Sundqvist-jupakka

Sundqvist-jupakka on nimitys vuosina 1990–2001 tapahtuneelle tapahtumasarjalle, joka alkoi STS-pankin tappiolliselle yritykselle myöntämästä lainasta. Ulf Sundqvistin mukaan nimetty jupakka kärjistyi myöhemmin lainan myöntämiseen liittyviin korvausvaatimuksiin ja niiden kohtuullistamiseen sekä näihin liittyviin rikostutkintoihin ja oikeudenkäynteihin. Suomen toisena valtiovarainministerinä toiminut Arja Alho joutui eroamaan vuonna 1997 hyväksyttyään Sundqvistin vahingonkorvausten pienentämisen.
Tapahtumien kulku.
STS-pankki myönsi vuonna 1990 tappiolliselle yritykselle 20 miljoonan markan lainan, jolla se muun muassa osti ylihintaan pääjohtaja Ulf Sundqvistin ja hänen veljensä omistaman käytannössä vakuudettoman Lomametsä Oy:n osakkeet. Luotonanto tehtiin vastoin Pankkitarkastusviraston ohjeistusta ja lainahakemuksesta puuttuivat normaalit yrityksen vakuusarvoihin ja varallisuuteen liittyvät selvitykset. 
Lainajärjestely rikkoi myös Sundqvistin itse vain muutamaa kuukautta aiemmin laatimia uusia STS-pankin luotonanto-ohjeita. STS-Pankki (myöhempi Arsenal-Silta) vaati vuonna 1993 Sundqvistilta ja seitsemältä muulta pankin johtokunnan jäseniltä ja varajäseneltä vahingonkorvauksia yhteensä 68,5 miljoonaa markkaa siitä, että nämä olivat johtaneet pankkia kahdessa tapauksessa huolimattomasti. Helsingin käräjäoikeus tuomitsi 17. tammikuuta 1995 Sundqvistin ja viisi muuta pankin johtokunnan jäsentä 26 miljoonan markan vahingonkorvauksiin. Pankin myöntämät luotot muun muassa Sundqvistin osittain omistamalle Wayup-yritykselle olivat olleet oikeuden mukaan liian riskialttiita. 
Sundqvist oli jäävännyt itsensä asian virallisesta päätöksenteosta, mutta puuttui silti epäsuorasti luottopäätöksen valmisteluun. Käräjäoikeus katsoi myöhemmin, että Sundqvist oli laiminlyönyt tapauksessa pankin etujen valvonnan ja menetellyt lojaliteettivelvollisuutensa vastaisesti. Johtokunnan jäsenet olivat aiheuttaneet pankille yhteensä 124 miljoonan markan vahingot. Pääjohtaja Ulf Sundqvist kantoi käräjäoikeuden mukaan suurimman vastuun luototuksesta, koska toimi johtokunnan puheenjohtajana.
Sundqvistilla oli ollut huomattavan suuret tulot, mutta hän ei maksanut siitä huolimatta edes murto-osaa hänelle määrätystä vahingonkorvauksesta, vaan päin vastoin piilotti rahansa velkojalta tilikikkailun avulla. Valtion omistama Arsenal-Silta luopui lopulta korkeimman oikeuden määräämästä 13,8 miljoonan markan vahingonkorvauksesta korkoineen ja toisena valtiovarainministerinä toiminut Arja Alho (sd) hyväksyi vuonna 1997 Sundqvistin vahingonkorvausvelvoitteen leikkaamisen 1,2 miljoonaan.
Sovittelusopimus johti ministeri Alhon eroon ja uuden esitutkinnan käynnistämiseen Sundqvistin harjoittamasta rahojen piilottamisesta. Helsingin hovioikeus tuomitsi Sundqvistin 22. kesäkuuta 2000 kuuden kuukauden ehdolliseen vankeuteen törkeästä velallisen epärehellisyydestä. Korkein oikeus pysytti hovioikeuden päätöksen hylkäämällä Sundqvistin valituslupahakemuksen.
Hovioikeuden päätöksen johdosta Arsenalin tarkastusvaliokunta otti vuonna 1997 tehdyn sovittelusopimuksen uuteen harkintaan. Valtion vakuusrahaston toimiohjelautakunta päätti kuitenkin 8. kesäkuuta 2001, ettei valtio ryhdy hakemaan sovittelusopimukseen muutoksia.
Velan sovittelu johtui luultavasti siitä, että Sundqvist oli tietoinen sopimuksesta, jolla valtio myisi Arsenal-pankin ongelmalliset saamiset ulkomaiselle perintätoimistolle vain kahden prosentin arvolla velkojen määrästä, eikä tätä tietoa haluttu silloin julkisuuteen. Kyseinen sopimus velkojen myymisestä ulkomaille tuli julkisuuteen vasta 2008. Samaan aikaan tuli Suomessa voimaan laki, jolla tietyn aikaa ulosotossa olleet vanhemmat velat vanhenevat, melkein kaikille.