tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Seebliga

Seebliga on laskettelurinne Silvretta Montafonin talviurheilukeskuksessa Schrunsin ja Silbertalin kunnissa Itävallassa.
Seebligalle rakennetulla crossradalla järjestetään lumilauta- ja skicrossin maailmancupin osakilpailuja.
Kullervo Koivisto (taidemaalari)

Kullervo Untamo Koivisto (11. joulukuuta 1913 Kuopio – 7. helmikuuta 1944 Helsinki) oli suomalainen taidemaalari.
Koivisto opiskeli ensin Uuno Alangon yksityisoppilaana ja sen jälkeen vuosina 1935–1938 Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa. Hän debytoi nuorten näyttelyssä vuonna 1940 ja osallistui Suomen Taiteilijain näyttelyihin 1941, 1942 ja 1943. Hänen töitään oli esillä myös Göteborgissa 1943 ja Tukholmassa 1944. Koivisto sai Suomen Taideyhdistyksen dukaattipalkintokilpailussa 2. palkinnon vuonna 1942 ja 1. palkinnon vuonna 1943. Koiviston ura lähti nopeaan nousuun heti ensimmäisen näyttelyn jälkeen ja hän sai mesenaatikseen taidekauppias Ilmari Sivorin. Koivisto maalasi suuria ja värien käytöltään taitavia maisemamaalauksia, joiden aiheena oli usein ilta tai hämärä. Kyttyräselkäinen ja pahasta nivelreumasta kärsinyt Koivisto vältti sotavuosina asepalveluksen, mutta hän kuoli helmikuun 1944 Helsingin suurpommitusten ensimmäisenä pommitusyönä yrittäessään pelastautua palavasta kerrostaloasunnostaan ikkunan kautta.
Andy Timmons

Andy Timmons (s. 26. heinäkuuta 1963) on yhdysvaltalainen kitaristi, joka on soittanut muun muassa Danger Danger-, Pawn Kings- ja Andy Timmons Band (ATB) -yhtyeissä. Hän on myös toiminut sessiomuusikkona ja julkaissut useita sooloalbumeita.
Timmons käyttää Ibanezin valmistamaa signaturekitaramallia, jossa DiMarzion valmistamaa AT-1 -signaturemikrofonia.
Mirabegroni

Mirabegroni C21H24N4O2S, CAS-numero 223673-61-8 jonka moolimassa on 396,506 g/mol. Kauppanimellä Betmiga myytävää lääkettä käytetään pääasiassa yliaktiivisen virtsarakon hoitoon. Betmiga annostellaan 25 tai 50 milligramman tabletteina. Yleisin haittavaikutus on verenpaineen nousu.
Lean Service Creation

Lean Service Creation (LSC) on Creative Commons -lisensoitu palvelumuotoilu- ja tuotekehitysprosessi. Menetelmässä palvelukehityksen kannalta keskeisiä kysymyksiä ja vaiheita työstetään valmiiden työskentelypohjien avulla. Menetelmä korostaa liiketoimintaongelman ja käyttäjäongelman yhdistämistä, lyhyitä tuotekehityssyklejä ja tehtyjen ratkaisujen jatkuvaa validoimista.
Menetelmän tausta.
Lean Service Creation kumpuaa Lean Startup, Agile software development ja Design Thinking -ideologioista yhdistäen näiden kantavia teemoja ja käytäntöjä askeleittain eteneväksi prosessiksi ja työskentelypohjiksi.
Lean Service Creation -menetelmä syntyi ja jalostui suomalaisen it- ja palvelumuotoiluyritys Futuricen sisäisessä käytössä. Ensimmäiset Lean Service Creation -työskentelypohjat loivat ja näihin liittyvän opaskirjan kirjoittivat Hanno Nevanlinna, Juha Pesonen sekä myöhemmin Aalto-yliopistoon työelämäprofessoriksi siirtynyt Risto Sarvas.
Lean Service Creation -menetelmän Creative Commons -lisensoitu materiaali on sittemmin käännetty ja julkaistu mm. Brasiliassa ja Ranskassa.
Aino-gaala

Aino-gaala on ooppera-alan palkintogaala, joka järjestettiin ensimmäisen kerran tammikuussa 2018. Paikkana on Aleksanterin teatteri Helsingissä. Gaalassa palkitaan yleisöäänestyksen ja ammattilaisraatien perusteella vuoden kiinnostavimmat ja ansioituneimmat oopperan tekijät ja tuotannot Aino-patsailla.
Palkintokategoriat.
Aino-palkinnot jaetaan kymmenessä eri sarjassa:
Barbara Hanrahan

Barbara Janice Hanrahan (6. syyskuuta 1939 Adelaide, Etelä-Australia, Australia – 1. joulukuuta 1991 Adelaide, Etelä-Australia, Australia) oli australialainen kirjailija ja graafikko.
Hanrahanin isä kuoli tyttären ollessa vuoden ikäinen. Hanrahan asui lapsena mainosgraafikkoäitinsä kanssa isoäidin ja tämän kehitysvammaisen sisaren luona. Tausta heijastuu hänen tuotantoonsa. Vuonna 1955 äiti ja tytär muuttivat uuden isäpuolen kanssa Oaklands Parkiin. Hanrahan muutti 1963 Lontooseen opiskelemaan Central School of Artiin. Hän kirjoitti 19-vuotiaana novelleja opettajaopiston lehteen. Hänen tehdessään grafiikkaa niiden oheen alkoi syntyä tekstiä. Lontoossa hän aloitti kirjoittamisen tosissaan, kun isoäidin kuolema 1968 herätti hänessä lapsuusmuistoja.
Yhdessä kumppaninsa kuvanveistäjä Jo Steelen kanssa Hanrahan palasi Australiaan 1978, ja he perustivat työhuoneensa Thebartoniin. Hanrahan oli tuottelias taiteilija, jolta syntyi runsaat 400 grafiikan työtä ja myös maalauksia, joita oli esillä näyttelyissä Australiassa, Ranskassa ja Lontoossa. Hän piti yli kolmekymmentä yksityisnäyttelyä. Hän oli vuonna 1987 jonkin aikaa residenssitaiteilija Adelaiden yliopistossa ja samana vuonna Yhdysvalloissa Floridassa Rollins Collegessa.
Hanrahanin tuotantoon kuuluu omaelämäkerrallisten teosten lisäksi kauhuromaaneja sekä elämäkerrallisia romaaneja, jotka pohjautuvat hänen tuntemiensa ihmisten elämään. Hän piti taiteellista työtään täydentävänä työnä, ja se oli vaistomaista, kun taas kirjoitustyö oli älyllistä.
Hanrahanin muistoksi on nimetty kirjailijastipendi The Barbara Hanrahan Fellowship, ja University of South Australian läntisellä kaupunkikampuksella on hänen mukaansa nimetty rakennus.
Sigyn-sali

Sigyn-sali on Turun Länsirannan kaupunginosassa Varvintorilla sijaitseva konserttisali, joka sijaitsee samassa kiinteistössä Turun konservatorion ja Turun ammattikorkeakoulun taideakatemian kanssa. Salissa on nouseva katsomo ja istumapaikkoja lähes 400. Näyttämön leveys on 10–12 metriä.
Sigyn-sali on osa Turun vanhoihin telakka- ja köysitehdastiloihin 1990-luvun puolessavälissä rakennettuja taidealojen opetustiloja, jotka on suunnitellut arkkitehtitoimisto Laiho-Pulkkinen-Raunio. Entiseen telakkahalliin rakennetun salin akustiikan on suunnitellut Henrik Möller Akukon-insinööritoimistosta. Saman kiinteistön pienempiä konserttipaikkoja ovat Crichton-sali konservatorio­rakennuksen toisessa kerroksessa (200 paikkaa) sekä Vulcan-sali Sigyn-salin takana (120 paikkaa). Crichton-saliin on sijoitettu konservatorion urut, ja Vulcan-salia käytetään Sigyn-salin takahuonetilana silloin, kun esiintyjiä on paljon.
Sigyn-salissa pidetään muun muassa Turun musiikkijuhlien konsertteja ja Turun sellokilpailun välieriä. Ulkomaisia esiintyjiä salissa ovat olleet muiden muassa baritoni Olaf Bär (1999), viulisti Leonidas Kavakos (1999) ja jazzpianisti Brad Mehldau (2016). Salissa mahtuu esittämään myös pienimuotoisia oopperoita, musikaaleja ja tanssiteoksia, kuten vuonna 1995 Turun musiikkijuhlilla esitetty Mikko Heiniön säveltämä ja Tiina Lindforsin koreografiaan pohjautuva tanssiteos "Hermes".
Sigyn-sali on saanut nimensä Varvintorille pysyvästi museoidusta Sigyn-purjelaivasta. Pienempien salien nimet muistuttavat tiloissa aiemmin toimineesta Crichton-Vulcanin telakasta.
Sigyn-sali sai osana Turun konservatorion muita tiloja Vuoden teräsrakenne -palkinnon vuonna 1994.
Jalkapallon Suomen sarjan kausi 1926–1927

Jalkapallon Suomen sarjan kausi 1926–1927 oli Palloliiton propagandamielessä järjestämä valtakunnallinen sarjakilpailu. Turun Sanomat lahjoitti kilpailuun Karhunpyytäjä-kiertopalkinnon. Kilpailun voitti Helsingin Palloseura. Kilpailu jäi perustetussa muodossaan ainutlaatuiseksi. Kaudella 1928–1929 Karhunpyytäjä-palkinnosta pelattiin ns. Etelä-Suomen sarjassa, jonka myös HPS voitti. Pohjanmaalle ja Savoon perustettiin omat alueelliset, huomattavasti pienimuotoisemmat sarjat.
Joukkueet.
Sarjaan osallistui yksitoista joukkuetta, Neljä Helsingistä, kaksi sekä Turusta että Viipurista sekä lisäksi Tampereen Palloilijat, Savon piirin yhdistetty joukkue ja Vaasan piirin piirinmestari VPS joka 6.6.1926 pelatussa karsintaottelussa voitti GBK:n 3–2.
Kausi 1926.
Sarja aloitettiin 4.7.1926. Suomenmestaruuskilpailujen aikana sarjassa pidettiin taukoa ja jatkettiin jälleen lokakuussa. Viimeiset vuoden 1926 puolella käydyt ottelut pelattiin 10.10. Sarjassa siihen mennessä pisteittä jääneet joukkueet pudotettiin sarjasta, eikä heitä vastaan pelattuja otteluja enää huomioitu sarjataulukossa 1927. Pudonneet joukkueet olivat:
Pudonneiden pelaamat ottelut:
Kausi 1927.
Edellisenä kesänä alkanut sarja käynnistyi huhtikuulla. Avausottelussa HPS voitti HIFK:n 4–1. Tappioitta syyskauden pelannut HJK kompastui tasapeliin Vaasassa ja hävisi Viipurissa Susille. Sarjavoitto ratkesi HPS:n voitettua TPS:n 4–2. Päätöskierroksen ottelu HPS–HJK jäi näin ollen merkityksettömäksi ja päättyi 0–0. Ottelu oli HPS:n kauden ainoa, jota se ei voittanut. Muutama sarjaottelu, jotka siirrettiin FIFAn kongressin alta, jätettiin lopulta pelaamatta.
Lopullinen sarjatilanne
Pelaamatta jäivät ottelut: HIFK–Reipas, Sudet–VPS ja Reipas–VPS. Sarjataulukko laskettu tiedossa olevista ottelutuloksista.
Baroncellin kappeli

Baroncellin kappeli on Firenzessä Basilica di Santa Crocen kirkon poikkilaivan eteläpäässä sijaitseva kappeli. Tila muodostuu kahdesta ristiholvista, ja se on pyhitetty Marian ilmestykselle.
Kappeli perustettiin vuonna 1328 kahden varakkaan pankkiirin, Vanni ja Piero Bandini Baroncellin, sekä kolmen muun lahjoituksella heidän sekä heidän esivanhempiensa ”sielujen hyvinvoinnin ja pelastuksen hyväksi”, kuten Baroncellien sukuhaudan teksti sanoo. Sukuhauta sijaitsee kappelin sisääntuloseinämän molemmin puolin, ja se on Giovanni di Balduccion veistämä. Samalta tekijältä ovat myös sisääntuloholvin molemmin puolin sijoitetut pienet patsaat, jotka kuvaavat Neitsyt Mariaa sekä arkkienkeli Gabrielia, joka on saapunut ilmoittamaan hänelle Jeesuksen syntymästä.
Kappelin yksityiskohtaiset seinämaalaukset on toteuttanut Taddeo Gaddi vuoden 1328 jälkeen. Kuvien sarjassa on kuvattu Marian elämänvaiheita perisynnittömästä sikiämisestä Jeesuksen syntymään ja kuninkaiden kumarrukseen. Kappelin alttarille on sijoitettu Giotto di Bondonen maalaama polyptyykki, Neitsyen kruunaus, joka ajoittuu välille 1328–1337.
Hongkongin hallintojohtaja

Hongkongin erityishallintoalueen hallintojohtaja (, ) on Hongkongin hallituksen johtaja ja edustaja. Virka perustettiin korvaamaan Yhdistyneen kuningaskunnan monarkian edustaman Hongkongin kuvernöörin, kun Hongkong luovutettiin Kiinan kansantasavallalle 1. heinäkuuta 1997. 
Vaalilautakunta päättää ehdokkaat, ja Kiinan kansantasavallan keskushallinto nimittää ehdokkaista hallintojohtajan.
Hallintojohtaja toimii myös automaattisesti kahdeksan hongkongilaisen julkisen yliopiston kanslerina. Vuonna 2021 hallintojohtajan palkkio on 672 000 dollaria vuodessa.
Hàm Nghi

Hàm Nghi oli Vietnamin Nguyễn-dynastian kahdeksas keisari. Hän toimi keisarina yhden vuoden ajan, vuosina 1884–1885. Hàm Nghi oli edellisen keisarin Kiến Phúcin nuorempi veli. Kiến Phúcin kuoltua vuonna 1884, ranskalaiset päättivät että tuolloin 14-vuotias Hàm Nghi, olisi nuorena keisarina helpommin hallittavissa kuin aikuisen keisarin. Tästä syystä Vietnamia hallinneet ranskalaiset valitsivat keisariksi Hàm Nghin.
Hàm Nghi ei ollut koskaan saanut aatelista koulutusta, mutta oli kuitenkin ajattelevainen hallitsija. Hän ymmärsi että Vietnamin suojelijana esiintynyt Ranskan siirtomaavalta todellisuudessa käytti suurinta valtaa. Maan palatsi oli pian aseistettu ranskalaisten tykistöä vastaan ja jännitteet kasvoivat kun ranskalaisten sotilaiden partiointi lisääntyi. Heinäkuussa 1885 kaksi keisarin mandariinia Nguyễn Văn Tường ja Tôn Thất Thuyết käynnistivät Cần Vương -liikkeenä tunnetun kapinan ranskalaisia vastaan. Keisari Hàm Nghi vetäytyi Laosiin palkatakseen sissisotilaita ranskalaisia vastaan. Ranskalaiset kukistivat kapinan ja pyysivät keisaria palaamaan Vietnamiin. Koska Hàm Nghi ei palannut, ranskalaiset syrjäyttivät hänet ja nostivat keisariksi hänen veljensä Đồng Khánhin.
Pian myös Hàm Nghin resurssit alkoivat loppua ja hänen tukijoukkonsa harvenivat. Lopulta hänen oma henkivartijansa petti hänet ja pidätti hänet ja luovutti ranskalaisille vuonna 1888. Huolimatta siitä että Hàm Nghi oli pakotettu kapinaan mukaan, ranskalaiset karkottivat hänet Algerian vuonna 1889 ja pitivät hänet elossa jos hän osoittautuisi myöhemmin hyödylliseksi. Hän kuoli Algeriassa vuonna 1943.
Eero Soininen

Eero Soininen (s. 30. toukokuuta 1947) on suomalainen näyttelijä, joka on näytellyt muun muassa elokuvissa "Pölhölä", "Kätkäläinen", "Mosku" ja "Lahja". Soininen on näytellyt myös televisiosarjoissa "Kotikatu" ja "Kovaa maata".
Lisäksi hän esiintyy 1960-luvun "Nuorison tyypittelyä" -filmillä, jossa Veikko Sarasjoki ja hänen veljensä kirjailija Heikki Soininen ryhmittelevät nuorisoa 21.11.1963.
Soinisen isä oli päätoimittaja Aulis Ensio Soininen.
Brad Mehldau

Bradford Alexander ”Brad” Mehldau [ˈmɛlˌdaʊ] (s. 23. elokuuta 1970 Jacksonville, Florida) on yhdysvaltalainen jazzpianisti, -säveltäjä ja -sovittaja. Hän on tullut tunnetuksi erityisesti soolopianokonserteistaan ja -levytyksistään sekä omasta triostaan. Hänen levytyksensä ovat saaneet useita Grammy-palkintoehdokkuuksia, ja hänet on valittu Down Beat -lehden äänestyksissä parhaaksi jazzpianistiksi useana vuonna peräkkäin.
Mehldau syntyi Floridassa, mutta varttui lääkäriperheessä Connecticutin osavaltion West Hartfordissa New Yorkin pohjoispuolella. Hän aloitti pianotunnit jo nuorena ja kiinnostui jazzista kahdentoista ikävuoden paikkeilla kuultuaan John Coltranen livelevytystä. Varhaisiin jazzpianistikokemuksiin kuuluivat Bud Powell, Thelonious Monk ja etenkin Keith Jarrettin albumi "Solo Concerts (Bremen/Lausanne)". High schoolissa Mehldau soitti pianoa koulun big bandissä.
Vuonna 1988 Mehldau muutti New Yorkiin ja opiskeli musiikkia Manhattanin The New School -oppilaitoksessa. Hän pääsi Joshua Redmanin kvartetin jäseneksi ja perusti vuonna 1994 oman trion, jossa bassoa soitti Larry Grenadier ja rumpuja aluksi Jorge Rossy ja vuodesta 2005 Jeff Ballard. Oman yhtyeensä lisäksi Mehldau teki kaksi albumia kitaristi Pat Methenyn kanssa.
Mehldaun improvisaatiot perustuvat jazzstandardien ohella usein myös rock-genren musiikkiin, kuten The Beatlesin, Nirvanan, Massive Attackin, Pink Floydin ja Radioheadin kappaleisiin.
Mehldau on esiintynyt Suomessa trionsa kanssa Pori Jazz -festivaaleilla 2001. Helmikuussa 2016 hän piti soolokonsertit Turun Sigyn-salissa ja Espoon Sellosalissa.
Huhtasaari

Huhtasaari merkitsee saarta, jossa on havumetsään tehty kaski eli huhta. Maantieteellisesti nimeä esiintyy paikannimenä lähinnä Hämeen, Pohjanmaan ja Lapin maakunnissa. Karttapaikan mukaan sen nimisiä saaria on ainakin viisitoista.
Väestörekisterikeskuksen sukunimihaun perusteella nimi on nykyisenä nimenä 125 henkilöllä Suomessa (19.8.2019).
Huhtasaari voi tarkoittaa seuraavia:
Molybdeenipentakloridi

Molybdeenipentakloridi eli molybdeeni(V)kloridi (MoCl5) on molybdeenin ja kloorin muodostama epäorgaaninen molekyyliyhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää muiden molybdeeniyhdisteiden valmistukseen ja reagenssina ja katalyyttinä orgaanisen kemian synteeseissä.
Ominaisuudet.
Huoneenlämpötilassa moleybdeenipentakloridi on hyvin tummanvihreää, lähes mustaa, kiteistä ainetta. Kiinteänä ja nestemäisenä yhdiste esiintyy dimeerinä Mo2Cl10, jossa molybdeenejä yhdistää kahdesta klooriatomista muodostunut silta. Kaasufaasissa aine on monomeerinä ja molybdeenipentakloridikaasu on väriltään punaista. Molybdeenipentakloridi reagoi helposti veden ja ilmankosteuden kanssa hydrolysoituen molybdeenioksitrikloridiksi. Yhdiste liukenee hieman dietyylieetteriin ja hyvin etanoliin, bentseeniin ja kloorattuihin hiilivetyihin. Molybdeenipentakloridi on Lewis-happo ja muodostaa komplekseja. Esimerkiksi kloridi-ionien kanssa muodostuu heksakloromolybdaatti-ioni ([MoCl6]-).
Valmistus ja käyttö.
Molybdeenipentakloridia valmistetaan tyypillisesti kloorin ja molybdeenin välisellä reaktiolla. Laboratoriomittakaavassa yhdistettä voidaan valmistaa molybdeenitrioksidin ja tetrakloorimetaanin tai tionyylikloridin välisellä reaktiolla. Molybdeenipentakloridia käytetään useiden muiden molybdeeniyhdisteiden valmistukseen ja siitä valmistetaan muun muassa organomolybdeeniyhdisteitä. Orgaanisen kemian synteeseissä ainetta käytetään klooraavana reagenssina ja katalyyttinä kytkentä- ja kondensaatioreaktioissa.
Sakala Keskus

Sakala Keskus on kulttuurikeskus Viljandin keskustassa Virossa. Aiemmin Sikasaaren kievarina tunnettu talo peruskorjattiin sodan jälkeen ja se edustaa stalinistista arkkitehtuuria. Tallinnassa Sakala Keskus toimi vuosina 1982-2007.
Aiheesta muualla.
Sakala Keskuksen kotisivut
The End of the World

The End of the World on Arthur Kentin ja Sylvia Deen Skeeter Davisille tekemä kappale. Kappale on tyylilajiltaan countrya ja popia. Kappale oli 1960-luvulla menestys ja siitä tehtiin useita eri coverversioita, muun muassa popduo Carpentersin sekä suomalaisen Laila Kinnusen toimesta. Se sijoittui Billboard Hot 100 -musiikkilistan 2. sijalle sekä Britannian singlelistan sijalle 18.
Kappale esiintyi muun muassa vuoden 1999 draamaelokuvassa "Vuosi nuoruudestani," videopelissä "Fallout 4" sekä "Under the Dome" televisiosarjan jaksossa S01E05.
Julian Corrie

Julian Victor Corrie (s. 20. kesäkuuta 1985 Nottingham, Englanti) (tunnetaan myös taiteilijanimellä Miaoux Miaoux) on brittiläinen muusikko, lauluntekijä, DJ ja tuottaja pääosin elektronisen musiikin alalla. Hän on nykyään myös rockyhtye Franz Ferdinandin jäsen.
Ura.
Corrie aloitti uransa Miaoux Miaoux -taiteilijanimellä, ja hän julkaisi kolme studioalbumia: "Rainbow Bubbles" (2007), "Light of the North" (2012) ja "School of Velocity" (2015). Hän levytti kaksi viimeisintä albumiaan itsenäiselle Chemikal Underground -levy-yhtiölle. Hän on myös toiminut musiikkialalla tuottajana.
Corrie liittyi vuonna 2017 yhdessä Dino Bardotin kanssa skotlantilaisen rockyhtye Franz Ferdinandin jäseneksi, kun he korvasivat aiemman jäsenen Nick McCarthyn. Corrie soittaa yhtyeen tulevalla "Always Ascending" -albumilla kosketinsoittimia ja syntetisaattoria.
Dino Bardot

Donald ”Dino” Bardot on brittiläinen muusikko ja lauluntekijä. Hän soitti vuosina 2004–2013 toimineessa skotlantilaisessa indie rock -yhtye 1990s:ssa. Nykyään hän on rockyhtye Franz Ferdinandin kitaristi.
Ura.
Bardot oli vuosina 2004–2013 vaikuttaneen glasgowlaisen rockyhtye 1990s:n kitaristi, ja he julkaisivat kaksi studioalbumia.
Bardot liittyi vuonna 2017 yhdessä Julian Corrien kanssa skotlantilaisen rockyhtye Franz Ferdinandin jäseneksi, kun he korvasivat aiemman jäsenen Nick McCarthyn. Bardot soittaa yhtyeen tulevalla "Always Ascending" -albumilla kitaraa ja laulaa taustalaulua.
Puustellin Työkylä

Puustellin Työkylä, eli Puustellin hyvän työn kylä, on työ-, toiminta-, oppimis- ja valmennusympäristö. Puustellin Työkylää ylläpitää vuonna 1979 perustettu Puustellin Tuki ry. Yhdistyksen toiminnan tarkoituksena on tukea ja edistää työllistymisessään erityistä tukea tarvitsevien kouluttautumista, työllistymistä ja työelämään sijoittumista sekä itsenäistä asumista. Laukaan Kuhankoskella sijaitseva Puustellin Työkylä on tuottanut sosiaalipalveluja vuodesta 1982. Työkylän yhteydessä sijaitsee myös Puustellin Työkylän puoti, jossa myydään kuntoutujien ja valmentautujien valmistamia kädentaitotuotteita.
Puustellin hyvän työn kylän toiminta.
Puustellin Työkylän kädentaitotuvilla on tarkoitus oppia omien kykyjen mukaan uusia taitoja. Päivän tehtävien suunnittelussa otetaan huomioon kuntoutujan ja valmentautujan vahvuudet, kiinnostuksen kohteet ja olemassa olevat taidot. Valtaosa myynnissä olevista tuotteista valmistuu usean henkilön yhteistyön tuloksena. Tuotteita myydään eteenpäin Puustellin Työkylässä sijaitsevassa Puodissa. Kädentaitotupia ovat puu-, keittiö-, ylä- ja alatupa. Kuntoutujat ja valmentautujat yhdessä ohjaajan kanssa pohtivat kullekin sopivimmat tehtävät.
Puustellin Työkylässä voi suorittaa opintoja muun muassa oppisopimusta hyödyntäen. Myös työkyvyn arviointeja tehdään sitä tarvitseville valmentautujille.
Puustellin Työkylän historia tiivistetysti.
Puustellin Tuki ry on perustettu vuonna 1979. Sosiaalineuvos Eila Ollikainen, apulaisprofessori Erkki Saari ja käsityönopettaja Sirkka Rautala ystävineen olivat perustajajäseniä.
Raha-automaattiyhdistyksen osittaisella tuella perustettiin Puustellin Työkylä, jossa ensimmäiset työntekijät aloittivat kesällä 1982. Työkylän ensimmäinen toiminnanjohtaja oli Eila Ollikainen. Muut toiminnanjohtajat: Ilpo Värre, Marja-Liisa Pitkänen, Martti Wilhelms, Aune Kinnunen, Petri Wirzenius, Tuija Hämäläinen
Puustellin Työkylälle myönnettiin Laukaan kulttuuripalkinto vuonna 1992.
Puustellin Tuki ry.
Puustellin Tuki ry on riippumaton kolmannen sektorin toimija, jonka toiminnan tarkoitus on ylläpitää ja kehittää osatyökykyisten mahdollisuuksia tehdä työtä ja hankkia toimeentuloa. Tarkoitusta varten yhdistys ylläpitää Puustellin Työkylää Laukaan Kuhankoskella.
Puustellin Tuki ry:n hallitukseen kuuluu puheenjohtaja, kolme varsinaista jäsentä, kaksi asiantuntijajäsentä ja kaksi varajäsentä. Puustellin Tuki ry on jäsenenä seuraavissa yhteisöissä: Keski-Suomen työpajayhdistys, Keski-Suomen yhteisöjen tuki (KYT Osk.), Laukaan yrittäjät ry, Valtakunnallinen Työpajayhdistys, Soste, Vates-säätiö.
Puoti.
Puustellin Työkylässä sijaitseva Työkylässä valmistettuja tuotteita myyvä puoti toimii oppimisympäristönä. Valmentautujien oman osaamisen ja taitojen puitteissa valmistuvat tuotteet jatkavat matkaansa asiakkaille Puodin kautta.
Hilda Olson

Hilda Catharina Olson (6. lokakuuta 1832 Uusikaarlepyy – 24. syyskuuta 1915 Lontoo, Iso-Britannia) oli suomalainen taidemaalari ja kuvittaja.
Olsonin isä oli norjalaissyntyinen merikapteeni Olov Olson, alkuperäiseltä nimeltään Olsen. Hänen äitinsä oli kokkolalainen laivurintytär Karin Palm. Olson opiskeli 1850-luvulla Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa, jossa häntä opetti B. A. Godenhjelm. Hänet palkittiin yhdessä Alvina Ugglan kanssa Suomen Taideyhdistyksen ensimmäisessä dukaattipalkintokilpailussa vuonna 1858. Olson sai palkinnon E. J. Löfgrenin maalauksen "Tyttö kukkia kädessä" kopiosta, sillä alkuperäistöiden vähäisyyden vuoksi jouduttiin palkitsemaan taitavia kopioita. Olsonin tiedetään maalanneen kopioiden ohella muotokuvia ja maisemamaalauksia.
Olson avusti professori Alexander von Nordmannin eläintieteellisiä tutkimuksia tekemällä vuosina 1859–1862 yli 300 kappaletta Suomen ja Venäjän eri hämähäkkilajeja esittäviä akvarellimaalauksia, jotka ovat nykyään Luonnontieteellisen keskusmuseon kokoelmissa. Olson oli mukana von Nordmannin näytteenkeruuretkellä Ukrainassa ja Krimillä vuosina 1860–1861. Von Nordmann nimesi hänen mukaansa "Olsonia pilifera" -nimisen hämähäkkilajin, joka ilmeisesti osoittautui jo entuudestaan tunnetuksi lajiksi eikä nimi siksi jäänyt käyttöön.
Olson suunnitteli ja kuvitti useita G. W. Edlundin 1860–1870-luvuilla julkaisemia varhaisia lautapelejä, kuten Huvimatka Aavasaksaan. Lisäksi hän kuvitti K. F. Ignatiuksen kansatieteellisen teoksen "Suomalaisia kansan-pukuja I" (1863).
Maalaamisen ohella Olson ruotsinsi englanninkielisiä novelleja, joita julkaistiin jatkokertomuksina helsinkiläisissä lehdissä 1850–1870-luvuilla. Ansiotyönään hän työskenteli vuosina 1867–1873 Helsingin maistraatin puhtaaksikirjoittajana. Vuosina 1874–1877 hän hoiti vanhaa äitiään, joka asui viimeiset vuotensa Uudenkaarlepyyn Kuddnäsissä. Olson muutti vuonna 1878 loppuiäkseen Lontooseen, jossa hän työskenteli tapettitehtaan mallipiirtäjänä. Hän kävi Suomessa viimeisen kerran vuonna 1906. Olson osallistui taidenäyttelyihin vain muutaman kerran kopiotöillään ja tieteellisillä hämähäkkimaalauksillaan eikä kuulunut Suomen Taiteilijaseuraan, joten hän ja hänen tuotantonsa jäivät Suomessa melko tuntemattomiksi. Hän lahjoitti vuonna 1909 Englannista käsin maalauksiaan ja lyijykynäluonnoksiaan Svenska folkskolans vänner -yhdistykselle Suomessa. Hän lahjoitti myös alttaritaulun Lontoon suomalaiseen merimieskirkkoon.
Olson kuoli Lontoossa 82-vuotiaana vuonna 1915. Hänen kirjearkistonsa on Åbo Akademin kirjastossa.
Antti Kokkonen (päätoimittaja)

Antti Juhani Kokkonen (s. 19. huhtikuuta 1962 Kuusamo) on suomalainen toimittaja.
Antti Kokkonen syntyi piiri-insinööri Paavo Kokkosen ja farmaseutti Eeva-Liisa Reunasen perheeseen. Hänen ensimmäinen puolisonsa 1987–2001 oli professori Hanna Snellman ja toinen vuodesta 2005 on toimitusjohtaja Päivi Tahkokallio. Kokkonen valmistui valtiotieteen maisteriksi Helsingin yliopistosta 1988. 
Kokkonen on ollut "Lapin Kansa" -lehden päätoimittaja vuoden 2009 alusta. Ennen "Lapin Kansan" päätoimittajan tehtäviä hän työskenteli "Helsingin Sanomien" politiikan toimituksen esimiehenä vuodesta 2004 sekä muun muassa sanomalehti "Kalevassa" usean vuoden ajan. Lapin Kansan ohella Kokkonen on ollut sanomalehti "Kalevan" päätoimittaja syyskuusta 2023 Sanna Keskisen jälkeen. Hän päätti työnsä "Lapin Kansan" päätoimittajana vuoden 2023 lopussa. Vuonna 2023 hänet valittiin Kalevan päätoimittajaksi.
Ahjärvi (Ruokolahti)

Ahjärvi on kylä Ruokolahden kunnassa, Etelä-Karjalan maakunnassa. Kylän läpi kulkee Ahjärventie ja sieltä on Ruokolahden keskustaan matkaa noin 30 kilometriä. Kyläryhmään kuuluu useita pienempiä kyliä: Hölmölä, Terävälä, Alakylä, Jurvala, Mäkelä, Siisiälä ja Suikkala.
Ahjärven kylässä oli asutusta jo keskiajalla, ja uuden ajan alussa Ahjärvellä oli kahdeksan savua, Rasilassa kahdeksan ja Siitolassa kymmenen. Isonjaon jälkeisissä kartoissa nimi esiintyy muodossa "Ahvenjärvi". Sota-aikana kylässä oli 42 taloa. Nyt ympärivuotisia savuja on 26 ja kyläyhdistykseen kuuluu 50 henkilöä.
Iisalmen kulttuurikeskus

Iisalmen kulttuurikeskus on Pohjois-Savon Iisalmen kaupungin Kirkkopuistossa sijaitseva julkinen rakennus, jossa toimivat muun muassa kansalaisopisto, kaupunginkirjasto, kaupungin kulttuuritoimi, luontomuseo ja musiikkiopisto. Saman katon alla on myös vaihtuvien näyttelyiden tila Venny sekä kahvila. Vuonna 1989 valmistuneen rakennuksen on suunnitellut arkkitehti Pekka Pitkänen. 
Kulttuurikeskuksessa on kaksi suurta salia: 470-paikkainen kirjailija Eino Säisän mukaan nimetty nousevakatsomoinen konserttisali ja 120-paikkainen kirjailija-säveltäjä Karl Collanin mukaan nimetty sali. Lisäksi rakennuksesta löytyy noin kymmenen pienempää kokoustilaa.
Vuonna 2024 aloitettiin Iisalmen kultturikeskuksen uudistushanke, jonka vuoksi kulttuurikeskuksen palvelut, kuten kirjasto, on siirretty evakkoon moniin eri rakennuksiin. Uudistuksen on kokonaisuudessaan määrä kestää vuoteen 2028 asti.
Air Zermatt

Air Zermatt on sveitsiläinen lentoyhtiö ja lentokoulu. Se harjoittaa helikopteriliikennettä yhdeksällä helikopterilla pääasiassa Ylä-Valais’ssa. Yhtiöllä on neljä tukikohtaa: yksi Valais’n Alpeilla Zermattissa ja kolme Rhônejoen laaksossa Gampelissa, Raronissa ja Sionissa.
Air Zermattin toiminta alkoi pelastuslentoina yhdellä helikopterilla vuonna 1968. Sittemmin toiminta on laajentunut muun muassa taksiliikenteeseen ja matkailijakuljetuksiin vuorille. Yhtiöllä on lentokoulu, "Alpine Helicopter Services", jossa koulutetaan lentäjiä myös muille toimijoille, sekä ensiapuun erikoistunut koulu, "Air Zermatt Training Center ATC".
Vuonna 2017 yhtiöllä oli yhdeksän konetta:
Zermattin ilmasilta 9.–10.1.2018.
Lumisateiden ja lumivyöryvaaran takia joutuivat Zermattin asukkaat ja matkailijat, yhteensä noin 20 000 ihmistä, kahdeksi päiväksi saarroksiin. Näinä päivinä Air Zermatt kuljetti 11 tunnin aikana noin 2 000 ihmistä ja 90 tonnia tavaraa Zermattin ja Täschin välillä.
Adjat

Adjat (myös "adžat") ovat eweille sukua oleva etninen ryhmä Beninin ja Togon eteläosassa. He ovat alun perin joruboja, jotka muuttivat Nigeriasta nykyisen Togon alueelle Tadoon (Adja-Tadoon). Sittemmin adjat muuttivat takaisin itään, jossa he perustivat Ardran (Alladan) kuningaskunnan. Siitä saivat alkunsa Dahomey ja Hogbonou.
Adjojen pääelinkeino on maanviljely. Heitä lienee yli puoli miljoonaa henkeä.
Søren Skou

Søren Skou (s. 20. elokuuta 1964 Aalborg) on tanskalainen yritysjohtaja, joka on toiminut A. P. Møller-Mærskin toimitusjohtajana vuodesta 2016. Skou on ollut Nokian hallituksen jäsen vuodesta 2019.
Skou valmistui Aalborgin katedraalikoulun lukiosta vuonna 1983 ja aloitti tämän jälkeen Maersk-konsernin palveluksessa harjoittelijana. Hänestä tuli Maersk Tankersin toimitusjohtaja vuonna 2001 ja konsernin johtoryhmän jäseneksi hänet nimitettiin vuonna 2006. Skou siirtyi Maersk Tankersilta toimitusjohtajaksi Maersk Linelle vuonna 2012. Heinäkuussa 2016 hän seurasi Nils Smedegaard Andersenia koko Maersk-konsernin toimitusjohtajana pitäen samalla paikkansa Maersk Linen toimitusjohtajana.
Skou on valmistunut Kööpenhaminan kauppakorkeakoulusta ja suorittanut myöhemmin myös MBA-tutkinnon Sveitsin IMD-korkeakoulussa. Hän meni naimisiin Lene Buus Nielsenin kanssa 10. syyskuuta 1988 ja hänellä on kolme lasta.
Uusi vasemmisto

Uusi vasemmisto voi viitata seuraaviin:
Snellman-sali

Snellman-sali () on Kokkolassa osoitteessa Vingenkatu 18 sijaitseva konserttisali. Punatiilestä muurattu sali on valmistunut vuonna 1981 ja on osa tuolloin rakennettua Kokkolan kauppaoppilaitoksen kiinteistöä. Snellman-sali on Keski-Pohjanmaan kamariorkesterin kotisali.
Puupaneloitu Snellman-sali on perinteinen ”kenkälaatikon” mallinen eli suorakulmainen ja tasalattiainen sali, joka tarjoaa 577 numeroitua istumapaikkaa. Muussa osassa kiinteistöä toimii Kokkolan kauppaopisto, ja aiemmin tiloja käytti myös Centria-ammattikorkeakoulu. Snellman-salin vieressä on 150-paikkainen ravintolasali.
Salin avajaiskonsertin arvostelussaan maaliskuussa 1981 "Helsingin Sanomien" Seppo Heikinheimo kehui Mauri Parjon suunnittelemaa akustiikkaa ja arveli salin olevan soinniltaan ehkä Suomen siihen asti paras.
Edwin H. Colbert

Edwin Harris Colbert (28. syyskuuta 1905 Clarinda, Iowa, Yhdysvallat – 15. marraskuuta 2001 Flagstaff, Arizona, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen paleontologi ja tietokirjailija, joka auttoi tekemään dinosauruksista suosittuja teoksellaan "The Dinosaur Book: The Ruling Reptiles and Their Relatives". Hän toimi 40 vuotta American Museum of Natural Historyn kuraattorina ja oli mukana muun muassa löytämässä Ghost Ranchista useita "Coelophysis"-dinosauruksen luurankoja ja "Lystrosaurus"-fossiileja Etelämantereelta.
Nuoruus ja opiskelu.
Edwin Colbert syntyi 1905 Clarindassa Iowassa. Colbertin perhe muutti myöhemmin Missourin Maryvilleen. Hän suoritti alemman korkeakoulututkinnon Nebraskan yliopistosta ja väitteli 1935 tohtoriksi Columbian yliopistosta.
Ura.
Colbert aloitti 40-vuotisen uransa American Museum of Natural Historyssä. Hän toimi museon selkärankaisten osaston kuraattorina. Kuraattorina Colbert teki paljon tieteellistä tutkimusta, valmisteli fosiilinäyttelyitä ja järjesti näyttelyitä.
Colbert kirjoitti urallaan yli 20 kirjaa. Niistä ensimmäinen oli vuonna 1945 julkaistu "The Dinosaur Book: The Ruling Reptiles and Their Relatives". Se oli suosittu ja lisäsi yleistä kiinnostusta dinosauruksia kohtaan. Suosion ansiosta kirjasta otettiin uusia painoksia parinkymmenen vuoden ajan.
Colbert johti vuonna 1947 New Mexicon Ghost Ranchin kaivauksia, joissa löydettiin toistakymmentä "Coelophysis"-dinosauruksen luurankoa. Vuonna 1969 Colbert oli mukana National Science Foundationin rahoittamalla Etelämantereen-tutkimusretkellä. Kaivauksissa löydettiin 220 miljoonaa vuotta vanha nisäkkäiden varhainen edeltäjä "Lystrosaurus". Löytö vahvisti mannerliikuntoteorian kannatusta, sillä "Lystrosaurus"-fossiileja oli aiemmin löydetty meren takaa Etelä-Afrikasta eikä eläin ollut hyvä uimari.
Colbert jätti 1970 American Museum of Natural Historyn ja siirtyi Pohjois-Arizonan museon selkärankaispaleontologian kuraattoriksi. Uransa loppuvaiheilla hän kirjoitti muun muassa teoksen "Colbert’s Evolution of the Vertebrates: A History of the Backboned Animals Through Time" (2001), joka on noussut evoluutiobiologian ja paleontologian klassiseksi oppikirjaksi.
The Burning (Urnin albumi)

The Burning on Urnin neljäs studioalbumi, joka julkaistiin 19. heinäkuuta 2017 levymerkillä Iron Bonehead Productions. Albumi on yhtyeen ensimmäinen sitten vuoden 2008 albumin "Soul Destroyers".
Vastaanotto.
Albumi sai hyvän vastaanoton. Angry Metal Guyn arvioija antoi albumille arvosanan 3/5. Hän piti albumia hyvänä, monipuolisena ja nautittavana comeback-albumina, mutta sanoi kokonaisuuden olevan liian keskipaahtoinen ilman yhtäkään murskaavaa ja aggressiivista kappaletta, ja kliseisen intron hän olisi jättänyt kokonaan pois levyltä. Niin ikään Kaaoszinen Santtu Kaskela piti introa omituisena sekä albumia vaikeana ensikuunneltavana, mutta antoi albumille arvosanan 9/10 ja yhtyeen oman jutun toimivan hyvin vaikutteineen päivineen. Metalliluolan Markus Salmela totesi albumin sisältävän hyvien sovitusten lisäksi myös hienoisia suvantovaiheita, ja sanoi albumin aukeavan luultavasti vasta useamman kuuntelukerran myötä. Hän kuvaili albumia kokonaisuudessaan hyväksi, vaikka sanoikin varsinaisen aggressiivisen tuhovoiman jäävän olemattomaksi.
Rafael Gratš

Rafael Davidovitš Gratš (, 6. elokuuta 1932 Kirovin alue, Venäjän SFNT – 28. heinäkuuta 1982) oli neuvostoliittolainen pikaluistelija ja olympiamitalisti.
Gratš voitti 500 metrillä olympiahopeaa Cortina d’Ampezzossa 1956 ja olympiapronssia Squaw Valleyssa 1960. Innsbruckin talviolympialaisissa 1964 hän sijoittui samalla matkalla kymmenenneksi.
Armenian kansalliskirjasto

Armenian kansalliskirjasto (, , lyh. NLA) on Armenian pääkaupunki Jerevanissa toimiva maansa kansalliskirjasto.
NLA:lla on maailman suurin armeniankielisen kirjallisuuden kokoelma, joka alkaa ajallisesti maailman ensimmäisestä armeniankielisestä painetusta Urbatagirq-kirjasta (1512, Venetsia), ensimmäisestä armeniankielisestä sanomalehdestä ("Azdarar", 1794, Madras) ja ensimmäisestä painetusta kartasta tällä kielellä (1695, Amsterdam). Armenian kansalliskirjaston kokoelmissa oli noin 6,6 miljoonaa nimikettä (vuoden 2015 alussa yli 6,3 rekisteröityä nimikettä). 
NLA tulkitsee toimintansa saaneen alkunsa vuonna 1832, jolloin Jerevanin miesten kymnaasiin perustettiin kirjasto. Tämän kirjaston 18 000 teoksen kokoelma muodosti Armenian kansalliskirjaston perustan. Arkkitehti Alexander Tamanjanin suunnittelema kirjaston päärakennus on vuodelta 1939.
Đồng Khánh

Đồng Khánh oli Vietnamin Nguyễn-dynastian yhdeksäs keisari. Hän toimi maan keisarina vuosina 1885–1889. Hän oli edellisen keisarin Hàm Nghin vanhempi veli, keisari Thiệu Trịn pojanpoika ja keisari Tự Đứcin ottolapsi. Đồng Khánh astui keisarinvirkaan vuonna 1885 hänen veljensä Hàm Nghin kapinoitua Ranskan siirtomaavaltaa vastaan, tämä joutui näin ranskalaisten epäsuosioon ja Hàm Nghi syrjäytettiin. Đồng Khánh pyrki luomaan hyvät välit ranskalaisiin ja pyrki luomaan Vietnamista hallitsevan protektoraatin Ranskan siirtomaissa. Suuri osa kansasta ei kuitenkaan hyväksynyt ranskalaisvaltaa ja Đồng Khánh pyrki edistämään maiden välistä yhteistyötä. Hänen yhteistyönsä ranskalaisten kanssa ei ollut suosittua, mutta muita vaihtoehtoja hänellä ei olisi ollut.
Đồng Khánh sairastui vakavasti oltuaan kolme vuotta keisarina, hän kuoli vuonna 1889 24-vuotiaana. Ranskalaiset eivät hyväksyneet Đồng Khánhin jälkeläistä keisariksi, ja hänen jälkeensä keisariksi kohosi Thành Thái.
Yvonne Englich

Yvonne Englich (o.s. Hees, 5. joulukuuta 1979 – 8. tammikuuta 2018) oli saksalainen naispainija.
51–67 kilogramman painoluokissa kilpaillut Englich saavutti yhden aikuisten arvokisamitalin, EM-pronssin Dortmundissa 2011, ja kilpaili useissa muissa MM- ja EM-kilpailuissa. Hän saavutti myös nuorisoikäluokkien arvokisamitaleja.
Englich avioitui painin olympiamitalisti Mirko Englichin kanssa, ja pari sai kaksi lasta. Englich sairastui syöpään ja kuoli 38-vuotiaana 8. tammikuuta 2018.
Kuningas Fahdin kansalliskirjasto

Kuningas Fahdin kansalliskirjasto () on Saudi-Arabian pääkaupungissa Riadissa toimiva, kuningas Fahdin mukaan nimetty kansalliskirjasto. 
Kansalliskirjaston aiemman päärakennuksen ympärille rakennettu ja sille modernin arkkitehtonisen ilmeen antava laajennusosa valmistui vuonna 2013.
Archimede-luokka (sukellusvene)

Archimede-luokka oli Italian kuninkaallisen laivaston neljän vuosina 1930-1934 valmistetun sukellusveneen muodostama alusluokka, jonka alukset palvelivat toisessa maailmansodassa.
Suunnittelu.
Cavallinin osittain kaksoisrunkoisten alusten rakennustyöt aloitettiin vuonna 1931 ja ne valmistuivat 1934-1935. Alukset olivat suurennettuja versioita avomerikelpoisista Settembrini-luokan aluksista, millä pyrittiin saavuttamaan suurempi toimintamatka ja suurempi torpedomäärä. Alusten suunniteltu toimintamatka pinta-ajossa kahdeksan solmun nopeudella oli 10 500 merimailia ja sukelluksissa kolmen solmun nopeudella 105 merimailia. Torpedoita oli tarkoitus olla aluksella kuusitoista aiemman kahdentoista sijaan.
Alukset.
Aluksista "Archimede" ja " Torricelli" luovutettiin salaa Espanjan tasavaltalaisille, jotka liittivät ne laivastoonsa nimillä "General Sanjurjo" ja "General Mola".
Laurentius-sali

Laurentius-sali (ruots. "Laurentiussalen") on Lohjan Anttilan kaupunginosassa sijaitseva konserttisali. Vuonna 1983 valmistunut sali on osa Anttilan koulua, jonka ovat suunnitelleet arkkitehdit Arno Savela ja Pirjo Kantola. 500-paikkainen Laurentius-sali on Lohjan kaupunginorkesterin kotisali. Sen yhteydessä on satapaikkainen Sibelius-sali, jota käytetään myös Laurntius-salin konserttien väliaikatarjoiluun. Tilat on peruskorjattu vuosien 2016 ja 2017 aikana.
Mono (joki)

Mono on joki Togossa ja Beninissä. Se saa alkunsa Togosta Sokodén kaupungin ja Beninin rajan väliltä ja virtaa kohti etelää, jossa se muodostaa maiden välisen rajan. Joki laskee Atlantin valtamereen laajan järvi- ja laguunialueen kautta. Sen pituus on 467 kilometriä ja valuma-alueen laajuus 25 000 neliökilometriä. Virtaus vaihtelee voimakkaasti. Se on suurimmillaan syksyllä ja kuivuu keväällä kokonaan.
Mono on alajuoksullaan liikennöintikelpoinen. Nangbetossa on vuonna 1987 valmistunut säännöstelypato ja vesivoimalaitos. Joen suisto julistettiin Unescon biosfäärialueeksi vuonna 2017.
Critics’ Choice Awards 2018

Critics’ Choice Awards 2018 oli järjestyksessään 23. Critics’ Choice Awards -palkintogaala, jossa kriitikot palkitsivat vuoden 2017 elokuvia ja televisiosarjoja. Gaala järjestettiin 11. tammikuuta 2018 Santa Monicassa, Kaliforniassa. Gaalan juonsi Olivia Munn.
"The Shape of Water" sai eniten palkintoja ja ehdokkuuksia.
Räjähdyshappo

Räjähdyshappo eli fulmiinihappo tai formonitriilioksidi (HNCO) on epäorgaaninen happo ja syaanihapon isomeeri. Räjähdyshapon suolat ovat fulminaatteja.
Brittiläinen kemisti Edward Charles Howard löysi räjähdyshapon hopeasuolan sattumalta vuonna 1800. Justus von Liebig ja Friedrich Wöhler tutkivat 1820-luvulla fulminaatteja ja isosyaanihapon suoloja, mikä johti osaltaan isomerian keksimiseen. Itse räjähdyshappo eristettiin puhtaana vasta 1966.
Nimensä mukaisesti sekä räjähdyshappo että fulminaatit ovat erittäin epävakaita. Näistä ainoastaan hopeafulminaatti (AgCNO) ja elohopeafulminaatti kelpaavat kaupalliseen käyttöön. Hopeafulminaattia käytetään hyvin pieninä määrinä paukkukaramelleissa ja vastaavissa leluilotulitteissa, kun taas elohopeafulminaattia on käytetty paljon räjähdysnalleissa vakaampien räjähdysaineiden sytyttämiseen.
Delfín (S61)

Delfín (runkonumero S61) oli Espanjan laivaston vuonna 1972 vesille laskettu Delfín-luokan sukellusvene.
Valmistus.
Alus tilattiin Cartagenasta, missä köli laskettiin 13. elokuuta 1968. Alus laskettiin vesille 25. maaliskuuta 1972 ja otettiin palvelukseen 3. toukokuuta 1973.
Palvelus.
Alus poistettiin palveluksesta vuonna 2003 ja museoitiin Torreviejaan Alicanteen.
Seksirobotti

Seksirobotti on antropomorfinen seksin harrastamiseen tehty robotti, joka osaa liikkua ja puhua. Seksirobottien odotetaan halventuvan ja seksin harjoittamisen niiden kanssa yleistyvän ajan kuluessa. Seksirobotit on pääasiassa suunnattu miehille ja muistuttavat ulkonäöltään naisia.
Vaikutukset.
Seksirobotit voivat vähentää prostituutioon liittyvää ihmiskauppaa. Seksirobotit voivat myös vähentää sukupuolitautien leviämistä ja antaa fetisisteille mahdollisuuden toteuttaa äärimmäisiä fetissejään robottien kanssa. Lapsia muistuttavien seksirobottien kieltämistä lailla on ehdotettu. On epäselvää loppuisiko pedofilia seksirobottien avulla vai lisäisikö se pedofiliaa. Seksirobotissa voi olla vastustamisen säätö, jonka avulla voi simuloida raiskaamista. Vastustamisen säätöä on ehdotettu lailla kiellettäväksi. Seksirobotteja on suunniteltu pedofiileille ja raiskaajille, ja pelkona on että seksirobottien käyttö saattaa johtaa seksuaalisen hyväksikäytön yleistymiseen.
David Levy on kirjoittanut seksiroboteista kirjan "Love and Sex with Robots". Levyn mukaan seksirobotit voivat auttaa sinkkujen yksinäisyyteen joilla on vaikeuksia saada ihmissuhteet toimimaan.
Feministien mukaan seksirobotit antavat miehille ratkaisun naisten itsenäisyyden uhkaan.
Irlantilaisen seksirobottibordellin omistajan mukaan osa asiakkaista on yksinäisiä, joillakin on vaikeuksia vuorovaikuttaa naisten kanssa ja muiden olevan kiinnostuneita nukeista.
John Danaher on argumentoinut että ihmisten harjoittama prostituutio on harvoja aloja jotka eivät kärsisi teknologisesta työttömyydestä robottien yleistyessä.
Venäläisen seksologin Lev Shcheglovin mukaan seksirobottien käyttö voi aiheuttaa psykopaattista häiriötä käyttäjälle. Hänen ennustuksensa mukaan seksirobottien käyttöönotto päättyy huonosti. Professori Kathleen Robertsonin mukaan psykopaatit ovat kiinnostuneita seksiroboteista.
Valmistajat.
Seksirobotteja valmistaa yhdysvaltalainen yritys Abyss Creations. Abyss Creations on tunnettu Harmony-nimisestä seksirobottimallista jolla on tekoälyä. Abyss Creationsin seuraava seksirobottimalli on Solana, jolla on vaihdettavat kasvot. Myös miespuolisia seksirobotteja on suunniteltu, mutta naiset eivät ole niistä yhtä kiinnostuneita kuin miehet naispuolisista seksiroboteista.
Käyttö bordelleissa.
Maailman ensimmäinen seksirobotteja sisältävä bordelli avattiin Barcelonassa, Espanjassa vuonna 2017. Kyseinen Lumidolls-yritys on aikeissa laajentua maailmanlaajuisesti. Vuonna 2017 on myös avattu seksirobottibordelli nimeltä Bordoll Dortmundissa, Saksassa.
Minna Sten

Minna Sten (s. 21. joulukuuta 1987) on suomalainen koripalloilija, joka on edustanut kaudesta 2018–2019 alkaen Kotkan Peli-Karhuja. Hän on Naisten Korisliigan torjuntatilaston kaikkien aikojen ykkönen ja teki runkosarjauransa 500. torjunnan tammikuussa 2018 uransa 258. runkosarjaottelussa. Yhdessä ottelussa hän on parhaimmillaan tehnyt yhdeksän torjuntaa.
Sten on Turun Riennon kasvatti ja on Korisliigassa edustanut Riennon, PeKan ja Forssan Alun lisäksi lappeenrantalaista Catzia ja Hongikon Nuorisoseuran Urheilijoita. Catzin joukkueessa hän voitti Suomen-mestaruuden vuonna 2010 ja Peli-Karhujen joukkueessa vuosina 2019 ja 2021. Hänet valittiin SM-sarjan/Korisliigan vuoden puolustuspelaajaksi kausina 2012–2013 ja 2013–2014, jolloin hän edusti Hongikon Nuorisoseuran Urheilijoita.
Sten pelasi kausina 2006–2008 Yhdysvaltain yliopistosarja NCAA:ssa. Kaudella 2016–2017 hän pelasi ensin Saksan Bundesliigassa BG 89 Hurricanesin joukkueessa ja marraskuusta lähtien Ranskan toisella sarjatasolla Avenir Basketin joukkueessa. Kesäkuussa 2021 hän ilmoitti lopettavansa uransa. 
Sten on pelannut naisten maajoukkueessa 76 maaottelua.
Muuta.
Stenin isä Tapio Sten on entinen maajoukkuekoripalloilija sekä koripallon SM-sarjan korikuningas kaudelta 1979–1980. Minnan veli Juha Sten ja sisko Tiina Sten ovat myös koripalloilijoita.
Tonina (S62)

Tonina (runkonumero S62) oli Espanjan laivaston vuonna 1972 vesille laskettu Delfín-luokan sukellusvene.
Valmistus.
Alus tilattiin Cartagenasta, missä köli laskettiin 2. maaliskuuta 1970. Alus laskettiin vesille 3. lokakuuta 1972 ja otettiin palvelukseen 10. heinäkuuta 1973.
Palvelus.
Alus poistettiin palveluksesta vuonna 2005.
Marsopa (S63)

Marsopa (runkonumero S63) oli Espanjan laivaston vuonna 1974 vesille laskettu Delfín-luokan sukellusvene.
Valmistus.
Alus tilattiin Cartagenasta, missä köli laskettiin 19. maaliskuuta 1971. Alus laskettiin vesille 15. maaliskuuta 1974 ja otettiin palvelukseen 12. huhtikuuta 1975.
Palvelus.
Alus poistettiin palveluksesta vuonna 2006.
Narval (S64)

Narval (runkonumero S64) oli Espanjan laivaston vuonna 1974 vesille laskettu Delfín-luokan sukellusvene.
Valmistus.
Alus tilattiin Cartagenasta, missä köli laskettiin 24. huhtikuuta 1971. Alus laskettiin vesille 14. joulukuuta 1974 ja otettiin palvelukseen 22. marraskuuta 1975.
Palvelus.
Alus poistettiin palveluksesta vuonna 2003.
Tuiskula (Nivala)

Tuiskula oli pohjoispohjalaisessa Nivalan kaupungissa sijaitseva viihdekeskus, joka toimi vuodesta 1964 alkaen tanssi- ja huvittelupaikkana. Tuiskula oli Nivalan Urheilijoiden alun perin urheilu- ja seurantaloksi pystyttämä rakennus, jonka vieressä on saman seuran jo 1920-luvun lopulla rakennettu, elokuvateatterina tunnettu vanha Tuiskula. Urheiluseura myi Tuiskulan vuonna 2015 yrittäjä Ami Salmelalle, joka jatkaa paikan huvitoimintaa. Viihdekeskuksen toiminta päättyi 30.12.2023.
Historiaa.
Tuiskula tunnettiin 1920-luvun puolivälistä 1960-luvun puoleenväliin Nivalan Urheilijoiden seurantalona ja elokuvateatterina, kunnes viereen rakennettiin vuonna 1964 avattu uusi urheilutalo. 1970-luvun alussa taloa laajennettiin diskoteekkiosalla. Tuiskulan suurimman suosion kausi alkoi 1980-luvun alussa, jolloin paikalle saapui lauantaisin puolentoista tuhatta nuorta. Rakennus miltei tuhoutui tulipalossa vuonna 1984, mutta se rakennettiin uudelleen entistä ehommaksi ja varustettiin ajanmukaisela huipputekniikalla. Suomalaisten huippuesiintyjien lisäksi Tuiskulassa ovat esiintyneet ainakin Metallica (15. joulukuuta 1984), Motörhead ja Uriah Heep. Dingo soitti viimeisen keikkansa Tuiskulassa 4. lokakuuta vuonna 1986. Tuiskulan suosio alkoi hiipua 1990-luvulla, ja 2000-vuosikymmenellä toiminta oli enää satunnaista. Myös Tuiskulan kilpailijat lopettivat vähitellen toimintansa, Himangan Urheiluhalli 1980-luvun lopulla ja Lestijärven Discoland vuonna 2004.
Uuden yrittäjän myötä Tuiskulassa oli yökerho, esiintyjien sali, diskosali ja ruokaravintola, jonka yhteydessä oli myös karaokepubi. Myös elokuvateatteritoimintaa jatketaan.
Viereinen Tuiskulan vanha seurantalo on arvioitu maakunnallisesti arvokkaaksi rakennuskohteeksi.
Catherine Frot

Catherine Frot (s. 1. toukokuuta 1956 Pariisi, Ranska) on ranskalainen näyttelijä.
Filmografia.
Lähde:
Kynnet, kynnet

Kynnet, kynnet on suomalaisen hip-hop artisti Pyhimyksen single, jonka Johanna Kustannus -levy-yhtiö julkaisi 19. syyskuuta 2017. Kappaleessa vierailee pop-laulaja Vesta, joka laulaa kertosäkeen.
Single on ollut Suomen virallisella listalla 14 viikkoa, korkeimmillaan viidennellä sijalla. Kappaleella on Spotifyssä noin viisi miljoonaa kuuntelukertaa. Kappale kertoo internet-kulttuurista ja sen teemana on muun muassa henkinen turhautuminen.
"Kynnet, kynnet" on Pyhimyksen ensimmäinen single tauon jälkeen Pyhimys-taiteilijanimellä.
Uusi Suomi (siirtolaisalue)

Uuden Suomen siirtolaisalue on Kanadan Saskatchewanissa sijaitseva suomalaisasutteinen alue, joka perustettiin vuonna 1888.
Historia ja asukkaat.
Perustaminen.
Uuden Suomen perustaminen johtui siitä, että Kanada päätti asuttaa sen preeriamaata. Paikalle tulleet ensimmäiset suomalaiset muodostivat itselleen asuinaluetta, jolloin sinne alkoi muuttaa enemmän väestöä. 
Asuttaminen.
Aluetta perustettaessa vuonna 1888 alueelle muutti vuosien 1888–1933 välillä 349 siirtolaista, joista 249 oli aikuisia ja 100 lapsia. Muuttajista oli 83 perheitä ja 76 yksinasujia.
1960-luvulla Uuden Suomen väkiluku alkoi harventua. Vuonna 1995 alueelle muutti asumaan 77 ihmistä.
Sijainti.
Uusi Suomi sijaitsee Saskatchewanin kaakkoisosassa. Alueelle pääsee noin 15 km pituisen "New Finland Roadin" kautta, joka lähtee "Trans Canada Highwayltä".