tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Belgica (alus)

Belgica oli valaanpyyntialus, joka kuljetti belgialaisen Adrien de Gerlachen johtaman retkikunnan 1897 maailman ensimmäiselle tieteelliselle tutkimusmatkalle Antarktikselle. Alus juuttui jäihin ensimmäisen kerran 18. helmikuuta 1898, mutta se onnistuttiin irrottamaan heti seuraavana päivänä. Seuraavana päivänä se jäi kiinni uudestaan, mutta sen irrotus onnistui taaskin. 2. maaliskuuta retkikunta ylitti 71. leveysasteen rikkoen samalla voimassa olleen ennätyksen eteläisimmällä purjehduksella. 8. maaliskuuta jäät saartoivat Belgican taas syleilyynsä. Alusta yritettiin irrottaa muun muassa räjähteiden avulla – tuloksetta. Seuraavan kerran jää irrotti otteensa vasta 15. helmikuuta 1899. Alus jäätyi kiinni vielä muutaman kerran, mutta lopulta myrsky vapautti sen jäiden ikeestä ja "Belgica" pääsi palaamaan. Chilen Punta Arenasiin se saapui 28. maaliskuuta 1899.
Retkikunta palasi Antwerpeniin vuonna 1899, ja Belgicasta tehtiin muistomerkki. Ilman rahoitusta jäänyt alus alkoi kuitenkin pian rapistua. Varakkaan tukijan avustuksella de Gerlache pääsi tekemään sillä vielä kolme retkeä.
Kun ensimmäinen maailmansota syttyi, "Belgica" vietiin Norjaan, jossa uuden "Isfjord"-nimen saanut alus toimitti tarvikkeita Huippuvuorten kaivosyhtiöille. Vuonna 1930 sen köysistöt purettiin ja siitä tehtiin proomu.
Toisen maailmansodan sytyttyä britit kuljettivat sillä ammuksia, kunnes saksalainen pommi upotti aluksen Harstadin edustalle Pohjois-Norjaan, jossa se yhä makaa.
Ashwini Akkunji

Ashwini Chidananda Shetty Akkunji (; s. 7. lokakuuta 1987 Siddapura, Kundapura, Udupi, Karnataka, Intia) on intialainen pikajuoksija, joka on erikoistunut 400 metrin matkoihin. Ashwini on voittanut kultamitalin vuoden 2010 Kansainyhteisön kisoissa ja Aasian kisoissa. Hän voitti ne 4x400 metrin viestijuoksussa Manjeet Kaurin, Mandeep Kaurin ja Sini Josen kanssa. Yksittäisellä matkalla hän voitti myös kultaa Kiinan Kantonissa järjestetyissä Aasian kisoissa.
Yksityiselämä.
Ashwini syntyi Kannadassa ja hänen vanhempansa ovat äiti Yashoda Shetty Akkunji ja isä B.R. Chidananda Shetty. Hän syntyi maanviljelijä -perheeseen, jossa kaikki urheilevat. Hän varttui kahden vanhemman sisarensa sisko Diptin ja veli Amithin kanssa viiden hehtaarin kokoisen viljelymaan keskellä. Ashwini työskentelee tällä hetkellä rautatieasemalla Intiassa. Ashwinin lempinimi on "Gendale Express".
Doping -syytös.
Heinäkuussa 2011 ennen yleisurheilun Aasian mestaruuskisoja Kobessa, Japanissa Ashwinia syytettiin suorituskykyä parantavien aineiden käytöstä seitsemän muun intialaisen urheilijan tavoin. Hän on sittemmin pudonnut Intian yleisurheilu -joukkueesta ja lopettanut urheilun. Ashwini kiisti syytteet kiellettyjen aineiden käyttämisestä, mutta 23. joulukuuta 2011 NADA antoi hänelle vuoden mittaisen kilpailukiellon. Myöhemmin yleisurheilun kansainvälinen tuomioistuin CAS hyväksyi yleisurheiluliiton valituksen Ashwinin ja viiden muun urheilijan (Mandeep Kaur, Sini Jose, Jauna Murmu, Tiana Mary ja Priyanka Panwar) liian kevyistä tuomioista ja tuplasi ne kahden vuoden pituisiksi.
Palkinnot ja tunnustukset.
Vuonna 2010 Akkunji sai Karnataka Rajyotsava -palkinnon. Tämä koostui käteisestä (rupioista), 20 gramman mitalista ja kuvasta BDA:n (Bangalore Deveploment Authority) rakennuksen seinässä.
John Thomas Kattrukudiyil

John Thomas Kattrukudiyil (s. 18. tammikuuta 1948 Kothamangalam) on intialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 3. helmikuuta 1975 ja nimitettiin Diphun hiippakunnan johtoon 10. kesäkuuta 1994. Piispaksi vihkiminen seurasi 8. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Joseph Mittathany, jota avustivat Robert Kerketta ja Denzil Reginald D'Souza. 
Kattrukudiyil sai 7. joulukuuta 2005 nimityksen Itanagarin piispaksi, jonka virkaan hänet asetettiin 12. maaliskuuta 2006.
Lumen Monteiro

Lumen Monteiro (s. 1. helmikuuta 1952 Calangute, Goa, Intia) on intialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin Pyhän Ristin kongregaation papiksi 28. lokakuuta 1980 ja nimitettiin Agartalan hiippakunnan johtoon 11. tammikuuta 1996. Piispaksi vihkiminen seurasi 26. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Tarcisius Resto Phanrang, jota avustivat Denzil Reginald D'Souza ja Joseph Mittathany.
John Moolachira

John Moolachira (s. 14. joulukuuta 1951) on intialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi Tezpurin hiippakuntaan 23. lokakuuta 1978 ja nimitettiin Diphun hiippakunnan johtoon 14. helmikuuta 2007. Piispaksi vihkiminen seurasi 15. huhtikuuta. Pääkonsekraattorina toimi Thomas Menamparampil, jota avustivat Robert Kerketta ja John Thomas Kattrukudiyil. 
Moolachira sai 9. huhtikuuta 2011 nimityksen Guwahatin koadjuuttoriarkkipiispaksi, ja 18. tammikuuta 2012 hänestä tuli sen arkkipiispa.
Ethelbert (Wessex)

Ethelbert (muinaisenglanniksi Æþelberht, noin 835–865) oli Kentin kuningas vuodesta 858 lähtien ja myöhemmin myös Wessexin kuningas veljensä Ethelbaldin kuoleman jälkeen vuodesta 860 kuolemaansa saakka 865. Ethelbert oli Ethelwulfin ja tämän vaimon kolmas poika. Hänen veljensä olivat Ethelstan, Kentin kuningas (k. 851) ja edellinen Wessexin kuningas Ethelbald (k. 860).
Ethelbert syntyi Wessexissä noin vuonna 835, perheensä nuorimpana poikana Ethelstanin ja Ethelbaldin jälkeen. Ethelbert nousi Kentin kuninkaaksi noin vuonna 855 isänsä ollessa vierailemassa Roomassa. Oletettavasti Kentin aikaisempi kuningas, Ethelbertin vanhempi veli Ethelstan, siis kuoli vuosien 851 ja 855 välisenä aikana. Vaikka nimellisesti Ethelwulf oli yhä Kentin kuningas, todellista valtaa piti Ethelbert veljensä Ethelbaldin hallitessa Wessexiä. Veljensä kuoltua Ethelbert kruunattiin 21. joulukuuta 860 myös Wessexin kuninkaaksi.
"Anglosaksien kronikka" kuvaa Ethelbertin hallituskautta melko rauhalliseksi. Vaikka tämä ilmeisesti oli totta, viikingit olivat edelleen suuri uhka rannikolla. Ajoittain viikingit saattoivat hyökätä Winchesteriin ja riehuivat Itä-Kentissä.
Kuolema.
Ethelbert kuoli syksyllä 865 ja hänet haudattiin veljensä Ethelbaldin viereen Sherborneen, Dorsetiin.
Spriggina

Spriggina on sukupuuttoon kuollut matoa muistuttava eliö, joka eli ediacarakaudella. Sen pituus oli noin 3 cm ja sillä oli taipuisa ruumis. "Spriggina" kuuluu heimoon Sprigginidae ja se saattaa olla varhainen niveljalkaisten edustaja, mutta se voi kuulua myös nivelmatoihin tai johonkin niveljalkaisten ja nivelmatojen yhteisen kantamuodon lähiryhmään.
Saatilla

"Saatilla" on Elokuu-yhtyeen toinen single Hääväki saapuu -debyyttialbumilta. Kappaleen ovat sanoittaneet Jonas Karlsson, Antti Hakala ja Jon Korhonen, ja sen julkaisi EMI Music Finland singlenä 18. toukokuuta 2012. Kappaleelle on julkaistu myös musiikkivideo, josta tuli hetkessä Suomen tv-kanavien esitetyin video. "Saatilla" oli vuonna 2012 Suomen radiokanavien seitsemänneksi soitetuin single.
O-Kloorinitrobentseeni

o-Kloorinitrobentseeni eli o-nitroklooribentseeni (C6H4ClNO2) on kloori- ja nitroryhmän sisältävä bentseenijohdannainen. Yhdistettä käytetään teollisuudessa väriaineiden ja muiden orgaanisten yhdisteiden valmistuksessa. o-Kloorinitrobentseeni on m- ja p-kloorinitrobentseenien isomeeri.
Ominaisuudet.
Huoneenlämpötilassa o-kloorinitrobentseeni on keltaista monokliinisesti kiteistä ainetta. Yhdiste ei liukene veteen, mutta liukenee paremmin orgaanisiin liuottimiin, kuten etanoliin, dietyylieetteriin ja bentseeniin. Yhdisteen rakenteessa klooriatomi sijaitsee nitroryhmään nähden ortoasemassa ja tämä lisää o-kloorinitrobentseenin reaktiivisuutta nukleofiileihin nähden. Näin yhdisteen klooriatomi korvautuu helposti nukleofiilisella aromaattisella substituutiolla esimerkiksi hydroksyyli-, alkoksi- tai aminoryhmällä.
o-Kloorinitrobentseeni on hyvin vahva hapetin ja reagoi voimakkaasti pelkistimien kanssa. Yhdiste on myös myrkyllistä ja mahdollisesti karsinogeenista. Aineelle altistuminen aiheuttaa huonovointisuutta, hengitysvaikeuksia ja päänsärkyä. Methemoglobiinin muodostumisen vuoksi iho ja kynnet muuttuvat sinertäviksi.
Valmistus ja käyttö.
o-Kloorinitrobentseeniä valmistetaan nitraamalla klooribentseeniä. Klooribentseenin ja väkevän typpihapon ja rikkihapon seoksen reaktiossa muodostuu isomeerien seos, jossa on noin 34 % o-kloorinitrobentseeniä, 65 % p-kloorinitrobentseeniä ja noin 1 % m-kloorinitrobentseeniä. Reaktioseoksesta isomeerit erotetaan toisistaan kiteyttämällä ja tislaamalla. Laboratoriomittakaavassa yhdistettä voidaan valmistaa myös niin kutsutulla Sandmeyer-reaktiolla.
o-Kloorinitrobentseeniä käytetään väriaineteollisuuden käyttämien kemikaalien valmistamiseen. Se voidaan pelkistää o-kloorianiliiniksi raudan tai yleisimmin vedytyksen avulla. Vedytyskatalyyttinä käytetään platinaa ja klooriatomin korvautumisen estämiseksi magnesiumoksidia tai morfoliinia. Natriumhydroksidin kanssa o-kloorinitrobentseeni muodostaa o-nitrofenolia. Ammoniakin kanssa se reagoi o-nitroaniliiniksi. Yhdiste voidaan myös nitrata, jolloin muodostuu 2,4-dinitroklooribentseeniä ja 2,6-dinitroklooribentseeniä.
Kapasaaren kalliomaalaus

Kapasaaren kalliomaalaus sijaitsee Kouvolassa, entisessä Jaalassa, Vuohijärven Kapasaaressa Kymenlaaksossa. Kalliomaalauksessa on useita kuluneita kuvioita, joiden aihe voidaan vielä tunnistaa. Kohteen löysi Seppo Laatunen vuonna 1975.
Sijainti ja kallion pinta.
Vuohijärven pohjoisosassa on suuremman Hevossaaren ja pienemmän Palosaaren välissä kaksi pienempää saarta, joista Kapasaari on lähempänä Hevossaarta. Kapasaaressa olisi monta sopivaa leiriytymiskohtaa, mutta kalliomaalaus sijaitsee saaren ainoassa jyrkänteessä sen itärannalla, vastapäätä Hevossaarta. Kallioseinämä aukeaa länteen.
Maalaukset sijaitsevat jääkauden pyöristämällä kalliosivulla 2×17 m² alalla. Maalauksia on kahdella korkeudella. Ylimmät kuviot sijaitsevat 4 metrin korkeudella ja alemmat siitä pari metriä alempana. Korkeuserot selittyvät Vuohijärven pinnan korkeusvaihteluista. Kivikaudella vedenkorkeus oli suurempi kuin nykyään, joten ylemmät kuviot ovat vanhempia kuin alemmat kuviot. Maalausaikana kallio laski suoraan veteen, mutta nykyään niiden väliin jää noin 10 metriä maakannasta, jossa kasvaa puita.
Kallio on jääkaudella sileäksi kulunut, mutta sen rakenteessa olevat laadunvaihtelut ovat synnyttäneet vaakasuuntaisia halkeamia. Halkeamat ovat kuluneet nopeammin kuin ehjä kalliopinta, jolloin maalausalueen yläpuolelle on syntynyt säältä suojaava lippa. Halkeilu on vaarassa tuhota maalaukset, sillä kallion pinta lohkeilee jo. Tätä on autettu ampumalla kuvioita haulikolla kesällä 1996, jolloin ainakin yksi kuvio on vaurioitunut lähes kokonaan.
Maalaukset.
Ylin kuvio.
Vaikuttavin kuvio esittää 50 senttimetriä pitkää ihmishahmoa. Hahmo on koukkupolvinen ja mittasuhteiltaan epäsuhtainen. Kädet löytyvät keskeltä vartaloa ja pää sijaitsee pitkän kaulan päässä kallion lohkeaman sisällä. Päästä, joka on suttaantunut, ojentuu kaksi korvaa tai sarvet. Vaikutelma on poikkeava. Jalkojen väli on pidentynyt ja maalaaja on saattanut leimata hahmon miespuoliseksi.
Alemmat kuviot.
Alemmat kuviot ovat pahasti huuhtoutuneita ja kuluneita. Myös kallion pinnan irtoilu ja jäkälöitymät vaikeuttavat kuvioiden hahmottamista. 
Ihmishahmon alapuolella kahden halkeaman alla on useita kalakuvia. Kaloja on mahdollisesti kuusi ja niiden alapuolelle on maalattu pieni ihmishahmo. Antti Lahelma esittää, että tässä on voitu kuvittaa transsissa koettu vedenalainen henkinen matka, jossa kalat ovat hengen auttajia. Tällaisia selostuksia ovat shamaanit ja noidat antaneet transsikokemuksistaan.
Ihmishahmo on ollut 36 senttimetriä pitkä ja se on maalattu koukkupolvisena ja kädet kohotettuna ylöspäin. Vuonna 1996 kuvioryhmää ammuttiin haulikolla, jolloin ihmiskuvio vaurioitui. Siitä on jäljellä vain jalkaterät.
Karnam Malleswari

Karnam Malleswari (s. 1. kesäkuuta 1975, Srikakulam, Intia) on intialainen painonnostaja. Hän on voittanut olympiapronssia vuoden 2000 olympialaisista painonnoston 69 kg sarjassa. Lisäksi hän on voittanut hopeaa Aasian kisoista sekä kymmenen muuta mitalia kansallisista ja kansainvälisistä kilpailuista.
Malleswari oli ensimmäinen intialaisnainen, joka saavutti mitalin olympiakisoista. Lisäksi hänet on kotimaassaan valittu Arjuna Awardin saajaksi vuonna 1994 osoituksena siitä, että hän on kyennyt omalla toiminnallaan edistämään intialaista urheilua.
Harukaze (1905)

Harukaze () oli 1906 valmistunut keisarillisen Japanin laivaston Kamikaze-luokan torpedovenehävittäjä.
Valmistus.
Alus tilattiin osana vuoden 1904 hankintoja Kawasakin Kōben telakalta, missä köli laskettiin 16. helmikuuta 1905. Alus laskettiin vesille 25. joulukuuta 1905 ja valmistui 14. toukokuuta 1906.
Palvelus.
Alus luokiteltiin 28. elokuuta 1912 kolmannen luokan hävittäjäksi, jolloin se poistettiin ensilinjan tehtävistä. Ensimmäisen maailmansodan alkaessa alus palautettiin palvelukseen. Alus luokiteltiin miinanraivaajaksi 1. huhtikuuta 1924 ja poistettiin alusluettelosta 1. huhtikuuta 1928.
Shigure (1906)

Shigure () oli keisarillisen Japanin laivaston vuonna 1906 valmistunut Kamikaze-luokan torpedovenehävittäjä, joka poistettiin alusluettelosta 1. huhtikuuta 1924.
Valmistus.
Alus tilattiin osana vuoden 1904 hankintoja Kawasakilta Kōben telakalta, missä köli laskettiin 3. kesäkuuta 1905. Alus laskettiin vesille 12. maaliskuuta 1906 ja valmistui 11. heinäkuuta 1906.
Palvelus.
"Shigure" luokiteltiin 28. elokuuta 1912 kolmannen luokan hävittäjäksi, jolloin se poistettiin ensilinjan tehtävistä. Ensimmäisen maailmansodan alkaessa alus palautettiin palvelukseen. Se poistettiin alusluettelosta 1. huhtikuuta 1924.
Pompeijin viimeiset päivät (vuoden 1959 elokuva)

Pompeijin viimeiset päivät (, , ) on vuonna 1959 valmistunut italialais-espanjalais-länsisaksalainen seikkailuelokuva. Tyylilajiltaan historiallista peplumia edustavan filmin ovat ohjanneet Mario Bonnard ja Sergio Leone. Sen pääosaa näyttelee yhdysvaltalainen kehonrakentaja Steve Reeves.
Juoni.
Elokuva perustuu Edward Bulwer-Lyttonin romaaniin, joka oli filmatisoitu Italiassa monta kertaa aiemmin. Palestiinan ja Syyrian valloitukseen osallistunut kenturio Glaucus Lito palaa Vesuviuksen varjossa elävään Pompeijiin vuonna 79. Naamioitu ryöstäjäjoukko on murhannut hänen isänsä. Konsuli Ascanius epäilee ryöstäjiksi kristittyjä ja ryhtyy vainoamaan heitä. Glaucus saa taskuvaras Antoninus Marcuksen avulla selville, että joukkion takana ovat Isiksen temppelin ylipappi Arbaces ja Ascaniuksen jalkavaimo Julia Lavinia, jotka haluavat vapauttaa Egyptin roomalaisista. Glaucus rakastuu Ascaniuksen kristittyyn tyttäreen Ioneen. Ascaniuksen murhasta syytetty Glaucus joutuu Ionen ja kristittyjen mukana sirkuksen leijonien eteen, mutta juuri sillä hetkellä Vesuvius purkautuu ja hautaa alleen kaupungin.
Tuotanto ja vastaanotto.
"Pompeijin viimeiset päivät" on kuvattu Madridin CEA-studiolla, Andalusiassa ja Rooman Cinecittàssa Supertotalscope-tekniikalla Eastmancolor-väreissä. Mario Bonnardin sairastuttua elokuvan ohjasi myöhemmin spagettiwesterneistään tunnetuksi tullut Sergio Leone. Antonio López Ballestrerosin kuvaus ja autenttisilta näyttävät lavasteet tekevät siitä komean toimintaelokuvan, joka samalla kärsii heikosta käsikirjoituksesta sekä erimaalaisten näyttelijöiden jäykästä työskentelystä. Pääosaa esittänyt Steve Reeves sai kuvausten aikana olkapäävamman, joka haittasi hänen myöhempää uraansa.
Elokuva oli suuri menestys Italiassa, ja se on edelleen tunnetuin Bulwer-Lyttonin teoksen filmatisoinneista. Se poiki myös useita jäljitelmiä, joista tunnetuin on Herculaneumin tuhosta kertova Gianfranco Parolinin "Anno 79 – La distruzione di Ercolano" vuodelta 1962.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Sam Inkinen kutsuu elokuvaa perinteiseksi suuren budjetin seikkailuelokuvaksi ja antaa sille kaksi tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”keskinkertainen”.
DVD-julkaisut.
"Pompeijin viimeiset päivät" on saatavilla hyvätasoisena italialaisena ja saksalaisena DVD-julkaisuna, joka sisältää myös englanninkielisen ääniraidan. Sen kylkiäisenä on vuonna 1913 tehty samanniminen elokuva. Amerikkalainen julkaisu on kuvanlaadultaan heikko.
Mary Kom

Mangte Chungneijang Mary Kom (s. 1. maaliskuuta 1983 Kangathei, Manipur, Intia), tunnetaan nimellä MC Mary Kom tai pelkästään Mary Kom, on intialainen nyrkkeilijä. Hän on omassa kilpailuluokassaan (kärpässarja) yksi kaikkien aikojen menestyneimmistä naisnyrkkeilijöistä. Olympiakisoista hän on saavuttanut pronssia Lontoosta vuonna 2012. Tämän lisäksi Kom on voittanut viisi maailmanmestaruutta ja yhden MM-hopean. Lisäksi hän on voittanut Aasian kisoista pronssia vuonna 2010.
Presidentti Pranab Mukherjee nimitti Komin Rajya Sabhan jäseneksi vuonna 2016. Hänelle myönnettiin Padma Vibhushan -palkinto vuonna 2020.
Mario Bonnard

Mario Giuseppe Maria Bonnard (24. joulukuuta 1889 Rooma – 22. maaliskuuta 1965 Rooma) oli italialainen elokuvanäyttelijä, käsikirjoittaja ja ohjaaja.
Elokuvaura.
Mario Bonnard aloitti uransa näyttelijänä Ambrosio Filmillä vuonna 1911. Hänen tunnetuin roolinsa oli elokuvassa "Ma l’amor mio non muore!" (”Mutta rakkauteni ei kuole!”, 1913), joka teki hänestä yhden italialaisen mykkäelokuvan suurimmista tähdistä. Vuodesta 1917 lähtien Bonnard toimi myös ohjaajana työskennellen välillä Ranskassa ja Saksassa. Hänen ensimmäisiä äänielokuviaan oli "Varastettu ääni" ("Tre uomini in frak", 1932), joka tunnetaan De Filippon veljesten ja Assia Norisin elokuvadebyyttinä.
Bonnardin myöhempiä ohjaustöitä olivat kaksi suosittua melodraamaa, Cesare Zavattinin ja Federico Fellinin käsikirjoittama "Avanti c’è posto" (1942) sekä "Campo de’ Fiori" (1943), joka oli Anna Magnanin ensimmäisiä merkittäviä elokuvia. Ohjaajan viimeisiin teoksiin kuuluva peplumelokuva "Pompeijin viimeiset päivät" muistetaan lähinnä siitä, että sen viimeisteli nuori Sergio Leone.
Gagan Narang

Gagan Narang (s. 6. toukokuuta 1983 Madras, Intia) on intialainen urheiluampuja. Hän on edustanut Intiaa kesäolympialaisissa neljä kertaa, vuosina 2004, 2008, 2012 ja 2016. Vuoden 2012 olympiakisoissa Narang saavutti pronssia 10 metrin ilmakivääriammunnassa.
Vijay Kumar

Vijay Kumar (s. 19. elokuuta 1985 Barsar, Intia) on intialainen urheiluampuja. Hän on saavuttanut olympiahopeaa Lontoon olympialaisissa 2012, lajinaan 25 metrin olympiapistooli. Lisäksi hän on saanut Aasian kisoista kaksi pronssia, vuosina 2006 ja 2010.
Matkustaja

Matkustaja on kulkuneuvon kyydissä oleva henkilö, joka osallistuu vain vähän tai ei lainkaan kulkuneuvon matkantekoon.
Matkustajia voidaan kuljettaa esimerkiksi linja-autoilla, matkustajajunilla, liikennelentokoneilla, laivoilla ja lautoilla. Myös henkilöautoissa on tavallisesti matkustajapaikkoja.
Kulkuneuvon miehistön jäseniä, kuten ajajaa, kuljettajaa taikka konduktööriä, ei yleensä lueta matkustajiksi.
Jose Mukala

Jose Mukala (s. 18. elokuuta 1948 Kaveekunnu) on intialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 10. huhtikuuta 1978 ja nimitettiin Kohiman hiippakunnan johtoon 24. lokakuuta 1997. Piispaksi vihkiminen seurasi 15. maaliskuuta 1998. Pääkonsekraattorina toimi Joseph Mittathany, jota avustivat Thomas Menamparampil ja Tarcisius Resto Phanrang. 
Mukala erosi tehtävistään Kohiman piispana 30. lokakuuta 2009.
Stephie D’Souza

Stephie D’Souza (26. joulukuuta 1936 – 11. syyskuuta 1998) oli intialainen pikajuoksija ja maahockeypelaaja.
D’Souza juoksi Intian joukkueessa 4x100 metrin viesteissä Aasian kisoissa 1954, jossa joukkue voitti kultaa, ja Aasian kisoissa 1958, jossa se sijoittui pronssille. Hän voitti jälkimmäisissä kisoissa lisäksi hopeaa 200 metrin juoksussa ja teki semifinaalissa myös Aasian-ennätyksen. 100 metrillä hän sijoittui neljänneksi. Uransa aikana hänellä oli hallussaan Intian ennätys 100, 200, 400 ja 800 metrin matkoilla.
D’Souza karsiutui Tokion olympialaisissa 1964 400 metrin alkuerissä oltuaan erässään kuudes ajalla 58,0. Kansainyhteisön kisoissa 1958 hän osallistui 100 ja 220 jaardin juoksuihin.
D’Souza edusti Intiaa naisten ensimmäisessä maahockeyn maajoukkueturnauksessa Lontoossa 1953 ja toimi joukkueen kapteenina 1961.
D’Souza sai ensimmäisenä naisena Intian hallituksen myöntämän Arjuna-palkinnon. Hän kuoli Jamshedpurissa 61-vuotiaana.
Tupavuoren kalliomaalaus

Tupavuoren kalliomaalaus sijaitsee Kouvolassa, entisessä Jaalassa, Vuohijärven Hevossaaressa Kymenlaaksossa. Kalliomaalaus on haalistunut, mutta siitä erottuu vielä eläin ja ihminen. Maalauksen löysi Timo Miettinen vuonna 1975.
Sijainti.
Maalaus sijaitsee Vuohijärven luoteisosassa rannan lähellä olevassa Hevossaaressa, joka on noin 3 kilometriä pitkä. Maalaus on saaren lounaisrannassa Pyssysaarta vastapäätä Tupavuoren lähellä olevassa pystykalliossa noin 3−3,5 metrin korkeudella vedenpinnasta. Kallio aukeaa länsilounaaseen ja putoaa suoraan veteen.
Maalaus on aiemmin maalattu lähempänä vedenpintaa, ellei suoraan vedestä käsin veneessä tai järven jäällä seisten. Kivikaudella järven pinta on ollut selvästi korkeammalla, kuten voidaan huomata myös Kapasaaren kalliomaalauksesta.
Maalaus.
Kalliopinta on hioutunut jääkaudella kaarille ja tarjoaa hyvän maalauspinnan. Maalauskentästä erottuu paikoin enää oranssin väristä punaväriä (kuin keltaokraa). Aikaisemmat kuviot ovat haalistuneet pois. Kaksi kuviota kuitenkin erottuu alueen keskellä: eläin ja ihmishahmoin sivuprofiili. Eläin, joka katsoo vasemmalle, on yleisesti tulkittu hirveksi, mutta myös peuraa on ehdotettu. Eläimen pituus on 17 senttimetriä. Pekka Kivikäs ehdottaa vielä heikosti näkyvää vinoristiä hirvieläimen lantion päälle.
Ihmisen pituus on 23 senttimetriä. Sillä on polvi hieman koukussa ja vartalo etukenossa. Käsivarsi on ojennettuna eteenpäin ja käsi osoittaa ylöspäin pään korkeudelle. Eläimen lapakorkeus ylettyy ihmishahmoa hartioiden korkeudelle.
Muitakin kuviopareja, joissa ihminen seisoo hirven tai peuran takana hyvin lähellä, tunnetaan Suomen lisäksi Ruotsista ja Venäjältä. Tällaisia kalliomaalauskohteita ovat esimerkiksi Salmenvuoren kalliomaalaus, Kotojärven Haukkavuoren kalliomaalaus, Jyrkkävuoren kalliomaalaus, Vierunvuoren kalliomaalaus, Saraakallion kalliomaalaukset, "Åbosjönin kalliomaalaus", "Skärvångenin" kalliomaalaus, Nämforsenin kalliopiirrosalue ja "Tom-joen" kalliopiirrosalue Venäjällä.
Eräät ovat huomanneet kallion muodossa ja lohkeamissa antropomorfisia piirteitä. Kalliossa muutaman metrin korkeudella katsovat suuret kasvot veneilijöitä.
Gayathri Govindaraj

Gayathri Govindaraj (; s. 27. huhtikuuta 1991, Chennai, Tamil Nadu, Intia) on intialainen pikajuoksija, joka kilpailee 100 metrin aitajuoksussa ja kolmiloikassa. Hän tukee voittoa tavoittelematonta Olympic Gold Quest -järjestöä, jonka tarkoitus on tukea intialaisia urheilijoita.
Avain (elokuva)

Avain ("The Key") on Carol Reedin ohjaama elokuva vuodelta 1958. Elokuva perustuu Jan de Hartogin romaaniin "Stella". Tapahtuman sijoittuvat toisen maailmansodan aikaan.
Amerikkalaisen kapteenin David Rossin tehtävänä on pelastaa liittoutuneiden aluksia. Hänen ystävänsä antaa hänelle avaimen, joka käy sveitsiläisen Stellan oveen. Kun avaimen haltija kuolee, sen käyttöoikeus siirtyy uudelle.
Avain muuttuu elämän symboliksi, joka voi johtaa pelastukseen tai tuhoon. Sophia Lorenin hahmo Stella pitää elokuvassa yllä jännitettä.
Trevor Howard sai roolistaan parhaan brittiläisen näyttelijän Bafta-palkinnon.
Soutaa huopaa

"Soutaa huopaa" on Elokuun debyyttisingle heidän Hääväki saapuu -debyyttialbumilta. Kappaleen ovat sanoittaneet Jonas Karlsson, Antti Hakala ja Jon Korhonen, ja sen julkaisi EMI Music Finland 20. tammikuuta 2012 digitaalisesti ladattavana. Kappale on ollut todella menestyksekäs, sillä sen myyntitilastot ylittivät noin puolessa vuodessa kultarajan. Kappaleelle on tehty myös musiikkivideo, joka julkaistiin YouTubessa päivää ennen singlen julkaisua.
Henri Itävalo

Henri Itävalo (s. 25. syyskuuta 1992 Kankaanpää) on suomalainen pesäpalloilija, joka edustaa kaudella 2021 Superpesiksessä pelaavaa Kankaanpään Mailaa. Itävalo siirtyi Kankaanpäähän kaudeksi 2021 Seinäjoen JymyJusseista. Hän on ulkopelipakaltaan lukkari ja Kankaanpään Mailan kasvatti. Urallaan Itävalo on edustanut Superpesiksessä myös Koskenkorvan Urheilijoita ja Alajärven Ankkureita.
Pesäpalloilija Emilia Itävalo on Henrin pikkusisko. Jouni Itävalo on heidän serkkunsa.
Dempo Sports Club

Dempo Sports Club on intialainen jalkapalloseura Margaosta, Goalta. Seura on perustettu vuonna 1968 kaivosyhtiö Dempo Mining Corporation Limitedin alaisuudessa. Intian jalkapallomestaruuden (National Football Leaguen ja myöhemmin I-Leaguen) Dempo S.C. on voittanut viisi kertaa, viimeksi kauden 2011-12 päätteeksi.
Palkinnot.
Bandodkar Trophy: 1976, 1978, 1982, 1983, 1984, 1986, 1990, 1991
Goa League: 1971-72, 1973-74, 1978-79, 1979-80, 1980-81, 1983-84, 1986-87, 1987-88, 1993-94, 2005-06, 2007-08, 2009-10, 2010-11
Stafford Cup: 1975, 1979, 1986
Bordoloi Trophy : 1982
Rovers Cup: 1975, 1978, 1979, 1990
Nizam Gold Cup: 1978
Scissors Cup: 1991, 1994, 1997
Pomis International Cup: 1991
NFL/I-League: 2004-05, 2006-07, 2007-08, 2009-10, 2011-12
Durand Cup: 2006
Federation Cup: 2004
AIFF Super Cup: 2007-08, 2010-11
Niilo Piiponniemi

Niilo Piiponniemi (s. 11. heinäkuuta 1991 Haapajärvi) on pelaajauransa lopettanut suomalainen pesäpalloilija, joka edusti Superpesiksessä pelaavaa Sotkamon Jymyä. Ulkopelipaikaltaan Piiponniemi oli koppari, ja hänen sisäpeliroolinsa oli etenijä tai vaihtaja.
Piiponniemen ura aikuisten sarjoissa alkoi kotiseurassaan Haapajärven Pesä-Kiiloissa vuonna 2007. Tuolloin sarjatasona oli Ykköspesis. Kausina 2008-2009 Piiponniemi pelasi vaihtelevasti Ykköspesistä, sekä Suomensarjaa Haapajärven, Reisjärven ja Toholammin joukkuiessa. Kausilla 2010-2011 Piiponniemi pelasi Pesä-Kiilojen Ykköspesis- joukkeessa, sekä muutamia otteluita farmijoukkue Sotkamon Jymyn Superpesis- joukkeessa. Kaudeksi 2012 Piiponniemi siirtyi Sotkamon Jymyyn, jossa hän on pelannut siitä lähtien. Alkukaudesta 2013 Piiponniemi pelasi 20 ottelun ajan lainalla Alajärven Ankkureissa, mutta palasi loppukaudeksi takaisin Sotkamon Jymyn riveihin. Piiponniemi on voittanut pesäpallon Suomenmestaruuden viisi kertaa (2012, 2013, 2014, 2015 ja 2020).
Superpesiksessä Piiponniemi on pelannut 277 runkosarjan ottelua, joissa hän on lyönyt 25+31 juoksua, tuonut 485 juoksua ja kerännyt 1273 kärkilyöntiä. Ylemmissä pudotuspeleissä Piiponniemi on pelannut 108 ottelua, joissa hän on lyönyt 4+3 juoksua, tuonut 135 juoksua ja kerännyt 433 kärkilyöntiä.
Ykköspesiksessä Piiponniemi on pelannut 70 runkosarjan ottelua, joissa hän on lyönyt 9+16 juoksua, tuonut 111 juoksua ja kerännyt 322 kärkilyöntiä. Ylemmissä pudotuspeleissä hän on pelannut yhden ottelun, jossa hän on tuonut kaksi juoksua ja kerännyt viisi kärkilyöntiä. Alemmissa pudotuspeleissä hän on pelannut neljä ottelua, joissa hän on lyönyt 0+2 juoksua, tuonut 5 juoksua ja kerännyt 18 kärkilyöntiä. Tilastot päivitetty 15.9.2022.
Tapettikoi

Tapettikoi ("Trichophaga tapetzella") on levinneisyydeltään kosmopoliitti perhoslaji. Suomen lajiston uhanalaisarvioinnissa 2010 se on luokiteltu alueellisesti hävinneeksi (RE).
Koko ja ulkonäkö.
Tapettikoin kanssa varsin samannäköinen laji on kapakoi ("Trichophaga scandinaviella") ja lajien luotettava erottaminen saattaa vaatia yksilön genitaalien tutkimista. Perhosen etusiivet ovat jyrkästi kaksiväriset. Siiven tyviosa, noin kolmannes siiven pituudesta, on tumman harmaanruskea ja joskus hieman sinisävyinen. Siiven kärkiosa on kermanvalkoinen ja siinä erottuu himmeinä harmahtavia täpliä. Aivan siiven kärjessä on tiivis ryhmä mustia täpliä. Takasiivet ovat tasaisen harmaanruskeat. Ruumiin karvoitus on tummanharmaata, mutta päälaen karvat ovat valkeat. Siipiväli 15–22 mm.
Levinneisyys ja lentoaika.
Tapettikoi on levinneisyydeltään kosmopoliitti, ja sitä tavataan pohjoisen pallonpuoliskon lauhkealla vyöhykkeellä. Etelämpänä Euroopassa perhoset ovat lennossa toukokuulta elokuulle, Pohjois-Euroopassa lentoaika lienee lyhyempi.
Elinympäristö ja elintavat.
Perhoset lentävät öisin ja tulevat valolle. Toukkien luontaista elinympäristöä lienevät nisäkkäiden ja lintujen pesät, missä ne elävät karvoista tai muusta sopivasta materiaalista sekä erittämästään seitistä rakentamassaan putkessa. Pohjoismaissa laji on tiukasti ihmisen seuralainen ja selviytyy ainoastaan sisätiloissa.
Laji on luokiteltu alueellisesti hävinneeksi sekä Suomesta että Ruotsista. Myös muualla Euroopassa tapettikoi on harvinaistunut huomattavasti.
Ravinto.
Toukka käyttää ravinnokseen kuollutta eläinperäistä ainesta, kuten karvoja, höyheniä ja turkiksia.
Chang Myon

Chang Myon (, 28. elokuuta 1899 – 4. kesäkuuta 1966) oli eteläkorealainen poliitikko, opettaja ja diplomaatti. Hän oli maan toinen pääministeri vuosina 1950–1952 ja myöhemmin myös maan seitsemäs pääministeri 1960–1961. Hän oli myös Etelä-Korean neljäs varapresidentti vuosina 1956–1960. Hänen lempinimensä oli Unkseok, Yhdysvalloissa hänet tunnettiin nimellä "John Myon Chang".
Kim Seong-su

 
Kim Seong-su (김성수 金性洙, 11. lokakuuta 1891 – 18. helmikuuta 1955) oli etelä­korea­lainen poliitikko ja maan itse­näist­ymistä ajanut akti­visti. Hän perusti maassa ilmestyvän Dong-A Ilbo (동아일보 東亞日報) -nimisen sanoma­lehden. Vuosina 1951–1952 hän toimi Etelä-Korean varapresidenttinä. Hänen lempi­nimensä oli Incheon.
Raincoat

Raincoat on vuonna 2004 ilmestynyt intialainen hindinkielinen draamaelokuva, jonka on ohjannut Rituparno Ghosh ja päärooleja näyttelevät Ajay Devgan ja Aishwarya Rai. Elokuva perustuu O. Henryn novelliin ”The Gift of the Magi”. Se kertoo kahdesta eroon joutuneesta rakastavaisesta, jotka tapaavat vuosien jälkeen ja saavat tietää totuuden toistensa elämästä.
"Raincoat" voitti parhaan hindinkielisen elokuvan National Film Awards -palkinnon ja oli ehdolla parhaan elokuvan Crystal Globe -palkinnon saajaksi Karlovy Varyn elokuvajuhlilla. Rai voitti parhaan naispääosan Zee Cine Awards -kriitikkopalkinnon ja oli ehdolla parhaan naispääosan Filmfare Awards -palkinnon saajaksi.
Nyt bailataan

Nyt bailataan ("Can’t Hardly Wait") on Deborah Kaplanin ja Harry Elfontin ohjaama yhdysvaltalainen komediaelokuva vuodelta 1998. Se kertoo lukiosta valmistuneiden teinien koko yön kestävistä juhlista.
Adrian Belew

Adrian Belew (s. 23. joulukuuta 1949) on yhdysvaltalainen kitaristi, laulaja ja rumpali. Hän toimi King Crimsonin laulajana ja toisena kitaristina vuodesta 1981 vuoteen 2009. Tätä ennen hän toimi Talking Headsin konserttikitaristina ja soitti esimerkiksi Frank Zappan albumilla "Sheik Yerbouti" (1979). Belew on julkaissut myös 15 sooloalbumia.
Belew on tunnettu runsaista kokeiluistaan erilaisten ääniefektien kanssa, kitarasyntetisaattorin käytöstä ja erilaisia eläimiä ja koneita jäljittelevistä kitarahälyäänistään.
La dolce vita (kappale)

La dolce vita on Anneli Saariston esittämä musiikkikappale, joka edusti Suomea Eurovision vuoden 1989 laulukilpailussa Sveitsin Lausannessa. Sen sävelsi Matti Puurtinen ja sanoitti Turkka Mali. Saariston taustalaulajina esiintyivät Anita Pajunen ja Jokke Seppälä ja espanjalaistyylisiä flamenco-kitaroita soittivat Antero Jakoila ja Bert Karlsson. Ossi Runne oli Suomen kapellimestarina 22:sen ja viimeisen kerran.
Laulu saavutti 76 pisteellään seitsemännen sijan, mitä pidettiin kaikkien aikojen parhaana suomenkielisen euroviisun sijoituksena kilpailijamaiden määrään suhteutettuna. 
Vuoden 2000 karsintojen aikaan Yleisradion järjestämässä Kaikkien aikojen euroviisu -äänestyksessä ”La dolce vita” vei voiton.
Kekokoi

Kekokoi ("Myrmecozela ochraceella") on aitokoihin lukeutuva pieni perhoslaji. Se on elintavoiltaan myrmekofiili eli sidoksissa muurahaisiin.
Koko ja ulkonäkö.
Kekokoi on 13–17 mm siipivälillään pieni perhoslaji. Etusiivet ovat vain heikosti kiiltävät ja yksiväriset sävyn vaihdellessa okrankeltaisesta ruosteenruskeaan. Myös takasiivet ovat aavistuksen kiiltävät, mutta harmaat tai harmaanruskeat ja niiden reunaripset ovat kellanruskeita. Tuntosarvet ovat pituudeltaan noin kaksi kolmasosaa etusiiven pituudesta.
Levinneisyys ja lentoaika.
Lajin levinneisyysalue ulottuu Skotlannista Keski-Euroopan poikki Baltiaan ja Pohjoismaihin sekä idässä Venäjälle saakka. Levinneisyyteen liittyy kuitenkin laajoja aukkoja, joista perhosia ei ole tavattu. Suomessa lajia on tavattu Ahvenanmaalta ja etelärannikolta pitkälle Lappiin, mutta havaintoja on vain hajanaisesti ja ne puuttuvat kokonaan laajoilta alueilta. Perhoset lentävät kesä-heinäkuussa.
Elinympäristö ja elintavat.
Kekokoi on piilotteleva laji, jonka elintavoista ei tiedetä kovinkaan paljoa. Se elää sekä toukkana että aikuisena muurahaiskekojen sisällä, pääasiassa suoympäristöissä. Isäntämuurahaisiksi on ilmoitettu ainakin tupsukekomuurahainen ("Formica aquilonia"), pohjankekomuurahainen ("Formica lugubris") sekä kekomuurahainen ("Formica rufa"). Perhoset ovat aktiivisia öisin, mutta niitä tavataan lennosta harvoin ja silloinkin yksitellen. Voi olla etteivät perhoset lennä kuin etsiessään parittelukumppania. Tehokkain tapa löytää laji on töniä muurahaiskekoja, jolloin perhosia nousee pesän pinnalle yhdessä muurahaisten kanssa.
Toukka on aktiivinen koko talven syöden pesästä löytyvää, hajoavaa orgaanista materiaalia.
Suomen lajiston uhanalaisarvioinnissa 2010 kekokoi luokiteltiin silmälläpidettäväksi (NT).
Ravinto.
Toukka syö muurahaiskeosta löytyvää kuollutta orgaanista ainesta.
Koreanpoppeli

Koreanpoppeli ("Populus koreana") on poppeleihin kuuluva laji, joka kasvaa luontaisena pohjoisessa Itä-Aasiassa. Sen lehtien alapinta on huomiota herättävän valkoinen.
Ulkonäkö ja koko.
Koreanpoppelin runko on nuorena harmaanvihertävä, sileä, vanhemmiten himmeänharmaa ja kaarna on syvään uurtunut. Luontaisilla kasvupaikoilla puu voi yltää kolmekymmentä metriä korkeaksi, muualla korkeus jää noin 10–20 metriin. Sen latvus kasvaa pyöreänmuotoiseksi. Sillä on suuret ryppyiset lehdet, joiden lehtimuoto on soikea tai puikea ja pituus 10–12 senttimetriä. Niissä on paksut verkkosuonet. Erityisenä tuntomerkkinä on valkea alapinta.
Levinneisyys.
Koreanpoppelin luontainen elinalue on pohjoisessa Itä-Aasiassa: Koillis-Kiinassa, Korean niemimaalla ja Venäjän Kaukoidässä.
Elinympäristö.
Koreanpoppeli viihtyy auringossa tai puolivarjossa ja menestyy Suomen kasvillisuusvyöhykkeillä I–(II). Se tekee lehdet aikaisin keväällä ja halla ei haittaa sitä.
Käyttö.
Koreanpoppelia käytetään paperimassan valmistamiseen, rakennuspuuksi ja vanerin tekemiseen.
Hevosmuurahaiskoi

Hevosmuurahaiskoi ("Niditinea truncicolella") on pieni ja huonosti tunnettu, myrmekofiilinen eli muurahaisten seurassa elävä perhoslaji.
Koko ja ulkonäkö.
Hevosmuurahaiskoin etusiivet ovat tumman harmaanruskeat ja siipisuomut ovat melko suuria. Aivan siiven kärjessä saattaa joillakin yksilöillä olla muutamia valkoisia täpliä. Takasiivet ovat yksivärisen harmaanruskeat. Päälaella on oranssinruskea tupsu ja huulirihmat ovat kellertävät, niiden kärkijaokkeissa on tummia poikkivöitä ja toisen jaokkeen ulkosyrjässä on neljä okaa. Siipiväli on 9–13 mm.
Levinneisyys ja lentoaika.
Lajia on tavattu Suomesta, Ruotsista, Norjasta, Venäjältä, Virosta, Liettuasta, Saksasta, Tšekistä, Slovakiasta, Sveitsistä, Italiasta ja Espanjasta. Suomessa koista on hajanaisesti havaintoja ympäri maata, mutta vain harvakseltaan ja ne painottuvat länteen ja pohjoiseen. Perhoset lentävät kesä-heinäkuussa.
Elinympäristö ja elintavat.
Hevosmuurahaiskoi on täysin sidoksissa hevosmuurahaiseen ("Camponotus herculeanus"). Perhoset ja niiden toukat elävät muurahaisten pesissä eikä niitä tavata lennosta käytännössä koskaan. Joskus pesää häirittäessä ne voivat kuitenkin poistua sieltä ja liikkua kävellen pesäaukon ympäristössä. Lajin elintavat ovat muutoin jokseenkin tuntemattomat.
Suomen lajiston uhanalaisarvioinnissa vuonna 2010 hevosmuurahaiskoi todettiin silmälläpidettäväksi lajiksi. Sama luokitus sillä on myös Ruotsissa.
Ravinto.
Toukan arvellaan syövän muurahaispesissä hajoavaa eloperäistä ainesta.
Lännenkeltabulbuli

Lännenkeltabulbuli ("Calyptocichla serinus") on bulbulien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys.
Lännenkeltabulbulia tavataan Afrikan länsi- ja keskiosissa. Sen on kuvattu olevan paikallisesti yleinen, ja sen kannankehitys on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Intian jalkapalloliitto

Intian jalkapalloliitto (, , lyh. AIFF) on intialaisen jalkapalloilun kattojärjestö, joka on perustettu vuonna 1937. Järjestö hallinnoi Intian jalkapallomaajoukkueen toimintaa ja ohjaa maan pääsarjan I-Leaguen sekä muiden maassa pelattavien seurajoukkueturnausten toimintaa. Kansainvälisen jalkapalloliiton FIFA:n jäseneksi liitto hyväksyttiin vuonna 1948, Aasian maanosaliiton AFC:n jäseneksi vuonna 1954 ja SAFF:n (Etelä-Aasian jalkapalloliitto) jäseneksi vuonna 1997. Ennen AIFF:n perustamista intialaisen jalkapalloilun koordinoinnista vastasi IFA, joka oli englantilaisen hallinnon ja brittiläisen jalkapalloliiton (FA) alaisuudessa. Tuolloin toiminta keskittyi lähinnä Bengalin alueelle. Intian jalkapalloliiton presidenttinä toimii Praful Patel.
AIIF jakautuu 33 osavaltioliittoon, jotka vastaavat liiton palveluiden tuottamisesta ja toimintojen järjestämisestä sekä valvonnasta alueellisella tasolla. Osavaltioliitot hallinnoivat myös omia alueellisia kilpailujaan, jotka eivät kuulu kansallisen toiminnan piiriin.
Manjeet Kaur

Manjeet Kaur (s. 2. huhtikuuta 1982 Punjab) on intialainen pikajuoksija, joka on erikoistunut 400 metrin juoksuun. Hänen nykyinen ennätyksensä matkalla on 51,05 sekuntia, jonka hän juoksi Chennaissa järjestetyssä National Circuit Athletic Meet -tapahtumassa 16. kesäkuuta 2004. Hän rikkoi silloin Kalayathumkuzhi Matthews Beenamolin ennätyksen, joka oli ollut hänen hallussaan marraskuusta 2001. Hän läpäisi samalla vuoden 2004 Ateenan kesäolympialaisten karsintarajan. Hän muodosti joukkueen Chitra Somanin, Rajwinder Kaurin ja Kalayathumkuzhi Matthews Beenamolin kanssa.
Kesäolympialaisissa 2004 Kaur kilpaili 4 × 400 metrin viestikilpailussa, jossa hänen joukkueensa teki uuden Intian ennätysajan 3:26,89. Joukkue sijoittui oman alkueränsä kolmanneksi. Kaur osallistui myös vuoden 2008 olympialaisiin, joissa hänen joukkueessaan juoksivat lisäksi Sathi Geetha, Chitra Soman ja Mandeep Kaur. Joukkue kellotti ajan 3:28,83 ja sijoittui seitsemänneksi omassa alkuerässään. 
Dohassa, Aasian kisoissa 2006 Manjeet johti joukkueensa 4 × 400 metrin viestin voittoon. Aiemmin samoissa kisoissa hän sijoittui myös hopealle yksittäisen kilpailun 400 metrin juoksussa. Kilpailun voitti kazakstanilainen Olga Tereshkova. Vuonna 2005 hänelle myönnettiin Arjuna-palkinto saavutuksistaan intialaisen yleisurheilun eteen.
Kaur voitti Kansainyhteisön kisoissa 2010 kultamitalin 4 × 400 metrin viestimatkalla. Joukkueeseen kuuluivat myös Mandeep Kaur, Sini Jose ja Ashwini Akkunji.
Toukokuussa 2012 National Anti-Doping Agency (NADA) antoi Kaurille kahden vuoden kilpailukiellon suorituksia parantavien aineiden käytöstä.
Kaur on voittanut uransa aikana Kansainyhteisön kisoissa, Aasian-mestaruuskilpailuissa ja Aasian kisoissa yhteensä 12 mitalia, joiden joukossa seitsemän on kultamitalia, kolme hopeamitalia ja kaksi pronssimitalia.
Kun kello käy

Kun kello käy on Kristina Hautalan esittämä Suomen edustuskappale vuoden 1968 Eurovision laulukilpailussa Lontoossa. Sen sävelsi Esko Linnavalli ja sanoitti Juha Vainio. Kappale jäi yhdellä pisteellään jaetulle viimeiselle sijalle.
Euroviisututkija Mari Pajalan mukaan suomalaisille tyypillinen ”suurista toiveista suureen pettymykseen” -suhtautumiskaava Euroviisuihin sai alkunsa juuri vuonna 1968, kun Suomen euro­viisu­karsinta toteutettiin ensi kertaa yleisöäänestyksenä postikorttien avulla. Poptähteytensä huipulla ollut Kristina Hautala oli sekä yleisön että sitä myötäilevän median suosikki, ja Suomen mahdollisuuksiin pirteällä popkappaleella uskottiin vahvasti. Hautalan sanottiin päässeen ”lemmikin asemaan” loppukilpailun pienimpänä ja nuorimpana esiintyjänä, ja kappaleen kansainvälinen ennakkomyynti oli parempaa kuin suomalaislaululla koskaan. Kun tämä suomalaisten suosikkiesitys sitten jäi loppukilpailussa viimeiseksi, toiveista pettymykseen -kaava toteutui ensimmäistä kertaa puhtaana. Jumbosijoja oli tullut aiemminkin vuosina 1963 ja 1965, mutta silloin kappaleilla joiden menestykseen ei niin vahvasti ollutkaan uskottu.
Vuoden 1968 Eurovision laulukilpailu Lontoossa oli ensimmäinen, joka tallennettiin väreissä ja esitettiinkin väreissä niissä maissa, joissa väritelevisiotoiminta oli jo aloitettu. Jokaisen kilpailijan esiintymisasuihin kiinnitettiin nyt aivan uudenlaista huomiota, ja Kristina Hautalan lehmuksenvihreä minimekko sai jo etukäteen paljon huomiota Suomen lehdistössä. Suomalaisten televisioista Euroviisuja katseltiin kuitenkin vielä tuolloin mustavalkoisena, sillä Yleisradio aloitti värilähetykset vasta seuraavana vuonna eli 1969.
Ruotsissa syntynyt ja lapsuutensa viettänyt Hautala levytti kappaleen myös ruotsiksi Stig Andersonin sanoittamana nimellä ”Vänta och se”.
Verónica Boquete

Verónica Boquete Giadans (s. 9. huhtikuuta 1987) on espanjalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä.
Boquete edusti Espanjaa alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2004. Espanjan naisten maajoukkuetta hän edusti arvokisoissa ensimmäisen kerran EM-kilpailuissa 2013. Hän teki EM-kisojen alkulohkossa maalin sekä Englantia että Venäjää vastaan. Vuoden 2015 MM-kilpailuissa hän teki maalin alkulohko-ottelussa Etelä-Koreaa vastaan.
Seuratasolla Boquete on edustanut muun muassa ruotsalaista Tyresö FF:ää ja saksalaista 1. FFC Frankfurtia. Kesällä 2015 hän siirtyi FC Bayern Müncheniin.
Florentinus Sului Hajang Hau

Florentinus Sului Hajang Hau (11. joulukuuta 1948 Tering – 18. heinäkuuta 2013) oli indonesialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin Congregatio Missionariorum a S. Familian papiksi 16. helmikuuta 1976 ja nimitettiin Samarindan hiippakunnan johtoon 5. huhtikuuta 1993. Piispaksi vihkiminen seurasi 21. marraskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Yulius Aloysius Husin, jota avustivat Hieronymus Herculanus Bumbun ja Wilhelmus Joannes Demarteau. 
Samarindan hiippakunta korotettiin 29. tammikuuta 2003 arkkihiippakunnaksi ja Sului Hajang Hau jatkoi sen johtamista arkkipiispana. Hän kuoli 64-vuotiaana virassa.
Jennifer Hermoso

Jennifer "Jenni" Hermoso Fuentes (s. 9. toukokuuta 1990) on espanjalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edusti Espanjan naisten maajoukkuetta arvokisoissa ensimmäisen kerran EM-kilpailuissa 2013. Hän teki EM-kisoissa maalin alkulohko-ottelussa Englantia vastaan ja puolivälierässä Norjaa vastaan. Vuoden 2019 MM-kilpailuissa hän teki kolme maalia ja oli joukkueensa paras maalintekijä. Hän jäi polvivamman vuoksi pois vuoden 2022 EM-kilpailuista. Kesäkuun 2022 loppuun mennessä Hermoso on pelannut 91 maaottelua ja tehnyt niissä 45 maalia, millä hän on Espanjan naisten maajoukkueen kaikkien aikojen paras maalintekijä.
Seuratasolla Hermoso on edustanut kotimaassaan Atlético Madridia, Rayo Vallecanoa ja FC Barcelonaa sekä Ruotsissa Tyresö FF:ää vuonna 2013 ja Ranskassa Paris Saint-Germainia 2017–2018. "The Guardian" valitsi hänet sijalle 14 vuoden 2020 parhaiden naisjalkapalloilijoiden listalla. Hän voitti Barcelonan joukkueessa Mestarien liigan vuonna 2021.
Ethelstan

Ethelstan (n. 829 – 851/855) oli Wessexin kuninkaan Ethelwulfin vanhin poika ja vuodesta 839 Kentin kuningas. Ethelstanin veljet olivat Ethelbald ja Ethelbert. Noustuaan valtaistuimelle Ethelwulf antoi puolet valtakunnastaan – Kentin, Surreyn, Sussexin ja Essexin – vanhimmalle pojalleen Ethelstanille. Näin ollen useimmat pitävät häntä myös yllä mainittujen alueiden hallitsijana ja "Anglosaksien kronikka" kuvaakin Ethelstania ”Itä- ja eteläsaksien, Kentin ja Surreyn kuninkaaksi”.
Ethelstanista tiedetään siitä huolimatta melko vähän. Ethelstan voitti vuonna 851 taistelun viikinkien laivastoa ja armeijaa vastaan. Tämän jälkeen hänestä ei ole kuulunut mitään. Ei ole mitään todisteita siitä, että hän olisi toiminut Kentin kuninkaana vielä tämän jälkeen, joten Ethelstanin uskotaan kuolleen vuosien 851–855 välisenä aikana isänsä vieraillessa Roomassa.
Alexia Putellas

Alexia Putellas Segura (s. 4. helmikuuta 1994) on espanjalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Putellas on pelannut Espanjan naisten maajoukkueessa 133 ottelua ja tehnyt niissä 35 maalia. Hänet palkittiin vuosina 2021 ja 2022 sekä naisten Kultaisen pallolla että The Best Fifa Women’s Player -palkinnolla.
Putellas saavutti pronssia alle 17-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2010 sekä voitti saman ikäluokan Euroopan-mestaruuden vuosina 2010 ja 2011. Hän edusti Espanjan naisten maajoukkuetta arvokisoissa ensimmäisen kerran EM-kilpailuissa 2013. Hän pelasi EM-turnauksessa joukkueensa kaikki neljä ottelua ja teki alkulohkossa 3–2-voittomaalin Englantia vastaan tultuaan kentälle vaihtopelaajana. MM-kilpailuissa 2015 hän pelasi täydet minuutit joukkueensa kaikissa kolmessa ottelussa. EM-kilpailuissa 2017 hän pelasi avauskokoonpanossa kaikki kolme alkulohko-ottelusa ja tuli vaihdosta kentälle tappiollisessa puolivälieräottelussa Itävaltaa vastaan. MM-kilpailuissa 2019 hän pelasi avauskokoonpanossa kolme ottelua ja tuli vaihdosta kentälle viimeisessä alkulohko-ottelussa. Putellas joutui jäämään loukkaantumisen vuoksi pois EM-kilpailuista 2022. MM-kilpailuissa 2023 hän voitti maailmanmestaruuden ja pelasi joukkueensa kaikki ottelut, joista kolme avauskokoonpanossa.
Seuratasolla Putellas on edustanut FC Barcelonaa vuodesta 2012. Hän voitti Barcelonan joukkueessa Mestarien liigan vuosina 2021, 2023 ja 2024. Hän teki vuoden 2021 loppuottelussa yhden joukkueensa neljästä maalista ja vuoden 2024 loppuottelussa yhden joukkueensa kahdesta maalista.
H. D. Deve Gowda

Haradanahalli Doddegowda Deve Gowda (; s. 18. toukokuuta 1933) on intialainen poliitikko, joka toimi maansa pääministerinä kesäkuusta 1996 huhtikuuhun 1997.
Gowda oli Intian kongressipuolueen jäsen 1953-1962. Hän erosi puolueesta 1962 ja pääsi Karnatakan osavaltion parlamenttiin, missä istui neljä kautta ja tuli tunnetuksi vähäosaisten puolustajana. 1991 hänet valittiin Intian parlamentin alahuoneeseen. Vuonna 1994 Gowdasta tuli Janata Dal-puolueen puheenjohtaja ja Karnatakan pääministeri. Vuoden 1996 vaaleissa voitti BJP:tä eli Intian kansanpuoluetta vastaan muodostettu 13 puolueen vaaliliitto, ja Gowda nousi pääministeriksi. Hän hävisi epäluottamuslauseäänestyksen parlamentissa 11. huhtikuuta 1997. Pääministerikautensa jälkeen Gowda on ollut rivikansanedustajana.
Choudhary Charan Singh

Chaudhuri Charan Singh (; 23. joulukuuta 1902 − 29. toukokuuta 1987) oli intialainen poliitikko, joka toimi maansa pääministerinä 1979−1980.
Singh opiskeli lakimieheksi ja liittyi vuonna 1929 Intian kongressipuoluetta edeltäneeseen liikkeeseen. Hän toimi merkittävissä tehtävissä Uttar Pradeshissa. Vuonna 1977 Singh nousi valtakunnanpolitiikkaan Janata-puolueen vaaliliiton myötä. Hän oli ollut vankilassa Indira Gandhin julistaman poikkeustilan aikana, mutta 1979 Singh nousi pääministeriksi Gandhin tuella. Gandhin vetäessä tukensa pois Singhiltä tämä joutui eroamaan eikä enää hakeutunut korkeisiin virkoihin.
Meerutissa toimiva yliopisto on nimetty Singhin mukaan.
Superkuu

Superkuu tarkoittaa tilannetta, jossa Kuu on ratansa Maata lähimmässä pisteessä juuri täydenkuun aikaan, mikä saa sen näyttämään Maasta katsottuna mahdollisimman suurelta. Kuu on tuolloin radallaan perigeumissa. Tämä johtuu siitä, että Kuu kiertää Maata elliptisellä radalla: radan lähimmässä kohdassa etäisyys Maahan on noin 356 400 kilometriä ja kaukaisimmassa noin 407 700 kilometriä. Superkuun aikaan täysikuu näyttää noin 14 prosenttia suuremmalta halkaisijaltaan ja noin 30 prosenttia kirkkaammalta kuin Kuun ollessa ratansa kaukaisimmassa kohdassa, eli apogeumissa. Toisaalta superkuuta enemmän illuusioon Kuun koosta vaikuttaa se, kuinka lähellä horisonttia Kuu on. Vuorovedet ovat superkuun aikaan hieman tavallista täyttäkuuta voimakkaampia.
Sanan superkuu (engl. super moon) keksi vuonna 1979 yhdysvaltalainen astrologi Richard Nolle. Tähtitieteilijöille ilmiö ei ole mitenkään erityisen merkittävä. Ilmiön virallinen nimi on englanniksi ”"perigee-syzygy of the Earth-Moon-Sun system"”. Tätä astrologiasta lähtöisin olevaa nimitystä on alettu käyttää 2010-luvun alusta lähtien sellaisesta täydestäkuusta, jolloin Kuu on radallaan siinä pisteessä, jossa se on lähimpänä maapalloa.
Yleisyys.
Superkuu ei ole erityisen harvinainen ilmiö, sillä noin joka neljästoista täysikuu on superkuu. Seuraavassa viime vuosien superkuita:
2000-luvun aikana lähimmäksi Maata superkuu osuu 6. joulukuuta 2052. Tällöin Kuu on 356 452 kilometrin päässä Maasta.
Mohun Bagan Super Giant

Mohun Bagan Super Giant on intialainen jalkapalloseura Kolkatasta, Länsi-Bengalista. Mohun Bagan Super Giant on yksi Aasian vanhimmista jalkapalloseuroista ja se on perustettu vuonna 1889. Intian jalkapallomestaruuden seura ennätti National Football Leaguen aikana voittaa kolmesti: 1997-98, 1999-00 ja 2001-02.