tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Keltainen narsissi

Keltainen narsissi (; , myös "Daffodil Killer") on vuonna 1961 julkaistu Ákos Ráthonyin ohjaama saksalais-brittiläinen mysteerinen rikoselokuva. "Keltainen narsissi" pohjautuu Edgar Wallacen romaaniin.
"Keltainen narsissi" sai ensi-iltansa Länsi-Saksassa 20. heinäkuuta vuonna 1961. Isossa-Britanniassa elokuva sai ensi-iltansa 17. elokuuta. Suomen ensi-ilta oli 25. toukokuuta vuonna 1962.
Saksalainen ja brittiläinen versio kuvattiin samaan aikaan Lontoossa.
Eri lähteiden mukaan "Keltainen narsissi" oli ensimmäinen Länsi-Saksan ja Ison-Britannian yhteistuotanto toisen maailmansodan jälkeen.
Tuotanto.
"Keltainen narsissi" kuvattiin Lontoossa ja Shepperton Studiosilla Surreyn Sheppertonissa.
Christopher Lee puhui saksaa elokuvan saksankielisessä versiossa.
IAI Lavi

 
IAI Lavi (hepr. לביא , suom. "Leijona", tark. "Nuori leijona") on suihkukäyttöinen sotilaslentokone, jota valmisti Israel Aerospace Industries (IAI). 
Konetyyppi tarkoittiin lähinnä korvaamaan Israelin ilmavoimien vanhentuneita konetyyppejä, kuten F-4E Phantom II:ta ja A-4 Skyhawkia, ja Kfiriä. Mallin jatkosuunnittelu peruutettiin todennäköisesti Yhdysvaltain keskushallinnon painostuksesta. Prototyyppikoneita valmistui kolme kappaletta.
Erään arvion mukaan Yhdysvalloissa pelättiin Israelin tekemän sen hävittäjäkoneita paremman mallin. Toisen, ja ehkä uskottavamman selityksen mukaan kehitystyöhön vaadittujen määrärahoja oli vain niukasti. Tuotantotarve olisi ollut 300 konetta. Israel päätyi hankkimaan yhdysvaltalaisia F-15- ja F-16-koneita ja tekemään F-4 Phantom II:een käyttöikää pidentäneitä päivityksiä.
Konetyypin kiinteänä aseistuksena oli yksi 30 mm DEFA-lentokonetykki. Ulkopuolisissa ripustimiin voitiin sijoittaa noin 7 000 kilogrammaa pommeja ja ohjuksia.
Kiinalaisen Chengdu J-10 -monitoimihävittäjän on esitetty perineen joitakin IAI Lavin ominaisuuksia.
Jääpallon Suomensarja 1961

Kaudella 1960-1961 jääpallon toiseksi korkein sarjataso aloitettiin Valtakunnansarjana, johon kaikilla seuroilla oli osanotto-oikeus. Valtakunnansarjaan ilmoittautui kaikkiaan 51 joukkuetta, jotka jaettiin neljään päälohkoon ja kukin päälohko puolestaan 2-3 alalohkoon. Näissä pelattiin joukkueiden lukumäärästä riippuen joko yksin- tai kaksinkertainen sarja. Alalohkojen voittajat jatkoivat Suomensarjaan, jossa pelattiin joko kaksoisottelu tai yksinkertainen sarja päälohkon voitosta. Lopuksi päälohkojen voittajat pelasivat yksinkertaisen karsintasarjan mestaruussarjaan pääsystä. Kaksi karsintasarjan parasta joukkuetta nousivat Mestaruussarjaan.
Valtakunnansarja.
Etelälohko.
Alalohko 2.
PePe ja Kullervo jatkoon.
Länsilohko.
Alalohko 3.
PIF, Reipas ja VaPa jatkoon.
Itälohko.
Alalohko 1.
Uusinta: MP-LaPa 6-5
Alalohko 2.
MP ja VarTP jatkoon.
Pohjoislohko.
Alalohko 1.
Uusinta: VIFK-SePS 3-2
Alalohko 2.
Uusinta: OPP-OTarmo 4-1
Alalohko 3.
VIFK, OPP ja RoPS jatkoon.
Suomensarja.
Etelälohko.
PePe SM-sarjakarsintaan.
Länsilohko.
Reipas SM-sarjakarsintaan.
Itälohko.
MP SM-sarjakarsintaan.
Pohjoislohko.
VIFK SM-sarjakarsintaan.
SM-sarjakarsinta.
Uusinta: Reipas-VIFK 1-2
MP ja VIFK nousivat SM-sarjaan, josta putosivat HIFK ja LrPT
La vergine di Norimberga

La vergine di Norimberga () on vuonna 1963 ensi-iltansa saanut Antonio Margheritin ohjaama italialainen kauhuelokuva, jonka pääosissa ovat Rossana Podestà, Georges Rivière ja Christopher Lee.
"La vergine di Norimberga" pohjautuu Frank Bogartin romaaniin, jonka pohjalta Ernesto Gastaldi, Edmond T. Gréville ja ohjaaja Margheriti laativat käsikirjoituksen. Elokuvan tuottajana toimi Marco Vicario. "La vergine di Norimberga" sai ensi-iltansa Italiassa 15. elokuuta vuonna 1963.
"La vergine di Norimberga" kuvattiin Italian Roomassa. Elokuva on julkaistu sekä videolle että DVD:lle.
Juoni.
Mysteerinen epämuodostunut hupullinen holokaustin selviytyjä kiduttaa naisia kuoliaaksi kaikenlaisilla eri menetelmillä erään vanhan linnan vankityrmissä.
Chris Lee (jääkiekkoilija)

Chris Lee (s. 3. lokakuuta 1980 MacTier, Ontario, Kanada) on kanadalainen entinen jääkiekkopuolustaja. Hänen vahvuuksiinsa kuuluu luistelu, pelikäsitys ja kiekollinen peli. Leen heikkouksiin kuuluu omaan pään pelaaminen sekä aggressiivisuuden ja fysiikan puute.
Ura.
Seuraura.
Leen kasvattajaseura on North Central Predators. Hän pelasi vuosina 1996–2000 OPJHL-juniorisarjaa Orillia Terriersin, Couchiching Terriersin ja Parry Sound Shamrocksin joukkueissa, jonka jälkeen Lee pelasi vuodet 2000–2004 NCAA:n III-divisioonaa SUNY-Potsdamin yliopistojoukkueessa. Pelipaikastaan huolimatta hän voitti joukkueen sisäisen pistepörssin kolmella jälkimmäisellä kaudellaan, joista kaudella 2001–2002 Lee jakoi sen voiton Anthony Greerin kanssa.
Kaudeksi 2004–2005 Lee siirtyi ECHL-joukkue Florida Everbladesin riveihin. Hän oli kahdella seuraavalla kaudella joukkueen tehokkain puolustaja. Niistä jälkimmäisestä kaudesta 2006–2007 Lee pelasi kuitenkin noin puolet AHL:ssä. Hän edusti siellä kauden aikana Albany River Ratsin, Bridgeport Sound Tigersin ja Omaha Ak-Sar-Ben Knightsin joukkueita, mutta suurimmaksi osaksi Omahaa, joita Lee edusti myös kevään 2007 pudotuspeleissä. Kauden 2007–2008 hän pelasi NHL-joukkue Dallas Starsin farmijoukkue Iowa Starsissa, jonka tehokkain puolustaja Lee oli tehoilla 7+21=28. Kaudeksi 2008–2009 hän palasi New York Islandersin farmijoukkue Bridgeport Sound Tigersiin. Kauden 2009–2010 Lee pelasi puolestaan Pittsburgh Penguinsin farmijoukkue Wilkes-Barre/Scranton Penguinsissa, jonka tehokkain puolustaja hän oli tehoilla 9+30=39.
Elokuussa 2010 Lee teki vuoden mittaisen sopimuksen Saksan DEL-liigassa pelaavan Kölner Haien kanssa. Kaudeksi 2011–2012 hän siirtyi samassa sarjassa pelaavaan Adler Mannheimiin. Lee toimi joukkueen varakapteenina ja oli tehoilla 13+32=45 Mannheimin toiseksi paras pistemies Adam Mitchellin jälkeen. Hän voitti myös koko DEL:n puolustajien piste- ja syöttöpörssin ja valittiin liigan parhaaksi puolustajaksi.
Kaudeksi 2012–2013 Lee siirtyi kaksivuotisella sopimuksella Ruotsin Elitserienissä pelannesseen Färjestads BK:hon. Hän voitti tehoilla 12+29=41 koko sarjan puolustajien piste- ja syöttöpörssin. Lee voitti pelipaikastaan huolimatta myös Färjestadin sisäisen piste- ja syöttöpörssin ja oli kevään 2013 pudotuspeleissä joukkueen paras pistemies ja maalintekijä tehoilla 7+5=12. Hänet valittiin myös European Trophyn parhaaksi puolustajaksi.
Lee siirtyi kaudeksi 2013–2014 vuoden mittaisella sopimuksella KHL-joukkue Metallurg Magnitogorskiin. Hän oli joukkueen tehokkain puolustaja tehoilla 12+19=31, joilla Lee sijoittui koko liigan puolustajien maalipörssissä toiseksi ja puolustajien pistepörssissä kolmanneksi. Hän pelasi kauden aikana ssa ja valittiin liigan syyskuun 2013 kuukauden puolustajaksi. Lee voitti kauden päätteeksi Gagarin Cupin. Lokakuussa 2014 hänen sopimustaan jatkettiin kevääseen 2017 saakka. Myös kaudella 2014–2015 Lee pelasi KHL:n tähdistöottelussa. Hänet valittiin 1. helmikuuta 2015 liigan viikon puolustajaksi. 
Maajoukkueura.
Lee edusti Kanadaa MM-kilpailuissa 2017, joissa joukkue sijoittui hopealle. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän voitti pronssia.
Ninni Aalto

Ninni Aalto (s. 1974) on suomalainen kuvittaja ja sarjakuvapiirtäjä. Aalto on koulutukseltaan graafinen suunnittelija. Hän on opiskellut myös taidehistoriaa Helsingin yliopistossa.
Vuonna 2015 Aalto oli ehdolla tunnetun scifi- ja fantasia-alan Hugo-palkinnon saajaksi parhaan fanitaiteilijan kategoriassa. Vuonna 2017 Aalto oli toistamiseen ehdolla palkinnon saajaksi.
Aalto on muun muassa tehnyt vaihtoehtoisia kuvituksia Muumimukeihin.
La frusta e il corpo

La frusta e il corpo (; ) on Mario Bavan ohjaama italialainen kauhuelokuva vuodelta 1963. Goottilaisen kauhuelokuvan pääosissa ovat Daliah Lavi ja Christopher Lee.
Juoni.
1800-luvulla sadistinen aatelismies Kurt Menliff (Christopher Lee) terrorisoi perheenjäseniään. Hänet löydetään kuolleena, mutta pian hänen aaveensa palaa kummittelemaan linnansa asukkaille.
Tuotanto.
"La frusta e il corpo" kuvattiin Latiumin Tor Caldarassa, Italiassa noin 66 500 dollarin budjetilla. Kuvaukset alkoivat 3. heinäkuuta 1963 ja päättyivät 21. heinäkuuta. "La frusta e il corpo" kuvattiin Technicolor-menetelmällä.
Elokuvan käsikirjoituksen olivat laatineet Ernesto Gastaldi, Ugo Guerra ja Luciano Martino. Elokuvan tuottajana toimi Federico Magnaghi.
Christopher Leen äänen dubbasi toinen näyttelijä vaikka elokuva kuvattiin myös englanninkielisenä.
Julkaisu.
Elokuva julkaistiin Italiassa nimellä "La frusta e il corpo" ja Ranskassa "Le corps et le fouet". Englanninkielisissä maissa elokuvalla on monia nimikkeitä. Niitä ovat "The Whip and the Body", "The Way of the Body", "Son of Satan", "The Body and the Whip", "What" (tai "What!") ja "Night Is the Phantom". Nimikettä "The Whip and the Flesh" käytetään kansainvälisesti.
"La frusta e il corpo" sai ensimmäisen ensi-iltansa kotimaassaan Italiassa 29. elokuuta vuonna 1963. Toisessa kotimaassaan Ranskassa elokuva ilmestyi teattereihin vasta 26. tammikuuta vuonna 1966. Isossa-Britanniassa elokuva sai ensi-iltansa helmikuussa vuonna 1965 ja Yhdysvalloissa 10. joulukuuta 1965.
"La frusta e il corpo" on julkaistu videolle ja DVD:lle.&gt;
Vastaanotto.
"La frusta e il corpo" tuotti kotimaassaan Italiassa yli 72 miljoonaa liiraa.
Elokuvalla on Rotten Tomatoes -sivustolla 71 prosentin "tuore"-arvosana seitsemän arvostelun perusteella.
Elokuvakriitikko Leonard Maltin siteerasi elokuvaa sanoin "kenties kauhumaestro Bavan paras elokuva, oikukas, kaunis ja petollisen yksinkertainen."
Candy (Robbie Williamsin kappale)

Candy on Robbie Williamsin yhdeksännelle studioalbumille, Take the Crownille julkaistu single. Se julkaistiin albumin ensimmäisenä singlenä maailmanlaajuisesti 11. syyskuuta 2012. Kappaleen on sanoittanut Williams, Gary Barlow ja Terje Olsen, sekä tuottanut Jacknife Lee.
"Candy" on myönteinen pop-kappale ja sanoituksellisesti se kertoo tytöstä, joka ajattelee olevansa mahtava. Single sai myönteisen vastaanoton kriitikoilta, jotka sanoivat sen olevan tarttuva radiohitti. Jotkut kriitikot kuitenkin huomauttivat, että se ei loppujen lopuksi tee kummempaa vaikutusta. Kaupallisesti single oli menestys, sijoittuen Britannian singlelistan huipulle, samalla kun se sijoittui kymmenen parhaan joukkoon Itävallassa, Saksassa, Irlannissa, Alankomaissa ja monissa muissa valtioissa.
Musiikkivideon ohjasi Joseph Kahn ja se julkaistiin 10. syyskuuta 2012. Videolla Robbie esittää suojelusenkeliä, joka aiheuttaa erilaisia ongelmia samalla kun yrittää suojella kaunokaista. Huolimatta vaaleanpunaiseen pukuun pukeutumisesta laulaja on näkymätön hänen kohteelleen, jota näyttelee Skins-sarjassa näyttelevä Kaya Scodelario.
Raitalista.
Digital Download
Digital EP
CD Single
La cripta e l’incubo

La cripta e l’incubo (; ) on Camillo Mastrocinquen ohjaama italialais-espanjalainen kauhuelokuva vuodelta 1964. Kauhuelokuvan pääosissa ovat Christopher Lee ja Adriana Ambesi. "Crypt of the Vampire" kertoo kreivi Karnsteinin (Lee) Laura-tyttärestä (Ambesi), jota alkaa riivata muinaisen pahan noidan henki. Pian tämän jälkeen alkaa tapahtua salaperäisiä murhia...
Elokuvan käsikirjoituksen olivat laatineet Tonino Valerii ja Ernesto Gastaldi Sheridan Le Fanun romaanin "Carmilla" pohjalta. Elokuvan tuottajana toimi Mario Mariani. "La cripta e l’incubo" kuvattiin Balsoranon linnassa, Abruzzon L'Aquilassa, Italiassa. Elokuvasta käytetään myös nimiä "Crypt of the Vampire" ja "Terror in the Crypt".
"La cripta e l’incubo" sai ensi-iltansa kotimaassaan Italiassa 27. toukokuuta vuonna 1964. Toisessa kotimaassaan Espanjassa elokuva sai ensi-iltansa vasta 1. elokuuta vuonna 1966. "La cripta e l’incubo" tuotti Espanjassa noin 5 miljoonaa pesetaa.
"La cripta e l’incubo" on julkaistu videolle ja DVD:lle.
FC Kirkkonummi

FC Kirkkonummi (FCK) on kirkkonummelainen jalkapalloseura. Seura aloitti kokonaan uutena seurana toimintansa vuoden 2019 alusta.Se jatkoi tyttö- ja naisjalkapalloiluun erikoistuneen AC Kirkkonummi sekä Kyrkslätt IF:n ja Masalan Kisan jalkapallojaostojen toimintaa. Seurassa oli perustamishetkellä yhteensä noin 1 200 lisenssipelaajaa.
FC Kirkkonummen miesten edustusjoukkue pelaa Kolmonen (jalkapallo).
Il castello dei morti vivi

Il castello dei morti vivi (; ) on vuonna 1964 ensi-iltansa saanut Luciano Riccin ohjaama italialais-ranskalainen kauhuelokuva, jonka pääosissa ovat Christopher Lee, Gaia Germani, Philippe Leroy, Mirko Valentin ja Donald Sutherland. Elokuvaa on levitetty myös nimillä "Castle of the Living Dead" ja "Crypt of Horror".
Kauhutrillerin käsikirjoituksesta vastasivat Lorenzo Sabatini ja Michael Reeves. Elokuvan tuottajana oli Paul Maslansky. Elokuva kuvattiin Latiumin Roomassa ja Viterbossa, Italiassa. Kuvauspaikkoina olivat muun muassa Bomarzo ja Odescalchin linna.
"Il castello dei morti vivi" sai ensi-iltansa Italiassa 5. elokuuta vuonna 1964. "Il castello dei morti vivi" on julkaistu videolle ja DVD:lle.
Dagfinn Hauge

Dagfinn Hauge (14. heinäkuuta 1908 Bergen – 14. maaliskuuta 2007 Larvik) oli norjalainen piispa. Hän toimi Tunsbergin hiippakunnan johdossa Norjan luterilaisessa kirkossa vuosina 1962–1978. Haugesta tuli Norjan kristillisen nuorisoliiton pääsihteeri vuonna 1948. Vuosina 1954–1961 hän toimi "Luthersk Kirketidende" -lehden päätoimittajana ja vuosina 1965–1974 Menighetsfakultetetin johtokunnan puhemiehenä.
Hauge myös istui lyhyesti Oslon kaupunginvaltuustossa.
Varkauden Työväen Palloilijat

Varkauden Työväen Palloilijat (VarTP) oli vuosina 1939–2000 toiminut palloilulajien erikoisseura Varkaudesta. Sen lajeihin kuuluivat jalkapallo, jääpallo ja jääkiekko. VarTP yhdistyi vuonna 2000 Warkauden Pallo -35:n jalkapallojaoston kanssa Warkauden Jalkapalloklubiksi.
Historia.
VarTP: perustivat toukokuussa 1939 Varkauden Tarmosta eronneet palloilijat. Tarmon muiden lajien edustajien mielestä palloilujaosto vei liian suuren osan seuran varoista, ja toisen seuran perustamista pidettiin välttämättömänä. Uuden seuran lajeihin kuului jää- ja jalkapallon lisäksi myös pesäpallo. Varkauden Työväen Palloilijoiden väreiksi tulivat punainen ja vihreä, ja vuoteen 1948 saakka asti se käytti lyhennettä VTP. Seuran toiminta keskittyi aluksi kesäisin Joutenlahden urheilukentälle ja talvisin Huruslahden jäälle.
Jalkapallo.
Jalkapallossa VarTP pelasi Mestaruussarjassa vuonna 1945, jolloin Suomen mestaruus ratkottiin cup-muotoisena Palloliiton ja Työväen Urheiluliiton seurojen kesken. Joukkue putosi heti avauskierroksella hävittyään Kuopion Palloseuralle maalein 0-3. Toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Suomensarjassa VarTP esiintyi vuonna 1948 sekä Ykkösessä kausina 1997 ja 1998. Kakkosessa seura pelasi vuodet 1992–1996 sekä 1999–2000.
TUL Cupin finaaliin joukkue selvisi vuosina 1993 ja 1998, mutta hävisi molemmilla kerroilla FC Jazzille.
Jääpallo.
1940-luvulla seuran valtalaji oli jalkapallon ohella jääpallo, jossa VarTP selvisi kolme kertaa TUL:n loppuotteluun. Se hävisi finaalissa kahdesti Turun Pyrkivälle (1946 ja 1949) ja kerran Viipurin Tovereille (1945). Jääpallon SM-sarjassa VarTP kaudet 1945, 1953 sekä 1966.
Jääkiekko.
Uudeksi menestyslajiksi nousi 1970-luvulla jääkiekko. Jääkiekkotoiminta oli aloitettu vuonna 1959 "Varkauden Kiekko-Salamien" nimellä, mutta jo 1963 jääkiekkoilijat siirtyivät takaisin emoseuran suojiin. VarTP pelasi parhaimmillaan II-divisioonassa ja selviytyi vuosina 1978 ja 1979 I-divisioonan karsintoihin. TUL:n jääkiekkomestaruuden seura voitti vuonna 1977.
Kulit

Kulit olivat aasialaisia, yleensä Etelä-Kiinasta tai Intiasta kotoisin olevia ruumiillisen työn tekijöitä 1800-luvulla ja 1900-luvun alkupuolella. Ilmausta "kuli" käytetään nykyisin toisinaan rasistisena solvauksena aasialaistaustaisista henkilöistä.
Orjakaupan jatke.
Kulikauppa laajeni 1840–1850-luvuilla. Köyhiä aasialaisia houkuteltiin kuleiksi katteettomilla lupauksilla, osa kidnapattiin, jotkut joutuivat vangeiksi heimoväkivaltaisuuksissa ja jotkut myivät itsensä velkojen takia. Vuosina 1847–1874 Kuubaan kuljetettiin 143 000 kulia täyteen ahdetuilla amerikkalaisilla laivoilla, joilla heitä kohdeltiin julmasti, tautitilanne oli heikko ja kuolleisuus korkea.
Monet aikalaiset ja nykytutkijat ovat kiinnittäneet huomiota yhtäläisyyksiin kulikaupan ja transatlanttisen orjakaupan välillä. Kuleja myytiin kuin työjuhtia, ja olosuhteet plantaaseilla ja kaivoksilla olivat epäinhimilliset. Heidät ostettiin usein viideksi tai kahdeksaksi vuodeksi, mutta monet eivät eläneet niin pitkään. Perun Chinchasaarille (”Helvetin saaret”) vuonna 1861 guanon louhintaan viedyistä 4 000 kulista yksikään ei selvinnyt hengissä.
Kulit kapinoivat usein lähtömaidensa satamissa, laivoilla ja uusiin maihin perille saavuttuaan. Heitä asutettiin yhteen afrikkalaistaustaisten työläisten ja orjien kanssa, ja koska he eivät voineet palata kotimaihinsa tai tuoda vaimojaan luokseen, monet heistä avioituivat afroamerikkalaisten naisten kanssa. Tästä saivat alkunsa eräät nykyiset afroaasialaiset ja aasialais-latinalaisamerikkalaiset väestöt.
Osa kuleista kuitenkin vapautui, kun heidän sopimuksensa päättyi. Heille myös maksettiin palkkaa, toisin kuin orjille, joskin paljon pienempää kuin tavallisille työläisille. Kiinan hallitus pyrki jossain määrin suojaamaan väestöään kulikaupalta, ja lopulta kauppa kiellettiin vuonna 1874.
Pohjois-Amerikka.
Kiinalaisten maahanmuutto Yhdysvaltoihin ja Kanadaan perustui lähes täysin vapaaehtoisuuteen, mutta heidän työolosuhteensa olivat ankarat. Heitä käytettiin rautateiden rakentajina, mutta rakennustöiden valmistuttua heihin alettiin suhtautua kielteisemmin. Kalifornian "Anti-Coolie Act" vuodelta 1862 ja liittovaltion "Chinese Exclusion Act" (1882) laadittiin rajoittamaan kiinalaisten maahanmuuttoa.
Karibian alue.
Vuosien 1838–1917 välillä Intiasta kuljetettiin noin puoli miljoonaa ihmistä Brittiläiseen Guayanaan, Trinidadiin, Guadeloupeen, Jamaikalle ja Surinameen. Ennen Kuuban vuoden 1959 vallankumousta Havannassa oli Latinalaisen Amerikan suurin chinatown.
Etelä-Afrikka.
Kiinalaista työvoimaa värvättiin Etelä-Afrikan kaivoksille vuosina 1902–1910, koska heille voitiin maksaa pienempää palkkaa kuin afrikkalaisille ja valkoisille kaivosmiehille.
Singapore.
Singaporen kasvu 1800-luvulla perustui pitkälti Etelä-Kiinasta muuttaneiden kulien työpanokseen. Kaikki Singaporen kiinalaiset eivät kuitenkaan ole kulien jälkeläisiä, vaan kaupungissa on myös vanha ja hyvin toimeentuleva kiinalainen kauppiasluokka. William A. Pickeringin virkakaudella kulikaupan räikeimpiä muotoja alettiin torjua uusilla säännöksillä. Nykyinen Singaporen tasavalta ei häpeile menneisyyttään ”kulien kaupunkina”.
Sporting Club Raisio

Sporting Club Raisio on vuonna 1995 perustettu jalkapalloseura Raisiosta.
Seuran miesten edustusjoukkue pelaa Suomen Palloliiton Turun piirin Kutosessa.
Naisten joukkue.
SC Raision naisjoukkue pelasi vuodet 2001–2007 Naisten Liigassa. Seura nousi korkeimmalle sarjatasolle saatuaan liigasta luopuneen Turun Pyrkivän paikan. SC Raisio lopetti joukkueen toiminnan taloudellisista syistä kauden 2007 jälkeen.
Henry Lionel Lawrence

Henry Lionel (H. L.) Lawrence (22. huhtikuuta 1908 Lontoo, Britannia – kesäkuu 1990 Essex, Britannia) oli brittiläinen fantasiakirjailija. 
Hänen romaaninsa "The Children of light" pohjalta on Joseph Losey ohjannut elokuvan "Kirotut", jonka ensi-ilta oli 1963.
Music Hall and Varieties

Music Hall and Varieties on brittiläistä music hall- ja varietee-perinnettä esittelevä live-taltionti vuodelta 1970. 
Konserttipaikkana on Tiffany's Basildonissa. Illan puheenjohtajana ja isäntänä on herra Charles Simon ja pianoforten ääressä laulutaiteilijoita säestämässä on neiti Zena Cooper.
Levyn on julkaissut Plexium Records ja osallisena on myös Mecca Limited.
Kappaleet.
Laulujen kustannusyhtiö on Francis Day &amp; Hunter ellei toisin ole mainittu.
Splinters and Danny:
neiti Julie Fisher:
neiti Terry Day:
Splinters and Danny:
herra Bryan Johnson:
Päivärinteen parantola

Päivärinteen parantola oli vuosina 1930–1932 Oulujoen rantaan rakennettu 160-paikkainen keuhkotautiparantola Päivärinteen kylässä Muhoksella. Jussi ja Toivo Paatelan suunnittelema sairaala kuuluu Museoviraston valtakunnallisesti merkittävien rakennettujen kulttuuriympäristöjen luetteloon.
Jatkosodan aikana 1941–1944 sairaalassa toimi suomalaisten Sotasairaala 32:n (lyhenne SotaS 32) sivupiste pääpaikan ollessa Kontinkankaan sairaalassa Oulussa. 
Tuberkuloosin hoidon parantuminen vähensi sairaansijojen tarvetta keuhkotautiparantoloissa. Vuonna 1970 Päivärinteelle avattiin sisätautiosasto ja seuraavana vuonna parantolan nimi muutettiin Päivärinteen sairaalaksi. Joulukuussa 1972 sairaalassa avattiin reumatautiosasto. Keuhkotautipotilaiden osuus oli kuitenkin vielä 1980-luvun alussa yli puolet sairaalapaikoista. Vuonna 1984 Päivärinteen sairaala vuokrasi Oulun yliopistollisen sairaalan käyttöön 40 sairaansijaa.
Päivärinteen sairaala siirrettiin osaksi Pohjois-Pohjanmaan sairaanhoitopiiriä vuonna 1991. Sairaalassa hoidettiin keuhko- ja reumapotilaita. Joulukuussa 1993 sairaanhoitopiirin liittovaltuusto teki päätöksen Päivärinteen sairaalan toiminnan lopettamisesta, ja sairaala suljettiin keväällä 1994.
Vuodesta 2001 Mikeva Oy on tarjonnut Päivärinteen sairaalan tiloissa palvelukotiasumista kehitysvammaisille sekä päihde- ja mielenterveyskuntoutujille. Lisäksi Päivärinteellä toimii Mehiläinen-konserniin kuuluva lastensuojelun erikoisyksikkö Leivokoti.
Rakennukset.
Funktionalistista sairaalarakennusta on laajennettu 1950-luvulla. Viisikerroksinen sairaalarakennuksen Oulujoen puoleinen osa ja lounaispääty ovat alkuperäisessä asussaan. 1930-luvun alussa rakennettiin myös 1920-luvun klassisismia edustava entinen ylilääkärin asunto. Jaakko Paatelan suunnittelemat henkilökunnan asuintalot valmistuivat vuonna 1959.
Rock DJ

Rock DJ on Robbie Williamsin neljännelle studioalbumille, "Sing When You’re Winningille" 31. heinäkuuta 2000 julkaistu single. Singlellä on voimakkaita viittauksia Barry Whiten vuoden 1977 kappaleesta "It's Ecstasy When You Lay Down Next to Me" ja sillä on samanlaisuuksia myös A Tribe Called Questin singlen "Can You Kick It?" kanssa sekä lainauksia Snoop Doggin "Lodi Dodista". "Rock DJ" oli neljänneksi myydyin single Isossa-Britanniassa vuonna 2000.
Raitalista.
UK CD single
UK DVD single
Knots Landing

Knots Landing on yhdysvaltalainen saippuaooppera. Yhdysvalloissa sitä esitettiin 27. lokakuuta 1979 alkaen. Tapahtumat sijoittuvat Los Angelesin kuvitteelliselle esikaupunkialueelle Kaliforniassa. Sarja keskittyy seuraamaan neljän samassa naapurustossa asuvan avioparin elämää ja tapahtumia. Pohjimmiltaan se on kohtauksia avioliitosta -tyyppinen draamasarja, juonenkäänteisiin lisättiin myös raiskaus, murha, kidnappaus, salamurha, huumeiden salakuljetus, juonittelua liike-elämässä ja rikosten selvittelyä. Sarjaa kuvattiin 14 tuotantokautta ja 344 jaksoa, kukin pituudeltaan 47–50 minuuttia. Viimeinen jakso esitettiin Yhdysvalloissa 13. toukokuuta 1993.
Suomessa sarjaa esitettiin Helsinki Televisiossa 1980-luvulla. 
Knots Landing on Dallas-televisiosarjan spin-off. Knots Landingin roolihenkilö Gary Ewing on Dallasin Ewingien perheen keskimmäinen poika. Alkoholisoitunut Gary on perheen musta lammas jota hänen isänsä Jock ja isoveli J.R. eivät kohtele tasavertaisesti. Turvaa hakeva Gary tapaa teini-ikäisenä Valenen ja he avioituvat, mutta liitto kariutuu myöhemmin. Gary ja Valene saavat kuitenkin sitä ennen tyttären, Dallas-sarjan Lucy Ewingin.
Porkarpaatti

Porkarpaatit olivat alkujaan kalastukseen käytettäviä paatteja, jotka olivat porkarien eli kalatukkukauppaan erikoistuneiden porvarien omistamia. Porkarit purjehtivat niillä myymään kalasaaliitaan.
Porkarpaatti.
Laivamallin alkuperä on jo ensimmäiseltä vuosituhannelta. Tyyli on tunnettu Pohjois-Euroopassa alueella, joka ulottuu Atlantin rannikolta kaikkiin Itämeren maihin.
Porkarpaatti Eufrosyne.
Eufrosyne oli Rauman meripartiolippukunnan Myrskypoikien porkarpaatti, jolla partiolaiset purjehtivat vuosina 1946–52.
Porkarpaatti Santtio.
Pyhärannan Santtion kylän lippulaiva on replika Eufrosyne – paatista. 
Raumalainen puulaivojen asiantuntija Heikki Jose Kivinen ja purjehtijaveteraani Aake Fagerström ehdottivat Eufrosyneä replika-aluksen esikuvaksi. Eufrosynen piirustuksia ei löytynyt. Paatista oli kuitenkin paljon kuvia, mikä auttoi replikan suunnittelussa. Lisäksi raumalaiset Kivinen ja Fagerström olivat purjehtineet Eufrosynellä ja muistivat sen pienimmätkin yksityiskohdat. 
Kivinen suunnitteli replikan. Laivanrakennusinsinööri Tommi Korte teki runkopiirustuksen Raimo Majaman avustuksella. 
Santtio-porkarpaatin rakentamisessa kunnioitettiin alkuperäistä rakennetta niin pitkälle kuin se oli mahdollista.
Santtion kyläyhdistys aloitti porkarpaattinsa suunnittelun vuonna 1997, ja se kastettiin heinäkuussa 2011. Projektin toteutus ja suunnittelu maksoi noin 100 000 euroa.
Kolmimastoisen porkarpaatin pituus on 8,60 metriä ja leveys 3,20 metriä. Seilien yhteispinta-ala on 45 m² ja mastot ovat n. 8,80 metriä korkeat vesirajasta mitattuna. Syväyslukema on 1 metri. Purjeet ovat priistankoseilejä.
Paramore (albumi)

Paramore on yhdysvaltalaisen rockyhtyeen Paramoren neljäs studioalbumi, joka julkaistiin huhtikuussa 2013. Se on yhtyeen ensimmäinen albumi sen jälkeen, kun sen perustajajäsenet Josh ja Zac Farro jättivät yhtyeen.
Taustaa.
Vuotta ennen albumin julkaisua, huhtikuussa 2012, yhtyeen laulaja Hayley Williams ilmoitti albumin tuottajaksi Justin Meldal-Johnsenin. Kesällä kerrottiin, että rummut albumille äänittää Ilan Rubin. Albumin äänitykset valmistuivat marraskuun alussa 2012. Joulukuussa yhtye kertoi uuden albuminsa nimen, julkaisupäivän, sekä ensimmäisen singlen nimen, ”Now”, joka julkaistiin tammikuussa 2013.
Toisena singlenä albumilta julkaistiin kappale ”Still Into You”. Paramore esitti kappaleen ensimmäisen kerran 13. maaliskuuta 2013 SXSW:ssä, ja lisäsi seuraavana päivänä kappaleen lyriikkavideon YouTubeen.
27. maaliskuuta 2013 Paramore julkaisi 90-sekunnin pituiset näytteet jokaisesta albumin kappaleesta.
Julkaisu.
Albumi debytoi Yhdysvaltain Billboard 200 -listan ykkössijalla. Sitä myytiin ensimmäisen viikon aikana 106 000 kappaletta. Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 10.
Oklahoman yliopisto

Oklahoman yliopisto on julkinen yliopisto Normanissa, Oklahoman osavaltiossa Yhdysvalloissa. Yliopisto on perustettu vuonna 1890, ja vuonna 2021 siellä opiskeli yli 30 000 opiskelijaa.
Oklahoman yliopisto toimii kolmella kampuksella, Normanin lisäksi Oklahoma Cityssä ja Tulsassa, joissa molemmissa on lääketieteen opetusta.
NCAA:n alaisessa yliopistourheilussa yliopistoa edustavat Oklahoma Soonersin nimellä kulkevat joukkueet. Vahva edustus yliopistolla on perinteisesti ollut etenkin amerikkalaisessa jalkapallossa.
Kiinalainen ARWU-yliopistoranking arvioi yliopiston tieteellisten näyttöjen perusteella maailman huippuyliopistojen listan 2021 sijaluokkaan 501-600.
Oklahoman yliopisto on yksi joka toinen vuosi jaettavan kirjallisuuden Neustadt-palkinnon rahoittajista palkinnon nimikkosuvun ohella. Palkinnon välivuosina yliopisto ja sen julkaisema kirjallisuuslehti "World Literature Today" on valinnut jonkun elävän espanjaksi tai ranskaksi kirjoittavan nykykirjailijan, joka pitää yliopistossa luentoja ja seminaareja kahden viikon ajan. Tätä toimintaa on rahoittanut Buterbaugh-suku.
Juovamonnit

Juovamonnit (Bagridae) on monnikaloihin kuuluva heimo. Heimon lajeja tavataan makeista vesistä Afrikasta ja Aasiasta.
Lajit ja anatomia.
Varhaisimmat juovamonnien heimoon kuuluvien lajien fossiilit on ajoitettu paleoseenikaudelle. Fossiileja tunnetaan 11 lajia neljässä suvussa. Nykyään elävien juovamonnilajien määrä vaihtelee eri lähteissä. Lähteestä riippuen juovamonnit jaetaan 18–30 sukuun ja 170–210 lajiin. Heimon kalojen sukulaisuus muihin monnikalojen heimoihin ja heimon monofyleettisyys on epävarma. Aikaisemmin juovamonnien heimoon kuuluneita lajeja on siirretty buurimonnien (Austroglanididae) ja kissamonnien (Claroteidae) heimoihin.
Juovamonnit ovat ruumiinrakenteeltaan usein pitkulaisia kaloja, joille ovat tyypillisiä piirteitä selkäevän kookas piikki, suuri rasvaevä sekä usein voimakkaasti haarautunut pyrstöevä. Kuonossa on 4 paria viiksisäikeitä. Yleensä juovamonnit kasvavat noin 30 cm pitkiksi mutta suurimmat lajit, kuten niilijuovamonni ("Bagrus docmak") ja "Chrysichthys grandis" voivat saavuttaa 1,5–2 m pituuden. Eräät pienemmät lajit ovat värikkäitä ja juovikkaita ja niitä pidetään joskus akvaarioissa. Tällaisia ovat esimerkiksi mustalansettimonni ("Bagrichthys hypselopterus") ja kultajuovamonni ("Mystus vittatus").
Levinneisyys.
Juovamonnilajeja tavataan makeista vesistä, ja eräitä kaloja myös murtovesistä. Afrikassa elää yksi suku "Bagrus", jonka lajeja tavataan Saharan eteläpuolisesta Afrikasta ja Aasiassa eläviä lajeja tavataan Tigris- ja Eufrat-joista sekä laajalta alueelta Etelä-Aasiasta Japaniin ulottuvalta vyöhykkeeltä. Eräät suurimmista lajeista ovat tärkeitä ruokakaloja.
Salir do Porto

Salir do Porto on rantakaupunki Keski-Portugalissa Oesten maakunnassa lähellä Caldas da Rainhaa. Siellä on 770 asukasta ja kaupungin pinta-ala on 9,9 km². "Rio Alfeizerão"-joki laskee kaupungin kohdalla "São Martinhon lahteen". Paikalla on myös da Alfândega-linnakkeen rauniot. Lahden eteläosaan on muodostunut dyynejä, jotka ovat lähes 50 m korkeita. Lahden pohjoisosan lomanviettoalue on nimeltään "São Martinho do Porto". Hotellialueen reunassa sijaitsee myös ulkoilualue "Jardim da Praça Engenheiro Frederico Ulrich". Satamakatu "Rua Cândida dos Reis" johtaa lahden suulle, jossa on kalasatama sekä myös meren puolelle louhittu kapea tunneli.
Hallinnollisesti Salir do Porto kuuluu Alcobaçan kuntaan. Kaupunkiin pääsee junalla Oeste-ratalinjaa pitkin (asemat Salir do Porto ja São Martinho do Porto).
Djurön kansallispuisto

Djurön kansallispuisto on kansallispuisto, joka sijaitsee Ruotsissa Djurön saariryhmällä Vänern-järvessä. Se sijaitsee Mariestadin kunnan alueella Länsi-Götanmaan läänissä. 2400 hehtaarin kokoinen alue muutettiin kansallispuistoksi vuonna 1991.
Kansallispuiston alueella ei ole enää vakituista asutusta ja myös Djurön majakka on miehittämätön. Asutusta on kuitenkin ollut alueella 1500-luvulta lähtien ja enimmillään saarella asui kolme perhettä. 
Saari oli joskus metsästys- ja eläinpuisto, jonka jäljiltä siellä elää edelleen kanta kuusipeuroja.
Kauppakeskus Viisari

Kauppakeskus Viisari on vuonna 2008 avattu kauppakeskus, joka sijaitsee Varistossa Länsi-Vantaalla. Kauppakeskuksessa sijaitsevat muun muassa Asko, Kalustetalo, Isku ja Sotka. Viereisellä tontilla on Tokmanni.
Hanna Kolb

Hanna Kolb (s. 21. elokuuta 1991) on saksalainen uransa lopettanut maastohiihtäjä.
Kolb saavutti nuorten MM-kilpailuissa pronssia viestissä 2009 ja 2011. Alle 23-vuotiaiden MM-kilpailuissa hän voitti vapaan hiihtotavan sprintin maailmanmestaruuden 2012 ja sai pronssia perinteisen sprintissä 2013.
Vancouverin olympialaisissa 2010 Kolb sijoittui perinteisen hiihtotavan sprintissä 25:nneksi. Oslon MM-kilpailuissa hän oli vapaan hiihtotavan sprintissä 59:s. Val di Fiemmen MM-kilpailuissa 2013 hän sijoittui perinteisen hiihtotavan sprintissä 23:nneksi ja vapaalla hiihdetyssä parisprintissä kahdeksanneksi. Hän oli 30:s sekä vapaan hiihtotavan sprintissä Sotšin olympialaisissa 2014 että perinteisen sprintissä Falunin MM-kilpailuissa 2015. Hän sijoittui Lahden MM-kilpailuissa 2017 vapaan hiihtotavan sprintissä 11:nneksi.
Maastohiihdon maailmancupissa Kolb kilpaili ensimmäisen kerran Düsseldorfin vapaan hiihtotavan sprintissä joulukuussa 2009 sijoittuen 11:nneksi. Vuonna 2011 hän saavutti samassa kilpailussa saman sijoituksen. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan kahdeksas Tour de Skihin kuuluneessa Toblachin vapaan hiihtotavan sprintissä tammikuussa 2012. Yksittäisessä maailmancup-kilpailussa hän oli samalla sijalla Liberecin perinteisen hiihtotavan sprintistä tammikuussa 2013. Hän on sijoittunut parhaimmillaan neljänneksi Tour de Skin vapaan hiihtotavan kilpailussa Val Müstairissa tammikuussa 2013. Yksittäisessä maailmancup-kilpailussa hän on ollut parhaimmillaan viides Toblachin vapaan hiihtotavan sprintissä joulukuussa 2015.
Parisprintissä Kolb sijoittui toiseksi Quebecissa joulukuussa 2012
Kolb lopetti uransa maastohiihtäjänä keväällä 2018.
Jääpallon Maakuntasarja 1963

Jääpallon Maakuntasarja kaudella 1962-1963 pelattiin neljässä lohkossa, yhteensä viisi joukkuetta nousi seuraavaksi kaudeksi ylemmälle sarjatasolle. Osallistuvia joukkueita oli 17, näistä Helsingin Jalkapalloklubi oli kilpailun ulkopuolinen joukkue luovuttuaan suomensarjapaikastaan. HJK voitti lohkonsa mutta näin ollen se ei noussut suomensarjaan. 
Maakuntasarja.
3. lohko.
Uusinta: VarPP-VaPa 9-4
Oskar Dickson

 Oskar Dickson (1823–1897) oli ruotsalainen liikemies. Hän rahoitti useita tutkimusmatkoja, esimerkiksi Adolf Erik Nordenskiöldin matkoja. Hänen mukaansa on nimetty monia maantieteellisiä paikkoja, kuten Huippuvuorilla Dickson Bay ja Venäjällä Jeniseijoen suulla Diksonin satama.
Stefano Pittaluga

Stefano Pittaluga (2. helmikuuta 1887 Campomorone, Italia – 5. huhtikuuta 1931 Rooma, Italia) oli italialainen elokuvatuottaja ja -levittäjä, joka hallitsi 1920-luvulla lähes koko Italian elokuvateollisuutta. Hän oli myös ensimmäisenä tuomassa äänielokuvaa Italiaan.
Pittaluga aloitti elokuvauransa vuonna 1914 elokuvien levittäjänä, ja hänellä oli yksityisoikeudet moniin italialaiselokuviin sekä muun muassa ranskalaisen Pathén elokuviin Piemonten alueella. Pittaluga laajensi pian yritystään ja hankki useita teattereita Genovasta. Hän omisti 1920 yli 200 teatterin ketjun pohjoisessa ja keskisessä Italiassa. Pittaluga piti yhtiönsä Unione Cinematografica Italiana -konsortion ulkopuolella ja pärjäsi näyttämällä ulkomaalaisia elokuvia.
Pittaluga osti 1924 pienen UCI:n ulkopuolella pysyneen Fert-yrityksen ja alkoi tuottaa elokuvia, kuten viimeisiä osia suositulle Maciste-sarjalle. UCI ajautui 1927 konkurssiin, ja Pittalugan yhtiö hankki oikeudet UCI:n elokuvateattereihin, levitysverkostoon ja studioihin, joihin kuului myös Cinesin Rooman studiot. Pittalugan yhtiö hallitsikin tämän jälkeen lähes koko Italian elokuva-alaa. Pittaluga aloitti 1927 elokuvateattereidensa varustamisen äänentoistolaitteilla ja hankki RCA Photophone -äänityslaitteet Cinesin studioille. Hänen teattereissaan saikin ensi-iltansa yhdysvaltalainen "Jazzlaulaja" elokuva, ja Cinesin studioilla tehtiin ensimmäinen italialainen äänielokuva, "La canzone dell’amore".
Pittaluga aloitti myös ensimmäisen yksityisen teollisuuden yhteishankkeen fasistisen hallinnon kanssa. Benito Mussolini antoi 1927 Pittalugalle luvan levittää Lucen tuottamia dokumenttielokuvia ja uutiskatsauksia.
Pittaluga kuoli yllättäen 44-vuotiaana keväällä 1931 leikkauksen aiheuttamiin komplikaatioihin. Hän jätti jälkeensä laajan organisaation, joka jaettiin lopulta kahtia. Levitys- ja esitysoikeudet siirtyivät valtion omistamalle ENIC:lle. Studiot puolestaan siirtyivät pankkiiri Ludovico Toeplitzille.
Rudolf Dillström

Johan Rudolf Dillström (6. helmikuuta 1885 Viipuri – 13. kesäkuuta 1928) oli suomalainen insinöörikomentaja. 
Dillströmin vanhemmat olivat vahtimestari Johan Fredrik Dillström ja Josefina Huberg. Hän pääsi ylioppilaaksi 1903, valmistui kemisti-insinööriksi 1907 ja suoritti insinööriupseeritutkinnon 1920.
Dillström toimi Helsingin kaupungin elintarvelaboratoriossa assistenttina ja johtajana 1907–1914 ja oli tehdasinsinöörinä Pietarissa 1914–1917. Suomen sisällissodan aikana hän perusti Vaasaan miinoituskomennuskunnan ja oli sen päällikkönä 1918. Sodan jälkeen hän oli rannikkopuolustuksen esikunnan toimistoupseerina 1919–1923, laivaston esikunnan toimistoupseerina 1923–1927 sekä pääesikunnan sotahistorian toimiston toimistoupseerina 1927–1928. Dillströmistä tuli reservin luutnantti 1918, reservin insinöörikapteeniluutnantti 1919, insinöörikomentajakapteeni 1920 ja insinöörikomentaja 1928.
Dillström toimitti Suomen laivaston vuosikirjat I-II ja laati pääosin Englantilais-suomalais-ruotsalais-saksalaisen merisanakirjan (1931). Hän suomensi osittain muinaisenglantilaisen "Beowulf"-runoelman ja julkaisi myös teoksen "Kalevala ja meri" (1927), jossa hän esitti teorian nykyisestä Varsinais-Suomesta Kalevalan runouden syntypaikkana.
Teoksia.
Nimellä "R. Dillström":
H. W. Donner

Heinrich ”Henry” Wolfgang Donner (12. maaliskuuta 1904 Helsinki – 30. joulukuuta 1980 Oxford, Iso-Britannia) oli suomalaissyntyinen ruotsalainen kielitieteilijä ja kirjallisuudentutkija. Hän oli Åbo Akademin ensimmäinen englannin kielen professori vuosina 1937–1951 ja Uppsalan yliopiston englantilaisen kirjallisuuden professori vuosina 1951–1966.
Wolfgang Donner kuului Donnerin sivistyssukuun. Hänen isänsä oli Ruotsiin asettunut Helsingin yliopiston kirjallisuuden dosentti Joakim Otto Evert Donner, joka teki suuren lahjoituksen Åbo Akademille.
Donner valmistui filosofian kandidaatiksi Uppsalan yliopistosta vuonna 1927 ja jatkoi opintojaan Oxfordin yliopistossa, jossa hän väitteli tohtoriksi vuonna 1934. Vuonna 1937 hänet nimitettiin Åbo Akademihin isänsä lahjoitusvaroilla perustettuun englanninkielen professuuriin. Hän oli Ruotsin kansalainen, mutta palveli sotavuosina Suomen hallinnossa. Donner julkaisi yhden oppikirjan kieliopin alalta, mutta muuten hänen ansionsa olivat kirjallisuudentutkimuksessa. Hän sai mainetta toimittamastaan Beddoes-editiosta. Hän julkaisi myös laajan tutkimuksen Erik Gustaf Geijerin laatimasta ensimmäisestä Shakespearen "Macbethin" ruotsinnoksesta. Vuonna 1951 Donner nimitettiin Uppsalan yliopiston englantilaisen kirjallisuuden oppituolin haltijaksi. Hän erosi virasta 1966, koska hänen mielestään Ruotsin hallitus vaati lisäämään yliopistosta valmistuvien määrää opetuksen laadun kustannuksella.
Donner vihittiin vuonna 1967 Uppsalan yliopiston ja vuonna 1968 Åbo Akademin kunniatohtoriksi. Hänelle myönnettiin Suomessa Valkoisen ruusun komentajan merkki ja Ruotsissa Pohjantähden ritarikunnan komentajamerkki.
Kuoleman alttari

Kuoleman alttari (; myös "The Crimson Altar" ja "The Crimson Cult") on vuonna 1968 julkaistu Vernon Sewellin ohjaama brittiläinen kauhuelokuva, jonka pääosissa ovat Boris Karloff ja Christopher Lee. Muissa rooleissa ovat muun muassa Barbara Steele ja Mark Eden. "Kuoleman alttari" on kauhulegenda Boris Karloffin viimeisimpiä elokuvia ja viimeinen elokuva, joka julkaistiin hänen elinaikanaan.
Juoni.
"Kuoleman alttari" sijoittuu syrjäiseen, synkkään taloon. Robert Manning ja hänen tyttöystävänsä lähtevät etsimään kadonnutta Robertin veljeä. He asettuvat taloon, jossa veljen jäljet katoavat. Pian Robert tuntee uhan ilmassa, josta hän ei pääse eroon. Hänellä ei ole aavistustakaan, että häntä kohtaa todellinen vaara, johon on sekoittunut mustaa magiaa ja pahuutta...
Tuotanto.
Elokuva perustuu H. P. Lovecraftin novelliin "The Dreams in the Witch House" (1933). "Kuoleman alttarin" tuotti Lewis M. Heyward Tigon British Film Productionsille.
Elokuva kuvattiin Middlesexin Harrow Wealdissa ja Hertfordshiren Ridgen kylässä, Englannissa.
Boris Karloff sairastui keuhkokuumeeseen elokuvan kuvauksien aikana oltuaan jääkylmässä vesisateessa. "Kuoleman alttari" jäi hänen viimeiseksi brittiläiseksi elokuvaksi. Karloff toipui tarpeeksi ja teki vielä kolme ulkomaalaista elokuvaa "Kuoleman alttarin" jälkeen lyhyessä ajassa; nämä elokuvat julkaistiin vasta Karloffin kuoleman jälkeen. Karloff kuoli 2. helmikuuta 1969, vain kaksi kuukautta myöhemmin "Kuoleman alttarin" ensi-illan jälkeen.
Julkaisu.
"Kuoleman alttari" julkaistiin kotimaassaan Isossa-Britanniassa joulukuussa vuonna 1968. Yhdysvalloissa elokuva sai ensi-iltansa 15. huhtikuuta vuonna 1970. Suomessa "Kuoleman alttaria" esitettiin Night Visions Film Festivalilla 5. maaliskuuta vuonna 2005 ja IIK!!-kauhuelokuvafestivaalilla 6. marraskuuta vuonna 2010. American International Pictures toimi elokuvan levittäjänä.
"Kuoleman alttari" on julkaistu videolle ja DVD:lle.
Thure Drufva

Thure Peter Gerhard Drufva (1767–1822) oli ruotsalainen sotilas. Hän otti osaa vuosina 1788–1790 käytyyn an ja jäi vangiksi Ruotsinsalmen taistelussa 1789. Hän osallistui myös Suomen sotaan. Drufva erosi everstinä 1809 ja oli vuodesta 1816 Västeråsin läänin maaherra. J. L. Runeberg mainitsee hänet "Vänrikki Stoolin tarinoissa" runossa ”Wilhelm von Schwerin”.
Tone Damli

Tone Damli Aaberge (s. 12. huhtikuuta 1988 Sogndal, Norja) on norjalainen laulaja, joka nousi julkisuuteen sijoituttuaan toiseksi Norjassa järjestetystä Idols-laulukilpailussa vuonna 2005. Hän osallistui Eurovision laulukilpailun Norjan karsintana toimineeseen Melodi Grand Prix'iin kappaleella "Butterflies" vuonna 2009, mutta sijoittui toiseksi Alexander Rybakin jälkeen. Vuonna 2013 hän osallistui Ruotsin-karsintaan Melodifestivaleniin yhdessä Erik Segerstedtin kanssa kappaleella "Hello, Goodbye". Vuonna 2020 Damli osallistui Melodi Grand Prixiin kappaleella "Hurts Sometimes", joka karsiutui finaalin ensimmäisellä kierroksella.
Pikkuflamingo

Pikkuflamingo ("Phoenicopterus minor", syn. "Phoeniconaias minor") on flamingolintulaji.
Tuntomerkit.
Pikkuflamingo on 80–90 senttimetriä pitkä ja sen siipien kärkiväli 90–100 senttimetriä. Flamingoon verrattuna se on pienikokoinen. Pikkuflamingo on väriltään vaaleanpunertava ja sen selässä ja hartioilla on punaisia juovia. Sen jalat ovat kokonaan punaiset.
Levinneisyys.
Pikkuflamingoja tavataan Länsi-, Etelä- ja Itä-Afrikassa sekä Arabian niemimaalla ja Etelä-Aasiassa.
Pikkuflamingopopulaatioksi arvioidaan 15000–25000 yksilöä Länsi-Afrikassa, 1,5–2,5 miljoonaa Itä-Afrikassa, 55000–65000 Etelä-Afrikassa ja 650000 Etelä-Aasiassa. Laji on luokiteltu silmälläpidettäväksi, koska lajin kannat ovat laskeneet nopeasti.
Joey Logano

Joseph Thomas "Joey" Logano (s. 24. toukokuuta 1990 Middletown, Connecticut) on yhdysvaltalainen autourheilija. Hän ajaa tällä hetkellä Amerikan suurimmassa moottoriurheilusarjassa NASCAR:issa Penske Racing -tallin riveissä, kilpailunumerolla 22.
Logano on NASCAR:in pääluokan Sprint Cupin historian nuorin osakilpailuvoittaja, hänen otettuaan kaudella 2009 avausvoittonsa 19 vuoden ja 35 päivän iässä.
Logano on NASCAR Cup Seriesin kolminkertainen mestari. Mestaruudet ovat tulleet vuosilta 2018, 2022 ja 2024.
Vaaralliset kädet

Vaaralliset kädet (; ) on Edmond T. Grévillen ohjaama brittiläis-ranskalainen kauhutrilleri vuodelta 1960. Kauhutrillerin pääosissa ovat Mel Ferrer ja Christopher Lee. "Vaaralliset kädet" perustuu Maurice Renardin romaaniin.
"Vaaralliset kädet" kuvattiin samaan aikaan sekä englanniksi että ranskaksi. Sujuvasti ranskaa puhuvat Mel Ferrer ja Christopher Lee käyttivät omia ääniään molemmissa ääniraidoissa.
"Vaaralliset kädet" julkaistiin Isossa-Britanniassa joulukuussa vuonna 1960; Ranskan ensi-ilta oli 12. huhtikuuta vuonna 1961. Suomessa elokuva ilmestyi 30. maaliskuuta vuonna 1962.
Juoni.
"Vaaralliset kädet" kertoo kuuluisasta konserttipianisti Stephen Orlacista (Ferrer), jonka kädet tuhoutuvat lentokoneonnettomuudessa. Kirurgi Volchett (Wolfit) suorittaa hänelle kädensiirron; valitettavasti kädet olivat ennen kuuluneet teloitetulle murhaajalle. Orlac pian huomaa, että kädet alkavat vallata hänen elämänsä, ja entinen pianisti alkaa syyllistyä rikoksiin. Rähjäinen taikuri (Lee) huomaa mitä on tapahtumassa ja alkaa kiristää häntä.
NASCAR Cup Series

NASCAR Sprint Cup Series on Yhdysvaltain suosituimman autourheilusarjan NASCAR:in pääluokka. Nykyisellä nimellään sarja on kulkenut vuodesta 2008 lähtien, jolloin nimioikeuksien haltija, teleoperaattori Sprint Nextel vaihtoi nimen NEXTEL Cupista nykyiseen versioon.
Das Rätsel der roten Orchidee

Das Rätsel der roten Orchidee (; myös "The Secret of the Red Orchid") on vuonna 1962 julkaistu Helmut Ashleyn ohjaama saksalainen rikoselokuva, jonka pääosissa ovat Christopher Lee, Adrian Hoven ja Marisa Mell. "Das Rätsel der roten Orchidee" kertoo Chicagosta Lontooseen muuttaneista gangstereista, jotka alkavat kiristää rahaa rikkailta briteiltä.
"Das Rätsel der roten Orchidee" perustuu Edgar Wallacen romaaniin "When the Gangs Came to London", jonka pohjalta Egon Eis laati käsikirjoituksen. Rialto Film tuotti elokuvan. Elokuva kuvattiin Cuxhavenissa, studioilla Hampurissa ja Lontoossa. Kuvaukset olivat alkaneet 15. joulukuuta 1961 ja päättyneet 15. tammikuuta 1962.
"Das Rätsel der roten Orchidee" sai ensi-iltansa Länsi-Saksassa 1. maaliskuuta vuonna 1962. Elokuva on julkaistu sekä videona että DVD:nä.
Brittiläinen Christopher Lee puhuu elokuvassa saksaa ja hänen äänensä dubbasi toinen näyttelijä englanninkielistä versiota varten.
Tony Stewart

Anthony Wayne "Tony" Stewart (s. 20. toukokuuta 1971 Columbus, Indiana) on yhdysvaltalainen autourheilija. Hän ajaa tällä hetkellä Amerikan suurimmassa moottoriurheilusarjassa NASCAR:issa Stewart-Haas Racing -tallin riveissä, jonka hän myös omistaa puoliksi yhdessä Gene Haasin kanssa.
Stewart on kolminkertainen Sprint Cup Series -mestari.
Alias John Preston

Alias John Preston on vuonna 1955 ensi-iltansa saanut David MacDonaldin ohjaama brittiläinen romanttisia elementtejä sisältävä mysteerinen kauhuelokuva, jonka pääosissa ovat Betta St. John, Alexander Knox ja Christopher Lee.
"Alias John Prestonin" käsikirjoituksen laati Paul Tabori, ja tuottajana toimi Sidney Stone. Elokuva sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa 14. joulukuuta vuonna 1955. Kotimaan ensi-ilta oli kesäkuussa vuonna 1956.
Juoni.
Salaperäinen ja varakas mies John Preston (Lee) muuttaa pieneen Deanbridgen kylään, jossa hän ulospäin vaikuttaa olevan ystävällinen. Hänellä on kuitenkin vaarallinen salaisuus...
Kuopion ravirata

Kuopion ravirata eli Sorsasalon ravirata on Kuopiossa, Sorsasalon kaupunginosassa sijaitseva ravirata. Vuonna 2013 radalla oli yhteensä 27 kilpailupäivää, joista valtakunnallisia Toto75-päiviä oli kolme.
Rata valmistui vuonna 1980 ja se korvasi vuonna 1906 rakennetun Kuopion vanhan raviradan, joka sijaitsi nykyisen Keskuskentän paikalla. Sorsasalon raviradan suunnittelu aloitettiin 1970-luvun alussa, kun raviurheilussa vallinneen noususuhdanteen vuoksi vanha rata alkoi käymään ahtaaksi suurille ravitapahtumille. Uuden radan avajaisravit järjestettiin 13. heinäkuuta 1980. Kuopion raviradan katsomorakennuksessa on istumakatsomon lisäksi 350-paikkainen ravintolakatsomo sekä muun muassa 80 paikkainen olutravintola.
Radan tärkeimmät vuosittaiset suurkilpailut ovat 4-vuotiaille lämminverisille tarkoitettu Kuopio Stakes sekä suomenhevosten Savo-ajo. Kuninkuusravit Sorsasalon raviradalla on järjestetty vuosina 1982, 1998 ja 2013.
Sorsasalon rataennätykset ovat lämminveristen Womanizerin 10,2a vuodelta 2013 ja kylmäverisissä Lissun Eerikin 20,4a vuodelta 2021.
Alcobaça

Alcobaça on Portugalin kaupunki Leirian piirissä Centron hallintoalueella. Alcobaça on syntynyt kahden joen (Alcoa ja Baça) muodostamaan laaksoon ja näiden joennimien yhdistelmästä on tullut kaupungin nimi. Kaupungin syntyyn on vaikuttanut 1100-luvulla rakennettu Alcobaçan luostari. Kaupunki ja sen ympärillä olevat kylät muodostavat Alcobaçan kunnan. Sen pinta-ala on noin 408 neliökilometriä ja väkiluku 57 973 (vuonna 2024). Kunnan väestötiheys on siten 142 asukasta neliökilometrillä.
Alcobaçan pormestari on Hermínio José da Cruz Augusto Rodrigues. Kunnan juhlapäivä on 20. elokuuta.
Wikimatkat

Wikimatkat () on internetissä oleva matkaopas, jota muokkaavat vapaaehtoiset käyttäjät. Tällä hetkellä se on saatavissa 21 eri kielellä.
Sivusto aloitti toimintansa vuonna 2006, jolloin Wikitravelin italian- ja saksankielisistä versioista kopioitiin sisältö Wikivoyageen. Tämä johtui siitä, että Internet Brands -yhtiö osti Wikitravelin alkuperäisiltä kehittäjiltään eivätkä käyttäjät halunneet jatkaa toimintaansa kaupallisella sivustolla. Marraskuussa 2012 Wikivoyagesta tuli osa Wikimediaa ja muiden Wikimedia-projektien tapaan myös Wikivoyage on mainokseton. Palvelun virallinen avauspäivä oli 15. tammikuuta 2013, jolloin Wikipedia täytti 12 vuotta. Suomenkielinen Wikimatkat-versio avattiin yleisölle 1. joulukuuta 2016.
Bentso(a)pyreeni

Bentso(a)pyreeni eli BaP on orgaaninen yhdiste ja se kuuluu polysyklisiin aromaattisiin hiilivetyihin. Yhdiste on palavaa ja huoneenlämmössä (20 °C) se on olomuodoltaan vaaleankeltaista kiteistä ainetta. Sen kemiallinen kaava on C20H12. Bentso(a)pyreenista käytetään myös nimityksiä "bents(a)pyreeni", "3,4-bentsopyreeni" ja "bentso(d,e,f)kryseeni".
Bentso(a)pyreenin moolimassa on 252,31 g/mol, sulamispiste 178,1 °C, kiehumispiste 496 °C, suhteellinen tiheys 1,4 g/cm3 ja CAS-numero 50-32-8. Yhdiste liukenee huonosti veteen (&lt;0,1g/100 ml). Aine reagoi voimakkaiden hapettimien kanssa. Bentso(a)pyreenia syntyy usein epätäydellisen palamisen tai orgaanisen aineksen pyrolyysin seurauksena.
Ympäristö- ja terveysvaikutukset.
Bentso(a)pyreeni on luokiteltu Suomessa syöpäsairauden vaaraa aiheuttavaksi aineeksi (ryhmä 3) ja se on erittäin myrkyllistä vesieliöille.
Jotkut sienet, kuten nukkaorvakat ("Phanerochaete") ja osterivinokkaat ("Pleurotus"), pystyvät hajottamaan jopa bentso(a)pyreeniä hiilidioksidiksi erittämiensä solunulkoisten peroksidaasien avulla.