Swan 36

Swan 36 on suomalaisen Oy Nautor Ab:n ensimmäinen lujitemuovinen sarjatuotantovene. Ensimmäiset veneet valmistuivat 1967, ja niitä valmistettiin vuoteen 1971 asti yhteensä 90 runkoa. Veneen suunnitteli yhdysvaltalainen, aikansa johtava veneensuunnittelutoimisto Sparkman &amp; Stephens.
Veneen suorituskykyyn vaikutti olennaisesti suunnittelijan hyvin ajoitettu päätös käyttää erillistä peräsintä ja eväkoliä (engl. "fin keel") perinteisen pitkän kölin ("full keel") asemesta. Päätös oli venetyypin menestyksen kannalta ratkaisevaa sillä tämä edellä mainittu märkäpinta-alaa ja veden vastusta pienentävä ratkaisu yleistyi nopeasti muidenkin suunnittelijoiden veneissä ja muodostui vallitsevaksi trendiksi purjeveneiden suunnittelussa. Veneessä oli kuitenkin vedenalaisten osiensa ja lujitemuovisen rakenteensa lisäksi muutakin uutta sillä sen haluttiin poikkeavan kilpailijoistaan myös mukavuutensa puolesta. Siitä syystä Nautorilla päätettiin käyttää omaa sisustussuunnittelijaa toteuttamaan yritysjohdon visiota nopean ja sisustukseltaan ylellisen kilpapurren rakentamisesta. Tuloksena oli ennen näkemätön yhdistelmä kilpailukykyä, mukavuutta ja uuden valmistusmenetelmän mukanaan tuomaa kustannustehokkuutta. Swan 36 veneestä tuli kansainvälisesti tunnettu vuonna 1968 kun "Casse Tete II" -niminen Swan 36 voitti David Johnsonin kipparoimana arvostetun Cowes Weekin regatan kaikki seitsemän lähtöä. "Tarantella"-niminen Swan 36, ensimmäinen koskaan valmistettu Swan-vene, on yhä Nautorin työntekijöiden käytössä. Sen tilasi alun perin Heinz Ramm-Schmidt, jonka myöhemmin omistama vene on vuotta nuorempi Swan 37 "Tarantella II". Swan 36:n menestyminen samanaikaisesti sekä venemarkkinoilla että kilpailuissa loi pohjaa Swan-brändin synnylle ja menestykselle tuleviksi vuosikymmeniksi.
Kehitysvaiheet.
Toisin kuin myöhemmät Swan mallit, 36 jalkaista ei suunniteltu yksinomaan Nautorin venemalliksi sillä siitä oli jo aikaisemmin olemassa pitkäkölinen ja puurunkoinen Gaia Class versio jolla oli kuitenkin sama S&amp;S design numero 1710 kuin Swan 36 veneelläkin. Molemmilla S&amp;S 1710 malleilla on sama linjapiirustus mutta kehittyneemmässä versiossa, josta tuli myöhemmin Swan 36, oli kaksi merkittävää parannusta; eväköli ja lujitemuovirakenne. Nämä parannukset olivat kumpikin uusia sovelluksia tämän kokoluokan veneissä ja antoivat riittävän pitkäksi aikaa merkittävän edun kilpailijoihin nähden. Merkittävä seikka uskottavuuden kannalta oli myös se, että samana vuonna S&amp;S oli saanut valmiiksi ehkä yhden suurimmista menestyksistään kilpapurjehduksessa, 1967 Americas Cup voittajavene 12mR Intrepid:n jossa oli erillinen köli ja peräsin joka todisti, että tällä uudella teknisellä ratkaisulla voidaan voittaa kilpailuja. Tämän vuoksi S&amp;S valinta suunnittelijaksi yhdessä Pietarsaaren tunnetun veneenrakennustaidon kanssa antoivat uudelle veistämölle riittävästi nimeä ja uskottavuutta jolla alkuvaiheen myyntityö saatiin onnistumaan. Kiinnostus venettä kohtaan oli niin suurta, että lokakuussa 1967 Brittiläinen "Yachtsman Magazine" kuvailee nelisivuisessa artikkelissaan Swan 36 venettä mm. sanoin "fearsome racing machine" joka on merkillepantavaa sen vuoksi, että veneen ensimmäinen ja suurin voitto 1968 Cowes Weekissä oli vasta kokonaisen vuoden päässä.