tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Lidija Zinovjeva-Annibal

Lidija Dmitrijevna Zinovjeva-Annibal (), (17. helmikuuta [J: 1. maaliskuuta], 1866 Pietari, Venäjän keisarikunta – 17. [J: 30. lokakuuta] 1907 Zagorje, Mogiljovin kuvernementti, Venäjän keisarikunta) oli venäläinen kirjailija.
Suku ja koulutus.
Lidija Zinovjeva-Annibal syntyi Zinovjevien aatelisperheeseen. Hän oli äitinsä paronitar Weymarnin puolelta sukua Aleksandr Puškinin esi-isälle Abram Gannibalille. Lidija sai kotiopetusta, oli lyhyen aikaa Pietarin naisten lukiossa kunnes hänet erotettiin itsepäisen luonteensa vuoksi ja meni vuonna 1884 vanhempiensa tahdon vastaisesti naimisiin veljiensä kotiopettaja Konstantin Semjonovitš Švarsalonin kanssa. Muutaman vuoden kuluttua hän jätti miehensä ja muutti kolmen lapsensa kanssa ulkomaille opiskelemaan laulua Pauline Viardot'n johdolla. 
Vuonna 1893 Zinovjeva-Annibal tutustui Roomassa symbolistirunoilija Vjatšeslav Ivanoviin. He menivät naimisiin vuonna 1899, kun molemmat olivat saaneet avioeron aiemmista puolisoistaan. Zinovjeva-Annibal toimi heidän asunnossaan eli ”tornissa” pidetyn Torni-salonkina tunnetun kirjallisen kokoontumisen emäntänä ja vaikutti merkittävällä tavalla miehensä tuotantoon.
Kirjallinen ura.
Zinovjeva-Annibalin ensimmäinen merkittävä teos oli symbolistinen näytelmä "Koltsa" (”Sormukset”, 1904), jonka teemana on Ivanovin ”dionyysisyyteen” liittyvä yksilöllisyyden ja yhteisöllisyyden ristiriita. Samaa teemaa käsittelee hänen tunnetuin teoksensa, pienoisromaani "Tridtsat tri uroda" (”Kolmekymmentäkolme kuvatusta”, 1906), joka on Venäjän kirjallisuuden ensimmäinen lesborakkauden kuvaus. Se joutui joksikin aikaa sensuurin kieltämäksi. 
Kertomuskokoelma "Tragitšeski zverinets" (”Traaginen eläinhäkki”, 1907) kuvaa aikuisten epäoikeudenmukaisuudesta kärsivän nuoren psykologiaa. Nykytutkimus on nähnyt tässä hänen merkittävimmässä teoksessaan viitteitä ekofeministisestä asenteesta. Nykytutkimus on nähnyt teoksessa viitteitä ekofeministisestä asenteesta.Postuumisti julkaistun kokoelman "Net!" (”Ei!”, 1918) kertomusten aiheena on ihmisen käyttäytyminen ääritilanteissa. Proosan ja näytelmien lisäksi Zinovjeva-Annibal kirjoitti myös runoja ja kirjallisuuskritiikkiä sekä osallistui vuosien 1905–1907 vallankumoustapahtumien aikana maanalaisen "Adskaja potšta" -lehden julkaisemiseen.
Epeko

Oy Epeko Ab oli vuosina 1934–1975 toiminut kosmeettisten ja teknokemiallisten tuotteiden maahantuoja ja valmistaja. Sen perusti Holger Bergenheim (1907–1977), ja vuonna 1975 se fuusioitiin Bergenheim-yhtiöihin. Epekon tuotteita olivat muun muassa Tokalon-ihovoiteet ja Elnett-hiuslakka.
Historiaa.
Lukion ja reserviupseerikoulun käynyt Holger Bergenheim työskenteli ensin pankkialalla ja pörssimeklarina, mutta 1930-luvun laman alettua menetti omaisuutensa. Bergenheim perusti Oy Epeko Ab:n 1934 ruotsalaisen emoyhtiön tytäryhtiöksi. Ensimmäinen toimitila oli kerrostalon kellari Helsingin Kaisaniemenkadulla, kunnes vuonna 1941 Bergenheim osti Espoon Kavallinmäestä isommat tilat virolaissyntyiseltä Gustav Beckmannilta, joka oli ostanut Kavallin tilan maat 1935 ja rakennuttanut sinne uuden tehdasrakennuksen guttaperkan tuottamiseksi. Tehdas oli lopetettu talvisodan syttyessä.
Epeko sai ensimmäisen lääke-edustuksensa Sveitsistä 1938. Edustuksia ja oman valmistuksen tuotteita kertyi lisää vuosien kuluessa. Yhtiöllä oli noin 50 työntekijää 1950-luvun alussa. Tuolloin yhtiön tuotanto-, tuonti- ja tukkuliiketoiminta erotettiin toisistaan niin, että tuotanto keskitettiin Oy Epeko Ab:lle ja tuonti- ja tukkukauppa Oy Tosilko Ab:lle. Vuonna 1966 Epeko ja Tosilko fuusioitiin jälleen yhteen.
Bergenheim oli Epeko-yhtiön johdossa vuodesta 1940 vuoteen 1965 ja sitten johtokunnan puheenjohtajana vuoteen 1975, jolloin yhtiö fuusioitiin Oy Bergenheim Yhtiöt Ab:hen. Bergenheim-konserni muodostettiin kymmenistä Holger Bergenheimin Epekon lisäksi perustamista yhtiöistä.
Kuuntelija

Kuuntelija () on Tove Janssonin novellikokoelma vuodelta 1971. Siinä on 18 novellia. Monissa sen novelleissa käsitellään yksinäisyyden eri muotoja ja toisen ihmisen kohtaamisen vaikeutta.
Kristiina Kivivuoren suomennos ilmestyi vuonna 1972.
Kokoelmassa on seuraavat novellit: Kuuntelija; Hiekkaa tuodaan; Lastenkutsut; Nukkuva mies; Mustavalkoista; Kirje palvotulle; Rakkauskertomus; Toinen; Keväällä; Hiljainen huone; Myrsky; Harmaata duchessea; Ehdotus johdannoksi; Susi; Sade; Räjäytys; Lucion ystävät; Orava.
Michael Goodliffe

Michael Goodliffe () oli brittiläinen näyttelijä.
Goodliffe syntyi 1. lokakuuta 1914 Cheshiren Bebingtonissa. Hän oli kirkkoherran poika. Hän aloitti näyttelijänuransa Stratford Festivalissa. Goodliffe joutui toisen maailmansodan aikana sotavangiksi. Hän jatkoi näyttelijänuraansa vuonna 1948, kun hän esiintyi elokuvassa "Osasto X 43". Seuraavat kolme vuosikymmentä Goodliffe näytteli upseerien, diplomaattien ja liikemiesten rooleja. Hän näytteli myös Robert Walpolea elokuvassa "Rob Roy – Ylämaan sankari" (1953), kreivi de Dunois'ta elokuvassa "Kuninkaan jousimies" (1954) ja Charles Gilliä elokuvassa "The Trial of Oscar Wilde" (1960). Goodliffe ei koskaan näytellyt elokuvan pääosaa, mutta oli television johtava mies Britanniassa, etenkin televisiosarjan "Sam" (1973–1975) kautta.
Goodliffe sairastui masennukseen ja kuoli hyppäämällä wimbledonilaisen sairaalan ikkunasta ulos 20. maaliskuuta 1976.
Bergenheim-yhtiöt

Oy Bergenheim Yhtiöt Ab oli vuosina 1977–1998 toiminut lääkemaahantuoja sekä kosmeettisten ja teknokemiallisten tuotteiden maahantuoja ja valmistaja. Se muodostettiin monista lähinnä vuorineuvos Holger Bergenheimin perustamista yhtiöistä, kuten Oy Epeko Ab, Lääketuonti Oy – Medicinimport Ab, Oy Oxygenol Ab ja Bycos.
Instrumentarium osti Oy Bergenheim Yhtiöt Ab:n toukokuussa 1986. Yhtiö siirrettiin Instrumentariumin erillisyksikköön 1990, kunnes Instru myi sen helmikuussa 1998 perheyhtiö Berner Oy:lle. Tuolloin Bergenheim-yhtiöiden vuosiliikevaihto oli noin 130 miljoonaa markkaa. Instrumentariumin aikana 1990-luvun puolivälissä Bergenheim-yhtiöiden edustamiin kosmetiikkamerkkeihin kuuluivat Almay, Christian Dior, Clarins, Escada, Givenchy, 
Kanebo ja Calvin Klein. Se markkinoi myös vauvanhoitotuotteita sekä Dr. Scholl’s -jalkojenhoitotuotteita. Yhtiön oma tehdas valmisti muun muassa Oxygenol-hammastahnoja, Orient Henna -hiusvärejä sekä Anet-shampoita ja -saippuoita. Vuosikymmenten varrella Bergenheim-yhtiöiden tuontiohjelmassa on ollut myös joitakin elintarvikkeita, kuten Hermesetas-makeutusaineet, Mentos-pastillit, Colman’s-sinappijauheet ja Hornimans-teet
WC räjähtää

WC räjähtää on joulukuussa 1982 ilmestynyt hardcore-yhtye Rattuksen minialbumi, joka julkaistiin 500 kappaleen painoksena. Nykyään siitä on maksettu jopa lähes 400 euroa. Uusien kappaleiden lisäksi "WC räjähtää" sisältää nopeutetun version yhtyeen ensisinglen B-puolesta "Muotipunk". Albumin kannen on piirtänyt amerikkalainen Pushead eli Brian Schroeder, joka on suunnitellut levynkansia myös muun muassa Metallicalle ja Misfitsille. Tarinan mukaan hän pyysi palkkioksi vain kahdeksan levyä.
Vuonna 2012 "WC räjähtää" ilmestyi Svart Recordsin uudelleenmasteroituna vinyylipainoksena, joka oli myös levyn ensimmäinen virallinen uudelleenjulkaisu.
Isokalakotka

Isokalakotka ("Icthyophaga ichthyaetus") on kalakotkien sukuun kuuluva päiväpetolintu. Sitä tavataan seuraavissa Aasian maissa: Bangladesh, Brunei, Filippiinit, Indonesia, Intia, Kambodža, Laos, Malesia, Myanmar, Nepal, Singapore, Sri Lanka, Thaimaa ja Vietnam.
Kannan suuruudeksi arvioidaan 15 000–150 000 yksilöä. Kannan epäillään olevan pienenemässä elinalueiden tuhoutumisen, saastumisen ja ylikalastuksen vuoksi. Suojelutoimia ei ole meneillään.
Lajin elinympäristöä ovat erilaiset suot ja vesialueet.
Kuuntelija (albumi)

Kuuntelija on Stella-yhtyeen esikoisalbumi, joka julkaistiin 3. toukokuuta 2004.
Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 40.
Pelkääjän paikalla

Pelkääjän paikalla on Stella-yhtyeen toinen albumi, joka julkaistiin 29. maaliskuuta 2006. Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 5.
Se uudelleenjulkaistiin vuonna 2011 levymerkillä Universal Music.
Jokin on muuttumassa

Jokin on muuttumassa on Stella-yhtyeen neljäs studioalbumi, joka julkaistiin 25. toukokuuta 2011.
Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 5.
Siinä kaikki

Siinä kaikki on Stella-yhtyeen kokoelmalevy ja viimeiseksi jäänyt albumi, joka julkaistiin 24. toukokuuta 2013. Albumi sisältää viisi uutta kappaletta.
Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 10.
HMS Audacious (1785)

HMS Audacious oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1785 vesillelaskettu Arrogant-luokan 74-tykkinen kolmannen luokan linjalaiva.
Valmistus.
Alus tilattiin 22. lokakuuta 1782 Rotherhithestä John Randall &amp; Brentiltä, missä köli laskettiin elokuussa 1783. Se laskettiin vesille 23. heinäkuuta 1785 ja valmistui lokakuussa Deptfordissa ja Woolwichissa, joissa sen varustamiskustannukset olivat 11 850 puntaa. Alusta kunnostettiin ja varustettiin palvelukseen ottoa varten Chathamissa elokuusta 1791 alkaen 23. helmikuuta 1793 saakka.
Palvelus.
Alus otettiin palvelukseen helmikuussa 1792 Kanaalin laivastoon päällikkönään William Parker. Se osallistui 1.-2. elokuuta 1798 Abukirin taisteluun.
Alus romutettiin elokuussa 1815.
HMS Zealous (1785)

HMS Zealous oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1785 vesillelaskettu Arrogant-luokan 74-tykkinen kolmannen luokan linjalaiva.
Valmistus.
Alus tilattiin 19. kesäkuuta 1782 William Barnardilta Deptford Greenistä, missä köli laskettiin 1. joulukuuta. Se laskettiin vesille 25. kesäkuuta 1785 ja valmistui 21. elokuuta Woolwichissa, jossa aluksen varustamiskustannukset olivat 7 608 puntaa.
Palvelus.
Alus osallistui 1.-2. elokuuta 1798 Abukirin taisteluun, minkä jälkeen se oli mukana Aleksandrian saarrossa.
Alus romutettiin joulukuussa 1816.
Devil Is a Girl

Devil Is A Girl on suomalaisen LAB-yhtyeen albumi, joka julkaistiin 21. lokakuuta 2002. Se oli Suomen virallisella albumilistalla parhaimmillaan sijalla 14.
Kappaleet.
Kappaleet:
Kokoonpano.
Kokoonpano:
Porn Beautiful

Porn Beautiful on suomalaisen LAB-yhtyeen albumi, joka julkaistiin 13. maaliskuuta 2000. Suomen virallisella albumilistalla se oli parhaimmillaan sijalla 34.
Kappaleet.
Kappaleet:
Kokoonpano.
Kokoonpano:
HMS Goliath (1781)

HMS Goliath oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1781 vesillelaskettu Arrogant-luokan 74-tykkinen kolmannen luokan linjalaiva.
Valmistus.
Alus tilattiin 21. helmikuuta 1778 Deptfordin telakalta, missä rakennustöistä vastasi Adam Hayes. Köli laskettiin 10. huhtikuuta 1779. Alus laskettiin vesille 18. lokakuuta 1781 ja valmistui 2. tammikuuta 1782 Woolwichissa, jolloin sen valmistuskustannukset olivat 36 583 puntaa 11 shillinkiä ja 10 pennyä. Lisäksi varustamiskustannukset, jotka sisälsivät pohjan kuparoinnin, olivat 1 992 puntaa kymmenen shillinkiä ja viisi pennyä.
Palvelus.
Alus osallistui 1.-2. elokuuta 1798 Abukirin taisteluun.
Alus romutettiin 1815.
Johnny Russell

John Bright ”Johnny” Russell (23. tammikuuta 1940 – 3. heinäkuuta 2001) oli yhdysvaltalainen country-laulaja ja lauluntekijä, joka tunnettiin parhaiten ”Act Naturally” -kappaleen tekijänä. Sen levytti menestyksekkäästi Buck Owens vuonna 1963. Vuonna 1965 The Beatles julkaisi kappaleesta cover-version albumillaan "Help!". Johnny Russellin muita lauluja ovat levyttäneet Burl Ives, Jim Reeves, Jerry Garcia, Dolly Parton, Emmylou Harris ja Linda Ronstadt.
Russell menehtyi 61-vuotiaana diabeteksen aiheuttamiin komplikaatioihin.
Temple-luokka

Temple-luokka oli Britannian kuninkaallisen laivaston kahden 68-tykkisen kolmannen luokan linjalaivan muodostama alusluokka, joka oli viimeinen tilattu 70-tykkisten suunnitelmien ("HMS Vanguard" eli 1745 Establishment) pohjalta tilattu.
Alukset.
Luokan alusten aseistuksena oli alemmalla tykkikannella kaksikymmentäkuusi 32 naulan ja ylemmällä tykkikannella 28 kappaletta 18 naulan tykkejä. Lisäksi puolikannella oli kaksitoista ja etukannella kaksi 9 naulan tykkiä.
Carmen Du Sautoy

Carmen Du Sautoy on palkittu pääosaesittäjä, joka on näytellyt brittiläisissä teattereissa vuodesta 1972 lähtien. Hän on näytellyt Royal Shakespeare Companyssä, Royal National Theatressä ja Lontoon West Endissä. Hän on esiintynyt myös Berliinissä, Madridissa, New Yorkissa, Sydneyssä ja Tokiossa sekä muualla.
Du Sautoy on näytellyt muun muassa Maria I Gwendolenia Lucy Baileyn ohjaamassa näytelmässä "The Importance of Being Earnest", Herodiasta Steven Berkoffin ohjaamassa "Salomessa", kreivitär Ireneä Peter Hallin ohjaamassa näytelmässä "Mind Millie for Me", Kleopatraa Bernand Milesin ja Ron Pemberin ohjaamassa "Antoniuksessa ja Kleopatrassa", Miss Leightonia Trevor Nunnin ohjaamassa "Once in a Lifetimessä", Myraa Alan Strachanin ohjaamassa "Hayfeverissä", Abbieta Patrick Masonin ohjaamassa näytelmässä "Intohimot jalavien varjossa", Ranskan prinsessaa John Bartonin ohjaamassa näytelmässä "Turhaa lemmen touhua", Robin Lefevren ohjaamassa näytelmässä "Candy Kisses", Elienaa Terry Handsin ohjaamassa "Auringon lapsissa", Mrs Fainallia John Bartonin ohjaamassa "The Way of the Worldissä", kurtisaania Trevor Nunnin ohjaamassa "Erehdysten komediassa" ja Lyia Viviania Wynn Jonesin ohjaamassa "Peace in our Timessä".
Du Sautoy on näytellyt myös lukuisissa brittiläisissä, eurooppalaisissa ja amerikkalaisissa elokuvissa.
HMS Triumph (1764)

HMS Triumph oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1764 vesillelaskettu Triumph-luokan 74-tykkinen kolmannen luokan linjalaiva.
Valmistus.
Alus tilattiin 21. toukokuuta 1757 Woolwichin telakalta, jossa töistä vastasi Israel Pownoll toukokuuhun 1762 ja sen jälkeen Joseph Harris. Köli laskettiin 2. tammikuuta 1758. Alus laskettiin vesille 3. maaliskuuta 1764 ja valmistui 18. huhtikuuta, jolloin valmistuskustannukset olivat 33 252 puntaa kolme shillinkiä ja viisi pennyä.
Palvelus.
Alus poistettiin 1812 palveluksesta Plymouthissa siirrettynä reserviin. Se muutettiin lokakuuhun 1813 mennessä Plymouthissa sairaalalaivaksi Milfordiin nimellä "Lazarette 7", joka romutettiin kesäkuussa 1850 Pembrokessa.
Chandra Bahadur Dangi

Chandra Bahadur Dangi (30. marraskuuta 1939 Nepal – 3. syyskuuta 2015 Yhdysvallat) (, ) oli nepalilainen mies, joka todettiin maailman lyhimmäksi mieheksi helmikuussa 2012 suoritetussa mittauksessa. Mittauksen mukaan Chandra oli 54,6 cm pitkä ja painoi 14,5 kg. Hän rikkoi täten aiemmin lyhimmäksi mieheksi todetun Gul Mohammedin ennätyksen 57 cm. Chandran lyhytkasvuisuus johtui kasvuhormonin puutteesta.
Reeves &amp; Co

Reeves &amp; Co. oli 1800–1900-lukujen vaihteessa Yhdysvaltojen Keskilännessä, Indianan Columbuksessa toiminut höyrykonekäyttöisiä vetokoneita "(steam traction engine)" valmistanut yhtiö. Omana aikanaan yhtiö valmisti Pohjois-Amerikan suurimpia ja voimakkaimpia traktoreita. Koska kyntö- ja vetotöiden lisäksi koneiden tehtävä oli tuottaa voimaa maatalouden koneiden käyttöön siellä, missä sitä tarvittiin, omavoimaisesti liikkuva voimakone oli maatalouden töiden tehostamisessa vallankumouksellinen väline. 
Historia.
Indianassa Rushin piirikunnan alueella asunut, maatilalta syntyisin ollut veljeskolmikko Marshall, Girney ja Milton Reeves olivat oman aikakautensa maatalouden ja ensiaskeleitaan ottavan moottoreilla liikkuvien vaunujen saralla todellisia monilahjakkuuksia. Perheen nimiin on kirjattu kaikkiaan 140 patenttia. Marshall Reeves oli vuonna 1869 kehittänyt maissipeltojen muokkausta varten tehokkaan auralaitteen, ja vuonna 1875 hän perusti yhdessä isänsä ja setänsä kanssa maatalouden koneita valmistaneen Hoosier Boy Cultivator Companyn. Vuonna 1879 tämän yhtiön nimeksi muutettiin Reeves and Co. Samoihin aikoihin, vuoden 1895 tienoilla, kun Reevesin veljeksistä Milton kehitteli ensimmäistä moottorivoimalla liikkuvaa ajoneuvoaan, Reeves &amp; Co. alkoi valmistaa höyrykoneita ja höyrykonevoimalla liikkuvia traktoreita.
Yhtiö erikoistui valmistamaan suuria kyntökoneita, jotka jaksoivat vetää monisiipisiä auroja horisonttiin ulottuvilla Yhdysvaltojen ja Kanadan viljelysmailla. Yhtiö esitteli vuonna 1908 valtavan kokoisen 40-140-koneen. Koneen käyttäjän työmaa oli lähes 1½-kerroksisen talon korkeudessa, josta oli näköala höyrykoneen etupuolelle. Koneen mallimerkinnässä luku "40" tarkoittaa koneen nominaali- eli nimellistehoa (nhp, nominal horsepower) ja "140" on koneen arvioitu bhp (Brake horsepower) -luku. 
Reeves &amp; Co. myytiin tammikuun 1. päivänä vuonna 1912 Emerson-Brantingham-yhtiölle. Emerson-Brantingham hankki omistukseensa muitakin silloisia yhtiöitä, jotka valmistivat maatalouskoneita, kuten Gas Traction Co, Rockford Engine Works ja Geiser Manufacturing Co., mutta ajautui vuonna 1915 talousvaikeuksiin. Emerson-Brantinghamin yhdistyttyä D. M. Osborne Companyn kanssa, tästä syntyneen yhtiön osti vuonna 1928 J. I. Case Company, nykyinen Case IH.
Terminologiaa.
Nominaalihevosvoima on eräs tyypillinen tapa kuvata höyrykonekäyttöisten vetureiden tehoa, mutta todellisuuteen verrattuna se antaa roimasti alimitoitettuja arvoja. Höyrykoneisen veturin tehojen ilmoittamiseen on useita erilaisia asteikkoja ja tapoja, silti mikään niistä ei anna täsmällistä vastausta. Reevesin kaltaisen höyryveturin voimavarat ovat kuitenkin hyvin suuret.
Hilaire de Chardonnet

Louis-Marie Hilaire Bernigaud de Chardonnet (1. toukokuuta 1839 Besançon – 11. maaliskuuta 1924 Pariisi) oli ranskalainen kreivi ja kemisti, joka keksi ”keinosilkin” eli raionin valmistusmenetelmän. Tutkittuaan Louis Pasteurin apulaisena silkkiperhosia hän keksi samankaltaisen tavan valmistaa nitroselluloosasta ohutta ja taipuisaa kuitua, josta voitiin kehrätä lankaa ja kutoa silkkiä muistuttavia tekstiilejä.
Chardonnet osallistui teini-iässä Faculté des Sciences de Besançonin tiedekursseihin ja suoritti bachelier-tutkinnon tieteissä 16-vuotiaana. Hän pääsi opiskelemaan École Impériale Polytechnique -oppilaitokseen vuonna 1859, jossa hänen opiskelijatovereihinsa kuului muun muassa tuleva kolmannen tasavallan presidentti Sadi Carnot.
Tarinan mukaan Chardonnet teki keksintönsä Pasteurin laboratoriossa aluksi vahingossa, kaadettuaan kollodiumia eli nitroselluloosaliuosta laboratoriopöydälle ja jätettyään siivoamatta sitä. Kuivuttuaan neste oli muuttunut pitkiksi kuiduiksi. Chardonnet kehitti muuntokuitujen valmistuksessa yhä käytettävän perusperiaatteen: puuselluloosa liuotetaan siirappimaiseksi liuokseksi, joka sitten ruiskutetaan kymmeniä tuhansia reikiä sisältävän kehruusuulakkeen läpi ja jähmetetään erillisiksi kuiduiksi. Hän patentoi menetelmän vuonna 1884, sai siitä pääpalkinnon Pariisin vuoden 1889 maailmannäyttelyssä ja alkoi rakentaa synnyinkaupunkinsa Besançonin lähelle ensimmäistä tekosilkkitehdasta, joka valmistui 1898 Doubsjoen varrelle Prés de Vaux’hon. Samanlaisia tehtaita perustettiin sitten myös Sveitsiin, Belgiaan, Unkariin, Italiaan ja Britanniaan.
Besançonissa on Chardonnet’n mukaan nimetty ammattikoulu ja Chalon-sur-Saônessa lukio.
Pekka Koskela (professori)

Pekka Johannes Koskela (s. 1960) on suomalainen matemaatikko ja professori. Hän toimii matematiikan professorina Jyväskylän yliopistossa. Toimikaudella 2010–2014 hän työskenteli Suomen Akatemian nimittämänä akatemiaprofessorina.
Matemaatikkona Koskela on tehnyt joitakin merkittäviä tieteellisiä läpimurtoja. Hän on kehittänyt mm. professori Juha Heinosen ja apulaisprofessori Piotr Hajlaszin kanssa teorian "geometrisen analyysin" käytöstä metrisissä avaruuksissa. 
Ura.
Koskela väitteli 1990 filosofian tohtoriksi Jyväskylän yliopistossa. Väitöskirjan nimi oli "Capacity Extension Domains" ja sen ohjaajana oli professori Olli Martio. Sen jälkeen Koskela on toiminut eri tehtävissä Jyväskylän yliopiston matematiikan ja tilastotieteen laitoksella. Nykyisin hän toimii matematiikan professorina.
Matemaatikkona Koskelan pääasialliset tutkimusalueet ovat kvasikonformikuvaukset, äärellisen väännön kuvausten teoria ja analyysi metrisissä avaruuksissa. Hän on tutkinut myös erilaisia Sobolev-kuvauksia sekä Sobolev-tyypin epäyhtälöitä epäsäännöllisissä ympäristöissä.
Koskela teki huomattavimmat tieteelliset läpimurtonsa 1990-luvun lopussa ja 2000-luvun alussa, jolloin hän ratkaisi professori Juha Heinosen kanssa huomattavan avoimena olleen ongelman kvasikonformikuvausten teorian alueella. Hän loi Heinosen ja apulaisprofessori Piotr Hajlaszin kanssa pohjan uudelle matemaattiselle teorialle: analyysi metrisissä avaruuksissa. Hän on sittemmin jatkanut alan tutkimusta.
Vuosina 2010–2014 Koskela työskenteli Jyväskylän yliopistossa Suomen Akatemian nimittämänä määräaikaisena akatemiaprofessorina. Akatemiaprofessorina Koskela alkoi aiempien tutkimusalueidensa lisäksi tarkastella erilaisia äärellisen väännön kuvauksia. Äärellisen väännön kuvauksen teoria on nykyisin osa matematiikan perustutkimusta. Koskela on kehittänyt kyseisen alueen teoriaa tutkimusryhmänsä kanssa. Äärellisen väännön kuvauksen käytännön sovellutus on esimerkiksi aineen elastisuuden määrittäminen matemaattisten mallien avulla: lähtövaatimuksina malleissa ovat muun muassa massan häviämättömyyden periaate ja se, että muutoksessa ei saa syntyä reikiä tai halkeamia, eikä aine saa muutoksessa kulkea itsensä läpi. Koskela on tutkinut myös geometrisiä kaarevuuksia ja selvittänyt, miten niitä voi käyttää uusissa yhteyksissä. 
Koskelalta julkaistiin vuosina 1990–2009 yhteensä 110 vertaisarvioitua tieteellistä artikkelia. Useat näistä ilmestyivät matematiikan tunnetuissa kansainvälisissä julkaisuissa.
Tunnustuksia ja luottamustoimia.
Vuonna 2001 Koskela sai Väisälän palkinnon tieteellisistä ansioistaan matematiikan alalla. Vuodesta 2004 hän on ollut Suomalaisen Tiedeakatemian jäsen.
Tasavallan presidentti Sauli Niinistö myönsi itsenäisyyspäivänä 2013 Koskelalle Suomen Valkoisen Ruusun ritarikunnan I luokan ritarimerkin.
Ivan Aramilev

Ivan Andrejevitš Aramilev (, oikealta sukunimeltään "Zyrjanov", Зыря́нов; 1896 – 11. huhtikuuta 1954 Moskova) oli neuvostovenäläinen kirjailija.
Ivan Aramilev syntyi talonpojan perheeseen luoteis-Uralilla. Hän osallistui ensimmäiseen maailmansotaan ja Venäjän kansalaissotaan. Aramilev valmistui Moskovan yliopiston filologisesta tiedekunnasta ja alkoi julkaista teoksiaan 1920-luvun puolivälissä. Romaani "Junost Matveja" (”Matvein nuoruus”, 1941) kuvaa vallankumousta edeltävää Uralia. Aramilevin kertomusten aiheita ovat metsästys ja luonto.
Polina Kalsina

Polina Olegovna Kalsina ("o.s. Medvedeva", , s. 20. maaliskuuta 1989 Nižni Tagil) on venäläinen maastohiihtäjä. Kalsina on 172 senttimetriä pitkä ja painaa 59 kilogrammaa.
Kalsina debytoi maailmancupissa maaliskuussa 2010 Drammenin sprintissä sijoittuen sijalle 29. Näin ollen hän saavutti heti ensimmäiset maailmancupin pisteensä. Kalsinan paras sijoitus maailmancupin osakilpailussa on seitsemäs tila marraskuussa 2011 Roglan 10 kilometrin yhteislähtökilpailusta.
Alle 23-vuotiaiden MM-kilpailuista Kalsinalla on yksi hopea vuodelta 2012 10 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailusta. Lahden MM-kilpailuissa 2017 hän sijoittui yhdistelmäkilpailussa 14:nneksi.
Phang Ngan lahti

Phang Ngan lahti () on Andamaanienmeren lahti Thaimaassa.
Phang Ngan lahti tunnetaan luonnonkauneudestaan, etenkin Khow-Ping-Kanin, Ko Panyin, Ko Tapun ja Tham Lotin saarista. Alueen kivimuodostumat ovat kuulu nähtävyys.
Luonto ja ilmasto.
Lahden ilmasto on trooppisen merellinen. Alueen sademäärät ovat runsaita ja lämpötila korkea ympäri vuoden. Vuosina 1961–1990 keskimääräinen sademäärä vuosittain oli 3 560,5 millimetriä ja 189 sadepäivää. Lämpötila oli 23–32 °C, suhteellinen ilmankosteus 83 prosenttia.
Lahti on lämmin, matala ja ravinteikas, joten siellä elää paljon planktonia. Tämän vuoksi se on monille lajeille hyvä pesimäpaikka.
Kansallispuisto.
Alueelle muodostettiin vuonna 1974 Sri Phang Ngan metsäpuisto. Vuonna 1981 suojelualue nostettiin kansallispuistoksi ja nykyinen Ao Phang-ngan kansallispuisto perustettiin. Kansallispuiston pinta-ala on 400 neliökilometriä ja se on Thaimaan laajin alkuperäistilassa säilynyt mangrovemetsä. Yli 80 prosenttia puistosta on Andamaanienmerta. Puistossa on yli 42 saarta. Alueella elää 120 eri lintulajia, 27 nisäkäslajia, 26 matelijalajia, 24 kalalajia, 15 rapulajia, 14 katkarapulajia ja neljä sammakkolajia.
Miki Kuusi

Mikko ”Miki” Akseli Kuusi (s. 25. syyskuuta 1989 Helsinki) on suomalainen startup-yrittäjä. Vuodesta 2014 alkaen hän on toiminut perustamansa ruokalähettipalveluita välittävän teknologiayritys Woltin toimitusjohtajana. Toukokuussa 2022 yhdysvaltalaisen verkkotilaus ja ruokakuriiripalveluyritys DoorDashin ja Woltin välisen yrityskaupan toteuduttua Kuusi otti vastuulleen lisäksi DoorDashin Yhdysvaltain ulkopuolisen kansainvälisen liiketoiminnan sekä liittyi yhtiön johtoryhmään.
Kuusi tunnetaan yhtenä kasvuyritystapahtuma Slushin perustajista. Hän toimi tapahtuman ensimmäisenä toimitusjohtajana vuodesta 2011 vuoteen 2015, jolloin hän siirtyi kokonaan Woltin pariin. Ennen DoorDash-yrityskaupan julkistamista marraskuussa 2021 Wolt oli kerännyt 856 miljoonaa euroa sijoituspääomaa. Aiemmin Kuusi on työskennellyt muun muassa peliyhtiö Supercellillä liiketoiminta-analyytikkona. Hän kirjoitti ylioppilaaksi Helsingin Suomalaisesta Yhteiskoulusta vuonna 2008 ja opiskeli tämän jälkeen rahoitusta Aalto-yliopiston kauppakorkeakoulussa.
Wired nimesi syyskuussa 2015 Kuusen Euroopan sadan vaikutusvaltaisimman teknologiavaikuttajan listan sijalle 32. Kuusi nimettiin myös tammikuussa 2016 talouslehti Forbesin 30 merkittävimmän alle 30-vuotiaan kuluttajateknologia-alan vaikuttajan joukkoon. Kuusen luottamustoimiin kuuluu mm. hallitusjäsenyys Suomen startup-yhteisö ry:ssä. Verottajan tietojen mukaan Kuusi oli vuosina 2022, 2023 ja 2024 Suomen suurituloisin henkilö.
Vuonna 2025 Kuusi osallistui Ylellä esitettävään Raha-Suomi-televisiosarjaan.
Kuusi kuuluu suomalaiseen Granfeltin aatelissukuun.
Vuonna 2025 Kuusi siirtyi brittiläisen Deliveroon toimitusjohtajaksi ja hän muutti Lontooseen.
Ko Tapu

Ko Tapu () on saari Phang Ngan lahdella Thaimaassa. Se näkyy elokuvassa "007 ja kultainen ase" (1974), minkä myötä saaresta tuli nähtävyys. Ko Tapu on erikoisen muotoinen, sillä se levenee ylöspäin. Saaren läheisyyteen meneminen on kielletty.
Saaren nimi tarkoittaa naulasaarta. Sen vieressä sijaitsee toinen turistikohde, Khow-Ping-Kanin saari. Kumpikin saari tunnetaan nimellä ”James Bond Island”.
Even Northug

Even Northug (s. 26. syyskuuta 1995) on norjalainen maastohiihtäjä. Hän edustaa Strindheim IL:ää. Northug on saavuttanut parhaat tuloksensa sprinttikisoissa.
Northug kilpaili maailmancupissa ensimmäisen kerran 11. maaliskuuta 2015 Drammenissa perinteisen hiihtotavan sprintissä, jossa hänen sijoituksensa oli 47:s. Ensimmäisen pistesijansa hän saavutti oltuaan vastaavassa kilpailussa vuotta myöhemmin kahdeksas. Hän voitti Dresdenin vapaan hiihtotavan parisprintin joulukuussa 2021. Ensimmäisen palkintosijansa hän saavutti oltuaan toinen Rukan perinteisen sprintissä marraskuussa 2022. Hän oli samalla kaudella kolmas Lillehammerin vapaan hiihtotavan sprintissä. Maaliskuussa 2023 hän sijoittui kolmanneksi Tallinnan vapaan hiihtotavan sprintissä. Sprintticupissa hän oli kolmas. Tammikuussa 2024 hän sijoittui kolmanneksi Oberhofin perinteisen hiihtotavan sprintissä. Maaliskuussa 2024 hän sijoittui kolmanneksi Drammenin perinteisen hiihtotavan sprintissä. Joulukuussa 2024 hän sijoittui toiseksi Lillehammerin vapaan hiihtotavan sprintissä. Tammikuussa 2025 hän sijoittui Val di Fiemmen perinteisen hiihtotavan sprintissä toiseksi. Hän sijoittui kolmanneksi Cognen perinteisen hiihtotavan sprintissä helmikuussa 2025. Hän voitti vapaan hiihtotavan parispintin Lahdessa maaliskuussa 2025. Kauden 2024–2025 sprintticupissa hän oli viides.
Skandinavia Cupissa Northug on saavuttanut kaksi palkintopallisijaa. Hän oli kolmas perinteisen hiihtotavan sprintissä Joulumäessä 24. helmikuuta 2015 ja voitti vastaavan kilpailun Östersundissa 9. tammikuuta 2016. 
Northug oli mukana juniorien MM-kilpailuissa Val di Fiemmessä 2014. Hänen ainoa kilpailumatkansa oli vapaan hiihtotavan sprintti, jossa hän sijoittui yhdeksänneksi. Planican MM-kilpailuissa 2023 hän oli perinteisen hiihtotavan sprintissä seitsemäs. Trondheimin MM-kilpailuissa 2025 hän sijoittui vapaan hiihtotavan sprintissä kymmenenneksi.
Northugin vanhemmat veljet Petter Northug (s. 1986) ja Tomas Northug (s. 1990) ovat myös hiihtäjiä.
Stepan Zlobin

Stepan Pavlovitš Zlobin (, 24. marraskuuta 1903 Moskova – 15. syyskuuta 1965 Moskova) oli venäläinen neuvostokirjailija.
Stepan Zlobin valmistui kirjallisuus- ja taideinstituutista ja työskenteli opettajana. Hän julkaisi ensimmäiset teoksensa vuonna 1924. Zlobin tunnetaan parhaiten yksityiskohdiltaan todenmukaisista historiallisista romaaneistaan. Niistä "Salavat Julajev" (1929, uudistetut versiot 1941 ja 1953) kuvaa baškiirien vapaustaistelua 1700-luvun lopussa. Romaanin "Ostrov Bujan" (”Bujanin saari”, 1948) aiheena on Pihkovan alimpien kansankerrosten kapina vuonna 1650. Stepan Razinin johtamasta talonpoikien kansannoususta kertova romaani "Stepan Razin" (1951) sai Stalin-palkinnon. Zlobin oli toisen maailmansodan aikana vähän aikaa sotavankina. Kokemuksiensa pohjalta hän kirjoitti vankileirikuvauksen "Propavšie bez vesti" (”Kadonneet”, 1962).
Kati Sulin

Kati Sulin (s. 1974 Vantaa) on suomalainen johtaja ja digitaalisen liiketoiminnan ammattilainen.
Aiemmin hän on ollut muun muassa Ifolorin toimitusjohtaja Pohjoismaissa, Terveystalon digitalisaatiojohtaja ja Heltin toimitusjohtaja.
Ura.
Kati Sulin valmistui filosofian maisteriksi Jyväskylän yliopistosta. Uransa alussa hän työskenteli Siemensillä, Nokiassa ja Helsingin Sähköisessä Toimistossa.
Vuonna 2007 hän siirtyi Hill&amp;Knowltonille, jossa hänet nimitettiin vuonna 2009 strategiajohtajaksi yrityksen euroopanlaajuiseen digitaalisen viestinnän ryhmään.
Konsulttivuosien jälkeen Sulin siirtyi Fazerin online- ja mediajohtajaksi. Vuonna 2012 hän kirjoitti kirjan Digimakupaloja, joka kertoo, mitä hänen työssään Fazerilla tapahtui ensimmäisten 100 päivän aikana. Hänen vastuullaan oli asiakaskokemuksen digitalisoitumiseen liittyvät hankkeet.
Syyskuussa 2014 Sulin aloitti Sanoman omistaman Head Office Finlandin toimitusjohtajana, mutta jätti tehtävän vuoden 2015 lopussa. 
Tammikuussa 2016 Sulin aloitti DNA:n online-liiketoiminnan johtajana, tittelillä Chief Digital Officer. Hänen tärkeimpiin tehtäviinsä kuuluivat tuolloin online-myynnin ja digitaalisen markkinoinnin kehittäminen, itsepalvelun parantaminen sekä sosiaalisen median ja markkinointiautomaation hyödyntäminen. Vuonna 2018 Sulinista tuli DNA:n markkinointi- ja online-liiketoimintayksikön johtaja. Hänen vastuullaan oli DNA:n brändi, kuluttajamarkkinointi ja yrityksen digitaaliset palvelut.
Marraskuussa 2020 Sulin aloitti sveitsiläisen Ifolor-konsernin johtoryhmän jäsenenä ja Pohjoismaiden-tytäryhtiön toimitusjohtajana.
Kesäkuussa 2022 kerrottiin, että Sulin siirtyy syyskuussa Terveystalon digitalisaatiojohtajaksi ja johtoryhmän jäseneksi. Uuden työn myötä hän erosi Pihlajalinnan hallituksesta.
Sulin toimi Heltin toimitusjohtajana elokuusta 2023 tammikuuhun 2025.
Luottamustoimet.
Vuonna 2020 Sulin osallistui EU:n tukeman European Women on Boards -hankkeen mentorointiohjelmaan. Ympäri Eurooppaa toimivan ohjelman tavoitteena on edistää sukupuolten välistä tasa-arvoa digitaalisen muutoksen johtamisessa. Sulin mentoroi kerran kuukaudessa saksalaista aktoriaan, joka kehitti Siemens-brändiä.
Niskoslampi

Niskoslampi on Pirkanmaalla Kihniössä Niskoksessa sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Parkanonjärven alueeseen. Niskoslampi on osa Nerkoonjärven valuma-aluetta.
Maantietoa.
Lammen pituus on 850 metriä, leveys 750 metriä ja sen pinta-ala on 36 hehtaaria. Se sijaitsee Niskoksen kylässä peltojen keskellä. Sen suurin tulo-oja on Launosluoma, joka laskee Launoslammesta ja tuo soiden ja turvetuotantoalueiden vettä. Eteläpäähän laskeva oja tuo Iso Kivinevan ja sen lähisoiden vettä. Länsipäähän laskeva oja on Sikokankaan soiden laskuoja. Niskoslammen oma Nerkoonjärveen laskeva laskuoja on käytännössä kanava, koska järvien vedenpinnat ovat yhtä korkealla. Niskoslampi on kaksiosainen lampi, jossa pohjoisallas on 720 metriä pitkä ja 520 metriä leveä. Eteläisen altaan mitat ovat 850 metriä ja 250 metriä ja siihen johtaa 150 metriä leveä salmi. Altaan itäistä osaa kutsutaan Haaralahdeksi. Salmen vasen ranta on Kipotosniemi ja sen edustalla on salmessa kaksi saarta. Toisen saaren nimi on Sikkasaari ja se on 40 metriä pitkä. Toinen saari on nimetön, mutta se on lähes yhtä suuri. Lampi on matala ja vain puolet sen pohjoisosan pinta-alasta on yli 1,5 metriä syvää. Syvin kohta on 2,8 metriä. Eteläosan syvin kohta on 0,8 metriä. Rantaviivan pituus on 4,3 kilometriä. Sen rannan läheisyydessä sijaitsee yhdeksän maatilaa ja niiden pellot. Vain Haaralahden perukka ja Launosluoman suu ovat suota. Rannoille on rakennettu alle kymmenen vapaa-ajan asuntoa. Kaikille asunnoille johtaa tiet yhdystieltä 3350 ja 3352.
Kunnostus.
Vapo aikoo kunnostaa Launoslammen, Niskoslammen ja Nerkoonjärven Viinamäen lahden ruoppaamalla niistä turvetuotannossa syntyneitä sedimenttejä pois.
Historiaa.
Nerkoojärvi laskettiin 1930–1940-lukujen vaiheessa ja järvenlaskussa vedenpinta aleni 70–80 senttimetriä. Koska Niskoslammen ja Nerkoojärven vedenpinnat ovat nykyäänkin yhtä korkealla, ovat ne todennäköisesto olleet sitä myös ennen pinnanlaskua. Pinnanlaskun vaikutukset erottaa vertaamalla Kihniön vanhaa 1800-luvun pitäjänkarttaa nykykarttoihin. Vähäisen pinnanlaskun vaikutuksia huomaa parhaiten vertaamalla vanhaa Haaralahden rantaviivan kulkua nykyiseen. Pitäjänkartassa lammen nimi kirjoitettiin "Niskaslampi".
Launoslampi (Kihniö)

Launoslampi on Pirkanmaalla Kihniössä Niskoksessa sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Parkanonjärven alueeseen. Launoslampi on osa Nerkoonjärven valuma-aluetta.
Maantietoa.
Lammen pituus on 200 metriä, leveys 150 metriä ja sen pinta-ala on 1,8 hehtaaria. Se sijaitsee suolla peltoalueen reunalla. Siihen laskee kolme ojaa, joista yksi tuo idästä Pahkanevan turvetuotantoalueen ja toinen pohjoisesta Aitonevan metsien ja Rooppisuon vettä lampeen. Lammen laskuoja on nimeltään Launosluoma ja se laskee 1,3 kilometrin päässä ensin Niskoslampeen ja sen jälkeen Nerkoonjärveen. Rantaviivan pituus on 750 metriä eikä rannoille ole rakennettu mitään. Yhdystie 3352 ohittaa sen 300 metrin päästä, mutta lammelle ei johda teitä.
Kunnostus.
Vapo aikoo kunnostaa Launoslammen, Niskoslammen ja Nerkoonjärven Viinamäen lahden ruoppaamalla niistä turvetuotannossa syntyneitä sedimenttejä pois.
The Peninsula Hong Kong

The Peninsula Hong Kong () on hotelli Hongkongissa Kiinassa. The Peninsula Hong Kong perustettiin vuonna 1928, ja se on Hongkongin vanhin hotelli. Hotelli tunnetaan Rolls-Royceistaan, joita sillä on ollut vuodesta 1970 lähtien, kun se osti seitsemän Silver Shadow -mallin autoa. Hotellin autot ovat suosittu nähtävyys, ja ne näkyivät James Bond -elokuvassa "007 ja kultainen ase" vuonna 1974.
Hirvijärvi (Kihniö)

Hirvijärvi on Pirkanmaalla Kihniössä ja Parkanossa Hirviperällä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Parkanonjärven alueeseen. Hirvijärvi on osa Nerkoonjärven valuma-aluetta.
Maantietoa.
Järven pituus on 1,4 kilometriä, leveys 550 metriä ja sen pinta-ala on 31 hehtaaria. Se sijaitsee Kihniön ja Parkanon välisellä rajalla Parkanon Hirviperällä, joka on suoperäistä metsämaata. Aivan järven vieressä sijaitsevat Hirvinevan ja Kirjasnevan turvetuotantojalueet. Järven ympäristö on tiheästi ojitettua suota, josta osa Selkänevan ja Vähä Saarinevan suo-ojista laskee suoraan järveen. Itäpuolelta Kirjaslammen vedet kulkeutuvat Hirvijärveen. Järven oma laskioja on Hirvijoki, joka laskee 7 kilometrin jälkeen Nerkoonjärven hirvilahteen. Hirvijärven rantaviiva on 3,8 kilometriä pitkä. Järven länsiranta on kovaa metsämaata, mutta muuta rannat ovat metsäistä suota tai avosuota. Rannoille tai rannan läheisyyteen on rakennettu alle kymmenen vapaa-ajan asuntoa. Niille johtaa tiet yhdysteiltä 13357, joka erkanee Etelä-Nerkoossa valtatiestä 23. Kuntien välinen raja ylittää mutkakisena järven Pettuvuoren pohjoispuolelta siten, että yli puolet jää Parkanon puolelle.
Historiaa.
Vanhasta 1800-luvun pitäjänkartasta näkyy, kuinka järven laskuojan ympäristö on avattu niityiksi ja on jonkin talon nautintaa. Samat merkinnät koskevat Kirjaslammen laskuojaa, joka laskee Hirvijärven itärantaan.
Konstantin Vorobjov

Konstantin Dmitrijevitš Vorobjov (, 24. syyskuuta 1919 Kurskin alueen Medvenkan piirin Nižni Reutetsin kylä, Venäjä – 2. maaliskuuta 1975 Vilna, Liettua) oli neuvostovenäläinen kirjailija.
Konstantin Vorobjov syntyi talonpoikaisperheeseen. Hän toimi piirilehden kirjeenvaihtajana ja muutti sitten Moskovaan, jossa työskenteli tehdaslehden sihteerinä ja valmistui keskikoulusta. Vuonna 1938 Vorobjov kutsuttiin armeijaan, minkä jälkeen hän työskenteli sota-akatemian lehdessä ja opiskeli sotakoulussa. Toisen maailmansodan aikana Vorobjov joutui vangiksi, pakeni kahdesti ja toimi partisaanijoukkueen komentajana. Päästyään armeijasta hän muutti Liettuaan Vilnaan, jossa hän työskenteli kauppaliikkeissä ja kirjoitti Liettuan sodanjälkeistä maaseutua kuvaavan pienoisromaanin "Hyvästi syrjäkylät" ("Poslednije hutora", julkaistu 1958). Vorobjovin kertomuksia julkaistiin lehdissä, ja vuonna 1956 Vilnassa ilmestyi ensimmäinen kertomuskokoelma "Podsnežnik" (”Lumikello”). Vuoteen 1961 saakka kirjailija työskenteli "Sovetskaja Litva" -lehden toimittajana.
1960-luvun alussa Vorobjov alkoi kirjoittaa realistisia sotakuvauksia. Niistä tunnetuimpia on pienoisromaani "Ubity pod Moskvoi" (”Saaneet surmansa Moskovan luona”), joka julkaistiin "Novyi mir" -lehdessä vuonna 1963. Vorobjov kirjoitti myös omaan lapsuuteensa ja nuoruuteensa perustuvia maaseutukuvauksia, joista romaani "Drug moi Momitš" (”Ystäväni Momitš”) ilmestyi kokonaisuudessaan vasta vuonna 1988. Myöhempiä teoksia ovat pienoisromaani "Vot prišol velikan" (”Kas jättiläinen tuli”, 1971) ja keskeneräiseksi jäänyt romaani "I vsemu rodu tvojemu" (”Ja koko suvullesi”).
Nakfa

Nakfa (tigrinjaksi ናቕፋ, IPA: [naxʼfa]) on pieni kaupunki Eritrean Pohjoisen Punaisenmeren alueella (Zoba Seménawi-Qeyh-Bahri). Nakfa on myös yksi kymmenestä Pohjoisen Punaisenmeren alueen alialueesta (Nus-Zoba).
Nakfan kaupunki sijaitsee linnuntietä noin 155 kilometriä pääkaupunki Asmarasta pohjoiseen ja noin 157 kilometriä aluekeskus Massawasta luoteeseen. Sudanin raja on linnuntietä noin 103 kilometrin päässä luoteessa ja Punainenmeri 70 kilometriä kaupungista itään. Maanteitse etäisyydet ovat edellä kuvattua pidempiä.
Nakfa oli vuoteen 1996 asti Eritrean Sahelin provinssin keskus. Sahelin provinssi oli yksi kymmenestä Eritrean provinssista (awraja), mikä aluejako pohjautui varhaisempaan, Italian siirtomaahallinnon (1890–1941) käyttämään aluejakoon (commissariati).
Eritrean rahayksikkö, Eritrean nakfa on saanut nimensä kaupungin mukaan.
Nukkekaappi ja muita kertomuksia

Nukkekaappi ja muita kertomuksia () on Tove Janssonin novellikokoelma vuodelta 1978. Siihen sisältyvät novellit Aikakäsite; Apina; Kertomus Hilosta, Havaijilta; Kukkalapsi; Lokomotiivi; Muisto uudesta maasta; Nukkekaappi; Päärooli; Sarjakuvapiirtäjä; Suuri matka; Taidetta luonnossa ja White Lady.
Novellit käsittelevät ihmisten hyväksikäyttöä, elämää taiteen ehdoilla, ihmisten mielipuolisuutta ja yksinäisyyttä. Jansson omisti kirjan ystävälleen Pentti Eistolalle.
Eila Pennasen suomennos ilmestyi 1980.
Bror Serlachius

Bror Gustaf Gabriel Serlachius (14. helmikuuta 1907 Jyväskylä – 8. helmikuuta 1987 Helsinki) oli suomalainen vuorineuvos (1966) ja Tervakoski Oy:n toimitusjohtaja 1939–1973.
Serlachius kirjoitti ylioppilaaksi 1926, opiskeli College of Technologyssa Manchesterissa 1927–1929 ja Ingenieurschule zur Altenburgissa Thüringenissä 1929–1930. Hän teki opintomatkoja Amerikan mantereelle, Australiaan ja Aasiaan 1938–1960. Hän oli Kankaan paperi Oy:n apulaisinsinööri 1932–1933, konttoripäällikkö 1933–1938, Tervakoski Oy:n apulaisjohtaja 1938–1939 ja toimitusjohtaja 1939–1973. Hän oli G. A. Serlachius Oy:n hallituksen jäsen vuodesta 1935 ja sen puheenjohtaja vuosina 1980–1986, ja kuului myös Tammer Tehtaiden ja Pohjolan Voiman johtokuntiin sekä Kemi Oy:n ja Paperitehtaitten yhdistyksen hallintoneuvostoihin. Lisäksi hän oli Janakkalan kunnanhallituksen jäsen 1947–1950.
Yksityiselämä.
Serlachiuksen isä oli vuorineuvos Gösta Serlachius.
Ánna Synodinoú

Ánna Synodinoú (, 21. marraskuuta 1927 – 7. tammikuuta 2016) oli kreikkalainen näyttelijä ja poliitikko.
Synodinoú syntyi Loutrákissa, Kreikassa. Hän opiskeli Kreikan kansallisteatterin teatterikoulussa ("Dramatikí Scholí tou Ethnikoú Theátrou") Ateenassa näyttelemistä ja hänet tunnetaan erityisesti antiikin Kreikan teatterikappaleista. Hän voitti kahdesti Kotopoúli-teatteripalkinnon. Hän loi myös uraa valkokankaalla sekä televisiosarjanäyttelijänä. 
Synodinoú valittiin Kreikan parlamenttiin keskustaoikeistolaisen Uusi demokratia -puolueen listoilta vuonna 1974 ja piti paikkansa aika vuoteen 1990 saakka.
Amandine Henry

Amandine Chantal Henry (s. 28. syyskuuta 1989 Lille) on ranskalainen jalkapalloilija, joka edustaa yhdysvaltalaista Angel Cityä. Pelipaikaltaan Henry on puolustava keskikenttäpelaaja.
Ura.
Seurajoukkueura.
Henry aloitti uransa vuonna 2004 Hénin-Beaumontissa, jossa hän pelasi 20 ottelua tehden 11 maalia. Vuodet 2005–2007 Henry pelasi CNFE Clairefontainessa 32 ottelua tehden 22 maalia. Vuodesta 2007 alkaen Henry on edustanut pääasiassa Olympique Lyonnais'ta. Hän on voittanut joukkueen kanssa Mestarien liigan neljä kertaa kausilla 2010–2011, 2011–2012, 2015–2016, 2017–2018, 2018–2019, 2019–2020 ja 2021–2022, Ranskan pääsarjan 14 kertaa ja Ranskan cupin seitsemän kertaa. 
Maajoukkueura.
Henry edusti Ranskan alle 20-vuotiaiden maajoukkuetta vuoden 2006 MM-kilpailuissa. Ranskan maajoukkueessa hän teki debyyttinsä vuonna 2009. Henry kuului Ranskan joukkueeseen vuoden 2015 MM-kilpailuissa Kanadassa, jossa hänet palkittiin turnauksen toiseksi parhaimman pelaajan Silver Ball -palkinnolla ja nimettiin turnauksen tähdistökentälliseen. MM-kilpailuissa 2019 hän pelasi joukkueensa kapteenina kaikki viisi ottelua alusta loppuun ja teki kaksi maalia. Hän on pelannut Ranskan paidassa myös vuosien 2009, 2013 ja 2017 EM-kilpailuissa. Henry valittiin vuoden 2023 MM-kilpailuihin mutta hän joutui jäämään pois jalkavamman vuoksi.
Saavutukset.
Seurajoukkuetasolla
Henkilökohtainen
Demarai Gray

Demarai Ramelle Gray (s. 28. kesäkuuta 1996 Birmingham) on englantilais-jamaikalainen jalkapalloilija, joka edustaa saudiarabialaista Al-Ettifaqia. Hän on aiemmin pelannut Englannin Valioliigaa Leicester Cityssä ja Evertonissa sekä Saksan Bundesliigaa Bayer 04 Leverkusenissa. Oikeajalkainen Gray on pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä.
Ura.
Seurajoukkueura.
Gray on Birmingham Cityn kasvatti. Hän debytoi seuran edustusjoukkueessa kaudella 2013–2014, jolloin hän pelasi seitsemässä Englannin mestaruussarjan ottelussa tehden yhden maalin. Seuraavalla kaudella hän teki 41 ottelussa kuusi maalia. Yhteensä Gray pelasi Birminghamin paidassa 72 ottelua tehden kahdeksan maalia.
Tammikuussa 2016 Gray siirtyi Valioliigan Leicester Cityyn. Kevätkaudella 2016 hän pelasi 12 Valioliigan ottelua Leicesterin voittaessa liigamestaruuden. Seuraavina kausina hän pelasi liigassa 30, 35 ja 34 ottelua ja teki niissä vastaavasti yhden, kolme ja neljä maalia. Kaudella 2019–2020 hän teki 21 liigaottelussa kaksi maalia. Seuraavalla kaudella hän pelasi vain yhdessä sarjaottelussa. Mestarien liigassa hän pelasi viisi ottelua kaudella 2016–2017.
Gray siirtyi Bundesliigan Bayer 04 Leverkuseniin 1,8 miljoonan punnan siirtosummalla tammikuussa 2021. Kevätkauden aikana hän pelasi kymmenen Bundesliigan ottelua, joissa hän teki yhden maalin ensimmäisessä liigaottelussaan VfB Stuttgartia vastaan, ja kaksi Eurooppa-liigan ottelua.
Kesällä 2021 Gray siirtyi englantilaisseura Evertoniin. Hän pelasi kaudella 2021–2022 Valioliigassa 34 ottelua ja teki niissä viisi maalia, jotka kaikki ennen vuodenvaihdetta. Kaudella 2022–2023 hän pelasi 33 valioliigaottelua ja teki niissä neljä maalia.
Maajoukkueura.
Gray edusti Englantia nuorten maajoukkueissa. Hän pelasi alle 21-vuotiaiden EM-kilpailuissa vuosina 2017 ja 2019.
Gray on pelannut Jamaikan miesten maajoukkueessa vuodesta 2023. Hän pelasi viisi ottelua kesä-heinäkuussa 2023 CONCACAF Gold Cupissa, jossa Jamaika ylsi välieriin, ja teki kaksi maalia alkulohko-ottelussa Trinidad ja Tobagoa vastaan. Syys-lokakuussa 2023 Gray pelasi neljä ottelua CONCACAF:in Kansojen liigassa ja teki kolmessa niistä maalin, kotiottelussa Hondurasia sekä vierasotteluissa Grenadaa ja Haitia vastaan.
Mangopuut

Mangopuut eli mangot ("Mangifera") on kasvisuku, joka kuuluu sumakkikasvien heimoon. Mangopuut ovat trooppisen Aasian ainavihantia puita. Niiden hedelmät ovat syötäviä, ja lajeista mangoa ("Mangifera indica") kasvatetaan laajalti hedelmäpuuna.
Tuntomerkit.
Mangopuut ovat ainavihantia puita. Lehdet ovat yksinkertaisia, ruodillisia ja ehyitä. Mangopuut ovat andromonoeekkisiä, mikä tarkoittaa samassa kasviyksilössä ja mangopuiden tapauksessa myös samassa kukinnossa olevan sekä kaksineuvoisia kukkia että yksineuvoisia hedekukkia. Kukat ovat neli- tai viisilukuisia. Hedelmät ovat luumarjoja.
Levinneisyys.
Kaikki mangopuut kasvavat luonnonvaraisina Aasian trooppisissa osissa. Mangoa kasvatetaan nykyisin kaikkialla maailman trooppisen ilmaston alueilla hedelmäpuuna.
Lajit.
Mangopuihin kuuluu ainakin kymmenen lajia. Näiden lisäksi suvussa on kymmeniä muitakin lajikuvauksia, joiden validisuus tai taksonominen asema ovat epäselviä.
Juho ja Mika

Juho ja Mika on Porissa vuonna 2002 perustettu iskelmää soittava yhtye. Yhtyeen jäsenet ovat laulaja Juho Hakala ja kitaristi Mika Laakkonen. 
Juho Hakala nähtiin keväällä 2015 tositelevisio-ohjelma Risteyksessä, jossa hän näytteli muusikko Anssi Kelan elämäntarinaa.
Alan Quine

Alan Quine (s. 25. helmikuuta 1993 Belleville, Ontario, Kanada) on kanadalainen jääkiekkoilija. Quine on New York Islandersin kuudennen kierroksen varaus .
Ura.
Quine varattiin Kingston Frontenacsiin ensimmäisellä kierroksella toisena pelaajana vuoden 2009 . Quine pelasi OHL:ssä 252 ottelua Kingston Frontenacsin, Peterborough Petesin ja Belleville Bullsin joukkueissa. Näissä hän teki 90 maalia ja 128 syöttöpistettä eli yhteensä 218 tehopistettä sekä sai tilastoihinsa 218 rangaistusminuuttia. Kauden 2010–2011 jälkeen Detroit Red Wings varasi Quinen kolmannella kierroksella . Hän ei kuitenkaan tehnyt Red Wingsin kanssa sopimusta. Kauden 2012–2013 jälkeen Quine varattiin uudelleen, tällä kertaa New York Islandersiin kuudennella kierroksella.
28. syyskuuta 2013 New York Islanders kiinnitti Quinen kolmivuotiseen tulokassopimukseen. Quine siirtyi kaudeksi 2013–2014 AHL:ään Islandersin farmiseura Bridgeport Sound Tigersiin.
Ari Santos

Ari Santos (eli Ari, s. 6. maaliskuuta 1982 São Paulo) on brasilialainen futsalpelaaja. Pelipaikaltaan 173 senttimetriä pitkä ja 73 kilogrammaa painava Ari on laitapelaaja.
Ari on voittanut Brasilian kanssa kahdesti MM-kultaa, vuosina 2008 ja 2012. Vuoden 2012 MM-kilpailuissa hän onnistui maalinteossa neljästi ja vuonna 2008 kahdesti.
Moskovan Dinamossa Ari on pelannut 2015–2017. Sitä ennen hän edusti vuodet 2009–2015 espanjalaista FC Barcelonaa, jonka kanssa hän voitti muun muassa kahdesti UEFA Futsal Cupin ja kolmesti Espanjan liigan. Barcelonan lisäksi Ari on pelannut espanjalaisessa Celta Vigossa ja kotimaassaan.
Jean-Jacques Servan-Schreiber

Jean-Jacques Servan-Schreiber (13. helmikuuta 1924 Pariisi, Ranska – 7. marraskuuta 2006 Fécamp, Ranska) oli ranskalainen journalisti ja poliitikko. Hän johti vuosina 1953–1970 perustamaansa viikkolehteä L'Express. Sen ansiosta hänellä oli merkittävää poliittista vaikutusvaltaa. Hänen kirjansa "Dollarin maihinnousu" ("Le défi américain") herätti ilmestyessään vuonna 1968 suurta huomiota. Hän kuvasi siinä Yhdysvaltojen vaikutusvallan kasvua Euroopan teollisuudessa. Hän oli radikaalisosialistisen puolueen (Parti républicain, radical et radical-socialiste) puheenjohtaja ensin 1971–1975 ja uudestaan 1977–1979.
Jean-Jacques Servan-Schreiberin isä oli toimittaja ja kirjailija Émile Servan-Schreiber.