Vittu

Vittu on vanha suomen kielen sana, joka tarkoittaa naisen ulkoisia sukupuolielimiä. Alun perin nimitystä käytettiin synnyttäneen tai vaihdevuosiin ehtineen emännän sukuelimestä. Nykyisin sana kuuluu alatyyliin, ja sitä käytetään usein karkeana kirosanana.
Historia.
Vittu on ilmeisesti lähes tuhat vuotta vanha lainasana ruotsin kielestä. Sanan vanhaa skandinaavista alkuperää tukee se, että muinaisnorjassa on sana "fytta" ja nykyruotsissa "fitta". Sanan vastine esiintyy kaikissa itämerensuomalaisissa kielissä. Suomen kirjakielessä sana esiintyi ensimmäisen kerran Kristfrid Gananderin sanakirjassa vuodelta 1787.
Vitun väki.
Itämerensuomalaisessa mytologiassa ja kansanperinteessä naisen sukuelimillä uskottiin olevan erityistä myyttistä voimaa, jota kutsuttiin runolauluissa "vitun väeksi". Naisen vaginan koettiin olevan väylä tuonpuoleiseen maailmaan. Erityisen voimakkaana vitun väki ilmeni kuukautisten aikana. Naisen sukupuolielinten paljastamisella koettiin olevan suojaava vaikutus, ja sillä katsottiin voitavan suojella niin karjaa kuin omaa perhettäkin.
Käyttö nykyisin.
Vittu oli tutkimusten mukaan yleisin koululaisten käyttämä kirosana vuonna 1997. Kirjailija Jari Tammi nimesi vitun vuonna 1993 ilmestyneessä "Suuressa kirosanakirjassaan" yhdeksi ”selkäydinkirosanoista”. Kari Nahkolan mukaan vittu on oikeastaan suomen kielen ainoa varsinainen kirosanaksi syntynyt sana, mutta sen vaikutus kieleen on ollut sitäkin suurempi ja se on jopa ollut edistämässä uuden lausetyypin, aggressiivin syntyä.
Kotimaisten kielten tutkimuskeskuksessa työskentelevä suomen kielen tutkija Riitta Eronen pitää vittu-sanaa halventavana voimasanana. Hänen mukaansa sitä käytetään nuorten kielessä ikään kuin pilkkuna ja sana on menettänyt voimansa, mutta siitä huolimatta sitä käytetään edelleen. Eronen arvelee, etteivät nuoret tiedä mitä sanaa hokiessaan tekevät.
Vaikka vittu-sanaa viljelläänkin Tammen mukaan paljon, suomalaisessa kiroilussa on hänen mukaansa tyypillistä erilaisten sukupuolisanojen vähäisyys. Tammen mukaan vittu on nuorten puheessa muodostunut partikkeliksi ja korvaa nykyään niinku-sanan. Seksuaalisesti offensiivista merkitystä hän ei sanassa enää näe. Tammi on todennut vittu-sanan ylivertaisuudesta kirosanana:
Ulla-Maija Kulosen mukaan vittu ja kyrpä ovat nuoremman polven käyttämiä sanoja ja vanhempi polvi käyttää perkelettä. Kulosen mukaan suomen kielen taivutusmuodot mahdollistavat sen, että kirosanoja voi käyttää monipuolisesti ja ”Vitut mä sulle mitään kerro” on hyvä esimerkki tästä. Myös Kulonen on kiinnittänyt huomiota siihen, että vittu toimii välimerkkinä, kuten isot alkukirjaimet, pilkut ja pisteet rytmittäen puhetta. Kulonen pitää vittu-sanaa loppuun kulutettuna, mutta kuitenkin alentavana, rumana ja inhottavana. Kulosen mukaan sana sisältää hurjasti teiniangstia, jolle voi jopa nauraa, mutta hän ei silti haluaisi alapäätään kutsuttavan sillä nimellä.
Nahkola arvaili vittu-sanan mahdollista tulevaa seuraajaa "Turun ylioppilaslehdessä" vuonna 2008:
Populaarikulttuurissa.
Vuonna 2016 laulaja Sanni julkaisi kappaleen "Että mitähän vittua", mikä herätti kritiikkiä laulajan nuorten fanien vanhempien keskuudessa. Laulaja puolusti valintaansa kommentoimalla, että ”samaa sanaa kuulee joka tapauksessa pöytäkeskusteluissa tai kadulla” ja että ”taiteen pitää vähän ravistaa”.
Virossa.
Suomen kielen yleisimpiin kirosanoihin kuuluva ”vittu” on 2020-luvulla levinnyt myös virolaisten nuorten puhekieleen. Vaikka viron kielessä on perusmuodossaan sana "vitt", sitä käytetään kirosanana tavallisesti vain taivutetussa muodossa, kun taas suomesta lainattu ”vittu” esiintyy usein perusmuodossaan.
Tarton yliopiston viron kielen professori Liina Lindströmin tutkimuksen mukaan kiroilu on yleistynyt erityisesti nuorten parissa. Virolaiset nuoret kertovat käyttävänsä sanaa erityisesti harmituksen ilmaisemiseen, ei niinkään täytesanana kuten suomalaisessa puheessa usein. Yleisesti ottaen suomen kielen vaikutus virolaiseen slangiin on kuitenkin vähentynyt, vaikka ”vittu”-sana onkin levinnyt.