tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Elsa Vuorjoki

Elsa Emilia Vuorjoki (o.s. Huttunen, 30. toukokuuta 1904 Hankasalmi – 2. kesäkuuta 1994) oli suomalainen filosofian maisteri ja lehtori, joka oli Kalevalaisten Naisten Liiton perustajana Elsa Heporaudan rinnalla ja toimi myöhemmin myös järjestön puheenjohtajana ja kunniapuheenjohtajana.
Elsa Vuorjoki syntyi Hankasalmen pappilaan, josta Huttusen perhe muutti isän työn perässä ensin Nilsiään, sitten Joutsenoon ja edelleen Valtimolle ja Liperiin. Hän oli seitsenlapsisen perheen kolmanneksi vanhin. Hän opiskeli Nurmeksen yhteiskoulussa ja kirjoitti sieltä ylioppilaaksi vuonna 1922. Hän pääsi Helsingin yliopistoon opiskelemaan historiaa, suomen kieltä ja kansanrunouden tutkimusta. Hän toimi aktiivisesti Karjalaisessa Osakunnassa ja valittiin Naisylioppilaiden Karjala-Seuran puheenjohtajaksi. Vuonna 1927 hän valmistui filosofian maisteriksi.
Elsa Vuorjoki toimi aluksi Valistusliiton sihteerinä Ylitorniolla, jossa hän tapasi tulevan aviomiehensä, filosofian tohtori Yrjö Vuorjoen. He avioituivat juhannuksena 1930 Liperissä ja muuttivat Helsinkiin.
Vuorjoki opetti sotaevakkovuosina Liperin Salokylän kansakoulussa, Sipoon Kallbäckissä ja Karjalan Hämekoskella. Hän sai kansakouluopettajan pätevyyden Sortavalan opettajaseminaarissa vuonna 1944. Hän opetti vuodesta 1945 vuoteen 1972 historiaa ja suomen kieltä Helsingin yksityislyseossa, ja vuosina 1956–1958 samoja aineita myös Ranskalaisessa koulussa.
Elsa Vuorjoki toimi Kalevalaisten Naisten puheenjohtajana vuosina 1949–1954 ja 1976–1978. Helsingin Kalevalaisten Naisten puheenjohtaja hän oli vuonna 1955 ja uudelleen 1959–1961. Opetusministeriö palkitsi hänet aktiivisesta kulttuurityöstään hopeisella mitalilla, joita jaettiin Kalevalaseuran ansioituneille jäsenille. Hän osallistui Kalevalaisten Naisten liiton toimintaan 1980-luvun lopulle asti ja kuoli 90-vuotiaana 1994.
Géjza Valent

Géjza Valent (3. lokakuuta 1953 Praha – 6. lokakuuta 2024) oli tšekkiläinen kiekonheiton MM-mitalisti, joka edusti menestysvuosinaan Tšekkoslovakiaa.
Valent sijoittui kuudenneksi Ateenan EM-kilpailuissa 1982. Hän saavutti pronssia Helsingin MM-kilpailuissa 1983 tuloksella 66,08. Hän sijoittui viidenneksi Stuttgartin EM-kilpailuissa 1986, yhdeksänneksi Rooman MM-kilpailuissa 1987, kuudenneksi Soulin olympialaisissa 1988 ja yhdeksänneksi Splitin EM-kilpailuissa 1990.
Valent heitti ennätyksensä 69,70 m Nitrassa 26. elokuuta 1984.
Netello

Netello (ent. Netello Systems Oy) on suomalainen digitaalisen markkinoinnin yritys, joka on osa Alma Media Finland Oy:tä. Nykyisin yhtiön keskeiset palvelut ovat hakukoneoptimointi, tekoälyoptimointi, Google-mainonta, sekä WordPress-verkkosivustojen suunnittelu ja toteutus. 
Netello Systems Oy oli vuonna 1999 perustettu suomalainen IT-alan asiantuntijayritys. Koronavuoden 2021 maaliskuussa Netellon osake-enemmistö (60%) myytiin Alma Medialle ja toukokuussa 2022 Alma Media osti koko Netello Systems Oy:n osakekannan. 
Netellon virallinen kotipaikka on Helsinki, mutta toimipiste sijaitsee Turussa. 
Netello nyt.
Netello työllistää 17 henkeä (2025) ja sen liikevaihto oli vuonna 2020 n. 2,2 miljoonaa. Netello on osa Alma Mediaa.
Netellon historia.
Netello Systems Oy oli vuonna 1999 perustettu suomalainen IT-alan asiantuntijayritys.[1] Yrityksen edelliset omistajat olivat Kai Leinonen (perustaja), Jukka Niemi ja Alma Media Oyj.
Vuonna 2002 Netello ajautui lisenssimaksukiistaan pörssiyhtiö Jippii Group Oyj:n kanssa. Tuolloin Jippii määrättiin maksamaan tietoturvaratkaisuja kehittäneelle Netello Systems Oy:lle kaikkiaan 114 000 euroa kiistämiään lisenssikorvauskuluja. Asiasta seurasi pienimuotoinen kohu, koska Jippii ei maininnut asiasta pörssitiedotteessaan. Lopulta yhtiöt kuitenkin pääsivät kiistassaan sopuun.
Vuonna 2006 Netello osti puoliosuuden Mainostoimisto Voimasta.[2]
Koronavuoden 2021 maaliskuussa Netellon osake-enemmistö (60 %) myytiin Alma Medialle, ja toukokuussa 2022 Alma Media osti koko Netello Systems Oy:n osakekannan.[3][6] Yrityksen nimi lyhennettiin muotoon Netello.
Vuonna 2024 Alma Talent Oy, joka omistaa Netellon, muutti nimensä Alma Media Finland Oy:ksi.
Taťána Kocembová

Taťána Netoličková, aiemmin Slaninová, o.s. Kocembová (s. 2. toukokuuta 1962 Ostrava) on tšekkiläinen pikajuoksija, joka aktiiviurallaan edusti Tšekkoslovakiaa.
Kocembová sijoittui 400 metrin juoksussa kahdeksanneksi Bydgoszczin alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa 1979. Hän oli samalla matkalla neljäs Milanon EM-hallikilpailuissa 1982. Saman vuoden Ateenan EM-kilpailuissa hän saavutti 400 metrillä pronssia ajalla 50,55 ja juoksi kolmannen osuuden Tšekkoslovakian joukkueessa, joka sai hopeaa 4 × 400 metrin viestissä.
Kocembová saavutti Helsingin MM-kilpailuissa 1983 hopeaa 400 metrillä ennätyksellään 48,59, millä hän on kaikkien aikojen maailmantilastossa viidentenä edelleen marraskuussa 2017. 4 × 400 metrin viestissä hän juoksi avausosuuden Tšekkoslovakian hopeajoukkueessa.
Kocembová juoksi 400 metrin sisärataennätyksensä 49,76 Wienissä helmikuussa 1984. Se oikeuttaa kaikkien aikojen maailmantilastossa kolmannelle sijalle edelleen marraskuussa 2017. Hän voitti sisäratojen Euroopan-mestaruuden 400 metrillä Göteborgissa 1984 ajalla 49,97. Hän sijoittui samalla matkalla neljänneksi Madridin EM-hallikilpailuissa 1986, kuudenneksi Stuttgartin EM-kilpailuissa 1986 ja viidenneksi Den Haagin EM-hallikilpailuissa 1989.
Kocembová juoksi 100 metrin ennätyksensä 11,31 vuonna 1983 ja 200 metrin ennätyksensä 22,47 vuonna 1984.
Valkyyrioiden ratsastus

Valkyyrioiden ratsastus ( eli "Ritt der Walküren") on Richard Wagnerin oopperan "Valkyyria" (1870) kolmannen näytöksen johdanto-osa. Sävellys on Wagnerin tunnetuimpia. Sitä on käytetty monissa elokuvissa taistelukuvausten taustamusiikkina, kuten Francis Ford Coppolan elokuvassa "Ilmestyskirja. Nyt" helikopterikohtauksessa.
Johanna Kuusisto

Johanna Kuusisto (s. 1959 Vaasa) on suomalainen lääkäri ja Itä-Suomen yliopiston sisätautiopin professori (2014–). 
Hän valmistui Kuopion yliopistosta lääkäriksi (LL) vuonna 1984, sisätautien erikoislääkäriksi 1991 ja lääketieteen tohtoriksi 1996. Hän toimi vierailevana tutkijana Washingtonin yliopistossa Seattlessa vuosina 1993–1994. Hänet nimitettiin Kuopion yliopiston sisätautien dosentiksi 1996. Lisäksi hän valmistui samasta yliopistosta kardiologian erikoislääkäriksi 1997.
Hän työskenteli vuosina 2007–2010 Kuopion yliopistossa ja Kuopion yliopistollisessa sairaalassa määräaikaisena kardiologian professorina ja kardiologian ylilääkärinä. Vuodesta 2010 alkaen hän toimi Itä-Suomen yliopiston sisätautiopin määräaikaisena professorina ja KYSin sisätautien ylilääkärinä. Hän sai 2014 nimityksen Itä-Suomen yliopiston sisätautien, erityisesti kardiologian professoriksi. 
Hän oli vuosina 2016 ja 2017 (ja aiemminkin ) yksi siteeratuimpia molekyylibiologian ja genetiikan aihepiirin tutkijoita maailmassa. Muita suomalaisia vuoden 2017 listan saman osa-alueen tutkijoita olivat Jaakko Kaprio, Markku Laakso, Markus Perola, Veikko Salomaa ja Jaakko Tuomilehto. Kuusisto on saanut erityisen runsaasti viittauksia laajan, kymmenien tutkijoiden joukon arvostetussa "Nature Genetics"-tiedelehdessä julkaisemilla yhteisartikkeleilla.
Kosketuksissa

Kosketuksissa () on vuonna 2017 ensi-iltansa saanut unkarilainen draamaelokuva, jonka on käsikirjoittanut ja ohjannut Ildikó Enyedi.
"Kosketuksissa" sai ensi-iltansa 10. helmikuuta 2017 Berliinin elokuvajuhlilla, jossa se palkittiin Kultaisella karhulla. Elokuva on Unkarin ehdokas parhaan vieraskielisen elokuvan Oscar-palkinnon saajaksi vuoden 2018 gaalassa.
Iranin vallankaappaus 1953

Iranin vallankaappaus 1953 oli Yhdysvaltain CIA:n ja Yhdistyneen kuningaskunnan MI6-ulkomaantiedustelupalvelun toteuttama. Silloinen demokraattisesti valittu pääministeri Mohammed Mossadeq syrjäytettiin elokuussa 1953.
Iranilaisten keskuudessa suosittu Mossadeq toimi vuonna 1951 Iranin öljykomitean puheenjohtajana, ja Mossadeqin hallituskaudella Iranin parlamentti äänesti Iranin sisällä olevien öljy-yhtiöiden kansallistamisesta, mitä brittiläiset öljyfirmojen omistajat eivät voineet hyväksyä. Iranin länsimielinen oikeisto ja brittiläiset öljy-yhtiöiden toimijat pelkäsivät kommunismin mahdollista leviämistä Iranin valtiojärjestelmään.
Britannian hallitus päätti suojella brittiläisiä yrittäjiä järjestämällä Iraniin vallankaappauksen CIA:n ja šaahi Mohammed Reza Pahlavin puolella olleiden sotilasjoukkojen avulla. Lopputuloksena oli Mossadeqin pidätys ja tuomitseminen kotiarestiin, minkä jälkeen šaahin valtaa lisättiin. Šaahi kielsi kansallismieliset ja sosialistiset liikkeet, ja pääasiallinen vainojen kohde oli kommunistinen Tudeh-puolue, jonka jäsenistä puhdistettiin Iranin hallintoelimet, armeija ja julkiset laitokset. Vallankaappauksen jälkeen osana uutta oikeistolaista monarkiaa ja USA-mielisyyteen perustuvaa poliisivaltiota perustettiin osittain amerikkalaisten kouluttama SAVAK-tiedustelupalvelu, joka tunnettiin julmasta toisinajattelijoiden kidutuksesta. Vallankaappaus provosoi myös vuoden 1979 vallankumouksen, ja luokkaerot laajenivat kansalaisvapauksia rajoitettaessa, vaikka Iranin talous kasvoi, kun briteille asetettu kauppasaarto lakkautettiin.
Baleares (F71)

Baleares (runkonumero F71) oli Espanjan laivaston vuonna 1970 vesillelaskettu Baleares-luokan fregatti, joka poistettiin palveluksesta maaliskuussa 2015.
Valmistus.
Alus tilattiin Ferrolista, missä köli laskettiin 31. lokakuuta 1968. Alus laskettiin vesille 20. elokuuta 1970 ja otettiin palvelukseen 24. syyskuuta 1973.
Palvelus.
Alus poistettiin palveluksesta maaliskuussa 2015.
Canarias-luokka

Canarias-luokka oli Espanjan laivaston kahden 1930-luvulla valmistetun aluksen muodostama raskas risteilijäluokka. Luokkaan piti kuulua kolmas alus, mutta sitä ei koskaan tilattu.
Suunnittelu.
Sir Phillip Wattsin suunnitelma pohjautui Britannian kuninkaallisen laivaston County-luokan raskaisiin risteilijöihin. Suunnitelluissa aluksissa oli torpedosuojana kyljissä laajennukset ja niiden leveys oli pienempi kuin mallina olleilla aluksilla. Komentosiltaa nostettiin myös yhdellä kerroksella. Aluksiin asennettiin myös suurempi tehoiset moottorit. Kattiloiden sijoittelu mietittiin uudelleen ja savuhormit supistettiin kahteen.
Suunniteltu standardiuppouma oli 10 281 tonnia ja täysin kuormattuna alusten uppouman tuli olla 13 280 tonnia. Koeajoissa standardiuppouma oli 10 617 tonnia ja täysin kuormattuna 12 230 tonnia. Aluksille ei koskaan asennettu lentokoneiden vaatimia tiloja ja laitteita, vaikka ne alkuperäiseen suunnitelmaan olikin sisällytetty.
Suunniteltu aseistus oli kahdeksan kahdeksan tuuman Espanjassa valmistettua Vickersin M1924 50 pituuskaliiperin Mk D -tykkiä kaksoistorneissa. Tykit olivat keveämpiä kuin Britannian kuninkaallisen laivaston käytössä olleet kahdeksan tuuman Mk VIII tykit. Torneissa oli pienemmät laakerit kuin County-luokan Mk II torneissa ja tykkien maksimielevaatio oli 70 astetta. Apuaseina oli neljä 4,7 tuuman pienenkorotuskulman ja neljä 4,7 tuuman suuren korotuskulman tykkiä, jotka kaikki olivat yksiputkisina asennuksina. Rakennustöiden aikana pienenkorotuskulman tykit vaihdettiin ilmatorjuntakykyisiin suuren korotuskulman M1923-tykkeihin.
Kevyenä ilmatorjunta-aseistuksena oli kahdeksan 40 millimetrin ja neljä .50" konekivääriä. Aluksille oli mahdollista asentaa kaksitoista torpedoputkea X-tornin eteen.
Alukset.
Espanjan hallitus hyväksyi 14. heinäkuuta 1926 kahden Washingtonin laivastolain mukaisen risteilijän hankinnan. Alusten hankinnan piti tapahtua Espanjasta ja ainoa valmistukseen kykenevä telakka oli Vickers-Armstrongin espanjalainen tytäryhtiö Sociedad Española de Construcción Naval (SECN) Ferrolissa, joten tilaus ohjattiin sinne.
Almirante Cervera -luokka

Almirante Cervera -luokka oli Espanjan laivaston kolmen 1920-luvun lopulla valmistetun aluksen muodostama kevyt risteilijäluokka.
Suunnittelu.
Telakan suhteet brittiläiseen telakkateollisuuteen näkyvät luokan alusten suunnittelussa ja alukset muistuttavatkin Britannian kuninkaallisen laivaston Emerald-luokan risteilijöitä. Luokan suunnitteli Sir Phillip Watts ja alusten mitoitus vastasi esikuvansa prototyypin mitoitusta, mutta poikkesi sekä sisätiloiltaan että kansirakenneratkaisuiltaan esikuvastaan. Suojaratkaisut olivat samankaltaisia, mutta propulsiojärjestelmä oli mitoitettu samoin sijoitusten poiketessa. Aluksen kaikki kattilat oli sijoitettu samaan tilaan, mikä mahdollisti savuhormien määrän pudottamisen kahteen ja mahdollisti helpomman kansirakenteiden suunnittelun.
Alusten pääaseina oli Vickers-Carracan kuuden tuuman 50 pituuskaliiperin BL-tykit, jotka oli asennettu kolmeen kaksiputkiseen ja kahteen yksiputkiseen kilvin varustettuihin tuliasemiin. Tykkien suurin korotuskulma oli 35 astetta. Yksiputkiset asennukset olivat etummaisena ja takimmaisena tuliasemana (A ja Y). Lisäksi aluksille asennettiin neljä yksiputkista neljän tuuman ilmatorjuntatykkiä, joista kaksi oli asennettu takimmaisen savuhormin kummallekin puolelle ja kaksi muuta maston sivuille. Ilmatorjunta-aseistuksen täydensivät kaksi Hotchkissin 47 millimetrin tykkiä ja konekiväärit. Aseistukseen kuului vielä neljä kolmenputkensarjaa 21 tuuman torpedoputkia, jotka oli asennettu yläkannelle. Aluksilla ei ollut lentokoneiden käyttömahdollisuuksia.
Alukset.
Espanjan hallitus vahvisti alusten hankinnan 17. helmikuuta 1915 annetulla laivastolailla, mutta alusten hankinta viivästyi ensimmäisen maailmansodan jatkuessa.
Jämijärven seisake

Jämijärven seisake () on lakkautettu rautatieliikennepaikka rataosuudella Haapamäki–Pori. Liikennepaikka sijaitsi noin seitsemän kilometrin päässä Jämijärven keskustasta. Aseman lähin kyläkeskus oli Tykköö.
Jämijärven asema ei kuulunut Haapamäki–Pori-radan alkuperäisiin liikennepaikkoihin. Junaliikenne Porin ja Parkanon välillä oli alkanut vuonna 1935, mutta Jämijärven laiturivaihde avattiin vasta 22. toukokuuta 1937. Samana vuonna valmistunut suurehko liikennepaikkarakennus tehtiin muista rataosan asemarakennuksista poikkeavin piirustuksin. Jämijärven asema sijaitsi melko kaukana kuntakeskuksesta, eikä sen ympäristöön koskaan muodostunut mainittavaa asutusta.
Jämijärvi nousi pysäkiksi vuonna 1944, mutta palasi takaisin laiturivaihteeksi vuonna 1968. Miehitys loppui vuonna 1976 ja liikennepaikka lakkautettiin 31. toukokuuta 1981, kun henkilöliikenne loppui koko rataosalla. Jämijärven asemarakennus ja sivuraiteet on purettu. Paikan ohi liikennöi satunnaisesti Niinisalon varuskunnan sotilasjunia.
Galaxy Quest

Galaxy Quest on vuonna 1999 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen science fiction -parodiaelokuva. Elokuvassa B-luokan televisio-ohjelman näyttelijät kutsutaan avuksi pelastamaan muukalaisrotu.
Elokuva on voittanut Hugo-palkinnon vuonna 2000. Elokuvan käsikirjoitus on voittanut parhaan käsikirjoituksen Nebula-palkinnon.
Näyttelijät.
Lähde:
Isla de Luzón

Isla de Luzón oli Espanjan laivaston vuonna 1886 vesillelaskettu Isla de Luzón -luokan panssarikansiristeilijä.
Valmistus.
Alus tilattiin Armstrongilta Elswickistä, missä köli laskettiin 25. helmikuuta 1886 telakkanumerolla 497. Alus laskettiin vesille saman vuoden lopulla 13. marraskuuta ja koeajot saatiin päätökseen 22. syyskuuta 1887. Aluksen valmistuskustannukset olivat 2,4 miljoonaa pesetaa.
Palvelus.
Espanja vastaanotti aluksen 16. marraskuuta ja "Isla de Luzón" aloitti sisaraluksensa kanssa matkan Tynestä Espanjaan 6. tammikuuta 1888. Alus liitettiin palvelukseenotettaessa Espanjan manner-Eurooppaan sijoitettuun laivastoon. Alus osallistui Riffisotaan 1893-1894 tulittaen Melillan ja Chatarinasin välistä riuttaa. Filippiinien vallankumouksen 1896-1898 alkaessa alus lähetettiin alueelle kontra-amiraali Patricio Montajo de Pasaronin laivueeseen.
Alus oli edelleen Montajon laivueessa, kun Espanjan-Yhdysvaltain sota alkoi huhtikuussa 1898. Alus oli laivueen mukana ankkurissa Cañacaon lahdella, kun 1. toukokuuta Yhdysvaltain laivaston kommodori George Deweyn johtama Aasian laivue yllätti ankkurissa olleen laivueen. Seurannut Manilanlahden taistelu oli sodan ensimmäinen varsinainen yhteenotto.
Taistelun lopulla aluksen miehistö upotti aluksensa estääkseen sen joutumisen Yhdysvaltain laivastolle. Taistelussa alukseen osui kolme kranaattia, joista yksi lukitsi yhden tykin paikalleen ja haavoitti kuutta miehistön jäsentä. Uponnut alus jäi osittain veden pinnan yläpuolelle ja tykkivene "USS Petrelin" miehistö sytytti hylyn tuleen.
Yhdysvaltain vallattua Filippiinit hylky nostettiin 2. joulukuuta 1898 ja se siirrettiin Hong Kongiin telakalle, jossa sen aseistus vaihdettiin neljään neljän tuuman tykkiin. Alus liitettiin vuonna 1900 kunnostuksen jälkeen Yhdysvaltain laivastoon tykkiveneenä "USS Isla de Luzon".
Hapuojan seisake

Hapuojan seisake () on lakkautettu rautatieliikennepaikka liikenteeltä suljetulla rataosalla Pori–Haapamäki. Se perustettiin Hapuojan kyläkeskuksen läheisyyteen 16. joulukuuta 1933. Seisake sai laiturirakennuksen vuonna 1934. Siihen ei muista rataosan laiturirakennuksista poiketen tullut ollenkaan asuntoa. Miehitys Hapuojalla päättyi 1. marraskuuta 1955 ja tavaraliikenne lakkautettiin 2. huhtikuuta 1962. Henkilöliikenne lakkautettiin 26. toukokuuta 1974 ja liikennepaikka lakkautettiin kokonaan 1. kesäkuuta 1975. Liikenne radalla jatkui vuoteen 1985. Hapuojan laiturirakennus ja sivuraiteet on purettu.
Mauranen

Mauranen on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä:
Veneskosken rautatieasema

Veneskosken rautatieasema () on lakkautettu rautatieliikennepaikka käytöstä poistetulla Haapamäki–Pori-radalla Veneskosken kylässä Kankaanpäässä.
Veneskosken laiturivaihde sijoitettiin pari kilometriä länteen kohdasta, jossa rautatie ylitti Karvianjoen Veneskoski-nimisen kosken. Kosken ympärillä oli jo vanhastaan kyläkeskus, mutta liikennepaikka rakennettiin suoralle rataosalle asumattomalle alueelle. Kylään Karvianjoen varrelle sijoitettiin kuitenkin Kaapan seisake. Thure Hellströmin suunnittelema asemarakennus rakennettiin vuonna 1932 pienen pysäkkirakennuksen piirustuksin vuonna 1932 samanlaisena kuin Pomarkun rautatieasema samalla rataosalla. Liikennepaikka avattiin junaliikenteen alkaessa Pori ja Kankaanpään välillä 16. joulukuuta 1933.
Veneskosken asema muutettiin miehittämättömäksi vuonna 1968 tavaraliikenteen loputtua. Henkilöliikenne lakkautettiin 3. kesäkuuta 1973 ja liikennepaikka lakkautettiin kokonaan 26. toukokuuta 1974. Koko rataosa Porin Ruosniemestä Kankaanpäähän poistettiin käytöstä vuonna 1985. Asemarakennus on yhä jäljellä asuinkäytössä.
Honkakosken rautatieasema

Honkakosken rautatieasema () on lakkautettu rautatieliikennepaikka Haapamäki–Pori-radalla Pomarkussa.
Honkakosken laiturivaihde sijoitettiin Leväsjoen samannimisen kosken ja sitä ympäröivän kyläkeskuksen tuntumaan. Radan suuntaisesti kulki kantatie 65 (nykyinen valtatie 23), ja siltä lähtivät Honkakoskella maantiet Siikaisiin ja Laviaan. Laiturirakennus rakennettiin Thure Hellströmin piirustusten mukaan 1931. Junaliikenne Porin ja Kankaanpään välillä alkoi loppuvuodesta 1933 ja koko rataosalla Porista Haapamäelle vuonna 1938. Honkakoskesta kasvoi parinsadan asukkaan taajama, jossa oli myös muutama puusepänverstas.
Miehitys Honkakosken asemalla loppui 1. kesäkuuta 1963 ja tavaraliikenne lakkautettiin vuonna 1973. Liikennepaikka lakkautettiin kokonaan henkilöliikenteen päättyessä 31. toukokuuta 1981. Rata suljettiin liikenteeltä 1985. Asemarakennus on edelleen jäljellä ja asuinkäytössä.
Pyöröpoimulehti

Pyöröpoimulehti ("Alchemilla propinqua") on ruusukasvien (Rosaceae) heimoon, poimulehtien ("Alchemilla") sukuun kuuluva kasvilaji. Se on monivuotinen ja yleisesti ottaen keskikokoinen ruohovartinen kasvi, jolla on vankka juurakko. Muista poimulehtilajeista pyöröpoimulehti muistuttaa eniten laidunpoimulehteä ("Alchemilla monticola"), joka on myös selvästi yleisempi, mutta eroaa siitä lehtien värin sekä lehtien liuskojen ulkonäön ja laitojen hampaiden lukumäärän perusteella. Pyöröpoimulehti on erotettavissa muista poimulehtilajeista lehtien värin ja lehtien pyöreiden, lähes kokonaan yhteenkasvaneiden liuskojen sekä eri kasvinosien karvoituksen perusteella.
Pyöröpoimulehden varret ja lehtiruodit ovat kokonaan karvapeitteisiä ja varret ovat yleensä haarovia. Lehdet ovat muodoltaan lähes pyöreitä sekä puhtaanvihreitä, ja niissä on seitsemästä yhdeksään lyhyttä, pyöreäkärkistä sekä hammaslaitaista liuskaa, jotka ovat lähes yhteenkasvaneita. Jokaisen liuskan laidoissa on 11–15 hammasta. Pyöröpoimulehden kukat ovat pieniä ja keltavihreitä. Kukkapohjukset ovat varsien tapaan tiheäkarvaisia, mutta kukkaperät ovat täysin kaljuja. Pyöröpoimulehti kukkii touko–kesäkuussa.
Pyöröpoimulehti kasvaa ihmisvaikutteisilla paikoilla, kuten maavalleilla, nurmikoilla sekä tienpientareilla. Pyöröpoimulehti on Suomessa ja Ruotsissa harvinainen, ja Suomessa sitä tavataan lähinnä Kainuussa, itärajan tuntumassa sekä muutamilta paikoilta muualta maasta Hangosta Muonion korkeudelle asti. Pyöröpoimulehti on luokiteltu Suomessa silmälläpidettäväksi lajiksi (NT).
Pomarkun rautatieasema

Pomarkun rautatieasema () on lakkautettu rautatieliikennepaikka Haapamäki–Pori-radalla Pomarkussa.
Pomarkun asema rakennettiin Pomarkun kirkolta noin kilometri kaakon suuntaan. Asemarakennus valmistui vuonna 1933, ja se rakennettiin Thure Hellströmin pienen pysäkkirakennuksen piirustusten mukaan. Samanlainen rakennus rakennettiin Veneskosken rautatieasemalle. Pomarkkuun rakennettiin myös vesitorni. Taajama-asutus levittäytyi aseman ja kirkon väliselle alueelle radan luoteispuolelle, mutta radan kaakkoispuolen metsä- ja suoalue pysyivät asumattomina.
Miehitys Pomarkussa päättyi vuonna 1980, ja henkilöliikenne lakkautettiin 31. toukokuuta 1981. Liikennepaikka lakkautettiin Porin Ruosniemen ja Kankaanpään välisen rataosan sulkemisen yhteydessä 2. kesäkuuta 1985. Asemarakennus on edelleen olemassa ja nykyään asuinkäytössä. Vesitorniin on suunniteltu majoitustiloja sekä kahvilatoimintaa. Asemarakennuksen ohi rataa pitkin kulkee resiinamatkailureitti.
Isla de Cuba

Isla de Cuba oli Espanjan laivaston vuonna 1886 vesillelaskettu Isla de Luzón -luokan panssarikansiristeilijä.
Valmistus.
Alus tilattiin Armstrongilta Elswickistä, missä köli laskettiin 25. helmikuuta 1886 telakkanumerolla 498. Alus laskettiin vesille saman vuoden lopulla 11. joulukuuta ja koeajot päättyivät 22. syyskuuta 1887. Aluksen valmistuskustannukset olivat 2,4 miljoonaa pesetaa.
Palvelus.
Espanja vastaanotti aluksen 16. marraskuuta 1987 ja se lähti 6. tammikuuta 1888 sisaraluksensa kanssa Tynestä Espanjaan. Alus liitettiin palvelukseen otettaessa Espanjan laivaston manner-Eurooppaan sijoitettuun laivastoon. Alus osallistui Riffi sotaan vuosina 1893-1894 tulittaen riuttaa Melillan ja Chafarinosin välillä. Filippiinien vallankumouksen 1896-1898 alkaessa alus lähetettiin kontra-amiraali Patricio Montojo de Pasaron johtamaan laivueeseen Filippiineille.
Alus oli edelleen Montajon laivueessa, kun Espanjan-Yhdysvaltain sota alkoi huhtikuussa 1898. Alus oli laivueen mukana ankkurissa Cañacaon lahdella, kun 1. toukokuuta Yhdysvaltain laivaston kommodori George Deweyn johtama Aasian laivue yllätti ankkurissa olleen laivueen. Seurannut Manilanlahden taistelu oli sodan ensimmäinen varsinainen yhteenotto.
Montojon lippulaivan "Reina Christinan" tultua liikuntakyvyttömäksi amiraali siirsi lippunsa "Isla de Cuballe". Taistelun lopulla aluksen miehistö upotti aluksensa estääkseen sen joutumisen Yhdysvaltain laivastolle. Uponnut alus jäi osittain veden pinnan yläpuolelle ja tykkivene "USS Petrelin" miehistö sytytti hylyn tuleen.
Yhdysvaltain vallattua Filippiinit hylky nostettiin 2. joulukuuta 1898 ja alus siirrettiin korjattavaksi Hong Kongiin telakalle. Alus liitettiin vuonna 1900 kunnostuksen jälkeen Yhdysvaltain laivastoon tykkiveneenä "USS Isla de Cuba".
Hiilimäen seisake

Hiilimäen seisake () on lakkautettu rautatieliikennepaikka liikenteeltä suljetulla rataosalla Pori–Haapamäki Pomarkussa.
Hiilimäen liikennepaikka avattiin muutama vuosi radan valmistumisen jälkeen 10. helmikuuta 1935. Laiturirakennuksena oli ainoastaan pieni puurakenteinen koppi. Seisake muutettiin miehittämättömäksi jo 15. marraskuuta 1939 ja tavaraliikenne loppui 1967. Henkilöliikenne lakkautettiin 31. toukokuuta 1970 ja koko liikennepaikka 23. toukokuuta 1971. Rata suljettiin Porin Ruosniemen ja Kankaanpään väliltä vuonna 1985, mutta pääraide on edelleen jäljellä.
Etyylilaktaatti

Etyylilaktaatti (C5H10O3) on estereihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Rakenteeltaan se on etanolin ja maitohapon esteri. Yhdistettä voidaan käyttää muun muassa liuottimena ja kosmeettisissa sovellutuksissa.
Ominaisuudet.
Huoneenlämpötilassa etyylilaktaatti on väritöntä nestettä ja sillä on mieto ja miellyttävä haju. Yhdiste liukenee erittäin hyvin veteen, mutta hydrolysoituu osittain. Se liukenee myös useisiin orgaanisiin liuottimiin esimerkiksi etanoliin ja dietyylieetteriin. Etyylilaktaatti on optisesti aktiivinen yhdiste ja sen (R)-enantiomeerin ominaiskiertokyky on −10.
Valmistus ja käyttö.
Etyylilaktaattia voidaan valmistaa esteröimällä maitohappoa ja etanolia happaman katalyytin läsnä ollessa. Valmistukseen on kehitetty myös menetelmä ammoniumlaktaatista ja etanolista pervaporaation avulla. Etyylilaktaattia käytetään liuottimena liuotettaessa selluloosajohdannaisia kuten selluloosa-asetaattia ja nitroselluloosaa. Se liuottaa hyvin myös polaarisia hartseja, mutta poolittomien hartsien liukoisuus siihen on vähäisempi. Etyylilaktaatin etuja ovat korkea kiehumispiste, alhainen höyrynpaine, matala pintajännitys ja biohajoavuus. Etyylilaktaatista voidaan valmistaa muita laktaattiestereitä vaihtoesteröinnin avulla. Yhdistettä käytetään myös kosmetiikkavalmisteissa ja aknen hoitoon.
Noormarkun rautatieasema

Noormarkun rautatieasema on lakkautettu rautatieliikennepaikka Haapamäki–Pori-radalla entisen Noormarkun kunnan alueella nykyisessä Porissa.
Noormarkun kirkonkylä oli huomattava paikkakunta jo ennen rautatietä, sillä sinne perustettiin rautaruukki vuonna 1806. Ahlströmin suvun omistajakaudella 1800-luvun lopulta lähtien tehdas ja sitä ympäröivä taajama kehittyivät huomattavasti. Vuorineuvos Walter Ahlströmillä oli keskeinen rooli rautatien saamisessa paikkakunnalle. 
Noormarkun asemarakennus valmistui vuonna 1933 arkkitehti Thure Hellströmin piirustusten mukaan, ja sitä laajennettiin myöhemmin. Rakennuksessa oli toimisto-, posti- ja odotushuoneet. Liikenne Noormarkussa alkoi 16. joulukuuta 1933. Miehitys asemalla päättyi vuonna 1969, ja henkilöliikenne lakkautettiin 31. toukokuuta 1981. Lopulta liikennepaikka lakkautettiin liikenteen loppuessa Porin Ruosniemen ja Kankaanpään välisellä rataosalla 2. kesäkuuta 1985. Sivuraiteet on purettu, mutta pääraide on jäljellä. Rataa pitkin kulkee resiinamatkailureitti.
Vuonna 2016 asemarakennuksen uutisoitiin kokeneen ilkivaltaa. Vaikka rakennus oli suojeltu, purkaminen katsottiin järkeväksi, koska rakennus oli ilkivallan jäljiltä huonossa kunnossa eikä sille ollut käyttöä. Asemarakennus purettiin marraskuussa 2020.
Hartsityräkki

Hartsityräkki ("Euphorbia resinifera") on tyräkkilaji joka muodostaa matalan, monihaaraisen kasvuston jossa versot ovat meheviä, nelisärmäisiä ja sinertävänvihreitä tai vihreitä. Hartsityräkkiä, niin kuin monia muitakin tyräkkejä, luullaan ulkonäkönsä tähden usein kaktuksiksi, mitä ne eivät kuitenkaan ole. Kaktukset ovat Amerikasta kotoisin, kun taas tyräkit ovat vanhan maailman kasveja. Suvun yhteisenä piirteenä on myrkyllinen valkoinen (tai keltainen) maitiaisneste.
Ulkonäkö ja koko.
Hartsityräkin versot ovat meheviä, nelisärmäisiä, ja sinertävänvihreitä tai vihreitä, haarovia, noin 60 cm korkeita. Se muodostaa puolipallon muotoisia tyynymäisiä kasvustoja, jotka ovat jopa 2–3 metriä leveitä. Särmissä on muhkuramaisia nystyröitä ja noin 6 mm pitkiä, valkoisia, ruskehtavia kärjestään, olevia piikkejä.
Laji kukkii pienin kirkkaankeltaisin kukin kesä-elokuussa, mutta luontaisen esiintymisalueensä ulkopuolella vain harvoin.
Hedelmä on kolmeosainen kota, jossa on kussakin lohkossa yksi siemen.
Levinneisyys.
Hartsityräkki on kotoperäinen laji Marokossa Atlasvuorien rinteillä. 
Elinympäristö ja kasvupaikka.
Luonnossa hartsityräkki kasvaa 600–1800 metrin korkeudessa. Pohjois-Amerikassa sitä kasvatetaan ulkona kuumilla ja aurinkoisilla alueilla.
Käyttö.
Maitiaisnestettä on käytetty lääkkeenä antiikin aikana. Nykyään siitä uskotaan saatavan tulevaisuudessa voimakasta kipulääkettä, sillä sen sisältämä resiniferatoksiini näyttää estävän kipua hyvin tehokkaasti.
Kasvi on erittäin myrkyllinen; sen maitiaisnesteen sisältämä resiniferatoksiini (RTX) on erittäin polttavaa. Kun puhdas, teollisesti valmistettu kapsaisiini on scovillen asteikolla voimakkuudeltaan lähes 16 000 000 yksikköä, puhdas resiniferatoksiini on 16 miljardia.
Aittaluodon rautatieasema

Aittaluodon rautatieasema (; 15.1.1932 asti Seikku) on rautatieliikennepaikka Haapamäki–Pori-radalla Porin kaupungin alueella.
Seikun seisake avattiin vuonna 1929. Sen kautta pääsi Porin rautatieasemalta Seikun ja Herralahden tehdasratapihoille Kokemäenjoen rantaan. Ratayhteys tältä Porin vanhalta rautatieasemalta säilyi 1960-luvulle asti.
Haapamäen radan auettua liikennepaikan nimeksi tuli Aittaluoto vuonna 1933. Paikka oli aluksi pelkkä vaihde, mutta vuonna 1944 se korotettiin laiturivaihteeksi. Aittaluodon miehitys päättyi vuonna 1957, ja henkilöliikenne lopetettiin 30. toukokuuta 1976. Aittaluodossa oli laiturirakennus, mutta se on purettu.
Aittaluodon liikennepaikka lakkautettiin 15. toukokuuta 2012 ja sen raiteista tuli osa Ruosniemen liikennepaikkaa. 13. joulukuuta 2015 Aittaluoto avattiin uudelleen, kun Ruosniemi lakkautettiin ja rata Aittaluodosta Ruosniemen suuntaan suljettiin.
Reilu matkailu

Reilu matkailu huomioi ekomatkailun tavoin ympäristön, mutta lisäksi se pyrkii huomioimaan sekä taloudellisen että eettisen näkökulman niin, että paikalliset ihmiset saavat oikeudenmukaisemman korvauksen ja pystyvät säilyttämään oman kulttuurinsa ja omat tapansa. Reilun, kestävän ja vastuullisen matkailun periaatteet ovat pitkälti samoja. Kestävässä matkailussa on pohjimmiltaan kyse siitä, että matkailun positiiviset vaikutukset maksimoidaan ja negatiiviset minimoidaan.
Maailman matkailujärjestö (UNWTO) määrittelee reilun matkailun matkailuksi, joka huomioi sekä nykyiset että tulevat taloudelliset, ympäristölliset ja sosiaaliset vaikutukset. Reilu matkailu ottaa huomioon myös matkailijat, matkailualan ympäristön ja kohdeyhteisöjen tarpeet. Reilu matkailu on kestävän kehityksen periaatteiden mukaista matkailua.
Vuonna 2017 Palau otti käyttöön ensimmäisenä maana käyttöön niin kutsutun "Palau Pledge" -lupauksen, jossa maahan saapuvat turistit lupaavat kunnioittaa maan ympäristöä ja minimoida oman matkailunsa vaikutukset maassa. Lupauksen tekeminen on edellytys maahan saapumiselle: se leimataan passiin ja allekirjoitetaan.
Reurbanisaatio

Reurbanisaatio tarkoittaa kaupunkikeskustojen väkiluvun ja työpaikkamäärän sekä arvostuksen kasvua. Syitä tähän voivat olla esimerkiksi:
Blas de Lezo -luokka

 
Blas de Lezo -luokka oli Espanjan laivaston kahden 1920-luvulla valmistetun aluksen muodostama kevyt risteilijäluokka.
Suunnittelu.
Suunnitelma alusten valmistamiseksi muistutti ensimmäisen maailmansodan aikana valmistettuja Britannian kuninkaallisen laivaston C- tai D-luokan risteilijöitä. Suunnitelman mukaan alusten uppouma olisi noin 4 700 tonnia ja mitat samat kuin brittialuksilla. Alusten suojana oli vesirajaan sijoitettu konehuoneiden kohdalta kolmen tuuman panssarivyö, joka oheni päissä 1,25 tuumaan. Aluksilla oli myös tuuman panssarikansi ja taistelunjohtotornissa kuuden tuuman panssarointi.
Propulsiojärjestelmään kuului neliakselinen turbiinimoottori, jolle paine tuotettiin öljy- ja hiilipolttoisilla Yarrow-kattiloilla, jotka olivat kolmessa huoneessa ja kytketty kolmeen hormiin. Suunniteltu koneteho oli 43 000 hevosvoimaa, mikä mahdollisti maksiminopeudeksi 29 solmua. Koeajoissa "Mendez Nuñez" saavutti 43 776 hevosvoimalla 29,25 solmua.
Alusten aseistuksena oli kuusi Vickers-Carracan kuuden tuuman 50 pituuskaliiperin BL-tykkiä yksiputkisina kilvin suojattuina asennuksina, joiden suurin korotuskulma oli 15 astetta. Tykeillä ammuttiin 100 naulan ammuksia. Tykit oli asennettu etukannelle ja sillan eteen kummallekin laidalle sekä takakannelle ja kansirakenteiden kummallekin laidalle. Kevyenä ilmatorjunta-aseistuksena neljä yksiputkista 47 millimetrin tykkiä, jotka todennäköisesti olivat samoja kuin QF 3 naulan Hotchkiss -tykkejä, joista kaksi oli asennettu rinnakkain etummaisen savuhormin eteen ja toiset kaksi hieman taaemmas takimmaisten torpedoputkien yläpuolelle.
Torpedoaseistuksena oli neljä 21 tuuman kolmenputkensarjaa, jotka oli asennettu kannelle kummakkekin kyljelle keskilaivaan. Aluksille ei suunniteltu lentokoneiden vaatimia tiloja eikä laitteita.
Alukset.
Luokan alusten hankinta vahvistettiin vuoden 1915 laivastolailla, mutta ensimmäisen maailmansodan aiheuttaman materiaalipulan vuoksi työt etenivät hitaasti.
Filip Langhoff

Filip Langhoff (s. 1980 Helsinki) on suomalainen keittiömestari ja ravintoloitsija. 
Langhoff opiskeli kokiksi ravintolakoulussa Karjaalla ja Maarianhaminassa. Valmistuttuaan vuonna 1999 hän muutti Norjaan, jossa työskenteli Brasserie Hanskenissa ja Holmen Fjordhotellissa. Hän jatkoi sitten Espanjan Barcelonaan, ja työskenteli Comerc24 ja El Bulli -ravintoloissa. Hänelle tarjottiin pääkokin töitä yhden oslolaisesta Michelin-tähden ravintola Spisestedet Feinschmeckeristä ja muutti takaisin Norjaan. Langhoff päätti muuttaa vaimonsa kanssa takaisin Suomeen yli kymmenen ulkomalla vietetyn vuoden jälkeen.
Helsingissä Langhoff työskenteli kahden Michelin-tähden Chez Dominiquen pääkokkina. Samaan aikaan hän perusti konsultointi/catering yrityksensä nimeltään Cibus by Langhoff. 
Elokuussa 2012 Langhoff avasi ravintola Askin yhdessä sommelierinä toimivan vaimonsa Linda Stenman-Langhoffin kanssa. Maaliskuussa 2014 ravintola sai ensimmäisen Michelin-tähtensä, jonka on pitänyt sen siitä asti.Joulukuussa 2016 pariskunta avasi Askin lisäksi ravintola Jordin Kampin kauppakeskuksen viidenteen kerrokseen.
Jalkapallon maailmanmestaruuskilpailut 2018 – Lohko A

Jalkapallon maailmanmestaruuskilpailujen 2018 A-lohkon ottelut pelattiin 14.–25. kesäkuuta 2018. Lohkossa pelasivat isäntämaa Venäjä, Saudi-Arabia, Egypti ja Uruguay. Lohkon kaksi parasta, Uruguay ja Venäjä, etenivät neljännesvälieriin.
"Kaikki ajat paikallista aikaa."
Ottelut.
Venäjä vs. Saudi-Arabia.
&lt;section begin=a1 /&gt;&lt;section end=a1 /&gt;
Egypti vs. Uruguay.
&lt;section begin=a2 /&gt;&lt;section end=a2 /&gt;
Venäjä vs. Egypti.
&lt;section begin=a3 /&gt;&lt;section end=a3 /&gt;
Uruguay vs. Saudi-Arabia.
&lt;section begin=a4 /&gt;&lt;section end=a4 /&gt;
Uruguay vs. Venäjä.
&lt;section begin=a5 /&gt;&lt;section end=a5 /&gt;
Saudi-Arabia vs. Egypti.
&lt;section begin=a6 /&gt;&lt;section end=a6 /&gt;
Linda Stenman-Langhoff

Linda Stenman-Langhoff (s. 1978 Turun saaristo) on suomalainen sommelieri. 15-vuotiaana hän muutti Tammisaareen opiskellakseen markkinointia. Valmistuttuaan vuonna 1997 hän tunsi vetoa ravintola-alaan ja hän suoritti tarjoilijan tutkinnon vuonna 1999. Norjaan hän muutti vuonna 2001, jossa hän työskenteli eri ravintoloissa ja hotelleissa opiskellen samaan aikaan sommelieriksi. Valmistuttuaan hän muutti Barcelonaan, jossa työskenteli sommelierina La Vinya del Senyor -ravintolassa. Vuonna 2005 hän palasi Norjaan, jossa työskenteli sommelierina Restaurant Orossa. Lindalla on myös kokemusta viinien maahantuonnista. 
Yli kymmenen ulkomailla vietetyn vuoden jälkeen Linda muutti takaisin Suomeen perheensä kanssa. Helsingissä hän työskenteli kahden Michelin tähden ravintola Chez Dominiquessa, yhden Michelin tähden Ravintola Olossa ja sommelierina hotelli Kämpissä. 
Elokuussa 2013 Linda avasi yhdessä miehensä, Filip Langhoffin, kanssa restaurant Askin Helsingin Kruununhakaan. Maaliskuuhun 2014 mennessä Ask sai Michelin tähden ja on pitänyt sen siitä asti. Joulukuussa 2016 Linda avasi Filipin kanssa Helsingin Kampin kauppakeskuksen viidennen kerroksen Kortteliin Askin sisar-ravintola Jordin.
Leena Löyttyniemi

Leena Marjatta Löyttyniemi (o.s. Varjokallio, s. 27. tammikuuta 1938 Riihimäki) on suomalainen kotitalousopettaja, joka toimi vuosina 1979–2000 "Kotitalous"-lehden päätoimittajana ja 1988–2008 Suomen Naisyhdistyksen puheenjohtajana. Hänet tunnetaan perhepolitiikan vaikuttajana, kuluttajakasvatuksen uranuurtjana sekä naisten asemaa ja maanpuolustusta esillä pitävänä keskustelijana.
Riihimäen varuskunta-alueella sotilasvirkamiehen tyttärenä varttunut Leena Varjokallio, sittemmin Löyttyniemi, valmistui vuonna 1962 Helsingin Kotitalousopettajaopistosta. Toimittuaan vuoden Järvenpäässä harjoituskoulun opettajana hän siirtyi Kotitalousopettajien liiton sihteeriksi. Vuonna 1970 hänet valittiin liiton toiminnanjohtajaksi. Hän opiskeli työn ohessa muun muassa kodin taloustiedettä ja kasvatustiedettä. 1970-luvun lopulla hän piti sapattivuoden ja suoritti filosofian maisterin tutkinnon pääaineenaan aikuiskasvatus. Hänet nimitettiin "Kotitalous"-lehden päätoimittajaksi, mistä tehtävästä hän jäi eläkkeelle 62-vuotiaana vuonna 2000. Hän oli Naisjärjestöjen Keskusliiton hallituksen jäsen vuodesta 1973, ja vuosina 1979–1982 varapuheenjohtaja. Suomen Naisyhdistyksen puheenjohtajana ja hiipuneen toiminnan elvyttäjänä Leena Löyttyniemi toimi kahden vuosikymmenen ajan vuodesta 1988.
Löyttyniemen luottamustehtäviin ovat kuuluneet myös Väestöliiton työryhmät, SOK:n kotitalousvaliokunta, Jenny ja Antti Wihurin rahaston hallitus, Sotilaskotiliitto, Villa Lanten Ystävien hallitus ja Suomen Rooman-insituutin valtuuskunta. Löyttyniemi kävi maanpuolustuskurssin 1979 ja oli mukana "Maanpuolustus"-lehden ja "Sotilaskoti"-lehden toimituskunnissa. Hän on tehnyt vapaaehtoistyötä muun muassa HelsinkiMissiossa ja Santahaminan varuskunnan sotilaskotiyhdistyksessä.
Leena Löyttyniemi on kirjoittanut kolumneja "Uuteen Suomeen" ja "Ilta-Sanomiin" sekä mielipidekirjoituksia moniin muihinkin lehtiin erityisesti kodin ja koulun kysymyksistä. Kirjoituksiaan hän on koonnut omakustannekirjoiksi.
Leena Löyttyniemen aviopuoliso on Sanomalehtien liiton entinen toimitusjohtaja Veikko Löyttyniemi.
Jalkapallon maailmanmestaruuskilpailut 2018 – Lohko B

Jalkapallon maailmanmestaruuskilpailujen 2018 B-lohkon ottelut pelattiin 15.–25. kesäkuuta 2018. Lohkossa pelasivat Portugali, Espanja, Marokko ja Iran. Lohkon kaksi parasta, Espanja ja Portugali, etenivät neljännesvälieriin.
"Kaikki ajat paikallista aikaa."
Ottelut.
Marokko vs. Iran.
&lt;section begin=b1 /&gt;&lt;section end=b1 /&gt;
Portugali vs. Espanja.
&lt;section begin=b2 /&gt;&lt;section end=b2 /&gt;
Portugali vs. Marokko.
&lt;section begin=b3 /&gt;&lt;section end=b3 /&gt;
Iran vs. Espanja.
&lt;section begin=b4 /&gt;&lt;section end=b4 /&gt;
Iran vs. Portugali.
&lt;section begin=b5 /&gt;&lt;section end=b5 /&gt;
Espanja vs. Marokko.
&lt;section begin=b6 /&gt;&lt;section end=b6 /&gt;
Jalkapallon maailmanmestaruuskilpailut 2018 – Lohko C

Jalkapallon maailmanmestaruuskilpailujen 2018 C-lohkon ottelut pelattiin 16.–26. kesäkuuta 2018. Lohkossa pelasivat Ranska, Australia, Peru ja Tanska. Lohkon kaksi parasta, Ranska ja Tanska, etenivät neljännesvälieriin.
"Kaikki ajat paikallista aikaa."
Ottelut.
Ranska vs. Australia.
&lt;section begin=c1 /&gt;&lt;section end=c1 /&gt;
Peru vs. Tanska.
&lt;section begin=c2 /&gt;&lt;section end=c2 /&gt;
Tanska vs. Australia.
&lt;section begin=c3 /&gt;&lt;section end=c3 /&gt;
Ranska vs. Peru.
&lt;section begin=c4 /&gt;&lt;section end=c4 /&gt;
Tanska vs. Ranska.
&lt;section begin=c5 /&gt;&lt;section end=c5 /&gt;
Australia vs. Peru.
&lt;section begin=c6 /&gt;&lt;section end=c6 /&gt;
Jalkapallon maailmanmestaruuskilpailut 2018 – Lohko D

Jalkapallon maailmanmestaruuskilpailujen 2018 D-lohkon ottelut pelattiin 16.–26. kesäkuuta 2018. Lohkossa pelasivat Argentiina, Islanti, Kroatia ja Nigeria. Lohkon kaksi parasta, Kroatia ja Argentiina, etenivät neljännesvälieriin.
"Kaikki ajat paikallista aikaa."
Ottelut.
Argentiina vs. Islanti.
&lt;section begin=d1 /&gt;&lt;section end=d1 /&gt;
Kroatia vs. Nigeria.
&lt;section begin=d2 /&gt;&lt;section end=d2 /&gt;
Argentiina vs. Kroatia.
&lt;section begin=d3 /&gt;&lt;section end=d3 /&gt;
Nigeria vs. Islanti.
&lt;section begin=d4 /&gt;&lt;section end=d4 /&gt;
Nigeria vs. Argentiina.
&lt;section begin=d5 /&gt;&lt;section end=d5 /&gt;
Islanti vs. Kroatia.
&lt;section begin=d6 /&gt;&lt;section end=d6 /&gt;
Jalkapallon maailmanmestaruuskilpailut 2018 – Lohko E

Jalkapallon maailmanmestaruuskilpailujen 2018 E-lohkon ottelut pelataan 17.–27. kesäkuuta 2018. Lohkon kaksi parasta etenee neljännesvälieriin.
"Kaikki ajat paikallista aikaa."
Ottelut.
Costa Rica vs. Serbia.
&lt;section begin=e1 /&gt;&lt;section end=e1 /&gt;
Brasilia vs. Sveitsi.
&lt;section begin=e2 /&gt;&lt;section end=e2 /&gt;
Brasilia vs. Costa Rica.
&lt;section begin=e3 /&gt;&lt;section end=e3 /&gt;
Serbia vs. Sveitsi.
&lt;section begin=e4 /&gt;&lt;section end=e4 /&gt;
Serbia vs. Brasilia.
&lt;section begin=e5 /&gt;&lt;section end=e5 /&gt;
Sveitsi vs. Costa Rica.
&lt;section begin=e6 /&gt;&lt;section end=e6 /&gt;
Jalkapallon maailmanmestaruuskilpailut 2018 – Lohko F

Jalkapallon maailmanmestaruuskilpailujen 2018 F-lohkon ottelut pelataan 17.–27. kesäkuuta 2018. Lohkon kaksi parasta etenee neljännesvälieriin.
"Kaikki ajat paikallista aikaa."
Ottelut.
Saksa vs. Meksiko.
&lt;section begin=f1 /&gt;&lt;section end=f1 /&gt;
Ruotsi vs. Etelä-Korea.
&lt;section begin=f2 /&gt;&lt;section end=f2 /&gt;
Etelä-Korea vs. Meksiko.
&lt;section begin=f3 /&gt;&lt;section end=f3 /&gt;
Saksa vs. Ruotsi.
&lt;section begin=f4 /&gt;&lt;section end=f4 /&gt;
Etelä-Korea vs. Saksa.
&lt;section begin=f5 /&gt;&lt;section end=f5 /&gt;
Meksiko vs. Ruotsi.
&lt;section begin=f6 /&gt;&lt;section end=f6 /&gt;
Jalkapallon maailmanmestaruuskilpailut 2018 – Lohko G

Jalkapallon maailmanmestaruuskilpailujen 2018 G-lohkon ottelut pelataan 18.–28. kesäkuuta 2018. Lohkon kaksi parasta etenee neljännesvälieriin.
"Kaikki ajat paikallista aikaa."
Ottelut.
Belgia vs. Panama.
&lt;section begin=g1 /&gt;&lt;section end=g1 /&gt;
Tunisia vs. Englanti.
&lt;section begin=g2 /&gt;&lt;section end=g2 /&gt;
Belgia vs. Tunisia.
&lt;section begin=g3 /&gt;&lt;section end=g3 /&gt;
Englanti vs. Panama.
&lt;section begin=g4 /&gt;&lt;section end=g4 /&gt;
Englanti vs. Belgia.
&lt;section begin=g5 /&gt;&lt;section end=g5 /&gt;
Panama vs. Tunisia.
&lt;section begin=g6 /&gt;&lt;section end=g6 /&gt;
Jalkapallon maailmanmestaruuskilpailut 2018 – Lohko H

Jalkapallon maailmanmestaruuskilpailujen 2018 H-lohkon ottelut pelataan 19.–28. kesäkuuta 2018. Lohkon kaksi parasta etenee neljännesvälieriin.
"Kaikki ajat paikallista aikaa."
Ottelut.
Kolumbia vs. Japani.
&lt;section begin=h1 /&gt;&lt;section end=h1 /&gt;
Puola vs. Senegal.
&lt;section begin=h2 /&gt;&lt;section end=h2 /&gt;
Japani vs. Senegal.
&lt;section begin=h3 /&gt;&lt;section end=h3 /&gt;
Puola vs. Kolumbia.
&lt;section begin=h4 /&gt;&lt;section end=h4 /&gt;
Japani vs. Puola.
&lt;section begin=h5 /&gt;&lt;section end=h5 /&gt;
Senegal vs. Kolumbia.
&lt;section begin=h6 /&gt;&lt;section end=h6 /&gt;
The Shape of Water

The Shape of Water on vuonna 2017 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen fantasiadraamaelokuva, jonka on ohjannut Guillermo del Toro. Elokuvan pääosissa ovat Sally Hawkins, Michael Shannon, Richard Jenkins, Doug Jones, Michael Stuhlbarg ja Octavia Spencer. Sen ovat käsikirjoittaneet del Toro ja Vanessa Taylor.
"The Shape of Water" sai ensi-iltansa 31. elokuuta 2017 Venetsian elokuvajuhlilla, jossa se palkittiin Kultaisella leijonalla festivaalin parhaana elokuvana. Elokuva näytettiin myös Toronton elokuvajuhlilla. Teatteriensi-iltansa se sai Yhdysvalloissa 8. joulukuuta 2017. Elokuva sai eniten Golden Globe -ehdokkuuksia seitsemällä ehdokkuudella, joista se voitti parhaasta ohjauksesta ja musiikista. Elokuva voitti vuoden 2018 Oscar-gaalassa parhaan elokuvan, musiikin ja lavastuksen Oscarit ja Guillermo del Toro palkittiin parhaasta ohjauksesta.
Karl Sigurd Schultz

Karl Sigurd Schultz (15. joulukuuta 1889 Alavus – 15. maaliskuuta 1944 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti, joka toimi Viipurin kaupungin ensimmäisenä rakennustarkastajana. 
Schultzin vanhemmat olivat ratainsinööri Karl Axel Schultz ja Emerentia Johanna Virzenius. Hänen ensimmäinen puolisonsa vuodesta 1920 oli Elisabeth Martinson ja toinen vuodesta 1932 Mary Viola Relander (myöh. Frigre). Schultz tuli ylioppilaaksi Tampereen ruotsalaisesta yhteiskoulusta 1908 ja valmistui arkkitehdiksi Teknillisestä korkeakoulusta 1915. Valmistuttuaan hän toimi Rautatiehallituksen arkkitehtina, muun muassa Hiitolan-Raasulin rautatietyömaalla. Schultz työskenteli yksityisten arkkitehtitoimistojen palveluksessa vuodesta 1919 vuoteen 1925, jolloin hän perusti toimiston arkkitehti Carl Olof Cronstedtin ja sisustusarkkitehti Harry Röneholmin kanssa. Toimisto teki muun muassa monumentaalisen ehdotuksen Helsingin Stadionia varten vuonna 1926. 
Vuonna 1929 Schultz siirtyi Viipurin kaupunginarkkitehdin apulaiseksi ja vuonna 1931 hänestä tuli kaupungin ensimmäinen rakennustarkastaja, joka hoiti virkaa ensin ylimääräisenä ja vuodesta 1939 vakinaisena. Hän oli myös kaupungin julkisivulautakunnan sihteeri. Rakennustarkastajana Schultz ei suunnitellut Viipuriin juuri rakennuksia, poikkeuksena kuitenkin Revonhännän alueelle 1929 kivestä rakennettu bensiiniasema. Talvisota keskeytti Schultzin työt Viipurissa ja hän palasi Helsinkiin, osallistuen myös muun muassa sotavahinkojen arviointiin Hangossa.
Jan Alinč

Jan Alinč (s. 27. toukokuuta 1972 Louny, Tšekkoslovakia) on tšekkiläinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Alinč on Pittsburgh Penguinsin 7. kierroksen varaus vuodelta . Alinč ei varauksestaan huolimatta koskaan pelannut NHL:ssä tai muuallakaan Pohjois-Amerikassa.
Alinč aloitti jääkiekon peluun kotikuntansa seurassa HC Slovan Lounyssa mutta siirtyi jo 16-vuotiaana suurseura HC Litvinovin junioreihin. Keväällä 1991 Alinč debytoi seitsemän ottelun verran Litvinovin edustusjoukkueessa Extraligassa. Kaudesta 1991–1992 alkaen Alinč pelasi viisi täyttä kautta Litvinovissa ennen siirtymistään Suomeen ja Ässiin. Ässiä Alinč edusti kauden 1996–1997 sekä 15 ottelun verran seuraavan kauden alusta ennen paluutaan loppukaudeksi Litvinoviin. Ässissä tehdyt tehot 11 maalia ja 35 pistettä eivät täyttäneet seurajohdon ulkomaalaispelaajalle asettamia vaatimuksia.
Kauden 1998–1999 Alinč pelasi Ruotsin Elitserienissä MoDon joukkueessa. Meno oli sielläkin tahmeaa ja 48 ottelussa Alinč sai kasaan vain seitsemän maalia ja kahdeksantoista tehopistettä, joten vierailu Ruotsiin jäi vain kauden mittaiseksi. Seuraavaksi kaudeksi Alinč palasi jälleen Extraligan Litvinoviin.
Kaudella 2000–2001 Alinč edusti Extraliga-seura HC Slavia Prahaa ja toimi myös joukkueensa kapteenina. Alinč aloitti myös seuraavan kauden Prahassa mutta vaihtoi sieltä kesken kauden HC Karlovy Varyn paitaan. Seuraavalla kaudella Alinč pelasi kahdeksan ottelua Karlovy Varyn ja 37 ottelua HC Litvinovin riveissä. Alinč pelasi Karlovy Varyssa kevääseen 2006 asti ennen kuin siirtyi aivan kauden lopussa Saksaan Kölner Haien joukkueeseen. Kölnissä Alinč pelasi runkosarjan viisi viimeistä ottelua sekä kauden päälle DEL-liigan pudotuspeleissä yhdeksän ottelua. 
Kaudesta 2006–2007 alkaen Alinč pelasi kolme kautta DEL-liigassa Krefeld Pinguinen ja Füchse Duisburgin joukkueissa. Kaudelle 2009–2010 Alinč palasi takaisin kotimaahansa pelaamaan 2.liigan HC Slovan Ústečtí Lvin joukkueessa. Siellä Alinč pelasi 2 ja puoli kautta ennen lainasiirtoa Extraliigan Slavia Prahan riveihin. Alinč pelasi Prahassa lainasopimuksella koko seuraavan kauden ennen kuin palasi takaisin 2. liigaan kaudelle 2013–2014. Syksystä 2014 lähtien Alinč pelasi HC Mostin joukkueessa ensin 2. liigassa ja kauden 2017–2018 3. liigassa. 
Maajoukkuetasolla Alinč edusti Tšekkoslovakiaa vuoden 1990 alle 18-vuotiaiden EM-turnauksessa, 1992 alle 20-vuotiaiden MM-turnauksessa sekä Tšekkiä vuoden 1994 olympiaturnauksessa Lillehammerissa.
Alinč halvaantui toukokuussa 2019 pelatessaan rullakiekkoa.
Pauli Tapio

Pauli Tapio (s. 1986 Oulu) on suomalainen runoilija, kääntäjä ja kriitikko sekä väitöskirjatutkija Helsingin yliopistossa.
Tapion esikoisrunoteos "Varpuset ja aika" sai Helsingin Sanomien kirjallisuuspalkinnon vuonna 2017. Hän sai teoksesta myös eurooppalaiselle esikoisrunokokoelmalle jaettavan Bridges of Struga -palkinnon 2018. Teos oli Botnia-palkintoehdokas. Toisesta runokokoelmastaan "Tyhjä, suuri ja öinen" Tapio sai Kalevi Jäntin palkinnon 2021. Teos oli ehdolla myös Botnia-palkinnon ja Toisinkoinen-palkinnon saajaksi.
Tapio on opiskellut kirjallisuutta ja venäjää. Hän kääntää erityisesti venäläistä kirjallisuutta. Hän on "Tuli &amp; Savu" -lehden entinen toimittaja. Hän on kirjoittanut esseitä ja arvosteluja kirjallisuus-, sanoma- ja aikakauslehtiin.