tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Carl Rudolf Forsman

Carl Rudolf "Kaarle" Forsman (15. elokuuta 1802 Veteli – 29. heinäkuuta 1882 Vaasa) oli suomalainen rovasti, rehtori ja Tammikuun valiokunnan jäsen.
Forsman kävi Vaasan triviaalikoulua ja pääsi ylioppilaaksi Turussa 1820. Forsman vihittiin papiksi 1823 ja hän valmistui filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi Turun akatemiasta 1827. Forsmanista tuli teologian kunniatohtori 1864 ja riemumaisteri 1877.
Ura pappina.
Forsman oli Vähänkyrön kirkkoherran apulaisena vuodesta 1823. Vaasan triviaalikoulun vt. ylempänä kollegana vuodesta 1829 ja sitten Porin triviaalikoulussa vt. apologistana 1831, vakinaisena apologistana 1832–1833, vt. ylempänä kollegana 1833 ja vt. konrehtorina vuodesta 1833. Turun triviaalikoulussa hän toimi vt. konrehtorina 1836–1837, vt. rehtorina 1837 sekä konrehtorina 1837–1839 ja samalla Turun lukion vt. historian lehtorina 1837–1838. Hän oli sen jälkeen Porin triviaalikoulun vt. rehtorina 1839, Hämeenlinnan triviaalikoulun (sittemmin yläalkeiskoulun) rehtorina 1839–1845 ja Turun yläalkeiskoulun rehtorina vuodesta 1845. Ilmajoen kirkkoherraksi Forsman valittiin 1850 ja hän astui virkaan 1852 saaden samana vuonna rovastin arvon. Forsman oli vt. lääninrovastina 1852 ja 1854–1856 sekä vakinaisena lääninrovastina 1856–1878.
Forsman oli Tammikuun valiokunnan jäsenenä 1862. Hän oli puhujana pappeinkokouksessa Turussa 1842 ja toimi synodaaliväitöksen preeseksenä 1859. Forsman julkaisi ensimmäisen suomenkielisen synodaaliväitöskirjan "Pyhäin palveluksesta", 1859.
Yksityiselämä.
Forsmanin vanhemmat olivat Vähänkyrön kirkkoherra Zachris Forsman (1763–1839) ja Eva Aurora Estlander. Forsman oli naimisissa vuodesta 1837 Sofia Charlotta Björnbergin (k. 1904) kanssa. Heidän lapsiaan olivat kansakouluntarkastaja, rehtori ja lehtimies Kaarlo Waldemar Forsman (1837–1922), Helsingin teollisuuskoulun rehtori William Vindician Forsman (1844–1914) ja Ähtävän kirkkoherra Ivar Rudolf Forsman (1857–1911).
Eino Forsman

Johan Eino Ilmari Forsman (19. maaliskuuta 1879 Turku – 12. elokuuta 1958 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti. 
Forsman pääsi ylioppilaaksi Helsingin suomalaisesta normaalilyseosta vuonna 1897 ja hän valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi vuonna 1902 ja filosofian maisteriksi vuonna 1904. Forsman harjoitti sen jälkeen arkkitehtiopintoja Polyteknillisessä opistossa vuosina 1902–1904 ja Münchenin teknillisessä korkeakoulussa Saksassa vuosina 1904–1906.
Forsman oli eri arkkitehtitoimistojen palveluksessa vuosina 1908–1911 ja 1915–1924 sekä toimi opettajana Tampereen teknillisessä opistossa 1914–1915. Vuonna 1924 hän perusti Helsinkiin oman arkkitehtitoimiston. Hän toimi Helsingissä kunnallisraatimiehenä vuosina 1935–1949. 
Forsman suunnitteli erityisesti sairaala- ja parantolarakennuksia, joista merkittävimpiä ovat Helsingissä Laakson tuberkuloosisairaala ja Invalidisäätiön sairaala sekä Siilinjärvellä sijaitseva Tarinaharjun parantola. Myös Helsingin konservatorio (nyk. Sibelius-akatemia) ja Pohjanmaan museo Vaasassa ovat hänen suunnittelemiaan.
Kangasalla sijaitseva Pikonlinnan tuberkuloosisairaala (1931) ja sairaalan yhteyteen rakennetut viisi suurta asuinrakennusta ovat Forsmanin suunnittelemat. Pikonlinnan rakennukset edustavat klassista tyyliä, paitsi ylilääkärin taloksi suunniteltu Tietola edustaa funktionalismia.
Forsmanin isä oli juristi, hovioikeuden presidentti Ernesti Forsman. Vuosina 1907–1915 hän oli naimisissa näyttelijä Ester Niskan kanssa, vuodesta 1915 Aina Geja Maria Geitelin kanssa (k. 1950).
Glenn McQueen

Glenn John McQueen (24. joulukuuta 1960 – 29. lokakuuta 2002) oli kanadalainen tietokoneanimaattori sekä valvoja Pixarin animaatiostudiossa.
Ennen siirtymistään Pixarille McQueen työskenteli tietokoneteknologiaan erikoistuneessa laboratoriossa New Yorkissa. Siellä hän toimi johtajana 3D -tuotanto-osastolla, joka valmisti elokuvatehosteita, TV-mainoksia ja tieteellistä grafiikkaa. 
McQueen liittyi "Pacific Data Images" -tietokonetuotantoyhtiöön vuonna 1991, ja oli sen alkuperäinen jäsen. Hän oli mukana PDI:n elokuvaprojekteissa "The Last Halloween", "Slide Show", "Sleepwalkers" ja "Angels in the Outfield".
Vuonna 1994 hän siirtyi Pixarin animaatiostudiolle, osittain kiinnostuksestaan tekeillä olevaan "Toy Story" -elokuvaan, osittain kunnioituksestaan Pixar-animaatiostudion perustajaan John Lasseteriin. McQueen toimi animaation valvojana Pixarin varhaisissa menestyselokuvissa, kuten "Toy Story – leluelämää", "Ötökän elämää", "Toy Story 2" ja "Monsterit Oy".
McQueen oli naimisissa kaksi kertaa. Hänellä on toisesta avioliitosta yksi tytär.
Glenn McQueen kuoli melanooma-syöpään vain 41-vuotiaana Kaliforniassa lokakuussa 2002, kesken "Nemoa etsimässä" -seikkailuanimaation filmauksen. Yhdysvalloissa suurmenestykseksi noussut elokuva tuli ensi-iltaan 30. toukokuuta 2003. Elokuva on osoitettu McQueenille, hänet mainitaan ennen elokuvan lopputekstejä. Entiset kollegat kunnioittivat hänen muistoaan myös nimeten päähenkilön hänen mukaansa ("Salama McQueen") Pixarin elokuvassa "Autot", joka tuli ensi-iltaan vuonna 2006. Jatko-osa "Autot 2" sai ensi-iltansa 2011, ja sen jatko-osa "Autot 3" sai ensi-iltansa 2017.
Filmografia.
PDI
Pixar
Johan William Forsman

Johan William Forsman (20. lokakuuta 1788 Kaskinen – 4. helmikuuta 1883 Helsinki) oli suomalainen juristi, valtiopäivämies ja Vaasan hovioikeuden presidentti.
Forsmanin vanhemmat olivat Kaskisten järjestysmies, pormestari Vilhelm Forsman (k. 1815) ja Johanna Kristina Welin. Hän pääsi ylioppilaaksi Turussa 1805 ja suoritti Turun akatemiassa tuomarintutkinnon 1808. Forsman sai varatuomarin arvon 1811.
Forsman oli Vaasan hovioikeudessa kanslistina vuodesta 1814, ylimääräisenä viskaalina vuodesta 1818, notaarina vuodesta 1819, varakanneviskaalina vuodesta 1820 ja hovioikeuden apujäsenenä 1820–1824. Hän sai kihlakunnantuomarin arvonimen 1819 ja oli vuodesta 1822 Iisalmen tuomiokunnan tuomarina ja vuodesta 1827 Ala-Karjalan tuomiokunnan tuomarina. Hänet kutsuttiin 1839 senaatin oikeusosaston jäseneksi, ja vuosina 1856–1862 hän toimi Vaasan hovioikeuden presidenttinä. Forsman sai aatelisarvon 1856 ja oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1863–1864 ja 1867. Laamannin arvonimen Forsman sai 1834, valtioneuvoksen arvon 1844 ja todellisen valtioneuvoksen arvon 1855. 
Forsman oli naimisissa 1815–1859 Elisabet Charlotta Böckerin (k. 1859) kanssa. Heidän poikiaan olivat senaattori Wilhelm Forsman, senaatin esittelijäsihteeri, valtioneuvos Carl Fredrik Forsman ja Viipurin hovioikeuden presidentti Paul Emil Forsman.
Schweizerische Nordostbahn

Schweizerische Nordostbahn (NOB) on entinen, sveitsiläinen rautatieyhtiö, joka toimi vuonna 1853-1901. Yhtiö aloitti toimintansa 1.7.1853 Schweizerische Nordbahnin (SNB) sekä Bodensee- ja Rheinfallbahnin fuusioituessa. Toiminta loppui 31.12.1901, jolloin NOB:n toiminta siirtyi vastaperustetulle valtiolliselle Schweizerishe Bundesbahnille (SBB).
NOB toimi Koillis-Sveitsissä ja se oli aikanaan Sveitsin suurin rautatieyhtiö. Toiminnan päättyessä rataverkon pituus oli 853 km.
Puolarmetsä

Puolarmetsä () on omakotitaloalue Espoossa. 
Puolarmetsässä sijaitsi ennen Puolarmetsän sairaala. Homeongelmista kärsineen sairaalan purkutyöt aloitettiin vuoden 2017 alkupuolella. Toiminnot siirrettiin Jorvin sairaalaan. 
Puolarmetsään pääsee seuraavilla busseilla: 125 Tapiola-Espoonlahti, 125N Kamppi-Latokaski, 134N Kamppi-Tuomarila, 531 Tiistilä-Jorvi.
Ernesti Forsman

Ernst Emil (Ernesti Eemil) Forsman (26. toukokuuta 1843 Vaasa – 26. syyskuuta 1922 Helsinki) oli suomalainen juristi ja valtiopäivämies. 
Forsman oli lainvalmistelukunnan jäsen 1885–1900. Hän osallistui erityisesti ulosottolain säätämiseen ja julkaisi sen selityksineen. Vuonna 1900 hänestä tuli hovioikeudenneuvos Turkuun, samana vuonna senaatin oikeusosaston jäsen, ja hän oli Viipurin hovioikeuden presidentti 1903–1906. Forsman oli Hämeenlinnan edustaja porvarissäädyssä valtiopäivillä 1891.
Forsmanin veljiä olivat professori Jaakko Forsman ja valtioneuvos Yrjö Sakari Yrjö-Koskinen.
Tinhosa Pequena

Tinhosa Pequena on saari São Tomé ja Príncipessä Guineanlahdessa Atlantin valtameressä. Tinhosa Pequena yhdessä suuremman Tinhosa Granden ja yhden pienemmän saaren kanssa muodostaa Tinhosasaarten () saariryhmän, joka sijaitsee 22 kilometrin päässä suuresta Príncipen saaresta lounaaseen. Pinta-alaa saarella on kolme hehtaaria. Tinhosa Pequena on karu kalliosaari, jolla ei ole kasvillisuutta. Saaren korkein kohta on 65 metriä merenpinnan yläpuolella. Jyrkkien rinteiden vuoksi Tinhosa Pequenalle on mahdotonta rantautua.
Tinhosa Pequena kuuluu Tinhosasaarten muodostamaan 23 hehtaarin suuruiseen kansainvälisesti tärkeään lintualueeseen (IBA). Tinhosasaarilla on Guineanlahden suurimpia merilintuyhdyskuntia. Alueella pesii esimerkiksi tuhansia pareja ruskosuulia, tummaruskotiiroja, ruskotiiroja ja nokitiiroja. Lisäksi säännöllisesti alueella pesii ainakin pieniä määriä pikkutropiikkilintuja. Ohjasnokitiiran ja madeirankeijun tiedetään vierailevan alueella, mutta niiden pesinnästä ei ole saatu todisteita. Alueella vierailevia lintulajeja ovat muun muassa atlantinfregattilintu, punajalkasuula, naamiosuula ja suomutropiikkilintu. Alue ei ole suojeltu, vaikka ehdotuksia sen suojelemiseksi on tehty jo vuodesta 1973 saakka. Tinhosa Pequenan ympäröimillä vesialueilla on runsaasti kalaa, minkä ansiosta príncipeläiset kalastajat kalastavat säännöllisesti siellä.
Okamonnit

Okamonnit, aikaisemmalta nimeltään kaivautujamonnit (Doradidae) on monnikaloihin kuuluva heimo. Heimon lajeja tavataan makeista vesistä Etelä-Amerikasta. Eräitä heimon lajeja pidetään akvaariokaloina.
Lajit ja anatomia.
Okamonnien heimoon kuuluu lähteestä riippuen 30–35 sukua ja 72–90 lajia. Suurin osa heimon lajeista on kooltaan noin 10–cm pitkiä. Pienin laji banjo-okamonni ("Physopyxis lyra") kasvaa harvoin yli 3,5 cm, suurimmat lajit, kuten voivat saavuttaa jopa 100–120 cm:n pituuden. Tällaisia ovat esimerkiksi kiviokamonni ("Lithodoras dorsalis") ja mustaokamonni ("Oxydoras niger"). Ruumiinrakenteeltaan okamonnit ovat tukevahkoja ja heimon kaloille tyypillistä on kyljen luulevyt, joissa on piikkejä. Myös selkä- ja rintaevissä on piikit ja useimmilla lajeilla on rasvaevä. Okamonnilajien kuonossa on 3 viiksisäieparia. Okamonnit voivat tuottaa uimarakollaan raakkuvia tai kurnuttavia ääniä, kun ne nostetaan ylös vedestä.
Levinneisyys ja elintavat.
Okamonnilajeja tavataan Etelä-Amerikasta Atlanttiin laskevista joista. Suurin osa lajeista elää Perussa, Brasiliassa ja Guyanassa sekä Ranskan Guayanassa. Heimon kalat ovat pääasiassa yöaktiivisia. Okamonnilajien ravintoa ovat maatuva kasviaines, vetten tippuvat hedelmät, vesihyönteiset, nilviäiset ja pienemmät kalat. Niiden lisääntymisbiologia on huonosti tummettua.
Puolarmaarin ryhmäpuutarha

Puolarmaarin ryhmäpuutarha sijaitsee Espoon Olarissa. 
Puolarmaarin ryhmäpuutarha on Espoon ensimmäinen, vuonna 1992 valmistunut ryhmäpuutarha, jossa on 145 puutarhamökkiä, kooltaan noin 30–45 neliömetriä. Mökeissä on sähkölämmitys ja vesijohto. Puutarhakylä on julkisella liikenteellä tavoitettava lomamökkikylä, jossa jokaisella on mahdollisuus puutarhanhoitoon. Kylän perukassa on viljelypalstoja, joista kyläläisiltä ylijäävät vuokrataan espoolaisille. 
Puutarhakylän ympäristö on puistoaluetta. Aluetta kiertää talvisin hiihtolatu, joka liittyy Espoon keskuspuiston latuverkostoon. Alueen sisääntulon vieressä oleva Akilleksen maja toimii talvisin hiihtomajana.
Emil Forsström

Emil Ferdinand Forsström (12. helmikuuta 1866 Ristiina – 18. toukokuuta 1927 Helsinki) oli suomalainen juristi ja kuoronjohtaja. 
Forsströmin vanhemmat olivat laamanni Karl Ferdinand Forsström ja Gustava Agata Åberg. Hän pääsi ylioppilaaksi Jyväskylän lyseosta 1885 ja hän suoritti Helsingin yliopistossa yleisen oikeustutkinnon 1893. Forsström sai varatuomarin arvon 1896.
Forsström erotettiin vuonna 1916 Viipurin hovioikeuden asessorin virasta, kun hän muiden kanssa vastusti niin sanottua yhdenvertaisuuslakia. Hän joutui Pietariin Krestyn vankilaan kahdeksaksi kuukaudeksi. Vuodet 1917–1919 hän oli Viipurissa hovioikeudenneuvos ja sen jälkeen 1920–1927 Helsingin raastuvanoikeuden vanhempi oikeusneuvosmies.
Forsström oli Ylioppilaskunnan Laulajien johtaja 1889–1891 ja Suomalaisen oopperan johtokunnan puheenjohtaja 1918. Hän kuului vuoden 1899 suureen lähetystöön Ristiinan edustajana.
Forsström oli naimisissa vuodesta 1897 Fanny Charlotta Kyanderin kanssa. Heidän poikansa oli Yleisradion teknillinen johtaja Paavo Arni, vuoteen 1933 Forsström.
Suurnopeusjunarata Peking–Hongkong

Suurnopeusrata Peking–Hongkong on Pekingin ja Hongkongin välillä Kiinassa kulkeva maailman pisin suurnopeusjunarata. Pekingin ja Kantonin välinen osuus avattiin liikenteelle Mao Zedongin syntymäpäivänä 26. joulukuuta 2012, kun Zhengzhou–Peking-osuus valmistui. Pekingin ja Kantonin välinen osuus on 2 298 kilometriä pitkä ja siinä on 35 asemaa. Junamatka Pekingistä Kantoniin kesti aiemmin 22 tuntia. Uuden radan myötä matka taittuu noin 8 tunnissa.
Alkuvaiheessa junat kulkevat pääosassa rataa 300 tuntikilometrin maksiminopeudella, joskin rata on suunniteltu nopeudelle 350 km/h. Kantonin ja Hongkongin Kowloonin-aseman välinen osuus avattiin 23. syyskuuta 2018.
Filip Forstén

Filip August Karl Forstén (6. heinäkuuta 1852 Nurmijärvi – 18. syyskuuta 1932 Viipuri) oli suomalainen laulaja, baritoni. Hän opiskeli ulkomailla ja esiintyi Lontoossa 1877, Etelä-Amerikassa 1878–1879. Hän oli kiinnitettynä Maltan oopperaan 1880 ja Tukholman oopperaan 1883–1887. Hän oli mukana August Fredrik Arppen oopperaseurueessa Helsingissä 1888 ja vieraili sen jälkeen useissa Euroopan maissa muun muassa Pauline Luccan kanssa. Hän toimi Wienin konservatorion professorina 1894–1929. Viimeiset vuotensa hän asui Viipurissa.
Filip Forsténin sisko oli laulaja Anna Forstén ja serkku pianisti sekä kirjailija Ina Lange, os. Forstén. pikkuserkkuja olivat eläinsuojelija Torsten Forstén ja Reitkallin puutarhakoulun perustaja Lennart Forstén.
Austin Mahone

Austin Mahone (s. 4. huhtikuuta 1996 San Antonio, Texas) on yhdysvaltalainen poplaulaja, joka nousi julkisuuteen vuonna 2011 internetiin lataamiensa musiikkivideoiden ansiosta.
Mahonen esikoissingle ”11:11” julkaistiin ystävänpäivänä helmikuussa 2012. Toinen single "Say Somethin" julkaistiin elokuussa 2012. Muita hänen tunnettuja kappaleitaan ovat ”What About Love”, ”Banga! Banga!”, ”Say You're Just A Friend”, ”Heart In my Hand”, ”MMM Yeah” ja ”U”. Mahonen EP julkaistiin toukokuussa 2014.
2016 joulukuun 30. päivänä Mahone julkaisi mixtapen/EP:n nimeltä ForMe+You. Mukana on tuttuja nimiä; Pitbull, Juicy J ja 2 Chainz.
Taustaa.
Mahone ja hänen ystävänsä Alex Constancio alkoivat ladata yhdessä videoita YouTubeen kesällä 2010. Seuraavan vuoden tammikuussa seurasivat musiikkivideot, joiden mukana suosio kasvoi. Mahonea on kutsuttu uudeksi Justin Bieberiksi. Lokakuussa 2011 Mahone tekikin Bieberin kappaleesta ”Mistletoe” coverversion, jota katsottiin miljoonia kertoja.
Mahonen ensimmäinen single ”11:11” nousi sijalle 19 Billboardin "Top Heatseekers" -musiikkilistalla. Hänen toinen singlensä ”Say Somethin'” sijoittui sijalle 34 Billboardin "Mainstream Top 40" -listalla.
Mahonen isä teki itsemurhan poikansa ollessa 16 kuukauden ikäinen.
Gunnar Fougstedt

Gunnar Fougstedt ['fuːgstet] (31. elokuuta 1908 Raisio – 21. joulukuuta 1986 Helsinki) oli Helsingin ruotsalaisen kauppakorkeakoulun tilastotieteen professori vuosina 1958–1972. Ennen professoriksi nimitystä hän työskenteli vuosina 1935–1958 Tilastollisessa päätoimistossa, vuodesta 1954 osastopäällikkönä. Hän väitteli valtiotieteen tohtoriksi vuonna 1952 aiheenaan suomen ruotsinkielisten väestökehitys vuosina 1936–1945.
Hänen veljensä oli säveltäjä Nils-Eric Fougstedt.
Tykistön tarkastaja

Tykistön tarkastaja, aikaisemmin kenttätykistön tarkastaja, on tykistö-aselajin koulutuksen tasoa valvova sekä aselajin kehittämisestä ja suorituskyvystä vastaava upseeri Suomen puolustusvoimissa. Tunnetuimpia tehtävän hoitajia on ollut tykistökenraali Vilho Nenonen, jota pidetään suomalaisen kenttätykistön isänä.
Tykistön tarkastaja on sijoitettu Maavoimien esikunnan suunnitteluosastolle Mikkelissä. Aikaisemmin tehtävä oli sijoitettuna Pääesikuntaan.
Muut aselajitarkastajien tehtävät ovat jalkaväen tarkastaja, huollon tarkastaja, pioneeritarkastaja, viestitarkastaja ja ilmatorjunnan tarkastaja.
Tehtävän perustaminen.
Suomen sisällissodan jälkeen perustettiin Suomen puolustusvoimiin omana aselajinaan tykistö. Aluksi aselajin johto oli Saksan Itämeren divisioonan majurilla Hans Butzilla, jonka kanssa asioita hoiti jääkärieverstiluutnantti Lauri Malmberg. Tykistöasiat päätettiin Sotaministeriössä ja Yleisesikunnassa, joiden pohjalta armeijan ylipäällikkö antoi toimeenpanokäskyt. Käskyjen toteuttamista valvoivat Butz ja Malmberg.
Saksalaiset poistuivat Suomesta vuoden 1918 lopulla, jolloin asioiden hoito siirtyi Yleisesikunnalle. Suomen armeijan päällikön esikuntaan perustettiin 31. joulukuuta 1918 kenttätykistön ylitarkastajan virka kenraalin arvoiselle upseerille. Virka muutettiin 12. helmikuuta 1919 tykistön ylitarkastajaksi, joka sisälsi sekä kenttä- että rannikkotykistön. Virkanimike vaihtui uudelleen 9. toukokuuta tykistön tarkastajaksi.
Vuoden 1919 virkaohjeen mukaan tarkastaja oli valtionhoitajan alainen esitellen tykistöasiat suoraan valtionhoitajalle esikuntapäällikön läsnä ollessa tai ainoastaan esikuntapäällikölle. Hän oli myös käytettävissä valtionhoitajan erityistehtäviin ja esikuntapäällikön tykistöasiantuntija. Tehtäviin kuuluivat tykistön edelleen kehittäminen, sodanajan suunnittelu, taisteluvälinehuolto ja tykistön henkilöstöasiat.
Nokia 8110

Nokia 8110 on Nokian mustavalkonäytöllä varustettu vuonna 1996 julkaistu matkapuhelin.
Liukukannella varustetun puhelimen muotoilusta oli päävastuussa Nokian silloinen muotoilujohtaja Frank Nuovo. Kaarevan muotonsa ja keltaisen värivaihtoehtonsa takia puhelin sai pian lempinimen ”banaanipuhelin”.
Puhelin oli näkyvästi esillä elokuvassa Matrix.
Tunturisykeröparta

Tunturisykeröparta ("Tolypella canadensis") on näkinpartaislevien (Charophyta) kaareen kuuluva levälaji. Sitä esiintyy Euraasiassa Suomessa, Norjassa, Ruotsissa ja Venäjällä, Pohjois-Amerikassa Kanadassa, Alaskassa ja Grönlannissa. Se kasvaa kylmävetisissä niukkaravinteisissa järvissä ja joissa. Koska kasvupaikat ovat kirkasvetisiä, tunturisykeröpartaa on löydetty jopa 9–13 metrin syvyydestä.
Tunturisykeröparta kasvaa 4–30 cm korkeaksi. Se muistuttaa rakenteeltaan näkinpartaisleviä, mutta on varreltaan jäykkä. Tunturisykeröparta on monivuotinen, ja muodostaa itiöpesäkkeitä vain silloin tällöin.
Laji on Suomen uhanalaisuusluokituksessa silmälläpidettävä laji (NT).
Nokia 8310

Nokia 8310 on Nokian mustavalkonäytöllä varustettu vuonna 2001 julkaistu matkapuhelin.
8310-malli oli ensimmäinen, joka tarjosi GPRS-tiedonsiirtomahdollisuuden.
Patrick Peterson

Patrick De’mon Peterson (s. 11. heinäkuuta 1990 Fort Lauderdale, Florida) on yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja, pelipaikaltaan kulmapuolustaja. Hän pelaa tällä hetkellä NFL-liigan Minnesota Vikingissa. 
Louisianan osavaltionyliopiston joukkueessa yliopistojalkapalloa pelannut Peterson oli NFL:n varaustilaisuuden viides varaus vuonna 2011.
Muuta.
Peterson kertoi huhtikuussa 2015 sairastavansa diabetestä.
Evan Longoria

Evan Michael Longoria (s. 7. lokakuuta 1985 Downey, Kalifornia) on yhdysvaltalainen baseballpelaaja, joka pelaa tällä hetkellä MLB-liigan San Francisco Giantsissa. Vuodet 2008–2017 hän edusti Tampa Bay Raysiä. Hänen ulkopelipaikkansa on kolmosvahti.
Aiemmin Long Beachin osavaltionyliopistossa pelannut Longoria on vuoden 2006 kolmas varaus.
MLB-ura.
Longoria on edennyt urallaan kerran MLB:n loppuotteluihin World Seriesiin. Tämä tapahtui Longorian tulokaskaudella 2008, jolloin hänet valittiin myös American Leaguen vuoden tulokkaaksi. World Seriesissä vastustaja Philadelphia Phillies kuitenkin osoittautui Tampa Baytä vahvemmaksi joukkueeksi ja vei mestaruuden.
Adam Fredenstierna

Adam Fredenstierna, entinen Schütz (25. joulukuuta 1685 Viipuri – 4. toukokuuta 1772 Tukholma) oli suomalaissyntyinen virkamies, tuomari ja valtiopäivämies. 
Fredenstiernan vanhemmat olivat kaupunginvälskäri Adam Schütz ja Anna Modeen ja puoliso vuodesta 1721 Engel Maria Kyper (k. 1755). Käytyään Porvoon lukion Fredenstierna tuli ylioppilaaksi Turkuun 1703 ja ryhtyi opiskelemaan lakitiedettä. Työskenneltyään ensin Ruotsissa vuodesta 1706 hänestä tuli Turun hovioikeuden asessori vuonna 1721. Fredenstierna siirtyi Svean hovioikeuteen 1728, jossa hän kohosi 1736 hovioikeudenneuvokseksi. Hän oli myssypoliitikkona yhteydessä Venäjän lähettilääseen ja ehdotti erityisten Suomen valtiopäivien koollekutsumista. Hänet nimitettiin 1755 oikeuskansleriksi, 1758 Turun hovioikeuden presidentiksi ja 1768 Svean hovioikeuden presidentiksi. Aatelissäätyyn Fredenstierna korotettiin 1726. Valtiopäivämiehenä hän toimi yhteensä yksitoista kertaa vuosien 1726 ja 1766 välillä.
Huollon tarkastaja

Huollon tarkastaja on huollon eri aselajien koulutuksen tasoa valvova sekä aselajien kehittämisestä ja suorituskyvystä vastaava upseeri Suomen puolustusvoimissa. Huollon tarkastajana toimii vuonna 2024 eversti Mika Multanen.
Huollon tarkastaja palvelee Maavoimien esikunnan huolto-osastolla Mikkelissä. Aikaisemmin tehtävä oli sijoitettuna Pääesikunnan maavoimaosastolle. Huollon tarkastaja on samalla huolto-osaston päällikkö Maavoimien esikunnassa. Vuodesta 2015 alkaen huollon tarkastaja on samalla myös maavoimien huoltopäällikkö.
Huollon tarkastajan vastaa huoltoaselajin ja kenttähuollon kehittämisestä koko Puolustusvoimissa. Hän ohjaa huollon ja logistiikan joukkotuotantoa, vastaa kenttähuoltojoukkojen kehittämisestä ja varustamisesta. Huollon tarkastaja toimii yhteistyössä Pääesikunnan logistiikkapäällikön, ilma- ja merivoimien huoltopäälliköiden kanssa Puolustusvoimien logistiikan ja huollon kehittämisessä. Logiikan ja huollon kehittäminen käsittää täydennykset, kuljetukset, kunnossapidon, lääkintähuollon ja huoltopalvelut.
Muita aselajitarkastajien tehtäviä ovat ilmatorjunnan tarkastaja, viestitarkastaja, pioneeritarkastaja, jalkaväen tarkastaja ja tykistön tarkastaja.
Laurent Robert

Laurent Robert (s. 21. toukokuuta 1975 Réunion) on ranskalainen entinen jalkapalloilija. 
Robert pelasi uransa parhaat vuodet Paris Saint-Germainissa sekä Englannin Valioliigan Newcastlessa, jota hän edusti yhteensä viiden kauden ajan. 
Ranskan maajoukkueessa Robert esiintyi yhdeksän kertaa vuosina 1999–2001. Vuonna 2001 hän oli mukana voittamassa FIFA:n järjestämää Confederations Cupia.
Nokia 7200

Nokia 7200 on Nokian vuonna 2003 julkistama matkapuhelin.
Puhelin esiteltiin 28. lokakuuta 2003 Ranskan Nizzassa ja Australian Brisbanessa. Se tuli myyntiin Euroopassa vuoden 2004 alkupuolella.
Nokia 7200 on taitettava eli ns. simpukkamallinen kaksitaajuuspuhelin, jossa on GPRS/EDGE -tiedonsiirtomahdollisuus, jolloin tiedonsiirtonopeus oli verkosta riippuen jopa 177,6 kilotavua sekunnissa. Sen muita ominaisuuksia oli FM-radio.
Uutta Nokia 7200:n muotoilussa olivat kangassomisteet. Myyntipakkauksesta löytyi myös rannehihna ja pehmeä kankainen säilytyspussi. Käyttäjät pystyivät lataamaan 7200-malliin myös sen muotoiluteemaan liittyviä taustakuvia ja näytönsäästäjiä.
Nokia 7200 oli ensimmäinen Nokia-puhelin, joka tarjosi ns. presence-pikaviestinominaisuudet dynaamisen käyttäjäprofiilin luomiseen. Niiden avulla käyttäjä pystyi kätevästi ilmoittaa lähipiirilleen, missä on ja mitä on tekemässä.
Janna Syvänoja

Janna Syvänoja (s. 3. maaliskuuta 1960 Helsinki) on suomalainen kuvataiteilija ja muotoilija. Hän opiskeli Taideteollisessa korkeakoulussa huonekalu- ja sisustussuunnittelua vuosina 1982–1993. Syvänojan tuotanto ulottuu koruista maataide- ja tilateoksiin. Teostensa materiaaleina hän on käyttänyt muun muassa puhelinluetteloita, sanakirjoja, sanomalehtiä ja muuta vanhaa käyttöpaperia, hevosen jouhia, linnun sulkia, koivun tuohta ja vanhoja silmälasien linssejä.
Vuonna 2004 Syvänoja palkittiin Torsten ja Wanja Söderbergin palkinnolla ("Nordiskt Design- och Konsthantverkspris" 2004) ja vuonna 2011 Ornamo valitsi hänet vuoden taiteilijaksi. Vuonna 2012 hänelle myönnettiin Prinssi Eugenin mitali. Syvänojan taiteesta on tehty myös Ville Suhosen ohjaama dokumentti "Katoavat hetket" (1997).
Missourin yliopisto

Missourin yliopisto ("University of Missouri", lyh. "MU", puhekielessä usein "Mizzou" [mi'zu]) on julkinen yliopisto Columbiassa, Missourin osavaltiossa Yhdysvalloissa. Yliopisto on perustettu vuonna 1839, ja syksyllä 2010 siellä opiskeli yli 30 000 opiskelijaa.
NCAA:n alaisessa yliopistourheilussa yliopistoa edustavat Missouri Tigersin nimellä kulkevat joukkueet, jotka pelaavat SEC-konferenssissa. Missouri liittyi konferenssiin yhdessä Texas A&amp;M:n kanssa vuonna 2012.
Vuonna 2015 Missourin yliopiston opiskelijat osoittivat mieltään eri rotuisten opiskelijoiden epätasa-arvoisen kohtelun takia, minkä seurauksena yliopiston ylintä johtoa erosi tehtävistään. Samalla yliopiston maine kärsi, ja tulevien vuosien hakijamäärä laski kahdessa vuodessa 35 prosentilla.
Missourin yliopistolla on yhteistyötä suomalaisen Seinäjoen ammattikorkeakoulun kanssa. SeAMK:n rehtori Tapio Varmola oli syksyllä 2009 yliopistossa ASLA-Fulbright-stipendiaattina tutustumassa korkeakoulujen kansainvälistämiseen. Yhdessä Saksan Baijerissa toimivan Aschaffenburgin ammattikorkeakoulun kanssa MU ja SeAMK ovat vuodesta 2016 asti järjestäneet vuosittain viikon mittaisen Global Master School -opintojakson.
Tinhosa Grande

Tinhosa Grande on saari São Tomé ja Príncipessä Guineanlahdessa Atlantin valtameressä. Tinhosa Grande yhdessä pienemmän Tinhosa Pequenan ja yhden pienemmän saaren kanssa muodostaa Tinhosasaarten () saariryhmän, joka sijaitsee 22 kilometrin päässä suuresta Príncipen saaresta lounaaseen. Pinta-alaa saarella on 20 hehtaaria. Tinhosa Grande on karu kalliosaari, jolla ei ole kasvillisuutta. Saaren korkein kohta on 56 metriä merenpinnan yläpuolella.
Tinhosa Grande kuuluu Tinhosasaarten muodostamaan 23 hehtaarin suuruiseen kansainvälisesti tärkeään lintualueeseen (IBA). Tinhosasaarilla on Guineanlahden suurimpia merilintuyhdyskuntia. Alueella pesii esimerkiksi tuhansia pareja ruskosuulia, tummaruskotiiroja, ruskotiiroja ja nokitiiroja. Lisäksi säännöllisesti alueella pesii ainakin pieniä määriä pikkutropiikkilintuja. Ohjasnokitiiran ja madeirankeijun tiedetään vierailevan alueella, mutta niiden pesinnästä ei ole saatu todisteita. Alueella vierailevia lintulajeja ovat muun muassa atlantinfregattilintu, punajalkasuula, naamiosuula ja suomutropiikkilintu. Alue ei ole suojeltu, vaikka ehdotuksia sen suojelemiseksi on tehty jo vuodesta 1973 saakka. Tinhosa Granden ympäröimillä vesialueilla on runsaasti kalaa, minkä ansiosta príncipeläiset kalastajat kalastavat säännöllisesti siellä. Kalastajat toisinaan myös metsästävät nuoria ruskosuulia ruoaksi tai myytäväksi Príncipen pääkaupungissa Santo Antóniossa.
Tinhosa Grandella on pieni laituri, jonka ansiosta saarelle voi rantautua. Saarelle rakennettiin 1990-luvun puolivälissä majakka.
Betty Fisher

Betty Fisher ("Betty Fisher et autres histoires") on vuonna 2001 ensi-iltansa saanut Claude Millerin ohjaama ranskalainen elokuva.
Juoni.
Alun takaumassa pieni ranskalaistyttö on junassa äitinsä kanssa. Yhtäkkiä äiti sekoaa ja hyökkää tytön kimppuun.
Tyttö on suurmenestyksen saavuttanut kirjailija Betty Fisher (Sandrine Kiberlain). Seuraavassa kohtauksessa hän seisoo pienen poikansa Josephin kanssa lentokentällä odottamassa vieraakseen Bettyn äitiä Margotia (Nicole Garcia). Tämä on todellisuudentajunsa kadottanut, itsekeskeinen psykopaatti, jonka äkilliset, väkivaltaiset kohtaukset pysyvät kurissa vain lääkityksen avulla.
Poika Joseph kuolee onnettomuudessa, ja Betty menettää elämänhalunsa. Tämä käynnistää hallitsemattoman tapahtumaketjun. Bettyn sairas äiti haluaa auttaa ja kidnappaa kadulta pienen pojan, joka on kuin ilmetty Joseph. Tämä pieni poika, arka Jose, joutuu kahden epätasapainoisen naisen riepoteltavaksi.
Jalkapallon I divisioonan kausi 1973

Jalkapallon I divisioonan kausi 1973 oli Palloliiton liittohallituksen marraskuussa 1971 tekemällä päätöksellä perustetun valtakunnallisen I divisioonan ensimmäinen kausi. Kauteen 1972 saakka toinen sarjataso oli pelattu alueellisissa lohkoissa Suomensarjassa (1936–1969) ja II divisioonassa (1970–1972). Kaudella 1973 I divisioona pelattiin 12 joukkueen kaksinkertaisena sarjana.
I divisioonan voitti MiPK, ja joukkue nousi kaudeksi 1974 Mestaruussarjaan. Toiseksi sijoittunut Haka nousi myös suoraan. Viimeisiksi sijoittuneet PoPS, RPallo ja Jaro putosivat II divisioonaan. I divisioonan maalikuninkuuden kaudella 1973 voitti Hakan Matti Paatelainen 21 maalilla. I divisioonan yleisömäärä kaudella 1973 oli yhteensä 123 150 henkeä eli keskimäärin 933 katsojaa ottelua kohti.
Joukkueet.
I divisioonaan osallistui 12 joukkuetta, joista yhdeksän kauden 1972 II divisioonasta ja kolme putoajaa kauden 1972 Mestaruussarjasta. Mestaruussarjassa viimeiseksi sijoittuneet HIFK, VPS ja Haka putosivat suoraan.
Sarjataulukko.
(M) = Mestari; (N) = Nousija; (P) = Putoaja
Tulokset.
Soju

Soju () on korealainen viina, jota tislataan riisistä tai jostain muusta viljasta tai tärkkelyspitoisesta kasvista. Soju on Koreassa kansallisviinan asemassa ja erittäin suosittua. Maassa kulutetaan vuosittain yli 3,5 miljardia 360-millilitraista vihreää pullollista noin 20-prosenttista makeutettua sojua.
Valmistus.
Sojua on kahdenlaista, perinteistä ja laimennettua. Perinteinen soju pannutislataan riisistä. Aluksi "Aspergillus oryzae" -sieni muuntaa riisistä, ohrasta ja vehnästä tehdyn kakun tärkkelyksen käyväksi sokeriksi. Kakku kuivataan, jauhetaan ja sekoitetaan keitettyyn riisiin, veteen ja hiivaan. Seos käy 12 päivän ajan, minkä tuloksena syntyy riisiviiniä, joka suodatetaan ja tislataan.
Nykyisin suurin osa sojusta valmistetaan etanolista, joka hankitaan Korean etanolitarvikeyhtiöstä. Jostain viljasta tai mukulakasvista tislattu 95-prosenttinen neste laimennetaan vedellä 20-prosenttiseksi ja maustetaan. Mausteina käytetään esimerkiksi sokeria tai steviaa, sitruunahappoa sekä hedelmäaromeja.
Käyttö.
Soju nautitaan yleensä raakana ja jäähdytettynä. 20-prosenttista sojua nautitaan Koreassa etenkin ruokajuomana, mutta myös seurustelujuomana sekä liike-elämässä esimerkiksi sopimuksia solmittaessa ja työporukoiden illanistujaisissa.
Historia.
Sojusta oli tullut Koreassa hyvin suosittua 1600-lukuun mennessä. Maassa oli tuolloin jo tuhansia tislaamoja, ja moni tislasi sojua kotonaan. Hallitus yrittikin kieltää sojun valmistuksen säästääkseen viljaa. Vuonna 1910 sojun kotitislaus kiellettiin.
Kolonnitislaus tuli Koreaan japanilaisten mukana vuoden 1919 jälkeen, ja samalla raaka-aineena alettiin käyttää bataattia ja maniokkia. Sojun massatuotanto alkoi vuonna 1924. Soju oli 1950-luvulle asti 35-prosenttista, mutta Korean sodan jälkeisinä puutteen vuosina sojusta alettiin tehdä laimeampaa. Riisin tislaaminen kiellettiin vuonna 1965, ja vuonna 1976 tislaamojen määrä rajoitettiin yhteen maakuntaa kohti. Kumpikin laki kumottiin 1990-luvulla.
Laimennettu soju on huokeaa, ja sitä saa Koreassa nykyisin kaikista kaupoista ja ravintoloista. Laimennetun sojun kulutus onkin paljon suurempi kuin perinteisen sojun. Lisäksi nuorten korealaisten maku suosii nykyaikana entistäkin laimeampaa sojua. Perinteistä sojua myydään kuitenkin edelleen artesaanikaupoissa.
Institut supérieur de gestion

Institut supérieur de gestion (ISG) on Ranskassa toimiva vuonna 1967 perustettu yksityinen kauppakorkeakoulu. ISG:llä on noin 4 500 opiskelijaa ja se toimii kymmenellä paikkakunnalla. Pariisin toimipisteiden ohella kampukset sijainnit ovat Bordeaux, Lille, Lyon, Montpellier, Nantes, Nice, Strasbourg ja Toulouse sekä Genève. ISG on osa vuonna 1980 perustettua, yli 20 pienen yksityisen oppilaitoksen IONIS Education Groupia.
Lorenzo Lotto

Lorenzo Lotto (1480 Venetsia – 1556 tai 1557 Loreto) oli italialainen taidemaalari. Hän oli kotoisin Venetsiasta, mutta matkusteli ympäri Italiaa etsien mesenaatteja. Lotto jäi kuitenkin muiden aikansa renessanssitaidemaalareiden, kuten Tizianin varjoon. Lotto vetäytyi lopulta Loreton luostariin, missä hän kuoli unohdettuna. Vasta 1890-luvulla kriitikot nostivat hänet suurten taidemaalareiden joukkoon. Hänen teoksiaan on nähtävillä muun muassa Jesissä Pianettien palatsissa sijaitsevassa taidemuseossa, "Pinacoteca Civica"ssa. 
Lotto teki maalaustöiden ohella myös intarsioita.
Vaahteraliigan kausi 1983

Vaahteraliigan kausi 1983 oli Vaahteraliigan historian neljäs kausi. Joukkueiden määrä oli kasvanut viime vuodesta, joten Suomeen perustettiin I-divisioona. SM-tasolla saivat jatkaa viime kauden ylemmän jatkosarjan joukkueet sekä alemman jatkosarjan kolme parasta.
Vaahteraliigan runkosarjassa kahdeksan joukkuetta pelasivat yksinkertaisen sarjan. Pudotuspeleihin etenivät kuusi parasta joukkuetta. Hallitseva mestari Helsinki Roosters uusi mestaruutensa voittamalla Polin finaalissa.
Koripallon naisten SM-sarjakausi 1978–1979

Koripallon naisten SM-sarjakaudella 1978–1979 Nokian Urheilijat voitti seuran kuudennen Suomen mestaruuden. Vain Helsingin Työväen Uimarit oli aikaisemmin pystynyt voittamaan nimiinsä kuusi mestaruutta. Hopeaa voitti Lahden Sampo ja pronssia Playhonka Espoosta.
Runkosarja pelattiin kahdeksan joukkueen kaksinkertaisena sarjana, jonka neljä parasta selviytyivät jatkosarjaan. Myös jatkosarja pelattiin kaksinkertaisena sarjana. Jatkosarjan kaksi parasta pääsivät loppuottelusarjaan ja kaksi viimeistä pronssiotteluihin. Molemmat pelattiin paras kolmesta -järjestelmällä
Seuraavalle kaudelle sarjaa laajennettiin kymmenen joukkueen sarjaksi. SM-sarjasta putosivat Kankaantaan Kisa Nokialta sekä Helsingin Jyry ja siihen nousivat Hyvinkään Tahko, Ilomantsin Urheilijat, Kotkan Työväen Palloilijat ja Työväen Maila-Pojat Helsingistä. 
Mitalipelit.
Loppuottelut
Pronssiottelut
Maurizio Lucidi

Maurizio Lucidi (1932 Firenze – 2005 Rooma) oli italialainen elokuvaohjaaja, leikkaaja ja käsikirjoittaja.
Lucidi työskenteli aluksi leikkaajana sekä muun muassa Pier Paolo Pasolinin apulaisohjaajana elokuvassa "Matteuksen evankeliumi". Hänen ensimmäinen oma ohjaustyönsä oli "La sfida dei giganti" (”Jättiläisten haaste”) vuonna 1965. Myöhemmin hän ohjasi muun muassa spaghettiwesternejä ja sotaelokuvia sekä työskenteli televisiossa. Lucidi tunnetaan myös taiteilijanimellä "Maurice Bright".
Pasi ja Pekka (albumi)

Pasi ja Pekka on samannimisen lauluduon vuonna 1974 ilmestynyt ensimmäinen ja ainoaksi jäänyt albumi. Albumille on koottu kaikki duon siihenastiset, aikaisemmin singleinä ilmestyneet levytykset vuosilta 1970-1974. Pasi ja Pekka osallistuivat albumin kappaleella ”Tyttö pieni” vuoden 1970 Syksyn sävel -kilpailuun sijoittuen kymmenenneksi. Kappaleen on säveltänyt ja sanoittanut Jukka Kuoppamäki, joka on myös levyttänyt kappaleesta oman versionsa.
Elektroniikkalaitos

Elektroniikkalaitos (lyh. "EL"), aikaisemmalta nimeltään Elektroniikkakeskuskorjaamo (ElKeskKmo), oli vuoden 2008 loppuun asti toiminut Suomen puolustusvoimien laitos. Sen toimialaan kuului elektronisten laitteiden ja tietoteknisten järjestelmien huolto- ja korjaustoiminta sekä muut keskusvarikolle kuuluvat tehtävät.
Elektroniikkalaitos sijaitsi Riihimäellä Riihimäen varuskunnassa ja sen varhaisimmat muodot oli perustettu kesäkuussa vuonna 1960.
Organisaatio.
Laitos oli osa Puolustusvoimien Materiaalilaitosta ja 1. tammikuuta 2008 – 31. joulukuuta 2008 osa perustettua Maavoimien materiaalilaitosta. Se toimi aikaisemmin nimellä Viestikeskuskorjaamo (VKeskKmo).
Juupajoen Lylyssä sijainnut Lylyn Varikko (entinen Lylyn Viestivarikko, LyVV) kuului Elektroniikkalaitoksen organisaatioon korjaamotoimintojen osalta.
Puolustusvoimien strateginen kumppaniyritys Millog Oy otti laitoksen tehtävät ja Lylyn toimipisteen hoitaakseen perustamisensa myötä 1.1.2009. Riihimäen yksikön päällikkönä toimii Pertti Tenhunen.
Historia.
Laitoksen perinnejoukko-osasto on Maavoimien Pääviestikorjaamo, joka sijaitsi Lylyssä.
Laitoksen johtajana ovat toimineet:
Sven-Gunnar Larsson

Sven-Gunnar Larsson (s. 10. toukokuuta 1940) on ruotsalainen jalkapallomaalivahti.
Seurajoukkuetasolla Larsson edusti lähes koko uransa Örebro SK:ta. Marraskuussa 1963 hän teki amatöörisopimuksen Englannin korkeimmalla sarjatasolla 1. divisioonassa pelanneen Stoken kanssa. Englannin jalkapalloliitto esti kuitenkin Larssonin pelaamisen ja hänen ainoaksi esiintymisekseen Stoken paidassa jäi ystävyysottelu Moskovan Dynamoa vastaan.
Larsson pelasi Ruotsin jalkapallomaajoukkueessa 27 ottelua. Hän oli mukana MM-kilpailuissa vuosina 1970 ja 1974. Vuoden 1970 Meksikon kisoissa Larsson pelasi kaksi ottelua. 1974 hän oli koko turnauksen ajan kakkosmaalivahtina.
Sven-Gunnar Larsson päätti uransa vuonna 1977 Suomessa Grankulla IFK:n joukkueessa, jonne hän päätyi seuran puheenjohtajana toimineen Ove Rehnin suhteiden avulla. Larsson korvasi GrIFK:n loukkaantuneen ykkösmaalivahdin ja pelasi kauden viisi viimeistä ottelua seuran noustessa I divisioonaan.
Koripallon naisten SM-sarjakausi 1972–1973

Koripallon naisten SM-sarjakaudella 1972–1973 Jyväskylän Kiri voitti seuran toisen Suomen mestaruuden. Hopeaa voitti Nokian Urheilijat ja pronssia Työväen Maila-Pojat Helsingistä. Kiri voitti loppuottelun lukemin 53:46.
Runkosarja pelattiin kahdeksan joukkueen kaksinkertaisena sarjana, jonka neljä parasta joukkuetta selviytyivät loppusarjaan. Myös loppusarja pelattiin kaksinkertaisena sarjana. Loppusarjan voittaja Nokian Urheilijat ja sarjan toiseksi sijoittunut Jyväskylän Kiri ratkaisivat mestaruuden yhdessä loppuottelussa.
SM-sarjasta putosivat Tampereen Ilves sekä Launeen yhteislyseon urheilijat Lahdesta. Kun sarjaan nousi ainoastaan Tapion Honka Espoosta, pelattiin seuraava kausi seitsemällä joukkueella.
Runkosarja.
Loppusarja.
Loppuottelu
Kyrklandet

Kyrklandet on Norrskatan ohella toinen Korppoon pääsaarista Paraisten kunnassa Varsinais-Suomessa. Saarelle on lauttayhteys. Kyrklandetin koko on 64 neliökilometriä ja siellä on 656 vakituista asukasta. Kesäasukkaita saarella on 2 152.
Saaristotie, joka yhdistää useimmat Paraisten pääsaaret mantereeseen, päättyy Kyrklandetille. Galtbyn lauttasatamasta on yhteys edelleen Houtskariin, Norskataan sekä Ahvenanmaalle. Vierasvenesatamia on Verkan lähellä kirkonkylää ja Korpoström saaren eteläpuolella.
Kyrklandetilla on kaksi järveä, Korpoträsket ja Retais träsk. Saari sijaitsee hyvin lähellä Nauvon pääsaarta Storlandetia, joiden välillä on kapea salmi Storströmmen. Saarella sijaitsee muun muuassa Korppoon kirkko ja kirkonkylä sekä sillat Gyltöhön ja Vattkastiin.
Konstantin Vyrupajev

Konstantin Grigorjevitš Vyrupajev (, 10. lokakuuta 1930 Irkutsk, Venäjän SFNT – 31. lokakuuta 2012 Irkutsk, Venäjä) oli Neuvostoliittoa urheilu-urallaan edustanut kreikkalais-roomalaisen tyylin painija ja olympiavoittaja.
Kreikkalais-roomalaisen painin 57–63 kilogramman painoluokissa kilpaillut Vyrupajev voitti olympiakultaa Melbournessa 1956 ja olympiapronssia Roomassa 1960. Maailmanmestaruuskilpailuissa Vyrupajev saavutti hopeaa Toledossa 1962.
Vyrupajev kuoli Irkutskissa 31. lokakuuta 2012, 82-vuotiaana.
Ove H. Rehn

Ove Harald Rehn (9. helmikuuta 1933 Siuntio – 28. marraskuuta 2004 Helsinki) oli suomalainen ekonomi ja jalkapallovaikuttaja. 
Hän toimi Suomen Palloliiton puheenjohtajana vuosina 1974–1975. Rehn valmistui diplomiekonomiksi Svenska handelshögskolanista ja teki työuransa liike-elämässä. Hän työskenteli muun muassa toimitusjohtajana Lundia-yhtiön palveluksessa sekä johti omaa maahantuontiyritystä.
Ove Rehn oli innokas naisjalkapalloilun puolestapuhuja aikana, jolloin laji otti Suomessa ensiaskeleitaan naisten harrastamana. Palloliiton puheenjohtajuuden lisäksi hän toimi myös Suomen jalkapallomaajoukkueen joukkueenjohtajan tehtävässä. Lisäksi Rehn oli useaan otteeseen Grankulla IFK:n puheenjohtajana.
Rehn oli entisen puolustusministerin ja presidenttiehdokkaan Elisabeth Rehnin puoliso, jonka kanssa hän avioitui vuonna 1955. Heidän tyttärensä on kansanedustaja Veronica Rehn-Kivi.
Koripallon naisten SM-sarjakausi 1970–1971

Koripallon naisten SM-sarjakaudella 1970–1971 Jyväskylän Kiri voitti seuran ensimmäisen Suomen mestaruuden. Hopeaa voitti Työväen Maila-Pojat Helsingistä ja pronssia Nokian Urheilijat.
Sarja pelattiin kahdeksan joukkueen kaksinkertaisena sarjana. Siitä putosivat Launeen yhteislyseon urheilijat Lahdesta sekä Pantterit Helsingistä. Seuraavaksi kaudeksi SM-sarjaan nousi ainoastaan Torpan Pojat Helsingistä, joten seuraava kausi pelattiin seitsemällä joukkueella.
Erhard Wunderlich

Erhard "Sepp" Wunderlich (14. joulukuuta 1956 Augsburg – 4. lokakuuta 2012 Köln, Saksa) oli Länsi-Saksaa urheilu-urallaan edustanut käsipalloilija, olympiamitalisti ja maailmanmestari.
Wunderlich kuului Länsi-Saksan olympiahopeaa Los Angelesissa 1984 ja maailmanmestaruuden Tanskassa 1978 saavuttaneisiin joukkueisiin. Los Angelesissa hän pelasi kuudessa ottelussa tehden yhteensä 22 maalia.
Wunderlich kuoli syöpään 4. lokakuuta 2012, 55-vuotiaana.
Darkend

Darkend (tai Dark End) on italialainen sinfoninen black metal -yhtye. Darkend vieraili Suomessa ensi kertaa Creatures From the Black Abyss -kiertueella 15.11 Tampereen Klubilla ja 16.11.2012 Helsingissä Nosturissa. Darkendin live-esiintyminen on vahvasti visuaalista ja rituaalinomaista, ja ottaa vaikutteita mm. katolisen kirkon seremonioista. Yhtye viittaakin konsertteihinsa usein termillä "rituaali".
Yhtye on alkanut itse kutsua musiikkiaan genretermillä "Extreme Ritual Metal" sillä tarkoituksella, että termi kuvaa yhtyeen musiikillista ja visuaalista antia mahdollisimman tarkasti.
Historia.
Darkendin perustivat vuonna 2006 kitaristi Imajes ja rumpali Valenz. Tänä vuonna vaihtuvaan kokoonpanoon liittyi kosketinsoittaja Antarktika, ja bändi teki ensimmäiset keikkansa. Ensimmäinen kokopitkä albumi "Damned Woman And A Carcass" julkaistiin vuonna 2007. Solistin puuttuessa Valenz vastasi albumin laulusta.
Huhtikuussa 2007 Animæ liittyi bändiin solistina. Samana vuonna Nekromantik Records otti "Damned Woman And A Carcass":in julkaistavakseen, ja levy keräsi paljon positiivisia arvosteluita. Muutaman kuukauden jälkeen ranskalainen Dead Sun Records julkaisi remasteroidun version levystä jakoalueenaan Eurooppa ja Pohjois-Amerikka.
Vuonna 2008 yhtye keikkaili kotimaassaan Italiassa, ja esiintyi mm. Mardukin, Vaderin, Impaled Nazarenen ja Stormlordin kanssa.
Vuonna 2009 bändi alkoi levyttää toista levyään, nimeltään "Assassine". Bändin kokoonpano muuttui jälleen, kun Specter liittyi basistiksi ja Ashes kitaristiksi. Assassine julkaistiin vuonna 2010 Crash &amp; Burn Recordsin alla.
Toukokuussa 2011 Darkend teki ensimmäisen kiertueensa Euroopassa Rotting Christin kanssa. Syyskuussa bändi otti osaa "Lux Mundi World Tour":iin Samaelin, Melecheshin ja Keep of Kalessin:in lämmittäjäesiintyjänä. Lokakuussa Nothingness korvasi Imajesin kitaristina, jolloin yhtye sai nykyisen kokoonpanonsa.
Maaliskuussa 2012 "Grand Guignol - Book I" julkaistiin rajoitettuna erityispainoksena Arcane Withcraft Coven -levy-yhtiön avustuksella.
Marraskuussa 2012 Darkend oli mukana Euroopan kiertueella nimeltä Creatures From the Black Abyss Tour, Cradle of Filthin, Rotting Christin ja God Seedin kanssa.
Zhang Dejiang

Zhang Dejiang (s. 1946) on kiinalainen poliitikko ja entinen varapääministeri. Zhang toimi Kiinan kommunistisen puolueen 9. puoluekokouksen puheenjohtajana vuosina 2013–2018 ja yhtenä Kiinan varapääministereistä vuosina 2008–2013. Puheenjohtajatehtävässään häntä pidettiin Kiinan kolmanneksi korkeimpana päätöksentekijänä. Hän toimi lyhyen aikaa myös Chongqingin puoluejohtajan tehtävissä maaliskuussa 2013 sen jälkeen kun samassa tehtävässä toiminut puoluejohtaja Bo Xilai syrjäytettiin ja tuomittiin vallan väärinkäytön takia. 
Zhang opiskeli taloustiedettä Pohjois-Koreassa, Pjongjangin Kim Il-sungin yliopistossa ja suoritti perustutkintonsa vuonna 1980.
Busanin satama

Busanin satama (, LOCODE: KR PUS tai KR BNP ) on Etelä-Korean eteläosissa sijaitsevan Busanin kaupungin satama. Satama kuuluu maailman merkittävimpiin merisatamiin. Toiminnallisesti satama voidaan jakaa Busanin uuden sataman, konttisataman (useita terminaaleja) ja tavanomaisten satamalaiturien alueisiin. Busanin uuden sataman alue sijaitsee noin 20 kilometriä Busanin perinteisen pohjoisen satama-alueen (North Port) länsipuolella.
Mainintoja Busanin satamasta löytyy ainakin vuodesta 1368 lähtien.
Satama kuului vuonna 2011 rahtimääränsä (269,9 milj. tonnia; tai sataman oman tilaston mukaan, joka sisältää myös rannikkoliikenteen: 281,5 milj. tonnia ) puolesta maailman 15 suurimman sataman joukkoon. Konttisatamana Busan oli vuosina 2010–2011 maailman viidenneksi suurin satama. Busanin kautta kulki vuonna 2011 yhteensä 16 185 kTEU konttimäärä.
Boman Irani

Boman Irani (s. 2. joulukuuta 1959 Mumbai, Maharashtra) on intialainen näyttelijä ja valokuvaaja. Hän aloitti uransa teatterissa ja näytteli ensimmäisessä elokuvassaan vasta 41-vuotiaana. Hän on näytellyt pääasiassa sivurooleja ja roiston rooleja.
Yksityiselämä.
Boman Irani on ollut naimisissa Zenobia Iranin kanssa vuodesta 1985. Heillä on kaksi lasta.
Sosialurin

Sosialurin on Färsaarten toiseksi suurin päivälehti. Se oli alun perin osa sosiaalidemokraattista puoluetta, mutta vuonna 2006 Javnaðarflokkurin myi sen työntekijöille ja Føroya Telelle.
Ensimmäinen numero ilmestyi 24. toukokuuta 1927 nimellä "Føroya Social Demokrat". Vuodesta 1945 alkaen nimenä oli "Føroya Sosial-Demokratur", mutta nimi ”Sosialurin” oli yleisessä käytössä ja se otettiin viralliseksi nimeksi vuonna 1955. Nykyään lehden levikki on noin 8 100 kappaletta. 
Yhdessä Føroya Telen kanssa lehti pitää Portal.fo-sivustoa, joka on Färsaarten tärkein internetsivusto.
Antti Puuhaara (elokuva)

Antti Puuhaara on suomalainen elokuva vuodelta 1976. Sen ovat ohjanneet Riitta Rautoma, Katariina Lahti ja Heikki Partanen. Elokuvan juoni perustuu vanhaan kansantarinaan "Antti Puuhaara", joka on tallennettu Hämeestä ja Satakunnasta ja julkaistu painettuna vuonna 1854 teossarjan "Suomen kansan satuja ja tarinoita" kakkososassa. Idea elokuvaan tuli "Yhteishyvässä" aikoinaan julkaistusta sarjakuvasta, johon tarinan oli kertonut Raul Roine, ja piirtäjänä oli vuoteen 1943 Aarne Nopsanen ja sen jälkeen Risto Mäkinen.
Tarina.
Kertomuksen tapahtuma-ajankohdaksi on arvioitu 1600-luku, ja tapahtumapaikka on Karjalan saloilla ja perimmäisessä Pohjolassa. Antti-poika löytyy puun oksalta, jonne hänet on ripustanut rikas kauppias, kun hänelle on ennustettu, että poika perii hänen omaisuutensa. Metsästäjä löytää Antin ja kasvattaa hänet kuin oman pojan. Vuosien kuluttua kauppias osuu metsästäjän talolle, jossa Antin tarina selviää hänelle. Kauppias haluaa pojasta jälleen eroon, ja siitä alkaa Antin matka maailmalle.
Palkinnot.
Elokuva sai 70 000 markan laatutuen ja kuvaaja Markku Lehmuskallio tämän ja toisen elokuvan ansiosta 2 000 markan valtion henkilökohtaisen elokuvataiteilijapalkinnon. Ohjaajat Heikki Partanen, Katariina Lahti ja Riitta Rautoma saivat yhdessä Vuoden ohjaus -Jussin.
Matti Hannila

Matti Sakari Hannila (entinen "Hannelin"; 10. elokuuta 1915 Kotka – 27. syyskuuta 1970) oli suomalainen kenraaliluutnantti. 
Hannilan vanhemmat olivat johtaja Väinö Johannes Hannelin ja Impi Alina (o.s. Nieminen). Hän liittyi Käpylän suojeluskuntaan 1927 ja hän kirjoitti 1935 ylioppilaaksi Helsingin yksityislyseosta. Varusmiespalveluksensa Hannila suoritti lukion jälkeen 1936–1937 Suomen valkoisessa kaartissa Helsingissä, mistä hänet kotiutettiin reservin vänrikkinä.
Hän palveli Panssarirykmentissä ennen Kadettikouluun kirjoittautumista, mistä hän valmistui keväällä 1939 komennettuna Suomen valkoiseen kaartiin. Talvisodassa hän palveli Helsingistä kootun Jalkaväkirykmentti 11:n komppanianpäällikkönä ja sodan jälkeen hän jatkoi palvelustaan 4. prikaatissa komppanianpäällikkönä ja edelleen prikaatista muodostetun jatkosodan Jalkaväkirykmentti 4:n komppanianpäällikkönä. Hänet siirrettiin vuoden 1943 lopulla VI Armeijakunnan esikuntaan.
Hänet komennettiin kesällä 1944 takaisin Jalkaväkirykmentti 4:ään III pataljoonan komentajaksi, missä tehtävässä hän palveli sodan loppuun. Sodan jälkeen hän palveli Jalkaväkirykmentti 9:ssä kouluttajana ennen siirtymistään Taistelukoululle opettajaksi. Hän oli Pääesikunnan eri tehtävissä, kunnes hänet komennettiin 1958 silloisen Pohjan Prikaatin komentajaksi. Hänet siirrettiin Reserviupseerikoulun johtajaksi 1961, mistä hänet siirrettiin 1965 edelleen Pääesikuntaan komentopäälliköksi kenraalimajuriksi ylennettynä.
Hän palveli vuoden 1966 alun Panssariprikaatin komentajana ollen harvoja kenraalin arvoisia joukko-osaston komentajia. Parolannummellalta hänet siirrettiin Kaakkois-Suomen sotilasläänin komentajaksi. Hän kuoli komentajana ollessaan 27. syyskuuta 1970 vain 55-vuotiaana.