tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Pietarin Sunnuntailehti

Pietarin Sunnuntailehti oli Pietarissa vuosina 1871–1873 ilmestynyt sanomalehti.
"Pietarin Sunnuntailehti" perustettiin kaupungin suomalaisen Pyhän Marian seurakunnan kirkkoherran Johannes Öhqvistin ja "Pietarin Sanomien" toimittajan August Hagmanin välisen konfliktin seurauksena. Lehden toimittajana työskenteli seurakunnan kirkkokoulun johtaja Tuomas Friman. Avustajina toimivat Öhqvist, Viipurin lyseon lehtori Rietrikki Polén ja Narvan suomalais-ruotsalaisen seurakunnan kirkkoherra J. W. Murman. Seurakunnan tiloissa toimitettu "Sunnuntailehti" oli luonteeltaan kilpailijaansa kirkollisempi. Kerran viikossa ilmestynyt lehti painettiin Pietarissa Veljekset Krugin kirjapainossa. Se oli nelisivuinen ja kolmipalstainen, sivukooltaan hieman "Pietarin Sanomia" pienempi. Myös lehden levikki oli ilmeisesti pienempi kuin kilpailijalla, ja sen rahoittajana näyttää toimineen kirkkoherra Öhqvist.
Lehden ensimmäisellä sivulla oli "Pietarin Sanomista" poiketen pääkirjoitus, joka oli sisällöltään uskonnollinen, kansansivistyksellinen tai historiallinen. "Sunnuntailehti" sisälsi myös muita hartauskirjoituksia sekä opettaja A. Rahkosen kirjoittamia uskonnollisia runoja. Jatkokertomuksia laativat muun muassa Rietrikki Polén ja Tuomas Friman. Poliittisesti lehti oli äärimmäisen varovainen.
"Sunnuntailehden" uutisaineisto oli pääosin lainattu Pietarin muista lehdistä. Suurin osa uutisista käsitteli Pietarin, lähialueen ja muun Venäjän tapahtumia. Ulkomaanuutisissa keskeinen aihe oli Saksan–Ranskan sota. Pietarin ja Inkerinmaan suomalaisia koskevia uutisia oli melko vähän. Ne keskittyivät etupäässä alueen luterilaisten seurakuntien tapahtumiin. Huomiota herätti muun muassa Inkeriin levinnyt ”hyppääjien” lahko. Suomen uutisissa pääpaino oli Viipurin ja Itä-Suomen tapahtumilla. Ilmoituksia ja mainoksia lehdessä oli vähän.
Loppuvaiheessa "Pietarin Sunnuntailehti" ilmestyi kaupungin ainoana suomenkielisenä lehtenä. Se lakkasi vuoden 1873 lopussa, kun toimittaja Tuomas Friman perusti "Pietarin Lehden".
Garfield Darien

Garfield Darien (s. 22. joulukuuta 1987 Lyon, Ranska) on ranskalainen aitajuoksija. Hän kilpailee 110 metrin aitajuoksussa, jossa hänen ennätyksensä on vuonna 2017 juostu 13,09. Hänen halliennätyksensä 60 metrin aitajuoksussa on 7,47 (2014).
Darien voitti hopeaa EM-kisoissa 2010 Barcelonassa ajalla 13,34, kuten myös EM-kisoissa 2012 Helsingissä ajalla 13,20. Berliinin EM-kilpailuissa 2018 hän karsiutui välierissä. MM-kilpailuissa hän on sijoittunut neljänneksi Lontoossa 2017 ja kahdeksanneksi Pekingissä 2015 sekä karsiutunut välierissä Berliinissä 2009. Lontoon olympialaisissa 2012 hän karsiutui välierissä. Hän voitti alle 20-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden 110 metrin aitajuoksussa 2005.
Vuonna 2011 Darien saavutti 60 metrin aidoissa hopeaa sisäratojen EM-kilpailuissa Pariisissa ajalla 7,56 ja 2014 pronssia sisäratojen MM-kisoissa Puolan Sopotissa ajalla 7,47. Hän on ollut sisäratojen EM-kilpailuissa lisäksi neljäs 2017 ja kuudes 2009.
Vuonna 2021 Darien sai 16 kuukauden kilpailukiellon dopingrikkomuksesta. Kilpailukielto määrättiin alkaneeksi 31.1.2020.
Darien on 187 senttimetriä pitkä ja painaa 76 kiloa.
Langreo

Langreo (asturiaksi Llangréu) on kaupunki Pohjois-Espanjassa, Asturian itsehallintoalueella. Langreo on Asturian neljänneksi suurin kaupunki noin 42 000 asukkaallaan (2015). Kaupungista kestää ajaa noin 20 minuuttia Asturian pääkaupunkiin Oviedoon. 
Kaupunki on tärkeä kaivoskaupunki. 
Jalkapallon Euroopan- ja maailmanmestari ja Espanjan jalkapallomaajoukkueen kaikkien aikojen paras maalintekijä David Villa on syntynyt Langreon Tuillassa. Langreossa on myös pyöräilty Espanjan ympäriajoa, Vueltaa.
Langreon pitäjät.
Langreon alueella sijaitsee kahdeksan pitäjää, jotka ovat (asukasluvun mukaan):
Reetta Kankare

Reetta Kankare (s. 1988 Espoo) on suomalainen näyttelijä. Kankare valmistui teatteritaiteen maisteriksi Tampereen yliopistosta vuonna 2014.
Kankare on näytellyt muun muassa televisiosarjassa "Helppo elämä" (2008) ja elokuvassa "Anselmi, nuori ihmissusi" (2014).
Kirjastokortti

Kirjastokortti on kortti, jota käytetään kirjastosta lainaamiseen. Kortti on henkilökohtainen, ja sitä käyttämällä voi lainata kirjoja, lehtiä sekä muuta kirjastosta lainattavaa aineistoa. Joissakin kaupungeissa samaa kirjastokorttia voi käyttää useassa eri kirjastossa. Esimerkiksi Pirkanmaalla sama kirjastokortti käy jokaiseen kirjastoon. Jyväskylässä kirjastokortilla pääsee myös ilmaiseksi museoihin.
Nykyisin kirjastokorttien toiminta perustuu yleensä viivakoodien käyttöön.
Lainausjärjestelmissä on usein rajoitus sille, kuinka monta kirjaa yhdellä kortilla saa samanaikaisesti olla lainassa.
Pentti Harjumaa

Pentti Anselmi Harjumaa (23. huhtikuuta 1934 Ranua – 12. tammikuuta 2022 Rovaniemi) oli suomalainen toimittaja ja kirjailija.
Harjumaa toimi yli 30 vuotta "Pohjolan Sanomien" toimittajana.
Harjumaa julkaisi vuodesta 1971 alkaen 27 teosta, joissa hän tutki ja valotti runoelmin, mietelmin ja tarinoin olemisen ja olemassaolon tuntoja ja elämänperusteita.
Hän toimitti myös Nätti-Jussista kertovia tarinakokoelmia sekä kokosi "Aaveriekkoja"-nimisen kokoelman lappilaisia mystisiä tarinoita ja kummitusjuttuja.
Juhlsin hopeapaja

Juhlsin hopeapaja on Pohjois-Norjassa, Finnmarkin Kautokeinossa sijaitseva ateljeesta galleriatyyppiseksi taidemuseoksi vuosikymmenten saatossa kehittynyt taidekompleksi ja nähtävyys.
Hopeapajan vuonna 1959 perustaneet Regine (s. 1939) ja Frank Juhls (s. 1931) ovat tulleet aikoinaan kumpikin erikseen Kautokeinoon Altajokea ylös pohjoisesta Alattion kautta tutustumaan paikalliseen paimentolaisuuteen. Regine on saksalaista syntyperää, Frank tanskalainen. He aloittivat toimintansa vaatimattomasti helposti lämmitettävässä yhden huoneen majassa Kautokeinojoen länsirannan törmällä. He ovat kyenneet laajentamaan toimintaansa ja asumustansa siten, että joka vuosikymmeneltä on oma huone, joka toimii näyttelytilana. Yksi huoneista on Afganistanille omistettu, koska pariskunta kävi Afganistanissa sodan aikana. Galleriassa on myynissä paikallisia saamelaisten käsityö- ja koristetuotteita. Perustajien monumentteina ovat muun muassa itse erikoinen rakennus, joka sietää hyvin runsaitakin lumimääriä, pihalla suuri koristeellinen muna sekä Frank Juhlsin valtava sormenjälkiä mukaileva peukalo. Regine Juhlsin sekä pariskunnan tyttären Sunniva Juhlsin hopeakoruissa näkyy paikallinen saamelainen traditio.
Silva (Kiikala)

Silva on kylä Kiikalassa Salossa. Kylä sijaitsee yhdystien 2410 varrella Kiikalan kirkonkylän lounaispuolella. Sen lähimpiä naapurikyliä ovat Kiikalan Saari pohjoisessa ja Kiikalan Yltäkylä etelässä. Kylässä on Kiikalan kunnan vuonna 1968 perustama Härjänvatsan uimala samannimisen järven rannalla.
Luonnonympäristö.
Silvan kylä kuuluu yhdessä Vanhakylän, Hitolan, Kiikalan kirkonkylän, Komisuon, Pappilan ja Saaren kylien kanssa "Kiikalan järvikaustaksi" nimitettyyn kulmakuntaan, jonka kylät ovat sijainneet 1900-luvulla tapahtuneessa järvenlaskussa viljelysmaaksi kuivatetun Kiikalan Kurajärven rannoilla. 
Kylän takamaat ulottuvat Kolmanteen Salpausselkään kuuluvan Kiikalannummen reunamuodostumakompleksin laidoille. Täällä kylän kaakkoisrajana on Kiskonjoen–Perniönjoen vesistöön kuuluva Varesjoki, jonka lähdepohjainen jyrkkärinteinen notko kuuluu suuren osan Kiikalannummesta käsittävään Hyyppärän harjualueen Natura 2000 -suojelualueeseen. Varesjoen notkon varressa kylän alueelle jää suppapainanteeseen muodostunut Härjänvatsan lampi.
Historia.
Historialtaan Silva on yksinäistalo eli yhdestä maakirjatalosta muodostunut kylä. Silvan talon talouskeskus sijaitsee edelleen vanhalla paikallaan lähellä entistä Kurajärven rantaa.
Asutus ja elinkeinot.
Sijainti lähellä kirkonkylää ja Paraisten Kalkin perustamaa tiilitehdasta Varesjoen varessa Kiikalannummella Saaren kylän puolella toi kylään 1960-luvulla pientaloalueen, jonka Kiikalan kunta perusti Silvan talosta ostamalleen maalle. Asuinalueen ympäristössä on myös joitakin teollisuustontteja ja kuntorata. Kun hankittuun maapalstaan kuului myös Härjänvatsan harjulampi, kunta perusti vuonna 1968 sen rannalle nykyisen Silvantien varteen edelleen käytössä olevan uimalan saunoineen ja hyppytorneineen.
Bryan Cristante

Bryan Cristante (s. 3. maaliskuuta 1995 San Vito al Tagliamento) on italialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Italian Serie A:ssa pelaavaa AS Romaa.
Cristante on pelannut Serie A:ssa kauden 2023–2024 loppuun mennessä Milanin, Palermon, Pescaran, Atalantan ja Roman joukkueissa yhteensä 273 ottelua ja tehnyt niissä 25 maalia. Hän pelasi 12 ottelua Roman voittaessa Konferenssiliigan kaudella 2021–2022. Portugalin liigassa hän pelasi Benfican joukkueessa seitsemän ottelua kausina 2014–2016. Benfica voitti kummallakin kaudella sekä Portugalin-mestaruuden että liigacupin. Cristante on pelannut eri seuroissa Mestarien liigassa 13 ottelua ja Eurooppa-liigassa 54 ottelua, joissa hän on tehnyt viisi maalia. Eurooppa-liigassa paras saavutus on ollut loppuotteluun yltäminen kaudella 2022–2023.
Cristante pelasi useissa Italian nuorisomaajoukkueissa. Hän pelasi Italian A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran lokakuussa 2017 MM-karsintaottelussa Makedoniaa vastaan. Ensimmäisen maaottelumaalinsa hän teki lokakuussa 2020 ystävyysottelussa Moldovaa vastaan sekä toisen ystävyysottelussa Turkkia vastaan maaliskuussa 2022. Hän tuli kuudessa ottelussa vaihdosta kentälle Italian voittaessa Euroopan-mestaruuden kesällä 2021. Loppuottelussa Englantia vastaan hän pelasi 66 minuuttia. EM-kilpailuissa 2024 Cristante tuli vaihdosta kentälle kahdessa alkulohko-ottelussa ja pelasi avauskokoonpanossa tappiollisen neljännesvälierän Sveitsiä vastaan. Hän on vuoden 2024 loppuun mennessä pelannut 43 A-maaottelua, joissa hän on ollut 18 kertaa avauskokoonpanossa.
Dalmåleri

Dalmåleri on ruotsalainen 1770-luvulta alkanut itseoppineiden talonpoikien maalaustaidemuoto. Se kehittyi Taalainmaalla ja kesti noin sata vuotta. Sitä käytettiin muun muassa huoneiden sisustuksessa sekä esimerkiksi arkkujen koristeluun. Aiheena on usein ollut rakennuksia, mutta myös luonnonmuotoja ja jopa julkisuuden henkilöitä. Aikalaisten asusteet tulevat selkeästi esiin maalauksissa. Taideharrastus siirtyi isältä pojalle. Nykyisin tunnetaan noin 150 "laaksomaalaria" enimmäkseen Rättvikin ja Leksandin alueilta. Ruonoilija Erik Axel Karlfeldt teki taidemuotoa tunnetuksi teoksissaan 1900-luvun alussa. 
Taidemuodon raamatullista tulkintaa, erityisesti profeetta Joonan elämää esittävä osittain päällekäinen käsitys "kurbits" (kurpitsamaalaus) liitetään dalmåleri-käsitteeseen. Muun muassa kurpitsamaalari Winter Carl Hanssonin "Ålderstrappan" (Ikäportaat) vuodelta 1799 on herättänyt paljon huomiota.
Gabriel Vasconcelos Ferreira

Gabriel Vasconcelos Ferreira, taiteilijanimeltään vain Gabriel (s. 27. syyskuuta 1992 Unaí, Brasilia), on brasilialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan maalivahti. Hän edustaa Serie A:ssa pelaavaa Lecceä. Hän on pelannut Italiassa vuodesta 2012, jolloin hän siirtyi Milaniin.
Gabriel on saavuttanut Brasilian joukkueessa alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuden 2011 ja hopeaa kesäolympialaisissa 2012.
Michelangelo Albertazzi

Michelangelo Albertazzi (s. 7. tammikuuta 1991 Bologna, Italia) on italialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän edustanut muun muassa Serie A -seura Hellas Veronaa. Hän pelasi aikanaan useissa Italian nuorisomaajoukkueissa.
Riccardo Saponara

Riccardo Saponara (s. 21. joulukuuta 1991 Forlì, Italia) on italialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on edustanut kotimaassaan Ravennaa, Empolia, AC Milania, Fiorentinaa ja Hellas Veronaa sekä lainalla Sampdoriaa, Genoaa, Lecceä ja Speziaa. Hän siirtyi tammikuussa 2024 turkkilaisseura Ankaragücüün.
Heli Rekula

Heli Rekula (s. 28. helmikuuta 1963 Helsinki) on suomalainen taiteilija, jonka työt ovat enimmäkseen video- ja valokuvateoksia, usein lavastettuja valokuvia.
Rekula valmistui Lahden Muotoiluinstituutin valokuvauslinjalta vuonna 1991. 1990-luvulla ja 2000-luvun alussa hän työskenteli freelancer-valokuvaajana ja -kuvatoimittajana muun muassa "Helsingin Sanomille". Hän on opettanut Taideteollisessa korkeakoulussa ja Kuvataideakatemiassa. Lokakuusta 2009 hän on hoitanut kuusivuotista valokuvataiteen professuuria Norjassa Bergenin Kunst- og designhøgskolenissa.
Vuonna 2001 Rekula osallistui Venetsian biennaaliin. Hänet on palkittu Ars Fennica -tai­de­pal­kin­nolla 2002, valokuvataiteen valtionpalkinnolla 2005 ja Suomen Taideyhdistyksen kirjallisuuspalkinnolla 2014 teoksesta "Hemingwayn puutarha". Hän oli Carnegie Art Award -pal­kin­toeh­dok­kaa­na vuon­na 2012. Rekulan laaja retrospektiivinen näyttely "Autiomaa. Teoksia vuosilta 1989-2004" oli esillä Nykytaiteen museo Kiasmassa vuonna 2005.
Rekula suorittaa parhaillaan kuvataiteen tohtorin opintoja Taideyliopiston Kuvataideakatemian kuvataiteen tohtorin koulutusohjelmassa (KuT). Rekulan tutkimusaiheena on "Poissaoleva ruumis - työskentelyprosessin ja esittävän teoksen suhde valokuva- ja liikkuvan kuvan teoksissa".
Nejat Başeğmezler

Nejat Başeğmezler (s. 17. toukokuuta 1950 Eskişehir) on turkkilainen säveltäjä ja alttoviulisti. Hän opiskeli alttoviulun- ja viulunsoittoa Hacettepen yliopiston valtionkonservatoriossa Ankarassa vuosina 1962–72. Hän opiskeli siellä lisäksi muitakin aineita, kuten sävellystä Necil Kazım Aksesin johdolla vuosina 1975–77. Vuodesta 1971 lähtien Başeğmezler on soittanut alttoviulua Ankaran Presidentillisessä sinfoniaorkesterissa. Lisäksi hän on opettanut musiikin teoriaa Hacettepen yliopiston valtionkonservatoriossa.
Säveltäjänä Başeğmezler on keskittynyt pääasiallisesti orkesteri- ja kamarimusiikkiin. Hän voitti Nejat Eczacıbaşı -kilpailussa toisen palkinnon kahdesti, teoksista "EDCBA" (orkesterille, 1996) ja "Concertino" (harpulle ja orkesterille, 1998). Lisäksi hän on saanut ensipalkinnon Turkin radio- ja televisioyhtiön kilpailussa (1998) säveltämästään Turkin tasavallan 75-vuotisjuhlamarssista. Hänen tuotantoonsa kuuluu myös yksinäytöksinen ooppera "Kambur Üstüne Kambur" (1994).
Ovovivipaarisuus

Ovovivipaariset eläimet ovat eläimiä, jotka munivat ja hautovat poikasensa sisällään, missä ne myös kuoriutuvat munista. Esimerkiksi sisilisko ("Zootoca vivipara") on ovovivipaarinen matelija.
Ostrogožskin–Rossošin offensiivi

Ostrogožskin–Rossošin offensiivi oli toisessa maailmansodassa neuvostoliittolaisen Voronežin rintaman suorittama vastahyökkäys itärintamalla Unkarin 2. armeijaa ja osittain Italian 8. armeijaa vastaan. Offensiiviin osallistuivat Neuvostoliiton 6. armeija ja Pavel Rybalkon komentama Neuvostoliiton 3. kaartin panssariarmeija. Offensiivi alkoi 13. tammikuuta ja päättyi kaksi viikkoa myöhemmin 27. tammikuuta 1943 puna-armeijan voittoon.
Kristian Levring

Kristian Levring (9. toukokuuta 1957 Kööpenhamina, Tanska) on tanskalainen elokuvaohjaaja, joka kuuluu Dogma 95:n perustajiin.
Levringin ensielokuva on "Et skud fra hjertet" (1986), mutta hän keskittyi sen jälkeen pääasiassa mainoselokuviin, kunnes vuonna 2000 palasi näytelmäelokuvien pariin. Hänen läpimurtoelokuvansa on parhaisiin Dogma-elokuviin kuuluva "The King Is Alive" (2002).
Amandine Bourgeois

Amandine Bourgeois (s. 12. kesäkuuta 1979 Angoulême, Ranska) on ranskalainen laulaja. Hän voitti "Nouvelle Star" kilpailun kuudennen tuotantokauden vuonna 2008. 
Tähän mennessä häneltä on ilmestynyt kolme albumia. Ensimmäinen albumi "20m²" ilmestyi vuonna 2009 jota on myyty noin 70 000 kappaletta maailmanlaajuisesti. 
 Tältä albumilta on julkaistu singlet "L'Homme de la situation", "Tant de moi" ja "Du temps". Toista albumia "Sans amour mon amour" vuodelta 2012 myytiin vain noin 5 000 kappaletta. Kolmas albumi "Au masculin" julkaistiin vuonna 2014.
Bourgeois edusti Ranskaa vuoden 2013 Eurovision laulukilpailussa kappaleella "L'enfer et moi". Hän esiintyi finaalissa ensimmäisenä ja sijoittui sijalle 23 saaden 14 pistettä ohittaen siis Suomen yhdellä pisteellä.
Ksenontetrafluoridi

Ksenontetrafluoridi (XeF4) on yksi kolmesta ksenonin ja fluorin muodostamista epäorgaanisista molekyyliyhdisteistä. Yhdiste on kiinteänä huoneenlämpötilassa stabiili, mutta reagoi helposti muiden aineiden kanssa.
Rakenne ja ominaisuudet.
Rakenteeltaan ksenontetrafluoridi on tasoneliö ja ksenonin ja fluoriatomien väliset sidospituudet ovat 195,2 pm. Yhdiste on huoneenlämpötilassa stabiili väritön kiteinen aine. Yhdiste sublimoituu hieman ennen sulamispistettään. Yhdiste liukenee vetyfluoridiin, mutta hydrolysoituu veden vaikutuksesta. Hydrolysoitumisreaktio voi olla räjähdysmäinen, koska siinä muodostuu helposti räjähtävää ksenontrioksidia. Hydrolysoituminen tapahtuu helposti erityisesti happamissa tai emäksisissä liuoksissa.
6 XeF4 + 12 H2O → 2 XeO3 + 4 Xe + 3 O2 + 24 HF
Ksenontetrafluoridi on voimakkaasti hapettava ja fluoraava yhdiste. Se reagoi esimerkiksi platinan kanssa muodostaen platina(IV)fluoridia ja elohopean kanssa elohopea(I)fluoridia. Vedyn kanssa yhdiste reagoi kiivaasti ksenoniksi ja vetyfluoridiksi. Aromaattisten yhdisteiden aromaattisen renkaan vetyatomit korvautuvat fluoriatomeilla niiden reagoidessa ksenontetrafluoridin kanssa. Yhdiste muodostaa kompleksiyhdisteitä vahvojen Lewis-happojen kuten antimonipentafluoridin ja vismuttipentafluoridin kanssa esimerkiksi XeF3+[SbF6]- ja XeF3+[Sb2F11]-. Alkalimetallifluoridien kanssa reagoidessa muodostuu pentafluoroksenaatti-ioni XeF5-.
Valmistus ja käyttö.
Ksenontetrafluoridia valmistetaan tavanomaisesti alkuaineistaan kuumentamalla ksenonin ja fluorin seosta noin 400 °C:n lämpötilassa ja 6 atmosfäärin paineessa. Reaktiossa käytetään ylimäärin fluoria ja ksenonin ja fluorin ainemäärä suhteet ovat 1:5 tai 1:6. Reaktio on voimakkaasti eksoterminen Muita tapoja valmistaa yhdistettä ovat ksenondifluoridin fluoraus ja ksenonheksafluoridin säteilytys valolla. 
Xe + 2 F2 → XeF4
Ksenontetrafluoridia voidaan käyttää fosforin, rikin, telluurin, ja piin fluorijohdannaisten valmistuksessa.
Kymin kihlakunnan tuomiokunta Viipurin läänissä

Kymin kihlakunnan tuomiokunta Viipurin läänissä oli Turun hovioikeuspiiriin ja myöhemmin Viipurin hovioikeuspiiriin kuulunut kihlakunnantuomarin virka-alue 1816–1862. Sitä ei pidä sekoittaa samannimiseen tuomiokuntaan Uudenmaan läänissä. Viipurin lääni palautettiin muun Suomen yhteyteen vuoden 1812 alussa. Tällöin Kyminkartanon kihlakunnan tuomiokunta määrättiin Turun hovioikeuden alaiseksi. Tuomiokunta jaettiin kahtia 9. lokakuuta 1816 tehdyssä järjestelyssä ja muodostettiin Lappeen kihlakunnan tuomiokunta ja Kymin kihlakunnan tuomiokunta. Kun Viipurin hovioikeus perustettiin 19. kesäkuuta 1839, määrättiin tämä tuomiokunta Turun hovioikeuden alaisuudesta Viipurin hovioikeuden tuomiopiiriin. Vuoden 1861 lopussa tuomiokuntaan kuuluivat seuraavat käräjäkunnat:
Vuoden 1862 järjestelyssä tuomiokunnan alue säilyi ennallaan, mutta nimeksi tuli Kymin tuomiokunta.
Kymin kihlakunnan tuomiokunta Uudenmaan läänissä

Kymin kihlakunnan tuomiokunta Uudenmaan läänissä oli Turun hovioikeuspiiriin kuulunut kihlakunnantuomarin virka-alue 1807–1862. Sitä ei pidä sekoittaa samannimiseen tuomiokuntaan Viipurin läänissä. Porvoon ja Kymin kihlakuntien tuomiokunta määrättiin jaettavaksi kahtia 8. heinäkuuta 1807 annetulla kuninkaallisella kirjeellä. Näin muodostettiin Kymin kihlakunnan tuomiokunta ja Porvoon kihlakunnan tuomiokunta. Vuoden 1861 lopussa Kymin kihlakunnan tuomiokuntaan kuuluivat seuraavat käräjäkunnat:
Vuoden 1862 tuomiokuntajärjestelyssä tämän tuomiokunnan pitäjät siirrettiin useaan tuomiokuntaan, nimittäin Porvoon tuomiokuntaan, Mäntsälän tuomiokuntaan ja Iitin tuomiokuntaan.
Stina

Stina on naisen etunimi, skandi­naavi­nen lyhentymä nimestä Kristina tai muista samoin
loppuvista nimistä. Suomessa nimi esiintyy myös muodossa Stiina. Stinan nimipäivä on suomen­ruotsalaisen kalenterin mukaan 24. heinäkuuta. Suomessa nimi Stina on 1900-luvun alusta heinäkuuhun 2025 mennessä annettu 1915 ja Stiina 1277 henkilölle.
Kerstin

Kerstin on naisen etunimi. Nimi on alasaksalainen ja ruotsalainen mukaelma nimestä Kristiina.. Kerstinin nimipäivä on suomenruotsalaisen kalenterin mukaan 24. heinäkuuta. Suomessa nimi Kerstin on vuoden 2019 loppuun mennessä annettu 2 582 henkilölle, joista yli puolet on syntynyt 1940- ja 1950-luvuilla.
Kinisselkä

Kinisselkä on järvenselkä Päijänteen eteläosassa Salonsaaren eli Vesansalon itäpuolella, Asikkalan kunnassa. Lännessä se on yhteydessä Asikkalanselkään. Kinisselkä on jokseenkin tasasyvyinen, ja sen saaria ovat Kinissaari ja Pieni Kinissaari.
Asutus.
Rannoilla on pääosin kesämökkejä. Joitakin vakituisiakin asukkaita löytyy, mutta pääosiltaan seutu on luonnontilaista tai hoidettua metsää. Alueella on viime vuosikymmeninä ollut reiluhkosti metsän hakkuita ja maisemassa näkyy paikoin uusia, sekä vanhoja aukkohakkuita.
Kinisselän luonto.
Rannan puusto on havupuuvoittoista, valtalajeina ovat mänty ja kuusi. Kinisselkään rajautuu muutamia pieniä lehtoalueita, tärkein näistä lie rauhoitettu Kinissaari. Alueella kasvaa muun muassa pähkinäpensaita. Muutamia lehtoja on tämän vuoksi rauhoitettu luonnonsuojelulain nojalla.
Rannat ovat pääosiltaan kivisiä, joskin muutamat lahdet kaislikkoisia ja mutapohjaisia. Kinisselkä on suomalaisittain varsin syvä selkävesi ja pääosiltaan se on yli 20 metrin syvyinen. Pääosin selkä on syvää aivan rantaveteen asti ja alle 2 metrin syvyyttä löytyy vasta alle 10 metrin etäisyydellä rannasta.
Kalalajit.
Kinisselän kalalajeista yleisimmät lienevät muikku, siika, ahven ja kuore. Rannoilla tavataan myös haukea, särkeä, kiiskejä, ym. yleisiä kalalajeja. Kinisselällä tavataan myös nahkiaista, joskin sen saaliit ovat lähinnä satunnaissaaliita. Kinisselän läheltä saadaan myös ankeriasta.
Perhoset.
Alueelta on mahdollista löytää edelleenkin täpläpapurikon varsin elinvoimainen kanta. Perhonen on kesä-heinäkuussa yksi yleisimpiä alueen perhosia, joten alue poikkeaa selvästi täpläpapurikon muusta esiintyvyystiheydestä Suomessa.
K. O. Götz

Karl Otto Götz (yleensä K. O. Götz; 22. tammikuuta 1914 Aachen – 19. elokuuta 2017 Wolfenacker) oli saksalainen abstraktin taiteen merkittävä edustaja. Hän asui ja työskenteli Niederbreitbach-Wolfenackerin alueella Rheinland-Pfalzin osavaltiossa.
K. O. Götz opiskeli 1930-luvulla vesitasolentäjäksi. Hänen ensimmäiset abstraktit maalauksensa ovat vuodelta 1932. Natsien valta-aikana 1935–1945 hän oli maalaus- ja näyttelykiellossa. Asevelvollisuutensa hän suoritti 1930-luvun lopulla Luftwaffen lentäjänä. Hän harjoitti myös kokeellista elokuvaa. Huolimatta sota-ajasta hän harjoitti maalaustaitojan muun muassa Dresdenissä sekä Saksan miehittämässä Norjassa, jossa hän oli palveli jääkäriupseerina.
Götzin asunto tuhoutui Dresdenin pommituksessa 1945, mutta Götzin ensimmäinen näyttely pidettiin jo vuonna 1946 Wuppertalissa Studio Raschissa taidemaalari Willi Baumeisterin vaikutusvallan avulla. Vuodesta 1949 Götz toimi taiteilijaryhmä CoBrAn yhteydessä ainoana saksalaisena ja asui Frankfurt am Mainissa sekä Pariisissa 1950-luvun. Vuodesta 1959 vuoteen 1975 Götz toimi Düsseldorfin taideakatemian opettajana. Sen aikana, jo 1960-luvulta alkaen Götzistä tuli kansainvälisesti menestyvä ja tunnustettu kokeellisen ja abstraktin taiteen edustaja ja kehittäjä.
Giánnis Antetokoúnmpo

Giánnis Oúgko Antetokoúnmpo (, ; synt. Adetokunbo, , ; s. 6. joulukuuta 1994 Ateena) on kreikkalainen koripalloilija, pelipaikaltaan iso laitahyökkääjä eli power forward. Hän on edustanut vuodesta 2013 lähtien NBA-liigassa pelaavaa Milwaukee Bucksia, joka varasi hänet vuoden ensimmäisen kierroksen 15. pelaajana.
Pitkästä ja vaikeasta sukunimestään johtuen Antetokoúnmpoa kutsutaan Pohjois-Amerikassa usein lempinimellään "Greek Freak". Hänen alkuperäinen sukunimensä on "Adetokunbo", joka kirjoitetaan kreikkalaisin kirjaimin ""; tämä latinisoidaan kirjain kirjaimelta "Antetokoúnmpo".
Ammattilaisura.
Ennen NBA-varaustaan Antetokoúnmpo pelasi Kreikan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Filiathlikosin joukkueessa. Isokokoinen ja atleettinen Antetokoúnmpo herätti kykyjenetsijöiden kiinnostuksen pelatessaan Kreikan juniorimaajoukkueissa, ja hänestä tuli ykköskierroksen varaus pitkälti valtavan potentiaalinsa ansiosta. 
Antetokoúnmpo osoitti hänen valmiuttaan epäilleiden olleen väärässä pelattuaan heti varauksensa jälkeisenä vuotena koko kauden NBA:ssa. Hän pelasi ssa vuosina 2017 ja 2018, ja molempina kausina hänet valittiin liigan . Vuonna 2019 hänet valittiin ja ykköstähdistökentälliseen, ja hän pelasi myös tähdistöottelussa.
Kesällä 2021 Antetokoúnmpo ja Bucks etenivät NBA:n loppuotteluihin, joissa seura voitti ensimmäisen mestaruutensa 50 vuoteen voitettuaan Phoenix Sunsin 4–2-otteluvoitoin. Antetokoúnmpo heitti mestaruuden ratkaisseessa ottelussa 50 pistettä, ja hänet palkittiin .
Perhe.
New York Knicks varasi Antetokoúnmpon isoveljen Thanásiksen vuoden toisella kierroksella, 51. pelaajana. Kaudella 2019–2020 molemmat pelaavat Milwaukee Bucksissa.
Antetokoúnmpon vanhemmat ovat Nigeriasta, vuonna 2017 kuollut isä Charles Adetokunbo oli etniseltä taustaltaan joruba ja äiti Veronica puolestaan igbo. Helmikuussa 2020 syntyi Antetokoúnmpon ja hänen kumppaninsa Mariah Riddlespriggerin esikoispoika Liam Charles.
Semender

Semender (Samandar) oli Kasaarien kaanikunnan ensimmäinen pääkaupunki (700-luvun alkupuolella). Suuri keskiaikainen kaupunki Kaspianmeren rannalla Dagestanissa.
Historia.
Ilmeisesti Semenderin on perustanut Persian šaahi Khosrau I (531—579), joka rakennutti useita linnoituksia kaukasian-persian rajalla. Bysanttilaisen kirjailijan Theofylaktos Simokattesin mukaan 500-luvulla olisi elänyt myös avaarien heimo "zabender". Ilmeisesti he asuivat Pohjois-Kaukasuksella ja antoivat nimensä kaupungille. Nimi on voinut tulla myös iranilaisista kielistä, joissa se tarkoittaa ”ulointa ovea”.
Arabien-kasaarien sotien aikoihin Semender oli kasaarien tärkein kaupunki. Se sijaitsi pohjoisempana Derbentin ahtaumasta, minkä vuoksi se oli pitkään arabien sotajoukkojen saavuttamattomissa toisin kuin toinen kasaarikaupunki Belendzher, jonka arabit tuhosivat vuonna 722. Semender valloitettiin vuonna 737 Marvan ibn Muhammedin hyvin valmistellun sotaretken aikana. Tämän jälkeen kasaarien pääkaupunki siirrettiin paljon kauemmas etelärajalta Itiliin, joka sijaitsi Volgan suistossa. Semenderin alueesta tuli kaanikunnan eteläinen reuna-alue, johon jäi kuitenkin asumaan huomattava kasaariväestö.
800-900-luvuilla kaupungista muodostui huomattava kaupan keskus. Talouden tärkeimpiä tukipilareita oli viininkasvatus. Kaupungissa ja ympäristössä oli 40 000 viinitilaa. Väestö oli hyvin monipuolinen kuten Itilissäkin: juutalaisia, muslimeja ja kristittyjä. Kristittyjen asema oli vahvempi kuin Itilissä ja muslimien asema ilmeisesti heikompi. Kaupungissa oli kaikkien näiden uskontojen pyhättöjä ja toreja. Talot olivat enimmäkseen olkikattoisia puutaloja. Kaupungin hallinnosta on vähän tietoja. Jonkin lähteen mukaan siellä olisi ollut oma hallitsija ja toisen mukaan siellä olisi ollut kasaarikeisarin sukulainen hallitsijana. Semenderin alueen nimi 900-luvulla oli Dzhidan eikä se kuulunut kasaarikeisarin suoraan alaisuuteen. Vuonna 968/969 kaupunki tuhoutui Kiovan ruhtinas Svjatoslavin sotaretken aikana.
Arabimaantieteilijöiden mukaan Semender sijaitsi jossain Kaspianmeren rannalla 4(8) päivämatkan päässä Derbentistä ja 7(8) päivämatkaa Itilistä. Arkeologeilla on vaikea sijoittaa keskiaikaisia kaupunkeja nykyisessä Dagestanissa. Useimmiten Semenderin sijainniksi on määritelty sama kuin myöhempi kaupunki, Tarki (nykyään samanniminen kylä lähellä Mahatškalaa). Toisen version mukaan se olisi voinut sijaita Terekjoen alajuoksulla lähellä nykyistä Kizljaria. Dagestanilainen arkeologi Murad Gadzhievich oletti, että Semenderin nimisenä olisivat molemmat voineet olla eri aikakausina.
Filmfare Awards South 2000

Filmfare Awards South 2000 oli 7. huhtikuuta 2001 Hyderabadissa pidetty tilaisuus, jossa palkittiin vuoden 2000 parhaat eteläintialaiset elokuvat. Se oli 48:s Filmfare Awards South -tilaisuus. Palkinnot jaettiin kieliryhmittäin erikseen kannadan-, malajalamin-, tamilin- ja telugunkielisille elokuville ja niiden tekijöille.
Lahti-Set

Lahti-Set, tai toisessa kirjoitusmuodossa Lahti ’Set, oli suomalainen iskelmämusiikkiyhtye, jolta julkaistiin kolme laulua äänitteillä vuosina 1983 ja 1984. Vähäisestä levytysmäärästä huolimatta yhtyeellä oli nimekkäitä lauluntekijöitä ja muusikoita taustavoimissaan: Vexi Salmi, Matti Siitonen, Kai Hyttinen ja Markku Johansson. Lahti-Set esiintyi kerran myös Levyraadissa. Yhtye keikkaili Lahden seudulla alkuvuodesta 1986 Mikko Alatalon ja Pirjo Lehden säestäjänä.
Yhtyeessä soittivat Jarmo Poutiainen (basso), Raimo Hast (kitara), Heikki Sihvonen (rummut) ja Kimmo Parviainen (koskettimet).
Heinärattaat (maalaus)

Heinärattaat () on englantilaisen John Constablen maalaus vuodelta 1821. Se on Constablen tunnetuimpia töitä ja eräs kuuluisimmista englantilaisista maisemamaalauksista.
Maalaus esittää matalaa jokea ylittäviä heinärattaita maalaismaisemassa. Vasemmalla on mökki. Kuvan oikeassa laidassa on niitty, jonka takana näkyy kaukana heinätöissä olevaa väkeä. Kyse on vauraasta viljelysseudusta. Maalaus on elävä ja monipuolinen sekä sisällöltään että tyyliltään. Constable on käyttänyt sekä pitkiä että lyhyitä ja sekä karheita että tasaisia siveltimenvetoja. Maalauksen kuvaama päivä näyttää olevan sekä auringonpaisteinen että pilvinen. Constablen on sanottu tavoittaneen maalauksissaan hyvin Englannille tyypilliset maalaismaisemat.
Maalauksen maiseman esikuvana on eräs paikka lähellä Suffolkin Flatfordia, Stourjoen varrella. Maalauksen mökin omisti tuolloin maanviljelijä Willy Lott ja se sijaitsee Flatfordin myllyn takana. Constable teki luonnokset paikan päällä, mutta maalasi lopullisen taulun ateljeessaan Lontoossa. Työ kesti kaikkiaan noin viisi kuukautta. Maalaus on osa kuuden maisemataulun muodostamaa sarjaa. "Heinärattaiden" kuvaama maisema ja mökki ovat säilyneet tähän päivään saakka tunnistettavina. Koko paikan omistaa nykyään National Trust, joka pyrkii säilyttämään sen mahdollisimman samannäköisenä.
Maalaus oli valmistuttuaan vuonna 1821 esillä Lontoon Royal Academy of Artsissa, mutta sille ei löytynyt ostajaa. Vuonna 1824 Constable asetti sen näytteille Pariisin salonkiin, jossa se voitti kuningas Kaarle X:n myöntämän kultamitalin.
Öljymaalauksen leveys on 185,4 senttimetriä ja korkeus 130,2 senttimetriä. Sen on omistanut vuodesta 1886 Lontoon National Gallery. Maalaus joutui 28. kesäkuuta 2013 turmelun kohteeksi, kun Fathers4Justice-nimiseen järjestöön kuulunut mies liimasi taidegalleriassa poikansa valokuvan sen päälle. Teos ei kärsinyt pysyviä vahinkoja.
Juha Rastas

Juha Rastas, taiteilijanimeltään Mega-Paula, (s. 1961) on suomalainen drag-artisti, joka parhaiten tunnetaan Paula Koivuniemeä esittävästä Mega-Paula -hahmostaan.
Ura.
Ilmajoelta kotoisin oleva Rastas esiintyi ensimmäisen kerran 18-vuotiaana Vaasassa vuonna 1979, nähtyään sitä ennen ruotsalaisen After Dark -ryhmän ja suomalaisen Reijo Paukun show’t. Aluksi Rastas käytti taiteilijanimeä Miss Regina, mutta 1980-luvun aikana nimeksi vakiintui suosituimman hahmon mukaan Mega-Paula. Paula Koivuniemen lisäksi hän esittää myös lukuisia muita hahmoja. Rastas on ollut Mega-Paulana elokuvissa "Tango Kabaree" ja "FC Venus" sekä käynyt esiintymässä muun muassa New Yorkissa ja Las Vegasissa. Vuonna 2013 hän oli Helsingin edustajana markkinoimassa kaupunkia Tukholman pride-tapahtumassa.
Goldie Sayers

 
Goldie Sayers, alun perin Katherine Dinah Sayers (s. 16. heinäkuuta 1982 Newmarket, Iso-Britannia) on brittiläinen keihäänheittäjä. Hänen ennätyksensä on vuonna 2012 Lontoossa heitetty 66,17. 
Hän voitti hopeaa vuonna 2001 alle 20-vuotiaiden EM-kisoissa Italian Grossetossa. Aikuisten tasolla Sayersin paras sijoitus on Pekingin kesäolympialaisten 2008 pronssimitali silloisella ennätyksellään 65,75. Sayers nousi pronssimitalistiksi kun alun perin toiseksi sijoittunut Marija Abakumova jäi kiinni dopingista vuonna 2016 tehdyissä testien uudelleenanalysoinneissa. Sayers sai pronssimitalinsa heinäkuussa 2019 Timanttiliigan osakilpailussa Lontoossa.
Sayers on 172 senttimetriä pitkä ja painaa 67 kiloa. Hän edustaa Belgrave-seuraa.
Andreas Bube

Andreas Hjartbro Bube (s. 13. heinäkuuta 1987 Gladsaxe, Tanska) on tanskalainen keskimatkojen juoksija, joka edustaa Bagsværd AC -seuraa. 
Bube kilpailee 800 metrillä, jossa hän saavutti hopeaa Juri Borzakovskin jälkeen 2012 EM-kisoissa Helsingissä ajalla 1.48,69. Zürichin EM-kilpailuissa 2014 hän sijoittui neljänneksi ja Berliinissä 2018 kuudenneksi. Sisäratojen EM-kilpailuissa hän sai hopeaa Belgradissa 2017 ajalla 1.49,32 ja oli viides Glasgow'ssa 2019. Olympialaisissa hän jäi vuoden 2012 kesäolympialaisissa Lontoossa alkueriin ja 2016 Rio de Janeirossa välieriin. MM-kilpailuissa hän karsiutui välierissä 2011 Daegussa ja alkuerissä Pekingissä 2015. 
Buben ennätys on Monacossa heinäkuussa 2012 Monacossa juostu 1.44,89. Aiemmin urallaan hän kilpaili myös 400 metrillä ja 400 metrin aidoissa.
Andrea Poli

Andrea Poli (s. 29. syyskuuta 1989 Vittorio Veneto, Italia) on italialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Serie A:ssa pelaavaa Bolognaa, jonne hän siirtyi vuonna 2017.
Poli on pelannut Italian pääsarjassa Serie A:ssa yhteensä 278 ottelua ja tehnyt niissä 14 maalia edustaen UC Sampdoriaa, FC Internazionale Milanoa, AC Milania ja Bolognaa . Lisäksi hän on pelannut Serie B:ssä Trevison ja Sassuolon joukkueissa.
Italian maajoukkueessa Poli on pelannut viisi A-maaottelua ja tehnyt niissä yhden maalin vuosina 2012–2014.
Nil de Oliveira

Nil de Oliveira (s. 3. syyskuuta 1986) on brasilialaissyntyinen pikajuoksija, joka edustaa nykyisin Ruotsia. Hän kilpailee 100 ja 200 metrillä. 100 metrillä Oliveiran ennätys on vuonna 2013 juostu 10,26 ja 200 metrillä samana vuonna juostu 20,53. 
Oliveira muutti Ruotsiin Brasiliasta 20-vuotiaana vuonna 2006. Hän on 13-kertainen Ruotsin mestari. Oliveira selviytyi 200 metrin finaaliin EM-kisoissa 2012 ollen lopulta sen viides.
Bruno Hortelano

Bruno Dominix Hortelano Roig (s. 18. syyskuuta 1991 Wollongong, Australia) on espanjalainen pikajuoksija. Hän opiskeli yliopistossa New Yorkissa. 100 metrillä Hortelanon ennätys on 10,06, 200 metrillä 20,04 ja 400 metrillä 44,69. Ajat ovat myös Espanjan ennätyksiä.
Amsterdamin EM-kilpailuissa 2016 Hortelano voitti kultaa 200 metrillä ja sijoittui 100 metrillä neljänneksi. Berliinin EM-kilpailuissa 2018 hän sai 4 × 400 metrin viestissä pronssia ja sijoittui 200 metrillä neljänneksi. Belgradin sisäratojen MM-kilpailuissa 2022 hän kuului Espanjan hopeajoukkueeseen 4 × 400 metrin viestisä. Olympialaisissa 2016 Rio de Janeirossa, MM-kisoissa 2013 Moskovassa ja EM-kisoissa 2012 Helsingissä Hortelano selviytyi semifinaaleihin asti 200 metrillä. 
Alle 23-vuotiaiden EM-kisoissa 2013 Tampereella Hortelano juoksi pronssia saavuttaneessa Espanjan pikaviestijoukkueessa, jonka muut jäsenet olivat Eduard Viles, Adrià Burrel ja Eusebio Cáceres, ja lisäksi sijoittui 200 metrillä viidenneksi ja juoksi viidenneksi sijoittuneessa 4 × 400 metrin viestijoukkueessa.
Selected Ambient Works 85–92

Selected Ambient Works 85–92 on brittiläisen elektronisen musiikin artisti Aphex Twinin (oik. "Richard David James") esikoisalbumi, joka julkaistiin alkuvuodesta 1992.
"Selected Ambient Works 85–92" on saanut paljon positiivista palautetta sen minimaalisesta sekä tunnelmallisesta äänimaailmastaan, ja monet kriitikot pitävätkin sitä yhtenä parhaista IDM- ja ambient -levyistä. Albumi nousi kärkeen brittiläisten rock-kriitikoiden listatessa vuoden 1993 parhaita tanssimusiikkialbumeja.
Battlefield Hardline

Battlefield Hardline on Visceral Gamesin ja EA Digital Illusions CE:n kehittämä ensimmäisen persoonan ammuntapeli ja Battlefield-pelisarjan neljästoista osa. Peli julkaistiin maaliskuussa 2015.
Hardline eroaa muista Battlefield-peleistä siten, että se sijoittuu Yhdysvaltojen maaperälle eikä pelin taustalla ole kahden valtion välistä konfliktia. Pelissä ovat vastakkain poliisit ja rikolliset. Uusia pelimuotoja ovat "heist" ja "blood money".
Pelissä on kymmenen kenttää (eng. episodes) ja lisäksi esiosa. Lisäksi kehitystasoja (eng. expert levels) on 15 kappaletta. Pisteitä saa esimerkiksi pidättämisestä ja todisteiden löytämisestä. Enemmän pisteitä saa niiden rikollisten pidättämisestä, joista on annettu pidätysmääräys.
Kehitys.
Pelistä julkaistiin ilmainen betaversio kaikille halukkaille ennakkotestaajille vuonna 2014, minkä seurauksena pelin kehittäjät päättivät lykätä pelin julkaisua ja parannella sitä. Toinen betaversio julkaistiin 2015.
Vuoden 2014 beta sisälsi Los Angelesin keskustaan sijoittuvan kartan jossa oli kaksi eri pelitilaa, nämä olivat perinteinen Conquest sekä uusin pelitila missä rikollisten pitää saada kuljetettua suuren määrän rahaa määritettyyn paikkaan. Vuoden 2015 beta peli sisälsi aivan uuden kartan.
Kuvien petollisuus

Kuvien petollisuus () on belgialaisen surrealistisen taidemaalarin René Magritten kuuluisa maalaus vuodelta 1929. Se esittää piippua, jonka alle on kirjoitettu ranskankieliset sanat ”"Ceci n'est pas une pipe"” (”Tämä ei ole piippu”). Sanat tarkoittavat sitä, että piippua esittävä kuva ei ole sama asia kuin piippu itse. Maalaus kyseenalaistaa näin tavan puhua erilaisia kohteita esittävistä kuvista. Teoksesta on tullut suoranainen modernin taiteen ikoni.
Maalauksen tyylin on sanottu muistuttavan mainoksissa suosittua tyyliä, ja Magritte olikin työskennellyt aiemmin mainosalalla.
Maalauksen leveys on 81,1 senttimetriä ja korkeus 60,3 senttimetriä. Sen omistaa nykyään Yhdysvaltain Los Angelesissa toimiva Los Angeles County Museum of Art.
Judith O’Dea

Judith O'Dea (s. 20. huhtikuuta 1945 Pittsburgh, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on näytellyt muun muassa Barbran roolissa kauhuelokuvassa "Elävien kuolleiden yö" (1968).
Savivesi

Savivesi on järvi Vuoksen päävesistössä. Se sijaitsee Leppävirralla Pohjois-Savon maakunnassa. Sen vedenpinta on lähes samassa tasossa kuin eteläpuolisen Unnukka-järven, joten ne lasketaan joskus yhdeksi järveksi, jolloin yhteispinta-alaksi saadaan noin 110 km².
Belsassarin pidot (Rembrandt)

Belsassarin pidot () on Rembrandtin maalaus, joka on valmistunut vuosien 1635–1638 aikoihin. Sen aiheena on Raamatun Danielin kirjasta tuttu kertomus Babylonian kuningas Belsassarista.
Danielin kirjan mukaan Belsassar oli juhlissaan tarjonnut viiniä juutalaisten pyhistä astioista, jotka oli kuningas Nebukadnessarin aikana ryöstetty Jerusalemin temppelistä. Kesken juhlien tyhjästä ilmestynyt käsi kirjoitti seinälle tekstin, jonka juutalainen profeetta Daniel osasi tulkita ("Mene, mene, tekel, ufarsin"). Rembrandt on kuvannut hetken, jolloin Belsassar säikähtää nähdessään käden ja tekstin. Rembrandt tarkisti sanojen oikean hepreankielisen kirjoitusasun ystävältään, rabbi Manasse ben Israelilta. Rembrandt kuitenkin kuvasi yhden kirjaimen väärin ja esitti sanat kirjoitettuina ylhäältä alas, vaikka hepreaa kirjoitetaan oikealta vasemmalle.
Rembrandtin on arveltu tällä maalauksella pyrkineen avaamaan itselleen uran suurten barokkityylisten historiamaalausten tekijänä.
Maalauksen leveys on 209,2 senttimetriä ja korkeus 167,6 senttimetriä. Maalauksen on omistanut vuodesta 1964 Lontoossa toimiva National Gallery.
Julia Tunturi

Julia Tunturi (s. 25. huhtikuuta 1996) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa kaudella 2021 ruotsalaista Vittsjö GIK:ta. Vuoden 2020 loppuun mennessä hän on pelannut naisten maajoukkueessa 26 maaottelua.
Ura.
Seurajoukkueet.
Tunturi on Pargas IF:n kasvatti, joka pelasi seuran edustusjoukkueessa ensimmäistä kertaa vuonna 2011. Samaan aikaan hän pelasi myös TPS:n B-tytöissä ja esiintyi ensimmäistä kertaa liigassa vuotta myöhemmin. Suomen Palloliitto valitsi Tunturin vuoden 2012 tyttöpelaajaksi. Kaudeksi 2015 hän siirtyi Åland Unitediin. Kauden 2017 hän edusti jälleen TPS:ää, ja kaudeksi 2018 hän siirtyi ruotsalaisseura Eskilstuna Unitediin. Kolmen Eskilstunan-kauden jälkeen Tunturi siirtyi toiseen ruotsalaisseuraan, Vittsjö GIK:hon.
Maajoukkue.
Ikäkausimaajoukkueissa Tunturi esiintyi ensimmäistä kertaa vuonna 2011, jolloin hän oli mukana vuotta vanhempien joukkueessa Walesia vastaan. Oman ikäluokkansa maajoukkueryhmään Tunturi on kuulunut myös vuodesta 2011 lähtien. Hän pelasi Suomen alle 19-vuotiaiden joukkueessa vuoden 2013 EM-kilpailuissa ja kuului Suomen alle 20-vuotiaiden ryhmään myös vuoden 2014 MM-kisoissa, joissa hän pääsi vaihtopelaajana kentälle Suomen jokaisessa kolmessa ottelussa.
Naisten maajoukkueeseen Tunturi nimettiin ensimmäistä kertaa helmikuussa 2014 Skotlantia vastaan pelattuun otteluun. Kentälle hän pääsi A-maaottelussa ensimmäisen kerran maaliskuussa 2015 Kypros cupin ottelussa Alankomaita vastaan. Toisen maaottelunsa hän pelasi Kypros cupissa Australiaa vastaan ja kolmannen toukokuussa 2015 Norjaa vastaan. Kevään 2016 Kypros Cupissa hän pelasi kolme ottelua. Vuonna 2017 hän pelasi seitsemässä maaottelussa.
Celebesinkummituseläin

Celebesinkummituseläin ("Tarsius tarsier", synonyymi "Tarsius spectrum") on kummituseläinten heimoon kuuluva laji. Se on pienimpiä kädellisiä. Ruumiin pituus on 14 cm ja häntä on 24 cm. Eläin painaa 130 g. Sillä on suuret korvat ja silmät sekä pitkät jalat. Se liikkuu öisin ja oleskelee päivisin puun koloissa. Eläin pyydystää enimmäkseen hyönteisiä, mutta joskus myös pieniä liskoja ja muita pieniä selkärankaisia. Celebesinkummituseläintä tavataan Sulawesin saarella ja sen läheisillä pienillä saarilla. Laji parittelee touko- ja marraskuussa. Naaraan tiineys kestää puoli vuotta. Yhdellä kertaa syntyy vain yksi poikanen. Vieroitusaika on poikasen ollessa 4–10 viikon ikäinen. Yksilö tulee sukukypsäksi vuoden ja viiden kuukauden ikäisenä.
Frédéric Cuvillier

Frédéric Cuvillier (s. 9. joulukuuta 1968 Boulogne-sur-Mer, Ranska) on ranskalainen poliitikko. Hän toimi 2012–2014 Ranskan liikenneministerinä. Cuvillier on myös Boulogne-sur-Merin pormestari vuosina 2002–2012 ja uudelleen vuodesta 2014. Hän edustaa Ranskan Sosialistista puoluetta. Cuvillier on koulutukseltaan oikeustieteen tohtori.
Riikka Ellonen

Riikka Markkanen (o.s. Ellonen, s. 11. toukokuuta 1965) on suomalainen aktiiviuransa lopettanut koripalloilija.
Urheilu-ura.
Lappeenrannan NMKY:n kasvatti Ellonen edusti kasvattajaseuraansa naisten SM-sarjassa kolme kautta vuosina 1982–1985, minkä jälkeen hän edusti vielä kauden ajan Helsingin NMKY:tä. Kaudella 1983–1984 Ellonen saavutti LrNMKY:ssä SM-hopeaa.
Suomen maajoukkueessa Ellonen pelasi vuonna 1985 kolme valmistavaa maaottelua. Maajoukkuepiste-ennätyksensä (6) hän heitti Puolaa vastaan. Ellonen pelasi myös Suomen alle 16-vuotiaiden tyttöjen maajoukkueessa ikäluokan vuoden 1982 EM-kilpailuissa, missä Suomi sijoittui viidenneksi.
Perhe.
Ellosen isä Sakari Ellonen voitti Suomen mestaruuden jääpallossa. Ellonen oli naimisissa huippukoripalloilija Pekka Markkasen kanssa. Heidän lapsistaan Lauri ja Miikka ovat koripalloilijoita ja Eero kansainvälisen tason jalkapalloilija.
Atlantic (elokuva)

Atlantic (1929) on brittiläinen mustavalkoelokuva, jonka ohjasi ja tuotti Ewald André Dupont, ja jonka pääosia esittivät Franklin Dyall sekä Madeleine Carroll. Alun perin elokuvasta tehtiin kaksi versiota. Englanninkielinen versio ja saksankielinen versio "Atlantik" kuvattiin samanaikaisesti. Jälkeenpäin alkoi ranskankielisen version, "Atlantis", kuvaaminen keväällä 1930 käyttäen eri kuvamateriaalia sekä osittain erilaista juonta. Neljäs versio julkaistiin mykkäelokuvana.
Karjalan Ääni

Karjalan Ääni oli Sortavalassa vuosina 1918–1940 ilmestynyt sanomalehti.
Maalaisliittolaiset ja tasavaltalaiset nuorsuomalaiset perustivat "Karjalan Äänen" vuoden 1918 hallitusmuototaistelussa monarkismia kannattaneen "Laatokan" vastapainoksi. Vuonna 1919 siitä tuli yksinomaan maalaisliiton äänenkannattaja. Ahtailla markkinoilla kilpailleen "Karjalan Äänen" merkitys jäi vähäiseksi. Sen ilmestyminen päättyi talvisotaan.
Kolmesti viikossa ilmestyneen lehden päätoimittajina työskentelivät Wäinö Mäkinen (vastaava toimittaja 1918), Heikki Hyppönen (1919), K. H. Jousimaa (1919), Vihtori Alava (1919–1920), Heikki Tunkkari (1920–1921), L. J. Haaranen (1921–1922), Juho Poutanen (1922–1926) ja Toivo Lankinen (1926–1940).
Karjalan Aamulehti

Karjalan Aamulehti oli Viipurissa vuosina 1915–1924 ilmestynyt sanomalehti.
Nuorsuomalaisten ja vanhasuomalaisten vasemmisto perusti "Karjalan Aamulehden" vuonna 1914 lakkautetun "Karjalan Lehden" kuusipäiväisen painoksen korvaajaksi. Vuonna 1917 se tuki kansanpuoluetta, ja Suomen itsenäistyttyä lehti edusti edistyspuolueen vasemmistoa. "Karjalan Aamulehti" kärsi tappion kilpailussa kokoomuksen "Karjala"-lehden kanssa, ja se lopetettiin kannattamattomana. Loppuvaiheessa sen julkaisemista yritettiin jatkaa houkuttelemalla mukaan kokoomuksen oppositiota.
Kuudesti viikossa ilmestyneen lehden levikki oli 7 000–9 000 kappaletta. Sen maaseutupainoksena ilmestyi aluksi kolmipäiväinen "Karjalan Lehti". Vuosina 1921–1923 "Karjalan Aamulehden" rinnalla julkaistiin kaksipäiväistä ja vuonna 1924 kolmipäiväistä painosta sekä vuosina 1916–1919 sunnuntaipainosta. Lehden päätoimittajana työskenteli Arvo Inkilä.
Karjalan Lehti

Karjalan Lehti oli Viipurissa vuosina 1912–1919 ilmestynyt sanomalehti.
Lehden julkaisijat olivat nuorsuomalaisten vasemmistoa, joka löysi yhteistyökumppanin vanhasuomalaisten vasemmistosta. Kenraalikuvernööri lakkautti "Karjalan Lehden" kuusipäiväisen painoksen sotatilavaltuuksien nojalla marraskuussa 1914, mutta sen kolmipäiväinen painos sai jatkaa ilmestymistä. Kuusipäiväisen painoksen tilalle perustettiin vuoden 1915 lopulla "Karjalan Aamulehti", ja kolmipäiväinen "Karjalan Lehti" jäi sen maaseutupainokseksi. "Karjalan" kanssa kilpailussa tappiolle jäänyt "Karjalan Lehti" lopetettiin vuonna 1919, mutta "Karjalan Aamulehti" jatkoi ilmestymistään vielä muutaman vuoden ajan. Lehden päätoimittajana työskenteli Arvo Inkilä.
Louis Feuillade

Louis Feuillade (; 19. helmikuuta 1873 Lunel, Ranska – 25. tai 26. helmikuuta 1925 Nizza, Ranska) oli tuottelias ja merkittävä ranskalainen mykkäelokuvien ohjaaja. Vuosina 1906–1924 hän ohjasi yli 630 elokuvaa.
Feuillade jalosti 1910-luvulle tyypillisestä seikkailuelokuvasta taide-elokuvan. Hänen filminsä ovat unenomaisia ja salaperäisen jännittäviä. Surrealismin taidesuunta sai vaikutteita Feuilladen näkemyksistä. Tunnettuja Feuilladen töitä ovat elokuvasarjat "Fantomas" (1913–1914), "Vampyyrit" (1915–1916) ja "Judex" (1917).
Dorothy Gibson

Dorothy Gibson (17. toukokuuta 1889 – 17. helmikuuta 1946) alkuperäiseltä nimeltään Dorothy Winifred Brown oli yhdysvaltalainen mykkäelokuvanäyttelijä, taiteilijan malli ja laulaja. Hän oli aktiivinen 1900-luvun alussa. Hänet muistetaan parhaiten "Titanicin" turman selviytyjänä sekä siitä, että hän esitti pääroolia ensimmäisessä turmasta kertovassa elokuvassa, "Saved from the Titanicissa" (1912).