tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Sokeriannoona

Sokeriannoona ("Annona squamosa") on pienikokoinen trooppinen hedelmäpuu.
Puu kasvaa 3-6 metrin korkuiseksi. Lehvästö on avoin. Lehdet ovat asettuneet vuorotellen lyhyisiin, karvaisiin versoihin. Tuoksuvat kukat puhkeavat lähelle oksien kärkeä joko yksitellen, kaksittain tai neljän ryhmissä. Käpymäisessä hedelmässä on 20-38 siementä, joskus enemmänkin. Joissakin yksilöissä kasvaa siemenettömiä hedelmiä. 
Sokeriannoonan alkuperää ei tunneta. Sitä kasvatetaan yleisesti Etelä-Amerikassa ja Meksikon eteläosissa, mutta ei niinkään Keski-Amerikassa. Se on levinnyt viljelyksistä luontoon Jamaikalla, Puerto Ricossa, Barbadoksella ja Australiassa.
Keitosta pähkinöihin

Keitosta pähkinöihin () on vuonna 1928 valmistunut yhdysvaltalainen lyhyt mykkäelokuva, jonka pääosissa nähdään Ohukainen ja Paksukainen eli Stan Laurel ja Oliver Hardy.
Elokuvan toisinto oli päivälliskohtaus kaksikon myöhäisemmässä elokuvassa "Lorvista loordiksi" (1940), jossa näyttelijätkin olivat pysyneet Tiny Sandfordia lukuun ottamatta samoina. Hänen roolinsa korvasi Jimmy Finlayson.
Lauri Niinioja

Lauri Aleksanteri Niinioja (aik. "Gustafsson", 8. joulukuuta 1883 Vaasa – 22. lokakuuta 1962 Vaasa) oli suomalainen tukkukauppias, joka toimi 35 vuotta Lassila &amp; Tikanoja Oy:n eri johtotehtävissä vuodesta 1919 alkaen ja toimitus­johtajana 1952–1954. Hän sai kauppaneuvoksen arvonimen 1949.
Lauri Niinioja syntyi junailijaisän pojaksi Vaasassa, jonne perhe oli muuttanut Hattulasta. Kansakoulun jälkeen hän pääsi 1897 myymäläapulaiseksi Carl Finnilän vähittäiskauppaan. Hänen kykynsä huomattiin, ja hän eteni Finnilän tukkukaupan puolelle; se oli alueen suurin tuontiliike, joka teki kauppaa monilla eri artikkeleilla Etelä- ja Keski-Pohjanmaalla sekä Keski-Suomessa. Niinioja sai vastatakseen Finnilän sivuliikkeen Ähtärissä. Finnilän palveluksessa hän tutustui Frithiof Tikanojaan ja Josef Lassilaan, jotka lähtivät 1905 perustamaan omaa yritystään. Niinioja peri Tikanojan työn Finnilän kauppamatkustajana, kunnes lähti vuonna 1909 mukaan Berglund &amp; Ylkänen -nimiseen tukkuliikkeeseen, jonka neljä perustajaa olivat myös lähtöisin Finnilältä. Kymmenen vuoden osto- ja myyntipäällikön tehtävien jälkeen Niinioja siirtyi 1919 Lassilan ja Tikanojan perustaman tukkukaupan toimitusjohtajan apulaiseksi. Hän sai Lassila &amp; Tikanojassa vähitellen muitakin tehtäviä, kuten yhtiön suuren puku- ja paitatehtaan toimitus­johtajuuden. Kauppaneuvos Tikanojan siirryttyä eläkkeelle Niinioja toimi koko yhtymän toimitusjohtajana 1952–1954. Yhtymän johtokunnan jäsenenä hän oli vuodesta 1919 kuolemaansa 1962 saakka.
Niinioja sai myös elinkeinoelämän monia luottamustehtäviä. Hän toimi Suomen Pankin Vaasan konttorin valvojana sekä johtokunnan jäsenenä Suomen Tukku­kauppiaiden Liitossa, Vaatetus­teollisuuden Yhdistyksessä ja Vaatetus­teollisuus­liitossa. Perheetön Niinioja tunnettiin myös lahjoittajana sekä harrastelijamaanviljelijänä Hattulan Nuuttilan tilalla 1918–1945, kunnes viranomaiset ottivat tilan siirtoväen käyttöön.
Casale Corte Cerro

Casale Corte Cerro on kunta Pohjois-Italiassa Verbano-Cusio-Ossolan maakunnassa Piemonten alueella. 
Casale Corte Cerron naapurikunnat ovat Germagno, Gravellona Toce, Omegna, Loreglia ja Ornavasso.
Raffaello Gambino

Raffaello Gambino (18. huhtikuuta 1928 Rooma – 26. elokuuta 1989 Rooma) oli italialainen vesipalloilija ja olympiamitalisti.
Gambino kuului Italian olympiapronssia voittaneeseen joukkueeseen Helsingissä 1952.
Juhani Maijala

Juhani Maijala (s. 1939) on suomalainen yritysjohtaja, joka toimi Lassila &amp; Tikanoja Oyj:n hallituksen puheenjohtajana 2001–2010, toimitusjohtajana 1983–1998 sekä samaan yhtiöryhmään kuuluneiden Säkkivälineen toimitusjohtajana 1993–1996 ja Tiklaksen toimitusjohtajana 1980–1983.
Maijala on koulutukseltaan ekonomi ja oikeustieteen kandidaatti. Ennen uraansa Lassila &amp; Tikanoja -yhtymässä Maijala toimi 1975–1977 hammaskuvauslaitteita valmistavan Palomexin varatoimitusjohtajana. Hän siirtyi 1977 Lassila &amp; Tikanojan talousjohtajaksi ja sitten Tiklaksen toimitusjohtajaksi. Yhtymän päätoimisena hallituksen puheenjohtajana Maijala toimi vuodesta 2001 vuoteen 2010.
Renato De Sanzuane

Renato De Sanzuane (5. maaliskuuta 1925 Venetsia – 23. kesäkuuta 1986 Mestre) oli italialainen vesipalloilija ja olympiamitalisti.
De Sanzuane kuului Italian olympiapronssia voittaneeseen joukkueeseen Helsingissä 1952.
Lucio Ceccarini

Lucio Ceccarini (13. joulukuuta 1930 Rooma – 14. heinäkuuta 2009) oli italialainen vesipalloilija ja olympiamitalisti.
Ceccarini kuului Italian olympiapronssia voittaneeseen joukkueeseen Helsingissä 1952. Hänen Andrea-poikansa kilpaili uinnissa olympiatasolla ja Enrico-poika pelasi vesipalloa Italian pääsarjassa. Ceccarini kuoli sairastettuaan pitkään 78-vuotiaana 14. heinäkuuta 2009.
Carlo Peretti

Carlo Peretti (5. maaliskuuta 1930 Firenze – 1. kesäkuuta 2018 Marciana Marina) oli italialainen vesipalloilija ja olympiamitalisti.
Peretti kuului Italian olympiapronssia voittaneeseen joukkueeseen Helsingissä 1952. Hän kuoli Elban saarella Marciana Marinassa 88-vuotiaana 1. kesäkuuta 2018.
Okarennokki

Okarennokki ("Tribulus terrestris") on mehikorvakasveihin kuuluva yksivuotinen, ruohovartinen kasvi.
Kasvilla on rennot piikikkäät oksat, parilehdykkäiset lehdet ja keltaiset viisiterälehtiset kukat, joiden halkaisija on 10-15 mm. Kasvin siemenet tarttuvat ohikulkeviin ihmisiin tai eläimiin pienillä väkäsillä.
Okarennokkia on käytetty rohdoksena siinä uskossa, että se lisää testosteronin tuotantoa. Kontrolloiduissa tutkimuksissa kasvin ei ole havaittu kohottavan testosteronitasoa ihmisissä.
István Szívós (vesipalloilija, 1920)

István Szivós (20. elokuuta 1920 Szeged – 22. kesäkuuta 1992 Budapest) oli unkarilainen vesipallon olympiavoittaja ja Euroopan mestari. Hän kilpaili kesäolympialaisissa myös ratauinnissa.
Szivós voitti Unkarin maajoukkueessa olympiakultaa Helsingissä 1952 ja Melbournessa 1956, olympiahopeaa Lontoossa 1948 ja Euroopan mestaruuden Torinossa 1954. Melbournessa hän osallistui myös miesten 200 metrin rintauintiin. Hänen István-poikansa on vesipallon olympiavoittaja ja yhteensä nelinkertainen olympiamitalisti ja Márton-pojanpoikansa olympiatason vesipalloilija.
István Szívós

István Szívós -nimisiä henkilöitä ovat olleet:
Michal Kempný

Michal Kempný (s. 8. syyskuuta 1990 Hodonin, Tšekkoslovakia) on tšekkiläinen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa Ruotsin pääsarjassa SHL-joukkue Brynäs IF:ssä.
Käpyannoona

Käpyannoona ("Annona reticulata") on trooppinen hedelmäpuu. 
Käpyannoonan lehdet ovat pitkulaiset, 10-20 cm pitkät ja haisevat pahalle. Käpymäisen hedelmän halkaisija on 8-16 cm, ja siinä on kymmeniä siemeniä (55, 60 tai 76).
Aleksei Martšenko

 
Aleksei Martšenko (s. 2. tammikuuta 1992 Moskova, Venäjä) on venäläinen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa KHL-joukkue Lokomotiv Jaroslavlissa. Martšenko varattiin NHL:ään 7. kierroksella numerolla 205. Detroit Red Wingsiin.
Maajoukkue.
Martšenko on edustanut Venäjää MM-kilpailuissa vuonna 2016. Hän edusti Venäjää myös vuoden 2016 Jääkiekon maailmancupissa.
István Szívós (vesipalloilija, 1948)

István Szivós (24. huhtikuuta 1948 Budapest – 10. marraskuuta 2019) oli unkarilainen vesipalloilija, olympiavoittaja, maailman- ja euroopanmestari.
Szivós voitti Unkarin maajoukkueessa olympiakultaa Montréalissa 1976, olympiahopeaa Münchenissä 1972, olympiapronssia Méxicossa 1968 ja Moskovassa 1980, kolme MM-mitalia, joukossa mestaruus Belgradissa 1973, ja kolme EM-mitalia joista kaksi kultaista. Hänen István-isänsä oli vesipallon kaksinkertainen olympiavoittaja ja kolminkertainen olympiamitalisti ja Márton-poikansa olympiatason vesipalloilija. Szivós on, kuten isänsäkin, nimetty International Swimming Hall of Fameen.
Inka (yritys)

Inka Oy on suomalainen tekstiilialan yritys, joka on erikoistunut nauhojen, hihnojen ja nyörien valmistamiseen. Inka valmistaa, jatkojalostaa ja myy kudottuja ja punottuja nauhatuotteita nykyisin etupäässä teollisiin tarpeisiin. Inkan tehdas sijaitsee Virtain Killinkoskella.
Historiaa.
Inka Oy:n juuret juontavat vuonna 1886 Killinkoskelle perustettuun Virtain Kehruu- ja Kutomotehtaaseen. Sen perustivat oululainen vuori-insinööri P. G. Holm ja kolholainen Matthias Bonn. P. G. Holm perusti vuonna 1898 sen oheen Suomen ensimmäisen nauhatehtaan, josta muodostettiin vuonna 1900 Ab P. G. Holm Oy.
Inka Oy syntyi Lassila &amp; Tikanojan yritysryhmään kuuluneen turkulaisen Kutomo &amp; Punomo Oy:n ostettua P. G. Holmin yrityksen vuonna 1967. Vanhasta tuotemerkistä nimensä saaneen Inka Oy:n hallinto keskitettiin Kutomo &amp; Punomon Turussa sijainneen tehtaan yhteyteen. P. G. Holmin tehdas Helsingissä, alun perin vuonna 1933 ostettu Ab Helsingfors Sidenväfveri Oy, lopetettiin keväällä 1968. Uuden Inka-yhtiön värjäämö ja kutomo sijaitsivat Turussa, kun taas punomo ja neulomo sekä jacquardkutomo Killinkoskella. Vuonna 1972 Inka Oy työllisti noin 550 henkeä.
1990-luvulla suomalaisen vaatetusteollisuuden romahdettua idänkaupan loppumisen myötä Inka alkoi valmistaa ammattikäyttöön tarkoitettuja kuormansidontahihnoja ja muita järeitä ammattituotteita, joista muodostettiin joksikin aikaa erillinen Inka Sling Oy. Vuonna 1996 toiminnot palautettiin kuitenkin yhden yhtiön alle. Teknisten nauhojen kehittäminen ja valmistus oli alkanut jo 1960-luvulla ajoneuvojen turvavyöhihnoista.
Vuonna 1993 ostettiin Pietarsaaresta kevyissä nauhoissa Inkan kanssa kilpaillut Anders Lassfolk Oy, jonka tehdas lakkautettiin ja koneet siirrettiin Killinkoskelle. Ammattituotteet toivat kotimarkkinavaltaiselle Inkalle uusia vientimarkkinoita Pohjoismaista, Keski-Euroopasta ja hiljattain avautuneista itäblokin maista, ja Inka oli yksi kannattavimmista Lassila &amp; Tikanoja -konsernin osista. Vuonna 1996 Killinkoskella alettiin valmistaa itse materiaalinkäsittelynauhojen materiaalia, polypropeenipohjaista Inkafil-kuitua.
Kesällä 1998 alkanut Venäjän ruplakriisi heikensi kysyntää ja kannattavuutta, jotka alkoivat taas elpyä vuosituhannen vaihduttua. Lassila &amp; Tikanojan laajoissa uudelleenjärjestelyissä vuosituhannen vaihteen jälkeen Inka Oy yhdistettiin Amerplastin kanssa Suominen-yhtiöön nimellä Suominen Nauhatuotteet Oy, kunnes vuonna 2005 Inkan omistajaksi tuli Midinvest Management Oy ja palattiin nimeen Inka. Samana vuonna Turussa toiminut tehdas lopetettiin ja toiminta keskitettiin Killinkoskelle. Vuonna 2015 Midinvest myi Inka Oy:n sen toimivalle johdolle.
Killinkosken tehdasyhdyskunta kuuluu Museoviraston luokittelemiin valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin.
Kajottikurpitsa

Kajottikurpitsa ("Sechium edule") on monivuotinen kurkkukasveihin kuuluva köynnös. Sen hedelmät ovat 10–20 cm pitkiä, päärynänmuotoisia ja ruoaksi kelpaavia.
Ulkonäkö ja koko.
Kajottikurpitsan varsi kasvaa 10 m pitkäksi. Lehdet ovat 3- tai 5-halkioiset, niiden leveys on 8-18 cm ja pituus 9-22 cm. Kasvilla on erikseen hede- ja emikukat. Hedekukat kasvavat pieninä terttuina 10-30 cm kukkavarren päässä, ja niissä on viisi selvästi toisitaan erottuvaa terälehteä. Emikukan terälehdet ovat kasvanet yhteen tötteröksi. Hedelmät muodostuvat yksitellen, joskus pareittain.
Levinneisyys.
Kajottikurpitsa on ikiaikainen viljelykasvi, mutta sen siemeniä tai siitepölyä ei ole säilynyt arkeologisiin löytöihin. Kronikoitsijoiden mukaan sitä on viljelty Meksikossa ennen eurooppalaisten tuloa. Sen lähimmät villit sukulaiset elävät Mesoamerikassa. Viljely on levinnyt Antilleille ja Etelä-Amerikkaan 1700- ja 1800-luvulla, ja samoihin aikoihin se vietiin Eurooppaan ja sieltä Afrikkaan, Aasiaan ja Australiaan. Pohjois-Amerikassa viljely alkoi 1800-luvun loppupuolella.
Kasvi menestyy lämpimässä ilmastossa, ja tarvitsee kuusi tuntia auringon valoa ennen kuin se kukkii.
Käyttö.
Kajottikurpitsaa voidaan syödä raakana tai kypsennettynä. Sen yleisimmät käyttötavat muistuttavat kesäkurpitsan käyttöä, mutta Latinalaisessa Amerikassa siitä tehdään samanlaista makeaa piirakkaa kuin kurpitsasta.
Helsingin Diakonissalaitoksen kirkko

Helsingin Diakonissalaitoksen kirkko (ruots. "Helsingfors" "Diakonissanstaltens kyrka)" on Helsingin Diakonissalaitoksen (HDL) omistama kirkkorakennus Diakonissalaitoksen rakennuskokonaisuudessa Helsingin Kalliossa. Kirkko vihittiin käyttöön toukokuussa 1898.
Punatiilestä muuratun uusgoottilaisen kirkon suunnitteli arkkitehti, vapaaherra Karl August Wrede. Kirkon rakentaminen alkoi vuonna 1896 ja se valmistui vuonna 1897. Kirkkosalissa on tilaa 120 henkilölle. Kirkossa tehtiin perusteellinen korjaus ja restaurointi arkkitehti Ulla Raholan suunnitelmien mukaan vuonna 2004, jolloin muun muassa kirkkosali palautettiin lähes alkuperäiseen asuunsa. Aikaisempia korjauksia oli tehty 1950- ja 1970-luvuilla.
Kirkon urut ovat historialliset, vuodelta 1902. Ne rakensi Kangasalan urkutehtaan Bror Axel Thulé. Pneumaattisissa uruissa on 11 äänikertaa. Urkuja muutettiin vuonna 1957, mutta lähes kaikki muutokset palautettiin korjauksessa vuonna 1993. Urut ovat Helsingin vanhimmat paikoillaan säilyneet pneumaattiset urut ja ne ovat kirkkosalissa alttarin yläpuolella olevalla parvella.
Kirkkosalin alttariseinän hopeinen krusifiksi on italialaista työtä, lahja Diakonissalaitoksen perustajalta Aurora Karamzinilta ja peräisin 1800-luvulta.
Diakonissalaitos vuokraa kirkkoaan perhetilaisuuksiin. Kirkko on avoinna arkisin koko vuoden heinäkuuta lukuun ottamatta.
Meelia

Meelia ("Melia azedarach") on tropiikissa kasvava mahonkikasveihin kuuluva lehtipuu.
Ulkonäkö ja koko.
Meelialla on yleensä suora runko ja pallomainen latvus. Puu voi kasvaa 12 metriä korkeaksi ja latvuksen leveys on 6–8 metriä. Lehdet ovat kahteen tai kolmeen kertaan kerrannaiset, tummanvihreät, 30–60 cm pitkät ja 20–40 cm leveät. Kukat ovat vaaleanvioletteja ja tuoksuvat hyvältä. Kukinto on harva terttu, hedelmät oransseja palloja, joiden halkaisija on yleensä 1–2 cm, joskus jopa 5 cm. Hedelmät ovat ihmiselle myrkyllisiä, mutta linnut syövät niitä ja levittävät näin kasvin siemeniä.
Levinneisyys.
Meelia kasvaa luonnonvaraisena Aasian lauhkeissa ja trooppisissa osissa (Kiina, Japani, Intia, Sri Lanka, Indonesia, Papua-Uusi-Guinea) ja Australiassa sekä Salomonsaarilla. Sitä viljellään koristekasvina muuallakin. Yhdysvalloissa se on luokiteltu haitalliseksi vieraslajiksi, joka nopeakasvuisena syrjäyttää alkuperäisiä lajeja.
Pikkuruskus

Pikkuruskus eli pikkurautamyrtti ("Ruscus aculeatus") on monivuotinen euraasialainen parsakasveihin kuuluva varpu tai pikkupensas.
Pikkuruskus kasvaa 75 senttimetriä korkeaksi. Sen lehdet ovat kiiltävät, 2,5 cm pitkät. Kasvi kukkii keväällä ja tuottaa punaisia kiiltäviä marjoja kesällä ja syksyllä.
Pikkuruskuksen ikivihreitä oksia käytetään leikkovihreänä. Ne kestävät maljakossa viikkoja. Myös kasvin käyttöä lääkkeenä hypotensioon äkkiseltään seisomaan noustessa on tutkittu.
Katajanokan vankilahotellin kappeli

Katajanokan vankilahotellin kappeli on entisen Helsingin lääninvankilan ja nykyisen Hotel Katajanokan kappeli Helsingin Katajanokalla. Vuonna 2002 lakkautetun lääninvankilan kappelin on suunnitellut arkkitehti A. F. Granstedt ja se valmistui 1830-luvulla. Kappeli on Helsingin toiseksi vanhin kirkkosali.
Kappeli on nykyään Katajanokan hotellin omistuksessa ja tilaa vuokrataan myös esimerkiksi vihkiäisten järjestämiseen. Kirkkosalissa on alttari, alttaritaulu ja urut ja tilaa noin 20–80 henkilölle.
Metsäaro (Raisio)

Metsäaro on Raision Inkoisen kaupunginosassa sijaitseva asuinalue. Metsäaron asuinalue on 10 kerrostalosta koostuva asuinalue, jonka itäpuolella ja pohjoispuolella on omakotitaloja ja muutamia rivitaloja.
Alueen palveluihin kuuluu grillikioski, sesonkiaikana toimiva puutarhaliike, sekä Metsäaron päiväkoti. 
Alueen postinumero on 21260.
Väri-indigo

Väri-indigo eli indigokasvi ("Indigofera tinctoria") on hernekasveihin kuuluva kasvi, josta saadaan alkuperäistä indigonsinisen väristä väriainetta. 
Väri-indigo on noin puolitoista metriä korkea pensas, joka haaraantuu juuresta alkaen. Sillä on vihreät kerratut lehdet ja vaaleanpunaiset tai violetit, terttumaiset kukinnot. 
Väri-indigo on luultavasti alkujaan kotoisin Malesian saaristosta. Se on levinnyt viljelykasvina koko maailman trooppisille alueille.
Väriainetta tuotetaan kasvin lehdistä. Matalakasvuista Rose carpet -lajiketta on käytetty myös maanpeittokasvina.
Krookila

Krookila on Raision Inkoisten kaupunginosassa sijaitseva asuinalue ja yksi Raision kylistä. Alue koostuu rivi- ja omakotitaloista. Alueella on myös pienteollisuutta.
Alueella on Krookilan koulu -niminen alakoulu, jossa toimivat vuosiluokat 1–2.
Krookilan kotiseutukeskuksessa toimii ravintola Krookilan Wanha Tupa.
Alueella on hiekoitettuja ulkoilureittejä ja pururata. Krookilan alueella sijaitsee myös Upalingon Temppelivuori, jossa on hyviä ulkoilureittejä. Kallion korkein kohta kohoaa lähes 40 metrin korkeuteen. Mäelle pääsee kahta polkua pitkin.
Krookilan länsipuolella on laaja ruovikko ja useita puroja.
Krookilan postinumero on 21200.
Kruunu-Pukine

Kruunu-Pukine Oy oli Raisiossa 1990-luvun alkuun asti toiminut vaatetustehdas, joka oli erikoistunut miesten pukuihin ja päällysvaatteisiin. Sen omisti teollisuusneuvos Jukka Tuominen, jonka yrityksiin kuuluivat myös Auran Kenkätehdas, Laitilan Kruunu ja Kaunotar-Tuote..
Kruunu-Pukine oli perustettu Viipurissa 1906. Se oli viimeisinä vuosikymmeninään erikoistunut suuriin Neuvostoliittoon meneviin tilauksiin. Bilateraalisen idänkaupan loputtua Neuvostoliiton romahtamiseen yrityksen toiminta lakkasi.
Vuoteen 2016 asti Kruunu-Pukineen entisessä tehdashallissa Kruunukeskuksessa toimii muun muassa kierrätysmyymälä Eko-Tila.
Temppelivuori (Raisio)

Upalingon Temppelivuori on Raisionlahden rannalla Raisiossa sijaitseva kallioalue ja näköalapaikka. Kallio kohoaa lähes 40 metriä merenpinnasta.
Alue on ollut mahdollisesti asuttu 1200-luvulla, ja vielä 1980-luvulla alueella on ollut hevosia 
Temppelivuoren sisällä toimi ennen Raision jätevedenpuhdistamo. Se oli harvinaisuus, sillä 1997 maanalaisia vedenpuhdistamoita oli vain muutamalla paikkakunnalla Suomessa. Nykyään tiloissa toimii motocrossrata.
Kallion huipulle johtaa kaksi uikkupolkua.
Kasvillisuus.
Temppelivuoren rannat ovat reheviä, niissä kasvaa paikon metsävaahteraa, tuomea sekä tervaleppää, ja joitakin metsätammen yksilöitä. Alueella kasvaa merisuolaketta, jota kasvaa vain merenrannoilla.
Alueen kasvillisuus kallion yläosissa on sekametsää ja paikoin lehtoa, varsinkin uikkupolun alussa on metsätammi sekä muita lehtopuita kuten metsävaahteraa. Aluskavillisuudessa on taikinanmarjaa, tuomea ja suokasveja kuten suovehka.
Vuosaaren Merimieskirkko

Vuosaaren Merimieskirkko on Suomen Merimieskirkko ry:n ylläpitämä erityisesti merenkulkijoille tarkoitettu kirkko Vuosaaren satamassa Helsingissä. Samassa rakennuksessa toimii myös Merimiespalvelutoimisto.
Vuosaaren merimieskeskuksen rakennuksen on suunnitellut ARK-house arkkitehdit Oy. Toiminta tiloissa alkoi tammikuussa 2009 ja kirkon ekumeeninen vihkiminen tapahtui 27. tammikuuta 2009. Vihkimisen toimittivat Helsingin hiippakunnan silloinen piispa Eero Huovinen, Helsingin ortodoksisen hiippakunnan metropoliitta Ambrosius ja isä Teemu Sippo SCJ katolisesta kirkosta Suomessa.
Merimieskirkon rakennus on suljetun satama-alueen ulkopuolella ja kirkkoa vuokrataan myös muiden kuin merenkulkijoiden kirkollisiin toimituksiin, tilaa on noin 80 henkilölle.
Äänekosken biotuotetehdas

Äänekosken biotuotetehdas on Äänekoskelle vuonna 2017 valmistunut Metsä Fibren omistama sellutehdas. Vanhan Äänekosken sellutehtaan toiminta lopetettiin vuonna 2017 samalla, kun uusi biotuotetehdas valmistui. Noin 1,2 miljardia euroa maksanut tehdas on Suomen metsäteollisuuden historian suurin investointi. Se loi 1 500 uutta pysyvää työpaikkaa, joista pääosa puuraaka-aineen korjuuseen ja kuljetukseen tehtaalle sekä valmiiden tuotteiden kuljetukseen tehtaalta. 
Rakentaminen.
Lopullinen päätös tehtaan rakentamisesta tehtiin huhtikuussa 2015. Rakennusvaiheessa työmaan työntekijämäärä oli 2 000. Tehdas käynnistettiin 15. elokuuta 2017. Tehdas vihittiin käyttöön 18. lokakuuta 2017.
Tuotanto.
Tehtaan vuotuinen tuotantokapasiteetti on 1,3 miljoonaa tonnia sellua, josta 800 000 tonnia on havusellua ja 500 000 tonnia lehtipuusellua. Sellun ohella tehdas tuottaa sähkö- ja lämpöenergiaa sekä erilaisia biomateriaaleja. Selluntuotannon ympärille on suunniteltu perustettavan useiden yritysten muodostama biotalouden ekosysteemi. Se hyödyntää aikaisempaa kattavammin sellutehtaan sivuvirrat, joista jalostetaan uusia biotuotteita. Niiden osuus liikevaihdosta kohonnee noin 20 prosenttiin, kun sivuvirtojen osuus vanhoissa tehtaissa on noin 10 prosenttia.
Energian tuotanto ja kulutus.
Vuonna 2018 biotuotetehdas nosti uusiutuvan energian osuutta Suomen energian kulutuksesta noin kahdella prosenttiyksiköllä. Tehtaan osuus Suomen sähkön kulutuksesta on 2,5 prosenttia.
Adam Korpak

Adam Korpak (s. 1936 Krakova, Puola) on Suomessa asuva puolalaissyntyinen graafikko, valokuvaaja, taidemaalari ja kirjailija.
Korpak valmistui Krakovan Taideakatemiasta. Hän muutti Suomeen vuonna 1974 sisustusarkkitehti Antti Nurmesniemen kutsusta. Hän työskenteli kolme vuotta Nurmesniemen arkkitehtitoimistossa ja on sen jälkeen tehnyt kirjankansia Otavalle, kaikkiaan noin 150. Korpak tunnetaan Suomessa ennen kaikkea "Helsingin Sanomien" mielipidesivulle vuosina 1986–2017 tekemistään piirroksista, jotka kuvittivat ja kommentoivat lehden lukijakirjeitä. Hän asuu Kemiönsaaren Västanfjärdissä.
Lehtipiirrostensa lisäksi Korpak on kuvittanut Suomessa ja Puolassa julisteita ja kirjoja sekä sisustussuunnittelua. Hän on pitänyt näyttelyitä piirustuksistaan, maalauksistaan ja kuvituksistaan Suomessa, Puolassa ja muualla Euroopassa. Korpak on edustanut Suomea EU:n sanomalehtipiirtäjien poliittisen satiirin näyttelyssä.
Suomen tasavallan presidentti Alexander Stubb myönsi Korpakille Suomen Leijonan Pro Finlandia -mitalin vuonna 2024.
Jukka Tuominen (teollisuusneuvos)

Jukka Teutori Tuominen (11. marraskuuta 1927 Turku – 18. helmikuuta 2014) oli suomalainen teollisuusjohtaja ja yrittäjä, joka kehitti vuonna 1951 ostamastaan Auran Kenkä Oy:stä Suomen johtaviin jalkineteollisuusyrityksiin kuuluvan Auran Kenkätehdas Oy:n. Hän omisti myös Raisiossa toimineen Kruunu-Pukineen, ja molemmat yritykset erikoistuivat Neuvostoliittoon suuntautuneeseen idänkauppaan. Tuomiselle myönnettiin teollisuusneuvoksen arvonimi 1982.
Jukka Tuominen työskenteli sotien jälkeen myynti- ja toimistotehtävissä Turun Liivi Oy:ssä, kunnes päätti ryhtyä jalkinealan yrittäjäksi ja osti 1951 pienen, viisi henkeä työllistäneen Auran Kenkä Oy:n. Hän alkoi laajentaa tehdasta ja aloitti vuonna 1961 viennin muihin Pohjoismaihin ja vuonna 1968 Neuvostoliittoon sikäläisen kenkäalan ostojärjestön Raznoexportin kautta. Vuosina 1955–1978 tehdas toimi Turun Itäisen Pitkäkadun ja Lemminkäisenkadun kulman vanhassa panimossa, joka nykyisin on Turun yliopiston Teutori. Nimi tulee Jukka Tuomisen toisesta etunimestä, sillä Tuominen aluksi vuokrasi omistamaansa rakennusta yliopistolle ja vuonna 2001 myi sen yliopistosäätiölle. Vuonna 1978 Auran Kenkätehdas muutti Turun Lausteelle suurempiin tiloihin. 1980-luvun alussa Auran Kenkätehdas työllisti 270 ihmistä, päätuotteinaan naisten saapikkaat. 
Auran Kenkätehtaan liikevaihdosta 80 prosenttia tuli viennistä. Neuvostoliiton osuus oli noin kaksi kolmannesta, ja Tuominen muisteli suurimman yksittäisen kaupan olleen arvoltaan 70 miljoonaa markkaa. Tuotannon ollessa huipussaan kenkätehdas tarvitsi 220 lehmänvuotaa päivässä; niitä Tuominen lensi usein ostamaan Etelä-Amerikasta Air Francen Concorde-yliäänikoneella. Bilateraalisen idänkaupan loputtua Neuvostoliiton hajoamiseen sekä Auran Kenkätehtaan että Kruunu-Pukineen toiminta päättyi 1990-luvun alussa.
Tuominen oli muun muassa Suomen Ulkomaankauppaliiton kenkäteollisuuden vientiyhteistyöryhmän, Kenkätehtaitten Keskusliiton edustajiston ja Kenkäteollisuuden Työnantajaliiton hallituksen jäsenenä. Vuonna 1972 hänet valittiin perustetun Turun Kauppakorkeakouluseuran hallitukseen ja oli mukana myös 1977 perustetun Turun kauppakorkeakoulun tukisäätiön toiminnassa. Hän antoi rahallista tukea koululle myös henkilökohtaisesti. Tuominen toimi myös Turun kauppakamarissa ja nuorkauppakamarissa, Turunmaan Yrittäjäin valtuuskunnassa ja Turun Liikemiesyhdistyksen johtokunnassa.
Tom Six

Tom Six (s. 29. elokuuta 1973) on hollantilainen elokuvaohjaaja. Hän on ohjannut kauhuelokuvia, esimerkiksi "The Human Centipede (First Sequence)", "The Human Centipede 2 (Full Sequence)" ja "The Human Centipede 3 (Final Sequence)".
Sidnei

Sidnei Rechel da Silva Júnior (tunnetaan paremmin nimellä "Sidnei", s. 23. elokuuta 1989 Alegrete) on brasilialainen jalkapalloilija, joka edustaa Primera Divisiónissa pelaavaa Deportivo La Coruñaa. Oikeajalkainen Sidnei on pelipaikaltaan keskuspuolustaja.
Seurajoukkueura.
Sidnei on Internacionalin kasvatti. Hän voitti seuran kanssa Recopa Sudamericanan vuonna 2007. Sidnei pelasi Internacionalin paidassa 25 ottelua tehden yhden maalin. Heinäkuussa 2008 hän siirtyi Portugalin Primeira Ligan Benficaan, jossa hän pelasi avauskaudellaan 24 ottelua tehden kolme maalia ja voittaen myös Taça da Ligan. Kaudella 2009–2010 hän voitti Taça da Ligan lisäksi myös Primeira Ligan mestaruuden. Kauden 2011–2012 Sidnei oli lainassa Turkin Superliigan Beşiktaşissa, jossa hän oli kentällä kymmenessä ottelussa tehden kaksi maalia.
Kaudella 2012–2013 Sidnei sai peliaikaa vain Benfican kakkosjoukkueessa, joten kaudeksi 2013–2014 hän siirtyi lainalle Espanjan Primera Divisiónin Espanyoliin, jossa hän pelasi kauden aikana 12 ottelussa. Kaudeksi 2014–2015 Sidnei siirtyi lainalle saman sarjan Deportivo La Coruñaan, jossa hän pelasi 32 ottelua. Lainaa jatkettiin myös kaudeksi 2015–2016, jonka aikana hän oli kentällä 33 ottelussa.
Maajoukkueura.
Sidnei oli mukana saavuttamassa hopeaa vuoden 2015 alle 17-vuotiaiden MM-kilpailuissa.
Saavutukset.
Seurajoukkuetasolla
Toivo Helo

Toivo Immanuel Helo (14. syyskuuta 1880 Tampere – 1. kesäkuuta 1916 Helsinki) oli suomalainen toimittaja, kansanopiston opettaja ja kristillisen kirjallisuuden suomentaja.
Helon vanhemmat olivat Tampereen Aleksanterin kirkon kanttori Samuel Hellman (1838–1914) ja Aleksandra Vilhelmina (Mimmi) Rothman (1839–1920). Hän pääsi ylioppilaaksi Tampereen lyseosta 1898. Helo opiskeli Helsingin yliopistossa suorittaen teologian preliminääritutkinnon 1899 ja valmistuen filosofian kandidaatiksi 1906.
Helo oli yhtenä perustamassa vuonna 1905 Kotimaa-lehteä ja hän työskenteli lehden toimitussihteerinä. Vuodesta 1906 alkaen Helo toimi Sörnäisten kristillisen kansanopiston opettajana ja hän toimi myös kirjallisuuden suomentajana. Helo kuoli 1916 35-vuotiaana suolisolmuun.
Helo rakennutti Espoon Leppävaaraan "Honkaportti"-nimisen hirsihuvilan jonka suunnitteli arkkitehti Berndt Blom. Huvila purettiin vuoden 2000 tienoilla kun paikalle rakennettiin toimistotaloja.
Toivo Helo oli naimisissa vuodesta 1906 Eeva Maria Kestilän (1880–1952) kanssa.
Oscar Lewicki

Carl Oscar Johan Lewicki (s. 14. heinäkuuta 1992 Malmö) on ruotsalainen jalkapalloilija, joka edustaa Allsvenskanissa pelaavaa Malmö FF:iä. Pelipaikaltaan molempijalkainen Lewicki on puolustava keskikenttäpelaaja. Hän kuuluu myös Ruotsin jalkapallomaajoukkueeseen.
Seurajoukkueura.
Lewicki siirtyi vuonna 2008 kotimaastaan saksalaisen Bayern Münchenin juniorijoukkueeseen. Hän ei pelannut seuran edustusjoukkueessa yhtään ottelua. Seuran kakkosjoukkueessa 3. Ligassa hän pelasi kaudella 2010–2011 33 ottelussa. Elokuussa 2011 Lewicki siirtyi kotimaansa pääsarjan Allsvenskanin BK Häckeniin. Hän debytoi seuran paidassa kaudella 2012. Yhteensä Lewicki pelasi Häckenin paidassa kausilla 2012–2014 69 ottelussa onnistuen kaksi kertaa maalinteossa.
Kaudeksi 2015 Lewicki siirtyi Malmö FF:n riveihin. Hän pelasi debyyttikaudellaan 27 Allsvenskanin ottelussa onnistuen maalinteossa kahdesti. Lewicki debytoi myös Mestarien liigassa pelaten jokaisessa Malmön ottelussa.
Maajoukkueura.
Lewicki on edustanut Ruotsia monissa nuorten maajoukkueissa. Vuonna 2015 hän oli mukana voittamassa alle 21-vuotiaiden EM-kultaa. Hänet valittiin myös turnauksen tähdistöjoukkueeseen.
Lewicki olisi voinut edustaa aikuisten maajoukkuetasolla Ruotsin sijaan myös Puolaa, jossa hänellä on sukujuuria. Hän debytoi kuitenkin Ruotsin jalkapallomaajoukkueessa tammikuussa 2014 ystävyysottelussa Moldovaa vastaan. Hänet nimettiin Ruotsin ryhmään vuoden 2016 EM-kilpailuihin. 
Saavutukset.
Maajoukkuetasolla
Henkilökohtainen
O-Aminobentsaldehydi

o-aminobentsaldehydi eli 2-aminobentsaldehydi (C7H7NO) on aromaattisiin aminoaldehydeihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää orgaanisen kemian synteeseissä muun muassa valmistettaessa väriaineita. o-aminobentsaldehydi on m- ja p-aminobentsaldehydien isomeeri.
Ominaisuudet.
Huoneenlämpötilassa o-aminobentsaldehydi on väritöntä kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee vain niukasti veteen, mutta paremmin etanoliin ja dietyylieetteriin sekä hieman vähemmän bentseeniin. Aminoaldehydeille tavanomaisesti o-aminobentsaldehydi kondensoituu itsekseen muodostaen polysyklisiä trimeerejä ja tetrameereja. Karbonyyliyhdisteiden kanssa yhdiste reagoi kinoliinijohdannaisiksi. Tätä reaktiota kutsutaan Friedländer-synteesiksi.
Valmistus ja käyttö.
o-aminobentsaldehydiä valmistetaan pelkistämällä o-nitrobentsaldehydiä joko katalyyttisellä vedytyksellä tai rauta(II)sulfaatin avulla. Sitä muodostuu myös hydrolysoitaessa 2-dikloorimetyylifenyyli-isosyanaattia. Myös kinoliinin hapetusta hapen avulla titaanidioksidin toimiessa katalyyttinä on tutkittu.
o-aminobentsaldehydiä voidaan käyttää erityisesti kinoliinirakenteisten väriaineiden valmistukseen. Se soveltuu myös reagenssiksi määritettäessä alifaattisen aldehydien pitoisuuksia spektrofotometrisesti.
Marika Teini

Marika Teini (31. tammikuuta 1989 Eura) on suomalainen suunnistuksen MM- ja EM-mitalisti. Hänellä on aikuisten MM-kilpailuista hopeaa keskimatkalta ja kaksi viestipronssia. EM-kilpailuissa hän on voittanut kultaa keskimatkalta ja viestistä sekä pronssia keskimatkalta ja pitkältä matkalta. 
Teini työskentelee puolustusvoimien Urheilukoulussa liikunta-aliupseerina ja opiskelee oikeustiedettä Itä-Suomen yliopistossa. Hänet on valittu vuoden suunnistajaksi 2018 ja samana vuonna myös vuoden sotilasurheilijaksi. Hän on voittanut muun muassa sotilassuunnistuksen Pohjoismaiden mestaruuskilpailut. Mestarin lenkki, Marika Teinin kuntorata sijaitsee Säkylässä, jossa hän vietti nuoruutensa.
Kilpaura.
Teini saavutti vuonna 2009 nuorten MM-pronssin pitkällä matkalla. Aikuisten MM-kilpailuissa hän oli ensimmäisen kerran mukana Lausannessa 2012, jolloin hän sijoittui sprintissä 14:nneksi. Vuokatin MM-kilpailuissa 2013 hänet hylättiin sprintin karsinnassa. Trentinossa 2014 hän sijoittui sekajoukkueiden viestissä kahdeksanneksi ja sprintissä 16:nneksi. Strömstadissa 2016 hän saavutti viestissä MM-pronssia sekä sijoittui keskimatkalla kuudenneksi ja sprintissä yhdeksänneksi. Tarton MM-kilpailuissa 2017 hän sai jälleen pronssia viestissä sekä sijoittui keskimatkalla yhdeksänneksi ja sprintissä kymmenenneksi. Riian MM-kilpailuissa 2018 hän saavutti keskimatkalla hopeaa, sijoittui sprintissä parhaana suomalaisena 11:nneksi ja pitkällä matkalla 16:nneksi sekä suunnisti ankkuriosuuden viestissä, jossa Suomi sijoittui viidenneksi.
Teini sijoittui vuonna 2012 Falunin EM-kilpailuissa sprintissä kahdeksanneksi. Vuoden 2014 EM-kilpailuissa Portugalissa hän oli viestissä seitsemäs, sprintissä 12:s ja keskimatkalla 21:s. Vuoden 2016 EM-kilpailuissa Tšekissä hän voitti kultaa viestissä ja pronssia keskimatkalla sekä sijoittui sprintissä 11:nneksi. Vuonna 2018 Teini voitti Sveitsin Ticinon EM-kilpailuissa keskimatkan ja sijoittui sprintissä 16:nneksi. Vuoden 2022 EM-kisoissa Virossa Teini oli pitkällä kolmas.
Maailmancupin osakilpailuissa Teini on parhaimmillaan sijoittunut toiseksi vuoden 2019 Suomen osakilpailun takaa-ajossa. Vuonna 2016 hän oli kolmas Puolan osakilpailun sprintissä ja Tšekin osakilpailun keskimatkalla sekä vuonna 2017 Latvian osakilpailun keskimatkalla ja vuoden 2019 Suomen osakilpailun keskimatkalla.
Teini edusti pitkään oululaista SK Pohjantähteä mutta kuului kaudella 2019 norjalaisen Halden SK:n riveihin. Vuonna 2021 hän siirtyi joensuulaiseen Kalevan Rastiin .
Tuomas Happonen

Tuomas Happonen (s. 28. tammikuuta 1996 Alastaro) on suomalainen jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän on keskikenttäpelaaja.
Happonen on Alastaron Urheilijoiden kasvatti. Hän teki ensiesiintymisensä seuran edustusjoukkueessa Kutosessa kaudella 2012. Kaudella 2015 Happonen pelasi kolme Kakkosen ottelua Åbo IFK:ssa ja teki yhden maalin. Happonen nousi FC Interin junioreista edustusjoukkueeseen kaudeksi 2016. Hän pelasi ensimmäisen ottelunsa Veikkausliigassa 25. toukokuuta 2016, kun FC Inter hävisi PK-35 Vantaalle vieraissa 1–3.
Happonen on pelannut futsalia Alastaron Urheilijoissa. Kaudella 2016–2017 hän pelasi Futsal-Kakkosessa 12 ottelua, joissa hän teki kymmenen maalia. Kaudella 2017–2018 Happonen voitti Länsi-Suomen Futsal-Kakkosen pistepörssin tehtyään 15:ssä ottelussa tehopisteet 34+13=47.
Sari Anttonen

Sari Anttonen (s. 15. marraskuuta 1991) on suomalainen suunnistuksen MM- ja EM-mitalisti.
Anttonen saavutti vuonna 2010 nuorten MM-pronssin pitkällä matkalla. Aikuisten MM-kilpailuihin hän osallistui ensimmäisen kerran vuonna 2014, jolloin hän sijoittui pitkällä matkalla 16:nneksi. Vuonna 2016 hän saavutti viestissä MM-pronssia ja sijoittui sprintissä 40:nneksi. Vuoden 2017 MM-kilpailuissa hän oli sekajoukkueiden viestissä kymmenes, keskimatkalla 11. ja pitkällä matkalla 13.
Anttonen sijoittui vuoden 2014 EM-kilpailuissa pitkällä matkalla 27:nneksi ja sprintissä 43:nneksi. Vuoden 2016 EM-kilpailuissa Tšekissä hän voitti kultaa viestissä. Hän suunnisti viestin avausosuuden ja saapui vaihtoon viidentenä alle minuutin päässä kärjestä. Samojen kisojen sprintissä hän sijoittui seitsemänneksi. 
Anttonen voitti Suomen mestaruuden sprintissä vuonna 2014 ja pitkällä matkalla vuonna 2016. Hänen kasvattajaseuransa on Laukaan Urheilijat, mutta hän on edustanut Keuruun Kisailijoita ja SK Pohjantähteä.
Anttonen on asunut Seinäjoella vuodesta 2014. Hän valmistui maanmittausinsinööriksi vuonna 2015.
Samsung Galaxy S7

Samsung Galaxy S7 on Samsung Electronicsin maaliskuussa 2016 julkaisema älypuhelin. Galaxy S7 esiteltiin Barcelonan MWC-messuilla 21. helmikuuta 2016.
Galaxy S7 perustuu edellisenä vuonna esiteltyyn Galaxy S6-malliin, johon verrattuna S7-mallissa on jälleen aiemmasta Galaxy S5-mallista tutut IP-luokitus ja laajennettava tallennustila. Akun kapasiteetti on 3 000 mAh, Galaxy S7 Edge-mallissa 3 600 mAh. Akku ei ole käyttäjän itse vaihdettavissa.
Hechi

Hechi (, ) on prefektuuritason kaupunki Etelä-Kiinan Guangxin zhuangien autonomisen alueen pohjoisosassa. Kaupungin pinta-ala on 33 494 neliökilometriä ja väkiluku 3,37 miljoonaa (vuonna 2010). Kaupungin keskusta sijaitsee linnuntietä noin 210 kilometriä autonomisen alueen pääkaupunki Nanningista pohjoiseen.
Historia.
Hechin erikoishallintoalue perustettiin 1.8.1965. Se muutettiin Hechin prefektuuriksi maaliskuussa 1971. Hechin piirikunta tuli piirikuntatason kaupungiksi 8.10.1983. Kesäkuussa 2002 Hechin prefektuuri tuli prefektuuritason kaupungiksi ja samalla Hechin piirikunnasta tuli Jinchengjiangin kaupunkipiiri.
Vuonna 2016 piirikuntatason kaupunki Yizhou muuttui kaupunkipiiriksi.
Hallinnollinen jako.
Piirikuntatasolla kaupunki jakautuu kahteen kaupunkipiiriin, neljään piirikuntaan ja viiteen autonomiseen piirikuntaan.
Luocheng on ainoa mulameille varattu autonominen piirikunta Kiinassa, ja Huanjiang ainoa maonaneille varattu autonominen piirikunta.
Väestö.
Hechin asukkaista löytyy 47 etnistä ryhmää, josta zhuangit, han-kiinalaiset, yaot, miaot, mulamit, maonanit, dongit ja shuit ovat kotoperäisiä etnisiä ryhmiä.
Vuoden 2014 tietojen mukaan Hechissä asui 4 020 000 henkeä, josta han-kiinalaisten määrä oli 620 000 ja vähemistöjen määrä 3 400 000 (85%).
Michael Jace

Michael Andrew Jace (s. 13. heinäkuuta 1962 Paterson, New Jersey) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka on näytellyt muun muassa tv-sarjassa "Shield – lain varjolla".
Jace vangittiin vaimonsa murhasta vuonna 2014. Yli kahden vuoden tutkintavankeuden jälkeen tuomioistuin totesi hänet syylliseksi murhaan ja langetti hänelle 40 vuoden vankeustuomion.
Leo Heinänen

Leo Heinänen (4. kesäkuuta 1916 Lohja – 9. heinäkuuta 2008 Hyvinkää) oli suomalainen rakennusneuvos, rakennusmestari ja korjausrakentamiseen erikoistuneen "Rakennus Oy Leo Heinäsen" perustaja.
Rakennusmestariksi valmistumsen jälkeen Heinänen oli Fiskars Oy:n palveluksessa nuorempana rakennusmestarina, Osuusliike Ahjon rakennusosaston päällikkönä Hyvinkäällä sekä työpäällikkönä "Asvaltti- ja sementtivalimo Oy":ssä ja vastaavana rakennusmestarina ja työpäällikkönä Laatubetoni Oy:ssä.
Heinänen perusti vuonna 1966 oman rakennusliikkeen "Rakennus Oy Leo Heinäsen" joka erikoistui arvokohteiden kuten kirkkojen korjaukseen ja saneeraukseen pääkaupunkiseudulla. Liike rakensi myös uudiskohteita kuten Helsingin Messukeskuksen ensimmäinen vaihe ja Bäcksbackan taidemuseo. Heinänen myi liikkeensä vuonna 1999 ruotsalaiselle Peab-rakennusyhtiölle jouduttuaan sairauseläkkeelle. Heinäsen perustama liike toimii nykyisin nimellä "Peab Heinänen" ja se kuuluu ruotsalaiseen Peab-konserniin.
Leo Heinänen toimi vuosina 1975–1976 Suomen Lions-liiton puheenjohtajana. Hän organisoi puheenjohtajana ollessaan Lapuan patruunatehtaan räjähdysonnettomuuden uhrien hyväksi järjestetyn keräyksen ja hän rakennutti liitolle uuden toimitalon Raatimiehenkadulle sekä Lions-talon Helsingin Malmille.
Seppälänkangas

Seppälänkangas on Jyväskylän 19. kaupunginosa sekä sen suurimmaksi osaksi kattava tilastoalue, joka sijaitsee kaupungin koillisosassa Laukaan tien varressa. Se kuuluu Lohikoski-Seppälänkankaan suuralueeseen. Sen väkiluku oli 1 254 joulukuussa 2020.
Tilastoalue jakautuu kuuteen pienalueeseen: Eteläinen ja Pohjoinen Seppälänkangas, Eteläinen ja Pohjoinen Palokangas, Laasti sekä Palokärki. Niistä Palokärki käsittää lähinnä teollisuutta ja teollisuusyrityksiä. Siellä on muun muassa autoliikkeitä, katsastusliikkeitä ja autokorjaamoja. Eteläisen Seppälänkankaan pienalue sisältää lähinnä kauppa-alueita Seppälän jatkeena. Tilastoalue kattaa myös suurimman osan Tyyppälän ja Ankeriasjärven kaupunginosista, mutta ei Seppälänkankaan kaupunginosaan kuuluvaa Heinälammen asuinaluetta..
Jyväskylän Katulähetys järjestää Seppälänkankaan Kankitiellä tuettua asumista sekä tarjoaa tilapäistä asumispalvelua asunnottomille.
Carrus Star

Carrus Star (aikaisemmin Delta Star) on Carruksen valmistama linja-autosarja. Sarjan kehittely ja valmistus aloitettiin jo Delta-Planin aikana. Sarjaan kuului pääosin taajama-auto (30x), pikavuoroauto (50x) ja turistiauto (60x), joita valmistettiin vuoteen 2002 saakka.
Ensimmäinen sukupolvi.
Ensimmäisen sukupolven Delta Star vastasi myöhemmin tullutta Star 30:tä. Delta Star korvasi 500-mallin vuonna 1981. Star 30 korvasi tämän vuonna 1984.
Toinen sukupolvi.
Toisen sukupolven Delta Star oli valmistuksessa vuosina 1983–1988. Malleja olivat Star 30, Star 50 ja Superstar.
Kolmas sukupolvi.
Kolmannen sukupolven Delta Star (vuodesta 1989 Carrus Star) sisälsi mallit Star 301, Star 501, Star 601 (Superstar), Star 701 ja Jumbostar. Malleja valmistettiin vuosina 1986–1995. Myöhemmin sarjaan lisättiin harvinaiseksi jääneet pikkubussit Star 102 ja Star 202, jotka saivat jo uuden sarjan merkinnät.
Neljäs sukupolvi.
Neljännen sukupolven Carrus Starin valmistus aloitettiin vuonna 1995. Sarjaan kuuluivar Star 302, Star 502 ja Star 602. Malleja valmistettiin myös Puolassa nimillä Volvo 7350, Volvo 7450 ja Volvo 7550. Neljännen sukupolven Starista kehitettiin viides sukupolvi vuonna 2001.
Carrus Star 502 on turistilinja-auto. Sitä käytetään myös pikavuoroissa. Se perustuu Delta-Planin Delta Stariin. Myöhemmin mallin on korvannut Volvo 9700.
Viides sukupolvi.
Viidennen sukupolven Carrus Star oli Volvo 9700 -bussin versio toisen valmistajan (tarkemmin sanoen Scanian) alustalle. Siitä valmistettiin malleja Star 503 ja Star 603, joiden Volvo-versiot olivat 9700H ja 9700HD. 603 jäi harvinaiseksi, sillä sitä valmistettiin vain kaksi kappaletta. Vuonna 2002 valmistus lopetettiin Carruksen keskittyessä Volvoihin.
Rihlahedelmät

Rihlahedelmät ("Averrhoa") on kasvisuku, joka kuuluu käenkaalikasvien heimoon. Rihlahedelmät kasvavat luonnonvaraisina trooppisessa Aasiassa, ja niiden hedelmät ovat syötäviä. Suvun tunnetuin laji on karambola eli tähtihedelmä ("Averrhoa carambola"), jonka lisäksi myös lajia "Averrhoa bilimbi" kasvatetaan hedelmäpuuna.
Rihlahedelmien tieteellinen nimi "Averrhoa" viittaa andalusialaiseen filosofiin Averroësiin.
Ulkonäkö ja koko.
Rihlahedelmät ovat ainavihantia puita tai pensaita. Lehdet ovat vuorottaisia, korvakkeettomia ja päätölehdykkäisen parilehdykkäisiä. Kukinnot ovat viuhkoja tai kerrannaisterttuja. Viisilukuiset kukat ovat pieniä ja tuoksuvia. Kukkien tyvestä yhteenkasvettuneet verholehdet ovat punaisia ja terälehdet valkoisia, vaaleanpunaisia tai punavioletteja. Hedelmät ovat pitkänomaisia, mehukkaita ja usein viisilohkoisia marjoja. Marjoissa on kussakin monta siementä, jotka ovat joskus siemenvaipallisia.
Lajit.
Rihlahedelmiin kuuluu ainakin viisi lajia.
Gelaot

Gelaot (, , oman nimitys Klo tai Klau) ovat yksi Kiinan virallisesti tunnustamista 55:tä etnisestä vähemmistöryhmästä. Vuoden 2000 väestönlaskennan mukaan heitä oli Kiinassa yhteensä 579 357. Valtaosa heistä asuu Guizhoun maakunnan länsi- ja luoteisosissa, erityisesti lähellä Zunyia ja Anshunia. Yunnanissa ja Guangxissa asuu jonkin verran gelaoja. Vietnamissa asuu myös pienin määrin gelaoita.
Averrhoa bilimbi

Averrhoa bilimbi on kasvilaji, joka kuuluu rihlahedelmien ("Averrhoa") sukuun. Se on pieni puu, jota kasvatetaan tropiikissa hedelmäpuuna. Lajia ja sen hedelmää kutsutaan usein maailmalla "bilimbiksi". Bilimbi on paremmin tunnetun karambolan ("Averrhoa carambola") eli tähtihedelmän lähisukulainen. Toisin kuin karambolan viisilohkoiset hedelmät, bilimbin hedelmät ovat poikkileikkauksestaan pyöreitä.
Tuntomerkit.
Bilimbi on pieni, mutta pitkäikäinen puu, joka kasvaa 5–10 metriä korkeaksi. Se muistuttaa paljon toista trooppista hedelmäpuuta, karvaslaipikkaa, joka ei kuitenkaan ole sille sukua. Rungot ovat monihaaraisia ja oksat pystyjä. Lehdet ovat vuorottaisia, parilehdykkäisiä ja 30–60 cm pitkiä. Lehdykät ovat puikeita tai pitkänpyöreitä, pyöreätyvisiä, teräväkärkisiä, 2–10 cm pitkiä ja 1,2–1,25 cm leveitä. Pienet viisiterälehtiset tuoksuvat kukat ovat suoraan rungosta ja vanhoista paksuista oksista tulevissa kukinnoissa. Hedelmät ovat soikean lieriömäisiä ja 4–10 cm pitkiä. Kypsinä ne ovat kellertäviä, vihertäviä tai lähes valkoisia. Hedelmien kuoret ovat hyvin ohuet. Hapan malto on vihreää ja hyytelömäistä. Hedelmissä on muutamia litteitä, 6 mm leveitä siemeniä.
Levinneisyys.
Puun uskotaan olevan kotoisin Indonesiasta. Sitä on kasvatettu hedelmäpuuna jo vuosisatoja, ja se on hyvin yleinen sekä puutarhoissa että villiintyneenä suuressa osassa trooppista Aasiaa ja osissa Afrikkaa. 1700- ja 1800-luvuilla sitä alettiin kasvattaa myös trooppisessa Amerikassa ja Australiassa.
Käyttö.
Bilimbiä käytetään hedelmäpuuna. Hedelmiä syödään harvoin sellaisenaan, mutta niistä tehdään säilykkeitä ja hilloja. Niitä käytetään myös chutneyn ja curryjen valmistuksessa.
Hydraulic Press Channel

Hydraulic Press Channel on suomalaisen Lauri Vuohensillan luoma Youtube-kanava. Kanavalla Vuohensilta hajottaa vaimonsa Hanna Vuohensillan kanssa erilaisia esineitä hydraulipuristimen avulla. Kanava luotiin lokakuussa 2015. 
Hydraulic Press Channel nousi suosioon maaliskuussa 2016, kun kanavan paperinmurskausvideo jaettiin Reddit-palvelussa. 
Kanavan videoissa on murskattu myös muun muassa keilapallo, jääkiekko ja Nokian 3310-puhelin. Huhtikuussa 2016 Vuohensillalle tuli Valkoisesta talosta pyyntö kaapeliboksin murskaamisesta. Valkoinen talo julkaisi murskausvideon sosiaalisessa mediassaan.
Helmikuussa 2025 kanavalla oli yli kymmenen miljoona tilaajaa ja yli 6,2 miljardia näyttökertaa Youtubessa. Vuonna 2023 seuraajia oli Tiktokissa 14,4 miljoonaa.
Toukokuussa 2016 Vuohensilta vieraili myös "Arto Nyberg" -ohjelmassa sekä "Possessa".
Live! At the Golden Circle

Live! At the Golden Circle on ruotsalaisen Made in Sweden -yhtyeen livealbumi, joka julkaistiin vuonna 1970 levymerkillä Sonet. Levystä on tehty CD-versio vuonna 2002.
Ashley C. Williams

Ashley Christina Williams (s. 24. tammikuuta 1984) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on näytellyt muun muassa elokuvassa "The Human Centipede".
Bobby Wood

Bobby Shou Wood (s. 15. marraskuuta 1992 Honolulu, Havaiji) on yhdysvaltalainen jalkapalloilija, joka edustaa Saksan Bundesliigassa pelaavaa Hamburger SV:tä. Oikeajalkainen Wood on pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän kuuluu myös Yhdysvaltain jalkapallomaajoukkueeseen.
Seurajoukkueura.
Wood siirtyi vuonna 2007 kotimaastaan saksalaisen 1860 Münchenin juniorijoukkueeseen. Hän debytoi seuran edustusjoukkueen paidassa 2. Bundesliigassa kaudella 2010–2011, jolloin hän pelasi viidessä ottelussa. Yhteensä Wood pelasi 1860 Münchenin paidassa vuosina 2011–2015 50 ottelua onnistuen kolmesti maalinteossa. Kevätpuoliskon kaudesta 2014–2015 Wood oli lainassa 2. Bundesliigan Erzgebirge Auessa, jossa hän pelasi yhdeksässä ottelussa tehden kolme maalia. Kaudeksi 2015–2016 Wood siirtyi saman sarjan Union Berliniin, jossa hän pelasi kauden aikana 31 ottelussa onnistuen maalinteossa 17 kertaa. Näin hänestä tuli eniten maaleja yhden kauden aikana Saksan kahdella korkeimmalla sarjatasolla tehnyt yhdysvaltalaispelaaja.
Kesällä 2016 Wood siirtyy Bundesliigan Hamburger SV:hen.
Maajoukkueura.
Wood on edustanut Yhdysvaltoja nuorten maajoukkuetasolla. Yhdysvaltain jalkapallomaajoukkueessa hän teki debyyttinsä elokuussa 2013 ystävyysottelussa Bosniaa ja Hertsegovinaa vastaan. Avausmaali syntyi seitsemännessä maaottelussa kesäkuussa 2015 Alankomaita vastaan. Lokakuussa 2015 Wood tuli vaihdosta kentälle CONCACAF Cupissa Meksikoa vastaan tasoittaen ottelun jatkoajalla, mutta Meksiko voitti ottelun ja saavutti paikan vuoden 2017 Maanosaliittojen cupiin.
Wood kuuluu Yhdysvaltain ryhmään vuoden 2016 Copa América Centenariossa. Hän on pelannut kaikkiaan 39 maaottelua ja tehnyt niissä 12 maalia.
Muuta.
Woodilla on afroamerikkalaisia ja japanilaisia sukujuuria.
Cheap Wine and Quality Time

Cheap Wine and Quality Time on suomalaisen punkyhtye Anal Thunderin EP-levy, joka julkaistiin marraskuussa 2003 levymerkillä Hell’s Tone Records.
Julkaisu sisältää aiemmasta tuotannosta poiketen enemmän ulottuvuutta, ja "Lammaszinen" Jouni Parkku toteaakin yhtyeen petranneen soundiaan edellisjulkaisuihin nähden. Poikkeuksellista on myös kappaleiden ajoittainen melankolisuus.
Montella

Montella on kunta Italiassa Campanian alueella Avellinon maakunnassa. 
Kunta on tunnettu kastanjoistaan, joilla on suojattu maantieteellinen merkintä SMM ("indicazione geografica protetta IGP").
Robert van der Horst

Robert van der Horst (s. 17. lokakuuta 1984 Eindhoven) on alankomaalainen maahockeypelaaja, joka edustaa kotimaansa pääsarjassa pelaavaa Oranje Zwartia. 180 senttimetriä pitkä ja 75 kilogrammaa painava van der Horst edustaa myös Alankomaiden maahockeymaajoukkuetta.
Van der Horst on osallistunut kaksiin kesäolympialaisiin, vuosina 2008 ja 2012. Vuonna 2012 Lontoosta hän saavutti hopeaa. MM-kilpailuista van der Horstilla on yksi hopea ja EM-kilpailuista yksi kulta ja kaksi hopeaa. Champions Trophyn hän on voittanut Alankomaiden kanssa kerran, sijoittuen toiseksi kaksi kertaa ja kolmanneksi niin ikään kaksi kertaa. 
Van der Horst on edustanut kasvattajaseuraansa Oranje Zwartia kaudesta 2012–2013 lähtien. Sitä ennen hän pelasi välillä HC Bloemendaalissa ja HC Rotterdamissa. Vuonna 2015 hän voitti Oranje Zwartin kanssa Euro Hockey Leaguen.
Van der Horst valittiin vuonna 2015 maailman parhaaksi pelaajaksi. Kymmenen vuotta aikaisemmin hänet valittiin maailman parhaaksi nuoreksi pelaajaksi.