tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Mahō shōjo Madoka Magica

Mahō shōjo Madoka Magica () on japanilainen, Shaftin tuottama 12-osainen animaatiosarja, jonka on ohjannut Akiyuki Shinbō ja käsikirjoittanut Gen Urobuchi. Sarjan pohjalta on luotu mediafranchise, johon kuuluu kolme elokuvaa sekä joukko sarjakuvia ja pelejä. Sarjakuvista kolmanteen elokuvaan pohjautuva "Hangyaku no monogatari" on julkaistu suomeksi nimellä "".
Juoni.
Sarjan tapahtumat sijoittuvat kuvitteelliseen Mitakiharan kaupunkiin. Sarjan päähenkilö on 14-vuotias koulutyttö Madoka Kaname. Madoka ja tämän ystävä Sayaka Miki kohtaavat noidiksi kutsuttuja hirviöitä vastaan taistelevan Mamin ja kissamaisen Kyubeyn, joka tarjoaa tytöille maagisia voimia noitien vastustamiseen vastineeksi kanssaan tehdystä sopimuksesta. Kyubey kutsuu tällaisten voimien vastaanottajia taikatytöiksi. Homura Akemi, Madokan luokalle juuri siirtynyt tyttö, kuitenkin varoittaa Madokaa taikatytöksi ryhtymisestä ja yrittää parhaansa mukaan estää Madokaa ottamasta taikavoimia vastaan. Mami kertoo Madokalle ja Sayakalle tytöille tarjotuista taikavoimista noitien muodostamasta uhasta. Tytöt joutuvat ratkaisemaan luottaakko Homuraan vai Kyubeyhin.
Marjo Bruun

Marjo-Riitta Sylvia Bruun (o.s. "Peltonen", s. 2. heinäkuuta 1956 Helsinki) on suomalainen agronomi ja Tilastokeskuksen entinen pääjohtaja (2012–2021).
Bruun valmistui agronomiksi vuonna 1988 Helsingin yliopistosta pääaineenaan maatalouspolitiikka. Vuosina 2000–2001 hän työskenteli Tieturi Oy:n projektipäällikkönä ja 2001–2003 konsultointijohtajana. Bruun oli maa- ja metsätalousministeriön Tietopalvelukeskuksen (Tike) tuotantopäällikkö 2003–2006, tilastoryhmän johtaja 2006–2007 ja keskuksen ylijohtaja 2007–2012.
Maaliskuussa 2012 kuntaministeri Henna Virkkunen (kok.) esitti Bruunia Tilastokeskuksen uudeksi pääjohtajaksi eläkkeelle jääneen Heli Jeskanen-Sundströmin seuraajaksi. Valtioneuvosto nimitti hänet virkaan seitsemän vuoden määräajaksi 1. toukokuuta 2012 alkaen. Hänet nimitettiin jatkokaudelle kesällä 2019. Bruun jäi virasta eläkkeelle tammikuussa 2021.
Bruun oli Tietotekniikan liiton hallituksen jäsen 2011–2012. Hän on ollut vuodesta 2012 Conference of European Statisticiansin (CES) hallituksen jäsen ja vuodesta 2013 Eurostat Partnership Groupin hallituksen sekä VATT:n neuvottelukunnan jäsen.
La chute des aigles

La chute des aigles (kansainvälinen nimike "Fall of the Eagles") on vuonna 1989 julkaistu Jesús Francon ohjaama ja käsikirjoittama ranskalais-belgialainen sota-/draamaelokuva, jonka pääosissa ovat Mark Hamill, Ramon Estevez ja Christopher Lee.
"La chute des aigles" sijoittuu toisen maailmansodan pyörteisiin Saksassa, missä kaksi nuorta miestä – toinen kiihkeä natsi ja toinen salainen anti-natsi – ovat rakastuneet samaan naiseen, joka on varakkaan pankkiirin tytär.
"La chute des aigles" sai ensi-iltansa 18. toukokuuta 1989 Ranskassa.
Nazaré

Nazaré on Portugalin rantakaupunki. Se sijaitsee Leirian piirissä Centron hallintoalueella maan keskiosassa. Nazarén kunnan pinta-ala on noin 82 neliökilometriä ja väkiluku 15 856 (vuonna 2024). Kunnan väestötiheys on siten 193 asukasta neliökilometrillä.
Nazarén kaupunki koostuu kolmesta osasta: "Praia" (ranta-alue), "Sítio" (90 metriä korkealla kukkulalla oleva vanha kylä) ja "Pederneira" (vuoren laella oleva kalastajakylä). Jyrkkä nousu Praiasta Sítioon voidaan kulkea köysiradan avulla. Nazarén kunnan pormestari on Manuel Sequeira. Kunnan juhlapäivä on 8. syyskuuta.
Kaupungin lähelle pääsee junalla Oeste-rataa pitkin, mutta lähin asema Valado on noin viiden kilometrin päässä Nazarésta.
Le boucher, la star et l'orpheline

Le boucher, la star et l'orpheline (kansainvälinen nimike "The Butcher, the Star and the Orphan") on vuonna 1975 julkaistu Jérôme Savaryn ohjaama ranskalainen komediaelokuva, jonka pääosissa ovat Gérard Croce, Valérie Kling, Rosa Fumetto ja Elisabeth Mortensen. Sivuosissa ovat muun muassa Christopher Lee, Micheline Presle, Delphine Seyrig ja Michel Simon.
Elokuvan käsikirjoittajina toimivat Jean Bach, Jérôme Savary ja Roland Topor ja tuottajana Christian Geray-Bellile. "Le boucher, la star et l'orpheline" sai ensi-iltansa Ranskassa 19. helmikuuta vuonna 1975.
Ice Palace Salavat Julajev

Ice Palace Salavat Julajev on Venäjällä, Ufan kaupungissa sijaitseva areena, jolle mahtuu 4 200 katsojaa. Se toimi neljänkymmenen vuoden ajan jääkiekkojoukkue Salavat Julajev Ufan kotiareenana, kunnes seura muutti vuonna 2007 valmistuneelle Ufa-Arenalle.
Areena toimii vuoden 2013 jääkiekon nuorten maailmanmestaruuskilpailujen toisena näyttämönä, Ufa-Arenan toimiessa kisojen keskusareenana.
Yao Defen

Yao Defen (15. heinäkuuta 1972 Lu’an – 13. marraskuuta 2012 Lu’an) oli kiinalainen nainen, joka oli kuollessaan Guinnessin ennätysten kirjan mukaan maailman pisin nainen. Viimeisimmässä Guinnessin tekemässä mittauksessa hänen pituudekseen vahvistettiin 233,3 cm. Kiinan viranomaiset kertoivat Yaon kuolemasta joulukuussa 2012.
Guinnessin ennätysten kirjaan Yao Fei pääsi vuonna 2010. Hänen normaalista poikkeava pituuskasvunsa johtui aivolisäkkeessä olleesta kasvaimesta. 
Maailman kaikkien aikojen pisin nainen on tiettävästi ollut vuonna 1982 kuollut Zeng Jinlian, joka oli 249 cm:n pituinen.
Rakenteinen ohjelmointi

Rakenteinen ohjelmointi () on ohjelmointiparadigma, joka pyrkii parantamaan tietokoneohjelmien koodin selkeyttä ja vähentämään ohjelmointiin kuluvaa aikaa käyttämällä loogisia kontrolli- ja toistorakenteita – kuten aliohjelmia ja silmukoita – yksinkertaisten ehtolauseiden ja GOTO-käskyjen sijaan. Näin voidaan välttää ”spagettikoodin” syntyminen. Rakenteista ohjelmointia voidaan tehdä millä tahansa ohjelmointikielellä, kuten proseduraalisen ohjelmoinnin kielellä, jos siinä on riittävät kontrollirakenteet tätä varten.
Strukturoitu ohjelmointimenetelmä pyrkii lisäämään ohjelmien luotettavuutta ja selkeyttä. Strukturoidussa ohjelmoinnissa ohjelman kontrolli on rajoitettu kolmeen rakenteeseen: peräkkäisten lauseiden muodostamaan sekvenssiin, IF ... THEN ... ELSE ja DO ... WHILE -rakenteisiin tai kolmen perusrakenteen yhdistelmiin. Tavoitteena on korkean modulaarisuuden ohjelma, jonka eri osat ovat hyvin riippumattomia toisistaan. Strukturoitu ohjelmointi voi olla vähemmän tehokasta kuin strukturoimaton ohjelmointi. Suuri osa struktoroidusta ohjelmoinnista voidaan jäljittää Edsger Dijkstran työhön.
ALGOL 60 -kieli esitteli lohkorakenteet, joihin sisältyy muuttujien näkyvyysalue ("scope") ja kontrollirakenteiden vaikutusalue. ALGOLissa oli myös sisäkkäiset if-then-else-lauseet ja rekursio.
ALGOLin seuraaja Pascal on esimerkki rakenteista ohjelmointia tukevasta kielestä ja FORTRANiin saatavalla esikääntäjällä sitä voidaan käyttää strukturoidulla tavalla.
Strukturoidussa ohjelmoinnissa pyritään parantamaan koodin selkeyttä ja vähentämään kehittämiseen kuluvaa aikaa käyttämällä loogisia rakenteita - kuten aliohjelmia ja silmukoita - yksinkertaisten ehtolauseiden ja GOTO-rakenteen sijaan. Näin voidaan välttää "spagettikoodin" syntyminen.
Olio-ohjelmointi voidaan käsittää strukturoidun ohjelmoinnin lajikkeeksi, joka ratkaisee sekä data-orientoituneen että toiminto-orientoituneen suunnittelun.
Bangladeshin nationalistipuolue

Bangladeshin nationalistipuolue ("BNP") () on bangladeshilainen keskustaoikeistolainen nationalistipuolue. Puolueen puheenjohtaja on entinen pääministeri Khaleda Zia.
Bangladeshin parlamenttivaaleissa joulukuussa 2018 pääministeri Sheikh Hasinan johtama hallitseva Awamiliitto sai murskaavan vaalivoiton.Se sai 96% äänistä ja liittolaisineen 288 paikkaa parlamentin 298 paikasta. Oppositiopuolue BNP ei tunnustanut tulosta. BNP:n johtaja Khaleda Zia oli vankilassa tuomittuna korruptiosta ja hänen poikansa Tarique Rahman puolestaan oli maanpaossa saatuaan elinkautisen vankeustuomion osallisuudesta salaliittoon Hasinan surmaamiseksi. Hasina voitti kolmannen peräkkäisen virkakauden pääministerinä.
Venezuelan yhdistynyt sosialistinen puolue

Yhdistynyt sosialistinen puolue ( eli PSUV) on venezuelalainen demokraattista sosialismia ajava vasemmistopuolue. Puolue muodostui vuonna 2007 useimpien Chávezia tukeneiden puolueiden parlamentaarikkojen yhdistyessä.
Puolueella oli noin 7,6 miljoonaa jäsentä vuonna 2014. Vuoden 2015 parlamenttivaaleissa puolue kärsi ensimmäisen tappionsa ja sai 55 edustajaa 167 paikkaiseen parlamenttiin.
Sarah (laulaja)

Noah Skaalum Jørgensen (vuosina 2014-2017 Cane Skaalum Jørgensen, aiemmin Sarah Skaalum Jørgensen) (s. 6. heinäkuuta 1995) on tanskalainen laulaja. Hän voitti Tanskan X Factor -kilpailun vuonna 2011. Hän ilmoitti kilpailun aikana olevansa lesbo. Sarahin ensimmäinen single oli "Okay". Hän pääsi debyyttialbumillaan ("Hjerteskud", 2011) listaykköseksi.
Sarah varttui Herlevissä. Hänellä on pikkuveli ja -sisko.
The Beatles Stereo Box Set

The Beatles Stereo Box Set on The Beatles -yhtyeen syyskuussa 2009 julkaistu CD-boksi. Se sisältää yhtyeen kaikki Britanniassa julkaistut studioalbumit stereoäänenlaadulla varustettuna. Poikkeuksen tekevät alun perin Yhdysvalloissa julkaistu "Magical Mystery Tour" -soundtrack sekä "Past Masters" -kokoelmat. Kaikki albumit ovat samana vuonna julkaistuja remasteroituja painoksia. Boksi julkaistiin vinyyliversiona vuonna 2012.
Stereoboksin vastineeksi julkaistiin samanaikaisesti "The Beatles in Mono" -kokoelma.
Tervaleppäkorpi

Tervaleppäkorpi kuuluu Suomen luonnonsuojelulain mukaan suojeltaviin luontotyyppeihin. Tervaleppäkorvessa on tulvien tai lähteiden vuoksi läpi kasvukauden niin märkää, että valtapuulajina siellä on muita Suomen puulajeja paremmin tulvaa sietävä tervaleppä. Tämä ei kuitenkaan yksinään riitä tervaleppäkorven määritelmäksi, vaan biotooppia (luontotyyppiä) on tarkasteltava kokonaisuutena: esimerkiksi melko yleiset järviruokovaltaiset, järvikortevaltaiset ja suursaravaltaiset, tervaleppää kasvavat kosteat alueet eivät ole tervaleppäkorpia. Osa kasvupaikkatyypin tunnistamisessa tärkeistä opaskasveista on lueteltu luonnonsuojeluasetuksen säännöksessä, mikä kuvastaa niiden merkitystä luontotyypin tunnistamisessa.
Eliöstö.
Tervaleppäkorvelle ovat ominaisia vanhat, kookkaat ja usein monirunkoiset tervalepät. Kosteus ja tiheään kasvavan tervalepän varjostus synnyttävät tasaisen, viileän ja kostean pienilmaston. Muita tervaleppäkorven puita voivat olla hieskoivu, harmaaleppä, puumaiset pajut, saarni ja vähäisessä määrin kuusikin. Aluskasvillisuudessa kuivempien mättäiden ja vetisten välikköpintojen vaihtelu on tyypillistä. Pensaina voi kasvaa esimerkiksi tuomea, pihlajaa, paatsamaa ja herukkaa. Mättäillä kasvaa varpujen ja sammalten ohella usein suuria saniaisia, kuten hiirenporrasta ja nevaimarretta. Märemmillä paikoilla kasvaa muun muassa vehkaa, kurjenmiekkaa ja rentukkaa.
Monet sienet ja jäkälät viihtyvät kosteassa korvessa. Linnuista tervaleppäkorvessa voi tavata muun muassa mustapääkertun, satakielen, mustarastaan ja pikkutikan. Tervalepän tyypillinen kääpä on harvinainen lakkakääpä.
Suojelu.
Vuonna 1997 voimaan tulleen luonnonsuojelulain määritelmän täyttäviä tervaleppäkorpia on koko maassa yhteensä vain muutamia satoja hehtaareja. Suurin osa niistä on pieniä, enintään muutaman hehtaarin laajuisia. Esimerkiksi Helsingin suojeltavien luontotyyppien kartoituksessa kesinä 1998 ja 1999 löytyi ainoastaan yksi, Vallisaaresta. Laajimmat ja edustavimmat esiintymät sisältyvät valtakunnallisiin suojeluohjelmiin.
Tervaleppäkorvet ovat erityisesti sienten, jäkälien ja monien eläinlajien elinympäristöinä tärkeitä. Tervaleppäkorvet ovat arkoja vesitalouden muutoksille, joten niitä uhkaa ennen muuta ojittaminen, rakentaminen ja vesistöjen säätely. Luontotyypin harvinaistumiseen on metsäojituksilla ollut suuri merkitys. Suurin osa Suomen tervaleppäkorvista sijaitsee Pori–Parikkala-linjan eteläpuolella.
Lakeuksien lukko (elokuva)

Lakeuksien lukko on Matti Kassilan ohjaama elokuva vuodelta 1951, hänen neljäs ohjaustyönsä. Elokuva perustuu Artturi Leinosen romaaniin "Lakeuksien lukko" (1920). Elokuvaa on luonnehdittu Romeo ja Julia -mukaelmaksi, jossa vastakkain ovat kartanonherra ja talonpoika.
Juoni.
Leinosen romaanin keskeisten henkilöiden esikuvat ovat todellisuudesta, Pohjanmaalta, maanviljelysneuvos Gustaf August Wasastjerna ja Jouppilan tilan isäntä, ajankohta on 1859. Isäntä ei suostu myymään maata patruunalle, ja he katsovat pahalla silmällä, kun heidän lapsensa löytävät toisensa.
Arviot.
Aikalaisarvioissa Kassilan ohjaustyö sai pääasiassa kiitosta. Erityistä huomiota keräsi näyttelijä Aku Korhonen: hän on ”se, jonka harteilla koko filmi oikeastaan kestääkin” (Paula Talaskivi, "Helsingin Sanomat"), joskin hänen näyttelijäntyönsä saa muun muassa Eugen Terttulalta ("Suomen Sosialidemokraatti") myös arvion ”teatraalinen”. Myös Matti Oraviston osasuoritus sai myönteistä huomiota. Erityistä kiitosta sai Pentti Unhon kuvaustyö, jonka varaan "Hufvudstadsbladetin" Hans Kutterin mielestä koko elokuva asettuu. Kassila sai itse muokata käsikirjoitusta, minkä on katsottu vaikuttaneen elokuvaan myönteisesti.
Bodies

Bodies on Robbie Williamsin kahdeksannen studioalbumin, Reality Killed the Video Starin ensimmäinen single ja sen julkaisi EMI 12. lokakuuta 2009. Kappale sai ensiesityksensä 4. syyskuuta 2009 The Chris Moyles Show:ssa BBC Radio 1:llä klo 8:00 aamulla Williamsin kanssa tehdyn haastattelun jälkeen. Se on Williamsin ensimmäinen singlejulkaisu sooloartistina sitten maaliskuussa 2007 julkaistun "She's Madonnan". "Bodies" sijoittui Ison-Britannian singlelistoilla ylimmillään sijalle 2, myyden 89 000 kappaletta ensimmäisen viikon aikana ja saavuttaen parhaimmat ensimmäisen viikon myynnit sitten "Rock DJ:n". Williamsin singlen kuitenkin päihitti 1. sijalle päässyt Alexandra Burken "Bad Boys", joka julkaistiin samana päivänä, mutta saavutti kuitenkin 187 000 kappaleen myynnit samalla viikolla. Singlen taustakuvan on ottanut Julian Broad.
Raitalista.
International CD Single
Digital EP
Sanoitukset.
Kappaleen arvoitukselliset sanoitukset, valikoimalla uskonnollisia viittauksia on aiheuttanut paljon spekulointia. Lokakuussa 2010 "Q Magazinen" Williamsille tekemässä haastattelussa Williams sanoi sanoituksien olevan "saatanan siansaksaa", joita hän teki järjettömänä. Hän vielä lisäsi että "Kuka tietää mitä minä yritin? Olin vitun jähmettynyt."
Musiikkivideo.
Kappaleen musiikkivideo kuvattiin Mojaven aavikolla, sen ohjasi hänen työtoverinsa Vaughan Arnell ja videolla esiintyy myös Williamsin sen aikainen tyttöystävä Ayda Field, joka on hänen nykyinen vaimo. Videon ensinäytös oli 9. syyskuuta 2009.
Albanialainen elokuva

Albanialainen elokuva sai alkunsa vuonna 1947, jolloin Albaniassa kuvattiin ensimmäiset uutiselokuvat. Vuonna 1952 Tiranaan perustettiin Neuvostoliiton tuella Shqipëria e Re (”Uusi Albania”) -elokuvastudio. Samoihin aikoihin maassa alettiin valmistaa dokumenttielokuvia. Sergei Jutkevitš ohjasi vuonna 1954 valmistuneen neuvostoliittolais-albanialaisen yhteistuotannon "Veliki voin Albanii Skanderbeg" (”Albanian suuri soturi Skanderbeg”). Suomessa elokuvaa esitettiin nimellä "Kultainen haarniska". Ensimmäinen kokonaan albanialainen näytelmäelokuva oli Kristaq Dhamon ohjaama "Tana" vuonna 1958.
Albanian elokuvatuotanto kehittyi erityisesti vuosina 1975–1990, jolloin maassa tehtiin vuosittain keskimäärin 13 näytelmäelokuvaa. Vuonna 1980 Shqipëria e Re tuotti 40 dokumenttielokuvaa, 26 uutisfilmiä, 14 näytelmäelokuvaa ja 10 animaatiota. Tunnettuja ohjaajia olivat Dhimitër Anagnosti, Viktor Gjika, Piro Milkani ja Esat Musliu. Elokuvissa käynti oli hyvin suosittua. Vuonna 1970 Albaniassa oli 450 elokuvateatteria, joihin myytiin 20 miljoonaa lippua.
Kommunistivallan aikana albanialaisten elokuvien sisältö oli voimakkaan propagandistinen. Niiden keskeisiä aiheita olivat toisen maailmansodan aikainen vastarintaliike sekä sosialistisen yhteiskunnan rakentamiseen liittyvät moraalikysymykset. Nykyperspektiivistä katsoen filmien taiteellinen taso oli usein kyseenalainen, mutta olosuhteet huomioon ottaen maan elokuvateollisuus ylsi merkittäviin saavutuksiin.
Elokuvien tuotanto lakkasi kommunistisen järjestelmän romahdettua 1990-luvun alussa. Uusia elokuvia alettiin valmistaa vasta vuosikymmenen lopulla. Samalla maahan avattiin ensimmäiset nykyaikaiset elokuvateatterit ja Shqipëria e Re nimettiin Kansalliseksi elokuvakeskukseksi (Qendra Kombëtare e Kinematografisë). Tunnettuja albanialaisia nykyohjaajia ovat Gjergj Xhuvani, Albert Minga ja Fatmir Koçi.
Ruusuprojekti

Ruusuprojekti on Pyhärannassa sijaitsevan Santtion kyläseuran projekti, jonka tavoitteena on pyrkiä luomaan ruusuista maisemaa Kolmen ajan rannikko -kehittämisprojektin Vakka-Suomeen ja Rauman seudulle. Tämä tapahtuu istuttamalla teiden varsille, pihoille ja kyliin mahdollisimman paljon pimpinellaruusuja ja muita perinteisiä, vanhanajan kestäviä ruusuja. Santtion kylän oma nimikkoruusu on juhannusruusu ("Rosa pimpinellifolia" 'Plena'). Ensimmäiset ruusut istutettiin kylätalo Mainingin pihaan vuonna 1999.
Projekti sai alkunsa, kun Mainingin pihalle päätettiin hankkia juhannusruusu. Santtioseuran puheenjohtaja Esa Urhonen tutustui ruusujen maailmaan nousiaislaisen puutarhuri Seppo Lundgrenin opastuksella. Monia ruusulajikkeita tutkailtaessa syntyi samalla ajatus ruusuillan järjestämisestä. Ruusuillan puhujaksi saatiin pimpinellaruusuihin erikoistunut Aila Korhonen. Innostavan illan seurauksena syntyi teos "Pimpinella kylämaiseman ruusu", jonka julkaisi Santtioseura vuonna 2004. Teoksessa käytettiin apuna Suomen Ruususeuran kirjasena julkaisemia Aila Korhosen tekstejä. Kirjan tekijät ovat Peter Joy, Mirja Kauppila-Laine ja Esa Urhonen.
Santtion kylälle on hankittu myös uusia ruusulajikkeita; hankkeessa on ollut mukana Maatalouden tutkimuskeskus, Turun ruususeura, Suomen Ruususeura ja Hongiston taimisto. Kylätalo Mainingissa pidettiin vuonna 2003 Ruusun päivä -tapahtuma, jossa esiteltiin muun muassa ruusunpensaiden hoitoa. Tuolloin kylällä kasvoi noin 500 ruusupensasta.
Haapasuomusammal

Haapasuomusammal ("Radula complanata") on maksasammallaji suomusammalten heimossa ("Radulaceae"). Sitä esiintyy Maan pohjoispuoliskon lauhkealla ja viileällä vyöhykkeellä. Suomessa haapasuomusammalta esiintyy aivan koko maan alueella. Se on yleinen ja uhanalaisuusluokituksessa elinvoimainen laji (LC).
Haapasuomusammal kasvaa metsähaapojen ("Populus tremula") ja jalojen lehtipuiden rungoilla, sekä myös kivialustalla.
Haarusammal

Haarusammal ("Lepidozia reptans") on maksasammallaji haarusammalten heimossa ("Lepidoziaceae"). Sitä esiintyy Maan pohjoispuoliskon havumetsävyöhykkeellä. Suomessa haarusammalta esiintyy aivan koko maan alueella. Se on yleinen ja uhanalaisuusluokituksessa elinvoimainen laji (LC).
Haarusammal kasvaa varjoisissa metsissä lahopuulla, kannoilla, kostealla humuksella, jyrkänteen tyvillä, lohkareilla.
Pikkuraippasammal

Pikkuraippasammal ("Anastrophyllum minutum") on maksasammallaji korvasammalten heimossa ("Jungermanniaceae"). Se on laajasti levinnyt laji, jota esiintyy Maan pohjoispuoliskolla ja Etelä-Afrikassa. Suomessa pikkuraippasammalta esiintyy aivan koko maan alueella. Se on yleinen ja uhanalaisuusluokituksessa elinvoimainen laji (LC).
Pikkuraippasammal kasvaa karuilla silikaattikallioilla, harvoin lahopuulla tai tuntureilla maalla.
Isoraippasammal

Isoraippasammal ("Anastrophyllum saxicola") on maksasammallaji korvasammalten heimossa ("Jungermanniaceae"). Sitä esiintyy Maan pohjoispuoliskolla vuoristoissa, arktisilla alueilla ja havumetsävyöhykkeellä. Suomessa isoraippasammalta esiintyy aivan koko maan alueella. Se on yleinen ja uhanalaisuusluokituksessa elinvoimainen laji (LC).
Isoraippasammal kasvaa silikaattikallioilla, louhikoissa ja kivenlohkareilla.
Metsäpykäsammal

Metsäpykäsammal ("Barbilophozia barbata") on maksasammallaji korvasammalten heimossa ("Jungermanniaceae"). Sitä esiintyy Maan pohjoispuoliskolla lauhkealta vyöhykkeeltä havumetsäalueen pohjoisosiin.
Suomessa metsäpykäsammalta esiintyy aivan koko maan alueella. Se on yleinen ja uhanalaisuusluokituksessa elinvoimainen laji (LC).
Kivipykäsammal

Kivipykäsammal ("Barbilophozia hatcheri") on maksasammallaji korvasammalten heimossa (Jungermanniaceae). Sitä esiintyy Maan pohjoispuoliskolla lehtimetsävyöhykkeeltä arktisille alueille ja Antarktiksella. Suomessa kivipykäsammalta esiintyy aivan koko maan alueella. Se on yleinen ja uhanalaisuusluokituksessa elinvoimainen laji (LC).
Kivipykäsammal kasvaa metsissä kallioilla ja maalla.
Vaarapykäsammal

Vaarapykäsammal ("Barbilophozia lycopodioides") on maksasammallaji korvasammalten heimossa ("Jungermanniaceae"). Sitä esiintyy Maan pohjoispuoliskolla vuoristoissa ja havumetsävyöhykkeeltä arktisille alueille. Suomessa vaarapykäsammalta esiintyy aivan koko maan alueella. Se on yleinen, pohjoisosassa hyvin yleinen ja uhanalaisuusluokituksessa elinvoimainen laji (LC).
Vaarapykäsammal kasvaa havumetsissä humuksella ja kivipinnalla.
Kutonen (jalkapallo)

Kutonen on Suomen jalkapalloilun kahdeksanneksi korkein sarjataso. Sarjasta on mahdollista nousta Vitoseen. Peliaika sarjassa on eteläisellä alueella 2 x 35 min ja itäisellä sekä läntisellä alueilla 2 x 45 min.
Fernando del Valle

Fernando del Valle (ent. Brian Skinner, s. 28. helmikuuta 1964) on yhdysvaltalainen oopperalaulaja, äänialaltaan on tenori.
Del Valle vaihtoi sukunimensä kunnioittaakseen isoisäänsä Fernando Meléndez del Vallea, joka oli myös tenori. Hän on vuonna 1876 El Salvadorin presidenttinä toimineen Andrés del Valle pojanpojanpoika ja eversti José María San Martínin (El Salvadorin presidentti vuosina 1854–1856 ja Santa Teclan kaupungin perustaja) jälkeläinen.
Del Valle syntyi Louisianan New Orleansissa. Hän valmistui Tulanen yliopistosta sekä Southern Methodist Universitystä, joka sijaitsee Texasin Dallasissa. Hän opiskeli myös San Franciscon oopperan Merola Opera Programissa vuosina 1992 ja 1993. Myöhemmin hän voitti Chicagon Bel Canto -kilpailun ja muutti Italiaan, missä hän opiskeli Carlo Bergonzin, Thomas Haywardin ja Elena Nikolaidin johdolla.
Del Valle debytoi oopperassa seitsemäntoista ikäisenä vuonna 1981 ja lauloi seuraavana vuonna Bachin Matteus-passion tenorisolistina New Orleansissa. Hän jatkoi uraansa konserttitenorina laulaen muun muassa Beethovenin "Missa Solemnisin" sekä Verdin, Brittenin ja Lloyd Webberin Requiemien solistina. Euroopan-debyytti oli vuonna 1995 Beethovenin 9. sinfoniassa Orchestra Sinfonica di Milano Giuseppe Verdin kanssa, ja pian hän lauloi oopperarooleja italialaisissa oopperataloissa. Hän debytoi 1998 menestyksekkäästi Saksassa ja Wexford Festivalilla Irlannissa. Vuodesta 1999 lähtien del Valle on esiintynyt ympäri maailmaa. Muutaman vuoden ajan hän oli kiinnitettynä Staatstheater Darmstadtin tenoriksi.
Vuonna 2003 Ricarda Jacobi maalasi hänen muotokuvansa. Vuonna 2004 El Salvadorin entinen Yhdysvaltain-suurlähettiläs Ernesto Rivas-Gallont kutsui del Vallen laulamaan kaksi konserttia Santa Teclan kaupungin 150-vuotisjuhlan kunniaksi. Hartaana katolisena del Valle pyysi, että ensimmäinen konsertti pidettäisiin 23. syyskuuta, pyhän Theklan juhlapäivänä.
501 (artisti)

501 (oikealta nimeltään Jussi Leväsalmi) on suomalainen elektronisen musiikin tuottaja ja DJ. 501 aloitti musiikin harrastamisen vuonna 1993, kun hän sai joululahjaksi kitaran. Hänen harrastuksensa jatkui aina vuoteen 2005 asti, jonka jälkeen hän ryhtyi elektronisen musiikin tuottajaksi. Vuosina 2003–2008 hänet tunnettiin IDM-tuottajana nimellä Contour. Vuodesta 2008 lähtien, hänet on tunnettu dubstep-tuottajana nimellä 501.
Superoksididismutaasi

Superoksididismutaasi eli SOD on entsyymi, joka katalysoi superoksidi-ionien disproportioitumista vetyperoksidiksi ja hapeksi. Superoksididismutaasi on tärkeä antioksidantti useissa soluissa ja sitä esiintyy lähes kaikissa esitumallisissa ja aitotumaisissa. Superoksididismutaasin EC-numero on EC 1.15.1.1.
Rakenne ja toiminta.
Superoksidisdismutaasia esiintyy lähes kaikissa eliöissä. Aito- ja esitumaisten superoksididismutaasit poikkeavat toisistaan kofaktorina toimivien metallikationien suhteen. Aitotumaisilla eliöillä superoksididismutaasi vaatii yleensä toimiakseen sekä kupari- että sinkki-ionin, kun esitumaisilla kofaktorina on tyypillisesti rauta- tai mangaani-ioni. Eräillä "Streptomyces"-suvun bakteereilla kofaktorina toimii nikkeli-ioni.
Useimmilla aitotumaisilla superdismutaasista on kaksi muunnosta: superoksididismutaasi 1 ja superoksididismutaasi 2. Superoksididismutaasi 1 esiintyy sytoplasmassa ja on rakenteeltaan dimeeri ja siihen sitoutuvat sinkki- ja kupari-ionit. Superoksididismutaasi 2 on mitokondrioissa esiintyvä muoto, joka on rakenteeltaan tetrameeri ja sitoutunut mangaani-ioneihin. Nisäkkäillä on myös superoksididismutaasi 3, joka on superoksididismutaasi 2:n tavoin tetrameeri, mutta jonka rakenteeseen on sitoutunut kupari -ja sinkki-ioneja. Superoksididismutaasi 3 esiintyy soluväliaineessa.
Superoksididismutaasi hajottaa superoksidi-ionin kahdessa vaiheessa. Ensimmäisessä vaiheessa superoksidi-ioni muodostaa entsyymin ja entsyymiin sitoutuneen siirtymämetallikationin kanssa kompleksin ja hapettuu hapeksi. Tällöin metallikationi pelkistyy. Kupari pelkistyy hapetusluvulta +II hapetusluvulle +I ja mangaani tai rauta pelkistyy hapetusluvulta +III hapetusluvulle +II. Superoksidi-ioni kykenee hapettamaan metallikationit niiden alkuperäiselle hapetusluvulle pelkistyen itse vetyperoksidiksi. Superoksididismutaasin toimintaa voidaan kuvata seuraavilla reaktioyhtälöillä.
M(n+1)+-SOD + O2- → Mn+-SOD + O2
Mn+-SOD + O2-; + 2H+ → M(n+1)+-SOD + H2O2.
Superoksididismutaasia inhiboi muun muassa syanidi-ioni.
De la Chapelle

De la Chapelle [döla ʃa'pell] on alkujaan ranskalaistaustainen aatelissuku, joka on edustettuna Suomen aatelissa vapaaherrallisena sukuna.
Suku on alkujaan ranskalainen sotilassuku. Sen pohjoismaisen haaran varhaisin tunnettu esi-isä on everstiluutnantti Adam Richard de la Chapelle (k. 1636), joka tuli Ranskasta Ruotsin palvelukseen vuonna 1611 ja toimi palkkasotilaiden komentajana. Hänen neljä upseeripoikaansa naturalisoitiin Ruotsin aateliin vuonna 1653 ja suku merkittiin seuraavana vuonna Ruotsin ritarihuoneelle aatelisena sukuna numero 584. Suku jatkui vain yhdestä pojasta, everstiluutnantti Julius Richard de la Chapellesta (1625–1672). Suku asettui 1780-luvulla Suomeen ja introdusoitiin Suomen ritarihuoneelle sen järjestäytymisen yhteydessä vuonna 1818 aatelisena sukuna numero 47. Ruotsissa suku sammui vuonna 1823.
Senaattori Albrecht Fredrik Richard de la Chapelle korotettiin Suomessa vuonna 1856 vapaaherraksi ja introdusoitiin seuraavana vuonna vapaaherrallisena sukuna numero 39. Hän otti suvun tunnuslauseeksi latinankielisen "Legibus colendis" (”varjele lakeja”). Hänen jälkeläisistään versoi merkittävä virkamiessuku ja sotilastraditio jäi suvussa syrjään. Hänen yksi poikansa, yksi tyttärenpoikansa ja kaksi vävyään kohosivat myös senaattoreiksi. De la Chapellejen asema merkittävänä virkamiessukuna hiipui kuitenkin jo 1900-luvulle tultaessa. Pelkästään aatelinen sukuhaara sammui Suomessa vuonna 1862, jolloin vain vapaaherrallinen haara jäi jäljelle.
Suomi NPP

Suomi National Polar-orbiting Partnership eli Suomi NPP on Nasan, Yhdysvaltain puolustusministeriön ja Yhdysvaltain liittovaltion sää- ja valtamerentutkimusorganisaation NOAA:n (United States National Oceanic and Atmospheric Administration, suomeksi 'Yhdysvaltain kansallinen valtameri- ja ilmakehähallinto.') sääsatelliitti, joka laukaistiin 28. lokakuuta 2011 maata kiertävälle radalle, ja on yhä toiminnassa. Sen koko nimi tarkoittaa (Yhdysvaltain) kansallista, (eri viranomaistahojen) yhteistyöllä tehtyä, (maapallon) navan yli kiertävää (satelliittia), ja nimi "Suomi" tulee suomalaistaustaisen säätieteilijän Verner E. Suomen nimestä.
Satelliitti laukaistiin Yhdysvaltain ilmavoimien lentotukikohdasta Vandenberg Air Force Basesta, Kaliforniasta.
Teknologialtaan Suomi NPP edustaa uutta sukupolvea tai siirtymävaihetta uuteen sukupolveen. Vielä kehittyneempien satelliittien on tarkoitus seurata sitä tulevina vuosina.
Albert Henrik de la Chapelle

Albert Henrik de la Chapelle (23. helmikuuta 1871 Helsinki – 15. joulukuuta 1932 Helsinki) oli Marian sairaalan lastenosaston ylilääkäri.
De la Chapellen vanhemmat olivat esittelijäsihteeri, vapaaherra Axel Fredrik de la Chapelle ja Armida Helena Antell ja puoliso vuodesta 1898 Ilma Maria Skog. De la Chapelle tuli ylioppilaaksi 1892, valmistui lääketieteen kandidaatiksi 1894, lääketieteen lisensiaatiksi 1899 sekä väitteli lääketieteen ja kirurgina tohtoriksi 1907. De la Chapelle oli Helsingin yliopiston pediatriikan dosentti 1909–1922. Helsingin kaupungin bakteriologisen laboratorion osastonjohtajana hän toimi 1907–1930 ja Marian sairaalan lastenosaston lääkärinä 1914–1932. Hän toimi myös yksityisenä lastenlääkärinä. De la Chapelle oli myös tunnettu hedelmänviljelijä, joka perusti Tenholaan Lindön puutarhan.
De la Chapelle oli aatelissäädyssä edustajana valtiopäivillä 1897 ja 1899. Helsingin kaupunginvaltuuston jäsenenä hän oli 1915–1918. De la Chapelle oli Uusmaalaisen osakunnan kuraattorina ja vaikutti merkittävällä tavalla osakuntatalon rakentamiseen. Hän kuului jäsenenä siihen komiteaan, joka valmisteli suurta adressia helmikuun manifestin jälkeen ja hän oli mukana 1900-luvun alussa myös muissa venäläistettämisen vastustustoimissa. 
Albert de la Chapellen pojanpoika oli geneetikko Albert de la Chapelle.
Albrecht Fredrik Richard de la Chapelle

Albrecht Fredrik Richard de la Chapelle (15. tammikuuta 1785 Bromarv – 28. tammikuuta 1859 Helsinki) oli suomalainen vapaaherra, juristi, valtiopäivämies ja senaattori. 
Henkilöhistoria.
De la Chapellen vanhemmat olivat tilanomistaja, luutnantti Fredrik de la Chapelle ja Katarina Charlotta Hageman ja puoliso vuodesta 1816 Anna Charlotta Sacklén (k. 1874). De la Chapelle oli ylioppilas Uppsalassa 1796 ja Turussa 1798. Hän suoritti tuomarintutkinnon 1803 ja sai molempien oikeuksien kunniatohtorin arvon 1840. De la Chapelle tuli Turun hovioikeuden ylimääräiseksi notaariksi 1805 ja hallituskonseljin eli senaatin oikeusosaston kanslistiksi 1809, protokollasihteeriksi 1811 ja esittelijäsihteeriksi 1816. Senaatin oikeusosaston jäsen hän oli 1822–1856 ja samalla Vaasan laamannikunnan laamanni 1836–1859. De la Chapelle sai valtioneuvoksen arvon 1830 ja todellisen valtioneuvoksen arvon 1837. Vapaaherra hänestä tuli 1856. Hän omisti Lindön kartanon Tenholassa. De la Chapelle oli valtiopäivämies Porvoon valtiopäivillä 1809. Vuosina 1842–1847 hän oli puheenjohtajana komiteassa, joka tutki Venäjän mallin mukaan tehtyä Suomen lakien kodifioimisehdotusta. Hänen ansiostaan ehdotus hylättiin.
Albrecht Fredrik Richard de la Chapellen poikia olivat senaattori Frans Richard de la Chapelle ja juristi, valtiopäivämies Claes Leonard de la Chapelle.
Videopelivuosi 2013

Videopelivuosi 2013 käsittelee vuoden 2013 aikana julkaistuja videopelejä ja videopelimaailman merkittäviä tapahtumia.
5. maaliskuuta - British Academy Games Awards
11.–13. kesäkuuta – E3 2013 järjestettiin Los Angelesissa.
 21. - 25. elokuuta - Gamescom
7. joulukuuta - Spike Video Game Awards järjestetään viimeisen kerran, nimellä VGX
 15. tammikuuta – "" 
 31. tammikuuta – "Antichamber" 
 8. helmikuuta – "Dead Space 3" 
 21. helmikuuta - "Crysis 3" 
 5. maaliskuuta – "Tomb Raider" 
 7. maaliskuuta – "SimCity" 
 26. maaliskuuta – "BioShock Infinite" 
 27. maaliskuuta – "" 
 3. kesäkuuta – "Remember Me" 
 14. kesäkuuta – "The Last of Us" 
 21. kesäkuuta – "MotoGP 13" 
 20. elokuuta - "" 
 10. syyskuuta – "NHL 14" 
 17. syyskuuta – "Grand Theft Auto V" 
 24. syyskuuta – "FIFA 14" 
 26. syyskuuta – "Shadow Warrior" 
 4. lokakuuta – "F1 2013" 
 8. lokakuuta – "" 
 12. lokakuuta – "Pokémon X ja Y" 
 13. lokakuuta - "" 
 18. lokakuuta – "Sonic Lost World" 
 25. lokakuuta – "" 
 29. lokakuuta – "Battlefield 4" 
 29. lokakuuta – " 
 5. marraskuuta – "
 13. marraskuuta - ""
 15. marraskuuta - "Resogun"
4. joulukuuta - "Starbound" 
6. joulukuuta – "Bravely Default" 
2013 - "" 
2013 - "Arma 3" 
2013 - "" 
2013 - "Zeno Clash 2"
Girl on Fire

Girl on Fire on Alicia Keysin viides studioalbumi, joka julkaistiin maailmanlaajuisesti marraskuun lopussa vuonna 2012. Albumi nousi julkaisuviikollaan Yhdysvaltojen albumilistan ensimmäiselle sijalle, syrjäyttäen Rihannan "Unapologetic"-albumin. Ykkössijasta huolimatta levyä myytiin julkaisuviikollaan vain 159 000 kappaletta, mikä merkitsee heikointa myyntimenestystä kuin mikään muu aikaisempi Keysin levy on saavuttanut. "Girl on Firesta" tuli Keysin viides ykkösalbumi kuudesta julkaisusta, ainoastaan edeltäjä "The Element of Freedom" (2009) nousi julkaisuviikollaan sijalle kaksi. Levyn ensimmäinen single "Girl on Fire" nousi kansainväliseksi hitiksi, mutta sitä seuraavat singlet "Brand New Me", "New Day", "Fire We Make" ja "Tears Always Win" eivät saavuttaneet mainittavaa listamenestystä. Albumin julkaisua seurasi myös kansainvälinen konserttikiertue "Set the World on Fire".
Taustaa.
"Girl on Fire- "albumia Keys työsti yhdessä sekä pitkäaikaisten kumppaniensa että nousevien lahjakkuuksien kanssa. Mukana Keysin luottosäveltäjäkumppani Jeff Bhasker ja Grammy-palkittu Babyface. Uusina niminä levyn teossa mukana olivat muun muassa tuottajapari Pop and Oak, brittiläiset Emeli Sandé ja Jamie XX sekä laulaja-lauluntekijät Bruno Mars ja John Legend. 
Keysin mukaan albumi on "[oman] äänensä löytämistä ja sen päästämistä valloilleen. Se kertoo omiin vaistoihin luottamisesta ja myös itseensä luottamisesta". Albumi sisältää "raskaita rumpuja, sähköisiä ääniä, reggaeta sekä tulevaisuuden soulia". 
Keys kertoi haluavansa tarjota tuoreen musiikkinsa avulla faneilleen eräänlaisen matkan, täysin uudenlaisen tarinan. Artisti kannustaa fanejaan uuden albuminsa myötä löytämään "sisäisen voimansa ja liekkinsä", minkä hän itse on vihdoin ja viimein sisimmästään löytänyt.
Arvostelut.
Helsingin Sanomat antoi albumille kolme tähteä. Arvostelun mukaan albumin ilonaihe on ”viime levyn parhaiden hetkien tunnelmiin palaava tuotannollinen rohkeus, tosin lähinnä vain levyn alkupuolella", mutta "elektronista ja rytmistä yllättävyyttä olisi voinut hyödyntää laajemminkin”. Arvostelussa todetaan, että levyn tekoon osallistuneista huipputuottajista huolimatta ”levyn loppupuoli soi turhan verettömänä”. Vertigo antoi albumille neljä tähteä ja kuvaili sitä "moderniksi souliksi", jossa "pidetään muutamilla tyylisillä valinnoilla ja vaikutteilla kokonaisvaikutelma hyvin ajankohtaisena". Arvion mukaan albumi "ei niinkään toimi minkäänlaisena tiennäyttäjänä vaan pikemminkin ylläpitää perinteisten ja aina yhtä toimivien melodioiden kiertokulkua".
Singlet.
"Girl on Firelta" julkaistiin yhteensä viisi singleä. Ensimmäisenä epävirallisena promootiosinglenä julkaistiin "New Day" kesäkuun lopussa vuonna 2012. Syyskuussa 2012 ensimmäisenä virallisena singlenä julkaistiin albumin nimikkokappale "Girl on Fire", joka menestyi hyvin eri maiden singlelistoilla. Toisena singlenä julkaistiin "Brand New Me", joka ei juurikaan menestynyt singlelistoilla. "New Day" julkaistiin albumin kolmantena singlenä. Viimeisinä singleinä julkaistiin "Fire We Make" ja "Tears Always Win".
Alexander von Daehn

Alexander Leonard von Daehn (20. toukokuuta 1821 Sippola – 27. huhtikuuta 1894 Helsinki) oli suomalainen valtiopäivämies, kapteeni ja maanviljelysneuvos, joka omisti Sippolan kartanon ja harjoitti siellä nykyaikaista maataloutta.
Von Daehn suoritti Haminan kadettikoulun vuosina 1836–1841, mutta erosi sotapalveluksesta vuonna 1853. Sippolassa hän muun muassa aloitti emmentaljuuston valmistuksen 1856. Maatalouden ohella tilalla harjoitettiin teollista toimintaa, mistä merkittävin yritys oli 1858 perustettu Saveron lasitehdas. Von Daehn oli aatelissäädyssä sukunsa edustaja valtiopäivillä 1863–1864, 1867, 1872, 1877–1878 ja 1882. Hän sai maanviljelysneuvoksen arvonimen vuonna 1861.
Alexander von Daehnin veli oli ministerivaltiosihteeri Woldemar von Daehn, joka peri häneltä Sippolan kartanon.
Gustaf Dahlberg

Gustaf Dahlberg (22. joulukuuta 1821 Huittinen – 26. syyskuuta 1906 Turku) oli suomalainen kirkkoherra, suomentaja, valtiopäivämies ja vuodesta 1891 Turun tuomiorovasti.
Henkilöhistoria.
Dahlbergin vanhemmat olivat Huittisten pitäjänseppä Jakob Gustafsson Dahlberg ja Valborg Mattsdotter Praadi. Hän kävi Porin triviaalikoulua ja Turun lukiota ja pääsi ylioppilaaksi Helsingissä 1842. Dahlberg vihittiin papiksi Turun hiippakunnassa vuonna 1844.
Dahlberg oli Vihdin kirkkoherran apulaisena vuodesta 1844 ja Vihdin pitäjänapulaisena vuodesta 1847. Hän sai varapastorin arvon 1856. Dahlbergista tuli Kaarinan kappalainen 1860 ja hän oli ajoittain vt. kirkkoherrana Vihdissä ja Kaarinassa. Hän oli sitten Turun tuomiokirkkoseurakunnan 3. kappalaisena vuodesta 1868 (astuen virkaan 1870) ja Sääksmäen kirkkoherrana vuodesta 1874. Dahlberg sai rovastin arvon vuonna 1875 ja hän oli vt. lääninrovastina vuodesta 1877 ja vakinaisena lääninrovastina vuodesta 1879. Dahlberg oli myös Turun tuomiokapitulin jäsenenä 1879–1882 ja 1888–1891 sekä Turun tuomiorovastina vuodesta 1890.
Hän jatkoi Wilhelm Carlssonin aloittamaa raamatunselitysteosta, ja hän toimitti lehtiä Tähti ja Suomen Lähetys-Sanomia. Hän osallistui pappissädyssä valtiopäiville 1872, 1877–1878, 1882 ja 1885. Kirkollisesti hän edusti evankelisen suunnan oikeistoa. Dahlberg suomensi runsaasti uskonnollista kirjallisuutta.
Dahlberg oli kahdesti naimisissa. Hän solmi ensimmäisen avioliiton 1845 Karolina Vilhelmina Packalénin kanssa, joka kuoli 1867. Seuraavana vuonna hän avioitui Augusta Olivia Randelin kanssa, joka kuoli 1920. Hänellä oli kaksi poikaa, Närpiön kirkkoherra Lars Gustaf Viktor Dahlberg (1847-1924) ja paperikauppias ja tehtailija Otto Julius Dahlberg (1849-1938).
Ernst Dahlström

Ernst Abraham Dahlström (26. maaliskuuta 1846 Turku – 16. tammikuuta 1924 Turku) oli suomalainen lahjoittaja ja liike- ja valtiopäivämies. Hänelle myönnettiin kauppaneuvoksen arvonimi 1894. 
Ernst Dahlström oli Carl Magnus Dahlströmin poika. Yhdessä veljensä Magnus Dahlströmin kanssa hän lahjoitti varat Turun taidemuseon rakennukseen, joka valmistui 1904. Dahlström testamenttasi myös kotinsa Åbo Akademille ja nykyään Juridicumina tunnetussa rakennuksessa toimii Donner-instituutti. 
Dahlström oli porvarissäädyssä Turun edustaja valtiopäivillä 1885, 1888, 1891, 1897, 1899 ja 1904–1905. 
Maanviljelysneuvos Erik Dahlström oli Ernst Dahlströmin ja Rosina Sofia Julinin poika.
Magnus Dahlström

Robert Magnus Dahlström (11. huhtikuuta 1859 Turku – 5. maaliskuuta 1924 Turku) oli turkulainen kauppaneuvos (1909), liikemies ja lahjoittaja. Hän oli Carl Magnus Dahlströmin poika. Yhdessä veljensä Ernst Dahlströmin kanssa hän lahjoitti varat Turun taidemuseon rakennukseen, joka valmistui 1904. 
Lapseton Magnus ja Ellen Dahlströmin pariskunta määräsi jälkisäädöksessään pääosan omaisuudestaan Åbo Akademin säätiölle, Turun taideyhdistykselle ja Åbo Svenska Teaterille.
Per Åslund

Per Åslund (s. 21. elokuuta 1986 Kil, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkoilija, joka pelaa SHL-joukkue Färjestad BK:ssa. Hän on pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä, mutta osaa pelata myös keskellä. Åslundia on luonnehdittu pelityyliltään moderniksi kahden suunnan hyökkääjäksi.
Ura.
Seuraura.
Åslund on Kils AIK:n kasvatti. Hän pelasi seurassa ensimmäiset miesten pelinsä jo 15-vuotiaana Ruotsin II-divisioonassa kaudella 2001–2002. Kaudeksi 2002–2003 Åslund siirtyi Färjestad BK:n J18-joukkueeseen. Kahden siellä pelatun kauden jälkeen hän siirtyi kaudeksi 2004–2005 Ruotsin I-divisioonan Skåre BK:hon. Seuraavasta kaudesta 2005–2006 Åslund pelasi ison osan myös sarjatasoa ylempänä Allsvenskanin IFK Arboga IK:ssa.
Kaudella 2006–2007 Åslund teki Elitserien-debyyttinsä Färjestadissa, missä tulokaskausi toi 34 runkosarjaottelussa tehot 1+4=5 ja viidessä playoff-ottelussa yhden syöttöpisteen. Hän edusti joukkuetta myös kahden ottelun verran Euroopan seurajoukkueiden mestaruusturnauksessa. Åslund pelasi kauden aikana myös 11 ottelua Skåressa. Kahtena seuraavana kautena hän teki Elitserienin runkosarjassa 15 tehopistettä, mutta kevään 2009 pudotuspeleissä Åslund oli yllättäen Färjestadin paras pistemies tehoilla 4+8=12. Hän voitti kauden päätteeksi Ruotsin-mestaruuden. Toukokuussa 2009 Åslund teki kaksivuotisen jatkosopimuksen joukkueen kanssa.
Åslund oli kaudella 2009–2010 tehoilla 17+15=32 Färjestadin paras maalintekijä ja toiseksi paras pistemies. Kauden 2010–2011 päätteeksi hän voitti Ruotsin-mestaruuden. Huhtikuussa 2011 Åslund teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen joukkueen kanssa. Toukokuussa 2012 hän jatkoi sitä kevääseen 2015 saakka.
Kaudella 2012–2013 Åslund teki Elitserienin yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 19+20=39, joilla hän oli Färjestadin paras maalintekijä Marcus Paulssonin kanssa sekä toiseksi paras pistemies Chris Leen jälkeen. Kaudella 2013–2014 Åslund oli joukkueen kolmanneksi paras pistemies tehoilla 10+17=27. Hän voitti päätteeksi SHL-hopeaa. Kaudella 2014–2015 Åslund oli Färjestadin toiseksi paras pistemies Milan Gulašin jälkeen tehoilla 16+19=35. Hän voitti myös joukkueen sisäisen tehotilaston lukemalla +13. Åslund siirtyi kaudeksi 2015–2016 Saksan DEL-liigan Kölner Haieen, josta hän palasi kaudeksi 2016–2017 taas kaksivuotisella sopimuksella Färjestadiin. Maaliskuussa 2018 Åslund teki joukkueen kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen.
Maajoukkueura.
Åslund on pelannut Ruotsin A-maajoukkueessa 25 ottelua tehopistein 2+3=5. Hän teki A-maajoukkuedebyyttinsä Channel One Cupin 13. joulukuuta 2007 Prahassa pelatussa avausottelussa Tšekkiä vastaan. Åslund merkittiin Ruotsin kakkosketjuun Niklas Perssonin ja Andreas Jämtinin viereen. Hän avasi maalitilinsä A-maajoukkueessa heti kahdella osumalla KAJOTbet Hockey Gamesissa 31. elokuuta 2013 Pardubicessa Tšekkiä vastaan. Åslundin molemmat maalit syntyivät ylivoimalla.
Johan De la Gardie

Johan Pontusson De la Gardie (1582–1640) oli ruotsalainen käskynhaltija. Hän oli Turun linnan ja läänin käskynhaltijana vuosina 1611–1626 ja samaan aikaan vuodesta 1616 Hämeen läänin käskynhaltijana. Viron maaherra hän oli 1626–1630, Uplannin maaherra sen jälkeen ja vuodesta 1632 Tukholman ylikäskynhaltija. Vuonna 1633 hänestä tuli valtaneuvos ja 1634 Svean hovioikeuden jäsen.
Hänen isänsä oli Pontus De la Gardie. ja äitinsä Sofia Gyllenhielm, Juhana III tytär. Jakob De la Gardie oli hänen nuorempi veljensä.
Elämä.
De la Gardie jäi orvoksi vain kolmevuotiaana ja varttui Turun linnassa linnanvouti Lars Hordeelin luona. Hordeelin puoliso oli De la Gardien isoäiti Kaarina Hannuntytär. Noin kymmenvuotiaana Johan ja hänen veljensä Jacob De la Gardie lähetettiin Juhana III:n hoviin. Vain muutamia vuosia myöhemmin Johan De la Gardie sai oman vapaaherraläänityksen Uplannista. 1580-luvun lopulla De la Gardie peri Köyliön kartanon ja useita muita tiloja Satakunnassa. Hän olikin lopulta koko Satakunnan verovuokraaja vuosina 1619–1620. Hänen omistuksessa oli muun muassa myös vuosuina 1631-1640 Turun Hirvensalossa edelleen sijaitseva säterivapautta nauttinut rälssitila Friskalan kartano. 
Johan De la Gardie hoiti useita arvovaltaisia tehtäviä: hän ehti toimia muun muassa Turun käskynhaltijana, Tallinnan käskynhaltijana sekä Tukholman ylikäskynhaltijana. Vuodesta 1633 lähtien hän toimi valtaneuvoksena ja valtakunnankansleri Axel Oxenstiernan kannattajana. 
De la Gardie oli kahdesti naimisissa. Jälkimmäinen vaimo oli Katarina Oxenstierna. De la Gardiella oli seitsemän lasta, kaikki tyttäriä. Tyttäristä vain kolme selviytyi aikuisikään saakka. Ulvilan kirkkoon haudattu Sofia De la Gardie on Johan De la Gardien tytär.
Ed Cassidy

Ed Cassidy (5. toukokuuta 1923 Chicago – 6. joulukuuta 2012 San José) oli yhdysvaltalainen rumpali.
Hänet tunnetaan erityisesti vuonna 1967 toimintansa aloittaneen, psykedeelistä rockia soittaneen Spirit-yhtyeen perustajajäsenenä. Cassidy tuli tunnetuksi myös kaljuksi ajellusta päästään sekä pukeutumisestaan aina mustiin vaatteisiin. 
Hän aloitti uransa ammattimuusikkona jo vuonna 1937 ja jatkoi sitä toisen maailmansodan jälkeen palveltuaan laivastossa. 1940- ja 1950-luvuilla Cassidy soitti erilaisissa jazz-kokoonpanoissa. Hän esiintyi nimekkäiden muusikoiden, kuten Julian Cannonball Adderleyn, Roland Kirkin ja Lee Konitzin yhtyeissä. 
Vuonna 1964 Cassidy perusti Rising Sons -nimisen yhtyeen yhdessä Taj Mahalin ja Ry Cooderin kanssa ja muutamaa vuotta myöhemmin Spiritin muun muassa Randy Californian kanssa. Cassidy soitti Spirit-yhtyeessä lyhyitä taukoja lukuun ottamatta aina sen vuonna 1997 tapahtuneeseen hajoamiseen saakka.
Paha yskä – ja yhä pahenee

Paha yskä – ja yhä pahenee on vuosina 1989–1990 MTV:llä lähetetty suomalainen sketsisarja. Sarjan käsikirjoittivat Pertsa Reponen, Jorma Kalliokoski ja Hannu Seikkula, joka myös ohjasi sarjan. Ohjelmaa esitettiin kerran kuukaudessa lauantaisin klo 22.15–23.15.
Scanbox ja MTV3 julkaisivat sarjan DVD:nä 13. helmikuuta 2013.
Venla-palkintogaalassa tammikuussa 1990 "Paha yskä" palkittiin katsojien äänestämänä edellisen vuoden parhaana viihdeohjelmana.
Taal (elokuva)

Taal (suomeksi ”Rytmi”) on Subhash Ghain ohjaama intialainen Bollywood-elokuva vuodelta 1999. Pääosia näyttelevät Anil Kapoor, Akshaye Khanna ja Aishwarya Rai. Elokuva menestyi keskinkertaisesti Intiassa, mutta oli suositumpi ulkomailla. Se dubattiin tamiliksi nimellä "Thaalam".
Juoni.
Manav Mehta (Akshaye Khanna) vierailee Intiassa varakkaan isänsä Jagmohan Mehtan (Amrish Puri), tätinsä ja setänsä sekä isänsä alaisten kanssa. Chambassa hän tapaa Mansin (Aishwarya Rai), hengellisen laulajan Tara Babun (Alok Nath) kauniin tyttären. Heidän perheensä tutustuvat, ja Manav ja Mansi rakastuvat. Kun Jagmohan saa tietää asiasta, hän pakenee nopeasti perheineen taloonsa Mumbaihin, koska Mansi ja hänen isänsä kuuluvat alempaan luokkaan. Hän kuitenkin kutsuu Tara Babun näennäisen kohteliaasti vierailulle. Mansia huolestuttaa Manavin lähtö, vaikka tämä on luvannut, että ei jätä häntä. Mansi antaa Manaville huivin, johon hän on kirjaillut heidän nimensä yhdistettynä, ”Manavsi”.
Tara Babu on ensin vihainen Manavin ja Mansin suhteesta, mutta suostuu lähtemään Mumbaihin tapaamaan nuorempaa sisartaan Prabhaa ja Manavin perhettä. Siellä heitä kuitenkin loukkaavat syvästi Jagmohanin käly, veli ja alaiset. Kun Jagmohan viimein saapuu paikalle, Tara Babu lyö häntä. Manav saapuu myös ja sättii Tara Babua. Mansi tekee selväksi Manaville, että ei halua olla enää ikinä tekemisissä tämän kanssa, ja lähtee talosta isänsä kanssa.
Pian Mansi tapaa Vikram Kapoorin (Anil Kapoor), menestyneen musiikkituottajan ja -ohjaajan, joka pitää Tara Babun musiikista. Tätinsä Prabhan kannustamana Mansi solmii kolmevuotisen sopimuksen Vikrantin kanssa ja alkaa esiintyä tämän tanssinumeroissa. Hän voittaa palkintoja ja tulee varsin suosituksi Intiassa. Samaan aikaan Vikrant alkaa rakastua Mansiin. Asiat mutkistuvat Manavin saapuessa pyytämään anteeksi Mansilta, mutta Mansi ei ole valmis antamaan anteeksi. Manav sanoo odottavansa häntä. Myös Vikrant saa tietää, mitä heidän välillään on tapahtunut.
Vikrant kosii Mansia. Hänen isänsä ja tätinsä kannustavat häntä suostumaan, että hän unohtaisi Manavin. Mansi suostuu kosintaan, vaikka ei ole rakastunut Vikrantiin. Voitettuaan kansainvälisen palkinnon, Mansi saapuu takaisin Intiaan valmistautumaan häihin. Samaan aikaan Jagmohan ja Tara Babu sopivat välinsä, Jagmohanin ymmärrettyä tehneensä virheen.
Hääpäivänä Manav tulee kertomaan Mansille, että naimalla Vikrantin Mansi huijaa itseään ja tätä. Manav sanoo, että rakastaa Mansia ja odottaisi häntä ikuisesti. Jagmohan tulee häihin Manavin ja Tara Babun kanssa. Nähdessään Mansin reaktion, Vikrant ymmärtää Mansin rakastavan edelleen Manavia. Vikrant vakuuttaa Mansille, että he ovat edelleen ystäviä ja käskee Mansin mennä Manavin luo. Jagmohan ja Tara Babu antavat siunauksensa ja Mansi ja Manav halaavat toisiaan. Viimeisessä kohtauksessa näytetään, kuinka koko perheestä otetaan valokuva häiden jälkeen Mehtan talossa.
Morning Sun

Morning Sun on Robbie Williamsin kolmas ja viimeinen virallinen single kahdeksannelta studioalbumilta, Reality Killed the Video Starilta. Se julkaistiin 8. maaliskuuta 2010 ja se on virallinen hyväntekeväisyyssingle Sport Relief 2010:lle. Koska single kirjoitettiin Michael Jacksonin kuoleman aikoihin, sen piti olla kunnianosoitus menehtyneelle poptähdelle. Williams kuitenkin kommentoi myöhemmin tarkemmin sen kertovan enemmän itsestään. "Morning Sun" oli Williamsin ensimmäinen single, joka epäonnistui 40 parhaan joukkoon pääsemisessä Britannian singlelistalla.
Musiikkivideo.
Singlen musiikkivideon ohjasi Vaughan Arnell ja se kuvattiin Universal Studios Hollywoodissa. Siinä Williams esiintyy astronauttina, joka suorittaa tehtävää Kansainvälisellä avaruusasemalla.
Kappaleet.
International CD Single
Digital EP