tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Jan P. Syse

Jan Peder Syse (25. marraskuuta 1930 – 17. syyskuuta 1997) oli norjalainen juristi ja poliitikko. Hän toimi konservatiivipuolueen kansanedustajana 25 vuoden ajan. Hän oli Norjan pääministeri 1989-1990 ja sitä ennen teollisuusministeri 1983-1985.
Syse kasvoi Nøtterøyssä lähellä Tønsbergiä. Hän opiskeli oikeustiedettä Oslon yliopistossa ja valmistui vuonna 1957 ja työskenteli aluksi huolintayhtiössä. Hän oli mukana jo opiskelijapolitiikassa, ja pääsi kauppa- ja teollisuusministeri Kåre Willochin yksityissihteeriksi. Kun Willochista tuli pääministeri, Sysellä oli tärkeä asema konservatiivien eduskuntaryhmässä, kunnes hän nousi teollisuusministeriksi vuosiksi 1983-1985. Vuoden 1985 vaalien jälkeen konservatiivipuolue oli oppositiossa ja Syse palasi parlamenttiin. 
Syse johti kolmen puolueen koalitiohallitusta, joka kaatui EEA-sopimukseen liittyvien erimielisyyksien takia, kun keskustapuolue lähti hallituksesta,
HMS Vargen (Vgn)

HMS Vargen (runkonumerot Vg ja Vgn) oli Ruotsin laivaston Draken-luokan sukellusvene.
Valmistus.
Alus tilattiin Malmöstä Kockums Mekaniska Verkstads AB:lta, missä köli laskettiin vuonna 1958. Se laskettiin vesille 20. toukokuuta 1960 ja liitettiin laivastoon 15. marraskuuta 1961.
Palvelus.
Alus poistettiin palveluksesta 1. marraskuuta 1989 ja romutettiin 1993 Gävlessä.
HMS Nordkaparen (Nor)

HMS Vargen (runkonumerot Vg ja Vgn) oli Ruotsin laivaston Draken-luokan sukellusvene.
Valmistus.
Alus tilattiin Malmöstä Kockums Mekaniska Verkstads AB:lta, missä köli laskettiin vuonna 1959. Se laskettiin vesille 8. maaliskuuta 1961 ja liitettiin laivastoon 4. huhtikuuta 1962.
Palvelus.
Alus poistettiin 1983 palveluksesta ja alusluettelosta 30. kesäkuuta 1988. Alus kunnostettiin ja asetettiin 1993 näytteille Göteborgin merikeskuksessa ().
Christina Hellström

Christina Hellström (s. 1939) on eläköitynyt ruotsalainen psykologi, joka aloitti musiikkiuransa myöhemmällä iällä. Hänen esikoisalbuminsa "Ett hål i verkligheten" julkaistiin vuonna 2013. Albumi sisältää Hellströmin itse kirjoittamia kappaleita, jotka hän sävelsi yhdessä Björn Olssonin kanssa.
Vuonna 2015 ilmestyi single "San Francisco". Hänen toinen albuminsa, "En liten bit till", julkaistiin vuonna 2015. Myös tällä albumilla Hellström teki yhteistyötä Olssonin kanssa.
Vuonna 2019 ilmestyi Hellströmin kolmas albumi, "Bara natten har rymd".
Tammikuussa 2023 julkaistiin single "Ukraina". Kappaleen sanoitti ja lauloi Hellström, musiikin sävelsi Viktor Turegård.
Myöhemmin vuonna 2023 ilmestyi Hellströmin neljäs pitkäsoitto, "Älskade minnen". Albumi julkaistiin nimellä "Christina Hellström med Viktor Turegård". Levyllä Hellströmin (laulu, sanat) ja monia instrumentteja soittaneen Turegårdin lisäksi soittivat Björn Olsson (kitara) ja Håkan Hellström.
Vuonna 2024 ilmestyi albumi "Farmors visor", jonka Hellström teki yhdessä Viktor Turegårdin kanssa ("Christina Hellström och Viktor Turegård"). Levyllä vierailivat myös Björn Olsson (kitara) ja Håkan Hellström (rummut)
Hellströmin poika on muusikko Håkan Hellström, joka on tukenut äitiään uuden uran aloittamisessa.
HMS Springaren (Spr)

HMS Springaren (runkonumerot Sp ja Spr) oli Ruotsin laivaston Draken-luokan sukellusvene.
Valmistus.
Alus tilattiin Malmöstä Kockums Mekaniska Verkstads AB:lta, missä köli laskettiin vuonna 1960. Se laskettiin vesille 31. elokuuta 1961 ja liitettiin laivastoon 7. marraskuuta 1962.
Palvelus.
Alus poistettiin palveluksesta 1. lokakuuta 1987. Se oli maalilaivana Hårsfjärdenissä, kunnes se romutettiin 1999 Muskön laivastontelakalla.
HMS Delfinen (Del)

HMS Delfinen (runkonumero De ja Del) oli Ruotsin laivaston Draken-luokan sukellusvene.
Valmistus.
Alus tilattiin Karlskronan laivastontelakalta, missä köli laskettiin vuonna 1958. Alus laskettiin vesille 7. maaliskuuta 1961 ja liitettiin laivastoon 7. kesäkuuta 1962.
Palvelus.
Alus poistettiin palveluksesta 1. marraskuuta 1989 ja romutettiin 1993 Gävlessä.
Kulttuuriympäristökasvatus

Kulttuuriympäristökasvatus on kasvatuksen osa-alue, jonka avulla edistetään ympäristön kulttuuristen merkitysten tunnistamista, arvioimista ja arvostamista. Se tukee ympäristösuhteen ja kulttuuri-identiteetin muodostumista ja kulttuuristen oikeuksien toteutumista.
Tavoitteet.
Kulttuuriympäristökasvatuksen tavoitteena on edistää ympäristön kulttuuristen merkitysten tunnistamista, arvioimista ja arvostamista. Se tukee ympäristösuhteen ja kulttuuri-identiteetin muodostumista. Myös kulttuuristen oikeuksien toteuminen on osa kulttuuriympäristökasvatuksen periaatteita . Kulttuuriympäristökasvatus auttaa myös tulkitsemaan rakennuksia kysymällä miksi ja miten ne on rakennettu ja mitä ne voivat menneisyydestä kertoa. Rakennusperinnön ymmärtämisen avulla tuetaan etenkin lapsia ja nuoria vastuulliseen aikuisuuteen ja lisätään kykyä ottaa kantaa ympäristön suunnitteluun.
Käsitteet.
Kulttuuriympäristökasvatus on käsitteenä alisteinen ympäristökasvatukselle. Se liittyy käsitteenä myös kestävän kehityksen kasvatukseen, jonka yksi ulottuvuus on kulttuurisesti kestävä kehitys. Lähikäsitteitä kulttuuriympäristökasvatukselle ovat mm. kotiseutukasvatus, kulttuurisesti kestävä kasvatus sekä kulttuuriperintökasvatus. Arkkitehtuurikasvatus on kulttuuriympärisökasvatuksen osa-alue.
Toimijat.
Kulttuuriympäristökasvatusta toteuttavat useat tahot kuten päiväkodit, koulut ja oppilaitokset, museot, kerhot ja vapaat harrastusryhmät sekä erilaiset yhdistykset ja verkostot. 
Kulttuuriympäristökavatuksen alalla toimivia järjestäytyneitä tahoja ovat mm. Suomen Kulttuuriperintökasvatuksen seura ry. ja Suomen Ympäristökasvatuksen seura ry.,
Ruokepuolinen (Jyväskylä)

Ruokepuolinen on Keski-Suomessa Jyväskylässä Ruokkeella sijaitseva järvi. Jyväskylän ja Muuramen rajalla Taka-Keljossa sijaitsee toinen Ruokepuolinen.
Maantietoa.
Järven pinta-ala on 29 hehtaaria, se on 1,3 kilometriä pitkä ja 750 metriä leveä. Se on muodostunut kolmen korkean mäen väliseen laaksoon. Mäistä huolimatta järven rannat ovat alavat ja loivat. Valtatie 18 ylittää järven pengertietä myöten. Penkereeseen on jätetty pieni silta-aukko veden vaihtumista varten. Järvessä ei ole kartan mukaan saaria. Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Järven tilavuus on 0,43 miljoonaa kuutiometriä. Sen keskisyvyys on 1,5 metriä ja suurin syvyys on 4,4 metriä. Syvin kohta sijaitsee järven eteläisessä osassa. Pohjoisosan syvyys on korkeintaan 2,8 metriä. Järven rantaviivan pituus on 4,4 kilometriä ja sen rannat ovat metsämaata tai asuinaluetta. Pohjoisrantaa seuraa yhdystie 16684 ja Haapamäki–Jyväskylä-rautatie.
Vesistösuhteet.
Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Tuomiojärven–Palokkajärven valuma-alueella (14.29), jonka Syväojan valuma-alueeseen (14.293) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 124,0 metriä mpy. Siihen on johdettu viisi metsäojaa. Etelästä päin siihen laskee Hanhioja, jonka valuma-alueella sijaitsee Hanhijärvi. Järven laskuoja lähtee järven pohjoisosan pohjoisrannasta ja se laskee 1,5 kilometrin päässä Lummelampeen. Vesireitti jatkaa alas Myllyjärven ja Syväojan kautta Tuomiojärveen.
Historiaa.
Järven nimi esiintyy vanhemmilla kartoilla, kuten vuoden 1930 pitäjänkartalla, myös muodossa "Ruoketpuolinen".
Ruoke on nimetty järven mukaan; Ahti Lahtinen ja ratavartija Aukusti Salo keksivät nimen järven nimen pohjalta alueen rautatieseisakkeelle 1900-luvun alkupuolella, josta nimi levisi tarkoittamaan koko kyläkuntaa. Sitä ennen Ruoketta kutsuttiin Siltalan peräksi.
Kulttuuriperintökasvatus

Kulttuuriperintökasvatus on kasvatuksen osa-alue, jonka avulla edistetään kulttuuriperintöön liittyvää osaamista sekä tuetaan kulttuuri-identiteetin muodostumista ja kulttuuristen oikeuksien toteutumista. 
Tavoitteet.
Kulttuuriperintökasvatuksen tavoitteena on tukea yksilöllisen kulttuuri-identiteetin tasapainoista kehittymistä. Kaikille halutaan antaa mahdollisuus tuntea itsensä osalliseksi ympäröivästä kulttuurista.
Kulttuuriperintökasvatuksella tuetaan eri tahojen tavoitteellista kasvatustoimintaa ja koulujen opetussuunnitelman perusteiden mukaisten oppimistavoitteiden saavuttamista. Opetussuunnitelman mukaisen opetuksen tavoitteena on esimerkiksi edistää monipuolista kulttuurista osaamista ja kulttuuriperinnön arvostamista sekä tukea oppilaita oman kulttuuri-identiteetin rakentamisessa. 
Kulttuuriperintökasvatus
Toimijat.
Kulttuuriperintökasvatusta toteuttavat mm. museot, päiväkodit, koulut ja oppilaitokset sekä erilaiset yhdistykset. Järjestäytyneitä tahoja alalla ovat esim. Suomen Kulttuuriperintökasvatuksen seura.
Uniko

Uniko on yhdysvaltalaisen jousikvartetti Kronos Quartetin, Samuli Kosmisen ja Kimmo Pohjosen albumi, joka julkaistiin vuonna 2011 levymerkillä Ondine.
Kappaleet.
Kaikki sävellykset Pohjonen ja Kosminen.
Sirke

Sirke on naisen etunimi. Suomessa se pohjautunee adjektiiviin "sirkeä", joka tarkoittaa pirteää, terhakkaa. Suomessa Sirke on jäänyt harvinaiseksi nimeksi ja sen kantajat ovat syntyneet enimmäkseen 1900-luvun puolenvälin tienoilla. Nimen kantajia on vuoteen 2025 mennessä noin 310.kolmisensataa. Nuorten naisten ja tyttöjen nimenä Sirke on Suomessa todella harvinainen. Saksassa Sirke on voittoa tarkoittavan miehennimen Sirk sisarnimi.
Suomen Kulttuuriperintökasvatuksen seura

Suomen Kulttuuriperintökasvatuksen seura ry on vuonna 2006 perustettu järjestö, joka edistää kulttuuriperintö- ja kulttuuriympäristökasvatusta.
Seura tukee lasten ja nuorten kulttuuriosaamista sekä oikeutta kulttuuriin.
Linnoitus (Lappeenranta)

Linnoitus on Lappeenrannan kaupunginosa ja tilastoalue. Se sijaitsee kaupungin keskustassa Saimaaseen työntyvällä niemellä. Linnoitus on vuonna 1649 perustetun Lappeenrannan ensimmäinen kaupunginosa ja saanut nimensä siellä sijaitsevan Lappeenrannan linnoituksen mukaan.
Varsinaisen linnoituksen ja sen rakennusten ohella kaupunginosan kohteita ovat muun muassa Lappeenrannan satama, Lappeenrannan vanhin puisto Vanhapuisto eli Pusupuisto, Lappeenrannan kesäteatteri ja Lappeenrannan hiekkalinna.
Kaupunginosaan kuuluvat myös mantereeseen täyttömaalla yhdistetty Rapasaari sekä kolmesta pienemmästä saaresta muodostettu Pikisaari, jotka ovat kerrostalovaltaisia asuinalueita. Rapasaaressa sijaitsee entinen Rapasaaren rautatieasema, joka kuului Lappeenrannan vanhimpaan rautatiehen Simola–Lappeenranta-rataan.
Linnoituksen tilastoalueella on 1 259 asukasta.
Hajen-luokka (1954)

Hajen-luokka oli Ruotsin merivoimien kuuden 1950-luvun lopulla valmistetun sukellusveneen muodostama alusluokka.
Taustaa.
Toisen maailmansodan päättyessä Ruotsin merivoimat totesi muiden maiden tavoin, että maan sukellusveneiden suunnittelu oli Kriegsmarinen sodan lopulla käyttöönottamien uusien sukellusveneiden erityisesti tyyppine XXI ja XXIII myötä jäänyt jälkeen ja vanhanaikaiseksi. Voittoisat liittoutuneet suojelivat mustasukkaisesti haltuunsa saamista sukellusveneistä keräämiään tietoja eikä puolueettomalla Ruotsilla ollut siten pääsyä tutustumaan uusiin innovaatioihin.
Onneksi vasta valmistunut Saksan laivaston tyypin XXI sukellusvene "U-3503" (Oberleutnant zur See Deiring) oli sodan lopulla 8. toukokuuta 1945 upotettu Ruotsin aluevesille Göteborgin edustalle (). Laivasto nosti 24. elokuuta 1946 veneen, joka kuljetettiin Karlskronaan tutkittavaksi ennen romuttamista.
Alukset.
Alusten suunnittelu alkoi 1940-luvun lopulla, mutta valmistus viivästyi perehdyttäessä Saksan laivaston tyypin XXI aluksesta tehtyihin löytöihin. Alukset olivat pienempiä kuin tyypin XXI alukset, mutta siitä huolimatta ne olivat aikanaan suurimpia Ruotsissa valmistettuja sukellusveneitä.
Syötävä puisto

Syötävä puisto on kaikille avoin, talkoovoimin ylläpidetty hyötykasvipuutarha Mustikkamaalla Helsingissä. Syötävä puisto perustettiin vuonna 2014 osana Maaseudun Sivistysliiton kolmivuotista teemaa Paikan tuntu käyttämällä paikan adoptio -toimintamallia. Paikan tuntu -hanke päättyi virallisesti vuoden 2016 lopussa, Syötävä puisto -hankkeen päättymisestä ilmoitettiin lokakuussa 2016.
Syötävä puisto on yhteisöllinen ja ympäristösivistyksellinen kokeilu, jossa kaupunkilaisille tarjotaan tilaisuus viljellä hyötykasveja avomaalla, tutustua ruokasienten viljelykokeiluun ja hoitaa puiston marjapensaita sekä hedelmäpuita ohjatusti sekä omatoimisesti. Syötävän puiston tarkoituksena on tarjota vaihtoehtoja kaupunkilaisten ympäristösuhteen ylläpitoon, kokeilla paikan adoptointia yhteisöllisessä toiminnassa ja kehittää uudenlaista sisältöä tyhjilleen jääneisiin tiloihin. Syötävä puisto ottaa toiminnallaan osaa kaupunkilaisten ympäristösuhteeseen, kaupunkiviljelyyn, kaupunkisuunnitteluun ja urbaaneihin jokamiehen ja -naisen oikeuksiin liittyviin keskusteluihin.
Kesällä 2018 vetovastuu Syötävästä puistosta siirtyi Helsingin kaupungin nuorisopalveluille ja Maaseudun Sivistysliitto on toiminnassa kumppanina.
Puiston kasvillisuus ja toiminta.
Syötävään puistoon on istutettu omenapuita, luumupuita, tyrnipensaita, mustia ja punaisia viinimarjapensaita, karviaispensaita ja marja-aronioita. Avomaaviljelyksillä kasvatetaan mm. salaattia, yrttejä, hernettä, kurpitsaa ja lehtikaalia. Puistossa kasvaa lisäksi raparperia. Puiston satoa ei saa maistella ja eikä poimia. Kävijöitä pyydetään tulemaan yhteisöryhmän talkoisiin: keskiviikkoisin 17:30 -19:30 tai lauantaisin 14:00-16:00 kitkemään muutama rikkaruoho tai kastelemaan muutama janoinen kasvi, jotta satoa saadaan. Syksyisin järjestetään kaikille avoimet sadonkorjuutalkoot ja sadonkorjuujuhlat.
Puisto perustettiin keväällä 2014, jolloin alueelle istutettiin monivuotisten hedelmäpuiden ja marjapensaiden taimet talkoovoimin. Avomaaviljelmät perustettiin koululaisten, kaupunkiviljelijöiden ja eri yhdistysten viljelytyöpajoissa. Peltoalan kääntämisessä avusti Uuras-työhevonen. Eri yhdistykset järjestävät puistossa monenlaisia kaupunkiviljelyyn, permakulttuuriin, villiyrtteihin, hortoiluun ja luontoon liittyviä työpajoja ja kursseja. 
Paikan historia.
Syötävä puisto on perustettu paikkaan, jossa on viljelty hyötykasveja jo 1860-luvusta lähtien. Kauppiailla Wasili Winogradoff ja Ivan Scharin oli alueella kasvihuoneita ja laajoja kasvimaita 1800–1900-lukujen taitteeseen asti. 1940- ja 1950-luvuilla pihapiiriä asutti Wickmanien telakkasukuun kuuluva perhe. 2000-luvulle tultaessa pihapiiri siirtyi Helsingin kaupungin liikuntavirastolta Korkeasaaren hallintaan ja taloon on majoitettu satunnaisia eläintarhan työntekijävieraita. Pihapiiri jäi vähäiselle käytölle.
Goliath e la schiava ribelle

Goliath e la schiava ribelle (”Goljat ja kapinallinen orja”) on vuonna 1963 valmistunut italialais-ranskalainen seikkailuelokuva. Tyylilajiltaan historia-aiheista peplumia edustavan elokuvan on ohjannut Mario Caiano. Sen sankaria esittää yhdysvaltalainen Gordon Scott.
Juoni.
Lyydian satraappi Marcius tukee Makedonian Aleksanteria taistelussa Dareioksen johtamia persialaisia vastaan. Hänen neuvonantajansa Artafernes kannattaa liittoa Dariuksen kanssa. Goljatiksi kutsuttu Eumenes pelastaa Aleksanterin liittolaisen tyttären Corin rosvoilta ja pari rakastuu toisiinsa. Artafernes myrkyttää Marciuksen ja ryhtyy vainoamaan Coria ja Goljatia. Goljat pakenee vankilasta, järjestää kapinan ja pelastaa Corin. Artafernes saa surmansa ja Goljat ja Cori nousevat valtaistuimelle.
Tuotanto.
"Goliath e la schiava ribelle" on kuvattu Euroscope-laajakangastekniikalla Eastmancolor-väreissä Incir De Paolisin studiolla Roomassa sekä Tor Caldaran luonnonsuojelualueen maisemissa. Taistelukohtaukset on lainattu muista elokuvista.
Elokuva on vaatimattomasti toteutettu peplum-seikkailu, jota kannattaa lähinnä Gordon Scottin energinen näyttelijäsuoritus. Scott teki samaan aikaan kahta samanalaista elokuvaa, toista aamulla ja toista iltapäivällä. Kehonrakentaja Serge Nubret esiintyy sivuosassa toisessa ja viimeisessä peplum-elokuvassaan.
Vaatimattomuudestaan huolimatta elokuva tuotti Italiassa kohtalaiset 316 miljoonan liiran pääsylipputulot. Ranskassa sen näki yli 600 000 katsojaa.
Paikan tuntu

Paikan tuntu – paikan identiteetti on osa Maaseudun Sivistysliiton toimintaa. Siinä tutkitaan ihmisen suhdetta paikkaan ja paikallisten ympäristöjen merkitystä ihmiselle. Paikan tuntu sai alkunsa vuonna 2014 osana Maaseudun Sivistysliiton laajempaa ympäristösivistyksellistä toimintaa. Toimintaa järjestetään eri puolilla Suomea, muun muassa Helsingissä, Raumalla, Varkaudessa, Ilomantsissa ja Oulussa. Yhteisiä teemoja ovat luonnon ja ihmisen väliset suhteet, urbaanit jokamiehenoikeudet, hylättyjen paikkojen adoptointi ja kulttuuriympäristökasvatus. Kaikessa toiminnassa paikalliset ihmiset haastetaan osallistumaan ja toimimaan oman kulttuuriympäristönsä puolesta. Erilaiset tapahtumat, näyttelyt, keskustelut ja seminaarit toteutetaan osana rakennettuja ympäristöjä, kaupunkiluontoa, taajamia ja rannikkoseutuja. 
Yhteistyökumppanit.
Toiminnassa on mukana laaja kumppanuusverkosto, muun muassa Suomen Kulttuuriperintökasvatuksen seura, Korkeasaari, Koneen Säätiö, Keskitien Tukisäätiö, Maahenki Oy, museoita, kaupunkeja, kuntia, paikallisia yhdistyksiä, taiteilijoita, muotoilijoita ja ympäristökasvattajia.
American Independent Party

American Independent Party (AIP) on vuonna 1967 Kaliforniassa perustettu yhdysvaltalainen poliittinen puolue. Ideologialtaan puoluetta on luonnehdittu äärioikeistolaiseksi ja paleokonservatiiviseksi.
Ehdokkaita.
AIP muistetaan ennen kaikkea vuoden 1968 presidentinvaaleista, jolloin puolueen ehdokas George Wallace voitti viidessä eteläisessä osavaltiossa. Hän oli toistaiseksi viimeinen niin sanotun kolmannen puolueen ehdokas, joka on Yhdysvaltain presidentinvaaleissa saanut koko osavaltion valitsijamiehet puolelleen. Liberalismivastainen puolue sai tuolloin kannatusta ennen kaikkea Etelävaltioiden valkoisen työväenluokan edustajista, jotka olivat pettyneet demokraatteihin.
AIP osallistui vuonna 1970 Tennesseen kuvernöörinvaaleihin, joissa sen ehdokas oli Douglas Heinsohn. Hän sai 22 945 ääntä eikä tullut valituksi.
Vuoden 1972 presidentinvaaleihin AIP aikoi aluksi asettaa Wallacen uudelleen ehdokkaakseen vielä senkin jälkeen, kun Wallace oli demokraattisen puolueen esivaalien aikana joutunut Arthur Bremerin tekemän murhayrityksen kohteeksi. Wallace puhutteli murhayrityksen jälkeen AIP:n edustajia sairasvuoteesta käsin ja sai heidät luopumaan ajatuksesta. AIP päätyi ottamaan ehdokkaakseen kalifornialaisen edustajainhuoneen jäsenen John G. Schmitzin. Wallacesta poiketen Schmitz myös liittyi AIP:n jäseneksi. Vaaleissa Schmitzin oli ehdolla 33 osavaltiossa. Hän sai 1 095 266 ääntä, mikä oli 2,4 prosenttia kaikista äänistä.
Entinen Georgian kuvernööri Lester Maddox oli puolueen presidenttiehdokkaana vuoden 1976 presidentinvaaleissa. Hän sai vaaleissa 170 531 ääntä.
Vuoden 2024 presidentinvaaleissa puolue tuki Robert F. Kennedy Jr.:n ehdokkuutta.
Mario Caiano

Mario Caiano (13. helmikuuta 1933 Rooma – 20. syyskuuta 2015 Rooma) oli italialainen elokuvaohjaaja ja -käsikirjoittaja.
Ohjaaja ja tuottaja Carlo Caianon poika Mario opiskeli yliopistossa filologiaa ja työskenteli 1950-luvulla apuohjaajana. Hänen ensimmäinen itsenäinen ohjaustyönsä oli peplum-elokuva "Odysseus vastaan Hercules" vuonna 1962. Myöhemmin Caiano ohjasi yhden ensimmäisistä spagettiwesterneistä "Il segno del coyote" (1963), kauhuelokuvan "Gli amanti d’oltretomba" (1965), jännityselokuvat "L’occhio nel labirinto" (1972), "...a tutte le auto della polizia..." (1975) ja muita eri lajityyppejä edustavia viihde-elokuvia. 1970-luvulta lähtien hän työskenteli etupäässä televisiossa.
Norjan Cup

Norjan Cup () on norjalainen cup-muotoinen Norjan jalkapalloliiton alainen jalkapallokilpailu. Cupia on pelattu vuodesta 1902 lähtien, jolloin turnaus oli avoinna vain kansallisille mestareille. Vuonna 1933 Cup avattiin myös muille seuroille, mutta Pohjois-Norjan maakuntien seurat tulivat mukaan vasta vuonna 1963, koska niiden ei oletettu kykenevän pelaamaan samalla tasolla muiden kanssa.
Norjan Cupin ensimmäiset kierrokset pelataan huhtikuussa ja tuolloin mukana ovat vain alimpien sarjatasojen amatöörijoukkueet. Pääsarjaseurat tulevat mukaan vasta myöhemmin. Cupin finaali pelataan jalkapallokauden loppupuolella marraskuussa Oslon Ullevaal stadionilla, jossa finaaliottelua on pelattu yhtäjaksoisesti vuodesta 1948 saakka.
HMS Hajen (Haj)

HMS Hajen (runkonumero Hj ja Haj) oli Ruotsin laivaston Hajen-luokan sukellusvene.
Valmistus.
Alus tilattiin 1949 Malmöstä Kockums Mekaniska Verkstads AB:lta, missä köli laskettiin 1953. Alus laskettiin vesille 11. joulukuuta 1954 ja liitettiin laivastoon 28. helmikuuta 1957.
Palvelus.
Alus poistettiin palveluksesta 1. heinäkuuta 1980 ja romutettiin vuonna 1983 Landskronassa.
HMS Sälen (Säl)

HMS Sälen (runkonumerot Sä ja Säl) oli Ruotsin laivaston Hajen-luokan sukellusvene.
Valmistus.
Alus tilattiin 1949 Malmöstä Kockums Mekaniska Verkstads AB:lta, missä köli laskettiin vuonna 1953. Se laskettiin vesille 3. lokakuuta 1955 ja liitettiin laivastoon 8. huhtikuuta 1957.
Palvelus.
Alus poistettiin palveluksesta 1. heinäkuuta 1980 ja myytiin 1984 Länsi-Saksaan.
Danny Jones (rugbypelaaja)

Danny Jones (6. maaliskuuta 1986 Halifax – 3. toukokuuta 2015 Lontoo) oli englantilaissyntyinen walesilainen rugby league -pelaaja, jonka viimeiseksi seuraksi jäi Kingstone Press League 1:n Keighley Cougars. 
Ura.
Seurajoukkueura.
Jones aloitti uransa vuonna 2003 Kingstone Press Championshipin Halifax RLFC:ssä, jota hän edusti kuusi vuotta vuoteen 2009 asti. Vuonna 2010 Jones siirtyi Kingstone Press League 1:n Keighley Cougarsiin, jota hän edusti kuolemaansa, vuoteen 2015 asti.
Maajoukkueura.
Walesin rugby league -maajoukkueessa Jones debytoi vuonna 2010. Hän oli joukkueessa mukana myös vuoden 2013 maailmancupissa, jossa hän pelasi yhdessä ottelussa tehden yhden maalin.
Kuolema.
Jones kuoli toukokuussa 2015 saatuaan sydänkohtauksen vaihtopenkillä Keighley Cougarsin ottelussa. Hänet oli aiemmin otettu kentältä pois. Jonesilla oli kuolinhetkellä viisikuukautiset kaksoset. Hänen pelinumeronsa 6 jäädytettiin Jonesin kuoleman jälkeen.
Ulla Lehtonen (tietokirjailija)

Ulla Lehtonen (o.s. Holopainen, ent. Antolainen, 3. kesäkuuta 1927 Varkaus – 1. heinäkuuta 2018 Varkaus) oli suomalainen luomuaatteen ja kasvisruokavalion uranuurtaja, luennoitsija, toimittaja ja tietokirjailija. Hän kirjoitti lukuisia kirjoja ja lehtiartikkeleita, piti kursseja ja antoi neuvontaa. Ulla Lehtonen esiintyi radiossa ja TV:ssä. Kasvisruuan ja luonnonmukaisen kotipuutarhaviljelyn lisäksi hänen osaamistaan olivat luonnonkasvien hyväksikäyttö, luonnonmarjat, kauppasienet ja ekoasuminen. Ulla Lehtonen oli myös Vihreän puolueen poliitikko ja aktiivinen Suomen Luonnonsuojeluliiton toiminnassa. 
Ura.
Ulla Lehtosen ura alkoi -70-luvulla lehtiartikkeleiden kirjoittamisella. Vuosikymmenten aikana Ulla Lehtonen kirjoitti yli 900 juttua. Tärkeimmät lehdet olivat TEE-lehti (myöh. Terve elämä -lehti), Eläkeläinen, Kotipuutarha, Varkauden lehti , Helsingin Sanomat ja Kauneus ja Terveys. Toisaalta muut toimittajat kirjoittivat hänestä huomattavan määrä juttuja etenkin 1980-90-luvulla. Opetusvideoista Luonnonmukainen kotipuutarhaviljely "Ullan mullat" ja Ullan yrtit muokattiin Yleisradiolle 10-osainen TV-sarja Ullan kasvitarha. Lisäksi Ulla Lehtonen esiintyi mm. Muuttuva perhe ja Tänään kotona -ohjelmissa. Tunnetuimmat radiosarjat olivat Risto Nurmen toimittamat Kauniit ja ryöpättävät sekä Onnellinen kasvissyöjä (samanniminen, Ulla Lehtosen kirjoittama kirja ilmestyi Yleisradiolta samana vuonna). Lisäksi Ulla Lehtonen oli mukana muun muassa lukuisissa Yleisradion Aamuvihjeissä ja Ruokailloissa. 
Ulla Lehtonen kirjoitti 10 omaa kirjaa ja lisäksi hän oli mukana monissa muissa teoksissa. Merkittävin kirjoista oli 2007 ilmestynyt Syö itsesi terveeksi - 100 puutarhakasvia ruokana ja rohtona. Tämän kirjan myötä Ulla Lehtonen sai elämäntyöstään Suomen tietokirjailijoiden Varelius -palkinnon. 
Ulla Lehtonen luennoi ympäri Suomea erilaisten yhdistysten ja kuntien järjestämillä kursseilla, parhaimmillaan kursseja oli yli 30/vuosi. Aiheina olivat mm. puutarhakasvien kulttuurihistoria, viljelytavat, valmistaminen ravinnoksi ja kasvien terveysvaikutukset. Myös luonnonyrtit, villivihannekset ja ekoasuminen kiinnostivat monia. Luentojen keskeisen rungon muodostivat diakuvat, joita kertyi lopulta tuhansia. Kursseja olivat esimerkiksi kesäyliopistokurssit, mutta suurin osa luentotyöstä oli ilmaista.
Ulla Lehtosen puoliso oli vuodesta 1966 lähtien opetusneuvos, diplomi-insinööri Uljas Lehtonen, joka yhdessä vaimonsa kanssa puhui julkisuudessa. 80-luvun alussa Ulla ja Uljas Lehtonen rakensivat ja rakennuttivat Varkauden Ruokovirralle Suomen ensimmäisiä ekotaloja. Talo oli Uljas Lehtosen suunnittelema ja piirtämä. Ulla Lehtonen oli mukana erilaisissa valtakunnallisissa ja maakunnallisissa hankkeissa. Näistä esimerkkeinä Mikkeli Kenkäveron näytepuutarhan perustaminen ja lasten kulttuuritapahtuma Vekara-Varkaus. 
Ulla Lehtosella ei ollut akateemista koulutusta. Hänet tunnettiin tietokirjailijana, joka tarkistutti tietonsa tutkijoilla ja oli varovainen antaessaan neuvoja aiheista, joita oli tutkittu niukasti.
Miksjärvi

Miksjärvi on Varsinais-Suomessa Laitilan Kaivolassa oleva järvi, joka kuuluu Sirppujoen vesistön Kettujoen valuma-alueeseen.
Maantiede.
Järven pinta-ala on 2,5 hehtaaria ja se on 250 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Siihen laskee ympäröivältä suolta suojia. Yksi ojista on samalla järven laskuoja, joka on 5,5 kilometriä pitkä. Se yhtyy Vihonojaan, joka on Kettujoen latvahaara.
Järvellä on 700 metriä rantaviivaa ja sen ranta on pääosin avosuota, jota ympäröi kallio- ja moreenipohjainen metsämaasto. Rannalla on yksi loma-asunto, johon johtaa tie Kalannista ja Laitilasta. Ranta on mökin kohdalta ruopattu.
Norsk Tipping

Norsk Tipping AS on norjalainen rahapeliyhtiö. Vuonna 1948 perustetun yhtiön pääkonttori sijaitsee Hamarin kaupungissa.
Norjan valtio on omistanut Norsk Tippingin kokonaan vuodesta 1993 lähtien. Kuten Veikkaus Suomessa, myös Norsk Tipping jakaa tuottonsa Norjan urheilulle, liikuntaan ja kulttuuriin.
Norsk Tipping osallistuu myös Suomessa pelattavaan Vikinglottoon. Yhtiön muihin peleihin kuuluvat muun muassa Lotto, Keno, Jokeri, raaputusarpapeli Flax ja vedonlyöntipelit Tipping sekä Oddsen.
HMS Bävern (Bäv)

HMS Bävern (runkonumero Bä ja Bäv) oli Ruotsin laivaston Hajen-luokan sukellusvene.
Valmistus.
Alus tilattiin 1952 Malmöstä Kockums Mekaniska Verkstads AB:lta, missä köli laskettiin 1955. Alus laskettiin vesille 3. helmikuuta 1958 ja liitettiin laivastoon 29. toukokuuta 1959.
Palvelus.
Alus poistettiin palveluksesta 1. heinäkuuta 1980 ja myytiin 1981 romutettavaksi Odenseen.
HMS Illern (Iln)

HMS Illern (runkonumerot In ja Iln) oli Ruotsin laivaston Hajen-luokan sukellusvene.
Valmistus.
Alus tilattiin 1952 Malmöstä Kockums Mekaniska Verkstads AB:lta, missä köli laskettiin vuonna 1955. Se laskettiin vesille 14. marraskuuta 1957 ja liitettiin laivastoon 31. elokuuta 1959.
Palvelus.
Alus poistettiin palveluksesta 1. heinäkuuta 1980 ja myytiin 1981 romutettavaksi Odenseen.
HMS Uttern (Utn)

HMS Uttern (runkonumero Ut ja Utn) oli Ruotsin laivaston Hajen-luokan sukellusvene.
Valmistus.
Alus tilattiin 1952 Malmöstä Kockums Mekaniska Verkstads AB:lta, missä köli laskettiin vuonna 1955. Alus laskettiin vesille 14. marraskuuta 1958 ja liitettiin laivastoon 15. maaliskuuta 1960.
Palvelus.
Alus poistettiin palveluksesta 1. heinäkuuta 1980 ja myytiin 1981 romutettavaksi Odenseen.
HMS Valen (Val)

HMS Valen (runkonumerot Va ja Val) oli Ruotsin laivaston Hajen-luokan sukellusvene.
Valmistus.
Alus tilattiin 1949 Karlskronan laivastontelakalta, missä köli laskettiin 1953. Se laskettiin vesille 21. huhtikuuta 1955 ja liitettiin laivastoon 4. maaliskuuta 1957.
Palvelus.
Alus poistettiin palveluksesta 1. heinäkuuta 1980 ja myytiin 1984 Länsi-Saksaan.
Sotakone (Rautamies)

Sotakone (), oikealta nimeltään James Rupert ”Rhodey” Rhodes, on Marvel-kustantamon sarjakuvien supersankarihahmo. James Rhodes itse teki ensiesiintymisensä "Iron Man" -lehden numerossa 118 (tammikuu 1979) ja Sotakoneena hänet nähtiin ensi kerran vasta numerossa 282 (syyskuu 1992). Hahmon loivat David Michelinie ja Bob Layton. Len Kaminski ja Kevin Hopgood taas suunnittelivat hänen taisteluasunsa. 
Hahmo on esiintynyt myös animaatiosarjoissa "Rautamies" ja ', animaatioelokuvassa "The Invincible Iron Man". Terrence Howard näyttelee hahmoa vuoden 2008 elokuvassa "Iron Man", ja Don Cheadle elokuvissa "Iron Man 2" (2010), "Iron Man 3" (2013), ' (2015), ' (2016), ' (2018), "Captain Marvel" (2019) ja "" (2019) sekä Disney+-sarjoissa "The Falcon and the Winter Soldier" (2021) ja "Secret Invasion" (2023).
Magne Havnå

Magne Havnå (16. lokakuuta 1963 – 29. toukokuuta 2004) oli norjalainen raskaansarjan ammattilaisnyrkkeilijä ja WBO-liiton alemman raskaansarjan maailmanmestari.
Vuonna 1986 ammattilaiskehiin siirtynyt Havnå voitti MM-tittelin Boone Pultzilta toukokuussa 1990 ja puolusti vyötään kahdesti menestyksekkäästi. Hän lopetti uransa vuonna 1993 hävittyään Roger McKenzielle teknisellä tyrmäyksellä.
Kuolema.
Havnå kuoli 29. toukokuuta 2004 veneilyonnettomuudessa. Hän oli kuollessaan 40-vuotias.
Torgeir Bryn

Torgeir Bryn (s. 8. elokuuta 1964 Oslo) on norjalainen entinen koripalloilija, pelipaikaltaan sentteri.
Bryn on ainoa norjalainen NBA:ssa pelannut koripalloilija. Hän pelasi kolme ottelua Los Angeles Clippersissä kaudella 1989–1990. Hän palasi takaisin Eurooppaan vuonna 1993, ja lopetti uransa lopullisesti 45-vuotiaana vuonna 2010.
Bryn on pelannut eniten otteluita (111) Norjan maajoukkueessa.
Triandría

Triandría () on Kreikan kaupunki sekä samanniminen Thessalonikin kunnan kunnallisyksikkö (Δημοτική Ενότητα Τριανδρίας, "Dimotikí Enótita Triandrías") ja entinen itsenäinen kunta. Se sijaitsee Thessalonikin alueyksikössä Keski-Makedonian alueella ja kuuluu Thessalonikin metropolialueeseen. Kaupungin ja kunnallisyksikön väkiluku on 9 986 (vuonna 2011).
Triandrían kaupunki sijaitsee noin kolme kilometriä Thessalonikin keskustasta kaakkoon ja se on Thessalonikin esikaupunkialuetta. Kaupunki on saanut nimensä, suomeksi ”Triumviraatti”, Thessalonikissa ensimmäisen maailmansodan aikana toimineen niin kutsutun kansallisen puolustuksen hallituksen kolmesta johtajasta, jotka olivat Elefthérios Venizélos, Pávlos Kountouriótis ja Panagiótis Dagklís. Triandría oli itsenäinen kunta vuoden 2010 loppuun saakka. Vuoden 2011 alussa se yhdistettiin Kallikrates-suunnitelmana tunnetun aluehallintouudistuksen myötä Thessalonikin kuntaan.
Agora (Thessaloniki)

Agora (, ”Antiikin agora”) tai Roomalainen forum on roomalaisaikainen agora eli forum Thessalonikissa Kreikassa. Sen arkeologinen alue sijaitsee kaupungin keskustassa lähellä Pyhän Demetrioksen kirkkoa. Sitä reunustavat kadut Filíppou, Agnóstou Stratiótou, Olýmpou ja Makedonikís Amýnis.
Agoran rakentaminen alkoi ilmeisesti 100-luvun lopulla. Se rakennettiin varhaisemman agoran paikalle. Tämä agora oli rakennettu varhaisella keisariajalla ensimmäisen vuosisadan eaa. lopulla tai ensimmäisellä vuosisadalla jaa., jolloin Rooman provinsseihin rakennettiin paljon samanlaisia forumeita. Agora toimi kaupungin poliittisena, kaupallisena, yhteiskunnallisena ja uskonnollisena keskuksena. Roomalaiseen tapaan se sijaitsi linnoitetun kaupungin keskellä kahden pääkadun risteyksessä.
Agora oli suorakulmion muotoinen ja sen sivujen pituudet olivat 146 × 97 metriä. Se oli reunustettu kaikilta paitsi pohjoislaidalta stoilla eli pylväshalleilla sekä muilla julkisilla rakennuksilla, mukaan lukien kylpylä ja rahapaja. Agoran itälaidalla oli odeion eli musiikkiteatteri, johon mahtui 2 000–2 500 kuulijaa. Länsilaidan stoaa kutsuttiin Kupariseppien stoaksi, koska siellä työskenteli lukuisia käsityöläisiä. Läheinen Chalkéonin kirkko on saanut nimensä siitä.
Alueen arkeologiset kaivaukset alkoivat vuonna 1966. Nykyisin esiin on kaivettu lähinnä alueen itä- ja etelälaidan rakennusten raunioita.
Galeriuksen kaari

Galeriuksen kaari () on Thessalonikissa Kreikassa sijaitseva roomalaisaikainen kaari. Se on yksi Thessalonikin maamerkeistä ja sijaitsee kaupungin keskustassa Egnatía- ja Dimitríou Goúnari -katujen risteyksessä. Kaari tunnetaan kaupungissa myös nimellä "Kamára" (Καμάρα, ”Kaari”).
Kaari on rakennettu 200-luvun lopussa tai 300-luvun alussa. Sen rakennutti keisari Galerius, josta kaari on saanut myös nimensä. Rakentamisella juhlistettiin Galeriuksen voittoa Sassanidien Persiasta vuonna 297. Kaari oli osa suurempaa rakennuskokonaisuutta, johon kuuluivat myös muun muassa Galeriuksen palatsi, Rotunda ja hippodromi. Kaaren tarkoitus oli yhdistää palatsi kaaren ali kulkeneeseen tiehen.
Kaaressa oli kahdeksan pylvästä, jotka muodostivat kolme kaarta. Kaarista keskimmäinen oli suurin ja sen leveys oli 9,7 metriä ja korkeus 12,5 metriä. Sitä reunustaneet neljä pylvästä kannattivat kupolin muotoista kattoa. Keskimmäisen kaaren kummallakin puolella oli pienemmät kaaret, joiden kummankin leveys oli 4,8 metriä ja korkeus 6,5 metriä. Nykyisin alkuperäisestä kahdeksasta pylväästä on jäljellä kolme, ja kaarista kaksi eli suurin ja toinen pienemmistä. Kaari oli koristeltu reliefeillä, jotka esittivät Galeriuksen sotavoittoja ja niiden juhlintaa sekä Roomaa tuolloin hallinnutta tetrarkiaa (Galerius, Diocletianus, Maximianus ja Constantius). Koristelusta osa on säilynyt.
Galeriuksen palatsi

Galeriuksen palatsi () oli roomalaisaikainen palatsi Thessalonikissa Kreikassa. Sen arkeologinen alue sijaitsee kaupungin keskustassa.
Palatsi rakennettiin noin vuonna 300. Sen rakennutti keisari Galerius, joka oli yksi Rooman tetrarkian keisareista ja piti Thessalonikia hallintopaikkanaan. Palatsi liittyi suurempaan rakennuskokonaisuuteen, johon kuuluivat myös muun muassa niin kutsutut Rotunda ja Galeriuksen kaari sekä hippodromi.
Palatsista on kaivettu esiin merkittävä osa Plateía Navarínou ja Dimitríou Goúnari -katujen alueella. Löydöksiin kuuluu muun muassa mosaiikkilattioin koristettuja huoneita, peristyylipiha sekä suurikokoisia seinien osia. Alueen lounaisosassa on suuri kahdeksankulmainen rakennus, jonka halkaisija on noin 30 metriä. Sitä käytettiin joko temppelinä tai jonkinlaisena valtaistuinsalina. Palatsin itäpuolella oli 400–500 metriä pitkä hippodromi, jota ei kuitenkaan ole kaivettu esiin. Siitä on kuitenkin tehty joitakin löydöksiä.
Raunioita on kunnostettu vuodesta 1994.
Lankjärvi

Lankjärvi tai myös Langjärvi on Varsinais-Suomessa Laitilan Soukaisten kylässä sijaitseva järvi, joka kuuluu Sirppujoen vesistöön.
Maantiede.
Järven pinta-ala on 24 hehtaaria ja se on 1,6 kilometriä pitkä ja 200 metriä leveä. Järven muoto on pitkä, kapea ja hieman kaareva. Siihen laskee neljä metsäojaa ja yksi pelto-oja. Järven luusua sijaitsee järven etelärannalla, josta saa alkunsa 3,8 kilometriä pitkä laskuoja, joka alkaa Pollinkurkunojana ja jatkaa alempana Pihajokena ja yhtyy lopulta Sirppujokeen Laitilan pohjoispuolella.
Järvellä on 4,4 kilometriä rantaviivaa ja sen ranta on pääosin kallio- ja moreenipohjaista metsämaastoa. Rannoille on rakennettu runsaasti loma-asuntoja, joille johtaa tiet Laitilasta. Lankjärvellä on yleinen uimaranta.
Historia.
Vuoden 1855–1856 Kalmbergin kartastossa järven nimeksi kirjoitettiin "Pitkäjärvi". Se oli kartan mukaan tuolloin asumaton järvi.
Aksel Hennie

Aksel Hennie (s. 29. lokakuuta 1975 Oslo) on norjalainen näyttelijä, ohjaaja ja käsikirjoittaja.
Vuonna 2005 Hennie sai parhaan ohjauksen Amanda-palkinnon elokuvasta "Uno".
Profeetta Elian kirkko (Thessaloniki)

Profeetta Elian kirkko () on bysanttilaisaikainen kirkko Thessalonikissa Kreikassa. Se kuuluu Thessalonikin varhaiskristillisiin ja bysanttilaisiin muistomerkkeihin, jotka ovat Unescon maailmanperintökohde.
Kirkko on rakennettu 1300-luvun jälkimmäisellä puoliskolla varhaisempien bysanttilaisen ajan rakennusten paikalle niiden tuhouduttua vuonna 1342. Se on kunnostettu vuosina 1956–1961. Kirkko sijaitsee kukkulalla Thessalonikin Áno Pólissa (Yläkaupunki). Ristinmuotoinen, kupolilla varustettu kirkko on rakennettu athosvuoren kirkkojen tyyliin ja sen koristelussa on muun muassa serbialaisen koulukunnan ikonografian vaikutteita.
Pyhien apostolien kirkko (Thessaloniki)

Pyhien apostolien kirkko () on bysanttilaisaikainen kirkko Thessalonikissa Kreikassa. Se kuuluu Thessalonikin varhaiskristillisiin ja bysanttilaisiin muistomerkkeihin, jotka ovat Unescon maailmanperintökohde.
Kirkko on rakennettu vuonna 1310. Se oli alun perin Neitsyt Marialle omistetun luostarin pääkirkko ("katholikon"). Rakennus muutettiin osmanivallan aikana moskeijaksi ja sen seinämaalaukset peitettiin. Maalausten kunnostus suoritettiin vuosina 1926–2002. Malliltaan kirkko on risti neliössä.
Pyhän Katariinan kirkko (Thessaloniki)

Pyhän Katariinan kirkko () on bysanttilaisaikainen kirkko Thessalonikissa Kreikassa. Se kuuluu Thessalonikin varhaiskristillisiin ja bysanttilaisiin muistomerkkeihin, jotka ovat Unescon maailmanperintökohde.
Kirkko on rakennettu vuonna 1320. Rakennus toimi osmanivallan aikana moskeijana ja tunnettiin nimellä Yakup Pashan moskeija. Kirkkorakennus kunnostettiin vuosina 1946–1951. Kirkko sijaitsee Thessalonikin Áno Pólin (Yläkaupunki) luoteislaidalla. Se on koristeltu makedonialaista koulukuntaa edustavilla seinämaalauksilla.
N-metyyliformanilidi

N-metyyliformanilidi (C8H9NO) on aromaattinen amideihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Huoneenlämpötilassa se on väritöntä nestettä. Yhdistettä käytetään orgaanisissa synteeseissä.
Valmistus ja käyttö.
N-metyyliformanilidia valmistetaan tyypillisesti hyvällä, noin 93–97, saannolla N-metyylianiliinin ja muurahaishapon välisellä reaktiolla. Yhdistettä voidaan valmistaa myös hapettamalla N,N-dimetyylianiliinia mangaanidioksidilla.
N-metyyliformanilidia käytetään orgaanisissa synteeseissä. Yhdistettä voidaan käyttääs aromaattisten aldehydien valmistamiseen fosforyylikloridin kanssa Vilsmeier–Haack-reaktiolla ja lisäksi yhdiste muodostaa aldehydiejä reagoidessaan eräiden organometallireagenssien kuten Grignard-reagenssien ja organolitiumyhdisteiden kanssa. N-metyyliformamidia voidaan käyttää myös heterosyklisten yhdisteiden, kuten N-metyylikinoliniumsuolojen, valmistamiseen sen ja karbonyyliyhdisteiden tai enoliesterien välisellä reaktiolla.
Pyhän Nikolaos Orfanoksen kirkko

Pyhän Nikolaos Orfanoksen kirkko () on bysanttilaisaikainen kirkko Thessalonikissa Kreikassa. Se kuuluu Thessalonikin varhaiskristillisiin ja bysanttilaisiin muistomerkkeihin, jotka ovat Unescon maailmanperintökohde.
Kirkko on rakennettu noin vuonna 1310–1320. Se oli alun perin Vlatádeksen luostarin alaisuudessa ja sen nimi liittyy joko kirkon alkuperäiseen rakennuttajaan tai Pyhän Nikolaoksen rooliin leskien ja orpojen suojelijana. Kirkko ja luostari oli toiminnassa läpi osmanivallan ajan. Kirkko on koristeltu lukuisin seinämaalauksin. Ne löydettiin ja kunnostettiin vuosina 1957–1960.
Pyhän Panteleimonin kirkko (Thessaloniki)

Pyhän Panteleimonin kirkko () on bysanttilaisaikainen kirkko Thessalonikissa Kreikassa. Se kuuluu Thessalonikin varhaiskristillisiin ja bysanttilaisiin muistomerkkeihin, jotka ovat Unescon maailmanperintökohde.
Kirkko on rakennettu 1200-luvun lopulla ja omistettu Pyhälle Panteleimonille. Se kuului alun perin Panagía Perivléptoksen (”Kaiken näkevän Neitsyt Marian”) luostariin, joka tunnettiin myös nimellä Isä Iisakin luostari. Kirkko sijaitsee aivan Thessalonikin keskustassa lähellä Rotundaa. Osmanivallan aikana noin vuonna 1568–1571 rakennus muutettiin moskeijaksi, ja se tunnettiin nimellä Ishakiyen moskeija (”Iisakin moskeija”). Kirkko on malliltaan risti neliössä. Kirkon alkuperäisistä seinämaalauksista on säilynyt osia.
Rotunda (Thessaloniki)

Rotunda ( tai "Rotónda") on roomalaisaikainen rakennus Thessalonikissa Kreikassa. Se on toiminut muun muassa kirkkona bysanttilaisella ajalla. Rakennus kuuluu Thessalonikin varhaiskristillisiin ja bysanttilaisiin muistomerkkeihin, jotka ovat Unescon maailmanperintökohde.
Rotunda on Thessalonikin vanhin säilynyt rakennus. Se valmistui keisari Galeriuksen aikana noin vuonna 306. Se rakennettiin alun perin joko Galeriuksen mausoleumiksi tai Zeuksen temppeliksi, mutta sitä ei koskaan käytetty sellaisena. Rakennus oli osa laajempaa arkkitehtoonista kokonaisuutta, johon kuuluivat myös muun muassa Galeriuksen palatsi, hippodromi sekä niin kutsuttu Galeriuksen kaari. Kristinuskon tultua valtionuskonnoksi rakennuksesta tehtiin kirkko joko 300-luvun lopulla tai 400-luvun puolessa välissä, riippuen siitä miten sen mosaiikit ajoitetaan. Samalla rakennukseen tehtiin suuria muutoksia. Kirkko omistettiin Pyhälle Yrjölle. Se toimi myös "Martyriumina", jossa säilytettiin marttyyrien pyhäinjäännöksiä.
Osmanivallan aikana rakennus toimi moskeijana vuodesta 1590 tai 1591. Tuolloin siihen liitettiin minareetti ja sen mosaiikit peitettiin. Rakennus on vaurioitunut maanjäristyksissä vuosisatojen aikana, muun muassa 600-luvulla sekä vuonna 1978. Nykyään rakennus on museoitu.
Rotunda on nimensä mukaisesti rotunda eli ympyränmuotoinen rakennus. Sen pohjakaava on ympyrä ympyrässä. Rakennuksen halkaisija on 24,5 metriä ja suurin korkeus 29,8 metriä. Seinien paksuus on suurimmillaan 6,3 metriä. Kirkon mosaiikeista on säilynyt vain osia. Mosaiikkien yleisenä teemana vaikuttaa ollen Kristuksen toinen tuleminen. Apsiksen seinämaalaukset esittävät Kristuksen taivaaseenastumista. Rakennuksen yhteydessä oleva minareetti on Thessalonikin ainoa säilynyt.
Vapahtajan kirkko (Thessaloniki)

Vapahtajan kirkko (, ”Kaikkivaltiaan Vapahtajan Kristuksen kirkko”) eli "Kristuksen kirkastumisen kirkko" (Ναός Μεταμόρφωσης Σωτήρος, "Naós Metamórfosis Sotíros") on bysanttilaisaikainen kirkko Thessalonikissa Kreikassa. Se kuuluu Thessalonikin varhaiskristillisiin ja bysanttilaisiin muistomerkkeihin, jotka ovat Unescon maailmanperintökohde.
Kirkko on rakennettu noin vuonna 1350. Se on ollut alun perin omistettu Neitsyt Marialle ja siitä löydetyistä haudoista päätellen se on saattanut olla alun perin hautamuistomerkki. Kirkko omistettiin myöhemmin Kristuksen kirkastumiselle. Osmanivallan aikana kirkkoa ei muutettu moskeijaksi monien muiden kaupungin kirkkojen tavoin.
Pienikokoinen kirkko sijaitsee Thessalonikin keskustassa Egnatía- ja Palaión Patrón Germanoú -katujen risteyksessä lähellä Galeriuksen kaarta. Kirkko oli alun perin malliltaan neliönmuotoinen kahdeksankulmaisella kupolilla varustettu kirkko. Sen länsipään nartheks lisättiin vuonna 1936. Kirkon seinämaalaukset on tehty noin vuosina 1350–1370. Ne esittävät muun muassa Kristuksen taivaaseenastumista sekä Neitsyt Mariaa apostolien seurassa.
Vlatádeksen luostari

Vlatádeksen luostari () on bysanttilaisaikainen ortodoksinen luostari Thessalonikissa Kreikassa. Se kuuluu Thessalonikin varhaiskristillisiin ja bysanttilaisiin muistomerkkeihin, jotka ovat Unescon maailmanperintökohde.
Luostari on perustettu noin vuonna 1351–1354. Vanhin maininta luostarista on vuodelta 1400 nimellä Pantokratorin (Kaikkivaltiaan) luostari. Nykyinen nimi, monikkomuoto Vlatádes, viittaa sen kahteen perustajaan, jotka olivat Dorotheos ja Markos Vlat(t)is. Nykyisin luostari kunnioittaa perustajana Anna Palaiologinaa ja Andronikos III:ta, koska se perustettiin näiden luvalla. Luostari sijaitsee Thessalonikin Áno Pólissa (Yläkaupunki) lähellä Heptapyrgionin linnoitusta. Legendan mukaan paikka on sama, jossa apostoli Paavali olisi opettanut ollessaan kaupungissa.
Luostari jatkoi toimintaansa keskeytyksettä läpi osmanivallan ajan, vaikkakin sen kirkko ilmeisesti muutettiin joksikin aikaa moskeijaksi 1400-luvun alussa. 1500-luvun alussa luostarissa säilytettiin Gregorios Palamaksen pyhäinjäännöksiä, kunnes ne siirrettiin Pyhän Gregorios Palamaksen katedraaliin. Nykyään Vlatádeksen luostari on kaupungin ainoa bysanttilaisaikainen luostari, joka on edelleen käytössä.
Jukka Hiltunen

Jukka Hiltunen (s. 16. huhtikuuta 1965 Jyväskylä, Suomi) on suomalainen näyttelijä. Hän on opiskellut näyttelijäntyötä Tanskassa.
"Häräntappoase"-televisiosarjassa uransa aloittanut Hiltunen esiintyi vuonna 2002 Danny Boylen scifikauhuelokuvassa "28 päivää myöhemmin", ja pääsi käyttämään muuten englanninkielisen elokuvan loppukohtauksessa suomea.
Neil Taylor

Neil John Taylor (s. 7. helmikuuta 1989 St Asaph) on walesilainen jalkapalloilija, joka on urallaan edustanut Englannin sarjoissa pelaavia Wrexhamia, Swansea Cityä ja Aston Villaa. Englannin Valioliigassa hän on pelannut 146 ottelua. Vasenjalkainen Taylor on pelipaikaltaan vasen laitapuolustaja. Hän on pelannut Walesin maajoukkueessa vuosina 2010–2019.
Ura.
Seurajoukkueura.
Taylorin kasvattajaseura on Wrexham FC, jonka edustusjoukkueessa konferenssissa ja Kakkosliigassa hän pelasi vuosina 2007–2010. Otteluita kertyi yhteensä 75 ja maaleja kolme.
Heinäkuussa 2010 Taylor siirtyi Mestaruussarjan Swansea Cityyn, joka nousi Taylorin ensimmäisen kauden päätteeksi korkeimmalle sarjatasolle Valioliigaan. Taylor debytoi Valioliigassa elokuussa 2011 Wigan Athleticia vastaan. Ensimmäisellä Valioliiga-kaudellaan hän pelasi 36 ottelua. Taylor voitti Swansean kanssa kaudella 2012–2013 Liigacupin ja joukkue sai tämän myötä kaudeksi 2013–2014 paikan Eurooppa-liigaan, jossa Taylor pelasi neljä ottelua.
Tammikuussa 2017 Taylor siirtyi Aston Villan joukkueeseen. Hän pelasi mestaruussarjassa 14 ottelua kevätkaudella 2017, 29 ottelua kaudella 2017–2018 sekä 31 ottelua ja lisäksi neljä nousukarsintaottelua kaudella 2018–2019. Valioliigassa hän pelasi 14 ottelua kaudella 2019–2020 ja yhden ottelun kaudella 2020–2021.
Maajoukkueura.
Taylor on edustanut Walesia nuorten tasolla alle 17-, alle 19- ja alle 21-vuotiaissa. Debyytti Walesin jalkapallomaajoukkueessa tapahtui toukokuussa 2010 ystävyysottelussa Kroatiaa vastaan. Hän pelasi EM-kilpailuissa 2016 täydet minuutit välieriin edenneen Walesin kaikissa kuudessa ottelussa. Hän on pelannut Walesin maajoukkueessa kaikkiaan 43 ottelua ja tehnyt niissä yhden maalin. Vuonna 2012 Taylor kuului Ison-Britannian joukkueeseen kesäolympialaisissa Lontoossa pelaten kaikissa joukkueen neljästä ottelusta.
Muuta.
Halutessaan Taylor olisi voinut edustaa Walesin sijaan Intiaa. Hänelle avautui tuo mahdollisuus, sillä hänen äitinsä on syntynyt Kalkutassa, Intiassa.
Oksprenololi

Oksprenololi ("Trasicor") on beetasalpaaja. Se on lääke, jota käytetty sydän- ja verisuonisairauksiin. Vaikutustyypiltään oksprenololi on epäselektiivinen. Lääkettä on ollut saatavilla 20, 40 ja 80 mg vahvuisina lääketableteina sekä infuusioliuoksen kuiva-aineena (2 mg/lääkeampulli), joka annetaan iv.-muodossa tiputuksena. Lääkeainetta on valmistanut "Ciba"-yhtiö, myöhemmin valmistajan nimeksi on tullut "Ciba-Geigy".
Oksprenololin kemiallinen kaava on C15H23NO3, moolimassa 265,348 g/mol ja CAS-numero 6452-71-7.
Oksprenololin käyttöindikaatiot eli hoitoaiheet ovat: