tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Haavansahajumi

Haavansahajumi ("Xyletinus tremulicola") on puunkaivajiin kuuluva, uhanalainen ja Suomessa rauhoitettu kovakuoriainen. Se on yksi Suomen kansainvälisistä vastuulajeista.
Koko ja ulkonäkö.
Haavansahajumi on noin 4 mm pitkä, mustanruskea, pitkänomainen kovakuoriainen. Ulkonäöltään se muistuttaa suuresti muita "Xyletinus"-suvun kovakuoriaisia, mutta eroaa näistä siinä, että laji elää ainoastaan haapojen kuorella.
Levinneisyys.
Haavansahajumi kuvattiin tieteelle vuonna 1958 Pohjois-Ruotsista löytyneiden yksilöiden perusteella. Lajin tiedetään elävän koko maailmassa ainoastaan Suomessa ja Ruotsissa, mutta sitä tavattaneen myös Venäjällä. Suomesta laji löydettiin vasta vuonna 1991 ja siltä tunnetaan vain muutamia erillisiä esiintymispaikkoja.
Elinympäristö ja elintavat.
Laji elää vaurioituneissa tai kuolleissa, paksukuorisissa haavoissa ja vaikuttaa suosivan aurinkoisilla paikoilla kasvavia, kookkaita puuyksilöitä. Lajia tavataan useammin pystyssä olevassa kuin kaatuneessa puussa. Kuoriaiset elävät runkojen yläosissa ja joskus paksuissa oksissa. Toukat elävät kuoren alla, usein siten että kuoren alla on aikaisemmin elänyt haapakaarnureita (suku "Trypophloeus"). Helpoin merkki lajin esiintymisestä ovat puun kuorella näkyvät lentoaukot.
Vaikka haavansahajumi on tunnettu Suomesta vasta vähän aikaa, lajin hajanainen levinneisyys viittaa siihen että se on ollut aikaisemmin yleisempi. Lajin arvellaan kärsineen pahoin kookkaiden haapojen vähenemisestä ja se hyötynee sellaisten säilyttämiseen tähtäävistä metsänhoitotoimenpiteistä.
Laji mainitaan Euroopan unionin luontodirektiivin toisessa liitteessä. Vuoden 2010 kansallisessa uhanalaisarvioinnissa se on luokiteltu vaarantuneeksi (VU).
Ravinto.
Kuoriainen elää haavalla ("Populus tremula").
Viitasammakonputki

Viitasammakonputki ("Hydrocotyle vulgaris") on matala, suikertavavartinen ruohokasvi araliakasvien heimossa. Aiemmin se on sijoitettu sarjakukkaiskasveihin ("Apiaceae").
Ulkonäkö.
Viitasammakonputki on monivuotinen ja kasvaa 5–20 senttimetriä korkeaksi. Sen 10–50 cm pitkä varsi on suikertava ja sen nivelkohdista kasvaa juuria. Kilpimäiset lehdet ovat 1,5–4 cm leveät. Kukinto on lehtihangasta kasvavassa vanassa. Kukat ovat pienet, sijoittuvat kiehkuroihin ja väriltään ne ovat valkoisen punertavat. Jokaisella kukalla on oma tukilehti. Hedelmä on 2 millimetriä leveä, litteä, nystyinen, herttatyvinen sekä matala- ja ohutharjainen.
Elinympäristö ja levinneisyys.
Viitasammakonputkea tavataan Euroopassa yleisesti Pyreneiden niemimaalta Britteinsaarille, Puolaan, Unkariin ja Pohjois-Italiaan. Pohjoisimmillaan kasvi esiintyy Etelä-Ruotsissa ja -Norjassa, Virossa ja Islannissa. Satunnaisesti lajia tavataan Pohjois-Afrikan rannikolla ja Kaukasuksella. Uudessa-Seelannissa se on tulokas.
Elinympäristö.
Viitasammakonputken kasvupaikkoja ovat erilaiset märät paikat kuten järven- ja joenrannat, ojat, purot, lätäköt, märät nummet ja dyynikosteikot.
Robert Pollard

Robert Ellsworth Pollard Jr. (s. 31. lokakuuta 1957 Dayton) on yhdysvaltalainen rock-muusikko, laulaja ja lauluntekijä, joka toimi Guided by Voices -indierockyhtyeen keulahahmona vuoteen 2004 asti. Nykyään Pollard luo soolouraa.
Pollard on tuottelias lauluntekijä. Vuonna 2006 "Paste"-lehti luokitteli hänet 78. suurimmaksi eläväksi lauluntekijäksi. Hänellä on yli 1 500 rekisteröityä kappaletta.
Japanin pankki

Japanin pankki () on Japanin keskuspankki. Se on vastuussa käteisen liikkeelle laskusta sekä jenin ja muiden raha-asioiden hallinnoimisesta. Sen asema määriteltiin kesäkuussa 1882 voimaan astuneessa laissa Japanin pankista. Toimintansa pankki aloitti saman vuoden lokakuussa. Japanin pankin toimintaa järjestettiin uudelleen uudessa vuonna 1942 säädetyssä laissa. Japanin pankin pääjohtajana toimii Masaaki Shirakawa. Pankin pääkonttori sijaitsee Nihonbashissa, Tokiossa.
Vuonna 2018 Japanin pankki omisti Japanin bruttokansantuotteen verran velkakirjoja ja osakkeita.
Lammikki

Lammikki eli keltalammikki ("Nymphoides peltata") on vedessä kasvava monivuotinen keltakukkainen raatekasvilaji.
Ulkonäkö.
Lammikki on kelluvavartinen ja kasvaa 80–150 senttimetriä pitkäksi. Sen lehdet ovat herttamaiset, pitkäruotiset, 3–10 cm leveät ja alta punapilkkuiset. Lammikin kukan teriö on 3–4 cm leveä ja väriltään keltainen. Teriön sisäpinta on karvainen ja reuna ripsinen. Hedelmänä on suippo, munamainen kahden senttimetrin mittainen kota. Ulkonäöltään lammikki muistuttaa vähän kilpukkaa tai ulpukkaa.
Levinneisyys.
Lammikki kasvaa alkuperäisenä Keski-Euroopassa ja Aasiassa. Se on Euroopassa levinnyt tulokaslajina pohjoisemmaksi, muun muassa Tanskaan, Etelä-Ruotsiin ja Etelä-Suomeen, missä se kasvaa runsasravinteisissa järvissä ja lammissa.
Havainnot Suomessa.
Suomessa lammikki on vieraslaji, joka tavattiin ensimmäisen kerran luonnonvaraisena Kaarinan Littoistenjärvessä vuonna 2012. Esiintymä pyrittiin poistamaan välittömästi, koska laji on muualla luontaisen esiintymisalueensa ulkopuolella osoittautunut haitalliseksi vieraslajiksi. Hyvin menestyessään se voi muodostaa veden pinnalle tiheää kasvustoa, mikä aiheuttaa happikatoa ja veden laadun huononemista. Se voi myös syrjäyttää luontaisia kasvilajeja. Myöhemmin samana vuonna lammikkia löydettiin myös Aurajoesta Vanhalinnan yläpuolelta, Naantalin Luolalanjärvestä ja Maskusta. Vuonna 2013 lammikki levisi myös Haunisten altaan matalikoille Raisiossa.
Kiss of the Dragon

Kiss of the Dragon (tv-esityksessä "Kiss of the Dragon – Lohikäärmeen suudelma") on vuonna 2001 ensi-iltansa saanut toimintaelokuva. Elokuvan pääosia esittävät Jet Li, Bridget Fonda, Tchéky Karyo, Max Ryan, Ric Young, Burt Kwouk, Kentaro, Laurence Ashley ja Cyril Raffaelli. Elokuvan on ohjannut Chris Nahon. Elokuva oli taloudellisesti menestynyt ja aikoinaan kielletty Kiinassa.
Kiehkuravesirutto

Kiehkuravesirutto ("Elodea nuttallii") on alun perin pohjoisamerikkalainen vesikasvi, joka muistuttaa paljon kanadanvesiruttoa ("Elodea canadensis").
Suomenkielistä nimeä kiehkuravesirutto on käytetty myös toisesta saman heimon lajista, vesipuuhkasta ("Hydrilla verticillata").
Ulkonäkö.
Kiehkuravesirutto on monivuotinen ja kasvaa 30–100 senttimetriä pitkäksi. Sen lehdet ovat 6–35 millimetriä pitkät ja 0,8–3,5 mm leveät. Lehdet ovat jäykkiä ja muodoltaan suippoja, kapean kolmiomaisesta tasasoukkaan. Lehden kärjen suippous on selvä eroavuus kanadanvesiruton pyöreäkärkiseen lehteen. Kukat ovat kuten kanadanvesirutolla, mutta verholehdet ovat hieman lyhyemmät.
Levinneisyys.
Kiehkuravesirutto kasvaa alkuperäisenä Pohjois-Amerikassa, monissa Yhdysvaltojen osissa ja Kanadan eteläosassa. 
Kanadanvesiruton tavoin laji on levittäytynyt Eurooppaan, myös kaikkiin Pohjoismaihin. Ennen lajin löytymistä Suomesta sen lähimmät kasvupaikat olivat Ruotsissa Perämeren rannikolla Norrbottenissa ja Tukholman lähellä Uplannissa. Ruotsissa kasvin ensimmäiset havainnot ovat vuodelta 1991. 2020-luvulla laji on ehtinyt levitä 18 eri eliömaakuntaan. Norjassa kasvia esiintyy useassa paikassa eteläisellä länsirannikolla.
Levinneisyys Suomessa.
Suomesta kiehkuravesirutto löydettiin ensimmäisen kerran vuonna 2021. Sitä tavattiin kolmesta eri paikasta Varsinais-Suomessa, Paimion Ankkalammesta, Paimion Valkojannummen sorakuoppalammesta ja lammesta Sydmon kylässä Paraisilla. Vuonna 2023 kasvia havaittiin neljännessä paikassa, Maskussa pienessä lammessa 8-tien vieressä. Vuonna 2024 kasvia havaittiin Varsinais-Suomessa Marttilassa sijaitsevassa lammessa.
Andrew Meikle

Andrew Meikle (1719 East Linton, Itä-Lothian – 27. marraskuuta 1811) oli brittiläinen koneinsinööri, joka on saanut kunnian puimakoneen keksimisestä. Puimakonetta käytetään viljan jyvien irrottamiseen akanoista ja kasvin muista osista. Tätä keksintöä pidetään yhtenä avainkeksintönä Englannin maatalouden vallankumouksessa 1700-luvulla. Keksintö tehtiin vuonna 1786, vaikka joidenkin mukaan Meikle vain paransi aikaisempaa konetta.
Meikle oli mekaanisesti lahjakasta sukua: hänen isänsä tunnettiin seulomakoneen keksijänä. Aikaisemmin (noin 1772) Andrew Meikle oli keksinyt tuulimyllyn jousitetut lapapurjeet, jotka korvasivat aikaisemman yksinkertaisen lapapurjeen. Tässä jousitettujen lapapurjeiden ratkaisussa purjeita tuulivoimalla säätävä suljinmekanismi oli ohjaustangolla kytketty jousiin. Myrskyssä jousitetut lapapurjeet antavat periksi ja estävät tuulimyllyn vahingoittumisen.
Meikle oli töissä myllynhoitajana Houstonin myllyllä Itä-Lintonissa, Itä-Lothianin hallintoalueella. Tilan omisti Rennien perhe, ja perheen poika John Rennie vanhempi oli usein auttamassa Meiklen verstaalla. Sittemmin monien siltojen ja kanavien rakentajana tunnetun John Rennien mukaan Meikle oli merkittävä innostaja hänen omassa uranvalinnassaan.
Muistojen Bulevardi (kappale)

Muistojen Bulevardi on Börje Sundgrenin säveltämä sekä hänen ja Sauvo Puhtilan salanimellä Solja Tuuli sanoittama kappale. Sanoituksessa kertoja vaeltaa syysaikaan puistolehmusten reunustamalla Helsingin Bulevardilla ja muistelee onnellisempia aikojaan läheisen ihmisen kanssa, jolloin kaupunki näyttäytyi rakkauden kehtona ja keväinen valo täytti myös sydämen.
Tämä ranskalaistyyppinen kappale oli ehdolla Suomen edustajaksi Eurovision laulukilpailuun vuonna 1966. Laulusolisti oli Laila Kinnunen. Kappale julkaistiin samana vuonna hänen singlellään "Muistojen Bulevardi" / "Näitkö sen?" (Scandia KS 629). Säestyksestä vastasi Esko Linnavallin yhtye ja Linnavalli oli myös kappaleen sovittaja. Kappale julkaistiin myöhemmin albumilla "Valoa ikkunassa" (Helmi HLP 834) vuonna 1986.
Tätä ennen se oli ehtinyt ilmestyä vuonna 1983 Matti Salmisen albumilla "Rantakoivun alla" (Scandia SLP 695), jolla säestyksestä vastasi Jaakko Salon johtama studio-orkesteri ja sovituksesta Raimo Henriksson.
Vuonna 1990 kappale päätyi suomalaisen rautalankayhtye The Quietsin singlen "Maroc 7" (Euros SIS 061) kääntöpuolelle. Kappaleen englanninkielinen nimi on "Boulevard of Memories". Tämän instrumentaaliesityksen sovituksesta vastaa esittävä yhtye.
Vuonna 1991 ilmestyneellä albumilla "Helsingin laulu" kappaleen esittää Vesa-Matti Loiri Markku Johanssonin johtama UMOn säestyksellä. Sovituksen tähän levytykseen teki Petri Juutilainen.
Vuonna 2002 ilmestyi tribuuttialbumi "Muistojen Bulevardi – Laila Kinnusen unohtumattomat laulut" (AXR Edel), jolla kappaleen laulaa Marita Taavitsainen. Säestyksestä vastaa Vantaan viihdeorkesteri Markku Johanssonin johdolla.
Kappaleesta on saanut nimensä YLE Radio 1:ssä lähetettävä musiikkiohjelma Muistojen bulevardi.
Yerebatan Sarayı

Yerebatan Sarayı (”upotettu palatsi”) tai Yerebatan Sarnıcı (”upotettu vesisäiliö”) on maanalainen vesisäiliö Turkin Istanbulissa, Hagia Sofian vieressä. Vesisäiliön kattoa kannattelee 336 pylvästä, ja sinne mahtuu 80 000 kuutiometriä vettä. Nykyisin vesisäiliö on yksi Istanbulin suosituimmista nähtävyyksistä.
Vesisäiliö rakennettiin Bysantin keisari Justinianus I:n valtakaudella vuonna 532. Vesi johdettiin säiliöön akvedukteja pitkin. Säiliön olemassaolo unohdettiin, mutta se löydettiin uudelleen vuonna 1545. Säiliö kunnostettiin vuonna 1985 ja avattiin yleisölle 1987.
Muistojen bulevardi (radio-ohjelma)

Muistojen bulevardi on Yle Radio 1:ssä 9. tammikuuta 2012 alkanut kevyen musiikin äänilevykonserttien sarja. Sen lähetysaika on arkisin kello 9.05–10.00 ja sunnuntaisin kello 11.00–12.00. "Muistojen bulevardissa" kuullaan viihdemusiikin klassikoiksi muodostuneita kappaleita ja myös harvinaisempia poimintoja menneiltä vuosikymmeniltä. Painopiste on 1930–1970-lukujen musiikissa. Ohjelma on saanut nimensä Laila Kinnusen kappaleesta ”Muistojen bulevardi”.
Alkuvaiheessa ohjelmaa esitettiin maanantaista perjantaihin ja kunkin päivän äänilevyvalinnoista vastasi tietty Yleisradion musiikkitoimittaja. Vuoden 2014 alusta "Muistojen bulevardi" muuttui kuusipäiväiseksi siten, että lauantaisin kuultiin uusintoja. Vuonna 2015 ohjelma oli jonkin aikaa seitsenpäiväinen. Yleisön toivomuksesta sunnuntainen lähetys kuitenkin muutaman kuukauden jälkeen korvattiin sen paikalla aikaisemmin olleella ohjelmalla "Musiikkia vanhasta Euroopasta". Vuoden 2024 alussa sunnuntainen lähetys palasi ohjelmistoon.
Vuonna 2025 ohjelmaa toimittavat Riikka Holopainen, Tuuli Saksala, Susanna Vainiola, Jenna Bågeberg, Pekka Laine ja Ville Vilén. Ohjelman tuottaja on Annina Aho. Aiempia tuottajia ovat olleet Tuuli Saarakkala, Elina Roms ja Pasi Hiihtola.
Keväällä 2022 eräs ohjelmatoimisto markkinoi yli 50-vuotiaille suunnattua viihdemusiikkikonserttien sarjaansa nimellä "Muistojen bulevardi". Toimiston omistaja kiisti "Helsingin Sanomille" kuulleensa sennimisestä radio-ohjelmasta. Samoihin aikoihin pianisti Jouni Somero esiintyi tyttärensä kanssa samalla nimellä, Ilmajoen musiikkijuhlat järjesti samannimisen konsertin ja Yle itse järjesti Muistojen bulevardi -nimisiä konsertteja Helsingissä radio-ohjelman kymmenvuotisjuhlan kunniaksi..
Lännenkuntio

Lännenkuntio eli kuntio ("Gratiola neglecta") on alun perin pohjoisamerikkalainen märkien paikkojen ruohokasvi. Se kuuluu ratamokasvien ("Plantaginaceae") heimoon, mutta aiemmin se on luokiteltu naamakukkais- eli syyläjuurikasveihin ("Scrophulariaceae").
Ulkonäkö.
Lännenkuntio on yksivuotinen ja kasvaa 10–25 senttimetriä korkeaksi. Sen lehdet ovat varressa vastakkain, muodoltaan suikeat ja hammaslaitaiset. Kukat kasvavat yksittäin lehtihangoissa. Kukkien teriö on noin yhden senttimetrin pituinen, väriltään valkoinen ja punertavatäpläinen. Teriön alahuulessa on kolme ja ylähuulessa kaksi liuskaa.
Lännenkuntio Suomessa.
Lännenkuntio on Suomessa vakiintunut, mutta harvinainen tulokas Uudellamaalla. Se kasvaa savisilla joenvarsilla ja savisissa ojissa veden rajassa. Sitä ei ole tavattu muissa Pohjoismaissa.
Black Mountains (Pohjois-Carolina)

Black Mountains on Blue Ridge Mountainsiin kuuluva, noin 24 kilometriä pitkä ja hevosenkengän muotoinen vuorijono, joka sijaitsee Pohjois-Carolinan osavaltiossa Yhdysvaltojen itäosissa. Sen eteläisin huippu Mount Mitchell (2 037 m) on korkein kohta Mississippijoen itäpuolisessa osassa Yhdysvaltoja ja sen pohjoisin huippu sijaitsee lähellä Boonen kuntaa. Idässä sitä reunustaa suuri jyrkänne () ja lännessä Unaka Mountainsin vuorijono. Nimensä Black Mountains on saanut huippujaan peittävistä tummista pihtametsistä. Alueella on muitakin samannimisiä vuoria, mikä aiheuttaa joskus sekaannusta.
Black Mountainsiin kuuluu useita yli 1 800 korkeuteen yltäviä huippuja, ja se onkin jylhin ja korkein vuoriryhmä Blue Ridge Mountainsin vuoristossa. Korkeimpia huippuja ovat:
Maaston suuret korkeuserot vaikuttavat monin tavoin Black Mountainsin luonnonoloihin. Ilman lämpötila laskee noin puoli astetta jokaista noustua 100 metriä kohden, minkä vuoksi Mount Mitchellin ja Grandfather Mountainin huipulla menestyy boreaalinen kasvillisuus ja ilmasto muistuttaa enemmän Uutta-Englantia tai Kanadaa kuin Pohjois-Carolinaa. Vuorten länsirinteet saavat huomattavasti enemmän sateita kuin kuivat itärinteet. Mount Mitchellin sademäärä on yli 2000 millimetriä vuodessa – kaksi kertaa enemmän kuin Ashevillen kaupungissa vain 40 kilometriä etelämpänä.
Yhdysvaltojen itäosia halkova vedenjakaja () jakaa Black Mountainsilta alkunsa saavat joet itäisiin ja läntisiin. Itäisiä, Atlantiin virtaavia jokia ovat esimerkiksi Linville, Yadkin, Johns ja Catawba ja länteen virtaavia jokia puolestaan New River, North Toe, South Toe, Cane ja Nolichucky. Jyrkempien vuorenrinteiden vuoksi joet ovat vuolaampia idässä kuin lännessä.
Black Mountainsissa sijaitsee Yhdysvaltojen itäosien korkeimman huipun lisäksi Unescon biosfäärialue, Yhdysvaltojen itäosien ensimmäinen kansallismetsä, Pohjois-Carolinan ensimmäinen osavaltiopuisto sekä erämaa-alue, joka on säilynyt koskemattona cherokeeintiaanien ajoista lähtien. Alueen kallioperässä on runsaasti mineraaleja ja jalokiviä, minkä vuoksi kaivostoiminnalla on ollut pitkään suuri merkitys sen taloudelle.
Vaskivita

Vaskivita ("Potamogeton" × "angustifolius") on vesikasvi lapavitojen ("Potamogeton") suvussa. Se on heinävidan ("Potamogeton gramineus") ja välkevidan ("Potamogeton lucens") risteymä.
Vaskividan kelluslehdet ovat läpikuultavia, jos niitä on. Uposlehdet ovat pienempiä ja käyrempiä välkevidan lehtiin verrattuna. Uposlehdissä on tuskin lainkaan ruotia ja niiden otakärki on lyhyt. Vaskivita on usein hedelmällinen.
Vaskivita Suomessa.
Suomessa vaskivita on harvinainen. Sitä on löydetty hajallaan olevista paikoista Ahvenanmaalta, Etelä-, Keski- ja Pohjois-Suomesta. Vaskivita kasvaa välkevidan levinneisyysalueella ja joskus myös sen ulkopuolella.
Heksadekaani

Heksadekaani eli n-heksadekaani eli setaani (C16H34) on 16-hiilinen suoraketjuinen alkaani. Se on huoneenlämmössä (20 °C) olomuodoltaan väritön, veteen liukenematon neste. Yhdiste liukenee asetoniin ja etanoliin. Heksadekaanin rakennekaava on CH3(CH2)14CH3, moolimassa 226,44 g/mol, sulamispiste 18 °C, kiehumispiste 287 °C, tiheys 0,773 g/cm3, leimahduspiste 135 °C, itsesyttymislämpötila 205 °C, taitekerroin 1,434 ja CAS-numero 544-76-3. 
Polttoaineen syttymisherkkyyttä ilmaisevana lukuna käytetään setaanilukua. Helposti syttyvän heksadekaanin setaaniluku on 100 ja vaikeasti syttyvän 1-metyylinaftaleenin setaaniluku on 0.
Heksadekaania esiintyy useissa kasveissa, niiden tuoksuissa ja semiokemikaalina eliöiden viestinnässä.
Teräskukat

Teräskukat ("Steel Magnolias") on Herbert Rossin ohjaama draamaelokuva vuodelta 1989. Elokuvan pääosia esittävät Sally Field, Shirley MacLaine, Olympia Dukakis, Dolly Parton, Daryl Hannah ja Julia Roberts.
Elokuva kertoo Natchitochesissa, Louisianan alueella asuvista naisista ja heidän välisistään suhteista. Se perustuu Robert Harlingin samannimiseen näytelmään vuodelta 1987, jossa hän käsittelee osaltaan sisarensa kuolemaa.
Elokuvan alkuperäisnimi kuvaa, että pääroolien naiset voivat olla herkkiä kuin magnolia, mutta samalla lujia kuin teräs. Magnolia viittaa erityisesti magnoliapuuhun, josta naiset keskustelevat elokuvan alussa.
Juoni.
Truvy Jones (Dolly Parton) palkkaa Annelle Dupuyn (Daryl Hannah), joka on hiljattain valmistunut kosmetologiksi, apulaiseksi omaan kauneussalonkiinsa. Truvyn hyvä ystävä M'Lynn Eatenton (Sally Field) ja hänen tyttärensä Shelby (Julia Roberts) saapuvat salonkiin valmistautumaan Shelbyn myöhemmin päivällä oleviin häihin. Salonkiin saapuvat myös ärtyisä, kaksi kertaa leskeytynyt Ouiser Boudreaux (Shirley MacLaine) ja leski Clairee Belcher (Olympia Dukakis), joka on kuitenkin elämäniloinen. Shelby on diabeetikko, ja hänen väitellessä äitinsä kanssa siitä, pitäisikö hänen hankkia lapsi vai ei, Sheblyn tila huononee, mutta toipuu nopeasti juotuaan appelsiinimehua.
Muutamien kuukausien päästä Shelby ilmoittaa perheelleen odottavansa miehensä Jacksonin (Dylan McDermott) kanssa lasta. Vaikka kaikki ovat onnellisia heidän puolestaan, M'Lynn on huolissaan siitä, kestääkö Shelbyn ruumis raskauden. Shelby synnyttää pojan, joka nimetään Jackson Junioriksi. Kuitenkin Jackson Jr.:in ensimmäisenä syntymäpäivänä Shelbyssä alkavat näkyä merkit siitä, että munuaiset pettäisivät. M'Lynn tarjoutuu luovuttamaan oman munuaisensa tyttärelleen.
Leikkauksia seuraavina kuukausina Shelbyn ruumis kuitenkin hylkii munuaista ja hän vajoaa lopulta koomaan. Lääkärit kertovat perheelle, että Shelby ei luultavasti tule heräämään koomasta. Shelbyn perhe ja aviomies päättävät yhdessä, että hänet irrotetaan elämää ylläpitävistä laitteista. Hautajaisissa, muiden surijoiden jo lähdettyä, M'Lynn murtuu Claireen, Truvyn, Annelleen ja Ouiserin edessä. Toiset antavat tukensa M'Lynnille huumorin ja rakkauden kautta.
Myöhemmin M'Lynn alkaa hyväksyä tyttärensä kuoleman ja keskittää energiansa auttaakseen Jacksonia kasvattamaan tyttärenpoikaansa. Nyt naimisissa ja raskaana oleva Annelle kysyy M'Lynnilta, jos hän voisi nimetä lapsensa Shelbyn mukaan. Kuukausia myöhemmin pääsiäisaamuna, Annellen synnytys alkaa pääsiäismunajahdin aikana ja hän kiiruhtaa sairaalaan ja uusi elämä alkaa.
Vastaanotto.
Tri-Star Pictures julkaisi elokuvan Yhdysvalloissa 15. marraskuuta 1989 ja se tuotti yli 83,7 miljoonaa dollaria lipunmyynnissä Yhdysvalloissa.
Julia Roderts sai roolistaan Shelbynä ensimmäisen Oscar-ehdokkuutensa parhaasta naissivuosasta ja Golden Globe -palkinnon parhaasta naissivuosasta.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Kati Sinisalo kutsuu elokuvaa sentimentaaliseksi pikkukaupunkikomediaksi ja antaa sille kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
Varvasheinä

Varvasheinä eli mattovarvasheinä eli sormiheinä ("Cynodon dactylon") on alkuperältään eteläeurooppalainen monivuotinen heinälaji. Nurmikasvina siitä on käytetty myös nimeä "bermudaruoho".
Varvasheinä muodostaa rönsyileviä kasvustoja. Se kasvaa 5–20 senttimetriä korkeaksi. Varvasheinän korsi on koheneva. Lehdet ovat 2–4 millimetriä leveät, litteät ja harmaanvihertävät. Kukinto on kerrannaistähkä, jossa on 3–6 sormimaista, 2–5 cm pitkää tähkää. Yksikukkaiset tähkylät ovat tähkässä kahdessa rivissä.
Romeo Crennel

Romeo Crennel (s. 18. kesäkuuta 1947) on yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon valmentaja. Vuosien 2005-2008 välillä Crennel toimi Cleveland Brownsin ja vuosien 2011–2012 Kansas City Chiefsin päävalmentajana. Aiemmin hän on toiminut puolustuksen koordinaattorina ja apuvalmentajana useissa NFL-seuroissa. 
Crennel on voittanut apuvalmentajana ja koordinaattorina viisi Super Bowlia, kaksi New York Giantsissa ja kolme New England Patriotsissa. Crennelin päävalmentajakausi Clevelandissa ei ollut menestyksekäs, sillä tuloksena oli 24 voittoa ja 40 tappiota ilman pääsyä pudotuspeleihin. Kansas City nosti Crennelin puolustuksen koordinaattorin paikalta päävalmentajaksi kesken kauden 2011, kun Todd Haley sai potkut. Myöskään Chiefsin peräsimessä ei tullut menestystä, lopputuloksena 4 voittoa ja 15 tappiota. 
Crennell joutui Kansas Cityssä traagisten tapahtumien keskelle, kun joukkueen tukimies Jovan Belcher ampui itsensä Crennelin ja toimitusjohtaja Scott Piolin silmien edessä.Crennell sai tapahtuman jälkeen paljon myötätuntoa ja hänen julkista esiintymistään tragedian jälkeen kiiteltiin.
Kansainvälisen jalkapalloliiton vuoden valmentaja

Kansainvälisen jalkapalloliiton vuoden valmentaja () on Fifan myöntämä palkinto vuoden parhaalle miesten ja naisten päävalmentajalle.
Palkinto perustettiin vuonna 2010, ja se jaetaan vuotuisessa Kansainvälisen jalkapalloliiton Kultainen pallo -gaalassa. Ennen gaalaa Fifan ja "France Football" -lehden muodostama asiantuntijaryhmä kokoaa miesten ja naisten valmentajista kymmenen henkilön ehdokasluettelot, joilta maajoukkueiden valmentajat ja kapteenit sekä toimittajat ympäri maailmaa valitsevat voittajat.
Vuodesta 2016 alkaen tämä palkinto korvattiin Kansainvälisen jalkapalloliiton parhaan jalkapallovalmentajan palkinnolla ().
Jorma Heinonen

Jorma Johannes Heinonen (18. heinäkuuta 1962 Turku – 8. huhtikuuta 1996 Pori) oli suomalainen jalkapalloilija. Hänen seurojaan pääsarjatasolla olivat PPT, OTP, FC Jazz ja TPV. 
Heinonen aloitti uransa Salon Vilppaassa, josta vaihtoi vuonna 1982 Salon Palloilijoihin. Kaudeksi 1984 Heinonen siirtyi SM-sarjassa pelanneeseen Porin Pallo-Tovereihin. Viiden PPT-vuoden jälkeen hän siirtyi Oulun Työväen Palloilijoihin porilaisseuran pudottua pääsarjasta. Oulussa Heinonen viihtyi kuitenkin vain yhden kesän ja palasi PPT:n riveihin I divisioonaan seuraavana vuonna. Oulun vuoden aikana Heinosen alkoholiongelma alkoi saada yliotteen miehestä ja sen myötä siviilielämässä tuli muitakin ongelmia. Siitä huolimatta Heinonen oli kaudella 1989 OTP:n paras ja koko SM-sarjan kolmanneksi paras maalintekijä. Lopullisen niitin Heinosen OTP-uralle löi tämän saapuminen kauden viimeiseen otteluun tukevasti päihtyneenä.
Heinonen tunnettiin erittäin lahjakkaana ja taitavana pelaajana. Hänen asenteensa harjoittelua ja kurinalaista huippu-urheilua kohtaan ei kuitenkaan aina vastannut valmennusjohdon asettamia vaatimuksia. Tämä johti lopulta Heinosen erottamiseen FC Jazzin joukkueesta kesken kauden 1992. Hän pelasi sen jälkeen kaudella 1993 vielä kaksi ottelua Veikkausliigassa Tampereen Pallo-Veikoissa. 
Heinonen menehtyi pääsiäisenä 1996, vain 33-vuotiaana. Hänet on haudattu Saloon Salon hautausmaalle.
Tyrnikiitäjä

Tyrnikiitäjä ("Hyles hippophaes") on Etelä- ja Keski-Euroopassa tavattava kiitäjäperhoslaji. Sitä ei ole koskaan tavattu Suomesta. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto (IUCN) on luokitellut lajin uhanalaisuuden puutteellisesti tunnetuksi (DD)
Koko ja ulkonäkö.
Perhosen etusiivet ovat pohjaväriltään harmaanruskeat, tyvestä kolmiomaisesti hieman tummemmat. Siiven takareunasta kärkeen kulkee tummanruskea viiru, jonka etupuolella siipi vaalenee etureunasta viirua kohti ja jonka takapuolella siipi on tummanruskea mutta vaalenee taas ulkoreunan viiruun asti. Aivan siiven ulkoreuna on vaalean harmaanruskea. Etusiivessä on musta keskitäplä, johon liittyy siiven kärkipuolella laaja tummanruskea varjostuma. Takasiivet ovat laajalti ruusunpunaiset, ja niissä on leveä mustanruskea etureuna sekä reunajuova. Siiven takakulmassa on valkoinen laikku. Perhosen ruumis on harmaanruskea, mutta keskiruumiin sivuilla on valkoinen juova. Takaruumiin tyviosan sivuilla on mustavalkoinen raidoitus. Siipiväli on 60–80 mm.
Laji risteytyy Ranskan Alpeilla lepakkokiitäjän ("Hyles vespertilio") kanssa.
Täysikasvuinen toukka on 85 mm pitkä. Nuorena toukka on vihreä ja vaaleiden nystyjen vuoksi karkeapinteinen. Myöhemmin toukan väri muuttuu tumman vihreäksi, ja sen kyljissä on laajoja kermanvalkoisia laikkuja. Toukan peräpäässä on mustansävyinen kaareva sarvi, jonka sivuilla on pisaramainen vaalea laikku.
Levinneisyys ja lentoaika.
Tyrnikiitäjää tavataan kahtena erillisenä alueena Pohjois-Espanjasta Etelä-Alpeille ja Pohjois-Italiaan sekä uudelleen Romaniasta ja Kreikasta Turkkiin ja Ukrainaan. Perhoset lentävät pääasiassa huhtikuun lopulta heinäkuun alkuun. Pieni toinen sukupolvi on lennossa elokuussa.
Elinympäristö ja elintavat.
Tyrnikiitäjää tavataan merenrannoilla, nummilla, jokilaaksoissa ja kallioisilla seuduilla, eli siellä missä toukan ravintokasvi tyrnikin viihtyy. Esiintymät ovat usein paikallisia, mutta lajilla on taipumusta lentää pitkiä matkoja vakituisten esiintymispaikkojen ulkopuolelle. Perhonen on aktiivisena lennossa vain lyhyen ajan iltayöstä ja käy silloin ahkerasti kukilla. Valo ei perhosia houkuttele kovinkaan paljon.
Parittelu tapahtuu yön aikana ja kestää korkeintaan kolmisen tuntia. Naaras munii munia yksitellen ravintokasvin lehdille, yleensä lähelle lehden reunaa. Toukat paistattelevat avoimesti lehdettömiksi syömillään oksilla ja kaivautuvat elo-syyskuussa maahan ravintokasvin juurakkoon tai kivien alle. Kotelo talvehtii.
Ravintokasvi.
Toukka on tyrnillä ("Hippophae rhamnoides") elävä monofagi.
Valkokurkkupöllönen

Valkokurkkupöllönen ("Megascops albogularis" aiemmin "Otus albogularis") on pöllöihin kuuluva lintulaji. Sitä tavataan Andeilla Boliviasta Perun, Ecuadorin ja Kolumbian kautta Venezuelaan ulottuvalla alueella. Se on pöllösten suvun suurin lintu: sen pituus on 26 cm ja paino 185 grammaa.
Lajin elinpiiriä ovat subtrooppiset ja trooppiset kosteat vuoristometsät ja kuivat pensaikot.
Alalajit.
Valkokurkkupöllösellä on viisi alalajia:
Ferizaj

Ferizaj (, ) on kaupunki ja kunta eteläisessä Kosovossa. Kaupunki sijaitsee noin 40 kilometriä etelään pääkaupungista Pristinasta. Kunta koostuu kaupungin lisäksi 45 sitä ympäröivästä maalaiskylästä.
Asukkaita Ferizaj’ssa oli vuoden 2020 arvion mukaan noin 106 000. Se on Kosovon kolmanneksi suurin kunta Pristinan ja Prizrenin jälkeen.
Ferizaj oli pieni kylä aina vuoteen 1873 saakka, jolloin valmistui kaupungin läpi kulkeva Belgradin–Thessalonikin rautatie. Kaupungin tunnetuimmat nähtävyydet ovat vierekkäin sijaitsevat Mulla Veselin moskeija ja Serbian kuninkaan Stefan Uroš V:n mukaan nimetty kirkko. Jalkapallojoukkue FK Ferizaj pelaa maan pääsarjassa Kosovon superliigassa.
845 Naval Air Squadron

845 Naval Air Squadron (NAS) on Kuninkaallisen laivaston ilmavoimien RNAS Yeoviltoniin Somersetiin sijoitettu lentolaivue, jonka kalustona ovat Westland Sea King HC.4 -helikopterit. Laivueen tehtävänä on tarjota joukkojen ja materiaalin kuljetuksia merijalkaväen 3. kommandoprikaatille. 
Historia.
Laivueen henkilöstö koottiin ensimmäisen kerran 1. tammikuuta 1943 Lee-on-the-Solentissa, josta se nousi 19. tammikuuta "HMT Queen Elizabetille" kuljetettavaksi Yhdysvaltoihin. Henkilöstö purettiin viikkoa myöhemmin New Yorkissa Astbury Parkin siirtoleirille. He saapuivat 29. tammikuuta Quonset Pointiin, jossa laivue virallisesti perustettiin 1. helmikuuta torpedopommitustiedustelulaivueena kahdellatoista Grumman Avenger I:llä varustettuna.
Koulutuksen jälkeen laivue siirtyi kesäkuussa "HMS Chaserille" siirrettäväksi Britteinsaarille. Matkan aikana laivue lensi sukellusveneentorjuntalentoja ja suojasi siten saattuetta. Laivue purettiin heinäkuussa Hatstonissa ja sen vahvuus pienennettiin yhdeksään koneeseen syyskuussa, mutta jo marraskuussa vahvuus palautettiin kahteentoista. Laivue siirrettiin tammikuussa 1944 Machrihanishiin, jossa se liitettiin "HMS Victoriousin" 31. laivaston torpedopommittajalennostoon. Siirto kuitenkin peruuntui, ja neljä 1832 laivueen Wildcattia liitettiin laivueeseen 18. helmikuuta Eglintonissa. Pian tämän jälkeen laivue siirrettiin "HMS Athelingille", "HMS Engadinelle" ja "SS Strathnaverille", joiden mukana laivue saapui huhtikuussa Ceylonille. Perille saavuttuaan hävittäjälentue lakkautettiin ja Wildcatit siirrettiin 890 laivueelle.
Toukokuussa 1944 laivue liitettiin "HMS Illustriousille", jonka kannelta se osallistui Jaavalla Surabayan öljynjalostamojen ja satamien syöksypommituksiin. Heinäkuussa laivue siirtyi kolmeksi kuukaudeksi "HMS Ameerille" Intian valtamerelle sukellusvenepartioon, joka päättyi tuloksettomana. Laivueeseen liitettiin neljän Wildcat V:n muodostama lentue uudelleen 16. elokuuta, mutta laivueen Avenger-vahvuus laskettiin lokakuussa kahdeksaan. Helmikuussa 1945 Wildcat-lentue lakkautettiin.
Laivue oli mukana Falklandin sotatoimissa osana 3. kommandoprikaatia.
Philosophie Magazin

Philosophie Magazin on saksalainen aikakausjulkaisu, jonka aihepiiriä ovat filosofiset, yhteiskunnalliset, poliittiset ja elämismaailmaan liittyvät teemat. Lehden päätoimittaja on filosofi, toimittaja ja kirjailija Svenja Flaßpöhler. Lehden on perustanut Fabrice Gerschel, joka julkaisee ranskalaista kuukausijulkaisua "Philosophie Magazine". Saksalaisella sisarlehdellä on oma toimitus, joka sijaitsee Berliinissä ja jota julkaisee Philomagazin Verlag. Lehden ensimmäinen numero ilmestyi 16. marraskuuta 2011, ja sen painos oli 100 000 kappaletta.
Lehden tavoitteena on välittää filosofista ajattelua myös yliopistojen ammattipiirien ulkopuolelle, suurelle yleisölle, ja herättää keskustelua. Lehti julkaisee haastattelujen, henkilökuvien ja reportaasien ohella joka numerossa yhden keskeisen filosofisen ajattelijan esittelyn.
Ensimmäisessä numerossa Julian Assange ja Peter Singer keskustelevat siitä, miten maailman voitaisiin pelastaa. Muita aiheita ovat esimerkiksi Aristoteleen draamateorian ajankohtaisuus ja lasten saanti tai hankkiminen nykyaikana. Lehden ensimmäinen päätoimittaja oli filosofi Wolfram Eilenberger ja apulaispäätoimittaja Svenja Flaßpöhler.
Kun saksalaislehdet arvioivat uutta lehteä, kysyttiin mitä filosofiasta jää käteen, kun se näin liudennetaan. Arvioissa edellytettiin lehdeltä enemmän rohkeutta, jotta se poikkeaisi muiden lehtien kulttuurisivuista.
Jukka Keskitalo

Jukka Keskitalo (s. 10. tammikuuta 1962 Karunki) on suomalainen pappi ja Oulun hiippakunnan piispa vuodesta 2018.
Elämä ja ura.
Keskitalo valmistui ylioppilaaksi Putaan lukiosta Torniossa 1981 ja teologian maisteriksi 1988. Hänet vihittiin samana vuonna papiksi. Keskitalo väitteli teologian tohtoriksi Helsingin yliopistossa 1999.
Keskitalo toimi pastorina Jyväskylän seurakunnassa 1988–2000 ja kirkkoherrana 2000–2010. Hän oli kirkkohallituksen kansliapäällikkö 2010–2018. Keskitalon edeltäjä kirkkohallituksen kansliapäällikkönä oli Risto Junttila ja seuraaja Pekka Huokuna.
Keskitalo valittiin Oulun hiippakunnan piispaksi 1. marraskuuta 2018 alkaen. Hän sai 597 ääntä eli 59,4 prosenttia annetuista äänistä. Hänen vastaehdokkaitaan olivat kirkkoherra Niilo Pesonen ja Raudaskylän kristillisen opiston rehtori Jukka Hautala. Keskitalo vihittiin virkaan 11. marraskuuta 2018.
Keskitalo ei halua vihkiä samaa sukupuolta olevia pareja, sillä hän pitää avioliittoa miehen ja naisen välisenä liittona.
Yksityiselämä.
Keskitalo muutti vaimonsa kanssa piispan viran myötä Ouluun. Heillä on kolme tytärtä, joista nuorin, yleisurheilija Saara Keskitalo, on adoptoitu Kiinasta. Myös Keskitalon vaimo on ammatiltaan pappi.
Silminnäkijä (vuoden 1981 elokuva)

Silminnäkijä ("Eyewitness") on Peter Yatesin ohjaama yhdysvaltalainen jännityselokuva vuodelta 1981. Se kertoo uutisreportterista ja talonmiehestä, jotka tutkivat yhdessä murhaa. Elokuvan pääosia esittävät William Hurt, Sigourney Weaver ja Christopher Plummer.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Asko Alanen sanoo "Silminäkijän" olevan liian täynnä tapahtumia ja sivuhenkilöitä että jännitystä syntyisi. Hän antaa elokuvalle kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
Defender (elokuva)

Defender (tunnetaan myös nimellä The Bodyguard from Beijing, ) on vuonna 1994 julkaistu hongkongilainen toimintaelokuva. Elokuvan pääosia esittävät Jet Li, Christy Chung, Collin Chou, Kent Cheng, Ng Wai Kwok, Leung Wing Chung, William Chu, Kam-Kong Wong ja Corey Yuen. Elokuvan on ohjannut Corey Yuen.
RFA Sir Tristram

RFA Sir Tristram (viirinumero L3505) oli Royal Fleet Auxiliaryn Round Table -luokan maihinnousutukilaiva (). Luokkansa muiden alusten kanssa se siirrettiin 1970 osaksi Royal Fleet Auxiliaryä. Se osallistui uransa aikana 1982 Falklandin sotaan, jossa se 8. kesäkuuta ilmahyökkäyksessä Fitzroyssa vaurioitui pahoin.
Valmistus.
Alus tilattiin Hawthorn Leslie and Compnyltä, missä köli laskettiin helmikuussa 1966. Alus laskettiin vesille 12. joulukuuta 1966 ja otettiin maavoimien palvelukseen 1967.
Palvelus.
Tammikuussa 1972 "Sir Tristram" osallistui Hondurasin valtauksen estämiseen sisaralustensa "RFA Sir Bediveren" ja "Sir Geraintin" kanssa. Alus oli kuningattaren hallinnan hopeavuosien juhlallisuuksiin liittyneen laivastokatlsemukseen saapuneiden vieraiden majoitusaluksena Spitheadissä 1977.
Falklandin sodan puhjettua "Sir Tristram" määrättiin Belizestä Falklandeille operaatio Corporateen. Alus lähti 2. kesäkuuta "RFA Brambleleafin" kanssa Etelä-Atlantille liittyäkseen Etelä-Georgian valtaukseen määrättyyn TG 317.8:aan päällikkönään R. Green. Se saapui 6. kesäkuuta Port Pleasantin ankkuripaikalle, missä se luovutti ampumatarvikkeita 5. prikaatille. Alus kuljetti 8. kesäkuuta joukkoja ja kalustoa Fitzroy Coveen "RFA Sir Galahadin" kanssa, kun ne joutuivat Argentiinan ilmavoimien V lentoprikaatin A-4 Skyhawkien maaliksi. Lentokoneiden tulittaessa alusta sen kannella sai kaksi miestä surmansa. Yksi 500 naulan pommi läpäisi kannen, mutta ei räjähtänyt heti. Toinen pommi räjähti sisätiloissa surmaten kaksi miehistönjäsentä. Aluksen päällikkö Green määräsi miehistön poistumaan aluksesta, kun tulipaloja ei kyetty hallitsemaan ammusvarastojen lähellä.
Sotatoimien päätyttyä hylky nostettiin ja hinattiin Port Stanleyyn. Alus oli majoitusaluksena, kunnes se kuljetettiin 16. toukokuuta 1983 Port Stanleystä "Dan Lifterillä" Britteinsaarille. Alus saapui 13. kesäkuuta Tynejoelle, missä se laskettiin veteen seuraavana päivänä. Alus siirrettiin 10. elokuuta 1984 Wallsendissä telakalle. Muutostöiden seurauksena aluksen pituus kasvoi etriä, minkä lisäksi aluksen laitteistoja modernisoitiin. Lisäksi aluksen kansirakenteissa alumiini vaihdettiin teräkseen.
Palvelukseen palattuaan 1985 alus osallistui 1990-luvulla Persianlahden sotaan sekä Balkanin tapahtumiin. Se myös osallistui avustustoimiin Väli-Amerikassa riehuneen hurrikaani Mitchin jälkeen. Alus oli 2000 Sierra Leonessa tukemassa brittijoukkoja, minkä jälkeen se oli miinanraivaajien emälaivana Itämerellä. Vuoden 2001 alussa "Sir Tristram" oli Sierra Leonessa korvaten brittijoukkoja tukeneen "RFA Sir Percivalin". Vuonna 2003 alus oli laivaston mukana Irakin valtauksessa.
Alus poistettiin palveluksesta 17. joulukuuta 2005, mutta sen ura jatkuu Special Boat Servicen koulutusaluksena.
Marien taistelu

Marien taistelu (engl. "Marie: A True Story") on vuonna 1985 valmistunut tositapahtumiin perustuva rikosdraama, joka kertoo Marie Ragghiantin elämänvaiheesta ja vuonna 1977 tapahtuneesta tapauksesta. Elokuvan pääosia esittävät Sissy Spacek, Jeff Daniels, Keith Szarabajka, Morgan Freeman, Fred Thompson, Lisa Banes, John Cullum, Graham Beckel ja Macon McCalman. Elokuvan on ohjannut Roger Donaldson. Elokuva perustuu Peter Maasin samannimiseen kirjaan. Elokuva ei menestynyt taloudellisesti.
Maikat

Maikat (engl. "Teachers") on Arthur Hillerin ohjaama yhdysvaltalainen draamakomedia vuodelta 1984. Elokuvan pääosia esittävät Nick Nolte, JoBeth Williams, Ralph Macchio, Judd Hirsch, Richard Mulligan, Morgan Freeman, Laura Dern, Crispin Glover, William Schallert ja Madeleine Sherwood. 
Elokuva tuotti maailmanlaajuisesti yli 27,5 miljoonaa dollaria.
Juoni.
Juristinainen (Williams) saapuu kurittomaan high schooliin tuomaan haastetta entiseltä oppilaalta, joka syyttää koulua siitä ettei ole oppinut yhtään mitään. Siellä hän tapaa toinen toistaan erikoisempia opettajatyyppejä, kuten loppuunpalaneen vanhan hipin (Nolte) ja mielisairaalasta lomalla olevan sijaisen (Mulligan).
Vastaanotto.
"Helsingin Sanomien" Mikael Fränti luonnehti "Maikkoja" pyrkimyksiltään demokraattiseksi ja edistykselliseksi kouluelokuvaksi: ”Hillerin kerronta poimuilee ja kaartelee kaaoksen reunoilla. Sävytys on pitkälle humoristinen ja farssimainen. Kuitenkin sisimmältä olemukseltaan elokuva on jopa traaginen kuvaus siitä, mitä yhteiskunnassa tapahtuu ja miten meille on käymässä.” "Video-oppaassa" vuodelta 1994 Asko Alanen piti "Maikkoja" kriittisenä mutta ratkaisuja tarjoamattomana ja antoi sille kaksi tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”keskinkertainen”.
Näyttelijöitä.
Lähde:
Alma Hongell

Alma Alexandra Hongell (o.s. Backlund; 15. lokakuuta 1849 Uusikaarlepyy – 6. tammikuuta 1935 Kokkola) oli suomalainen opettaja ja ruotsin kielellä kirjoittanut lastenkirjailija. Hän käytti nimimerkkiä A***.
Hongell toimi jo 13-vuotiaana opettajana kotikaupungissaan Uudessakaarlepyyssä, ja hän piti siellä myös lainakirjastoa. Mentyään 1877 naimisiin merikapteeni Gustaf Hongellin kanssa hän muutti Kokkolaan, jossa perheellä oli talo Isokatu 32:ssa. Gustaf Hongellista tuli 1890 vaasalaisen parkkilaiva "Melusinen" kapteeni. Vuonna 1895 "Melusine" lähti hakemaan tiikkipuulastia Taka-Intiasta, ja tällä matkalla myös Alma Hongell oli mukana. Paluumatkalla laivassa puhkesi beriberitauti, johon kapteeni Hongell ja molemmat perämiehet menehtyivät. Alma Hongell joutui ottamaan vastuun laivasta, ja hän saikin sen maaliskuussa 1896 turvallisesti perille Falmouthiin Englantiin, jossa lasti purettiin, ja sieltä edelleen kotisatamaan Vaasaan. Merivakuutusyhdistys myönsi Hongellille keväällä 1897 pienen 40 markan kuukausieläkkeen sekä yhdistyksen kultaisen ansiomerkin.
Hongell kirjoitti useita lastenkirjoja sekä omalla nimellään että nimimerkillä A***.
Teoksia.
Omalla nimellä:
Nimimerkillä "A***":
Georgina Beyer

Georgina Beyer, entinen George Bertrand, (marraskuu 1957 – 6. maaliskuuta 2023 Wellington) oli maailman ensimmäinen avoimesti transsukupuolinen pormestari ja parlamentin jäsen.
Beyer oli ennen poliittista uraansa seksityöläinen, yökerhoesiintyjä ja radiotoimittaja. Hänet valittiin 1995 Cartertonin pormestariksi ja sitten vuonna 1999 työväenpuolueen listoilta parlamenttiin.
Beyer istui parlamentissa vuoteen 2007 saakka. Hän oli kansanedustajana ajamassa erityisesti lakia, joka dekriminalisoi seksityön ja antoi seksityöntekijöille uusia oikeuksia, sekä lakia, joka salli samaa sukupuolta olevien rekisteröidä parisuhteensa.
Maria Järvi

Elsa Maria Järvinen, kirjailijanimi Maria Järvi (20. tammikuuta 1926 Kivennapa – 26. kesäkuuta 1989 Pälkäne) oli suomalainen kirjailija. 
Teoksia.
Nimellä "Maria Järvi":
Nimellä "Elsa Järvinen":
Nimellä "Maria Järvinen":
Helen af Enehjelm

Helen Margaret Mary af Enehjelm, o.s. Moller (9. huhtikuuta 1909 Bakersfield, Kalifornia – 27. elokuuta 1991 Hämeenlinna) oli suomalainen ruotsin kielellä kirjoittanut kirjailija. 
Henkilöhistoria.
Af Enehjelmin vanhemmat olivat isännöitsijä Henry Möller ja Ellen Loyola O'Doherty ja puoliso vuodesta 1930 diplomi-insinööri Hugo Erik Gustaf af Enehjelm. Hän tuli ylioppilaaksi 1926, suoritti Bachelor of Arts -tutkinnon 1930 ja opiskeli McGill University -yliopistossa Montrealissa. Opintomatkan Viroon hän teki 1935 ja Ruotsiin 1946.
RFA Olna (A123)

RFA Olna (viirinumero A123) oli Royal Fleet Auxiliaryn Ol-luokan tankkeri. 
Valmistus.
Alus tilattiin Hawthorn Leslie and Companyltä, missä köli laskettiin 2. heinäkuuta 1964. Se laskettiin vesille 28. heinäkuuta 1965 ja valmistui 1. huhtikuuta 1966.
Palvelus.
Alus lähti "HMS Bristolin" saattamana Falklandille, jossa sen tehtävä oli pääosin tankata lentotukialusosaston aluksia. Alus osallistui 1990 Persianlahden sotaan, jossa se kuului tankkeriosastoon. Se saapui operaatioalueelle elokuussa hieman Irakin Kuwaitin valtauksen jälkeen ja oli sotatoimialueella koko kriisin ajan lukuun ottamatta lyhyttä Singaporessa vietettyä huoltojaksoa.
Alus siirrettiin 1999 reserviin sijoitettuna Gibraltarille, kunnes Sierra Leonen kriisin alkaessa se palautettiin 2000 palvelukseen. Se ei osallistunut operaatioon, vaan alus vapautti operaatioon muita aluksia osallistumalla Skotlannin rannikolla pidettyyn harjoitukseen. Harjoituksen päätyttyä alus palautettiin reserviin, kunnes se sijoitettiin poistolistalle.
Alus myytiin turkkilaiselle laivanromuttamolle maaliskuussa 2001, mutta sen suuren asbestipitoisuuden vuoksi alus siirrettiin Kreikkaan ja edelleen Alangiin Intiaan romutettavaksi.
Vinnie Paz

Vincenzo Luvineri (s. 5. lokakuuta 1977 Agrigento, Sisilia, Italia), tunnetaan paremmin taiteilijanimellään Vinnie Paz, on italialaissyntyinen yhdysvaltalainen rap-artisti. Paz on tullut tunnetuksi philadelphialaisessa rap-ryhmä Jedi Mind Tricksissä sekä hiphop-kollektiivi Army of the Pharaohsista. Oltuaan mukana ryhmäprojekteissa vuosien ajan, hän julkaisi debyyttisooloalbuminsa "Season of the Assasin" vuonna 2010. 
Pazin kappaleet ovat usein poliittisia, kaunistelemattomia ja aggressiivisesti räpättyjä ja artisti ammentaakin tekstiensä aiheet usein mm. historiasta, uskonnosta, mytologiasta, rikoksista, sodasta ja salaliittoteorioista. Hän on myös suuri nyrkkeilyfani ja käyttää runsaasti lajiin liittyviä viittauksia.
Elämä ja ura.
Vinnie muutti lapsena Sisiliasta Yhdysvaltoihin ja aloitti räppäämisen 16-vuotiaana, jolloin hän alkoi tehdä musiikkia kellarissaan ystävänsä Stoupen kanssa. Kaksikko muodosti sittemmin räppäri Jus Allahin kanssa tunnetuimman projektinsa Jedi Mind Tricksin, joka on toiminut vaihtelevasti duona ja triona Vinnien ollessa ainoa pysyvä jäsen.
Vinnie kasvoi katolisessa perheessä mutta kääntyi aikuisiällä muslimiksi kiinnostuttuaan uskonnosta lukiotoverinsa kautta. 
Vinnie kertoi ”Carry on Tradition” -EP:llä kamppailleensa mielenterveysongelmiensa kanssa lähes kaksikymmentä vuotta ja kappale ”Is Happiness Just A Word” kertoo hänen kokemuksistaan depersonalisaatiohäiriön ja syvän masennuksen kanssa.
Matti Kokkonen

Matti August Kokkonen (24. helmikuuta 1932 Rautalampi – 13. lokakuuta 1992 Rautalampi) oli suomalainen radiosähköttäjä ja kirjailija. Hän käytti myös nimimerkkiä "Martti Nora".
Kokkosen vanhemmat olivat kansakoulunopettaja Martti Eino Vilhelm Kokkonen ja Kaisa Elmiina Kettunen. Hän oli naimisissa vuodesta 1957 kansakoulunopettaja Pirkko Marja Hyttisen kanssa.
Olavi Henriksson

Olavi Vilhelm Henriksson (17. toukokuuta 1925 Helsinki – 22. joulukuuta 1994 Ypäjä) oli suomalainen kirjailija. Hänen kolmas romaaninsa Miekkatanssi voitti ensimmäisen palkinnon historiallisen romaanin kirjoituskilpailussa Gummerus-kustantamon juhlavuonna 1972.
Henrikssonin vanhemmat olivat rakennustyömies Karl Vilhelm Henriksson ja Sylvia Vilhelmiina Nurhonen. Henriksson valmistui ylioppilaaksi Helsingin II lyseosta 1946, Hän opiskeli Helsingin yliopistossa 1946–1953. Hän työskenteli toimittajana "Maakansassa" 1953–1959 ja oli mainostoimisto Valotornin palveluksessa 1959–1972. Hän kirjoitti pakinoita "Maakansaan" 1953–1966 ja "Suomenmaahan" vuodesta 1978.
Uusi maailmanjärjestys (salaliittoteoria)

Uusi maailmanjärjestys () on moneen salaliittoteoriaan kuuluva oletus, jonka mukaan yksi tai useampi ryhmä pyrkii perustamaan yhden ja kaikkivaltiaan maailmanhallituksen. Tämän epädemokraattisesti muodostetun ryhmän väitetään pyrkivän säätämään maailmanlaajuiset lait tuomioistuimien ja sotilaallisen voiman avulla.
Epäillyt salaliittolaiset.
Eri teorioissa on erilaisia oletuksia siitä, ketkä ovat tämän uuden maailmanjärjestyksen takana. Monissa teorioissa mainitaan Yhdistyneet kansakunnat sekä sen alaiset Kansainvälinen valuuttarahasto, Maailmanpankki, Maailman talousfoorumi, Kansainvälinen tuomioistuin ja Kansainvälinen rikostuomioistuin. Muita usein mainittuja järjestöjä ovat Bilderberg-ryhmä, trilateraalinen komissio ja yhdysvaltalainen Council on Foreign Relations.
Uuden maailmanjärjestyksen juurten on usein väitetty johtavan 1700-luvun lopulla toimineeseen baijerilaiseen Illuminati-järjestöön sekä vapaamuurareihin, joiden myös väitetään nykyisin kontrolloivan uutta maailmanjärjestystä. Jotkut salaliittoteoreetikot, kuten yhdysvaltalainen Pat Robertson, näkevät uuden maailmanjärjestyksen ulottuvan aina Vanhan testamentin kirjoituksiin ja Baabelin torniin asti.
Teot.
Teorian mukaan uuden maailmanjärjestyksen voimat ovat vastuussa lähes kaikista 1900-luvun suurista sodista sekä taloudellisista onnistumisista ja kurimuksista, joista heidän myös väitetään hyötyneen suuresti. Näihin tapahtumiin on luettu muun muassa Venäjän bolševikkivallankumous, 1930-luvun lama, ensimmäinen ja toinen maailmansota, kylmä sota sekä Neuvostoliiton hajoaminen. Nälänhätien, tautien ja aids-epidemian on väitetty olevan uuden maailmanjärjestyksen aseita, joilla he kontrolloivat maailman väestöä ja vähentävät näin rajallisiin luonnonvaroihin kohdistuvaa painetta. Yhdysvalloissa tapahtuneiden terrori-iskujen tarkoituksena taas on väitetty olleen sotatilalakien oikeuttaminen. Jotkut kutsuvat YK:n valtuuttamaa Persianlahden sotaa ensimmäiseksi avoimesti uuden maailmanjärjestyksen sodaksi, koska silloinen Yhdysvaltain presidentti George H. W. Bush käytti kyseistä termiä puhuessaan kongressille.
Menetelmät.
Teorioiden mukaan uuden maailmanjärjestyksen käyttämiä menetelmiä totalitaristisen järjestelmän käyttöönoton turvaamiseksi ovat muun muassa informaation kontrolloiminen, kansalaisten joukkovalvonta, kielenkäytön hallitseminen, sananvapauden rajoittaminen, kemikaalinen kontrolli ja väestön vähentäminen. Monelle tällaiselle toimenpiteelle on saatu vähemmän tiedonhaluisten kansalaisten tuki kutsumalla niitä ”suojeluksi” terrorismilta, rikollisuudelta tai tautiepidemioilta.
Symbolit.
Salaliittoteoreetikkojen mukaan uuden maailmanjärjestyksen käyttämiä symboleja ovat etenkin muinaisegyptiläiset pyramidit ja obeliskit, joita on pystytetty länsimaisiin kaupunkeihin joko vallan merkeiksi tai okkulttisiksi talismaaneiksi. Toinen egyptiläisperäinen uuden maailmanjärjestyksen symboli on ”kaikkinäkevä silmä”, joka löytyy muun muassa Yhdysvaltain yhden dollarin setelistä.
Lambdakalkyyli

Lambdakalkyyli () on formaalin laskennan malli. Sen avulla voidaan käsitellä matemaattisia ja laskennallisia ongelmia.
Lambdakalkyyli on Turing-täydellinen, eli sillä voidaan ilmaista mitä tahansa matemaattisia laskennan ongelmia.
Lambdakalkyyliä voidaan myös itsessään pitää ohjelmointikielenä.
Historiaa.
Alonzo Church kehitti lambdakalkyylin kollegoineen 1920 ja 30-luvulla.
Korjattuaan ensiversionsa ongelmia Church julkisti vuonna 1936 tietojenkäsittelyyn sopivan osion, "tyypittömän lambdakalkyylin". Myöhemmin 1940-luvulla Church julkisti "yksinkertaisesti tyypitetyn lambdakalkyylin".
Funktionaaliset ohjelmointikielet perustuvat pitkälti lambda-kalkyyliin.
Peruskäsitteet.
Lambdakalkyylin ilmaisu koostuu termeistä. Termit ovat muuttujat, lambda-abstraktiot, ja sovellukset. Muuttujia määritellään abstraktioilla, ja niitä käytetään sovelluksilla.
Lambda.
Lambda-abstraktiota symboloi kreikkalaisen aakkosten kirjain λ.
Churchin numeraalit.
Numerot voidaan ilmaista monilla eri tavoin. Yksi tapa on Churchin numeraalit.
Tyypitetty ja tyypittämätön.
Tyypittämättömässä lambdakalkyylissä ei ole lainkaan valmiiksi määriteltyjä vakioita tai operaattoreita kuten numerot, aritmeettiset operaatiot tai ehtolauseet. Tarvittaessa ne määritellään, kuten esim. numerot Churchin numeraaleilla.
Tyypitetyssä lambdakalkyylissä jokaiselle termille tulee olla yksi tyyppi.