tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Should I Stay or Should I Go

Should I Stay or Should I Go on brittiläisen punkyhtye The Clashin vuonna 1982 julkaistu kappale. Se julkaistiin alun perin albumilla "Combat Rock". Kappale on The Clashin ainoa Britannian singlelistan ensimmäiselle sijalle noussut kappale; tämänkin se saavutti vasta uudelleenjulkaisunsa yhteydessä vuonna 1991 Levi's-farkkumerkin käytettyä sitä mainoksessaan. Suomessa se nousi virallisen singlelistan sijalle 4.
Marraskuussa 2004 "Rolling Stone" -lehti arvosti kappaleen sijalle 228 "The 500 Greatest Songs of All Time" -listallaan.
CLEEN

CLEEN Oy (Cluster for Energy and Environment) on energia- ja ympäristöalan yritysten sekä tutkimuslaitosten vuonna 2008 perustama SHOK eli strategisen huippuosaamisen keskittymä. CLEEN:in tehtävänä on koota suomalaista energia- ja ympäristöalan huippuosaamista entistä kilpailukykyisemmiksi kokonaisuuksiksi. CLEEN:in osakkaina on kansainvälisiä yrityksiä, jotka harjoittavat Suomessa huomattavaa energia- ja ympäristöalan tutkimus- ja kehitystoimintaa sekä kansallisesti merkittävimmät tutkimusyhteisöt. CLEEN on voittoa tavoittelematon osakeyhtiö.
Perustaminen.
Tutkimus- ja innovaationeuvosto (ent. Tiede- ja teknologianeuvosto) lanseerasi strategisen huippuosaamisen keskittymät kesällä 2006. Tavoitteeksi asetettiin suomalaisen vientiliiketoiminnan lisääminen uudenlaisen yritysten ja yliopistojen ja tutkimuslaitosten muodostaman yhteenliittymän avulla. Vuoteen 2011 mennessä kyseisiä keskittymiä on Suomessa perustettu kuusi kappaletta.
Osakasyritykset ja tutkimusosapuolet.
CLEEN:illä on 45 osakasta, joista 28 on alalla toimivia teollisuusyritysosapuolta ja 17 tutkimusosapuolta.
Teollisuusyritysosapuolet ovat ABB, Andritz, Ekokem, FCG Planeko, Fortum, Foster Wheeler Energia Oy, Gasum, Helsingin Energia, Hollming Oy, Kemira, Kumera Oy, Kuusakoski, Lassila &amp; Tikanoja, Metso, Neste, Outokumpu, Outotec, Pohjolan Voima, Rautaruukki, Stora Enso, The Switch Engineering, UPM-Kymmene, Vaisala, Vantaan Energia, Vapo, Vattenfall Verkko, Wärtsilä Finland, ÅF-Consult Oy.
Tutkimusosapuolia ovat Aalto-yliopisto,Geodeettinen laitos (GL) Geologian tutkimuskeskus (GTK), Helsingin yliopisto, Ilmatieteen laitos, Itä-Suomen yliopisto, Jyväskylän yliopisto, Lappeenrannan teknillinen yliopisto, Maa- ja elintarviketalouden tutkimuskeskus MTT, Metsäntutkimuslaitos (Metla), Mittatekniikan keskus (MIKES), Oulun yliopisto, Suomen ympäristökeskus (SYKE), Tampereen teknillinen yliopisto, Vaasan yliopisto, VTT, Åbo Akademi.
Tavoitteet.
Toiminnan lähtökohtana on uudenlainen elinkeinoelämän tarpeista lähtevä teknillinen tutkimus ja tuotekehitys. Siihen kuuluu strateginen tutkimus, sovellettu tutkimus sekä uuden teknologian pilotointi ja demonstrointi. Tavoitteena on yritysten, tutkimustahojen sekä julkisten rahoittajien, joista tärkeimpänä Tekes, yhteistyön tiivistyminen ja tehostuminen. Tuloksena on suomalaisen tutkimuksen kansainvälistyminen ja kansainvälisen kilpailukyvyn kehittyminen.
CLEEN:in julkistamat strategiset tutkimuksen teema-alueet vuosille 2012-2014 ovat
Tavoitteiden saavuttamiseksi CLEEN organisoi, koordinoi ja hallinnoi tutkimushankkeissa tapahtuvaa tutkimusyhteistyötä ja sen rahoitusta.
Tutkimusohjelmat.
Tällä hetkellä CLEEN koordinoi seitsemää eri tutkimusohjelmaa:
Brigitte Nielsen

Brigitte Nielsen (oik. Gitte Nielsen, s. 15. heinäkuuta 1963 Kööpenhamina, Tanska) on tanskalainen malli, näyttelijä ja laulaja. Malliurallaan Nielsen työskenteli useille huippumuotimerkeille, esimerkiksi Giorgio Armanille, Gianni Versacelle ja Gianfranco Ferrélle New Yorkissa, Pariisissa ja Berliinissä.
Näyttelijänä Nielsen debytoi vuonna 1985 miekka ja magia -elokuvan "Red Sonja" pääosassa. Samana vuonna hän esiintyi myös elokuvassa "Rocky IV".
Nielsen on ollut naimisissa viidesti, muun muassa näyttelijä Sylvester Stallonen kanssa 1985–1987. Nielsenillä on yhteensä neljä aikuista poikaa ja vuoden 2018 kesällä koeputkihedelmöityksen avulla syntynyt tytär, jonka isä on Nielsenin viides aviomies, Mattia Dessi.
Elokuvaosia.
Nielsen on esiintynyt myös lukuisissa televisioelokuvissa ja -ohjelmissa.
Viimeiset ja ensimmäiset

Viimeiset ja ensimmäiset () on tulevaisuuden historiaa kuvaava tieteiskirja, jonka kirjoitti brittiläinen tieteiskirjailija Olaf Stapledon. "Viimeiset ja ensimmäiset" kattaa ihmiskunnan historian nykyisyydestä aina kahden miljardin vuoden päähän, kuvaten 18 erillistä "ihmiskuntaa", joista ensimmäinen ja primitiivisin olemme me.
Stapledonin käsitys historiasta perustuu Hegelin filosofiaan, jonka mukaan sivilisaatio yksi toisensa jälkeen nousee ja tuhoutuu, mutta seuraavat sivilisaatiot yltävät aina pidemmälle kuin edeltäjänsä. Esimerkiksi nykyinen länsimainen sivilisaatio on antiikin sivilisaation perillinen, mutta yltää kuitenkin paljon pidemmälle kuin antiikin sivilisaatio. Kirja esittelee tulevaisuuden ilmiöinä muun muassa geenimanipulaation ja varhaisen esimerkin superälystä.
Ilari Kaila

Ilari Kaila (s. 1978) on suomalainen säveltäjä. Kaila opiskeli sävellystä Sibelius-Akatemiassa vuosina 1998–2003 opettajinaan Olli Kortekangas ja Eero Hämeenniemi. Hän opiskeli vuosina 2004–2010 New Yorkissa Stony Brook -yliopistossa, josta hän valmistui musiikin tohtoriksi, ja on opettanut musiikkia New Yorkin Columbia-yliopistossa. Vuonna 2017 hän oli composer-in-residence Hongkongin HKUST-yliopistossa. Vuonna 2018 Ilari Kailalla oli sävellyskonsertti New Yorkissa [[Mata-festivaalilla
Kaila on myös politiikkaan, ihmisoikeusasiohin, ja musiikkiin keskittyvä vapaa toimittaja. Hän on tehnyt musiikkiaiheisia radiodokumentteja Yleisradiolle.
Aiheesta muualla.
[[Luokka:Suomalaiset taidemusiikin säveltäjät]]
[[Luokka:Vuonna 1978 syntyneet]]
[[Luokka:Elävät henkilöt]]
Dead Again (Type O Negativen albumi)

Dead Again On Type O Negativen viimeinen studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 2007. Dead Again oli ensimmäinen Type O albumi sitten The Origin of the Fecesin, jolla rumpali Johnny Kelly soitti rumpukoneen sijaan.
Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 5.
Katsaus.
Dead Againin lyriikka pohjautuu vahvasti Peter Steelen henkilökohtaisiin ongelmiin, kuten kokaiiniriippuvuuteen, vankilareissuihin ja sukulaisten kuolemaan. Hän olikin maininnut omistavansa albumin äidilleen, joka ennen kuolemaansa auttoi Steeleä kappaleiden sanoitusprosessissa. Albumi on hyvin moniulotteinen ja sisältää Type O Negativen koko linjan tuoden myös paljon uusia elementtejä mukanaan. Esimerkkeinä Life Is Killing Me-linjaa jatkavan nimikkoraidan, October Rust-henkisen September Sunin ja raskautta uhkuvan Profit of Doomin. Albumilla on myös yhtyeen uran toiseksi pisin studioäänite "These Three Things", joka on yhtyeen mittapuulla hyvin progressiivinen. Type O Negativelle tyypillinen voimakkaasti särötetty kitara/basso-osasto on hieman laantunut, vaikka kakkosraita Tripping A Blind Man onkin hyvin lähellä Carnivoren soundia.
Kappaleet.
Sävellys ja sanoitus Peter Steele, ellei toisin mainita.
Kitukränn

Kitukränn on Vanhassa Raumassa sijaitseva Suomen kapein katu. Kuninkaankadun ja Kauppakadun yhdistävä kuja on mitattu vain 213 cm leveäksi. Rauman Kilta päätyi mittauksessaan lukuun 263,4 senttimetriä. Pituutta sillä on noin 60 metriä. Moottoriajoneuvolla ajo on Kitukrännillä kielletty, mutta kerran vuodessa raumalaisilla autoharrastajilla on lupa ajaa kadulle mahtuvilla autoilla sen läpi.
Katu esiintyy ensimmäisen kerran kartoissa vuonna 1784, jolloin se on merkitty Daniel Gadolinin 1756 piirtämän kartan kopioon. Kitukränn on kuitenkin todennäköisesti vielä tätäkin vanhempi.
Kadun nimen jälkiosa tulee ruotsin kielen kujaa merkitsevästä sanasta ”gränd”. Etuosa tulee todennäköisesti ”kituliaasta” tai ”kitukasvuisesta”.
Viimeinen lohikäärme

Viimeinen lohikäärme (engl. "DragonHeart") on vuonna 1996 julkaistu fantasia/seikkailuelokuva. Elokuvan pääosia esittävät Dennis Quaid, David Thewlis, Pete Postlethwaite, Jason Isaacs, Julie Christie, Dina Meyer, Brian Thompson, Terry O'Neill ja John Gielgud. Sean Connery ääninäyttelee elokuvassa Draco-nimistä lohikäärmettä. Elokuvan on ohjannut Rob Cohen. Elokuva oli taloudellinen menestys ja voitti Saturn-palkinnon Parhaasta fantasiaelokuvasta ja Hollywood Digital Awardin. Elokuva sai myöhemmin jatko-osan "", joka julkaistiin suoraan videolle.
Borneonsureli

Borneonsureli ("Presbytis hosei") on vanhan maailman häntäapinoihin kuuluva kädellislaji. Se elää kotoperäisenä Borneon saarella, jossa sitä tavataan Bruneissa, Kalimantanissa (Indonesia) ja Itä-Malesiassa. Sen elinympäristöä ovat subtrooppiset ja trooppiset metsät. Sen uhkana on elinympäristöjen häviäminen.
Sen alalajeista hävinneeksi luultu "Presbytis hosei canicrus" on havaittu uudestaan. Asia julkistettiin tammikuussa 2012. Niitä oli tallentunut kuviin, joihin oli tarkoitus kuvata Borneon saarella muita eläinlajeja. Sen elinalueiden metsiä on tuhoutunut tulipaloissa ja niitä on raivattu ihmisten käyttöön. Löytöpaikka on Wehean sademetsä. Apina on suurikokoinen ja harmaa, ja sillä on valkea kaulus.
Alalajit.
Lajilla on neljä alalajia:
Aldon Smith

Aldon Smith (s. 25. syyskuuta 1989, Greenwood, Mississippi) on yhdysvaltalainen entinen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja, pelipaikaltaan ulompi tukimies. Hän pelasi NFL-liigassa seitsemän kauden ajan vuosina 2011–2017 edustaen San Francisco 49ersia ja Oakland Raidersia.
NFL-ura.
Vaikka yleisesti oletettiin San Francisco 49ersin varaavan kulmapuolustajan vuoden 2011 NFL:n varaustilaisuuden ensimmäisellä vuorollaan, he valitsivat tilaisuuden seitsemäntenä pelaajana Missourin yliopistossa yliopistojalkapalloa pelanneen Smithin. Vakuuttavan tulokaskauden pelannut Smith oli vahva ehdokas NFL:n vuoden puolustavan tulokkaan palkinnon voittajaksi, jääden kuitenkin äänestyksessä Von Millerin taakse.
Toisella kaudellaan Smith jatkoi vahvoja otteitaan. 19. marraskuuta 2012 pelatussa ottelussa Chicago Bearsia vastaan Aldon Smith säkitti vastustajan pelinrakentaja Jason Campbellin 5.5 kertaa, joka oli uusi ennätys Monday Night Footballin historiassa. Smith joutui pidätetyksi Miamissa 28. tammikuuta 2012 rattijuopumuksesta epäiltynä. Pidätys ei vaikuttanut Smithin pelaamiseen ja hänet valittiin kauden jälkeen NFL:n tähdistöotteluun Pro Bowliin.
Kaudella 2013 Smith pidetettiin toistamiseen rattijuopomuksesta. Hän oli kauden aikana viisi ottelua sivussa, sillä hän oli katkaisuhoidossa. Smith jäi kauden jälkeen kiinni luvattomien aineiden käytöstä ja NFL langetti hänelle yhdeksän ottelun pelikiellon. Elokuussa 2015 Smith jäi taas kiinni rattijuopumuksesta ja 49ers päätti irtisanoa hänen sopimuksensa ennen kauden alkua.
Smith siirtyi yksivuotisella sopimuksella Oakland Raidersiin. Hän ehti pelata yhdeksän ottelua, kunnes NFL langetti hänelle yhden vuoden mittaisen pelikiellon aiemmasta rattijuopumuksesta seuranneen tuomion vuoksi. Smith teki Raidersin kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen, muttei pelannut enää otteluakaan seurassa.
Osteriahvenet

Osteriahvenet (Ostracoberycidae) on pieni lyhtyahvenkalojen lahkoon kuuluva indopasifisen merialueen kalaheimo. 
Taksonomia.
Osteriahventen heimoon kuuluu yksi suku Ostracoberyx ja siinä kolme lajia: osteriahven ("Ostracoberyx dorygenys"), "Ostracoberyx fowleri" ja "Ostracoberyx paxtoni". Heimo on alun perin luokiteltu kuuluvaksi limapääkalojen lahkoon Beryciformes ja sittemmin ahvenkalojen lahkoon Perciformes joko meriahventen (Serranidae) tai sinikalojen (Pomatomidae) heimoon kuuluvaksi. Vuonna 1984 osteriahvenet erotettiin omaksi heimokseen ahvenkalojen "Percoidei"-alalahkoon ja siirrettiin myöhemmin lyhtyahvenkalojen lahkoon Acropomatiformes.
Anatomia.
Osteriahvenet ovat pienehköjä kaloja ja kasvavat harvoin 19 cm:n pituisiksi. Heimolle on tyypillistä, että kallon luut muodostavat pään suojaksi ikään kuin kypärän. Kiduskannessa on suurikokoinen piikki ja myös etummainen selkäevä ja peräevä ovat piikikkäät. Suomut ovat pienikokoiset. Poikaset eroavat aikuisista kaloista ruumiinmuodoltaa, ne ovat hyvin korkearuumiisia ja suuripäisiä.
Levinneisyys.
Osteriahvenia tavataan trooppisista vesistä Afrikan itärannikolta Japaniin ja Australiaan ulottuvalta vyöhykkeeltä. Lajit elävät tyypillisesti lähellä pohjaa 250–710 metrin syvyydessä. Niiden elintavoista tiedetään vain vähän.
Career Opportunities

Career Opportunities on brittiläisen punk-yhtyeen The Clashin kappale sen debyyttialbumilta "The Clash". Kappaleesta julkaistiin vuonna 1980 albumilla "Sandinista!" toinen versio, jolla Mickey Gallagherin kaksi poikaa Luke ja Ben lauloivat laulun.
UFL

United Football League (UFL) oli Yhdysvalloissa syksyisin toiminut amerikkalaisen jalkapallon ammattilaisliiga. Se perustettiin vuonna 2007, ja ensimmäiset ottelut pelattiin lokakuussa 2009. Sarja lakkautettiin kesken kauden vuonna 2012. Sarjalla ei nimestään huolimatta ole mitään yhteyksiä 1961-1964 toimineeseen samannimiseen amerikkalaisen jalkapallon sarjaan.
Suurin osa UFL:n pelaajista oli joskus pelannut NFL:ssä, joka on lajin suurin ammattilaissarja. USA:n Leijonan luola -ohjelmasta tuttu sijoittaja Mark Cuban sijoitti sarjaan 5 miljoonaa dollaria ja haastoi sarjan oikeuteen, koska ei kokenut saaneensa vastinetta rahoilleen.
Joukkueet.
Sarjan viimeisellä kokonaisella kaudella pelasi 4 joukkuetta, Florida Tuskersin jouduttua lopettamaan ennen kauden 2011 alkua. Sarja oli suunnitellut uusien joukkueiden perustamista muun muassa Chattanoogaan, Salt Lake Cityyn ja Jacksoniin.
Kahtena ensimmäisenä kautena mestariksi kruunattiin Las Vegas Locomotives, joka hävisi kauden 2011 loppuottelussa Virginia Destroyersille.
Sarjan nimen paluu kaudeksi 2024.
Syksyllä 2022 Crossroads Mall -ostoskeskuksen perustaja ja toimitusjohtaja Carri Lawrence ilmoitti sarjan tekevän paluun huhtikuussa 2023. Lokakuussa 2023 ilmoitettiin, että kevätliiga XFL on hankkinut oikeuden UFL-lyhenteeseen. Joulukuun 31. päivä XFL ja toinen kevätliiga USFL ilmoittivat yhdistyvänsä ja ottavansa uudeksi nimekseen 2024 alkaen lyhenteen UFL.
American Idol (11. tuotantokausi)

American Idolin yhdestoista tuotantokausi alkoi Yhdysvalloissa 18. tammikuuta 2012. Ryan Seacrest toimi tälläkin tuotantokaudella "Idolin" juontajana. Tuomaristo pysyi samana kuin viime kaudella. Ohjelmaa esitettiin myös Suomessa Sub-kanavalla 26. tammikuuta alkaen. Muutoksia ei edelliskauteen verrattuna juuri ollut, paitsi Suomessa ohjelmaa esitettiin torstaina ja perjantaina.
Kilpailun voitti Phillip Phillips.
Sankarien aukio (Budapest)

Sankarien aukio () on tunnettu nähtävyys ja Unkarin kansallisten juhlien järjestämispaikka Budapestissa. Se sijaitsee Pestissä Andrássy út -kadun päässä.
Aukiota hallitsee Millennium-muistomerkki, joka on pystytetty unkarilaisten maahantulon 1000-vuotisjuhlien kunniaksi vuonna 1896. Sen ovat suunnitelleet arkkitehti Albert Schickedanz ja kuvanveistäjä György Zala. Muistomerkissä on puoliympyrän muotoinen pylväsrivistö, johon on pystytetty neljätoista Unkarin kuninkaita ja kansallisia johtajia kuvaavaa pronssipatsasta. Pylväsrivistön edessä on 36 metrin korkuinen keskuspylväs, jonka huipulla oleva patsas kuvaa arkkienkeli Gabrielia, joka johtaa unkarilaiset maahansa.
Muistokiveen hakatun kirjoituksen mukaan Sankarien aukio on omistettu ”niiden sankarien muistolle, jotka pyhittivät elämänsä kansamme vapaudelle ja itsenäisyydelle”. Muistomerkin patsaissa ovat kuninkaat Tapani Pyhä, Ladislaus Pyhä, Kálmán, Andreas II, Béla IV, Kaarle Robert ja Ludvig Suuri, valtionhoitaja János Hunyadi, kuningas Matias Corvinus, Transilvanian ruhtinaat Gábor Bethlen, István Bocskai, Imre Thököly ja Ferenc II Rákóczi sekä kansallissankari Lajos Kossuth. Alun perin viimeisenä oli keisari Frans Joosefin patsas.
Aukion laidoilla ovat toisiaan vastapäätä uusklassiseen tyyliin rakennetut Kuvataiteiden museo ja Taidehalli. Kummankin ovat suunnitelleet Albert Schickedanz ja Fülop Herzog. Aukion takana on Kaupunginpuisto.
Sankarien aukiolla järjestetään usein virallisia seremonioita kansallisten juhlapäivien ja valtiovierailuiden yhteydessä. Myös merkittävien henkilöiden muistotilaisuudet pidetään siellä. Esimerkiksi Unkarin kansannousun aikaisen pääministerin Imre Nagyn uudelleenhautaus järjestettiin Sankarien aukiolla.
Sankarien aukio tuli tunnetuksi vuoden 2023 yleisurheilun MM-kisojen maratonjuoksujen ja kävelykilpailujen lähtö- ja maalipaikkana.
Schade

Schade on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Reunuspietaryrtti

Reunuspietaryrtti eli reunuspäivänkakkara ("Tanacetum parthenium", syn. "Chrysanthemum parthenium") on vahvasti ryydintuoksuinen pietaryrttilaji, jota kasvatetaan myös koristekasvina.
Ulkonäkö ja koko.
Reunuspietaryrtti kasvaa 10–50 senttimetriä korkeaksi. Sen vankka varsi on uurteinen ja usein jo tyvestä haarova. Lehdet ovat varressa kierteisesti. Himmeän- tai kellanvihreä lehtilapa on hienokarvainen, puikea ja parijakoinen tai -osainen. Lehtilavan liuskat ovat hampaisia ja pyöreäkärkisiä. Kukintona on 2–35 mykeröstä koostuva mykeröstö. Mykeröt ovat noin 1,5 cm leveitä. Laitakukkien kieli on 2–7 millimetriä pitkä ja väriltään valkoinen. Kehräkukat ovat kellertäviä torvikukkia tai laitakukkien kaltaisia. Jalostettuna lajista tunnetaan myös kerrottukukkaisia yksilöitä. Pähkylä on 5–8-harjuinen.
Kasvi muistuttaa jossain määrin sekä pietaryrttiä ("T. vulgare") että ahopäivänkakkaraa ("Leucanthemum vulgare").
Levinneisyys.
Alun perin reunuspietaryrtti on kotoisin Lounais-Aasiasta ja Balkanilta. Laji on levinnyt muualle viljelyn myötä. Esimerkiksi Tanskassa, Etelä- ja Keski-Ruotsissa ja -Suomessa sekä Etelä-Norjassa sitä tavataan villiintyneenä karkulaislajina. Suomessa reunuspietaryrtistä on havaintoja lähinnä maan eteläosista sekä Pohjanlanden rannikolta Oulun korkeudelle saakka.
Elinympäristö.
Viljelyjäänteenä ja -karkulaisena kasvaessa reunuspietaryrtin tyypillisiä kasvupaikkoja ovat erilaiset joutomaat, nurmikot ja kaatopaikat.
Käyttö.
Reunuspietaryrttiä viljellään nykyään koristekasvina. Sitä on aiemmin käytetty myös rohtokasvina torjumaan matoja ja hoitamaan kramppeja. Antiikin aikana lajia käytettiin naistentautien hoitamiseen, josta juontuu myös lajin tyttöä tai neitsyttä tarkoittava tieteellinen nimi "parthenium". Reunuspietaryrtti sisältää kouristuksia laukaisevia ja kipuja lieventäviä seksviterpeenilaktoneita (partenolidia, krysartemiineja, santamariinia, reynosiinia). Lisäksi kasvissa on melatoniinia.
Aleksandr Odojevski

Aleksandr Ivanovitš Odojevski (; 8. joulukuuta 1802 Pietari – 27. elokuuta 1839 Psezuape, nykyinen Lazarevskoje Sotšin lähellä) oli venäläinen runoilija ja dekabristi.
Elämä.
Aleksandr Odojevski syntyi vanhaan ruhtinassukuun. Hän oli kirjailija Vladimir Odojevskin serkku. Koulutuksensa hän sai kotonaan. Vuodesta 1815 lähtien Odojevski palveli keisarin kabinetissa ja vuodesta 1821 henkivartiokaartin ratsurykmentissä.
Vuonna 1824 Odojevski tutustui Kondrati Rylejeviin ja Aleksandr Bestuževiin. Seuraavana vuonna hän liittyi vallankumoukselliseen Pohjoisen seuraan. Hän osallistui Senaatintorin dekabristikapinaan ja joutui sen jälkeen vangiksi Pietari-Paavalin linnoitukseen. Vuonna 1826 Odojevski tuomittiin pakkotyöhön Siperiaan. Aluksi hän oli vankina Tšitassa ja vuodesta 1830 Petrovskissa. Vuonna 1833 hänet siirrettiin karkotukseen Irkutskin lääniin ja vuonna 1836 Išimiin. Vuodesta 1837 lähtien Odojevski palveli sotamiehenä Kaukasiassa, jossa hän kuoli malariaan.
Teokset.
Runoilijana Odojevski vastusti sentimentalismia ja melankoliaa. Hän tuhosi itse suurimman osan ennen vuotta 1825 kirjoittamistaan teoksista. Säilyneisiin runoihin kuuluu "Bal" (”Tanssiaiset”, 1825), joka piirtää groteskin kuvan Pietarin seurapiirielämästä. Myöhemmät teokset ovat uskollisia aikaisemmille ihanteille. "Strun veštših plamennyje zvuki" (”Enteilevien jousten liekehtivät äänet”, 1827) on vastaus Aleksandr Puškinin runoon "V Sibir" (”Siperiaan”). Leninin julkaiseman "Iskran" tunnuslause ”Kipinästä syttyy liekki” perustuu runoilijan säkeeseen. Kaukasiassa Odojevski tutustui Mihail Lermontoviin, joka on kirjoittanut hänen kuolemalleen omistetun runon.
Iž (joki)

Iž ( ja , ) on Volgan vesistöön kuuluvan Kaman sivujoki Udmurtiassa ja Tatarstanissa Venäjällä. Sen pituus on 270 kilometriä ja valuma-alueen laajuus 8 510 neliökilometriä. Keskimääräinen virtaus Agryzin luona on 17,7 kuutiometriä sekunnissa.
Joki saa alkunsa Jakšur-Bodjan ja Šarkanin piireistä virtaavien Bolšoi ja Malyi Iž -jokien yhtymäkohdasta. Se virtaa kohti etelää ja laskee Ala-Kaman tekojärveen. Suurimmat sivujoet ovat Selytška, Tšur, Ljuk, Sepytš, Postolka, Bobinka, Tšaž, Varzinka, Mukšinka, Vožoika, Pozim ja Kyrkymas.
Ižin varrella sijaitsee Udmurtian pääkaupunki Iževsk, jossa on suuri patoallas. Joki on pahasti saastunut. Sitä käytetään vesilähteenä ja retkeilykohteena.
Ranulf Flambard

Ranulf Flambard (n. 1060–1128) oli Durhamin piispa. Flambard rikastui verojen keruulla kuningas Vilhelm Punaisen aikana, mistä syystä hän oli epäsuosittu. Vilhelmin kuoltua kuningas Henrik I vangitsi hänet Lontoon Toweriin, mistä hän onnistui pakenemaan ensimmäisenä vankina. Hän lähti Normandiaan maanpakoon Vilhelmin ja Henrikin veljen, Robert II:n kanssa. Flambardista tuli Robertin neuvonantaja ja hän auttoi Robertia tämän epäonnistuneessa maihinnousussa Englantiin.
Henrikin valtakausi.
Vahvistaakseen asemaansa Henrik I, joka oli noussut kuninkaaksi, vangitsi Ranulfin Toweriin kavalluksesta syytettynä. Hän pääsi pakoon vankeudesta helmikuussa ja toimi kesällä 1101 Robert II:n hyväksi hänen vallankaappausyrityksessään. Kuningas päätti takavarikoida piispan maaomaisuuden ja Canterburyn arkkipiispa Anselm syytti häntä simoniasta kirkollisessa oikeudessa, joka paavin määräyksellä asetti hänet Anselmin harkinnan alaisuuteen.
Perintö.
Flambard jatkoi katedraalin rakennuttamista, jonka hänen edeltäjänsä oli aloittanut, rakennutti muurin Durhamin linnan ympärille ja rakensi Norhamin linnan Tweed-joen puolustamista varten. Hän käski siirtää Cuthbertin pyhäinjäännökset uuteen hautaan juhlallisessa seremoniassa. Hän kuoli 5. syyskuuta 1128.
Flambardilla tiedetään olleen kolme tai neljä poikaa. Elias oli Henrik I:sen viranhaltija, joka omisti prebendan Lontoossa. Ralf oli pappina Middlehamissa ja vuodesta 1138 arkkipiispa Theobaldin huonekunnan jäsen. Hänellä oli veljenpojat Osbert, Ranulf, Robert, Richard ja William.
Votka (joki)

Votka (, ) on Volgan vesistöön kuuluvan Sivan sivujoki Udmurtiassa Venäjällä. Sen pituus on 66 kilometriä ja valuma-alueen laajuus 1 240 neliökilometriä.
Joki saa alkunsa Jakšur-Bodjan piirin Kiongopin kylän läheltä ja virtaa Šarkanin ja Votkinskin piirien kautta. Tärkeimmät sivujoet ovat Tšernuška, Šegjanka, Kazeska ja Šarkan. Votkan varrella sijaitsee Votkinskin kaupunki, jossa on suuri patoallas. Joki on öljyntuotannon saastuttama.
Saiturin joulu (vuoden 2001 elokuva)

Saiturin joulu () on vuonna 2001 ensi-iltansa saanut animaatioelokuva, joka perustuu Charles Dickensin joulutarinaan. Elokuvan ääninäyttelijöinä toimivat Simon Callow, Kate Winslet, Nicolas Cage, Jane Horrocks, Michael Gambon, Rhys Ifans, Juliet Stevenson, Robert Llewellyn, Beth Winslet ja Colin McFarlane. Elokuvan on ohjannut Jimmy T. Murakami.
Vastaanotto.
Film-O-Holic-sivuston Juha Rosenqvistin mukaan "Saiturin joulu" ei yllä piirroselokuvana klassisen tarinansa tasolle: ”Animaatio on toteutukseltaan vähäilmeistä, hiljaista ja pastellinsävyistä, mikä todennäköisesti uuvuttaa karnevaaliväreihin ja vuoristoratavauhtiin totutettuja lapsikatsojia.” Paremmin hän uskoo elokuvan sopivan aikuisille. Turun Sanomien Päivi Valotiekin harmitteli piirrostoteutuksen vaisuutta mutta sanoi sen toisaalta toimivan siksi yhtä hyvin myös pienessä tv-ruudussa, koska vahva tarina kantaa.
Ääninäyttelijät.
Suomi.
Lähteet:
Castle-luokka (vartioalus)

Castle-luokka oli Britannian kuninkaallisen laivaston vartiolaivojen muodostama alusluokka, johon piti alun perin kuulua kuusi alusta. Aluksista kuitenkin vain kaksi valmistui. Alustyyppi on brittiläisen luokittelun mukaan partioalus.
Suunnittelu.
Luokka suunniteltiin korvaamaan runsaasti kritiikkiä saanut edeltäjänsä Island-luokka. Sen piti olla nopeampi, merikelpoisempi ja varustaa helikopterikannella. Luokan molemmat alukset valmisti aberdeenilaiyritys Hall, Russell and Company. Luokka oli lopulta uppoumaltaan 300 tonnia suurempi, vakaampia kovassa merenkäynnissä, kolme solmua nopeampia ja niissä oli suurehko laskeutumisalusta, jolle kykeni Sea King -helikopteri laskeutumaan. Aluksella oli myös tilapäisesti mahdollista majoittaa 120 henkeä.
Alusten tärkein tehtävä oli kalastusalueiden sekä Pohjanmeren öljy- ja kaasukenttien valvonta. Ne kykenivät myös toimimaan miinalaivoina sekä öljyntorjuntatehtävissä.
Siva (joki)

Siva () on Volgan vesistöön kuuluvan Kaman sivujoki Permin aluepiirissä ja Udmurtian tasavallassa Venäjällä. Sen pituus on 206 kilometriä ja valuma-alueen laajuus 4 870 neliökilometriä. Keskimääräinen virtaus on 31,2 kuutiometriä sekunnissa.
Joen nimi juontuu muinaispermiläisistä sanoista "*śi" ’lähde’ ja "*va" ’vesi’. Se saa alkunsa Permin aluepiiristä Jagutkin kylän läheltä. Udmurtian alueella Siva virtaa Votkinskin piirissä. Tärkeimmät sivujoet ovat Sosnovka, Tšornaja, Lyp, Kivara, Votka, Bolšaja Kivara ja Malaja Votka. Jokea käytetään vesilähteenä, virkistyskalastukseen ja retkeilyyn. Alajuoksulla on kalankasvatusaltaita.
Kilmez

Kilmez () on Volgan vesistöön kuuluvan Vjatkan sivujoki Udmurtian tasavallassa ja Kirovin alueella Venäjällä. Sen pituus on 270 kilometriä ja valuma-alueen laajuus 17 240 neliökilometriä. Keskimääräinen virtaus Vitšmarin kylän luona on 84,6 kuutiometriä sekunnissa.
Joki saa alkunsa Krasnogorskojen piirissä sijaitsevasta suosta ja laskee Vjatkaan Kirovin alueella. Tärkeimmät sivujoet ovat Pester, Ut, Kyrtšma, Lumpun, Loban, Kulma, Kutyk, Arlet, Nuzyk ja Vala.
1950–1970-luvuilla Kilmeziä käytettiin puutavaran uittoon. Sen varrella sijaitsee Kirovin alueen Kilmezin piirikeskus sekä samanniminen taajama Udmurtian puolella.
Tšeptsa

Tšeptsa (, ) on Volgan vesistöön kuuluvan Vjatkan sivujoki Permin aluepiirissä, Udmurtian tasavallassa ja Kirovin alueella Venäjällä. Sen pituus on 501 kilometriä ja valuma-alueen laajuus 20 400 neliökilometriä. Keskimääräinen virtaus 85 kilometrin päässä joen suusta on 130 kuutiometriä sekunnissa.
Joki saa alkunsa Ylä-Kaman ylängöltä, virtaa länteen ja laskee Vjatkaan 25 kilometriä Kirovin yläpuolella. Tärkeimmät sivujoet ovat Ljuk, Nižni Pyzep, Ljum, Pudem, Irymka, Loza, Kep, Junda, Sepytš, Ubyt, Lekma, Lema, Sada, Svjatitsa ja Kosa.
Tšeptsan varrella sijaitsevat Glazovin, Zujevkan ja Kirovo-Tšepetskin kaupungit sekä Debjosyn, Balezinon, Jarin ja Faljonkin piirikeskukset. Jokea käytetään vedenottoon, virkistyskalastukseen ja retkeilyyn.
Merten saalistajat

Merten saalistajat () on vuonna 1979 julkaistu katastrofielokuva ja jatko-osa elokuvalle "S/S Poseidonin seikkailu" (1972). Elokuvan pääosia esittävät Michael Caine, Karl Malden, Sally Field, Telly Savalas, Paul Picerni, Peter Boyle, Angela Cartwright, Jack Warden, Shirley Jones, Slim Pickens ja Veronica Hamel. Elokuvan on ohjannut katastrofielokuvien lajityypin keskeinen kehittäjä ja niiden tuottajana paremmin tunnettu Irwin Allen.
Juoni.
Kaksi kilpailevaa tahoa yrittää pelastaa arvoesineitä ylösalaisin kääntyneeltä risteilijä "S/S Poseidonilta". Kumpi osapuoli, laivan omistajan (Caine) johtamat hyvät ihmiset vai rosvopäällikön (Savalas) johtamat pahat pojat löytävät nopeammin tiensä laivan purserihyttiin?
Vastaanotto.
Elokuva oli tappiollinen ja sai osakseen myös nuivia arvosteluja. Elokuva on ainoa Allenin katastrofielokuva, joka ei ollut ehdolla yhteenkään Oscar-palkintoon.
"Helsingin Sanomien" Helena Ylänen kirjoitti elokuvan ensi-ilta-arvostelussa 1979, että katastrofielokuvat ovat ylipäätään Hollywoodin tylsimpiä keksintöjä ja niiden jatko-osat vasta tylsiä ovatkin. Hän näki "Merten saalistajat" usein tahattoman koomisena kliseisine ihmistyyppeineen, jotka tämän tästä puhkeavat lausumaan rakkaudentunnustuksia ja viimeisiä sanoja samassa vaarassa oleville läheisilleen. "Video-oppaassa" vuodelta 1994 Ilkka Jauhiainen luonnehti elokuvaa yllättävän hyväksi jatko-osaksi, jonka klaustrofobista tunnelmaa tosin häiritsee liian monta rikosvyyhteä. Hän antoi "Merten saalistajille" kaksi tähteä viidestä.
Televisioversio.
Elokuvasta tehdyssä televisioversiossa on 20 minuuttia lisämateriaalia.
Karōshi

Karōshi () on japanilainen ilmiö ja virallinen kuolinsyy, jota käytetään, kun työntekijän katsotaan kuolleen liiallisen työnteon vuoksi. Sana "karōshi" on japania ja tarkoittaa ylirasitukseen kuolemista. Ilmiöstä tuli lainmukainen kuolinsyy 1980-luvulla, ja siihen kuolleiden työntekijöiden läheisillä on oikeus saada valtiolta vuosittainen rahallinen korvaus. Alun perin karōshi ilmeni pääasiassa sydän- tai aivoperäisinä kuolemina. Nykyisin myös itsemurhan tekeminen liiallisen työrasituksen seurauksena voidaan laskea karōshi-kuolemaksi.
Koska kyseessä on virallinen kuolemansyy, pitää Japani tilastoja karōshi-kuolemiksi lasketuista tapauksista. Vuonna 2010 sydän- ja aivosairausperäisiä karōshi-tapauksia katsottiin olleen 113 kappaletta. Tilastoja ylläpitävä Japanin terveys-, työ- ja hyvinvointiministeriö on kuitenkin kertonut hylkäävänsä jopa puolet karōshi-kuolinsyyn hakemuksista. Vuonna 1994 Japanin talouden suunnitteluvirasto arvioi tapauksia olevan todellisuudessa vuosittain noin tuhat.
Karōshin katsotaan saaneen alkunsa Japanin toisen maailmansodan jälkeisestä voimakkaasta talouskasvusta. 1960-luvulle tultaessa tavalliseksi katsottu työmäärä oli 12 tuntia päivässä. Ensimmäinen karōshi-kuolema kirjattiin 1969.
Semmelweis-yliopisto

Semmelweis-yliopisto () on lääketieteellinen yliopisto Budapestissa Unkarissa. Yliopistossa on kuusi tiedekuntaa ja siellä annetaan opetusta kolmella kielellä: unkariksi, englanniksi ja saksaksi. Opiskelijoita yli 10 000, ja heistä noin kolmannes tulee Unkarin ulkopuolelta.
Yliopiston historia juontuu vuoteen 1769, jolloin Nagyszombatin (nyk. Trnava Slovakiassa) yliopistoon perustettiin lääketieteellinen tiedekunta. Yliopisto siirrettiin pian Budapestiin. Yliopisto sai 200-vuotisjuhlansa kunniaksi uudeksi nimekseen Semmelweis-yliopisto, kuuluisan itävaltaunkarilaisen lääkärin Ignaz Semmelweisin mukaan. Vuonna 2000 yliopistoon liitettiin liikuntapedagogiikan ja liikuntatieteen tiedekunta sekä terveystieteiden tiedekunta, ja vuonna 2010 perustettiin julkisten terveyspalvelujen tiedekunta.
Tutkimuksessaan yliopisto on perinteisesti painottanut mm. kardiologiaa ja onkologiaa. Nykyisin mukaan ovat tulleet myös terveysteknologia ja big data.
Kamouraska

Kamouraska on noin 600 asukkaan historiallinen kylä, joka sijaitsee Saint Lawrence -joen etelärannalla 125 kilometriä Quebecistä koilliseen. Sen nimi on peräisin algonkinin kielestä ja tarkoittaa ’vihvilöitä veden rajassa’.
Kamouraska myönnettiin vuonna 1674 läänityksenä nantesilaiselle kapteeni Olivier Morel de la Durantayelle, joka yritti harjoittaa siellä kalastusta huonolla menestyksellä. Hän myi maat kuusi vuotta myöhemmin amiensilaiselle kauppiaalle nimeltä Charles Aubert de la Chesnaye, jonka myötävaikutuksella sinne muutti 27 uudisasukasperhettä vuosina 1694–1700. Seuraavalla vuosisadalla Kamouraskasta tuli yksi merkittävimmistä siirtokunnista Saint Lawrencen estuaarin etelärannalla. 1800-luvun alkuun mennessä läänitys oli siirtynyt Tachén suvun hallintaan. Seudulla viljeltiin menestyksekkäästi maata, minkä ansiosta sitä alettiin kutsua ’Ala-Kanadan vilja-aitaksi’. Kylästä tuli 1800- ja 1900-luvun vaihteessa suosittu matkailukohde, jonne saapui ihmisiä nauttimaan maaseudun rauhasta ja estuaarin raikkaasta meri-ilmasta.
Kanadalaisen Anne Hébertin tositapahtumiin perustuva menestysromaani "Suuri rakkaus" kertoo traagisesta murhasta, joka sattui kylässä vuonna 1839.
Kiurunkannukset

Kiurunkannukset ("Corydalis") on kasvisuku unikkokasvien (Papaveraceae) heimossa ja aiemmin emäkkikasvien (Fumariaceae) heimossa. Suvussa on noin 530 lajia, joita kasvaa pohjoisen pallonpuoliskon lauhkeilla alueilla ja Afrikan vuoristoissa. Eniten lajeja esiintyy Kiinan ja Himalajan alueella, noin 280. Kiurunkannukset ovat emäkkien ("Fumaria") lähisukulaisia.
Nimeltä mainitsemattoman kiinalaisen kiurunkannuksen käyttöä hermokipulääkkeenä tutkitaan sen sisältämän dehydrokorybulbiinin vuoksi.
Tuntomerkkejä.
Pohjoismaissa kasvavat kiurunkannuslajit ovat monivuotisia, jo varhain kukinnan aloittavia kevätkasveja. Niillä on maanalainen juurimukula tai maavarsi. Niiden kukintona on terttu ja kukat ovat kannuksellisia. Keltakukkaista jalokiurunkannusta lukuun ottamatta Pohjoismaiden lajit ovat purppuranpunakukkaisia.
Kiurunkannukset Suomessa.
Suomessa esiintyy neljä luonnonvaraista kiurunkannuslajia. Pystykiurunkannus kasvaa Etelä-Suomessa lehtokasvina ja yleisin se on Ahvenanmaalla. Hentokiurunkannus on harvinaisempi, erityisesti pähkinäpensaslehdoissa kasvava samannäköinen laji. Siperiasta kotoisin oleva jalokiurunkannus on edellisiä selvästi rotevakasvuisempi ja keltakukkainen. Sitä viljellään koristekasvina, ja paikoin se on villiintynyt Etelä-Suomessa pihoille ja puistoihin. Etelänkiurunkannus on harvinainen, mutta äskettäin vakiintuneeksi arvioitu viljelykarkulainen.
Emäkit

Emäkit ("Fumaria") on unikkokasveihin ("Papaveraceae"), aiemmin emäkkikasveihin ("Fumariaceae") sijoitettu kasvisuku. Siihen kuuluu noin 50 lajia, joista suurin osa kasvaa alkuperäisenä Euroopassa. Emäkit ovat kiurunkannusten ("Corydalis") lähisukulaisia.
Tuntomerkkejä ja elinympäristö Pohjoismaissa.
Pohjoismaissa kasvaa neljä emäkkilajia: isoemäkki, peltoemäkki, pikkuemäkki ja valkoemäkki. Ne ovat yksivuotisia, sinivihreitä ruohokasveja, joilla on pariliuskaiset lehdet. Emäkit ovat usein rikkakasveja esimerkiksi puutarhoissa ja pelloilla. Suomessa peltoemäkki on Pohjois-Pohjanmaan korkeudelle asti yleinen muinaistulokaskasvi.
Xu Jie

Xu Jie (; s. 21. tammikuuta 1982 Tianjin, Kiina) on puolalainen pöytätennispelaaja. Hän edustaa seuratasolla GLKS Nadarzyniä.
Xu on saavuttanut ITTF:n ranking-listalla parhaimmillaan sijan 48. Hän oli mukana Pekingin olympialaisissa 2008 joukkuekilpailussa, jossa Puola oli jaetulla viimeisellä sijalla sekä kaksinpelissä, jossa hän putosi ensimmäisellä kierroksella.
Lähteet.
Litukat

Litukat ("Cardamine") on kasvisuku ristikukkaiskasvien heimossa. Siihen kuuluu ainakin sata lajia.
Tuntomerkkejä.
Pohjoismaissa ja Suomessa kasvaa kahdeksan luonnonvaraista litukkalajia (mukaan lukien aiemmin hammasjuurten sukuun luettu hammasjuuri). Ne ovat pystykasvuisia ruohokasveja, joilla on tavallisesti parilehdykkäiset lehdet ja valkoiset-violetinsävyiset kukat.
Litukkalajeja.
Luonnonvaraisia lajeja Suomessa ja muissa Pohjoismaissa:
Muita lajeja:
Luettelo Edison Denisovin sävellyksistä

Tämä on luettelo Edison Denisovin sävellyksistä.
Kamarimusiikkia.
Lukuisia pianosäestyksisiä tai soolosonaatteja huilulle, viululle, alttosaksofonille, sellolle, klarinetille, kitaralle ja fagotille.
Akira Yoshizawa

Akira Yoshizawa (; 14. maaliskuuta 1911 – 14. maaliskuuta 2005) pidetään origamin suurtaitajana. Hän teki origamista elävän taiteen. Hänen oman arvionsa mukaan 1989 hän oli luonut yli 50 000 mallia, joista vain muutama sata on kaaviona. Yoshizawa kirjoitti yhteensä 18 origamikirjaa. Hän toimi koko uransa Japanissa kansainvälisen kulttuurin lähettiläänä. Vuonna 1983 Japanin keisari Hirohito nimesi hänet Nousevan auringon ritarikuntaan. Se on yksi suurimmista kunnianosoituksista, joka Japanin kansalaiselle voidaan antaa.
Oscar Norrmén

Oscar Johansson Norrmén (5. lokakuuta 1822 Hämeenlinna – 15. marraskuuta 1889 Helsinki, Suomen suuriruhtinaskunta) oli suomalainen senaattori, aateloitu salaneuvos ja valtiopäivämies.
Suku ja koulutus.
Norrménin isä oli lääninsihteeri, laamanni Johan Emanuel Norrmén (1790–1866), jonka vanhemmat olivat kauppiasporvari, Rauman raatimies Johan Johansson Normén (1714–1756) ja Kalannin kappalaisen tytär Maria Gabrielsdotter Melander (1727–1783). Norrménin äiti oli Christina Fredrica Demoën (1800–1826), jonka vanhemmat olivat Euran nimismies, Vuojoen kartanon tilanhoitaja Lars Lorentzsson Demoën (1746–1807) ja vääpelin tytär Maria Christina Henriksdotter Spåre (1757–1824). Hänellä oli veli, luutnantti Ferdinand Norrmén (s.1824) ja velipuoli, vuori-insinööri Akates Norrmén (1832–1857) isän toisesta avioliitosta Hahkialan kartanon tyttären, Margareta Johanna Lovisa Gustava Charpentierin (1806–1858) kanssa, joka kuoli 25-vuotiaana tapahturmaisesti Mustion ruukilla. Oscar Norrmén valmistui filosofian kandidaatiksi vuonna 1844, tuli hovioikeuden auskultantiksi vuonna 1846 ja palveli senaatissa vuodesta 1849 alkaen. 
Ura.
Itämaisen sodan aikana hänet määrättiin Ahvenanmaalle, mistä hän pelasti kruununrahaston Ruotsin kautta Suomeen. Vuonna 1854 Norrménista tuli senaatin kanslisti, vuonna 1857 hän toimi Helsinki-Hämeenlinna-rautatierakennustoimikunnan sihteerinä ja vuonna 1860 maanviljelystoimikunnan esittelijäsihteerinä. Senaattoriksi ja valtiovaraintoimikunnan toisen osaston päälliköksi Norrmén nimitettiin vuonna 1867, vuosina 1871–1873 hän oli kamaritoimituskunnan ja vuosina 1873–1888 maanviljelystoimikunnan päällikkö. 
Oscar Norrmén edisti viimeksi mainitussa tehtävässään varsinkin karja- ja meijeritalouden kehitystä. Vuonna 1881 perustettiin ylempi meijeriopisto Mustialaan, meijerinäyttelyitä pidettiin ja Suomeen kutsuttiin meijerialan asiantuntijoita Sveitsistä ja Tanskasta. Mustialaan perustettiin myös ensimmäinen maatalouskoeasema ja Suomeen nimitettiin ensimmäiset maanviljelysinsinöörit. Norrmén tuki myös rautateiden rakentamista. Suomen kielen aseman parantamiseen tähtääviä toimia hän ei sen sijaan suosinut. Norrménin suku aateloitiin vuonna 1884. Hän oli aatelisäädyssä valtiopäiväedustaja vuonna 1885 ja 1888.
Avioliitto ja perhe.
Norrménin puoliso vuodesta 1855 oli Selma Emelie Stjernvall (1837–1917), joka oli insinöörikenraalimajuri, Lielahden kartanon ratsutilan omistaja Claes Alfred Stjernvallin (1803–1869) ja Selma Aurora von Kraemerin (1803–1888) viides tytär. Selma Emelien isoisä, majuri Casper Henrik von Kræmer (1764–1819) aateloitiin vuonna 1818.
Heille syntyi seitsemän lasta: Selma Fredrika Norrmén (1856–?); Johan Alfred Norrmén (1858–1942); kaupunginisinööri Oskar Herman Norrmén (1860–1907); Emilia Matilda Norrmén Heimbürger (1861–1944); Aina Natalia Norrmén (1865–?); opettajatar Ellen Maria Norrmén, naimaton (1867–?); Verner Ferdinand Norrmén (1869–1955); ja Naemi Aurora Norrmén Doubitsky (1875–1960).
Alfred Norrmén oli heidän vanhin poikansa. Jääkäri Pehr Norrmén oli hänen lapsenlapsi. Oscar Norrmén omisti Nikkilän tilan Hattulassa.
Ritarikunnat.
 Pyhän Vladimirin ritarikunta neljännen luokan ritarimerkki
Linnunruohot

Linnunruohot ("Polygala") on kasvisuku ja nimisuku linnunruohokasvien heimossa. Siihen kuuluu noin 500 lajia.
Tuntomerkkejä.
Pohjoismaissa kasvaa neljä luonnonvaraista linnunruoholajia. Ne ovat monivuotisia pieniä ruohokasveja, joilla on terttumainen kukinto. Linnunruohojen kukat ovat perhomaiset ja niissä on kolme torvimaisesti yhteenkasvanutta terälehteä. Hedelmänä on kota, siemenet ovat karvaisia ja muurahaisten levittämiä. Suomessa esiintyy kolme lajia: katkeralinnunruoho, tupsulinnunruoho ja isolinnunruoho. Ne ovat harvinaisia keto- ja niittykasveja, jotka ovat yleisimpiä Ahvenanmaalla.
Nike-Ajax

Nike-Ajax ("MIM-3") oli Yhdysvaltain ensimmäinen kohdeilmatorjuntaohjusjärjestelmä. Sitä edelsi projekti Hermes. Koulutuskäyttöön asetyypin ensiversio saapui vuonna 1953. Tietämystä tähän täysin uuteen aselajiin saatiin toisen maailmansodan hävinneeltä Saksalta. Muiden muassa Wernher von Braun oli uusia yhdysvaltalaisia rakettitieteen tutkijoita.
Esisopimus Nike-ohjusprojektiin laadittiin AT&amp;T:n tytäryhtiö Western Electricin kanssa 8. helmikuuta 1945. Aluksi torjuntatavoitteeksi asetettiin, B-29:n vastaavaa konetyyppiä pudottava ilmatorjuntaohjuksella. 
Alustava kehittämissuunnitelma laadittiin erittäin pikaisesti toisen maailmansodan jälkeen, jo 13. syyskuuta 1945.
Ohjustyypin poisto Yhdysvaltain armeijan kalustosta alkoi jo vuonna 1958 Nike-Herculesin saavuttua torjuntanäyttämölle. Nike-Herculesin aseistusosa eli räjähdyskärki varustettiin ydinlatauksella, jonka teho oli 20 kT (W-7). Nike-Ajaxin lopullinen kalustopoisto tapahtui vuonna 1963. Nike-Ajaxia käytti usea Yhdysvaltain sotilaallinen yhteistyökumppani (lähinnä Nato-maita), Pohjoismaista ainakin Tanska.
Lähde:
Puertoriconpöllönen

Puertoriconpöllönen ("Megascops nudipes" aiemmin "Otus nudipes") on pöllöihin kuuluva lintu. Sitä tavataan Puerto Ricossa, Brittiläisillä Neitsytsaarilla ja Yhdysvaltain Neitsytsaarilla.
"M. n. nudipes" -muodon kuvasi alkujaan vuonna 1800 ranskalainen ornitologi François Marie Daudin julkaisussa "Traite elementaire et complet d'Ornithologie, ou Histoire Naturelle des Oiseaux" nimellä "Otus nudipes". Lajinimi "nudipes" viittaa sen paljaisiin jalkoihin ja varpaisiin, mikä on pöllösillä harvinaista. Tunnistetun alalajin "M. n. newtoni" kuvasi 1860 Lawrence julkaisussa Annals of the Lyceum of Natural History.
Kuvaus.
Puertoriconpöllönen on pieni pöllö, jonka yläpuoli on ruskea, ja alapuolelta se on vaaleanruskea tai valkoinen, ja siinä on ruskeita raitoja, ja sen kulmakarvat ovat valkoiset. Sukupuolet eroavat toisistaan vain vähän. Naaraat ovat hieman uroksia suurempia. Keskimäärin urokset painavat 137 grammaa ja naaraat 143 grammaa. Lajin pituus on 23–25 cm. 
Laji on yleinen Puerto Ricon saarella mutta hävinnyt läheisiltä Viequesin ja Culebran saarilta. Sen kuten melkein kaikkien muidenkin Puerto Ricon lintujen arvioidaan olleen runsaampia ennen kuin metsää hakattiin 1900-luvun alussa maanviljelyksen tarpeisiin. Se asuu metsissä, joissa on suuria onttoja puita, kuten esimerkiksi El Yunquen kansallismetsässä. 
Pesimäaika kestää huhti-kesäkuun. Se pesiin ontoissa puunrungoissa ja munii pesään 2–3 munaa.
Sen ravinto koostuu pääasiassa suurista hyönteisistä, mutta se täydentää sitä pienillä linnuilla, gekoilla ja pienillä jyrsijöillä.
Laji ääntelee ympäri vuoden yleensä aamu- ja iltahämärissä piileskellessään tiheässä lehvästössä. Ääni on kova kuu-kuu, josta johtuu sen Neitsytsaarilla käytettävä nimi "cuckoo bird". 
Sen elinpiiriä ovat subtrooppiset ja trooppiset kuivat metsät, alavat kosteat metsät, viljellyt alueet, kaupunkialueet ja hävitetyt metsät.
Alalajit.
Sillä on kaksi alalajia:
Juho Pynninen

Juho (Juhana, Johan) Pynninen (huhtikuu 1818 Antrea – 29. kesäkuuta 1864 Viipuri) oli suomalaisen kansankirjaston uranuurtajia. 
Pynnisen vanhemmat olivat Matti Iivonen ja Maria Pynninen ja puoliso Maria Suutarinen (k. 1862). Pynninen tuli 1838 Viipuriin kauppa-apulaiseksi ja toimi myöhemmin konttoriapulaisena, hankki varallisuutta ja oli muun muassa seurakunnan kirkonisäntä. Kirjallisuus ja kansanvalistus muodostuivat tärkeiksi Pynniselle, 1845 hän oli mukana perustamassa Viipurin Suomalaista Kirjallisuusseuraa ja 1849 järjestämässä varainkeruuta Viipurin ensimmäiselle kansakoululle. Anders Josef Europaeuksen 1841 "Sanansaattaja Viipurista" -lehdessä ilmestyneestä kirjoituksesta sekä Carl Axel Gottlundin "Otava"-teoksen eräästä maininnasta innostuneena Pynninen laati 1845 useita kirjoituksia Kanava-lehteen, joissa hän esitti lainakirjastojen perustamista. 
Pynninen perusti itse suomalaisen lainakirjaston Viipuriin vuonna 1846, painatti luettelon kirjaston noin 200 kirjasta ja hoiti kirjastoa. Se toimi varsin vilkkaasti vuoteen 1861 saakka, jolloin Viipuriin perustettiin kaupunginkirjasto. Vaikka ilmeisesti Torniossa ja Liperissä oli ollut jo hieman aiemmin vastaavia kirjastoja, Pynnisen kirjoitukset saivat ajatuksen pitäjänkirjastoista leviämään. Häntä pidetäänkin kansankirjastojen isänä Suomessa. Kansanvalistusseura muisti Pynnisen työtä perustamalla 1894 hänen nimeään kantavan rahaston kirjastojen avustamiseksi.
Vinttikaivo

Vinttikaivo, vintti eli kaivonvintti eli vipukaivo tai salkokaivo on vipua ja vastapainoa hyödyntävä vedennostotyökalu. Vinttikaivo on alkujaan keksitty Mesopotamiassa ja se esitetty Sargonidien sinetissä noin vuonna 2000 eaa.. Se on vielä nykyäänkin laajalti käytössä Afrikassa ja Aasiassa peltojen kastelussa. Egyptissä laitteesta käytetään nimeä shaduf, millä nimellä se tunnetaan laajemmin keksintönä. Suomen maaseudulla vielä 1950-luvun alussa noin 10 prosenttia kaivoista oli vinttikaivoja.
Rakenne.
Vinttikaivon osat ovat runko, vipuvarsi, paljunvarsi, palju sekä mahdollinen erillinen vastapaino. Runko kannattelee vipuvartta, jonka toisessa päässä on paino ja toisessa päässä palju kiinteän varren päässä. Vipuvarsi tasapainotetaan siten, että paljun veteen painamiseen tyhjänä ja nostoon täytenä tarvitaan osapuilleen yhtä paljon voimaa. Paljun kiinteä varsi helpottaa sen täyttämistä. Vinttikaivon periaatteella toimivia nostokeventimiä käytetään yleisesti kuormien käsittelyssä varastoissa ja tehtaissa.
Vinttikaivon tyypillinen käyttö on siirtää kasteluvettä altaaseen tai kasteluojaan, joka johtaa veden pellolle. On arvioitu, että vinttikaivoa käyttäen yksi mies voi nostaa 2500 litraa vettä päivässä. Maksiminostokorkeus on noin kolme metriä.
Brutal Blues

Brutal Blues on suomalaisen punk-duon Black Magic Sixin kolmas pitkäsoitto, joka julkaistiin 25. tammikuuta 2012. Sen julkaisi Big Money Recordings -levy-yhtiö ja se julkaistiin CD:nä ja vinyylinä.
Albumi debytoi Suomen virallisen listan sijalla 40.
Petkele (työkalu)

Petkele tai petkel on puun kuorimisessa tai jään poistamisessa käytettävä, suurikokoista talttaa muistuttava työkalu. Petkeleestä käytetään toisinaan nimitystä jäärauta, kun se on suunniteltu nimenomaan jään hakkaamiseen pois esimerkiksi jalkakäytävältä.
Petkeleeksi sanotaan myös paria keittiövälinettä:
Nykyposti

Nykyposti oli vuosina 1977–2004 ilmestynyt suomalainen aikakauslehti, jota kustansi vuoteen 1988 saakka Urpo Lahtisen omistama Lehtimiehet Oy ja siitä eteenpäin Yhtyneet Kuvalehdet. Lehden ensisijaiseksi kohderyhmäksi luonnehdittiin ”varttuneita ihmisiä kehä kolmosen ulkopuolella” ja sitä markkinoitiin lehtenä, jossa on ”kertomuksia julkkiksista ja tavallisista perussuomalaisista”. Lehden levikki oli vuonna 1989 suurimmillaan 162 216 mutta laski tämän jälkeen ja oli vuonna 2003 enää 68 926. Vuonna 2004 lehti lopetettiin kannattamattomana ja sulautettiin "Seuraan". "Nykypostin" viimeinen numero ilmestyi 9. syyskuuta 2004. Lehden edeltäjänä oli vuonna 1976 lopettanut aikakauslehti "Nyrkkiposti".
Ola Zweygbergk

Ola Georg Ludvig Von Zweygbergk (19. marraskuuta 1912 – 30. elokuuta 2004) oli suomenruotsalainen kirjankustantaja ja pilapiirtäjä.
Zweygbergk piirsi poliittisia pilakuvia 1930-luvun puolivälistä lähtien nimimerkillä Cato. Kohteina olivat tuon ajan mahtimiehet, kuten Stalin, Hitler ja Mussolini. Sodassa Zweygbergk sai vakavan vamman vasempaan käteensä, mutta oikeakätisen piirtäjän ura saattoi jatkua sotien jälkeenkin varsinaisen leipätyön, kirjankustannuksen ohella. Tuotteliainta kautta oli 1950-luku, jolloin Zweygbergkin kuvia julkaisivat oikeistolainen "Appell, Hufvudstadsbladet" ja Suomen Työnantajain Keskusliiton äänenkannattaja "Teollisuuslehti".
Jessica Grabowsky

Anna Jessica Grabowsky (s. 8. huhtikuuta 1980 Siilinjärvi) on suomalainen näyttelijä. Hän valmistui teatteritaiteen maisteriksi Teatterikorkeakoulusta vuonna 2007. Hän näytteli Peter Lindholmin ohjaamassa elokuvassa "Missä kuljimme kerran" ja Aku Louhimiehen ohjaamassa "8-pallossa".
Grabowsky oli ehdolla parhaan naispääosan Jussi-palkinnon saajaksi rooleistaan elokuvissa "Missä kuljimme kerran" ja "8-pallo".
Jussi Ylätalo

Pentti Juhani (Jussi) Ylätalo (11. huhtikuuta 1936 Sippola – 2. lokakuuta 1997 Ruovesi) oli suomalainen kuvataiteilija ja vasemmistolainen pilapiirtäjä.
Myllykoskella nuoruutensa viettänyt Ylätalo työskenteli siellä muun muassa rakennuksilla, levytehtaalla, autokorjaamossa ja kilpimaalaamossa kunnes ryhtyi vapaaksi taiteilijaksi 1960.
Vuonna 1971 Tammi julkaisi kokoelman "Mustat kuvat", Jussi Ylätalon hirtehisiä välähdyksiä sodan kauhuista ja vallankäytön vääristymistä. Hänen piirroksiaan on julkaistu muun muassa Ylioppilaslehdessä, Terässä, Vapaassa Ajattelijassa sekä eri ammattiliittojen lehdissä.
Ylätalo palkittiin diplomilla yhdessä taiteilija Rauni Liukon kanssa Moskovassa kansainvälisessä taidenäyttelyssä vuonna 1973. Ylätalo asui tuolloin Helsingissä.
Me kostajat

Me kostajat (engl. "The Avengers") on vuonna 1998 julkaistu toimintaelokuva, joka perustuu samannimiseen brittiläiseen 1960-luvun televisiosarjaan. Elokuvan pääosia esittävät Ralph Fiennes, Uma Thurman, Jim Broadbent, Sean Connery, Fiona Shaw, Eddie Izzard, Eileen Atkins, Carmen Ejogo, John Wood, Keeley Hawes ja Patrick Macnee. Elokuvan on ohjannut Jeremiah S. Chechik. Elokuva oli taloudellinen floppi ja voitti Razzie-palkinnon huonoimmasta uudelleenjulkaisusta.