tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Karbomysiini

Karbomysiini eli magnamysiini (C42H67NO16) on makrolidiantibiootteihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdiste tehoaa lähinnä grampositiivisiin bakteereihin ja sitä käytetään nykyään pääasiassa yhdessä muiden antibioottien kanssa.
Ominaisuudet.
Karbomysiini on huoneenlämpötilassa värittömiä neulasmaisia kiteitä. Rakenteeltaan karbomysiini koostuu 16 atomin muodostamasta makrolaktonirenkaasta, johon on liittynyt kaksi sokeria D-mykaminoosi ja L-mykaroosi ja on luokkansa ensimmäinen eristetty antibiootti. Ensimmäinen karbomysiinille ehdotettu rakenne oli siten virheellinen, että ensimmäisessä versiossa laktoni koostui 17 atomista. Karbomysiiniä tuottavat "Streptomyces halstedii"- ja "S. thermotolerans"-bakteerit.
Karbomysiinin antioboottinen teho perustuu siihen, että se indusoi peptidyyli-tRNA:n irtoamista ribosomista. Tämä johtaa peptidyyli-tRNA:n pitoisuuden kasvuun solussa, proteiinisynteesin estymiseen ja lopulta bakteerisolun kuolemaan.
Party Never Ends

Party Never Ends on romanialaisartisti Innan kolmas studioalbumi, joka julkaistiin 25. maaliskuuta 2013. Albumin tuotannosta vastasi edeltäjän tapaan Play &amp; Win. Musikaalisesti albumi on samanlainen hänen aiempien albumiensa kanssa, mutta se sisältää hieman enemmän four-on-the-floor-tyylistä musiikkia dancepopin ja housemusiikin rinnalla. Suuresta positiivisten vastaanottojen määrästä huolimatta albumi ei menestynyt odotetusti musiikkilistoilla, johon vaikutti erityisesti se että albumi julkaistiin vain valituissa valtioissa. Albumilta julkaistiin yhteensä yhdeksän singleä, jotka ovat ”Caliente”, ”Crazy Sexy Wild/Tu şi eu”, ”INNdiA”, ”J'Adore”, ”More than Friends”, ”Dame tu Amor”, ”Spre Mare”, ”Be My Lover” ja ”In Your Eyes”. Albumin singleistä ”Tu şi eu” menestyi parhaiten, sijoittuen Romanian singlelistan 5. sijalle.
Mervyn Luckwell

Mervyn Luckwell (s. 29. marraskuuta 1984) on brittiläinen keihäänheittäjä. Hänen ennätyksensä on vuonna 2011 Wrexhamissa heitetty 83,52. Luckwell edusti maataan ainoana brittiläisenä mieskeihäänheittäjänä kesäolympialaisissa 2012 Lontoossa. Hän oli karsinnan 35. tuloksella 74,09 eikä selviytynyt loppukilpailuun. Luckwell oli mukana myös 2009 MM-kisoissa Berliinissä, mutta jäi sielläkin karsintaan. Luckwell on 192 senttimetriä pitkä, painaa 108 kilogrammaa ja edustaa Milton Keynesiä.
Halvat Huvit

Halvat Huvit, aluksi Cheap Thrills, oli vuosina 1971–1977 toiminut galleria Helsingissä Huvilakadulla. Gallerian perusti Elonkorjaajat-taiteilijaryhmä. Galleria syntyi tilaan, joka syntyi 1970-luvun ilmastossa, jossa vallalla oli poliittinen taide. Galleria oli kokeileva ja "kevyellä vaihteella toimiva".
Erilaisista paineista vapaassa galleriassa esitettiin maalausten lisäksi performanssia, sarjakuvia, installaatioita ja valokuvia. Erikoisia näyttelyitä olivat 400 postikortin kokoelma ja taiteilijoiden leimasimia sisältänyt kokoelma sekä vuonna 1974 kansainvälistä postitaidetta esitellyt "A Head Museum for the Eighties", joka oli myöhemmin esillä Tukholmassa Moderna Museetissa. Suomalaisten taiteilijoiden lisäksi mukana oli heti alun pitäen ulkomaisia taiteilijoita.
Galleria järjesti 75 näyttelyä mutta kaatui rahapulaan. Tilan omisti Mikkolan perhe, ja Halpojen Huvien jälkeen sinne tuli Uuden Ajan Auran toimitus.
Ole Worm

Ole Worm (myös:"Olaus Wormius"), s. 13. toukokuuta 1588, k. 31. elokuuta 1654, oli tanskalainen lääkäri.
Biografiaa.
Wormin isä Willum Worm oli Århusin pormestari. Worm rikastui perittyään isänsä omaisuuden. Peruskoulun käytyään hän opiskeli Marburgin yliopistossa sekä suoritti lääketieteen tohtorin arvonimen Baselin yliopistossa. Myöhemmin hänestä tuli myös maisteri Kööpenhaminan yliopistossa.
Hän jatkoi akateemista uraansa Kööpenhaminassa, jossa hän opetti latinaa, kreikkaa, fysiikkaa ja lääketiedettä. Hän oli Tanskan kuningas Kristian IV:n henkilökohtainen lääkäri.
Tieteellinen merkitys.
Wormilla oli laaja yleissivistys ja hän oli merkittävä sekä lääkärinä että yliopiston opettajana. Lääketieteessä hän toi uutta valoa embryologiaan ja oli myös aikanaan merkittävä muinaistieteilijä.
Hän oli aikansa johtavia riimukirjoitusten asiantuntijoita.
Hän ei kuitenkaan tuntenut riittävästi muinaisnorjaa voidakseen tehdä täysin paikkansa pitäviä tulkintoja. Silti häntä pidetään tanskalaisen muinaistutkimuksen tärkeänä uranuurtajana.
Lomman kirkko

Lomman kirkko () on Ruotsissa Lomman kunnan keskustaajama Lommassa sijaitseva kirkkorakennus. Arkkitehti H. A. Nielsenin tekemät suunnitelmat uutta kirkkoa varten hyväksyttiin helmikuussa 1870 ja rakennustöitä tehtiin vuonna 1872. Piispa Wilhelm Flensburg vihki kirkon käyttöön 6. heinäkuuta 1873. 
Alttari on tehty vuoden 1935 restauroinnin yhteydessä ja se on rekonstruktio vanhimman kirkon alttarista. Nykyiset urut ovat A. Mårtenssons Orgelfabrik AB:n tekemät 21-äänikertaiset vuodelta 1957.
Montblanc

Montblanc International GmbH on saksalainen kirjoitusvälineiden, kellojen, korujen ja nahkatavaroiden valmistaja, jonka tunnusmerkkinä on valkoinen tähti.
Yrityksen perustivat Claus-Johannes Voss, Alfred Nehemias ja August Eberstein Hampurissa vuonna 1906. Yritys valmisti kyniä ja julkaisi 1910 Montblanc-kynän, josta yritys myöhemmin otti nimensä. Vuonna 1924 yritys otti Meisterstück-nimen käyttöönsä korkealuokkaisimmissa kynissään, ja nimeä käytetään vieläkin Montblancin kalleimmista kynämalleista. Vuodesta 1977 eteenpäin yritys alkoi laajentaa kynistä muihin luksustuotteisiin ja vuonna 1997 aloitti luksuskellojen valmistuksen.
Nykyisin Montblanc on osa Richemontia.
Tupaija

Tupaija ("Tupaia glis") on tupaijoiden sukuun kuuluva pieni nisäkäs. Häntä on oravamaisen tuuhea. Myös turkki on tuuhea ja sen väri on yläpuolella tumman ruskea ja alapuolelta oranssinpunertava. Tupaijaa tavataan Kaakkois-Aasiassa ja sitä esiintyy metsissä. Yksilö tulee sukukypsäksi kolmen kuukauden iässä. Paritteluaika on helmikuulta kesäkuulle. Tupaija tekee lehdillä alustetun pesän ja tekijänä on yleensä koiras. Pesä sijaitsee esimerkiksi puun kolossa. Naaraan tiineys kestää 40–52 vuorokautta. Poikasia syntyy kerrallaan yhdestä kolmeen. Eläin on kaikkiruokainen ja syö enimmäkseen niveljalkaisia, lehtiä, siemeniä ja hedelmiä.
Viron europarlamenttivaalit 2014

Vuoden 2014 europarlamenttivaalit järjestettiin Virossa 25. toukokuuta 2014. Edustajien määrä (6) pysyi samana kuin edellisellä parlamenttikaudella.
Valitut ehdokkaat.
Euroopan parlamenttiin valitut ehdokkaat äänimäärän mukaan:
Robert Björkenheim

Lars Magnus Robert Björkenheim (28. elokuuta 1835 Eurajoki – 30. tammikuuta 1878 Helsinki) oli suomalainen kartanonomistaja ja ruukinpatruuna. Vuojoen kartanossa syntynyt Björkenheim perusti Kaukaan lankarullatehtaan, josta myöhemmin kehittyi metsäteollisuusyhtiö Kaukas Oy.
Björkenheim kuului ruotsalaiseen Björkmanin teollisuussukuun, joka oli 1700-luvun lopulla ostanut Suomesta Fiskarsin ruukin sekä viisi muuta länsirannikolla sijainnutta ruukkia. Hänen isänsä oli Lars Magnus Björkman (1793–1869), jonka Venäjän keisari Nikolai I aateloi vuonna 1834 nimellä Björkenheim.
Robert Björkenheim peri isältään 1856 Kellokosken kartanon ja ruukin, jotka Lars Magnus Björkman oli ostanut vuonna 1837. Hän kasvatti kartanon viljelysalan kuusinkertaiseksi, aloitti peltojen ojitukset ja vuoroviljelyn sekä alkoi käyttää myös väkilannoitteita pelloilla. Vuoroviljelyn ansiosta heinäntuotanto lisääntyi ja kartanon ayrshire-karjaa voitiin lisätä. Kartanoon perustettiin myös meijeri sekä karjanhoito-, hevoshoito- ja meijerikoulu. Björkenheim itse valmistui agronomiksi Ruotsin Ultunan maanviljelysopistosta vuonna 1863.
Björkenheim myi Kellokosken ruukin tuotantorajoitusten takia Axel Wilhelm Wahrenille vuonna 1865. Hän perusti sen jälkeen vuonna 1873 Kellokoskelle "Mariefors Bränneri Ab":n viinanpolttimon ja samana vuonna läheiseen Kaukasten kylään lankarullatehtaan. Kellokoskella toimi myös Björkenheimin perustama "Mariefors Ångsågs Ab":n höyrysaha vuosina 1872–1877, mutta sahan toiminta päättyi kun sitä varten varatut metsät oli kaadettu. Björkenheim oli perustamassa Tuusulaan säästöpankkia vuonna 1875 ja järjesti kaksi kertaa maatalousnäyttelyn Kellokosken kartanossa. Björkenheim perusti Kellokoskelle myös kansakoulun, jossa annettiin opetusta ruotsin ja suomen kielellä.
Björkenheim oli säätyvaltiopäivillä aatelissäädyssä edustaja vuosina 1863–1864, 1867, 1872 ja 1877–1878 ja kuului vapaamielisiin liberaaleihin.
Robert Björkenheim kuoli tapaturmaisesti tammikuussa 1878 vain 43-vuotiaana pudottuaan junasta Helsinkiin tullessaan. Hänen leskensä Augusta Johanna kuoli vuonna 1882, jolloin heidän neljä jälkeläistään jäivät orvoiksi, mutta asettuivat kukin toivotusti tahoilleen elämässään. Velkainen kartano jouduttiin myymään vuonna 1882.
Robert Björkenheim oli naimisissa Augusta Johanna von Kothenin (1845–1882) kanssa. Heillä oli kahdeksan lasta, joista neljä kuoli lapsina ja on haudattu Kellokosken hautausmaalle, johon hautaan myös vanhemmat on haudattu. Hautakiven on veistänyt kivenhakkaajanestari Henrik Johan Stigell.
Kellokosken/Marieforsin kartanossa syntyivät tuleva Kaukas Oy:n ja Kymin Oy:n johtajana toiminut kauppaneuvos Gösta Björkenheim, Kaukaan tehtaan teknisenä johtajana työskennellyt insinööri Bengt Björkenheim ja diakonissa, Diakonissalaitoksen taloudenhoitaja noin vuosina 1903-1940 toiminut Hia Björkenheim sekä 
Elsa Hedvig Augusta Björkenheim, joka avioitui 1898 Carl Georg Estlanderin kanssa.
Metinvest

Metinvest (, ) on ukrainalainen, holdingyhtiömuotoinen hiilikaivos- ja terästeollisuuskonserni. Forbes listasi sen vuonna 2012 liikevaihdoltaan Ukrainan suurimmaksi yritykseksi. Yrityksen pääomistaja on oligarkki Rinat Ah’metov yhtiönsä System Capital Managementin välityksellä. 
Yhtiö on perustettu vuonna 2006. Sen kotipaikka on Donetsk, mutta teollisuuskonsernilla on hiili- tai rautamalmikaivoksia tai terästehtaita useilla paikkakunnilla niin Ukrainassa kuin Länsi-Euroopassa ja Pohjois-Amerikassakin.
Aneityum

Aneityum on tuliperäinen Tafean provinssiin kuuluva Vanuatun eteläisin saari Tyynellämerellä. Saarella asui vuoden 2016 väestönlaskennan mukaan 1 433 asukasta, ja sen pinta-ala on 160 neliökilometriä.
Saari on muodoltaan soikeahko ja noin 17 kilometriä leveä. Aneityumin keskellä on kerrostulivuori, jonka korkein kohta on 852 metrin korkeudella merenpinnasta.
DTEK

DTEK () on ukrainalainen, holdingyhtiömuotoinen hiilikaivos- ja energiakonserni. Forbes listasi sen vuonna 2012 liikevaihdoltaan Ukrainan toiseksi suurimmaksi yritykseksi. Yrityksen pääomistaja on oligarkki Rinat Ah’metov yhtiönsä System Capital Managementin välityksellä.
Oleksandr Nitšiportšuk

Oleksandr Nitšiportšuk (s. 14. huhtikuuta 1992) on ukrainalainen keihäänheittäjä. Nitšiportšukin ennätys on vuonna 2019 Kiovassa heitetty 81.99. Hän selviytyi vuoden 2014 EM-kisojen finaaliin, jossa hän sijoittui kymmenenneksi tuloksella 75.05. Nitšiportšuk oli mukana myös kahta vuotta aiemmin EM-kisoissa Helsingissä, mutta siellä hän jäi loppukilpailun ulkopuolelle. Hän karsiutui loppukilpailusta myös EM-kilpailuissa 2016 ja MM-kilpailuissa 2019. Hän heitti ensimmäistä kertaa yli 80 metrin vuonna 2012.
Albert Ebossé Bodjongo

Albert Dominique Ebossé Bodjongo Dika (6. lokakuuta 1989 Douala, Kamerun – 23. elokuuta 2014 Tizi Ouzou, Algeria) oli kamerunilainen jalkapalloilija, joka edusti viimeksi Algerian pääsarjassa Ligue 1:ssä pelaavaa JS Kabylietä. 185 senttimetriä pitkän Ebossén pelipaikka oli keskushyökkääjä. 
Ebossé pelasi kuusi ottelua Kamerunin jalkapallomaajoukkueessa, pääosin maan B-joukkueessa Hän edusti ammattilaisurallaan yhteensä kuutta seuraa Kamerunissa, Malesiassa ja Algeriassa. Ebossé voitti Algerian pääsarjan maalikuninkuuden kaudella 2013-14. Hän kuoli sairaalassa elokuussa 2014 päävammoihin, kun häneen osui katsomosta heitetty esine pelin USM Algeria vastaan päätyttyä. 
Joulukuussa 2014 Ebossén kuolemasta saatiin uutta tietoa. Tietojen mukaan Ebossén ruumiin ylävartalossa on vammoja, jotka viittaavat siihen, että miehen olikin tappanut päähän osunut isku eikä katsomosta heitetty esine. Tiedon mukaan Ebossé oli siis hakattu hengiltä.
Hensley Paulina

Hensley Paulina (s. 26. kesäkuuta 1993 Willemstad, Curaçao) on alankomaalainen pikajuoksija, joka kilpailee 100 ja 200 metrillä. 100 metrillä Paulinan ennätys on vuonna 2016 juostu 10.23 ja 200 metrillä niin ikään vuonna 2016 juostu 20,62. 
Paulina voitti pronssia 100 metriltä vuoden 2013 alle 23-vuotiaiden EM-kisoista Tampereelta tuloksella 10.48. Hän oli yhtenä Alankomaiden viestinviejänä myös saman vuoden MM-kisoissa Moskovassa, jossa joukkue sijoittui pikaviestissä viidenneksi. Hän saavutti Berliinin EM-kilpailuissa 2018 pronssia 4 × 100 metrin viestissä.
Paulina edusti Alankomaiden Antilleja, kunnes ne lakkautettiin 2010. Hän on 180 senttimetriä pitkä, painaa 76 kiloa ja edustaa RTAT:ia.
Kap Verde olympialaisissa

Kap Verde osallistui ensimmäistä kertaa olympialaisiin vuonna 1996 Atlantan kesäolympialaisissa ja on ollut siitä lähtien mukana kaikissa kesäolympialaisissa. Maa ei ole saavuttanut vielä yhtään mitali- eikä pistesijaa, eli sijoittumista kahdeksan kärkeen. Talviolympialaisissa Kap Verdellä ei ole ollut vielä yhtään urheilijaa. Nuorin kapverdeläinen urheilija olympialaisissa on ollut 17-vuotiaana vuoden 2012 kisoissa mukana ollut Lidiane Lopes ja vanhin urheilija on ollut 38-vuotiaana 2004 kisoihin osallistunut António Carlos Piña.
Osallistumiskerrat.
Suluissa Kap Verden urheilijoiden määrä olympialaisissa.
Toni Sirviö

Toni Sirviö (s. 8. tammikuuta 1992 Sulkava) on suomalainen keihäänheittäjä. Hänen seuransa oli Sulkavan Urheilijat -41 ja häntä valmensi vuoteen 2012 asti Jarmo Hirvonen ja sen jälkeen Viljo Toivanen.
Porin Kalevan kisoissa 2015 Sirviö heitti 79,73 metriä yltäen tuloksella pronssille. Hänen ennätyksensä on toukokuussa 2015 Savonlinnassa heitetty 81,62 metriä. Vuonna 2014 Sirviö sijoittui Eliittikisojen Tampereen osakilpailussa toiseksi Ari Mannion jälkeen kauden parhaallaan 78,18.
Sirviö osallistui vuonna 2009 alle 18-vuotiaiden MM-kisoihin ja vuonna 2011 alle 20-vuotiaiden EM-kisoihin, joissa molemmissa jäi karsintaan. Vuonna 2013 hän sijoittui alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa kahdeksanneksi.
Álex Abrines

Alejandro ”Álex” Abrines Redondo (s. 1. elokuuta 1993 Palma de Mallorca) on espanjalainen koripalloilija. Hän kuuluu myös Espanjan maajoukkueeseen.
Abrines pelasi espanjalaisissa seurajoukkueissa vuoteen 2016. Oklahoma City Thunder varasi hänet NBA:han 32. vuorolla , ja vuonna 2016 hän siirtyi Oklahoma Cityn joukkueeseen.
Celeste &amp; Jesse – aina yhdessä

Celeste &amp; Jesse – aina yhdessä ("Celeste and Jesse Forever") on vuonna 2012 ensi-iltansa saanut Lee Toland Kriegerin ohjaama yhdysvaltalainen romanttinen komediaelokuva. Sen ensi-ilta oli 3. elokuuta 2012 New Yorkissa ja Los Angelesissa. Pienellä budjetilla valmistunut elokuva oli arvostelumenestys.
Motion Picture Story

Motion Picture Story (myös Motion Picture tai Motion Picture Magazine) oli ensimmäinen yhdysvaltalainen elokuvalehti, jonka perustivat Vitagraph Studiosin johtaja J. Stuart Blackton ja hänen liikekumppaninsa Eugene V. Brewster.
"Motion Picture Story" ilmestyi joka kuukausi vuodet 1911–1977. Ensimmäinen numero ilmestyi helmikuussa vuonna 1911, jolloin lehden nimenä oli vielä "The Motion Picture Story Magazine". Maaliskuussa vuonna 1914 lehden nimi vaihdettiin "Motion Picture Magazineksi". Lehden viimeinen numero ilmestyi joulukuussa vuonna 1977. "Motion Picture Storya" julkaisi aluksi Brewster Publications ja myöhemmin Macfadden Publications.
"Motion Picture Story" oli tosi menestynyt aikakauslehti alusta alkaen. Lehteä painettiin aluksi 50 000 kappaletta, mutta vuoteen 1914 mennessä lehden levikki oli noussut 200 000:een kappaleeseen. Vuonna 1919 levikki hyppäsi 248 845 kappaleesta 400 000 kappaleeseen. Lehden suosituin kolumni oli ”The Answer Man”, jota kirjoitti nainen kolumnin nimestä huolimatta. Kolumni vastasi lukijoiden kysymyksiin elokuvamaailmasta.
"Motion Picture Storyn" ”sisarlehteä” "Motion Picture Classicia" julkaistiin kuukausittain syyskuusta 1925 maaliskuuhun 1931 asti. Vuonna 1941 "Motion Picture Story" fuusioitui lehtien "Hollywood Magazine" ja "Screen Life" kanssa.
Illizin maakunta

Illizin maakunta () eli wilaya on hallintoalue Algerian Saharan itäosassa. Sen keskus on Illizin kaupunki. Maakunnan pinta-ala on 200 432 neliökilometriä. Asukkaita on 52 200 henkeä (vuonna 2021, arvio).
Illizin maakunta rajoittuu etelässä Djanetin, lännessä Tamanrassetin ja In Salahin ja pohjoisessa Ouarglan maakuntiin sekä idässä Tunisiaan ja Libyaan. Luonnonalueita ovat Itäinen Iso erg ja Tinrhertin hamada pohjoisessa, Issaouanen hiekka-aavikko keskiosassa ja Tassili n’Ajjerin ylänkö etelässä. Seudulla vallitsee kuuma ja kuiva aavikkoilmasto.
Maakunta jakautuu hallinnollisesti neljään piirikuntaan eli daïraan, joihin kuuluu neljä kuntaa: Bordj Omar Driss, Debdeb, Illizi ja In Aménas. Kaupunkiväestön osuus on 85 prosenttia.
Maakunnan läpi kulkee pohjoisesta Djanetiin johtava maantie RN3. Ilizissä ja In Aménasissa on lentoasemat.
Elinkeinoja ovat öljy- ja kaasuteollisuus maakunnan pohjoisosassa, rakennusmateriaalien tuotanto, karjanhoito ja käsityöammatit. Illizissä toimii yliopistokeskus. Matkailunähtävyyksiä ovat Tassili n’Ajjerin kansallispuisto, Iheririn laakso kosteikkoineen, kalliopiirrokset ja -maalaukset, Saharan maisemat sekä tuaregien kulttuuriperinto ja elämäntapa.
Juan Antonio Orenga

Juan Antonio Orenga Forcada (s. 29. heinäkuuta 1966 Castellón de la Plana) on espanjalainen koripallovalmentaja ja aktiiviuransa lopettanut koripalloilija. Hän toimi vuosina 2012–2014 Espanjan maajoukkueen päävalmentajana.
Pelaajana Orenga voitti muun muassa Espanjan maajoukkueessa EM-pronssia Italiasta 1991. Barcelonan kesäolympialaisissa 1992 Orengan edustama Espanja sijoittui yhdeksänneksi.
Valmentajana Orenga toimi Espanjan maajoukkueen päävalmentajana vuoden 2014 kotikisoissa. Nimivahvalla ryhmällä turnaukseen päässyt joukkue ei kuitenkaan selviytynyt etukäteen odotettuun loppuotteluun Yhdysvaltoja vastaan vaan hävisi jo puolivälierissä Ranskalle, mistä syystä Orenga erosi tehtävästään kisojen jälkeen.
Yhdystie 2177

Yhdystie 2177 on tie, joka kulkee Eurajoen Saharista Nakkilan Hormistoon. Tien pituus on 17 kilometriä.
Tien osoitenimenä on "Hormistontie" Eurajoen alueella ja "Pyssykankaantie" Nakkilan alueella.
Triangle Film Corporation

Triangle Film Corporation (myös Triangle Motion Picture Company) oli suuri yhdysvaltalainen elokuvayhtiö, jonka perustivat wisconsinlaiset veljekset Harry Aitken ja Roy Aitken heinäkuussa Kalifornian Culver Cityssä vuonna 1915. Harry Aitken oli myös D. W. Griffithin liikekumppani Reliance-Majestic Studiosilla.
Vuoteen 1917 mennessä tuottaja Adolph Zukor oli ottanut studion hallintaansa, ja kesäkuussa 1917 Thomas H. Ince ja Mack Sennett jättivät yhtiön ja myivät heidän loput osakkeensa. Triangle tuotti elokuvia vuoteen 1919 asti. Triangle Film Corporation tuotti toimintansa aikana vuosina 1915–1919 melkein 300 elokuvaa. Triangle teki elokuvia Los Angelesin alueella Kaliforniassa, mutta myös New Jerseyn Fort Leessä, joka oli tuohon aikaan yhdysvaltalaisen elokuvateollisuuden keskus.
Ronnie Clark

Ronnie Clark (s. 12. maaliskuuta 1981) on yhdysvaltalainen koripalloilija, pelipaikaltaan laituri.
Coloradon valtionyliopistosta ammattilaiskentille siirtynyt Clark on pelannut Irlannissa, Latviassa, Puolassa, Espanjan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla ja Suomessa. Suomessa Clark edusti Forssan Koripoikia, jota hän oli nostamassa pääsarjaan kaudella 2007–2008 ja jonka yksittäisessä sarjaottelussa lokakuussa 2005 hän teki 53 pistettä, Torpan Poikia, jossa hän voitti SM-pronssia vuonna 2012, ja vuosina 2012–2015 Tapiolan Honkaa. Ensimmäisellä Clarkin Hongan-kaudella espoolaiset nousivat Korisliigaan. Kaudella 2013–2014 Clark oli runkosarjan neljänneksi eniten pisteitä ottelua kohden tehnyt pelaaja, ja Honka ylsi pudotuspeleihin.
Kauden 2014–2015 jälkeen Tapiolan Hongan edustusjoukkue ajautui pahoihin talousvaikeuksiin ja luopui sarjapaikastaan Korisliigassa. Elokuussa Clark siirtyi parin muun Hongassa pelanneen kanssa Loimaalle.
Birgitta Stenberg

Birgitta Alma Sofia Stenberg (26. huhtikuuta 1932 Tukholma – 23. elokuuta 2014 Gullspång) oli ruotsalainen kirjailija, toimittaja ja käsikirjoittaja. Hänen tuotantonsa käsittää romaanien lisäksi runoja ja esseitä sekä lastenkirjoja, joista tunnetuin on 15-osainen "Perttu"-sarja. Stenberg sai Selma Lagerlöfin kirjallisuuspalkinnon vuonna 2005.
Vuonna 2009 Stenbergin omaelämäkerrallinen romaani "Kärlek i Europa" (1981) pääsi mukaan kirjaan "Tusen svenska klassiker", johon koottiin tuhat Ruotsissa julkaistujen kirjojen, elokuvien, äänilevyjen ja tv-ohjelmien klassikkoa.
Ura.
Stenberg syntyi Tukholmassa mutta kasvoi Visbyn kaupungissa Gotlannin saarella. Hän matkusteli jo nuoresta lähtien eri puolilla Etelä- ja Keski-Eurooppaa ja asui 1940–1950-luvun vaihteessa myös Pariisissa. Ruotsiin palattuaan Stenberg julkaisi esikoisromaaninsa "Mikael och Poeten" vuonna 1956. Hän kirjoitti urallaan myös viisi omaelämäkerrallista romaania, joista tunnetuin on 1983 ilmestynyt "Apelsinmannen". Se käsittelee Stenbergin esikoisromaanin tavoin muun muassa 1950-luvun alkuvuosien "Kejneskandaalia", jossa tukholmalainen pappi syytti tunnettuja poliitikkoja sekaantumisesta homoprostituoituja välittävään liigaan. Uutta yleisöä Stenberg sai 1990-luvulla, kun hän loi "Billy"-lastenkirjasarjan (suom. "Perttu"), jota julkaistiin kaikkiaan 15 kirjan verran. Kuvituksen teoksiin laati virolaissyntyinen taiteilija Mati Lepp. 
1950-luvulla Stenberg työskenteli CIA:n rahoittaman antikommunistisen Congress for Cultural Freedom -kulttuurijärjestön Ruotsin-osaston julkaiseman "Kulturkontakt"-lehden päätoimittajana. Hän oli toimittajana ja kolumnistina myös anarkosyndikalistisen SAC-ammattiliiton "Arbetaren"-lehdessä. Lisäksi Stenberg kirjoitti vuosikymmenten aikana lukuisia teatteri-, elokuva- ja kuunnelmakäsikirjoituksia.
Yksityiselämä.
Stenberg on omaelämäkerroissaan kertonut avoimesti muun muassa 1960-luvun amfetamiininkäytöstään. Hänet tunnettiin myöhemmin avoimen huumepolitiikan ja joidenkin huumausaineiden laillistamisen kannattajana. Stenberg oli biseksuaali. Hänen ensimmäinen aviopuolisonsa oli vuodesta 1974 lähtien Håkan Lagergren, joka kuoli 1991. 2000-luvun alussa Stenberg kertoi elävänsä suhteessa naimisissa olevan parin kanssa. Vuonna 2013 hän solmi avioliiton itseään 21 vuotta nuoremman Kerstin Bjärkstedtin kanssa.
Stenbergin elämästä kertova dokumenttielokuva "Alla vilda" tuli ensi-iltaan 2012. Hän kuoli kotonaan maksasyöpään 82-vuotiaana elokuussa 2014.
Jared Newson

Jared Newson (s. 26. syyskuuta 1984) on yhdysvaltalainen koripalloilija, pelipaikaltaan pieni laitahyökkääjä.
Newson on pelannut ammattilaisena muun muassa NBA:n kehitysliigassa, Saksan pääsarjassa ja Korisliigassa, jossa hän Joensuun Katajaa edustaen on yltänyt kolmesti SM-hopealle ja voittanut kahdesti Suomen cupin.
George Eastman House

George Eastman House (viralliselta nimeltään George Eastman House International Museum of Photography and Film) on maailman vanhin valokuvaukselle omistautunut museo. George Eastman House on lisäksi yksi maailman vanhimmista elokuva-arkistoista. Museo avattiin yleisölle vuonna 1949, ja se sijaitsee New Yorkin osavaltion Rochesterissa. Museossa sijaitsee myös 535-paikkainen elokuvateatteri Dryden Theatre. Museo sijaitsee sekä itse George Eastman Housen rakennuksessa että sen ympäristössä.
Talon rakennutti Eastman Kodak Companyn perustaja, keksijä, liikemies ja filantrooppi George Eastman (1854–1932) vuosina 1902–1905. Eastman asui talossaan vuodesta 1905 kuolemaansa vuonna 1932. George Eastman House lisättiin 13. marraskuuta vuonna 1966 National Register of Historic Places -rekisteriin. Samana päivänä talo nimettiin myös National Historic Landmarkiksi.
Kokoelma.
Museon pysyvä kokoelma käsittää yli 400 000 valokuvaa ja negatiivia, 28 000 elokuvaa ja neljä miljoonaa elokuvastilliä, 53 000 julkaisua (muun muassa äänitteet, lehdet ja kuvat) ja yli 25 000 teknologiaan liittyviä asioita.
George Eastman House -palkinnot.
George Eastman House on perustanut George Eastman -palkinnon vuonna 1955, George Eastman -kunniastipendiaatin vuonna 1995, George Eastman -kunniamitalin vuonna 2006 ja Eastman House -kunniamaininnan vuonna 2009.
Todd Brown

Todd Brown (s. 24. marraskuuta 1987) on yhdysvaltalainen koripalloilija, pelipaikaltaan laituri.
Brown on pelannut ammattilaisurallaan Alankomaissa, Itävallassa 15,9 pisteen ja 4,9 levypallon keskiarvoilla, Meksikossa ja Suomessa. Suomessa Brown edusti Namika Lappeenrantaa kaudella 2013–2014. Hän teki Korisliigan runkosarjassa toiseksi eniten pisteitä otteluita kohden ja sijoittui riistotilastossa kolmanneksi sekä tehoindeksitilastossa neljänneksi.
Industrialnyi sojuz Donbasu

Industrialnyi sojuz Donbasu (ISD, , ) on erityisesti terästeollisuudessa toimiva ukrainalainen holdingyhtiö. Forbes listasi sen vuonna 2012 liikevaihdoltaan Ukrainan kolmanneksi suurimmaksi yritykseksi. Yritys kuuluu tuotantomäärältään maailman 30–40 suurimman teräsvalmistajan joukkoon.
Yhtiön kotipaikka on Donetsk, ja sen johdossa toimii keväällä 2014 Donetskin alueen kuvernööriksi nimitetty oligarkki Serhi Taruta. Ukrainassa olevien tuotantolaitosten lisäksi sillä on toimintaa Puolassa ja Unkarissa.
Enemmistöosuus yhtiöstä on venäläistä teräsjätti Evraz Groupia lähellä olevilla tahoilla (Aleksandr Katuninin ryhmittymä, 50,0 % + 2 osaketta), niukan osakevähemmistön (49,99 %) jäädessä Serhi Tarutalle ja Oleh Mkrttšanille.
Hoikkatytönkorento

Hoikkatytönkorento ("Ischnura elegans") on tytönkorentoihin kuuluva sirorakenteinen sudenkorento.
Ulkonäkö ja koko.
Hoikkatytönkorennon ulkonäkö on samankaltainen kuin useimpien muiden tytönkorentolajien, varsinkin keritytönkorennon. Koiraan takaruumiin keskiosa on erityisen ohut. Hoikkatytönkorennolla, kuten muillakin saman suvun jäsenillä, on mustavalkoiset siipitäplät. Koiraalla nämä täplät ovat etusiivissä puoliksi kumpaakin väriä ja naaraalla ja koiraan takasiivissä enimmäkseen vaaleat. Hoikkatytönkorennon takaruumiin selkäpuoli on suurilta osin tumma, mutta kahdeksas jaoke on kokonaan vaalea. Sen takana olevien 9. ja 10. jaokkeen selkäpuolet ovat kuitenkin tummat. Naaraan takaruumiin 8. jaoke saattaa olla kohtalaisen tumma, mutta joka tapauksessa muuta takaruumista vaaleampi. Kuten muillakin "Ischnura"-suvun lajeilla, hoikkatytönkorennon päälaella olevat vaaleat täplät ovat melko pyöreät. Tavallisesti tytönkorennoilla on muodoltaan lähinnä päärynämäiset päälakitäplät.
Hoikkatytönkorennon takaruumiin pituus on 24–29 mm ja takasiiven pituus 17–22 mm.
Naaraan värimuodot.
Lajin naarailla on viisi erilaista värimuotoa. Näistä punainen f. "rufescens" ja violetti f. "violacea" esiintyvät nuorilla yksilöillä. Aikuiseksi kehittyessään f. "rufescensista" tulee punaisenruskea f. "rufescens-obsoleta" ja f. "violaceasta" vihreän välivaiheen kautta joko oliivinvihreä f. "infuscans" tai koiraan värinen eli andromorfi yksilö. Kaikkia värimuotoja voidaan tavata samaan aikaan samassa paikassa.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Lajia esiintyy pohjoisia alueita ja Portugalia lukuun ottamatta koko Euroopassa sekä Aasiassa Japaniin ja Pakistaniin ulottuvalla alueella. Se on monin paikoin elinalueensa yleisimpiä hentosudenkorentolajeja. Suomessa laji on etelärannikolla runsas ja jokseenkin yleinen, mutta sisämaassa paikoittaisempi, vaikkakin esiintymiä on paljon.
Hoikkatytönkorento elää varsinkin merenlahdilla sekä järvillä ja lammilla, joilla on runsaasti kasvillisuutta.
Elintavat ja lisääntyminen.
Hoikkatytönkorennon päälentoaika on kesäkuusta heinä-elokuun vaihteeseen. Lentäviä yksilöitä tavataan kesäkuun alusta elokuun loppuun.
Lajin parittelu voi kestää 3–6 tuntia ja on Suomen korentolajeista pitkäkestoisin. Monista tytönkorentolajeista poiketen hoikkatytönkorennon naaras munii yksin eikä koiraan kanssa.
Danielle Brooks

Danielle Brooks (s. 17. syyskuuta 1989 Augusta, Georgia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä, jonka läpimurtorooli oli Tasha ”Taystee” Jefferson televisiosarjassa "Orange Is the New Black". Sen jälkeen hän on tehnyt uraa sekä teatterissa, elokuvissa että televisiossa. Hän oli 2016 ehdolla Tony-palkintoon näytelmästä "Häivähdys purppuraa", jonka albumista hän oli voittamassa Grammyä. Brooks teki 2023 musikaalista samannimisen elokuvasovituksen, josta hän on ollut Oscar-, Bafta-, Golden Globe- ja SAG-palkintoehdokkaana.
Nuoruus.
Danielle Brooks syntyi 1989 Georgian Augustassa ja kasvoi Etelä-Carolinan Simpsonvillessä. Brooks kasvoi kirkkoympäristössä, sillä hänen äitinsä oli pastori ja isänsä diakoni. Hän oli ensimmäisen kerran myös lavalla kirkon joulukuvaelmassa.
Ura.
"Orange Is the New Black".
Brooks kävi esittävien taiteen high schoolia ja pääsi 17-vuotiaana opiskelemaan Julliardiin, mistä hän valmistui vuonna 2011. Valmistumisen jälkeen hän sai kaksi teatteriroolia, toinen oli Shakespeare Theatre Companyssä ja toinen harlemilaisesta teatterista. Brooks jätti kuitenkin kummatkin näytelmät saatuaan 2013 roolin Netflixin televisiosarjasta "Orange Is the New Black".
"Orange Is the New Black" oli suosittu sarja, ja sitä esitettiin seitsemän kauden ajan. Viimeinen jakso ilmestyi heinäkuussa 2019. Se oli myös Brooksin läpimurto. Hänen piti olla alkujaan mukana vain kahdessa jaksossa, mutta hän sai vakituisen paikan toisella tuotantokaudella ja hänen hahmonsa oli sarjassa loppuun asti. Brooks teki muita töitäkin samaan aikaan ja esiintyi muun muassa televisiosarjan "Girls" jaksossa ja sarjan "Master of None" kolmessa jaksossa.
Broadwaylle ja elokuviin.
Brooks teki 2015 ensiesiintymisensä Broadwayllä romaanin "Häivähdys purppuraa" musikaaliversiossa. Sitä esitettiin vuoteen 2017. Brooks oli 2016 roolista ehdolla Tony- ja Drama Desk -palkintoon. Hän voitti Theatre World -palkinnon. Lisäksi näytelmän näyttelijät voittivat yhdessä Grammy-palkinnon parhaasta musiikkiteatterialbumista.
Brooks näytteli 2021 televisioelokuvassa "" gospel-laulaja Mahalia Jacksonia. Siitä hän sai Emmy-ehdokkuuden tuottajana, sillä itse elokuva oli ehdolla parhaana televisioelokuvana. Brooks sai vuonna 2020 roolin sarjakuvaan perustuvasta televisiosarjasta "Peacemaker". Hän oli lokakuusta 2022 tammikuulle 2023 Broadway-näytelmässä "The Piano Lesson". Hän sai näytelmästä valtavasti kehuja, mutta hän jäi silti ilman Tony-palkintoehdokkuutta.
Brooks palasi 2023 "Häivähdys purppuraa" -musikaalisovituksen maailmaan, kun sen Broadway-näytelmästä tehtiin samanniminen elokuvaversio. Brooks sai musikaalin roolisuorituksestaan valtaisia kehuja ja useita palkintoehdokkuuksia. Hän oli ehdolla muun muassa Oscariin, Baftaan, Golden Globeen ja SAG-palkintoon.
Pohjanmaan museo

Pohjanmaan museo on Vaasassa sijaitseva paikallista kulttuurihistoriaa, luontoa ja taidekokoelmia esittelevä museo. Vuonna 1896 perustetulla museolla on nykyään neljä toimipistettä eri puolilla Vaasaa. Kulttuurihistoriallinen perusnäyttely ja luonnontieteellinen perusnäyttely Terranova sijaitsevat päätoimipisteessä Museokadulla. Pohjanmaan museo on osa Vaasan kaupungin museoita, joihin lisäksi kuuluvat Kuntsin modernin taiteen museo, Tikanojan taidekoti, Vaasan taidehalli ja Vanhan Vaasan museo.
Vuonna 2015 Vaasan kaupungin museoihin tutustui yhteensä 49 534 ihmistä, joista 38 574 kävijälle kirjattiin ilmaiskäynti.
Historia.
Pohjanmaan museon perustamisen alkuunpanija oli Pohjanmaan historiallisen museon yhdistys, joka avasi ensimmäisen tilapäisnäyttelyn vuonna 1896. Alkuaikojen kantavia voimia oli professori Karl Hedman, joka oli museon johdossa vuodesta 1899 vuonna 1931 tapahtuneeseen kuolemaansa saakka. Sotavuosien jälkeen museo jakaantui hallinnollisesti kulttuurihistorialliseen osastoon ja taideosastoon, joka on vuodesta 1966 lähtien toiminut Vaasan kaupungintalossa sijaitsevassa Taidehallissa. Maakuntamuseon statuksen Pohjanmaan museo sai 1981 ja aluetaidemuseon 1983. Vuonna 1990 siihen liitettiin Ostrobothnia Australis -yhdistyksen luonnonhistoriallinen kokoelma, ja samana vuonna Pohjanmaan museo myös siirtyi yhdistyksen hallusta Vaasan kaupungin omistukseen. 
Museon näyttelytiloina oli ensimmäiset 30 vuotta väliaikaisia tiloja eri puolilla kaupunkia, kunnes se rakennutti oman museotalon vuonna 1930. Arkkitehti Eino Forsmanin suunnittelemaan rakennukseen valmistui lisäsiipi vuonna 1967. Sen suunnittelusta vastasi Erik Kråkström.
Nykyään museorakennuksessa ovat kulttuurihistoriallinen perusnäyttely "Vaasa 400" ja luonnontieteellinen perusnäyttely Terranova, joka esittelee Merenkurkun luontoa ja alueen maankohoamista. Vanhan Vaasan museo on 1700–1800-lukujen porvariskoteja esittelevä kotimuseo. Nelin-Cronströmin taidekodissa puolestaan on näytteillä Elin ja Adolf Nelinin sekä heidän Estonian onnettomuudessa hukkuneen tyttärensä Anne-Marie Cronströmin keräämää taidetta.
Porvoon museo

Porvoon museo on vuonna 1897 perustettu Itä-Uudenmaan alueellinen vastuumuseo, joka toimii 1764 valmistuneen Porvoon raatihuoneen tiloissa. Sen omistaa oma yhdistys, kun yleensä vastuumuseot omistaa kaupunki. 
Historia.
Porvoon museo sai alkunsa, kun Borgå Museiföreningin (Porvoon museoyhdistys) perusti vuonna 1896 museon, jolle Porvoon kaupunki luovutti sen käyttöön tarpeettomaksi käyneen huonokuntoisen raatihuoneen, joka oli jo päätetty purkaa. Toukokuussa 1896 toimintansa aloittanut yhdistys järjesti esinekeräyksen, joka loi pohjan seuraavan vuoden tammikuussa avatun museon kokoelmille. Itä-Uudenmaan maakuntamuseoksi Porvoon museo nimettiin vuonna 1982 ja vuonna 2020 uuden museolain myötä alueelliseksi vastuumuseoksi. Sen omistaa edelleen Porvoon museoyhdistys, mutta taloudellisesti museota ylläpitää Porvoon kaupunki.
Rakennukset ja näyttelyt.
Porvoon museolla on kaksi perusnäyttelyä, jotka sijaitsevat Vanhalla Raatihuoneella sekä 1763 valmistuneessa Holmin talossa. Raatihuoneen perusnäyttely esittelee Porvoon historiaa sekä Itä-Uudenmaan menneisyyttä jääkaudelta aina 1700-luvulle saakka. Lisäksi raatihuoneella on esillä kaupungissa syntyneiden Albert Edelfeltin sekä Ville Vallgrenin töitä. Holmin taloon puolestaan on sisustettu varakkaan 1700-luvun porvoolaisen kauppiaan koti. Lisäksi museon hallintaan kuuluu Porvoon empirekaupunginosassa sijaitseva J. L. Runebergin koti, joka esittelee kansallisrunoilija Johan Ludvig Runebergin ja hänen perheensä elämää 1800-luvulla.
Jinnahin kansainvälisen lentoaseman isku 2014

Jinnahin kansainvälisen lentoaseman isku tehtiin, kun kymmenen raskaasti aseistautunutta miestä hyökkäsi Karachin lentoaseman vanhaan terminaaliin Pakistanissa 8. kesäkuuta 2014. Hyökkäystä seurasivat yli viisi tuntia kestäneet tulitaistelut hyökkääjien ja armeijan kommendojen välillä. Tehrik-i-Taliban Pakistan otti vastuun teosta ja ilmoitti sen syyksi koston Hakimullah Mehsudin kuolemasta Yhdysvaltain lennokki-iskussa vuonna 2013.
Iskun toteuttajat olivat pukeutuneet lentokentän turvamiehiksi ja käyttivät tekaistuja henkilöllisyyksiä saapuessaan alueelle. Terminaalissa he alkoivat heittää käsikranaatteja ja ampua konetuliaseilla. 36 henkilöä kuoli hyökkäyksen yhteydessä; näihin kuuluivat hyökkääjät. 10. kesäkuuta tapahtui toinen isku, kun terroristit avasivat tulen lähellä lentokentän turvallisuuspalvelun akatemiaa. Kukaan ei kuollut tässä hyökkäyksessä.
Mikheil Meskhi

Mikheil Šalvas dze Meskhi (, ; 12. tammikuuta 1937 Tbilisi, Georgian SNT, Neuvostoliitto – 22. huhtikuuta 1991 Tbilisi, Georgian SNT, Neuvostoliitto) oli georgialainen jalkapalloilija. Tbilisin Mikheil Meskhi Stadium -monikäyttöstadion on nimetty hänen mukaansa.
Dawoud Rajiha

Dawoud Rajiha (; 1947 – 18. heinäkuuta 2012) oli syyrialainen kenraali, joka nimitettiin Syyrian puolustusministeriksi elokuussa 2011. Hän kuoli turvallisuusviraston päämajalla Damaskoksessa tehdyssä pommi-iskussa, jossa kuolivat myös varapuolustusministeri Assef Shawkat (Bašar al-Assadin lanko), entinen puolustusministeri Hassan Turkomani ja turvallisuusviraston päällikkö Hisham Ikhtiar. Haavoittuneiden joukossa oli sisäministeri Mohammad al-Shaar. Vastuun iskusta ottivat sekä Syyrian vapaa armeija että Liwa al-Islam.
Rajiha valmistui Syyrian sotilasakatemiasta vuonna 1967. Hän toimi asevoimien henkilöstöpäällikkönä seitsemän vuoden ajan ja sai kenraalin arvon vuonna 2005. Keväällä 2012 Rajihaan kohdistettiin Yhdysvaltain ja Euroopan unionin taholta pakotteita, koska hänellä katsottiin olleen vastuuta hallituksen vastaisten mielenosoitusten tukahduttamisesta väkivalloin.
Assadin entisen neuvonantaja Ayman Abdel Nourin mukaan Rajihan toimiessa puolustusministerinä korkeampaa valtaa puolustusasioissa käytti todellisuudessa varapuolustusministeri Shawkat. Rajiha otettiin kristittynä hallitukseen, jotta valtionjohdosta välittyisi uskonnollinen moniarvoisuus.
Tornionlaakson museo

Tornionlaakson museo - Tornedalens museum on Torniossa toimiva Tornionlaakson ja Meri-Lapin alueellinen vastuumuseo. Se sijaitsee kaupungin keskustassa Rajakartanon alueella Aineen taidemuseon sekä Tornion kaupunginkirjaston vieressä. Museo esittelee ja tallentaa Tornionlaakson historiaa ja kulttuuria molemmin puolin Suomen ja Ruotsin rajaa. 
Tornionlaakson museon toimialuetta ovat Tornion, Haaparannan ja Kemin kaupungit sekä Simon, Tervolan, Keminmaan, Ylitornion, Pellon, Kolarin ja Muonion kunnat. Aluevastuumuseona Tornionlaakson museo hoitaa Suomen puolella rajaa alueellisen museotoiminnan edistämistehtävää ja alueellista kulttuuriympäristötehtävää, eli esimerkiksi neuvoo ja opastaa paikallismuseoita sekä hoitaa rakennettuun kulttuuriympäristöön ja arkeologiseen kulttuuriperintöön liittyviä viranomais- ja asiantuntijatehtäviä.
Historia.
Tornion museo perustettiin kesäkuussa 1914 samaan aikaan Tornion Kotiseutuseura ry:n kanssa. Tällöin syntyi sekä Suomen pohjoisin kotiseutuyhdistys että pohjoisin museo. Kyseessä oli myös ensimmäinen Lappiin perustettu museo. Nykyiseen museorakennukseen se siirtyi vuonna 1962 ja uusi laajennusosa valmistui 1982. Tornion museo siirtyi kaupungin omistukseen vuonna 1975 ja siitä tuli Länsipohjan maakuntamuseo 1981. Nimi muutettiin Tornionlaakson maakuntamuseoksi 2000-luvun alussa. Museosta tuli alueellinen vastuumuseo vuoden 2020 alussa, jolloin myös sen nimi lyhennettiin Tornionlaakson museoksi. 
Museorakennukseen suoritettiin neljä miljoonaa euroa maksanut peruskorjaus vuosina 2012–2013 ja uusi perusnäyttely "Kohtaamisia rajalla" valmistui 2014. Se avattiin yleisölle museon satavuotisjuhlien yhteydessä 31. elokuuta 2014. Edellinen perusnäyttely oli vanhimmilta osiltaan rakennettu 1960-luvun alussa ja sen uusimmat lisäyksetkin tehty jo 1980-luvun alkupuolella. 
Vuodesta 2014 lähtien Tornionlaakson maakuntamuseo on esitellyt myös Ruotsin puoleisen Tornionlaakson historiaa yhteistyössä Haaparannan kunnan kanssa, joka on palkannut museoon yhden oman työntekijän.
FS Edgar Quinet (1907)

FS Edgar Quinet oli 1900-luvun alussa valmistettu Ranskan laivaston Edgar Quinet -luokan panssariristeilijä.
Valmistus.
Alus tilattiin Lorientin laivastontelakalta, missä köli laskettiin marraskuussa 1905. Alus laskettiin vesille 21. syyskuuta 1907 ja otettiin palvelukseen tammikuussa 1911.
Palvelus.
Palvelukseen oton jälkeen alus liitettiin Ranskan Välimeren laivueen 1. kevyt risteilijäviirikköön päällikkönään Capitaine de vaisseau Émile Guépratte. Ensimmäisessä maailmansodassa alus oli Montenegron ja Tunisian rannikoilla sekä vuonna 1916 evakuoiden Serbian armeijaa ja saman vuoden joulukuussa sotatoimiin Kreikan kuningasmielisiä vastaan Noemvrianassa. Vuoden 1918 alus oli Maltan edustalla.
Vuonna 1923 alus osallistui armenialaisten kansanmurhaa pakenevien sekä Smyrnan palosta selvinneiden evakuointeihin kuljettaen 75 henkeä Marseilleen 23. helmikuuta. Vuodesta 1929 alkaen alus oli koululaivana Toulonissa. Se ajoi 4. tammikuuta 1930 karille Algerian rannikolla. Hylky alkoi hajota neljä päivää myöhemmin ja se tuhoutui lopulta täysin, mutta miehistö pelastui kokonaan.
FS Waldeck-Rousseau (1908)

Waldeck-Rousseau oli 1900-luvun alussa valmistettu Ranskan laivaston Edgar Quinet -luokan panssariristeilijä.
Valmistus.
Alus tilattiin Lorientin laivastontelakalta, missä köli laskettiin kesäkuussa 1906. Alus laskettiin vesille 4. maaliskuuta 1908 ja otettiin palvelukseen elokuussa 1911.
Palvelus.
Elokuussa 1914 ensimmäisen maailmansodan alkaessa alus sijoitettiin liikekannallepanossa Välimerelle. Se joutui partiomatkoillaan kahdesti tuloksettomien Itävalta-Unkarin laivaston sukellusveneiden maaliksi. Ensimmäisellä kerralla 17. lokakuuta hyökkääjänä oli "SM U-4" ja toinen hyökkäys tapahtui marraskuussa. Pääosan sodasta alus partioi Aegean- ja Joonianmerillä kohtaamatta vihollista.
Vuoden 1919 alussa Ranskan laivasto liittyi liittoutuneiden taisteluihin Venäjän kommunisteja vastaan Mustallamerellä. Alus saapui Mustallemerelle amiraali Caubetin lippulaivana. Aluksen miehistö kapinoi 26.-29. huhtikuuta Odessassa ilman kontaktia venäläisiin kommunisteihin. Kapina laukesi kolmessa päivässä, mutta Caubet vapautettiin tehtävistään. Alus tuki tykistöllään valkoisten taistelua Novorossiskissa 26. maaliskuuta 1920 Britannian kuninkaallisen laivaston "HMS Emperor of Indian" kanssa. Myöhemmin samana vuonna alus osallistui Wrangelin armeijan evakuointiin.
Myöhemmin alus oli Ranskan Kauko-Idän laivueen lippulaivana, kunnes se siirrettiin 1932 reserviin. Vuonna 1936 alus muutettiin proomuksi, joka romutettiin joskus vuosina 1941-1943.
FS Troude (1889)

Troude oli Ranskan laivaston vuonna 1889 vesillelaskettu Troude-luokan panssarikansiristeilijä.
Valmistus.
Alus tilattiin 16. elokuuta 1886 Bordeaux'sta Forges et Chantiers de la Girondelta, missä köli laskettiin 27. elokuuta 1886. Alus laskettiin vesille 22. lokakuuta 1888 ja otettiin palvelukseen 15. marraskuuta 1888 siirrettäessä Rochefortiin, missä se otettiin palvelukseen 6. joulukuuta 1888 koeajoja varten. Laivasto otti aluksen palvelukseen 5. helmikuuta 1891.
Palvelus.
Alus lähti 15. helmikuuta 1891 Rochefortista Touloniin Välimeren laivueeseen (). Aluksen kattilat vaihdettiin 1900-1902 Rochefortissa. Se siirrettiin 1. heinäkuuta 1906 Rochefortissa reserviin. Alus poistettiin alusluettelosta 3. heinäkuuta 1907 ja oli 1907-1908 myytävänä Rochefortissa.
Johan Walem

Johan Walem (s. 1. helmikuuta 1972 Soignies, Belgia) on belgialainen uransa lopettanut jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän oli keskikenttäpelaaja. Peliuransa jälkeen Walem siirtyi valmennustehtäviin. Vuodesta 2012 hän on valmentanut Belgian alle 21-vuotiaiden maajoukkuetta.
Walem pelasi ammattilaisurallaan kahdeksan kautta kotimaansa pääsarjassa edustaen Anderlechtia ja Standard Liègeä sekä kuusi kautta Italiassa. Italian kausistaan hän pelasi neljä Serie A:ssa – kolme Udinesessa ja yhden lainalla Parmassa – ja kaksi Serie B:ssä, jossa hänen seurojaan olivat Torino ja Catania.
Menestystä Walem saavutti lähinnä Anderlechtissa, jossa hän pelasi kuuden kauden ajan. Hän voitti seurassa Belgian-mestaruuden kolme kertaa peräkkäin vuosina 1993–1995 ja kaudella 1993–1994 myös Belgian cupin. Lisäksi Anderlecht sijoittui Walemin aikana kahdesti toiseksi ja kerran neljänneksi. Italiassa Walemin edustama joukkue ylsi parhaimmillaan sarjassa kolmanneksi, mikä tapahtui kaudella 1997–1998 Udinesessa Walemin pelatessa ensimmäistä kauttaan maassa. Hän pelasi kuitenkin tuona kautena vain kaksi sarjaottelua.
Belgian maajoukkueessa Walem pelasi 36 A-maaottelua vuosien 1991–2002 välisenä aikana, tosin vuosina 1993, 1996 ja 1997 hän ei pelannut maaotteluissa. Maaleja Walem teki A-maajoukkueessa kuusi. Hän oli mukana Belgian joukkueessa EM-kisoissa 2000 ja MM-kisoissa 2002.
Walem aloitti valmentajan uransa vuonna 2008 jo pelaajana edustamansa Anderlechtin junioreissa, josta hän vuonna 2010 siirtyi toisen entisen seuransa Udinesen juniorivalmennukseen. Vuonna 2012 Walem nimitettiin Belgian alle 21-vuotiaiden maajoukkueen päävalmentajaksi.
FS Guichen (1897)

Guichen oli 1800-luvun lopulla valmistettu Ranskan laivaston panssarikansiristeilijä ( ja tammikuusta 1897 ), missä pääaseet olivat keulassa perässä kilpien takana ja apuaseet laidoilla. Aluksella oli neljä savuhormia, jotka oli asennettu pareittain, sekä kaksi tappimastoa. Alus luokiteltiin 1. maaliskuuta 1920 kevyeksi risteilijäksi ().
Valmistus.
De Bussyn suunnittelema alus tilattiin 9. lokakuuta 1895 Ateliers et Chantiers de la Loirelta St. Nazairesta, missä köli laskettiin toukokuun lopulla 1896. Alus laskettiin vesille 26. lokakuuta 1897 ja otettiin palvelukseen koeajoja varten 10. lokakuuta 1898. Laivasto otti aluksen palvelukseen 9. maaliskuuta 1900.
Palvelus.
Alus siirrettiin 4.-9. joulukuuta 1898 Saint Nazairesta Touloniin, jossa järjestettiin koeajot tammikuusta 1899 maaliskuuhun 1900. Alus saapui Brestiin 19. maaliskuuta 1900, missä se liitettiin 17. huhtikuuta pohjoiseen laivueeseen (). Alus kuitenkin lähetettiin 23. kesäkuuta Kaukoitään, missä bokserikapina oli alkanut. Alus palasi 17. lokakuuta 1901 Brestiin.
Syyskuussa 1903 alus kuljetti Ranskan presidentti Émile Loubetin viralliselle vierailulle Yhdistyneeseen kuningaskuntaan.
Alus oli 1912-1913 Brestissä laivaston puuseppien ja purjeiden tekijöiden koululaivana. Ensimmäisessä maailmansodassa alus partioi Biskajanlahdella, Englannin kanaalissa ja Välimerellä. Se siirrettiin 1915 3. sulkuviirikköön Syyrian rannikolle. Syyskuussa alus, jonka päällikkönä oli Joseph Brisson, avusti armenialaisten vapaustaistelijoiden evakuoinnissa Musa Daghista aluksen miehistönjäsenen havaittua linnakkeessa olleen Armenian lipun. Aluksella olleet vapaustaistelijat laskettiin maihin Port Saidissa.
Elokuussa 1916 alus varustettiin Brestissä joukkojenkuljetukseen asentamalla pelastuskalustoa ja rakentamalla suojia. Syyskuussa se kuljetti joukkoja, joihin sisältyi venäläisiä ja serbejä, Salonikaan ja edellleen Itekaan, Korfulle ja muualle Välimeren alueelle. Marraskuussa 1916 alus kuljetti "Lutétian" kanssa venäläisiä siirtojoukkoja Salonikaan. Vuonna 1917 alus kuljetti Idän armeijan joukkoja Tarantosta Bizerteen.
Alus lähetettiin 1919 Mustallemerelle liittoutuneiden Venäjän valkoisia tukevassa laivasto-osastossa. Aluksen miehistö nousi 26. toukokuuta 1919 Charles Tillonin johdolla kapinaan, jolla vastustettiin loputtomia joukkojen siirtoja sekä heikkoja olosuhteita. Senegalilaiset sotilaat kukistivat kapinan, mutta alus siirrettiin Brestiin kattiloiden korjaukseen.
Marraskuussa 1920 alus oli Landévennecissä. Alus poistettiin palveluksesta maaliskuussa 1921. Se todettiin 12. marraskuuta 1921 käyttökelvottomaksi ja poistettiin alusluettelosta 29. marraskuuta. Alus myytiin 11. maaliskuuta 1922 Brestissä romutettavaksi M. Bénédicille.
Tiris-Zemmour

Tiris-Zemmour on hallintoalue eli wilaya Mauritanian pohjoisosassa. Sen hallinnollinen keskus on Zouératen kaupunki. Alueen pinta-ala on noin 253 000 kilometriä. Asukkaita on 41 100 henkeä (vuonna 2000).
Tiris-Zemmourin alue rajoittuu etelässä Mauritanian Adrarin alueeseen, lännessä Länsi-Saharaan, pohjoisessa Algeriaan ja idässä Maliin. Se on etupäässä asumatonta Saharan autiomaata. Alueeseen kuuluu kolme departementtia: Bir-Moghrein, F’Dérick ja Zouérate.
Alueen kautta kulkee Nouakchottista Algerian Tindoufiin johtava maantie. Sen länsiosassa harjoitetaan paimentolaisuuteen perustuvaa karjanhoitoa. Zouératessa ja F’Dérickissä hyödynnetään suuria rautaesiintymiä. Rautamalmi kuljetetaan rautateitse Atlantin rannikolla sijaitsevaan Nouadhiboun satamaan.
Marjatta

Marjatta on Kalevalan ja suomalaisten kansanrunojen henkilö. Kalevalan loppuruno kertoo Marjatasta, joka paimenessa ollessaan löytää puolukan mättäältä, syö sen ja tulee raskaaksi. Poikalapsi syntyy tallissa, mutta katoaa pian, kunnes löytyy suolta. Suuri tietäjä Väinämöinen tuomitsee isättömän lapsen kuolemaan, mutta tämä nousee puhumaan Väinämöisen tuomiota vastaan. Poika ristitään Karjalan kuninkaaksi. Väinämöinen joutuu lähtemään. 
Kalevalan runo on pääasiassa yhdistelmä kahdesta kansanrunosta: toisaalta Luojan virrestä, toisaalta Väinämöisen tuomiosta. Marjatta eli Neitsyt Maria kuuluu ainoastaan edellisen yhteyteen.
Baron Waqa

Baron Divavesi Waqa (s. 31. joulukuuta 1959) on naurulainen poliitikko ja Naurun tasavallan entinen ja 14. presidentti. Hän on toiminut Naurun presidenttinä vuodesta 2013 lähtien vuoteen 2019 saakka. Vuodesta 2003 parlamentissa ollut Waqa toimi opetusministerinä ennen nykyistä virkaansa. Naurun parlamentti valitsi elokuussa 2019 hänen seuraajakseen Naurun presidenttinä Lionel Aingimean.
Vuonna 2015 Waqaa ja oikeusministeriä syytettiin lahjusten ottamisesta australialaiselta kaivosyhtiöltä.
FS Jurien de la Gravière (1899)

FS Jurien de la Gravière oli 1900-luvun alussa valmistettu Ranskan laivaston panssarikansiristeilijä.
Valmistus.
Alus tilattiin Lorientin laivastontelakalta, missä köli laskettiin 15. marraskuuta 1897. Alus laskettiin vesille 26. kesäkuuta 1899 ja otettiin palvelukseen 1903.
Palvelus.
Ensimmäisessä maailmansodassa alus oli Välimerellä partioiden Otrantonsalmessa. Vuonna 1920 alus oli Syyriassa, josta sen vapautti "Cassard". Alus poistettiin palveluksesta 27. heinäkuuta 1921 ja se romutettiin 1922.