Gurmukhi

Gurmukhi (pandžabiksi ਗੁਰਮੁਖੀ, "gurmukhī") on toinen pandžabin kielen pääasiallisista kirjoitusjärjestelmistä. Brahmi-kirjoitukseen perustuvaa gurmukhia käytetään yleisesti Intiassa Punjabin osavaltiossa, kun taas Pakistanin puoleisen Punjabin provinssin pääasiallinen kirjaimisto on arabialaiseen kirjaimistoon perustuva shahmukhi.
Kirjaimistoon kuuluu 38 konsonanttia ja 10 vokaalia, ja sitä kirjoitetaan vasemmalta oikealle. Se on tyypiltään abugida, mikä tarkoittaa, että yksi kirjainmerkki kuvaa pääsääntöisesti konsonantista ja sitä seuraavasta vokaalista muodostuvaa tavua.
Historia ja käyttö.
Gurmukhi-kirjaimisto perustuu muinaiseen brahmi-kirjoitukseen. Kirjaimiston standardoi sikhiläisyyden toinen guru Angad Dev 1500-luvulla. Nimi gurmukhi tarkoittaa kirjaimellisesti ”gurun suusta”. Gurmukhi on enimmäkseen käytössä sikhiläisten keskuudessa, ja shahmukhi on yleisempi muslimien käytössä. Sikhiläisyyden merkkiteos "Adi Granth" on kirjoitettu gurmukhi-kirjaimistolla.
Pandžabin lisäksi gurmukhia on käytetty Intiassa sindhin kirjoittamiseen. Nykyisin sindhiä kirjoitetaan Pakistanissa pääasiallisesti arabialaisilla kirjaimilla ja Intiassa joko arabialaisilla kirjaimilla tai devanagarilla.
Kirjaimisto.
Konsonantit.
Gurmukhin aakkostoon kuuluu 32 tarkkeetonta konsonanttia. Kuuteen konsonanttiin voidaan lisätä tarkkeeksi alapuolinen piste harvoin käytettyjen, erityisesti lainasanoissa esiintyvien äänteiden esittämiseen. Kirjaimilla ੳ "ūṛā", ਅ "aiṛā" ja ੲ "īṛī" ei ole omaa äännearvoa, vaan niitä käytetään vokaalialkuisissa tavuissa ilmaisemaan konsonantin puuttumista.
Kirjaimia ਘ "gha", ਝ "jha", ਢ "ḍha", ਧ "dha" ja ਭ "bha" on todennäköisesti aikaisemmin käytetty aspiroitujen soinnillisten konsonanttien esittämiseen. Nykypandžabissa ei esiinny soinnillisten konsonanttien aspirointia, vaan näitä kirjaimia käytetään nykyisin toonin ilmaisemiseen. Sanan alussa tai sanavartalon keskellä konsonanttia seuraa matala tooni, ja sanavartalon lopussa esiintyessään konsonantti ilmaisee edeltävän vokaalin ääntymistä korkealla toonilla. Sanan alussa "gha", "jha", "ḍha", "dha" ja "bha" äännetään soinnittomina () ja muualla soinnillisina (). Myös kirjainta ਹ "ha" käytetään toonin ilmaisemiseen. Sanan alussa se ääntyy konsonanttina , muualla se ilmaisee ainoastaan edeltävän vokaalin ääntymistä korkeassa toonissa.
Gurmukhissa käytetään huomattavasti vähemmän ligatuureja peräkkäisten konsonanttien yhdistelmille kuin esimerkiksi devanagarissa. Erillinen yhdistelmämuoto on kuitenkin olemassa kolmelle kirjaimelle: ਹ "ha", ਰ "ra" ja ਯ "ya".
Vokaalit.
Vokaalit merkitään tavun alussa omilla itsenäisillä kirjaimillaan, jotka on muodostettu mykistä konsonanteista ੳ "ūṛā", ਅ "aiṛā" ja ੲ "īṛī". "Ūṛā" ja "īṛī" eivät esiinny koskaan yksinään, vaan niihin liitetään aina jokin vokaalitarke. "Aiṛa" ilman vokaalitarketta ilmaisee vokaalia "a". Konsonanttialkuisissa tavuissa vokaalit merkitään säännönmukaisella lisäyksellä konsonanttikirjaimeen. Vokaalilla "a" ei ole omaa tarketta, vaan sen katsotaan seuraavan jokaista vokaalia, jolle ei ole merkitty vokaalitarketta.
Osa vokaaleista muuttaa äännearvoaan kirjaimen ਹ "ha" kanssa: yhdistelmä "ih" äännetään , "uh" äännetään , "ahi" äännetään ja "ahu" äännetään . Kuten muutkin sanankeskeisen "ha"-kirjaimen esiintymät, nämäkin yhdistelmät lausutaan korkealla toonilla.
Muita kirjainmerkkejä.
Nasaalivokaalien merkitsemiseen on gurmukhissa kaksi merkkiä. Merkin valinta riippuu siitä, minkä vokaalin yhteydessä nasaalitarke esiintyy. Vokaalien "a", "i" ja "u" kanssa sekä sanan lopussa vokaalin "ū" kanssa käytetään kirjaimen yläpuolelle piirrettävää alaspäin avonaista puolikaarta nimeltä "ṭippī" (translitteroituna "ṃ"). Kaikkien muiden vokaalien kanssa nasaalitarkkeena käytetään kirjaimen yläpuolista pistettä, jonka nimi on pandžabiksi "biṃḍī" (translitteroituna "ṁ").
Useista intialaisista kirjaimistoista poiketen gurmukhissa ei esitetä geminaattaa konsonantin kahdentamisella, vaan sen ilmaisemiseen on oma tarkkeensa. Ylöspäin avonainen puoliympyrä (pandžabiksi "adhak") kirjoitetaan ennen geminoitavaa konsonanttia. Aspiroidun konsonantin yhteydessä "adhak" ilmaisee, että kirjainta edeltää sama konsonantti aspiroimattomana. Geminaatat "mm" ja "nn" ilmaistaan "ṭippī"-tarkkeen avulla.
Gurmukhissa on oma virama-tarkkeensa, pandžabiksi "halaṃt", joka ilmaisee oletusvokaali "a":n puuttumista (esim. ਕ "ka" → ਕ੍ "k"). Tarketta käytetään joskus sanskritia mukailevassa tekstissä ja sanakirjoissa, mutta useimmiten se jätetään pandžabia kirjoitettaessa merkitsemättä.
Jumalan ykseyteen sikhiläisyydessä viittaava termi Ikk Oankar kirjoitetaan gurmukhissa usein omalla merkillään ੴ.
Numerot.
Gurmukhissa on omat kirjainmerkkinsä, joita käytetään arabialaisten numeroiden tavoin kymmenjärjestelmässä. Myös arabialaiset numerot ovat yleisessä käytössä pandžabinkielisessä tekstissä.
Standardointi.
Kansainvälisessä kirjaimistostandardissa ISO 15924:ssa gurmukhin numero on 310 ja kirjainkoodi ”Guru”.
Gurmukhin kirjaimet sijoittuvat Unicoden lohkoon 0A00–0A7F. Lohko sisältää gurmukhin konsonantti- ja vokaalimerkit, numerot, vokaalitarkkeet sekä muut tarkemerkit kuten "ṭippi", "biṃḍī", "adhak" ja "halaṃt". Pisteelliset konsonantit ਸ਼ "śa", ਖ਼ "ḵẖa", ਗ਼ "ġa", ਜ਼ "za", ਫ਼ "fa" ja ਲ਼ "ḷa" ovat Unicodessa erillisiä kirjaimiaan, eikä niiden kirjoittamiseen tarvita tarkemerkkiä. Pilkkua ja pistettä vastaavat "daṇḍa"-välimerkit (। ja ॥) eivät kuulu gurmukhin Unicode-lohkoon, vaan ne on määritelty devanagarin lohkossa.