tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Pasi Lahtinen

Pasi Lahtinen (s. 5. helmikuuta 1968) on aktiiviuransa lopettanut suomalainen koripalloilija.
Tampereen Pyrinnön kasvatti Lahtinen pelasi Suomen koripallomaajoukkueessa vuosina 1987–1993 21 maaottelussa 3,8 pisteen keskiarvolla. Lisäksi hänelle kertyi otteluja A- ja B-nuorten maajoukkueissa sekä haastajamaajoukkueessa.
Seuratasolla Lahtinen aloitti pääsarjauransa kasvattajaseurassaan Tampereen Pyrinnössä vuosina 1986–1989. Uransa tehokkaimmalla kaudella 1988–1989 hän pelasi runkosarjassa 15,8 pisteen ja 6,1 levypallon ottelukohtaisilla keskiarvoilla. Vuosikymmenen vaihteessa hän pelasi Yhdysvaltain yliopistokentillä ja palasi Suomeen, jossa siirtyi Lahden NMKY:hyn kaudeksi 1993–1994. Tämän jälkeen hän palasi Pyrintöön vuonna 1995, jossa pelasi pääsarjauransa kaksi viimeistä kautta, viimeisen Pyrbasketiksi nimensä vaihtaneessa joukkueessa. Viimeisellä kaudellaan 1996–1997 Lahtinen pelasi vain 14 runkosarjaottelussa mutta heitti kolmen pisteen heittonsa 44,0 prosentin ja vapaaheittonsa 82,1 prosentin tarkkuudella antaen lisäksi uransa parhaat 0,8 syöttöä ottelua kohti.
Hieron (Bosporos)

Hieron (, ”Pyhäkkö”) oli antiikin aikainen ja bysanttilaisaikainen linnoituspaikka, joka sijaitsi Bosporinsalmen itärannalla nykyisessä Turkissa. Se sai nimensä paikalla antiikin aikana olleesta Zeus Urioksen pyhäköstä. Ajan kuluessa paikka linnoitettiin ja siihen kehittyi myös kylä, mutta ei suurempaa kaupunkia.
Hieron sijaitsi Bosporinsalmen itärannalla olleella niemellä linnuntietä noin 20 kilometriä pohjoiseen salmen länsirannalla sijainneesta Byzantionista/Konstantinopolista ja Hieronin puolella sijainneesta Khalkedonista, lähellä Bosporinsalmen Mustanmeren puoleista päätä.
Bysanttilaisella keskiajalla 400–500-luvulta lähtien Hieronissa perittiin tullimaksut Bosporinsalmen läpikulusta sekä seurattiin laivaliikennettä, niin ettei barbaareille viety mitään kiellettyä tavaraa. Hieron esiintyy myös tukikohtana sotaretkien aikaan, ja kehittyi ajan kuluessa merkittäväksi linnoitukseksi Bysantille. Toinen linnoitus oli salmen vastakkaisella puolella. Vuonna 941 Bysantin laivasto tuhosi Kiovan suuriruhtinas Igorin suuren laivaston Hieronin kohdalla Rusien-Bysantin sodassa.
1100-luvulla paikalle rakennettiin linna, joka nykyisin tunnetaan nimellä Yoroksen linna. Bysantti menetti sen neljännen ristiretken myötä vuonna 1204. Linna luovutettiin virallisesti Genovalle vuonna 1352. Osmanit saivat sen haltuunsa vuonna 1452. Nykyisin Hieronin paikalla sijaitsee linnanraunioiden lisäksi myös Anadolukavağın kylä.
Umedalenin patsaspuisto

Umedalenin patsaspuisto () on veistospuisto Uumajassa, Ruotsissa. Se sijaitsee Uumajanjoen rannalla, ja siellä on esillä merkittävien ruotsalaisten sekä kansainvälisten taiteilijoiden, kuten Louise Bourgeoisen, Anthony Gormleyn, Tony Craggin ja Anish Kapoorin teoksia.
Historia.
Umedalenin alue toimi 1930-luvulla mielisairaalana, mutta se lopetti ja lääninvaltuusto myi alueen vuonna 1987 kiinteistöyhtiö Balticgruppenille. He päättivät muuttaa entisen hoitolaitoksen moderniksi ja houkuttelevaksi paikaksi eri yrityksille. Osa tätä visiota oli muuttaa alueen maine. Tämä saavutettiin yhteistyössä Galleri Andersson/Sandströmin ja taideprojekti Umedalen Skulpturin kanssa. Galleria on vastuussa taiteellisesta sisällöstä ja Balticgruppen vastaa rahoituksesta.
Taidenäyttely järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 1994 ja nykyään se on pysyvä näyttely veistospuistossa. Puisto sijaitsee viiden kilometrin päässä Uumajan keskustasta. Vuonna 1994 avatussa puistossa on 44 pysyvää veistosta. Siellä on ollut esillä vuosien saatossa veistoksia 190 eri taiteilijalta. Siellä vierailee vuosittain yli 20 000 kävijää, jolla se on yksi läänin suosituimmista nähtävyyksistä. Se on saavuttanut myös useita palkintoja. Se on auki kaikkina vuodenaikoina. Taidenäyttely järjestettiin joka vuosi vuoteen 2000 saakka, ja siitä lähtien se on järjestetty joka toinen vuosi. Joka toinen vuosi järjestettävässä erillisessä taidenäyttelytapahtumassa on esillä niin pysyviä kuin vain taidenäyttelyn ajan esillä olevia taideteoksia.
Puiston pysyvät veistokset.
Vuonna 2010 puistossa oli seuraavat 35 pysyvää veistosta:
Shadows of the Dying Sun

Shadows of the Dying Sun on Insomniumin kuudes studioalbumi, joka julkaistiin 25. huhtikuuta 2014.
Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 2. Kappaleesta "While We Sleep" kuvattiin musiikkivideo.
Kappaleet.
CD 2.
Kappaleet "The Emergence", "The Swarm" ja "The Descent" ilmestyivät alun perin "Ephemeral"-EP:llä.
Uumajan yliopiston taidekampus

Uumajan yliopiston taidekampus on entinen teollisuusalue Uumajanjoen varressa, joka vuosina 2009–2011 rakennettiin uudelleen Uumajan yliopiston taidekorkeakoulujen sijaintipaikaksi.
Ensimmäinen alueelle sijoittuneista oppilaitoksista oli muotoilukorkeakoulu, joka aloitti toimintansa 1989 Uumajan puuhiomon vanhassa muuntamorakennuksessa. Sen kylkeen nousi Olle Qvarnströmin piirtämä muotoilukoulun uusi päärakennus.
Vuonna 2005 muotoilukoulun silloinen rehtori Bengt Palmgren esitti ajatuksen yhtenäisen taidekampuksen luomisesta siirtämällä Uumajan Kuvamuseo samalle alueelle ja hakemalla oikeuksia aloittaa kaupungissa arkkitehtikoulutus. Syksyllä 2008 Balticgruppen-yhtiön säätiö kertoi sijoittavansa 36,6 miljoonaa Ruotsin kruunua taidekampuksen rakentamiseen. Saman vuoden joulukuussa yliopiston hallitus päätti sijoittaa hankkeeseen 350 miljoonaa kruunua.
Päätös merkitsi alkua Uumajan yliopiston arkkitehtikorkeakoulun perustamiselle. Koulu aloitti syksyllä 2009 kaupungin keskustan tullimakasiinissa ja vuotta myöhemmin pääsi muuttamaan uudisrakennukseen muotoilukorkeakoulun viereen.
Taidekampukselle nousivat myös taidekorkeakoulun uudet toimitilat, ja vanhasta puuhiomosta tehtiin kulttuuri- ja taidealojen yrityshautomo. Kolmas uudisrakennus sisältää Kuvamuseon, yliopiston sivukirjaston sekä humanististen tieteiden ja uuden median kokeilulaboratorion Humlabin. Nämä rakennukset suunnitteli tanskalainen Henning Larsen Architects yhteistyössä White arkitekter -toimiston kanssa, ja ne valmistuivat 2012.
Taidekampuksen viralliset avajaiset pidettiin toukokuun lopulla 2012. Myöhemmin samana vuonna valmistui vielä nelikerroksinen toimistorakennus, jonka vuokralaisia ovat Iksu, White Arkitekter, Balticgruppen, Ålö AB ja tilintarkastustoimisto PricewaterhouseCoopers.
Keväällä 2014 avattiin uudistettu Sliperiet-hiomorakennus, johon tulee sijoittumaan Ruotsin ensimmäinen ”fab lab” ("fabrication laboratory") uusinta tekniikkaa edustavine 3D-tulostimineen sekä laser- ja vesileikkureineen.
Potentiaalilämpötila

Potentiaalilämpötila formula_1 on lämpötila, jonka ilmapaketti saa kun se siirretään tietyltä painepinnalta formula_2 kuiva-adiabaattisesti vakiopaineeseen formula_3 (yleensä 1000hPa). Potentiaalilämpötila määritellään seuraavasti:
 formula_4
missä formula_5 on ilmapaketin lämpötila kelvineinä, formula_6 on ilman kaasuvakio ja formula_7 on ominaislämpökapasiteetti.
Potentiaalilämpötilaa on hyödyllistä käyttää ilmakehätieteissä, koska se pysyy vakiona adiabaattisissa prosesseissa.
Stabiilisuus potentiaalilämpötilan avulla.
Stabiilissa tilanteessa ympäristön potentiaalilämpötila kasvaa korkeuden funktiona, jolloin
 formula_8
Neutraalissa tilanteessa ympäristön lämpötilaprofiili noudattaa kuiva-adiabaattia, eli
 formula_9
Epästabiilissa tilanteessa ympäristön potentiaalilämpötila laskee korkeuden funktiona, jolloin
 formula_10
FN 303

FN 303 on itselataava, ei-tappava mellakka-ase, jonka valmistaja on belgialainen FN Herstal. Sen tuotanto aloitettiin vuonna 2003. Suomessa ase tunnetaan myös nimellä ”paineilmatoiminen projektiililaukaisin”.
Muovirakenteisella paineilmakäyttöisellä aseella ammutaan värikuulaa muistuttavia ammuksia, joiden kantomatka on noin 70 metriä. Ne voivat maalin lisäksi sisältää myös paprikasumuttimissa käytettyä kapsaisiinia. Asetta käytetään tilanteissa, jossa etälamauttimen tai paprikasumutteen kantomatka ei riitä. Ammuksen on tarkoitus rikkoontua osuessaan kohteeseen, eikä sen pitäisi esimerkiksi lävistää ihoa. Mellakanhallinnan lisäksi FN 303:a voidaan käyttää myös villieläinten karkottamiseen.
Käyttö.
FN 303 kuuluu poliisin tai armeijan varustukseen Belgiassa, Bulgariassa, Georgiassa, Libyassa, Luxemburgissa, Singaporessa, Suomessa, Turkissa ja Yhdysvalloissa.
Suomen poliisi otti FN 303:n käyttöön talvella 2014, jolloin se myös esiteltiin tiedotusvälineille. Mellakkapoliisin varustuksessa FN 303 oli ensimmäistä kertaa saman vuoden vapunaattona Tampereella.
Kritiikki.
Vuonna 2004 sai Yhdysvalloissa surmansa 21-vuotias Victoria Snelgrove. Hän kuoli Boston Red Sox -baseballjoukkueen ottelun jälkeen syntyneessä välikohtauksessa, jonka hillitsemiseen poliisi käytti FN 303:a. Ampujana toiminut poliisi ilmoitti tähdänneensä pulloja heittelevään mellakoitsijaan, mutta osui kuitenkin täysin sivulliseen naiseen, joka sai ammuksen silmäänsä. Victoria Snelgrove kuoli vammoihinsa 12 tunnin kuluttua. Bostonin poliisi totesi tutkimuksissaan, että aseen osumatarkkuus heikkenee olennaisesti jo 300 ammutun laukauksen jälkeen. Tapauksen johdosta muun muassa Bostonin ja Seattlen poliisilaitokset luopuivat FN 303:sta. Bostonissa varastoidut aseet tuhottiin vuonna 2007, jolloin paikallinen poliisi myös ilmoitti niiden osoittautuneen huomattavasti luultua vaarallisemmiksi ja tehokkaammiksi. Yhdysvalloissa asetta käyttävät enää vain armeijan eri yksiköt sekä meri- ja rajavartiosto.
Oļegs Znaroks

Oļegs Znaroks (; s. 2. tammikuuta 1963 Ust-Katav, Neuvostoliitto) on venäläissyntyinen latvialainen jääkiekkovalmentaja ja entinen jääkiekkoilija. Hänellä on ollut myös Saksan kansalaisuus vuodesta 2001 lähtien. Znaroks valmensi SKA Pietaria. Hän on valmentanut myös Venäjän maajoukkuetta. Vuoden 2018 olympiakisojen jälkeen hän siirtyi sivuun maajoukkuetehtävistä. Znaroksin isä Valeri Znarok on entinen jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja.
Omalla peliurallaan hän edusti Riian Dynamon lisäksi muun muassa useita saksalaisseuroja. Vuonna 1991 Znaroks teki sopimuksen Porin Ässien kanssa, mutta se purettiin jo ennen kauden alkua hänen käytyään Ruotsissa pelatussa harjoitusottelussa linjatuomarin kimppuun. Znaroks on pelannut Latvian jääkiekkomaajoukkueessa ja edustanut myös Neuvostoliittoa junioritasolla. Minskin MM-kisoissa 2014 hän rikkoi toimitsijakieltoa olemalla yhteydessä apuvalmentajaan radiopuhelimen välityksellä. Znaroks valmensi OAR:n olympiaurheilijoiden joukkuetta Venäjältä, joka voitti miesten jääkiekon olympiakultaa Pyeongchangin talvikisoissa 2018.
Valtion eläkerahasto

Valtion eläkerahasto on Suomen valtion työntekijöiden eläkkeiden rahoitusta varten vuonna 1990 perustettu eläkerahasto. Eläkerahaston hallituksen asettaa Suomen valtiovarainministeriö, jonka rahoitusmarkkinaosasto myös valvoo rahaston toimintaa. Rahasto ei sisälly valtion talousarvioon. Vuoden 2013 lopussa rahastolla oli 22 vakituista työntekijää.
Eläkkeitä ei makseta suoraan rahastosta, vaan valtiovarainministeriön antaman talousarvion suomista määrärahoista. Rahastoa käytetään vuosittaisten eläkemenojen tasoittamiseen. Valtion työntekijät ja -antajat maksavat eläkemaksujaan rahastoon, joka sijoittaa ne. Valtion eläkelaissa säädetään, että rahastosta siirretään 40 % valtion vuotuisista eläkemenoista ja että rahaston rahastointitavoitteena on 25 % valtion vuoden eläkevastuusta. Vuoden 2013 rahaston markkinahintainen pääoma oli noin 16,3 miljardia euroa, joka on 17 % eläkevastuusta. Vuoden 2006 pääoma oli 10,3 miljardia euroa.
Valtion eläkerahaston toimitusjohtaja on kauppatieteiden tohtori Timo Löyttyniemi. Vuosina 2015—2020 toimitusjohtajana toimi oikeustieteen tohtori Timo Viherkenttä.
Döbelns park

Döbelns park on Uumajassa, Ruotsissa sijaitseva puisto. Se on Uumajan vanhin puisto, joka on perustettu vuonna 1865. Puisto on nimetty kenraali Georg Carl von Döbelnin mukaan, ja hänen muistomerkkinsä pystytettiin sinne vuonna 1867.. Puisto sijaitsee Östra Kyrkogatanin, Storgatanin ja Östra Strandgatanin välissä.
Puisto oli aluksi nimeltään Stadsträdgården, mutta kun muistomerkki pystytettiin vuonna 1867, se sai nimekseen Döbelns park. Vuonna 1888 tulipalo tuhosi puistoa pahoin. Vuonna 1897 alkoi puiston peruskorjaus.
Historia.
Alueelle rakennettiin ensimmäinen maaherrantalo 1600-luvun puolivälissä, joka poltettiin vuoden 1720 sodan aikana. Tämän myötä maaherra ja lääninhallitus pakenivat Grubben kylään Gran-nimiselle laamannitilalle. Lääninhallituksen vanha tontti ostettiin takaisin vuonna 1820.
Vuonna 1864 puutarhan länsiosasta tehtiin kaupungin asukkaille ulkoilualue, josta tuli Döbelns park. Seuraavana vuonna siitä tehtiin englantilaistyylinen puisto, jossa on puita, pensaita, kukkaistutuksia, kiemurtelevia puistokäytäviä, pittoreskisiä lehtimajoja ja näköalapaikkoja. Vuodelta 1883 olevassa kartassa näkyy barokkityylinen puisto, jossa on suorat käytävät, joita reunustivat puistikkopuut ja nurmikot. Puisto sekä läänin hallintorakennus tuhoutuivat Uumajan tulipalossa vuonna 1888. Uusi maaherrantalo rakennettettiin kivestä, ja se valmistui vuonna 1894.
Döbelns park istutettiin uudelleen vuonna 1897. Vanhojen muistiinpanojen mukaan sinne istutettiin 400 puuta, 975 koristepensasta ja 123-metrinen pensasaita sekä seitsemän kukkaistutusryhmää. Vuonna 1997 puisto kunnostettiin uudelleen vuodelta 1883 peräisin olevan puiston vanhimman kartan mukaan.
Döbelns park sai nimensä kenraali Georg Carl von Döbelnin mukaan. Puistossa olevassa muistomerkissä kenraali kiittää ruotsalais-suomalaista armeijaa vuosien 1808-1809 sodan jälkeen. Döbelns parkissa on myös David Wretlingin suunnittelema Wilhelm Peterson-Bergerin pronssipatsas vuodelta 1929.
Residensparken.
Döbelns parkin itäpuolella on Residensparken. Vuodelta 1899 olevassa asemakaavassa residenttipuisto on piirretty englantilaistyyliseksi. Maaherra Gustaf Rosén uudisti puistoa 1930-luvulla. Puistossa olevat tammet istutettiin vuonna 1932 ja joitakin vuosia myöhemmin myös taalainkoivuja, pylväshaapoja, valkopyökkejä, saarnia ja jalavia. Sinne istutettiin myös pensaita, kuten syreenejä, pensasangervoja, orapihlajia ja useita hedelmäpuita.
Puiston eteläosaan tehtiin keittiöpuutarha ja maaherrantalon viereen istutettiin leveitä perennoita ja seinustalle villiviintä. Maaherrantalo sekä puistot ovat valtion suojakohteita ja ne omistaa ja niitä hallinnoi Ruotsin valtion kiinteistölaitos.
IKSU

Idrottsklubben Studenterna i Umeå (lyh. IKSU) on Uumajassa, Ruotsissa toimiva urheiluseura ja yleishyödyllinen yhdistys. Se perustettiin 5. toukokuuta 1959. Se on yksi Ruotsin suurimmista seuroista noin 18 000 jäsenellään.
Yhdistys rakensi ensimmäisen urheiluhallinsa Uumajan yliopiston kampukselle vuonna 1983 ja on jatkanut laajentumistaan. Tiloihin kuuluu nyt 21 000 neliömetriä ja se tunnetaan nimellä Iksu sport. Se on Euroopan suurin koulutuslaitos. Kiinteistöt omistaa ja niitä hallinnoi Uumajan ylioppilaskunnan, Uumajan yliopiston ja IKSU:n vuonna 1983 perustama Stiftelsen Universitetshallen. IKSU:lla on myös koulutustoimintaa sekä kylpylä, nimeltään Iksu spa. Vuodesta 2012 lähtien sillä on ollut myös kolmas palvelu, Iksu plus - pienempi laitos, joka tarjoaa erilaisia ryhmäistuntoja, ja joka sijaitsee Uumajan yliopiston taidekampuksella lähempänä keskustaa.
Toiminta.
Umeå Studenters Idrottsförening (USIF) perustettiin 5. toukokuuta 1959. Tuolloin seuralla oli alle 100 jäsentä. Vuonna 1960 seura vaihtoi nimensä muotoon Idrottsklubben Studenterna i Umeå (IKSU). Nykyään seuralla on noin 18 000 aktiivista jäsentä, 130 valmentajaa ja 70 työntekijää. Konsernin liikevaihto oli vuonna 2009 noin 87 miljoonaa kruunua. IKSU:lla oli vuonna 2009 toimintaa 17 eri lajissa. Iksulla on toimintaa 17 eri lajissa. Seura tunnetaan parhaiten salibandysta, jossa naisten joukkue on voittanut neljä Ruotsin mestaruutta sekä kolme EuroFloorball Cupia.
Kuntosalin, ohjatun liikunnan ja eri joukkuelajien lisäksi Iksulla on laaja valikoima ruokavalioita ja hoitoja, erityisesti kylpylähoidot, iho, hieronta, fysioterapia, naprapatia, hierontaterapia, henkilökohtainen valmennus ja paljon muuta. Se järjestää luentoja ja sieltä löytyy kokoustilat. Se järjestää myös monenlaista koulusta, sekä sisäistä että ulkoista. Iksulla on oma ohjaaja pyöräilyn (spinning), aerobicin, uinnin, joogan ja jumpan kouluttamiseen. Ulkoiset koulutukset voivat olla Les Mills -koulutusta, kuten BodyPumpia ja Body Balancea.
Iksu sport on yksi Pohjois-Euroopan suurimmista kunto- ja wellness-palveluista. Keskimäärin Iksu sportissa käy 3 000–4 000 kävijää päivässä. Koulutushallin, sisähallin, kuntosalin ja uimahallin lisäksi Iksu sport on varustettu ravintola Hansson &amp; Hammerilla ja kampaamo Hårizontilla.
Yhdistys tekee yhteistyötä Uumajan yliopiston, erityisesti Uumajan urheilukorkeakoulun ja urheilulääketiedeyksikön kanssa. Suuri osa Uumajan yliopiston liikuntatunneista käydään Iksu sportissa – eikä vähiten "huippu-urheilun sopimuksen" vuoksi, joka tarjoaa monille ruotsalaisille urheilijoille mahdollisuuden yhdistää opiskelun ja harjoittelun korkeimmalla tasolla. Samassa paikassa on myös urheilulaboratorio, jossa monet kuuluisat urheilijat käyvät testattavana ja käsiteltävänä. Muun muassa ruotsalainen jalkapalloilija Zlatan Ibrahimovic on käynyt hoitamassa polviongelmiaan siellä.
Lajit.
Seuralla on toimintaa 16 eri lajissa.
Grön eld

Grön eld on yhdeksän metriä korkea ja 45 tonnia painava vihreä liekkimäinen lasiveistos, joka sijaitsee Uumajassa, Ruotsissa. Se on Vicke Lindstrandin suunnittelema ja sijaitsee Järnvägstorgetilla Uumajan keskusrautatieaseman edessä. Valmistuessaan vuonna 1970 se oli maailman suurin lasiveistos.
Historia.
Patsaan tilauksesta vastasi aikanaan vuokra-asunto-osuuskunta HSB:n Sven Wallander, joka sai idean siihen Norrköpingissä näkemästään "Prisma"-veistoksesta. Rahat teokseen tulivat HSB:n taiderahastosta sekä Uumajan kunnalta. Veistoksen on suunnitellut ruotsalainen Vicke Lindstrand. Se on yksi Uumajan kuuluisimmista taideteoksista, ja valmistuessaan vuonna 1970 se oli maailman suurin lasiveistos. Se sijaitsee Järnvägstorgetilla, Uumajan keskusrautatieaseman lähellä.
Yksi veistoksen rakentajista, Lennart Johansson, paljasti joulukuussa 2013, että hän piilotti veistoksen yläosaan yhdessä kahden muun opiskelijan kanssa kuvan Kiinan hallitsija Mao Zedongista.
Veistos.
Veistos on valmistettu 3 000 yhdeksän millimetrin paksuisesta lasilevystä, jotka on liimattu yhteen kaksikomponenttisella liimalla, jotta se kestää sään ja tuulen. Grön eld koostuu kolmesta kierretystä lasipilarista, joka kapenee yläosassa. Pinta on epätasainen ja heijastaa luonnollista valoa, mutta se saa valoa myös pistorasiasta.
Titanium (kappale)

Titanium on ranskalaisen DJ:n ja musiikkituottajan David Guettan kappale, jolla laulaa Sia. Tämän Guettan viidenneltä, Nothing but the Beat -studioalbumilta julkaistun kappaleen sanoittivat Sia Furler, Guetta, Giorgio Tuinfort ja Afrojack. Kappaleen tuotannosta vastasivat Guetta, Tuinfort ja Afrojack. "Titanium" julkaistiin digitaalisesti ladattavana albumin ensimmäisenä promosinglenä 8. elokuuta 2011. Se julkaistiin albumin neljäntenä virallisena singlenä joulukuussa 2011. Kappaleella lauloi alun perin yhdysvaltalaisartisti Mary J. Blige, jonka versio vuoti nettiin heinäkuussa 2011.
"Titanium" on balladi joka on sekoitus housea, poppia ja urban-dancea. Kappaleen sanat kertovat sisäisestä kestävyydestä. Sian esittämiä sanoituksia verrattiin Fergien vastaaviin ja musiikkia verrattiin Coldplayn kappaleisiin. Kriitikot suhtautuivat kappaleeseen myönteisesti ja kutsuivat sitä yhdeksi "Nothing but the Beatin" standout-kappaleeksi. "Titanium" saavutti listasijoituksia kymmenen parhaan joukosta lukuisissa valtioissa, kuten Australiassa, Itävallassa, Tanskassa, Suomessa, Ranskassa, Saksassa, Unkarissa, Irlannissa, Italiassa, Alankomaissa, Uudessa-Seelannissa, Norjassa, Espanjassa, Ruotsissa, Sveitsissä ja Yhdysvalloissa. Britanniassa kappale pääsi singlelistan kärkeen, ja siitä tuli Guettan viides ja Sian ensimmäinen kyseisen listan ykkössijan saavuttanut kappale.
Titaniumin musiikkivideo julkaistiin 21. joulukuuta 2011, mutta Guetta ja Sia eivät itse esiinny videolla. Sen sijaan video keskittyy Ryan Leen näyttelemään nuoreen poikaan, jolla on yliluonnollisia voimia. "Titanium" vedettiin muiden kappaleiden ohella Yhdysvaltain radioasemilta Newtownin kouluammuskelun jälkeen.
Madison Bailey on tehnyt Titaniumista tunnetun coverkappaleen.
Iltamat

Iltamat ovat kyläkunnittain järjestettyjä tai jonkin järjestön kuten nuorisoseuran organisoimia ohjelmallisia illanviettotilaisuuksia. Erityisenä kohderyhmänä ja järjestäjinä ovat perinteisesti olleet kylän nuoret aikuiset. Iltamia on järjestetty talkoovoimin esimerkiksi seurantaloilla. Nimitystä on käytetty myös eräistä esimerkiksi osakuntien järjestämistä tilaisuuksista.
Iltamien ohjelmaan sisältyy järjestäjästä ja mahdollisesta teemasta riippuen puheita, yhteislaulua, runonlausuntaa, voimisteluesityksiä sekä tanssia. Iltamatilaisuuksia käytetään yhdistysten varainkeruukeinona ja siksi niiden yhteydessä on yleensä maksullinen kahvitarjoilu.
Esimerkiksi helmikuussa 1933 ilmoitettiin iltamista Helsingissä seuraavasti: 
Iltamatoiminta oli vielä sotien jälkeisinä vuosina vilkasta. Urho Kekkonen mainitsee nimimerkkikirjoituksessaan vuonna 1954 tilastotiedon 11 000 iltamatilaisuudesta vuodessa. Tilastoja kertyi, koska iltamien järjestäminen vaati viranomaisluvan. Liikenneyhteyksien kehittymisen, kaupungistumisen ja television yleistymisen, yleisesti individualistisemman elämäntavan, myötä iltamista on tullut harvinaisia. Joillakin paikkakunnilla iltamia järjestetään nykyäänkin.
Chillagoe

Chillagoe, suomalaislähteissä Chillagoa, oli Matti Kurikan vuonna 1900 Australian Queenslandiin perustama suomalaisten siirtolaisten ihanneyhteisö, oikeastaan vain Chillagoen kaivoskaupungin liepeillä sijainnut tilapäinen telttaleiri, joka jäi muutaman kuukauden mittaiseksi.
Chillagoen taustalla oli Kurikan idea teosofis-sosialistisesta ihanneyhteisöstä jossakin Suomen ulkopuolella, ja Chillagoe oli hänen ensimmäinen edes jotenkin toteutunut hankkeensa ennen Sointulaa ja Sammon Takojia. Kurikka sai ajatuksen perustaa ihanneyhteisönsä Queenslandin osavaltioon, joka tuohon aikaan värväsi aktiivisesti siirtolaisia maksamalla heidän laivamatkansa Lontoosta Australiaan. Kurikka sai houkutelluksi Suomesta mukaansa viisi poikamiestä ja yhden perheellisen miehen, tämän vaimon ja heidän kolme lastaan. Lokakuussa 1899 he saapuivat perille, ja Matti Kurikka otettiin vastaan tärkeänä henkilönä, jota haastateltiin sikäläisiin lehtiin. Queenslandiin saapui nopeasti yhteensä 175 suomalaista, joista 78 luetaan Kurikan kannattajiksi. Tulijat kuitenkin pettyivät pian paikallisiin olosuhteisiin, ja australialaiset puolestaan pitivät suomalaisia laiskoina, kielitaidottomina ja liian työväenhenkisinä niin, että lopettivat heidän värväyksensä.
Vuoden 1900 alussa Matti Kurikka ja 15 muuta miestä lähtivät Queenslandin pohjoisosan sisämaassa sijaitsevaan Chillagoeen raivaamaan metsää tulevan junaradan tieltä. Mukaan tuli myöhemmin muitakin suomalaisia, ja enimmillään heitä oli eri lähteiden mukaan noin 30 tai jopa 80. Tarkoitus oli metsänraivauksella ja ratapölkkyjen teolla rahoittaa tuleva ihanneyhteisö, joka perustettaisiin meren rannalle. Raskaaseen työhön tottumattomat suomalaiset joutuivat kuitenkin pettymään urakan huonouteen, työnantajan mielivaltaan, hyttysiin, kaatosateisiin ja kuumuuteen. Pian myös keskinäiset riidat aiheuttivat sen, että ryhmä hajosi eri puolille Australiaa. Moni heistä alkoi viljellä sokeriruokoa Nambourin lähellä Brisbanesta pohjoiseen, jonne syntyi Finbury-nimen saanut pieni suomalaisyhteisö. Matti Kurikka lähti vain 10 kuukauden Australiassa olon jälkeen Kanadaan perustamaan Sointulaa, ja Pohjois-Amerikkaan suuntasi moni muukin Chillagoen telttaleirissä työskennellyt.
Turn Me On (kappale)

Turn Me On on ranskalaisen DJ David Guettan kappale hänen viidenneltä, Nothing but the Beat -studioalbumiltaan. Kappaleen sanoitukset esittää trinidadilais-yhdysvaltalainen artisti Nicki Minaj, jonka toinen studioalbumi sisältää kappaleen bonuskappaleena sen deluxe-versiossa. Kappaleen sanoittivat Ester Dean, David Guetta ja Giorgio Tuinfort, jonka räppiosuuden on sanoittanut Minaj ja se kertoo sanoituksiltaan riippuvuudesta. Kappale on saanut vaihtelevia vastaanottoja ristiriitaisista myönteisiin. Se on valittu "Nothing but the Beat"-albumin viidenneksi viralliseksi singleksi. Kappale pääsi Yhdysvaltain Top 40/Mainstream ja Rhytmic radion listoille 13. joulukuuta 2011. Kappaleen remiksejä sisältävä EP julkaistiin kansainvälisesti tammikuussa 2012 ja Yhdysvalloissa sekä Kanadassa helmikuussa 2012. Kappale myös pitää yllä Guettan parhaiten Yhdysvaltain listoilla sijoittuneen singlen titteliä yhdessä "Without Youn kanssa, joka myös saavutti neljännen sijan Billboard Hot 100 -listalla. Kappaletta on laajalti käytetty WWE WrestleMania XXVIII:n mainostamisessa. Syyskuussa 2012 kappaletta oli Yhdysvalloissa myyty jo 2 337 000 kopiota.
Eyþór Ingi Gunnlaugsson

Eyþór Ingi Gunnlaugsson (s. 29. toukokuuta 1989) on islantilainen laulaja-lauluntekijä, joka edusti maataan vuoden 2013 Eurovision laulukilpailussa kappaleella ”Ég á líf”. Se oli maan ensimmäinen islanninkielinen edustuskappale sitten vuoden 1997. Hän pääsi toisesta semifinaalista finaaliin, jossa hän sijoittui 47 pisteellään sijalle 17. Hän on julkaissut yhden albumin. 
Eyþór meni naimisiin Soffía Ósk Guðmundsdóttirin kanssa heinäkuussa 2013.
Hänellä on lukivaikeus ja ADHD.
Putikon rautatieasema

Putikon rautatieasema (, ratakm 520+902) on lakkautettu rautatieasema rataosalla Huutokoski–Parikkala Savonlinnan kaupungissa, entisessä Punkaharjun kunnassa, Putikon kylässä. Asema Putikkoon valmistui vuonna 1906 rataosalle Elisenvaara–Savonlinna. Rautatieaseman ohittaa yksi raide. Asema on rakennettu yliarkkitehti Bruno Granholmin V-luokan C-tyypin piirustusten mukaan. Asema on lähes alkuperäisessä ulkoasussaan. Koko aseman pihapiiri rakennuksineen on asemakaavassa suojeltu ja kunnostettu. Putikon asema kuuluu Museoviraston määrittelemään valtakunnallisesti merkittävään rakennettuun kulttuuriympäristöön.
Henkilöliikenne asemalla lakkautettiin 1. tammikuuta 1990 ja tavaraliikenne vuonna 2000. Liikennepaikka lakkautettiin kokonaan 3. kesäkuuta 2007.
Asemalla on toiminut vuodesta 1986 lähtien T:mi Saviseppä. Yrittäjä Hannu Sairanen osti aseman valtiolta vuonna 1998 ja nimesi sen Brunolan tilaksi. Aseman läheisyydessä sijaitsee Putikon saha -niminen tasoylikäytävä.
Nigel Stepney

Nigel Stepney (14. marraskuuta 1958 – 2. toukokuuta 2014 Ashford, Kent) oli brittiläinen Formula 1 -mekaanikko, joka aloitti uransa F1:sten parissa vuonna 1977 Shadow-tallissa. Myöhemmin hän toimi muun muassa Benetton Formulan ja Scuderia Ferrarin mekaanikkona. Hän loukkasi nilkkansa pahasti Espanjan GP:ssä 2000 Ferrarin mekaanikkona, kun Michael Schumacher ajoi hänen päälleen. Stepney tunnetaan parhaiten sta (tunnetaan myös nimellä "Stepneygate") vuonna 2007, jolloin hän vuosi tietoja McLarenille. Hän sai myöhemmin lähteä Ferrarilta.
Hän kuoli auto-onnettomuudessa toukokuussa 2014.
Irlannin vapaaehtoisjoukot

Irlannin vapaaehtoisjoukot () oli Irlannissa vuonna 1913 perustettu puolisotilaallinen järjestö, jonka irlantilaisnationalistit loivat vastapainoksi Irlannin itsehallintoa vastustaneiden unionistien hieman aiemmin perustamille Ulsterin vapaaehtoisjoukoille.
Vapaaehtoisjoukot perustettiin 25. marraskuuta 1913 Dublinissa. Yllykkeenä perustamiselle oli Eoin MacNeillin Gaelic Leaguen lehdessä "An Claidheamh Soluisissa" julkaisema artikkeli ”The North Began”. Siinä hän vaati nationalisteja järjestäytymään voidakseen puolustaa home rulea samaan tapaan kuin unionistit olivat järjestäytyneet vastustamaan sitä. Irlannin vapaaehtoisjoukkojen perustamisen salaisena taustavaikuttajana toimi vallankumouksellinen Irlannin tasavaltalaisveljeskunta (IRB), joten maltillisen home rule -liikkeen johtaja John Redmond oli aluksi haluton tukemaan sitä. Kesäkuussa 1914 puolet vapaaehtoisjoukkojen johtavan neuvoston paikoista annettiin kuitenkin Redmondin tukijoille, jolloin hän muutti suhtautumistaan. Noihin aikoihin järjestön jäsenmäärä oli kohonnut 160 000:een. Kun Ulsterin vapaaehtoisjoukot olivat huhtikuussa 1914 järjestäneet itselleen suuren asetoimituksen ulkomailta, myös Irlannin vapaaehtoisjoukot päättivät aseistautua. Heinäkuussa 1914 Howthiin saapui salaa 1 000 kivääriä ja 29 000 patruunaa käsittänyt aselasti, mutta määrät olivat vaatimattomia unionistien asehankintojen rinnalla.
Irlannin vapaaehtoisjoukot hajosivat kahtia syyskuussa 1914 ensimmäisen maailmansodan syttymisen seurauksena, kun Redmond kehotti sen jäseniä liittymään Britannian armeijaan. Redmondin kannattajat, jotka muodostivat enemmistön vapaaehtoisjoukkojen jäsenistä, erosivat ja perustivat oman "National Volunteers" (Kansalliset vapaaehtoisjoukot) -nimisen järjestönsä. Noin 35 000 – 40 000 värväytyi vapaaehtoisina brittiarmeijaan. Irlannin vapaaehtoisjoukkoihin jäi tällöin militanteista nationalisteista koostunut vähemmistö, jonka IRB:n sotilasneuvosto onnistui soluttamaan tarkoituksenaan tehdä siitä itselleen välineen suunnittelemaansa aseelliseen kapinaan. Jäsenmäärä romahti pariin tuhanteen, mutta kasvoi vuoteen 1916 mennessä 15 000:een. Huhtikuun 1916 pääsiäiskapinassa kapinallisten pääjoukko muodostui Irlannin vapaaehtoisjoukkojen jäsenistä – heitä oli noin 1 300 kaikkiaan 1 600:sta kapinallisesta. Loput kuuluivat pääasiassa Irlannin kansalaisarmeijaan (ICA).
Vuonna 1919 Irlannin vapaaehtoisjoukkojen entiset jäsenet muodostivat Irlannin tasavaltalaisarmeijan (IRA).
Pan-pan

Pan-pan on kansainvälisessä radioliikenteessä käytettävä kutsu, joka tarkoittaa pakkotilaa. Pan-pan-termi on erillinen mayday-termistä, joka tarkoittaa hätätilaa. Pan-pan-termiä käytetään, kun laivaan, lentokoneeseen tai muuhun kulkuvälineeseen tai sen matkustajiin ei kohdistu välitöntä uhkaa, mutta pakkotilaan tulee kuitenkin pian reagoida. Pan-pan ilmaisee mahdollisille pelastajille että on turvallisuusongelma (hätäpalveluille ja muille alueen kulkuvälineille), mutta ”mayday” ilmaisee esimerkiksi koneen putoamisen tai uppoamisen tapahtuvan juuri nyt ja pelastusavun tarpeen olevan välitön.
Vänortsparken

Vänortsparken on Uumajassa, Ruotsissa sijaitseva puisto. Sen eteläpuolella sijaitsevat Storgatan sekä Uumajan kaupunginkirkko, idässä Östra Kyrkogatan ja pohjoisessa Kungsgatan.
Puiden istuttaminen puistoon aloitettiin vuonna 1851. Vuonna 1888 puisto paloi pahoin tulipalossa. Puiston niminä olivat käytössä ennen vuotta 1985 Skolparken ja Kyrkotorget. Vuonna 1985 puisto laitettiin perusteellisesti uusiksi, ja samalla sen nimi muutettiin Vänortsparkeniksi. Puistossa on kulhonmuotoinen nurmialue, jota ympäröivät pensaat ja puut. Puiston läpi kulkee keinotekoinen puro sekä kolme siltaa. Nurmialuetta käytetään säännöllisesti erilaisiin tapahtumiin, kuten ulkona voimistelemiseen.
Historia.
Varhaisina aikoina Uumajan kaupungin hengellisen ja hallinnollisen keskustan muodostivat lääninhallintokeskuksen, kirkon sekä Vänortsparkenin alue. Vänortsparkenin nykyinen tontti on ollut aina avoin paikka. 1700-luvun puolivälissä tontti toimi aukiona ja mahdollisesti ryytitarhana. Sen idän puoleiselle tontille rakennettiin vuonna 1810 Trivialskolan, josta tuli myöhemmin tyttöjen alkeisoppilaitos. Se toimi vuoteen 1888 saakka, jolloin Uumajassa oli suuri tulipalo. Tulipalon jälkeen rakennettiin uusi kolmikerroksinen yläkoulu, Mimerskolan, joka valmistui vuonna 1900. Sen suunnitteli Johan Nordqvist. Koulua laajennettiin Skolgatanin suuntaan kahteen otteeseen 1900-luvun alkupuolella.
Vuonna 1851 kaupunkiin perustettiin yhdistys edistämään puiden istuttamista yleisille paikoille. Siitä tuli myöhemmin puutarhayhdistys, jonka tehtävä oli kylvää Kyrkotorgetille (Kirkkotori) nurmikkoa ja istutuksia vuonna 1858. Molemmat, kirkkotori sekä koulupuisto täytettiin istutuksilla vuonna 1861. Puisto toimi myös jalkapallokenttänä siihen saakka, kunnes Gammliavallen perustettiin vuonna 1925. Puistoa on kutsuttu myös Skolparkeniksi (Koulupuisto), koska sitä ympäröivissä kortteleissa oli näihin aikoihin useita kouluja.
Vuonna 1985 puisto muutettiin ystävyyskuntapuistoksi, eli Vänortsparkeniksi. Siellä on oma paikka kaikille Uumajan ystävyyskunnille, eli Tanskan Helsingørille, Suomen Vaasalle, Venäjän Petroskoille, Norjan Harstadille, Saksan Würzburgille ja Kanadan Saskatoonille. Kungsgatanin suunnassa, puiston luoteiskulmassa, on Ante Dahlstedtin suunnittelema maapalloa esittävä "Tellus"-niminen taideteos. Se on hitsattua kuparipeltiä, jossa lukee: ”edistäköön kaupunkiemme välinen ystävyys ja ymmärrys rauhaa ja vapautta maapallollamme”.
Puistossa kasvaa myös Ruotsin kaupunginpuutarhurien istuttama Uumajan oma kansallispuu, "Betula verrucosa", joka on taalainkoivu.
Johan Wilhelm Rosenborg

Johan Wilhelm Rosenborg (6. huhtikuuta 1823 Pernaja – 13. heinäkuuta 1871 Rönnskär) oli suomalainen juristi ja professori.
Rosenborgin vanhemmat olivat laivuri Johan Erik Rosenborg ja Lovisa Amalia Bastman. Rosenborgin puoliso vuodesta 1870 oli Maria Alexandroff (k. 1928). Rosenborg valmistui filosofian kandidaatiksi 1847, lakitieteen kandidaatiksi 1854 ja lakitieteen lisensiaatiksi (tohtoriksi) 1857, väitöskirjan aiheenaan "Om inskränkningar uti dispositionsrätten öfver hemman" (1856). Kameraali- ja politialainopin sekä valtio-oikeuden dosentti Rosenborgista tuli 1858, tutkimuksella "Om fattigdomen och fattigvården in Finland", joka suomennettiin 1863. Samojen alojen professori Helsingin yliopistoon hänestä tuli 1860, tutkimuksella "Bidrag till jordbeskattningens historia i Finland i medlet af sextonde seklet". Rosenborgin huomattavin teos oli silti hänen vuoden 1863 luentojensa pohjalta samana vuonna julkaistu "Om riksdagar", joka lienee osaltaan vaikuttanut uudelleen koolle kutsuttujen valtiopäivien toimintaperiaatteisiin. Siitä oli hyötyä myös vuoden 1865 perustuslakikomitealle, jonka tehtävänä oli laatia uusi valtiopäiväjärjestys. Rosenborg oli itsekin komitean jäsen, samoin kuin vuoden 1863 valtiopäiville esityksiä valmistelleen komitean jäsen ja mainittujen valtiopäivien talousvaliokunnan sihteeri. Vuoden 1867 valtiopäivillä Rosenborg oli perustuslakivaliokunnan sihteeri. Vuosina 1868–1871 hän taas oli Suomen Pankin valtuusmies.
Gemma Funtek-Snellman

Gemma Funtek-Snellman (17. tammikuuta 1910 Viipuri – 27. elokuuta 1996) oli suomalainen, myöhemmin Ruotsiin asettunut, ruotsin kielellä kirjoittanut lastenkirjailija ja kääntäjä.
Funtek-Snellmanin vanhemmat olivat kapellimestari Leo Funtek (1885–1965) ja Bertha Constance Liljeström (1887–1961). Hän oli naimisissa Helge Herolf Snellmanin (s. 1898) kanssa.
Teokset.
Nimellä "Gemma Snellman":
Adobe Creative Cloud

Adobe Creative Cloud on Adobe Systemsin kehittämä palvelu, joka antaa käyttäjien käyttää yrityksen ohjelmistoja graafiseen suunnitteluun, videonmuokkaamiseen, websuunnitteluun sekä pilvilaskentaan. Creative Cloudia isännöi Amazon Web Services.
Se toimii Software as a Service -tyyppisenä mallina, jossa asiakkaat eivät osta lisenssiä ohjelman kopioon, vaan vuokraavat sen kestotilauksena. Kun sopimus loppuu ja sitä ei uusita, käyttäjä menettää pääsyn sovelluksiin sekä palvelun käyttämiin tiedostomuotoihin talletetut työt, joita ei voi käyttää kilpailevissa sovelluksissa.
Adobe esitteli Creative Cloudin ensimmäistä kertaa lokakuussa 2011. Tästä huolimatta Adobe julkaisi seuraavana vuonna vielä uuden version Adobe Creative Suitesta (CS). 6. toukokuuta 2013 Adobe kuitenkin ilmoitti, että he eivät ole julkaisemassa enää uutta versiota Creative Suitesta ja lisäsi että tulevaisuudessa kaikki versiot heidän ohjelmistaan olisi saatavilla vain Creative Cloudin kautta. Ensimmäiset vain Creative Cloudin kautta saatavat ohjelmat julkaistiin 17. kesäkuuta 2013.
Major League Baseball -kausi 1922

Major League Baseball -kauden 1922 päätteeksi pelatussa World Series -ottelusarjassa kohtasivat edellisen kauden tapaan New Yorkin paikalliskilpailijat toisensa. Sarja pelattiin nyt "paras seitsemästä" -järjestelmällä, kun kolmella edellisellä kaudella oli käytetty "paras yhdeksästä" -menetelmää. Giants voitti Yankees'in 4–0 yhden kamppailun päätyttyä tasatilanteeseen tuomarin keskeytettyä ottelun 10. vuoroparin pelin jälkeen pimeyden takia. Kyseessä oli kolmas ja viimeinen tasapeliin päättynyt ottelu modernin World Seriesin historiassa.
NL:n tilastoja hallitsi edelleen St. Louisiin Rogers Hornsby. AL:ssä suurimman osan tilastoista vei nimiinsä toisen St.Louisilaisjoukkueen George Sisler, joka vei nimiinsä viiden tilaston ykkössijat. Kunnari- ja juoksutilastoissa paras oli Ken Williams, myös Brownsin pelaaja. Babe Ruth aloitti kauden vasta 20. toukokuuta ja pelasi 110 ottelua oltuaan alkukaudesta pelikiellossa yhdessä Bob Meuselin kanssa. 30. syyskuuta Ruth ajettiin ulos ottelusta ainoan kerran uransa aikana käytettyään "halventavaa kieltä" tuomaria kohtaan. 
Charlie Robertson syötti American Leaguen historian kolmannen "täydellisen pelin" 30. huhtikuuta Chicagon voittaessa Detroitin 2–0. 
Kausi oli Yankees'in viimeinen Polo Groundsilla. Vuonna 1923 valmistui Yankee Stadiumin ensimmäinen versio, joka toimi seuran kotistadionina aina vuoteen 2009 saakka, jolloin nykyinen Yankee Stadium valmistui.
Klubitalo

Klubitalo on asuin- ja liiketalo Vaaran kaupunginosassa Oulussa. Arkkitehti Veikko Malmion suunnittelema rakennus on valmistunut vuonna 1960.
Klubitalon tontin Uusikadun ja Hallituskadun kulmauksessa omisti Oulun Suomalainen Klubi, jolla oli tontilla puinen kerhorakennus. Suomalainen Klubi alkoi 1950–luvun lopulla suunnitella tontilleen 13–14-kerroksista tornitaloa. Asemakaavassa tontti oli osoitettu viisikerroksiselle talolle, mutta Oulun kaupunki suostui korottamaan rakennusoikeutta kymmeneen kerrokseen. Vastineeksi lisärakennusoikeudesta Suomalainen Klubi luovutti osan tontista katualueeksi.
Alfred Cavén

Carl Alfred Cavén, sukunimi esiintyy myös muodossa "Caween" (29. huhtikuuta 1836 Tyrväntö – 12. elokuuta 1912 Hämeenlinna) oli suomalainen arkkitehti. Cavén suunnitteli useita rakennuksia Hämeenlinnaan ja lisäksi hän laati asemakaavoja muun muassa Hämeenlinnaan (1887) ja Lahteen.
Cavénin vanhemmat olivat lipunkantaja, maanviljelijä Karl Fredrik Cavén ja Juliana Gustava Burgman. Cavén kävi Hämeenlinnan yläalkeiskoulun ja pääsi ylioppilaaksi 1856. Hän opiskeli arkkitehdiksi intendenttikonttorissa 1855 ja valmistui Tukholman taideakatemiasta vuonna 1866. Opiskelun ohella Cavén toimi kiertävänä valokuvaajana ja arkkitehtien piirtäjänä. Hän teki 1874 ja 1875 opintomatkoja Keski-Eurooppaan ja oleskeli vuoden ajan Pariisissa.
Cavén toimi Hämeen läänin virkaatekevänä lääninkonduktorina vuosina 1860–1862 ja yleisten rakennusten ylihallituksen ylimääräisenä arkkitehtina vuodesta 1867 sekä oli Mikkelin läänin lääninrakennuskonttorin virkaatekevänä esimiehenä vuosina 1867–1869. Cavén toimi sitten Hämeen läänin apulaisarkkitehtina vuosina 1869–1873 ja sen jälkeen hän oli yleisten rakennusten ylihallituksen toisena arkkitehtina ja Hämeen lääninrakennuskonttorin johtajana 1876–1907.
Carl Alfred Cavén oli naimisissa vuodesta 1898 Adèle Lovisa Walhemin kanssa.
Anu Hopia

Anu Inkeri Hopia (s. 1960) on suomalainen elintarviketieteilijä (ETT, elintarvikekemia), tietokirjailija ja elintarvikekehityksen tutkimusprofessori Turun yliopistossa (Seinäjoen yliopistokeskus/Epanet). Hän on kirjoittanut ja luennoinut ruoanlaiton kemiasta 1990-luvun puolivälistä lähtien.
Emil Fabritius

Ernst Emil Fabritius (23. joulukuuta 1874 Helsinki – 15. kesäkuuta 1949 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti.
Fabritiuksen vanhemmat olivat luutnantti August Johan Fabritius ja Anastasia (Annie) Wallin. Hän pääsi ylioppilaaksi 1893 (Läroverket för gossar och flickor i Helsingfors) ja valmistui arkkitehdiksi Polyteknillisestä opistosta vuonna 1900. Hän opiskeli myös Berliinissä ja Münchenissä.
Fabritius toimi arkkitehtina Helsingissä vuosina 1900–1917. Vuonna 1901 hän tuli ylimääräiseksi arkkitehdiksi tie- ja vesirakennusten ylihallitukseen sekä hänet nimitettiin piirustuksen opettajaksi Polyteknilliseen opistoon. Vuosina 1904–1906 hän oli Helsingin ruotsalaisissa oppikouluissa piirustuksen opettajana. Hänellä oli 1905–1915 yhteinen arkkitehtitoimisto "Jung &amp; Fabritius" arkkitehti Valter Jungin kanssa. Myöhemmin Fabritius ryhtyi liikemieheksi. Vuonna 1915 Fabritius oli perustamassa Oy Suomen Pohjoiskomppaniaa ja vuonna 1927 Ab Rakennuspahvi Oy:tä. Hän oli molempien yhtiöitten toimitusjohtajana niiden perustamisesta lähtien ja oli myös Ab Rakennuspahvi Oy:n hallituksen puheenjohtajana. Fabritius toimi myös valtiopäivien pikakirjoittajana säätyvaltiopäivillä 1894–1905 sekä sen jälkeen vielä eduskunnassa kaksilla valtiopäivillä.
Fabritius oli 1898–1899 Polyteknikkojen Yhdistyksen puheenjohtajana. Suomen Metsästysyhdistyksen puheenjohtajana hän oli 1919–1924. Vuonna 1918 hän oli Suomen lähetystön intendentuurijaoston hankintatoimiston päällikkönä Tukholmassa ja Suomen lähetystön sotilasasiamiehen apulaisena Berliinissä.
Fabritius kilpaili ammunnassa. Hän osallistui Tukholman olympialaisissa 1912 haulikkoammunnan henkilökohtaiseen kilpailuun sijoittuen 54:nneksi.
Rakennuksia.
Yhteistyössä Valter Jungin kanssa:
Juhan Liiv

Juhan Liiv (30. huhtikuuta 1864 Alatskivi – 1. joulukuuta 1913 Kavastu-Kuusa) oli virolainen runoilija. Kirjoittaessaan lehtiin hän käytti nimimerkkiä §§. 
Elämäkerta.
Juhan Liivin vanhemmat olivat Liivinmaan kuvernementin maalaisköyhälistöä. Köyhyydestä huolimatta he päättivät kouluttaa molemmat poikansa. Liivin vanhemmasta veljestä Jakob Liivistä tuli opettaja, ja myös hän oli kirjailija ja runoilija. Juhan Liiv lähetettiin Hugo Treffenerin lukioon, mutta lukiossa hän kuitenkin sairastui, ja hänet lähetettiin takaisin kotiin. Jatkuva köyhyys ja sairastelu saivat tulevan runoilijan suhtautumaan synkästi elämään ja maailmaan.
Kotona hän ryhtyi kirjoittamaan runoja ja satunnaisesti kolumneja Olevik-nimiseen lehteen. Runot eivät saavuttaneet suuren yleisön suosiota, sillä ne olivat aivan erilaisia kuin tuolloin muodissa ollut tyyli eivätkä ne käsitelleet rakkautta. Kaikesta huolimatta hän pysyi aikeessaan tulla runoilijaksi, vaikka naapuruston pilkka ja vähättelyt vahingoittivatkin hänen yliherkkää mieltään.
Vuonna 1894 Liiv sai viimein menestystä, kun hänen novellinsa "Vari" () julkaistiin. Runo oli kulkenut eri kustantajilla kaksi vuotta ennen julkaisuaan. Sen päähenkilö on fyysisesti heikko, mutta henkisesti vahva. Tämän lukeva yleisö ymmärsi tarkoittavan Liiviä itseään. Teoksen synkkä tyyli enteilee kirjailijan myöhemmän lyriikan ja proosan tyylejä. Runokokoelmassa esiintyy kaksi hahmoa, Veni-Villem ja Räpsi-Rein, joista tuli tunnettuja hahmoja. Liiv jatkoi pian kirjoittamista, mutta ilman sanottavaa menestystä.
Pian novellin ilmestymisen jälkeen Liiv lähetettiin Tarttoon psykiatriseen hoitoon. Hän oireili kuvittelemalla olevansa tsaari Aleksanteri II:n poika sekä Puolan kuningas. Tämä johtui kenties siitä, että hän oli tuntenut olevansa halveksittu ja naurunalainen lähes koko aikuisuutensa. Hoitavat lääkärit totesivat hänellä skitsofrenian. Sairauden puhkeamiseen oli vaikuttanut myös suhteen katkeaminen muusaan ja rakastettuun Liisa Goldingiin. Lääkärin antama hoito oli ristiriitaista; lääkäri ihaili Liivin runoja, mutta piti runoilijaa liian heikkona paranemaan. Lopputuloksena oli, että Liivin täytyi kamppailla sairautta vastaan koko loppuelämänsä.
Kirjailija Friedebert Tuglas kävi Liivin luona vierailulla vuonna 1909 ja vei kaikki tämän kirjoittamat runot kustantamoon. Liikkeellä oli ollut huhu, että Liiv olisi kuollut. Tuglas käynnisti myös keräyksen, josta kertynyt rahasumma käytettiin Liivin hoitoon.
Vuonna 1913 Liiv matkusti junassa ilman matkalippua, ja henkilökunta jätti hänet kyydistä asumattomalle alueelle. Liiv päätti kävellä kotiin, mutta pitkä oleskelu kylmässä ilmassa aiheutti keuhkokuumeen, johon hän kuoli.
Juhan Liiv -palkinto.
Juhan Liiv -runopalkinto perustettiin vuonna 1965. Se annetaan voittajalle joka vuosi Alatskivessä 30. huhtikuuta.
Jill Evans

Jill Evans (s. 8. toukokuuta 1959) on walesiläinen poliitikko ja entinen kansallismielisen Plaid Cymrun puheenjohtaja. Evans edusti Plaid Cymrua ja Walesia Euroopan parlamentissa vuosina 1999–2020 eli Ison-Britannian EU-eroon asti. Hän oli vuosina 2009–2014 Vihreät / Euroopan vapaa allianssi -ryhmän jäsen ja varapuheenjohtaja, ja EFA:n varapuheenjohtaja 2014–2019. Vuonna 2004 Evans oli ensimmäinen europarlamentaarikko, joka puhui kymriksi EU-parlamentissa.
Jamaika talviolympialaisissa 2014

Jamaika osallistui Sotšin talviolympialaisiin 2014. Joukkue koostui kahdesta urheilijasta, jotka kilpailivat rattikelkkailussa.
Joukkue.
Rattikelkkailu.
Jamaika sai rattikelkkajoukkueen mukaan olympialaisiin ensimmäistä kertaa 12 vuoteen. Marvin Dixon ja Winston Watt jäivät kahden miehen kelkassa avauspäivän molemmilla laskuilla sijalle 30 ja siten kilpailun viimeisiksi. Toisen päivän ensimmäisellä laskulla heidän sijoituksensa oli 29. Serbian joukkueen vetäydyttyä kilpailusta. He eivät päässeet mukaan finaalikierrokselle, ja joukkueen loppusijoitukseksi jäi 29.
Johannes Kunila

Johannes Kunila (synt. Kunelius, 24. kesäkuuta 1887 Kivijärvi – 9. helmikuuta 1942 Turku) oli suomalainen pappi. Hän työskenteli muun muassa vankilasaarnaajana Helsingin, Mikkelin ja Turun lääninvankiloissa sekä merimiespastorina Saksassa. Kunila kuoli neuvostoliittolaisen desantin puukottamana Turun lääninvankilassa.
Elämä.
Uusherännäisiin kuuluneen Kunilan vanhemmat olivat metsätyönjohtaja Kosti Taavetti Kunila ja Tiina Kinnunen. Kunila kirjoitti ylioppilaaksi Oulun suomalaisesta lyseosta 1911, jonka jälkeen hän opiskeli teologiaa Helsingin yliopistossa. Kunila sai pappisvihkimyksensä Savonlinnassa 1914, jonka jälkeen hän työskenteli Asikkalan kirkkoherran apulaisena ja vt. kirkkoherrana 1914–1917 sekä Helsingin lääninvankilan vankilapappina 1917-1918. Sisällissodan jälkeen Kunila toimi Helsingin vankileirin kasvatusjohtajana. Hänen tehtäviinsä kuului muun muassa antaa sielunhoitoa kuolemaantuomituille punavangeille. Kunila oli läsnä useimmissa vankileirin teloituksista. Hän piti luetteloa kaikista Helsingin alueen vankileireissä kuolleista henkilöistä kesäkuun 1918 ja helmikuun 1919 välisenä aikana. Kunilan lista käsittää yhteensä 1 410 nimeä.
Vuosina 1919-1922 Kunila työskenteli Valtion poliisikoulun varajohtajana. Kunila oli vuodesta 1920 lähtien myös Suomen Merimieslähetysseuran palveluksessa ja muutti 1922 Hampuriin, missä hän työskenteli lähes kymmenen vuoden ajan. Kunila piti tilaisuuksia myös muissa Pohjois-Saksan satamakaupungeissa ja järjesti suomenkielisiä jumalanpalveluksia Berliinissä, jossa hän toimi lähetystöpastorina. Vuonna 1927 Kunila väitteli tohtoriksi Hampurin yliopistossa. Palattuaan 1930-luvun alussa Suomeen Kunila toimi vankilapappina Mikkelin ja sittemmin Turun lääninvankilassa. Turussa hän oli myös vankilan johtokunnan jäsen. Lisäksi Kunila oli muun muassa arkkipiispa Erkki Kailan ulkomaanasioiden sihteerinä. Kunila tiettävästi allekirjoitti 1930-luvulla kuolemanrangaistusta vastustaneen kansalaisadressin.
Jatkosodan aikana helmikuussa 1942 Turun lääninvankilassa kuolemantuomionsa vahvistamista odottanut Ruotsinpyhtäällä vangittu virolaissyntyinen puna-armeijan desantti Leonard Kirs pyysi yksityistä sielunhoidollista keskustelua ja yllättäen puukotti Kunilaa useita kertoja omatekoisella teräaseella tämän työhuoneessa ja vielä kerran käytävällä Kunilan yrittäessä paeta. Kunila kuoli ambulanssissa matkalla sairaalaan. Surman motiiviksi on arveltu joko Kirsin aikomus varastaa Kunilan papinpuku voidakseen käyttää sitä valepukuna pakoyrityksessä tai halu kostaa epäoikeudenmukaisena pitämänsä vangittujen desanttien kohtelu. Kirs teloitettiin pian tapahtuman jälkeen. Muut Turun vankilassa jatkosodan aikana olleet poliittiset vangit ja vangitut aseistakieltäytyjät kuvailivat Kunilaa myönteiseen sävyyn. Johan Helon mukaan edes vangituilla desanteilla ei ollut mitään henkilökohtaista kaunaa Kunilaa kohtaan ja tämä valikoitui uhriksi huonoa onneaan. Kunila on haudattu Turun hautausmaalle.
Perhe.
Johannes Kunilan puoliso oli kieltenopettaja Aili Salome Hellman. Hänen isänsä oli kirjailija J. F. Hellman.