tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Allan Gilliland

Allan Gilliland (s. 10. toukokuuta 1965 Darvel, Skotlanti) on säveltäjä, sovittaja ja trumpetisti. Hän muutti perheineen Kanadaan vuonna 1972 ja sai jazzopinnoistaan kunniadiplomin Humber Collegesta 1985. Häntä opetti siellä Don Johnson. Hän opiskeli myös sävellystä Violet Archerin, Malcolm Forsythin ja Howard Bashawin johdolla Albertan yliopistosta, josta hän sai musiikin kandidaatin (1989) ja maisterin (1996) arvot.
Gilliland nousi maineeseen voittamalla Edmontonin sinfoniaorkesterin kilpailun trumpettikonsertollaan vuonna 1994. Hän sävelsi tämän teoksen high school -aikaiselle ystävälleen, trumpetisti Jens Lindemannille. Vuosina 1999–2004 Gilliland oli Edmontonin sinfoniaorkesterin nimikkosäveltäjä. Hän sävelsi tämän kauden aikana muiden muassa orkesteriteokset "Above the Fold" (2004), "Loch na Beiste" (2001), "We Stood Beside Each Other" (kuoron kanssa, 2000) ja "A Wild Symphonic Ride" (mukana tanssia, 2002). Gilliland sävelsi konsertot viululle (2002, uudistettu 2003), kahdelle harpulle (2002) ja klarinetille (2003). Viimeksi mainittu jazzvaikutteinen klarinettikonsertto (nimeltään "Dreaming of the Masters I") oli James Campbellin kantaesittämä; Campbell tilasi Gillilandilta myös jazzsarjan klarinetille ja jousikvartetille vuonna 2005.
Gilliland on säveltänyt monille erilaisille kokoonpanoille, ja hänen tuotantoonsa kuuluu myös elokuvamusiikkia. Hänen teoksiaan ovat kantaesittäneet muiden muassa Vancouverin sinfoniaorkesteri, Canadian Brass, Winnipegin sinfoniaorkesteri, New York Pops, Missoulan sinfoniaorkesteri ja New Yorkin filharmonikkojen vaskisektio. Gilliland teki Andy Northrupin ja Marty Chanin kanssa yhteistyötä musikaaleissa "The 7th Circle" (2001) ja "Dead Beat: A Zombie Musical" (2003). Calgary Opera Company tilasi häneltä vuonna 2006 yksinäytöksisen oopperan nuorille; "The Hannaraptorin" libretistinä toimi Val Brandt.
Herisau

Herisau on kaupunki Koillis-Sveitsissä. Se on Appenzell Ausserrhodenin kantonin hallinnollinen pääpaikka, vaikka kantonilla ei olekaan virallista pääkaupunkia. Kaupungissa on vajaat 16 000 asukasta.
Sijainti.
Herisau sijaitsee kumpuilevalla Mittellandin tasankoalueella, Sankt Gallenin lounaispuolella. Glattjoki halkoo alueen.
Liikenne.
Schweizerische Südostbahnin Sankt Gallen – Wattwil -rautatie sekä Appenzeller Bahnenin Gossau–Appenzell-rata kulkevat Herisaun kautta. Valtatie 8 kulkee Herisaun kautta ja moottoritie A7 ohittaa kaupungin pohjoispuolelta.
Keltamarjakotinga

Keltamarjakotinga ("Carpornis cucullata") on kotingojen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Keltamarjakotingaa tavataan Kaakkois-Brasiliassa. Sitä on kuvattu harvinaiseksi, ja se on vähenemässä elinympäristöjen tuhoutumisen vuoksi. Laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Vihermarjakotinga

Vihermarjakotinga ("Carpornis melanocephala") on kotingojen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Vihermarjakotingaa tavataan Brasilian itäosissa. Sen kannaksi arvioidaan 3 500–15 000 yksilöä. Laji on vähenemässä nopeasti elinympäristöjen tuhoutumisen takia, ja se on luokiteltu silmälläpidettäväksi.
Elintavat.
Vihermarjakotinga elää luonnontilaisissa alnkometsissä. Se käyttää ravinnokseen pääasiassa marjoja.
Oranssiharjakotinga

Oranssiharjakotinga ("Rupicola rupicola") on kotingojen heimoon kuuluva varpuslintu. Koiraiden höyhenpuku on kirkkaan oranssi ja päätä koristaa puolikuunmuotoinen töyhtö. Naaraat ovat väritykseltään ruskehtavia ja ovat paljon vaatimattomamman värisiä. Se on toinen harjakotingojen suvun kahdesta lajista, toinen on tuliharjakotinga. Oranssiharjakotinga elää metsäisillä seuduilla etelä-Amerikan koillisosissa. Ruokavalio koostuu pääosin hedelmistä, ajoittain lisänä on pieniä käärmeitä ja liskoja.
Levinneisyys.
Oranssiharjakotingaa tavataan Etelä-Amerikan pohjoisosissa. Lajia on kuvattu harvinaiseksi ja laikuttaisesti esiintyväksi, mutta sen kannankehitys on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Kiovan taistelu (1943)

Kiovan taistelu oli toisessa maailmansodassa Saksan ja Neuvostoliiton joukkojen välinen taistelu Kiovan kaupungin hallinnasta. Kaupunkia puolustivat Saksan 4. panssariarmeijan joukot hyökkääviä Neuvostoliiton 1. Ukrainan rintaman ja Tšekkoslovakian Itsenäisyysprikaatin joukkoja vastaan. Puna-armeija aloitti hyökkäyksensä kaupunkiin 3. marraskuuta 1943. Saksalaiset käynnistivät vastahyökkäyksensä 13. marraskuuta, mutta joutuivat vetäytymään kaupungista 22. joulukuuta mennessä, jolloin puna-armeija sai vallattua kaupungin takaisin.
Liestal

Liestal on kaupunki Pohjois-Sveitsissä. Se on Basel-Landschaftin kantonin pääkaupunki. Kaupungissa on noin 14 000 asukasta. 
Sijainti.
Liestal sijaitsee Reiniin laskevan Ergolzjoen laaksossa, Baselin kaupungin kaakkoispuolella.
Liikenne.
SBB:n päärata Basel–Olten kulkee Liestalin kautta. Lisäksi Liestalissa haarautuu rautatie läheiseen Oberdorfiin. Moottoritie A2 ohittaa kaupungin itäpuolelta.
Tähtiin tähyävät

Tähtiin tähyävät on Turun uudelleen rakennetun Myllysillan juurella syyskuussa 2013 paljastettu neljän pronssiveistoksen kokonaisuus, jonka on tehnyt kuvanveistäjä Kari-Petteri Kakko.
Kukin veistoksista kuvaa yhtä ihmisen ikäkautta ja on sijoitettu istuskeluportaikkoon yhteen sillan neljästä kulmasta. Teoksessa "Huomenna" pieni tyttö konttaa ja osoittaa taivaalle. "Tänään" kuvaa kuulokkeet päässä lootusasennossa istuvaa teini-ikäistä. "Hetki sitten" on keski-ikäinen mieshahmo, joka lepää sillan portailla salkkuunsa nojaten. "Eilen"-veistoksen hymyilevä vanha nainen istuu ja katselee taivasta papiljotit päässään.
Veistokset paljastettiin Turun päivänä 15.9.2013.
Englannin 1. divisioonan kausi 1899–1900

Englannin 1. divisioonan kausi 1899-1900 oli kahdestoista kausi, jolloin ratkottiin The Football Leaguen mestaruus. Mukana 1.divisioonassa oli 18 joukkuetta. Sarjan voittaja oli liigan mestari, ja kaksi viimeistä putosivat suoraan 2. divisioonaan. Uusina joukkueina sarjassa pelasivat Glossop North End ja Manchester City.
Liigan mestaruuden voitti Aston Villa. Mestaruus oli seuran viides.
Sarjataulukko.
Kaksi viimeistä joukkuetta putosivat 2.divisioonan. Tilalle nousivat Sheffield Wednesday ja Bolton Wanderers.
Ottelut.
Hän tuli yöllä

Hän tuli yöllä ("The Talk of the Town") on George Stevensin ohjaama yhdysvaltalainen elokuva vuodelta 1942. Elokuva perustuu Hollywood-tuottaja ja -käsikirjoittaja Sidney Harmonin kertomukseen.
Juoni.
Poliittisesti aktiivinen sahatyöläinen Leopold Dilg (Cary Grant) saa syytteen sahan tuhopoltosta ja työnjohtajan kuolemasta palon uhrina. Oikeudenkäynnin aikana Dilg karkaa vankilasta ja etsiytyy turvaan entisen koulukaverinsa, nykyisin opettajana työskentelevän Nora Shelleyn (Jean Arthur) omistamaan taloon. He ovat aikoinaan seurustelleet. Talon on kesäksi vuokrannut oikeustieteen professori Michael Lightcap (Ronald Colman), jolla on suunnitelmissa kirjan kirjoittaminen. Miehet saapuvat taloon melkein yhtä aikaa. 
Shelley esittelee Dilgin puutarhurikseen. Miehet käyvät lakiaiheista keskustelua, jossa professori Lightcap esittää näkemyksiä tieteelliseltä kannalta, Dilg puolestaan käytännöllisempiä. He ystävystyvät mutta samalla heistä tulee kilpakosijoita, kun myös Lightcap rakastuu Shelleyyn. 
Lightcap tulee Dilgin asianajajan ja Shelley puheista epäluuloiseksi ja ryhtyy tutkimaan asiaa. Hän alkaa seurustella oletetun murhan uhrin tyttöystävän kanssa ja saa selville, että sahan työnjohtaja on elossa ja piileskelee Bostonissa. työnjohtaja "taivutellaan" palaamaan kaupunkiin ja myöntämään oma ja sahan omistajan syyllisyys.
Lightcap saa Dilgin uskomaan lain noudattamisen tärkeyden ja ilmoittautumaan viranomaisille, ja niin tämä vapautetaan. Pian Lightcapista tulee korkeimman oikeuden tuomari, ja hän kosii Shelleytä, jonka tunteet kuitenkin suuntautuvat Dilgiin päin.
Tuotanto.
Elokuvan nimeksi oli suunniteltu "Mr. Twilight", mutta Grantin vaatimuksesta nimi muutettiin, koska hänen näkemyksensä mukaan nimi olisi viitannut siihen, että elokuva kertoo yhdestä miehestä ja Colman vie kaiken huomion. Yhtiö joutui tekemään vaihtokaupan Universalin kanssa saadakseen elokuvalle nimen "The Talk of the Town". Elokuva on noussut klassikoksi. Kuvausten alkaminen lykkääntyi, kun Carole Lombardin kuolema tuli julki.
Elokuvan tekoaikaan oli poikkeuksellista, että merkittävissä roolissa oli kaksi miestä, ja kumpikin näyttelijä oli aiemmin ollut yksin pääosanäyttelijöitä. Tilanne näkyy myös juonessa siten, että katsoja pysyy loppuun asti tietämättömänä siitä, kumman miehen Shelley valitsee. Molemmat vaihtoehdot kuvattiin, ja valinta tehtiin vasta koenäytöksen jälkeen.
Elokuva oli Oscar-ehdokkaana useissa sarjoissa, mutta jäi kuitenkin palkinnotta. 
Kritiikki.
Komediaksi luonnehdittua elokuvaa kiitettiin yhdysvaltalaisessa Varietyn arvioissa eskapistiseksi komediaksi.
Elokuvassa on nähty vaikutteita niin Frank Capran elokuvien ihmisläheisyydestä kuin käsikirjoittaja Sidney Buchmanin maailmankatsomuksesta. Buchman joutui 1950-luvulla kommunistivainojen kohteeksi.
Martin Page

Martin Page (s. 1975) on ranskalainen kirjailija.
Martin Page on tunnettu esikoiskirjastaan "Comment je suis devenu stupide" (2001), joka suomennettiin vuonna 2003 nimellä "Miten minusta tuli tyhmä" (Like). Kirja voitti Euregio Schüler -kirjallisuuspalkinnon vuonna 2004.
Cady Groves

Cady Groves (30. heinäkuuta 1989 – 2. toukokuuta 2020) oli yhdysvaltalainen poplaulaja. Hän teki levytyssopimuksen RCA Recordsin kanssa vuonna 2010, ja julkaisi vuonna 2011 ensimmäisen singlensä, ”This Little Girl”. Vuonna 2012 hän julkaisi "This Little Girl" -EP:n.
Norman Sherman

Norman (Morris) Sherman (25. helmikuuta 1924 Boston – 30. huhtikuuta 2015 London) oli yhdysvaltalais-kanadalainen fagotisti, säveltäjä ja opettaja. Hän osallistui Olivier Messiaenin kursseille. Hän on soittanut fagottia Israelin filharmonikoissa (1953–1954), Winnipegin sinfoniaorkesterissa ja Winnipegin CBC-orkesterissa (ensifagotistina molemmissa, 1957–61), Residentie-orkesterissa (1., 1961–69), National Arts Centre Orchestrassa (1., 1969-72) ja Orchestra London Canadassa (1., 1972–4). Sherman on esittävän uransa aikana soittanut muiden muassa sellaisten kapellimestareiden kuin Pierre Boulez'n, Jean Martinonin, Karl Böhmin, Carl Schurichtin, Bruno Madernan, Carlo Maria Giulinin, Eugene Ormandyn ja Charles Munchin johdolla. Sherman on myös ollut Canadian Wind Quintetin ja Trianonin jäsenenä. Jälkimmäinen on barokkitrio, jonka muut jäsenet olivat Normanin vaimo, cembalisti Riquette Sherman ja viulisti Alanna Deptuch Vághy.
Sherman on opettanut sävellystä ja orkestrointia Queen's Universityssa. Hänen omien sävellystensä joukossa ovat "Sinfonia concertante" fagotille ja jousille (1950), "Through the Rainbow and/or Across the Valley" (1967), "Thesis for Orchestra" (1975), "Quadron" (1976), "Quintessant" (1977) ja "The Events of November 10, 1812" (1978).
Mauri Kurppa

Mauri Kurppa s. (6. huhtikuuta 1993) on suomalainen lentopalloilija, joka edustaa kaudella 2020-2021 Saksan 2. Bundesligassa pelaavaa FT 1844 Freiburgia. Kurppa on voittanut urallaan kahdesti Suomen mestaruuden, ensin vuonna 2013 Kokkolan Tiikereissä ja sitten vuonna 2014 Vammalan Lentopallossa. SM-pronssia hän on juhlinut kahdesti peräkkäin vuosina 2015 ja 2016.
184-senttinen Kurppa on Loimaan Jankon kasvatti ja Loimaa on myös hänen synnyin- ja asuinkaupunkinsa. 
Juniorivuodet.
Kurppa toimi ikäluokkansa maajoukkuekapteenina ja esiintyi kaksissa EM-kisoissa. Hän toimi alle 19-vuotiaiden maajoukkuekapteenina, joka selvitti tiensä EM-kisoihin 14 vuoden tauon jälkeen vuonna 2011. Hän suoritti Lentopalloliiton alaisessa Kuortaneen valmennuskeskuksessa lukio-opinnot ja kirjoitti ylioppilaaksi. Kausien 2009-2011 aikana Kurppa pelasi lentopallon 1-sarjassa Kuortaneen riveissä.
Lentopalloliiga.
Kurppa pelasi uransa ensimmäisen pääsarjaottelun 18-vuotiaana Korson Vedon riveissä lokakuussa 2011. KoVen riveistä hän siirtyi kaudeksi 2012-2013 Kokkolan Tiikerien riveihin, jossa hän voitti SM-kultaa Tiikerien kakkospassarina. Kesällä 2013 Kurppa solmi yksivuotisen sopimuksen Vammalan Lentopallon kanssa. Antti Eskon varjossa VaLePan kakkospassarina toiminut Kurppa voitti heti toisen Suomen mestaruuden putkeen vuonna 2014, kun VaLePa kukisti Tiikerit SM-finaalisarjassa. Vuonna 2015 VaLePa sai pronssia. 
Kaudeksi 2015-2016 Kurppa solmi sopimuksen Hurrikaani Loimaan kanssa. Joulukuussa 2015 Kurppa valittiin uransa ensimmäistä kertaa Suomen miesten A-maajoukkueryhmään. Uransa toisen SM-pronssin Kurppa voitti Hurrikaanissa kauden 2015-2016 päätteeksi. Kurppa valittiin keväällä 2016 toisen kerran urallaan miesten A-maajoukkueryhmään. Ensimmäisellä kerralla hän ei lunastanut paikkaansa Suomen lopullisessa, Berliinin olympiakarsinnoissa tammikuussa 2016 pelanneessa joukkueessa. Toisella kerralla, eli kevään 2016 valinnassa, hänet valittiin kesän Maailmanliigassa pelanneeseen maajoukkueeseen.
Antsiferovo

Antsiferovo () on maalaiskunta ja sen keskuskylä Novgorodin alueen Hvoinajan piirissä Venäjällä. Se sijaitsee 30 kilometriä Hvoinajasta luoteeseen. Kylässä on 900 ja kunnassa 1 200 asukasta (vuonna 2010).
Maantiede ja asutus.
Antsiferovon kunnan pinta-ala on 272 neliökilometriä. Se rajoittuu koillisessa Hvoinajan piirin Ostahnovon, idässä Pesin ja kaakossa Migološtšin kuntiin, etelässä Borovitšin piirin Kontšanskoje-Suvorovskojen kuntaan sekä lännessä Ljubytinon piirin Ljubytinon ja Neboltšin kuntiin.
Kunta sijaitsee Valdain ylängön koillisosassa. Sen alueella on paljon järviä, joista suurimmat ovat Somino, Sosnitsa ja Naloi. Hyötykaivannaisiin kuuluvat hiekka, sora, savi ja turve. Seudulla on karstijärvien rauhoitusalue. Ympäristön kokonaistila on hyvä.
Keskuskylän lisäksi kuntaan kuuluu Gornyin asutus ja Kiprijan rautatieasema sekä 17 kylää: toinen Antsiferovo, Brod, Dolbenki, Glezdovo, Gulobuiha, Gorodok, Iljitšino, Jerosiha, Jerzovka, Nazarjino, Novinka, Nožkino, Striževo, Udovištše, Vnuto, Voroniha ja Zamostje. Brodin kunta liitettiin Antsiferovoon vuonna 2010.
Liikenne, talous ja palvelut.
Kunnan läpi kulkee Ljubytinon ja Hvoinajan välinen maantie sekä Pietarin ja Moskovan välinen ohitusrata, jolla on Antsiferovo-Mologskojen ja Kiprijan asemat. Asemilla pysähtyy joukko kaukojunia sekä Hvoinajan ja Budogoštšin väliset paikallisjunat. Gornyista, Brodista ja Antsiferovosta on linja-autoyhteys Hvoinajaan. Kunnan kautta kulkee myös Jaroslavlin ja Kirišin välinen öljyjohto.
Antsiferovossa toimii puunhankintaa ja -jalostusta harjoittava yritys Adok. Maataloutta edustavat asukkaiden palstaviljelmät, joilla tuotetaan lähinnä maitoa, lihaa ja perunaa.
Keskuskylän palveluihin kuuluvat lastentarha, keskikoulu, kulttuuri- ja vapaa-ajankeskus, kirjasto, joukko kauppoja ja baari. Eräitä palveluja on myös Gornyissa ja Brodissa.
Nähtävyydet.
Seudulta on löydetty useita muinaisia hautapaikkoja. Rakennusmuistomerkkeihin kuuluvat Vnuton kirkko ja Udovištšen kartano. Kiprijan asemalla on toisessa maailmansodassa kaatuneiden neuvostosotilaiden hautapaikka.
Alan Crofoot

Alan Paul Crofoot (2. kesäkuuta 1929 Toronto – 5. maaliskuuta 1979 Dayton, Ohio) oli kanadalainen tenori ja näyttelijä. 
Crofoot sai ensinnäkin Toronton yliopistosta maisterinarvon psykologiassa. Oopperadebyyttinsä hän teki 1957 Canadian Opera Companyn "Tosca"-ooppreassa. Hän jatkoi opintojaan Münchenissä Lorenz Fehenbergerin johdolla. Oopperan lisäksi Crofoot esiintyi näyttämömusikaaleissa muun muassa Lontoossa ja New Orleansissa sekä Mr. Bumblena musikaalin "Oliver!" Broadway-tuotannossa 1964. Hän oli CBC:n "Mr. Piperin" -lastenshown tähti vuosina 1963–1964.
Crofoot esiintyi oopperarooleissa muun muassa Honolulussa, Denverissä, Bostonissa ja San Franciscossa sekä festivaaleilla Stratfordissa (Ontario) ja Glyndebournessa.
Vuonna 1978 hän teki sopimuksen New Yorkin Metropolitan-oopperan kanssa. Häntä kuullaan "Man of La Manchan" ja "Orfeuksen Manalassa" levytyksillä.
Crofoot on ollut naimisissa sopraano Dodi Proteron kanssa. Vuonna 1979 Crofoord teki itsemurhan Ohion Daytonissa 49 vuoden ikäisenä hyppäämällä hotellihuoneesta viidennestä kerroksesta.
Berjozovik

Berjozovik () on maalaiskunta ja sen keskuskylä Novgorodin alueen Okulovkan piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Zaozerjejärven rannalla viisi kilometriä Okulovkasta länteen. Kylässä on 338 ja kunnassa 811 asukasta (vuonna 2012).
Maantiede ja asutus.
Berjozovikin kunnan pinta-ala on 447,81 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Okulovkan piirin Borovjonkan, koillisessa Kulotinon, idässä Okulovkan ja kaakossa Turbinnojen kuntiin sekä etelässä Kresttsyn piirin Novoje Rahinon ja lännessä Rutšjin kuntiin. Pinta-alasta 83,1 % on metsää, 10,9 % maatalousmaata ja 3,9 % vesistöjä.
Seutu kuuluu Valdain ylänköön. Tärkeimmät joet ovat Horinka, Peretna, Nertsa, Kolpino ja Borovna. Suurimmat järvet ovat Zaozerje, Peretno ja Zavidetšje. Suojeltuja luonnonmuistomerkkejä ovat Zaozerjen harju, Horinkajoen laakso sekä Zelenihan muurahaispesien suojelualue.
Keskuskylän lisäksi kuntaan kuuluu Zaozerjen rautatieasema ja 28 kylää: toinen Berjozovik, Borok, Dorištši, Družnaja Gorka, Fedorkovo, Fedoskovo, Hiriki, Ivniki, Jurjevo, Korytnitsa, Lapustino, Ljadtšino, Maloje Zaozerje, Malyi Borok, Manuilovo, Mošnikovo, Noviki, Novoselitsy, Peretno, Podol, Snarajevo, Stari, Talyženka, Vasilkovo, Zabrodje, Zaozerje ja Zavod. Toiseksi suurin asutuskeskus on vajaan sadan asukkaan Zavod. Viidessä kylässä ei ole lainkaan vakituista asutusta.
Liikenne, talous ja palvelut.
Kunnan läpi kulkee Okulovkan ja Kresttsyn välinen maantie sekä Moskovan ja Pietarin välinen päärata, jolla on Zaozerjen asema. Berjozovikista on linja-autoyhteydet Okulovkaan ja Novgorodiin.
Paikallisia elinkeinoja ovat julkiset palvelut, kauppa sekä maa- ja metsätalous. Kunnassa toimii muutamia puunjalostuslaitoksia ja karjatiloja. 94 % työvoimasta työskentelee kunnan ulkopuolella.
Keskuskylän palveluihin kuuluvat lastentarha, kulttuuritalo, kirjasto, lääkintäsema, posti ja pari kauppaa. Eräitä palveluja on myös Zavodissa ja muissa kylissä.
Nähtävyydet.
Seudulta on löydetty useita muinaisia asuin- ja hautapaikkoja sekä uhrikiviä. Rakennusmuistomerkkeihin kuuluvat Berjozovikin, Borokin ja Peretnon kartanoalueet sekä Peretnon kirkko. Zaozerjen asemalla on toisessa maailmansodassa kaatuneiden neuvostosotilaiden hautapaikka.
Korkki ja Lipponen

Korkki ja Lipponen on vuosina 1983-84 Ere Kokkosen ohjaama ja Pertti Reposen kirjoittama televisioelokuva. 
Ensiesitykset oli 1983 syyskaudella jaksosarjana 6 minuutin jaksoina Markus Similän juontamassa tv-ohjelmassa Voihan perjantai. Myöhemmin koostettiin n. tunnin mittaiseksi tv-elokuvaksi, jota esitettiin 20.8.1984 MTV1:ssä. 
Elokuvan hahmot Kalle Kustaa Lipponen ja Pekka Korkki ovat kirjailija Outsiderin luomien hahmojen Kalle-Kustaa Korkki ja Pekka Lipponen pojat, jotka isät ovat nimenneet kaverinsa mukaan.
Tuliaiset Moskovasta

Tuliaiset Moskovasta on Matti Röngän kirjoittama vuonna 2009 julkaistu dekkari, jonka on kustantanut Gummerus. Kirjan pohjalta on vuonna 2016 valmistunut elokuva "Tappajan näköinen mies".
Juoni.
Yhtä aikaa puna-armeijan erikoiskoulutuksessa Viktor Kärpän kanssa ollut Vronski sotkee Kärpän hämäriin bisneksiinsä, ja pelastuakseen Kärppä tarvitsee apua niin ylikonstaapeli Teppo Korhoselta ja suojelupoliisin etsivältä Marko Varikselta. Samaan aikaan Kärpälle paljastuu, että hänen naisystävällään Marjalla on toinen mies. Kärppä toimittaa myös doping-aineita suomalaiselle hiihtäjälle.
Apomorfiini

Apomorfiini (Suomessa mm. kauppanimillä Apogo, Apomorphine Olinka ja Dacepton) on morfiinista johdettu ei-narkoottinen dopamiiniagonisti, joka vaikuttaa samalla tavoin kuin dopamiini. Suun kautta nautittuna se voi vaurioittaa maksaa, siksi se annostellaan tavallisimmin ihonalaisesti.
Sen kolme tärkeintä käyttöaluetta ovat:
Apomorfiinin on myös todettu auttavan syvässä koomassa olevien herättämisessä annosteltuna tipan kautta pitkän ajan kuluessa.
Apomorfiinia valmistetaan kuumentamalla morfiinia 150 °C suljetussa astiassa vahvan suolahapon kera. Tuloksena on valkeaa jauhetta, joka liukenee alkoholiin. Vesiliuoksessa seos on aluksi väritöntä, mutta voi ilman ja valon vaikutuksesta muuttua vihreäksi; tuotetta ei saa tällöin käyttää.
Železkovo

Železkovo () on maalaiskunta ja sen keskuskylä Novgorodin alueen Borovitšin piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Valdain ylängöllä 14 kilometriä Borovitšista etelään. Kylässä on 266 ja kunnassa 2 800 asukasta (vuonna 2009).
Maantiede ja asutus.
Železkovon kunnan pinta-ala on 302,06 neliökilometriä. Se rajoittuu lännessä Borovitšin piirin Travkovon, pohjoisessa Borovitšin sekä idässä Joglan ja Opetšenski Posadin kuntiin ja etelässä Tverin alueeseen. Pinta-alasta 54,8 % on metsää, 36,8 % maatalousmaata, 5,2 % vesistöjä ja 2,6 % asuinaluetta.
Kunnan itärajalla virtaa Mstajoki. Muista joista tärkein on Mstahan laskeva Kruppa. Järvistä suurimmat ovat Piros, Saminskoje ja Lonev. Suojeltuja luonnonmuistomerkkejä ovat Bobrovskije gory, Pirosjärvi ja Kruppaan laskeva Vjun-puro. Mstajoen koskiseudulle suunnitellaan Gornaja Mstan luonnonpuistoa.
Keskuskylän lisäksi kuntaan kuuluu 44 kylää: Anufrijevo, Barzaniha, Bobrovik, Bolšije Novoselitsy, Buregi, Davydovo, Dymovo, Faustovo, Fjodorkovo, Gorka, Hlamovo, Jelekovo, Knjaža, Knjazevo, Kommunarka, Kruppa, Kuzovo, Ludilovo, Luka, Markovo, Mihalino, Molodjonovo, Nikirišino, Ostrov, Pavlovka, Piruss, Plavkovo, Proškovo, Pukirjovo, Retška, Rovnoje, Šadomets, Šapkino, Sidorkovo, Šipino, Skrepljova Goruška, Tšernozem, Uzmen, Vašnevo, Višma, Vystavka, Zadorje, Znamenka ja Zolotovo. Asutuskeskuksista suurin on reilun 700 asukkaan Proškovo. Plavkovon ja Retškan kunnat liitettiin Železkovoon vuonna 2010.
Liikenne, talous ja palvelut.
Kunnan läpi kulkee Borovitšin ja Valdain välinen maantie. Kylistä on linja-autoyhteydet Borovitšiin.
Seudun pääelinkeino on maatalous. Kunnassa toimii kolme maatalousyritystä. Muita työnantajia ovat julkiset palvelut.
Keskuskylän palveluihin kuuluvat keskikoulu, kulttuuritalo, kirjasto, lääkintäasema, posti ja pari kauppaa. Palveluja on myös Plavkovossa, Proškovossa, Retškassa ja muissa kylissä. Železkovossa toimii vanhainkoti ja Proškovossa mielisairaala.
Nähtävyydet.
Seudulta on löydetty useita muinaisia asuin- ja hautapaikkoja. Rakennusmuistomerkkeihin kuuluvat Proškovon ja Rovnojen kirkot sekä Železkovon, Pirosin, Proškovon ja Rovnojen kartanot.
Piži

 Piži () on kylä Karjalan tasavallan Aunuksen piirin Mäkriän kunnassa Venäjällä. Se sijaitsee Laatokkaan laskevan Pižinjoen ("Obžanka") varrella 17 kilometriä Mäkriästä lounaaseen. Kylässä on 36 asukasta (vuonna 2012).
Seudun kylät muodostivat 1900-luvun alussa Nekkulan volostiin kuuluneen Pižin kyläkunnan. 1920-luvulla perustettiin Aunuksen piirin kuulunut Pižin kyläneuvosto. Vuonna 1933 siinä oli yli tuhat asukasta, joista valtaosa oli karjalaisia. Alagja eli Alapää (ven. "Nižni Konets"), Bajari ("Bojarski Konets"), Kukkila ("Kukkeila"), Suurihieru ("Fenistovo"), Syjöinen ("Suježa") ja Tarala ("Tarasovo") yhdistettiin Pižiin virallisesti vuonna 1957.
Pižistä on maantieyhteys Mäkriään. Palveluihin kuuluu kauppa-auto. Kylässä on 1800-luvun loppupuolelta peräisin oleva tsasouna, joka tarinan mukaan on pystytetty Ondrusovan luostarin perustajan Adrian Ondrusovalaisen surmapaikalle. Lähistöllä sijaitsee Aunuksen rauhoitusalue.
Marjut Rimminen

Marjut Rimminen (s. 1944) on suomalainen animaatiotaiteilija, joka on työskennellyt Lontoossa vuodesta 1974.
Rimminen opiskeli graafista suunnittelua Helsingin Taideteollisessa oppilaitoksessa, josta valmistui 1968. Uransa alussa hän työskenteli Kirsti Paakkasen Womena-mainostoimistossa, jossa hän suunnitteli muun muassa Hellä Mietonen -shampoon ihmishahmoisen muovipullon. Rimminen alkoi pian tehdä animoituja mainoselokuvia, joista Vivante-vaahtokylpyä mainostanut piirroselokuva voitti parhaan mainoksen palkinnon Zagrebin kansainvälisillä animaatiofestivaaleilla 1972. Seuraavana vuonna hänet kutsuttiin työhön Halas and Batchelor -animaatiostudioon Englantiin. 
Vuodesta 1974 Rimminen on työskennellyt itsenäisesti Lontoossa ja tehnyt tv-mainoksia Suomen markkinoille ja lyhytelokuvia muun muassa Channel Four -televisiokanavalle. Yhdessä Liisa Helmisen kanssa hän teki Yleisradiolle lastenanimaatiosarjan "Urpo ja Turpo". Hänen nukkeanimaatioitaan on esitetty useilla kansainvälisillä elokuvafestivaaleilla, joilla hän on monesti toiminut myös tuomariston jäsenenä, kuten vuonna 2008 Hiroshiman animaatiofestivaaleilla. Vuonna 1997 Rimmisen animaatio "Many Happy Returns" voitti pääpalkinnon Fantoche-animaatiofestivaaleilla Sveitsissä ja lyhytelokuvafestivaaleilla Tampereella.
Marjut Rimminen toimii vierailevana opettajana National Film &amp; Television Schoolissa, Royal College of Artissa ja Surrey Institute of Art &amp; Design -oppilaitoksessa. Hän on vetänyt animaatiotyöpajoja eri puolilla maailmaa.
Rimminen oli naimisissa brittiläisen animaattorin Dick Arnallin (1944–2007) kanssa. Marjut Rimmisen veli oli elokuvaohjaaja Sakari Rimminen.
Rimmisen töiden retrospektiivinäytökset pidettiin 1998 Tampereen elokuvajuhlilla ja Stuttgartin kansainvälisillä animaatiofestivaaleilla.
Polina Žerebtsova

Polina Viktorovna Žerebtsova (, s. 20. maaliskuuta 1985 Groznyi, Tšetšeenien ja inguušien ASNT, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on toimittaja, runoilija ja kirjailija.
Žerebtsovan päiväkirjaan perustuva kirja "Sodan sirpaleet - Tytön päiväkirja Tšetšeniasta" ("Дневник Жеребцовой Полины") julkaistiin Venäjällä vuonna 2011 ja suomeksi vuonna 2014.
«Politkovskaja kuvasi sotaa toimittajana, joka oli saapunut ulkopuolelta. Polina Zherebtsova kertoi sodasta sen sisältä, pimeyden ytimestä käsin.» 
Der Spiegel №10 /2015 
Elämäkerta.
Polina pitää itseään kosmopoliittina. Žerebtsovan suvussa on ukrainalaisia, juutalaisia, venäläisiä ja tšetšeenejä. Žerebtsovan äiti on venäläinen, ja hänen tšetšeeni-isänsä kuoli Žerebtsovan ollessa lapsi. Žerebtsova asui Tšetšeniassa sotien aikana ja kirjoitti päiväkirjaa vuosina 1994–2004. Hän haavoittui pommituksessa. Žerebtsova pakeni Tšetšeniasta vuonna 2005, ensin Etelä-Venäjälle ja sitten Moskovaan. 
Toisen Tšetšenian sodan vuosia 1999–2002 käsittelevä osuus päiväkirjasta julkaistiin nimellä "Dnevnik Zěrebtsovoi Poliny" ("Дневник Жеребцовой Полины", "Polina Žerebtsovan päiväkirja") syksyllä 2011 Venäjällä. Päiväkirjan julkaisun jälkeen kirjailijaa uhattiin Venäjällä, ja hän haki miehensä kanssa Suomesta turvapaikkaa vuonna 2012. Hän ja aviomies saivat turvapaikan Suomesta vuonna 2013.
Päiväkirja on käännetty muun muassa ranskaksi, liettuaksi, saksaksi, sloveniaksi ja ukrainaksi. Žerebtsovan on tarkoitus julkaista trilogia Tšetšenian sodista: seuraavat teokset käsittelevät vuosia 2003–2004 ja 1994–1999.
Žerebtsova on myös toimittaja ja ihmisoikeusaktivisti. Hän puolustaa venäläistä toimittajaa Boris Stomahinia, joka on vankilassa mielipiteidensä vuoksi. Hän on kirjoittanut raportin Tšetšeniassa vuosina 1994–2004 tehdyistä sotarikoksista.
Toisen Tšetšenian sodan aikana alkoivat raakuudet. Venäjän erikoisjoukot tappoivat mielivaltaisesti siviilejä, ryöstelivät, kidnappasivat ihmisiä ja pyysivät lunnaita sukulaisilta. Žerebtsovan kotitalo raunioitui.
"– Hirvittävin hetki sattui 21.10. 1999, kun myin äitini kanssa sanomalehtiä torilla Groznyin keskustassa. Äkkiä välähti."
Rauhalliselle torille iskeytyi Venäjältä ohjusisku, joka tappoi 400–500 ihmistä. Žerebtsovan jalkaan singahti 16 sirpaletta. Hänen äitinsä sai sirpaleen kehoonsa. Korvauksia haavoittuneet eivät ole saaneet, eikä Venäjän valtio ei ole koskaan myöntänyt iskua.
Westerlund 1-26

Westerlund 1-26 eli lyhyemmin W26 on punainen yli- tai hyperjättiläistähti Alttarin tähdistössä. Se on yksi oman galaksimme suurimpia ja kirkkaimpia tunnettuja tähtiä.
Ominaisuuksia.
W26 kuuluu Westerlund 1 -nimiseen tähtijoukkoon, joka sijaitsee Alttarin tähdistön suunnalla noin 3 500 parsekin eli 11 400 valovuoden etäisyydellä Aurinkokunnasta. Joukkoon kuuluvien tähtien ominaisuudet tunnetaan verraten huonosti, sillä tähtijoukkoon sisältyy on runsaasti tähtienvälistä ainetta, joka aiheuttaa poikkeuksellisen voimakkaan ekstinktion.
Tähden spektriluokka on M2...M6 ja luminositeettiluokka Ia. Pintalämpötila on noin 3000 K ja säde vähintään 1 500 Auringon sädettä. Joko W26 itse tai sen välitön ympäristö ovat voimakkaita infrapuna- ja radiosäteilyn lähteitä. Erikoisena piirteenä tähden spektrissä on voimakasta vaihtelua titaanioksidin spektriviivojen voimakkuudessa, mikä osoittaa tähden jäähtyvän ajoittain voimakkaasti ja siten viittaa tähden olevan poissa hydrostaattisesta tasapainosta. Tätä otaksumaa tukevat myös spektrin voimakkaat vedyn, typen ja rikin emissioviivat, jotka antavat viitettä tähden pintakerrosten sinkoutumisesta suurina määrinä ympäröivään avaruuteen. Molemmat spektrin piirteet ovat poikkeuksellisia punaisille ylijättiläisille. W26:n näennäinen magnitudi K-kaistalla on +1,9 mikä ekstinktion ja bolometrisen korjauksen huomioiden vastaa bolometrista magnitudia −9,19. Tämä vastaa noin 38 000 Auringon kirkkautta ja tekee siitä yhden kirkkaimmista tunnetuista tähdistä.
Syksyllä 2013 Euroopan eteläisen observatorion tutkijaryhmä ilmoitti, että tähden ympäriltä on havaittu ionisoituneen vedyn pilvirakenteita, jotka ulottuvat 0,2 parsekin etäisyydelle tähdestä. Tämäkin piirre on varsin erikoinen, sillä W26 on aivan liian viileä saadakseen kaasun hehkumaan, eikä ionisaatiomekanismia tunneta.
Tihveri

Tihveri () on kylä Karjalan tasavallan Aunuksen piirin Koveran kunnassa. Se sijaitsee Tihverinjärveen laskevan Tihverinjoen varrella 30 kilometriä kunnan keskuksesta Nurmoilasta pohjoiseen. Kylässä on 24 asukasta (vuonna 2012).
1900-luvun alussa kylä kuului Kotkatjärven volostin Vahjärven kyläkuntaan. 1920-luvulla perustettiin Aunuksen piirin Tihverin kyläneuvosto. Vuonna 1933 siinä oli yli tuhat asukasta, joista lähes kaikki olivat karjalaisia.
Kylästä on maantie Pietarin ja Murmanskin väliselle M18-valtatielle Siltsoihin (ven. "Novinka"). Palveluihin kuuluu kauppa-auto.
Kuksumäki

Kuksumäki eli Kukšumäki () on kylä Karjalan tasavallan Aunuksen piirin Koveran kunnassa Venäjällä. Se sijaitsee lähellä Kuksujärveä 22 kilometriä kunnan keskuksesta Nurmoilasta luoteeseen. Kylässä on 56 asukasta (vuonna 2012).
1900-luvun alussa seudun kylät muodostivat Vitelen volostiin kuuluneen Kuksumäen kyläkunnan. 1930-luvulla perustettiin Aunuksen piiriin kuulunut Kuksumäen kyläneuvosto. Vuonna 1933 siinä oli yli 500 asukasta, joista lähes kaikki olivat karjalaisia. Atšula (ven. "Attšula"), Döndölä ("Dondeila"), Kanaila ("Kanoila"), Kiimuselkä ("Kiimuselga"), Ontura, Sillankylä ("Umosta"), Teppoila, Tšimoila ja Vekkoila yhdistettiin virallisesti Kuksumäen kyläksi vuonna 1957.
Kylästä on maantie Säntämään (ven. "Sjandeba"). Palveluihin kuuluu kauppa-auto. Lähistöllä on kaksi kivikautista asuinpaikkaa. Rakennusmuistomerkkeihin kuuluu kaksi 1900-luvun alussa rakennettua asuintaloa. Sillankylässä on pieni lomakylä.
Alexander Ehrnrooth

Alexander Göran Jacob Ehrnrooth (s. 26. maaliskuuta 1974) on suomalainen liikemies ja Fiskars Oyj:n hallituksen varapuheenjohtaja. Alexander Ehrnrooth valmistui kauppatieteen maisteriksi Svenska handelshögskolanista 1998, ja hänet valittiin Fiskarsin hallitukseen vuonna 2000. Ehnroothin sijoitusyhtiö Virala Oy Ab on Fiskarsin suurin osakkeenomistaja.
Ehrnrooth on tehnyt 2000-luvulla sijoituksia myös muihin suomalaisyrityksiin ja toiminut niiden hallituksissa. 
Vuonna 2007 Alexander Ehrnrooth valittiin kartonkiyhtiö Stromsdalin hallituksen jäseneksi hänen nostettuaan omistustaan yrityksessä sijoitusyhtiönsä kautta 27 prosenttiin. Marraskuussa 2008 Stromsdal ajautui konkurssiin. 
Alexander Ehrnrooth oli konkurssiin syksyllä 2013 haetun Tiimarin pääomistaja. Tiimarin suurin yksittäinen osakkeenomistaja oli Alexanderin isän, Göran J. Ehrnroothin perheen yhteinen sijoitusyhtiö Unioca Oy 65 prosentin osuudella, minkä lisäksi Alexander omisti Tiimarista oman sijoitusyhtiönsä Belgrano Investments Oy:n kautta 4,5 prosenttia. Konkurssissa Tiimari jäi velkaa näille yhtiöille yhteensä noin 15,5 miljoonaa euroa.
Ehrnrooth on sijoitusyhtiönsä Atine Group Oy:n kautta myös Turvatiimin suurin omistaja noin 65 %:n omistusosuudella sekä Oral Hammaslääkärien suurin omistaja noin 36 %:n omistusosuudella. Hallituksen puheenjohtajana molemmissa yrityksissä toimii Atine Group Oy:n toimitusjohtaja Benedict Wrede.
Fiskarsin hallitusjäsenyyden lisäksi Alexander Ehrnrooth on hallituksen jäsenenä Wärtsilä Oyj:ssä sekä hallituksen puheenjohtajana omistamassaan Belgrano Investmens Oy:ssä ja Yhdysvaltain Delawareen rekisteröidyssä Aleba Corporationissa.
Suku.
Alexander Ehnroothin isä on vuorineuvos Göran J. Ehrnrooth, Fiskarsin pitkäaikainen toimitusjohtaja ja hallituksen puheenjohtaja. Hänen veljensä nimi on Albert Carl Göran.
Punapyrstökotinga

Punapyrstökotinga ("Phoenicircus carnifex") on kotingojen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Punapyrstökotingaa tavataan Brasiliassa, Ranskan Guianassa, Guyanassa, Surinamessa ja Venezuelassa. Sitä on kuvattu harvinaiseksi ja laikuttaisesti esiintyväksi, mutta sen kannankehitys on vakaa. Laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Mustakaulakotinga

Mustakaulakotinga ("Phoenicircus nigricollis") on kotingojen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Mustakaulakotingaa tavataan Brasiliassa, Kolumbiassa, Ecuadorissa, Perussa ja Venezuelassa. Lajia on kuvattu harvinaiseksi ja laikuttaisesti esiintyväksi, ja sen kannankehitys on laskeva. Sen ei kuitenkaan uskota olevan vaarassa, ja laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Loistokotinga

Loistokotinga ("Cotinga amabilis") on kotingojen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Loistokotingaa tavataan Meksikossa ja Keski-Amerikassa. Sen kannaksi arvioidaan 20 000–49 999 yksilöä. Laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Liminganlahden luontokeskus

Liminganlahden luontokeskus on Limingassa Liminganlahdella sijaitseva luontokeskus, joka avattiin vuonna 1998. Rakennuksen suunnittelivat Maija Niemelä ja Pentti Myllymäki. Rakennuksesta löytyy metsähallituksen maksuton lintuteemainen pysyvä näyttely, ja vaihtuvia näyttelyitä. Hotelli-ravintola Liminganlahti vastaa ravintolatoiminnasta, 30 hengen hotellista ja kokous- ja näyttelytiloista. 
Alueella sijaitsee myös huhtikuussa vuonna 2012 valmistunut lintutorni, joka rakennettiin vuonna 1987 valmistuneen ja joulukuussa vuonna 2011 kaatuneen vanhan tornin paikalle. Vuosien 2011–2012 aikana luontokeskus laajennettiin luontomatkailun ja virkistyskäytön keskukseksi sekä osaksi Metsähallituksen valtakunnallista luontokeskusverkostoa. Luontokeskuksen pihassa sijaitsee Limingan kunnan ylläpitämä grillikatos, joka on vapaassa käytössä.
Turkoosikotinga

Turkoosikotinga ("Cotinga ridgwayi") on kotingojen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Turkoosikotingaa tavataan Costa Ricassa ja Panamassa. Sen kannaksi arvioidaan 2 500–9 999 yksilöä. Laji on luokiteltu vaarantuneeksi ja sitä uhkaa elinympäristöjen tuhoutuminen.
Elinympäristö.
Turkoosikotinga elää kosteissa metsissä ja kahviplantaaseilla. Panamassa sitä tavataan pääasiassa 1 200–1 600 metrin korkeudella merenpinnasta, mutta Costa Ricassa laji elää pääasiassa alle 900 metrin korkeudella.
Sinikotinga

Sinikotinga ("Cotinga nattererii") on kotingojen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Sinikotingaa tavataan Kolumbiassa, Ecuadorissa, Panamassa ja Venezuelassa. Lajin on kuvattu olevan melko yleinen, mutta sen kannankehitys on laskeva. Sen ei kuitenkaan uskota olevan vaarassa, ja laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Luumukurkkukotinga

Luumukurkkukotinga ("Cotinga maynana") on kotingojen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Luumukurkkukotingaa tavataan Boliviassa, Brasiliassa, Kolumbiassa, Ecuadorissa ja Perussa. Lajia on kuvattu melko yleiseksi, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Liikunnan Riemu

Liikunnan Riemu on vuonna 2011 perustettu jyväskyläläinen urheiluseura. Sen jäsenistö koostuu pääasiassa Jyväskylän yliopiston opiskelijoista. Seuran tarkoituksena on tarjota jäsenilleen mahdollisuuksia toteuttaa omia urheiluharrastuksiaan kilpailu- tai harrastusmielessä edullisesti sekä levittää liikunnan sanomaa opiskelijoiden, henkilökunnan ja alumnien sekä koko yliopiston keskuuteen. Liikunnan Riemulla on myös lasten liikuntakerho, joka liikuttaa jyväskyläläisiä alakouluikäisiä lapsia.
Seuran lajivalikoimaan kuuluvat mm. futsal, alamäkiluistelu, jääkiekko, taitoluistelu, salibandy, joukkuevoimistelu, voimistelu, koripallo, jalkapallo, lentopallo sekä vesipallo. Suurin osa jaostoista on nimetty eläinten mukaan.
Värit ja logot.
Seuran pääväri on turkoosi. Muut värit ovat musta ja valkoinen. Palloilujoukkueet ovat pelanneet vaihtelevasti turkooseilla/sinisillä, mustilla ja valkoisilla pelipaidoilla. 
Joukkueen logon suunnitteli ja toteutti vuonna 2011 Jaakko Ropponen. Logossa oleva rakennus kuvaa liikuntatieteellisen tiedekunnan rakennusta Jyväskylän seminaarimäellä.
Historia.
Seuran historia pohjautuu vuonna 2005 perustettuun jalkapallojoukkueeseen nimeltä FC Liikunta. Joukkue on moninkertainen opiskelijoiden jalkapallon Suomen mestari, minkä ansiosta se on päässyt useaan kertaan edustamaan Suomea myös opiskelijoiden EM-kilpailuissa. Riemun opiskelijoiden arvokilpailuihin osallistuvasta jalkapallojoukkueesta käytetään edelleen usein FC Liikunta -nimeä. 
FC Liikunnan toiminnan myötä huomattiin liikuntatieteellisen tiedekunnan opiskelijoiden keskuudessa tarvetta useamman lajin kilpa- ja harrastetoimintaa tarjoavalle yleisseuralle. Liikunnan Riemun perustamiskokous pidettiin Jyväskylässä 15.3.2011. 
Perustamisen jälkeen seura on kasvattanut jäsenmääräänsä ja lajivalikoimaansa. Kaudella 2016–2017 seurassa oli 280 jäsentä. Joukkueita toimii useissa lajeissa yhteensä 17. 
Futsal.
Liikunnan Riemun edustusjoukkue pelaa Futsal Liigassa kaudella 2020-2021. Riemu pelaa kotiottelunsa Jyväskylän monitoimitalolla.
Seura nousi ensimmäistä kertaa Suomen futsalin pääsarjaan keväällä 2013 voitettuaan karsintaotteluissa liigajoukkue FC Jazzin, kaudella 2009–2010 joukkue pelasi vielä Keski-Suomen kolmosdivisioonassa.
Purppurakotinga

Purppurakotinga ("Cotinga cotinga") on kotingojen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Purppurakotingaa tavataan Brasiliassa, Kolumbiassa, Ranskan Guianassa, Perussa, Surinamessa ja Venezuelassa. Lajia on kuvattu harvinaiseksi, ja sen kannankehitys on laskeva. Sen ei kuitenkaan uskota olevan vaarassa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Ylöjärven Ilves

Ylöjärven Ilves ry on vuonna 1990 perustettu urheiluseura. Aikojen saatossa seuran lajivalikoimaan ovat kuuluneet jalkapallo, jääkiekko, ringette, salibandy sekä futsal. Seuran jääkiekko ja ringette yhdistettiin Ylöjärven Tapparan kanssa uuden, vuoden 2009 toukokuussa perustetun jääpeliseuran Uplakersin alle.
Ylöjärven Ilveksen naisten futsaljoukkue saavutti Naisten Futsal-Liigassa historiansa ensimmäisen mitalin, pronssia kaudella 2022–2023. Kaudella 2023–2024 joukkue saavutti hopeaa. 31.7.2024 Ylöjärven Ilves tiedotti, että seuran naisten joukkue luopuu pääsarjapaikastaan ja lopettaa toimintansa.
Vyökotinga

Vyökotinga ("Cotinga maculata") on kotingojen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Vyökotingaa tavataan hyvin pienellä alueella Brasilian itäosissa. Sen kannaksi arvioidaan 50–250 yksilöä. Laji on luokiteltu äärimmäisen uhanalaiseksi, koska sen kanta on pieni, sirpaloitunut ja vähenemässä elinympäristöjen tuhoutumisen takia.
Sambian maantiede

Sambian maantiedettä määrittelee sen sijainti Afrikan eteläosan sisämaan ylängöllä. Lähes koko maa kuuluu sille nimen antaneen Sambesin valuma-alueeseen.
Sambian korkein kohta on 2 300-metrinen Mafinga-kukkuloiden osa. Matalin kohta on Sambesijoessa 329 metriä merenpinnasta.
Kallioperä ja mineraalivarat.
Sambian kallioperä on monimuotoinen, sillä sen alueelle ulottuu kallioperän rakenteita neljästä eri suunnasta. Siellä on jo kaivostoimintaa, ja on oletettavissa että tutkimuksissa löytyy lisää vielä hyödyntämättömiä malmi- ja mineraalivaroja: kultaa, kuparia, sinkkiä, lyijyä ja muita metalleja, timantteja ja safiireita.
Luonto ja luonnonsuojelu.
Sambian ylänköalueen vallitseva kasvillisuustyyppi on miombo-savanni. Sen puukerrosta hallitsevat leimupuut ("Brachystegia") ja pienet mnondopuut ("Julbernardia"), joiden alla kasvaa tuuhea heinikko. Kuivalla kaudella esiintyy ruohikkopaloja, mutta puiden karhea kaarna on sopeutunut toistuviin paloihin. Kuumissa kuivissa laaksoissa kasvaa "mopane"-metsää, jonka puulajeista mopanepuu on yleisin, mutta apinanleipäpuu näkyvin. Yli kymmenesosa maan metsistä on suojeltu kansallispuistoina tai luonnonsuojelualueina.
Sambesin yläjuoksulla, Bangweulun ja Lukangan alueilla sekä Kafuen tasangolla tulvavesi peittää maata osan vuotta, ja kasvillisuus on avointa ruohikkoa, niittyä tai suota.
Sambiassa on 14 suurehkoa kansallispuistoa tai suojelualuetta, ja joukko pienempiä. Kafuen kansallispuisto lähellä Lusakaa on Sambian vanhimpia (perustettu vuonna 1950) ja maailman suurimpia – yli 22 400 neliökilometriä. Siellä on monia erilaisia antilooppeja sekä leijonia, leopardeja ja gepardeja. South Luangwan kansallispuisto Luangwa-joen varrella virtahepoineen, kirahveineen ja seeproineen on Sambian kuuluisimpia.
Nisäkkäitä elää varsinkin tulvaniityillä, kuten Luangan ja Kafuen laaksoissa. Salametsästys on verottanut rankasti sarvikuonojen ja norsujen kantaa. Sambian kansallislintu kiljumerikotka elää avoimilla vesialueilla.
Victorian putoukset Zimbabwen rajalla on Sambian ainoa kohde Unescon maailmanperintöluettelossa.
Ilmasto.
Vaikka Sambia sijaitsee tropiikissa, sen korkeus tekee ilmastosta ihmiselle miellyttävän. Pasaatien kohtaamisvyöhyke kulkee maan yli auringon zeniittiasemaa seuraten ja aiheuttaa selvän sadekauden ja kuivan kauden vaihtelun. Sateita saadaan eniten lokakuun ja helmikuun välisenä aikana. Korkeimmilla ylänköalueilla kilometrin yläpuolella on kuivalla kaudella toisinaan öisin jopa pakkasta.
Juntolankosken voimalaitos

Juntolankoski (vesivoimalana myös Juntola) on Lounais-Suomen Sähkö Oy:n rakentama ja vuodesta 2012 Koskienergia Oy:n omistama vesivoimala, sekä samanniminen koski Paimionjoessa Paimiossa. Voimala valmistui 1919. Sen putous on 13,6 metriä, teho 1,6 MW ja energia 3,9 GWh/a.
Välittömästi Juntolan padon alapuolelta alkaa Paimionjokilaakson 156 hehtaarin laajuinen Natura 2000 -alue. Paimionjokilaakson valtakunnallisesti arvokas maisema-alue on laajempi ja koko Juntolankoski kuuluu siihen.
Jordan Seabrook

Jordan Akil Seabrook (s. 27. kesäkuuta 1987 Indianapolis, Indiana) on yhdysvaltalainen jalkapalloilija, joka edustaa Veikkausliigassa pelaavaa Vaasan Palloseuraa. Pelipaikaltaan Seabrook on laitalinkki.
Ennen ammattilaisuraansa Seabrook pelasi Etelä-Floridan yliopiston joukkueessa. Suomessa hän on VPS:n lisäksi edustanut myös Valkeakosken Hakaa. Seabrookin suurin pelillinen vahvuus on hänen poikkeuksellinen nopeutensa.
Immersed

Immersed on kanadalainen death metal -yhtye, joka perustettiin vuonna 2008 Ottawassa, Kanadassa.
Yhtye solmi levytyssopimuksen Unique Leader Recordsin kanssa huhtikuussa 2011. Yhtyeen esikoisalbumi, "In the Ire of Creation", julkaistiin saman vuoden elokuussa.
MariaDB

MariaDB on yhteisön kehittämä MySQL:ään pohjautuva relaatiotietokantajärjestelmä, joka on lisensoitu GNU GPL -lisenssillä. Sitä kehittää sama yhteisö kuin alkuperäistä MySQL:ää. Sitä myös kehitetään niin, että yhteensopivuus MySQL:än kanssa on mahdollisimman hyvä. MariaDB on saatavilla Linuxille ja Windowsille.
Pääkehittäjänä toimii Michael ”Monty” Widenius, joka on toinen MySQL:n alkuperäisistä kehittäjistä. Yhteisön täytyy jakaa tekijänoikeus Wideniuksen Monty Program AB -yhtiön kanssa. Järjestelmä on nimetty Wideniuksen nuoremman tyttären, Marian mukaan.
Ominaisuuksia.
InnoDB on oletuksena käytössä oleva tietokantamoottori.
Aria on korvannut aiemmin käytetyn MyISAM-muodon levylle tallennettuna muotona ja käytetään oletuksena järjestelmätauluille.
MariaDB ColumnStore on suurille tietomäärille tarkoitettu ratkaisu, joka käyttää InfiniDB-moottoria. InfiniDB on lisätty MariaDB:n versiossa 10.5.4, jota ennen se oli erikseen ladattava. ColumnStore on suunnattu petatavuluokan tietokannoille.
Archive-moottori käyttää tietojen pakkausta gzip-muodossa.
MariaDB Foundation.
MariaDB Foundationin tavoite on tukea jatkuvuutta ja avointa yhteistyötä MariaDB-ekosysteemissä. Yhteisö on perustettu 2013.
MariaDB Corporation Ab.
Alun perin MariaDB:n kehitystoiminta ei ollut kaupallinen vaan perustui avoimeen lähdekoodiin. Globaalin liiketoiminnan rakentamiseksi "MariaDB Corporation Ab" perustettiin vuonna 2010 - perustajajäseniin kuuluivat mm Patrik Backman, Ralf Wahlsten ja Michael "Monty" Widenius.
Yhtiötä kritisoitiin vuonna 2016 kun se muutti MaxScale-ohjelmiston lisenssiä Business Source Licenseen (BSL). Lisenssi rajoitti aiemmin avoimen lähdekoodin saatavuutta. Erityisesti kiinnitettiin huomiota ironiaan, että MariaDB perustettiin vastauksena Oraclen ottamaan hallintaan MySQL:stä.
"MariaDB Corporation Ab" kuuluu Suomen eniten rahoitusta keränneisiin startupeihin, esimerkiksi 8. toukokuuta 2017 Euroopan investointipankki kertoi myöntäneensä 25 miljoonan euron rahoituksen MariaDB:lle ja Alibaba Group on myöntänyt 22,9 miljoonan euron rahoituksen MariaDB:lle.
Helmikuussa 2022 "MariaDB Corporation Ab" ilmoitti aikomuksestaan ​​listautua New Yorkin pörssiin (NYSE).
Annon Lee Silver

Annon Lee Silver (18. marraskuuta 1938 Glace Bay – 28. heinäkuuta 1971 Lontoo) oli kanadalainen sopraano. Hän valmistui Mount Allisonin yliopistosta ja The Royal Conservatory of Musicista. Hän täydensi opintojaan Maggie Teyten johdolla Lontoossa, Frederick Huslerin johdolla Sveitsissä ja Giorgio Favaretton johdolla Italiassa. Silver teki oopperadebyyttinsä Glyndebournen oopperafestivaalilla vuonna 1963 Claudio Monteverdin "L'incoronazione di Poppean" Amorin roolissa. Hän loi Miss Atalanta Lillywhiten roolin Nicholas Mawin oopperassa "The Rising of the Moon". Hän tulkitsi myös muun muassa Sophien ("Werther"), Paminan ("Taikahuilu"), Norinan ("Don Pasquale"), Gildan ("Rigoletto"), Marzellinen ("Fidelio") ja Zerlinan ("Don Giovanni") roolit.
Silver esiintyi Montrealin sinfoniaorkesterin kanssa. Hän lauloi Phoenixin oopperassa, Walesin kansallisoopperassa ja Frankfurtin oopperassa. Hän lauloi myös Mozartin aarioita Amadeus-kvartetin kanssa. Hän piti mestarikursseja Carl Ebertin ja Gerald Mooren kanssa. Hänen puolisonsa oli pianisti Ronald Lumsden, jonka kanssa hän myös piti monia resitaaleja.
John Tavener sävelsi Silverin muistoksi teoksen "Responsorium in Memoriam Annon Lee Silver" (1971).
Kepler-7b

Kepler-7b on eksoplaneetta, joka löydettiin Kepler-avaruusteleskoopilla vuonna 2010 (ensimmäisten teleskoopilla löydettyjen planeettojen joukossa). Se on jättiläisplaneetta, joka kiertää pääsarjan tähteä Kepler-7 noin Lyyran tähdistön suunnalla. Kepler-7b on myös ensimmäinen eksoplaneetta, josta on pystytty muodostamaan kartta. Kartan muodostamiseksi planeettaa kuvattiin avaruusteleskoopilla kolmen vuoden ajan, ja löydetyt selkeästi heijastavat kuviot tulkittiin pilviksi.
Planeetta kiertää emotähteään 0,062 AU:n etäisyydellä, ja sen kiertoaika on noin 5 päivää. Planeetan massa vastaa noin 0,433 Jupiterin massaa. Se on siis emotähteään lähellä oleva kuuma jupiter. Planeetan lämpötilaksi on arvioitu noin 1100−1300 K.
FV 432

FV 432 "(Trojan)" on miehistön kuljetukseen tarkoitettu brittiläinen tela-ajoneuvo eli panssarivaunu. Ajoneuvo oli tarkoitettu kuljettamaan jalkaväen sotilaita taistelualueelle. Se oli lajissaan ensimmäinen tähän käyttöön hyväksytty ajoneuvo Britanniassa Toisen maailmansodan jälkeen. Tyypin ensiesittely tapahtui vuonna 1962. Tyypin miehistönkuljetusvaunut osallistuivat useisiin sotilaallisiin operaatioihin, kuten Falklandin sotaan.
Vaunun miehistömäärä oli 2+10. GKN Sankey valmisti vuosina 1963–1971 vaunuja noin 3 000 kappaletta. Vaunutyyppi oli ensimmäisiä, joihin sisältyi NBC-suoja joukkotuhoaseita vastaan. Alkuun vaunut suunniteltiin uintikykyisiksi, mutta helposti epäkuntoon menevä toiminto poistettiin myöhemmin. FV 432:sta tehtiin lukuisia muunnoksia eri tarkoituksiin: sitä käytettiin ambulanssina, miinanraivauksessa ja panssarintorjunnassa.
Vaunun panssaroinnin vahvuus oli 12 mm. Normaalisti aseistuksena oli 7,62 mm konekivääri. Taistelumassa on 15 280 kg. Moottorina toimi 6-sylinterinen Rolls-Royce K60 flexi fuel -tyyppinen monipolttoainemoottori, teholtaan 240 hv (170 kW). Toimintamatka oli 483 km. Enimmäisnopeus maantiellä oli 52,2 km/h.
Michel Djotodia

Michel Djotodia (s. 1949) on poliitikko ja kapinallisjohtaja Keski-Afrikan tasavallasta. Maaliskuussa 2013 hän kaappasi vallan Séléka-joukkojen tuella. Alueelliset johtajat ovat tunnustaneet hänet siirtymäkauden johtajaksi mutta eivät suo hänelle presidentin arvoa. Djotodia on ensimmäinen muslimi kristillisenemmistöisen maansa valtionpäämiehenä. Djotodia lupasi valtaan noustessaan palauttaa maahan järjestykset ja järjestää vaalit 18 kuukauden kuluttua. Hän lupasi myös, että ei itse asetu ehdolle.
Djotodia opiskeli taloustiedettä Neuvostoliitossa. Hän työskenteli presidentti Ange-Félix Patassén hallinnossa ennen kuin François Bozizé syrjäytti tämän.