tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Venäläinen ruletti

Venäläinen ruletti on alkujaan kaksintaistelutapa mutta myös uhkapeli, jota pelataan asettamalla yksi tai useampi patruuna revolverin panosrumpuun eli rullaan, minkä jälkeen rullaa pyöräytetään ja hana viritetään katsomatta panoksen paikkaa. Sen jälkeen piippu suunnataan omaa päätä kohti ja vedetään liipaisimesta.
Kaksintaistelussa perusteena oli, että koska vainaja oli ampunut itsensä, ei muita asiaan osallisia voitu rangaista.
Kun rullassa on vain yksi patruuna, mahdollisuus osua patruunan kohdalle on 1: "n", missä "n" on rullan sylintereiden lukumäärä. Kuusisylinterisessä mahdollisuus on siis 1/6 eli ~ 16,7 %.
Myös aseen mekaniikka vaikuttaa mahdollisuuksiin. Hyvin pyörivä rulla, jossa on yksi patruuna, noudattaa painovoiman lakeja: painava patruuna vaikuttaa siihen, että rulla voi pysähtyä useimmin siten, että patruuna on rullan alaosassa pysähtyessään, täten parantaen pelaajan mahdollisuuksia – mutta vain, jos rullan annetaan pyöriä vapaasti pysähtymiseen asti.
Venäläinen ruletti tuli suurelle yleisölle tunnetuksi elokuvasta "Kauriinmetsästäjä". Elokuva innoitti monia ihmisiä kokeilemaan venäläistä rulettia kohtalokkain seurauksin.
Käsitteenä venäläinen ruletti esiintyi tiettävästi ensimmäisen kerran vuonna 1937 amerikkalaisessa aikakauslehdessä julkaistussa novellissa, jossa venäläinen kersantti kertoo siitä. Erilaisista tarinoista huolimatta ei ole näyttöä, että peli olisi todellisuudessa ollut erityisen tunnettu tai pelattu juuri Venäjällä.
Suomalainen esiintyvä taiteilija Aimo Leikas kuoli venäläiseen rulettiin esiintyessään tempussa, jossa revolveriin ladattiin satunnaisesti paukkupatruunoita ja oikeita patruunoita.
Puhekielessä riskialtista toimintaa verrataan monesti venäläiseen rulettiin, vaikka riskin toteutumisen todennäköisyys olisi täysin erilainen kuin venäläisessä ruletissa.
Eusébio

Eusébio da Silva Ferreira (25. tammikuuta 1942 Lourenço Marques, Portugalin Itä-Afrikka – 5. tammikuuta 2014 Lissabon, Portugali) oli portugalilainen jalkapalloilija. Paremmin hänet tunnetaan taiteilijanimellään Eusébio. Hän pelasi suurimman osan urastaan portugalilaisessa Benficassa. Eusébio valittiin vuonna 1965 vuoden eurooppalaiseksi jalkapalloilijaksi. Vuoden 1966 jalkapallon MM-kisoissa hänet valittiin turnauksen parhaaksi pelaajaksi, ja hän voitti myös turnauksen maalikuninkuuden.
Ura seurajoukkueissa.
Eusébio syntyi Lourenço Marquesissa (nykyään Maputo) Mosambikissa, joka silloin oli vielä Portugalin siirtomaa. Hän liittyi teini-ikäisenä paikalliseen Sporting Club de Lourenço Marquesiin. Mosambikista Eusébio siirtyi Benficaan vuonna 1961 puoliksi sattumalta. Benfican silloinen valmentaja Béla Guttmann kuuli hänestä sattumalta parturissa brasilialaisen São Paulon valmentajalta, joka oli nähnyt Eusébion Afrikassa käydessään. Tämän jälkeen Guttmann hankki hänet salaa Benficaan, sillä Eusébion seura oli kilpailevan Sporting Lissabonin yhteistyöseura.
Eusébio murtautui nopeasti Benfican kokoonpanoon ja sai lempinimet ”Musta helmi” ja ”Musta pantteri”. Hän oli mukana voittamassa seuralle toista peräkkäistä Euroopan cupia 1962. Hän teki 5–3 päättyneessä finaalissa kaksi maalia. Benfica eteni vielä tämän jälkeen finaaliin 1963, 1965 ja 1968, mutta hävisi ne kaikki. 1960-luvulla Eusébiota kehuttiin usein maailman toiseksi parhaaksi jalkapalloilijaksi Pelén jälkeen. Benfican riveissä Eusébio pelasi aina vuoteen 1975 asti. Sinä aikana hän voitti Benficassa 11 Portugalin mestaruutta ja pelasi 301 liigaottelua, joissa hän teki 317 maalia. Niiden lisäksi pelasi lukuisia otteluita Euroopassa ja kansallisissa cupeissa. Kaikkiaan hänen saldonsa Benficassa oli 727 maalia 715 ottelussa.
Benfican jälkeen Eusébio pelasi useissa eri joukkueissa vuosina 1975–1979. North American Soccer Leaguessa hän pelasi kolmessa eri joukkueessa – Boston Minutemenissä, Toronto Metros-Croatiassa ja Las Vegas Quicksilverissä. Lisäksi hän teki lyhyet vierailut myös meksikolaiseen CF Monterreyhin ja portugalilaisiin SC Beira-Mariin sekä União Tomariin. Eusébio päätti uransa New Jersey Americansissa vuonna 1979.
Ura maajoukkueessa.
Eusébio nousi Portugalin maajoukkueeseen 1961. Vuoden 1966 jalkapallon MM-kisoissa hän johdatti Portugalin aina välieriin, jonka se hävisi Englannille niukasti 2–1. Eusébio valittiin turnauksen parhaaksi pelaajaksi ja hän oli myös kisojen paras maalintekijä 9 maalilla. Portugali voitti MM-pronssia voittamalla Neuvostoliiton 2–1 ottelussa, jossa Eusébio teki ensimmäisen maalin. Vuoden 1966 kisojen jälkeen Portugali ei enää päässyt arvokisoihin ennen Eusébion maajoukkueuran päättymistä 1973. Hän pelasi yhteensä 64 maaottelua, joissa hän teki 41 maalia.
Pelaajauran jälkeen.
Uran jälkeen Eusébio sai useita huomionosoituksia. Hänet äänestettiin 1900-luvun yhdeksänneksi parhaaksi pelaajaksi IFFHS:n äänestyksessä, ja Pelé nimesi hänet FIFA 100 -listalle 2004. Portugalin jalkapalloliitto valitsi hänet Portugalin "Kultaiseksi pelaajaksi" UEFA:n 50-vuotisjuhlien yhteydessä.
Vuoden 1956 kesäolympialaisten mitalitaulukko

Vuoden 1956 kesäolympialaisissa oli mukana urheilijoita 67 maasta, ja he kilpailivat 145 tapahtumassa. Mitalitaulukon ensimmäinen oli Neuvostoliitto.
XMM-Newton

XMM-Newton on ESAn röntgensatelliitti, eli se on röntgenalueen avaruusteleskooppi. Lyhenne "XMM" ("X-ray Multi-Mirrors") oli ennen laukaisua käytössä niin pitkään, että sekin on tälle avaruuslennolle vakiintunut nimi.
Satelliitti laukaistiin 10. joulukuuta 1999 Ariane 5 -kantoraketilla (lento numero 504 eli neljäs Ariane 5-laukaisu) ESAn tukikohdasta Etelä-Amerikasta Guyanan avaruuskeskuksesta.
Satelliitti.
Satelliittin rata on soikea: perigeumi on 8 549,4 kilometriä ja apogeumi 112 568,1 kilometriä. Satelliitti kiertää Maan kahdessa vuorokaudessa, josta satelliitti joutuu viettämään kahdeksan tuntia van Allenin vyöhykkeen sisällä. Satelliitti menee tarvittaessa suojatilaan säteilyvyöhykkeiden sisällä. Röntgenmittaukset tehdään radan apogeumissa, ja data lähetetään Maahan perigeumissa.
Satelliitin massa oli laukaisuhetkellä 3 760 kg, josta 530 kg oli radankorjaukseen ja asennonsäätöön käytettävää ajoainetta. Satelliitin korkeus on 10 metriä. Tästä röntgenteleskooppi on 7,5 metriä pitkä. Rungon suurin läpimitta 4 x 4 metriä. Aurinkopaneelien kärkiväli on 16 metriä. Ne tuottavat 1 600 wattia sähköä tehtävän lopussa, jolloin aurinkokennojen tehokuus on laskenut. Satelliitti on kolmiakselistabiloitu.
Tieteellinen tavoite.
Röntgensäteitä ei voida fokusoida linssien tai peilipinnan avulla, koska säteet läpäisevät peilimateriaalin. Kun röntgensäde törmää metallipintaan hyvin loivassa kulmassa (muutama aste), se kimpoaa pinnasta. Säteet voidaan fokusoida, ja täten detektorille saadaan riittävä määrä röntgensäteilyä mittausta varten. Kokoavan peilipinnan alan tulee olla hyvin suuri. XMM:n kukin peili koostuu 58 sisäkkäisestä hyvin loivasti kaareutuvasta putkimaisesta peilistä. Satelliitilla tutkitaan syvän taivaan röntgenlähteitä. XMM-satelliitissa on 30 cm näkyvän valon kaukoputki, jolla kuvataan samoja kohteita kuin röntgenteleskoopeilla.
XMM:n teleskoopit suunniteltiin ja rakennettiin saksalaisten Carl Zeissin ja Kayser-Threden sekä italialaisen Media Larion yhteistyönä. Niiden maanpäälliset testit suoritti Max Planck -instituutti. Teleskoopin kantava runko valmistettiin Suomessa Patrian tehtaalla Kuorevedellä. Se on suurin siviilisatelliitin hiilikuiturakenne.
Benelux

Benelux-maat on Euroopassa sijaitseva talousliitto, joka käsittää Alankomaiden, Belgian ja Luxemburgin valtiot. Nämä kolme pinta-aloiltaan pientä valtiota sijaitsevat Saksan pohjoisosan länsipuolella ja Ranskan pohjoispuolella. Lännessä ja pohjoisessa alue rajoittuu Pohjanmereen.
Benelux-nimitys tulee valtioiden alkukirjaimista (België, Nederland, Luxembourg). Benelux-maat perustivat tulliliiton vuonna 1947 ja talousyhteisön ("The Benelux Economic Union, Union Économique Benelux") vuonna 1960, jo ennen Euroopan unionin ja sen edeltäjien perustamista edistämään pääoman, työvoiman, palveluiden ja tuotteiden vapaata liikkumista jäsenmaiden alueella. Benelux-mailla on useita yhteistyöelimiä, kuten parlamenttien välinen neuvosto () ja oikeisistuin () . Kaikki Benelux-maat ovat sekä Euroopan unionin että Naton perustajajäseniä.
Britteinsaaret

Britteinsaaret (engl. "British Isles") on saaristo Euroopan luoteisosassa. Sen suurimpia saaria ovat Iso-Britannia ja Irlanti. Saarilla sijaitsevat Yhdistyneen kuningaskunnan ja Irlannin tasavallan valtiot.
Nimitys Irlannissa.
Nimeä "British Isles" (’Britteinsaaret’) ei suvaita Irlannissa, koska se viittaa aikoihin, jolloin Irlanti oli Britannian siirtomaa, eivätkä irlantilaiset halua, että heidät samaistetaan britteihin. Irlannin Lontoossa oleva suurlähetystö kehottaa olemaan käyttämättä nimitystä. Sen sijasta käytetään Irlannissa vaihtoehtoisina niminä nimityksiä "British and Irish Isles" ("Britannian ja Irlannin saaret") tai "Britain and Ireland" ("Britannia ja Irlanti") tai "Atlantic Archipelago" ("Atlantin saaristo") akateemisissa piireissä.
Benoît Mandelbrot

Benoît B. Mandelbrot (20. marraskuuta 1924 Varsova, Puola – 14. lokakuuta 2010 Cambridge, Yhdysvallat) oli ranskalainen matemaatikko, jonka ansiosta suuri yleisö kiinnostui fraktaaligeometriasta.
Ura.
Mandelbrot syntyi Puolassa mutta asui nuoruutensa Ranskassa, jonne perhe pakeni Hitlerin vainoja 1930-luvulla hänen ollessaan yksitoistavuotias. Hänen perheellään oli akateeminen tausta: äiti oli lääkäri ja setä Szolem Mandelbrot oli kuuluisa pariisilainen matemaatikko, joka opetti hänelle matematiikkaa. Mandelbrot opiskeli sodan jälkeen Ranskassa ja Kaliforniassa ja väitteli tohtoriksi vuonna 1952. Hän aloitti IBM:n tutkijana 1958 ja oli yrityksen palveluksessa vuoteen 1987, jolloin hän jäi eläkkeelle vaikkakin jatkoi yhä uraansa tutkijana ja työskenteli professorina Yalen yliopistossa vuoteen 2005. Hän oli sekä Ranskan että Yhdysvaltojen kansalainen.
Mandelbrot kehitti Gaston Julian matematiikkaa. Hän kehitti fraktaaligeometrian, ja Mandelbrotin joukkona tunnettu fraktaali on nimetty hänen mukaansa. Hän löysi fraktaalit yrittäessään määritellä Britannian rantaviivan pituutta. Hänen tutkimuksensa olivat kaaosteorian kannalta erittäin merkittäviä, vaikkakin jotkut matemaatikot pitivät häntä ”pop-matemaatikkona”. Hänen teorioidensa sovellutuksia ovat esimerkiksi ohjelmat, joilla voi pakata kuvia ja luoda maisemia animaatioihin. Klassikoksi noussut teos "The Fractal Geometry of Nature" ilmestyi 1982.
Mandelbrot vieraili Suomessa syksyllä 1993 ja luennoi Helsingin yliopistossa.
Mandelbrot kuoli haimasyöpään sairaalassa Yhdysvalloissa.
Palkinnot.
Mandelbrot on saanut muun muassa Wolfin palkinnon fysiikassa (1993) ja jaetun Japani-palkinnon (2003).
Coffeeshop

Coffeeshop tarkoittaa Alankomaissa usein kahvilaa, jossa myydään virvokkeiden ja kahvin lisäksi erilaisia kannabistuotteita yksityiseen käyttöön. Ne voivat olla kannabisuutteella kyllästettyjä leivoksia tai joko kakkuja eli ns. space cake tai muita samantyylisiä tuotteita kuten uutteella kyllästettyjä kynttilöitä.
Alankomaiden lainsäädännössä huumeet on luokiteltu mietoihin ja vahvoihin huumeisiin ja mietojen huumeiden myynti sallitaan coffee shopeissa, jotta mietojen huumeiden käyttäjät eivät tulisi kosketuksiin vahvojen huumeiden kanssa. Kunnat voivat kuitenkin erikseen määritellä sallivatko ne coffee shoppeja ja millä ehdoilla.
Ensimmäinen kannabista myyvä coffee shop avattiin Alankomaiden pääkaupunkiin Amsterdamiin 1970-luvulla. Myöhemmin coffee shopien toimintaa on ryhdytty säätelemään toimilupakäytännön avulla.
Alankomaissa laki kieltää kannabistuotteiden myynniin, mutta käytännössä se on mahdollista coffee shopeissa (lakia ei sovelleta niissä, ), kun seuraavat ehdot täyttyvät:
Coffee shopit eivät saa suoranaisesti mainostaa myyvänsä kannabistuotteita, mutta useimmiten kannabistuotteita myyvän coffee shopin tunnistaa Rastafari-symboleista ja värityksestä. Voimassa olevan lain mukaan coffee shopit eivät saa julkaista internetissä listaa myynnissä olevista kannabistuotteista.
"Coffee shop" voi tarkoittaa myös tavallista kahvilaa, erityisesti englanninkielisissä maissa. Alankomaissa vastaava sana on "koffiehuis", "café" puolestaan tarkoittaa baaria.
Kannabiksen myynti muualla maailmassa.
Tanskan Kööpenhaminan Kristianian alueella on ollut kahviloita, jotka myyvät kannabistuotteita. Poliisi kuitenkin sulki näitä paikkoja paljon vuosina 2005–2006. Coloradon osavaltio Yhdysvalloissa laillisti kannabiksen myynnin yli 21-vuotiaille vuoden 2014 alusta.
CHR

CHR, Contemporary Hit Radio tai myös top 40 on musiikkiradioformaatti, joka keskittyy soittamaan ajankohtaisia top 40 -listojen mukaisia hittikappaleita. CHR-radioasemilla ei yleensä soiteta juurikaan vanhoja hittejä, vaan kanavan tarjonta keskittyy uusiin, viimeisen vuoden aikana julkaistuihin kappaleisiin. CHR-asemien kohdeyleisö on nuoret ja nuoret aikuiset (15-30-vuotiaat).
Top 40 -radioformaatin luojana pidetään radioasemayrittäjä Todd Storzia.
Formaatti on tullut 2000-luvulla suosituksi useimmissa länsimaissa.
Erilaisia CHR-formaatteja.
CHR-formaatista on olemassa useita alakategorioita musiikkityylin mukaan jaoteltuna:
On myös olemassa 1980-luvun musiikkia soittavia CHR-asemia.
Claude Jade

Claude Jade, oik. Claude Marcelle Jorré (8. lokakuuta 1948 Dijon, Ranska – 1. joulukuuta 2006 Boulogne-Billancourt, Ranska) oli ranskalainen näyttelijä, joka esiintyi kolmessa François Truffaut’n elokuvassa Christine Darbonina. Hän näytteli uransa aikana sekä elokuvissa että televisiossa ja teatterissa. Koulutuksensa hän oli saanut nimenomaan näyttämötaiteeseen.
Nuoruus ja opiskelu.
Claude Jade syntyi vuonna 1948 Dijonissa. Hänen vanhempansa olivat yliopistoprofessoreita. Jade opiskeli ensin kolme vuotta Dijonin näyttämötaiteen konservatoriossa ja muutti vuonna 1967 Pariisiin, missä hän opiskeli Jean-Laurent Cochet’n ja Mary Marquet’n alaisuudessa.
Ura.
Jade esiintyi Luigi Pirandellon näytelmässä "Enrico IV", kun elokuvaohjaaja François Truffaut löysi tämän. Truffaut valitsi Jaden vuoden 1968 elokuvaansa "Varastettuja suudelmia" Jean-Pierre Léaud’n vastanäyttelijäksi. Sen jälkeen Jade sai roolin Alfred Hitchcockin elokuvasta "Topaz", johon Truffaut oli tätä Hitchcockille kirjeessään suositellut.
Jade palasi 1970-luvulla Truffaut’n Antoine Doinel -elokuvien sarjaan ja Christine Darbonin hahmoon. "Nuori pari" sai ensi-iltansa vuonna 1970 ja "Rakkaus karkuteillä" vuonna 1979. Siitä lähtien Claude Jade soitti amerikkalaisissa, belgialaisissa, italialaisissa, saksalaisissa, japanilaisissa ja myöhemmin Neuvostoliiton elokuvissa. Ranskassa hänen parhaat menestyksensä ovat Manette elokuvassa "Mon oncle Benjamin", Eléonore "Le beateau sur l'herbe", Laura "Les feux de la chandeleur" ja Dominique "Le Pion". Hän pelasi myös paljon televisiossa. Niistä merkittävin oli sarjassa "L’Île aux trente cercueils". Hän näytteli myös Lyonissa Jean Meyerin teatteriseurueessa ja esiintyi muun muassa Jean Giraudoux’n, Henry de Montherlantin, James Joycen ja Jean Racinen näytelmissä.
Jade muutti vuonna 1980 Neuvostoliittoon diplomaattimiehensä Bernard Costen kanssa ja jatkoi uraansa Moskovassa. Hän näytteli bolševikki Inessa Armandia Sergei Jutkevitšin elokuvassa "Lenin Pariisissa" (1980) ja kansainvälisesti tuotetussa vakoiluelokuvassa "Teheran 43" (1981). Pääosa Jaden 1980-luvun rooleista oli televisiossa. Palattuaan Ranskaan Jade näytteli edelleen useissa televisiosarjoissa ja yksittäisissä elokuvissa, kuten Jean-Pierre Mockyn elokuvassa "Bonsoir" (1994).
Jadesta tuli vuonna 1998 Ranskan Kunnialegioonan ritari. Hänen omaelämäkertansa "Baisers envolés" julkaistiin vuonna 2004. Jaden viimeiseksi rooliksi jäi Jacques Rampalin "Célimène et le Cardinal", jota esitettiin Pariisissa ja teatterifestivaaleilla.
Jade kuoli joulukuussa 2006 etäpesäkkeitä lähettäneeseen silmasyöpään. Hän oli jo aiemmin menettänyt silmänsä syövän takia ja käytti muovista tekosilmää "Célimène et le Cardinal" -näytelmässä.
Christopher Lloyd

Christopher Allen Lloyd (s. 22. lokakuuta 1938 Stamford, Connecticut, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan muun muassa television "Taxi"-komediasarjasta sekä "Paluu tulevaisuuteen" -trilogian tohtori Emmett Brownin roolista.
Elämä ja ura.
Lloyd syntyi seitsenlapsisen perheen kuopukseksi vuonna 1938. Hänen isänsä oli asianajaja ja äitinsä laulaja.
Lloyd aloitti näyttelemisen kesäteatterissa 14-vuotiaana. Hän alkoi opiskella näyttelemistä 19-vuotiaana New Yorkissa Sanford Meisnerin opissa. Lloyd teki Broadway-debyyttinsä näytelmässä "Red, White and Maddox".
Esiinnyttyään yli 200 teatterituotannossa Lloyd siirtyi elokuviin ja televisioon. Hänen ensimmäinen elokuvaroolinsa oli mielisairaalan potilas Max Taberina menestyselokuvassa "Yksi lensi yli käenpesän" (1975).
Lloydin muita elokuvarooleja ovat esimerkiksi tohtori Emmett Brown "Paluu tulevaisuuteen" -trilogiassa (1985–1990), klingoni elokuvassa "" (1984), professori Luumu elokuvassa "Cluedo – pelaa henkesi edestä" (1985), Judge Doom elokuvassa "Kuka viritti ansan, Roger Rabbit?" (1988) sekä Fester-eno kahdessa "Addams Family" -elokuvassa (1991 ja 1993). Lloyd on näytellyt elokuvissa ahkerasti vielä 2020-luvullakin.
Sivuosastaan ”Reverend” Jim Ignatowskina television komediasarjassa "Taxi" Lloyd sai Emmy-palkinnon vuosina 1982 ja 1983. Hän sai kolmannen Emmynsä draamasarjasta "Tie Avonleaan" (1992). Lloyd on esiintynyt toistuvassa roolissa myös muun muassa sarjoissa "Granite Flats" ja "12 apinaa". Lloyd on tehnyt myös runsaasti äänirooleja.
Lloydin tavaramerkkejä näyttelijänä ovat pitkä ja laiha ulkomuoto, käheä ääni ja liioitellut kasvonilmeet.
Lloyd on ollut viisi kertaa naimisissa. Hän on harrastanut pyöräilyä ja vaeltamista.
Calvin Coolidge

John Calvin Coolidge, Jr. (4. heinäkuuta 1872 – 5. tammikuuta 1933) oli Yhdysvaltain 30. presidentti (1923–1929).
Presidentti Warren G. Hardingin odottamattoman kuoleman jälkeen Coolidge nousi varapresidentin paikalta presidentiksi elokuussa 1923 ja joutui saman tien skandaalien keskelle, mutta selvisi niistä varsin hyvin. Seuraavissa vaaleissa vuonna 1924 hänet valittiin presidentiksi.
Coolidge oli ensimmäinen presidentti, joka käytti uutta keksintöä – radiota – hyväkseen. Hän oli ensimmäinen presidentti, jonka virkaanastujaistilaisuus radioitiin, ja ensimmäinen, joka piti poliittisen puheen radiossa ja puhui Valkoisesta talosta.
Coolidge oli viimeinen Yhdysvaltain presidentti, joka ei puuttunut talouden kulkuun vaan antoi markkinoiden toimia säätelemättä. Hänen kaudellaan koettiin suuri talouskasvu ("Roaring Twenties"), joka päättyi pian hänen virkakautensa jälkeen suureen lamaan. Myöhemmin on käyty väittelyä siitä, olisiko aktiivisempi talouspolitiikka voinut estää suuren laman, mutta 1920-luvulla juuri kukaan ei nähnyt ennalta tulevaa katastrofia.
Coolidgen lempinimi oli "Hiljainen Cal" (eng. "Silent Cal"), koska hän "ei pitänyt" puheäänestään. Erään kertomuksen mukaan eräs Valkoisen talon päivälliskutsuille osallistunut vieras oli lyönyt vetoa siitä, että hän saisi Coolidgen sanomaan vähintään kolme sanaa aterian aikana. Kun Coolidge kuuli tästä, hän sanoi vieraalle vain: "Sinä häviät" ("You lose").
Coolidge on toistaiseksi ainoa Yhdysvaltain presidentti, joka on syntynyt maansa itsenäisyyspäivänä.
Dynastia (täsmennyssivu)

Dynastia voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Deep Impact (elokuva)

Deep Impact on Mimi Lederin ohjaama katastrofielokuva vuodelta 1998. Melodramaattisessa elokuvassa maapalloa uhkaa kaiken elämän maan päällä tuhoava komeetta. Robert Duvallin näyttelemän veteraaniastronautin johtama sukkulamiehistö lähetetään räjäyttämään komeetta.
Elokuva perustuu löyhästi tieteiskirjailija Arthur C. Clarken romaaniin "Jumalan moukari".
David Duchovny

David William Duchovny (laus. , s. 7. elokuuta 1960 New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on näytellyt muun muassa televisiosarjassa "Salaiset kansiot" FBI-agentti Fox Mulderia. "Salaisista kansioista" on tehty myös kaksi elokuvaa, joista uudempi ("") sai ensi-iltansa vuonna 2008. Ennen "Salaisia kansioita" Duchovnyn tunnetuin rooli oli "Twin Peaks" -televisiosarjassa, jossa hän esitti transvestiittia DEA:n agenttia. "Salaisten kansioiden" jälkeen Duchovny.on näytellyt muun muassa pääosaa televisiosarjassa "Californication".
Yksityiselämä.
David Duchovny meni naimisiin Téa Leonin kanssa vuonna 1997. Heillä on kaksi lasta, tytär ja poika. Vuoden 2008 elokuussa Duchovny hakeutui vieroitushoitoon seksiriippuvuutensa takia. Duchovnyn ja Leonin avioero astui voimaan heinäkuussa 2014.
Kirjat.
Duchovnylta julkaistiin kirja "Holy Cow: A Modern Day Fairy Tale" helmikuussa 2015. Duchovnyn mukaan kirja on satu aikuisille ja lapsille, ja se kertoo Elsie Bovary -nimisestä lehmästä, joka ystävystyy juutalaisen Shalom-sian ja iPhonea käyttävän Tom-kalkkunan kanssa. Eläimet kiertävät maailmaa ja saavat aikaan rauhan Israelin ja Palestiinan välille. Suomeksi se ilmestyi helmikuussa 2016 nimellä "Pyhä lehmä" (Like).
Duchovnyn seuraava kirja oli "Bucky F*cking Dent", joka julkaistiin marraskuussa 2017.
Toukokuussa 2018 ilmestyi Duchovnyn kolmas kirja, "Miss Subways".
Helmikuussa 2021 julkaistiin Duchovnyn neljäs kirja, "Truly Like Lightning".
Syyskuussa 2021 julkaistiin Duchovnyn viides kirja, "The Reservoir".
Direct Connect

Direct Connect on tiedostojen vaihto-ohjelma, joka perustuu chat-huoneiden tapaisiin 'hubeihin'. Hubeissa käyttäjät voivat chattailla, selata toistensa tiedostoja ja jakaa tai vaihtaa niitä keskenään. Direct Connect luokitellaan P2P-ohjelmaksi (Peer to Peer), koska sillä voidaan siirtää myös tiedostoja suoraan tietokoneelta toiselle. Hubeilla on usein sisäänpääsyvaatimuksia, joilla varmistetaan että käyttäjillä on tarpeeksi jaettavia tiedostoja. Nämä vaatimukset ovat yleensä gigatavuluokkaa.
Alkuperäinen Direct Connect -ohjelma oli Jon Hessin kirjoittama "NeoModus Direct Connect". Sille vaihtoehtoinen suosittu ohjelma on DC++. Se tarjoaa enemmän toimintoja, kuten mahdollisuuden kytkeytyä useampaan hubiin samanaikaisesti ja tehokkaamman käyttöliittymän.
Eteläiset dynastiat

Eteläiset dynastiat (南朝 [nán cháo]) hallitsivat osaa Kiinasta 420–589. Ajanjaksoa kutsutaan Pohjoisten ja eteläisten dynastioiden kaudeksi, sillä samaan aikaan Kiinan pohjoisosia hallitsivat Pohjoiset dynastiat.
Eteläiset dynastiat olivat:
Chen-dynastia

Chen-dynastia (陳 (yksinkertaistetuin merkein 陈) [chén]) hallitsi osaa Etelä-Kiinasta 557–589. Chen-dynastia oli yksi Eteläisistä dynastioista.
Muut Eteläiset dynastiat olivat:
Chen-dynastia oli heikkojen sotilasjohtajien hallintoa. Sen valloitti Yang Jian (楊堅), joka perusti Sui-dynastian ja yhdisti Kiinan jälleen.
Liang-dynastia

Liang-dynastia (梁 [liáng]) hallitsi osaa Etelä-Kiinasta 502 – 557. Liang-dynastia oli yksi Eteläisistä dynastioista.
Muut Eteläiset dynastiat olivat:
Liang-dynastia oli buddhalaisuuden kulta-aikaa Etelä-Kiinassa. Jiangkangissa sijaitsevassa hovissa kulttuuri kukoisti. Tämäkin rauhanaika kuitenkin päättyi sotilasperheiden (shijia 士家, binghu 兵戶) kapinointiin.
Qi-dynastia

Qi-dynastia (齊 (yksinkertaistetuin merkein 齐) [qí]) hallitsi osaa Etelä-Kiinasta 479–502. Qi-dynastia oli yksi Eteläisistä dynastioista.
Muut Eteläiset dynastiat olivat:
Qi-dynastian aikana keskushallitus yritti heikentää suurmaanomistajien valtaa ja teloitti aatelisherroja, mikä johtikin sen pikaiseen kukistumiseen.
Liu-Song-dynastia

Song-dynastia (宋 [Sòng]) hallitsi osaa Etelä-Kiinasta 420–479. Song-dynastia oli yksi Eteläisistä dynastioista. Myös 960–1279 Kiinassa vallitsi Song-dynastia, jota ei pidä sekoittaa tähän.
Muut Eteläiset dynastiat olivat:
Liu Yu (劉裕) aloitti Song-dynastian syrjäyttämällä Itäisen Jin-dynastian keisari Gongin 420. Dynastiasta käytetäänkin joskus nimitystä Liu-Song-dynastia (劉宋 [Liú Sòng]) hänen nimensä mukaan ja erotteena myöhemmästä Song-dynastiasta.
Tämä lyhytikäinen dynastia merkitsi rauhan aikaa Etelä-Kiinassa. Silloin myös tasa-arvoistettiin verotusjärjestelmä, joka aiemmin oli kohdellut syntyperäisiä ihmisiä ja maahanmuuttajia eri tavalla.
Eteläinen Song-dynastia

Eteläinen Song-dynastia (南宋朝 [nán sòng cháo]) hallitsi Etelä-Kiinaa 1127–1279, ja se oli osa Song-dynastiaa.
Eteläinen Song-dynastia maksoi säännöllisesti suuria tribuuttilahjoja pohjoisen Liao-dynastialle ja sittemmin Jin-dynastialle, pitääkseen nämä "barbaarit" (eli ei-kiinalaiset) rauhallisina. Mongolit kuitenkin pyyhkäisivät Jin-dynastian pois ja ajoivat eteläisen Song-dynastian ahtaalle. He hallitsivat suurinta osaa maasta 1271, jolloin he perustivat Yuan-dynastian. Eteläinen Song oli tällöin perääntynyt Guangdongiin saakka, mutta sekin menetettiin 1279.
Erik Edner

Erik Edner (12. heinäkuuta 1718 Turku – 2. toukokuuta 1779 Lempäälä) oli suomalainen kirkkoherra, joka toimi aloitteentekijänä Tampereen kaupunkia perustettaessa.
Elämä.
Ednerin vanhemmat olivat Turun kaupungin kassanhoitaja, raatimies Erik Edner ja hänen ensimmäinen puolisonsa Anna Maria Detlofson (Detloff). Hänen kasvatusisänään toimi haminalainen kauppias Jakob Forsell. Erik tuli ylioppilaaksi 1736 ja aloitti maisterinopinnot luonnontieteissä. Vuonna 1742 hän suoritti pro gradun, ja maisteriksi hän valmistui vuonna 1745. Edner vihittiin papiksi 1748.
Erik Edner toimi Lempäälässä ensin vt. kirkkoherrana 1748 ja armovuodensaarnaajana 1749 sekä sitten seurakunnan kirkkoherrana vuodesta 1750 lähtien. Hän oli tarmokas kirkkoherra, joka edisti köyhäinhoitoa, aloitti lasten säännöllisen kouluopetuksen ja ankaralla kurinpidolla, kuten jalkapuun käytöllä lisäsi kansan lukutaitoa. Rovasti hänestä tuli vuonna 1773.
Erik Edner valittiin Suomen pappissäädyn edustajana vapaudenajan viimeisille valtiopäiville 1771–1772, ja siellä hän teki merkittävän aloitteen kaupungin tai kauppalan perustamisesta Lempäälän pohjoispuolelle Tammerkoskelle. Häntä pidetään siis Tampereen kaupungin syntysanojen lausujana. Edner perusteli esitystään Tammerkosken ympäristöpitäjien asukkaiden pitkillä ja kalliilla kauppamatkoilla. Tammerkosken partaalle tulisi perustaa teollisuuslaitoksia ja vesiväylät perata Poriin ja etelään aina Helsinkiin saakka. Edner kannatti valtiopäivillä hattuja ja kuului siten vähemmistöön omassa säädyssään. Valtiopäivät hajotettiin vuonna 1772 kuninkaan tehdessä vallankaappauksen, mutta Kustaa III allekirjoitti kuitenkin vuonna 1779 Tampereen perustamiskirjan. Ednerin toiminnassa oli näkyvissä voimakas yleishyödyllisten, taloudellisten asioiden harrastus.
Edner kuoli vuonna 1779. Lempäälässä myönnetään vuosittain Erik Edner -mitali huomattavaa kotiseudun kehittämistä tehneelle lempääläiselle.
Perhe.
Erik Edner oli naimisissa vuodesta 1750 Anna Magdalena Justanderin kanssa. Anna Justanderin isä Henrik Justander (1676–1749) oli Lempäälän kirkkoherrana ennen Edneriä 1712–1749.
Muistaminen.
Lempäälän kuntaan vuonna 2017 valmistuneen Virta-kampuksen aulasali on nimetty Erik Ednerin mukaan.
Ellipsi

Ellipsi (suomalaisittain yleensä soikio tai joskus myös ovaali) on suljettu toisen asteen käyrä. Ellipsi on myös yksi kartioleikkauksista, niiden tason pisteiden joukko, joiden etäisyyksien summa kahdesta annetusta pisteestä on vakio.
Matemaattinen määritelmä tehdään seuraavasti. Olkoot "F1" ja "F2" kaksi tason kiinteätä pistettä. Ellipsi on käyrä, jolle kuuluu jokainen tason piste "X", jonka "F1":stä ja "F2":sta mitattujen etäisyyksien summalla X"F1 + XF2" on vakioarvo. 
Ellipsin soikeus määräytyy siitä, kuinka paljon on "XF1 + XF2" suurempi kuin pisteiden "F1" ja "F2" välinen etäisyys.
Pisteitä "F1" ja "F2" sanotaan ellipsin polttopisteiksi. Suoria, joiden suhteen ellipsi on symmetrinen, sanotaan ellipsin "akseleiksi". Suoraa "AB" kutsutaan ellipsin "isoakseliksi". Jana "a" on isoakselin puolikas. Suoraa "CD" kutsutaan ellipsin "pikkuakseliksi". Jana "b" on pikkuakselin puolikas.
Pinta-ala.
Ellipsin pinta-ala formula_1 saadaan kaavasta
formula_2 missä "a" ja "b" ovat ellipsin puoliakseleita.
Kaavasta voidaan huomata, että erityistapauksessa, jossa puoliakselit ovat yhtä pitkiä, kuvio on ympyrä ja pinta-alan lausekkeeksi tulee "π·r²".
Ellipsin kehän pituutta formula_3 ei voi alkeisfunktioiden avulla lausua suljetussa muodossa. Tarkka kaava on
formula_4
jossa formula_5 on ellipsin eksentrisyys. Se sisältää toisen lajin elliptisen integraalin.
Ellipsin yhtälö.
Kun ellipsin keskipiste on pisteessä "(x0,y0)", on sen yhtälö muotoa
formula_6 , jossa formula_7.
Ellipsin yhtälö parametrimuodossa:
formula_8 , jossa formula_9.
Ellipsin yhtälö voidaan myös esittää muodossa
formula_10 , jossa formula_11.
Kaavoissa "a" on "x"-akselin suuntaisen puoliakselin pituus ja "b" "y"-akselin suuntaisen puoliakselin pituus.
Jos "a = b = r", kyseessä on ympyrä, jonka säde on "r".
Eurovision laulukilpailu 2003

Eurovision laulukilpailu 2003 järjestettiin Latvian Riiassa 24. toukokuuta. Kilpailun juonsivat kaksi Latvian aiempaa euroviisuedustajaa, Marija Naumova ja Renārs Kaupers. Kilpailun voitti Turkin edustaja Sertab Erener kappaleellaan "Everyway That I Can".
Kansainvälistä huomiota keräsi Venäjän edustaja, tyttöduo t.A.T.u., joka markkinoi itseään lesboina. Jäsenet Julija Volkova ja Lena Katina väittivät suunnittelevansa esiintymistä alasti ja suutelua, mutta järjestäjät uhkasivat heitä diskaamisella. 
Suomi, Makedonia, Sveitsi, Liettua ja Tanska jättivät kisan väliin edellisvuoden huonoista sijoista johtuen.
Kilpailu käytiin viimeistä kertaa yhtenä iltana. Seuraavana vuonna siirryttiin kilpailuun haluavien maiden yhä lisääntyessä kaksiosaiseen kilpailuformaattiin.
Äänestyskoostumus.
Jokainen maa antoi kymmenelle mielestään parhaalle kappaleelle pisteet 12, 10, 8, 7, 6, 5, 4, 3, 2 ja 1. Tuolloiset säännöt määräsivät, että mikäli maan puhelinverkko kattaa väestöstä yli 80 prosenttia, tulee pisteet päättää puhelinäänestyksellä. Tämän säännön nojalla ainoastaan Venäjä sai käyttää raatia pisteidensä antamiseen. Lisäksi Irlannissa ja Bosnia-Hertsegovinassa puhelinäänestys epäonnistui, ja niiden kahden maan pisteet otettiin vararaadilta.
Pistetaulukko.
Tummanvihreällä on merkitty kilpailun voittaja Turkki. Se on myös lihavoitu sekä kilpailun muu kärkikymmenikkö (pois lukien neljä suurta rahoittajamaata) kursivoitu, koska ne pääsivät ensi vuonna automaattisesti finaaliin. Euroviisujen neljä suurinta rahoittajamaata on merkitty vaaleanvihreällä.
Elokuu

Elokuu on gregoriaanisessa ja juliaanisessa kalenterissa vuoden kahdeksas kuukausi. Suomessa se käsitetään kesän viimeiseksi kuukaudeksi. Suomenkielisen nimensä elokuu on saanut elonkorjuusta eli viljan keräämisestä pelloilta. Elokuussa on 31 päivää. Elokuuta ennen tulee heinäkuu ja syyskuu tulee elokuun jälkeen. 
Elokuun nimi latinassa.
Elokuu sai latinankielisen nimensä "Augustus" Rooman ensimmäisen keisarin Augustuksen mukaan. Ennen muutosta kuukauden nimi oli "Sextilis", joka viittasi siihen, että se oli ollut vuoden kuudes kuukausi, ennen kuin Julius Caesar siirsi vuodenvaihteen maaliskuun alusta tammikuun alkuun. On väitetty, että aikaisemmin elokuu olisi ollut 30- ja helmikuu 29-päiväinen (karkausvuonna 30-päiväinen) ja elokuu olisi pidennetty 31- ja helmikuu samalla lyhennetty 28-päiväiseksi (karkausvuonna 29-päiväiseksi), koska ajateltiin, että Augustuksen mukaan nimetyssä kuukaudessa pitää olla yhtä monta päivää kuin Julius Caesarin mukaan nimetyssä kuukaudessa heinäkuussa (latinaksi julius). Tämä ei välttämättä pidä paikkaansa.
Elokuu Suomessa.
Keskilämpötila.
Elokuun keskilämpötilat vaihtelevat eri puolella Suomea. Vantaalla elokuun keskilämpötila on noin +16 °C, Lahdessa noin +15 °C, Tampereella noin +15 °C, Kuopiossa noin +14 °C, Oulussa noin +13,5 °C ja Sodankylässä noin +10 °C. Elokuu on vuoden toiseksi lämpimin kuukausi heinäkuun jälkeen. Heinä–elokuun vaihde on Suomessa vuoden lämpimintä aikaa, mutta helteen todennäköisyys vähenee hieman kuun loppua kohti. Toisinaan koetaan kuitenkin hellelukemia elokuun lopullakin, mikäli kaakosta virtaa kuumaa ja kosteaa ilmamassaa. Näin kävi muun muassa vuosina 2005, 2011 ja 2018, jolloin hellelukemia mitattiin vielä elokuun lopussa muutaman päivän ajan. Pohjois-Suomessa taas lämpötilat ovat noin 15–20 °C:ssa.
Elokuun alku on Suomessa vielä hyvin lämmintä, helteitä esiintyy yleisesti. Esimerkiksi Etelä-Suomessa elokuun ensimmäisellä puoliskolla tyypillinen päivälämpötila vaihtelee 19 ja 25 °C:n välillä ja kuun lopulla 16 ja 23 °C:n välillä. 
Sademäärät.
Elokuun alussa sademäärät ovat koko Suomessa huipussaan, mutta myöhemmin syksyllä syys–lokakuussa päästään yleisesti lähes samaan. Myöhemmin syksyllä sateet tosin ovat pitkäkestoisempia kuin elokuussa, ja taivas jatkuvasti pilvien peitossa. Elokuun alkupuolella runsaimmat sateet ovat tavallisimmin konvektiivisia kuurosateita, samaan tapaan kuin heinäkuullakin, mutta jo kuun lopulla enimmäkseen pitkäkestoisia matalapaineiden tuomia sateita. Elokuu on parasta marjastusaikaa. Ensimmäiset kantarellit ilmaantuvat metsiin elokuun alussa, tattien ja rouskujen aika alkaa vasta kuun lopulla. Päivätkin alkavat jo selvästi lyhetä, vaikka ne ovat vielä melko pitkiä, ja Lapissa on valoisaa öisinkin, mutta ei enää yöttömiä öitä. Etelä-Suomessa on jo selvästi pimeät, tosin lämpimät yöt.
Muuta.
Elokuu oli pitkään ainoa kuukausi, jossa ei Suomen almanakassa ollut yhtään hengellistä eikä maallista merkkipäivää, kunnes elokuun viimeisestä lauantaista tuli almanakassa Suomen luonnon päivä.
Koululaisten kesäloma päättyy Suomessa elokuun alkupäivinä.
EuroBillTracker

EuroBillTracker (lyhenne EBT) on Internet-palvelu, johon kirjataan euroseteleitä. Palveluun kirjataan setelin tiedot, ja sen jälkeen järjestelmä kertoo, mikäli sama seteli on kirjattu jo aiemmin jonkun muun käyttäjän toimesta.
Seteleistä kirjataan setelin saantipaikka (kunta ja postinumero), arvo, painopaikan tunnuksen sisältävä setelipainokoodi, sarjanumero ja vapaavalintainen kommentti. Aiemmista kirjauksista uusin kirjaaja näkee edellä mainitut tiedot ja kirjaajan tai kirjaajat. Aiemmin eri käyttäjän kirjaaman setelin kirjaamista uudelleen nimitetään osumaksi.
Toimintatapa.
Perusajatuksena on se, että käyttäjät lisäävät vain omia seteleitään. Haittana palvelussa on mahdollinen väärinkäyttö, mutta sitä vastaan käytetään seteleiden tarkistusta. Palvelu osaa myös kertoa setelistä sen painomaan ja liikkeellelaskumaan. Palvelussa on myös tilastoja, jotka kertovat suuntaa antavasti euroseteleiden jakautumisen ja levinneisyyden euroalueella.
Setelin sarjanumeron ja sijaintitiedon perusteella sivusto näyttää seuraavat asiat:
Historia.
Eurosetelit ja -kolikot tulivat kiertoon 1. tammikuuta 2002, ja EuroBillTracker on seurannut seteleitä siitä lähtien. Sivuston alkuperäinen luoja on Philippe Girolami. Suomalainen Anssi Johansson on auttanut sivuston ylläpitämisessä vuoden 2003 puolivälistä lähtien. Sivuston kääntämisestä ja monista muista tehtävistä huolehtivat aktiiviset EuroBillTrackerin käyttäjät eri maissa.
EuroBillTracker ei ole millään tavalla yhteydessä Euroopan unioniin, Euroopan keskuspankkiin tai muihin taloudellisiin instituutioihin. EuroBillTrackerin käyttö on täysin ilmaista.
Tilastolliset tiedot.
Keskeisimmät asiat.
Tilanne 6.6.2018:
Tilanne 24.5.2019:
Tilanne 30.5.2020:
Tilanne 25.12.2024:
Syötettyjen seteleiden vuotuiset määrät.
Vuosittaiset setelimäärät ovat olleet suuruusluokaltaan 
Osumamäärät.
Saman setelin toista kirjausta kutsutaan (tavalliseksi) osumaksi, seuraavaa triplaosumaksi tai kolminkertaiseksi osumaksi, seuraavaa nelinkertaiseksi osumaksi jne. Tällä hetkellä (25. tammikuuta 2025) suurin kerrannainen on seitsemänkertaiset osumat, jollaisia on tullut kolmelle setelille. Osumien määrät:
Elokuvaohjaaja

Elokuvaohjaaja on luovan alan henkilö, joka toteuttaa elokuvan idean (kirjan, näytelmän, artikkelin tms. pohjalta tai omasta mielikuvituksesta) ja johtaa elokuvan valmistumista elokuvatuotannossa. Elokuvaohjaaja on hyvin merkittävässä asemassa elokuvan kerronnallisen kokonaisuuden ja tunnelman aikaansaamisessa. Elokuvaohjaajan olennaisimpiin tehtäviin kuuluu näyttelijöiden henkilöohjaus, kohtauksien suunnitteleminen ja kuvasommittelu elokuvakäsikirjoitusta noudattaen. Elokuvaohjaaja työskentelee tiiviisti muiden tuotantoryhmän henkilöiden kanssa, kuten tuottajan, käsikirjoittajan, pääkuvaajan ja leikkaajan kanssa. Elokuvaohjaajalla on myös tuotannollinen vastuu elokuvasta, ja hän voi myös itse leikata elokuvansa. Elokuvaohjaajan palkkaa tuottaja, joka on vastuussa elokuvatuotannon käynnistämisestä ja päättämisestä.
Kuuluisia elokuvaohjaajia ovat muiden muassa Alfred Hitchcock, Stanley Kubrick, George Lucas, Steven Spielberg, James Cameron, Martin Scorsese, Roland Emmerich, Tim Burton, Peter Jackson, Quentin Tarantino, Greta Gerwig ja Christopher Nolan.
Maineikkaita suomalaisia elokuvaohjaajia ovat esimerkiksi Johanna Vuoksenmaa, Aki Kaurismäki, Auli Mantila, Renny Harlin, Selma Vilhunen, Jukka-Pekka Valkeapää, Alli Haapasalo ja Juho Kuosmanen.
Elokuvaohjaajan tehtävät.
Elokuvaohjaajan hoitamia tehtäviä ovat esimerkiksi:
Käytännössä ohjaaja siirtää usein osan vastuustaan kuvausryhmän muille jäsenille. Ohjaaja voi esimerkiksi kuvailla haluamansa kohtauksen yleistunnelman ja jättää varsinaisen kuvauspaikan etsinnän tai valaistuksen järjestämisen alaistensa huoleksi.
Apulaisohjaaja.
Apulaisohjaaja on varsinaisen ohjaajan ”oikea käsi”, jonka vastuualueita ovat muun muassa:
Apulaisohjaaja on useimmiten henkilö joka huutaa ennen ottoa ”hiljaisuus!” ja käskee kameraoperaattoria käynnistämään kameran.
Koulutus.
Suomessa elokuvaohjaajaksi voi valmistua Aalto-yliopiston taideteollisessa korkeakoulussa. Myös ammattikorkeakouluissa voi suorittaa medianomin tutkinnon.
Viihdemusiikki

Viihdemusiikki tarkoittaa laajaa ja vaikeasti rajattavaa kevyen musiikin aluetta, joka on yksi populaarimusiikin varhaisimmista muodoista. 
Viihdemusiikin yhtenä lajina voidaan pitää iskelmää.
Viihdemusiikkia tyypillisimmillään on suuren viihdeorkesterin soittama usein instrumentaalinen musiikki. Se nousi suosioon 1900-luvun puolivälissä. Musiikkilajia on käytetty ”hissimusiikkina”. 
Tunnetuin viihdeorkesteri oli Mantovanin perustama ja johtama. Vuonna 1953 perustettu Radion viihdeorkesteri oli aikansa merkittävin suomalainen orkesteri. Vantaan viihdeorkesteri ja Riku Niemi Orchestra ovat nykyisin toimivia ammattimaisia isoja viihdeorkestereita. 
Viihdeorkestereita/orkesterinjohtajia.
Orkesterit on nimetty yleensä orkesterinjohtajan/kapellimestarin mukaan.
Hilkka Pagánus

Hilkka Meeri Siviä Pagánus (21. elokuuta 1913 Uukuniemi – 26. joulukuuta 1996 Helsinki) oli suomalainen runoilija. Hänen tuotantonsa koostuu omakustanteena julkaistuista runokokoelmista. Lisäksi hän kirjoitti runoja viikkolehtiin. Pagánus ei omana elinaikanaan noussut kuuluisuuteen.
Pagánuksen vanhemmat olivat kauppias Juho Janne Paganus ja Julia Aleksandra (o.s. Frimodig). Hilkka Pagánus tuli ylioppilaaksi Kustaa Vaasan iltaoppikoulusta vuonna 1971. Hänen syntymäsukunimensä oli Paganus, mutta hänellä oli elinaikanaan sukunimet "Leppäaho" ja "Pehkonen".
Etäkäyttö

Etäkäyttö tarkoittaa tietokoneen käyttöä tietokoneverkon yli. Etäkäyttö voidaan suorittaa niin kutsutulla tyhmäpäätteellä tai pääteohjelmalla. Yleisin protokolla on SSH, joka tukee myös muiden protokollien tunnelointia salatulla yhteydellä.
Työpöytäympäristön etäkäyttöön on kehitetty lukuisia tekniikoita ja protokollia. Microsoftin ratkaisu on RDP ("Remote Display Protocol"), useimmille käyttöjärjestelmille sopiva VNC ja macOS:n Apple Remote Desktop (ARD). Virtualisoitujen järjestelmien käyttöön on olemassa SPICE. Myös X Window System (X11) antaa mahdollisuuden etäkäyttöön X11-ikkunointia käyttävien tietokoneiden välillä.
PCoIP (PC-over-IP) on Teradicin kehittämä menetelmä, joka on suunniteltu käyttämään palvelimeen asennettu PCIe-korttia. ICA (Independent Computing Architecture) on Citrixin etäkäyttötekniikka.
Internet media type

Internet media type (alun perin MIME-tyyppi) on internet-standardi, joka kertoo sisällön tiedostomuodon. Se tunnetaan myös usean protokollan siihen liittämällä otsakenimellä Content-type. MIME-tyyppi kehitettiin sähköpostin MIME-standardin myötä SMTP-protokollan välittämiin viesteihin, ja myöhemmin sitä on siirrytty käyttämään esimerkiksi HTTP- ja SIP-protokollissa.
Mediatyyppi koostuu ainakin kahdesta osasta, tyypistä ja alatyypistä. Näihin liitetään parametrejä. Esimerkiksi codice_1-tyypin alatyypeillä voi olla codice_2-parametri, joka kertoo käytetyn merkistön.
Käsittely Unix-järjestelmissä.
Unix-pohjaisissa käyttöjärjestelmissä de facto -standardiksi on muodostunut listata codice_3-tiedostoon eri mediatyypit ja sovellukset, joilla tiedostotyypit voidaan käsitellä (työpöytäympäristöillä on omat järjestelynsä). Kun mediatyyppiä ei ole asianmukaisesti toimitettu tiedoston mukana, voidaan tyyppi päätellä sen päätteestä, käyttäen hyväksi codice_4 tiedostoa. Kehittyneemmät järjestelmät kykenevät myös arvaamaan tiedoston tyypin, analysoimalla sen sisältöä (yleensä file-komennon ”magic”-tietokantaa käyttäen).
Standardointi.
MIME-tyypit on standardoitu RFC-suosituksissa:
Pohjalainen

Pohjalainen (aiemmin Waasa (1903), Vaasa (1903–1984)) oli vuonna 1903 perustettu, Vaasassa ilmestynyt seitsenpäiväinen sanomalehti. "Pohjalaisen" levikkialue käsitti ensisijaisesti Merenkurkun rannikolla sijaitsevan Pohjanmaan nykymaakunnan suomenkieliset alueet. 
Lehti toimi Kansallisen Kokoomuksen äänenkannattajana vuosina 1918–1991, minkä jälkeen se oli sitoutumaton. "Pohjalaiseksi" "Vaasa"-lehti muutti nimensä vuonna 1984. Se siirtyi tabloidiformaattiin maaliskuussa 2018. Vuonna 2018 "Pohjalaisen" levikki oli noin 17 000. Lukijoita lehdellä oli noin 45 000, ja sen kokonaistavoittavuus on 99 000. Lehden päätoimitus oli Vaasassa ja aluetoimitukset Kauhavalla sekä Suupohjassa Kauhajoella. 
Vuonna 2019 sanomalehdet "Ilkka" ja "Pohjalainen" yhdistettiin yhdeksi lehdeksi. Uusi lehti aloitti nimellä "Ilkka-Pohjalainen" ja ilmestyi ensimmäisen kerran 30. tammikuuta 2020.
Lehden historiaa.
"Vaasan" ja "Pohjalaisen" historian päätoimittajista muistetaan erityisesti Jaakko Ikola eli legendaarinen ”Vaasan Jaakkoo”, joka aloitti työnsä "Vaasa"-lehdessä 1918, nousi kuutisen vuotta myöhemmin päätoimittajaksi ja jatkoi sen jälkeen vielä toisena toimittajana 1950-luvun alkuun asti. Pitkäaikaisin päätoimittaja, vuonna 1951 aloittanut Ilmari Laukkonen, puolestaan luotsasi lehteä miltei 30 vuoden ajan. Hän kirjoitti myös lehden ensimmäisen, vuoteen 1978 ulottuvan yrityshistorian "Vaasa aikansa kuvastimena" 1–2.
Nimenmuutoksen jälkeen 1984–.
Syyskuun 14. päivänä 1984 ilmestyi ensimmäinen "Pohjalainen", kun "Vaasa" otti käyttöön uuden nimen.
Samoihin aikoihin sijoittajaryhmä keulakuvinaan Taito Tuunanen ja Kai Mäkelä aloitti lehteä julkaisseen Vaasa Oy:n nurkanvaltauksen, joka päättyi maakuntalehtien pelastamiseksi syntyneen Pro Lehdistön väliintuloon. Vuoden 1990 lopussa Vaasa Oy kuitenkin fuusioitui Aamulehti-yhtymään.
Ilkka-Yhtymän omistuksessa 1992–2020.
"Pohjalainen" siirtyi Aamulehti-yhtiöltä Ilkka-Yhtymän (tuolloin Ilkka Oy) omistukseen vuonna 1992, kun Aamulehti-yhtiö myi Vaasa Oy:n osakkeet sille. Viimeisinä vuosina lehteä julkaisi Ilkka-Yhtymän tytäryhtiö I-Mediat Oy. "Pohjalaisen" lisäksi I-Mediat julkaisi myös toista maakuntalehteä eli ykkösbrändiään "Ilkkaa", viittä paikallislehteä sekä kahta kaupunkilehteä.
1990-luvun lopussa "Pohjalainen" liittyi "Ilkan" lailla Väli-Suomen Median toimitukselliseen yhteistyöverkostoon, josta se erosi 2014, kun Ilkka-Yhtymä solmi korvaavan yhteistyösopimuksen Lännen Median kanssa. Näitä yhteistyökuvioita vielä tiiviimpää toimituksellista yhteistyötä "Pohjalainen" ja "Ilkka" olivat tehneet keskenään 1990-luvulta asti. Yhteistyöjatkumon odotetuksi jatkoksi Ilkka-Yhtymä ilmoitti syyskuussa 2019 suunnittelevansa kahden maakuntalehtensä yhdistämistä yhdeksi lehdeksi.
Sinkkuelämää

Sinkkuelämää () on Candace Bushnellin kirjoittama kirja ja sanomalehtikolumni sekä näihin perustuva menestynyt yhdysvaltalainen televisiosarja.
Kolumni ja kirja.
Sinkkuelämää oli alun perin Candace Bushnellin kirjoittama kolumni "New York Observer" -sanomalehdessä. Kolumnissaan Bushnell käsitteli muun muassa ihmissuhteita, seksiä ja elämää New Yorkissa. Osa kolumnien tarinoista perustuu Bushnellin omaan elämään. Kolumnit ovat itsenäisiä tekstejä, mutta niissä esiintyy myös toistuvia teemoja ja henkilöitä.
Televisiosarja.
Yhdysvalloissa sarjan lähettäminen alkoi kesäkuussa 1998. Kuudennen tuotantokauden ja sarjan päätösjakso (ennen paluuta eri nimellä) lähetettiin 22. helmikuuta 2004.
Tarinan keskushenkilönä on Sarah Jessica Parkerin esittämä toimittaja Carrie Bradshaw, joka pitää "New York Star" -lehdessä Sex and the City -kolumnipalstaa. Materiaalinsa hän saa omasta ja ystäväpiirinsä elämästä. Sarjan muut keskeiset näyttelijät ovat Kim Cattrall (Samantha Jones), Kristin Davis (Charlotte York) ja Cynthia Nixon (Miranda Hobbes). 
"Sex and the City" -sarjaidean keksijä on tunnettu tuottaja Darren Star ja Yhdysvalloissa sitä lähetettiin kaapelikanava HBO:n kautta. Sarjaa kuvattiin New Yorkissa sekä Silvercup Studios -halleilla Long Islandilla.
Sarjan paluu eri nimellä – And Just Like That.
Tammikuussa 2020 ilmoitettiin että sarja jatkuu eri nimellä, "And Just Like That...". Yhdysvalloissa ja Suomessa sarja on nähtävissä HBO Max -suoratoistopalvelussa. Samanthan hahmoa ei uudessa sarjassa kuitenkaan enää nähdä.
Sinkkuelämää Suomessa.
"Sinkkuelämää" esitettiin Suomessa MTV3-kanavalla. "Sinkkuelämän" Suomen ensi-ilta oli 1. kesäkuuta 1999. Viimeinen jakso esitettiin 23. marraskuuta 2004. Keskimäärin katsojia oli 533 000 jaksoa kohden. Viimeinen jakso keräsi 795 000 katsojaa. Sarjaa alettiin uusia alusta alkaen 2005 kesällä, ja loppukaudet uusittiin kesällä 2006. Kesällä 2007 Sub esitti sarjaa neljänä iltana viikossa, ensimmäisestä tuotantokaudesta alkaen. Aluksi sarjaa esitettiin Suomessa parhaaseen katseluaikaan illalla, mutta ilmeisesti ohjelman luonteen vuoksi se siirrettiin myöhempään ajankohtaan.
Yleisradio omistaa oikeudet kaikkiin HBO:n sarjoihin, mutta kanava ei kuitenkaan esitä Sinkkuelämää, vaan sarjaa esitettiin huhtikuusta 2009 alkaen Nelosella. Sarjaa alettiin esittää Nelosella uudestaan myös maaliskuussa 2012. Sarjan kaikki tuotantokaudet ovat saatavissa Suomessa myös DVD:llä.
Elokuva.
Sarjasta on tuotettu kaksi kokoillan elokuvaa, jotka käsikirjoitti alkuperäisen televisiosarjankin tekoon osallistunut Michel Patrick King. Elokuvien kuvaukset alkoivat syyskuussa 2007 ja ensimmäinen elokuva tuli ensi-iltaan Suomessa 6. kesäkuuta 2008. Sarah Jessica Parker, Kim Cattrall, Kristin Davis ja Cynthia Nixon näyttelevät niissä molemmissa.
Näyttelijät ja hahmot.
Päähenkilöt
Muita henkilöitä