tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
ARA Drummond (P-31)

ARA Drummond (runkonumerot P-1 ja P-31) on Argentiinan laivaston Drummond-luokan korvetti.
Valmistus.
Etelä-Afrikan hallitus tilasi helmikuussa 1976 aluksen Ranskasta Lorientin laivastontelakalta, missä köli laskettiin 12. maaliskuuta 1976. Se laskettiin vesille 5. maaliskuuta 1977 nimettynä "SAS Goop Hopeksi" Hyväntoivonniemen mukaan. Yhdistyneiden kansakuntien turvallisuusneuvoston päätöslauselma UNSCR 418 Etelä-Afrikan asekauppakiellosta esti koeajoissa olleen aluksen luovutuksen tilaajalle. Alus poistettiin Etelä-Afrikan alusluettelosta 17. marraskuuta 1977 ja myytiin Argentiinalle, joka liitti sen laivastoonsa 9. marraskuuta 1978 nimellä "ARA Drummond". Aluksen runkonumero oli aluksi P-1.
Palvelus.
Alus osallistui Falklandin sotaan. Se upotti 7. lokakuuta 1983 taisteluammunnoissa Exocet-ohjuksella maalilaivana olleen hävittäjä "ARA Almirante Domecq Carcian". Espora-luokan korvettien astuttua palvelukseen 1985 aluksen viirinumeroksi vaihdettiin P-31.
Aluksen tukikohtana oli 1994 Roosevelt Roadsin laivastoasema, kun se osallistui Haitissa operaatio Uphold Democracyyn. Se oli myös Buenos Airesissa ja Rio de Janeirossa Tall Ship Race -purjehduksen avustajana. Aluksen kotisatamana on Mar del Plata, ja sen normaalipalvelukseen kuuluu Argentiinan laajennetun talousalueen kalastuksenvalvonta. Alus on pidättänyt vuosien aikana alueelta useita luvattomasti kalastaneita troolareita.
ARA Guerrico (P-32)

ARA Guerrico (runkonumerot P-2 ja P-32) on Argentiinan laivaston Drummond-luokan korvetti.
Valmistus.
Etelä-Afrikan hallitus tilasi helmikuussa 1976 aluksen Ranskasta Lorientin laivastontelakalta, missä köli laskettiin 1. lokakuuta 1976. Se laskettiin vesille 13. syyskuuta 1977 nimettynä "SAS Transvaaliksi". Yhdistyneiden kansakuntien turvallisuusneuvoston päätöslauselma UNSCR 418 Etelä-Afrikan asekauppakiellosta esti aluksen luovutuksen tilaajalle. Alus poistettiin Etelä-Afrikan alusluettelosta 17. marraskuuta 1977 ja myytiin Argentiinalle, joka liitti sen laivastoonsa 9. marraskuuta 1978 nimellä "ARA Guerrico". Aluksen runkonumerona oli P-1.
Palvelus.
Vain kuukausi palvelukseen oton jälkeen alus osallistui Chilen vastaisiin toimiin operaatio Soberaníassa. Alus osallistui Falklandin sotaan ja se oli mukana Etelä-Georgian valtauksessa. Alus vaurioitui valtauksessa Britannian merijalkaväen aseiden tulessa. Se joutui kolmeksi vuorokaudeksi telakalle kunnostettavaksi ennen kuin se pystyi liittymään sisaraluksiinsa, jotka operoivat Falklandin pohjoispuolella Task Group 79.4:ssä. Espora-luokan korvettien astuttua palvelukseen 1985 aluksen viirinumeroksi vaihdettiin P-32.
Aluksen tukikohtana oli 1994 Roosevelt Roadsin laivastoasema, kun se osallistui Haitissa operaatio Uphold Democracyyn. Se oli myös Buenos Airesissa ja Rio de Janeirossa Tall Ship Race -purjehduksen avustajana. Aluksen kotisatamana on Mar del Plata, ja sen normaalipalvelukseen kuuluu Argentiinan laajennetun talousalueen kalastuksenvalvonta. Alus on pidättänyt vuosien aikana alueelta useita luvattomasti kalastaneita troolareita.
David Fumanelli

David Fumanelli (s. 21. huhtikuuta 1992 Milano) on italialainen moottoriurheilija. Hän aloitti kilpa-uransa vuonna 2008 Italian Formula Renault -sarjassa. Hän sijoittui sarjan 25:nneksi keräten 14 pistettä. Vuonna 2009 Fumanelli kilpaili European F3 Open -sarjassa. Hän sijoittui ensimmäisellä kaudellaan sarjan kahdeksanneksi ottaen kaksi voittoa. Hän jatkoi sarjassa vuonna 2010 sijoittuen sarjan kolmanneksi ottaen kolme voittoa ja kolme paalupaikkaa. Fumanelli jatkoi vuonna 2011 sijoittuen sarjan toiseksi ottaen neljä voittoa ja neljä paalupaikkaa.
Vuonna 2012 Fumanelli ajoi GP3-sarjassa MW Arden -tallissa. Hän keräsi 47 pistettä ja sijoittui kerran palkintokorokkeelle Euroopan osakilpailussa sijoittuen sarjan 11:nneksi. Vuonna 2013 Fumanelli jatkoi GP3:ssa siirtyen Trident-talliin. Hän saavutti kauden avauskilpailussa kuusi pistettä, jotka jäivät samalla hänen kauden ainoiksi. Hänet korvattiin päätösviikonloppuna Robert Creganilla. Vuonna 2014 Fumanelli kilpailee Blancpain Sprint Series -sarjassa sijoittuen Sliver Cup -luokan toiseksi yhdessä Stefano Colombon kanssa. Vuonna 2015 Fumanelli siirtyi uuteen Renault Sport Trophy -sarjaan voittaen Endurance-luokan mestaruuden yhdessä Dario Capitanion kanssa. Eliittiluokassa hän sijoittui sarjassa kolmanneksi.
Adoptioperheet

Adoptioperheet ry on kotimaasta ja ulkomailta adoptoitujen, adoptiota harkitsevien, adoptioprosessissa mukana olevien ja adoptiovanhempien yhdistys, joka pyrkii toiminnallaan tukemaan adoption koskettamia ihmisiä, ottamaan kantaa julkisuudessa käytävään adoptiokeskusteluun ja parantamaan adoptoitujen ja adoptioperheiden yhteiskunnallista asemaa. 
Yhdistys sai alkunsa vuonna 1997 nimellä Adoptiolasten vanhemmat ry, kun joukko adoptiolasten vanhempia törmäsi epäkohtiin, joihin halusi vaikuttaa. Vapaaehtoisuus on ollut merkittävä resurssi koko yhdistyksen toiminnan ajan, vaikka sillä nykyään on jo palkattuakin henkilökuntaa. Yhdistys järjestää muun muassa koulutus- ja keskustelutilaisuuksia ja tutustumismahdollisuuksia adoptioperheiden kesken sekä julkaisee jäsenlehteä. Yhdistys on valtakunnallinen, adoptiopalvelunantajista riippumaton ja sen jäseniksi voivat kuulua sekä kotimaasta että ulkomailta adoptoidut, adoptiota harkitsevat sekä adoptoineet ja adoptioperheen läheiset.
Adoptioperheet ry on Nordic Adoption Council (NAC), SOSTEn, Lastensuojelun keskusliiton (LSKL) ja Väestöliiton jäsen.
Hyperavaruus

Hyperavaruus () on tieteisfiktiossa esiintyvä juonielementti, jonka avulla voi matkustaa tähtienvälisiä etäisyyksiä valonnopeutta suuremmalla nopeudella. Sitä kuvaillaan tavallisesti avaruuden vaihtoehtoisena alueena, joka esiintyy samanaikaisesti oman maailmankaikkeutemme kanssa. Sinne päästään tavallisesti käyttäen energiakenttää tai teknistä laitetta. Matkaaminen hyperavaruudessa vastaa valonnopeutta suurempaa nopeutta normaaliavaruudessa.
Asimovin universumi.
Isaac Asimov käytti hyperavaruushyppy-konseptia monissa tarinoissaan 1940-luvulta aina 1990-luvulle asti. Hänen Säätiö-sarjassaan hyppyihin piti valmistautua tarkoilla laskelmilla ja aluksen piti matkata kauas massiivisista planeetoista, että pääsi haluttuun paikkaan. Kirjassa "Säätiö veitsen terällä" kehitetään tietokone ja alus, joka kykenee tekemään useita hyppyjä peräjälkeen tarvitsematta pysähtyä laskemaan uutta hyppyä. "Nemesis" kertoo kuinka ihmiskunta kehittää hyperavaruushyppytekniikan.
"Babylon 5".
"Babylon 5" -televisiosarjassa hyperavaruuteen pääsy vaatii hyppyportteja tai aluksen omaa hyppymoottoria. Hyperavaruudessa pystyy navigoimaan, sinne voi eksyä ja siellä voi jopa taistella.
"Dyyni".
Frank Herbertin "Dyynissä" hyperavaruushyppy suoritetaan poimuttamalla avaruutta, johon kykenevät mutatoituneet Avaruuskillan ohjaajat. Vain suuria aluksia voidaan käyttää ja henkilökohtaisissa aluksissa ei ole hyppyominaisuuksia. "Legends of Dune" -kirjasarjan mukaan ennen Dyyni-planeetan rohtoa tähtienvälinen matkustus kesti viikkoja, jopa kuukausia.
"Farscape".
"Farscape"-televisiosarjassa elävät Leviatan-alukset kykenevät matkaamaan pitkiä matkoja "tähtipurskeella", mutta jonka jälkeen niiden pitää ladata voimia ennen seuraavaa hyppyä. Jotkin rodut kykenevät käyttämään madonreikiä matkaamiseen.
"Taisteluplaneetta Galactica".
"Taisteluplaneetta Galactica" -televisiosarjassa (2004–2009) hyperavaruushyppy on silmänräpäyksellinen, jolloin alukset katoavat edellisestä paikasta ja ilmestyvät uuteen.
"Tähtiportti".
"Tähtiportti"-universumissa käytetään aluksi vain löydettyä madonreikäteknologiaa, tarinan edetessä myös aluksia, jotka voivat tehdä hyperavaruushyppyjä.
"Star Trek".
"Star Trek" -universumissa valoa nopeampaa matkustamista varten tarvitaan poimuajon mahdollistava moottori. Se ei salli silmänräpäyksellistä matkustamista kahden pisteen välillä; sen sijaan poimuajossa aluksen ympärille muodostuu keinotekoinen "kupla", joka ympäröi alusta sen matkatessa. Poimuajon nopeus on vaihdellut, mutta nykyään arvo "1" vastaa valonnopeutta. Nopeus "10" olisi ääretön nopeus. Poimuajossa oleva alus voi toimia vuorovaikutuksessa normaaliavaruuden kanssa.
"Star Wars".
"Tähtien sodan" universumissa siirrytään hyperavaruusteknologian avulla hyperavaruuteen, jossa pitää olla matkan vaatiman ajan verran. Hypyn alkukiihdytyksen avulla voi tarkkailija laskea mahdollisen reitin. Hypyt vaativat tarkat kartat ja laskelmat, ettei alus materialisoidu keskelle tähteä.
Noitapiiri

Noitapiiri ("The Secret Circle") on yhdysvaltalainen The CW Television Networkin televisiosarja, joka perustuu L. J. Smithin samannimiseen romaanisarjaan. Televisiosarjan ensiesitys oli 15. syyskuuta 2011. Sarja oli aluksi suosittu, mutta kauden jälkipuoliskolla katsojaluvut putosivat ja 11. toukokuuta 2012 – päivä päätösjakson esittämisen jälkeen – The CW ilmoitti lopettavansa sarjan. Suomessa sarjaa alettiin esittää MTV3:lla 10. huhtikuuta 2014.
Sarja kertoo 16-vuotiaasta Cassie Blakesta (Britt Robertson), joka muuttaa äitinsä kuoleman jälkeen isoäitinsä luokse kuvitteelliseen Chance Harborin pikkukaupunkiin Washingtonissa. Cassie tutustuu nopeasti uusiin ystäviin, joilla paljastuu olevan salaisuus: he kaikki ja Cassie ovat noitia. Yhdessä he ovat ryhmä. Yhdessä ryhmä alkaa selvittää, miten heidän vanhempansa kuolivat nuorten ollessa vielä pikkulapsia.
Hahmot.
HUOM! Sisältää juonipaljastuksia.
Vastaanotto.
Ensimmäinen jakso jakoi mielipiteet. Monet kirjoittivat lehtiin jakson olleen hyvin tehty, toiset taas päinvastaista. Jotkut jotka olivat haukkuneet sarjaa, kehuivat Phoebe Tonkinia.
Xhevdet Gela

Xhevdet Gela (s. 14. marraskuuta 1989) on kosovolais-suomalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Gela edusti juniorina Kiuruveden Palloilijoita, Honkaa, FC Espoota, Allianssia ja Atlantista, joista jälkimmäisessä hän teki myös ensiesiintymisensä aikuisten sarjatasoilla kaudella 2007 Ykkösessä. Kaudeksi 2010 hän siirtyi Veikkausliigan Valkeakosken Hakaan, jossa hän pelasi 21 liigaottelua. Kauden 2011 Gela vietti Ykkösen PK-35 Vantaassa, ja kaudeksi 2012 hän palasi liigaan Myllykosken Pallon riveissä.
Talvella 2014 Gela siirtyi Puolaan Widzew Łódźiin. Hän pelasi seurassa vain viisi sarjaottelua ennen paluutaan Suomeen, FC Lahteen.
Valmentajaura.
Xhevdet Gela on toiminut espoolaisen EBK:n päävalmentajana vuodesta 2019. Tätä ennen hän toimi valmentajana FC Espoon organisaatiossa.
Espanjankärpänen

Espanjankärpänen ("Lytta vesicatoria") on Euraasiasta kotoisin oleva metallinvihreä kovakuoriainen, joka kuuluu toukohärkien heimoon. Se on saanut nimensä siitä, että se on hyvin yleinen Espanjassa ja muualla Välimeren alueella. Laji tunnetaan myös nimellä "laastarikärpänen", koska siitä valmistettiin aikaisemmin ”vetolaastareiksi” kutsuttuja terveystuotteita, joiden uskottiin parantavan monenlaisia vaivoja. Sitä käytettiin yleisesti myös lemmenrohtona.
Ulkonäkö ja koko.
Espanjankärpänen on metallinhohtoinen ja kullanvihreä kovakuoriainen, joka näyttää hieman sylkikuoriaisilta. Sillä on hoikka ja pehmytkuorinen, 12–22 millimetriä pitkä ruumis ja pitkät peitin- ja lenninsiivet sekä tuntosarvet. Muiden toukohärkien tapaan se erittää ärsytettynä nivelistään myrkyllistä kantaridiinia (C10H12O4).
Levinneisyys ja elinympäristö.
Espanjankärpänen elää Euraasiassa laajalla vyöhykkeellä, joka ulottuu Välimeren alueelta Keski-Aasiaan ja aina Siperiaan asti. Euroopassa sitä tavataan Etelä-Ruotsia myöten, ei kuitenkaan Suomessa. Parhaiten se viihtyy pensasaroilla ja metsissä.
Lisääntyminen.
Espanjankärpänen kehittyy aikuiseksi hypermetamorfoosiksi kutsutun täydellisen muodonvaihdoksen kautta. Naaras laskee munansa lähelle muurarimehiläisten pesän sisäänkäyntiä. Munista kuoriutuu hyvin aktiivisia triunguliinitoukkia, jotka tunkeutuvat pesään vahvojen leukojensa avulla ja syövät ravinnokseen mehiläisten toukkia. Toukat käyvät läpi useita passiivisempia kehitysvaiheita ennen kuin niistä lopulta tulee aikuisia.
Ravinto.
Täysikasvuiset espanjankärpäset käyttävät ravinnokseen puiden lehtiä, toisin kuin mehiläisen toukkia saalistavat triunguliinitoukat. Ne suosivat erityisesti saarnien, syreenien, likustereiden ja valkosalavien lehtiä.
Käyttö.
Espanjankärpäsen peitinsiivistä jauhettu pulveri tunnettiin seksuaalisen halun herättäjänä jo antiikin aikoina, ellei aiemminkin. Sen uskottiin sisäisesti nautittuna aiheuttavan paikallista verentungosta ja lisäävän siten miesten potenssia.
Espanjankärpäsillä hoidettiin pitkään myös päänsärkyä, kuumetiloja, reumatismista johtuvaa hammassärkyä, lonkkasärkyä sekä vuotavia silmiä ja korvia. Vielä 1900-luvulla niistä valmistettiin vetolaastareita, joita käytettiin ”vetämään” vaivoja potilaan elimistöstä ihon pinnalle rakkuloiksi. Vaivan aiheuttajien nimittäin uskottiin siirtyvän rakkulan sisälle kertyvään nesteeseen ja poistuvan kehosta rakkulan puhjettua. Todellisuudessa laastarin näennäinen hoitava vaikutus perustui sen sisältämän kantaridiinin kykyyn laajentaa pintaverisuonia ja lievittää siten kipua.
Anselm Ranta

Artur Anselm Ranta (23. huhtikuuta 1885 Orimattila – 14. lokakuuta 1980) oli suomalainen kauppaneuvos, sahanomistaja ja laivanvarustaja, joka vaikutti erityisesti Rauman seudulla.
Ranta oli syntyjään torpparin poika Orimattilasta Uudeltamaalta ja hänen koulunkäyntinsä rajoittui muutamaan vuoteen koti- ja kiertokoulua. Tehtyään muutaman vuoden maatalous-, metsä- ja rakennustöitä hän muutti siirtolaisena Yhdysvaltoihin vuoden 1905 suurlakon jälkeen ja toimi siellä rakennusurakoitsijana vuosina 1909–1912. Vaimonsa toivomuksesta hän muutti 1913 takaisin Suomeen ja toimi kuusi vuotta talonrakentajana Raumalla. Hän aloitti samalla puutavarakaupan ja keskittyi kokonaan siihen vuodesta 1919 alkaen luopuen rakennustoiminnasta, tosin hän rakennutti vielä vuonna 1936 Rauman ensimmäisen kivisen asuinkerrostalon Rannanlinnan, joka nimettiin hänen mukaansa. Ranta harjoitti puukaupan ohella sahaustoimintaa omilla ja vuokraamillaan sahoilla. Yhdessä yhtiökumppaninsa merikapteeni Enok Fagerströmin kanssa hän osti vuonna 1929 Rauman satamassa sijainneen entisen Metsänomistajien Metsäkeskus Oy:n lautatarhan, johon he perustivat Ranta &amp; Fagerström -nimisen yhtiön. Ranta myi osuutensa yhtiöstä Lauri Ylöselle vuonna 1931. Ranta omisti tämän jälkeen lyhytaikaisesti useita sahoja ja suurtiloja läntisessä Suomessa sekä oli osakkaana useissa höyrylaivoissa. Hän muun muassa perusti Kokemäellä sijainneen Kyttälän sahan, jonka toimitusjohtajaksi tuli vuonna 1939 hänen poikansa kauppaneuvos Aatos Ranta, ja omisti jonkin aikaa Vuojoen kartanon Eurajoella. Anselm Ranta kuului myös Suomen Höyrylaiva Osakeyhtiön suuromistajiin. Hän vetäytyi liiketoiminnasta vuonna 1955.
Ranta kuului Rauman kaupunginvaltuustoon vuosina 1943–1945 ja kaupunginhallitukseen vuonna 1945. Hän kuului myös Rauman rautatien johtokuntaan ja Rauman Säästöpankin isännistöön. Hänet tunnettiin partiotoiminnan tukijana ja hän lahjoitti varoja Rauman Partiotalon rakentamiseen. Kauppaneuvoksen arvon Ranta sai vuonna 1952.
Kaukana taivaasta (vuoden 1998 elokuva)

Kaukana taivaasta () on vuoden 1998 yhdysvaltalainen draamaelokuva, jossa pääosissa nähdään Brittany Murphy ja Karen Allen. Tärkeää sivuroolia esittää Jeremy Jordan.
Juoni.
Emily Nicholson (Brittany Murphy) muuttaa äitinsä, Reesen (Karen Allen), kanssa asumaan Las Vegasiin. Reese on alkoholisti, ja tytär yrittää auttaa äitiään pääsemään pois viinasta. Muuttaessaan Las Vegasiin, Reese oli ollut juomatta jo kuukauden. Reese päättää aloittavan alusta ja ei enää koske viinaan. Alussa se vielä toimiikin, kunnes Reesellä alkaa painaa velat sekä työttömyys päälle. Reese sekaantuu Las Vegasin alamaailman tapahtumiin, ja Emily ei kestä nähdä äitiäänsä siinä kunnossa. Kunnes Emily tapaa Vancen (Jeremy Jordan). Entisen alkoholistin ja narkkarin. Vance auttaa Emilyä pääsemään yli pahimmasta ja kertomalla omista kokemuksistaan. Eräänä aamuna kuitenkin Emily ei kestä äitinsä juopottelua, ja sohvalla makaamista, joten Emily ottaa vain kassit olalle ja lähtee. Koulussa Vance ja Emily päättävät auttaa Emilyn äidin pois juomisesta, ja selviytyä siitä yhdessä. Kunnes samalla aikaa Reese laskee kylpyhuoneessa jääkylmän veden, ja nauhoittaa ensin viestin Emilylle. Viestin jälkeen hän menee ammeeseen ja viiltää ranteensa auki. Koulun jälkeen Emily tulee koulusta, ja näkee äitinsä kuolleena kylpyammeessa. Emily lähtee juoksien pois kotoa, videonauha mukanaan. Hän kuuntelee sitä metsässä ja itkee. Päiviä myöhemmin Reesen itsemurhasta, Emilykin ratkeaa juomiseen. Hän ottaa jopa huumeitakin. Vance yrittää saada Emilyn pois huumeista sekä viinasta, mutta Emily ei usko. Loppuvaiheessa Emily menee rantaan hukuttautumaan. ”Äidilläni oli omat syynsä lopettaa tämä. En voinut mitenkään lievittää hänen tuskaansa. Paitsi ehkä... valitsemalla elää...” Ja niin kuulu vain ääni kun Emily nousee vedestä.
Martti Anhava

Martti Henrikki Anhava (s. 17. kesäkuuta 1955 Helsinki) on suomalainen kirjailija, suomentaja ja vapaa toimittaja.
Anhava kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1973 ja teki opintojamatkoja Neuvostoliittoon vuosina 1974–1979. Hän työskenteli Otavassa kotimaisen kaunokirjallisuuden osastolla 1974–2008: ensin toimittajana (1974–1986), sitten osastopäällikkönä (1987–1999) ja viimeksi kirjallisena asiantuntijana (1999–2008).
Anhava on suomentanut muun muassa Anton Tšehovin, Fjodor Dostojevskin, Leo Tolstoin, Marcel Proustin ja Blaise Pascalin teoksia. Hänen oma tuotantonsa sisältää esseitä sekä Arto Mellerin ja Paavo Haavikon elämäkerrat. Anhava on ollut vuodesta 2013 Venäläisen kirjallisuuden seuran hallituksen puheenjohtaja.
Vuonna 1983 Anhava palkittiin valtion kääntäjäpalkinnolla ja vuonna 2012 Eino Leinon palkinnolla. Vuonna 2014 hänelle myönnettiin Pro Finlandia -mitali.
Martti Anhava on Tuomas ja Helena Anhavan poika. Hänen puolisonsa on ollut vuodesta 1981 galleristi Ilona Anhava.
Carlo Fruttero

Carlo Fruttero (19. syyskuuta 1926 Torino, Italia – 15. tammikuuta 2012 Castiglione della Pescaia, Italia) oli italialainen kirjailija, toimittaja, kääntäjä ja antologioiden toimittaja. 
Fruttero tunnetaan erityisesti yhteistyöstään Franco Lucentinin kanssa, jonka kanssa hän kirjoitti rikosromaaneja. He toimittivat myös yhdessä science fictionlehteä Urania 1960-luvulta 1980-luvulle ja sarjakuvalehteä Il Mago.
Tähtirikko

Tähtirikko ("Micranthes stellaris") on vuoristoissa ja arktisilla alueilla esiintyvä valkokukkainen rikkokasvi.
Ulkonäkö ja koko.
Monivuotisen tähtirikon vana kasvaa 5–12 senttimetriä korkeaksi. Juurakko on haarainen ja siitä nousee useita lehtiruusukkeita. Ruusukelehdet ovat vastapuikeita, kärjestä hampaisia ja päältä karvaisia. Kukinto on harsu huiskilo, jossa alemmat kukat ulottuvat keskikukkaa ylemmäksi. Kaksineuvoisten kukkien verhiö ja teriö ovat viisilehtisiä. Verhiönliuskat ovat alaspäisiä. Teriö on kaksi- tai kolme kertaa verhiön pituinen, väriltään valkoinen ja punapilkullinen. Heteitä on kymmenen kappaletta. Emiö on kaksilehtinen ja enintään tyvestä yhdislehtinen. Emilehtien tyvellä on mesisuomuja. Suomessa tähtirikko kukkii heinä-elokuussa. Kukinnan jälkeen kypsyy kaksiosainen, monisiemeninen kota.
Levinneisyys.
Tähtirikkoa kasvaa Fennoskandian vuoristo- ja tunturialueilla Norjassa, Ruotsissa, Suomessa ja Kuolan niemimaalla, Skotlannissa, Walesissa, Irlannissa, Färsaarilla, Islannissa, Grönlannissa ja Koillis-Kanadassa. Lajin yhtä alalajia kasvaa paikoitellen myös Romaniassa, Pohjois-Balkanilla, Alpeilla, Keski-Ranskassa, Pyreneillä ja Espanjassa. Suomessa tähtirikko on pohjoisimman Lapin kasvi. Sitä kasvaa pääasiassa Enontekiön ja Utsjoen tuntureilla. Lajia on löydetty myös Muoniosta.
Elinympäristö.
Tähtirikko kasvaa tunturipurojen märillä sorarannoilla ja sammalikoissa, lumenviipymäpaikoilla, lähdehetteiköissä ja kosteilla kallionhyllyillä.
Britt Robertson

Brittany Leanna ”Britt” Robertson (s. 18. huhtikuuta 1990 Charlotte, Pohjois-Carolina) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän aloitti näyttelemisen nuorena kotikaupungissaan Greenvillessä. Hän seurusteli näyttelijä Dylan O’Brienin kanssa.
Varhainen elämä.
Robertson syntyi huhtikuun 18. päivä 1990, North Carolinassa, Charlottessa. Hänen vanhempansa ovat Beverly ja Ryan Robertson, ja heillä oli yhteensä seitsemän lasta. Britt on perheen esikoinen. Hänellä on kolme sisarusta sekä kolme veljeä. Kaikki perheen lapset ovat käyneet kotikoulua.
North Carolinasta hän muutti Los Angelesiin yhdessä isoäitinsä Shuler Robertsonin kanssa ollessaan 14-vuotias. Hänen isoäitinsä muutti takaisin North Carolinaan hänen ollessaan 16-vuotias, ja jälkeen hän on asunut omillaan.
Ura.
Robertson esiintyi ensimmäisiä kertoja sekalaisissa rooleissa Greenville Little Theather -nimisessä teatterissa kotikaupungissaan. 12-vuotiaana hän aloitti koe-esiintymisissä käymisen ja sai roolin televisio-ohjelmasta joka ei kuitenkaan ikinä saavuttanut suurta yleisöä.
Ensimmäinen kunnon roolin hän sai Growing Pains nimisestä TV-elokuvasta vuonna 2004 jossa hän näytteli sivuroolia.
Robertson myös esiintyy CSI ohjelman jaksossa "Go to Hell".
Vuonna 2010 hän aloitti näyttelemisen sarjassa Under the Dome ja jatkoi aina vuoteen sarjan loppumiseen asti vuonna 2015.
Vuonna 2011 hän sai päähenkilön roolin elokuvaan The First Time jossa hän näytteli yhdessä tulevan poikaystävänsä Dylan O’Brienin, kanssa.
Vuonna 2015 hän näytteli yhdessä Scott Eastwoodin kanssa elokuvassa The Longest Ride sekä elokuvassa Tomorrowland yhdessä George Clooney ja Hugh Laurien kanssa.
Iturikko

Iturikko ("Micranthes foliolosa") on arktisten alueiden hento, monivuotinen rikkokasvi.
Ulkonäkö ja koko.
Iturikon vana kasvaa 5–15 senttimetriä korkeaksi. Ruusukelehdet ovat vastapuikeita, kärjestä hampaisia ja laidoilta karvaisia. Varren latvassa on kukkia 0–2 kappaletta, alempien kukkien tilalla on punertavia itusilmuja. Kaksineuvoisten kukkien verhiö ja teriö ovat viisilehtisiä. Valkoinen teriö on kaksikertaa verhiön pituinen. Heteitä on kymmenen kappaletta. Emiö on kaksilehtinen ja enintään tyvestä yhdislehtinen. Emilehtien tyvellä on mesisuomuja. Iturikko kukkii Suomessa heinä-elokuussa. Kukinnan jälkeen kypsyy kaksiosainen, monisiemeninen kota.
Levinneisyys.
Iturikkoa kasvaa Euroopassa ainoastaan Islannissa, Huippuvuorilla, Fennoskandian vuoristo- ja tunturialueilla Norjassa, Ruotsissa, Suomessa ja Kuolan niemimaalla, sekä Pohjois-Venäjän arktisilla alueilla. Aasian puolella levinneisyysalue jatkuu Pohjois-Siperiassa läpi mantereen. Muutamin paikoin lajia kasvaa myös Etelä-Siperiassa. Pohjois-Amerikassa iturikko on levinnyt Pohjois-Alaskaan ja -Kanadaan. Muutamia erillisiä esiintymiä on myös muualla mantereella. Lajia kasvaa myös laajalti Grönlannissa. Suomessa iturikkoa tavataan nykyään ainoastaan Enontekiön suurtuntureilla. Lajin aikaisemmat esiintymät muualta Pohjois-Lapista ovat hävinneet.
Elinympäristö.
Iturikolle tyypillisiä kasvupaikkoja ovat tunturikankaiden soraiset lumenviipymäpaikat, vuotomaat ja puronvarret. Joskus lajia tavataan myös kallionpengermillä. Laji on kalkinsuosija.
Evankeliset opiskelijat

Evankeliset Opiskelijat (EO) on Suomen Luterilaisen Evankeliumiyhdistyksen (SLEY) opiskelijajärjestö. Sen tarkoituksena on levittää evankeliumia opiskelijoiden ja nuorten aikuisten keskuuteen. Perustana toiminnalle ovat Raamattu ja luterilainen tunnustus. Toimintaa on 11 paikkakunnalla.
Historia.
SLEY alkoi järjestää opiskelijatoimintaa 1920-luvulla. 1931 perustettiin Evankelinen Ylioppilasliitto (EYL). Vuonna 1996 toimintaa oli kahdeksalla paikkakunnalla ja sen piirissä oli noin 400 nuorta. Vuonna 2001 nimi vaihtui Evankelisiksi Opiskelijoiksi. Evankelisen ylioppilasliiton 50-vuotisjuhlakirja "Luterilaisena huomiseen", joka ilmestyi vuonna 1981, käsittelee opiskelijajärjestön vaiheita vuosina 1931–1981. Se sisältää liitteenä luettelon EYL:n puheenjohtajista, sihteereistä, koululaissihteereistä ja kesäkokouksista. Kirjan artikkelien kirjoittajat ovat Evankelisen Ylioppilasliiton toimihenkilöitä ja työntekijöitä, ja sen ovat toimittaneet Seppo Suokunnas ja Antti Kujanpää.
Toiminta.
Evankelisten opiskelijoiden tärkein toimintamuoto ovat viikoittaiset teemaillat. Lisäksi toimintaan voivat kuulua raamattupiirit, musiikkiryhmät, leirit sekä erilaiset vapaa-ajan aktiviteetit kuten leffa-illat tai sählyvuorot. Evankeliset opiskelijat osallistuvat monien SLEY:n tapahtumien, kuten Maata Näkyvissä -festareiden, valtakunnallisten Evankeliumijuhlien sekä Evankelisten musiikkimessujen järjestämiseen.
Paikkakunnat.
Evankeliset opiskelijat toimivat seuraavilla paikkakunnilla:
Keskiviikkoisten teemailtojen lisäksi toimintaan kuuluu muun muassa raamattupiirejä , urheilua sekä gospelkuoro Elävät kivet. Lisäksi ovat jumalanpalvelukset Helsingin Pyhän Sydämen kappelilla.
Pääasiallinen toimintamuoto ovat keskiviikkoiset teemaillat.
Keskiviikkoisten teemailtojen lisäksi toimintaan kuuluu muun muassa raamattupiiri ja jumalanpalvelukset Jyväskylän Lutherin kirkolla.
Maanantaisten teemailtojen lisäksi toimintaan kuuluu muun muassa raamattupiiri, lautapeli-illat, erilaisia urheilulajeja (kuten sulkapalloa tai frisbee-golfia).
Keskiviikkoisten teemailtojen lisäksi toimintaan kuuluvat muun muassa raamattupiiri ja sähly.
Pääasiallisena toimintana ovat tiistaiset teemaillat.
Pääasiallinen toimintamuoto ovat joka toinen tiistai pidettävät teemaillat.
Tiistaisten teemailtojen lisäksi toimintaan kuuluu muun muassa peli- ja leffailtoja ja jumalanpalvelukset Seinäjoen Hyvän Paimenen kappelilla.
Keskiviikkoisten teema-iltojen lisäksi toimintaan kuuluu muun muassa raamattupiiri sekä messut Tampereen Luther-talolla.
Evankelisen Ylioppilasliiton toiminta alkoi Turussa vuonna 1972. Keskiviikkoisten teemailtojen lisäksi toimintaan kuuluu muun muassa päiväkahvit, rukoushetki, raamattupiiri, sähly sekä lautapeli-illat. Lisäksi osallistutaan messuihin Turun Lutherin kirkolla.
Teemaillat järjestetään torstaisin klo 18.30 Luther-talolla. Samassa paikassa järjestetään myös messu joka toinen sunnuntai.
Lisäksi EO tekee Porissa yhteistyötä Porin OPKOn kanssa.
Varjoluste

Varjoluste eli varjolehtoluste ("Brachypodium sylvaticum") on monivuotinen heinäkasvi, joka kasvaa Euroopassa ja Aasiassa.
Ulkonäkö ja koko.
Varjoluste kasvaa 60–100 senttimetriä korkeaksi ja mätästäväksi. Sen lehtilavat ovat 4–12 millimetriä leveät, pitkäsuippuiset ja karvaiset. Varjolusteen kukinto on 6–15 cm pitkä tähkä, joka muuttuu yläosastaan nuokkuvaksi. Tähkässä on yleensä 5–10 tähkylää. Vihneet ovat yli senttimetrin pituiset. 
Varjoluste Suomessa.
Suomessa varjoluste kasvaa ainoastaan Ahvenanmaalla, missä se on yleinen. Heinän kasvupaikkoja ovat rantalehdot ja -pensaikot. Se vaatii kalkkipitoisen kasvupaikan. Suomessa tavattavia varjolustetta muistuttavia heiniä ovat mäkiluste ja lehtokattara.
Ukkosen vuosi

Ukkosen vuosi (engl. "Roll of Thunder, Hear My Cry") on vuonna 1978 julkaistu kolmeosainen minisarja, joka perustuu Mildred D. Taylorin romaaniin "Roll of Thunder, Hear My Cry" (1976), joka on julkaistu suomeksi nimellä "Ukkonen, kuule huutoni mun" (1979).
Sarja kertoo mustasta Loganien perheestä, ja tapahtumat sijoittuvat suuren laman vuoteen 1933. Elokuvan pääosia esittävät Claudia McNeil, Janet MacLachlan, Robert Christian, Larry B. Scott, Morgan Freeman, Roy Poole, John Cullum, Rockne Tarkington ja Rodney King Adams. Elokuvan on ohjannut Jack Smight. Elokuva oli ehdolla Emmy-palkinnon saajaksi kahdessa kategoriassa.
Lumirikko

Lumirikko ("Micranthes tenuis") on pieni, monivuotinen arktinen rikkokasvi.
Ulkonäkö ja koko.
Lumirikko kasvattaa 3–12 senttimetriä pitkän, lähes kaljun vanan. Nahkeat ruusukelehdet ovat 10–15 mm pitkiä, puikeita tai pyöreähköjä, pienihampaisia ja väriltään usein punertavia. Kukinto on harsu terttu, jossa kukkaperät ovat jopa 10–20 mm pitkiä. Kaksineuvoisten kukkien verhiö ja teriö ovat viisilehtisiä. Verhiönliuskat ovat pystyjä. Teriö on verhiön pituinen, ja se muuttuu lopulta väriltään valkoisesta selvästi punaiseen. Heteitä on kymmenen kappaletta. Emiö on kaksilehtinen ja enintään tyvestä yhdislehtinen. Emilehtien tyvellä on mesisuomuja. Suomessa lumirikko kukkii heinä-elokuussa. Kukinnan jälkeen kypsyy kaksiosainen, monisiemeninen kota. Kodan liuskat ovat lyhytsuippuisia ja uloskääntyneitä.
Levinneisyys.
Pohjoismaissa lumirikko kasvaa Norjan, Ruotsin ja Suomen vuoristo- ja tunturialueilla, Islannissa, Färsaarilla sekä Huippuvuorilla. Suomessa sitä kasvaa pääasiassa Enontekiön suurtuntureilla sekä myös Utsjoella ja Muonion pohjoisosissa.
Elinympäristö.
Lumirikko kasvaa tunturien valuvesipahdoilla, kosteilla sorakankailla ja lumenviipymäpaikoilla. Laji on kalkinsuosija.
ARA Granville (P-33)

ARA Granville (runkonumerot P-3 ja P-33) on Argentiinan laivaston Drummond-luokan korvetti. Etelä-Afrikan hallitus tilaamien alusten oston jälkeen Argentiina tilasi vielä kolmannen luokan aluksen.
Valmistus.
Alus tilattiin Ranskasta Lorientin laivastontelakalta, missä köli laskettiin 1. joulukuuta 1978. Se laskettiin vesille 28. kesäkuuta 1980 ja valmistui 22. kesäkuuta 1981.
Palvelus.
Alus osallistui Falklandin sotaan. Se oli Falklandin pohjoispuolella operoineessa Task Group 79.4:ssä. Espora-luokan korvettien astuttua palvelukseen 1985 aluksen viirinumeroksi vaihdettiin P-33.
Aluksen tukikohtana oli 1994 Roosevelt Roadin laivastoasema, kun se osallistui Haitissa operaatio Uphold Democracyyn. Samoin se oli Buenos Airesissa ja Rio de Janeirossa avustaessaan Tall Ship Race -purjehdusta. Aluksen kotisatamana on Mar del Plata ja sen normaalipalvelukseen kuuluu Argentiinan laajennetun talousalueen kalastuksenvalvonta. Alus on pidättänyt vuosien aikana alueelta useita luvattomasti kalastaneita troolareita.
Scottish Rite Temple

Scottish Rite Temple, tunnetaan myös nimellä The Temple Downtown, on vapaamuurareiden valmistama rakennus skottilaiselle riitille. Rakennus sijaitsee Mobilen kaupungissa Alabaman osavaltiossa Yhdysvalloissa. Sen ulkoasu on tehty muinaisegyptiläis-tyyliseksi ja nykyään rakennus on yksityisessä käytössä.
Rakennuksen suunnitteli amerikkalainen arkkitehti George Bigelow Rogers, rakentaminen aloitettiin vuonna 1921 ja päättyi vuonna 1922. Rakennus pääsi vuonna 1984 National Register of Historic Places -rekisteriin.
Meritaito

Arctia Meritaito Oy on Suomen valtion omistaman Arctia Oy:n tytäryhtiö. Arctia Meritaidon toimialaan kuuluu vesialueiden infrastruktuuriin liittyvät palvelut. Osakeyhtiö perustettiin vuonna 2010 entisen Merenkulkulaitoksen sisäisen tuotannon toiminnan pohjalta. Yhtiö siirrettiin joulukuussa 2018 Arctia Oy:n tytäryhtiöksi.
Jannik Karvinen

Jannik Karvinen (s. 17. toukokuuta 1986 Rødovre, Tanska) on tanskalainen jääkiekkoilija, joka pelaa kotimaassaan AL-Bank Ligaenin Rødovre Mighty Bullsissa. Hänen vahvuuksiaan ovat tekniikka ja pelintekeminen. Karvisen isä Heikki on suomalainen ja äiti tanskalainen.
Ura.
Seuraura.
Karvinen aloitti uransa Rødovre Mighty Bullsissa, jossa hän pelasi ensimmäiset pääsarjaottelunsa jo 16-vuotiaana kaudella 2002–2003, jolloin Karvinen teki 13 runkosarja- ja viidessä playoff-ottelussa kolme syöttöpistettä. Kesken kauden 2003–2004 hän siirtyi Ruotsiin ja Malmö Redhawksin junioreihin. Karvinen voitti J20 SuperElitin hopeaa keväällä 2004.
Kaudeksi 2005–2006 Karvinen palasi Malmön J20-joukkueesta Rødovre Mighty Bullsiin. Hän voitti Danish Cupin vuonna 2008 ja keväällä 2009 AL-Bank Ligaen-pronssia. Kesäkuussa 2009 Karvinen teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen Rødovren kanssa. Hän teki kaudella 2009–2010 läpimurtonsa AL-Bank Ligaenissa ja oli tehoilla 18+23=41 joukkueen paras pistemies. Karvinen jakoi liigan pistepörssin viidennen sijan Frederikshavn White Hawksin Jesper Jensenin kanssa, maalipörssin kuudennen sijan Nordsjælland Cobrasin Andreas Sabroen ja Morten H. Poulsenin kanssa sekä syöttöpörssin kymmenennen sijan AaB Ishockeyn Rasmus Olsenin kanssa.
Kauden 2010–2011 Karvinen pelasi Ruotsin I-divisioonan Kristiandstads IK:ssa, jonka paras maalintekijä Viktor Sundströmin kanssa sekä toiseksi paras pistemies Jens Svenssonin jälkeen hän oli tehoilla 25+20=45. Karvinen palasi taas kaudeksi 2011–2012 Rødovreen vuoden mittaisella sopimuksella. Hän teki AL-Bank Ligaenin yhden kauden piste-ennätyksen tehoilla 25+19=44, joilla Karvinen oli joukkueen paras maalintekijä ja toiseksi paras pistemies Andy Contoisin jälkeen. Hän sijoittui AL-Bank Ligaenin maalipörssissä kolmanneksi ja pistepörssissä viidenneksi neljän muun pelaajan kanssa.
Maajoukkueura.
Karvinen edusti Tanskaa alle 20-vuotiaiden I-divisioonan MM-kilpailuissa vuosina 2004 (A-lohkon hopeaa), 2005 (B-lohkon pronssia) ja 2006 (A-lohkon hopeaa). Alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa hän pelasi vuosina 2003 ja 2004, joista ensimmäinen turnaus kului I-divisioonassa ja päättyi A-lohkon kultaan.
Muuta.
Karvisen pikkusisko on Suomen naisten maajoukkuepelaaja ja olympiamitalisti Michelle Karvinen. Kumpikaan sisaruksista ei puhu suomea. Heidän isänsä Heikki on valmentaja.
Otso Pietinen

Otso Aarne Pietinen (19. syyskuuta 1916 Pietari – 25. syyskuuta 1993 Helsinki) oli suomalainen teollisuus- ja mainosvalokuvaaja, joka tunnetaan erityisesti lasiesineiden ja vaimonsa Eila Hiltusen veistosten tallentajana.
Ura.
Otso Pietinen työskenteli vuosina 1938–1940 isänsä Aarne Pietisen valokuvausliikkeessä Helsingissä. Jatkosodassa Pietinen toimi tk-kuvaajana ja valokuvatoimiston päällikkönä päämajan kuvaosastolla 1942–1943.
Vuonna 1960 Otso ja veljensä Matti Pietinen rakennuttivat suuren valokuvausstudion Valokuvatalo Otso Pietinen &amp; co Helsingin Lauttasaareen. 1970-luvun alussa Otso Pietinen johti studiota yksin toimien samalla valokuvaajana, kunnes myi studionsa 1977 Pressfotolle ja siirtyi vapaaksi valokuvaajaksi. 
Otso Pietiselle myönnettiin Suomen valtionpalkinto 1970 ja taiteilijaeläke 1979. 
Otso Pietinen on haudattu Helsinkiin Hietaniemen hautausmaan Taiteilijainmäelle.
Rivera (departementti)

Rivera on departementti Pohjois-Uruguayssa. Se on nimetty maan ensimmäisen presidentin José Fructuoso Riveran kunniaksi hänen mukaansa. Alue on Uruguayn mäkisintä aluetta. Departementin väkiluku on 104 921 ja pinta-ala 9 370 km². 
Viininviljely.
Riverassa on vain yksi merkittävä viininviljelyalue; Cerro Chapeu, aivan Brasilian rajan tuntumassa. Nimensä se on saanut Cerro do Chapeu vuoresta. Alueella on vain yksi merkittävä kaupallinen viinintuottaja - Bodegas Carrau - jonka historia kulkee 260 vuotta taaksepäin Barcelonaan, Espanjaan.
Vehniöt

Vehniöt eli villivehnät ("Elymus") on kasvisuku heinäkasvien heimossa. Vehniölajit ovat monivuotisia ja niiden kukintona on kerrannaistähkä.
Villivehnät ("Elymus") voidaan käsittää joko yhtenä isompana sukuna tai se voidaan hajottaa useammaksi eri suvuksi. Näitä sukuja ovat juolat ("Elytrigia") ja vehniöt ("Elymus"). Aiemmin villivehnien suvusta on jo erotettu rantavehnien ("Leymus") suku omaksi suvukseen.
Lajeja.
Suomessa.
Suomessa kasvaa vakiintuneena kuusi villivehnälajia ja joitain erikseen määriteltyjä alalajeja. Lisäksi neljästä lajista on satunnaisia havaintoja. Myös monia villivehnäristeymiä on havaittu. Tieteellisessä nimistössä on lähteestä riippuen suurta vaihtelua.
Suomessa kasvavista lajeista juolavehnä ja koiranvehnä ovat yleisiä melkein koko maassa. Neljä muuta ovat harvinaisia tai hyvin harvinaisia, Lapissa tai lounaisrannikolla kasvavia.
Lisäksi Suomessa on tavattu kaksi läheisen rantavehnien ("Leymus") suvun lajia.
Megyerin silta

Megyerin silta on Tonavan yli kulkeva silta Budapestissa Unkarissa. Se sijaitsee aivan kaupungin pohjoisrajalla, ja Budapestin kehätie M0 kulkee sen yli Újpestistä Pestin puolelta Békásmegyeriin ja Budakalásziin Budan puolelle. Silta ylittää Tonavan kaksi haaraa ja Szentendrensaaren pohjoiskärjen. Megyerin silta on Unkarin pisin silta.
Historia.
Megyerin sillan suunnittelu alkoi jo 1900-luvun lopussa, ja tarkoituksena oli helpottaa liikennettä Budapestin pohjoisosissa. Sillan pääsuunnittelija oli Mátyás Hunyadi. Suunnitteluvaiheessa läheisten alueiden asukkaat huolestuivat sillan mahdollisesti aiheuttamista liikenneruuhkista, ja sinne piti rakentaa lisää tieyhteyksiä. Myös ympäristövaikutuksia pidettiin haitallisina. Suunnitelmien muuttamisen jälkeen Megyerin sillan rakennustyöt aloitettiin vuonna 2006 ja se avattiin liikenteelle 30. syyskuuta 2008.
Rakenne.
Megyerin silta on pisin Tonavan yli rakennettu silta ja samalla myös pisin Budapestin silloista. Se oli valmistuessaan Unkarin ensimmäinen joen yli rakennettu vinoköysisilta. Sillan kokonaispituus on 1 862 metriä: Tonavan kahden haaran yli kulkevien osien yhteispituus on 922 metriä, ja lisäksi sillassa on kolme tulva-alueen yli kulkevaa osaa. Kun silta ylittää 510 metriä leveän Tonavan päähaaran, siinä on kaksi A:n muotoista pylonia, joiden korkeus on 100 metriä ja välimatka 300 metriä. Pyloneista lähtee 44 kannatinvaijeria, joista pisin on 163 ja lyhin 56 metriä.
Megyerin silta on nelikaistainen, mutta liikenteen kasvaessa se voidaan laajentaa kuusikaistaiseksi poistamalla hätäliikenteelle varatut kaistat. Sillan pohjoisreunalla on pyörä- ja eteläreunalla kävelytie.
Kultainen nuoruus (albumi)

Kultainen nuoruus on suomalaislaulaja Tapani Kansan toinen, vuonna 1972 julkaistu studioalbumi. Kansa tulkitsee levyllä klassisia suomalaisia iskelmiä Jaakko Salon johtaman orkesterin säestämänä.
Scandia-Musiikki julkaisi albumin vinyylilevynä, mutta levy julkaistiin Finnlevyn toimesta C-kasettina vuonna 1973.
Kappaleet.
Kaikki sovitukset ja orkesterin johto Jaakko Salo.
Albertanvehnä

Albertanvehnä ("Leymus innovatus", syn. "Elymus innovatus") on pohjoisamerikkalainen heinälaji, joka kuuluu samaan sukuun rantavehnän ("Leymus arenarius") kanssa. Pohjois-Amerikassa albertanvehnä kasvaa Yhdysvaltojen pohjoisosista Kanadaan.
Ulkonäkö.
Albertanvehnä muodostaa mätästäviä kasvustoja. Se kasvaa 40–100 senttimetriä korkeaksi. Lehdet ovat 2–5 millimetriä leveät, litteät tai sisään kiertyneet ja päältä kaljut. Väriltään ne ovat vaalean sinivihreät. Albertanvehnän kukinto on 4–10 cm pitkä hieman kaareva tähkä. Tähkylät ovat 1–1,5 cm pitkiä ja hyvin karvaisia. Vihneet ovat 1–4 mm pitkiä.
Levinneisyys.
Albertanvehnä on Pohjoismaissa hyvin harvinainen tulokaskasvi, joka kasvaa soraisilla tienvarsilla. Suomessa se on löydetty ainoastaan yhdeltä paikalta Kuusamosta, mistä laji on hävitetty.
Bohumil Golián

Bohumil Golián (25. maaliskuuta 1931 Moštenica, Tšekkoslovakia – 11. tammikuuta 2012 Bratislava, Slovakia) oli Tšekkoslovakiaa urheilu-urallaan edustanut lentopalloilija, olympiamitalisti ja maailmanmestari.
Golián saavutti Tšekkoslovakian joukkueessa olympiahopeaa Tokiossa 1964 ja -pronssia Méxicossa 1968. Maailmanmestaruuteen Tšekkoslovakia ja Golián ylsivät 1956 ja 1966.
Golián kuoli 80-vuotiaana 11. tammikuuta 2012. Hänen perheeseensä kuuluivat vaimo, poika ja tytär.
Suomalaisia kansanlauluja

Suomalaisia kansanlauluja on suomalaislaulaja Tapani Kansan kolmas, vuonna 1975 julkaistu studioalbumi.
Albumilla Kansa laulaa suomalaisia kansanlauluja Kaj Backlundin sovittamina jazz-henkisinä versioina. Scandia julkaisi albumin vinyylilevynä ja C-kasettina.
Kappaleet.
Kaikki sävellykset ja sanoitukset trad. eli kansansävelmiä. Kaikki sovitukset Kaj Backlund.
Rokkivaari Hotanen

Rokkivaari Hotanen on suomalaislaulaja Tapani Kansan seitsemäs studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 1978. 
Albumi sisältää iskelmällistä rock-musiikkia, joita Kansa tulkitsee yhtyeen säestämänä. Albumin tunnetuimpia kappaleita ovat nimikappale ”Rokkivaari Hotanen”, ”Kalajoen hiekat”, ”Veikko Nieminen” sekä ”Äidin pikkupoika”, jolla Kansa osallistui Syksyn sävel -laulukilpailuun ja sijoittui neljänneksi. 
Albumi on julkaistu LP-levynä ja C-kasettina CBS-levymerkillä. Albumi ylitti kultalevyrajan vuonna 1978 ja sitä on myyty yhteensä 25 000 kappaletta.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet sanoittanut Tapani Kansa ja sovittanut Kai Kuittinen, ellei toisin mainita.
Moment Musical

Moment Musical on Heikki Sarmannon jazzalbumi vuodelta 1978. Se sisältää Sarmannon säveltämiä lauluja, jotka perustuvat Eino Leinon teksteihin. Albumin laulusolisteina ovat Tapani Kansa ja Maija Hapuoja.
Kappaleet.
Kaikki sävellykset Heikki Sarmanto.
Sua rakkaus odottaa

Sua rakkaus odottaa on suomalaisen laulajan Tapani Kansan studioalbumi vuodelta 1979.
Kappaleet.
A-puoli:
B-puoli:
Kari Haavisto (valokuvaaja)

Kari Haavisto (17. huhtikuuta 1941 Hämeenlinna − 29. lokakuuta 2007 Hämeenlinna) oli suomalainen mainos- ja arkkitehtuurivalokuvaaja, joka asui pitkään New Yorkissa. 
Uransa alkuaikoina Kari Haavisto työskenteli Jussi Pohjakallion valokuvalaboratoriossa sekä Avotakka-lehdessä. Vuonna 1979 hän perusti Ilmari Kostiaisen ja Arto Hallakorven kanssa Suomen suurimpiin ja menestyneimpiin kuuluneen Studio Klikki -mainosvalokuvaamon.
1980-luvun lopulla Kari Haavisto tapasi yhdysvaltalaisen toimittajan Elizabeth Gaynorin, jonka kanssa avioitui ja ryhtyi tekemään sisustus- ja arkkitehtuuriaiheisia kuvateoksia sekä siirtyi asumaan ja työskentelemään New Yorkiin. Heillä on yksi lapsi. Pariskunnan erottua Haavisto palasi Suomeen vuonna 2000, mutta heikentyneen terveydentilan vuoksi ei enää työskennellyt valokuvaajana.
Kirjojen lisäksi Kari Haaviston valokuvia on julkaistu englanninkielisissä aikakauslehdissä kuten "House Beautiful", "Home", "Architectural Digest", "World of Interiors", "Country Living" ja "Town and Country".
Tapani Kansa konserttilavalla

Tapani Kansa konserttilavalla on suomalaisen Tapani Kansan tuplastudioalbumi vuodelta 1979.
Kappaleet.
A-puoli:
B-puoli:
C-puoli:
D-puoli:
Hajataittoisuus

Hajataittoisuus (myös astigmatismus, astigmatia, astigmatismi) on silmän taittovirhe, jossa silmä taittaa valoa eri tavalla riippuen siitä, tuleeko valo silmään pysty- vai vaakasuunnassa. Koska valo osuu silmän verkkokalvolla eri kohtiin, voivat pystysuorat linjat näyttää teräviltä samalla, kun poikkisuorat linjat hämärtyvät, tai toisin päin. Lukiessa tämä saattaa vaikuttaa siltä, kuin kirjaimilla olisi ylimääräinen varjo.
Hajataittoisuus esiintyy yleensä yhdessä likinäköisyyden tai kaukotaittoisuuden kanssa, mutta se voi ilmetä myös ilman niitä. Hajataitteisuutta voidaan korjata silmälaseilla ja piilolinsseillä, joissa on sylinterilinssit. Linssireseptiin merkitään tällöin voimakkuuden lisäksi myös astesuunta.
Madagaskarinpöllönen

Madagaskarinpöllönen ("Otus rutilus") on pöllöihin kuuluva lintu. Se on kotoperäinen Madagaskarilla.
Sen elinpiiriä ovat subtrooppiset ja trooppiset kuivat ja kosteat alavat metsät, kuivat pensastot, viljelmät, puutarhat, kaupunkimaiset alueet ja entiset metsät merenpinnan tasolta 2 000 metrin korkeuteen.
Fuchsin ym. mukaan (2007) tämä laji ja "O. madagascariensis" on yhdistetty eri vaiheiden jälkeen.
Benn Ferriero

Benn Ferriero (s. 29. huhtikuuta 1987 Boston, Massachusetts) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän siirtyi heinäkuussa 2014 NHL-seura St. Louis Bluesin organisaatioon.
Ura.
Ferriero pelasi ennen ammattilaisuraansa neljä kautta, vuodesta 2005 vuoteen 2009, Boston Collegen joukkueessa yliopistosarja Hockey Eastissä. Hänet valittiin vuonna 2006 sarjan tulokkaiden tähdistökentälliseen ja hän toimi kaudella 2008–2009 joukkueensa varakapteenina. Ennen yliopistovuosiaan hän kävi Governor Dummer Academyä ja kuului Yhdysvaltain joukkueeseen vuoden 2005 alle 18-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailuissa. 
Ferriero sai , kun Phoenix Coyotes varasi hänet numerolla 196 seitsemännellä kierroksella. Hän ei kuitenkaan saanut sopimusta Coyotesiin, vaan siirtyi elokuussa 2009 vapaana pelaajana San Jose Sharksiin. Hän pelasi ensimmäisellä ammattilaiskaudellaan, kaudella 2009–2010, 24 runkosarjaottelua San Josessa NHL:ssä ja 58 AHL:n Worcester Sharksissa. Hän edusti Worcesteria myös 11:ssä AHL:n pudotuspeliottelussa keväällä 2010. Ensimmäiset NHL:n pudotuspeliottelunsa hän pelasi kaudella 2010–2011, jonka senkin vietti runkosarjan osalta suurimmaksi osaksi AHL:ssä. Hän pelasi kevään 2011 NHL-pudotuspeleissä kahdeksan ottelua ja teki yhden maalin, jatkoaikamaalin Detroit Red Wingsiä vastaan pelatun toisen kierroksen ottelusarjan ensimmäisessä ottelussa, joka myös oli hänen ensimmäinen pudotuspeliottelunsa.
Ferriero edusti San Josea ja sen farmijoukkuetta kolme kautta. Hänen ensimmäinen sopimuksensa seuran kanssa oli kaksivuotinen, minkä päätyttyä hän teki heinäkuussa 2011 yksivuotisen jatkosopimuksen. Vuonna 2012 San Jose ei tarjonnut hänelle enää uutta jatkosopimusta, joten hänestä tuli rajoittamaton vapaa pelaaja. Ferriero siirtyi heinäkuussa 2012 Pittsburgh Penguinsiin yksivuotisella ja kaksisuuntaisella sopimuksella. Tammikuussa 2013 hän siirtyi New York Rangersiin. Pelattuaan loppukauden lähinnä AHL:n Connecticut Whalessa hän siirtyi kaudeksi 2013–2014 Minnesota Wildin kautta Vancouver Canucksiin. Kausi kului kahta NHL-ottelua lukuun ottamatta AHL:n Utica Cometsissa.
The Boys (albumi)

The Boys on brittiyhtye The Boysin esikoisalbumi vuodelta 1977. Levy-yhtiö on Nems Records.
Yhtyeen musiikillinen linja sijoittuu Ramonesin ja Sex Pistolsin välimaille. Muina vertailukohteina on mainittu myös yhtyeet Generation X ja 999. Vaikutteita on saatu myös 1960-luvun melodisesta popista ja alkuaikojen The Whon energiasta. Kappaleessa "Tumble with Me" on viittaus The Everly Brothersin kappaleeseen "Wake up Little Susie".
Tällä esikoislevyllä tuottaja on erään arvion mukaan pyrkinyt kopioimaan Ramones-soundia ja yhtye itsekään ei ollut täysin tyytyväinen hieman suttuiseen tuotantoon eikä myöskään albumin kansikuvaan. Albumin kappaleista "First Time" on julkaistu myös singlenä.
Painokset.
LP-levy on ilmestynyt Philips-levymerkillä luettelotunnuksella 9114 024. Suomessa maahantuojana on ollut Finnlevy.
Vuonna 1978 LP-levyjä on valmistanut Espanjassa Iberofon, S. A. ja jakelusta on vastannut madridilainen Discos Movieplay, S. A., Tierra de Barros, 4 Polígono Industrial de Coslada. Levykannen on valmistanut samassa osoitteessa toiminut Moviegraf. Luettelotunnus on 17.1321/0. Osallisena on ollut myös Mediterraneo. Tämän painoksen levyetiketissä kappaleiden nimet on käännetty myös espanjaksi: "Me enfermas" – "Pronuncio tu nombre" – "Acuestate Conmigo" – "Esta Noche" – "No me preocupa" – "Tan deprimido" – "Sin dinero" /// "Primera vez" – "Numero de caja" – "Besa como una monja" – "Coches de policia" / "Continua corriendo" – "Chicos de barrio bajo" – "Vivir en la ciudad".
ARA San Luis (S-32)

ARA San Luis (runkonumero S-32) oli Argentiinan laivaston Salta-luokan sukellusvene.
Valmistus.
Alus tilattiin Howaldtswerkeltä, missä köli laskettiin 1. lokakuuta 1970. Se laskettiin vesille 3. huhtikuuta 1973 ja valmistui 24. toukokuuta 1974.
Palvelus.
Alus osallistui 1982 Falklandin sotaan. "ARA Santa Fen" valtauksen jälkeen 28. huhtikuuta ja "ARA General Belgranon" upottua 2. toukokuuta vene oli ainoa, joka jäi merelle muun laivaston palatessa satamiin.
Sodan aikana kirjattiin kaksi aluksen tekemää hyökkäystä Britannian kuninkaallisen laivaston aluksia vastaan. Ensimmäisessä "HMS Brilliant" ja "HMS Yarmouth" etsivät 1. toukokuuta Port Stanleyn pohjoispuolelta sukellusvenettä, joka laukaisi saksalaisvalmisteisen SST-4-torpedon tuloksetta kohti etsijöitä. Toisen kerran alus hyökkäsi 10. toukokuuta, kun "HMS Alacrity" oli Falklandinsalmessa upottaakseen argentiinalaisten huoltokuljetuksen. "HMS Arrow" odotti hyökkäävää alusta aamunkoitteessa salmen suulla, jolloin sukellusvene havaitsi alukset ja laukaisi kaksi SST-4-torpedoa. Toinen torpedoista ei lähtenyt putkesta ja "Arrow" torjui toisen. Alus palasi 17. toukokuuta Puerto Belgranoon korjaamaan asejärjestelmiään, eikä se palannut enää sodan aikana merelle.
Alus poistettiin palveluksesta 1997.
Esko Koivusalo

Esko Eljas Koivusalo (23. kesäkuuta 1936 Seinäjoki – 12. tammikuuta 2012 Helsinki) oli suomen kielen asiantuntija ja suomalainen kulttuurivaikuttaja. 
Koivusalo työskenteli suomen kielen lehtorina Berliinin Freie Universitätissä ja kotimaassa muun muassa Sanakirjasäätiössä ja Nykysuomen laitoksella. Hänen ansiotaan on Hiidenkivi-lehden perustaminen ja hän oli alkuvaiheessa sen toinen päätoimittaja. Hän oli Kielitoimiston johtaja 1974 alkaen ja Kielikellon päätoimittaja vuodet 1975–1990.
Koivusalo oli Alfred Kordelinin säätiön asiamies, ja siinä tehtävässä hän vaikutti sen kulttuurihankkeisiin ja laajensi sen yhteistyökumppanien piiriä. Ansioistaan hänelle myönnettiin professorin arvonimi vuonna 2001.
Yhdistyneen kuningaskunnan Falklandin sodan sotalaivat

Yhdistyneen kuningaskunnan Falklandin sodan sotalaivat listaa Yhdistyneen kuningaskunnan Falklandin sotaan osallistuneet sotalaivat sekä muut alueelle lähetetyt alukset. Luettelossa on myös mainittu alusten sotatoimissa kärsimät tappiot.
Britannian kuninkaallinen laivasto.
Northwoodissa, Lontoossa:
Etelä-Atlantilla:
Yhteysaluksina kuljettaen postia taisteluosaston ja Ascensionin välillä.
Alukset palvelivat sairaankuljetusaluksina (ambulanssi)
Siviilista lunastettuja miinanraivaajiksi muutettuja troolareita, jotka varustettiin erityisen syvissä vesissä tapahtuvaan raivaukseen (). Alusten miehistö oli kuninkaallisesta laivastosta ja pääosin 1. MCM laivueesta Rosythistä. Miinanraivaajat raivasivat kaksi Port Stanleyn edustalla ollutta kaksi miinakenttää.
Royal Fleet Auxiliary.
Tankkerit
Maihinnousualus (huolto) (
Tukilaivat
Helikopteritukialus