia.
Emu on strutsin jälkeen toiseksi suurin elävä lintu. Suuret yksilöt ovat 1,5–1,8 metriä korkeita ja painavat jopa 55 kilogrammaa. Emut ovat ruskeita tai rusehtavan mustia, ja kasuaarit ovat puolestaan pääosin mustia, mutta pikkukasuaarilla on punaista, oranssia ja keltaista kaulassa ja niskassa. Kasuaarilinnuilla on monien muiden juoksevien lintujen tapaan vain kolme varvasta. Muiden isojen lentokyvyttömien lintujen tapaan niiden rintalastassa ei ole harjaa, mutta toisaalta niiden jalat ovat voimakkaammat.
Kasuaarit ja emu oli aiemmin osa strutsilintujen lahkoa, joka 2000-luvulla on kuitenkin todistettu polyfyleettiseksi ryhmäksi. On mahdollista, että kasuaarilinnut ovat kehittyneet Australiaasiaan tulleista lentokykyisistä linnuista.
Hristo Marinov

Hristo Marinov (, s. 14. maaliskuuta 1987 Stara Zagora) on bulgarialainen kreikkalais-roomalaisen tyylin painija ja maailmanmestari.
84 kg:n sarjassa painiva Marinov voitti maailmanmestaruuden Moskovassa 2010. Lisäksi hän on voittanut EM-kultaa Belgradissa 2012. ja EM-pronssia Dortmundissa 2011.
Dorn

Dorn on seuraavien henkilöiden sukunimi:
Lisäksi Dorn on joki Englannissa.
Mouchette – raiskattu

Mouchette – raiskattu ("Mouchette") on ranskalainen Robert Bressonin ohjaama elokuva vuodelta 1967. Se perustuu Georges Bernanosin romaaniin, ja se kertoo 14-vuotiaasta tytöstä, joka raiskataan ja joka ajautuu tekemään itsemurhan.
Tuotanto ja vastaanotto.
Bresson aloitti elokuvan "Mouchette – raiskattu" kuvaamisen vain pari kuukautta sen jälkeen, kun "Balthazar" oli valmistunut. "Balthazar" ja "Mouchette – raiskattu" olivatkin Bressonin ainoat elokuvat, jotka valmistuivat perättäisinä vuosina. Elokuva perustui Georges Bernanosin romaaniin "Mouchette". Bernanos oli kirjoittanut romaaninsa vuonna 1936 asuessaan Mallorcalla. Inspiraation hän oli saanut teokseensa Espanjan sisällissodassa näkemästään terrorista.
Bresson ei ollut kiinnostunut Bernanosin romaanista sisällissodan takia vaan nuoren tytön tarinan takia. 16 vuotta aiemmin Bresson oli sovittanut valkokankaalle Bernanosin romaaniin perustuvan elokuvan "Papin päiväkirja". Bresson pyrki siinä olemaan mahdollisimman kuuliainen alkuperäiselle romaanille, mutta Mouchetten tarinaa hän muokkasi selvästi. Bresson muutti henkilösuhteita ja tarinan aikajännettä 24 tunnista viikkoon. Lisäksi hän vaihtoi tapahtumapaikan Artois'sta Vauclusen alueella ja tapahtuma-ajan 1930-luvulta 1960-luvulle.
"Mouchette – raiskattu" kiellettiin joillain alueella aiheensa takia. Elokuva palkittiin kuitenkin sekä Cannesin että Venetsian elokuvajuhlilla. Lisäksi se sai Ranskan elokuvakriitikoiden parhaan ranskalaisen elokuvan Méliès-palkinnon, jonka se jakoi Luis Buñuelin "Päiväperhon" kanssa.
Christophe Guenot

Christophe Guénot (s. 7. tammikuuta 1979 Saint-Rémy) on ranskalainen kreikkalais-roomalaisen tyylin painija ja olympiamitalisti.
74 kg:n sarjassa painiva Guénot voitti olympiapronssia Pekingissä 2008. Pronssiottelussa hän voitti unkarilaisen Péter Bácsin. Lisäksi Guénot´lla on yksi MM-pronssimitali ja kaksi EM-pronssimitalia.
Guénot´n veli Steeve Guénot on kreikkalais-roomalaisen painin olympiavoittaja.
Lakeuden Aviisi

Lakeuden Aviisi oli E-P:n Media Oy:n kustantama 10 357 kappaleen painoksena keskiviikkoisin ilmestyvä ilmaisjakelulehti. 
Jakelualueena oli Kauhavan, Evijärven ja Lappajärven ne taloudet, jotka eivät ole kieltäneet mainospostin jakelua.
Lehden uusinta numeroa oli mahdollista lukea netissä näköispainoksena. Lakeuden Aviisin viimeinen numero ilmestyi 18. joulukuuta 2024.
Lintuhaukat

Lintuhaukat ("Accipiter") on haukkojen heimoon kuuluva päiväpetolintusuku. Lintuhaukkojen sukuun kuuluu BirdLife Suomen mukaan 46 lajia, mutta BirdLife Internationalin mukaan 48 lajia.
Koko ja ulkonäkö.
Lintuhaukat ovat pieniä tai keskikokoisia petolintuja. Niillä on leveät siivet ja pitkä pyrstö.
Ravinto.
Lintuhaukat käyttävät ravinnokseen pääasiassa lintuja, mutta myös pieniä nisäkkäitä. Lintuhaukat paikallistavat saaliinsa väijyen istumapaikalla tai tiedustelulennossa, jolloin ne voivat kaarrella korkeallakin. Saaliin paikallistettuaan lintuhaukat yllättävät uhrinsa nopealla yllätyshyökkäyksellä tai jahtaavat sitä ilmassa luottaen nopeuteensa. Lintuhaukat voivat saalistaa tiheässäkin metsässä, koska ne kykenevät nopeisiin käännöksiin pyöristyneiden siivenkärkiensä ja pitkän pyrstönsä ansiosta.
Lisääntyminen.
Lintuhaukkojen risupesä sijaitsee korkealla puussa, usein havupuussa.
Lintuhaukkoihin kuuluvat lajit.
Suohaukkojen arvellaan olevan lintuhaukkojen lähimpiä sukulaisia. DNA-analyysien perusteella on ehdotettu, että suohaukat olisivat jopa osa lintuhaukkojen ryhmää. Jos näin on, joudutaan alla olevaa perinteistä lajilistaa ja tieteellisiä nimiä muokaamaan.
Esa Swanljung

Esa Swanljung (s. 25. marraskuuta 1949 Helsinki) on Työeläkevakuuttajat TELAn entinen toimitusjohtaja ja entinen ammattiyhdistysjohtaja. 
Swanljung aloitti TELAn toimitusjohtajana vuonna 2000, mitä ennen hän toimi vuodesta 1990 toimihenkilökeskusjärjestö STTK:n puheenjohtajan tehtävässä. Hän jäi eläkkeelle syksyllä 2011. Hän aloitti ammattiyhdistysuransa vuonna 1976 Radio- ja televisiotoimittajien liiton (RTTL) lakimiehenä, josta tehtävästä siirtyi vuonna 1979 STTK:n asiamieheksi. Hän on toiminut myös Kuntien teknillisten keskusliiton (KTK) projektijohtajana vuosina 1983–1984 ja STTK-J:n pääsihteerinä vuosina 1984–1990. Vuosina 1989–1990 hän oli virkavapaalla STTK-J:n pääsihteerin tehtävästä toimiessaan muutaman kuukauden oikeusministeri Matti Louekosken poliittisena sihteerinä.
Swanljung vaikutti vuosinaan TELAn johdossa myös eurooppalaisessa sosiaaliturvan edunvalvontajärjestössä AEIP:ssä (European Association of Paritarian Institutions). Hän toimi vuosina 2009–2011 järjestön puheenjohtajana. Swanljung on koulutukseltaan oikeustieteen kandidaatti, joksi hän valmistui vuonna 1976 Helsingin yliopistosta.
Tsimafei Dzeinitšenka

Tsimafei Dzeinitšenka (s. 5. marraskuuta 1986 Homel, Valko-Venäjän SNT) on valkovenäläinen kreikkalais-roomalaisen tyylin painija ja Euroopan mestari.
96-kiloisissa painiva Dzeinitšenka voitti Euroopan mestaruuden Dortmundissa 2011. Hän on saavuttanut myös yhden MM-hopean ja yhden EM-hopean.
Pyhän ylienkeli Mikaelin kirkko

Pyhän ylienkeli Mikaelin kirkko on Mikkelin ortodoksisen seurakunnan keskus, joka aloitti toimintansa vuonna 1958 arkkipiispa Paavalin vihkimänä. 
Kirkko rakennettiin arkkitehti Ilmari Ahosen piirustusten mukaan. Sen edeltäjä, Georgios Voittajan kirkko oli ollut poissa käytöstä vuodesta 1917 lähtien ja purettiin vuonna 1958.
Kirkossa syttyi 7. lokakuuta 2018 tulipalo, joka ehti aiheuttaa savuvahinkoja.
Tamás Lőrincz

Tamás Lőrincz (s. 20. joulukuuta 1986 Cegléd) on unkarilainen kreikkalais-roomalaisen tyylin painija. Hän on olympiavoittaja, maailmanmestari sekä nelinkertainen Euroopan mestari.
Lőrincz on saavuttanut urheilu-urallaan 66–77 kg:n sarjoissa olympiakultaa Tokion olympialaisissa 2020, olympiahopeaa Lontoon olympialaisissa 2012, MM-kultaa Nur-Sultanista 2019, MM-hopeaa Budapestista 2018 sekä MM-pronssia Taškentissa 2014 ja Pariisissa 2017. EM-kilpailuista hän on saavuttanut kultaa Moskovasta 2006, Tbilisissä 2013, Vantaalla 2014 ja Varsovassa 2021 sekä yhden EM-hopean ja kolme EM-pronssia. Pekingin kesäolympialaisissa 2008 Lőrincz oli kahdeksas.
Santtu-Matias Rouvali

Santtu-Matias Rouvali (s. 5. marraskuuta 1985 Lahti) on suomalainen kapellimestari ja lyömäsoittaja.
Ura.
Rouvali aloitti orkesterinjohdon opinnot Sibelius-Akatemiassa 2007 Leif Segerstamin johdolla. Hänen kapellimestarinuransa sai sysäyksen syyskuussa 2009, jolloin hän johti pikahälytyksellä Radion sinfoniaorkesterin konsertin. Sen jälkeen Rouvali on johtanut RSO:n ohella muun muassa Tampere Filharmoniaa, Kymi Sinfoniettaa, Keski-Pohjanmaan Kamariorkesteria, Tapiola Sinfoniettaa, Sinfonia Lahtea ja Residentie orkest Haagia. Syyskuussa 2010 Rouvali teki sopimuksen tunnetun lontoolaisen HarrisonParrott-agentuurin kanssa. Syksystä 2011 lähtien Rouvali toimii Tapiola Sinfoniettan taiteellisena partnerina.
Rouvali aloitti syksyllä 2013 Tampere Filharmonian taiteellisena johtajana ja ylikapellimestarina, sopimusta jatkettiin vuonna 2017 toistaiseksi voimassa olevana. Hän ilmoitti päättävänsä ylikapellimestarin tehtävän kevääseen 2023 kymmenvuotisen työjakson täyttyessä. Hän johti itsenäisyyspäivän konsertissa 2013 sekä 2014 Tampere Filharmoniaa Tampere-talossa. Rouvali on valittu Göteborgin sinfoniaorkesterin ylikapellimestariksi. Hän aloittaa tehtävässä kaudella 2017–2018. Sopimus on nelivuotinen. Rouvali on toiminut lontoolaisen Philharmonia-orkesterin päävierailijana vuodesta 2017 alkaen, ja hänet nimitettiin vuonna 2019 orkesterin ylikapellimestariksi; hän seurasi Esa-Pekka Salosta ja alkoi hoitaa tehtävää syksyllä 2021.
Lyömäsoittajana Rouvali on voittanut Eurovision Nuorten solistien Suomen-karsinnan vuonna 2004 ja esiintynyt muun muassa Sinfonia Lahden, RSO:n ja Mikkelin kaupunginorkesterin solistina. Hän on Se ensemblen kapellimestari ja yksi Sen perustajajäsenistä.
Yksityiselämä.
Rouvali on naimisissa Tampere Filharmonian sellistin Elina Rouvalin kanssa. Hän asuu perheineen Ylöjärvellä. Rouvalilla on vuonna 2013 syntynyt poika suhteestaan pianisti Heini Lehdon kanssa. Rouvali esiintyi vuonna 2007 SubTV:n Not Born to Rock -tosi-tv-sarjassa.
Shava

Shava on suomalainen yhtye. Yhtye kutsuu esittämäänsä musiikkia suomibhangraksi, jossa punjabilainen bhangra yhdistyy suomenkielisiin sanoituksiin. Yhtye julkaisi ensilevynsä Betoninen kotimaani 13. lokakuuta 2010. Levy voitti Vuoden kansanmusiikkilevy 2010 -yleisöäänestyksen. Yhtye on konsertoinut Suomessa, Italiassa, Saksassa, Sveitsissä, Ranskassa, Isossa-Britanniassa, Belgiassa, Alankomaissa, Kanadassa, Yhdysvalloissa, Azerbaidžanissa, Intiassa ja Islannissa. Yhtyeeseen kuuluvat Kiureli Sammallahti (laulu, koskettimet), Valtteri Bruun (kielisoittimet), Jussi Miettola (rummut), Sami Rönkä (dhol, tabla) ja Lauri Salokoski (basso). Merkittäviä ja vakituisia vierailijoita yhtyeen keikoilla ovat olleet birminghamilainen bhangramusiikin soittaja Gurcharan Mall sekä Suomessa asuva intialainen laulajatar Peali Juva. "Betoninen kotimaani" - levyllä rumpuja soittaa yhtyeen silloinen rumpali Hannu Risku, joka myös räppää kahdella levyn kappaleella. Levyllä esiintyy tämän lisäksi useita vierailijoita, mm. kappaleessa "Usko" rumpuun soittavat yhtyeen alkuperäiskokoonpanoon kuuluneet Karo Sampela, Roope Aarnio ja Dile Kolanen.
Shava osallistuu Uuden Musiikin Kilpailuun 2015 kappaleella "Ostarilla". Kappale löytyy myös yhtyeen uudelta levyltä Langaton yhteys.
Banaroo

Banaroo oli saksalainen pop-musiikkia esittävä kahden mieslaulajan ja kahden naislaulajan muodostama yhtye. Yhtyeen jäsenet olivat Robbert "Bobby" Dessauvagie, Stefanie "Steffy" Dreyer, Kathrin "Cat“ Geißler ja Vittorio "Vito“ Magr. Yhtye menestyi parhaiten Keski-Euroopan maissa, Saksassa, Itävallassa ja Sveitsissä.
Banaroon debyyttisingle "Dubi Dam Dam" julkaistiin kesäkuussa 2005. Se sijoittui listoille neljässä eri maassa, ja parhaimmillaan toiseksi Saksassa ja Itävallassa. Kesäkuussa julkaistiin yhtyeen ensimmäinen albumi, "Banaroo's World". Albumi sijoittui albumilistojen ykköseksi Saksassa ja Itävallassa. Saksassa albumi myi platinalevyyn oikeuttavan määrän ja Itävallassa kultalevyyn oikeuttavan määrän.
Yhtyeen toinen albumi, "Christmas World" julkaistiin marraskuussa 2005. Vuonna 2006 ilmestyi kolmas albumi, "Amazing", ja vuonna 2007 albumit "Fly Away" ja "The Best of Banaroo". Yhtye lopetti vuonna 2008.
John Abraham

John Abraham (s. 17. joulukuuta 1972 Kochi, Kerala) on intialainen näyttelijä ja elokuvatuottaja. Aloitettuaan uransa mallina, hän teki näyttelijändebyyttinsä eroottisessa trillerissä "Jism" (2003). Hänen ensimmäinen menestyselokuvansa oli "Dhoom" (2004). Hän näytteli kriitikoiden ylistämässä elokuvassa "Water" (2005), ja sai parhaan miessivuosan Filmfare Awards -ehdokkuuden elokuvasta "Baabul" (2006). Abraham perusti oman tuotantoyhtiön, John Abraham Entertainmentin.
Yksityiselämä.
John Abraham seurusteli näyttelijä Bipasha Basun kanssa vuosina 2002–2011. Hän avioitui Priya Runchalin kanssa 3. tammikuuta 2014.
Estadio Nuevo Vivero

Estadio Nuevo Vivero on stadion Badajozissa Espanjassa. Stadion toimii pääosin jalkapallonäyttämönä, kun se isännöi jalkapalloseura Club Deportivo Badajozin kotiotteluita. Stadionin yleisökapasiteetti on 15 598 ja se on avattu vuonna 1998.
Espanjan jalkapallomaajoukkue on pelannut stadionilla kahdesti, joista se on voittanut molemmat.
Jääkäriliitto

Jääkäriliitto oli vuonna 1920 perustettu järjestö, jonka tehtävänä oli Kuninkaallisen preussilaisen jääkäripataljoonan 27:n perinteiden ja aatteellisen perustan vaaliminen. Se toimi jääkäreiden yhdyssiteenä ja konkreettiseen ohjelmaan kuuluivat myös taloudelliset avustukset puutteessa eläville. Alkuun jäsenmäärä oli 2 000, ja esimerkiksi vuonna 1961 noin 600. Jääkäriliitto lopetti toimintansa 25. helmikuuta 1988, jääkäreiden Suomeen paluun 70-vuotispäivänä, kun enää vain kymmenen jääkäriä oli elossa. Heistä jääkärieversti Bertil Heinrichs, jääkärikomentaja Kauko Ikonen, jääkärivänrikki Karl Albinus Johansson, jääkärieversti Iivari Kauranen ja jääkärikenraaliluutnantti Väinö Valve olivat tilaisuudessa läsnä Finlandia-talossa. Muut vielä elossa olleet jääkärit olivat jääkärikapteeniluutnantti Silvo Peltonen, jääkäri Henrik Edvard Rönngård, jääkäriluutnantti Emil Sjöholm, jääkärikenraali Väinö Vainio ja jääkäriluutnantti Åke Weber.
Jääkäriliiton perinnetyötä jäi jatkamaan 25. helmikuuta 1966 perustetettu , joka aluksi toimi nimellä "Jääkärinuoret", jonka rinnalla toimii 8. maaliskuuta 1972 perustettu Jääkärisäätiö.
Helsingin Yliopiston Kemistit

Helsingin Yliopiston Kemistit ry (HYK) on vuonna 1927 perustettu Helsingin yliopiston kemian opiskelijoiden aine- ja etujärjestö. HYK ry:n toimitilat sijaitsevat Helsingin yliopiston Kumpulan kampuksella Chemicumissa. Järjestön puheenjohtajana toimii tällä hetkellä (2025) Emma Metsäniemi. HYK:in haalarien väri on musta.
Puheenjohtajat.
"Lähde:"
Insestinen pornografia

Insestinen pornografia on pornografian alalaji, joka kuvaa insestiä eli sukulaisten keskinäistä seksuaalista vuorovaikutusta. Insestisen pornografian näyttelijöinä voi olla todellisia sukulaisia, mutta yleensä on vain palkattu toisiaan muistuttavia esiintyjiä, joiden esitetään olevan sukulaissuhteessa. Insesti on useissa maissa laitonta.
Luultavasti kuuluisin insestisen pornografian edustaja on "Taboo"-elokuvasarja. Sarjan ensimmäinen elokuva julkaistiin vuonna 1980 ja sen pääosassa näytteli Kay Parker. Elokuvalle kuvattiin monta jatko-osaa.
Borja Ekiza

Borja Ekiza Imaz (s. 6. maaliskuuta 1988 Pamplona, Navarra, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Hän on edustanut Espanjan korkeimmalla sarjatasolla Primera Divisiónissa Athleticia ja Eibaria. Vuosina 2016–2019 hän pelasi Ukrainassa ja Kyproksella.
Ekiza on Athleticin kasvatti. Hän siirtyi seuraan kaudeksi 2002–2003 pamplonalaisesta yleisseurasta Chantreasta, jota myös muun muassa Iker Muniain ja Mikel San José edustivat ennen Athleticia. Athleticin juniorijoukkueista valmistuttuaan Ekiza pelasi kaksi kautta C-joukkue Basconiassa ja kolme kautta B-joukkue Athletic B:ssä.
Athleticin edustusjoukkueeseen Ekiza nousi alkuvuodesta 2011 korvaamaan loukkaantuneen Fernando Amorebietan. Hän debytoi Primera Divisiónissa 8. tammikuuta 2011 ottelussa Málagaa vastaan. Maaliskuussa 2011 hän teki seuran kanssa vuoteen 2013 ulottuneen jatkosopimuksen.
Mircəfər Bağırov

Mircəfər Abbas oğlu Bağırov (, 17. syyskuuta 1896 Quba – 7. toukokuuta 1956 Baku) oli neuvostoliittolainen puoluejohtaja. Kansallisuudeltaan hän oli azeri.
Mircəfər Bağırov syntyi talonpoikaisperheeseen. Koulun jälkeen hän kävi opettajakurssin ja työskenteli vuodesta 1915 lähtien maalaiskoulun opettajana. Maaliskuussa 1917 hän liittyi bolševikkipuolueeseen. Bağırov toimi Quban vallankumouskomitean varapuheenjohtajana vuonna 1917 ja osallistui Venäjän sisällissotaan vuosina 1918–1920. Vuonna 1920 hän työskenteli Karabahin alueen vallankumouskomitean varapuheenjohtajana, sotakomissaarina ja sotaoikeuden puheenjohtajana. Vuosina 1921–1933 hän toimi Azerbaidžanin SNT:n tšekan ja GPU:n puheenjohtajana sekä tasavallan sisäasiain kansankomissaarina ja kansankomissaarien neuvoston puheenjohtajana. Vuonna 1933 Bağırov nimitettiin Azerbaidžanin kommunistipuolueen keskuskomitean ja Bakun kaupunkikomitean ensimmäiseksi sihteeriksi. Vuonna 1934 hänet valittiin NKP(b):n keskuskomitean ehdokasjäseneksi ja vuonna 1939 keskuskomitean jäseneksi. Vuodesta 1937 lähtien hän toimi Neuvostoliiton korkeimman neuvoston kansanedustajana ja vuodesta 1938 sen puhemiehistön jäsenenä. Toisen maailmansodan aikana hän kuului Taka-Kaukasian rintaman sotaneuvostoon.
Stalinin kuoltua Lavrenti Berijan luottomiehenä tunnettu Bağırov nimitettiin NKP:n keskuskomitean puhemiehistön ehdokasjäseneksi ja Azerbaidžanin ministerineuvoston puheenjohtajaksi. Berijan kukistuttua vuonna 1953 hänet erotettiin tehtävistään ja siirrettiin Kuibyševneft-yhtymän henkilöstöpäällikön sijaiseksi. Maaliskuussa 1954 Bağırov erotettiin NKP:stä ja pidätettiin. Toukokuussa 1956 Neuvostoliiton korkeimman oikeuden sotakollegio tuomitsi hänet Berijan apurina kuolemaan. Pian tämän jälkeen Bağırov teloitettiin ampumalla.
Bağırov on laatinut Stalinin roolia suurentelevan teoksen Azerbaidžanin ja Bakun bolševikkijärjestöjen historiasta. Ennen asemansa menetystä hänet oli palkittu viidellä Leninin kunniamerkillä, kahdella punaisen lipun ja kahdella työn punaisen lipun kunniamerkillä sekä isänmaallisen sodan ensimmäisen asteen kunniamerkillä.
Karrageeni

Karrageenit (lisäainekoodi E407, engl. "carrageenan") ovat niin sanottuja leväkolloideja eli vesiliukoisia kumeja, joita esiintyy erityisesti punalevissä. Karrageenit ovat pitkälle sulfatoituneita galakto-oligosakkarideja eli galaktaaneja. Niiden tehtävänä on toimia soluja tukevana materiaalina samalla tavalla kuin selluloosasta muodostuneet rakenteet tukevat maalla kasvavia kasveja. 
Sulfaattiryhmien vuoksi karrageenit ovat negatiivisesti varautuneita ja hydrofiilisia. Karrageeni muodostaa veden kanssa hyytelöä, minkä vuoksi sitä on käytetty ruoan sakeuttamiseen. Elintarvikkeissa käytetyt karrageenit eristetään Pohjois-Atlantin punalevistä, kuten iirinpunaviuhkasta ("Chondrus crispus") ja "Gigartina stellata" -levästä. Iirinpunaviuhkasta saatava karrageeni on pääasiassa κ- ja λ-karrageenia. Karrageenia voidaan eristää myös "Gigartina mamillosa" -lajista.
Karrageeni on saanut nimensä irlantilaisen Carragheenan-nimisen kylän mukaan.
Elintarvikkeissa.
Elintarvikkeiden valmistuksessa käytetään kappa- (κ), lambda- (λ) ja iota-karrageenia (ι ). Kaikki elintarvikkeissa käytetyt karrageenityypit voidaan merkitä samalla koodilla.
Karrageenia sisältäviä kuivattuja Chondrus crispus- ja Gigartina stellata -leviä on käytetty länsimaissa vuosisatoja hyytelöiden ja kermavanukkaan sakeuttamiseen. Elintarviketeollisuus on korvannut sittemmin sakeuttajina käytettyjä liivatetta, agar-agaria ja pektiiniä karrageenilla. Karrageenista on tullut teollisesti valmistettujen hyytelöiden yleisin lisäaine. Sitä käytetään myös vanukkaissa. 
Karrageeni toimii myös emulgointiaineena eli sen avulla voidaan sekoittaa kaksi luonnostaan toisiinsa sekoittumatonta nestettä kuten esimerkiksi vettä ja rasvaa. Karrageenia käytetään siksi lisäämään lihajalosteiden vesipitoisuutta. 
Karrageenia käytetään myös jäätelössä hidastamaan sulamista ja vähentämään jääkiteiden muodostumista. Karrageenia voidaan lisätä niin ikään esimerkiksi jugurtteihin, sorbetteihin, juustoihin, makeisiin, kalajalosteisiin, oluisiin, maitojuomiin, soija- ja mantelijuomaan, laihdutusjuomiin, äidinmaidonkorvikkeeseen, suklaajuomajauheisiin, ja maitojauheeseen.
Saanti.
2000-luvun alussa arvioitiin, että tyypillinen länsimainen ruokavalio sisälsi noin 250 mg karrageenia päivässä. Elintarviketeollisuudessa on arvioitu, että länsimaisen ihmisen karrageeninsaanti on sittemmin noin kymmenkertaistunut yltäen jo tasolle 18–40 mg painokilo.
Terveysvaikutukset.
Vuonna 2017 julkaistussa kaksoissokkoutetussa interventiotutkimuksessa havaittiin, että jo hyvin pieni karrageenin saantitaso (100 mg/vrk) aiheuttaa osalle karrageenitonta ruokavaliota noudattavista potilaista haavaisen paksusuolentulehduksen pahenemista ja tulehdusmarkkereiden lisääntymistä. Karrageenin vaikutus voi selittyä monella tavalla, kuten karrageenin vaikutuksella suolistomikrobeihin tai sen suoralla paksusuolta tulehduttavalla vaikutuksella. Tutkimuksessa käytettiin kaikkien kolmen lisäaineena käytettävän karrageenin yhdistelmää.
Vuonna 2024 julkaistussa yhdysvaltalaistutkimuksessa saatiin lisävahvistusta sille, että lisäaineena käytetty karrageeni saattaa aiheuttaa tulehdusta sekä lisätä myös insuliiniresistenssiä.
Steckse

Steckse ( tai "Steksė") on Henrikin Liivinmaan kronikassa mainittu liettualainen ruhtinas, joka sai surmansa taistelussa Kalparitaristoa vastaan. Steckse oli historioitsija Tomas Baranauskasin mukaan suuriruhtinas ja samoin Henrikin kronikassa mainitun Lielvārdessa surmansa saaneen nimeämättömän ruhtinaan seuraaja.
Steckse Henrikin kronikassa.
Henrikin Liivinmaan kronikassa Steckse mainitaan vuonna 1214. Hänen mainitaan johtaneen liettualaisten sotajoukkoa, joka hyökkäsi Liivinmaalle Väinäjoen yli. Kronikan mukaan Kalparitaristoon kuulunut Berthold johti ritariston joukkoja ja latvialaisia liettualaisia vastaan ja väijytti nämä tiellä. Steckse sai surmansa usean liettualaisen ohella. Osa liettualaisista pääsi kronikan mukaan pakoon.
HMS Marshal Ney

HMS Marshal Ney oli Britannian kuninkaallisen laivaston Marshal Ney -luokan monitori, joka valmistettiin ensimmäisen maailmansodan alkaessa.
Valmistus.
Alus tilattiin nimellä "HMS M.13" Palmers Shipbuilding and Iron Companyltä Jarrowista, missä köli laskettiin tammikuussa 1915 telakkanumerolla 859. Alus laskettiin vesille 17. kesäkuuta ja valmistui vielä samana vuonna 31. elokuuta. Se nimettiin uudelleen ranskalaisen Napoleonin sotien marsalkan Michel Neyn mukaan.
Alus oli suunniteltu Belgian rannikon matalikkoja varten ja se oli varustettu tulitukitehtäväänsä varten kahdella 15 tuuman tykillä. Tykit olivat jääneet ylimääräisiksi Renown-luokan taisteluristeilijöiden uudelleen suunnittelusta, mutta ne eivät olleet ajoissa valmiit ja ne korvattiin "HMS Ramilliesilta". Käytetyt dieselmoottorit aiheuttivat teknisiä ongelmia, mikä rajoitti aluksen käyttöä.
Palvelus.
Vuonna 1916 alukselta poistettiin 15 tuuman tykkitornit, jotka siirrettiin vasta vesille laskettuun "HMS Erebukseen". Niiden tilalle asennettiin yksi 9,2 tuuman tykki sekä neljä kuuden tuuman tykkiä ja samalla alus siirrettiin vartioalukseksi. Huhtikuussa 1917 alus torjui Ramsgateen hyökänneet Saksan keisarikunnan laivaston hävittäjät.
Alus oli vuoden 1919 Queenborough'ssa tukikohta-aluksena ennen kuin se riisuttiin aseista, minkä jälkeen se jatkoi 1920 palvelustaan Fort Blockhousessa varastolaivana. Alus nimettiin kesäkuussa 1922 "HMS Vividiksi", ja se jatkoi palvelustaan konemiesten koululaivana. Alus nimettiin tammikuussa 1934 "HMS Drakeksi" ja "HMS Alaunia II:ksi" 1947. 
"HMS Alaunia II" saapui 6. lokakuuta 1957 romutettavaksi Wardin romuttamolle Milford Haveniin.
Linja-autoliikenne Veikko Viitanen

Linja-autoliikenne Veikko Viitanen Oy (nimi vuoteen 1965 "Lauri Viitanen Oy") oli suomalainen Tampereella 1923–1985 toiminut linja-autoyritys.
Yritys sai alkunsa vuonna 1923 kun Lauri Viitanen alkoi liikennöidä isänsä rakentamalla linja-autolla Luopioisista vuoropäivin Hämeenlinnaan ja Tampereelle. Saman vuoden syksyllä teiden huonon kunnon estettyä ajojen jatkamisen Luopioisiin hän muutti Tampereelle ja aloitti liikenteen Vuohenojan ja Keskustorin välisellä linjalla. Vuonna 1928 Lauri Viitanen alkoi ajaa Uusikylä–Keskustori -linjaa. Kun tämä linja siirtyi 1957 Tampereen kaupungin liikennelaitokselle Viitanen siirtyi liikennöimään Tampereen ja Ylöjärven Siivikkalan väliä. Säännöllisen linjaliikenteen harjoittaminen oli tuolloin välttämätöntä, jotta myös tilausajojen suorittaminen oli mahdollista. Tällöin Viitasella oli 11 linja-autoa, joista jo puolet oli varusteltu tilausajoihin sopiviksi. 
Viitanen aloitti tilausajojen ajamisen jo 1950-luvulla yhteistyössä Kalevi Keihäsen kanssa aina Etelä-Eurooppaa myöten, mutta erikoistui pian ajamaan tilausajoja pääasiassa yrityksille ja urheiluseuroille. Yhtiön nimeksi muuttui 1965 "Veikko Viitanen Oy" Lauri Viitasen pojan mukaan.
Veikko Viitanen myi yhtiön 1985 Länsilinjoille. Kauppaan kuului kahdeksan linja-autoa. Länsilinjat yhdisti Viitasen ajaman Siivikkala–Tampere linjan toisen ostamansa yrityksen E. Myllymäki Oy:n ajamaan Tampere–Höytämö-linjaan.
Dante’s Peak

Dante's Peak on vuonna 1997 ilmestynyt katastrofielokuva, jonka on ohjannut Roger Donaldson, käsikirjoittanut Leslie Bohem ja jonka pääosassa näyttelevät Pierce Brosnan, Linda Hamilton ja Charles Hallahan. 
Elokuva kertoo tulivuoritutkijasta, joka saapuu kuvitteelliseen pikkukaupunkiin Dante's Peakiin ja varoittaa kaupunkilaisia pian tulevasta purkauksesta, mutta heikoin menestyksin. Elokuva julkaistiin muutama kuukausi ennen "Tulivuori"-elokuvaa ja sai lopulta laajempaa menestystä. Elokuvan on mainittu olevan myös tieteellisesti tarkempi kuin "Tulivuori".
Laçın

Laçın (; ) on kaupunki Azerbaidžanissa. Se sijaitsee Karabahvuorten lounaisrinteillä 414 kilometriä Bakusta lounaaseen. Kaupungin kautta kulkee Vuoristo-Karabahin ja Armenian yhdistävä maantie.
Paikkakunnan alkuperäinen nimi on "Abdallar" (ven. Абдаляр, "Abdaljar"). Vuonna 1923 siitä tuli kaupunki, joka toimi vuoteen 1929 saakka etupäässä kurdien asuttaman Kurdistanin kihlakunnan keskuksena. Vuonna 1926 kaupunki sai nimen "Laçın". Vuonna 1930 siitä tuli Laçınin piirin keskus. Vuonna 1937 Azerbaidžanin kurdit karkotettiin Keski-Aasiaan.
Neuvostoaikana Laçın oli maatalous- ja karjanhoitoalueen keskus, jossa toimi pienimuotoista elintarviketeollisuutta. Vuoden 1989 väestönlaskennan mukaan siellä oli 7 800 asukasta. Armenialaiset joukot valtasivat Laçınin Vuoristo-Karabahin sodan aikana toukokuussa 1992, jolloin koko azeriväestö pakeni kaupungista. Se kuului sittemmin "Berdzor"-nimisenä de facto itsenäisen Vuoristo-Karabahin tasavallan Qašataghin piiriin. Asukkaita oli vuonna 2009 1 700 henkeä.
Vuonna 2020 syttyi uusi sota Azerbaidžanin ja Armenian välillä. Se päättyi maiden väliseen aseleposopimukseen, jonka mukaisesti Azerbaidžan sai takaisin muun muassa Laçınin piirikunnan. Sen joukot saapuivat alueelle 1. joulukuuta 2020. Venäläisiä joukkoja jäi valvomaan aselepoa Armenian ja Vuoristo-Karabahin väliselle tielle.
Azerbaidžanin joukot ottivat Laçınin kaupungin haltuunsa elokuussa 2022. Vuoristo-Karabahin ja Armenian välille rakennetaan uutta tietä, joka oli elokuussa melkein valmis.
Kiss &amp; Tell (Selena Gomez &amp; the Scenen albumi)

Kiss &amp; Tell on yhdysvaltalaisen Selena Gomez &amp; the Scene -yhtyeen ensimmäinen studioalbumi. Hollywood Records julkaisi sen 29. syyskuuta 2009. Albumi debytoi Yhdysvaltain "Billboard 200" -listalla yhdeksännellä sijalla, kun sitä myytiin 66 000 kappaletta ensimmäisellä viikollaan. "Canadian Albums Chart" -listalla se nousi sijalle 22.
Thøger Birkeland

Thøger Birkeland (20. maaliskuuta 1922 Kalundborg – 6. huhtikuuta 2011) oli tanskalainen lastenkirjailija. Hänen teostensa joukkoon lukeutuvat muiden muassa "Saftevandsmordet" sekä "Krummerne"-kertomukset.
Birkeland valmistui 21-vuotiaana opettajaksi. Toimittuaan ammatissaan kolme kuukautta hän sairastui tuberkuloosiin ja päätyi vuodeksi sairaalaan ja sanatorioon. Sanatoriossa hän pääsi työskentelemään kirjastoon, jonka kirjoituskoneella hän myös aloitti kirjoittamistyönsä. Myöhemmin hän opiskeli psykologiaa, pedagogiikkaa ja tanskaa opettajakorkeakoulussa. Hän työskenteli opettajana Kööpenhaminan kunnassa vuosina 1945–1979. Ensimmäisen lastenkirjansa hän julkaisi vuonna 1958.
Michal Vondrka

Michal Vondrka (s. 17. toukokuuta 1982 České Budějovice, Tšekkoslovakia) on tšekkiläinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan laitahyökkääjä.
Ura.
Vondrka on HC České Budějovicen kasvatti. Hän pelasi seuran edustusjoukkueessa Extraligassa ensimmäisen kerran kaudella 2000–2001, jolloin hän teki kahdeksassa ottelussa yhden maalin. NHL-seura Buffalo Sabres varasi Vondrkan 155. pelaajana . Hän ei vakiinnuttanut missään vaiheessa paikkaansa joukkueessa, ja siirtyi kesken kauden 2003–2004 HC Slavia Prahaan. Hän teki loppukaudella 37 ottelussa tehot 6+7=13 ja pelasi myös pudotuspeleissä.
Kaudella 2007–2008 hän voitti Extraligan mestaruuden. Seuraavalla kaudella hän teki 55 runkosarjaottelussa vain 22 tehopistettä, mutta pudotuspeleissä 18 ottelussa tehot 6+7=13. Kaudella 2009–2010 Vondrka teki runkosarjassa 35 pistettä ja pudotuspeleissä 13 pistettä. Kaudella 2010–2011 hän teki runkosarjassa jälleen 35 pistettä ja pudotuspeleissä 19 ottelussa tehot 4+11=15.
Huhtikuussa 2011 Vondrka siirtyi ensimmäistä kertaa urallaan muualle pelaamaan, kun hän teki yksivuotisen sopimuksen SM-liiga-seura Oulun Kärppien kanssa. Vondrka palasi kuitenkin kesken kauden Slavia Prahaan, jossa pelasi vielä 30 ottelua ja teki 31 pistettä. Kauden jälkeen hän teki sopimuksen KHL:ssä pelaavaan slovakialaisseura HC Slovan Bratislavaan.
Maajoukkue.
Vondrka on edustanut Tšekkiä yhteensä kahdentoista Euro Hockey Tour -ottelun verran ja hänet valittiin joukkueen MM-leiriryhmään keväällä 2011. Vondrka pelasi myös alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2002.