tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Thornycroftin M-luokka

Thornycroftin M-luokka oli Britannian kuninkaallisen laivaston kuuden vuosina 1914-1916 valmistuneen hävittäjän muodostama alusluokka. Alukset palvelivat ensimmäisessä maailmansodassa ja ne myytiin romutettavaksi pian sodan päätyttyä.
Suunnittelu.
Alukset poikkesivat suuresti Amiraliteetin M-luokan aluksista, vaikka lähtökohdat olikin Amiraliteetti määritellyt. Aluksilla oli kolme savuhormia, mutta keskimmäinen oli paksumpi kuin kaksi muuta. Keskilaivaan sijoitettu nelituumainen oli siirretty toisen ja kolmannen savuhormin väliin. "HMS Patriotille" oli lisäksi asennettu sulkupallon kuljetusmahdollisuus
Thornycroft valmisti lisäksi kuusi alusta Amiraliteetin M-luokan mukaisina, joista "HMS Michael", "HMS Milbrook", "HMS Minion" ja "HMS Munster" tilattiin 20. syyskuuta 1914 sekä 20. marraskuuta 1914 tilatut "HMS Nepeanin" ja "HMS Nereuksen".
Alukset.
Telakka sai tilauksen kahdesta aluksesta 1. helmikuuta 1913, minkä jälkeen se sai edelleen kahden aluksen tilaukset 25. helmikuuta ja 15. toukokuuta 1915.
Prix Médicis

Prix Médicis on ranskalainen kirjallisuuspalkinto, joka on saanut nimensä italialaisesta Medicien suvusta. Palkinto jaetaan vuosittain marraskuussa l'Hôtel Crillonissa. Sen perustivat 1958 Gala Barbisan ja Jean-Pierre Giraudoux nostaakseen esiin sellaista ranskalaista kirjallisuutta, joka jää laadukkuudestaan huolimatta liian vähälle julkisuudelle. Sittemmin on perustettu kaksi muutakin sarjaa. Vuonna 1970 perustettiin ulkomaisille kirjailijoille "Prix Médicis étranger" ja 1985 "Prix Médicis essai" muulle kuin kaunokirjallisuudelle.
Palkitut.
Prix Médicis - Littérature francophone.
Alun perin ranskankielisen kirjallisuuden sarja.
Prix Médicis étranger.
Ranskaksi käännettyjen teosten sarja.
HETE (satelliitti)

High Energy Transient Explorer eli HETE eli Explorer 79 oli Nasan astrofysiikan avaruuslento, jossa oli merkittävä Ranskan ja Japanin osallistuminen. Se tutki etenkin gammapurskeita. Ensimmäinen satelliitti tuhoutui Pegasus-raketin laukaisun epäonnistuessa 4. marraskuuta 1996. Korvaava satelliitti laukaistiin 9. lokakuuta 2000. 
Suomalainen Metorex International (nykyinen Oxford International) rakensi Nasan tilauksesta röntgenmittalaitteen.&lt;ref name="AIAA/USU.Conference"&gt;&lt;/ref&gt;
Hunzahin piiri

Hunzahin piiri (, avaariksi Хунзахъ район, "Hunzah raion") on kunnallinen itsehallintoalue Dagestanissa Venäjällä. Vuonna 1929 perustetun piirin pinta-ala on 551,9 neliökilometriä. Asukkaita on 30 700 henkeä (vuonna 2009).
Hunzahin piiri sijaitsee Dagestanin keskiosan vuoristoseudulla Avaraskoje ja Andijskoje Koisu -jokien välillä. Se rajoittuu pohjoisessa Gumbetin ja Untsukulin piireihin, idässä Gergebilin piiriin, etelässä Gunibin ja Šamilin piireihin sekä lännessä Ahvahin ja Botlihin piireihin.
Piiriin kuuluu 23 maalaiskuntaa: Ahaltši, Amišta, Amuštši, Arani, Batlaitš, Butsra, Gatsaluh, Gotsatl, Harahi, Harikolo, Hindah, Hunzah, Motšoh, Mušuli, Oboda, Orkatši, Orota, Otšlo, Siuh, Šotoda, Tanusi, Tlailuh ja Uzdalroso. Hallinnollinen keskus on Hunzahin kylä. Asutuskeskuksia on yhteensä 59. Asukkaista lähes 100 % on avaareja.
Seudun pääelinkeino on karjanhoitoon erikoistunut maatalous. Lisäksi on elintarviketeollisuutta ja taidekäsityöitä valmistava yritys. Myös matkailua on pyritty kehittämään.
Piirissä toimii 57 yleissivistävää koulua ja 39 lastentarhaa. Kulttuurilaitoksia ovat piirin ja kylien kulttuuri- ja kerhotalot, kirjastolaitos haaraosastoineen, lastenkirjasto ja lasten taidekoulu. Terveyspalveluihin kuuluu piirisairaala, kaksi paikallissairaalaa ja 50 ensiapuasemaa.
Nähtävyyksiä ovat lukuisat vesiputoukset ja kalliomuodostelmat, Aranin linnoitus, runoilija Gamzat Tsadasan kotimuseo sekä piirin kotiseutumuseo. Hunzahin kylä on yksi avaarien historiallisista keskuksista.
Paikallislehtenä ilmestyy avaarinkielinen "Rosdal zahmatši" (”Maaseudun ahertaja”).
Marta Kubišová

Marta Kubišová (s. 1. marraskuuta 1942 České Budějovice, Böömin ja Määrin protektoraatti) on tšekkiläinen laulaja. Hänen esittämänsä laulut nousivat hallitustenvastaisten mielenosoitusten symboleiksi Prahan kevään ja samettivallankumouksen aikana. Vuonna 1989 noin 750 000 ihmistä kuunteli Kubišován esittämää "Modlitba pro Martu" ("Rukous Martalle") -laulua Letnán tasangolla Prahassa.
Ura.
Kubišová aloitti uransa 1960-luvulla, milloin hän esiintyi muun muassa suositussa Golden Kids -yhtyeessä yhdessä Helena Vondráčkován ja Václav Neckářin kanssa. Kubišová oli yksi Tšekkoslovakian ihmisoikeustilannetta kritisoineen Peruskirja 77:n allekirjoittajista, minkä takia hän ei pystynyt esiintymään julkisesti melkein kahteenkymmeneen vuoteen. Samettivallankumouksen jälkeen Kubišová on jatkanut laulajan uraansa, ja hän on yhä hyvin suosittu Tšekissä ja Slovakiassa.
Kubišová on saanut useita palkintoja ja kunnianosoituksia. Vuonna 1998 hänet nimettiin Tšekin populaarimusiikin kunniagalleriaan.
Yksityiselämä.
Kubišová on ollut naimisissa kahdesti, mutta molemmat liitot ovat päättyneet avioeroon. Hänellä on yksi tytär.
Jalkapallon Itä–Länsi-sarjan kausi 1936

Jalkapallon Itä-Länsi-sarja 1936 oli ensimmäinen kausi, jolloin sarjaa pelattiin kyseisellä nimellä (SPL:n liittohallituksen päätös 1.3.1935.). Aiemmin mestaruussarjaan oli karsittu ns. B-sarjassa. Itä–Länsi-sarja vastasi myöhempää Suomensarjaa, jota nimitystä alettiin käyttää vuodesta 1941. Seurat jaettiin maantieteellisesti itä- ja länsilohkoihin. Itään kelpuutettiin edelliskauden B-sarjan Itäisen lohkon 5 parasta. 6:nnesta paikasta karsittiin alueellisesti, mukana JoPS, WP-35, Mikkeli, Sortavala ja Viipurin 3. paras joukkue. Länteen kelpuutettiin 1935 A-sarjan molemmat pudonneet ja B-sarjassa 3.-6. sijoittuneet. 7:nnestä paikasta karsittiin alueellisesti niin, että ensin Länsi-Uudenmaan voittaja vs. Satakunnan voittaja, ja otteluparin voittaja lopuksi vs. Pohjanmaan voittaja (SPL:n vuosikokous 25-26.1.1936). Idän mestaruuden voitti Kuopion Pallotoverit ja lännen Vaasan IFK. Lohkojen kaksi parasta selvisivät neljän joukkueen loppusarjaan, jonka kaksi parasta nousivat seuraavaksi kaudeksi Mestaruussarjaan. Ensimmäisen Itä–Länsi-sarjan mestaruuden voitti Vasa IFK.
Karsinnat Itä-Länsi-sarjaan.
Sortavalan Palloilijat selvisi Itä-sarjaan voittamalla Sortavalan Palloseuran 2-1, Joensuun Palloseuran 3-2 ja Viipurin Pallokerhon 2-1.
Itä-Länsi-sarja.
Itä.
KuPSin koti- ja vieraspelien tulokset sijaitsevat oikein.
vahvistetut ottelut 16.8.: Sortavalassa SP - ViPS 3-5, Viipurissa Reipas - KPT 5-2, KuPS - KoPS 7-2
Länsi.
Vahvistetut ottelut Sunnuntaina 16.8.: Vaasassa VIFK-ÅIFK 2-1, Turussa TuUL - Akilles 6-0.
Spin (aikakauslehti)

Spin on yhdysvaltalainen kuukausittain ilmestyvä aikakauslehti, joka on erikoistunut musiikkiin. Lehden perusti Bob Guccione Jr. vuonna 1985.
Guccione myi lehden Miller Publishing -yhtiölle vuonna 1997. Helmikuussa 2006 Miller Publishing myi lehden alle 5 miljoonalla dollarilla sanfranciscolaiselle yhtiölle nimeltä McEvoy Group LLC, joka omistaa myös Chronicle Books -kustantamon.
Marksman-luokka

Marksman-luokka (tunnetaan myös nimellä Lightfoot-luokka) oli Britannian kuninkaallisen laivaston seitsemän laivueenjohtajan muodostama alusluokka. Alukset palvelivat ensimmäisessä maailmansodassa ja ne myytiin romutettavaksi pian sodan päätyttyä.
Suunnittelu.
Kuten muutkin Kuninkaallisen laivaston laivueenjohtajat nekin olivat paljon suurempia kuin hävittäjät. Syynä tähän olivat laivueen esikunnan henkilöstön tarvitsemat tilat sekä johtamiseen tarvittavat viestivälineet. Kaikissa luokan aluksissa oli neljä savuhormia, joista etummainen oli pidempi kuin muut. "HMS Abdielin" ja "HMS Nimrodin" etummainen hormi kuitenkin katkaistiin sodan aikana.
Alukset oli aseistettu neljällä QF 4" -tykillä, jotka oli sijoitettu etukannelle kolmen etummaisen savuhormin väleihin sekä takakannen korokkeelle. "Abdiel" ja "HMS Gabriel" muutettiin myöhemmin miinalaivoiksi, jolloin takakannen tykki sekä torpedoputket poistettiin. Muutostöiden aikana alusten takakannelle asennettiin neljännestä savuhormista taaksepäin kankailla suojattuun halliin miinakiskot 60-70 miinalle. "Nimrodille" ja "HMS Kempenfeltille" asennettiin myöhemmin QF 12 naulan 18 cwt -ilmatorjuntatykki toisen QF 2 naulan Mk II -tykin tilalle.
Alukset.
Luokan aluksista tilattiin kaksi sekä 1913-1914 että 1914-1915 laivasto-ohjelmissa ja vielä kolmen aluksen tilaus sisällytettiin hätäohjelmaan.
Evangelia Heretika

Evangelia Heretika on puolalaisen blackened death metal -yhtye Behemothin kolmas live-DVD, joka julkaistiin 1. marraskuuta 2010.
Kappaleet.
DVD 1
Live in Paris 2008, 17. helmikuuta 2008
Live in Warsaw 2009, 25. syyskuuta 2009
DVD 2
Bonus Audio-CD
Puupapu

Puupapu ("Castanospermum australe") kuuluu hernekasvien heimoon ollen sukunsa ainoa edustaja. Suomessa kasvia käytetään huonekasvina. Kasvin alkuperämaassa Australiassa aboriginaalit käyttävät kasvin suuria papumaisia siemeniä ravintona. Kasvia käytetään siellä myös puistopuuna. Puupavun levinneisyys Australiassa rajoittuu maan itärannikolle, tarkemmin Lismoren kaupungista aina Iron Rangen kansallispuistoon, Queenslandin osavaltiossa. Puun luontainen levinneisyys ei jatku kovinkaan kauas mannermaalle, vain noin 100 km kaistaleelle rannikosta. Puuta esiintyy myös Uudessa-Kaledoniassa ja Vanuatulla.
Lajikuvaus.
Puupapu kasvaa luonnonvaraisena kookkaaksi, noin 40 metriä pitkäksi puuksi. Viljeltynä se ei kasva yhtä kookkaaksi, ja huonekasvina katto ja ruukun koko rajoittavat puupavun mittaa. Lehdet ovat tummanvihreät ja hiukan aaltoilevat. Lehtien koko vaihtelee kasvin iän mukaan. Luontaiset kasvupaikat ovat ravinteikkaat maat ja yleensä joentörmät.
Puun kukat ovat perhosmaiset – hernekasville tyypilliset. Kukkien väritys on puna-keltainen ja ne kasvavat monen kukan ryhmissä eli kukinnoissa. Kukinnot ovat usein piilossa puun lehvästössä. Puupavun hedelmä on noin 20 cm:n mittainen palko, jonka väritys on tummanruskeasta mustaan. Palko sisältää useimmiten 2–5 (palon koosta riippuen) kookasta siementä. Siemenen kuori on ruskea, mutta itse siemen on tummanvihreä. Huonekasvina puupapu ei kuki, eikä siksi tee koskaan siemeniä.
Käyttö.
Tärkkelyspitoiset siemenet ovat myrkylliset ja aiheuttavat muun muassa oksentelua ja ripulia. Syömäkelpoisia niistä saadaan paahtamalla, viipaloimalla, ja pitämällä juoksevassa vedessä useiden päivien ajan. Tämä huuhtoo myrkylliset ainesosat pois. Huuhdotut siemenviipaleet kuivataan ja jauhetaan, ja jauhosta valmistetaan nuotioleipää. Puupapua on käytetty ravintona tähän tapaan ainakin 2 500 vuotta.
Koristekasvina.
Puupapua käytetään koristekasvina sen luontaista kasvualuetta muistuttavassa ilmastossa.
Huonekasvina puupapu on kohtalaisen helppohoitoinen. Jos sille antaa tilaa ja sitä hoitaa hyvin, saa siitä komean pikkupuun. Se tarvitsee paljon valoa (ei kuitenkaan suoraa paahdetta), ja tasainen kastelu on sille hyväksi.
Nimien etymologia.
Puupavun suvun tieteellinen nimi "Castanospermum" tarkoittaa suomeksi "kastanjansiemenen kaltainen"
ja lajinimi "australe", on latinaa ja tarkoittaa "eteläistä", tässä tapauksessa sillä viitataan suoraan kasvin alkuperäiseen kasvupaikkaan Australiaan.
Tieteellisessä ja englanninkielisessä nimessä (Moreton Bay Chestnut), viitataan kastanjaan, vaikka kasvitieteellisesti puupapu kuuluu hernekasveihin. Muut nimensä (Black bean, englanniksi) kasvi on saanut suuristaan palon sisältämistä siemenistä, jotka muistuttavat suuria papuja. Tästä kasvi on saanut suomenkielisen nimen "puupapu", eli puu, joka kasvattaa papuja. Kasvista on suomessa käytetty myös nimitystä huonekastanja. Puupapu on kasvitieteellisen sukunsa ainut edustaja.
Peeter Sauter

Peeter Sauter [sautter] (s. 11. maaliskuuta 1962 Tallinna) on virolainen kirjailija, kääntäjä ja näyttelijä. 
Kirjailijanura.
Sauter työskenteli yövartijana ja turvamiehenä vuodet 1978–1992. Koulutukseltaan hän on näyttelijä ja teatteriohjaaja. Hän valmistui näyttelijäksi Tallinnan valtiollisesta konservatoriosta vuonna 1984 ja opiskeli draamaa Liverpoolissa John Moores Universityssa 1993–1994.
Sauterin kirjailijanura alkoi vuonna 1988, kun hänen proosaansa julkaistiin "Vikerkaar"-lehdessä. Hänen ensimmäinen novellikokoelmansa "Indigo" julkaistiin vuonna 1990.
Viron itsenäistyttyä uudelleen hän opiskeli ja työskenteli jonkin aikaa Liverpoolissa (1992–1994) ja on sen jälkeen toiminut Tallinnassa kulttuuritoimittajana, mainoskirjoittajana ja kirjailijana. Hän on kääntänyt viroksi Jack Kerouacin ja Charles Bukowskin teoksia.
Tyyli.
Sauterin proosaa on luonnehdittu provosoivaksi ja loukkaavaksikin. Hänen henkilönsä painiskelevat eksistentiaalisten kysymysten kimpussa ja koettavat ratkaista niitä irvokkailla ja latteilla tavoilla. Teoksissa toistuvat sellaiset teemat kuin seksi, naiset, alkoholi ja moottoripyörät. Viron kirjallisuudessa hän on tavoitellut eräänlaista kauhukakaran asemaa. Vuonna 1998 hän aiheutti skandaalin, kun Viron itsenäisyyden 80-vuotisjuhlien yhteydessä hän kirjoitti runon "Lauakõne Eesti Vabariigi aastapäeva puhul kainestusmaja paraskile liiga pikalt istuma jäänud olles" Raul Meelen taidenäyttelyyn.
Faulknor-luokka

Faulknor-luokka oli Britannian kuninkaallisen laivaston neljän laivueenjohtajan muodostama alusluokka. Chilen laivaston tilaamat alukset olivat rakenteilla Britteinsaarilla ensimmäisen maailmansodan alkaessa, jolloin Britannian hallitus lunasti alukset Kuninkaalliselle laivastolle.
Suunnittelu.
Chilen laivaston Almirante Lynch -luokka oli J. Samuel White and Companyn suunnittelema alustyyppi, joka oli paljon suurempi ja raskaampi kuin muut vastaavat alustyypit. Niissä oli neljä savuhormia, joista etummainen oli pitkä ja kapea, ja loput kolme olivat paksumpia ja lyhyempiä. 
Alusten aseistuksena oli suunnitelmien mukaan kuusi neljän tuuman hylsyyn ladattuja ammuksia käyttävää tykkiä (ns. QF), joista neljä oli asennettu normaalista poiketen etukannelle. Kaksi niistä oli rinnakkain ruorihytin edessä ja kummallakin laidalla oli yksi tykki. Loput tykit olivat puolikannen laidoilla. Tykit olivat Armstrong Whitworthin Elswickin tehtaan Chilelle toimittamia, ja alusten uudelleen aseistamisen yhteydessä ne korvattiin Kuninkaallisen laivaston malleilla.
Alukselle asnnettiin vuoden 1918 uudelleen aseistuksessa BL 4,7 tuuman 45 pituuskaliiperin Mk I -tykki etukannelle ja toinen takakannen korokkeelle kahden viimeisen savuhormin väliin. Alusten nelituumaiset ruorihuoneen edessä säilyivät ja niille asennettiin lisäksi kaksi kaksinaulaista QF-ilmatorjuntatykkiä.
Alukset palautettiin 1920 Chilelle, ja John I. Thornycroft and Companyn valmistama "HMS Rooke" nimettiin "HMS Brokeksi", jotta tunnettu nimi säilytettäisiin laivaston aluksilla.
Palvelus.
Luokan kaikki alukset osallistuivat 31. toukokuuta – 1. kesäkuuta 1916 Skagerrakin taisteluun, jossa "HMS Broke" törmäsi Acasta-luokan hävittäjän "HMS Sparrowhawkin", joka upposi. Saksan keisarikunnan laivaston taistelulaivan "SMS Westfalenin" ampuma 150 millimetrin kranaatti upotti samassa taistelussa 4. hävittäjälaivueeseen liitetyn "HMS Tipperaryn". Aluksen mukana hukkui 185 merimiestä.
"Broke" osallistui huhtikuussa 1917 Doverin salmen taisteluun "HMS Swiftin" kanssa, jolloin se törmäämällä upotti Saksan keisarikunnan laivaston torpedoveneen "SMS A-19:n" sekä vahingossa torpedoimalla upotti Ranskan laivaston hävittäjän "Capitaine Mehlin".
Derbentin piiri

Derbentin piiri (, ) on kunnallinen itsehallintoalue Dagestanissa Venäjällä. Vuonna 1921 perustetun piirin pinta-ala on 823 neliökilometriä. Asukkaita on 92 200 henkeä (vuonna 2009).
Derbentin piiri sijaitsee Dagestanin kaakkoisosassa Kaspianmeren rantavyöhykkeellä ja vuoriston reuna-alueella. Pohjoisessa se rajoittuu Kajakentin piiriin, lännessä Kaitagin ja Tabasaranin piireihin sekä etelässä Magaramkentin ja Suleiman Stalskin piireihin. Pinta-alasta 15 % on metsää. Suurimmat joet ovat Rubas, Ullutšai ja Darvagtšai.
Piiriin kuuluvat Belidžin ja Mamedkalan kaupunkimaiset taajamat (kaupunkikunnat) sekä 27 maalaiskuntaa: Aglobi, Arablinskoje, Belidži, Berikei, Delitšoban, Džalgan, Džemikent, Gedžuh, Hazar, Kala, Kullar, Mitagi, Mitagi-Kazmaljar, Mugarty, Muzaim, Njugdi, Padar, Pervomaiski (hallinnollinen keskus Imeni Mitšurina), Rubas, Rukel, Sabnova, Salik, Tatljar, Tšinar, Ullu-Terkeme, Velikent ja Zidjan-Kazmaljar. Asutuskeskuksia on yhteensä 40. Hallinnollinen keskus on Derbentin kaupunki, joka ei kuulu piirin yhteyteen, vaan muodostaa erillisen kaupunkipiirikunnan. Vuoden 2002 väestönlaskennan mukaan piirin asukkaista 58,1 on azereja, 18,8 % lezgejä, 10,7 % tabasaraneja, 7,9 % dargeja ja 2,1 % aguleja. Kaupunkiväestön osuus on 22,4 %.
Piirin kautta kulkee Moskovan ja Bakun välinen rautatie sekä Kubanilta Azerbaidžanin rajalle johtava M29-valtatie. Pääelinkeino on maatalous, joka on keskittynyt vihannesten, viinirypäleiden ja hedelmien viljelyyn. Viime aikoina on pyritty kehittämään myös matkailua.
Nähtävyyksiä ovat Derbentin Naryn-Kalan linnoituksen yhteyteen kuuluvat varustukset Mitagin ja Zidjanin kylissä, Gedžuhin viinikellarit ja Njugdin kylän armenialainen kirkko.
Paikallislehtinä ilmestyvät venäjänkielinen "Derbentskije izvestija" ja azerinkielinen "Dərbənd".
Medea-luokka (hävittäjä)

Medea-luokka oli Kreikan laivaston Britanniasta tilaama hävittäjäluokka, jonka Britannian Kuninkaallinen laivasto lunasti itselleen ensimmäisen maailmansodan alkaessa. Alukset viimeisteltiin Amiraliteetin ohjeiden mukaisesti sodan ajan palvelusta varten.
Alukset muistuttivat Kuninkaallisen laivaston tilaamia M-luokan aluksia, vaikka olivatkin yrityksen tilaajalle suunnittelemia. Niissä oli kolme savuhormia, joista etummainen pidempi kuin kaksi muuta sekä tavallisuudesta poiketen päämasto oli pidempi kuin etumasto. Alukset oli aseistettu kolmella QF 4" Mk II -tykillä, joista yksi etukannella, yksi kahden etummaisen savuhormin välissä ja kolmas puolikannella.
Scott Pilgrim

Scott Pilgrim on Bryan Lee O'Malleyn luoma Kanadalainen sarjakuva. Se koostuu kuudesta pokkarista, jotka Oni Press julkaisi elokuun 2004 ja heinäkuun 2010 välisenä aikana. Suomeksi sarjaa alkoi julkaisemaan Egmont Kustannus syyskuussa 2010.
Sarjakuvan päähenkilö on Scott Pilgrim, 23-vuotias kanadalainen osa-aikamuusikko, joka soittaa bassokitaraa yhtyeessä nimeltä Sex Bob-omb. Hän rakastuu lähettityttö Ramona Flowersiin, mutta voidakseen seurustella hänen kanssaan Scottin täytyy päihittää kaksintaisteluissa hänen seitsemän entistä kumppania.
Scott Pilgrimin maailma on eräänlainen sekoitus todellisuutta ja videopelien maailmasta inspiroitunutta fantasiaa. Tästä on esimerkkinä Scottin ja Ramonan exien väliset epärealistiset taistelut ja se, että Scottin viholliset muuttuvat kasaksi kolikoita, kun Scott päihittää heidät. Sarja sisältää suuren määrän viittauksia tunnettuihin videopeleihin ja muuhun populaarikulttuuriin.
Elokuva.
Scott Pilgrim -sarjakuvien pohjalta on tehty elokuva Scott Pilgrim vastaan maailma, joka tuli ensi-iltaan elokuussa 2010. Elokuvan ohjasi Edgar Wright ja pääosaa näyttelee Michael Cera.
Videopeli.
Ubisoftin kehittämä videopeli "" julkaistiin Playstation Network ja Xbox Live Arcade -palveluissa elokuussa 2010. Peliin on tuottanut musiikit chiptune-yhtye Anamanaguchi ja grafiikasta vastaa pikselitaiteilija Paul Robertson. Peli on tyypiltään beat 'em up -taistelupeli 90-luvun pelien hengessä.
Joulukuussa 2014 peli poistettiin PlayStation 3:n ja Xbox 360:n latauspalveluista, ja sen jälkeen sitä ei ole voinut ostaa enää näille konsoleille. Syynä pelin poistoon oli mahdollisesti pelin lisenssin päättyminen.
Syyskuussa 2020 Ubisoft paljasti pelin tulevan takaisin myyntiin Nintendo Switch, Xbox One ja PlayStation 4 -konsoleille sekä Ubisoftin Uplay:hin.
Dave Foley

David Scott "Dave" Foley (s. 4. tammikuuta 1963 Etobicoke, Ontario, Kanada) on kanadalainen näyttelijä ja koomikko. Foleyon esiintynyt televisiossa ohjelmissa "The Kids in the Hall" ja "NewsRadio". Hän on myös antanut äänensä piirroselokuvaan "Ötökän elämää".
Kajakentin piiri

Kajakentin piiri (, kumykiksi Къаягент район, "Qayagent raion", dargiksi Каякентла район, "Kajakentla raion") on kunnallinen itsehallintoalue Dagestanissa Venäjällä. Vuonna 1935 perustetun piirin pinta-ala on 691 neliökilometriä. Asukkaita on 55 000 henkeä (vuonna 2009).
Kajakentin piiri sijaitsee Kaspianmeren rannikkovyöhykkeellä Dagestanin kaakkoisosassa. Pohjoisessa se rajoittuu Karabudahkentin piiriin, lännessä Sergokalan piiriin ja etelässä Kaitagin sekä Derbentin piireihin.
Piiriin kuuluu 14 maalaiskuntaa: Alhadžakent, Bašlykent, Družba, Džavankent, Gerga, Kajakent, Kapkaikent, Karanaiaul, Novokajakent, Novyje Vikri, Pervomaiskoje, Sagasi-Deibuk, Usemikent ja Utamyš. Hallinnollinen keskus on Kajakentin kylä, josta on 85 kilometriä tasavallan pääkaupunkiin Mahatškalaan. Asutuskeskuksia on yhteensä 19. Vuoden 2002 väestönlaskennan mukaan piirin asukkaista 54,5 % on kumykkeja, 41,0 % dargeja, 1,7 % tabasaraneja ja 1,6 % aguleja. Kaupunkiväestöä ei ole.
Piirin kautta kulkee Moskovan ja Bakun välinen rautatie sekä Kubanilta Azerbaidžanin rajalle johtava M29-valtatie. Pääelinkeino on maatalous, joka on keskittynyt viinirypäleiden kasvatukseen, karjanhoitoon sekä viljakasvien ja vihannesten viljelyyn. Viime vuosina on pyritty kehittämään myös matkailua.
Paikallislehtenä ilmestyy kumykinkielinen "Tüzlüknü šavlasy" ja darginkielinen "Barhdešla šala" (”Oikeudenmukaisuuden säde”).
Bryan Allen

Bryan Allen (s. 21. elokuuta 1980 Kingston, Ontario) on kanadalainen uransa lopettanut ammattilaisjääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja. 
Pelaajaura.
Vancouver Canucks varasi Allenin ensimmäisen kierroksen neljäntenä pelaajana . Allenin joukkue oli silloin Ontario Hockey Leaguessa pelaava Oshawa Generals.
Allen kävi ensimmäisen kerran 18-vuotiaana pelaamassa Canucksin leirillä, muttei päässyt pelaamaan joukkueessa ja joutui palaamaan juniorijoukkue Oshawa Generalsiin. Hän pelasi joukkueen 66 ottelusta vain 37. Hänen vahva johtajuutensa toi hänelle paikan OHL:n ensimmäisessä tähdistökentällisessä. Hänet valittiin myös edustamaan Kanadaa vuoden 1999 nuorten maailmanmestaruuskisoissa.
Loukkaantumisen takia Allenilta jäi kaudella 1999–2000 suurin osa otteluista pelaamatta. Hän pelasi vain 12 ottelua, joista kolme OHL:ssä ja yhdeksän AHL:ssä.
Allen pelasi ensimmäisen kautensa NHL:ssä 2002–2003, jolloin korvasi Murray Baronin lähdön pelaten 48 ottelussa ja tehden niissä viisi maalia. Hän pelasi erityisesti alivoimalla ja kirjautti suuria peliminuutteja. Allen sai kahden ottelun pelikiellon 3. marraskuuta käydyssä ottelussa leikattuaan Detroit Red Wingsin hyökkääjä Henrik Zetterbergiä, joka mursi tilanteessa jalkansa.
Vuoden 2004 työsulun aikana Allen pelasi Venäjän superliigassa Himik Voskresenskissä pysyäkseen pelikunnossa. Seuraavalla kaudella hän pelasi jälleen Vancouverissa, jossa korvasi lähteneet Marek Malikin ja Brent Sopelin sekä muita loukkaantuneita puolustajia. Hänen peliaikansa kasvoi kauden aikana ja hänestä tuli yksi joukkueen tärkeimpiä puolustajia. Hän teki seitsemän maalia ja yhteensä 17 pistettä.
23. kesäkuuta 2006 Allen oli mukana kaupassa monen muun pelaajan kanssa. Hänet lähetettiin Todd Bertuzzin ja Alex Auldin kanssa Florida Panthersiin, joka antoi Canucksille vastineeksi maalivahti Roberto Luongon, Lukas Krajicek sekä kuudennen kierroksen varausvuoron. Floridassa hän teki heti ensimmäisellä kaudellaan uuden henkilökohtaisen piste-ennätyksensä, kun viimeisteli neljä maalia ja syötti 21 eli teki yhteensä 25 pistettä. Hän myös vakiinnutti paikkansa Panthersin puolustuksessa.
Polvivamman vuoksi Allen ei pelannut kaudella 2008–2009 kuin vain kaksi ottelua.
28. helmikuuta 2011 Allen kaupattiin Panthersista Carolina Hurricanesiin, joka antoi tilalle hyökkääjä Sergei Samsonovin.
Heinäkuussa 2012 Allen allekirjoitti kolmivuotisen sopimuksen Anaheim Ducksin kanssa.
Maajoukkue.
Allen edusti Kanadan maajoukkuetta vuoden 1999 nuorten maailmanmestaruuskisoissa. Hän teki niissä yhden maalin ja kolme pistettä seitsemässä pelissä. Kanada voitti turnauksessa hopeaa. Hän teki tasoittavan maalin Venäjää vastaan, joka kuitenkin voitti ottelun jatkoajalla.
Allenin odotettiin olevan johtava pelaaja myös vuoden 2000 nuorten MM-kisoissa, mutta hän ei pystynyt pelaamaan loukkaantumisen vuoksi.
Kotimaa.fi

Kotimaa24.fi on suomalainen uutis- ja blogisivusto. Jouluukuusta 2020 lähtien sivuston nimi on ollut Kotimaa.fi.
Sivuston uutistoiminnan taustalla olivat alun perin Kustannus-Osakeyhtiö Kotimaa, suuret luterilaiset seurakunnat ja seurakuntayhtymät sekä Kirkon tiedotuskeskus. Uutistoimitus oli itsenäinen ja journalistisin periaattein toimiva yksikkö. Uutiset käsittelevät luterilaista kirkkoa ja seurakuntia, kristillisiä kirkkoja sekä muita uskontoja Suomessa ja maailmalla.
Palvelu aloitti 19. elokuuta 2009 sosiaalisen median ominaisuuksia hyödyntävänä blogisivustona. Kustannus-Oy Kotimaan ylläpitämä sivusto sai nopeasti merkittävän aseman kirkollisissa verkkokeskusteluissa. Blogeista ja kommenteista syntyi kirkollinen verkkoyhteisö. 
Kotimaa24.fi:n uutistuotantoa edelsi kolmen vuoden ajan Kotimaan verkkolehti, jonka toiminta lopetettiin taloudellista syistä kesäkuun alussa 2009. Sen ”raunioille” syntyi Kotimaa24-blogisivusto, ”blogimetsäksi” kutsuttu ”sähköinen kirkonmäki” ja keskustelufoorumi. Kirkkoa koskevien journalistisesti tehtyjen verkkouutisten tarve kuitenkin johti uutistuotannon aloittamiseen uudelleen 1. syyskuuta 2010. Uutiset liitettiin osaksi jo toimivaa ja kirkon piirissä tunnettua www-osoitetta. 
Kotimaa.fi on Kotimaa-lehden verkkojulkaisu, jossa on vapaasti luettavissa uutisia ja lukijablogeja sekä jonkin verran maksullista siältöä. Kotimaa.fi:n päätoimittaja on Mari Teinilä.
Hopeaoksidi

Hopeaoksidi (Ag2O) on hopea- ja oksidi-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Hopeaoksidia käytetään paristoissa, valmistettaessa orgaanisia ja epäorgaanisia yhdisteitä ja eläinlääketieteessä.
Ominaisuudet ja valmistus.
Huoneenlämpötilassa hopeaoksidi on ruskeita kiteitä. Muiden hopeayhdisteiden tavoin se tummuu helposti valon vuoksi. Se liukenee veteen vain hyvin vähän, mutta paremmin happoihin ja syanideihin ja tiosulfaatteihin. Vedessä se ei monien muiden tavoin hajaannu hydroksidikseen hopeahydroksidiksi suuressa määrin, koska reaktion tasapainovakio on hyvin pieni.
Hopeaoksidia voidaan valmistaa lisäämällä hopeasuoloja sisältävään vesiliuokseen, yleensä hopeanitraattiin, hydroksidiliuosta esimerkiksi natriumhydroksidia. Niukkaliukoisena hopeaoksidi saostuu ja voidaan erottaa suodattamalla. Näin saadussa tuotteessa on usein mukana kidevettä. Yhdistettä voidaan tuottaa myös kuumentamalla hienoksi jauhettua hopeaa happivirrassa.
Käyttö.
Hopeaoksidiparistoissa hopeaoksidi on katodina ja sinkkielektroni toimii anodina. Elektrodit on erotettu toisistaan sellofaanikalvolla ja elektrolyyttinä toimii kaliumhydroksidiliuos. Hopeaoksidi pelkistyy hopeaksi ja sinkki hapettuu sinkkihydroksidiksi. Reaktion lähdejännite on 1,6 V.
Ag2O(s) + Zn(s) + H2O formula_1 2 Ag(s) + Zn(OH)2
Orgaanisessa kemiassa hopeaoksidia voidaan käyttää hapettimena. Se on teholtaan mieto ja selektiivinen, sitä voidaan käyttää esimerkiksi primääristen alkoholien hapetuksessa aldehydeiksi. Yhdistettä voidaan käyttää myös lasin värjäämiseen keltaiseksi, valmistettaessa muita hopeayhdisteitä esimerkiksi hopeafluoridia, katalyyttinä ja eläinlääketieteessä antiseptisenä aineena.
GAZ-53

GAZ-53 on neuvostoliittolaisen GAZin valmistama kuorma-auto. Ajoneuvon valmistaminen alkoi vuonna 1961 nimellä "GAZ-53F", ja se oli varustettu GAZ-51 -kuorma-autosta peräisin olevalla kuusisylinterisellä moottorilla. Myöhemmin vuonna 1964 alkuperäinen voimanlähde korvattiin kevytmetallisella ja tehokkaammalla V8 ZMZ-53 -moottorilla. Tehokkaampi moottori takasi kuorma-autolle 90 km/h huippunopeuden. Vuonna 1962 tuotantoon tuli myös pienempi mutta muuten samanlainen "GAZ-52"-malli, jonka valmistus jatkui vuoteen 1993 asti. Kaikissa malleissa oli nelivaihteinen vaihdelaatikko, jossa kolmas ja neljäs vaihde olivat synkronoitu. 
Pitkästä tuotantoajasta johtuen GAZ-53:n mallit ovat edelleen yleisiä Itä-Euroopassa. Kotimarkkinoiden lisäksi ajoneuvoa valmistettiin vientiin.
Helgolandin meritaistelu (1864)

Helgolandin meritaistelu käytiin Pohjanmerellä Helgolandin saaren pohjoispuolisella merialueella 9. toukokuuta 1864 osana toista Saksan–Tanskan sotaa. Vastakkain olivat komentajakapteeni Edouard Suensonin komentama Tanskan laivaston osasto, johon kuuluivat höyryfregatti "Jylland", höyryfregatti "Niels Juel" ja höyrykorvetti "Hejmdal", ja vapaaherra Wilhelm von Tegetthoffin komentama preussilais-itävaltalainen laivasto-osasto, johon kuului kaksi höyryfregattia, yksi siipirataslaiva ja kaksi tykkivenettä.
Yli kaksi tuntia kestäneen tulituksen jälkeen von Tegetthoffin lippulaiva fregatti "SMS Schwarzenberg" syttyi tuleen, ja hän käski osastonsa perääntymään tuolloin Britannialle kuuluneen Helgolandin vesille. Britannian Kuninkaallisen laivaston fregatti "HMS Aurora" esti tanskalaisia ajamasta vihollista takaa Britannian aluevesillä. Seuraavana yönä von Tegetthoffin alukset pakenivat Cuxhavenin suuntaan. Ajan tavan mukaisesti molemmat osapuolet julistautuivat taistelun voittajiksi. Preussilais-itävaltalaisen laivasto-osaston miestappiot olivat kuitenkin selvästi raskaammat. Tanskalaisia voidaan pitää voittajina, koska he ajoivat vihollisen pakoon.
Yhteenottoa pidetään historian viimeisenä suurena meritaisteluna, joka käytiin puualusten välillä. Voitto oli kuitenkin strategisesti merkityksetön, eikä se vaikuttanut kolme päivää myöhemmin Tanskan tappioon päättyneen sodan tulokseen.
Željko Ivanek

Željko Ivanek (s. 15. elokuuta 1957 Ljubljana, Slovenia) on slovenialais-yhdysvaltalainen näyttelijä. 
Varhainen elämä.
Ivanek syntyi Ljubljanassa, Sloveniassa (silloisessa Jugoslaviassa). Hän muutti kolmevuotiaana vanhempiensa kanssa Yhdysvaltoihin, missä he viettivät kaksi vuotta, minkä jälkeen he palasivat takaisin Sloveniaan. He muuttivat takaisin Yhdysvaltoihin vuonna 1967. Ivanek valmistui Yalen yliopistosta vuonna 1978, minkä jälkeen hän alkoi opiskella näyttelemistä.
Ura.
Ivanek on esiintynyt lukuisissa televisiosarjoissa, joista tunnetuimpia ovat muun muassa "Homicide: Life on the Street", "24", "Kylmä rinki", "Heroes", "Big Love", "Damages" sekä "Rouva Ministeri". Hän voitti Primetime Emmy -palkinnon roolistaan sarjassa Damages vuonna 2008. 
Ivanek on näytellyt myös elokuvissa ja Broadwayn näytelmissä. Hän on ollut kolmesti ehdolla Tony-palkinnon saajaksi.
GAZ-61

GAZ-61 on neuvostoliittolaisen GAZin valmistama nelivetoinen auto. GAZ-61:n suunnitteli V. A. Gratšov, ja se esiteltiin vuonna 1938. Auton valmistus alkoi kuitenkin vasta vuonna 1940. 
GAZ-61:n rakenne perustui GAZ M2 -ajoneuvon runkoon, joka varustettiin nelivetoisella alustalla. Nelivedon ansiosta ajoneuvo pystyi kiipeämään 38 asteen mäkiä ja ylittämään jopa 72 senttiä syviä vesistöjä. Ajoneuvoa valmistettiin kahtena erilaisena mallina. Ensimmäinen, vuosina 1940-1941 tuotettu malli oli varustettu kuusisylinterisellä nelitahtimoottorilla, joka tuotti 63 kW:n tehon. Tämä ajoneuvo oli useiden puna-armeijan komentajien käytössä.
Vuonna 1941 alkuperäinen GAZ-61 korvattiin parannetulla GAZ-61-73 -mallilla, jota valmistettiin vuoteen 1945 asti.
Bortlen asteikko

Bortlen asteikko on mitta-asteikko, jonka avulla voidaan määrittää tähtitaivaan ja tähtien kirkkausaste tietyllä alueella. Asteikko määrittää tarkkailtavien kohteiden selkeyden sekä valosaasteesta koituvan häiriön. John Bortlen luoma järjestelmä julkaistiin vuoden 2001 Sky &amp; Telescope -lehden numerossa. Asteikko ulottuu luokasta 1 (pimein mahdollinen taivas) luokkaan 9 (erittäin valosaastunut).
Bortlen luokitukset eri valosaastetyypeille:
Thaddeus Amat y Brusi

Thaddeus Amat y Brusi (31. joulukuuta 1810 Barcelona – 12. toukokuuta 1878) oli espanjalaissyntyinen yhdysvaltalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänestä tuli lasaristi 16. tammikuuta 1834, ja hän sai pappisvihkimyksensä Hyacinthe-Louis de Quéleniltä 23. joulukuuta 1837. Hänet nimitettiin Montereyn hiippakunnan johtoon 29. heinäkuuta 1853, ja piispaksi vihkiminen seurasi 12. maaliskuuta 1854. Pääkonsekraattorina toimi Giacomo Filippo Fransoni.
Amat y Brusin johtaman hiippakunnan nimi vaihtui, ja hän sai 29. heinäkuuta 1873 nimityksen Monterey-Los Angelesin piispaksi, jona hän toimi, kunnes kuoli 67-vuotiaana virassa. Hän osallistui Vatikaanin ensimmäiseen kirkolliskokoukseen.
Harry Anselm Clinch

Harry Anselm Clinch (27. lokakuuta 1908 – 8. maaliskuuta 2003) oli yhdysvaltalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Monterey-Fresnon hiippakuntaan 6. kesäkuuta 1936 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Badiaen titulaaripiispaksi 5. joulukuuta 1956. Piispaksi vihkiminen seurasi 27. helmikuuta 1957. Pääkonsekraattorina toimi Aloysius Joseph Willinger, jota avustivat Timothy Manning ja Merlin Joseph Guilfoyle. 
Monterey-Fresnon hiippakunta jaettiin Monterey in Californian ja Fresnon hiippakunniksi. Clinch sai 16. lokakuuta 1967 nimityksen Monterey in Californian piispaksi, jonka virkaan hänet asetettiin 14. joulukuuta. Hän erosi tehtävistään 19. tammikuuta 1982. Hän osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen.
Thaddeus Anthony Shubsda

Thaddeus Anthony Shubsda (2. huhtikuuta 1925 Los Angeles, Kalifornia – 26. huhtikuuta 1991) oli yhdysvaltalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Los Angelesin arkkihiippakuntaan James Francis Aloysius McIntyre 26. huhtikuuta 1950. Hänet nimitettiin Los Angelesin vihkipiispaksi ja Traguriumin titulaaripiispaksi 20. joulukuuta 1976. Piispaksi vihkiminen seurasi 19. helmikuuta 1977. Pääkonsekraattorina toimi Timothy Manning, jota avustivat John James Ward ja Juan Alfredo Arzube. 
Shubsda sai 26. toukokuuta 1982 nimityksen Monterey in Californian piispaksi, jona hän toimi, kunnes kuoli 66-vuotiaana virassa.
Raül López

Raül López (s. 15. huhtikuuta 1980 Vic) on espanjalainen ammattilaisuransa lopettanut koripalloilija.
Ura.
Seurajoukkueet.
López aloitti koripallon CB Vicin juniorijoukkueissa, joista hän siirtyi Joventut Badalonan juniorijoukkueeseen. Hän debytoi seuran edustusjoukkueessa kaudella 1997–1998 ja pelasi seurassa vuoteen 2000 asti. Kaudeksi 2000–2001 López siirtyi Real Madridiin, jossa hän pelasi seuraavat kaksi kautta. Hän kärsi polvivammasta kaudella 2001–2002, mutta siirtyi tästä huolimatta Utah Jazziin.
López ei pelannut kaudella 2002–2003 otteluakaan saman polvivamman takia. Seuraavalla kaudella hän pelasi kaikissa otteluissa ja teki 7,0 pistettä ja 3,7 syöttöä ottelua kohden. Kaudella 2004–2005 hän teki 5,2 pistettä, mutta pystyi pelaamaan vain 31 ottelua. López palasikin Espanjaan, jossa hän pelasi kauden Akasvayu Gironassa. Vuodet 2006–2009 hän vietti Real Madridissa, jossa hän voitti Eurocupin sekä Espanjan-mestaruuden kaudella 2006–2007. Vuonna 2009 López jatkoi pelaamista venäläisessä Himkissä, jossa hän pelasi kahden kauden ajan. Kaudeksi 2011–2012 hän siirtyi CB Bilbao Berriin.
Maaliskuussa 2016 López ilmoitti lopettavansa ammattilaiskoripallon kauteen 2015–2016.
Maajoukkue.
López kuului maansa alle 16- ja 18-vuotiaiden maajoukkueisiin. Hän voitti alle 18-vuotiaiden EM-kultaa vuonna 1998 ja alle 18-vuotiaiden MM-kultaa vuonna 1999. López pelasi ensimmäisen aikuisten arvoturnauksensa vuonna 2000, jolloin Espanja oli mukana olympiakisoissa. EM-kilpailuihin hän osallistui vuosina 2001 ja 2009, joista hän voitti pronssia ja hopeaa. López saavutti olympiahopean vuonna 2008. MM-kilpailuihin hän osallistui ensimmäistä kertaa vuonna 2010.
Sigitas Tamkevičius

Sigitas Tamkevičius (s. 7. marraskuuta 1938) on liettualainen roomalaiskatolinen piispa ja kardinaali. Tamkevičius aloitti uransa pappina neuvostokauden Liettuassa, jossa hän joutui kirkollisen toimintansa kautta vaikeuksiin virkavallan kanssa. Liettuan itsenäistyttyä uudelleen hän toimi Kaunasin arkkipiispana 1996–2015 ja vuonna 2019 paavi Franciscus nimitti hänet kardinaaliksi.
Elämäkerta.
Sigitas Tamkevičius syntyi 7. marraskuuta 1938 Gudoniaissa Liettuassa.
Vuonna 1955 Tamkevičius aloitti opinnot Kaunasin pappisseminaarissa, mutta kolmantena opintovuonnaan hänet kutsuttiin asepalevukseen Neuvostoliiton asevoimissa. Asepalveluksensa aikana Tamkevičiusia taivuteltiin luopumaan papinuran tavoittelusta, mutta hänen palveluksensa päättyessä vuonna 1960 hän palasi seminaariin. Tamkevičiusin jatkaessa opintojaan KGB yritti värvätä häntä tiedonantajakseen, ja häntä uhattiin seminaarista erottamisella. Taivuttelut eivät kuitenkaan lopulta onnistuneet ja Tamkevičius valmistui opinnoistaan, tullen vihityksi papiksi 18. huhtikuuta 1962. Vuonna 1968 hän liittyi jesuiittoihin. 
Tamkevičius työskenteli pappina Prienain ja Vilkaviškisin seurakunnissa. Hänellä oli edelleen ongelmia virkavallan kanssa, koska hän opetti uskontoa lapsille ja järjesti kansallismielisiä seremonioita. Vuonna 1969 Tamkevičius erotettiin virastaan, mutta hän jatkoi töitä maanalaisesti. Seuraavana vuonna 1970 KGB salli hänen palata virkaansa Kybartain seurakunnassa. Joulukuussa 1971 oli yksi Leonid Brežneville Yhdistyneiden kansakuntien pääsihteeri Kurt Waldheimin kautta annetun omatunnonvapauden puolesta tehdyn vetoomusken alullepanijoista. Vuonna 1972 Tamkevičius oli mukana tekemässä maanalaista julkaisiua "Lietuvos katalikų bažnyčios kronika" ("Liettuan katolisen kirkon kronikka") ja vuonna 1979 hän oli perustamassa järjestöä uskonvapauden puolesta. Keväällä 1983 Tamkevičius pidätettiin Alfonsas Svarinskasin kanssa. Joulukuussa 1983 hänet tuomittiin kuudeksi vuodeksi työleirillä. Liettuassa tuomio herätti laajaa vastustusta ja tuomittujen pappien puolesta kerättiin vetoomus. Vetoomuksen allekirjoitti noin 47 000 liettualaista. Vuoden 1987 alussa Tamkevičius tuotiin työleiriltä Permistä KGB:n päämajaan Vilnassa. Hänen haluttiin tunnustavan syyllisyytensä vapauttansa vastaan, mutta hänen kieltäydyttyään hänet lähetettiin takaisin Permiin. Lopulta Tamkevičius vapautui vuonna 1988.
Tamkevičius nimitettiin 8. toukokuuta 1991 Kaunasin arkkihiippakunnan vihkipiispaksi sekä Turudan titulaaripiispaksi. Piispaksi vihkiminen seurasi 19. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Vincentas Sladkevičius, jota avustivat Vladas Michelevičius, Antanas Vaičius, Romualdas Krikšciunas ja Juozas Preikšas. 4. toukokuuta 1996 Tamkevičius sai nimitettiin Kaunasin arkkipiispaksi. Hän jäi eläkkeelle piispanvirastan 11. kesäkuuta 2015. Tamkevičius tapasi paavi Franciscuksen tämän vieraillessa Vilnassa vuonna 2018. 5. lokakuuta 2019 Franciscus nimitti hänet kardinaaliksi tittelillä Sant’Angela Merici.
Hopeakyljet

Hopeakyljet (Atherinidae) on hopeakylkikaloihin kuuluva heimo. Heimon lajeja tavataan ympäri maapallon lämpimistä vesistä.
Lajit ja anatomia.
Varhaisimmat hopeakylkien heimoon kuuluvien lajien fossiilit on ajoitettu eoseenikaudelle. Nykyään heimoon luetaan kuuluvaksi 25 sukua ja noin 165 lajia. Suurimmat hopeakylkilajit voivat saavuttaa noin 60 cm:n pituuden, mutta useimmat jäävät alle 15 cm pitkiksi. Koiraat ovat useimmiten naaraita pienikokoisempia. Ruumiinrakenteeltaan ne ovat pitkulaisia kaloja, joilla on kaksi selkäevää. Etumainen on joustava ja taaempi jäykempi. Pyrstöevä on heimon lajeilla haarautunut. Hopeakylkien silmät ovat kooltaan suuret. Hopeakyljiltä puuttuu kylkiviiva. Väriltään ne ovat kellertäviä tai vihertäviä ja kyljessä on leveä hopeinen raita.
Levinneisyys ja elintavat.
Hopeakylkilajeja tavataan ympäri maailmaa. Suurin osa lajeista on mereisiä tai murtovesissä eläviä, mutta noin 50 lajia, muun muassa lasikylki ("Alepidomus evermanni"), elävät makeissa vesissä. Makean veden lajeja tavataan erityisesti Australiassa ja Pohjois- sekä Etelä-Amerikassa. Hopeakyljet elävät usein suurina parvina matalissa vesissä. Niiden ravintoa ovat pääasiassa planktoneliöt.
Vasili Pitšul

Vasili Vladimirovitš Pitšul (, 15. kesäkuuta 1961 Mariupol, Neuvostoliitto – 26. heinäkuuta 2015) oli venäläinen elokuvaohjaaja. Hänen tunnetuin ohjauksensa on esikoisteos "Pikku Veera" (, "Malenkaja Vera", 1988).
Pitšul valmistui ohjaajaksi vuonna 1983 VGIK:sta, jossa hän opiskeli Marlen Hutsijevin johdolla. Ura käynnistyi kaksi vuotta myöhemmin televisioelokuvalla "Hotšu tebe skazat..." (ven. Хочу тебе сказать…).
Neuvostokauden viimeisinä vuosina glasnostin hengessä syntynyt rohkea nuoruuskuvaus "Pikku Veera" nousi suureen suosioon kotimaassaan ja toi ohjaajalle kansainvälistä tunnettavuutta, sillä elokuva palkittiin muun muassa Venetsiassa ja Montrealissa.
Seuraava elokuva "V gorode Sotši tjomnyje notši" (, 1990) oli mukana Cannesin elokuvajuhlilla. Pitšulin ura jatkui televisio- ja elokuvaohjauksilla hänen kuolemaansa, vuoteen 2015 saakka.
Jeijjo &amp; Nupi

Jeijjo (oikealta nimeltään Santeri Määttänen, s. 1986) &amp; Nupi (oikealta nimeltään Henri Nyberg, s. 1986), on suomalainen rap-duo Espoon Olarista. Yhtyeen ensimmäinen studioalbumi "Kootut selitykset" julkaistiin 3rd Rail Musicin kautta loppuvuodesta 2012.
Historia.
Jeijjo ja Nupi tapasivat toisensa kummankin opiskellessaan Olarin lukiossa. Kumpikin oli tehnyt räppiä aikaisemmin oman kaveriporukan kanssa. Kaksikko suuntautui tekemään omaa musiikkia vasta lukiovuosien jälkeen. Kaksikon ensimmäinen kokopitkä albumi "Kootut selitykset" julkaistiin 3rd Rail Musicin kautta 28. joulukuuta 2012. Albumilla vierailevat muun muassa Markku Let G, Kädveyhä, BJD, Raimo, Tuomio, Kone ja Latiksen Andy. Duon toinen pitkäsoitto "NeO Olarista" julkaistiin 30. toukokuuta 2014. Julkaisijana toimi jälleen 3rd Rail ja vierailijoina olivat Stepa, Tuomio, Kone, Notkea Rotta, Rautaperse, Raimo, Hätä-Miikka, Jodarok, Jontti, Mikidi &amp; Gaiaf. Albumi nousi parhaimmillaan Suomen virallisen albumilistan sijalle 46. Rumban albumilistalla levy oli julkaisuviikolla sijalla 14. Biiseistä Pihatalkoot nousi Bassoradion tehosoittoon. Jeijjo &amp; Nupi -duo vieraili Kultabassokerho -radio-ohjelmassa 5.1.2013.
Stanisław Bułak-Bałachowicz

Stanisław Bułak-Bałachowicz (; 12. marraskuuta 1883 – 10. toukokuuta 1940) oli valkovenäläis−puolalaistaustainen kenraali. Hän otti osaa muun muassa Venäjän sisällissotaan, Puolan–Neuvosto-Venäjän sotaan ja Puolan offensiiviin. Bułak oli ajelehtijaa tarkoittava valkovenäläinen liikanimi, jonka Bałachowicz otti pysyvään käyttöön.
Elämäkerta.
Stanisław Bułak-Bałachowicz syntyi maanomistajaperheeseen Meysztyssä lähellä Braslauta. Hänen sukunsa oli puolalaistaustainen, mutta myöhemmin hän mielsi itsensä enneminkin valkovenäläiseksi. Hän kävi maatalouskoulua ja otti osaa vuoden 1905 levottomuuksiin kotiseudullaan. Tuolloin hän sai lempinimensä "Bats’ka". Ensimmäisessä maailmansodassa hän liittyi elokuussa 1914 vapaaehtoisena Venäjän armeijaan taistellen lounaisrintamalla. Hän yleni ensin everstiksi ja vuonna 1917 hän komensi jo omaa ratsuväen divisioonaansa Riian lähistöllä. Sisällissodan jo ollessa käynnissä vuonna 1918 hän liittyi puna-armeijan riveihin, mutta vaihtoi valkoisten puolelle vielä samana vuonna. Bułak-Bałachowicz komensi ratsastavaa partisaanipataljoonaa Pihkovan lähistöllä ja vuonna 1919 Nikolai Judenitš teki hänestä Venäjän luoteisarmeijan komentajan. 
Alkuvuodesta 1920 hän oli yhteydessä Valko-Venäjän kansallisen tasavallan hallintoon ja liittyi heidän joukkoihinsa 1 200:n komentamansa miehen kanssa. Valkovenäläiset muodostivatkin noin 75 % hänen joukoistaan. Joukot taistelivat Puolaa kohti edenneitä punajoukkoja vastaan kesällä 1920. Puolan tehtyä rauhan Neuvosto-Venäjän kanssa hän jatkoi sotatoimia vallaten muun muassa Pinskin ja Mozyrin. Mozyrissä hän julisti vapauttamiensa alueiden kuuluvan vapaalle Valko-Venäjälle ja esitti itsensä maan päämiehenä. Marraskuussa 1920 hän yritti vallata Minskin, mutta punajoukot torjuivat hänen hyökkäyksensä. Tämän jälkeen Bułak-Bałachowicz pakeni Puolaan, jossa hänet internoitiin. Osa hänen miehistään seurasi häntä Puolaan ja osa jatkoi sissisotaa Valko-Venäjällä vuoteen 1922 saakka. 
Puolassa Bułak-Bałachowiczistä tuli prikaatinkenraali. Hän otti osaa myös politiikkaan tehden saksalaisvastaisia kannanottoja. Vuosina 1937–1939 hän otti osaa Espanjan sisällissotaan Francisco Francon joukkojen puolella ilman virallista tehtävänantoa Puolan armeijalta. Saksan hyökättyä Puolaan hän komensi vapaaehtoisjoukkoja Varsovan lähistöllä syyskuussa 1939 ja saksalaisten vallattua maan hän organisoi vastarintaliikettä. Bułak-Bałachowicz kuoli epäselvissä olosuhteissa vastustaessaan Gestapon pidätystä Saska Kępan kaupunginosassa Varsovassa 10. toukokuuta 1940.
Fécamp

Fécamp on kunta Seine-Maritimen departementissa Ylä-Normandian hallintoalueella Ranskassa. Kunta sijaitsee Alabasterirannikolla ja on tärkeä kalastussatama.
Pyhän kolminaisuuden kirkko.
Fécampin tärkein nähtävyys on Fécampin luostariin kuulunut 1100-luvulla rakennettu Pyhän kolminaisuuden kirkko ("Abbaye de la Trinité de Fécamp").
Palais Bénédictine.
Teollisuusmies Alexandre Le Grand kehitteli yrttiliköörin ja nimesi sen Bénédictineksi. Lisäksi hän kehitteli tarinan, että likööri tehdään vanhan 1500-luvulta peräisin oleva munkkien keksimän reseptin mukaan. Sen jälkeen hän rakennutti vuonna 1863 tislaamon, joka on uusgotiikkaa ja uusrenessanssia yhdistelevä palatsi. Palatsin suunnitteli Camille Albert. Palatsissa on näytteillä liköörinteon lisäksi huomattava määrä taideaarteita.
Bénédictine

Bénédictine on ranskalainen yrttilikööri.
Historia.
Ranskalainen teollisuusmies Alexandre Le Grand kehitteli yrttiliköörin ja nimesi sen Bénédictineksi. Hän kehitteli tarinan, että likööri on vanhan 1500-luvulta peräisin olevan munkkien keksimän reseptin mukaista benediktiinilikööriä. Lisäksi hän rakennutti vuonna 1863 tislaamon Fécampiin. Tislaamo on uusgotiikkaa ja uusrenessanssia yhdistelevä palatsi ("Palais Bénédictine"), jossa yleisö voi myös tutustua liköörin valmistukseen. Tämä kaikki oli laskelmoitua markkinointia, jota hän vielä lisäsi hankkimalla huomattavan määrän taideaarteita palatsiinsa yleisön nähtäväksi.
Valmistus.
Liköörin valmistukseen käytetään 27 erilaista yrttiä, maustetta ja muuta kasvia.
L/A Mergus

L/A Mergus on ro-ro-matkustaja-autolautta, joka liikennöi vuoden 2023 alusta lähtien L/A Stellan ja M/S Auran varalauttana Korppoon Galtbystä Norrskatan Olofsnäsiin sekä Houtskarin Kittuisiin. Aiemmin Mergus liikennöi pääasiassa Norrskataan.
Alus hankittiin 1970-luvun kovien jäätalvien vuoksi päälautaksi Korppoo–Norrskata–Houtskär-reitille. Alus tilattiin aluepoliittisista syistä Rauma-Repolan Savonlinnan telakalta, ja se rakennettiin Neuvostoliittoon tilattujen jokijäänmurtajien runkomallin mukaiseksi, eli alus varustettiin kahdella tehokkaalla Wärtsilän dieselkoneella, kahdella jäätä kestävällä KAMEWA 1100 -teräspotkurilla, tehokkaalla ohjailupotkurilla keulassa sekä jään kitkaa vähentävällä ilmapulputusjärjestelmällä jäissäkulun parantamiseksi. Aluksessa oli kuitenkin paljon suunnitteluvirheitä ja lastentauteja, joita aikaa myöten pyrittiin korjaamaan. Mergus sai liikanimen ’Vargus’ eli susi. Miehistöltä puuttuivat kokonaan majoitus- ja sosiaalitilat. Pieni messi rakennettiin myöhemmin komentosillan ja savupiipun väliin.
Mergus kulkee ainoastaan yhteen suuntaan ja joutuu näin ollen kääntymään aina satamaan tultaessa tai lähdettäessä. Merguksen matkustajasalongit sijaitsevat autokannen vasemmalla sivulla kolmannella kannella, nojatuolien ja WC-tilojen lisäksi matkustajilla on ollut käytettävissä kahviautomaatti. 
Uuden lautta-alus Stellan valmistuttua Mergus jäi Korppoon, Norrskatan ja Houtskärin välin toiseksi alukseksi, mutta vuonna 2023 se rahdattiin Nordic Jet Linelle Ahvenanmaan saaristoliikenteeseen. Tähän se osoittautui hyvin pian epäsopivaksi monestakin syystä. Matalan veden aikana alus ei pystynyt ajamaan laitureihin, ruuhkaisimmilla vuoroilla sen kapasiteetti osoittautui sopimukseen nähden vajaaksi ja lisäksi lautalla oli suoriutumisvaikeuksia kovissa sääolosuhteissa. Liikennöintisopimus irtisanottiin jo ennen EuroWorks-yhtiöryppään konkurssia kesällä 2024.
Epäonnisen Ahvenanmaan keikan jälkeen Mergus siirtyi Oulun ja Hailuodon välille varalautaksi, missä toimessa sen on ilmeisimmin määrä jatkaa rakenteilla olevan kiinteän yhteyden valmistumiseen asti.
Tekniset tiedot.
Lähde:
Aney

Aney (myös "Anney") on kylä Kawarin keidasalueella Nigerissä 89 kilometriä Bilmasta pohjoiseen. Hallinnollisesti se kuuluu Dirkoun kuntaan. Vuonna 2001 kylässä oli 1 100 asukasta.
Aneyn asukkaat ovat tubujen ja kanurien sekakansaa, josta käytetään nimitystä "guézébida". He kasvattavat taateleita ja harjoittavat puutarhaviljelyä. Kylässä on vanhan linnoituksen rauniot. Se on Kawarin sulttaanin perinteinen asuinpaikka.